recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הלילה שלך** הוא שיר של הזמר הישראלי שמעון בוסקילה. השיר יצא לאור תחת הוצאת חברת הליקון ב-10 בנובמבר 2021. ב-5 בדצמבר 2021 השיר הגיע למקום הראשון במצעד הישראלי של מדיה פורסט.

רקע והרכב
---------

> 
> המנגינה של השיר ישבה אצלי בבית כמה חודשים וניסיתי לחפש מילים. הלכתי לאבי אוחיון ברמלה והוא אמר לי "יש לי הפתעה בשבילך", פתאום חנן בן ארי נכנס. הוא שאל אותנו מה אנחנו עושים. אמרתי לו "שיר חדש". הוא שאל "אפשר להשתתף?", אמרתי לו "ברור. יש לי מנגינה ואני מחפש מילים
> 
> 
> 
> — בוסקילה על תהליך כתיבת השיר
> 

בשונה מהרוב המכריע של שיריו של בוסקילה, מילות השיר לא נכתבו על ידו, אלא על ידי הפזמונאי אבי אוחיון והזמר-יוצר חנן בן ארי. בוסקילה הלחין את השיר.

בוסקילה סיפר כי בן ארי כתב את השיר בהשראת בת זוגו של בוסקילה, יפעת.

השיר הוא שיר קצבי עם השפעות מוזיקה לטינית וטרופית.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ לשיר יצא בסמוך לצאת השיר ובוים על ידי ירין אהרונוף. בקליפ משתתפים השחקנים עומר גול ושני שמול. הקליפ מציג את שמעון בוסקילה מבצע את השיר עם להקתו בעוד זוד צעיר ומאוהב רוקד לצליליו ברגעים זוגיים שונים.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* הלילה שלך, בביצוע שמעון בוסקילה, וידאו קליפ של השיר בערוץ "שמעון בוסקילה - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 2:58), 10 בנובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יובל אראל‏, שמעון בוסקילה - הלילה שלך, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 10 בנובמבר 2021
2. 1 2  ניר יהב‏, "הייתי שמח לשפוט בריאליטי, אבל בטוח הייתי משלם מחיר כבד על זה", באתר וואלה!‏, 10 בנובמבר 2021
3. ↑   הלילה שלך, בביצוע שמעון בוסקילה, וידאו קליפ של השיר בערוץ "שמעון בוסקילה - הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 2:58), 10 בנובמבר 2021
4. ↑  צפו: הלילה המיוחד של שמעון בוסקילה, באתר ישראל היום, 10 בנובמבר 2021
**קבר חאפז** (בפרסית: **آرامگاه حافظ**) ואולם הזיכרון הסובב אותו, ה**חאפזיה** (בפרסית: **حافظیه**), הם שני מבני אנדרטה, הנמצאים בקצה הצפוני של שיראז, איראן, לזכר המשורר הפרסי, חאפז. הביתנים הללו נמצאים בגני מוסאלה שעל הגדה הצפונית של נחל אכזב, שם נמצא קבר השיש של חאפז. המבנים נבנו בשנת 1935 ועוצבו על ידי האדריכל והארכאולוג הצרפתי אנדרה גודאר ומבוססים על מבנים קודמים שהמפורסם בהם נבנה בשנת 1773. המבנים האלו מהווים מוקד תיירותי בשיראז.

היסטוריה
--------

המשורר חאפז היה אהוב על העם האיראני ודמות משפיעה בעיר מולדתו והיה למשורר החצר. לזכרו, הוקם מבנה דמוי כיפה קטן בשיראז ליד קברו בגולגסט א-מוסאלה (לימים, גני מוסאלה) בשנת 1452 בפקודת בַּאבּוּר אִבְּן-בַּישוּנְקוּר, השליט הטימורי. גנים אלו, שהשתרעו על שטח של יותר מ-19 דונם, היו דומיננטיים בשירתו של חאפז, וגם שימשו כבית קברות לתושבי שיראז. ב-300 השנים שבאו, האתר שוקם על ידי השליטים עבאס שאה הראשון מפרס במאה ה-15 ונאדר שאה במאה ה-16, אשר הורו על שיקום האתר בסימנים שראו בשירתו של חאפז.

אנדרטה מוחשית יותר נבנתה בגנים בשנת 1773 בזמן שלטונו של כרים חאן זנד אשר שכנה על הגדה הצפונית של נחל חוּשְׁק הזורם בגני מוסאלה. החאפזיה הורכבה מארבעה עמודים מרכזיים ושני חדרים הבנויים בקצה המזרחי והמערבי, כאשר הצד הצפוני והדרומי פתוחים. המבנה פיצל את הגנים לשני אזורים, כאשר מטע עצי תפוזים בקדמתם, ובית הקברות בצידם האחורי. הקבר הנוכחי נבנה מחוץ למבנה, במרכז בית הקברות, כאשר חתיכת שיש גדולה מונחת מעל הקבר. אבן השיש נחקקה על ידי קליגרף, ועליה קטעים משירתו של חאפז.

הקבר שוחזר בשנת 1857 על ידי מושל מחוז פארס, ובשנת 1878 נסגר המבנה בהוראת מושל נוסף. בשנת 1899 פרצה מחלוקת כאשר ארדשיר, מזרם הזורואסטריות מהודו החל לבנות מקדש מסביב לקברו של חאפז. למרות שארדשיר קיבל אישור מעולמא משיראז לבנות את המקדש מעץ וברזל, רופא דתי ובעל השפעה, עלי אכבר פאל אסירי התנגד לבניית מבנה זורואסטרי על קבר של אדם מוסלמי. יחד עם חסידיו, הוא הרס את המבנה הבנוי למחצה. תושבי שיראז התנגדו להרס והממשלה הורתה לבנות מחדש את האנדרטה, אך פאל אסירי התנגד והודיע כי הוא יהרוס כל מבנה שיוקם שם, גם אם ייבנה על ידי המלך עצמו. האתר נשאר הרוס למשך שנתיים, עד שבשנת 1901 הנסיך מירזה א-סולטנה לבית מאלכּ מנסור (לימים ראש ממשלת איראן) הניח מחסום סביב הקבר.

המבנה הנוכחי
------------

פעולות לשיחזור והרחבת האנדרטה לקבר חאפז החלו בשנת 1931 עם שיפוץ המטע והחאפזיה על ידי מושל מחוזות פארס ואספהאן, פרג'אללה בהראמי דבירעזאם. שר החינוך האיראני הורה על בניית מבנה חדש בשנת 1935. אנדרה גודאר, ארכאולוג ואדריכל צרפתי היה המפקח באגף העתיקות ומונה לעצב את המבנים החדשים.

שינויים בקבר חאפז כללו את העלאתו במטר אחד מעל הקרקע והקפתו בחמש מדרגות. כיפת נחושת אשר נתמכת שמונה עמודים בגובה עשרה מטרים עוצבה בצורת כובע דרוויש. צדה התחתון של הכיפה היא ערבסקה ופסיפס. אולם האנדרטה המקורי שנבנה בשנת 1773 הורחב בצורה ניכרת. שישה עשר עמודים תומכים נוספו לארבעת הקיימים יוצרים גזוזטרא ובחלקים מהחזית חקוקים ע'זלים וקטעים משירתו של חאפז.

אתרים תיירותיים
---------------

בריכות מרובעות נוספו לצד הגנים, וכן גם עצי תפוזים, שבילים, מזרקות וערוגות פרחים. במקום נמצא בית תה וכל אלו הופכים את קבר חאפז למוקד תיירות. בלילה, הכיפה מעל הקבר מוארת והופכת למוקד משיכה חברתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבר חאפז** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Encyclopedia Iranica Online, כרך 11
2. ↑  "Tombs of Hafez and Saadi", מתוך אתר World Is Round
**איפה נטשה ופייר** הוא שיר שכתב יהונתן גפן, הלחין שלום חנוך, עיבד מישה סגל וביצעו השלושרים באלבומם היחיד.
השיר הוקלט בשנת 1969.

השיר מדבר על הפער בין האופן בו רוסיה מצטיירת מהרומנים הקלאסיים שנכתבו בה (כדוגמת מלחמה ושלום ששני גיבוריו הם נטשה ופייר), לבין המציאות של רוסיה הסובייטית, עם מחנות העבודה בסיביר והפגיעה בזכויות האדם בגוש המזרחי (השיר נכתב כנראה על רקע הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968).

נהר הדנובה המוזכר בשיר זורם במרכז אירופה (בין השאר בסלובקיה) ולא ברוסיה. ייתכן שיהונתן גפן ציין אותו ולא את הוולגה כדי להתייחס לפלישה הסובייטית ב-1968.

שנים רבות לאחר כתיבת השיר יהונתן גפן קרא לבתו נטשה, לדבריו - כמחווה לעלייה מרוסיה במהלך שנות ה-90, וכנראה ללא קשר ישיר לשיר.

