recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אדם טיהאני** (באנגלית: **Adam Tihany**; נולד ב-1948), הוא אדריכל ומעצב פנים ישראלי-אמריקני.

קורות חיים
----------

טיהאני נולד בטרנסילבניה שברומניה. ב-1950 עלה עם הוריו לישראל, הוא גדל בירושלים. בשנת 1968 למד אדריכלות ועיצוב במילאנו שבאיטליה. שימש כשוליה במספר חברות איטלקיות והתמחה בעיצוב רהיטים. ב-1976 החל לעבוד בסניף הניו יורקי של חברת יוניגרם האיטלקית והתמקד בעיצוב עילי עבור משרדים, בתי יוקרה ואולמות אירועים.

בשנת 1978 פתח טיהאני משרד משלו במנהטן ועיצב מבנים בארבעה קצוות תבל ביניהם בתי מלון ומסעדות מובילים. ב-1996 עיצב את מלון דן אילת. שיפץ ב-1998 את מלון המלך דוד בירושלים.

טיהאני עיצב בשנת 1997 את מסעדת ז'אן ז'ורז' של השף ז'אן ז'ורז' וונגריכטן במגדל טראמפ שבמנהטן. עיצוב המסעדה הוא בצבעי בז' ואפור, חלונות חדר אוכל המתחילים ברצפה ונגמרים בתקרה הגבוהה, שמהם ניבטת פנורמת הסנטרל פארק, מפות שולחן לבנות, כיסאות חומים ובגדי מלצרים בחום כהה.

בשנת 2002 עיצב טיהאני את מלון הבוטיק אלף Aleph שברומא, והוא זכה על כך בפרס האירופי לעיצוב פנים של מלונות. טיהאני עיצב את המלון באופן אשר נועד לדמות בית מרחץ רומי בעל אופי נהנתני לעילא. כאשר נכנסים ללובי בולטים צבעי שחור ואדום המזכירים גיהנום. באמצע הלובי ניצבת קוביית משחק ענקית, שקשורה לחלק התחתון של הבניין המדמה גן עדן. על מנת להיכנס לספא למטה יש ללבוש טוגה. טיהאני בחר במוטיב של דאנטה אליגיירי שבו ניצב הגיהנום אל מול עולם התענוגות.

ב-2004 עיצב את מסעדת פר סה של בכיר השפים באמריקה תומאס קלר במרכז טיים וורנר שבכיכר קולומבוס במנהטן שעלותה שנים עשר מיליוני דולרים. הוא הביא במסעדה אלמנטים מהסגנון המאפיין את קלר, מוטיבים ממסעדתו השנייה של קלר הפרנץ לונדרי, מסעדת הדגל שלו. בעיצוב פשוט אך אלגנטי, דלת כניסה כחולה המזכירה את דלת הכניסה הכחולה בפרנץ לונדרי, עיצוב האח, האבנים הלא מסותתות, רצפת השיש המבריקה המרמזת על האר דקו המקנים לסועד תחושה כאילו סעד בגרסה אורבנית של הפרנץ לונדרי. חדר האוכל המונה חמישה עשר שולחנות משקיף על הנוף בסנטרל פארק.

טיהאני אף עיצב את מסעדת One c.p.s במלון פלאזה שבעיר ניו יורק. הוא הסיר את הווילונות המליטים את החדר האדוארדי האפל על מנת שיוכלו האנשים לראות את הפנורמה הניבטת מבחוץ, והאיר את החדר תוך שימוש מגוון בעץ ואלמנטים גאומטריים עזים. טיהאני כיסה את מנורות הקריסטל באהילים אדומים ענקיים.

טיהאני עיצב את מסעדות מלון הבוטיק Exedra שברומא בצבעים מנוגדים של שחור ולבן המושפע מפליני וסגנון הדולצה ויטה של שנות השישים.

טיהאני אף עיצב את הבר במלון Mandalay Bay בלאס וגאס ואת ה-Grill House בכפר המרינה באי פראדייז שבאיי בהאמה, מסעדת Neyla שבמלון MGM Grand שבלאס וגאס, את מסעדתו של מייקל ג'ורדן One Sxty Blue שבשיקגו, את מלון The Time בניו יורק.

מבין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את המעצב הישראלי רן לרנר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדם טיהאני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אדם טיהאני
* תקציר הרצאתו של אדם טיהאני בבצלאל מאת אפרת שקד
* מיה דבש, עיצוב חושני עם אוכל, ראיון בלעדי עם האדריכל אדם טיהאני, בניין ודיור
* חיים הנדוורקר, חגיגה בגיהנום, באתר הארץ, 28 בפברואר 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 277055
* NLI: 987007433863405171
* BnF: cb137507629 (data)
* GND: 1146384378
* LCCN: n94026231
* ULAN: 500110531
* VIAF: 1753149068524665730003
* WorldCat: lccn-n94026231

 |
**משוואת איירינג** (אנגלית: **Eyring equation**; ידועה גם כמשוואת איירינג-פולני) היא משוואה בקינטיקה כימית המקשרת בין קצב התגובה לבין הטמפרטורה. המשוואה פותחה כמעט במקביל ב-1935 על ידי הנרי איירינג, מ. ג. אוואנס ומייקל פולני. המשוואה פותחה מתוך תאוריית מצב המעבר (הידועה גם בשם תאוריית הקומפלקס המופעל), ובניגוד למשוואת ארניוס האמפירית היא מודל תאורטי המבוסס על תרמודינמיקה סטטיסטית.

הצורה הכללית של המשוואה דומה במקצת לזו של משוואת ארניוס:



 
k
=

k

B

T

h

e

−

Δ

G

‡

R
T


{\displaystyle \ k={\frac {k\_{B}T}{h}}e^{-{\frac {\Delta G^{\ddagger }}{RT}}}}

{\displaystyle \ k={\frac {k_{B}T}{h}}e^{-{\frac {\Delta G^{\ddagger }}{RT}}}}
כאשר Δ*G*‡ מסמל את האנרגיה החופשית של גיבס, *k**B* הוא קבוע בולצמן ו-*h* הוא קבוע פלאנק.

ניתן לשכתב את המשוואה ולכתוב אותה כך:



k
=

(

k

B

T

h

)

e
x
p

(

Δ

S

‡

R

)

e
x
p

(

−

Δ

H

‡

R
T

)

{\displaystyle k=\left({\frac {k\_{B}T}{h}}\right)exp\left({\frac {\Delta S^{\ddagger }}{R}}\right)exp\left(-{\frac {\Delta H^{\ddagger }}{RT}}\right)}

{\displaystyle k=\left({\frac {k_{B}T}{h}}\right)exp\left({\frac {\Delta S^{\ddagger }}{R}}\right)exp\left(-{\frac {\Delta H^{\ddagger }}{RT}}\right)}
צורתה הליניארית של המשוואה היא:



ln
⁡

k
T

=

−
Δ

H

‡

R

⋅

1
T

+
ln
⁡

k

B

h

+

Δ

S

‡

R

{\displaystyle \ln {\frac {k}{T}}={\frac {-\Delta H^{\ddagger }}{R}}\cdot {\frac {1}{T}}+\ln {\frac {k\_{B}}{h}}+{\frac {\Delta S^{\ddagger }}{R}}}

{\displaystyle \ln {\frac {k}{T}}={\frac {-\Delta H^{\ddagger }}{R}}\cdot {\frac {1}{T}}+\ln {\frac {k_{B}}{h}}+{\frac {\Delta S^{\ddagger }}{R}}}
כאשר:

* \ k = קבוע קצב התגובה
* \ T = טמפרטורה מוחלטת
* {\displaystyle \ \Delta H^{\ddagger }} = אנתלפיית ההפעלה
* {\displaystyle \ R} = קבוע הגזים
* {\displaystyle \ k\_{B}} = קבוע בולצמן
* \ h  = קבוע פלאנק
* {\displaystyle \ \Delta S^{\ddagger }} = אנטרופיית ההפעלה

תגובה כימית מסוימת מתרחשת בטמפרטורות שונות, וקצב התגובה נקבע על פיהן. העקומה המתקבלת של {\displaystyle \ \ln(k/T)} כנגד {\displaystyle \ 1/T} היא קו ישר עם שיפוע {\displaystyle \ -\Delta H^{\ddagger }/R}, שממנו ניתן לגזור את אנתלפיית ההפעלה, והלכיד {\displaystyle \ \ln(k\_{B}/h)+\Delta S^{\ddagger }/R} שממנו ניתן לגזור את אנטרופיית ההפעלה.

לקריאה נוספת
------------

* Evans, M.G.; Polanyi M. (1935). "". Trans. Faraday Soc. 31: 875.
* Eyring, H. (1935). "". J. Chem. Phys. 3: 107.
* Eyring, H.; Polanyi M. (1931). "". Z. Phys. Chem. Abt. B 12: 279.
* Laidler, K.J.; King M.C. (1983). "The development of Transition-State Theory". J. Phys. Chem. 87: 2657–2664. doi:10.1021/j100238a002.
* Polanyi, J.C. (1987). "Some concepts in reaction dynamics. Science" 236 (4802): 680–690.

