recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מבט אל חירב'ת שיבתין מתצפית מהיישוב נילי
**חורבת שבתין** היא אתר ארכאולוגי, השוכן כ-500 מטר צפונית ליישוב ניל"י שבשומרון ובסמוך לכפר הפלסטיני שבתין, צפונית למודיעין עילית ומערבית לכפר הפלסטיני שיבתין האתר שוכן בגובה של 340 מטר מעל פני הים, ונמצא על תל מזרחית לכביש 446, בתחום המועצה האזורית מטה בנימין, בדרום־מערב השומרון.

היסטוריה
--------

חלקי בית בד לייצור שמן
האתר נסקר לראשונה על ידי צוות סקר החרום, אשר מסרו אודות שרידי מבנים בנויים גזית, אבן ממל של בית בד וממצא חרסים מהתקופה 'הרומית-ביזנטית'. בסקר אפרים דווח על שרידי מבנים, בורות מים ושרידי בית בד. הסוקרים ליקטו חרסים מהתקופות הפרסית, הביזנטית ואסלאמית הקדומה. בראשית שנות ה-2000 נערכה באתר חפירת הצלה בידי ליאור שפירא במהלכה נחשפו שני בתי בד מן התקופה הביזנטית והאיסלאמית הקדומה.

ביוני 2015 האתר נסקר בידי צוות סקר דרום השומרון. בחלקו הדרומי של האתר התגלה מקווה טהרה. המקווה כולל מבוא מדורג ופתח קשות המוביל לחדר טבילה שצורתו מלבנית ודופנותיו מכוסים בטיח אפור. במדרון המערבי של גבעת האתר אותרו קברים ביניהם לפחות קבר כוכים אחד וכן גת גדולה. הסוקרים ליקטו חרסים מהתקופות הבאות: פרסית, הלניסטית, חשמונאית, רומית קדומה (כולל התקופה שבין המרידות), ביזנטית ואסלאמית קדומה.

לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. "ח'רבת שבתין", ונמצאו בו שרידי יישוב מהתקופה הפרסית בארץ ישראל והתקופה ההלניסטית בארץ ישראל. לפי "לקסיקון ארץ ישראל", ייתכן לזהות ב"ח'רבת שבתין" את העיר שבתן, הנזכרת ברשימת תחותמס השלישי, הנזכרת ברשימת רעמסס השני.

גלריית תמונות
-------------

* חלקי בית בדחלקי בית בד
* חלקי בית הבדחלקי בית הבד
* חלקי בית הבדחלקי בית הבד
* מראה כללי של התלמראה כללי של התל
* גומחות חצובותגומחות חצובות
* בור מיםבור מים
* מראה כללי במרכז האתרמראה כללי במרכז האתר
* בית בד עברי קדוםבית בד עברי קדום
* בית בד עברי קדוםבית בד עברי קדום

לקריאה נוספת
------------

גופנא ר' ופורת י', תשל"ב, "הסקר בארץ אפרים ומנשה", בתוך: מ' כוכבי (עורך), יהודה שומרון וגולן, סקר ארכאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים, 235 (אתר מס' 224);

רביב ד', תשע"ד, "היישוב היהודי בפלך תמנה משלהי ימי הבית השני ועד מרד בר-כוכבא", בתוך: מ' ביליג (עורכת), מחקרי יהודה ושומרון, כג, אריאל, עמ' 174–175.

Finkelstein I. Lederman Z. & Bunimovitz S. 1997, A Highland of Many Cultures, The Southern Samaria Survey, The Sites, Tel Aviv, p. 194.

