recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קהילת יהודי אאודטסהורן** באאודטסהורן, הייתה אחד מהמרכזים ההיסטוריים היהודיים בדרום אפריקה. הקהילה היהודית פרחה באזור בסוף המאה ה-19 תחילת המאה ה-20. בית הכנסת בעיירה הוקם בשנת 1886. בשיאה מנתה האוכלוסייה היהודית בעיירה 600 משפחות בשנת 1914.

העיירה נקראה 'ירושלים הקטנה' או 'ירושלים בדרום אפריקה'

רקע
---

**אאודטסהורן** (באנגלית: **Oudtshoorn**) היא עיר בפרובינציית הכף המערבי שבדרום אפריקה, הממוקמת בין הרי סוורטברג מצפון להרי אוטניקה מדרום. זוהי העיר הגדולה ביותר באזור הקארו הקטן, עם כ-60,000 תושבים. כלכלת העיירה נשענת בעיקר על ענפי חקלאות היענים והתיירות. אאודטסהורן היא ביתם של אוכלוסיית היענים הגדולה בעולם.

היסטוריה
--------

הפריחה הכלכלית במאה ה-19 משכה אליה אוכלוסיית מהגרים יהודים גדולה של כ-100 משפחות (רובן משפחות ליטאיות שנמלטו מהפוגרומים הצאריים). כתוצאה מכך נודעה אאודטסהורן כ"ירושלים של אפריקה". בעיר נבנו שני בתי כנסת (ב-1888 וב-1896). ב-1904 נפתח בעיר בית הספר העברי הדרום אפריקאי הראשון. האוכלוסייה היהודית באאודטסהורן ירדה מ-1,073 ב-1918 ל-555 ב-1936, ורק המשיכה להתמעט מאז.

בהגיעם לאזור בערך בשנת 1880, כ-30 שנה לאחר הקמת העיירה, שלטו סוחרים יהודים בעיקר מליטא בשיטות גידול היענים. בין המומחים המוכרים בתעשייה היו האחים רוז, ו מקס הזקן, שהגיע מליטא ב-1890, וכונה "מלך נוצות היען".

בתחילה נערכו טקסים דתיים בבתים פרטיים ובאולם שוק הנוצות של מועצת העיר. עד שנת 1886, כשמספר היהודים היה כ-250, הוחלט, בעידודו של הרב אורנשטיין מקייפטאון, לבנות בית כנסת.

האוכלוסייה היהודית גדלה עם צמיחתה של תעשיית היענים, לשיאה ב-1914 עם 600 משפחות.

עד 1955 נותרו רק 150 משפחות ובשנת 1973 נסגר בית הכנסת סנט ג'ונס. ארון הקודש והספסלים הקדמיים הועברו למוזיאון המקומי. כיום נותרו רק 17 משפחות בעיירה, מהן חמש חקלאי יענים, כאשר חיי הקהילה עדיין מתרכזים סביב בית הכנסת קווינס סנט (כיום רחוב ברון ואן ריד).

קישורים חיצוניים
----------------

* Jerusalem of South Africa - Oudtshoorn - The Jewish Community
* Michael Roberts Oudtshoorn: the Jerusalem of South Africa, May 17, 2017
* Tali Feinberg, Jewish roots lost and found in Oudtshoorn Feb 3, 2022
* Jewish Ostrich Barons

הערות שוליים
------------

1. ↑  DA heads to court on ANC failure to hand over Oudtshoorn council | Politics | BDlive, web.archive.org, ‏2014-10-28
2. ↑  van der Westhuizen, Lauren (14 באפריל 2011). "South Africa Says Suspends Exports of Ostrich Meat After Bird Flu Outbreak". נבדק ב-28 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  "The Synagogue in Oudtshoorn's CP Nel Museum". 23 במאי 2013. אורכב מ-המקור ב-30 באוקטובר 2014. נבדק ב-30 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Becker, Alida (7 במאי 2000). "Birds of a Feather: How the ostrich climbed to the top of the bird world in the 20th century". נבדק ב-2 בדצמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Nixon, Rob (במרץ 2000). *DREAMBIRDS: The Strange History of the Ostrich in Fashion, Food, and Fortune*. New York: Picador, USA. ISBN 0312245408. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. 1 2 3  The Jewish Community of Oudtshoorn, www.seligman.org.il
7. ↑  Oudtshoorn Synagogue | Queen Street Synagogue | Der Englishe Shul, Oudtshoorn Synagogue (באנגלית אמריקאית)
8. ↑  SA-SIG - Southern Africa Jewish Genealogy: St. John's Street Synagogue (Greene Shul), Oudtshoorn, www.jewishgen.org
טמגוצ'י הוא משחק מסוג חיית מחמד וירטואלית 
**חיות מחמד וירטואליות** (באנגלית: **Virtual pets**) הוא ז'אנר משחקי וידאו המספקים לשחקנים את ההזדמנות לקיים אינטראקציה עם יצורים דיגיטליים ולטפל בהם באופן תדיר.

**היסטוריה**

הקונספט של חיות המחמד הוירטואליות התפתח במקור במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 עם יציאתם לשווקים של צעצועים אלקטרוניים כמו טמגוצ'י ו-Giga Pets. המכשירים הללו שהיו קטנים מגודל כף היד של ילדים כללו מסכי LCD פשוטים ומכניקת משחק בסיסית, והם איפשרו לשחקנים לרוב להאכיל, לטפח ולשחק עם חיית מחמד וירטואליות משלהם. ההצלחה של הצעצועים הללו היוותה את ההשראה לפיתוח של משחקי הוידאו מהסוג הזה במהלך העשורים הבאים.

לאורך השנים המשחקים בז'אנר התפתחו במידה ניכרת והם כוללים כיום גרפיקה עם פירוט רב, אנימציות ריאליסטיות, ואלגוריתמים מתוחכמים של בינה מלאכותית אשר גורמים לחיית המחמד הוירטואלית להתנהג באופן מציאותי יותר. 

**משחקיות**

במשחקים מהסוג הזה השחקנים אחראים לרווחתם של בעלי חיים וירטואלים, הכוללים לעתים רבות כלבים או חתולים, ובמקרים אחרים יצורים מעולם הדמיון כמו דרקונים או חדי קרן. השחקן נדרש לבצע משימות שונות במשחק, כמו האכלה, טיפוח ומשחק עם חיות המחמד שלהם, על מנת לוודא שהוא יהיה שמח ובריא. בלךק מהמשחקים הללו השחקנים מסוגלים גם לבצע התאמה אישית למראה של חיית המחמד ולסביבה שבה היא נמצאת.

בחלק מהמשחקים הללו המטרה היא לוודא שחיית המחמד הוירטואלית תשאר בחיים זמן רב ככל הניתן ולעיתים רבות המטרה הנוספת היא לסייע לחיית המחמד לגדול - דברים המתאפשרים לרוב רק על ידי אינטראקציה יומיומית עם חיית המחמד במסגרתה מאכילים, מטפחים ומשחקים עם חיית המחמד באופן תדיר.

שלא בדומה למשחקי סימולציות ביולוגיות, במשחקים מהסוג הזה חיית המחמד הוירטואלית לרוב איננה מתרבה.
שלט האצולה של טומאסו מוצ'ניגו.
**טומאסו מוצ'ניגו** (באיטלקית: **Tommaso Mocenigo**;‏ 1343–1423) היה הדוכס ה-64 של ונציה. מוצ'ניגו כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1414 ועד פטירתו.

קודם למינויו פיקד מוצ'ניגו על הצי הצלבני בקרב ניקופוליס בשנת 1396. לאחר קרב זה המשיך מוצ'ניגו לפקד על הצי הוונציאני ונצח במספר קרבות כנגד הצי של ג'נובה. מוצ'ניגו שירת את לה סרניסימה כשגריר בקרמונה, ובעת כהונה זו, בשנת 1414, נפטר קודמו, מיקלה סטנו, ומוצ'ניגו נבחר לתפקיד הדוג'ה. מוצ'ניגו נמלט מהעיר קרמונה בחשאי, מחשש שיאסר על ידי שליט העיר בשל מינויו.

במהלך כהונתו חתם מוצ'ניגו על הסכם שלום עם האימפריה העות'מאנית, אולם לאחר זמן קצר שבה הלחימה בין ונציה לאימפריה, בעקבות הניצחון על העות'מאנים בקרב גאליפולי.

מצ'ניגו אילץ את הפטריארך של אקוויליה לוותר על טריטוריות לטובת הרפובליקה בשנת 1420, ושב וכבש את פריולי ואת דלמטיה. בתקופת כהונתו פרח המסחר בעיר, ומצ'ניגו שיפץ ובנה מחדש את ארמון הדוג'ה, וייסד את הספרייה של הארמון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאזו מוצ'ניגו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* תומאזו מוצ'ניגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מיקלה סטנו** | **דוכסי ונציה** 1413–1423 | **הבא**:**פרנצ'סקו פוסקארי** |
שלט האצולה של פרנצ'סקו פוסקארי.
**פרידת פרנצ'סקו פוסקארי מבנו** מעשה ידי פרנצ'סקו אייץ, 1842, הגלריה לאמנות מודרנית, פירנצה.
**פרנצ'סקו פוסקארי** (באיטלקית: **Francesco Foscari**;‏ 1373 - 1 בנובמבר 1457) היה הדוכס ה-65 של ונציה. פוסקארי כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1423, ועד פטירתו.

