recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נקודת ווטרבואוט** (באנגלית: **Waterboat Point** - מילולית: נקודת הסירה; בספרדית: **Península Munita** - מילולית: חצי אי הסירה) הוא הקצה המערבי הנמוך ביותר של חצי האי המצוי בין מפרץ פאראדייס לבין מפרץ אנדרוורד בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

הנקודה היא חצי אי בחלקה ואי בחלקה, והיא מופרדת מהיבשה רק בשעות הגאות (ובשעות השפל היא חצי אי).

הבסיס האנטארקטי הצ'יליאני גונזלס וידלה ממוקם בחצי האי.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הנקודה

החוף נסקר לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית בשנת 1898.

### מקור השם

שמו של חצי האי נותן לו על ידי תומאס וו. באגשווה (Thomas W. Bagshawe), ומקסים סי. לסטר (Maxime C. Lester) שהתגוררו בבקתה על האי (שנבנתה מסירה הפוכה) בין ינואר 1921 - ינואר 1922, וחקרו ומיפו את האזור.

אתר היסטורי
-----------

שרידי הבקתה והסירה הוכרזו כאתר היסטורי במסגרת אמנת אנטארקטיקה, בעקבות הצעה של הממלכה המאוחדת וצ'ילה.

לקריאה נוספת
------------

• Bernard Stonehouse, **Historic hut site at Waterboat Point, Antarctica**, Polar Record, Volume 27, Issue 163,  Published online: 27 October 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקודת ווטרבואוט** בוויקישיתוף
* נקודת ווטרבואוט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נקודת ווטרבואוט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מידע גאוגרפי ותצלומי האתר באתר "אנטארקטיקה" של האיחוד האירופי
* ההכרזה על האתר כאתר היסטורי
* מושבות כלבי ים בנקודת ווטרבואוט, סרטון באתר יוטיוב
* מבט על המבנים ההיסטוריים בנקודת ווטרבואוט, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
3. ↑  מידע על האתר במסגרת האמנה האנטארקטית
שינוי לכאורה בכוח הכבידה באתר
**נקודת המסתורין** (אנגלית: The Mystery Spot) הוא אתר תיירות הסמוך לעיירה סנטה-קרוז שבמדינת קליפורניה בארצות הברית.
מפעיליה של בקתה באתר טוענים כי מתרחשות בה לכאורה תופעות הסותרות את חוקי הפיזיקה המקובלים באשר להשפעת כוח הכבידה של כדור-הארץ. לטענתם הדבר גורם לכך שהמבקרים במקום נראים נוטים בזווית לא טבעית כלפי מישור הקרקע, כדור מתגלגל במעלה קרש ועוד מספר תופעות דומות.

כללי
----

בשנת 1939 רכש ג'ורג' פרת'ר שטח אדמה הנמצא במרחק של כ-5 ק"מ צפונית לעיירה סנטה-קרוז שבמדינת קליפורניה, כדי להקים בו את ביתו. לטענתו של פרת'ר, המודדים שסיירו במקום לקראת בניית הבית, הבחינו בהפרעות למצפן שבידם. מאוחר יותר אף הסתבר, לטענתו, שהבקתה שנבנתה סטתה מספר מטרים ממקומה המקורי.

מאחר שלכאורה התגלתה בבקתה נטייה לא טבעית של עצמים ביחס למישור הקרקע (משיכה של שלוש עד חמש מעלות לכיוון דרום-מערב), הפך פרת'ר את הבקתה בשנת 1941 לאתר מסחרי בשם "The Mystery Spot" - "נקודת המסתורין", והמבקרים בו מוזמנים להתנסות בחוויה שונה ומיוחדת בתחושתם באשר למיקומם במרחב.

בבקתה מספר אלמנטים, ובהם: מדרגות שהעומד עליהן נראה נוטה לכיוון הקרקע בעוד שהוא עצמו מרגיש כעומד באופן רגיל, קרש הגורם לכאורה לכדור להתגלגל מלמטה למעלה, קרש מפולס שחציו נמצא בתחום שטח הסטייה וחציו לא, והמבקר שעומד על קצה הקרש שבתחום הסטייה נראה גבוה בכ-15 ס"מ מהעומד בצידו האחר של הקרש.

סביבת הבקתה אף היא אינה רגילה, שכן העצים שמסביבה גדלו כך שחלקם התחתון פונה לכיוון הבקתה ורק חלקם העליון "התיישר" והמשיך לצמוח בניצב לאדמה.

הסבר לתופעה
-----------

התופעה היא אשליה אופטית המוכרת ממקומות רבים בעולם, כולל בישראל במקום הנקרא הכביש המכושף. האשליה נוצרת מכך שהסביבה מוטה, באופן טבעי ואולי גם מכוון, בצורה לא רגילה לצופה האנושי, והמוח מפרש את יחסי הגבהים בצורה לא נכונה. מפעילי האתר מספרים לתיירים על מספר תאוריות חלופיות, הנעות בין נוכחות של גז מטשטש ועד להשפעה של חוצנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקודת המסתורין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נקודת המסתורין
* נקודת המסתורין, ברשת החברתית פייסבוק

* נקודת המסתורין, ברשת החברתית טוויטר
* מאיה ערד, סנטה קרוז, קליפורניה: כוח המשיכה השתגע?, מגזין "מסע אחר", גיליון 117
* "תגלית או תרמית", במגזין "מסע אחר"
* פרופ' שיממורה, מאמר המסביר את העקרונות מאחורי האשליה האופטית שבנקודת המסתורין, Psychological Science, נובמבר 1999
* Patrricia McBroom, ‏מאמר, עיתון פנימי של אוניברסיטת ברקלי, 9 בספטמבר 1998
* סרטון המסביר כיצד ניתן ליצור אשליה אופטית כנקודת המסתורין, סרטון באתר יוטיוב
* Oregon Vortex - אתר תיירותי בעל תופעות דומות לכאורה ל"נקודת המסתורין"

הערות שוליים
------------
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנהר מקראי. אם התכוונתם לכדורגלנית צרפתייה, ראו מרינט פישון.
איור מהמאה ה-12 המתאר את ארבעת הנהרות היוצאים מגן העדן.
**פִּישׁוֹן** הוא נהר מקראי המוזכר בספר בראשית. 

על פי המסופר בספר בראשית, הושקה גן העדן על ידי נהר שהתפצל לארבעה נהרות: 

> 
> "וְנָהָר יֹצֵא מֵעֵדֶן, לְהַשְׁקוֹת אֶת-הַגָּן; וּמִשָּׁם, יִפָּרֵד, וְהָיָה, לְאַרְבָּעָה רָאשִׁים. יא שֵׁם הָאֶחָד, פִּישׁוֹן--הוּא הַסֹּבֵב, אֵת כָּל-אֶרֶץ הַחֲוִילָה, אֲשֶׁר-שָׁם, הַזָּהָב. יב וּזְהַב הָאָרֶץ הַהִוא, טוֹב; שָׁם הַבְּדֹלַח, וְאֶבֶן הַשֹּׁהַם. יג וְשֵׁם-הַנָּהָר הַשֵּׁנִי, גִּיחוֹן--הוּא הַסּוֹבֵב, אֵת כָּל-אֶרֶץ כּוּשׁ. יד וְשֵׁם הַנָּהָר הַשְּׁלִישִׁי חִדֶּקֶל, הוּא הַהֹלֵךְ קִדְמַת אַשּׁוּר; וְהַנָּהָר הָרְבִיעִי, הוּא פְרָת.
> 
> 
> 
> — בראשית, ב'
> 

בעוד שהפרת והחידקל הם נהרות שמיקומם ידוע כיום, ושמתמזגים לנהר אחד בעיראק, אין הסכמה על זהותם של הגיחון והפישון.

הפישון מוזכר גם בספר בן סירא (פרק כ"ד פסוק 25), לצד נהר החידקל.

סברות לגבי מיקומו
-----------------

מיקום הפישון שנוי במחלוקת. יוסף בן מתתיהו זיהה אותו עם הגנגס שבהודו, אך לא ברור לאיזה "הודו" הכוונה משום שבתקופתו היה בלבול בין הודו לאתיופיה. רש"י זיהה את הפישון עם הנילוס.

אחת ההשערות היא כי הפישון הוא אחד מיובלי נילוס העטברה-תכזה שבעת העתיקה נקרא בשם "נילוס" או הנילוס הכחול. אלדד הדני מהמאה ה-9 זיהה את הפישון עם אחד מהנהרות שהוזכרו, בנימין מטודלה בן המאה ה-12 זיהה גם הוא את הנהר עם אחד מהנהרות הללו וסביר שהוא התכוון לעטברה. השערה זו היא חלק מהשערה כללית המזהה את הפישון והגיחון עם יובלי הנילוס, הם העטברה-תכזה והנילוס הכחול, ולא בהכרח בסדר זה.

חוקרים אחרים מזהים אותו עם נהרות באזור מסופוטמיה הצפונית (עיראק, איראן וטורקיה של ימינו), ובהם הנהר אראס - הגדול בנהרות הקווקז; או עם הספיד רוד, נהר הנשפך אל הים הכספי (על פי זיהויו של החוקר דייוויד רול).

