recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מאונטנבורד
מאונטנבורד בעל חלקים מחברות Trampa ן- MBS
**מַאוּנְטֶנְבּוֹרְד** (באנגלית: **Mountainboard**) ידוע גם בשם דרטבורד (באנגלית: Dirtboard), הוא ספורט אתגרי מפותח אך לא מוכר במיוחד אשר נובע מסנובורד. מאונטיינבורד מורכב מכמה רכיבים בסיסים הכוללים: קרש (Deck), תופסני רגליים (Bindings) אשר מחברים את הרוכב לקרש, ארבעה גלגלים פנאומטיים ושני צירי מתכת (Trucks).
ייחודו של המאונטנבורד הוא שהוא מאפשר רכיבה במגוון מקומות, אזורים ושטחים שונים כגון גבעות, מדשאות, הרים, כבישים, סקייטפארקים, מסלולי אופניים, אתרי סקי, שבילי חצץ, עפר ואדמה. 

הספורט לרוב מוגדר כשווה ערך לסנובורד ללא שלג או לסקייטבורד שטח.

אסכולות
-------

קיימות ארבע אסכולות בולטות בספורט זה:

1. **דאון היל** (Down Hill, DH), - רכיבה במסלולים ארוכים יחסית במורדות שבילי עפר וכבישים הרריים, לעיתים בזמן שימוש בבלם. בתחרויות, הרכיבה מתבצעת לבד ונגד השעון, המהיר ביותר הוא הזוכה.
2. **פרי רייד** (Free Ride, FR) – רכיבה לא תחרותית, לרוב ללא מסלול מוגדר, בסביבה טבעית ולא מעוצבת בין עצים וסלעים. לרוב מתבצעת ביערות.
3. **פרי סטייל** (Free Style, FS) – רכיבת פעלולים אשר כוללת סיבובים, סלטות ו'גרבים' (Grabs) לרוב באזור רכיבה עירוני ובמקומות ייעודיים כגון סקייטפארקים.
4. **בורדר קרוס** (Boardercross, BC) – רכיבה תחרותית בזוגות או ברביעיות במסלול ייעודי עם קו סיום. בנוסח מרוץ קלאסי שבו הראשון שחוצה את הקו הוא הזוכה.

מידע כללי
---------

| אורך | רוחב | משקל |
| --- | --- | --- |
| 110-90 ס"מ | 45-40 ס"מ | 8-5 ק"ג |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאונטנבורד** בוויקישיתוף
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **יצחק אוירבך** (י"ב באב תרל"ז, יולי 1877 - כ"ח באדר א' תשי"א, 5 באפריל 1951) היה מרבני ישיבת עץ חיים ורב ומו"ץ שכונת רוחמה בירושלים.

קורותיו
-------

נולד בירושלים, בנו של הרב מנחם נתן נטע אוירבך ונינו של הרב מאיר אוירבך. אמו, צירל יכט, הייתה בתו של קרוב משפחתו הרב יהושע פלק אוירבך, אב"ד קלצ'בה שבפולין. למד בישיבת עץ חיים והיה מתלמידי הרב אליעזר דן רלב"ג והרב משה נחמיה כהניו.

בשנת תרנ"ד (1894) נישא לסימה, בת הרב חיים יעקב נפתלי זילברברג. בין השנים תר"פ – תר"צ היה ראש ישיבה בישיבת עץ חיים. לאחר פטירת אביו, בשנת תר"צ (1930), התמנה תחתיו כרב ומורה צדק של שכונת רוחמה.

עסק בהדפסת ספרי אביו "זכות אבות", "ענף אבות" ו"אורח נאמן", שאותו אף הגיה.
בשנת תרס"ט (1909)שלח לראי" קוק את ספרו "אוצר הלכה" וקיבל בתשובה מכתב נרגש "...לכבוד אוהב אהוב..הרב הגדול לתורה ולתעודה, חריף ובקיא...מגזע יחס המעלה מו"ה יצחק נ"י לבית אויערבאך, מח"ס היקר "אוצר הלכה"...שמח ליבי ואורו עיני...ברכתי ברכת הנהנין, ברוך ד' אשר אור תורה זורח על הררי ציון, וגם מצעירי ת"ח יצא פרי קודש הילולים...הק. אברהם יצחק ה"ק" מכתב שהודפס ב"אגרות הראיה חלק א, מכתב קעא.

נפטר בשנת תשי"א, ונקבר בבית הקברות סנהדריה.

בנו הרב אברהם בנימין אוירבך כיהן כרב בברוקלין. אחותו שפרה הייתה אשת אברהם ברנט, בנו של זרח ברנט, ואחותו הנדל הייתה אשת מרדכי זוננפלד, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד.

ספרו
----

* **אוצר הלכה** - 2 חלקים (חלק א', תרס"ט; חלק ב', תש"י)

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "הרב יצחק אויערבאך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3269

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527106605171
* LCCN: nr2003021303
* WorldCat (עם LCCN): nr2003-021303

 |
**יוסף אחמד מסרחי** (בערבית: **يوسف مسرحي**; נולד ב-31 בדצמבר 1987) הוא אתלט סעודי הוא אלוף אסיה, שיאן אסיה ובעל התוצאה ה-11 בטיבה בכל הזמנים בריצת 400 מטר.

ביוגרפיה
--------

מסרחי נולד בנג'ראן. הוא החל את דרכו הספורטיבית בריצות למרחקים בינוניים. הוא התחרה בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר במשחקי אסיה באולמות שנערכו במקאו ב-2007, וכן זכה במדליית זהב עם נבחרת השליחים הסעודית ל-400X4 מטרים. 

בשנת 2008 עבר להתאמן בקליפורניה, והחל להתמקד בריצות קצרות יותר, ל-200 ו-400 מטרים. באליפות העולם שנערכה בברלין ב-2009 התחרה בריצת 400 מטר, אך לא עבר את שלב המוקדמות. באליפות ערב באתלטיקה שנערכה באותה שנה בדמשק, זכה במדליית הארד בריצת 400 מטר, וכן היה שותף לניצחונה של נבחרת השליחים הסעודית בריצת 400X4 מטרים. במשחקי אסיה באולמות שנערכו בהנוי זכה במדליית הכסף בריצת 400 מטר, לאחר שהפסיד לבן ארצו, אסמעיל אל-סביאני, והשניים זכו גם במדליית זהב במירוץ השליחים ל-400X4 מטרים.

במשחקי אסיה שנערכו בגואנגג'ואו ב-2010 זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר ובמדליית זהב במירוץ השליחים. ב-2011 הוכתר כאלוף אסיה בריצת 400 מטר, באליפות אסיה באתלטיקה שנערכה בקובה, וכן זכה במדליית כסף עם נבחרת השליחים. באליפות העולם שנערכה באותה שנה בטגו, השתתף רק במירוץ השליחים, בו דורגה הנבחרת הסעודית במקום ה-16 והאחרון.

באולימפיאדת לונדון (2012) קבע מסרחי שיא אישי חדש בשלב המוקדמות (45.43 שניות). בשלב חצי הגמר דורג שביעי במקצה שלו ו-21 בסך הכל. באליפות העולם שנערכה במוסקבה ב-2013 קבע מסרחי שיא לאומי חדש בשלב חצי הגמר, 44.61 שניות. בשלב הגמר סיים במקום השישי. באליפות אסיה שנערכה באותה שנה בפונה, זכה במדליית הזהב הן בריצת 400 מטר והן במירוץ השליחים ל-400X4 מטר. 

במשחקי אסיה שנערכו ב-2014 באינצ'ון, זכה מסרחי במדליית הזהב בריצת 400 מטר ובמדליית ארד במירוץ השליחים. באליפות אסיה באתלטיקה שנערכה ב-2015 בווהאן הפסיד את תוארו כאלוף אסיה לקטרי יליד סודאן עבדאללה הרון, וגם נבחרת השליחים הסעודית איבדה את תוארה לנבחרת קטאר. בשלב המוקדמות של אליפות העולם שנערכה באותה שנה בבייג'ינג, קבע מסרחי שיא אסיה חדש - 43.93 שניות. בשלב הגמר סיים במקום השמיני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף מסרחי** בוויקישיתוף

* יוסף מסרחי, באתר olympedia.org
* יוסף מסרחי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* יוסף מסרחי, באתר ליגת היהלום
* יוסף מסרחי, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 240343

 |



.
ציור מ 1674, דמותו של פדרו מסקרנס
**פדרו מסקרנס** (באנגלית: **Pedro Mascarenhas**; ‏1470 – 16 ביוני 1555) היה מגלה ארצות פורטוגלי ומושל קולוניאלי. הוא היה האירופי הראשון שגילה את האי דייגו גרסיה באוקיינוס ההודי בשנת 1512. הוא גם דיווח על האי מאוריציוס באוקיינוס ההודי בשנת 1512, אם כי ייתכן שהוא לא היה החוקר הפורטוגלי הראשון שעשה זאת.