קישורים חיצוניים
----------------

* משוואת איירינג באתר אוניברסיטת רגנסבורג
**רחוב חיים לבנון** בתל אביב הוא רחוב ראשי בשכונת רמת אביב בצפון תל אביב. בעבר נקרא הרחוב **רחוב האוניברסיטה** (על שם אוניברסיטת תל אביב השוכנת לצדו), ובשנת 1986, לאחר מותו של ראש העיר השישי של תל אביב חיים לבנון אשר יזם את הקמת האוניברסיטה בשנות ה-50, נקרא הרחוב על שמו.

מבנה
----

הרחוב מתחיל בדרך נמיר במערב, משם מתעקל צפון מזרחה ומגיע עד שדרות קק"ל והכניסה לשכונת רמת אביב ג', שם הוא נמשך כרחוב רקנאטי.

צדו הדרומי-מזרחי של הרחוב מאוכלס רובו במוסדות ציבוריים. ממערב למזרח ואחר כך לצפון: מוזיאון ארץ ישראל, מרכז יצחק רבין, מחנה אביב (בו יושבות מפקדות החטיבה לקשרי חוץ, דובר צה"ל ותזמורת צה"ל), מוזיאון הפלמ"ח, מכללת שנקר הנדסאים, מכון התקנים הישראלי, אוניברסיטת תל אביב (בפרט המכון למחקרי ביטחון לאומי, בניין נפתלי של הפקולטה למדעי החברה, כיכר אנטין ומרכז עלית לספורט). הקטע הצפוני של הרחוב, החל מפינת רחובות קלצ'קין/טאגור ועד פינת קק"ל משמש למגורים בלבד. צדו הצפוני-מערבי של הרחוב משמש כמעט כולו למגורים, ובהם גם מעונות סטודנטים של אוניברסיטת תל אביב.

בסמוך לקצהו המערבי של הרחוב נמצא תל קסילה - אתר ארכאולוגי המצוי בתוככי מוזיאון ארץ ישראל, שנחפר החל מ-1948. בתל נחשפו שרידים של עיר נמל פלשתית מהמאה ה-12 לפנה"ס ועיר פלשתית צפופה ושוקקת מהמאה ה-11 לפנה"ס. 

חלקו הדרומי של הרחוב נסלל לאורך תוואי דרך היסטורית שבין הכפר הערבי שייח מוניס, אשר תושביו נמלטו ממנו במלחמת העצמאות, לבין יפו. דרך היסטורית זו, שלאורכה נסללו לימים רחוב זה ובעיקר חלקה הדרומי של דרך תל אביב-חיפה היה בתקופה העות'מאנית ותקופת המנדט ציר האורך המערבי ביותר בארץ ישראל שקישר בין יפו וחיפה.

בשנת 1974 שודרה בטלוויזיה החינוכית התוכנית "נעמי שמר וידידיה מרחוב האוניברסיטה" בהשתתפותה של נעמי שמר שגם כתבה בכל חודש שיר חדש לתוכנית.

גלריה
-----

* מגדל מגורים בפינת רחוב חיים לבנון ורחוב איינשטייןמגדל מגורים בפינת רחוב חיים לבנון ורחוב איינשטיין
* כיכר אנטין המקשרת בין אוניברסיטת תל אביב לרחובכיכר אנטין המקשרת בין אוניברסיטת תל אביב לרחוב
* סביל לזכר ראש עיריית תל אביב חיים לבנון. הסביל נמצא בחזית מוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנוןסביל לזכר ראש עיריית תל אביב חיים לבנון. הסביל נמצא בחזית מוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנון
* הכניסה למוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנוןהכניסה למוזיאון ארץ ישראל ברחוב חיים לבנון
* שלט רחוב חיים לבנוןשלט רחוב חיים לבנון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב חיים לבנון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמי שמר - הביוגרפיה
**תבנית צופה** (באנגלית: **Observer Design Pattern**) היא תבנית עיצוב שבה אובייקט הייחוס מחזיק רשימה של אובייקטים תלויים בו (מקושרים אליו) אשר כל אחד מהם נקרא צופה לגביו. אובייקט הייחוס "מודיע" לצופים עליו על שינויים המתרחשים בו, כגון שינוי ערך של פרמטר, בדרך כלל על ידי קריאה לאחת מהפונקציות שלהם.

שימושים
-------

תבנית הצופה משמשת בעיקר לייזום טיפול מבוזר באירועים (Events). תבנית העיצוב צופה נפוצה במיוחד ומשמשת באופן נרחב כמעט בכל ממשק משתמש ובספריות רבות המספקות תשתיות.

מבנה
----

UML של תבנית צופה

יתרונות וסיכונים
----------------

שימוש בתבנית צופה מאפשר לנו צימוד רפוי, אובייקט הייחוס אינו צריך לדעת דבר על האובייקטים התלויים בו.

במקרים מסוימים עלולה להיווצר זליגת זיכרון אם נוצרים צופים רבים ולא זוכרים "להרוג" את הקישור לצופים. מקרה נוסף, הוא האפשרות שבה אובייקט הייחוס ישלח עדכון לא רלוונטי לאחד או יותר מהאובייקטים התלויים בו.

דוגמה
-----

  

להלן דוגמת בשפת Java שבה קלט המקלדת מטופל עבור כל שורה באמצעות תבנית צופה. הדוגמה מבוססת על שימוש בספריות java.util.Observer ו-java.util.Observable. כאשר ניתן קלט של מחרוזת ל-System.in, נקראת הפונקציה `notifyObservers`, שמיידעת את כל הצופים על האירוע (הקלט), באמצעות קריאה לפונקציית 'update' שלהם.

```
import java.util.Observable;
import java.util.Scanner;

class EventSource extends Observable implements Runnable {
 public void run() {
 while (true) {
 String response = new Scanner(System.in).next();
 setChanged();
 notifyObservers(response);
 }
 }
}

```

```
import java.util.Observable;
import static java.lang.System.out;

class MyApp {
 public static void main(String[] args) {
 out.println("Enter Text >");
 EventSource eventSource = new EventSource();

 eventSource.addObserver((Observable obj, Object arg) -> { 
 out.println("\nReceived response: "+ arg);
 });

 new Thread(eventSource).start();
 }
}

```

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תבנית צופה** בוויקישיתוף
**המשרד הלאומי למלחמה בסמים** (בספרדית: **Oficina Nacional Antidrogas**‏, ONA בקיצור) הוא גוף אכיפת חוק בוונצואלה הכפוף לרשות המבצעת ואחראי לניסוח מדיניות המדינה בנושא המאבק בסמים, הסדרה משפטית, בקרה וניטור המאבק בסחר בסמים וחומרים מסממים. זהו הגוף העיקרי במדינה האחראי למאבק בתחום זה ומהווה גוף אכיפת-חוק רב עוצמה במדינה.

הגוף הוקם בצו מספר 4220, מ-23 בינואר 2006, שנחתם על ידי נשיא ונצואלה. ב-25 באפריל 2013, פורסם צו נשיאותי מספר 25, שהכפיף את המשרד למלחמה בסמים ללשכתו של סגן נשיא ונצואלה.

ייעוד
-----

הגוף אחראי לניהול התחום האסטרטגי הנוגע לביטחון המדינה במאבק בהפקה, הפצה, סחר וצריכה של סמים בלתי חוקיים ומאבק בעבירות הלבנות הון מהכנסות בתחום זה.

ראו גם
------

* המינהל האמריקאי למלחמה בסמים
* FSKN, המקבילה הרוסית

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המשרד הלאומי למלחמה בסמים
* המשרד הלאומי למלחמה בסמים, ברשת החברתית פייסבוק

* המשרד הלאומי למלחמה בסמים, ברשת החברתית טוויטר

* המשרד הלאומי למלחמה בסמים, ברשת החברתית אינסטגרם

* המשרד הלאומי למלחמה בסמים, סרטונים בערוץ היוטיוב

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"המשרד הלאומי למלחמה בסמים (ונצואלה)"**.
**רחוב חזון איש** הוא רחוב במרכז בני ברק. הרחוב חוצה את מרכז בני ברק מצפון לדרום, תחילתו ברחוב רבי עקיבא וקצהו הדרומי פולש לשטח השיפוט של רמת גן, סמוך לשכונת רמת עמידר.

היסטוריה
--------

עד שנות ה-50 שימש הרחוב כגבול המזרחי של בני ברק, התוחם את שכונת זיכרון מאיר ממזרח. ממערב ומדרום לו שכנו פרדסים וחורשות. בשנות ה-40 הם שימשו כמקומות מסתור ומוקדי פעילות של אנשי אצ"ל ולח"י. בשנות ה-40 עבר החזון איש מגבעת רוקח להתגורר בבית שנבנה עבורו במרכז הרחוב. הוא נהג לטייל לצורכי בריאות במעלה הרחוב, לאורך "פרדס ברמן" שבחלקו הדרומי של הרחוב. לאחר פטירת החזון איש נקרא הרחוב על שמו. בית החזון איש ניצב על תלו, עליו נוספו קומות חדשות, והוא משמש כתלמוד התורה "תשב"ר". התלמוד-תורה קרוי על שם החזון איש. בעשור הראשון של המאה ה-21 נבנה עבור התלמוד-תורה מבנה נוסף ברחוב סמוך. בסמוך למבנה הישן של תלמוד תורה "תשב"ר", מוביל הרחוב לשיכון סאטמר.