אזכורים תרבותיים
----------------

העתק של מפת ביאטוס המוצגת כיום במנזר סן-סוור שבצרפת. בחלקה העליון של המפה כיוון מזרח, ולא כיוון צפון כמקובל כיום. בראש המפה גן העדן וממנו יוצאים ארבעה נהרות.
במפות ביאטוס (מפות עולם (מפה מונדי) מסוג אורביס טרארום) המבוססות על המפה אשר צוירה על ידי הנזיר הספרדי ביאטוס מליאבנה בהתבסס על כתבים של הקדוש הנוצרי איזידור מסביליה, כתביו של הגאוגרף תלמי ועל התנ"ך. החל הנוהג לצייר את גן העדן בראש המפה (כאשר כיוון מזרח היה בראש המפה, ותחת גן העדן מוקמה יבשת אסיה) ולמקם את ארבעת הנהרות היוצאים ממנה
ביבשת אסיה בהתאמה, דבר אשר מיקם את כל ארבעת הנהרות באזור עיראק של ימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד סכלבאך, **נהר הפישון נמצא**
* אגרתו של אלדד הדני, באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  קדמוניות היהודים, ספר א', פרק ג'
2. ↑  Philip Mayerson, "A Confusion of Indias: Asian india and African India in the Byzantine Sources", **Journal of the American Oriental Society**, Vol. 113, No. 2 (Apr. - Jun. 1993), pp. 169-174
3. ↑  פירוש רש"י על בראשית, פרק ב', פסוק י"א
4. ↑  Alfons Ritler, "Takkaze" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, מסת"ב 3447062460, p. 823-825
5. ↑  משמעות שם הנהר "תכזה" הוא "נהר" בהתייחס ליאור של המקרא
6. ↑  אברהם עפשטיין, **אלדד הדני - סיפוריו והלכותיו במהדורות שונות על פי כתבי-יד ודפוסים עתיקים עם מבוא והערות בצירוף מאמר על הפלשים ומנהגיהם**, פרסבורג, תרנ"א, עמ' 25 ו-48
7. ↑  בנימין מטודלה, **מסעות בנימין**, הספרייה הלאומית, תשמ"ג
**מערת ונגארד** (באנגלית: **Vanguard Cave**) היא מערת חוף טבעית בצד הדרומי של צוק גיברלטר המהווה חלק מהקומפלקס של מערת גורהם. קומפלקס זה כולל ארבע מערות אשר הוכרזו בשנת 2016 כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, והוא אחד ממקומות ההתיישבות האחרונים של האדם הניאנדרטלי הידועים לחוקרים כיום, כאשר תקופת ההתיישבות הניאנדרטלית בו מתוארכת ל-55,000 עד 28,000 שנים קודם לזמננו.

גובהה של מערת ונגארד הוא 35 מטרים, והיא מכילה 1.7 מטרים של מרבצים. המערה, הממוקמת מטרים ספורים ממערת גורבם (שנחפרה ב-1951), נחפרה לראשונה בשנת 1989.

בחלקה העליון של המערה ניכרים שרידי בור אש לנוכחות האפר והתגובות התרמיות בחול המערה. בתוך בור האש נמצאו שריפות צדפות שרופות ושפע. יחד עם הליבה תועד גם מכלול של פתיתי אבן שחולצו מליבה אחת, מה שאפשר לנו לשחזר את כל תהליך הקישור על ידי צירוף לחתיכות כמו חידה. זה דבר שקשה מאוד למצוא בארכאולוגיה, שכן עיסוקים מתמשכים או תהליכים שונים משנים את המיקום והשימור המקוריים של פריטים רבים, אך המאפיינים של מערת ואנגארד הופכים אותה למקום מיוחד מאוד בו אנו יכולים לחוות יום בחיים של ניאנדרטלי כאילו אנו צופים בתמונה. בחלק האמצעי של רצף מערת ואנגארד, יחד עם שרידי יעלים ואיילים אדומים, נחשפו כמה שברי עצם השייכים ליונקים ימיים. אלה כללו חותם נזיר ים תיכוני (Monachus monachus), עם סימני חיתוך שהופקו בכלי אבן, וכן נוכחות של נפוץ (Delphinus delphis) ו-Dolphins Bottlenose (Tursiops truncatus) יחד עם Seabream. אף על פי ששרידי הדולפינים והדגים אינם מציגים סימני חיתוך, הם נמצאים בהקשר אנתרופי, ללא פעולות של טורפים. הם גם רחוקים מקו החוף, שהיה באותה עת במרחק של יותר מקילומטר אחד מהמערה, ולכן נראה שהובלת בעלי חיים אלה לצריכה היא יותר מובהקת.

בשנת 2008 פורסם שהמערה מספקת עדויות על כך שהדיאטה של ההומו ניאנדרתלנסיס הייתה מגוונת יותר מהתפיסה שרווחה במחקר עד אז. כיום משערים שהדיאטה של ההומו ניאנדרתלסיס כללה גם דגים, רכיכות, וכן בעלי חיים ימיים כמו דולפינים וכלבי ים נזיריים. על אף שבמבט פשוט הדברים נראים כברורים, שכן מערת ונגארד ממוקמת בצמוד לים אלבוראן, החוקרים דווקא מעריכים שבתקופת ההתיישבות הניאנדרטלית, המערה הייתה רחוקה כ-4.5 קילומטרים מהחוף. גובה פני הים הנמוך סייע לאדם הקדמון בכך שחשף איים קטנים בין גיברלטר והחוף של צפון אפריקה, וייתכן שדבר זה הקל עליהם לחצות את מצר גיברלטר בן 14 הקילומטרים (כיום).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערת ונגארד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vanguard Cave and the exploitation of marine resources by Neanderthals, GIBRALTAR NATIONAL MUSEUM
**לואיזה אדלגונדה ויקטוריה גוטשד** (בגרמנית: **Luise Adelgunde Victorie Gottsched**;  
 נולדה בשם **קולמוס** ב-11 באפריל 1713 – 26 ביוני 1762) הייתה משוררת, מחזאית, מסאית ןמתרגמת גרמנייה, ונחשבת לאחת ממייסדות הקומדיה התיאטרלית המודרנית בגרמנית.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה בדנציג (גדנסק), פרוסיה המלכותית. במהלך חייה, נחשבה לאחת האינטלקטואליות המובילות באירופה ואחת הנשים האינטליגנטיות ביותר של זמנה.

היכרותה עם בעלה, המשורר והסופר יוהאן כריסטוף גוטשד, נוצרה כששלחה לו כמה מיצירותיה. הוא התרשם כנראה, והתכתבות ממושכת הובילה בסופו של דבר לנישואים. לאחר נישואיה, המשיכה לואיזה חכתוב ולפרסם והייתה גם עוזרת נאמנה לבעלה בעבודתו הספרותית.

יצירותיה
--------

לואיזה גוטשד כתבה כמה קומדיות פופולריות, שהטובה בהן היא Das Testament, ותרגמה את "Rape of the Lock" מאת אלכסנדר פופ (1744) ויצירות אחרות, אנגליות וצרפתיות. לאחר מותה ערך בעלה את "'Sämtliche kleinere Gedichte" שלה עם זכרונותיה (1763).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיזה גוטשד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברברה בקר-קנטארינו, "ספרות גרמנית של המאה השמונה-עשרה: הנאורות והרגישות" מו"ל: בוידל וברויאר,isbn=9781571132468 1 בנואר 2005, (באנגלית)
2. ↑  אוניברסיטת בראון, ביוגרפיה של ק. גוטשד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276801705171
* BnF: cb12109923x (data)
* GND: 118696734
* ISNI: 0000 0001 1023 0852
* LCCN: n88093628
* NKC: mzk2008473344
* NLP: A30429031
* NTA: 073623547
* SELIBR: 287073
* SUDOC: 029481112
* VIAF: 27096863
* WorldCat: lccn-n88093628

 |
**מערת הפלמ"ח** היא מערה טבעית בקרבת קיבוץ משמר העמק ששימשה לאימוני הפלמ"ח משנת 1941 ועד סיום מלחמת העצמאות בשנת 1948. שופצה בשנת 1989 על ידי חברי משמר העמק, ונפתחה לביקורים על מנת לספר את סיפור המקום ואת סיפורו של הפלמ"ח.

ב-2013 הוצב ליד המערה, פסל של שוקי כהן בשם "מדורות הפלמ"ח". הפסל מורכב משש דמויות מתכת המסמלות את יחידות הפלמ"ח: המסתערבים, הסיירים, החבלנים, הדתיים, הצנחנים והגרמנים. ליד כל דמות יש פסל של מדורה ועליו כתוב: "פלמ"ח".

המקום הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

תקופת הפלמ"ח
------------

המערה נמצאת בחורש סבוך ממערב לקיבוץ, שימשה רועים בדואים, והתגלתה על ידי חברי הקיבוץ לאחר עלייתו לקרקע בסוף 1926. עם הקמת הפלמ"ח ב-1941, נבחרה המערה לאתר אימונים של הפלמ"ח עקב ריחוקה מדרכים ראשיות ומעינם הבוחנת של הבריטים. במקום נערכו אימונים של יחידות מיוחדות כמו המחלקה הערבית (המסתערבים) והמחלקה הגרמנית. כמו כן שימש המקום לכינוסי מפקדים וכנקודת יציאה לפעולות.

