recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רומיין גואסאגבה-סאטו-לבל** (צרפתית: **Romain Guessagba-Sato-Lebel**; נולד ב-2 במרץ 1981 בבימבו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית) הוא כדורסלן GCRמרכז-אפריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. גובהו 1.95 מטר.

קריירה
------

סאטו נולד בבימבו, הרפובליקה המרכז האפריקאית וגדל בדייטון, אוהיו. עקב הגירת משפחתו לארצות הברית. סאטו למד בתיכון האזורי "דייטון כריסטיאן" ואף שיחק בקבוצת הכדורסל הבית ספרית. עם סיום לימודיו, סאטו התקבל לאוניברסיטת זייבייר. קיבל תואר ראשון בצרפתית ושיחק בליגת הכדורסל של ה-NCAA.

סאטו נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 2004 ונבחר על ידי הסן אנטוניו ספרס במקום ה-52. אבל, לא שיחק במדיה כלל ונופה מסגלה ב-24 בפברואר 2005. בעונה שלאחר הספרס, סאטו סיכם אצל אורורה ג'סי, מהליגה האיטלקית השנייה. בעונת 2005/06, סאטו היה שני ללואיס דלגארדו הספרדי בטבלת מדד היעילות של הליגה השנייה, עם 25.5 נקודות, 7.5 כדורים חוזרים וכ-3 אסיסטים למשחק שהובילו את קבוצתו להעפלה למשחקי הפלייאוף. 

בסיום העונה, מספר קבוצות יורוליג בכירות התעניינו בסאטו. וב-20 בפברואר 2006 מועדון הכדורסל ברצלונה סיכמה עם סאטו להמשך שנת 2006, והקדימה את פנאתינייקוס, וירטוס רומא וטאו ויטוריה. סאטו עזר לברצלונה להעפיל עד לחצי גמר משחקי הפלייאוף בנוסף להעפלה לשלבים המתקדמים ביורוליג.

סאטו חזר לאיטליה בסיומה של העונה, הפעם לשורותיה של מונטפסקי סיינה. במדי הקבוצה, זכה בשלוש אליפויות רצופות (2006/07, 2007/08, 2008/09). כשבאליפות האחרונה, הוא וקבוצתו מביסים בגמר את ארמאני מילאנו, 4-0 בסדרת הטוב משבעה משחקים. בנוסף לכל, השתתף עימה בפיינל פור היורוליג של עונת 2006/07, והשיג עימה את המקום השלישי המכובד. בסיום העונה, סיכם סאטו לעוד שנתיים במדי סיינה. סאטו עבר לאחר 4 שנים לקבוצת הכדורסל היונית פנאתינייקוס.

סאטו היה חבר בסגל הנבחרות הצעירות של הרפובליקה המרכז אפריקאית (עד 19 ועד 21) וכיום חבר בסגל הנבחרת הבוגרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומיין סאטו** בוויקישיתוף
* רומיין סאטו, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* דף השחקן באתר מונטפסקי סיינה
דמות "התינוק הזוהר"
**קית' הרינג** (באנגלית: **Keith Haring**;‏ 4 במאי 1958 – 16 בפברואר 1990) היה אמן פופ ארט אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

הרינג נולד ב-4 במאי 1958 בפנסילבניה והתעניין באמנות כבר מגיל צעיר. בגיל 17 למד עיצוב גרפי למשך שנתיים בבית ספר לאמנות מקצועית, פרסומות ואמנויות יפות. בגיל 19 הרינג יצא מהארון ועבר לניו יורק שם הושפע מאמנות הגראפיטי ולמד בבית ספר לאמנות חזותית.

הרינג השיג לראשונה תשומת לב מהציבור בעזרת ציורי הגיר שלו במעברים התת-קרקעיים בניו יורק, ותערוכתו צולמה על ידי הצלם צ'נג וונג צ'י. באותה תקופה, ציורו "התינוק הזוהר" נהפך לסמלו. בשנת 1980 ארגן תערוכות במקום הנקרא "מועדון 57". הוא השתתף בתערוכה בכיכר טיימס, שם צייר בפעם הראשונה בעלי חיים ופנים אנושיות. ב-1981 שרטט את ציור הגיר הראשון שלו על נייר שחור וצבע פלסטיק, מתכת וחומרים אחרים.

תערוכת יחיד שלו נערכה בשנת 1987 בהלסינקי ובאנטוורפן.

ביוני 1989 צייר על הקיר האחורי של המנזר של הכנסייה של סן אנטוניו בפיזה את ציורו האחרון שפרסם, ציור קיר בשם "טוטומונדו".

קרן קית' הרינג הוקמה בשנת 1989 והמשיכה את מורשתו של הרינג של נתינה לארגוני ילדים.

הרינג נפטר ב-16 בפברואר 1990 כתוצאה מסיבוכים רפואיים שנגרמו ממחלת האיידס, כשנתיים לאחר אבחון המחלה.

במרץ 2023 נפתחה בקניון ארנה הרצליה תערוכה בה הוצגו 200 מיצירותיו.

### סגנון יצירותיו

סגנונו של הרינג משויך לזרם באומנות העכשווית שתפס תאוצה והגיע לשיאו בשנות השמונים ונקרא "פופ ארט", ובין נציגיו הבולטים ניתן למנות את רוי ליכטנשטיין ואת אנדי וורהול. יצירותיהם של האמנים בזרם זה מקיפות מגוון שלם של עצמים, אינה מתייחדת רק בתחומים "הקלאסיים" של האומנות כגון ציור ופיסול, ומקיימת דיאלוג ושואבת את השפעתה גם מהתרבות הפופולרית והצרכנית.

הרינג צייר בקווים עבים הומוריסטיים ובצבעים בולטים, תוך שימוש בקריקטורה ואמנות רחוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קית' הרינג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קית' הרינג (באנגלית)
* קית' הרינג לילדים
* אורן קנר, ספר הדברים הקטנים של נינה, קית הרינג, דברים (קטנים) שעשינו, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008
* הסבר על ה"דודל" (גוגל דודל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתו ה-54 של הרינג, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית), 4 במאי 2012
* קית' הרינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קית' הרינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראיון של הרינג במגזין רולינג סטון, אוגוסט 1989.
2. ↑  הביוגרפיה של קית' הרינג באתר www.haring.com
3. 1 2  רעות ברנע, ‏זאת לא התערוכה הכי טובה של השנה, אבל היא כן הכי כיפית, באתר "Time Out ישראל", 19 במרץ 2023  
דר מוספיר, תערוכת קית' הרינג בהרצליה: אירוע אמנותי חשוב, מעניין ונוגע ללב, באתר ynet, 8 במרץ 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302699905171
* BIBSYS: 90792966
* BNE: XX1384229
* BnF: cb123416805 (data)
* CiNii: DA02820173
* GND: 118913786
* ICCU: NAPV041328
* ISNI: 0000 0001 1023 1177
* KulturNav: c07df8f5-d4bc-4a65-b8fa-d50c17e68079
* LCCN: n82252982
* LNB: 000290369
* MusicBrainz: e865b9fb-1cf3-480c-afbf-4767e556f7f4
* NDL: 00442473
* NGV: 7266
* NKC: xx0051937
* NLA: 35170570
* NLK: KAC200305636
* NSK: 000041256
* NTA: 071914641
* RERO: 02-A003348197
* RKD: 36033
* SELIBR: 375587
* SNAC: w6pc3hf0
* SUDOC: 032374925
* TePapa: 27237
* ULAN: 500024253
* VIAF: 27139591
* WorldCat: lccn-n82252982

 |
שרביט טקסית של הרייכסמרשלשרביט טקסית של הרייכסמרשלמדי הרייכסמרשלמדי הרייכסמרשל
**רַיְיכְסְמַרְשָׁל** (בגרמנית: **Reichsmarschall**, מילולית: המרשל של הרייך) הייתה הדרגה הגבוהה ביותר בוורמאכט, צבאה של גרמניה הנאצית. היא נוצרה במיוחד והוענקה באופן בלעדי להרמן גרינג.

היסטוריה
--------

דרגת "רייכסאֶרצמרשל" (Reichserzmarschall) נוצרה במקור לפני המאה ה-12, בתקופת האימפריה הרומית הקדושה. בתקופת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, אף אחד בצבא הגרמני לא החזיק בדרגה זו.

במהלך מלחמת העולם השנייה המפקד הראשי של הלופטוואפה, הרמן גרינג, היה האדם היחיד שהגיע לדרגת רייכסמרשל. הוא קודם בשנת 1940 על ידי אדולף היטלר במהלך טקס הענקת דרגות פילדמרשל שהתקיים ב-19 ביולי, בעיקר כדי להדגיש כי הוא הבכיר בין המפקדים האחרים של המטה הכללי של הוורמאכט אשר היו בדרגת גנרל-פלדמרשל, ובכך, העניק לו כיבוד נוסף כיורש ההנהגה של הרייך.

אף על פי כן, במברק מסוף אפריל 1945, גרינג ביקש רשות מהיטלר ליטול על עצמו את ההנהגה, והיטלר בצוואתו הדיח אותו מתפקידיו ומינה יורש חדש, גרוס-אדמירל קרל דניץ. הפגישה נקבעה לפני או ביום התאבדותו של היטלר (30 באפריל 1945), אך ההודעה על ידי מרטין בורמן ויוזף גבלס התעכבה עד ה-1 במאי 1945.

