recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**משפט ראו-בלקוול** הוא משפט יסודי בתורת האמידה. בהינתן אומד חסר הטיה, גרוע ככל שיהיה, המשפט מאפשר לבנות אומד עדיף, שהוא לעיתים קרובות האומד הטוב ביותר האפשרי.

המשפט נקרא על שם מגליו: קליאמפודי ראדאקרישנה ראו ודויד בלאקוול

רקע
---

תורת האמידה עוסקת בהתפלגות 'סודית', שהידע עליה חסר: ידוע שהיא שייכת למשפחה מוכרת של התפלגויות (כגון התפלגות מעריכית או התפלגות בינומית), אבל הפרמטרים הקובעים את ההתפלגות הפרטית (התוחלת במקרה הראשון, הסתברות ההצלחה בכל ניסוי במקרה השני) אינם ידועים. המטרה המרכזית של הסטטיסטיקאי היא לאמוד את הפרמטרים, באמצעות מדגם שהוגרל מן ההתפלגות הסודית.

משימה זו דורשת הפעלת **אומד**, שהוא פונקציה ניתנת לחישוב של המדגם. לאומד אסור להיות תלוי בפרמטרים, שהרי אלו אינם ידועים. כמעט בכל מקרה מחפשים אומד שיהיה **חסר הטיה**: התוחלת של האומד צריכה להיות שווה לערכו של הפרמטר שמבקשים לאמוד. ההשוואה בין אומדים שונים נעשית על-פי השונות שלהם: ככל שהשונות קטנה יותר, האומד מוצלח יותר (משום שהוא יציב יותר, ופחות תלוי בגורמים אקראיים).

להרחבה, ראו תורת האמידה.

סטטיסטי מספיק
-------------

דגימה מתוך התפלגות שאינה ידועה מערבת שני גורמי אי-ודאות: הפרמטר שאינו ידוע, והאקראיות המובנית בפונקציות ההתפלגות. לפעמים אפשר לפצל את חוסר הוודאות הזה באמצעות **סטטיסטי**, שהוא (בדיוק כמו אומד) פונקציה ניתנת לחישוב של המדגם. אם ההתפלגות המותנית של המדגם, בהינתן ערכו של הסטטיסטי, אינה תלויה עוד בפרמטר הלא-ידוע, אז הסטטיסטי נקרא **סטטיסטי מספיק**.

**דוגמה**. מספר שגיאות הכתיב בעמוד מודפס הוא משתנה מקרי בעל התפלגות פואסון. ההתפלגות המדויקת תלויה בפרמטר \ \lambda , השווה לתוחלת ההתפלגות. ערכו של הפרמטר תלוי כמובן במידת ההקפדה של הסופר ושל העורך, ובטיב ההגהה וההדפסה. אם דוגמים עשרה עמודים בספר וסופרים את השגיאות בכל אחד מהם, אפשר לנסות ולאמוד את \ \lambda  מתוך עשרת המספרים שהתקבלו. במקרה זה, מתברר כי מספר השגיאות **הכולל** S מהווה סטטיסטי מספיק. כאשר מבקשים לחשב את הסיכוי לתופעה מסוימת במדגם (למשל, לכך שבעמוד השלישי יהיו שתי שגיאות), אפשר להסתפק בידיעת S; ערכו המדויק של הפרמטר לא יוסיף שום מידע לחישוב. גם ההפך נכון: את כל שאפשר להסיק על \ \lambda  מתוך עשרת מספרי השגיאות, אפשר להסיק כבר מן הסכום S.

משפט ראו-בלקוול
---------------

נניח ש- S הוא סטטיסטי מספיק, ו- T הוא אומד חסר הטיה עבור הפרמטר שמבקשים לאמוד. נגדיר משתנה חדש, השווה לתוחלת המותנית {\displaystyle \ T'=E(T|S)}. אז:

1. המשתנה \ T' גם הוא חסר הטיה.
2. \ T' תלוי ב- S ותו לא.
3. לכל ערך של הפרמטר, השונויות מקיימות {\displaystyle \ V(T')\leq V(T)}.
4. אם \ T' אינו שווה ל- T בהסתברות 1, אז {\displaystyle \ V(T')<V(T)} לפחות עבור ערכים מסוימים של הפרמטר.

הווה אומר, המקרה היחיד שבו המשתנה החדש אינו **טוב יותר**, הוא כאשר המשתנה החדש שווה לישן, ובפרט, כאשר המשתנה T תלוי במדגם רק דרך S.

לעובדה שמשפט ראו-בלקוול מייצר אומד חסר-הטיה התלוי רק בסטטיסטי המספיק S יש חשיבות מיוחדת. אם הסטטיסטי S הוא, בנוסף להיות מספיק, גם סטטיסטי שלם, אז משפט להמן-שפה מבטיח שהאומד \ T' הוא בעל שונות מינימלית מבין כל האומדים חסרי ההטיה, וזאת באופן אחיד (על-פני כל ערכי הפרמטר).

הוכחת המשפט
-----------

עם כל חשיבותו של המשפט, ההוכחה פשוטה למדי, ומבוססת על מה שמכונה 'הפירוק האורתוגונלי' של השונות: 

{\displaystyle \ V(T)=V(E(T|S))+E(V(T|S))=V(T')+E(V(T|S))\geq V(T')}.
**נץ שחור-גלימה** (שם מדעי: ***Accipiter melanochlamys***) הוא מין של נץ שחי בטבע ביערות גשם הרריים ברמות גינאה החדשה.

מאפיינים
--------

אורכו של נץ זה 32–43 סנטימטר, מוטת כנפיו 65–80 סנטימטר ומשקלו 172–256 גרם בזכרים ועד 294 גרם בנקבות. הנץ בעל נוצות חומות-אדמדמות לאורך גופו ופלג עליון שחור. המקור צהוב, קצר ומעוקל והעיניים גדולות וצהובות. נץ זה בעל כנפיים רחבות המותאמות לדאייה ותמרון רחב בתוך היערות בהם הוא חי. אזור השת לבן והרגליים הגדולות צהובות ובעלות טפרים כהים. הזנב ארוך ושחור ומעוטר בכתמים לבנים לאורכו.

הנץ חי ביערות גשם ויערות אחרים סביב רמות גינאה החדשה ושם דואה בחיפוש אחר יונקים קטנים כמו מכרסמים ומיני כיסאים, זוחלים ומיני עופות אחרים כמו ציפורי שיר קטנות ובעיקר מיני יוניים כמו יונים מהסוג *Gymnophaps*. הנץ דואה לעבר הטרף וחוטף אותו מאחור. לעיתים הוא צד כך בזוגות. מבנה כנפיו מאפשר לו לתמרן בין העצים ביעילות. הוא הורג את הטרף בעזרת מכה מטפריו הגדולות או ממקורו המעוקל. זוג הנצים מקננים על עץ גבוה או שיחים גבוהים באזור אוקטובר. שני בני הזוג מקננים ושומרים על 3 הגוזלים עד לבגרות.

הנץ אנדמי לגינאה החדשה, אך אין מספיק תצפיות לקביעת תחום תפוצתו. האזורים בהם נמצא הם ברמות שבמרכז גינאה החדשה ובאזור הקרוב אליהם.

### תת-מינים

* *Accipiter melanochlamys melanochlamys*
* *Accipiter melanochlamys schistacinus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נץ שחור-גלימה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נץ שחור-גלימה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אנפה מסורטטת דרום-אמריקאית** (שם מדעי: ***Botaurus pinnatus***) היא מין של עוף מים, מהסוג אנפה מסורטטת החיה באמריקה הדרומית, חלק מאמריקה המרכזית ובדרום מקסיקו. היא לרוב נחבאת אל הכלים, אך איננה מצויה בסכנה גדולה.

האנפה מגיעה לאורך 64 עד 76 ס"מ ומשקלה הממוצע הוא 554 עד 1,157 גרם. היא בעלת נוצות חומות-כתומות חיוורות ועליהם מסורטטים פסים צהובים-קרם. הבטן והחזה לבנים והכנפיים בעלות סרטוטים כהים יותר משל שאר הגוף. האנפה יכולה למתוח את צווארה מעלה כדי להסתוות בהצלחה. מקורה הארוך שחור ויכול להזדקף מעלה, הרגליים ורודות והעיניים צהובות.

