recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ביטורנט** (**BitTorrent**) הוא פרוטוקול עמית לעמית לתוכנות שיתוף קבצים שנכתב על ידי בראם כהן. התוכנה הראשונה נכתבה בפייתון.

הפרוטוקול מאפשר לאנשים רבים להוריד קובץ בלי להאט את קצב ההורדה של אנשים אחרים. יכולת זו מתאפשרת על ידי כך שהמורידים עצמם משתפים את החלקים שהם הורידו עם שאר המורידים, במקום שכולם יורידו את הקובץ משרת אחד אשר רוחב הפס שלו מוגבל. בדרך זו, לא רק שהמשתמש משתמש ברוחב פס, אלא הוא גם תורם רוחב פס בחזרה לשאר המשתמשים. עובדה זו גורמת לכך שבדרך כלל הפעלת ביטורנט תוך מתן האפשרות להעביר את הקובץ הלאה, גורמת להאטה משמעותית בעבודה עם יישומי אינטרנט אחרים.

כהן העלה את הקוד הפתוח של התוכנה לאינטרנט ומאז התפתחו מספר גרסאות ביטורנט שונות המתבססות על הקוד של כהן.

הסבר כללי
---------

הנפשה (אנימציה) של השימוש בפרוטוקול - הנקודות הצבעוניות תחת כל מחשב בחלק העליון מייצגות חלקים שונים של הקובץ. כאשר הושלמה העתקה של חלק כזה לאחד ממחשבי היעד, ההעתקה למחשב יעד אחר כבר מתרחשת בין משתמשים. השרת מספק רק עותק יחיד של הקובץ, וכל המשתמשים משכפלים את חלקיו זה מזה.
התוכנה עובדת עם קבצים בעלי הסיומת torrent. קבצים אלו הם למעשה מצביעים שמטרתם להפנות את התוכנה למידע הדרוש על מנת להוריד את הקובץ המבוקש.
קובץ ה-torrent מפנה את התוכנה ל-Tracker, שהוא למעשה שרת המכוון את כל התנועה בין המשתמשים המורידים את אותו קובץ.

ביטורנט שולחת ומקבלת מספר חלקים מקובץ ההורדה בו-זמנית, על פי הוראות ה-Tracker. היכולת לשלוח ולקבל חלקים שונים של הקובץ בו זמנית, ממשתמשים שונים, מאפשרת לביטורנט לשמור על קצב העברה גבוה מאוד.

למשל:

* אדם מסוים רוצה להוריד את הקובץ A באמצעות ביטורנט.
* הוא תר את האינטרנט אחר קובץ Torrent המצביע על הקובץ A, ומפנה את התוכנה לשרת (Tracker).
* ברגע שתוכנה מתחברת לשרת, היא מקבלת ממנו הוראות באשר למי מהמשתמשים השונים עליה להתחבר.
* התוכנה מתחברת למשתמשים רבים ומורידה מכולם את הקובץ בו-זמנית.
* כל חלק מהקובץ שהורד והוא כבר מוכן, הופך להיות זמין למשתמשים אחרים דרך התוכנה. כלומר, ברגע שהתוכנה מסיימת להוריד חלק מסוים, היא חולקת אותו עם שאר המשתמשים.
* בו בזמן, השרת מפנה משתמשים אחרים אל המחשב של אותו אדם, על מנת שיוכלו להוריד ממנו חלקים מהקובץ שהורדתם הסתיימה.

בניגוד לתוכנות העמית לעמית (P2P), ביטורנט מוצאת **מקורות** דרך שרת, ולא דרך משתמשים אחרים, על אף שהעברה עצמה של הקובץ כן מתבצעת ישירות ממשתמש לאחר. תוכנת שיתוף מהירה יחסית לתוכנות שיתוף אחרות.

ראו גם
------

* קאזה
* eMule
* שיתוף קבצים
* μTorrent
* Tixati
* qBittorrent
* Popcorn Time
* Nyaa Torrents
* RARBG

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביטורנט** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ביטורנט
* איך פועלת הביטורנט? (באנגלית)
* רן יניב הרטשטיין, איך ליצור את מכונת השיתוף המושלמת, באתר כלכליסט, 7 במרץ 2009
* ביטורנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מרינה סלוצקאיה** (בבלארוסית: **Марина Слуцкая**; נולדה ב-9 ביולי 1991) היא ג'ודוקא בלארוסית אשר מתחרה בקטגוריית המשקל הכבדה (מעל 78 ק"ג), פעמיים אלופת אירופה (2017 ו-2019).

בספטמבר 2013 זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות מהסבב העולמי, כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד פרי אלמטי. באוקטובר 2016 היא זכתה במדליית ארד בגראנד סלאם אבו דאבי, המדליה הראשונה שלה בתחרות מסוג גראנד סלאם.

באליפות אירופה בשנת 2017 אשר נערכה בוורשה, זכתה סלוצקאיה במדליית הזהב. היא התחילה בסיבוב השני בו היא ניצחה באיפון את קסניה צ'יביסובה הרוסייה. ברבע הגמר היא בניקוד ווזארי את לריסה צ'ריץ' מבוסניה ובחצי הגמר גברה שוב בווזארי על יליזבטה קלאנינה האוקראינית. בגמר סלוצקאיה גברה באיפון על סבטלנה איארומקה האוקראינית. באותה השנה סלוצקאיה זכתה גם במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי.

בשנת 2018 סלוצקאיה זכתה בשש מדליות בתחרויות מהסבב העולמי כאשר זכתה בשלוש מדליות זהב (גראנד סלאם אבו דאבי, גראנד פרי תוניס וגראנד פרי האג), שתי מדליות כסף (גראנד פרי טביליסי וגראנד פרי בודפשט) ומדליית ארד (גראנד פרי טשקנט). באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכתה סלוצקאיה שוב בתואר האירופי לאחר שניצחה בגמר את לאריסה צ'ריץ' הבוסנית.

באולימפיאדת טוקיו 2020, היא ניצחה בסיבוב הראשון את גבריאלה ווד מטרינידד וטובגו והודחה בסיבוב השני לאחר הפסד להאן מי-ג'ין מדרום-קוריאה.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | גראנד פרי | טביליסי | גאורגיהגאורגיה גאורגיה |
| 2018 | גראנד פרי | תוניס | תוניסיהתוניסיה תוניסיה |
| 2018 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2018 | גראנד פרי | האג | הולנדהולנד הולנד |

קישורים חיצוניים
----------------

* מרינה סלוצקאיה, באתר olympedia.org
* מרינה סלוצקאיה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* מרינה סלוצקאיה, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרינה סלוצקאיה"**.
**מעבר לשיא** (באנגלית: **Over The Top**) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 1987 מז'אנר דרמה פעולה. שני יוצרי הסרט הם הישראלים מנחם גולן ויורם גלובוס והכוכב הראשי בו הוא סילבסטר סטאלון. זהו סיפורו של נהג משאית שחולם לזכות בתואר אלוף העולם בהורדת ידיים ובמקביל מנסה לחזק את קשריו עם בנו לאחר מות אשתו, למרות התנגדות נחרצת מצד סבו של הילד.

תקציר העלילה
------------

לינקולן הוק (בגילומו של סילבסטר סטאלון) הוא נהג משאית אשר מנסה לשקם את חייו. בהסכמת כריסטינה, אשתו החולה ממנה נפרד עשר שנים קודם לכן, הוא נוסע לקחת את בנו מייק (דייוויד מנדנהול) היוצא לחופשה מבית הספר הצבאי בו הוא לומד בקולורדו אל בית החולים בקליפורניה שם מאושפזת כריסטינה. סבו של הילד, ג'ייסון קאטלר (רוברט לוג'יה), איש עשיר שהתנגד מהרגע הראשון ליחסים בין בתו להוק זועם על ההחלטתה.

הוק ובנו יוצאים למסע שבין קולורדו לקליפורניה במשאית שבבעלותו. תחילה מתייחס מייק לאביו בבוז אך לאט לאט מפשירה מערכת היחסים ביניהם והוק זוכה לאמון מצד בנו. כשהם מגיעים לבית החולים הם מגלים כי כריסטינה מתה, הילד עוזב בכעס ולוקח מונית לבית סבו. הוק פורץ לבית הסבא כדי להחזיר את הילד אך המשטרה עוצרת אותו. קאטלר הסב מוכן לוותר על התלונה אם הוק יעזוב את העיר.

לאחר שחרורו נוסע הוק ללאס וגאס להתחרות באליפות העולם בהורדת ידיים שהפרס לזוכה הוא משאית חדשה ו-100 אלף דולר. הוא מודע לעובדה שהוא נחות משאר המתחרים המנוסים אך זה לא מפריע לו למכור את המשאית הישנה שלו ולהמר על עצמו ב-7,000 דולר. בינתיים באותו הזמן מוצא מייק עשרות מכתבים ששלח לו אביו במהלך השנים ומבין כי סבו הסתיר אותם ממנו. הוא בורח מהבית לכיוון בית המלון בו מתקיימת התחרות כדי לפגוש באביו. סבו ועוזריו עושים את הדרך גם כן לשם.

