recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יונדאי i20 WRC** היא מכונית מרוצי ראלי שנבנתה על ידי יונדאי מוטורספורט, חטיבת הביצועים של יונדאי, להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז בשנת 2012, כחלק מההכרזה של יונדאי על כוונתה לחזור לאליפות לאחר עשר שנות היעדרות. הופעת הבכורה נערכה בראלי מונטה קרלו, מרוץ הפתיחה של עונת 2014.

בשלוש העונות בהן השתתפה באליפות לקחה המכונית חלק ב-39 מרוצים, בהם ניצחה שלוש פעמים.

היסטוריית מרוצים
----------------

תיירי נויביל היה הנהג הראשון שהוחתם בקבוצה והיחיד מבין ששת הנהגים בקבוצה שלקח חלק בכל המרוצים בעונת הבכורה. לצידו התחרו במכונית השנייה דני סורדו, יוהו האנינן וכריס אטקינסון. במחצית השנייה של העונה צירפה הקבוצה מכונית שלישית בה נהג היידן פאדון. התהפכות קשה במהלך ראלי גרמניה לא מנעה מנויביל לנצח את המרוץ, ניצחון אישי וקבוצתי ראשון בקריירה. אל המקום השני במרוץ הגיע סורדו. נויביל, סורדו ופאדון התחרו בקבוצה בעונתה השנייה, כשגם קווין אברינג, נהג המבחן של הקבוצה לקח חלק במספר מרוצים. בעונת 2016 השיג פאדון ניצחון בראלי ארגנטינה. נויביל הגיע שבע פעמים לפודיום, כולל ניצחון באיטליה, וסיים את העונה במקום השני כסגנו של סבסטיאן אוז'ייה. יונדאי סיימה במקום השני באליפות היצרנים.

שינוי התקנות שנכנס לתוקף בעונת 2017 הביא להחלפת המכונית ביונדאי i20 קופה WRC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונדאי i20 WRC** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hyundai ready to jump back into rallying with i20 WRC, Autoblog, 28 Setember 2012
2. ↑  Hyundai signs Thierry Neuville for World Rally Championship bid, Autoweek, 4 November 2013
3. ↑  Hyundai hands Hayden Paddon WRC lifeline, Speedcafe.com, 27 February 2014
4. ↑  Rally Germany: Thierry Neuville, Hyundai take maiden WRC win, Autosport, 24 August 2014
לוגו חדש שידורי יהדות איראן
**שידורי יהדות איראן, הטלוויזיה הפרסית בשפה העברית והפרסית** הוא מיזם הפעיל בערוץ הקהילתי. 

אחרי שנסגר הערוץ הקהילתי באור יהודה, החליט דוד מוטאי במרץ 1996 לפתוח ערוץ שיוקדש למורשת והתרבות של יהדות איראן. הערוץ האיראני בכבלים נפתח בסיוע הערוץ הקהילתי. עד 2010 הופקו למעלה מ-900 תוכניות העוסקות בנושאים שונים הנוגעים ליהדות איראן בישראל. אחת לשבועיים יוצא מגזין חדש לשידור המשודר בערוץ 98. ערוץ מכאן. השידורים הועלו גם ליוטיוב ולפייסבוק. 

בסלנג האיראני שמו של הערוץ "טלוויזיוני מא" מתפרש כטלוויזיה שלי אישית, שלך, שלנו, של כל אחד ואחד מיוצאי איראן.

הפעילים בערוץ הם דוד מוטאי, העורך הראשי של הערוץ, עיתונאי, מגשר בבית דין לעבודה, דובר יוצאי איראן בישראל ומנחה בהתנדבות את הערוץ האיראני בטלוויזיה. 
יפה דני היא סגנית העורך הראשי, מורה במקצועה, ציירת וראש צוות.
מאז 1998 מלווה את דוד מוטאי בהתנדבות ומשמשת כסגנית העורך, מפיקה ראשית וקריינית בשפה העברית.

שידורי יהדות איראן מובילים ומתעדים את התרבות הפרסית בישראל בכל התחומים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שידורי יהדות איראן, ברשת החברתית פייסבוק
* שידורי יהדות איראן, סרטונים בערוץ היוטיוב
**קבנקייסה**, הר קֶבְּנֶה (בשוודית: **Kebnekaise**, בכתיב קדום יותר **Kebnekajse** - מצורות שונות של סאמית **giebnne gájsse** ו-**Giebmegáisi**, "שפיץ מיכסה הקדרה"), הוא ההר הגבוה בשוודיה.

גאוגרפיה
--------

ההר הוא מסיף שמתרומם סמוך לקצה הצפוני של שוודיה בלפלנד, 70 ק"מ מערבית לקירונה (שקבנקייסה כלול בשטחה המוניציפלי). יש לו למעשה שתי פסגות, צפונית ודרומית, שמהן הדרומית (*Sydtoppen*) היא הגבוהה - עם 2,104 מטרים מעל פני הים, כאשר גובהה של הצפונית הוא 2,097 מטרים. לפנים הייתה הפסגה הצפונית גבוהה יותר, ובשל שינויים קרחוניים - שנמשכים עד עצם ימינו - חלו תמורות שהביאו להנמכתן של שתי הכיפות. במדידה ב-1922 היה גובה הפסגות 2,135 מטרים הצפונית ו-2,123 מטרים הדרומית. אם תימשך המגמה הגאולוגית שמיוחסת לפסגה הדרומית, היא צפויה לשוב להיות מספר שתיים.

האזור שסביב קבנקייסה היה תמיד מיושב בסאמים נודדים. למסיף, שצורתו הכללית כמשולש הודות לשלושה עמקים המפרידים אותו מסביבתו, הצפיפות הקרחונית הגבוהה בשוודיה - מעל 40 קרחונים רובצים בשטח יחסית קטן.

העומד על פסגת ההר יכול לראות כ-9 אחוזים משטחה של שוודיה[דרוש מקור], וכן חלק מנורווגיה. מסלול ההעפלה ניתן לצליחה בלוויית מדריך כשהיציאה היא מפונדק תחנת ההרים (*Fjällstation*) שלמרגלות ההר.

בשנת 2007 העלתה רשות שמירת הטבע השוודית את ההצעה שמסיף הקבנקייסה יהווה גן לאומי חדש.

בתרבות
------

בספרה של סלמה לגרלף "מסע הפלאים של נילס הולגרסון", מוצאה של אקא, מנהיגת להקת האווזים, הוא מקבנקייסה, והיא מכונה "אקא מקבנקייסה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבנקייסה** בוויקישיתוף
* אתר המידע

"גב הדרקון"
* קבנקייסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532770605171
* LCCN: sh2003010225
* VIAF: 249127393
* WorldCat: viaf-249127393

 |
ג'בל הארון (משמאל) כפי שנצפה מהכפר טייבה, מדרום לפטרה
**קבר אהרן בירדן** הוא אחד האתרים האפשריים לציון מקום קבורתו של אהרן הכהן, אחיו של משה, על פי המסורת היהודית, הנוצרית והמוסלמית. יום מותו של אהרן, א' באב, מצוין במפורש בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק ל"ח.

לפי התורה, ציון מקום קבר אהרן אפשרי בשני מקומות שונים. האחד, בו עוסק ערך זה, הוא המבנה בג'אבל הארון והשני הוא במוסרות. אתרים אפשריים נוספים הם בהר צין או אזור קדש ברנע.

היסטוריה ותיאור
---------------

קבר אהרן, חדר תת-קרקעי מתחת למסגד
המבנה הנוכחי בג'בל הארון מתוארך לסוף המאה החמש עשרה לספירה, לתקופת שלטונו של הסולטן קלאוון. לוח עם כיתוב בערבית מעל הכניסה מציין שהמקום הקדוש נבנה על ידי מוחמד, בנו של קלאון, סולטן מצרים בפקודת אביו, בשנת 739 של ההג'רה (בערך 1363 לספירה) ושוחזר מאוחר יותר, בסביבות 1495 לספירה.

המאוזוליאום מורכב מחדר וחצר קטנה. כיפה לבנה מכסה את כל החדר הראשי. בתוך אולם התפילה הקטן, מכוסה בבד ירוק, נמצאת אבן המצבה. המקום קדוש לאסלאם מאז שהנבטים ישבו בפטרה.

המבנה נמצא בנקודה הגבוהה ביותר באזור פטרה בגובה 1350 מ'.

חפירות המנזר הביזנטי
--------------------

השביל המוביל לציון הקבר עובר ליד שרידי מנזר וכנסייה הנמצאים במישור מתחת לפסגה.

