recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מקוסוכוס** (שם מדעי: ***Mekosuchus***) הוא סוג של זוחל גדול ממשפחת התניניים, אשר חי באוקיאניה מסוף האוליגוקן ועד לתחילת ההולוקן שלפני 25 עד 0.003 מיליון שנה מהיום. תנין זה היה קרוב לקווינקנה ולצידו השתייך לתת-משפחת המקוסוכיניים הנכחדת שבמשפחת התניניים, שחיה רק ביבשת אוסטרליה והאיים סביבה. המאובנים והתת-מאובנים שלו התגלו בקווינסלנד, בקלדוניה החדשה ובאי ונואטו. הוא הוגדר ב-1987.

תנין זה היה בינוני בגודלו, עד לאורך של 2 מטרים במינים הגדולים. בניגוד לתנינים המודרניים הוא התאים לאורח חיים חצי-יבשתי המקובל בימינו רק במינים מועטים כמו תנין קובני, תנין גמדי ובני הסוג קיימן גמדי, הקטנים שבתנינים והוא חי באזורים יבשתיים עם מעט מים. הוא היה בעל רגליים ארוכות יחסית, זנב ארוך ורחב וגבו היה עטור באוסטאודרם מוגבה. מבנה הלסתות היה קצר עם מבנה שהותאם לפיצוח קונכיות או פרוקי-רגליים כמו סרטנים ומזון דומה. עם זאת, נראה שניזון גם מדו-חיים, עופות וזוחלים אחרים כאשר נמצאו.

המין *M. inexpectatus* הוא הראשון בסוג זה שהתגלה והוא שרד עד להולוקן של קלדוניה החדשה שלפני 4,000 ואולי אף 3,000 שנה מהיום. שאר המינים נכחדו לפני כן במשך המיוקן או הפליסטוקן. למעשה תנין זה היה האחרון שבבני משפחתו, והוא ניצוד עד ההכחדה בידי האדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו**, הוא אחד מ-14 המרכזים ברחבי הארץ של המרכז לטניס בישראל.

היסטוריה
--------

המרכז בעכו הוקם בשנת 2010 בזכות שיתוף פעולה של מספר גופים - המרכז לטניס בישראל, עיריית עכו, חברת IDB והסוכנות היהודית - שתרמו על מנת שיהיה לראשונה מרכז טניס בעיר לרווחת התושבים ואנשי אזור הגליל המערבי. טקס חנוכת המרכז התקיים ב-6 ביוני 2010 בהשתתפות אלפי תושבים ואנשים מכובדים כגון נוחי דנקנר (יו"ר קבוצת IDB דאז), מיכאל ורעיה שטראוס, ראש העיר שמעון לנקרי, שאול מופז, אלן הופמן (מנכ"ל הסוכנות היהודית), טניסאית העבר אנה סמשנובה ובהנחיית דני רופ. במהלך הטקס התקיים משחק ראווה בין שחר פאר לעופרי לנקרי שגדלה בעכו ושיחקה בדצמבר 2013 בגמר אליפות ישראל לבוגרים.

הפעילות במרכז
-------------

במרכז 13 מגרשי טניס מוארים ביניהם אצטדיון מרכזי המכיל 600 מקומות ישיבה. המרכז מקיים תוכניות טניס מגוונות לילדים, נוער ומבוגרים, תוכנית תחרותית מוצלחת והשכרת מגרשים. למרכז תוכניות מיוחדות למען הקהילה שממומנות בעזרת תרומות: תוכניות לאוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, תוכנית מיוחדת לילדים ונוער בסיכון, תוכנית דו-קיום ותוכנית גנים תאומים, בה גן יהודי וגן ערבי משתפים יחד פעולה בפעילות ספורטיבית במרכז הטניס וגם מבקרים אחד את השני בגן. מנהל המרכז מיומו הראשון הוא אלעד רוט, יליד נהריה.

מאז פתיחתו, התקיימו במרכז הטניס בעכו בכל שנה תחרויות בינלאומיות לגברים ונשים, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של העיר בה התקיימו תחרויות טניס בינלאומיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו** בוויקישיתוף
* המרכז לטניס בישראל - אזורי עכו, באתר **המרכז לטניס בישראל**
**פתן ים דובויז** (שם מדעי: ***Aipysurus duboisii***) הוא מין של נחש ים ממשפחת הפתניים, אשר נחשב למין הנחש הארסי ביותר בעולם לאחר המין טאיפן פנים-יבשתי, והוא הארסי מכל נחשי הים. הוא נקרא על שם החוקר הבלגי שארל פרדריק דובואה (Charles Frédéric Dubois).

מאפיינים
--------

נחש זה יכול להגיע לאורך 148 סנטימטרים, לרבות הזנב, אם כי נפוץ יותר באורך 80 סנטימטרים. הוא בעל גוונים משתנים בין אוכלוסיות שונות, כשצבעו מכחול בהיר לאפור כהה והבטן בהירה. לנחש רצועות אפורות בהירות לאורך גופו. הוא בעל זנב רחב העוזר לנווט במים וראש רחב עם נחיריים מופנות מעט כלפי מעלה. העיניים של הנחש קטנות ומרוחקות זו מזו. נקבות הנחשים משריצות צאצאים חיים.

הנחש חי בטבע באזור הטרופי של גינאה החדשה, קלדוניה החדשה, ובצפון-מזרח אך גם בחלק ממערב אוסטרליה והם נפוצים בשוניות האלמוגים והחופים של ים האלמוגים, ים אראפורה וים טימור וכן באוקיינוס ההודי.

הנחש הוא צייד של מורנות ודגים נוספים החיים בעומק רדוד (עד 80 מטר), בהשתמשם בארס החזק כדי להרוג ואז לבלוע את הטרף. הנחשים מצויים רוב זמנם בתוך המים וכמעט לא עולים ליבשה.

הארס של נחש זה הוא אחד משלושת הקטלניים שבנחשים לפי סיווג ה-LD50, לצד המינים טאיפן פנים-יבשתי ופתן חום מזרחי, שגם הם חיים באוסטרליה. ארס זה מסוגל להרוג אדם בקלות עם מדד LD50 של 0.044 מ"ג/ק"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן ים דובויז באתר הרשימה האדומה של IUCN
שרידי מצודת נובו ברדו
**נוֹבוֹ בְּרְדוֹ** (באלבנית: **Novobërdë**, בסרבית קירילית: **Ново Брдо**, בטורקית: **Nobırda**) היא עיר ורשות מקומית במזרח קוסובו בשטח מחוז פרישטינה, הממוקמת 20 קילומטרים דרום-מזרחית לבירת קוסובו פרישטינה. החזקה על העיר נתונה במחלוקת בין הרפובליקה של קוסובו, אשר הכריזה על עצמאותה ב-2008 וזכתה להכרה בינלאומית חלקית, לבין סרביה, שלא הכירה בעצמאות קוסובו.

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-14 בנה הדספוט הסרבי לאזאר מצודה על פסגת הר נובו וסביבה התפתח יישוב. בהמשך, התפתחה העיר והפכה לאחת הערים העשירות והמפותחות בבלקנים בזכות מכרות הכסף והזהב הסמוכים אליה, ובשיאה התגוררו בה 40,000 נפשות. ב-1455 כבשו העות'מאנים את העיר והם הרחיבו את המצודה וחיזקו את ביצוריה.
ב-1689, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) חרבה העיר, רבים מתושביה נטשו אותה לבלי שוב ומעמדה הלך ופחת. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 כבשה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה ולאחר המלחמה שבה נובו ברדו לחזקת היוגוסלבים. בין 1963 ל-1991 נכללה העיר בשטח הרשות המקומות פרישטינה ולאחר התפרקותה של יוגוסלביה נכללה בשטחי סרביה וזכתה למעמד עצמאי של רשות מקומית. בפברואר 2008 הכריזה קוסובו על עצמאותה ונובו ברדו נכללה בשטחה.

הקהילה היהודית
--------------

תיעוד להתיישבות יהודים בנובו ברדו קיים סמוך לתקופה העות'מאנית. ב-1448 תועדו בנובו ברדו שש משפחות יהודיות. הקהילה היהודית הורכבה מסוחרים אשר עמדו בקשרי מסחר בכל רחבי הבלקן. במהלך המאה ה-17 תועדו בעיר התחתית 100 בתים של טורקים ויהודים. לאחר חורבן העיר במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1699-1683), נטשו היהודים את העיר, עברו למיטרוביצה ולפרישטינה וייסדו שם קהילות חדשות. בשטח הפתוח פזורות מספר מצבות מבית העלמין היהודי העתיק שהיה קיים במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובו ברדו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נובו ברדו

הערות שוליים
------------

1. 1 2  נובו ברדו באתר balkansgeotourism, אוחזר ב-11 ביוני 2014 (באנגלית).
2. ↑  **הקהילה היהודית בפרישטינה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 281 - 282.
3. ↑  אתרי מורשת יהודית ביוגוסלביה לשעבר, באתר joz.rs (באנגלית).
4. ↑  תמונות שרידי בית העלמין היהודי בנובו ברדו (2002), באתר המרכז לאמנות יהודית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge651244

 |
**פתן ים זיתני** (שם מדעי: ***Aipysurus laevis***) הוא מין של נחש ים ממשפחת הפתניים המצוי במימי החופים של האזור האינדו-פסיפי בקרבת חופי אוסטרליה, גינאה החדשה ואינדונזיה. הוא עולה ליבשה לעיתים נדירות.

