recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מכינה קדם צבאית חמדת** היא מכינה קדם צבאית תורנית לבנים ביישוב חמדת בצפון בקעת הירדן. המכינה, בראשות הרב ינון מדר, הוקמה בשנת 1997 ועוסקת בהכשרת תלמידיה לחיים ולשירות צבאי משמעותי.

למכינה קרוב ל-1000 בוגרים אשר השתלבו במגוון רחב של תחומים במגזרים הציבוריים והפרטיים דרך שירותם הצבאי בכל יחידות צה"ל.

בית המדרש במכינה נקרא 'חמדת יהודה' על שמו של הרב יהודה ליאון אשכנזי (מניטו), שלאור תורתו מתחנכים התלמידים.

היסטוריה
--------

סיפורה של המכינה שזור בסיפורו של היישוב. בתחילה, נקרא היישוב 'נח"ל יבוק', על שם הנחל הנשפך בעברו המזרחי של הירדן, שנה לאחר מכן הוסב שמו ל'חמדת', על שם אחד מגיבוריו של הסופר ש"י עגנון. המקום הוחזק במשך השנים על ידי גרעיני נוער שונים של המחנות העולים, תנועת הצופים והשומר הצעיר. בשנת 1987 החלו הכנות לקליטת מתיישבים, אך בתוך זמן קצר, עקב התנאים הקשים, שב היישוב לתצורתו המקורית, היאחזות נח"ל.

בשנת 1997, הוקמה במקום המכינה בעזרת ארגון הציונות הדתית אמנה והיא תרמה רבות להתפתחותו של היישוב 'חמדת'.

תוכנית הלימודים
---------------

תוכנית הלימודים במכינה תורנית וייחודית ופותחה על ידי ראש המכינה, הרב ינון מדר.

תכליתה של תוכנית הלימודים במכינה היא הענקת כלים, שמטרתם בניית אישיות ודרכי חיים יציבים שיסייעו לעמוד במסע המשמעותי שבפתחו עומדים התלמידים, הן בשירותם הצבאי והן בהמשך חייהם. המכינה מעמידה במרכז את השותפות בין התלמידים למקום - התלמידים לוקחים חלק פעיל ומשמעותי בשגרת החיים במכינה, החל מתורנויות המטבח, ארגון תוכנית הסיורים וסדרות החוץ, דרך תפקידי אחריות שונים הניתנים במהלך השנה.

אנשי הצוות
----------

אנשי הצוות, בראשותו של הרב ינון מדר, ראש המכינה, והרב נדב לוי, מנהל המכינה, הם בעלי תפיסות עולם תורניות מגוונות. הר"מים במכינה מגיעים ממגוון בתי מדרש בישראל.

בוגרי המכינה
------------

למעלה מ-800 תלמידים, בוגרי המכינה, נמצאים היום בלב החברה הישראלית, חלקם בתפקידי מפתח בשורות הצבא ובמגזר הציבורי חברתי, וחלקם בחייהם הפרטיים עם משפחתם וסביבתם הקרובה. 

תוכנית הבוגרים במכינה מיועדת לבוגרי שירות צבאי המעוניינים לשוב ולהיות חלק מבית המדרש בחמדת לקראת המשך דרכם באזרחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכינה קדם צבאית חמדת

| מכינות קדם-צבאיות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **מכינת קדם צבאיות דתיות**: אבנר עכו • אור מאופיר • אלישע • אמי"ת ראש פינה • ארזי הלבנון •  בית יתיר • בית שאן • בני דוד • חוסן • חמדת יהודה • ימין אורד • כרמי חיל • לוד • מגן שאול • משכיות • עטרת ירושלים • עצם • צהלי • קריית מלאכי • קשת יהודה • שובו אחים • תמיר

---

**מכינות קדם-צבאיות חילוניות**: אחד משלנו • בינ"ה • בני ציון • גל • גליל עליון • הירושלמית • הנגב • יפתח • כרם אל • מיצר • מלח הארץ • מנשרים קלו (מעגן מיכאל) • נחשון • ערבה • רבין • שחר (מקווה ישראל) • תבור • תל"ם (יפו)

---

**מכינות קדם-צבאיות מעורבות**: אדרת • בית ישראל • העמ"ק • חנתון • עין פרת • עמיחי • רקיע

---

**מכינות קדם-צבאיות חצי שנתיות**: דרך ארץ • שחר • ארז |  |

 |

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308782505171

 |
**זלמן ורדי** (1924 – י"ד בכסלו תשנ"א, 1990) היה קצין המשטרה הצבאית הראשי (קַמצָ"ר) השביעי של צה"ל (1971–1976) בדרגת תת-אלוף.

ביוגרפיה
--------

זלמן ורדי נולד בקובנה בירת ליטא, בנם של אריה וצפורה רוזנטל. ב-1936, בגיל 12, עלה לארץ ישראל. בשנת 1941 הצטרף לארגון ההגנה ושימש כנוטר. במלחמת העצמאות היה מפקד פלוגה בחטיבת אלכסנדרוני. בשנת 1950 עבר לחיל המשטרה הצבאית ועבר את כל שלבי הפיקוד בחיל. החל ב-1969 עמד בראש משלחת הנוער והנח"ל מטעם משרד הביטחון בחוף השנהב.

בשנת 1971 מונה לקמצ"ר. ורדי היה מפקד החיל הראשון שקיבל דרגת תת-אלוף (עד אז נשא הקמצ"ר דרגת אלוף-משנה). על מנת להעלות את המוטיבציה לשירות בחיל ובמקביל לשפר את דימויו, אימץ תא"ל ורדי את הגישה לפיה לא מספר הדו"חות המוענקים על ידי הש"צ הוא הקובע, אלא פעולות מניעה והסברה, תוך שימת דגש על אחריות המפקד על פקודיו, גם כשהם מחוץ לבסיסם. זאת לצד סיוע ועזרה לחיילים מחוץ למחנות. הוא הקדיש מאמץ מיוחד למלחמה בתאונות הדרכים. לשם כך תגבר את מערך האופנועים בחיל.

ורדי פיקד על חיל המשטרה הצבאית במלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה, בשנת 1974, בעקבות גיוס אוכלוסייה שכונתה אז "טעוני טיפוח", נאלץ החיל בהובלתו להתמודד עם גל עריקות גואה. הוא סיים תפקידו כקמצ"ר בשנת 1976.

### חיים אישיים

בשנת 1948 נישא ורדי לעליזה גוטסמן. בשנת 1957 הקימו בני הזוג את ביתם בהרחבה של מושב שדה ורבורג.
ב-1973 נפטרה אשתו. זלמן ורדי נפטר בשלהי 1990 (י"ד בכסלו תשנ"א), בגיל 66. נקבר בשדה ורבורג.

לקריאה נוספת
------------

* צבי הראל, **המשטרה הצבאית**, כרך 16 של **צה"ל בחילו: אנציקלופדיה לצבא ולביטחון**; עורכים: יעקב ארז, אילן כפיר; עורך אחראי: יהודה שיף, תל אביב: רביבים, 1982, עמ' 57.
* דני אשר, **אדום כחול: סיפורו של חיִל, 1948–2008: שישים שנה לחיל המשטרה הצבאית**, הוצאת משרד הביטחון, 2008, עמ' 63–73.

קישורים חיצוניים
----------------

* אל"מ זלמן ורדי – קצין משטרה צבאית ראשי, דבר, 12 בספטמבר 1971

הערות שוליים
------------

1. 1 2  נרשמו לנשואין בתל-אביב, הצופה, 9 בנובמבר 1948.
2. 1 2  הקבר של זלמן ורדי בבית הקברות בשדה ורבורג, באתר BillionGraves.
3. ↑  תושבי הכפר: 1957 – משפ. ורדי זלמן ועליזה, באתר "ארכיון שדה ורבורג – סיפור מקומי"; **השדה**: מגזין שדה-ורבורג, 4 (יולי 2013), מס' 25.
4. ↑  הקבר של עליזה ורדי בבית הקברות בשדה ורבורג, באתר BillionGraves.

| קציני משטרה צבאית ראשיים (קמצ"ר)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דני מגן • יוסף פרסמן • ברוך יצהר • צבי-שמשון שפיר • רפאל ורדי • ישראל כרמי • זלמן ורדי • בנימין ענבר • ברוך ארבל • חיים גרניט • מאיר גבע • אמיל אלימלך • שלום בן-משה • מוטי בירן • ניר-עם גולדברום • יורם צחור • מיקי בראל • רוני בני • מאיר אוחנה • גולן מימון • רן כוכב • יאיר ברקת • אביחי מיבר |

 |
הקפצת אבנים על פני המים
הקפצת אבנים
**הקפצת אבנים** הוא משחק עתיק שמטרתו לזרוק אבן על פני המים באופן כזה, שהמים מחזירים את האבן חזרה למעלה. הצלחה במשחק נמדדת בכמות ההקפצות או לחלופין במרחק המקסימלי אליו האבן מגיעה. ב-1989 אף הוקמה בארצות הברית אגודת ספורט בשם NASSA המקיימת אליפויות עולם בהקפצת אבנים. שיא העולם בהקפצת אבנים עומד על 88 הקפצות, והוא נקבע ב-6 בספטמבר 2013‏.

