recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הֶלְיוֹטרוֹפּ** או **אבן־דם** (באנגלית: **Bloodstone**) הוא אבן חן, אחת מצורות המינרל כלקדון (סוג של קוורץ). ההליוטרופ שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה מרחבי), ונוסחתו הכימית SiO2. ההליוטרופ הוא סוג של קוורץ המכונה **פלזמה** בגוון ירוק כהה עם כתמים אדומים כהים של ג'ספר (ישפה), סוג נוסף של קוורץ, שצבעו אדום בשל נוכחות של תחמוצת ברזל. גודל הכתמים, הדומים לכתמי דם (ומכאן השם העממי, אבן־דם), משתנה בין כתמים קטנים הנבלעים ברקע הירוק לבין כתמים גדולים בולטים. הגבישים של המינרל, כמו בכל צורות הכלקדון, קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד (קריפטוקריסטלים - גבישים סמויים). תכונה זו מבדלת את ההליוטרופ מקוורץ שקוף, אמטיסט, ציטרין וסוגים נוספים של קוורץ גבישי שהם בדרך כלל שקופים ויוצרים גבישים בעלי שש פאות הניתנים לזיהוי בקלות. סוגים נוספים של קוורץ בעל גבישים זעירים כוללים את האגט, הקרנליאן והאוניקס.

מקור השם הליוטרופ מיוונית, "מסובב השמש", רמז לאגדה המוזכרת גם אצל פליניוס הזקן על פיה הכנסת הליוטרופ למים תהפוך את דמות השמש המשתקפת במים לצבע אדום כדם. אגדה נוספת על ההליוטרופ מספרת כי האבן נוצרה כשישו נצלב וחייל רומי דקר אותו בצדו בחנית ודמו טפטף על אבן הקוורץ הירוקה.

המצרים הקדמונים והבבלים השתמשו בהליוטרופ ליצירת חותמות. השימוש העיקרי בהליוטרופ הוא ביצירת תכשיטים, אבל גם בהכנת פסלונים, כוסות וכדים קטנים.

בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד ההליוטרופ הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש מרץ.

המקור העיקרי להליוטרופ הוא הודו. מקורות נוספים של הליוטרופ הם אוסטרליה, גרמניה, איטליה סקוטלנד, קנדה, מקומות שונים בארצות הברית (מיין, קונטיקט וקליפורניה) וברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הליוטרופ** |

* Properties and Historical Importance of Bloodstones or Heliotrope.
* הליוטרופ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מרתון קליפורניה** (באנגלית: **California International Marathon**) היא ריצת מרתון המתקיימת בעיר סקרמנטו, בקליפורניה, ארצות הברית החל משנת 1983.

היסטוריה
--------

המרתון הראשון אורגן בשנת 1983 והשתתפו בו 1600 רצים. הוא מנוהל על ידי איגוד הרצים של סקרמנטו. בהדרגה מספר המשתתפים גדל ל-9,000.

בשנת 1983 התחרות הייתה ריצת מבחן למשלחת ארצות הברית לאולימפיאדת לוס אנג'לס. גם היום המרתון מהווה חלק מריצות מבחון לבחירת המשלחת האולימפית של ארצות הברית. במרוצת השנים היה המרתון היה ריצת אליפות לריצות מרתון של ארצות הברית. בשנת 2020 התחרות לא התקיימה בגלל מגפת הקורונה.

המסלול מתחיל כ-40 ק"מ מהעיר בסביבת סכר פולסם, ומסתיים בכיכר של בניין הקפיטול של מדינת קליפורניה (אנ').

בשנת 1983 בריצת גברים ניצח מרטי קילהומה מפינלנד עם תוצאה של 2:13:35. בהמשך הישג זה שופר מספר פעמים. השיא הנוכחי הוצג בשנת 1993 על ידי ג'רי לאוסון מארצות הברית והוא 2:10:27. ברוס דיקון מקנדה ניצח ברציה שלוש פעמים (1991, 1995 ,2001). 

בריצת נשים המנצחת הראשונה הייתה גבריאלה אנדרסון משווייץ עם תוצאה 2:33:25. סאלי איסטול מבריטניה הייתה הראשונה שירדה משעתים וחצי בשנת 1991. השיא הנוכחי 2:26:53 הושג על ידי שרה וון בשנת 2021. מספר רצות ניצחו בתחרות פעמיים, מהן ביז'ונש דבה ניצחה פעמיים ברציפות בשנים 2009 ו-2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרתון קליפורניה
**רוברט סקוט לאודר** (באנגלית: **Robert Scott Lauder**‏; 25 ביוני 1803 – 21 באפריל 1869) היה אמן סקוטי, שתיאר את עצמו כ"צייר היסטורי".

ביוגרפיה ועבודה
---------------

לאודר נולד בסילברמילס, אדינבורו, בנם השלישי של הלן טייט וג'ון לאודר מסילברמילס, נבחר ציבור באדינבורו ובעל בית מלאכה לעורות.

לאחר שלמד בתיכון נסע ללונדון, שם עסק אחיו הבכור ויליאם (סבה של הציירת מייבל פרייד, אשתו של הצייר ויליאם ניקולסון) בעסק המשפחתי.

הוא שב לאדינבורו בערך בשנת 1826 ונבחר לאחד החברים המקוריים של האקדמיה הסקוטית המלכותית בשנת 1830. בשלב זה לאודר התגורר עם אחיו ויליאם לאודר בחלק החדש של אדינבורו.

ב-9 בספטמבר 1833 התחתן בכנסיית סנט קוטברט באדינבורו עם איזבלה רמזי תומסון והם נסעו לאירופה, בליווי אחיו, האמן הצעיר ג'יימס אקפורד לאודר. רוברט למד כמה שנים ברומא, פירנצה, בולוניה, ונציה ומינכן.

לאודר חזר ללונדון בשנת 1838 ושם התגורר מספר שנים, שם הוטבלו שלושת ילדיו - איזבלה, ג'ון ורוברט - בכנסיית סנט תומאס, סאות'ווארק, בשנת 1840, 1841 ו-1844 בהתאמה.

בעודו בלונדון הוא הציג באקדמיה המלכותית והתחרה בתחרות קישוט אולם ווסטמינסטר בשנת 1847. הוא שלח את הציור "המשיח הולך על המים", שנרכש לאחר מכן על ידי ליידי אנג'לה בורד-קוטס, הברונית הראשונה בורד-קוטס.

בהמשך הוא שב לאדינבורו בשנת 1849, שם למדו באקדמיה שני בניו – רוברט סקוט לאודר (יליד 1844), שהפך לרופא, וג'ון תומסון לאודר (1841–1865).

הרומנים של סר וולטר סקוט סיפקו לו נושאים לרבים מציוריו ההיסטוריים המצליחים ביותר.

בערך בשנת 1860 הוא לקה בשבץ מוחי ולא צייר לאחר 1861.

הוא מת באדינבורו ב-21 באפריל 1869.

הוא קבור בבית הקברות ווריסטון באדינבורו, מתחת לאבן גדולה ובהירה של אבן חול עם שיש סיציליאני לבן, מגולף על ידי ג'ון האצ'יסון.

אחיו הצעיר, ג'יימס אקפורד לאודר קבור אתו.

גלריה
-----

* דייוויד רוברטס דייוויד רוברטס
* דייוויד אוקטביוס היל דייוויד אוקטביוס היל
* ישו מטיף לענווה ישו מטיף לענווה
* ג'ון הנינג ג'ון הנינג
* תומאס תומסון לאודרתומאס תומסון לאודר
* דיוקן עצמידיוקן עצמי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט סקוט לאודר** בוויקישיתוף
* רוברט סקוט לאודר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  (141) - Towns > Edinburgh > 1805-1834 - Post Office annual directory > 1832-1833 - Scottish Directories - National Library of Scotland, digital.nls.uk
2. ↑  47 paintings by or after Robert Scott Lauder, artuk.org (באנגלית)
3. ↑  Lee, Sidney, ed. (1892). "Lauder, Robert Scott". *Dictionary of National Biography*. **32**. London: Smith, Elder & Co

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117606421
* ISNI: 0000 0000 6629 556X
* LCCN: n82244697
* RKD: 48274
* SNAC: w6zw4j0m
* ULAN: 500019823
* VIAF: 20461967
* WorldCat: lccn-n82244697

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה ללימוד השפה האנגלית. אם התכוונתם לאופרת סבון אוסטרלית, ראו שכנים שכנים.

**Neighbours** היא סדרת טלוויזיה ללימוד השפה האנגלית, שהופקה בטלוויזיה החינוכית באמצע שנות ה-70 וצולמה בשחור-לבן. מפיקת הסדרה הייתה אסטל פרידמן והבמאים היו אירווינג קפלן, מייקל גרינשפן ומקסין אליעז.

הסדרה הייתה מיועדת לשנה הראשונה של לימוד השפה האנגלית (כיתות ה'). לסדרה הופקו תשעה פרקים והתלוו אליה ספר עבודה ומדריך למורה.

