recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **ארצות הברית** |
| סמל ארצות הברית |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של ארצות הברית** |
| 
ממשל פדרלי (המחלקות) ‏ 

* **חוקת ארצות הברית**

הרשות המחוקקת 
**הקונגרס של ארצות הברית**

---

**בית הנבחרים של ארצות הברית**
יושב ראש קווין מקארתי
מנהיג הרוב סטיב סקליס
מנהיג המיעוט האקים ג'פריס

---

**הסנאט של ארצות הברית**
הנשיא קמלה האריס
הנשיא הזמני פטי מארי
מנהיג הרוב צ'אק שומר
מנהיג המיעוט מיץ' מקונל

הרשות המבצעת 
**נשיא ארצות הברית**
ג'ו ביידן
**סגנית נשיא ארצות הברית**
קמלה האריס

---

קבינט • סוכנויות פדרליות • משרד הרשות המבצעת

מערכת המשפט 
**בית המשפט העליון של ארצות הברית**
נשיא העליון ג'ון רוברטס
תומאס • אליטו • סוטומיור • קגן • גורסץ' • ברט קוואנו • בארט • ג'קסון

בחירות 

* בחירות לנשיאות

מפלגות פוליטיות 
דמוקרטים • רפובליקנים

פדרליזם 

* מושלים
* בתי מחוקקים
* מדינות
	+ קהילייה

**יחסי החוץ**

---

**פורטל ארצות הברית**
 |

בארצות הברית לכל אחת מ-50 מדינות ארצות הברית **בית מחוקקים** משלה (באנגלית: **State legislature**), המהווה רשות מחוקקת למדינה. בית המחוקקים המדינתי עומד במקביל, אך לא בסתירה, לקונגרס ארצות הברית, המחוקק של הממשל הפדרלי בארצות הברית.

שם
--

שמו, צורת פעולתו והרכבו של בית המחוקקים משתנה ממדינה למדינה. ב-25 מדינות שמו של בית המחוקקים הוא פשוט "בית המחוקקים" או "בית המחוקקים המדינתי". ב-19 מדינות בית המחוקקים נקרא "האספה הכללית" (*General Assembly*), במסצ'וסטס וניו המפשייר נקרא בית המחוקקים "העצרת הכללית" (*General Court*) ובצפון דקוטה ובאורגון נקרא בית המחוקקים "האספה המחוקקת" (*Legislative Assembly*).

במרבית המדינות (39 מתוך 50) בית המחוקקים ממוקם במבנה הנקרא "קפיטול" (בדומה לקפיטול של ממשלת ארצות הברית). במדינות אחרות מכונה המבנה "בית המדינה" (*State House* או *Statehouse*). יוצאת דופן היא דלוור, שמבנה בית המחוקקים מכונה "אולם המחוקקים" (*Legislative Hall*).

הרכב וצורת הבחירה
-----------------

בכל מדינות ארצות הברית, למעט נברסקה, בית המחוקקים מורכב משני בתים, בית עליון ובית תחתון. בעבר הבחירות לבית העליון נעשו (בדומה לסנאט של ארצות הברית) על בסיס מחוזות בחירה החופפים למחוזות המנהליים, אולם פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1964 ביטלה מבנה זה, וכיום הבחירות הן על בסיס מחוזות בחירה הנקבעים לפי גודל האוכלוסייה. למרות זאת, יש הטוענים כי מאז הפסיקה הבתים העליונים הפכו לגופים וסטיגליים, כי הם עדיין נבחרים בשיטה הרובנית על מפתח זהה לזה המשמש לבחירת הבתים התחתונים.

תפקיד
-----

תפקידו של בית המחוקקים המדינתי זהה למעשה לתפקידו של הקונגרס, בהתאם לעיקרון הפרדת הרשויות, כך שהוא מאזן את כוחם של הרשות המבצעת (מושל המדינה) והרשות השופטת.

חלוקה פוליטית
-------------

נכון ל-2015, 31 בתי מחוקקים נשלטים בידי המפלגה הרפובליקנית, 11 על ידי המפלגה הדמוקרטית ו-8 מפוצלים (הבית התחתון והבית העליון אינם תחת שליטת אותה מפלגה, או שמספר המחוקקים זהה בין שתי המפלגות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית מחוקקים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  2014 State and Legislative Partisan Composition, ‏9 ביוני 2014
**הקורפוס ה-13 (וירטמברג)** (בגרמנית: **XIII. (Königlich Württembergisches) Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא ממלכת וירטמברג. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ולאחר מכן הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית ולחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם בשנת 1817, והיה המפקדה הגבוהה ביותר בצבא ממלכת וירטמברג. ב-24 ביולי 1866 השתתפו כוחות הקורפוס בקרב טאוברבישופסהיים כחלק מהקורפוס הפדרלי השמיני, וספגו בו תבוסה מכוחות הצבא הפרוסי.

במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה השתתף הקורפוס בפיקודו של פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין בלחימה כחלק מכוח משלוח משולב מווירטמברג ומבאדן, ולחם בקרבות ורת וסדאן, ולאחר מכן השתתף במצור על פריז, וב-18 בדצמבר 1871 הצטרף הקורפוס לצבא הקיסרות הגרמנית כקורפוס ה-13.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה הקורפוס חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב הארדנים. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה במרוץ אל הים ובקרב איפר הראשון, שם הפך לפלגת ארמייה שלחמה בניסיון לכבוש את העיר איפר, אך לא הצליחה במשימתה. בשנת 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, שם לחם כחלק מהארמייה התשיעית בקרבות השונים. באותה שנה נלקחו יחידות מהקורפוס להקמת הקורפוס האלפיני, שהשתתף בקרבות הנהר איזונצו, ובמסגרתו קיבל ארווין רומל את עיטור הפור לה מריט. בשנת 1916 חזר הקורפוס לחזית המערבית, ולחם בקרב שמפאן השני כחלק מפלגת ארמייה ארעית, שכללה גם את הקורפוס ה-15 והקורפוס הבווארי ה-2. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרב על הסום, ובשנת 1917 לחם בקרב קמברה כחלק מהארמייה השנייה. בהמשך לחם בקורפוס במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם כחלק מהארמייה הרביעית, ובסוף המלחמה הוא נלחם כחלק מפלגת הארמייה C.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (עד ה-18 באוקטובר 1871)
* גנרל חיל הרגלים וולף לואיס אנטון פרדיננד פון שטילפנגל (19 באוקטובר 1871–24 בדצמבר 1873)
* גנרל חיל הרגלים אמיל פון שוורצקופן (24 בדצמבר 1873–5 בינואר 1878)
* גנרל חיל הרגלים הנס פון שכטמאייר (26 בינואר 1878–14 במאי 1886)
* גנרל חיל הרגלים גוסטב הרמן פון אלפנסלבן (15 במאי 1886–25 באוקטובר 1890)
* גנרל חיל הפרשים וילהלם פון וולקרן (26 באוקטובר 1890–21 באפריל 1895)
* גנרל חיל הרגלים אוסקר פון לינדקוויסט (22 באפריל 1895–24 במרץ 1899)
* גנרל חיל הרגלים לודוויג פון פלקנהאוזן (25 במרץ 1899–21 במרץ 1902)
* גנרל חיל הרגלים קונרד פון הוגו (26 במרץ 1902–3 באפריל 1907)
* גנרל חיל הפרשים יוזף פון פאלואה (4 באפריל 1907–24 בפברואר 1908)
* גנרל חיל הפרשים אלברכט, דוכס וירטמברג (25 בפברואר 1908–28 בפברואר 1913)
* גנרל חיל הרגלים מקס פון פבק (1 במרץ 1913–8 במרץ 1915)
* גנרל חיל הרגלים תאודור פון ואטר (9 במרץ 1915–17 במרץ 1918)
* גנרל לוטננט הרמן פון שטאבס (17 במרץ 1918–22 במאי 1918)
* גנרל חיל הרגלים תאודור פון ואטר (22 במאי 1918–20 בדצמבר 1918)

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הקורפוס ה-13 במלחמת העולם הראשונה** |
**אלוהים אינו גדול: איך הדת מרעילה את העולם** (באנגלית: **God Is Not Great: How Religion Poisons Everything**) הוא ספר רב-מכר אנטיתאיסטי מאת העיתונאי והסופר הבריטי-אמריקאי כריסטופר היצ'נס. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2007 בהוצאת הספרים Atlantic Books (אנ'), ובשנת 2009 יצא לאור בעברית בהוצאת הספרים כנרת זמורה-ביתן דביר. 

בספר, היצ'נס מבקר את הדת ומעלה את הטענה כי דתות מאורגנות הן אלימות, בלתי רציונליות, בלתי סובלניות, והן מקדמות בורות, צרות אופקים, גזענות, סקסיזם וצורות נוספות של אפליות. היצ'נס משלב בטענה שלו סיפורים מחייו האישיים, אנקדוטות היסטוריות וניתוח ביקורתי של טקסטים דתיים. הספר מותח ביקורת בעיקר על הדתות האברהמיות, אולם עוסק גם בהינדואיזם ובבודהיזם.

