recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קוד ייעודי** (באנגלית: Shellcode) הוא חלק בקוד של אקספלויט המנצל פרצת אבטחה המהווה את ה"מטען המועיל" שיפעל על המחשב הנתקף. הקוד הייעודי בדרך כלל מתחיל בפקודת מעטפת שמאפשרת לשלוט במחשב המותקף. קוד ייעודי בדרך כלל כתוב בשפת מכונה.

הוא נקרא כך כי הוא נכתב לרוב ב"שפת מכונה", ולכן בדרך כלל, מתאים רק לצירוף אחד מסוים של מעבד, מערכת הפעלה ו"חבילת עדכון" (באנגלית: Service Pack), ולכן הוא ייעודי.
לצירוף כזה של מעבד, מערכת הפעלה וחבילת עדכון - נהוג לקרוא "פלטפורמה" בהקשר זה. לעיתים, ניתן לכתוב "קוד ייעודי" שמתאים ליותר מפלטפורמה אחת.

כתיבת קוד ייעודי, ניתוח מה הוא עושה, ההתאמה לפלטפורמות שונות, "חתימת קוד ייעודי מוכר", היכולת לפתח וריאציות שלו כדי להתחמק מתוכנות "אנטי וירוס" וכדומה - הם מרכיב משמעותי בלוחמת סייבר.

סוגים של קוד ייעודי
-------------------

ישנן שתי משפחות של "קוד ייעודי": קוד מקומי וקוד מרוחק.

### קוד ייעודי מקומי

מונח זה מכוון שלמצב בו התוקף תוקף את המחשב שבו הוא כבר נמצא. ה"קוד הייעודי" משמש אותו להעלאת ההרשאות כך שיוכל להפעיל פונקציות "חזקות יותר" ובאמצעותן לממש התקפות "גלישת חוצץ" וכיוצא באלו.

### קוד ייעודי מרוחק

מונח זה מתייחס למצב בו התוקף תוקף מחשב אחר מהמחשב בו הוא משתמש, באמצעות הרשת. קיימות כמה שיטות ליצירת הקשר בין מחשב התוקף למחשב הנתקף ובדרך כלל, התוקף יעדיף שלא לפתוח התקשרות חדשה משום שהתקשרות כזו יכולה להיחסם על ידי מנגנוני חומת אש.

### הורד ובצע (Download and execute)

בשיטה זו, "הקוד הייעודי" מנחה את מכונת היעד להוריד תוכנה מהרשת/ מאתר אינטרנט ולהפעיל אותה. אפשרות נוספת, היא להוריד ספריית תוכנה שלמה מהרשת. היתרון של שיטה זו היא ש"הקוד הייעודי" יכול להיות קטן יחסי.

### קוד ייעודי רב שלבי

כאשר הקוד הייעודי "גדול מידי" מכדי לרוץ באותו Process במחשב היעד, יש גישה ולפיה ניתן להריץ רק חלק ממנו, אחר כך להוריד קטע נוסף, להריץ אותו וחוזר חלילה. גישה זו נקראת, קוד ייעודי רב שלבי, או באנגלית Staged Shellcode

### ביצה חבויה

כאשר התוקף לא יכול לדעת באיזה כתובת זיכרון ב-Process במחשב היעד, הקוד הייעודי יסיים לרוץ. בשיטת "ביצת פסחא", התוקף מכניס קוד קצר נוסף, בכתובת ידועה וקוד זה צריך לדעת למצוא את "הקטע העיקרי".

### חביתה

בדומה ל"ביצה חבויה", אלא שהתוקף משלב לתוך ה-Process מספר "חבילות קוד" שונות והקוד "המחפש", יודע למצוא את אותן חבילות קוד, לחבר אותן לוגית ולהריץ אותן יחד, באותו Process במחשב היעד.

חקירת קוד ייעודי
----------------

קוד ייעודי אינו קובץ בר-הרצה ובהתאם, יש לבצע טכניקות ייעודיות כדי לפענח מה תכליתו של הקוד.
הרב **רבינו  עובדיה שאקי** (18 ביוני 1882 – 28 ביוני 1949) היה שד"ר ודרשן, פילוסוף, חוקר פילוסופיה, קבלה והיסטוריה של תקופת התלמוד והגאונים.

קורות חיים
----------

נולד בצפת ב-18 ביוני 1882 (ראש חודש תמוז ה'תרמ"ב) לרב אברהם חי שאקי, מחבר הספר "שער הקדים", אב בית הדין ורב העיר, בן למשפחת רבנים ספרדית-טורקית שהתיישבה בגליל חמישה דורות לפני לידתו: סבו היה הרב רפאל אברהם שאקי, מחבר הספר "שמן ראש" ואב סבו היה הרב יהודה שאקי, אב בית דין בקושטא שבטורקיה, שעלה לארץ ישראל בשנת 1806 וכיהן כרב העיר צפת. בצעירותו למד עובדיה אצל שחאדה לוי והרב ישועה פלאג'י.

בשל היותו אזרח צרפת, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוגלה לקורסיקה על ידי הטורקים. בקורסיקה התגורר בעיר הבירה אז'אקסיו במשך כחמש שנים, ושימש בתפקיד רבני[דרוש מקור]. בתקופת שהותו שם כתב מאמרים לעיתונות הצרפתית והעברית בנושאי לאומיות וציונות.

בשנת 1920 (ה'תר"ף) חזר לצפת ויצא בשליחויות כשד"ר לערי חו"ל מטעם מוסדות ציבוריים. בערי מרוקו שהה שלוש שנים, ובין היתר ניצל תקופה זו למחקר בעניין קהילות יהודיות, וסיכם את רשמיו בספר שפרסם. בשליחויות אחרות ביקר באירופה המערבית, במדינות הבלקן, בסוריה ובלבנון. באחת מנסיעותיו למדינות הבלקן מילא שליחות אישית מטעם מנחם אוסישקין עבור קרן קיימת לישראל[דרוש מקור].

נאם בארץ ישראל ומחוץ לה בצרפתית, בלאדינו ובערבית.

לאחר שחזר לצפת שקד על כתיבת מאמרים ומחקרים עבור כתבי העת והעיתונות העברית בארץ ובעולם, ובין היתר שימש כחבר ועד הרבנים הספרדים בצפת.

בשנות חייו האחרונות נפגעה ראייתו, והמצור על צפת השפיע עליו לרעה, עד שהלך לעולמו ב-28 ביוני 1949 (ראש חודש תמוז ה'תש"ט), ונקבר בבית העלמין העתיק בצפת.

נישא לחנה לבית נזלי. לזוג נולדו שלושה ילדים: אסתר שאקי-ארזי, מרגלית טולידנו ואבנר חי שאקי.

חיבוריו
-------

* **משלי אמת** - כולל משלים כדרך בן סירא
* **פרקים באהבת האלוהים והאדם** - קובץ פילוסופי בנושאים דתיים
* **יסודות ההויה** - מחקרים
* **מסעותי בהרי האטלס** - פרקי מסע וזכרונות משליחויותיו בחו"ל

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, "רבנו עובדיה שאקי", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 658, באתר היברובוקס
* יחזקאל נוסבאום, הרב ר' עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הצופה, 28 ביולי 1949
* משה דוד גאון, הרב רבינו עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הד-המזרח, 9 בספטמבר 1949
* עובדיה שאקי, באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבינו הוא חלק משמו של הרב - במשמעות ראובן ראו: משה דוד גאון, הרב רבינו עובדיה שאקי ז"ל, בעיתון הד-המזרח, 9 בספטמבר 1949
**רכס קולסרולה** (בקטלאנית: **Serra de Collserola**, נהגה [ˈsɛrə ðə kɔʎsəˈɾɔlə]; סרה דה קולסרולה), או פשוט **קולסרולה**, הוא רכס הרים בין הנהרות בזוס וליוברגט. זהו חלק מרכס החוף הקטלוני.

רכס זה מפריד בין ברצלונה למישור ואלייס והפסגה הגבוהה ביותר שלו היא טיבידאבו, בגובה 512 מטרים. פסגות עיקריות נוספות הן: טורו דל פוי, פואג ד'אולורדה, טורו דה ואלדאורה, טורו דה לה מגארולה, פואג ד'אוסה ופואג מדרונה. העמקים של נהרות ליוברגט ובזוס, מישור ברצלונה, ואגן ואלייס, מסמנים את הגבולות הגאוגרפיים של מסיב קולסרולה.

פארק קולסרולה
-------------

הר Puig d'Ossa או Sant Pere Martir בסרה דה קולסרולה
כדי לשמר את האזור, הוקם בשנת 1987 פארק קולסרולה, ששטחו 84.65 קילומטרים רבועים. זהו אחד הפארקים המטרופולינים הגדולים בעולם - גדול פי 8 מבואה דה בולון בפריז, ופי 22 מסנטרל פארק בניו יורק.

בפארק קוטלגו למעלה מאלף צמחים מרכזיים וכשלושים משפחות צמחים; כולל יערות של אורן ירושלים וצנובר, אלונים ירוקי עד, סבך בגדות הנהר, מאקי ובתה, עשב סוואנה. גיוון זה מאפשר קיומה של אוכלוסיית חיות בר עשירה ומגוונת; כולל חזירי בר, גחנים, דלק הסלעים, גירית, ארנבות וסנאים; ירגזי כחול, סבכי קוצים, טפסי עצים, נקרים, שרקרקיים, יונים, נץ גדול, נץ מצוי ונשרים; סלמנדרות, טריטונים, אילניות, הצפרדע הדרומית הקטנה, קרפדות, הקרפדה המנוקדת הקטנה, צב הים תיכוני, צבי ענק, לטאה ספירית, נחשים וכו'.