לאחר פטירת החזון איש הוקם בשטח הגובל עם רחוב חזון איש, מול "פרדס ברמן", שיכון חזון איש, עבור משפחות תלמידי החזון איש.

בשנות ה-80 נמכר שטח "פרדס ברמן" ליזמים פרטיים ונבנתה עליו שכונת "רמת דוד", על שם הרב דוד פוברסקי (שמה הלא-רשמי: "קריית משה"). רבה של השכונה הוא הרב שריאל רוזנברג. עם השנים הורחבה הבנייה באזור ונבנה בו מרכז מסחרי שוקק. בשני מתחמים נפרדים בשכונה הוקמו שתי קריות חינוך לבנים ולבנות. מול השכונה, מזרחית-צפונית למפגש הרחובות חזון איש-עזרא, הוקמה קריית נדבורנה. לאחר הקמת הקריה שונה קטע הרחוב המתחבר לרחוב חזון איש ונקרא רחוב אדמו"רי נדבורנה.

בקצהו הדרומי של הרחוב, בהמשך שכונת רמת דוד, שוכנים שני בתי הקברות העירוניים - בית הקברות שומרי שבת ובית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז'. במתחם קיימת חלקה נוספת של חסידות ויז'ניץ. בשל מיקומם של בתי הקברות בקצה רחוב חזון איש, משמש הרחוב למסעות הלוויה שבהם פוסעים המלווים רגלי עד לבית הקברות. מול בתי הקברות, בשטח השיפוט של רמת גן, נבנתה שכונת מרום נווה.

ברחוב חזון איש שוכנים מספר מוסדות תורה וחסידות, ובהם: מרכז חסידות אשלג (של האדמו"ר רבי ברוך שלום הלוי אשלג) ומרכז חסידות אוזרוב, ובתי המדרש של חסידות באבוב, חסידות סרט ויז'ניץ וענף של חסידות אלכסנדר. 

בתחילת רחוב חזון איש, בסמוך למפגש הרחובות רבי עקיבא-חזון איש, התגורר הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן. מערבית למפגש הרחובות רבי עקיבא-חזון איש מפגש הרחובות רבי עקיבא-הרב שך. שני הרחובות, רחוב חזון איש ורחוב הרב שך, חוצים ביחד את כל העיר בני ברק לרוחבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב חזון איש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מלבד שכונות צפון העיר שמעבר לדרך ז'בוטינסקי.

| **אברהם ישעיהו קרליץ** |
| --- |
| ספריו | חזון איש • אמונה וביטחון (ספר) |
| תלמידיו | חוג חזון איש • הרב חיים גריינימן • הרב גדליה נדל • הרב נסים קרליץ • הרב חיים קניבסקי • הרב שריה דבליצקי • הרב דב לנדו |
| ממשנתו | חשמל בשבת • פולמוס השבת ביפן • משל העגלה המלאה והעגלה הריקה |
| משפחתו | משפחת קרליץ • אבא: הרב שמריהו יוסף קרליץ • סבא: הרב שאול קצנלבוגן • אחים: הרב מאיר קרליץ • הרב יצחק קרליץ • הרב משה קרליץ • גיסים: הרב שמואל אליהו קהאן • הרב שמואל גריינימן • הרב נחום מאיר קרליץ • הרב אבא סוויאטיצקי • הרב יעקב ישראל קניבסקי |
| הנצחתו | כולל חזון איש • שיכון חזון איש • רחוב חזון איש • בית הכנסת חזון איש (לדרמן) • תלמוד תורה תשב"ר • בית חזון |
**ז'ולייט חסין** (באנגלית: **Juliette Hassine**;‏ 9 במאי 1948 - 3 באוגוסט 2010) הייתה פרופסור לספרות, חוקרת ומבקרת ספרות ישראלית. כלת פרס האקדמיה הצרפתית.

ביוגרפיה
--------

פרופסור ז'ולייט חסין נולדה בעיר מקנס אשר במרוקו, נצר למשפחה מיוחסת – מצאצאי רבי דוד חסין, גדול פייטני ומשוררי יהדות מרוקו.

עלתה עם משפחתה בגיל 14 לישראל בשנת 1962. היא קיבלה תואר ראשון בספרות צרפתית וכללית באוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני ודוקטור קיבלה באוניברסיטת סורבון בפריז. עבודת הדוקטורט עסקה ב"השפעת השירה והאסתטיקה של בודלר על יצירתו של פרוסט".

חסין הייתה מומחית בעלת שם עולמי ליצירותיו של מרסל פרוסט, והיא נטלה חלק חשוב במילון אנציקלופדי על פרוסט שיצא לאור ב-2005 בפריז. היא פרסמה מסות, מחקרים וספרים העוסקים רובם בחקר האסתטיקה של פרוסט ותהליכי כתיבתו. כמו כן כתבה מאמרים רבים וכן ארבעה ספרים בהוצאות מדעיות בצרפת, במסגרת המכון המדעי לחקר כתבי היד של פרוסט, בו הייתה חברה. 

מלבד זאת כתבה ספרים ומאמרים רבים בעברית על הזיקה בין פרוסט לדוד שחר, על ש"י עגנון ועל דליה רביקוביץ

בריאיון לכתב העת "פסיפס" ב-1989 אמרה, כי "הספרות הצרפתית והכללית מעוררות בי אמוציות אינטלקטואליות אסתטיות, בשעה שהעיסוק בספרות העברית, המחייב אותי למעורבות עמוקה, מעשיר את רובד הדמיון והרגשות. מבחינתי, היום תחום אחד משלים את השני". 

פרופסור ז'ולייט חסין כיהנה כפרופסור לספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן. 

נפטרה ב-3 באוגוסט 2010.

פרסומים נבחרים
--------------

* Essai sur Proust et Baudelaire, Nizet, Paris 1979

* **שירה ומיתוס ביצירתה של דליה רביקוביץ**, עקד, 1989
* **אמנות ויהדות ביצירתו של פרוסט**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1994
* **סוליקה הצדקת הרוגת המלכות (אורכב 31.05.2020 בארכיון Wayback Machine)**, מוסד ביאליק, 2012 - ספר על סול חגואל

אותות ופרסים
------------

* פרס האקדמיה הצרפתית, 2004‏

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'ולייט חסין, ב"לקסיקון הסופרים העברים בהווה"
* אורי דרומי, חיפשה את הנקודה - פרופ' ז'ולייט חסין, מומחית לפרוסט, 1948-2010, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2010
* אמי בוגנים, פגישה עם פרוסט, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי דרומי, חיפשה את הנקודה - פרופ' ז'ולייט חסין, מומחית לפרוסט, 1948-2010, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2010
2. ↑  אוניברסיטת בר-אילן, פרסים והוקרה לסגל האקדמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294141205171
* BIBSYS: 90594620
* BnF: cb11906984n (data)
* ISNI: 0000 0000 8127 1988
* LCCN: nr90028378
* NLP: A23282605
* NTA: 06787598X
* SUDOC: 026915812
* VIAF: 49226741
* WorldCat: lccn-nr90028378

 |
**אביב פתרונות מתקדמים בתוכנה בע"מ** היא חברת תוכנה ישראלית שהוקמה בשנת 1989 על ידי אבי בן דוד, העומד מאז בראש החברה. 
בשנות התשעים עסקה החברה בפיתוח מערכת מידע פיננסית, שהוטמעה בארגונים שונים במשק. בהמשך הורחבה המערכת והפכה לפתרון ERP ישראלי שנמכר למגוון של חברות.

בשנת 2001 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2010 נקנתה פעילות החברה על ידי בעל המניות העיקרי (אבי בן-דוד) ופעילות זו חזרה להיות במסגרת חברה פרטית, תחת השם "אביב פתרונות מתקדמים בתוכנה". השלד הבורסאי נרכש על ידי חברת "אפסווינג".

בשנת 2011 העסיקה החברה כ-60 עובדים, בהם מומחי פיתוח תוכנה, הטמעה, תמיכה טכנית ושירות לקוחות.
החל משנת 2005 הורחבה הפעילות לתחום הניהול הקמעונאי, במטרה להעמיד פתרון ERP לרשתות קמעונאות תוך התמחות במגזרים ייחודיים (כגון: אופנה, הנעלה, תכשיטים, מוצרי תינוקות).
בהמשך הוקמו חברות בנות, בהן אורגנו (העוסקת ביישום מוצרי מיקרוסופט), וחברת IT-LOG המתמחה בתחום התוכנה לעמילות מכס ושילוח בינלאומי.