הלחן השקט של השיר מתבלט לנוכח השירים האחרים באלבום של השלושרים ,שהיו ברובם שירי פופ וכללו מחוות מוזיקליות ללהיטים הלועזיים משנות ה-60.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "איפה נטשה ופייר" באתר יוטיוב
* "איפה נטשה ופייר" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "איפה נטשה ופייר" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב מנוחין‏, הילד בן 70: עשרים השירים הגדולים של יהונתן גפן, באתר וואלה!‏, 22 בפברואר 2017

*
"**השיר של נעם 2**" הוא שיר של הראפרים הישראלים מאור אשכנזי ונעם כהן. הוא יצא לאור כסינגל ב-12 בנובמבר 2023.

רקע וכתיבה
----------

את השיר כתבו מאור אשכנזי ונעם כהן, כהמשך לשיר "השיר של נעם" (2022) מתוך אלבום הבכורה של אשכנזי, "טיפשים וצעירים", על סיפורו של כהן, ששרד את הטבח במסיבת הטבע ליד רעים במתקפת הפתע על ישראל בשמחת תורה. כהן הגיע למסיבת הטבע יחד עם שניים מחבריו, וזמן קצר לאחר שהגיעו למקום, החל מטח רקטות לעבר האזור. יחד עם שני חבריו, מיהר כהן למכונית כדי להימלט מהמקום. ביציאה ממתחם המסיבה, הם נתקלו במחבלים שריססו את מכוניתם ביריות. אחד מחבריו נפגע ברגלו מקליע, וכהן סובב את המכונית במחשבה שבטוח יותר בשטח המסיבה, ולאחר מכן מצא מיגונית, לשם נכנסו המחבלים וירו לעברה. כהן הסתתר מתחת לגופות וניצל.

הצלחה מסחרית
------------

השיר זכה להצלחה בסטרימינג ונכנס למקום ה-33 במצעד היטליסט של מאקו. בשיאו, הגיע למקום ה-26 במצעד. במצעד הרשמי של גלגלצ, שחודש ב-29 בנובמבר לאחר הפוגה של שמונה שבועות בעקבות מלחמת חרבות ברזל, נכנס השיר למקום העשירי.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2023)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | היטליסט | 26 |
| המצעד הרשמי של גלגלצ | 8 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד בן שלו, "השיר של נעם 2" מביא עדות אישית ישירה מהטבח ברעים, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2023
2. ↑  דור מאיר מועלם, ‏החוויה במיגונית המוות הפכה לשיר מרגש עד דמעות, באתר ‏מאקו‏, 28 באוקטובר 2023
3. ↑  המצעד הישראלי, באתר גלגלצ, ‏7 בדצמבר 2023
**מוזיאון שדרות טבע וגלריות** שבגבעת רם הוא מוזיאון פתוח ושדרה מרכזית הממוקמת בקמפוס גבעת רם של האוניברסיטה העברית בירושלים המשמש את המבקרים בקמפוס ואת הסטודנטים ואת המרצים. השדרה הוקמה בשנת 2003 על "שדרות מגנס" בקטע שבין "רחבת חיים ויצמן" בכניסה הראשית של הקמפוס ועד בניין הספרייה הלאומית. המקום נקרא בתחילה "המוזיאון לגילוי וטבע".

השדרה משמשת בתי גידול לצמחים ובעלי חיים ומלווה בשילוט עזר עם אפליקציית הסברים או עם מדריך. השדרה משמשת גם פארק אקולוגי במרכז הקמפוס לשימור הצמחייה ובעלי החיים הגדלים במקום. ברחבת הכניסה ישנם סימניה עם חוברת הסברים לכל המבקרים בשדרה. בשדרה ישנם גם "פינות האכלה וליטוף". בצידה המערבי של השדרה ישנם שורת בניינים של כמה מן המחלקות באוניברסיטה ובהם חלונות ראווה עם מוצגים זואולוגיים ובוטניים.

גלריה
-----

* ציפורים נדירות בשדרהציפורים נדירות בשדרה
* מעבר אקולוגי להולכי רגלמעבר אקולוגי להולכי רגל

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שדרות טבע וגלריות
* אפליקציית שדרות טבע וגלריות בקמפוס גבעת רם

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוזיאונים לילדים - 11 מוזיאונים מומלצים, באתר טיולי, ‏6 באוגוסט 2012.
ג'קי מקייטן שנחשב ל"מלך מוזיקת החאפלה המזרחית הישנה" סיפר כי כתב את מילות השיר תוך מספר דקות.
זהבה בן כיסתה את השיר "אלינור" כחלק מאלבומה המשולש "זהבה בן שרה זהר ארגוב" משנת 1998.
**אלינור** הוא השיר הפותח את האלבום באותו השם מאת זוהר ארגוב, אלבומו המלא הראשון של הזמר, שיצא בשנת 1980. מילות השיר נכתבו על ידי ג'קי מקייטן לנעימת שיר יווני של סטליוס קזנג'ידיס, שהולחן על ידי כריסטוס ניקולופולוס. בעוד ש"אלינור" יצא לרדיו לראשונה בביצועו של מקייטן, הוא נעשה מזוהה לחלוטין עם ארגוב. השיר זכה למספר גרסאות כיסוי ובהן של הזמרים שימי תבורי, זהבה בן, להקת "ים של בלוז" ולהקת כרמלה גרוס ואגנר.

רקע
---

השיר "איפרחו" (ביוונית: "Υπάρχω"), שהושר במקור על ידי הזמר סטליוס קזנג'ידיס, התפרסם בשנת 1977. שלוש שנים לאחר מכן, ביקש ארגוב מג'קי מקייטן לכתוב עבורו מילים ללחן של אותו השיר. מילות "אלינור" נכתבו על מצוקתו של המחבר, לאחר שהתאהב באישה בשם צביה, אשר הוריה התנגדו לקשר ביניהם. בעת חיבור השיר אותה בחורה הייתה מאורסת לגבר אחר, היא ביקשה ממקייטן לשנות את שם הבחורה בשיר, והוא שונה לאלינור. מקייטן הוציא את השיר בקלטת, אך לפני שהשיר תפס תאוצה ברדיו, ארגוב הקליט את גרסתו, שהפכה ללהיט אשר נהיה מזוהה עם ארגוב ולא עם מחברו ומבצעו המקורי.

הפקה
----

אלבומו המלא הראשון של זוהר ארגוב מכיל שמונה שירי כיסוי, והוא הוקלט פעמיים, בפעם הראשונה על ידי יהודה קיסר על גבי טייפ ארבעה ערוצים ויצא בשם "חאפלה עם זוהר ארגוב", ולאחר מכן בהקלטת אולפן על ידי חברת התקליטים האחים ראובני שהחליטו לקרוא לאלבום על שם השיר "אלינור". ביצועי שיר זה שונים בין שתי הגרסאות.

ביצועים נוספים
--------------

"אלינור" כוסה על ידי שימי תבורי עוד ב-1980, באלבומו "מנדובלה", ושנה לאחר מכן יצא בביצועו של מחבר השיר, מקייטן, באלבום הבכורה שלו. בשנת 1994 הקליטה וביצעה את השיר בגרסת בלוז במופע מיוחד של פסטיבל עכו ששודר בערוץ 2 להקת "ים של בלוז" של יונתן בר גיורא ושמיל ברניקר. השיר הוקלט גם על ידי להקת הרוק כרמלה גרוס ואגנר במסגרת "שוב יוצא הזמר", פרויקט חידושי שירים של גלי צה"ל לכבוד פורים. השיר כוסה גם על ידי הזמר אהרון ירימי עבור האלבום "חברים שרים זוהר" ועל ידי הזמרת זהבה בן באלבומה "זהבה בן שרה זהר ארגוב". שני האלבומים ראו אור בשנת 1998. "אלינור" גם היווה חלק ממחרוזת שירי זוהר ארגוב כחלק מאלבומו השמיני של אייל גולן, "חלומות", שיצא בשנת 2003.
השיר אף כוסה על ידי אתניX ואייל גולן, והיה השיר הפותח הקבוע של הופעתם המשותפת מסוף שנות ה-90.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אלינור" באתר בית לזמר העברי
* אלינור, בביצוע זוהר ארגוב, סרטון באתר יוטיוב
* אלינור, בביצוע זוהר ארגוב יחד עם תזמורת צה"ל, בהופעה משנת 1982, סרטון באתר יוטיוב
* אלינור, בביצוע כרמלה גרוס ואגנר, סרטון באתר יוטיוב
* אלינור, בביצוע אייל גולן, סרטון באתר יוטיוב
* להקת "ים של בלוז" מבצעת גרסת בלוז לשיר במופע מיוחד של פסטיבל עכו

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלינור, באתר שירונט
2. 1 2  אבי שושן, מלך או קבצן, באתר ynet, 2 ביולי 2010
3. ↑  דודי פטימר, ‏30 למות זוהר ארגוב: הצצה חדשה אל מאחורי הקלעים של "אלינור", באתר מעריב אונליין, 6 בנובמבר 2017
4. ↑  דיסקוגרפיה, באתר הרשמי של זוהר ארגוב
5. ↑  *כרמלה גרוס ואגנר - אלינור - מתוך האוסף פרפרי תעתוע 2001*, נבדק ב-2023-05-23
צידו האחר ("צד העיר") של שער ברנדנבורג
**שער ברנדבורג** (בגרמנית: **Brandenburger Tor**) הוא שער ניצחון בלואיזנפלאץ שבפוטסדאם. את השער תכננו בשנים 1770–1771 קארל פון גונטרד וגאורג כריסטיאן אונגר במצוות פרידריך השני, מלך פרוסיה. השער נמצא בקצהו המערבי של רחוב ברנדנבורג.