מייק מוצא את אביו ומתנצל על התנהגותו, מעניק לו את התמיכה הנפשית שעוזרת להוק לזכות בתחרות. קאטלר הסב מבין כי בין נכדו לחתנו נוצר קשר עמוק ומרים ידיים במאבק על משמורת הילד.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סילבסטר סטאלון | לינקולן הוק |  |
| דייוויד מנדנהול | מייק קאטלר/הוק | בנו של לינקולן |
| רוברט לוג'יה | ג'ייסון קאטלר |  |
| סוזן בלייקלי | כריסטינה קאטלר הוק | אשתו של לינקולן |
| ריק זומוולט | בול הארלי |  |
|

ביקורות
-------

הסרט כשל כישלון חרוץ הן בקופות והן מבחינת המבקרים. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל את הציון הנמוך של 36% מתוך 11 ביקורות. סילבסטר סטאלון היה מועמד לפרס פטל הזהב בקטגוריית השחקן הגרוע של השנה בתחרות שנערכה ב-1988. דייוויד מנדנהול המשחק את בנו של סטאלון בסרט זכה בפרס בשתי קטגוריות, גם כשחקן המשנה הגרוע של השנה וגם בקטגוריית התגלית הרעה של השנה.

בשבוע הראשון להקרנתו הכניס הסרט $5,149,200 אך לאחר מכן נטשו הצופים את אולמות הקולנוע. בסיכומו של דבר הכניס הסרט $16,057,580 אך עלה להפקה 25 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מעבר לשיא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מעבר לשיא", באתר נטפליקס
* "מעבר לשיא", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מעבר לשיא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מעבר לשיא", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מעבר לשיא", באתר Metacritic (באנגלית)
* "מעבר לשיא", באתר אידיבי
* "מעבר לשיא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מעבר לשיא, קדימון הסרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "over the top ‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
2. ↑  מועמדי וזוכי פרס פטל הזהב לשנת 1988
3. ↑  over thet op, boxofficemojo.com
**האפיפיור מרינוס הראשון** (בלטינית: **Marinus I**; מת ב-15 במאי 884) היה אפיפיור מ-16 בדצמבר 882 ועד מותו בשנת 884.

ביוגרפיה
--------

מרינוס, יליד גאלזה, היה בנו של כומר. הוא הוסמך לשמש דיאקון על ידי האפיפיור ניקולאוס הראשון. לפני בחירתו לאפיפיור, הוא שימש כבישוף קאיריטים, מה שהפך את בחירתו לשנויה במחלוקת, כי בשלב זה של ההיסטוריה, בישוף לא היה צפוי אף פעם לעזוב את משרתו כדי לעבור לשמש כבישוף במקום אחר. בשלוש הזדמנויות שונות הוא הועסק על ידי שלושת האפיפיורים שקדמו לו כלֵגָט בקונסטנטינופול, ושליחותו בכל מקרה שיש התייחסות למחלוקת נכתבה על ידי פוטיוס, הפטריארך של קונסטנטינופול. בשנת 882, הוא נשלח מטעם האפיפיור יוחנן השמיני אל אתנסיוס מנאפולי להזהיר אותו לא לסחור עם המוסלמים בדרום איטליה.

בין המעשים הראשונים שלו כאפיפיור היו החזרת פורמוסוס כבישוף הקרדינל של פורטוס ואת הבישוף של פוטיוס לתפקידיהם. בשל כבודו לאלפרד הגדול הוא שחרר את האנגלו-סקסונים של האנגולה סקולה ברומא מחובת המחווה והמיסוי. הוא גם הורה לשלוח חתיכה של הצלב האמיתי לאלפרד במתנה. הוא נפטר ב-15 במאי 884, ואדריאנוס השלישי נבחר כמחליפו.

שגיאת מרינוס / מרטינוס
----------------------

בגלל הדמיון של השמות מרינוס ומרטינוס, האפיפיורים מרינוס הראשון ומרינוס השני קיבלו בחלק מהמקורות, בטעות את השם מרטינוס (ונרשמו אז בהתאמה, כמרטינוס השני ומרטינוס השלישי). וכך, כאשר האפיפיור החדש ב-1281 לקח את השם מרטינוס, הוא הפך למרטינוס הרביעי, כאשר למעשה הוא היה צריך לקחת את השם מרטינוס השני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינוס הראשון** בוויקישיתוף
* מרינוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מרינוס הראשון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  McBrien, Richard P. (2000). *Lives of the Popes: The Pontiffs from St. Peter to Benedict XVI*. HarperCollins. p. 142. ISBN 9780060878078.
2. ↑  Philippe Levillain (1 ינו' 2002). *The Papacy: Gaius-Proxies* (illustrated ed.). Psychology Press. p. 969. ISBN 9780415922302. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. 1 2  "Pope Marinus I; Martin II". *New Catholic Dictionary*. 2008. אורכב מ-המקור ב-1 בפברואר 2012. נבדק ב-7 בפברואר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Studies in the Early History of Shaftesbury Abbey, Dorset County Council, 1999

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יוחנן השמיני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**אדריאנוס השלישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10095300X
* NKC: skuk0003928
* VcBA: 495/45934
* VIAF: 66822943
* WorldCat: viaf-66822943

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**משה גיסין** (1861 – 15 בנובמבר 1946) היה מראשי היישוב בפתח תקווה ובהרצליה. איש ציבור ופרדסן. בפתח תקווה הקים את הקולנוע הראשון. שימש כיו"ר ועד המושבה פתח תקווה למשך חצי שנה. כן שימש כיו"ר ועד החקלאי של המושבה פתח תקווה. ממייסדי הרצליה.

קורות חייו
----------

משה גיסין נולד בביחוב-ישן, פלך מוהילב, בשנת 1861 (תרכ"א), לאפרים ולרחל-לאה גיסין לבית הרב זאב קרוטקין. אח לאלישבע גיסין אפרתי. קיבל חינוך מסורתי, עברי לאומי וכללי. השתתף בפעילות תנועת "חיבת ציון" במולדתו, שבית אביו היה מרכזה בעיר זו.

בשנת 1891 (תרנ"א) עלה לארץ יחד עם אחיו הצעיר שלמה זלמן כחלוצי המשפחה. חמישה נפוליונים שנשארו להם מהוצאות הנסיעה שלחו מיד חזרה להורים, על-מנת שיוכרחו להתפרנס מיגיע עבודתם הם, ויעברו את חוויית קשיי החלוציות. עבדו בתחילה כפועלים שכירים בכרמי רחובות וראשון לציון.

אחר-כך עברו לפתח תקווה, שם קנה בכספי אביו שטח אדמה לנכסי המשפחה וניהל משק, בו עבדו כפועלים מתלמדים רבים ממנהיגי תנועת ההסתדרות. הוא הקים בפתח תקווה (ברחוב ז'בוטינסקי פינת רחוב קרול) בית מלון שנקרא **מלון ירקון** ונודע אף בשם "הוטל גיסין".
המבנה לא קיים עוד.

בפתח תקווה היה פעיל בחיי הציבור. לאחר תקופת זמן החל לשמש כראש ועד המושבה, אך לאחר חצי שנה עזב את תפקידו, ואת תפקידו תפס אחיו שלמה זלמן. גם לאחר התפטרותו המשיך להיות פעיל בענייני המושבה, ובמשך שנים רבות היה לחבר ועד המושבה. שימש במושבה כיו"ר ועד החקלאי.

לאחר מלחמת העולם הראשונה היה חבר הוועד הזמני ליהודי ארץ ישראל, והשתתף בוועדת ההכנה לכינוס אספת הנבחרים הראשונה.

בביתו בפתח תקווה התאכסנו ראשי "חובבי ציון", הציונות, פקידות הברון ויק"א, בבקרם בארץ ישראל לחקירת התנאים הפיזיים לכלכלה ולתנופה, להקמת היישוב היהודי בארץ. עצותיהם והסברותיהם של משפחת גיסין סייעו רבות לבירור הנתונים ולהכנת ההצעות לתיקונים.
בפתח תקווה היה ממייסדי חברת "פרדס", חברה שעסקה בפיתוח החקלאות.

אחר-כך עבר לגור בקיבוץ עין חרוד, שהיה אז בראשיתו, והעניק להם וליתר מתנחלי העמק מניסיונו האישי כחקלאי.

בשנת 1924 (תרפ"ד) השתתף בייסוד המושבה הרצליה, בשיתוף "קהילת ציון אמריקאית", עם בני המושבות ילידי הארץ שהתארגנו בהסתדרות "בני בנימין". הוא הצטרף אליהם, על אף שעבר את גיל השישים, בנה בית, נטע פרדס, ועבד בו בגופו. בהרצליה התגורר עוד משך למעלה מעשרים שנה.

נפטר בתל אביב ב-15 בנובמבר 1946 (כ"א בחשוון תש"ז) והובא לקבורה בפתח תקווה.

על שמו נקרא רחוב בהרצליה. כן נקבעה מלגה על שמו באוניברסיטה.