קורות חיים
----------

פוסקארי היה בן למשפחת אצילים ונציאנית ותיקה. בטרם בחירתו לתפקיד הדוג'ה, כיהן פרנצ'סקו פוסקארי במספר רב של תפקידים רשמיים ובהם, שגריר של לה סרניסימה, נשיא מועצת הארבעים, חבר מועצת העשרה, אינקוויזיטור רשמי של הרפובליקה, ונציב סן מרקו האחראי על מבני השלטון הממוקמים סביב כיכר סן מרקו (Procuratori di San Marco).

בבחירות שנערכו לבחירתו הביס פוסקארי את המועמד הנוסף לתפקיד - פייטרו לורדאן.

בתקופת כהונתו, הנהיג את ונציה אשר נלחמה באותה עת במילאנו, במאבק על השליטה בצפונה של איטליה. מילאנו הגיעה להסכם שלום עם פירנצה, בת בריתה של ונציה, וונציה נותרה לבדה במאבק מול מילאנו. 

לפוסקארי היה בן אחד - יאקופו, אשר נשפט בשנת 1445 בפני מועצת העשרה באשמות שחיתות ושוחד, וגורש מן העיר. בעקבות משפטים נוספים שנערכו ב-1450 ו-1456, יאקופו נאסר בכרתים ומת בכילאו. מותו של יאקופו פגע באביו, אשר הפסיק את כל פעולתו הציבורית וחדל מלבצע את תפקידו. מחדל זה הביא את מועצת העשרה באוקטובר 1457 להכריח את פרנצ'סקו פוסקארי להתפטר מתפקידו. פוסקארי נפטר משברון לב שבוע לאחר מכן. לחץ ציבורי על מועצת העשרה הביא לכך שפרנצ'סקו פוסקארי נקבר בהלוויה ממלכתית רשמית כאילו נפטר בעת כהונתו.

אזכורים תרבותיים
----------------

סיפור חייו של פרנצ'סקו פוסקארי היווה השראה למחזה "שני הפוסקארי" מאת לורד ביירון משנת 1821, ולשירו של סמיואל רוג'רס "איטליה". לימים, מחזהו של ביירון היווה השראה ללברית האופרה של ג'וזפה ורדי "שני הפוסקארי" אשר הופעת הבכורה שלה נערכה ב-3 בנובמבר 1844 ברומא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנצ'סקו פוסקארי** בוויקישיתוף
* פרנצ'סקו פוסקארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**תומאזו מוצ'ניגו** | **דוכסי ונציה** 1423–1457 | **הבא**:**פסקואלה מאלפיירו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303596805171
* BnF: cb150896637 (data)
* GND: 129016764
* ICCU: VIAV131681
* ISNI: 0000 0001 2102 283X
* LCCN: n82229200
* NTA: 215795601
* SNAC: w66729b2
* SUDOC: 118641123
* ULAN: 500317837
* VcBA: 495/131356
* VIAF: 71687194
* WorldCat: lccn-n82229200

 |
**יותם סיגלר** (נולד ב-1978) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המכהן כמפקד בסיס נבטים.

ביוגרפיה
--------

סיגלר גדל במושב פארן שבערבה, בן להורים חקלאים. הוא התגייס לצה"ל ב-1997 וסיים קורס טיס במגמת קרב. לאחר קורס אימון מבצעי על מטוסי סקייהוק, עבר להטיס מטוסי F-16 בטייסת 144. הדריך בבית הספר לטיסה ובשנים 2002–2005 שירת בטייסת 253 שהוקמה מחדש כטייסת מטוסי F-16I "סופה". ב-2005 מונה לסמ"ט א בגרעין ההקמה של טייסת 115 ולאחר מכן יצא ללימודים. ב-2009 מונה לסמ"ט א בטייסת 253. ב-2011 מונה למפקד טייסת מתקדם קרב בבית הספר לטיסה. ב-2013 מונה למפקד טייסת 116.

ב-2014 נבחר להוביל את הקמת טייסת מטוסי ה-F-35 "אדיר" הראשונה בחיל האוויר ופיקד על טייסת 140 בשנים 2015–2018. בתפקידו הבא שימש ראש מחלקת הגנה אווירית ואיסוף בלהק מבצעי אוויר. ב-2020 מונה למפקד בסיס רמון.

ביולי 2023 מונה למפקד בסיס נבטים בדרגת תת-אלוף.

סיגלר נשוי ואב לארבעה. הוא בעל תואר ראשון במדעי הצמח בחקלאות מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים, באתר צה"ל

| מפקדי בסיס נבטים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דן פסח • רון חולדאי • משה מלניק • אבי ברבר • גיל רגב • עודד סחף • עמוס ידלין • רז גור אריה • אביב תמיר • תמיר ספרא • אבי יעקבי • ארז רון • אמיר הרפז • עדן אטיאס • רונן שמחי • ליהוא הכהן • איל גרינבוים • עומר טישלר • גלעד קינן • יותם סיגלר |

 |

| מפקדי בסיס רמון  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה קורן • גיורא רום • אביאם סלע • בנימין צינקר • עמירם אליאסף • עופר לפידות • חיים גופן • אבי מאור • שלמה שש • אמיר אשל • נמרוד שפר • אבישי לוי • זיו לוי • טל קלמן • אורי זייפרט • פלג ניאגו • עודד כהן • גלעד קינן • יותם סיגלר • ג' |

 |
**QText** הוא מעבד תמלילים עברי שפיתחה חברת "דביר מוצרי תוכנה" מקיבוץ דביר שהיה פופולרי בישראל במיוחד בסוף שנות השמונים של המאה העשרים.

היסטוריה
--------

הגרסה הראשונה, למערכת ההפעלה DOS, נכתבה על ידי חבר המשק יצחק מינץ (בנו של פרופ' מתתיהו מינץ), ב-1988, בשפת פסקל, הופצה חינם, וזכתה לפופולריות רבה. לאחר שהתבססה בקרב קהל המשתמשים, הופצה גרסה מתקדמת יותר בתשלום, והחברה גדלה במהירות בעקבות הצלחתה.

עם הגעת מערכת ההפעלה חלונות, לא נחפזו מפתחי QText להתאימו לסביבה זו, שבשנותיה הראשונות התקיימה במקביל למערכת ההפעלה DOS. המתחרה הראשון שקם להם בסביבה זו היה מעבד התמלילים "דגש", שאיפשר עריכה גרפית של מסמכים. אף ש"דגש" זכה להצלחה, QText המשיך להתקיים לצדו.

בסופו של דבר יצאה לשוק ב-1994 גרסה 6, למערכת ההפעלה "חלונות", שאיפשרה המרה חלקה של מסמכי QText מגרסת DOS לגרסת "חלונות", אך לזו קם מתחרה חזק, מעבד התמלילים Microsoft Word, שדחק מהשוק רבים ממתחריו, ובהם QText. פיתוח QText הופסק סופית ב-1999 עם גרסה 8.0.

מאפיינים
--------

QText הצטיין בשילוב עברית, אנגלית ומספרים, תכונה הדורשת מעבר חלק בין כיווני כתיבה הפוכים. QText היה אחד ממעבדי התמלילים הראשונים ששמרו את הנתונים לקבצים בסדר לוגי (סדר הקלדת האותיות), ולא בסדר הוויזואלי (סדר קריאת התווים משמאל לימין) ששלט ב-DOS בתור פורמט שמירה לקובץ באותו זמן ובו השתמשו רוב מעבדי התמלילים של התקופה (כמו איינשטיין). 

QText תמך בשמות קבצים בעברית (למרות שלא היו ניתנים לקריאה מחוץ לתוכנה).

התווים ב-QText קודדו בשיטה הישנה של DOS. בקידוד זה הוקצו ל-27 האותיות העבריות (כולל סופיות) המספרים ההקסדצימליים 0x80-0x9A, בשונה מהתקן הנפוץ לאותה תקופה, ISO 8859. שמו הרשמי של קידוד זה עבור העברית הוא DOS-862.

לקיוטקסט היתה סיומת קבצים יחודית, ולצד זה סיומת קבצי גייבוי של גל קובץ

קיוטקסט כבר לא עובד על מערכת חלונות 10 \ 11, וניתן להפעילו בעיקר דרך מכונה וירטואלית של XP

קיים שרות תוכנה שמאפשר להמיר קבצי קיוטקסט ל DOCx

קישורים חיצוניים
----------------

* הילה קדמן, **מדריך שימושי למעבד התמלילים Qtext – גרסה 4 כולל גרסה 2.52**, הוצאת הוד-עמי, 1992

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסבר להמרת הקידוד הזה ל-iso-8859-8 ניתן למצוא כאן, אך כיום גם קידוד זה ישן ולא תקני, וכל שימוש מעשי כנראה יצריך המרה שלו ל-UTF-8
**מרווין אגהו** (בגרמנית: **Marvin Egho**; נולד ב-9 במאי 1994 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ראנס מליגת העל הדנית.