שרידי הכנסייה הביזנטית למרגלות ההר (2008)
את השרידים חקרו בתחילת שנות ה-90' רוברט שיק וגלן פיטרמן, ולאחר מכן, בין השנים 1997 ועד 2002, עסק בכך פרויקט ג'בל הארון הפיני (FJHP) שחפרו במתחם וקבעו שהוא מורכב מכנסייה, קפלה וחצרות קשורות, כולל אפשרות לאכסניית צליינים. ה-FJHP מצא ראיות לכך שהכנסייה הוקדשה לקדוש אהרן.

באתר שני מבנים: הראשון במידות של 13.2 מ' × 22.6 מ' בתוכנית הבזיליקה, והוא מורכב מאולם מרכזי ושני אגפים, שהופרדו בתחילה בשתי שורות בנות 7 עמודים כל אחת שהוחלפו מאוחר יותר בעמודי תמך. המרחק בין העמודים היה כ-2.50 מ'. במבנה היה מחראב פנימי עם שני חדרים צדדיים, גבוה בשתי מדרגות מעל מפלס החדר הראשי. כאשר המקום נהרס, באירוע לא ידוע, הוא נבנה מחדש ובוצעו בו שינויים, כולל הצבת עמודי תמך במקום העמודים.

מצפון לבניין זה, נמצאו חורבותיה של קפלה ביזנטית. ההריסות חשפו מבנה עם אולם כניסה בגודל 6.40 מ' × 16 מ' ובו דלתות פנימיות. הקפלה נבנתה כנראה במאה ה-4 או לאחר מכן.

הכנסייה היא חלק ממנזר בשטח של 75 מ' × 45 מ' ובמקום נמצאו גם שרידי שיש מהמקדש וגם רצפות ופסיפסים שתוארכו מהמאה ה-6 לספירה. הציורים בפסיפס כללו סצנות ציד של בעלי חיים טורפים וצורות גיאומטריות.

התייחסות ממשלת ירדן
-------------------

באתר בג'בל הארון מבקרים גם עולי רגל יהודים וגם מוסלמים.

ממשלת ירדן רואה בקבר אהרן מסגד ואוסרת על תפילה יהודית במקום.

באוגוסט 2019 שיתפה קבוצת תיירים מישראל סרטון שבו הם רוקדים עם ספר תורה באתר. הירדנים החרימו חפצי דת מהקבוצה וסגרו את הפסגה בפני קבוצות זרות שלא אושרו לבקר שם ממשרדי הווקף. בסוף אותה השנה הוסרו המגבלות וכיום אפשרית גישה לקבר ללא הגבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבר אהרון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Glenn Peterman and Robert Schick, תאור הסקר הארכיאולוגי שערכו פיטרמן ושיק בשנות ה-90', באתר מחלקת העתיקות של ממלכת ירדן
2. ↑  פרויקט ג'אבל הארון הפיני, ממצאי מחקר ארכיאולוגי בין השנים 1997 ועד 2002, באתר Aaroninvuoren arkeologinen projekti (FJHP), ‏2002
**קבלת הדם** מצוואר הקרבן, היא אחת משלבי הקרבת קרבנות. אחרי שהכהן שחט את הקרבן, יש לקבל את הדם בכלי שרת, ולהוליכו אל המזבח, שם התבצעה זריקת הדם על המזבח.

חשיבות הקבלה ועניינה
--------------------

הקבלה נחשבת אחת מהשלבים החשובים בהקרבת הקרבן, ולכן אם אדם חישב בה מחשבה לא ראויה, שהיא שהוא מוליך אותה לשם מטרה אחרת מלבד הקרבת הקרבן היא נפסלת. לעומת זאת, בשונה מזריקת הדם בה פוסלת מחשבת פיגול, הרי שאדם שחשב מחשבת פיגול בעת קבלת הדם, לא פוסל אותה.

אחרי הקבלה מתבצעת הולכת הדם אל המזבח. לקבלה ולהולכה יש מן המשותף, ששניהם מבצעים פעולה שהיא הקרבת הדם מהקרבן למזבח.

גדרה
----

יש מהאחרונים[דרוש מקור] שמפרשים, שההולכה גם היא שלב והמשך של פעולת קבלת הדם, רמז לכך ניתן למצוא בדברי הגמרא בזבחים. הגמרא מחפשת מקור לכך, שעל ההולכה להיות לשמה. הגמרא מביאה כמקור את הפסוק, בו נאמר על קבלת הדם בלשון "והקריבו בני אהרון הכהן את הדם על המזבח", ולמרות שהכוונה במילה "והקריבו" היא על קבלת הדם ממקום השחיטה, הכתוב קורא לה בלשון "הקרבת הדם" שמשמעותה הולכה (מלשון קירוב הדם), "למימרא דהולכה לא תפקה מכלל קבלה", כלומר ההולכה גם היא חלק מהקבלה.

לעומת זאת, יש האומרים כי ההפך הוא הנכון; הקבלה היא שלב בהולכת הדם אל המזבח. אם כי על כך יש לערער לכאורה, על פי הנפסק שהולכה צריכה להיות ברגל דווקא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף י"ג, עמוד א'.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ד', עמוד א'.
3. ↑  ספר ויקרא, פרק א', פסוק ה'.
4. 1 2  לקוטי שיחות חלק ל"ב עמ' 55.
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף י"ד, עמוד ב'.

| הקורבנות ביהדות |
| --- |
| סוגי הקורבנות |
| סוגי הקורבנות היסודיים | עולה • מנחה • שלמים • חטאת • אשם • בכור • מעשר |  |
| קורבנות ציבור | קורבן התמיד • קורבן מוסף • לחם הפנים • מנחת העומר • שתי הלחם • קורבנות יום הכיפורים • קיץ המזבח • פר העלם דבר של ציבור |
| קורבנות יחיד במועדים | עולת ראייה • שלמי חגיגה • שלמי שמחה • קורבן פסח • חגיגת ארבעה עשר • פר ואיל של כהן גדול ביום הכיפורים |
| קורבנות יחיד נוספים | קורבן עולה ויורד • קורבן תודה • קורבן יולדת • קורבן גר • קורבן עוף • מנחת חינוך • קורבנות נזיר • קרבן מצורע • מחוסר כיפורים |
| הקרבת הקורבנות |
| תהליך ההקרבה | לבישת בגדי כהונה • קידוש ידיים ורגליים • סמיכה • שחיטה • מליקה • קבלה • הולכה • זריקה • מליחה • הגשה • קמיצה • תנופה • הקטרה • נסכים |
| איסורים ופסולים | פיגול • נותר • טומאה • תמורה • מעילה • בעל מום • טרפה • ממשקה ישראל • בעבודת חבירו |
| מקום ההקרבה | במות • בית המקדש • מזבח העולה • המערכה הגדולה • חידוש עבודת הקורבנות בימינו • ריכוז הפולחן |
**ג'וזף מוסקט** (**Joseph Muscat**; נולד ב-22 בינואר 1974) הוא פוליטיקאי מלטזי שכיהן כמנהיג מפלגת העבודה המלטזית מאז יוני 2008 ועד ינואר 2020 וכראש ממשלת מלטה מאז 11 במרץ 2013 ועד התפטרותו בינואר 2020.

חייו
----

מוסקט נולד במלטה כבן יחיד. הוא בעל תואר ראשון במדיניות ציבורית ותואר שני בלימודים אירופים מאוניברסיטת מלטה ובעל תואר דוקטור במחקר בניהול מאוניברסיטת בריסטול (2007). מבחינה כלכלית, מוסקט תומך בליברליזם כלכלי וחברתי.

בשנים 1992–1997 שימש כעיתונאי בתחנת רדיו במלטה. עבד גם כמנהל מודיעין עסקי וכיועץ השקעות.

מוסקט החל בפעילות פוליטית בגיל צעיר כחבר באגף הנוער של מפלגת הלייבור. בגיל 21 כבר נבחר להנהגת המפלגה ושימש בה בתפקידים מנהליים רבים. למרות ההתנגדות המפלגתית ושלו באופן אישי לחברות מלטה באיחוד האירופי, נבחר מוסקט כחבר הפרלמנט האירופי בשנת 2004 וכיהן בו עד 2008. הוא פעל בפרלמנט כחלק ממפלגת הסוציאליסטים האירופאים וכיהן בתפקיד סגן נשיא הוועדה לענייני כלכלה וממון. היה גם אחראי ושותף במשלחות דיפלומטיות לבלארוס, ארמניה, אזרבייג'ן וגאורגיה. מוסקט תמך בהקטנת המס על טלוויזיה לוויינית, זכות הלקוחות לצפות באירועי ספורט בחינם, ומספר נושאים הקשורים להגנת הסביבה.

בשנת 2008 התפטר ממקומו בפרלמנט האירופי בשביל להתמודד להנהגת מפלגת הלייבור. בסופו של דבר, הוא אכן נבחר לתפקיד. שימש כמנהיג האופוזיציה בפרלמנט של מלטה מ-2008 ועד 2013.