מאפיינים
--------

פתן ימי זה מגיע לאורך 1–2 מטר, וכפי ששמו מרמז צבעו דומה לצבע זית עם קשקשים רחבים וראש כתום רחב עם נחיריים רחבות. לנחש זה ריאה ארוכה לאורך הגוף האוגרת הרבה חמצן כדי לאפשר לו לצלול זמן רב. בעזרת זנבו הרחב הוא שוחה במים והוא בעל יכולת לא רגילה לחוש באור בעודו מתחת למים. הנחש בעל כליות היכולות להפריש מלחים מגופו, מה שמאפשר לו לשתות מי ים. הנחש יכול לחיות 15 שנה לעיתים.

הנחש שוחה בחופים ובשוניות אלמוגים טרופיות בתחומי תפוצתו והוא משוטט לאורך הקרקעית ובין סלעים ואלמוגים בהמתנה לדגים וסרטנים ימיים, אותם הוא ממית בארס החזק שלו, וכן ניזון מביצי דגים. הנחש משתמש בארס גם להגנה והוא יתקוף צוללנים המתקרבים אליו, לעיתים גם בלי התגרות. הארס יכול להרוג במהירות. למרות זאת נחשים יכולים להיטרף בידי כרישים, תנינים ועופות דורסים כמו העיטם. בדומה לנחשי ים רבים הוא לא מטיל ביצים אלא משריץ 5–11 צאצאים מתחת למים.

לנחש זה 2 תת-מינים:

* *Aipysurus laevis laevis*
* *Aipysurus laevis pooleorum*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן ים זיתני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן ים זיתני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פליפ אנרי ד'אנסלם** (בצרפתית: **Philippe Henri d'Anselme**;‏ 13 בספטמבר 1862 – 26 במרץ 1936) היה גנרל צרפתי, מפקד אוגדה וגיס רגלים בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, תחת פיקודם הכולל של הגנרלים מוריס סראי, אדולף גיומא ולואי פראנשה ד'אספרה.

תחילת הקריירה
-------------

ב-27 באוקטובר 1883 החל ד'אנסלם את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר וב-1 באוקטובר 1885 הוסמך כקצין רגלים בדרגת סגן משנה. ד'אנסלם מילא שורת תפקידי פיקוד בלגיון הזרים הצרפתי במרוקו ואלג'יריה. ב-23 בספטמבר 1912 מונה לראש מטה הצבא הצרפתי במרוקו בדרגת לויטננט קולונל. ב-1 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת קולונל וב-11 במאי 1915 מונה למפקד חטיבת רגלים במרוקו.

מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
---------------------------

ב-22 ביולי 1916 מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-127 והוצב בחזית המקדונית. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בחזית המקדונית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, במתקפה כוללת לאורך עמק הוארדאר במטרה להבקיע את קווי כוחות מעצמות המרכז בפיקודו של הגנרל הגרמני פרידריך פון שולץ. במהלך מתקפה זו, פיקד הגנרל ד'אנסלם על קורפוס שמנה דיוויזיה צרפתית ושתי דיוויזיות יווניות, שתפקידו היה להגן על האגף הימני של כוח התקיפה הסרבי המרכזי ולחבור אליו עם ההגעה לנהר וארדאר. ד'אנסלם זכה להערכה רבה על תפקודו ולקראת סיום הקרבות, ב-26 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת גנרל. ביוני 1919 חזר ד'אנסלם לפריז, הוצב בתפקידי מטה ובהמשך שירת כעוזרו הצבאי של שר ההגנה הצרפתי. ב-7 בדצמבר 1924 מונה למפקד הכוחות בתוניסיה. ד'אנסלם פרש משירות צבאי ב-30 באוגוסט 1926 והלך לעולמו 10 שנים מאוחר יותר והוא בן 72 שנים.

ראו גם
------

* צרפת במלחמת העולם הראשונה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר" באתר הגוגל ספרים (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15530804x (data)
* The Léonore id LH//41/25 is not valid.

 |
**פתן המוות** (שם מדעי: *Acanthophis*) הוא סוג של נחש ארסי אוסטרלי היכול להרוג בקלות אדם. הוא מכונה באנגלית: "death adders", שיבוש של הכינוי המקורי: "deaf adders", שפירושו: "נחש (צפע) חירש", זאת כיוון שנחש זה לא בורח כמו רוב הנחשים מהאדם ומעדיף להסתמך על הסוואתו עד שמתקרבים אליו לטווח תקיפה. ואולם הנחש יכול לחוש ברעידות באדמה בדומה לנחשים אחרים.

מאפיינים
--------

פתניים אלה חיים בטבע באוסטרליה וגינאה החדשה ונפוצים מאוד במדבריות היבשים האוסטרליים. הם מזכירים במראם צפע גדול בעל קשקשים גדולים ומפוספסים בחום כהה ובצבעים בולטים. החלק העליון של העין מתרומם כמו אצל השפיפון. עם זאת אין הם קרובי משפחה, והדמיון נובע מתהליך של אבולוציה מתכנסת.

זנבם של פתני המוות מסתיים בקצה דמוי תולעת ובעל יכולת תנועה, מה שעוזר להם למשוך טרף, בעיקר יונקים, לטאות ועופות לשיני הארס שלהם. ארסם קטלני ביותר, והם מסוגלים להכיש במהירות של 0.15 שניות - המהירים ביותר מבין הנחשים. הם גם הורגים אנשים שלא שומרים מרחק מהם כשמעל 50% מהמוכשים מתים.

מינים
-----

* פתן מוות מצוי (*Acanthophis antarcticus*)
* *Acanthophis ceramensis*
* *Acanthophis cryptamydros*
* *Acanthophis hawkei*
* *Acanthophis laevis*
* פתן מוות צפוני (*Acanthophis praelongus*)
* פתן מוות מדברי (*Acanthophis pyrrhus*)
* *Acanthophis rugosus*
* *Acanthophis wellsi*

גלריה
-----

* פתן מוות מצויפתן מוות מצוי
* פתן מוות מצויפתן מוות מצוי
* Acanthophis laevis*Acanthophis laevis*
* פתן מוות מדבריפתן מוות מדברי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן המוות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566656505171

 |
**פיליפ פרידריך אלכסנדר, נסיך אוילנבורג והרטפלד, גראף פון זנדלס** (בגרמנית: **Philipp Friedrich Alexander, Fürst zu Eulenburg und Hertefeld, Graf von Sandels**; ‏(12 בפברואר 1847 - 17 בספטמבר 1921) היה מדינאי, דיפלומט ואיש ציבור גרמני בתקופת האימפריה הגרמנית, בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

אוילנבורג נולד בקניגסברג למשפחת אצולה יונקרית שהייתה קשורה עם בית הוהנצולרן מזה מאות בשנים, ובניה שימשו כראשי ממשלת פרוסיה.

אוילנבורג למד בגימנסיום בדרזדן, אך מלחמת אוסטריה–פרוסיה הביאה לכך שנאלץ לעזוב את לימודיו, משום שסקסוניה שבה מצויה דרזדן, הייתה לשטח אויב. הוא הצטרף לצבא פרוסיה כצוער, ולאחר מכן למד באקדמיה הצבאית בקאסל וסיים את חוק לימודיו ב-1868. הוא שירת כקצין במלחמת פרוסיה צרפת, ועוטר בצלב הברזל.

לאחר המלחמה עזב את השירות הצבאי, ובמשך שנה טייל במזרח התיכון. בין 1872 ל-1875 למד באוניברסיטאות שונות והוסמך כדוקטור למשפטים. לאחר סיום חוק לימודיו הצטרף לשירות המדינה הפרוסי. בתחילה שימש כשופט, אך לאחר כשנתיים התקבל למשרד החוץ.