לאחר סיום מלחמת העצמאות
-----------------------

לאחר סיום מלחמת העצמאות הוזנחה המערה. ב-1989 שופצה המערה על ידי חברי הקיבוץ שגם מפעילים את המקום. המקום מציע מגוון חוויות הקשורות לשימור מורשת הפלמ"ח כמו הרצאות, תערוכת כלי נשק האופייניים לתקופה, סרטים תיעודיים, וקומזיצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערת הפלמ"ח** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מערת הפלמ"ח
* מערת הפלמ"ח באתר מערת הפלמ"ח
* מערת הפלמ"ח באתר המועצה לשימור אתרים
* הפסל "מדורות הפלמ"ח, באתר local

הערות שוליים
------------

1. ↑  **מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים**, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 64
2. ↑  האתר מופעל על ידי ישע ולאהל'ה עקרון, חברי קיבוץ משמר העמק
במתמטיקה, **זהות קאסיני** היא הזהות:

{\displaystyle F\_{n+1}\cdot F\_{n-1}-F\_{n}^{2}=(-1)^{n}}
כאשר {\displaystyle F\_{k}} הוא האיבר ה-k בסדרת פיבונאצ'י.

לדוגמה 5, 8, 13 הם איברים סמוכים בסדרת פיבונאצ'י, ואכן:

{\displaystyle 13\cdot 5-8^{2}=65-64=1}
הזהות נקראת על שם ג'ובאני דומניקו קאסיני שגילה אותה ב-1680.

הוכחה
-----

ההוכחה הקצרה ביותר לנוסחה נעזרת בחוקי דטרמיננטות:

קל להוכיח באינדוקציה שמתקיים:

{\displaystyle \left[{\begin{matrix}F\_{n+1}&F\_{n}\\F\_{n}&F\_{n-1}\end{matrix}}\right]=\left[{\begin{matrix}1&1\\1&0\end{matrix}}\right]^{n}}
ולכן:

{\displaystyle F\_{n-1}F\_{n+1}-F\_{n}^{2}=\det \left[{\begin{matrix}F\_{n+1}&F\_{n}\\F\_{n}&F\_{n-1}\end{matrix}}\right]=\det \left[{\begin{matrix}1&1\\1&0\end{matrix}}\right]^{n}=\left(\det \left[{\begin{matrix}1&1\\1&0\end{matrix}}\right]\right)^{n}=(-1)^{n}}

הכללות
------

אז'ן שרל קטלן הוכיח ב-1879 את זהות קטלן:

{\displaystyle F\_{n}^{2}-F\_{n+r}F\_{n-r}=(-1)^{n-r}F\_{r}^{2}}
זהות קאסיני מתקבלת ממנה על ידי ההצבה {\displaystyle r=1}.

סטפן ויידה (Steven Vajda) הוכיח שמתקיים:

{\displaystyle F\_{n+i}F\_{n+j}-F\_{n}F\_{n+i+j}=(-1)^{n}F\_{i}F\_{j}}
כאשר מוסכם שלכל n טבעי: {\displaystyle F\_{-n}=(-1)^{n+1}F\_{n}} (הגדרה זו משמרת את נוסחת הנסיגה של מספרי פיבונאצ'י).

זהות קטלן מתקבלת מזהות זו על ידי ההצבה {\displaystyle i=r,j=-r}.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוכחה של זהות קאסיני באתר proofwiki
* הוכחה של זהות קטלן באתר proofwiki
* הוכחה של זהות ויידה באתר proofwiki
"מעגל" הנוצר בעקבות הסבר באמצעות הנחה הנשענת על אותו הסבר
**הסבר מעגלי** או **הצדקה מעגלית** היא קבוצת כשלים לוגיים בה ההנחה עליה נשענת המסקנה זקוקה להוכחה בדיוק כמו המסקנה עצמה. ההסבר המעגלי אינו כשל לוגי פורמלי, אלא פגם פרגמטי בוויכוח. המרכיבים שלו יכולים להיות תקפים מבחינה לוגית, כיוון שבהתאם לטענת אם-אז, אם ההנחה נכונה אז המסקנה חייבת להיות נכונה. אולם כל עוד ניתן תוקף לרישא, לא ניתן להסיק את הסיפא. לכן הסבר מעגלי לרוב נופל בגדר הנחה טעונת הוכחה.

ההסבר המעגלי מתקיימת לרוב בצורה של: "א' נכון כי ב' נכון וב' נכון כי א' נכון". הסבר מעגלי עלול להיות קשה לזיהוי אם מדובר בשרשרת ארוכה של טענות. לדוגמה: "א' נכון כי ב' נכון ; ב' נכון כי ג' נכון ; ג' נכון כי ד' נכון ; ד' נכון כי א' נכון".

דוגמאות
-------

ד"ר דאגלס וולטון השתמש בדוגמה הבאה של הסבר מעגלי מוטעה:

> ולינגטון נמצאת בניו זילנד.  
>  לכן, ולינגטון נמצאת בניו זילנד.
> 
> 

הוא מציין שאף על פי שהטיעון תקף מבחינה לוגית, אין הוא יכול להוכיח כי ולינגטון נמצאת בניו זילנד משום שאין בהנחה ראיות שונות מן המסקנה, ולכן זהו כשל.

חוקרים נוספים מציגים דוגמאות דומות שעלולות יותר להטעות:

אמנם המשפט "כל מה שהוא פחות צפוף מהמים יצוף, כי כל מה שהוא פחות צפוף מהמים יצוף" נשמע מטופש, אבל "כל מה שהוא פחות צפוף מהמים יצוף, כי חפצים כאלה לא שוקעים" עלול להישמע כמו טיעון של ממש.  
**דוגמאות נוספות**:

* "מגיע לי ללכת לישון מאוחר יותר, אז את צריכה לתת לי להישאר בחוץ עד 22:00!"
* "התורה היא אמת, אז אסור לך לפקפק במילתו של ה'"
* "אתה צריך לחסוך מספיק כסף כדי לשלם את החשבונות שלך כל חודש, כי חשבונות צריך לשלם"
* "לגיטימי להרוס רכוש כשכועסים, כי אנשים כועסים נוטים להרוס דברים"
* "יש לו הרבה מה להסתיר, והכחשותיו רק מוכיחות את זה"

סוגי ההסבר המעגלי
-----------------

ישנם מספר כשלי הסבר מעגלי. ביניהם:

* הסתמכות על המסתורין - שבו ההסבר המוצע לתופעה או עובדה הוא שתופעה זו אינה ניתנת להסבר.
* הסבר ריק - בו מוצע הסבר, אך מנגנון הפעולה שלו אינו בעל משמעות ברורה לבד מהיותו "מה שמסביר את התופעה". הסתמכות על מונחים כמו "גורל", "טבע הדברים", או "כך זה קרה" אופיינית לכשל זה.
* השערות מבטלות - בו מגנים על השערה אחת באמצעות העלאת השערה שנייה.
* בורות בלתי-מנוצחת
* הנחה טעונת הוכחה (פטיציו פרינקיפי)
* שאלה מתבקשת
* כשל מעגל קסמים

הערות שוליים
------------

1. ↑  circular reasoning examples, Softschools
**אדמה בקועה** הוא שמה של סדרת הדפסים שיצר מנשה קדישמן בשנת 1983. ההדפסים, המבוססים על עבודה מוקדמת שלו, מציגים דימוי של אדמה צבועה בצבע.

תיאור
-----

בשנת 1970 יצר מנשה קדישמן כמה מיצבים שכללו תצלום גדול ממדים של אדמה יבשה ובה בקעים, שהונח על גבי רצפה, וכן לוחות זכוכית שקופה. הלוחות, מהם נחתכו חתיכות, יצרו "מתח בין קווי ביקוע האדמה על ידי הטבע, לבין קו חיתוך הזכוכית שנעשה בידי האמן". התצלום שבו השתמש האמן היה אחד מתצלומיו של פטר מירום, המתעדים את ייבוש אגם החולה. בשנים 1973-1972 יצר קדישמן גרסת הדפס ראשונה לנושא זה בסדנת "הראל מדפיסים ומוציאים לאור" ובה הודפס תצלום האדמה בטכניקה של דפוס רשת עם חול.

בשנת 1983 יצר 3 סדרות של הדפסים, במהדורה של 125 עותקים כ"א, בסדנת ההדפס ירושלים, המבוססים על תצלום האדמה הבקועה. ההדפסים הופיעו בצבע אדום, שחור ו-כסף. בסדרה זו הועבר הדימוי בעזרת טכניקה של תצריב צילומי. כאן, המיר קדישמן את הזכוכית בצבעי ההדפס השונים, כביטוי של תרבות וכעימות עם הטבע. גרסה נוספת הופיעה בסדרת הדפסים שהודפסו בדפוס רשת בסדנת "Kelpra" בלונדון, אנגליה, ובה הופיעו צורות גאומטריות מעל האדמה, או הדפסים שהבקעים בהם נצבעו בכתמי צבע שונים.

גלריה
-----

* אדמה בקועה, 1972תצלום וזכוכיתגובה 110 ס"מ, רוחב 110 ס"מאדמה בקועה, 1972  
תצלום וזכוכית  
גובה 110 ס"מ, רוחב 110 ס"מ
* אדמה בקועה, 1983הדפס רשתגובה 86 ס"מ, רוחב 70 ס"מאדמה בקועה, 1983  
הדפס רשת  
גובה 86 ס"מ, רוחב 70 ס"מ

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: עומר, מרדכי, **תיקון**, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב-יפו, 1998, עמ' 182.
2. ↑  ראו: עפרת, גדעון, **100 שנות אמנות הדפס בישראל**, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2015, עמ' 187-186.
**אמליה וגה** (בספרדית: **Amelia Vega**; נולדה ב-7 בנובמבר 1984) היא דוגמנית וזמרת דומיניקנית. מיס תבל 2003.

ביוגרפיה
--------

וגה נולדה בסנטיאגו דה לוס קביירוס, לאם טייסת, אשר ייצגה את הרפובליקה הדומיניקנית בתחרות מיס עולם של שנת 1980, ולאב רופא, שעבד בין היתר גם בניו יורק.

