recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שטפן יואכים קרמר** (בגרמנית: **Stephan Joachim Kramer**, נולד ב-1968) הוא פוליטיקאי יהודי (גר) גרמני, חבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית, המכהן מאז 1 בדצמבר 2015 כראש שירותי הביטחון הפנימיים של מדינת תורינגיה (Amt für Verfassungsschutz Thüringen), אחת מ-16 מדינות הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. קודם לכן היה במשך כעשר שנים (2004–2014) המזכיר הכללי של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.

קורות חיים
----------

קרמר נולד ב-1968 בעיר זיגן שבמרכז גרמניה המערבית דאז, להורים נוצרים, אולם מסיבה בלתי ידועה הוא מעולם לא הוטבל לנצרות, ומשהגיע לבגרות, התגייר. הוא למד משפטים, אך לא קיבל רישיון עריכת דין. בעל תואר שני במדעי החברה (חינוך) (עבודת המאסטר שלו הייתה על קליטתם בישראל של העולים מאתיופיה). נשוי ליהודייה אמריקאית, ואב לשתי בנות.

הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כעוזר פרלמנטרי, דווקא אצל חברי הבונדסטאג מטעם מפלגת ה-CDU, מפלגת המרכז-ימין בגרמניה. אחר כך שימש כעוזרו האישי של איגנץ בוביס, נשיאה דאז של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה, שהיה חבר המפלגה הליברלית הגרמנית (FDP), ומ-2004 ובמשך כעשר שנים כיהן כמזכירה הכללי של המועצה. בתקופה זו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית ומאז הוא חבר בה ומכהן כנציגה או לעיתים רק באופן אישי בגופים פוליטיים ויהודיים שונים, לרבות ועידת התביעות, *Amcha Deutschland*, "המועצה הגרמנית ליחסי חוץ", חבר הנאמנים של הקונגרס היהודי העולמי ועוד.

במהלך שנת 2015 התגלה כי קיים שיתוף פעולה עמוק בין גורמים שונים בשירות הביטחון הפנימי של מדינת תורינגיה לבין גורמים נאו-נאציים במדינה. בעקבות זאת החליט שר הפנים של תורינגיה, איש ה-SDP מפלגתו של קרמר על פיזורו של גוף זה ופירוקו כמעט לחלוטין, ועל מינויו של קרמר לראש השירות, ובעצם, מי שיקים אותו מחדש. ב-1 בדצמבר 2015 נכנס קרמר לתפקיד.

ספריו
-----

* *Wagnis Zukunft. 60 Jahre Zentralrat der Juden in Deutschland.*. Hentrich und Hentrich, Berlin 2011, ISBN 978-3-942271-10-3.

ספרון מאת שטפן קרמר, עם הקדמה מאת ריכרד פון וייצקר, מי שהיה נשיא גרמניה בשנים 1984–1994

* *Beschneidung: das Zeichen des Bundes in der Kritik. Zur Debatte um das Kölner Urteil.* Metropol, Berlin 2012, ISBN 978-3-86331-098-1.

ספר בעריכת שטפן קרמר בשיתוף עם ההיסטוריון יוהנס הייל

ראו גם
------

* איגנץ בוביס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטפן קרמר** בוויקישיתוף
* "Zentralrat der Juden greift Berliner Gemeindeführung an", באתר "ברלינר צייטונג", 17 בספטמבר 2007
* אתר המועצה המרכזית של יהודי גרמניה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Neuer Verfassungsschutzchef Stephan Kramer: Nicht geeignet für Spitzenamt in Thüringen?", באתר "תורינגר אלגמיינה", 24 בנובמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306572405171
* GND: 143786121
* ISNI: 0000 0001 1960 0100
* LCCN: no2011072536
* SUDOC: 172279232
* VIAF: 169205248
* WorldCat: lccn-no2011072536

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שטפן קרמר"**.
אבי העורקים החזי עם הסתעפויותיו הראשיות. גזע הזרוע והראש יוצא מקשת אבי העורקים בצד ימין (שמאל בתמונה).
**גֶּזַע הַזְּרוֹעַ וְהָרֹאשׁ** (TA: truncus brachiocephalicus)- **brachiocephalic trunk** הנקרא לעיתים גם **הָעוֹרֵק הָאַלְמוֹנִי** (arteria innominata) או **brachiocephalic artery**, הוא עורק קצר בבינה המסתעף מקשת אבי העורקים ומספק את הראש, הצוואר והזרוע הימנית. הגזע הוא הסעיף הראשון והגדול ביותר שיוצא מקשת אבי העורקים, ומיד לאחר יציאתו הוא מסתעף לעורק התרדמני הימני ולעורק התת-בריחי הימני.

גזע הזרוע והראש קיים בצד ימין בלבד, ואילו בצד שמאל העורק התרדמני השמאלי והעורק התת-בריחי השמאלי יוצאים ישירות מקשת אבי העורקים. בניגוד לגזע הזרוע והראש קיימים שני ורידי הזרוע והראש.

אנטומיה
-------

### מהלך

גזע הזרוע והראש יוצא מתחילתה של קשת אבי העורקים, בגובה הגבול העליון של הסחוס הצלעי השני מימין, מאחורי ידית עצם החזה ווריד הזרוע והראש הימני ובמישור קדמי לקנה הנשימה ולמוצא העורק התרדמני השמאלי. אורכו 4–5 סנטימטרים, והוא עולה אלכסונית מעלה, אחורה וימינה אל הגבול העליון של המפרק בין עצם החזה לעצם הבריח, מימין לקנה הנשימה, שם הוא מתפצל לעורק התרדמני המשותף הימני ולעורק התת-בריחי הימני. בתינוקות הגזע מתפצל מעל המפרק בין עצם הבריח לעצם החזה, בתוך המשולש הקדמי של הצוואר.[דרוש מקור]

### מבנים סמוכים

מלפנים גזע הזרוע והראש מופרד מידית עצם החזה על ידי שריר עצם החזה ועצם הלשון ושריר עצם החזה והתריס, שאריות התימוס, וריד הזרוע והראש השמאלי וורידי התריס התחתונים, וכן ענפי הלב העליונים של העצב התועה. מאחורי הגזע ולשמאלו נמצא קנה הנשימה, אשר אותו הגזע חוצה במהלך אלכסוני. מימין נמצאים וריד הזרוע והראש הימני, הווריד הנבוב העליון, עצב הסרעפת הימני והאדר, ומשמאל נמצא מוצא העורק התרדמני השמאלי.

### שונות באוכלוסייה

שונות אנטומית של מוצא העורקים מקשת אבי העורקים
דגם הסתעפות העורקים הטיפוסי מקשת אבי העורקים קיים ב-65% מהאוכלוסייה. מבין הדגמים הלא הטיפוסיים, הנפוץ ביותר הוא עורק תרדמני שמאלי היוצא מגזע הזרוע והראש, אשר קיים ב-27% מהאוכלוסייה. כמו כן, ב-2.5% מהאוכלוסייה לא נוצר כלל גזע הזרוע והראש, וארבעה עורקים יוצאים לחוד מקשת אבי העורקים, וב-1.2% נוצרים שני גזעים.

לרוב מגזע הזרוע והראש לא מסתעפים עורקים, אך ב-3%–10% מהאוכלוסייה עולה עורק בשם עורק התריס התתאי מלפני קנה הנשימה אל חלקה התחתון של בלוטת התריס שלה הוא מספק דם.[דרוש מקור]

התפתחות
-------

מקורו העוברי של גזע הזרוע והראש הוא בקרן הימנית של בולבוס אבי העורקים (שק אבי העורקים).

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A12.2.04.004

 |
צלעותבתיבול יבש מתבשלות באיטיות בבור מנגל 
 נאצ'וס של בשר חזיר 
**ברביקיו בסגנון ממפיס** (באנגלית: Memphis–style barbecue) הוא אחד מארבעת סגנונות הברביקיו האזוריים השולטים בארצות הברית, שלושת האחרים הם קרולינה (Barbecue in the United States), קנזס סיטי (Kansas City–style barbecue) וטקסס (Barbecue in Texas). 

מאפיינים

כמו סוגים דרומיים רבים של ברביקיו, ברביקיו בסגנון ממפיס עשוי בעיקר באמצעות בשר חזיר, בדרך כלל צלעות וכתפיים, אם כי מסעדות רבות עדיין יגישו בשר בקר ועוף.

ברביקיו בסגנון ממפיס מתבשל באיטיות בתוך בור וניתן להכין צלעות "יבשות" או "רטובות". צלעות "יבשות" מכוסות בשפשוף יבש המורכב ממלח ותבלינים שונים לפני הבישול ונאכלות בדרך כלל ללא רוטב. צלעות "רטובות" מוברשות ברוטב לפני, במהלך ואחרי הבישול.

