recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לוגו חברת גוליבר תיירות
**גוליבר תיירות בע"מ** היא חברת תיירות ישראלית.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 2001 במטרה לפעול בשוק השיווק התיירותי באינטרנט. נכון ל-2010, גוליבר היא חברת בת בקבוצת ההחזקות "מרקום" שבשליטת ערד מרום. היא משווקת טיסות, חבילות נופש, מלונות וטיולים מאורגנים, בישראל ומחוץ לה. החברה פועלת ממרכז לוגיסטי באור יהודה.[דרוש מקור]

לפי אתר האינטרנט של החברה, במהלך שנת 2014 למעלה מ-150,000 איש, באמצעות אתר האינטרנט או האפליקציה, ולמעלה מ-200,000 איש במהלך שנת 2018‏.

אופי פעילות השיווק של החברה באינטרנט ספג ביקורת, ובשנת 2009 הביא להרשעתה ולקניסתה של החברה ב-100,000 ש"ח בעוון הטעיה בביצוע עסקאות מכר מרחוק.

במאי 2013 השיקה גוליבר אתר לגלישה סלולרית ובאוקטובר - יישומון סלולרי.

בשנת 2016 נרכשו 49.95% מהבעלות בגוליבר על ידי איסתא תמורת 18 מיליון ש"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גוליבר תיירות
* אתר למנויים בלבד רינה רוזנברג, חברת גוליבר משיקה אתר מותאם לסלולרי, באתר TheMarker‏, 9 במאי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי אתר החברה
2. ↑  רינה רוזנברג, סוכנות הנסיעות גוליבר נקנסה ב-100 אלף שקל לאחר שהטעתה צרכנים שביצעו עסקה באינטרנט, באתר TheMarker‏, 21 בדצמבר 2009
3. ↑  דיווח באתר משרד התמ"ת על הרשעת גוליבר תיירות
4. ↑  אתר למנויים בלבד רינה רוזנברג קנדל, איסתא רכשה כמחצית ממניות חברת גוליבר תמורת 18 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 5 בינואר 2016
טאהיטוטפלושי (קידומת אצולה) **יוז'ף ארקבי** (במקור **אַרנשטיין**, בהונגרית: **Árkövy József**; פשט, 8 בפברואר 1851 – בודפשט, 19 במאי 1922) היה רופא שיניים, פרופסור באוניברסיטה יהודי-הונגרי.

קורות חיים
----------

יוז'ף ארנשטיין נולד במשפחה יהודית. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה בטרנבה ואת שתי הכיתות האחרונות באסטרגום. בשנת 1871 הגיע לאוניברסיטת בודפשט כדי ללמוד רפואה. הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-27 במאי 1876, ב-9 ביוני התחיל להתמחות כמנתח וב-9 באוקטובר קיבל התמחות ברפואת שיניים. בתחילת נובמבר 1876 נסע ללונדון ללמוד בבית הספר לכירורגיית שיניים (London-School of Dental Surgery), שם הוכשר כרופא שיניים. לאחר סיום לימודיו נסע לפאריס וחזר למולדתו בתחילת מאי 1877, שם החל לעסוק ברפואת שיניים בבודפשט והקים מרפאת שיניים בפשט ב-1 במרץ 1881 והמשיך את דרכו כרופא רגיל גם בבית חולים סנט רוקוש (Szent Rókus) במשך שנתיים. ב-26 בנובמבר 1881 הוסמך כמרצה בכיר לרפואת שיניים באוניברסיטת בודפשט. בשנת 1890 נפתחה גם מרפאת שיניים בפיקוחו. ארקבי היה המנהל הראשון של המכון, תחילה היה כאמור מרצה בכיר ולאחר מכן פרופסור עד מותו. הוא היה רופא השיניים הראשון שהוכשר באוניברסיטה בהונגריה והוא הוכיח זאת לא רק בפועל, אלא גם בעבודה תאורטית.

פרסומיו
-------

משנת 1876 ואילך התפרסמו מאמרים ומחקרי עבודות שלו, בעיקר על רפואת שיניים בכתבי עת מדעיים הונגרית בגרמנית ובאנגלית:

* Medical Weekly (Orvosi Hetilap)
* Journal of the British Dental Association (1882-1823)
* Transactions of the Odontological-Society of Great Britain (1877-1880)
* Deutsche Vierteljahrsschrift für Zahnheilkunde (1878)
* *Oest.-Ung.* Vierteljahrsschrift für Zahnheilkunde (משנת 1885)
* Fővárosi Lapok (1881)
* Vasárnapi Ujság (1878)

כתביו
-----

* טיפול שיניים (1881)
* מחלות במעיים ובתעלת השורש (1884)
* אבחון השינוי (1885)

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. גישה מקוונת
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
* יוזף ארקבי. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי על שם פטפי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוז'ף ארקבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 6413 4465
* LCCN: no2012035458
* NKC: nlk20040151387
* VIAF: 226123672
* WorldCat: lccn-no2012035458

 |
**ד"ר אלי גינזברג** (נולד ב-21 בנובמבר 1959) הוא מנכ"ל החברה העירונית "עזרה ובצרון", המשמשת כזרוע הביצוע של עיריית תל אביב-יפו לניהול ופיקוח על פרויקטים בינוי ושיפוץ בעיר.

החל מאוקטובר 2018 משמש גינזברג כדירקטור במועצה הישראלית לצרכנות והחל משנת 2016 מכהן גינזברג גם כיו"ר מועצת הנפט, לאחר שמונה לתפקיד על ידי שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, ד"ר יובל שטייניץ.

ביוגרפיה
--------

כנער התנדב גינזברג במגן דוד אדום. שירת בצה"ל כלוחם ובהמשך כמדריך חובשים בבה"ד 10. לאחר השחרור היה פרמדיק ומדריך בקורסי עזרה ראשונה. היה ממקימי מערך החירום של מגן דוד אדום במרחב ירקון בתל אביב, ומנהל אירועים רבי נפגעים במ.ד.א תל אביב.

גינזברג בעל דוקטורט (PhD) במדעי המדינה מאוניברסיטת בוקרשט לאחר עמידה בבחינת המל"ג בישראל[דרוש מקור], תואר שני (MAׂׂ) מוסמך במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון (B.S.c) בהנדסת תעשייה וניהול ממכללת שנקר, בה גם כיהן כיו"ר אגודת הסטודנטים.

לפני שעבר למגזר הציבורי, מילא גינזברג מספר תפקידים בשוק הפרטי. הוא כיהן כמנכ"ל חברת "א.ג.מ. - א.ש"' חברה ליזמות בתחומי הבנייה והייבוא. היה הבעלים והמנכ"ל של חברת "Nirona Impex"' חברה להשמת כוח אדם בענף הבנייה ברומניה. כמו כן היה הבעלים והמנכ"ל של חברה בענף הבנייה בקפריסין, שעסקה בניהול נכסים בארץ ובעולם.

בשנות ה-2000 גינזברג שימש כחבר דירקטוריון של החברה העירונית, יו"ר הוועדה לפרויקטים יזמיים וחבר ועדת כספים, ועדת משאבי אנוש ומנגנון והוועדה לייעוץ משפטי.

ב-2006 מונה גינזברג לתפקיד מנכ"ל חברת "עזרה ובצרון". החברה מרכזת תחת קורת גג אחת את כל תחומי הבנייה ועוסקת בייזום, בתכנון ובבנייה של פרויקטים לבינוי ציבורי לרווחת תושבי העיר, בהם גני ילדים, בתי ספר, אולמות ספורט, מבני תרבות ומרכזים קהילתיים, המשתלבים באורח החיים התל אביבי ומותאמים לצורכי התושבים. בנוסף החברה מובילה את נושא ההתחדשות העירונית בעיר ת"א-יפו למעלה מ30 שנה.

החל משנת 2008 גינזברג משמש בנוסף כמזכ"ל איגוד החברות העירוניות, המאגד מאות מהחברות העירוניות בישראל.

גינזברג הוא קצין בדרגת סא"ל במילואים, משמש כמפקד מדור פצועים בחירום במערך מודיעי הנפגעים של צה"ל בקצין העיר תל אביב, ממלא מקום קצין העיר, וקצין העיר בקיראון בשעת חירום.

לגינזברג פעילות התנדבותית ענפה לאורך השנים. הוא היה חבר בעמותת יל"י למען ילדים וחולי סרטן; חבר הנהלת אגודת ספורט "צהלה" וחבר בוועדת הכספים ופרויקטים של האגודה; חבר ומנהל תפעולי בהקמת עמותת "תפוח" להקניית השימוש באינטרנט לאנשים מיעוטי יכולת; וחבר בעמותה לאימוץ ילדים מחו"ל המהווה סוכנות רשמית לאימוץ ילדים פיליפינים בישראל.