היא למדה בבית ספר למשחק ודוגמנות בעירה וב-2003 נבחרה למלכת היופי של הרפובליקה הדומיניקנית, בתחרות מיס תבל 2003 שנערכה באותה שנה בפנמה קטפה את המקום הראשון מבין 71 מתמודדות מרחבי העולם ובנוסף זכתה בפרס על התלבושת הלאומית. במסגרת תפקידה כמיס תבל לקחה חלק בפעילויות צדקה של עמותות שונות.

וגה זכתה בפרס מדליית הכבוד בהמשחקים הפאן-אמריקאיים 2003 ובאותה שנה הנחתה את פסטיבל המוזיקה הלטינית הנערך בארצה.

הופיעה על גבי מגזינים שונים וביניהם קוסמופוליטן והרפרס בזאר ותמונתה הופיעה בקמפיין של חברת הקוסמטיקה "קאוור גירל".

הנחתה את תוכניות המציאות "Voces de América" ו-"Suegras" ששודרו בערוץ טלמונדו ו-"Segunda Oportunidad" ששודרה בטלוויזיה המקסיקנית.

ב-2005 הופיעה וגה בסרט "קובה סיפור אהבה".

וגה הופיעה על כריכת הספר שיצא לאור על ידי "ארגון מיס תבל" הנקרא "יופי אוניברסלי". ב-2010 הוציאה אלבום שירים שאותו הקליטה ובנוסף היא מחזיקה בבעלותה שני בוטיקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמליה וגה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אמליה וגה (באנגלית ובספרדית)
* אמליה וגה, ברשת החברתית פייסבוק

* אמליה וגה, ברשת החברתית טוויטר

* אמליה וגה, ברשת החברתית אינסטגרם
**הסגן של בר כוכבא** או **סגנו של בר כוכבא** הוא ביטוי מקובל, בעברית המודרנית, לתיאור מי שהיה שני בחשיבותו או בהישגיו ושמו לא זכה אף לקורטוב מהפרסום שזכה לו מי שהיה הראשון בתחומו.

במשמעות שונה במקצת, מתאר הביטוי את מי שהיה שותף משני למהלך כלשהו, אך תרומתו נשכחה ובזיכרון ההיסטורי נותר רק מי שנחשב למוביל המהלך. כך למשל בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת התייחס חבר הכנסת איתן כבל להצעת חוק בנושא קצבאות זיקנה בכינוי "החוק של משה שרוני", וכאשר מחו יצחק בן-ישראל וסופה לנדבר על הכינוי, באומרם שהיו שותפים נוספים לחוק, השיב: "מי זוכר את הסגן של בר-כוכבא".

הביטוי משמש בתחומים רבים ומגוונים, בהם צבא, פוליטיקה, משפטים ועוד, אך בתחום הספורט האמירה הפכה לקלישאה והוצמדה למאמנים רבים שהובילו את קבוצותיהם להישג שני בחשיבותו, למשל אברהם גרנט עם צ'לסי בכדורגל וצביקה שרף עם מכבי תל אביב בכדורסל.

ההיגיון של האמירה מושתת על כך שרוב האנשים לא יודעים מי היה הסגן של בר כוכבא, וכך מניחים שיישכח גם שמם של אחרים שהגיעו למקום שני, גם אם ההבדל ביניהם ובין מי שהגיע למקום הראשון היה קטן מאוד. כן יישכח שמם של אנשים שנתפסו כשותפים זוטרים למהלכים היסטוריים.

על פי איגרות שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות במערות מורבעת שבמדבר יהודה, נראה שסגנו של בר-כוכבא היה אדם בשם ישוע בן גלגולא (באחת האיגרות הוא קרוי גם ישוע "ריש המחנה" - כינוי המעיד על תפקידו החשוב). רוב האיגרות שנכתבו על ידי בר-כוכבא מיועדות לאדם זה, ונראה שהוא היה סגנו, או לפחות אדם בעל תפקיד חשוב בהיררכיית המרד - שכן בר כוכבא מבקש ממנו בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו. כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל.

גם בשפות אחרות קיימים ביטויים בעלי משמעות דומה במקצת, למשל: "הניצחון זה לא הדבר החשוב ביותר, זה הדבר היחיד" – אמרה המיוחסת למאמן הפוטבול וינס לומברדי.

באפריל 2015 יצא לאור בהוצאה עצמית ספר בשם "הסגן של בר כוכבא", הדן בגורלם של מספרי 2.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרוטוקול דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 15.7.2008
2. ↑  אילן אבקסיס, **הסגן של בר כוכבא: מספרי 2 בהיסטוריה**, הוצאה עצמית, 2015, באתר אינדיבוק.
**האפיפיור מרינוס השני** (בלטינית: **Marinus II**; נפטר במאי 946) היה האפיפיור מ-30 באוקטובר 942 עד מותו בשנת 946.

ביוגרפיה
--------

מרינוס נולד ברומא, ובטרם הפך לאפיפיור, הוא היה קשור לכנסיית סיריאקוס הקדוש במרחצאות דיוקלטיאנוס. נאמר שהוא נתקל בסנט אולריך בביקורו ברומא ב-909, וכנראה ניבא את מינויו של אולריך בסופו של דבר לבישוף אאוגסבורג.

מרינוס נבחר לכס האפיפיורות ב-30 באוקטובר 942 באמצעות התערבות של אלבריק השני מספולטו, נסיך הרומאים. הוא התרכז בהיבטים מנהליים של האפיפיורות, וביקש לתקן גם אנשי דת חילוניים וגם אנשי דת. הוא הרחיב את מינויו של פרידריך, הארכיבישוף של מיינץ ככומר האפיפיור וממיס דומיניקוס ברחבי גרמניה והאימפריה הפרנקית מרינוס התערב לאחר מכן כאשר הבישוף של קפואה תפס ללא אישור כנסייה שנמסרה לנזירים הבנדיקטינים המקומיים. למעשה, במשך כל תקופת כהונתו, העדיף מרינוס מנזרים שונים, והעניק להם מספר בולות אפיפיוריות.

מרינוס השתלט על הארמון שנבנה על ידי האפיפיור יוחנן השביעי על גבעת הפאלאטיום בהריסות *גיאוס דומאוס*. הוא נפטר במאי 946, ובמקומו נבחר אגפטוס השני.

שגיאת מרינוס / מרטינוס
----------------------

בגלל הדמיון של השמות מרינוס ומרטינוס, האפיפיורים מרינוס הראשון ומרינוס השני קיבלו בחלק מהמקורות, בטעות את השם מרטינוס (ונרשמו אז בהתאמה, כמרטינוס השני ומרטינוס השלישי). וכך, כאשר האפיפיור החדש ב-1281 לקח את השם מרטינוס, הוא הפך למרטינוס הרביעי, כאשר למעשה הוא היה צריך לקחת את השם מרטינוס השני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינוס השני** בוויקישיתוף
* מרינוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mann, pgs. 218-219
2. ↑  Mann, pg. 219
3. ↑  DeCormenin, Louis Marie; Gihon, James L. *A Complete History of the Popes of Rome, from Saint Peter, the First Bishop to Pius the Ninth* (1857), pgs. 290-291
4. ↑  Mann, pg. 221
5. ↑  Mann, pg. 222
6. ↑  Mann, pg. 223

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סטפנוס השמיני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**אגפטוס השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373230605171
* CiNii: DA05957913
* GND: 100953018
* ISNI: 0000 0001 0718 8526
* LCCN: nb2007019942
* NKC: skuk0003929
* VcBA: 495/45976
* VIAF: 311318091
* WorldCat (עם VIAF): 311318091

 |
רבי יוחנן מלוצק
רבי **יוחנן פרלוב** (ז' באב תר"ס, אוגוסט 1900 – כ"א בכסלו תשט"ז, דצמבר 1955) היה האדמו"ר המרכזי של חסידות קרלין לאחר השואה, בנו הצעיר של רבי ישראל מסטולין.

ביוגרפיה
--------

נולד בסטולין בז' באב תר"ס לרבי ישראל מסטולין, נישא בכ' בכסלו תרפ"ב למרגלית בתו של רבי שמעון שלמה מאליק. לאחר נישואיו התגורר בלוצק והנהיג את חסידי קרלין באזור וואהלין. עם התקרבות הגרמנים ללוצק ברח עם אשתו ושתי בנותיו לברית המועצות. במהלך הבריחה, בשהותם בפרונזה, נפטרו אשתו ואחת מבנותיו. לאחר המלחמה שבה נספו ארבעה מאחיו ופטירתו של האח הנוסף, רבי יעקב חיים פרלוב, ללא בנים, הפך רבי יוחנן לאדמו"ר המרכזי של חסידות קרלין סטולין. בכ"ג באייר תש"ו (1946) עלה רבי יוחנן לארץ ישראל והתקבל בהתלהבות על ידי חסידי קרלין סטולין שגרו בארץ ישראל. כעבור שנתיים עבר לארצות הברית.

רבי יוחנן פיתח את החצר והקים מרכזים חדשים וגדולים בארצות הברית ובארץ ישראל. הוא פעל מתוך מטרה לאחד את כל חסידי קרלין שבארץ ישראל לקהילה אחת ללא פילוגים. הוא איחד בין ישיבת "בית אהרן" לישיבת "פאר ישראל" וקראה בשם "בית אהרן וישראל" ואיחד את שלושת בתי הכנסת שהיו בתל אביב, לבית כנסת אחד ברחוב בר כוכבא. בהיותו בארץ ישראל התגורר בחיפה.