תחרות ברביקיו

ברביקיו בסגנון ממפיס הפך ידוע בזכות תחרות אליפות העולם לבישול ברביקיו הנערכת בכל חודש מאי, שנרשמה בשיאי גינס כתחרות ברביקיו החזיר הגדולה בעולם. האירוע מכוסה באופן קבוע על ידי רשתות טלוויזיה לאומיות ובינלאומיות כמו The Food Network ו- BBC ומושך אליו למעלה מ-100,000 מבקרים. רבות ממסעדות הברביקיו של ממפיס הפכו לידועות ארציות ויכולות לשלוח את המוצרים שלהן לכל מקום במדינה בן לילה בשל הקרבה של מרכז ה- פדקס ושדה התעופה הבינלאומי של ממפיס.

היסטוריה
--------

 כריכי בשר חזיר 
לאחר מלחמת העולם השנייה, ברביקיו הפך למיזם מסחרי בר-קיימא בממפיס. מסעדות קטנות, המכונות "ג'וינטים", החלו להיפתח עם בור ייעודי לבישול איטי של הבשר.

מקומות שכונתיים קטנים רבים באזורים בעלי הכנסה נמוכה, כמו פיין,  לאונרד  ו-Interstate,  זכו לשם מכיוון שהם משקפים את שורשי הברביקיו של ממפיס. גם רשתות אזוריות רבות התפתחו מממפיס, ביניהן Tops,  Neely's,  ו-Corky's.

ככל שהברביקיו בסגנון ממפיס הפך לפופולרי יותר ברחבי המדינה, מסעדות כמו Corky's ו-The Rendezvous החלו לשלוח הזמנות ברביקיו בין לילה ללקוחות.

לקריאה נוספת
------------

* ספגטי ברביקיו
* רשימת מנות אזוריות של ארצות הברית

הערות שוליים
------------


1. ↑  
*Guinness Book of World Records*. Guinness. 1990.
2. ↑  Donahue, Michael (2020-03-26). "Classic Dining: BBQ Sandwich at Payne's". *Memphis magazine* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-03-31.
3. ↑  "Leonard's Pit Barbecue - Home". *www.leonardsbarbecue.com*. נבדק ב-2021-03-31.
4. ↑  "Interstate Barbecue | Memphis, TN". *www.interstatebarbecue.com*. נבדק ב-2021-03-31.
5. ↑  "Home". *Tops Bar-B-Q* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-03-31.
6. ↑  "The Neelys Announce Their Memphis Restaurants Will Permanently Close". *Grub Street* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-03-31.
7. ↑  "Memphis Style BBQ and Ribs". *www.corkysbbq.com*. נבדק ב-2021-03-31.
8. ↑  "The Rendezvous". *The Rendezvous* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-03-31.
קערות חרס מתקופת הברונזה התיכונה תל ועין זריק
קנקן ופך מחרס מתקופת הברונזה התיכונה מתל ועין זריק, משמאל קנקנית מהתקופה ההלניסטית, לא נמצאה בתל.
**תל זריק** הוא אתר ארכאולוגי השוכן על גבעת גיר קטנה המתחברת באמצעות אוכף לצידו המזרחי של הר גחר ברמות מנשה ומדרום־מזרח לקיבוץ הזורע. התל נמצא ממערב לכביש 66 החוצה את האוכף. הארכאולוג ד"ר דרור בן-יוסף הציע לזהות בתל זריק את מקומה של חרושת הגויים, עירו של סיסרא. הצעה אחרת הייתה לזהות את התל עם העיר צרור המופיעה במס׳ 115 ברשימותיו של תחותמס השלישי.

בסקר הארכאולוגי של ישראל, שנערך בעיקר בין השנים 1974–1976 ופורסם בשנת 1999 על ידי אבנר רבן, נמצאו על ראש התל חרסים המעידים על רצף התיישבותי מהתקופה הכלקוליתית ועד התקופה העות'מאנית. בסקר תועדו פריטים אדריכליים כולל עמוד ופריטים מפתחי בתים. על הכתף הנמוכה המובילה מהתל דרומה, נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הנאוליתית ובעיקר מהתקופה הכלקוליתית. בשנת 1962 ביצע הארכאולוג ז'אן פרו חפירת בדיקה באתר. החפירה הארכאולוגית חשפה שרידי יישוב מהתקופה הכלקוליתית. בשנת 1973 ביצע הארכאולוג עמנואל ענתי סקר ארכאולוגי באזור.

בשנת 1967 נמצאו בקרבת מקום חמישה שברים של גולגולות אדם קדומות, עצמות מאובנות של בעלי-חיים, אבני יד וכלי צור מן התקופה הפלאוליתית התחתונה, התיכונה והעליונה. באזור התל נערכו חפירות ארכאולוגיות בין השנים 1971-1967 ו-1979–1980. החפירות העלו ממצאים מהתקופה הפלאוליתית העליונה ועד התקופה ההלניסטית.

בצפונו של האתר שכן בית קברות של היישוב הטורקמני אבו זריק, ששכן בקרבת התל במערבו ונהרס באפריל 1948 לאחר קרב משמר העמק. במערבו של בית קברות זה נמצא קברו של השיח׳ אבו זוריק.

מצפון מערב לתל זריק נמצא האתר הארכאולוגי עין אל-ג'רבה, שבו נמצאו שרידי יישוב מהתקופה הכלקוליתית. חלק מהממצאים שנמצאו באתר הועברו למוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ הזורע ומוצגים בתערוכה קבועה במקום, להלן תמונות:

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תל זריק** בוויקישיתוף
* תל זריק דרום, באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל
* תל זריק (49), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  תל זריק (49), באתר הסקר הארכאולוגי של ישראל
2. ↑  יותם טפר, ‏מגידו – סקר צומת יקנעם–צומת מגידו (כביש 66), באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 125, 13 בנובמבר 2013
3. ↑  הסבר על המוצגים בתוך דף כל תמונה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396747805171

 |
**זלמן ברוך הכהן רובין** (תרכ"א, 1861 - 9 בנובמבר 1921 (ח' בחשוון ה'תרפ"ב)) היה עסקן ביישוב הישן בירושלים. יושב ראש "הוועד הכללי כנסת ישראל" וסגן יו"ר ועד העיר ליהודי ירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בקובנה שבליטא. לאחר נישואיו עסק במסחר ובעסקנות ציבורית בעירו. בשנת 1903 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. השקיע את הונו בבניית בתים בשכונת מאה שערים בירושלים. היה עסקן ציבורי בולט בירושלים. היה יושב ראש "הוועד הכללי כנסת ישראל", הממונה על כולל וילנה וחבר ועד הנהלת בית החולים ביקור חולים.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים לחיפה. לאחר המלחמה חזר לירושלים. בשנת 1918 נבחר לחבר "ועד העיר האשכנזי" בירושלים ושימש סגן יו"ר "ועד העיר ליהודי ירושלים". היה מקורב לרב קוק ושימש בא כוחו.

לפני צאתו לווינה לצורכי רפואה כתב צוואה, ובה ציווה שליש מרכושו (כ-7000 לירות, סכום עתק באותם ימים) לקופת גמילות חסדים ללומדי תורה.

נפטר בתאריך 9 בנובמבר 1921 (ח' בחשוון ה'תרפ"ב), מספר ימים לאחר שנדקר על ידי פורעים ערבים במאורעות ב' בנובמבר מאורעות בלפור תרפ"ב (א' חשוון תרפ"ב 2.11.1921) והובא לקבורה בהר הזיתים. הוספד על ידי הרב קוק, שאמר עליו: "בכל מעשיו היו לנגד עיניו האידיאלים הדתיים והלאומיים של היישוב היהודי".

שני בניו התגוררו מחוץ לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף לזכר זלמן ברוך רובין, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* כרטיס הנפטר של זלמן ברוך רובין באתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר קליין, ‏היום בהיסטוריה: 100 שנה למאורעות נובמבר, באתר "סרוגים", 7 באוקטובר 2021
**רובן ממוליאן** (באנגלית: **Rouben Mamoulian**‏; 8 באוקטובר 1897 – 4 בדצמבר 1987) היה במאי קולנוע ותיאטרון אמריקאי ממוצא ארמני.

קורות חיים
----------

ממוליאן נולד בטביליסי בתחום האימפריה הרוסית למשפחה ארמנית. אמו הייתה מנהלת התיאטרון הארמני ואביו היה מנהל בנק.

ב-1922 עבר לביים מחזות בלונדון וב-1923 עבר ללמד ולביים בארצות הברית בבית הספר איסטמן למוזיקה.