דגלים רשמיים
------------

* דגל רייכסמרשל בין השנים 1940-1941 (מצד שמאל)דגל רייכסמרשל בין השנים 1940-1941 (מצד שמאל)
* דגל רייכסמרשל בין השנים 1940-1941 (מצד ימין)דגל רייכסמרשל בין השנים 1940-1941 (מצד ימין)
* דגל רייכסמרשל בין השנים 1941-1945 (מצד שמאל)דגל רייכסמרשל בין השנים 1941-1945 (מצד שמאל)
* דגל רייכסמרשל בין השנים 1941-1945 (מצד ימין)דגל רייכסמרשל בין השנים 1941-1945 (מצד ימין)

הדרגות
------

* דרגות כתףדרגות כתף
* דרגות טלאי צווארוןדרגות טלאי צווארון

דרגות מקבילות
-------------

* גנרליסימו
* גנרל הצבאות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייכסמרשל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרינג, הרמן (1893-1946), מרכז המידע אודות השואה, יד ושם ביה"ס המרכזי להוראת השואה
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בהרי האבר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר ניומן.

**הר ניומן** (באנגלית: **Mount Newman**) הוא הר בצפון - מזרח הרי האבר, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. 

גובהו של ההר 1,150 מטרים מעל פני הים.

ההר ממוקם 13.23 קילומטרים דרומית לפסגת סטובצ'ה, 13.15 קילומטרים צפונים - צפון-מזרחית מפסגת בריז, 8.26 קילומטרים צפונית - מזרחית מהר פונטידה ו-7.34 קילומטרים מזרחית - צפון-מזרחית לפסגת איגראלישטה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר נסקר לראשונה על משלחת החקר האנטארקטית הבריטית (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1975–1976).

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1980 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

ההר נקרא על שמו של ג'ון ניומן, מכונאי דיזל של משלחת החקר האנטארקטי הבריטית באי אדלייד (בין השנים 1968–1969), באי סטונינגטון (בין השנים 1969–1970 ו- 1972–1974). 

ניומן הוביל את המעבר ממזחלות כלבים למזחלות ממונעות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר ניומן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר ניומן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור ההר, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
מיקלוש אישו, אדולף הוסאר: פסל אנדראש דוגוניץ' על גלויה ישנה
**אגודת דוגוניץ'** (בהונגרית: **Dugonics Társaság)** הייתה הארגון האזרחי והארגון הלא ממשלתי הוותיק ביותר בעיר סגד, האגודה הספרותית מדעית נקראה על שם הנזיר הפיאריסטי, סופר ופרופסור באוניברסיטה אנדראש דוגוניץ' ונוסדה בשנת 1892 על ידי הבולטים בחיים האינטלקטואלים של העיר. האגודה בוטלה על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1952 ולאחר מכן אורגנה מחדש ב-1991 (לאחר חילופי המשטר), על ידי פטריוטים מקומיים נלהבים.

היסטוריה
--------

מאפייני האגודה היו: היא קיימה מפגשי קריאה ספרותיים, עסקה בהכנת מכרזים והוציאה פרסומים ספרותיים ואלה היו משמעותיים בחיי הספרות של העיר סגד. לסגד היו סופרים מקומיים מצוינים, שההקראות שלהם במפגשי האגודה הצליחו מאוד, למשל ( אישטוואן טמרקן, פרנץ מורָה, דיולה יוהאס, מיהאי צ'רזי), אוניברסיטת פרנץ יוזף (היום אוניברסיטת סגד) וגם שנדור שיק, ראש המחלקה לספרות באוניברסיטה, העביר שם ערבי הרצאות. גם מדענים כמו חתן פרס נובל (בשל בידוד והפקה של הוויטמין C) אלברט סנט-גיירגי, משוררים וסופרים מפורסמים מאזורים אחרים בהונגריה הוזמנו לערבי קריאה, לדוגמה גזה גארדוני ב-1895, בלה ויקאר (Béla Vikár) ב-1896, אוטו הרמן ב-1903, אנדרה אדי ב־1905, ארון טמאשי ב-1933, מיקלוש רדנוטי, מ-1933 עד 1939. בישיבות החברה התקיימו הרצאות גם בנושאי מדעי הטבע, רפואה ואתנוגרפיה, אך קריאת יצירות של אותה העת בסיפורת שררה ברובן המכריע. האספה האחרונה של אגודת דוגוניץ' התקיימה ב-6 ביוני 1948. בפגישה זו, הונצח יום השנה המאה למהפכת 1848 בהונגריה על ידי דיולה אורטוטאי. אגודת דוגוניץ', שהוקמה מחדש בשנת 1991, ציינה בשנת 1992 את הקמת האגודה מאה שנים לפני כן בשנת 1892.

חברים מייסדים ונשיאים
---------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | חברים מייסדים
* אנטל בקפי
* לאיוש קאלמאן
* הרב עמנואל לעף
* איזידור מילקו
* פאוסטין פלוטאש
* לאיוש פושה
* יאנוש רייזנר
* ז'יגמונד שבק (מודם שטרנפלד)
* שאמואך סרמלאי
 | נשיאי האגודה
* ג'רג' לאזאר, ראש העיר של סגד (1892-1915)
* הפסקה בנשיאות (1915–1917)
* יוז'ף סלאי (1917–1937)
* אימרה ואראדי (1938–1940)
* יאנוש באנר (1940–1944)
* שאנדור שיק (1945–1948)
 |

חברים בולטים באגודה
-------------------

* ארמין בלשה (מקודם וייס)
* קארוי מארוט (מקודם קרונשטיין)
* אדה קישטלקי (מקודם רייכלינגר)
* אנטל בקפי (מקודם נתן קאן)
* עמנואל לעף
* איזידור מילקו
* מור יוקאי
* פרנץ מורה
* גאבור טולנאי
* שאנדור שיק
* אלברט סנט-גיירגי
* ועוד

לקריאה נוספת
------------

* Péter László: Öt portré. A Dugonics Társaság elnökei. Szeged, 14. évf. 11. sz. 2002 november. 10-13.
* A Dugonics Társaság centenáriumi évkönyve. 1992. ISBN 9630426072
* *Új magyar irodalmi lexikon I. (A–Gy).* Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. 472. o. ISBN 963-05-6805-5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 122949080
* WorldCat: viaf-122949080

 |
בשיווי משקל - סך הכוחות והמומנטים הוא אפס
**סטטיקה** (**Statics**) הוא ענף בפיזיקה העוסק בחקר הכוחות והמומנטים הפועלים על גופים ומערכות פיזיקליות הנמצאים במנוחה או בשיווי משקל מכני יחסית לסביבתם המיידית (למשל, רוב הבניינים נמצאים במנוחה ביחס לכדור הארץ, על אף שכדור הארץ עצמו נע בחלל במהירות גדולה מאוד יחסית לשמש ולכוכבים אחרים). בבסיס הענף עומדים חוקי התנועה של ניוטון.

הסטטיקה היא אחד משני הענפים העיקריים של המכניקה, יחד עם הדינמיקה. יישומי הסטטיקה כוללים תחומים רבים כגון הנדסת מכונות, הנדסת בניין, הנדסה אווירונאוטית, הנדסת חלל, הידרוסטטיקה ועוד. למשל, בעזרת תוצאות הסטטיקה ניתן לחשב את הכוחות הפועלים בבניינים, ובהתאם לתוצאות המתקבלות לקבוע את גודלם וחוזקם של רכיבי השלד הנדרשים.

דוגמאות לניתוח מערכות בסטטיקה
-----------------------------

### גוף על מישור

לפי החוק השני של ניוטון (F=ma), גוף המושפע מכוח הכובד של כדור הארץ אמור לנוע מטה בתאוצה g. עם זאת, אם הגוף יוצב על משטח מישורי, הוא ימצא במנוחה. תופעה זו מוסברת על ידי העובדה שהמשטח מפעיל על הגוף כוח (המכונה כוח נורמלי ומוסמן באות N}, שווה בגודלו והפוך בכיוונו לכוח שהגוף מפעיל על המשטח (לפי החוק השלישי של ניוטון, חוק הפעולה והתגובה). אם כן, שקול הכוחות הפועלים על הגוף הוא אפס.

גוף על מישור במצבי עמיסה שוניםכשמפעילים על גוף כוח כלפי מעלה, כוח הנורמל יהיה שווה להפרש הmg עם הכוחכשלוחצים על גוף כלפי מטה, הנורמל שווה לסכום הmg והכוח הלוחץכשלא פועלים כוחות חיצוניים אנכים, N=mg
### גוף תלוי

חפץ התלוי על חוט אינו נופל מכיוון שהחוט מפעיל כוח T השווה בגודלו ל־mg
גוף התלוי על חוט אינו נופל, כיוון שהחוט מפעיל על הגוף כוח (קרוי מתיחות, ומסומן באות T), הנובע מאלסטיות המשטח או החוט.

