recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חנית שוורץ** (נולדה ב-23 באוקטובר 1987) היא כדורגלנית עבר ישראלית, המשחקת בתפקיד השוערת בקבוצת מ.כ רמת השרון בליגת העל והחל משנת 2005 בנבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

שוורץ נולדה בבאר שבע, למדה בבית ספר היסודי 'מענית' ובתיכון מקיף א' בעיר. החלה לשחק כדורגל בגיל 9 עם הבנים בבית הספר ובגיל 12 הצטרפה לקבוצת הנערות של הפועל באר שבע. בגיל 15 עברה לקבוצה הבוגרת ושיחקה בה עד גיוסה לצבא. שירתה ביחידת קישור במשטרה צבאית.

שוורץ בעלת תואר ראשון בפיזיולוגיה ובעלת תעודת מקצוע בספורטתרפיה. כמו כן מחזיקה בתעודת מאמנת כדורגל C.

משנת 2013 עובדת במשמר בתי המשפט כאחראית משמרת.

כדורגל בארצות הברית
-------------------

בשנת 2008, לאחר שחרורה מהצבא, עברה שוורץ לארצות הברית לשחק בליגת המכללות National Association of Intercollegiate Athletics (NAIA) במחוז The TranSouth Athletic Conference (TSAC). במהלך שנים אלו במכללת מרטין מתודיסט קולג' (Martin Methodist College) זכתה עם הקבוצה ב-4 אליפויות מחוז בנוסף לתארים אישיים רבים.

עם סיום הקולג' במאי 2012 שיחקה בקבוצת Maryland Capitols בעונת קיץ בליגה החצי מקצוענית Women's Premier Soccer League (WPSL).

בליגת העל
---------

עוד במהלך שנתה האחרונה בקולג' שיחקה במכבי חולון את עונת 2012/2013. עם חזרתה ארצה הצטרפה למכבי באר שבע לעונה אחת ומאז משחקת במ.כ רמת השרון שם זכתה באליפות הראשונה של הקבוצה בעונת  2015/2016 ואחר כך גם בגביע היסטורי בעונת 2017/2018. בעונת 2019/2020 הוסיפה לרשימה אליפות נוספת.

במהלך התקופה ברמת השרון הושאלה לאס"א תל אביב ולמ.ס קריית גת לתקופות קצרות לטובת השתתפות במוקדמות ליגת האלופות.

בנבחרת ישראל
------------

החל מגיל 16 שיחקה בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19 ורשמה 12 הופעות בשלושה קמפיינים במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19.

כבר בגיל 18, באוגוסט 2005, רשמה את משחק הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת מול נבחרת אסטוניה. מאז רשמה 28 הופעות במדי הנבחרת הלאומית.

תארים
-----

### מרטין מתודיסט קולג'

* אליפות מחוז: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012

### מ.כ רמת השרון

* אליפות המדינה:  2015/2016, 2019/2020
* גביע המדינה: 2017/2018

### תארים אישיים

* שחקנית הנבחרת השנייה של NAIA All-American (הכדורגלניות הטובות בליגת המכללות): 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חנית שוורץ** בוויקישיתוף
* חנית שוורץ, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* עמוד השחקנית באתר ההתאחדות הישראלית לכדורגל
* חנית שוורץ באתר המכללה המתודיסטית מרטין, טנסי (באנגלית)
* סטטיסטיקה של חנית שוורץ בליגת המכללות באתר הסטטיסטיקה הרשמי של NAIA (באנגלית)
* חנית שוורץ בקבוצת Maryland Capitols באתר All White Kit (באנגלית)
* ליאור ברטל, ‏המצילה הלאומית - עמדת השוערת: ריאיון עם חנית שוורץ, השוערת הבכירה בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 בפברואר 2018
* אחת על אחת – פרק 17 עם חנית שוורץ - אשרת עיני בפודקסט "בכל יום נתון", 17 באוגוסט 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  MWSJA Players of the Week – Week 10, באתר All White Kit (אנגלית)
2. ↑  רמת השרון זכתה בגביע המדינה לנשים, באתר ynet, 23 במאי 2018
נשים בלבוש דרוזי אדוק
**מעמד האישה בעדה הדרוזית** הוא נושא שהדת הדרוזית זו נתנה עליו את הדעת מאז ראשיתה. דתם של הדרוזים מחייבת מונוגמיה, כלומר לכל דרוזי מותר לשאת אישה אחת ולכל דרוזית מותר לשאת גבר אחד. הנישואים חייבים להיות בתוך העדה, בעקבות הדת הדרוזית אינה-מקבלת נישואי תערובת עם בני זוג מדת אחרת. במנהג זה קיים שוויון מגדרי, כך שהדת והחברה אינם סובלנים כלל כלפי נישואים שכאלו בין אם המדובר בגבר דרוזי ובין אם מדובר באישה דרוזית. בדרך כלל המשפחה הדרוזית מנתקת מגע עם בן/בת שנישא/ה בנישואי תערובת לבני דת אחרת.

מערכת החוקים של הדת מאפשרת לאישה לבחור את בן זוגה, נותנת לה את האפשרות לגרש את בעלה ומעניקה לה את הזכות לרשת את הוריה. באופן מסורתי, דרוזיות משמשות בתפקיד העתקת כתבי קודש בכתב יד. יתרה מכך, הן יכולות להתמנות ככוהנת דת, שחשיבותו רבה, ואכן היו דרוזיות, כמו נט'ירה גֻ'נבלאט הלבנונית- סבתו של הפוליטיקאי הדרוזי-לבנוני וליד גֻ'נבלאט, שהיו בעלות עמדות כוח והשפעה בחברה הדרוזית.

בפועל, החברה הדרוזית עדיין לא מעניקה לנשים שוויון הזדמנויות, ומעטות הנשים שמצליחות להגיע לעמדות מפתח ולתפקידי ניהול. עם זאת, הזכות לחינוך מיושמת בחברה זו ונשים רבות ממשיכות אף בלימודים על-תיכוניים, ויוצאות לעבוד עם סיום הלימודים.

רוב הדרוזים המתגוררים בישראל מזדהים כישראלים ולגברים אחוז גיוס גבוה לצה"ל, לעומת הנשים הדרוזיות שכמעט ולא מתגייסות כלל.

בשנת 2007 עלה לכותרות סיפורה של אנג'לינה פארס בת ה-18, דוגמנית דרוזית ילידת הכפר הערבי ראמה, ישראל, שעלתה לשלב הגמר של תחרות מלכת היופי של ישראל. בעקבות השתתפותה בתחרות קיבלה איומי רצח בגין "חילול כבוד העדה". המשטרה עצרה חמישה אנשים בחשד לניסיון רצח, ביניהם שני דודיה. לאחר שהופעל עליה לחץ מצד אנשי דת דרוזים היא נאלצה להודיע על פרישתה מהתחרות - לפני שלב הגמר. בשנת 2011, נרצחה אחותה, מאיה נג'ם פארס.

איגרת 8 באיגרות החוכמה, כינוי לכתב הקודש הדרוזי, עוסקת במעמד האישה בעדה הדרוזית בתוך הקהילה פנימה.

ראו גם
------

* ועדה לקידום מעמד האישה

קישורים חיצוניים
----------------

* מעמד האישה בחברה הדרוזית באתר משרד החינוך

הערות שוליים
------------

1. ↑  חסן שעלאן, בלי אנשי דת: נטמנה הנרצחת, אחות הדוגמנית, באתר ynet, 17 בנובמבר 2011
2. ↑  מאיר בר-אשר, "איגרות החוכמה", בתוך בתוך מאיר בר-אשר ומאיר חטינה (עורכים), **האסלאם: היסטוריה, דת, תרבות**, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2017, עמ' 394
בומברדיה דאבל דק קוץ' במסילת האיילון
שתי רכבות בומברדיה דאבל דק קוץ' בתל אביב
בומברדיה דאבל דק קוץ' של הרכבת הדנית בתחנה בקופנהגן
בומברדיה דאבל דק קוץ' במתחם הדיור של רכבת ישראל בבאר שבע צפון, מרץ 2020
**בומברדיה דאבל דק קוץ'** (אנגלית **Bombardier Double-deck Coach** - "קרון נוסעים דו-קומתי מבית בומברדיה") היא רכבת מו־דו דו־קומתית לנוסעים, תוצרת חברת בומברדיה הקנדית.

משתמשים
-------

דגם זה נמצא בשימוש במספר חברות רכבת באירופה ובצפון אמריקה. הרכבת הגרמנית (DB) רכשה למעלה מאלף יחידות מהדגם מאז שנת 1992, והרכבת הדנית (DSB) רכשה ממנו 67 קרונות בסך הכל החל ב־2001. הדגם נמצא גם בשימושה של רכבת ישראל שרכשה 146 קרונות ממנו מאז שנת 1999. רובם נבנו בגרמניה וחלקם הורכבו במפעל רמתא של התעשייה האווירית. בשנת 2010 הוזמנו 78 נוספים שסופקו החל מסוף 2011. נכון לשנת 2020 פועלים ברכבת ישראל כ-500 קרונות בערך מסוג זה. הקרונות שבשימוש רכבת ישראל ערוכים בדרך כלל במבנה של שתיים עד חמש יחידות רגילות וקרון ניהוג וכוח, וכן קטר. בשנת 2019 נוספו למצבת רכבת ישראל קטרי בומברדייה טראקס רבי עוצמה חשמליים. אלו מסוגלים לגרור עד שבע יחידות רגילות וקרון ניהוג שבו אין גנרטור מכיוון שהחשמל לרכבת בתצורה זו מסופק ישירות מן הקטר. בשל כך קרונות הניהוג שמסופקים החל משנת 2019 אינם כוללים גנרטור.