ברעיון הקפצת האבנים נעשה שימוש במלחמת העולם השנייה, כאשר הבריטים השתמשו בפצצות מקפצות לצורך הריסת סכרים גרמניים במבצע נזיפה.

הסבר מדעי
---------

מחקרים שנעשו בנושא[דרוש מקור], הראו שכאשר זורקים אבן בעוצמה מספיקה אל המים, בזווית שקטנה מ-45 מעלות, המים יחזירו את האבן כאילו פגעה במשטח גמיש, בשל מתח פני המים. הזווית האופטימלית להקפצה היא 20 מעלות. זווית קטנה יותר לא תקנה לאבן גובה מספיק לאחר ההקפצה, וכך כמות ההקפצות תהיה קטנה. זווית גדולה יותר תיגרום להקפצה לא יעילה. זווית הזריקה היא הגורם העיקרי בחשיבותו, אך מלבדה חשיבות גם לצורת האבן, שרצוי שתהיה שטוחה. כמו כן רצוי לזרוק את האבן כאשר היא מסתובבת סביב ציר אנכי, על מנת לשפר את היציבות של האבן.

מדען צרפתי בשם Lyderic Bocquet פרסם בשנת 2004מחקר חדש בנושא הקפצת אבנים. לצורך המחקר נבנה רובוט שזרק אבנים בזוויות שונות ובעוצמות שונות. המחקר העלה שאכן הזווית האופטימלית לזריקה, על מנת להגיע למרחק מקסימלי היא °‏20, אך על מנת להגיע למספר ההקפצות המקסימלי עדיף לזרוק בזווית של 10°‏. החוקרים הצליחו להגיע ל-41 הקפצות כאשר ירו דיסקית ברוחב 10 סנטימטר בזווית של °‏10 ובמהירות של 100 קילומטר לשעה.

מחקר שפורסם בשנת 2023 הראה כי אבנים בצורת תפוח אדמה הן הטובות ביותר להקפצה.

ראו גם
------

* נתז - קליעים עשויים להינתז ממים, בדומה להקפצת אבנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקפצת אבנים** בוויקישיתוף
* שיא העולם בהקפצת אבנים, סרטון באתר יוטיוב
* רועי קורן, קפיצה קטנה לסקוטלנד, באתר כלכליסט, 4 בספטמבר 2011
* למה זה כמעט בלתי אפשרי להקפיץ אבן 89 פעמים. ביוטיוב.
* Stone-skimming: 'How I became one of the best in the world' - מאתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  המספר הרב ביותר של קפיצות בהקפצת אבנים, באתר ספר השיאים של גינס (באנגלית).
2. ↑  Clanet C, Hersen F, Bocquet L "Secrets of successful stone-skipping", Nature, volume 427, January 2004 PMID 14702075
3. ↑  Ian Sample, Potato-shaped stones are better for skimming, say experts, The Guardian, ‏3 בundefined 2023
**חנוך בְּז'וֹזָה** (1910 – 1964) היה פובליציסט ופעיל פוליטי קומוניסטי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בז'וזה נולד בלודז' שבפולין הרוסית בשנת 1910. בשנת 1929 עלה לארץ ישראל עם קבוצת חברים מהשומר הצעיר. הוא היה חבר בקיבוץ כרכור שלימים שינה את שמו לקיבוץ עין שמר. לאחר עזיבת הקיבוץ עבד בחקלאות בפרדסים וכפועל בנין. בשנת 1934 התחיל לימודי ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בז'וזה הצטרף לפק"פ ב-1930, בתקופה זו הקומוניזם היה בלתי חוקי בפלשתינה תחת המנדט הבריטי וחנוך פעל במחתרת כיתר חבריו למפלגה, במרוצת הזמן הפך חנוך לחבר ועד הפק"פ בירושלים.
חנוך נכלא על ידי הבריטים בשל פעילותו הקומוניסטית ולאחר שיצא מן הכלא הקים יחד עם חברים נוספים את הסקציה היהודית של המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה והיה לעורך הראשון של ביטאון הפק"פ - קול העם. לאחר מאבקים פנימיים במפלגה הקומוניסטית, פרש יחד עם קבוצתו והקים פלג קומוניסטי עצמאי בשם האמת, פלג שגם הוציא לאור ביטאון באותו שם.
עם הקמת מדינת ישראל בז'וזה הצטרף בחזרה יחד עם חבריו לחברי הפק"פ והליגה לשחרור לאומי בייסוד המפלגה הקומוניסטית הישראלית. נחשב לאופוזיציה להנהגת המפלגה שדגלה בקו אנטי-ציוני וסולק ממנה בשל כך באפריל 1956. בז'וזה היה פעיל בתחום ההסתדרותי ופרסם מאמרים רבים בתחום המקצועי, ההסתדרותי והפוליטי.

בז'וזה היה נשוי למתרגמת רות לבנית.

בשנת 1965, לאחר מותו, הופיע בהוצאת עם הספר ספר זיכרונותיו "דרכים ראשונות".

פרסומיו
-------

* **צעדים ראשונים בנתיב הקומוניזם הישראלי: (פרקי זכרונות)**, תל אביב: (דפוס אופק), 1956.
* **דרכים ראשונות**, תל אביב: עם הספר, תשכ"ה. (זיכרונות; הופיע לאחר מותו)

קישורים חיצוניים
----------------

* מ. מייזלס, "סוכן אימפריאליסטי" - חנוך בז'וז'ה, מעריב, 14 בפברואר 1958
* חנוך ב'זוזה (1910-1964), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוס אשתורי, מק"י - בגידה ומחתרת, דבר, 21 בדצמבר 1956; מ. מייזלס, "סוכן אימפריאליסטי" - חנוך בז'וז'ה, מעריב, 14 בפברואר 1958.
2. ↑  אורי דרומי, בני לילית, לא עלפים, באתר הארץ, 4 במרץ 2003
3. ↑  עמנואל בן-גריון, ימים הגידו: (זכרונות חנוך בז'וזה), דבר, 4 ביוני 1965.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258991905171

 |
**הוטצ'אנד באונאני גורומוך צ'ארלס סובראג'** (בצרפתית: **Hotchand Bhaonani Gurumukh Charles Sobhraj**; נולד ב-6 באפריל 1944) שנודע בכינוי **רוצח הביקיני** הוא רוצח סדרתי שפעל בעיקר בשנות ה-70 של המאה ה-20 במזרח אסיה (תאילנד, הודו ונפאל).

חייו
----

סובראג' נהג להציג עצמו כסוחר באבני חן יקרות וכך פיתה צעירים מערביים להגיע לדירתו. שם, בעזרת שותפתו הקנדית (שהייתה בעלת ידע ברוקחות) ועם עוד פושע מקומי, סימם אותם וגרם להם לחלות. לאחר שרצח את קורבנותיו נהג להציתם, ולאמץ לעצמו את זהותם תוך זיוף דרכוניהם, דבר שהקשה על החוקרים לאתרו.

ב-1975 רצח בהודו את הסטודנט הישראלי אבוני ג'ייקוב וגנב את דרכונו, איתו טס למדינות שונות.

לאחר מצוד נרחב שניהל אחריו האינטרפול נתפס סובראג' בהודו ונידון ל-12 שנות מאסר. שותפתו, מארי אנדרה לקלר, נאסרה יחד עימו ונידונה ל-8 שנות מאסר על חלקה בפשעים (היא מתה ב-1984 מסרטן). לאחר 10 שנים בכלא ההודי ברח סובראג' מהכלא, תוך כדי שסימם את הסוהרים בעזרת סוכריות שהכילו סם הרדמה. לאחר זמן מה נתפס שוב ונשפט לעשר שנות מאסר נוספות בגלל הבריחה. ממשלת הודו סירבה להסגירו לתאילנד כל עוד לא סיים לרצות את מלוא עונשו, ולכן סובראג' מעולם לא נשפט על פשעיו בתאילנד, כי בעת שחרורו חלה עליהם התיישנות.

לאחר שחרורו ביקר סובראג' בצרפת, אולם כששב לנפאל נעצר, נשפט ונידון למאסר עולם.

ב-2021 יצאה סדרת הטלוויזיה הבריטית הנחש, המבוססת על הפשעים שביצע סובראג'.

ב-24 בדצמבר 2022 שוחרר סובראג' מהכלא הנפאלי, שנה לפני מועד השחרור המתוכנן, לאחר שריצה 19 שנה, בעקבות התנהגות טובה ומצבו הבריאותי.

ראו גם
------

* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנפאל, מאסר עולם אורך 20 שנה
2. ↑  אימת התרמילאים: "הנחש", הרוצח הסדרתי מצרפת, משתחרר מהכלא, באתר ynet, 21 בדצמבר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407877105171
* BnF: cb12009958d (data)
* ISNI: 0000 0000 2424 5388
* LCCN: n79135690
* NTA: 078215080
* SUDOC: 028219775
* VIAF: 13597606
* WorldCat: lccn-n79135690

 |
**רודופיס** (ביוונית: **ροδωπις**, מילולית "וורודת הלחיים") הייתה הטאירה ממוצא תרקי שחייתה במצרים במאה ה-6 לפנה"ס.