קודם שנבנה השער, ב-1733, שכן באותו מקום שער אחר, פשוט יותר, שהיה שער העיר של פוטסדאם. יחד עם חומת העיר, יצר השער מערכת שמטרתה מניעת הברחות ועריקות. לקראת סיום מלחמת שבע השנים החליף פרידריך הגדול את השער הפשוט בשער ברנדנבורג, שנבנה לאות ניצחון. מסיבה זו נבנה בצורת שערי ניצחון רומיים. כמקור ההשראה שימשה קשת קונסטנטינוס ברומא. ההשפעה הרומית בסגנון הבנייה האדריכלי ניכרת גם בטור הכפול הקורינתי ובעיצוב האנטבלטורה.

שני צדדיו של השער הם שונים לחלוטין, ונבנו על ידי שני אדריכלים שונים: קארל פון גונטרד תכנן את צדו האחד, שנקרא "צד העיר" (Stadtseite), ותלמידו, גאורג כריסטיאן אונגר, תכנן את הצד השני, ששמו "צד השדות" (Feldseite). גונטרד תכנן את הצד שניתן לו כבעל חזית טיח, עם רצועות תבליט בסגנון קורינתי. אונגר תכנן את צד השדות בסגנון קשת קונסטנטינוס, עם טור כפול בסגנון קורינתי וקישוטים בדוגמאות של חצוצרות מוזהבות. הכניסה לשני הצדדים עבור הולכי רגל הוקמה רק ב-1843, במצוות פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, כדי להתמודד עם תנועת הולכי הרגל במקום.

באותו זמן עברו ההולכים לעיר ברנדנבורג דרך השער, ומכאן שמו. מאז נהרסה חומת העיר בסביבות 1900, השער הוא מבנה העומד בפני עצמו.

ראו גם
------

* שער ברנדנבורג בברלין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער ברנדנבורג** בוויקישיתוף
**אצלנו בכפר טודרא** הוא משיריה הבולטים והמצליחים של להקת הברירה הטבעית שחובר בידי יהושוע סובול והולחן בידי שלמה בר, סולן הלהקה, עבור ההצגה "קריזה" (מאת איציק ויינגרטן) שהועלתה בתיאטרון חיפה בשנת 1976. השיר נכלל באלבום אלי שורשים של הברירה הטבעית.

רקע
---

השיר מתאר חגיגה שהייתה נערכת לילדים בכפר טודרא שבמרוקו כשהתחילו ללמוד קרוא וכתוב: הם היו מקבלים לוח עליו האותיות היו מצוירות בדבש, ומלקקים אותן כדי לסמל ש-"הייתה התורה שבפה מתוקה כמו טעם של דבש".

השיר עצמו כתוב בצורה סיפורית, ללא חרוזים וללא קצב קבוע; ולדברי יהושוע סובול כך הוא שמע בשנת 1976 על המנהג מאישה, אותה ראיין בטירת כרמל.

חגיגות דומות עם תחילת לימוד הקריאה התקיימו (ומתקיימות) בעדות נוספות.

כפר טודרא
---------

כפר טודרא (תודגא בתעתיק מערבית) מוכר יותר כ**טינריר** (تنغير, תנגיר בתעתיק מערבית), עיירה המונה מעל 40,000 איש בהרי האטלס, שהנהר טודרא חוצה אותה, ושמשמשת כבירת פרובינציית טינריר.

ביצועים נוספים
--------------

לשיר ביצועים נוספים מלבד זה של הברירה הטבעית, וביניהם של דוד ד'אור ושל גליקריה.

ריקוד
-----

לשיר חובר ריקוד על ידי אבי פרץ בשנת 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "אצלנו בכפר טודרא" באתר שירונט
* השיר "אצלנו בכפר טודרא" ביוטיוב
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
* האם "אצלנו בכפר טודרא" ניבא את המהפך של 77'?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 באפריל 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך "ארץ האמורי".
2. ↑  ראו למשל: אתר למנויים בלבד גיל כהן-מגן, היום הראשון בחדר תלמוד תורה, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2014; חדר, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת".
3. ↑  מתוך האתר "ריקודים".
**קתדרלת ולדימיר הקדוש** (באוקראינית: **Собор святого Володимира**) היא קתדרלה במרכז קייב, בירת אוקראינה. בשנים 1992–2018 הייתה זו הקתדרלה הראשית של "הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית - פטריארכיית קייב", מאז איחוד הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית ב-2018, היא אחד משתי הקתדרלות הראשיות.

בניית הקתדרלה
-------------

ב-1852 החליט פטריארך מוסקבה ורוס כולה להקים קתדרלה מרכזית בקייב לציון 900 שנה להתנצרות רוס של קייב על ידי ולדימיר הראשון, נסיך קייב, הוא ולדימיר הקדוש. עד 1859 גויס מן הציבור סך של 100,000 רובל שאיפשרו את הקמת המבנה, לצד תרומה של מיליון לבנים מאת לאוורת קייב-פצ'רסק. הקתדרלה נחנכה בשנת 1882, אך עבודות הפנים לא הסתיימו עד 1896.

סגנון הבנייה הוא נאו-ביזנטי. הקתדרלה כוללת שש ספינות ושלושה אפסיסים ומכוסה בשבע כיפות. גובה הצלב המוצב על הכיפה המרכזית הוא 49 מטרים מעל פני האדמה. פנים הקתדרלה מכוסה בפסיפסים מרהיבים בשלל צבעים, שנעשו על ידי אמנים מוונציה וציורי פרסקו שנעשו על ידי אמנים כמיכאיל נצרוב (אנ'), מיקולה פימוננקו, ויקטור וסנצוב, מיכאיל ורובל ואחרים. דלתות הכניסה מעוטרות בעיטורי ברונזה ובהם תמונות מחיי אולגה הקדושה. האיקונוסטאזיס עשוי שיש לבן מקרארה.

במאה ה-20 וה-21
---------------

הקתדרלה סבלה נזקים ב-1920, בעת המלחמה הפולנית-סובייטית. בעת השלטון הסובייטי שימש המקום כ"מוזיאון לדת ולאתאיזם". הכנסייה שבה לתפקד כמבנה דת לאחר מלחמת העולם השנייה והייתה למרכז הדתי של קייב ואוקראינה כולה ואחת הכנסיות האורתודוקסיות הפעילות היחידות בברית המועצות שהיו פתוחות ללא הגבלה לציבור. ב-1988 נחגגו בה חגיגות האלף להתנצרות רוס של קייב.

עם התפרקות ברית המועצות ב-1991 ניטש מאבק על השליטה בכנסייה בין פלג הכנסייה האוקראינית שביקש להישאר כפוף לפטריארך מוסקבה ורוס כולה לבין הפלג הלאומני שביקש להשתחרר ולהפוך לכנסייה אוטוקפלית (בלתי-תלויה). פלג זה, "הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית - פטריארכיית קייב" ניצח בהתמודדות והפך את הכנסייה לקתדרלה הראשית שלו ומקום מושבו של פטריארך אוקראינה האוטוקפלי. בשנת 2018 התאחדו הפלגים העצמאיים של הכנסייה האוקראינית והכריזו על הקמת הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית, ועל הקתדרלה כמקום מושבו של הפטריארך, לצד קתדרלת סופיה הקדושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת ולדימיר הקדוש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת ולדימיר הקדוש
* היסטוריה של קתדרלת ולדימיר הקדוש
* ערך על הקתדרלה, (Encyclopedia of Ukraine, vol. 4 (1993

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ko2017974821
* VIAF: 34151533681502771286
* WorldCat (עם VIAF): 34151533681502771286

 |
"**בלדה לנאיבית**" הוא שיר משנת 1979 שנכתב על ידי יהונתן גפן, הולחן על ידי יצחק קלפטר ובוצע על ידי יעל לוי.

רקע
---

לאחר שיעל לוי סיימה את שירותה בצה"ל בלהקת חיל הים, היא השתתפה במופע "שיחות סלון" עם יהונתן גפן, יצחק קלפטר ודויד ברוזה, שהחליף את קלפטר. השיר הוקלט למילותיו של גפן, ללחן של קלפטר ובעיבוד של מתי כספי. בסוף 1979 הוציאה לוי כתקליט שדרים את השיר "בלדה לנאיבית". במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת 1980, דורג השיר במקום העשירי. השיר נכלל באלבום הבכורה שלה הנושא את שמה, שיצא לאור רק בשנת 1982.

"בלדה לנאיבית" זכה לביצוע מחודש במסגרת פרויקט "עבודה עברית" בשנת 2008, על ידי אורן לוטנברג.

