recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עטלף ננסי לוזוני** (שם מדעי: *Otopteropus cartilagonodus*) הוא סוג של עטלף קטנטן כהה במשפחת עטלפי הפירות שאנדמי לאי לוזון בפיליפינים ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1969 על ידי הזואולוג הגרמני דיטק קוק. הוא חופף בטווח התפוצה עם קרובו - עטלף ננסי פישר שקרוב אליו חיצונית וגנטית.

תיאור
-----

לעטלף הננסי הלוזוני גוף כדורי קומפקטי כנפיים קצרות וראש קטן, רחב וחרוטי. הלוע קצר במיוחד עם נחיריים גדולים ובולטים דמויי צינור. בין הנחיריים יש חריץ עמוק ומסביבם זיפים קצרים. האוזניים קצרות יחסית עם שתי בליטות נפוחות בקצוות שמאפשרים לזהות את המין בקלות. העיניים גדולות ובולטות במיוחד עם אישונים רחבים. לעטלף הלוזוני 26 שיניים, כאשר הניבים גדולים, החותכות קטנטנות ורוב המלתעות והטוחנות גדולות ורחבות.

עטלף ננסי לוזוני הוא סוג עטלף קטן יחסית: אורך ראשו וגופו 70–76 מ״מ, אורך הזרוע 43–50 מ״מ ואורך הזנב עד 6 מ״מ; משקלו עד 17 גרם. באופן ייחודי, הדו-צורתיות הזוויגית בא לידי ביטוי במורפולוגיה של הגולגולת: לזכר גולגולת גדולה ורחבה בעוד שאצל הנקבה היא צרה יותר אך מוארכת. הזנב עשוי להיעדר לעיתים קרובות, וקרום התעופה האחורי קצר ודק.

לעטלף הלוזוני פרווה ארוכה וצפופה שמשתרעת גם על הגפיים התחתונות, המרפקים, הברכיים וחלק מהכנפיים. צבעה הכללי חום מארוני כהה, חום בורגונדי או חום-שחרחר כשהגחון נוטה להיות אפרפר יותר ושזור בשיער כסוף. האוזניים שחומות והבליטות הנפוחות שעליהן בולטות במיוחד בשל צבען הלבן. לזכרים יש בעונת הרבייה המוני בלוטות מעגליות בחלק העליון של הבטן. הכנפיים שחומות, אדמדמות או שחורות עם דפוס מרושת, והשוקיים, הזרועות והאף בצבע בורדו.

תפוצה וביולוגיה
---------------

העטלף הננסי הלוזוני אנדמי לאי לוזון בפיליפינים; הוא נפוץ בכל חלקי האי: אברה, אלביי, אורורה, בטאן, קגיאן, סור קאמרינס, קלינגה, איזבלה, לגונה, נואבה ויסקיה, קווזון וקווירינו. נראה שהוא נעדר מכל האיים הסמוכים ללוזון. בית הגידול של המין מורכב מיער גשם טרופי יער טחב ויער עננים עד רום 2,250 מטר מעל פני הים והוא שכיח יותר באזורים גבוהים. הנטייה לחיות על מדרונות הרים, הובילה לבידוד גנטי שיצר שלוש אוכלוסיות מובחנות: אחת בהרי הקורדילרה המרכזיים, אחת בהרי סיירה מדרה ואחת בהר זמבאלס.

העטלף הלוזוני חי בבדידות ופעיל בשעות הלילה; את שעות היום הוא מבלה בשינה כשהוא תלוי בעלווה הצפופה. התזונה שלו מורכבת בעיקר מפירות וצוף. לזכרים ולנקבות יש העדפות מזון שונות שקשורות לההבדלים המורפולוגיים בגולגולת. הנקבה ממליטה גור יחיד או תאומים לאחר היריון ארוך יחסית. הגורם לכך, הוא דיאפאוזה של העובר מיד לאחר הרבייה, שנועדה ככל הנראה לתאם את ההמלטה עם עונת הגשמים השופעת במזון.

מצב
---

העטלף הננסי הלוזוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור התפוצה הרחבה שלו באי לוזון, במיוחד באזורים גבוהים שבהם האיומים מינימליים. האוכלוסייה שלו גדולה ככל הנראה ואף על פי שהמגמה בירידה, היא אינה מתקרבת לרמה המצדיקה סיווג בקטגוריית שימור מאוימת יותר. האיום העיקרי על המין הוא אובדן בית גידול מתמשך באמצעות בירוא יערות, שחמור במיוחד באזורי השפלה. הנטייה שלו לחיות באזורים גבוהים גורמת לכך שהוא מושפע פחות מעטלפים פיליפינים אחרים. העטלף הלוזוני נוכח בכמה אזורים מוגנים באי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עטלף ננסי לוזוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עטלף ננסי לוזוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רכיבי תזונה חיוניים** הם רכיבי תזונה, אשר היצור החי אינו מסוגל לייצרם בעצמו, אך הם חיוניים לו על מנת שיוכל לחיות ולהתקיים באופן תקין, ולכן הוא חייב לצרוך אותם במזונו.

רכיבי התזונה החיוניים כוללים מים, ויטמינים, מינרלים (כמו ברזל, סידן וכו'), חומצות אמינו חיוניות, וליפידים מסוימים.

לאורגניזמים שונים ישנם רכיבי תזונה חיוניים שונים; כך למשל האדם זקוק לחומצות אמינו מסוימות אותן הוא לא יכול לייצר לבד, בעוד רוב הצמחים מסוגלים לייצר לבד את כל חומצות האמינו הדרושות להם, כל עוד יש להם את המינרלים הנדרשים לכך (חנקן, זרחן, גופרית).

רבים מרכיבי התזונה החיוניים נדרשים עבור האורגניזם בכמויות קטנות בלבד, והוא מסוגל לאגור אותם לשימוש עתידי. לפיכך, סימפטומים של חוסר ברכיב החיוני עשויים להופיע רק תקופה ממושכת לאחר שהאורגניזם חדל לצרוך אותם במזונו.

ראו גם
------

* אבות המזון
* חומרי מזון
* ערך תזונתי

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכל גילאון, תת־תזונה: איך מגיעים למצב הזה?, באתר שירותי בריאות כללית

* J. X. Chipponi, J. C. Bleier, M. T. Santi, D. Rudman, Deficiencies of essential and conditionally essential nutrients, The American Journal of Clinical Nutrition, Volume 35, Issue 5, 1 May 1982, Pages 1112–1116
* Mandy Ferriera, 6 Essential Nutrients and Why Your Body Needs Them, healthline.com
* Essential nutrients, healthandscience.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  עבור בעלי חיים מסוימים ייתכן שמים אינם רכיב תזונה חיוני, כי הם מייצרים מספיק מים במסגרת המטבוליזם שלהם (מים מטבוליים)
**רככת בית הקול** (באנגלית: **Laryngomalacia**) היא הסיבה השכיחה ביותר לסטרידור בתינוקות, שבה סחוסי הגרון קורסים בזמן שאיפה, וגורמים לחסימת דרכי הנשימה.

סיבות
-----

הסיבה להופעת רככת בית הקול איננה ידועה. ייתכן כי קיים איחור בהבשלה של סחוסי הגרון הגורמת לגמישות יתר של סחוסים אלה. כמו כן, נמצא כי טונוס הגרון והתפקוד התחושתי-מוטורי שלו אינם תקינים ברככת בית הקול.

סימנים
------

הסימנים הראשונים מופיעים בדרך כלל בשבועות 2-4 לאחר הלידה. התינוקות משמיעים קול רעש גבוה (המכונה סטרידור) בעת שאיפת אוויר. אופייני שרעש זה מתחזק בזמן בכי, אכילה ושכיבה על הגב.

אבחנה
-----

האבחנה נעשית על פי ההיסטוריה הרפואית ובדיקת בית הקול באמצעות צינור דק וגמיש המכיל סיבים אופטיים. הבדיקה מתבצעת בערנות כאשר הצינור מוחדר דרך האף. 

באופן כללי ניתן לזהות בבדיקה 5 סוגים של רככת בית הקול:

א. צניחה פנימה של הקפלים הארי-אפיגלוטיים בזמן שאיפה.

ב. מכסה בית קול (אפיגלוטיס) ארוך וצינורי.

ג. תמט קדמי ומדיאלי של סחוסי האריתנואיד.

ד. צניחה אחורית של מכסה בית הקול כנגד הדופן האחורית של הלוע, או תמט תחתון של מכסה בית הקול לכיוון מיתרי 
הקול.

ה. קפלים אריאפיגולטיים קצרים.

מהלך
----

בדרך כלל הסימנים מתגברים בחודשים הראשונים לחיים, ולאחר מכן נחלשים בהדרגה עד העלמות מוחלטת בגיל 18 עד 24 חודשים.
במרבית המקרים תתרחש הבראה עצמונית כך שלא נדרש כל טיפול פרט למעקב.
יחד עם זאת, חלק קטן מהתינוקות (כ-5 אחוז) סובלים מהפרעות קשות יותר, בהם הפרעות אכילה, קושי נשימתי ניכר ודום נשימה בשינה, והם יצטרכו לעבור טיפול ניתוחי.

