recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הלוויית הקורבנות
אזרח ליטאי לא חמוש ניצב מול טנק סובייטי, שעות הבוקר המוקדמות של 13 בינואר 1991
האנדרטה סמוך לבניין הטלוויזיה
**מאורעות ינואר** (בליטאית: **Sausio įvykiai**) היו סדרה של עימותים אלימים בין האוכלוסייה האזרחית הלא-חמושה של ליטאים שתמכו בעצמאותה של ליטא, מול הכוחות המזוינים של ברית המועצות. המאורעות התרחשו בין 11 ל-13 בינואר 1991, לאחר הכרזת העצמאות של ליטא. כתוצאה מהעימותים בין הצבא הסובייטי לאזרחים נהרגו 14 אזרחי ליטא וכ-140 נפצעו. 13 בינואר, המכונה לעיתים "יום ראשון העקוב מדם", היה היום האלים ביותר במסגרת המאורעות. רוב העימותים התרחשו בבירת ליטא, וילנה, אך פעילות מלחמתית סובייטית התרחשה גם באזורים אחרים במדינה, בהם אליטא, שיאוליאי, וריאנה וקובנה.

13 בינואר 1991 הוא "יום מגני העצמאות של ליטא" (בליטאית: "Laisvės Gynėjų Diena") ומשמש כיום הזיכרון הרשמי של המדינה.

רקע
---

 ערך מורחב – **כיבוש המדינות הבלטיות**  

שלוש המדינות הבלטיות (ליטא, לטביה ואסטוניה) סופחו בכוח הזרוע על ידי ברית המועצות ב-1940, בעקבות פלישתה לארצות הללו במסגרת ההסכם הנאצי-סובייטי, אף שהעולם המערבי מעולם לא הכיר בחוקיותו של הסיפוח. הרפובליקה של ליטא הכריזה על עצמאותה ב-11 במרץ 1990. במהלך השנה הראשונה לאחר ההכרזה, אף מדינה (למעט הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית, דהיינו מולדובה תחת הכיבוש הסובייטי) לא הכירה בה. המדינות המערביות הראשונות שהכירו בליטא הדמוקרטית העצמאית היו איסלנד ודנמרק, אך הדבר התרחש רק במהלך חורף 1991, כשנה מאוחר יותר. עד סוף 1991 ובעקבות התמוטטות ברית המועצות, כמעט כל מדינות העולם הכירו בליטא. ימיה הראשונים של הרפובליקה העצמאית היו קשים ואלימים. כך, בראשית אביב 1990 השתלטו כוחות סובייטיים על מבני ממשל וחינוך ששימשו את המפלגה הקומוניסטית. בנוסף, הטילה ברית המועצות מצור כלכלי על ליטא, שנמשך עד סוף יוני 1990, מה שהוביל לשיעור אינפלציה בגובה של 100% והמחירים במדינה המשיכו לטפס. בינואר 1991 נאלצה הממשלה הליטאית להעלות מחירים מספר פעמים, והפגנות של פרו-רוסים החלו להתארגן ברחבי המדינה.

רצף האירועים
------------

ב-13 בינואר 1991 בשעה 1:50 לפנות בוקר החלו טנקים וחיילים סובייטים להקיף את בניין הטלוויזיה של וילנה. החיילים פתחו באש חיה אל עבר קהל אזרחים לא חמושים שהגנו בגופם על הבניין, והטנקים החלו לדרוס אותם תחת זחליהן. 14 אזרחים נהרגו במהלך המתקפה, רובם כתוצאה מהירי החי ושניים מהם לאחר שנדרסו על ידי הטנקים. חייל קומנדו סובייטי אחד נהרג מאש חבריו. בהמשך הלילה ובשעות הבוקר המוקדמות השתלטו החיילים על תחנות שידור במספר ערים ברחבי ליטא. בהמשך הבוקר החלו כמה עשרות אלפי תומכי עצמאות ליטאים להקים בריקדות נגד טנקים מסביב לבנייני הממשל המקומי, וכן הגנות בתוך המבנים עצמם. בכל אותן שעות נראו בקרב הקהל קהילות מתפללים, וכן נשמעו קריאות בעד עצמאותה של ליטא. על אף אירועי הלילה ואף על פי שהיו מצוידים היטב, החליטו חיילי צבא ברית המועצות לסגת לבסוף מהאזור ולא לחזור על מעשיהם. אירועי 13 בינואר מכונים לעיתים "יום ראשון העקוב מדם".

בתרבות
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאורעות ינואר** בוויקישיתוף
* עמוד הנצחה המכיל מידע על האירועים ותמונות, מתוך האתר הרשמי של סיימאס (הפרלמנט הליטאי) (באנגלית)
* כתבה על האירועים, מתוך אתר BBC (באנגלית)

*
**הכתומים־המחוספסים** (באנגלית: **Orange Roughies**) היא סדרת דרמה ניו זילנדית בהפקת חברת Screenworks, שעונתה הראשונה שודרה בערוץ TV ONE של TVNZ ממאי עד יולי 2006. העונה השנייה שודרה מאוקטובר 2006 עד ינואר 2007 וירדה בשל ירידה בפופולריות שלה.

עלילה
-----

הסדרה מתמקדת סביב ארבע דמויות ראשיות שהן חברות בכוח משימה מובחר באוקלנד, ניו זילנד המשלב שוטרים וקציני מכס. למרות היותם כוח עילית, הם, כפי שמזכיר להם מפקדם רון מאדוק, חסרי מימון, חסרי משאבים ותחת מבחן. בגלל זה "המחוספסים (כפי שהם נקראים, Roughies באנגלית) צריכים לוודא שהם מתפקדים בצורה יוצאת דופן כדי להימנע מפירוק, שכן הם, אחרי הכל, ניסוי. לכח המשימה מצטרפים גם הבלש דני ויילדר, פקידת המכס הבכירה ג'יין דוראנט והבלשים זאק וויקי ונואל בולרטון.

כל פרק נוגע לחקירה משטרתית או מכס שמבוצעת על ידי כוח המשימה, לרוב בעלת אופי בסיכון גבוה. הפרק הראשון עוסק בסחר בילדים מסין. ג'יין מחליטה לאמץ את אחד הילדים שנסחרו, טאו לי, אך מספר פרקים לאחר מכן טאו נלקח חזרה לסין, ומשאיר את ג'יין שוב ללא ילדים. יש גם רומן שמתפתח בהדרגה בין דני וג'יין, שמגיע לשיא בנשיקה.

העונה הראשונה מסתיימת בכך שג'יין נלקחת כבת ערובה על ידי פושע יווני הומוסקסואל ונורית בבטנה. לא בטוח אם היא תשרוד, דני מצליח לאתר את היורה במלבורן והורג אותו.

שחקנים ודמויות
--------------

* סטיבן הול - רון מאדוק, מפקד כח המשימה
* ניקולס קוגלן - דני ויילדר, בלש
* זואי ניילור - ג'יין דוראנט, פקידת מכס
* מארק רוקה - זאק וויקי, בלש
* ניק קמפלן - נואל בולרטון, בלש

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "הכתומים המחוספסים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הכתומים המחוספסים", באתר Metacritic (באנגלית)

* "הכתומים המחוספסים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אישטוואן שבש** (במקור **שפאט - Spät**, בהונגרית: **Sebes István**; סגהאלום, 15 בדצמבר 1906 – בודפשט, 2 בדצמבר 1966) היה סגן שר החוץ של הונגריה יהודי-הונגרי, שגריר, חבר האספה הלאומית, עובד המפלגה, רפד במקצועו המקורי.

קורות חיים
----------

אישטוואן שבש נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית ענייה עם שמונה ילדים. אביו ברנאט בלה שבש (שפאט) היה מורה יליד סרווש, ואמו הייתה ברתה דיאמנט. לאחר שסיים את לימודיו בחטיבת הביניים, השיג הסמכה כרפד. הוא היה חבר באיגוד עובדי העץ מגיל 16 ובגיל 20 הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) ולברית הפועלים הצעירים הקומוניסטים של הונגריה (KIMSZ) והיה מזכיר הוועד המרכזי של הברית (1927). הוא נעצר בשנת 1929 ונידון לשנתיים מאסר. לאחר שחרורו, בין השנים 1931 ל-1932, הוא שוב היה מזכיר הברית. בשנת 1933 נסע לברית המועצות, שם למד בבית הספר הבינלאומי לנין, ולאחר שובו בין השנים 1935 לבין 1936 היה מזכיר ועד בודפשט של ה-KMP. הוא נעצר בשנת 1936 ונידון לחמש עשרה שנות מאסר, מתוכם ריצה שמונה שנים. הוא גורש על ידי אנשי מפלגת צלב החץ כיהודי בשנת 1944, אך הצליח להימלט מהרכבת לרייך השלישי. לאחר שחרורו קיבל עמדת מפלגתית ומדינית גבוהה. הוא הפך לסגן ראש המחלקה לניהול ההמונים בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית, והפך חבר במחלקת הקאדררים (עד 1948). בינתיים הוא היה עובד של היומון "העם החופשי" (Szabad Nép). ב-15 במאי 1949 הפך לחבר פרלמנט ממלא מקום ברשימת חזית העם ההונגרית לעצמאות במחוז ואש, והוא אכן מונה לחבר האספה הלאומית שנתיים לאחר מכן. בשנת 1950 הוא היה סגן נשיא לשכת ביקורת המדינה ואחר כך נשיאה מהשנה שלאחר מכן. בשנת 1953 הוא שוב היה חבר פרלמנט, ומ-19 באפריל 1956 עד 15 באוגוסט 1959 היה סגן שר החוץ ומ-16 בדצמבר 1964 היה שגריר הונגריה בווינה עד מותו. משנת 1954 היה חבר בוועדת הביקורת המרכזית של מפלגת הפועלים ההונגרית, ומהשנה שלאחר מכן היה סגן השר לביקורת המדינה.