גינזברג מתגורר עם בת זוגו בתל אביב בשכונת רביבים, ולהם ארבעה ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  העבודה הזמנית הפכה לקריירה מצליחה - אלי גינזברג, באתר alljobs
2. ↑  בני פורן, עם קצת עזרה מידידים, פורסם בעיתון "צפון העיר", 13 באוגוסט 2008
פירוש נוסף ערך זה עוסק במונח גאומטרי. אם התכוונתם לכלי המשמש לקביעת זווית ישרה עם הקרקע, ראו אנך (כלי) (אנ').
קטע AB הוא אנך לקטע CD בנקודה B. שתי הזוויות שהאנך יוצר עם הקטע (מסומנות בכתום ובכחול) הן זוויות ישרות.
שני ניצביו של משולש ישר־זווית מאונכים זה לזה

  

במרחב התלת־ממדי, אנך למישור, הוא ישר החותך את המישור, ומאונך לשני ישרים השוכנים בו, ועוברים דרך נקודת החיתוך. אנך למשטח, הוא ישר החותך את המשטח, ומאונך למישור המשיק לו בנקודת החיתוך.

אנך לקטע, או לקרן, הוא האנך לישר המכיל אותם.
אנך אמצעי, הוא אנך החוצה קטע מסוים. בשם גובה, מכנים אנכים, שהשימוש העיקרי שלהם הוא בחישובי שטח או נפח של צורות גאומטריות שונות.

בנייה
-----

בנייה של אנך (בצבע כחול) לישר נתון
כדי לבנות בעזרת סרגל ומחוגה אנך לישר נתון AB דרך נקודה P (בין שהיא על הישר ובין שהיא לא) יש לפעול על פי הצעדים הבאים:

1. שרטט מעגל שמרכזו ב־P כך שיחתוך את הישר (בציור מסומן באדום). את נקודות החיתוך של המעגל עם הישר סמן ב־'A ו־'B.
2. שרטט שני מעגלים שמרכזיהם ב־'A וב־'B ועוברים ב־P (בציור מסומנים בירוק). את נקודת החיתוך השנייה של המעגלים סמן ב־Q.
3. העבר ישר PQ (בציור מסומן בכחול). זהו האנך המבוקש.

אם הנקודה על הישר, יש לשרטט את המעגלים בשלב 2 עם רדיוסים גדולים יותר, ולהעביר ישר דרך נקודות החיתוך שלהם.

ראו גם
------

* אורתוגונליות
* אנך אמצעי
* גובה (גאומטריה)
* וקטור נורמלי
* ישרים מקבילים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנך** בוויקישיתוף
* אנך, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פועל יוצא מכך הוא, שהאנך מאונך גם לכל יתר ישרי המישור העוברים דרך נקודת החיתוך
2. ↑  בשונה מאנך לישר, במקרה של קטע או קרן, יכולים להיות מקרים, בהם האנך להם אינו חותך אותם, אלא את המשכם, על הישר המכיל אותם.
3. ↑  כך למשל, במשולש, הגובה הוא האנך היורד מאחד הקדקודים לצלע נגדית, ושטח המשולש, הוא מחצית מכפלת אורך הגובה באורך הצלע.
הרב **משה קרליץ** (1882 לערך - 1941) היה רב ותלמיד חכם בליטא, עורך המאסף התורני "כנסת ישראל". אחיו הצעיר של החזון איש.

תולדותיו
--------

נולד בקוסובה לרב שמריהו יוסף קרליץ. למד בישיבת סלובודקה. נישא לבת הרב פסח פינפר, שהיה רב בפונארי שבפרברי וילנה. לאחר פטירת חותנו ירש אותו ברבנות. כמו כן כיהן כדיין ומו"ץ בווילנה.

לאחר כמה שנים עזב את פונארי והתמנה כרב בפרבר הווילנאי זרצ'ה. באותה תקופה אסף סביבו קבוצת תלמידים, ובהם הרב שלמה היימן, שכיהן כראש ישיבת רמיילס בווילנה ולימים ראש ישיבת תורה ודעת בארצות הברית. כשהתרבו התלמידים הוא הקים עבורם מסגרת של ישיבה ושיכן אותה באחד מבתי המדרש בווילנה. כעבור זמן קצר הודיע לו הרב חיים עוזר גרודזנסקי שדעתו אינה נוחה מפעילות הישיבה מחשש שהיא תערער את מעמדה של ישיבת רמיילס שבווילנה, ובעקבות זאת החליט הרב קרליץ לסגור את הישיבה לאלתר.

בשנת תרפ"ג (1923) הוציא את הספר "אור חדש" המכיל ביאורים, הערות וציוני מראי-מקום לספר שערי תשובה של רבינו יונה גירונדי. בשנת תרפ"ח (1928) יצאה מהדורה של הספר משולב בתוך הספר "שערי תשובה".

בין השנים תר"צ-תרצ"ה (1930–1935) ערך והוציא את הירחון התורני "כנסת ישראל" ששימש במה לחידושי תורה של גדולי התורה מווילנה ומשאר ערי ליטא. בין המשתתפים: הרב חיים עוזר גרודזנסקי, אחיו החזון איש (בעילום שם), הרב חנוך אייגש בעל המרחשת, הרב שמעון שקופ, הרב אלחנן וסרמן, הרב אהרון קוטלר, הרב יעקב ישראל קניבסקי, הרב אלעזר מנחם מן שך, הרב יחזקאל אברמסקי, הרב אריה בינה ועוד.

נספה בשואה.

לרב משה קרליץ היו שני בנים - פסח ושמריהו. פסח קרליץ, שחיבר את הספר "פתח החידוש", מת בחיי אביו, ושמריהו קרליץ נהרג בשואה.

לקריאה נוספת
------------

* **רבי משה קרליץ - מלך היסורין**, בתוך: הרב שלמה כהן (יו"ר המערכת) ואחרים, **פאר הדור: פרקים ממסכת חייו ויצירתו של גאון דורנו מרן רבי אברהם-ישעיהו קרליץ זצ"ל בעל „חזון אי"ש"**, בני ברק: הוצאת נצח, תשכ"ז, ח"א עמ' קח-קטו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ר' משה קרליץ, **שערי תשובה - אור חדש**, וילנא, תרפ"ח, באתר היברובוקס
* משה בן שמריהו יוסף קארעליץ, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007399678205171
* LCCN: nr96017118
* WorldCat (עם LCCN): nr96-017118

 |
**ברט אלן טאקר** (באנגלית: **Brett Alan Tucker**; נולד ב-21 במאי 1972) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה וזמר אוסטרלי.

קריירת משחק
-----------

טאקר שיחק בתיאטרון הלאומי במלבורן.

לקראת תפקידו בסדרת הדרמה בנות מקלאוד, הוא עבד אצל וטרינר ללמוד את תפקידו.

בתיאטרון שיחק בין היתר במחזה "האישה בשחור" בשנת 2006, וב"גטסבי הגדול" בשנת 1997.

בין השנים 1999–2000 שיחק בתפקיד דניאל פיצג'רלד בסדרת הטלוויזה האוסטרלית שכנים שכנים, תפקיד אליו חזר בסוף 2007. ביוני 2009 פורסם כי הוא יעזוב את הסדרה כדי לחפש לשחק בארצות הברית. בנוסף לסדרה "שכנים שכנים", טאקר שיחק את מקס בסדרה "מועדון האוכף".

לטאקר היה גם תפקיד משני בסרט שחרור בעורף האויב משנת 2005.

מאז שהגיע לארצות הברית, טאקר הופיע בסדרות טלוויזיה רבות בין היתר ב"CSI: ניו יורק", "קאסל" ו-"NCIS". הוא הופיע גם כהארי דייוויס ב"פילגש". טאקר שיחק גם בסדרת הטלוויזיה "תחנה 19" במשך 17 פרקים, החל מעונת 2018.

חיים אישיים
-----------

הוא אחד משלושת בניהם של קן וג'ניס טאקר, הוא גדל בעמק יארה בויקטוריה עם שלושת אחיו – ניקי, מארק ודייוויד.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* 1998: מדינת קורונר
* 1998: רעמים
* 2005: שחרור בעורף האויב
* 2013: תור: העולם האפל

### טלוויזיה

* 2003-2001: *The Saddle Club*
* 2003–2008: בנות מקלאוד
* 2013: מאהבות
* 2018–2020: תחנה 19
* 2021: ארקיין (דיבוב)
* 2021: שקרים ונשיקות

קישורים חיצוניים
----------------

* ברט טאקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ברט טאקר, באתר AllMovie (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Brett Tucker Profile on NineMSN". אורכב מ-המקור ב-7 במאי 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "StageDiary Review". אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-20 במרץ 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Neighbours: The Perfect Blend | Spoilers". The Perfect Blend. נבדק ב-13 באפריל 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Eliza Taylor-Cotter and Brett Tucker get together". *Herald Sun*. 7 במאי 2008. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0942 1485
* LCCN: no2018078152
* VIAF: 302826934
* WorldCat: lccn-no2018078152

 |
"**מיחזור (מוזיאון ישראל)**" (1975) היא פעולה אמנותית שיצר האמן הישראלי דב אור-נר.