משלחות קודמות של דיוגו דיאש ואפונסו דה אלבוקרקי יחד עם דיוגו פרננדס פריירה אולי עברו גם הן שם. בשנת 1528 נתן מגלה הארצות דיוגו רודריגש (שעל שמו נקרא האי רודריג) את השמות לאיים ראוניון, מאוריציוס ורודריג, וכן איי מסקרנה, על שם פדרו מסקרנה.

מסקרנה שימש כמושל קולוניאלי של מלאקה הפורטוגזית בשנים 1525–1526.

הוא היה שגריר מטעם פורטוגל בקריית הוותיקן. שם פנה לאפיפיור פאולוס השלישי שישלח את המיסיונרים הראשונים לפעול למען פורטוגל בהודו, על פי בקשת המלך ג'ון השלישי ודייגו דה גוביה. משימתו הסתיימה ב־15 במרץ 1540, כאשר נסע חזרה לפורטוגל יחד עם פרנסיסקו חאווייר.

הוא היה המשנה למלך בגואה, בירת המושבות הפורטוגזיות באסיה, משנת 1554 ועד מותו בשנת 1555 בגואה. החליף אותו בתפקיד משנה למלך פרנסיסקו בררטו. בזמן שהיה המשנה למלך בהודו הפורטוגזית, שלח את ג'יימס דיאז וגונסאלו רודריגז לאתיופיה כדי לחקור האם הקיסר גאלוודוס יהיה מוכן לקבל פטריארך שהשתייך לכנסייה הרומית-קתולית.

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Robert Kerr, ed. (1812). "Conquest of India". A General History and Collection of Voyages and Travels. Edinburgh: William Blackwood. p. 411.
3. ↑  Balthasar Tellez, The Travels of the Jesuits in Ethiopia, 1710 (LaVergue: Kessinger, 2010), pp. 133f

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1205571329
* ISNI: 0000 0001 2274 0710
* LCCN: no2011112874
* NTA: 144244322
* VIAF: 172653477
* WorldCat: lccn-no2011112874

 |
**רונה** (ברוסית: **Профессиональный Баскетбольный Клуб «Руна»**) הוא מועדון כדורסל מקצועי ממוסקבה, המתמודד בליגת VTB ובגביע הרוסי בכדורסל.

היסטוריה
--------

מועדון הכדורסל הוקם כמועדון לילדים ונוער "רונה-באסקט", שנוסד ב-2004. כבר בשנת 2013, על בסיס מועדון הילדים, נוצר מועדון הכדורסל לגברים כדי להשתתף באליפות רוסיה. 

בשנת 2016 החל המועדון להתמודד בתחרויות בחסות פדרציית הכדורסל הרוסית ובליגה השנייה. בשנת 2017 קיבלה רונה רשמית מעמד של מועדון כדורסל מקצועני. 

בעונת 2018/2019 סיימה רונה במקום השלישי בסופרליגה-2, וכבר ב-2019 החלה להתמודד בסופרליגה-1 לגברים, השנייה בחשיבותה ברוסיה ובעונות 2021 עד 2023 סיימה כסגנית אלופת הליגה.

החל מעונת 2023/2024 מתמודדת במסגרת הליגה המאוחדת של VTB.

קבוצת הנוער
-----------

לפני תחילת עונת 2020/2021, נוצרה קבוצת נוער שתשחק בליגת הנוער של VTB. בעונתה הראשונה סיימה הקבוצה במקום העשירי בעונה הסדירה.

"רונה 3x3"
----------

בקיץ 2021 נוסדה רונה 3x3 – קבוצת כדורסל 3x3 שלוקחת חלק בתחרויות כלל רוסיות ובינלאומיות. באוקטובר 2021 העפילה לחצי גמר הגביע הרוסי 3x3. כמו כן, ניצחה בחטיבת "Future" של הליגה המאוחדת של אירופה, לאחר שהשיגה שלושה ניצחונות בחמישה סיבובי מוקדמות.

הישגים לפי עונה
---------------

| עונה | ליגת VTB | סופרליגה-1 | סופרליגה-2 | גביע רוסיה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **2016/2017** | ‏— | ‏— | ‏ | ‏32 אחרונות |
| **2017/2018** | ‏— | ‏— | ‏ | שלב הבתים |
| **2018/2019** | ‏— | ‏— | ‏3 | ‏16 אחרונות |
| **2019/2020** | ‏— | ‏? | — | ‏16 אחרונות |
| **2020/2021** | ‏— | ‏4 | — | ‏16 אחרונות |
| **2021/2022** | ‏— | ‏2 | — | חצי גמר |
| **2022/2023** | ‏— | ‏2 | — |  |
| **2023/2024** | ‏ | ‏— | — |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונה מוסקבה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רונה מוסקבה
* רונה מוסקבה, ברשת החברתית פייסבוק

* רונה מוסקבה, ברשת החברתית אינסטגרם

* רונה מוסקבה, ברשת החברתית טיקטוק

* רונה מוסקבה, ברשת החברתית VK

* רונה מוסקבה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* רונה מוסקבה, באתר התאחדות הכדורסל הרוסית

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  העונה הופסקה באמצע בעקבות מגפת הקורונה ברוסיה

| הליגה המאוחדת של VTB |
| --- |
| הקבוצות בעונת 2023/2024 | רוסיהרוסיה אבטודור סראטוב • רוסיהרוסיה אוניקס קאזאן • רוסיהרוסיה אוראלמש • קזחסטןקזחסטן אסטנה • רוסיהרוסיה זניט סנקט פטרבורג • רוסיהרוסיה יניסיי קרסנויארסק • רוסיהרוסיה לוקומוטיב קובאן • רוסיהרוסיה ניז'ני נובגורוד • רוסיהרוסיה פארמה פרם • בלארוסבלארוס צמוקי מינסק • רוסיהרוסיה צסק"א מוסקבה • רוסיהרוסיה סמרה • רוסיהרוסיה MBA • רוסיהרוסיה רונה |
| שונות | **משחק האולסטאר** • **הסופר קאפ בכדורסל** • **ליגת הנוער** • **היכל התהילה** |
מערת האשכולות מבחוץ
**מערת האשכולות** היא מערת קבורה בצפון ירושלים מתקופת ימי בית שני. המערה ממוקמת לא הרחק מהמקום בו נמצאים קברי הסנהדרין שנחצבו באותה תקופה. שמה ניתן לה בגלל דגמי אשכולות הענבים המצויים במערה.

מיקום
-----

המערה ממוקמת בלב גינה עירונית, המכונה "גן משולם" או "גן האשכולות", שבין השכונות רמת אשכול וסנהדריה המורחבת, ובסמוך לואדי פארק נחל צופים. סביב האתר נערך פיתוח נוף והמערה משולבת בצורה נאה בגן. לא קיימת כל מערכת שילוט והדרכה, לא סמוך לאתר ולא בכניסה לגן מרחוב ים סוף.

היסטוריה
--------

המערה נחצבה בימי בית שני שבתקופה הרודיאנית. הקבורה במערה החלה במאה ה-1 לפני הספירה ונמשכה גם במאה ה-1 לספירה. הממצאים במערה מורים על שימוש במערה גם בתקופה הביזנטית.

שנת גילוי המערה היא 1897.

מבנה המערה
----------

גודל המערה הוא כ-0.75 דונם. לפני מערכת הקבורה חצר רחבה ובכניסה גמלון מפואר עם דגמים של שריגי גפן ואשכולות ענבים. בקצה הגמלון למעלה תימורה ובשני צידיו דגמי ורדות. מיד לאחר פתח הכניסה למערה ישנו פרוזדור המוביל אל אולם הקבורה המרכזי שממנו יש יציאה לשלושה חדרי קבורה נוספים. מאחד החדרים יש המשך לחדר ארקוסוליות נוסף שכנראה נחצב לקראת סוף השימוש במערה. מערכת קבורה חצובה בסלע במדרון. חזית המערכת עוטרה בתבליט של מסגרת וגמלון ובתבליטים של דגמים צמחיים. את פינות הגמלון מעטרות אקרוטריות מיוחדות. בתחתית המשקוף הותקנו שלושה פנלים: שניים צדדיים בתבליט ואחד בשיקוע. בפינות אולם הכניסה עוצבו כותרות. תקרת החדר מעוטרת במעגל שקוע ובמרכזו עיטור דמוי חתך של עמוד מחורץ בעל 16 זוויות ובליבו מעגל קטן נוסף. מחצרה הנרחבת של מערכת הקבורה, כניסה לחדר מבוא. במערכת חדר מרכזי וארבעה חדרי קבורה. בדפנות של שלושה מן החדרים נחצבו כוכבים ובדפנות החדר הרביעי נחצבו שלושה מקמרים. בחדרי המערכת נמצאו שברים מעוטרים רבים מאוד של גלוסקמות, שברים של אבני סגירה ושברים של כלי חרס.