מפרט טכני
---------

| נתון | הרכבת הגרמנית | רכבת ישראל | הרכבת הדנית |
| --- | --- | --- | --- |
| אורך קרון ניהוג | 27.27 מטרים | 27.27 מטרים | 27.27 מטרים |
| אורך קרון נוסעים רגיל | 26.80 מטרים | 26.80 מטרים | 26.80 מטרים |
| רוחב | 2.784 מטרים | 2.774 מטרים | 2.784 מטרים |
| מהירות מרבית | 140/160 קמ"ש | 140/160 קמ"ש | 160 קמ"ש |
| מושבים קרון ניהוג | 91 | 79 | 70 |
| מקומות עמידה קרון ניהוג | 140 | - | 140 |
| מושבים קרון רגיל | 108 | 142 | 121 |
| מקומות עמידה קרון רגיל | 145 | - | 145 |

ראו גם
------

* ציוד נייד ברכבת ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בומברדיה דאבל דק קוץ'** בוויקישיתוף
* הדגם באתר בומברדיה (באנגלית)
* עמירם ברקת, ‏רכבת חשמלית ראשונה נמסרה לרכבת ישראל, באתר גלובס, 30 במרץ 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון קדמי, רכבת דו-קומתית ראשונה מתוצרת כחול לבן נמסרה לרכבת ישראל, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2005
2. ↑  אתר בומברדיה
**מוזיאון האשליות בתל אביב** הוא מוזיאון פרטי בנמל תל אביב המציג מגוון רחב של אשליות אופטיות.

המוזיאון הוקם בשנת 2021. במוזיאון קליידוסקופ ענק, חדר אינסוף, "חדר הפוך" חדר איימס, ועוד מוצגים היוצרים אשליות גובה, אשליות היפוך ואשליות עיוות, אשליית אינסוף, אשליה פרדוקסלית, אשליית מרחב ואשליית צבע, הולוגרמות, אשליית ריחוף ועוד.

המוזיאון שוכן בהאנגר 26 בצפון מתחם נמל תל אביב ובסמוך לגשר ווקופ על שפך הירקון.

במוזיאון חנות המוכרת משחקי דילמה, פאזלים מעץ, לבני בנייה, משחקים לגירוי המוח, צעצועים חינוכיים ומזכרות.

המוזיאון הוקם על ידי שני יזמים קרואטים כחלק מרשת עולמית של מוזיאונים פרטיים דומים. המוזיאון הראשון של הרשת הוקם בשנת 2015 בזאגרב קרואטיה. הרשת התרחבה במהירות וכיום היא מחזיקה 40 מוזיאונים דומים בערים רבות בעולם, ומהווה הרשת הגדולה בעולם של מוזיאונים פרטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מוזיאון האשליות תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Exhibits, מוזיאון האשליות - תל אביב
2. ↑  כניסה למוזיאון האשליות בנמל תל אביב, באתר עיריית תל-אביב-יפו
3. ↑  Midsyoc2, Hello, Museum of Illusions (באנגלית אמריקאית)
**מוּוַתַלִיש השני** היה מלך האימפריה החתית בין השנים 1295 - 1272 לפנה"ס. הוא היה בנו הבכור של מורשיליש השני וזכור בעיקר הודות לקרב המפורסם שאותו ניהל יחד עם אחיו חתושיליש השלישי נגד פרעה מצרים רעמסס השני על השליטה בסוריה בסמוך לעיר קדש אשר נודע בשם קרב קדש, בסביבות 1274 לפנה"ס.

כשהתמנה למלך העביר את בירתו לתַרְחוּנְתַשַש (העיר טרם נחשפה) עקב פלישת שבטי הכַּשכַּש (אנ'). במקביל מינה את אחיו למושל העיר חתושש.

חוקרי מצרים מאמינים שמוותליש השני הגיע בסופו של הדבר להסכם הבנה עם רעמסס השני על אזור המחלוקת מסביב לקדש כדי להימנע מעימות אפשרי נוסף. הסכם זה גרם להדלדלות ההשפעה המצרית באזור למשך השנים הקרובות עקב מרידות פנים-מצריות ובעיות מבית, דבר שאפשר לחתים להשתלט על אזור קדש וסוריה ללא מאמץ רב.

למוותליש השני היו לפחות שני בנים, ושניהם נקראו על שם אל הסערה החוּרִי תֶשוּב. אחד מבניו, אורחי-תשוב, ירש את אביו, ושינה את שמו למורשיליש השלישי.

לקריאה נוספת
------------

* Michael Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east**, 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוותלי השני** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* החתים, באתר היסטוריית העולם
* החתים, באתר "הכול על אודות טורקיה"
* מוותליש השני, באתר על מלכי החתים
* מוותלי השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מורשיליש השני** | **מלכי החתים** | **הבא**:**מורשיליש השלישי** |
**איש ואישה בלילה** (באנגלית: **Our Souls at Night**) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמה רומנטית משנת 2017 בבימויו של ריטש בטרא, עם רוברט רדפורד וג'יין פונדה בתפקידים ראשיים.

התסריט מבוסס על רב המכר של קנת הארוף (אנ') שיצא לאור לאחר מותו ב-2014 ונקרא בישראל בשם "איש ואישה בלילה".

זה הסרט החמישי בו מופיעים רדפורד ופונדה ביחד, לאחר: סיפור בדים, רדיפה, יחפים בפארק והפרש החשמלי.

תקציר העלילה
------------

לואיס ווטרס (רוברט רדפורד) הוא גמלאי אלמן בודד שגר בעיירה קטנה בקולורדו. את הבקרים שלו הוא מבלה עם חברים הגמלאים ב"פרלמנט" בבית הקפה השכונתי ובבית הוא פותר תשבצים ובוהה בטלוויזיה.

יום אחד נוקשת על דלתו אדי מור (ג'יין פונדה) גם היא אלמנה שמכירה את לואיס כשהיה מורה של בנה ג'ין (מתיאס שונארטס). היא אומרת לו שהיא בודדה ומבקשת ממנו שיגיע בלילות לישון אתה ללא סקס כדי שתישן יותר טוב. לאחר היסוס הוא מסכים.

בפעמים הראשונות הוא נכנס בדלת האחורית אבל השמועה מתפרסמת במהירות בעיירה וכאשר דולן בקר (ברוס דרן) מ"הפרלמנט" מעיר לו בגיחוך, הוא מנתק את הקשר אתם.

כעת הוא נכנס בכניסה הראשית ועובר לגור שם. הוא מספר לה כי בעבר בגד באשתו דיאן ועבר לגור עם אשה אחרת אבל לאחר זמן הביו שיש לו משפחה עם אשה ובת, הולי (ג'ודי גריר) וחזר למשפחתו. אדי מספרת לו על בתה שנהרגה בתאונת דרכים ומאז נהרסו חיי המשפחה שלה גם עם בעלה ועם בנה ג'ין.

אשתו של ג'ין עזבה אותו והוא מביא את בנו ג'יימי (איאן ארמיטאג') לגור עם הסבתא. לואיס וג'יימי מתידדים וכולם יוצאים לפיקניק. הדבר לא מוצא חן בעיני ג'ין והוא מטיח באמו שהתנכרה לו מאז האסון ולוקח את ג'יימי בחזרה אליו. 

אדי ולואיס נוסעים לבלות בדנבר ומממשים שם את אהבתם. כאשר היא מקבלת טלפון מג'יימי היא ממהרת אליו ומוצאת את הבית הפוך וג'ין שיכור שמטיח בה דברים קשים. אדי מחליטה לעבור לגור אתם כי זאת משפחתה היחידה.

היא נפרדת מלואיס ששולח לג'יימי ממנה של רכבת חשמלית ולאדי טלפון סלולרי והם ממשיכים את הקשר ביניהם בשיחות טלפון.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוברט רדפורד | לואיס ווטרס | אלמן |
| ג'יין פונדה | אדי מור | אלמנה |
| איאן ארמיטאג' | ג'יימי מור | נכד של אדי |
| מתיאס שונארטס | ג'ין מור | בן של אדי |
| ג'ודי גריר | הולי ווטרס | בת של לואיס |
| פיליס סומרוויל | רות ג'ויס | ידידה של אדי |
| ברוס דרן | דורלן בקר |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* קדימון לאיש ואישה בלילה, באתר יוטיוב
* רדפורד ופונדה על שיתוף הפעולה ביניהם, באתר יוטיוב
* איש ואישה בלילה, באתר סימניה
תה שחור
**תה שחור** הוא סוג נפוץ של תה. הוא מיוצר מעלי צמח התה שעברו תהליך חימצון ארוך מאוד יחסית לתה ירוק, תה לבן או תה אולונג. הוא חזק יותר בטעם ומכיל יותר קפאין מסוגי התה הללו.

