סר **ג'ורג' איוון "ואן" מוריסון** (באנגלית: **George Ivan Morrison**; נולד ב-31 באוגוסט 1945) הוא זמר ופזמונאי מבלפסט, צפון אירלנד. הוא מנגן במגוון כלי נגינה, כולל גיטרה, מפוחית, קלידים, וסקסופון.

מוריסון התפרסם לראשונה כסולן הלהקה הבריטית Them (אנ'), כשכתב בשנת 1966 את הלהיט "גלוריה". כמה שנים לאחר מכן, מוריסון עזב את הלהקה ופצח בקריירת סולו משגשגת.

המסלול המוזיקלי של מוריסון היה ייחודי ביותר. רוב המוזיקה שלו הייתה קרובה לסגנונות הסול האמריקאי וה-R&B, כמו הסינגלים הפופולרים "נערה חומת-עיניים" (Brown-Eyed Girl), "ריקוד ירח" (Moondance) ו"דומינו" (Domino). באותה מידה אוסף השירים שלו כלל גם מסעות מוזיקליים ארוכים, נינוחים ורוחניים עם השפעה של המסורת הקלטית, ג'אז, ודימויים של זרם התודעה, כמו באלבומו הקלאסי "Astral Weeks" וכן באלבום "Veedon Fleece". השילוב של שני קווי הסגנון הללו כונה "סול קלטי".

הקריירה של מוריסון מתפרשת על כמה עשורים והושפעה ממוזיקאים פופולרים רבים. הוא נכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול והיכל התהילה של התמלילנים. בשנת 2000, מוריסון דורג במקום 25 במצעד 100 האומנים הגדולים ביותר של הרוק'נרול בערוץ הטלוויזיה VH1.

ביוגרפיה
--------

### היסטוריה מוקדמת

מוריסון גדל כפרוטסטנט, והשתייך לכנסייה של אירלנד, בקרב משפחתו במזרח בלפסט הוא שמע מוזיקה מגיל צעיר, כשאביו, עובד מספנה, אסף אלבומי ג'אז ובלוז אמריקאי ואימו הייתה זמרת. הוא ירש את טעמו של אביו במוזיקה, ובהתבגרו הוא האזין לאומנים כמו ריי צ'ארלס, לדבלי, וסולומון בורק. בשנת 2005 הוא אמר בריאיון לרולינג סטון ש"האנשים הללו היו ההשראה שלי להמשיך הלאה. אם לא המוזיקה הזו, לא הייתי יכול לעשות את מה שאני עושה עכשיו".

מוריסון עבד כמנקה חלונות לפני היותו מוזיקאי מצליח, עובדה שהוזכרה בשיריו "Cleaning Windows" ו-"St Dominic's Preview".

### שנות השישים

מוריסון עזב את בית הוריו בגיל 15 בשאיפה לקריירה מוזיקלית. הוא ניגן בכמה להקות סקיפל (סוג של מוזיקת פולק), ורוק'נרול לפני שהצטרף ללהקה "המונרכים" The Monarchs לסיבוב הופעות באירופה. ב-1964 הוא ייסד להקה בשם Them והתבלט בתוכה. ללהקה היו מספר להיטים במצעדים, הידוע בהם המנון הרוק הנודע "גלוריה", שבוצע בהמשך על ידי אמנים רבים כולל להקת הדלתות. באמצע שנות ה-60 ואן מוריסון גם ניגן אלתורים במועדון בלוס אנג'לס יחד עם ג'ים מוריסון. בהופעה הם שרו יחד את "גלוריה". שנים מאוחר יותר הוא צוטט בראיון אומר: "זה היה רגע התהילה בכל הקריירה שלי, לשיר את גלוריה עם ג'ים מוריסון".