תוכן השיר
---------

השיר עוסק באהבת נעורים שהתרסקה עם חיי הנישואין. מתוארת בו בחורה שחוותה אהבת נעורים לבחור, וכשבגרה, נקלעה אהבתם לקשיים. בן-זוגה נוהג לשוטט בלילות מחוץ לבית והתמכר גם לטיפה המרה. הבחורה מצידה לא איבדה מאהבתה אליו ומייחלת לשובו כשהוא עוזב את הבית. לדברי יעל לוי, השיר לא נכתב על בחורה מסוימת: "זה אף פעם לא פרטים ביוגרפיים אחד לאחד. זה תמיד המקום הזה מעבר. אין לי מושג למה המשורר התכוון כשהוא כתב ואני לא נכנסת לזה אף פעם".

גרסאות כיסוי
------------

* בשנת 2004 הוציאו הזמרות יעל פנדריך, חנה גור וסשה גרישקוב גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
* "בלדה לנאיבית" זכה לביצוע מחודש במסגרת פרויקט "עבודה עברית" בשנת 2008, על ידי אורן לוטנברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "בלדה לנאיבית" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב מנוחין‏, הילד בן 70: עשרים השירים הגדולים של יהונתן גפן, באתר וואלה!‏, 22 בפברואר 2017
2. ↑  איתמר זהר, יעל לוי כבר לא נאיבית - חדר ניתוח, באתר הארץ, 26 באפריל 2017
"**בסבוסה**" (ידוע גם כ"**בסבוסה די**") הוא פזמון שכתב דני שושן ללחן עממי וידוע בביצוע של מייק שריף.

רקע
---

הגרסה המקורית ל"בסבוסה" היא השיר המצרי "סיתו" (ستو) של הזמר המצרי אחמד עדוויה (אנ').

את השיר הקליט לראשונה דודו יסמין לאלבום שהוציא בשנת 1990, ולאחר מכן ביצע אותו הזמר מאיר לוי, אך הוא לא זכה להצלחה רבה. במקור היה זה שיר אהבה לבסבוסה, קינוח ערבי מסורתי. כאשר נחשף יהודה קיסר, שניהל את הילד מייק שריף, לשיר כשביצע אותו מאיר לוי באירוע, הוא הביא לשריף את השיר, שינה בו קלות את הטקסט, וכך הפך השיר לעוסק בנושאים של בינו לבינה. במקור היה הטקסט "סוכר, יא סוכר, בסבוסה, הדבש שלך מה לי עשה", והוא שונה ל"אבא שלך מה לי עשה". השיר בביצועו של שריף הוקלט בשנת 1992.

על השיר סיפר יהודה קיסר: "השיר 'בסבוסה' בכלל נכתב על עוגיה עיראקית מלאה בדבש, כמו הבקלאווה שאנחנו מכירים[...] השיר דיבר על בן אדם שהתאהב בעוגיה עיראקית טעימה, שהשם שלה הגיע מלשון בוסה, שבערבית זה נשיקה מתוקה. אבל המילים השתנו כי הבנתי שאין סיכוי ששיר על עוגיה יצליח".

שריף הקליט את "בסבוסה" באלבומו הראשון, והשיר מוכר בביצועו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "בסבוסה", באתר שירונט
* שריף בסבוסה, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:47)
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוהר צלח, אתם חייבים לשמוע את העיבוד המטורף הזה ל"בסבוסה די", באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 7 בפברואר 2018
2. ↑  *Seto - Ahmed Adaweyah ستو - احمد عدويه*, נבדק ב-2023-09-09
3. ↑  דיסקוגרפיה, באתר qube
4. 1 2  אבי כאכון, ‏סוכר יא סוכר, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2016
**הדולפין** הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2011 בבימוי של דני מנקין ויונתן ניר.

הסרט עוסק בנער ערבי שלקה בהפרעת דחק פוסט-טראומטית קשה עם ניתוק מהמציאות לאחר חבלה קשה וטופל במגע עם דולפינים בריף הדולפינים באילת.

לאורך כל הסרט מטפל ועוקב אחריו הפסיכיאטר ד"ר אילן קוץ. הסרט מוקדש לאשתו של הפסיכיאטר, סו קוץ (1943–2011).

הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר, ולפרס ה"אוסקר הירוק" מטעם ארגון "Cinema for Peace". הוא הוקרן בעשרות פסטיבלים ברחבי העולם וזכה במספר פרסים, ביניהם צל"ש השופטים בפסטיבל ירושלים, פרס הקהל בפסטיבל וודסטוק, פרס הקהל בפסטיבל המילניום בבריסל ופרס הסרט הטוב ביותר במונדיאל הצילום התת-ימי באנטיב. "הדולפין" שודר על ידי רשתות טלוויזיה בצרפת, בגרמניה, בבריטניה, בקנדה, ביפן, בנורווגיה, בשוודיה, בדנמרק, באירלנד, בצ'כיה, בשווייץ, בפולין ובאיטליה, וכן יצא להקרנות מסחריות בארצות הברית ובאוסטרליה.

תקציר העלילה
------------

מוראד, נער ערבי־ישראלי בן 17, נחטף והוכה באכזריות על ידי צעירים מכפרו, קלנסוואה, החושדים בו כי ניהל מערכת יחסים רומנטית עם בת משפחתם. הוא מאושפז במרכז רפואי מאיר עם חבלות קשות.

הוא מתאושש מהפציעות הפיזיות אבל נשאר מנותק מהמציאות. הפסיכיאטר ד"ר אילן קוץ קובע שהוא במצב של של דיסוציאציה פוסט טראומתית.

לאחר שחולף זמן ומצבו של מוראד לא משתפר, מעלה ד"ר קוץ אפשרות לשלוח אותו לטיפול בריף הדולפינים באילת, בתקווה שתקשורת לא מילולית עם דולפינים תועיל לו. אסאד אביו של מורד נפרד ממשפחתו, מוכר אדמות ורכוש ועובר עם בנו לאילת בתקווה לכפר עם בן בריא.

מוראד מתחיל טיפול במסגרת תוכנית בריף הדולפינים, ולמרות שהוא מנותק לחלוטין מבני אדם, נוצר בינו לבין הדולפינים קשר לא מילולי יוצא דופן בעוצמתו. הוא הופך לצולל מעולה ומגיע בצלילה חופשית לעשרים מטר. מוראד מתחיל לדבר לאחר שלושה חודשים אבל אז מתברר כי הוא יצר לעצמו זהות חדשה המנותקת מזהותו הקודמת.

הוא אינו זוכר את עברו, מתכחש למוצאו ואפילו מסרב לראות את אמו סימה שהייתה בעבר האדם הקרוב אליו ביותר. הוא אינו רוצה לחזור לכפר כפי שאביו תכנן. לעומת זאת הוא מפתח מערכת יחסים עם שני, צעירה יהודייה המשרתת בצה"ל והם חיים בזוגיות במשך שנתיים.

הוא נשאר בריף הדולפינים ארבע שנים. מתערה במקום אך עדיין סובל מהתקפי זעם, נדודי שינה קשים והתקפי חרדה. לאחר שתרופות והיפנוזה לא עוזרים מנסה הפסיכיאטר טיפול של גלים אלקטרומגנטים למוח שמיטיב את מצבו. הוא מתקשר שוב עם אמו וגם מסוגל להעיד במשפט נגד תוקפיו שנשלחו למאסר. הוא חוזר לקלנסוואה ומתקבל בהתלהבות על ידי בני משפחתו.

המשתתפים
--------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מוראד | בתפקיד עצמו |  |
| אסאד | בתפקיד עצמו | אבא של מורד |
| סימה | בתפקיד עצמה | אמא של מורד |
| ד"ר אילן קוץ | בתפקיד עצמו | פסיכיאטר |
| סופי | בתפקיד עצמה | מאמנת דולפינים |
| עומר | בתפקיד עצמו | מאמן דולפינים |
| לירון | בתפקיד עצמו | מאמן דולפינים |
| שני | בתפקיד עצמה | חברה של מוראד |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הדולפין

* "הדולפין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קדימון להדולפין, באתר יוטיוב
* קדימון להדולפין, באתר יוטיוב
* הדולפין, באתר יוטיוב
* הדולפין, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
* יונתן ניר, "הדולפין": לשחרר את מוראד, באתר ynet, 10 באוגוסט 2011
* ביקורת על הסרט **הדולפין** באתר New York Times
* אריאנה מלמד, "הדולפין": דוקומנטרי שמגליד את הפצע, באתר ynet, 30 באוגוסט 2011
**אפילו לדקה** הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת והשחקנית הישראלית שירה לוי. השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2019, על-ידי חברת התקליטים NMC.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על-ידי נעם חורב, הולחן על-ידי עמרי קסטן וחן מצגר-אדר, שגם הפיק אותו מוזיקלית. השיר, שהוא סינגל הבכורה שלה כזמרת סולו, מספר על תחושותיה וחווייתה הפנימית של לוי בהתמודדותה עם התאבדותו של אביה בשל מחלת הדיכאון. לוי מספרת כי ידעה תמיד שביום מן הימים תמצא דרך להנציח את אביה ולהעלות את מחלת הדיכאון וחשיבותה לשיח הציבורי.