במערה ניכרים סימנים המעידים על שימוש בתקופה הביזנטית: צלבים החקוקים מעל קירות חדרי המערה. המערה שימשה ככל הנראה גם למגורי קבע או ארעי בתקופה הביזנטית, הממלכות העות'מאניות או לפחות בחלק מהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערת האשכולות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערת אשכולות בירושלים, לימודי ירושלים, סיורים בירושלים
2. ↑  ירושלים-תכנית מתאר מקומית: מערת האשכולות
**בליידי** (באנגלית: **Bladee**, נולד כ-**Benjamin Reichwald** ב-9 באפריל 1994 בסטוקהולם) הוא זמר, פזמונאי וראפר שוודי, חבר בקבוצה דריין גאנג. בליידי הוא שוודי. בליידי מבטא את שמו כ"בלייד", אפילו זמר sadboys יאנג לין ביטא את שמו כ"בליידי" אך תיקן את עצמו מהר. המוזיקה של בליידי ושאר דריין גאנג נחשב תחת הז'אנר של קלאוד ראפ, סוג ראפ ניסויני המשתמש באטמוספירה פתוחה ושימוש רב במרחב וריברב. בליידי הוציא 6 אלבומי סולו, שני אלבומים משוטפים (עם מקהטוק ואקו2K), שלושה מיקסטייפים כולל אחד משוטף עם הקולקטיב Working On Dying, חמישה EPs ושני פרויקטים משוטפים תחת דריין גאנג.

ביוגרפיה
--------

בנג'מן רייכוואלד נולד ב-9 באפריל 1994 בסטוקהולם וגדל בעיר. בשנת 2004 הוא פגש בבית הספר את הזמר Ecco2k (זאק ארוגונדד) ובשנת 2007, בהיותם בני 13, הם הקימו להקה בשם קרוסאד (מרוסק בשוודית).

בשנת 2011 בליידי הוציא את שיריו הראשונים בשם "קן בורנס". בשנת 2014 הוא הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו, *Gluee*, שזכה להצלחה. בשנת 2016 הוציא את אלבום הבכורה שלו, *Eversince*, ובשנת 2017 הוציא אלבום נוסף, *Red Light*.

בשנת 2018 ביחד עם חבר נוסף בדריין גאנג Ecco2k הוציאו מיקסטייפ נוסף. בשנת 2020 הם הוציאו את אלבומו השלישי של בליידי, *333*.

בנוסף לעיסוק במוזיקה, בליידי פעול בתחום עיצוב אופנה עבור חברה בבעלות של יאנג לין, גם הוא ראפר שוודי.

בליידי משתמש בהרבה סימנים יהודיים באלבום Spiderr, שגרם למעריצים להסיק אם הראפר הוא יהודי, בליידי טרם הוציא תגובה על הנושא.

בליידי ואקו הם זוג חד מיני ואימצו 33 ילדים מויטנאם, הודו, תאילאנד, קונגו ואוסטרליה. תאיבוי דיגיטל תומך בהם במלא מכיוון שהוא מגניב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בליידי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בליידי (באנגלית)
* בליידי, ברשת החברתית פייסבוק

* בליידי, ברשת החברתית טוויטר

* בליידי, ברשת החברתית אינסטגרם

* בליידי, באתר אייטונס (באנגלית)

* בליידי, באתר ספוטיפיי

* בליידי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* בליידי, באתר Last.fm (באנגלית)

* בליידי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* בליידי, באתר דיזר

* בליידי, באתר Discogs (באנגלית)

* בליידי, באתר Songkick (באנגלית)

* בליידי, באתר Genius

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: cd689e77-dfdd-4f81-b50c-5e5a3f5e38a4

 |
**רונדו קפריצ'יוזו במי מז'ור (אופ. 14)** היא יצירה לפסנתר סולו מאת המלחין הגרמני פליקס מנדלסון-ברתולדי. היצירה נכתבה ב-1830, ופורסמה באותה השנה.

דיוקן המלחין, פליקס מנדלסון-ברתולדי

היסטוריה
--------

הדעה הרווחת היא כי היצירה נכתבה ביוני 1830, ופורסמה באותה השנה, אם כי הדעות לגבי התאריך חלוקות בין המומחים: יש הטוענים כי היצירה נכתבה ב-1824 או ב-1827. מחקרים מהשנים האחרונות מראים כי כתיבת היצירה הסתיימה ב-1828, וכי מנדלסון חזר לשכתב את היצירה שנתיים לאחר מכן, ככל הנראה כמתנה לפסנתרנית דלפינה פון שאורוט (Delphine von Schauroth) ממינכן. היצירה פופולרית מאוד בקרב פסנתרנים, וזאת במידה רבה משום שהיא נשמעת קשה לביצוע מכפי שהיא באמת.

מבנה היצירה
-----------

אומנם היצירה חסרת פרקים, אך היא מורכבת משני קטעים מרכזיים. חלקה הראשון הוא במפעם אדאג'ו בסולם מי מז'ור, במשקל ארבעה רבעים, וחלקה השני, הארוך יותר, במפעם פרסטו במשקל שש שמיניות בסולם מי מינור. ההבדל בין שני חלקי היצירה ניכר באופיים ובדינמיקה המשתנה. החלק הראשון מאופיין בשימוש באקורדים ביד שמאל ואופיו מאוד לירי, בעוד הפרק השני מאופיין במלודיה נמרצת.

הקלטות
------

ליצירה מספר הקלטות מאת מבצעים נודעים, בהן של הפסנתרן ההונגרי גיירג' ציפרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רונדו קפריצ'יוזו (מנדלסון) באתר פרויקט ספריית התווים הבינלאומי (באנגלית)
* ביצוע היצירה באתר YouTube

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  היצירה, באתר ALLMUSIC
2. ↑  ניתוח היצירה באתר Classical Connect, מאת ינון ברנתן
דגל של בדלנים קנריים שעוצב על ידי MPAIAC
**MPAIAC** (בספרדית: **Movimiento por la Autodeterminación e Independencia del Archipiélago Canario** - התנועה להגדרה עצמית ולעצמאות של הארכיפלג הקנרי) הוא ארגון שרואה כמטרתו את השגת הזכות להגדרה עצמית והפרדה של האיים הקנריים מממלכת ספרד.

הארגון הוקם ב-22 בנובמבר 1964 באלג'יריה על ידי הגולה הספרדי עו"ד אנטוניו קוביז'ו. בשנת 1975 התנועה החלה לשדר תעמולה ברדיו אלג'יראי. באותה שנה ובשנת 1976 נהרגו שני פעילים של התנועה בידי כוחות ביטחון. ב-1 בנובמבר 1976 הארגון הכריז על מאבק מזוין באמצעות זרועו הצבאית FAG. פעולתם הראשונה בוצעה באותו חודש, כשהתפוצץ מטען חבלה באיים הקנריים, לא היו נפגעים.

ב-1977 ה-FAG פוצצו מטען חבלה ראשון מחוץ לאיים הקנריים, במדריד, לא היו נפגעים. באותה שנה הם הטמינו פצצה בחנות פרחים בנמל התעופה גאנדו, כתוצאה מהפיצוץ נפצעו מספר אנשים. בעקבות הפיגוע ומפני חשש לפצצה נוספת בנמל התעופה הטיסות הוסטו לשדה התעופה לוס רודאוס בטנריפה, מה שגרם (יחד עם מזג האוויר הגרוע ושרשרת של טעויות אנוש) לאסון המטוסים בטנריפה. ב־1978 נהרג הסמל רפאל ולדנברוס, מהיחידה לניטרול מטעני חבלה, כשניסה לנטרל פצצה בטנריפה. זה היה המקרה היחיד שבו גרמה פעילות הארגון באופן ישיר לנפגעים בנפש.

ב-5 באוגוסט 1978 אנטוניו קוביז'ו יצא בחיים מניסיון התנקשות באלג'יר, אך נשאר נכה. ההתנקשות בוצעה ביוזמת משרד החוץ הספרדי וב-2003 קוביז'ו פוצה בסך 150,000 אירו.

בשנת 1979 הארגון ויתר על המאבק המזוין ומייסדו אנטוניו קוביז'ו גורש מהארגון בשל חילוקי דעות עם ההנהלה.

בשנות ה-80 וה-90 הארגון חדל מלהתקיים. ב-1985 קוביז'ו חזר מגלותו באלג'יריה והקים מפלגה בדלנית בשם "הקונגרס הלאומי של האיים הקנריים" (Congreso Nacional de Canarias). שיא כוחה של המפלגה היה ב-1987, כאשר זכתה במושב אחד במועצה של העיירה ארסיפה (Arrecife) באי לנסרוטה. בשנת 2003 חלק מפעיליו הוותיקים של MPAIAC הקימו אותו מחדש, אך הפעילות שלו היא כמעט אפסית ומסתכמת בעיקר בתעמולה באינטרנט. אנשי הקונגרס הלאומי של האיים הקנריים מתנערים מפעילות זו וטוענים שזו למעשה פעילות של סוכנויות הריגול הספרדיות.