משפחתו
------

משה גיסין נמנה עם משפחת גיסין, אשר רבים מבניה עסקו בבניין הארץ. התחתן עם אסתר (לבית הורביץ). בנו הוא אבשלום גיסין, שנהרג בעת שהגן על העיר פתח תקווה בעת הפרעות ביום כ"ז בניסן תרפ"א.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה גיסין ז"ל
* דוד תדהר (עורך), "משה גיסין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 839

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  ראו .
מפת נמיביה. חוף סקלטון הוא אזור החוף הגובל באוקיינוס האטלנטי במערב, ובקאוקולנד ודמרלנד במזרח.
**חוף השלדים** (באנגלית **Skeleton Coast**) הוא החלק הצפוני שברצועת החוף של נמיביה. גבולותיו הם מנהר קוננה בצפון ועד לנהר סווקופ בדרום, והוא שוכן לחופי האוקיינוס האטלנטי. לעיתים משתמשים במנוח "חוף השלדים" על מנת לתאר את כל החוף של מדבר נמיב. הבושמנים שבפנים הארץ קוראים לאזור - "האדמה שהאל ברא בכעסו", בעוד המלחים הפורטוגזים שהגיעו לחוף במסעם כינו את המקום - "שערי הגיהנום".

מזג האוויר בחוף נשלט בעיקר על ידי זרם בֶּנְגֶלָה הקר המגיע מן האוקיינוס האטלנטי, וגורם לכמות משקעים קטנה ביותר (לעיתים רחוקות למעלה מ-10 מ"מ) ולערפל תדיר (לאורך כמעט כל השנה). 

חלקי ספינה טרופה בחוף סקלטון
חוף השלדים נקרא כך כיוון שבעבר היה מכוסה החוף בעצמות לווייתנים וכלבי ים שניצודו ("Skeleton" - שלד באנגלית), אם כי כיום החוף מכוסה דווקא בשלדות אוניות שנטרפו וטבעו - למעלה מ-100 כלי שיט בגדלים שונים שרועים לאורך חוף זה. חוף השלדים מכיל באופן כללי חול רך, אשר לעיתים מופיעים בו מחשופי סלע. בחלקו הדרומי, חוף השלדים משופע בחצץ, לעומת חלקו הצפוני שם הדיונות הן סוג האדמה הדומיננטי. 

בעבר הרחוק החוף הוחזק על ידי קבוצת הסטרנדלופר (בשפת קויסן - ציידים-לקטים), ועדויות לכך נמצאות בערימות צדפות שנמצאות במספר חלקים של החוף.

  

האירופאי הראשון שדרך על אדמת נמיביה היה הפורטוגזי דיוגו קאו, שעצר בחוף זה ב-1486. הוא הציב שם פדראו (Padrão), עמוד אבן, שהחליף את צלבי העץ בהם נהגו עד אז להשתמש הפורטוגלים, על מנת לקבוע חזקה פורטוגלית על הקרקע.

נמיביה הכריזה על מרבית החוף, 16,000 קמ"ר, כפארק לאומי חוף השלדים, כאשר חלקו הצפוני של הפארק יועדו כשטחים פתוחים. החוף שימש אתר צילומים למספר סרטי תעודה על חיות הבר במקום, בייחוד בנוגע להסתגלותם של החיות למזג האוויר הצחיח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוף השלדים** בוויקישיתוף
* חוף סקלטון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558678705171
* LCCN: sh86004461
* SUDOC: 028995651
* VIAF: 239663318
* WorldCat (עם VIAF): 239663318

 |
**מרינה קוזינה ויאצ'סלבובנה** (ברוסית: **Кузина Марина Вячеславовна)**; נולדה ב-19 ביולי 1985 במוסקבה) היא כדורסלנית רוסייה אשר התחרתה במדי נבחרת רוסיה באולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008, שזכתה במדליית ארד. כמו כן, הייתה חלק מהרכב הנבחרת הרוסית באולימפיאדת לונדון בשנת 2012 שהחמיצה מדליית הארד, עם הפסדה 74–83 לנבחרת אוסטרליה.

בשנת 2005 זכתה קוזינה בתואר: הכדורסלנית הצעירה הטובה ביותר ברוסיה.

ביוגרפיה
--------

קוזינה שיחקה בעונת 2015–2016 במועדון הטורקי "מרסין". מרסין, לאחר שבעונה הקודמת 2014/2015, לא שיחקה ביורוקאפס והתמקדה באליפות טורקיה. הקבוצה הגיעה למקום השלישי בעונה הסדירה, עברה את מועדון אוניברסיטת איסטנבול ברבע הגמר, ובחצי הגמר הפסידה למועדון חתאי (Hatay club) בתוצאה 1–3 בסדרה. מרינה שיחקה את כל 32 המשחקים בחמישייה הפותחת ותרמה תרומה משמעותית להישג הקבוצה. היא השתתפה בממוצע 32 דקות ו-23 שניות בכל משחק, הביאה ממוצע של 11.4 נקודות למשחק, 6.3 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים, 0.5 בלוקים למשחק.

במאי 2016 התחתנה מרינה קוזינה וחתמה על חוזה עם מועדון חתאי, שבראשו עמד בעלה אקין בש. בדצמבר 2016 הנהלת המועדון החליטה להיפרד מהמאמן הראשי עקב פתיחת עונה לא מוצלחת (ניצחון אחד בלבד ב -9 משחקים). מרינה עזבה גם היא את המועדון.

דרגות ומדליות
-------------

* מאסטר מכובד בספורט של רוסיה ;
* מדליית מסדר ההצטיינות למולדת, תואר שני ( 2 באוגוסט 2009 ) - *על תרומה רבה לפיתוח התרבות הגופנית והספורט, הישגי ספורט גבוהים במשחקי האולימפיאדה ה-XXIX ב-2008 בבייג'ינג*. (צו של נשיא הפדרציה הרוסית מיום 2 באוגוסט 2009 מס' 885)

הישגים
------

* מדליית ארד במשחקים האולימפיים 2008;
* אלופת אירופה (2011);
* מדליית כסף אליפות אירופה בכדורסל (2005, 2009);
* מדליית כסף אליפות רוסיה (2012, 2013, 2014, 2015);
* מדליית ארד אליפות רוסיה (2007, 2008);
* מדליית הארד של הליגה העולמית של פיב"א (2007);
* אלופת אירופה בקבוצת הנוער של רוסיה (2004);
* אלופת אירופה בנבחרת הצעירה של רוסיה (2002);
* זוכה "סל הזהב" כשחקן הכדורסל הצעיר הטוב ביותר ברוסיה (2005).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינה קוזינה** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* הפרופיל של מרינה קוזינה באתר sports.ru

הערות שוליים
------------

1. ↑  "basketball women results - Basketball - London 2012 Olympics". *www.olympic.org*. נבדק ב-2015-11-28.
2. ↑  Bilyoner.com KBL’de Finalin Adı: Fenerbahçe – Hatay BŞB, web.archive.org, ‏2016-05-03
3. ↑  Türkiye Basketbol Federasyonu, www.tbf.org.tr
4. ↑  Basketbolig, Hatay Büyükşehir'de Ekin Baş gönderildi, Marina Baş kadro dış bırakıldı, www.basketbolig.com (ב־)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרינה קוזינה"**.
**מעבר סימפלון** (בצרפתית: **Col du Simplon**; בגרמנית: **Simplonpass**; באיטלקית: **Passo del Sempione**) הוא מעבר הרים, אחד ממעברי האלפים בין שווייץ לאיטליה, בין האלפים הפניניים לבין האלפים הלפונטיניים. הרום המרבי שלו הוא 2,005 מ' מעל פני הים. בראשית המאה ה-20 נחצבה תחת המעבר מנהרת סימפלון, שהייתה מנהרת הרכבת הארוכה בעולם לאורך רוב המאה ה-20.

היסטוריה
--------

למעבר הייתה חשיבות במשך מאות שנים, וחשיבותו האסטרטגית הגיעה לשיאה בעת המלחמות הנפוליאוניות בין 1801 ל-1805. נפוליאון בונפרטה הורה על סלילת דרך במעבר על מנת להעביר ציוד צבאי וארטילריה מעמק הרון לצפון איטליה. מאז שימש המעבר כציר כרכרות דואר ונוסעים (שהוחלפו בשירות אוטובוסים של חברת הדואר). הכביש שנסלל במעבר היה צר וסגור בימות החורף.

בשנות ה-50 של המאה ה-20 החליטה ממשלת שווייץ לסלול במקום כביש משופר, שיוכל להיות פתוח לכל אורך השנה. ב-1970 נפתח הכביש, שכלל מסתורים מפני מפולת שלגים ומנהרות גבוהות, לאורך 37 ק"מ בין בריג-גליס שבקנטון ואלה לבין הכפר גונדו שעל גבול איטליה.

