recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מפת העולם המציגה את שיעורי צמיחת התמ"ג בשנת 2009 - המדינות בצבע חום היו במיתון במהלך 2009
**המיתון הגדול** (באנגלית: **The Great Recession**) הוא המיתון הכלכלי העולמי החמור שהחל בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 בעקבות התנפצות בועת הנדל"ן בארצות הברית והמשבר הפיננסי שבא בעקבותיו. לתקופה זו היו השלכות מרחיקות לכת שהשפיעו על מדינות רבות ברחבי העולם. ההיקף ומועד ההתרחשות של המיתון השתנה בפועל ממדינה למדינה (ראו מפה מצורפת). קרן המטבע הבין-לאומית הגדירה את המיתון הגדול כהתמוטטות הכלכלית והפיננסית החמורה ביותר מאז השפל הגדול.

ההשפעה של המיתון הגדול הייתה נרחבת, והשפיעה על כלכלות, בתי עסק ואנשים אינדיבידואלים רבים ברחבי העולם. שיעורי האבטלה זינקו באותה העת כאשר במקביל בתי עסק רבים התקשו במיוחד לשרוד. שוקי המניות חוו ירידות חדות, וממשלות רבות נאלצו באותה התקופה לנסות לייצב את הכלכלות שלהן.

למיתון הגדול היו השלכות חברתיות וכלכליות ניכרות כאשר מיליוני אנשים איבדו באותה התקופה את בתיהם, את מקום עבודתם ואת חסכונותיהם.

תעשיות מסוימות נפגעו גם הן במיוחד במהלך המיתון הגדול. תעשיית הרכב בארצות הברית לדוגמה התמודדה במהלך המיתון עם ירידה חדה במכירות, והדבר הוביל להתערבות ממשלתית כדי למנוע את קריסתן של יצרניות הרכב האמריקניות. כמו כן גם ענף הבנייה ברחבי העולם נפגע במיוחד במהלך תקופת המיתון כאשר עיקולים ופשיטות רגל הפכו נפוצים באותה התקופה.

המיתון לא הורגש באותה מידה ברחבי העולם. בעוד שרוב הכלכלות המפותחות בעולם, ובמיוחד הכלכלות של אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ואירופה, נקלעו למיתון קשה ומתמשך, כלכלות מתפתחות רבות לא הושפעו במיוחד - במיוחד סין, הודו ואינדונזיה, שכלכלותיהן צמחו באופן ניכר בתקופה זו. באופן דומה גם הכלכלות של אזור אוקיאניה לא הושפעו במיוחד באותה התקופה בשל קרבתם לשווקים של אסיה.

ראו גם
------

* בועה כלכלית
* המשבר הכלכלי העולמי (2008)
* משבר הסאבפריים
* קריסת שוק מניות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המיתון הגדול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Investopedia Team. "The Great Recession Definition". *Investopedia* (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-26 ביוני 2021. נבדק ב-12 ביולי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Singh, Manoj. "The 2007–2008 Financial Crisis in Review". *Investopedia* (באנגלית). נבדק ב-12 ביולי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "World Economic Situation and Prospects 2013". Development Policy and Analysis Division of the UN secretariat. נבדק ב-19 בדצמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  United Nations (15 בינואר 2013). *World Economic Situation and Prospects 2013* (trade paperback) (1st ed.). United Nations. p. 200. ISBN 978-9211091663. The global economy continues to struggle with post-crisis adjustments `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4922618

 |
**זאב מאיר אבלס** (נולד ב-8 במרץ 1947) הוא בנקאי ישראלי שכיהן בעבר כמפקח על הבנקים בבנק ישראל ויו"ר דירקטוריון בנק אגוד.

ביוגרפיה
--------

אבלס נולד בפולין ועלה לארץ בילדותו. שירת בנ"חל המוצנח. בעל תואר ראשון בחשבונאות מאוניברסיטת תל אביב.

אבלס החל את הקריירה הבנקאית שלו בבנק ישראל שם כיהן בין היתר כמנהל יחידת ביקורת מטבע חוץ ומנהל יחידת ביקורת אשראי וביטחונות. בשנים 1992–1998 כיהן כמפקח על הבנקים, כאשר אחת ההחלטות החשובות שקיבל במסגרת תפקידו זה היה איסור "דחיפת" אשראי על ידי הבנקים לצורך רכישת מניות ותעודות השתתפות בקרנות הנאמנות של הבנקים. כמו כן פרסם שורה של המלצות לאיסור ביצוע עסקאות "מינוף" על ידי הבנקים לצורך רכישת מניות ושליטה על חברות ציבוריות בבורסה. אבלס תמך בקידום הפרטת הבנקים, בין היתר על ידי מכירת מניות לציבור בבורסה וסבר כי יש לאפשר רכישת גרעיני שליטה בבנקים דרך הבורסה. עוד פעל אבלס במסגרת תפקידו זה להגברת הפיקוח והביטחונות בתחום האשראי לענף הנדל"ן והבנייה.

עם סיום תפקידו בבנק ישראל, ולאחר שנת הצינון המתחייבת בחוק, מונה אבלס בשנת 1999 ליושב ראש הדירקטוריון של בנק איגוד, תפקיד בו החזיק למעלה מעשרים שנים. במהלך שנותיו בבק איגוד זכה אבלס לא אחת לביקורת על כך שבצד התגמולים הגבוהים שקיבל מהבנק לאורך השנים, הוא לא הצליח להפוך את הבנק לכזה שמייצר רווחיות נאותה ומהווה תחרות בשוק. אבלס פרש מתפקידו בבנק איגוד בספטמבר 2020 בעקבות מיזוג הבנק עם בנק מזרחי טפחות.

במקביל לקריירה הבנקאית שלו, מילא אבלס כל השנים תפקידים התנדבותיים רבים כשהבולטים בהם הם יושב ראש הוועד המנהל של האוניברסיטה הפתוחה (1999-2022) ויושב ראש חבר הנאמנים של קרן וולף (מ-2009). כמו כן כיהן כדיקרטור ברשות לפיתוח כלכלי תל אביב-יפן, בחברת הביטוח צור שמיר, בחברת אדגר השקעות ופיתוח ועוד.
בשנת 2023 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאב אבלס** בוויקישיתוף
* זאב אבלס, באתר גלובס
* זאב אבלס באתר כלכליסט
* שלומי גולובינסקי, בנק אגוד מתגמל את היו"ר: זאב אבלס יקבל העלאה של 15% בשכרו, מצנח זהב ובונוס של חצי מיליון שקל, באתר הארץ, 28 בפברואר 2006
* אתר למנויים בלבד מיכאל רוכוורגר, יו"ר בנק אגוד, זאב אבלס, פורש בעקבות המיזוג עם מזרחי טפחות, באתר TheMarker‏, 19 בדצמבר 2019
* זאב אבלס - דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד , האוניברסיטה הפתוחה, 2023, סרטון בערוץ "האוניברסיטה הפתוחה", באתר יוטיוב, 22 במאי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  עירן פאר, ‏החמדנות של זאב אבלס, עירן פאר, באתר גלובס, 8 ביולי 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416524105171

 |
**טעות אנוש** היא שגיאה שביצע אדם אחד או יותר עקב אי-ידיעה, שיפוט לקוי, היסח הדעת, שיקול דעת פגום, רשלנות וכדומה. טעות אנוש היא פעמים רבות הסיבה העיקרית או גורם תורם באסונות ותאונות בתחומים שונים ובהם: תעופה, רפואה (רשלנות רפואית) ועוד. מניעת טעות אנוש תורמת רבות לאמינות ובטיחות של הפעלת מערכות מורכבות.

הגדרה
-----

הגדרות שונות נתנו למושג טעות אנוש. 

* סווין וגוטמן 1983 הגדירו כטעות אנוש במערכת, פעולה של אדם החורגת מגבולות הסובלנות של המערכת. הגדרה זאת היא הגדרה תוצאתית.
* ריזון 1990 הגדירו כטעות אנוש את כל המקרים בהם סדרה מתוכננת של פעולות אינה משיגה את המטרה, ולא בגלל אירוע אקראי.
* הולנגל 1993 הגדיר טעות אנוש כפעולה שאינה משיגה את מטרתה או שיוצרת תוצאה בלתי רצויה.
* ויטנגהאם 2004 מגדיר טעות אנוש ככישלון בלתי רצוי של פעולה מכוונת להשיג מטרה בתוך גבולות סבולת של הפעולה או התוצאה.
* סנדרס ומוריי הגדירו טעות אנוש כמשהו ש"שלא התכוון לכך האדם; לא רצוי על ידי מערכת הכללים או התנהגות חיצונית; או שהוביל את המשימה או המערכת אל מחוץ לגבולות המקובלים שלה".