FAG
---

ה-**FAG** (בספרדית **Fuerzas Armadas Guanches** - הכוחות המזוינים הגואנצ'ים) היו הזרוע הצבאית של הארגון הבדלני הקנארי MPAIAC בין השנים 1976 ו-1978. שמו של הארגון נגזר משמה של האוכלוסייה הקדומה של הארכיפלג הקנרי, הגואנצ'ים. עיקר פעילותו הייתה הטמנת מטעני חבלה באתרים אסטרטגיים באיים הקנריים ובמדריד. מטרת הפעילות הייתה להפעיל לחץ על הממשל הספרדי ולא לגרום לנפגעים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr91034362
* VIAF: 125937538
* WorldCat: lccn-nr91034362

 |
ליאן דה פוגי
**ליאן דה פוגי** (צרפתית: Liane de Pougy; ‏2 ביולי 1869 - 26 בדצמבר 1950) הייתה רקדנית וקורטיזנה צרפתייה בתקופת הבל אפוק.

חייה
----

דה פוגי נולדה בשם אן מארי שסן בעיירה לה פלש במחוז סארת שבחבל פיי דה לה לואר בצרפת, לאב קצין צרפתי ולאם ממוצא ספרדי. היא קיבלה חינוך קתולי במנזר סנט-אן-ד'אורה בעיירה מורביאן שבחבל ברטאן. כשהייתה בת שש עשרה ברחה מביתה עם אנרי פורפ, קצין ימי, ונישאה לו אחרי שנכנסה להריון. היא ילדה בן בשם מרקו (שמאוחר יותר היה טייס ונהרג בתחילת מלחמת העולם הראשונה). נישואיה לא היו מוצלחים ובעלה התנהג כלפיה באלימות. כאשר עברה למרסיי יחד איתו, לקחה לעצמה מאהב. כאשר גילה זאת הוא ירה בה באקדח ופצע אותה בזרועה. כאשר הייתה בת שמונה עשרה שנה, ברחה לפריז, והשאירה לו את הילד שנשלח אל סבו וסבתו שהתגוררו בעיר סואץ שבמצרים.

בפריז החלה לעסוק במשחק ובזנות והתמכרה לקוקאין ולאופיום. היא החלה בקריירה של קורטיזנה עם הרוזן ואלטס דה לה בין, שלימד אותה לעסוק במקצוע זה. התעניינה בציור בספרים ובשירה אך לא אבתה להתעמק בספרות, והעדיפה את חיי בתי הקפה על פני שייקספיר או ואגנר. פגשה במחזאי אנרי מיאק שנפל בקסמיה והכניס אותה לעולם התיאטרון. למדה את תורת המשחק אצל שרה ברנאר והופיעה בתפקידים קטנים בלהקת פולי ברז'ר בפריז, בסנקט פטרבורג, ברומא והריביירה הצרפתית.

אחרי שעזבה את להקת פולי ברז'ר שינתה את שמה לליאן דה פוגי על שמו של הרוזן דה פוגי שהיה אחד ממאהביה. היא המשיכה בקריירה של רקדנית קברט, הייתה ביסקסואלית מוצהרת והיו לה מאהבים ומאהבות שהרעיפו עליה מתנות ותכשיטים יקרי ערך.

ב-1899 הסופרת נטאלי קליפורד בארני, שהייתה נוכחת באחת מהופעותיה באולם ריקודים בפריז, התאהבה בה. אם כי דה פוגי הייתה אחת הנשים המפורסמות ביותר בצרפת והיו לה מחזרים עשירים רבים, היא נפלה בקסמיה של נטאלי בארני, והן הפכו למאהבות ונשארו ידידות במשך כל ימיהן. פרשת אהבים זו מתוארת ברומן מפתח בשם "אידיליה סאפית" (על שם סאפפו מלסבוס) שאותו דה פוגי כתבה ופרסמה ב-1901. ספר זה הפך לשם דבר בפריז והודפס שוב ושוב 69 פעמים במשך השנה הראשונה להופעתו.

ב-1910, כאשר הייתה בשיא הקריירה, פגשה בנסיך ג'ורג' גיקה, שהיה ממוצא רומני, ונישאה לו. אחרי שש עשרה שנה של חיים משותפים הוא עזב אותה ויצא עם אישה צעירה ממנה. כדי להתנחם היא לקחה לעצמה מספר מאהבים. הוא חזר אליה אך היחסים ביניהם התערערו.

ב-1928 התיידדה עם אם בית מחסה לילדים נכים בסביבות העיר גרנובל, וגייסה כספים בקרב ידידיה בפריז למען מוסד זה. אחרי מות בעלה ב-1945, הפכה לחברת מסדר סנט דומיניק בשם האחות אן מארי. היא חזרה בתשובה ובילתה את שנותיה האחרונות בבית תפילה בלוזאן, שם מתה ב-1950.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ליאן דה פוגי** |

* ליאן דה פוגי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266780605171
* BNE: XX4816719
* BnF: cb119204320 (data)
* GND: 119202611
* ISNI: 0000 0003 6851 4676
* LCCN: n79089880
* NDL: 00795533
* NLP: A16389050
* NTA: 071573348
* SUDOC: 027080706
* Trove: 930872
* VIAF: 27070389
* WorldCat: lccn-n79089880

 |
ליאנדרו ביזיאק בסדנת האומן שלו
**ליאנדרו ביזיאק** (באיטלקית: **Leandro Bisiach**;‏ 1864–1946) היה בונה כינורות איטלקי, שנולד בקזאלה מונפראטו ומת בוונגונו סופרייורה.

חייו
----

ביזיאק החל את הקריירה שלו ככנר. אחרי שבנה לו בכוחות עצמו כינור שזכה לשבחים, גמר אומר להיות בונה כינורות ובשנת 1886 עבר למילאנו, לעבוד עם משפחת אנטוניאצי. השותפות שביזיאק יצר עם בני המשפחה הניבה תוצאות יוצאות דופן בחשיבותן, הודות לכישרונות האמנותיים והכישורים העסקיים שהשקיע בה. אחרי שהעביר את סדנתו לאתרים שונים, פרש אל הווילה שלו בונגונו (וארזה) והניח את עסקיו במילאנו בידי בניו.

ביזיאק היה משכמו ומעלה בתחום המסחר בכינורות עתיקים, אבל מעל לכל הצטיין בטיפוח דור של בוני כינורות דגולים, בהם גטאנו זגאראבוטו, איג'ינו סדרצ'י, פייטרו בורגי, ג'וזפה אורנאטי ופרדיננדו גארימבטי.

בתקופתו של ביזיאק, הייתה סדנת בניית הכינורות שלו החשובה ביותר באיטליה. בוני כלי קשת שעבדו במעבדתו של ליאנדרו ביזיאק היו: ריקארדו אנטוניאצי, רומיאו אנטוניאצי, גטאנו זגאראבוטו, ג'וזפה אורנאטי, פרדיננדו גארימברטי, איג'ינו סדרצ'י, רוקי ססטו, צ'יפיריאנו בריאני, קאמילו מאנדלי, פריצ'ו ואראניולו, קאמילו קולומבו, וינצ'נצו קאוואני, פייטרו פאראוויצ'יני, אלברט מולייה, אנדרה ביזיאק, קארלו ביזיאק, פייטרו בורגי, מירקו טאראסקוני, ליאנדרו וג'אקומו ביזיאק, איג'יניו סייגה וקארלו פראריו.

אחרי מותם של האחרונים באומני קרמונה הדגולים, לאחר אמצע המאה ה-18, נשארו רק בני משפחת צ'רוטי לשמר את מסורת בניית הכינורות בעיר. הייתה זו משפחת אנטוניאצי שלקחה על עצמה את המשימה להעביר את מעט הידע שנצבר ונשמר מקרמונה למילאנו. אין ספק, כי האירוע החשוב ביותר להתחדשות בניית הכינורות בלומברדיה היה המפגש בין ריקרדו אנטוניאצי וליאנדרו ביזיאק; הודות לכישרונו, טעמו וכישוריו העסקיים, הצליח ביזיאק לייסד בסוף המאה ה-19 סדנה לבניית כלי קשת, שהשיגה עד מהרה מוניטין בינלאומיים.

ליאנדרו ביזיאק השקיע רבות במחקר והמרשמים הנושנים שמצא להכנת לכה בעלת מראה עתיק באו לביטוי ביופיים של הכלים שיצר. הוא עשה שימוש בדגמים של גדולי האומנים, סטרדיווארי, אמאטי, גוארנרי ואחרים, ככל שהזדמנו לו.

ביזיאק זכה בפרסים ואותות הוקרה שונים בתערוכה העולמית של לונדון ב-1895, אטלנטה ב-96–1895, טורינו ב-1898, פריז ב-1900, מילאנו ב-1905 ובריסל ב-1910.

בין הנגנים שהחזיקו ברשותם כלים מתוצרת ביזיאק היו **סבסטיאן קאמפזי** (Sebastian Campesi ), (כנר ג'אז אמריקאי נודע) ונתן מילשטיין, שכינורו היה העתק של סטרדיווארי משנת 1678, שליאנדרו ביזיאק בנה בשנת 1920.

מקור
----

* צ'ארלס בר וקרלו קייזה, "משפחת ביזיאק" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין.