לצורך יישום תוכנת ERP של החברה נמכרת חבילת הבסיס ללקוחות, תוך שנדרשים שירותים משלימים, בהם: שירותי יישום והטמעה, שירותי ניתוח מערכות ופיתוח תוכנה (לצורך התאמות תוכנה ייחודיות הנדרשות לארגונים השונים), שירותי תמיכה טכנית, התקנות, וכו'.

במשך השנים התמחתה החברה במגזרים ייחודיים שלהם הותאמו מוצריה, בהם: מגזר הארגונים הציבוריים, מגזר רשתות החינוך, רשתות קמעונאיות בתחומי האופנה, הנעלה, תכשיטים ומוצרי תינוקות, חברות לוגיסטיקה, מטענים אוויריים, שירותי קרקע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אביב פתרונות מתקדמים
* מחשוב מטה חברה ורשת קמעונאית – מניסיונה של חברת אומטיים הפצה, באתר ERP ORG
* רשת S. Wear יישמה עמדות מכירה ממוחשבות ו-ERP של אביב בפרויקט בהיקף מיליוני שקלים(הקישור אינו פעיל), באתר "דיילי מיילי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור זנו, דרמת סוחרי השלדים הגיעה לסיומה: אביב פתרונות תימכר לאפסווינג של ירון ייני, באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2010
**סלאדג' מטאל** (באנגלית: Sludge Metal), הידוע גם בשם **סלאדג' דום** (Sludge Doom) או פשוט **סלאדג'** (Sludge) הוא סגנון פיוז'ן קיצוני המשלב דום מטאל, הארדקור פאנק ולעיתים גם נויז רוק.

מאפיינים
--------

כמקובל בדום מטאל, להקות סלאדג' מנגנות בדרך כלל שירים כבדים, איטיים, עם גיטרות מכוונות נמוך, ועושות שימוש כבד בדיסטורשן, אך בנוסף לכך כוללות שירה צועקת או צווחנית, קטעים מהאגרסיביות, ומדי פעם קצב מהיר של ההארדקור פאנק. הסלאדג' מטאל לרוב מכיל צלילים שוחקים מאוד. מבחינה לירית, התכנים לרוב מזוהים עם פסימיות, כאשר לעיתים קרובות מילות השירים מתמקדות בסבל, התמכרות לסמים, מיזנתרופיה, סוגיות חברתיות וניהיליזם.

הז'אנר חולק מאפיינים מוזיקליים רבים עם סטונר מטאל. בשל קווי הדמיון בין הסגנונות הללו, יש לעיתים קרובות הצלבה בין שני הז'אנרים. עם זאת, מרבית להקות הסלאדג' מטאל נמנעות מהשימוש המופרז בפסיכדליה אשר מאפיין את הסטונר מטאל.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
המלווינס (Melvins), שהאטו את קצב הפאנק רוק כדי לפתח צליל איטי וכבד משלהם, נחשבים לרוב לחלוצי הז'אנר. בשנת 1984, להקת הפאנק רוק וההארדקור פאנק Black Flag הוציאה את האלבום My War, שכלל שירים בעלי סאונד איטי ו"חורק" יותר, פחות כמו סקס פיסטולס (Sex Pistols) ויותר כמו בלאק סבאת' (Black Sabbath). לעיתים, שלושת השירים האחרונים באלבום זה, שהיו איטיים משמעותית משאר החומרים של הלהקה, נחשבים לדוגמה הראשונה של סלאדג' מטאל.

בנוסף למלווינס (Melvins), להקות מפתח בפיתוח של סלאדג' מטאל כוללות את Dystopia,‏ Eyehategod,‏ Down,‏ Crowbar,‏ Corrupted,‏ Buzzoven,‏ Acid Bath ו-Grief.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלאדג' מטאל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  RYM: Sludge Metal
2. 1 2  sludge metal wiki, Last.fm (באנגלית)
3. ↑  *Bongzilla - Gateway Album Reviews, Songs & More | AllMusic* (באנגלית), נבדק ב-2022-10-15
4. ↑  Melvins - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com
5. ↑  Ian King, **Appetite for Definition: An A-Z Guide to Rock Genres**, HarperCollins, 2018-11-06, מסת"ב 978-0-06-268889-7. (באנגלית)

| הבי מטאל |
| --- |
| תת-סוגות |
| מטאל קיצוני (כולל בלאק מטאל, דת' מטאל, דום מטאל, ספיד מטאל, ת'ראש מטאל) • גרוב מטאל • פאוור מטאל • מטאל גותי • מטאל סימפוני • גלאם מטאל |
| סוגות היתוך |
| מטאל אלטרנטיבי (כולל נו-מטאל, ראפ מטאל, פאנק (Funk) מטאל) • מטאלקור (כולל דת'קור) • גריינדקור • אינדסטריאל מטאל • פולק מטאל • מטאל נאו-קלאסי • פרוגרסיב מטאל • סלאדג' מטאל • סטונר רוק • גראנג' |
| סצינות אזוריות |
| דת' מטאל סקנדינבי • הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי • הקשיחות הגרמנית החדשה |
| ראו גם |
| מטאליסט • פוליטיקה במטאל • פולחן השטן במטאל  **פורטל הבי מטאל**  |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568126905171
* LCCN: sh2010013959

 |
**ז'ול פסקין** (בבולגרית: **Жул Паскин**; ‏31 במרץ 1885, וידין, נסיכות בולגריה – 15 ביוני 1930, פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה צייר יהודי מזרם האקספרסיוניזם אשר פעל באירופה ובארצות הברית, חבר באסכולת פריז. שם קץ לחייו בגיל 45.

ביוגרפיה
--------

### ראשית הקריירה

נולד כיוליוס מרדכי פנקס למשפחה יהודית אמידה. אביו מרקוס היה סוחר דגן, ואימו סופי לבית רוסוֹ היגרה לבולגריה מזמון. ב-1892 עברה משפחתו לבוקרשט. פנקס נשלח ללימודים בווינה ובהמשך בברלין ובמינכן. הוא הועסק כמאייר במספר מגזינים וחתם על איוריו באנגרמה פסקין. בשלהי 1905 עבר פסקין לפריז ונמנה עם חברי אסכולת פריז. במשך כמה שנים הוא נסע ברחבי אירופה עם חברו הצייר רודולף גרוסמן. בפריז הכיר את הציירת הרמינה דוד(אנ') אשר הפכה לבת זוגו.

ב-1907 הציג תערוכת יחיד ראשונה שלו בברלין. עד ל-1914 צייר והציג פסקין בעיקר אקווארלים, הדפסים ואיורים. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר ללונדון ובהמשך עבר עם בת זוגו לארצות הברית.

### שיא הקריירה ואחריתו

פסקין התגורר בארצות הברית בשנים 1914 - 1920, ויחד עם בת זוגו ביקר בניו יורק, בצ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית), בניו אורלינס ובהמשך בקובה. לתקופה קצרה צייר בזרם הקוביזם. הוא הציג במספר תערוכות ציורים שכללו חיי רחוב ביישובים בהם ביקר. ב-1918 נישאו ז'ול פסקין והרמינה דוד. בני הזוג עברו לגור בניו-יורק ושם נמנו עם חוג מכריהם האמנים מקס ובר, אלפרד סטיגליץ ומוריס שטרן(אנ') ב-1920 קיבל פסקין אזרחות אמריקאית. בשנה זו שב לפריז אל אהובתו האמנית-דוגמנית לוסי קרוהג, ונפרד מאשתו. והפך לאחת הדמויות הבולטות של חיי הבוהמה בעיר, תוך שהוא מאמץ הרגלי שתייה מופרזים. לצד לואי אילשמיוס תמונות של פסקין היו בסיס לאוסף של ויקטור גנץ.

היה חבר ושותף של הציירים, יצחק פרנקל פרנל, חיים סוטין, מישל קיקואן ועוד ציירים יהודים של אסכולת פריז.

בהמשך, לקה בדיכאון קליני ובערב אחת מתערוכות היחיד שלו, 1930, שם קץ לחייו בתלייה בסטודיו שלו במונמארטר. אלפים מקרב קהיליית האמנים בפריז ליוו את ארונו לקבורה בבית הקברות סן קוון בפריז. שנה מאוחר יותר הועברו עצמותיו לקבורה בבית הקברות מונפרנאס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ול פסקין** בוויקישיתוף
* ז'ול פסקין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ז'ול פסקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ז'יל פסקן (1885-1930), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ז'ול פסקין ביוגרפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית).
2. 1 2  ז'ול פסקין ביוגרפיה, באתר pascin-expertise (באנגלית).
3. ↑  artnet Galleries: A House in Safed by Yitzhak Frenkel-Frenel from Jordan-Delhaise Gallery, web.archive.org, ‏2013-12-03

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266353905171
* AGSA: 10027
* BNE: XX976357
* BnF: cb12319939v (data)
* CiNii: DA05534352
* GND: 118591886
* ISNI: 0000 0003 6864 5975
* LCCN: n50057472
* NDL: 00472781
* NGV: 6356
* NKC: js20060908030
* NLA: 35411035
* NTA: 069110018
* RKD: 61970
* SELIBR: 244368
* SNAC: w66t0q6b
* SUDOC: 032104723
* Trove: 943022
* ULAN: 500028526
* VIAF: 22150032973011180006
* WorldCat: lccn-n50057472

 |
**איינר ליברג** (בנורווגית: **Einar Liberg**‏; 16 באוקטובר 1873 - 11 בספטמבר 1955) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20. הוא זכה ב-7 מדליות אולימפיות, בהן ארבע מדליות זהב, במהלך ארבעה משחקים אולימפיים.

