recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
כרוז בחירות אנטישמי של הנוצרים-סוציאלים. בתמונה הנחש הקומוניסטי-דתי היהודי חונק את הרפובליקה האוסטרית. תרגום הכרוז: נוצרים גרמנים - הצילו את אוסטריה!
**המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית** Christlichsoziale Partei Österreichs, או בקיצור (CS) הייתה מפלגה ימנית-שמרנית אוסטרית בשנים 1893–1933. רוב הקאנצלים ברפובליקה הראשונה היו חברים בה.
ממשיכת דרכה ברפובליקה השנייה היא מפלגת העם האוסטרית (ÖVP), כאשר מפלגת העם האוסטרית מחויבת לעקרונות הדמוקרטיה ולעצמאותה של אוסטריה.

ייסוד המפלגה ותחילת הפעילות הפוליטית
------------------------------------

פרנץ מרטין שינדלר ניסח את הקווים המנחים החל משנת 1889. המפלגה נוסדה על בסיס "התנועה הנוצרית-סוציאלית" ו"עמותת העובדים הנוצרים-סוציאלים "על ידי קרל לוגר (Karl Lueger) ב-1893. עקרונות המפלגה היו נוצריים-שמרניים-פרו מלוכניים וכמרים רבים נמנו על חבריה. בגלל מצעה תמכו בה רבים מקרב האצולה ובגלל העובדה שבתחילת הדרך קראה התנועה לעצמה "האנטישמים" זכתה בתמיכה רחבה בקרב האוכלוסייה הכפרית.
בשנים 1911-1907 הייתה למפלגה הגדולה ביותר בבית התחתון של "מועצה הקיסרית" (Reichsrat) אבל נוצחה בבחירות על ידי הסוציאל-דמוקרטים. במהלך מלחמת העולם הראשונה תמכה המפלגה במונרכיה, אבל עם ביטולה ב-1918 תמכה בהקמת רפובליקה שתסתפח לרייך הגרמני.

הרפובליקה הראשונה
-----------------

בשנים ישבו 1918–1920 הנוצרים-סוציאלים ביחד עם הסוציאל-דמוקרטים בממשלת אחדות. לאחר הבחירות ב-1920, משהפכו למפלגה הגדולה ביותר הקימו הנוצרים-סוציאלים קואליציה עם מפלגת העם של גרמניה הגדולה (GDVP), הרכיבו ממשלה ומינו את הקנצלר. בשנים 1933-1928 זכו בנוסף גם למנות את הנשיא. משנת 1929 נעשו ניסיונות לקואליציה עם "משמר המולדת" (Heimwehr), אך אלה לא הוכיחו עצמם כשותפים יציבים, לכן נמשך שיתוף הפעולה עם מפלגת גרמניה הגדולה.
עם הקמת "חזית המולדת" (Vaterländische Front VF) ב-1933 נטמעה בו המפלגה הנוצרית-סוציאלית וחדלה, למעשה, להתקיים. לאחר סיפוח אוסטריה לרייך הגרמני במרץ 1938 (האנשלוס) הוצאה המפלגה הנוצרית-סוציאלית באופן רשמי מחוץ לחוק.
לאחר מלחמת העולם השנייה ושחרור אוסטריה מהמשטר הנאצי לא הוקמה המפלגה מחדש בשמה המקורי, כי פוליטיקאים משורותיה סברו ששמה יעורר קונוטציות שליליות ויזכיר את העידן הפשיסטי, לכן נקראה המפלגה החדשה מפלגת העם האוסטרית.

חברים בולטים במפלגה
-------------------

* קרל לוגר
* מיכאל מאייר
* קרל בורש
* אנגלברט דולפוס
* קורט שושניג
* רודולף רמק
* ואלטר ברייסקי
* איגנץ זייפל
* ארנסט שטררוביץ'
* אוטו אנדר
* יוליוס ראב
* לאופולד קונשאק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528390405171
* BnF: cb11950607z (data)
* GND: 5199156-1
* ISNI: 0000 0001 2193 7781
* NKC: kn20050512015
* SUDOC: 027473236
* VIAF: 158294851
* WorldCat: lccn-n82037890

 |
**מרכז לתלמידים מחוננים – מזרח ירושלים** (בערבית: **بالعربيه: مركز للطلاب الموهوبين - شرقي القدس**) הוא מוסד רשמי של משרד החינוך תחת ההנחיה והפיקוח של האגף למחוננים ומצטיינים ובשיתוף עם מנח"י (מינהלת חינוך ירושלים) של עיריית ירושלים. המרכז שוכן בהר הזיתים במבנה בית הספר התיכון א-טור לבנים שבשכונת א-טור.

המרכז מהווה מסגרת העשרה לתלמידים מבתי ספר ממלכתיים רשמיים ממזרח ירושלים אשר אותרו כמחוננים. המרכז מאפשר לאותם תלמידים ללמוד במסגרת ייחודית המותאמת לצורכיהם וליכולותיהם, להעצים ולהוביל תרבות שבה מצוינות אישית ואנושית ערך מרכזי תוך רגישות ומחויבות לחברה.

מטרת המרכז היא להעניק לתלמידים מחוננים ממזרח ירושלים מסגרת לימודים מעשירה, מפתחת ותומכת, שתאפשר להם ללמוד ולהתפתח בהתאם לכישוריהם ואפיוניהם המיוחדים באווירה חופשית ומחייבת כאחת.

הלימודים במרכז מתקיימים במסגרת יום העשרה שבועי, ובשאר ימות השבוע התלמידים לומדים בבתי הספר הרגילים שלהם.

תוכנית הלמודים
--------------

תוכנית הלימודים במרכז מותאמת לצורכיהם וליכולותיהם של התלמידים המחוננים, ונלמדת בדרכי הוראה מגוונים ובתחומי דעת ונושאים שאינם כלולים בתוכנית הלימודים הפורמלית, כולל אומנויות, הומניסטיקה, מדעים מדויקים ועוד.

בין הקורסים הנלמדים במרכז: עיתונאות וצילום, הזמנה לעולם השחמט, כימיה בגישה חוקרת, גאוגרפיה וטבע של הארץ, ביומימטיקה, כתיבה יוצרת. השיעורים כוללים דיונים, סדנאות חקר, קבוצות חשיבה והתנסויות אישיות וקבוצתיות.

ראו גם
------

* מחוננות
* מחוננות בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* מסגרות לימוד למחוננים - אגף לתמידים מחוננים ומצטיינים
**קרל יוזף זילברבאואר** (בגרמנית: **Karl Josef Silberbauer**;‏ 21 ביוני 1911 – 2 בספטמבר 1972) היה נגד (מפקד שאינו קצין) אס דה ממוצא אוסטרי. שירת את משטר הכיבוש הנאצי בהולנד ופיקד על מבצע למעצרה של אנה פרנק ומשפחתה.

ביוגרפיה
--------

זילברבאואר נולד בווינה ושירת בצבא האוסטרי, לאחר מכן הוא התגייס למשטרה האוסטרית בשנת 1935 ובשנת 1939 הוא התגייס לגסטפו ועבר לשרת בהולנד הכבושה שם הצטרף לאס דה, סוכנות המודיעין של המפלגה הנאצית. ביום 4 באוגוסט 1944, נצטווה זילברבאואר על ידי הקצין האחראי עליו יוליוס דיטמן לצאת למעצר של יהודים המסתתרים במחבוא ברחוב **פרינסנחראכט** (Prinsengracht) 263. במקום הוא פגש את מיפ חיס וויקטור קוגלר וחשף את המחבוא בו שהו בני משפחת פרנק, בני משפחת ון-פלס, ופרידריך פפר שהובלו למעצר במטה הגסטפו.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה חזר זילברבאואר לווינה ושימש כסוכן עבור שירות הביון הפדרלי הגרמני, חלקו בפרשת אנה פרנק נחשף על ידי שמעון ויזנטל. צייד הנאצים החל את החיפוש אחר הקצין שעצר את אנה פרנק בשנת 1958 במטרה לסתור את הקולות שפקפקו באמיתות סיפורה של אנה פרנק ובעצם קיומה, שמו של קרל זילברבאואר עלה בחקירת השוטרים ההולנדים שהשתתפו במעצר, אך רק בשנת 1963 הצליח ויזנטל לאתר את זילברבאואר שהושעה מעבודתו במשטרת וינה. בראיון שנתן לעיתונות ההולנדית הודה זילברבאואר בחלקו במעצר אנה פרנק ומשפחתה. הוא טען כי שמו של המלשין שהסגיר את המסתתרים לגסטפו אינו ידוע לו וכי מפקדו הישיר באותה תקופה התאבד עם כניעת גרמניה הנאצית. עם זאת הוא זכר היטב את אירוע המעצר לדבריו הוא שאל את אוטו פרנק כמה זמן הם שהו במחבוא, תשובתו של פרנק כי הם התחבאו במשך שנתיים וחודש הדהימה אותו ואוטו פרנק הראה לו סימנים שנחרטו על קיר המחבוא ותיעדו את צמיחתה לגובה של אנה פרנק. זילברבאואר סיפר כי פנים אל פנים נראתה אנה פרנק מבוגרת ויפה יותר מהנראה בתמונותיה וציין כי בעת המעצר הוא אמר לאוטו פרנק "יש לך ילדה מקסימה". במהלך החקירה מסר אוטו פרנק עדות בפני שלטונות החוק האוסטריים כי זילברבאואר היה הוגן ואנושי בעת המעצר ועל רקע זה נסגר תיק החקירה מבלי שהוגש כתב אישום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל זילברבאואר** בוויקישיתוף
* טוני פטרסון, "מי עצר את אנה פרנק והפך למרגל גרמני", באתר העיתון הבריטי אינדפנדנט (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1129289451
* VIAF: 9809149198278674940005
* WorldCat: viaf-9809149198278674940005