הוא שימש בשירות החוץ הגרמני בפריז, תחת השגריר ברנהרד פון בילוב. לאחר מכן שימש כנציג פרוסיה במדינות שונות בגרמניה. ב-1893 היה לשגריר גרמניה באימפריה האוסטרו-הונגרית. בתפקידו זה שימש, בשנת 1898 כאחד מאנשי הקשר בין הקיסר וילהלם השני ובין בנימין זאב הרצל בניסיונו של הרצל לרכוש את לבו של הקיסר לרעיון הציוני. הוא שימש בתפקיד זה עד 1902. בשנת 1900 קיבל את התואר "נסיך" (Fürst).

אוילנבורג היה מידידיו האישיים הקרובים, ויועציו הנאמנים של הקיסר וילהלם השני, שהיה צעיר ממנו בשתים עשרה שנים. קשריו של אוילנבורג עם הקיסר החלו לפני עליית הקיסר לשלטון, אך לאחריה ניתנה ביד אוילנבורג מידת השפעה שחרגה בהרבה מתפקידיו הרשמיים. בין היתר היה אוילנבורג בין אלו שהביאו למינויו של פון בילוב לקנצלר.

בשנת 1907 יצא המו"ל של השבועון "די צוקונפט", מקסימיליאן הַארְדֶן (אנ') בהאשמות כי אוילנבורג מקיים יחסים הומוסקסואלים עם הרוזן קונו פון מולטקה, מפקדה הצבאי של העיר ברלין. מולטקה נאלץ לתבוע את הרדן, ומה שזכה לכינוי פרשת הרדן-אוילנבורג התנהלו במשך מספר שנים הליכים משפטיים בהם העידו עדים על מעשי שחיתות וזימה בחוגו הפנימי של הקיסר. לדימויו הציבורי ולמעמדו של הקיסר נגרם נזק רב, והקריירה של אוילנבורג עצמו תמה.

אוילנבורג מת בשנת 1921, והוא בן 74.

לקריאה נוספת
------------

* ברברה טוכמן, **המגדל הגאה**, הוצאת דביר, 2008.
* אהד זמורה וד"ר ראובן הכט, **בתקוע השופר - הרצל, חייו ופועלו**, הוצאת מולדת, 1999.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ, נסיך אוילנבורג** בוויקישיתוף
* פיליפ, נסיך אוילנבורג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298823105171
* BIBSYS: 1038660
* BNE: XX5638569
* BnF: cb11886258n (data)
* GND: 118531352
* ISNI: 0000 0001 2025 6714
* LCCN: n50081495
* LNB: 000038076
* NKC: mzk2011647801
* NLA: 35682493
* NLP: A17127865
* NTA: 069951969
* RERO: 02-A000058709
* SELIBR: 185709
* SUDOC: 026655519
* Trove: 1040517
* VIAF: 51684065
* WorldCat: lccn-n50081495

 |
**אלכסיי סלאבייביץ' מורוזוב** (ברוסית: **Алексе́й Сла́виевич Моро́зов**; נולד ב-3 בינואר 1966, אובנינסק, מחוז קלוגה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן סובייטי-רוסי, המשחק כמגן וקשר.

ביוגרפיה
--------

אלכסיי הוא תלמיד בית הספר לכדורגל של אובנינסק. מאמנו הראשון היה יורי אלכסייביץ' שובאנוב (שייסד את בית הספר לכדורגל של אובנינסק).

הוא התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת המילואים של מועדון דינמו מוסקבה, דינמו-2 מוסקבה.

הוא שיחק במדי המועדון הבכיר של וורונז' פאקל ובמועדון טקסטילשצ'יק קמישין, המועדון מראמנסקויה "סאטורן", ובמועדון לוקומוטיב (מהעיר ניז'ני נובגורוד).

בכל הקבוצות שיחק עם אחיו התאום אולג מורוזוב. בוורונז ' שיחקו שתיהם בעמדות של קשרים קיצוניים - אלכסיי משמאל, אולג מימין. לאחר מכן, שניהם שיחקו באגף הימני של ההגנה. הוא היה השחקן הראשון באליפות רוסיה בכדורגל להופיע ב-50 משחקים.

מאז 2002 הוא מאמן בבית הספר לספורט לילדים ונוער במועדון קוונט אובנינסק. בשנת 2009 ומאז 2012 היה המאמן הראשי של מועדון ילדותו קוונט אובנינסק, כשזו השתתפה באליפות החובבנית של רוסיה (ליגה III).

### משפחתו

* אביו - סלאביי אלכסייביץ' מורוזוב (יליד 1939), פיזיקאי סובייטי-רוסי. דוקטור למדעים טכניים, ראש מחלקה במכון לפיזיקה והנדסת כוח, פרופסור מכון אובנינסק לאנרגיה אטומית.
* אח תאום - אולג סלאבייביץ' מורוזוב (יליד 1966), כדורגלן סובייטי-רוסי, מאמן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  *Дюбо Д.* Алексей Морозов: 50! // Спорт-экспресс. — 1993. — № 173 (4 августа). — с. 2.
**פתן מוות מצוי** (שם מדעי: ***Acanthophis antarcticus***) הוא מין של נחש ממשפחת הפתניים ומהסוג פתן המוות. זהו מין ארסי ביותר הנפוץ במזרח אוסטרליה ובקצה הדרום-מערבי שלה באזורי יערות, חורשים וערבות עשב לחות בהם הוא מצוי בעיקר סביב סלעים ובין פסולת עלים. זהו אחד הנחשים הארסיים הנפוצים ביותר באוסטרליה. הוא חי בקווינסלנד, ניו סאות' ויילס, ויקטוריה ובאוסטרליה הדרומית, אך לא באוסטרליה המערבית ובטריטוריה הצפונית.

מאפיינים
--------

נחש זה מזכיר מעט שפיפון במראהו, צורת הראש ובגופו השטוח. הוא מגיע לאורך 70–100 ס"מ ובעל מבנה שטוח. צבע הקשקשים אדמדם או חום ולעיתים גם שחור והרצועות כהות מעט יותר. הבטן צבועה בצבע שמנת, אפורה או ורודה. ראשו של הנחש בעל קרניים קטנות וצורתו משולשת. הניבים הארסיים שלו הם הארוכים מבין אלה של נחשי אוסטרליה, דבר העוזר לו להרוג במהירות.

הארס של הנחש מיועד להרוג טרף כמו שממיות, לטאות נוספות ומיני דו-חיים, אותם הוא מושך באמצעות זנבו המתפתל עד לפיו וכשטרף מתקרב הוא מכיש במהירות, לעיתים לאחר כמה ימים של המתנה באותו מקום מכוסה בעלים. השימוש בארס להגנה הוא משני לגמרי והנחש יתקוף רק כמוצא אחרון. עם זאת הוא מוסווה ביותר בין פסולת העלים, מה שמונע להבחין בו בזמן. הארס קטלני ביותר ומורכב מנוירוטוקסין הגורם לשיתוק מהיר. מוות עלול להתרחש תוך 6 שעות לאדם בוגר.

הנחש אינו מצוי בסכנה, אך הפצת קרפדות קנים פולשות הורגות צעירי פתנים שלא מודעים לרעילותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן מוות מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן מוות מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שדופום**
(למפת בגדאד מוגדלת)שדופום**שדופום**(למפת בגדאד רגילה)שדופום**שדופום**מסופוטמיה בתקופת חמורבי
**שדופום** הייתה עיר עתיקה בשומר. האתר שבו נמצאים שרידי העיר שוכן ב**תל חַרְמַל**, הנמצא על גבול העיר בגדאד של היום במחוז בגדאד. בעיר נמצאו לוחות החרס שהכילו את חוקי אשנונה.

היסטוריה
--------

אין מידע רב לגבי ההיסטוריה של העיר בתקופה הבבלית הקדומה. העיר הייתה מיושבת לפחות מהתקופה האכדית ולכל אורך התקופה ההבלית הקדומה. העיר שכנה באזור נהר דיאלא והייתה מרכז אדמיניסטרטיבי מבוצר של ממלכת אשנונה. משמעות שמה של העיר היה "בית האוצר".

האלה הפטרונית של העיר הייתה נידבה (או ניסבה), אלת הכתיבה, הלמידה והקציר. ליד שער העיר שכנו שני מקדשים תאומים שהוקדשו לאלה.

ארכאולוגיה
----------

האתר נחפר בין השנים 1963-1945 על ידי הארכאולוג העיראקי טהא באקר ממחלקת העתיקות והמורשת. הוא גילה באתר כ-3000 לוחות חרס. בין השנים 1998-1997 האתר נחפר על ידי משלחת חפירות של אוניברסיטת בגדאד וצוות של המכון הארכאולוגי הגרמני (German Archaeological Institute) בראשותם של פטר מיגלוס (Peter Miglus) ולית' חוסיין (Laith Hussein). באתר נערכו במשך השנים חפירות שוד רבות בלתי חוקיות. לוחות שנחפרו מחפירות אלה מצאו את דרכם למוסדות שונים.