היסטוריה
--------

במהלך המחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20 יצר דב אור-נר כמה פעולות שבסיסן מיחזור של פסולת ממוזיאונים. הראשונה בהן התקיימה שנת 1975, אז הוזמן אור-נר למויאון במסגרת תערוכה בנושא מיחזור שאצר איזיקה גאון במוזיאון. היה זה עיסוק שנבע מפיתוח מושג "מוזיאון המוזיאונים" שבו ביקש אור-נר "לשמר מוזיאונים מתוך הנחה שהם יעלמו בצורתם הנוכחית; להשתמש 'בזיכרון הקולקטיבי' כדי לשמר ולהציג את הסביבה האנושית; למקד בחברה השלכות פוליטיטת המעוגנות בהקשר מקומי ספציפי".

ב-22 במאי אסף אור-נר את האשפה המשרדית מן המוזיאון. חלק ממנה נקבר בתוך מכלי פלסטיק גדולים בשטח המוזיאון שבו נבנה באותה עת אגף הנוער, על מנת שיהפכו ל"ארכאולוגיה עתידית". בפעולה זו המיר אור-נר את העיסוק בשאלות כלכלה של מיחזור של פסולת אורגנית וא-אורגנית, לטובת עיסוק בכלכלת המוזיאון ובמשמעותו התרבותית של המוסד. אם המוזיאון הוא סך כל פעילותיו, ועל כן האשפה שלו מהווה מקור לשאלות על היררכיה, אישור ושלילה ומעמדו של האובייקט האמנותי.

חלק אחר מן האשפה נשלח כאמנות דואר אל 400 אמנים בארץ ובעולם, כשהם נלווים במכתב המבקש מן הנמען להחזיר את החומר למוזיאון כשהוא ממוחזר. "כך", טען אור-נר, "נוצרים תהליכי קומוניקציה בין-סביבתית, בין אנושית ובין-אמנית באמצעות מדגמים של תרבות אנושית". בין האמנים שהגיבו על הבקשה נמנים יואב בראל, כריסטו ואחרים. חלק מן התגובות נמצאות כיום בארכיון אור-נר בהמרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון.

בתערוכה, הציג אור-נר את פעולת המיחזור וכן סרט שהורכב מפסולת פילם של הטלוויזיה הישראלית. מבחר מתגובות האמנים הוצגו בנפרד על ידי יונה פישר, כנראה בתערוכה "סדנה פתוחה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  פעולת מיחזור מוקדמת התקיימה בבית הקיבוץ הארצי בתל אביב-יפו, אך הייתה חסרה את ממד התצוגה. ראו: תמיר, טלי, **דב אור-נר: פעולות בפלמטה הקרובה 2070-1970**, הקיבוץ המאוחד, תל-אביב, 2014, עמ' 125
2. ↑  ראו: פישר יונה, **דב אור-נר**, [חמו"ל], הביאנה-16ף סאו פאולו, [ברזיל], 1981
3. ↑  ראו: תמיר, טלי, **דב אור-נר: פעולות בפלמטה הקרובה 2070-1970**, הקיבוץ המאוחד, תל-אביב, 2014, עמ' 125
4. ↑  מצוטט בתוך: **ראיון לדובקא**, ארכיון דב אור-נר, המרכז הישראלי אמנות דיגיטלית, חולון.
**טרפורד לי מלורי** (באנגלית - **Sir Trafford Leigh-Mallory**;‏ 11 ביולי 1892 - 14 בנובמבר 1944) היה קצין בכיר בחיל האוויר המלכותי ומפקד עליון של כוחות האוויר של בעלות הברית בפלישה לנורמנדי.

קורות חייו
----------

לי מלורי נולד בעיירה מוברלי במחוז צ'שייר. אחיו היה מטפס ההרים ג'ורג' מאלורי שנספה ב-1924 בניסיון לטפס על האוורסט. הוא למד משפטים באוניברסיטת קיימברידג' והחל לעבוד כפרקליט בלונדון.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריה

לי מלורי התגייס לצבא הבריטי ב-1914 כטוראי, עבר קורס קצינים וב-3 באוקטובר 1914 קיבל דרגת ליטננט משנה. באביב 1915 נשלח לחזית וב-16 ביוני 1915 נפצע ברגלו בקרב איפר השני. הוא הועלה לדרגת ליטננט ונשלח לטיפול בבריטניה. לאחר החלמתו הצטרף בינואר 1916 לגיס התעופה המלכותי, עבר הכשרה כטייס וב-17 ביוני 1917 הוצב בטייסת השביעית. בקרב על הסום השתתף במשימות צילום והפצצה. בנובמבר 1917 מונה למפקד הטייסת השמינית שעסקה בסיוע אווירי קרוב לכוחות הקרקע.

לאחר המלחמה נשאר בצבא והצטרף לחיל האוויר המלכותי שהוקם. הוא עסק בהדרכה ונחשב לבר סמכא בנושא שיתוף בין כוחות אוויר ויבשה. ב-1935 הוצב לזמן קצר במפקדת חיל האוויר המלכותי בעיראק. ב-דצמבר 1937 מונה למפקד קבוצת טייסות הקרב ה-12 וב-1 בנובמבר 1938 הועלה לדרגת מרשל אוויר משנה.

### מלחמת העולם השנייה

קבוצת טייסות הקרב ה-12 הייתה ממונה על הגנת מרכז אנגליה. לי מלורי דגל בשיטת "הכנף הגדולה" - תקיפת המטוסים הגרמנים בכוח גדול בדרכם לבריטניה. לשיטת זו התנגד תת-מרשל קית' פארק שהיה מפקד קבוצת טייסות הקרב ה-11. פארק נקט בשיטה של שליחת הטייסות שלו בנפרד. פארק גם התלונן על לי מלורי שאינו עושה מספיק להגנת שדות התעופה. מפקד חיל האוויר המלכותי, צ'ארלס פורטל, צידד בדעתו של לי מלורי לעומת מפקד טייסות הקרב יו דאודינג. ב-נובמבר 1941 שחרר פורטל את פארק ודאודינג מתפקידם ולי מלורי התמנה למפקד קבוצת טייסות הקרב ה-11.

באוגוסט 1942 מונה למפקד הכוח האווירי בפשיטה על דייפ. הבריטים איבדו 106 מטוסים לעומת 48 של הלופטוואפה, וחלק מהכישלון היה נעוץ בעליונותם של מטוסי ה-פוקה-וולף Fw 190 על מטוסי הספיטפייר.

בנובמבר 1942 התמנה למפקד פיקוד מטוסי הקרב ובינואר 1943 הועלה לדרגת מרשל אוויר.

לקראת הפלישה לאירופה היה על דוויט אייזנהאואר לבחור מפקד אחד לכוח האווירי של כוח הפלישה והוא העדיף את לי מלורי על ארתור טדר וארתור הריס הבריטיים וקארל ספאץ האמריקאי.

באוגוסט 1943 מונה לי מלורי למפקד העליון של כוחות האוויר שנועדו לפלישה לנורמנדי. בפלישה לנורמנדי הוא תיאם את הפעולות של זרועות האוויר השונות והכוח האווירי הצליח להאט את התקפות הגרמנים על הכוחות הנוחתים.

### מותו

ב-16 באוגוסט 1944 מונה לי מאלורי למפקד האוויר של פיקוד דרום-מזרח אסיה והועלה לדרגת מרשל אוויר ראשי. בדרכו למפקדתו החדשה ב-14 בנובמבר 1944 במזג אוויר סוער, התרסק מטוסו מעל האלפים הצרפתיים וכל הנוסעים כולל אשתו, נהרגו. גופותיהם נתגלו רק ב-1 בינואר 1945 והם נקברו סמוך למקום ההתרסקות. בשנת 2004 פתחה הקהילה של העיירה ליד מקום ההתרסקות, מוזיאון קטן לזכרו של לי מלורי במלאת 60 שנה למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרפורד לי מלורי** בוויקישיתוף
* טרפורד לי מלורי, באתר ww 2 database
* לי מלורי, באתר spartacus education
* טרפורד לי מלורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17707588n (data)
* CWGC: 2686045
* GND: 129926256
* ISNI: 0000 0000 5178 0802
* LCCN: nr93022362
* NARA: 10575777
* SNAC: w6gg61q3
* VIAF: 57705216
* WorldCat: lccn-nr93022362

 |
**תוכון אוסטרל** (שם מדעי: *Enicognathus ferrugineus*) הוא מין התוכי הדרומי ביותר בעולם. הוא שייך לסוג תוכון דק-מקור וחי בדרומה של אמריקה הדרומית בצ'ילה וארגנטינה מטמוקו בצפון עד ארץ האש בדרום.