 |
**שרך בוסטון** (שם מדעי: *Nephrolepis exaltata*) מכונה גם **שרך החרב, או שרך עצמות הדג** הוא מין של שרך הנפוץ באזורים טרופיים ברחבי העולם. צמח זה הוא צמח עשבוני רב-שנתי המגיע לגובה של 40–90 סנטימטרים ובמקרים קיצוניים עד 1.5 מטרים.

תפוצה
-----

השרך משגשג במקומות לחים ומוצלים. הוא נפוץ ביערות וביצות, בעיקר בצפון אמריקה הדרומית, מקסיקו, מרכז אמריקה, פלורידה, הודו המערבית, פולינזיה ואפריקה.

ביות ושימושים
-------------

שרך בוסטון הוא צמח בית פופולרי. לעיתים קרובות הוא משמש כצמח תלוי הנשתל בעציצי תלייה.

מבחינת תנאי גידול, שרך בוסטון משגשג באדמה לחה (אך לא ספוגה במים) העשירה בדשן. מבין השרכים המבויתים הנפוצים שרך בוסטון נחשב לסובלני ביותר לבצורת. עם זאת השרך מותאם לתנאים של לחות גבוהה ויש לעיתים לספק לו לחות באוויר. השרך עשוי לסגת בקור קיצוני ולעיתים אף להיראות כמת לגמרי, אך יכול להשתקם בעונות החמות יותר. בגידול בחוץ הצמח יעדיף צל חלקי או מלא, אך בגידול ביתי הוא זקוק לאור רב לא-ישיר.

רביית הצמח המתורבת נעשית לרוב על ידי חלוקת ההשרשה, שכן מרבית הזנים המבויתים לא מפיקים נבגים אמיתיים.

צמח זה נחשב בטוח לחיות מחמד שכן אינו רעיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרך בוסטון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |


1. ↑  שרך בוסטון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שרלוט דה ברי** (באנגלית: **Charlotte de Berry**; נולדה 1636) הייתה רבת-חובל ושודדת-ים מאנגליה, במאה ה-17. ככל הנראה דמותה היא בדיונית.

מקור הסיפור
-----------

ככל הידוע סיפורה של דה ברי הופיע לראשונה בספר "ההיסטוריה של הפיראטים" של אדוארד לויד (אנ') משנת 1836, כמאתיים שנה לאחר לידתה כביכול של דה ברי עצמה. הספר היה ספר מעשיות מז'אנר המכונה "Penny dreadful" – ספרים זולים שיועדו לצריכה של הקהל הרחב. אין מקורות מוקדמים יותר שמזכירים את דה ברי, וכל המקורות המאוחרים יותר מתבססים על סיפורו של לויד. עובדות אלה הובילו חוקרים למסקנה שדה ברי היא ככל הנראה דמות בדיונית ולא אישיות היסטורית. סיפור הקניבליזם ובחירת הקורבנות בהגרלה הושפע ככל הנראה מסיפור אוניית ציד הלווייתנים האמריקאית "אסקס" (אנ') (שהשפיע גם על מובי דיק של הרמן מלוויל), כפי שסופר ב-1821 על ידי אחד הניצולים, אוון צ'ייס.

עלילותיה
--------

כשהייתה בשנות העשרה לחייה, התאהבה דה ברי במלח ונגד רצונם של הוריה, נישאה לו. היא עלתה על ספינתו מחופשת לגבר, ונלחמה לצידו. כשקצין גילה את זהותה, הוא שמר את סודה מכיוון שרצה אותה לעצמו. הוא נתן לבן זוגה של דה ברי את התפקידים המסוכנים ביותר, אותם שרד רק בעזרתה. לבסוף, אותו קצין האשים את בן זוגה של דה ברי במרידה, ומכיוון שמילתו של קצין מול מילתו של מלח פשוט הייתה מספקת, הוא הורשע, והוצא להורג במלקות. הקצין ניסה לשכנע את דה ברי להיות איתו, והיא סירבה. בפעם הבאה שעגנה הספינה בנמל, היא הרגה את הקצין, נמלטה בלבוש אישה ומצאה עבודה ברציפים. 

יום אחד, רב-חובל של ספינת סחר בשם וילמינגטון ראה אותה ברציף וחטף אותה. הוא אילץ אותה להינשא לו ולקח אותה איתו במסעו לאפריקה. כדי להשתחרר מבעלה האנס, דה ברי התחברה לחברי הצוות של הספינה ושכנעה אותם למרוד. המלחים היו נלהבים ואף תכננו למרוד בעצמם, מכיוון שווילמינגטון היה רודה בהם באכזריות. את נקמתה ביצעה בבעלה כאשר ערפה את ראשו, והייתה לרבת-החובל של הספינה. הספינה וצוותה החלו לפעול כשודדי ים. שרלוט שוב עטתה בגדי גברים.

לאחר מספר שנים, התאהבה בספרדי מגרנדה, ארמליו גונזלס, שירד עמה הימה. כעבור שלוש שנים, בעקבות סופה, הספינה נסחפה הרחק מכל נמל מוכר, והצוות החל לרעוב. בשלב מסוים החליטו שאין להם ברירה אלא לפנות לקניבליזם. בין מספר המלחים שנבחרו בהגרלה, היה גם גונזלס. השורדים ניצלו כאשר עברה ספינת סחר הולנדית בקרבתם, וכאשר ספינה זו הותקפה, הניצולים השתתפו בהגנתה וניצחו. בזמן חגיגות הניצחון, שרלוט קפצה למים כדי להתאחד עם בעלה המת, ולא נודעו יותר עקבותיה.

לקריאה נוספת
------------

* Platt, Richard (1995). *Pirate*. Eyewitness Guides. London: Dorling Kindersley.
* Lloyd, Edward. *History of the Pirates*, April 30, 1836

* הסיפור מתוך ספרו של אדוארד לויד (1836), בארכיון האינטרנט (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* שרלוט דה ברי באתר bonaventure.org.uk
* Pirate Captain Charlotte de Berry

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jane Yolen, *Sea Queens: Women Pirates Around the World* (Random House: 2010), p. 56
**ניקולאוס הימונאס** ( ברוסית: **Николай Химона**; ‏ 25 בספטמבר 1864 - 1 באוגוסט 1929) היה צייר ומורה לאמנות ברוסיה.

ביוגרפיה
--------

אביו היה סמל צבא בדימוס מהגדוד היווני של בלקלבה שלחם להגנת סבסטופול במהלך מלחמת קרים. אמו הייתה גם ממוצא יווני אתני שקיבלה מקלט ברוסיה לאחר מלחמת רוסיה-טורקיה. הוא גדל ביאלטה, שם עסקה המשפחה במסחר, והוא קיבל חינוך טוב.

מאוחר יותר, הוא למד באקדמיה לאמנות ותעשייה של סנט פטרבורג ובשנת 1889, החל בשיעורים באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם מוריו כללו את איוואן שישקין וארכיפ קוינדג'י, שאיתם הפך לחבר לכל החיים. הוא סיים את לימודיו ב-1897 והצליח לנסוע עם קבוצת תלמידי האקדמיה לברלין, דרזדן, וינה ופריז.

בשנת 1902, בניגוד לרצונו של אביה, נשא לאישה את אולגה חיטרובה, צעירה ממשפחת אצילים ותיקה, בת שבע-עשרה בלבד. שנתיים לאחר מכן, הוא ערך את נסיעתו הראשונה ליוון ונשאר שנה. הוא לימד ציור ב"חברה האימפריאלית לעידוד האמנויות" מ-1897 עד 1919.משנת 1900 הוא היה המפקח שם, והפך לחבר מן המניין ב-1909, השנה שבה סייע בהקמת "אגודת האמנים קוינג'י". בשנת 1916 הוא מונה לאקדמאי.