הממצאים הארכאולוגיים באתר כללו קיר מקיף גדול דמוי צורת טרפז. בכיוון מערב נמצא השער שנפתח לשדרה רחבה. ליד השער נמצאו שני מבנים תאומים - המקדשים הראשיים של העיר לאלה נידבה. הכניסה למקדשים הוקפה בשורת פסלי אריות עשויים מטרה קוטה. בצדו השני של הרחוב נמצא מתחם מגורים ששימש את הכהנים. בין מתחם הכהנים והקיר בצד המערבי, נמצאו שתי קפלות קטנות ומבנים נוספים. הלוחות שנמצאו באתר כללו שני עותקים של עלילות גילגמש 
ושני לוחות שכללו חלק מחוקי אשנונה וכן לוחות מתמטיים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שדופום באתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית
* תל חרמל באתר המכון האוריינטלי של אוניברסיטת שיקגו
* אתר המשלחת הארכאולוגית בתל שנים 1998-1997
* תל חרמל באתר המוזיאון הלאומי של עיראק
* תל חרמל באתר המכון הארכאולוגי הגרמני
* לוחות מתמטיים מתל חרמל באתר The Center for Online Judaic Studies

| מסופוטמיה |
| --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה • דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |
| אכד | אכד • מארי • גותים |
| אמורים | איסין • לרסה • בבל • מארי • תרקה • ימח'ד • אמר • אכלתום |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |
| נושאים מרכזיים |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |
**אלכסיי אפולונוביץ' מורוזוב** (ברוסית: **Алексе́й Аполло́нович Моро́зов**; ‏29 בנובמבר 1883 – 21 בנובמבר 1919) היה קצין בלייב-גווארדיה של גדוד פאבלובסק, גיבור מלחמת העולם הראשונה, חבר בתנועה הלבנה וקצין צבא רוסיה.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1905 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי פאבלובסק ומשם שוחרר כסגן שני בלייב-גווארדיה של גדוד פאבלובסק. ב-1 בינואר 1910 שימש כסגן באותו גדוד.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כקפטן מטה של גדוד פאבלובסק. הוא פיקד על פלוגה ובעת שירותו הוענק לו אות מסדר גאורגי הקדוש. בנימוק לקבלת הפרס נאמר כי בקרב ב-31 ביולי 1915, הוא פיקד על סיור פרשים, כשגילה התקפת אויב על הכפר מוסטי, שניתק את יחידת האספקה הרוסית, תוך התחפרות ליד הכפר מוסטי והדיפת התקפותיו של האויב הצליח מורוזוב להעביר את האספקה.

ב-28 בספטמבר 1916 הועלה לדרגת קולונל ובשנת 1917 היה מפקד זמני של לייב-גווארדיה בגדוד פאבלובסק. בסוף 1917 הוא הגיע לדון לשורות צבא המתנדבים. בדצמבר 1917, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, היה מפקד פלוגת שומרים, בינואר 1918 מונה למפקד הפלוגה בגזרתו של הקצין אלכסנדר קוטפוב בקרבות טגאנרוג. הוא השתתף במבצע בקובאן במסגרת הפלוגה הראשונה של גדוד הקצין מרקוב. ב-1 באוגוסט 1919 הוא מונה למפקד גדוד מרקוב השני, שהוקם מחדש בחרקוב. הוא נפצע בקרב ליד יילץ ב-11 באוקטובר 1919. עזב את תפקידו ב-15 באוקטובר.

הוא נפטר מטיפוס ב-21 בנובמבר 1919. נקבר בבית העלמין של הקתדרלה הצבאית של יקטרינודאר (כיום קרסנודאר).

לקריאה נוספת
------------

* Марковцы в боях и походах за Россию в освободительной войне 1917—1920 годов. Книга вторая. — Париж, 1964.
* Марков и марковцы. — М.: НП Посев, 2001. — С. 471.
* *Клепов М. Ю.* Офицеры — Георгиевские кавалеры Первой мировой войны. — М.: «Минувшее», 2015.
פתן אלמוגים במבט לאחור
**פתן אלמוגי כחול מלאי** (שם מדעי: ***Calliophis bivirgatus***) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים. מין זה חי לאורך דרום-מזרח אסיה בבורמה, סינגפור, תאילנד, מלזיה, ברוניי ובאינדונזיה.

מאפיינים
--------

זהו פתן בעל צבעי אזהרה עם ראש כתום, זנב כתום המזכיר בצבעו את הראש וגוף בעל קשקשים שחורים עם צידיים עם רצועות כחולות בהירות ומעט אדומות בקצה. אורך הנחש יכול להגיע ל-1.8 מטרים. הנחש בעל ראש קצר, עיניים שחורות ולשון ורודה מפוצלת לשניים.

נחש זה חולק את המראה הבולט שלו עם נחש ארסי נוסף החי באזור - קרייט אדום-ראש (Bungarus flaviceps). בנוסף הוא מושא לחקיינות בידי הזעמן Calamaria schlegeli, שאיננו ארסי וגם קטן בהרבה מהפתן.

הנחש מצוי בטבע ביערות גשם בגובה 100-1,000 מטרים, בקרבת פסולת העלים והצמחייה הקרקעית. טרפו העיקרי הוא נחשים אחרים שהוא הורג עם ארסו.

אם טורף מתקרב אליו הנחש יתחפר או יסתתר מתחת לעלים וישאיר את קצה זנבו זקור. הזנב מסיח את הטורף מהראש ואם הטורף יתפוס אותו, הראש האמיתי יכיש.

ארס הנחש מופק מבלוטות מיוחדות ארוכות ביותר מאחורי עיני הנחש. הם יכולים לגרום למוות במהירות ולפגיעה ברקמות ובשרירים. מרבית הפתניים מפיקים ארס נוירוטוקסין, אך לנחש זה הארס הוא פוספודיאסטראז מסוג ציטוטוקסין (אנ') שבעיקרו גורם לחסימה ונעילת שרירים, מה שגורם לכשל נשימתי ולהרס פעולות הלב. אין נוגדן לארס חזק זה. עם זאת מספר ההרוגים נמוך מאוד עקב נדירות המפגשים איתו.

תת-מינים
--------

* C. b. bivirgatus - מצוי באינדונזיה
* C. b. flaviceps – מצוי באינדונזיה, מלזיה, תאילנד, סינגפור ובורמה
* C. b. tetrataenia - מצוי בבורנאו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן אלמוגי כחול מלאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן אלמוגי כחול מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**חֲרוּטִיִּים** (שם מדעי: **Conidae**) היא משפחה של חלזונות ימיים (אנ') טורפים מהקבוצה חלזונות גבוהים שבמחלקת החלזונות, הידועים בזכות מבנה הקונכייה דמוית החרוט והארס של כמה מהמינים במשפחה.

מאפיינים
--------

המשפחה כוללת כ-800 מינים. גודל הקונכייה נע בין כמה מילמטרים עד לכמה סנטימטרים, הקונכייה הגדולה ביותר שנמדדה שייכת למין *Kalloconus pulcher* שנמצא בחופי אפריקה המערבית ואורכה 25.7 ס"מ.

למרות איטיותם הם מסוגלים לשגר לשון דמוית צילצל בעלת ארס קטלני המסוגל לשתק את הדג במהירות רבה כך שלא יספיק לברוח. חלק מהמינים ארסיים מאוד לבני אדם, כגון המין חרוט ארסי השוכן בחופי אילת והמין חרוט מסוכן, המסוגלים להרוג אדם בעזרת כמה מיליוניות גרם של ארס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרוטיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חרוטיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חֲרוּטִיִּים במילון בעלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555423405171

 |
**אוטו פרשנר** (בגרמנית: **Otto Förschner**;‏ 4 בנובמבר 1902 – 28 במאי 1946) היה קצין ופושע מלחמה אס-אס גרמני בדרגת שטורמבאנפיהרר. שירת כמפקד מחנה העבודה דורה-מיטלבאו וכמפקד מחנה הריכוז קאופרינג.
פורשנר נידון למוות ב-13 בדצמבר 1945 על זוועות שביצע בעת תפקידו בקאופרינג ונתלה בלנדסברג ב-28 במאי 1946.

ביוגרפיה
--------

### תחילת חייו

אוטו פרשנר נולד בדירנצימרן (נרדלינגן) שבבוואריה ב-4 בנובמבר 1902, וגדל בחווה של משפחתו. בשנת 1922 גויס לרייכסווהר ובו שירת במשך 12 שנים. לאחר יציאתו מהצבא בשנת 1934 היה לחבר באס אס ושובץ ביחידתו הצבאית, היחידה שלימים נהפכה לוואפן אס אס. בין אפריל 1934 לדצמבר 1936 עבר הכשרה בבית הספר לקציני האס אס בבאד טלץ והיה לחבר בשורות המפלגה הנאצית בשנת 1937.