באופן לוגי פעולות אנושיות יכולות להכשל בהשגת מטרותן בשתי דרכים שונות: הפעולה יכולה להתקיים כמתוכנן, אך התוכנית יכולה להיות לקויה (מה שמוביל לטעויות); או שהתוכנית יכולה להיות מותאמת ומשביעת רצון, אך הביצוע לקוי (מוביל לטעות פרוידיאנית ושכחה). עם זאת, כישלון בפני עצמו הוא לא טעות אם לא הוגדרה תוכנית להשגת יעד מסוים.

ביצוע
-----

טעות אנוש וביצוע הם שני צדדים לאותו מטבע: מנגנוני "טעות אנוש" הם זהים למנגנוני "ביצוע אנוש"; ביצועים מסווגים כ"טעות" רק במבט לאחור: לכן פעולות המוגדרות מאוחר יותר כ"טעות אנוש" הן למעשה חלק מהספקטרום הרגיל של התנהגות אנושית.

קטגוריות
--------

ישנן דרכים רבות לסווג טעות אנוש.

* הערכת מצב מול תכנון תגובה
* טעויות בזיהוי בעיות (ראו גם תאוריית גילוי האותות)
* טעויות באבחון בעיות (ראו גם פתרון בעיות)
* טעויות בתכנון פעולה וביצוע
* לפי רמה של ניתוח; למשל, תפיסתי (לדוגמה: אשליה אופטית).

מחקרים
------

המחקר בתחום טעות אנוש הוא תחום מחקר פעיל מאוד, וכולל עבודות מחקר הקשורות למגבלות זיכרון וקשב, וכן לאסטרטגיית קבלת החלטות והתנהגויות הכרתיות אחרות. 

נושא אי ההבנות בתקשורת אנושית נחקר בניתוח שיחות, וכן נחקרו הפרות בנושא עקרון שיתוף הפעולה.

מחלוקות
-------

ישנם חוקרים הטוענים כי הדיכוטומיה של פעולות אנושיות כ"נכונות" או "לא נכונות" היא פשטנות יתר מזיקה של תופעה מורכבת. גישה מועילה יותר יכולה להיות התמקדות בהשתנות של ביצועים אנושיים וכיצד האדם פועל (וארגונים). גישות חדשות יותר כמו הנדסת חוסן, מדגישות את התפקיד החיובי של האדם במערכות מורכבות.

ראו גם
------

* פוקה-יוקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טעות אנוש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Whittingham, The Blame Machine: Why Human Error Causes Accidents, pages 3-5
2. ↑  Senders, J.W. and Moray, N.P. (1991) *Human Error: Cause, Prediction, and Reduction*.
3. ↑  Hollnagel, E. (1993) *Human Reliability Analysis Context and Control*.
4. ↑  Reason, J. (1990) *Human Error*.
5. ↑  Reason, 1991
6. ↑  Woods, 1990
7. ↑  Jones, 1999
8. ↑  Wallace and Ross, 2006
9. ↑  Roth et al. 1994
10. ↑  Sage, 1992

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 01205916

 |
**ישיבת אש התלמוד** היא ישיבה גדולה בשכונת גבעת שאול שבירושלים, המשתייכת לזרם החרדי-ספרדי, בראשה עומדים הרב יוסף לסרי והרב אריאל וילנסקי. נכון לשנת ה'תש"פ לומדים בישיבה כ-400 בחורים, והיא נחשבת לישיבה מבוקשת בעולם התורה הספרדי.

היסטוריה
--------

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשע"ג על ידי הרב יוסף לסרי, ששימש לפני כן כראש הישיבה לצעירים זיכרון אליעזר, ועל ידי הרב משה צור – ראש מוסדות תורת משה, אשר מחזיק בבעלות על הישיבה. לצד הרב לסרי מכהן כראש ישיבה הרב אריאל וילנסקי, חתנו של הרב ברוך מרדכי אזרחי, אשר שימש לפני כן כר"מ בישיבה עטרת ישראל.

בשנת ה'תשע"ח עברה הישיבה למבנה שכור ברחוב בית הדפוס, בשכונת גבעת שאול שבירושלים.

### צביון הישיבה

סגנון הלימוד בה הוא כדרך ישיבות ליטא. רבים מרבני הישיבה הם בוגרי ישיבת חברון, ובישיבה מונהגת גישת גדלות האדם על בסיס תורתו של הסבא מסלבודקא.

צוות רבני הישיבה
----------------

משגיח הישיבה הוא הרב פנחס איפרגן. צוות הרמי"ם כולל את הרבנים: יעקב חיים ויצמן, אריה ריימן, ינון גבריאלוב, והרב מרדכי רוט.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יעקב מלמד, כותל המזרח: עולם הישיבות הספרדי מסכם רישום • פרויקט מיוחד, באתר JDN, ‏ט' בתמוז ה'תש"פ
2. ↑  עולם הישיבות הספרדיות תשפ"ג • סיקור ומספרים, באתר המחדש, ‏24 ביוני 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010838807105171

 |
**ג'ון מיליקין** (באנגלית: **John Millikin**‏; 7 בינואר 1888 – 6 בנובמבר 1970) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

מיליקין נולד ב-7 בינואר 1888 בדנוויל, אינדיאנה, להוראס ואידה מיליקין. בשנת 1906 החל מיליקין את לימודיו באקדמיה צבאית, ובשנת 1910 סיים את לימודיו, והצטרף כלוטננט משנה לחיל הפרשים של צבא ארצות הברית.

### קריירה צבאית

ב-1 ביולי 1916 הועלה מיליקין לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 הועלה לדרגת קפטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה נשלח מיליקין לצרפת, והשתתף שם בקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. ב-22 ביוני 1918 הועלה מיליקין לדרגת מייג'ור, וב-16 בנובמבר אותה שנה הועלה לדרגת לוטננט קולונל.

ב-15 במרץ 1920 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - דרגת קפטן, וב-1 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור. מיליקין מילא תפקידי מטה שונים, וב-1 בנובמבר 1934 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-1 ביוני 1939 הועלה מיליקין לדרגת קולונל, וב-9 בספטמבר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-6. ב-1 באוקטובר 1940 מונה מיליקין למפקד חטיבת הפרשים ה-1, ולמחרת הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 1941 מונה מיליקין למפקד דיוויזיית הפרשים ה-1, וב-16 ביולי אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בספטמבר 1941 הוביל מיליקין את הדיוויזיה שבפיקודו במהלך תימרוני לואיזיאנה, כחלק מקורפוס השריון ה-1 במסגרת הארמייה השנייה.

### מלחמת העולם השנייה

ביולי 1942 מונה מיליקין למפקד הדיוויזיה ה-83, ובספטמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-33. ביולי 1943 נשלחה הדיוויזיה להוואי, ובאוקטובר אותה שנה מונה מיליקין למפקד הקורפוס ה-3. בספטמבר 1944 נחת הקורפוס בשרבור שבצרפת, והוכפף לארמייה התשיעית. במשך שישה שבועות התארגן הקורפוס, וכן סייע למערכת אקספרס הכדור האדום, ולאחר מכן הוכפף לארמייה השלישית באזור ורדן. הקורפוס השתתף בתקיפת מבצר ז'אן ד'ארק באזור מץ, וב-13 בדצמבר כבש את המבצר.

במהלך הקרב על הבליטה הצטווה הקורפוס לנוע צפונה לעבר בסטון, וב-26 בדצמבר חבר הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-26, ה-80 והמשוריינת ה-4, לכוחות שהיו נצורים בבסטון. לאחר מכן הוכפף הקורפוס לארמייה הראשונה, וב-9 במרץ 1945 כבשו כוחות מהדיוויזיה המשוריינת ה-9 שהייתה תחת פיקודו את גשר רמאגן. בשל אופיו ההססני הודח מיליקין מהפיקוד על הקורפוס, ובאפריל מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-13 שמפקדה נפצע קשה בקרבות, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

ב-30 באפריל 1946 חזר מיליקין לדרגתו הקבועה - קולונל, וב-24 בינואר 1948 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. ב-29 בפברואר 1948 פרש מיליקין מהצבא, וב-29 ביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. מיליקין התגורר בוושינגטון די. סי. וב-6 בנובמבר 1970 מת בביתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון מיליקין** בוויקישיתוף
* היסטוריה של הקורפוס ה-3 האמריקני
* ג'ון מיליקין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**אלזה הירש** (בגרמנית: **Else Hirsch**;‏ 29 ביולי 1889 – 1942 או 1943) הייתה מורה יהודייה מהעיר בוכום, גרמניה, וחברה בתנועת ההתנגדות הגרמנית נגד הרייך השלישי. היא ארגנה את העברתם של ילדים יהודים להולנד ואנגליה, והצילה אותם מגירוש למחנות הריכוז וההשמדה. הירש נספתה בגטו ריגה בגיל 53 או 54.