בעקבות ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות במלטה ב-2013 היה מוסקט לראש הממשלה ה-13 של המדינה.

באוקטובר 2013 ביקר מוסקט בישראל - ביקור ראשון של ראש ממשלת מלטה בארץ.

ב-29 בנובמבר 2019 הודיע על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה בעקבות משבר פוליטי הקשור עם רצח דפני קרואנה גליציה. בינואר 2020 התפטר מראשות הממשלה.

מוסקט הוא קתולי. הוא נשוי, ואב לתאומות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזף מוסקט** בוויקישיתוף
* ג'וזף מוסקט, ברשת החברתית טוויטר
* ג'וזף מוסקט, באתר ראש ממשלת מלטה
* ג'וזף מוסקט, באתר הפרלמנט האירופי
* כתבה וסרטון וידאו על כניסת מוסקט לתפקיד ראש הממשלה, באתר Times of Malta

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1092672893
* ISNI: 0000 0004 3696 766X
* LCCN: n2014050053
* VIAF: 310665003
* WorldCat: lccn-n2014050053

 |
**הפארק הלאומי אלוואו** (באנגלית: **Alvão Natural Park**) הוא שמורת טבע בצפון פורטוגל שהוכרזה בשנת 1983. הפארק נמצא בשטח המוניציפלי של מונדים דה באסטו ווילה ריאל. אלוואו הוא הפארק הלאומי הקטן בפורטוגל, הוא משתרע על פני 72.2 קילומטרים רבועים (27.9 מילים רבועים) של אדמה הררית.

היסטוריה
--------

הפארק הוכרז ב-8 ביוני 1983 על פי חוק 237/83, כפארק טבעי.

על מנת לתמוך בשימור הטבע, החלטה של מועצת השרים (142/97), מ-28 באוגוסט 1997, שילבה את אלוואו באזור רחב יותר לפי סיווג של האיחוד האירופי של Natura 2000.

גאוגרפיה
--------

 מבט על רכס ההרים
הפארק ממוקם במחוזות טראס-אוס-מונטס ואלטו דורו, באזור וילה ריאל, ומחולק בין הרשויות וילה ריאל ומונדים דה באסטו. הפארק משתרע על פני שטח של 72.2 קילומטרים רבועים (27.9 מילים רבועים).

הפסגה הגבוהה ביותר בפארק היא Caravelas, שמתנשאת לגובה של 1,339 מטרים (4,393 רגל) מעל פני הים, והנקודה הנמוכה ביותר היא לוסה לאורך ריו אולו, בערך בגובה של 260 מטרים (850 רגל) מעל פני הים. הפארק מחולק לשני אזורים: אזור גבוה לאורך פרשת המים של ריו אולו המקביל ברובו לקהילה של לאמאס דה אולו, ואזור נמוך יותר הכולל את ריביירה דה פרבנסה ופרשת המים של אולו בפרשת ארמלו.

### אקלים

לפארק אקלים אטלנטי ממוזג עם מאפיינים ים תיכוניים. בפארק משקעים רבים במהלך חודשי החורף. חודשים אלו קרים וגשומים, עם ממטרי שלג תכופים בגבהים, בעוד בקיץ יבש וחמים. השונות בשיפוע מאפשרת מיקרו אקלים מגוון, עם צמחייה שונה בין גבהים גבוהים לנמוכים. השילוב של תנאי מיקרו אקלים וגשם הביא לנוף שופע.

### צמחייה ובעלי חיים

עיזי הרים מסתובבות לאורך פסגות בפארק
באזורים הגבוהים נמצאים בעיקר עצי אלון, במיוחד לאורך גדות הנהר, יחד עם עצי לוז ("Corylus avellana"), צינית אירופאית ("Ilex aquifolium"), ערמון ודפנה, ויוצרים יערות מעורבים הכוללים צמחים נדירים כמו טללית עגולת-עלה ("Drosera rotundifolia"), זן של צמח טורף המצוי באדמות הלחות לאורך שפת הנהר.

בנהר האולו חיות לוטרות ("Lutra lutra").

בכל האזור אוכלוסיות הציפורים מגוונות וכוללות זוגות מקננים של עיטי זהב. אוכלוסיות היונקים כוללת חזירי בר ("Sus scrofa"), איילי הכרמל ("Capreolus capreolus"), גיריות מצויות ("Meles meles"), ארנבות ("Lepus granatensis") וארנבונים ("Oryctolagus cuniculus").

בין הזוחלים באזור ניתן למנות את לטאת "Lacerta schreiberi" וצפע "Vipera latastei".

### גאוגרפיה אנושית

הארכיטקטורה המסורתית של האזור היא סגנון הררי ייחודי, במיוחד בארמלו ובלאמאס דה אולו, המושפע מהטבע הסוציולוגי והארטזנאלי של הנוף, או ב-Fervença, המושפע מהצורך החקלאי לאורך נוף מדורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי אלוואו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי אלוואו

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Parque Natural do Alvão | Trás-os-Montes Guide". *Rough Guides*. נבדק ב-2015-10-01.
2. 1 2  ICNF: Enquandramento (2004), p.12
3. 1 2  ICNF (2004), p.13
4. 1 2  ICNF: Património Natural (2004), p.1
5. ↑  ICNF: Património Natural (2004), p.3
6. 1 2 3 4 5 6  ICNF, ed. (2016), *Geologia, Hidrologia e Clima* (בפורטוגזית), Lisbon, Portugal: Instituto da Conservação da Natureza e das Florestas

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 140115949
* WorldCat (עם VIAF): 140115949

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הפארק הלאומי אלוואו"**.
שער הכניסה לגן הבוטני
מבט מהפארק על הסהר המלכותי
**פארק ויקטוריה המלכותי** (אנגלית: **Royal Victoria Park**) הוא פארק השוכן בעיר באת' שבאנגליה. הפארק נחנך ב-1830 על ידי הנסיכה ויקטוריה בת ה-11, והוא היה הפארק הראשון שנקרא על שמה, ואף נבנה בו אובליסק המוקדש לה. בתקופה הוויקטוריאנית נוהל המקום על ידי תושבים אמידים מהעיר, שקיבלו לשם כך תרומות, וב-1921 עבר לחזקתה של מועצת העיר.

מבנה הפארק
----------

אדריכל הגן היה אדוארד דייוויס, שכיהן גם כאדריכל העיר באת'. הנהלת הפארק רצתה להפוך את הפארק לגן הבוטני העיקרי של מערב אנגליה, וכתוצאה מכך הוחלט לשתול מגוון רחב של שיחים ועצים. הגן הבוטני הנוכחי הוקם ב-1887, והוא מכיל את אחד מאוספי הצמחים הגדלים על אבן גיר הגדולים ביותר במערב אנגליה. העתק של המקדש הרומי הנמצא בגן הוצג בתערוכת האימפריה הבריטית, שנערכת בלונדון ב-1924. במלחמת העולם השנייה נלקחו מהפארק שערי הכניסה והגדרות, על מנת לסייע למאמץ המלחמה. ב-1987 הורחב הגן הבוטני כך שיכלול את גרייט דל, שהיא מחצבה נטושה שהייתה חלק מהפארק באופן רשמי והכילה עצים מחטניים רבים.

הפארק משתרע על פני 231,000 מטרים רבועים במעלה גבעה לכיוון צפון. בכל אחד מהצדדים שלו יש שער כניסה, כשהראשי נמצא בפינה הדרום-מזרחית. בתוך הפארק יש שביל היקפי, הנקרא רויאל אווניו, וממנו מתפצלים שבילים קטנים יותר המובילים אל האתרים השונים בפארק. בכיוון מערב ברויאל אווניו נמצאים מגרשי הטניס והכדורת מצד שמאל וצמחייה בצד ימין. מהקצה המזרחי של הפארק ניתן להשקיף על החלק הצפוני של הסהר המלכותי. לאחר חציית מרלבורו ליין מגיעים אל לב הפארק, בו נמצא האובליסק לזכר המלכה ויקטוריה. לאחר האובליסק נמצאות המדשאות, המשתרעות לכיוון צפון ונחצות על ידי מספר שבילים. בחלק המערבי של הפארק שוכנים הגרייט דל, האגם המשמש לשיט, והגן הבוטני.