יחד עם סיפור סיני דומה קדום במעט, היה סיפורה של רודופיס הבסיס לסיפור סינדרלה. על רודופיס כתבו סאפפו, סטראבון, הרודוטוס וקלאודיוס איליאנוס.

האגדה המצרית מספרת כי רודופיס, שהייתה הטיארה (קורטיזנה) רחצה בים כאשר נשר חטף את אחת מנעליה והשליך את הנעל לחיקו של המלך בשעה שהמלך ערך משפט בחוצות העיר (בגרסה של איליאנוס הייתה פורטונה זו ששלחה את הנשר. סטארבון מציין את ממפיס כמקום מושבו של המלך). המלך שהתפעל מיפי הסנדל ומייחודו ציווה על עבדיו לחפש את בעלת הנעל, הם מצאו אותה בנאוקרטיס והמלך התחתן איתה (או בגרסאות אחרות הפך אותה לפילגשו הבכירה).

על פי סטארבון, כשנפטרה, בנו לכבודה פרמידה מאבן שחורה שהובאה מאתיופיה. סטארבון מצטט את סאפפו שאמרה ששמה האמיתי של רודופיס היה דורי (Doriche) ושהיא הייתה פילגשו של אחיה של סאפפו. הרודוטוס מציין כי מוצאה הוא מתרקיה וגם הוא מצטט את סאפפו המספרת שאחיה פדה אותה מעבדות.

הרודוטוס קושר אותה גם עם איזופוס שאיתו היה לה רומן סודי. סאפפו כתבה שכנערה רודופיס נחטפה ונמכרה לעבדות במצרים, שם עבדה כיצאנית. אחיה של סאפפו, כָרַקְסוֹס ולָרִיכוֹס שהיה סוחר יינות עשיר ממִיטִילֶנֶה, הגיע למצרים, ראה את רודופיס, התאהב בה ופדה אותה מעבדותה. כך שכסף שהרוויחה רודופיס נשאר בבעלותה. סאפפו כתבה שיר בו היא האשימה את רודופיס בגזילת רכוש האח. רודופיס תרמה מעשר מהכנסותיה ובין היתר תרמה למקדש בדלפי. הרודוטוס סיפר כי ראה במקדש בדלפי שיפודי ברזל אותם תרמה רודופיס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד ספפו, אַתְּ לֹא יוֹדַעַת שֶׁמִּסְּעָרָה גְּדוֹלָה מֵגִיחַ פִּתְאוֹם יוֹם נִפְלָא?, באתר הארץ, 19 במרץ 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ποικίλη Ἱστορία, ספר 13, פרק 28
2. ↑  סטארבון 17.1.33
3. ↑  הרודוטוס, היסטוריה, ב, 134-136
**קוליקודון** (שם מדעי: *Kollikodon*) הוא סוג יונק נכחד מקבוצת יונקי הביב, אשר חי באוסטרליה של הקרטיקון העליון שלפני 99 עד 96 מיליון שנה מזמננו, במשך הקנומן.

הסוג ידוע ממאובנים מתצורות נחל גרימן (אנ') שבניו סאות' ווסט, לצד העיירה ליטנינג רידג' (Lightning Ridge), כשלצידו התגלה הסוג הקרוב סטרופודון.

המאובנים שלו כללו בעיקר שיניים טוחנות ומלתעות אחוריות גדולות יחסית מהלסת התחתונה ואלה תוארו ב-1995 בידי החוקרים: Flannery, Archer, Rich ו-Jones כשבמקרו הציע ארצ'ר לקרוא לסוג: "Hotcrossbunodon", אך השם לא התקבל. משמעות השם מיוונית עתיקה היא: "שיני קוליקס (κολλίξ)", כשקוליקס הוא מעין לחם הנאכל באופן מסורתי בנצרות ביום שישי הטוב (אנ'). הסוג כולל מין יחיד - *Kollikodon ritchiei*.

בדומה לקרובו הסטרופודון, הוא היה מהגדולים שביונקי המזוזואיקון, כשהוא ידוע מטוחנות באורך של כ-5.5 מ"מ ורוחב של בין כ-4 ל-6 מ"מ, מה שמעיד כנראה על אורך גוף פוטנציאלי של 1 מטר בקירוב. אם הדבר נכון אז יונק זה הוא הגדול ביותר ביונקי המזוזואיקון לצד הרפנומאמוס, השוולטריה (אנ') והבובודנס (*Bubodens*). מבנה שיניו הותאם לפיצוח מזון קשיח, אם כי לא ברור אם היה זה אוכל רכיכות או אוכל צמחים קשים יחסית. עם זאת מבנה הלסת העליונה רומזת שהיה מתמחה בעל רכסי נקודות מעוגלות, בהם הותאמו שיניים שנשחקו לאחר ריסוקים קשיחים מדי.

קישורים חיצוניים
----------------

* קוליקודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קוליקודון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Flannery, Timothy F.; Archer, Michael; Rich, Thomas H. & Jones, Robert (1995). "A new family of monotremes from the Cretaceous of Australia". Nature. 377 (6548): 418–420. doi:10.1038/377418a0. S2CID 430198
2. ↑  Weil, Anne (2005). "Mammalian palaeobiology: Living large in the Cretaceous". Nature (published 2005-01-12). 433 (7022): 116–117. doi:10.1038/433116b. PMID 15650725. S2CID 52869101.
**ריקו פריימוט** (בגרמנית: **Rico Freimuth**; נולד ב-14 במרץ 1988) הוא אתלט גרמני, סגן אלוף העולם (לונדון 2017) ובעל מדליית ארד (מוסקבה 2015) בקרב עשר.

ביוגרפיה
--------

פריימוט נולד בהאלה שבמזרח גרמניה. דודו אובה פריימוט היה אתלט שהתחרה בקרב עשר וייצג את מזרח גרמניה באולימפיאדת סיאול (1988) ודודו ירג פריימוט היה אתלט שזכה במדליית ארד בקפיצה לגובה באולימפיאדת מוסקבה (1980).

ב-2007 זכה פריימוט במדליית ארד בקרב עשר באליפות אירופה לנוער. ב-2011 ייצג את גרמניה באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית אבל פרש במהלך התחרות. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום השישי בתוצאה של 8320 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיים במקום השביעי בשיא אישי של 8382 נקודות. 

באליפות העולם באתלטיקה 2015 זכה במדליית ארד בשיא אישי של 8561 נקודות, לאחר המנצח אשטון איטון שקבע שיא עולם (9045 נקודות) וסגנו דמיאן ורנר שקבע שיא קנדה (8695 נקודות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פרש במהלך תחרויות היום הראשון.

ביולי 2017 קבע את שיאו האישי 8,663 נקודות. 

באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית כסף בתוצאה של 8,564 נקודות, לאחר המנצח קווין מאייר מצרפת (8,768 נקודות).

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 10.40 שניות (2014)
* קפיצה לרוחק: 7.60 מטר (2017)
* הדיפת כדור ברזל: 15.62 מטר (2015)
* קפיצה לגובה: 2.01 מטר (2017)
* ריצת 400 מטר: 47.51 שניות (2012)
* ריצת 110 מטר משוכות: 13.63 שניות (2014)
* זריקת דיסקוס: 51.56 מטר (2017)
* קפיצה במוט: 4.90 מטר (2012)
* הטלת כידון: 65.04 מטר (2011)
* ריצת 1500 מטר: 4:34.69 דקות (2013)
* קרב עשר: 8663 נקודות (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקו פריימוט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריקו פריימוט
* ריקו פריימוט, ברשת החברתית אינסטגרם

* ריקו פריימוט, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* ריקו פריימוט, באתר olympedia.org

* ריקו פריימוט, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

* ריקו פריימוט, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 225978

 |
**רעידת האדמה באי הוואי** התרחשה ב-2 באפריל שנת 1868 בשעה 16:00 לערך, זמן מקומי. היא הייתה הגדולה ביותר שתועדה בהיסטוריה של האי - מגניטודה משוערת של 7.9 בסולם המומנט. העוצמה הסייסמית המקסימלית הייתה X (קיצונית) בסולם מרקאלי. הרעידה גרמה למפולות ולצונאמי שהובילו ל-77 הרוגים.

רעידת האדמה הביאה לקריסה של כמעט כל בתי העץ מיסודותיהם באזורי קייאווה, פונאלו (אנ') ונינול. באותם אזורים, לפי הדיווחים, בתי קש שנתמכו בעמודים באדמה "נקרעו לגזרים". בקאו (אנ') קרסו הבתים היותר עמידים וכל חומות האבן. ב-Waihinu, כנסיית אבן גדולה קרסה תוך 10 שניות מתחילת הרעידה. גם מבני האבן המעטים בהילו נהרסו. דיווחים מ-Keaiwa ומ-Kiolakaa מצביעים על כך שייתכן שהתרחשה שם תאוצת קרקע (מקסימלית) הגדולה מ-1g.