אטימולוגיה
----------

משמעות המילה "אוסטרל", דרומי או ששייך לדרום (בלטינית: *Australis*), ממנו קיבלה יבשת אוסטרליה, היבשת הדרומית, את שמה.

מאפיינים
--------

תוכי זה מגיע לאורך 35 ס"מ ושוקל עד 160 גרם. הוא בעל נוצות ירוקות ומעט כהות ובעל אזור שת וזנב אדמוניים וראש קטן בעל מצח אדום ומקור מעוקל וארוך בצבע כהה. המקור מותאם לחילוץ זרעים מענפי מחטניים דרומיים כמו האראוקריה. במבנה מקורו הוא מזכיר מאוד את צלוב המקור מיערות המחט הצפוניים. תזונתו כוללת גם רימות של חרקים, זרעי עשב ובמבוק, פירות, פירות יער, בלוטים וניצני עלים.

כמו מרבית התוכים גם תוכי זה מעופף בלהקות שיכולות להגיע לעיתים ל-100 פרטים המעופפים ביערות המחטניים הדרומיים וכן בערבות ושיחיות ונפוצים עד לגובה 2,000 מטר. ואולם התוכי הוא עוף מונוגמי.

### תת-מינים

* *Enicognathus ferrugineus ferrugineus*
* *Enicognathus ferrugineus minor*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תוכון אוסטרל** בוויקישיתוף
* תוכון אוסטרל, באתר תוכיאדה **(בעברית)**
* תוכון אוסטרל, באתר ITIS (באנגלית)

* תוכון אוסטרל, באתר NCBI (באנגלית)

* תוכון אוסטרל, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)

* תוכון אוסטרל, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* תוכון אוסטרל, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכון אוסטרל באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  austral | Etymology, origin and meaning of austral by etymonline, www.etymonline.com (באנגלית)
לוגו התוכנית הראשון והיחיד תחת השם "החדשות עם יעקב איילון", שהיה בשימוש החל מ-16 בינואר 2019 עד ה-6 בפברואר 2020
**מהדורת חמש** (נקראה עד ה-6 בפברואר 2020 "**החדשות עם יעקב אילון**" או "**החדשות בחמש**") הייתה תוכנית אקטואליה יומית בהגשת יעקב אילון, ששודרה בשעה 17:00 בערוץ 13. התוכנית עלתה לאוויר ב-16 בינואר 2019 וירדה ב-7 באפריל 2020 בעקבות הקיצוצים ב"חדשות 13".

מבנה התוכנית
------------

מבנה התוכנית דומה למבנה מהדורת חדשות מרכזית. התוכנית נפתחה בכותרות היום. במהלך התוכנית השתתפו כתבי ופרשני "חדשות 13" בתוכנית ודיווחו על אירועי היום. במהלך התוכנית שודרו כתבות על ענייני היום. מדי פעם אירח יעקב אילון באולפן אורחים שונים, איתם הוא דן על נושא מסוים שקרה באותו היום. בסוף התוכנית הוגשה התחזית על ידי טל שמאי, דני רופ ונעמה איזנברוך לסירוגין.

את התוכנית הגיש יעקב אילון 4 פעמים בשבוע וביום הנותר הגיש את התוכנית אלי ראכלין. במהלך התוכנית, לווה מסך עם ציוצים בטוויטר על אירועים בעולם ובארץ.

היסטוריה
--------

בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר, ב-26 בנובמבר 2018 על מגעים בין קשת לרפי רשף (מגיש "חמש") על מעבר לקשת 12. ב-2 בדצמבר 2018 פורסם שרפי רשף לא יגיש את תוכניתו בערוץ הממוזג ויעבור לקשת 12. בעקבות כך נשארה התוכנית "שיחת היום" (ששודרה ברשת 13 במקביל לתוכנית "חמש") שתשמש כתוכנית באותה שעה בערוץ הממוזג. למרות זאת, ב-6 בדצמבר 2018 פורסם שיעקב אילון במגעים להגשת תוכנית בערוץ הממוזג..

ב-16 בדצמבר 2018 פורסם שהתוכנית "שיחת היום" לא תשודר בערוץ הממוזג, דבר שאישר רשמית את עליית תוכניתו של יעקב אילון.

ב-16 בינואר 2019, ביום בו נפתחו שידורי הערוץ הממוזג, עלתה התוכנית בערוץ 13.

ב-19 בינואר 2020 נוסף מהדורה מקדימה לתוכנית ששודרה בשעה 16:30 עד הכותרות של השעה 17:00. מהדורה זאת ירדה ב-6 בפברואר 2020 בעקבות עליית התוכנית "חדשות היום" בשעה 16:00.

ב-9 בפברואר 2020 השתנה שם התוכנית ל"מהדורת חמש", כדי לא ליצור בלבול עם "חדשות היום".

ב-7 באפריל 2020 ירדה התוכנית מהאוויר בעקבות קיצוצים וסכסוכי עבודה ב"חדשות 13", וב-12 במאי כתב אילון בטוויטר כי החליט לעזוב את החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* החדשות עם יעקב אילון, באתר "החדשות 13"
* החדשות עם יעקב אילון, ברשת החברתית "פייסבוק"

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפי רשף סיכם עקרונית בקשת, באתר ynet, 26 בנובמבר 2018
2. ↑  רז שכניק, אחרי 13 שנה: רפי רשף עוזב את ערוץ 10 ועובר ל"קשת", באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2018
3. ↑  אתר למנויים בלבד יעקב אילון במו"מ להגשת מהדורת חמש בערוץ רשת-עשר, באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2018
4. ↑  "לוסי אהריש בהלם, פרצה בבכי": התוכנית "שיחת היום" יורדת, באתר וואלה!‏, 16 בדצמבר 2018
5. ↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏המשבר ברשת 13: יעקב אילון הורד מהאוויר; קמפיין עיתונאים נגד הקיצוצים בחברה, באתר גלובס, 5 באפריל 2020
6. ↑  שגיא בן נון‏, לאחר שתכניתו הורדה: יעקב אילון הודיע על עזיבת חדשות 13, באתר וואלה!‏, 12 במאי 2020
פרחים **דיסטיליים** בבכור אביב. בתמונה A הפרח הוא הטרוסטילי מצורת pin. בתמונה B הפרח הוא הטרוסטילי מצורת thrum. איברי הפרח: 1 - כותרת הפרח, 2 - עלה הגביע, 3 - אבקנים, 4 - עמוד העלי
**הטרוסטיליה** (Heterostyly) היא צורה ייחודית של פולימורפיזם והרקוגמיה בפרחים. במין **הטרוסטילי**, קיימות שתיים או שלוש צורות מורפולוגיות (morphs) שונות של פרחים באוכלוסייה. על כל צמח יחיד, לכל הפרחים אותה צורה מורפולוגית. הצורות נבדלות זו מזו באורכי עמודי העלי והאבקנים, ותכונות אלה אינן רציפות במקרה זה. התכונות המורפולוגיות הללו נמצאות בתאחיזה עם גנים האחראים למערכת ייחודית של אי-סבילות עצמית, המכונה אי-סבילות עצמית הטרומורפית.

מינים הטרוסטיליים בעלי שתי צורות מורפולוגיות שונות, מכונים **דיסטיליים** (distylous). בצורה אחת, המכונה **thrum**, האבקנים ארוכים ועמודי העלי קצרים; בצורה השנייה, המכונה **pin**, האבקנים קצרים ועמודי העלי ארוכים; אורך האבקנים הארוכים בצורה הראשונה זהה לאורך עמודי העלי בצורה השנייה, ולהפך.

מינים הטרוסטיליים בעלי שלוש צורות מורפולוגיות שונות, מכונים **טריסטיליים** (tristylous). בכל צורה ישנם שני סוגים של אבקנים. בצורה אחת, עמוד העלי קצר, והאבקנים ארוכים ובינוניים; בצורה שנייה, עמוד העלי בינוני, והאבקנים קצרים וארוכים; בצורה השלישית, עמוד העלי ארוך, והאבקנים קצרים ובינוניים.

הצורות השונות של האבקנים ועמודי העלי בפרחים הטרוסטיליים, מותאמות להאבקה באמצעות מאביקים שונים או חלקים שונים בגופו של אותו מאביק. כך, למעשה, אבקה שמקורה באבקן גבוה, תגיע בעיקר לעמוד עלי גבוה ולא לעמוד עלי נמוך, ולהפך. במקרה של מעבר אבקה בין פרחים השייכים לאותה צורה מורפולוגית (למשל בין שני פרחים מטיפוס pin), לא תתרחש הפריה, בגלל מנגנון אי-הסבילות העצמית. 

בצמחי הבר של ארץ ישראל קיימים מספר טקסונים הטרוסטיליים, למשל מינים רבים בסוג ציפורנית, וכן המין הפולש חמציץ נטוי.