לקריאה נוספת
------------

* La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 19th and 20th centuries - Umberto Azzolina
* I Maestri Del Novecento - Carlo Vettori
* La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini 2002
* Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978
* Vannes, Rene (1985) [1951]. *Dictionnaire Universel del Luthiers (vol.3)*. Bruxelles: Les Amis de la musique. OCLC 53749830.
* William, Henley (1969). *Universal Dictionary of Violin & Bow Makers*. Brighton; England: Amati. ISBN 0901424005.
* Walter Hamma, *Meister Italienischer Geigenbaukunst*, Wilhelmshaven 1993, מסת"ב 3-7959-0537-0

קישורים חיצוניים
----------------

* Liuteria Parmense
**שמעון אברמוביץ וינוור** (בפולנית: **Szymon Abramowicz Winawer**; ‏6 במרץ 1838 – 29 בנובמבר 1919) היה שחמטאי יהודי-פולני מוביל שניצח באליפות גרמניה בשחמט בשנת 1883.

ביוגרפיה
--------

וינוור נולד בעיר ורשה בפולין. בתחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף, תחרות פריז בשנת 1867, זכה במקום השני המשותף עם וילהלם שטייניץ ואחרי איגנץ קוליש. הוא נשאר בין הטובים ביותר בעולם למשך 15 שנים. בשנת 1868 זכה וינוור בתחרות הבינלאומית הראשונה שנערכה בעיר הולדתו ורשה. וינוור ניצח בדו-קרב שנערך בסנקט פטרבורג מול האמן הרוסי שומוב בתוצאה 2–5. בשנת 1878 חילק וינוור את המקום הראשון בתחרות בפריז, עם יוהנס צוקרטורט בתוצאה (+14 =5 −3) לפני האמנים ג'וזף הנרי בלקברן וג'ורג' הנרי מקנזי אך לבסוף קיבל את המקום השני לאחר משחקי פלייאוף. בתחרות ברלין בשנת 1881 סיים במקום השלישי יחד עם מיכאל צ'יגורין. הישגו הטוב ביותר של וינוור היה מקום ראשון משותף עם שטייניץ בתחרות וינה 1882, שהייתה התחרות החזקה ביותר בהיסטוריה - עד אותה שנה. בשנת 1883 לא הצליח וינוור לנצח, אך מאוחר יותר בנירנברג הוא זכה במקום הראשון, וניצח את בלקברן שזכה במקום השני.

לאחר הפסקה ארוכה חזר וינוור לשחמט בשנות ה-90 של המאה ה-19, אך בעת ההיא כבר חלפו על פניו שחקנים צעירים כזיגברט טאראש ועמנואל לסקר. בדרזדן 1892 ובבודפשט 1896 הוא סיים במקום השישי. בשנת 1896 הפסיד בדו-קרב לדוד ינובסקי 5-2. בתחרות הבינלאומית האחרונה בה השתתף, מונטה קרלו 1901, מלאו לו כבר 61 שנים, והוא לא נמנה עם הזוכים בפרסים. וינוור המשיך לשחק בתחרויות גם בשנות ה-60 שלו ובמהלך הקריירה הארוכה שלו התמודד עם כל גדולי השחמטאים של השליש האחרון של המאה ה-19, מאדולף אנדרסן ועד לסקר. היריבות המתמשכת עם בלקברן נמשכה בין השנים 1870 ל-1901, והם נפגשו במשחקים תחרותיים בחמישה עשורים שונים.

מספר וריאנטים קרויים על שמו של וינוור. החשוב מהם הוא הווריאנט של ההגנה הצרפתית. שמו גם קשור להתקפת וינוור בפתיחה הספרדית. בתחרות מונטה קרלו 1901, בתחרות האחרונה בה השתתף, הפתיע וינוור בגמביט הנגדי בהגנה הסלבית במשחק מול פרנק מרשל. מאז קרוי הגמביט על שמו.

בשנת 1896 ניצח וינוור את שטייניץ בתחרות בנירנברג במשחק מצוין: 1. ה-4 ה-5 2. ד-4 ה:ד-4 3. מה:ד-4 פג-6 4. מה-ה-3 פו-6 5. פג-3 רב-4 6. רד-2 0-0 7. 0-0-0 צה-8 8. רג-4 ר:ג-3 9. ר:ג-3 פ:ה-4 10. מהו-4 פו-6 11. פו-3 ד-6 12. פז-5 רה-6 13. רד-3 ח-6 14. ח-4 פד-5 15. רח-7+ מח-8 16. צ:ד-5 ר:ד-5 17. רה-4 ו-6 18. ר:ד-5 ו:ז-5 19. ח:ז-5 פה-5 20. ז-6 ושחור נכנע.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמעון אברמוביץ וינוור** בוויקישיתוף

* שמעון אברמוביץ וינוור, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* Harding, Who Was Winawer?, chesscafe

הערות שוליים
------------

1. ↑  International Chess Tournament Vienna 1882, באתר ChessBase

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3874 6829
* LCCN: nb2002017865
* NKC: js2017951473
* NTA: 138903387
* VIAF: 53656499
* WorldCat: lccn-nb2002017865

 |
**מתיו "מאט" הארדינג** (באנגלית: **Matt Harding**; נולד ב-27 בספטמבר 1976) הוא מתכנן משחקי מחשב אמריקאי וידוען אינטרנטי הידוע כ**מאט המרקד** (Dancing Matt) בזכות סרטוניו הוויראליים ("?Where the Hell is Matt" – "היכן לעזאזל נמצא מאט?") המציגים אותו רוקד בציוני דרך, רחובות ומיקומים מפורסמים שונים ברחבי העולם, במהלכם הוא ביקר גם בישראל.

הארדינג קיבל מאז כיסוי נרחב של מסעותיו במרכזי הדפסה ושידור בכלי התקשורת והוא נשכר לככב עבור חברת ויזה בקמפיין "Travel Happy".

הארדינג במקור מווסטפורד שבקונטיקט. הוא נכנס לתעשיית משחקי המחשב כשהחל לעבוד בחנות המתמחה בנושא הנקראת "Cutting Edge Entertainment". מאוחר יותר הוא עבד כעורך במגזין המשחקים "GameWeek" בווילטון, ולאחר מכן כמפתח תוכנה בחברת המשחקים Activision בסנטה מוניקה, קליפורניה, ולאחר מכן בבריזביין שבאוסטרליה.

?Where the hell is Matt
-----------------------

הארדינג היה ידוע בפני חבריו כרקדן יוצא דופן. במהלך טיול עם חבריו בווייטנאם כשהם הסריטו אחד את השני במצלמת וידאו, הם הציעו לו להוסיף את הריקוד לקטע הווידאו. קטעים אלו הועלו לאתר האינטרנט של הארדינג במטרה להציגם לחבריו ובני משפחתו. מאוחר יותר, הקליט הארדינג 15 קטעי וידאו בהם הוא רוקד בליווי השיר "Sweet Lullaby" של להקת דיפ פורסט. הווידאו הועבר באמצעות דואר אלקטרוני שבסופו של דבר הפך לוויראלי, עם כ-20,000 כניסות לאתר האינטרנט של הארדינג ביום. הארדינג יצר גרסה נוספת של הווידאו ב-2006 עם סצינות ריקוד נוספות ממסעותיו שלאחר מכן, הנקרא "Dancing 2006". באותו הזמן הארדינג נענה בחיוב להצעת חסות מאת מותג המסטיקים האמריקאי "Stride", המעניק כיסוי חלקי למסעותיו.

הארדינג פרסם את מקבץ הווידאו השלישי שלו ב-20 ביוני 2008 שמורכב ממסעו שארך כ-14 חודשים ב-42 מדינות שונות. קטע זה זכה בלמעלה מ-30 מיליון צפיות באתר YouTube כשהערוץ האישי שלו ממוקם במקום ה-83 מבחינת מספר המנויים באתר, נכון ל-31 במרץ 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאט הארדינג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מאט הארדינג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדר שלו, מאט, הרקדן המוזר מהאינטרנט, בביקור בישראל, באתר ynet, 24 ביוני 2007
2. ↑  "Dance, dance, wherever you may be", ‏23 בדצמבר 2006
3. ↑  "The Guy Who Danced Around the Globe",‏ 22 באוקטובר 2006
4. ↑  "Dancing around the world (and Web)",‏ 5 באוקטובר 2006
5. ↑  "Product Placement Creeps Into Amateurs' YouTube Offerings", ‏13 ביולי 2008
6. ↑  Travel the world with the currency of the world, ‏20 בנובמבר 2008
7. ↑  "A Private Dance? Four Million Web Fans Say No",‏ 8 ביולי 2008
8. ↑  "mattharding2718 Channel"
9. ↑  "Directors - Most Subscribed All Time"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3081 5543
* LCCN: n88620497
* SNAC: w6h20d95
* VIAF: 28646406
* WorldCat: lccn-n88620497

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מיכה בן-עמי (רבינוביץ)** (1895‏-1974) היה רופא ישראלי, מנהל מכון הרנטגן בבית החולים הדסה בירושלים (1925–1930) והרנטגנולוג השני של תל אביב.

