recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**טווח אפס** הוא כל מרחק שממנו נשק מסוים או רובה יכולים לפגוע במטרה ללא הצורך להרים את הקנה כדי לפצות על ירידת הכדור, כלומר הרובה יכול להיות מכוון אופקית לעבר המטרה. עבור מטרות שנמצאות מעבר לטווח האפס, הירה יצטרך להכווין את קנה הנשק שלו לנקודה מעל למטרה, ונשקים המיועדים לקרבות מרחק ארוך בדרך כלל מצוידים במָטרות ניתנות להתאמה כדי לעזור לירה לפגוע במטרות הנמצאות מעבר לטווח אפס. הטווח האפס המרבי של נשק ילווה במגוון גורמים כגון מהירות הקנה וגודל המטרה.

בשימוש הפופולרי, טווח אפס הפך להתייחס לטווח קרוב במיוחד עם נשק, אך לא קרוב מספיק כדי להיחשב ליריית מגע.

היסטוריה
--------

המונח "טווח אפס" נטבע בשנות ה-70 של המאה ה-16 וככל הנראה מקורו בצרפתית, נגזר מ-"pointé à blanc", שמשמעותו "מכוון אל הלבן". נחשב שהמילה "blanc" עשויה לתאר נקודת כוונת לבנה קטנה שבעבר הייתה במרכז יעדי ירי. עם זאת, מאחר שאף אחד מהמקורות המוקדמים לא מזכיר יעד מרכזי לבן, יתכן ש-"blanc" מתייחס לחלל ריק או נקודת האפס של הרמה בעת בדיקת טווח.

המונח נוצר בקשר לטכניקות הכוונה שנעשו בשימוש בתותחי טעינה מהקנה. הקנים שלהם התצרעו מהכנה עד לפה הקנה, כך שכאשר חלקו העליון של התותח הוחזק במצב אופקי, הקנה שלו למעשה הונח בזווית מוגבהת. זה גרם לקליע לעלות מעל לקו הראייה הטבעי מיד לאחר שעזב את פה הקנה, ואז לרדת מתחתיו לאחר שהגיע לשיא מסלולו הפרבולי המעט.

על ידי ירי מחזורי של קליע נתון עם אותה כמות חומר נפץ, ניתן היה למדוד את הנקודה בה הקליע נפל מתחת לחלק התחתון של הקנה. מרחק זה נחשב לטווח אפס: כל מטרה שנמצאת בתוכו דרשה הורדה של הנשק; כל מטרה שנמצאת מעבר לו דרשה הרמה, עד לזווית הטווח המרבי בזווית שהייתה קצת פחות מ-45 מעלות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The United Service Journal and Naval and Military Magazine, 1831 Part III: "What is point-blank range?—with the gun-carriage standing on a level plane, point-blank range is the distance to which the shot will reach from the gun fired from its horizontal position, (as specified above,) before it touches the ground"
2. ↑  Charles Henry Owen (1871). *The Principles and Practice of Modern Artillery: Including Artillery Material, Gunnery and Organization and Use of Artillery in Warfare* p.247: "The point blank range of a gun is the range obtained at the first graze of the shot, when the piece is placed on its carriage is fired, with the service charge, on a horizontal plane with no elevation; that is to say, when the axis of the gun is parallel to the plane."
3. ↑
4. ↑  "Definition for "point blank range"". MidwayUSA. אורכב מ-המקור ב-8 בדצמבר 2007. נבדק ב-11 בספטמבר 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Forsyth, Mark (2011). *The etymologicon: A circular stroll through the hidden connections of the English language* (באנגלית). Icon Books Ltd. ISBN 9780425260791.
6. ↑  "point-blank | Origin and meaning of point-blank by Online Etymology Dictionary". *www.etymonline.com* (באנגלית). נבדק ב-3 באוקטובר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. 1 2  **Instruction Upon the Art of Pointing Cannon**, J. and G. S. Gideon, 1848. (באנגלית)
תום חגי (משמאל), יוגב יפת (במרכז), ותום אבני (מימין) בהצגה "רומיאו ויוליה"
**תום חָגִי** (נולד ב-6 באוקטובר 1983) הוא שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

חגי גדל והתחנך בקיבוץ משמרות ולמד במגמת תיאטרון, במוסד החינוכי מבואות עירון. לאחר שירות בצה"ל כלוחם בגדוד 50 של חטיבת הנח"ל, עבר להתגורר בתל אביב ובשנים 2008–2011 למד משחק בסטודיו לאומנויות התיאטרון של יורם לווינשטיין.

בשנת 2012 השתתף במחזה "גלילאו גליליי" מאת ברטולט ברכט בתיאטרון באר שבע, בבימויו של עידו ריקלין. חגי גילם את אנדריאה סארטי והיה מועמד לפרס השחקן המבטיח בטקס פרס התיאטרון הישראלי בשנת 2012, שבו זכה בשנת 2014 על תפקיד "ארנולד אפשטיין" ב"טירונות בלוז" בתיאטרון באר שבע. "איזה יופי" בבימויו של ניר ארז.

שיחק בתפקיד ראשי בסרט גמר "חזרה" מאת שי לוי (קיבל מועמדות בפסטיבל קאן 2012).

"רוחות" מאת הנריק איבסן, בבימויו של ריקלין ובכיכובו של חגי עלתה באוגוסט 2014, אף היא בתיאטרון באר שבע. נוסף ל"רוחות", שיחק גם ב"הצעה מגונה" וב"רומיאו ויוליה" (בתפקיד "מרקוציו").

את הקריירה הטלוויזיונית החל חגי בשנת 2011 כשגילם את יעקב מזוז בסדרה "אורים ותומים" אשר שודרה בערוץ yes. באותה שנה התפרסם גם כ"ריקו" בסדרה "אחת אפס אפס" ששודרה בערוץ 10. בשנת 2012 השתתף בסדרה תא גורדין אשר שודרה לראשונה בערוץ yes Drama HD, אותה כתב רון לשם וביים דני סירקין. באותה השנה גילם גם את "דני" בסדרה "המגפה".

ב-2014 שיחק בסרטו של ניר ברגמן "יונה" לצידה של נעמי לבוב.

ב-2016 גילם את אמנון, ילד לוקה שכלית החשוד ברצח ילד, בסדרה "מלאך של אמא" ששודרה ב-yes ושיחק בתפקיד קצין בסרטו של נוני גפן, "הכל שבור ורוקד".

ב-2017 גילם את מוטקה, גיבור המחזה "מלך הכלבים", בתיאטרון בית לסין.

ב-2017 שיחק בסדרה "כבודו" ששודרה ב-yes. בסדרה שיחק את בנו של ראש משפחת הפשע.

החל מ-2018 מגלם בתיאטרון בית לסין את עופר במחזה "היורשת" מאת גורן אגמון ואת יעקב מרקוביץ' במחזה "לילה אחד, מרקוביץ'" על פי ספרה של איילת גונדר-גושן.

החל מאוקטובר 2019 מגלם בתיאטרון בית ליסין את אוורט במחזה ״שיעור ריקוד״ מאת מארק סנט ג׳רמן. חגי מגלם דמות על הספקטרום האוטיסטי, אשר מעוניין ללמוד לרקוד כדי להתבגר על ביישנותו.

ב-2020 השתתף בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "תאג"ד", בה שיחק את אחד מקבוצת נטורי קרתא. באותה שנה שיחק בסדרה של כאן 11 "שעת נעילה".

מ-2020 מגלם את אפרים בסדרה "מלכת היופי של ירושלים".

מ-2022 החל לשחק בסדרה "אינפינטי".

מ-2022 החל לשחק במחזה "המלט" בבית ליסין, וב-2023 החל לשחק באותו תיאטרון בהצגה הדה גאבלר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תום חגי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* תום חגי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תום חגי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* תום חגי, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* עינב שיף‏, הקיבוצניק שהצליח לשחק את הדתי הטוב מכולם, באתר וואלה!‏, 29 ביולי 2011
* דניאל שירין, עכבר העיר אונליין, עבריין עם שסע בשפה: תום חגי פורח, באתר הארץ, 2 ביוני 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכניית ההצגה "רומיאו ויוליה", באתר תיאטרון באר שבע (הקישור אינו פעיל, 23.9.2019)
**שתי דקות מפארדיס** הוא סרט דרמה קומית טלוויזיוני נשנת 2002 בבימויו של של דני סירקין, עם אפרת בוימוולד והישאם סלימאן בתפקידים הראשיים.

התסריט שנכתב על ידי מיכל קופר-קרן עוסק ברצונה של בת טיפש עשרה, למרוד בהוריה הליברלים ללא הצלחה עד אשר היא מוצאת את הדבר הקיצוני ביותר שמזעזע אותם - להתאהב בבחור ערבי. הסרט מציג באופן קומי את היחס השברירי בין יהודים לערבים במדינת ישראל.

הסרט שודר ב-HOT3. הוא זכה בפרס הראשון בפסטיבל הטלוויזיה היוקרתי בבאנף, קנדה.

תקציר העלילה
------------

יולי גרוס (אפרת בוימוולד) היא נערה בת 17 שגרה בזכרון יעקב ביחד עם אמה אורה (נולי עומר) שהיא ד"ר לפסיכולוגיה, עם אביה דייוויד (שמואל וילוז'ני) שהוא מטפל בשיאצו, עם אחיה יניב (אורי אומנותי) שהוא חייל "מורעל" וחושד בכל ערבי שהוא מחבל, ועם סבא אליהו (לופו ברקוביץ) אביה של אורה, שהוא "תקוע" עדיין במלחמת העצמאות.