האנפה נפוצה לאורך קנים וסוף לאורך אמריקה הטרופית, לאורך ביצות, נהרות ואגמים וכן בשדות בעלי צמחייה גבוהה כמו שדות אורז. היא חיה בגפה או בקבוצות קטנות ופעילה סמוך לזריחה ולשקיעה ומחפשת טרף קטן בין הצמחייה, אותו היא צדה ממארב. היא ניזונה לרוב מדגים, סרטנים, צפרדעים וזוחלים קטנים. בתורה היא עלולה להיטרף בידי עופות דורסים, לוטרות, חתוליים או תנינים ולהגנה היא מאמצת תנוחה רפויה זקופה, אשר מסווה אותה ביעילות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה מסורטטת דרום-אמריקאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה מסורטטת דרום-אמריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יאקוב אדוארד קופיק קלייסט** (בגרינלנדית: **Jakob Edvard Kuupik Kleist**; נולד ב-31 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי גרינלנדי שכיהן כראש הממשלה הרביעי של גרינלנד בין 2009 ל-2013. הוא חבר במפלגת אינואיט אטקטיגיט, הוא היה ראש הממשלה הגרינלנדי הראשון שאינו ממפלגת סיומוט.

ראשית חייו וקריירה מוקדמת
-------------------------

קלייסט נולד ב-1958 לאב דני ואם גרינלנדית בקושׂיסאט, הוא למד בבית ספר יסודי בקושׂיסאט משנת 1966 עד שנת 1972 כאשר קושׂיסאט ננטשה. לאחר מכן הוא למד בבית הספר התיכוני הנמוך בסיסימיוט עד 1975. כשהיה בן 17, הוא נשלח לדנמרק, לבד וללא ידע מוקדם בדנית. הוא למד בבית הספר הממלכתי של בירקרד, דנמרק משנת 1975 עד 1978. קלייסט בוגר אוניברסיטת רוסקילה בשנת 1983 עם תואר שני בעבודה סוציאלית. הוא לימד עיתונאות בנוק משנת 1988 עד לשנת 1991.

קריירה פוליטית
--------------

בשנת 1996, קלייסט התמנה למנהל במשרד החוץ של גרינלנד. הוא היה חבר בפרלמנט הדני מ-20 בנובמבר 2001 ועד 13 בנובמבר 2007, הוא ייצג את מפלגת אינואיט אטקטיגיט.

ראש ממשלה
---------

מאז 2007, הוא היה המנהיג של אינואיט אטקטיגיט, מפלגה פוליטית שמאלנית שפועלת למען אוטונומיה מלאה וסופית של גרינלנד מדנמרק. המפלגה קיבלה את רוב הקולות בבחירות 2009 וקלייסט נבחר להיות ראש הממשלה ה-4 של גרינלנד.

ממשלתו של קלייסט נתנה את התחייבותה להתמקד בנושאים חברתיים כגון אלכוהוליזם, אלימות במשפחה ושיעור התאבדות גבוה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופיק קלייסט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1210740672
* MusicBrainz: 883c04f7-0670-4950-ab88-5695bc137212
* VIAF: 7156251608507990686
* WorldCat: viaf-7156251608507990686

 |
הרב **יצחק פראג אופלטקה** (או אופלטקא) (תקע"ט, 1819 - י"א בשבט תר"ס, 1900) היה רב, מרפא ואיש ציבור ירושלמי, פעל בעיקר לקירוב לבבות בין העדות בירושלים.

תולדות חייו
-----------

נולד בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, אביו היה סוחר בדים. הוא התחנך אצל החת"ם סופר בפרשבורג, וזה דחפו לעלות לארץ ישראל ולהשתקע בירושלים. פראג-אופלטקה הגיע לירושלים בגפו ב-1838, בניגוד לדעת משפחתו והתקבל על ידי רבי ברוך עייאש (נכדו של הראשון לציון הרב יעקב משה עייאש) שאירח אותו בביתו. עד מהרה סיגל לו יצחק פראג אופלטקה את לשון הלאדינו, את נוסח הספרדים בתפילה ואת הלבוש המקובל בעדה הספרדית. הרב עייאש השיא לו את בתו, וידא-חנה.

הרב אופלטקה לא עזב מימיו את ירושלים. הוא טיפל בחולים בדרכים שונות, ביניהן מיני תרופות ועשבים ואף באמצעות היפנוזה (ב-1917 הקים נכדו אליעזר את אחד מבתי המרקחת המודרניים הראשונים בירושלים, "אופלטקה" ברחוב יפו). הוריו שלחו לו סכומי כסף מהם התקיים ונידב לאחרים. היה מיוזמי הקמת כולל הו"ד, שאיגד בתחילתו גם את יוצאי אוסטרו-הונגריה. ניהל את בית החולים מאיר רוטשילד ושימש בא-כוחו של משה מונטיפיורי. ביוזמת הנדיב יוסף בלומנטל מפריז, הקים וניהל בשנת תרכ"ו 1866 את התלמוד תורה "דורש ציון" (שאמור היה להיות משותף אשכנזי-ספרדי, אך לבסוף היה ספרדי לגמרי) וניהלו עד מותו. קנאי ירושלים שהתנגדו למוסדות חינוך מודרניים פגעו בו ואף כתבו נגדו כתב חרם (תרכ"ט) שלא פורסם. 

בשנת 1822 נוסד כולל עצמאי ליוצאי הונגריה, מוראביה ובוהמיה - כולל אונגרין, והרב אופלטקה היה בין ראשיו, ואף כיהן כראש הישיבה של הכולל וכדיין בבית הדין שלו.

עם מותו ב-1900 התקיים ויכוח בין העדות היכן יקבר, כיוון שנולד כאשכנזי וחי כספרדי. לבסוף הוחלט לקברו לצד אשתו בחלקה הספרדית בבית הקברות בהר הזיתים. ב-2015 קברם נחשף והמצבות חודשו על פי הנוסח המקורי. שרידים מחידושיו התורניים הודפסו לאחר מותו בספר פרי יצחק (תרס"ט, ירושלים) אך רוב כתבי היד אבדו אצל המדפיס.
בנו ר' רחמים יוסף חיים (חתן הרב אשר אנשיל ניימאן) אופלטקה המשיך אחריו בניהול בית המדרש עד מותו ב-1907.

הרב אופלטקה הוא סב-אמו של יעקב יהושע, אביו של הסופר א.ב. יהושע.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב יהושע, **ילדות בירושלים הישנה**, הוצאת ראובן מס, 1968 כרך ג', עמוד 108
* שבעים וחמש שנה לדורש ציון, ירושלים, תש"א

קישורים חיצוניים
----------------

* רחוב על שמו בירושלים
* דוד תדהר (עורך), "יצחק פראג אופלטקה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 519

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה ליב פרומקין, **תולדות חכמי ירושלים**, סלומון ירושלים 1928, עמ' 268 סי' לג.
2. ↑  פנחס גרייבסקי, "זיכרון לחובבים ראשונים" חוברת י"א
3. ↑  אריה ליב פרומקין, **תולדות חכמי ירושלים**, סלומון ירושלים תר"צ, ח"ג, עמ' 93
4. ↑  פנחס גרייבסקי, **בנות ציון וירושלים**, יד יצחק בן-צבי עמוד 176
5. ↑  דוד קרויאנקר, **רחוב יפו, ביוגרפיה של רחוב, סיפורה של עיר** עמוד 302
6. ↑  דני אלקלעי, כתב החרם על ביהמ"ד דורש ציון בירושלים, מים מדליו 18, תשס"ז, עמ' 335-356.
7. ↑  דוד צבי ניימאן, **הגאון שנשכח**, וינה תשמ"ב, עמ' 208 ועמ' 245-246.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499255305171
* VIAF: 308275448
* WorldCat (עם VIAF): 308275448

 |
**וילה ואלמראנה**  (איטלקית: **Villa Valmarana**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בוויגרדולו (Vigardolo) במרחק מה מצפון ויצ'נזה. וילה ואלמראנה הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו. הבנייה התקיימה בשנות הארבעים של המאה השש-עשרה. 

ייחוס הווילה לפלאדיו איננו בטוח לחלוטין מפני שתוכנית הווילה איננה מופיעה בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות". בספר נזכרת אמנם 'וילה ואלמראנה', אך וילה זו איננה קיימת, ואין זיקה בין המתואר בספר לבין הבניין הנדון כאן. יחד עם זאת שרדה תוכנית נפרדת של הבניין השמורה בארכיון המכון המלכותי לאדריכלות RIBA בלונדון, המאששת את ייחוסו לפלאדיו, ודומה שהדבר מוסכם על הכול.

אדריכלות
--------

הבניין מלבני וקטן למדי במידותיו. הוא בנוי על גבי משטח מוגבה עם גרם מדרגות המוביל אל מבואה המורכבת משני עמודים עם כותרות בסדר דורי, ומעליהם קשת סרליאנית. קומת האדון בעלת החלונות גבוהים, ומעליה קומה עליונה הניכרת בחלונותיה הרבועים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית, כיאה לווילה כפרית. המבואה שמעבר לפתח גדולה מאוד, ומובילה לאולם מרכזי (salone) הקטן ממנה. משני צידי האולם והמבואה מסודרים יתר חדרי הבניין בצורה סימטרית. הווילה הייתה מעוטרת בציורי קיר שרק שירידים מהם שרדו.