בימוי בתיאטרון
--------------

הוא החל לביים בברודוויי ב-1927 והמחזה הראשון היה "פורגי" עליו נכתבה האופרה פורגי ובס של ג'ורג' ואיירה גרשווין אותה ביים ב-1935.

הוא ביים גם את מחזות הזמר אוקלהומה! (1943), קרוסל (1945) ואבוד בין כוכבים (זעקי ארץ אהובה) (1951).

בימוי בקולנוע
-------------

סרטו הראשון היה Applause ‏(1929) שהיה בין הסרטים המדברים הראשונים. 

ב-1933 ביים את "ד"ר ג'קיל ומר הייד" בכיכובם של פרדריק מארץ' ומרים הופקינס ואת המלכה כריסטינה בכיכובה של גרטה גרבו. ב-1944 החל לעבור על הסרט לאורה אך הוחלף על ידי אוטו פרמינגר.

ב-1935 ביים את הסרט "בקי שארפ" שהיה הראשון שהיה הראשון שצולם בטכניקת הטכניקולור בשלושה פסים, ובעקבותיו צולמו מספר גדל והולך של סרטים בצבע בבריטניה ובארצות הברית.

ב-1940 ביים את "אות זורו" וב-1941 את "דם וחול", שניהם רימייקים של סרטים אילמים.

סרטו האחרון היה הסרט המוזיקלי "גרבי משי" (1957), עיבוד קולנועי של מחזמר של קול פורטר.

לאחר מכן פוטר משני סרטים - "פורגי ובס" (1959) ו"קלאופטרה" (1963) בעקבות זאת הפסיק לביים סרטים.

ב-1960 נקבע לכבודו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

ב-1982 קבל פרס מפעל חיים מטעם גילדת הבמאים של אמריקה.

פילמוגרפיה חלקית
----------------

* ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד (1933)
* המלכה כריסטינה (1933)
* בקי שארפ (1935)
* ילד הזהב (1939)
* אות זורו (1940)
* דם וחול (1941)
* טבעת אהבה (1942)
* חופשת קיץ (1948)
* גרבי משי (1957)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובן ממוליאן** בוויקישיתוף

* רובן ממוליאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רובן ממוליאן, באתר AllMovie (באנגלית)
* רובן ממוליאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* רובן ממוליאן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רובן ממוליאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רובן ממוליאן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* רובן ממוליאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427062905171
* BNE: XX1089468
* BnF: cb139402475 (data)
* GND: 119464691
* ISNI: 0000 0001 1631 6972
* LCCN: n85151614
* MusicBrainz: 0f54ae16-ba49-42a5-b1a6-c35a6ff5f4e0
* NKC: xx0122508
* NLK: KAC201106199
* NLP: a0000002924422
* NTA: 070723559
* PIC: 279348
* SNAC: w65h7zxw
* SUDOC: 078068479
* VIAF: 44489346
* WorldCat: lccn-n85151614

 |
**קבוצת אוורגראנד** (**China Evergrande Group**) היא חברת יזמות בנייה ציבורית סינית גדולה. החברה שהייתה השנייה בגודלה בסין בתחום הנדל"ן נקלעה לקשיים פיננסים בעקבות משבר הנדל"ן בסין ב-2021, והגישה בקשה לפשיטת רגל ב-2023. בראשית 2024 הורה בית משפט בהונג קונג על פירוק החברה.

היסטוריה
--------

נוסדה בשם Hengda Group על ידי שו ג'יאיין בגואנגג'ואו ב-1996, במקביל לתקופה שבה חל פיתוח אורבני נרחב בסין.

המודל העסקי של הקבוצה התבסס על גיוס כסף רב כחוב לצורך רכישת קרקעות ולקידום פרויקטי בנייה עליהם, אותו מכרה לציבור. המלווים לחברה היו הבנקים הסינים הממשלתיים, לצד משקיעים בבורסת הונג קונג שם נסחרו מניות החברה ואיגרות החוב שלה, לאחר הנפקתה ב-2009. בנוסף, החברה גייסה כסף ממנהליה ועובדיה בריבית גבוהה.

ב-2020 החל השלטון הסיני בצעדים לקירור שוק הנדל"ן במדינה, והציב תנאים לחברות היזמות לקבלת הלוואות חדשות מהבנקים. תנאים אלו הגבילו מאוד את יכולתה של החברה למחזור חוב ישן באמצעות גיוס חוב חדש.

בספטמבר 2021 נכשלה החברה בתשלומי ריבית למחזיקי איגרות החוב, שער המניה וערך איגרות החוב שלה נפלו בחדות. הממשל הסיני החליט שלא להתערב, ולא להשקיע בחברה כסף ממשלתי בניסיון חילוץ, על אף גודלה. החשש מהשפעה כלכלית נרחבת בשל גודלה היחסי של החברה, הוביל לירידות שערים ניכרות במדדים שונים, על רקע הערכה שהחברה תקרוס.

נכון ל-2021, החברה מעורבת בכ-800 פרויקטים שונים ברחבי סין הכוללים כ-1.6 מיליון דירות בשלבי בניה שונים שנמכרו, סה"כ חובותיה הרשמיים עומד על כ-300 מיליארד דולר, ובנוסף מוערך כי סכום נוסף בן כ-150 מיליארד דולר הוא חובות לא רשומים.

הקבוצה העסיקה כ-200,000 עובדים

החברה מחזיקה בבעלותה את קבוצת הכדורגל גואנגג'ואו, ומיזמים בתחומים נוספים כדוגמת רכב חשמלי.

בראשית 2024 הודיע בית משפט בהונג קונג על פירוק החברה, לאור כישלון בשיחות בין הנהלת החברה ומחזיקי החוב שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת אוורגראנד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אופיר דור, ‏הכול התחיל בכפר קטן במזרח סין: עלייתו ונפילתו של האיש שמאחורי קריסת אוורגרנד, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2021
2. ↑  בר לביא, ‏גדולה מדי כדי ליפול? הסיפור של ענקית הנדל"ן הסינית שהכניסה את השווקים בעולם למערבולת, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2021
3. ↑  אופיר דור, ‏למה אוורגרנד הסינית קורסת דווקא עכשיו, ומה הסיכוי שתפיל את השווקים בכל העולם?, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 1793 6972

 |
**איתי אהלי** (נולד ב-1979) הוא מעצב תעשייתי ישראלי, ומרצה במכון הטכנולוגי חולון במחלקה לעיצוב תעשייתי. אהלי הוא מעצב תעשייתי ישראלי הפעיל בישראל ובאירופה.

ביוגרפיה
--------

ב־2007 סיים אהלי תואר ראשון בעיצוב תעשייתי, במכון הטכנולוגי חולון. בתואר השני התמחה בעיצוב קונטקסטואלי, באקדמיה לעיצוב באיינדהובן שבהולנד (באנגלית: Design academy eindhoven).

בין הפרויקטים הבולטים של אהלי הוא פרויקט בשם בית החרושת היצירתי (באנגלית: The Creative Factory) אותו יזם ואצר יחד עם המעצב התעשייתי תומא ואי (באנגלית: Thomas Vailly), במהלך שבוע העיצוב בהולנד באוקטובר 2012. הפרויקט התקיים בתוך מפעל ריק באינדהובן, מספר מעצבים צעירים פיתחו קו ייצור של 16 מכונות שונות המשתפות את הקהל בחוויית יצירת המוצרים, קהל המבקרים הוזמן לחזות לא רק במוצר הסופי אלא גם בתהליך ייצורו.

במסגרת בית החרושת היצירתי יצר אהלי בשיתוף שני המעצבים תומא ואי וכריסטיאן פיביג (באנגלית: Christian Fiebig) פרויקט בשם יחידת ריהוט אימפולסיבית (באנגלית: Impulsive Furnishing Unit) הם פיתחו סדרה חדשה של רהיטים המיוצרים ביחידת ייצור. יחידת הייצור מעבדת לוח דיקט בטכנולוגית cnc לכדי מערכת ישיבה. היחידה ניתנת להעברה וכך מאפשרת ייצור בכל מקום. הפרויקט זיכה אותם בפרס בתחרות של חברת Moooi ומגזין Frame בשנת 2013.