על גבעת וילנה, בגובה 445 מטרים, ניצב מגדל קולסרולה (טורה דה קולסרולה), מגדל תקשורת שנבנה ב-1992 לשימוש המשחקים האולימפיים. גובהו 288.4 מטרים והוא תוכנן על ידי האדריכל הבריטי סר נורמן פוסטר.

פארק קולסרולה נמצא בשימוש נרחב על ידי תושבי ברצלונה ושאר העיירות הגובלות בו. הוא פופולרי להליכה, לרכיבה על אופניים ולצפייה בציפורים. ישנן מסעדות רבות שבהן משפחות מבלות במהלך סופי השבוע. שביל העוקב אחר רכס הסרה, המכונה "דרך המים" ("Carretera de les Aigües"), והוא עבר שיפור רב עבור רוכבי אופניים. תוכנית העיר ברצלונה מתכוונת לכלול אותו במסלול אופניים המקיף לחלוטין את העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכס הרי קולסרולה** בוויקישיתוף

* Parc de Collserola

הערות שוליים
------------

1. ↑  Decret de 19 d'octubre de 2010, de declaració del Parc Natural de la Serra de Collserola i de les reserves naturals parcials de la Font Groga i de la Rierada-Can Balasc

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 241864899
* WorldCat (עם VIAF): 241864899

 |
**ניקולאי דוסקין** (ברוסית: **Николай Досекин**; ‏ 19 במאי 1863 – 11 באוגוסט 1935) היה צייר אימפרסיוניסטי יליד אוקראינה; קשור להנודדים.

קורות חיים
----------

אביו, וסילי דוסקין, היה מראשוני הצלמים הרוסים. הוא ידוע בזכות דיוקנאות של אנשים מפורסמים. שניים מארבעת ילדיו הפכו לאמנים; ניקולאי ואחיו הצעיר סרגיי (1869–1916).

ניקולאי לקח את שיעורי האמנות הראשונים שלו מצייר הנוף, איגור שריידר. בשנת 1879, הוא עבר למוסקבה ולקח שיעורים נוספים בסדנאות של אלכסנדר קיסליוב. במהלך שנות ה-80 הוא נסע ברחבי אירופה ושהה בוונציה ובפריז. בשנת 1888, הוא החל להציג עם הנודדים. הוא עזב את רוסיה והתיישב בפריז ב-1896, שם עבד עם אליזבטה קרוגליקובה, ציירת שידועה בעיקר בזכות המונוטיפים (אנ') שלה.

אף על פי שחי שם עד 1914, הוא בילה לא מעט זמן ברוסיה והפך לחבר מלא בהנודדים ב-1900. אולם לאחר שנה בלבד הוא עזב את הקבוצה במחאה על המעמד הלא שוויוני שניתן לאמנים צעירים. יחד עם אפולינרי וסנצוב, סרגיי וינוגרדוב ו-וסילי פרפליוצ'יקוב הוא הקים אגודה לתערוכות שזכתה לכינוי "36 אמנים", בעקבות מספר החברים שפעלו בה.

בין השנים 1901–1903 הוא הציג גם עם קבוצת מיר איסקוסטבה, והפך לאחד ממייסדי "איגוד האמנים הרוסים". בתחילת מלחמת העולם הראשונה חזר לרוסיה והתיישב במוסקבה. בין השנים 1919–1921 עמד בראש קואופרטיב האמנים ברוסטוב-על-דון ובין השנים 1922–1925 עבד במוזיאון המלאכה של מוסקבה. ב-1926 הפך לחבר באגודת אמני המהפכה הרוסית.

גלריה
-----

* "רחוב במונמארטר", שמן על נייר, שנות ה-1900"רחוב במונמארטר", שמן על נייר, שנות ה-1900
* "דמדומים בים", שמן על קנבס, 1899"דמדומים בים", שמן על קנבס, 1899
* "קלן בחורף", שמן על פנל עץ, שנות ה-1900"קלן בחורף", שמן על פנל עץ, שנות ה-1900

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי דוסקין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kenneth, Nikolai Dosekin, www.rusartnet.com (ב־British English)
2. ↑  Art-каталог: живопись и графика - художник - Досекин Николай Васильевич (1863-1935), www.art-catalog.ru
3. ↑  Товарищество передвижных художественных выставок :: Книги :: Ф.С. Рогинская. «Товарищество передвижных художественных выставок. Исторические очерки» :: Приложения :: Список членов Товарищества передвижных художественных выставок, www.tphv-history.ru
**טיבידאבו** (בקטלאנית וספרדית: **Tibidabo**) הוא הר בגבולה המערבי של העיר ברצלונה שבקטלוניה שבספרד. גובה ההר 512 מטרים, והוא מהווה את הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הרי קולסרולה המשתרע צפונית מזרחית לברצלונה בין הנהרות בזוס וליוברגט.

בשל גובהו הרב ניתן לראות את ההר מכל רחבי העיר ברצלונה.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

בזיליקת הלב הקדוש
על ההר מצויים פארק שעשועים (Parc d'atraccions Tibidabo) פופולרי המנוהל על ידי עיריית ברצלונה, וכן תורן טלוויזיה - מגדל קולסרולה שגובהו 288.4 מטרים ובו קומת תצפית (בגובה 135 מטרים מעל פני הקרקע). בהר מצויה בזיליקת הלב הקדוש הצופה על העיר ברצלונה והנראית למרחוק.

בזיליקת הלב הקדוש נבנתה בין השנים 1902-1961 בסגנון אדריכלות נאו-גותי, והיא למעשה העתק של בזיליקת הלב הקדוש (סקרה קר) שבעיר פריז.

פארק השעשועים נבנה בשנת 1901 יחד עם הפוניקולר המוביל אליו. היוזמה להקמת פארק השעשועים הייתה יוזמה של הרוקח סלבדור אנדרו (Salvador Andreu). בשנת 2000 נרכש הפארק על ידי עיריית ברצלונה לאחר שפשט רגל.

תחבורה
------

אל הגבעה ניתן להגיע בפוניקולר ובאוטובוסים.

מקור השם
--------

מקור שמו של ההר בברית החדשה בלטינית (וולגטה) בפסוק מהבשורה על-פי מתי: 

> 
> "…et dixit illi haec **tibi** omnia **dabo** si cadens adoraveris me" - "ואתה אמור לו, את כל **הדברים** האלה **אתן לך**, אם תיפול על רגלך ותעבוד אותי
> 
> 
> 
> — מתי, פרק 4, פסוק 9
> 

או, הבשורה על פי לוקאס: 

> 
> "…et ait ei **tibi dabo** potestatem hanc universam et gloriam illorum quia mihi tradita sunt et cui volo do illa" - "את כל הכוח הזה אתן לך, והתהילה עמהם: כי זה ניתן לי, ולכל מי שאבחר לתת לו."
> 
> 
> 
> — לוקאס, פרק 4 פסוק 6
>

ראו גם
------

* תכנון עירוני של ברצלונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיבידאבו** בוויקישיתוף
* פארק השעשועים - אתר בספרדית.
רבי **מרדכי יוסף אלעזר ליינר** (כ"ז בשבט תרל"ג, 1873 – כ"ו בשבט תרפ"ט, 1929) היה האדמו"ר הרביעי של חסידות ראדזין.

תולדותיו
--------

נולד בעיירה איזביצה, בנו של האדמו"ר מראדזין רבי גרשון חנוך הניך ליינר, ואמו בת רבי יוסף אלעזר גילרנטר. לאחר פטירת אביו, בד' בטבת תרנ"א הוכתר רבי מרדכי יוסף אלעזר כאדמו"ר בראדזין.

אחד ממעשיו הראשונים היה הפצת רעיון חידוש התכלת של אביו, לצורך כך פנה במכתבים שונים לרבני דורו, במטרה לשכנע אותם בצדקת עניין התכלת. היה ממנהיגי היהדות בפולין. שימש כסגן נשיא אגודת ישראל מיום הווסדה, יחד עם רעו רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. נבחר לנסוע לפטרבורג, כדי להשתתף בועידת פטרבורג הידועה, כנציגם של היהדות החרדית בפולין.

עד מלחמת העולם הראשונה גר בראדזין. לאחר המלחמה התגורר בוורשה. נפטר בכ"ו בשבט תרפ"ט, ונקבר באוהל בית הקברות היהודי בוורשה. האוהל שופץ בשנת תשמ"ט על ידי חתנו רבי אברהם ישכר אנגלרד מראדזין, ונכדו הרב מרדכי יוסף אלעזר גולדשמיד. 

בנו רבי שמואל שלמה ליינר התמנה תחתיו. חתנו רבי אברהם ישכר אנגלרד הקים מחדש את חסידות איזביצא ראדזין בישראל.