לקריאה נוספת
------------

* Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 71-72.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה ואלמראנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שני, פרק 15, עמ' 79.

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 247897024
* WorldCat: viaf-247897024

 |
**משפט תומאסן על מעגלים זרים** הוא משפט בתורת הגרפים שאומר שבגרף מכוון שהדרגה היוצאת של כל קודקוד בו גדולה מספיק, יש מספר גדול כרצוננו של מעגלים זרים. המשפט הוכח בשנת 1983 על ידי קרסטן תומאסן. בשנת 1996 הוכיח נוגה אלון גרסה הדוקה יותר של המשפט.

ניסוח המשפט
-----------

הניסוח מדויק של המשפט הוא:

קיימת פונקציה {\displaystyle f:\mathbb {N} \to \mathbb {N} } כך שעבור כל מספר טבעי n, בכל גרף מכוון \Gamma שדרגת היציאה של כל קודקוד בו היא לפחות {\displaystyle f(n)}, קיימים לפחות n מעגלים מכוונים ב-\Gamma, שקבוצות קודקודיהם זרות בזוגות.

גרסאות הדוקות יותר
------------------

הוכחתו של תומאסן מראה שאפשר לבחור את f להיות



f
(
k
)
=
(
k
+
1
)
!

{\displaystyle f(k)=(k+1)!}

{\displaystyle f(k)=(k+1)!}
תוצאה זאת רחוקה מלהיות הדוקה. תומסון מראה כי לכל f מתאימה מתקיים:



f
(
k
)
≥
2
k
−
1.

{\displaystyle f(k)\geq 2k-1.}

{\displaystyle f(k)\geq 2k-1.} הוא גם משער שאפשר לבחור את f להיות



f
(
k
)
=
2
k
−
1.

{\displaystyle f(k)=2k-1.}

{\displaystyle f(k)=2k-1.}
אלון התקרב להוכחת השערה זאת והוכיח שאפשר לבחור את f להיות



f
(
k
)
=
64
k
.

{\displaystyle f(k)=64k.}

{\displaystyle f(k)=64k.}
עבור ערכים קטנים של k אפשר לקבל תוצאות טובות יותר. לדוגמה, ההוכחה של תומאסן מראה כי עבור {\displaystyle k=2} אפשר לבחור את {\displaystyle f(k)} להיות 3.

במילים אחרות:

עבור כל גרף מכוון \Gamma כך שדרגת היציאה של כל קודקוד ב- \Gamma היא לפחות 3, קימים לפחות {\displaystyle 2} מעגלים מכוונים ב-\Gamma הזרים בקודקודיהם.

שימושים
-------

המשפט משמש בין היתר לפתרון בעיה על פירוק של גרף לתת-קבוצות. הבעיה עלתה בקבוצת הפייסבוק "חפירות על מתמטיקה" ונפתרה על ידי נוגה אלון. הבעיה מדברת על שיבוץ תלמידים לכיתות. לפי תנאי הבעיה נאמר לכל אחד מהתלמידים שהוא יכול לבחור k חברים, ומובטח לו שלפחות אחד מהם יהיה איתו בכיתה. השאלה היא האם קבוצה של תלמידים יכולה לתאם את הבחירות שלהם כך שבהכרח ישובצו בכיתה אחת. קל להראות שאם {\displaystyle k<3} אז התשובה היא כן. אלון הוכיח באמצעות משפט תומאסן (עבור n=2) שאם k\geq 3 אז התשובה היא לא.

ראו גם
------

* חידת הכתה המופרעת - חידה קשורה בפורטל מתמטיקה של הוויקיפדיה העברית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  C. Thomassen, Disjoint cycles in digraphs, Combinatorica 3 (1983), 393-396.
2. ↑  N. Alon, Disjoint directed cycles, J. Combinatorial Theory, Ser. B 68 (1996), 167-178
3. ↑  כאן
4. ↑  High School Coalitions
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבוילה בסארגו. אם התכוונתם לוילה טריסינו בוויצ'נצה, ראו וילה טריסינו (ויצ'נצה).
**וילה טריסינו** (באיטלקית: **Villa Trissino**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו, במלדו די סארגו (Meledo di Sarego), באזור ונטו שבצפון איטליה. הווילה תוכננה לפי הזמנתם של האחים לודוביקו ופרנצ'סקו טריסינו, אך רק חלק קטן ממנה נבנה. וילה טריסינו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.

אדריכלות
--------

תוכנית המבנה המרכזי פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות. זהו בניין רבוע שבו מקיפים חדרי הבניין אולם עגול מרכזי המקורה בכיפה גבוהה. ארבעה גרמי מדרגות רחבים עולים מארבעה צדדים אל עבר מבואות מורמות זהות, דמויות חזיתות של מקדשים רומיים. בניין זה לא נבנה, אך לו היה מוקם, היה דומה מאוד לווילה קפרה "לה רוטונדה".

שלא כמו בווילה קפרה, תוכננו לבנין זה שני אגפים שהכילו את מבני המשק. חלק קטן מאחד האגפים נבנה. סטיו עמודים לפני חדרים אחדים ושובך יונים בדמות מגדל גבוה, כפי שמצוי גם בווילות פלאדיאניות אחרות (וילה אמו, וילה בארבארו).

ראו גם
------

* הווילות הפלדיאניות בוונטו

לקריאה נוספת
------------

* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 154.

* Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 220.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה טריסינו** בוויקישיתוף
**אסלן אלאנוביץ' לפינאגוב** (ברוסית: **Аслан Аланович Лаппинагов**; נולד ב-9 באוגוסט 1993) הוא ג'ודוקא רוסי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.

קריירה
------

ביולי 2016, לפינאגוב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית זהב בגראנד סלאם טיומן שבמדינת הולדתו לאחר שניצח בגמר את סיידאי סאטו היפני. בדצמבר 2016 לפינאגוב זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי כאשר ניצח באיפון את דמיאן שוורנוביצקי הפולני בקרב על המדליה.

באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, זכה לפינאגוב במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד לזבדה רקוויאשווילי הגיאורגי ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את איבליו איבאנוב הבולגרי ועלה לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על פרנק דה ויט ההולנדי. עוד באותה השנה הוא זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס שנערך בסנט פטרבורג ובמדליית זהב בגראנד פרי דיסלדורף לאחר שניצח בגמר את אטילה אונגוורי ההונגרי.

באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב, לפינאגוב זכה שוב במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר בו הפסיד בעונשים לשגיא מוקי הישראלי ונשר לקרב על הארד בו גבר באיפון על אנרי אגוטידזה הפורטוגלי. עוד באותה השנה לפינאגוב זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס שנערך בגואנגג'ואו.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | גראנד סלאם | טיומן | רוסיהרוסיה רוסיה |
| 2017 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניהגרמניה גרמניה |
| 2020 | גראנד פרי | תל אביב | ישראלישראל ישראל |

קישורים חיצוניים
----------------

* אסלן לפינאגוב, ברשת החברתית פייסבוק
* אסלן לפינאגוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* אסלן לפינאגוב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אסלן לפינאגוב, באתר JudoInside.com
* אסלן לפינאגוב באתר JudoInside

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**פסאודונטריאקיס מיקרודון** (שם מדעי: ***Pseudotriakis microdon***) הוא מין כריש מסדרת הכרישאים והוא המין היחידי בסוגו. הוא מצוי באוקיינוסים טרופיים עד ממוזגים וצולל עד לתהומות בעומק 500–1,400 מטרים ואף 1,900 מטרים. לא ברור כמה כרישים כאלה קיימים מאחר שהם נדירים מאוד. עם זאת ההנחה הרווחת היא שהוא מצוי ללא חשש.

מאפיינים
--------

אורך הכריש מגיע ל-3 מטר ומשקלו ל-125 קילוגרם. הוא בעל חוטם ארוך המזכיר חוטם חזיר, עיניים קטנות אך מוארכות, עור חום כהה עד ורוד וסנפיר גב גבוה היוצר גיבנת בעוד שאר הסנפירים והזנב קצרים. לכריש לסת גדולה אך שיניים קטנות המסודרות בשורה. בניגוד לרוב בני סדרתו, כריש זה משריץ צאצאים חיים. למרות מראהו המגושם הוא דווקא מהיר יחסית לרוב שוכני התהומות.

הכריש שוכן בעיקר סביב קרקעית הים של מדף היבשתי או סביב רכסים תת-ימיים עמוקים, הרי מצולה ושוניות אלמוגים תת-ימיות. לעיתים נדירות נראים פרטים במים רדודים יותר, בעיקר כשהם חלשים וחולים.