קריירת מועדונים
---------------

אגהו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת SR דונאופלד וינה מהליגות הנמוכות באוסטריה. ב-15 ביולי 2013 הושאל לראפיד וינה מהבונדסליגה האוסטרית, אך שיחק רק בקבוצת המילואים של המועדון.

ב-1 ביולי 2014 חתם אגהו באדמירה ואקר מדלינג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-19 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-1 לוולפסברג במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2014/2015. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-18 בינואר 2016 הושאל לווינר נוישטאדט מהליגה האוסטרית השנייה עד לתום עונת 2015/2016. הוא ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ששה שערים.

ב-29 ביוני 2016 חתם אגהו על חוזה לשלוש שנים בריד מהבונדסליגה האוסטרית. הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-23 ביוני 2017 חתם אגהו על חוזה לשנתיים בספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית. הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים, וזכה עם המועדון באליפות סלובקיה.

ב-21 באוגוסט 2018 חתם אגהו בראנס מליגת העל הדנית. בעונת 2020/2021 זכה עם המועדון בהגביע הדני, כשהוא מבקיע חמישה שערים בחמישה משחקים.

תארים
-----

ספרטק טרנבה
* אליפות סלובקיה (1): 2017/2018

ראנס
* הגביע הדני (1): 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרווין אגהו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wiener Neustadt verstärkt sich mit Egho! באתר ligaportal, ‏ 18 בינואר 2016 (בגרמנית)
2. ↑  Marvin Egho spielt bei der SV Guntamatic Ried באתר הרשמי של ריד, 29 ביוני 2016 (בגרמנית)
3. ↑  Spartak Trnava verpflichtet die Österreicher Yasin Pehlivan und Marvin Egho באתר sportreport, ‏ 23 ביוני 2017 (בגרמנית)
4. ↑  Randers FC henter Marvin Egho באתר הרשמי של ראנס, 21 באוגוסט 2018 (בדנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרווין אגהו"**.
קרואסון לצד כוס קפההסהרון הוא מאכל נפוץ בבתי קפה שם הוא מהווה חלק מארוחת בוקר קונטיננטלית, או עומד בפני עצמו.
**קְרוּאָסוֹן** (בצרפתית: **Croissant**, ‏האזנהⓘ‏?‏, בתרגום מילולי: "סהר"; בעברית: **סהרון**) הוא מאפה מפורסם מהמטבח הצרפתי, הקרוי על שם צורתו איתי רוס הגבר לסהר.

היסטוריה
--------

הקרואסון התפתח מהקיפפרל, מאפה אוסטרי שהתיעוד המוקדם ביותר שלו הוא מהמאה ה-13. אחת האגדות הקולינריות הידועות על מקורו של הקרואסון מספרת שהוא הומצא ב-1683 בווינה על מנת לחגוג את תבוסתו האימפריה העות'מאנית לבית הבסבורג בקרב וינה, וסיומו של המצור על העיר, כאשר האופים שנותרו ערים כל הלילה כדי להשגיח על המאפים היו אלו ששמעו את חפירת המנהרה של הטורקים והזהירו מפניה, וצורת הסהר נגזרת מהסהר שבדגל האימפריה העות'מאנית.

התיעוד העתיק ביותר לקרואסון נמצא בספר בישול צרפתי מ-1853. הקרואסון הפך לסוג המאפה המזוהה ביותר עם המטבח הצרפתי. בצרפת הקרואסון נמכר בדרך כלל ללא מלית, ולעיתים עם מלית שקדים או שוקולד. בארצות הברית נהוג למלא את הקרואסון בשלל מליות שונות טרם האפייה ולעיתים בצורת כריך, בין המליות הנפוצות גם גבינה ובשר, ואף לצפות אותו. מלית השקדים המקובלת, הנקראת גם פראנג'יפן (או פראנג'יפנה במקור האיטלקי), נועדה לשחזר את חיוניותם של קרואסונים שאינם טריים, כאשר בתוספת הלחות, השומן והאפייה השנייה מושגת טריות מחודשת למאפה.

מאפים בעלי צורת סהר מכונים "סהרון" במספר מקומות. "סהרוני וניל" הם עוגיות העשויות מגרסה של בצק פריך.

ב-30 בינואר מציינים את יום הקרואסון הבינלאומי.

אופן הכנה
---------

הקרואסון עשוי מגרסה של בצק שמרים יסודי, שדרך הכנתו היא בטכניקה המקובלת בהכנת בצק עלים. לאחר הכנת בצק השמרים מכניסים לתוך הבצק חמאה ממקור חיצוני. מרדדים את החמאה לתוך הבצק, מה שתורם למראה והמרקם המעולעל של הקרואסון (בחיתוך אנכי של קרואסון אפוי, רצוי לראות תבנית משושים בדומה לחלת דבש). בתהליך הייצור מקפידים מאוד על טמפרטורת עבודה נמוכה בחדר הייצור, ועל דיוק במהלך "הקיפולים". מקפלים את הבצק מספר פעמים. לאחר מנוחה בקירור, מרדדים את הבצק ואז חותכים אותו למשולשים מוארכים המגולגלים סביב עצמם, כשהגלגול האחרון מלווה במתיחת הבצק.

התפתחותה של תעשיית הבצקים הקפואים החדירה את הקרואסון אל שוק המזון המהיר. בדרך כלל בשוק התעשייתי מחליפים את החמאה במרגרינה, שנוח בהרבה לעבוד איתה, ומשיקולי עלות חומר הגלם.

ראו גם
------

* קרונאט

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קרואסון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קרואסון** |

* גבי בר חיים, סופר קלאסיקו: קרואסון, באתר nrg‏, 14 בדצמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  מור לוי, ‏לקרואסון יש סוד: המאפה המוכר בעולם בכלל לא צרפתי?, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2018
2. ↑  יום הקרואסון הבינלאומי: חגיגה למאפה הכי צרפתי שהוא בכלל לא צרפתי, באתר מגזין שותים, ‏29 בינואר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026171644
* LNB: 000306746

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



**אֲנָשִׁים לוּרִים** (בלורית: **لوریا/لُرو**; **לוּרְיָא/לֵרוּ**) הם קבוצה אתנית, איראנית אשר חיים בדרום-מערב איראן ודרום עיראק. אוכלוסייתם נאמדת בכחמישה מיליון איש ומרכזי האוכלוסין שלהם הם לורסתאן (אשר נקראת על שמם), כהגילויה ובויראחמד, ח'וזסתאן, פארס, בושהר, צ'הארמחאל ובח'תיארי, המדאן, אילאם ואספהאן. הם דוברים את השפה הלורית אשר על פי האנציקלופדיה של האסלאם התפתחה כניב שפה מתוך הפרסית.

הלורים מזוהים כקבוצה אתנית אשר התפתחה מתוך הכורדים מלפני כ-1,000 שנים. בריכוזי האוכלוסין כגון מחוז ח'וזסתאן מהווים הלורים כחמישים אחוז מכלל האוכלוסייה.

ייחוד
-----

במקורם היו הלורים ערבוב של מספר עמים איראנים, ביניהם הכשים (אשר מקורם בלורסתאן) והגותים. ישנם היסטוריונים אשר טוענים כי הלורים הם יורשם של ממלכת עילם והשפה הפרסית התחברה עם שפתם רק בימי הביניים. ההסכמה ההיסטוריונית כי הלורים מקורם בכורדים נתמכת בידי הספר ההיסטורי "שהראפנאמא", אשר כולל בתוכו את סיפורם של שתי שושלות לור-כורדיות. מבין הלורים לאורך ההיסטוריה, המפורסמים ביותר הם קארים ח'אן זנד, מייסדה של שושלת זנד וסוראיה אספנדיארי בח'תיארי, השנייה בנשותיו של השאה האחרון מוחמד רזא שאה פהלווי.

באזורים הנוודים והכפריים ישנה השפעה רבה של מועצות השבטים על האנשים (ההשפעה קטנה יותר באזורים העירוניים) וכמו בחברה הכורדית, בשונה משאר איראן ורוב ארצות ערב בחברה הלורית ישנן יתר זכויות לנשים.

מבחינה גנטית, כאשר בוחנים את כרומוזום Y, הלורים נבדלים מקבוצות איראניות אחרות בתדירות הגבוהה יחסית של הפלוגרופ R1b (אנ'). הפלוגרופ R1 בגרסאותיו השונות הוא ההפלוגרופ האבהי הנפוץ ביותר בקרב הלורים. ההפלוגרופ האבהי השני בתפוצתו אצלם הוא הפלוגרופ J2a (אנ'), שמזוהה עם ההתפשטות של החקלאים מהמזרח הקרוב הנאוליתי בסביבות 8000–4000 לפני הספירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורים** בוויקישיתוף
* לורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מיכאל (מישה) לוריה**, (ברוסית: **Михаил Лурье**; נולד ב-1947 במינסק) הוא במאי ומורה לתיאטרון ישראלי יליד מינסק.