ראו גם
------

* אי-סבילות עצמית הטרומורפית

קישורים חיצוניים
----------------
**משה שחורי** (נולד ב-19 בפברואר 1955) הוא קצין צה"ל בדימוס שכיהן כקצין מודיעין ראשי בצה"ל בדרגת תת-אלוף ושימש כמנכ"ל מפלגת קדימה תחת ציפי לבני כיו"ר המפלגה.

ביוגרפיה
--------

שחורי התגייס לצה"ל בשנת 1975 והוכשר כטכנאי. כקצין בכיר פיקד על מחלקת האיסוף בחיל המודיעין, בשנים 1993–1998 פיקד על יחידה 9700, המערך החזותי הכולל את יחידת התצפית והמזל"טים. בין השנים 2001–2005, בתקופת האינתיפאדה השנייה, היה קצין מודיעין ראשי. 

כקצין מודיעין ראשי, היה שחורי אחד ממקימי "תוכנית חבצלות", תוכנית הדגל של חיל המודיעין, בשנת 2004.

בסיום תפקידו, בתקופת ההכנות לתוכנית ההתנתקות, השתחרר מצה"ל.

בין השנים 2005–2008 היה מנכ"ל הקרן לרווחת ניצולי השואה בישראל. באותה תקופה החל לעסוק בהתנדבות בקידום פרויקטים בעיריית ראש העין, עיר מגוריו. בשנת 2008 נרתם בהתנדבות לניהול מטה הבחירות של ציפי לבני בהתמודדותה על ראשות מפלגת "קדימה". לאחר היבחרה של לבני לראשות המפלגה, בחודש נובמבר מונה שחורי למנכ"ל המפלגה.

ב-2011 נעצר עם רעייתו במסגרת פרשת שוחד ברשות המיסים והוצא לחופשה מתפקידו. ב-2014 נסגר התיק בשל העדר ראיות מספיקות.

ב-2013 סיימה משטרת ישראל חקירה בעניין פרשיות הנוגעות להתנהלות עובדי ויועצי המפלגה ומצאה כי קיימת תשתית ראייתית לעבירות של שחורי בנושא רישום כוזב במסמכי תאגיד, קשירת קשר לביצוע פשע, קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, שיבוש מהלכי משפט ועבירות של פגיעה בפרטיות.

השכלה וחיים אישיים
------------------

שחורי הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה והלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה, ובוגר הקורס לפיקוד ומטה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי לעורכת הדין דליה שחורי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה שחורי** בוויקישיתוף
* אמיר בוחבוט, "יש באמ"ן 'מפצחי תעלומות' בני 18", באתר nrg‏, 28 במרץ 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑   (הקישור אינו פעיל)
2. ↑  מערכת וואלה! חדשות‏, בעקבות מעצרו: מנכ"ל קדימה הוצא לחופשה מתפקידו, באתר וואלה!‏, 15 בפברואר 2011
3. ↑  זוהר שחר לוי, נסגר תיק החקירה נגד משה שחורי ורעייתו, באתר כלכליסט, 8 באוקטובר 2014
4. ↑  חן מענית, ‏המשטרה: להעמיד לדין את מנכ"ל קדימה לשעבר, משה שחורי, באתר גלובס, 18 ביולי 2013
5. ↑  הסתיימה החקירה בעניין מפלגת קדימה, אתר משטרת ישראל, 18 ביולי 2013
6. ↑  הסדר טיעון לעו"ד דליה שחורי: תודה בהשמטת הכנסות ולא תורשע, כלכליסט, אוגוסט 2015

| קציני מודיעין ראשיים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דב תמרי • חיים בנימיני • צבי שילר • אריה בנטוב • גיורא זורע • אורן שחור • דורון תמיר • חיים יפרח • דודו צור • משה שחורי • יובל חלמיש • אריאל קארו • אלי בן-מאיר • משה שנייד • יובל שמעוני • אבי קינן |

 |
מפה עם תיאור מיקומו של מיצר תרמופילאי ומהלכי הקרב משנת 480 לפני הספירה
תרמופילאי, צילום אוויר
**תרמופילאי** (יוונית עתיקה וקאתארבוסה: Θερμοπύλαι דימוטיקי: Θερμοπύλες בתרגום לעברית "השערים החמים" ) הוא שם של מקום ביוון, בתקופת יוון העתיקה היה המקום מעבר צר לחוף הים ובסמוך לו קיימים מעיינות חמים עם תכולה גבוהה של המינרל גופרית. על פי המיתולוגיה היוונית מעיינות אלו הם השער אל ממלכתו של האל האדס. בימי קדם בהם היה קו החוף גבוה באופן משמעותי מקו החוף בעת החדשה היה תרמופילאי מצר יבשה העיקרי שקישר בין הדרום לצפון ומכאן חשיבותו האסטרטגית.

עיקר פרסומו של תרמופילאי נובע מקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס, בין צבא בן שבעת אלפים לוחמים מן הברית ההלנית בראשות לאונידס מלך ספרטה, לבין צבא האימפריה הפרסית. הצבא הפרסי, שהיה גדול לאין שיעור ומנה עשרות אלפים ויותר, פלש ליוון דרך מעבר תרמופילאי הצר. לפי הרודוטוס, במשך שבעה ימים הצליחו היוונים להדוף את התקפות הפרסים, עד שיווני בן המקום גילה לפרסים דרך הררית דרכה יכלו הפרסים לאגף את הצבא היווני ולבסוף גם להביסו. לאונידס ו-300 לוחמים ספרטנים נשארו ללחום בפרסים עד המוות. הקרב, ועמידתם של הלוחמים הספרטנים מול כוח רב מהם, הפכו למופת של אומץ לב שמלווה מאז את תרבות המערב.

מבנה גאוגרפי
------------

מצבה לזכרו של ליאונידס מלך ספרטה
גלעד מודרני לזכר הלוחמים הספרטניים ועליו חרוט "עובר אורח, אמור לספרטנים כי כאן קבורים אנו שצייתנו לחוקותיהם"
מבט על אזור הקרב של שנת 480 מהכביש החוצה את תרמופילאי
תרמופילאי של העת המודרנית הפך ממיצר יבשתי לחלק ממשטחי ההצפה של נהר הספרצ'יוס (Spercheios) האזור תחום על ידי הרי אבן גיר מיוערים. תנועת הנהר היוצרת השקעת משקעים שונים ופעילות המעיינות החמים שינו את פני הנוף במהלך השנים והאתר עליו נערך הקרב המפורסם בשנת 480 התרומם כ 20 מטר מעל גובהו המקורי, קו החוף נסוג כ 9 קילומטרים מאז הקרב ופני האזור השתנו ללא היכר. ממעבר צר שרוחבו כ 100 מטר הפך תרמופילאי לעמק רחב ידיים.

את העמק חוצה כביש מהיר. בצידו המזרחי של העמק הוקמה מציבה לזכרו של ליאונידס הראשון מלך ספרטה, גיבור קרב תרמופילאי ומצידו השני הוקם גלעד לזכר הלוחמים הספרטנים. הכביש שחוצה את תרמופילאי זכה לפסום לשמצה תחת השם "הפרסה של מליאקוס" או "פרסת המוות", חלק זה של הכביש המהיר הוא כביש צר ומפותל וידוע בתאונות הדכים הרבות שאירעו לארכו.

לקריאה נוספת
------------

* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קרב תרמופילאי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תרמופילאי** |

* תרמופילאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תרמופילאי, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544075305171
* LCCN: sh87004851
* NKC: ge777347
* SUDOC: 182359441
* VIAF: 315126806
* WorldCat (עם VIAF): 315126806

 |
**יאן שלאודראף** (בגרמנית: **Jan Schlaudraff**, נולד ב-18 ביולי 1983 בואלדברול שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדות החלוץ והקשר ההתקפי. לשלאודראף שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה.

קריירת מועדונים
---------------

שלאודראף שיחק במועדון הנוער של האסיה בינגן, ובשנת 2001 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון והפגין יכולת גבוהה, והבקיע שערים במספרים גבוהים. בשנת 2002 נרכש על ידי בורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק שלוש עונות. בתקופה זו ערך עשר הופעות בלבד בקבוצה הבכירה, ושיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון, בה הבקיע 25 שערים ב-61 הופעות. בפגרת החורף של עונת 2004/05 חתם שלאודראף באלמניה אאכן מהבונדסליגה השנייה, ומונה לקפטן הקבוצה. בעונת 2005/06 הבקיע שלאודראף 11 שערים לטובת אלמניה אאכן, וסייע למועדון להעפיל אל הבונדסליגה, לאחר ארבעה עשורים שהמועדון נעדר ממנה. בעונת 2006/07 הבקיע שלאודראף שמונה שערים לאלמניה אאכן, אך לא הצליח למנוע את נשירת המועדון בחזרה לבונדסליגה השנייה כעבור עונה אחת.