בסינית התה השחור ידוע בשם "תה אדום" (במנדרינית הונגצ'ה 红茶, ביפנית קוצ'ה 紅茶), זהו כנראה תיאור מדויק יותר של צבע הנוזל.
קוקדי קוק
בעוד שתה ירוק מאבד מטעמו לאחר שנה, תה שחור שומר על טעמו מספר שנים. מסיבה זו הוא נסחר רבות בעולם הישן, ולבני תה מיובש אפילו שימשו כמטבע במונגוליה, בטיבט ובסיביר במאה ה-19. כיום כבר לא דוחסים תה שחור ללבנים, אלא רק תה מותסס. תה שחור הוא התה המסורתי המוכר בתרבות המערבית. למרות שתה ירוק מתחיל לצבור פופולריות, התה השחור מהווה 90% מהתה הנמכר במערב.

המונח "תה שחור" מתייחס בבריטניה גם לתיאור כוס תה ללא חלב, בעוד שהוספת חלב היא הנוהג המקובל.

סוגי תה שחור
------------

* תה אסאם הודי
* תה ציילוני מסרי לנקה
* תה דרג'ילינג ממערב בנגאל בהודו
* תה קימון מסין
* תה נילג'ירי מהודו
* תה ריזה מטורקיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תה שחור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh2021008130
* NDL: 00566839

 |
**ארצות הברית של קולומביה** (אנגלית: **United States of Colombia** ; ספרדית: **Estados Unidos de Colombia**) הוא שמה של קונפדרציה שהתקיימה באמריקה הדרומית בין השנים 1863 ועד 1886. הקונפדרציה הוקמה בעקבות חוקת ריונגרו ושכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. כשהקונפדרציה פורקה, הוקמה רפובליקת קולומביה (שהיא קולומביה של ימינו), ומאוחר יותר ב-1903 פנמה פרשה מהרפובליקה והפכה למדינה עצמאית.

היסטוריה
--------

כשהפדרציה של "רפובליקת קולומביה הגדולה" התפוררה בשנת 1830, שלוש המחלקות שהרכיבו אותה התפצלו לשלוש מדינות עצמאיות:

* **מחלקת ונצואלה** - הפכה למדינה עצמאית בשם "רפובליקת ונצואלה".
* **מחלקת קיטו** - הפכה למדינה עצמאית בשם "רפובליקת אקוודור".
* **מחלקת קונדינמרקה** - שהייתה הגדולה מבין המחלקות, הפכה גם היא לעצמאית ושינתה את שמה ל"רפובליקת גרנדה החדשה".

בשנת 1863 "רפובליקת גרנדה החדשה" שינתה שמה ל"ארצות הברית של קולומביה" בעקבות חוקת ריונגרו. בשנת 1886, לאחר מספר שנות מלחמת אזרחים, הוביל הצד המנצח בראשות רפאל נונז שינוי בחוקה שביטל את "ארצות הברית של קולומביה" ויצר את "רפובליקת קולומביה" של ימינו.

מבנה
----

"ארצות הברית של קולומביה" שכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. היא הייתה קונפדרציה שהורכבה מתשע מדינות וארבע טריטוריות.

המדינות:

* Antioquia
* Bolivar
* Boyaca
* Cauca
* Cundinamarca
* Magdalena
* פנמה
* Santander
* Tolima

הטריטוריות:

* Caqueta
* San Martin
* Nevada
* Motilones.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארצות הברית של קולומביה** בוויקישיתוף
**גביעונית הלבנון** (שם מדעי: *Fritillaria persica*) היא מין בסוג גביעונית, גאופיט רב שנתי ממשפחת השושניים.

מאפיינים
--------

לגביעונית הלבנון בצל גדול המורכב ממספר מועט של גלדים; הוא נמצא בקרקע בעומק של כ-15 ס"מ, וממנו יוצאים שורשים לעומק. בתחילת החורף מצמיח הבצל גבעול, הגבעול נושא עלים מפותחים - בשונה מרוב הגאופיטים. העלים מוארכים, בעלי גוון ירוק-כחלחל. אורכו של הגבעול 60–150 ס"מ. גביעונית הלבנון פורחת בין החודשים ינואר לאפריל, על כל צמח פורחים 10–40 פרחים, המסודרים בתפרחת מפוזרת לאורך הגבעול. צורת הפרחים כשל פעמון קטן, אורכם כ-1.5 ס"מ, הם תלויים על עוקץ כשפתחם כלפי מטה והם מלווים בחפה ארוך. צבעם של הפרחים נע בין לבן לוורוד-ארגמן, וששת עלי הכותרת מעורקים בפסי אורך כהים.

תפרחתה של הגביעונית הלבנונית בלתי מסוימת - הפרח התחתון ביותר פורח ראשון. משך חייו של הפרח 9–12 יום. בתחילת הפריחה, צלקתו של הפרח בשלה להפריה והיא בולטת מעל ששת האבקנים שטרם הבשילו והתארכו, הצמודים לעלי הכותרת. למחרת הפריחה, מבצבצת טיפת צוף בבסיסו של אחד מעלי העטיף והאבקן שמולו מתארך, מתקרב למרכז הפרח, ומאבקו נפתח. בימים הבאים, נפתחים בזה אחר זה כל שאר האבקנים, ניצבים זקופים זמן מה ואחר נובלים.

נטייתם של הפרחים כלפי מטה מגנה על האבקה מפני הגשם, ולכן אין הפרחים נסגרים אפילו בימים גשומים. האבקה דבוקה למאבק על ידי ויסצין - חומר דביק המצמיד את האבקה לאבקן. נטייתו של הפרח כלפי מטה היא מנגנון מכוון למניעת הרטבת האבקה ולא תוצאה ממשקל הפרח, שכן לאחר ההפריה מתישר עוקץ הפרח כלפי מעלה.

גביעונית הלבנון מואבקת בעיקר על ידי דבורי דבש, וכן על ידי צרעות.

לאחר ההפריה נושר הפרח, ועוקצו מתיישר וזוקף את הפרי. הפרי הוא הלקט גדול, צורתו כשל מנסרה משושה. הזרעים חומים, צורתם שטוחה ומכונפת מעט והם ערוכים בצפיפות בתוך הפרי. הזרעים מופצים על ידי הרוח עם הפתח ההלקט בתום הקיץ ועם נענועי הרוח.

הזרעים נובטים בתחילת החורף, ובשלוש השנים הראשונות הם מוציאים רק עלה אחד. רק בשנה הרביעית צומח עליהם גבעול בעל עלים, ורק בשנה החמישית פורחת הגביעונית. מלבד ההפצה על ידי הזרעים, מתפתחת הגביעונית הלבנונית גם בצורה וגטטיבית: הבצל גדל כל שנה, וכשהוא נעשה גדול ביותר הוא מתחלק למספר בצלים קטנים.

שמה המדעי של הגביעונית - Fritillaria - גביע קטן לזריקת קוביות משחק נקרא על שם צורתם של הפרחים, זהו גם מקור השם העברי.

משרעת תפוצתה של הגביעונית הלבנונית היא מזרח-ים תיכונית - מישראל עד טורקיה. בארץ ישראל צומחת הגביעונית הלבנונית באזורי חורש ובתה, באדמות שונות, ובאזורים שונים. בחבל האירנו-טורני - באזור ספר המדבר צומח זן של גביעונית הלבנון שגבעולו קצר יותר, פרחיו מועטים וצבעם ארגמני כהה יותר מהזן הרגיל. בעבר, נחשב זן זה למין נפרד בשם גביעונית ערבית.

גביעונית הלבנון אינה נדירה בארץ ישראל, אך היא גם אינה נפוצה מאוד, ועל פי החוק נחשבת לצמח מוגן. ריכוז נאה של גביעונית הלבנון נמצא בשמורת תל קריות בדרום הר חברון.

תמונות
------

* גביעונית הלבנוןגביעונית הלבנון
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גביעונית הלבנון** בוויקישיתוף
* גביעונית הלבנון, באתר NCBI (באנגלית)
* גביעונית הלבנון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* גביעונית הלבנון, באתר צמח השדה
* גביעונית הלבנון, באתר צמחיית ישראל ברשת
* גביעונית הלבנון, באתר Tropicos (באנגלית)
* גביעונית הלבנון, באתר GBIF (באנגלית)
* גביעונית הלבנון, באתר The Plant List (באנגלית)
* גביעונית הלבנון, באתר IPNI (באנגלית)
**רפי זוכר** (22 ביוני 1955 יפו, ישראל – 28 באפריל 2011, סנטיאגו דה קאלי, קולומביה), היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק לרוב בעמדת החלוץ בקבוצת מכבי יפו.