חייו
----

בעל תואר ראשון בהנדסה, ותואר שני בבימוי מהאקדמיה לתיאטרון ולאומנות במינסק. טרם קבלת התואר השני, היה בין 20 סטודנטים שנבחרו מתוך 5000 מועמדים למסלול היוקרתי לבימוי ולתיאטרון באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בין מוריו המשמעותיים והבולטים בתחום - הבמאים מריה קנבל, מיכאל בודקביץ' ואנטולי אפרוס. שם היה ממקימי קבוצה שפעלה נגד המשטר הסובייטי ודיכוי היצירה התרבותית. נעצר, נחקר על ידי שלטונות ברית המועצות וגורש מהמדינה.

בשל מעמדם של הוריו שהיו פרטיזנים במלחמת העולם השנייה, אושר לו לחזור לעיר הולדתו מינסק. שם הקים קבוצת תיאטרון באוניברסיטה של מינסק והיה במאי הבית ב"תיאטרון הילדים והנוער". לאחר מספר שנים נעצר שוב בגין פעילותו הציונית ויהדותו, ובימוי הצגות שנחשבו מנוגדות להליך הרוח הטוטאליטרי. הוא עזב עם תלמידיו לאזורי מדבריות הקרח של אורל, ושם הקים קבוצת תיאטרון נוספת, שהעלתה מחזות משל דוסטויבסקי (האחים קרמזוב, החטא ועונשו ועוד).

בין השנים 1974–1980 הפך למנהל האמנותי ולבמאי ב"תיאטרון הממלכתי" בגרוזני, צ'צ'ניה. בעקבות עבודתו שם, הוזמן על ידי גורבצ'וב לביים כבמאי הבית ולהקים קבוצת תיאטרון בסטברפול. לאחר פעילותו שם, בשנת 1982, מונה למנהל אמנותי ב"תיאטרון הדרמטי הממלכתי" בטאלין, אסטוניה, ושם המשיך לביים ולפעול עד 1991, עת עלה לארץ ישראל. לאחר עלייתו, לימד בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי" ולאחר שש שנים, החל ללמד באורח קבע ולביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב ובירושלים. בין השנים 1998–2001 היה חבר הוועדה האמנותית של פסטיבל עכו. ביים לתיאטרון הבימה, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער ועוד. במאי אורח בסנקט פטרבורג ומקיים שם סדנאות למשחק, וכן במאי ומורה ב"מעבדה למשחק ובימוי" הנודדת בכל רחבי אירופה.

זכה בפרס ראשון ב"פסטיבל הבינלאומי לתיאטרון" לברית המועצות, סקנדינביה והמדינות הבלטיות, ובפרס לבימוי מחזאות קלאסית בפסטיבל ווילינדי היוקרתי.
מערכת הוורידים בגוף האדם
**וריד** הוא סוג של כלי דם בגוף, והוא חלק ממערכת ההובלה: תפקידו להוביל דם מהרקמות אל הלב.הוריד בדרך כלל דק וגמיש מהעורק, כמות הורידים גדולה מכמות העורקים.

תפקוד
-----

אופן הפעילות של שסתומים חד כיווניים בוורידים
חתך רוחב של הווריד מראה שסתום המונע חזרה לאחור של הדם
תפקידו של הווריד הוא להוביל דם מהרקמות אל הלב.
במחזור הדם הגדול, אוספים הוורידים דם מהנימים המגיעים מהתאים, כשבדם שהם מכילים רמה גבוהה של פחמן דו-חמצני, ויגיעו לעלייה הימנית של הלב.
במחזור הדם הקטן יצא וריד מן הריאה, כשבדם שהוא מכיל רמה גבוהה של חמצן, ויגיע לעלייה השמאלית של הלב.
בווריד קיימים שסתומים חד-כיווניים המאפשרים זרימת דם אך ורק לכיוון הלב, להם השפעה חשובה בביצוע תפקידו של הווריד. המנגנון המסייע לזרימת הדם הוורידי הוא משאבת השרירים.

מבנה
----

דפנות הווריד דקות יחסית וגמישות, להבדיל מדפנות העורק העבות שאמורות לעמוד בלחצו הגבוה של הדם (ראו לחץ דם) היוצא מן הלב.

הווריד מורכב משלוש שכבות:

1. הגלימה החיצונה (tunica externa, tunica adventitia) - השכבה החיצונית.
2. הגלימה האמצעית (tunica media) - השכבה האמצעית. שריר חלק שדק הרבה יותר בעורקים.
3. הגלימה הפנימית (tunica intima) - אנדותל, השכבה פנימית. שכבה חלקה המאפשרת לדם לזרום בחופשיות.

היבטים רפואיים
--------------

מתן תרופה דרך הווריד IV
ניתן להחדיר תרופה למחזור הדם דרך הוורידים. הזרקה תוך ורידית (IV) היא הדרך המהירה ביותר, משום שהחומר הפעיל מוחדר למחזור הדם באופן מיידי ומופץ ברחבי הגוף בתוך שניות מעטות בלבד.
באופן זה המינון המלא מגיע למחזור הדם בבת-אחת. דבר זה יכול להיות בעייתי במקרים מסוימים אם קיימת רגישות כלשהי לתרופה. זאת משום שבמקרה זה יש מעט מאוד זמן למתן של חומר שיסתור את פעילותה.

על פי רוב לאחר ההזרקה מחזור הדם יוביל את התרופה לכל תאי הגוף.
יוצאי הדופן הם חומרים שלא יכולים לעבור את מחסום הדם-מוח. כתוצאה מכך תרופות המכילות חומרים מסוג זה לא יכולות להשפיע על תאי המוח אם הן מוחדרות דרך הווריד.
במקרים אלו יחפשו הרופאים דרכים אלטרנטיביות להשפיע על מערכת העצבים המרכזית, בהתאם למצב בו רוצים לטפל.

ראו גם
------

* פקקת ורידים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **וריד** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ורידי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ורידים** |

* רפואת כלי דם וטרשת עורקים - אתר האנגיולוג והחברה הישראלית לחקר וטיפול טרשת עורקים. מכיל מידע לגבי כל הקשור בכלי דם, מחלות כלי דם ומחזור הדם.
* וריד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
2. ↑  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534144605171
* BnF: cb11962562h (data)
* GND: 4187475-4
* LCCN: sh85142544
* LNB: 000161155
* NDL: 00575032
* NKC: ph205449
* TA98: A12.0.00.030

 |
צוללת דולפין AIP אח"י רהב, מרץ 2016. על פי פרסומים זרים צוללות דולפין AIP מותאמות לשיגור  טילים גרעיניים לטווח של 1,500 ק"מ, ובכך מעניקות לישראל יכולת מכה שנייה גרעינית, שהיא דוגמה ליישום עקרון הכשל הקטלני.
**כֶּשֶׁל קטלני** (fail deadly) הוא תכונה של מנגנון. התכונה מתארת מנגנון שנבנה באופן שאם המנגנון **יִכְשֹׁל** במשימתו, אז הוא יגיב אוטומטית באופן **קטלני** שיפגע באחרים ו/או בעצמו. כֶשֶׁל-קטלני היא תכונה מנוגדת לתכונת אל כשל (fail safe) אשר בה המנגנון לא רק שלא מגיב בצורה קטלנית אלא פועל באופן אוטומטי על מנת להקטין את הנזק שנגרם מהכֶשֶׁל.

באסטרטגיה צבאית גרעינית
-----------------------

השימוש במושג כֶשֶׁל קטלני בדרך כלל נעשה בהתייחס לאסטרטגיה צבאית גרעינית שמטרתה ליצור הרתעה שתגרום לאויב לפחד להפעיל התקפה גרעינית. באסטרטגיה זו מדינה בונה מנגנון אוטומטי שיבטיח הפעלת 'מתקפת נגד' (תגובה) **קטלנית** כלפי האויב, בתרחיש שבו המדינה כבר הותקפה בכלי נשק גרעיניים של האויב, וכבר **נִכְשְׁלָה** מלמנוע את המתקפה הגרעינית הזו של האויב כנגדה. המנגנון מבטיח ש'מתקפת הנגד' (התגובה) **הקטלנית** תצא לפועל אוטומטית, גם בתרחיש, שבמהלך **כִּישָּׁלוֹן** של המדינה, האויב כבר חיסל את כל האנשים שהיו יכולים להוציא לפועל 'מתקפת נגד' לא אוטומטית.

כלומר, כשל קטלני הוא דוגמה לאסטרטגיית מכה שנייה. במקרה זה, עקרון הכשל הקטלני מרתיע את האויב מפני שיגור מכה ראשונה. אלמנט חיוני באסטרטגיית המכה השנייה, אשר מושג בכשל קטלני, הוא שמדיניות ונהלים השולטים במתקפת התגמול מאפשרים שיגור כלי נשק גרעיניים, גם אם מבנה הפיקוד והשליטה הקיים כבר נוטרל על ידי מכה ראשונה. היעילות ההרתעתית של מערכת כזו תלוי בכך שמדינות אחרות החמושות בנשק גרעיני יידעו אותה מראש.