ביוגרפיה
--------

באולימפיאדת לונדון שהתקיימה ב-1908, זכה ליברג במדליית זהב עם נבחרת הקליעה הנורווגית בתחרות הקבוצתית ברובה חופשי. הוא השתתף גם בתחרות הקבוצתית ברובה הצבאי, אך שם הגיע רק למקום השישי. באולימפיאדת סטוקהולם שהתקיימה ב-1912, ארבע שנים מאוחר יותר, זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בורבה חופשי. בתחרות האישית ברובה החופשי (ל-300 מטר) הגיע למקום ה-15.

באולימפיאדת אנטוורפן שהתקיימה ב-1920 השתתף בתחרויות במטרות נעות, וזכה במדליית זהב עם הנבחרת בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, וב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף הוא זכה במדליית ארד אישית בתחרות ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. ליברג השתתף גם בתחרות האקדח החופשי ל-50 מ', וסיים במקום ה-22. באולימפיאדת פריז שהתקיימה ב-1924 סיים את הקריירה האולימפית הארוכה שלו כשהוא זוכה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובמדליית כסף בתחרות הקבוצתית ב-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בתחרויות האישית המקבילות הגיע למקומות השביעי והחמישי בהתאמה. הוא השתתף גם בתחרות האקדח ל-25 מ', והגיע למקום השמיני.

ליברג נולד באלברום, נורווגיה, ב-1873, ומת באוסלו ב-1955.

קישורים חיצוניים
----------------

* איינר ליברג, באתר olympedia.org
**ז'איר אמאדור סילוס** (בפורטוגזית: **Jair Amador Silos**; נולד ב-21 באוגוסט 1989) הוא כדורגלן פורטוגלי ממוצא כף ורדי, המשחק בעמדת הבלם בריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה.

קריירה
------

אמאדור התחיל את הקריירה שלו בוינובנסה הספרדית. בקיץ 2008 הושאל להרנאן קורטס בה שיחק שנתיים. בשנת 2011 הושאל למיחאס בה שיחק עונה וחצי. בינואר 2013 חזר לווינובנסה, בה הפך לשחקן הרכב.

בקיץ 2015 חתם באתלטיקו לבאנטה. במהלך העונה, שיחק 36 משחקים וספג שמונה כרטיסים צהובים.

ב-1 ביולי 2016 חתם בווסקה מליגת המשנה בספרד. בעונת 2017/2018 היה השחקן היחיד ששיחק הדקות של אותה עונה בליגה והיה שותף לעלייה של הקבוצה לליגה הראשונה לראשונה בתולדותיה.

ביוני 2018 חתם במכבי תל אביב על חוזה לשלוש שנים וזכה עם הקבוצה בשתי אליפויות רצופות.

ב-19 באוגוסט 2020 חתם בריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה.

חיים אישיים
-----------

אמאדור נולד בליסבון שבפורטוגל, לזוג מהגרים מכף ורדה, אך ננטש על ידי הוריו כאשר היה תינוק ומעולם לא ראה אותם. כשהיה בן שש, אומץ על ידי משפחה ספרדית ממחוז בדחוס.

אמאדור הצהיר בראיון, כי פפה משמש כמודל לחיקוי עבורו.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות (2): 2018/2019, 2019/2020
* גביע הטוטו (1): 2018/2019
* אלוף האלופים: 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol

הערות שוליים
------------

1. ↑  העברות בעולם, 19.8: אמאדור חתם לשנתיים בסראגוסה, ריינייר הושאל לדורטמונד, באתר וואלה!‏, 19 באוגוסט 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ז'איר אמאדור"**.
**כריסטיאן ג'יין פרגוסון** (באנגלית: **Christian Jane Fergusson**;‏ 14 בספטמבר 1876 – 5 בינואר 1957) הייתה ציירת סקוטית, שהייתה קשורה לבית הספר של גלאזגו וידועה ביצירות הנוף וטבע דומם שלה.

ביוגרפיה
--------

פרגוסון, שלעיתים חתמה על עבודתה בתור כריס ג'יי פרגוסון, נולדה בדמפריס, אחת מחמשת ילדיהם של ג'יימס סטארק, עורך דין, ואשתו אגנס ווא דרייפ. היא למדה בבית הספר באקדמיה של דמפריס לפני שנסעה באירופה, שם ביקרה בצרפת, גרמניה, בלגיה והולנד. כשחזרה לבריטניה, פרגוסון למדה בבית הספר לאמנות קריסטל פאלאס בלונדון.

משנת 1900 עד 1906 לערך פרגוסון למדה בבית הספר לאמנות בגלאזגו, תחילה כסטודנטית ואחר כך כמורה. היא זכתה באחת הדיפלומות הראשונות שהוענקו בבית הספר לאמנות. היא גם לימדה במשך שנה בין 1905 ל-1906 באקדמיית קירקוודברייט ולאחר מכן כמורה ראשית לאמנות בבית הספר התיכון לבנות בגלאזגו. מאוחר יותר, תלמד גם בבית הספר של המנזר הבנדיקטיני בדמפריס.

בנוסף לציור, פרגוסון ייצרה יצירות מתכת ושטיחים ונחשבה לאחת מהקבוצה הידועה בשם "בנות גלאזגו". היא הייתה פעילה גם בתנועת הסופרג'סטים. בזמן שלמדה בגלאזגו היא התארסה לדייוויד פרגוסון, עורך דין צעיר, לו נישאה ב-1908. בני הזוג התיישבו במקסוולטאון. בית המשפחה עוצב בסגנון אר נובו על ידי פרגוסון.

לאורך שנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 פרגוסון טיילה בסקוטלנד וציירה כמה נופים של האי אראן, נווק של פייף וסנט איבס בברוויקשייר הנחשבות בין יצירותיה הטובות ביותר. בשנת 1922, שנה לאחר לידת ביתה השלישית, פרגוסון הייתה בין המייסדים השותפים באגודת אמנות יפות, יחד עם ג'סי מריון קינג, ארנסט ארכיבלד טיילור ואדוארד אטקינסון הורנל שהציגה עבודות של אמנים סקוטים רבים. בשנת 1928 נבחרה פרגוסון לאגודת האמנים הסקוטיים. פרגוסון זכתה בפרס לאודר מאגודת אמני גלאזגו שלוש פעמים, ב-1933, 1938 וב-1954.

תערוכה של כ-116 ציוריה של פרגוסון התקיימה בדמפריס ב-1952 ותערוכה רטרוספקטיבית של עבודותיה התקיימה באותה עיר ב-1957.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art.
2. ↑  WJC Henderson (2010). "Chris J Fergusson (Chris Stark) The life and works of a Dumfries and Galloway artist". Retrieved 27 January 2015.
3. 1 2  Peter J.M. McEwan (1994). The Dictionary of Scottish Art and Architecture. Antique Collectors' Club
4. ↑  David Buckman (1998). Artists in Britain Since 1945 Vol 1, A to L. Art Dictionaries Ltd
5. ↑  Jim Henderson (24 August 2011). "My grandmother, whose vision was entirely her own". Scottish Review. Archived from the original
6. ↑  "Christian Jane (Chris) Fergusson". In the Artists' Footsteps. Archived from the original
7. ↑  Paul Harris & Julian Halsby (1990). The Dictionary of Scottish Painters 1600 to the Present. Canongate

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2002100951
* VIAF: 26573422
* WorldCat: lccn-nb2002100951

 |
**אייסטולף** (בכתיב לטיני: **Aistulf**‏, מת ב-756) היה דוכס פריולי משנת 744, הפך למלך הלומברדים בשנת 749, והחל משנת 751 נשא גם בתואר דוכס ספולטו. אייסטולף היה בנו של פמו שהיה הדוקס (Dux) של פריולי.

אחרי שפמו, אביו של אייסטולף, כלא את הפטריארך קליקסטוס ב-731, ציווה מלך לומברדיה ליותפראנד על החלפתו בבנו הבכור, רטכיס. רטכיס ואיילסטולף השתתפו שניהם בקרבותיו של ליותפראנד נגד הדוקס המורד של ספולטו, טרנסמונד השני. לאחר תקופה קצרה שבה מלך הילדפראנד, עלה רטכיס לכס המלוכה. אייסטולף אם כן ירש בהדרגה בתפקידיו את אחיו, רטכיס (ולא את אביו, שנמלט על נפשו עד שרטכיס הצליח לשכך את זעמו של ליותפראנד). אחרי שרטכיס הפך למלך לומברדיה, ירש אייסטולף את תואר הדוקס. ב-749 החליט רטכיס לפרוש למנזר ואייסטולף הפך למלך. אייסטולף המשיך את מדיניות אחיו, של התפשטות ומתקפות נגד הכס הקדוש ונגד האקסרכיה של רוונה מטעם האימפריה הביזנטית. ב-751 הוא הצליח לכבוש את העיר רוונה ואיים על רומא, תוך שהוא דורש מס גולגולת. באותה שנה הצליח גם לכבוש את איסטריה מידי הביזנטים.