קורות חיים
----------

נולדה בבוצוב, בדוכסות הגדולה מקלנבורג-שוורין, הירש הגיעה מברלין לבוכום בסוף 1926 והתגוררה עם אמה. היא ניגשה לבחינת הגמר כדי להיות מוסמכת כמורה לתלמידים בגילאי העשרה, אך הייתה מובטלת לכן החלה ללמד בבית הספר היהודי. בתחילה לא מרוצה מכך, אך עד מהרה התמקדה בעבודה. בזמנה הפנוי עבדה הירש במועדון הנשים היהודי בבוכום והעבירה שיעורי עברית לבנות עד שהפעילות הופסקה על ידי הנאצים בסתיו 1933.

באוקטובר 1937 למדה קורס אנגלית מטעם הנציגות הארצית של יהודי גרמניה, בברלין כדי ללמד לשיעורי אנגלית למי שעשוי להיות מסוגל להגר. היא נסעה לארץ ישראל ביוני 1938.

ב־11 בנובמבר 1938, בליל הבדולח, בית הכנסת בוכום נשרף. בית הספר היהודי נהרס גם על ידי האס אה. לאחר מכן גורשו כל הנציגים הרשמיים של הקהילה היהודית. הירש נלחמה לפתיחת בית הספר מחדש, אך הוא נותר פתוח רק זמן קצר. 

הירש החלה לארגן את העברתם של ילדים ובני נוער בתיאום עם הראשי הקהילה היהודית. בין דצמבר 1938 לאוגוסט 1939 היא ארגנה את העברתם להולנד ואנגליה. הירש דאגה לכל הכנות הנסיעה, מילאה את הטפסים הנדרשים, רשמה את הילדים, אספה מסמכים נדרשים, שיגרה ניירות ללונדון, שמירת מקומות ישיבה ברכבות, קניית הכרטיסים ושמירה על קשר הדוק עם ההורים.

היא נשארה עם התלמידים שנותרו כמורה היהודית היחידה עד לסגירת בית הספר בספטמבר 1941. הגירה ליהודים הייתה אסורה לאחר שנת 1941. בסוף ינואר 1942 גורשו הירש וכמה מתלמידיה לגטו ריגה. תלמיד ששרד סיפר כי במשך תקופה קצרה היא המשיכה ללמד ילדים. היא גם ארגנה ארוחות לאנשים חלשים ולקשישים. בפעם האחרונה בה התלמיד ששרד ראה אותה, היא אספה סרפד ועלי שן הארי כדי לבשל מרק ירקות לקשישים. היא נפטרה בגטו בשנת 1942 או 1943.

הנצחה
-----

אבן נגף ושמה של הירש מוטבע עליה במרכז העיר בוכום
רחובות בבוכום ובאד לוזיק נקראים על שמה.

בבוכום הוטבעה אבן נגף ברחוב הויס 28, שם לימדה בין השנים 1927 – 1941.

ראו גם
------

* אנה אסינגר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bochum, Germany - New synagogue Inaugurated Nearly 70 Years After Kristallnacht". *The Voice of the Orthodox Jewish Community* (16 December 2007). Retrieved 24 April 2010
2. ↑  Map link to Else-Hirsch-Straße, 44789 Bochum, Germany Google Maps. Retrieved 24 April 2010
3. ↑  Map link to Else-Hirsch-Straße, 04651 Bad Lausick, Germany Google Maps. Retrieved 24 April 2010
**התאחדות קהילות החרדים** (באנגלית: **Union of Orthodox Hebrew Congregations**, בראשי תיבות: **UOHC**) הוא ארגון חרדי בלונדון, המאגד את הקהילות והמוסדות החרדיים בלונדון. הארגון נוסד בשנת תרפ"ו (1926) על ידי הרב ד"ר אביגדור שנפלד, רב בית הכנסת עדת ישראל בלונדון.

הארגון מאגד את הקהילות בשכונות הלונדוניות: סטמפורד היל, גולדרס גרין, הנדון (Hendon) ואדג'ווייר (Edgware). לארגון שני בתי דין, בית הוראה וגוף כשרות בשם "כדתיא" הנחשב להכשר המהודר בבריטניה. כמו כן לארגון בית החלמה ליולדות בשם "בית ברכה", שני ארגוני חברה קדישא (בצפון לונדון ובצפון מערב לונדון).

מנהלי הארגון הם נבחרי ציבור. בעבר היה ראש הקהל הרב דוד פראנד, מחבר סדרת הספרים קול דודי על הש"ס. כיום ממלא את התפקיד בנימין שטרן.

רבני הארגון
-----------

לאחר פטירת הרב אביגדור שנפלד בשנת תר"צ (1930) מילא את מקומו בנו הרב ד"ר שלמה שנפלד (אנ'), שהרחיב את הארגון והקים מוסדות חרדיים רבים בלונדון. בשנת תרצ"ג מינו את האדמו"ר ר' יואל מוסקוביץ' חתן ר' שלום מוסקוביץ' משאץ (שהיה ג"כ גיסו ובן דודו של ר' יואל) להיות נשיא הארגון. בשנת תשט"ו (1955) התמנה הרב חנוך דב פאדווא לגאב"ד הארגון (תפקיד בו כיהן למעשה כרבה החרדי של לונדון) והרב שלמה שיינפלד נהיה נשיא הארגון. לאחר פטירת הרב שיינפלד בשנת תשמ"ד (1984) מילא את מקומו בנשיאות הארגון, הרב אלחנן הלפרין. לאחר פטירת הרב חנוך דב פדווא בשנת תש"ס (2000), ממלא את מקומו ברבנות והנהגת הארגון, בנו הרב משה חיים אפרים פדווא מחבר ספר שו"ת מנחת אפרים.

הרב יוסף צבי דונר כיהן בתואר ראב"ד, ובשנת תשפ"ג (2022) מונה בנו הרב אהרן דוד דונר למלא את מקומו. כן מונו הרב שלום פרידמן (חתנו של הרב חנוך פאדווא) בתואר 'סגן אב"ד' והרב יוסף פאדווא (בנו של הרב חנוך) בתואר 'ראש הדיינים'

חברי בית הדין הם: הרב זאב פלדמן, הרב שלמה פרישווסר, הרב ישראל מאיר גרינברג, הרב דוד גרינהויז.
בחודש חשוון תשפ"ב הוספו עוד שני רבנים נוספים לכהן כחברי בית הדין, הרב חיים מנחם גאליצקי דומ"ץ ורא"כ קהל חסידי בעלזא, והרב יואל שטיין דומ"ץ קהל יט"ל דסאטמער.

בבית הדין לענייני ממונות מכהנים בסטמפורד היל הרב צבי נחמיה הלוי שנעק והרב ישראל מאיר הלפרין (היגר ללייקווד עקב מצב בריאותו ופרש מבית הדין בתשע"ז) ובגולדרס גרין הרב דוד דונר, הרב מרדכי הכהן אייזנר והרב דוד קאהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* התאחדות קהילות החרדים (לונדון), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה ויסברג, היסטוריה: מינויים חדשים ב'התאחדות קהילות החרדים', באתר בחדרי חרדים, ‏10.11.22

| יהדות אורתודוקסית |
| --- |
| זרמים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסיה מודרנית • נאו-אורתודוקסיה |
| ארגונים רבניים | ק"ק כנסת ישראל • OU‏ • אגודת הרבנים • מועצת גדולי התורה • הרבנות הראשית לישראל • אגודת הרבנים בפולין • העדה החרדית • התאחדות קהלות החרדים • התאחדות הרבנים • ועידת רבני אירופה • מועצת חכמי התורה • מרכז רבני אירופה |
| הגות | עיקרי האמונה היהודית • תורה מן השמים • נצחיות התורה • אמונת חכמים • דעת תורה • טיעון העד (יהדות) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269148505171
* LCCN: no00011454
* VIAF: 136311034
* WorldCat: lccn-no00011454

 |
**נאום (נחום) יזראילביץ' צירולניקוב** (ברוסית: **Наум Израилевич Цирульников**;‏ 24 בספטמבר 1910 – 28 בדצמבר 1979) היה קצין יהודי בדרגת תת-אדמירל בחיל הים הסובייטי.

קורות חיים
----------

נחום בן ישראל צירולניקוב נולד בעיר ביחוב שבפלך מוהילב של האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיר בתחומי מדינת בלארוס) במשפחה יהודית. מגיל 15 עבד כפועל במפעל לייצור יציקות ברזל.

