**נתניאל "נאט" לופטהאוס** (באנגלית: **Nathaniel "Nat" Lofthouse**; ‏27 באוגוסט 1925 - 15 בינואר 2011) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.

לופטהאוס שיחק בקבוצת בולטון וונדררס לאורך כל הקריירה, החל מגילאי הנוער, ומחזיק בתואר מלך השערים של המועדון בכל הזמנים. לזכותו ממוצע הבקעות נדיר במדי נבחרת אנגליה, עם שלושים שערים ב-33 הופעות. הוא ייצג את הנבחרת, בין היתר, בטורניר מונדיאל 1954 בו הוביל את טבלת הכובשים של אנגליה עם שלושה שערים.

קריירת משחק
-----------

לופטהאוס, יליד העיר בולטון, הצטרף לקבוצה המקומית בולטון וונדררס בשנת 1939, כשהיה בן 14. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ודחיית הליגות באנגליה, החל לופטהאוס להשתתף בטורנירים עצמאיים, ואת הופעת הבכורה שלו ערך מול ברי ב-22 במרץ 1941. לופטהאוס כבש צמד במשחק, בו ניצחה בולטון 5-1. חמש שנים אחר כך, עם חזרתה לפעילות של הליגה האנגלית, ערך לופטהאוס את הופעת הליגה הראשונה בקריירה, וכבר אז כבש צמד בהפסדה של בולטון 4-3 לצ'לסי.

על אף היותה של בולטון קבוצת תחתית לאורך רוב הקריירה של לופטהאוס, הוא הצליח להתבלט ולהעמיד ממוצעי כיבוש מרשימים. בעונת 1952/1953 הוביל לופטהאוס את בולטון עד לגמר גביע ה-FA, לאחר שכבש בכל אחד מסיבובי הגביע. גם במשחק הגמר מול בלקפול מצא לופטהאוס את הרשת כבר בדקה השנייה. עד לדקה ה-89 הובילה בולטון 3-2, אך שוויון דרמטי ושער ניצחון בתוספת הזמן העניקו לבלקפול את הגביע. על הישגיו של לופטהאוס באותה עונה, שכללו בין היתר גם 22 שערי ליגה, הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית. הוא היה לראשון, וליחיד עד כה, שזוכה בתואר כשחקן בולטון.

בעונת 1955/1956 היה לופטהאוס למלך השערים של הליגה האנגלית עם 33 כיבושים. שנתיים אחר כך, בעונת 1957/1958, הוביל לופטהאוס כקפטן את בולטון לזכייה בגביע האנגלי, חמש שנים לאחר הופעתה הקודמת בגמר. בולטון פגשה את מנצ'סטר יונייטד, ששלושה חודשים בלבד לפני כן איבדה שמונה משחקניה באסון האווירי במינכן. לופטהאוס הצטיין במשחק וכבש צמד בניצחונה של בולטון 2-0. השער הראשון נכבש כבר לאחר שלוש דקות, והשני נכבש חמש דקות מפתיחת המחצית השנייה. השער השני היה שנוי במחלוקת, לאחר שלופטהאוס דחף בכתפו את שוער היונייטד, הארי גרג, עם הכדור לתוך השער. באותה תקופה הייתה היתקלות עם השוער מותרת, אך מאוחר יותר הודה לופטהאוס כי במקרה הזה הוא ביצע עבירה. עם פתיחת העונה הבאה זכתה בולטון גם במגן הקהילה, לאחר שהביסה 4-1 את וולברהמפטון וונדררס. לופטהאוס שוב היה ברשימת הכובשים, עם צמד שערים.

לקראת עונת 1959/1960, נפצע לופטהאוס במהלך מסע משחקים של קבוצתו בדרום אפריקה, פציעה שגרמה לו להפסיד את כל העונה. לופטהאוס הצליח לחזור למגרשים בפתיחת עונת 1960/1961, אך לאחר שנפצע במשחק מול ברמינגהאם סיטי, נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בגיל 35.

### נבחרת אנגליה

לופטהאוס החל את דרכו נבחרת אנגליה תחת המאמן וולטר וינטרבוטום. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-22 בנובמבר 1950 במשחק ידידות מול יוגוסלביה באצטדיון ארסנל בלונדון. כבר באותו המשחק כבש לופטהאוס צמד שערים, והמשחק הסתיים בשוויון 2-2.