נועם חורב, אשר כתב את מילות השיר, סיפר כי בעת העבודה עליו ביקש מלוי לכתוב מכתב לאביה, אשר מגולל את תחושותיה - ולשלוח אותו אליו. חורב סיפר כי לאחר קריאת הפזמון שכתב בהשראת מכתבה שלה, התרגשה לוי עד מאוד וזיהתה עצמה בכל מילה ומילה.

השיר זכה להצלחה מרשימה, הושמע רבות בתחנות הרדיו בישראל, וכן זכה לשבחים מהמבקרים. בין היתר, הודגשו ביצועה הקולי של לוי והמסר העוצמתי הטמון בשיר.

לאור השפעתו של השיר, והעלאתו את נושא האובדנות לדיון הציבורי - במיוחד בקרב בני נוער - הוזמנה לוי לבצעו בכנסת ישראל במסגרת ציון יום האובדנות.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על-ידי אמיל בן שמעון והועלה לערוץ היוטיוב של לוי ב-19 בנובמבר 2019. במאי הקליפ ביקש להעצים את המסר החשוב שבשיר, שכן לא פעם נוטות משפחות המתמודדות עם התאבדות להימנע משיח על הנושא מתוך בושה. לשם יצירת תחושת ההזדהות והעצמת המתמודדים השונים, הוזמנו להשתתף בקליפ ילדים מעמותת "בשביל החיים" שאיבדו גם הם את יקיריהם ממקרי התאבדות שונים.

נכון למאי 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה ממיליון צפיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "אפילו לדקה" באתר יוטיוב
* מילות השיר "אפילו לדקה" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן בוקר, שירה לוי: "תמיד ידעתי שאנציח את אבא שלי", באתר ynet, 19 בנובמבר 2019
2. 1 2  אתר למנויים בלבד רז שכניק, בחרתי בחיים במקום לשבת בדיכאון, באתר "ידיעות אחרונות", 18 בנובמבר 2019
3. ↑  נעם חורב מגלה איך נולד השיר 'אפילו לדקה' לכוכבת הנוער שירה לוי: "הביצוע מצמרר", באתר mynetafula, ‏2019-11-22
4. ↑  דודי פטימר, ‏משה פרץ בשיר שלא יהיה להיט, מאור אדרי רומנטי ו"פורמולה" מאכזבות, באתר מעריב אונליין, 21 בנובמבר 2019
5. ↑  מוזיקה - התמכרנו בדקה: כוכבת הנוער שירה לוי בסינגל בכורה, באתר פרוגי, ‏2019-11-19
6. ↑  *שירה לוי - אפילו לדקה - יום האובדנות בכנסת 26.11.19*, נבדק ב-2023-05-23
7. ↑  *שירה לוי - אפילו לדקה*, נבדק ב-2023-05-20
"**הקומדיה הגדולה**" נחשבת ליצירתו האחרונה ובפרט לשירו האחרון של חנוך לוין לאחר שנמצאה במחשב כף היד שלו ליד מיטתו בבית החולים.

השיר הוא שיר הספד עצמי אך אופטימי שנכתב כשלושה שבועות לפני פטירתו, בסוף יולי 1999. השיר חותם עם ספרו האחרון של לוין, "אחרון".

לוין מביע בשיר רצון לכתוב "על סף מותי" קומדיה גדולה שתצחיק את כל קוראיה, שתותיר את צופיה וקוראיה "בתחושת סיפוק עמוק" עם לכתם הביתה. זהו שיר קצר, המכיל בית אחד בן שמונה שורות שהן למעשה משפט אחד ארוך בן ארבע פסוקיות, שכל פסוקית בו מחולקת לשתי שורות, ושתי השורות הזוגיות הראשונות, כמו גם שתי השורות הזוגיות האחרונות, מחורזות זו עם זו (א ב ג ב-\ ד ה ו ה).

השיר הולחן על ידי בועז בריסקר ובוצע על ידי תומר שרון כחלק מפרויקט "גורע וזורח" שיצא לאור ב-2021.

לקריאה נוספת
------------

* חנוך לוין, **אחרון**, הספריה החדשה, 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקומדיה הגדולה, הטקסט המלא, באתר חנוך לוין
* רענן קולקה, אירוניה וחמלה – ביטולה של שְנִיוּת(הקישור אינו פעיל), במסגרת יום עיון חווייתי על המחזה הרטיטי את לבי. מכיל את מילות השיר "הקומדיה הגדולה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  70 להולדת חנוך לוין: מה גרם לגדול מחזאי ישראל להיות כה אפל, מתוך אתר מעריב
2. ↑  כרמית ספיר ויץ, ‏הפרובוקציות, הצנזורה והעירום: 20 שנה למותו של חנוך לוין, באתר מעריב אונליין, 10 באוגוסט 2019
3. ↑  חנוך לוין, **אחרון**, הספריה החדשה, 2003, עמ' 414
**רשטרפטי בהוון** (בהינדית: **राष्ट्रपति भवन**; מילולית: "בית הנשיא") הוא המעון הרשמי של נשיא הודו, אשר שוכן בקצה המערבי של הראג'פאט, השדרה הלאומית של הודו, בניו דלהי. הקומפלקס כולל מבנה מרכזי בן 340 חדרים הכולל את משכן הנשיא, אולמות קבלת פנים, חדרי אורחים, משרדים ועוד. במתחם מבנים נוספים לתמיכה באדמיניסטרציה של הנשיא, אבטחה ועוד, כמו גם גנים נשיאותיים. מבחינת שטח, רשטרפטי בהון הוא המשכן הגדול ביותר של ראש מדינה.

היסטוריה
--------

ההחלטה לבנות מעון בניו דלהי בעבור המושל הכללי של הודו נתקבלה במהלך הדורבר דלהי בדצמבר 1911, בו הוחלט שבירת הודו הבריטית תועבר מכלכותה לדלהי. כאשר פותחה התוכנית לעיר החדשה, ניו דלהי, שהוקמה קרוב לקצה הדרומי של דלהי הישנה, הוקצה שטח ענק למעון עבור המושל הכללי של הודו. כ-16,000 קמ"ר של אדמה נרכשו על מנת להתחיל לבנות את "ארמון המשנה למלך", כפי שכונה אז, ואת בית הסקרטריאט בין 1911 ל-1916 על ידי פינוי הכפרים ראיסינה (Raisina) ומלחה (Malcha) שעמדו שם על 300 משפחותיהם.

האדריכל אדווין לאנדסיר לוטיינס קיבל את האחריות העיקרית לתכנון האדריכלי. התכנון שלו היה בעיקרו קלאסי עם צבעים ומאפיינים של האדריכלות הודית. לוטיינס נסע מהודו לאנגליה כמעט כל שנה במשך 20 שנה. כאשר צ'קרברתי רג'אגופלאצ'ארי נתמנה למושל הכללי של הודו ועבר למשכן, הוא העדיף להתגורר במספר חדרים, במה שהיום משמש כאגף המשפחה של הנשיא. ב-26 בינואר 1950 כאשר ראג'נדרה פראסאד נתמנה לנשיא הודו הראשון ועבר להתגורר במשכן, שונה שמו לרשטרפטי בהוון שפירושו המעון הנשיאותי.

אדריכלות
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רשטרפטי בהוון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רשטרפטי בהוון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295392505171
* GND: 4367621-2
* LCCN: sh2002012438
* MusicBrainz: a86832bf-0135-45bc-b884-ebec498d1e2c
* NSK: 000601823
* ULAN: 500303552
* VIAF: 172861878
* WorldCat: viaf-172861878

 |
**מה יש בזה** הוא פודקאסט ישראלי העוסק בסיפורי שוליים היסטוריים המועברים בצורה קומית, ומוגש אחת לשבוע על ידי צמד המנחים קובי מלמד ואלעד יצחקיאן החל משנת 2018. הוא נבחר לפודאקסט השנה בקטגוריית הקומדיה של אתר Geektime שלוש שנים ברציפות ובמעריב בשנת 2020. שיר הנושא שלהם הוא "Knights Out" של להקת Miseryslims הקנדית.

היסטוריה
--------

מלמד ויצחקיאן הכירו בתקופת שירותם הצבאי. בשנים 2015–2017 הגיש מלמד פודקאסט בשם "האוס שואו", יחד עם עידן בן טובים, בו דיברו השניים על היאבקות. באחד הפרקים הוזמן יצחקיאן לפודקאסט בתור אורח, שם ראה מלמד את יכולתו של יצחקיאן להגיב לסיפורים גם כאשר אינו מכיר אותם, וזיהה את הפוטנציאל המשותף של השניים. זמן קצר לאחר מכן החליטו ליצור פודקאסט משלהם.

מקור ההשראה ל"מה יש בזה" הוא בפודקאסט האמריקאי "The Dollop", שגם הוא עוסק בסיפורים מן ההיסטוריה שנשמעים מופרכים אף על פי שהם אמיתיים לחלוטין. בעוד ש"מה יש בזה" עוסק בסיפורים מכל רחבי העולם, "The Dollop" עוסק רק בסיפורים מן ההיסטוריה האמריקאית. לאחר שקיבל מלמד את ברכתם של יוצרי "The Dollop", התחילו השניים להקליט את "מה יש בזה".