בגיל 18 התנדב לשירות בצי. הוא התקבל ללימודים בבית הספר הימי הגבוה על שם פרונזה. לאחר שסיים את הכשרתו הוא שרת כקצין נשק בצוללת שהייתה חלק מצי הים השחור. בשנת 1935 מונה לסגן מפקד צוללת. בשנת 1938 הוא הועבר לצי האוקיינוס השקט שם מונה למפקד צוללת. בשנת 1940 עבר לשרת במפקדת צי האוקיינוס השקט בתפקיד עוזר ראש אגף המבצעים. ב-1941 מונה לראש אגף המבצעים.

צי האוקיינוס השקט לא נטל חלק בקרבות בין גרמניה הנאצית לברית המועצות, אך היה בכוננות למלחמה מול יפן וליווה שיירות הספקה מארצות הברית לברית המועצות בחלק הצפוני של האוקיינוס השקט. באוגוסט 1945 נטל צירולניקוב חלק בלחימה כנגד היפנים במהלך מבצע סערת אוגוסט. הוא השתתף בתכנון השתלטות הצי על הנמלים בקוריאה והשתלטות על האיים הקוריליים.

לאחר המלחמה המשיך צורילניקוב לשרת בצי. עד 1947 פיקד על אחד מבסיסי צי האוקיינוס השקט. בשנת 1949 הועלה לדרגת קונטר-אדמירל. ב-1950 מונה למפקד שייטת צוללות בצי הבלטי. ב-1954 מונה למדריך בכיר בבית הספר לקציני חיל הים בעיר לנינגרד. ב-1955–1957 הדריך בבית הספר לקציני חיל הים בריגה. ב-1957–1960 למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי. בתום לימודיו נשאר באקדמיה כמרצה בכיר לטקטיקה ימית. בשנת 1969 פרש מן השירות הצבאי.

נחום צירולניקוב נפטר ב-28 בדצמבר 1979. נקבר בבית העלמין וגנקובסקויה.

במהלך הקריירה שלו עוטר נחום צירולניקוב ב: עיטורי לנין, שני עיטורי הדגל האדום, עיטור נחימוב, שני עיטורי הכוכב האדום ובמדליות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* על נחום צירולניקוב, באתר "הלוחמים היהודים במלחמת העולם השנייה" (ברוסית)
**אני פה בגלל אשתי** הוא מחזה ישראלי שעלה לראשונה בשנת 1994, בבימויו של איז'ו ליבוביץ'. המחזה תורגם לרוסית ולאנגלית והוצג בהוליווד, ונחשב עד היום לאחד מהצגות הבידור המצליחות בארץ.

עלילה
-----

שלושה זוגות ישראליים טיפוסיים מגיעים לקליניקה של דוקטור הפי מריג' לטיפול קבוצתי, על מנת לפתור בעיות שבחיי הנישואים שלהם. לכל זוג המטען הרגשי והסיפור המשותף לו, ויחד עם שאר הקבוצה מנסים לעורר זכרונות, פחדים, חששות וחלומות - ולשחרר אותם.

היסטוריה
--------

המחזה עלה לראשונה לבמה בשנת 1994. בשנת 2012 עלתה הפקה נוספת עם קאסט מחודש בבימויו של אביחי (שוקו) זיו, כאשר את דמותו של הדוקטור מילא ניקי גולדשטיין ולצידו שיחקו חי דוידוב, שרון חזיז, יניב סוויסה, הילה סורג'ון, אלדד פריבס/אביחי (שוקו) זיו, וחן שילוני/אלין לוי. את התפאורה והתלבושות עיצב אדם קלר, ינון פורת עיצב את הווידאו, את המוזיקה יצר אפי שושני ואת התאורה ביים צחי כרמלי.

בשנת 2022 העלה התיאטרון העברי חידוש למחזה, בעיבוד של גדי צדקה וארז שלם ובבימויו של צדקה. צוות השחקנים כלל את יניב פולישוק, סופי צדקה/מעיין אשכנזי, גיל וסרמן/אסף פרי, מורן מלכה, דניאל היב/שרי גבעתי ופיני טבגר. את דוקטור הפי מריג' שיחק יובל אברמוביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

* תוכניית המחזה באתר Mantver
* עינב כהן, אני פה בגלל ההצגה - אני פה בגלל אשתי חוזרת לבמות באתר IsraelBursa, פברואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף המחזה, באתר 'הבמה'
2. ↑  דף המחזה, באתר התיאטרון העברי
**יאקו סקרי סימליוס** (בפינית: **Jaakko Sakari Simelius**;‏ 13 בנובמבר 1900 – 18 במאי 1985) היה גנרל פיני, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין 1959–1965.

ביוגרפיה
--------

סימליוס נולד ב-13 בנובמבר 1900 בקואופיו שבדוכסות הגדולה של פינלנד, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. כשהיה בן 18, זכתה פינלנד בעצמאות, וכמעט מיד פרצה בה מלחמת אזרחים. סמליוס התגייס למשמר הלבן ולחם כנגד המשמר האדום. שנה לאחר מכן הוא התגייס לצבא פינלנד, ולמד בבתי ספר צבאיים. במהלך מלחמת החורף הוא שימש כראש מטה הדיוויזיה ה-4. בתחילת מלחמת ההמשך הוא שימש כראש מטה הקורפוס ה-7, וב-1943 עבד לפקד על הרגימנט ה-4. לאחר המלחמה עבר לפקד על הרגימנט ה-7. בין 1942–1953 הוא הועסק בתפקידים שונים באקדמיה הצבאית הפינית. ב-1953 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-3. ב-1955 הוא מונה למפקד חיל הרגלים הפיני. ב-15 בספטמבר 1959 הוא מונה לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-29 באוקטובר של אותה שנה, פרש קארלו הייסקנן מתפקיד ראש ההגנה, וסמליוס נכנס לתפקיד במקומו. הוא היה הראשון בתפקיד שלא לחם במלחמת העולם הראשונה. הוא כיהן בתפקיד עד 12 בנובמבר 1965 אז פרש מהצבא. הוא נפטר בהלסינקי ב-18 במאי 1985.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקרי סימליוס** בוויקישיתוף
* סקרי סימליוס באתר פרויקט רונברג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2347 1367
* LCCN: n84116421
* VIAF: 60485288
* WorldCat: lccn-n84116421

 |
אווז בתעופה
 *Branta bernicla*
**אווז ברנט** (שם מדעי: *Branta bernicla*) היא מין אווז מהסוג ברנטה שבמשפחת הברווזיים.

מאפיינים
--------

אורכו של אווז זה 55–66 ס"מ, מוטת הכנפיים 106–121 ס"מ ומשקלו 0.8-2.2 ק"ג. הוא בעל גוף חום כהה וחזה, צוואר וראש כהים עם פס לבן בתחילת הצוואר. הזנב לבן והרגליים שחורות. לאווזים יש ראש גדול, מקור קצר ורגליים ארוכות.

האווזים רועים בלהקות סביב לחופי האזור הארקטי ממערב אירופה למרכז ומערב סיביר ולאורך חופי קנדה ואלסקה. בארצות הברית הם נמצאים בין מיין לג'ורג'יה.

האווזים ניזונים מעשבים שהם מלקטים במקורם אך מחבבים במיוחד עשבי ים (אנ') ממין Zostera marina.

הם חיים בקבוצות גדולות ומקננים סמוך למושבות של אוחי שלג. האוחים מקננים סמוך לזמנם ומגרשים שועלי קוטב רעבים המתקרבים לביצים. אך לאחר הבקיעה האוח עלול לחטוף את אחד האווזונים עם הוריו לא משגיחים עליו ומגרשים את האוח.

תת-מינים
--------

* *Branta bernicla bernicla*
* *Branta bernicla hrota*
* *Branta bernicla nigricans*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווז ברנט** בוויקישיתוף
* אווז ברנט, באתר ITIS (באנגלית)
* אווז ברנט, באתר NCBI (באנגלית)
* אווז ברנט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אווז ברנט, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אווז ברנט, באתר GBIF (באנגלית)
* אווז ברנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אווז ברנט באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4308658-5

 |
**מצוקי קורנר** (באנגלית: **Corner Cliffs**) הם מצוקים, המוקפים על ידי שתי רמות שטוחות (הרי שולחן). המצוקים ממוקמים בדרום-מזרח אי אלכסנדר, בארץ אלכסנדר שבאנטארקטיקה.

המצוקים ממוקמים 2.77 קילומטרים בסמוך מדרום לקרחון סאטורן, ו-3.704 קילומטרים צפונית-מזרחית מנונאטאק קואל.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המצוקים

מדרונות קרח, ממערב למצוקים חסמו את קו הראייה אל מצוקי קורנר, ומנעו את גילויים.

המצוקים צולמו מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935.

המצוקים מופו לראשונה, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה, על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג.