אפרת סבורה שכל נערה בגילה חייבת להתמרד נגד הוריה. היא עושה פירסינג בלשון, מצטרפת לרוכב אופנוע במהירות עצומה ונעצרת על ידי המשטרה אבל כל זה לא עושה כל כל רושם על הורי ה"ליברלים".

את משק הבית מנהלת העוזרת חילווה (סאמיה קזמוז) שגרה בכפר פארדיס הסמוך. היא מודיעה לאורה כי תיעדר שבועיים לרגל הכנות לחתונת בתם אמאל (סונה זואבי).

אמיר (הישאם סלימאן) הוא בנה של חילווה והוא מגיע ללות את אמו. יולי מתבוננת בו ומיד ניצת רעיון מרדני במוחה - היא תצא עם אמיר אפילו בהתנגדותם של הוריה ובעיקר זו של יניב.

אמיר הוא סטודנט לביולוגיה באוניברסיטה ויולי מבקשת ממנו עזרה בעבודת גמר. הוא לוקח אותה לכוורת שם הוא עורך ניסיונות בדבורים והקשר ביניהם מתהדק.

יניב מגייס את מיקה (אפרת אביב) לעקוב אחריהם. הוא רואה שחברו של אמיר, אוסמה (ג'מיל ח'ורי) מעביר משהוא ממכוניתו לזו של אמיר ובטוח שעלה על מחבל.

כולם באים לחתונה ומתקבלים בברכה על ידי עאדל (אדיב ג'השאן) ולפתע נשמעים פיצוצים ונראים זיקוקין די נור שהכין אמיר כהפתעה וזה היה המטען שהעביר לו אוסמה...

הרומן עם אמיר נפסק לאחר שהוא טס להשתלמות בקוסטה ריקה. יולי מחפשת אפשרות נוספת למרד - יחסים עם העוזר החדש השחור והצעיר של המשפחה, דומיניק....

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אפרת בוימוולד | יולי גרוס |  |
| הישאם סלימאן | אמיר |  |
| נולי עומר | אורה גרוס | אמא של יולי |
| שמואל וילוז'ני | דייוויד גרוס | אבא של יולי |
| אורי אומנותי | יניב גרוס | אח של יולי |
| אפרת אביב | מיקה | חברה של יניב |
| לופו ברקוביץ | סבא אליהו | אבא של אורה |
| סאמיה קזמוז | חילווה | אמא של אמיר |
| אדיב ג'השאן | עאדל | אבא של אמיר |
| סונה זועבי | אמאל | אחותו של אמיר |
| איציק טובי | רב פקד סימן טוב | קצין משטרה |
| ג'מיל ח'ורי | אוסמה | חבר של אמיר |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "שתי דקות מפארדיס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שתי דקות מפארדיס, באתר אישים.
* שתי דקות מפארדיס - חלק 1
* שתי דקות מפארדיס - חלק 2
**מועצת הטבק** הייתה מועצת ייצור שאיגדה את מגדלי הטבק בישראל. המועצה הוקמה בשנת 1961 על ידי שר החקלאות משה דיין ומוזגה לתוך מועצת הזיתים בשנת 1979.

מועצת הטבק הוקמה בשנת 1961 על פי החלטת שר החקלאות, משה דיין. במועצה היו חברים נציגי המגדלים, יצרני הסיגריות והממשלה. מכיוון שכ-90% ממגדלי הטבק היו ערבים ודרוזים, בראש המועצה הועמד דרוזי, עבדאללה ח'יר. המועצה עסקה בהסדרת הענף כדי להשיג מחירים יותר גבוהים למגדלים וחלוקת סובסידיות ממשלתיות בין המגדלים. המועצה ניסתה להביא לשימוש נרחב יותר של טבק ישראלי בתעשיית הסיגריות המקומית, אולם יצרני הסיגריות העדיפו טבק מזן מיובא והיקפי גידול הטבק בישראל ירדו מאוד. 

במשך שנים בקשה הממשלה להקטין את מספר מועצת הייצור, על ידי איחוד מועצת הטבק לתוך מועצת הזיתים. המיזוג יצא לפועל בסוף שנות ה-70.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקומו 14 מועצות שיווק, דבר, 9 באוגוסט 1961
2. ↑  ערבי בראש מועצת הטבק, מעריב, 5 בינואר 1962  
רוב ליצרנים הערביים במועצה, דבר, 8 בינואר 1962
3. ↑  דיין: סמכויות נרחבות יינתנו, דבר, 30 במרץ 1962
4. ↑  נקבע מודד לחלוקת הסובסידיה לטבק, דבר, 6 במאי 1962
5. ↑  הוגשו בקשות לשתילת, חרות, 25 במרץ 1964
6. ↑  צמצום גידול הטבק המקומי, דבר, 8 בנובמבר 1970
7. ↑  יואל דר, גידול טבק - ענף גוסס, דבר, 7 באפריל 1971
8. ↑  מגדלי טבק מהגליל מוחים, דבר, 4 במרץ 1969  
ראובן בן צבי, מתנגדים למיזוג מועצת הטבק עם מועצת הזית, מעריב, 8 במאי 1969  
יואל דר, הטבק והזיתים, דבר, 4 באפריל 1974
9. ↑  הודעה למגדלי הזיתים, מעריב, 9 באוקטובר 1980
טפטפת
**טפטפת** היא אביזר השקיה המחובר לברז המשחרר מים בטפטוף איטי. הטפטפת מהווה בסיס לשיטת ההשקיה בטפטוף, שעיקרה הזרמת מים בצינורות פלסטיים ושחרורם בטפטוף איטי ליד הצמח.

שיטת פעולה
----------

הטפטפת מאטה את קצב זרימת המים על ידי העברתם במסלול ארוך. האטת מהירות הזרימה על ידי החיכוך, מאפשרת להימנע משחרור המים דרך נקבים זעירים, הנסתמים בקלות.

בטפטפות הראשונות עברו המים דרך צינוריות מחומר פלסטי שהיו כרוכות סביב צינור. לאחר מכן, השתמשו בטפטפת פלסטית יצוקה. הטפטפות היצוקות הראשונות היו מחוברות לצד הצינור הפלסטי המוליך את המים ("טפטפות צד"), ולאחר מכן יוצרו טפטפות המשולבות בצינור הפלסטי עצמו ("טפטפות קו"). טפטפות הקו הראשונות יוצרו בשנת 1965 בנפרד מן הצינור הפלסטי המוליך, ושולבו בצינור על ידי חיתוכו. לבסוף שולבו טפטפות הקו באופן אינטגרלי בצינור המעביר בתהליך ייצור אחד של הצינור והטפטפות.

היתרונות של השימוש בטפטפות (לעומת צינור עם נקבים זעירים) היו הפחתת כמות הסתימות, וחלוקת מים

ניסויים ראשונים בטפטפות בישראל נעשו על ידי יעקב מוטס, בגינת ביתו בראשון לציון. הטפטפת ושיטת ההשקיה המבוססת עליה פותחו, יוצרו והופצו על ידי המהנדס הישראלי שמחה בלאס ובנו ישעיהו מסוף שנות ה-50 עד אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר מערכת ההשקיה הניסיונית הראשונה הותקנה על ידם בשנת 1959.

בשנת 1966 הועברו הייצור והמשך הפיתוח וההפצה למפעל נטפים שבקיבוץ חצרים, שהיה בתחילתו בבעלות משותפת של בלאס (20%) וחצרים (80%). לאחר מכן, הוקמו מפעלי "נטפים" בקיבוצים מגל ויפתח שנכנסו לשותפות ב"נטפים". כיום נוטלת ישראל חלק מרכזי בפיתוח ובייצור הטפטפות ומערכות ההשקיה בטפטוף מיוצרות על ידי חברות רבות בישראל (החברות: נטפים, מצרפלס, שותפות של נען וקיבוץ דן בשם "נען דן מוצרי השקיה", רימוני תעשיות ופלסטרו) ובעולם. ההמצאה גרמה למהפכה עולמית בשיטות ההשקיה והדישון בחקלאות, והובילה לחיסכון במים ולהגדלת היבולים.

ראו גם
------

* ממטרה
* השקיה
* השקיה בטפטוף
* שמחה בלאס

לקריאה נוספת
------------

* שמחה בלאס: **מי מריבה ומעש**, מסדה, 1973, עמ, 14–15, 330–369
* גלית חמי וסופי שולמן, **להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית**, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "מים שקטים חודרים עמוק", עמ' 92–97

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טפטפת** |

* יעל (פרוינד) אברהם, טיפת כבוד: מי באמת המציא את הטפטפות?, באתר nrg‏, 7 ביוני 2015
* טפטפות: מנצחים בחקלאות טיפה אחר טיפה, באתר "חדשנות ישראלית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעל (פרוינד) אברהם, טיפת כבוד: מי באמת המציא את הטפטפות?, באתר nrg‏, 7 ביוני 2015
2. ↑  אבינעם ורד, לא נזכר ההוגה הראשון, מעריב, 15 במרץ 1962
3. ↑  שמחה בלאס מעניק מתנה למדינה, מעריב, 5 במרץ 1962
4. ↑  משולם עד, תעשיה בחצרים, דבר, 2 בפברואר 1966
**תשע הנשמות של כריסטופר צ'אנט** (באנגלית: **The Lives of Christopher Chant**) הוא ספר פנטזיה לילדים ונוער, שנכתב בידי הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס. ספר זה הוא חלק מסדרת הספרים העולמות של קרסטומנסי, העוסקת בעולם הדומה למציאות אך בעל מאפיינים קסומים, שבו תמיד יש אדם הנושא בתואר "קרסטומנסי", אשר אחראי למנוע שימוש בכשפים לרעה בעולמו שלו ובעולמות המקבילים הרבים. הספר תורגם לעברית מיד לאחר הספר הראשון בסדרה, חיי קסם, אף שבאנגלית הוא יצא רביעי. מבחינה כרונולוגית, "תשע הנשמות" מתרחש ראשון.