הסדרה הוקרנה לראשונה ב-1976. כמו סדרות אחרות מאותה תקופה, הסדרה שודרה פעמים רבות בשידורים חוזרים והפכה לנכס צאן ברזל בתרבות הישראלית, בעיקר בזכות השירים שכתבה והלחינה עבורה ברברה גרוס.

עלילת המסגרת של הסדרה עקבה אחר משפחות המתגוררות בשני אזורים שונים: מחד, מרכז עיר קטנה, ומאידך, פרבר או כפר. במהלך התוכנית שולבו שירים שמטרתם הקניית השפה האנגלית.

שירים
-----

שיר הפתיחה של הסדרה הציג את הדמויות:

Neighbours, we are neighbours  

Come and meet the neighbours...  

  

I’m Sharon, I’m David, we live here,  

I’m a nurse, I’m an engineer

שירים אחרים הזכורים מן הסדרה:

* סוזי סורפרייז (Susie Surprise) - שרה אמן בתפקיד בובה שמסוגלת לשיר.
* בחנות של מר קשטן (In Mr. Kashtan's Store) - שיר המלמד ספירה ושמות פירות וירקות באנגלית.
* יש לי חבילה (I have a package).

לשירים היה תפקיד חשוב בהקניית השפה, ובמקביל הוצגה תוכנית נלווית שבה שודרו רק השירים (בביצוע סוזי מילר וג'רי היימן) בשם "Sing a Song".

משתתפים
-------

* ירמי קפלן (בנו של הבמאי אירווינג קפלן) - בתפקיד הילד בני;
* היינץ ברנרד - בתפקיד מר כהן;
* אליס גולמבו - בתפקיד שרון, אחות במקצועה;
* צ'ארלס ברנשטיין - בתפקיד דייוויד, מהנדס במקצועו;
* שרה אמן - הופיעה בתפקידי אורח בשניים מפרקי הסדרה, בתור לולו הליצן והבובה סוזי סורפרייז;
* תמי אליעזר-שפיץ - בתפקיד הילדה תמי;
* ג'יל גולדוואסר;
* פיטר פריי - בתפקיד מר קשטן, בעל המכולת;
* תלמה רובי - בתפקיד בלה;
* פיליפה ג'קס;
* ביאטריס שימשוני.

רבים טועים לחשוב שסוזי מילר גילמה בתוכנית את סוזי סורפרייז, אבל למעשה הייתה זו שרה אמן. סוזי מילר חידשה את השיר, ללא הדמות, בתוכנית "Sing a song".

התייחסויות בתרבות הפופולרית
---------------------------

* באופרת הסבון "השיר שלנו" בוצעה מחווה (בפרק הראשון של העונה השנייה) לשיר הפתיחה של התוכנית.
* הקומדי סטור ביצעו פרודיה על שיר הפתיחה, על "החנות של מר קשטן", "שיר החבילה" ושירה של סוזי סורפרייס.
* הטלוויזיה החינוכית הוציאה תקליטור עם שירי התוכניות החינוכיות, ובהם שירים מהסדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "Neighbours", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "Neighbours", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "Neighbours" באתר כאן חינוכית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנד מיסטר קשטן טו!, באתר ynet, 8 במרץ 2005
**מרתון יום הולדתו של וושינגטון** הוא המרתון השמיני בוותיקותו בארצות הברית. הוא נוסד בשנת 1962 לכבודו של ג'ורג' וושינגטון, הנשיא הראשון של ארצות הברית. למרות שמו, המרוץ אינו מתקיים בדיוק בתאריך יום הולדתו של וושינגטון, 22 בפברואר, אלא בתאריך קרוב ליום ההולדת.

הרחבה
-----

המרתון מתקיים מדי שנה ביום ראשון של סוף השבוע של יום הנשיאים, והוא נערך על ידי מועדון הרצים של כביש DC. המרוץ נערך לראשונה בארלינגטון שבוירג'יניה אבל לאחר כמה שנים הוא הועבר לבלטציוול שבמרילנד. כיום המרתון מתקיים בגרינבלט שבמרילנד. המרוץ מתחיל בגרינבלט, מקיף שלוש פעמים את החווה למחקר חקלאי בבלטציוול ומסתיים המרכז טיסות החלל גודרד של נאס"א. כאשר נאס"א סגרה לצמיתות את הגישה בין מרכז rec וכביש התקווה הטובה, נקודת ההתחלה של המירוץ הועברה לבית ספר התיכון דובאל, ולבסוף למרכז הנוער בגרינבלט.

בעת ובעונה אחת מתקיים גם מרוץ שליחים לקבוצות של שלושה אנשים. אורך המסלול לרץ הראשון הוא 9.7 מיילים, לרץ השני 7.3 מיילים ולרץ השלישי 9.2 מיילים. קיימות חמש קטגוריות של קבוצות שליחים:

* מעורב - שלושה רצים בכל גיל שהוא. לפחות אחד מהשליחים חייבת להיות נקבה.
* גברים חופשי - שלושה רצים גברים בכל גיל שהוא.
* נשים חופשי - שלוש נשים רצות בכל גיל שהוא.
* גברים מאסטרס - שלושה רצים גברים בני 40 שנים לכל הפחות.
* נשים מאסטרס - שלוש נשים רצות בנות 40 שנים לכל הפחות.

נקודת חילופי השליחים נמצאת במקום היסטורי שאירח מבקרים מפורסמים רבים, כולל הנשיא דווייט אייזנהאואר ואשתו גברת מיימי אייזנהאואר, וראש ממשלת ברית המועצות, ניקיטה חרושצ'וב ואשתו.

בשנת 2008, 176 רצים ו-43 צוותי תחרות שליחים השלימו את המרתון. בשנת 2010 בוטל המרוץ עקב שלג שהיה אמור לרדת ב-14 בפברואר ובעיות שונות שלא אפשרו לערוך את המרוץ לאחר מכן.

מחיר ההרשמה למרתון 45‏$. כל המשתתפים במרוץ מקבלים חולצה עם שרוול ארוך וכל מסיימי המרתון מקבלים מדליה. הטמפרטורה הממוצעת בשעת התחלת המרוץ היא 5 מעלות צלזיוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרתון יום הולדתו של וושינגטון
* אתר המרתון ב-2008
* אתר המרתון ב-2009
* אתר המרתון ב-2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏
2. ↑  ‏
**יומני גבע** היו יומני קולנוע שהפיקה חברת "סרטי גבע" והוקרנו בבתי הקולנוע בישראל כיומני חדשות לפני הסרט העיקרי בשנים 1970-1952. 

את "סרטי גבע" הקימו חלוצי הקולנוע הישראלי, המפיקים מרדכי נבון ויצחק אגדתי, אחיו של ברוך אגדתי. יומני הקולנוע של האולפנים הוקרנו בבתי קולנוע טרם ההצגה הראשית, לסירוגין עם יומני הקולנוע של המתחרה, "יומני כרמל". למרות שאולפני גבע היו חברה פרטית, והיומנים היו יוזמה מסחרית, ברקע להפקת היומנים גם מעורבות פוליטית של דוד בן-גוריון, אשר דחף להפקת היומנים המתחרים ל"כרמל" לאחר שאלה האחרונים היו בשליטה חלקית של שרי הפנים של הפועל המזרחי. היומנים היו למעשה המשך של סדרת יומנים קודמת, שהופקה על ידי קולקטיב האמנים החולוני "קולון-גבע" בין 1950 ל-1952 והיוזם הראשי של יומנים קדומים אלה, שאול גוסקינד, המשיך לפעול להפקת יומני גבע. 

אות הפתיחה של יומני גבע היה המנגינה "World of Sport". 

בין הקריינים של יומני גבע בלטו קרייני קול ישראל גדעון לב-ארי ואלימלך רם. רבים מן היומנים בוימו על ידי הבמאי נתן גרוס והצלמים אדם גרינברג ודוד גורפינקל התחילו את דרכם ב"גבע". 

עם הקמת הטלוויזיה הישראלית ב-1969 ירד הביקוש ליומני חדשות קולנועיים, ויומני גבע הופסקו. הסרט "שגעון של מולדת" מ-1980 מכיל אסופה של קטעי יומני גבע מן השנים 1953 ועד להפסקת שידורם. 

התמלוגים מהקרנת יומני גבע היו מוקד לסכסוך משפטי בין השותפים לשעבר בחברת האולפנים המאוחדים (עיזבונו של נבון המיוצג על ידי חברת "ברקי פטה המפריס" מחד ואולפני הרצליה, מפיקיהם של יומני כרמל מאידך).