אזור המצוקים נסקר לראשונה בשנת 1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey; בראשי תיבות: FIDS).

### מקור השם

שמם של המצוקים ניתן להם על ידי על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.

השם תיאורי, והוא מציין את העובדה, כי המצוק שמזרח האי אלכסנדר פונה מכיוון צפון - דרום לכיוון דרום - מערב.

"קורנר" באנגלית משמעו פינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות הרשמי של מחלקת הגאוגרפיה של ממשלת ארצות הברית

ראו גם
------

* מצוקי ברן
* מצוקי קליסטו
* מצוקי קנונבול

קישורים חיצוניים
----------------

* מצוקי קורנר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור מצוקי קורנר
* תצלום לוויין של אזור מצוקי קורנר
* מפות אזור מצוקי קורנר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
**ג'עפר אבן יחיא אלברמכי** (בערבית: **جعفر بن يحيى** פרסית: **جعفر بن یحیی برمکی**‏; 767–803) היה אציל ערבי ממוצא פרסי בן למשפחת הברמכים הידועה. הוא היה גיסו של הח'ליפה הארון א-רשיד מהשושלת העבאסית, ושימש כווזיר בתקופתו.

ביוגרפיה
--------

ג'עפר נולד בערך בשנת 767. הוא היה בנו של יחיא אבן ח'אלד, אשר שימש כווזיר בתקופתו של הח'ליפה העבאסי אל-מהדי. הוא היה בן למשפחת הברמכים רבת ההשפעה. היה לו אח בשם אל-פצ'ל אבן יחיא ואח בשם מוסא אבן יחיא. לאחר מותו של אביו, הפך ג'עפר לווזיר של בנו של אל-מהדי - הארון א-רשיד. ג'עפר היה פטרון המדע והאמנויות וסייע להפצת המדעים ההודיים ומאקדמיית גונדישפור הפרסית ברחבי העולם הערבי. הוא היה פטרון של מלומדים כמו גביר (Gebir) וג'בריל אבן בוח'טישו. הוא ייסד את מפעל הנייר הראשון בבגדאד. הוא עודד בעיקר תרגום של ספרות רפואית ובכך טמן את הזרעים למפעל "בית החוכמה" שהוקם בימי אל-מאמון.

נפילתו של ג'עפר אירעה בשנת 803. על פי המסופר, הארון א-רשיד היה קשור מאוד לאחותו עבאסה, וכדי שיוכל לבלות יותר זמן במחיצתה, הוא החליט להשיא אותה לג'עפר. הוסכם שהנישואים יהיו פורמליים בלבד, ולפיכך נאסר על ג'עפר ועבאסה להתראות שלא במחיצת הח'ליף. עם זאת, על פי המסופר, עבאסה התאהבה בג'עפר, והייתה נחושה לממש את נישואיהם. מדי לילה הייתה נשלחת שפחה לחדר המיטות של ג'עפר, אולם לילה אחד מילאה עבאסה את מקומה של השפחה. ג'עפר הופתע, אך לא התנגד. עבאסה נכנסה להריון וילדה תאומים. אחיה זעם כשנודע לו על כך, והוציא את ג'עפר להורג. משפחת הברמכים איבדה את כל כוחה. בני המשפחה נאסרו ורכושם הוחרם. עבאסה הוצאה להורג או הוגלתה, והתאומים שילדה הועברו למכה וגדלו שם. עם זאת, ישנן גם גרסאות אחרות על נפילת הברמכים.

כוחו של ג'עפר מתבטא היטב ב"סיפורי אלף לילה ולילה" בהם הוא מוזכר לצדו של הארון א-רשיד. סיפורים אלו הקנו לו פרסום בעולם המערבי המודרני, אולם בהדרגה הוא הפך מדמות חיובית לדמות שלילית של מכשף אפל. בסרט "הגנב מבגדאד" משנת 1940, הוא מוצג כמכשף המדיח את הח'ליפה ומפתה את בתו של הסולטאן. בסרט "להב הזהב" מ-1952 מוצג ג'עפר כנבל ערמומי המנסה לגזול את כסאו של הח'ליפה. ג'עפר ממלא תפקיד דומה גם במשחק הווידאו "הנסיך הפרסי". בסרט "אלאדין" של חברת וולט דיסני, הנבל הראשי נקרא אף הוא ג'עפר (תועתק כ"ג'אפר" בתרגומים לעברית). הוא מהווה שילוב בין ג'עפר ההיסטורי לבין דמותו של המכשף הרשע מהסיפור המקורי "אלאדין ומנורת הקסמים". בעקבות הצלחת הסרט הוציאה דיסני סרט המשך הנקרא "שובו של ג'אפר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'עפר אבן יחיא אלברמכי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך ברמכים מתוך המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9651 2838
* NTA: 239960181
* VIAF: 291460921
* WorldCat: viaf-291460921

 |
**אֶָָלֶכְּסַנְדר גְרִיגוֹריֶיבִיץ' אוֹרְלוֹב** (נולד כ**אבר(ה)ם הרשלבִיץ'**, ברוסית: **Александр Григорьевич Орлов**; ‏11 באוקטובר 1900 - 28 באפריל 1945) היה יהודי סובייטי, שהיה בין מפקדיו הבכירים של הצי הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר אורשה שבפלך מוהילב של האימפריה הרוסית במשפחתו של סוחר הירש אורליקוביץ' אורליקוב. את הקריירה הצבאית שלו החל כמלח בקבוצת הגנת המטה של צי המלחמה על נהר וולגה בדצמבר 1918 אז גם התחילה השתתפותו במלחמת האזרחים ברוסיה בה נלחם בחזית המזרחית של הצבא האדום. ב-1921 נהיה למדריך חינוך בלשכת גיוס של בוברויסק וראש פלוגת הצוות הימי המרכזי. מ-1923 עד 1928 למד במכללה הגבוהה להנדסה הימית על שמו של דזרז'ינסקי.

מדצמבר אותה השנה עד לנובמבר 1931 שירת כמהנדס-מכונאי באוניית מערכה "הקומונה הפריסאית". מנובמבר ועד לדצמבר 1933 למד בפקולטה לבניית ספינות של האקדמיה הצבאית-ימית על שמו של וורושילוב. ב-1933 מונה להיות מפקד החלק החשמלי-מכני של סיירת "הקווקז האדום".

ב-1935 מונה לעוזר מכונאי של הספינה המובילה וב-1937 התמנה למפקד המחלקה החמישית של מטה הצי של הים השחור. מספטמבר אותה השנה ועד לינואר 1938 נהיה לעוזר מנהל מחלקת הנמלים במנהלת הכוחות הימיים ובהמשך ועד סוף חייו היה מנהל המחלקה הטכנית המרכזית של הצי הסובייטי.

בספטמבר 1940 עמד בראש הוועדה להסמכת מפעלים באזור לייפאיה. ב-4 ביולי אותה השנה קיבל דרגת "מהנדס קונטר-אדמירל" המקבילה לאלוף הצי וב-22 בינואר 1944 מונה לדרגת תת-אדמירל.

נהרג בתאונה אווירית ב-28 באפריל 1945. נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

משפחתו
------

היה נשוי למריה, בתו ויקטוריה הייתה חוקרת גאוגרפיה באוניברסיטת מוסקבה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
2. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
3. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
4. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
5. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
6. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
7. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (רוסית)
8. ↑  מידע עליו בבסיס הנתונים של פצועים והרוגים של הצבא האדום במלחמת העולם השנייה "ממוריאל" (רוסית)
9. ↑  מידע מאתר בית הקברות
מוחמד עלי אל-ג'עברי עם העיתונאי יהודה ליטני, סוף שנות ה-60
**מוחמד עלי ג'עברי** (בערבית: **محمد علي الجعبري**; 1900 – מאי 1980) היה מנהיג ופוליטיקאי פלסטיני, ראש עיריית חברון במשך עשרות שנים, וחבר הבית העליון של הממשלה הירדנית בשנות ה-50 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1939 נבחר לראשונה לראש עיריית חברון והחזיק בתפקיד זה גם אחרי מלחמת ששת הימים וכיבוש חברון בידי ישראל, עד 1976. ב-1948 הוא היה מתומכי סיפוח ערביי ארץ ישראל לממלכת ירדן ועמד בראש קונגרס יריחו שקיבל את החלטות יריחו, תמיכה פלסטינית בשלטונו של עבדאללה הראשון, מלך ירדן נגד חאג' אמין אל-חוסייני. באוקטובר 1948 עמד ג'עברי בראש משלחת של אנשי חברון שהגישה לעבדאללה את מפתחות מערת המכפלה בהבעת נאמנות למלך.