האפיפיורים התקשו להתמודד עם הסכנה ועם חוסר האונים של הקיסר הביזנטי, ופנו לבקשת עזרה למאיורדומוס מן השושלת הקרולינגית של ארמון אוסטרזיה, שמלכו בפועל על ממלכת הפרנקים. בשנת 741 ביקש גרגוריוס השלישי סיוע מקרל מרטל, אבל הלה היה עסוק בלחימה באזורים אחרים. ב-753 ביקר האפיפיור סטפנוס השני את בנו של מרטל, פפין הגוץ, שהכריז על עצמו כמלך הפרנקים תוך הסכמה של האפיפיור זכריה. כאות תודה לתמיכת הכס הקדוש בהמלכתו, חצה פפין את הרי האלפים והביס את אייסטולף (ראו מתת פפין). השטחים שאייסטולף כבש באזור אמיליה-רומאניה ופנטפוליס ניתנו לאפיפיור.

אייסטולף מת בתאונת ציד ב-756 ודזידריוס (אנ') ירש את כס המלוכה של לומברדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייסטולף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עוד צורות בהן מופיע שמו במקורות שונים: Ahistulf, Aistulfus, Haistulfus או Ailstolf
2. ↑  הכנסייה הקתולית בימי הביניים: אידאולוגיה ופוליטיקה עמ' 208

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102419353
* VIAF: 76706671
* WorldCat: viaf-76706671

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ איינסוורת'.

**מפרץ איינסוורת'** (באנגלית: **Ainsworth Bay**) הוא מפרץ רחב מכוסה קרח, בחוף ג'ורג' החמישי, בארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה.

רוחבו של המפרץ 8 קילומטרים, והוא ממוקם בין כף בייג' וכף ווב.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914) בפיקודו של דאגלס מוסון.

### מקור השם

מוסון קרא למפרץ על שמו של ג'ורג' איינסוורת', חבר במשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר היה המטאורולוג הראשי של קבוצת החקר לאי מקווארי (חלק ממשלחת החקר האוסטרלאסיתית).

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, p. 410

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ איינסוורת' באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ איינסוורת' באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מפרץ איינסוורת'

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
אנריקה סרסו
**אֶנְרִיקֵה סֵרֵסוֹ טוֹרֶס** (נולד ב-27 בפברואר 1948 במדריד שבספרד) הוא נשיאהּ הנוכחי של אתלטיקו מדריד, מאז שנבחר לתפקיד בשנת 2003. בנוסף הוא גם מפיק סרטים ואיש עסקים, והבעלים של ערוץ הטלוויזיה 8מדריד.

נשיא אתלטיקו מדריד
------------------

משנת 1987, מרגע בחירתו של חסוס חיל לנשיאות אתלטיקו מדריד, נבחר סרסו לסגן הנשיא. ב-30 במאי 2003, לאחר קנסות ודוחות רבים שצבר חיל, הוא הודיע על התפטרותו מהמועדון. לאחר התפטרותו של חיל, נערכו בחירות לנשיאות המועדון. בבחירות אלו ניצח סרסו ונבחר לנשיא אתלטיקו.

בתחילת כהונתו של סרסו נבחר בנו של חסוס חיל, מיגל אנחל חיל, למנכ"ל המועדון. בחירה זו עוררה ביקורות רבות, בעיקר משום שמשפחתו של חיל היא בעלת המניות העיקרית במועדון.

בשנת 2007, לאחר שנים רבות שלא שיחקה הקבוצה בזירה האירופית, החליט סרסו על הוצאת כספים רבים בשביל לחזור לאירופה. בשנת 2006 נרכש סרחיו אגוארו, ובשנת 2007, לאחר מכירתו של פרננדו טורס, קיבלה הקבוצה כספים רבים שאפשרו לה לרכוש שחקנים חדשים, ביניהם, דייגו פורלאן, סימאו וחוסה אנטוניו רייס.

בעונת 2007/2008, לאחר 10 שנים שלא שיחקה במפעל זה, העפילה אתלטיקו לליגת האלופות, בהדרכת המאמן חאבייר אגירה. בעונת 2009/2010 זכתה הקבוצה בליגה האירופית, לאחר שניצחה 1-2 את פולהאם בגמר. זה היה התואר הראשון של המועדון מאז שנת 1996. לאחר הזכייה בליגה האירופית שיחקה הקבוצה נגד אינטר מילאנו במסגרת הסופר קאפ האירופי, בו ניצחה אתלטיקו 0-2, משערים של רייס ואגוארו.

בעונת 2011/2012 זכתה אתלטיקו פעם נוספת בליגה האירופית, לאחר ניצחון 0-3 על אתלטיק בילבאו בגמר. מי שסייע לקבוצה לזכות במפעל זה היה רדאמל פלקאו, שנרכש בעונה שלפניה ב-40 מיליון יורו, והוא השחקן היקר ביותר שנרכש על ידי המועדון. לאחר זכייה זו שיחקה הקבוצה שוב בסופר קאפ האירופי, בו ניצחה 1-4 את צ'לסי.

בעונת 2012/2013, ניצחה אתלטיקו את ריאל מדריד 1-2 בגמר גביע המלך, במשחק מתוח, שיצאו בו 2 כרטיסים אדומים, אחד לכל קבוצה. היה זה הניצחון הראשון של אתלטיקו על ריאל מזה 14 שנים.

בעונת 2013/2014 זכה עם אתלטיקו באליפות ספרד ראשונה כנשיא. כמו כן, העפילה הקבוצה לגמר ליגת האלופות בו הפסידה 4-1 ליריבתה העירונית ריאל.

### תארים עם אתלטיקו מדריד כנשיא

* אליפות ספרד - 2013/2014, 2020/2021
* גביע המלך הספרדי - 2012/2013
* הליגה האירופית - 2009/2010, 2011/2012, 2017/2018
* הסופר קאפ האירופי - 2010, 2012
* הסופר קאפ הספרדי - 2014
* גביע האינטרטוטו - 2007

קריירה קולנועית
---------------

סרסו החל את הקריירה הקולנועית שלו בשנת 1971, כעוזר צלם בסרט הקולנועי "בוא לגרמניה, פפה". שלוש שנים לאחר מכן ביים את סרטו היחיד כבמאי עד היום, "אלמריה".

החל משנות ה-90 החל סרסו להפיק סרטים שונים. עד אז בעיקר היווה עוזר צלם בסטים של סרטים שונים.

החל משנת 1998 משמש סרסו כנשיא EGEDA, ארגון המפגיש יוצרי סרטים מספרד וממספר מדינות באמריקה הלטינית.

בחודש נובמבר 2010 זכה סרסו בפרס למפיק הסרט הטוב ביותר, בפסטיבל הסרטים בהואלבה, לסרט "נקמה של איירה נצלן" (בספרדית:"La venganza de Ira Vamp").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנריקה סרסו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנריקה סרסו

* אנריקה סרסו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007332461705171
* BNE: XX1296483
* BnF: cb167582430 (data)
* ICCU: DDSV279869
* ISNI: 0000 0001 1937 1969
* LCCN: no2003075675
* SUDOC: 193779927
* VIAF: 87060867
* WorldCat: lccn-no2003075675

 |
**רגשות אשמה** (באנגלית: **Guilt**) היא סדרת דרמת מתח קומית בריטית. זו הייתה סדרת הדרמה הראשונה שהוזמנה עבור ערוץ BBC Scotland, ואחר כך שודרה בערוץ BBC Two. את הסדרה יצר וכתב ניל פורסיית'. במרכז הסיפור עומדים שני אחים, בגילומם של מארק בונאר וג'יימי סיבס, שמעורבים בתאונת פגע וברח. העונה הראשונה שודרה בערוץ BBC Two בין 30 באוקטובר ל-14 בנובמבר 2019. העונה השנייה של הסדרה שורה ב-2021, והשלישית והאחרונה ב-2023.

תקציר עלילה
-----------

בתחילת הסדרה שני אחים, מקס וג'ייק, חוזרים במכונית מחתונה. כאשר הם פוגעים בטעות והורגים אדם מבוגר שעובר ברחוב, הם מחליטים לטשטש את עקבותיהם ולהסתיר את הפשע. ככל שעובר הזמן גוברים הקשיים שעומדים בפני האחים. לסיפור נוספות דמויות אחרות שהנושא המקשר ביניהן הוא רגשות אשמה.