עזיבת רוסיה
-----------

ב-1919, במהלך מלחמת האזרחים הרוסית, אולגה נעצרה על ידי הממשלה החדשה בשל העברת הודעות שנכתבו על ידי אסירים פוליטיים. ניסיונותיו לשחרר אותה כשלו, ורק הביאו לסבך את מצבו, אז הוא חיפש מקלט אצל קרובי משפחה בחצי האי קרים, וכאשר נוצרה ההזדמנות היגר ליוון. לאחר שהגיע, הוא בילה מספר שנים בנסיעות ברחבי הפלופונס, כרתים והאיים בחוף המערבי, בציור נופים ואתרים אדריכליים. בסופו של דבר, בשל השפעתו של אביה, שוחררה אולגה והצליחה להצטרף אליו שוב.

ב-1929 הם התיישבו בסקירוס, שם חלה במלריה ומת כתוצאה מאבחון שגוי וטיפול לא נכון.

מאוחר יותר באותה שנה הציגה אולגה רטרוספקטיבה מרכזית של יצירותיו באתונה, ובשנה שלאחר מכן, בלונדון.

אולגה מתה בלונדון ב-1963.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאוס הימונאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Искусство и архитектура русского зарубежья - ХИМОНА Николай Петрович, artrz.ru
2. 1 2  Yulia Samarina, Крымские художники — Николай Химона | Крым на Перекоп.Инфо (ב־)
3. ↑  Brief biography

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 16680
* ULAN: 500149698
* VIAF: 172798960
* WorldCat (עם VIAF): 172798960

 |
**ניקולאה צ'יופרקה** (ברומנית: **Nicolae Ciupercă**‏; 20 באפריל 1882 – 25 במאי 1950) היה גנרל בצבא רומניה, שהשתתף במלחמת העולם השנייה והוצא לגמלאות באמצע מלחמה. לאחר המלחמה נעצר על השתתף בהתארגנות מחתרתית נגד השלטון ונגד השלטון ברומניה הקומוניסטית ונגד ברית המועצות - הוא מת בבית הסוהר.

צ'יופרקה נולד ברמניקו סראט, שם למד בבית הספר היסודי וכיתות ראשונות של בית ספר תיכון. המשך לימודיו היה בבית הספר הצבאי לבני קציני צבא, ביאשי. הוא המשיך בבית הספר לקציני חיל רגלים בבוקרשט וסיים במקום הראשון ב-1902 וקיבל דרגת סגן משנה. ב-1913 למד בבית הספר הגבוה למלחמה בפריז. במלחמת העולם הראשונה היה מאיור ועמד בראש לשכת המבצעים של הארמייה השנייה.

ב-1 בספטמבר 1917 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 במרץ 1920 הועלה לדרגת קולונל. ב-1 באוקטובר 1930 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-16 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת לאיור גנרל. ב-6 ביוני 1940 הועלה לדרגת לוטננט גנרל. צ'יופרקה מילא תפקידים מכבדים גם מחוץ לצבא, מ-13 באוגוסט 1938 ועד 1 בפברואר 1939 היה שר להגנה לאומית.

צ'יופרקה הגיע בצבא לתפקיד של מפקד גיס. הוא התפטר ממשרת השר, כי לא הסכים עם שימושים מסוימים בתקציב הצבא. במלחמת העולם השנייה היה מפקד הארמייה הרביעית והתפטר מתפקידו לאחר שהצבא הרומני קיבל הוראת להמשיך להתקדם בברית המועצות, מעבר לגבול הדניסטר.

לאחר המלחמה הצטרף לתנועה האנטי קומוניסטית המחתרתית גראיול סנג'לוי (Graiul Sângelui) ועל כן נעצר ונכלא. הוא היה חולה בשלל מחלות ומת בכלאו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאה צ'יופרקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ciupercă, G. Nicolae (באנגלית)
**ניקולאה אנדרוצה צ'אושסקו** (ברומנית: **Nicolae Andruță Ceaușescu**;‏ 1924 - 14 בדצמבר 2000) היה לוטננט גנרל בסקוריטטה ומפקד בית הספר לקצינים, ברומניה, אח של השליט, ניקולאה צ'אושסקו.

חייו
----

כשנולד ניקולאה אנדרוצה, שש שנים אחרי לידת אחיו, ניקולאה צ'אושסקו, רשם אותו אביו באותו שם, "ניקולאה", כנראה משום שהיה תחת השפעת אלכוהול. מאוחר יותר הוסיפו לו את השם "אנדרוצה", כדי להבדילו משם אחיו.

אנדרוצה היה חרט. תחילה נטה אל התנועה הלגיונרית, אך בהמשך, בהשפעת אחיו מרין צ'אושסקו וניקולאה, נרשם במפלגה הקומוניסטית הרומנית. הוא התקדם בהדרגה בהיררכיה הקומוניסטית והגיע לדרגת לוטננט גנרל בסקוריטטה, אך הועבר לתפקיד שולי, מפקד בית הספר לקציני סקוריטטה, בגלל מתחים עם אחיו, נשיא רומניה.

במהפכה הרומנית (1989) נזעק עם חניכי בית הספר לקצינים, כאלף איש, כדי לדכא את המהפכה, ירה והורה לירות. אחרי המהפכה שוחרר משירות פעיל וכעבור חודש נעצר והועמד למשפט על חלקו בניסיון לדכא את המהפכה. הוא נידון ל-15 שנות מאסר, אך בגלל מצב בריאותו הרעוע שוחרר זמנית ב-1994 וסופית ב-1999. הוא מת זמן לא רב לאחר שחרורו בגלל סיבוכים במחלותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Nicolae Andruţă Ceauşescu, acuzat de crime la baricada de la Inter (ברומנית)
* Vezi aici singurul interviu acordat de Andruta Ceausescu, fratele cel mic al dictatorului - VIDEO (ברומנית)
**אנגוס מקינון** (באנגלית: **Angus McKinnon**;‏ 8 בדצמבר 1886 - מאי 1968) היה כדורגלן סקוטי.

קריירה
------

מקינון נולד בפייזלי שבסקוטלנד והחל את קריירת הנוער שלו במועדון פיטרסהיל, ולאחר מכן היגר דרומה והצטרף למועדון קארליסל יונייטד ששיחק בליגה של לנקשייר. במאי 1908 הוא היגר ללונדון והצטרף למועדון וולוויץ' ארסנל. בתחילת דרכו בארסנל הוא שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, וערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1 - 4 לברדפורד סיטי ב-12 בדצמבר 1908. באותה עונה הוא השתתף במשחק אחד נוסף בלבד. מקינון הוצב בעמדת הקשר השמאלי, בעיקר כמחליפו של הסקוטי רודי מקאיצ'ריין, ורק ב-1911 הוא הפך לשחקן הרכב קבוע במקום בן ארצו.

מקינון המשיך לשחק בהרכב של ארסנל עד להשעיית המשחקים הרשמיים בעקבות מלחמת העולם הראשונה, למעט שמונה חודשים בין מרץ לנובמבר 1914 שבהם היה פצוע. בתקופה שבה שיחק בארסנל המועדון ירד לליגה השנייה (1913); למרות זאת הוא המשיך לשחק שם גם בתקופת המעבר לאצטדיון הייבורי, והיה חלק מההרכב שהעפיל בחזרה לליגה הראשונה. בזמן המלחמה הוא שירת כנהג בחיל תותחנות השדה המלכותי, וחזר לשחק במועדון (שבינתיים נבחר להצטרף מחדש לליגה הראשונה) עם חידוש משחקי הכדורגל ב-1919. למרות שהיה כבר בן 32 הוא המשיך לשחק עבור ארסנל במשך שתי עונות נוספות, והחל את עונת 1921/1922 כקשר השמאלי הבכיר לפני שהוחלף על ידי טום ויטאקר הצעיר.

בקיץ 1922 שוחרר מקינון בהעברה חופשית, לאחר שהשתתף ב-217 משחקים והבקיע ארבעה שערים עבור ארסנל. הוא חתם בצ'רלטון אתלטיק, שיחק שם במשך עונה, ולאחר מכן עבר למועדון ויגאן בורו שבו לא השתתף ולו במשחק ליגה אחד עד לפרישתו ב-1923. לאחר פרישתו הוא הצטרף לניו ברייטון; הוא שהה שם במשך 27 שנים עד ל-1962, ועבד כמאמן כושר או כמאמן.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
**ג'ון אדמונד קריך** (1903 - 1985) היה מתמטיקאי שהתפרסם בזכות סדרה של ניסויים בהסתברות שערך בזמן מעצרו על ידי הנאצים בדנמרק.