תמונה פנורמית של מעבר סימפלון

תמונה פנורמית של מעבר סימפלון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר סימפלון** בוויקישיתוף
* מעבר סימפלון, אתר התיירות השווייצרי
* כביש מעבר סימפלון
* כביש מעבר סימפלון, אחת מדרכי ההרים היפות בעולם
* מעבר סימפלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוטובוס הדואר של סימפלון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563394905171
* GND: 4107772-6
* HDS: 008806
* LCCN: sh94001493
* VIAF: 238396413
* WorldCat: viaf-238396413

 |
תמונת לוויין שצולמה על ידי נאס"א של אזור חוף נוקס, חוף באד, וחוף סברינה
**חוף באד** (באנגלית: **Budd Coast**) הוא אזור בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

חוף באד מוגדר כאזור החוף של אנטארקטיקה, הממוקם בין איי האץ' לבין כף וולדרון.

היסטוריה
--------

### גילוי החוף

החוף התגלה בפברואר 1840 על ידי משלחת החקר של ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.

וילקס טעה ברישום מיקום החוף (וציין כי הוא צפונית למיקומו בפועל).

החוף מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה לגובה שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947; במסגרת המיפוי התגלה מיקומו של החוף.

### מקור השם

שמו של האזור ניתן לו על ידי צ'ארלס וילקס.

וילקס קרא לאזור על שמו של תומאס א. באד (Thomas A. Budd), שהיה רב-חובלים (master) בפועל של הסלופ פיקוק (USS Peacock), שהייתה אחת הספינות ששימשו את מסע החקר האנטארקטי של המשלחת.

גם מפרצון באד הנשפך אל מפרץ פיוג'יט במדינת וושינגטון שבארצות הברית, נקרא על שמו של תומאס באד.

לקריאה נוספת
------------

• Lewis Smith, R.I. **Classification and ordination of cryptogamic communities in Wilkes Land, Continental Antarctica**, Vegetatio 76, 155–166 (1988). 
• Goodwin, I. (1996), **A mid to late holocene readvance of the law dome ice margin, Budd Coast, East Antarctica**, Antarctic Science, 8(4), pp. 395-406. 
• Cameron, R. L. Goldich, S. S. & Hoffman, J. H. (1960), **Radioactivity age of rocks from the Windmill Islands, Budd Coast, Antarctica**, Stockholm contributions in geology, ISSN 0585-3532 ; 6:1
• Cameron, R.L. (1971), **Glaciological Studies at Wilkes Station, Budd Coast, Antarctica**, In Antarctic Snow and Ice Studies, M. Mellor (Ed.).

קישורים חיצוניים
----------------

* חוף באד באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חוף באד באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* חוף באד באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תמונת לוויין של החוף באתר נאס"א
* תצלום לוויין של אזור חוף באד
* חוף באד באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
בניין הבנק הפדרלי בוושינגטון על שם מרינר אקלס
**מרינר סטודרד אקלס** (באנגלית: **Marriner Stoddard Eccles**;‏ 9 בספטמבר 1890 - 18 בדצמבר 1977) היה איש עסקים ובנקאי אמריקאי, ששימש כיושב ראש מועצת הנגידים של הבנק הפדרלי (הבנק המרכזי (פדרל ריזרב) של ארצות הברית) בין השנים 1934 ל-1948.

חייו
----

אקלס נולד בלוגן שביוטה, בנם הבכור מבין תשעה ילדים של הלן ודייוויד אקלס, איש עסקים ובנקאי מצליח מיוטה. אקלס למד בקולג' מורמוני מקומי ושימש כמיסיונר הכנסייה בסקוטלנד. לאחר שובו מהשליחות השתלב בעסקי המשפחה. כשנפטר אביו ב-1912 התחלקו עסקיו בין משפחות שלוש נשותיו, כשאקלס לוקח על עצמו את ניהול החלק שירשה אמו. תוך שנים מעטות הרחיב את עסקי הבנקאות, וביחד עם אחיו ג'ורג' הוביל מהלך איחוד עם משפחת בראונינג, שיצר רשת בנקים גדולה במערב ארצות הברית בשם אקלס-בראונינג.

במהלך השפל הגדול עמד בהצלחה במספר משברי הסתערות משיכות (Bank Run) בעוד בנקים רבים אחרים קרסו. כבנקאי מוביל דחף לרפורמות במערכת הפיננסית האמריקאית, שהובילו לחקיקת חוק החירום של 1933, חוק השיכון של 1934 וחוק גלאס-סטיגל.

לאחר תפקיד קצר במחלקת האוצר של ארצות הברית מונה על ידי הנשיא פרנקלין רוזוולט לדירקטוריון הבנק הפדרלי בוושינגטון די. סי. אקלס הוביל לרפורמה בבנק המרכזי, עם חוק הבנקאות של 1935, ובעקבות יישומה הפך ליו"ר הראשון של מועצת הנגידים, תפקיד בעל סמכויות נרחבות באופן משמעותי. הוא כיהן בתפקיד עד פברואר 1948 ולאחר מכן כחבר מועצה עד 1951.

במהלך שנותיו כיו"ר הבנק הפדרלי תמך אקלס במתן תמריצים לפרויקטים והשקעות על מנת להניע את הכלכלה האמריקאית ולהוציאה מהמשבר, הוא מזוהה ברעיונותיו עם הכלכלה הקיינסיאנית. כמו כן שותף אקלס בדיונים שהובילו להסכם ברטון-וודס ב-1944.

אקלס פרש מהמועצה בשל סכסוך על סוגיות עצמאות הבנק הפדרלי מול מחלקת האוצר, הוא חזר ליוטה והרחיב את עסקיו הפרטיים. אקלס נודע כנדבן שתרם למוסדות השכלה, ספריות ציבוריות ולהקמת קרן אקלס שתמכה בפעילויות רבות נוספות.

לאחר מותו קבע הקונגרס כי הבניין הראשי של הבנק הפדרלי בבירה ייקרא על שמו של אקלס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינר אקלס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הבנק הפדרלי במיניאפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281053105171
* GND: 127961240
* ISNI: 0000 0000 8277 0367
* LCCN: n90679089
* NARA: 17392041
* NTA: 202468216
* SNAC: w67h1mzj
* SUDOC: 092770169
* Trove: 813457
* VIAF: 91371221
* WorldCat: lccn-n90679089

 |
**מרים בלאסקו סוטו** (בספרדית: **Miriam Blasco Soto**; נולדה ב-12 בדצמבר 1963) היא ג'ודוקא עבר ספרדייה אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 56 ק"ג, האלופה האולימפית מברצלונה 1992.

ביוגרפיה
--------

בלאסקו נולדה בואיאדוליד והתגוררה שם עם משפחתה עד נעוריה. משפחתה הייתה מעורבת בספורט; אביה היה מורה לחינוך גופני ואמה ניהלה חנות ספורט. בריאיון לעיתון אל מונדו היא סיפרה שהחלה ללמוד ג'ודו במקרה. כאשר אביה יצא לפנסיה משפחתה עברה למדריד אך היא החליטה לעבור לאליקנטה עבור פיתוח קריירת הג'ודו שלה.

קריירת ספורט
------------

בלאסקו השתתפה במשחקים האולימפיים בברצלונה 1992 וזכתה במדליית הזהב. בברצלונה 1992 הוכנסו לראשונה תחרויות הנשים בענף הג'ודו ובלאסקו זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 56 ק"ג לעיני הקהל הביתי. בקרב הראשון היא ניצחה את ג'אנג סון-יונג הדרום קוריאנית, ברבע הגמר היא ניצחה את צ'יורי טאנטו היפנית ובחצי הגמר היא ניצחה את דריאוליס גונזאלס הקובנית. בגמר בלאסקו התמודדה מול ניקולה פיירברות'ר הבריטית וניצחה בניקוד יוקו. בלאסקו הפכה לספורטאית הספרדייה הראשונה שזוכה במדליה אולימפית והראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית.

בלאסקו מחזיקה בשתי מדליות מאליפויות העולם, מדליית זהב (1991) ומדליית ארד (1989). באליפויות אירופה היא זכתה בחמש מדליות. מדליית זהב (1991), מדליית כסף (1988) ושלוש מדליות ארד (1989, 1992 ו-1994)

במהלך הקריירה בלאסקו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי יפן וצרפת היוקרתיים.

חיים אישיים
-----------

לאחר פרישתה היא בין היתר אימנה את נבחרת הנשים של ספרד בג'ודו והובילה את איזבל פרננדז ויולנדה סולר למדליית ארד באולימפיאדת אטלנטה 1996.

מאוחר יותר בלאסקו נכנסה לפוליטיקה וכיהנה כסנאטור של פרובינציית אליקנטה מטעם המפלגה העממית בסנאט של ספרד בבחירות הכלליות של ספרד בשנים 2000, 2004 ו-2008.