ברוב ספרי הסדרה, הקרסטומנסי המכהן הוא כריסטופר צ'אנט, שספר זה מספר על ילדותו.

תקציר העלילה
------------

כריסטופר צ'אנט הוא ילד בעל יכולת קסומה - הוא מסוגל לנדוד בשנתו אל עולמות אחרים. כאשר דודו ראלף מגלה את היכולת הזאת, הוא משכנע את כריסטופר להשתתף בסדרה של ניסויים יחד עם סוכן בשם טקרוי. במהלך הניסויים מסייע כריסטופר להעברת חבילות שונות מהעולמות האחרים. דודו ראלף זקוק לו מאחר שכריסטופר מסוגל להישאר מוצק בעולמות האחרים יותר מכל אדם אחר.

אביו של כריסטופר, שלא אוהב את דוד ראלף, בטוח שלבנו יש יכולות קסם. הוא שולח אותו למומחה, המגלה כי כריסטופר הוא קוסם רב עוצמה - בתנאי שאינו נוגע בכסף. לאחר מכן, כריסטופר נשלח אל טירת קרסטומנסי, שם מספר לו רב המג גבריאל דה וויט כי יש לו תשע נשמות והוא מיועד להיות הקרסטומנסי הבא.

כריסטופר לא רוצה להיות הקרסטומנסי הבא, והוא מעדיף לבלות את זמנו בחברת טקרוי בעולמות האחרים. באחד העולמות הוא פוגש ילדה שהיא התגלמותה החיה של האלה האכזרית אשת. הוא מתחבר איתה ואף מביא לה ספרי קריאה העוסקים בילדות רגילות שהולכות לפנימייה. אשת החיה מתלהבת מהספרים ורוצה לבוא לעולמו של כריסטופר, אך כריסטופר מסרב לעזור לה.

כריסטופר מאבד את הנשמות שלו בקצב מסחרחר, וכצעד מנע לוקח ממנו גבריאל נשמה אחת ונועל אותה בכספת. זמן קצר לאחר מכן מתגלה כי דוד ראלף הוא בעצם "הצל", מבריח מיומן שבעזרתו של כריסטופר הבריח חומרים מסוכנים מעולמות אחרים. טקרוי נלכד בידי עובדי הטירה, אך מחפה על כריסטופר ומסתיר את חלקו באירועים.

אשת החיה מצליחה להגיע אל עולמו של כריסטופר, וכריסטופר מסתיר אותה מעובדי הטירה ומתכנן לשחרר את טקרוי. דוד ראלף מצליח לחטוף את גבריאל ולפזר את נשמותיו ברחבי העולמות המקושרים, וצבאה של האלה אשת מגיע אל עולמו של כריסטופר וצר על הטירה. 

טקרוי, אשת החיה וכריסטפור יוצאים למסע רוח כדי למצוא את נשמותיו של גבריאל. הם מוצאים אותן בעולם הידוע בכינוי 11, ושם נושאים ונותנים בעבורן עם שליט המקום. לבסוף מוחזר גבריאל למקומו, ואשת החיה נשארת לגור עם כריסטופר, שמקבל עליו את תפקידו לעתיד כקרסטומנסי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר כתר
* הספר "תשע הנשמות של כריסטופר צ'אנט", באתר "סימניה"
* תשע הנשמות של כריסטופר צ'אנט, באתר OCLC (באנגלית)
**בועז בן משה** (נולד ב-13 באוגוסט 1962) הוא מוזיקאי, מרצה, מורה למוזיקה, מלחין וגיטריסט ישראלי.

קורות חיים
----------

בן משה נולד ב-13 באוגוסט 1962 בתל אביב לשחקנית עדנה פלידל ולמוזיקאי רפי בן משה. למד בבית הספר היסודי "יהודה המכבי". בן משה השתלם בצעירותו בנגינה בפסנתר אצל וולטר אופהויזר ושוש רייזמן; ובנגינה בגיטרה ככלי הנגינה המרכזי שלו אצל אגון קרטן, יוסי ירושלמי וגיל דור.

בן משה כיהן כדקאן הפקולטה למוזיקה הרב-תחומית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובוגר אוניברסיטת פנסילבניה. בין מוריו ניתן לציין את ריצ'רד וורניק, מרק קופיטמן, צבי אבני וג'ורג' קראמב. 

בועז הלחין מספר רב של יצירות להרכבים שונים. רוב יצירותיו האחרונות הוזמנו ובוצעו בידי מיטב התזמורות וגופי הביצוע בארץ: התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הערבית-יהודית של נוער מוסיקלי בישראל והתזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער. בנוסף ליצירותיו הקונצרטנטיות, הוא מרבה לעבד ולהקליט מוזיקה קלה וג'אז.

כמו כן יצירותיו בוצעו בפסטיבלים ובאירועים שונים: פסטיבל מספרי סיפורים, פסטיבל ישראל, פסטיבל צלילים במדבר ופסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון.

בועז זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים (2003), פרס מוזיקה ליטורגית (1993), פרס הלן וויס (1994), פרס בתחרות של מקהלת אמדיאוס, טורונטו (1993) ופרס ראשון בתחרות GTM בלוס אנג'לס.

בועז בן משה שימש כמנהל האמנותי של חג המוזיקה הישראלית בין השנים 2012–2017.

בעבר לימד בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה והיה סגן מנהל לעניינים אקדמיים בבית הספר "רימון" לג'אז ומוזיקה בת זמננו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בועז בן משה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בועז בן משה
* בועז בן משה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך עמוד הפייסבוק של בועז בן משה
2. ↑  בעז בן משה, באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008910987605171
* VIAF: 254832562
* WorldCat (עם VIAF): 254832562

 |
**סרקיאורניס** (שם מדעי: *Serikornis*; מילולית: "עוף משי") הוא סוג נכחד של דינוזאור ממשפחת האנכיאורניטיים, אשר התגלה בתצורות טיאוג'ישן (Tiaojishan Formation) שבליאונינג, סין. הסוג תואר ב-2017 בידי החוקר Lefèvre עקב דמיון הנוצות למבנה הנוצות של תרנגול המשי. ונכלל בו מין יחיד - *Serikornis sungei*. הוא התקיים בתור היורה שלפני 165 עד 162 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

הסרקיאורניס ידוע ממספר ממצאים בודדים של פרט בודד, אשר הכילו נוצות ממגוון סוגים שמוקמו לאורך העורף, הגפיים הקדמיות ונוצות ארוכות יותר לאורך הרגליים האחוריות והזנב.

הוא הגיע לאורך משוער של 45 ס"מ בלבד ובמראהו דמה מעט לעופות האמיתיים, אך היה פרימיטיבי יותר, חסר יכולת תעופה והיה בעל מאפיינים של תרופודים דמויי דרומזאוריים כמו המיקרורפטור. עם זאת הוא היה קרוב בעיקר לאנכיאורניס וקרוביו ואולי יכל לדאות מבין הענפים ביערות סין.

מבנה לסתותיו המכילות שיניים חרוטיות רבות מעיד שהיה צייד של טרף קטן כמו חרקים ועכבישים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרקיאורניס** בוויקישיתוף
* סרקיאורניס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
**עֹפר גביש** (נולד ב-6 בספטמבר 1951) הוא חוקר זמר עברי, מנחה שירה בציבור, מגיש תוכניות רדיו ומרצה בתחומי היסטוריה של ארץ ישראל באמצעות שירים; ממפתחי "הטיול המזמר".

גביש במהלך "טיול מזמר"

ביוגרפיה
--------

גביש נולד וגדל בקיבוץ יפתח. מגיל 10 למד נגינה בכלים ומגיל 14 החל להלחין שירים. את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר כנווט קרב. כצוער טיס ניצח על מקהלת ותזמורת בית הספר לטיסה. בהמשך למד פסנתר אצל הדסה ביריביס-עורי, תאוריה והרמוניה אצל ציפי פליישר והוראת מוזיקה בסמינר "אורנים".

ב-1985 היה גביש שותף להקמת אחת ממגמות מוזיקה לבגרות הראשונות בארץ. ב-1987 הקים את להקת הנוער האזורית של הגליל העליון, "מציצים מהאצבע", אחת הראשונות מגל גדול של להקות נוער שהתפתח בארץ מאוחר יותר.

