recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מארק ונדרלו** (בהולנדית: **Mark Vanderloo**; נולד ב-24 באפריל 1968) הוא דוגמן ושחקן הולנדי.

ביוגרפיה
--------

ונדרלו נולד בדרום הולנד, ובגיל 22 החל ללמוד היסטוריה באוניברסיטת אמסטרדם. הוא התגלה כדוגמן לאחר שהתלווה לצילומים עם חברתו הדוגמנית, והפך לדוגמן הראשי של הוגו בוס במודעות פרסום בצבעי שחור לבן ובשלטי חוצות. הוא צעד על מסלולי תצוגות בבירות אופנה ברחבי העולם, כדוגמן הוא גם הופיע בין היתר בתוכנית "בית הסגנון" בהנחיית סינדי קרופורד ובטקסים של פרסי אופנה כמו "VH1 Fashion Awards" שם נבחר לדוגמן השנה ו-"MTV Fashionably Loud", בנוסף הוא עבד בין היתר עבור ולנטינו ובננה ריפבליק. ב-1998 הופיע בסרט "סלבריטי" לצד לאונרדו דיקפריו.

בשנת 2002 הופיע בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה הספרדית "Javier ya no vive solo". 

מראה פניו וגופו היוו את הבסיס לדמותו של המפקד שפרד בסדרת משחקי הווידאו Mass Effect, ב-2008 התארח בעונה ה-11 של התוכנית "הטופ מודל הבאה".

קישורים חיצוניים
----------------

* מארק ונדרלו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* Mark Vanderloo: Sexiest Model. *People*. November 16, 1998
* Mark Vanderloo by Mario Sorrenti for Hugo Boss Black Fall 2011 Campaign. *The Fashionisto*, 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mark Vanderloo, The Fashion eZine - Supermodels
2. ↑  '70s Live at VH1 Fashion Awards
**פול וינקלר** (בצרפתית: **Paul Winkler**;‏7 ביולי 1898, בודפשט - 23 בספטמבר 1982, מלאן) היה עיתונאי ומוציא לאור צרפתי ממוצא יהודי.

ביוגרפיה
--------

פול וינלר נולד בבודפשט. משפחתו עברה לאוסטרו-הונגריה מאזור אלזס בעקבות סיפוחו לגרמניה. בשנת 1920 וינקלר נסע להולנד ולמד באוניברסיטת אמסטרדם. בהמשך הוא עבר לפריז בה החל לעבוד בעיתונאות והתאזרח.

וינקלר הקים סוכנות חדשות והוצאה לאור Opera Mundi בשנת 1928. היא זכתה לפופולריות גדולה לאחר תחילת הוצאה לאור של מגזין Le Journal de Mickey באוקטובר 1934. הירחון היה מבוסס על דמויות דיסני. הוא יוצא לאור גם כיום במסגרת הוצאה שבועיות של 60 דפים בכל מהדורה. בנוסף וינקלר החל להוציא חוברות קומיקס נוספות.

בשנת 1938 וינקלר הקים ירחון לנשים Confidences שבשנת 1939 הופץ במיליון העתקים. הוא נסגר בשנת 1986.

בתחילת מלחמת העולם השנייה וינקלר עם משפחתו נמלטו לארצות הברית. בשנת 1943 הוא פרסם ספר The Thousand Year Conspiracy, Secret Germany Behind the Mask. ביחד עם אשתו הוא כתב ספר נוסף Paris Underground שעל בסיסו בשנת 1945 צולם סרט.

לאחר סיום המלחמה וינקלר חזר לצרפת והצליח לקבל בחזרה את רכושו. הוא הקים מחדש את Opera Mundi והתחיל מחדש בהוצאות קומיקס. בשנת 1952 Le Journal de Mickey היה מופץ ב-600 אלף העתקים. הוא היה מופץ מחוץ לצרפת במדינות דוברות צרפתית.

וינקלר הקים הוצאה לאור שהתמחה בביוגרפיות של דמויות פוליטיות.

בשנת 1970 הוא ניסה לחדש דמות של "פרופסור נימבוס" שנוצרה בשנת 1934 על ידי אנדרה דה, אך היא לא הצליחה לשחזר את ההצלחה שהייתה לה בשנות ה-30.

בשנת 1997 לפול וינקלר הוענק תואר "אגדות דיסני".

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה (באנגלית)
* ביוגרפיה (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb109295805 (data)
* GND: 1048376230
* ISNI: 0000 0000 7976 5145
* LCCN: nb2015001629
* NKC: xx0206199
* SUDOC: 075664542
* VIAF: 265364546
* WorldCat: lccn-nb2015001629

 |
אבנעזר סקרוג', דמות מתוך הנובלה מזמור חג המולד של צ'ארלס דיקנס, במצנפת שינה מחודדת. איור מאת ג'ון ליץ'
כיפה אדומה והזאב, במצנפת שינה עגולה מכווצת בשוליה על ידי סרט. תחריט מאת גוסטב דורה
**מצנפת שינה** היא כובע בד רך, ללא תיתורה, הנחבש כבגד שינה, לרוב יחד עם פיג'מה או כתונת לילה. מצנפת השינה נועדה לחמם, והייתה מקובלת בצפון אירופה טרם היות ההסקה המרכזית, כאשר הבתים היו קרים בלילות. שימוש נוסף של המצנפת הוא הגנה על התסרוקת.

כובעי השינה של הנשים היו בדרך כלל פיסת בד ארוכה כרוכה סביב הראש, או כובע בד רך ועגול ששוליו מכווצים. מצנפות השינה של הגברים היו מחודדות, לרוב עם קצה מוארך שבראשו פונפון, אשר שימש כצעיף לחימום הצוואר אך לא היה ארוך כצעיף כדי למנוע סכנת חנק בעת השינה.

בימי טייברן וכלא ניוגייט בהיסטוריית ההוצאות להורג בתלייה בבריטניה, המצנפת ששימשה להסתרת יסורי האסירים הייתה לרוב מצנפת שינה אשר הסוהרים סיפקו לאסירים שיכלו להרשות זאת לעצמם. לאחר שהאסיר סיים להתפלל, התליין משך את המצנפת על פניו של האסיר. נשים בחרו בחלק מהמקרים במצנפת עם רעלה. מסביבות 1850 הרשויות סיפקו מצנפת פשתן לבנה כחלק מתהליך ההוצאה להורג.

כיום כמעט ואין שימוש במצנפות שינה ליעדן המקורי , אולם הן מוצגות תדיר בסרטי אנימציה (ולעיתים בסרטים אחרים), כחלק מבגדי השינה של הדמויות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצנפת שינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Men's Classic Pajamas, Slippers, & Robes (Dressing Gowns) | Gentleman's Gazette, ‏2021-11-28 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  The history of judicial hanging in Britain 1735 - 1964, באתר Capitalpunishmentuk.org

איור מאת רנדולף קלדקוט, לשיר הערש "זהו הבית שג'ק בנה" (השיר דומה בנושא ובפורמט לחד גדיא), מתוך The complete collection of pictures & songs ‏ (1887). האיור מתאר את הכומר שזה עתה התעורר בשל קריאת התרנגול, עודו לבוש כתונת לילה ומצנפת שינה
**מיטיה לוטריץ'** (בסלובנית: **Mitja Lotrič**; נולד ב-3 בספטמבר 1994 בסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת בני סכנין מליגת העל הישראלית ובנבחרת סלובניה.

קריירת מועדונים
---------------

לוטריץ' שיחק בקבוצות נ.ד. מורה 05, קופר, רודאר ולניה ונ.ק. צליה בליגת העל הסלובנית, ובקבוצת פאפוס בליגת העל הקפריסאית.

ב-4 באוקטובר 2020 חתם לוטריץ' בווירצבורגר קיקרז מהבונדסליגה השנייה. ב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 להולשטיין קיל במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2020/2021. במשך תקופתו במועדון ערך לוטריץ' 24 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים. בתום עונת 2020/2021, בה ירדה וירצבורגר קיקרז לליגה הגרמנית השלישית, הושאל לוטריץ' למשך עונה לנ.ש. מורה מליגת העל הסלובנית, במדיה ערך 21 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.

ב-25 ביוני 2022 חתם לוטריץ' בבני סכנין מליגת העל הישראלית, אך שוחרר עוד בטרם התחילה העונה.

בפברואר 2023

קריירה בינלאומית
----------------

ב-10 בינואר 2017 ערך לוטריץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ערב הסעודית במשחק ידידות.

תארים
-----

קופר
* הגביע הסלובני (1): 2014/2015
* הסופר קאפ הסלובני (1): 2015

נ.ק. צליה
* אליפות סלובניה (1): 2019/2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיטיה לוטריץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  רכש ראשון: בני סכנין החתימה קשר סלובני באתר ערוץ הספורט, 25 ביוני 2022 (בעברית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 5970167025409253390003
* WorldCat (עם VIAF): 5970167025409253390003

 |
דיוקנו של פרנצ'סקו אריצו מעשה ידי ברנרדו סטרוצי, שנת 1631 לערך.
אנדרטה לזכרו של אריצו, בכנסיית סן מרטינו.
**פרנצ'סקו אריצו** (באיטלקית: **Francesco Erizzo**; ‏ 18 בפברואר 1566 - 3 בינואר 1646) היה הדוכס ה-98 של ונציה. אריצו כיהן כדוג'ה מאז בחירתו ב-10 באפריל 1631 ועד פטירתו.