Magen Y. 2008, "Oil Production in the Land of Israel in the Early Islamic Period", in: A. Mallka ed.), Judea and Samaria Researches and Discoveries (JSP 6), Jerusalem, pp. 383-384.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גופנא ר' ופורת י',, הסקר בארץ אפרים ומנשה תשל"ב, **גופנא ר' ופורת י', תשל"ב,מתוך: מ' כוכבי (עורך), יהודה שומרון וגולן, סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים, 235 (אתר מס' 224);**
2. ↑  דביר רביב, היישוב היהודי בפלך תמנה משלהי ימי הבית השני ועד מרד בר-כוכבא, **מ' ביליג (עורכת), מחקרי יהודה ושומרון, כג, אריאל, עמ' 174–175**
**ג'מאל דבוז** (בצרפתית: **Jamel Debbouze**; נולד ב-18 ביוני 1975 בפריז) הוא שחקן צרפתי ממוצא מרוקאי.

קורות חייו
----------

התגורר בילדותו שלוש שנים בתאזה במרוקו. לאחר מכן התגורר בפרבר של פריז, במרחק 30 ק"מ מהבירה. כשהיה בן 14 נפצע מרכבת שעברה לידו במהירות של 150 קמ"ש; חברו שהיה עמו נהרג, והוריו האשימו אותו בכך, אך בית המשפט זיכה אותו. ג'מאל עצמו נותר משותק בידו הימנית מאז.

את קריירת המשחק שלו הוא התחיל מיד לאחר מכן בסרט קצר של נביל עיוש, "האבנים הכחולות של המדבר". יד ימין המשותקת הפכה מאז לסימן ההיכר העיקרי שלו. בסדרת הטלוויזיה "H" הוא שיחק בתפקיד הראשי ונודע לקהל הרחב, אך לפרסום העולמי הוא הגיע עם תפקידו בסרט "אמלי". בסרט "אסטריקס ואובליקס – מבצע קלאופטרה" הוא גילם את האדריכל נומרוביס שמבקש עזרה מהגלים המפורסמים כדי לבנות ליוליוס קיסר ארמון תוך שלושה חודשים. הסרט החשוב הבא שלו הוא "Indigènes", על יחידת הלוחמים הצפון-אפריקאים בצבא השחרור הצרפתי "צרפת החופשית" במלחמת העולם השנייה. ב-2013 השתתף בסרט "דרכון לאלג'יר", בו הוא גם לקח חלק בהפקה. ב-2016 השתתף בקומדיה "הפרה ז'קלין".

דבוז מופיע במופעי סטנד-אפ, לבד או עם חברו גד אלמלח.

בינואר 2009 התגייס דבוז יחד עם סטפן הסל ואחרים לעזרת האוכלוסייה הפלסטינית המופצצת ברצועת עזה. הוא קרא לאזרחי צרפת לתרום כסף עבור קניית ציוד רפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'מאל דבוז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'מאל דבוז
* ג'מאל דבוז, ברשת החברתית פייסבוק
* ג'מאל דבוז, ברשת החברתית טוויטר
* ג'מאל דבוז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'מאל דבוז, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'מאל דבוז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ג'מאל דבוז, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'מאל דבוז, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Les trois vies de Jamel Debbouze
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315327905171
* BNE: XX4936016
* BnF: cb14021335v (data)
* CANTIC: a11893953
* GND: 13404844X
* ISNI: 0000 0001 2133 2205
* LCCN: no2003054742
* MusicBrainz: 0fe685a9-c5c0-4529-ab81-11dce82bbb87
* NKC: pna2007397436
* NTA: 203395859
* SNAC: w669808d
* SUDOC: 081258011
* VIAF: 52894808
* WorldCat: lccn-no2003054742

 |
משקה שהיד סולדת בו
**יד סולדת בו** (בלשון הירושלמי **יד שולטת**) הוא מונח הלכתי המייצג מידת חום שממנו נרתעת היד. מונח זה קובע חוקים העוסקים בבישול (כמו בישול בשבת, בישול בשר בחלב ובישולי גויים).