סטטיקה לסיבוב ומומנטים
----------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

ראו גם
------

* דינמיקה (מכניקה)
* שיווי משקל מכני
* מכניקת המוצק
* סיומת סטטית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סטטיקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטטיקה** |

* סטטיקה ברובוטיקה (אנגלית)
* סטטיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סטטיקה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531889505171
* BnF: cb11966751c (data)
* LCCN: sh85127551
* NKC: ph126058

 |
הלוגו של האגודה
**אגודת ג'ון ברץ'** (**John Birch Society**, בקיצור: **JBS**) היא ארגון פוליטי ימני-שמרני אמריקאי, אשר פועל לקידום רעיונות של ממשלה קטנה, מלחמה בקומוניזם, רפובליקה חוקתית וחופש אישי. הארגון הוקם על ידי רוברט ו. ולץ' בשנת 1958. בשנות השישים היוותה כוח משמעותי בארצות הברית אולם בשנות השמונים דעכה השפעת הקבוצה. 

הארגון הוקם בשנת 1958 באינדיאנפוליס על ידי רוברט ו. ולץ', הבן (Robert W. Welch, Jr), איש עסקים עשיר ושמרן ממדינת מסצ'וסטס, אשר עשה את הונו בעסקי הממתקים. שם הארגון, ג'ון ברץ', הוא מחווה למסיונר נוצרי אמריקאי שפעל בעבור המודיעין האמריקאי, אשר פעל בסין בשנות הארבעים ונרצח על ידי המשטר הקומוניסטי בשנת 1945. ולץ' האמין כי ברץ' נרצח כחלק ממאבק בין כוחות הקומוניזם, אותם ייצגו הסינים והסובייטים, לבין כוחות החופש, אשר מיוצגים על ידי ארצות הברית. 

ולץ' הקים את הארגון על מנת להילחם ברעיונות סוציאליסטים בפוליטיקה האמריקאית ולעצור את מה שהוא תיאר כ"הסתננות קומוניסטית" לתוך החברה האמריקאית. וולץ שימש כראש הארגון עד למותו בשנת 1985. בין המייסדים המקוריים של הארגון היה פרד קוק, מייסדה של קוק תעשיות. 

וולץ' האמין שתוכניות רווחה מטעם המדינה וארגוני עובדים גורמים לארצות הברית להפוך למדינה סוציאליסטית. בתחילת שנות השישים היו בארגון כ-100,000 חברים. לקראת שנות השמונים דעך בצורה משמעותית כוחו של הארגון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגודת ג'ון ברץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אגודת ג'ון ברץ' (באנגלית)
* אגודת ג'ון ברץ', ברשת החברתית פייסבוק

* אגודת ג'ון ברץ', ברשת החברתית טוויטר

* אגודת ג'ון ברץ', ברשת החברתית אינסטגרם

* אגודת ג'ון ברץ', ברשת החברתית LinkedIn

* אגודת ג'ון ברץ', סרטונים בערוץ היוטיוב
* אגודת ג'ון ברץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דף הפייסבוק של האגודה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263569705171
* BNE: XX1208802
* GND: 43925-3
* ISNI: 0000 0001 0674 6848
* LCCN: n50082514
* NKC: vse2016904853
* SUDOC: 153675209
* VIAF: 157696755
* WorldCat: lccn-n50082514

 |
**יוהאן וילהלם קורדס** (בגרמנית: **Johann Wilhelm Cordes**‏; 14 במרץ 1824 – 16 באוגוסט 1869) היה צייר גרמני.

קורות חייו
----------

קורדס הגיע ממשפחת סוחרים, אביו יוהאן קורדס (1782–1866) היה שותף בבית המסחר אמו אמילי כריסטיאן, לבית גרוטוף (1790–1849) הייתה בת כומר מקירשודר.

הוא למד בליבק עד גיל 14. אף שהיה אמור להמשיך במסורת המסחרית של המשפחה והתאמן כאיש עסקים, הוא פנה לציור כבר בגיל צעיר. הוא למד תחילה באקדמיה לאמנויות יפות בפראג, ולאחר מכן משנת 1842 באקדמיה לאמנות בדיסלדורף ואחר כך בפרנקפורט בהנהגת יאקוב בקר. בשנת 1848 השתתף בסקר שלזוויג-הולשטיין כמתנדב.

הוא התמחה בציור נוף מציאותי שהרשים אותו בטיוליו. עם הנס גודה, אותו פגש בדיסלדורף, ערך שתי נסיעות לצפון המדינה בשנים 1851 ו-1853/54, שאת רשמיו הוא לכד בנופים נורדיים. הוא גם צייר נופי ים ותמונות חוף, בעיקר עם דמויות.

בסביבות 1856 חזר לליבק מדיסלדורף. בשנת 1859, על פי בקשתו של הדוכס הגדול קרל אלכסנדר פון ויימאר, הוא הגיע לויימאר. כאן הייתה התקופה הפורה והמצליחה ביותר שלו. הוא מונה לפרופסור בבית הספר לאמנות.

בשנת 1866 הוא השתתף במבצע צבאי בעקבות גדוד החי"ר אולדנבורג מס' 91 ואז חזר חולה לביתו.

הוא נפטר בשנת 1869 בליבק.

יצירתו
------

יוהאן קורדס, הצייד הפראי
קורדס הכין בעצמו קטלוג של תמונותיו משנת 1854, שהכיל חמישים ערכים במותו. תערוכת תמונות ועבודתו הראשית המפורסמת ביותר, ״הצייד הפראי״, עליה עבד מאז 1856, בברלין משכה תשומת לב רבה. הציור המונומנטלי נרכש עבור כ-6,000 גילדן על ידי האספן הווינאי יאקוב גסל, ולאחר מותו בשנת 1871 נמכר עבור 9,750 גילדן במכירה פומבית של גאורג פלאך בשנת 1872.

מלך פרוסיה רכש את הציור "הכבוד האחרון", "הספינה ההרוסה" נקנתה על ידי סנט פטרסבורג בשנת 1861. לקנייה נקשרה חברות כבוד באקדמיה הקיסרית הרוסית, אשר העניקה לו תואר אצולה אישית. הדוכס הגדול של אולדנבורג קנה גם כמה ציורים של קורדס לאוסף שלו.

מורשתו
------

קורדס נפטר לא נשוי וללא ילדים. המורשת האמנותית שלו, שכללה 15 ציורים וכ־800 עבודות בצבעי שמן, צבעי מים ורישומים, עברה בירושה לידי אחיו, אמיל קורדס (1829–1900). הוא הוריש אותה למוזיאון ליבק.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן וילהלם קורדס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zweiter Museumsvortrag. In: Lübeckische Blätter. 43. Jahrgang, Nr. 50, 15. Dezember 1901, S. 628 f.
2. ↑  Text nicht mehr vorhanden, Lübeck - HL-live.de (בגרמנית)
3. ↑  Georg Plach: Versteigerung der Grossen Gallerie und der übrigen Kunst-Sammlungen des Herrn F.J. Gsell, zu Wien. Wien 1872, Los 243, S. 59 mit handschriftlichem Vermerk über die Höhe des Zuschlags (Textarchiv – Internet Archive).
4. ↑  Otto Grautoff: Lübeck. Leipzig 1908, S. 116.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116671769
* ISNI: 0000 0000 6677 7905
* LCCN: no2014033780
* RKD: 18324
* SUDOC: 252931882
* ULAN: 500064297
* VIAF: 57372763
* WorldCat: lccn-no2014033780

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוהאן וילהלם קורדס"**.
**ג'אנסוס** (שם מדעי: ***Gansus***) הוא סוג של עוף ימי, שחי בעידן הקרטיקון תחתון מלפני יותר מ-120 מיליון שנה לפני זמננו, והוא נמצא במחוז גאנסו אשר נמצאת במערב סין, בשנת 1984 לראשונה. עוף זה נחשב לאחד מהעתיקים ביותר מבני קבוצת האורניתורה, יחד עם העופות בתראים ואפילו עם קבוצות דומות כמו האיכתיאורניס וההספראורניסאים.

גילוי ומחקר
-----------

הג'אנסוס מכיל אך ורק מין אחד הנקרא "Gansus Yumenensis", שאותו הסוג אשר היה בערך בגודל כמו לזה של יונה, במראו צוללנאים, בצלילה הזכיר גם ברווזים, והיו לו גם עוד כמה תכונות רבות, שנפוצות במרבית מיני העופות המודרניים כליל, ואפילו עוף זה הצליח לשמור על כמה תכונות פרמיטיביות, כמו כנפיים בעלות טפרים. הג'אנסוס התגלה לראשונה בשנת 1984, בזכות צורה של רגל שמאל מאובנת יחידה, אך חמישה מאובנים נוספים אשר הצליחו ממש להשתמר בהתאם היטב, התגלו גם הם לראשונה, בשנים 2003–2004 לראשונה באבן בוץ באתר האגם הקדום ביותר בצ'אנגמה אשר היה נמצא במחוז גאנסו, ועם הרובד הגאולוגי שבהם נמצאו המאובנים, הם מתוצרת שיאגו, וזה אומר שהמאובנים עצמם היו בבוץ וגם עם אנוקסיה. הם בנוסף התיישבו בבוץ בעלי משקעים, וככה ללא חמצן השרידים של העוף התנגדו לדעיכה בהם, שזה אומר בעצם שהדגימות הצליחו לשמור בעודם גם על שרידיהם של נוצות התעופה ואפילו על אלה של קרומי שחייה שהתגלו בין אצבעות הרגליים שלהם. ב-2011, הצליחו כבר לתאר יותר מ-9 דגימות נוספות אשר היו בעלי בסיס של ניתוחים סטטיסטיים של עצם החזה, ובנוגע לאלמנטים ברגליים, ההשערה היא כי עוף זה היה מסוגל יחסית לעוף. 