מוריסון עזב את הלהקה ב-1966 לאחר סיבוב ההופעות בארצות הברית לאחר שלא היה מרוצה בשימוש הגובר באומני אולפן. הוא חזר לבלפסט מתוך מחשבה לפרוש מעסקי המוזיקה, אך המפיק של Them, ברט ברנס (Bert Berns) שכנע אותו לחזור לניו יורק ולהקליט סולו עבור חברת התקליטים Bang Records. מהקלטות מוקדמות אלו צמח אחד הלהיטים הגדולים של מוריסון, "נערה חומת-עיניים" (Brown-Eyed Girl) שהגיע למקום 10 במצעד האמריקאי ב-1967. המתופף בשיר היה גארי צ'סטר. האלבום שיצא מהקלטות אילו היה !Blowin' Your Mind. מוריסון הודה מאוחר יותר, בריאיון לרולינג סטונס, שהוא לא היה מרוצה מהאלבום, "זה יצא גרוע, והם הוציאו אותו ללא הסכמתי". ההקלטות פורסמו שוב מספר פעמים על ידי Bang Records בצורת בוטלגים תחת שמות שונים. רוב ההקלטות נערכו ונאספו מחדש באלבום Bang Masters. מהדורה זו כוללת גרסה חלופית ל"נערה חומת-עיניים" כמו גם גרסאות מוקדמות ל"לצידך" (Beside You) ו"גברת ג'ורג'" (Madame George) שיופיעו בשינויים קלים באלבומו השני של מוריסון.

ב-1967, לאחר מותו של המפיק, ברנס, מוריסון עבר לבוסטון, מסצ'וסטס. שם הוא הסתבך תוך זמן קצר בבעיות פיננסיות ואישיות. הוא סבל מדיכאון הקשור באלכוהול והתקשה להשיג הופעות. אולם, במעט ההופעות שהיו לו מוריסון הוא השיג תמיכה מקצועית והחל להקליט בחברת האחים וורנר. אלבומו הראשון אצלם היה "שבועות שמימיים" (Astral Weeks), מחרוזת שירים שנחשבת על ידי רבים כיצירה הטובה ביותר שלו. האלבום זכה לתישבחות מהביקורת, אך לאדישות מהקהל הרחב. מוריסון, בריאיון לרולינג סטונס, תיאר את האלבום כאופרת רוק עם קו סיפורי ברור. "שבועות שמימיים" דורג בכמה רשימות בין האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים ונחשב לדוגמה מוקדמת לאלבומי קונספט (נושא).

### שנות השבעים

ואן מוריסון בשנת 1972
ב-1970 מוריסון עבר לוודסטוק, ניו יורק, כדי לגור קרוב לבוב דילן. היה זה בעבורו עשור פורה ומוצלח במיוחד. בסך הכל הוציא ואן מוריסון 10 אלבומים בשנות ה-70, אחד מהם כפול בהופעה חיה בבלפסט. כולם זכו לשבחים רבים.

ב-27 בפברואר 1970 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו "ריקוד ירח" (Moondance), שהגיע למקום 29 במצעדי המגזין בילבורד. הסגנון באלבום זה היה אופטימי ומואר ושונה מאוד מהאלבום הקודם - "שבועות שמימיים" הקודר. אף על פי ש-Moondance מעולם לא יצא כסינגל, הוא הפך ללהיט ענק ושודר רבות ברדיו ברחבי העולם. מוריסון הפיק בעצמו את האלבום מפני שהרגיש ש"אף אחד אחר לא יוכל לדעת מה אני רוצה".

באותה שנה (1970) הספיק להקליט ולהוציא לאור אלבום נוסף: His Band and the Street Choir - "הלהקה שלו ומקהלת הרחוב" - מתוכו הצליח מאוד השיר "דומינו". ואן מוריסון עבד בקצב מהיר והפגין תפוקה פורייה. אלבומו הרביעי "דבש טופלו" (Tupelo Honey) יצא כבר באוקטובר 1971, והחמישי -"ההתגלות של דומיניק הקדוש" (Saint Dominic's Preview) ב-יולי 1972. את אלבומו השביעי Hard Nose the Highway הוציא באוגוסט 1973 ואת השמיני והתשיעי בשנת 1974, אחד מהם תקליט כפול בהופעה חיה.
בסך הכל הוציא ואן מוריסון 7 אלבומים בין 1970 ל-1974 בטרם נתקף במשבר נפשי ובפחד קהל. הוא חש חרדה והתקשה ליצור קשר עין עם הצופים. בראיון מאוחר אמר: "המשכתי לשיר שירים על הבימה, אבל היו רגעים שהתייסרתי להיות שם".

לאחר הפסקה קצרה מהמוזיקה, מוריסון חזר להופיע במועדונים ושיקם את יכולתו להופיע, גם אם רק בפני קהל מצומצם. בתקופה זו הוא ארגן את להקת הליווי The Caledonia Soul Orchestra ויזם מסע הופעות של שלושה חודשים לארצות הברית. ההופעות תועדו באלבום כפול בשם "מאוחר מיד לעצור עכשיו" שנחשב לאחד מאלבומי ההופעה הטובים ביותר בתולדות הרוק. זמן קצר לאחר הקלטת האלבום מוריסון צמצם את הרכב להקת הליווי שנקראה עתה the Caledonia Soul Express.

ב-1973 מוריסון התגרש מאשתו, הכנרית ג'נט פלנט, לאחר שבע שנות נישואים. לזוג יש בת אחת, הזמרת-כותבת שאנה מוריסון, איתה מוריסון ביצע דואטים בהזדמנויות שונות. לאחר מכן, ב-1974, הוא הוציא לאור את האלבום המהורהר והשנון Veedon Fleece. אף על פי שבזמנו הוא משך מעט תשומת לב, ערכו בעיני הביקורת עלה במשך השנים, ומאז הוא נחשב לאחת העבודות המובחרות של מוריסון. 

מוריסון הוציא לאור את אלבומו הבא רק כעבור שלוש שנים. בתקופה זו הוא כתב והקליט מספר שירים חדשים, ובראיון ב-1974 הוא סיפר על תוכניותיו להוציא אלבום חדש בשם Mechanical Bliss רק 4–5 חודשים לאחר שיצא האלבום הקודם, Veedon Fleece. אך תאריך היעד הגיע ועבר בלי שהאלבום יצא לאור, מוריסון המשיך לעבוד עליו. בתקופה זו שם האלבום עבר מספר שינויים (בהתחלה הוא נקרא Stiff Upper Lip, אחר-כך Naked In The Jungle) ואפילו החלו בעיצוב העטיפה לאלבום. אך בסופו שחל דבר הפרויקט ננטש לגמרי והוא יצא לאור בהפצה רשמית רק ב-1998 בשם Philosopher's Stone.

ב-1976, בחג ההודיה, מוריסון השתתף בהופעת פרידה להבנד. זו הייתה ההופעה הפומבית הראשונה שלו זה זמן רב, והוא שקל לא להופיע עד הרגע האחרון לפני ההופעה. למוריסון היו קשרים טובים עם THE BAND. הם היו שכנים בוודסטוק וכמוהו גם הם סבלו מפחד במה. בקונצרט מוריסון ביצע שני שירים, אחד מהם ביצוע מלהיב במיוחד ל"קראוון" מאלבומו "ריקוד ירח". ההופעה כולה תועדה והפכה לסרט קולנוע ב-1978 בבימויו של מרטין סקורסזה בשם "הוואלס האחרון" (The Last Waltz), שנחשב לסרט-הופעה פורץ דרך. אחד משיאי ההופעה הוא החיוניות הלא אופיינית שמוריסון הפגין, כולל בעיטות לגובה.

ב-1977 מוריסון הוציא לאור לבסוף את האלבום A Period of Transition בו שיתף פעולה עם דוקטור ג'ון, שהופיע גם ב"וואלס האחרון". האלבום פתח תקופה פורייה של כתיבת שירים אצלו. שנה מאוחר יותר יצא האלבום Wavelength שלא זכה לאהדה ביקורתית, אף על פי ששיר הנושא שודר לא מעט. השיר הפותח את האלבום "Kingdom Hall" (שעוסק בחוויה מילדותו של מוריסון הקשורה לעדי יהוה)בישר על התפנית הדתית שאפיינה את האלבום הבא של מוריסון, "אל תוך המוזיקה".

האלבום Into The Music יצא ב-1979, נחשב ליצירת מופת. הביקורת ברולינג סטונס: "אוסף של שירים ארוטי\דתי... הטוב ביותר שמוריסון יצר מאז Astral Weeks". בעיתונות המוזיקה מרבים לכנות אותו "האלבום הגדול האחרון של מוריסון".

### שנות השמונים

רוב המוזיקה שמוריסון הוציא בשנות ה-80 הייתה סביב נושא רוחניות ואמונה עד שניתן לשייך אותם לתחום הניו-אייג'. באלבומו מ-1983,Inarticulate Speech of the Heart, הוא הוסיף תודה מיוחדת לל. רון האברד, אף על פי שמעולם לא השתייך רשמית לסיינטולוגיה או לכנסייה אחרת.

האלבום No Guru, No Method, No Teacher שיצא ב-1986 גרף ביקורות חיוביות ממבקרים רבים אך לא מכולם. קולו של מוריסון נשמע בשיאו והעיבודים האקוסטיים היו מהמחוספסים ביותר מאז האלבום Astral Weeks, אך חלק מהמבקרים לא אהבו את העיסוק הרב בתוכן דתי.

ב-1988 הוציא את "פעימת לב אירית" (Irish Heartbeat), אלבום שירי-עם איריים מסורתיים, יחד עם להקת הצ'יפטיינס.

### שנות התשעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
### שנות האלפיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

דיסקוגרפיה
----------

* *Blowin' Your Mind!* (1967)
* *Astral Weeks* (1968)
* *Moondance* (1970)
* *His Band and the Street Choir* (1970)
* *Tupelo Honey* (1971)
* *Saint Dominic's Preview* (1972)
* *Hard Nose the Highway* (1973)
* *Veedon Fleece* (1974)
* *A Period of Transition* (1977)
* *Wavelength* (1978)
* *Into the Music* (1979)
* *Common One* (1980)
* *Beautiful Vision* (1982)
* *Inarticulate Speech of the Heart* (1983)
* *A Sense of Wonder* (1985)
* *No Guru, No Method, No Teacher* (1986)
* *Poetic Champions Compose* (1987)
* *Irish Heartbeat* (In collaboration with The Chieftains, 1988)
* *Avalon Sunset* (1989)
* *Enlightenment* (1990)
* *Hymns to the Silence* (1991)
* *Too Long in Exile* (1993)
* *Days Like This* (1995)
* *How Long Has This Been Going On* (1995)
* *Tell Me Something: The Songs of Mose Allison* (1996)
* *The Healing Game* (1997)
* *Back on Top* (1999)
* *You Win Again* (2000)
* *Down the Road* (2002)
* *What's Wrong with This Picture?* (2003)
* *Magic Time* (2005)
* *Pay the Devil* (2006)
* *Keep It Simple* (2008)
* *Born to Sing: No Plan B* (2012)
* *Duets: Re-working the Catalogue* (2015)
* *Keep Me Singing* (2016)
* *Roll with the Punches* (2017)
* *Versatile* (2017)
* *You're Driving Me Crazy* (2018)
* *The Prophet Speaks* (2018)
* *Three Chords & the Truth* (2019)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואן מוריסון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ואן מוריסון (באנגלית)
* ואן מוריסון, ברשת החברתית פייסבוק

* ואן מוריסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ואן מוריסון, ברשת החברתית אינסטגרם

* ואן מוריסון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ואן מוריסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר AllMovie (באנגלית)

* ואן מוריסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ואן מוריסון, באתר אייטונס (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר ספוטיפיי

* ואן מוריסון, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר Last.fm (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר AllMusic (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר דיזר

* ואן מוריסון, באתר Discogs (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר Songkick (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר Genius

* ואן מוריסון, באתר SecondHandSongs

* ואן מוריסון, באתר DNCI

* ואן מוריסון, באתר בילבורד (באנגלית)

* ואן מוריסון, באתר טיידל (באנגלית)
* 50 שנה לאסטרל וויקס - תוכנית מיוחדת בכאן 88 עם גיל מטוס
* ואן מוריסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442610905171
* BNE: XX949135
* BnF: cb13897731q (data)
* GND: 118737015
* ICCU: CFIV125262
* ISNI: 0000 0001 1884 5608
* LCCN: n85148183
* MusicBrainz: a41ac10f-0a56-4672-9161-b83f9b223559
* NDL: 00621175
* NKC: xx0015473
* NLP: a0000002931530
* NTA: 071758895
* SELIBR: 327697
* SNAC: w61n8xwj
* SUDOC: 094298629
* Trove: 1017655
* VIAF: 85398818
* WorldCat (עם VIAF): 85398818

 |