משפחתו
------

אֶחַיו: אימרה שבש, פאל שבש, לאסלו שבש, שאנדור שבש וג'רג' שבש.

לקריאה נוספת
------------

* אישטוואן שבש. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. 1981.
* אישטוואן שבש. המוזיאון ההיסטורי.
* לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי אישטוואן טרשוי קולגה. סקסארד, 1996-.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו, מועדון הספרים ההונגרי

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1899. évi 28484. sz. rendelete. MNL-OL 30804. mikrofilm 685. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 60. oldal 21. sor.
2. ↑  Testvére, Sebes Sándor születése bejegyezve Szeghalom állami akv. 332/1902. folyószám alatt.
3. ↑  Sebes György. Névpont. Hozzáférés ideje: 2016. január 24.
4. ↑  HU BFL - VII.5.c - 5145 - 1935
**איסטיודקטילוס** (שם מדעי: *Istiodactylus*; משמעות שמו: "כנף-מפרש") הוא סוג של פטרוזאור גדול אשר חי בקרטיקון הקדום לפני 120–125 מיליון שנה. המאובנים של פטרוזאור זה התגלו באי וויט שמדרום לבריטניה מהמין *I. latidens*. במשך שנים נחשב המין שנמצא נחשב למין הדרומזאור אורניתודסמוס ורק ב-2001 נחשב לפטרוזאור והועבר לסוג זה. מין נוסף התגלה ב-2006 בסין ונקרא *I. sinensis* אך כמה מהחוקרים סוברים שמין זה שייך לסוגים אחר ממשפחת האיסטיודקטיליים (Istiodactylidae).

מאפיינים
--------

האיסטיודקטילוס היה פטרוזאור גדול בעל מוטת כנפיים של 4.3-5 מטרים, גדול יותר מאלבטרוס נודד והייתה לו גולגולת ארוכה מאוד משולשת שבורה. מדידה משוערת של אורך הגולגולת מעלה שהגיעה ל-56 ס"מ, אם כי כמה חוקרים סוברים שההערכה מופרזת והייתה קרובה יותר לאורך 46 ס"מ. גולגולת זו הייתה בעלת בסיס גבוה מאוד ודמתה למקור של קלאו או טוקן אך מחודדת בקצוות שהסתיימו במספר שיניים דמויי אזמל. העיניים בלטו מבסיס הראש ועוגנו בשרירים מיוחדים. כמו מרבית הפטרוזאורים הוא הכיל שערות עדינות על גופו והיה בעל שרירי כנפיים שיכלו להינעל כדי לדאות ביעילות.

פטרוזאור זה דמה במראהו לאורניתוכיירוס אך היה בעל ראש מוגבה יותר ובעל פחות שיניים. במשך שנים חשבו שהוא צד בדומה לאנפות או לגזרנים בטבילת ראש במים ושליית דגים. עם זאת המבנה של שיניו דמו לשיניים חותכות כמו אלה של כריש הסיגר וייתכן שהותאמו לאכילת נבלות, כך שהפטרוזאור אולי ניזון מנבלות כמו נשרים.

למרות שלא ניזון מדגים נראה ממאובנים שהוא התגלה בסמוך למקווי מים מתוקים ולחופי ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איסטיודקטילוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**משפט ההעתקה הפתוחה** הוא משפט חשוב באנליזה פונקציונלית הנוגע לאופרטורים. את המשפט ניסח והוכיח סטפן בנך.

המשפט
-----

יהי {\displaystyle A\colon X\to Y} אופרטור ליניארי חסום בין מרחבי בנך שהוא על Y. אזי A העתקה פתוחה, כלומר: לכל קבוצה פתוחה {\displaystyle V\subset X} תמונתה {\displaystyle A(V)} היא קבוצה פתוחה ב-Y.

### הוכחת המשפט

מאחר שכל קבוצה פתוחה במרחב X מכילה כדור, מספיק להראות שעבור כל כדור פתוח D שמרכזו נקודת האפס של X, התמונה {\displaystyle A(D)} היא קבוצה פתוחה. לשם כך מספיק להראות ש-{\displaystyle 0} היא נקודת פנים של {\displaystyle A(D)} (לגבי שאר הנקודות זה נכון בגלל הזזה). 

כדי להראות ש-{\displaystyle 0} היא אכן נקודת פנים משתמשים במרכז של קבוצה. מרכז של קבוצה הוא כל נקודות המרכז שלה. נקודת מרכז של קבוצה K היא נקודה x המקיימת, לכל y במרחב, קיים מספר חיובי \alpha  כך שקטע מהישר {\displaystyle [x,\alpha y)\subset [x,y)} מוכל כולו ב-K. היתרון בהגדרה זו היא הליניאריות שבה ואפשר להראות שהמרכז של קבוצה הוא אינווריאנטי תחת פעולות ליניאריות.

כעת, ניעזר במשפט ליפשיץ:

**משפט ליפשיץ**: עבור קבוצה \sigma -קמורה, המרכז של הקבוצה שווה לפנים שלה (וכן למרכז של הסגור שלה ולפנים של הסגור שלה).
כעת, נוכיח ש-{\displaystyle 0} היא נקודת מרכז של {\displaystyle A(D)}. בהינתן נקודה y \in Y עלינו להראות שקיים קטע {\displaystyle \ [0,\alpha y)} המוכל ב-{\displaystyle A(D)}, עבור ערך {\displaystyle \alpha } כלשהו. מאחר ש-A על קיים x\in X כך ש-{\displaystyle A(x)=y}. מאחר שכדור הוא קבוצה פתוחה ובפרט קבוצה \sigma -קמורה נובע ש-{\displaystyle 0} נקודת מרכז של הכדור, ולכן קיים קטע של הישר {\displaystyle [0,A\alpha x)} שמוכל כולו ב-D. כעת, אם נפעיל את A על הקטע נקבל ש-{\displaystyle [0,\alpha y)=[0,\alpha Ax)\subset A(D)} (השוויון השמאלי נובע מהפעלת A על x ומליניאריות). לכן, {\displaystyle 0} היא נקודת מרכז של {\displaystyle A(D)} וממשפט ליפשיץ גם נקודת פנים שלה. לכן {\displaystyle A(D)} קבוצה פתוחה.

מאחר שהראנו שההעתקה A מעבירה כדור פתוח לכדור פתוח נובע שהיא העתקה פתוחה.

שימושים ומסקנות
---------------

* משפט ההעתקה ההופכית: אם {\displaystyle A\colon X\to Y} הוא אופרטור ליניארי חח"ע ועל רציף בין שני מרחבי בנך, אזי האופרטור ההופכי {\displaystyle A^{-1}} הוא רציף גם כן.
* משפט הגרף הסגור: אם {\displaystyle A\colon X\to Y} הוא אופרטור ליניארי סגיר (admit closure) בין מרחבי בנך ("סגיר", כלומר: לכל סדרה {\displaystyle x\_{n}\to 0} ב-X שמקיימת {\displaystyle Ax\_{n}\to y} נובע ש-y=0) אזי A הוא גם אופרטור רציף.

ראו גם
------

* קבוצה פתוחה
* נקודת מרכז
* נקודת פנים
* משפט הגרף הסגור
"האיש ללא שם" בגילומו של קלינט איסטווד
הטרילוגיה **האיש ללא שם** (באיטלקית: **Trilogia del dollaro**; ידועה גם בשם: **Trilogia dell'Uomo senza nome**) היא טרילוגיה של סרטים בבימויו של סרג'ו לאונה ובכיכובו של קלינט איסטווד. הטרילוגיה מתחילה בסרט "בעבור חופן דולרים" (1964), ממשיכה עם "הצלפים" (1965), ונחתמת באחרון והמפורסם מהסדרה: "הטוב, הרע והמכוער" (1966).
הדמות היחידה שמופיעה בכל שלושת הסרטים, ושנתנה לטרילוגיה את שמה, היא של "האיש ללא שם"(אנ') (איסטווד) – אדם מסתורי שאף אחד לא יודע את שמו האמיתי או כל פרט ביוגרפי עליו, ובשלושת הסרטים הוא מכונה בשמות "ג'ו", "מנקו", ו"בלונדי". מלבד איסטווד היו עוד מספר שחקנים ששיחקו בשלושת הסרטים, אך בתור דמויות משתנות.