### מפקד מחנה ריכוז

במהלך מבצע ברברוסה בשנת 1941, פרשנר שירת בדיוויזיית פאנצר אס אס החמישית. לאחר שנפצע בקרב הוגדר רפואית כבלתי כשיר לתפקיד לחימה, שובץ ביחידות גולגולת המת וקיבל את הפיקוד על גדוד שומרי האס אס במחנה בוכנוואלד באביב 1942. 

בספטמבר 1943 ניתן לפרשנר הפיקוד על מחנה דורה-מיטלבאו החדש, שבאותו זמן שימש כתת-מחנה של בוכנוואלד. תכליתו של מחנה דורה-מיטלבאו היה לספק עובדי כפייה למפעלי המתכת והנשק של חברת מיטלוורק. נוסף להיותו מפקד מחנה דורה, פרשנר היה מבחינה טכנית גם המנהל של חברת הקש מיטלוורק, שנוסדה על ידי גרמניה הנאצית לייצור טילי הווי. הוא החזיק במשרה זו עד אפריל 1944, אז הוחלף על ידי גאורג ריקהי.

לפרשנר היו עליות ומורדות עם שירותי הביטחון הנאציים (האס דה והגסטאפו) שפעלו בשטח מחנה דורה-מיטלבאו. הפיקוד שלו על המחנה ספג ביקורות חוזרות ונשנות, בהן נאמר שהוא "רך" מדי הן עם האסירים והן עם סגל המחנה. מה שהפריע להם במיוחד היה המנהג שלו למנות לתפקיד קאפואים במחנה בעיקר אסירים גרמנים-קומוניסטים. 

המוניטין של פרשנר נפגע קשות בנובמבר 1944, לאחר שאסירים רבים שמינה לקאפואים נחקרו על ידי הגסטאפו ועלה שהיו מעורבים בפעילות מחתרתית במחנה, הבולטת שבהם, חבלה בנשק בתהליך הייצור. בהמשך התגלה שפרשנר לא דיווח על בונוס של 10,000 רייכסמארק שקיבל ממיטלוורק, הוא הודח מתפקידו כמפקד מחנה דורה-מיטלבאו בפברואר 1945, והוחלף על ידי ריכרד בר מפקדו של מחנה אושוויץ.

לאחר ההדחה ממחנה דורה, פרשנר נשלח למחנה דכאו, שם שירת תקופה קצרה כמפקד מחנה קאופרינג.

לאחר המלחמה
-----------

באפריל 1945 נעצר פרשנר על ידי צבא ארצות הברית. הוא הועמד לדין במסגרת משפטי דכאו והואשם בפשעי מלחמה עקב חזקתו על מחנה קאופרינג. בפועל, הוא הואשם באחריות פיקודית על התנאים האכזריים ששלטו במחנה ועל תפקידו בניהול הוצאות להורג של אסירים. 

הוא הורשע על ידי בית דין צבאי אמריקאי ונידון למוות, יחד עם 35 נאשמים נוספים ב-13 בדצמבר 1945. הוא הוצא להורג בתלייה בכלא לנדסברג ב-28 במאי 1946.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו פרשנר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1233608533
* VIAF: 3725162181248608290006
* WorldCat (עם VIAF): 3725162181248608290006

 |
**פתן חום מערבי** המכונה גם **גווארדר** (שם מדעי: ***Pseudonaja nuchalis***) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים ומהסוג פתן חום המצוי בטבע באוסטרליה.

מאפיינים
--------

הפתן מגיע לאורך של 1.8 מטר וצבעו חום מעט צהבהב או כתום לאורך גופו. עם זאת ישנם דפוסים רבים לצבעיו המשתנים לפי מיקומו. הוא בעל ראייה טובה והוא יכול לזקור מעט את הגוף בדומה לקוברה.

לנחש תפוצה רחבה במערבה של אוסטרליה לרבות בויקטוריה, הטריטוריה הצפונית, מרבית קווינסלנד ובאוסטרליה המערבית. תפוצתו היא באזורי שיחיות ועצי אקליפטוס באזורים פתוחים וכן מתחת לסלעים ואף ביישובים, בהם הוא יימצא בקרבת אשפה. חלק מהנחשים פוצלו למינים נפרדים: פתן חום אספידורינכה (Pseudonaja aspidorhyncha) ופתן חום מנגדני (Pseudonaja mengdeni).

הנחש פעיל אחרי הצהריים ואז יוצא לציד של עכברים, יונקים קטנים שונים, עופות וזוחלים אחרים. הוא גם איננו בוחל גם בקניבליות.

נחש זה מסוכן מאוד לאדם והוא זריז ביותר, מה שמאפשר לו להכיש מטווח קטן מאוד. הוא איננו המין הארסי בסוגו אך בעל כמות הארס הגבוהה ביותר שמועברת. הארס מותז מניבים ארוכים אך קטנים יחסית שמשווים לארס הרגשה של עקיצה. התסמינים כוללים בחילות, הקאות, נפיחות מקומית, כאבי בטן ולעיתים גם פגיעה בכליות. הארס יכול להרוג אנשים שלא מקבלים טיפול בזמן.

ראו גם
------

* פתן חום מזרחי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן חום מערבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן חום מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קוסודמה
**קוסודמה** היא דגם נייר המוכן, על פי רוב, באמצעות תפירת יחידות נייר זהות בצורת פירמידה זו אל זו דרך חודן, תוך יצירת מבנה כדורי. לחלופין, מודבקות היחידות הזהות זו לזו. בדרך כלל נתפרות הקוסודמות בסגנון פרחים המקופלים מניירות מרובעים, ולעיתים מוצמדים לתחתיותיהן גדילים לקישוט. 

מקור הקוסודמה הוא בתרבות היפנית העתיקה, בה נעשה שימוש בקוסודמות לקטורת ולתערובת פרחי ניחוחות מיובשים. ייתכן כי במקור היו הקוסודמות עשויות מצרור פרחים או מעשבי מרפא ממשיים. המילה עצמה היא הלחם בסיסים של שתי מילים יפניות – "קוסורי" (תרופה) ו"טמה" (כדור). הקוסודמה משמשת כיום בדרך כלל כקישוט או כמתנה.

ההבדל בין קוסודמה לאוריגמי מודולרי הוא בכך שבקוסודמה היחידות תפורות או מודבקות זו לזו, ואילו באוריגמי מודולרי הניירות מקופלים יחדיו. יחד עם זאת, הקוסודמה נחשבת לאוריגמי, אף על פי שהאוריגמי נמנע מטכניקות של השחלת חוט או הדבקת חלקים יחד האופייניות לקוסודמה. זאת, מפני שישנה הכרה בכך שבאוריגמי יפני מסורתי עתיק נעשה לעיתים קרובות שימוש בהדבקה ולקוסודמה ניתן כבוד כאומנות קיפול נייר מסורתית חכמה השייכת למשפחת האוריגמי.

מומחים באוריגמי המודרני, כמו טומוקו פוס, יצרו עיצובי קוסודמה חדשים שהורכבו ללא חיתוך, הדבקה או השחלת חוטים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קוסודמה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוסודמה** |

* OrigamiTube.com דוגמת קוסודמה
* דוגמה בווידאו
**אלכסיי לאונידוביץ' סורוקין** (נולד ב-5 באפריל 1972 במוסקבה) הוא מדינאי ומנהל ספורט, כיהן כמנכ"ל הוועדה המארגנת של גביע העולם בכדורגל "רוסיה-2018".

ביוגרפיה
--------

בשנת 1994 הוא סיים לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה לימודי בלשנות ומיד לאחר מכן התקבל לעבוד במשרד החוץ של הפדרציה הרוסית, שם הוא עבד עד שנת 2000.

בשנת 2002 הוא סיים את לימודי האקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ (בפקולטה למשפט בינלאומי). באפריל 2004 הוא מונה לתפקיד סגן יושב ראש הוועדה (מאוחר יותר מחלקה) לתרבות גוף וספורט של עיריית מוסקבה. תפקיד שמילא עד אוגוסט 2008.

בשל תרומתו האישית להכנות לקראת אירוח גמר ליגת האלופות במוסקבה ב-18 ביולי 2008 אלכסיי סורוקין קיבל תודות והוקרה רבה מראש העיר. ב-23 ביולי 2008 הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית מינתה את סורוקין לתפקיד מנכ"ל ההתאחדות. הוא ניהל את עבודת וועדת "רוסיה-2018", אשר הגישה את ההצעה לאירוח אליפות העולם בכדורגל ברוסיה בשנת 2018; הוא אף נטל חלק במצגת הסופית של רוסיה שהוצגה בציריך ב-2 בדצמבר 2010. ב-30 דצמבר אותה שנה הוא עזב את ההתאחדות לכדורגל ומונה לעמוד בראש הוועדה המארגנת של גביע העולם בכדורגל "רוסיה-2018". בספטמבר 2017 נבחר כחבר במועצת פיפ"א מטעם אופ"א.