לרעידת האדמה העיקרית קדמו רעידות מקדימות רבות שהורגשו החל מ-27 מרץ, והגדולה שבהן התרחשה בשבת שקדמה לרעידה העיקרית, היינו ב-28 מרץ, והייתה בגודל מוערך של מגניטודה 7.1, כשהאפיצנטר מוערך לאזור Waiohinu .

מחקר שפורסם בשנת 1988 העריך שמקור רעידת האדמה הזו היה הַחְלָקַה של הקרום העליון לכיוון דרום מזרח לאורך מישור כמעט אופקי בעומק של כ-9 קילומטרים. ייתכן שלמישור השבר היו ממדים של לפחות 50 ק"מ × 80 קילומטרים. רעידות עוקבות נרשמו שנים לאחריה.

ראו גם
------

* הוואי

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Great Ka`u Earthquake of 1868, Hawaiian Volcano Observatory, April 1, 1994
2. 1 2 3  Ka'u District, Island of Hawaii 1868 04 03 02:25 UTC (04/02/1868 local) Magnitude 7.9, USGS/Historic Earthquakes
3. ↑  Volcano Watch — Geologists reexamine big earthquake of 1868, USGS/Hawaiian Volcano Observatory, April 1, 1994
4. ↑  Max Wyss, 1988, A Proposed Source Model for the Great Kau, Hawaii, Earthquake of 1868, Bulletin of the Seismological Society of America
קסם קלפים מתבצע על ידי קוסם בעזרת מספר קלפים או חפיסת קלפים על מנת ליצור אשליה.

לרוב משתמשים בקלפי משחק רגילים, אך לפעמים בכרטיסי ביקור או בקלפים מיוחדים. ביצוע קסמים בעזרת קלפים בדרך כלל דורש יותר מיומנות ואימון, אך הוא אביזר נגיש וזול ובנוסף קיימים אלפי קסמים שונים בקלפים, ולכן זהו תחום פופולרי מאוד בקרב קוסמים וחובבנים בקסמי קלפים. משתמשים בכמאה טכניקות בסיסיות אשר צירופן יחד והדרך אשר בה מציגים את הקסם מבדילים ביניהם.

אחת מהטכניקות הבסיסיות והידועות בקסמי קלפים נקראת **Backpalm** (כף יד אחורית). בטכניקה זו, מחביאים את הקלף (או מספר קלפים) מאחורי כף היד. בעזרת אימון קצר כל אחד יכול לבצע זאת, ואם נעשה במהירות מתקבלת אשליה שהקלף נעלם:

* מחזיקים את הקלף בארבע אצבעות מאחורה, ובאגודל מקדימה.

* מכופפים את האמה והקמיצה ותופסים עם האצבע המורה והזרת את הקלף מהצדדים.



* תופסים את הקלף בין אצבעות האצבע המורה והאמה, והקמיצה והזרת.

* מיישרים את היד, והקלף נעלם.



אחד מהקסמים המפורסמים ומעוררי ההתפעלות ביותר נקרא **The ambitious card** (הקלף השאפתני) שבו הקוסם גורם לקלף נבחר להופיע שוב ושוב בראש חפיסת הקלפים לאחר ששמים אותו במרכזה ולמרות ערבובים חוזרים ונשנים. האפקט לרוב מיוחס לקוסם הצרפתי גוסטב אלברטי באמצע המאה ה-19. אך קיים רעיון דומה בספר Nouvelle Magie Blanch Devoilee של פונסין, שפורסם ב-1854 וקדם לו.

קסם שונה, אשר היה נפוץ בעיקר בקרב נוכלים הוא Three card monte, קסם בו שלושה קלפים מוצגים לצופה, ואחרי ערבוב קל הוא צריך למצוא את הקלף השונה, לרוב ללא הצלחה..

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קסם קלפים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קסם קלפים** |

* אתר למנויים בלבד הניו יורק טיימס, איש לא הצליח לפענח את סוד קסם הקלפים של דיוויד ברגלס (אנ'), באתר הארץ, 3 ביוני 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283480905171
* LCCN: sh85020168
* NKC: ph274671

 |
השוואה בין מודלי תקשורת שונות: ריבוי אנטנות בקליטה (SIMO), ריבוי אנטנות בשידור (MISO), וריבוי אנטנות גם בשידור וגם בקליטה (MIMO)
מודל ערוץ לתקשורת MIMO. השידור יוצא מ-3 אנטנות (המסומנות Tx), ונקלט על ידי 3 אנטנות (המסומנות Rx).
**MIMO** (באנגלית, ראשי תיבות של Multiple Input, Multiple Output) הוא מודל מתמטי לתקשורת באמצעות מספר אנטנות.

רקע
---

כל אות (סיגנל) שמשודר, סובל מרמה כלשהי של הפרעות. ההפרעות נקלטות יחד עם האות הרצוי ומקשות על פיענוח האות הרצוי. כאשר משתמשים ביותר מאנטנה אחת לקליטה, כל אנטנה קולטת את האות הרצוי בתוספת של הפרעות שונות. בצורה דומה, כאשר משתמשים ביותר מאנטנת שידור אחת, כל אות שמגיע מכל אנטנה סובל הפרעות שונות. שיטת ה-MIMO מנצלת את הריבוי באנטנות השידור ובאנטנות הקליטה, על מנת שהמקלט יקבל מגוון של אותות, שכל אחד סבל מהפרעה בצורה אחרת, בזמן אחר, ובעוצמה אחרת - ומתוך כל האותות הנקלטים, המקלט מחלץ את האות הרצוי בצורה מדויקת יותר. גם אם האות האלחוטי המגיע אל האנטנות הוא חלש ומשובש, תצליח טכנולוגיה זו לשחזר אותו ובאופן אפקטיבי תגדיל את קצב העברת הנתונים. המושג MIMO מתייחס במיוחד לטכניקות לשליחה וקבלה של יותר מהודעת נתונים אחת בו זמנית דרך אותו ערוץ רדיו, על ידי ניצול ההבדלים בהתפשטות האותות בין אנטנות שונות (לדוגמה כתוצאה מריבוי נתיבים).

יתרונות
-------

היתרון בשימוש בשיטה זו הוא טווח שידור גדול יותר ויעילות ספקטרלית גבוהה יותר מאשר בשימוש באנטנה יחידה. במודל זה משתמשים ברשתות אלחוטיות בתקנים 802.11n וב-WiMAX.

MIMO מגבירה את הניצול של רוחב הסרט הזמין ואת ביצועי הרשתות המקומיות באמצעות אנטנות חכמות. רשת בתקן 802.11n יכולה באופן תאורטי להגיע לקצב נתונים של 248Mbps, ולקצב מעשי של 74Mbps (בהשוואה לקצב של 20Mbps בממוצע ברשתות 802.11a ו- 802.11g.

חשוב להדגיש שטכנולוגיית ה-MIMO מגדילה טווח הכיסוי של הנתב האלחוטי, אך לא באופן משמעותי. השיפור שטכנולוגיה זו מספקת הוא ברגישות קליטת האות וכתוצאה ניכרת עליה בקצב הנתונים שניתן להעביר באמצעותה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MIMO** בוויקישיתוף
* עופר שמואלי, הכירו את Mimo, היורש של Wi-Fi, באתר ynet, 30 במאי 2005
**אמיר ראמז חמוד** (נולד ב-1974) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש כסגן מפקד אוגדה 162 וכמפקד עוצבת יפתח.

ביוגרפיה
--------

חמוד הוא דרוזי מהיישוב דלית אל-כרמל ולו ארבעה אחים, אמיר נשוי ולו שלושה ילדים וגר כיום בחיפה. הוא החל את שירותו הצבאי בגדוד 53 של חטיבה 188. לאחר צמ"פ שירת כלוחם בפלוגה א' ולאחר קורס מפקדי טנקים שירת כמפקד טנק בפלוגה ב'. עבר קורס קציני שריון, חזר לגדוד ושירת כמפקד מחלקה בצמ"פ וסגן מפקד בפלוגה מבצעית. יצא לקורס מפקדי פלוגות ומונה לקצין המבצעים של גדוד 53 ולאחר מכן מונה למפקד פלוגת מקצועות, מפקד פלוגה ב' בגדוד 53 מפקד פלוגה מבצעית וסגן מפקד הגדוד. הוא היה הדרוזי הראשון ששימש מפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד בחיל השריון. פיקד על גדוד 53 בחטיבה 188, לאחר מכן שירת כסגן מפקד חטיבה 188 ובאוגוסט 2009 מונה למפקד גדוד 196, גדוד קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון בחטיבה 460. עבר קורס מפקדי חטיבות וביולי 2011 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד עוצבת יפתח, חטיבת שריון במילואים, שירת בתפקיד עד 2014 באותה שנה סיים את לימודיו במכללה לביטחון לאומי ותואר שני מטעם אוניברסיטת חיפה. ב-2014 מונה לסגן מפקד אוגדה 162 ושימש בתפקיד עד 2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר בוחבוט, פצועי המלחמה לא רוצים להיפרד מהגדוד, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2006
2. ↑  פעמיים כי טוב, אתר זרוע היבשה
3. ↑  יואב זיתון, אימון בצפון: כך נערך צה"ל לתמרון בסוריה, באתר ynet, 20 במרץ 2014

| מפקדי עוצבת יפתח  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אהרון גל • אורי אור • עמיר יפה • אמציה חן • אלי גבע • יצחקי חן • שלמה ינאי • איל בן ראובן • חנן ברנשטיין • אבי מזרחי • יוסי סילמן • הלל קוברינסקי • גיל מעוז • ארי סינגר • אמיר חמוד • אופיר לוי • רפי וולפסון • נריה ישורון • גידי כפיר-אל • אלעד אפרתי |

 |
הרב **יהושע בכרך** (3 באוקטובר 1914 - 15 במאי 2002) היה רב ואיש חינוך, חתן פרס ישראל לספרות תורנית.