יכולתו הגבוהה של שלאודראף במדי אלמניה אאכן עוררה עניין במועדונים הגדולים, ובקיץ 2007 נרכש על ידי באיירן מינכן תמורת 1.2 מיליון אירו. שלאודראף נאלץ להתחרות על מקום בהרכב עם חלוצים כלוקה טוני, מירוסלב קלוזה ולוקאס פודולסקי, ומאמנו, אוטמאר היצפלד, מיעט להשתמש בו. שלאודראף בעיקר נכנס כמחליף, וערך סך הכל שמונה הופעות בקבוצה הבוגרת של באיירן מינכן, וערך עוד מספר הופעות בקבוצת המילואים. למרות האכזבה האישית של שלאודראף בעונה זו בבאיירן מינכן, הוא זכה עם הקבוצה בשלושה תארים: אליפות הבונדסליגה, הגביע הגרמני וגביע הליגה הגרמנית. 

בתום עונה אחת בבאיירן מינכן, חתם שלאודראף בהנובר 96 ביולי 2008. שלאודראף הצליח באופן יחסי בהאנובר, שם שיחק שבע עונות, והוסט לעמדת הקשר. את שעריו הראשונים הבקיע בניצחון 5-1 מול בורוסיה מנשנגלדבך בספטמבר 2008, כאשר כבש צמד, ועד לתום העונה הבקיע חמישה שערים. עונת השיא של שלאודראף עם האנובר הייתה 2010/11, בה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בבונדסליגה, ושלאודראף הבקיע ארבעה שערים, כשהוא משתף פעולה בהתקפה עם דידייה יה קונאן, לארס שטינדל ומוחמד עבדלאווי. הצלחה זו הקנתה להאנובר מקום במוקדמות הליגה האירופית, שם פגשה את סביליה באוגוסט 2011. שלאודראף הבקיע צמד בניצחון 2-1 על סביליה, והאנובר עלתה לשלב הבתים של הליגה האירופית, ונעצרה רק ברבע הגמר, לאחר הפסד במפגש כפול לאתלטיקו מדריד. שלאודראף הפגין יכולת גבוהה בעונה זו של האנובר בליגה האירופית, והבקיע מספר שערים חשובים.

בעונת 2014/15 שלאודראף שיחק חמישה משחקים בלבד, ואיבד את מקומו בהרכב. בתום עונה זו שוחרר מהאנובר, עם תום חוזהו בקבוצה. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.

לאחר פרישתו, שלאודראף החל להתמחות בפ.צ. קלן כמנהל ספורטיבי.

קריירה בינלאומית
----------------

לשלאודראף שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה, במשחקי ידידות ובמשחקים במסגרת מוקדמות יורו 2008.

תארים
-----

עם באיירן מינכן:

* אליפות הבונדסליגה: 2007/08
* הגביע הגרמני: 2007/08
* גביע הליגה הגרמנית: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן שלאודראף** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 189561645
* VIAF: 238568059
* WorldCat (עם VIAF): 238568059

 |
**חזבאללה** (טורקית **Hizbullah** מערבית: **حزب الله** - "אנשי האל" או "מפלגת האל") הוא ארגון טרור אסלאמיסטי-סוני שהוקם בשנת 1990, בתגובה להצהרות מפלגת הפועלים של כורדיסטן (PKK) נגד מוסלמים בדרום מזרח טורקיה. הארגון מכונה גם "חזבאללה הטורקי" או "חזבאללה הכורדי". ארגון הטרור האסלאמי השיעי חזבאללה שפועל בלבנון הכחיש קיום קשרים רשמיים עם ארגון חזבאללה הטורקי. טנסו צ'ילר, שכיהנה כראש ממשלת טורקיה ויושבת ראש מפלגת הדרך הנכונה, תמכה בעבר בחזבאללה הטורקי ואף סיפקה לארגון נשק ב־1994.

חזבאללה הטורקי הפך לאיום ישיר על ה-PKK, מפלגת הפועלים של כורדיסטן, ונלחם נגדה החל משנת 1990. זמן מה לאחר מכן, החל הארגון במאבק מזוין ובפעולות טרור גם נגד הממשלה הטורקית ונגד כל מטרה אחרת שהוגדרה על ידו כ"אנטי אסלאמית", לרבות אזרחים שנחשבו לכופרים באסלאם (כורדים או טורקים). בסדרה של מבצעים שנמשכה כשנה, החל מינואר 2000, עיכבה משטרת טורקיה 2,000 בני אדם ועצרה כמה מאות הקשורים לפעילות הארגון, בחשד לביצוע עבירות פליליות. כתגובה לכך, רצחו פעילי הארגון כ-70 אנשי עסקים כורדיים-טורקיים ועיתונאים. מבדיקת גופות הנרצחים התברר, כי טרם רציחתם הם עונו באכזריות על ידי חברי הארגון.

בעקבות מותו של חוסיין וליאואולו, מנהיג חזבאללה הטורקי שנהרג ב־17 בינואר 2000 על ידי המשטרה באיקוז, איסטנבול - נחלש הארגון ולא ידוע על מבצע בהיקף גדול שבוצע על ידו מאז שנת 2002. חזבאללה הטורקי הוגדר רשמית כארגון טרור על ידי ממשלת טורקיה. אנשי הארגון עצמו וגורמים אסלאמיים אחרים נוהגים לכנותו אלמוקַאװַמַה (בערבית: "ההתנגדות").

בינואר 2011 שחרר בית המשפט העליון בטורקיה 18 פעילי טרור של הארגון, בהם ראש הזרוע הצבאית האג'י אינאן (Hacı İnan), אשר הורשעו ב-2009 ברצח 188 בני אדם ובניסיון להקים אמירות אסלאמית בדרום מזרח טורקיה (חלק מאזור כורדיסטן). פעילים אלה, שהליכי ערעורם על גזר דינם עדיין לא נסתיימו, שוחררו על פי חוק חדש שקובע כי חשודים או מורשעים בעבירה פלילית שהליך הרשעתם אינו חלוט - לא יוחזקו במשמורת על ידי המדינה מעל 10 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* - Hezbollah's Victims (2000)
* Release of Turkish Hezbollah Members Rocks Turkey, 15.2.2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  Selcan Hacaoglu, Militants celebrate as new law sets Turkish Hezbollah free, Jan 04, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459108405171
* LCCN: n2002053629
* VIAF: 154965229
* WorldCat: lccn-n2002053629

 |
**קניון רננים** הוא מרכז קניות בילוי והיי טק באזור התעשייה רעננה. הקניון משתרע על מגרש של 41,000 מטרים רבועים, המיועדים לבילוי ומסחר. הקניון נפתח בשנת 1998, והוא בבעלות חברת גיי.טי.אל.וי.

היסטוריה
--------

הקמת הקניון החלה בשנת 1997 על ידי החברות מליסרון ו"כבלים" שבשליטת קבוצת האחים עופר, על שטח של 42 דונם אותם רכשו בשתי עסקאות. 21 דונם מחברת הארגז שהפעלה במקום מפעל לריהוט ו-21 דונם מתשלובת הבנייה של הקיבוץ הארצי, שהפעלה בשטח מפעל לחומרי בנייה. שלב א' ,שכלל 13 אלף מ"ר, נפתח ביוני 1998. בסוף שנת 1999 החלה הקמת שלב ב' של הקניון.

בדצמבר 2002 הודיע הקניון שהוא יהיה פתוח בשבתות, עקב דרישת השוכרים להתחרות מול הקניונים "שבעת הכוכבים" בהרצליה ו"ערים" בכפר סבא, שגם פועלים בשבתות. לאחר פנייה של רבה הראשי של העיר רעננה, הרב יצחק פרץ, ליולי עופר בוטלה ההחלטה.

הקניון נרכש בשנת 2013, תמורת 844 מיליון שקל, על ידי קבוצת רוכשים שכללה את חברות הביטוח הפניקס ומנורה מבטחים, קרנות הפנסיה הוותיקות עמיתים וחברת JTLV המנוהלת על ידי השותפים עמיר בירם ואריאל רוטר.

אודות הקניון
------------

מבט על צידו האחורי של קניון רננים
קניון רננים מכיל כמאתיים בתי עסק בשתי קומות מסחר, קומת גלריה ומגדל עסקים. השטח הבנוי ברוטו שלו מגיע ל-178 אלף מ"ר מתוכם 43 אלף מ"ר שטחי מסחרי.
בקניון מגוון עשיר של חנויות אופנה, בהן מותגים מובילים כגון H&M, מנגו, זארה, אדידס, סטרדיווריוס, ועוד. הקניון מציע אפשרויות בילוי מגוונות הכוללות באולינג, ביליארד-בר, פליי פארק, משחקיית "פעלטון" לילדים, יער הפיות, ועשרים מסעדות ובתי קפה. 