ראו גם
------

* יש אלוהים? - ספרו של ריצ'רד דוקינס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלוהים אינו גדול** בוויקישיתוף
* אלוהים אינו גדול - באתר אמזון
* אלוהים אינו גדול - גרסה קולית מלאה של הספר (בקולו של כריסטופר היצ'נס)
* Mary Riddell, The gospel according to Hitch, The Guardian, 3 June 2007
* Christopher Hitchens, God Is Not Great, Slate, April 27 2007
* Christopher Hitchens, ‘God Is Not Great’, The New York Times, May 13, 2007
* Bishop Barron on Hitchens' God Is Not Great סרטונים
* אלוהים אינו גדול, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7627822-0
* NKC: aun2010584570

 |
מסרק דיראק הוא סדרה אינסופית של הלמים במחזור T.
במתמטיקה, **מסרק דיראק** או **מסרק הלמים** (או רכבת הלמים) (בעיבוד אותות) סדרה אינסופית, מחזורית של פונקציית דלתא של דיראק המבוטאת כך:

{\displaystyle \Delta \_{T}(t)\ {\stackrel {\mathrm {def} }{=}}\ \sum \_{k=-\infty }^{\infty }\delta (t-kT)}
ומאחר והסדרה מחזורית היא ניתנת לייצוג כטור פורייה:

{\displaystyle \Delta \_{T}(t)={\frac {1}{T}}\sum \_{n=-\infty }^{\infty }e^{i2\pi nt/T}.}
המסרק של דיראק שימושי מאוד בתחומי הנדסת חשמל, עיבוד אותות ומערכות אופטיות.

תכונת ההכפלה
------------

תכונת ההכפלה נגזרת ישירות מתכונות פונקציית דלתא של דיראק:

{\displaystyle \sum \_{k=-\infty }^{\infty }\delta (t-kT)=|\alpha |\cdot \sum \_{k=-\infty }^{\infty }\delta {\bigg (}\alpha \cdot (t-kT){\bigg )}.}

טור פורייה
----------

ממחזוריות הפונקציה ב T נובע:

{\displaystyle \Delta \_{T}(t+T)=\Delta \_{T}(t)\quad \forall t}.
טור פורייה מרוכב לפונקציה מחזורית זו:

{\displaystyle \Delta \_{T}(t)=\sum \_{n=-\infty }^{+\infty }c\_{n}e^{i2\pi nt/T}\ }
כאשר קבועי פוריה הם:

|  |  |
| --- | --- |
| {\displaystyle ={\frac {1}{T}}\int \_{t\_{0}}^{t\_{0}+T}\Delta \_{T}(t)e^{-i2\pi nt/T}\,dt\quad (-\infty <t\_{0}<+\infty )\ } | {\displaystyle c\_{n}\,} |
| {\displaystyle ={\frac {1}{T}}\int \_{-T/2}^{T/2}\Delta \_{T}(t)e^{-i2\pi nt/T}\,dt\ } |  |
| {\displaystyle ={\frac {1}{T}}\int \_{-T/2}^{T/2}\delta (t)e^{-i2\pi nt/T}\,dt\ } |  |
| {\displaystyle ={\frac {1}{T}}e^{-i2\pi n\,0/T}\ } |  |
| {\displaystyle ={\frac {1}{T}}.\ } |  |

והתוצאה :

{\displaystyle \Delta \_{T}(t)={\frac {1}{T}}\sum \_{n=-\infty }^{\infty }e^{i2\pi nt/T}}.

התמרת פורייה
------------

התמרת פורייה של מסרק דיראק היא גם מסרק דיראק:

{\displaystyle \sum \_{n=-\infty }^{\infty }\delta (t-nT)\quad {\stackrel {\mathcal {F}}{\longleftrightarrow }}\quad {1 \over T}\sum \_{k=-\infty }^{\infty }\delta \left(f-{k \over T}\right)\quad =\sum \_{n=-\infty }^{\infty }e^{-i2\pi fnT}}
עד כדי קבוע

{\displaystyle \sum \_{n=-\infty }^{\infty }\delta (t-nT)\quad {\stackrel {\mathcal {F}}{\longleftrightarrow }}\quad {\frac {\sqrt {2\pi }}{T}}\sum \_{k=-\infty }^{\infty }\delta \left(\omega -k{\frac {2\pi }{T}}\right)\quad ={\frac {1}{\sqrt {2\pi }}}\sum \_{n=-\infty }^{\infty }e^{-i\omega nT}\,}

דגימה
-----

הכפלה של אות רציף במסרק דיראק היא אות דגום אידיאלי ושימושית מאוד בתורת הדגימה.

מקורות
------

* Bracewell, R.N. The Fourier Transform and Its Applications (McGraw-Hill, 1965, 2nd ed. 1978, revised 1986)

ראו גם
------

* עיבוד אותות
* רכבת פולסים

קישורים חיצוניים
----------------

* מסרק דיראק, באתר MathWorld (באנגלית)
**בית מדרגות** הוא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפס לראשונה בנובמבר 1951.

תיאור היצירה
------------

היצירה מתארת מבנה מדרגות, המזכיר במידת מה את המבנה ביצירה יחסות. במבנה עוברים 46 יצורים אותם מכנה אשר בשם "זחלגלגל" (Wentelteefji) - יצורים פרי דמיונו של אֶשֶר, אשר מופיעים ביצירה קודמת הנקראת "זחלגלגל" מאותה שנה. הזחלגלגל הוא זחל לו גוף מכוסה שריון, שש רגלים בצורה של רגלי אדם, מקור דמוי מקור תוכי, ומחושים עם עיניים בקצה. הזחל יכול להתגלגל סביב עצמו ולנוע כגלגל.

היצורים נכנסים לתמונה מבעד פתחים המתוארים בה, עולים או יורדים במדרגות ויוצאים מבעד לפתחים אחרים. היצירה המקורית הייתה קצרה יותר והורחבה על ידי אשר שהוסיף ליצירה לוח נוסף במסגרת עבודותיו בנושא השתקפות. חלקה העליון של היצירה הוא בבואת ראי של חלקה התחתון של היצירה - וגרם המדרגות הגבוה ביותר המופיע ביצירה משתקף פעמיים - פעם אחת במרכז היצירה ופעם אחת בחלקה התחתון של היצירה. 

בדומה ליצירה "יחסות" גם ביצירה זו נמצאים חלק מהזחלגלגלים במישור משיכה שונה - ושתי שורות של זחלגלגלים עוברות זו לצד זו, באותו כיוון כאשר האחת עולה והשנייה יורדת (דבר המתאפשר בשל ציור מישורי משיכה שונים).

לקריאה נוספת
------------

* מ.ק. אשר, **עבודות גרפיות**, סטימצקי טאשן, 1994, בתרגום עדנה קלגסברון ובעריכת שלומית אריאל.

| יצירותיו של מאוריץ קורנליס אשר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בית מדרגות • בלוודיר • דומם וכדור שיקוף • הגשר • זחלגלגל • יד וכדור שיקוף • ידיים רושמות • יחסות • מגדל בבל • מפל מים • מראת קסמים • עולם אחר 2 • עולים ויורדים • קיעור וקימור • קסטרוולווה • שלושה כדורים 2 • שמיים ומים |

 |
**אלמנה אוסטרלית** (שם מדעי: ***Latrodectus hasselti***) היא מין אלמנה ממשפחת הכדורניים החיה בטבע במערב ומרכז אוסטרליה באזורים מדבריים. עם זאת האדם הפיץ אותה (שלא במודע) לאזורים נוספים באוסטרליה וכן לניו זילנד ודרום-מזרח אסיה ואף לאזורים נוספים. 

האלמנה היא עכביש באורך של 10 מילימטרים בנקבות. הזכרים קטנים בהרבה מהן ואורכם 3–4 מילימטרים בלבד. הנקבות מוכרות בזכות המראה הטיפוסי לבני סוגם, הכולל גוף עגלגל שחור עם "שעון חול" אדום בקצה בטנם. הזכרים חומים בהירים עד לבנים וכמעט בלתי נראים.

האלמנה שוכנת בטבע באזורים מוצלים בקרבת נקרות עצים או בין סלעים והתמקמה גם במגורי אנשים לאורך אוסטרליה. היא מייצרת רשת קורים בין מבנים, המיועדת לתפיסה של יצורים מטפסים או מעופפים בגובה נמוך. הטרף העיקרי שלה הוא מיני חרקים או עכבישנים אחרים, אך היא לא תהסס לטרוף גם חולייתנים קטנים, לרבות לטאות ואף נחשים קטנים. היא מזריקה לטרף ארס מניביה הענקיות ואז שותה את מיצי גופו בעזרת כליצרות דמויי-קשיות.

האלמנה ידועה באורח חייה הקניבלי, כשנקבת עכביש זה טורפת את הזכר גם תוך כדי יחסי המין שלהם, דבר נדיר מאוד אפילו אצל אלמנות (שאר האלמנות מחכות לסיום היחסים בשביל לטרוף את הזכר). לדבר יש יתרונות בהפריית הביצים, אך מסתבר שרק 20% מהזכרים מחפשים נקבות, מחשש (מוצדק) לחייהם.