ביוגרפיה
--------

קריך נולד באנגליה, במחוז נורפוק, והתחנך במדינה זו ובדרום אפריקה. הוא כיהן כמרצה במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד בשנים 1926-1956' ובמהלך תקופה זו, באפריל 1940, ביקר קרובי משפחה בקופנהגן. בעת ביקורו פלשה גרמניה הנאצית לדנמרק, והוא הושם במעצר עקב אזרחותו הבריטית עד סיום המלחמה.את משך שנות מעצרו ניצל לעריכת ניסויים פשוטים באמצעות מטבעות וכדורי פינג-פונג, שמטרתם לאשר באופן אמפירי חוקי יסוד בהסתברות. לאחר שחרורו, בשנת 1946, פרסם קריך דו"ח אודות ניסוייו בספר קצר בשם "הקדמה ניסויית לתורת ההסתברות". החיבור פורסם במקור בדנמרק, ולאחר מכן במהדורה נוספת באוניברסיטת ויטווטרסראנד.
בשנת 1957, קריך מונה לפרופסור למתמטיקה ולראש המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה בה הרצה, עד פרישתו בשנת 1971. הוא נישא והביא לעולם שני בנים.

ניסויים בהסתברות
----------------

את הניסויים, בעת מעצרו בדנמרק, ערך עם שותפו אריק כריסטנסן. הניסוי המפורסם ביותר הייתה המחשבה של חוק המספרים הגדולים באמצעות מטבע, אשר השניים הטילו 10,000 פעמים. רישום שכיחותה של אחת התוצאות ביחס למספר ההטלות ההולך וגדל, איפשר לקריך להמחיש שמשקלה של תוצאה זו בכלל התוצאות הולך ושואף לערך של 50%. עבור 10,000 הטלות, התוצאות המדויקות היו 5,067 לצד אחד ו-4,933 לצד האחר.

מלבד ניסוי זה, השניים ביצעו גם ניסויים ב"מטבע מוטה", שהיה דיסקית עץ מצופה עופרת מצדה האחד. גם בניסוי זה השכיחות היחסית של אחת התוצאות הלכה ושאפה לערך קבוע, של כ-70%. מלבד זאת, הם עשו שימוש בכדורי פינג-פונג להמחשת חוק בייס.
עד הופעתם של המחשבים ככלי לימוד נפוץ, היה מחקרו של קריך מצוטט בידי רבים כראייה ניסויית לאופי האסימפטוטי של חזרה על ניסוי מקרי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון אדמונד קריך, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* ידיעון מקוון של האגודה הדרום-אפריקאית לסטטיסטיקה, שקריך היה מנהלה השני, ובו קורות חייו.
* תקציר תולדות המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ויטווטרסראנד, שהוקמה וקריך בראשה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gelman, Andrew; Deborah Nolan (1 בנובמבר 2002). "You can load a die, but you can't bias a coin". *The American Statistician*. אורכב מ-המקור ב-2016-02-24. נבדק ב-19 במרץ 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2  SASA Newsletter, September 2012
3. ↑  Scheaffer, Richard L.; Young, Linda J. (2009-08-28). *Introduction to Probability and Its Applications*. Cengage Learning. pp. 8–. ISBN 9780534386719. נבדק ב-19 במרץ 2013. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  A Brief History, The Department of Statistics at the University of the Witwatersrand, Johannesburg.
5. ↑  Matthews, Robert (18 באוקטובר 2001). "Not cricket". *The Daily Telegraph*. נבדק ב-19 במרץ 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007423058405171
* ISNI: 0000 0000 6742 5039
* LCCN: n86864695
* MGP: 8757
* VIAF: 18724786
* WorldCat: lccn-n86864695

 |
**ג'ון אוגוסטוס רובלינג** (12 ביוני 1806 בגרמניה – 22 ביולי 1869 בארצות הברית) היה מהנדס גשרים תלויים ומתכננו של גשר ברוקלין בניו יורק.

ראשית חייו
----------

רובלינג שנולד במילהאוזן שבגרמניה היה בן זקונים. לאביו הייתה חנות טבק קטנה ואימו שגידלה ארבעה ילדים זיהתה את כשרונותיו הייחודיים וטיפחה את צעיר בניה. למרות מצבה הכלכלי הרעוע של המשפחה, היא דאגה לו למורה פרטי למתמטיקה ובגיל צעיר שלחה את רובלינג ללמוד ארכיטקטורה והנדסת גשרים בברלין. ב-22 במאי 1831 היגר רובלינג לארצות הברית ורכש חלקת אדמה בסקסונבורג שבמדינת פנסילבניה.

קריירה
------

הגשר התלוי המפורסם ביותר שתכנן רובלינג הוא גשר ברוקלין, המחבר בין מנהטן וברוקלין, מעל האיסט ריבר. במהלך עבודות ההכנה לבניית הגשר נפצע רובלינג ברגלו. הרופאים, שנאלצו לכרות את בהונותיו, לא הצליחו להצילו כשלקה במחלת הטטנוס. זמן קצר לפני מותו מינה רובלינג את בנו, וושינגטון רובלינג, בן ה-33, לאחראי על הפרויקט. אלא שגם הבן נפגע קשה תוך כדי העבודה על הגשר, שהחלה ב-3 בינואר 1870. רובלינג הבן הפקיד את ביצוע הפרויקט בידי אשתו, אמילי וורן רובלינג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון אוגוסטוס רובלינג** בוויקישיתוף
* John Augustus Roebling במסד הנתונים Structurae
* ג'ון אוגוסטוס רובלינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'ון אוגוסטוס רובלינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ון אוגוסטוס רובלינג באתר אנציקלופדיית בריטניקה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436855005171
* BnF: cb17131552s (data)
* GND: 117533947
* ISNI: 0000 0000 7372 1408
* LCCN: n83181665
* NARA: 10570031
* NDL: 00758819
* NLP: A27904738
* NTA: 237496291
* SNAC: w64q7wg0
* SUDOC: 166506907
* ULAN: 500012228
* VIAF: 792418
* WorldCat: lccn-n83181665

 |
**שחור-חזה** (שם מדעי: *Petroica traversi*) הוא מין של ציפור שיר מהמשפחה אדומי-חזה אוסטרליים האנדמית לניו זילנד ומצוי בסכנת הכחדה בטבע. המין הוא קרובם לסוג של אדום-חזה של האי הצפוני ואדום-חזה של האי הדרומי.

מאפיינים
--------

אורך שחור החזה 10–15 ס"מ והוא בעל פלומת נוצות שחורה עם ראש וחזה יותר כהים משאר הגוף. המקור קטן מאוד והרגליים חומות. הוא מזכיר במראהו את אדום החזה אך צבעו כהה והוא שייך למשפחה נפרדת.

שחור החזה הוא עוף הפעיל על הקרקע ביערות של איי צ'טהאם ובניו זילנד. העוף ניזון בעיקר מחרקים והוא חי בקבוצות קטנות המצייצות מתחת העלים הגבוהים.

לפני בוא האדם הלבן שחורי חזה לא היו מאוימים על ידי טורפים והתרגלו לחיי קרקע. הקינון היה על עצי Olearia traversiorum (מסדרת הסבוננאים). עם בוא האדם הלבן הגיעו לניו זילנד טורפים חדשים – חתולים, חולדות וחמוסים זריזים שקטלו את רוב אוכלוסיית שחורי החזה. ב-1980 נשארו רק חמישה שחורי חזה בחיים. המין ניצל מהכחדה על ידי ארגוני הצלה, שהעבירו את הפרטים האלה לאיים מבודדים, שלא היו בהם טורפים. כך צמחו אוכלוסיות חדשות וכיום יש באיים אלה כ-250 פרטים המתרבים בהצלחה. עם זאת, מצב השימור של שחורי חזה מוגדר כפגיע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחור-חזה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחור-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יאבלונוב** (באוקראינית: **Яблунів** - **יאבלוניב**; בפולנית: **Jabłonów**) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, כ-15 ק"מ דרומית לקולומיאה ועל גדות נהר לוצ'קה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

יאבלונוב נוסדה בסוף המאה ה-16, ובתחילת המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר. במחצית השנייה של המאה ה-19 התפתחה העיירה, הגם שלא חוברה לקו מסילת הברזל.

במהלך הכיבוש הרוסי של העיירה במלחמת העולם הראשונה הציתו אלו רבים מבתיה. לאחר המלחמה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי יאבלונוב
--------------

מצבה בבית הקברות היהודי של יאבלונוב.
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מתחילת המאה ה-18, ובסוף אותה מאה הוקם בה בית ספר יהודי. במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה, ובתחילת המאה ה-20 נמנו בה 1,105 יהודים. בשנים אלה עזבו את העיירה רבים מיהודיה.

בין מלחמות העולם נקלעו יהודי העיירה למצב כלכלי קשה. בשנים אלה נמנו בה 834 יהודים, כמחצית מתושביה. בתקופת הכיבוש הסובייטי של העיירה בתחילת מלחמת העולם השנייה הגיעו אליה פליטים יהודים רבים ממערב פולין, ומספר היהודים ביישוב הגיע לכ-1,700 איש.