קורות חיים
----------

פרנצ'סקו אריצו נולד בוונציה למשפחת אריצו - משפחת אצולה אמידה (אך לא עשירה). אריצו כיהן במספר משרות ציבוריות ובהן שגריר לה סרניסימה בחצר פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובחצר האפיפיור אורבנוס השמיני, וכן כפרוודיטורה.

אריצו לא נשא אישה.

אריצו נבחר לתפקיד הדוג'ה ב-10 באפריל 1631, עת השתוללה בוונציה המגפה השחורה האיטלקית, אשר גרמה למותם של כשליש מאוכלוסיית העיר (כ-45,000 נפטרים), ואף את קודמו לתפקיד - הדוג'ה ניקולו קונטאריני.

אריצו נבחר ברוב של 40 קולות למול 1 (היחיד שהתנגד לבחירתו היה רנייר זן, יריבו של הדוג'ה ג'ובאני קורנארו הראשון).

בשל המגפה לא לוותה בחירתו של אריצו בפסטיבלים כמקובל. המגפה הסתיימה ב-1631 ואריצו לקח על עצמו את נדרו של קודמו - קונטאריני להקים כנסייה המוקדשת למרים, אם ישו, על מנת שהמגפה תיפסק. עם סיום המגפה, הורה אריצו על בניית הכנסייה, שנקראה סנטה מריה דלה סאלוטה, וכן הורה על חג שיחגג ב-21 בנובמבר ויקרא "חג המדונה של הבריאות" (**Festa della Madonna della Salute**) במסגרתו תערך תהלוכה של נכבדי העיר מבזיליקת סן מרקו לעבר הכנסייה שברובע דורסודורו לאות תודה על ההצלה מהמגפה. מסורת זו נמשכת עד ימינו.

שנות ה-30 של המאה ה-17 היו תקופה של שלווה בוונציה, ובשנת 1637 נפתח התיאטרו סן קאסיאנו - בית האופרה הראשון של העיר. בשנת 1640 נפתח בית אופרה נוסף - התיאטרו סן מויזה. שנות השלום נפסקו עם פרוץ מלחמות קאסטרו - בין דוכסות פרמה למדינת האפיפיור. ונציה כרתה ברית עם פרמה ולחמה לצידה כנגד מדינת האפיפיור על השליטה בעיר קאסטרו. הסכם השלום נחתם בשנת 1644 לאחר ניצחונן של ונציה ופרמה.

בספטמבר 1644 אבירי מלטה תקפו ספינה טורקית ובה עולי רגל מוסלמים בדרכם למכה. האבירים ביקשו מקלט בהרקליון (שאז נקראה קאנדיה) בכרתים, שהייתה אז בשליטת ונציה. בתגובה, הסולטאן העות'מאני איברהים הראשון האשים את ונציה ותקף את כרתים. אריצו פנה לסנאט של ונציה וביקש כי ימנו אותו למפקד הצבא. הסנאט הסכים על אף התנגדותו של ג'ובאני פזארו (לימים הדוג'ה). אריצו אסף צי גדול במטרה לתקוף את הטורקים, אולם נפטר חודש לאחר מינויו, ב-3 בינואר 1646, בהיותו בן 79.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנצ'סקו אריצו** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקולו קונטאריני** | **דוכסי ונציה** 1631–1646 | **הבא**:**פרנצ'סקו מולין** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012120619
* SNAC: w6xw8ntt
* SUDOC: 202367878
* VIAF: 170744186
* WorldCat: viaf-170744186

 |
**הקולוסוס מתעורר** (באנגלית: **The Colossus Rises**) הוא ספר פנטזיה מאת פיטר לרנג'יס, הראשון בסדרה "**שבעת הפלאים**". הספר יצא באנגלית בפברואר 2013 ותרגום שלו לעברית יצא בהוצאת ידיעות ספרים ב-2014. בשיאו העפיל למקום הרביעי ברשימה השבועית של רבי המכר בקטגוריית נוער של הניו יורק טיימס. במהלך 2013 נמכרו מעל 227 אלף עותקים מהספר בארצות הברית.

תקציר העלילה
------------

העלילה מסופרת בגוף ראשון, ממבטו של ג'ק, נער בן 13. לאחר שג'ק נפגע מאוטו ליד בית ספרו הוא מתעורר במקום שנקרא מוסד קראי. הוא מגלה שיש לו גן מיוחד שנקרא G7W (ג'י 7 דבליו), ושהגן מקנה לו יכולות פיזיות ומוחיות מוגברות, אבל עם זאת, הגן יהרוג אותו בעוד חצי שנה. אלא אם הוא ועוד שלושה נערים כמוהו, מרקו, קאס ואלי, ימצאו ויאחדו את שבעת הלוקולי שאבדו עם טביעתה של אטלנטיס. הארבעה לומדים אודות משפחת המלוכה של אטלנטיס בכלל ועל שני הנסיכים, קראי ומסארים, בפרט. הם יוצאים למסע טיפוס באזור המוסד שם הם נאבקים עם יצור שמופיע בחלומותיהם באופן קבוע. מרקו מצליח להביס את היצור אך נופל ללוע הר הגעש ונעלם. לאחר כמה ימים שלושת הנערים הנותרים יוצאים למסע אל תוך הר הגעש בחיפוש אחר מידע, טורקין ושני שומרים נוספים נכלאים במלכודת בתוך ההר ושלושת הנערים ממשיכים בחיפוש. הם ניצלים ממלכודות ומגיעים פצועים קשה אל מפל ובריכה, הם מוצאים את מרקו שוכב ליד הבריכה אך בחיים, הם מגלים שהמים יכולים לרפא אנשים. הם מוצאים פתח אל העבר ומשחררים גריפון, לאחר שמבינים מה הן עשו הם חוזרים למוסד ושם מגלים שהגריפון תוקף את המוסד. לאחר שחטף את קאס, הם נוסעים בעקבות הגריפון ליוון יחד עם טורקין בחיפוש אחריו, ובניסיון למצוא את הלוקולוס הראשון שככל הנראה חבוי בקולוסוס מרודוס. ביוון הם נאלצים להילחם בכת שמקדשת את מסארים, האח השני באטלנטיס, ובגריפון. הם מצליחים להביס את הגריפון ואת הכת, הם חוזרים למוסד, אך חוזרים ללא מרקו והלוקולוס מסיבה מסתורית.

דמויות
------

* **ג'ק** - נער בן 13. נושא את גן ה G7W, מכונה במוסד קראי מר חייט, כיוון שהוא מחזיק את הצוות שלו ביחד ומחבר ביניהם.
* **אלי** - נערה שנושאת את גן ה G7W, בעלת כישרון למחשבים וסייבר. מכונה במוסד קראי אשת המכשירים, כיוון שהיא פועלת בקלות עם מכשירים אלקטרוניים.
* **קאס** - נער שנושא את גן ה G7W, בעל זיכרון צילומי. מכונה במוסד קראי מר שיט כיוון שיש לו יכולות ניווט בלתי רגילות.
* **מרקו** - נער שנושא את גן ה G7W, מכונה איש השרירים כיוון שיש לו יכולות פיזיות מוגברות.

### דמויות משניות

* **פרופסור ביגאד** - המנהל של המחקר הגנטי במוסד קראי, מנסה לעזור כמה שאפשר לארבעת הנערים
* **האח דימטיריוס** - מנהיג המקדש של מסארי .
* **טורקין (אדום הזקן)** - אדם ממורמר ועצלן, אבל קשוח וחזק, עם אוצר מילים קטן למדי, שנשלח למשימות עם הנערים. והוא נוטה להסתבך בצרות.

ראו גם
------

* הקולוסוס מרודוס

לקריאה נוספת
------------

* פיטר לרנג'יס, **הקולוסוס מתעורר**, ידיעות ספרים, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* סקירה של הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  BEST SELLERS> CHILDRENS MIDDLE GRADE, באתר ניו יורק טיימס, 3 במרץ 2013
2. ↑  For Children’s Books in 2013, Divergent Led the Pack, אתר publishersweekly.com
**מתאוס לאונרדו סאלס קרדוסו** (בפורטוגזית: **Matheus Leonardo Sales Cardoso**) או בקיצור, מתאוסיניו (**Matheusinho**) (נולד ב-11 בפברואר 1998 בבלו הוריזונטה) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באמריקה מיניירו.

קריירה
------

מתאוסיניו נולד בבלו הוריזונטה שבמינאס ז'ראיס והצטרף למחלקת הנוער של אמריקה מיניירו ב-2011, בגיל 13. הוא ערך את הופעת הבכורה בבוגרים של הקבוצה ב-19 במרץ 2016, ונכנס כמחליף במחצית השנייה תחת המאמן טיאגו לואיס בהפסד חוץ 0–2 מול טומבנס. באותה העונה, קבוצתו אמריקה מיניירו זכתה באליפות ליגת המשנה הברזילאית ועלתה לליגת העל הברזילאית. מתאוסיניו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ב-2 ביוני 2016 בעודו בן 18. עם השנים, קבוצתו עלתה וירדה בליגות הברזילאיות והקשר זכה ברוב המשחקים בחולצת ההרכב והפך לבורג משמעותי במועדון.