קורות חיים
----------

בן-עמי נולד באודיסה, אוקראינה, ברוסיה למרדכי בן-עמי ממשפחת ר' נחמן מברסלב ולאמו חיה לבית יפה, שהייתה אחותו של הד"ר הלל יפה. אח לירמיהו, לתמר ולשרה בן-עמי סולודר, אשר הייתה רופאה ביסוד המעלה, אשתו של המשורר אברהם סולודר.

אחרי פרעות 1905 היגרה משפחתו לשווייץ, בן עמי סיים תיכון בז'נבה והתקבל שם לבית ספר לרפואה. סיים את לימודיו ב-1920. התמחה ברנטגנולוגיה.

בשנת 1925 עלה בן-עמי לארץ ישראל. עד שנת 1930 ניהל את מכון הרנטגן של בית החולים הדסה בירושלים.

בשנת 1930 הקים בן-עמי את מכון הרנטגן השני בתל אביב, ברחוב בלפור מול בית החולים הדסה, בבית בן קומה. אשתו, חנה, הייתה אסיסטנטית ומנהלת החשבונות. מכון הרנטגן הראשון בתל אביב הוקם על ידי ד"ר ישעיהו אליהו.

בן-עמי היה בין המייסדים של האיגוד הרנטגנולוגי בישראל.

בשנת 1934 נשא בן-עמי את חנה לבית שטרן. בהמשך נולדו הבנות אימרה והילה.

בשנת 1969 חיבר בן-עמי ביחד עם ד"ר אשר גולדשטיין מלון רנטגנולוגי עברי, שיצא לאור בהוצאת ניב.

בן-עמי נפטר ב-1974.

ממחקריו
-------

* "מונחים לרפואה ולרוקחות" - קובץ אקדמי-דתי - הוצאת "יבנה" (1949) (ביחד עם ד"ר אשר גולדשטיין והרוקח הילמן)

ראו גם
------

* רדיולוגיה

לקריאה נוספת
------------

* נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 124.
* "קורות", 1987, עמוד 635.

הערות שוליים
------------

1. ↑  העבר חוברת ט', חרות, 14 בספטמבר 1962
2. ↑  הלווית אלמנת בן עמי ז"ל, הארץ, 17 בפברואר 1941
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "מיכה בן-עמי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1489
4. ↑  בהדסה, דואר היום, 7 בינואר 1926
5. ↑  תל אביב: זכרונות 1919 - 1939 / דניאל מטלון, פרויקט בן יהודה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258587705171
* ISNI: 0000 0004 0181 5893
* VIAF: 297049447
* WorldCat: viaf-297049447

 |
גורים מסתתרים ביער, 1906
**הרפובליקה של גוריה** או **רפובליקת האיכרים של גוריה** הוא המונח המקובל לציון האירועים המהפכניים שהתרחשו בפרובינציה המערב גאורגית, גוריה (שאז הייתה חלק מהאימפריה הרוסית). אירועים שהתרחשו לפני ובמהלך המהפכה הרוסית ב-1905.

החלק הלא מפותח והעני למדי של פלך כותאיסי, גוריה, נקראה באופן רשמי אוייזד אוזורגתי (נפת אוזורגתי), הייתה ידועה לא רק כמחוז בעל תפיסות אופוזיציונריות כנגד השלטון הרוסי, אלא גם בגין התמיכה חסרת התקדים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית המנשביקית. התנועה האגררית שהתבססה על איכרים חסרי אדמות הובילה כמעט למרד גלוי בשנת 1903. האיכרים הפסיקו לשלם מיסים וסירבו לעבוד עבור בעלי האדמות. אחרי התגובה הרשמית הקשה, החרימו האיכרים את כלל השירותים הממשלתיים. בקיץ של אותה שנה, הממשלה המקומית של האזור כמעט והתפוררה לגמרי. ניקולאי השני לא פעל כנגד גוריה בשנת 1904, מתוך הערכה שעלויות ההתמודדות כנגד המורדים לא מוצדקת.

לאחר תחילת מהפכת 1905, התפשט המרד ברחבי גאורגיה, מה שהביא התנגדות רדיקלית יותר של הגורים. האיכרים פיזרו את כל הרשויות, ומינו שליטים משלהם, ארגנו קהילות כפריות עצמאיות והקימו יחידות חמושות שנקראו "הבדלנים האדומים" או "אחי היער", כשהם תופסים שליטה על כל האזור. בפגישות הכפר אימצו נשות האיכרים הגורים קו של תביעות תקיפות למדיניות של שוויון פוליטי עם הגברים. לעיתים קרובות נקטו הגורים בשיטות של טרור כנגד קציני הצאר ובעלי האדמות, שלא היו נאמנים לו. עד פברואר כל שטח גוריה הייתה תחת השליטה של המורדים, ייתכן שהייתה זו תנועת שחרור לאומית-מרקסיסטית הראשונה בעולם.

ב-20 בפברואר 1905 הודיעו נציגי הצאר, באופן רשמי, לממשלתם, כי איבדו שליטה ברוב השטח. במרץ הכריזה הממשלה על משטר צבאי וכוח של 10,000 חיילים נשלח למחוז המורד. הגורים גילו התנגדות עזה למשלחת הצבאית, גנרל אליחנוב-אוורסקי (Алиханов-Аварский, Максуд) לא היה מסוגל להחזיר את השליטה הרוסית, ונאלץ לסגת ביולי. כמה ניסיונות למשא ומתן לא הניבו תוצאות. הכוחות הרוסיים חזרו באוקטובר, אבל הובסו קשות בנסקירלי. בדצמבר 1905 השתלטו המורדים על אוזורגתי, העיר הראשית של גוריה. ב-10 בינואר 1906 תגבורת חזקה של קולונל קרילוב תקפה את הפרובינציות המורדות ודיכאה באכזריות את ההתקוממות. בכך בא הסוף על "הרפובליקה של גוריה".

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר קולונטאי, על ההיסטוריה של תנועת הנשים העובדות של רוסיה, 1919, (באנגלית)
* הרפובליקה הגורית באתר armenian house.org, (באנגלית)
* תלגרמות של הצפירה: טיפליס, הצפירה, 29 במרץ 1905

| מדינות עצמאיות "בלתי מוכרות" |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אבחזיהאבחזיה אבחזיה • דרום אוסטיהדרום אוסטיה דרום אוסטיה • טאיוואןטאיוואן טאיוואן • טרנסניסטריהטרנסניסטריה טרנסניסטריה • נגורנו קרבאךנגורנו קרבאך נגורנו קרבאך • סהרה המערביתסהרה המערבית סהרה המערבית • סומלילנדסומלילנד סומלילנד • הרשות הפלסטיניתהרשות הפלסטינית פלסטין • קוסובוקוסובו קוסובו • צפון קפריסיןצפון קפריסין צפון קפריסין |

 |
ה**לייגר** (באנגלית: **Liger**) הוא בן-כלאיים של אריה ושל נקבת טיגריס (מקור שמו הוא הלחם של המילים האנגליות ל"אריה" ול"טיגריס" - Lion ו-Tiger).

מאפיינים
--------

הלייגר גדול מהוריו. לייגרים גדלים גופנית עד הגיעם לגיל שש. בעבר סברו בטעות כי בלייגר מופרש הורמון גדילה כל חייו באופן כזה שאינו חדל לגדול פיזית.

הלייגר יחד עם הטיילייגר הם החתולים הגדולים ביותר, אולם בטבע החתולים הגדולים ביותר הם מתת המין טיגריס סיבירי.

נכון לספטמבר 2013 משקל הלייגר הגדול ביותר שתועד הוא 418.2 ק"ג, אורכו 3.33 מטר וגובהו 1.25 מטר בכתפיים וכונה "הרקולס".

הלייגר הזכר עקר, אך למרות זאת מתבגר מבחינה מינית ומזדווג עם הנקבות. לייגר ממין נקבה, לעומת זאת, לרוב פורייה, ומסוגלת להעמיד צאצאים.

הלייגר מתאפיין בפסים הדומים לפספוס הטיגריס, ובצבע חום־צהבהב הדומה לאריה. הגורים נושאים את רעמת האריה, שנעלמת אט אט עם הגיל, כאשר בחלק מהמקרים נשאר רק סימן לכך שהייתה רעמה ובחלק נשארת רעמה קטנה.

ישנן עדויות שונות לאורך ההיסטוריה על קיומם של לייגרים, כגון גילוף של גורי הלייגר שנעשה על ידי G.B. Whittaker בשנת 1825, ציורים, שני גורים שנולדו בשבי בשנת 1837 והוצגו לוויליאם הרביעי וויקטוריה, ועדויות שונות משנת 1900 ואילך. משקלו וגודלו של הלייגר אינו מאפשר לו לצוד מחמת חוסר היכולת שלו לרדוף אחרי טרף נמלט, וכך גם אם ירגילו לייגר לטבע, סביר להניח כי הוא ימות מרעב. הלייגרים יכולים אפוא להתקיים רק בגני חיות. הלייגר נוטה למות בגיל צעיר בגלל פגמים גנטיים.