עבודות
------

* 2014 Gamvegam, fresh paint, tel Aviv
* 2014 In Residence 07, Venice
* 2014 Galerie Joseph, Paris Design Week, Paris
* 2014 A design museum,The Artist House, Tel Aviv
* 2014 Gethering, Design Museum Holon
* 2014 Playing at Design Museum Holon
* 2014 Mastering design, MUDAC, lausanne
* 2013 Taiwan Designers Week 2013, Taipei, Taiwan
* 2013 Design East 04, Osaka, Japan
* 2013 The Machine III, The New Institute, Rotterdam
* 2013 United We, Stroom Dem Haag
* 2013 Speazio Rossana Orlandi, Milan
* 2013 Frame Moooi Award 1st place, Milan
* 2013 JustMAD 4, Madrid
* 2013 Unpacking - solo exabition, showme gallery, Portugal
* 2012 C-fabriek - Dutch Desighn Week, Eindhoven
* 2012 The Machine - C Mine, Genk, Belgium
* 2012 FAD, Tel Aviv
* 2012 JustMAD 3, Madrid
* 2011 Design Academy Eindhoven graduation show
* 2011 Qubique - Berlin
* 2011 Experimentadesign - Lisbon Show Me-design editors
* 2011 PromiseDesign Brussels, La Vallete-Du-Var, Milan

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איתי אהלי
**יום שבלול הקינמון** או **יום לחמניית הקינמון** (בשוודית: **Kanelbullens dag**; בפינית: **Korvapuustipäivä**) חל ב-4 באוקטובר בכל שנה. זהו יום נושא שנתי שנוצר למטרות שיווק בשוודיה ובפינלנד ונוסד בשנת 1999 על ידי Kaeth Gardestedt. באותה תקופה, היא הייתה מנהלת פרויקטים של מועצת האפייה הביתית (Hembakningsrådet) שהייתה היסטורית קבוצת סחר שנתמכה על ידי יצרני שמרים, קמח, סוכר ומרגרינה וכיום נתמכת על ידי מותג הסוכר Nordzucker AG, שבסיסה בבראונשווייג, והיא יצרנית הסוכר השנייה בגודלה באירופה.

תפקיד תרבותי
------------

מטרת החגיגה היא להגביר את תשומת הלב למסורת האפייה השוודית, עם דגש מיוחד על שבלול הקינמון, ולהגביר את צריכת השמרים, הקמח, הסוכר והמרגרינה. קידום היום מתבצע באמצעות שלטי פרסומת בחנויות ובבתי קפה. מדי שנה, חנויות איקאה ברחבי העולם מציינות את היום על ידי מבצעים לשבלולי/לחמניות קינמון באוקטובר. לחמניות קינמון מוצגות גם באירועים קהילתיים בקרב שוודים בניו זילנד ובכנסייה השוודית בחו"ל (Svenska kyrkan i utlandet).

רוב חגיגות האוכל הרשמיות בעולם הן אירועים מינוריים שזוכים לתשומת לב מועטה, אבל האימוץ השוודי של יום שבלול הקינמון הפף לפופולרי בצורה יוצאת דופן. לפי האתנולוג השוודי יונאס אנגמן, הפופולריות נובעת בין השאר ממשבר של זהות לאומית, שגרם לאנשים להעריך דברים שמזכירים להם תכונות חיוביות מהשנות העבר.

התאריך
------

יום שבלול/לחמניית הקינמון נחגג ב-4 באוקטובר מכיוון שהמועצה לאפייה ביתית לא רצתה שהיום יתחרה במסורות אוכל אחרות, כמו לחמניות סמלה (Semla) מתוקות, המוגשות בשוודיה ביום שלישי (באיטלקית: Martedì grasso), 40 יום לפני הפסחא, יום מסמן התחלת תקופה של אי אכילת בשר בנצרות. בשוודיה מציינים את יום הילד הבין-לאומי ביום שני הראשון של אוקטובר. הרעיון מאחורי יום שבלול הקינמון היה שזה יהיה יום של "התחשבות".

ראו גם
------

* פיקה (מנהג שוודי הכולל לעיתים קרובות אכילת שבלולי קינמון

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The best places to grab a cinnamon bun in Stockholm". 4 באוקטובר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Linter, Simon (4 באוקטובר 2019). "Swedes to eat millions of 'kanelbullar' on cinnamon bun day". *Sveriges Radio*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Cinnamon Bun Day and celiac disease | Karolinska Institutet Nyheter". 12 בדצמבר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Toolkit Cinnamon bun day – Uppsala University, Sweden". 8 ביוני 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Celebrating the Cinnamon Buns of Scandinavia". *Forbes*.
6. ↑  "Alla dessa dagar". *Dagens Nyheter* (בשוודית). 2006-04-21. ISSN 1101-2447. נבדק ב-2023-10-03.
7. ↑  "Med hembakat skänker vi varandra glädje och omtanke". *Hemmets Journal*. 20 במרץ 2008. אורכב מ-המקור ב-6 באוקטובר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
8. ↑  "Kanelbullensdag". 2007-10-21. אורכב מ-המקור ב-21 באוקטובר 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. 1 2  "Why Cinnamon Bun Day is an enduring Swedish success". *The Local* (באנגלית). 2016-10-04. נבדק ב-2018-10-08.
10. ↑  Axelsson, Mattias (2009-10-03). "Varför är kanelbullens dag den 4 oktober?". *Högtider och traditioner* (בשוודית). נבדק ב-2023-10-03.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באדמירל איטלקי. אם התכוונתם לספינה שנקראה על שמו, ראו אנדריאה דוריה (אונייה).

אנדריאה דוריה בדמות האל נפטון מאת אניולו ברונזינו במוזיאון פינקוטקה די בררה במילאנו
אנדריאה דוריה במדליה מאת לאונה לאוני בגלריה הלאומית לאמנות
**אנדראה דוריה** (באיטלקית: Andrea Doria;‏ 30 בנובמבר 1466 - 25 בנובמבר 1560) היה קונדוטיירי איטלקי ואדמירל הצי המלחמתי של הרפובליקה של ג'נובה במחצית הראשונה של המאה ה-16.

חייו
----

אנדראה נולד למשפחת דוריה, משפחת אצולה בג'נובה. משפחתו התפתחה שם והחלה להיות דומיננטית החל מראשית המאה ה-11. רבים ממשפחה זו היו מפקדים חשובים בצבא ג'נובה, אדמירלים ושליטי העיר.

ב-1503 מונה דוריה לאדמירל של ג'נובה, ונלחם רבות בספינות הטורקים ובעושי דברם, ששדדו בים התיכון והפריעו לסחר בו.

דוריה ידע לנצל את המצב הפוליטי באירופה בזמנו, שבו נלחם קרל החמישי קיסר גרמניה וספרד, ביריבו המושבע פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1524 הוא העמיד את עצמו לרשות מלך צרפת, אך ב-1528 קיבל את הצעתו של קרל החמישי, ועבר לשירותו. מאז ועד לסוף ימיו פעל דוריה בשירות הספרדים. החל מניצחונו של קרל במלחמה ב-1529, וכלה במסעות המלחמה של קרל לתוניס ולאלג'יר, שבהם השתתף ונטל חלק מכריע בניצחון קרל ב-1536 על ח'יר א-דין,[דרוש מקור] שודד הים שעבד כאדמירל בחסות סולימאן המפואר, והטיל חיתתו על הים התיכון.

דוריה נכשל פעמיים: פעם אחת בקרב פרווזה (Prevesa, במערב יוון) ב-1538, שבו הובס צי של "הליגה הקדושה", קואליציה גדולה שכללה ציים של ספרד, ונציה, ועוד מדינות - בהנהגתו, בידי ח'יר א-דין, ובאלג'יר ב-1541, שם הכשילה סערה גדולה בים את המסע. למרות זאת, המשיך לשרת את קרל גם בשנים הבאות, אף שהגיע לגיל 80. במהלך זה העביר דוריה את השליטה בים התיכון לידי ספרד, אף שבחלק מהתקופה, בעיקר בשנים שאחרי קרב פרוזה, שוב שלטו העות'מאנים שליטה חלקית בים התיכון, עד שהובסו סופית בקרב לפנטו ב-1571, בידי יוהאן מאוסטריה.

דוריה ידע לנצל את מעמדו ואת כוחו לטובתו האישית, והפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו. ב-1547 ניסתה למרוד בו משפחת פסקלי, אחת ממשפחות האצולה בג'נובה, ורצחה את נכדו. אולם דוריה דיכא את המרד באכזריות רבה, ונקם באויביו קשות. הוא נפטר בגיל 94 והעביר את השלטון ליורשיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה דוריה** בוויקישיתוף
* אנדראה דוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422245405171
* BNE: XX1188653
* BnF: cb11963002h (data)
* CANTIC: a10446400
* GND: 119555476
* ICCU: MILV205907
* ISNI: 0000 0001 2280 5510
* LCCN: n82163205
* MusicBrainz: 2fa27deb-ae3c-44b8-a8c8-d55cf7b4e254
* NKC: jo2017957777
* NLG: 142841
* NLP: a0000003217700
* NTA: 074950037
* SNAC: w6ff531x
* SUDOC: 027630161
* ULAN: 500286114
* VcBA: 495/29782
* VIAF: 59091300
* WorldCat: lccn-n82163205

 |
**דייוויד גנדי** (באנגלית: **David Gandy**; נולד ב-19 בפברואר 1980) הוא דוגמן אנגלי.