ביולי 2023 הודיעו כי פרק 277 יהיה האחרון שלהם כפודקאסט עצמאי, ולאחר מכן מוזגו לשירות סטרימינג רלוונט.

חוקי הפורמט
-----------

בכל פרק, מלמד מציג סיפור אמיתי שקרה במציאות אך נשמע מופרך, יצחקיאן לא מכיר את הסיפור ושומע אותו יחד עם המאזינים בפעם הראשונה. השניים לא עורכים את ההקלטה והכל נעשה בטייק אחד.

החל מפרק 34 יצחקיאן קורא את חוקי הפורמט. יגאל עדיקא הוא דמות מפתח בעולם הפודקאסט, ומלמד ויצחקיאן מרבים להזכירו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מה יש בזה
* מה יש בזה - המפה, מפת מיקומי כל הפרקים בגוגל מפות

* מה יש בזה, ברשת החברתית פייסבוק

* מה יש בזה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מה יש בזה, ביישום טלגרם

* מה יש בזה, ברשת החברתית אינסטגרם
* צוף ישראלי, ‏ככה זה כשיש שניים: הפודקאסטיה עם פודקאסטי הזוגות המומלצים ביותר, באתר מעריב אונליין, 9 בספטמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2019, באתר גיקטיים, ‏31 בדצמבר 2019
2. ↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020, באתר גיקטיים, ‏6 בינואר 2021
3. ↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2021, באתר גיקטיים, ‏11 בינואר 2022
4. ↑  צוף ישראלי, ‏אתם קבעתם: הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020 – תוצאות המצעד, באתר מעריב אונליין, 1 בינואר 2021
5. ↑  האוס שואו - פודקאסט בהגשת קובי מלמד, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
6. ↑  הסיפורים ההזויים האלה קרו באמת ואתם חייבים לשמוע אותם, באתר גיקטיים, ‏25 באוגוסט 2018
7. ↑  בפרקים 275 ו-276
8. ↑   מה יש בזה - פרק 34 - האגדה על ג'ון דילינג'ר, סרטון באתר יוטיוב
**בית הכנסת החייל** (ברוסית: **Солдатская синагога**) הוא בית כנסת פעיל ברוסטוב על הדון.

הבניין נבנה בשנת 1872, נשרף במהלך פוגרום 1905, ושוקם לאחר מכן בשנים 1913–1914.

בשנת 1935 נסגר בית הכנסת לתפילה והוחרם על ידי השלטון הסובייטי, והועבר בחזרה לידי הקהילה היהודית המקומית לאחר מלחמת העולם השנייה. כיום יש לבית הכנסת מעמד של אובייקט למורשת תרבותית בעל משמעות אזורית.

היסטוריה
--------

בשנת 1862, הקימו חיילים יהודים את חברת התפילה היהודית ברוסטוב-על-הדון. ב-31 במאי 1862 נתנה ממשלת מחוז יקטרינוסלאב לחברה רשות לשכור חדר מיוחד עבור תפילות. הפרויקט לבניית מבנה קבע עבור בית כנסת "החייל"  אושר על ידי רשויות העיר ב-4 ביוני 1872, באותה שנה נבנה המבנה. על פי כמה דיווחים, את הכסף לבניית בית הכנסת תרם סוחר מרוסטוב בשם יוסף מארקוביץ' אליצר. ההנחה היא שאדריכל בית הכנסת היה ארנסט פון שולמן, וקבלן הבניין ― משה גרונימוס.

בשנת 1881, נוסף בחלק המזרחי של בית הכנסת מבנה לבנים בן שלוש קומות. ב-1891, בחלק הדרומי של בית הכנסת נוספו שתי קומות, קומת הקרקע, בה שוכן בית ספר לילדיהם של החיילים, והקומה השנייה שהוקצתה לתפילות תלמידי בית הספר היהודי. בית הכנסת נפגע במהלך הפוגרום בשנת 1905, ושוקם רק בשנים 1913–1914, כאשר נשלחו הכספים הדרושים. אדריכל פרויקט השיקום היה האדריכל מסנקט פטרבורג יאקוב גבירץ. חידוש בית הכנסת הושלם ב-29 במרץ 1914, בחג הפסח.

ב-1935, בית הכנסת נסגר לתפילה בהוראת הממשלה הסובייטית. בבניין שוכן מפעל כימיקלים. במהלך מלחמת העולם השנייה, מפעל זה פונה מהעיר. בשנת 1943, לאחר שחרורה של העיר מידי הנאצים, קיבלה הקהילה היהודית מחדש את השליטה על הבניין. אישור רשמי להשתמש בבניין כמקום עבור תפילות ליהודים ניתן ב-14 באפריל 1945.

לאחר התפרקות ברית המועצות, בשנת 2005 נערך שיפוץ גדול של בית הכנסת כשבמסגרתו שוחזר תבליט מגן דוד שהוסר מבית הכנסת ב-1940. עבודות השיפוץ נערכו לאורך כל שנת 2005 והמבנה נחנך מחדש ב-26 בדצמבר באותה השנה. לאדריכלות המבנה ישנם אלמנטים של אר נובו וסגנונות מזרחיים. החזית מעוטרת ברוזטות מטיח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת החייל** בוויקישיתוף
הכניסה לאתר
פסיפס עליו הכתובת **דמיין** על שמו של שירו של לנון Imagine באזור אתר ההנצחה
**שדות התות** (באנגלית: **Strawberry Fields**) הם אזור ואנדרטה בסנטרל פארק המוקדשים לזכרו של המוזיקאי ג'ון לנון. האתר קרוי על שם השיר Strawberry Fields Forever (שדות תות לנצח) של לנון ופול מקרטני.

הקמת האתר
---------

את האתר, ששטחו עשרה דונם, תכנן ברוס קלי, שהיה אדריכל הנוף הראשי של סנטרל פארק. האתר נחנך ב-9 באוקטובר 1985, שהיה אמור להיות יום הולדתו ה-45 של לנון, על ידי רעייתו יוקו אונו שליוותה את הפרויקט.

הכניסה לאתר שוכנת בחלק המערבי של סנטרל פארק ברחוב 72 מערב, בדיוק מול בניין דקוטה שלנון התגורר בו בחלק האחרון של חייו ואף נרצח בו. האתר מורכב מפיסת קרקע משולשת שצידיה נופלים משני צידי הפארק, ובקודקוד שלה יש רצפת פסיפס שהיא רפרודוקציה לפסיפס מפומפיי. במרכז הפסיפס חקוקה מילה אחת: הכותרת של שירו הידוע "Imagine". לאורך גבולות המשולש המקיפים את הפסיפס ניצבים ספסלים שהוקמו לזכר אנשים אחרים ומתוחזקים על ידי הנהלת הפארק. לאורך שביל הנמשך לכיוון דרום-מזרח יש לוחות על סלעי צפחה שעליהם חקוקים שמות האומות שתרמו לבניית האנדרטה. יוקו אונו, המחזיקה בבעלותה דירת מגורים בבניין דקוטה, תרמה למעלה ממיליון דולר לעיצוב האנדרטה ולתחזוקתה.

הפסיפס נמצא בליבה של סדרת תצורות סלעים, שיחים ועצים המכונים "האזור השקט". בין העצים ישנו שביל עץ המתפתל בין עצי שושנת האלפים וצינית, *Calycanthus* (סדרת הארעים), דפנה הררית, מורן -*Rhodotypos scandens* (משפחת הוורדיים). השביל הראשי מוקף על ידי שיחי בר ועצי מגנוליה בוגרים. בקצה הצפוני של האזור השקט גדלים שלושה עצי מטסקוויה, המשילים את מחטיהם ומצמיחים אותם מחדש בכל אביב כסמל להתחדשות נצחית. העצים אמורים להגיע לגובה של 36 מטרים בתוך מאה שנים, ובסופו של דבר ניתן יהיה להבחין בהם ממרחק רב.

שימוש
-----

לעיתים מכוסה האנדרטה בפרחים, בנרות בכוסיות זכוכית, ובחפצים אחרים המושארים במקום על ידי מעריציו של לנון. ביום הולדתו של לנון (9 באוקטובר) וביום השנה למותו (8 בדצמבר) מתאספים אנשים על מנת לשיר ולחלוק כבוד לזכרו, ולעיתים הם נשארים במקום עד לשעות הלילה המאוחרות.

באנדרטה נערכו אירועי זיכרון גם למוזיקאים אחרים, כגון ג'רי גרסיה וג'ורג' האריסון. בימים שלאחר פיגועי 11 בספטמבר נערכו תפילות לילה עם נרות במעגל שעליו חקוקה המילה "Imagine", לזכר הנספים באירוע הטרור הקטלני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שדות התות (אתר הנצחה)** |

* אתר האינטרנט הרשמי של שדות התות
* תמונות של האתר
* מידע באתר מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק
**שדרת מדיסון 550** (בעבר: **בניין AT&T** ולאחר מכן **בניין סוני**) הוא גורד שחקים הנמצא במנהטן, ניו יורק. המגדל בן ה-37 קומות נמצא על שדרת מאדיסון בין הרחובות 55 ו-56 ובנייתו הושלמה בשנת 1984. הוא שימוש תחילה את משרדי תאגיד התקשורת האמריקאי AT&T וכיום את חברת סוני בארצות הברית.