משנת 1987 כותב בעיתונות בנושאי זמר עברי, תרבות וחברה. בין השאר, בכתב העת "מוזיקה", בעריכת חנוך רון, בשבועון הקיבוץ וברשת המקומונים "ידיעות תקשורת". כמה מתחקיריו שימשו להפקת סרטי תעודה טלוויזיוניים.

בשנת 1997 המציא את הטיול באוטובוס המזמר, ופיתח אותו (ביחד עם אברהמי לנדסמן) לצורת בילוי פופולרית בקרב חובבי הזמר ברחבי הארץ.

בשנת 1999 יזם הקמת להקת נוער ראשונה מסוגה, "איתי מלבנון", בה השתתפו זמרים מישראל ומדרום לבנון. בהקמת הלהקה שיתף פעולה עם המוזיקאי הערבי ג'ורג' יוסוף סמעאן. עם הלהקה שתפו פעולה בין השאר אהוד מנור, אריאל זילבר, יוני רועה, דויד ברוזה.

בשנת 2004 פרסם יחד עם הצלמת עדי אדר את הספר "שיר לדרך" ובו 12 מסלולי טיול בעקבות שירים.

החל משנת 2015 מוביל טיולים מזמרים לאירופה, בעקבות מקורות הזמר העברי והתרבות היהודית.

בשנת 2016 הוציא לאור, יחד עם דובי טל, את הספר הכפול "בשביל השירים" (הוצאת "אלבטרוס"). בספר שירים וצילומי אוויר לאורך שביל ישראל.

בשנת 2017 איתר לאחר מחקר מעמיק, את הבית בו נולד המלחין חתן פרס ישראל, נחום היימן, בעיר ריגה שבלטביה, ובמעמד שגרירת ישראל בלטביה, ערך טקס לציון יום השנה לפטירתו, וקבע שלט זיכרון במוזיאון היהודי בעיר.

מגיש תוכניות סיפורי שיר בגלי צה"ל, במועדי ישראל ובתוכנית העונג השישי של שמעון פרנס, ברשת ב', כמומחה לזמר עברי, בפינה "הפסקול של המדינה" (בעריכת איזי מן) ובתחנות רדיו ללא הפסקה בצפון ובתל אביב.

פרסומים ויצירות
---------------

* מוזיקה לשתי הצגות בתיאטרון הקיבוץ
* מוזיקה לשתי קלטות לילדים בהוצאת ספריית פועלים, עם להקת ברוש
* רעיון ותחקיר לסרט תיעודי "פונאר" (במאית רחל שוורץ) בהפקת הערוץ הראשון
* ספר "שיר לדרך" (הוצאת עם-עובד) יחד עם הצלמת עדי אדר ("ספר פלטינה" עבור מכירת 40.000 עותקים)
* תמליל ולחן לשיר "סיכוי לחלום", לזכר יצחק רבין, בביצוע להקת חיל חינוך
* ספר כפול "בשביל השירים - מסע זמר וצילום אוויר לאורך שביל ישראל" (יחד עם דובי טל ומוני הרמתי, הוצאת אלבטרוס)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עופר גביש** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של עופר גביש
* 

* מילים לשירים של עופר גביש, באתר "שירונט"
* הספר שיר לדרך (יחד עם עדי אדר, הוצאת עם עובד) באתר עם-עובד.
* הסרט פונאר (הפקת הערוץ הראשון במאית רחלי שוורץ)
* הספר בשביל השירים (יחד עם דובי טל, הוצאת אלבטרוס) באתר הוצאת אלבטרוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Tractates Sabbat and 'Eruvin**, Berlin, Boston: DE GRUYTER, ISBN 978-3-11-028903-9

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308920205171
* ISNI: 0000 0000 4239 570X
* LCCN: no2005078681
* VIAF: 320090
* WorldCat: lccn-no2005078681

 |
**מופע הארנבות של ד"ר קספר 2** הוא שמו המקובל של אלבומה השני של מופע הארנבות של ד"ר קספר שיצא בחורף 1994. האלבום שנעדר שם רשמי זכה לכינויים שונים כמו "מופע הארנבות 2", "הכחול" (בשל עטיפתו), "קספר השני" ו"שילה". האלבום שהוא אלבום קונספט כשל מסחרית, אך כעבור מספר שנים זכה לעדנה והכרה מחודשת עד שהודפס לבסוף מחדש.

קונספט
------

האלבום הוא אלבום קונספט המספר את סיפורה של שילה, בחורה שככל הנראה צורכת סם הזיה ומצויה עתה ב"טריפ". במהלך שירי האלבום מטיילת שילה בנבכי התת-מודע שלה, בזירות הנעות בין הפסיכדלי לקסום, כמו יערות, טירות וחופי ים, ופוגשת בהן שלל דמויות דמיוניות, כמו שדרן רדיו בשם ג'ו, ג'יף, אהובים מעברה ואחרים. עם תום האלבום מתעוררת שילה מחלומה. בראיון שנערך עם הלהקה, סיפרו חבריה כי שמעו לסיפור האלבום מספר פירושים, אך אף אחד מהם לא נגע "בזה בדיוק".[דרוש מקור]

בשנת 1994 הקדיש פנזין הקומיקס "סטיות של פינגווינים" את אחת ממהדורותיו לאלבום וניסה להביא בה את סיפורה של שילה. עוד לפני שעלה הרעיון להכניס את סיפורה של שילה בפנזין, ניסו הקספרים לעבד אותו לסרט, אך שני הניסיונות עלו בתוהו.

הפקת האלבום
-----------

את האלבום הפיק דודי לוי שהפיק גם את אלבומה הראשון של הלהקה. זהו האלבום היחיד מאלבומי הלהקה שבכתיבתו השתתפו גם איציק רייזנברג וצביקה כהן. רייזנברג אף כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "סאן שיין שלי", וכהן כתב, הלחין ותרם את קולו לשיר "לעולם תמיד הים".

הלהקה סיפרה שלאחר ההצלחה המסחררת של אלבומם הראשון, הם ביקשו להגיע למקום רציני יותר והתוצאה הייתה אלבומם השני. בראיון מ-1994 אמר שי להב סולנה של הלהקה, שבתחילת העבודה על האלבום במהלך שהייתם באולפן ההקלטות, הם קיבלו הודעה על מותו של קורט קוביין, סולן להקת נירוונה, ו"*אולי בגלל זה האלבום היה נשמע קצת כמו שהוא.*"[דרוש מקור]

יציאה ותגובות לאלבום
--------------------

האלבום שכמו קודמו מ-1993 יצא ללא שם, נחשב לפחות "קומניקטיבי" ולמורכב יותר מקודמו. מהאלבום יצאו 4 סינגלים להם נוצרו גם קליפים - "רדיו ג'ו", "אהובתי השונה", "ימות הקיץ" (שצולם, בוים ונערך על ידי חברי הלהקה) ו"אדום".

זמן קצר לפני צאת האלבום קיימה הלהקה הופעה אקוסטית מיוחדת במועדון ה"הארד-רוק קפה" בתל אביב וביצעה בה שירים ספורים מהאלבום שבדרך.

תגובת מעריצי הלהקה לאלבום הייתה ברובה שלילית ומבחינה מסחרית האלבום כשל.

הוצאה מחדש
----------

בשנים שחלפו מאז התפרקותה של הלהקה החלה התעניינות מחודשת בשני אלבומיה "הכושלים" של הלהקה, אלבום זה ואלבומם הבא "הו הו". לאחר הגשת מספר עצומות להוצאה מחודשת של האלבום השני, הוא הודפס לבסוף מחדש.

שירי האלבום
-----------

1. שילה (3:33)
2. בובה מפח (2:46)
3. כל שירי יום שני (5:15)
4. אהובתי השונה (2:25)
5. שמה בקופסה (3:51)
6. ימות הקיץ (3:41)
7. אדום (3:56)
8. רדיו ג'ו (4:22)
9. פלאפ בק (3:35)
10. ג'יף (4:43)
11. \* (0:35)
12. אפרו (2:54)
13. חוטים של זהב (4:08)
14. סאן שיין שלי (4:49)
15. \* (1:28)
16. לעולם תמיד הים (3:28)

| מופע הארנבות של ד"ר קספר |
| --- |
| שי להב • אורן ברזילי • אורן זיו • יובי חייבי • אריאל פוליאקוב |
| צביקה כהן • שי נובלמן • איציק רייזנברג • גלעד פסטרנק • ניסו כאביה |
| אלבומי אולפן | מופע הארנבות של ד"ר קספר (1993) • מופע הארנבות של ד"ר קספר 2 (1994) • הו הו (1995) • סוף לא טוב (2009) • בן חורג (2011) • מנגינות (2015) |
| אלבומי אוסף | מופע הארנבות של ד"ר קספר - האוסף (2013) |
| אלבומי הופעה | מופע הארנבות של ד"ר קספר בהופעה חיה (2005) |
**תודוס איש רומי** היה מנהיג בקהילת יהודי רומא בתקופת התנאים. זמנו המדויק אינו ידוע.

התנא רבי יוסי מספר עליו שהנהיג ברומא מעין תחליף לקרבן הפסח, אכילת גדי שנצלה בשלמותו ("גדי מקולס") בליל הסדר. המעשה זכה לביקורת חריפה מצד חכמי ארץ ישראל, שאמרו שראוי לנדות אותו אלמלא מעמדו המיוחד. לדעתם יש מקום לחשש שהמנהג ייתפס כהקרבת קרבנות מחוץ לבית המקדש, דבר האסור לחלוטין על פי ההלכה.