בשנת 2006, הגיעו כבר למסקנה שמאפייניו האנטומיים של עוף זה דומים יותר לאלה של עופות ימיים, שהם בעלי מונעות כף רגל, כמו ההספראורניסאים ואפילו טבלנאים וצוללנאים מודרניים, אך בשנת 2011 הגיעו למסקנה נוספת, שלעומת זאת העוף מראה מורפולוגיה דומה יותר לברווזים מודרניים. ב-2013, שנתיים לאחר מכן, הראו שהפרופורציות של אורך הגפיים של הסוג דומות וגם מזכירות יותר כמו אלה של סיסאים וקוליבריים מודרניים, ואפילו אורך גפיו של המין אף נפלו בין אלה של עופות בני זמננו, ולכן הצליחו אף להראות קווי דמיון מפותחים מאוד עם עופות בתראים אחרים, כמו אלבטרוסיים וקורמורניים מודרניים, שזה אומר שסוג זה היה מסוגל לא רק לעוף אלה גם לצלול, בדומה לעופות ימיים מודרניים, במידה מסוימת באמצעותם של אחד משני מונעי רגליים, וגם ככל הנראה הכנפיים ואפילו כפות הרגליים של העוף היו לצורך תנועה תת-ימית במים, בדומה גם לעופות ימיים מודרניים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**מנזר אסטינו** (באיטלקית: **Monastero di Astino**) הוא אתר היסטורי בעמק אסטינו שבנפת ברגמו בצפון איטליה, ששימש בעבר כמנזר. המנזר והכנסייה שבו, הנמצאים בשטח המוניציפלי של העיר ברגמו, אינם פעילים ועוברים תהליך שיקום ושימור שהחל ב-2009 ונמשך עד היום (נכון ל-2019).

היסטוריה
--------

מקובל לקבוע את שנת ייסוד המנזר בשנת 1070, אולם המסמכים הראשונים על רכישת הקרקע שעליה עומד המנזר מדברים על שנת 1107.. המנזר הוקם על ידי קבוצת חברי המסדר הוואלאמברוזי בראשות ברטריו (Bertario), שהגיע מברשה והיה חסיד של מייסד המסדר, ג'ובאני גואלברטו, שפעל בעיקר באזור טוסקנה. המסדר הוקם בתקופה שבה ניסו אנשי דת קתוליים לחזק את מעמד הכנסייה באמצעות הרפורמה הגרגוריאנית.

הכנסייה שבמנזר, שקרויה על שם "הקבר הקדוש" (Chiesa del Santo Sepolcro), נבנתה בסגנון רומנסקי, יחד עם חלק ממבני המנזר האחרים, בהנהגתו של ברטריו, שהיה אב המנזר הראשון וכיהן בתפקיד 21 שנים עד מותו בשנת 1128. הכנסייה נבנתה בצורה האופיינית לכנסיות המסדר, צורת צלב טאו (אנ'). במאה ה-15 נבנה קלויסטר שמהווה אלמנט מרכזי בחצר המנזר.

בעקבות הכיבוש הצרפתי על ידי כוח בראשות נפוליאון בונפרטה, הופסקה ב-1797 פעולת המנזר על ידי השלטון האזרחי בברגמו. נכסיו הועברו לרשות בית חולים סמוך שהוקם קודם לכן והופעל על ידי הנזירים.  

ב-1832 הפך המקום לבית חולים פסיכיאטרי ושימש ככזה עד 1892. לאחר מכן שימשו מבני המנזר כמרכז של אחוזה חקלאית עד שב-1923 נרכש מבנה המנזר על ידי רוכש פרטי. ב-1973 נרכש המקום על ידי חברה פרטית במטרה להפכו למרכז גולף, אך תוכנית זו נתקלה בהתנגדות ציבורית ולא הבשילה לכדי ביצוע. המנזר נשאר נטוש עד 2007 עת נרכש מתחם המנזר כולו על ידי איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (MIA) (איט') והחלו בו עבודות השיקום. הכנסייה נפתחה לציבור ב-2013 ותהליך השיקום של שאר מבני המנזר נמשך לאיטו. במנזר מתקיימות לעיתים פעילויות ציבוריות, בעיקר בסופי השבוע.

גלריית תמונות
-------------

* עמק אסטינו ומנזר אסטינועמק אסטינו ומנזר אסטינו
* מבט פנורמי על מנזר אסטינו מוויה אסטינומבט פנורמי על מנזר אסטינו מוויה אסטינו
* כנסיית המנזר והמדרגות המוליכות אליהכנסיית המנזר והמדרגות המוליכות אליה
* תקרת כנסיית המנזרתקרת כנסיית המנזר
* מבט מדרום על המנזרמבט מדרום על המנזר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר אסטינו** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי, באתר איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (באיטלקית)
* Former Monastery of Astino, באתר התיירות של ברגמו (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  האתר הרשמי, באתר איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (באיטלקית)
2. ↑  IL MONASTERO NELLA STORIA, באתר איחוד מוסדות התרבות הקתוליים של ברגמו (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2001037360
* SUDOC: 203192397
* VIAF: 153795485
* WorldCat: lccn-n2001037360

 |
אנדרטת האגודה בארבורטום הזיכרון הלאומי, שנחנכה בשנת 2006
**אגודת החיילים והחיילות היהודים לשעבר** (**Association of Jewish Ex-Servicemen and Women**, בראשי תיבות **AJEX**) היא ארגון צדקה, המאגד את ותיקי הצבא, הצי וחיל האוויר הבריטים ממוצא יהודי. האגודה פועלת להבטחת רווחתם של המשרתים היהודים לשעבר בכוחות המזוינים הבריטיים, לשימור מורשתם ולמאבק באנטישמיות באמצעות פעילות חינוכית.

האגודה הוקמה לאחר מלחמת העולם הראשונה, שבה שירתו 50 אלף יהודים בכוחות המזוינים של האימפריה הבריטית, ונקראה במקור ועד 1936 Jewish Ex-Servicemen's Legion. בין מייסדיה היו חיילים ששירתו בגדוד נהגי הפרדות ובגדודים העבריים. החלטת ההתאגדות התקבלה בכינוס בוייטצ'אפל שבלונדון בהשתתפות כ-1,000 חיילים משוחררים. למזכיר האגודה הראשון נבחר לואיס סרנה (1989-1978). חברי האגודה השתתפו בפעולות מחאה נגד פעילות פשיסטית בבריטניה ערב מלחמת העולם השנייה. במלחמה זו שירתו בשירות צבאי 70 אלף יהודים בריטים.

לאגודה ארבעים סניפים ברחבי בריטניה. בשנת 2015 היו בה כ-4,000 חברים.

חברי האגודה עורכים מדי שנה מאז 1934 צעדת זיכרון שנתית, החולפת על פני הסנוטאף של לונדון. הצעדה, שבה משתתפים מאות, נערכת שבוע לאחר יום הזיכרון הרשמי וכוללת טקס דתי והנחת זרים.

האגודה פועלת בשיתוף פעולה עם הארגון המייצג של היהודים שבשירות צבאי פעיל בבריטניה - Armed Forces Jewish Community. היא הייתה שותפה בהעברתו של אוסף המוזיאון הצבאי היהודי בלונדון אל המוזיאון היהודי בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אגודת החיילים והחיילות היהודים לשעבר (באנגלית)
* אגודת החיילים והחיילות היהודים לשעבר, ברשת החברתית פייסבוק
* Jewish veterans pay tribute to fallen comrades, באתר Jewish News, ‏22 בנובמבר 2016
* צעדת האגודה בלונדון, 2021, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  W. Rubinstein, Michael A. Jolles, ‏ The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History, ‏Springer, ‏2011, עמ' 40.
2. ↑  Cai Parry-Jones, ‏AJEX: British Jewry and Wartime Commemoration באתר Adam Matthew, ‏6 בנובמבר 2015.
3. ↑  מקור: Benjamin Kentish, ‏Hundreds of Jewish ex-servicemen pay respects to the fallen at AJEX parade, באתר Jewish News, ‏20 בנובמבר 2017.
4. ↑  מקור: .
5. ↑  מקור: .
**ג'אסט ויז'ן** (באנגלית: **Just Vision**, תרגום לעברית: "חזון צודק") הוא ארגון אמנותי-פוליטי לא-מפלגתי שנוסד על ידי יהודים צפון-אמריקאים המתנגדים לכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה. הארגון יוצר סרטים תיעודיים ותוכן תקשורתי בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. כמו כן הארגון הוא המו"ל השותף של האתר "שיחה מקומית" יחד עם עמותת "972 – לקידום עיתונאות אזרחית". משרדי הארגון נמצאים בוושינגטון די. סי. והוא פועל גם בניו יורק ובמזרח ירושלים.