בלאסקו היא לסבית ובשנת 2015 אחרי 22 שנות זוגיות, היא התחתנה עם ניקולה פיירברות'ר, יריבתה בגמר האולימפי מברצלונה 1992.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרים בלאסקו, באתר olympedia.org
* מרים בלאסקו, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* מרים בלאסקו, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
3. ↑  דניאל מולטו, ‏ "Miriam Blasco: 'Quiero que Rajoy gane a Rubalcaba por ippon'", ‏ 25 באוקטובר 2011, אל מונדו
4. ↑  ‏ מרים בלאסקו, אתר הסנאט של ספרד
5. ↑  ‏ "Enfoque - Una historia de oro", ‏ 24 ביולי 2017, 'Televisión Española'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1195027

 |
**משה גולדבלט** (יידיש: **משה גאָלדבלאַט**‏; 16 בדצמבר 1896 הרצה בסרביה - 1974 חיפה) היה שחקן ובמאי תיאטראות יהודי-יידי-רוסי-צועני.

ביוגרפיה
--------

עוד בהיותו נער הצטרף אל קבוצת שחקנים נודדים, בין 1918–1921 היה שחקן בתיאטרון יידי נודד. ב-1924 הוא למד משחק בתיאטרון היהודי הממלכתי של מוסקבה תחת הדרכתו של אלכסיי גרנובסקי. הוא עבד בתיאטרון זה עד 1937 בתור שחקן ומורה. ב-1925 הוא שיחק בסרט יידי יידיש גליק בבימויו של גרנובסקי ומבוסס על סיפוריו של שלום עליכם.

החל מ-1929 הוא עמד בראש קבוצת שחקנים צועניים. בסיועו של קומיסר החינוך אנטולי לונצ'רסקי גולדבלט על בסיס קבוצת שחקנים זו ייסד בינואר 1931 תיאטרון צועני "אינדו-רומן". הוא ניהל את התיאטרון עד 1936, ב-1935 הוא ביים יחד עם ייבגני שניידר את הסרט הצועני "הטאבור האחרון". לאחר עזיבתו של גולדבלט בראש אינדו-רומן עמד מיכאיל ינשין והצגותיו של התיאטרון עברו לשפה הרוסית.

בין 1937–1939 היה המנהל האמנותי של התיאטרון היהודי הממלכתי של בירוביג'ן. החל מ-1939 הוא ניהל את התיאטרון היהודי הממלכתי של קייב. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה התיאטרון פונה לטראז (יותר מאוחר עבר לקוקאנד ולפרגנה), במקביל לכך שימש גולדבלט בתור המנהל האמנותי של תיאטרון הדרמה הממלכתי של קזחסטן (1941 - 1944). עם סיומה של המלחמה התיאטרון היהודי הממלכתי של קייב עבר לצ'רנוביץ ופעל עד 1950, אז נסגרו כל התיאטראות היהודיים בברית המועצות. בשנת 1951 הוא חזר לקזחסטן והפך למנהל האמנותי תיאטרון הדרמה הממלכתי של קזחסטן, תפקיד בו שימש עד 1959. במקביל היה במאי של התיאטרון הדרמה האקדמי הרוסי הממלכתי באלמטי. עד 1969 הוא היה שחקן בתיאטרון הרוסי של חרקוב.

ב-1972 הוא עלה לישראל והתגורר בחיפה. נפטר ב-1974.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה גולדבלט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* משה גולדבלט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* משה גולדבלט, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061765806
* VIAF: 311654422
* WorldCat: viaf-311654422

 |
**שלווה** הוא חטיף העשוי מחיטה תפוחה, שנמכר בישראל החל מסוף שנות ה-60.

ייצור
-----

חטיפי שלווה יוצרו בתנאים ביתיים או בסדנאות עוד לפני פתיחת המפעל הראשון. אחד המפעלים הראשונים שייצרו שלווה היה מפעל אשבול, שנוסד ב-1968 בחולון על ידי צבי מרדכי גולדרייך. המפעל הועתק לאחר כמה שנים לראש העין. השם שלווה הוא סימן מסחר של חברת אשבול.

שלווה עשויה מגרגירי חיטה, מזנים כגון "דורום" (המשמש גם לייצור פסטה) או "ענבר". הגרגירים מחוממים תחת לחץ ונתפחים עם שחרור הלחץ. לאחר ההתפחה הגרגירים עוברים ציפוי בסוכר. מיוצרות גם גרסה ללא סוכר וגם גרסה עם סוכר חום ודבש.

ברכה על שלווה
-------------

הברכה הראשונה היא בורא פרי האדמה. אך אם עברה בשול או אפילו שרייה במים עד שהפכה לדייסה, ברכתה מזונות.

לגבי ברכה אחרונה דעת הרמב"ם והרשב"א שמברכים בורא נפשות, כיוון שאין לאכילה כזו חשיבות אז אין מברכים עליה "מעין שלוש". התוספות הסתפקו לגבי הברכה האחרונה, אולי תיקנו חכמים ברכה מעין שלוש ולסיים ב"על האדמה", ולכן לפי דעתם יש לאוכלה בתוך סעודה שאוכל בה לחם. השולחן ערוך פסק שעיקר הדין כרמב"ם שמברכים בורא נפשות, אך הוסיף שראוי להחמיר לאכול בתוך הסעודה, כשיטת התוספות.

ראו גם
------

* פופקורן קרמל

קישורים חיצוניים
----------------

* שרית שמואלי, שלווה החטיף וההיסטוריה, טעמים
* אודותינו, אתר אשבול

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי מסכת ברכות דף לז עמוד א. על חיטה בצורתה. על פי האגרות משה (או"ח ד, מד) שכתב שאכילת שלוה דומה לאכילת חיטה, למרות שאין אוכלים אותה עם קליפתה ולמרות שהשלוה מיוצרת על ידי חימום של החיטה עד שהיא תופחת ותהליך זה מזכיר אפיית לחם. כך גם הביא בספר וזאת הברכה (פרק יב, סעיף ג) בשם הרב שלמה זלמן אויערבך והרב שיינברג
2. ↑  פסקי הרב עובדיה יוסף
3. ↑  פרי מגדים (או"ח רח, ז)
4. ↑  ברכות דף לז עמוד א דיבור המתחיל הכוסס חטה
**כריס יוז** (נולד ב-26 בנובמבר 1983) הוא יזם אמריקאי ואחד מחמשת מקימי הרשת החברתית "פייסבוק", לה גם שימש כדובר בעבר. הוא כיהן כמוציא לאור וכעורך ראשי של מגזין ניו ריפבליק בשנים 2016–2012.

ביוגרפיה
--------

יוז גדל בהיקורי שבצפון קרולינה, כבן היחיד של ארלן "ריי" יוז, סוחר נייר, ושל ברנדה יוז, מורה בבית ספר ציבורי. הוא בוגר של אקדמיית פיליפס שבאנדובר, מסצ'וסטס.

בשנה הראשונה שלו בהארוורד ב-2002, הכיר יוז את מארק צוקרברג שהיה עדיין בשלבי הפיתוח המוקדמים של פייסבוק. הוא גויס לצוות ובמשך השנתיים הבאות היה אחראי באופן בלתי רשמי על בדיקות בטא ועל הצעות חידושים למוצר. זה היה הרעיון של יוז לפתוח את פייסבוק לבתי ספר אחרים מלבד הארוורד, מה שהיה הצעד הראשון שהוביל לפתיחה של פייסבוק לכל העולם. כתוצאה מכך, הפך יוז לדובר דה פקטו של הרשת.

ב-2004 יוז, צוקרברג ומוסקוביץ' נסעו לפאלו אלטו במהלך חופשת הקיץ. כשנגמרה החופשה החליט יוז לחזור להארוורד להמשיך את לימודיו והשניים נותרו בפאלו אלטו. ב-2006 הוא סיים את לימודיו וקיבל תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה וספרות. הוא חזר לפאלו אלטו להמשיך לעבוד על פרויקט פייסבוק.

### אחרי פייסבוק

ב-2007 עזב יוז את פייסבוק בשביל להתנדב בקמפיין לבחירות 2008 של ברק אובמה.

יוז היה המפיק בפועל של ג'ומו, רשת חברתית שהוא הקים ב-2010 שמטרתה "לעזור לאנשים למצוא דרכים לעזור לעולם". ביולי 2010 ארגון UNAIDS ׁׁ(התוכנית המשותפת של האו"ם לטיפול בנושא האיידס/נגיף הכשל החיסוני האנושי) מינה אותו לחברות בוועדה בעלת חשיבות גבוהה, המורכבת מ-17 חברים והם פוליטיקאים נודעים, מנהיגים עסקיים, פעילי זכויות אדם ומדענים עליהם הוטל לנהל "קמפיין פעולה חברתי ופוליטי בשנה הקרובה שמטרתו לגבש תמיכה בפרויקטים אפקטיביים למניעת HIV".

### ניו ריפבליק

במאי 2012 רכש יוז את השליטה במגזין ניו ריפבליק. הוא מונה למו"ל ויו"ר ההנהלה, וגם כיהן כעורך הראשי. המגזין לא היה רווחי בתקופת כהונתו של יוז, ובינואר 2016 הוא העמיד אותו למכירה. בפברואר הוא נמכר לוין מק'קורמק, מו"ל מאורגון.