דוגמאות לכשל קטלני
------------------

* ברית המועצות השתמשה במערכת קטלנית לכשל המכונה 'היד המתה' (אנ'). לאחר קריסת ברית המועצות, רוסיה שמרה על השיטה (למרות שכיום היא מופעלת רק בעתות משבר).

* המדיניות הקטלנית של בריטניה מאצילה סמכות פגיעה למפקדי צוללות במקרה של אובדן פיקוד (באמצעות מכתבי המוצא האחרון), ומבטיחה שגם כאשר המהלך לא מתואם, ניתן לבצע תגמול גרעיני.

* על פי פרסומים זרים צוללות דולפין AIP מותאמות לשיגור טילי שיוט שפותחו בישראל (על פי פרסומים שונים מדובר בטילי פופאי), שניתן לחמש אותם גם בראשי קרב גרעיניים לטווח של 1,500 ק"מ, ובכך מעניקות לישראל יכולת "מכה שנייה" גרעינית, למקרה שתותקף בנשק גרעיני.

ראו גם
------

* מכה שנייה
* פצצה מומלחת
* אל כשל
* נשק יום הדין

הערות שוליים
------------

1. ↑  .McDonnell, Timothy
Shoot First or Fail Deadly: Transforming US Nuclear Posture Under Eisenhower. 2019, MIT Political Science Department Research Paper
2. ↑  Scott, Len (2000). *Planning Armageddon*. Amsterdam: Overseas Publishers Association. p. 301. ISBN 9058230066.
3. ↑  Germany May Sell 2 More Dolphin Subs to Israel for $1.17B
4. ↑  ראובן פדהצור, האלוף, השר והצוללות, באתר הארץ, 21 במרץ 2012
5. ↑  Popeye Turbo
6. ↑  חדשות 2, ‏תחקיר: "צוללת הדולפין נושאת טילים גרעיניים", באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2012
**גרשון דרור** (**שוולבה**) (1911 - 2 בינואר 1986) היה הצנזור הצבאי הראשי הראשון במדינת ישראל. הוא כיהן בתפקיד בשנים 1948–1951.

ביוגרפיה
--------

דרור שירת כפקיד צנזורה בכיר עוד בממשלת המנדט הבריטי ולאחר קום מדינת ישראל מונה ב-18 ביולי 1948 לצנזור הצבאי הראשי שלה.

ב-1951 הודח דרור מתפקיד הצנזור הצבאי הראשי ואת מקומו תפס סגן-אלוף אבנר בר-און. דרור נשאר בצנזורה והופקד על מדור צנזורה לדואר ומברקים של אזרחים. בעוד שני המדורים האחרים שהרכיבו בשעתו את הצנזורה הצבאית – מדור צנזורה לעיתונות ומדור צנזורה לדואר חיילים, הועברו לאחריות בר-און.

הרקע להדחתו של דרור היה זעם הולך וגובר של העיתונות בשל פסילות הצנזורה ועונשים שהוטלו על העיתונים כאשר לא צייתו להוראותיה, ששיאו בפרישתו של העיתון "מעריב" מהסכם הצנזורה ובעתירתו לבג"ץ שבו דרש כי הצנזור הצבאי הראשי ינמק מדוע לא יבטל את האיסור שהטיל על פרסום מאמר על שדרות האקליפטוסים, שהוחל אז בנטיעתן לאורך הכבישים הראשיים של המדינה, לנוכח העובדה שהדבר כבר שודר ברבים על ידי ראש אגף יחסי ציבור של משרד הביטחון יצחק זיו-אב בתוכניתו השבועית ב"קול ישראל". מערכת הביטחון לא הייתה מוכנה להסביר כיצד עובד בכיר במשרד הביטחון יכול לפרסם דבר הפוגע בביטחון המדינה ולא הייתה מוכנה להיחקר על שיקוליה של הצנזורה, והיא נאלצה להסכים לפתיחת משא ומתן להסכם צנזורה חדש, ובתמורה ביטל "מעריב" את העתירה.

על תפקודו של דרור כצנזור צבאי ראשי סיפר מחליפו בתפקיד, אבנר בר-און:

> 
> גרשון דרור היה מבכירי העובדים בצנזורה המנדטורית - נמצא למן יומו הראשון תחת לחץ כבד של מפקדי הצבא, שתבעו ממנו במפגיע להטיל איפולים בתואנה של פגיעה בביטחון. ומחוסר ניסיון לבור את התביעות הכנות מתביעות הסרק – ומתביעות בעלות "עוקץ" פוליטי – קיבל את רובן. כאשר עברתי על תיק-הפסילות משנות הצנזורה הראשונה מצאתי בו פסילות שלא יכולתי להבין את מניעיהן בשום פנים ואופן.
> 
> 
> 
> — אבנר (וולטר) בר-און, **הסיפורים שלא סופרו – יומנו של הצנזור הראשי**, ספרי ידיעות אחרונות/הוצאת עידנים, ירושלים, 1981
> 

כך למשל, הוטל איפול על פגישה בין ראש הממשלה דוד בן-גוריון וסגן-אלוף משה דיין, וכן על משחק כדורגל שנערך באצטדיון ימק"א בירושלים בין חיילי צה"ל למאבטחים של חיל הנחתים האמריקני ששמרו על הקונסוליה האמריקנית.

בר-און נוכח לדעת, לדבריו, כי דרור מפרש "פגיעה בביטחון" בדרך-כלל כפרסום שאחד מקציני צה"ל הבכירים מתנגד לו. בר-און סיפר כי מפקדי חילות וחזיתות הרבו להתערב בעבודתו של דרור וכי מצא עשרות מכתבים שלהם שיועדו לדרור בהם נטען כי ידיעות שהתפרסמו בעיתונות גרמו נזק כבד לחיל. לדברי בר-און, הידיעות עסקו באירועים לא חיוביים בתוך היחידות, וניכר היה בהן שנמסרו מתוך היחידה, אך ברוב המקרים לא הצליח להבין כיצד עלולים היו הפרסומים להזיק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "גרשון דרור התאבד במכון ויצמן", עיתון "מעריב", 3 בינואר 1986

| הצנזור הצבאי הראשי  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גרשון דרור • אבנר בר-און • אורי וולש • אבנר בר-און • יצחק שני • רחל דולב • מירי רגב • סימה וואקנין-גיל • אריאלה בן-אברהם • אייל סמואלוב (ממלא מקום) • דורון בן ברק • קובי מנדלבליט |

 |
**יהודה** (**יוּדל**, **יוּרי**) **פֶּן** (ביידיש **פען**; ברוסית: **Юдель (Юрий) Пэн**;‏ 5 ביוני 1854 – 1 במרץ 1937) היה צייר, מעצב ומורה לאמנות, מייסד בית הספר לאמנויות בוויטבסק, דמות בולטת של הרנסאנס היהודי באמנות הרוסית של ראשית המאה ה-20 ומורם של אמנים יהודים חשובים.

קורות חיים
----------

יהודה פן נולד בעיר נובו-אלכסנדרובסקי שבתחום קובנה, האימפריה הרוסית (ביידיש: אֶזֶ'רֶני; כיום: זרסאי בליטא). הוא נולד למשפחה מרובת ילדים וענייה ונשלח ללמוד בחדר בהיותו בן ארבע, עם מותו של אביו. כישרונו בציור התגלה כבר בילדותו. בשנת 1867, בגיל 13, עבר לעיר דוינסק ועבד כשוליית מעצב. במסגרת זו הוא עיצב בתי קהילה יהודית, בתי כנסת ורחובות בעיר.

בשנת 1880 עבר לבירה סנקט פטרבורג ובה למד באקדמיה הקיסרית לאמנות (אנ') עד שנת 1886. בשנת 1891, בתום לימודיו באקדמיה, עבר לעיר ויטבסק, שכמחצית מתושביה היו יהודים, ובה הקים בית ספר פרטי לציור. ייחודו של בית הספר היה שרב תלמידיו היו יהודים ולכן שפת הלימוד הייתה יידיש והלימודים בו לא התקיימו בשבתות ובחגים היהודיים.

ציוריו של פן עוסקים בעיקר בחיי היומיום של היהודים בעיירה ובישיבה. הוא צייר דמויות שונות מחיי הקהילה, ביניהם בעלי מלאכה. כמו כן, צייר את רחובות העיר ותמונות נוף.

עם תלמידיו נמנו האמנים מארק שאגאל, אל ליסיצקי, אבל פן, אוסיפ זאדקין, משה מימון וזאיר אזגור.

אחרי המהפיכה הקומוניסטית הפך בית הספר הפרטי של פן ל"מכללה עממית לאמנות". פן לימד בבית הספר עד שפרש לגמלאות בשנת 1923.