קורות חייו
----------

רפי זוכר נולד ביפו. ב-1964 הצטרף לקבוצת מכבי יפו ובעונת עונת 1972/1973 בליגה הלאומית עלה לקבוצה הבוגרת. משחק הליגה הראשון שלו נערך ב-21 באפריל 1973. זוכר שיחק ב-77 משחקי ליגה ובהם כבש ארבעה שערים. משחק הליגה הסדירה האחרון שלו נערך ב-28 במאי 1977, במחזור האחרון של עונת 1976/1977 בליגה הלאומית, בה סיימה מכבי יפו כסגנית האלופה ועלתה למשחקי האינטרטוטו. זוכר השתתף עם יפו בטורניר ואף כבש שער בניצחון הביתי של מכבי יפו 2–1 על פ.צ. אמסטרדם (אנ') במשחק שנערך ב-9 ביולי 1977 באצטדיון בלומפילד. בהמשך, נישא זוכר ועבר להתגורר בקולומביה, שם התגוררו הוריו ואחיו, והשתלב בעסקי הביגוד של משפחתו. ב-1983 שב לישראל וניהל מספר עסקים. בסיוע חברו אלי שכטר הצטרף שוב לשורות מכבי יפו תחת המאמן אליעזר שפיגל והצטרף למחנה האימונים של הקבוצה באוסטריה לקראת עונת 1983/1984. במחזור הראשון של העונה ב-24 בספטמבר 1983 עלה כמחליף בדקה ה-52 במשחק בו סיימו מכבי יפו ובית"ר ירושלים בתיקו אחת. היה זה משחקו הרשמי האחרון בליגה הסדירה. לאחר המשחק החליט לפרוש ולהתמקד בעסקיו. במהלך שהותו בארץ השתלב בשורות "ותיקי יפו" במסגרת ליגת הוותיקים. בין השנים 1972–1974 שיחק זוכר בנבחרת הנוער בכדורגל תחת דוד שווייצר.

ב-1992 שב לקולומביה. בשנותיו האחרונות נאבק במחלת סרטן הריאות, הלך לעולמו ב-2011 ונקבר בקאלי, קולומביה. היה נשוי לאורית והם היו הורים לבן ובת וסבים לנכדים. אלמנתו וילדיו שבו להתגורר בישראל.

לקריאה נוספת
------------

* ברוך פורמן, **היידה בי-היידה בו** - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפי זוכר** בוויקישיתוף
* אליעזר מעוז, 20 כדורגלנים זומנו לסגל הלאומי לקראת ארה"ב, דבר, 1 באוקטובר 1973
* ישראל זכריה, רפי זוכר אינו שוכח, חוברת "פנדל", גיליון 49, 1 במרץ 1974, עמוד 5
* מכבי יפו זוכרת את רפי זוכר, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמנואל יקותיאל, בדרכה לאירופה דילגה יפו גם על אמסטרדם, מעריב, 10 ביולי 1977.
2. ↑  עמנואל יקותיאל, זוכר מתחתן וייצא לקולומביה, מעריב, 6 בספטמבר 1977.
3. ↑  אורי שטרק, נוסטלגיה: ותיקי חולון גברו על יפו 3–6, מעריב, 14 בדצמבר 1986.
4. ↑  דורי קלגד, הנוער ניצח את רמלה בדקה האחרונה 1–2, מעריב, 9 בינואר 1974.
5. ↑  ברוך פורמן, **היידה בי-היידה בו**, עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 212, נתונים היסטוריים ירון משעל.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגם. אם התכוונתם לפארק הלאומי, ראו הפארק הלאומי נאוול ואפי.

**אגם נאוול ואפי** (ספרדית: **Lago Nahuel Huapi**) הוא אגם בצפון-מערב פטגוניה הארגנטינאית, בגבול הפרובינציות ריו נגרו ונאוקן.

גאוגרפיה
--------

האגם ממוקם בהרי האנדים, בגובה של 765 מטר מעל פני הים. הוא נוצר כתוצאה מהמסת קרחונים קדומים וממורנה שסכרה אותו. שטחו של האגם 529 קמ"ר ועומקו המרבי הוא, ככל הידוע, 438 מטר. הוא כולל מפרצים וחצאי איים רבים, היוצרים מעין שלוחות נפרדות שלו: בְּלֶסְט, וֶמוּל, דה לה טְריסְטֶסָה, קָמְפָּנארְיוֹ, מָצֶ'טֶה, דֶל רינקוֹן ואוּלטימָה אֶסְפֶּרָנְסָה. בשל צורתו המפורצת חופו ארוך במיוחד - 357 ק"מ. נחלים מחברים את האגם לאגמים אחרים, ובהם גוטיירס וקורנטוסו. יש בו גם מספר איים, הגדול שבהם ויקטוריה, ששטחו 31 קמ"ר.

יופיו של האגם מושך אליו תיירים רבים. הוא שוכן בתחומיו של הפארק הלאומי נאוול ואפי, ולחופיו שוכנות עיירות הקיט בארילוצ'ה וויז'ה לה אנגוסטורה. בחצי האי קֶטְריוֶוה שבסמוך לוויז'ה לה אנגוסטורה פארק לאומי נוסף, הפארק הלאומי לוס ארז'אנס. באגם מתקיימות פעילויות של ספורט ימי ושיט מעבורות, אך השחייה בו פחות פופולרית, שכן טמפרטורת המים הממוצעת היא 7°C.

במימי האגם חיים מספר מיני טרוטה, ובהם טרוטת עין-הקשת וטרוטה חומה, מה שהופך את האגם למקום חביב גם על דייגים. בנוסף, חיים באגם עופות האופייניים דווקא לימים, כגון קורמורנים ושחפים.

נאווליטו
--------

בתחילת המאה ה-20, ובעקבות אגדה ישנה, נוצרה השמועה שיצור ענק חי במעמקי האגם. היצור נודע בשם נאווליטו.

נציגים של גן החיות של בואנוס איירס ביקרו באגם בשנת 1922 בניסיון למצוא הסבר לדיווחים של החיה הפרה-היסטורית, אך הם לא מצאו כל ראיה שתתמוך בתאוריה על יצור כזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם נאוול ואפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536850405171
* LCCN: sh89000584
* NKC: ge130138
* SUDOC: 171225783
* VIAF: 12146153133905252330
* WorldCat (עם VIAF): 12146153133905252330

 |
ספינת האבטחה הימית של משמר הגבול האוקראיני, 2012
**משמר החופים האוקראיני**, הנושא רשמית את השם **האבטחה הימית** (באוקראינית: **Морська охорона**), שמו המלא הוא **האבטחה הימית של שירות משמר הגבול האוקראיני** (**Морська охорона Державної прикордонної служби України**) והוא מהווה הזרוע הימית העיקרית האחראית לאבטחת חופי המדינה, הגנת האינטרסים האוקראיניים (בתחום הכלכלה והביטחון) בכל אזור ימי שבו הם עלולים להיות בסיכון. אזורים אלה כוללים מים בינלאומיים, חופי אוקראינה, נמלים ומקוות מים בפנים הארץ (כאגמים ונהרות).

משמר החופים אחראי להגנת 1,355 הקילומטרים של הגבולות הימיים מתוך 7,000 הקילומטרים של כלל הגבולות. משמר החופים מכיל 4 יחידות שיושבות בבּלאקלבה, אודסה, איזמעיל וקרצ'י בהתאמה. בעבר התקיימה חטיבת המשחתות במאריופול בחצי האי קרים וחטיבת המשחתות המיוחדת שבסיסה היה ביאלטה (לאחר סיפוח חצי האי על ידי רוסיה היחידות עברו לאודסה). בנוסף ישנה "דנייפר", יחידת כוחות מיוחדים של משמר החופים.

היסטוריה
--------

יצירת המשמר החופים האוקראיני החלה מיד לאחר הכרזת עצמאותה של אוקראינה, באוגוסט 1991, במקביל ליצירת כוחות משמר הגבול האוקראיני. בשנות התשעים כללו כוחות משמר הגבול האוקראיני אוגדה של 8 סירות משוריינות מפרויקט "דבורה" 1204, המוצבות באזור איזמאיל, שנמסרו לאוקראינה לאחר קריסת ברית המועצות. בשנת 1995, ספינה קטנה נגד צוללות מפרויקט "דניפרו" 1124P הועברה לצי האוקראיני תחת השם ויניציה. מאז 1999, ספינות וסירות של המשמר ממוספרות עם הקידומת BG (באנגלית: Border Guard).

בשנת 2001 יצאה לדרך רפורמה בשירותי משמר הגבול, וכתוצאה מכך ב-31 ביולי 2003 הפכו כוחות משמר הגבול של אוקראינה לשירות הגבול הממלכתי של אוקראינה.

בשנים 2005–2006 נרכשו 52 סירות להגנה על קטעי נהר לשירות משמר הגבול (כגון Galeon-280, UMS-600, Galia-640 ו-Heavy Duty 460). ב-13 ביוני 2007 אימצה ממשלת אוקראינה החלטה בדבר יישום התוכנית הראשונה לסידור ובנייה מחדש של שירותי משמר הגבול עד 2015.

ראו גם
------

* משמר החופים של ארצות הברית
* משמר החופים של רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משמר החופים האוקראיני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משמר החופים האוקראיני
**קוקברה כחולת-זנב** (שם מדעי: *Dacelo leachii*) הוא מין של שלדג, שאנדמי לצפון אוסטרליה ולדרום גינאה החדשה.

אורכה של הקוקברה הוא כ-38 עד 42 ס"מ, ומשקלה הוא כ-260 עד 330 גרם. ראשה ובטנה של הקוקברה מפוספסים בשחור, עיניה לבנות וכנפיה חומות עם פס כחול. הזכר והנקבה נבדלים בגודלם ובצבע הזנב - כחול אצל הזכר וחום מפוספס בשחור אצל הנקבה. לקוקברות צעירות יש יותר פסים חומים על גופן, ועיניהן חומות.