  
מאז יוני 2012, יוז נשוי לשון אלדריג', המנהל הפוליטי של ארגון "החופש להינשא".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס יוז** בוויקישיתוף
* כריס יוז, ברשת החברתית פייסבוק
* כריס יוז, ברשת החברתית טוויטר
* אתר למנויים בלבד בלומברג, האיש שעזר להקים את פייסבוק רוצה שהעשירים יממנו משכורות לעניים, באתר TheMarker‏, 9 במאי 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1019841710
* ISNI: 0000 0001 1900 0754
* LCCN: n2011025273
* NDL: 001313593
* SNAC: w69m7xhc
* VIAF: 170111722
* WorldCat: lccn-n2011025273

 |
**מרים דובי-חזן** (נולדה ב-12 במרץ 1945) היא היסטוריונית, סופרת, ועיתונאית, העוסקת החל משנת 1998 בתיעוד סיפורי חיים.

ביוגרפיה
--------

מרים דובי-חזן נולדה ב-12 במרץ 1945 במסתור באמסטרדם, הולנד, ביום שבו מתה אנה פרנק והיא מוכרת כניצולת שואה. אביה הצליח לרשום אותה במרשם האוכלוסין העירוני, באמצעות תעודות של אדם נאצי שהגיעו לידיו. מרים למדה בבית ספר תיכון יהודי ע"ש מימון באמסטרדם, ולאחר סיום לימודיה בשנת 1962 עלתה לארץ. בין השנים 1963–1964 שהתה מרים בקיבוץ דגניה א', ושם גם נולד בה הרעיון לתעד סיפורי חיים של אנשים. לאחר מכן למדה לתואר ראשון בחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית, אותו קיבלה בשנת 1970. בין השנים 1970–1988 ניהלה מרים מרכזי קליטה של הסוכנות היהודית במקומות שונים בארץ: באר שבע, גבעת אולגה, נתניה, כפר סבא ורמת אביב. בשנת 1977 הוציאה מרים תואר בגרונטולוגיה מאוניברסיטת חיפה.

בין השנים 1989–1991 הייתה מרים אחראית על התעסוקה המוגנת של העיוורים בארץ, ולאחר מכן ניהלה עד לשנת 1994 את מחלקת ארגון וחינוך של ויצו העולמית. בין השנים 1994–1998 עבדה מרים כעיתונאית פרילנסרית במקומונים: "קול הכפר", "קול רענן", "קול הרצליה", עיתון הולנדי של הקהילה היהודית, תוכנית רדיו הולנדית, חדשות פוקס ניוז, ובשנת 1996 הוציאה תעודה בעיתונאות מטעם אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1998 פתחה מרים ברעננה את הוצאת הספרים דוקוסטורי, המתמחה בהפקת סיפורי חיים, ביוגרפיות, ספרי הנצחה, תיעוד חברות וארגונים. מרים משמשת כמראיינת הראשית ועורכת התחקירים בהוצאה, ומפקחת על תהליך הכתיבה וההפקה תוך שימוש בשבע שפות שאותן היא דוברת: עברית, אנגלית, הולנדית, גרמנית, צרפתית, רוסית ויידיש. עד היום הפיקה ההוצאה למעלה מ-950 ספרים, כמחצית מהם סיפורי שואה. הוצאת הספרים, שנמצאת בבעלות בני משפחתה, משתפת פעולה זה שנים עם הוצאת הספרים של יד ושם, ומבצעת עבורה עבודות מיוחדות בכל העולם.

בשנת 1998 קיבלה מרים תואר אבירות במסדר אורנז'-נסאו מביאטריקס, מלכת הולנד, על עבודתה בהתנדבות במשך 10 שנים כיו"ר ארגון עולי הולנד בישראל, למען קהילת יוצאי הולנד בארץ.

ספריה
-----

מרים כתבה בעצמה ופרסמה 30 ספרים בעברית ובהולנדית, ומאמרים ופרסומים רבים. בין הספרים:

* "ביום שאנה פרנק מתה" (2004).
* "שיחות ביני ובין עצמי באושוויץ" (2002).
* "מלון מולדת" (2014) על קבוצת יהודים מברית המועצות, עלייתם וקליטתם ערב מלחמת יום הכיפורים.
* "התיק של אלפסי" בעריכת אורלי מזור-יובל (2016).
* "לשמור על שפיות" בעריכת אילנה ברנשטיין (2016).

קישורים חיצוניים
----------------

* מרים דובי-חזן באתר סימניה
* אתר הוצאת דוקוסטורי
* האם החיים שלך שווים ספר? הארץ, 25 באוגוסט 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309270205171
* GND: 1248908686
* LCCN: no2002107748
* VIAF: 61830235
* WorldCat (עם VIAF): 61830235

 |
**לאסלו סולאש** (בהונגרית: **Szollás László**; ‏13 בנובמבר 1907, בודפשט, הונגריה – 4 באוקטובר 1980, בודפשט, הונגריה) היה מחליק על הקרח הונגרי, פעמיים ברציפות זכה במדליית ארד אולימפית (לייק פלאסיד 1932 וגארמיש פטרקירכן 1936), ארבע פעמים אלוף העולם (1931, 1933, 1934 ו-1935), אלוף אירופה (1934) ו-6 פעמים אלוף הונגריה (1931–1936) בזוגות ביחד עם אמיליה רוטר.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1929 החל להחליק עם אמיליה רוטר.

באליפות העולם שנערכה בברלין בשנת 1931 זכה סולאש במדליית זהב בזוגות, הראשונה מתוך ארבע מדליות. הניצחון שלהם בשנת 1931 הביא את מדליית הזהב הראשונה עבור הונגריה בהחלקה לזוגות.

הקריירה הספורטיבית הפעילה של סולאש ורוטר הסתיימה אחרי אולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936).

סולאש למד באקדמיה הצבאית לודוביקה בהורטי. במלחמת העולם השנייה לחם בחזית המזרחית נגד ברית המועצות, ונלקח בשבי כ-4 שנים, במחנה שבויים בסיביר. בתום המלחמה הלאימה הממשלה כמעט את כל נכסיו, כולל בניין דירות גדול להשכרה ברובע 7 של בודפשט.

לאחר מכן למד רפואת ספורט בבית הספר לרפואה בבודפשט.

הישגים בתחרויות
---------------

(עם אמיליה רוטר)

| אירוע | 1929 | 1930 | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משחקי החורף האולימפיים |  |  |  | 3 |  |  |  | 3 |
| אליפות העולם | 5 |  | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 |  |
| אליפות אירופה |  | 2 | 2 |  |  | 1 |  |  |
| אליפות הונגריה |  |  | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

מידע נוסף
---------

* רוטר וסולאש בשנת 1934

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאסלו סולאש** בוויקישיתוף

* לאסלו סולאש, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1213474442
* VIAF: 7033159478013527990008
* WorldCat (עם VIAF): 7033159478013527990008

 |
**ג'ביאן אליסה אוליבר** (באנגלית: **Javianne Alisa Oliver**; נולדה ב-26 בדצמבר 1994) היא אתלטית אמריקאית המתחרה בריצות למרחקים קצרים.

ביוגרפיה
--------

אוליבר גדלה במונרו שבג'ורג'יה, בתם של מרווין וג'וניפר. אביה היה אתלט ושחקן פוטבול בתקופת לימודיו בקולג' ואמה הייתה רקדנית.

בתקופת לימודיה בתיכון זכתה 4 פעמים באליפות ג'ורג'יה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. היא קבעה ב-2013 תוצאות של 11.52 שניות בריצת 100 מטר ו-23.73 בריצת 200 מטר. לאחר סיום לימודי התיכון החלה ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ולאחר שנה עבר לאוניברסיטת קנטקי. היא התחרתה במסגרת ה-NCAA וסיימה שנייה ב-2017 באליפות המכללות בריצת 60 מטר.

בפברואר 2018 זכתה באליפות ארצות הברית באתלטיקה באולם בריצת 60 מטר בשיא אישי של 7.02 שניות. באליפות העולם באתלטיקה באולם השיגה זמן של 7.10 שניות ולא העפילה למקצה הגמר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ביאן אוליבר** בוויקישיתוף
* ג'ביאן אוליבר, ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'ביאן אוליבר, באתר olympedia.org
* ג'ביאן אוליבר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* ג'ביאן אוליבר, באתר ליגת היהלום
* פרופיל באתר אוניברסיטת קנטקי
* ביאן אוליבר באתר אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14484313

 |
**סיימון ייטס** (באנגלית: **Simon Yates**; נולד ב-7 באוגוסט 1992) הוא רוכב אופני כביש ומסלול בריטי מקצועי, ומנצח הוואלטה אספניה 2018 הרוכב בTeam Jayco–AlUla האוסטרלית. ייטס הוא אחיו התאום של אדם ייטס שגם הוא רוכב אופניים מקצועי.