מנגד, ביסס את הצעירים לחברה בפני עצמה והורה להם להתפלל בנפרד משאר החסידים. קבוצה זו הייתה הגרעין של החסידות לאחר פטירת רבי יוחנן.

בשנת תשי"ד (1954) ביקר רבי יוחנן בארץ ושהה בה עד לאחר ראש השנה תשט"ו, אז שב לארצות הברית ונפטר שם בכ"א בכסלו תשט"ז (1955). לאחר פטירתו התעורר ויכוח בין החסידים היכן לקוברו, ולבסוף הוחלט לקוברו בארצות הברית על פי גורל. אולם חסידי קרלין שבארץ ישראל לא הסכימו עם ההחלטה וכעבור שנה הועלתה גופתו והובאה לקבורה בבית הקברות בטבריה, צמוד לקברו של רבי מנחם מנדל מויטבסק.

בתו פייגא (נפטרה ט' בכסלו תש"ע) נישאה לעזרא שוחט ולהם נולדו שני בנים ובת: האדמו"רים רבי ברוך מאיר יעקב שוחט האדמו"ר מקרלין-סטולין שממשיך דרכו וממלא מקומו של זקנו בהנהגת החסידות בארץ ובתפוצות, ורבי יוחנן שוחט האדמו"ר מלוצק. בתם רבקה נשואה לרב יעקב ברוך לעדרייך, רבם של חסידי קרלין בארצות הברית.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין בראון, **כספינה מיטלטלת: חסידות קרלין בין עליות למשברים**, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  'הרבי חזר', על המשמר, 31 באוגוסט 1954, עמ' 3
לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה

לדף הקובץתמונה אינטראקטיבית (לחצו להסבר)‏

---

מפת הקרמלין במוסקבה. למידע על מקום לחצו עליו

מבנה האדמיניסטרציה הנשיאותית של נשיא רוסיה
**סגל הקרמלין** הוא השם הלא-רשמי ל**אדמיניסטרציה של נשיא רוסיה** (ברוסית: **Администрация президента России**), או **הסגל הנשיאותי הרוסי**. זהו הגוף הממלכתי האחראי להבטחת פעולותיו והגדרת סדר יומו של נשיא רוסיה. הוא מורכב מצוות העובדים של נשיא רוסיה, העוזרים הנשיאותיים, היועצים, וסגני ראש סגל הקרמלין.

מקום מושבם בבניין הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית לשעבר, בסטאריה פלושצ'ד 4, מוסקבה.

היסטוריה
--------

ב-1991, במהלך כהונתו של בוריס ילצין, הונחו היסודות לסגל הקרמלין, אשר דיווח ישירות לנשיא (מתקופת לנין ועד גורבצ'וב היו עובדי הקרמלין מורכבים מאנשי צוות של המפלגה הקומוניסטית). המשרד החדש כינס תחתיו את הסגל הנשיאותי שהחל לפעול בקיץ 1991 כצוות העבודה של נשיא רוסיה.

מבנה ארגוני
-----------

היחידות החשובות ביותר הפועלות בכפיפות לסגל הנשיאותי הן המועצה לביטחון לאומי, מועצת המדינה, שירות הביטחון הנשיאותי, המינהל הראשי לתוכניות מיוחדות (שאחראי לבניית ואחזקת הבונקרים הנשיאותיים), מינהל הפרוטוקול, מינהל המימון והתקציב, משרד מזכיר העיתונות הנשיאותי.

תחת כהונתו של ולדימיר פוטין מבנה הסגל אורגן מחדש ובוטלו מספר מחלקות בו.

ראו גם
------

* ראש סגל הקרמלין
* דובר הקרמלין
* משרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסגל הנשיאותי של רוסיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הסגל הנשיאותי של רוסיה (באנגלית אמריקאית וברוסית)
* דף האדמיניסטרציה באתר Kremlin.ru
* אודות האדמיניסטרציה הנשיאותית באתר הקרמלין

| **הקרמלין** |
| --- |
| מבנים | ארמון הקרמלין הגדול • ארמון טרם • ארסנל הקרמלין • כנסיית הנחת הגלימה • כנסיית שנים עשר השליחים • מנזר העלייה לשמים • נשקיית הקרמלין • מגדל הפעמונים של איוואן הגדול • קתדרלת הבשורה • קתדרלת העלייה לשמים • קתדרלת המלאך מיכאל • ארמון הסנאט • ארמון הקרמלין הממלכתי • בניין הסגל הנשיאותי של רוסיה | מראה מהאווירמראה מהאוויר |
| החומה | חומת הקרמלין • מגדל ספאסקיה • מגדל טרויצקאיה • מגדל בורוביצקאיה |
| כיכרות וגנים | גן אלכסנדר • קבר החייל האלמוני • כיכר איוואנובסקיה • כיכר הקתדרלות • פעמון הצאר • תותח הצאר • גן טאיניצקי |
| אחזקה ותרבות | המנהל לענייני נשיא רוסיה • פסטיבל מגדל ספאסקאיה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007345850005171
* ISNI: 0000 0004 0619 8986
* LCCN: n94080390
* NKC: ko2015857810
* VIAF: 127997867
* WorldCat: lccn-n94080390

 |
תחנת המבורג האופטבאנהוף עם אגם האלסטר ברקע
**המבורג האופטבאנהוף** (בגרמנית: **Hamburg Hauptbahnhof**) היא תחנת הרכבת המרכזית של המבורג, גרמניה. התחנה נחנכה בשנת 1906 והיא משרתת כ-450 אלף נוסעים מדי יום, מה שהופך אותה לתחנה העמוסה ביותר בגרמניה והשנייה העמוסה ביותר באירופה לאחר הגאר דו נור (תחנת הרכבת הצפונית) בפריז. התחנה ממוקמת במרכז העיר, ברובע המבורג-מיטה, ועוצרות בה רכבות ארוכות טווח מסוג אינטרסיטי אקספרס (ICE), רכבות פרבריות של דויטשה באן, וכן האס באן (רכבת עירונית מהירה) והרכבת התחתית של המבורג.

היסטוריה
--------

שנות ה-70 של המאה ה-19: רכבת עירונית שחיברה בין ארבע תחנות הרכבת של העיר, עומדת בחזית "תחנת ברלין".
טרם פתיחת התחנה היו בהמבורג ארבע תחנות רכבת קטנות ממדים שהיו מפוזרות מסביב למרכז העיר: 

* תחנת ברלין (Berliner Bahnhof) שנחנכה בשנת 1846 על הגדה הימנית של נהר האלבה וממנה יצאו הרכבות לברלין.
* תחנת ליבק (Lübecker Bahnhof) משנת 1865 שממנה יצאו הרכבות לליבק.
* תחנת קלוסטרתור (1866) תחנה סופית עבור קו הרכבת לרובע אלטונה, אשר באותה ימים הייתה עיר נפרדת.
* תחנת פנלו (Venloer Bahnhof) ובהמשך תחנת הנובר (Hannoverscher Bahnhof) אשר ממנה יצאו רכבות להנובר ולפנלו סמוך לגבול הולנד.

בחלקה השני של המאה ה-19 הוקמה רשת רכבות עירוניות אשר נעו ברחובות העיר וחיברו בין כל ארבע תחנות הרכבת.

לאחר שהוחלט בסוף המאה ה-19 שיש צורך בתחנה אחודה וראשית לעיר, נערכה בשנת 1900 תחרות אדריכלים שבה זכו צמד האדריכלים היינריך ריינהארדט וגאורג זיסנגוט. התחנה נבנתה בין השנים 1902 ו-1906 והושפעה בסגנונה מבניין הגאלרי דה מאשין של התערוכה העולמית של פריז שנערכה מספר שנים קודם לכן.

במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע מבנה התחנה קשות מהפצצות בעלות הברית, ולאחר המלחמה שוקם.

התחנה כיום
----------

בתחנה קיימות 8 מסילות במפלס העליון עבור הקו הראשי וכן 2 מסילות המשמשות את האס באן (S-Bahn), בנוסף קיימות 10 מסילות תת-קרקעיות, המחוברות לתחנה באמצעות מעבר תת-קרקעי. מתוך מסילות אלה שתי מסילות משמשות את האס באן והשאר את רשת הרכבת התחתית של העיר. 

שירות הרכבות ארוכות הטווח בתחנה כולל רכבות לברלין, רכבות לפרנקפורט ובהמשך לשטוטגרט ומינכן וכן רכבות לברמן הממשיכות לקלן וחבל הרוהר. בנוסף יוצאות מהתחנה רכבות לקופנהגן בדנמרק.

התחנה אינה תחנת מסוף והרכבות עוברות דרכה בשני הכיוונים. עבור רוב הרכבות הארוכות שמגיעות לעיר מכיוון דרום התחנה אינה משמשת כתחנה סופית, אלא הן ממשיכות לתחנת המבורג-אלטונה.

בשנת 1991 הורחב מבנה התחנה והוקם בו מרכז קניות.

בשנת 2019, לאור העומס הרב על התחנה, הוחלט להרחיבה באופן משמעותי במימון ממשלת גרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המבורג האופטבאנהוף** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המבורג האופטבאנהוף

* אתר האינטרנט הרשמי של המבורג האופטבאנהוף (בשפות מרובות)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295414705171
* GND: 4585700-3
* LCCN: sh85059303
* VIAF: 245409940
* WorldCat: viaf-245409940

 |
**ישיבת אונסדורף** הייתה ישיבה בעיירה Huncovce (Hunsdorf בגרמנית) בהרי סלובקיה.