טיפול ניתוחי
------------

הטיפול בניתוח מתבצע בהרדמה כללית באמצעות מיכשור המוכנס לבית הקול דרך הפה. במהלך הניתוח מבצעים חיתוך דו-צדדי של קפלי הרירית המחברים בין סחוס האריטנואיד לבין סחוס מכסה בית הקול (אפיגלוטיס). לעיתים נדרש גם חיתוך של השוליים הצדדיים של סחוס מכסה בית הקול. החיתוך מתבצע באמצעות קרן לייזר או מספריים מתאימים. שיעור ההצלחה של הטיפול הניתוחי הוא גבוה ביותר.

ראו גם
------

* בית הקול
* רפואת אף אוזן גרון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רככת בית הקול** בוויקישיתוף
* רככת בית הקול באתר eMedicine

הערות שוליים
------------

1. ↑  Etiology of stridor in infants. [Ann Otol Rhinol Laryngol. 2007] - PubMed - NCBI
2. ↑  Abnormal sensorimotor integrative function of t... [Laryngoscope. 2007] - PubMed - NCBI
3. ↑  Laryngomalacia | The Children's Hospital of Philadelphia

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**כיבוש חבל הרוהר** (בגרמנית: **Ruhrbesetzung**) הייתה תקופה של כיבוש צרפתי ובלגי במרכז התעשייתי של העיר דיסבורג בחבל הרוהר של רפובליקת ויימאר שהתרחשה בין 11 בינואר 1923 ועד 25 באוגוסט 1925.

לאחר מלחמת העולם הראשונה לפי הסכם ורסאי גרמניה הייתה צריכה לשלם דמי פיצויים לבעלות הברית וביניהם צרפת במיוחד. לאורך שנת 1922–1923 גרמניה שקעה באינפלציה כלכלית קשה. לאור האינפלציה גרמניה עצרה את שילום הפיצויים בגלל אי יכולתה לעמוד בהם.

ראש ממשלת צרפת, רמון פואנקרה שהיה אנטי גרמני במוצהר דחף את הממשלה הצרפתית לשלוח את הצבא, ובעקבות כך כוחות צרפת פלשו לגרמניה וכבשו את חבל הרוהר, שם הם השתמשו בכוח התעשייה ואוצרות הטבע שרוכזו בעיר דיסבורג לטובתם. בנוסף כוחות בלגים השתתפו גם הם בכיבוש ונהנו אף הם ממשאבי גרמניה. בתוך הכיבוש היו מספר אירועי פגיעה של חיילים צבאיים באזרחי גרמניה, המפורסם שבהם אירע בעיר אסן בבוקר 31 במרץ 1923 בעוד פיקוד צבאי צרפתי קטן השתלט על מפעל המכוניות של קרופ על מנת להחרים מספר כלי רכב. אירוע זה גרם ל-13 מקרי מוות ו-28 פצועים. הכיבוש הסתיים בקיץ 1925. במהלך הכיבוש 130 אזרחים גרמניים נהרגו בידי הצרפתים, ואילו גרמניה לא יכלה להגיב בכוח נגד הצרפתים עקב נטרול כוחה הצבאי של גרמניה.

כתוצאה מהכיבוש ומאי הפעילות הממשלה הגרמנית, רגשות פטריוטים לאומיים פרחו בגרמניה מה שגרם לניסיון הפיכה של המפלגה הנאצית בהמשך השנה.

הכיבוש הצרפתי באזור נמשך למשך שנה וחצי עד שבסופו של דבר חבר הלאומים, ובייחוד בריטניה וארצות הברית לחצו על צרפת לשחרר את חבל הרוהר. פואנקרה הסכים לבסוף והכוחות הצבאיים עזבו את האזור שחזר לידי גרמניה. לאחר מכן[דרושה הבהרה] נוצר הסכם כלכלי לשיפור מצבה של גרמניה הידוע כתוכנית דוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיבוש חבל הרוהר** בוויקישיתוף
* כיבוש חבל הרוהר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548657805171
* GND: 4130243-6
* LCCN: sh85115787

 |
ג'וליו גאטי-קאזאצה
**ג'וליו גאטי-קאזאצה** (באיטלקית: **Giulio Gatti-Casazza**; ‏3 בפברואר 1869 - 2 בספטמבר 1940) היה מנהל לה סקאלה במילאנו ואחר המטרופוליטן אופרה בניו יורק, בראשית המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

גאטי-קאזאצה נולד באודינה שבצפון איטליה ובשנת 1893 תפס את מקום אביו כמנהל התיאטרון העירוני של פרארה. הוא כיהן כמנהל "לה סקאלה" במילאנו בשנים 1898 - 1908, כאשר היגר לארצות הברית והשתקע בניו יורק. הוא עמד בראש המטרופוליטן אופרה משנת 1908 עד 1935. בשנת 1910 נשא לאישה את זמרת הסופרן פרנסס אלדה; הם התגרשו ב-1928 והוא התחתן עם הרקדנית רוזינה גאלי. גאטי-קאזאצה פרש בשנת 1935 ואת שנות חייו האחרונות עשה במולדתו, איטליה. הוא מת ב-1940 בפרארה.

הטנור הנודע בנימינו ג'ילי הסתכסך עם גאטי-קאזאצה בשנת 1932 על רקע צמצום השכר, שהמנהל רצה לכפות על זמרי הלהקה, ופרש מן המטרופוליטן. גם לילי פונס ורוזה פונסל התרעמו על הקיצוץ, מה גם שנודע, כי המנהל עצמו דאג להגדיל את משכורתו שנה קודם לכן, כך שהקיצוץ הכפוי השיב את משכורתו הוא לדרגתה הקודמת.

לקריאה נוספת
------------

* Giulio Gatti-Casazza - *Memories of the Opera* (1941) (autobiography)
* Gabriel, Gilbert W. [writing as Golly-Wogg], "Maestrissimo!" *The New Yorker* 1/1 (21 February 1925) : 9-10 (profile)

* ג'וליו גאטי-קאזאצה - "זכרונות מן האופרה" (1941) אוטוביוגרפיה
* גבריאל, גילברט (בשם העט גולי-ווג), "מאסטריסימו!" ("ניו יורקר" 1/1 (21 בפברואר 1925): 10-9 (פרופיל)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וליו גאטי-קאזאצה** בוויקישיתוף

* www.niaf.org Giulio Gatti-Casazza page
* *TIME* magazine cover

הערות שוליים
------------

1. ↑   at
.www.metoperafamily.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261535005171
* BnF: cb16606817d (data)
* GND: 116466219
* ICCU: PARV300533
* ISNI: 0000 0000 7374 5354
* LCCN: n97860825
* NTA: 072180757
* SNAC: w62f80hp
* SUDOC: 114281610
* VIAF: 52442484
* WorldCat: lccn-n97860825

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "בואינג 747 גלובל סופרטנקר".

אוורגרין 747 סופר-טנקר מבצע פעולת כיבוי במהלך השרפה בכרמל ב-2010
**אוורגרין סופר-טנקר** (באנגלית: **Evergreen Supertanker**) היה מטוס הכיבוי הגדול בעולם עד 2013. המטוס מדגם בואינג 747 הוסב למטרות כיבוי אש, והיה בבעלות פרטית של חברת אוורגרין אינטרנשיונל האמריקאית. למטוס הייתה קיבולת של 94,850 ליטר, והיה מהיחידים המצוידים במערכת לראיית לילה, שאפשרה לו לפעול גם בשעות החשכה.

ב-1 בינואר 2014, הכריזה חברת אוורגרין אינטרנשיונל על הליך פירוק. נכון ל-2016 המטוס נמצא באחסנה.

היסטוריה
--------

### פיתוח

פיתוח המטוס החל לאחר שתי תאונות בהן התרסקו שני מטוסי כיבוי כבדים, מטוס C-130 הרקולס ומטוס PB4Y-2 Privateer בשנת 2002, שאחת מסיבותיהם הייתה גילם המתקדם של המטוסים. מחלקת הפנים של ארצות הברית ביקשה ממספר חברות לפתח מטוס כיבוי כבד חדש, שיחליף את המטוסים הישנים שהיו בשירות. 

חברת התעופה אוורגרין אינטרנשיונל איירליינס (Evergreen International Airlines), הציעה להסב עד ארבעה מטוסי בואינג 747 שברשותה למטוסי כיבוי. טיסת הבכורה של מטוס הסופרטנקר הראשון, מדגם בואינג 200–747, הייתה ב-19 בפברואר 2004. החליף אותו מטוס אחר, מדגם 100–747, שהיה מוצב בדרך קבע בנמל התעופה של סקרמנטו בקליפורניה.

בנוסף לקיבולת הגדולה היו למטוס מספר יכולות שהבדילו אותו משאר מטוסי הכיבוי, בהן: יכולת ניווט באמצעות מכשיר GPS, אמצעי ראיית לילה, שאפשרו למטוס לפעול גם בשעות החשיכה, מהירות טיסה של 970 קמ"ש, ויכולת טיסה בגבהים נמוכים במיוחד של כ-60 מטר.

### פעילות מבצעית

המטוס הופעל לראשונה בשריפה גדולה שפרצה בשנת 2009 במחוז קואנקה בספרד. בדצמבר 2010 שכרה ישראל מטוס זה כדי להילחם בשרפה בכרמל.