ביוגרפיה
--------

גנדי נולד בעיירה באסקס, בהיותו סטודנט למחשוב מולטימדיה הוא החל לעבוד במגזין המכוניות Auto Express (אנ').

קצת לפני שעמד לסיים תואר בשיווק באוניברסיטת גלוסטרשייר (אנ') מכר שלו רשם אותו ללא ידיעתו לתחרות דוגמנות שנערכה במסגרת תוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ ITV, הוא זכה בתחרות ובין הפרסים שהוענקו לו היה חוזה עם סוכנות דוגמנות בלונדון.

בתחילת הקריירה שלו דגמן למספר חברות, בהן זארה ו-H&M.

ב-2006 החל לשמש כדוגמן הראשי של דולצ'ה וגבאנה והופיע רבות בקמפיינים ובתצוגות האופנה של הרשת, הוא נודע בעיקר בפרסומת עבור הבושם Light Blue (אנ') של החברה, בעקבות זאת גם שלט חוצות בכיכובו הוצב בכיכר טיימס.

ב-2009 הוא דורג על ידי פורבס במקום השלישי כדוגמן המצליח ביותר בעולם.

הוא הופיע בטקס הסגירה של אולימפיאדת לונדון כחלק ממופע המציג את האופנה הבריטית.

ב-2013 עיתון הדיילי טלגרף הכריז על פתיחת מדור חדש לגברים בשם "Telegraph Men" שם גנדי ישמש כבעל טור.

ב-2013 הכתיר מגזין קוסמופוליטן את גנדי כגבר הסקסי של השנה.

ב-2014 הופיע בקליפ של השיר "First Love" של ג'ניפר לופז.

ב-2014 גם השיק קולקציה של הלבשה תחתונה לרשת מרקס אנד ספנסר והופיע בקמפיין של החברה Henry Poole & CO (אנ').

הוא שימש כשגריר עבור המותג "בלו לייבל" של הוויסקי ג'וני ווקר.

חיים אישיים
-----------

גנדי בזוגיות עם עורכת הדין לדיני משפחה סטפני מנדורוס ולהם שני ילדים. המשפחה מתגוררת במחוז הבחירה ריצ'מונד פארק בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דייוויד גנדי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דייוויד גנדי** |

* קינג דייוויד: תכירו את הגבר עם הסטייל הכי טוב בעולם
* אתר למנויים בלבד סהר שלו, תכירו את דייוויד גנדי, האייקון הגברי של הדור החדש, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2014
* דייוויד גנדי, ברשת החברתית פייסבוק

* דייוויד גנדי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שולים
-----------

1. ↑  "BBC Radio 4 - Saturday Live, David Gandy, Sam Heughan, Catrin Finch, Lucy Worsley". *BBC* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-12-09.
2. ↑  Prynn, Rory Poulter, Jonathan (2021-07-16). "David Gandy's barrister partner helps sway planners for home refurb". *Evening Standard* (באנגלית). נבדק ב-2023-12-09.
3. ↑  "Stephanie Mendoros - 42br.com". *www.42br.com* (באנגלית). נבדק ב-2023-12-09.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1020863757
* LCCN: n2016038894
* VIAF: 233473453
* WorldCat: lccn-n2016038894

 |
זקיפת אגודל לסימון שהכל כשורה.
משתתפים בקולוסיאום שומטים את אגודלם כלפי מטה. "Pollice Verso" (=אגודל כלפי מטה באיטלקית), ציור שמן על בד מאת הצייר הצרפתי ז'אן-לאון ז'רום, 1872.
**זקיפת אגודל** היא מחווה גופנית שבה נזקף האגודל כלפי מעלה בעוד יתר אצבעות כף היד מקופלות לכדי אגרוף. במקומות רבים בעולם משמעותה של המחווה הבעת הסכמה או שביעות רצון.

לא ידוע מה מקורה של מחווה זו, אך יש מספר השערות בעניין. לפי אחת ההשערות, מקורה עוד בקרבות הגלדיאטורים ברומא העתיקה, כאשר בסיום הקרב, הקהל סימן באמצעות אגודלו מה לדעתו צריך להיות גורלו של הגלדיאטור המפסיד - לחיים או למוות - אם כי לא ידוע לאן בדיוק הופנו האגודלים בכל אחד מהמקרים. לפי השערה אחרת, המחווה היא שריד למנהג מימי הביניים, לפיו בסיום עסקאות ליקק כל אחד מהצדדים את אגודלו, ואז הצמיד אותו לאגודל של שותפו לעסקה. השערה שלישית מייחסת את המחווה לתקופה מאוחרת הרבה יותר. לפי ההשערה מקורה בנוהגם של טייסים אמריקנים במלחמת העולם השנייה לסמן כך לצוותי נושאות המטוסים כי הם מוכנים להמריא.

  

סימן ה-"Like"  
("אהבתי")  
של פייסבוק.
לצד המחווה הכוללת את הנפת האגודל כלפי מעלה, התפתחה גם מחווה הפוכה, הכוללת את הנפת האגודל כלפי מטה. משמעותה של מחווה זו הפוכה - היא מביעה אי הסכמה או חוסר שביעות רצון. 

זקיפת האגודל במשמעותה החיובית היא מחווה מקובלת בעולם המערבי, אך במקומות שונים בעולם לזקיפת האגודל יש משמעויות אחרות. בחלק ממדינות דרום אמריקה ומערב אפריקה, באיראן, בעיראק ובסרדיניה, מדובר במחווה בוטה ששקולה לאצבע משולשת. 

בהקשרים ספציפיים, לזקיפת האגודל ייתכנו משמעויות אחרות גם בעולם המערבי. כך, למשל, היא משמשת טרמפיסטים לאיתות על רצונם בטרמפ (אף שבישראל נפוצה יותר הצבעה לכיוון הכביש באצבע המורה). במדינות אמריקה הלטינית, הביטוי המקובל לטרמפ הוא "Hacer Botella" (תרגום חופשי מספרדית: "לעשות בקבוק"), המרמז על צורת כף היד בזמן זקיפת אגודל. צוללים זוקפים את אגודלם כדי לסמן שבכוונתם לעלות לפני המים, ואילו שופטי כדורסל (אנ') מסמנים, באמצעות זקיפת שני אגודלים, על החלטתם לזרוק כדור ביניים.

זקיפת אגודל היא גם הסמל של סימן ה"Like" הפופולרי ברשת החברתית פייסבוק.

זקיפת האגודל היא גם סימון המקובל בקרב ילדים בישראל כ"ברוגז". כלומר "לא חברים". לעיתים מלווה סימון זה בדיקלום "ברוגז ברוגז לעולם, שולם שולם אף פעם". הסימון ההופכי ל"ברוגז" מכונה "שולם" ומבוצע על ידי זקיפת הזרת. לעיתים מבוצע טקס השלמה על ידי לפיתת זרתות הדדית וניענועם למילות הדיקלום "שולם שולם לעולם, ברוגז ברוגז אף פעם". דבר זה מופיע בשיר הילדים "עשר אצבעות" מאת רבקה דוידית.

ראו גם
------

* אוקיי
* סימן אישור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זקיפת אגודל** בוויקישיתוף‏

* Brendan I Koerner, What Does a "Thumbs Up" Mean in Iraq?, 28 במרץ 2003.
**רוברט פרנסיס** (באנגלית: **Robert Francis** ‏; 26 בפברואר 1930 - 31 ביולי 1955) היה שחקן קולנוע אמריקאי. הופיע בארבעה סרטים בתפקידים צבאיים לפני שהקריירה המבטיחה שלו נקטעה בגיל 25 כאשר המטוס אותו הטיס התרסק וכל נוסעיו נהרגו. הוא זכור בעיקר מהופעת הבכורה שלו בסרט המרד על הקיין.

קורות חיים
----------

כבר בגיל צעיר הצטיין בסקי ושאף להצטרף לצוות האולימפי של ארצות הברית אך צייד כישרונות הוליווד התרשם מצורתו היפה ומראהו האמריקאי ושכנע אותו להתרכז בקריירת משחק.

לאחר סיום לימודיו בקולג' העירוני בפסדינה התחיל לקחת שיעורי משחק שנקטעו לשנתיים בגלל שירות צבאי. לאחר מכן חידש את לימודיו וחברת סרטי קולומביה הציעה לו מבחן בד שלאחריו הוצע לו אחד התפקידים הראשיים בסרט המרד על הקיין.