תולדות הארגון
-------------

ארגון ג'אסט ויז'ן הוקם בשנת 2003 על ידי רונית אבני (אנ'), יהודייה ילידת קנדה. במסגרת לימודיה לתואר במדע המדינה ערכה אבני ראיונות עם 475 פעילים פוליטיים ישראלים ופלסטינים, בניסיון למצוא דרכים לקדם את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני. בראיונות נעשה שימוש נרחב בסרטים שהופקו על ידי הארגון.

פעילות הארגון
-------------

צוות הארגון כולל בעיקר נשים, בהן יוצרות קולנוע, עיתונאיות, פעילות זכויות אדם ונשות חינוך. הארגון מפיק סרטים תיעודיים ותוכן תקשורתי, שמטרתם היא "להבליט קולות של ישראלים ופלסטינים שפועלים למען סיום הכיבוש ובניית עתיד של חופש, חירות וכבוד לכולם". משרדי הארגון נמצאים בוושינגטון די. סי. והוא פועל גם בניו יורק ובמזרח ירושלים.

כמו כן, ארגון ג'אסט ויז'ן הוא המו"ל השותף של האתר "שיחה מקומית" יחד עם עמותת "972 – לקידום עיתונאות אזרחית".

סרטים תיעודיים
--------------

ארגון ג'אסט ויז'ן הפיק חמישה סרטים תיעודיים בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני. חלקם זכו בפרסים שונים בפסטיבלי קולנוע בעולם. סרט נוסף בשם "The Wanted 18" הופץ על ידי הארגון בארצות הברית, אך לא הופק על ידו.

הסרט "בודרוס" (אנ') שהופק בשנת 2009 יצא לאור גם כרומן גרפי בערבית. הוא מביא את סיפורה של נערה בשם אילתזאם מוראר, המונעת מבולדוזר לעקור את עצי הזית בכפר של משפחתה. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים טרייבקה בנוכחות נור, מלכת ירדן.

הסרט "נאילה והאינתיפאדה" שהופק ב-2017 מביא את סיפורן של הנשים שהובילו את ההתקוממות העממית בתקופת האינתיפאדה הראשונה. הסרט הוצג ברמאללה, בעזה, בביירות ובפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם, וכמו כן הוקרן בתיאטרון הערבי-עברי ביפו באוקטובר 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'אסט ויז'ן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'אסט ויז'ן
* ג'אסט ויז'ן, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'אסט ויז'ן, ברשת החברתית טוויטר
* הסרטים שהופקו על ידי הארגון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Just Vision execs talk 15 years of "putting the spotlight on civilians", ‏8 בפברואר 2018 (באנגלית).
2. ↑  מרב יודילוביץ', המלכה נור תארח את "בודרוס" בטריבקה, באתר ynet, 22 באפריל 2010.
3. ↑  בלעדי: הסרט "נאילה והאינתיפאדה" בבכורה בישראל, באתר "שיחה מקומית", 12 באוקטובר 2018.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590730105171

 |
**נסטור פביאן פיטאנה** (בספרדית: **Néstor Fabián Pitana**; נולד ב-17 ביוני 1975) הוא שופט כדורגל ארגנטינאי. פיטאנה שופט משחקים בליגת העל הארגנטינאית, וכן במסגרות משחקים של פיפ"א. פיטאנה שפט במשחקי מונדיאל 2014, קופה אמריקה 2015, מונדיאל 2018, ונבחר לשפוט במשחק גמר מונדיאל 2018.

קריירה
------

בנעוריו שיחק פיטאנה כדורגל וכדורסל, בקבוצות מקומיות. פיטאנה אף שימש כשחקן, כאשר מילא תפקיד משני של סוהר, בסרט הארגנטיני 'La furia'. בנוסף, שימש גם כשופט משחקי באולינג.

בין השנים 2001-2004, למד פיטאנה חינוך גופני. בנוסף, עבר קורס שיפוט כדורגל. עד 2006 שימש כמורה לחינוך גופני במוסדות לימודיים בארגנטינה, ושפט משחקי כדורגל בליגות החובבניות. ב-2006 החל לשמש כשופט בטורנירי התאחדות הכדורגל הארגנטינאית. בדצמבר אותה שנה, שפט לראשונה בליגת המשנה הארגנטינאית. ביוני 2007 שפט לראשונה בליגת העל הארגנטינאית, משחק בין אתלטיקו קולון לרוסאריו סנטראל. החל מ-2010 משמש כשופט במפעלי CONMEBOL. ב-2014 שפט במשחק הסופר קלאסיקו, שנערך באצטדיון הבונבוניירה. ב-2015 שפט באחד ממשחקי גביע רקופה סודאמריקנה, בו ניצחה ריבר פלייט את סן לורנסו וזכתה במפעל.

פיטאנה נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2014. בטורניר זה שפט 4 משחקים, כאשר האחרון שבהם היה ניצחונה של גרמניה על צרפת, בשלב רבע הגמר. הוא שפט במשחקי קופה אמריקה 2015 ובמשחקי גביע הקונפדרציות 2017. פיטאנה נכלל בסגל השופטים למונדיאל 2018. הוא שפט במשחק הפתיחה, בו ניצחה רוסיה 5 - 0 את ערב הסעודית. במונדיאל זה שפט 5 משחקים. פיטאנה נבחר לשפוט את משחק הגמר. בכך היה לשופט הארגנטינאי השני ששופט המשחק גמר אליפות העולם בכדורגל, לאחר שהוראסיו אליזונדו שפט בגמר מונדיאל 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסטור פיטאנה** בוויקישיתוף
* נסטור פיטאנה, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל השופט, באתר Transfermarkt

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקולה ריצולי** | **שופט גמר גביע העולם** 2018 | **הבא**:**-** |
שקע קפריסאי (קווים לבנים) שפקד את ישראל בשלב מוקדם של העונה, בשילוב שקע רום עמוק מאוד שמרכזו ("כדור ירוק") מעט מערבית לקפריסין (מפת 500 + קרקע).

במטאורולוגיה, **שקע קפריסאי** הוא שקע ברומטרי המתייחס למוקד לחץ נמוך, לרוב בעל מאפיינים חזיתיים. מוקדו נמצא בפינה הצפון מזרחית של הים התיכון, בין האי קפריסין לחופי צפון סוריה ומורדות הרי טורקיה.

גורמי הופעה
-----------

שקעים קפריסאים מופיעים בעיקר בעונת החורף ובחלק מתקופת עונות המעבר.

לעיתים קרובות מדובר במערכת חזיתית אשר התהוותה במרכז הים התיכון (למשל, במפרץ ג'נובה), והוסעה מזרחה לאזור על גבי זרמי הסילון.

למרות זאת, במקרים מסוימים תתפתח מערכת חזיתית מקומית עקב חדירת אוויר קוטבי ישירה למזרח הים התיכון.

אין זה יוצא דופן למצוא נוכחות של שקע קפריסאי רדוד, אשר אינו נתמך על ידי חזיתיות, בייחוד בחלקו הראשון של החורף כאשר הים התיכון נוטה להיות חמים יותר מסביבותיו. ניתן, לראות זאת כצורה מסוימת של שקע תרמי.

ראו גם
------

* סינופטיקה
* תחזית עונתית
* מודלים לחיזוי מזג אוויר

קישורים חיצוניים
----------------

* מפות 500 ברשת

מצד שמאל נמצאים מודלי חיזוי מזג אוויר (GFS,UKMO,EC,GEM,GME,JMA,NOGAPS)

שלושת המודלים המובילים: **GFS, EC, UKMO**

בכל אחד מהם יש תפריט. **מפת 500** היא הראשונה בתפריט ומשמשת כברירת מחדל. ישראל נמצאת על גבול המפה בצד ימין.

* מדריך לקריאת מפות
**נסטי** (באנגלית: **Nestea**) הוא משקה תה קר, המיוצר על ידי תאגיד נסטלה השווייצרית וזכייניות שלה.

היסטוריה
--------

נסטי הוצג לראשונה ב-1977. הוא שווק על ידי חברת קוקה-קולה באמריקה הצפונית ובמקומות נוספים החל מ-1991, אך בשנת 2012 הגיע לקצו שיתוף הפעולה של החברות קוקה קולה ונסטלה בארצות הברית. 

חברת נסטלה נותרה עם הזכויות על שם המוצר ועיצוב הבקבוק, והשיווק וההפצה של נסטי בארצות הברית עברו לחברה הבת של נסטלה, NWNA, בעוד חברת קוקה קולה קיבלה את הזכויות על נוסחת הטעם, והשיקה את אותו המשקה בשם "FUZE tea"..