הקוקברה כחולת-הזנב ניזונה בעיקר מבעלי חיים שחיים את חייהם קרוב לקרקע; בעונה הרטובה, הקוקברה ניזונה בעיקר מחרקים, לטאות וצפרדעים, בעוד בשאר עונות השנה היא ניזונה מפרוקי-רגליים, דגים, תולעי אדמה, עופות קטנים ומכרסמים. הקוקברה צדה את מזונה על ידי צלילה, במקור פעור, אל המקום שבו הטרף נמצא בקרקע. הטרף שהיא תפסה מוכה בענף ולאחר מכן נבלע בשלמותו; לעיתים קרובות ניתן למצוא ליד קינים של קוקברות פריטי מזון לא מעוכלים שהוקאו. מקורה של הקוקברה כולל חריץ מיוחד (בקצה הלסת העליונה) שמקל עליה לתפוס את הטרף שלה. 

עונת הרבייה של הקוקברות כחולות-הזנב מתרחשת לקראת סוף האביב (מספטמבר עד דצמבר). הקוקברות כחולות-הזנב מקננות בשיתופיות, בעוד קבוצה מורכבת מזוג ראשי ומכמה קוקברות אחרות, שמסייעות בגידול הגוזלים. הקן מוקם בחור בעץ, לעיתים קרובות בגובה של כ-25 מטרים מעל הקרקע. הנקבה מטילה 3-4 ביצים, ודוגרת עליהן במשך 26 ימים. הגוזלים נולדים עיוורים וערומים, ויוצאים מהביצה בעזרת שימוש בשן בקיעה. נוצותיהם של הגוזלים מתחילות לגדול לאחר 7 ימים, ועיניהם נפקחות לאחר 10 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר 36 ימים. הוריהם של הפרחונים ימשיכו להאכיל אותם במשך 6-10 שבועות נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוקברה כחולת-זנב** בוויקישיתוף
* קוקברה כחולת-זנב, באתר ITIS (באנגלית)
* קוקברה כחולת-זנב, באתר NCBI (באנגלית)
* קוקברה כחולת-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קוקברה כחולת-זנב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קוקברה כחולת-זנב, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוקברה כחולת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  birdsinbackyards.net, Dacelo leachii (ארכיון)
**אדוארד סימונס** (באנגלית: **Edward Simmons**‏; 1852-1931) היה צייר אימפרסיוניסטי אמריקאי, ידוע בזכות ציורי קיר בבניינים ציבוריים גדולים.

ביוגרפיה
--------

אביו היה כומר אוניטרי. הוא סיים את לימודיו במכללת הרווארד בשנת 1874, ונסע ללמוד בפריז. הוא היה תלמידם של לפבר ובולנגר, שם קיבל מדליית זהב.

בשנת 1894 קיבל סימונס את העבודה הראשונה של החברה האמנותית העירונית - סדרת ציורי קיר - צדק, גורלות וזכויות האדם - בתוך אולמות בית המשפט הפלילי במנהטן.

מאוחר יותר עיצב סימונס את מלון וולדורף אסטוריה בניו יורק, ספריית הקונגרס בוושינגטון, ואת סדרת ציורי הקיר "ציוויליזציה של הצפון מערבי" ברוטונדה של מדינת מינסוטה שבסנט פול. 

בשנת 1914, הוא נסע עם צ'יילד האסאם כדי לצפות בציורי המדבר של אריזונה של האמן הקליפורני חבייר מרטינז בסטודיו שלו בפיידמונט, קליפורניה.

אדוארד סימונס, בן הנגר, 1889
סימונס היה חבר ב"אגודת עשרת הציירים האמריקאים", שפרשו מחברת האמנים האמריקאים. הוא נחשב גם לתורם לסגנון המכונה הרנסאנס האמריקאי. תנועה אמנותית לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית שהדגישה את יחסי הגומלין בין האדריכלות, הציור, הפיסול ועיצוב הפנים.

סימונס פרסם את האוטוביוגרפיה שלו בשנת 1922.

ונדליזם של ציור
---------------

בשנת 1996 ציורו "בן הנגר" הממוקם בכנסייה האוניטרית הראשונה, ניו בדפורד, מסצ'וסטס, נלקח מהקיר ונחתך ממסגרתו. הקטע המתאר את ישו נחתך והוסר, והציור ההרוס נשאר מונח על הרצפה. החלק האבוד נמצא בשנת 2006 מגולגל מאחורי מקרר כשהוא הוצא ממטבח הקהילה. הציור שוחזר והבעלות הועברה לבית ומוזיאון הגן של רוטש-ג'ונס-דאף.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד סימונס** בוויקישיתוף
* כתבי אדוארד סימונס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Simmons, Edward Emerson". *Encyclopædia Britannica*. **25** (11th ed.). Cambridge University Press. p. 123.
2. ↑  David Rising, Standard-Times staff writer, Church desecration hits emotional chord, southcoasttoday.com (באנגלית)
3. ↑  Our Building – The First Unitarian Church in New Bedford, uunewbedford.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129226572
* ISNI: 0000 0000 6684 5648
* LCCN: n91099265
* RKD: 72644
* SNAC: w69w10g7
* SUDOC: 224057928
* ULAN: 500015531
* VIAF: 77387672
* WorldCat: lccn-n91099265

 |
**המלאך הכחול** (בגרמנית: **Der blaue Engel**) הוא סרט קולנוע בבימויו של יוזף פון שטרנברג (Josef von Sternberg) ובהפקת אריך פומר לפי ספרו של היינריך מאן "פרופסור אונרט". הסרט הביא לפרסומה של כוכבת הסרט, מרלן דיטריך וסימן את המעבר של הקולנוע הגרמני מעידן הראינוע לעידן המדבר.

עלילה
-----

הסרט מספר את סיפורו של עמנואל ראט (בגילומו של אמיל יאנינגס), מורה מכובד ודקדקן בגימנסיה, המתאהב נואשות ברקדנית-זמרת (וככל הנראה גם פרוצה) צעירה ויפהפייה בשם לולה-לולה (בגילומה של מרלן דיטריך). בשל אהבתו החוצה גבולות של גיל ומעמד חברתי מתדרדר מעמדו של ראט עד שהוא הופך לליצן בקברט "המלאך הכחול", על מנת להיות לצד אהובתו.

הסרט פותח באקספוזיציה ארוכה הבאה לתאר את פרופסור ראט הקפדן מול תלמידיו הנוהג לחלום בהקיץ על לולה לולה. בהמשך, תלמידיו, המודעים לאהבתו הפתטית ולביקורו בקברט, שותלים במעילו תחתונים השייכים ללולה, במקום ממחטת האף שלו. למחרת מחזיר ראט ללולה את תחתוניה ומבלה עמה את הלילה. כאשר הוא חוזר עם בוקר, מסוחרר מן הלילה שעבר לבית הספר הוא מוצא את תלמידי הכיתה משתוללים ושואגים ומספרים את כל שעבר עליו למנהל בית הספר, שנוזף בו על התנהגותו.

ראט עוזב את משרתו ומתחתן עם לולה. אך חסכונותיו אוזלים עד מהרה והוא נאלץ לקבל על עצמו את משרת הליצן בקברט. לולה, מצידה, מבלה עם גברים המגיעים לקברט ומתעללת בראט, שמוכן לעשות הכל בשבילה, לרוב תוך השפלה עצמית. בעת מופע הוא שם לב ללולה בזרועות אחד ממאהביה, מזפה "איש הברזל" של הקברט, יורד מן הבמה ומאיים לחנוק אותה, אך נאסר על ידי חברי הלהקה ומוכנס לכותונת משוגעים. למחרת חוזר ראט אל בית הספר בו לימד ומת אצל שולחן המורה בכיתה בה נהג ללמד.

היסטוריה
--------

הסרט הציג לראשונה את מרלן דיטריך לקהל מחוץ לגרמניה, אחת המועמדות לתפקיד לולה הייתה לני ריפנשטאהל, מאוחר יותר במאית סרטי התעמולה של אדולף היטלר. לקראת הקרנת הבכורה של הסרט בארצות הברית, בפסדינה, הוא צונזר ונחתכו ממנו סצנות שנחשבו נועזות. את המוזיקה לסרט כתב פרידריך הולנדר מלחין יהודי שנמלט מגרמניה ועשה חיל בארצות הברית שהלחין מוזיקה ליותר ממאה סרטים ואת שיריו ביצעו מיטב זמרי התקופה כמו בינג קרוסבי, מרלן דיטריך ודורותי לאמור.

עם עליית הנאצים לשלטון, נאסר הסרט להקרנה בגרמניה.