ביוגרפיה
--------

יהושע בכרך נולד בוהלין, צאצאו של הרב יאיר חיים בכרך ותלמידו של הרב שמעון שקופ. לאחר עלייתו לארץ ישראל ניהל את מוסד עלייה בפתח תקווה לעולים יתומים וניצולי שואה. בשנים הראשונות לאחר הקמת מדינת ישראל החל בהוצאה מחדש של ספרי הרב יאיר חיים בכרך והוסיף בהם חלקים שנשמרו במשפחה ולא פורסמו מסיבות שונות במועד כתיבתם.

במהלך השנים הורה תנ"ך במוסדות שונים - ישיבות ובתי ספר תיכוניים. לאחר שהוקמה מכללה ירושלים צירף הרב יהודה קופרמן את הרב בכרך לצוות המרצים במכללה. עיקר עיסוקו היה בהוראת נביאים ראשונים.

כמורה נהג בכרך לדון בסיפורי התנ"ך ולפרשם. במאמר פרי עטו כתב כי "בלימוד זה אני רוצה להביא את תלמידי לידי הכרה, כי את אשר למדו בתורה אשתקד, וגם יפים היו הדברים בשעתם, הנה היום הם נראים באור חדש, מסביר יותר, מעניין ומוסיף. כי הלא זאת הכוונה וזאת החובה בעברנו שנה שנה על התורה — להתרומם בלימודנו ולראות בה תמיד אופקים חדשים מאירים ושמחים".

הוציא סדרת ספרים העוסקים בפירושו הפשוט אך המעמיק לספרי הנביאים והכתובים, עליהם זכה בפרס ישראל לספרות תורנית. 

לימד בין היתר בישיבת מרכז הרב, בישיבת אור עציון, ובכולל מר"ץ.

חי בערוב ימיו בקרית משה, נפטר בחיפה ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

ספריו
-----

### כתבי החוות יאיר

### ספרי הרב בכרך על נביאים וכתובים

בעקבות עידודו של הרב קופרמן פרסם הרב בכרך סדרת ספרים לביאור התנ"ך לאור מדרשי חז"ל, ובהם: 

* "אמה של מלכות" - על מגילת רות
* כתבוני לדורות - על מגילת אסתר
* יונה בן אמיתי ואליהו - על ספר יונה
* אחד היה אברהם
* יפיות מלכות וזמירות - על שירת דוד וספר תהלים
* מה בין שאול לדוד - על ספר שמואל ומלכים,
* מחר חדש
* מן הרמתים צופים.

עבור סדרת ספרים זו זכה בפרס ישראל לספרות תורנית לשנת ה'תשנ"ז (1997).

קישורים חיצוניים
----------------

* מעשי אבות, בתוך חמיאל, חיים, מאסף לענייני חנוך והוראה: חלק א
* מידע על בכרך, יהושע בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* הספד הרב דרוקמן לרב בכרך על ההקשר של פטירתו ערב חג השבועות, וגילוי משמעות מגילת רות, בספרו "אמה של מלכות". (אתר ערוץ שבע)
* חלק מספרו מה בין שאול לדוד במאמר המשך בתוך המעיין (כתב עת), עיתון פועלי אגודת ישראל, כרך ט' גיליון ד' ה'תשכ"ט (דעת (אתר אינטרנט))
* יהושע בכרך (1914-2002), דף שער בספרייה הלאומית
* אתר האינטרנט הרשמי של ניצן בכרך - לזכר יהושע בכרך

הערות שוליים
------------

1. ↑  תשלומי בר־מצווה ל־40 ילד במוסד "עליה" בפ"ת, הצופה, 18 באפריל 1945
2. ↑  הקדמה למאמר שפורסם במסגרת מאסף לענייני חינוך והוראה קובץ PDF

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298432805171
* GND: 137822219
* ISNI: 0000 0000 6687 246X
* LCCN: n88194742
* RERO: 02-A002958253
* SUDOC: 238482383
* VIAF: 40937695
* WorldCat: lccn-n88194742

 |
**משה גאבור** (במקור **יודקוביץ'**, בהונגרית: **Gábor Mózes**; אוז'הורוד, 5 במאי 1888 – בודפשט, 20 במרץ 1980?) היה עורך דין יהודי-הונגרי, קומוניסט, פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית.

ביוגרפיה
--------

משה גאבור הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית כסטודנט למשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) (1906). הוא גויס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה ונלחם בחזית המזרחית נגד האימפריה הרוסית. הוא נפל בשבי הרוסי, שם הקים כוחות בינלאומיים באזור סראטוב במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.

### ברפובליקה הסובייטית ההונגרית

גאבור חזר לממלכת הונגריה באביב 1919. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית ארגן הוביל גדודים בינלאומיים (אדומים) ופיקד עליהם. החל מ-1 במאי 1919 מונה לממונה הפוליטי של הארמייה השביעית של הצבא האדום ההונגרי. גאבור היה חבר בוועדת הניהול המרכזית הפדרטיבית בשנת 1919 בהונגריה בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, וועדה שהייתה הגוף הביצועי של הרפוליקה. הוועדה יכלה לכלול עד 150 חברים לכל היותר והחברים נבחרו על ידי "האספה הלאומית של המועצות" (הפרלמנט של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית). לאחר נפילת הרפובליקה, הוא נסע לרוסיה הסובייטית בשל הסכנה להעמדתו לדיו ובשל הטרור הלבן, ומילא תפקידים מטעם מפלגת הקומוניסטים בהונגריה.

### בזקרפטיה

בשנת 1923 התיישב בזקרפטיה, בעיר הולדתו אונגוואר (אוז'הורוד) שהייתה שייכת אז לצ'כוסלובקיה שהוקמה בחוזה ורסאי ופתח שם משרד עורכי דין. הוא הצטרף להמפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה וכחבר במפלגה הגן על הקומוניסטים בתביעות שונות. זקרפטיה עברה שוב שינויים טריטוריאליים בשנים 1938 וב-1939 וצורפה לממלכת הונגריה לכן נסע ללונדון. בתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 חזר לזקרפטיה ועבד כעורך דין עד ליציאתו לפנסיה.

לקריאה נוספת
------------

* "משה גאבור". *המוזיאון הספרותי פטפי*.
* Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1976. מסת"ב 963 09 0412 8 (לקסיקון לתולדות תנועת הפועלים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1913. évi 150737. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1913. év 40. oldal 13. sor.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7931 2963
* VIAF: 121376824
* WorldCat: viaf-121376824

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"משה גאבור"**.
**מולי ג'ונסון** (באנגלית: **Mollie Johnson**; נולדה בסביבות 1853) הייתה בעלת בית בושת בדדווד, שבטריטוריית דקוטה, במאה ה-19. ג'ונסון נולדה באלבמה, ונדדה מערבה בשל הביקוש הגדול לעובדות מין. היא החלה לעבוד בתחום זה כנערה מתבגרת, נראה שבגיל 15 או 16. היא דיווחה למנהל האוכלוסין שהתאלמנה עוד בטרם הגיעה לדדווד.

ביוגרפיה
--------

ג'ונסון הייתה ידועה בדדווד כ"מלכת הבלונדיניות", בשל כך שהיו לה שלוש נשים בלונדיניות בין עובדותיה, אידה קלארק, אידה צ'פלן וג'ני דושנו. גם מי שהייתה לימים מאדאם בעצמה ובעלת מסבאה מצליחה בדדווד, קיטי לרוי, עבדה בימיה המוקדמים בעיירה עבור ג'ונסון.

ג'ונסון הגיעה ל דדווד זמן קצר לאחר הבהלה לזהב, והוזכרה לראשונה בתיעודים רשמיים בפברואר 1878, כאשר נישאה ללו ספנסר, קומיקאי אפרו-אמריקאי שהופיע באותה העת בתיאטרון Bella Union. ג'ונסון המשיכה לעבוד במקצועה, הן כמאדאם והן כזונה, גם אחרי נישואיה. ספנסר בסופו של דבר עזב את דדווד, ומאוחר יותר נעצר בדנוור, קולורדו, אחרי שירה באשתו השנייה. ככל הנראה ספנסר היה נשוי לשתי הנשים בו זמנית. לתושבי העיר היו יחסים מורכבים עם המאדאם הצבעונית, שעל פי אמות המידה הנוצריות ניהלה מרכז חטאים, אך גם הייתה דמות מעניינית עבור הבריות, ודברים שקרו לה היו מדווחים תכופות בעיתונים. בסיפור אחד שהיה למפורסם, ג'ונסון ועובדתיה הגיעו למשחק בייסבול בפורד מיד, המחנה הצבאי הסמוך. הנשים, לאחר שכל הנוכחים השתכרו למדי, החליטו בשלב מסוים לערוך מרוץ כרכרות, אשר הסתיים בהתנגשות, ובפצועה אחת. הנוכחים הצליחו להעמיד כרכרה אחת על גלגליה כדי להזעיק את הפצועה למקום בו תוכל לקבל סיוע רפואי, אך כל שאר הנשים נשארו, עם רדת החשיכה, באמצע הערבה. כשדווח על כך בעיר, עלו שלושה צעירים על סוסיהם, וחילצו את הנשים, והחזירו אותן לעיירה כשהן רכובות מאחוריהם.