קריירה
------

סיימון ואדם ילידי העיר ברי שליד מנצ'סטר החלו להתעניין ברכיבה כשאביהם שהיה רוכב כביש חובב לקח אותם בהיותם בני 9 לצפייה במרוץ אופני מסלול בוולודרום של מנצ'סטר (אנ'). ב-2011, בגיל 18, התקבל לאקדמיה האולימפית של בריטניה וב-2013 זכה באליפות העולם במירוץ הנקודות. ב-2014 הוחתם בקבוצת גרינאדג' האוסטרלית (שהפכה בהמשך לאוריקה ולאחר מכן למיצ'לטון-סקוט). הישגו הבולט הראשון היה ניצחון בקטע בוואלטה אספניה ב-2016. ב-2017 שיחזר את ההישג של אחיו משנה קודמת, וניצח בקטגוריית ה"חולצה הלבנה" של הרוכב הצעיר בטור דה פראנס.

בג'ירו דאיטליה 2018 הוביל ייטס במרבית שלבי המירוץ תוך שהוא מנצח בשלושה קטעים ולובש את החולצה הוורודה שלושה עשר קטעים. בקטע ה-19, בעליה הקשה לקולה דלה פינסטרה (אנ') יצא כריס פרום לבריחת יחיד של כ-80 ק"מ, תוך שפתח פער גדול מול שאר מתחרי הדרוג הכללי. סיימון ייטס, שכבר בקטע שלפני כן גילה סימני חולשה, החל לפגר עוד לפני הבריחה של פרום וסיים את הקטע בפער של כ-38 דקות אחרי פרום שניצח בקטע, עבר להוביל בדרוג הכללי וניצח במרוץ כולו. ייטס סיים את המרוץ במקום ה-21 בדרוג הכללי.

בוואלטה אספניה 2018 רכב יחד עם אחיו אדם בקבוצה, הוביל במרבית שלבי המירוץ ואף ניצח בקטע אחד. בסיום המרוץ הוא ניצח בדרוג הכללי תוך כדי שהוא מקדים את אנריק מאס ב-1:46 דקות ואת מיגל אנחל לופס ב-2:04 דקות. כמו כן, ניצח ייטס גם בקטגוריית הקומבינציה של הוואלטה אספניה. ניצחון זה היה גם הניצחון הראשון של רוכב בקבוצת מיצ'לטון-סקוט בגראנד טור.

בג'ירו ד'איטליה 2019, סיים במקום ה-9 ואכזב לאחר שהצהיר על עצמו לפני המרוץ כמועמד הבכיר לניצחון. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-12 ואת הקטע ה-15 לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה בשני הקטעים.

פרשיות סימום
------------

בעונת 2016, סיימון ייטס הושעה לארבעה חודשים לאחר שבדמו נמצאו שרידי טרבוטלין. תרופה שמשמשת לטיפול באסתמה. ייטס טען להגנתו שמדובר בטעות בירוקרטית בכך ששכח לבקש פטור רפואי לשימוש בתרופה, מה שלא מנע את השעייתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימון ייטס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיימון ייטס
* סיימון ייטס, ברשת החברתית טוויטר

* סיימון ייטס, באתר olympedia.org

* סיימון ייטס, באתר Cycling Archives
* אתר למנויים בלבד אמיר ענבר, עם כינוי כמו "נקניק דם מעופף", מה כבר יכול להשתבש?, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2018
* בן סרטני, ‏לשתות מהבאר: התאומים שרוכבים יחד, באתר ישראל היום, 24 באוגוסט 2018 09:53

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני פורת, ‏מהפך: ניצחון גדול לפרום שלקח את החולצה הוורודה, באתר ערוץ הספורט, ‏25 במאי 2018
2. ↑  Cycling News published, Simon Yates handed four-month 'non-intentional' doping ban, cyclingnews.com, ‏2016-06-17 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1266490027
* VIAF: 2044166237093196380000
* WorldCat (עם VIAF): 2044166237093196380000

 |
**אינדקס סופות רעמים** הוא שיטה במטאורולוגיה להערכת ההסתברות להתפתחות סופות רעמים, כאשר קיימים תנאים המאפשרים התפתחות ענני גשם.

חישוב האינדקס מתבצע על ידי השוואת הפרשי הטמפרטורות בין מפלסי לחץ שונים - 850 מיליבר מול 500 מיליבר. הערך המתקבל מהווה הערכה גסה לגבי מפל הטמפרטורות הממוצע בין שני המפלסים הללו, ומכאן נגזרת יציבות שכבת האוויר ביניהם.

ערכים של 25 מעלות צלזיוס ומעלה בדרך כלל מתבטאים במפל הטמפרטורות גבוה יותר ממפל אדיאבטי לח (יציבות על תנאי), ולפיכך גוברת ההסתברות להתפתחות אנכית של עננים עד כדי דרגת קומולונימבוס, ולהיווצרותם של סופות רעמים.

במקרי שלג גבוליים, אינדקס סופות רעמים עשוי להיות גורם חשוב בקביעת רום השלג - בדרך כלל רום השלג נמצא כ-200-300 מטר מתחת לרום הקיפאון, אולם אי יציבות גבוהה המלווה בזרמים יורדים חזקים עשויה להכפיל טווח זה.

האינדקס לבדו אינו יכול לשמש כלי לחיזוי סופות רעמים. כמעט כל אירוע שרב מלווה באינדקס סופות רעמים גבוה (מעל 30), אך בהיעדר לחות מספקת, אין כל משמעות לדבר. יחד עם זאת, כאשר תנאי הלחות מתקיימים, האירוע המטאורולוגי עשוי להיות פעיל למדי, כמו למשל באפיק ים סוף פעיל.

ראו גם
------

* מטאורולוגיה - מונחים
**נורי בוזיד** (בערבית: **نوري بوزيد**; נולד ב-1 בינואר 1945) הוא במאי קולנוע ותסריטאי תוניסאי.

הסרטים "איש האפר" ו-"آخر فيلم" (בתרגום חופשי לעברית: "ביצוע") זיכו אותו בפרס תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו בשנים 1986 ו-2006.

ביוגרפיה
--------

נורי בוזיד נולד בעיר ספקס שבתוניסיה. בין השנים 1968–1972 הוא למד קלנוע בבלגיה. בשנת 1979 הוא היה עוזר במאי בסרט "Il ladrone" (בתרגום חופשי לעברית: "הבליטה") של הבמאי פסקוואל פסטה קמפניל (אנ'). בין השנים 1973–1979 הוא היה בחמש שנות מאסר על דעותיו הפוליטיות. בשנת 1986 יצא סרטו העלילתי הראשון "איש האפר", אשר מספר על צעיר שנזכר בטראומות ילדות זמן קצר לפני חתונתו. הסרט נבחר להקרנה בפסטיבל הקולנוע בקאן. סרטו הבא, "صفايح ذهب" (בתרגום חופשי לעברית: "פרסות הזהב"), שיצא בשנת 1988 מספר על אדם שעובד בזנות של גברים.

בנוסף לסרטים שלו, הוא גם לקח חלק בכתיבת הסרטים "عصفور السطح" (בתרגום חופשי לעברית: "הילד של טרסות") ו"קיץ בלה גולט" שביים פריד בוגדיר, "سلطان المدينة" (בתרגום חופשי לעברית: "סולטן העיר") שביים מונצ'ף דוייב (אנ'), "שתיקות הארמון" ו"עונת הגברים" שביימה מופידה טלאטלי. הוא הופיע בסרט הקומדיה "التلفزة جاية" (בתרגום חופשי לעברית: "טלפאזה ג'יה") ובאופרת הסבון "Un bambino di nome Gesù" (בתרגום חופשי לעברית: "ילד בשם ישוע") שבוימה על ידי פרנקו רוסי (אנ').

ב-9 באפריל 2011, בוזיד הותקף ונפצע בראשו על ידי תוקף בלתי מזוהה. הוא טוען שזה בגלל עמדותיו החיוביות לחילוניות ולדחיית תרבות התפיסה[דרושה הבהרה]. ב-12 במאי של אותה שנה, הוא קיבל את עיטור לגיון הכבוד על ידי שר החוץ הצרפתי, פרדריק מיטראן, במהלך פסטיבל הקולנוע בקאן ה-64.

נורי בוזיד הוא אביה של הבמאית והתסריטאית ליילה בוזיד.