הכריש נוהג לבלוע עם לסתותיו הגדולות טרף כמו דגים אחרים ביניהם דיסומיים, חוטמנוניים, גמפיליים וכן סילוניות, חסילונים וכרישי פנס קטנים. הוא אוכל גם נבלות שנפלו מלמעלה ואף זבל אנושי הנופל לים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסאודונטריאקיס מיקרודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסאודונטריאקיס מיקרודון באתר הרשימה האדומה של IUCN
אחוזת מיינדורף, 1890
דמיטרי מדבדב עם הוגו צ'אווס, ספטמבר 2009
**אחוזת מיינדורף** (**Майендорф**) המכונה לעיתים גם טירת מיינדורף, היא מעון ממלכתי רשמי ברוסיה המשמש כמעון הנופש של נשיא רוסיה, ושוכן באזור רובליובקה, בכפר בארוויחה במחוז מוסקבה.

היסטוריה
--------

המעון נבנה עבור הברונים מיינדורף בסגנון של ארמון צרפתי. האדריכל הראשון היה פיוטר בויצוב שפיקד על פרויקט הבנייה הראשון שנמשך מ-1874 ועד 1885. את הבנייה הזמינה נאדג'דה קזאקובה, שנישאה תחילה לקצין המטה הכללי הרוסי וריגין אך ב-1891 הוא נפטר והיא נישאה ב-1904 לברון בוגדן מיינדורף, שגריר רוסיה בדנמרק, ב-1914 נסעו הברונים לנופש מחוץ לרוסיה, אך פרוץ מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים ברוסיה קברו כל סיכוי לשוב לביתם.

לאחר מהפכת אוקטובר התגורר ולדימיר לנין בטירה, וב-1935 נבנה מרכז נופש והבראה של ממשלת ברית המועצות, שבו נחו מיכאיל בולגאקוב, סרגיי קורוליוב ויורי גגארין.

בתקופת מלחמת המולדת הגדולה, המעון שימש כבית חולים צבאי. בפארק שלצד המעון היה בית עלמין צבאי שמאוחר יותר הוצבה בו אנדרטה ופסלו של יבגני ווּצ'טיץ', לזכר קרב סטלינגרד.

כיום המעון שייך לנשיא רוסיה, ומשמש את הנשיא בעת פגישתו עם מנהיגים זרים ובדיונים עם מנהיגי המפלגות בפרלמנט. כך למשל בנובמבר 2008 נחתם במקום "הסכם מיינדורף", הסכם בין ארמניה ואזרבייג'ן על סיום הסכסוך על נגורנו קרבאך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחוזת מיינדורף** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אחוזת מיינדורף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תולדות טירת מיינדורף ברוסית
**פלורה מקדונלד ריד** (באנגלית: **Flora Macdonald Reid**;‏ 1860–1938) הייתה ציירת בריטית, סקוטית ואחותם של האמנים ג'ון רוברטסון ריד ואליזבת ריד.

ביוגרפיה
--------

ריד נולדה בלונדון ב-1860, להורים סקוטים, והמשפחה עברה מאוחר יותר לאדינבורו. היא למדה בבית הספר הנאמנים לאמנות, וגם חונכה על ידי אחיה ג'ון. ב-1881 היא ואחיה חזרו ללונדון, שם גרו באזור האוורסטוק היל של העיר. מאוחר יותר בחייה בילתה עשור בקורנוול, והתגוררה בלוא ופולפרו.

### יצירה

בגיל שש עשרה הציגה פלורה ריד עבודות באקדמיה המלכותית הסקוטית, במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו מגיל 19, ובאקדמיה המלכותית מגיל 20. היא מתועדת כמציגה ציורים באקדמיה המלכותית בשנת 1900. הציור שלה "אמונה" (לימים נקרא "השוק בעיר ברוז'") נכלל בספר על נשים ציירות בעולם מ-1905.

הציור של ריד מ-1883, "עובדי השדות", נכלל בתערוכה של ציירי וציירות סקוטלנד בשנים 1885–1965 בגלריה הלאומית הסקוטית לאמנות מודרנית ב-2016.

### מוניטין בינלאומי

ריד נסעה וחיה בנורווגיה, צרפת ובלגיה, וקיבלה מדליית זהב ב-1900 בתערוכה העולמית בפריז.

ריד הציגה את עבודתה בארמון האמנויות היפות בתערוכת קולומביה העולמית ב-1893 בשיקגו, אילינוי.

בין השנים 1895–1932 הציגה ריד שש פעמים בסלון הפריזאי, לעיתים קרובות באקדמיה הסקוטית המלכותית בין השנים 1877–1922, וכמעט בכל שנה בין השנים 1880–1938 במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו.

גלריה
-----

* לפני ההתיחדותלפני ההתיחדות
* השוק בעיר ברוז'השוק בעיר ברוז'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלורה מקדונלד ריד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Strang, Alice (2016). *Modern Scottish Women: Painters & Sculptors 1885 - 1965*. p. 94.
2. ↑  "Flora MacDonald Reid". Cornwall Artists Index
3. ↑  Flora M. Reid in Royal Academy catalogue "The Exhibition of the Royal Academy of Arts MDCCCC : the one hundred and thirty-second"
4. ↑  Women painters of the world, from the time of Caterina Vigri, 1413-1463, to Rosa Bonheur and the present day, by Walter Shaw Sparrow, The Art and Life Library, Hodder & Stoughton, 27 Paternoster Row, London, 1905
5. ↑  Nichols, K. L. "Women's Art at the World's Columbian Fair & Exposition, Chicago 1893".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1084885
* RKD: 66054
* TePapa: 1927
* ULAN: 500000334
* VIAF: 95682667
* WorldCat: viaf-95682667

 |
**אחות זרה** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2000. הסרט הופק במימון המועצה הישראלית לקולנוע ו"שידורי רשת".

עלילה
-----

נעמי היא בעלת חיים מושלמים כביכול, יש לה בית יפה, בעל נאמן ומשפחה תומכת, אך שגרת חייה היום-יומית כמעט שוברת אותה, והיא על סף קריסה. בעקבות זאת, היא מסכימה להכניס לביתה את ניגיסט, עובדת זרה מאתיופיה, השוהה בארץ באופן בלתי חוקי. המפגש בין השתיים חושף בפני נעמי עולם חדש והיא חווה היכרות עם חייהם של הזרים בחברה הישראלית. על אף העולמות השונים, מהם מגיעות שתי הנשים, הולכת ומתבהרת המצוקה המשותפת ששתיהן חווות, ובכך מתאפשרת הידידות הזמנים של שתי הבנות מרקעים שונים. זאת על רקע החברה הישראלית והתושבים הזרים החיים בתוכה.

פרסים
-----

הסרט זכה ב"פרס וולגין לסרט הטוב ביותר" בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אחות זרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אחות זרה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "אחות זרה", באתר אידיבי
* "אחות זרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביבה קרול, ‏קשת משקיעה ביוצרים, באתר גלובס, 5 ביולי 2000  
גואל פינטו, עימות חזיתי, באתר הארץ, 21 במאי 2001
2. ↑  נילי ברקן, ‏יש סרטים ישראליים יפים כל-כך. עובדה, באתר גלובס, 25 ביולי 2000
**מלווין לורנצן** (באנגלית: **Melvyin Lorenzen**; נולד ב-26 בנובמבר 1994) הוא כדורגלן אוגנדי-גרמני המשחק בעמדת הקיצוני בסוואט קאט.

קריירת מועדונים
---------------

לורנצן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים מקומיות עד שבגיל 13 הצטרך למחלקת הנוער של הולשטיין קיל. בקיץ 2013 הצטרף ורדר ברמן. ב-5 באוקטובר 2013 לורנצן ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 1-1 נגד שטוטגרט. ב-13 בדצמבר 2014 לורנצן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד הנובר 96. ב-28 בינואר 2015 לורנצן נפצע במיניסקוס בברכו הימנית.

ביולי 2017 לורנצן חתם בדן האג מליגת העל ההולנדית. את הופעת הבכורה שלו לורנצן ערך בהפסד 3-0 לאוטרכט.

ב-23 בספטמבר 2019 חתם בקרפטי לבוב מליגת העל האוקראינית.

ב-23 באוגוסט 2021, לורנצן חתם בסליגו רוברס מליגת העל האירית עד לסיום העונה.

ב-15 בספטמבר 2022 חתם בוורמטיה וורמס מהליגות הנמוכות בגרמניה.

קריירה בינלאומית
----------------

במאי 2016 לורנצן זומן לראשונה לסגל נבחרת אוגנדה. ב-31 במאי 2016 לורנצן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 לזימבבואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מלווין לורנצן"**.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עמוס לוין** (נודע גם בכינויו הספרותי **אריה דקר**) (7 ביולי 1921 – 6 ביולי 1991) היה משורר, מחזאי וסופר ישראלי.