### הוצאה משירות

בשל קשיים כלכליים של חברת אוורגרין, המטוס מאוחסן מאז מאי 2013 בבית הקברות למטוסים Pinal Airpark מחוץ ל-Marana, אריזונה, ממתין לגריטה. לוח הבקרה של הפלת המים הוצע במכירה פומבית ב-eBay באפריל 2015.

ב-1 בינואר 2014 הכריזה חברת אוורגרין אינטרנשיונל על הליך פירוק. נכון ל-2016 המטוס נמצא באחסנה.

ראו גם
------

* בואינג 747 גלובל סופרטנקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוורגרין 747 סופרטנקר** בוויקישיתוף
* המטוס באתר חברת "אוורגרין אינטרנשיונל איירליינס"
* סרטון על המטוס באתר YouTube
**מנמוסינה** (יוונית: Mνημοσύνη) או **מנמוסינה** (Mnemosyne) היא אלת הזיכרון במיתולוגיה היוונית, ובתם הטיטאנית של גאיה, אלת האדמה, ושל אורנוס, אל השמים. 

הסיודוס, בספרו "תאוגוניה", מספר שזאוס, שליט האלים, ביקר את מנמוסינה במשך תשעה לילות רצופים, ובכל לילה תינה עמה אהבים. מנמוסינה התעברה מביקורים ליליים אלו, וכעבור כשנה ילדה לזאוס תשע בנות, הן תשע המוזות, אלות היצירה והאמנויות. 

מנמוסינה היה גם שמו של אחד מהנהרות בשאול היווני, מקום משכנו של האל האדס. למעשה, נהר זה מקביל לנהר לתה (Lethe; "שכחה"), שממנו נאלצו הנפשות המתות לשתות על מנת לשכוח את עברן.

האסטרואיד 57 Mnemosyne (אנ') שהתגלה על ידי רוברט לות'ר ב-22 בספטמבר 1859, נקרא על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנמוסינה** בוויקישיתוף
* מנמוסינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **שנים עשר הטיטאנים במיתולוגיה היוונית** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוקיינוס וטתיס • היפריון ותיאה • קויוס ופויבה • קרונוס וריאה
מנמוסינה • תמיס • קריוס • יאפטוס
**בניו של יאפטוס:** אטלס • פרומתאוס • אפימתאוס • מנויטיוס |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541870905171
* BnF: cb122872956 (data)
* GND: 119555700
* LCCN: no2018175196
* SUDOC: 078604400
* VIAF: 50038786
* WorldCat: viaf-50038786

 |
**מְנִישֶב** (בפולנית: **Mniszew**) הוא כפר בגמינה מגנושב (אנ') במחוז קוז'יניצה (אנ') בפרובינציית מזוביה בפולין. הכפר שוכן על גדות נהר ויסלה, בקרבת המקום בו נשפך אליו נהר פיליצה, והוא נמצא במרחק של כ-12 קילומטרים צפון-מערבית למגנושב, בירת הגמינה, במרחק של כ-35 קילומטרים צפון-מערבית לקוז'יניצה, בירת המחוז, ובמרחק של כ-47 קילומטרים דרום-מזרחית לוורשה, בירת מזוביה ופולין. בכפר מתגוררים כ-520 תושבים (נכון ל-2011).

היסטוריה
--------

הכפר קיבל את שמו לאחר שנמסר במאה ה-12 למסדר הנזירים הנורברטריאני (אנ') מאזור קרקוב, והוא נובע מהביטוי הפולני למסדר נזירים: זקון מנישי (Zakon mniszy).

ב-1382 הכפר קיבל זכויות עירוניות מסוימת בתבנית של חוק קולם (אנ') מטעם יאנוש הראשון הזקן (אנ'), דוכס מזוביה. במאות שלאחר מכן אדמות הכפר החליפו ידיים פעמים רבות בין משפחות אצולה שונות. הכפר נשען על פעילות מסחרית בוויסלה, אשר נפגעה באופן משמעותי בעקבות מרידת קושצ'ושקו ב-1794.

ב-1944, בשלבים המתקדמים של מלחמת העולם השנייה, הוקם באזור ראש גשר של ארמיית המשמר השמינית של הצבא האדום עם כוחות של הארמייה הפולנית הראשונה (אנ'), והכפר הוחרב בקרבות שנעשו במקום. ב-1977 נפתח בכפר מוזיאון פתוח שמנציח את הארמייה הפולנית, בטקס בנוכחות מפקד הארמייה זיגמונט ברלינג.

הקהילה היהודית
--------------

במחצית השנייה של המאה ה-19 פעל במנישב בית חרושת לסוכר שהיה בבעלות יהודית. ב-1921 ישבו בכפר כ-160 יהודים מתוך 720 תושבים, והקהילה הייתה כפופה לזו שישבה במגנושב.

ב-1939, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את האזור, הוקם בכפר יודנראט. הכפר קלט פליטים יהודים רבים בשלבים ההתחלתיים של המלחמה; מכתב ממאי 1941 של היודנראט שפנה למשרדי הג'וינט בקרקוב לבקשת עזרה ציין שבמנישב ישבו אז יותר מ-600 משפחות יהודיות, רובן של פליטים מוורשה וסביבתה. לעומת זאת במאמר של היסטוריון שחקר את השואה באזור נספרה באותה שנה במנישב כמות מצומצמת בהרבה, של 317 יהודים בלבד; ייתכן שההבדלים נובעים מתזוזת פליטים שהתרחשה בחודשים לאחר מאי 1941 או מהערכת יתר של היודנראט במטרה להגדיל את הסיוע לקהילה.

ככל הנראה בדצמבר 1941 הוקם בכפר גטו שהתפרש על שני רחובות. לפי גרסה אחת בפברואר 1942 היהודים הועברו לגטו מגנושב ואז באוגוסט לגטו קוז'יניצה ולפי גרסה אחרת רק באוגוסט באותה שנה 350 יהודי הגטו הועברו ישירות לגטו קוז'יניצה, שם רוכזו אלפי יהודים מגטאות מנישב, מגנושב, מריאמפול (אנ') ושצ'חוב (אנ'), וכעבור כחודש נשלחו כולם למחנה ההשמדה טרבלינקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנישב** בוויקישיתוף
* "מנישב", באתר JewishGen (באנגלית)
* מנישב (Mniszew), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* יולנטה קריימר, מנישב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 258–259), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מנישב באתר Polska w liczbach (בפולנית).
2. ↑  היסטוריה של המוזיאון באתר המוזיאון הפתוח של הארמייה הפולנית בראשונה במנישב (בפולנית)
3. ↑  נחום סוקולוב, "חיים יחיאל בורנשטיין ז"ל", **התקופה** כה, ה'תרפ"ט, עמ' 525 (סרוק בארכיון האינטרנט)
4. 1 2 3  מנישב (Mniszew), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
5. ↑  "מנישב", באתר JewishGen (באנגלית)
6. 1 2 3 4  יולנטה קריימר, מנישב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 258–259), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
**מנסור אל-שייאיל** (בערבית: **منصور الشهيل**; נולד ב-25 באוקטובר 1995) הידוע יותר בשם הבמה שלו, **מנסור** הוא מתאבק סעודי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון. הוא המתאבק הסעודי הראשון שהוחתם ב-WWE.

קריירת היאבקות מקצועית
----------------------

### ארגונים עצמאיים (2015–2018)

אל-שייאיל החל להתאמן תחת הדרכתם של האחים סטונר ודורי פאנק ג'וניור בשנת 2015. בתחילת הקריירה שלו, הוא הופיע תחת שמות הבמה מני פברינו וביג מאני מני במספר ארגוני היאבקות עצמאיים כמו Hoodslam,‏ All Pro Wrestling ועוד. במהלך תקופה זו, הוא זכה פעם אחת באליפות הראשית של ארגון ההיאבקות EBPW, שעליה נאלץ לוותר לפני שהוחתם ב-WWE.

### WWE‏ (2018–היום)

אל-שייאיל היה אחד משמונה אנשים אשר השתתפו במבחני הקבלה של ה-WWE אשר התקיימו בג'דה, ערב הסעודית לפני אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, שהיה אירוע השלם וצפה הראשון של ה-WWE בערב הסעודית. יתרה מכך, הוצע לו להמשיך לקבל אימונים נוספים במתחם ה-WWE Performance Center באורלנדו, פלורידה. במהלך האירוע בערב הסעודית, הוא היה שותף לקטע שבו היה מעורב בעימות פיזי עם שון דבארי וארייה דבארי.

אל-שייאיל הופיע לראשונה תחת שמו האמיתי ב-6 בספטמבר 2018 במהלך מופע של NXT, כשהפסיד ללוק מנזיס. את קרב הבכורה הטלוויזיוני שלו ערך ב-6 בפברואר 2019 בפרק של התוכנית *NXT*, כשנחל הפסד לג'קסון רייקר.

באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-7 ביוני, מנסור ניצח בקרב באטל רויאל בן 51 משתתפים לאחר שהדיח אחרון את אליאס. הופעתו הטלוויזיונית הבאה שלו הייתה ב-1 במאי בפרק של התוכנית *NXT UK*, בהפסד לטראוויס בנקס.

באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-31 באוקטובר, הוא גבר על סזארו. ב-8 בנובמבר, הוא ערך את קרב הבכורה שלו בתוכנית *205 לייב*, ובו הוא ניצח את דה בריאן קנדריק. באירוע סופר שואודאון, שנערך ב-27 בפברואר 2020, מנסור יצא עם ידו על העליונה כאשר הוא ניצח את דולף זיגלר.

ב-5 ביולי בפרק של התוכנית *Raw*, מנסור הפסיד למוסטפא עלי. שלושה שבועות לאחר מכן בתוכנית, השניים חברו זה לזה, כשביחד הם גברו על מייס וטי-באר. לעומת זאת, הם הפסידו לאותם יריבים שבוע לאחר מכן בתוכנית. ב-16 באוגוסט בפרק של התוכנית *Raw*, מנסור השיג ניצחון בקרב יחידים על מייס. ב-20 בספטמבר בפרק של התוכנית *Raw*, מנסור ומוסטפא עלי הפסידו לאנג'ל גרזה והומברטו קאריו. ב-18 באוקטובר בפרק של התוכנית *Raw*, מנסור ניצח את סדריק אלכסנדר. באירוע היהלום שבכתר, שנערך ב-21 באוקטובר, מנסור השיג ניצחון על פני מוסטפא עלי. מנסור השיג ניצחון נוסף על פני עלי גם בלילה שלאחר מכן בפרק העוקב של התוכנית *סמאקדאון*. ב-5 בנובמבר בפרק של התוכנית *סמאקדאון*, מנסור וסזארו הפסידו לאנג'ל גרזה והומברטו קאריו.

אליפויות והישגים
----------------

* **הישגים בארגון ההיאבקות East Bay Pro Wrestling - EBPW**
	+ אליפות EBPW (פעם אחת)
* **הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE**
	+ קרב באטל רויאל 51 משתתפים

קישורים חיצוניים
----------------

* מנסור, ברשת החברתית טוויטר
* מנסור, ברשת החברתית אינסטגרם
* מנסור, באתר WWE.com להיאבקות מקצועית
* מנסור, באתר Online World of Wrestling

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמונה משתתפים במבחני הקבלה נבחרו לקבל אימונים נוספים
2. ↑  מנסור ניצח בקרב הבאטל רויאל של 51 משתתפים
**WebSphere MQ** היא תווכה מוכוונת מסרים (באנגלית: Message Oriented Middleware) של חברת IBM. תווכת WebSphere MQ מאפשרת תקשורת בין יישומים המתבצעים במחשבים שונים עם תשתיות טכנולוגיות שונות בסביבת עיבוד מבוזר. מנגנון העבודה של WebSphere MQ מבוסס על קובצי תורים. היישום השולח כותב מסר לתור המיועד ליישום המקבל. היישום המקבל קורא את המסר, מבצע עיבוד ובמידת הצורך שולח תוצאות עיבוד ליישום באמצעות מסר המוכנס לתור המתאים. דפוס ההתקשרות הנפוץ ב WebSphere MQ הוא אסינכרוני. WebSphere MQ יצא לשוק תחת השם MQ Series בשנת 1992. בשנת 2002 מותג מחדש בשם WebSphere MQ, כחלק מקבוצת מוצרי תווכה המשתמשים באותו מותג.
ב WebSphere MQ יש הגבלה לגודל המסרים שמועברים, 100MB.

אופן העברת מסרים
----------------

WebSphere MQ היא General Purpose Message Oriented Middleware ולכן תומכת במספר אפשרויות טכניות להעברת מסרים. להלן פירוט האפשרויות העיקריות להעברת מסרים באמצעות תוכנה זו:

* העברה סינכרונית והעברה אסינכרונית
* Request Reply ו publish and subscribe
* העברה אמינה (Reliable)
* העברה על פי הסטנדרט Java Messaging Services, בראשי תיבות JMS

תשתיות נתמכות
-------------

כתווכה תומך WebSphere MQ בעבודה במספר רב של תשתיות ושפות תכנות:

* מערכות הפעלה: z/OS, z/VSE, z/Linux, UNIX, Linux, Windows, OS/400
* שפות תכנות: RPG,‏ COBOL,‏ PL/I, ‏Java,‏ C, ‏C++.

בנוסף לשפות התכנות הנתמכות באופן רשמי על ידי IBM, קיימת תמיכה של חברות אחרות בשפות:

* Perl על ידי חברת cpan
* Python על ידי חברת PYMQI.

ראו גם
------

* העברת מסרים
* תווכה מוכוונת מסרים

קישורים חיצוניים
----------------

* WebSphere MQ, IBM

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* Yefim Natis,David W. McCoy, Bill Gassman, Jim Sinur, Jess Thompson, Massimo Pezzini, L.
Frank Kenney, Ted Friedman, Mark R. Gilbert, Gene Phifer, Roy W. Schulte, Benoit J. Lheureux, '*Who's Who in Middleware*,, 'Gartner, 29 March 2004,P. 17
2. ↑  MQSeries - Perl extension for MQSeries support - search.cpan.org
3. ↑  PyMQI Documentation
**קוֹנָצָ'ה** (ביפנית: **粉茶**, "תה אבקה") הוא סוג של תה ירוק, המיוצר ביפן. התה מורכב מאבקה ושברי עלים שנותרו לאחר מיונם של עלי תה מהסוגים סנצ'ה או גיוקורו.

קונצ'ה הוא זול יותר מאשר סנצ'ה ומוגש לעיתים קרובות במסעדות סושי, שם הוא נקרא *אָָגָרי*. מכיוון שהוא מורכב מחלקיקים קטנים יותר מסנצ'ה, הוא נחלט מהר יותר וצבע התה כהה יותר. טמפרטורת המים להכנתו צריכה להיות, בהתאם לסוג, 60°C-80°C.

מכיוון שאבקה ופסולת מהווים כ-10% מהתה שנקטף, קונצ'ה נמכר בכמויות קטנות. הוא נמכר תחת שמות שונים, למשל, חברת אִיפּוֹדֹו מקיוטו מכנה את הקונצ'ה שלה "האנָקוֹ" (אבק פרחים), וקונצ'ה העשוי מאבקת גיוקורו קרוי לעיתים גיוקורו-קוֹ.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "This Month's Tea - Konacha". *Japanese Green tea Hibiki-an* (באנגלית). נבדק ב-2021-01-27.
2. 1 2 3  George L. van Driem (2019). *The Tale of Tea: A Comprehensive History of Tea from Prehistoric Times to the Present Day* (באנגלית). Leiden: Brill. p. 219.
3. ↑  Mary Lou Heiss; Robert J. Heiss (2011). *The Story of Tea: A Cultural History and Drinking Guide* (באנגלית). Potter/Ten Speed/Harmony/Rodale.
שבתי סגל
הרב **שבתי סגל** (תרמ"א, 1881 – כ"ב בכסלו תשי"ח, 15 בדצמבר 1957) היה ראש ישיבה חסידי, ממקימי ספריית הרמב"ם.

ביוגרפיה
--------

נולד בפולין ללייב וחיה לבית ולדמן סגל בעיירה חוליוב. נישא לשרה לשוזר. בגיל 22 היה רב והשתייך לחסידות סדיגורה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר יחד עם האדמו"ר מרדכי שלום יוסף פרידמן לווינה. בשנת תרע"ו (1916) החל ללמד בישיבה בצ'רנוביץ. בשנת תרפ"ג (1923), משהוקמה ישיבת "משיבת נפש" בפשמישל, הועמד הרב סגל בראשה, יחד עם הרב שמשון פוגלמן והרב צבי וייצנר. בפשמישל היה ממקימי המשמר היהודי (מטעם "השומר הצעיר") שהוקם ברובו מאברכים ובחורי ישיבה. בשנת תרפ"ז (1927) חזר לצ'רנוביץ וחזר ללמד שם. ב-1933 עלה לארץ.

ב-1935, שנת ה-800 להולדת הרמב"ם, אסף תרומות לאיסוף ספרים אשר היוו את הגרעין הראשוני של ספריית הרמב"ם ושימש כספרן הראשון של הספרייה. הספרייה שכנה ברחוב קלישר 50 בתל אביב (היום היא שוכנת בספריית בית אריאלה בתל אביב) והיא מהווה ספרייה תורנית המכנסת את אוצרות המחשבה וההלכה של העם היהודי לדורותיו.

בשנת 1954 כתב את סיפרו "ציוני ש"ס" (ש"ס – שבתי סגל). עם כתיבת הספר, השמיט את האות "א" משמו, בהתאמה לנוטריקון הפסוק: "ברב שרעפי בקרבי תנחמיך ישעשעו נפשי".
על ספר זה כתב רבי מרדכי שלום יוסף, האדמו"ר מסדיגורה: "יפוצו מעיינותיו חוצה בארות מים חיים, נובעות ממקורות טהורים ומנפש טהורה לומדת תורה לשמה לעשות צדקה עם ישראל, להושיט להם ספר זה לתועלת כל המעיינים בו". הספר עוסק בפרשנות לנושאים עיקריים בתורה.