ב-25 במאי 1952 זכה לופטהאוס בכינוי "האריה מווינה", בזכות הופעתו במשחק הידידות שקיימה אנגליה מול אוסטריה, שנחשבה אז לאחת הנבחרות האיכותיות בעולם. לופטהאוס כבש את השער הראשון במשחק, ובדקה ה-83, במצב של שוויון 2-2, כבש את שער הניצחון תוך הפגנת נחישות יוצאת דופן, כשתוך כדי המהלך הוא ספג מרפק לפניו, תוקל מאחור ולבסוף הצליח להשתחרר ולהכניע את השוער. השער הביא לאנגליה ניצחון 3-2 יוקרתי במשחק.

לופטהאוס זומן על ידי וינטרבוטום לסגל אנגליה לקראת מונדיאל 1954 בשווייץ. לופטהאוס פתח היטב את הטורניר עם צמד לרשתה של בלגיה במשחק שהסתיים בשוויון 4-4. הוא החמיץ את ניצחונה של אנגליה 2-0 על שווייץ המארחת בעקבות פציעה, אך חזר למשחק רבע הגמר מול אורוגוואי. גם במשחק זה כבש לופטהאוס, כשהשווה את התוצאה ל-1-1 בדקה ה-16, אך בסיום אנגליה נוצחה 4-2 והודחה מהטורניר.

על אף שהמשיך להפגין יכולת גבוהה במדי בולטון, לופטהאוס לא זומן לטורניר מונדיאל 1958 בשוודיה, ולמעשה לא ערך אף הופעה במדי אנגליה בין מאי 1956 לאוקטובר 1958. במשחק החזרה שלו לנבחרת, ב-22 באוקטובר, כבש לופטהאוס את השער האחרון בניצחון 5-0 על ברית המועצות והשווה את מאזנו של טום פיני עם שלושים שערים בפסגת טבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים, במה שהיה משחקו האחרון של פיני בנבחרת. השניים החזיקו בשיא עד שנעקפו על ידי בובי צ'רלטון ב-1963.

הופעתו הבאה של לופטהאוס, חודש אחר כך מול ויילס, הייתה האחרונה שלו במדי אנגליה. בסך הכול רשם לופטהאוס 33 הופעות במדי אנגליה, בהן כבש 30 שערים - ממוצע שערים של כמעט שער למשחק.

לאחר הפרישה
-----------

לופטהאוס התמנה לתפקיד עוזר המאמן בבולטון בסיום עונת הפרישה שלו, ב-10 ביולי 1961. בדצמבר 1968 החליף את ביל רידינג, מאמנה של בולטון מזה 18 שנים, ואימן את הקבוצה במשך שנתיים. בהמשך כיהן בתפקידים שונים במועדון, בהם סקאוט ראשי, מנהל אדמיניסטרטיבי, מנכ"ל ונשיא הקבוצה. בתווך ירד לופטהאוס לקווים ושימש כמאמן זמני במספר מקרים.

לופטהאוס זכה לשבחים ולהוקרה רבים לאחר פרישתו. בינואר 1994 זכה להיות קצין במסדר האימפריה הבריטית. שלוש שנים מאוחר יותר, החליטה קבוצת בולטון לקרוא ליציע המזרחי באצטדיונה החדש, אצטדיון ריבוק, על שמו של לופטהאוס. בשנת 2002, עם היווסדו של היכל התהילה של הכדורגל האנגלי, זכה לופטהאוס להיכלל ברשימת החברים הראשונה שנכנסה להיכל.

ב-15 בינואר 2011 נפטר לופטהאוס בביתו שבבולטון, בגיל 85. משחקה הביתי הראשון של בולטון מאז פטירתו היה מול צ'לסי ב-24 בינואר, וטרם פתיחתו כיבדו הנוכחים את זכרו בדקת דומיה, ובמחיאות כפיים סוערות על רקע צילומיו בפעולה במדי בולטון. הקפטנים משתי הקבוצות, ג'ון טרי וקווין דייוויס, הניחו פרחים לזכרו. הוא נטמן יומיים אחר כך, בנציגות מורחבת של אנשי המועדון. בין נושאי ההספדים היה נשיא הקבוצה, פיל גארטסייד, ובין נושאי הארון היו קווין דייוויס ומאמן הקבוצה דאז, אואן קויל.