ראו גם
------

* יומני כרמל

קישורים חיצוניים
----------------

* קטע יומן: חיי הלילה בתל אביב, ynet
* נירית אנדרמן, היומן האחרון: פרידה אחרונה מאולפני גבע, באתר הארץ, 11 במרץ 2011
* הוסרטו משחקי הנבחרת במוסקבה והשתתפות הצנחנים בהתחרות, דבר, 19 באוגוסט 1956
* יורם פרי, שערוריה ושמה קולנוע, דבר, 1 בינואר 1965
* אוסף יומני החדשות של אולפני הרצליה כולל את יומני כרמל הרצליה ואת יומני גבע, באתר סינמטק ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק דנון, ביהמ"ש: "יומני גבע" אינם שייכים לאולפני הרצליה; ישיבו כל רווח שהפיקו מהם, גלובס, 25 במרץ 2008
2. ↑  פסק הדין בעליון - ז. גלסברג, פסיקה: פיצויים ללא הוכחת נזק – סעד שאינו תמיד זמין, פיטפוטנטים, 11 באפריל 2012
ממשק COM בעל 9 פינים
**COM** הוא ממשק טורי (או "סריאלי", מאנגלית "Serial") נפוץ במחשבים. ה-COM המוכר כיום תואם ליציאת COM של המחשבים ממשפחת IBM-PC.
בעבר, חיבור ה-COM של המחשב היה על-בסיס בקר תקשורת טורי שכללו רכיב UART והוכנס לחריץ ההרחבה של המחשב (לרוב במחשבים הישנים כמו פנטיום 1 ומטה). כמו כן, בעבר המחבר הפיזי של ה-COM היה מסוג D-type עם 15 פינים.
כיום ממשק הזה משולב בתוך המעגל האלקטרוני של לוח האם של המחשב, ומשתמש במחבר פיזי מסוג D-type עם 9 פינים.

אין לקשר תמיד את יציאת ה-COM כיציאה פיזית דווקא. מפני שלאורך השנים, מערכות הפעלה וחומרות שונות פיתחו תמיכה טובה בממשק ה-COM, ממשיכים להשתמש בממשק זה כממשק וירטואלי, ואמצעי ממשק חדשים (כגון מודמים, כרטיסי רשת וכו') ממפים את עצמם כיציאת COM וירטואלית.

במחשבים כיום, ממשקי COM1 ו-COM2 הם ממשקים פיזיים בעלי כתובות I/O (אזור בזיכרון שמחולק לשליחת וקבלת מידע) ובעלי ערוצי IRQ (בקשת פסיקה - Interrupt Request) שונים. (ניתן לשנות את הכתובות והערוצים ב-BIOS של המחשב - במחשבים ישנים יותר היה צורך לעשות זאת על ידי מפסקים על הכרטיס או "ג'אמפרים".)

ממשקי COM3 ומעלה הם בדרך כלל יציאות וירטואליות לשימוש התקני חומרה אחרים אשר מקושרים למנהל ההתקן ומממשים את התקשורת בצורה גנרית כדי לאפשר ממשק נוח יותר למפתחים (ברוב שפות הפיתוח יש כלים מוכרים ונוחים לתקשורת מול יציאות COM במחשב).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ערוץ IRQ | ערוץ I/O | יציאת COM |
| 4 | 0x3F8
  | **COM1** |
| 3 | 0x2F8 | **COM2** |
| 4 | 0x3E8 | **COM3** |
| 3 | 0x2E8 | **COM4** |

ראו גם
------

* חומרה - מונחים
	+ LPT
	+ USB
	+ FireWire
* RS-232
ההליוטרופ של גאוס (משנת 1822).
ה**הליוטרופ** הוא מכשיר איתות העושה שימוש במראה כדי להחזיר אור שמש על פני מרחקים גדולים במטרה לסמן את העמדות של משתתפים בסקר קרקעי. ההליוטרופ הומצא ב-1821 על ידי המתמטיקאי הגרמני קרל פרידריך גאוס. המילה "הליוטרופ" היא הלחם של שתי מילים מיוונית: "הליוס" (helios) שפירושה "שמש" ו"טרופוס" (tropos) שפירושה כיוון או פנייה (כלומר שינוי כיוון). זהו על כן שם הולם למכשיר שמסיט אור שמש (באמצעות החזרה ממראה).

גאוס פיתח את הטכניקה של שימוש בקרני אור שמש מוחזרות כסיגנל במהלך המיפוי של ממלכת הנובר; על בסיס חישובי ניחות של אור השמש באטמוספירה הוא מצא שמראה קטנה בעלת קוטר של לא יותר משניים או שלוש אינץ' תתאים כדי לשקף את דמות השמש למרחק של עשרה מיילים או יותר. אחרי שפיתח את התאוריה האופטית המתאימה ונבנה הדגם הראשון של המכשיר, הצלחת השימוש בהליוטרופ אף עלתה על ציפיותיו; הוא הוכיח את עצמו כשימושי במיוחד והיה בעל בהירות נראית של כוכב מדרגה 1.

בהליוטרופים נעשה שימוש בסקרים גיאודזיים מאז הסקר שהוביל גאוס בגרמניה בשנת 1821 ועד לשנות השמונים המאוחרות של המאה ה-20, במהלכן החליפו מדידות GPS את השימוש בהליוטרופ בסקרים לטווחים ארוכים. סר ג'ורג' איוורסט הכניס לראשונה את השימוש בהליוטרופים במהלך המיפוי הטריגונומטרי הגדול של הודו בשנת 1831, בעוד בסקר גאוגרפי מקביל של חופי ארצות הברית נעשה שימוש בהליוטרופים.

ההליוטרופ של וורדמן (משנת 1866).
מודדים עשו שימוש בהליוטרופ כצורה מיוחדת של נקודת ציון; טכניקה זאת יושמה במהלך טריאנגולציות בגלל המרחקים הגדולים בין תחנות (בדרך כלל 20 מיילים או יותר), שבעטיים מטרות רגילות יהיו בלתי ניתנות להבחנה או בלתי נראות. בהליוטרופים נעשה שימוש לעיתים קרובות כמטרות ציון במרחקים שאף עלו 100 מיילים. בקליפורניה, בשנת 1878, הליוטרופ שהוצב על הר סנט הלנה נצפה מהר שסטה, במרחק של 192 מיילים (309 קילומטר).

השימוש בהליוטרופ היה מוגבל בעיקר לימים בהירים ולבקרים ואחרי הצהריים כאשר השבירה האטמוספירית השפיעה במידה מינימלית על קו הראייה של הצופה. מפעיל ההליוטרופ כונה "הליוטרופר" או "נצנץ" והיה עושה לעיתים קרובות שימוש במראה שנייה כדי לתקשר עם התחנה של המכשיר באמצעות הליוגרפיה. ממציא ההליוגרף, מכשיר דומה המיועד במיוחד לאיתות, קיבל את ההשראה להמצאתו מצפייה בהליוטרופים בסקר שנערך בהודו.

ראו גם
------

* הליוגרף - מכשיר איתות דומה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הליוטרופ** בוויקישיתוף
* Silvio A. Bedini, The Surveyor's Heliotrope

הערות שוליים
------------

1. ↑  היו לא מעט בעיות טכניות עם הפרקטיקה של השימוש בהליוטרופ, כדוגמת התעקמות קרני האור באטמוספירה.
פאנג לי ז'י, 2010
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא פאנג. 
**פאנג לי ז'י** (12 בפברואר 1936 - 6 באפריל 2012) היה אסטרופיזיקאי ומתנגד משטר סיני, שרעיונותיו הליברלים היו מהגורמים לאירועי כיכר טיין-אן-מן בשנת 1989. לאחר האירועים גלה לארצות הברית, שם שימש כפרופסור באוניברסיטת אריזונה.

אודות
-----

פאנג נולד בבייג'ינג. בשנת 1948, כשנה לפני שצבא השחרור העממי של הקומוניסטים כבש את העיר, הצטרף לקבוצת נוער שהייתה מקורבת למפלגה הקומוניסטית. בשנת 1952, כשהוא בן 16, החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת בייג'ינג. בשנת 1980 נבחר לאקדמיה הסינית למדעים, והיה לחבר הכי צעיר בה אי פעם.

בשנת 1989 שלח מכתב פתוח למנהיג דנג שיאופינג, וקרא לו לשחרר אסירים פוליטיים. לאחר אירועי כיכר טיין-אן-מן, אשר בהם לא השתתף באופן אקטיבי, אולם רבים מתלמידיו היו ממובליהם, ברח לשגרירות האמריקאית וביקש מקלט. לאחר הגעתו לארצות הברית בשנת 1990, לימד באוניברסיטת אריזונה.

שימש כחבר בוועד בארגון Human Rights in China.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאנג לי ז'י** בוויקישיתוף
* דף אישי באתר אוניברסיטת אריזונה
* Fang Lizhi, Chinese Physicist and Seminal Dissident, Dies at 76, באתר הניו יורק טיימס
* פאנג לי ז'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454054205171
* BIBSYS: 90379283
* BnF: cb12161916z (data)
* CiNii: DA01312268
* GND: 118924559
* ISNI: 0000 0001 1075 1957
* LCCN: n82053533
* NDL: 00314791
* NKC: xx0048043
* NLA: 36611042
* NLK: KAC201517920
* NTA: 070811741
* RERO: 02-A000061090
* SELIBR: 352859
* SUDOC: 030144442
* VIAF: 85604177
* WorldCat: lccn-n82053533

 |
**קלאו צהוב-ראש** (שם מדעי: *Rhabdotorrhinus exarhatus*) הוא מין של עוף טרופי במשפחת הקלאוניים האנדמי לאינדונזיה באזור סולאווסי ולאיים הסמוכים.

מאפיינים
--------

קלאו צהוב-ראש חי בביצות ויערות עד. הוא קלאו קטן יחסית למינים האחרים במשפחה, אורכו רק 53 ס"מ לעומת מינים אחרים במשפחה שאורכו של הגדול מביניהם יכול להגיע ל-130 ס"מ.