האלמנה האוסטרלית היא מהעכבישים הקטלניים ביותר בעולם בכלל ובאוסטרליה בפרט, כתוצאה מהארס החזק שלה וגם עקב קרבתה למגורי האדם. עקיצתה גורמת לכאבים באזור העקיצה המתקדמים לאורך מחזור הדם עד הלב ולשיתוק, הזעה, בחילות והקאות ולהתכווצויות שרירים. המוות יכול להיגרם מפגיעה בסרעפת או בשרירי הלב, אך יש לארס זה נוגדן המציל את רוב הנעקצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלמנה אוסטרלית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אלמנה אוסטרלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534877205171

 |
**הצהרת באדוליו** הייתה נאום רדיו שנשא ראש ממשלת איטליה פייטרו באדוליו בערב ה-8 בספטמבר 1943, ובו הודיע על הסכם שביתת הנשק שנעשה בין איטליה לבעלות הברית. בעקבותיו נשא גם מפקד בעלות הברית בים התיכון הגנרל אייזנהאואר נאום רדיו, שבו הודיע על שביתת הנשק.

נוסח הנאום
----------

> 
> הממשלה האיטלקית, בהכירה בחוסר האפשרות להמשיך את המאבק בכוחות לא שוים כנגד כנגד כוח אויב עדיף, ובמטרה להימנע מאסונות נוספים וחמורים לאומה, פנתה בבקשה לשביתת נשק אל גנרל אייזנהאואר, המפקד העליון של הכוחות האנגלו-אמריקאים. הבקשה נענתה בחיוב. כתוצאה מכך, על כל מעשי האיבה נגד הכוח האנגלו-אמריקאי על ידי הכוחות האיטלקיים להיפסק בכל אתר, אך הם רשאים להגיב על התקפות אפשריות מכל מקור אחר.
> 
> 
> 
>

בעקבות הנאום
------------

הצהרתו של באדוליו זרעה בלבול באיטליה. תרמה לכך גם העובדה שראש הממשלה באדוליו, המלך ויטוריו אמנואלה השלישי ויורש העצר אומברטו וחברי הפיקוד הצבאי העליון עזבו כולם את רומא ועשו את דרכם לדרום המדינה.

הכוחות האיטלקיים ברוב הזירות הפסיקו את פעולתם. יותר ממחצית חיילי איטליה הניחו את נשקם וחזרו לבתיהם. הפיקוד העליון הגרמני יירט תחילה את נאומו של הגנרל אייזנהאואר, ובעקבות זאת הוציאו לפועל את התוכנית להשתלטות על שטחי איטליה ופירוק חייליה מנשקם. (אנ') בין היתר הטביעו הגרמנים ב-9 בספטמבר את אוניית המערכה האיטלקית רומא, כדי למנוע ממנה להפליג למלטה כפי שנצטוותה לפי תנאי הסכם שביתת הנשק. בשבועות שלאחר ההכרזה נתפסו יותר מ-600 אלף חיילים איטלקיים על ידי הכוחות הגרמנים והושמו במעצר פנימי (internati militari italiani).

חלק מהכוחות האיטלקיים נותרו נאמנים למלך, כלומר לבאדוליו וממשלתו, וחלק מחייליהם עשה זאת באופן אישי או בהצטרפות לארגונים שונים שהביעו את נאמנותם למלך. בעקבות זאת התחולל בין היתר הטבח הגרמני בחיילי הדיוויזיה האיטלקית ה-33 באי קפלוניה. יחידות אחרות, במיוחד בצפון איטליה, החליטו להישאר נאמנות למשטר הפסישטי האיטלקי ולגרמנים.

למרות שביתת הנשק נמנעו בעלות הברית משחרור המוני של חיילים איטלקים שנפלו בשבי והיו נאמנים למלך, כדי לסכל את האפשרות שחלקם יצטרפו את הכוחות האיטלקיים הפשיסטים בצפונה של איטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ההכרזה על שביתת הנשק, באתר ה-BBC
**תמנון אינסולריס** (שם מדעי: *Octopus insularis*), הוא מין של תמנון ממשפחת התמנוניים, אשר התגלה לחופי ברזיל בשנת 2008 כשנחשב בגילויו לתמנון מצוי, אך הכיל תכונות ייחודיות. הוא מצוי במי האוקיינוס האטלנטי בין חופי ברזיל למפרץ מקסיקו ואולי גם לדרום פלורידה וייתכן שתפוצתו רחבה אף יותר. הוא קיבל את השם "insularis", מאחר שנמצא בעיקר בכמה איים בברזיל כמו פרננדו די נורוניה ופאולוס הקדוש. עם זאת לרוב הוא חי על קרקעית הים לאורך חופים חמימים ושוניות בעומק של 30 מטרים מפני הים.

מאפיינים
--------

תמנון זה קטן מאוד עם מעטפת באורך מרבי של 12 ס"מ ולרוב קטן יותר (8 ס"מ בזכרים, 9.5 ס"מ בנקבות) וצבעו הרגיל אדום-חום. תמנון זה בעל יכולת ייחודית לספוג מים בזימיו לזמן רב המאפשר לו לצאת מהמים ולהלך על היבשה, תוך שהוא פורש את זרועותיו כדי להתגלגל על הקרקע בין בריכות סלעים. התמנון הוא צייד המחפש סרטנים משלל סוגים, ביניהם מסרטן סלעים אדום, משבלולים ומצדפות ודגים קטנים. מחקר מצא שגם תמנונים גדולים יחסית יעדיפו לאכול סרטנים קטנים יחסית, מאחר שהם פשוטים יותר לציד.

אויביו כוללים מורנות, טחניים ומפרקתן הבינים. תמנון שנתפס יכול לפלוט ענן דיו כהה המבלבל את אויביו והוא יכול גם להשיר רגל שנתפסה אך ההגנה העיקרית שלו הוא הסוואתו החזקה ויכולתו לשנות צבע בזמן קצר.

תמנון זה מתרבה בקצב איטי יותר מהתמנון המצוי, בעיקר בחורף וההתבגרות המינית של הצאצאים לוקחת שנתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמנון אינסולריס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |
**בית עלמי** היה אחד מבתי הקיץ שהיו בבעלות משפחת עלמי. המבנה ממוקם בקיבוץ זיקים.

היסטוריה
--------

את הבית בנה חאפז אל-עלמי, שהיה גיסו של מוסא אל-עלמי. הבנייה החלה בשנות מלחמת העולם הראשונה והסתיימה ב-1920. הבית שימש בעיקר כבית קיט למשפחת אל-עלמי, שהייתה במקור מירושלים, אך אחזה בבעלות על אדמות רבות באזור זה ובאזורים אחרים בארץ. בנוסף היה בבעלותה בית קיט ביריחו, אך כדי לסבול פחות מחום הקיץ שבבקעת יריחו הייתה המשפחה עוברת לבית הזה שתמיד נהנה בחודשי הקיץ מרוח ים קרירה.

בשנת 1933 אירח חאפז אל-עלמי את שר המושבות הבריטי בבית, לאחר שנכבדי עזה סירבו לפגוש אותו כאות מחאה על "תמיכת הבריטים בציונים".

המבנה חדל לשמש את משפחת עלמי החל מסתיו 1947, כאשר המצב הביטחוני באזור התדרדר. הוא שימש את חברי קיבוץ זיקים בתקופה הראשונה להתיישבותם במקום. בצידו נבנה מגדל המים של הקיבוץ, בשל מיקומו על הגבעה הגבוהה באזור. כעבור זמן ניטש הבית, ומאז עמד ריק ויועד לשימור.

בשנת 2019 שופץ המבנה תוך שמירה על מבנהו המקורי. במסגרת השיפוץ שומרה התקרה המאויירת במבואת הכניסה. האתר מוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

תיאור המבנה
-----------

מיקום הבניין על גבעה השולטת על אזור שפך נחל שקמה. המבנה בנוי אבני כורכר, ואינו ניצב על יסודות. בחזית הבית מרפסת כניסה מקורה עם שלוש קשתות אופייניות.

* בית מוסא עלמיבית מוסא עלמי
* הבית לאחר השיפוץהבית לאחר השיפוץ
* הכניסה לבית לפני השיפוץהכניסה לבית לפני השיפוץ
* הבית לאחר השיפוץהבית לאחר השיפוץ
* הבית לפני השיפוץהבית לפני השיפוץ
* בית עלמיבית עלמי
* תרשים שימוש מקימי קיבוץ זיקים בבית עלמיתרשים שימוש מקימי קיבוץ זיקים בבית עלמי
* שלט המועצה לשימור אתרים לייד בית עלמישלט המועצה לשימור אתרים לייד בית עלמי
* התקרה המקושטת בבית עלמיהתקרה המקושטת בבית עלמי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית מוסא עלמי** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד משה גלעד, בזיקים החליטו שלא לטשטש את העבר הערבי של הקיבוץ, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  עזה ווזיר המושבות, דואר היום, 18 באפריל 1933
**אגם פָּרֶרָה** או **בריכת פררה** (באנגלית: **Parera Pond**) הוא אגם מים מתוקים קטן הממוקם כ-2 קילומטרים דרומית לרכס אנדרוז, בעמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של האגם ניתן לו על ידי הוועד הגאוגרפי של ניו זילנד בשנת 1988. 