שחקנים עיקריים
--------------

* אמיל יאנינגס – עמנואל ראט
* מרלן דיטריך – לולה לולה
* קורט גרון – הקוסם (חבר להקת הקברט)
* האנס אלברס – מזפה "איש הברזל" של הקברט

גרסת הסרט, 1959
---------------

ב-1959 הפיקה חברת פוקס המאה ה-20 גרסה מחודשת לסרט בבימויו של אדוארד דמיטריק עם מיי בריט, קורט יורגנס ותאודור ביקל בתפקידים הראשיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המלאך הכחול** בוויקישיתוף

* "המלאך הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המלאך הכחול", באתר נטפליקס
* "המלאך הכחול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המלאך הכחול", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המלאך הכחול", באתר Metacritic (באנגלית)
* "המלאך הכחול", באתר אידיבי
* "המלאך הכחול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סיכום הסרט, אתר בית הספר אוהל שם (בעברית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588668205171
* GND: 4225230-1
* LCCN: n83019922
* VIAF: 316751921
* WorldCat (עם VIAF): 316751921

 |
הרב **אברהם יצחק גרשונוביץ** (? - כ"ו בסיוון תשי"ד, 27 ביוני 1954) היה רבה של ז'אבינקה שבמחוז בריסק, ובארץ ישראל ראש ישיבת תפארת ציון.

תולדותיו
--------

נולד באולשאן שבפלך וילנה בקיסרות הרוסית (כיום בלארוס), לרב שמואל דוד גרשונוביץ, שהיה אב"ד ז'אבינקה הסמוכה לבריסק. למד בישיבות טלז, סלובודקה ומאלטש. נישא לשרה בילה, בתו של הרב משה אליעזר הכהן בייער ממוטלה. היה מקורב לרבותיו הרב אליעזר גורדון מטלז והרב רפאל שפירא מוולוז'ין שסמכו אותו לרבנות.

לאחר נישואיו כיהן כר"מ בישיבה לצעירים בלאפיץ'. לאחר מכן כיהן כרב במונסטרישצנה, וכעבור זמן עבר לכהן כרב בפשראלשלה, מחוז סובלק. בשנת תרפ"ד (1924), לאחר פטירת אביו, התמנה תחתיו כרבה של ז'אבינקה. היה מקורב לרבני בריסק, הסמוכה לז'אבינקה, ובראשם הרב יצחק זאב סולובייצ'יק והרב שמחה זליג ריגר.

בשנת תרצ"ז (1937) עלה לארץ ישראל. מיד עם בואו מונה על ידי החזון איש לכהן כראש ישיבת תפארת ציון, שנוסדה שנה קודם לכן. החזון איש העיד עליו כי הוא "מתלמידיו של אהרן הכהן, אוהב שלום ורודף שלום", וכן אמר עליו ש"אף פעם לא הניע את ראשו ללא מחשבה וכוונה". כיהן בתפקידו עד פטירתו בשנת תשי"ד, חצי שנה לאחר פטירת החזון איש.

בנו, רבי שמואל דוד, מילא את מקומו ברבנות בז'אבינקה, ונספה בשואה.

משפחתו
------

שני גיסיו של הרב גרשונוביץ - חתניו האחרים של הרב בייער - הם:

* הרב מתתיהו שטיגל - מייסד ישיבת בית יוסף בבני ברק.
* הרב חיים חלוונה יוז'וק - אביהם של הרב שמעון יוז'וק וד"ר דב ירדן.

בניו:

* הרב שמואל דוד - אב"ד זאבינקה (חתן הרב יצחק אלחנן וולקין, אב"ד אנטופול), נספה בשואה.
* הרב ראובן יוסף - מראשי ישיבת הנגב (חתנו של הרב צבי יהודה אדלשטיין, שיכהן כרבה של שומיאץ ורמת השרון).
* משה אליעזר - מפלטבוש ניו יורק.

חתניו:

* הרב מיכל יהודה ליפקוביץ – ראש ישיבת פוניבז' לצעירים וממנהיגי הציבור הליטאי.
* הרב שלמה הרשלר - מרבני כולל חזון איש. בנו של הרב הרשלר, הרב יהודה אריה, היה ר"מ בישיבת בית מתתיהו.
* ברוך מרדכי הלוי וולפא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "המודיע", א' בתמוז תשי"ד. מובא ב"פאר הדור" כרך שני עמ' רעא.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בראש עיריית קריית מלאכי, עם הערך "מוטי מלכא", העוסק במייסד התזמורת האנדלוסית הישראלית.

**מרדכי (מוטי) מלכה** (נולד ב-10 באוגוסט 1953) היה ראש עיריית קריית מלאכי (2003–2012).
התפטר מתפקידו לאחר שהורשע בעבירות מין בעובדות תחתיו.

ביוגרפיה
--------

מלכה נולד בקזבלנקה שבמרוקו. בשנת 1956, בגיל 3, עלה עם משפחתו לישראל והתיישבו במושב תירוש שליד בית שמש. למד בבית הספר היסודי במושב ולאחר מכן למד בבית הספר התיכון "אבן העזר".

בשנת 1971 התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת הצנחנים ועבר שם קורס פיקוד. לאחר זמן מה עבר לחיל השריון ושירת כקצין לוגיסטי ולאחר מכן חתם קבע בחטיבת גבעתי. בשנת 1997 השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

את דרכו הפוליטית החל כחבר במועצת העיר קריית מלאכי. ב-28 באוקטובר 2003 הוא ניצח בבחירות את ראש העירייה המכהן ליאור קצב ונבחר לראש עיריית קריית מלאכי מטעם הליכוד.

לאחר הקמת מפלגת קדימה בראשות אריק שרון הצטרף מלכה למפלגה. בנובמבר 2008 הקים רשימה עצמאית שהתמודדה בבחירות לעירייה. מלכה נבחר לראשות העירייה והרשימה זכתה בארבעה מושבים במועצת העיר.

ב-9 במאי 2012 נעצר מלכה יחד גברים נוספים, בחשד שאנס עובדת בעירייה. כמו כן, העלתה המשטרה חשדות נגדו בנוגע לקבלת שוחד, מרמה והפרת אמונים. הוא הושעה מעבודתו על ידי משרד הפנים, וממלא מקומו בעירייה, חיים שטיינר, מונה על ידי מועצת העיר לכהן כראש העירייה עד ינואר 2013. לאחר כשבועיים ממועד מעצרו, שוחרר מלכה למעצר בית במושב חצב הסמוך לקריית מלאכי. במהלך מעצרו נולד לו בן מאשתו השנייה. בינואר 2013 חתם על הסדר טיעון, לפיו הודה והורשע בהטרדה מינית של שתי נשים ועבירות על חוק התכנון והבנייה, וייענש בעבודות שירות, פיצוי למתלוננות והתחייבות שלא יתמודד על ראשות העירייה בבחירות שנערכו באוקטובר 2013. במרץ 2013 הורשע.

במאי 2013 החליפו יוסי חדאד כראש העירייה.

באותה שנה הוגשה נגד מלכה תביעת דיבה על דברים שאמר ב-2008 בתחנת הרדיו 100FM בגנות שלמה וידר, מינהלן בבית ספר תיכון. ב-2015 הושגה פשרה בתיק ומלכה הסכים להתנצל ולשלם 17 אלף ש"ח כפיצוי.

ביוני 2018 הודיע מלכה על כוונתו להתמודד בבחירות המוניציפליות הקרובות. כחודשיים לפני הבחירות הסיר מועמדותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוטי מלכה** בוויקישיתוף
* אבי אשכנזי, ליאור אבני ושלומית צור, חטא התאווה: כך הפך ראש העיר מוטי מלכה לחשוד בעבירות מין, באתר nrg‏, 18 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורי בינדר, ראש עיריית קריית מלאכי הורשע בהטרדה מינית, באתר nrg‏, 21 במרץ 2013
2. ↑  אלי סניור, החשוד באונס העובדת: ראש העיר קריית מלאכי, באתר ynet, 9 במאי 2012
3. ↑  איציק סבן ונצחיה יעקב, "יש עוד קורבנות", באתר ישראל היום, 11 במאי 2012
4. ↑  איתמר לוין, מלכה לא יוכל להיכנס לבניין העירייה, באתר חדשות מחלקה ראשונה, 1 באוגוסט 2012
5. ↑  אלי ג'אן, חיים שטיינר יחליף את מוטי מלכה עד ינואר 2013, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 29 ביולי 2012
6. ↑  הסדר עם מוטי מלכה: יודה, יורשע, יפרוש מראשות העירייה, אך לא יכנס לכלא, באתר של "רשת 13", 24 בינואר 2013 (במקור, מאתר "nana10")
7. ↑  אמר וישלם, "המקור", 21 ביוני 2015
8. ↑  אלמוג בן זכרי, ראש העיר קרית מלאכי לשעבר, שהורשע בהטרדות מיניות, יתמודד שוב על התפקיד, באתר הארץ, 21 ביוני 2018

| ראשי עיריית קריית מלאכי |
| --- |
| חיים גושן | עבודי דוד-אלבג | משה קצב | יוסף ונונו | משה שמעון | ליאור קצב | מוטי מלכה | יוסי חדד | אליהו זוהר |
| 1959–1960 | 1960–1969, 1970–1974 | 1969–1970, 1974–1981 | 1981–1993 | 1993–1998 | 1998–2003 | 2003–2013 | 2013 | 2013 ואילך |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בזן של סוס הבית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פוני (פירושונים).

פוני שטלנד
סוס פוני
**פוני** הוא זן של סוס הבית (Equus ferus caballus), אשר גובה בוגריו הזכרים אינו עולה על 1.47 מטר (4.83 רגל). למרות זאת, בשפת הדיבור יש המכנים בשם "פוני" גם סוסים נמוכים מהממוצע שאינם עונים להגדרה זו ואינם שייכים לזן. 