הגוף והצוואר שחורים, על הצוואר יש עיגול צהוב גדול מאוד ומסביבו עיגול לבן דק. המקור צהבהב עם פסים שחורים והקסדה חומה. הקלאו אוכל תאנים, פירות וחרקים. הוא חי באזורים גבוהים יחסית, בגובה של כ-1,100 מטרים מעל פני הים. הקלאו הוא עוף חברותי, להקות של קלאויי סולאווסי נצפו בקבוצות של כעשרים פרטים. נוסף על כך, בעת הקינון, שאר חברי הלהקה שבה נמצא הזוג מסייעים לזוג.

### קינון

עונת הרבייה נצפתה בשני קינים של תת-המין *Penelopides exarhatus exarhatus* מחודש אפריל עד יוני. הנקבה כולאת את עצמה בקן למשך כחודשיים או שלושה חודשים. היא דוגרת על הביצים במשך כ-16–19 ימים, בעוד הזכר מביא לה ולגוזלים אוכל. גודל התטולה בממוצע הוא שתי ביצים. לעיתים כשלושה קלאויים נוספים אוספים בשביל הנקבה אוכל או משמשים כשומרים על הטריטוריה של הזוג שגודלה יכול להגיע ל-139 דונם. רוב המזון שלהם בתקופת הרבייה הוא פירות (כ-85%). בתקופת הקינון הזכר מביא לנקבה מזון.

תת-מינים
--------

* *Rhabdotorrhinus exarhatus sanfordi* - מרכז, מזרח ודרום סולאווסי, מונא איילנד ובוטון.
* *Rhabdotorrhinus exarhatus exarhatus* - צפון סולאווסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאו צהוב-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* GBIF
 |

* קלאו צהוב-ראש, אתר גן חיות בפלורידה
* קלאו צהוב-ראש, אתר הספרייה האינטרנטית
* מידע על הקלאו ותמונה של צעיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  קלאו צהוב-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
מפת הקראטרה אאוסטרל
**קארטרה אאוסטרל** (בספרדית: **Carretera Austral**; מילולית: "הדרך הדרומית") הוא כינויה של דרך מס' 7 הצ'יליאנית, המשתרכת לאורך 1,240 ק"מ בדרום המדינה, מפוארטו מונט ועד ויה אוהיגינס. הדרך נודעה בעבר בשם "דרך הנשיא פינושה". העיר הגדולה ביותר לאורכה, מלבד פוארטו מונט, היא קויאייקה. "הדרך הדרומית" עוברת בנוף בראשיתי של יערות-עד סבוכים, אגמים, פיורדים, קרחונים, תעלות מים ומצוקים תלולים. 

סלילת הדרך החלה על ידי צבא צ'ילי בשנת 1976, בהוראת הנשיא אוגוסטו פינושה, במטרה לחבר לרשת הכבישים כמה מהיישובים המבודדים שבמחוזות לוס לאגוס ואייסן. הדרך נפתחה לתנועה ב-1988, ובשנת 1996 הושלמה עד לפוארטו יונגאי. מאה הקילומטרים האחרונים המובילים לויה אוהיגינס נפתחו בשנת 2000. בשנת 2003 נחנכה דרך הפונה ליישוב קלטה טורטל.

רוב הדרך עדיין אינה סלולה, והנסיעה לאורכה כרוכה בשיט ב-3 מעבורות, שתיים
מהן בחלקה הצפוני, ואחת בחלקה הדרומי. אחת המעבורות הצפוניות פועלת רק בחודשים ינואר ופברואר, וביתר ימי השנה עדיין יש להשתמש בדרכים המקבילות בארגנטינה. ב-5 באוקטובר 2006 הכריזה הממשלה כי בכוונתה לסלול כביש שימנע את הצורך להשתמש במעבורת זו, בהשקעה של כ-100 מיליון דולרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארטרה אאוסטרל** בוויקישיתוף
אגם חנרל קאררה, בדרום הקארטרה אאוסטרל
גשר, קארטרה אאוסטרל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4650480-1
* VIAF: 315127859
* WorldCat (עם VIAF): 315127859

 |
**סטודנט חופשי** (באנגלית: **Undeclared**) הוא סיטקום אמריקאי שנוצר על ידי ג'אד אפאטו, ששודר ברשת פוקס בשנים 2001-2002. הסדרה נוצרה על ידי אפאטו כמעין סדרת-המשך לסדרתו הקודמת, "פריקים וגיקים", ששודרה ב-NBC ובוטלה אחרי עונה אחת בלבד. הסדרה מתארת את עלילותיהם של **סטיבן קארפ** (ג'יי בארושל) וחבריו, בשנתם הראשונה באוניברסיטה פיקטבית בצפון-מזרח קליפורניה. עלילת הסדרה מתרחשת בראשית שנות ה-2000 (שלא כמו "פריקים וגיקים", המתרחשת בשנות ה-80).

עם השנים הפכה הסדרה לסדרת פולחן ובשנת 2012 דורגה במקום ה-16 ברשימה "25 סדרות הפולחן הטובות ביותר של 25 השנה האחרונות" של המגזין אנטרטיינמנט ויקלי.

שחקנים ודמויות
--------------

### דמויות ראשיות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ג'יי בארושל | סטיבן |  |
| קרלה גאלו | ליזי | סטודנטית לפסיכולוגיה |
| צ'ארלי האנם | לויד | סטודנט לדרמה |
| מוניקה קינה | רייצ'ל |  |
| כריסטינה פיאנו | טינה |  |
| סת' רוגן | רון | סטודנט למנהל עסקים |
| טים שארפ | מרשל | סטודנט למוזיקה |
| לודון וואינורייט | האל | אבא של סטיבן |
|

### תפקידי משנה, אורח וקמאו

בין השחקנים הרבים שהופיעו בסדרה בתפקידי משנה/אורח/קמאו: אדם סנדלר, איימי פולר, ביזי פיליפס, בן סטילר, ג'ייסון סיגל, ג'נה פישר, דייוויד קרומהולץ, ויל פרל, טום ולינג, סאם לוין, סיימון הלברג, קווין הארט.

ביקורות ותגובות
---------------

הסדרה זכתה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. באתר Metacritic, העונה הראשונה והיחידה של הסדרה זכתה לציון של 85 מתוך 100, על פי 24 ביקורות שונות. במהלך עונת השידורים המקורית שלה, לסדרה היו בממוצע 7.3 מיליון צופים והיא דורגה במקום 93 בדירוג הסדרות הנצפות ביותר לעונה.

ראו גם
------

* זרוקים ויורמים

קישורים חיצוניים
----------------

* "סטודנט חופשי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סטודנט חופשי", באתר Metacritic (באנגלית)
* "סטודנט חופשי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "25 Best Cult TV Shows from the Past 25 Years." *Entertainment Weekly*. August 3, 2012, p. 41.
2. ↑  "Undeclared : Season 1". Metacritic. נבדק ב-19 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "How did your favorite show rate?". *USA Today*. 28 במאי 2002. `{{cite web}}`:  (עזרה)
וילה אופיינית באחד מרחובות הכפר
גדות האגם הגדול
חשמלית במסילת היער הישנה
כנסיית סרפים הקדוש
**פושצ'ה-וודיציה** (באוקראינית: **Пуща-Водиця**) היא שכונה כפרית של קייב, השוכנת בפארק מיוער באותו שם. השכונה נמצאת בפינה הצפון-מערבית של שטח השיפוט של העיר קייב, ברובע אובולון, ומתאפיינת בבנייה נמוכה צמודת-קרקע ונפרדת משאר העיר. המקום מאכלס מספר בתי הבראה, פנימיות ודאצ'ות (וילה או בית קיץ לעשירים ובכירי שלטון). הפארק מיוער בעצי אורן ואלון, אשוח ואדר ומכיל אגמים, בהם גם חופי רחצה עירוניים.

שם המקום
--------

פושצ'ה הוא אזור מיוער. וודיציה מתייחס לנחל שזרם באזור עד המאה ה-19 ואינו קיים יותר כיום.

היסטוריה
--------

השטח המיוער השתייך למנזרים. בהוראת פיוטר הגדול מ-1724 הוגדר המקום כאזור ציד מלכותי. ב-1793 הועבר לרשות העיר קייב והתיישבות כפרית במקום מתועדת מן השנים 1794–1798. העברת השטח לרשות העיר שמה קץ לסכסוכים בין המנזרים על הבעלות על השטח וחלוקתו. חלקות נמכרו לבורגני העיר לשם הקמת בתי קיץ.

באמצע המאה ה-19 חלה תנופת פיתוח עם הקמת בתי מרגוע ובתי הבראה לחולי שחפת (סנטוריום). ב-1893 תוכננה תוכנית הכפר בשטח 2,700 מטר מרובע, עם שבעה רחובות אורך, אותם חוצים 16 רחובות רוחב ממוספרים ברוח הרעיון של "עיר גנים". הבעלות על הקרקע נותרה בידי מועצת העיר, שהחכירה מגרשים לתקופות ארוכות לבודדים.