טעמים
-----

בישראל שווקו עד שנת 2011 ארבעה טעמים ולחלקם גם גרסאות דיאט. "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים" שיווקה את המשקה בישראל כחלק משיתוף פעולה בין נסטלה לחברת קוקה-קולה העולמית, האחראית להפצת המשקה מחוץ לארצות הברית. בשנת 2011, הוחלט בחברת נסטלה להרחיב את מגוון הטעמים בכמה גרסאות שונות. הטעם הנמכר ביותר הוא נסטי אפרסק, שגם מופיע ברובן המוחלט של הפרסומות לנסטי. באותה עת הוצעו תשעה טעמים:

נסטי אפרסק
* נסטי אפרסק.
* נסטי דיאט אפרסק.
* נסטי מנגו אננס.
* נסטי לימון.
* נסטי אקזוטי עם תה ירוק - מיוצר מאז שנת 2011.
* נסטי דיאט תפוח עם תה ירוק - מיוצר מאז שנת 2011.
* נסטי תפוח - מיוצר מאז שנת 2013.
* נסטי פסיפלורה מנגו - הופסק הייצור[דרוש מקור].
* נסטי דיאט לימון - הופסק הייצור[דרוש מקור].
* נסטי מנטה - הופסק לייצור בשנת 2010.

ישראל, מקסיקו, קנדה וארצות הברית, היו המדינות היחידות בהן משווק משקה נסטי דיאט, אך נסטי עצמו משווק בכ-47 מדינות.

באוגוסט 2012, כחלק מהיפרדותן של חברת קוקה קולה ונסטלה, נפסק, באופן זמני, שיווקו של נסטי בישראל, והוחל בשיווקו של FUZE tea, בטעם זהה, על ידי "החברה המרכזית לייצור משקאות קלים".

ב-15 באוקטובר 2012 אסם בעזרת חברת סן פלגרינו התחילו בשיווק המשקה החדש אשר משווק בשלושה טעמים: אפרסק, לימון ומנגו אננס. המשקה מיוצר ממים מינרליים באיטליה. בעקבות ההיפרדות של נסטי מקוקה קולה חלה ירידה תלולה בחלקו של נסטי בשוק התה הקר, מכ-70% לפני ההיפרדות לכ-20% 
לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסטי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נסטי

* אתר האינטרנט הרשמי של נסטי
* נסטי, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר המוצר
* אתר המוצר (באנגלית)
* עדי דברת-מזריץ, מלחמות התה הקר: התשובה של נסטי לשליטה של פיוז-טי, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nestea to Change Hands While Coke Grows FUZE, באתר BevNet
קריין מבצע תיאור קולי בזמן אמת בתיאטרון
**תיאור קולי** או **תיאור חזותי** היא רצועת קול מיוחדת עבור אמצעי מדיה חזותית (כגון טלוויזיה וקולנוע, מחול, אופרה ואמנות חזותית, הכוללת תיאור של המתרחש על המסך או הבמה, אשר מיועדת בעיקר לעיוורים וללקויי ראייה. היא מורכבת מקריין שמדבר במהלך ההתרחשות החזותית, בעיקר בזמן ההפסקות הטבעיות של השֶׁמַע.

באמנויות הבמה (תיאטרון, מחול ואופרה) ובמדיה (תכנים טלוויזיוניים וסרטי קולנוע), התיאור הוא סוג של תרגום שמיעתי-חזותי, הנעזר בהפסקות בדיאלוג או בין מרכיבי קול נחוצים, כדי להוסיף נרטיב שמתרגם את התמונה החזותית לחוש, שנגיש למיליוני אנשים שחסרה להם גישה מלאה לתכנים טלוויזיוניים ולסרטים. מדי פעם, כאשר יש דיאלוג שמתבצע בשפה אחרת מן השפה הראשית של הסרט, מוקרא התרגום על ידי קריין (לרוב בעל קול שונה מהקריין הראשי). במוזיאונים או בתערוכות אמנות חזותית, סיורים עם תיאור קולי משמשים כדי לספק גישה למבקרים עיוורים או בעלי לקות ראייה.

חוקרים פועלים כדי להראות כיצד התיאור הקולי, שנפוץ בו השימוש במבחר מילים מגוונות, כגון מילים נרדפות ודימויים, עוזר לא רק לילדים עיוורים וגם לסובלים מלקות למידה, אלא גם יכול לשפר את האוריינות של כלל הילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאור קולי** בוויקישיתוף
* **הסבר על תיאור קולי**, באתר הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4826025-3

 |
**בעלי העניין מול בעלי המניות** היא שאלה בכלכלה לגבי תפקיד של הנהלת חברה בע"מ. יש הוגי דעות וכלכלנים שסבורים שתפקיד ההנהלה להעשיר את בעלי המניות תוך הזנחה של כל ערך אחר, במגבלות החוק. אחרים טענו שגם לחברה יש חובות לדאוג לשלום ולרווחת עובדיה, לקוחותיה, ואזרחי המדינה בה היא פועלת (בעלי העניין, במשמעות הרחבה של מושג זה).

העמדה הראשונה הוצגה על ידי בית משפט בארצות הברית במשפט בין האחים דודג' ובין הנרי פורד. פורד רצה להשקיע את כספי חברת המכוניות שהוא עמד בראשה כדי להרחיב את העסק והאחים דודג' רצו את הכסף לטובת בעלי המניות. בשנת 1919 הכריע בית המשפט במדינת מישיגן, ארצות הברית שהדין עם אחים דודג'. ראש ממשלת בריטניה לשעבר, טוני בלייר, נאם כמה פעמים בעד הרעיון שעובדי החברה הם גם בעלי עניין, כמו בעלי המניות. בספרות הכלכלית מכונה מחלוקת זו בשם stakeholder vs. stockholder theories of corporate governance. על נקודה זו נכתבה ספרות גדולה ורחבה.

דודג' נגד פורד
--------------

בשנת 1916 צברה חברת פורד הון של 60 מיליון דולר. המחיר של מודל ה-T שלה, המוצר העיקרי של החברה, ירד משנה לשנה, ומצד שני, עלויות הייצור, ובמיוחד שכר הפועלים, עלתה בצורה חדה. נשיא החברה ובעל השליטה במניות, הנרי פורד, רצה להפסיק לשלם דיבידנדים מיוחדים לבעלי המניות, ובמקומם, הוא רצה לבצע השקעה מסיבית במפעלים חדשים שיאפשרו לחברה להגדיל את תפוקתה ואת מספר עובדיה, בו בזמן שהיא ממשיכה להוריד את עלויותיה ולהוזיל את המחיר מכוניותיה. בהגנתו על האסטרטגיה הזאת פורד אמר:

> 
> השאיפה שלי היא להעסיק יותר אנשים, לפזר את הטבותיה של המערכת התעשייתית לכמה שיותר אנשים, ולעזור להם לבנות את חייהם ואת בתיהם. כדי לבצע זאת אנחנו משקיעים את רוב רווחי החברה בחזרה בחברה עצמה.
> 
> 
> 
> 

למרות שפורד האמין שאסטרטגיה זאת היא לטובת החברה בטווח הרחוק, הוא סיפר לבעלי המניות שלאסטרטגיה זו אין משקל גדול בתוכניותיו. בעלי מיעוט המניות התנגדו לאסטרטגיה ותבעו מפורד להפסיק להוריד מחירים כל עוד דרישת השוק למוצריה כל כך גבוהה שהחברה מתקשה למלא אותם. הם דרשו שהוא ימשיך לשלם דיבידנדים מיוחדים מהכסף שנצבר בקופה במקום להשקיע את הכסף במפעלים חדשים. שני אחים, ג'ון פרנסיס דודג' והוראס אלג'ין דודג', החזיקו ב-10% מן המניות, ההחזקה הגדולה ביותר במניות החברה בידי גורם אחד (אחרי פורד עצמו). בית המשפט נדרש להחליט אם מיעוט מקרב בעלי המניות יכול למנוע מפורד להפעיל את החברה למטרות "הצדקה" שהוא הצהיר. בהחלטתו, בית המשפט פסק שחברה בע"מ פועלת לרווחת בעלי מניותיה, ולא לרווחת העובדים או הציבור. חברי הדירקטוריון חייבים להפעיל שיקול דעת כדי להשיג מטרה זאת ואין להם רשות לוותר על רווחים או לא לשלם דיבידנדים כדי להיטיב עם הציבור. היות שחברת פורד היא עסק למטרת רווח, אין לפורד זכות להשתמש בה כצדקה, דבר שייחשב כביזת נכסי החברה. בית המשפט פסק שעל הדירקטוריון לשלם דיבידנד נוסף של 19 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב דניאל וולף, ריבית מוסר ומעשה, מאמרים על היתר עסקא

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיין הערך "דודג' נ. חברת פורד באנגלית
2. ↑  בלייר קרא לזה "הדרך השלישית". עיינו בספר "ההיסטוריה והאופי של תאוריית בעלי העניין" (Stakeholders: Theory and Practice) מאת פריידמן ומיילז.
3. ↑  פרשנות אחרת של הסיפור מפרשת את מעשיו של פורד כניסיון להוציא מן החברה את האחים דודג', שהוא חשד (בצדק) שמנסים להשתמש לרווחים מפורד כדי לבנות חברה מתחרה.
בית הכנסת ורסאי
**בית הכנסת ורסאי** (בצרפתית: **Synagogue de Versailles**) ממוקם ברחוב אלברט ג'ולי, בעיר ורסאי, מחוז יבלינס שבצרפת. זהו אחד מבתי הכנסת העתיקים ביותר באיל-דה-פראנס, ומאז 2010 מופיע ברשימת האתרים ההיסטוריים של צרפת. נבנה בין השנים 1884 ו-1886 על ידי האדריכל אלפרד פיליבר אלדרוף (1834 – 1895), שבנה גם את בית הכנסת הגדול של פריז ואת בנין עיריית פריז. בית הכנסת נחנך בשנת 1886.