משפחתו
------

בנו הוא האדמו"ר רבי שמואל שלמה ליינר. בנותיו: חוה, אשת הרב יעקב גרומן; טויבע בינה (טאפצ'ע), אשת הרב יחיאל צבי גוראריה (חסיד חב"ד ומנהל ישיבת תומכי תמימים בוורשה); שרה זלדה, אשת האדמו"ר רבי אברהם ישכר אנגלרד מראדזין; הדסה

כל ילדיו וצאצאיו נרצחו בשואה מלבד נכדה אחת, חיה דבורה גולדשמיד, אשת הרב נחום גולדשמיד (שעלתה לארץ ב-1936), ונינה אחת, הלינה קירשנבאום, בתו של אהרן (בן יעקב) גרומן, שנצלה מן השואה.

ספריו
-----

* "**תפארת יוסף**" - דרשות ומאמרים על פרשיות השבוע, המועדים וש"ס. בעריכת הרב יעקב קארנבליט מראשי ישיבת ראדזין בעיר חלם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי יוסף אלעזר לינר (1873-1929), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296979105171
* ISNI: 0000 0000 6856 3169
* LCCN: nr95022773
* VIAF: 66358959
* WorldCat: viaf-97530332

 |
**הרולינד שאלה** (באלבנית: **Herolind Shala**; נולד ב-1 בפברואר 1987) הוא כדורגלן קוסובני המשחק בעמדת הקשר בארזורומספור.

קריירת מועדונים
---------------

שאלה נולד בנורווגיה להורים קוסובנים שברחו ממלחמת האזרחים ביוגוסלביה. שאלה התחיל את הקריירה שלו בנודוטן. כבר בגיל צעיר קיבל הזדמנות בהרכב של הקבוצה הבוגרת והבקיע 9 שערים ב-15 הופעות. בשנת 2011 חתם באוד גרינלנד מליגת העל הנורווגית. במדי אוד התבלט והפך עד מהרה לשחקן מוביל כאשר בעונת 2014 רשם את עונת השיא שלו כאשר קבוצתו סיימה במקום השלישי והעפילה לגמר הגביע ושאלה עצמו הבקיע 9 שערים והיה סגן מלך השערים של הקבוצה.

ב-11 בינואר 2015 חתם בספרטה פראג ל-3 וחצי שנים. ב-23 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1-4 נגד פריברם. לקראת עונת 2015/2016 הושאל לסלובן ליברץ.

באוגוסט 2018 שאלה חתם בסטארט.

ב-11 בפברואר 2019 שאלה חתם לשנתיים בוולרנגה.

ב-5 במרץ 2021, שאלה חתם בסטאבק מליגת העל הנורווגית.

ב-8 בספטמבר 2021 שאלה חתם בארזורומספור מהליגה הטורקית הראשונה.

קריירה בינלאומית
----------------

שאלה שיחק בצעירותו בנבחרות הנוער של נורווגיה. לאחר שצבר כבר הופעה אחת בנבחרת הצעירה של נורווגיה, החליט שאלה לנצל את מוצאו הקוסובני ולשחק עבור הנבחרת הצעירה של אלבניה בא יוכל לקבל יותר דקות בזירה הבינלאומית. בספטמבר 2014 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד פורטוגל. ב-14 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד צרפת.

לאחר שנבחרת קוסובו התקבלה כחברה בפיפ"א, זומן שאלה לסגל הנבחרת לקראת המשחק נגד פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הרולינד שאלה** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
אהרן ילינק, "בית המדרש", 1853 לייפציג. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 2

**בית המדרש** הוא שמם של קובצי מדרשים קטנים, ספרים חיצוניים ומאמרים קבליים בהם פורסמו למעלה ממאה מדרשים נדירים. הקבצים פורסמו בשני חלקים על ידי אהרן ילינק. תחילה יצאו לאור ארבעה "חדרים" (כרכים) ב-1853, בלייפציג ולאחר מכן, ב-1877 יצאו בווינה עוד שני "חדרים". 

ילינק, מייסדו של בית המדרש לרבנים בווינה, היה אספן כתבי יד עבריים וביניהם מדרשים קטנים רבים (רובם מדרשי אגדה). בהמרצת ובתמיכת מורו יום-טוב ליפמן צונץ, החל לערוך את כתבי היד, לחקור אותם ולבסס מהם גרסאות על סמך מספר מקורות כהכנה להוצאתם בדפוס. בין המדרשים שהדפיס ילינק היו טקסטים מספרות ההיכלות, שזו הייתה הופעתם הראשונה בדפוס ובמהדורה ביקורתית. בתחילה הוציא קונטרסים נפרדים והחל מ-1853 קיבץ את המדרשים ל"חדרים", כל "חדר" הכיל מספר מדרשים בעלי זיקה משותפת. הקובץ "בית המדרש" הכיל שישה "חדרים" ומבוא בגרמנית. בראש החיבור נכתב:

> 
> בית המדרש: בו נקהלו ... מדרשים קטנים ישנים ומאמרים שונים ... אספתי וערכתי על פי כתבי יד ודפוסים יקרים ... מבוא שמתי בראשם...
> 
> 
> 
> 

כמעין המשך למפעלו של ילינק, בשנת 1865 החל תלמידו וידידו, אייזיק הירש וייס, להוציא בווינה כתב עת באותו שם ובו מדרשים נוספים שהתקין ילינק לדפוס וכן "מאמרים שונים בענייני תורה וחכמה וספור קורות ישראל בזמן העבר וההווה." כתב עת זה יצא לאור בין השנים תרכ"ה (1865) - תרכ"ח (1868) וזכה לארבעה גיליונות בלבד.

הקבצים זכו להצלחה ונדפסו במספר מהדורות.

* מהדורה א - לפסיא (לייפציג): בהוצאת ניעס, 1853 (חדרים א-ד), וויען (וינה) בהוצאת ווינטער (חדרים ה-ו), תרל"ח (1877)
* מהדורה ב - במברגר את וואהרמאן, ירושלים, תרצ"ח
* מהדורה ג - ואהרמן, תשכ"ז (דפוס צילום של הוצאת תרי"ג-תרל"ח)

לקריאה נוספת
------------

* עלי יסיף, לקט אגדות יהודיות מימי הביניים על סמך קובצי "בית המדרש", הוצאת האוניברסיטה העברית
* משה אידל, 'על אהרן ילינק והקבלה', **פעמים** 100 (תשס"ד), עמ' 22-15.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המדרש** בוויקישיתוף
* בית המדרש חדר ג', חדר ד', חדר ה' וחדר ו' באתר HebrewBooks
* בית המדרש חדרים א-ב חלק חדרים ג-ד חדרים ה-ו באתר אוניברסיטת פוטסדאם
* 'בית המדרש' במהדורה מקוונת באתר "מרכז סיפורי עם ופולקלור" של הד"ר יואל פרץ.
* מידע על "בית המדרש" של ילינק בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* בית המדרש, באתר OCLC (באנגלית)
**בית פארנסוורת'** הוא מבנה יוצא דופן אשר תכנן האדריכל לודוויג מיס ון דר רוהה בפוקס ריוור, אילינוי, אזור כפרי כ-90 ק"מ דרום מערבית לשיקגו. הבית הוא מבנה של חדר אחד שתוכנן כבית מפלט לסופי שבוע עבור ד"ר אדית' פארנסוורת', רופאה חשובה מהעיר שיקגו, אשר ביקשה מבנה מיוחד בו תוכל להתבודד ולהקדיש את זמנה לתרגום שירה. המבנה תוכנן ונבנה על ידי מיס ון דר רוהה בין 1945 ל-1951 כמבנה פלדה וזכוכית מבודד בלב יער. המבנה נחשב ליצירת מופת של האדריכלות המודרנית במאה ה-20 ולאחד המבנים הידועים של אדריכל זה.

ייחודו של המבנה הוא בצימצום - עיצוב מינימליסטי ומדויק תוך הקפדה רבה גם על פרטי הבניין אשר מאפשרים את תחושת צמצום זו. המבנה ממוקם בלב היער, ללא שכנים ומרוחק ממרכז עירוני כלשהו. כל קירות הבית עשויים זכוכית וסגירתו נעשית על ידי וילונות בלבד. חלוקת השטח מבוססת על בלוק שירותים מרכזי המפריד בין אזורי הבית השונים המצויים כולם באותו חלל, אשר שטחו 130 מ"ר. הבית מורם מעט מעל פני הקרקע וכולל מבואה פתוחה על משטח נוסף המוגבה מן הקרקע, וזאת על מנת להדגיש את ניתוק שבין הבית לסביבתו וההבדל שבין הטבעי למעשה האנושי הסינתטי.

את חשיבותו האדריכלית של בית פארנסוורת' יש להבין על רקע ציפיותיהם של תלמידיו למענה לתאוריות החדשות אשר הביא עמו מיס לארצות הברית והחל ללמד במכון הטכנולוגי של אילינוי. מיס שהיגר מגרמניה שם היה מנהל בית ספר הבאוהאוס, ניסה לפתח יחד קבוצת אדריכלים רחבה יותר סוג חדש של אדריכלות שחלק מעקרונותיה היו השימוש המינימליסטי בזכוכית ופלדה. בית פארנסוורת' הוא למעשה הדוגמה הראשונה של בית מגורים מסוג זה, אשר אליו נשאו תלמידיו של מיס את עיניהם.