נפטר ב כ"ב בכסלו תשי"ח, 15 בדצמבר 1957 ונקבר בהר המנוחות בירושלים. הניח אחריו אישה, חמישה בנים ושתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "הרב שבתי סגל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3594

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר תהילים, פרק צ"ד, פסוק י"ט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007510086605171

 |
**בייטרק** (בקזחית: **Бəйтерек**; "עץ צפצפה גבוה") הוא מבנה מונומנטלי ומגדל תצפית השוכן באסטנה, בירת קזחסטן.

המבנה
-----

בנייתו של המגדל הסתיימה בשנת 2002, והוא הוקם במסגרת תנופת הבנייה המונומנטלית שעוברת העיר מאז שהייתה לבירת קזחסטן, בשנת 1997. המגדל הפך לאחד מסמליה המוכרים ביותר של העיר, ובין היתר, הוא מופיע על כל שטרות הטנגה, המטבע של קזחסטן. המגדל מתנשא לגובה של 105 מטר, ומרפסת התצפית שבראשו שוכנת בגובה של 97 מטר, נתון המסמל את שנת הכרזתה של אסטנה לבירה. צורתו של המגדל מזכירה צורת גזע עץ המסתיים בצמרת שענפיה נישאים אל על ולצדדים. בין הענפים שוכן כדור מוזהב בקוטר של 22 מטרים, שבו שוכנת מרפסת התצפית. 

תוכניתו ומראהו של המגדל נועדו להזכיר אגדת עם אודות עץ החיים המיתי וציפור הקסמים, המכונה סימורג (Симург), אשר הטילה את ביצתה בין ענפיו. ממרפסת התצפית נשקף נוף מרחב על העיר, וקבועה בה תבנית טביעת ידו המצופה זהב של נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב. שלט הקבוע ליד טביעת היד, מעודד את המבקרים להניח את ידם בתבנית ולהביע משאלה, וכשהם עושים זאת נשמע המנון קזחסטן. במגדל שוכנים גם אקווריום גדול וגלריה. בקיץ 2006 נשרפו קומותיו העליונות של המגדל, ויש שכינוהו "המאפרה" בשל כך.

גלריה
-----

* המגדל על שטר של 10,000 טנגההמגדל על שטר של 10,000 טנגה
* המגדל בערך של 50 טנגה, שנטבע בשנת 2007 לציון יובל עשר שנים להכרזת העיר כבירת המדינההמגדל בערך של 50 טנגה, שנטבע בשנת 2007 לציון יובל עשר שנים להכרזת העיר כבירת המדינה
* המגדל ביוםהמגדל ביום
* מראה מראש המגדלמראה מראש המגדל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בייטרק** בוויקישיתוף
* בייטרק באתר אמפוריס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wir sind doch nicht Turkmenistan
**מָנְסוּר שָאָה אִיבְּן אֵל-מָרְהוּם סוּלְטָאן מֻטְ'פָר שָאָה** (נפטר ב-1477) היה סולטאן מלאקה השישי, וירש את מט'פר שאה. הוא שלט במלאקה בין השנים 1459–1477. תקופתו נחשבת לתקופת תור הזהב כשמדינות רבות באזור וכן בחצי האי המלאי, סומטרה ובורנאו היו למדינות חסות של הסולטנות.

התרחבות מלאקה
-------------

בתקופת שלטונו הוביל מנסור שאה תהליך של התרחבות האימפריה, וכאמור מדינות רבות באזור הפכו למדינות חסות של הסולטנות בראשותו, ובהן סלנגור, ברנאם, קמפאר, סיאק, מנג'ונג, סינגפור, רופאט ובינטאן. מנסור שאה דחף גם להתקפה על ממלכת פהאנג העתיקה בהובלת טון פראק, הבנדהארה של מלאקה במטרה להגן על חופה המזרחי של מלאקה.

בריתות נישואים
--------------

מנסור שאה השתמש גם בבריתות נישואים במטרה לקדם את מטרותיו האסטרטגיות ולחזק את שליטת הסולטנות שלו על הממלכות אותן כבש. כך למשל בתו התחתנה עם מלך סיאק. בריתות אלו סייעו גם בהפצת האסלאם ברחבי דרום מזרח-אסיה.

לפי ההיסטוריון הפורטוגזי טומה פירס, הנסיכה האנג לי פו, בתו של הקיסר הסיני הזה משושלת מינג התחתנה בשם משפחתה עם מנסור שאה. עם זאת, מדובר בתעלומה עד ימינו, מאחר שלא ידוע על הנסיכה דבר ולא קיים תיעוד שלה בדברי ימי שושלת מינג. כמו כן לא סביר שמנסור שאה התחתן עם בתו של הקיסר הסיני הזה, שעה שהקיסר כבר נפטר והקיסר צאנג טונג (明英宗) שלט בסין.

מלבד הנסיכה האנג לי פו, ידוע על נסיכות נוספות ממדינות שכבשה מלאקה ושנישאו למנסור שאה.

כלכלה
-----

מנסור שאה הפחית בתקופתו את המיסים על המסחר, דבר שהעלה את כמות הסוחרים שהיו מעוניינים לעבוד בסולטנות. מערכת המס עודדה גם סוחרים מחצי האי ערב ותת-היבשת ההודית על ידי שיעור מס של 6% ומס של 3% על סחורות מדרום-מזרח אסיה. לעומתם, סוחרים מסין, יפן וג'אווה לא התבקשו לשלם מיסים כלל.

אמונה דתית
----------

מנסור שאה, שהאמין באסלאם סוני ואף למד סופיות בעצמו, העניק מלגות ללימודי אסלאם. כמו כן הוא הורה על תרגום כתבי הקודש המוסלמיים למלאית, ונהג להתייעץ עם מלומדים מוסלמים.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Sixth Ruler of Melaka : Sultan Mansur Syah (1456 - 1477), All About History
**שג'אאטין טניירלי** (בטורקית: **Şecaattin Tanyerli**; ‏1921 -1 בדצמבר 1994) היה זמר טנור טנגו טורקי, ונחשב לאחד המבצעים החשובים של מוזיקה זו בארצו.

ביוגרפיה
--------

את העניין בריקודי הטנגו גילה בימי לימודיו בתיכון היוקרתי "איסטנבול ארקק ליסיסי" ואחר כך המשיך להשתלם בזמרה גם בעת לימודיו בפקולטה למשפטים. הוא הצטרף למקהלת בית ביאואולו ולקח שיעורים פרטיים אצל כנר ומורה למוזיקה בשם גולדנברג.

את הקריירה כזמר טנגו התחיל בשנת 1942, אך את הקלטותיו הראשונות הקליט החל משנת 1948 עם התזמורות של נג'דט קויוטורק ושל פהמי אג'ה. את המלחין, המנצח ונגן האקורדיון נג'דט קויוטורק הכיר בעת השרות הצבאי וטניירלי זוהה במידה רבה עם להיטיו. הראשון בהם היו "פאפטיה" (חיננית - "Papatya"),. להיט אחר שלו, "Sevdim Bir Genç Kadını "(אהבתי אשה צעירה) היה פרי יצירתו של נג'יפ ג'לאל אנדם (לחן) ובדרי נויאן (מילים). החל משנת 1949 טניירלי וקויוטורק השתתפו בתוכניות ברדיו ובטלוויזיה עד שנת 1979 כשקויוטורק פרש לגמלאות. פרט לטנגואים מקוריים ביצע טניירלי שירים מהרפרטואר הטנגו הארגנטינאי והבינלאומי.

בקריירה שנמשכה כ-40 שנה הקליט טניירלי 30 תקליטים, שני LP ותקליטור אחד, רובם בחברת "קולומביה רקורדס" ו"פיליפס". (טנגואים אלמותיים - Ölmeyen Tangolar). סג'אאטין טניירלי נפטר ב-1 בדצמבר 1994 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר.

דיסקוגרפיה
----------

תקליטים עם 78 סיבובים:

* Ruzgar Gibi Geçti/Papatya (עבר כמו רוח)
* Bir Eylül Akşami /Yillar Var ki

תקליטים עם 45 סיבובים:

* 1964

-/Rok-tango) Gamzelerin ) 
(En Son Hatiram (Bolero 

* Hülya/Çapkin
* 1968 (Aşk Masali (Bolero)/ Bir Kuf Gibi (Tango
* (Sevgi (tango)/ Hatırla (tango
* Rüzgar Gibi Geçti/Ayrılık
* Sevgili Gitarım/Ramona
* 1969
* Söyle Bana/ Oksuz Çocuk
* Hamsi/ Her Güzde Gönül Vermem
* Dinle Ben Bir Tangoyum/ Bir Sebeple Sen

Gücenmişsin bana

* Ayrilık Belki Ölümden Beter/Oyali Çevre
* Gün Battı Sular karardi/ Seni unutamam
* Sen vardin (Al di la)/ Bir Çift Çapkin Göz
* 1970
* Geçiyor Günler / Sem Olmasan
* 1971

Bir Gün Beni Hatirlarsan (La Comparsita) /Gül Tango 

אלבומים:
טנגואים נצחיים - בני כרכים LP 1975 

1 CD טנגואים נצחיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שג'אאטין טניירלי, באתר Last.fm (באנגלית)
* שג'אאטין טניירלי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מוזיקת טנגו בטורקיה (באנגלית)
* הטנגו Sana nerden gönül verdin

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: cf146e8d-c0c3-4bd6-b95c-1119050429c2

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שג'אאטין טניירלי"**.
האוהדים במשחק ביתי
**מנס סאנה סיינה** (באיטלקית: **Mens Sana Basketball Academy**, הידועה גם בשם **Mens Sana Siena** או בקיצור **Mens Sana**, ובשנים 2000–2014 – **מונטפסקי סיינה**) היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר סיינה, המתמודדת בליגה האיטלקית הרביעית. אולם הבית של הקבוצה הוא פאלאספורט מנס סאנה המכיל 7,025 מקומות.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-1871 כמועדון רוגבי ואתלטיקה, ורק ב-1893 נוסדה קבוצת כדורסל למועדון ובשל כך הוא אחד ממועדוני הכדורסל הראשונים באירופה, והראשון במדינתו שלו, איטליה. המועדון שיחק שנים רבות בליגה השנייה ורק ב-1994 עלה לליגה הראשונה שם הוא שיחק עד עונת 2013/14. 