הטרילוגיה היא מסוג מערבוני הספגטי של שנות השישים, שצולמו בתקציב נמוך יחסית (אף על פי ש"הטוב הרע והמכוער" חרג מן התקציב הנמוך וצולם בתקציב של מיליון דולר) ולעגו למערבונים האמריקאים של אותה התקופה, בהם תמיד היו הגדרות ה"טוב" ו"הרע" מאוד חד-משמעיות, והגיבורים תמיד התלבשו כאילו יצאו זה עתה מסלון יופי. בסרטיו של ליאונה, לעומת זאת, הגיבורים מלוכלכים ומיוזעים, והמוסר שלהם אינו חד-משמעי. למשל, ב"הטוב הרע והמכוער" ה"טוב" גם הוא פושע, ה"רע" נאמן מאוד למי ששילם לו, ו"המכוער" לא הרבה יותר מכוער מן השאר.

שמה של הטרילוגיה הולך לפניה בעיקר בזכות סרטה האחרון, "הטוב הרע והמכוער", שהתפרסם מאוד ומשפטים ממנו מצוטטים רבות. בסרט מוצגים שלושה אקדוחנים נחושים ובלתי מתפשרים שעוסקים במרדף אחרי אוצר: "הטוב", המגולם על ידי איסטווד, "הרע", המגולם על ידי לי ואן-קליף, ו"המכוער", המגולם על ידי אלי וולך. שלושת הגיבורים הם פושעים, גם הטוב, אבל מה שמבדיל ביניהם הוא התנהגותם. "הטוב" הוא בעל כבוד ומוצג בסרט כבעל חמלה מסוימת, כמו כל גיבור טיפוסי במערבון הוא לעולם לא שולף ראשון, לעולם לא יורה מהמארב, ולרוב, ידו על העליונה. "הרע" הוא אכזר שאינו בוחל באמצעים, ולעיתים במהלך הסרט אף נדמה שהוא נהנה מגרימת כאב וסבל לאנשים. "המכוער" הוא נקמן ופושע מלוכלך, שלא בוחל בשום אמצעי על מנת להרוויח כסף. 
שלושת הסרטים נחשבים כסרטים ותיקים ויסודיים בקולנוע העולמי.

פילמוגרפיה של "האיש ללא שם"
---------------------------

* "בעבור חופן דולרים" (1964)
* "הצלפים" (1965)
* "הטוב, הרע והמכוער" (1966)
שכונות ברצלונה. רובע האישמפלה מסומן בצבע ורוד.
התוכניות להקמת השכונה.
תוכנית גוש בניינים אופייני בשכונה.
**אישמפלה** (בקטלאנית: **Eixample** או "הרחבה") הוא אחד מעשרת מחוזות ברצלונה המצוי בין העיר העתיקה של ברצלונה, הסיוטט וליה, לבין הכפרים שבעבר הקיפו את ברצלונה, וכיום מהווים את מחוזותיה (סנטס, גרסיה סאנט אנדראו). המחוז נקרא גם **מחוז מס' 2**.

הקמת השכונה ומבנים בעלי חשיבות
------------------------------

שכונת אישמפלה הוקמה בסוף המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 על ידי קבוצות של תעשיינים וסוחרים מהעיר ברצלונה בתקופת הפריחה של המעמד הבינוני בספרד. שכונה זו מאופיינת בבניינים רבים הבנויים בסגנון המודרניסטה. הידועים שבהם תוכננו על ידי האדריכל אנטוני גאודי ובין עבודותיו המצויות בשכונה ניתן למנות את קאזה מילה (המכונה "לה פדררה") ובית באליו ואת כנסיית הסגרדה פמיליה שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.

גוש בניינים ידוע נוסף הוא תפוח המריבה.

השכונה מאופיינת ברחובותיה הישרים והארוכים המסודרים בצורת שתי וערב, כשבמרכזם רחוב אחד ארוך, גראן ויה דה לס קורטס קטלאנס, ושתי שדרות רחבות שחוצות אותם ו"שוברות" את מבנה הרחובות המסודר, אבינגודה דיאגונל ואבינגודה מרידיאנה. מבנה רחובות השכונה תוכנן על ידי מהנדס הערים אילדפונס סרדה (Ildefons Cerdà), אשר האמין בחשיבות רחובות רחבים המאפשרים מעבר להולכי רגל לצד מעברים רחבים לכלי רכב. גושי הבניינים בשכונה הם בצורת מתומנים, כאשר מפגש כל רחובות מהווה כיכר מתומנת המאפשרת צפייה לעבר הרחובות, הכנסת יותר אור לבתים, וכיום גם מאפשרת מקומות חנייה לתושבי העיר. רחוב מרכזי נוסף בשכונה הוא פאסה דה גרסיה, המקשר בין כיכר העיר המרכזית, פלאזה קטלוניה, לבין העיר העתיקה של גרסיה, שהייתה בעבר עירייה עצמאית וכיום היא חלק מהעיר ברצלונה.

על פי התכנון המקורי, במרכז כל גוש בניינים הייתה צריכה להיות גינה לתושבי גוש הבניינים, אולם במהלך השנים השטחים הפנימיים נבנו אך עדיין ישנם גושי בניינים בהם נשמרה ה"גינה" כמו ב "פלאו רוברט" (Palau Robert) שמשמש גם כתחנת מידע לתיירים.

תרבות
-----

אזור אישמפלה מהווה מרכז לקהילה ההומוסקסואלית של העיר, ולעיתים מכונה בשל כך *gaixample*. 
האישאמפלה הוא אזור תוסס (בעיקר בלילות) ומהווה את אחד מאזורי הבילוי המרכזיים של העיר ברצלונה.

גלריית תמונות
-------------

* קאזה מילהקאזה מילה
* הסגרדה פמיליההסגרדה פמיליה
* אילה דה לה דיסקורדיהאילה דה לה דיסקורדיה

ראו גם
------

* תכנון עירוני של ברצלונה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **אישמפלה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אישמפלה** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אישמפלה

* אתר האינטרנט הרשמי של אישמפלה
* דף מידע על רובע האישאמפלה בעברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542617105171
* GND: 7705165-8
* LCCN: n97043945
* MusicBrainz: 57cec5d5-f2d9-4e4d-b33d-7605d3343e39
* VIAF: 140892921
* WorldCat (עם VIAF): 140892921

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מאוריציו ויטלה** (1 באפריל 1907 - 30 באפריל 1985) היה תעשיין ישראלי, מייסד תשלובת הטקסטיל ויטלגו ומלון רמת אביב.

חייו
----

ויטלה נולד בעיר ביאלה שבמחוז פיימונטה באיטליה, שם גר גם בימיו הבוגרים עם אשתו ויטוריה ושלושת ילדיו ברונו ריקרדו ואלדו. לאחר פלישת הגרמנים לצפון איטליה ב-1943, ברח ויטלה עם משפחתו, ועם המטפלת קרלוטה ריצטו לשווייץ. קרלוטה ריצטו הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם על הצלת הבן הבכור ברונו. המשפחה התגוררה בלוגאנו, שווייץ, עד לסיום המלחמה. ויטלה ומשפחתו חזרו לביאלה ב-1945. ב-1950 המשפחה עלו ארצה יחד.

מלון רמת-אביב הוקם מצפון לירקון בשנת 1951 על ידי ויטלה, יהודה ארזי, שהיה מראשי "ההגנה" ועדה סרני, שהייתה מראשי המוסד לעלייה ב' באיטליה ואלמנתו של הצנחן אנצו סרני. המלון פעל במשך כ-55 שנים והתארחו בו מפורסמים רבים כגון ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, ראש ממשלת בורמה או נו, שחקן הקולנוע דני קיי ואחרים. המלון הוקם כארבע שנים לפני שכונת רמת אביב. גולדה מאיר, לימים ראש ממשלת ישראל, הייתה תושבת שכונה מצפון לירקון שטרם נקבע שמה. מאיר פנתה לויטלה שיסכים כי השכונה תיקרא על שם המלון. מאוחר יותר עבר המלון לניהולה של חברת "נכסי אביב", המנוהלת על ידי בנו ראובן ויטלה. ב-2009 נהרס המלון ובמקומו הקימה חברת אפריקה ישראל להשקעות שכונה חדשה. אחד מרחובות השכונה נקרא על שמו של מאוריציו ויטלה.