ג'ונסון הייתה אשת עסקים מוצלחת, וגם תמכה כלכלית בארגוני סיוע למען נפגעי הרעב באירלנד. התחרות בין בתי הבושת בדדווד הייתה קלה, מכיוון שהיו מעט מאוד נשים וגברים רבים מאוד. המתחרה העיקרית של ג'ונסון בדדווד היה המאדאם דורה דופרן, אך התחרות ביניהן הייתה ידידותית.

בעיתונות בדדווד, בתי הבושת תוארו כאתרים עבור "גברים שובבים". מולי ג'ונסון צוינה בעיתון כאישה טובת לב, אשר דאגה לגופתה של אחת מעובדותיה, לפני שניסתה להציל את רכושה בשריפה הגדולה שאירעה בדדווד ב-26 בספטמבר 1879. לאחר חורבן בית הבושת בדליקה, היא מיד פתחה אחד חדש, וחוותה עוד שתי שריפות במהלך השנים. על פי הדיווחים היא עזבה את דדווד אחרי שהעסקים האטו, בינואר 1883. לאן היא הלכה, או מה קרה לה בעקבות עזיבתה את דדווד אינו ידוע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bryant, Jerry L.; Fifier, Barbara (2016). *Deadwood Saints and Sinners* (באנגלית). Farcountry Press. ISBN 9781560376460.
2. ↑  "The Painted Ladies of Deadwood Gulch". *Legends of America*.
3. ↑  Bryant, Jerry L. "Mollie Johnson". *Deadwood magazine*. אורכב מ-המקור ב-2018-12-11. נבדק ב-2018-06-07.
4. ↑  Holzwarth, Larry (27 בנובמבר 2017). "Nine "Soiled Doves" Who Changed the Face of the Old West". *History Collection*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Nastasi, Alison (16 באוגוסט 2015). "The Real-Life Women of Deadwood Who Belong in a 'Deadwood' Movie". *Flavorwire*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Rutter, Michael (2015). *Boudoirs to Brothels: The Intimate World of Wild West Women* (באנגלית). Farcountry Press. ISBN 9781560376262.
7. ↑  Fifer, Barbara C. (2008). *Bad Boys of the Black Hills: And Some Wild Women, Too* (באנגלית). Farcountry Press. ISBN 9781560375487.
תווית באנגלית על מוצר שיוצר בסין. התווית מנסה לגבור על הסתייגות אפשרית של הצרכנים עקב הסטיגמה כנגד מוצרים המיוצרים בסין, וכוללת דגל ארצות הברית וכיתוב: "חברה אמריקאית. המוצר והאריזה עוצבו בארצות הברית. מיוצר בסין".
**Made in China** (בתרגום חופשי: יוצר בסין; מנדרינית מופשטת: 中国制造, פין-יין: zhōngguó zhìzào) הוא סימן מסחר האפייני לפריטים שיוצרו ברפובליקה העממית של סין, בעיקר ביבשת המרכזית, זאת מכיוון שהונג קונג ומקאו הם אזורים מנהליים מיוחדים של הרפובליקה העממית של סין. מהיותם כאלה, רוב הפריטים המיוצרים בהם מתויגים כ"יוצר בהונג קונג" או כ"יוצר במקאו", בהתאמה. סימון אחר למוצרים המיוצרים בסין הוא :"Made in P.R.C", כלומר "מיוצר ברפובליקה העממית של סין" (People's Republic of China).

על אף העובדה שהמונח "סין" משמש גם לתיאור הרפובליקה הסינית (טאיוואן), הסימן המסחרי "Made in China" לא משמש את הרפובליקה הסינית. מוצרים המיוצרים ברפובליקה הסינית מסומנים בדרך כלל כ"יוצר בטאיוואן" (Made in Taiwan) או כ"יוצר ב-ROC"‏ (Made in ROC)‏.

משמעויות נוספות
---------------

המושג "Made in China", משמש בהשאלה לתיאור מוצר זול ולא איכותי. משמעות זו נובעת מהייצור ההמוני והמהיר של מוצרים באיכות נמוכה בסין, המיוצאים למערב. פעמים רבות מוצרים אלו אינם עומדים בתקנים שונים המקובלים במערב, בין השאר תקני בטיחות. נמצאו למשל צעצועים המיוצרים בסין המכילים עופרת, מתכת רעילה. 

בניגוד לכך, משמעות המושג "יוצר בטאיוואן" היא, ברוב הפעמים, כוונה למוצר זול אך איכותי. בנוסף, המוצרים המיוצרים באסיה בעלי האיכות הגבוהה ביותר הם בדרך כלל מתוצרת יפן.

ראו גם
------

* סימון מדינת מוצא
* Made in Germany

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Made in China** בוויקישיתוף
* טל רשף, Made in china: עלבון או מחמאה?, באתר ynet, 17 באוגוסט 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  ROC- Republic of China, הרפובליקה הסינית באנגלית.
2. ↑  דיווח של ועדת הבטיחות האמריקאית: מעל לחצי מיליון צעצועים סיניים המכילים צבעי עופרת מורדים שוב מהמדפים, באתר וואלה
**כלמידיה** (Chlamydia) היא מחלת מין הנגרמת על ידי החיידק *Chlamydia trachomatis (אנ')*. המחלה פוגעת באיברי המין ובלחמית העין, ואף עלולה לגרום לדלקת ריאות נגיפית (אינטרסטיציאלית). בנוסף להתפשטותה במהלך קיום יחסי מין, היא עלולה להיות מועברת מאם לבנה במהלך ההיריון. כלמידיה היא אחת ממחלות המין הנפוצות ביותר כיום. בארצות הברית ישנם כ-4 מיליון מקרים של כלמידיה בשנה. עם זאת, 50% מהגברים ו-75% מהנשים הנדבקים במחלה לא מפתחים סימפטומים, ואינם יודעים כלל כי נדבקו.

מאפיינים
--------

בנשים, אם הכלמידיה לא מטופלת, היא עלולה לגרום לדלקות באגן (PID), המתבטאות בדימום מהנרתיק, כאב במהלך קיום יחסי מין, דלקות ברחם, בחצוצרות ואף בשחלות. סיבוכים בדלקות אלו עלולים לגרום לקושי בהתעברות, להריון חוץ-רחמי, ואף לעקרות. כאמור, לא כל הנשים מפתחות סימפטומים.

בגברים המפתחים סימפטומים, המחלה עלולה להתבטא בכאב במתן שתן, הפרשות לא-רגילות מהפין, נפיחות באשכים, וחום. סיבוך אפשרי הוא דלקת ביותרת האשך, העלולה לגרום לעקרות.

בגברים ונשים כאחד, המחלה גורמת לכאבים בהטלת שתן, לחום ולפגיעה בלחמית העין (גרענת), אשר עלולה להתפתח לכדי עיוורון.

ניתן להידבק בכלמידיה בקיום יחסי מין בלתי מוגנים. וחשוב לזכור כי רוב הנשאים אינם מודעים לכך שהם נושאים את המחלה, כיוון שאינם מפתחים סימפטומים. ניתן להידבק באיברי המין (נרתיק, פין, רקטום) כמו גם בגרון ובעיניים.

דרכי הידבקות נוספות ופחות שכיחות כוללות גם מין אנאלי ללא אמצעי מניעה, מגע איבר נגוע בשאינו נגוע (ללא חדירה), שימוש באביזרי מין שלא חוטאו כראוי, וגורמים נוספים כגון ידיים לא היגייניות, שירותים ומגבות מזוהמים.

אבחון וריפוי
------------

ניתן לאבחן כלמידיה במספר סוגים של בדיקות: בדיקות מטוש, בדיקת שתן או תרבית צואה. בעבר השתמשו בבדיקות דם (סרולוגיות) ובבדיקות תרבית שתן, אך אלה נחשבות לא אמינות, ודורשות מיומנות מקצועית רבה בטיפול בדגימות. כיום ניתן לבצע בדיקות אמינות על ידי אבחון חלקים מה-DNA של החיידק.

ריפוי המחלה הוא פשוט - טיפול באנטיביוטיקה ממשפחת הטטרציקלינים. כיוון שהטיפול הוא פשוט, ישנם רופאים הממליצים על טיפול גם ללא אבחנה מדויקת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כלמידיה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כלמידיה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  N. Low, M. Egger, J. a. C. Sterne, R. M. Harbord, Incidence of severe reproductive tract complications associated with diagnosed genital chlamydial infection: the Uppsala Women’s Cohort Study, **Sexually Transmitted Infections** 82, 2006-06-01, עמ' 212–218 doi: 10.1136/sti.2005.017186

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph114242

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
"**מתקן בקבוקים**" או "מייבש בקבוקים" או "קיפוד" (בצרפתית: Egouttoir או Porte-bouteilles או Hérisson; באנגלית: Bottle Rack או Bottle Dryer או Hedgehog) הוא פסל רדי מייד משנת 1914 מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן.