סיפור בנייתו של הבית גם כולל את יחסיהם המורכבים של מיס ון דר רוהה ואדית' פארנסוורת'. ממערכת היחסים המקצועית הפכה ליחסים אישיים עם התקדמות הפרויקט. מששאיפותיה הרומנטיות של פארנסוורת' לא התגשמו נוצר קרע במערכת היחסים אשר הוביל בסופו של דבר גם לתביעה משפטית אשר הגישה כנגד מיס, על ליקויים כביכול בבנייה ורשלנות מקצועית. מיס זכה במשפט שהתנהל נגדו אך אירוע זה לווה בביקורות מעורבות כלפיו וכלפי יצירתו האדריכלית. על אף שרבים ראו במבנה יצירת מופת עם בנייתו היו מי שביקרו אותה ובהם האדריכל האמריקאי החשוב פרנק לויד רייט שניצל את ההמולה כדי לבקר אותו. רייט טען כי המבנה, כמו גם מבנים נוספים בסגנון הבינלאומי שהחלו להיבנות בצפון אמריקה בתקופה זו, הוא תוצר של חשיבה מכניסטית של צורכי האדם וכי האדריכלים המודרניסטים ומיס ון דר רוהה ביניהם הם קומוניסטים במסווה.

בשנת 1949 בנה גם האדריכל פיליפ ג'ונסון את בית הזכוכית שלו בסביבה בעלת אופי דומה בקונטיקט. רבים משווים בין שני בתי הזכוכית אשר מהווים מקרי מבחן חשובים בתולדות האדריכלות המודרנית בארצות הברית. לשני בתי הזכוכית הייתה השפעה רבה על עיצובים מינימליסטיים נוספים ועל רעיונות אדריכליים-פילוסופיים שונים בנוגע למגורים, בנייה בטבע ומשמעותו של חומר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית פארנסוורת'** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי - עם תמונות צבעוניות של הבית.
* אתר בנושא בית פארנ'וורת' כולל צילומים, שרטוטים ופרטי בניין רבים.
* סרטון המציג את הבית בתלת מימד
* מארק מיירס The Wall Street Journal, ‏מה הופך את הבית השקוף הזה לאחת מפסגות האדריכלות במאה ה-20?, באתר גלובס, 22 במרת 2023
* בית פארנסוורת', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4544395-6

 |
**לוסיאן בונל** (בצרפתית: **Lucien Bunel**;‏ 1900 – 1945), שנודע בכינויים **האב ז'אק** (**Père Jacques**) ו**ז'אק דה ז'זי** (**Jacques de Jésus**), היה כומר קתולי צרפתי, חסיד אומות העולם.

ראשית דרכו
----------

לוסיאן בונל, בן למשפחה ממעמד הפועלים סמוך לנורמנדי, הוסמך לכמורה ב-1925. החל דרכו ככומר בסן-ז'וזף בלה האבר, שם לימד אנגלית ולימודי דת. כבר אז הזדהה עם סבלם של תושבי שכונות המצוקה. ב-1931 הצטרף למסדר הכרמליטים וניהל פנימייה במנזר.

פעילותו בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

בתקופת הכיבוש הגרמני בצרפת במלחמת העולם השנייה הסתיר בפנימייה שלושה נערים יהודים (אחד מהם הגיע מתאומיר דבו) והעסיק מורה יהודי בשם לוסיאן וייל. תחילה שיכן את הנערים אצל משפחה שהתגוררה מול הפנימייה, אך בהמשך הגיע למסקנה כי יהיה זה בטוח יותר אם יישארו במוסד.

בינואר 1944, כתוצאה מהלשנה, פשט כוח של הגסטפו על הפנימייה ואסר את שלושת הנערים היהודים ואת בונל. שלושת הנערים גורשו לדראנסי ומשם לאושוויץ. גם המורה וייל גורש לאושוויץ ונרצח. בונל עצמו נכלא בלא פונטנבלו ומשם גורש למאוטהאוזן.

לאחר המלחמה
-----------

אף על פי שהצליח לשרוד את התנאים הבלתי אנושיים במחנה, מספר ימים לאחר השחרור הלך לעולמו. גופתו הוחזרה לצרפת והוא נקבר באוון. כיוון שמעשה ההצלה שלו הסתיים לרוע המזל ללא ניצולים, נחשף הסיפור רק שנים מאוחר יותר בזכות עדות מאוחרת של אחות אחד הנערים שהסתיר. על פי עדותה, האב ז'אק שהסתיר את אחיה, הצליח לארגן שתי פגישות בינה לבין אחיה במהלך חופשות מבית הספר. באחת הפגישות הודתה ואמרה לו שהיא מסופקת ואם אי פעם תוכל לשלם עבור לימודיו של אחיה בבית הספר. האב ז'אק השיב כי הוא אינו מצפה לדבר בתמורה, לא באותו זמן ולא בעתיד. יתרה מכך, הוא מקווה לראות את אחיה ממשיך בלימודיו במוסד גם לאחר המלחמה עד לבחינות הבגרות. מאחר שהילד היה יתום, בונל ימלא ברצון את מקום הוריו.

העץ שניטע ביד ושם לכבוד לוסיאן בונל, האב ז'ק

הנצחה
-----

לואי מאל, שלמד בפנימייה, יצר את הסרט "להתראות ילדים" בהתבסס על זיכרונותיו מתקופת שהותו בפנימייה.

ב-1988 מאל סיפר לכתב עיתון הניו יורק טיימס: "הזיכרון הזה היה ללא צל של ספק הזיכרון החזק ביותר שנחרט מילדותי. הזיכרון שנותר בבהירות מעל כל שאר הזיכרונות." הוא סיפר לכתב כי הוא זוכר כיצד האב בונל פנה אל התלמידים היהודים ואמר: "שלום ולהתראות. נתראה בקרוב". "אחר כך" הוסיף מאל "קרה משהו מאוד יוצא דופן. מישהו החל למחוא כפיים וכולם הצטרפו אליו, חרף צעקותיהם של אנשי הגסטפו לשמור על השקט."

בינואר 1985 הכיר יד ושם בבונל בתור חסיד אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיאן בונל** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי על לוסיאן בונל בצרפתית.
* לוסיאן בונל באתר יד ושם
* אסף טל, "אתה פוחד? – כל הזמן" - על הסרט "להתראות ילדים, "זיקה" - העיתון המקוון להוראת השואה, בית הספר המרכזי להוראת השואה יד ושם, מרץ 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281683105171
* BnF: cb120870045 (data)
* GND: 120933802
* ISNI: 0000 0004 3983 0538
* LCCN: n93065962
* NTA: 117805017
* SUDOC: 029192250
* VIAF: 28745377
* WorldCat: lccn-n93065962

 |
**דרך צפון היונגאס** (בספרדית: **Camino a los Yungas**) או **דרך המוות** (**Camino de la Muerte**) היא דרך באורך 61–69 קילומטר המקשרת בין לה פאס לקורויקו, 56 ק"מ צפונית ללה פאס במחוז יונגאס בבוליביה. הדרך ידועה כמסוכנת ביותר והוכרזה ב-1995 כ"דרך המסוכנת ביותר בעולם". לפי הערכה נהרגים בה 200–300 מטיילים מדי שנה. בדרך זו גם נהרגו 13 ישראלים[דרושה הבהרה]. לצד הדרך נמצאים צלבים ומצבות רבים המסמנים את מקום נפילתם של כלי רכב ורוכביהם.

**דרך דרום היונגאס** (דרך צ'ולומאני) המחברת את לה פאס וצ'ולומאני, 64 ק"מ מזרחית ללה פאס, נחשבת למסוכנת כמעט באותה מידה.

תיאור
-----

כלי רכב עוברים בדרך הצרה והתלולה
הדרך נסללה במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בזמן מלחמת הצ'אקו על ידי שבויים פרגוואים. זוהי אחת הדרכים היחידות המחברות את אזור יער האמזונאס של צפון בוליביה ללה פאס. ביציאה מ"לה פאס" הדרך עולה תחילה עד לגובה של 4,650 מטר ולאחר מכן יורדת עד לגובה של 1,200 מטר. הדרך משתנה במהירות מרמה גבוהה וקרירה ליער גשם, ועוברת במקביל לצוקים ומדרונות תלולים.

בגלל הירידות הקיצוניות של לפחות 600 מטר, לעיתים ברוחב מסלול אחד (רוב הדרך לא רחבה יותר מ-3.2 מטר), ובשל מחסור במעקות בטיחות, הדרך מסוכנת ביותר. בנוסף, גשם וערפל עלולים להקשות על הראיה, להפוך את הדרך לבוצית ולגרום לנפילת סלעים מהגבעות בצד הדרך.

אחד מחוקי התנועה המקומיים קובע כי הנוסע במורד הדרך חייב לתת זכות קדימה לבאים מלמטה וחייב להצמד לצד הדרך החיצוני כדי לתת לבא מולו לעבור. חוק זה מחייב כלי רכב מהירים לנסוע לאט ובכך מאפשר מפגשי מכוניות בטוחים יותר. בנוסף רכבים נוסעים בשמאל, בניגוד ליתר בוליביה, דבר המאפשר לנהגים זווית ראייה טובה יותר על הגלגל החיצוני.