הוא הופיע בסרט בתפקיד הקצין ווילי קית' לצד שחקנים ידועים כמו המפרי בוגרט, חוזה פרר ופרד מקמורי, הוא נבחר כאחד האנשים המבטיחים של 1954.

בעקבות הצלחתו לוהק לתפקידים ראשיים בסרטים They Rode West (1954), ‏The Bamboo Prison (1954) ‏ו-The Long Gray Line ‏ (1955).

פרנסיס נמשך למטוסים והתחבר עם הווארד יוז אתו טס מספר פעמים. הוא לקח שיעורי טיסה אך לא השלים אותם לקבלת רישיון טיסה.

ב-31 ביולי 1955 המריא פרנסיס במטוס ביצ'קראפט בוננזה ביחד עם עוד שני אנשים משדה התעופה בברבנק. מיד לאחר ההמראה איבד המנוע כוח והמטוס צלל, התרסק, עלה בלהבות וכל הנוסעים נהרגו. החקירה העלתה שהגורם לתאונה הייתה טעות אנוש של הטייס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט פרנסיס** בוויקישיתוף

* רוברט פרנסיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רוברט פרנסיס, באתר AllMovie (באנגלית)
* רוברט פרנסיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רוברט פרנסיס, באתר Find a Grave
* רוברט פרנסיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1208207903
* LCCN: no2004064907
* SNAC: w6401v2p
* SUDOC: 088836711
* VIAF: 4643581
* WorldCat: lccn-no2004064907

 |
**רוד לוריא** (באנגלית: **Rod Lurie**; נולד ב-15 במאי 1962) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

לוריא נולד בהרצליה, בנם של תמר והקריקטוריסט רענן לוריא. בגיל ארבע עבר עם משפחתו לארצות הברית וגדל בקונטיקט ובהוואי. ב-1984 סיים לימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והתגייס לצבא כקצין נ"מ. לאחר שירותו הצבאי עבד ככתב בידור ומבקר קולנוע בין השאר בניו יורק דיילי ניוז, אנטרטיינמנט ויקלי, פרמייר, מוביליין וכמגיש תוכנית אירוח ברדיו.

ב-1999 יצא לאקרנים סרטו הראשון "Deterrence" אותו כתב וביים. בשנת 2000 כתב וביים את הסרט "המועמדת" שהיה מועמד לשני פרסי אוסקר בקטגוריות משחק. ב-2001 ביים את הסרט "המבצר האחרון". 

בשנת 2011 ביים את הסרט "כלבי הקש" אותם גם כתב והפיק; והוא מהווה רימייק לסרט בעל אותו שם משנת 1971. 

בשנת 2020 ביים את סרט המלחמה "לכודים תחת אש" על פי ספרו של ג'ייק טאפר על קרב במלחמת אפגניסטן.

בטלוויזיה יצר לוריא את הסדרות "Line of Fire" ו"גבירתי הנשיא" שהוקרנו ב-ABC כל אחת במשך עונה אחת עד שבוטלו. הוא ביים פרקים בסדרות "גיהנום על גלגלים", "American Odyssey" ו"נידונים" ואת סרט הטלוויזיה "להרוג את רייגן".

### חיים אישיים

לוריא נשוי לסופרת קיירה דייוויס ומתגורר בלוס אנג'לס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוד לוריא** בוויקישיתוף
* 

* רוד לוריא, ברשת החברתית פייסבוק

* רוד לוריא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* רוד לוריא, באתר AllMovie (באנגלית)

* רוד לוריא, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* רוד לוריא, באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* רוד לוריא, באתר Metacritic (באנגלית)

* רוד לוריא, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אמיר קמינר, "פנאי פלוס", הפלאפל שלכם משהו, באתר ynet, 8 בפברואר 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444486805171
* BIBSYS: 90866513
* BnF: cb141172381 (data)
* GND: 138941599
* ISNI: 0000 0000 7840 2377
* LCCN: n94100679
* NLK: KAC201319787
* NTA: 190135743
* SNAC: w6b579p0
* SUDOC: 143373439
* VIAF: 23834837
* WorldCat: lccn-n94100679

 |
במדעי המחשב, **מרוץ תהליכים** (Race condition) או לעיתים **תחרות** או **תנאי מרוץ**, הוא מצב שבו התנהגותה של מערכת (בדרך כלל מרובת תהליכונים או אוסף של מספר תהליכים העובדים יחדיו במסגרת מערכת) תלויה בסדר התזמון של התהליכונים (או התהליכים), או באירועים אחרים במערכת שלא קורים בתזמון צפוי. תכונה זו עלולה לגרום להתנהגות בלתי צפויה ואפילו לבאג, אם המתכנת שכתב את התוכנה לא לקח בחשבון ההרצות האלו. חמור מכך, ייתכן שכמעט כל ההרצות יתנהגו כמצופה להוציא מספר בודד של הרצות שבהן התוכנית תקולה; דבר המקשה לזהות מצב שכזה. 

אם התחרות היא בין תהליכים או תהליכונים מסוגים שונים, באופן המשפיע על התנהגות המערכת נרצה להבטיח סדר מסוים ולא לאפשר תחרות חופשית. דרך אחת להבטיח סדר היא על ידי סנכרון.

מקובל להדגים את הבעיה באמצעות מרוץ סוסים שבו כל סוס מייצג אלמנט אחר של התוכנה. כך למשל ממשק המשתמש מיוצג על ידי סוס אחד, וקישוריות הרשת על ידי אחר. על מנת שהתוכנית תפעל כנדרש, על סוס מסוים, נאמר מספר 5, לזכות בתחרות. אם אכן יזכה – התוכנית תפעל כראוי, בעוד שאם סוס אחר יזכה, התוכנית עלולה לקרוס.

כיוון שמדובר בתחרות, התוצאות לא ידועות מראש ובעולם המחשבים גם יכולות להשתנות בין מערכות שונות. לכן כדי להבטיח את ניצחונו של סוס מסוים, על הרצים לתאם ביניהם את הריצה.

בהקשר של נכונות מערכות מקביליות, תנאי בסיסי לכך שמערכת היא נכונה, הוא אם בכל הרצה התנהגותה שקולה. בלשון אחרת, במערכת מקבילית נכונה אין מרוץ תהליכים.

מרוץ תהליכים כפרצת אבטחה
------------------------

בתנאים מסוימים, מרוץ תהליכים עלול לגרום לבאג משמעותי אשר יחשוף את המכונה לפגיעות שפצחנים יוכלו לנצל. לדוגמה, באוקטובר 2016, תוקנה פרצה המכונה Dirty COW (מסוגנן כ-dirtyc0w), אשר עלולה להוביל למצב של הסלמת הרשאות (אנ'). הפרצה נבעה מהאופן שבו הקרנל של לינוקס מבצע העתקה בזמן כתיבה (**c**opy **o**n **w**rite), כאשר קיימים מספר תהליכים הקוראים וכותבים במקביל את המצב של דף הזיכרון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפרסום הראשוני, CVE-2016-5195, באתר Red Hat
2. ↑  פירוט מקיף אודות הפרצה

| תחומים במדעי המחשב |
| --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים • תורת הטיפוסים • תורת הקטגוריות • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |
**מובי: מוזיאוני בת ים** הוא מערך של שלושה מוזיאונים הפועלים בבת ים: מוזיאון בת ים לאמנות המוקדש לאמנות עכשווית, בית ריבק ובית שלום אש.

אוצרת המערך היא הילה כהן־שניידרמן, ועופרי עומר מנהלת אותו. מערך קהילה וחינוך במוזיאונים פועל לקרב ולהנגיש את עולם האמנות למגוון רחב של קהלים.

מוזיאון בת ים לאמנות
--------------------

 ערך מורחב – **מוזיאון בת ים לאמנות**  

המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות של אמנות עכשווית, הכוללות אמנים ישראלים ובינלאומיים, וכן עבודות מאוסף המוזיאון ויצירה אמנותית של אמנים מקומיים. אוסף המוזיאון כולל עבודות אמנות עכשווית לצד אמנות מודרנית של אמנים בהם לאה ניקל, דוד נתון, אהרון גלעדי ועוד.

בית ריבק
--------

ביתו של אמן האוונגארד היהודי יששכר בר ריבק מכיל את האוסף הגדול ביותר של עבודותיו, ומאכלס גם את אוסף הקבע של מוזיאון מובי. הבית נבנה עבור אלמנתו, שהוזמנה על ידי ראש העיר הראשון דוד בן ארי להתגורר בבת ים והביאה עמה את אוסף יצירותיו וכן יצירות אמנות נוספות אותן תרמה למוזיאון. לאחר פטירתה האוסף נזנח ואוחסן בתנאים לא מותאמים למשך כחמישים שנה. שניידרמן פעלה לשיקום מקיף של האוסף, הכולל כ־100 עבודות, בהן ציורי שמן, רישומים ופסלי קרמיקה. העבודות משלבות תקופות שונות של בפעילותו של ריבק, מאוונגרד לחיי העיירה היהודית.