היצירה
------

דושאן טען כי רכש את המתקן בבזאר בקרבת בית העירייה בפריז. היה זה מתקן מסחרי, עשוי ברזל מגלוון, ששימש לייבוש של בקבוקים לאחר שטיפה. המתקן שרכש דושאן הכיל מקום לייבושם של 50 בקבוקים. המחקר גילה, על פי קטלוג משנת 1912, כי בחנות שנקראה "Bazar de l'Hotel de Ville", ששכנה בקרבת בית העירייה, אכן נמכרו באותה עת מתקנים דומים לזה שרכש דושאן. בדומה ל"מזרקה" (1917), הכיל מתקן הבקבוקים כתובת אותה כתב דושאן בצדה של היצירה. כיום לא ידוע מה היא אותה כתובת כיוון שהמתקן המקורי אבד ואילו דושאן עצמו טען כי שכח את הכתובת. היצירה אבדה לאחר שדושאן היגר לניו יורק בשנת 1915 ואחותו ניקתה את הסטודיו שלו וזרקה את היצירה ביחד עם פריטים אחרים.

בין השנים 1921 ל-1964 יצר דושאן 7 מהדורות חדשות של "מתקן הבקבוקים". בשנת 1921 נוצר ההעתק הראשון בפריז, בגובה של 50 ס"מ. ההעתק השני, בגובה של 59 ס"מ, נקנה על ידי דושאן ומאן ריי בשנת 1936 עבור תערוכה של חפצים סוריאליסטים בפריז. ארבעה העתקים נוספים ושונים זה מזה נוצרו בין השנים 1960-1963. אחת המהדורות (1960) נרכשה על ידי האמן האמריקאי רוברט ראושנברג. בשנת 1964 נוצרה מהדורה של 8 מתקנים, בגובה של 64.2 ס"מ, על ידי ארטורו שוורץ (Arturo Schwarz) ובפיקוחו של דושאן. עיצוב המהדורה נעשה על פי תצלום של מאן ריי משנת 1936. בנוסף לשמונת העותקים נוצרו עוד שני עותקים לא רשמיים שנועדו עבור דושאן ושוורץ וכן שני עותקים נוספים שנועדו לתצוגות מוזיאליות.

רבים מעותקי "מתקן בקבוקים" מוצגים כיום במוזיאונים שונים בעולם ובהם המוזיאון לאמנות מודרנית בסטוקהולם, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוזיאון ישראל ואחרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: Mink, Janis, **Marcel Duchamp, Art as Anti-Art**, Benedikt Taschehen, Köln, 1995, p. 53.
2. ↑  ראו:Cabanne, Pierre, **Dialogues with Marcel Duchamp**, pp. 47-48.
3. ↑  ראו: Bottle Rack or Bottle Dryer.

| יצירות מרכזיות של מרסל דושאן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דיוקן של ד"ר דומושל (1910) • גבר צעיר ונערה באביב (1911) • עירום יורד במדרגות (1912) • כלה (1912) • גלגל אופניים (1913) • שלושה מעצורים תקניים (1913) • מטחנת שוקולד (1914/1913) • מתקן בקבוקים (1914) • רשת של מעצורים (1914) • הזכוכית הגדולה (1915–1923) • בטרם הזרוע השבורה (1915) • אפולינר באמייל (1916) • פריט מתקפל לנוסעים (1916) • מסרק (1916) • עם רעש נסתר (1916) • מלכודת (1917) • מתלה כובעים (1917) • מזרקה (1917) • 50 מ"ל של אוויר העיר פריז (1919) • L.H.O.O.Q.‎‏ (1919) • רוז סלאווי (1920) • אלמנה טרייה (1920) • מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי? (1921) • קולנוע אנמי (1926) • הקופסה הירוקה (1934) • הקופסה במזוודה (1935–1941) • וסט (1957) • נתון (1944–1966) |

 |
עליית **כל הנערים** היא שמה של אחת מהעליות לתורה שנהגו בשמחת תורה. העלייה אחת לפני האחרונה. העלייה של כל הנערים היא העלייה החמישית במספר.

המנהג בקהילות אשכנז שקוראים לעולה מהפסוק "ולדן אמר" עד "מעונה אלוהי קדם".

ברכות העלייה נאמרות על ידי העולה, כשהנערים הקטנים שאינם יכולים לעלות לתורה בעצמם, אומרים יחד איתו את ברכות התורה שלפני הקריאה ושלאחריה.

המנהג
-----

כאמור עליית כל הנערים היא אחת מהעליות ביום שמחת תורה. בהרבה קהילות נהוגים למכור עליה זו לכל המרבה במחיר, כדרך שמוכרים את שאר העליות בשמחת תורה ובשאר המועדים. בקהילות אחרות המנהג לתת את העלייה לאחד מחשובי הקהל.

מנהג נפוץ שהקונה את העלייה, אחראי גם על חלוקת שקיות ממתקים לנערים.

מנהגים נוספים
-------------

ברמ"א כתב שנהגו לקרוא להם לאחר קריאת פסוקי הפרשה, את הפסוק מברכת יעקב למנשה ואפרים "הַמַּלְאָךְ הַגֹּאֵל אֹתִי מִכָּל רָע יְבָרֵךְ אֶת הַנְּעָרִים וְיִקָּרֵא בָהֶם שְׁמִי וְשֵׁם אֲבֹתַי אַבְרָהָם וְיִצְחָק וְיִדְגּוּ לָרֹב בְּקֶרֶב הָאָרֶץ" (ספר בראשית, פרק מ"ח)

כיום המנהג הרווח הוא שאומרים את הפסוק בעל פה ולא קוראים אותו מתוך הספר תורה. לדעת המשנה ברורה יש לאמר את הפסוק קודם לברכת התורה האחרונה, והטעם שאין בכך הפסק, מאחר הוא פסוק מהתורה, אף שקורא בעל פה, אין בכך הפסק. אמנם במקומות רבים נהגו לאמר את הפסוק לאחר הברכה.

בטעם שנהגו כך, כתב בלקוטי מהרי"ח שהוא מפני שקראו לכל הנערים יחד, קוראים את הפסוק על מנת שלא תשלוט בהם עין הרע.

פריסת הטלית
-----------

מנהג נפוץ הוא שפורסים טלית מעל העולה לתורה ומעל ראשי הנערים כמין חופה. במקור המנהג וטעמו אינו ברור, ובפוסקים כתבו מספר טעמים לכך. יש שכתבו שהוא מפני כבוד התורה, שנהגו שהעולה מתעטף בחלפיה או בטלית, וקטנים אלה שאינם לבושים או מטועפים, נהגו לפרוס מעל ראשיהם טלית.

בפוסקים דנו מדוע מותר לפרוס בשבת הטלית ואין בכך משום איסור עשיית אוהל בשבת וביום טוב. יש שכתבו שההיתר הוא משום שהדבר נעשה לכבוד ולא לצורך כיסוי והגנה. אחרים כתבו שכיון שהטלית מוחזקת כל העת ביד, אין נחשב כעשיית אוהל.

טעם המנהג
---------

בטעם עליית כל הנערים כתב במלבושי יום טוב: 

> 
> שגם הם ידעו, שיש להם אות וחלק בתורה ולחנכם במצוות ולשתפם בשמחת התורה. מצאתי על קלף, ש'בחיי' (כוונתו לרבנו בחיי) כתב למחות לזרוק פירות לנערים בשמחת תורה. אבל יש במדרש, שזה היה אומר המן למלך [אחשורוש] על היהודים. אם כן מנהג קדמון הוא. ואולי שראה ה'בחיי' בימיו, שנוהגים בזה ריקות והוללות
> 
> 
> 
> — מלבושי יום טוב
> 

על פי טעמו כתבו בפוסקים, כי אין טעם להביא קטנים ותינוקות שאינם בגיל חינוך, מלבד שהדבר גורם לעיתים לרעש ובלבול. אמנם המנהג הנפוץ בהרבה מקומות שמביאים אף קטנים ממש לשמוע את העלייה. יש שכתבו שהדבר נובע מסגולות שונות שנקשרו בעליה זו, על אף שאין להם מקור בספרי הראשונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* כיכר השבת, ‏הנכרי תיעד בשמחת תורה: "כל הנערים" לעשרות תינוקות, באתר כיכר השבת, 2 באוקטובר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאחר שבדרך כלל זהות הקונה אינה ידועה מבעוד מועד, השקיות נקנות מערב החג, והעולה משלם לאחר מכן
2. ↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרס"ט, סעיף א'.
3. ↑  בכורי יעקב, תרסט יב.
4. ↑  חלק ג עמ' קח
5. ↑  ערוך השולחן סימן קכ
6. ↑  תהילה לדוד שטו ט
**מרי רוג'רס ויליאמס** (באנגלית: **Mary Rogers Williams**‏; 30 בספטמבר 1857 - 17 בספטמבר 1907) הייתה אמנית טונליסטית ואימפרסיוניסטית אמריקאית, הידועה בדיוקנאות ונופים בפסטל ושמן.