בשנת 1950 מונה לחבר הסנאט הירדני ובדצמבר 1955 מונה לשר המשפטים והחקלאות בממשלה קצרת הימים של היזאע אל-מג'אלי. הוא מונה שוב לשר המשפטים בממשלה הירדנית שנתמנתה עם יצירת האיחוד עם עיראק במאי 1958. ג'עברי המשיך לכהן כשר המשפטים עד יוני 1961. ב-1964 הוכנס למועצת עיריית חברון במינוי מיוחד של הממשלה הירדנית שהייתה זכאית לשני תקנים ייחודיים, וכך שינה את הרוב במועצת העיר וזכה במינוי נוסף לראשות העירייה.

לאחר שישראל כבשה את יהודה ושומרון מירדן במלחמת ששת הימים, כונן אל ג'עברי קשרים טובים עם הרשויות במדינת ישראל ועם פוליטיקאים ישראלים הוא ניהל מגעים עם הצד הישראלי, והציע שישראל תישאר בשלטון רק חמש שנים, שלאחריהן ישמרו הפלסטינים על זכות ההגדרה העצמית. למרות זאת כאשר הוצע להקים ממשלה גולה של אש"ף במחצית השנייה של שנות ה-70, התנגד אל ג'עברי למהלך ובינואר 1977 נפגש עם ראש ממשלת ישראל יצחק רבין כדי לקדם עמדה פרו-ירדנית לפתרון הסכסוך.

ג'עברי היה קרוב משפחתו של סולימאן ג'עברי, המופתי של ירושלים (1993–1994) הוא נפטר במאי 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד עלי אל-ג'עברי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מן העיתון הרשמי, הַבֹּקֶר, 25 באוקטובר 1940
2. ↑  גלוב פחה מתענין במושבות העבריות שבמחוז, הצופה, 12 במרץ 1948.
3. ↑  השייך ג'עברי ייקבר היום בחצר ביתו לא הרחק ממערת המכפלה, דבר, 30 במאי 1980
4. ↑  משלחת המונית, על המשמר, 27 באוקטובר 1948
5. ↑  עבדאללה מינה את הסנאט, על המשמר, 19 באפריל 1950
6. ↑  מג'אלי הרכיב ממשלה בירדן, דבר, 16 בדצמבר 1955
7. ↑  הורכבה ממשלת הפדראציה ההאשמית, דבר, 19 במאי 1958
8. ↑  ועידת משפטנים ערביים בקאהיר, קול העם, 27 בדצמבר 1960  
סיפור דרמאטי ו... כוזב על ניתוק גיניאה-ישראל, על המשמר, 25 באפריל 1961
9. ↑  ממשלה חדשה בירדן, על המשמר, 29 ביוני 1961
10. ↑  אלי אייל, בחירות לעיריות - מי בעד ומי נגד, מעריב, 11 בפברואר 1972.
11. ↑  ראש עיריית חברון אורח ת"א; מבקש לפתוח שערי אוניברסיטת ת"א לסטודנטים מחברון, דבר, 24 באוגוסט 1971.
12. ↑  השבוע פגישת רבין-ג'עברי, דבר, 23 בינואר 1977.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007336592805171
* VIAF: 230149366286685601729
* WorldCat: viaf-230149366286685601729

 |
**Transfermarkt** הוא אתר אינטרנט גרמני המסקר כדורגל מרחבי העולם. האתר מרכז מידע על העברות שחקנים, תוצאות משחקים, כובשים וסטטיסטיקה כללית. אף על פי שסכומי העברות ושווי שחקנים המוצגים באתר הם לרוב הערכות בלבד, המידע בו נחשב כמקור אמין. נכון לאפריל 2020 Transfermarkt הוא אתר הכדורגל השני בגודלו בגרמניה.

היסטוריה
--------

האתר הוקם במאי 2000 על ידי מתיאס זיידל כאתר מידע על כדורגל גרמני, ובהמשך כדורגל עולמי בשפה הגרמנית. ב-2008 רכשה אקסל שפרינגר 51% מבעלות האתר. בינואר 2009 הושק האתר באנגלית, ובהמשך השנים הושקו גרסאות באיטלקית (2010), טורקית (2010), פולנית (2012), ספרדית (2013), הולנדית (2014), פורטוגזית (2014), רוסית (2019) וצרפתית.

לאתר ערוץ יוטיוב בו כתבות וידאו על העברות שחקנים ושמועות על העברות עתידיות.

ב-2010 הוקם האתר Soccerdonna בשפה הגרמנית, אשר מסקר כדורגל נשים ומתמקד בהצגת מידע על כדורגלניות.

לקריאה נוספת
------------

* אתר למנויים בלבד עוזי דן, כך הפך אתר אוהדים לכלי שקובע את עסקאות הענק של הכדורגל העולמי, באתר הארץ, 19 בינואר 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Transfermarkt** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Transfermarkt
* אתר האינטרנט הרשמי של Soccerdonna
* Transfermarkt, ברשת החברתית פייסבוק

* Transfermarkt, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Transfermarkt, ברשת החברתית אינסטגרם

* Transfermarkt, ברשת החברתית טיקטוק

* Transfermarkt, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  החזר השקעה על כשרון נדיר, אלכס בריסון, ברנד פריק, רוב סימונס, עמוד 4 (באנגלית)
2. ↑  מידע על שימוש באתרי אינטרנט בגרמניה באפריל 2020 באתר AGOF (בגרמנית)
3. ↑  אקסל שפרינגר רוכשת רוב בקהילת הכדורגל הגדולה בגרמניה באתר אקסל שפרינגר (בגרמנית)
|  |
| --- |
| **עמנואל קאנט** |
| Immanuel KantImmanuel Kant |
| **אנשים** |
| ג'ורג' ברקלי • רנה דקארט • יוהאן גוטליב פיכטה • פרידריך היינריך יעקבי • גאורג וילהלם פרידריך הגל • דייוויד יום • ארתור שופנהאואר • ברוך שפינוזה |
| **עבודות חשובות** |
| ביקורת התבונה הטהורה • ההקדמות • מהי נאורות? • הנחת יסוד למטפיזיקה של המידות • ביקורת התבונה המעשית • ביקורת כוח השיפוט • הדת בגבולות התבונה בלבד • מטפיזיקה של המידות • לשלום הנצחי |
| **קאנטיאניזם ואתיקה קאנטיאנית** |
| אידיאליזם טרנסצנדנטלי • פילוסופיה ביקורתית • סכמה • אפריורי ואפוסטריורי • אנליטי וסינתטי • נואומנה • הדבר כשלעצמו • קטגוריות • הצו הקטגורי • צו היפותטי • מקסימה • "ממלכת התכליות" • אפרצפציה טרנסצנדנטלית • אסתטיקה טרנסצנדנטלית |
| **נושאים קרובים** |
| אידיאליזם גרמני • נאו-קאנטיאניזם |

**נוֹאוּמֵנָה** (בלשון רבים, מיוונית עתיקה: **noumena**) או **נוֹאוּמֵנוֹן** (בלשון יחיד: **noumenon**) הוא מונח פילוסופי המזוהה בעיקר עם מסורת הקאנטיאניזם, ומשמש כדי להצביע על מה שאינו מופיע כתופעה (פנומנון: *phenomenon*; ברבים פנומנה: *phenomena*) או על מה שאינו נתפס בניסיון האנושי. באידיאליזם הטרנסצנדנטלי של עמנואל קאנט, "הפנומנה" היא עולם התופעות המותנה בניסיון האנושי, ואילו הנאומנה היא מציאות אפשרית של "הדבר כשלעצמו", כלומר של דבר או דברים שהם בלתי מותנים בתפיסה האנושית. 

קאנט טוען כי על הנואומנה לא נוכל לדעת דבר חיובי. לשיטתו מדובר ב"מושג־גבול" של הפילוסופיה הביקורתית, שנועד למנוע מהמטפיזיקה לקבוע שיפוטים דוגמתיים כלומר מעבר למה שניתן לתפוס בניסיון האנושי, הכפוף לקטגוריות של השכל ולצורות ההסתכלות הטרנסצנדנטאליות של חלל וזמן. המושג נועד לסמן תחום שלא נוכל להגיע לתוכו, אף שהתבונה מתפתה ושואפת לעשות זאת. כאשר התבונה מבקשת להחיל את הקטגוריות על הנואומנה, היא מפיקה טעויות שונות הבאות לידי ביטוי, בין היתר, באנטינומיות. 