המילה "פררה" משמעותה במאורית "ברווז בר". השם קיבל תוקף רשמי ב-24 ביוני 2004.

לקריאה נוספת
------------

• W. Andrew Jackson, Alfonso F. Davila, Nubia Estrad, W. Berry Lyons, John D. Coates, John C. Priscu, **Perchlorate and chlorate biogeochemistry in ice-covered lakes of the McMurdo Dry Valleys, Antarctica**, P 22
• RUTH C. HEINDEL, ANGELA M. SPICKARD, and ROSS A. VIRGINIA, **Landscape-scale soil phosphorus variability in the McMurdo Dry Valleys**, Antarctic Science (2017), P 4
• Aneliya Sakaeva, **Ecology and Biogeography of Freshwater Diatoms in Ponds of McMurdo Dry Valleys and Parts of the Ross Island**, (2014). Environmental Studies Graduate Theses & Dissertations. 20.

קישורים חיצוניים
----------------

* אגם פררה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* אגם פררה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* אגם פררה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* אגם פררה באתר האגמים המתוקים של אנטארקטיקה
* תצלום לוויין

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגמי המים המתוקים של אנטארקטיקה
2. 1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מועדי מתן שמות רשמיים על ידי ממשלת ניו זילנד לאתרים באנטארקטיקה
**יואוקו איריה ניקנן** (בפינית: **Jouko Yrjö Nikkanen**;‏ 31 בדצמבר 1914 – 18 בנובמבר 1985) היה אתלט פיני, סגן אלוף אולימפי (ברלין 1936) ושיאן עולם בעבר (1938–1953) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

### 1936

#### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ברלין (1936) זכה ניקנן במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 70.77 מטר, אחרי גרהרד שטק מגרמניה (71.84 מטר) ולפני בן ארצו קלרבו טויבונן (70.72 מטר).

### 1938

#### שיאן עולם

ב-25 באוגוסט 1938 קבע ניקנן קבע בהטלת כידון שיא עולם חדש של 77.87 מטר. 

#### סגן אלוף אירופה

שבועיים לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בפריז, צרפת בתחילת ספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 75.00 מטר, אחרי בן ארצו מאטי יארווינן (76.87 מטר) ולפני יוז'ף וארסגי מהונגריה (72.78 מטר). חודש וחצי לאחר מכן, ב-16 באוקטובר הוא שבר שיא זה שוב והעלה את הרף ל-78.70 מטר. שיאו העולמי נשבר רק לאחר כ-15 שנה על ידי באד הלד מארצות הברית שהצליח להטיל כידון לראשונה למרחק של יותר מ-80 מטר, 80.41 מטר.

### 1946

באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בסוף אוגוסט 1946 הוא זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 67.50 מטר, אחרי לנארט אטרוול משוודיה (68.74 מטר) ולפני בן ארצו טפיו ראוטווארה (66.40 מטר).

תארים והישגים
-------------

* במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-6 תוארי פינלנד בהטלת כידון (1936, 1937, 1938, 1939, 1943, 1946) וב-3 סגנות פינלנד בהטלת כידון (1940, 1942, 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איריה ניקנן** בוויקישיתוף

* איריה ניקנן, באתר olympedia.org
* איריה ניקנן, באתר Track and Field (גברים)
**מדריך הסגנון של ההוצאה לאור של אוניברסיטת שיקגו** (באנגלית: **The Chicago Manual of Style**, מכונה בקיצור **Chicago** או בראשי תיבות **CMS**) הוא מדריך כתיבה המספק כללי כתיבה וציטוט לכותבים באנגלית אמריקנית.

היסטוריה
--------

המהדורה הראשונה של המדריך פורסמה בשנת 1906 בהוצאת אוניברסיטת שיקגו. המדריך תפח מ־200 עמודים במהדורה הראשונה ל־984 עמודים במהדורה ה־15. עד 1969, הוא הפך למדריך המוביל כאשר מכר 150,000 עותקים של המהדורה ה־12. עם הוצאת המהדורה ה־13 ב־1982, שונה שמו באופן רשמי ל־**The Chicago Manual of Style** שהיה עד לאותו זמן השם הלא רשמי שלו.

המהדורות האחרונות של המדריך יצאו בערך כל עשור. המהדורה ה־15 יצאה בשנת 2003, והיא עודכנה על מנת לשקף את העלייה בשימוש במחשבים ובאינטרנט לכתיבה ולפרסום של טקסטים. בין השאר, המהדורה מספקת קווים מנחים לציטוט של מקורות אלקטרוניים. כמו כן, המהדורה כוללת פרק שנכתב על ידי בראיין א' גרנר אשר עוסק בכללי הדקדוק והשימוש באנגלית האמריקנית.

המהדורה ה־15 של המדריך פורסמה בכריכה קשה ובמהדורה מקוונת אשר מאפשרת חיפוש באמצעות שאילתות. כמו כן, האתר כולל כלים לעורכים, סיכום של כללי הציטוט וחלק עם תשובות לשאלות שנשאלו על ידי הקוראים. הגישה לרוב חלקי האתר כרוכה בתשלום וניתן להרשם אליו לתקופה של שנה. המהדורה ה־17 יצאה בשנת 2017, והיא כוללת 1,146 עמודים.

היתרון של המדריך הוא בכך שהוא גמיש ומציע לכותבים לבחור בין מספר חלופות שונות. עם זאת הוא מאפשר לשמור על בהירות ועקביות. לדוגמה המהדורה החמש עשרה מאפשרת כתיבת ביבליוגרפיה בתוך הטקסט או בסופו; היא מספקת ביבליוגרפיה לפי מספר עמוד (כמו בסגנון MLA) או ביבליוגרפיה לפי שנת פרסום (כמו בסגנון APA); היא אפילו מספקת וריאציות שונות של הערות בסוף הטקסט עבור ביבליוגרפיה שלמה או עבור ביבליוגרפיה חלקית.

המדריך משמש בחלק מהוצאות הספרים במדעי החברה וברוב כתבי העת ההיסטוריים. כמו כן, הוא מהווה בסיס למדריכי סגנון כמו המדריך של האגודה האמריקנית לאנתרופולוגיה וארגון ההיסטוריונים האמריקאים.

ראו גם
------

* מדריך הכתיבה של MLA
* מדריך הסגנון של AP
* כתיבה מדעית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדריך הסגנון של שיקגו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מדריך הסגנון של שיקגו (באנגלית)
* מדריך מהיר לציטוט של מקורות באתר הרשמי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  University of Chicago, **Manual of Style: Being a compilation of the typographical rules in force at the University of Chicago Press, to which are appended specimens of types in use**, Chicago: University of Chicago Press, 1906. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7278159477857727990009
* WorldCat (עם VIAF): 7278159477857727990009

 |
**האגדה על סליפי הולו** (באנגלית: **The Legend of Sleepy Hollow**, "אגדת הגיא הישנוני") הוא סיפור קצר שנכתב על ידי וושינגטון אירווינג בתחילת המאה ה-19. הסיפור הופיע לראשונה כחלק מספר האיורים של ג'פרי קריון ג'נטלמן יחד עם ריפ ואן וינקל, וזכה להצלחה רבה. הסיפור גם מופיע כספר נפרד מספר האיורים של ג'פרי קריון ג'נטלמן, והוא בן כשמונים עמודים, רובם תיאורים ארוכים של הנוף או המקום. הסיפור הפך לאבן יסוד בפולקלור האמריקני ואחת הדמויות בו, הפרש חסר הראש הוא דמות ידועה.

עלילה
-----

הסיפור מתרחש בתקופה שלאחר מלחמת העצמאות האמריקאית, בהתיישבות ההולנדית במדינת ניו יורק, בעיירה שקטה בשם "טארי טאון", שלידה ערוץ נחל המכונה "סליפי הולו" - "הגיא הישנוני". תושבי המקום נוטים לאמונות טפלות. בכנסייה המקומית קבור פרש השיאני שנהרג באחד הקרבות של מלחמת העצמאות מכדור תותח שהעיף את ראשו בעת שרכב על סוסו. מסופר באזור כי הוא יוצא מקברו כל לילה ורוכב לשדה הקרב כדי לחפש אחר ראשו שאבד, והוא קרוי בפי תושבי האזור "הפרש חסר הראש של סליפי הולו".

אל הכפר מגיע מורה בשם איכבוד קריין. קריין עצמו מאמין באמונות טפלות. ברוב הסיפור מתוארת מערכת היחסים של קריין עם תושבי הכפר ובמיוחד עם שני תושבים נוספים: קתרינה ואן טאסל, שעימה הוא רוצה להתחתן. ועם אברהם "ברום עצמות" ואן בראנט שמתחרה נגדו על אהבתה של קתרינה.