ביוגרפיה
--------

מרי רוג'רס ויליאמס נולדה וגדלה בהרטפורד, קונטיקט, החמישית מבין ששת ילדיהם של אדוארד ויליאמס (1822–1871), אופה מצליח, ומרי אן ויליאמס (1824–1861). המורה המוקדם של מרי רוג'רס ויליאמס היה ג'יימס ולס שמפני, והיא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות אצל ויליאם מריט צ'ייס ובחברה לאמנות דקורטיבית בהרטפורד. השיעורים שלה כללו רישום, ציור, פיסול, תולדות האמנות, "לימוד עיצוב בעבודה מעשית" ו"אנטומיה אמנותית ", היא כתבה קטלוג של אוסף הפסלים מגבס של המכללה. מדי פעם ביקרה בניו יורק וביקרה בסטודיו של חברה אלברט פינקהאם ריידר.

נערה באדום
כמעט בכל קיץ היא נסעה לאירופה, ביקרה בכפרים ושרטטה את הנוף ואת המקומיים. לעיתים היא טיילה בין עיירות, בין השאר משום שלא יכלה להרשות לעצמה כרכרה, ויצאה לדרך "לתפוס סקיצה" או "למצוא סקיצה", כפי שכתבה לאחיותיה. אף על פי שהייתה אפיסקופלית, היא השתתפה בשירותי הכנסיות הקתוליות באירופה וכתבה תיאורים מפוארים של התלבושות והמוזיקה לאחיותיה. היו לה אופניים מתוצרת הרטפורד לטיולים באזור הכפרי. היא התגוררה בפריז בשנים 1898–1899 ולמדה אז באקול דה ביו-ארטס אצל ג'יימס אבוט מקניל ויסלר.

היא הייתה חברה במועדון האמנות של ניו יורק, הציגה שם מספר פעמים וכן במקומות הכוללים את האגודה האמריקאית לצבעי מים (1892), האגודה לאמנות באינדיאנפוליס (1895), האקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה ועוד.

תערוכות הנצחה לאחר מותה התקיימו ב-1908 וב-1909 במועדון צבעי המים של פילדלפיה (באקדמיה של פנסילבניה), ועוד. הפרסומים ששיבחו אותה כוללים את הניו יורק טיימס, הרטפורד קוראנט ומגזינים שונים.

בשנת 1894, במאמר ב- Quarterly Illustrator, תיארה הסופרת אליזבת ויליאמס שמפני את מרי ויליאמס כ"אמנית בעלת אינסטינקט ותחושה פואטית נדירה".

מוות
----

ויליאמס נפטרה כמה ימים לאחר שאובחנה כחולה בגידול בבטן בפירנצה ונקברה בבית העלמין באלורי שם.

המשפחה והחברים ערכו את מלאי הציורים שלה יחד, ורובם נשארו באוסף פרטי בניו אינגלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי רוג'רס ויליאמס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kahn, Eve (2019). *Forever Seeing New Beauties: The Forgotten Impressionist Mary Rogers Williams, 1857-1907*. Middletown, CT: Wesleyan University Press
2. 1 2  Champney, Elizabeth Williams (1894). "Woman in Art," in Quarterly Illustrator, vol. 2, No. 6, April–June 1894, pp. 111–124.
3. ↑  Champney, Elizabeth Williams (1894). "Woman in Art," in *Quarterly Illustrator*, vol. 2, No. 6, April–June 1894, pp. 111–124.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1199440159
* SUDOC: 245002774
* VIAF: 4714157416859316710005
* WorldCat (עם VIAF): 4714157416859316710005

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרי רוג'רס ויליאמס"**.
**טיכון זכרוביץ' סיומושקין** (ברוסית: **Тихон Захарович Сёмушкин**‏; 13 ביוני 1900 - 6 במאי 1970) - איש חינוך וסופר רוסי סובייטי. נודע בעיקר בזכות פעילותו לפיתוח חברתי של צ'וקוטקה והספרים שכתב על הנושא.

ביוגרפיה
--------

סיומושקין נולד בכפר **סטאראיה קוטליה** במחוז פנזה. בשנת 1916 סיים בית ספר נוצרי להכשרת מורים והתחיל ללמד. לאחר מהפכת אוקטובר למד עוד בבית ספר מקצועי והמשיך לעבוד כמורה.

בשנת 1924 צורף בתפקיד איש חינוך על ידי שלטונות ברית המועצות למשלחת לסיום הנוכחות של חברת מפרץ הדסון בצ'וקוטקה. סיומושקין התאהב באזור הצפוני הייחודי והמבודד על אף האקלים הקשה והתיידד עם התושבים המקומיים. סיומושקין היה שותף למשלחת סטטיסטית-כלכלית ולמשלחת אנתרופולוגית שחקרו את אזור צ'וקוטקה וייסד במקום מוסדות תרבות ובית ספר ראשון. יחד עם ולדימיר טן-בוגורז השתתף בפיתוח הכתב לשפה הצ'וקצ'ית, שהייתה חסרת כתב לפני כן, ובחיבור ספר לימוד קריאה ראשון בשפה זו.

בשנת 1936 סיומושקין פרסם בעקבות המלצת מקסים גורקי את הנובלה ארץ הצ'וקצ'ים ("צ'וקוטקה" ברוסית) באלמנך לכבוד השנה ה-19 למהפכת אוקטובר. בנובלה תיאר את חוויותיו מעבודתו בביסוס השלטון הסובייטי באזור. בשנת 1949 פרסם את הספר "אליטט פורש להרים", בו הציג את השינויים החיוביים שעברו על העם הצ'וקצ'י בעקבות התפתחות שהביא השלטון הסובייטי. על ספר זה סיומושקין זכה בפרס סטלין.

סיומושקין מת בשנת 1970. על שמו נקרא בית ספר בכפר הולדתו.

* "ארץ הצ'וקצ'ים" יצא לאור בעברית בתרגום אברהם שלונסקי, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר 1945
* "אליטט פורש להרים" יצא לאור בעברית בתרגום שמשון נחמני, ספריית הפועלים 1954

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של סיומושקין באתר peoples.ru (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007510087205171
* GND: 1019199601
* ISNI: 0000 0001 1073 7506
* LCCN: nr95035469
* NKC: jx20041213015
* NTA: 216441536
* SUDOC: 243820704
* VIAF: 84311992
* WorldCat: lccn-nr95035469

 |
גביעי ציד של אייל קורא וקרני איילים נוספים
צייד ספורטיבי עם היפופוטם שאותו צד.
בציד ספורטיבי, **גביע ציד** או **גביע ציידים** (באנגלית: Trophy hunting) הוא חלק או מזכרת מבעל חיים שניצוד על ידי הצייד ומוצג לראווה כהוכחה להצלחת הציד. ציידים ספורטיביים המחפשים גביע ציידים מחפשים בדרך בעלי החיים גדולים ומרשימים, כגון פריים או אייליים בעלי קרניים גדולות, דובים ואריות גדולים, פילים ענקיים עם חטים ארוכים, קרנפים והיפופוטמים. במסגרת זו נכלל גם דיג ספורטיבי ובו הגביע הוא דג מפוחלץ, כאשר הדגים הנחשקים הם דגים גדולים במיוחד או דגים מרשימים דוגמת דג-חרב ומפרשנים.

בדרך כלל רק חלק מבעל החיים נשמר כגביע, לרוב הראש, העור והקרניים (שאר חלקי הגוף והבשר בדרך כלל מעובדים למזון), אם כי לעיתים כל בעל החיים נשמר כפוחלץ. גביעי ציד בדרך כלל מוצגים לראווה בביתו או משרדו של הצייד, לעיתים בחדר מיוחד לשם כך, שנקרא "trophy rooms" או "game rooms" (באנגלית, game פירושו הוא גם בעל חיים המשמש מטרה לציד) או "gun rooms", שם מוצגים לצד גביעי הציד גם כלי הנשק (רובה ציידים מסוג רובה ציד או רובה צלפים בדרך כלל) של הצייד.

לציד ספורטיבי למטרת השגת גביעי ציד יש תומכים ומתנגדים. המתנגדים מנמקים את התנגדותם לציד שכזה בכך שמלבד התנגדות כללית לציד והריגת בעלי חיים, ציד למטרת השגת גביע פוגע באוכלוסיית בעלי החיים ובמיוחד בזכרים הכשירים גנטית, ובכך מדלל את האוכלוסיות ומסכן את המשך קיומן. פתרון חלקי לבעיה זו הוא ציד ספורטיבי בחוות או שמורות פרטיות, בהן בעלי חיים מגודלים כדי להוות מטרה לציד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גביע ציד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כאן המונח "קרניים" כולל הן קרניים אמיתיות והן אנטלרים, מבנים דומים מבחינה תפקודית אך שונים מבחינת המבנה, שנפוצים בקרב האייליים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4027977-7

 |