אופני הרים
----------

רוכב אופניים בדרך המוות
הסכנה שבדרך הפכה אותה ליעד תיירותי פופולרי מאז שנות ה-90, ומשכה אליה מעל 25,000 איש. רוכבי הרים הפכו יעד זה לאתר דאון היל מועדף, מכיוון שזוהי דרך של כ-64 ק"מ בירידה מתמשכת. כיום ישנם מספר סוכנויות המספקות מידע, ציוד, תחבורה והדרכה לדרך זו. עם זאת, הדרך נשארה מסוכנת, ולפחות 13 רוכבים נהרגו בה מאז 1998.

דרך חלופית
----------

בסוף 2006 לאחר 20 שנות עבודה, נפתחה דרך חדשה בין לה פאס לקורויקו. דרך זו כוללת תשתית מודרנית של גשרים, תעלות ניקוז, מספר נתיבים, אספלט, מעקות בטיחות ואמצעים נוספים ההופכים דרך זאת לבטוחה מהדרך המקורית. בעקבות זאת תנועת המכוניות בדרך היונגאס פחתה, אך גדל מספר הרוכבים הנוסעים במורד המסלול.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **דרך היונגאס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דרך היונגאס** |

* על דרך המוות באתר למטייל
* עתי"ם, מטיילת ישראלית נהרגה ב"דרך המוות" בבוליביה, באתר ynet, 9 באפריל 2001
* אורי יבלונקה ודורון נחום, תרמילאי ישראלי נהרג ב"דרך המוות", באתר nrg‏, 10 במרץ 2007
* דרך המוות בבוליביה מציעה גבהים חדשים של פחד - מאתר עולם האימה
* רותם בר כהן‏, דרך המוות בבוליביה: 300 הרוגים בכל שנה, באתר וואלה!‏, 24 ביוני 2013
* The world's most dangerous road - מאתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Mark Whitaker The world's most dangerous road (Podcast) BBC 2006-11-11
2. 1 2  Jack Branswell, "Madness, but a thrill", *The Ottawa Citizen*, 2008-03-29
3. ↑  Mostrous, Alexi (2008-04-25). "British cyclist Tom Austin killed on Bolivian 'Highway of Death'". *The Times*.
**אסטראה** (ביוונית עתיקה: **Ἀστραῖα**) היא האלה הבתולה של הצדק, התמימות והטוהר במיתולוגיה היוונית. היא מתוארת לעיתים כאוחזת במאזניים. 

אסטראה ידועה בתור האלה האחרונה שחייתה לצד בני האדם במהלך תור הזהב של האנושות. לפיכך, היא מהווה לעיתים דמות סמלית לאדם טהור שמביא עמו תקופה של שגשוג, או לחלופין, שעזיבתו מביאה תקופה נחשלת של נבילה.

אין לבלבל בינה לבין אסטריה, בתם של קויוס ופויבה ואחותה של לטו. לעיתים קיימת התמזגות של אסטראה עם דיקה, אלת הצדק ובתם של זאוס ותמיס, והן חולקות מיתוסים דומים.

מיתוסים
-------

ציור המתאר את עלייתה של אסטראה לשמיים. מאת סלבטור רוזה 1665.
אמה של אסטראה היא אאוס, אלת השחר; ואביה אסטראוס, המכונה "אבי הכוכבים". בין אחיה ניתן למנות את ארבעת רוחות השמיים.

לפי היצירה "פנומנה" מאת ארטוס, אסטראה חיה בשלווה לצד בני האדם בתור הזהב של האנושות. בני האדם עוד לא הכירו מלחמות, עוד לא אכלו בעלי חיים ולא שטו בים. הם נהנו מהשפע של האדמה שהזינה אותם. בעידן הכסף, ראתה אסטראה את תחילת השחתתם של בני האדם. היא התרחקה מהם במגוריה ולא התערבבה עמם עוד, היא הטיפה להם על אובדן מוסריותם והתרחקותם מאבותיהם. לבסוף הגיע עידן הנחושת, הדור הראשון בו אנשים חישלו חרבות ואכלו בעלי-חיים. אסטראה תיעבה את הדור הזה ועזבה את הארץ אל השמיים.

ביצירות אחרות בהן המיתוס מסופר אסטראה עזבה את הארץ במהלך דור הברזל. גם ביצירות אלו הגורם לעזיבתה הוא השחתתם של בני האדם, עם דגש על הופעתן של מלחמות ותאוות בצע.

לאחר עלייתה לשמיים הפכה אסטראה לקבוצת הכוכבים בתולה והמאזניים שהיו עמה הפכו לקבוצת הכוכבים מאזניים. גרסאות אחרות מייחסות את קבוצת הכוכבים מאזניים לאלת הצדק דיקה.

ראו גם
------

* בתולה (קבוצת כוכבים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסטראה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארטוס, **פנומנה**. שורות 96-136.
2. ↑  אובידיוס, **מטמורפוזות**. ספר I שורות 149-150
3. ↑  סנקה, **אוקטביה**. מערכה שנייה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12072295f (data)
* LCCN: no2017086762
* SUDOC: 241866227
* VIAF: 316435075
* WorldCat (עם VIAF): 316435075

 |
**אלן האריסון ברג** (באנגלית: **Alan Harrison Berg**;‏ 18 בינואר 1934 – 18 ביוני 1984) היה שדרן רדיו אמריקאי-יהודי שנרצח על ידי הארגון הגזעני הניאו נאצי המסדר.

ביוגרפיה
--------

### רקע

ברג נולד בשנת 1934 באילינוי, שיקגו למשפחה יהודית. הוא למד באוניברסיטת קולורדו דנבר ולאחר מכן באוניברסיטת דנבר. בגיל 22 עבר את בחינת עורכי הדין של אילנוי, והתחיל לעבוד כעורך דין בשיקגו. הוא סבל מהתקפים עצביים-שריריים ודיכאון והתמכר לאלכוהול. אשתו שכנעה אותו לעבור גמילה והם עברו לדנוור. אך למרות השיקום אובחן אצלו גידול במוח שהוסר בניתוח שהשאיר צלקות שגרמו לברג ללכת עם פוני ארוך כדי להסתירן. 

### קריירה כשדרן רדיו

ברג פגש במקרה את מנחה תחנת הרדיו KNRV לורנס גרוס שהתרשם מברג והזמינו להתארח בתוכנית מספר פעמים. כשגרוס עזב את התוכנית ברג החליפו כמנחה. משם הוא עבר לשדר במספר תחנות רדיו, ומ-1981 עד מותו שידר בתחנת הרדיו KOA. תחנת הרדיו שלו הצליחה ונקלטה ביותר מ-30 מדינות. ברג שהחזיק בדעות ליברליות נודע בשיחות הטלפון הפרובוקטיביות שהיה עורך בתוכניתו עם אנשי ימין קיצוני שהחזיקו בדעות שמרניות נגד קבוצות מיעוט,(כמו חברי קבוצת הקו קלוקס קלאן) הוא היה מתווכח איתם ומשתלח בהם במילים קשות.

הרצח
----

בערב 18 ביוני 1984 כאשר ברג יצא ממכונית הפולקסווגן חיפושית שלו ליד ביתו הוא נורה 12 יריות מתת מקלע MAC-10 (שמאוחר יותר הנחה את הFBI לבית של אחד מחברי המסדר).

במשפט בגין הרצח ב-1987 טענה התביעה שברג נרצח בשל היותו יהודי ומשום שעורר את כעסם של ארגונים גזעניים. ארבעה מחברי המסדר, ג'ין קרייג, דייוויד ליין, ברוס פירס וריצ'רד סקוטארי, הואשמו באשמות פדרליות. ליין הכחיש בתוקף את מעורבותו ברצח אך שיבח את המעשה בראיון. התובע בדנוור טען שהראיות לא יספיקו להרשעה ברצח ולכן אף אחד מהנאשמים לא הורשע ברצח ברג. ליין ופירס הורשעו במשפט בהפרת זכויות האזרח של ברג ובאישומים נוספים. ליין נשפט ל-190 שנה בכלא ופירס ל-252 שנים. קרייג וסקוטארי הורשעו באשמות שלא קשורות לרצח ונשלחו גם הם למאסר. מנהיג המסדר רוברט ג'יי מתיוס שנחשד על ידי ה-FBI שלקח גם הוא חלק ברצח נשרף למוות במהלך עימות בדצמבר 1984 עם ה-FBI בביתו בוושינגטון.

### בתרבות

חייו ומותו תוארו בספר "*Talked to Death: The Life and Murder of Alan Berg" מאת סטיבן סינגולר.*

חיים אישיים
-----------

ברג היה נשוי לג'ודית לי הלפרן בין השנים 1958 ל-1978.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי בפורסט פארק, אילינוי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Moderate Voice » Domestic and international news analysis, irreverent comments, original reporting, and popular culture features from across the political spectrum. web.archive.org, ‏2007-12-15
2. ↑  The murder of Alan Berg in Denver: 25 years later, The Denver Post, ‏2009-06-17 (ב־American English)
3. ↑  Robert Jay Mathews, founder of the white-supremacist group The Order,, www.historylink.org
4. ↑  Talked to Death: The Life and Murder of Alan Berg by Stephen Singular, www.publishersweekly.com, ‏Invalid date
5. ↑  Alan Berg - Biography, IMDb (ב־American English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447571005171
* ISNI: 0000 0000 2889 5361
* LCCN: n85162399
* NTA: 074710834
* VIAF: 40813430
* WorldCat: lccn-n85162399

 |
**פרדריקה "מארם" מנדלבאום** (**Fredericka Mandelbaum**;‏ 1827 – 1894) הייתה פושעת אמריקאית ממוצא יהודי-גרמני, מראשי הפשע של ניו יורק במחצית השנייה של המאה ה-19. סחרה ברכוש גנוב עם רוב כנופיות הרחוב של ניו יורק. בין השנים 1862–1884 עמד מחזור המכירות שלה על 1–5 מיליון דולר בשנה.