לקראת סוף הסיפור, מתרחשת חגיגת אסיף בבית הוריה של קתרינה ובה מסופרים על הפרש חסר הראש מספר סיפורים שמפחידים את קריין. בשובו לביתו בכפר, קריין הרכוב על סוס מבחין לפתע בדמות גדולה שרכובה על סוס ובורח ממנה. עם זאת הדמות רודפת אחריו ובמהלך המרדף מגלה קריין כי לרודפו אין ראש ושהוא מחזיק את ראשו על האוכף. על פי הסיפורים ששמע קריין, עליו להקדים את הפרש ולעבור את גשר הכנסייה ולהינצל. קריין מצליח לעבור את הגשר וממתין להיעלמותו של הפרש, אך הפרש משליך את ראשו על קריין שנופל מסוסו ומתעלף.

למחרת בבוקר קריין לא נמצא בשום מקום וכובעו נמצא ליד גשר הכנסייה. הכל מבינים כי הוא הותקף על ידי הפרש חסר הראש. לאחר מכן קתרינה ו"ברום עצמות" מתחתנים. מספר שנים לאחר היעלמותו של קריין, מופיע אחד מתושבי הכפר ומספר שקריין חי במחוז מרוחק, נשוי לאלמנה עשירה וחי חיים טובים. עם זאת, איש אינו מוכן להאמין לו מתוך ידיעה "שהמורה הועלם על ידי הפרש חסר הראש".

עיבודים
-------

הסיפור עובד למספר סרטים. המפורסמים בהם הם סליפי הולו בכיכובו של ג'וני דפ ו"האגדה של סליפי הולו" שיצרה חברת וולט דיסני בשנת 1949 ביחד עם עיבוד לספר נוסף הרוח בערבי הנחל. שני הסיפורים יצאו בתור הסרט "הרפתקאות איכבוד ומר טוד".

הסיפור עובד לסדרת טלוויזיה מודרנית בשם סליפי הולו (אנ') שהושקה ב-2013. הסדרה משודרת בישראל בערוץ YES אקשן. באותה שנה גם הופץ הסרט "הדרדסים: האגדה על הפרש המסתורי" המבוסס באופן רופף על הסיפור.

תרגום לעברית על ידי יהונתן דיין ראה אור ב-2014 בהוצאת "אבן חושן".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגדה על סליפי הולו** בוויקישיתוף
* האגדה על סליפי הולו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603394105171
* BnF: cb125380794 (data)
* GND: 4617184-8
* LCCN: no98007272
* SUDOC: 03464699X
* VIAF: 181258570
* WorldCat (עם VIAF): 181258570

 |
**פרידריך סטרינדברג** (בגרמנית: **Friedrich Strindberg**; ‏21 באוגוסט 1897 – 30 במרץ 1978) היה עיתונאי וסופר גרמני-שוודי, שהוכר כחסידי אומות העולם על הצלת יהודים בשואה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

פרידריך, בנו של הסופר והמחזאי הגרמני פרנק ודקינד, גדל עם סבתו בדורנאך, סקסוניה, אוסטריה העליונה. כשנולד אמו פרידה אוהל הייתה נשואה ליוהאן אוגוסט סטרינדברג שאימץ אותו כבנו. התנדב לצבא האוסטרי במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה חזר לווינה. אשתו הראשונה מריה לזר הייתה סופרת ומחזאית. לזוג נולדה בת בשם ג'ודית ב-1924. נישואיהם פורקו ב-1927.

בדצמבר 1942 פרידריך ואשתו השנייה אוטיה הסתירו יהודי בשם הרברט שטראוס, שהכיר את הזוג שהיו שכניו בברלין. שטראוס התחבא בביתם עד סוף פברואר 1943.

פרידריך, שהיה פעיל בתנועה האנטי-נאצית ברח לשוודיה ב-1943. בנוסף לכך הנאצים טענו שאביו הביולוגי, פרנק ודקינד יהודי, טענה שהתבררה כשקרית. בזמן שהותו בשוודיה פרידריך היה אחד הראשונים שפרסם מאמרים, אשר דיווחו על שילוח יהודים למחנות ריכוז. הוא גם התחיל לכתוב את ספרו ״Under jorden i Berlin״, סיפור על התנגדות יהודית בברלין בתקופת השואה.

לאחר המלחמה
-----------

ב 1949 פרידריך חזר למערב גרמניה. ב-1957 עמד בראש הוצאה לאור גרמנית וואלטבילד (אנ').

ב-1972 עבר לאיטליה,שם כתב את ספרו האחרון ״כשהאגסים מבשילים״.הספר יצא לאור שנה לפני מותו ב-30 במרץ 1978.

הכרה והנצחה
-----------

פרידריך ואוטיה זכו להכרה כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם ב-16 בינואר 2001. הטקס התקיים בברלין ושמם נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* Under Jorden i Berlin
* P.107) Strauss, Lotte - Over the Green Hill: A German Jewish Memoir, 1913-1943)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jochen Reinert, Strindberg's son not only saved Rabbi Strauss' life, nd
2. 1 2 3  פרידריך ואוטיה סטרינדברג- יד ושם, באתר יד ושם (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007357200205171
* GND: 117318965
* ISNI: 0000 0000 5484 0751
* LCCN: nr97030004
* SELIBR: 233552
* VIAF: 42390803
* WorldCat: lccn-nr97030004

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פרידריך סטרינדברג"**.
עטיפת הספר The Internet Golden Directory
**מדריך אתרים** הוא מאגר מידע אינטרנטי המרכז קישורים לאתרי אינטרנט אחרים. נקרא גם **אינדקס אתרים**. המדריך מציג רשימה של אתרים בצורה ממוינת היררכית על פי קטגוריות, ומשמש לאיתור אתר רצוי וקבלת מידע בסיסי עליו. יצירת ההיררכיה ותיאור האתר מצריכים מעורבות אנושית ואינם ניתנים לביצוע בצורה אוטומטית (בשל הקושי בפרשנות של שפה מדוברת). מנהל המדריך מחליט על האתרים שייכללו במדריך וכן על מיקומם ברשימה לפי אמות המידה המתאימות לסוג המדריך. בדרך כלל, מדריך אתרים מסחרי יכלול אתרים וימקם אותם במדריך לפי אמות מידה כלכליות. בנוסף לגישה ההיררכית למידע שבמדריך, ניתן לאתר אותו גם באמצעות כלי חיפוש פנימי.

מדריך אתרים יכול להיות:

* מדריך כללי - הנמצא בדרך כלל בפורטלים גדולים
* מדריך ספציפי - מדריך המוקדש לנושא מסוים בלבד

היתרון של מדריך אתרים הוא שיש פיקוח אנושי על האתרים הנכללים בו. כך נמנעים מלקבל תוצאות של אתרים שאינם קשורים למילות החיפוש או אתרים "נידחים". יתרון זה מהווה גם חיסרון במקרים רבים מפני שמדריך אתרים יכול לכלול תוצאות מוטות. מנוע חיפוש, לעומת זאת, בונה את מאגר המידע שלו באופן אוטומטי.

בראשית ימי האינטרנט יצאו לאור ספרים של מדריכי אתרים, ובהם רשימה של אתרים מסווגת לפי נושאים, עם מילות הסבר על כל אתר. עם הגידול במספר האתרים ובדינמיות שלהם, היה ברור שמקומם של מדריכי אתרים הוא באינטרנט עצמו. מדריכי אתרים אינטרנטיים היו פופולריים מאוד, אולם בשל גידול האינטרנט הם מתקשים לתת גישה לאתרים רבים, ומנועי חיפוש הפכו לפופולריים יותר. גם כיום מדריכי אתרים פופולריים, אך בעיקר בנושאים ספציפיים.

מדריכי האתרים הנודעים ביותר בעולם הם המדריך הפתוח החופשי לשימוש והמדריך המסחרי של Yahoo.
מדריכי האתרים המפורסמים בעברית הם הגרסה המקומית של המדריך הפתוח והמדריך של וואלה!.
עלי שפלרה שיחנית נגועים בפייחת
**פַּיַיחַת** היא תופעה של היווצרות שכבת אבקה דמוית פיח על עלי צמחים. התופעה נוצרת על ידי מיני פטריות שונים ממערכת פטריות השק, הניזונות מטל דבש שמפרישות כנימות היונקות את מוהל הצמחים.

הפטריות אינן גורמות נזק ישיר לצמח שעליו הן חיות, אולם שכבת הכיסוי עלולה לפגוע בקליטת אור השמש על ידי העלים ובכך לעכב את תהליך הפוטוסינתזה. לעיתים רחוקות הדבר יכול להאט את גדילת הצמח או לגרום להצהבת העלים, בעיקר כאשר תערובת דביקה של פייחת וטל דבש חוסמת את הפיוניות ופוגעת בתהליכי ויסות הגזים והטרנספירציה של הצמח.

מעבר לכך, הנזק הוא בעיקר אסתטי, ולכן הפייחת נחשבת למחלה של צמחי נוי. התופעה נפוצה בצמחי נוי כגון אזליאה, גרדניה, קמליה, שפלרה, לגרסטרמיה ועוד, וכן בצמחים הגדלים תחת עצים כגון פקאן, המשמשים גם הם פונדקאים לכנימות, ואשר טל דבש מטפטף מהם. צמחים הנגועים בפייחת רבה יכולים גם ללכלך את סביבתם באבקה השחורה.