בשנת 2007 החל ביצועה של תוכנית שיקום ובנייה מחדש על ידי מועצת באת' וצפון מזרח סומרסט, שקיבלה סיוע קרן הלוטו למורשת. הוא ידוע גם בזכות אטרקציות כגון רמפה לסקייטבורדים, מגרש טניס, כדורת, מסלול גולף, קונצרטים במרחב הפתוח, גן שעשועים והגן הבוטני המשתרע על פני 36,000 מטרים רבועים. בזכות תכונותיו הוכלל הפארק על ידי קרן המורשת האנגלית ברשימת הפארקים והגנים בעלי עניין היסטורי מיוחד באנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק ויקטוריה המלכותי** בוויקישיתוף
* פארק ויקטוריה המלכותי, באתר Parks & Gardens UK
* Playing in the park, באתר ה-BBC‏, 2 ביולי 2007
* פארק ויקטוריה המלכותי, באתר מלון קרפקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 02b78db4-8ee8-4625-b68e-a42b353a3419

 |
מבט על נהר הפו
**פארק ולנטינו** (באיטלקית: **Parco del Valentino**) הוא פארק ציבורי מפורסם בעיר טורינו, לאורך נהר הפו. שטחו של הפארק הוא 500 דונם והוא השני בגודלו בעיר. בפארק מצויים, בין השאר, גן בוטני, ארמון קסטלו די ולנטינו ובורגו מדיאוולה - כפר קטן ומצודה ששוחזרו מימי הביניים.

תולדות הפארק
------------

הפארק העירוני מוכר לתושבי פיימונטה כסמל העיר בדומה למולה אנטונליאנה. מקורו של שם הפארק אינו ידוע בוודאות. אחדים סבורים כי במקור "ולנטינו" היה שם רומאי עתיק. אחרים סבורים כי המקור הוא מימי הביניים, יש גם כנסייה, הנושאת שם זה.

יסודו של הגן הוא במרחב של ארמון "קסטלו דה ולנטינו", שהוקם במאה ה-16. רק במאה ה-19 הפך הגן בתור פארק ציבורי. היה זה הודות לאדריכל הנוף הצרפתי בארילה דשאן (Barrilet-Dechamps) שראה בו פרויקט בעל סגנון רומנטי.

כאשר נערכה בטורינו התערוכה האיטלקית הגדולה (Esposizione Generale Italiana) בשנת 1884 הפך הגן לעיירה מימי הביניים, שכללה את כל המאפיינים לעיר מאותה תקופה תוך דגש לאלמנטים של בנייה מהמחוזות פיימונטה ומוואלה ד'אאוסטה, כולל מספר רב של מצודות משוחזרות.
בפארק התקיימו תערוכות נוספות לצמחים ולפרחים "פלור 1961" (*Flor 1961*). תערוכה נוספת התקיימה בו לרגל 100 שנים לאיחוד איטליה.

תיאור הגן
---------

בגן מצויות ערוגות פרחים. יש גן סלעי וגן הררי עם מפלים, מזרקות ופלגי מים. המזרקה המפורסמת בגן היא של האדריכל קרלו צ'פי, (la fontana del Ceppi ) שהוקמה בשנת 1898 בסגנון הרוקוקו. היא הוקדשה לחודשי השנה וכך הבריכה המקיפה את המזרקה מחולקת לפי חודשי השנה. בשנים האחרונות הפארק הפך למוקד לריצת ג'וגינג ולרכיבת אופניים. בלילה הוא אינו נחשב למקום בטוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק ולנטינו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק ולנטינו (באיטלקית)

| טורינו |
| --- |
| אתרים | מולה אנטונליאנה • המעונות המלכותיים של בית סבויה • ארמון מדאמה • הארמון המלכותי של טורינו • הר הקפוצ'יני • פארק ולנטינו |  |
| ספורט | אולימפיאדת טורינו (2006) • יובנטוס • טורינו (כדורגל) • אצטדיון אליאנץ • סטאדיו דלה אלפי |
| שונות | יהדות טורינו • בית סבויה • תכריכי טורינו • פיאט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4639030-3
* VIAF: 240096322
* WorldCat (עם VIAF): 240096322

 |
גשר הארזים
**פארק ירושלים** הוא הפארק המטרופוליני הגדול בישראל, הנמצא בתחומן של שלוש רשויות מקומיות: ירושלים, מבשרת ציון ומועצה אזורית מטה יהודה. שטחו כ-15,000 דונם והוא כולל בתוכו ארבעה פארקים, המקיפים את חלקה המרכזי של ירושלים משלושה כיוונים: פארק עמק רפאים מדרום, פארק עמק מוצא ממערב, ופארק עמק הארזים ונחל צופים מצפון.

היסטוריה
--------

שטחי הפארק הוגדרו בשנת 2007, לאחר הדחיה הסופית של תוכנית ספדיה, שכללה הרחבה מהותית של השטח הבנוי של ירושלים לכיוון מערב, על חשבון השטחים הפתוחים. התכנית נדחתה בלחץ הגופים הירוקים. 

רוב שטח הפארק הוגדר כשטח טבעי פתוח בו נסללו שבילים להליכה ולאופניים, וחלקים קטנים הוקצו לגנים ולתשתיות ספורט ופנאי. הפארק הוא מיזם משותף של הקרן הקיימת לישראל, רשות הטבע והגנים, עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים.

הפארק
-----

בין האתרים בפארק ניתן למנות את שביל ירושלים, האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) שנחנכה בשנת 2009 לזכר חללי אסון התאומים, ספורטק עמק הארזים ועוד.

הפארק כולל מרחבים גדולים ששמשו במאות הקודמות לחקלאות עתיקה ובהן טרסות, שרידי תעלות ובריכות ששימשו להשקיה, שקתות עדרים ושרידי מבנים. בפארק גם מספר מעיינות נקבה שנובעות לבריכות קטנות.

ראו גם
------

* פארק איילון

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק ירושלים
* פארק ירושלים, באתר עיריית ירושלים
* צלי גרינברג, שתי התוכניות לפארק עירוני בעמק הארזים יצאו לדרך, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2005
* צפריר רינת, החלה הקמת "פארק ירושלים" - הפארק העירוני הגדול בישראל, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2011
* טל נתנאל-נוריאל, פארק ירושלים: תלונות על הזנחה, באתר כל העיר, 18 בספטמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010400067605171

 |
**שמות אסורים** (בסינית 避諱) היה איסור (טאבו) לומר או לכתוב שמות (במיוחד תווים) של קיסרים ואבות קדמונים בסין.

סוגי האיסורים
-------------

* **איסור ממלכתי על שימוש בשמות** (国讳; 國諱) היה איסור על שימוש בשמו של הקיסר או אבותיו. לדוגמה בזמן שושלת צ'ין (221 לפנה"ס – 207 לפנה"ס) אסור היה להשתמש בשם ג'נג (政) שהיה שמו הפרטי של הקיסר המכונה צ'ין שה-חואנג (כינוי שאותו נהוג לתרגם כ"הקיסר הראשון"), ושמו של החודש הראשון בשנה "גֶ'נג יוֵ'ה" (正月 – החודש הזקוף) הוחלף ב"דוּאן יוֵ'ה" (端月 – החודש הנכון). בדרך כלל נמנעו משימוש בשמות של אבות קדמונים עד שבעה דורות אחורה.
* **שמות אסורים בתוך הקלאן** (家讳; 家諱) - נאסר על אדם השימוש בשמות של אבותיו הקדמונים.
* **איסור על שימוש בשמות קדושים** (聖人諱) – נאסר להשתמש בשמות של אנשים מכובדים. לדוגמה בזמן שושלת ג'ין (1115–1234) היה איסור על שימוש בשמו של קונפוציוס.

במסמכים ובמכתבים דיפלומטיים שנשלחו בין חמולות הייתה הקפדה להימנע מהשמות האסורים הנהוגים בכל הקלאן.

בשנת 1777 כתב וּאנְג שִׁי-הוֹאוּ (王錫侯) על ספרו את שמו של הקיסר החמישי של שושלת צ'ינג, הקיסר צ'יינלונג (שלט בין השנים 1735 – 1796), ועקב כך הוצא להורג יחד עם קרוביו.

שיטות להימנע משימוש בתווים
--------------------------

דוגמה להשמטת משיכת קולמוס אחרונה בשמו של הקיסר קאנגשי
היו שלוש דרכים להימנע בשימוש בתו אסור.

* שינוי התו לתו אחר שנשמע דומה או זהה.
* השארת מקום ריק במקום התו.
* השמטת משיכת הקולמוס מהתו, במיוחד משיכת הקולמוס האחרונה.

כיום
----

על אף שלא מקפידים על איסורים אלה כיום באדיקות, עדיין נוהגים אנשים רבים מלהימנע מלתת לילדיהם שם דומה או בעל צליל דומה לשם של אחד מאבותיהם. דבר זה מסביר מדוע אפילו תושבי סין המודרנית מתייחסים לפנייה אל מבוגרים בשמם הפרטי כאל חוסר נימוס, ומדוע נדיר למצוא סיני עם הסיומת "הבן" או "השלישי" בשמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמות אסורים** בוויקישיתוף
הרב **שמחה בונם אוסוביצקי** (ה'תקפ"ד, 1824 – כ"ג בשבט ה'תרנ"ט, 3 בפברואר 1899) היה רב רוסי-חסידי, רבן של המושבות עקרון וזכרון יעקב.