ביוגרפיה
--------

נולדה כפרדריקה וייזנר (Weisner) בעיר קאסל שבהסן. בשנת 1848 נישאה לוולפה מנדלבאום. השניים עסקו בגרמניה ברוכלות. באותה שנה היגרו בני הזוג לניו יורק. השניים רכשו חנות מכולת ברחוב לינקולן, ששימשה בהמשך כיסוי חוקי לעסקיה הפליליים של מנדלבאום. בשלב מסוים היה מחזור הסחורות הגנובות שמכרה מנדלבאום כה גדול, עד אשר נאלצה לקנות שני מחסנים נוספים בניו יורק. אולם, במקום להמתין שהפושעים יביאו אליה את שללם, מנדלבאום החלה להנהיג גנבי רחוב ופורצים, והייתה מעורבת בתכנון הפריצות הגדולות ביותר בהיסטוריה של ניו יורק.

"מארם" מנדלבאום, כפי שהיא מופיעה בספר "סילבר סיטי"
בהמשך הרחיבה מנדלבאום את תחום עסקיה. היא העסיקה קבוצות של סחטנים, ארגנה תרגילי עוקץ מתוחכמים וייסדה בית ספר שאסף אליו ילדי רחוב ולימד אותם כיצד להיות כייסים מקצועיים. עד שנות השבעים של המאה ה-19 השתלטה מנדלבאום לגמרי על העולם התחתון בלוואר איסט סייד של ניו יורק. היא הפכה לאחת מראשי הפשע הגדולים ביותר של ניו יורק ושל ארצות הברית כולה, מה שגרם לה ליריבות גדולה עם ג'ון גריידי, מנהיג כנופיית גריידי שפעלה באזור ברודוויי.

במהלך הזמן הזה, היא הפכה לאחת המארחות הבולטות ביותר בחברה הגבוהה של ניו יורק ובעולם התחתון. בין אורחיה הקבועים ניתן היה למצוא את הפושעים הידועים ביותר לשמצה באותם הימים, כדוגמת קווין ליז, ביג מארי, לנה קליינשמידט וסופי ליונס, ואת מכובדיה הגדולים ביותר של ניו יורק, כדוגמת שוטרים, קציני משטרה ופוליטיקאים.

ב-1884, התובע המחוזי של ניו יורק, פיטר ב. אולניי, שכר את סוכנות הבילוש "פינקרטון" לחדור אל ארגונה של מנדלבאום. סוכן, שהתחזה לגנב מתלמד, דאג להביא לגנבתם של רדידי משי מסומנים מחנות. רדידי המשי נמצאו בידי המשטרה במהלך פשיטה על ביתה של מנדלבאום בבוקר למחרת. מנדלבאום, שנעצרה יחד עם בנה יוליוס, מוכר בשם הרמן שטראודה, שוחררה בערבות ועזבה את ארצות הברית עם הון משוער של מיליון דולר. היא התיישבה בעיר המילטון, אונטריו, בקנדה. שם הצטרפה לקהילה היהודית "אנשי שלום" ותרמה לצדקה.

פרדריקה מנדלבאום מתה בקנדה בשנת 1894.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדריקה מנדלבאום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413542705171
* GND: 143478265
* ISNI: 0000 0001 1459 7942
* LCCN: no99052061
* VIAF: 11941546
* WorldCat: lccn-no99052061

 |
**מילבת-שיבא מעניקים איכות לחיים** היא מרפאה בבית החולים השיקומי במרכז הרפואי שיבא, הפועלת למען אנשים עם צרכים מיוחדים. מטרתה לסייע בשיפור איכות החיים ושילובם בחברה של ילדים, מבוגרים וקשישים עם מגבלה ברמת תפקודם, באמצעות סביבה טכנולוגית מותאמת. ייחודה של המרפאה היא בשילוב אנשי צוות ממקצועות הבריאות ומתנדבים ממקצועות טכניים שחוברים יחד כדי לפתח וליצור אביזרי עזר בהתאמה אישית לפונים.

מייסדים
-------

הוגי ומייסדי עמותת מילבת הם המהנדס דניאל ברק ממכון ויצמן למדע ופרופסור רפי רוזין, שהקים וניהל את יחידת השיקום בבית החולים תל-השומר.

פעילות
------

מילבת, זוכת "אות הנשיא למתנדב", פועלת בכל רחבי ישראל משנת 1981 ומעניקה שירותים ייחודיים ומותאמים אישית. מודל הפעילות בעמותת מילבת ייחודי: 
צוות מקצועי - הכולל מרפאים בעיסוק, קלינאי תקשורת ופיזיותרפיסטים - מעניק ייעוץ אובייקטיבי לבחירת אביזרי עזר כמענה לבעיה התפקודית של כל מטופל. השירות כולל מתן מידע על האביזרים הקיימים (מוצרים מסחריים ופיתוחים מקוריים של מילבת). בחירת האביזר המתאים, התנסות אישית ומידע היכן ניתן לרכשו. במקרים בהם לא מצוי פתרון מסחרי מתאים, מומחים מתחומי מדע וטכנולוגיה שונים, המועסקים בהתנדבות מלאה, מפתחים בהתאמה אישית את האביזר הנחוץ.

מדי שנה יחידת מילבת-שיבא מייצרת מאות אביזרי עזר כמענה לצרכיהם של אנשים פרטיים, לקבוצות גדולות של אנשים ולצורכי מסגרות כגון: שיקום, חינוך מיוחד, מועדוני קשישים, תעסוקה מוגנת ועוד.

כמו כן, מילבת-שיבא מעורבת בפעילות ציבורית ענפה: בוועדות מייעצות למוסד לביטוח לאומי, בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים ובפרויקטים לקידום תחומים שונים כגון: טכנולוגיה מסייעת, נגישות, מיגון חירום לאנשים עם מוגבלות, שיפור איכות חייהם של אנשים עם מוגבלות, שיפור המודעות של צוותים רפואיים לצרכים של אנשים עם מוגבלות ועוד.

פרסים
-----

* אות הנשיא למתנדב
* פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים
* מגן שר הבריאות
* אות ההתנדבות מטעם המשרד לאזרחים ותיקים

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מילבת
* עזרים
* יעל עברי, "איך אדם שיש לו רק יד אחת חותך עגבניה"?, באתר ynet, 12 ביולי 2007
* מילבת מעניקים איכות לחיים, באתר "גיידסטאר ישראל"
**תומאס לאם** (בפינית: **Thomas Lam**; נולד ב-18 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן פיני, המשחק בעמדת הבלם בזוולה.

קריירת מועדונים
---------------

לאם, נולד באמסטרדם לאב הולנדי ואם פינית. לאם, תחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של אמסטרדחה ובגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של אלקמאר. ב-13 באפריל 2012, לאם חתם על חוזה לארבע שנים במועדון. ב-16 בספטמבר 2012, לאם ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-4 נגד רודה. ב-31 במרץ 2013, הורחק בניצחון 1-2 נגד הראקלס אלמלו בדקה ה-31. במהלך עונת 2013/2014, לאם רשם רק הופעה אחת, בתיקו 2-2 נגד פאוק סלוניקי.

ב-24 ביולי 2014, לאם חתם בזוולה. לאם, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4–1 נגד אייאקס במסגרת מגן יוהאן קרויף. ב-29 באוקטובר 2014, לאם כבש את השלושער הראשון שלו בקריירה בניצחון 6–1 נגד הארדנברג במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע ההולנדי.

ב-8 ביולי 2016, לאם חתם לשנתיים בנוטינגהאם פורסט. ב-6 באוגוסט 2016, לאם ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3-4 נגד בורטון אלביון, בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. ב-22 באוקטובר 2016, לאם הורחק בהפסד 2-1 לקארדיף סיטי. ב-30 באוגוסט 2017, לאם הושאל לטוונטה עד לסיום העונה. ב-10 בספטמבר 2017, לאם ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לספרטה רוטרדם.

ב-29 באוגוסט 2018, לאם חזר לקדנציה שנייה בזוולה, כאשר חתם בה לשנתיים.

ב-16 באוגוסט 2021 לאם חתם בצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית וכעבור שנה בדיוק חתם במלבורן סיטי.

ב-25 ביולי 2023 לאם חזר לזוולה.

קריירה בינלאומית
----------------

ללאם היו שתי אופציות לייצוג בזירה הלאומית, הולנד ופינלנד. בצעירותו, לאם הצטרף לנבחרות הצעירות של פינלנד. ב-9 ביוני 2015, לאם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-0 לאסטוניה.

לאם, נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2020.