צוות השחקנים
------------

* מארק בונאר – מקס
* ג'יימי סיבס – ג'ייק
* רות בראדלי – אנג'י
* שאן ברוק – קלייר
* אמון אליוט – קני
* ביל פטרסון – רוי לינץ'
* מויו אקנדה – טינה
* נוף מקיואן – קמרון

הפקה
----

פורסיית היה להוט לכתוב סדרה על אודות אחים, שהוא כינה "מערכת היחסים הדרמטית המעניינת ביותר", ועם מוטיב חוזר שמופיע אצל כל הדמויות, במקרה זה רגשות אשמה. במשך מספר שנים פיתח את התוכנית עד שמצא עבורה מקום ב-BBC. את הסדרה הפיקו חברות Happy Tramp North ו-Expectation Entertainment, וביים רוברט מקילופ.

"רגשות אשמה" הייתה תוכנית הדרמה הראשונה שהוזמנה עבור ערוץ הטלוויזיה החדש BBC Scotland, ששידר את הסדרה שבוע לפני השידור בערוץ BBC Two שמשודר בכל רחבי הממלכה המאוחדת. צילומי הסדרה נערכו באדינבורו ובגלאזגו. אתרי צילומים באדינבורו כללו את קלטון היל ושארלוט סקוור. בגלאזגו נבנה אולפן צילומים ב-Parkhouse Business. אתרי צילומים נוספים היו בקליידבנק, אברפויל, ואיסט קילברייד שבלנרקשייר.

ביולי 2019 אישרו ב-BBC שמתוכננת עונה שנייה של הסדרה. הצילומים החלו בסקוטלנד בנובמבר 2019, עם צוות שחקנים מורחב הכולל את פיליס לוגן, שרה ויקרס, סטיוארט באומן ואיין פירי. את שתי העונות האחרונות של הסדרה ביים פטריק הרקינס.

פרסים
-----

העונה הראשונה של "רגשות אשמה" הייתה מועמדת למספר פרסים, וזכתה בשנת 2020 בפרס באפט"א הסקוטי, בפרס אגודת הטלוויזיה המלכותית של סקוטלנד, בפסטיבל Celtic Media Festival, וב-Broadcast Digital Awards.

קישורים חיצוניים
----------------

* "רגשות אשמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רגשות אשמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר למנויים בלבד חן חדד, "רגשות אשמה": רצח, שקרים ותענוג בדרמה סקוטית אפלה, באתר הארץ, 20 ביולי 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  "BBC Scotland - Guilt - The real-life 'bromance' behind Guilt began in high school". *BBC*.
2. ↑  "Award-winning drama Guilt set to return for a second series on BBC Two and BBC Scotland". *BBC*.
3. ↑  "BBC Studios series 'Guilt' to get Indian remake, Jaideep Ahlawat and Mohd Zeeshan Ayyub to star". The Hindu.
4. ↑  "Guilt, series one, episode two review". *Herald Scotland*.
5. ↑  "New BBC drama Guilt". *The Herald*.
6. ↑  "Award-winning drama Guilt set to return for a second series on BBC Two and BBC Scotland". *Herald Scotland*.
7. ↑  "New cast confirmed for Guilt as filming begins on the second series of BBC Two and BBC Scotland's multi award-winning drama". *Herald Scotland*.
8. ↑  "Guilt-Awards-IMDb".
**בנימין מיד** היה מייסד ארגון ההתנגדות בגטו ורשה, היה חבר בוועדה המייעצת לנשיא ארצות הברית בתחום השואה.

ביוגרפיה
--------

מיד נולד ב-1918 בוורשה בשם בנימין מידז'רסקי, למשפחה ממעמד הפועלים שקיימה אורח חיים דתי. בגיל 16 הצטרף ל"בונד" (האיגוד הכללי של הפועלים היהודים ברוסיה). לאחר הקמת גטו ורשה ב-1940, ברח עם הוריו בעזרת אישורים מזויפים. הוא הצטרף למחתרת (שליח של המחתרת בגטו ורשה) ופגש את אשתו לעתיד, פייגה פלטל, (שליחה של מחתרת גטו ורשה) אשר השתמשה בכינוי ולדקה.

בני הזוג התחתנו זמן קצר לאחר המלחמה, וב-1946 הם היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. מיד פתח עסק ליבוא וליצוא מוצלח.

פעילות בולטת
------------

מיד היה מנהיג תנועת הניצולים שלה הוא הקדיש את השליש האחרון לחייו. עם אשתו ולדקה וחבריו הוא ארגן את יום הכיפורים הגדול ביותר בארצות הברית ואף דאג שהניצולים לא ייוותרו לבד. בני הזוג התחתנו זמן קצר לאחר המלחמה, וב-1946 הם היגרו לארצות הברית ונולדו להם שני ילדים. הוא פתח עסק ליבוא וליצוא מוצלח. היה חבר במועצה המייעצת לנשיא ארצות הברית בתחום השואה. המועצה המליצה על הקמת מוזיאון השואה של ארצות הברית. הוא היה חבר גם בגוף המנהל של המוזיאון בשנים 1980–2004, שם כיהן בכמה ועדות מכריעות: ועדת ימי הזיכרון וועדת התוכן של המוזיאון, אשר פיקחה על יצירת התערוכה הקבועה של המוזיאון. הוא היה אחראי למיסוד הנצחת השואה בערים ברחבי ארצות הברית ובמתקנים צבאיים ברחבי העולם.

בנימין מיד גם יזם את רישום שמותיהם ותולדותיהם של קורבנות הנאצים והפיץ אלפי שאלונים בקרב משפחות ניצולי שואה. עלה בידו להשיג פרטים אישיים של 185 אלף קורבנות. לאחר הקמת מוזיאון השואה בוושינגטון, הועברו התיקים שאסף למוזיאון. אחד מידידיו אמר לאחר מותו: "בנימין מיד פעל כיד ושם של איש אחד".

מיד נפטר באוק' 2006, בניו יורק, ארצות הברית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה שמיר, מת בנימין מיד, ראש ארגון ניצולי השואה בארה"ב, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13255982X
* ISNI: 0000 0000 2251 3422
* LCCN: no2015108252
* SNAC: w6bg5fp0
* VIAF: 20848599
* WorldCat: lccn-no2015108252

 |
**סטפן אלכסנדרובסקי** (ברוסית: **Степан Александровский**;‏ 25 בדצמבר 1842 – 1 בפברואר 1906) היה צייר דיוקנאות וצבעי מים רוסי.

ביוגרפיה
--------

בנעוריו הוא תכנן לפתח קריירה ברפואה, אך עד מהרה מצא את עצמו נמשך לאמנות. להגשמת היעד הזה, הוא עבר לסנט פטרסבורג והחל שיעורי אודיטינג באקדמיה הקיסרית לאמנויות. אחד מדיוקנאותיו זכה במדליית כסף קטנה בשנת 1861.

הוא היה משתתף קבוע בתערוכות האקדמיה וזכה בתואר "אמן" בשנת 1864. מאוחר יותר הפך ל"אמן מן השורה הראשונה" (1869). הוא זכה בתואר "אקדמי" בשנת 1874 על דיוקנו של שר המלחמה, דמיטרי מיליוטין. עד 1884, הוא היה "אמן חופשי" וחבר כבוד באקדמיה.

הוא היה אחד מהחברים המייסדים של אגודת צבעי המים הרוסיים. בין יצירותיו הידועות ביותר ניתן למצוא סדרת אלבומי דיוקנאות: שלושים מנהיגים מכובדים ממרכז אסיה שהגיעו למוסקבה להכתרת אלכסנדר השלישי (1884); ארבעים וחמישה מאבירי מסדרים צבאיים שונים (1886) וחברי שגרירות של האמיר מבוכרה (1889).

הוא גם סיפק איורים למספר כתבי עת והשתתף בתערוכות שערכה החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפן אלכסנדרובסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Александровский, Степан Федорович". Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary: In 86 Volumes (82 Volumes and 4 Additional Volumes). St. Petersburg. 1890–1907.
2. ↑  Kenneth, Stepan Alexandrovsky, www.rusartnet.com (ב־British English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2018049275
* RKD: 356008
* VIAF: 4931153532468848820005
* WorldCat: lccn-n2018049275

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטפן אלכסנדרובסקי"**.
**מועדון כדורגל סנט מירן** הוא מועדון כדורגל סקוטי, המשחק בעיר פייזלי שבסקוטלנד. המועדון משחק בליגת העל הסקוטית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1877 והיה בין 10 הקבוצות שייסדו את הליגה הסקוטית בעונה הראשונה 1890/1891. המועדון שיחק 45 שנים ברציפות בליגה הסקוטית הראשונה עד עונת 1934/1935. בעונת 1907/1908 הגיע בפעם הראשונה לגמר הגביע הסקוטי והפסיד לקבוצת סלטיק. בעונת 1925/1926 זכה בפעם הראשונה בגביע הסקוטי. בעונת 1933/1934 הגיע לגמר הגביע הסקוטי והפסיד לקבוצת גלאזגו ריינג'רס. בסוף עונת 1934/1935 ירד לליגה השנייה ואחרי עונה אחת חזר לליגה הראשונה.