תולדות חייו
-----------

עמוס לוין נולד בליטא בשנת 1921 את ילדותו ונעוריו עשה בממל, עם שני אחיו וללא אב. אמו פרנסה את המשפחה בעבודה בבתי עשירים. הוא סיים את בית הספר הגרמני בממל ויצא לעבוד בגיל 14.
לוין שאף כל חייו להשכלה, ללימוד, לקריאה ולאומנות. בגיל 19 עלה לארץ ישראל עם אחיו הצעיר בעליית הנוער ולמד בבן שמן.

עוד בהיותו בממל כפועל מתלמד נפגש עם רעיונות מרקסיסטיים, ובייחוד הושפע מאחיו הבכור שהיה חבר בברית הנוער הקומוניסטי המחתרתי בליטא.
בשל דעותיו השמאליות גורש עמוס לוין מבן שמן והגיע לתל אביב, בה גר רוב חייו.

בתום מלחמת העולם השנייה נודע לו, כי אמו שנותרה בודדה ללא ילדיה נרצחה על ידי הנאצים, וכי אחיו הבכור נהרג בשורות הצבא האדום כחייל בקיץ 1941.

לוין עבד כרתך וגויס במלחמת העצמאות כמתקן טנקים.

בהיותו אוטודידקט כפייתי, החל לעבוד בעיתון "קול העם" ככתב-צלם לענייני עובדים. מאז המשיך בעבודה זו עשרות שנים ועבד גם ב"זו הדרך". את שני ספריו הראשונים פרסם ב-1963 (ביחד עם רעייתו, רות לוין): "סימטה יורדת אל הים", שני מחזות ו"הרפתקאותיו של מצפון". את שיריו החל לפרסם ב"קול העם" ובשנת 1969 יצא לאור קובץ שיריו הראשון: "עצים מתחדשים במותם", עליו חתם בשם אריה דקר. הקובץ השני בשם "שירים" יצא בשנת 1978. הקובץ האחרון בשם "והתשובות שותקות" יצא לאור בשנת 1988.

מיצירתו: "עצים מתחדשים במותם"
-----------------------------

> 
> עֵצִים מִתְחַדְשִים בְּמוֹתָם,  
> אָדָם דַרְכּוֹ מוֹתִיר,  
> אֲשֶר אֶל הַמָוֶת הוֹבִילָה.  
> כֻּלָן מוֹבִילוֹת אֶל הַמָוֶת.  
>   
> מִכָּל הַבְּחִירוֹת  
> שֶׁצִווּנִי חַיַי  
> בַּדֶרֶך  
> בַּחַרְתִּי.  
>   
> בַּחַרְתִּי דַרְכִּי בֵּין דְרָכִים  
> כְּדֵי שֶאוּכַל לְהַלֵך בַּה  
> בְּלִי מִדוֹת-לֹא-לִי  
> וּבְלִי אוֹתוֹת מִטַעַם  
> אוֹתִיוֹתַי לְחַבֵר.  
>   
> בָּחַרְתִּי דַרְכִּי בֵּין דְרָכִים  
> כְּדֵי שֶאוּכַל בָּה  
> לָמוּת  
> כְּדַרְכִּי.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של עמוס לוין, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של עמוס לוין, באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301315905171
* ISNI: 0000 0000 7267 550X
* LCCN: nr88008294
* VIAF: 61387837
* WorldCat: lccn-nr88008294

 |
**אחוזת פאוורסקורט** (אנגלית: **Powerscourt Estate**; אירית:  **Eastát Chúirt an Phaoraigh**) היא אחוזה המשתרעת על שטח של 3.4 קילומטר רבוע באנישקרי במחוז ויקלו, במזרח אירלנד. היא כוללת מבנה בסגנון פלאדיאני וגנים מטופחים שמאחוריהם נשקף הר הסוכר של ויקלו. בסמוך לבית ממוקם מגרש גולף.

כיום האחוזה פתוחה לקהל הרחב והמבנה שבה משמש כמרכז קניות יוקרתי.

היסטוריה
--------

הבית נבנה במאה ה-13 כטירה. המקום נקרא על שם בעליו הראשון, אדם בשם לה פואר, שאינגלז את שמו לפאוור. למיקום הטירה הייתה חשיבות אסטרטגית מכיוון שהוא חולש על הגישה לנהרות חשובים. לבית שלוש קומות ובו לפחות 68 חדרים, חדרי הכניסה מוקמו בקומה הראשונה ולא בקומת הקרקע כפי שהיה מקובל. אל הבית הובילה שדרת עצי אשור ארוכה.

במאה ה-18 שונה הבית לחלוטין על ידי הארכיטקט הגרמני ריצ'רד קאסלס, העבודה נמשכה בין השנים 1731 ועד 1741.

מרווין ווינגפילד שהיה הויקונט השביעי של פאוורסקורט, ירש בשנת 1844, בגיל 8 את התואר ואת האחוזה שכללה שטח של 200 קילומטר מרובע. בהגיעו לגיל 21 החל מרווין לשפץ את הבית ולהקים גנים.
הקמת הגנים נמשכה 20 שנה והסתיימה ב-1880.

בשנת 1974 נהרס הבית בשריפה, הוא שוחזר בשנת 1996. שני חדרים בלבד מהאחוזה נשתמרו כפי ששימשו את בעלי הבית והם פתוחים לציבור. בשאר הבית ממוקמות חנויות שונות.

בשנת 2011 הועבר אל הבית מוזיאון ארמון טרה של הילדות. המוזיאון מציג בובות, מינאטורות, צעצועים היסטוריים ובתי בובות שהבולט בהם הוא ארמון טרה, אחד מבתי הבובות הגדולים בעולם, המשתווה ברמתו עם טירת הפיות במוזיאון המדע והתעשייה בשיקגו ובית הבובות של המלכה מרי בטירת וינדזור.

הגנים
-----

הגנים כוללים: גנים יפניים, גן איטלקי, גן מוקף חומה (Walled Garden), פסלי סוסים עם כנפיים, אגם עם פסל טריטון במרכז, בריכה עם מזרקת דולפין, שער איטלקי, שער במברג, בית קברות לחיות ומגדל פלפליה - זהו מבנה שטות, העתק של הפלפליה שהייתה במטבח של בעלי האחוזה, ניתן לטפס על המגדל ולהשקיף ממנו על הפארק. ליד המגדל ממוקמים תותחים.

הגנים תוכננו בהשראתם של גני ורסאי, גני ארמון שנברון וטירת שיכצינגן ליד היידלברג, לאחר שביקר בהם פאוורסקורט.

הבית והגנים האיטלקיים.

המפלים
------

מפלי פאוורסקורט
מפלי פאוורסקורט וסביבתם שייכים גם הם לאחוזה, אף על פי שהם לא מחוברים אליה ישירות. גובהם 121 מטרים והם המפלים הגבוהים באירלנד.

ב-1858 יסד הוויקונט השביעי של פווארסקורט פארק איילים מסביב למפלים. לפארק הובאו איילי סיקה שנפוצו מאז באירלנד.

המפלים מרוחקים מאנישקרי כשבעה קילומטרים.

האחוזה כמקום צילום
------------------

האחוזה שימשה נוף רקע לצילומי סרטים וקליפים.
מספר דוגמאות:

* הסרט בארי לינדון של הבמאי סטנלי קובריק צולם בבית האחוזה בשנת 1974 לפני השריפה בבית.
* גרסת 2002 של הרוזן ממונטה כריסטו צולמה במקום.
* גרסת 2000 של דייוויד קופרפילד צולמה באחוזה.
* קליפים של להקת Celtic Woman צולמו בגנים.
* סדרת הטלוויזיה שושלת טיודור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחוזת פאוורסקורט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אחוזת פאוורסקורט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 309644074
* WorldCat: viaf-309644074

 |
**לאהדנפויה** (בפינית: **Lahdenpohja**; ברוסית: **Лахденпо́хья**) היא עיירה פינית לשעבר וכיום המרכז המנהלי של מחוז לאהדנפויה ברפובליקת קרליה ברוסיה. בעיירה ישנם 7,800 תושבים נכון לשנת 2010.

גאוגרפיה
--------

העיירה ממוקמת בדלתת נהר אאורה, הנשפך למצר יאקימנסלמי בימת לדוגה. העיירה נמצאת כ-331 קילומטרים מערבית לפטרוזבודסק. שטח העיירה הוא 262.5 קמ"ר. היא גובלת ברשות המקומית מיינלה ובעיירות סלמי במחוזות סורטוואלה ופיטקיאראנטה. כ-84% משטח העיירה הוא מים, 9.7% מיושב ו-4.4% מיוער.