 הכניסה לבית הכנסת באר שמואל בקריית אונסדורף בירושלים, על שם רבי שמואל רוזנברג
הישיבה עמדה תחת נשיאות הרב שמואל רוזנברג (1825–1918), רבה של אונסדורף.

הישיבה מתוארת על ידי אנו – מוזיאון העם היהודי כשנייה בחשיבותה באירופה אחרי ישיבת פרשבורג.

הישיבה הוכרה כמוסד להשכלה גבוהה על ידי השלטונות ההונגריים וגם על ידי הרפובליקה הצ'כוסלובקית. בשנים 1908–1910 למדו בה 300 תלמידים מכל העולם. כאשר עזב הרב יוסף הורוביץ, ראש הישיבה, את העיר בשנת 1931, נסגרה הישיבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקהילה היהודית של הונקובצ'ה (באנגלית)
* הורוביץ, רבי יוסף יונה (באנגלית)
* הונסדורף/הונקובצ'ה (סלובקיה) (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Jewish Community of Huncovce – dbs.anumuseum.org.il ("The yeshiva was the second most important in Europe, after the Yeshiva of Pressburg.")
2. ↑  The Jewish Community of Huncovce – dbs.anumuseum.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311663705171

 |
**סאבין מוטורה** (ברומנית: Sabin Motora; 1 בדצמבר 1892 - 12 בדצמבר 1970) היה קצין בז'נדרמריה הרומנית בדרגת אלוף-משנה. הוא הופקד על שמירה ופיקוח מחנות המעצר גרוסולובו וופניארקה. הוא נקט בצעדים לפינוי האסירים היהודים מפניארקה לגרוסולובו, שהיה מחנה קרוב יותר לגבול רומניה, בניגוד לצו שהתקבל, להעבירם למזרח, בצעדה כפויה. הוא עשה ככל יכולתו כדי להציל את חייהם של היהודים, למרות העובדה שהוא סיכן את חייו ואת הקריירה הצבאית שלו. בזכות מעשיו הוכר כחסיד אומות העולם.

קורות חיים
----------

סאבין מוטורה נולד בשנת 1892 במאפוזני, רומניה, בן למיחאי ולאונטינה מוטורה. הוא סיים לימודי מסחר. בשנת 1915 בזמן מלחמת העולם הראשונה מונה לקצין בצבא האוסטרו הונגרי. שנתיים לאחר מכן התגייס לצבא רומניה. בשנת 1920 הועבר לז'נדרמריה הרומנית בדרגת סרן, ובין 1934–1937 מונה מוטורה למפקד בלוגוז'.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

באמצע מאי 1943, מוטורה הורד מדרגת קצין קרבי למפקד מחנה מכיוון שסירב למלא פקודה שהייתה מנוגדת למצפונו. מוטורה מונה למפקד מחנה המעצר ואפניארקה שבאוקראינה שם שהו 700 עצורים. מוטורה נהג במגורשים בהגינות רבה, ושיפר את תנאי השהות במחנה. ב-14 באוקטובר 1943 הוחלט על חיסול המחנה בשל קרבתו לחזית המלחמה. בהתאם לצו האסירים אמורים היו להישלח מזרחה אך לאחר מאבק שניהל מוטורה נשלחו 565 אסירים פוליטיים ויהודים, תחת פיקודו למחנה גרוסולובו באוקראינה שהיה קרוב לגבול רומניה. מוטורה התמנה למפקד המחנה והעניק לאסירים היהודיים הקלות שלא התקבלו במחנות אחרים. הם הועסקו בעבודות חקלאות שונות שעבורם קיבלו מצרכי מזון, והורשו לנהל פעילויות תרבות וליצור קשר עם משפחותיהם. במרץ 1944, נקבעה פעולה לחיסול כל האסירים בגטו על ידי המשטרה הגרמנית. אך סאבין מוטורה העניק ליושבי הגטו הגנה. ערב לפני הפעולה המתוכננת, יצא עם שאר האסירים והוביל אותם בהליכה של 35 קילומטרים לבסרביה. הוא דאג לכך שיוכרו כעובדי רומניה בצבא ולא כאסירים פוליטיים. כתוצאה מפעולה זו, הגיעו היהודים למחנה טרגו ז'יו ברומניה, שם הם נשארו עד לשחרורם באוגוסט 1944. סאבין מוטורה הציל את חייהם של כ־608 יהודים בתקופת השואה.

לאחר המלחמה
-----------

כשחזר לרומניה, מוטורה נחקר על ידי כוחות הביטחון, שירות המודיעין הסודי והפיקוח הכללי של הז'נדרמריה, במשך שלושה שבועות. לבסוף, המשיך לשרת בצבא אך כאזרח, ועם פרישתו קיבל פנסיה צבאית. מוטורה נפטר בדצמבר 1970 בגיל 78. רבים מהיהודים שניצלו על ידי מוטורה היגרו לישראל או למדינות אחרות, ואחרים הגיעו לתפקידים שונים, חלקם חשובים מאוד בהנהגה המדינית החדשה ברומניה.

תעודת הכבוד שהוענקה למוטורה מיד ושם

הכרה והנצחה
-----------

ב־3 במרץ 1983 סאבין מוטורה הוכר על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* סאבין מוטורה, באתר "יד ושם" (באנגלית)
* תיק חסידי אומות עולם מספר M.31.2/2394, בארכיון יד ושם

הערות שוליים
------------

1. ↑  **משואה**, ישראל: תל יצחק, 1997
2. ↑  International Commission on the Holocaust in Romania ; president of the commission, Elie Wiesel ; editors, Tuvia Friling, Radu Ioanid, Mihail E. Ionescu. **Final report**, Polirom, 2005
3. ↑  **דפים לחקר תקופת השואה, כרך ז**, המכון לחקר תקופת השואה המשותף לאוניברסיטת חיפה ולבית לוחמי הגטאות, 1993
4. ↑  יעקב גלר, **העמידה הרוחנית של יהודי רומניה בתקופת השואה**, אורות יהדות המגרב, 2003
5. ↑  תאודור לביא, **פנקס הקהילות : רומניה - כרך א'**, יד ושם, 1970
**אמיר פרלמן** (נולד ב-1967) הוא מוזיקאי ומלחין ישראלי, מורה לצ׳י קונג וטאי צ׳י.

חייו
----

אמיר פרלמן נולד בישראל והחל לנגן בגיטרה בגיל 15. בחלק מילדותו גדל אמיר בארצות הברית ובשנות העשרים לחייו בהולנד ובצרפת. החיים במדינות שונות חשפו אותו לסגנונות מגוונים ואף ניכר בלחניו.

עיקר עבודתו כיוצר בתחום מוזיקת העולם. ביצירתו הוא משלב בין סגנונות מגוונים ממזרח ומערב, ובין השפעותיו ניתן למנות סגנונות מוזיקליים כגון: מוזיקה הודית, ים תיכונית, כליזמר, ג'אז ומוזיקה קלאסית מערבית.

כלי הנגינה העיקריים עליהם הוא מנגן הם: גיטרה, בוזוקי ועוד.

בשנת 2007 הקים את ההרכב "אנסמבל שירה חדשה לירושלים".

ארבעת אלבומיו האחרונים יצאו בחברת התקליטים הישראלית "מגדה" מקבוצת האוזן השלישית.

כיוצר דוקומנטרי, סרטו "מעבר למילים", העוסק בניגון המקודש, זכה בפסטיבל עין יהודית בפרס סרט הטלוויזיה הטוב ביותר לשנת 2013.

בנוסף על היותו מוזיקאי ומלחין, אמיר מתמחה ברפואה אינטגרטיבית, צמחי מרפא ותזונה בהתאמה אישית.

כמורה לרפואה סינית אנרגטית ומייסד מדיקל צ׳י קונג ישראל, בית ספר להכשרת מדריכי צ׳י קונג ומורים לטאי צ׳יצ׳ואן, פרלמן מעביר קורסים להכשרת מדריכי צ׳י קונג רפואי, מטפלים בצ'י קונג רפואי ומורים לטאי צ׳י צ׳ואן יאנג סטייל. מדי שנה בחופשת הסמסטר בפברואר אמיר מעביר ריטריט ניי גונג בו ניתן ללמוד ולתרגל את המדיטציות העיקריות מעולם הצ'י קונג.