ב-8 באפריל 1942, במהלך הכיבוש הגרמני של האזור, ערכו אנשי גסטאפו ושוטרים אוקראינים טבח ביהודי העיירה. היהודים שניצלו מהרצח גורשו ב-8 בספטמבר 1942 לגטו קולומיאה, ושם חלקו את גורל יתר יהודי העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאבלונוב** בוויקישיתוף
* יאבלונוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "יאבלונוב", באתר השטעטל הווירטואלי
* "יאבלונוב", באתר JewishGen (באנגלית)
קברה של אמינה גולבהר הטון
**אמינה גולבהר הטון** (בטורקית **I. Gülbahar Hatun**), הייתה אשתו של הסולטאן מהמט השני ואימו של יורשו, הסולטאן באיזיט השני. בעת ההיא טרם הוחל בשימוש במינוח ולידה סולטאן ועל כן נוסף רק התואר "הטון" לשמה, המעיד על מכובדותה. מוצאה ממשפחה יוונית מיוחסת מכפר באזור העיר טרבזון לחופי הים השחור וכפי הנראה המשפחה אוסלמה אחרי נפילת האימפריה של טרפזונטס ויושבה מחדש באזור אלבניה, או שילדיה נחטפו במסגרת הדוושירמה והועברו לאלבניה. מקורות נוספים, מייחסים לה מוצא סרבי, או צרפתי.

מוראט השני שחזר לשלטון ב-1446 הגלה את בנו מהמט למגנסיה. הביי של וידין העניק למהמט כמתנה את אמינה גולבהר שהייתה שפחה בעת ההיא, נודעה ביופייה והוא התאהב בה. למורת רוחו של אביו, נישא מהמט לאמינה וב-3 בדצמבר 1447 נולד בנם הראשון באיזיט. מוראט איים על בנו בביטול הנישואים, התואר יורש העצר ואף בעונש מוות, אך לבסוף נמלך בדעתו, שכן מהמט היה בנו היחיד שנותר בחיים וממשיך שושלתו.

ב-1453 עברה להתגורר בארמון הסולטאן באיסטנבול. במאבק בין בנה באיזיט לבין אחיו למחצה ג'ם סולטאן, הייתה לה השפעה מסוימת על התנהלות ההרמון ועל הענקת הירושה לראשון. היא הלכה לעולמה ב-1492 ונקברה באיסטנבול. בנה, באיזיט השני, הקים לזכרה מסגד ובית ספר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמינה גולבהר הטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  לאיגון, מוארט, שעורים מההרמון העות'מאני, אמינה גולבהר הטון (באנגלית).
2. ↑  סטון-וולס, פלוריאן, החרב והמגן של הממלכה, "אמינה גולבהר הטון", באתר גוגל ספרים (באנגלית).
**יא ראייח** או **יא רייח** (בערבית: **يا رايح**; בתרגום לעברית: **לאן אתה הולך**) הוא שיר שעבי אלג'יראי שכתב וביצע המוזיקאי האלג'יראי דהמאן אל חראשי בשנת 1973.

במהלך שלושת העשורים האחרונים השיר הפך להיות מזוהה עם הזמר האלג'יראי-צרפתי רשיד טאהא שביצע אותו לראשונה בשנת 1993. בהמשך נכלל השיר בשני אלבומים של טאהא, ובשנת 1997 הוציא אותו האחרון כסינגל שהגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים הצרפתי. בפברואר 1998 קיבל השיר שלו את פרס סינגל הכסף. לאחר מותו של טאהא, השיר נכנס מחדש למצעדי הסינגלים בצרפת והגיע למקום ה-14.

גרסאות כיסוי
------------

במשך השנים זכה השיר לגרסאות כיסוי רבות, בשלל שפות, כולל עברית, הינדי, טורקית, יוונית, סרבית ועוד.

### בישראל

בישראל זכה השיר למספר רב של גרסאות כיסוי בשפה הערבית. גם בעברית קיימות לשיר מספר גרסאות כיסוי, בהן "יודו לך רעיוני", המושר במסורת הפיוט של יהדות מרוקו.

גרסת כיסוי המשלבת ערבית ועברית בוצעה על ידי חיים זריהן וחיים ישראל. בשנת 2010 הוקלטה גרסת כיסוי עברית שנכללה באלבום של משפחת תאקט. ב-2012 סומפל קטע ממנו בשיר "בליבי" של שלומי שבת והבוסקילז.

פתיח סדרת הטלוויזיה שנות ה-80 הוא סימפול הפתיחה של השיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד חן אלמליח, הזמר והמוזיקאי האלג'יראי־צרפתי ראשיד טהא, שמת החודש, היה גשר מושלם בין מזרח למערב, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 91fce3c1-0d37-41f1-a38e-67bd52bd508a

 |
שטרן מטיף לביתא ישראל (1862).
קבוצת בני הערובה באתיופיה, עומדים משמאל לימין, שטרן ורוזנטל, בשורה האמצעית משמאל הורמוז רסאם
**הנרי אהרן שטרן** (באנגלית: **Henry Aaron Stern** ‏11 באפריל 1820 - 13 במאי 1885) היה מיסיונר יהודי שהתנצר שנשלח מטעם החברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים ופעל בעיקר בקרב יהדות ביתא ישראל שבאתיופיה.

חייו
----

שטרן נולד בעיירה אונטרייכנבאך שבמדינת הסה-קסל (היום בגרמניה) למשפחה יהודית. בצעירותו התחנך בעיר פרנקפורט.

ב-1839 עבר שטרן ללונדון ושנה לאחר מכאן המיר את דתו לנצרות. ב-1844 נשלח לירושלים, קיבל את התואר דיאקון מהבישוף מיכאל שלמה אלכסנדר והחל לעסוק במסעות מיסיון בעיראק, באיראן, בכורדיסטן ובתימן.

ב-1860 הגיע לאתיופיה כדי להקים מיסיון בקרב ביתא ישראל, במהלך הטפותיו תקף את מנהגיהם של יהודי אתיופיה לרבות הקרבת הקורבנות, מוסד הנזירות ומוסד הכהונה. את רוב מסעות המיסיון עשה בדמביה, שם פגש את מתנגדו החריף ביותר, הנזיר אבא מהרי. ב-1860 עזב את אתיופיה לבריטניה והשאיר את מרטין פלאד כאחראי. ב-1863 חזר לאתיופיה והקים את מרכזו בג'נדה, זמן קצר לאחר מכאן נכלא יחד עם אירופאים אחרים במקדלה בפקודת הקיסר תוודרוס השני. ב-1868 שוחררו העצורים בידי המשלחת הצבאית הבריטית שהגיעה למדינה.

בערוב ימיו פעל כמיסיונר בקרב יהודי האיסט אנד של לונדון.

ראו גם
------

* סמואל גובאט
* מרטין פלאד

לקריאה נוספת
------------

* Henry Aaron Stern, **Wanderings among the Falashas in Abyssinia: Together with Descriptions of the Country and Its Various Inhabitants**, London, 1862 and 1868
* Henry Aaron Stern, **The Captive Missionary: Being an Account of the Country and People of Abyssinia - Embracing a Narrative of King Theodore's Life, and His Treatment of Political and Religious Missions** London, 1869
* Albert Augustus Isaacs, **Biography of the Rev. Henry Aaron Stern, D.D.: for more than forty years a missionary amongst the Jews: containing an account of his labours and travels**, London, 1886

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי אהרן שטרן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268574205171
* BnF: cb104868067 (data)
* CiNii: DA06296125
* GND: 1055141170
* ISNI: 0000 0000 8133 7270
* LCCN: nr87000806
* NTA: 105031720
* RERO: 02-A003863590
* SNAC: w65t4hmf
* SUDOC: 076674231
* VcBA: 495/305051
* VIAF: 54512340
* WorldCat: lccn-nr87000806

 |
**תרפיית חלקיקים** (באנגלית: **Particle Therapy**) היא סוג של טיפול רדיו-תרפי חיצוני אשר משתמש בחלקיקים כמו פרוטונים, ניטרונים ויונים במטרה להילחם בסרטן. טיפול זה שונה בפעולתו מאשר טיפול בפוטונים ולכן נפרד מתרפיה זו, למרות שגם הם חלקיקים.