תיאור
-----

מקהלת בית הכנסת, במרכז.
מבחינה ארכיטקטונית, בית הכנסת נבנה בסגנון קלאסי (חלונות ממורכזים, חזית קדמית מסיבית עם תומכות), ומעוטר בקישוטים ביזנטיים. ניכר ניסיון ליצור חזית חיצונית מפוארת ומרשימה, ועל פסגתה יש מעין תבנית של ספר תורה גדול (שבתוכו חקוקים עשרת הדיברות) המנסה אולי להחליף את העיצובים הדיסקרטיים שהיו מקובלים עד אז בעיר.

חזית הבניין פונה צפונה ולא מקבלת את אור השמש, דבר יוצא דופן, שכן בתי הכנסת מכוונים לרוב בציר מזרח-מערב.
מעל שער בית הכנסת מגולפים בעברית הפסוקים הבאים:

"בָּרוּךְ אַתָּה בְּבֹאֶךָ וּבָרוּךְ אַתָּה בְּצֵאתֶךָ" (דברים כח, ו.)

"אֲשֶׁר יַחְדָּו נַמְתִּיק סוֹד בְּבֵית אֱלֹהִים נְהַלֵּךְ בְּרָגֶשׁ" (תהלים נה, טו.)

ובחזית הבניין מלמעלה:

"וְאָהַבְתָּ אֵת ה'" (דברים ו, ה.)

"וְאָהַבְתָּ לְרֵעֲךָ כָּמוֹךָ" (ויקרא יט, יח)

כיום משמש בית הכנסת האשכנזי במקורו, בעיקר עבור הקהילה היהודית ממרוקו ונוסחתו היא כמנהג הספרדים. רב בית הכנסת הוא הרב אריה טולדנו. ניתן לבקר באירועים מסוימים, כגון יום הזיכרון הלאומי לקרבנות וגיבורי הגירוש, כאשר הוא פתוח לקהל הרחב.

בית הקברות
----------

קבר יהודי בבית העלמין הגונארדי בוורסאי
בית הקברות היהודי בורסאי נמצא באותו אזור של בית הכנסת (ורסאי רייב דרויט). הוא מאורגן בטרסות ישרות על מדרון המוקף ירק, והוא מכיל כ-400 קברים. בית העלמין, שנפתח ברישיון המלך לואי ה-16 בשנת 1788, הוא אחד מבתי הקברות היהודיים היחידים מן התקופה שלפני המהפכה הצרפתית. רוב המצבות הן מהמאה ה-19.

מלבד בית הקברות העיקרי ישנו גם קטע יהודי בפינה הדרומית-מערבית של בית הקברות גונראדס ("Cimetière des Gonards") הכללי. בקטע זה מצוי קבר הנושא את הכיתוב "הארץ המובטחת לחבריה". "הארץ המובטחת" הייתה חברה יהודית שנוסדה בפריז תחת שלטון האימפריה הצרפתית השנייה, ונמשכה עד 1970, שמטרתה הייתה להעניק את הכבוד האחרון לנפטר והבטחת קבורה מכובדת לעניים, במטרה למנוע את קבורתם באזור המשותף. החברה מנתה כמה מאות חברים ששילמו במקור תשלום שנתי של 15 פרנק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת ורסאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  GRANDE SYNAGOGUE DE PARIS
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4082149844953602960001
* WorldCat: viaf-4082149844953602960001

 |
**תיאוקסנה** (ביוונית: **Θεόξενα**‏; נולדה לפני 317 לפנה"ס - נפטרה אחרי 289 לפנה"ס) הייתה נסיכה מצרית, ואשתו של אגתוקלס טיראן סירקוסאי.

ביוגרפיה
--------

למעשה, מוצאה של תיאוקסנה אינו מצוין במפורש באף מקור. יוסטינוס מציין כי היא באה ממצרים התלמיית, ועל בסיס הערתו זו, סוברים מרבית החוקרים שהיא הייתה בתה של ברניקי הראשונה, אם כי לא ברור אם היא נולדה מבעלה הראשון של ברניקי, המצביא המוקדוני פיליפוס, או שמא היא הייתה מבעלה השני תלמי הראשון מלך מצרים. כך או כך, תלמי התייחס אל ילדיו הן הביולוגיים והן המאומצים כנסיכים.

בתקופה הסוערת של מלחמות הדיאדוכים, החל תלמי להשיא את בניו ובנותיו לשליטים שונים במטרה לצבור השפעה. אחותה של תיאוקסנה, אנטיגונה, הושאה לפירוס הראשון מלך אפירוס. אחיה מגאס מונה למושל קירנה, ליסנדרה נישאה לאלכסנדר החמישי, מלך מוקדון וארסינואי נישאה לליסימכוס מלך תראקיה. 

תיאוקסנה עצמה, נישאה באזור שנת 300 לפנה"ס לאגתוקלס טיראן סירקוסאי. היא ילדה לו שני בנים, שאחד מהם היה בוודאות בן. לא ברור האם השני היה בן או בת. בשנת 289 לפנה"ס מת אגתוקלס. על פי יוסטינוס, כאשר אגתוקלס עמד למות, הוא חשש שאשתו וילדיו יקלעו למאבקי הירושה האכזריים שיפרצו לבטח, ועל כן הורה להם לחזור למצרים. עם זאת, תיאוקסנה נעמדה ליד מיטתו והצהירה שכאשתו היא מחויבת לחלוק עמו לא רק את עושרו ומזלו הטוב, אלא גם את צרותיו. היא סרבה לעזוב וביקשה להישאר עמו ברגעיו האחרונים, אולם הוא עמד על דעתו. לאחר מכן מתאר יוסטינוס באריכות את פרידת ילדיה של תיאוקסנה מאביהם, וכותב כי "הארמון כולו הדהד" מעוצמת הבכי שלהם.

גורלה של תיאוקסנה לאחר מכן לא ידוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאוקסנה באתר Ptolemic Dynasty (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יוסטינוס, ספר עשרים ושלושה, 2.
2. 1 2 3  תיאוקסנה באתר Ptolemic Dynasty
הערים הקיסריות החופשיות, 1792
**עיר קיסרית חופשית** (בגרמנית: **Freie Reichsstadt** או **Freie und Reichsstädte**; בלטינית: **urbs imperialis libera**) הייתה עיר במעמד מיוחד בקיסרות הרומית הקדושה, שפירושו כפיפות ישירה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה (ולא למעמד-ביניים שלטוני במסגרת פיאודלית כגון נסיכות), אוטונומיה ונציגות בדיאט (האספה הפרלמנטרית) של הקיסרות.

התפתחות
-------

ערים קיסריות או ערים אימפריאליות (Reichsstädte; Urbes imperiales) הן ערים שנוסדו על ידי קיסרי האימפריה בין המאה ה-10 עד המאה ה-13 בשל סיבות כלכליות ופוליטיות והוכפפו, במנותק ממיקומן הגאוגרפי, ישירות לשלטון המרכזי, תוך מתן פריווילגיות ושלטון עצמי. המעמד הוסדר במהלך המאה ה-14. דוגמאות לערים כאלו הן ערי הדקאפול של אלזס (אגנו, קולמר, קייזרסברג, מונסטר, אוברנה, רוֹסַיְם, סֵלֵסְטַה, טורקהיים, ויסמבור, מילוז, סלץ ולנדאו).

ערים חופשיות (Freie Städte; Urbes liberae) היו ערים שהיו כפופות לנסיכות-בישופות וצברו כוח ומעמד שאיפשר להן לזכות בזכויות יתר של שלטון עצמי ולזכות בהגנת הכתר תוך ניצול מאזני כוחות פנימיים. דוגמאות לערים אלה הן בזל, שטרסבורג, אאוגסבורג וקלן וכן ערי הברית השוואבית.

במהלך המאה ה-15 הטשטש מקור ה"חופשיות" של העיר וההבדל בין "עיר קיסרית" ל"עיר חופשית", תוך יצירת המונח "עיר קיסרית וחופשית" (Freie und Reichsstädte). במהלך ימי הקיסרות זכו ערים במעמד זה ולעיתים איבדו אותו לטובת הכללת העיר בנסיכות. בשנת 1489 הותר לערים החופשיות לשלוח נציגות לדיאט, אך הצבעתן נחשבה למייעצת בלבד (votum consultativum). לאחר שלום וסטפליה (1648) זכו נציגי הערים במעמד מלא בדיאט (votum decisivum), אף שלא פעלו בעצה אחת, אלא בקואליציות עם נציגים אחרים של מעמדות האצולה בעלת האדמות והכמורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיר קיסרית חופשית** בוויקישיתוף
* ערך, אנציקלופדיה בריטניקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4131009-3

 |
**ארואיקה מטמורוס** (בספרדית: **Heroica Matamoros**, "מטמורוס ההרואית"), או בקיצור **מטמורוס**, היא עיר במדינת טמאוליפס במקסיקו. העיר נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו, על הגדה הדרומית של נהר ריו גראנדה (שמשמש גם כגבול של מקסיקו עם ארצות הברית), מול העיר בראונסוויל.