בחיבורו ביקורת התבונה הטהורה, בסיום החטיבה הראשונה, "האנליטיקה הטרנסצנדנטאלית" מתוך "תורת היסודות הטרנסצנדנטאלית" – ישנו פרק קצר בשם "על הטעם להבנה של כל המושאים בכלל בין פנומנה לנומנה" ובו קאנט מבהיר כי:

> 
> המושג של נוּמנון – כלומר, של דבר שאינו כלל מושא של החושים, ושעלינו לחשוב (באמצעות שכל טהור בלבד) לדבר כשהוא־לעצמו [...] הכרחי כדי למנוע שההסתכלות החושית תתרחב עד לדברים כשהם־לעצמם, וכדי להגביל בכך את תוקפה האובייקטיבי של הכרת החושים. (לשאר הדברים, שאליהם ההכרת החושים אינה מגעת, קוראים משום כך בשם נוּמנה, כדי להראות שהכרות אלה אינן יכולות להרחיב את תחומן אל כל מה שהשכל חושב). בכל זאת, בסופו של דבר אין כל אפשרות לרכוש תובנה על אפשרותם של נוּמנה כעין אלה, והתחום שמחוץ לספֵרת התופעות הוא (בשבילנו) ריק. [...] מושג הנוּמנון הוא אפוא רק **מושג־גבול** שנועד להגביל את יומרות החושיות, ושימושו על דרך השלילה בלבד. ובכל זאת אין זו המצאה שרירותית, אלא המושג צמוד להגבלת החושיות, בלי שיש ביכולתו להציב משהו חיובי מחוץ לתחומה.
> 
> 
> 
> — קאנט, **ביקורת התבונה הטהורה**, A255/B311
>

קישורים חיצוניים
----------------

* [https://www.britannica.com/topic/noumenon topic/noumenon נואומנה], באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירמיהו יובל, "מבוא", בתוך: עמנואל קאנט, **ביקורת התבונה הטהורה** הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013, עמ' 79

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4746100-7

 |
**המתופפת הקטנה** (באנגלית: **The Little Drummer Girl**) הוא עיבוד קולנועי משנת 1984, בבימויו של ג'ורג' רוי היל, לספר בשם זהה מפרי עטו של ג'ון לה קארה שיצא לאור ב-1983. 

הסרט היה מועמד לפרס "אדגר" על שם אדגר אלן פו בשנת 1985, בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר".

תקציר העלילה
------------

חוליית המוסד בראשות מרטין קורץ (קלאוס קינסקי) מנסה להתחקות אחרי מרכיב מטענים פלסטיני, "ח'ליל", המעורב בפיגועי טרור כנגד מטרות יהודיות ברחבי אירופה. המוסד מגייס שחקנית אמריקנית, צ'ארלי (דיאן קיטון), על-מנת שתתחזה לחברתו של אחיו של ח'ליל, שנתפס על ידי המוסד. למרות נטיותיה הפרו-פלסטיניות, צ'ארלי נרתמת למשימה, בשל יצר הרפתקנות ומפני שהתאהבה בסוכן המוסד ג'וזף שגייס אותה תוך התחזות לפעיל פלסטיני.

הפקה
----

צילומי העיבוד הקולנועי של הספר החלו כחצי שנה לאחר יציאתו לאור של הספר, באוקטובר 1983, חלק מהצילומים נעשו בישראל. את דמותה של צ'רלי גילמה השחקנית דיאן קיטון, ואת דמותו של קורץ גילם השחקן קלאוס קינסקי. הסרט יצאה לאקרנים באוקטובר 1984. 

בסרט משחקים שורה של שחקנים ישראלים, בהם: אלי דנקר, יהונתן סגל, ג'וליאנו מר, דורון נשר, דור צויגנבום, אורי לוי, סוהיל חדאד, שמעון פינקל, סמדר ברנר ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המתופפת הקטנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המתופפת הקטנה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המתופפת הקטנה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "המתופפת הקטנה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "המתופפת הקטנה", באתר אידיבי
* "המתופפת הקטנה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יעקב ארז, אף מלה על "המוסד", מעריב, 2 בנובמבר 1984

הערות שוליים
------------

1. ↑  "המתופפת הקטנה" עשתה להם מיגרנה, דבר, 28 באוקטובר 1983
2. ↑  דיאן קיטון מתופפת, חדשות, 24 באוקטובר 1984
3. ↑  יגאל סרנה, התחכום, האכזריות והשחיטה השקטה, חדשות, 21 בדצמבר 1984
**אריך אברהם** (בגרמנית: **Erich Abraham**;‏ 27 במרץ 1895 – 7 במרץ 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אברהם נולד ב-27 במרץ 1895 בעיר מריאנבורג, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית (כיום שם העיר מאלבורק והיא בשטחי פולין המודרנית). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ושרת ברגימנט הרגלים ה-341. עד יולי 1915 כבר החזיק בדרגת לוטננט, וב-20 במאי 1920 החזיק בדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל אברהם את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

לאחר המלחמה התגייס אברהם למשטרת הביטחון של הרייכסווהר. ב-15 באוקטובר 1935 הצטרף לוורמאכט והועלה לדרגת מיור. הוא שימש כמפקד פלוגה ברגימנט ה-18, וב-1 באוקטובר 1938 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה אברהם למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-105, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-72, וב-21 בנובמבר 1939 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-266, שהיה אף הוא חלק מהדיוויזיה ה-72. ב-1 באפריל 1940 מונה אברהם למפקד הרגימנט ה-230, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת, כחלק מהדיוויזיה ה-76 במסגרת הקורפוס ה-23. במהלך מבצע ברברוסה לחם אברהם עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מהדיוויזיה ה-76 במסגרת הקורפוס ה-11, ולאחר מכן במסגרת הקורפוסים ה-52, הקורפוס ה-4, וה-44 לסירוגין. בקיץ 1942 לחם אברהם עם הרגימנט שבפיקודו במבצע מקרה כחול כחלק מהדיוויזיה ה-76 במסגרת קורפוס הפאנצר ה-24 והקורפוס ה-51, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-8. ב-6 בנובמבר 1942 מונה אברהם למפקד בית הספר השני למש"קים, וב-13 בנובמבר קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1943 מונה אברהם למפקד הדיוויזיה ה-76 שהוקמה מחדש בצרפת, וב-1 ביוני הועלה לדרגת גנרל מיור. בדצמבר 1943 הועבר עם הדיוויזיה שבפיקודו לחזית המזרחית, שם לחם עמה בקרב דנייפר כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן במסגרת הארמיות השישית והשמינית, וב-26 ביוני 1944 קיבל אברהם על פעולותיו בקרבות תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע יאשי-קישינב לחם אברהם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הרומני ה-6, שאף פיקד עליו בחלק מהזמן, ולאחר מכן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-57 במסגרת הארמייה השמינית. ב-21 באוקטובר 1944 הועבר לעתודת המילואים, וב-13 בדצמבר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-63. אברהם לחם עם הקורפוס שבפיקודו תחת פיקוד הארמייה ה-19 באלזס, ובפברואר 1945 הוכפף הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הצנחנים הראשונה בהולנד. ב-1 במרץ 1945 הועלה אברהם לדרגת גנרל חיל הרגלים, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות בגרמניה, עד לכניעת כל כוחות קבוצת ארמיות B בכיס הרוהר, ב-18 באפריל 1945.

### לאחר המלחמה

בשנת 1947 שוחרר אברהם מהשבי, ולאחר מכן התגורר בוויסבאדן שבגרמניה המערבית עד מותו ב-7 במרץ 1971 והוא בן 75.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך אברהם** בוויקישיתוף
* אריך אברהם (אורכב 11.02.2012 בארכיון Wayback Machine) באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* אריך אברהם באתר World War II Awards (באנגלית)
* אריך אברהם באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1309925437
* VIAF: 6327170101378412500005
* WorldCat (עם VIAF): 6327170101378412500005