ב-1960 הקים את תשלובת הטקסטיל "ויטלגו" ברמת החייל יחד עם רפאל סטרוגו. ב-1964 קנה את חלקו של סטרוגו במפעל. המפעל ייצר חוטים להלבשה עליונה ותחתונה, חוטי אריגה לבדי ריפוד וחוטים לסריגת יד. תוצרתו שווקה בישראל ובחו"ל. מאוחר יותר עברה התשלובת לבעלות בניו של ויטלה, ראובן, ברונו ואלדד. ב-2001 רכשה חברת "צמר טדי" את המפעל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדריך הרחובות של תל אביב ו'-ט' (עמ' 3), באתר עיריית תל אביב
**האיש מלארמי** (באנגלית: **The Man from Laramie**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1955 בבימויו של אנתוני מאן, עם ג'יימס סטיוארט, ארתור קנדי, קאתי אודונל ודונלד קריספ.

התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת T. T. Flynn (אנ'). הסרט צולם בצבעי טכניקולור בניו מקסיקו.

תקציר העלילה
------------

וויל לוקהארט (ג'יימס סטיוארט) מוביל שיירת עגלות עם סחורה מלארמי (אנ') לקורונדו במערב ארצות הברית. האזור נתן להתקפות של שבט האפאצ'י. הוא נעצר ליד המקום בו הותקפה שיירתו של אחיו שנהרג. מטרתו היא למצוא מי מספק רובים נטענים (אנ') לאפאצ'ים.

הוא נכנס לחנות המרכזית בקורונדו ומתקבל על ידי ברברה וגומן (קאתי אודונל), אחייניתו של האיש החזק בעיירה ובעל החווה הגדולה, בארב, אלק וגומן (דונלד קריספ). ברברה אומרת לו כי הוא יכול לכרות מלח בשדה המלח בשטח החווה חינם. אבל כשהוא מתחיל זאת הוא מותקף על ידי דייב וגומן, בנו חמום המוח של אלק שקושר אותו, שורף את העגלות והורג שש פרדות. ההתקפה נפסקת על ידי ויק הנסברו (ארתור קנדי). וויל חוזר לעיירה, תוקף את דייב ואחר כך את ויק והמאבק מסתיים כשמגיע אלק שמסכים לשלם לוויל את הנזקים, מתנצל על פעולת בנו ומבקש אותו לעזוב את העיירה.

אלק מנמק את רצונו שוויל יעזוב את המקום בחלום שחלם ובו איש זר הורג את בנו יחידו. הוא שולח אדם שיהרוג אותו אבל וויל מתגבר עליו והתוקף נמלט ונמצא אחר כך הרוג. וויל מואשם ברצח ומושם בכלא. אישה מבוגרת בשם קייט קנדה (אלין מקמהון) משחררת אותו בערבות בתנאי שיעזור לה בחוותה "חצי ירח" וויל מסכים מחוסר ברירה.

דייב יורה לעבר וויל וזה יורה ופוצע אותו ביד. בתגובה פוצע אותו דייב ביד. וויל חוזר לעיירה וקיית מטפלת בו ושולפת את הכדור. מסתבר שויק ודייב מעלו בכספי האב, קנו בזה רובים נטענים וטמנו אותם בעגלה. דייב מגיע לעגלה ומנסה להדליק אש כדי להודיע לאפאצים שייקחו את הרובים ויתקפו את חוותה של קיית. ויק מנסה למנוע ממנו ולבסוף הורג אותו. גם כאן כולם חושבים שוויל הוא הרוצח ואלק מגיע לחוותה של קיית ומנסה להרוג אותו אבל מחטיא בגלל ראייתו ההולכת ונחלשת.

אלק מגלה את המעילה ומבקש מויק שייקח אותו למקום הרובים אך ויק מסרב ולבסוף הוא משליר אותו לתהום בתקווה שימות. וויל מוצא את רלק ברגע האחרון ומביא אותו לקורונדו שם מטפלת בו קיית שהייתה אהובתו הראשונה. אלק מתעורר מעלפונו ומודיע לוויל כי ויק הוא האשם במעילה וברצח בנו. ויק מנסה להצית אש לקרא לאפאצים לקחת את הרובים. וויל מגיע ומכריח את ויק לעזור לו להשליך את העגלה לתהום ואז הוא רוצה להרוג אותו אבל לא מסוגל. הוא משאיר אותו במקום ומסתלק מיד והאפאצ'ים הורגים את ויק.

וויל חוזר לעיירה נפרד מברברה ומזמין אותה לבקר בהזדמנות אצלו בלארמי.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'יימס סטיוארט | וויל לוקהארט | האיש מלארמי |
| ארתור קנדי | ויק הנסברו | בוקר |
| דונלד קריספ | אלק וגומן | בעל חוות בארב |
| קאתי אודונל | ברברה וגומן | אחייניתו של אלק |
| אלכס ניקול | דייב וגומן | בנו של אלק |
| אלין מקמהון | קיית קנדי | בעלת חווה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיש מלארמי** בוויקישיתוף

* "האיש מלארמי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האיש מלארמי", באתר נטפליקס
* "האיש מלארמי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "האיש מלארמי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "האיש מלארמי", באתר אידיבי
* "האיש מלארמי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אישטוון פישונט** (בהונגרית: **Pisont István**; נולד ב-16 במאי 1970) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן.

קריירה
------

פישונט החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1988 בקבוצת בודפשט הונבד, והיה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות הליגה ההונגרית שלוש פעמים (1989, 1991 ו-1993). בשנת 1995 עבר פישונט לקבוצת שרלרואה מליגת העל הבלגית, שם שיחק כחצי עונה עד שנרכש על ידי בית"ר ירושלים בזמן חלון ההעברות של עונת 1995/1996.

פישונט הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה, וזכה עמה בשתי אליפויות רצופות בעונות 1996/1997 ו-1997/1998. באליפות השנייה היה פישונט חתום על שלושה מהשערים החשובים ביותר של הקבוצה באותה עונה: שער הניצחון במחזור ה-25 מול הפועל תל אביב אשר הייתה יריבתה העיקרית של בית"ר על האליפות באותה עונה, שער הניצחון במחזור ה-29 מול הפועל בית שאן בתוספת הזמן, במשחק שזכה לכינוי משחק השרוכים, ושער הניצחון במחזור האחרון מול מכבי פתח תקווה, שהבטיח רשמית את האליפות. בעונה זו זכה עם בית"ר ירושלים גם בגביע הטוטו, ובסופה עזב את הקבוצה וחתם באיינטרכט פרנקפורט הגרמנית שעלתה לבונדסליגה. פישונט לא הצליח לבסס את מעמדו בקבוצה, ובסיום העונה חזר לישראל וחתם בהפועל תל אביב.

פישונט שיחק שלוש עונות בהפועל תל אביב ובעונת 1999/2000 זכה איתה בדאבל, לאחר שכבש 6 שערים בעונה זו, כולל שער חשוב בדרבי מול מכבי תל אביב בסיבוב השלישי. בעונת 2001/2002 היה שותף להעפלתה של הקבוצה עד לשלב רבע גמר גביע אופ"א, הישג השיא של קבוצה ישראלית במפעל. פישונט כבש את השער השני לזכות הפועל בניצחון החוץ 2–1 על פארמה האיטלקית, אשר העלה אותה לשלב רבע הגמר שם הודחה על ידי מילאן האיטלקית. באותה עונה זכה פישונט עם הקבוצה בגביע הטוטו.

לקראת עונת 2002/2003 חתם פישונט במועדון ספורט אשדוד, אך לאחר כחצי עונה עבר לבני יהודה תמורת אורן ניסים שעשה את הדרך ההפוכה. לקראת סיום העונה עזב פישונט את בני יהודה עקב פציעה וחזר להונגריה. פישונט חתם במ.ט.ק. בודפשט שם שיחק עונה אחת, כשאחריה עבר לקבוצת וצ'שי, שם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל.

פישונט הוא שחקנה לשעבר של נבחרת הונגריה. ב-19 בפברואר 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה. בסך הכל רשם 31 הופעות בנבחרת, בהן כבש שער אחד, במשחק מול נבחרת אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2000.

במהלך עונת 2007/2008 אימן פישונט את וצ'שי, ולאחר מכן החל לאמן את נבחרת הונגריה הצעירה. בשנת 2015 סיים את תפקידו.

במרץ 2020 מונה פישונט למאמן בודפשט הונבד, בה החל את הקריירה הבוגרת שלו כשחקן כדורגל.