היסטוריה
--------

הספרדים הגיעו לאזור צפון טמאוליפס לראשונה ב-1519, כאשר הגיעה למקום משלחת של אלונסו אלברס דה פינדה. עם זאת האזור הספציפי בו נמצאת כיום מטמורוס נחקר באופן פרטני רק ב-1686, כאשר משלחת של אלונסו דה לאון שטה במעלה נהר ריו גראנדה.

ב-1774 התיישבו באזור מספר משפחות מערים שונות באזור כמו ריינוסה והקימו בו חוות. התיישבות זו היא המקור של העיר של היום.

ב-1826, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, ההתיישבות נקראה מטמורוס על שמו של מריאנו מטמורוס, מורד מקסיקני שנהרג במהלך המלחמה. העיר שימשה כבסיס לכוחות המקסיקניים במהלך המהפכה הטקסנית שפרצה ב-1835. ב-1846 וב-1851 העיר עמדה מול התקפותיהם של מתנגדי שלטון אנטוניו לופס דה סנטה אנה, ועקב כך הוחלט להוסיף לשמה ב-1852 את התואר ארואיקה ("הרואית").

ב-1858 מטמורוס הוכרזה כמתחם סחר חופשי (אנ'). הדבר גרם לעיור ותיעוש נרחב של העיר ולהגדלת עיירת הנמל פוארטו בגדאד בקרבת העיר, שהייתה שער כניסה חשוב לקונפדרציית המדינות של אמריקה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית שפרצה ב-1860. עם זאת, לאחר ההפסד של הקונפדרציה במלחמה ב-1865 העיר ירדה מגדולתה ונכנסה למשבר כלכלי. ב-1866, במהלך הניסיון של צרפת להשתלט על מקסיקו, התרחש קרב בפוארטו בגדאד בו ניצחו המקסיקנים.

שורה של הוריקנים הרסניים הכתה באזור בעשורים שלאחר מכן והחריבה כליל את פוארטו בגדאד. בעקבות ההוריקנים כמחצית מאוכלוסיית מטמורוס עזבה את העיר ונגרם משבר כלכלי נוסף.

במאה ה-20 העיר החלה להתאושש ולשגשג והיא נהפכה למרכז לייצוא כותנה. במחצית השנייה של המאה ה-20, ובמיוחד מאז חתימת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה, כלכלת העיר המשיכה לשגשג ואוכלוסייתה גדלה ממהגרים רבים מאזורים שונים במקסיקו.

כלכלה
-----

כלכלת העיר מסתמכת על מסחר עם ארצות הברית מצפון, תעשייה, חקלאות, גידול מקנה ודיג.

ארצות הברית מקיימת קונסוליה כללית בעיר, בנוסף ל-שגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי

תחבורה
------

ארבעה גשרים בינלאומיים מקשרים בין מטמורוס וארצות הברית: הגשר הבינלאומי בראונסוויל ומטמורוס, הגשר הבינלאומי גייטוויי (Gateway), גשר הווטרנים הבינלאומי והגשר הבינלאומי "סחר חופשי".

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל סרבנדו קנלס, הנמצא במרחק של 9 קילומטרים מהעיר.

ערים תאומות
-----------

* ארצות הבריתארצות הברית בראונסוויל, טקסס, ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטמורוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מטמורוס
* מטמורוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007489436605171
* BnF: cb123566510 (data)
* MusicBrainz: ad3ef3fd-3a7b-4712-97bf-6712376545df
* NARA: 10037334
* VIAF: 145144648537774718529
* WorldCat (עם VIAF): 145144648537774718529

 |
**Far Longer than Forever** (בעברית: **אוהב אותך לנצח**, בתרגום מילולי לעברית: "הרבה יותר מתמיד") הוא שיר פופ, רית'ם אנד בלוז עכשווי ונשמה, המשמש כשיר הנושא של הסרט "סוד הממלכה הקסומה" משנת 1994. השיר הולחן ונכתב על ידי לקס די אזודו, יחד עם כתיבתו של דייוויד זיפל, ובוצע על ידי רגינה בל וג'פרי אוסבורן. במהלך הסרט השיר מבוצע על ידי הנסיכה אודט והנסיך דרק, כאשר בגרסתו המקורית הם דובבו על ידי ליז קלאוואי והווארד מגילין בהתאמה, ובגרסתו העברית הם דובבו על ידי שלומית אהרון ויובל דור בהתאמה.

בשנת 1995, השיר היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר, אך הפסיד לשיר "Can You Feel the Love Tonight" מתוך הסרט "מלך האריות".

תוכן
----

מילות השיר מספרות על מערכת יחסים בין שני אוהבים, שאף על פי שהם רחוקים זה מזה הם מאמינים שאהבתם תחבר ביניהם בסופו של דבר. בעלילת הסרט, השיר מושמע על ידי הנסיכה אודט והנסיך דרק אשר נשבעים לאהוב אחד את השני לנצח, למרות העובדה שיש ביניהם מרחק ונסיבות המפרידים ביניהם.

השיר מבוצע גם בחלק מסרטי סדרת הסרטים "סוד הממלכה הקסומה", אשר משמשים כהמשך לסרט המקורי.

ביקורות
-------

קרין ג'יימס, מבקרת הקולנוע, רשמה בעיתון "הניו יורק טיימס" שהשיר הוא חיקוי של השיר "Beauty and the Beast" מתוך הסרט "היפה והחיה", כמו כן היא הוסיפה שחמשת התווים הראשונים של השיר דומים.

מבקר הקולנוע של עיתון "The Seattle Times" רשם שהשיר הוא שיר הפופ האטרקטיבי ביותר בסרט מונפש.

ג'רי בק, היסטוריון האנימציה, אמר שהשירים בסרט מרתקים ביותר, במיוחד השיר "Far Longer than Forever".

ראו גם
------

* סוד הממלכה הקסומה
* Can You Feel the Love Tonight

קישורים חיצוניים
----------------

* ביצוע השיר, באתר יוטיוב
* ביצוע השיר באנגלית מתוך הסרט, באתר יוטיוב
* ביצוע השיר בעברית מתוך הסרט, באתר יוטיוב
במתמטיקה, לביטוי **עד כדי** יש מובן של ציון חלק מהמאפיינים של גודל או אובייקט, תוך שמאפיינים אחרים מוזנחים בכוונה. בהקשר למאפיין האחרון, שני מספרים ממשיים שווים זה לזה עד כדי סימן, אם הם שווים זה לזה בערכם המוחלט: מספר ממשי נקבע על ידי גודלו והסימן שלו, ושוויון "עד כדי סימן" פירושו שוויון למעט, אולי, במרכיב הסימן. 

באופן כללי יותר המושג מאפשר לשייך שני עצמים לאותה מחלקת שקילות, כאשר יחס השקילות מצוין במפורש או במשתמע. "יש שדה סופי אחד מגודל 16, עד כדי איזומורפיזם" - אין פירושו של דבר שכל השדות בגודל 16 שווים זה לזה, אלא שהם איזומורפיים זה לזה. המשפט היסודי של האריתמטיקה קובע שלכל מספר טבעי יש פירוק יחיד לגורמים ראשוניים, עד כדי סדר הגורמים.

כדוגמה נוספת, הדיסקרימיננטה של תבנית ריבועית המוגדרת מעל שדה F היא איבר של השדה, "עד כדי ריבועים" (או: עד-כדי כפל בריבוע). הדיסקרימיננטה איננה איבר מוגדר היטב של החבורה הכפלית {\displaystyle \ F^{\times }}, אלא של חבורת המנה {\displaystyle \ F^{\times }/(F^{\times })^{2}}. 

במדעים הניסויים מעוניינים פעמים רבות בחישוב הפתרון "עד כדי סדר גודל", כלומר, עד לשגיאה של פי עשרה לכל כיוון. למשל: רדיוס גרעין האורניום (השווה ל-{\displaystyle 8\cdot 10^{-15}m}) הוא "{\displaystyle \ 10^{-14}m} עד כדי סדר גודל". כך למשל, בניסוי רתרפורד נמצא שרדיוס גרעין אטום הזהב הוא {\displaystyle \ 10^{-15}} עד כדי סדר גודל, ונתון לא-מדויק זה הספיק כדי להפריך את מודל עוגת הצימוקים של תומסון.

כמו כן, משתמשים בביטוי כשמציגים נוסחה בה חסרים מקדמים קבועים. המטרה היא להראות במה תלוי הגודל המבוקש ולא לחשב אותו בדיוק. לדוגמה: נפח של כדור הוא רדיוסו בשלישית עד כדי קבוע ( {\displaystyle \ V\sim R^{3}} והקבוע הוא {\displaystyle \ 4\pi /3}).   

עוד דוגמה: {\displaystyle U\sim A^{2}}. האנרגיה הכוללת האגורה במתנד הרמוני פרופורציונית לאמפליטודת התנודות בריבוע עד כדי פקטור {\displaystyle {\frac {1}{2}}k} (כאשר k הוא קבוע הקפיץ).