אדריכלות
--------

הבניין תוכנן על ידי האדריכל פיליפ ג'ונסון (יחד עם שותפו הידוע פחות, ג'ון ברגי) ונחשב לאבן דרך בהתפתחות הסגנון הפוסט-מודרני באדריכלות האמריקאית. העיצוב השנוי במחלוקת של כותרת המגדל, אשר זכה לכינוי "גמלון צ'יפנדייל" על שם מעצב הרהיטים תומאס צ'יפנדייל, יחד עם האורנמנטיקה הכללית של הבניין הפכו אותו לנושא מרכזי בשיח האדריכלי הפוסט מודרני. הבניין שעיצב ג'ונסון, שנחשב כמי שהשפיע רבות על הסגנון הבינלאומי בארצות הברית, בהשפעת ידידו האדריכל מיס ון דר רוהה, שונה מאוד מתכנוניו המוקדמים ויחד עם מספר מבנים נוספים מסמל את מעברו לסגנון זה.

עיצוב הגמלון בעל החור העגול בכותרת, עיצוב החזית המצופה בגרניט כתומה-ורודה ובולטת לעין ותכנון הכניסה המקושתת בגובה של כ-7 קומות בקומת הקרקע יוצרים מבנה בעל עיצוב המשתמש בצורות הלקוחות מן האדריכלות הקלאסית ומזכיר גם את עיצוב הארונות הקלאסיים. עם זאת, המבנה הוא חדיש ובנוי בטכנולוגיה של סוף המאה ה-20, והקישוטים שנוספו לו הם סממנים פוסט מודרניסטים מובהקים. המחלוקת סביב עיצוב המגדל הייתה לאור הסגנון שהפך מקובל לבניית גורדי שחקים בארצות הברית, החל משנות ה-60 שהושפעו רבות מבניין סיגראם של מיס ון דר רוהה.

ראו גם
------

* בניין סוני (טוקיו)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדרות מדיסון 550** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שדרות מדיסון 550
* אתר למנויים בלבד אסתר זנדברג, הצעצוע האדריכלי שהעלה מחדש את קרנו של הפוסט-מודרניזם, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2017
**שדרת אמריקה 1345** או **בניין AllianceBernstein** ובעבר **בית ברלינגטון** הוא מגדל בגובה 191 מטרים בן 50 קומות במידטאון מנהטן, ניו יורק. המגדל ממוקם בשדרה השישית בין הרחובות 54 ו-55. הבניין נבנה על ידי האחים פישר ותוכנן על ידי אמרי רוט ובניו. כאשר הושלם בשנת 1969, הבניין נקרא במקור על שם ברלינגטון תעשיות וכיום הוא נקרא על שם AllianceBernstein.

המגדל הוא מבנה לוח לא משוחרר בסגנון הבין-לאומי, המכונה לפעמים סגנון "ארגוני", מולו זכוכית כהה. הרחבה הקטנה שלו נשלטת על ידי המזרקה המתיזה שלה כמו ראש זרע שן הארי.[דרושה הבהרה] הוא החליף את תיאטרון זיגפלד המקורי.

בתרבות נפוצה
------------

בסרט "ספיידרמן 3" (2007), המגדל הוא הבניין ממנו נופלת גוון סטייסי בסצנת העגור. הוא משמש גם כ-Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (BBVA – בנקו בילבאו ויסקאיה ארחנטרייה) של משרד עורכי הדין הבדיוני בסרט "מייקל קלייטון" גם הוא משנת 2007. הוא משמש כצילום היסוד של מטה החברה של החברה הבדיונית, דנדר מיפלין בתוכנית הטלוויזיה "המשרד".

ראו גם
------

* גורדי שחקים בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדרת אמריקה 1345** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "1345 Avenue of the Americas". *The Skyscraper Center*. נבדק ב-12 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
עורף השער
**שער הניצחון** (בספרדית **Arco de la Victoria**) המכונה לעיתים גם **שער מונקלואה** (במטרה ליצור דמיון לשער אלקלה ושער טולדו), הוא שער ניצחון במדריד, בירת ספרד.

הקמה
----

השער נבנה בין השנים 1953 ו-1956 בהוראתו של הדיקטטור פרנסיסקו פרנקו, לציון ניצחונו במלחמת האזרחים הספרדית. השער ממוקם ברובע מונקלואה - ארבקה ומתנשא לגובה של כ-40 מטרים. בפנים השער נמצאות מספר תוכניות ודגם של מתחם האוניברסיטה הקומפולטנסית. השער הוא עבודתם של האדריכלים מודסטו לופז אוטרו (Modesto López Otero) ופסקל בראבו סנפליו (Pascual Bravo Sanfeliú) והפסלים מוסס הוארטס (Moses Huertas) וחוסה רמון ארגי אורטלס (Jose Ramon Arregui Ortells).

בעורף השער מופיעה בלטינית הכתובת:

**MUNIFICENTIA REGIA CONDITA**
**AB HISPANORUM DVCE RESTAVRATA**
**AEDES STUDIORVM MATRITENSIS**
**FLORESCIT IN CONSPECTU DEI**

ומתחתיה מופיעות על שני עיטורים השנים:

**ANNO MCMXXVII A**

ו-

**ANNO MCMLVI Ω**

תרגום הכתובת הוא "נוסד על ידי הוד נדיבותו המלך, שוקם על ידי מנהיג הספרדים, מקדש הלימודים הגבוהים פורח תחת עינו הפקוחה של האל". הכתובת מתייחסת לאוניברסיטת מדריד, שממוקמת בסמיכות לשער. השנים המובאות הן 1927, בה נפתחה האוניברסיטה במיקומה הנוכחי ו-1956, בה נבנה השער, והיא מוקדשת לפתיחתה מחדש של האוניברסיטה לאחר שנהרסה כליל בימי מלחמת האזרחים.

בחזית השער מופיעה בלטינית הכתובת:

**ARMIS HIC VICTRICIBVS**
**MENS IVGITER VICTVRA**
**MONUMENTUM HOC**
**D.D.D.**

ומתחתיה מופיעות על שני עיטורים השנים:

**ANNO MCMXXXVI A**

ו-

**ANNO MCMXXXIX Ω**

תרגום הכתובת הוא "לכוחות שניצחו כאן, בתודעה יביסו לעולם, אנדרטה זו מוקדשת". השנים המופיעות על העיטורים הן 1936 ו-1939, שנות תחילתה וסיומה של מלחמת האזרחים הספרדית, והאנדרטה מוקדשת לחיילים שניצחו במלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שער הניצחון במדריד** |

| מדריד  |
| --- |
| כיכרות מרכזיות | פוארטה דל סול • פלאסה מאיור • פלאסה דה סיבלס • פלאסה דה קולון • פלאסה דה אספניה • פלאסה דה קסטייה • פלאסה דה לה ויה • פלאסה דה סנטה אנה |  |
| רחובות חשובים | גראן ויה • שדרת פראדו • שדרת רקולטוס • שדרת קסטיאנה |
| אנדרטות ומונומנטים | שער אלקלה • שער הניצחון • שער טולדו • שער סן ויסנטה • אובליסק קאחה |
| מבנים ואתרים בעלי חשיבות | הארמון המלכותי • ארמון סיבלס • התיאטרון המלכותי • קתדרלת אלמודנה • פארק בואן רטירו • מקדש דבוד • שער אירופה • AZCA • CTBA • אל רסטרו • נואבוס מיניסטריוס |
| מוזיאונים | מוזיאון הפראדו • מוזיאון תיסן בורנמיסה • מוזיאון ריינה סופיה |
| תחבורה | נמל התעופה מדריד-בראחס • הרכבת התחתית • הרכבת הפרברית • הרכבת הקלה • תחנת אטוצ'ה • תחנת צ'מרטין • תחנת פרינסיפה פיו |
| ספורט | ריאל מדריד • אתלטיקו מדריד • אצטדיון סנטיאגו ברנבאו • פלאסיו ויסטלגרה • קאחה מחיקה • אצטדיון ויסנטה קלדרון • אצטדיון מטרופוליטנו • ארמון הספורט • לס ונטאס |
טנקים גרמנים חולפים במצעד מבעד לשער השיש, 1941
**שער השיש** (שמו באיטלקית: **Arco dei Fileni**, נודע בלוב בשם **אל גאוס** (הקשת)) היה שער ניצחון שנבנה בלוב בימי השלטון האיטלקי בה. הוא ניצב על דרך החוף של לוב, בין ראס לאנוף לאל עגיילה, וסימן את הגבול בין טריפוליטניה לבין קירנאיקה. השער נהרס בשנות השבעים על ידי משטרו של קאדאפי.