דרך אזור זה פרצו כוחות הצבא האדום ב-6 בנובמבר 1943 אל עבר העיר קייב, במסגרת קרב דנייפר.

ב-1981 קיבל הכפר מעמד של יישוב עירוני וב-2002 הוכלל בשטח רובע אובולון של קייב.

הפארק
-----

הפארק המיוער מקיף 11.73 דונם ובו שני אגמים לאורך ערוץ הנהר קוטורקי. בפארק גני שעשועים, חופי רחצה ומתקני ספורט. יער פושצ'ה-וודיציה משתרע מעבר לגבולות הפארק המוכרז.

תחבורה
------

באופן יוצא דופן לעיר קייב, רחובות הכפר מסודרים ברשת רחובות שתי וערב, הכוללת שבע שדרות אורך אותן חוצים 16 רחובות רוחב, כאשר רחובות הרוחב הקצרים ממוספרים.

את המקום משרת קו החשמלית הוותיק ביותר בקייב שעדיין פעיל, קו 12. המסילות הונחו ב-1900 והמערכת חושמלה ב-1904. הקרוניות האדומות, בעלות המראה העתיק הייחודי, נעות בקצב של אחת ל-10–30 דקות ומחברות את פושצ'ה-וודיציה לאזור פודיל. כן מחובר הכפר בשירות אוטובוסים לתחנת הרכבת התחתית של קייב "אקדמצ'ייקו".

כנסיית סרפים הקדוש מסרוב
------------------------

במרכז הכפר ניצבת כנסיית סרפים הקדוש מסרוב (Церква св. Серафима Саровського). ראשיתה בתהארגנות בעלי הווילות מ-1903. הכנסייה נבנתה מעץ לפי תכנונו של האדריכל ולדיסלב גורודצקי בין השנים 1908 ל-1910. הכנסייה שוקמה ב-1992, לאחר שסבלה הרס ממלחמת האזרחים ברוסיה דרך שנות השלטון הקומוניסטי ומלחמת העולם השנייה. ב-2007 נערך במקום שיפוץ מקיף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פושצ'ה-וודיציה** בוויקישיתוף
* אתר תיירותי
* ארכוב של אתר האינטרנט הראשון של הקהילה המקומית
* על הפארק
**נטה אדומת-ראש** (שם מדעי: ***Netta rufina***) היא מין עוף מים ממשפחת הברווזיים החיה מאירופה עד לתת-היבשת ההודית וגם בצפון אפריקה ובישראל.

הנטה היא ברווז בגודל 45–54 ס"מ, מוטת כנפיים של 85–92 ס"מ ומשקל של 800–1,500 גרם. הזכר בולט וקל לזיהוי והוא בעל ראש עבה וכתום-חום עם מקור ורוד בוהק. הבטן לבנה, הכנפיים חומות והחזה והזנב שחורים. הנקבות חומות בצבען עם לחיים לבנות, מקור שחור עם קצה ורוד וקצה הראש כהה. הנטות אדומות הראש חברתיות מאוד, ומצויות באגמים יחד עם נטות אחרות וכן עם ברווזים צוללים אחרים כמו מהסוג צולל ו ברכיות. עיקר מזונן של נטות אלה הוא צמחי והן מלקטות אותו בתוך המים, בעיקר על ידי השקעת הראש והצוואר (כברווזים מסננים), ופחות בצלילה, כפי שמצופה מהן כבנות לתת-משפחת הברווזים הצוללים. 

נטות אדומות ראש נפוצות מאוד והן חיות ברחבי אירופה ואסיה עד הודו ודרומה עד צפון אפריקה וישראל. הן נודדות בחורף לאפריקה ובקיץ לאירופה. הן הופצו כנראה על ידי האדם בבריטניה, אם כי יכול להיות שמדובר בכמה פרטים תועים שהקימו קהילות משלהם באגמי בריטניה. 
בישראל חולפת נדירה וחורפת נדירה עוד יותר.

גלריה
-----

* נקבה.נקבה.
* זכר ונקבה בגן חיות בבלגיה.זכר ונקבה בגן חיות בבלגיה.
* ביצים.ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטה אדומת-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* נטה אדומת-ראש באתר rspb

הערות שוליים
------------

1. ↑  נטה אדומת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
בוהן קלובה
**בוהן קלובה** (מכונה גם **הלוקס וולגוס**, באנגלית: **Bunion** או **Hallux valgus**) היא דפורמציה של המפרק המחבר בין הבוהן הגדולה לכף הרגל. הבוהן הגדולה לעיתים קרובות מתכופפת לכיוון האצבעות האחרות והמפרק הופך לאדום וכואב. הופעתן של יבלות היא בדרך כלל הדרגתית וסיבוכים עשויים לכלול דלקת באמתחת או דלקת פרקים. תסמינים אחרים עשויים לכלול גירוי בעור סביב הבוהן קלובה ושלפוחיות עשויות להיווצר בקלות רבה יותר באתר. כאב עלול להיות גרוע יותר בהליכה. הסיבה המדויקת לתופעה אינה ברורה. זה יכול להיות בגלל שילוב של גורמים פנימיים וחיצוניים. הגורמים למצב הרפואי כוללים נעילת נעליים צמודות מדי, נעליים עם עקבים גבוהים, היסטוריה משפחתית ודלקת מפרקים שגרונית. המכללה האמריקאית לכירורגי כף רגל וקרסול קובעת כי הנעלה רק מחמירה בעיה הנגרמת על ידי גנטיקה. תנועת סיבוב פנימית מוגזמת של כף הרגל גורמת ללחץ מוגבר על החלק הפנימי של הבוהן הגדולה שעלול לגרום לעיוות של מבני הקפסולה הפנימיים של המפרק, ובעקבות כך להגדיל את הסיכון להתפתחות חבלות. תופעה זו קיימת לעיתים קרובות בשילוב עם אצבעות פטישון.

אבחון של המצב מבוסס בדרך כלל על תסמינים ונתמך על ידי צילומי רנטגן. הטיפול השמרני כולל שינויים בהנעלה, שימוש בחומרים מרפדים, מנוחה, קרח ותרופות נגד כאבים כגון פרצטמול או תרופות נוגדות דלקת שאינן סטרואידים. טיפולים אלה מטפלים בסימפטומים אך אינם מתקנים את העיוות בפועל. אם אי הנוחות נמשכת והיא קשה או כאשר מתבקש תיקון אסתטי של העיוות, ייתכן שיהיה צורך בתיקון כירורגי על ידי כירורג אורתופדי או כירורג פודיאטרי. נשים סובלות מהתופעה לעיתים קרובות יותר מאשר גברים. בוהן קלובה משפיעה על כ-23% מהמבוגרים וגיל ההופעה הנפוץ הוא בין 20 ל-50 והמצב הופך גם לשכיח יותר עם הגיל. בוהן קלובה תוארה לראשונה בבירור בשנת 1870. מצב דומה של הבוהן הקטנה מכונה בוניונט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוהן קלובה** בוויקישיתוף
* בוהן קלובה, באתר בית החולים איכילוב
* בוהן קלובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  "Bunions". *OrthoInfo - AAOS*. בפברואר 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Dayton, Paul D. (2017). *Evidence-Based Bunion Surgery: A Critical Examination of Current and Emerging Concepts and Techniques* (באנגלית). Springer. pp. 1–2. ISBN 9783319603155.
3. ↑  Barnish, MS; Barnish, J (13 בינואר 2016). "High-heeled shoes and musculoskeletal injuries: a narrative systematic review". *BMJ Open*. **6** (1): e010053. doi:10.1136/bmjopen-2015-010053. PMC 4735171. PMID 26769789. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548386305171
* GND: 4131922-9
* LCCN: sh85058496
* NDL: 00576882
* NKC: ph979244

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אפרת קליג** (נולדה ב-1973) היא מעצבת אופנה עילית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

קליג למדה תפירה עילית בפריז. היא עבדה בבית האופנה של כריסטיאן דיור ובבית האופנה של המעצב ז'אן לואי שראר, שם הייתה אחראית על רקמות של חומרים שונים לתפירה עילית כגון נוצות, אבנים וקריסטלים.

היא עבדה במשך תקופה במוזיאון השעווה בפריז, שם התמחתה במחוכים עתיקים ובפיסול גוף.

ב-1998 פתחה חנות לשמלות כלה וערב ברובע ה-16 של פריז. ב-2005 חזרה לישראל ופתחה חנות ברחוב דיזנגוף שבתל אביב.

היא עיצבה את התלבושות לתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים".

בטקס פרסי האופנה לשנת 2006, הוצגה שמלה שלה בתצוגה של יצירות אופנה ישראליות המבטאות אמירה חדשנית.

בשבוע האופנה בתל אביב ב-2012 הציגה בגדים בסגנון נקי וארכיטקטוני.

במסגרת שבוע האופנה ב-2013 נערכה תצוגת שמלות כלה בעיצובה.

באירוויזיון 2013, הנציגה הישראלית, מורן מזור, לבשה שמלה שעיצבה עבורה קליג. אותה שמלה הוצגה בתערוכה בשם "שמלה מנצחת" שנערכה בקניון TLV, בה הוצגו שמלות אירוויזיון, לכבוד אירוויזיון 2019 שנערך בישראל.