ב-24 באוגוסט 2014 נחשף פסל בדמותו של לופטהאוס, שניצב מחוץ לאצטדיונה הביתי של הקבוצה. לופטהאוס נחשב עד היום לגדול שחקני בולטון בכל הזמנים.

תארים
-----

בולטון וונדררס
* גביע ה-FA‏: 1957/1958
* מגן הקהילה: 1958

תארים אישיים
* כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות עיתונאי הכדורגל): 1953
* מלך השערים של הליגה האנגלית: 1955/1956

סטטיסטיקות
----------

### מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה |
| --- | --- | --- | --- |
| הופעות | שערים |
| 1946/1947 | בולטון וונדררס | אנגליהאנגליה הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 40 | 16 |
| 1947/1948 | 34 | 18 |
| 1948/1949 | 22 | 7 |
| 1949/1950 | 35 | 10 |
| 1950/1951 | 38 | 21 |
| 1951/1952 | 38 | 18 |
| 1952/1953 | 36 | 22 |
| 1953/1954 | 32 | 17 |
| 1954/1955 | 31 | 15 |
| 1955/1956 | 36 | 33 |
| 1956/1957 | 36 | 28 |
| 1957/1958 | 31 | 17 |
| 1958/1959 | 37 | 29 |
| 1959/1960 | 0 | 0 |
| 1960/1961 | 6 | 3 |
| סך הכול קריירה | 452 | 254 |

### נבחרת לאומית

| נבחרת אנגליה |
| --- |
| שנה | הופעות | שערים |
| 1950 | 1 | 2 |
| 1951 | 3 | 3 |
| 1952 | 7 | 9 |
| 1953 | 8 | 6 |
| 1954 | 3 | 3 |
| 1955 | 7 | 4 |
| 1956 | 2 | 2 |
| 1957 | 0 | 0 |
| 1958 | 2 | 1 |
| סה"כ | 33 | 30 |

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* אתר לזכרו של לופטהאוס
* פרופיל שחקן באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האנגלית
* פרופיל השחקן באתר EnglandStats
* הופעות בינלאומיות באתר rsssf

| כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות העיתונאים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1948: מתיוס • 1949: קארי • 1950: מרסר • 1951: ג'ונסטון • 1952: רייט • 1953: לופטהאוס • 1954: פיני • 1955:ריוורי • 1956: טראוטמן • 1957: פיני • 1958: בלנשפלאואר • 1959: סיד אואן • 1960: סלייטר • 1961: בלנשפלאואר • 1962: אדמסון • 1963: מתיוס • 1964: מור • 1965: קולינס • 1966: בובי צ'רלטון • 1967: ג'ק צ'רלטון • 1968: בסט • 1969: בוק/מקיי • 1970: ברמנר • 1971: מקלינטוק • 1972: בנקס • 1973: ג'נינגס • 1974: קלהאן • 1975: מאלרי • 1976: קיגן • 1977: אמילן יוז • 1978: קני בארנס • 1979: דלגליש • 1980: מקדרמוט • 1981: תייסן • 1982: פרימן • 1983: דלגליש • 1984: ראש • 1985: סאות'הול • 1986: ליניקר • 1987: אלן • 1988: ג'ון בארנס • 1989: ניקול • 1990: בארנס • 1991: סטראכן • 1992: ליניקר • 1993: וודל • 1994: שירר • 1995: קלינסמן • 1996: קאנטונה • 1997: זולה • 1998: ברגקאמפ • 1999: ז'ינולה • 2000: רוי קין • 2001: שרינגהאם • 2002: פירס • 2003: הנרי • 2004: הנרי • 2005: לאמפרד • 2006: הנרי • 2007: כריסטיאנו רונאלדו • 2008: כריסטיאנו רונאלדו • 2009: ג'רארד • 2010: רוני • 2011: פארקר • 2012: ואן פרסי • 2013: בייל • 2014: סוארס • 2015: הזאר • 2016: ורדי • 2017: קאנטה • 2018: סלאח • 2019: סטרלינג • 2020: הנדרסון • 2021: רובן דיאש • 2022: סלאח |