המבנה
-----

גובה המבנה היה 31 מטרים, קשת השער שלו התנשאה לגובה של 15.75 מטרים ורוחבה היה 6.5 מטרים. דפנות הקשת היו מעוטרות בתבליטי שיש ומעל הקשת משני צידיה נקבעו שני פסלי ארד של האחים הפילאנים (Philaenus Brothers) מקרתגו. בראש המבנה נחרתה כתובת בלטינית: **Alme Sol, possis nihil urbe Roma visere maius** ("שמש נדיבה, מי ייתן ולעולם לא תביטי על עיר גדולה מרומא").

השער תוכנן על ידי האדריכל פלורסטאנו די פאוסטו (Florestano Di Fausto) לבקשת מושל לוב האיטלקי איטלו באלבו. הוא נחנך ב-16 במרץ 1937.

השער נהרס במהלך שנות השבעים על ידי משטרו של מועמר קדאפי. שרידים מפסלי הארד ותבליטי השיש של המבנה נמצאים במוזיאון קטן בעיר מדינת סולטאן, כ-50 קילומטרים מהעיר סירת.

המבנה היה אחד מעשרות מבנים שהוקמו על עקרונות האדריכלות הפשיסטית בשטחים שאיטליה כבשה במהלך המאה ה-20.

ראו גם
------

* מזבחות האחים הפלינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער השיש** בוויקישיתוף
* תמונה של השער משנת 1943 מן המגזין Yank
* תמונות של השער ושרידיו באתר Mediterranees

הערות שוליים
------------

1. ↑  להרחבה ראו כאן.
"**מיליונים**" הוא שיר שכתבה, הלחינה וביצעה אתי אנקרי. השיר יצא לאור כסינגל ב־21 בפברואר 2004 וכשיר הנושא של האלבום, מיליונים, שיצא גם הוא בשנת 2004 וכלל 12 שירים. השיר נכתב בעקבות המשבר הכלכלי שהתרחש בישראל בתחילת שנות ה־2000.

רקע
---

השיר נכלל באלבום הנושא את שמו, והוא דורג במקום ה־18 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ד (2004).

מקור ההשראה העיקרי של אנקרי היה המשבר הכלכלי שחוותה ישראל בשנת 2002. במשבר זה עברה כלכלת ישראל שפל גדול, שהביא לאי־שוויון במשק. השיר מספר על אישה שעובדת ומתפרנסת למחייתה, אך עקב המשבר או התנהלות שגויה שלה בעבר היא צוברת חובות ומסתבכת עם הבנק, שהפקידה בו פוגעת בכבודה. רכושה של הדוברת מעוקל בהוצאה לפועל, והיא מתארת כחוסר צדק את המצב שבו לקיחת רכושה בידי הרשויות אינה נחשבת גנֵבה, אלא נעשית כחוק. היא מדגישה שהיא אינה מקרה בודד, וכי יש "מיליונים" שנמצאים במצבה. השיר מסתיים בדבריה של הדוברת כלפי בן שיחה, שגם הוא יכול להיקלע למצבה, אף אם מצבו כעת שפיר. השיר מראה איך בחלוף הזמן ההשפעה של כסף על חיינו הולכת וגדלה, וכיצד הכסף משפיע על אנשים.

בשנת 2020 חידשו משתתפי התוכנית "זהו זה" את השיר, ששודר באחת התוכניות, על רקע המשבר הכלכלי שנגרם לרבים בעקבות מגפת הקורונה בישראל.

הישגיו של השיר
--------------

השיר זכה בפרס אקו"ם, פרס ישראלי ליצירה על שם אהרן אשמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "מיליונים" באתר יוטיוב
* מילות השיר "מיליונים" באתר שירונט
* מילות השיר "מיליונים", באתר שירונט
* אתי אנקרי - מיליונים (הקליפ הרשמי), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:14)
* מיליונים, באתר תרבות.il
* דודי פטימר, ‏30 שנה לאלבום הבכורה: אתי אנקרי נזכרת בתחנות המוזיקליות בחייה, באתר מעריב אונליין, 23 באוגוסט 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפתיע: 'זהו זה' עושים אתי אנקרי. צפו, באתר "סרוגים", 3 באוגוסט 2020
**מכתבים מרישיקש** הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2004 שהופק במסגרת המיזם "סרטים מכאן" של חברות הכבלים בבימויו של דניאל וקסמן, עם ולדימיר פרידמן, לוסי דובינצ'יק, עדי שמואלי ויונתן רוזן בתפקידים הראשיים.

התסריט של דניאל וקסמן, עמית ליאור ועדי שמואלי הוא על אב ישראלי, המחפש אחר בתו הנעדרת ברחבי הודו. הסרט צולם בהודו ומרבית השחקנים בו הם הודים.

תקציר העלילה
------------

אלכס ויסמן (ולדימיר פרידמן) בן 45, טס להודו כדי לפגוש שם את בתו אנה (לוסי דובינצ'יק) שנמצאת שנתיים בהודו ומזמינה אותו לפגישה במלון "אום" בניו דלהי. כשהוא מגיע לשם הוא אינו מוצא אותה ובשגרירות ישראל מבררים ואומרים שהיא נמצאת ברישיקש ושינתה את שמה למאיה.

אלכס מתחיל במסע ארוך ברכבת לצפון הודו ובקרון הוא נפגש עם צעירים ישראלים שחלקם תחת השפעת סמים. במלון ברישיקש מתברר לו שאנה עזבה למקום לא ידוע. אנה שינתה את שמה למאיה, למדה ריקוד הודי והשתתפה בהפקת סרט הודי עם חברה מוש (יונתן רוזן).

אלכס מוצא בחדרה את יומנה ובו היא מתארת את חוויותיה בהודו וכן נפגש עם עיתונאית ישראלית בשם רוני ברמן (עדי שמואלי) שריאיינה את אנה שספרה לה על אביה השיכור שזנח את אמה המנוחה. אלכס מתקרב לרוני אך יחסיהם לא מתמששים.

הוא פוגש במוש שנמצא תחת השפעת סמים ומספר לו כי אנה עזבה אותו לטובה מנזר בעיירה לארניש. אלכס נוסע ללארניש, פוגש באנה/מאיה והם משוחחים מעט ברוסית והיא מודיעה לו שהיא נשארת בהודו.

אלכס חוזר ברכבת ומדמה את בתו יושבת מולו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ולדימיר פרידמן | אלכס ויסמן |  |
| לוסי דובינצ'יק | אנה/מאיה ויסמן |  |
| עדי שמואלי | רוני ברמן | עיתונאית |
| יונתן רוזן | מוש | חבר של אנה/מאיה |

קישורים חיצוניים
----------------

* "מכתבים מרישיקש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מכתבים מרישיקש", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מכתבים מרישיקש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון למכתבים מרישיקש, באתר יוטיוב
* מכתבים מרישיקש, באתר יוטיוב
* יעקב בר-און, השיבה להודו, באתר ynet, 14 באפריל 2004
"**כמו כל יום**" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עידן חביב. הוא יצא לאור ב-21 באוקטובר 2013, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני שלו, לאבד עניין בזמן (2013). את השיר כתב, הלחן והפיק מוזיקלית חביב ביחד עם גלעד שמואלי.

השיר הגיע למקום הרביעי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והולחן על ידי עידן חביב והופק על ידי גלעד שמואלי וחביב. ביולי 2014 שימש השיר "כמו כל יום" כסגיר בסרט "גאליס – המסע לאסטרה".

במהלך מלחמת חרבות ברזל, זכה השיר להצלחה מחודשת בעקבות סרטוני הנצחה שהועלו לרשת שיתוף הווידאו טיקטוק במהלכם נוגן השיר.

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-6 מיליון השמעות.

וידאו קליפ והופעה
-----------------

האודיו הרשמי של "כמו כל יום" פורסם ב-21 באוקטובר 2013, ביום יציאתו כסינגל. באוגוסט 2015 ביצע עידן חביב את "כמו כל יום" באולפן של גלי צה"ל, במסגרת "קולה של אמא". ביוני 2019 ביצע את השיר באולפן של גלגלצ, במסגרת "קולות החיילים". בשנת 2024 ביצע אותו בכיכר החטופים והנעדרים.

נכון לפברואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-10 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2013)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 4 |
| המצעד הרשמי של גלגלצ | 6 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף שנה (2013)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 33 |
| המצעד השנתי של גלגלצ | 11 |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 21 באוקטובר 2013 | תקליטור | NMC |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "כמו כל יום" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  כמו כל יום – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
2. ↑  TikTok - Make Your Day, www.tiktok.com
3. ↑  *כמו כל יום*, 2013-08-06, נבדק ב-2024-02-05
4. 1 2  *Idan Rafael Haviv - עידן רפאל חביב - כמו כל יום*, נבדק ב-2024-02-05
5. ↑  *כמו כל יום - עידן חביב, חי באולפן גלצ*, נבדק ב-2024-02-05
6. ↑  *עידן חביב - כמו כל יום (לייב באולפן השקוף ביום ירושלים)*, נבדק ב-2024-02-05
7. ↑  *עידן חביב | כמו כל יום | כיכר החטופים תל אביב | 27.1.2024*, נבדק ב-2024-02-05