תארים
-----

בודפשט הונבד
* אליפות הונגריה: 1988/1989, 1990/1991, 1992/1993

בית"ר ירושלים
* אליפות ישראל: 1996/1997, 1997/1998
* גביע הטוטו: 1997/1998

הפועל תל אביב
* אליפות ישראל: 1999/2000
* גביע המדינה: 1999/2000
* גביע הטוטו: 2001/2002

לקריאה נוספת
------------

* רון עמיקם, מאיר גבאי ורוני דיאון, **אני אוהב אותך בית"ר**, מדיה 14, 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אישטוון פישונט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* איזי עין דור, פישונט מתכונן לגביע: "אשמח לאמן בישראל", באתר ynet, 13 באפריל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  גביע אופ"א: פארמה - הפועל ת"א 2:1, באתר ynet, 28 בפברואר 2002
2. ↑  אישטוואן פישונט עבר לבני יהודה; אורן ניסים עבר למ.ס. אשדוד, באתר ynet, 3 בדצמבר 2002
3. ↑  בני יהודה: פישונט סיים את דרכו בקבוצה, באתר ynet, 15 במאי 2003
**מאוריציו בוסקאליה** (באיטלקית: **Maurizio Buscaglia**; נולד ב-9 באפריל 1969 בבארי שבאיטליה) הוא מאמן כדורסל איטלקי המאמן את סקאבוליני פזארו מליגת העל האיטלקית. בעברו אימן מספר קבוצות באיטליה ואת הפועל חולון והפועל אילת מליגת העל. בנוסף לכך היה גם מאמנה של נבחרת הולנד.

קריירת אימון
------------

לאחר שאימן מספר שנים במחלקת הנוער של שני מועדונים בפרוג'יה, ושניים נוספים בבולוניה, בשנת 1996 קיבל בוסקילה הזדמנות כמאמן בוגרים כשחתם בפיוב די סאקו. את עונת 2001/2002, החל כששימש כעוזר המאמן במסטרה מהליגה האיטלקית השלישית, ובהמשך העונה מונה למאמן הראשי של הקבוצה.

בשנת 2003, בוסקאליה חתם באקילה באסקט טרנטו מהליגה האיטלקית הרביעית. הוא אימן שם עד שנת 2007, כאשר בשנת 2005 עלה עם הקבוצה לליגה השלישית.

לאחר מכן שב לאמן במסטרה ובהמשך בפרוג'ה, כאשר גם בקבוצות הללו הצליח לעלות ליגה מספר פעמים.

בשנת 2010, שב בוסקאליה לבאקילה באסקט טרנטו. עונה לאחר מכן בוסקאליה עלה עם הקבוצה לליגה האיטלקית השנייה. בעונת 2013/2014, זכה עם הקבוצה בגביע האיטלקי של הליגה השנייה, כשבנוסף הוא העלה את הקבוצה ליגה.

את עונת 2014/2015, סיים בוסקאליה עם קבוצתו במקום הרביעי, ונבחר למאמן העונה בליגה האיטלקית.

עונת עונת 2015/2016 ביורוקאפ, הייתה העונה הראשונה שבוסקאליה וקבוצתו התשתתפו במפעל אירופי, כשבסיום אף נבחר למאמן העונה של התחרות.

ב-22 ביולי 2019, חתם בוסקאליה לשנתיים בנבחרת הולנד. הוא הוביל את נבחרת הולנד לאליפות אירופה בכדורסל 2022 שם הפסידה את כל משחקיה בשלב הבתים. ב-2023 מונה במקומו אריק שיבק למאמנה של הולנד.

ב-1 ביולי 2021, חתם בוסקאליה בהפועל חולון מהליגה הישראלית. בינואר 2022 פוטר מחולון. הוא הוחלף על-ידי גיא גודס שהוביל את חולון לזכייה באליפות בתום העונה.

לאחר מכן עבר לאמן את נאפולי באסקט מליגת העל האיטלקית. בינואר 2023 חתם בהפועל אילת שעד אז ניצחה רק שלושה משחקים מתחילת עונת 2022/23. בהדרכתו של בוסקאליה ניצחה אילת שישה משחקים והפסידה בשמונה והצליחה להישאר בליגה.

ביוני 2023 חזר בוסקאליה לאיטליה כאשר חתם בפזארו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאוריציו בוסקאליה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל ברק, אריק שיבק מונה למאמנה של נבחרת הולנד, באתר ספורט 5, ‏23 במאי, 2023
2. ↑  מאמן חדש לחולון: מאוריציו בוסקאליה, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏1 ביולי 2021
3. ↑  ציוץ של Eurozone Basketball, באתר טוויטר, ‏22 ביוני, 2023
**איסחאק עבדולרזאק** (באנגלית: **Ishaq Abdulrazak**; נולד ב-5 במאי 2002 בקדונה שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אנדרלכט מליגת העל הבלגית.

קריירת מועדונים
---------------

עבדולרזאק נולד בקדונה שבניגריה וגדל באקדמיית יוניטי. בשנת 2020 חתם בנורשפין מליגת העל השוודית. ב-14 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-1 על א.י.ק סולנה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2020. ב-19 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-2 לסיריוס במסגרת המחזור התשיעי בליגה. בסך הכל ערך 55 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-20 ביוני 2022 חתם עבדולרזאק על חוזה לארבע עונות באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על אוסנטדה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  ISHAQ ABDULRAZAK IS A SPORTING BOY באתר הרשמי של אנדרלכט, 20 ביוני 2022 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איסחאק עבדולרזאק"**.
**וילה אמו** (איטלקית: **Villa Emo**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (כיום ליד פנזולו Fanzolo di Vedelago שבנפת טרוויזו).

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של לאונרדו אמו איש ונציה, והבנייה הסתיימה, ככל הידוע, סביב שנת 1565. וילה אמו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו.

אדריכלות
--------

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, והיא תואמת כמעט במדויק את הבניין הקיים. תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו. 

במרכז מצוי בית האדון ולו מתאר רבוע. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון, שניתן היה להגיע באמצעותו, אגב רכיבה על סוס, עד לכניסה הראשית אל הבניין. כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהן. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית.

הכבש עולה אל מבואה בצורת לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי, כלומר עם שני עמודים התומכים בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, כמעט ללא עיטורים, פרט לשתי דמויות מכונפות האוחזות בסמל המשפחה, המעוצבת במשולש הגמלון. 

משני צידי בית האדון משוכים שני אגפים צרים וארוכים, שבחזיתם טור של אחת-עשרה קשתות בכל צד. אגפים אלה נועדו למתקנים, למחסנים ולציוד החקלאי של החווה. לאגפים האלה ניתן היה להגיע מן הבית תחת קירוי. האגפים ארוכים במיוחד ומעידים על צורכי אחסון רבים המעידים על שפע כלכלי של המשפחה. משפחת אמו החלה לגדל בשטחיה שבעמק הפו את צמחי התירס, שהגיעו זה לא כבר מן העולם החדש. בתמשיחי הקיר (פרסקו) המעטרים את חדרי האירוח שבבית ניתן לראות תיאורי אשכולות קלחי תירס בשל. גידול זה העלה בהרבה את רווחיה של המשפחה. בקצוות האגפים האלה, בחלק המרוחק ביותר מן הבית, מתרוממים שובכי יונים.

את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Zelotti). חדר אחד מכונה בשם "חדר האומנויות" שכן הוא מציג האנשות של אומנויות ומדעים ובהן השירה, המוזיקה והאסטרונומיה. עיטורים אחרים מתייחסים לוונוס, אלת האהבה.

ראו גם
------

* הווילות הפלדיאניות בוונטו

לקריאה נוספת
------------

* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 149.

* Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 139-145.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וילה אמו (באיטלקית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה אמו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שני, פרק 14, עמ' 75; מהדורת ר' רייך, עמ' 149.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 243841286
* WorldCat (עם VIAF): 243841286

 |
**טרקוויניה טארקוויני** (באיטלקית: **Tarquinia Tarquini**;‏ 1882 – 25 בפברואר 1976) הייתה זמרת סופרן דרמטי ואשתו של המלחין ריקרדו זנדונאי.

ביוגרפיה
--------

טרקוויני נולדה בקולה די ואל ד'אלזה. היא למדה זמרה בקונסרבטוריון של מילאנו ובשיעורים פרטיים בפירנצה. היא הופיעה לראשונה על במה ב-1905 ובשנתיים הבאות הופיעה בבתי אופרה ברחבי איטליה.

בשנת 1907 הביא האמרגן הנרי ראסל את טרקוויני לארצות הברית, להצטרף ללהקת האופרה סן קרלו שלו, שמושב הקבע שלה היה בבוסטון. הופעת הבכורה שלה עם הלהקה בבוסטון הייתה כ**סנטוצה** באבירות כפרית מאת פייטרו מסקאני, ואחריה יצאה למסע הופעות אמריקאי עם הלהקה. באותה שנה גם הופיעה בתפקיד הראשי בבכורה בארצות הברית של "אדריאנה לקוברר" בבית האופרה הצרפתית בניו אורלינס.

בין השנים 1908–1911 הופיעה טרקוויני באופרות באוסטריה, איטליה ופורטוגל. בין התפקידים שביצעה היו **צ'ו-צ'ו סן** במאדאם בטרפליי, **מדלנה דה קוניי** ב"אנדראה שנייה" של אומברטו ג'ורדאנו, **מימי** בלה בוהם ו**מאנון** במאנון מאת ז'יל מאסנה. שבחים מיוחדים קצרה על הצגת התפקיד הראשי ב"סלומה" (אנ') של ריכרד שטראוס, וכרקדנית טובה, התבלטה בהיותה אחת מזמרות האופרה הראשונות שביצעה את "ריקוד שבעת הצעיפים" (אנ') בעצמה; ביצוע זה הכה בהלם כמה מבקרי מוזיקה שמרנים.