היסטוריה
--------

העיירה מוזכרת עוד מהמאה ה-17, אז נקרא סיקלהטי. בשנת 1924 היא קיבלה מעמד עיירה והפכה לעצמאית. כאשר לאהדנפויה הייתה שייכת לפינלנד, העיירה היוותה נמל תוסס ותעשיית עיבוד העץ בה פרחה. בסוף שנות ה-30 מנתה העיירה כ-1,959 תושבים.

לאחר מלחמות החורף וההמשך, הועבר האזור לידי ברית המועצות. ב-1945 קיבלה לאהדנפויה מעמד עיירה והפכה למרכז המנהלי של מחוז קורקיוקי (משנת 1970 לאהדנפויה).

שירותים
-------

השירותים הציבוריים בעיירה כוללים בית ספר תיכון, בית ספר מקצועי, בית חולים מחוזי, מרכז יצירה לילדים, בית יתומים ושתי ספריות..

### תחבורה

מסילת הרכבת בין סנקט פטרבורג לסורטאוואלה עוברת דרך לאהדנפויה. מתחנת יאקימה בעיירה מסתעף קו צדדי למפעל דיקט בעיירה.

### כלכלה

מפעל הייצור החשוב ביותר בעיירה הוא מפעל הדיקט לאהדנפויה בבעלות בומקס. בנוסף, ישנן חברות נוספות לרכש ועיבוד עץ. בעיירה ישנו גם מפעל לעיבוד בשר.

אטרקציות
--------

האטרקציות בעיירה הן כנסיית יאקימה שנבנתה בשנת 1851 ומספר מבני ציבור ומגורים מתחילת המאה ה-20. ליד הכנסייה נמצא בית קברות של חיילים פינים. בעיירה יש גם שני אתרי קבורה לחיילים סובייטים.

באזור מתוכננת הקמת פארק לאומי, הקמת הפארק במחוזות לאהדנפויה, סורטוואלה ופיטקיאראנטה הוכרזה בינואר 2018.

גלריית תמונות
-------------

* כנסיית יאקימהכנסיית יאקימה
* מבט כללימבט כללי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאהדנפויה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לאהדנפויה (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוח עירוני (ברוסית)
2. 1 2 3  Karelija: entsiklopedija. Tom 2, s. 142. Petrozavodsk: Petropress, 2009.
3. 1 2  Generalnyi plan, s. 8.
4. ↑  Generalnyi plan, s. 8, 14–15.
5. ↑  Generalnyi plan, s. 24.
6. ↑  Uusi tietosanakirja, 11. osa, s. 1001–1002. Helsinki: Tietosanakirja oy, 1962.
7. ↑  Suomen virallinen tilasto VI. Väestötilastoa 93. Väestösuhteet vuonna 1939. SVT VI:93
8. ↑  Generalnyi plan, s. 35.
9. ↑  Generalnyi plan, s. 61.
10. ↑  Generalnyi plan, s. 18.
11. ↑  Generalnyi plan, s. 8-9.
12. ↑  Generalnyi plan, s. 22.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007487080805171
* LCCN: n99006738
* MusicBrainz: 70ae5e4e-28eb-41ec-906d-1a42e5d1c7dd
* VIAF: 144432280
* WorldCat (עם VIAF): 144432280

 |
**אחורני-זימים** (שם מדעי: Opisthobranchia, נקראים בעברית גם **אחור-זימאים** או **חינניות-ים**) היא תת-מחלקה במחלקת החלזונות. היא כוללת בעיקר "חלזונות ערומים" החיים בים. פירוש שמה הוא 'בעלי זימים הקבועים בירכתי הגוף'. האחור-זימאים נחשבים לבעלי חיים יפים, צבעונים וססגוניים במיוחד ומכאן השם העברי "חינניות-ים".

תיאור כללי
----------

**אחורני-זימים** הם חלזונות ים שבהם הזימים נמצאים בחלק האחורי של הגוף. כמו כל החלזונות, כאשר הם צעירים מאוד חל תהליך של הסתובבות בשק הקרביים בו הזימים עוברים לחלק הקדמי של הגוף, אך כאשר הם מתבגרים קצת חל היפוך נוסף והזימים חוזרים לחלק האחורי של הגוף. החוקרים סבורים שתהליך הסתובבות כפול זה נבע מאורח החיים של האחורני-זימים הראשונים שהיו בעלי חיים מתחפרים שחיו בקרקעית הים. במקרה זה, אם פתח הזימים היה ממוקם בקדמת הגוף, במהלך תהליך ההתחפרות חול היה חודר לזימים וסותם את מערכת הנשימה. מאותה סיבה גם התפתחו אונות רחבות סביב הרגל.

המאפיין הבולט ביותר של האחור-זימאים הוא קונכייה מנוונת, בדומה לחשופיות. הקונכייה התנוונה לקונכייה קטנה מאוד המכוסה בגלימה ובאונות הצד של הרגל. מאחר שהקונכייה איבדה את חשיבות הביטחונית כמבנה קשיח המספק הגנה עצמית לחילזון, האחור-זימאים עברו להגנה מבוססת-כימיה: הפרשת חומרי רעל, חומצות (כגון חומצה גופרתית חריפה) או ארס קטלני. חלקן גם יורות תאי צריבה. כדי להזהיר את הטורפים הימיים שלפניהם בעל חיים ארסי ורעיל שמוטב שלא ינסו לטרוף, הם פיתחו צבעי אזהרה בולטים, דבר המקנה להם את מראם הססגוני.

האחור-זימאים הם הרמאפרודיטיים, כמו השבלולים, כלומר: כל פרט הוא בעל מערכת רבייה הן של זכר והן של נקבה.

גלריה
-----

* אחור-זימאי מהמין Notodoris minorאחור-זימאי מהמין *Notodoris minor*
* אחור-זימאי מהמין Berthella aurantiacaאחור-זימאי מהמין *Berthella aurantiaca*
* ארנבת ים מהמין Aplysia californicaארנבת ים מהמין *Aplysia californica*
* אחור-זימאי מהמין Pleurobranchus mamillatusאחור-זימאי מהמין *Pleurobranchus mamillatus*
* המין השוחה Clione limacinaהמין השוחה Clione limacina

מקורות
------

* יוסף הלר, "שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר", 1993 - עמ' 19-21.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף הלר, 2011, **רכיכות הים של ארץ ישראל - אורחות חיים**, הוצאת אלון ספר, 323 עמודים
* יוסף הלר, 1993, **שבלולי ארץ ישראל - אורחות חיים ומגדיר**, הוצאת משרד הביטחון, תל אביב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחורני-זימים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
 |

* אחורני-זימים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548418705171
* NDL: 00566666

 |
**לאה שקלאר** (נולדה ב-1957) היא אשת חינוך, וממקימי המנהל לחינוך ערכי (1997) שהוקם על ידי שר החינוך זבולון המר לאחר רצח יצחק רבין כדי ליישם את דו"ח ועדת שנהר ודו"ח קרמניצר להעמקת החינוך היהודי והדמוקרטי ולדו קיום. עורכת ומגישה ברדיו ירושלים תוכנית שבועית על יהדות, תרבות ואמנות.

קורות חייה
----------

לאה שקלאר נולדה בשנת 1957 במשפחה דתית וגדלה בירושלים בשכונת בית הכרם. אביה יליד טורינו שבאיטליה ואמה ילידת דבלין שבאירלנד. מגיל שנתיים ועד גיל שלוש עשרה התגוררה באוסטרליה ובדרום אפריקה במסגרת שליחות הוריה מטעם המחלקה לתרבות תורנית בגולה. התחנכה במוסדות החינוך הממלכתי-דתי והייתה חברה ומדריכה בתנועת בני עקיבא. התגייסה לצה"ל במסגרת "גשר", עמותה העוסקת בקידום ההבנה בחלקי החברה השונים, ושירתה כמורה חיילת.

שקלאר היא בעלת תואר ראשון ושני בלימודי יהדות, תנ"ך ומחשבת ישראל במכללת ירושלים ובטורו קולג'.בוגרת תוכניות למנהיגות נשית בקולך – פורום נשים דתיות, למנהיגות ציונית דתית במכון הרטמן ולאזרחות משותפת ורב-תרבותיות במכון "מרחבים".

שקלאר היא אשת חינוך, הכשירה מורים במכללת אפרתה וממקימי המנהל לחינוך ערכי (1997) שהוקם על ידי שר החינוך זבולון המר לאחר רצח יצחק רבין כדי ליישם את דו"ח ועדת שנהר ודו"ח קרמניצר להעמקת החינוך היהודי והדמוקרטי ולדו קיום. כמו כן ארגנה כנסים, ימי עיון והשתלמויות לסגל הוראה בכיר בתחומי היהדות, הדמוקרטיה ושוויון בין המינים (1996–2012).

בשנת 2009 ייסדה את "בגד-נפש", מפעל יחיד שהקימה כדי לתת מענה לחקר הלבוש כנקודת מפגש בין ביטוי אישי למסורת והשתייכות.

משנת 2009 עורכת ומגישה ברדיו ירושלים תוכנית שבועית, "שניים יחדיו – לאה שקלאר ואורחים מדברים על יהדות, תרבות, אמנות ואופנה אחרת". עד כה התארחו בתוכנית כ-500 איש, בהם אמנים, סופרים, משוררים, אנשי קולנוע ואנשי אקדמיה, חברי כנסת ושרים וכן אנשי דת מכל הדתות והמגזרים.

נשואה למוטי שקלאר, איש תקשורת, לשעבר מנכ"ל הרשות השנייה, רשות השידור וערוץ 20. אם לחמישה ילדים וסבתא לנכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאה שקלאר** בוויקישיתוף
* לאה שקלאר, ברשת החברתית פייסבוק
* לאה שקלאר, סרטונים בערוץ היוטיוב

### קישורים כלליים

* רק רגע עם לאה שקלאר, עפרה

### קישורים ל"בגד נפש"

* לאה שקלאר בסדרה בערוץ ארטה, בפרק על מדינת ישראל בראי בגדיה.
* סדרת מפגשים עם לאה שקלאר ב"תמול שלשום" לימוד מקורות מהיהדות על תפקיד הלבוש בגילוי ה"אני".
* "לב יהודי פועם ברומניה" - מאמר מאת לאה שקלאר, מוסף שבת של מקור ראשון.
* הפמיניסטיות הדתיות חוזרות לדבר על ארון הבגדים - יונתן אורין בריאיון עם לאה שקלאר, ב-nrg
* לאה שקלאר - מאמרים בביטאון קולך (אורכב 06.06.2020 בארכיון Wayback Machine) פורום פמיניסטי דתי, על הלבוש במקרא כקריאה דו כיוונית.

### קישורים לתוכניות רדיו "שניים יחדיו" בקול ירושלים

* לאה שקלאר בשיחה עם המשורר אביחי קמחי,על כוחה המרפא של השירה בהתמודדות עם מחלת הסרטן.
* לאה שקלאר בשיחה עם ד"ר אלחנן שילה על ספרו "יהדות קיומית".
* לאה שקלאר בשיחה עם האמנית ליאורה חשין, לרגל צאת ספרה "על הדרך".
* לאה שקלאר בשיחה עם הדר קליידמן, מקימת בית מלאכה למלאכות עתיקות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד החינוך, חוזר מנהל מחוז דרום, ‏ה'תש"ס
2. ↑  לאה שקלאר, לב יהודי פועם ברומניה, מוסף שבת של מקור ראשון, 17 בפברואר 2017.
3. ↑  לאה שקלאר בסדרה בערוץ ארטה, על 28 מדינות בעולם המשקפות לבוש כביטוי להשקפת עולם, בפרק על מדינת ישראל בראי בגדיה.
4. ↑  "אני נשמה אני", עמיר פריימן בריאיון עם לאה שקלאר, "בתנועה", 11 בפברואר 2011
**מתאו דה טורו סמברנו אי אורטה**
**מתאו דה טורו סמברנו אי אורטה**, ולעיתים גם **דה טורו אי סמברנו** (בספרדית: **de Toro Zambrano y Ureta** או **de Toro y Zambrano**‏; סנטיאגו דה צ'ילה, 20 בספטמבר 1727 - 25 בפברואר 1811), **ויקונט הסיור** הראשון (I vizconde de la Descubierta), **רוזן הכיבוש** הראשון (I conde de la Conquista), מושל צ'ילה בין השנים 1810–1811, איש צבא קריאולי צ'יליאני ונשיא חונטת השלטון הלאומית הראשונה.

הוריו של מתאו דה טורו סמברנו, דון קרלוס חוסה דה טורו סמברנו אי אסקובר (de Toro Zambrano y Escobar) ודונייה חרונימה דה אורטה אי פראדו (de Ureta y Prado), השתייכו למשפחות מבוססות מבחינה כלכלית וחברתית בעיר סנטיאגו דה צ'ילה. הוא הוטבל בשם מתאו, כשם אחיו הגדול ממנו, מתאו פרנסיסקו, שנולד ב-9 באוקטובר 1726 ואשר נפטר בטרם מלאה לו שנה. ב-3 במאי 1751 נשא לאישה את דונייה מריה ניקולאסה דה ולדס אי דה לה קררה (de Valdés y de la Carrera) ומנישואיו אלו נולדו לו 10 ילדים.

החל מאמצע המאה ה-18 החל לשאת טורו סמברנו במגוון של תפקידים ציבוריים בעיר. הוא היה חבר מועצת העיר של סנטיאגו (regidor del cabildo) ונשא במגוון תפקידים בניהול העיר והמושבה הספרדית, בהם כעוזרו של מושל צ'ילה, עד לסוף שנות ה-70. תחושת החובה שליוותה אותו במעשיו הביאה אותו, לא אחת, לממן מכיסו מפעלים שהקופה הציבורית לא הספיקה למימונם. על אלו ניתן למנות את מערכת הסכרים על נהר הביו ביו ומימונה של פלוגת פרשים בת 50 איש תחת פיקודו של בנו, חוסה גרגוריו, שהופקדה על ביטחון המעבר באחד הרכסים הקרובים לסנטיאגו.

ב-16 ביולי 1810, לאחר הדחתו של פרנסיסקו אנטוניו גרסיה קרסקו, ובהיותו איש הצבא הבכיר בקפיטניה-חנרל של צ'ילה, התמנה טורו סמברנו לממלא מקומו של מושל צ'ילה. בתוקף תפקידו זה, ולנוכח משבר המלוכה הספרדית, קראטורו סמברנו לכינוסה של אספת אזרחים (cabildo abierto) לבחירתה של חונטה לשלטון עצמי ב-18 בספטמבר אותה השנה. בבחירות אלו נבחר טורו סמברנו בן ה-83 להיות נשיאה הראשון של חונטת השלטון הלאומית הראשונה של צ'ילה, והוא נפטר בעודו מכהן בתפקידו חודשים ספורים לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתאו דה טורו סמברנו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4235 9733
* LCCN: no98079240
* VIAF: 78397874
* WorldCat: lccn-no98079240

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מרים מַסולי טְלאלי** (באנגלית: **Miriam Tlali**;‏ 11 בנובמבר 1933 - 24 בפברואר 2017) הייתה סופרת דרום אפריקאית. טלאלי הייתה האשה השחורה הראשונה בדרום אפריקה שפרסמה רומן. הרומן פורסם בשנת 1979, בתקופת האפרטהייד, ושמו *Muriel at Metropolitan*. היא אף הייתה אחת הראשונים שכתבו על סווטו. הספר שלה Amandla הוצאה לאור בדרום אפריקה בשנת 1980 ונאסר זמן קצר לאחר פרסומו.

ביוגרפיה
--------

טלאלי נולדה בדורנפונטיין, יוהנסבורג, דרום אפריקה. למדה בבית ספר אנגליקני, ואחר כך החלה לימודים באוניברסיטת ויטווטרסראנד, עד שזו נחסמה בפני שחורים בימי האפרטהייד. לימים המשיכה את לימודיה באוניברסיטת רומא בלסוטו, אך נאלצה להפסיקם בשל מחסור כלכלי, ולהתחיל לעבוד כפקידה משרדית.

ספרה הראשון של טלאלי, *Muriel at Metropolitan*‏ (1979) הוא אוטוביוגרפי בחלקו, ונקודת המבט בו "חדשה בספרות הדרום אפריקאית", לדברי המבקרת מרי דייר. ספרים נוספים פרי עטה הם *Amandla*‏ (1980); *Mihloti*‏ (1984), ו-*Footprints in the Quag*‏ (1989).

בשנת 1998 היא זכתה בפרס ספרותי דרום אפריקאי ובשנת 2005 היא זכתה לעיטור מהנשיא.