התלמוד (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ג, עמוד ב') מתלבט האם נמנעו מלנדות את תודוס משום שהיה אישיות תורנית או משום שחששו ממנו. מסקנת התלמוד שהיה אישיות חיובית, שכן הובאה דרשה בשמו:

"מה ראו חנניה, מישאל ועזריה שמסרו עצמן על קדושת השם לכבשן האש? - נשאו קל וחומר בעצמן מצפרדעים: ומה צפרדעים, שאין מצווין על קדושת השם, כתיב בהו 'ובאו ועלו... ובתנוריך ובמשארותיך'... בשעה שהתנור חם, אנו, שמצווין על קדושת השם - על אחת כמה וכמה". פרשנים מאוחרים נחלקו, האם דברי תודוס נאמרו רק כלפי עבודה זרה בפרהסיה, או גם כלפי עבודה זרה בצנעה.

עוד מספר התלמוד שתודוס היה מפרנס תלמידי חכמים. הוא אחד האישים הבודדים מיהדות המערב, ולא ארץ ישראל או בבל, המוזכרים בספרות חז"ל.

אישיות נוספת שהוזכרה לצד תודוס איש רומי היא פלטון איש רומי, שהציע מקור דרשני אחר למסירות נפשם של חנניה מישאל ועזריה.

לקריאה נוספת
------------

* משה בר, תודוס איש רומי ופולחן הקיסר דומיטיאנוס. בתוך חכמי המשנה והתלמוד, הגותם פועלם ומנהיגותם. הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (2011) עמודים 240-326.

קישורים חיצוניים
----------------

* "תּוֹדוֹס", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק י, עמוד 231, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוספתא ביצה ב, טו. על פי גרסת התלמוד בברכות יט ע"א מי ששלח לנדותו הוא שמעון בן שטח, ולפי זה ניתן לתארך את זמנו למאה ה-1 לפנה"ס. אולם הגרסה שם מסופקת ואיננה מתאימה לכתבי יד ולמקבילות בספרות חז"ל, בהן הושמט שמו של שמעון בן שטח מן הסיפור, כפי שהעיר בדקדוקי סופרים.
2. ↑  מנהג מקביל לזה של תודוס עשה גם רבן גמליאל בביתו (משנה, ביצה ב, ז), אך הוא לא הנהיג זאת ברבים.
3. ↑  פרופ' נחום רקובר, **מסירות נפש - הקרבת היחיד להצלת הרבים** "בירור שיטת תודוס איש רומי - מסירות נפש כדי לא לעבוד עבודה זרה בצנעה" (אגרת הרש"ז פינס), 257. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תש"ס-2000.
4. ↑  דורון מנדלס, Why Did Paul Go West?: Jewish Historical Narrative and Thought,‏, A&C Black, 2014. עמ' 3.
5. ↑  מדרש תהלים מזמור כח. דרשה נוספת של איש זה מופיעה במדרש שיר השירים רבה, פרשה ח א.
שלט זיכרון לזכר פרופ' ראובית הלפרין במחלקת נשים בבית חולים אסף הרופא
**ראובית ("תותי") הלפרין בלוך** (29 ביולי 1960 - 15 ביוני 2014) הייתה פרופסור לגינקולוגיה ומיילדות במרכז רפואי אסף הרופא. בצעירותה, הייתה אלופת ישראל בהתעמלות אמנותית. ייצגה את ישראל בשלוש אליפויות עולם בהתעמלות אמנותית (1973, 1975, 1977).

ביוגרפיה
--------

הלפרין נולדה בליטא שבברית המועצות למשפחת בלוך. לאחר שעלתה לישראל ב-1973, החלה להתאמן בקבוצת "הפועל חולון".

באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה ברוטרדם, הולנד ב-1973, הראשונה שבה מתעמלות ישראליות השתתפו, סיימה בלוך במקום 54 בתחרות הקרב רב אישית. באליפות העולם, שנערכה במדריד, ספרד ב-1975 היא סיימה במקום 33 בתחרות הקרב רב אישית, נעדרו מאליפות זו שתי המדינות המובילות בעולם, בולגריה וברית המועצות וכן מזרח גרמניה. באליפות העולם שנערכה בבזל, שווייץ ב-1977 היא דורגה במקום 69 בתחרות הקרב רב אישית.

הלפרין פרופסורית לגינקולוגיה ומיילדות וכיהנה כסגנית מנהל החטיבה למיילדות וגינקולוגיה בבית חולים אסף הרופא. היא סיימה את לימודי הרפואה בטכניון בשנת 1984. לאחר סיום לימודי הרפואה, קיבלה תואר PhD מאוניברסיטת תל אביב, אותו השלימה במהלך שירותה הצבאי במסגרת העתודה האקדמאית. בשנת 2004 קיבלה תואר פרופסור באוניברסיטת תל אביב וכהנה כפרופסור מן המניין. בשנת 2010 הוכנסה הלפרין לרשימת "100 החוקרים המשפיעים ביותר בעולם".

בשנת 2003 חלתה במחלה ממארת, סרטן שד גרורתי.
הלפרין הייתה נשואה לד"ר דורון הלפרין ולהם שני ילדים.

תחרות גביע האיגוד בהתעמלות אומנותית נקרא על שמה של הלפרין.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראובית הלפרין, באתר *The-Sports* (באנגלית)
* ברוך דגון, דחיפה סובייטית לנבחרת המתעמלות, דבר, 30 בספטמבר 1973
* נקבעה הנבחרת, דבר, 15 באוקטובר 1975

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות רשמיות מאליפות העולם בהתעמלות אמנותית, רוטרדם 1973
2. ↑  תוצאות רשמיות מאליפות העולם בהתעמלות אמנותית, מדריד 1975
3. ↑  תוצאות רשמיות מאליפות העולם בהתעמלות אמנותית, בזל 1977
4. ↑  נושא העבודה שהגישה: "מאבחנים חלבוניים בתגובת הנושרת בנשים - אספקטים מולקולרים ואנדוקרנים "
5. ↑  איגוד ההתעמלות: תחרויות, באתר www.gym.org.il
**אוריה היפ** (באנגלית: **Uriah Heep**, נהגה "יוראיה היפ") היא להקת רוק אנגלית שנוסדה בדצמבר 1969 כאשר המפיק המוזיקלי גארי ביירון הזמין את נגן הקלידים קן הנזלי להצטרף ללהקתו "ספייס" (באנגלית: Spice) שהייתה חתומה בחברת התקליטים שלו, ברונז רקורדס. שם הלהקה הוא כשמו של הנבל בספר דייוויד קופרפילד של צ'ארלס דיקנס מ-1850.

הלהקה פרצה לתודעה ב-1970 והייתה באותה שנה מכרעת אחת מארבע הלהקות החשובות של ז'אנר המטאל הראשוני, לצד לד זפלין, דיפ פרפל ובלאק סאבאת. סגנונם המוזיקלי של אוריה היפ היה מגוון ושאב ממקורות מגוונים כמו פרוגרסיב רוק, הארד רוק, ג'אז ואפילו קאנטרי. הלהקה כונתה בהומור "הביץ' בויז של ההבי מטאל" ו"המטאל הרומנטי", בשל שיריהם המלודיים וקולות הרקע ההרמוניים.

**אוריה היפ** הוציאה 21 אלבומי אולפן, 12 אלבומים בהופעה חיה 13 אוספים ו- 27 סינגלים. שמונת אלבומי האולפן הראשונים שיצאו בין 1970 ל-1976 (כולל אלבום הופעה אחד) הוקלטו עם הסולן האדיר בעל הקול האופראי דייוויד ביירון וזכו להצלחה אמנותית ומסחרית כאחד במהלך שנות ה-70. הלהקה השפיעה מאוד, בין היתר, על להקת קווין ועל הסולן פרדי מרקורי בפרט, שאימץ את סגנון ההופעה הראוותני ואופן השירה העוצמתי של דייוויד ביירון, סולנה של אוריה היפ.

הלהיט של **אוריה היפ**, "July Morning" (מתוך האלבום השלישי "Look At Yourself" מ-1971), יצר תופעה בעלת סממנים היפיים ושל פולחן השמש, בה נאספים עשרות אלפי אנשים בכל שנה בליל ה-30 ביוני, על שפת הים השחור בבולגריה כדי לחזות בזריחת השמש של 1 ביולי.

**אוריה היפ** היא אחת הלהקות האנגליות המפורסמות ביותר בשנות ה-70. בהיסטוריה של הרוק היא נחשבת לאחת מארבע הלהקות הגדולות שהמציאו ופיתחו את ההארד רוק לצד לד זפלין, בלאק סבאת' ודיפ פרפל. הלהקה מכרה למעלה מ-40 מיליון עותקים ברחבי העולם (4 מיליון בארצות הברית). ארבעה אלבומים של הלהקה הגיעו למעמד אלבום זהב בארצות הברית.