שיטת פעולה
----------

כמות האנרגיה הנספגת בתאים מפרוטונים, בהשוואה לקרני רנטגן
בתרפיית חלקיקים, מטפלים בסרטן על ידי האצת החלקיקים במאיץ חלקיקים (סינכרוטרון או ציקלוטרון) למהירות המתאימה. ככל שהמהירות יותר גבוהה, כך האנרגיה של החלקיקים גדלה והם בעלי יכולת חדירה עמוקה יותר לגוף. כאשר החלקיק מגיע לתאי הגידול מהירותו קטנה. ברגע שהחלקיק נע מספיק לאט דרך התאים, הוא משחרר את רוב האנרגיה שלו בטווח מאוד קצר הנקרא שיא בראג. תכונה זו מאפשרת לעשות טיפול מאוד מדויק ולהסב נזק מינימלי לתאים הבריאים מסביב. זאת בניגוד לטיפול פוטוני (כגון קרינת רנטגן) אשר משחרר את האנרגיה שלו מכניסתו בשכבת העור וממשיך לשחרר את האנרגיה בכל זמן מעברו בגוף. הטיפול נועד בעיקר למקרים שבהם הגידול נמצא ליד או בתוך איבר חשוב לגוף (כמו המוח, עמוד השדרה), ולטיפול אצל ילדים כדי למזער את הנזק שייגרם להם בטווח הארוך

ישנן מספר השערות לסיבה שבגללה תרפיית חלקיקים יעילה יותר מאשר תרפיית פוטונים. סיבה אחת היא שקרני הרנטגן מתפשטים על שטח רחב יותר ורוב הקרניים מפספסות את דנ"א המטרה, ואילו היונים שנעים לאט יותר פוגעים יותר בתכיפות. סיבה אחרת, היא שקרני הרנטגן פוגעות רק בסליל אחד של הדנ"א, דבר שמאפשר לתא לתקן את עצמו ולחדש את הדנ"א שלו, ואילו היונים פוגעים קשה יותר (פוגעים בשני הסלילים), דבר המקשה על התא לתקן את עצמו. השערה אחרת היא שהתא הסרטני משתמש בהרבה חמצן ולא מאפשר יצירה של רדיקלים חמצניים, ובכך מקשה על קרני הרנטגן לעשות נזק נוסף לתא. היונים לעומת זאת, אינם מושפעים מכמות החמצן בתא ומסבים יותר נזק.

על אף שקיימים יתרונות לטיפול בחלקיקים על פני טיפול פוטוני, הטיפול אינו נפוץ במיוחד בשל חסרונותיו המובהקים. הטיפול עצמו מאוד יקר ואינו זמין בכל בית חולים, מאחר שכדי לאפשר טיפול יעיל דרושים מאיץ חלקיקים וכוון - שני מכשירים שתופסים נפח גדול ויקרים מאוד לתפעול.

הטיפול הראשון בתרפיית חלקיקים נעשה בכלטרברידג', ליד ליברפול בבריטניה בשנות החמישים. וכיום (נכון ליוני 2017) ישנם אחד עשר מתקני תרפיית חלקיקים של יוני פחמן ושישים וארבעה מתקני תרפיית פרוטונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* What happens if you put your head in a particle accelerator?, סרטון בערוץ "Kyle Hill", באתר יוטיוב (אורך: 17:20)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Proton Therapay, Cancer.net, ‏12/2016
2. ↑  Vivien Marx, Cancer treatment: Sharp shooters, nature, ‏2.4.2014
3. ↑  Facilities in operation, PTCOG, ‏7.2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16764179z (data)
* SUDOC: 178097802

 |
ג'ורג' וושינגטון נשבע אמונים לתפקיד נשיא ארצות הברית
**ההשבעה הראשונה של ג'ורג' וושינגטון לנשיאות ארצות הברית** התקיימה ביום חמישי, 30 באפריל 1789, במרפסת האולם הפדרלי (אנ') בניו יורק שבמדינת ניו יורק. ההשבעה נערכה כחודשיים לאחר תחילת כהונתו הראשונה בת 4 שנים של ג'ורג' וושינגטון כנשיא ארצות הברית. קנצלר ניו יורק רוברט ליבינגסטון (אנ') ניהל את טקס ההשבעה. עם השבעה זו, הרשות המבצעת של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית החלה לפעול באופן רשמי במסגרת הממשלה החדשה שנקבעה בחוקת ארצות הברית. השבעתו של ג'ון אדמס כסגן נשיא ארצות הברית התקיימה ב-21 באפריל 1789, כאשר מונה לנשיא הסנאט של ארצות הברית; השבעה זו הייתה גם ההשבעה המתוכננת היחידה שלא התקיימה בינואר או מרץ.

רקע
---

כהונתו הראשונה של וושינגטון החלה ב-4 במרץ 1789, בתאריך זה עמדו להתכנס בית הנבחרים והסנאט של ארצות הברית לראשונה, אך ההתכנסות נדחתה בשל היעדר קוורום. כתוצאה מכך, לא ניתן היה לספור או לאשר את קולות חבר האלקטורים. ב-1 באפריל התכנס הבית, והנציגים החלו בעבודתם, עם בחירתו של פרדריק מולנברג ליושב הראש הראשון שלו. הסנאט השיג לראשונה קוורום ב-6 באפריל, ובחר בג'ון לנגדון לנשיאו הזמני של הסנאט. באותו יום, בית הנבחרים והסנאט נפגשו בישיבה משותפת כדי לספור את שאר קולות האלקטורים ולאשר את תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית של אותה שנה; הסנאטור לנגדון עמד בראש הישיבה, לבסוף וושינגטון הוכרז כזוכה בבחירות, וג'ון אדמס הוכרז כסגן הנשיא.

מזכיר הקונגרס הקונטיננטלי צ'ארלס תומסון (אנ') מונה על ידי הסנאט להעביר לוושינגטון את המכתב המכיל את ההודעה על בחירתו. תומסון מסר את ההודעה לוושינגטון במאונט ורנון ב-14 באפריל 1789. וושינגטון השיב על כך מיד, ויצא יומיים לאחר מכן לניו יורק, בליווי דייוויד האמפריז (אנ') ותומסון.

ההשבעה
------

כמעט מאז בוקר 30 באפריל 1789 קהל של אנשים החל להתאסף סביב ביתו של וושינגטון, ובצהריים עשו את דרכם לאולם הפדרלי. וושינגטון היה לבוש בחליפה חומה כהה עם גרבי משי לבנים ואבזמי נעליים כסופים; הוא גם לבש חרב עם יד פלדה ומעיל אדום כהה.

עם הגעתו לאולם הפדרלי, הוצג וושינגטון רשמית בפני הבית והסנאט, ולאחר מכן הודיע סגן הנשיא ג'ון אדמס שהגיע הזמן לטקס ההשבעה. וושינגטון עבר למרפסת בקומה השנייה. קנצלר ניו יורק רוברט ליבינגסטון (אנ') ניהל את השבעת הנשיא לנוכח המוני אנשים שנאספו ברחובות. לאחר השבעתו, ליבינגסטון צעק "יחי ג'ורג' וושינגטון, נשיא ארצות הברית!" לקהל, שנענה בתרועות. נאום ההשבעה נמסר לאחר מכן על ידי וושינגטון בחדר הסנאט. ב-7 במאי נערך בעיר ניו יורק נשף לכבוד וושינגטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ההשבעה הראשונה של ג'ורג' וושינגטון לנשיאות ארצות הברית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Presidential Election of 1789, George Washington's Mount Vernon (באנגלית)
בפיזיקה של חומר מעובה, **אנרגיית פרמי** (מסומנת לרוב כ-{\displaystyle E\_{F}} או {\displaystyle \varepsilon \_{F}}) היא האנרגיה של רמת האנרגיה המאוכלסת הגבוהה ביותר במערכת פרמיונים בטמפרטורת האפס המוחלט. זוהי גם האנרגיה הנדרשת להוספת חלקיק למערכת, כלומר הפוטנציאל הכימי של המערכת, בטמפרטורת אפס קלווין. בטמפרטורה גבוהה מאפס הפוטנציאל הכימי שונה מאנרגיית פרמי. אנרגיית פרמי קרויה על שמו של אנריקו פרמי.

לאנרגיה זו חשיבות רבה בפיזיקה, שכן רמת פרמי של מוצק קובעת את המוליכות החשמלית שלו: בגביש, מבנה הפסים מתאר את רמות האנרגיה כפסים שבהם יש רצף של רמות (פסי הולכה), (פסי ערכיות) ופסים ללא רמות (פסים אסורים) לסירוגין. כאשר רמת פרמי של חומר מסוים נמצאת בפס ההולכה, החומר מוליך. כאשר רמת פרמי נמצאת בפס אסור, החומר מבודד או מוליך למחצה, כתלות בגודל פער האנרגיה בין רמת הערכיות שמתחת לרמת פרמי לרמת ההולכה שמעליה.

{\displaystyle E\_{f}={\hbar ^{2} \over 2m}\cdot {\sqrt[{2/3}]{3\pi ^{2}N \over V}}}

האנרגיה הממוצעת עבור גז תלת־ממדי של פרמיונים מנוון לא יחסותי:

{\displaystyle U={3 \over 5}NE\_{f}}

ראו גם
------

* פס ערכיות
* חור (חשמל)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4304367-7

 |
**הורשת הכתר** (באנגלית: **Demise of the Crown**) הוא מונח משפטי הנפוץ בעיקר בממלכות חבר העמים הבריטי ובמונרכיות אחרות, שבהן הוא מציין את סיום המשטר של המלך, מלכה או קיסר, בעקבות מוות או ויתור על הכס.