הטיפול בצמחים הנגועים בפייחת הוא ניקוי והסרה של הכנימות המייצרות את טל הדבש, באמצעות חומרים שונים. ניתן לעשות זאת בתמיסה דלילה של מי סבון או באלכוהול 5%, וכן באמצעות שמן הנים, המשמיד את החרקים המזיקים ואינו רעיל לבני אדם וליונקים ועופות. ניתן להשתמש בקוטלי חרקים סיסטמיים כגון מלתיון או דיאזינון או אימידקלופריד (השם המסחרי: קונפידור). במקרה של קונפידור המלצת היצרן היא לדלל את החומר במים בדלי ולשפוך סמוך לעץ אך שיטה יעילה יותר היא להזריק את החומר ישירות לגזע העץ באמצעות ניקובו במכונת קידוח ביתית בכמה מקומות בהתאם לעובי הגזע.

אין להשתמש בחומרי ההדברה שצוינו לעיל בצמחים המיועדים למאכל, ויש להיזהר משימוש בהם בצמחים בתוך הבית, בהתאם להוראות היצרנים.

כל הטיפולים משמשים להסרת הפייחת והכנימות הגורמות לה, אך אינם מונעים את התחדשות התופעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייחת** בוויקישיתוף
* פייחת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מפת ליבורניה
ליבורנה
ה**ליבורנים** (בלטינית: **Liburni**; ביוונית: **Λιβυρνοί**) היו עם קדום שישב בצפונה של איליריה מהמאה ה-11 לפנה"ס ועד למאה ה-1 לפנה"ס. הליבורנים נודעו כסוחרים ושודדי ים, וייתכן כי הגיעו לאזור מושבם מהמזרח לקראת סוף האלף השני לפנה"ס. הליבורנים נטמעו ברומאים ונעלמו החל בסוף המאה ה-1.

ליבורניה
--------

גבולותיו של אזור היישוב של הליבורנים שנקרא ליבורניה, נעו במשך השנים בהתאם לתחום התפשטותם, והוא חופף כיום לאזור מפרץ קוורנר שלחוף הים האדריאטי במערב קרואטיה והחוף שמדרום לו. בתקופות מסוימות יישבו הליבורנים גם בחופי מחוז מארקה שבמערב הים האדריאטי ובאי קורפו שמדרום לו. 

לפי סטראבון עריהם העיקריות של הליבורנים היו יאדרה (כיום זאדר) וסקרדונה (סקרדין), והם יישבו גם באיי הים האדריאטי רב, פג, קרק, צרס, לושין, אי, קורצ'ולה, הוואר, טרוגיר וארכיפלג קורנטי. לרשימת ערי הליבורנים הוסיף פליניוס הזקן את אלבונה (לאבין), פלנונה (פלומין), טרסאטיקה (טירת טרסט ברייקה) וערים נוספות.

שפה ותרבות
----------

שפתם של הליבורנים הייתה שפה הודו-אירופית מקבוצת ה"קנטום", והיא מראה דמיון רב לוונטית וייתכן שאף הייתה ניב של האחרונה. בעבר סברו החוקרים כי קיים קשר בין ליבורנית לשפות האיליריות, אך תאוריה זו. עקב כך נזנחה במידה רבה גם הסברה שהליבורנים היו שבט אילירי, וכיום סוברים החוקרים כי היו מקורבים לוונטים. לא נמצא תיעוד כתוב לשפה והמידע אודותיה ועל קרבתה לוונטית מתבסס על חקר שמות פרטיים של מקומות ובני אדם. לאחר כיבוש ליבורניה בידי הרומאים נדחקה השפה מפני הלטינית, ובסופו של דבר נכחדה. 

הליבורנים נודעו בליבורנה (בלטינית: Liburna או naves Liburnicae; ביוונית: λιβυρνίς) ספינת המשוטים שבנו ואשר אומצה על ידי הרומאים. ספינות אלה היו מצוידות בשתי שורות של משוטים ובמפרש גדול אחד. הרומאים עשו בהם שימוש בקרב אקטיום ובתקופת האימפריה הרומית היה שמן של הספינות לשם נרדף לספינות מלחמה בכלל.

ראו גם
------

* איליריה
* ליבורנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליבורנים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ^ Yoshamya, Mitjel & Yoshamya, Zyelimer. Gan-Veyan: Neo-Liburnic glossary, grammar, culture, genom. Old-Croatian Archidioms, Monograph I, p. 1 - 1.224, Scientific Society for Ethnogenesis studies, Zagreb 2005.
**AIX** היא הגרסה של חברת IBM למערכת ההפעלה UNIX. מערכת ההפעלה הוצגה לראשונה בשנת 1986. השם AIX הוא ראשי תיבות של Advanced Interactive eXecutive, אך השם המלא כמעט שאינו בשימוש. AIX היא מערכת ההפעלה העיקרית של משפחת מערכות המחשב System p של IBM, ופועלת על גבי מעבדים בארכיטקטורת IBM Power, ומעבדי PowerPC בגרסאותיה הישנות. 

מערכת ההפעלה AIX ידועה בשל האינטגרציה המצוינת של מרכיבי החומרה והתוכנה, המדרגיות, מערכת הקבצים (JFS2) ויכולות הניהול הקלות-יחסית. עם זאת, ל-AIX מוניטין מפוקפק בכל הקשור לתאימות לגרסאות UNIX אחרות. מתחילת המאה העשרים ואחת ואילך, עשתה חברת IBM מאמץ להגביר את התאימות של AIX ללינוקס, ונכון לשנת 2007 השתיים נהנות מתאימות כמעט מלאה. 

גרסת AIX, (אוקטובר 2015) היא 7.2.

בין התכונות הנתמכות: תמיכה ב-64 מעבדים במדרגיות כמעט-ליניארית, מחיצות לוגיות, מיקרו-מחיצות לוגיות והסמכה לתקן האבטחה CAPP/EAL4.

ראו גם
------

* מונחים בתוכנה
* מונחים בחומרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **IBM AIX** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של IBM AIX (באנגלית)
* דף הבית של AIX באתר IBM
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קאטו. 
**קאטו טקאקי** (ביפנית: 加藤 高明;‏ 3 בינואר 1860 - 28 בינואר 1926) היה פוליטיקאי יפני וראש הממשלה היפנית ה-24. ידוע גם בשם **קאטו קומיי**.

ראשית חייו
----------

קאטו נולד בשם האטורי סוקיצ'י, בסמוך לעיר נגויה, בנו השני של סמוראי ממשפחת טוקוגאווה. בגיל 13 אימץ אותו קאטו בונהיי, והוא קיבל את שם המשפחה שלו. הוא למד משפטים באוניברסיטת טוקיו, וסיים ראשון בכיתתו, עם התמחות במשפט אנגלי. לאחר סיום לימודיו הוא עבד בזאיבצו מיצובישי, ונשלח מטעם החברה ללונדון למשך שנתיים. עם שובו ליפן ב-1885 התמנה קאטו לסגן מנהל המשרדים הראשיים של מיצובישי בטוקיו. הוא נשא לאישה את הרוג'י, בתו של נשיא מיצובישי, ב-1886.

קריירה פוליטית
--------------

קאטו הפך ב-1887 למזכירו האישי של אוקומה שיגנובו, אז שר החוץ היפני, וסייע לו בעריכת החוזים הבלתי שוויוניים. לאחר מכן היה מנהל משרד הבנקאות במשרד האוצר.

הוא התמנה לשגריר יפן בבריטניה ב-1894, והמשיך בתפקיד זה עד 1899. בשנה לאחר מכן, התמנה לתפקיד שר החוץ, בממשלתו הרביעית של איטו הירובומי. במהלך עבודתו כשגריר בבריטניה ובמשרד החוץ, סייע קאטו בהנחת היסודות לברית האנגלו-יפנית, שנחתמה ב-1902. עוד באותה שנה קיבל קאטו מושב בבית הנבחרים בדיאט של יפן, מטעם מחוז קוצ'י.

קאטו התמנה פעם נוספת לתפקיד שר החוץ ב-1906, בממשלתו של סיונג'י קינמוצ'י, אך התפטר זמן קצר לאחר מכן, בשל התנגדותו להלאמת מערכת הרכבות של יפן, אותה אישר הקבינט. למשך זמן מה נותר קאטו ללא תפקיד, עד ששב לבריטניה בתור שגריר ב-1908. הוא קיבל את עיטור מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, וזכה למוניטין כמדינאי מוצלח. הוא שימש שר חוץ פעם נוספת בכהונתו השלישית של קאצורה טרו ובכהונתו השנייה של אוקומה.

קאטו היה שר החוץ של יפן עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והוא החליט להצטרף אליה לצד מדינות ההסכמה, החלטה לה התנגדו הגנרו. בנוסף, קאטו עורר תקרית בינלאומית ב-1915, כשהגיש לסין את מסמך עשרים ואחת הדרישות, שבו הגדיר את האינטרסים הפוליטיים והכלכליים של יפן בסין.

ראש הממשלה
----------

ב-1915 הצטרף קאטו לבית האצילים של הדיאט, על פי צו קיסרי. הוא היה לנשיא מפלגת קנסייקאי בשנה לאחר מכן, משרה שהתאימה לו לאור התנגדותו לגנרו, תמיכתו בחוקה ושאיפתו להרחיב את זכות הבחירה.