דיסקוגרפיה
----------

* **רוח מזרחית** – אמיר פרלמן – 1999.
* **שלווה** – אמיר פרלמן עם דג'יוון גספריאן – 2000.
* **שירה חדשה לירושלים** – אמיר פרלמן – 2007.
* **תפילות מעבר למילים** – אמיר פרלמן ואנסמבל שירה חדשה לירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיר פרלמן** בוויקישיתוף
* אמיר פרלמן, ברשת החברתית פייסבוק
* אמיר פרלמן, באתר Discogs (באנגלית)
* ערוץ היוטיוב של אמיר פרלמן בתחום הצ'י קונג והטאי צ'י
* מדיקל צ'י קונג ישראל אתר המוקדש ללימודי צ'י קונג רפואי
* חברת אי בי אר צמחי מרפא EBR
* אמיר פרלמן בכתבה על צ'י קונג בNEWS1
* אמיר פרלמן בכתבה על הניגון המקודש בעקבות הסרט מעבר למילים
* אמיר פרלמן בכתבה על צלילים מרפאים
* אתר אישי של אמיר פרלמן כמוזיקאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדיקל צ׳י קונג ישראל בית הספר להכשרת מדריכי צ׳י קונג וטאי צ׳י
"**נגעת–נסעת**" הוא כלל במשחק השחמט הקובע כי אם השחקן שתורו לשחק נגע באחד מכליו, עליו לבצע מסע עם אותו הכלי, ולאחר עזיבת הכלי התור נגמר. משמעות הכלל היא ששחקן אינו יכול להתחרט על מהלך שהתחיל. כלומר, אם שחקן נוגע באחד מכליו, למשל הרץ, הוא חייב לשחק עם הרץ כל עוד המהלך חוקי. אם נגעת בכלי במכוון, ואסור לך לשחק איתו, הדבר נחשב למהלך לא חוקי. כלל זה מדרבן את השחקנים לחשוב יותר זמן והיטב לפני ביצוע מהלך, ולא לנהוג בפזיזות יתרה, מכיוון שאם יעשו מהלך לא חכם בגלל פזיזותם, המהלך עלול להביא להפסד בחומר, בעמדה, ולעיתים גם בהפסד במשחק.

אבירים טמפלרים משחקים שחמט

תיאור הכלל
----------

כאשר שחקן נוגע באחד מכליו בלי כוונה להזיז אותו, למשל עקב פגיעה עם המרפק, או בעת תנועה אחרת, לא מתייחסים לכלל.

שחקן נוגע באחד מכליו
כאשר שחקן נוגע בכלי אחד ולאחר מכן בכלי אחר, בכוונה להזיזו, הוא מחויב לשחק עם הכלי הראשון שנגע בו. 

כששחקן נוגע באחד מכליו של יריבו הוא חייב להכותו עם אחד מכליו. אם השחקן נוגע בכמה כלים של יריבו, הוא חייב להכות את הכלי הראשון שבו נגע. 

כאשר שחקן נוגע באחד מכליו או באחד מכלי יריבו, ואומר "מסדר", מתוך כוונה שלא ברור באיזו משבצת בלוח הכלי עומד, או שהזווית שבה מסודר הכלי מפריעה לו להתרכז, הוא אינו צריך לשחק עם הכלי או להכות את הכלי של יריבו. 

כאשר שחקן רוצה להצריח הוא חייב לגעת קודם במלכו, ורק לאחר מכן בצריח. אם השחקן נוגע קודם בצריח ורק לאחר מכן במלך, אסור לו להצריח, והוא מחויב לשחק מסע רגיל עם הצריח.

בהשאלה לתחומים אחרים
--------------------

הכלל אומץ גם במשחקים נוספים, למשל בשש בש.

האִמרה "נגעת – נסעת!" הושאלה בתרבות לתיאור מצב בו אחד הצדדים התחייב לבצע משהו, מתוך התחלת עשייתו, ולכן הוא מחויב לסיימו.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוקת השחמט של פיד"ה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד רוט, נגעת-נסעת, באתר nrg‏, 20 ביוני 2007
2. ↑  זיו טרנר, אשתי, אל תתגרי בי סתם. נגעת? - נסעת!, באתר ynet, 5 ביולי 2011
**ניל הצבעים** (שם מדעי: *Indigofera tinctoria*) הוא מין של צמח בעל פרחים ממשפחת הקטניות. הצמח ידוע יותר בשם **אינדיגו**, והיה המקור הראשון לצבע האינדיגו. הצמח מגודל למטרות הפקת הצבע באסיה ובאפריקה זה מאות שנים, ומוצאו המקורי אינו ידוע.

מאפיינים
--------

ניל הצבעים הוא שיח בגובה מטר עד שניים, שעשוי להיות חד-שנתי או רב-שנתי בהתאם לאקלים בו הוא צומח. לצמח עלים אליפטיים המסודרים בצורת נוצה, עם עלה בקצה. הפרחים פרפרניים בגוון ורוד.

הפקת צבע האינדיגו
-----------------

עלי הצמח נקטפים ומותססים במים, עד שהגליקוזיד המצוי בהם, אינדיקן, הופך לאינדיגוטין. לאחר מכן התוצר מעורבב עם בסיס חזק כגון נתרן הידרוקסידי והופך למוצק. את גושי הצבע דוחסים לקעריות ומשם הם עוברים לפס הייצור.

מרד האינדיגו
------------

קטיפת פרח האינדיגו מהצמח, חייבה מלאכה ידנית קשה וסיזיפית, שחייבה כוח אדם רב וזול, על מנת שהגידול ישתלם. בארצות הברית עד מלחמת האזרחים, גודל הצמח במטעים, באמצעות עבודת עבדים, בדומה לקטיף הכותנה. באזורים אחרים בעולם, בעיקר בקולוניות בריטיות ביבשת אסיה, נעשתה קטיפת הפרח באמצעות עובדים קשי יום בשכר זעום. 

מלחמת העצמאות האמריקאית הפחיתה משמעותית את כמות האינדיגו המיובא מאמריקה ופגעה בבעלות הבריטית עליו. לכן, החל מ-1777 פעלו משתלות ניל בריטיות באזורים רבים בהודו ובבנגל. ככל שעלה ערך האינדיגו כצבע בדים כך התפשטו שדות הניל. האיכרים המקומיים שתלו ניל במקום גידולי מזון, ועבדו עבור בעלי המשתלות. את יבול הניל מכרו האיכרים לבעלי המשתלות תמורת 2.5% מערך השוק של היבול. כל איכר לקח הלוואה, ובגלל ההכנסות הזעומות שקיבל, לא יכול היה להחזיר אותה והיא אף הועברה ליורשיו. בעלי המשתלות היו מוגנים על ידי חוק, ויכלו להרוס את בתי האיכרים אם אלו התקוממו. בשנת 1833 נחקק חוק שהתיר לבעלי המשתלות "יד חופשית" בכל הנוגע לניהול משק הניל. 

בשנת 1859 הכריזו האיכרים בבנגל על מרד בפני האימפריה הבריטית, וסירבו לשתול ולטפח את מטעי הניל. המרד היה לא-אלים, אך דוכא ביד קשה ומספר איכרים נטבחו על ידי הבריטים, כעונש על "פשעם". עם זאת, המרד זכה לתמיכה עממית והתפשט ברחבי הודו. בעקבות החשיפה בעיתונות, ידעו הלקוחות באירופה כי "אף תיבת אינדיגו לא הגיעה לאירופה ללא שפיכות דמים" - דבר שתרם לשינוי דעת הקהל לטובת האיכרים. הצלחתו היחסית של המרד הלא-אלים השפיעה רבות על ההתנהגות העתידית של ההודים מול הבריטים - במיוחד על הפילוסופיה של גנדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניל הצבעים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Page:Nil Durpan.djvu/10 - Wikisource, the free online library, en.wikisource.org
סידור ומיפוי של שורות מסיפור המשתמש לפי חשיבות
**סיפור משתמש** (באנגלית: **User Story**) הוא מונח מתחום חוויית המשתמש, המשמש כאמצעי לתיעוד דרישות בפרויקט תוכנה. הסיפור כולל תיאור לא פורמלי של המוצר הרצוי, של הדרישות השונות ממנו ושל השימוש העתידי שלו, בשפה טבעית. סיפור המשתמש הוא שלב ראשוני בתהליך יצירת המוצר, המשמש את מנהל המוצר, את מפתח התוכנה ואת הבודק בעבודתם.

שיטת עבודה זו מיוחסת לקנט בק, והיא נועדה לאפשר למפתחי המוצר להבין את האופן שבו משתמש הקצה ישתמש בו. הסיפור מציג את חוויית השימוש במוצר מזווית הראיה של משתמש הקצה כדי למקד את מפתחי המוצר במציאת פתרונות שיאפשרו למשתמשים להשתמש בו בצורה נוחה.

יצירת סיפור משתמש היא שלב במחקר שנעשה כחלק מההכנות המקדימות לעבודה על מוצר תוכנה. המחקר מתבצע באמצעות ראיונות, תצפיות ושאלונים למשתמשי הקצה. לעיתים נעשה גם שימוש בקבוצות מיקוד. הנחת העבודה היא שמענה על צרכים אמיתיים של לקוחות יגדיל את הצלחת המוצר בשוק.

מבנה
----

סיפור משתמש כתוב בצורה תבניתית ומכיל משפטים הכתובים בצורה המתאימה לתבנית המוצגת מטה. מכל שורה בסיפור נגזרת בשלב מאוחר יותר משימה שעליה צוות התוכנה יעבוד בשלב הפיתוח.

תבנית שורה בסיפור משתמש בעברית:

`כ-<תפקיד> ארצה להיות מסוגל <יכולת> כדי <מטרה>`

תבנית זהה באנגלית:

`As a <role> I can <capability>, so that <receive benefit>`

כל משפט בסיפור המשתמש מציג שימוש יחיד ונקודתי במוצר. התפקיד מציג את הדמות העושה שימוש במוצר. הוא נבחר מתוך רשימה מוגבלת של תפקידים, על מנת למקד את סיפור המשתמש בתרחישי השימוש המרכזיים. היכולת מגדירה את הפעולה שהמשתמש רוצה להיות מסוגל לבצע, או מתארת את היכולת שהוא רוצה שהתוכנית תקנה לו. המטרה מציגה את הסיבה שבגינה דרושה היכולת.