זכר ונקבה

ראו גם
------

* כלאי חתוליים
* טייגון
* טיילייגר
* לאופון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לייגר** בוויקישיתוף

* לייגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מאמר רחב על הלייגר עם תמונות, מקורות לקריאה נוספת ושיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Liger cubs nursed by dog in China" (באנגלית בריטית). 2011-05-24. נבדק ב-2019-02-25.
2. ↑  Largest living cat, Guinness World Records (באנגלית)
**ברנגרו** (באנגלית: **Barangaroo**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני.

גאוגרפיה
--------

ברנגרו הוא פרוור זעיר המצוי צפון-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני. מצפון הוא גובל במילרס פוינט, מצפון מזרח ברוקס, ומדרום ומערב במפרץ ג'קסון.

היסטוריה
--------

ברנגרו הוכרז רק בשנת 2006, ובכך הוא מהפרוורים החדשים ביותר בסידני. הוא נקרא על שמה של ילידת אוסטרליה ברנגרו, שלה נרשם תפקיד חשוב בתקופת ההתיישבות האירופאית המוקדמת. השם נבחר בתחרות ציבורית, בה זכה נייג'ל דאו, שבחר להקדיש את הפרוור על שם אבוריג'ינית - וזאת בניגוד לכל הפרוורים המקיפים אותו, שזכו לשמות אנגליים לזכר ולכבוד דוכסים, נסיכים ומושלים. אזור ברנגרו הוא למעשה מזח גדול בלבד, שהיה בעבר חלק ממילרס פוינט. בשנות השפל הכלכלי הגדול במאה ה-20 נקרא מזח זה "המייל הרעב", שכן בו עמדו מאות עובדים בתקווה שייבחרו לעבודת כפיים בהעמסת הספינות. אלו שנבחרו זכו לארוחה חמה, ואלו שנותרו על המזח רעבו.

בשנת 2020 הושלמה בניית קראון סידני, הבניין הגבוה בסידני בגובה של 271 מ'.

תרבות
-----

ברנגרו הוא אתר מתאים לאירועים ציבוריים גדולים, והוא שימש בין השאר לארח את יום הנוער העולמי 2008 (World Youth Day 2008), עם יותר מ-150,000 משתתפים בעצרת, כמו גם קונצרטים ואירועי תרבות לקראת ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר. עיריית סידני תבצע בעתיד הקרוב (נכון ל-2010) מערך שיפוצים מקיף באזור, שיכלול פירוק סופי של בנייני המזח, שתילת פארק ועיצוב של הנמל. מועד תחילת העבודות אמור להיות 2011, וחנוכת הפארק העתיד להיבנות אמורה להיות ב-2014. פרויקט השיפוץ יהיה בדגש על הסביבה, עם מתקני מיחזור מים, מיחזור אשפה וללא זיהום אוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנגרו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברנגרו

| פרוורי סידני העיר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אווליי • אולטימו • אליזבת' ביי • אלכסנדריה • אננדייל • ארסקינוויל • ברנגרו • ביקונספילד • גליב • דוז פוינט • דרלינגהרסט • דרלינגטון • היימרקט • וולומולו • וטרלו • זטלנד • מור פארק • מילרס פוינט • ניוטאון • סארי הילס • מע"ר סידני • סנטניאל פארק • פדינגטון • פוטס פוינט • פורסט לודג' • פירמונט • צ'יפנדייל • קמפרדאון • ראשקטרס ביי • רדפרן • רוקס • רוסברי |

 |
**דוכסות סקסוניה-צייץ** (בגרמנית: Sachsen-Zeitz, נהגה "זקסן-צייץ") הוא שמה של דוכסות גרמנית קטנה, שנוצרה על ידי פיצול נסיכות הבוחר מסקסוניה, והתקיימה עד לשנת 1718.

היסטוריה
--------

### הקמת הדוכסות

ארמון מוריצבורג, מקום מושבם של דוכסי סקסוניה-צייץ
בשנת 1652 ציווה יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה שבניו הצעירים גם יירשו חלק מנחולותיו. לאחר מותו של יוהאן גאורג בשנת 1656, הסכימו בניו ב-22 באפריל 1657 על אופן החלוקה; בנו הבכור יוהאן גאורג קיבל את נסיכות הבוחר מסקסוניה, בנו אוגוסט קיבל את דוכסות סקסוניה-וייסנפלס, בנו כריסטיאן קיבל את דוכסות סקסוניה-מרזבורג, ובנו הצעיר מוריץ קיבל את אזור בישופות נוימבורג לשעבר, שהפך לדוכסות סקסוניה-צייץ.

בשנת 1681 מת מוריץ, ובמקומו עלה לשלטון בנו מוריץ וילהלם.

### פירוק הדוכסות

לאחר מותו של מוריץ וילהלם בשנת 1718 ללא יורשים זכרים, מכיוון שלא היו לו בנים, ואחיו כריסטיאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-צייץ הוסמך לכמורה, חזרה הנחלה לנסיכות הבוחר מסקסוניה.

שליטי סקסוניה-צייץ
------------------

* מוריץ (1657–1681)
* מוריץ וילהלם (1681–1718)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוכסות סקסוניה-צייץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4473333-1
* VIAF: 246273306
* WorldCat (עם VIAF): 246273306

 |
**התאוצה הזוויתית** היא קצב שינוי המהירות הזוויתית בזמן. ביחידות SI היא נמדדת ברדיאן חלקי שנייה בריבוע, או רדיאן-לשנייה לשנייה (מידת שינוי המהירות הזוויתית ביחידת זמן). היא מסומנת בדרך כלל באות α.

הגדרה
-----

ההגדרה המתמטית של התאוצה הזוויתית היא הנגזרת של המהירות הזוויתית לפי הזמן: {\displaystyle {\alpha }={\frac {d{\omega }}{dt}}={\frac {d^{2}{\theta }}{dt^{2}}}}

הקשר בין התאוצה המשיקית a לבין התאוצה הזוויתית הוא: {\displaystyle {\alpha }={\frac {a}{r}}}, כאשר r רדיוס הסיבוב.   

בדומה לווקטור המהירות הזוויתית, וקטור התאוצה הזוויתית הוא פסאודו וקטור שגודלו כגודל התאוצה הזוויתית וכיוונו נקבע לפי כלל יד ימין, וניתן לקבל אותו על ידי גזירת וקטור המהירות הזוויתית לפי הזמן: {\displaystyle {\vec {\alpha }}={\frac {d{\vec {\omega }}}{dt}}}. וקטור התאוצה הקווית יחושב לפי מכפלה וקטורית בין וקטור התאוצה הזוויתית לבין וקטור ההעתק: {\displaystyle {\vec {a}}={\vec {\alpha }}\times {\vec {r}}}

החוק השני של ניוטון עבור תנועה סיבובית קובע שיש יחס ישר בין התאוצה הזוויתית של גוף קשיח לבין מומנט הכוח השקול המופעל עליו, כאשר קבוע הפרופורציה הוא מומנט ההתמד: {\displaystyle {\vec {\tau }}=I{\vec {\alpha }}}

כוח אוילר
---------

על מסה במערכת מסתובבת פועלים כוחות מדומים. אם מערכת הייחוס מסתובבת בתאוצה זוויתית, פועל כוח נוסף מלבד כוח צנטריפוגלי וכוח קוריוליס הפועלים גם במערכת המסתובבת במהירות זוויתית קבועה. כוח זה נקרא כוח אוילר (על שם לאונרד אוילר), והוא מחושב על ידי:

{\displaystyle {\vec {F}}\_{\mathrm {Euler} }=-m{\vec {\alpha }}\times {\vec {r}}}

כאשר m המסה, {\vec \alpha } וקטור התאוצה הזוויתית ו-{\vec r} וקטור ההעתק.

ראו גם
------

* מהירות זוויתית
* מומנט כוח
* מומנט התמד

קישורים חיצוניים
----------------

* תאוצה זוויתית, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4584277-2

 |
**בֶּרְנָאר פָּאקוֹ** (בצרפתית: **Bernard Pacaud**; נולד ב-29 בספטמבר 1947) הוא השף והבעלים של מסעדת "ל'אמברוזי" בפלאס דה ווז', שלה שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום מאז שנת 1986 ועד היום (2011).

ביוגרפיה
--------

ברנאר פאקו נולד בליון שבצרפת, גדל בבית יתומים והתלמד במסעדתה המפורסמת של אז'ני בראזייה.

הוא עבד לעבוד במסעדה הפריזאית "Mediterranean" ואז הצטרף כסגן שף למסעדת "La Coquille" ב-1973 והמשיך ועבד אצל קלוד פרו.
ב-1981 הוא פתח את מסעדת "ל'אמברוזי" ברחוב בייבר ברובע החמישי של פריז. הוא זכה בכוכב ראשון במדריך מישלן בשנת 1982, כוכב שני ב-1984 וכוכב שלישי ב-1986. 