ביוגרפיה
--------

נולד בקייב שבאימפריה הרוסית בה'תקפ"ד (1824), והיה מחשובי החסידים בקייב. בניו הם יהושע אוסוביצקי, לימים מהבולטים בפקידי הברון רוטשילד בתקופת העלייה הראשונה; ובוריס דב אוסוביצקי, שהיה לימים יינן ביקב של ראשון לציון, והמייסד והמנצח הראשון של האורקסטרה של ראשון. בתו פרל נישאה לימים לפייבל כהנוב.

ב-13 במרץ 1881 נרצח הצאר אלכסנדר השני. בעקבות רצח זה החלו פרעות ביהודים בדרום-מערב רוסיה (כיום אוקראינה), שנודעו בשם "הסופות בנגב". ב-26 באפריל 1881 נערך פוגרום ביהודי קייב; עשרות נרצחו, ורכוש יהודי נבזז. הרב אוסוביצקי ומשפחתו ברחו לעיר הגבול ברודי (בגליציה), שהייתה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית ובה התרכזו אלפי פליטים יהודים.

בראשית 1882 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בשלב ראשון ביפו. אוסוביצקי שימש כ"סופר ומזכיר ראשון" של ועד חלוצי יסוד המעלה בעיר יפו, עם פתיחת שנת הלימודים ה'תרמ"ה שימש כמורה ליהדות בראשון לציון, אך כבר בנובמבר 1884 התקבל כרבה של עקרון ובהמשך כרבה של זכרון יעקב.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "הרב שמחה בונם אוסובצקי - הלוי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3614
* רן אהרנסון, ‏**פקידי הבארון רוטשילד (1882–1890) - האנשים שמאחורי מפעל ההתיישבות** ו. משמשים בקודש, **קתדרה** 74, טבת תשנ"ה, דצמבר 1994, עמ' 173, פריט מס. 113
**זיזף קצר-זנב ממושקף** (שם מדעי: *Carollia perspicillata*) הוא מין של עטלף ממשפחת הזיזפיים החי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית, במדינות מקסיקו, גואטמלה, אל סלוודור, בליז, הונדורס, פנמה, קוסטה ריקה, קולומביה, פרו, אקוודור, בוליביה, ונצואלה, ברזיל, פרגוואי, ניקרגואה, ארגנטינה, גיאנה, סורינאם, הקריביים וגיאנה הצרפתית.

מאפיינים
--------

עטלף זה בעל מוטת כנפיים שאורכה 30 סנטימטרים ומשקלו 18 גרמים. אפו המחודד בצורת משולש והוא בעל אוזניים קצרות. העטלף בעל פרווה רכה בצבע שחור עד חום ואפור (יש גם פרטים בצבע לבן וכתום). כנפיו שחורות, הפנים מפוחמות ועליהן דפוס המזכיר משקפיים, וזהו מקור שמו. השיניים מפותחות והניבים ארוכים וחדים. העטלף בעל חוש ריח טוב, ראייה טובה אך שמיעה פחות טובה מעטלפי חרקים. העטלף חי ביערות גשם ויערות נשירים וניזון בעיקר מפירות אך גם מצוף פרחים וחרקים.

העטלף חי בקבוצות הכוללות עד 100 עטלפים. הזכרים הם טריטוריאליים ויילחמו בזכרים פולשים במאבק דמוי אִגרוּף. תקופת ההיריון היא עד 120 ימים בשתי עונות רבייה שונות: עונת הרבייה הראשונה היא מיוני עד אוגוסט והשנייה היא מפברואר עד מאי. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שנה, ואילו הזכרים מגיעים לבגרות בגיל שנתיים. תוחלת החיים של עטלף זה היא עד 10 שנים.

העטלף נמצא בשבי בכמה גני חיות, כמו גן החיות של סנטרל פארק שבארצות הברית, והוא מבין העטלפים הנפוצים ביותר בגני חיות. הטורפים של העטלף הם נחשים גדולים, עופות דורסים וערפד צמרירי. על פי הרשימה האדומה של IUCN העטלף נמצא במצב שימור ללא חשש עקב תפוצה רחבה ונוכחות במספר רב של אזורים מוגנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף קצר-זנב ממושקף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זיזף קצר-זנב ממושקף באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Andrade, Tiago; Thies, Wibke; Rogeri, Patrícia; Kalko, Elisabeth; Mello, Marco (2013). "Hierarchical fruit selection by Neotropical leaf-nosed bats (Chiroptera: Phyllostomidae)". Journal of Mammalogy. 94 (5): 1094–1101.
**מאקי צוקדה** (ביפנית: **塚田真希**; באנגלית: **Maki Tsukada**;‏ נולדה ב-5 בינואר 1982) היא ג'ודוקא עבר יפנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל הכבד (מעל 78 ק"ג), האלופה האולימפית מאתונה 2004.

ביוגרפיה
--------

צוקדה התחרתה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 2004 ו-2008. באתונה 2004 היא זכתה במדליית הזהב. היא התחילה בשלב שמינית הגמר וניצחה באיפון את ג'סיקה מלון האוסטרלית, ברבע הגמר היא ניצחה שוב באיפון את מרינה פרוקופייבה האוקראינית ובחצי הגמר ניצחה בניקוד ווזארי את תאה דונגזאשווילי הרוסייה. בגמר היא התמודדה מול דיימה בלטראן הקובנית וכדקה מפתיחת הקרב קיבלה הקובנית ניקוד ווזארי לאחר שהצליחה בעזרת תרגיל אוסוטו-גרי להטיל את צוקדה. לאחר שהטילה אותה ניסתה הקובנית להמשיך לריתוק אך צוקדה ניצלה זאת להתחמק ולבצע ריתוק מצדה שהצליח והעניק לה איפון וניצחון. בבייג'ינג 2008 צוקדה זכתה במדליית הכסף כאשר הגיעה לגמר לאחר שניצחה באיפון את שלושת קרבותיה הראשונים. בגמר היא התמודדה מול טונג וון הסינית ולאחר שהובילה בווזארי לאורך רוב הקרב, הפסידה צוקדה באיפון 17 שניות לסיום לאחר תרגיל מוצלח של הסינית.

צוקדה מחזיקה בשש מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (2007), שתי מדליות כסף (2003 ו-2007) ושלוש מדליות ארד (2005, 2009 ו-2010). במשחקי אסיה היא זכתה במדליית כסף (2002) ובאוניברסיאדה היא זכתה במדליית כסף (2001).

במהלך הקריירה צוקדה זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות זהב מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים.

הישגים בטורנירים בסבב העולמי
----------------------------

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Grand Prix Austria 2001 Leonding | 1 | מעל 78 ק"ג |
| 2002 | A-Tournament Budapest | 3 | מעל 78 ק"ג |
| 2003 | Super A-Tournament Tournoi de Paris | 3 | מעל 78 ק"ג |
| 2003 | German World Open Hamburg | 1 | מעל 78 ק"ג |
| 2004 | Super A-Tournament Tournoi de Paris | 3 | מעל 78 ק"ג |
| 2005 | Super World Cup Tournoi de Paris | 1 | מעל 78 ק"ג |
| 2006 | Super World Cup Hamburg | 3 | מעל 78 ק"ג |
| 2007 | Super World Cup Tournoi de Paris | 1 | מעל 78 ק"ג |
| 2007 | Jigoro Kano Cup Tokyo | 3 | מעל 78 ק"ג |
| 2009 | IJF Grand Slam Moscow | 1 | מעל 78 ק"ג |
| 2009 | Grand Slam Tokyo | 1 | מעל 78 ק"ג |
| 2010 | IJF World Masters Suwon | 5 | מעל 78 ק"ג |
| 2010 | IJF Grand Slam Moscow | 1 | מעל 78 ק"ג |

קישורים חיצוניים
----------------

* מאקי צוקדה, באתר olympedia.org
* מאקי צוקדה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* מאקי צוקדה, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאקי צוקדה"**.
**התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית** (באנגלית: **Southern Christian Leadership Conference** ידוע גם בראשי התיבות: **SCLC**) הוא ארגון אפרו אמריקאי לזכויות אזרח. הארגון תרם רבות למאבקים לשוויון זכויות של התנועה לזכויות האזרח במחצית השנייה של המאה ה-20. הארגון הוקם על ידי מרטין לותר קינג וראלף אברנטי (אנ') ב-1957, קינג היה נשיאו הראשון עד להירצחו.