בדצמבר 2018 עבר למגזר הפרטי והוא עובד בבנק ונשאקונומבנק.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע באתר האינטרנט של Gazeta.Ru
* התיק באתר Sports.Ru

הערות שוליים
------------

1. ↑  Сорокин уйдет из РФС
**אדום-חזה של האי הצפוני** (שם מדעי: *Petroica longipes*) הוא מין של ציפור שיר מהמשפחה אדומי-חזה אוסטרליים האנדמית לניו זילנד. מין זה הוא קרובו לסוג של שחור-החזה הנדיר. בעבר הוא היה קשור יחדיו עם המין אדום-חזה של האי הדרומי (*Petroica australis*) לאותו המין, אך בדיקות מורפולוגיות הפרידו אותם למינים נפרדים.

בעבר אוכלוסייתו הייתה רחבה מאוד לאורך האי הצפוני של ניו זילנד ולמרות שאיננו מצוי בסכנה האוכלוסיות שלו מצויות בירידה בטבע.

אדום-חזה זה מגיע לאורך של 18 ס"מ ולמשקל של 26 עד 35 גרם. הוא בעל נוצות אפורות כהות עד-שחורות לאורך הגוף, כשהבטן יותר אפורה בהירה עם כתם לבן לאורכה והוא בעל פסים בהירים על חלקו העליון. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית והזכרים בעלי נוצות כהות מעט יותר משל הנקבות והם מעט גדולים יותר מהם.

התפוצה שלו היא מחבל אוקלנד ודרומה עד ולינגטון והוא נפוץ גם באיים קטנים כמו מוקויה (אנ'), אי המחסום הקטן (אנ') והאי קפיטי (אנ'). לרוב הוא חי סביב חורשי אשור דרומי ועצי *Podocarpus* על קרקע היערות.

זהו מין שוכן קרקע החי בקבוצות קטנות המתהלכות על קרקע היער בחיפוש מזון. חלק מהפרטים מחפשים באופן פעיל טרף בין העלים והצמחייה או גזעי העצים, בעוד אחרים אורבים בהתמנה לטרף מתאים. הם אוכלים חסרי חוליות שונים ביניהם ציקדות, חגבי ווטה, שלשולים, חלזונות, עכבישים ופירות. אדום-החזה מאחסן מזון שופע במזווים והוא מסתיר אותם מבני זוגו, כאשר בני הזוג גונבים באופן פעיל מבני זוגם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדום-חזה של האי הצפוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדום-חזה של האי הצפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN

* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530299005171

 |
לוגו CZUB על קת אקדח CZ75B
**צ'סקה זברויובקה** (צ'כית **Česká Zbrojovka Uherský Brod** או **ČZUB**; מכונה בקיצור **CZ**) היא חברה צ'כית לייצור כלי נשק (בעיקר רובים ואקדחים) שהוקמה ב-1936 באוהרסקי ברוד, מוראביה, כחטיבה של תאגיד סקודה.

לאחר מלחמת העולם השנייה נוהל כל ייצור הנשק הצ'כי על ידי משרד מרכזי שחייב את הטבעת הכיתוב BRNO על כל כלי נשק שיוצא, ולכן אקדחי סי זד רבים נושאים כיתוב זה. ב-CZ עובדים למעלה מ-2000 איש, והיא אחת מחברות כלי הירייה הגדולות בעולם.

היסטוריה
--------

במהלך המלחמה הקרה ייצר המפעל כלי ירייה רבים : האקדח CZ52, רובה הסער CZ58, המקלעון "סקורפיון", רובי קליעה בקליבר 0.22 ומשפחת האקדחים המפורסמת CZ75 שעליה מבוססים אקדחים רבים ובהם גם ה"יריחו" הישראלי.

בשנת 1991 הוסר הפיקוח המרכזי מעל מפעלי הנשק הצ'כיים והם החלו לפעול כחברות עסקיות עצמאיות. CZ הייתה הראשונה שפרצה לשוקי היצוא וכיום יש לה כ-60 סוכנויות ומפיצים ברחבי העולם, כולל חברת בת בשם CZ-USA בארצות הברית. בשנת 2021 רכשה את חברת קולט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'סקה זברויובקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'סקה זברויובקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4704297-7
* NKC: kn20020322440
* VIAF: 154081951
* WorldCat: viaf-154081951

 |
**נטליה וורוזביט** (באוקראינית: **Наталія Анатоліївна Ворожбит**, נולדה ב-4 באפריל 1975) היא במאית, מחזיאת ותסריטאית אוקראינית. בשנת 2021 היא זכתה בפרס אוקריאנה הממלכתי על שם דובז'נקו.

ביוגרפיה
--------

נולדה בקייב בשנת 1975. בשנת 2000 היא סיימה לימודים במכון לספרות על שם גורי במוסקבה. את המחזה הראשון שלה היא כתבה שנת 1994 והוא הוצג על במת תיאטרון בקייב. לאחר סיום הלימודים היא המשיכה בכתיבת מחזות שהועלו בעל במה בתיאטראות במוסקבה, ריגה, לונדון וערים נוספות.

בשנת 2013 היא לקחה חלק פעיל ביברומאידאן. בשנת 2015 וורוזביט הקימה בקייב תיאטרון חדש.

היא כתבה תסריט לסרטים כמו קיבורגים, "שדה פראי". על בסיס מחזה שהיא כתבה בשנת 2017 היא כתבה תסריט והייתה במאית של סרט "דרכים רעות". על מחזה זה היא זכתה בפרס אוקראינה על שם שבצ'נקו בשנת 2022.

בשנת 2021 היא זכתה בפרס אוקראינה הממלכתי על שם דובז'נקו.

בשנת 2022 היא התחילה לעבוד עד סרט נוסף שמתאר יחסים אוקראינה-רוסיה. צילומי הסרט הופרעו על ידי פלישת רוסיה לאוקראינה, אך הסתיימו והוא שוחרר להקרנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נטליה וורוז'ביט, ברשת החברתית פייסבוק
* נטליה וורוז'ביט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ראיון עם וורוז'ביט(ברוסית)(באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eric Kohn, Ukrainian Filmmaker Speaks Out from a Bomb Shelter in Kyiv: ‘We Need Your Support’, IndieWire, ‏2022-02-25 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011066499205171
* GND: 1254817468
* ISNI: 0000 0000 5109 2903
* LCCN: no2008100878
* NKC: mzk2018979862
* VIAF: 20151776816918012898
* WorldCat: viaf-20151776816918012898

 |
**אדולף שרלמן** (ברוסית: **Адольф Шарлемань**;‏ 8 בדצמבר 1826 – 31 בינואר 1901) היה צייר רוסי של סצנות היסטוריות וסצנות צבאיות. הוא גם יצר את העיצוב הפופולרי לקלפי משחק הידוע בשם "חפיסת השטן".

ביוגרפיה
--------

אביו היה האדריכל, יוסיף שרלמן. סבו, הפסל והאמן הדקורטיבי, ז'אן בטיסט שרלמן-באודה, היה במקור מרואן, צרפת, והגיע לרוסיה כדי לעבוד עבור קתרינה הגדולה. אחיו, יוסיף, הפך גם הוא לאמן ואדריכל.

הוא קיבל את השכלתו היסודית בבית הספר סנט פיטר, ולאחר מכן נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות, שם למד ציור היסטוריה אצל פיודור ברוני וציור צבאי אצל בוגדן ויוולדה. בהיותו שם, הוא זכה במספר מדליות כסף וזהב.

האחרון מבין הפרסים האלה, בשנת 1855, כלל מלגה ללימודים באירופה. הוא נסע למינכן, שם למד אצל אלכסנדר קוצבו, צייר קרבות נוסף. ב-1859 הוא זכה בתואר "אקדמי" על יצירתן של "אלכסנדר סובורוב באלפים השווייצרים". לאחר מכן נסע לפריז וחקר את הציורים בארמון ורסאי. הוא חזר לסנט פטרסבורג דרך גרמניה ב-1861.

ציוריו הראשונים לאחר שחזר היו עבור המכינות הצבאיות, ואחריהם יצר ציורי קיר ותקרה באחוזת משפחת משצ'רסקי במוסקבה. בשנת 1867, עבודתו על קתרינה הגדולה בבית המלאכה של אטיין מוריס פלקונט זיכתה אותו בתואר פרופסור. הציור נרכש על ידי הקיסרית מריה אלכסנדרובנה. במשך עשרים השנים הבאות, הוא פעל רבות כדי לספק את הביקוש לתמונות שלו; רבים מהם הפכו לאיורים במגזינים.