ב-14 באוקטובר 1911 הופיעה טרקוויני בתפקיד הראשי ב"קונצ'יטה" של זנדונאי בתאטרו דאל ורמה במילאנו. הופעתה נחלה הצלחה מוחצת והיא המשיכה להופיע בתפקיד זה עוד כמה פעמים, לרבות בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון (1912), בתיאטרון קוֹרְט בסן פרנסיסקו (1912), בפילרמוניק אודיטוריום בהוליווד (1912), בתיאטרון פוקס בפורטלנד, אורגון (1912), בבית האופרה המטרופוליטנית בפילדלפיה (1912), בגראנד אופרה של שיקגו (1913), במטרופוליטן אופרה בניו יורק (1913) ובתיאטרון סן קרלו בנאפולי (1913).

טרקוויני המשיכה בפעילותה כזמרת עד לפרישתה מן הבמה בשנת 1917, עם נישואיה לזנדונאי. היא נחלה הצלחה משמעותית בקובנט גארדן בכרמן של ביזה ב-1912 ומלבד "קונצ'יטה", היה זה תפקידה ב"סלומה" שקיבל את מירב תשומת הלב. לאחר נישואיה, חיה רוב חייה עם בעלה במילאנו. היא מתה בעיר זו בגיל 93. קולה לא הוקלט מעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרקוויניה טרקוויני** בוויקישיתוף
* טרקוויניה טרקוויני רוקדת את ריקוד שבעת הצעיפים ב ב"סלומה", לוס אנג'לס הראלד 14 בנובמבר 1912

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: CATV017171
* ISNI: 0000 0000 6224 305X
* VcBA: 495/74542
* VIAF: 89022980
* WorldCat: viaf-89022980

 |
יצחק אחדותי
**יצחק אַחְדוּתי** (1895 – 1 במאי 1912) היה ממייסדי עיתון "האחדות". נפטר בגיל 17 כתוצאה מתאונת עבודה בשעה שעבד כפועל במרחביה.

קורות חייו
----------

נולד בשם **יצחק שִׁפְרֶה'ס** ('בן שפרה') בן היישוב הישן בירושלים, ובצעירותו כינה עצמו "בן-שפרה" בעברית, כדי להימנע מצליל היידיש של השם "שפרה'ס". בשנת 1910, כאשר נוסד בירושלים ביטאון מפלגת פועלי ציון, "האחדות", הצטרף לצוות העיתון ועבד שם כפועל דפוס. בשנת 1911, בעקבות התנגשות דמים שארעה בחוות מרחביה בין איש "השומר" מרדכי יגאל לערבים מכפרי הסביבה שתקפו אותו, החליט לעזוב את עבודתו במערכת העיתון ולהצטרף לפועלים בחווה, ולרגל הפרידה מהעיתון שינה את שם משפחתו ל"אחדותי". תוך זמן קצר נבחר כחבר בקואופרציה. בי"ד באייר תרע"ב (1 במאי 1912), בעת קציר השעורים, התעקש, למרות חוסר ניסיונו, לנהוג בעגלה הרתומה לפרדות. הוא נפל מהעגלה, נקבר תחתיה ומת. הידיעה על מותו העיבה על חגיגות אחד במאי ביפו, והחגיגות בחיפה בוטלו בשל האבל.

למרות חייו הקצרים, השאיר אחדותי רושם רב על רבים מאנשי התקופה, אשר רבים מהם הפכו למנהיגים חשובים בתנועה הציונית. בין היתר הוא מוזכר בכתביהם של רחל ינאית, יצחק בן-צבי, יעקב זרובבל וזלמן שזר. הספדים לזכרו התפרסמו בעיתונים "האחדות" ו"הפועל הצעיר". מותו בעת הקציר הראשון במרחביה הפך סמל לקשר הדם של המתיישבים לאדמת העמק.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק אחדותי, הפועל הצעיר, 19 במאי 1912 (הודעה על מותו)
* חבר, מכתב ממרחביה, הפועל הצעיר, 19 במאי 1912 (הספד)
* בארץ ישראל: ב"מרחביה", הצפירה, 5 ביוני 1912 (דיווח על מותו)
* 'אחדותי יצחק – בן היישוב הישן בירושלים נהרג בשדות מרחביה' מתוך אתר סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1850–1950 עודד ישראלי, יוסף גרינבוים (יוסק'ה) וצמרת-רבקה אביבי.
* הקבר הראשון במרחביה, כתבתם של מיכה ובתיה כרמון בבלוג של אלי אשד וכן באתר carmonia.net
* יצחק בן שפרה (אחדותי) מדפוס "האחדות" פרקים ראשון ושני ,יולי 2022, כתבו וערכו בתיה ומיכה כרמון, באתר carmonia.net.
* נדב מן, הקואופרציה: חברי "השומר" והסוציאליזם היהודי מתוך פרויקט 'טיול לעבר' של ynet

הערות שוליים
------------

1. 1 2  על סמך בדיקות שערכו מיכה ובתיה כרמון, ראו הקבר הראשון במרחביה :על יצחק אחדותי, באתר "המולטי יקום של אלי אשד"
2. ↑  אליהו אגרס, גלגולו של חג, דבר, 29 באפריל 1960
3. ↑  ראשית האחד במאי בארץ, דבר, 30 באפריל 1944
4. ↑  רחל ינאית, "אנו עולים", 'עם עובד', תל אביב 1959, עמ' 206.
5. ↑  במערכות עבודה ועובדים, דבר, 25 ביוני 1937

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011525576905171

 |
האב **גַ'מְבַּטיסְטָה וָארֶסְקוֹ** (באיטלקית: **Giambattista Varesco**; ‏26 בנובמבר 1735 – 25 באוגוסט 1805) היה כומר, מוזיקאי, משורר וכן, העיסוק שפרסם את שמו מעל לכל, לבריתן למוצרט. וארסקו כיהן ככומר בקאפלת החצר של זלצבורג משנת 1766.

יצירתו
------

היצירה השלמה היחידה של וארסקו עם מוצרט היא הלברית לאידומניאו. האווז מקהיר (L'oca del Cairo) הבלתי גמורה איננה מוכרת ברבים. וארסקו גם ערך את הלברית של מטסטאזיו ל"המלך הרועה", אחת האופרות הפחות חשובות של מוצרט. 

ההזמנה ל"אידומניאו" הגיעה אל מוצרט בשנת 1780 והמזמין היה קרל תאודור, הנסיך הבוחר של בוואריה (חצרו במינכן שילמה לווארסקו 90 גולדן). לאופולד מוצרט שימש כאיש-קשר מקומי לבנו. ההתכתבות ביניהם מלמדת רבות על שיתוף הפעולה בין מוצרט לווארסקו ועל מורת רוחו של מוצרט מאורך הטקסט. וארסקו דרש בעקשנות, שהלברית שלו תתפרסם במהדורה הראשונה ללא קיצורים, אך מוצרט ראה בדרישתו זו תירוץ להרשות לעצמו להכניס בה שינויים בלי להתייעץ עם הלבריתן. לנגד עיניו עמד הצורך לקצר, מתוך ראיית פרטים קטנים, כמו ווקאלים צליליים, לצד פרטים גדולים כמו הנוחות הבימתית והרושם הבימתי הכללי. כפי שכתב לאביו, לא עלה כלל על דעתו, אף לא בחלום הלילה, לחבר מוזיקה לכל הבתים שווארסקו כתב למקהלות.

בניגוד לתיעוד המפורט של שיתוף הפעולה העגום הזה, אין בנמצא שום רשומות בכתב לגבי עבודתו המשותפת של מוצרט עם הלבריתן הגדול ביותר שלו, לורנצו דה פונטה, שמשרדו נמצא מרחק הליכה קצר ממקום מגוריו של מוצרט בווינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'מבטיסטה וארסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'מבטיסטה וארסקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'מבטיסטה וארסקו, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשמו הפרטי יש עוד כמה גרסאות: "ג'אנבטיסטה", "ג'ובאני בטיסטה" ו"ג'ירולאמו ג'ובאני בטיסטה". יש שמתייחסים אליו בצורה האיטלקית של תוארו, Abate, ובמקרים אחרים בצורה הצרפתית, Abbé, שניהם תארים לכומר קתולי
2. ↑  אלפרד איינשטיין, "מוצרט", עמ' 398

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269419405171
* BIBSYS: 90752696
* BNE: XX1147271
* BnF: cb120168129 (data)
* CiNii: DA05039193
* GND: 100652565
* ISNI: 0000 0001 0922 202X
* LCCN: n81042597
* LNB: 000035842
* MusicBrainz: 7a96e15e-12de-45d2-872f-b2b46d295ca6
* NKC: mzk2007386229
* NLA: 35678189
* NSK: 000484740
* NTA: 072688769
* RERO: 02-A000170493
* SUDOC: 028304802
* Trove: 1038728
* VcBA: 495/328200
* VIAF: 86878472
* WorldCat: lccn-n81042597

 |
משפט גלגל העין, המיתרים האדומים הם באורך שווה
**משפט גלגל העין** הוא משפט בגאומטריה אוקלידית שמדבר על תכונה של זוג מעגלים זרים.