מרטין לותר קינג - מייסד ונשיא SCLC

פעילותו
-------

הארגון הוקם כדי לרתום את כוחם הציבורי של הכנסיות המאחדות פעילות של אפרו-אמריקאים לאחד אותן ולהביא למודעות ציבורית ותקשורתית את המאבק נגד הפרת זכויות אדם ונגד גזענות. הטקטיקה שבחר קינג שילבה הפגנות ללא שימוש באלימות שהופנו נגד מערכת חוקי האפליה הגזעית בדרום ארצות הברית, ואלו זכו להד תקשורתי רחב. קינג השתמש בעניין הציבורי ויזם כיסוי תקשורתי שתיעד את חיי היום יום של קהילות אפרו אמריקאיות תחת עול האפליה וההפרדה, הוא פעל לשפוך אור על האלימות שהופנתה כלפי פעילים למען זכויות האדם מצד המתנגדים ושליחיהם, פעילות ארגון SCLC העלתה לסדר היום הציבורי את נושא זכויות האדם, והגיעה לשיאה עם חקיקת חוק זכויות האזרח (1964) שאסר לחייב הפרדה גזעית בבתי הספר, בדיור או בתעסוקה.

לינדון ג'ונסון חותם על זכויות האזרח. מאחוריו – מרטין לותר קינג
פעילות נוספת הייתה חקיקת חוק זכות ההצבעה (1965), שנתן לרשויות הפדרליות כלים לאכיפת התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית, שכבר עיגן חוקתית את איסור האפליה במתן זכות בחירה על רקע גזעי ב-1870. החוק הוצג על ידי הנשיא לינדון ב. ג'ונסון בנאומו ב-17 במרץ 1965, עבר בסנאט ב-26 במאי, למחרת סיומה של צעדת מחאה בת ארבעה ימים בהנהגת קינג ו-25,000 צועדים מסלמה (Selma) למונטגומרי, ואושר על ידי בית הנבחרים ב-2 באוגוסט. בשנת 1968 ארגנה ההתאחדות את מצעד האביונים לוושינגטון.

סוכנות ה-FBI עקבה אחרי פעילי התאחדות ההנהגה הדרומית נוצרית על פי הוראה ישירה מרוברט קנדי, התובע הכללי של ארצות הברית. האזנות סתר בוצעו החל מסתיו 1963 על רקע חשש לא מבוסס כי פעילים קומוניסטים חדרו לשורות הארגון ועלולים להשתמש בו לצורכי תעמולה והסתה מאידך ולפגוע בניסיונות הממשלה הפדרלית לקדם את חוקי זכויות האדם.

באוגוסט 1971 יוסף לאורי ממנהגי הארגון נפגש עם הנהגת אש"ף והפציר בהם להכיר בישראל ולגשת לפתרון של שלום.

מנהיגים
-------

* מרטין לותר קינג: 1957-1968
* ראלף אברנטי: 1968-1977
* ג'וסף לואורי(אנ'): 1977-1997
* מרטין לותר קינג השלישי: 1997-2004
* פרד שוטלסוורת'(אנ'): 2004
* צ'ארלס סטיל ג'וניור(אנ'): 2004-נוכחי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית (באנגלית)
* התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, ברשת החברתית פייסבוק

* התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, ברשת החברתית טוויטר

* התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דייוויד פרום, (2000). How We Got Here: The '70s. New York. בעברית:"איך הגענו עד כאן" (בייסיק בוקס, 2000)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268366505171
* ISNI: 0000 0000 9517 3836
* LCCN: n83051946
* SNAC: w6qv7ctx
* VIAF: 140225868
* WorldCat: lccn-n83051946

 |
**התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית** (בהולנדית: **Koninklijke Nederlandse Voetbalbond** או **KNVB**) היא הגוף המנהל את ענף הכדורגל בהולנד. ההתאחדות מנהלת את ליגת העל ההולנדית, ליגת המשנה ההולנדית, ליגות החובבים, הגביע ההולנדי והנבחרת הלאומית לגברים ונבחרת הנשים.

מטה ההתאחדות נמצא בעיר זייסט ורשומים בה 1.2 מיליון חברים.

היסטוריה
--------

בשנת 1889 הוקמה התאחדות הכדורגל והאתלטיקה ההולנדית (Nederlandsche Voetbal en Athletiek Bond). בעקבות אי הסכמות מספר קבוצות פרשו מההתאחדות והקימו במקומה את התאחדות הכדורגל המלכותית הבלגית (Koninklijke Belgische Voetbalbond), שבהמשך שינתה את שמה לשם הנוכחי. ההתאחדות הייתה אחת מהגופים המייסדים של פיפ"א בשנת 1904 והייתה אחת ההתאחדויות הלא-בריטיות הראשונות באירופה. קבוצת הכדורגל הראשונה בהולנד נוסדה בהארלם בשנת 1879. הליגה ההולנדית התקיימה, באופן לא רשמי, כעשור לפני הקמת ההתאחדות. בתחילת דרכה התנגדה ההתאחדות למקוצענות בספורט. בשנת 1909 הצהירה כי "תמחה כנגד התופעה בכל האמצעים האפשריים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית (בהולנדית ובאנגלית)
* התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, ברשת החברתית פייסבוק

* התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, ברשת החברתית טוויטר

* התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sports Around the World: History, Culture, and Practice, P.239
2. ↑  Organisation and Complexity: Using Complexity Science to Theorise Organisational Aliveness, p.18

| כדורגל בהולנד הולנדהולנד |
| --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל ההולנדית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |
| ליגות | על • ראשונה • שנייה • שלישית • רביעית • ליגה א' • ליגה ב' • ליגה ג' • ליגה ד' • ליגה ה' |
| גביעים | הגביע ההולנדי • מגן יוהאן קרויף |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0681 5620
* LCCN: n80122622
* VIAF: 125491612
* WorldCat: lccn-n80122622

 |
**התאחדות האיגרוף העולמית** (באנגלית: **World Boxing Association**;‏ בראשי תיבות: **WBA**) הוא איגוד האגרוף המקצועי הבינלאומי הוותיק ביותר. זהו אחד מארבעה ארגוני איגרוף החשובים (לצד IBF ,WBC ו-WBO) המתאמים קרבות איגרוף ברמה עולמית.

בשנת 1921 הוקם בארצות הברית התאחדות האיגרוף הלאומית (National Boxing Association). בשנת 1962, שמו שונה להתאחדות האיגרוף העולמית.

דירוג WBA
---------

דירוג התאחדות האיגרוף העולמית כולל את המתאגרפים החזקים בעולם בשבע עשרה קטגוריות משקל. עדכונים מתפרסמים מדי חודש באתר הרשמי של הארגון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התאחדות האיגרוף העולמית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות האיגרוף העולמית (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של התאחדות האיגרוף העולמית (בספרדית)
* התאחדות האיגרוף העולמית, ברשת החברתית פייסבוק

* התאחדות האיגרוף העולמית, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n98076672
* VIAF: 147929626
* WorldCat: lccn-n98076672

 |
חוף אסאן שבפארק
**הפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט** (באנגלית: **War in the Pacific National Historical Park**) משתרע על פני שטח של 8.2 קילומטרים רבועים בדרומו של האי גואם שבאוקיינוס השקט. הפארק הוקם בשנת 1978.

האי גואם נכבש על ידי יפן בדצמבר 1941 ושוחרר על ידי כוחות ארצות הברית בקיץ 1944.

הפארק כולל אתרי שדות קרב - לרבות שני חופי הנחיתה האמריקאים ב-1944, עמדות תותחים, שוחות, מערות ואתרים נוספים, הקשורים לקרבות שהתחוללו על אדמת האי במהלך המלחמה.

הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 2011 ביקרו בו 482 אלף מבקרים.

הפארק כלול במרשם הלאומי לאתרים היסטוריים של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט (באנגלית)
* הפארק באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537181905171
* LCCN: sh92005603
* VIAF: 315527653
* WorldCat: viaf-315527653

 |
**וולף גריגורייביץ' מסינג** (Во́льф Григо́рьевич Ме́ссинг,‏ 10 בספטמבר 1899 - 8 בנובמבר 1974) היה אמן במה שהתיימר ביכולת לקרוא מחשבות, בחיזוי עתידות ובהיפנוזה.