המונח נקבע בחוק האנגלי על מנת לציין את המעבר המיידי של הריבונות והפררוגטיבות המלכותיות מהמלך או המלכה המנוחים ליורשיהם, ללא אינטררגנום. מונח זה יוצר הטעיה מסוימת בשפה האנגלית, מאחר שמשמעות המילה Demise היא גם פטירת אדם, כך שלעיתים מפרשים את המונח כאילו הוא מתייחס למות הריבון ולא למעבר הכתר. משמעות שגויה זו מנוגדת לעיקרון המשפט החוקתי האנגלי של רציפות המונרכיה, הבא לידי ביטוי בהצהרת המועצה המלכותית שניתנה לאחר מות הנרי השלישי, מלך אנגליה, ולפיה "כס המלוכה לעולם לא יהא ריק; המדינה לעולם לא תהא בלא מונרך".

לאחר מות הריבון בממלכה המאוחדת נערכת פגישה של מועצת העלייה בלונדון, על מנת לתת הוראות בנוגע להכרזה על יורשו של המונרך המנוח. פגישה זו נועדה למטרות רשמיות, מאחר שזהות המונרך הבא או עלייתו לשלטון לא תלויה בה. ההכרזה נערכת בארמון סנט ג'יימס בצ'רינג קרוס, בגבול העירוני שבטמפל בר, וברויאל אקסצ'יינג'. בקנדה נערכת פגישה של מועצת המלוכה של קנדה באוטווה על מנת לבצע תפקידים דומים.

באופן מסורתי הורשת הכתר גורמת לפיזורו של הפרלמנט. דרישה זו בוטלה ברחבי האימפריה הבריטית לאחר קבלת חוק הרפורמה 1867. בחוק ירושת הכתר 1707 נקבע כי במקרה והתרחשה הורשת הכתר הפרלמנט, אם סיים את ישיבתו או הפסיק את הדיון מסיבה כלשהי, ייפגש בהקדם האפשרי ואם הוא עדיין פעיל ימשיך בדיוניו מיד. בחוק ייצוג העם 1985 נקבע כי אם הורשת הכתר מתרחש בזמן בחירות כלליות, ההצבעה תידחה ב-14 ימים בדיוק.

בישיבת הפרלמנט הראשונה תחת המונרך החדש לא ניתן נאום מאת הכתר. כל חברי הפרלמנט וחברי בית הלורדים נשבעים שבועת נאמנות לריבון החדש. הבית מצביע על פנייה לכתר (Address to the Crown) בתגובה להודעה הרשמית על מות המונרך הקודם, ומביע בה את תנחומיו על המוות ואת נאמנותו ליורש.

באופן מסורתי, כל משרדי השירות הציבורי והכתר מתפנים לאחר פטירת המונרך. מאחר שכל אנשי הצוות הם עובדיו של המונרך, העסקתם מסתיימת עם מותו וכולם צריכים להיות מועסקים מחדש ולהישבע על נאמנותם למלך או למלכה החדשים. בחוק הורשת הכתר 1901, ובחקיקה דומה בממלכות חבר העמים הבריטי האחרות, נקבע כי הליך זה לא נחוץ יותר, וכי כל אנשי השירות הציבורי והכתר הם עובדי הכתר ולא של ריבון ספציפי.

הכתרת המונרך החדש מתרחשת כ-18 חודשים לאחר מות המונרך הקודם, אך היא איננה הכרחית לצורך הבטחת הירושה.

ראו גם
------

* המלך מת, יחי המלך!

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק ירושת הכתר 1707
* חוק הורשת הכתר 1901
* חוק ייצוג העם 1985
**תרנגול הודו קליפורני** (שם מדעי: ***Meleagris californica***) הוא מין נכחד של תרנגול הודו שחי באמריקה הצפונית ומאובניו התגלו בעיקר בקליפורניה, ממנה קיבל את שמו. המאובנים התגלו לאורך קליפורניה ממחוז סנטה ברברה בצפון עד למחוזות אורנג' ולוס אנג'לס בדרום. הוא תואר לראשונה ב-1909. במקור הוא שויך בידי המתאר גריט סמית מילר (אנ'), לסוג טווס (*Pavo*) אך בהמשך עבר לסוג תרנגול הודו (*Meleagris*).

תרנגול זה דמה לקרובו החי - תרנגול הודו מצוי, אך כנראה היה נמוך ומוצק ממנו ומותאם יותר לחיים על הקרקע. הוא בעל קירבה רחוקה מעט יותר לתרנגול הודו עינוני, החי בעיקר ביערות גשם באמריקה המרכזית. מין זה הסתובב ביערות פתוחים, ערבות עשב וסביבות דומות בקליפורניה. ממצאים רבים של תרנגולי הודו התגלו בבורות הזפת בלה בריאה שבלוס אנג'לס, לצידם של בעלי חיים רבים אחרים מהפליסטוקן, בהם ממותה קולומביאנית, סמילודון, זאב בלהות, עצלני קרקע ועוד. ככל הנראה קבוצת תרנגולים נתקעה בבורות הזפת ולא יכלה לעוף עוד, וגם משכה אחריה טורפים שנתקעו גם הם בבורות.

ככל הנראה תרנגול ההודו נכחד כתוצאה מציד יתר אנושי, מאחר שנמצאו עדויות לציד תרנגולי הודו לאורך אמריקה הצפונית. מאובניו האחרונים התגלו לפני 10,000 שנה, בעת ההולוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תרנגול הודו קליפורני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**מגדלי המים של כווית** היא קבוצה של 31 מבני אספקת מים, הפזורים בעיר כווית סיטי, בירת כווית.

המגדלים
-------

בשנת 1965 התקשרה ממשלת כווית בחוזה עם חברת ההנדסה השוודית VBB (נקראת כיום Sweco) להקמת מתקני אספקת מים מודרניים לעיר כווית סיטי. המגדלים, שכונו גם מגדלי הפטרייה, תוכננו ברובם על ידי האדריכל סון לינדסטרום (Sune Lindström). הם נבנו מבטון מזוין ומכילים ברובם 3,000 מטר מעוקב מים כל אחד. בנייתם החלה בשנת 1970 ובניית רובם הושלמה ב-1976.

המגדלים פזורים ברחבי העיר בשש קבוצות. כל קבוצה שונה מהאחרות במספר המגדלים שבה, גובהם (35-40 מטרים), צבעם והקישוטים שעליהם.

### מגדלי כווית

המגדלים בקבוצה השישית מעוצבים בסגנון שונה והדור יותר משל האחרים, על פי בקשתו של אמיר כווית ג'אבר אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח. הם ממוקמים בחופה של העיר והפכו לאחד מסמליה.

שניים משלושת המגדלים בקבוצה זו, הנקראים מגדלי כווית, הם מגדלי מים. המגדל הגבוה מהשלושה מתנשא לגובה של 187 מטרים ונושא שני מבנים כדוריים. מחציתו התחתונה של הגדול שבהם מכילה 4,500 מטר מעוקב מים. במחציתו העליונה נמצאים מסעדה ובה 90 מקומות ישיבה, בית קפה, טרקלין ואולם קבלת פנים. הכדור העליון נמצא בגובה של 123 מטר ומשלים סיבוב מלא בכל 30 דקות. ממוקם בו בית קפה. המגדל השני מתנשא לגובה של 147 מטרים ונושא כדור ובו 4,500 מטר מעוקב מים. המגדל השלישי איננו נושא מכל מים. שלושת הכדורים מצופים ב-41 אלף דסקיות פלדה בשמונה גוונים של כחול, ירוק ואפור.

מתכנן שלושת המגדלים היה האדריכל הדני מאלן ביורן (Malene Bjørn). עיצוב זה נבחר על ידי האמיר מתוך שלוש תוכניות אפשריות שהוצגו לו. המגדלים נפתחו לקהל ב-1979.

תוכנית כל 31 המגדלים זכתה בפרס אגא חאן לאדריכלות לשנת 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלי המים של כווית** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלי כווית** בוויקישיתוף
* מגדלי כווית, באתר StructuraE

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיקום: 29°23′24″N 48°00′11″E﻿ / ﻿29.390000°N 48.003056°E﻿ / 29.390000; 48.003056.
מגדל הפעמון
הופעת תופים במגדל התוף
**מגדל התוף** (בסינית מפושטת: **鼓楼**, בסינית מסורתית: **鼓樓**, בפיניין: **GǔlóuO**), ו**מגדל הפעמון** (בסינית מפושטת: **钟楼**, בסינית מסורתית: **鐘樓**, בפיניין: **Zhōnglóu**) הם שני מגדלים סמוכים זה לזה בצפון העיר העתיקה של בייג'ינג. במגדלים נמצאים פעמון ענק ותופי ענק, בהתאמה.

היסטוריה
--------

מגדל התוף נבנה בשנת 1272 בתקופת הקיסר קובלאי חאן. בשנת 1420, תחת שלטונו של הקיסר יונג-לה משושלת מינג, הבניין נבנה מחדש ממזרח לבנין המקורי. בשנת 1800, תחת שלטונו של הקיסר ג'יא-צ'ינג משושלת צ'ינג, נערך בו שיפוץ יסודי. בשנת 1924, עם סילוקו של הקיסר האחרון מהעיר האסורה, הבניינים הפסיקו לשמש כשעונהּ הרשמי של בייג'ינג. בשנת 1980 הבניינים נפתחו לביקור תיירים לאחר שיפוץ מקיף.