המשפט:

לשני מעגלים שאינם נחתכים {\displaystyle c\_{P}} ו {\displaystyle c\_{Q}} שמרכזם בנקודות P ו Q המשיקים מ-P אל {\displaystyle c\_{Q}} נחתכים ב- {\displaystyle c\_{P}} בנקודות {\displaystyle C} ו D והמשיקים מ-Q אל {\displaystyle c\_{P}} נחתכים עם {\displaystyle c\_{Q}} בנקודות {\displaystyle A} ו B. אזי {\displaystyle |AB|=|CD|} .
משפט גלגל העין התגלה ב-1960 על ידי המתמטיקאי הפרואני אנטוניו גוטיירז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפט גלגל העין** בוויקישיתוף
* משפט גלגל העין, באתר MathWorld (באנגלית)
* The Eyeball Theorem, cut-the-knot.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Claudi Alsina, Roger B. Nelsen: *Icons of Mathematics: An Exploration of Twenty Key Images*. MAA, 2011, מסת"ב 978-0-88385-352-8, pp. 132–133
2. ↑  David Acheson: *The Wonder Book of Geometry*. Oxford University Press, 2020, מסת"ב 9780198846383, pp. 141–142
פתח המערה
חתך צד של המערה
**מערת הסנוניות** (בספרדית: Sótano de las Golondrinas) היא מערה פתוחה במדינה הפדרלית סן לואיס פוטוסי, מקסיקו. הפתח האליפטי, על מדרון קרסט, בגודל 49 על 62 מטר וחלול מתחת לכל היקפו, נפתח לאולם בגודל של 303 על 135 מטרים. תחתית המערה נמצאת בעומק של 333 מטר בנפילה חופשית מהצד הנמוך ביותר של המערה, ו-370 מטרים מהצד הגבוה ביותר שלה. דבר זה הופך אותה למערה עם הפיר הכי גדול בעולם, לפיר השני הכי עמוק במקסיקו ול-11 הכי עמוק בעולם. גורד שחקים כמו בניין קרייזלר בניו יורק יכול להיכנס בתוכו במלואו בקלות.

היסטוריה
--------

המערה נפתחה על ידי סחיפה של מים על מישור של אבן גיר יחד עם צורה של מבנה חרוטי. המערה ידועה לתושבים המקומיים מזמנים עתיקים. התיעוד הראשוני של מסע חקר לתוכה מתועד ל-27 בדצמבר 1966.

תיאור המערה
-----------

הטמפרטורות במערה נמוכות. הצמחייה גדלה בפתח, היכן שהגשם גורם למפלים להישפך אל תוך המערה. פתח המערה מכוסה שברים וגואנו, שמרבי רגליים, חרקים, נחשים ועקרבים חיים עליו. קיים פתח צר בתחתית המערה הנמשך לפחות עוד 512 מטרים מטה.

משמעות השם
----------

פירוש השם של המערה בספרדית הוא "המרתף של הסנוניות" הודות לציפורים הרבות החיות בחורים על קירות המערה. 

כל בוקר, להקה של ציפורים יוצאת מהמערה על ידי מעוף במעגלים, עד שהן צוברות מספיק גובה לפתח המערה ומשם השמיימה. בערב להקות גדולות של סיסים חגות סביב פתח המערה ובערך אחת לדקה, קבוצה של עד כ-50 ציפורים חותכות מהלהקה וצוללות עם הראש למטה לעבר הפתח. לאחר שהן חוצות את הפתח, הן מקפלות את כנפיהן ונופלות נפילה חופשית עד שהן מגיעות לקן שלהן אז הן פורסות את הכנפיים ויוצאות מן הצלילה. צפייה במחזה הפך להיות פופולרי בקרב תיירים.

תיירות ספורט אקסטרים
--------------------

המערה היא יעד פופולרי למערות אנכיות. מטפסים לרוב מעגנים את החבלים שלהם בפתח הצד הנמוך, איפה שקיבעו טפסים מיוחדים לסלע, הנקי מכל מכשולים. ירידה בחבל לוקחת כ-20 דקות. הטיפוס חזרה מעלה יכול לקחת בין 40 דקות לשעתיים. לבן אדם ללא מצנח ייקח כמעט 10 שניות להגיע בנפילה חופשית לתחתית, מכאן הפופולריות הרבה שלה בקרב אוהדי ספורט אקסטרים לקפיצת בסיס. כדור פורח בגודל ממוצע ניווט פנימה, דרך הפתח ברוחב 49 מטרים, ונחת בתחתית המערה. קפיצת בסיס אינה מותרת עוד במקום שכן התושבים המקומיים מתרכזים בהצלת הציפורים שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערת הסנוניות** בוויקישיתוף

* אתר המסביר על המערה באנגלית
במתמטיקה, ובמיוחד בתורה של מרחבי בנך, **משפט דבורצקי** הוא משפט מבנה חשוב אשר הוכח על ידי המתמטיקאי הישראלי אריה דבורצקי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. המשפט ענה על שאלה שנוסחה על ידי אלכסנדר גרותנדיק. הוכחה חדשה למשפט, שהתגלתה על ידי ויטלי מילמן בשנות ה-70 של המאה ה-20, הייתה אחת התגליות אשר הביאו לפיתוח התורה הלוקלית של מרחבי בנך.

באופן פשטני, המשפט אומר כי לגופים קמורים מממד גבוה יש חתכים שהם כמעט מעגליים. בצורה מדויקת יותר, המשפט מראה כי לכל מספר טבעי k, בכל מרחב בנך שממדו גדול מספיק, יש תת-מרחב מממד k שהנורמה עליו קרובה מאוד לכזו המושרית על ידי מכפלה פנימית. בכך המשפט מכניס לתורה של מרחבי בנך, שהנורמה המוגדרת עליהם יכולה להיות כללית ביותר, כלים מן התחום של מרחבי הילברט שבהם הנורמה מושרית על ידי מכפלה פנימית, ויש לה מבנה גאומטרי הדוק.

ניסוח המשפט
-----------

לכל מספר טבעי {\displaystyle \,k\in \mathbb {N} }, ולכל {\displaystyle \,\varepsilon >0}, קיים {\displaystyle N\in \mathbb {N} }, כך שאם {\displaystyle (X,\|\cdot \|)} מרחב בנך מממד גדול או שווה ל-\ N, אז קיים תת-מרחב {\displaystyle \,E\subseteq X} מממד \ k ומכפלה פנימית \ Q על \ E, כך שהנורמה {\displaystyle |\cdot |={\sqrt {Q(\cdot )}}} המושרית על ידי המכפלה הפנימית מקיימת {\displaystyle |x|\leq \|x\|\leq (1+\varepsilon )|x|} לכל {\displaystyle \,x\in E}.

לקריאה נוספת
------------

* A. Dvoretzky, *Some results on convex bodies and Banach spaces*, 1961 Proc. Internat. Sympos. Linear Spaces (Jerusalem, 1960) pp. 123--160 Jerusalem Academic Press, Jerusalem; Pergamon, Oxford
* V.D. Milman, *A new proof of A. Dvoretzky's theorem on cross-sections of convex bodies* (Russian), Funkcional. Anal. i Prilozhen. 5 (1971), no. 4, 28--37
* T. Figiel, J. Lindenstrauss, J. V.D.Milman, *The dimension of almost spherical sections of convex bodies*, Bull. Amer. Math. Soc. 82 (1976), no. 4, 575--578 .
* Y. Gordon, *Some inequalities for Gaussian processes and applications*, Israel J. Math. 50 (1985), no. 4, 265–289.
* Y. Gordon, *Gaussian processes and almost spherical sections of convex bodies*, Ann. Probab. 16 (1988), no. 1, 180--188
**מערת אום אל עמד** או **מערת הנדבכים** היא מערת קבורה מתקופת בית שני (המאה הראשונה לפני הספירה). המערה נמצאת בפארק נחל צופים שבירושלים המשתרע מתחת לשכונות רמות אשכול וגבעת המבתר.

היסטוריית המערה
---------------

מערת אום אל עמד שימשה לקבורת משפחה יהודית אמידה מתקופת בית שני וזאת על סמך עיצוב דופנות החדר ופתח המערה המובאים כחיקוי לבנייה המפוארת של חומות הר הבית מתקופת הורדוס ולבנייה היוונית בכלל.בנוסף בשני העמודים בפתחה של המערה סותתו כותרות יווניות. בתקופה הביזנטית הפך החדר הקדמי לקפלה (בית תפילה נוצרי).