בקיץ 2020 מאחר שנותרה לו עוד עונה אחת בחוזה בקבוצתו, אמריקה מיניירו איפשרה למתאוסיניו לחפש לו קבוצה חדשה וכך גם תוכל להרוויח עליו כסף, לפני שחוזהו נגמר. לאחר חיזורים מכמה קבוצות והצעות כספיות שונות, השחקן הגיע להבנות עם המועדון הישראלי בית"ר ירושלים ובערב ראש השנה ה-18 בספטמבר הגיעו לסיכום רשמי וחתם במועדון ל-5 עונות, תמורת סכום שמוערך ב-750 אלף דולר. מתאוסיניו קיבל בבית"ר את הספרה 10.
ב-21 בפברואר 2021 ערך השחקן את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה מהספסל בניצחון 0–2 על הפועל עכו במסגרת השלב הראשון בגביע המדינה. ב-4 במרץ 2021 הבקיע מתאוסיניו את שער הבכורה בבית"ר ירושלים בהפסד 2–3 לבני סכנין.

ב-12 בספטמבר 2021 הושאל למ.ס. אשדוד

ב-24 בינואר חזר לאמריקה מיניירו.

תארים
-----

* אמריקה מיניירו
	+ אליפות מיניירו: 2016
	+ אליפות הליגה השנייה בברזיל: 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר לוי, ‏פינתה מקום לזר: מתאוסיניו הושאל לאשדוד, באתר ערוץ הספורט, 12 בספטמבר 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מתאוסיניו"**.
**בית הכנסת "כדורי מקור חיים"** הוא בית הכנסת של הקהילה היהודית בפורטו, פורטוגל. נתרם ונבנה על ידי משפחת כדורי מהקהילה היהודית-בגדאדית של הונג קונג.

היסטוריה
--------

בית הכנסת נבנה לאורך רובע גרה ג'ונקיירו בשנת 1929 ונחנך בשנת 1938, והוא בית הכנסת הגדול ביותר בחצי האי האיברי ובדרום מערב אירופה.

על פי הבלוג הרשמי של הקהילה היהודית בפורטו, הוא כולל כ -500 יהודים שמקורם ביותר משלושים מדינות ואוסף סביב אותו שולחן את כל הסטנדרטים והדרגות של שמירת היהדות.


בשנים האחרונות חברי הקהילה קשרו את הארגון עם שאר העולם היהודי, כתבו את כללי הקהילה, החזירו את בניין בית הכנסת, ארגנו מחלקות ויצרו את התנאים הדרושים לחיים היהודיים לפרוח שוב בפורטו.

בארגון יש בית דין רבני, שני רבנים רשמיים, מבנים לכשרות, הקהילה מציעה קורסים למורים בבתי ספר למאבק באנטישמיות, ויש בה מוזיאון, קולנוע, סרטים על תולדותיה ופרוטוקולי שיתוף פעולה עם המדינה הפורטוגזית, שגרירות ישראל  פורטוגל, בני ברית בינלאומיים, הליגה נגד השמצה, קרן היסוד, ליובאוויטש של חב"ד, וכן עם הקהילה הקתולית בפורטו והקהילה המוסלמית של פורטו.

בינואר 2021 נפתח מוזיאון השואה של פורטו, הראשון מסוגו בחצי האי האיברי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת כדורי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת כדורי
* Jewish Community of Oporto
* חזקי ברוך, מיזם שיתוף פעולה חברתי, דתי, תרבותי וסוציאלי בין הקהילה היהודית והקהילה הקתולית בעיר פורטו שבפורטוגל יושק היום. באתר ערוץ 7, 17 בדצמבר 2019
* יעקב מאור, מפגש יהודי נוצרי היסטורי בפורטו, 17 בדצמבר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jewish Community of Oporto, Jewish Museum of Oporto
2. ↑  חזקי ברוך, המוזיאון מציג את חיי הקהילה היהודית לפני השואה, את עליית הנאציזם והתפשטותו באירופה, הגטאות, הפתרון הסופי וצעדות המוות, באתר ערוץ 7, 12 בינואר 2021
3. ↑   Holocaust Museum of Oporto, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:57)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011427259305171

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מאכל   
פרמטרים [ שם השפת המקור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בוקט** (בוולונית: **Boûkète**; בצרפתית: **Bouquette**) היא סוג של פנקייק בלגי עשוי מקמח כוסמת, מטוגן במחבת בשומן ומעוטר לעיתים קרובות בצימוקים.

מאפיינים
--------

ניתן לאכול בוקט חם או קר, מעוטר בסוכר חום מקומי המכונה קסונאד (cassonade) או בסירופ דה לייז' (ריבה או ג'לי מתפוחי עץ ואגסים). בוקטים נאכלים באופן מסורתי בליווי יין חם בעונת חג המולד, והם גם זוכים לכבוד בפסטיבל "הרפובליקה החופשית של Outre-Meuse" הנערך בלייז' ב-15 באוגוסט בכל שנה.

היסטוריה
--------

השם נובע מהמילה בשפה ההולנדית boekweit ("כוסמת") והוא מעיד על משמעות זו כבר בתחילת המאה ה-17, לפני ששימש להתייחסות לפנקייק עצמו. השימוש בשם הפנקייק תועד לראשונה ב-1743. השם המקורי לפנקייק בוולוניה הוא "vôte", אך כעת משתמשים ב-boûkète לתיאור סוג הפנקייק הספציפי הזה.

Bo(u)quettes הוצגו לראשונה לעיר לייז' במאה ה-18, שיובאו על ידי חצר הנסיכים-הבישופים ממחוז לון ומהמחוז סביב טונגרן בפלנדריה. בסוף המאה ה-19 הפכו הפנקייקים למומחיות של ליאז'.

ראו גם
------

* רשימת פנקייקים

קישורים חיצוניים
----------------

* « Recette de bouquette liégeoise » [archive], *www.absurdia.com* (consulté le 8 avril 2019).
* « Bouquettes liégeoises (crêpes belges de Noël) » [archive], *www.marmiton.org* (consulté le 8 avril 2019).

ביבליוגרפיה
-----------

* מוריס פירון, « À propose de l'introduction de la boukète à Liège », ב-Revue *La Vie Wallonne*, מס' 21, 1947
* רוג'ה פינון, « La boûkète liégeoise et les crêpes à la farine de sarrasin en Wallonie », ב- *La Vie Wallonne*, מס' 52, 1978
**Jewish Veg** (תרגום חופשי: **צמחוני יהודי**) הוא ארגון שמטרתו לעודד יהודים לאמץ תזונה צמחונית, כביטוי לערכים של צער בעלי חיים, דאגה לבריאות ולסביבה. הארגון נקרא בעבר **צמחונים יהודיים של צפון אמריקה** (**Jewish Vegetarians of North America;** **JVNA**), וממוקם בפיטסבורג, פנסילבניה.

המנהל הנוכחי של "Jewish Veg" הוא ג'פרי כהן, המכהן מאז 2013. תחת הנהגתו של כהן, הארגון הוסיף צוות מקצועי, בנה דירקטוריון והרכיב מועצות רבניות וייעוץ.

אתר האינטרנט של Jewish Veg הוא האתר הנצפה ביותר בנושא יהדות וטבעונות. הוא כולל גרסאות מבוססות מזון מן הצומח למאכלים יהודיים מסורתיים כמו חלה, מרק כדור מצה וקוגל. צוות האתר מפרסמים עלון אלקטרוני חודשי שניתן להירשם אליו באתר שלהם. בשנת 2015 יצר Jewish Veg את קמפיין Veg Pledge כדי לעזור לאנשים לאמץ תזונה על בסיס צמחים. למנויים יש אפשרות להתחבר עם מנטור טבעוני אם הם בוחרים בכך.

Jewish Veg יצר שיתופי פעולה עם ארגונים יהודיים בולטים, כולל חזון והלל אינטרנשיונל, וארגן סיורים בשיתוף עם תגלית. לשכת הדוברים המוערכת שלהם מעבירה מצגות רבות במקומות יהודיים ברחבי הארץ. אחד הדוברים הבולטים שלהם הוא ד"ר אלכס הרשפט, ניצול שואה ומייסד ארגון הזכויות לבעלי חיים (FARM).

Jewish Veg הציג את סיבוב ההופעות הראשון שלו עם המנהיג הטבעוני הישראלי אורי שביט ב-2015 וב-2016. שביט ביקר בעשרה קמפוסים של מכללות ברחבי ארצות הברית כדי לדבר עם סטודנטים יהודים.

ל־Jewish Veg יש כיום מרכזים מקומיים ביוסטון, פילדלפיה ובוושינגטון הבירה. מדובר בקבוצות מתנדבות שכולן נתמכות על ידי הצוות בארגון הלאומי. המרכזים משמשים לחינוך האוכלוסייה היהודית המקומית על טבעונות ומהווים קהילה לטבעונים יהודים.

הארגון נקרא במקור **"החברה הצמחונית היהודית באמריקה"** (**The Jewish Vegetarian Society of America**) והוקם בשנת 1975 על ידי ג'ונתן וולף לאחר שנערכה ועידה צמחונית עולמית באוניברסיטת מיין באורונו, מיין. זה היה קשור לצמחונים היהודים באנגליה. וולף הצהיר בשנת 1980: "במובן ממשי צמחונות היא הצורה הגבוהה ביותר של יהדות... ערכים אינטרנסיים ביהדות – חמלה לבעלי חיים, דאגה לרעב עולמי ואקולוגיה – הם דוגמה לצמחונות."

וולף הפך לנשיא הראשון של הארגון. במשך שנים רבות היה הרב עמק נח נשיא. ריצ'רד ה' שוורץ התמנה לנשיא בשנת 2003. כיום הוא נשיא בדימוס ומכהן בדירקטוריון הארגון. ספרו של שוורץ, "יהדות וצמחונות", ראה אור בשנת 1982. הוא טוען כי המנדטים היהודיים להגן על בריאות האדם, להתייחס לבעלי חיים בחמלה, לשמור על הסביבה, לשמור על משאבי הטבע, לעזור לאנשים רעבים, ולרדוף אחר נקודת שלום לצמחונות כתזונה אידיאלית ליהודים כיום.

**חובה קדושה:** החלת ערכים יהודיים כדי לעזור לרפא את העולם, הוא הסרט התיעודי של Jewish Veg מ־2007 על יהדות, צמחונות וסביבה. ביים אותו ליונל פרידברג. הסרט זכה לביקורות חיוביות רבות. Jewish Veg עשה את כל הסרט זמין לצפייה בחינם דרך YouTube.

בשנת 2017 פרסם Jewish Veg הצהרה של 75 רבנים המעודדים יהודים להתקדם לדיאטה טבעונית. רבנים בולטים שחתמו על ההצהרה כללו את ג'ונתן ויטנברג, דניאל שפרבר, דוד וולפה, נתן לופס קרדוזו, קרי אוליצקי, שמולי ינקלוביץ, אריה כהן, ג'פרי קלוסן, רמי מ' שפירא, דוד רוזן, רייש ווייס, אליס גולדשטיין, שפע גולד ויונסן גרשום.

ראו גם
------

* צמחונות וטבעונות ביהדות
**התלוי** או "הקורבן" הוא קלף מספר 12 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.

קלף התלוי
יש המזהים את הדמות שבקלף עם אודין, בעוד אחרים מזהים את הדמות עם יהודה איש קריות. הקלף מתאר דמות תלויה במהופך ,לרוב עם רגל אחת בעוד שהשנייה מצטלבת מאחורי הראשונה, על גרדום (בחבילות העתיקות), במערה עם מים (בחבילת "השחר המוזהב") או על צלב הטאו (בחבילת הריידר) , וראשו לעיתים מוקף הילה והוא אוחז לעיתים בזוג שקיקים שיוצאים מהם מטבעות של זהב וכסף.

משמעות הקלף
-----------

הקלף מסמל ויתור שנעשה מרצון. ויתור על האגו, שחרור. כמו כן הקלף מזמין את האדם לשנות פרספקטיבה על הדברים.

התלוי מייצג אדם שמוכן, או נאלץ, להקריב את החופש והעיסוקים שלו תמורת מבט שונה על העולם. קלף התלוי כולו משדר ריסון והגבלה של הגוף, אבל תוך כדי גם שחרור של התודעה והדמיון. תהליך הענישה, או ההגבלה מרצון של התלוי גורמים לו לראות את העולם מזווית אחרת, ועל ידי כך להבין דברים שלכאורה אחרים לא מסוגלים.

ארתור אדוארד וייט גרס כי הקלף מסמל בין היתר חכמה, נבואה, אינטואיציה והקרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התלוי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Hanged Man: Major Arcana Card Number 12 | Tarot Articles, www.sunnyray.org
2. ↑  Reddit - hyperlightdrifter - The Hanged Man, Crystals, Judas and Odin, reddit (באנגלית)
3. ↑  הילה טארוט, **פשוטארוט**
4. ↑  קלף התלוי בטארוט - פירוש, משמעויות ומסרים, באתר טאו TAO
5. ↑  Arthur Edward Waite, **The pictorial key to the tarot; being fragments of a secret tradition under the veil of divination**, New York, S. Weiser, 1975, ISBN 978-0-87728-218-1

| קלפי טארוט |
| --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט המבוסס על הספר, ראו הרייט המרגלת (סרט).

**הרייט המרגלת** (באנגלית: **Harriet The Spy**) הוא רומן נוער שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית לואיז פיציו. הספר יצא לאור בשנת 1964, והפך לקלאסיקה. הספר תורגם לעברית בשנת 1984 ויצא לאור בסדרת מרגנית של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר.

הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם בשנת 1996, בכיכובה של מישל טרכטנברג.

עלילה
-----

הסיפור מספר את קורותיה של ילדה כבת 11, המתגוררת במנהטן, ניו יורק. הרייט היא בת יחידה בעלת עולם פנימי עשיר, שתחביביה העיקריים הם ריגול וכתיבה במחברת. הרייט נוהגת לכתוב את מחשבותיה במחברת שהיא נושאת לכל מקום, ואת שעות אחר-הצהרים היא מבלה בריגול אחר דמויות שונות המתגוררות בשכונה: זוג ערירי הנוהג לרכוש חפצים מיוחדים ולהזמין אורחים לצפות בהם; אישה השוכבת במיטתה כל היום; בונה כלובים המגדל עשרות חתולים; משפחה איטלקית בעלת מכולת. פרט למרגלת, שואפת הרייט, כשתהייה גדולה, להיות סופרת.

שני אירועים מזעזעים את חייה של הרייט. הראשון הוא עזיבתה של האומנת שלה, שליוותה אותה מגיל צעיר, והשני הוא נפילת המחברת הסודית שלה לידי חבריה לכיתה. הרייט, שכל מחשבותיה הכמוסות (והלא תמיד מחמיאות) מצויות באותה מחברת, מעוררת את זעמם של חבריה לכיתה, הקמים נגדה. שני האירועים מחריבים את עולמה, ויחד עם האיסור שמוטל עליה לשאת את המחברת, מכניסים אותה למשבר עמוק, שאיתו היא צריכה להתמודד כמעט לבדה.

עיבודים
-------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | ספרות ילדים |

זכויות עיבוד קולנועיות לרומן נקנו על ידי הרברט סופה בשנת 1964.

"הרייט המרגלת" עובד לסרט קולנוע בשם "הרייט המרגלת" בשנת 1996. בסרט כיכבה השחקנית מישל טרכטנברג והוא היה לסרט הראשון שהופק על ידי חטיבת הסרטים העלילתיים של ניקלודיאון.

במרץ 2010, ערוץ דיסני שידר לראשונה את העיבוד שלהם לסיפור, סרט הטלוויזיה "הרייט המרגלת: מלחמות הבלוגים". הסרט הוא בכיכובה של כוכבת סדרת הילדים "המכשפים מווייברלי פלייס", ג'ניפר סטון. בסרט זה הרייט מתחרה נגד מריון הות'ורן כדי לראות למי יש בלוג יותר טוב.

באוגוסט 2020, עיבוד סדרת אנימציה המבוססת על הספר הוזמנה על ידי אפל TV בכיכובן של ביני פלדשטיין, ג'יין לינץ' ולייסי שאבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* המלצה על הספר באתר קידס
* "הרייט המרגלת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* 
* הרייט המרגלת, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Weiler, A. H. (June 26, 1966). "On Bing Barnum's 'Moon'". *The New York Times*. Page D11.
2. ↑  Alexandra Del Rosario (12 באוגוסט 2020). "'Harriet The Spy' Kids Animated Series Starring Beanie Feldstein, Jane Lynch & Lacey Chabert Ordered By Apple". Deadline. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**עידן אלפיים דברים יפים בע"מ**, המוכרת בשם המסחרי "**עידן 2000**", היא רשת צעצועים ומשחקים ישראלית, ולה 42 חנויות. הסלוגן של הרשת היא "גם המחיר צעצוע".

פעילות
------

סניף עידן 2000, יקנעם עילית
החנות הראשונה של עידן 2000, נוסדה בדימונה על ידי ציון חזן. ב-1997, הצטרף אליו שי סבג.

רוב סניפי הרשת ממוקמים במרכזי קניות גדולים. הרשת מוכרת צעצועים, ציוד לבית הספר ולגן הילדים, כלי כתיבה, משחקי יצירה והרכבה, ציוד משרדי, מתנות ועוד. הפעילות מתבצעת באמצעות זכיינים.

לרשת 42 סניפים בישראל. מחזור המכירות של הרשת בשוק מוצרי החזרה ללימודים עומד על כ-20 מיליון שקלים בחודשי הקיץ.

נכון לשנת 2011, הוערך היקף הכנסות הרשת בכ-6% מסך ההכנסות של ענף הצעצועים, והיא הייתה הרשת החמישית בנתח השוק בענף זה (המובילות באותה שנה היו טויס אר אס, כפר השעשועים, הפיראט האדום והפנינג). 

ב-2020, הרשת רכשה את רשת הצעצועים המתחרה "כפר השעשועים", שבבעלותה 51 סניפים המופעלים באמצעות זכיינים.

פרזנטור
-------

החל משנת 2013 טל מוסרי משמש כפרזנטור של הרשת.

שם ולוגו
--------

בשנת 2016 הרשת בחרה לשם הקנגורו המאויר ומשמש כחלק מהלוגו את השם "ג'וי".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עידן 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑  שושנה חן, "אם המצב יימשך, יהיה מחסור בצעצועים מסין", באתר ynet, 20 בפברואר 2020
2. ↑  חזרה לבית הספר 2012 עם עידן 2000, 25 ביולי 2012, באתר קינדרלנד
3. ↑  ענף הצעצועים והמשחקים 2012, באתר BDI
4. ↑  נווית זומר, רשת הצעצועים עידן 2000 רכשה את כפר השעשועים, באתר ynet, 6 בינואר 2020
**הרפתקה באילת** הוא רומן לבני נוער מאת אסתר שטרייט-וורצל שפורסם בשנת 1978 בהוצאת עמיחי. 