בטקס פתיחת המכביה התשע-עשרה, המנחה דנה גרוצקי לבשה שמלה בעיצובה.

בשנה זו הופיעה בשמלה בעיצובה בר רפאלי בפרומו לתוכנית "אקס פקטור ישראל".

קליג עיצבה שמלות למועמדות בתחרות מלכת היופי 2014.

באירוע לכבוד חגיגות שבעים שנה לאופנה ישראלית שנערך במרץ 2019 הציגה שמלת הוט קוטור רקומה מזהב בהשראת פמוטי זהב.

היא נשואה ולה ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אפרת קליג** |

* אפרת קליג, ברשת החברתית פייסבוק
* איתי יעקב, על המסלול של אפרת קליג, באתר Xnet‏, 11 בדצמבר 2012
* שיר זיו, ‏המעצבת אפרת קליג: "אצלי אין שמלות מתנצלות. השמלות שלי הן על־זמניות", באתר ישראל היום, 22 ביוני 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצעקה האחרונה, באתר רשת 13
2. ↑  איך חגגו "70 שנות אופנה ישראלית"?, באתר
**יהושע** (**ג'וש**) **פלמון** (14 בפברואר 1914–1994) היה מומחה לענייני ערבים. בתקופת טרום המדינה היה איש המחלקה הערבית של הש"י וראש המחלקה הערבית בסוכנות היהודית. בתקופת המדינה היה יועץ לענייני מיעוטים של ראש הממשלה וראש המחלקה לענייני ערבים במשרד החוץ.

נולד בתל אביב כבן הזקונים לאסתר וחייקל פלמן, ממייסדי תל אביב. גדל בעקרון בימי מלחמת העולם הראשונה וחזר לתל אביב בסיומה. למד בתחכמוני ואחר כך בגימנסיה נורדיה. כמו אחיו לפניו, יצא לעבוד בגיל 16 לסייע בפרנסת הבית. זמן קצר לאחר מכן כבר היה חבר ההגנה. עבד במפעלי האשלג בסדום בשנים 1935–1939 כמאבטח, שם ניצל את שליטתו בערבית לתקשורת עם הפועלים הערבים.

כאיש המחלקה הערבית של הש"י, בשנת 1941, כאשר סוריה ולבנון היו תחת שלטון צרפת של וישי והבריטים התכוננו לפלישה אליהן מארץ ישראל, פיקד פלמון על קבוצה של 12 מסתערבים, ראשוני המחלקה הסורית, שנשלחו לביירות ולדמשק, לפעולות מודיעין וחבלה כהכנה לפלישה.

בהמשך שימש פלמון ראש המחלקה הערבית בסוכנות היהודית. בתפקידו זה, למחרת הרצח בגן הוואי שאירע ב-10 באוגוסט 1947, נפגש יהושע פלמון עם מפקד ארגון הנג'אדה, מוחמד נימר אל-הווארי (לימים שופט מחוזי במדינת ישראל), בבית-קפה בחולון. השניים הסכימו שמעשה הרצח היה התגרות שמטרתה לגרום לתנועת הנג'אדה המתונה לחבור לחוסיינים הקיצוניים. אל הווארי יצא למסע הסברה בקרב אנשיו וקרא להם לא להתפתות למסיתים. פלמון הודיע למפקדי ההגנה כי פגיעה באנשים שלא השתתפו ברצח תשרת את כוונת החוסיינים, וכי יש לפגוע באשמים בלבד.

במהלך מלחמת העצמאות היה פלמון אחד המארגנים של תחילת שיתוף הפעולה של הדרוזים עם צה"ל, והשתתף במפגש עם איסמעיל קבלאן שהוביל לנסיגת הגדוד הדרוזי של צבא ההצלה ועריקת חלק מאנשיו.

בתום מלחמת העצמאות השתתף בשיחות עם סוריה להשגת הסכם שביתת נשק עמה והיה אחד משלושת החותמים בשם מדינת ישראל על הסכם שביתת הנשק עם סוריה. בראשית תקופת המדינה שימש יועץ לענייני מיעוטים של ראש הממשלה דוד בן-גוריון ולאחר מכן ראש המחלקה לענייני ערבים במשרד החוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד פלד, ריאיון עם ג'וש פלמון על המשא ומתן עם קאוקג'י (אורכב 04.05.2005 בארכיון Wayback Machine)
* ג'וש פלמון, באתר המרכז למורשת המודיעין

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  דוד תדהר, Volume 13, Page 4233, אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411503505171
* VIAF: 42156674892333580025
* WorldCat (עם VIAF): 42156674892333580025

 |
**אצ'ני** (בהונגרית: **Ecseny**; בגרמנית: **Etschi**) הוא כפר במחוז שומוג', נפת קאפושוואר.

מיקום
-----

היישוב ממוקם בחלק הצפוני-מזרחי של מחוז שומוג', 8 ק"מ מקטע הכביש הראשי 67 בין קאפושוואר לבין בלטונללה, 31 ק"מ צפונית מקפושוואר ו-39 ק"מ דרומית לבלטונללה. זהו יישוב ללא מוצא, ניתן לגשת אליו רק על ידי הכביש מהסתעפות של כביש 67 (דרך כביש 6714). הכפר ממוקם בעמק בכיוון צפון-דרום ובעל תנאי טופוגרפיה משתנה מאוד. למרות אוכלוסייתה המצומצמת, יש לה מרחב (מחיה) ציבורי גדול, רשת דרכים באורך של 13 ק"מ, כ-50% מהם דרכי עפר.

היסטוריה
--------

שמו של אצ'ני נכלל לראשונה במסמך של בלה השלישי, מלך הונגריה משנת 1193. הכיבוש הטורקי במאה ה-16 השאיר את היישוב לא מאוכלס. יישובו מחדש החל עם שוואבים לותרנים בתקופת מריה תרזה. בסביבות 1784 עברו משפחות לותרניות מההתנחלויות השוואביות במחוז טולנה ובאראניה. היישוב ואדמותיו היו בבעלות משפחת פרנסי עד אמצע המאה ה-18. בשנת 1848 היו ביישוב 109 בתי אב, באותה תקופה זה היה אחד היישובים הגדולים של שומוג'. בשנת 1930 היו ביישוב 1,022 דוברי גרמנית ו-38 תושבים הונגרים; בשנת 1935, 1075 דוברי גרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה, 30% מהתושבים הגרמנים נעקרו ממקומם והוחלפו על ידי משפחות הונגריות מדרום סלובקיה במסגרת הסכם חילופי האוכלוסין הצ'כוסלובקי-הונגרי. בשנת 1950 היו בכפר 1,150 תושבים. מספרם ירד בהדרגה ובהתמדה וכיום מתגוררים ביישוב פחות מ-300 איש.

קהילה יהודית
------------

לא ידוע כמעט על יהודי הכפר. ככל הנראה במאה ה-18 הגיעו להתיישב במקום גם כ-50 יהודים יחד עם השוואבים. נבנה גם בית כנסת שאיננו קיים היום. בית הקברות היהודי שוקם בשנת 2004 במסגרת International Jewish Cemetery Project.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

* הכנסייה הלותרנית נבנתה בשנים 1842–1843. היה צריך לבנות אותו מספר פעמים בגלל שריפות. שופצה לאחרונה בשנת 1994.
* בית התרבות הלותרני הוקם בשנת 1937, עם דירת מורה בקומה הראשונה. כיום, בניין זה הוא בית העירייה המאכלס את לשכת ראש העיר.

ילידי המקום
-----------

* אדולף רודר (11 בדצמבר 1833 – 4 באוקטובר 1899) היה מנהל בית הספר בכפר, מורה, עורך עיתון, סופר תאולוגיה, יהודי-הונגרי ואביו של אנטל ראדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצ'ני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אצ'ני
**בצקת ריאות תלוית גובה** (באנגלית: **High-altitude pulmonary edema**, או בקיצור: **HAPE**) היא צורה מסכנת חיים של בצקת ריאות, שאינה ממקור לבבי, המופיעה אצל אנשים בריאים בגבהים, בדרך כלל מעל 2,500 מטר מעל פני הים, אם כי בעלי גורמי סיכון עלולים לסבול מתסמינים גם בגבהים נמוכים יותר. בצקת ריאות תלוית גובה היא סיבוך של מחלת גבהים, וגורם המוות העיקרי הקשור לחשיפה לגובה רב, עם שיעורי תמותה גבוהים בהיעדר טיפול חירום הולם. באופן קלאסי, בצקת ריאות תלוית גובה מתרחשת בקרב אנשים החיים בגובה נמוך הנוסעים לגובה גבוה, אך היא נפוצה גם אצל אנשים שגרים בגובה רב, לאחר שחזרו משהייה בגובה נמוך. תסמיני בצקת ריאות תלוית גובה כוללים קוצר נשימה במנוחה, שיעול, חולשה או ירידה בביצועי הפעילות הגופנית ולחץ או גודש בחזה. סימני הבצקת כוללים חרחורים או צפצופים בהאזנה לריאות, כיחלון מרכזי, טכפניה (נשימה מהירה) וטכיקרדיה (דופק מהיר). לעיתים, בצקת ריאות תלוית גובה באה בשילוב עם בצקת מוחית תלוית גובה.