מ-1871, הוא עבד עבור הארגון הפדרלי של המדינה המאוחדת, בעיצוב ניירות ערך, איגרות חוב מסמכים אחרים.

גלריה
-----

* מרשל סוברוב במילנומרשל סוברוב במילנו
* מרשל סוברוב באלפיםמרשל סוברוב באלפים
* ילדים מחליקיםילדים מחליקים
* קלפי משחק - חפיסת השטןקלפי משחק - חפיסת השטן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדולף שרלמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography
2. ↑  Русские художники. Шарлемань Адольф Иосифович. www.artsait.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1241708088
* ISNI: 0000 0000 6708 4123
* LCCN: n97872190
* RKD: 344295
* ULAN: 500130420
* VIAF: 70694481
* WorldCat: lccn-n97872190

 |
**המחט החלולה** (בצרפתית: **L'Aiguille creuse**) הוא רומן מאת מוריס לבלאן המציג את הרפתקאותיו של הפורץ הג'נטלמן, ארסן לופן. כמו בשני הכרכים הקודמים של סיפורי ארסן לופן, סדרה זו פורסמה לראשונה במגזין הצרפתי Je sais tout מנובמבר 1908 ועד מאי 1909. הרומן הופץ, עם כמה שינויים, ביוני 1909.

תקציר עלילה
-----------

"המחט" של אטרטה
ארסן לופן מתעמת הפעם עם איזידור ביוטרלה, בלש חובבן צעיר אך מחונן, שעדיין נמצא בתיכון אך יהווה מטרד רציני עבור ארסן לופן. ביקום של ארסן לופין, המחט החלולה היא הסוד השני של מארי אנטואנט ואלסנדרו קליוסטרו, הונם הנסתר של מלכי צרפת, כפי שנחשף בפני ארסן לופן על ידי ז'וזפין בלסמו ברומן "הרוזנת קליוסטרו" (1924).

תעלומת המחט החלולה מסתירה סוד שמלכי צרפת שמרו עליו עוד מימי יוליוס קיסר... וכעת ארסן לופן מחזיק בה. המחט האגדית מכילה את האוצר המופלא ביותר שדמיין אי פעם, אוסף נדוניות מלכות, פנינים, אודם, ספירים ויהלומים... הונם של מלכי צרפת.

כשאיזידור מגלה את טירת ל'אוויל במחוז קרוז, הוא חושב שהוא מצא את הפתרון לחידה ("l'Aiguille Creuse" הוא המילה הצרפתית עבור "המחט החלולה", וגם את שמו הצרפתי של הרומן). עם זאת, הוא לא הבין שהטירה נבנתה על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, כדי להדוף אנשים ממסלול המחט בנורמנדי, ליד העיירה לה האבר, שם ארסן לופן, הידוע גם בשם לואי ולמרס, הסתיר את עצמו.

ספרי המשך
---------

ספר המשך ישיר לרומן זה, המציג את לופן מתעמת עם לה גריף, הוא הרומן Le second visage d'Arsène Lupine מאת בוילו-נרצ'אק בשנת 1975.

דמויות עיקריות
--------------

* איזידור ביוטרלה, בלש הנער
* מדמואזל ריימונד
* ארסן לופן
* השופט הבוחן פילול
* גנימר, בלש משטרה צרפתי
* לואי ולמרס
* הרוזן גסברס
* הלמלוק שירס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המחט החלולה** בוויקישיתוף
* פרויקט גוטנברג. טקסט אלקטרוני של 'המחט החלולה'
* המחט החלולה, הטקסט המלא (באנגלית)
* המחט החלולה, הטקסט המלא (בצרפתית)
**נטליה ונדיקטובנה ליסובסקאיה** (ברוסית: **Наталья Венедиктовна Лисовская**, נולדה ב- 16 ביולי 1962) היא אתלטית עבר סובייטית, אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (רומא 1987), סגנית אלופת עולם (טוקיו 1991) ושיאנית העולם הנוכחית בהדיפת כדור ברזל, מאז שנת 1987. היא מחזיקה בארבע תוצאות הדיפת כדור ברזל הטובות ביותר לנשים.

ביוגרפיה
--------

ליסובסקאיה נולדה וגדלה באלגזי שבבשקורטוסטן. היא התאמנה בקבוצת ספרטק מוסקבה.

### 1984

#### שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בסוצ'י, רוסיה ב-27 במאי 1984 קבעה בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 22.53 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של אילונה סלופיאנק מגרמניה המזרחית (22.45 מטר). בגלל החרם של ברית המועצות על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) נמנע ממנה לזכות במדליית זהב במשחקים אלה.

### 1985

במשחקים העולמיים באולם שנערכו בפריז בינואר 1985 זכתה ליסובסקאיה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.07 מטר, לפני אינס מילר מגרמניה המזרחית (19.68 מטר) ובת ארצה נונו אבשידזה (18.82 מטר).

### 1987

באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה במרץ 1987 זכתה ליסובסקאיה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.52 מטר, לפני אילונה סלופיאנק (20.28 מטר) וקלאודיה לוש מגרמניה המערבית (20.14 מטר). בתחרות שנערכה במוסקבה ב-7 ביוני אותה שנה היא קבעה שיא עולם חדש של 22.60 מטר, אותו שיפרה והעמידה על 22.63 מטר (השיא הנוכחי).

#### אלופת עולם

שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה ברומא בתחילת ספטמבר היא זכתה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 21.24 מטר, לפני קתרין ניימקה ממזרח גרמניה (21.21 מטר) ואינס מילר (20.76 מטר), שתיהן ממזרח גרמניה.

### 1988

#### אלופה אולימפית

באולימפיאדת סיאול (1988) היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.24 מטר, לפני קתרין ניימקה (21.07 מטר) ולי מייסו מהרפובליקה העממית של סין (21.06 מטר).

### 1990

באליפות אירופה שנערכה בספליט, קרואטיה בשנת 1990 היא זכתה במדליית כסף בתוצאה של 20.06 מטר, אחרי אסטריד קומברנוס (20.38 מטר) ולפני קתרין ניימקה (19.96 מטר), שתיהן מגרמניה המזרחית.

### 1991

באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה ליסובסקאיה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.29 מטר, אחרי הואנג צ'יהונג מהרפובליקה העממית של סין (20.83 מטר) ולפני סבטלנה קריבליובה בת ארצה (20.16 מטר).

### 1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) היא סיימה במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.60 מטר בלבד. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 19.58 מטר ועלתה שנייה לשלב הגמר.

חייה האישיים
------------

ליסובסקאיה נישאה לאלוף האולימפי, אלוף העולם ושיאן העולם הנוכחי ביידוי פטיש, יורי סדיך, ולזוג בת יחידה בשם אלכסיה. מתגוררים בפריז, צרפת.

שיאים אישים
-----------

### אצטדיון

* הדיפת כדור ברזל: 22.63 מטר (1987), **שיא עולם**
* זריקת דיסקוס: 61.94 מטר (1988)

### אולם

* הדיפת כדור ברזל: 22.14 מטר (1987)

ראו גם
------

* התפתחות שיא העולם בהדיפת כדור ברזל לנשים (ויקיפדיה באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* נטליה ליסובסקאיה, באתר olympedia.org
* נטליה ליסובסקאיה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* נטליה ליסובסקאיה, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 61102

 |
**ולריינה איטלקית** (שם מדעי: ***Valeriana dioscoridis***) הוא צמח ממשפחת ולריניים משפחה של צמחים בעלי פרחים בסדרת השלמונאים.

הוולריינה האיטלקית היא צמח עשבוני רב-שנתי זקוף וגבוה גובהו מגיע עד 80 ס"מ הגדל בארץ ישראל בגולן, חרמון, בגליל, הר הגלבוע, הכרמל, הרי יהודה, והשפלה. הפרח הוא מאוחה, העלה מחולק לאונות ושפתו מפורצת. מתוך השורש יוצא גבעול יחיד עגול. בבסיס הצמח העלים מסודרים בצורת שושנה. הצמח בארץ ישראל גדל בחורש ים-תיכוני

הפרח פורח באביב בעיקר בין החודשים פברואר עד אפריל. צבע הפרח לבן-ורדרד והפרחים מסודרים בתפרחת כדורית בדומה לתפרחת של שום. הולריינה גדל בבית גידול של סלעים וצוקים.

הצמח נפוץ בארצות מזרח הים התיכון בצמח מגודל באירופה כצמחי מרפא.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * ולריינה איטלקית על מצוק בכביש 7212ולריינה איטלקית על מצוק בכביש 7212
* ולריינה איטלקית עם שושנת העלים בכרמל בגבעת נשרולריינה איטלקית עם שושנת העלים בכרמל בגבעת נשר
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולריינה איטלקית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
ניסן לימור
**ניסן לימור** (28 בדצמבר 1944 - 17 בנובמבר 2017) היה חוקר המגזר השלישי והשכלה גבוהה בישראל, שימש מנכ"ל בית הנשיא, מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה והוועדה לתכנון ולתקצוב.