בשנות ה-80, בעיקר[דרוש מקור] מתוך רצון לשרוד בכל מחיר, אימצה הלהקה את צליל ה-AOR ששלט בשוק האמריקאי, ובהדרגה נפרדה מהצליל שאפיין אותה בשנות ה-70. הלהקה קנתה לה קהל מעריצים משמעותי גם בהולנד, גרמניה, סקנדינביה, חבל הבלקן, יפן ורוסיה, שם הם עדיין ממלאים אצטדיונים. הלהקה הופיעה בישראל ארבע פעמים. במהלך שנות קיומה של הלהקה התחלפו בה כ-30 נגנים וזמרים. הגיטריסט מיק בוקס הוא החבר היחיד שהיה בכל ההרכבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריה היפ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוריה היפ
* אוריה היפ, ברשת החברתית פייסבוק

* אוריה היפ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אוריה היפ, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אוריה היפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר אייטונס (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר ספוטיפיי

* אוריה היפ, באתר Last.fm (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר AllMusic (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר דיזר

* אוריה היפ, באתר Discogs (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר Songkick (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר Genius

* אוריה היפ, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

* אוריה היפ, באתר בילבורד (באנגלית)

* אוריה היפ, באתר טיידל (באנגלית)
* אוריה היפ - אתר המעריצים הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "פעם רביעית, אוריה", באתר מומה, 1/10/2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408405905171
* BnF: cb139072549 (data)
* GND: 5229699-4
* ISNI: 0000 0001 2331 7308
* LCCN: n82153258
* MusicBrainz: f1548c5b-329e-4036-921c-02213a04b525
* NKC: xx0022112
* SUDOC: 087450615
* VIAF: 144407997
* WorldCat: lccn-n82153258

 |
**Gh** הוא צירוף אותיות המופיע בחלק מהשפות הנכתבות באותיות לטיניות, וכן בייצוגים באותיות לטיניות של שפות שעל פי רוב נכתבות באותיות אחרות.

שפות הודו־אירופיות
------------------

באנגלית בת ימינו צירוף זה קיים ותפקידו הפונטי מגוון: 

* במילים "ghost" ,"ghastly" ,"ghoul" ,"ghetto" ,"ghee" וכדומה הוא נקרא כמו האות העברית גימ"ל דגושה, דהיינו /ɡ/ (בעברית בת זמננו).
* במילים "cough" ,"laugh" ,"rough" וכדומה הוא נקרא כמו פ"א רפה, דהיינו /f/.
* במילים "high" ,"sigh" ,"thigh" וכדומה הוא מאריך את הצליל של האות i מתנועה קצרה לתנועה ארוכה.
* בשם "Edinburgh" הוא משמש תנועה דומה לשווא – /ə/.
* במילים "naughty" ,"caught" ,"daughter" וכדומה, הוא משמש כאות שותקת.

למעט המקרים שבהם הצירוף gh נהגה כמו גימ"ל, ההגייה המודרנית שלו החליפה, תוך כדי התפתחותה של השפה, את הצליל /x/ – כ"ף לא דגושה. 

אחד החיזוקים לטענה זו הוא שבניבים אזוטריים מסוימים של האנגלית, שעדיין קיימים בימינו, ה־gh נהגה כמו כ"ף רפה. חיזוק אחר מגיע בהשוואה עם הגרמנית בת זמננו. אומנם בשפה זו כ"ף לא דגושה נכתבת בצירוף אותיות אחר, אך צלילה מופיע בהרבה מילים שבמילים דומות להן, באנגלית, מופיע ה־gh. לדוגמה "שמונה", שבאנגלית היא "eight", בגרמנית היא "acht" ומבוטאת "אכט". דוגמאות נוספות: המילים "כוח" (might/macht, נהגית "מאכט") ו"לילה" (night/nacht, מבוטאת "נכט").

לעומת זאת, המקרים שבהם gh כן נהגה כמו האות גימ"ל הם ככל הנראה בהשפעת הכתיב של ההולנדית של ימי הביניים. בניבים ההולנדיים של אז נכתבה האות h בין האות g לבין אחת האותיות i ,e, או y, כדי לסמן שההגייה היא "גִּי" או "גֶּה" ולא "גִּ'י" או "גֶּ'ה" (דהיינו שה־/ɡ/ לא תהפוך ל־/dʒ/). אגב, גם באיטלקית וברומנית זה בדיוק השימוש של הצירוף gh.

באירית צירוף זה מסמן בחלק מהמילים /ɣ/. דהיינו מה שדובר עברית בן זמננו תופס כרי"ש גרונית, דובר עברית מהעת העתיקה תפס כגימ"ל לא דגושה ודובר הערבית תופס כ־غ. בחלק אחת מהמילים שבהן הוא מופיע הוא מסמן יו"ד עיצורית – /j/. בגליסית, שפה המדוברת בצפון מערב ספרד ובצפון פורטוגל, הדוברים משתמשים גם הם בצירוף האותיות gh. גם שם הוא מסמן תופעה צלילית שקשורה בעיצורים גרוניים וב־/ɡ/. העיצורים הגרוניים שם הם /ɣ/ ו־/x/, שכבר הוזכרו כבר למעלה, וכן /ħ/. עיצור זה מוכר למשל מהאופן שבו דוברי רוסית הוגים את צליל האות ה"א והאות חי"ת. מכאן ההשערה שגם בחלק מהמקרים שבהם הצירוף מופיע באנגלית הוא מחליף דווקא רי"ש גרונית ולא כ"ף בלתי דגושה.

שפות שמיות ושפות בהשפעה שמית
----------------------------

מעט שפות שמיות, שפות דומות להן או שפות שניכרת בהן השפעה חזקה של שפות אלו נכתבות באלפבית הלטיני. ואולם בחלק מאלו שנכתבות באלפבית זה ניתן למצוא את הצירוף gh. בסוואהילי, למשל, שאינה שפה שמית, Gh מסמן את הצליל /ɣ/, המצוי במילים מושאלות מערבית. 

במלטזית, שפה שמית שבעבר נכתבה באלפבית הערבי, החליף הסימן Għ את הסימן הערבי ع, המקביל לאות עי"ן. אלא שההגייה של הסימן אינה תמיד כהגייה המסורתית של עי"ן. לפעמים נהגית אל"ף, ה"א או /ħ/; לפעמים העיצור או התנועה הקודמים מוארכים; לפעמים העיצור הקודם הופך נחצי; ולפעמים לא נהגה דבר.

ראו גם
------

* ליטון (בלשנות)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Gh** בוויקישיתוף
**יואל אלון** (במקור **קארוי בריכטה**, בהונגרית: **Brichta Károly**; אויפשט, 5 בינואר 1935) הוא דיפלומט ישראלי ממוצא הונגרי, ניצול שואה אחד מהילדים של ניסויי מנגלה בתאומים שהיה בין השנים 1990–1994 שגריר ישראל בנורווגיה ולאחר מכן בהונגריה.

קורות חיים
----------

קארוי בריכטה נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר לאסלו בריכטה ושל מרגיט בלאשה. כשהחלה רדיפת היהודים המוגברת בהונגריה ב-1938 עם פרסום החוק היהודי הראשון, הוא ואחיו אנדראש היו רק בני שלוש. לאחר מכן פורסמו החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי וב-1944 נכנס הוורמכט לממלכת הונגריה משתפת הפעולה עם הנאצים (מבצע מרגרטה). הוא ומשפחתו גורשו לאושוויץ-בירקנאו (עם אחיו התאום ואמו). עם הגעתם לבירקנאו, אנדראש (לימים מוטי אלון) וקארוי (יואל) הופרדו מאמם ונשלחו אל בלוק 15 שבו יוזף מנגלה היה מבצע את הניסויים הרפואיים שלו בתאומים. נחסך מהם המוות הוודאי שחיכה לכל ילד אחר בגילם שהגיע למחנה ההשמדה. לאנדראש ולקארוי היה מזל יחסית. הניסויים שבוצעו בהם לא היו חמורים כמו אלה שבוצעו על תאומים אחרים. כך הפכו חייהם לשגרה מוגנת יחסית של משחקים שהופרעו מדי פעם על ידי בדיקות דם ומדידות. התאומים בניסויים אצל מנגלה הוזנו טוב יותר כדי לשמור יחסית על רווחתם הפיזית. כך עשו גם לאנדראש ולקארוי והם הצליחו לשרוד.

בתחילת מאי 1945 יכלה המשפחה לחזור להונגריה. גם אביו שרד את השואה, לאחר שברח משירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) והסתתר עד תום המלחמה. באוגוסט 1945 עזבה המשפחה את הונגריה באופן בלתי חוקי, ובשנת 1949 הפליגו לישראל מהעיר בארי באיטליה.

באוניברסיטה למד יואל היסטוריה, ספרות אנגלית ומדע המדינה. הוא עבד זמן מה גם כעיתונאי. בשנת 1961 הגיש בקשה לבחינה במשרד החוץ, אותו עבר בהצלחה. בין 1961 לבין 1963 היה צוער. יואל אלון היה בין 1990 ל-1994 שגריר ישראל בנורווגיה (בתקופת כהונתו נחתמו הסכמי אוסלו), ולאחר מכן הפך מ-1994 לשגריר ישראל בהונגריה.

**שגרירי ישראל בנורווגיה**

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הקודם
יחיאל יטיב | יואל אלון
1990–1994 | הבא
מיכאל שילוח |

פרסים והוקרה
------------

* אזרחות כבוד של אויפשט (1998)
* הצלב האמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי (1999)

לקריאה נוספת
------------

* שבת אונליין
* שיחה עם השגריר יואל אלון
* "András and Károly Brichta". *candlesholocaustmuseum.org*. נבדק ב-2021-04-06.