### דוגמאות

* כמשתמש אפליקציית תשלום, ארצה להיות מסוגל לשלוח כסף לאדם, כדי להעביר לו תשלום על שירות.
* כנהג ברכב אוטונומי, ארצה להיות מסוגל ללחוץ על הבלמים בעצמי, כדי להצליח לשלוט על הרכב בעתות חירום.
* כקונה באתר לרכישת בגדים, ארצה לבחור מוצרים בדפים השונים ולהוסיף אותם לסל הקניות שלי, כך שישמרו לי עד לסיכום הרכישה שאבצע בסוף התהליך.
* כמשתמש בכספומט, ארצה להקליד את סכום המשיכה הרצוי, ולקבל מהכספומט שטרות בסכום המדויק, כך שאוכל לחסוך את פעולת ההמתנה בתור בבנק לצורך משיכת כסף.
* כמשתמש בשעון חכם, ארצה שהשעון יבחר בעבורי שירים שמתאימים לקצב הדופק שלי, כדי שאזכה בחווית שמיעה מותאמת לפעילות שאני מבצע.

ראו גם
------

* פיתוח תוכנה זריז
* Scrum
* בדיקות במתודולוגיה זריזה עם סיפורים עסקיים
* בדיקות תוכנה

הערות שוליים
------------

1. ↑  על תרחישים, מקרי שימוש וסיפורי משתמשים, באתר תכנית לימודי UX ביחידה ללימודי חוץ ולימודי המשך באוניברסיטת חיפה, ‏2018-12-26
2. 1 2 3  Atlassian, User Stories | Examples and Template, Atlassian (באנגלית)
3. ↑  Agile Story Essentials
4. ↑  What is User Story?, www.visual-paradigm.com
5. ↑  User Story Templates in Agile, Agile Alliance |, ‏2015-12-17 (ב־American English)
**מרינוס יוהנס "מרקו" קרון** (בהולנדית: **Marinus Johannes "Marco" Kroon**; נולד ב-15 ביולי 1970) הוא מאיור בכוחות המיוחדים של צבא הולנד, אשר עוטר בדרגת אביר במסדר הצבאי של וילם על אומץ ליבו במהלך מלחמת אפגניסטן. המסדר הצבאי של וילם הוא העיטור הצבאי הבכיר ביותר בהולנד. קרון הוא החייל הראשון שזכה בעיטור מזה למעלה מחצי מאה, והוא אחד מארבעת האבירים היחידים של המסדר החיים כיום.

ביוגרפיה
--------

קרון נולד בדן בוס ב-15 ביולי 1970. ב-1989, לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בעיר הוא התגייס לחיל הנחתים המלכותי. ב-1991 הוא השתתף במבצע סיפוק נוחות אשר נועד להעניק סיוע המוניטרי למורדים הכורדים בצפון עיראק. לאחר מכן הוא הוצב במשך שנה בארובה - טריטוריה הולנדית בים הקריבי. ב-1993 הוא נשלח לקמבודיה כחלק מכוח הסיוע של האו"ם.

לאחר שובו מקמבודיה עבר קרון מהנחתים לצבא. הוא החל ללמוד בבית הספר הצבאי המלכותי. לאחר סיום לימודיו הוצב כמפקד חוליה ברגימנט השריון ה-17 ויחד עמו נשלח להשתתף במלחמת בוסניה. ב-1998 הוא הוצב בקורפוס הקומנדו - הכוחות המיוחדים ההולנדיים. בשנת 2000 הוא חזר לבוסניה בתפקיד משקיף. לאחר משימה זו חזר להולנד ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית, ולאחר סיום לימודיו יצא לבוסניה בפעם השלישית כחלק מכוח הייצוב. ב-2004 הוא נשלח שוב לעיראק כמפקד מחלקה בגדוד הקומנדו ה-108.

בין השנים 2005–2007 הוא הוצב באפגניסטן כחלק מכוח המשימה באורוזגאן. הוא התבלט באומץ ליבו במהלך הקרבות כנגד לוחמי הטליבאן. מפקדיו המליצו להעניק לו תואר אביר במסדר הצבאי של וילם.

לאחר שחזר להולנד, הפך קרון לקצין מטה בכוחות הקומנדו. ב-2012 הוא מונה למפקד פלוגה ברגימנט חיל הרגלים הממוכן ה-17 (הנסיכה איירינה) - רגימנט השממש כמשמר המלכותי של מלך הולנד. העיטור הצבאי הבכיר ביותר בהולנד. עיטור זה לא הוענק בהולנד מיותר מ-50 שנה. משרד ההגנה ההולנדי הורה להקים ועדת חקירה שתבחן האם קרון ראוי לקבל את העיטור. כעבור שלוש שנים, המליצה הוועדה להעניק לקרון את העיטור. ב-29 במאי 2009 העניקה המלכה ביאטריקס לקרון את העיטור.

גם לאחר שהפך לגיבור לאומי, קרון המשיך להתגורר בדן בוס, עיר ילדותו. פרט לעבודתו בצבא, הוא ניהל בית קפה בעיר יחד עם בת-זוגו. בינואר 2010 נפתחה חקירה כנגד בני הזוג בידי המשטרה הצבאית המלכותית בטענה שהחזיקו נשק וסמים לא חוקיים בבית הקפה שלהם. גורמים שונים בעיתונות ובמשטרה הצבאית טענו כי יש לשלול מקרון את העיטור שלו. קרון הכחיש את כל ההאשמות נגדו, והודיע כי יוותר מרצונו על העיטור אם יימצא אשם. ב-29 בנובמבר של אותה שנה נפתח כנגדו משפט צבאי בארנהם. ב-22 באפריל 2011 קבע בית המשפט כי קרון אשם בהחזקת נשק לא-חוקי, אולם זיכה אותו מהאישום באחזקת סמים קשים. בית המשפט קבע כי הוא ישלם קנס של 750 אירו וירצה 80 שעות עבודות שירות. בית המשפט קבע כי קרון לא יסולק מהצבא ואין לשלול ממנו את העיטור שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו קרון** בוויקישיתוף
* NRC article Marco Kroon
* Hoge onderscheiding voor bijzondere acties, RTL Nieuws, 2 February 2009
* Kenniscentrum SO opgericht in 1997
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9604 0041
* NTA: 321963520
* VIAF: 290904081
* WorldCat: viaf-290904081

 |
**Durchlauchtster Leopold** (בעברית: לאופולד המהולל), רי"ב 173א, היא קנטטה חילונית שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא הלחין אותה בהיותו בעיר קטן וביצע אותה ב-10 בדצמבר 1722, לכבוד יום הולדתו ה-28 של פטרונו, לאופולד נסיך אנהלט-קטן. ביצוע כזה לכבוד אדם מסוים נקרא גם "סרנדה".

רקע והיסטוריה
-------------

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר מוזיקה בסגנון חופשי יותר כגון הקונצ'רטי הברנדנבורגיים. המוזיקה לרוב הקנטטות שלו מתקופה זו אבדה, למעט שלוש: רי"ב 202, רי"ב 134א והנוכחית, שכולן נכתבו לביצוע לא כנסייתי. ב-1723 עבר ללייפציג וניהל בית ספר למוזיקה, וכן היה אחראי למוזיקה בכמה כנסיות בעיר.

מועד ההלחנה אינו ידוע ומועד הביצוע שנוי במחלוקת; אלפרד דירר סבור שהיה זה בשנת 1717, לרגל אותו אירוע.
הלברית נכתבה על ידי משורר לא ידוע, ועוסקת בתהילתו של הנסיך.

בשנת 1724, כשכבר עבד בלייפציג, חיבר באך טקסט חדש לשישה מחלקי הקנטטה, 1-5 ו-8, ויצר את הקנטטה רי"ב 173. ב-1725 שיבץ את החלק השביעי כחלק השני של קנטטה מספר 175.

מבנה והרכב מוזיקלי
------------------

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני סופרן ובס בליווי חליל טרברסו, בסון, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו שמורכב מויולונה ומצ'מבלו. הקנטטה מורכבת משמונה חלקים של אריה ורצ'יטטיב. החלק האחרון מסומן לביצוע בידי מקהלה, אך כנראה שזה שינוי מאוחר ובמקור בוצע אף הוא על ידי הסולנים.

1. רצ'יטטיב לסופרן: *Durchlauchtster Leopold*
2. אריה לסופרן: *Güldner Sonnen frohe Stunden*
3. אריה לבס: *Leopolds Vortrefflichkeiten*
4. אריה לסופרן ולבס: *Unter seinem Purpursaum*
5. רצ'יטטיב לסופרן ולבס: *Durchlauchtigster, den Anhalt Vater nennt*
6. אריה לסופרן: *So schau dies holden Tages Licht*
7. אריה לבס: *Dein Name gleich der Sonnen geh*
8. מקהלה (סופרן ובס): *Nimm auch, großer Fürst, uns auf*

הקלטות
------

היצירה לא מבוצעת רבות, והוקלטה פעמים ספורות בלבד, בעיקר כחלק מפרויקטים של הקלטת הקנטטות כולן. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את גוסטב ליאונהארדט (ב-1995), טון קופמן (ב-1998) ומסאקי סוזוקי (ב-2012).

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Durchlauchtster Leopold, רי"ב 173א" באתר מיוזיק בריינז
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
2. 1 2  Julian Mincham
3. ↑  חלקי הקנטטה ושילובם בקנטטות אחרות
4. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576984805171
* BNE: XX4620628
* BnF: cb140152569 (data)
* LCCN: nr98037201
* MusicBrainz work: 7c4247ce-4dbd-45bf-a18e-28829cad0c3e
* VIAF: 185945996
* WorldCat (עם VIAF): 185945996

 |