ב-1986 העביר פאקו את מסעדתו "ל'אמברוזי" לפלאס דה ווז' ברובע הרביעי של פריז.
מדריך גו מיו הכתיר אותו כ"אחד משמונת טבחי המילניום".

המסעדה נבחרה כ-16 בטיבה בעולם במשאל מדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2002.

נבחרה כ-23 בטיבה בעולם באותו משאל בשנת 2007.

ביבליוגרפיה
-----------

* L'Ambroisie : les secrets de cuisine de Bernard Pacaud - DVD par Bernard Pacaud
* 1989 : L'ambroisie, Place Des Vosges À Paris par Bernard Pacaud - Éditions Robert Laffont

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **תענוגות פאריס**, הוצאת בבל, 2003, עמ' 145-144.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מסעדת ל'אמברוזי (אורכב 10.09.2010 בארכיון Wayback Machine)
* מסעדת ל'אמברוזי באתר dininginfrance

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעדת "ל'אמברוזי" במקום ה-16 בעולם לפי משאל חמישים המסעדות הטובות בעולם לשנת 2002
2. ↑  מסעדת "ל'אמברוזי" במקום ה-23 בעולם לפי משאל חמישים המסעדות הטובות בעולם לשנת 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb121441193 (data)
* ISNI: 0000 0000 7720 7043
* NDL: 00472648
* SUDOC: 029917069
* VIAF: 27103032
* WorldCat: viaf-27103032

 |
**תאוריה מתמטית** (או **תורה מתמטית**) היא ענף במתמטיקה המבוסס על קבוצה של אקסיומות. בה בעת זה יכול גם להיות גם גוף של ידע (למשל, מבוסס על אקסיומות והגדרות ידועות), ולכן במובן זה יכול להתייחס לתחום של מחקר מתמטי במסגרת שנקבעה.

אחת המעלות התאורטיות המשמעותיות ביותר במתמטיקה הוא עומק ההסבר. לדוגמה, לתורת הקבוצות יש את היכולת לסדר ולהסביר את תורת המספרים ואנליזה גיאומטרית.

למרות ההכרח ההגיוני הרב (וההוכחה העצמית) של אמיתות אריתמטיות כגון 1<3, 2+2=4, 6-1=5 וכן הלאה, תאוריה שרק מניחה המון אמיתות כאלה לא תהיה מספקת. תאוריה נאותה היא תאוריה שבה אמיתות כאלה נגזרות מאקסיומות קודמות באופן הסברתי, כגון אקסיומות תאורטיות של קבוצות, כגון אקסיומות צרמלו-פרנקל.
ההישג הייחודי של תורת הקבוצות האקסיומטית הוא יכולתה לתת בסיס לגזירה של מכלול המתמטיקה הקלאסית מקומץ אקסיומות. הסיבה שתורת הקבוצות מוערכת כל כך היא בגלל העומק ההסברתי שלה. תאוריה מתמטית שרק מניחה אינסוף אמיתות אריתמטיות ללא עומק הסבר לא תהיה מתחרה רצינית לאריתמטיקה של פאנו או לתורת הקבוצות של צרמלו-פרנקל.

ראו גם
------

* משפט - הצהרה עם הוכחה מתמטית

הערות שוליים
------------

1. ↑  
Nelson, Sam. "Theorems and Theories". *www.esotericka.org*. אורכב מ-המקור ב-2014-08-19.
2. ↑  
Chu-Carroll, Mark C. (13 במרץ 2007). "Theorems, lemmas, and corollaries". *Good math / bad math* (blog). `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  
Maddy, Penelope (2011). *Defending the Axioms: On the Philosophical Foundations of Set Theory*. Oxford University Press. p. 82.
4. ↑  
Maddy, Penelope (1988). "The Journal of Symbolic Logic". *Believing the Axioms II*. **53** (3): 762. doi:10.2307/2274569. נבדק ב-2 במרץ 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**פצצת סימן 81** (**Mark 81** או בקיצור **MK-81**) היא פצצת שימוש כללי אמריקאית. פצצת הסימן 81, המכונה "פיירקראקר" ("Firecracker"), היא הקטנה ביותר מבין סדרת הפצצות סימן 80. הפצצה פותחה עבור הכוחות המזוינים של ארצות הברית בשנות החמישים, והיא נכנסה לשירות במהלך מלחמת וייטנאם.

אורכה של הפצצה הוא 74 אינץ' (1880 מ"מ) וקוטרה 9 אינץ' (229 מ"מ). משקלה הנומינלי 262 ליברות (119 ק"ג). זיווד הפלדה האווירודינמי של פצצת הסימן 81 מכיל 96 ליברות (44 ק"ג) של חומר נפץ H6, מינול או טריטונל.

על גרסה של הפצצה המכונה "סנייקאיי" ("Snakeye") הותקנו אמצעי עיכוב (TRD - Tail Retarding Device) מסוג סימן 14, להגדלת הגרר של הפצצה לאחר הטלתה ובכך לאפשר יעפי הפצצה נמוכים מאוד.

עוצמתה של פצצת הסימן 81 התגלתה כבלתי מתאימה לצרכים הטקטיים של הכוחות המזוינים של ארצות הברית והשימוש בה הופסק זמן קצר לאחר שנכנסה לשירות. גרסאות של פצצת הסימן 81 שנבנו ברישיון נמצאות בשירות במדינות אחרות.

פצצת הסימן 81 הוחזרה בשנים האחרונות לשימוש הכוחות המזוינים של ארצות הברית כראש קרב של ה-GBU-29 JDAM.

| פצצות שימוש כללי אמריקניות מסדרת MK-80 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| MK-81 • MK-82 • MK-83 • MK-84 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MK-81** בוויקישיתוף
**דוכסות סקסוניה-זאלפלד** (גרמנית: Sachsen-Saalfeld, נהגה "זקסן-זאלפלד") הוא שמה של דוכסות גרמנית בתורינגיה, שהתקיימה במשך תקופה קצרה, והתאחדה עם דוכסות סקסוניה-קובורג ליצירת דוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.

היסטוריה
--------

בית וטין החזיק בנחלות נרחבות בסקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ותורינגיה. בשנת 1485 פוצלה הנחלה בין בניו של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה; ארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה קיבל את החלק המערבי (תורינגיה), ואילו אלברכט השלישי, דוכס סקסוניה קיבל את החלק המזרחי (סקסוניה). בשנת 1547 ויתר יוהאן פרידריך מסקסוניה על תואר הנסיך הבוחר לאחיינו מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה, בעקבות המלחמה השמלקלדית, וקיבל את התואר דוכס סקסוניה. לאחר מותו פוצלה הדוכסות בין בניו; יוהאן פרידריך השני, דוכס סקסוניה קיבל את אזור אייזנך וקובורג, יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר קיבל את אזור ויימאר, ואילו יוהאן פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה קיבל את אזור גותה. בשנת 1566 ירש יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר את אחיו, אך בשנת 1572 שוב פוצלה הדוכסות בין יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר לבין אחייניו יוהאן קזימיר, דוכס סקסוניה-קובורג ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-אייזנך. לאחר מותו של פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר בנו של יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר בשנת 1602, חולקה הדוכסות בין אחיו יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר ובין בנו יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג. בשנת 1640 נתן וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר את חלק מנחלתו לאחיו הצעיר ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה, שירש בשנת 1672 את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג. לאחר מותו בשנת 1675 שלטו בניו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת בניו; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. יוהאן ארנסט הקים את חצרו בזאלפלד, ובכך הפכה נחלתו לדוכסות סקסוניה-זאלפלד. בשנת 1699 מת אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, והתעוררה מחלוקת ירושה שהתקיימה עד לשנת 1735, אך לבסוף הוחלט לצרף חלק ניכר מאדמותיו לדוכסות סקסוניה-זאלפלד, והנחלה נקראה מעתה דוכסות סקסוניה-קובורג-זאלפלד.

לאחר מכן
--------

ארמון זאלפלד, מקום מושבם של דוכסי סקסוניה-קובורג-זאלפלד
לאחר מותו של יוהאן ארנסט הרביעי בשנת 1729, שלטו בניו כריסטיאן ארנסט השני ופרנץ יוזיאס במשותף; כריסטיאן ארנסט ישב בזאלפלד, ופרנץ יוזיאס ישב בקובורג. בשנת 1745 מת כריסטיאן ארנסט, ופרנץ יוזיאס שלט לבדו על הדוכסות. בשנת 1747 העביר פרנץ יוזיאס את חוק העדפת הבן הבכור, ובכך שמר על אחדות הדוכסות.

לאחר מותו של פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו לאחייניתו של הדוכס האחרון, אך כיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן.

שליטי סקסוניה-זאלפלד
--------------------

* יוהאן ארנסט הרביעי (1680–1729)
* כריסטיאן ארנסט השני (1729–1735)

קישורים חיצוניים
----------------

* גנאלוגיה של משפחות האצולה הגרמניות