ביוגרפיה
--------

וולף מסינג נולד בגורה קלוואריה שבפולין, למשפחה יהודית. מגיל צעיר החל להופיע על הבמה כקורא מחשבות לכאורה. לטענתו, שמו ונבואותיו על עתידו של היטלר הביאו את הנאצים להציב פרס על ראשו ועם כיבוש פולין על ידי הנאצים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא ברח לברית המועצות. מאוחר יותר, שוב לפי סיפוריו של מסינג, נשבה על ידי הגסטאפו והצליח להיחלץ באמצעות כישורי ההיפנוט שלו. מחקר שנערך באחרונה גילה כי לא היה כל יסוד במציאות לתיאוריו אלו של מסינג. המחקר הפריך גם את סיפוריו של מסינג על קשריו עם סטלין. עיקר פרטי הביוגרפיה של מסינג הומצאו על־ידו, בשיתוף עם אחד מעורכי העיתון "פראבדה".

וולף מסינג מת במוסקבה מאי ספיקת כליות ובצקת ריאות ב-8 בנובמבר 1974.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולף מסינג** בוויקישיתוף
* 
* וולף מסינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304211305171
* GND: 11895640X
* ISNI: 0000 0000 6675 4607
* LCCN: n82002298
* LNB: 000077528
* NKC: js20050523015
* SUDOC: 244085668
* VIAF: 18021445
* WorldCat: lccn-n82002298

 |
מגלן הסוואנה בדרום אפריקה
 *Bostrychia hagedash*
**מַגְלָן הסָוָואנָה** המכונה גם **מגלן הדדה** (שם מדעי: *Bostrychia hagedash*) הוא מין של מגלן ממשפחת הכפניים החי באפריקה.

מאפיינים
--------

אורכו של מגלן זה 76 ס"מ ומשקלו 1,250 גרם והוא בעל נוצות אפורות כהות, כנפיים חומות שבאמצעם ירוקים. הראש והצוואר כהים עם פס לבן מעל הסנטר, המקור מעוקל ואדום וקצוותיו שחורים. העיניים גדולות ושחורות. צוואר המגלן כבד וקצר והגוף עגלגל עם רגליים קטנות חומות ואצבעות ורודות.

המגלן חי בביצות וערבות עשב וכן סוואנות ברחבי אפריקה עד לדרום אפריקה. המגלן חי גם באזורים עירוניים ובפארקים.

הוא מסנן עם מזונו יצורי מים קטנים כתולעים, וכן חרקים גדולים, עכבישים, צפרדעים, דגים ולטאות. הוא ניזון גם מחלזונות ומפירות גדולים כמו אבוקדו.

תת-מינים
--------

* *B. h. brevirostris*
* *B. h. hagedash*
* *B. h. nilotica*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלן הסוואנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגלן הסוואנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**זיזף חסר-זנב** (שם מדעי: *Anoura*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 9 מינים, החיים באזורים הרריים באמריקה הדרומית ובמידה פחות גם במרכזית. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי. בניגוד למשתמע מהשם העממי והמדעי, רק חלק מהמינים בסוג חסרי-זנב בעוד שהשאר בעלי זנב זעיר.

תיאור
-----

לזיזף חסר הזנב גוף גוצי עגלגל, כנפיים קצרות ורחבות וראש חרוטי מחודד. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–90 מ״מ, אורך הזרועות 34–48 מ״מ ומשקלם 23-7.5 גרם. הזנב קצרצר במיוחד (7-3 מ״מ), ונעדר אצל חלק מהמינים. הלשון ארוכה במיוחד עם פטמיות דמויות מכחול בקצה שמותאמות לאיסוף צוף, החרטום מחודד והשפתיים גדולות. על האף, יש עיטור עלה אפי משולש בצורת זיז. הניבים גדולים והטוחנות קטנות וחדות. האוזניים קצרות ועגולות עם צפירים זעירים.

הפרווה של הזיזפים חסרי הזנב קצרה וגסה. צבעה משתנה בהתאם למין ונע בין חום לחום-אפרורי, אוכרה, כתמתם, חום שוקולד או שחרחר. הצד התחתון חיוור בדרך כלל. הפנים דלילות בשיער וצבען בורדו, ורוד או פחם. הכנפיים בצבע שחור דהוי או מבריק.

ביולוגיה
--------

הזיזפים חסרי הזנב מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לדרום ברזיל, ורובם מצויים בצפון הרי האנדים. המינים חיים ביערות גשם טרופיים, ומגלים העדפה ליערות לחים הרריים. התזונה שלהם מורכבת מצוף, אבקה, פירות וחרקים, ורמות הצריכה משתנות בין המינים: חלק ניזונים בעיקר מן החי וחלק בעיקר מצוף ואבקנים.

הזיזפים חיים במושבות קטנות של 20–75 פרטים בתוך מערות, ופעילים בשעות הלילה. המושבות מעורבות או מופרדות לפי זוויג בהתאם לעונה. הזיזפית ממליטה צאצא אחד (או תאומים לעיתים נדירות), ששוקל 3–5 גרם. תוחלת החיים עשויה להגיע ל-10 שנים.

מינים
-----

זיזף חסר-זנב ז'ופרואה.
בסוג זה 9 מינים, אך מעמדם של חלק מהם אינו מוסכם.

* זיזף חסר-זנב זנוב (*Anoura caudifer*)
* זיזף חסר-זנב הנדלי (*Anoura cultrata*)
* זיזף חסר-זנב צינורי (*Anoura fistulata*)
* זיזף חסר-זנב ז'ופרואה (*Anoura geoffroyi*)
* זיזף חסר-זנב רחב-שן (*Anoura latidens*)
* זיזף חסר-זנב לואיס מנואל (*Anoura luismanueli*)
* זיזף חסר-זנב משווני (*Anoura aequatoris*)
* זיזף חסר-זנב פרואני (*Anoura peruana*)
* זיזף חסר-זנב קדנה (*Anoura cadenai*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף חסר-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295599205171
* LCCN: sh85005462

 |
**זיזף עגול-אוזן**  (שם מדעי: *Lophostoma*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 8 מינים, החיים בעיקר בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1836 על ידי הזואולוג הצרפתי אלסיד ד'אורביני וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוגים: זיזף טונאטיאו וזיזף יבלתי.

תיאור
-----

לזיזף עגול האוזן ראש גדול עם חוטם קצר ומעוגל, גוף חביתי וזנב זעיר. האוזניים גדולות, רחבות ועגולות עם צפירים קצרים והשפתיים גדולות עם יבלות עגולות במרכז. העלה האפי זקוף ורחב בצורת חנית. בהתאם לתזונה המורכבת מן החי, השיניים מפותחות עם ניבים גדולים וטוחנות חזקות. אורך הראש והגוף של הזיזפים 42–89 מ"מ, אורך הזרוע 33–56 מ"מ ואורך הזנב 5–22 מ"מ. טווח המשקל 9–39 גרם.

הפרווה של הזיזף צפופה וצמרירית. צבעה משתנה בהתאם למין, ונע בין חום שוקולד כהה לחום אפרורי, בז', אוכרה, זהוב, צהבהב או כתמתם. הגחון בהיר יותר משאר הגוף, כאשר אצל רוב המינים הוא רק חיוור יותר, ואצל שני מינים הוא בצבע לבן או צהבהב-קרמי. הפנים, הזרועות והחרטום ורודים-אדמדמים, בעוד שהאוזניים, העלה האפי והכנפיים שחרחרים או סגלגלים.

ביולוגיה
--------

הזיזפים עגולי האוזן מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית - ממקסיקו עד לפרגוואי. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, יערות ירוקי-עד ויערות יבשים, קרחות יער, סוואנות טרופיות, שדות וביצות. המינים בסוג פעילי לילה, ומבלים את שעות היום במנוחה בעיקר בתלוליות נטושות של טרמיטים. הלינה בתלוליות הטרמיטים מצמצמת את התחרות עם מיני עטלפים אחרים על מקומות לינה, ומקטינה את החשיפה לטורפים וטפילים.

הזיזפים עגולי האוזן ניזונים בעיקר מחרקים ובמידה פחותה גם מפירות, צוף ואבקנים. המינים בסוג חיים בקבוצות קטנות של 5–10 פרטים. הנקבה ממליטה צאצא יחיד פעמיים בשנה לאחר היריון של מספר חודשים.

מינים
-----

בסוג זה 8 מינים:

* זיזף עגול-אוזן ננסי (*Lophostoma brasiliense*)

זיזף עגול-אוזן ננסי.
* זיזף עגול-אוזן קריקר (*Lophostoma carrikeri*)
* זיזף עגול-אוזן דייוויס (*Lophostoma evotis*)
* זיזף עגול-אוזן קלקו (*Lophostoma kalkoae*)
* זיזף עגול-אוזן מערבי (*Lophostoma occidentalis*)
* זיזף עגול-אוזן שולץ (*Lophostoma schulzi*)
* זיזף עגול-אוזן לבן-גרון (*Lophostoma silvicolum*)
* זיזף עגול-אוזן יסוני (*Lophostoma yasuni*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף עגול-אוזן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אלי גביזון** (נולד ב-1959) הוא גונדר בדימוס שכיהן כסגן נציב וראש אגף המטה בשירות בתי הסוהר.