בהשוואה לרוב סוסי הבית, רעמתם של סוסי הפוני מעובה וסמיכה יותר, עור גופם מכוסה בפרווה, רגליהם קצרות יותר, עצמותיהם כבדות יותר, ראשיהם קצרים יותר ומצחם רחב. 

מקורם של סוסי הפוני בסוסי פרא קטנים פיזית שרעו בסביבתם הטבעית, בויתו על ידי האדם, ומאפייניהם הושבחו על ידי הרבעה מתוכננת. ביות סוסי הפוני נעשה למטרות מגוונות, במיוחד באזור האיים הבריטיים. הסיבה להשבחת סוסי ה"פיט - פוני", (Pit pony), למשל, הייתה לצורך שימוש בהם במכרות פחם, עד המאה ה-20, עקב מידותיהם הקטנות וחוזקם הפיזי. בזכות מידותיהם הם יכלו לעבור במערות צרות ונמוכות יחסית, תוך נשיאת משא על גבם. 

סוסי פוני אחרים שימשו למעבר בדרכים צרות שבהן היה המעבר לא נוח או בלתי אפשרי לסוס הממוצע, ואחרים שימשו כסמל סטטוס, וכאמצעי רכיבה לילדים. על מינים אחדים של סוסי פוני יכולים גם מבוגרים לרכוב, מאחר שסוסי פוני הם לרוב חזקים במיוחד. 

סוסי פוני נחשבים בדרך כלל כבעלי חיים אינטליגנטיים. קיימים מקרים שבהם נוהגים סוסי הפוני בעקשנות ובסרבנות במגעם עם בני אדם. מקרים אלה מופיעים בעיקר במקרים של סוסי פוני שלא אומנו כראוי, או שגדלו בתנאים של הזנחה. 

סוסי פוני שלא אומנו עשויים להיות מפונקים ועקשנים, אך עם אימון נכון, יכולים סוסי הפוני להיות בעלי חיים חברותיים ומשתפי פעולה, שיכולים לסייע בלימוד רכיבה על סוסים.

הם כולם כולם כולם נולדו בשוודיה כולם שם שמנים ויש להם חיטה ועמוד 678 חמשים כן לכו תבקר במקום

ראו גם
------

* פוני ג'אווה
* פוני באלי
* פוני הוצול
* פוני שטלנד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוני** בוויקישיתוף

* פוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563249805171
* BnF: cb119384026 (data)
* GND: 4046769-7
* LCCN: sh85104797
* NARA: 10646943
* NKC: ph115818

 |
תבנית {{אמן}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**ארל קרקאם**, באנגלית: **Earl Kerkam** (1891–1965) היה צייר אמריקאי. לפי וילם דה קונינג, פיליפ גסטון, מארק רותקו, ג'ורג' ספאונטה ואסטבן ויסנטה, הוא "היה אחד הציירים הטובים ביותר שיצאו מאמריקה." 

קרקאם: כרזה לחיסכון במים בזמן המלחמה
ג'רלד נורלנד כתב בתערוכת הזיכרון של ארל קרקאם ב-1966:  "צייר בעל מודעות פואטית עצומה, כמעט ללא השפעה ישירה, הוא עומד כאמן אמריקאי מקורי במובן הטוב ביותר."

ארל קרקאם צייר וחי בפריז, צרפת בתחילת שנות ה-50. שם, קרקאם פיתח מערכת יחסים עם האמן נורמן קרטון כמנטור ומערכת יחסים קולגיאלית, שהתארכה גם לאחר חזרתם לעיר ניו יורק, ב־1955 ותערוכות היחיד שלהם בשנות ה-60.

ארל קרקאם מת ב-12 בינואר 1965 בעיר ניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ybargal/ארל קרקאם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  New York School Abstract Expressionists Artists Choice by Artists,
2. ↑  SOVA: Smithsonian Online Virtual Archives, sova.si.edu
3. ↑  Marika Herskovic, *American Abstract and Figurative Expressionism: Style Is Timely Art Is Timeless* (New York School Press, 2009.) ISBN 978-0-9677994-2-1. p. 136-139 p. 140-143
**מד חום התנגדותי**, הנקרא גם נגד מגלה טמפרטורה, הוא חיישן טמפרטורה המנצל את השינוי הצפוי בהתנגדותם החשמלית של כמה חומרים עם השתנות הטמפרטורה. בדרך כלל נגדים כאלו הם מפלטינום, ולכן נקראים מד חום פלטינום התנגדותי (PRT). אט אט הם מחליפים את השימוש במד חום מצומד באפליקציות תעשייתיות בטמפרטורות מתחת ל-600 מעלות צלזיוס עקב הדיוק הרב והחזרה לאותם ערכים.

תיאור כללי
----------

תרשים עקרוני של נגד פילם עם שכבת פלטינום
להלן הסוגים הנפוצים ביותר של מדי חום התנגדותיים:

* **נגדי פחמן** הם נגישים ביותר ומאד זולים. הם חוזרים לאותה הטמפרטורה. הם מאוד אמינים בטמפרטורות מאוד נמוכות. בדרך כלל אינם סובלים מהיסטרזיס או מסטיות מדידה. הם שימשו לאורך זמן חוקרים בגלל היתרונות הרבים שלהם.
* **נגדי פילם** הם בעלי שכבת פלטינום על מצע, השכבה יכולה להיות דקה ביותר, עד 1 מיקרו מטר. היתרונות של סוג זה הם מחיר נמוך יחסית ותגובה מהירה. מכשירים כאלה שיפרו את ביצועיהם למרות קצבי התרחבויות שונים של המצע והפלטינום אשר גורמים לשגיאות מדידה ובעיות יציבות.
* **נגדים חוטיים** הם בעלי דיוק רב, במיוחד בטווח גדול של טמפרטורות. קוטר הליפוף מספק הפרש אשר שומר על היציבות המכנית ומאפשר התרחבות של החוט על מנת למנוע זליגה וטעויות מדידה.

פונקציות
--------

מדי חום התנגדותיים בוניים במספר תצורות ומציעים יציבות טובה יותר, דיוק טוב יותר, וחזרה לאותם ערכים בצורה טובה יותר מאשר מדי צימוד תרמיים. בעוד מדי צימוד תרמיים משתמשים באפקט סיבק לייצר מתח, מדי חום התנגדותיים משתמשים במקורות חשמליים ודורשים הספק על מנת לפעול. הנגדים האידיאלים משתנים באופן ליניארי עם הטמפרטורה.

מדי חום התנגדותיים בדרך כלל עשויים מפלטינום, בשל האופיין התנגדות-טמפרטורה הליניארי שלו, וכן בשל מבנהו הכימי. החוט העשוי מפלטינום המשמש כחיישן צריך להישמר חופשי מהפרעות על מנת לשמור על יציבות.

יתרונות
-------

יתרונותיו של מד החום ההתנגדותי העשוי פלטינום הם:

* דיוק רב
* זליגה נמוכה
* טווח פעולה רחב מאד
* התאמה לאפליקציות תנודתיות

מגבלות
------

* מדי חום אלו בדרך כלל אינם משמשים למדידות של טמפרטורות מעל 660 מעלות צלזיוס. בטמפרטורות כאלה קשה למנוע מהפלטינום מלהזדהם עם המתכת של המדחום. זו הסיבה שבמעבדות מחליפים את מד החום ממתכת למד חום זכוכית. בטמפרטורות מאוד נמוכות, פחות מ 270- מעלות צלזיוס, עקב המצאות מעט פונונים, ההתנגדות של מד החום ההתנגדותי נקבעת בעיקר על ידי חוסר האחידות הכימי שלו ולכן אינו תלוי בעיקרון בטמפרטורה. כתוצאה מכך הרגישות שלו היא קרובה לאפס ולכן הוא לא שימושי במצב כזה.
* בהשוואה לתרמיסטורים, מדי חום העשויים מפלטינום פחות רגישים לשינויי קטנים בטמפרטורה, וכן יש להם זמן תגובה יותר איטי. למרות זאת, לטרמיסטורים יש טווח טמפרטורות קטן יותר, וכן יציבות גרועה יותר.

מבנה
----

אלמנטים אלה כמעט תמיד דורשים מוביל מבודד. בטמפרטורות נמוכות מ- C °250, משתמשים ב- PVC, גומי או סיליקון כמבודדים. מעל זה, משתמשים בסיבי זכוכית או קרמיקה. נקודת המדידה, אשר בדרך כלל נמצאת בקצה, צריכה להיות מוגנת בתוך שרוול מגן, העשוי בדרך כלל מסגסוגת מתכת אינרטית מבחינה כימית לתהליך המבוקר. בחירה ועיצוב מעטפת ההגנה עלולים לדרוש יותר תשומת לב מאשר החיישן בפועל, שרוול המגן חייב לעמוד בפני התקפה כימית או פיזית ויחד עם זאת לספק נקודת מדידה טובה.