נפטרה ב-24 בפברואר 2017.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערך על טלאלי (אנגלית), בתוך בריאן שייפר (עורך), *The Encyclopedia of Twentieth-Century Fiction*, הוצאת וויילי-בלאקוול, 2011, עמ' 1366-1368.
2. 1 2  רשומה ביוגרפית (אנגלית) על טלאלי, באתר Women's Words - African Worlds.
3. ↑  האנס מ' צל, קרול באנדי, וירג'יניה קולון, *A New Reader's Guide to African Literature*, הוצאת Heinemann Educational Books,‏ 1983, עמ' 499.
4. ↑  מרי דייר, *Reality*, כרך 7, גיליון 6, עמ' 15.
5. ↑  על פי הערך על טלאלי ב-*The Columbia Electronic Encyclopedia*, מהדורה ששית, 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279193305171
* BIBSYS: 98028013
* BnF: cb12105837c (data)
* CiNii: DA03841758
* GND: 123041937
* ISNI: 0000 0001 1600 2754
* LCCN: n84208536
* NDL: 00476208
* NLA: 35754760
* NTA: 070570264
* RERO: 02-A003903225
* SUDOC: 109060806
* VIAF: 17252905
* WorldCat: lccn-n84208536

 |
**מֶלוֹגרף** (**Melograph**) הוא מכשיר אלקטרוני, דומה ל"מלודיוגרף", המהווה כלי עזר למחקר מוזיקולוגי, המשמש לתצוגה גרפית רציפה של ביטוי מלודי חד-קולי בגובה מוגדר. מידע אקוסטי מוצג בצורת מלוגרמה, המציגה גובה ועוצמת צליל כפונקציות של זמן. כיום מחליף המחשב את המלוגרף, אך אופן הצגת החומר המוזיקלי עומד בעינו כשלב חיוני במחקר וכמעט לא השתנה, אם כי המידע עובר עכשיו ישירות מן המחשב, לאחר שבעבר נעשו המדידות המבוססות על התצוגה הגרפית באופן ידני.

היסטוריה
--------

את המלוגרף פיתחו בשנות ה-50' של המאה ה-20 שתי מוזיקולוגיות מן האוניברסיטה העברית בירושלים, רות כ"ץ ודליה כהן, לשם ניתוח היסודות המלודיים שאינם ניתנים לביטוי מדויק בתיווי מסורתי, כגון אינטונציות המבוססות על מערכות שונות מאלה המשמשות במוזיקה המערבית, מרווחים מיקרוטנליים, מתארי גליסנדו, גיחה ודעיכה של צלילים, הן כשלעצמם והן ביחס לצלילים סמוכים, ויברטו ויחסי גומלין בין מתארי גובה ועוצמת צליל. חשיבותן של יסודות אלה ניכרת בעיקר בחקר מוזיקה שאינה מערבית, אבל גם בסוגים מסוימים של מוזיקה עממית מערבית ובסגנונות ביצוע של מלודיות באמנות המערב, וכן בתקשורת קולית לא מילולית, כגון קולות תינוקות או חיות ועוד. כל אלה, על אף חשיבותם בעיצוב סגנון מוזיקלי, אינם מנוסחים בתאוריית המוזיקה ובאותם מקרים שיש התייחסות אליהם, יש חוסר התאמה בין התאוריה לשימוש המעשי.

המלוגרף משמש ליצירת תעתיק אתנומוזיקולוגי, בדרך כלל ביצירת רישום גרפי כזה או אחר, שאפשר לשמר ולתייק, בדומה להקלטות מוזיקה. מבין מכשירים אלה, שראשיתם בניסיונות שערך מילטון מטפסל (Milton Metfessel) בשנת 1928, ראויים לציון אלה שנוצרו בשנות ה-50' של המאה ה-20 ונמצאים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (צ'ארלס סיגר Charles Seeger), באוניברסיטת אוסלו (אולאף גורבין וקארל דהלבאק Olav Gurvin and Karl Dahlback) ובאוניברסיטה העברית בירושלים (דליה כהן ורות כ"ץ).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מלוגרף** |

* חגי חיטרון, גלריה הארץ 8 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  רות כ"ץ ודליה כהן, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
**לאו בורכארד** (**Leo Borchard**‏; 31 במרץ 1899 – 23 באוגוסט 1945) היה מנצח רוסי ולזמן קצר מנהל מוזיקלי של הפילהרמונית של ברלין.

ביוגרפיה
--------

בורכארד נולד במוסקבה להורים גרמנים וגדל בסנקט פטרבורג, שם קיבל הכשרה מוזיקלית איתנה. בשנת 1920, אחרי המהפכה הרוסית, היגר לגרמניה. הוא היה עוזרו של אוטו קלמפרר בקרולאופר בברלין וניצח על הפילהרמונית של ברלין בפעם הראשונה בינואר 1933. בשנת 1935 הכניס אותו המשטר הנאצי לרשימה השחורה כגורם פוליטי בלתי מהימן.

בשנות מלחמת העולם השנייה נשאר בברלין והיה פעיל במחתרת. הוא היה חבר בקבוצת "הדוד אמיל" יחד עם בת-זוגו, העיתונאית רות אנדריאס-פרידריך. הם הכניסו נרדפי שלטון, בהם יהודים, אל דירתם, נתנו כסף וניירות מזויפים לאנשים שנזקקו להם וסייעו להם להימלט מגרמניה הנאצית. במסעות הקונצרטים שלו מחוץ לגרמניה פעל בורכארד לגיוס תמיכה בפעולותיו האנטי-נאציות. ב-26 במאי 1945, שבועיים וחצי אחרי כניעתה ללא תנאי של גרמניה, ניצח על הפילהרמונית של ברלין בקונצרט, שתוכניתו כללה את הסימפוניה הרביעית של צ'ייקובסקי ונחל הצלחה גדולה. כעבור שבוע מונה למנהל מוזיקלי של התזמורת. הוא תפס את מקומו של וילהלם פורטוונגלר, שיצא לגלות בשווייץ.

בברלין אוגוסט 1945 נורה בשוגג למוות בידי חייל אמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו בורכארד** בוויקישיתוף

* לאו בורכארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לאו בורכארד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאו בורכארד, באתר Discogs (באנגלית)

* ביוגרפיה של לאו בורכארד באתר זיכרון
* גוגל בוקס, "התנגדות לשואה", ביוגרפיה של רות אנדריאס-פרידריך

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**וילהלם פורטוונגלר** | **מנהלים מוזיקליים, הפילהרמונית של ברלין**
1945 | **הבא**:**סרג'יו צ'ליבידאקה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419839405171
* BNE: XX1684160
* BnF: cb141575558 (data)
* GND: 121414639
* ISNI: 0000 0001 1645 446X
* LCCN: nr93046825
* MusicBrainz: 0620cac4-d10e-45ba-8a9c-8ef7d5b8a23c
* NKC: xx0167904
* NTA: 173954359
* VIAF: 54355918
* WorldCat: lccn-nr93046825

 |
**ציידים בשלג** (1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון לתולדות האמנות, וינה. זוהי יצירה גדולה, 117 × 162 ס"מ, המהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה.

תמונת "הציידים בשלג" מתארת את החודשים דצמבר ינואר, ונחשבת כאחת מתמונות הנוף החורפיות המפורסמות.

התמונה מתארת סצנה חורפית, בה שבים שלושה ציידים ממסע ציד, כשהם מלווים בכלביהם. לפי המתואר בציור, מסע הציד לא היה מוצלח. הציידים מכתתים רגליהם בכבדות, והכלבים נראים אף הם במצב ירוד. אחד הציידים נושא על גבו גופה כחושה של שועל, הממחישה את דלות שלל הציד. כל הסצנה משרה אווירה של יום קודר, קר ועגמומי.

הצבעים בציור נשלטים על ידי גוני הלבן והאפור, העצים החומים חשופים וללא עלים, ועטויים בחלקיקי שלג, קרח או כפור. צבע השמים הוא בגוון לא מוגדר של אפור, שאינו מאפשר לדעת את זמן התרחשות הסצנה. חזרת הציידים מתרחשת לרוב בין הערבים ולקראת השקיעה, אך ייתכן שהם חוזרים מוקדם יותר עקב דלות הציד.

במרחק, אך באופן התופס חלק ניכר מהתמונה, ניכרים הרים מושלגים, נהר מתעקל, ונוף שטוח של העמק. הציפורים הבודדות על ענפי העצים משמאל מהוות השלמה קומפוזיציונית לצלליות האנשים ממרחק, וגם הן שחורות וקודרות.
במרחק נראות דמויות, הנראות כצלליות, המחליקות על הקרח הדק, כשחלקן עוסקות במשחקים הדומים לקרלינג והוקי קרח.

בתוך העמק, בצד ימין של התמונה, מוצבת טחנת מים המחוברת לגלגל מים קפוא ומכוסה בקרח, המשמש, כפי הנראה, לטחינת חיטה לקמח בימים חמים יותר.

הצוקים המושלגים ברקע הם גבוהים וחדים, מאפיין החוזר על עצמו גם ביצירות אחרות של ברויגל בסדרת עונות השנה. צוקים כאלה אינם נמצאים בנוף הטבעי בארצות השפלה. ייתכן כי חלק מתיאורי ההרים מבוסס על רישומים שעשה ברויגל בעת ששהה באיטליה בשנת 1553, אך סביר להניח כי מקורם של נופים אלה הוא בדמיון היוצר של האמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הציידים בשלג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKDimages ID: 261005

 |