הגורם הפתו-פיזיולגי העיקרי הגורם לבצקת ריאות תלוית גובה הוא הירידה בלחץ החלקי של החמצן העורקי הנגרם כתוצאה מלחץ האוויר הנמוך בגבהים. ישנם גורמי סיכון רבים לבצקת ריאות תלוית גובה כמו מין (זכר), גורמים גנטיים, היסטוריה של בצקת ריאות תלוית גובה, קצב העלייה לגובה, חשיפה לקור, גובה השיא, עוצמת המאמץ הגופני ומצבים רפואיים בסיסיים מסוימים, כמו יתר לחץ דם ריאתי. ההמלצה העיקרית למניעת בצקת ריאות תלוית גובה היא עלייה הדרגתית בגובה. ה-Wilderness Medical Society ממליצים למטפסים לגובה של מעל 3,000 מטר לא לעלות מעל 500 מטר ביום ולכלול יום מנוה כל 3–4 ימים. אם יש קושי בביצוע ההנחיות מומלץ ימי מנוחה רבים לפני או אחרי העליות הגדולות בגבהים. התרופה הנחקרת והמועדפת ביותר למניעת בצקת ריאות תלוית גובה היא ניפדיפין, שמרחיב כלי דם ריאתיים ומונע את יתר לחץ הדם הריאתי הנגרם מהעלייה לגובה. בנוסף, מומלץ למי שעולה לגבהים במהירות להימנע מאלכוהול ותרופות שינה. הטיפול המומלץ כקו ראשון לבצקת ריאות תלוית גובה היא ירידה לגובה נמוך במהירות האפשרית ושיפור בתסמינים נראה כבר בירידה של כ-500 עד 1,000 מטר. עם זאת, במצבי בצקת קלי, לא חובה לרדת בגובה ולעיתים התחממות, מנוחה וחמצן יכולים לשפר את התסמינים.

ראו גם
------

* מחלת גבהים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roach, James M.; Schoene, Robert B. (2002). "High-Altitude Pulmonary Edema" (PDF). In Pandolf, Kent B.; Burr, Robert E. (eds.). *Medical Aspects of Harsh Environments*. Vol. 2. Washington, DC: Borden Institute. pp. 789–814. OCLC 64437370.
2. ↑  Gallagher, MD, Scott A.; Hackett, MD, Peter (August 28, 2018). "High altitude pulmonary edema". UpToDate. Retrieved May 2 2019.
3. ↑  "Altitude Illness Clinical Guide For Physicians". *www.high-altitude-medicine.com*. נבדק ב-2020-04-30.
4. ↑  Auerbach, Paul S. (2017). Wilderness Medicine. Elsevier. pp. 20–25.
5. ↑  Luks, MD, Andrew M.; McIntosh, MD, MPH, Scott E.; Grissom, MD, Colin K.; et al. (2014). "Wilderness Medical Society Practice Guidelines for the Prevention and Treatment of Acute Altitude Illness: 2014 Update". *Wilderness & Environmental Medicine*. **25** (24): S4–S14. doi:10.1016/j.wem.2014.06.017. PMID 25498261.`{{cite journal}}`: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
"**שולת!!!1**" היא צורת איות שגויה מכוונת של המילה "שולט", הלקוחה מהסלנג באינטרנט העברי. לפי מילון "עין הדג" מקורה הראשוני של המילה, כנראה בשנת 2000, הוא בפורום מדע בדיוני של IOL והיא תרגום של "Rulez!" האנגלי (האמורה להיכתב Rules). בפורום זה נהגו משתתפים צעירים להלל את סדרת "רומח הדרקון" תוך שימוש בביטוי "רומח הדרקון שולת!!!1", מה שהפך למטבע לשון בפורום. לאחר מכן זוהתה המילה במידה רבה עם עגת ה"פקצות" שהתפתחה באינטרנט.[דרוש מקור]

המקשים Shift ו-1
החלפת ה-! ל-1 במילה נבעה במקור מכך שהסימן "!" מתקבל על ידי לחיצה בו-זמנית במקלדת על המקשים Shift ו-1, והלחיצה הממושכת שיצרה את ריבוי סימני הקריאה הסתיימה כאשר מקש ה-Shift נעזב לפני מקש ה-1.[דרוש מקור]

רקע
---

השימוש ב-"שולת!!!1" מהווה סאטירה על עגת ה"פקצות" באינטרנט העברי: שגיאת הכתיב המכוונת ההופכת את הט' לת', הריבוי הצעקני של סימני הקריאה, בנוסף להפיכת סימן הקריאה לספרה "1".[דרוש מקור]

בעבודת הדוקטורט של חוקרת התרבות והטכנולוגיה כרמל ויסמן מוקדש פרק ל"שפת הפקצות". הפרק עוסק בכינון זהות מגדרית באמצעות שימוש בשפה. ויסמן מעריכה שהחלפת התווים אינה באה ליצור שפה מקודדת הבהירה רק ליודעי ח"ן, אלא נובעת משיקולים של אסתטיקה ועיצוב. זוהי שפה מתוחכמת מבחינה פונטית, המחייבת היכרות עם שתי שפות וארבעה סוגי כתב. בישראל היא מובלת על ידי בנות מתבגרות ברשת ובכך יוצרת תת-תרבות נשית בתוך המרחב האינטרנטי.

בספרו "מילון הסלנג המקיף" משנת 2005 הגדיר הבלשן והמילונאי הישראלי רוביק רוזנטל את הביטוי כך: ""שולת! - בעל עוצמה [...]; שיבוש של "שולט", צורת כתיבה נפוצה מאוד בצ'אטים באינטרנט; בעקבות אנגלית: ‏rulez (שיבוש מקביל של rules)"".

וריאציות
--------

אחת מהצורות הנפוצות ביותר של הביטוי היא "שולת!!!1", אולם ניתן למצוא באינטרנט דוגמאות רבות לשימוש בצורות "שולתת", "שולתתת", "שולתתתת" וכן הלאה. במקרים מסוימים ה-ת' מוכפלת עשרות פעמים. מכיוון שיש הכותבים "שולתת!!!1" ביותר מ-ת' אחת, ומכיוון שהאות ט' מוחלפת ב-ת' בכוונה, עולה שאין אפשרות, למעשה, להבדיל בין זכר לנקבה במהלך שימוש במונח זה.

ראו גם
------

* סלנג באינטרנט
* רשימת סמיילים

הערות שוליים
------------

1. ↑  המילון
2. ↑  רוביק רוזנטל, **הלקסיקון של החיים - שפות במרחב הישראלי**, הוצאת כתר, 2007, עמ' 64
3. ↑  מילון "עין הדג"
4. ↑  כרמל ל. וייסמן, נערות ישראליות ותת תרבויות דיגיטליות: מגדר, שפה ומשחקיות בבלוגים
5. ↑  כרמל וייסמן, (דוקטור בלוג) "משהו להסתכל עליו", בישראבלוג
6. ↑  רוביק רוזנטל, **מילון הסלנג המקיף**, הוצאת כתר, 2005
**שולמית מֶסֶרֶר** (ברוסית: **Сулами́фь Миха́йловна Мессере́р**, ‏ 27 באוגוסט 1908, מוסקבה - 3 ביוני 2004, לונדון) הייתה בלרינה וכוריאוגרפית רוסיה, שהניחה את היסודות לבלט קלאסי ביפן.

ביוגרפיה
--------

שולמית מסרר נולדה למשפחה יהודית-ליטאית. אביה, מיכאיל מסרר, היה רופא שיניים, אב לעשרה ילדים שנקראו כולם בשמות תנכ"יים: פנינה, עזריה, מתניה, רחל, אסף, אלישבע, שולמית, עמנואל, אבינדב ואראלה.

שולמית מסרר, אחיה עזרי אזארין (שחקן), אחותה רחל מסרר ואחיה אסף מסרר (רקדן בלט וכוריאוגרף), התפרסמו כולם והעמידו שושלת של רקדני בלט ומנהלי בלט ידועי שם.

שולמית החלה ללמוד בגיל 8 בבית הספר לבלט של מוסקבה אצל וסילי טיחומורוב ואליזבת גרדט ורקדה בתיאטרון בולשוי משנת 1926 עד 1950. ב-1929 קודמה למעלת פרימה בלרינה של בלט בולשוי ושמרה על מעמדה זה למשך 25 שנים. ב-1933 היו היא ואחיה אסף מסרר לרקדנים הסובייטיים הראשונים שיצאו למסע הפעות במערב אירופה. מסרר גם עסקה כל חייה בשחייה והחזיקה בשיא הסובייטי בשחיית חתירה ל-100 מטרים בין השנים 1927 ל-1930.

לאחר שאחותה רחל מסרר נאסרה בטיהורים הגדולים, אימצה שולמית כחוק את בתה של רחל מאיה פליסצקאיה, ואימנה אותה להיות לאחת הבלרינות הגדולות מאז ומעולם. מ-1950 עד 1980, פעלה גם כמנהלת בלט ומורה בבולשוי. אחיה גידל את אחיינם, אחיה הצעיר של מאיה, אלכסנדר פליסצקי. מאז 1961, עשתה שולמית חלק גדול מן הזמן בטוקיו, שם למדה יפנית ומילאה תפקיד חשוב בייסוד הבלט של טוקיו. שולמית מסרר הייתה גם דודתו של שחקן התיאטרון בוריס מסרר באמצעות אחיה אסף.