ביוגרפיה
--------

את שירותו בצה"ל עשה בחיל התותחנים.

משנת 1981 משרת גביזון בשרות בתי הסוהר. במהלך שירותו בשב"ס, שימש בתפקידי ביטחון שונים, הרחיב עשייתו בתחום המודיעין, פיקד על בתי סוהר שונים, שימש כסגן קצין מודיעין ראשי, התמנה לראש מינהל ביטחון האסיר, פיקד על גוש מרכז ומחוז דרום, ובתפקידו האחרון שימש כסגן הנציב וראש אגף המטה.

במסגרת תפקידי הביטחון, שימש גביזון כסגן בית סוהר איילון, מפקד ביס"ר השרון- בו הופעל מרכז הגמילה הגדול במזרח התיכון, מפקד בתי המעצר ניצן והדרים (היה למפקדו הראשון של בית מעצר הדרים), בו שהו באותה התקופה אסירים ואסירות ביטחוניים קטינים.

את יכולותיו וכישוריו המודיעיניים, יישם כסגן קצין מודיעין ראשי.

בהמשך דרכו כראש מחלקת הביטחון והאסיר, היה שותף יחד עם הנציב דאז, יעקב גנות, בהקמת יחידת מצדה - יחידת העילית של שב"ס. בנוסף מונה כאחראי מטעם הארגון על תחום הקשר והאלקטרוניקה, כשבתפקידו זה, נתמנה כאחראי על תהליך העברת מתקני הכליאה מצה"ל וממשטרת ישראל לשב"ס.

גביזון כיהן כמפקד גוש מרכז, ולאחר מכן כמפקדו הראשון של המחוז הדרומי. בתקופה זו שימש כמפקד מבצע באירוע המשט לעזה (2010), תוך שהוא אמון על קבלת ושחרור משתתפי המשט.

עם גידול מספר האסירים הביטחוניים עמד גביזון בראש הצוות שהיה אחראי לאיושו של בית סוהר רמון והסבתו של מתקן הכליאה המופרט הראשון למתקן שב"ס.

בפברואר 2011 הודיע השר לביטחון פנים על המלצת מועמדותו לראשות השירות, בכפוף לאישור הוועדה למינוי בכירים בשירות המדינה ואישור ממשלת ישראל. כעבור חודש בוטלה ההמלצה עקב קשיים משפטיים סביב המינוי. הוא המשיך לכהן כסגן ומ"מ נציב שב"ס עד פרישתו.

בנובמבר 2017 היה מועמד להיות ראש הרשות להגנה על עדים, אולם הסיר את מועמדותו זמן קצר לאחר מכן לאחר שהסתיר כי הורשע בעבר בעבירות תכנון ובניה.

השכלה וחיים אישיים
------------------

בוגר תואר ראשון רב תחומי ותואר שני במדעי המדינה וביטחון מאוניברסיטת חיפה.

נשוי ואב לארבעה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי אשכנזי, גונדר אלי גביזון מונה לנציב השב"ס, באתר nrg‏, 22 בפברואר 2011
2. ↑  תומר זרחין ויניב קובוביץ, בוטל מינויו של גונדר אלי גביזון לנציב שירות בתי הסוהר, באתר הארץ, 27 במרץ 2011
3. ↑  שירות גלובס, ‏גונדר אלי גביזון מודה: קיימתי בעבר יחסים עם עובדת, באתר גלובס, 28 במרץ 2011
4. ↑  איציק סבן, ‏משירות בתי הסוהר - לרשות להגנת עדים | ישראל היום, באתר ישראל היום, 14 בנובמבר 2017 22:45
5. ↑  אלי סניור, המועמד לראש הרשות להגנת עדים הסיר את מועמדותו, באתר ynet, 20 בדצמבר 2017
**מריה בבק** (בבלארוסית: **Мария Бабак**) הייתה חסידת אומות עולם בלארוסית, אשר הצילה מספר יהודים במלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

מריה בבק התגוררה בעיירה הלוסק שבמחוז פולסיה (היום מוהילב). ב-12 לדצמבר 1941, עם פלישת הצבא הנאצי למקום, נצטוו כל המשפחות היהודיות בעיירה להתייצב בכיכר העיר עם מסמכיהם ורכושם. מספר ימים קודם לכן, נצטוו מכבי האש המקומיים לחפור תעלות בפאתי העיר, על מנת לשמש כבורות ירי. עם היוודע הדבר, חלק מהיהודים ניסו להימלט מהאזור, אולם הם נתפסו ונורו בידי שוטרים שהקיפו את העיר. במקביל, מספר מאנשי העיירה נרתמו לעזור ליהודים והצילום ממוות. עם תחילת האקציה, מריה בבק החביאה את חיה ואברהם קצמן ואת חמשת ילדיהם - יעקב, יורי, יוסיף, חסיה ואנטולי. בנוסף, מריה הצילה גם את הואה מקלר ואת ביתה אמה וכן את אחיינה מנדל רובינסון שאיבד את הוריו ואת אחיו הצעירים בזמן שברחו מהאקציה. השלושה עברו ליד הבית של מריה בזמן שנמלטו, והחליטו לבקש עזרה. כעבור שלושה ימים, קרוב משפחה של מריה עזר לעשרת המסתתרים לצאת מהלוסק בחשאי, להיכנס ליער ולהצטרף לפרטיזנים סובייטים. כל העשרה שרדו עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה
-----------

חלק קטן מהניצולים חזרו להלוסק והשאר עברו להתגורר בערים אחרות בשטח ברית המועצות. הניצולים הקפידו להפגש מדי שנה בהלוסק על מנת להודות למריה על אומץ לבה ועל תרומתה להצלתם.

הכרה והנצחה
-----------

ב-2006 פנה מנדל רובינסון במכתב ליד ושם וביקש להכיר במריה בבק כחסידת אומות עולם. ב־6 במאי 2007, זכתה מריה בבק בתואר על תרומה להצלה של עשרת היהודים. טקס הענקת המדליה התקיים בשגרירות ישראל בבלארוס, ובנה של מריה קיבל את המדליה בשמה. שמה של מריה נחרט על קיר הכבוד של יד ושם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מריה בבק, באתר "יד ושם" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  תיק חסידי אומות עולם מספר 11051 ב"יד ושם"

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מריה בבק"**.
**מריה (מינה) דילון** (ברוסית: **Мари́я (Ми́на) Льво́вна Диллон**‏; 27 באוקטובר 1858, פוניבז' – 14 ביוני 1932, לנינגרד) הייתה פסלת יהודיה רוסית. נחשבת לפסלת מקצועית הראשונה ברוסיה.

קורות חיים
----------

מריה (מינה) דילון נולדה בפוניבז' למשפחה יהודית. בצעירותה היא הגיעה לסנקט פטרבורג והחלה להתעניין באמנות.

בשנת 1879 היא החלה ללמוד באקדמיה לציור וסיימה אותה בשנת 1888 בעקבות הפסקה במהלכה היא ביקרה בצרפת ואיטליה. במהלך הלימודים היא הכירה את פיודור בוכהולץ והם התחתנו. בסיום הלימודים היא קיבלה מדליית זהב קטנה.

בשנת 1893 עבודה של דילון הוצגה בתערוכה העולמית של שיקגו. בשנת 1896 דילון סיימה עבודה על פסלון "טטיאנה" שהוצג בתערוכות לרבות התערוכה הבינלאומית בברלין. בהמשך היא עברה לפירנצה בה עשתה מספר פסלונים. עבודותיה מאותה תקופה מוצגות בגלריית טרטיאקוב במוסקבה. פסלון שלה "ליליה" נרכש על ידי משפחת הקיסר והוצג בארמון אלכסנדר. בהמשך דילון פיסלה פסל ניקולאי לובצ'בסקי שמוצב בקאזאן ופסל של אלכסנדר השני שהיה מוצב בצ'רניהיב. בתחילת המאה ה-20 דילון קיבלה מספר פרסים על עבודותיה. מריה דילון עשתה מספר פסלים של אנשי אמנות רוסים שהוצבו בבתי העלמין.

מריה דילון נפטרה שנת 1932 ונטמנה בלנינגרד.

בשנת 2010 בטירת מיכאילובסקי נערכה תערוכה שהוקדשה לעבודות של דילון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה דילון** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה (ברוסית)
* תיאור עבודות של מריה דילון


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 141470127
* ISNI: 0000 0000 8007 7630
* LCCN: no2010023301
* ULAN: 500070702
* VIAF: 96174561
* WorldCat: lccn-no2010023301

 |