ראו גם
------

* צמד תרמי (תרמוקפל)
* תרמיסטור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מד חום התנגדותי** בוויקישיתוף
**הביצים הגורליות** (ברוסית: **Роковые яйца**) הוא ספר נובלה סאטירי מאת מיכאיל בולגקוב, סופר סובייטי ומחזאי. הספר נכתב בשנת 1924 ופורסם לראשונה בשנת 1925. הרומן היה פופולרי למדי, אך ספג ביקורת רבה מצד מרבית המבקרים הסובייטים משום שלעג למהפכה הרוסית של שנת 1917 ולהנהגה של ברית המועצות.

רקע
---

בשנת 1924 בולגקוב כבר היה סופר די ידוע. הוא פרסם כמה סיפורים קצרים, כולל "Dyavoliada", אשר מבחינה מסוימת היה מבשרו של ספרו המפורסם "האמן ומרגריטה", והחל לפרסם את הרומן הראשון שלו, "הגווארדיה הלבנה". בולגקוב סיים לכתוב את "הביצים הגורליות" בתחילת אוקטובר 1924, ופרסם אותו בכתב העת "Nedra" בפברואר 1925; מהדורה מקוצרת פורסמה גם בחודשים מאי-יוני 1925 בכתב העת "Krasnaya Panorama", תחת הכותרת "קרן החיים" (ברוסית: Луч жизни). בולגקוב הקריא את הרומן בכמה אסיפות חברתיות שונות, שם הוא זכה לקבלת פנים חיובית.

עלילת הספר
----------

ניתן לתאר את הביצים הגורליות כרומן מדע בדיוני סאטירי. הגיבור הראשי שלה הוא זואולוג מזדקן, ולדימיר איפטיביץ' פרסיקוב, מומחה לדו-חיים. הקריין מתחיל את הסיפור במוסקבה של 1928, שנראה כי הצליחה להתגבר על ההשפעות ההרסניות של מלחמת האזרחים ברוסיה והפכה לעיר משגשגת. אחרי תקופה ארוכה של הזנחה, המחקרים במכון הזואולוגי התחדשו. לאחר שעזב את המיקרוסקופ שלו למשך מספר שעות, פרסיקוב לפתע הבחין כי המיקרוסקופ, אשר הושאר לא ממוקד, יצר קרן אור אדומה; אמבה שנותרה תחת אור זה הראתה שיעור מוגבר ובלתי אפשרי של ביקוע בינארי, מתרבה במהירות עצומה ומפגינה תוקפנות יוצאת דופן. ניסויים מאוחרים יותר עם מצלמות גדולות - בשביל ליצור קרן אור גדולה יותר – אישרו שאותה מהירות רבייה מוגברת חלה על אורגניזמים אחרים, כמו צפרדעים, אשר התפתחו ויצרו דור חדש של צפרדעים בתוך יומיים בלבד. המצאתו של פרסיקוב נודעה במהרה לעיתונאים, ובסופו של דבר למרגלים זרים ולג.פ.או. השירות החשאי הסובייטי. במקביל, במדינה מתפרצת מחלה לא ידועה אשר מדביקה את כל התרנגולות וגורמת להכחדתם המוחלטת ברוסיה הסובייטית, אבל באופן מסתורי נעצרת בגבולות האומה ואינה ממשיכה הלאה. מנהל סובחוז אלכסנדר סמנוביץ' רוק (ששמו מהווה משחק מילים על שם הספר, "רוק" פירושו גורל) מקבל הרשאה רשמית להחרים את הציוד של פרסיקוב, ולהשתמש בהמצאה כדי לנסות להחזיר את אוכלוסיית התרנגולות לקדמותה. עם זאת, ביצי התרנגולות המיובאות מחוץ למדינה נשלחות, בטעות, למעבדתו של פרסיקוב בעוד ביצי הזוחלים המיועדות לפרופסור מגיעות לידי החקלאים. כתוצאה מכך, רוק מגדל כמות עצומה של נחשים גדולים, יענים ותנינים גדולים ותוקפניים אשר מתחילים לתקוף בני אדם. בבהלה שבאה לאחר מכן, פרסיקוב נהרג על ידי האספסוף - המאשים אותו בהופעתם של הנחשים - ומצלמותיו מנופצות. הצבא האדום מנסה לעכב את הנחשים, אך רק בואו של מזג האוויר הקר של אוגוסט – שתואר כדאוס אקס מכינה – עוצר סופית את פלישתם של הנחשים. בטיוטה קודמת הרומן מסתיים בזירת ההרס המוחלט של מוסקבה בידי הנחשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "הביצים הגורליות", באתר "סימניה"
* הביצים הגורליות, ספרי עליית הגג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 310242977
* WorldCat (עם VIAF): 310242977

 |
רבי **אורי קלוגהויפט מסְטְרֶלִיסְק** (כונה "השרף"; 1757–1826, כ"ג באלול ה'תקפ"ו), אדמו"ר חסידי, ממפיצי החסידות בגליציה. ממנו יצאה שושלת סטרליסק.

ביוגרפיה
--------

נולד ביאנוב בזקנותו של אביו פנחס, שהיה אדם עני ופשוט, בעקבות הבטחת המגיד ממזריטש לאמו, שתלד בן "שיהיה אור המאיר לעולם". נישא לבלומא בתו של רבי קאפיל חסיד (תלמיד הבעש"ט). היה תלמידם של רבי אלימלך מליז'נסק ורבי שלמה מקרלין (אותו ראה כרבו המובהק), וכן ראה כרבו את רבי יעקב יוסף מאוסטראה. בשנת ה'תקנ"ב, עם הירצחו של רבי שלמה מקרלין, החל להנהיג חסידים בלבוב, וממנה עבר לסטרליסק, תוך כדי המשך דרכו להסתופף בצל צדיקים כגון רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן והחוזה מלובלין.

  

כרבו רבי שלמה נודע בתפילתו הנלהבת, ומסופר כי אחרי הירצחו של רבו נסעו רעיו רבי אשר מסטולין ורבי מרדכי מלעכוויטש לרבי ברוך ממז'יבוז' אך רבי אורי לא הצטרף לנסיעה באמרו שאינו רואה אצלו עבודת התפילה. כמו כן נודע בבקיאותו ובראייתו בשורשי ובגלגולי נשמות ובהתנגדותו לשימוש במופתים.

הנהגתו את חסידיו הייתה מתוך עוני ומחסור, והיה רגיל לומר שדרכו היא עבודת ה' מתוך העוני. אמר פעם לרבי ישראל מרוז'ין שחסידיו לא רוצים עשירות, וכשנשאלו האברכים שהיו באותה עת במקום האם אינם רוצים להתעשר ענו כאחד שלא. פרט לחסיד אחד שאמר "אשתי רוצה", ואכן התעשר והיה אחד מנגידי החצר.

חסידיו סיפרו: "כל זמן שרבי אורי לא הבדיל במוצאי שבת, היו המפתחות של גיהינום בידו, והנשמות שהיו פטורות מעונש בשבת יכלו לרחף בעולם באין מפריע".

נפטר בסטרליסק בכ"ג באלול ה'תקפ"ו ושם נטמן. דברי תורתו כונסו בספר "אמרי קדוש". בנו רבי שלמה מילא את מקומו כאדמו"ר השני מסטרליסק. עם זאת, רבים מחסידיו נסעו לאחר פטירתו לרבי ישראל מרוז'ין.

המשורר אורי צבי גרינברג נמנה עם צאצאיו, וקרוי על שמו. גרינברג הזכיר את רבי אורי מסטרליסק באחדים משיריו ("חידוש המולד", "בזכות שלושה אבות").

דמותו של רבי אורי מסטרליסק מתוארת בסיפור הקצר של ש"י עגנון, "תחילת שימושו של השרף", והיא שימשה את עגנון בציור דמותו של רבי אוריאל בסיפור "הנדח".

תלמידיו
-------

* רבי יהודה צבי מסטרטין
* רבי דוב בעריש "סגי נהור" מאלעסק
* השר שלום מבעלז
* רבי צבי הירש מרימינוב
* רבי יהושע אשר מפוריסוב
* רבי אליעזר זאב מבוטשעטש
* רבי מרדכי זיסקינד סג"ל לנדא מסטריא.
* רבי חנוך העניך מאלעסק
* רבי אברהם מסטרטין
* רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב

לקריאה נוספת
------------

* מרטין בובר, **אור הגנוז**, הוצאת שוקן, 2005, עמ' 309-307.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה הנדלר, הרבי הוא הלב, באתר "ישיבה"
* אריה הנדלר, מלך שומע צעקה, באתר "ישיבה"
* רבי אורי מסטרליסק באתר דעת
* רבי אורי קלוגהויפט - השרף מסטרליסק, באתר mytzadik.com
* אורי בן פינחס (1740?-1826), מסטרליסק, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים יוסף דוד וינברג, **מזקנים אתבונן** (אמרות וסיפורי הרב ישראל שמעון קסטלניץ), ירושלים תשע"ב, חלק ב' עמוד תקלז
2. ↑  מרטין בובר, **אור הגנוז**, הוצאת שוקן, 2005, עמ' 309
3. ↑  ספרו אמרי קדוש באתר היברובוקס
4. ↑  עודד כהן, ‏ש"י עגנון, 'תחילת שימושו של השרף': ייצוג ספרותי של דמות היסטורית, 26 בפברואר 2018, באתר Academia.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306752005171
* LCCN: no96001760
* VIAF: 73442265
* WorldCat (עם VIAF): 73442265

 |