הספר מספר את קורותיהם של שלושה חברים, שיוצאים לבלות באילת ופוגשים בדרכם כמה נערים ערבים בדרכם לבצע פיגוע טרור. הספר עוסק ביחסים הסבוכים בין יהודים וערבים במדינת ישראל, ובסבל הרב המלווה את הסכסוך.

עלילה
-----

שמוליק ויוסי מנצלים את חג הסוכות כדי לנסוע לאילת. אליהם מצטרפת חנה'לה בת דודתו של שמוליק. באותו הזמן סעד ניסה להגיע לתל אביב, אך הוא נעצר באוטובוס אגד. הוא חש מושפל, ומחליט להצטרף לחבריו ובן דודו אחמד בהתארגנות נגד היהודים. אחמד וסעד מצטרפים לדודם תופיק כדי להוציא לפועל פיגוע תופת ברחובות אילת ההומים. בדרכם לאילת נתקלים שמוליק יוסי וחנה'לה, בסעד ואחמד.

התנהלותם החשאית של סעד ואחמד, וחבילותיהם הכבדות מעוררות את חשדם של השלושה והם מדווחים על כך למשטרה. הם מחליטים יחד עם ז'קו, שוטר במשטרת אילת, לעקוב אחרי הנערים הערבים ולנסות לתפוס את כל המעורבים בפרשה. יוסי עוקב אחריהם לבדו ונלכד. תופיק מנסה להטביע את שמוליק וחנה'לה. במהלך הניסיון סעד טובע, שמוליק מציל אותו, ושניהם מובלים לבית החולים. תופיק בצעד נואש מצמיד את המטענים לבית החולים, אבל שמוליק מזעיק את יחידת החבלנים והם מצליחים להעביר את המטען לשדה סמוך ובכך למנוע הרוגים רבים. אחמד מנסה להטמין מטען בתחנת האוטובוס אבל המטען מתפוצץ מיד והורג אותו. בבית החולים נודע לסעד כי דודו ניסה לרצוח אותו יחד עם כל שאר שוכני בית החולים, שניסה להצמיד מטען אך נכשל. ז'קו מצליח לאתר את יוסי ולהצילו ממש ברגע האחרון. עאמר נתפס ומסכים להסדר טיעון. ההורים של הילדים מגיעים לאילת, ואילו ז'קו מגלה סליק סודי בכפר של סעד. הספר מסתיים בנימה של צער על הסכסוך והצער שהוא גורם לכל המעורבים בו.

נקודת מבט
---------

הספר מסופר מנקודת מבט של כל הדמויות בסיפור. כתיבת הספר מנקודות מבט שונות, אמורה לתת לספר מידה של אובייקטיביות, זאת למרות שהסופרת מעידה על עצמה כי היא בעלת עמדה פוליטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "הרפתקה באילת" בספריה הלאומית
* הספר "הרפתקה באילת", באתר "סימניה"
* הרפתקה באילת, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**השגעון הגדול** הוא ספרו של אביגדור המאירי המתאר את חוויותיו כלוחם במלחמת העולם הראשונה, כקצין זוטר בצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית שלחם בחזית המזרחית כנגד צבאות האימפריה הרוסית. 

הספר נכתב על ידי המאירי עוד כאשר שירת במלחמה, ולאחר מכן הוא המשיך לכתבו בהונגריה שלאחר המלחמה. בשנים 1922–1923, לאחר עלייתו לארץ ישראל, ניסה למכרו למו"לים שונים, אך נכשל. לבסוף פרסם פרקים ממנו בעיתון "הארץ" בשנת 1929 ולאחר מכן הוציאו בהוצאת מצפה. הספר היה לרב-מכר במושגי אותם זמנים, ונמכר באלפי עותקים. בעת יציאתו לאור הושווה הספר על ידי יצחק יציב לספר "במערב אין כל חדש" של אריך מריה רמרק, שיצא לאור באותה העת בגרמניה, ותיאר באופן דומה את חוויותיו של חייל גרמני.

הספר מתאר בגוף ראשון את חוויותיו של צעיר יהודי משכיל, העוסק בכתיבה ומעורה בחוגי הבוהמה האינטלקטואלית של בודפשט, אשר מגויס למלחמה. הספר מתאר את הכשרתו כקצין, את טבילת האש שלו, את הקרבות בהם השתתף, ולבסוף את נפילתו בשבי. בכל גלגוליו נושא הקצין הזוטר זהות יהודית וציונית. הספר מתאר בפירוט את מחשבותיו והגיגיו, אך כולל גם תיאורי קרבות, תיאורים מהווי החיילים ותיאורים מבודפשט שבזמן המלחמה. המסר שבספר הוא מסר אנטי-מלחמתי ברור, ויש בו גם נימה יהודית ייחודית, המתריסה כנגד המלחמה שבה נאלצו יהודים להילחם ביהודים. מאבקו של הקצין, הנאלץ להוכיח את הפטריוטיות שלו, ולהיאבק כנגד האנטישמיות של חבריו למדים, הוא אחד הנושאים העיקריים בספר.

כשלוש שנים לאחר יציאתו לאור של הספר, בשנת 1932, יצא המשכו "בגיהנום של מטה", המתאר את גורלו של הקצין היהודי בשבי הרוסי. כן פרסם המאירי מספר קובצי סיפורים קצרים בהם עסק בחוויותיו במלחמה.

בשנת 1936 המחיז המאירי את ספרו, והוא הועלה בתיאטרון "סדן".

מהדורה מחודשת של הספר יצאה לאור בהוצאת דביר בסדרה "קולות" בשנת 1989. למהדורה זו נכתבה אחרית דבר בשם "הרומאנים התיעודיים של אביגדור המאירי" על ידי אבנר הולצמן.

לקריאה נוספת
------------

* **השגעון הגדול** - מהדורה דיגיטלית מלאה בפרויקט בן-יהודה
* אבנר הולצמן "הרומאנים התיעודיים של אביגדור המאירי" (אחרית דבר לספר **השגעון הגדול**), הוצאת דביר, 1989.
* אבנר הולצמן, **אביגדור המאירי וספרות המלחמה**, הוצאת מערכות, 1986.
* אהוד בן עזר, "השגעון הגדול לאביגדור המאירי", בתוך **אהבת סופרים**, ערך ישראל אלירז, הוצאת דביר, 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבנר הולצמן, מאה שנה לשיגעון הגדול: מלחמת העולם הראשונה בספרות העברית, בבלוג "עונג שבת", יוני 2014
* אסף מונד, ‏העברי שטבל את עטו בדמו, **אודיסאה** 24, יולי 2014, עמ' 54–59

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמעון גן, שיחה עם אביגדור המאירי, דבר, 12 ביולי 1957
2. ↑  יצחק יציב, מספרות המלחמה - השגעון הגדול, דבר, 20 בדצמבר 1929
3. ↑  להצגת "השגעון הגדול", דבר, 1 בדצמבר 1936
**התופעה האנושית** (בצרפתית: *Le Phénomène Humain*) הוא ספר מאת הפילוסוף והכומר הישועי הצרפתי פייר טייאר דה שארדן. בספרו מתאר דה שארדן את האבולוציה כתהליך שמוביל למורכבות גדלה והולכת, המסתיימת באיחוד התודעות.

הספר הושלם ב-1930 אך הודפס ב-1955 בשל התנגדות הכנסייה הקתולית, שראתה בפרסומו פגיעה בתפיסתה האורתודוקסית.

בספר מציג דה שארדן את האבולוציה כתהליך שמוביל להגדלת המורכבות. מהתא הבודד לבעל החיים החושב, תהליך של התמקדות פיזיקלית מוביל למודעות גדלה והולכת. הופעתו של ההומו ספיינס מציינת את תחילתו של עידן חדש, בו כוחה של המודעות להפנות את עוצמתה כלפי עצמה מעלה את המין האנושי לדרגה חדשה.

באבולוציה של המינים לפי דה שארדן, זהות משותפת מתחילה להתפתח עם העלייה בהחלפת מידע. הידע נצבר ומועבר ברמות גבוהות והולכות של עומק ומורכבות. דבר זה מוביל להעצמה נוספת של המודעות וליצירתה של שכבת חשיבה שעוטפת את כדור הארץ. דה שארדן כינה שכבה זו נוספירה, מושג שהוטבע לראשונה על ידי ולדימיר ורנדסקי. הנוספירה היא המודעות המשותפת של המין האנושי, רשת המחשבות והרגשות שאליה כולם מחוברים.

התפתחות המדע והטכנולוגיה יוצרת התרחבות של ההשפעה האנושית ומאפשרת לאדם להיות נוכח בו זמנית בכל קצה של העולם. כך הופכת האנושות לקוסמופוליטית ומותחת ממברנה מאורגנת לרוחבו של כדור הארץ. דה שארדן מתאר את התופעה הזו כ"מבצע פסיכולוגי עצום, מגה-סינתיזה". הרחבתה המהירה של הנוספירה דורשת הרחבה חדשה במימד הפסיכי.

בראייתו של דה שארדן, האבולוציה תגיע לשיאה בנקודת האומגה, סוג של מודעות-על. שכבות של מודעות יתאחדו באומגה, יתמזגו עם שכבות אחרות ויצרו מודעות שניתן לראותה כאלוהים. דה שארדן הדגיש שכל מודעות פרטית תישאר מודעת לעצמה גם בסופו של התהליך, אך תהיה מאוחדת במודעות המורכבת שתיווצר.