פן נרצח בביתו בליל ה-28 בפברואר 1937. נסיבות הירצחו טרם פוענחו.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * מכתב מאמריקה, 1903מכתב מאמריקה, 1903
* קורא עיתון, 1910קורא עיתון, 1910
* השען, 1914השען, 1914
* מארק שאגאל, 1915מארק שאגאל, 1915
* דיוקן של אלמוני, 1917דיוקן של אלמוני, 1917
* בית עם עז, 1920sבית עם עז, 1920s
* דיוקן עצמי עם מוזה והמוות, 1925דיוקן עצמי עם מוזה והמוות, 1925
* תלמודיסט, 1925תלמודיסט, 1925
* ארוחת בוקר, דיוקן עצמי, 1932ארוחת בוקר, דיוקן עצמי, 1932
* תובעת גטתובעת גט
 |

לקריאה נוספת
------------

**מארק שאגאל**, חיי, ספרית דורון, ספרית הפועלים 1951

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהודה פן** בוויקישיתוף
* הלל קזובסקי, יהודה פן, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* ש. אנ-סקי, יורי מוסייביץ' פן, יברייסקיה אנציקלופדיה, בוויקיטקסט (ברוסית)
* יצחק ליכטנשטיין, "אמני וויטבסק היהודים", בתוך: ברוך קרוא (עורך), **וויטבסק**, תל אביב: ארגון עולי וויטבסק והסביבה בישראל, תשי"ז, עמודות 105–107. (ספר יזכור לקהילת ויטבסק, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 65)
* מעם, יהודה פען: (50 יאָר קינסטלערישע טעטיקייט), ליטערארישע בלעטער, 30 במרץ 1934 (ביידיש)
* ישראל ראבינאוויטש, יהודה פען, ליטערארישע בלעטער, 25 ביוני 1937 (ביידיש)
* יורי יהודה פן (1854-1937), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266437305171
* BnF: cb131685171 (data)
* GND: 174370768
* ISNI: 0000 0000 8157 9288
* LCCN: n93030593
* NKC: js20191060706
* SUDOC: 158513835
* VIAF: 77119782
* WorldCat: lccn-n93030593

 |
**חתול כנעני** הוא זן של חתול שבוית בגרמניה, אך מקורו בירושלים, ישראל.

גזע החתולים נקרא על שם כנען, ארץ קדומה בלבנט שאבותיו של חתול זה שהו בה. במקור, אבותיו אכן הסתובבו באזור הלבנט, וייתכן כי מקורתיו של החתול בתת-המין חתול בר אפריקני.

לחתולים הכנענים עדיין יש אינסטינקטים המשותפים לחתולי בר, והם גזעי חתולים מבויתים חדשים באופן יחסי. זן חתולים זה נקרא גם "ניסיוני" (Experimental), כי הביות שלהם הוא מתמשך.

ביות
----

האמנית הגרמנייה-ישראלית דוריס פולצ'ק נחשבת למייסדת גזע החתולים הכנעניים. בשנות ה-70, פלוצ'ק שילבה בין חתולי בר ילידיים לאזור ירושלים, חתולי חבש וחתולי בנגל בשביל לקבל את החתול הכנעני.

כתוצאה מהביות שביצעה דוריס, ניתן היה לשמר את הגודל והאישיות של החתול הכנעני בכך שיהיה דומה לגודל של חתולי בר, אך תוך השרשרת תכונות חברתיות וחיוביות יותר כלפי בני אדם. מבייתים רבים התלהבו מהזן הכנעני והוא נשלח לגרמניה ולארצות הברית להמשך ביותו. לחתול הכנעני תוכניות רבייה במקומות אלו.

הזן נרשם על ידי איגוד החתולים העולמי רק בשנת 2000. דוריס פולצ'ק נפטרה בשנת 2002.

מראה
----

הגזע הכנעני הוא שרירי ואתלטי בגופו, וגם גדול באופן יחסי מחתולי בית אחרים. הוא בעל פרווה קצרה וגסה עם צבעים מנומרים, זנב שרירי וארוך וכפות רגליים קטנות. משתמשים רבים הנתקלים בחתול הכנעני, גם מדווחים כי האוזניים שלו גדולות ושרירות ביחס לזנים אחרים, ובנוסף מרוחקות אחת מן השנייה.

הגובה שלו לרוב לא קטן, והוא גדול בממוצע מחתולי בית אחרים.

צבע העיניים של החתול הכנעני הוא ירוק עד צהוב, אך כשנהיה מבוגר, כמעט תמיד צבע העיניים שלו יהפכו לירוקות (או צהוב-ירוק).

תכונות
------

### התנהגות

החתול הכנעני, בדומה לחתולי חבש ובנגל, ספורטיבי ופעיל מאוד. החתול הכנעני אוהב לקפץ בין מקומות וגופו שרירי ואתלטי, ולכן גידולו דורש שטח רב לעשיית פעילות ספורטיבית. מסיבה זאת, הזן הכנעני לא מומלץ לגידול אצל בעלי דירה או שטח קטן.

מומלץ לגדל את החתול הכנעני בסביבה בו יש לו עצים לטפס עליהם, או בסביבה עם חיות טרף, כמו חצר.

החתול הכנעני לא מיילל הרבה, אך רק במידת הצורך. לחתול הכנעני אינטיליגנציה גבוהה לעומת זנים אחרים, הם לומדים מהר ולרוב מזהים כשמדברים איתם.

### בריאות

החתול הכנעני הוא עצמאי כמעט לחלוטין, הוא לא דורש הרבה תשומת לב למעט טיפוח פרווה ואוכל מזין. אין הנחיות מיוחדות לטיפול בו. החתול הכנעני בעל תוחלת חיים ממוצעת של 12 עד 15 שנים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Kanaani, zoobonus.ua (באנגלית)
2. 1 2  חתול כנעני - גזעי חתולים, באתר Petnet
3. ↑  Michael Broad LLB, ARPS, Kanaani cat (באנגלית בריטית)
4. ↑  WCF - World Cat Federation, wcf.info
5. ↑  Lisa Selvaggio, Kanaani Cat Breed Information and Pictures - PetGuide, Petguide.com, ‏2016-12-07 (באנגלית)
הים האדריאטי הוא ים שולי של הים היוני שהוא עצמו ים שולי של הים התיכון
הים הנורווגי – ים שולי של שני אוקיינוסים
ים יפן הוא ים שולי המוקף ביבשה כמעט לחלוטין
ים לאפטב הוא ים שולי באוקיינוס הקרח הצפוני
**ים שולי** הוא גוף מים סגור באופן חלקי המהווה חלק מגוף מים גדול יותר המופרד ממנו על ידי גוף יבשתי כמו אי, קשת איים, ארכיפלג או חצי אי. שלא כמו ים בין-יבשתי, בים שולי זורמים זרמי גוף המים הגדול יותר הנגרמים על ידי הרוחות הנושבות בו. לכן הים התיכון, שלו מערכת זרמים עצמאית, אינו ים שולי של האוקיינוס האטלנטי, ומאותה סיבה אין הים השחור ים שולי של הים התיכון. ים עשוי להיחשב ים שולי של יותר מאוקיינוס אחד, ועשויים להיות לו ימים שוליים משל עצמו.

ימים שוליים
-----------

### האוקיינוס האטלנטי

* הים האירי
* הים הצפוני
* הים הנורווגי
* ים לברדור

### אוקיינוס הקרח הצפוני

* ים צ'וקצ'י
* ים קארה
* הים הנורווגי
* ים לאפטב

### האוקיינוס הדרומי

* ים סקוטיה
* ים רוס
* ים ודל

### האוקיינוס ההודי

* הים הערבי
* ים אנדמן

### האוקיינוס השקט

* ים סין המזרחי
* ים סין הדרומי
* ים ברינג
* ים ביסמרק
* ים יפן
* ים האלמוגים
* ים אוחוצק
* ים הפיליפינים
* ים סולו
* ים סלבס
* ים סאוו
* ים טסמן
* הים הצהוב

### הים התיכון

* הים האדריאטי
* הים האגאי
* הים היוני
* הים הליגורי
* ים אלבוראן
* הים הטירני

ראו גם
------

* ים בין-יבשתי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4294985-3

 |
שמלה בעיצוב גוי פאי מהתערוכה ב-2015 "סין: מבעד למראה"
**נשף המט גאלה** הוא אירוע אופנתי שנתי המתרחש במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו-יורק. הנשף מיועד לאיסוף כספים למכון אמנות לתלבושות של המוזיאון.

היסטוריה
--------

הנשף מתרחש כל שנה החל משנת 1948 ונחשב כאירוע של הפגנת תלבושות של שחקנים, זמרים ומובילי דעת קהל. בכל שנה, נבחר נושא לתערוכת המכון לתלבושות וכך גם לנשף, והאורחים מצופים להתלבש בהתאם לנושא הנשף. הנשף מוערך כאחד הנשפים החשובים ביותר בניו-יורק.