במגדל העסקים נמצאים מכון הכושר סוויפט, ומרפאות מכבי, ואמריקן לייזר.
במקור היו לקניון עתודות בנייה של 20,000 מטרים רבועים, המיועדים לתחומי בידור, מסחר ומפעלי היי-טק. בשנת 2022 אושרה לקניון תוכנית נוספת המאפשרת תוספת של כ-70,000 מ"ר לשימושים מגוונים (תעסוקה, מסחר ושטחי ציבור). התוכנית עתידה לפתוח את הקניון לרחובות התוחמים אותו ולשפר את המרחב הציבורי סביבו.

בקניון מבקרים מדי יום כעשרים אלף איש, שלרשותם עומדים 3 חניונים ללא תשלום הכוללים ביחד כ-2,400 מקומות חנייה.

קניון רננים מבפנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קניון רננים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קניון רננים
* עמוד הפייסבוק של קניון רננים
* קניון רננים יתחרה חזק בשבעת הכוכבים, באתר כלכליסט, 14 בפברואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכל רוה, ‏תשלובת הארגז מכרה לאחים עופר 21 דונם ברעננה ב-13 מיליון דולר, באתר גלובס, 21 בנובמבר 1996
2. ↑  האחים עופר משקיעים 80 מיליון דולר ב-63 אלף מ"ר מסחר ומשרדים ברעננה, באתר גלובס, 9 בנובמבר 1997
3. ↑  אלעזר לוין, ‏מושקוביץ יבנה שלב ב' של קניון רננים בכ-8 מיליון דולר, באתר גלובס, 23 באוגוסט 1999
4. ↑  אלעזר לוין, ‏גם קניון "רננים" ברעננה מתחיל לפעול בשבת, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2002
5. ↑  מיכל סבו-וינברגר, יולי עופר שוכנע לא לפתוח קניון רננים בשבת, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2002
6. ↑  אביב לוי, ‏עסקת ענק: מליסרון מכרה את הקניונים ברעננה ויהוד, באתר גלובס, 13 בפברואר 2013
24 ביולי 1967: נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון במהלך התייעצות בחדר הסגלגל על המהומות בדטריוט, יחד עם ראש ה-FBI ג'ון אדגר הובר, מזכיר ההגנה רוברט מקנמארה, ממלא מקום יושב ראש המטות המשולבים גנרל הרולד קית' ג'ונסון ומזכיר הצבא סטנלי רוג'רס ריזור
**המהומות בדטרויט ב-1967** המוכרות גם כ"**מהומות רחוב 12**" היו מהומות על רקע בין-גזעי שפרצו בדטרויט בקיץ 1967 והיו מהמהומות האלימות ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. במהלך המהומות נהרגו 43 בני אדם, מאות נפצעו, כ-1,400 בניינים הועלו באש וכ-2,500 חנויות נבזזו. 

המהומות פרצו ביום ראשון, 23 ביולי 1967 לאחר פשיטה משטרתית על מתחם בילוי לא חוקי בפינת רחוב 12 וקליירמאונט בשכונת וירג'יניה פארק שבעיר. האזור היה ידוע כמקום בילוי של צעירים אפרו-אמריקאים ובו מועדונים שכללו שתיית אלכוהול שנאסרה באותה עת בעיר דטרויט. פשיטות משטרה במתחם נעשו באופן תדיר והיו מוקד לחיכוך בין המשטרה שרובה המוחלט הורכב משוטרים לבנים לבין האוכלוסייה המקומית שרובה המוחלט אפרו-אמריקאית. צעיר בן 19 -ויליאם וולטר סקוט השלישי, שאביו הפעיל את המועדון בו נערכה הפשיטה-, טיפס על גג מכונית והחל להלהיט את הסובבים נגד המשטרה. בשלב מסוים לקח בקבוק ריק והשליך אותו לעבר סמל המשטרה. היה זה פתח להתלקחות מהומות רחבות היקף בחלקים שונים בעיר.

מושל המדינה ג'ורג' רומני שלח את כוחות המשמר הלאומי של מישיגן להשליט סדר, לאחר שהמהומות יצאו משליטה ביקש את התערבות הנשיא לינדון ג'ונסון. לעיר נשלחו כוחות צבא גדולים שכללו רכבים קרבים משוריינים, ואלפי חיילים מהדיוויזיה המוטסת ה-82 ומהדיוויזיה המוטסת ה-101. 

המהומות שככו רק לאחר חמישה ימים של עימותים בין כוחות הביטחון למתפרעים ובמהלכם נעצרו מעל 7,000 איש. במהומות נהרגו 43 בני אדם (10 לבנים ו-33 אפרו-אמריקאים), מהם 4 אנשי כוחות הביטחון.

במקביל באותם הימים, גם בניוארק בניו ג'רזי התחוללו מהומות אלימות על רקע בין-גזעי שגבו את חייהם של 26 איש.

ראו גם
------

* דטרויט (סרט) - סרט קולנוע עלילתי שנעשה על אירועי המהומות
* הקיץ הארוך, החם של 1967

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המהומות בדטרויט ב-1967** בוויקישיתוף
* המהומות ברחוב 12 באתר ערוץ ההיסטוריה
* He helped start 1967 Detroit riot, now his son struggles with the legacy, דטרויט פרי פרס
* המהומות בדטרויט ב-1967, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יהודה לייב חנקין** (1842 רוסיה, פלך פולטביה, קרמנצ'וג - 25 בנובמבר 1893 ראשון לציון) מעולי העלייה הראשונה וממקימי העיר ראשון לציון.

ביוגרפיה
--------

חנקין נולד ב-1842 בעיר קרמנצ'וג לאביו יעקב שלמה שעסק בחכירת אחוזות, ניהול נשקים ומסחר ביבול וקרקעות. ב-1882 עלו חנקין ומשפחתו ארצה והצטרף לקבוצת יהודים בעלי ממון (ביניהם זלמן דוד ליבונטין, יוסף פיינברג ואחרים) כדי להקים כאן מושבה. תחילה התיישבו ביפו ואז החלו לחפש אדמות. בסיועו של יוסף נבון רכשו את קרקעות כפר "עיון קרא" לצורך הקמת ראשון לציון. היה שותף להקמת הבית הראשון במושבה ובעזרת ידיעותיו בתחום ניהול משקים סייע לבעלי המשקים האחרים להקים את משקיהם והפך בכך לחביב המתיישבים שכינוהו "דוד ליובקה".

בתקופה בה אולצו האיכרים להשתעבד לפקידי הברון היה חנקין בין המשפחות הבודדות שנותרו עצמאיות וסירבו לקבל כספים. בהמשך היה שותף פעיל במרד האיכרים כנגד פקידות הברון. במיוחד היה פעיל בגירושו של הפקיד יהושע אוסוביצקי מהמושבה דבר שהמריץ את פקידי הברון לנקום בו ולמרר את חייו. שיא ההתנכלות הייתה הדרישה לגרושו מהמושבה וזאת בעידודם של יהודה לייב פינסקר ו משה לייב ליליינבלום וזאת מתוך חשש שהנדיב יעצור את תמיכתו. וכך, ב-1887, מכר חנקין את אדמתו ועבר, עם משפחתו, ליפו שם פתח חנות.

משפחתו
------

עוד בהיותו ברוסיה נשא לאישה את שרה (בת חיים תנחום חלינסקי) ושם גם נולדו שניים מילדיהם. בארץ נולדו ילדים נוספים וביניהם:

* יהושע חנקין בעלה של אולגה בלקין
* רבקה חנקין אשת שלמה צוקרמן
* חיה חנקין אשת אליהו קראוזה

נפטר ב-1893 ביפו ונקבר שם. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הועברה גופתו לקבורה בראשון לציון.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב יערי-פולסקין, על משמר החרות וכבוד האדם, בתוך: **חולמים ומגשימים**, תל אביב: הוצאת מ. מזרחי, 1967, עמודים 85-94

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה חנקין באתר "אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון"
* דוד תדהר (עורך), "יהודה חנקין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 679
* מייסדי ראשון לציון - יהודה (לייב) חנקין, באתר הספרייה הווירטואלית - ראשון לציון
* המייסדים, באתר עיריית ראשון לציון
* יעקב יערי-פולסקין, יהודה לייב חנקין, דואר היום, 17 באוגוסט 1932

הערות שוליים
------------

1. ↑  השתייך לקבוצת "מייסדי ראשון לציון" החתומים על ספר התקנות תרמ"ב, "חברי ועד חלוצי יסוד המעלה"
|  |
| --- |
| **הערך נמצא בשלבי עבודה**: כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה, אתם מתבקשים שלא לערוך את הערך בטרם תוסר ההודעה הזו, אלא אם כן תיאמתם זאת עם מניח התבנית. |
| אם הערך לא נערך במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך אותו, אך לפני כן רצוי להזכיר את התבנית למשתמש שהניח אותה, באמצעות הודעה בדף שיחתו. |

תבנית {{שכונה}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**יוּצְ'בּוֹנָאר** (בבולגרית: **Ючбунар**) הוא שמה ההיסטורי של שכונה השוכנת במערב המרכז הישן של סופיה, בירת בולגריה. עד לעלייה ההמונית של יהודי סופיה לישראל, נודעה יוצ'בונאר כ"שכונת היהודים".