 |

| מלך השערים של הליגה האנגלית |
| --- |
| **הליגה הראשונה של הפוטבול ליג**(1889–1992) | 1889: גודל • 1890: רוס • 1891: סאות'וורת' • 1892: ג'. קמפבל • 1893: ג'. קמפבל • 1894: סאות'וורת' • 1895: ג'. קמפבל • 1896: ג'. ג'. קמפבל ובלומר • 1897: בלומר • 1898: ולדון • 1899: בלומר • 1900: גראטי • 1901: בלומר • 1902: סטל • 1903: רייבולד • 1904: בלומר • 1905: א. בראון • 1906: שפרד • 1907: יונג • 1908: וסט • 1909: פרימן • 1910: פרקינסון • 1911: שפרד • 1912: המפטון, הולי ומקלין • 1913: מקלין • 1914: אליוט • 1915: פארקר • 1920: מוריס • 1921: ג'. סמית' • 1922: וילסון • 1923: באקן • 1924: צ'דוויק • 1925: רוברטס • 1926: הארפר • 1927: טרוטר • 1928: דין • 1929: האלידיי • 1930: ווטסון • 1931: ורינג • 1932: דין • 1933: באוורס • 1934: באוורס • 1935: דרייק • 1936: ריצ'רדסון • 1937: סטיל • 1938: לוטון • 1939: לוטון • 1947: וסטקוט • 1948: רוק • 1949: מויר • 1950: ד. דייוויס • 1951: מורטנסן • 1952: רובלדו • 1953: ויימן • 1954: גלזארד • 1955: ר. אלן • 1956: לופטהאוס • 1957: צ'ארלס • 1958: ב. סמית' • 1959: גריבס • 1960: ויולט • 1961: גריבס • 1962: קרופורד וקיוון • 1963: גריבס • 1964: גריבס • 1965: מקאבוי וגריבס • 1966: אירווין • 1967: ר. דייוויס • 1968: בסט ור. דייוויס • 1969: גריבס • 1970: אסטל • 1971: ט. בראון • 1972: לי • 1973: רובסון • 1974: צ'אנון • 1975: מקדונלד • 1976: מקדוגל • 1977: גריי ומקדונלד • 1978: לטצ'פורד • 1979: וורטינגטון • 1980: בוייר • 1981: ארצ'יבלד וווית' • 1982: קיגן • 1983: בליסט • 1984: ראש • 1985: דיקסון וליניקר • 1986: ליניקר • 1987: ק. אלן • 1988: אולדרידג' • 1989: א. סמית' • 1990: ליניקר • 1991: א. סמית' • 1992: רייט |
| **פרמייר ליג** (1993–) | 1993: שרינגהאם • 1994: קול • 1995: שירר • 1996: שירר • 1997: שירר • 1998: סאטון, דבלין ואואן • 1999: האסלביינק, אואן ויורק • 2000: פיליפס • 2001: האסלביינק • 2002: הנרי • 2003: ואן ניסטלרוי • 2004: הנרי • 2005: הנרי • 2006: הנרי • 2007: דרוגבה • 2008: כ. רונאלדו • 2009: אנלקה • 2010: דרוגבה • 2011: ברבאטוב וטבס • 2012: ואן פרסי • 2013: ואן פרסי • 2014: סוארס • 2015: אגוארו • 2016: קיין • 2017: קיין • 2018: סלאח • 2019: אובאמיינג, מאנה וסלאח • 2020: ורדי • 2021: קיין • 2022: סלאח וסון • 2023: האלנד |

| **נבחרת אנגליה – מונדיאל 1954** |
| --- |
| 1 מריק • 
2 סטניפורת' • 
3 ביירן • 
4 רייט • 
5 אואן • 
6 דיקינסון • 
7 מתיוס • 
8 ברודיס • 
9 לופטהאוס • 
10 טיילור • 
11 פיני • 
12 ברגין •
13 גרין • 
14 מקגרי •
15 וילשו •
16 קוויקסול •
17 מאלן •
18 צ'ילטון •
19 ארמסטרונג •
20 ג'זארד •
21 היינס •
22 הופר •
מאמן: וינטרבוטום | אנגליהאנגליה |