ראו גם
------

* לקסיקון אויפשט. נשיא ועדת המערכת: לאיוש שיפוש, עורך ראשי: לאסלו הירמן. אויפשט, עיריית אויפשט הוצאת קושוט, 2002.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 98/1934. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-04-06.
2. ↑  Újpest díjazottjai
זכרון מוצצים 
**בית"ר "שי" בנימינה** הייתה קבוצת כדורסל ישראלית מהמושבה בנימינה, ששיחקה בעבר בליגה הלאומית.
בנימינה עיר בירה 
זה היישוב הכי טוב שיש 
זכרון מוצצים
זכרון מוצצים
זכרון מוצצים
זכרון מוצצים

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה באמצע שנות ה-90, על ידי שי סגיר וצביקה גל. בשנת 2001 התווספה המילה "שי" לשם הקבוצה, בעקבות נפילתו של שחקן הקבוצה סרן שי כהן, מפקד ביחידת שמשון.

בעונת 2004/05, הקבוצה זכתה בגביע האיגוד לאחר ניצחון בגמר מול הפועל גבעתיים.

בתחילת עונת 2005/06 החלה לשחק בליגה הלאומית לאחר שהחליפה את הפועל צפת שלא השיגה תקציב מתאים.

בחודש אפריל 2007 עזב את הקבוצה המאמן רמי הדר, לאחר 5 שנים רצופות. בסיום עונת 2008/09 נשרה הקבוצה לליגה הארצית, בה שיחקה במשך עונה אחת והכריזה על סגירת קבוצת הבוגרים.

בסך הכל שיחקה הקבוצה במשך 4 עונות בליגה הלאומית. מחלקת הנוער של המועדון, הכוללת 8 קבוצות גיל, ממשיכה לפעול כרגיל.

שחקנים בולטים בעבר
------------------

* אנטון שוטבין
* קני ויליאמס
* ג'וש גומז
* יריב רוקני
* ליאור שגב
* גרג קורנליוס
* סהר עטיה

קישורים חיצוניים
----------------

* סיפור הקבוצה, באתר בראל נכסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדף של סרן שי כהן, באתר "יזכור"
**זאב צל** הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 890 וחטיבת עודד.

ביוגרפיה
--------

עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים צל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ולחם במלחמת ששת הימים. כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח לחם במלחמת ההתשה, בין היתר במרדף בו נהרג מפקד הגדוד משה פלס. צל לקח פיקוד על הכוח והרג את המחבלים. צל לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחריה שימש סמג"ד גדוד 890. בשנים 1979-1978 שימש כמפקד גדוד 890, ופיקד עליו במבצע ליטני, במהלכו הוביל את הגדוד כנגד יעדי מחבלים בכפר אבל א-סאקי, ובמבצע מנורה. בהמשך פיקד על חטיבת עודד.

לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל החברה לשירותי איכות הסביבה חברה ממשלתית המפעילה את האתר לטיפול בפסולת רעילה ברמת חובב. באוגוסט 1998, דו"ח שהגישה ועדת בדיקה מיוחדת שהוקמה על ידי דוד מילגרום, יו"ר המועצה התעשייתית רמת חובב, חשף ליקויים וחריגות מתנאי רישיון העסק להפעלת אתר הפסולת הרעילה. בהסתמך על ממצאי הדו"ח והמלצותיו, החליט מילגרום להעביר את ממצאי הבדיקה ליועץ המשפטי, אליקים רובינשטיין להמשך טיפול. התברר שאתר הפסולת התנהל שנים רבות ללא סטנדרטים מקצועיים, לא נעשה בו שימוש באמצעים למניעת זיהום כמו איטום בריכות, ולא בוצע הטיפול הנדרש לנטרול ופירוק חומרים. בעקבות הדו"ח השר לאיכות הסביבה, רפאל איתן, הודיע שיפעל להדחתו של זאב צל,, אך כמה ימים אחר כך התפטר ביוזמתו.

אחר כך מונה לתפקיד מנהל את אילת של חברת קו צינור אילת אשקלון. בשנת 2016 הוגש כתב אישום נגד החברה וזאב צל בגין פגיעה ב-2,600 אלמוגים באילת, בעת עבודות לפירוק כלונסאות שבמי מפרץ אילת. בינואר 2020 הורשע בגרימת נזק, וגם ערערו שנה אחר כך נדחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* זהבה דברת, ‏התפטר זאב צל, מנכ"ל החברה המפעילה את אתר רמת חובב, באתר גלובס, 6 בספטמבר 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילן כפיר, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'**", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמוד 107.
2. ↑  אילן כפיר, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'**", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמודים 111-112.
3. ↑  מרדכי גור, "**ראש המטה הכללי**" - מתאר את תקופת כהונתו כרמטכ"ל, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמוד 414.
4. ↑  עופר רגב והדס רגב-ירקוני, "**890 לא חוזרים עד שמבצעים**", פורת הוצאה לאור, מרץ 2009, עמודים 123-124.
5. ↑  גדי גולן, ‏ועדת בדיקה גילתה ליקויים בהפעלת אתר הפסולת ברמת חובב - הדו"ח יועבר ליוהמ"ש, באתר גלובס, 26 באוגוסט 1998
6. ↑  זהבה דברת וגדי גולן, ‏כרוניקה של שריפה ידועה מראש, באתר גלובס, 4 באוגוסט 1998
7. ↑  גדי גולן, ‏איתן יפעל להדחת מנכ"ל חברת ניהול אתר הפסולת הרעילה ברמת חובב - עקב מסקנות ועדת הבדיקה, באתר גלובס, 27 באוגוסט 1998
8. ↑  זהבה דברת, ‏התפטר זאב צל, מנכ"ל החברה המפעילה את אתר רמת חובב, באתר גלובס, 6 בספטמבר 1998
9. ↑  אילנה קוריאל, אחריות אישית: מנהל בכיר בקצא"א הוחזר לאישום בגין פגיעה באלמוגים, באתר ynet, 4 ביוני 2017
10. ↑  אילנה קוריאל, קצא"א הורשעה בגרימת נזק לאלמוגים במפרץ אילת, באתר ynet, 30 בינואר 2020
11. ↑  צפריר רינת, בית משפט דחה את הערעור של קצא"א על הרשעתה בפגיעה בשונית באילת, באתר הארץ, 14 בינואר 2021
**בני גל** (1944 – 2 באוגוסט 2021) היה פרסומאי ומאמן אישי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בני גל נולד בשם בן-ציון יוסף גלסטר בארגנטינה, ובהיותו בן שלוש עלה לישראל עם אביו ואחיו. הוא גדל בקיבוץ בית אורן שבכרמל, שם למד בבית הספר היסודי והעל-יסודי. את שירותו הצבאי עשה בחיל הצנחנים, ובתום השירות החל לעסוק במכירת ציוד חקלאי, אחר כך בשיווק, ועם הזמן החל להתוודע לתחום הפרסום. בשנת 1968 פתח יחד עם שותף את משרד הפרסום "גל-שרגאי". כעבור זמן נסע לגרמניה ללימודי קולנוע וטלוויזיה.

כששב ארצה החל בלימודי מנהל עסקים במכללה למנהל, ועבד בפרסום "פלד". בשנת 1973 החל בתהליך חזרה בתשובה אשר במהלכו למד בישיבות חרדיות. במשך שנה התגורר בביתו של הרב צבי יהודה הכהן קוק, ומאז הוא החשיב אותו לאביו הרוחני. בשנות ה-70 היה חבר מזכירות גוש אמונים.

בתחילת שנות ה-80 הקים את משרד הפרסום "פרסום גל" – המתמחה בפרסום למגזר החרדי-דתי. המיזם המשמעותי הראשון של המשרד היה שיווקה של העיר החרדית עמנואל בשומרון. לפני מספר שנים הוא התאחד עם "פרסום אורן" ונקרא כיום "פרסום גל-אורן".

ב-1992 התחיל גל בקריירה חדשה בתחום האימון (Coaching) כמאמן לתאגידים, חברות ופרטיים. בשנת 2005 עזב גל את עולם הפרסום והחל להקדיש את זמנו ללימוד בבית מדרש "רעוא" ובבית הספר לפסיכולוגיה יהודית של הרב יצחק גינזבורג ולפיתוח מודל האימון היהודי.

בני גל התגורר בעבר בקריית ארבע ובבית אל, לאחר מכן התגורר בשכונת גבעת המבתר ובשכונת קטמון בירושלים. היה נשוי לשרה לבית אביצדק (רקובסקי), פרסומאית, אחותה של מרים לפיד. היה אב לשישה וסב לשבעה עשר נכדים. במקביל לקריירה שפיתח בעולם האימון המשיך גל לשמש כיו"ר דירקטוריון חברת "פרסום גל". את מקומו בניהול משרד הפרסום תפס בנו מאיר גל, לשעבר חתנו של רפאל הלפרין.

נפטר ב-2 באוגוסט 2021.