מתחילת שנות האלפיים המועדון נהפך למועדון המוביל באיטליה כאשר הבנק האיטלקי הוותיק **מונטה-פסקי די סיינה** החל לשמש כספונסר המועדון ואפשר רכישה של שחקנים מובילים. בעונת 2003/2004 זכתה סיינה באליפות איטליה לראשונה. בעונת 2006/2007 זכה המועדון בפעם השנייה באליפות ובאותה עונה זכה גם בסופר קאפ האיטלקי. לאחר עונה זו המשיכה סיינה לזכות ב-6 אליפויות נוספות רצופות, וב-5 "דאבלים" לאחר שזכתה גם בגביע המדינה. 

סיינה גם זכתה בגביע ספורטה לעונת 2002. בעונות 2003, 2004, 2008 ו-2011 היא העפילה לפיינל פור היורוליג, כאשר בכל המקרים הפסידה בחצי הגמר. מאמן הקבוצה בתקופה זו היה סימונה פיאנג'יאני. 

בעונת 2013/14 עזב פיאנג'יאני ותקציב הקבוצה ירד משמעותית. הקבוצה הפסידה לראשונה בגמר הגביע האיטלקי ובהמשך גם את האליפות, בסדרת הגמר לקבוצת אולימפיה מילאנו, לראשונה לאחר 7 שנים. היא גם הודחה כבר בשלב הראשון ביורוליג. הקבוצה נכנסה לחובות לאחר עזיבת הספונסר, הואשמה באי תשלום מס ואף בשוחד. בחודש יולי 2014 הכריזה הנהלת המועדון על פשיטת רגל והקבוצה הורדה לליגה השלישית. שנה לאחר מכן עלתה לליגה השנייה. ב-2019 הקבוצה ירדה פעם נוספת ליגה ומאז לא חזרה לליגת המשנה.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה האיטלקית**:
	+ אליפות (6): 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, ~~2012~~, ~~2013~~
	+ מקום שני: 2014
	+ חצי גמר: 2003
* **הגביע האיטלקי**:
	+ זכייה (3): 2009, 2010, 2011, ~~2012~~, ~~2013~~
	+ גמר: 2002, 2014
	+ חצי גמר: 2006, 2007
* **הסופר קאפ האיטלקי**:
	+ זכייה (6): 2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, ~~2013~~
	+ גמר: 2013
* **יורוליג**:
	+ פיינל פור: 2003, 2004, 2008, 2011
* **גביע ספורטה**:
	+ זכייה (1): 2002

שחקנים בולטים בעבר
------------------

* ג'ון טרנר
* לארי מידלטון
* סנדרו דלאנג'לו
* ג'ימי אוליבר
* אשראף אמייה
* ג'רי ריינולדס
* רוברטו צ'ייסיג
* חרמן סקרונה
* ורביקה סטפנוב
* מינדאוגס זוקאוסקאס
* מיכאליס קקיוזיס
* אלפונסו פורד
* מירסאד טורצ'אן
* דייוויד אנדרסן
* הנרי דומרקאנט
* בנג'מין אזה
* ולדימיר בויסה
* רימאנטס קאוקינאס
* ג'וזף פורד
* טרל מקנטייר
* רומיין סאטו
* שון סטונרוק
* קשישטוף לברינוביץ'
* בוטסי ת'ורנטון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנס סאנה סיינה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מנס סאנה סיינה (באיטלקית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  בעקבות חקירה בגין הונאה חשבונאית ותכנון מס, ביטלה התאחדות הכדורסל האיטלקית את כל התארים המקומיים שמונטפסקי סיינה זכתה במהלך העונות 2011-12 ו-2012-13

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011194736
* VIAF: 49145424544486831402
* WorldCat: lccn-no2011194736

 |
המחוז הפדרלי המרכזי: מחוז איוואנובו - 3; מחוז קוסטרומה - 5; מחוז מוסקבה - 9; מחוז ולדימיר - 16; מחוז ירוסלבל - 18
**טבעת הזהב של רוסיה** (ברוסית: **Золотое кольцо России**) הוא הכינוי לשמונה ערים הערוכות כטבעת צפונית-מזרחית למוסקבה, בירת רוסיה. הטבעת כוללת ערים עתיקות להן היה תפקיד חשוב בהתפתחות הכנסייה הרוסית ובהיסטוריה של רוסיה בכלל. הערים משמשות כעת כמעין מוזיאונים פתוחים ובהן מבנים מהמאה ה-12 עד המאה ה-18 הכוללים קרמלינים, מנזרים, קתדרלות וכנסיות. הערים שוכנות בחמישה מחוזות – מחוז מוסקבה, מחוז ולדימיר, מחוז איוואנובו, מחוז קוסטרומה ומחוז ירוסלבל.

שמונה ערי טבעת הזהב הן:

* ולדימיר במחוז ולדימיר (אתר מורשת עולמית)
* סוזדל במחוז ולדימיר (אתר מורשת עולמית).
* איוואנובו במחוז איוואנובו.
* קוסטרומה במחוז קוסטרומה.
* ירוסלבל במחוז ירוסלבל (אתר מורשת עולמית).
* רוסטוב במחוז ירוסלבל.
* פריאסלבל-זלסקי במחוז מוסקבה.
* סרגייב פוסאד במחוז מוסקבה (אתר מורשת עולמית - ראו לאוורת השילוש-סרגייב).

לפי גרסאות אחרות כוללת הטבעת 23 ערים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבעת הזהב של רוסיה** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי (רוסית)
* אודות טבעת הזהב
* אתר אודות טבעת הזהב
* רומן רוסי: ביקור בעיירה הציורית סוזדל, באתר מעריב
* איציק אהרוני, ‏סדרת כתבות על ערי טבעת הזהב ברוסיה, באתר GoTravel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no98108130
* NKC: ge1150845
* VIAF: 415166656941622710007
* WorldCat: lccn-no98108130

 |
**אפינטי** (מיוונית: αφανης, "בלתי נראה") הוא כינוי לסלעי יסוד, כהי-גוון בדרך-כלל, שהגרגרים הבונים אותם הם כה דקים עד כי לא ניתן לראות את הגבישים בעין בלתי מזוינת. מרקם זה נובע מהתקררות מהירה של הלבה כתוצאה מחשיפה לאוויר או למים בהתפרצות געשית או מהתגבשות בסביבה הקרובה לפני השטח.

סלעים אפינטיים הם בדרך-כלל בעלי מרקם פורפירי, שבו גבישים גדולים יחסית המכונים פנוקריסטים – "גבישים נראים", משובצים בתוך מסת אם דקת-גביש.

סלעים אפינטיים בנויים בעיקר מפצלת השדה מסוג פלגיוקלז בתוספת הורנבלנדה או אוגיט ויכולים להכיל גם ביוטיט, קוורץ וכמות מעטה של אורתוקלז. אף שיש מעט מוסדות המכירים במונח "אפינטי" כמייצג מחלקה של סלעים, רוב הפטרולוגים העוסקים במיון סלעים נפטרו ממנו ומתייחסים אל סלעים אלו כאל גרסה, שונה במרקמה, של סוגי סלעים אחרים. המונח נמצא בשימוש בשדה בתיאור סלעים בטרם נשלחו למעבדה לזיהוי. לפיכך, אף שהמונח קשור לסלעי יסוד, כל סלע (יסוד, משקע או מותמר), שהוא דחוס ובנוי מגבישים שהם דקים מדי מכדי שאפשר יהיה לראות אותם בעין בלתי מזוינת, מכונה "אפינטי", מבלי שהמונח משייך את הסלע במדויק לאחת מקבוצת הסלעים העיקריות.

סלעים אפינטיים ראשיים
---------------------

* ריוליט
* טרכיט
* אנדזיט
* בזלת
* דקיט
* פלסיט (אנ')
* פונוליט (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך אפינטי בתוך המהדורה הציבורית משנת 1911 של אנציקלופדיה בריטניקה.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בטיטאן במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם לירח של כוכב הלכת שבתאי, ראו אפימתאוס (ירח).
**אֶפּימֵתֶאוּס** (יוונית: Ἐπιμηθεύς) הוא אחד מהטיטאנים במיתולוגיה היוונית. לפי אגדות המיתולוגיה אפימתאוס היה בנם של יאפטוס וקלימנה ואחיהם של פרומתאוס ואטלס. משמעות שמו ביוונית היא "המבין לאחר מעשה״.