נכון ל-2014, אספו בו 12 מיליון דולרים לטובת המכון לתלבושות של המטרופולין. מאז 1995, מאשרת אנה וינטור, עורכת עיתון האופנה הנחשב "ווג", כל מוזמן לאירוע. רשימת המוזמנים כוללת כ-700 אנשים ביניהם אומנים מוזיקליים, שחקנים, דוגמנים, משפיעי דעת קהל ואנשי המעמד הגבוה.

לעיתים נושא התערוכות מעורר ביקורת. בשנת 2015, הנושא הנבחר, **"סין: מבעד למראה"**, נקרא במקור "לחישות מסין: סיפורים מהמזרח באומנות, אופנה ותרבות". הנושא המקורי והתערוכה עוררה ביקורת לגבי הגזענות הסמויה והאופי שבה התרבות המזרחית התקבלה במערב במהלך ההיסטוריה.

בשנת 2016, הנושא היה: **"אדם מול המכונה: אופנה בעת הטכנולוגיה" (Manus x Machina: Fashion in an Age of Technology).** הזמרת מדונה עוררה ביקורת עם לבוש של ז'יבנשי שחשף חלקים ניכרים מחזה ומאחוריה.

הנושא בשנת 2018 היה הנצרות הקתולית, תחת הכותרת: **"גופים שמימיים: אופנה ודמיון קתולי"**. הנושא עורר ביקורת לאור הפרשנות בתלבושות של חלק מהמוזמנים. הזמרת ריהאנה הגיעה כשהיא חובשת כתר אפיפיורי. השחקנית שרה ג'סיקה פרקר חבשה כובע המכיל את סצנת לידת ישו. השחקנית לנה וייט הופיעה עם גלימה גדולה המכילה את דגל הגאווה, כדי למחות על התייחסות הכנסייה לנושאי להט"ב במהלך ההיסטוריה.

בשנת 1996, הוזמנה הנסיכה דיאנה לאירוע האופנתי שלבשה שמלה כחולה כהה וזו הייתה הפעם הראשונה אי פעם שמוזמן בן מלוכה או בת מלוכה לערב המט גאלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשף המט גאלה** בוויקישיתוף
* 
* מבט על ההיסטוריה של נשף המטרופוליטן, בלוג מוזיאון המטרופוליטן, ננסי צ'ילטון, 30 באפריל 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  קייל סמית', Red-Carpet Catholicism Is a Loss for the Church, מוזיאון המטרופוליטן, ‏9 במאי 2018
2. ↑  , נשף מט גאלה היסטוריה
3. ↑  The China-Themed Met Gala Wasn't Totally Offensive, But Still Problematic ג'יאן דלאון, קומפלקס, 5 במאי 2015
4. ↑  Madonna’s peek-a-boob Met Gala moment ניק בונד, 3 במאי 2016
5. ↑  ליארד בונרלי פרסון, Met Gala 2018 Theme: "Heavenly Bodies: Fashion and the Catholic Imagination", ווג, ‏4 במאי 2018
6. ↑  קייל סמית', Red-Carpet Catholicism Is a Loss for the Church, ‏9 במאי 2018
7. ↑  למה לנה וייט לבשה את דגל הגאווה לנשף המט גאלה, ווג, 8 במאי 2018
סנדלים תנ"כיים
דגם של **סנדלים תנ"כיים** שהוצג במהלך שנת 2011 בתערוכה בנושא סיפורי התנ"ך בשדרות אלרוב בממילא, ירושלים. כתוצאה מטעות שכיחה בצירוף המילים, המיצג הופיע בשם "סנדלים תנ"כיות".
**סנדלים תנ"כיים** הם סנדלים בעלי מבנה פשוט: סוליה אליה מחוברות שתי רצועות עור המהודקות לרוחב כף הרגל ומסביב לקרסול. העור ממנו מיוצרים הסנדלים צבוע לרוב בצבע חום או שחור. 
שמם ניתן להם בשל כך שהם מעניקים לנועל מראה של דמות מקראית. ככל הנראה, המקור הוא הופעתם בציורי קיר עתיקים ובממצאים ארכאולוגיים מימי קדם.
בין חברי המחנות העולים הם כונו "סנדלים חוגיסטיים". 
הסנדלים התנ"כיים הם מודל קלאסי של יצרני סנדלים מובילים בישראל.

בימי קדם היו הסנדלים עשויים עור שאינו מעובד ונקשרו אל הרגל בעשב יבש, בחוטים או בחבלים. לעיתים אף שובצו מתכות ואבנים.
בשונה מעט מן הדגם המוכר נעשה שימוש בתרבויות קדומות כמו רומי ומצרים העתיקה. 
שרידים בני למעלה מ-2000 שנה התגלו בחפירות ארכאולוגיות במצדה. גילויים הוא רמז נוסף היכול להצביע על שימוש קדום בהם לרבות בתחומי ארץ ישראל והמזרח התיכון. 

בימי העלייה השנייה הושם דגש על נושא הלבוש החלוצי. עבודת הכפיים הייתה מהאידיאלים העיקריים והבולטים בחייהם של החלוצים והופעתם החיצונית נועדה בין היתר לבטא אידיאל זה גם בתחום ההלבשה וההנעלה. כמו כן הסנדלים הותאמו לתנאי הטבע ולמזג האוויר הארץ ישראלי החם. 
בין היתר, הדלות בקיבוצים הובילה ליצירת אופנה מוזנחת שזכתה בשלב מאוחר יותר לחיקוי בקרב תושבי הערים. הסנדלים התנ"כיים היוו מעין הטלת וטו על מוסכמות הלבוש המבוסס על הקפיטליזם ועל תרבות ההלבשה האירופית המקובלת, מה גם שבאירופה הקרה יחסית, סנדלים ככלל לא היו נפוצים. 
בעת המודרנית הסנדלים התנ"כיים רבות נתפסים כסמל לחלוציות או מאידך, סממן צברי מובהק. 

הדמות "שרוליק" שצייר הקריקטורות "דוש" הולבשה בביגוד אופייני לחלוצים הכולל את הסנדלים התנ"כיים, ולימים התפרסמה כמודל של ישראלי שורשי. מאותה סיבה נעשה במוטיב זה שימוש בסרטים ישראליים לרבות אלו הבאים להציג בעלילתם את תקופת הצנע ואת סיפורי הקמת המדינה באופן מובהק. בסרט אלכס חולה אהבה למשל, נעולות הדמויות המרכזיות בסנדלים תנ"כיים.

הנזירים הפרנציסקנים נועלים אותם בכל ימות השנה כחלק מתלבושתם וכסמל לאורח חיים פשוט וצנוע.

בעבר הורשו חיילים וחיילות בצה"ל לנעול סנדלים תנ"כיים בימי הקיץ, וגם כיום ניתן לראות אותם על רגלי החיילות. עד היום מזוהים סנדלים אלו עם ארץ ישראל הישנה והקיבוץ ולעיתים נכללים בצורה זו או אחרת בקטגוריית אופנת הוינטג' והרטרו.

ראו גם
------

* כובע טמבל

לקריאה נוספת
------------

Orna Ben-Meir, **Biblical Sandals and Native Israeli Identity**, Jews and Shoes, edited by Edna Nahshon, Berg, Oxford, New York, 2008, pp: 77-90

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנדלים תנ"כיים** בוויקישיתוף
* סנדלים תנ"כיים, באתר הארץ, 26 באפריל 2006
* אתר למנויים בלבד סהר שלו, איך נהפכו הסנדלים התנ"כיים לאייקון ישראלי, באתר הארץ, 22 באפריל 2015
הסווינגמנים טרייסי מקגריידי (מימין) וקארון באטלר
**סווינגמן** (אנגלית: **Swingman**) הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן בעמדת הקלע (2) והן בעמדת הסמול פורוורד (3). אלו הם שחקנים רב-גוניים, היכולים "להתנדנד" (to swing) בין שתי העמדות, וזהו מקור שם המונח. מושג ה"סווינגמן" הופיע לראשונה בין סוף שנות ה-70 לתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים, כאשר קלעים כדוגמת ג'ורג' גרווין חומקים מחלוקת העמדות המסורתית. הסווינגמנים מנצלים את יתרונותיהם – גובהם הבינוני והאתלטיות שלהם, ובייחוד נגד שומרים לא מתאימים: הם יחלפו בזריזות למול השומרים הגבוהים והחזקים, ומול השומרים הקטנים יותר הם יבצעו פוסט אפ (Post up) או יזרקו לסל מעליהם.

הסווינגמנים המגוונים ביותר יכולים לשחק אף ביותר עמדות: לדוגמה, מג'יק ג'ונסון, לארי בירד ולברון ג'יימס יכלו לשחק בכל חמש העמדות בכדורסל, וג'ורדן יכול היה לשחק לפחות בשלוש העמדות של שני הגארדים ושל הסמול-פורוורד (כסנטר ופאוואר פורוורד לא שיחק מפאת קומתו הנמוכה יחסית לעמדה זו (1.98 מטרים)).