המקום משמש גם לפעילויות חינוך וקהילה. במקום מתקיימים חוגי אמנות לילדים, סדנאות, פעילויות המלוות את התערוכות המתחלפות במוזיאון בת ים לאמנות ועוד. בנוסף מארח המבנה יוזמות ושיתופי פעולה מקומיים.

בית שלום אש
-----------

 ערך מורחב – **בית שלום אש**  

משמש מרכז תרבות ומכיל אוספים מעיזבונו של הסופר והמחזאי האידי שלום אש, הכוללים ספרים עתיקים, כתבי יד, פרטי יודאיקה ועבודות של אמנים מודרניים. מרבית הציורים ניתנו לאש על ידי מכרים בהם מארק שאגאל (1985-1887), מואיז קיסלינג ואמדיאו מודיליאני. הבית נבנה עבור אש ורעייתו והם התגוררו בו מ-1955 למשך כשנתיים, עד לפטירתו במפתיע.

במשך שנים נערכו בבית אירועי ספרות ותרבות. בשנת 2009 עבר הבית שימור אדריכלי.

החל בשנת 2020 מארח בית שלום אש תוכנית שהות לכותבים וליוצרים שעוסקים באמנות, בטקסט ובקשרים שביניהם, ומפרסם בלוג המלווה את המתארחים בבית ומאפשר להם לתעד את תהליך עבודתם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מובי: מוזיאוני בת ים
* מובי: מוזיאוני בת ים, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מובי: מוזיאוני בת ים - מידע למבקר, באתר מובי
2. ↑  מובי: מוזיאוני בת ים - חינוך וקהילה, באתר מובי
3. ↑  אריאל בולשטיין, יששכר בר ריבק הפייטן של העיירה היהודית, באתר ישראל היום, ‏15.7.21
4. 1 2  מובי: מוזיאוני בת ים - אוסף, באתר מובי
5. 1 2  מובי: מוזיאוני בת ים, באתר עיריית בת ים
6. ↑  מוזיאוני בת ים, באתר החברה לתרבות פנאי וספורט בת ים
7. ↑  בית שלום אש - רשמי ביקור במבנה לשימור, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
8. ↑  בלוג בית שלום אש
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



איכרים אסטונים מהאזורים השונים בבגדיהם המסורתיים (המאה ה-19)
**אסטונים** (באסטונית: **eestlased**) הם עם אוגרו-פיני ששורשיו בהרי־אורל, אשר דובר את השפה האסטונית כשפת אם ומהווה רוב באסטוניה. בשנת 2007 התגוררו באסטוניה כ-940,000 אסטונים, כאשר לצדם מתגוררים כ-400,000 רוסים שמהווים מיעוט לאומי במדינה. 

בתקופה שאסטוניה הייתה חלק מהאימפריה הרוסית (1710-1917), אסטונים רבים קיבלו חלקות-אדמה באזור של סנקט פטרבורג, בסיביר ובאבחזיה. בכל מקום שהאסטונים התיישבו הם שמרו על שפתם, על דתם ועל תרבותם. חלק מהכפרים שהאסטונים הקימו, קיימים עד ימינו, כמו, למשל, הכפר אסטו-סדוק (*Esto-Sadok*) באזור סוצ'י, שברוסיה (על-יד הגבול עם אבחזיה) והכפר אסטו-חגינסקויה (*Esto-Khaginskoye*) באבחזיה.

ב-14 ביוני 1941, כשנה לאחר סיפוחה של אסטוניה לברית המועצות, כ-10,000 אסטונים גורשו לסיביר על ידי השלטון הסובייטי. בשנת 1944 אסטונים רבים, שחששו מצבא ברית המועצות המתקרב ומהדיכוי הצפוי מצד השלטון הסובייטי, היגרו לשוודיה, קנדה וארצות הברית. האסטונים המשיכו לשמור על השפה האסטונית ועל התרבות שלהם גם בגלות והקימו לשם-כך בתי-ספר ומרכזי-תרבות. 
בחודש מרץ 1949 כ-40,000 אסטונים (רובם נשים וילדים, שחלקם מתו בדרך) גורשו לסיביר על ידי השלטונות של ברית המועצות, כפעולת הפחדה, שיועדה להפחית את ממדי-הסיוע ושיתוף-הפעולה של האזרחים עם הפרטיזנים (באסטונית: *metsavennad*,"אחיי-היערות"), שהסתתרו ביערות ונלחמו בכוחות הביטחון של ברית המועצות. 

באפריל 1988 נוסדה באסטוניה מפלגת "החזית האסטונית העממית", עם מצע עצמאי. המועצה העליונה של הרפובליקה נהפכה לגוף המחוקק, ורשות זו הכריזה על ריבונות בתאריך 16 בנובמבר 1988 וחוקקה חוק עצמאות כלכלית, חוק שהעניק לאסטונית מעמד של שפה רשמית וחוקי הצבעה מקומיים וממלכתיים. שנה לאחר מכן התרחב הספקטרום הפוליטי באסטוניה ונוצרו מפלגות חדשות. אסטוניה ערכה בחירות חופשיות למועצה העליונה ב־18 במרץ 1990. כל האזרחים היו זכאים להשתתף בבחירות, בכללם 50,000 החיילים הסובייטים שנמצאו בתחומי אסטוניה. החזית העממית, שהייתה מורכבת ממפלגות שמאל ומרכז, צברה רוב פרלמנטרי. במאי 1990 הוחלט לשמור את השם "רפובליקת אסטוניה" ורק חוקי אסטוניה הוכרזו כתקפים. אחרי יותר משלוש שנות משא ומתן, ב־31 באוגוסט 1994, עזב צבא הפדרציה הרוסית את אסטוניה, ומאז הייתה למדינה עצמאות מלאה.

השפה האסטונית דומה לפינית והיא קרובה-רחוקה של השפה ההונגרית. 

רוב האסטונים הם נוצרים-לותרנים במוצאם, אך יש גם נוצרים-אורתודוקסים (ראה נצרות אורתודוקסית), מתודיסטים ואוונגליסטים. בימינו רק אסטונים מעטים מצהירים על זיקתם לדת ושיעור המבקרים בכנסיות באופן קבוע לא עולה על 7%.

ראו גם
------

* סטו
* אסטונית
* היסטוריה של אסטוניה

קישורים חיצוניים
----------------

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555684105171
* LCCN: sh85045000
* LNB: 000056056
* NARA: 10647651
* NKC: ph117533

 |
**שביט רבניצקי** הוא שחקן ומוזיקאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בצה"ל שירת בלהקת חילות השדה. ב-1989 סיים 3 שנות לימודי משחק בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי.

ב-2007 העביר סדנאות מוזיקה ומדיטציה יהודית במרכז הרוחני "התקשרות" במצפה רמון.

מנחה סדנאות משחק וסדנאות העצמה, דינמיקה קבוצתית ותקשורת בין-אישית.

בתיאטרון
--------

בבית ציוני אמריקה בתל אביב: ב-1990 שיחק במחזמר "פצצת טום" (ע"פ שירי טום לרר) שעיבד קובי לוריא וביים דן רונן.

בתיאטרון הקאמרי: ב-1990 שיחק ב"הערב מחזמר" שביים עמרי ניצן. ב-1992 שיחק בהצגה "ריצ'רד השלישי" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן. ב-1993 שיחק בהצגה "ענבי זעם" מאת פרנק גלאטי (המבוססת על רומן באותו שם מאת ג'ון סטיינבק) שביים אילן רונן, ובהצגה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר שביים ליביו צ'וליי.

בתיאטרון הספרייה: ב-1991 שיחק בהצגה "הלוויה חורפית" מאת חנוך לוין שביים אורי פסטר.

בתיאטרון מופע: ב-1992 שיחק לצד רפי אדיר וצופית גרנט בהצגה "זה עובר עם עגיל" שכתב וביים פיני עדן.

ב-2005, בעידוד הרב שמואל אליהו, העביר (לצד דניאל דיין) סדנת תיאטרון בישיבת ההסדר צפת.

בין השנים 2008 עד 2017 ניהל את תיאטרון אישונים.

ב-2019 ביים את ההצגה "רוקד בין עולמות" שכתב ושיחק אביאל פרנס. באותה שנה כתב וביים את ההצגה "כאילו את אוויר" בתיאטרון אישונים.