בשנת 2005 יצא הספר בתרגומו של יותם ראובני בהוצאת נמרוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* התופעה האנושית (באנגלית)
* אברהם וולפנזון, חומר, רוח ואדם – בתפיסה דתית-מדעית, דבר, 22 באפריל 1965, המשך
* התופעה האנושית, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12021205c (data)

 |
**התקף התובנה שלי** (באנגלית: **My Stroke of Insight, A Brain Scientist's Personal Journey**) הוא ספרה האוטוביוגרפי של חוקרת המוח האמריקאית ג'יל בולטה טיילור, העוסק בחוויותיה בעקבות שבץ.

בשנת 1996 שבץ פגע בחומרה באונה השמאלית של מוחה. בספר היא מתמקדת בתובנותיה בנוגע לתפקודי המוח השונים והמאפיינים הייחודיים של שתי ההמיספרות במוח, אותם למדה כתוצאה מהתמודדות עם המצב החדש אליו נקלעה. זהו ספרה הראשון של טיילור.

מהדורות והישגים
---------------

הספר פורסם לראשונה בכריכה רכה בשנת 2006 על ידי הסופרת בהוצאה עצמית (לולו). לאחר מכן הוא נמכר להוצאה Viking ופורסם בכריכה קשה ובגרסת ספר אלקטרוני במאי 2008. מאוחר יותר, במאי 2009, יצאה מהדורת נוספת על ידי Plume. הספר שהה כ-13 שבועות ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ותורגם לכ-30 שפות. בפברואר 2008 טיילור העבירה הרצאה על הספר בוועידת טד, אשר נכון יולי 2016 צברה מעל 19 מיליון צפיות.

ביקורת
------

בחוות הדעת שפורסמה ב-"New England Journal of Medicine" אותה כתב ד"ר דזמונד או'ניל נאמר כי על אף התוכן המרתק ומלא-התובנות של הספר, הוא סובל מפרשנות צרה מדי המתמקדת בתפקודי ההמיספרה בלבד בעקבות שבץ ולא מתייחסת מספיק לשאר הגורמים הרלוונטיים. הוא מוסיף שהעצות אותן מעניקה לנפגעי שבץ אחרים עלולים להיות לא נגישים עבורם.

בתרבות
------

קבוצת המחול "Cedar Lake" יצרה ריקוד בלט אמנותי המבוסס על הספר בשם "Orbo Novo". הטקסט הנשמע בדקות הראשונות של ההופעה על ידי 17 הרקדנים נלקח מהסיפור בגוף ראשון על חווייתה ופרשנותה של טיילור המוצגים בספר. הכוריאוגרפיה מבוססת על רעיון יחסי הגומלין בין שני חלקי המוח בעלי התפקודים השונים: החלק השמאלי - פֶּלֶג המוֹחַ-הגָּדוֹל השמאלי (עיבוד לוגי) והחלק הימני - פֶּלֶג המוֹחַ-הגָּדוֹל הימני (עיבוד אינטואיטיבי): "בין שליטה לחוסר שליטה, בין איזון לחוסר יציבות, בין האדם הבודד לאדם כחלק מהחברה".

קישורים חיצוניים
----------------

* ראיון בתוכנית של אופרה וינפרי
* ההרצאה של ג'יל בולטה טיילור: My Stroke of Insight בוועידת TED
* ד"ר רוברט מ. בילדר, ביקורת על הספר, אתר "מכון סמל" באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, 2013
* טארה פרקר-פופ, כתבה בניו יורק טיימס, מגזין בריאות, מרץ 2008.
* לסלי קאופמן, כתבה בניו יורק טיימס, מגזין סטייל, 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  ,רשימת רבי מכר של ניו יורק טיימס ותק' שהייה אתר הניו יורק טיימס, נובמבר 2008
2. ↑  אתר "Ted talk", סרטון עם קטעים מהרצאתה בוועידת טד, פברואר 2008
3. ↑  כתבת ביקורת, נ. אנג'ל ג'. מד, 2008
4. ↑  "Sidi Larbi Cherkaoui Tries Getting In Our Heads". ביקורת על המופע
**התריסר** (באנגלית: **The Twelve**) הוא רומן מסוגת האימה מאת הסופרג'סטין קרונין אשר יצא לאור בשנת 2012, הוא הספר השני בטרילוגיית ספרים וקדם לו הרומן המעבר. התריסר יצא לאור ב-16 באוקטובר 2012 על ידי ספרי בלנטיין. הטרילוגיה הסתיימה עם פרסומו של הרומן "עיר המראות", בשנת 2016.

רקע
---

לאחר ביקור קצר אצל חלק מדמויות השורדים מהספר הראשון, הרומן קופץ בחזרה לתחילת המגפה. 4 קווי עלילה נוצרים: דני, נהג אוטובוס בית ספר אוטיסט מחליט לקחת את האוטובוס לסיבוב שלו עוד פעם אחת, צלף צבאי בשם קיטרידג' מתבצר בקומה גבוהה בבניין דירות בדנוור מתחיל לירות בנגועים; לורנס גריי, שרת שעבד במתחם בו החל פרויקט נח, מתעורר במלון ומוצא את עצמו צעיר ורזה יותר; והורנס גילדר, בעל תפקיד בממשל הפדרלי הגוסס, נאלץ להתמודד עם המדינה שקורסת סביבו.

בהמשך העלילה חוזרים 90 שנה קדימה בזמן, העלילה ממשיכה עם הגיבורים מהספר הקודם. בנוסף מתוודעים לעיר נוספת של אנשים, אשר משתפים פעולה עם היצורים דמויי הערפד, ומשעבדים שבויים ממקומות שונים לתפעול העיר והאכלת היצורים.

ביקורות
-------

הספר זכה לביקורות חיוביות לרוב. באתר BookPage כתבו כי הסיום של התריסר מספק יותר מזה של המעבר, אך עדיין יש מספקים נושאים פתוחים על מנת להשאיר את הקוראים משתוקקים לספר השלישי.

קישורים חיצוניים
----------------

* התריסר, באתר OCLC (באנגלית)
גן סיפור והילד הזה הוא אני, חולון
**וְהַיֶּלֶד הַזֶּה הוּא אֲנִי** הוא ספר שירי ילדים של הסופר יהודה אטלס אשר ראה אור בהוצאת כתר בשנת 1977. הספר מכיל שירי ילדים קצרים המציגים את העולם מנקודת מבטו של ילד ובשפת יום-יום (בניגוד לשפה הגבוהה שהייתה נהוגה עד אז בכתיבה לילדים).

על הספר
-------

השירים מלווים באיורים מעשה ידי דני קרמן, המבוססים כולם על תבנית עמוד אחידה של חלונות בית משותף המקיפים את השיר המצוי במרכז המסגרת, כאשר בכל פעם מציצות מן חלונות דמויות או פריטים המוסיפים גוון נוסף לתוכן המילולי של השיר. את החיבור בין הטקסט של אטלס לאיוריו של קרמן הציע נחמן אוריאלי, מנכ"ל הוצאת כתר באותה עת, שלמד עם השניים באותו בית ספר תיכון.

בשנת 1978 זכה הספר בפרס זאב לספרות ילדים ונוער.

בעקבות הצלחתו הרבה של ספר זה (שגם תורגם לאנגלית תחת השם It's Me), באו בעקבותיו ספרים נוספים בסגנון דומה:

* גם הילד הזה הוא אני (1979)
* ורק אני לא (1981)
* אני רוצה שפתאום (1983)
* הילדה שאני אוהב (1988)

ב-1979 יצא תקליט בשם "והילד הזה הוא אני", ובו מבוצעים שירים מן הספר, שהולחנו בידי אבנר קנר. לצד קנר שרים באלבום דויד ברוזה, אפי בן ישראל, מזי כהן ויואל לרנר. אטלס עצמו מקריא באלבום מספר שירים. על בסיס השירים שבספר הועלו גם סדרה בטלוויזיה והצגות, ואפילו זכה לעיבוד קונצרטי של הקאמרטה הישראלית ירושלים.

מספר שירים מסדרת הספרים הולחנו על ידי מוזיקאים שונים מחוץ למסגרת האלבום. עמם נמנים השירים "אני רוצה שפתאום" בלחנו של יוני רכטר וביצועו של אריק איינשטיין ו"אולי זה מעליב" בלחנו וביצועו של מתי כספי. בתקליט צד נוסף, ובמופע "דנדינו" 1980-81.כשנועם בנו ניגן שם בס, עם עוד כ-8 בני נוער.

השיר "הילד הזה הוא אני" לפי מילותיו של אטלס, ולחן של אבנר קנר, הפך במהרה ללהיט שירי הילדים, מוכר יותר בביצוע של להקת הופה היי, בביצועם של יגאל בשן, עוזי חיטמן ויונתן מילר.

בשנת 1994 יצאה קלטת וידאו הנושאת את השם "הילד הזה הוא אני" המכיל מגוון שירים מכל ספריו של אטלס, בתוספת קטע מקדים לכל שיר.

בשנת 2001 שודר בערוץ הילדים ספיישל בשם "ורק אני לא" שמכיל מגוון שירים מכל ספריו של אטלס.

בשנת 2020 ישודר בכאן חינוכית תוכנית טלוויזיה הנושאת את השם "והילד הזה הוא אני" שבכל פרק ישנו שיר מתוך סדרת הספרים שמופיע בתחילת כל פרק.