פילמוגרפיה
----------

| שם הסרט במקור | שם הסרט בעברית | שנה |
| --- | --- | --- |
| ريح السد | איש האפר | 1986 |
| صفايح ذهب | פרסות הזהב (אנ') | 1988 |
| حرب الخليج وبعد؟ | מלחמת המפרץ... ואחרי כן? | 1991 |
| بزناس | עסקים (צר') | 1992 |
| بنت فاميليا | פמיליה כפופה (אנ') | 1997 |
| عرائس الطين | בובת חימר (צר') | 2002 |
| آخر فيلم | ביצוע (אנ') | 2006 |
| Ma nmoutech | מילפיל (צר') | 2012 |

פרסים
-----

* 1986: תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו על בימוי הסרט "איש האפר".
* 2006: תנית הזהב בפסטיבל הסרטים קרתגו על בימוי הסרט "آخر فيلم".
* 2007: פרס אבן רושד לחופש המחשבה (אנ')
* 2011: עיטור לגיון הכבוד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורי בוזיד** בוויקישיתוף

* נורי בוזיד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נורי בוזיד, באתר AllMovie (באנגלית)
* נורי בוזיד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Poupées d’argile,‏ Maghreb des films
2. ↑  À peine j'ouvre les yeux: Leyla Bouzid capte la fureur de la jeunesse tunisienne, ‏ Laurent Djian, באתר lexpress ‏, 23 בדצמבר 2015
3. ↑  Ibn Rushd Fund for Freedom of Thought, באתר ‏ Ibn Rushd, ‏ 25 בינואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588438205171
* BnF: cb14082149g (data)
* GND: 1068793007
* ISNI: 0000 0000 5337 3901
* LCCN: no99049263
* NTA: 145431924
* RERO: 02-A003033776
* SUDOC: 05220474X
* VIAF: 61752480
* WorldCat: lccn-no99049263

 |
**עמק ספיטי** הוא עמק שנמצא במדינת הימאצ'ל פרדש בצפון הודו. העמק נקרא על שם נהר הספיטי הזורם במרכזו, ומנקז את מי הפשרת השלגים של שרשרת ההרים המקיפים את העמק.

ספיטי הוא אזור מדברי השוכן ממזרח לטיבט. עיר הבירה של המחוז היא קאזה, הנמצאת בגובה של 3640 מטר מעל פני הים. רוב תושבי האזור הם ממוצא טיבטי ומכאן שדתם היא בודהיסטית. הדרך לספיטי מהעיירה מנאלי עוברת דרך שני מעברי הרים: מעבר רוטאנג, המוביל ללהול שהוא אזור בעל אקלים חצי מדברי; ומעבר קונזום פאס שגובהו 4551 מטר מעל פני הים.

בעמק אגמים (כולל צ'אנדרה טאל), גומפות, ומנזרים עתיקים עם ציורי קיר מרהיבים ששרדו הודות למזג האוויר היבש והקר (וגם בזכות העובדה שהאזור הנדיח לא היה נתון לכיבושים). מהגומפות העתיקות החשובות הן "גומפת טאבו" אליה יפרוש הדלאי למה כשתסתיים כהונתו, "גומפת דנקאר" (Dhankar) ו"גומפת קי" (Ki) הנמצאת מעל קאזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק ספיטי** בוויקישיתוף
* תיאור סיור בעמק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 236101484
* WorldCat (עם VIAF): 236101484

 |
דוגמאות לכיוונים
בקריסטלוגרפיה, **אינדקס מילר** הוא שיטת סימון המשמשת לתיאור מישורים וכיוונים בסריג של גביש. הסימון קרוי על-שמו של המינרלוג ויליאם האלוס מילר.

כדי לתאר באופן חד-משמעי סריג תלת-ממדי, יש לקבוע את **נקודת הראשית**, ואז לבחור לסריג בסיס. הבסיס כולל שלוש נקודות במרחב, והחצים המוליכים מן הראשית לנקודות אלה הם **וקטורי הסריג**, {\displaystyle \ v\_{1},v\_{2},v\_{3}}. כל נקודה של הסריג אפשר להציג, באופן יחיד, כצירוף ליניארי {\displaystyle \ x=a\_{1}v\_{1}+a\_{2}v\_{2}+a\_{3}v\_{3}}, כאשר ה**מקדמים** {\displaystyle \ a\_{1},a\_{2},a\_{3}} הם מספרים שלמים. הסימון {\displaystyle \ [a\_{1}a\_{2}a\_{3}]} מתייחס לישר העובר דרך הראשית ודרך הנקודה x לעיל, וכולל, לפיכך, גם את נקודות הסריג {\displaystyle \ 2x,3x,\dots }, וכן את {\displaystyle \ -x,-2x,-3x,\dots }.

כדי לאתר את הישר {\displaystyle \ [a\_{1}a\_{2}a\_{3}]} על הסריג, יש לדעת מהם וקטורי הבסיס שנבחרו. בדרך כלל בוחרים בסיס פרימיטיבי; עם זאת, כאשר מדובר בסריגים קובייתיים, מקובל לבחור בסיס אורתוגונלי, שבו הווקטורים מאונכים זה לזה, למרות שביחס לבסיס כזה יש נקודות בעלות מקדמים הרחוקים כדי 1/2 ממספר שלם. ניתן להבטיח שהמקדמים באינדקס מילר יהיו תמיד שלמים וזרים הדדית, משום שהישר תלוי רק ביחסים שבין המקדמים; כך גם עבור הסימונים הנוספים, המתוארים להלן.

הביטוי {\displaystyle \ (a\_{1}a\_{2}a\_{3})} (סוגריים עגולים, במקום מרובעים) מתאר מישור. באופן פורמלי, זהו מישור האפסים של הפונקציונל {\displaystyle \ x^{\*}=a\_{1}v\_{1}^{\*}+a\_{2}v\_{2}^{\*}+a\_{3}v\_{3}^{\*}}, כאשר {\displaystyle \ v\_{i}^{\*}} הם הפונקציונלים הבסיסיים, המוגדרים על ידי {\displaystyle \ v\_{i}^{\*}(v\_{j})=\delta \_{ij}}, כאשר \ \delta  היא הדלתא של קרונקר. במכפלה הפנימית של הסריג, זהו המישור המאונך לווקטור x; הוא כולל את כל הנקודות {\displaystyle \ n\_{1}v\_{1}+n\_{2}v\_{2}+n\_{3}v\_{3}} שמקדמיהן מקיימים את המשוואה {\displaystyle \ a\_{1}n\_{1}+a\_{2}n\_{2}+a\_{3}n\_{3}}. באינדקס מילר מקובל לכתוב {\displaystyle \ {\bar {a}}} במקום \ -a, כאשר a מספר חיובי. כך למשל, {\displaystyle \ (20{\bar {5}})} מייצג את המישור הנפרש על ידי הווקטורים {\displaystyle \ 5v\_{1}+2v\_{3}} ו- \ v\_2.

בנוסף לסימון שהוצג לעיל, מקובל להשתמש בסימון {\displaystyle \ {a\_{1}a\_{2}a\_{3}}} כדי לייצג את כל המישורים המתקבלים מ- {\displaystyle \ (a\_{1}a\_{2}a\_{3})} על ידי פעולת חבורת הסימטריות של הסריג; בדומה, {\displaystyle \ \langle a\_{1}a\_{2}a\_{3}\rangle } מתייחס לכל הישרים המתקבלים על ידי סימטריות מ- {\displaystyle \ [a\_{1}a\_{2}a\_{3}]}.

ישרים ומישורים בגביש
--------------------

הישרים והמישורים בסריג הם אמנם פיקטיביים (שהרי האטומים בגביש אינם מחוברים זה לזה במוטות קטנים), אולם לצפיפות האטומים במישור יש חשיבות מרובה בנוגע לתכונות הפיזיקליות של הגביש. בין אלה, אפשר למנות את התכונות האופטיות, את תכונות ההולכה, הריאקטיביות, מישורי השבירה, ועוד.

ראו גם
------

* מבנה גבישי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינדקס מילר** בוויקישיתוף
* הסברים ודיאגרמות לאינדקס מילר
* אינדקס מילר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**ניל הופ** (באנגלית: **Neil Hope**;‏ 24 בספטמבר 1972 – 25 בנובמבר 2007) היה שחקן קנדי, שהתפרסם בעיקר בשל השתתפותו בדרמת הנעורים "דגראסי", בה גילם את דמותו של דרק ("ווילז") ווילר.

קורות חייו
----------

הופ נולד בטורונטו, והחל לשחק כשהיה בן 9. כשהיה בן 12 לוהק לסדרה "הילדים מרחוב דגראסי", בה גילם את דמותו של גריף (1985–1986). בהמשך לוהק גם לסדרות ההמשך "חטיבת הביניים דגארסי" ו-"תיכון דגארסי" (1987–1991). הופ גילם את דמותו של דרק "וילז" ווילאר, נער הגדל במשפחה מאמצת, ושלאחר מות הוריו המאמצים בתאונת דרכים מפתח דפוסי התנהגות בעייתיים הכוללים גנבות, שתייה לשוכרה ובריחה מהבית, ובסופו של דבר אף מוצא עצמו בבית הסוהר, לאחר שגרם לתאונת דרכים בהיותו שיכור. 

הופ לא המשיך בקריירת משחק לאחר ירידתה של הסדרה מהמרקעים, למעט שלוש הופעות אורח בסדרת ההמשך של "דגראסי", "דגראסי - הדור הבא",בין 2001 ל-2003, בהן שב וגילם את דמותו של וילז. ב-2007 נפטר בדירה שכורה בהמילטון. משפחתו שמרה את דבר מותו בסוד, ורק ב-2012 נודע הדבר בציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניל הופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ניל הופ, באתר AllMovie (באנגלית)
* ניל הופ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ניל הופ באתר דגראסי-ויקי
* ניל הופ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מותו של כוכב "דגראסי" התגלה לאחר 5 שנים, באתר וואלה!‏, 16 בפברואר 2012