קאטו התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1924 והחזיק בתפקיד עד מותו ב-1926. ממשלתו זכתה לכינוי "ממשלת שלוש המפלגות החוקתיות," שכן היא הורכבה מקואליציה של שלוש מפלגות שתמכו בחוקה. קאטו העביר ב-1925 את חוק הבחירות הכלליות, שהעניק זכות בחירה לכל הגברים מעל גיל 25. הוא אף אשרר את החוק לשמירה על השלום, שנועד לדכא התארגנויות פוליטיות קיצוניות, והביא לנורמליזציה ביחסי ברית המועצות-יפן.

קאטו נפטר במשרדו מדלקת ריאות ב-28 בינואר 1926, בגיל 66.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאטו טקאקי** בוויקישיתוף
* קאטו טקאקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קאטו טקאקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273746205171
* BnF: cb17077232f (data)
* GND: 1049354753
* ISNI: 0000 0000 8225 7109
* LCCN: n82006170
* NDL: 00622211
* SNAC: w61k0fr7
* SUDOC: 116402334
* Trove: 1180895
* VIAF: 48097843
* WorldCat: lccn-n82006170

 |
**דףדף** הוא אתר אינטרנט ישראלי לספרות ילדים ולעידוד קריאה.

היסטוריה
--------

האתר עלה לרשת האינטרנט בשנת 2001, ביוזמת הסופרת נירה הראל, בשיתוף המאייר דני קרמן, במטרה לקדם את מעמדה של ספרות הילדים בתרבות הישראלית, לעודד קריאת ספרות איכותית לילדים ולנוער ולהגביר את ההתעניינות בכתיבה ובאיור לצעירים. האתר מתנהל ללא כוונת רווח, השימוש בו אינו כרוך בתשלום, הראל עורכת את האתר מיום הקמתו, ולצידה פועלת מערכת מייעצת: מבקרת הספרות נירה לוין, הסופרת שהם סמיט, החוקר יחיעם פדן והמאיירת בתיה קולטון. ליצירת האתר שותפים סופרים, משוררים, חוקרי ספרות, מומחים לדידקטיקה ואמנים רבים, בהם אריאל הירשפלד, יאיר גרבוז, דורית רביניאן, עטרה אופק, ואליהו הכהן.

האתר מכיל אלפי עמודים, הנחלקים לחמישה מדורים: ספרים, סופרים, מאיירים, אלף בית ועניין. ניתן למצוא בהם ערכים של סופרים מהארץ ומהעולם, סרטוני וידאו של סופרים ישראלים הקוראים בספריהם וקטעים לקריאה עצמית מתוך ספרים מובחרים לילדים ולנוער. כמו כן מוצגות בו תערוכות של מאיירים ישראלים וזרים וגלריית יצירות של ילדים. באתר מתפרסמות ביקורות על ספרים חדשים, הממויינות לפי נושאים ולפי גילים, רשימות אישיות על ספרי ילדים אהובים, בצד מאמרים על סוגיות בספרות ילדים, ראיונות עם מתרגמים, והצעות להפעלות דידקטיות בעקבות ספרים, חלק גדול מהן קשור למצעדי הספרים השנתיים של משרד החינוך.

ב-2013 נוסד "פרס דףדף לספרות ילדים". הפרס הוענק בתשע"ב לסופרת תמי שם טוב ובתשע"ג לסופרת אורית ברגמן. בתשע"ד הפרס לא הוענק משום שלטענת השופטים לא נמצאה יצירה ראויה דיה. בתשע"ה הפרס הוענק לסופרות חוה ניסימוב ורוני גלבפיש.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דףדף
* דףדף באתר הספריות של אוניברסיטת תל אביב
* חגיגת עשור לאתר דףדף, 2011, בערוץ של דףדף ביוטיוב
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**זאב שֶרְתוֹק (צֶ'רְטוֹק)** (תרל"ז, 1877 – י"א בטבת תש"ט, 12 בינואר 1949) היה מאנשי העלייה השנייה ומראשוני תל אביב.

ביוגרפיה
--------

זאב ולדימיר (וולודיה) שרתוק נולד בעיירה פינסק שבפלך מינסק, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס), ליהודה לייב ויהודית, בת דב קוסובסקי. קיבל חינוך מסורתי וכללי. התיישב בחרסון, שם עסק בפעילות ציונית. נישא לחנה (אנה), בת בוריס רזניקוב מחרסון.

בשנת 1906 עלה לארץ ישראל, יחד עם אחיו יעקב שרתוק, אחותו גוטה, בעלה ברוך קטינסקי ומשפחותיהם. עם הגיעם לארץ התגוררו בשכונת עג'מי ביפו. כעבור זמן התיישבו שלוש המשפחות לבית שרתוק בכפר עין סיניא הסמוך לרמאללה. מטרתן הייתה לייסד התיישבות עברית, אך הן נותרו מתיישבים יהודים בודדים באזור. בשנת  1908 עזבו שלוש המשפחות את עין סיניא אל ירושלים, וכעבור זמן קצר עבר עם אחיו, אחותו ומשפחותיהם לתל אביב והיה מהמשתכנים הראשונים בשכונת אחוזת בית. 

יחד עם אחיו יעקב שרתוק הם בנו את ביתם בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב (כיום מוזיאון ההגנה). עסק בגאולת קרקעות, והיה מגואלי אדמות חולון ושכונת נווה שאנן. הקים חברה לקבלנות בניין בשם "השחר" יחד עם גיסו ברוך קטינסקי, יחזקאל דנין ומרדכי מקוב מרחובות. החברה התקיימה עד שנת 1926. יזם את הקמת אגודת "אחדות" ביפו במטרה לקרב בין בני הנוער הספרדי והאשכנזי. פרסם מאמרים כלכליים בעיתונות. 
היה נשוי לחנה לבית רזניקוב ולהם היה בן אחד בשם דב (דיקה) שרתוק שנולד בשנת 1909.
בשנות ה-40 נשא בנם דב לאישה את שרה יבלסון, בתם של צבי וחוה יבלסון, מראשוני העלייה השלישית שהחזיקו מסעדה ברחוב הרצל. 

נפטר בתל אביב בשנת 1949, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "זאב שרתוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1507

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519099505171

 |
**ליבה האמיץ של אירנה סנדלר** (באנגלית: **The Courageous Heart of Irena Sendler**) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי שבוים על ידי ג'ון קנט הריסון, שעוסק בסיפור חייה של אירנה סנדלר, חסידת אומות עולם פולנייה-קתולית (מגולמת בסרט על ידי אנה פקווין) שהצילה 2,500 יהודים במהלך השואה.

תקציר עלילה
-----------

הסרט עוקב אחר אירנה סנדלר (אירנה קריזנובסקה במקור), אחות קתולית ועובדת סוציאלית פולנית. היא חשה קרבה והזדהות ליהודים אחרי שאביה מת בזמן טיפול בילדים יהודיים. הרעיון הראשוני שלה היה להציל ילדים מגטו ורשה, אך היא נתקלת בספקות מצד עמיתיה לעבודה.

היא מזייפת את זהותה ומשתמשת במסמכים מזויפים בשביל להבריח את הילדים, בעוד שהיא משכנעת את הוריהם שהם בדרך למקום מבטחים ומבטיחה לילדים שהם יתאחדו עם הוריהם בתום המלחמה. עוזרה היה סטפן, ידיד ותיק שלה מימי האוניברסיטה שעוזר לה לתכנן את הברחת הילדים היהודיים.

לבסוף אירנה נעצרת על ידי הגסטפו, היא עוברת חקירה שמלווה בידי עינויים רבים, במטרה שתגיד את שמות האנשים שעזרו לה במבצע ההצלה, אך אירנה לא נשברת ובסופו של דבר היא נידונה לעונש מוות, על ידי כיתת יורים. אך ברגע האחרון שומר ששוחד על ידי ארמייה קריובה משחרר אותה.

בסוף הסרט (אפילוג), מגלים שסטפן ואירנה נישאו זה לזה והיא הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום בשנת 2007.

דמויות
------

* אנה פקווין – **אירנה סנדלר**
* מרשה גיי הארדן – **ג'נינה קרזיזנובסקה** (אמא של אירנה)
* גוראן וישניץ' - **סטפן**
* נתניאל פרקר - **דר. מאז'קווסקי**
* מישל דוקרי – **אווה רוזנפלד**
* סטיב ספירס - **פיוטר**
* עדו גולדברג - **יעקב רוזנפלד**
* פול פרימן - **מונסינגור גודלווסקי**
* דני וב - **טרוז'אן**
* קשישטוף פישצ'נסקי - **דוקטור יאנוש קורצ'אק**
* לי לוסון - **רבי רונזפלד**
* מאז'ה אוסטאסווסקה - **ג'אדוויגה**
* דנוטה סטנקה - **חנה רוזנפלד**
* אולגה בולאשץ' – **זופיה**
* רבקה ווינדהים - **קרולינה רוזנפלד**

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליבה האמיץ של אירנה סנדלר

* "ליבה האמיץ של אירנה סנדלר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "ליבה האמיץ של אירנה סנדלר", באתר נטפליקס

* "ליבה האמיץ של אירנה סנדלר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**הליטון הקוריאני המחודש** (בקוריאנית: **國語의 로마字 表記法 ;국어의 로마자 표기법‏**, בליטון מחודש: **gugeoui romaja pyogibeop** תרגום מילולי: אות לטינית לאומית לשפה הלאומית; באנגלית: **Revised Romanization of Korean**) היא מערכת הליטון הרשמית של השפה הקוריאנית בקוריאה הדרומית. היא פותחה על ידי האקדמיה הלאומית של השפה הקוריאנית (אנ') החל מ-1995 ופורסמה ב-7 ביולי 2000 על ידי משרד התרבות, הספורט והתיירות הקוריאני.