המועדון שיחק 31 שנים ברציפות בליגה הראשונה עד עונת 1966/1967. בעונת 1958/1959 זכה בפעם השנייה בגביע הסקוטי. בעונת 1961/1962 הגיע לגמר הגביע הסקוטי והפסיד לקבוצת גלאזגו רייננ'רס. בסוף עונת 1966/1967 ירד לליגה השנייה ואחרי עונה אחת חזר לליגה הראשונה. המועדון שיחק 3 שנים ברציפות בליגה הראשונה ובסוף עונת 1970/1971 ירד לליגה השנייה.

המועדון שיחק 6 שנים ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1976/1977 עלה לליגה הראשונה. בעונת 1979/1980 סיים את הליגה במקום השלישי והעפיל בפעם הראשונה למפעלים האירופאיים במסגרת גביע אופ"א בעונת 1980/1981. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת אלפסבורג משוודיה. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת סנט אטיין והודח מהטורניר. בעונת 1982/1983 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1983/1984. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת פיינורד והודח מהטורניר. בעונת 1984/1985 סיים את הליגה במקום החמישי והעפיל לגביע אופ"א בעונת 1985/1986. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת סלביה פראג. בסיבוב השני הפסיד לקבוצת האמרבי משוודיה והודח מהטורניר. 

בעונת 1986/1987 זכה בפעם השלישית בגביע הסקוטי והעפיל לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1987/1988. בסיבוב הראשון ניצח את קבוצת טרומסה מנורווגיה. בשמינית הגמר הפסיד לקבוצת מכלן והודח מהטורניר. בסוף עונת 1991/1992 סיים את הליגה במקום הלפני אחרון וירד לליגה השנייה. המועדון שיחק 8 שנים ברציפות בליגה השנייה ובסוף עונת 1999/2000 עלה לליגה הראשונה. אחרי עונה אחת ירד לליגה השנייה. המועדון שיחק בליגה השנייה מעונת 2001/2002 ועד עונת 2005/2006 שבסופה עלה לליגה הראשונה. המועדון משחק ברציפות בליגת העל הסקוטית מעונת 2006/2007. בעונת 2012/2013 זכה בגביע הליגה הסקוטית. בעונת 2014/2015 ירדה לליגת המשנה לאחר 9 עונות. בעונת 2017/2018 עלתה בחזרה לליגה הבכירה.

תארים והישגים
-------------

* **גביע סקוטי**:
	+ **זכיות (3)**: 1925/1926, 1959/1960, 1986/1987
	+ סגנות (3): 1907/1908, 1933/1934, 1961/1962

* **גביע הליגה הסקוטית**:
	+ **זכיות (1)**: 2012/2013

* **גביע אירופה למחזיקות גביע**:
	+ שמינית גמר (1): 1987/1988

שחקנים בולטים
-------------

* סקוטלנדסקוטלנד טוני פיצפטריק
* סקוטלנדסקוטלנד ריקי גיליס
* סקוטלנדסקוטלנד דייוויד לפסלי
* סקוטלנדסקוטלנד קמפבל מוני
* סקוטלנדסקוטלנד יו מוריי
* סקוטלנדסקוטלנד ווילי טלפר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנט מירן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סנט מירן (באנגלית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

| סקוטלנדסקוטלנד ליגת העל הסקוטית, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אברדין • גלאזגו ריינג'רס • קילמרנוק • דנדי • הארט אוף מידלות'יאן • היברניאן • לווינגסטון • מאת'רוול • סלטיק • סט. ג'ונסטון • סנט מירן • רוס קאונטי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2008015733
* VIAF: 136301912
* WorldCat: lccn-nb2008015733

 |
תרשים של המודל
**רגשות כמידע חברתי** (**EASI Model** - Emotions as Social Information), הוא מודל תאורטי של הפסיכולוג החברתי ואן קליף, העוסק בגישה פונקציונלית-חברתית של רגש. לפי המודל, רגשות שאדם מבטא יכולים לספק מידע לאחרים הצופים בו, ומידע זה עשוי להשפיע על התנהגותם. 

המודל נתמך ברובו על ידי מחקרים העוסקים בסכסוך, משא ומתן, מנהיגות וביצועים בצוותים.

יסודות המודל
------------

הנחת היסוד של המודל היא כי כפי שמצבי רוח מספקים מידע לפרט עצמו, ביטויי רגשות מספקים גם מידע לאחרים, הצופים בפרט, העשוי להשפיע על התנהגותם. המודל מרחיב הנחה זו על ידי זיהוי שני תהליכים היכולים להשפיע על התנהגות הצופה: תהליך ההסקה, ותגובות רגשיות.

* **הליך הסקת המסקנות**: בהתבסס על ביטויי הרגש של הפרט, אחרים (הצופים) יכולים להסיק אודות הרגש שלו, עמדותיו וכוונותיו ההתנהגותיות. מסקנות אלה משפיעות על התנהגותו של הצופה. השלכות של ביטויי הרגש הללו, משתנות לפי פונקציה של מצב, אך את ערכו הבסיסי של רגש בודד נוטים להכליל על פני מצבים.
* **תגובות רגשיות**: תגובות רגשיות יכולות לגרום להשפעה בין-אישית על ידי עוררות תגובות רגשיות אצל הצופים, אשר יכולות להשפיע עליהם. תגובות רגשיות אלו נחלקות לשני סוגים: ראשית, רגשות יכולים להתפשט באופן ישיר מהפרט אשר מבטא את הרגשות לצופה בהם, על ידי תהליך הידבקות רגשית, חיקוי ומשוב (כלומר משוב פיזיולוגי ממבע פנים, קול ותנועות הגוף). ביטויי רגשות יכולים להשפיע על רושם אישי ועל חיבה בינאישית.

עיבוד מידע
----------

ההנחה העיקרית של מודל הרגשות כמידע חברתי, היא שביטויי רגשות מספקים מידע. על פי הנחה זו, המודל טוען כי ההשפעות הבינאישיות של ביטויי רגשות תלויות במוטיבציה של הצופה ויכולתו לעבד את המידע של ביטויי רגשות האחר. ככל שעיבוד המידע יסודי יותר, כך גובר חוזק הניבוי של תהליך ההסקה. ככל שתהליך עיבוד המידע רדוד יותר, כך חזק יותר ניבוי התגובות רגשיות.

גורמים חברתיים
--------------

כוח הניבוי של תגובות רגשיות ותהליכי ההסקה אודות ביטויי הרגשות של האחר, תלויים גם בגורמים חברתיים. רגשות כמידע חברתי, כוללים את טיב היחסים הבינאישיים, נורמות תרבותיות, והדרך בה הרגש בא לידי ביטוי. גורמים אלה משפיעים על התפיסה ההולמת ביטויי רגשות (כלומר, כיצד, מתי ואיך יש להביע רגש), והאחרונה משפיעה על התגובות ההתנהגותיות.

לקריאה נוספת
------------

* Keltner, D. & Ekman, P. (2000). Facial expression of emotion. Handbook of emotions, 2 (236-249), 2-17.
* Van Kleef, G. A. De Dreu, C. K. & Manstead, A. S. (2010). An interpersonal approach to emotion in social decision making: The emotions as social information model. Advances in experimental social psychology, 42, 45-96

.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רגשות כמידע חברתי** בוויקישיתוף
**ג'ון "מייק המטייל" גריידי** (באנגלית: John D. "Traveling Mike" Grady; מת ב-30 בספטמבר 1880) היה פושע אמריקאי שפעל בניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. הוא נולד באירלנד בסביבות 1828, והחל את חייו בניו יורק כצייר. 

על אף שהיה סוחר יהלומים במקצועו, גריידי נודע בניו יורק ובארצות הברית כולה כדמות חשובה בעולם התחתון במחצית ושלהי המאה ה-19. ג'ון גריידי שוטט לעיתים קרובות ברחובות במעיל מלא חפצי ערך, אל הבין שהוא יכול להרוויח כסף על ידי הנפקת הלוואות לפושעי עילית ומכירת דברי הערך שהביאו לו. הוא הנהיג את כנופיית גריידי, ששלטה בעולם הפשע של אזור ברודוויי. מימן וארגן רבות מהפריצות הגדולות ביותר במאה ה-19. היה מגדולי הסוחרים בסחורה גנובה בתקופתו, מה שהביא אותו ליריבות עם פרדריקה מנדלבאום, מנהיגת פשע ממוצא יהודי-גרמני ששלטה בעולם הפשע של הלוואר איסט סייד.

גופתו נמצאה במשרדו שבשדרה השישית בניו יורק. על אף שקרובי משפחתו האמינו שנרצח בידי משפחת פשע יריבה, הבדיקה שלאחר המוות העלתה שהוא מת מאי ספיקת לב, שנגרמה בעקבות דלקת הריאות ממנה סבל בחודשים שלפני מותו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  John D. Grady and the Thieves’ Exchange, Asbury's The Gangs of New York– Annotated, ‏1-1-2020