שם הכותר: "והילד הזה הוא אני", נלקח מהשורה האחרונה בשיר "והילד הזה הוא אני": 

> 
> אֲנָשִׁים זָרִים שֶׁאֲנִי בִּכְלָל לֹא מַכִּיר,   
> מִמְּקוֹמוֹת אֲחֵרִים וְגַם פֹּה מֵהָעִיר,   
> הָיִיתִי רוֹצֶה שֶׁיֵּדְעוּ כֻּלָּם,   
> שֶׁיֵּשׁ יֶלֶד אֶחָד בָּעוֹלָם.   
>   
> וְהַיֶּלֶד הַזֶּה הוּא אֲנִי.
> 
> 
> 
> 

הספר נכתב כאשר היה יהודה אטלס בן 37, והוא נכתב במשך כשלוש שנים, בשל הרצון העז של יהודה "לשמור ולשמר את הדברים שקרו לילדים שלי".

ראו גם
------

* והילד הזה הוא אני (אלבום מוזיקה)

לקריאה נוספת
------------

* גיא טנא, **ילד, כבש, זנב ושירים**, הוצאת סער, 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **והילד הזה הוא אני** |

* הספר "והילד הזה הוא אני", באתר "סימניה"
* יותם שווימר, בחזרה לבית המשותף עם "והילד הזה הוא אני", באתר ynet, 7 באפריל 2012
* גן סיפור "הילד הזה הוא אני" בחולון
* והילד הזה הוא אני, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יותם שווימר, בחזרה לבית המשותף עם "והילד הזה הוא אני", באתר ynet, 7 באפריל 2012
2. ↑  3 ספרים זכו בפרס, מעריב, 19 בדצמבר 1978.
3. ↑  על ההצגה והילד הזה הוא אני באתר תיאטרון ארצי לנוער
שגיאות פרמטריות בתבנית:ספר   
פרמטרים [ עורכים ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ומתוק האור** היא סדרת ספרי דרוש על פרשות השבוע, מועדי השנה, גדולי ישראל ועוד, מדרשותיו של הרב שלמה לוונשטיין ונערכו על ידי תלמידו הרב יעקב ישראל פוזן. הסדרה יצאה לאור בהוצאת יפה נוף. הספרים מכילים משלים, סיפורים, הנהגות ופנינים אודות גדולי הדור.

על הסדרה
--------

בשער הספר מופיעים הסכמות מחשובי הרבנים בציבור החרדי הרב חיים קניבסקי הרב יוסף שלום אלישיב וכדומה.

התוכן בספרים לוקט מדרשותיו במשך השנים במקומות שונים כגון בית כנסת קצמן בתל אביב הדרשות לרוב נמצאות ביוטיוב בערוץ קול הלשון והידברות.

הספרים על פרשות השבוע בנויים בצורה שכל פרשה מחולקת לשני חלקים: החלק הראשון הוא מספר דרשות ארוכות (בדרך כלל על נושא מהפרשה או מדרש חז"ל על הפרשה) והחלק השני הוא ליקוט של הרבה רעיונות קצרים (יותר על הפסוקים עצמם). החלק הראשון הוא בדרך כלל מספר רב של עמודים בעוד החלק השני הוא בדרך כלל חצי עמוד עד שני עמודים.

הספרים על המועדים בדרך כלל בנויים מהרבה רעיונות קצרים ומחולקים לפי נושאים הקשורים לאותו מועד, לעיתים חלק מהנושאים מחולקים לשני חלקים בדומה לחלוקה בפרשות השבוע.

בשנת תש"פ החל בהוצאת תת-סדרה על דמויות תנ"כיות תחת השם **"אבות העולם"**.

שיטתו וסגנונו
-------------

הרב לוונשטיין מחשיב עצמו כתלמידו של הדרשן הרב ראובן קרלנשטיין, ההולך בסגנונו של הרב שלום שבדרון, והרב יוחנן דוד סלומון (נכדו של יואל משה סלומון) מחבר ספרי עין יהודית. הרב לוונשטיין מעביר את המסרים באמצעות סיפורים ומשלים.
הרב לוונשטיין היה מקורב, לרב אהרן יהודה לייב שטיינמן, לרב נסים קרליץ, ולרב חיים קניבסקי, והוא משלב בדרשותיו סיפורים מחצרותיהם. ולאחר פטירתם הוציא עליהם (הרב שטיינמן והרב קניבסקי) ספרי סיפורים והנהגות.

בשונה מדרשנים ומרצים בעלי סגנון המותאם לקהל יעד מסוים, דרשותיו והרצאותיו של הרב לוונשטיין נאמרות בשפה פשוטה ומותאמות לקהלים רחבים יותר.

בשנת 2012 החל לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית בשם "ומתוק האור" על פרשת השבוע, ב-2015 עבר לשדר את תוכניתו ברדיו קול ברמה.

פירוט הספרים
------------

סדרת **ומתוק האור** (הוצאת "יפה נוף", בעריכת יעקב ישראל פוזן) ביאורים ופנינים על:[דרושה הבהרה]

* חמישה חומשי תורה על פי סדר פרשת השבוע
* הגדה של פסח
* מגילת אסתר
* ראש השנה
* יום הכיפורים
* חג השבועות - 2 כרכים
* ספירת העומר
* מגילת איכה ובין המצרים - 2 כרכים
* חנוכה - 2 כרכים
* שבת קודש - 2 כרכים
* ימים נוראים - 2 כרכים
* סוכות - 2 כרכים
* יציאת מצרים - 2 כרכים (תשע"ח, 2018)
* נישואין (תשע"ח, 2018)
* פניני הגראי"ל שטיינמן זצוק"ל (תשע"ח, 2018)
* ברית מילה (תשע"ט, 2019)
* דוד המלך - 2 כרכים (תש"פ, 2020)
* אברהם אבינו (תשפ"א, 2020)
* יצחק אבינו ויעקב אבינו (תשפ"א, 2020)
* שמיטה (תשפ"א, 2021)
* יוסף הצדיק
* פניני רבי חיים קנייבסקי (תשפ"ב, 2022)
* סדר תפילתנו - סליחות ותפילות ראש השנה (אלול תשפ"ב, 2022)

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על ספר ומתוק האור בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  *פנינים מפרשת השבוע - פרשת ויחי - הרב שלמה לוינשטיין HD*, נבדק ב-2022-01-28 על פי הנכתב בצאט שידור חי
2. ↑  הרב שלמה לוינשטיין, באתר www.hidabroot.org
3. ↑  כרך זה הושק בסיוע קרן דניאלי, ראו: נדיר: מוטי זוננפלד איחד ראשי ישיבות חרדים ודתיים, באתר בחדרי חרדים, 30 באוגוסט 2016
**טאי פאן** ((אנגלית: Tai-Pan) הוא ספרו השני של ג'יימס קלאוול משנת 1966. הסיפור מספר על האי הונג קונג, מושבה בריטית חדשה, אחרי הסכם צ'אונפי בשנת 1841. טאי פאן הוא גם הספר השני בסאגה האסייאתית של ג'יימס קלאוול.

לטאי פאן עלילה מורכבת וארוכה. הוא מציג מגוון רחב של דמויות, אשר רובן, ובמקרים רבים גם קרוביהן הרחוקים, מוזכרים בספרים מאוחרים יותר.

עלילה
-----

העלילה מתרחשת בחודשים שלאחר הניצחון הבריטי במלחמת האופיום הראשונה והזכייה באי הונג קונג.

דירק סטרואן, ה"טאי פאן", או המנכ"ל של חברת בית האצילים, חברת הספנות והסחר החזקה ביותר באסיה, מהמר על כספו בהשקעת סכומי כסף אדירים בפיתוח סחר האופיום וביסוס המטה שלו באי, השקעה שנראית לכאורה חסרת ערך. עם זאת, מטרתו האמיתית של סטרואן היא יצירת קשרי מסחר יציבים עם סין, ותוך כדי כך הכנסתה של סין למשפחת האומות.

הסיפור עוקב אחר ניסיונותיו של סטרואן לשמור את בית האצילים כחברה החזקה ביותר במזרח הרחוק, וניסיונו לפתח שושלת אשר תשלוט בבית האצילים ובים הסיני לאחר מותו. אויבו העיקרי של סטרואן הוא טיילר ברוק, אשר היה בעבר ממונה על סטרואן והכה אותו באכזריות. ברוק מנהל כעת את החברה השנייה בגודלה במזרח הרחוק, והוא לא יעצור עד שלא יכריע את סטרואן, והוא עצמו יהיה לטאי פאן של כל אסיה.

טאי פאן מבוסס בחופשיות על ההיסטוריה של ג'ארדין מת'סון.

בשנת 1986 יצא הסרט "טאי פאן", המבוסס על הספר.
**בית הספר לריקודים סמי ובנו** הוקם בישראל בשנת 1934 על ידי המורה לריקוד סמי פרי. זה היה בית הספר הפופולרי ביותר לריקודים סלוניים בישראל בין השנים 1934–1999.

היסטוריה
--------

בית הספר נפתח בתל אביב ברחוב החלוצים ולאחר זמן קצר עבר לאולם בקומה השנייה מעל גלידריית ויטמן ברחוב אלנבי. בשנת 1944 עבר בית הספר לרחוב שדרות קרן קיימת 26 בתל אביב (כיום שדרות בן-גוריון). כמו כן נפתח סניף בחיפה.