דמותו
-----

אפימתאוס היה האחראי על מתן תכונה חיובית לכל חיה, אך כאשר הגיע הזמן לתת לאדם תכונה חיובית - לא נשאר בידו דבר. אחיו פרומתאוס גנב את האש מזאוס ומסר אותה לאדם. כעונש, יצר זאוס את פנדורה לאפימתאוס, בידיעה שהוא יתאהב בה למרות אזהרותיו של אחיו החכם פרומתאוס, שאמר לו לעולם לא לקבל מתנה מהאלים האולימפיים (משמעות שמו של פרומתאוס היא "החושב מראש").

פנדורה קיבלה קופסה מהרמס והונחתה לעולם לא לפתוח אותה. אולם הרמס נתן לה גם סקרנות, והיא פתחה אותה למרות ההנחיה ובכך שחררה את כל האסונות של האדם. היא סגרה את הקופסה בזמן, כך שנשאר רק דבר אחד בקופסה - תקווה. מאוחר יותר היא שחררה גם אותה, כך שלמין האנושי תמיד יש תקווה בזמני רוע, אך יש לתקווה עוד הרבה להשלים.

בתם של אפימתאוס ופנדורה היא פירה, שנישאה לדיאוקליון. שניהם היו היחידים ששרדו את המבול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפימתאוס** בוויקישיתוף

| **שנים עשר הטיטאנים במיתולוגיה היוונית** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוקיינוס וטתיס • היפריון ותיאה • קויוס ופויבה • קרונוס וריאה
מנמוסינה • תמיס • קריוס • יאפטוס
**בניו של יאפטוס:** אטלס • פרומתאוס • אפימתאוס • מנויטיוס |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 134081471
* SUDOC: 240648137
* VIAF: 75060238
* WorldCat: viaf-75060238

 |
**בית הכנסת הגדול** של גאלאץ הוקם ב-1780, ברחוב שנקרא אז "גשר האבן" (Podul de Piatră) משום קיום של גשר אבן, שחיבר בין שני צדדי הרחוב. בית הכנסת היה מורכב משני חדרים ופרוזדור ארוך ובתוכו שכנה גם הנהגת הקהילה של יהדות גאלאץ. בבית כנסת זה התפללו ראשי הקהילה.

כעבור זמן מה הותקן בחצר גם מקווה, שניזון ממים ישירות מהמעין. מאחורי בית הכנסת הייתה תהום, שהובילה עד הדנובה. מעל למקווה היה מרחץ אדים. הכניסה למקווה הייתה ב-50 מדרגות, ששופצו ב-1813 למדרגות שיש. המבנה של המקווה דמה מאוד למקווה מפורסם של המבורג, שעל פיו נבנה.

ב-1829 הוגשה תביעת בעלות על המקום, אולם במשפט, שהתנהל לאחר מכן, זכו מתפללי בית הכנסת. בימי חג המולד של 1846 היו פרעות נגד יהודי גאלאץ וגם בית הכנסת הגדול סבל, חלונותיו נופצו, ספרי התורה חוללו ונשרפו.

ב-1850 קהילת בית הכנסת החליטה להרחיבו והוא נבנה מחדש. בהזדמנות זו נחסם המקווה ומאליו נבנה האולם המשמש לטקסי ברית מילה.

עלילת הדם
---------

בתחילת פסח ה'תרי"ט (1859) העלילו על יהודי גאלאץ עלילת דם, שבה כביכול ניסו להפיק דם מילד נוצרי יווני. בתגובה לכך היו פרעות פסח 1859 בגאלאץ, שבמהלכם ניזוק קשה בית הכנסת הגדול, ספרי התורה חוללו והמתפללים הוכו קשות. לאחר מכן בית הכנסת הגדול יצא לזמן מה מכלל שימוש ומתפלליו החלו להתפלל בבתים פרטיים.

מנהיגי הקהילה עברו לתפילה בבית כנסת מאולתר בבית מלון צוקר. כעבור כמה שנים חלק מהם העלו את הרעיון של הקמת בית כנסת מודרני, מסוג היכל, רעיון שהתגשם כעבור שנים בהקמת ההיכל הכוראלי של גאלאץ.

עוד פרעות וגם הפצצות
--------------------

בית הכנסת תוקן וחזר לפעילות, אך כעבור שנים לא רבות, באוקטובר 1867 שוב פגעו פורעים בבית הכנסת הגדול והוא נזקק לשיפוצים.

בית הכנסת הגדול סבל מההפצצות הכבדות על גאלאץ במהלך מלחמת העולם השנייה ונהרס לגמרי.

לקריאה נוספת
------------

* Danubius, XXXIV Galaţi, 2016, Arthur Viorel TULUŞ∗ SINAGOGILE COMUNITĂŢII ISRAELITE DIN GALAŢI, עמודים 284–285 (ברומנית)
מורפולוגיה
----------

זהו גאופיט (צמח בצל או פקעת), שפורח בתחילת החורף- חודשים ספטמבר-אוקטובר.

פרחיו גדולים ובולטים על רקע הנוף הצחיח, בעלי שישה עלי עטיף אופייניים למשפחה, וקרום שמחבר ביניהם בבסיס עלי הכותרת. עלי העטיף ניכרים בפס ירוק בצידם החיצוני. 

עליו, המופיעים יחד עם הפרחים, סרגליים-צרים ואופייניים לחד-פסיגיים. בהמשך תקופת הצמיחה, העלים בחלק מהפרטים מסתלסלים. זוהי תגובה לתנאי יובש, שמטרתה לצמצם את שטח הפנים של העלים, וכך למנוע את התייבשות הצמח. תופעה זו קיימת אצל מיני דגניים ושושניים אחרים, אם כי באופן פחות בולט. 

'סלסול' זה של העלים יפה ומיוחד כשלעצמו, ומזכיר סרטים מסולסלים שנוהגים לעטוף בהם מתנות. הוא מאפיין את הצמח, לאחר הפריחה.

הזרעים והפצתם
-------------

זרעי חבצלת הנגב שחורים, וניכרים במקצועות שלהם- הזוויות החדות בין דפנות הזרע. הזרע אוורירי, תכונה שמקנה לו יכולת ציפה במים. 
הפצת הזרעים נעשית עם מי הנגר, ומנגנון זה מגדיל את הסיכוי שהזרע יגיע למקום לח בו הוא יוכל לנבוט ולהעמיד צאצאים פוריים.

תפוצה
-----

זהו מין אנדמי לארץ ישראל, והוא מצוי במקומות בעלי תשתית חולית, באזור הנגב- באדמות חוליות, או בערוצים שבהם קיימת אדמת סחף גדולת-גרגר, גם באזורים שלא מאופיינים באדמות חוליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חבצלת הנגב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
**בייליצה** (בבלארוסית: **Беліца**; ברוסית: **Белица**; ביידיש: **בעליצע**) היא עיירה במחוז משנה לידא במחוז גרודנו בבלארוס, על גדות נהר הניימן.

העיירה הייתה נחלת אצילים במשך מאות שנים עד חלוקת פולין השלישית (1795), אז סופחה לרוסיה. במלחמת העולם הראשונה החזיקו בה הגרמנים במשך שלוש שנים (1915–1918). בין מלחמות העולם הייתה בייליצה בשטח פולין העצמאית, בספטמבר 1939 סופחה לברית המועצות, ביוני 1941 נכבשה בידי הוורמאכט וב-1944 בידי הצבא האדום.

עד מלחמת העולם השנייה התקיימה בעיירה קהילה יהודית במשך מאות שנים.

יהודי בייליצה
-------------

יהודים ליד גשר הניימן סמוך לבייליצה
ההתיישבות היהודית בבייליצה החלה במחצית השנייה של המאה ה-17, הקהילה גדלה במהירות והייתה לקהילה המשמעותית באזור. ברישומי מיסים של ועד מדינת ליטא מ-1720, נכתב שגובה המס ששילמה קהילת בייליצה, היה 600 זהובים גבוה יותר מהמס המקביל ששילמה קהילת נובוגרודק. יהודי העיירה התפרנסו כחוכרי יערות וסוחרי עץ, שהעסיקו יהודים רבים אחרים; סוחרי פרוות ועורות; יצרני יי"ש ועוד.

במאה ה-18, בשל מלחמות, התדלדלה האוכלוסייה הכללית והיהודית במקום, אך חזרה לפרוח במאה ה-19. עם כניסתם לתוקף של חוקי מאי 1882, שאסרו על יישוב יהודים בכפרים, נוספו לעיירה תושבים יהודים רבים מכפרי הסביבה. מספר התושבים היהודים הגיע לשיא בסוף המאה, ועמד על כ-680 איש. גלי ההגירה בראשית המאה ה-20 ומלחמת העולם הראשונה, דלדלו את היישוב היהודי בבייליצה בצורה משמעותית.

בין מלחמות העולם התדרדר עוד יותר מצבם הכלכלי של יהודי בייליצה, עם הלאמת היערות, וחרמות של הפולנים המקומיים על מסחר עם יהודים ורכישת תוצרת שלהם. תקנות אחרות הצרו את צעדי יתר העסקים היהודים והביאו לסגירתם.

ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיירה, ובשל עלילה שרפו את רוב בתי היהודים ומבני הציבור שלהם. ביולי עינו למוות את רב העיירה ורצחו ביריות בבית הקברות 36 יהודים נוספים. בנובמבר אותה שנה חולקו 600 היהודים שנותרו בבייליצה לגטאות: גטו לידא, גטו ז'טל וגטו שצ'וצ'ין. בעת כניסת הצבא האדום לבייליצה ביולי 1944, לא נותר בה ולו יהודי אחד.

### רבני הקהילה

בין רבני בייליצה נודעו:

* רבי יוסף בעליצער - תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין
* רבי ניסן רדינר
* רבי נח אורלנסקי - תלמידו של הרב הקודם, התפרסם כבעל מופת
* רבי יהודה ליב אורלנסקי - בנו הבכור של הרב הקודם
* רבי יוסף רודניק (1903–1933)
* רבי אהרן טייץ
* רבי שבתי פיין - בנו של רבי יהודה לייב פיין רבה של סלונים, רבה האחרון של בייליצה. נספה כאביו בשואה. בנו הוא הרב ראובן פיין.

לקריאה נוספת
------------

* ל. לוש (עורך) **פנקס בליצה - בעליצער פנקס**, תל אביב תשכ"ח (לקריאה מקוונת)
* רחל גרוסבאום-פסטרנק, "בִּייֶלִיצָה", בתוך: שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), **פנקס הקהילות: (4) פולין**, כרך ח: מחוזות וילנה–ביאליסטוק–נובוגרודק, ירושלים: יד ושם, תשס"ו 2005, עמ' 168–170.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בייליצה** בוויקישיתוף
* "בייליצה (בלארוס)", באתר JewishGen (באנגלית)
* "בייליצה", באתר השטעטל הווירטואלי
פירוש נוסף ערך זה עוסק בארגון של אנשים בעליי איי קיו גבוה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מנסה (פירושונים).
**מנסה** (מלטינית: *Mensa* - שולחן) הוא ארגון בינלאומי של אנשים מחוננים בעלי מנת משכל בתחום 2% העליונים של האוכלוסייה, כפי שנבדק במבחן IQ תקני. במנסה חברים כ-100,000 בני אדם והפעילות מתקיימת ביותר מ-100 מדינות.

הארגון העולמי
-------------

מנסה הוקמה בשנת 1946 בבריטניה על ידי רולנד בריל ולנסלוט ור במטרה לקדם את הידע האנושי ללא הבדלי דת, גזע ומין. בריל וור רצו ליצור סביבה תומכת למחוננים לצורך פיתוח האינטלקט האישי והעולמי ובמטרה להגיע לשלום עולמי, במיוחד עקב מלחמת העולם השנייה. מתוך כוונה ליצור שוויון בין החברים הוחלט לאמץ את השם "מנסה" - כינוי לשולחן העגול. 

מטרות הארגון:

1. לזהות את האינטליגנציה האנושית ולטפחה לטובת האנושות כולה.
2. לעודד מחקר בתחומי טבעה של התבונה, תכונותיה ושימושיה.
3. לאתגר אינטלקטואלית את חבריה ולקדמם.
4. סיוע לחברות ולגופים ללא מטרת רווח על ידי הקמת "מדוכות חשיבה" (Think Tanks) בנושאים שונים.

מרכזה של מנסה העולמית הוא בבריטניה. קיים סניף מנסה ארצי בלמעלה מ-100 מדינות. רובם המכריע של החברים (75%) מרוכז בארצות הברית (כ-56,000) ובבריטניה (כ-24,000).

פרט לסניפים הארציים קיימות גם קבוצות עניין (קב"ע - SIG's) המאגדות חברים בעלי עניין משותף. הקבוצות מתקיימות במתכונת מקומית, ארצית ובינלאומית.

תנאי הקבלה היחיד למנסה הוא ציון IQ בתחום 2% העליונים של האוכלוסייה. ציון זה מקביל ל-132 במבחן סטנפורד-בינה או 148 במבחן המטריצות המתקדמות של רייבן. בין חברי הארגון מרילין ווס סוואנט שהשיגה ציון 228. 

ניתן להתקבל עם כל מבחן IQ מפוקח תקני או לעבור מבחן IQ בסניף מנסה המקומי, במידה והשירות מסופק בו.

מנסה ישראל
----------

הלוגו של מנסה ישראל
בישראל נעשו מאז שנות השבעים מספר ניסיונות שלא צלחו להקמת סניף מקומי ורק בשנת 2002 הוקם סניף מנסה בישראל על ידי ד"ר פרנק לוגר. הסניף נוסד תחילה כקבוצת דיון מקוונת והתפתח לכדי סניף ממשי שמרכזו בירושלים. בשנת 2009 נרשמה מנסה ישראל כעמותה. במסגרת חידוש פעילות הארגון בישראל, פועל הוועד המנהל של העמותה בראשות ירון מירלמן בהתנהלות השלוחה הישראלית בהתאם לדרישות ארגון מנסה הבינלאומי. העמותה אינה פעילה מאז 2015, ונכון ל-2023, על פי גיידסטאר, היא "בהליכי מחיקה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מנסה (באנגלית)
* מנסה, ברשת החברתית פייסבוק

* מנסה, ברשת החברתית טוויטר

* מנסה, ברשת החברתית אינסטגרם
* יותם פלדמן, מה מחבר בין שישה אנשים בעלי מנת משכל גבוהה מהממוצע, שאחד מהם טכנאי מעליות ואחרת מאלפת כלבים?, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2009
* אפרת זמר, למרות המשבר: עמותת גאונים הוזמנה לטורקיה, באתר nrg‏, 9 בנובמבר 2009
* מבחני מנת משכל: באתר הבינלאומי של מנסה (באנגלית) ובאתר של ארגון מנסה בנדמרק (דברי ההסבר כתובים בדנית אך המבחן עצמו אינו מבוסס על מילים).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451646205171
* BIBSYS: 90500131
* BnF: cb130870060 (data)
* GND: 2177825-5
* ISNI: 0000 0001 0806 7507
* LCCN: n82044717
* NKC: kn20100319003
* NLA: 35282271
* VIAF: 133703771
* WorldCat: viaf-133703771

 |
**התזמורת הסימפונית של ונצואלה** (בספרדית: **Orquesta Sinfónica Venezuela**) נוסדה על ידי קבוצה בת 26 נגנים מקצועיים, שמאסטרו אמיליו סוחו כינס יחדיו אחרי התפרקות הפילהרמונית הלאומית בינואר 1929.

היסטוריה
--------

מפגש הנגנים התקיים ב-15 בינואר 1930 באקדמיה לדקלום מוזיקלי בקראקס (ששמה כיום הוא "חוסה אנחל לאמאס"). בין הנלהבים ביותר לרעיון היו הכנר אסקאניו נגרטי, החלילן סימון אלברס והוויולן לואיס קלקאניו. אחרי שהתגברה על מכשולים שונים, הופיעה התזמורת בקונצרט הפומבי הראשון שלה ב-24 ביוני 1930, שהוקדש, לפי התוכניה, ל"עובדי הציבור הבכירים של המדינה, לאמנים, לסופרים ולחברה התרבותית עד מאוד של קראקס".

כבר מראשיתה בשנת 1930 קצרה התזמורת תגובות חיוביות, לא רק מצד קהל מאזיני הקונצרטים אלא גם בחוגי מוזיקאים, אנשי רוח ופוליטיקאים. לכבוד הגבוה ביותר זכתה התזמורת כשהוכרזה, ב-1980, "נכס אמנותי של האומה". במסלולה הארוך הופיעה התזמורת הסימפונית של ונצואלה באתרים רבים בארצה: התיאטרון הלאומי של קראקס, התיאטרון העירוני של קראקס, הקונכייה האקוסטית של בלו מונטה, האאולה מגנה של האוניברסיטה המרכזית של ונצואלה, הפוליאדרו דה קראקס; כמו כן, מאז שנות ה-50 יוצאת התזמורת לסיורי קונצרטים במדינות אחרות באמריקה ובאירופה. 

בשנות ה-60 וראשית ה-70 של המאה ה-20 השתדל פדרו אנטוניו ריוס ריינה, נשיא האגודה, להשיג משכן קבוע לתזמורת. מאמציו נשאו פרי ועל אף מותו הפתאומי חנכה התזמורת הסימפונית של ונצואלה את ביתה החדש ב-19 באפריל 1983, בקונצרט מרגש באולם הקונצרטים על שם ריוס ריינה במרכז התרבות טרסה קארניו.

בשנת 1989 לכבור 75 שנים לשיר Alma llanera הפופולרי הוא הוקלט על ידי התזמורת.

מראי מקום
---------

* Venezuela Symphony Orchestra history

קישורים חיצוניים
----------------

* התזמורת הסימפונית של ונצואלה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* התזמורת הסימפונית של ונצואלה, באתר Discogs (באנגלית)

* Venezuela Symphony Orchestra official site
* Venezuela Symphony Orchestra discography


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007322846505171
* ISNI: 0000 0001 2161 3584
* LCCN: n88644923
* MusicBrainz: 7153ff72-dda7-4b93-88c0-d54aba1c6da7
* VIAF: 132796574
* WorldCat: lccn-n88644923

 |