מוזיקה
------

בשנת 2000 הוציא את האלבום "אהבה", אותו הלחין ושר. את האלבום הפיק מוזיקלית אמיר פייס. האלבום יצא בהוצאת NMC.

| אהבה |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **יצא לאור** | **חברת תקליטים** | **מפיקים** |
| 2000 | NMC | אמיר פייס |

 |
| 

| שירים |
| --- |
| 1. ערגה
2. שיר ציון
3. שירת הים
4. יודע תעלומות
5. שערי צדק
6. הרחמן
7. אהבה
8. שיר המעלות
9. ברכי נפשי
10. אור שבעת הימים
 |

 |

משפחה
-----

מאז 1995 נשוי לשחקנית ענת רבניצקי ולהם 4 ילדים. בעבר התגוררו בצפת, אמירים ובמצפה רמון. כיום הם גרים ברמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שביט וענת רבניצקי

* שביט רבניצקי, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* שביט רבניצקי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר התקשרות
2. ↑  נגה שפרון, תנו צ'אנס למילים: 95 שנה לתנועת הדאדא, באתר nrg‏, 15 באפריל 2007
3. ↑  סופ"ש חוויתי-רוחני במצפה רמון באתר "דוסילנד"
4. ↑  לך-לך למדבר - סוף שבוע חוויתי במצפה רמון באתר בית חב"ד אלקנה
5. ↑  יוסי חרסונסקי, רענן ומצחיק, בעיתון מעריב, 28 בינואר 1990
6. ↑  תלמידי הסדר בתיאטרון צפת, באתר ערוץ 7, 26 במאי 2005
7. ↑  האתר של תיאטרון אישונים
8. ↑   סצנות מתוך ההצגה 'כאילו את אויר' - על חרם ושיימינג אצל ילדים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:04)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524048905171
* LCCN: n2018035586
* VIAF: 310737652
* WorldCat: lccn-n2018035586

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג במתמטיקה. אם התכוונתם לחידוש שיר של אמן אחד על ידי אמן אחר, ראו גרסת כיסוי; אם התכוונתם לאירוע בו גרם שמיים עובר על פני גרם שמיים אחר ומסתיר אותו, ראו הסתרה (אסטרונומיה).
במתמטיקה, ובעיקר בטופולוגיה, **כיסוי** של קבוצה הוא משפחה של קבוצות שאיחודן מכיל את הקבוצה הנתונה.

הגדרה
-----

*כיסוי* של קבוצה {\displaystyle X} הוא משפחה של תת-קבוצות {\displaystyle {\mathcal {C}}=\left\{C\_{\alpha }\right\}\_{\alpha \in A}} המקיימת {\displaystyle X\subseteq \bigcup \_{\alpha \in A}C\_{\alpha }}.

משפחה {\displaystyle {\mathcal {C}}'\subset {\mathcal {C}}} נקראת *תת-כיסוי*, אם גם {\displaystyle {\mathcal {C}}'} מהווה כיסוי של {\displaystyle X}.

אם {\displaystyle {\mathcal {C}},{\mathcal {D}}} זוג כיסויים של קבוצה כלשהי, אומרים כי {\displaystyle {\mathcal {C}}} הוא *עידון* של {\displaystyle {\mathcal {D}}}, אם לכל איבר {\displaystyle C\in {\mathcal {C}}} קיים איבר {\displaystyle D\in {\mathcal {D}}} המקיים {\displaystyle C\subset D}.

בטופולוגיה
----------

בהקשר הטופולוגי, הקבוצות החברות בכיסוי צריכות להיות קבוצות פתוחות. כיסוי של מרחב טופולוגי, לפיכך, מכונה *כיסוי פתוח*.

כיסוי פתוח {\displaystyle {\mathcal {C}}=\left\{C\_{\alpha }\right\}\_{\alpha \in A}} של מרחב טופולוגי {\displaystyle X} נקרא *סופי נקודתית*, אם כל {\displaystyle x\in X} שייכת רק למספר סופי של קבוצות בכיסוי. כמו כן הוא נקרא *סופי מקומית*, אם לכל {\displaystyle x\in X} קיימת סביבה פתוחה {\displaystyle x\in U\subset X}, כך שהקבוצה {\displaystyle \left\{\alpha \in A\mid C\_{\alpha }\cap U\neq \emptyset \right\}} סופית.

מושג הכיסוי משמש להגדרת מושגים יסודיים בטופולוגיה:

* מרחב טופולוגי נקרא *קומפקטי*, אם לכל כיסוי פתוח שלו קיים תת-כיסוי סופי.
* מרחב טופולוגי נקרא *לינדלף*, אם לכל כיסוי פתוח שלו קיים תת-כיסוי בן מניה.
* מרחב טופולוגי נקרא *מטא-קומפקטי* אם לכל כיסוי פתוח שלו קיים עידון המהווה כיסוי פתוח סופי נקודתית.
* מרחב טופולוגי נקרא *פרא-קומפקטי* אם לכל כיסוי פתוח שלו קיים עידון המהווה כיסוי פתוח סופי מקומית.

דוגמאות
-------

באופן טריוויאלי, לכל קבוצה {\displaystyle X}, האוסף המנוון {\displaystyle \left\{X\right\}} הוא כיסוי של {\displaystyle X}.

בנוסף, לכל תת-קבוצה {\displaystyle Y\subset X}, האוסף {\displaystyle \left\{Y,Y^{c}\right\}} הוא כיסוי של {\displaystyle X}.

אם {\displaystyle X} קבוצה סדורה, אז לכל {\displaystyle x,y\in X} ניתן להגדיר {\displaystyle C\_{x,y}=\left\{z\in X\mid x\leq z<y\right\}}, ואז האוסף {\displaystyle \left\{C\_{x,y}\right\}\_{x,y\in X}} מהווה כיסוי.

בהקשר הטופולוגי, המקרה האחרון הוא כיסוי פתוח שמוגדר להיות התת-בסיס של סיגמא-אלגברת בורל.

ראו גם
------

* כיסוי בזיקוביץ'

קישורים חיצוניים
----------------

* כיסוי, באתר MathWorld (באנגלית)
**פאולה סלוסטרו** (בספרדית: **Paola Sallustro**, נולדה ב-22 במאי 1988; בואנוס איירס, ארגנטינה), הידועה בשם **Poli**, היא שחקנית וזמרת ארגנטינאית. ידועה בתפקידיה בטלנובלות הארגנטינאיות של כריס מורנה, "המורדים ו"פלוריסיינטה". סלוסטרו בעלת פרויקט מוזיקלי עצמאי בשם "**Pol-Y**".

קריירה מוזיקלית
---------------

סלוסטרו החלה בלימודי פסנתר בהיותה בת שבע ולימודי שירה ותיאטרון בגיל שלוש עשרה.

ב-2010, סלוסטרו החלה, יחד עם חברי להקתה, להופיע בהופעות חיות וב-2012 החלה להופיע באופן עצמאי עם שירים שהלחינה בעצמה.

היום, סלוסטרו בעלת פרויקט מוזיקלי עצמאי בשם "Pol-Y".

קריירת משחק
-----------

סלוסטרו החלה את קריירת המשחק ב-2003, בטלנובלה הארגנטינאית של המפיקה והיוצרת כריס מורנה, "המורדים", לצידם של בנחמין רוחאס, פליפה קולומבו, לואיסנה לופילטו וקמילה בורדונבה.

בין 2004–2005, סלוסטרו גילמה את תפקידה של מאיה בטלנובלה הארגנטינאית "פלוריסיינטה", של היוצרת והמפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, לצדם של חואן מנואל חיל נבארו, בנחמין רוחאס ופלורנסיה ברטוטי.

ב-2005 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "El Patrón de la Vereda" לצידם של גוסטבו ברמודס וקמילה בורדונבה.

ב-2006 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית "El refugio" לצידם של פרנסיסקו באס וחורחה מאחיו.

ב-2008 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית של כריס מורנה "כמעט מלאכים", בתפקידה של לולו.

ב-2011 סלוסטרו נטלה חלק בטלנובלה הארגנטינאית של חברת ההפקות Pol-ka, "היחידים", לצד שחקנים ושחקניות ארגנטינאים וארגנטינאיות.

דיסקוגרפיה
----------

* 2011: Para besarte mejor
* 2013: Volando
* 2018: Salvajes

חיים אישיים
-----------

מ-2014, סלוסטרו נמצאת במערכת יחסים עם המתופף הברזילאי דיאגו ליכטנשטיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאולה סלוסטרו, ברשת החברתית פייסבוק
* פאולה סלוסטרו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פאולה סלוסטרו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פאולה סלוסטרו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פאולה סלוסטרו, באתר ספוטיפיי
* פאולה סלוסטרו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 9a448492-8123-4475-9af6-abd3fe19e2a8
* VIAF: 2159032631301181336
* WorldCat (עם VIAF): 2159032631301181336

 |