מערכת ליטון זו פתרה בעיות שהיו קיימות במערכת הקודמת, המכונה "מק'ון-רישאוור" (אנ'). המערכת ההיא יצרה קשיים בהבחנה בין עיצורים שונים בשפה. קשיים אלו נוצרו עקב הפונולוגיה הייחודית של השפה הקוריאנית, המשתמשת בין היתר בהבחנה קולית שונה מזו המאפיינת את האותיות הלטיניות, ובכלל. סימני ההבחנה בין העיצורים הפחות קוליים‏ - ㄱ, ㄷ‏, ㅂ, ו-ㅈ, לבין אלו הקוליים יותר -ㅍ ,ㅋ, ㅌ, ו-ㅊ ‏ (t,‏k, ‏p, ו-ch בהתאם), התבססו על גרשיים. כמו כן, הבדלים בין התנועות 어‏(ŏ) ‏ ל-오‏(o) ובין ‏으‏(ŭ) ל-‏u)우‏) התבססו על סימני ברווה. הצורך בשימוש בסימנים אלו, שלא תמיד ניתן להוסיפם בקלות, ובפרט בעידן ההקלדה והאינטרנט, גרם לקושי בכתיבה. כתוצאה, מכך פעמים רבות הם היו מושמטים על ידי הכותבים, הן קוריאנים והן זרים, וגרמו לקושי ולבלבול בקריאת ובהבנת הנכתב. המערכת החדשה פותחה מתוך הנחה שהמשך השימוש במערכת הקודמת גורם לבעיות שיחריפו עם הזמן, הן אצל קוריאנים והן בכלל.

האותיות ותעתוקן הלטיני
----------------------

### תנועות

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| האנגול | ㅏ | ㅐ | ㅑ | ㅒ | ㅓ | ㅔ | ㅕ | ㅖ | ㅗ | ㅘ | ㅙ | ㅚ | ㅛ | ㅜ | ㅝ | ㅞ | ㅟ | ㅠ | ㅡ | ㅢ | ㅣ |
| ליטון | *a* | *ae* | *ya* | *yae* | *eo* | *e* | *yeo* | *ye* | *o* | *wa* | *wae* | *oe* | *yo* | *u* | *wo* | *we* | *wi* | *yu* | *eu* | *ui* | *i* |

### עיצורים

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| האנגול | ㄱ | ㄲ | ㄴ | ㄷ | ㄸ | ㄹ | ㅁ | ㅂ | ㅃ | ㅅ | ㅆ | ㅇ | ㅈ | ㅉ | ㅊ | ㅋ | ㅌ | ㅍ | ㅎ |
| ליטון | תחילית | *g* | *kk* | *n* | *d* | *tt* | *r* | *m* | *b* | *pp* | *s* | *ss* | – | *j* | *jj* | *ch* | *k* | *t* | *p* | *h* |
| סופית | *k* | *k* | *n* | *t* | – | *l* | *m* | *p* | – | *t* | *t* | *ng* | *t* | – | *t* | *k* | *t* | *p* | *t* |

ㄱ, ㄷ, ㅂ, ן-‏ㄹ‏ מתועתקות כ-g, d, b, ‏וכ-‏r‏ כשהן באות בתחילת מילה או לפני עיצור (תחיליות), וכ-k, t, p‏, וכ-l‏ כשהן באות אחרי עיצור או בסוף המילה (סופיות).

ראו גם
------

* האנגול
* הנג'ה
* ליטון יפנית: רומאג'י
* ליטון סינית: פין-יין

קישורים חיצוניים
----------------

* KOREAN ROMANIZATION CONVERTER, roman.cs.pusan.ac.kr (באנגלית)
* Korean Conversion: Hangeul > Latin Alphabet • LEXILOGOS >>, www.lexilogos.com (באנגלית)
* The Korea Herald, Culture Ministry sets guideline for Romanizing Korean names, www.koreaherald.com, ‏2013-03-10 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  About Korea, web.archive.org, ‏2007-09-16
**שבתאי אלדג'ם** (נולד ב-14 בינואר 1928) הוא צייר יהודי-צרפתי ממוצא בולגרי.

קורות חייו
----------

שבתאי אלדג'ם נולד בסופיה שבבולגריה. הגיע לארץ ישראל בשנת 1944 והצטרף לקבוצת שילר בגפו, והוא אז נער בן 16. בקיבוץ עסק בעבודות שונות, אבל בזכות כישרונו לציור נשלח על ידי חברי הקיבוץ ללמוד ציור, וגם התאפשר לו לבקר פעמיים בחודש במוזיאונים לאמנות בתל אביב וירושלים.

בהגיעו לגיל 18, בסוף שנת 1946, עבר שבתאי אלדג'ם לתל אביב, ושם החל לשיר במסגרת "מקהלת רון", עליה ניצח אז קונרד מן, שהיה גם מנצחה של מקהלת שילר. מקהלת רון הייתה מקהלה מאוד ידועה של המפלגה הקומוניסטית בארץ וזכתה להישגים מוזיקליים ניכרים. הזמר שמעון ישראלי למשל, החל בה את דרכו המוזיקלית.

תקופת שהותו בארץ ובקיבוץ ובמקהלת רון השפיעה עליו ועיצבה את חייו בהמשך. מאז לא חדל לשיר ולצייר. בשנת 1950 הצטרפו אל שבתאי הוריו ואחותו שהגיעו מבולגריה, ובשנת 1957 החליט לעבור לפריז בירת צרפת, בה הוא חי מאז עד היום. אלדג'ם למד ציור ועיצוב פנים והוסמך כדקוראטור. ולימים גידל שני בנים, אחד מהם כנר והשני מוזיקולוג.

בשנת 1992, לאחר שנות עבודה רבות במקצועו, פתח גלריה לאמנות ובית ספר קטן לציור, בו שימש כמורה לעשרות אמנים, מקצועיים וחובבים. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 סגר את הגלריה, אך לא חדל לצייר ולזכור את קבוצת-שילר.
הציור של שבתאי אלדג'ם הוא ציור נאיבי-ריאליסטי, אך הוא מפליא לצייר בצבעים. בארץ אינו מוכר ואינו ידוע כמעט, אבל בפריז רכש לו שם בתחומו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שבתאי אלדג'ם באתר קבוצת שילר
* קרני עם-עד, הצייר שחזר, ידיעות הקיבוץ, 2 במאי 2008 (על שבתאי אלדג'ם בלווית תמונת מקהלת רון)
* דוד אסף‏, בעקבות 'בלדה כושית' של אלכסנדר פן, בבלוג "עונג שבת", 29 בנובמבר 2012 (על המקהלה ועל המנצח קונרד מן)
**אלפמאיו** (**Alpamayo**, בקצ'ואה: "נהר הבוץ") הוא הר במרכז פרו, המתנשא לגובה של 5,947 מ' מעל פני הים. ההר הוא חלק מרכס בשם "קורדיירה בלאנקה" ("הרכס הלבן"), המהווה חלק מהרי האנדים. הוא נמצא בתחומי הפארק הלאומי וסקראן.

פסגת ההר היא בצורת פירמידה חדה, עשויה קרח, ששיפועה כ-60 מעלות. בשל יופייה, הכריז אונסק"ו על הר אלפאמיו כ"הר היפה ביותר בעולם" בשנת 1966.

בשנת 1951 טענה משלחת צרפתית-בלגית שהצליחה להעפיל לפסגת ההר. ואולם, לאחר שחברי המשלחת הגרמנית שהעפילה לפסגה ב-1957 השוו את התמונות שצילמו לאלה של קודמיהם, הגיעו למסקנה כי קודמיהם לא כבשו למעשה את הפסגה, וכי הם אלה שעשו זאת ראשונים.

על ההר קיימים מסלולי טיפוס אחדים והוא נחשב להר שהטיפוס עליו קשה במיוחד ואף מסוכן. בעשור הראשון של האלף השלישי אירעו על האלפמאיו ועל הרים שכנים לו תאונות אחדות, שאף גבו קורבנות בנפש. ביולי 2003 נספו במהלך טיפוס לפסגתו שמונה מטפסי הרים מנוסים ובהם הישראלים אופירה צוקר וגיא בן-זאב, כתוצאה מהתמוטטות קרחון על צלע ההר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלפמאיו** |

* תיאור מסע לפסגעת האלפמאיו שנערך ב-2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553879605171
* LCCN: sh90002548

 |