בשנת 1952 תרבות הריקודים פרחה בתל אביב. המוני עולים חדשים הצטרפו, בעיקר לשיעורים פרטיים וקבוצות קטנות. עם השנים, "סמי ובנו" היווה מוסד תל אביבי תרבותי מפורסם שעמד בניגוד לתרבות הקיבוצים של שנות השישים בישראל. הבוהמה התל אביבית (למשל השחקנים עודד תאומי, יוסף שילוח, שמוליק סגל, שלמה בר-שביט, מרים זוהר), פוליטיקאים ואנשי צבא נהגו לבקר בו על בסיס קבוע, ולכן היו לו התייחסויות שונות בסרטים ישראליים ("גבעת חלפון אינה עונה" של אסי דיין), בתוכניות טלוויזיה ("שמיניות באוויר", "מטרונום") ובעיתונות.

שמי פרי, בנו של סמי, החל במתן שיעורים לריקודי סטפס מגיל 13, ומשנת 1961 ניהל את בית הספר. הוא הקים את העמותה לקידום הריקודים הסלוניים בישראל בשנת 1965, והיה יושב הראש העמותה מתחילתה ועד שנת 1996, והכין את התחרות לריקודים סלוניים המקצועיים הראשונה בישראל בשנת 1995. התחרות התקיימה בבית דני בתל אביב בהצלחה מרובה ובהכרה של המוסדות הבינלאומיים באירופה.

בתי הספר פרסם שני ספרים ללימוד ריקודים: "למד לרקוד בביתך : רקודים חברתיים" ו"כל ריקודי הדיסקוטק והריקודים הישנים".

בשנת 1995, פסטיבל מחול כרמיאל היווה נקודת זינוק נוספת לפופולריות של הז'אנר בישראל, משום שקבוצת רקדנים ממועדון הריקודים הסלוניים המפורסם ROT WEIS מדיסלדורף שבגרמניה הופיעו בו והיוו השראה ל-30,000 צופים ישראליים. העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 הביאה עמה מורים לריקודים סלוניים מברית המועצות לשעבר אשר השתלבו בעמותה.

בית הספר נסגר בשנת 1999.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונות וקטעי וידאו היסטוריים בבלוג של שמי פרי, באתר (תפוז)
* בית ספר לריקודים סמי ובנו, בספרם של אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, **איפה היינו ומה עשינו**, הוצאת כתר, עמ' 31
* סטודיו לריקוד, באתר "נוסטלגיה אונליין"

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמד לרקוד אצל "סמי", מעריב, 2 באוקטובר 1956
2. ↑  מידע על סמי ובנו בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
שו"ת **יחוה דעת** הוא סדרת ספרי שאלות ותשובות בהלכה מאת הרב עובדיה יוסף (7 כרכים). סדרת ספרים זאת היא השנייה אחרי סדרתו יביע אומר. המקור לשם הסדרה הוא הפסוק בתהילים (י"ט, ג'): "יום ליום **יביע אומר** ולילה ללילה **יחוה דעת**". בספרים אלו עונה הרב יוסף על שאלות אקטואליות רבות בהלכה, לדוגמה בנושא קול באשה ערווה, ספרי תורה בצה"ל, שמיעת שירים בספירת העומר ועוד. אולם ספרים אלו מתאפיינים בתשובות קצרות ביחס לתשובות שבסדרת ספרי השו"ת הראשונה של הרב עובדיה, יביע אומר, העוסק יותר בפלפולים ובלמדנות והתשובות בו מורחבות יותר. 

הכרך הראשון יצא לאור בשנת תשל"ז בעת כהונתו כרב הראשי לישראל. מתכונת הספר מבוססת על שאלות ותשובות שנשאלו ב'פינת ההלכה' אשר שודרה בתוכנית 'קבלת שבת' ברשת א' של רדיו קול ישראל בימי שישי במשך כ-15 שנה, ובהוצאת הספר הורחבו הדברים ונוספו מקורות רבים. בהקדמת הספר נכתב כי התשובות מובאות בספר כפי שנענו בקצרה למאזינים ברדיו כדי שיהיה בבחינת "דבר השווה לכל נפש", אלא שבכמה מקומות הוסיף הערות להבהרת העניין בתוספת נופך.

בהמשך נוספו עוד חמישה כרכים שיצאו לאור עד שנת ה'תשנ"ד.

בשנת תש"פ הוציא מכון מאור ישראל מהדורה חדשה עם חלק ז' ובתוספת הערות מתוך כתבי היד של הרב עובדיה יוסף. המהדורה החדשה היא בעלת ארבעה כרכים, כך שכל שני חלקים בכרך אחד וחלק ז עומד ככרך בפני עצמו.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין לאו, **ממרן עד מרן – משנתו ההלכתית של הרב עובדיה יוסף**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005
* אדם ברוך, "הרב עובדיה יוסף על פי פסקי הדין שלו", בתוך **סדר יום** (עמודים 185–202), הוצאת כתר, 2000

קישורים חיצוניים
----------------

* "עשה לך רב" עם הראשון לציון עובדיה יוסף שליט"א תוכנית משנות ה-80.
* שאלה ותשובה מתוך השו"ת
**סרגיי קלשצ'נקו** (במולדובנית: **Сeргей Клещенко**; נולד ב-20 במאי 1972) הוא כדורגלן עבר מולדובני ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן את נבחרת מולדובה.

קריירה
------

קלשצ'נקו החל לשחק כדורגל במולדובה והתפרסם לאחר שהוביל את התקפת זימברו קישינב בתחילת שנות התשעים, תקופה בה שלטה הקבוצה בכדורגל המולדובני. קלשצ'נקו זכה עם הקבוצה בחמש אליפויות, וכבש במדיה 64 שערים בשלוש קדנציות, כשביניהן שיחק בגו אהד איגלס ההולנדית. ב-1998 נבחן קלשצ'נקו בווטפורד האנגלית, שביקשה להחתימו, אך בעיות עם אשרת העבודה של השחקן ודרישה כספית גבוהה של זימברו קישינב מנעו בסופו של דבר את המעבר, וקלשצ'נקו עבר לתקופה קצרה לזניט סנקט פטרבורג הרוסית.

בשנת 1999 הגיע קלשצ'נקו לישראל וחתם במכבי חיפה. במשחקו הראשון במדי הקבוצה, מול הפועל פתח תקווה באצטדיון האורווה, כבש ארבעה שערים. בעונת 1999/2000 כבש 22 שערים, ובכך שבר את השיא שקבע הפולני אנדז'יי קוביקה שנה קודם לכן, והפך לשחקן הזר שכבש הכי הרבה שערים בעונה אחת בליגת העל. כיבושיו הרבים זיכו אותו בכינוי "הקלאצ'ניקוב", על שם רובה הסער הרוסי AK-47. בעונת 2000/2001 זכה עם מכבי חיפה באליפות.

לקראת עונת 2001/2002 חתם קלשצ'נקו בקבוצת הפועל תל אביב. כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש את שער הבכורה שלו, 4 דקות מפתיחת המשחק מול מכבי הרצליה במסגרת גביע הטוטו. עם הפועל תל אביב הגיע בעונה זו עד לשלב רבע הגמר בגביע אופ"א, הישג השיא של קבוצה ישראלית במפעל זה. קלשצ'נקו כבש את השער השני לזכות הפועל במשחקה הביתי מול קבוצת צ'לסי האנגלית באצטדיון בלומפילד, ואת השער הבודד בניצחונה של קבוצתו מול קבוצת מילאן האיטלקית, במשחק שנערך בקפריסין. באותה עונה גם זכה עם הפועל תל אביב בגביע הטוטו.

לאחר שנתיים בהפועל תל אביב עבר קלשצ'נקו לרוסיה וחתם בקבוצת צ'רנומורץ נובורוסיסק. קלשצ'נקו לא מצא את מקומו בקבוצה, וחזר עוד באותה עונה לישראל, כשחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב. בתום העונה חזר למולדתו ולקבוצה בה שיחק כבר בעבר, זימברו קישינב. לאחר מכן שיחק בעוד קבוצות ברוסיה, עד שפרש בפברואר 2008, והחל להתמקד בפיתוח מחלקות הנוער במולדובה. לאחר מכן מונה למאמן נבחרת הנוער של מולדובה. בשנת 2013 מונה למאמן זימברו קישינב, ולאחר מכן שימש עוזר מאמן בלייריה וברוסטוב.

בשנת 2019 הוא הגיע לצוות מאמנים של נבחרת מולדובה בכדורגל. לאחר שהיה מאמן נבחרת הנוער, בשנת 2021 הוא מונה למאמן הנבחרת הבוגרת. בשנת 2022 הוא עזר להגעת ארתור קראצ'ון שהיה שחקן הנבחרת להפועל כפר סבא.

קלשצ'נקו הוא מלך השערים של נבחרת מולדובה עם 11 שערים. הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת נערכה בשנת 1991, ועד שנת 2006 ערך במדיה 69 הופעות.

בנו הוא הכדורגלן ניקי קלשצ'נקו.

תארים
-----

זימברו קישינב
* אליפות מולדובה: 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1995/1996, 1997/1998
* הגביע המולדובי: 1997/1998

מכבי חיפה
* אליפות: 2000/2001

הפועל תל אביב
* גביע הטוטו: 2001/2002

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* משה גוזגל, חולם באיטלקית. ראיון עם סרגיי קלשצ'נקו, באתר ynet, ‏17 במרץ 2002

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  NICKY SERGHEI CLEȘCENCO, NOUL JUCĂTOR AL LUI FC SION באתר התאחדות הכדורגל המולדובנית, 2 בפברואר 2021 (ברומנית)