ביוגרפיה
--------

בזמן שירותו הצבאי שהה בארצות הברית והיה במחזור הראשון מבין אלה שהביאו את טילי ההוק לישראל.

לימור השלים תואר ראשון במדע המדינה ויחסים בינלאומיים ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון, שניהם באוניברסיטה העברית. השלים תואר שלישי במדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן.

היה מנכ"ל בית הנשיא, מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה והוועדה לתכנון ולתקצוב, מנהל פרויקט לפיתוח התעשייה/הכשרה מקצועית של הבנק העולמי בישראל, יועץ לנשיא המדינה ולשר הכלכלה.

הניח אשה, ד"ר אריאלה לימור ובת מנישואים קודמים. מבין אחיו, שלושה עוסקים בתחום התקשורת, יחיאל לימור, רפי מן ואיזי מן.

פעילות ציבורית
--------------

כיהן חבר בוועדות שעסקו בנושאי המגזר השלישי בישראל, ביניהן: 

* ועדת גל-נור שעסקה בבדיקת תפקידי המגזר השלישי בישראל והמדיניות הננקטת כלפיו;
* ועדת גידרון שבחנה את תפקידי המגזר השלישי ותִפקודו במלחמת לבנון השנייה (2007);
* צוות למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה;
* הקים ועמד בראש המכון לאחריות חברתית במרכז ללימודים אקדמיים;
* יו"ר פורום ון ליר למגזר השלישי;
* יו"ר אנפיטק טכנולוגיות למגזר השלישי;
* יו"ר ועדת הסטנדרטים של ארגוני המגזר השלישי;
* היה בצוות החשיבה וההקמה של המוזיאון היהודי בוורשה

באקדמיה
-------

לימור היה חוקר בכיר במכון למשפט ולפילנתרופיה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ועמית מחקר בכיר במכון ון ליר.

לימד בתוכניות לניהול מלכ"רים באוניברסיטה העברית בירושלים, מרכז ללימודים אקדמיים, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ואוניברסיטת בר-אילן. 

לימור כתב חמישה ספרים בנושאי המגזר השלישי בישראל ופרסם עשרות מאמרים ודוחות על המגזר השלישי ונושאי השכלה גבוהה בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסן לימור** בוויקישיתוף
* ניסן לימור, יחסה הרגולטיבי של הממשלה כלפי המגזר האזרחי: פטרנליזם או שותפות לדרך?, הרצאה במכון ון ליר, 19/03/17
* ניסן לימור (1944-2017), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299628305171
* LCCN: no2011036334
* WorldCat (עם LCCN): no2011-036334

 |
**יגור קונסטנטינוביץ' באבורין** (ברוסית: **Егор Константинович Бабурин**; נולד ב-9 באוגוסט 1993, צ'רניהיב, אוקראינה) הוא כדורגלן רוסי, שמשחק בעמדת השוער בקבוצת טורפדו מוסקבה מליגת העל הרוסית בכדורגל.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

הוא נולד בצ'רניהיב, אוקראינה אך המשפחה עברה לסנקט פטרבורג, רוסיה כשהיה ילד.

באבורין הוא בוגר בית הספר לכדורגל של זניט סנקט פטרבורג. הופיע לראשונה במדי קבוצת הנוער ב-2010 במשחק המחזור ה-30 של ליגת העל הרוסית בכדורגל לנוער, במשחק נגד קבוצת הנוער של קריליה סובייטוב סמרה, כשעלה כמחליף בדקה ה-79. עונה לאחר מכן כבר השתתף בתשעה משחקים.

ב-2012 לוצ'אנו ספאלטי לקח אותו לקבוצה הבוגרת, במדיה הופיע לראשונה ב-13 במרץ 2013 כששיחק במחזור ה-21 במשחקו הראשון בליגת העל הרוסית בכדורגל, כשהחליך את יורי ז'וואנוב בדקה ה-11 במשחק נגד מורדוביה סראנסק. במחזור ה-23 החליף את ויאצ'סלב מלאפייב במשחק נגד קריליה סובייטוב, במשחק שהסתיים בניצחון זניט 1:0. במחזור 24 שיחק לראשונה משחק מלא במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה. במשחק האחרון של עונת 2012/13 שיחק משחק מלא ללא ספיגות ובכך הביא את מאזנו הכולל ל-304 דקות ללא ספיגות שער. ברם בהמשך הועבר לשחק בקבוצת המילואים זניט-2. בעונת 2017/18 עלה בהרכב הפותח של זניט במחזור ה-30, במשחק נגד סק"א חברובסק.

לקראת עונת 2018/2019 הושאל לרובין קאזאן. את הופעת הבכורה במדי קאזאן ערך במשחק המחזור ה-17, נגד קבוצת האם שלו, זניט, בגזפרום ארנה, ב-9 בדצמבר 2018. בתום שנה, חזר לזניט.

ביולי 2019 עבר לרוסטוב. בפברואר 2021 הושאל לקרסנודאר עד יוני 2021.

### בנבחרת

משנת 2009 הופיע בנבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17. בשנים 2011—2012 הוזמן לנבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19, בה שיחק 3 משחקים ללא ספיגות שער. משנת 2013 מופיע במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21. הופיע בחמישה משחקים וספג 2 שערים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יגור באבורין** בוויקישיתוף
* יגור באבורין, ברשת החברתית אינסטגרם
* יגור באבורין, ברשת החברתית VK
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**קאסאציו** (באיטלקית: **cassazione**, בגרמנית:  **cassation**) הוא מונח, שהיה בשימוש בין 1750 ל-1775 בדרום גרמניה, אוסטריה ובוהמיה כהגדרה ליצירה או לפרק בודד.

מקור המונח אינו ודאי - קוך (Koch), מוזר (Moser) ואברט (Abert) סבורים שהיא לקוחה מ"cassare" ("לשלח" או "לשחרר" באיטלקית), במשמעות של "מוזיקת פרידה" (Abschiedsmusik). לדעת ויצבה (Wyzewa) וסן פו (Saint-Foix), כפי שהיא מובאת בביוגרפיה שלהם של מוצרט, המילה היא נגזרת של casser ("לשבור" בצרפתית), כלומר, יצירה שאפשר לנגן את פרקיה בכל סדר שהוא. רימן (Riemann), בלקסיקון שלו מ-1909, מייחס אותה ל- cassa, תוף באיטלקית. עם זאת, הסבירות הגבוהה ביותר היא, שהמילה קאסאציו היא שיבוש קל של ביטוי גרמני שהיה נפוץ בין מוזיקאים באמצע המאה ה-18, gassatim gehen - לנגן ברחובות. כבר ב-1619 השתמש מיכאל פרטוריוס במונחים "גראסאטן" ו"גאסאטן" בקשר לסרנדה.

בראשית התקופה הקלאסית ולפניה נכתבו קאסאציות בין השאר על ידי קרל דיטר פון דיטרסדורף ומיכאל היידן, כמו גם יצירות מוקדמות של יוזף היידן ומוצרט, אם כי רק מעטות מהן נקראות כך במקורות, מה שמקשה על זיהוי "סגנון קאסאציוני" מובהק. בקטלוגים תמאטיים של ברייטקופף יצירות מוגדרות לעיתים קאסאציות ובפעמים אחרות דיברטימנטי וכך גם בכותרות היצירות, הן בדפוס והן בכתבי יד. היידן השתמש לעיתים בכותרת "קאסאציו" לציון פרקים בעלי אופי קליל והומוריסטי.

השימוש היחיד שמוצרט עשה במונח מופיע במכתב מאוגוסט 1770, שם הוא מזכיר התחלות של שלושה פרקים: הפרקים הראשונים של הסרנדות 63 ו-99/63a ברשימת קכל, שניהם שירי לכת, ושיר הלכת הנפרד 62 ברשימת קכל (שכיום מקובל לקשר אותו עם הסרנדה 100/62a). מכך אפשר להסיק, שייתכן ומוצרט קישר את המונח עם המערך המחזורי המסורתי של שיר הלכת והסרנדה. אותו דבר נכון לגבי מיכאל היידן. שני המלחינים השתמשו במונח אך ורק ליצירות תזמורתיות.

המונח קאסאציו נעלם כנראה משימוש כבר בנעורי בטהובן. דוגמה נדירה לשימוש מאוחר בקאסאציו מופיעה באופוס 6 של סיבליוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* קאסאציו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוברט אונבריכט וקליף אייזן, "קאסאציו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. 1 2  גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph321765

 |