תיאור המערה
-----------

מערת אום אל עמד חצובה בסלע גזית. בפתחה היו כשני עמודים עגולים ומכותרים החצובים בסלע אך כיום הם אינם קיימים. לכל אורך החזית מגולף בסלע משקוף בצורת אפריז דורי המעוטר בוורדות ומכותר בכרכוב. בצדה הדרומי של המערה נחצבה חצר ושתי דפנותיה סותתו כנדבכי אבני גזית עם שוליים, בפתחה של המערה נמצא האולם הראשון שכל דפנותיו עוצבו כנדבכים ובדופנו הצפונית נחצב פתח הכניסה. ואחריה ישנו אולם קבורה נוסף שבמרכזו נחצב בור עמידה וסביבו אצטבות, ובשלושה מדפנותיו הוצבו חמישה כוכים. יש האומרים ששני הכוכים הסמוכים בדופן המזרחית שימשו לקפלה. בדופן הצפונית הכוך האמצעי הפך לפתח אל חדר פנימי נוסף שבמרכזו נחצב בור עמידה רדוד ומסביבו כוכים כמו בחדר השני.

פנים המערה

לקריאה נוספת
------------

* ז' ווילנאי (1979), אריאל- אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל כרך נ-ע, הוצאת עם עובד-תרבות חינוך, עמוד 5593.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערת אום אל עמד** בוויקישיתוף
* פארק ירושלים-נחל צופים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  **ירושלים העיר החדשה וסביבתה כרך ד**, אחיעבר ירושלים, 1976
2. ↑  פארק ירושלים-נחל צופים (ארכיון)
3. ↑  **מדריך ישראל החדש כרך ירושלים**, עם עובד-תרבות וחינוך, 2001
4. 1 2 3 4 5 6  **עיר הקברים של ירושלים בימי בית שני**, יד יצחק בן צבי, 2003
**מכון אלברט איינשטיין** הוא מכון מחקר לא ממשלתי בבוסטון, ארצות הברית, העוסק במחקר והפצת ידע בנושא התנגדות לא אלימה וקידום השימוש באסטרטגיות לא אלימות בקונפליקטים ברחבי העולם.

רקע
---

המכון נוסד בשנת 1983 על ידי ג'ין שארפ, וקרוי על שם המדען המפורסם, אלברט איינשטיין שהיה מחויב לאי אלימות, וגילה בשנותיו המאוחרות חשיבות גדולה בצמצום האלימות בעולם. המכון מוקדש לקידום מחקר ושימוש פעולה אסטרטגי בסכסוכים אלימים ברחבי העולם. בין מטרותיו מונה המכון מחויבות להגנה על חופש, חירויות ומוסדות דמוקרטיים וצמצום האלימות הפוליטית בעולם באמצעות קידומן של אסטרטגיות של פעולה לא אלימה כחלופה.

פעילות
------

המוסד תומך בפרויקטים מחקריים, פעיל בייעוץ לתנועות התנגדות לדיכוי ותומכי דמוקרטיה ברחבי העולם (כולל קבוצות בבורמה, תאילנד, טיבט, לטביה, ליטא, אסטוניה, בלארוס, סרביה, שטחי הרשות הפלסטינית ועוד), ופועל לפרסם את העוצמה ואת הפוטנציאל של המאבק הלא אלים ברחבי העולם באמצעות הפצת חומרים כתובים, תרגומים, סדנאות, וקידום הרעיון בתקשורת. המכון הוציא לאור עצמאית ובשיתוף פעולה עם גופים נוספים עשרות כותרים בנושא ועשרות תרגומים לשפות שונות.

מכון אלברט איינשטיין מעמיד לשימוש חופשי של אנשים מרחבי העולם את פרסומיו המתורגמים ל-42 שפות שונות, כולל ספרים שלמים מאת ג'ין שארפ וממשיכי דרכו הזמינים באתר האינטרנט של המכון להורדה ושימוש ללא תמורה.

ראו גם
------

* ג'ין שארפ
* אי-אלימות
* אלברט איינשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון אלברט איינשטיין
* אתר האינטרנט של המכון
* על מכון אלברט איינשטיין וג'ין שארפ באתר "הכל שקרים"
* מכון אלברט איינשטיין, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון אלברט איינשטיין, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604171505171
* ISNI: 0000 0001 2159 6067
* LCCN: n91058538
* VIAF: 131995633
* WorldCat: lccn-n91058538

 |
**מיכאל (מישל) נתנזון** (‏באנגלית: **Matvey Natanzon**‏; 5 ביולי 1968 – 14 בפברואר 2020) היה שחקן שש בש מקצועי, שנודע בכינויו "פלאפל".

ביוגרפיה
--------

נתנזון נולד ברוסיה הסובייטית. בשנת 1972 נפרדה אמו, לריסה, מבעלה ועלתה עמו לישראל.
הם התגוררו באזור. בשנת 1979, כשהיה בגיל 10, נישאה אמו למדען ישראלי שהתגורר בארצות הברית והם עברו לבאפלו, שם למד שחמט.
בשנת 1991 סיים תואר בחשבונאות באוניברסיטת באפלו (אנ') ולאחר מכן הפסיד את חסכונותיו בהימורי ספורט. בשנת 1994 הגיע למנהטן.
בתחילה היה חסר בית, ובמשך 6 חודשים לן בפארק כיכר וושינגטון בגריניץ' וילג' והתיידד עם המהמרים המקומיים, מהם למד לשחק פוקר ושש בש. בתקופה זו נהג לאכול פלאפל ברוב ארוחותיו, וכך זכה לכינוי "פלאפל". בסוף שנות ה-90 הפך לשחקן שש בש מקצועי.

בשנת 2005 השתתף נתנזון בנבחרת ישראל עם גדי כרמלי, איתן אברהם ואלי שווידלר בטורניר שש-בש בינלאומי. הנבחרת זכתה באליפות העולם.

נתנזון זכה פעמים רבות בתחרויות שש בש בינלאומיות, ובשנת 2007 דורג כשחקן השש בש הטוב בעולם, בדירוג של ועדת מומחים. ראש הוועדה קבע: "איננו יכולים לדעת בוודאות מי הוא השחקן הטוב ביותר בכל שנה, אבל אנחנו בטוחים שאפשר לפסול 99.99% מהמשתתפים. פלאפל עובר את הרף הזה". בשנת 2011 דורג בשנית במקום הראשון בדירוג.

נתנזון שיחק גם פוקר, והיה הבעלים של מועדון קלפים בתל אביב. בשנת 2005 הפיקו בן בכר ולביא בן גל אודותיו סרט תיעודי, "המשחק של פלאפל".

נפטר ב-14 בפברואר 2020 מגליובלסטומה מולטיפורמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליסף דעואל, משחק חייו: "פלאפל" רוצה לעשות מרס לסרטן, באתר ynet, 10 בנובמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת וואלה! NEWS‏, ישראל אלופת העולם בשש-בש, באתר וואלה!‏, 24 ביולי 2005.
2. ↑  The Chaos of the Dice, באתר הניו יורקר, ‏13 במאי 2013 (באנגלית).
3. ↑  קולנוע - המשחק של פלאפל, באתר habama.co.il.
4. ↑  אליסף דעואל, מישל נתנזון, גדול שחקני השש-בש הישראלים, הלך לעולמו, באתר ynet, 14 בפברואר 2020
**הבית של אף אחד** (באנגלית: **Nobody's House**) היא סדרת פנטזיה לילדים בת 7 פרקים ששודרה בשנת 1976. הסדרה עוסקת במשפחת סינקלייר שעוברת להתגורר בבית שהיה נטוש לכאורה שנים רבות, אך מתגוררת שם רוח רפאים של ילד שמת מימים ימימה.

עלילה
-----

משפחת סינקלייר עברה להתגורר בבית ויקטוריאני "אבן פינה" שנבנה ב-1885. הבית נבנה על אתר שהיה בעבר בית מלאכה, בו עבד ילד יתום אשר מת ממגפה במהלך עבודתו. הילד לא חצה לגמרי אל העולם הבא ונשאר לרדוף את הבית כרוח רפאים. הבית עמד ריק במשך שנים רבות עד שמשפחת סינקלייר באה לראות את הנכס. סוכן הנדל"ן מר. ג'ייקובס סיפר להם על הרוח החיה במקום והם החליטו לקנות את הבית לאחר הפחתת מחצית מן המחיר הנקוב של הבית.

דברים מוזרים החלו לקרות לאחר שהמשפחה עברה להתגורר בבית. הילדים פגשו לראשונה את רוח הילד בחדרה של גילי כאשר הוא התגשם כדי להזהיר אותם שיש שרפה במרתף. לאחר מכן, הילדים פוגשים ברוח שוב ושואלים אותו לשמו אך הוא לא יכול היה לזכור אותו. הילדים מחליטים להתחבר איתו וקראו לו **"אף אחד"**.

רק הילדים יכולים לראות את "אף אחד", אשר נעלם ומתגשם על ידי משיכת הצעיף שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הבית של אף אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)