ספריו
-----

* ארץ תאני וענבי
* **איש חוצה ישראל**, הוצאת תום, 2016.
* סודות הקאוצ'ינג היהודי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בני גל
* דבורה גינזבורג, ‏אלוקים אוהב גם אתכם: מה זה קואוצ'ינג יהודי?, באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2011
* עפרה לקס, הגל החדש, באתר ערוץ 7, 25 במאי 2006
* אימון אישי עם בני גל - תוכניות ברדיו קול ברמה
* על יסודות האימון היהודי - ריאיון עם בני גל במגזין חב"ד
* עפרה לקס, עניין אישי עם בני גל, באתר ערוץ 7, 8 בנובמבר 2012
* בני גל (1944-2021), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלך לעולמו הפרסומאי בני גל, באתר ערוץ 7, 2 באוגוסט 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007491751105171
* LCCN: nr91035532
* VIAF: 297053987
* WorldCat: lccn-nr91035532

 |
**מצעד ליל כל הקדושים ברוטלנד** הוא אירוע שנתי שנערך בליל כל הקדושים (או בתאריכים קרובים אליו) בעיר רוטלנד, ורמונט, מאז 1960. למצעד יש נושא של גיבורי-על ויש בו שימוש בתפאורה שמספקת נראות של סצנות שונות מתוך הקומיקסים של גיבורי-העל. גורמים מקומיים טוענים כי מדובר באחד המצעדים הגדולים והארוכים ביותר של ליל כל הקדושים בארצות הברית.

היסטוריה
--------

טום פאגאן (1932–2008), סופר מקומי וחובב קומיקס, היה לאחד ממייסדי המצעד. המצעד החל כמסורת שנתית בשנת 1959; לפאגאן היו מכתבים וקטעי טקסט שקידמו את תפוצת המצעד ופורסמו במספר קומיקסים של DC ו-Marvel, כולל קומיקס הבלשים מספר 327 (מאי 1964) וקומיקס הנוקמים מספר 88 של מארוול (מאי 1971). על פי מאמר בבוסטון גלוב מ-2006, "בשנת 1965 [...] הג'וקר, איש הפלסטיק ודוקטור סטריינג' הסתובבו ברחובות רוטלנד, יחד עם באטמן (ככל הנראה פאגאן, אבל אפילו ברוס ויין לא היה מצליח לזהות אותו). גיבורי-על נוספים מקומיקסים שונים הופיעו מדי שנה [...]".

הופעות בקומיקסים
----------------

להלן חלק מאזכור המצעד בקומיקסים השונים:

* האוונג'רס, כרך 83 - "Come On In, The Revolution's Fine!" מאת רוי תומאס, ג'ון בוסקמה וטום פאלמר (מארוול, דצמבר 1970)
* באטמן, כרך 237 - "Night of the Reaper!" מאת דניס אוניל, ניל אדמס ודיק ג'ורדנו (DC, דצמבר 1971)
* תור, כרך 206 - "Rebirth!" מאת ג'רי קונווי, ג'ון בוסקמה ווינס קולטה (מארוול, דצמבר 1972)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rutland's hallowed tradition is a treat - The Boston Globe, web.archive.org, ‏2014-10-23
2. 1 2  Force behind city's Halloween parade, Tom Fagan, dies  : Rutland Herald Online, web.archive.org, ‏2014-10-24
3. ↑  Tom Fagan | CBGXtra, web.archive.org, ‏2015-09-21

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מצעד ליל כל הקדושים ברוטלנד"**.
הסנקילוט

מאנקי דילופי חיכןלעייחחליגעחלייעיאכי (בצרפתית: **Sans-culottes** כלומר חסרי האברקיים) היה הכינוי שנטלו לעצמם המון העם מהמעמד העירוני הנמוך בתקופת המהפכה הצרפתית, שנציגיהם באספה הלאומית השתייכו לשמאל הקיצוני. הם היו החריפים ביותר וחסרי המעצורים ביותר בתביעותיהם לסילוק והענשת האריסטוקרטיה ובעלי ההון והחרמת רכושם לטובת הציבור. קבוצה זו זכתה הודות למהפכה להישגים פוליטיים וזכויות אזרח ללא תקדים. חבריה נמנו עם המפגינים ברחובות ועל המתרסים ברחובות הערים ומילאו את שורות צבא צרפת בעת מלחמות המהפכה הצרפתית.

הרכב ופעילות מהפכנית
--------------------

הסנקילוטים הורכבו בעיקר מעניים עירוניים, בעלי מלאכה קטנים, זבנים, פועלים בלתי-מקצועיים, שוליות וכללו גם אלמנטים של העולם התחתון העירוני. הם היוו את המסה הפעילה בימי המהפכה. לסנקילוטים לא היה מנהיג, אך דוברם הרהוט ביותר היה ז'אק אבר (Jacques Hébert) שקרא לסילוק האצולה, הבורגנות ובעלי ההון והטיף לחלוקה שווה של המשאבים ולקיבוע מחירי המזון. עקב חוקי גיוס החובה הכללי החל מ-1791 היוו הסנקילוטים את רוב הצבא המהפכני.

הסנקילוטים עמדו מאחורי רציחות ספטמבר ב-1792, בהן נרצחו כ-1,200 אסירים פוליטיים, רובם אנשי הכנסייה הקתולית ובהם נשים וילדים. שילובם יחד עם חברי המועדון היעקוביני בראשות מקסימיליאן רובספייר במאי 1793 הוביל להדחת הנהגת הז'ירונדינים המתונה יחסית ולשלטון הטרור. עם זאת, כשנה לאחר מכן, בשיא השתוללות הטרור, פנה רובספייר כנגד הסנקילוטים שהגדישו את ההסאה והטרור הופנה כנגדם, ב-24 במרץ הועלה אבר עצמו לגיליוטינה. ללא הנהגה התפוררה הזהות של הסנקילוטים לאחר מכן, אף שהכינוי הושמע רבות לזכות ולגנאי בהמשך בצרפת ומחוצה לה.

יחס היסטוריוגרפי
----------------

היחס לסנקילוטים משתנה לפי הגישה ההיסטוריוגרפית. אנשי הגישה המרקסיסטית והמסורת הקלאסית מאלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס וז'ורז' לפברה ועד אלבר סובול ואריק הובסבאום נוטים לתארם כמעמד בעל חשיבות ואפיון ייחודי וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות) ואף כסוג של פרולטריון מוקדם בעל תודעה מעמדית שפעל מתוך אמונה באידיאלים של חירות, שוויון, אחווה. לעומתם, היסטוריונים מבקרי המהפכה מאדמונד ברק ועד להיסטוריונים רוויזיוניסטים כפרנסואה פירה מתארים את הסנקילוטים כאספסוף מוסת, נבער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם. הסנקילוטים, לטענת הביקורת, נוצלו על ידי ראשי המהפכה הבורגנים כבשר תותחים.

הופעה חיצונית
-------------

הסנקילוטים לבשו כעין מדים מהפכניים שכללו חבישת מצנפת המהפכה, מכנסיים לעיתים מפוספסים, מקטורן קצר (למעלה מהברך) ונעלי עץ.

לקריאה נוספת
------------

* ולטר מרקוב, סאנקילוטים ויעקובינים, בתוך: אלי בר-נביא ומשה צוקרמן (עורכים), **בשם החירות והשוויון**, מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי תש"ן עמ' 233-223

קישורים חיצוניים
----------------

* סנקילוטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סנקילוטים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סנקילוטים** |

1. ↑  כעין לבוש עליון מעל למכנסיים שהיה אופייני לאצולה
2. ↑  Paul R. Hanson (2009). *Contesting the French Revolution*. John Wiley. pp. 95–96.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555961305171
* GND: 4179089-3
* LCCN: sh85117319

 |
הראל אמא שלך זונה

ששששששששש

Panulirus argus
**לובסטרים קוצניים** (שם מדעי: *Palinuridae*) היא משפחה של מעשירי רגל הדומים ללובסטר והם בעלי זוג מחושים קוצניים. על אף הדמיון ביניהם הם אינם קרובים ביותר.

לובסטרים אלה בעלי זוג מחושים מגודלים, שריון קוצני ו-5 זוגות רגליים חסרות ציפוי שישנו על רגלי הלובסטר. הם בעלי עיניים גדולות ורבים מהם צבעוניים מאוד. הטפרים שלהם כמעט ולא בולטים. אורכם יכול להגיע לאורך 30-45 ס"מ ולשקול עד 5 ק"ג.

הם חיים באזורים טרופיים וממוזגים אך בעיקר בסמוך לחופי אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ואיי בהאמה שם הם מתקבצים בכמויות גדולות. הם נפוצים גם בעוד ימים כמו הים הקריבי או הים התיכון. הם חיים במשך היום בין הסלעים ויוצאים בלילות לחפש תולעים, חלזונות, קווצי עור, סרטנים אחרים ועוד.

חלקם נודדים בעתות סופות בחבורות גדולות העוקבות אחת אחרי השנייה.

סוגים
-----

* Jasus
* Justitia
* Linuparus
* Nupalirus
* סוג ומין יחיד Palibythus magnificus
* Palinurellus
* Palinurus
* Palinustus
* Projasus
* Puerulus
* סוג ומין יחיד Sagmariasus verreauxi

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לובסטרים קוצניים** בוויקישיתוף
* לובסטרים קוצניים, באתר ITIS (באנגלית)
* לובסטרים קוצניים, באתר NCBI (באנגלית)
* לובסטרים קוצניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* לובסטרים קוצניים, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4166716-5

 |