תארים
-----

אלקמאר
* הגביע ההולנדי: 2012/2013

זוולה
* מגן יוהאן קרויף: 2014

אישיים
* הכדורגלן הפיני המבטיח של השנה: 2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס לאם** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת פינלנד – יורו 2020** |
| --- |
| 1 הרדצקי • 
2 אראיורי • 
3 אושגנסי • 
4 טויביו • 
5 ל. וייסנן • 
6 קמארה • 
7 טיילור • 
8 לוד • 
9 ינסן • 
10 פוקי • 
11 שולר • 
12 יורונן •
13 סוירי • 
14 ספארב •
15 ס. וייסנן •
16 לאם •
17 אלהו •
18 אורונן •
19 קאוקו •
20 פוהיאנפאלו •
21 לפאלאינן •
22 ראיטלה •
23 יאקולה •
24 ואלקרי •
25 איוואנוב •
26 פורס •
מאמן: קאנרבה | פינלנדפינלנד |
**לאסינה טראורה** (בצרפתית: **Lacina Traoré**; נולד ב-20 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן מחוף השנהב המשחק בעמדת החלוץ בוארזים. בשל גובהו (2.03 מטר) זכה טראורה לכינוי 'הענק העדין', והוא בין הכדורגלנים המקצוענים הגבוהים בעולם.

קריירת מועדונים
---------------

### תחילת הקריירה

כמי שנולד באביג'אן בירתה הפוליטית של חוף השנהב, החל טראורה את קריירת שלו ככדורגלן, תחת הדרכתו של המאמן הצרפתי ז'אן מרק גיו, בבית הספר לכדורגל של המועדון אסק מימוזה. בשנת 2006, הצטרף למועדון הכדורגל סטאד ד'אבידג'אן, שם שיחק כשנתיים, עד לינואר 2008, עת עזב את חוף השנהב, והצטרף למועדון הכדורגל הרומני צ'.פ.ר. קלוז'.

הופעת הבכורה של טראורה במדי צ'.פ.ר. התקיימה במשחק מול מועדון פ.צ. קופנהגן, במסגרת משחקי הליגה האירופית למועדונים 2009–10. במשחק זה הבקיע את השער השני. הוא הבקיע שער נוסף במסגרת ההפסד הביתי 2–3 לספרטה פראג.

במהלך העונה טראורה פתח בכל המשחקים ושיחק 90 דקות. הוא הבקיע את שער הליגה הראשון שלו כשקם מהספסל במהלך משחק נגד אסטרה ג'יורג'יו ב 13 באוגוסט 2010.טראורה קיבל את האדום הראשון שלו לאחר עבירה אכזרית במהלך המחצית השנייה בהפסד 0–3 ליאשי ב-20 באוגוסט 2010. ב-15 בנובמבר הבקיע את הצמד הראשון שלו בקריירה במהלך ניצחון 0–3 על גלוריה ביסטריטה. בשלב הבתים של ליגת האלופות 11–2010 טראורה הבקיע שער אחד בניצחון 1–2 על בזל ושער אחד בתיקו 1-1 מול רומא.

### קובאן קרסנודאר

בפברואר 2011, טראורה עבר לקובאן קרסנודאר מליגת העל הרוסית תמורת 6 מיליון €. במשחק הראשון של העונה ב 13 במרץ 2011, טראורה ערך את הופעת הבכורה שלו כשקם מהספסל בהפסד 0–2 לרובין קאזאן. ב-2 באפריל, טראורה הבקיע את שער הליגה הראשון שלו לאחר שקם מהספסל בניצחון 1–3 על ספרטק מוסקבה.את עונתו הראשונה בליגה סיים עם שלושים ושמונה הופעות ושמונה עשר שערים. במהלך הקריירה שלו בקבוצה טראורה הושווה רבות לבן ארצו החלוץ סיידו דומבייה.

### אנז'י מחצ'קלה

ב-29 ביוני 2012,אנז'י מחצ'קלה דיווחו כי הם החתימו את טראורה תמורת סכום שלא פורסם. דיווחים בתקשורת העריכו את דמי ההעברה סביב 18 מיליון €. עם הצטרפותו למועדון, טראורה קיבל את המספר 19 ושם לעצמו מטרה להפוך את המועדון למצליח יותר לעתיד הקרוב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לאסינה טראורה** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
* מהעוני באפריקה לכסף הרוסי: על לאסינה טראורה, באתר ONE‏, 2 במרץ 2012

| **נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2013** |
| --- |
| 1 בארי • 
2 קונה • 
3 בוקה • 
4 ק. טורה • 
5 זוקורה • 
6 רומאריץ' • 
7 ראזק • 
8 קאלו • 
9 טיוטה • 
10 ז'רביניו • 
11 דרוגבה • 
12 בוני •
13 יא קונאן • 
14 א. טראורה •
15 גראדל •
16 יבואה •
17 טיאנה •
18 ל. טראורה •
19 י. טורה •
20 לולו •
21 אבואה •
22 במבה •
23 סנגארה •
מאמן: למושי | חוף השנהבחוף השנהב |

| **נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2015 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 בארי • 
2 ויירה • 
3 אסאלה • 
4 ק. טורה • 
5 טיינה • 
6 דוקורה • 
7 דומבייה • 
8 קאלו • 
9 טיוטה • 
10 ז'רביניו • 
11 טאיו • 
12 בוני •
13 אקפה-אקפרו • 
14 דיומאנדה •
15 גראדל •
16 בוהו •
17 אורייה •
18 טראורה •
19 י. טורה •
20 דייה •
21 בייאי •
22 קאנון •
23 מנדה •
מאמן: רנאר | חוף השנהבחוף השנהב |
**שרון רבין-מרגליות** (נולדה ב-1967) היא פרופסור למשפטים באוניברסיטת רייכמן, כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים כאשר האוניברסיטה נקראה המרכז הבינתחומי הרצליה.

ביוגרפיה
--------

שרון רבין נולדה בשנת 1967 בניו יורק, בעת שהוריה, רות ומיכאל רבין, שהו שם בשבתון. גדלה בשכונת רחביה בירושלים. התגייסה לצה"ל בשנת 1985, ושירתה בחיל המשטרה הצבאית ואחר כך בלשכת אלוף פיקוד המרכז.

בשנת 1991 קיבלה תואר ראשון במשפטים ובשנת 1994 קיבלה תואר שני במשפטים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1991 התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופט גבריאל בך. חברה בלשכת עורכי הדין בישראל מאז 1992. בשנים 1993–1994 הייתה יועצת משפטית במשרד העבודה והרווחה. בשנת 1997 קיבלה תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 1997 הצטרפה בדרגת מרצה לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה. בשנת 2004 קודמה לדרגת מרצה בכיר ובשנת 2011 מונתה לפרופסור. בשנים 2012–2016 כיהנה כדיקנית בית הספר למשפטים. מחקרה מתמקד בשוק העבודה, אפליה תעסוקתית, זכויות נשים בעבודה והגנה על זכויות עובדים.

בשנים 2001–2003 הייתה חוקרת אורחת בבתי הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ניו יורק.
בשנים 2008–2009 הייתה פרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק, שם לימדה דיני עבודה וזכויות נשים.

בשנים 2004–2005 הייתה עורכת (עם גיא מונדלק) של כתב העת עבודה, חברה ומשפט.

משפחתה
------

אביה, מיכאל רבין, הוא פרופסור למתמטיקה ומדעי המחשב, חתן פרס ישראל ופרס טיורינג. אמה, רות רבין, עבדה בפרקליטות המדינה, הייתה מנהלת המחלקה הבינלאומית. דודתה, פרופ' מרים בן-פרץ, היא חוקרת חינוך והוראה, כלת פרס ישראל, ודודהּ, פרופ' חיים רבין, הוא בלשן וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות. אחותה, ד"ר טל רבין, היא חוקרת בתחום ההצפנה.

במהלך לימודיה לתואר ראשון נישאה ליורם מרגליות, כיום פרופסור למשפטים באוניברסיטת תל אביב. בני הזוג מתגוררים ברעננה ולהם שלושה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שרון רבין-מרגליות, באתר ResearchGate
* שרון רבין-מרגליות, באתר גוגל סקולר
* פרופ' שרון רבין-מרגליות, באתר אוניברסיטת רייכמן
* אבישי מתיה, ‏"אנחנו על סף מהפכה עולמית: הנשים הופכות לכוח כלכלי דומיננטי במשקי הבית", באתר גלובס, 10 במאי 2012
* חן מענית, ‏"הארכת הסטאז' לעו"ד לשנתיים תיצור הרבה מאוד בעיות", באתר גלובס, 16 בינואר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  חן מענית, ‏פרופ' שרון רבין-מרגליות מונתה לדיקנית ביה"ס למשפטים בבינתחומי, באתר גלובס, 2 במאי 2012
באלגברה, **הלמה של שור** היא טענה בסיסית הקובעת כי חוג האנדומורפיזמים של מודול פשוט הוא חוג עם חילוק, כלומר כל אנדומורפיזם לא אפס של מודול פשוט הוא אוטומורפיזם. לטענה שימושים רבים בקביעת המבנה של חוגים ארטיניים נוצרים סופית וכן בתורת ההצגות. הלמה נקראת על שמו של המתמטיקאי היהודי ישי שור, שעסק בתורת ההצגות של חבורות.

ניסוח
-----

יהי M מודול מעל חוג נתון R. נסמן ב-{\displaystyle \operatorname {End} (M)} את חוג האנדומורפיזמים של M, היינו

{\displaystyle \operatorname {End} (M)=\{\phi :M\to M:\phi (rm)=r\phi (m);\phi (m+n)=\phi (m)+\phi (n)\}}.
זהו חוג עם פעולות החיבור וההרכבה.