 |
גנרל **מקסימיליאן פון אדלסהיים** (בגרמנית: **Maximilian von Edelsheim**;‏ 6 ביולי 1897 – 26 באפריל 1994), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון אדלסהיים נולד ב-6 ביולי 1897 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לקצין הפרוסי פרנץ פון אדלסהיים, שהיה בנו של השר הבאדני לודוויג פון אדלסהיים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פון אדלסהיים לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט האולאנים של המשמר ה-2, ולחם עמו במהלך המלחמה. ב-15 בדצמבר 1915 הוא הועלה לדרגת לויטננט, ובתחילת 1917 הוא הועבר לרגימנט הרגלים ה-59. על פעולותיו בקרבות קיבל פון אדלסהיים את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון אדלסהיים לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1931 הוא הועלה לדרגת ריטמייסטר, וב-1 במרץ 1936 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 באפריל 1936 הוא מונה לקצין מטה האגד הפרשים ה-4, ובקיץ 1938 הוא מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הפרשים ה-6. ב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד גדוד האופניים ה-1 בטילזיט, וב-1 באפריל 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה פיקד פון אדלסהיים על גדוד האופניים ה-1, ולחם עמו במהלך המערכה בפולין, המערכה על צרפת ומבצע ברברוסה, כחלק מדיוויזיית הפרשים ה-1, וב-30 ביולי 1941 הוענק לו על פעולותיו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוקטובר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הפרשים ה-22, אשר היה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-24, ואשר הפך בתחילת ינואר 1942 לרגימנט הרובאים ה-26, ובתחילת יולי 1942 הפך לרגימנט הפאנצרגרנדיר ה-26, ולחם עמו במבצע מקרה כחול ובמהלך קרב סטלינגרד. ב-7 בנובמבר 1942 מונה למפקד חטיבת הפאנצרגרנדיר פאנצר ה-20, אשר הייתה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-20, וב-23 בדצמבר 1942 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 במרץ 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-24 שהוקמה מחדש בצרפת, וב-1 ביוני 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. באוגוסט 1943 נשלחה הדיוויזיה לאיטליה, ובנובמבר אותה שנה נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה. בינואר 1944 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה השישית, ובאפריל לחמה הדיוויזיה כחלק מהארמייה השמינית במבצע יאשי-קישינב הראשון. ב-1 במרץ 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-20 באוגוסט 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-24. ב-22 בספטמבר 1944 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-48, וב-23 באוקטובר 1944 הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בדצמבר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל השריון, ובתחילת מאי 1945 הוא מונה למפקד היחידות הנכנעות של הארמייה ה-12, עמן נפל בשבי האמריקני ב-7 במאי 1945.

### לאחר המלחמה

באביב 1947 שוחרר פון אדלסהיים מהשבי, ולאחר שחרורו הוא התגורר בקונסטנץ, עד למותו ב-26 באפריל 1994.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקסימיליאן פון אדלסהיים באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118878263
* ISNI: 0000 0003 8584 3658
* VIAF: 8185542
* WorldCat (עם VIAF): 8185542

 |
**הנס פון אהלפן** (בגרמנית: **Hans von Ahlfen**; ‏20 בפברואר 1897 – 11 בספטמבר 1966) היה גנרל בוורמאכט שבזמן מלחמת העולם השנייה פיקד על "מבצר ברסלאו". התפרסם גם כמחבר ספרים ומאמרים על המלחמה.

ביוגרפיה
--------

אהלפן נולד בברלין, שבקיסרות הגרמנית, בשנת 1897. הוא התגייס לצבא הקיסרי הגרמני באוקטובר 1914. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה, והועלה לדרגת לויטננט. לאחר המלחמה המשיך לשרת בצבא החדש, הרייכסווהר.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, החזיק אהלפן בדרגת אוברסט-לויטננט. הוא פיקד על כוחות בחזית המזרחית, ומאוחר יותר הועבר לנורווגיה. בינואר 1945 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ומונה בידי פרדיננד שרנר למפקד העיר ברסלאו (ורוצלב), שהיטלר הכריז עליה כעל "מבצר" שיש להגן עליו בכל מחיר. אהלפן הסתכסך עם מושל העיר קרל האנקה, שדרש ממנו לבצע מספר תוכניות בלתי מציאותיות בעליל. האנקה היה מקורב להיטלר ושרנר, והצליח לשכנע אותם להחליף לקראת סוף המצור על ברסלאו את אהלפן בהרמן ניהאוף. בפברואר 1945 השלימו הרוסים את המצור על העיר, כשהם לוכדים בתוכה חיל משמר בן 80,000 חיילים גרמנים וכן אזרחים רבים, כלפיהם הפעילו האנקה ושרנר אמצעים של טרור כדי לגרום להם להילחם, כאשר שאר ערי גרמניה (לרבות ברלין) כבר נכנעו. ברסלאו נכנעה ב-6 במאי 1945, לאחר שבמצור נהרגו עשרות אלפי אזרחים.

אהלפן לא נכח בברסלאו בעת הנפילה. הוא שירת בחזית המערבית, וב-17 באפריל 1945 הוא נפל בשבי. הוא שוחרר ב-30 ביוני 1947, ונטש את הצבא לטובת קריירת כתיבה. ספרו הראשון, "הקרב של מבצר ברסלאו" ("Der Kampf der Festung Breslau"), פורסם ב-1957 והיה להצלחה. אהלפן החליט להמשיך בכיוון זה. הוא יצר קשר עם הרמן ניהאוף, שהחליף אותו בתפקיד מפקד העיר, ויחד הם כתבו בשנת 1959 את "כך נלחמה ברסלאו" ("So kämpfte Breslau"), שהיה גם הוא להצלחה מסחררת. ב-1961 פרסם את "הקרב על שלזיה" ("Kampf um Schlesien"). אחד ממאמריו אף תורגם לעברית, דבר שגרר מחאות מצד נתן אלתרמן. 

הוא מת באוברנדורף אם נקר בשנת 1966 והוא בן 69.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ון טולאנד, **100 ימים אחרונים**, הוצאת מערכות, 1968.
* אנטוני ביוור, **נפילת ברלין**, הוצאת יבנה, 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס פון אהלפן** בוויקישיתוף
* ספריו של אהלפן (בגרמנית)
* הנס פון אהלפן באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה. (באנגלית)
* הנס פון אהלפן באתר ww2 gravestone. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289227705171
* BIBSYS: 8063826
* GND: 104541113
* ISNI: 0000 0001 1040 9983
* LCCN: nr88006891
* NKC: xx0167842
* NLP: a0000001757561
* NTA: 145801527
* SUDOC: 14679494X
* VIAF: 15207809
* WorldCat: lccn-nr88006891

 |
"**המפרט הכללי לעבודות בנייה**" או "**הספר הכחול**" הוא מסמך שמופק על ידי הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיצזיה והמרכז את מפרטי העבודה המקובלים בעבודות הנדסיות ובעיקר במכרזים ציבוריים של משרדי ממשלה, רשויות מוניציפליות וחברות ממשלתיות.

רקע
---

הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיצזיה הוקמה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 והיא מורכבת מנציגי משרדי הביטחון, הבינוי והשיכון, האוצר והתחבורה.

תפקיד הוועדה הוא לקבוע סטנדרטים אחידים לעבודת משרדי הממשלה העוסקים בתחומי הבנייה ולנסח את המפרט הכללי היוצר נורמה אחידה במכרזים רשמיים של מדינת ישראל וגופי ממשל מקומיים. למרות שהמפרט מחייב רק במכרזים רשמיים גם גורמים פרטיים עושים בו שימוש.

המפרט משמש מאז הוצאתו כחלק ממסמכי המכרז והחוזה בכל מכרז ממשלתי ואומץ גם על ידי רשויות מקומיות, חברות ממשלתיות וחברות כלכליות רבות.

מבנה המפרט והשימוש בו
---------------------

המפרט מוגדר ככללי ואינו מתייחס למיזם או עבודה נקודתיים, וזאת בשונה מ"מפרט מיוחד" הכולל את תכולת העבודה המדויקת שבכל מיזם ומיזם. ההנחיות שבמפרט הכללי נועדו לתת רקע ודרישות סף אחידות בכל המכרזים הציבוריים ובדרך כלל הוא אינו נכלל כחלק ממסכמי המכרז אולם הוא עדיין מחייב בהם.

כל פרק בנוי מהגדרות מפרטיות לאותו תחום - כיצד נדרש לבצע את העבודה, שלביות ודרישות איכותניות, ולאחר מכן מוגדרים אופני המדידה - מה נכלל במסגרת העבודה ובגין מה מבוצע התשלום ועל פי איזה מפתח.

נכון לשנת 2024 המפרט מכיל 44 פרקים העוסקים במפרטי הבניה בתחום הבניה, התשתיות, הפיתוח, הגמר, הבטיחות ועוד. הפרקים קובעים בין השאר הנחיות למתכננים, מדדי איכות, אופן חישוב ומדידה של כמויות, אחריות ובדק, חומרי גלם, דרישות ביצוע ועוד.

מידי תקופה מתעדכן המפרט ועובר התאמה ותיקונים הן בפרקים הקיימים והן בתוספת פרקים חדשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר המפרט הכללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  פעולות הממשלה להבטחת האיכות והבטיחות בענף הבנייה (עמ' 267), באתר מבקר המדינה, ‏2015
2. ↑  מורן רגב, מה לדרוש בחוזה עם קבלן איטום? בדקנו, באתר ynet, ‏29/6/2021
3. ↑  מפרטים כלליים של הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיזציה של מסמכי החוזה לבנייה ולמיחשוב, באתר הוועדה הבין-משרדית לסטנדרטיזציה, ‏1.1.2024
4. ↑  ניצן צבי כהן, נאבקים בהפקרות / לראשונה: יוסדר תחום הבטיחות בעבודות בנייה ממשלתיות, באתר דבר, ‏18.11.2018