סווינגמנים ידועים
-----------------

מייקל ג'ורדן, לארי בירד, ג'וליוס ארווינג, קלייד דרקסלר, ג'ון האבליצ'ק, סקוטי פיפן, אלווין רוברטסון, קובי בראיינט, טרייסי מקגריידי, וינס קרטר, מייקל רד, פול פירס, גרנט היל, ג'ו ג'ונסון, ג'ייסון ריצ'רדסון, לברון ג'יימס, פול ג'ורג' וקורי מגטי.
מהכדורסל האירופי: אנתוני פארקר, סוני וימס ורודי פרננדס.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסווינגמן באתר ה-NBA

| עמדות בכדורסל |
| --- |
| גארדים | **1.** רכז • **1 / 2.** קומבו גארד • **2.** קלע |
| פורוורדים | **2 / 3.** סווינגמן • **3.** סמול פורוורד • **4.** פאוור פורוורד • סטרץ' פור • פוינט פורוורד |
| סנטרים | **4 / 5.** פורוורד-סנטר • **5.** סנטר |

‏
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ואנג. 

**ואנג האויו** (בסינית : **王浩宇**; נולד ב-27 ביולי 2005) הוא שחיין סיני, אלוף עולם (דוחה 2024) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב.

ביוגרפיה
--------

### 2022

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בדצמבר במלבורן שבאוסטרליה סיים במקום 24 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.17 שניות, ובמקום 37 במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.60 שניות. בנוסף, סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב בשיא סין חדש של 1:30.18 דקות, ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה.

### 2023

#### סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביולי בפוקואוקה שביפן זכה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה. בנוסף, סיים במקום 22 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.64 שניות. בנוסף, סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי יחד עם פאן ג'אנלה, צ'ן ג'ונר וואנג צ'אנגהאו בשיא אסיה חדש של 3:11.38 דקות, ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.99 דקות.

#### אלוף משחקי אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בספטמבר בהאנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין זכה בשתי מדליות זהב ושתי מדליות כסף: מדליות זהב במשחה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי יחד עם פאן ג'אנלה, צ'ן ג'ונר והונג ג'ינקואן בשיא אסיה חדש של 3:10.88 דקות, לפני קוריאה הדרומית (3:12.96 דקות) ויפן (3:14.26 דקות), ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה, ומדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.02 שניות, אחרי פאן ג'אנלה (46.97 שניות) ולפני הוואנג סון וו מקוריאה הדרומית (48.04 שניות), ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי יחד עם ואנג שון, ניו גואנגשנג ופאן ג'אנלה בשיא סין חדש של 7:03.40 דקות, אחרי קוריאה הדרומית (7:01.73 דקות) ולפני יפן (7:06.29 דקות).

### 2024

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפברואר בדוחה שבקטר זכה בשלוש מדליות זהב: במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי יחד עם פאן ג'אנלה, ג'י שינג'יה וג'אנג ג'אנשואו בתוצאה של 3:11.08 דקות, לפני איטליה (3:12.08 דקות) וארצות הברית (3:12.29 דקות), במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ילד עם פאן ג'אנלה, ג'י שינג'יה וג'אנג ג'אנשואו בשיא סין חדש של 7:01.84 דקות, לפני קוריאה הדרומית (7:01.94 דקות) וארצות הברית (7:02.08 דקות), ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב יחד עם פאן ג'אנלה, לי בינגג'יה ויו ייטינג בשיא אסיה חדש של 3:21.18 דקות, לפני אוסטרליה (3:21.78 דקות) וארצות הברית (3:22.28 דקות), אחרי ששברו את שיא אסיה כבר בשלב המוקדמות של המשחה בתוצאה של 3:24.47 דקות. במשחה ל-100 מטר חופשי סיים במקום שביעי בתוצאה של 48.06 שניות.

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 50 מטר חופשי: 22.42 שניות (2023)
* 100 מטר חופשי: 47.89 שניות (2023)
* 200 מטר חופשי: 1:47.45 דקות (2023)

### בריכת 25 מטר

* 50 מטר חופשי: 21.60 שניות (2022)
* 100 מטר חופשי: 46.78 שניות (2022)
* 200 מטר חופשי: 1:51.46 דקות (2022)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* ואנג האויו, באתר Swimrankings
**מרצ חולון** הייתה הרשימה העירונית של מפלגת מרצ בעיר חולון.
המפלגה התמודדה בבחירות המוניציפליות למועצת העיר בין השנים 1993-2003 כאשר הישג השיא שלה היה בשנת 1998, 3 מנדטים מתוך 28 חברי מועצה (10.71%).
לאורך השנים הנהיגו אותה 2 ראשי סיעה, וסגן ראש עיר מטעמה.

בפברואר 2024 הרשימה רצה בבחירות למועצת העיר ולא הצליחה להיכנס למועצת העיר.

היסטוריה
--------

### בחירות 1993

בבחירות 1993 התמודדה לראשונה מרצ חולון כמפלגה מאוחדת למועצת העיר תחת 5 רשימות מאוחדת שנקראה "מרצ - ישראל הדמוקרטית - רצ - מפ"ם - שינוי" בראשותו של מרדכי נתנזון וקיבלה מנדט אחד ונכנסה למועצת העיר.

### בחירות 1998

בבחירות 1998 התמודדה לראשונה מרצ חולון כמפלגה עצמאית תחת השם "מרצ חולון חופשית", בהנהגת מרדכי נתנזון. מרצ זכתה ב-3 מנדטים. נבחרי הציבור מטעם מרצ היו יו"ר הרשימה מרדכי נתנזון, סופיה נימלשטיין ושמואל ברטנשטיין.

מרדכי נתנזון כיהן בקדנציה זו כחבר מועצה, יו"ר ועדת הנחות, יו"ר חברת מוסדות חינוך לילדים לצרכים מיוחדים ורשת קהילה ובפנאי, חבר ועדת שימור אתרים וסגן ראש עיריית חולון. כיו"ר ועדת הנחות שם למטרתו לשנות את התקציב למען ילדים לצרכים מיוחדים, משפחות חד הוריות, עולים חדשים ולנזקקים והביא לכך שהתקציב גדל במאות אלפי שקלים.

שמואל ברטנשטיין כיהן בקדנציה זו כחבר מועצה, חבר ועדת ביקורת, חבר ועדת התמיכות, חבר ועדת מכרזים וחבר ועדת שימור אתרים.

סופיה נימלשטיין כיהנה בתור חברת מועצה, יו"ר ועדת הקליטה, חברה בוועדת ביקורת, חברת וועדת תמיכות ודירקטורית בחברה לפיתוח תיאטרון, אמנות, מוזיקה ומחול חולון בע"מ. בזמן כהונתה של נימלשטיין פעלה רבות נגד הכפייה הדתית בעיר ופעלה לשינוי התקציב כך שיהיה שוויון תקציבי לכלל אוכלוסיות העיר וכדירקטורית בחברה לפיתוח תיאטרון, אמנות, מוזיקה ומחול חולון בע"מ פעלה לבניית מרכזי מבקרים ובתקופתה נבנו כמה מסמלי העיר המפורסמים והמשמעותיים ביותר של העיר חולון ובהם המדיטק, מוזיאון הילדים והמרכז לאמנות דיגיטלית.

### בחירות 2003

בבחירות 2003 מרצ רצה בתור "מרצ רצים בשבילך" בהנהגת שמואל ברטנשטין וקיבלה מנדט אחד ונכנסה למועצה.

ברטנשטיין בקדנציה זו כיהן כחבר מועצה, חבר ועדת מכרזים ונציג עיריית חולון למועצת איגוד ערים דן לביוב ואיכות הסביבה.

נבחרי ציבור מטעם הרשימה
-----------------------

### חברי מועצה

במועצת העירייה של חולון יש 28 מושבים. להלן. מפורטים מספר המנדטים שהכניסה סיעת מרצ לכל אחת מהמועצות ושמות חברי המועצה מטעמה:

המועצה ה-13 (1993-1998)
* מנדט אחד: מרדכי נתנזון

המועצה ה-14 (1998-2003)
* 3 מנדטים: מרדכי נתנזון, סופיה נימלשטיין, שמואל ברטנשטיין

המועצה ה-15 (2003-2008)
* מנדט אחד: שמואל ברטנשטין

### סגני ראש העיר מטעם הסיעה

| שם | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| מרדכי נתנזון | 1998 | 2003 |

### ראשי הסיעה

| שם | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| מרדכי נתנזון | 1993 | 2003 |
| שמואל ברטנשטין | 2003 | 2008 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מרצ חולון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Facebook, הכרזה לרוץ לבחירות למועצת העיר
2. ↑  Nevo Captcha Check, www.nevo.co.il
3. ↑  Nevo Captcha Check, www.nevo.co.il
4. ↑  נתנזון מרדכי
5. 1 2 3  מועצת עיר החמש עשרה - ישיבה מן המניין מס' 1
6. ↑  Nevo Captcha Check, www.nevo.co.il
7. ↑  מועצת עיר החמש-עשרה - ישיבה שלא מן המניין מס' 25
8. ↑  מועצת עיר החמש-עשרה - ישיבה שלא מן המניין מס' 13