**הלמה של שור** קובעת כי אם M מודול פשוט (כלומר, אין לו תתי מודולים פרט לטריוויאליים), אז {\displaystyle \operatorname {End} (M)} הוא חוג עם חילוק - כל איבר בו הוא הפיך.

הכיוון ההפוך ללמה של שור אינו נכון. למשל, המודול {\displaystyle \ \mathbb {Q} } מעל {\displaystyle \ \mathbb {Z} } אינו מודול פשוט אבל חוג האנדומורפיזמים שלו איזומורפי לשדה {\displaystyle \ \mathbb {Q} }.

הוכחה
-----

יהי {\displaystyle 0\neq \phi \in \operatorname {End} (M)}. אזי הגרעין {\displaystyle \ker \phi } הוא תת-מודול של M, ומכך ש-{\displaystyle \phi \neq 0} נקבל בהכרח {\displaystyle \ker \phi =0}, כלומר \phi  חד-חד-ערכית.

בדומה, התמונה {\displaystyle \operatorname {Im} (\phi )} היא תת-מודול של M, ומכך ש-{\displaystyle \phi \neq 0} נקבל בהכרח {\displaystyle \operatorname {Im} (M)=M}, כלומר \phi  גם על, ולכן הפיכה.

יישומים
-------

יישום נפוץ עבור הלמה של שור הוא בהוכחת משפט ודרברן-ארטין, הקובע כי חוג פרימיטיבי ארטיני איזומורפי לחוג מטריצות מעל חוג עם חילוק. לפי ההנחה, מעל החוג קיים מודול פשוט ונאמן, ולכן לפי הלמה של שור חוג האנדומורפיזמים מעליו הוא חוג עם חילוק. כדי להשלים את ההוכחה יש להשתמש במשפט הצפיפות של ג'ייקובסון.

בפיזיקה, מן הלמה של שור משתמע כי המצבים העצמיים של מערכת פיזיקלית בעלת סימטריה שייכים להצגות אי פריקות של חבורת הסימטריה, והערכים העצמיים מנוונים בהתאם לגודל ההצגות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלמה של שור באתר מילוג.
* הלמה של שור, באתר MathWorld (באנגלית)
**קסניה בוגוסלבסקיה** (ברוסית: **Ксения Богуславская**, באנגלית: **Kseniya Boguslavskaya**;‏ 24 בינואר 1892 – 3 במאי 1972) הייתה אמנית אוונגרד רוסית, משוררת ומעצבת פנים. בעלה ז׳אן פוני היה גם צייר.

קריירה
------

נולדה בסנט פטרסבורג, למדה אמנות בפריז בשנים 1911 עד 1913. היא חזרה לסנט פטרסבורג ב-1913 ונישאה לז׳אן פוני. דירתם בסנט פטרסבורג הפכה למקום מפגש לאמנים ומשוררים אוונגרדיים. עם פוני היא פרסמה את החוברת הקובו-פוטוריסטית "Рыкающий Парнас" ב-1914.

במהלך שנת 1915 הצטרפה בוגוסלבסקיה ל״סופרמוס״ («Супремус»), קבוצת אמנים אוונגרדיים. חלק מחברי הקבוצה כללו (ליובוב פופובה, נאדז'דה אודלטסובה, ורווארה סטפנובה, אלכסנדרה אקסטר, איבן קליון, נינה גנקה-מלר, ז׳אן פוני ואחרים. את הקבוצה הוביל מייסד הסופרמטיזם, קזימיר מלביץ'.

בשנים 1915–1916 עם אמנים סופרמטיסטים אחרים, היא עבדה במרכז העממי של כפר ורבובקה במחוז האוקראיני ליד קייב. היא הציגה בתערוכה הפוטוריסטית הראשונה ב-1915, ועזרה בארגון תערוכת הסופרמטיסט בסוף 1915. היא גם הייתה חברה בקבוצות אמנים רוסיים נוספות.

תקופת ברלין
-----------

ב-1919 היא ופוני ברחו מברית המועצות אל פינלנד. היא התגוררה בברלין בין השנים 1919 ל-1923, עבדה כמעצבת תפאורות עבור הקברט הרוסי-גרמני בשם Der Blaue Vogel ועבור התיאטרון הרומנטי הרוסי. בברלין, היא יצרה קשרים עם הפוטוריסטים הבינלאומיים.

תקופת פריז
----------

לאחר 1923 היא גרה עם בעלה בפריז. בעלה נפטר בפריז ב-1956; היא תרמה 12 ציורים של בעלה למוזיאון הלאומי לאמנות מודרנית בפריז ב-1959 ותרמה כמה מתחריטיו וניירות אחרים לספרייה הלאומית של צרפת ב-1966. היא הציגה ב-Salon des Indépendants ב-1966 ועזרה בארגון תערוכה מעבודותיו של פוני במוזיאון דה ל'אורנג'רי באותן שנים.

היא מתה במונפרנאס, פריז ב-1972.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסניה בוגוסלבסקיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Boersma, Linda (1994). "0,10: The Last Futurist Exhibition of Painting". 0,10 publishers, Rotterdam.
2. ↑  International Yearbook of Futurism Studies. edited by Günter Berghaus. 2011, Volume 1; Volume 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1135153868
* LCCN: no2010040896
* NKC: xx0273234
* SUDOC: 223500232
* VIAF: 108051067
* WorldCat: lccn-no2010040896

 |
קפוצ'ינו עם לאטה ארט בצורת לב
**קפוצ'ינו** (באיטלקית: **Cappuccino**; בישראל מכונה גם **קפה הפוך**) הוא משקה קפה איטלקי המוכן באמצעות עירוב של אספרסו, חלב חם, וחלב מוקצף. מקור השם במסדר הנזירים הקפוצ'ינים, אשר צבע גלימות לבושם מזכיר את צבעיו של משקה הקפוצ'ינו.

הגדרה
-----

קפוצ'ינו הוא משקה קפה המכוסה בחלב מוקצף, אשר מוכן באמצעות מכונת אספרסו. האספרסו נשפך לשליש התחתון של הכוס, והוא מלווה אחריו בכמות שווה של חלב חם. השליש העליון של הכוס מכיל חלב מוקצף, אשר לרוב מעוטר באיורים אמנותיים הנעשים באמצעות החלב המוקצף, וידועים בכינוי "לאטה ארט". על גבי המשקה המוגמר נהוג לפזר קקאו, סוכר, קינמון ותבלינים אחרים. משקאות קפוצ'ינו מוגשים בדרך כלל בליווי כפית.

מקור השם קפוצ'ינו אינו קשור לקפה אלא מגיע מדמיון צבע המשקה לצבע של החלוקים של המסדר הקפוצ'יני.

כוס קפוצ'ינו עם ציור בקפה עליו ומבחש הקינמון לצידו

היסטוריה
--------

מכונות אספרסו מן הסוג אשר משמש להכנת משקאות קפוצ'ינו הוצגו לראשונה בתחילת המאה ה-20. לואיג'י באזרה ממילאנו רשם עליהן את בקשת הפטנט הראשונה בשנת 1901. הפופולריות של משקה הקפוצ'ינו עלתה עם שדרוג מכונות האספרסו הגדולות בבתי הקפה ובמסעדות לאחר מלחמת העולם השנייה, ובאופן ספציפי עם הכנסתן של מכונות הקפה המודרניות, בלחץ גבוה, על ידי החברה האיטלקית גאג'יה בשנת 1948. המשקה התפתח לצורתו המוכרת היום בשנות החמישים של המאה ה-20.

בממלכה המאוחדת, קפה אספרסו צבר פופולריות בצורת ההגשה של קפוצ'ינו, בעיקר בשל המנהג הבריטי של שתיית קפה עם חלב.

אופן הכנה
---------

המרכיב החשוב ביותר בהכנת קפוצ'ינו, מעבר לשוט האספרסו, הוא המרקם והטמפרטורה של החלב. כאשר מרתיחים חלב מעל 75°C החלבון נשרף והחלב מאבד מטעמו. יתבטא בבועות גדולות מהרגיל בחלק העליון של הקצף. כאשר בריסטה מחמם חלב בעזרת קיטור עבור כוס קפוצ'ינו, מתחיל להיווצר קצף אחיד באמצעות חדירה של בועות אוויר זעירות אל תוך החלב, מה שנותן לחלב המוקצף את המרקם הקטיפתי המיוחל. הקפוצ'ינו המסורתי מורכב משוט אספרסו, שעליו נמזג חלב מוקצף באופן שיוצר שכבת קצף בעובי 2 ס"מ. קיימות וריאציות נוספות של המשקה, אשר משלבות יותר או פחות חלב מוקצף, ומכונות קפוצ'ינו "רטוב" או "יבש" בהתאמה. בריסטה מנוסה עשוי להשתמש בחלב המוקצף לצורך ציור בקפה תוך כדי מזיגת החלב, במה שמכונה "לאטה ארט".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קפוצ'ינו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קפוצ'ינו** |

* מתכון קפוצ'ינו, (אנגלית) בלוג על קפה
* הכנת קפוצ'ינו, באתר iCoffee

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4530543-2

 |