בשנים 1978 ן-1979, לימדה מספר רב של תלמידים בקונסרבטוריון הממלכתי של אנקרה (כיום חלק מאוניברסיטת האסטפה בטורקיה. השפעתה עיצבה את חייהם של הרבה רקדנים ורקדניות טורקים.

ב-1980, בגיל 72, ערקה לבריטניה, שם המשיכה לעבוד כמאמנת מבוקשת מאוד.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* פרס סטלין (1946)
* אמן העם של ברית המועצות (1962)
* מסדר אוצרות הקודש (1996)
* מסדר האימפריה הבריטית (הרוסייה הראשונה שקיבלה אות זה) (2000)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שולמית מסרר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sulamif Messerer: "I want to live!" "אני מאיה פליסצקאיה", הוצאת AST מוסקבה, 2008, ‏ 490 עמ'
2. ↑  הגרדיאן, מרגרט ויליס, הספד לשולמית מסרר 21 ביוני 2004
3. ↑  הטיימס האירי, "רקדנית הבולשוי שערקה בגיל 72
4. ↑  אינדיפנדנט, הממלכה המאוחדת, "שולמית מסרר - מורה רבת השראה לבלט 10 באוקטובר 2011
5. ↑  ארכיב נשים יהודיות, ערך אנציקלופדי: שולמית מסרר
6. 1 2  ויליס, הגרדיאן
7. ↑  1 ויליס, הגרדיאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397301805171
* GND: 133175006
* ISNI: 0000 0000 7877 2466
* LCCN: n97873162
* VIAF: 41144288
* WorldCat: lccn-n97873162

 |
לוחית זיכרון ליעקב אייזנשר בתל אביב
**יעקב איזנשר** (1896–1980) היה צייר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יעקב איזנשר נולד בשנת 1896 בצ'רנוביץ, בוקובינה, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, לישראל איזנשר, ואוגוסטינה לבית קרבר. בנעוריו למד ב"בית הספר למקצועות האמנות" בווינה. 

בשנת 1914 גויס איזנשר לצבא ונשלח לחזית הרוסית בגליציה. בשנת 1915 נשלח ללחום במורדות האלפים, שם נפל בשבי הצבא האיטלקי. עד לסוף מלחמת העולם הראשונה שהה איזנשר במחנה שבויים במון-סני, שם הרבה לצייר. בתום המלחמה שב לצ'רנוביץ והתפרנס מצילום. באותה תקופה זו יצר ציור בשמן לצד חיתוכי עץ. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 היגר לפריז, צרפת. שם, נחשף לאמנות הקוביסטית. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל. בשנת 1952 החל ללמד אמנות ב"בצלאל".
יצירתו המוקדמת של איזנשר נושאת אופי רישומי. הוא הרבה ליצור בטכניקה של חיתוך עץ דיוקנאות ותיאורי דמויות וטיפוסים בסגנון אקספרסיבי בהשפעת האקספרסיוניזם הגרמני. בשנות החמישים ואילך יצר ציורי שמן רבים ובהם תיאורי נוף ובתים בסגנון המושפע מן הקוביזם. בין יצירותיו הידועות קבוצת הציורים "שער" (1969) והציור "ליל כ"ט בנובמבר" מאוסף הכנסת.

אוסף מעיזבונו הכולל מכתבים ותצלומים נמצא באוסף מרכז המידע לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל, ירושלים.

עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב סמולנסקין 12.

פרסים והכרה
-----------

* 1947 - פרס דיזנגוף לציור ופיסול, עיריית תל אביב-יפו
* 1953 - השתתף סאו פאולו הביאנלה
* 1957 - השתתף ונציה הביאנלה
* 1958 - פרס קרן חיפה לאמן בוגר, עיריית חיפה.

השכלה
-----

* בית הספר למקצועות האמנות, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית.

הוראה
-----

* 1952-67 בצלאל, האקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.

תערוכות
-------

* 1927 - המוזיאון העירוני, צ'רנוביץ
* 1929 - Hasefer, גלריה בוקרשט
* 1935 - "Le Balcon" גלריה, פריז, צרפת
* 1944 - גלריה כץ, תל אביב
* 1950 - בית האמנים, ירושלים
* 1954 - מוזיאון תל אביב לאמנות
* 1955 - מקרא סטודיו גלריה, תל אביב
* 1957 - המוזיאון הלאומי, בצלאל, ירושלים, ישראל
* 1960 - בטוח Zevi, רמת גן, ישראל
* 1964 - מוזיאון תל אביב, בית דיזנגוף
* 1965 - יד Lebanim, Rechovoth, ישראל
* 1970 - בית האמנים, תל אביב
* 1974 - גלריה רוזנפלד, תל אביב
* 1979 - גלריה רוזנפלד, תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב אייזנשר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 270557
* NLI: 987007260600105171
* GND: 174307519
* ISNI: 0000 0000 6692 125X
* LCCN: nr2004004972
* VIAF: 7338212
* WorldCat: lccn-nr2004004972

 |
גנרל לויטננט **אולג אנטולייביץ' בראנוב** (ברוסית: **Оле́г Анато́льевич Бара́нов**; נולד ב-16 במרץ 1969, פוטסדאם, גרמניה) הוא איש משטרה בכיר, מפקד משטרת העיר מוסקבה מאז 23 בספטמבר 2016.

ביוגרפיה
--------

אולג נולד ב-16 במרץ 1969 בפוטסדאם (ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, מאז 1990 - גרמניה).

כבר בילדותו עברה המשפחה למוסקבה והוא החל את שירותו בגופי המשטרה בשנת 1989 כשוטר בתחנת המשטרה 173 במוסקבה. בשנת 1999 סיים את לימודיו במכון למשפטים של משרד הפנים הרוסי (כיום האוניברסיטה המוסקבאית של משרד הפנים של רוסיה).

משנת 2000 עד 2001 שימש כראש המחלק הרביעי בלשכת המבצעים והחקירות האזורית (במחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי) של המינהל האזורי המרכזי למאבק בפשע מאורגן שתחת המנהלת הראשית למאבק בפשע מאורגן של משרד הפנים. בשנים 2001—2003 היה ראש המחלק השלישי במחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי במוסקבה.

בשנת 2003 מונה לסגן ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי וכראש יחידת האיתור המבצעית הראשונה. מאז 2004 היה ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן של משטרת המחוז האדמיניסטרטיבי הדרום-מזרחי. בשנת 2006 הועבר למנגנון המרכזי של משטרת העיר מוסקבה ומונה לסגן ראש המחלקה למאבק בפשע מאורגן וראש היחידה הראשונה לאיתור מבצעי. בשנת 2008 מונה לסגן ראש המחלקה לחקירה פלילית של משטרת מוסקבה.

ב-6 במאי 2011, לאחר שעבר את המבחנים המחודשים במסגרת הרפורמה במשרד הפנים, הוענקה לבראנוב דרגת "קולונל המשטרה". ביולי 2011 הוא עמד בראש המחלק הפלילי המוסקבאי ובכך קודם למעמד של חוקר בכיר. על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 14 ביוני 2012, הוענקה לו דרגת "גנרל-מייג'ור המשטרה". ב-10 באוגוסט 2012, הוא מונה לסגן מפקד משטרת העיר מוסקבה, בעוד אלכסנדר טרושקין מונה להחליפו כראש המחלק הפלילי במוסקבה.

ב-23 בספטמבר 2016, מונה בצו הנשיא הרוסי למפקד משטרת העיר מוסקבה במקומו של אנטולי יאקונין. ב-10 בנובמבר 2017, הוענקה לבראנוב דרגת של "גנרל-לויטננט המשטרה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולג בראנוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Баранов Олег Анатольевич". Официальный сайт Главного управления МВД России по городу Москве. נבדק ב-2016-09-23.
2. 1 2 3 4  "Биография Олега Баранова". רי"א נובוסטי. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.
3. 1 2 3  "Баранов Олег Анатольевич". Официальный сайт Главного управления МВД России по городу Москве. נבדק ב-2016-09-23.
4. ↑  "Начальник полиции Москвы будет курировать угрозыск, сообщил источник". רי"א נובוסטי. 2011-05-08. נבדק ב-2016-09-24.
5. ↑  "Биография Олега Баранова". רי"א נובוסטי. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.
6. ↑  Александра Кошкина (2012-06-16). "Генералы возвращаются в МВД". Газета.Ru. נבדק ב-2016-09-24.
7. ↑  Николай Сергеев (2013-09-03). "МУР возглавил человек Владимира Колокольцева" (ברוסית). Коммерсантъ. נבדק ב-2014-11-28.
8. ↑  "Олег Баранов назначен начальником Главного управления МВД России по Москве". Сайт Президента России. נבדק ב-2016-09-24.
9. ↑  "Главой ГУ МВД по Москве назначен Олег Баранов". טאס"ס. 2016-09-23. נבדק ב-2016-09-23.