ארכיטקטורה
----------

### מגדל התוף

במבנה המקורי, שהתנשא לגובה של 47 מטרים, היו תוף אחד גדול ו-24 תופים קטנים, ששימשו לציון שעות היום. כיום נותר רק התוף הגדול.

### מגדל הפעמון

מגדל הפעמון מתנשא בגובה 48 מטרים ובנוי מלבנים ואבן; בקומתו השנייה מצוי פעמון נחושת גדול בגובה 5.4 מטרים, התלוי על מסגרת עץ. בעבר, צלצול הפעמון היה מלווה את הלמות התוף שנשמעו ארבע פעמים ביממה.

גלריה
-----

### מגדל התוף

* מבט מקרוב על מגדל התוףמבט מקרוב על מגדל התוף
* 
* שעון מים בתוך מגדל התוףשעון מים בתוך מגדל התוף

### מגדל הפעמון

* מגדל הפעמוןמגדל הפעמון
* פעמון ענק מתקופת שושלת המינגפעמון ענק מתקופת שושלת המינג
* מגדל הפעמון, מבט ממגדל התוףמגדל הפעמון, מבט ממגדל התוף
* מבט מהתצפית במגדל הפעמוןמבט מהתצפית במגדל הפעמון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדלי התוף והפעמון** בוויקישיתוף

* Drum and Bell Towers, Beijing China World
**אנרגיית קשר כרומודינמית** (**chromodynamic binding energy** או **quantum chromodynamics binding energy**) היא אנרגיית הקשר המחברת קווארקים ליצירת האדרונים. זו אנרגיית השדה של הכוח החזק, הנישא על ידי גלואונים.

מקור המסה
---------

מרבית המסה של האדרונים היא למעשה אנרגיית קשר כרומודינמית. זאת, דרך שקילות המסה והאנרגיה. במקרה של נוקליאונים – פרוטונים ונייטרונים – אנרגיית הקשר הכרומודינמית מהווה כ-99% ממסת החלקיק. בהקשר זה, אנרגיית הקשר הכרומודינמית כוללת מספר מרכיבים: ראשית, אנרגיית גלואון (gluon energy), האנרגיה הנישאת על ידי הגלואונים עצמם; שנית, אנרגיה קינטית של הקווארקים בתוך ההאדרון, הנעים קרוב למהירות האור; שלישית, מסה-אנרגיה של זוגות קווארקים-אנטיקווארקים וירטואליים המתקיימים בתוך ההאדרון. עבור פרוטונים, סכום מסות המנוחה של שלושת קווארקי הערכיות (valence quarks), שני קווארקי למעלה וקווארק למטה, הוא כ-9.4 MeV, בעוד מסת ההאדרון היא כ-938.3 MeV. עבור נייטרונים, סכום מסות המנוחה של שלושת קווארקי הערכיות, שני קווארקי למטה וקווארק למעלה, הוא כ-11.9 MeV, בעוד מסת ההאדרון היא כ-939.6 MeV. לאור העובדה שכמעט כל מסת האטום מרוכזת בנוקליאונים, כ-99% מהמסה של החומר הרגיל (חומר באריוני) היא בעצם אנרגיית קשר כרומודינמית.

תופעה זו, של מסה האדרונית הגדולה במידה ניכרת ממסת קווארקי הערכיות של ההאדרון, קשורה לשבירת סימטריה כיראלית (chiral symmetry breaking).

ראו גם
------

* אנרגיית קשר
* גלואון
* קווארק
* האדרון
* הכוח החזק
* כרומודינמיקה קוונטית
* כליאה (פיזיקה)
* מסה
* מסת מנוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Strassler, Matt (15 באפריל 2013). "Protons and Neutrons: The Massive Pandemonium in Matter". *Of Particular Significance*. נבדק ב-21 בפברואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**Streets of London** ("רחובות לונדון") הוא שירו של הזמר והגיטריסט האנגלי ראלף מקטל, שיצא ב-1969. השיר מציג כנגד בעיותיהם של אנשים מן השורה את קשייהם של חסרי הבית, הבודדים, הזקנים והנשכחים שבחברה.

הפקה
----

מקטל כתב את השיר בהשראת חוויותיו בטיולי טרמפים והופעות רחוב שערך באירופה במהלך שנות העשרים המוקדמות שלו, ובמיוחד בפריז ובלונדון. מקור הסיפורים המובאים בשיר הוא של פריזאים דווקא, אך הוא בחר להציג אותם כיושבי לונדון על מנת שלא להעליב את פריז. הוא נמנע מלכלול את השיר, המנוגן בטכניקת הפינגר סטייל, באלבום הבכורה שלו שיצא לאור בשנת 1968, במחשבה שהוא מדכא מדי; אך בשנה שלאחר מכן כלל אותו באלבומו השני Spiral Staircase, בהשפעת מפיק האלבום. ב-1974 יצא השיר לשוק גם כסינגל.

השיר זכה להצלחה גדולה, הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי, והיה לשירו המצליח ביותר של מקטל מבחינה מסחרית - בעיקר בעקבות יציאת הסינגל ב-1974 - עם שיא מכירות של 90,000 עותקים ביום אחד ב-1974. השיר זיכה את מקטל בפרס איבור נובלו בקטגוריה לכותבי שירים.

עם השנים ביצעו למעלה ממאתיים אמנים גרסאות כיסוי של השיר, בהם מרי הופקין, שינייד או'קונור ורוג'ר ויטאקר.

עם פרוץ משבר הקורונה בבריטניה עדכן מקטל את מילות השיר בהתאם לרוח הזמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Streets of London" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Streets of London" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"Streets of London" באתר SecondHandSongs
* דגימה של השיר, באתר האינטרנט של ראלף מקטל (30 שניות)
* סיפורו של השיר, באתר האינטרנט של BBC
* מילות השיר, באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. 1 2  'Streets Of London' באתר של ה-BBC
2. ↑  Fergal Keane, ‏Why Ralph McTell has updated his hit Streets of London for coronavirus era, באתר חדשות ה-BBC, ‏26 במרץ 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 014259ae-bfee-3095-8f2e-a7e2a9b95bc1

 |
המלכה אלכסנדרה בטקס ההכתרה. המלכה לובשת את כתר המלכה אלכסנדרה.
**כתר המלכה אלכסנדרה** (באנגלית: **Crown of queen Alexandra**) היה כתר הרעיה של אלכסנדרה מדנמרק, המלכה הרעיה של המלך אדוארד השביעי. הכתר יוצר עבור טקס ההכתרה שנערך בשנת 1902.

היסטוריה
--------

במהלך 64 שנות מלכותה של המלכה ויקטוריה לא הייתה בממלכה המאוחדת מלכה רעיה. על פי הנוהג, בעת הכתרת מונרך הוכתרה גם רעיתו כמלכה רעיה. כמו כן, בהתאם לנוהג, המלכה הרעיה הוכתרה בכתר מרי ממודנה מהמאה ה-17 אולם בשנת 1831 בעת הכתרת אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (המלכה הרעיה של המלך ויליאם הרביעי נעשה שימוש בכתר המלכה אדלייד - כתר חדש שהוכן לצורך הכתרה זו עבור המלכה בשל צורתו התיאטראלית והילדותית של כתר מרי מודנה. במותה של המלכה ויקטוריה, בשנת 1901, הוחלט ששני הכתרים אינם מתאימים לטקס ההכתרה של המלכה הרעיה (טקס ההכתרה הראשון מזה שבעים שנים) והוחלט ליצור כתר חדש עבור המלכה אלכסנדרה, שיקרא על שמה.

לאחר הכתרת המלכה אלכסנדרה לא נעשה שימוש בכתר, מאחר שבשנת 1911 הוכן כתר המלכה מרי עבור מרי מטק ובשנת 1937 הוכן כתר המלכה אליזבת עבור אליזבת בווס ליון.

כתר המלכה אלכסנדרה מוצג כיום במוזיאון הצבא הלאומי שבלונדון, כאשר בכתר משובצים אבנים מלאכותיות במקום האבנים היקרות המקוריות שהיו בו.

תיאור הכתר
----------

כתר המלכה אלכסנדרה עוצב בשונה מהמסורת המקובלת של כתרי הממלכה המאוחדת. העיצוב הושפע מסגנון הכתרים האירופאים - והיה יותר נמוך (בעוד שהכתרים הבריטיים היו גבוהים יותר).
בחזית הכתר, בחצי הקשת הקדמית שובץ יהלום הקוהינור. ניתן להפריד את חצאי הקשתות מבסיס הכתר וללבוש את הבסיס לבדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתר המלכה אלכסנדרה** בוויקישיתוף

| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |