**עז"א ועזא"ל** הם שני מלאכי חבלה ידועים במיתולוגיה היהודית מדרשית, שגורשו לארץ, החטיאו את בנות האדם והולידו את הנפילים והשדים.

מלאך נופל.מלאך נופל, מתוך הסדרה "מלאכים נופלים" מאת מירי נשרי.

שמותיהם
-------

**עזא** מכונה בספר חנוך ובמקורות נוספים גם בשמות: **עוזא**, **שמעזי** (שַׁמְּעֲזַי), **שמיעזא** (שְׁמִיעָזָא), ומוכר גם כ**שמחזי** (שַׁמְּחֲזַי). **עֲזָאֵל** נקרא גם בשמות **עזאזל** (עֲזָאזֵל) ו**עזזאל** (עֲזָזֵאל)[דרוש מקור].

בגמרא
-----

בגמרא מוזכרים עזא ועזאל רק פעמיים: פעם אחת בהקשר של עזאזל:

> 
> עזאזל - שמכפר על מעשה **עוזא ועזאל**
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ז, עמוד ב'
> 

ופעם אחת בהקשר של סיחון ועוג:

> 
> סיחון ועוג בני אחיה בר **שמחזאי** הוו
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ס"א, עמוד א'
>

בספר הזוהר
----------

בספר הזוהר מובא, ש**עזא ועזאל** הם מלאכי החבלה שקטרגו לפני הקב"ה בזמן שרצה לברוא את האדם, בטענה שהוא עתיד לחטוא לפני הקב"ה עם אשתו. בתגובה, ענה להם הקב"ה שבחטא שעליו קטרגו, עתידים הם להיכשל בעצמם. לאחר מכן ראו עזא ועזאל את בנות האדם וחשקו בהן, והקב"ה הפילם מקדושתם וגרשם אל הארץ. הזוהר הסביר שעל אף שעזא ועזאל דיברו אמת, והאדם אכן חטא עם האישה, הם בכל זאת נענשו, מפני שעונשם היה על שקטרגו על אדם שעתיד לחטוא עם אישה אחת, בעוד הם עתידים לחטוא עם נשים רבות, וממילא מידותיהם גרועות ממידותיו של אדם. בנוסף, אדם הראשון חזר בתשובה על חטאו, בעוד עזא ועזאל נותרו ברשעתם.

בתוספתא לזוהר מובא סיפור מעט שונה, לפיו עזא ועזאל התרברבו לאחר גירוש אדם וחוה מגן עדן, שאם היו הם בארץ במקום אדם, הם היו נשארים בצידקותם. בתגובה, שאלם הקב"ה אם הם חושבים שיוכלו להתגבר על היצר הרע. הם ענו שהם יכולים, ומיד הפילם הקב"ה לארץ. ברגע שהגיעו עזא ועזאל לארץ, עלה בהם היצר הרע, והם חטאו ולקחו נשים כראות עיניהם, ונעקרו מקדושתם.

ברגע שהגיעו עזא ועזאל לאוויר העולם, נהפך גופם לחומרי והמראה שלהם השתנה. הם תעו אחרי השדה נעמה, והולידו ממנה "רוחין בישין ושדין" בעולם. הם לימדו את בני האדם כשפים, קסמים ויצירת כלי נשק, והולידו את הנפילים והגיבורים. לפי הזוהר, הערב רב הם צאצאיהם של עזא ועזאל.

במדרש
-----

במדרש בראשית רבתי מובא, שכאשר ראו המלאכים שהקב"ה מתעצב על שברא את בני האדם, נעמדו שני מלאכים ששמם **שמחזאי ועזאל** ואמרו לקב"ה שהם הזהירו אותו לא לברוא את האדם. הקב"ה ענה להם שהם טועים, שהרי אם לא כך, מה יהא על העולם? ענו לו שמחזאי ועזאל שהם יכלו להסתפק בעולם במקום האדם. השיב להם הקב"ה שהוא יודע שאם הם היו בעולם עם יצר הרע כמו של האדם, הם היו גרועים בהרבה מהאדם. ביקשו ממנו שמחזאי ועזאל רשות לרדת לעולם בכל זאת כדי להוכיח שהם יכולים לקדש את שם ה' בעולם. הרשות ניתנה להם, והם ירדו לעולם וקבלו יצר הרע. ברגע שראו שמחזאי ועזאל את יופין של בנות האדם - תעו אחריהן ולא הצליחו לשלוט ביצרם. ראה שמחזאי את אחת מבנות האדם ששמה אסטירה, וחשק בה. כשניסה לחטוא עמה, אמרה לו אסטירה שלא תשמע לו עד שילמד אותה את השם המפורש שעל ידי אמירתו הוא עולה לרקיע. שמחזאי לימד אותה שם זה, והיא מיד השתמשה בו ועלתה לרקיע כדי לפרוש מן העבירה. בזכות מעשה זה שלה, הנציח אותה הקב"ה לדוגמה ומופת בעולם, בשבעת כוכבי כימה. כשראו זאת שמחזאי ועזאל, נשאו להם נשים והולידו בנים. המדרש שואל על כך, איך ייתכן שבשר ודם יכול לגעת בכלל במלאכים, שהרי "משרתיו אש לוהט", ומכאן למד המדרש שלאחר שנפלו המלאכים לעולם, נעשתה קומתם כקומת בני אדם ולבשו גוף חומרי שעשוי מעפר. במדרש זה מובא גם שמהם נולדו "הענקים אשר הולכים בזדון לבם [ובגובהן] ומשלחים ידיהם בכל גזל וחמס ושפיכות דמים". עוד מוסיף המדרש כי שמחזאי הוליד שני בנים ושמותם - הייא והייא, ונשאו נשים והולידו את סיחון ועוג.

רש"י, כתב על "הנפילים" (במדבר י"ג ל"ג) שהם "ענקים מבני שמחזאי ועזאל שנפלו מן השמים בימי דור אנוש".

### זיהוי עם עזאזל

 ערך מורחב – **עזאזל**  

בספרות המדרשים של ימי הביניים מוזכר **עזאל** כשם אחד המלאכים הנופלים שמרד, ירד לארץ ופיתה נשים, ולא הסכים לחזור, בניגוד לחברו **שמחזאי** שחזר בתשובה ונותר תלוי הפוך בין שמיים וארץ. עזאל הוא המלאך שלימד את הנשים להתייפות ולענוד תכשיטים ואת הגברים ייצור נשק וטכנולוגיה[דרוש מקור]. בילקוט שמעוני מוצע ההסבר שבשל הישארות עזאל בארץ בחברת בני האדם מקריבים היהודים ביום הכיפורים: "אייל אחד לה' שייכפר על ישראל, ואייל אחד לעזאל הנמצא בעולם בכדי שייסבול עוונותיהם של ישראל והוא עזאזל שבתורה"

לפי מדרשים מסוימים עזאל הגדיל לחטוא ושכב גם עם גברים ילדים ובעלי חיים. זיווגי הכלאיים שנוצרו כתוצאה מכך יחד עם הנפילים שמרדו בה' ושאר החטאים (גם של בני האדם שאינם מפורטים) לא מצאו חן בעיני ה' והוא החליט להשמיד את הארץ במבול. עזאל הורד מדרגתו, שמו שונה לעזאזל והוא נכלא במערה[דרוש מקור].

מלאכים בספר חנוך (בני האלוהים)
------------------------------

בספר חנוך שמחזי ועזזאל (מצוין גם בשם עזאל) הם מנשיאי המלאכים שירדו אל בנות האדם, נשאו אותן, והן הולידו להם את הנפילים. לפי הכתוב בספר, עזזאל הוא זה שלימד את בני האדם כיצד ליצור נשקים, מגנים, כלי מלחמה, תמרוקים, אבני חן ובדים שונים, בעוד ששמחזי שהיה ראש נשיאי המלאכים, לימד אותם כישוף.

על פי ספר חנוך, עזזאל נכלא בחושך, בדוּדׇאַל מתחת לסלעים קוצניים על ידי המלאך רפאל, וביום הדין הוא ישלח לאש. לאחר שראו את כל אהוביהם ובני משפחותיהם מתים, שמחזי ושאר המלאכים נכלאו מתחת לגבעות הארץ, ל-70 דורות, עד ליום הדין בו ישולחו לאש.

ראו גם
------

* עזאזל
* נפילים
* מעשה בני האלוהים

קישורים חיצוניים
----------------

* עזא ועזאל, באתר Aspaklaria.info
* עזא ועזאל מלאכים שנפלו להרי החושך, באתר Wisdom king shlomo

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהר חלק א כג א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
2. ↑  זהר חלק א לז א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
3. ↑  זהר חלק א יט ב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
4. ↑  זהר חלק ג רח א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
5. ↑  זהר חלק א כה ב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
6. ↑  ספר תהלים, פרק ח', פסוק ה'
7. ↑  בראשית רבתי פרשת בראשית עמודים 29–30
8. ↑  למשל: ילקוט שמעוני על התורה, פרשת בראשית, רמז מד "כל אותו הלילה".
9. ↑  נפתלי טור סיני, **עזאזל (ויקרא ט"ז, ח' וכו')** ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה תשי"א
10. ↑  ספר חנוך (עמ' עמודים 14–17, פרקים ו'-י'), באתר דעת