אטימולוגיה
----------

המילה יוצ'בונאר היא הלחם של שתי מילים שמקורן בטורקית עות'מאנית ומשמען שלוש בארות. אזור הבארות היה סמוך לנתיב הנהר ולאדאיה שמקורו בוויטושה. שמו הרשמי המודרני של של האזור הוא וזראז'דאנה (בבולגרית: Възраждане), אך שמה ההיסטורי של השכונה שגור בפי התושבים.

היסטוריה
--------

בתקופה העות'מאנית שכן האזור בחלקו במישור הצפה של נהר ולאדאיה. בפאתיו, שכנו שוק ההמלח, השכונה היהודית "הישנה" ובית הקברות היהודי הישן. לאחר הקמת נסיכות בולגריה תוכננה תוכנית בניין עיר חדשה לסופיה, אשר כללה את בנייתם של מבני מגורים ביוצ'בונאר. ב-1889 הוחל ביישום התכנית, ובמסגרתה פונתה השכונה היהודית הישנה ובית הקברות הישן, והועברה לתוך מתחם יוצ'בונאר. זו הפכה לימים לשכונה היהודית הגדולה בכל בולגריה. עד שנות ה-30 של המאה ה-20 עדיין ניתן היה למצוא מצבות ושרידי קברים מפוזרים בחצרות השכונות החדשות שנבנו. כמה עשרות מצבות, בעיקר של משפחות עשירי הקהילה שנותרו להתגורר בסופיה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועברו מבית הקברות הספרדי הישן לחלקה היהודית שהוקצתה בצפונו של בית קברות המרכזי בסופיה. בנוסף, שוכנו בשכונה החדשה פליטים וחסרי בית שהגיעו לסופיה במסגרת תהליכי הגירה פנימית. ב-1891 תועדו 1,500 משפחות שהתגוררו בשכונה החדשה.

החתך הסוציו-אקונומי של השכונה היה ברובו נמוך, והיא השתייכה למעמד הפועלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי קרן, הקהילה היהודית בסופיה, באתר "כולנו בולגרים".
2. ↑  בית הקברות היהודי בסופיה, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית).
**יעקב (קובי) רובינשטיין** הוא כנר ישראלי, כנר ראשי של התזמורת הסימפונית של במברג (1995–2009), של הסינפונייטה הישראלית באר שבע (מ-2022) ושל אנסמבל סולני תל אביב.

קריירה
------

יעקב רובינשטיין החל ללמוד נגינה בכינור בגיל 7 אצל שלמה בורנשטיין ומגיל 13 אצל המורה אילונה פהר. לאחר שרותו הצבאי כמוזיקאי מצטיין למד באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל יאיר קלס. בהמשך סיים את לימודיו לתואר ראשון בפרנקפורט ולתואר שני בבית הספר מנהטן למוזיקה בניו יורק (1993–1995).

בשנים 1995–2009 כיהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של במברג, אחת מהתזמורות הגדולות והחשובות בגרמניה.

כסולן הופיע עם תזמורות רבות בארץ ובעולם, כמו עם התזמורות של מנהיים, ברנדנבורג וטיבינגן. כמו כן ניגן ברסיטלים והרכבים קאמריים רבים ושונים.

הוא מוזמן באופן קבוע לנגן עם מיטב התזמורות המובילות בעולם כמו התזמורות של תזמורת הרדיו של מינכן, קלן, שטוטגרט, באדן-באדן, הנובר, אוסלו, מדריד, ולנסיה, סאו פאולו, אוקלנד ועוד.

רובינשטיין ניגן עם גדולי המוזיקאים, כגון: לוצ'אנו פבארוטי ושלושת הטנורים, מידורי, לורין מאזל, לאנג לאנג, מסטיסלב רוסטרופוביץ', מישה מייסקי ורבים אחרים.

בין הסגנונות המייחדים אותו ניתן למנות את נגינת הבארוק והמוזיקה היהודית.

בשנת 2010 השתתף בהקמת התזמורת הקאמרית "קאמרטה במברג". בשנת 2011 הקים את פרויקט הכלייזמר הקרוי על שמו: "רובינשטיין כלייזמר פרוג'קט". מאז חזרתו לארץ בשנת 2012 משמש ככנר ראשי באנסמבל סולני תל אביב כסולן וכנגן ראשי אורח בתזמורות שונות כגון: אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית כפר סבא "סולני ישראל" והתזמורת הסימפונית חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב רובינשטיין** בוויקישיתוף

* יעקב רובינשטיין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יהלי אוזן, הכירו את הכנר הראשי החדש של הסינפונייטה הישראלית באר שבע, באתר באר שבע נט, 2 באוגוסט 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שופן כפול ומכופל, באתר מדור לדור
2. ↑  World violinist Yaakov Rubinstein in Zagreb (בקרואטית)
3. ↑  יעקב רובינשטיין - אנסמבל סולני תל אביב
4. ↑  התזמורת הקאמרית הישראלית מנגנת שוסטקוביץ' ומוצרט וגם גילטבורג שם, באתר ששת, 3 בפברואר 2019
5. ↑  מרב יודילוביץ', התזמורת הסימפונית חיפה משיקה עונה חדשה, באתר ynet, 27 באוגוסט 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: bdf69c7e-870c-486a-a3e9-a93d56e2b1fd

 |
**ג'רג' מארר** (בהונגרית: **Márer György**; סצ'ן, 21 במרץ 1898 – ניו יורק, 24 באוגוסט 1983) היה עיתונאי ועורך עיתון יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

ג'רג' מארר נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר יוז'ף מארר (1863–1933), רופא מסצ'ן ושל הרמין נאג' (1871–1940). הוא סיים את לימודיו בתיכון בלוצ'נץ (לושונץ בהונגרית, היום סלובקיה, אז הונגריה). מאמרו הראשון פורסם ב"ידיעות סצ'ן" (Szécsényi Hírlap) בשנת 1914, כשעוד היה תלמיד. הוא למד משפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד) במשך ארבעה סמסטרים ולאחר מכן סיים מכללה לטקסטיל באאכן. לאחר מכן החליט להיות עיתונאי. כתב כתבות ליומון נפסבה ומאמרים למגזין התיאטרון "הערב" (Ma Este). הוא ערך את הראיון הראשון שלו עם אטילה יוז'ף בגיליון 28 באוגוסט 1924 של "הערב". מכתביו של אטילה יוז'ף אליו מעידים על ידידותם. משנת 1926 היה שכיר ועוזר עורך אז של "ידיעות בודפשט" (Budapesti Hírlap). הוא עבד עבור עיתונים שונים וכתב כתבות למגזין "התעשייה של המולדת" (Honi Ipar). בשנת 1944 הוא נלקח למחנה עבודה (שירות עבודה שהיה עבודת כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שהוקם באי צ'פל ממנו שוחרר בשנה שלאחר מכן בתום המלחמה (למעשה בשחרור העיר בודפשט על ידי הצבא האדום). לאחר מלחמת העולם השנייה הפך לכתב הטור הפוליטי של קושוט נפה (Kossuth Népe), עבר להיות ראש העיתונות של משרד התעשייה, וערך את עיתון המשרד ששמו היה "התעשייה ההונגרית". הוא פוטר לאחר ארגון מחדש של המשרד. בשנת 1948 הוא ואשתו נסעו לפריז ומשם המשיכו לוונצואלה, שם עמד בראש מחלקת הפרסום של עיתון אנגלי והיה העורך של כתב העת Caracas Journal. הוא עבר לארצות הברית בשנת 1962 והתיישב בניו יורק. הוא הפך לכתב של עיתוני שמאל שונים (בשפה ההונגרית). מארר היה מעורב בהקמת "מועדון הקן" (Fészek Klub) בניו יורק.

חייו הפרטיים
------------

אשתו הראשונה הייתה אולגה קנפּפלמאכר (Knöpfelmacher), אותה נשא ב-7 בנובמבר 1925. אשתו השנייה הייתה קלרה ואגו (1908–1994), בתו של השחקן והמחזאי גזה ואגו, אותה נשא לאישה ב-7 באוקטובר 1938 בבודפשט.

עבודותיו
--------

* העובד האורח מתערב ומדבר (סדרת מאמרים וכתבות, ניו יורק, 1981)

לקריאה נוספת
------------

* פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. בודפשט, איגוד הספרנים והארכיונים ההונגרים, 1939–2002.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1994
* לקסיקון משחק הונגרי. אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a szécsényi polgári születési akv. 28/1898. folyószáma alatt".
2. ↑  "Házasságkötési bejegyzése Knöpfelmacher Olgával a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 509/1925. folyószáma alatt".
3. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1337/1938. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 8013 5343
* LCCN: n86814700
* VIAF: 121380236
* WorldCat (עם VIAF): 121380236

 |