מקור השם
--------

הראבי"ה פרש שמקור השם "סולדת" הוא מלשון הכתוב: "ואסלדה בחילה", כלומר שנבעת מחמת החום, ומושך את ידו לאחור מדאגה שלא תיכווה. וכתב בספר יד יהודה שאינו נכווה מיד מהחום אלא לאחר שנשאר בו זמן מה, ולכך מיד לאחר שנותן בו את ידו מושכה לאחור כדי שלא תיכווה אם יחזיקנה זמן מה.

הגדרתו ודרגתו
-------------

בגמרא מבואר שדרגת החום של יד סולדת בו היא "כל שכריסו (=בטנו) של תינוק בן יומו נכווית ממנו". ביאר הריטב"א, שלפי שקשה לשער אותו ביד, שיש אדם שידו סולדת ברתיחה מועטת, ויש שאינה סולדת אלא ברתיחה רבה, לפיכך שיערו בכריסו של תינוק. 

יש שכתבו שבחום שכריסו של תינוק נכווית ממנו, גם יד של כל אדם בינוני נכוית. ויש שכתבו ששיעור חום של יד סולדת הוא כשהיד חוזרת לאחוריה מחמת רוב חומה, ולא אמרו שיעור כריסו של תינוק, אלא לעניין אחר. 

להלכה, יש שכתבו שאין אנו בקיאים בשיעור יד סולדת, ולכן יש להיזהר ולהחמיר בדבר עד שיעור שיצא הספק מלבו.

אולם, יש שכתבו שכאשר ניתן לאכול את המאכל, או לשתות משקה בבת אחת - אין הוא בחום של יד סולדת.

### שיעורו במידות זמנינו

לפי מידות זמנינו (במעלות צלזיוס) נתנו אחרונים כמה שיעורים בקביעת יד סולדת לחומרה:

* לדעת הרב שלמה זלמן אוירבך חום שמגיע לכארבעים ושש מעלות נחשב חום שהיד סולדת בו. הרב אוירבך הסתמך על הגמרא האומרת שבית השחיטה צונן, נמצא שעד טמפרטורה זו אין ספק שאין זה חום שהיד סולדת בו, על פי מדידות שערך מצא שחום אותו מקום בשעת השחיטה אינו עולה על ארבעים ושש מעלות.
* דעתו של הרב אברהם ישעיהו קרליץ ה'חזון איש', שמידת חום שיד סולדת בו היא 40 מעלות.
* פרופ' זאב לב כתב בשמו של הרב פרנק, שעד 52 או 54 מעלות אין זה חום שהיד סולדת בו. ובשמו של רבי אהרן קוטלר כתב שעד 51.7 מעלות אין זה חום שהיד סולדת בו.

לעצם הגדרת סלידת היד, הביא פרופ' לב שתי אפשרויות: האחת, היד נרתעת מיד לאחוריה. דבר זה מתרחש בחום הקרוב ל-60 מעלות. השנייה, אפשר להחזיק את היד בתוך המים למשך שניות בודדות, אבל כעבור 5–10 שניות היד נרתעת לאחוריה. דבר זה מתרחש בחום הקרוב ל-50 מעלות.

בישול בשבת
----------

על פי ההלכה אסור לבשל בשבת דבר שלא התבשל כולו קודם השבת (בהגדרה ההלכתית: "שלא נתבשל כל צורכו"). איסור זה חל כאשר מחממים מאכל בחום שהיד סולדת בו בלבד, שיעור חום זה נקבע לפי השיעורים שלעיל.

מאידך, לפי רוב הראשונים וכך נהגו רוב עדות ישראל יש איסור לבשל תבשיל לח שנתבשל קודם השבת ונצטנן במהלך השבת. לפי השולחן ערוך, איסור זה אינו חל כאשר התבשיל חם בדרגת חום שהיד סולדת בו, במקרה זה חוששים לחומרא ששיעור חום שהיד סולדת בו הוא כ-80 מעלות. ואולם הרמ"א הקל בדין זה אם התבשיל 'לא נצטנן לגמרי'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך גרס רבינו חננאל (שבת מ ע"ב) בתלמוד ירושלמי, מסכת מעשרות, פרק א', הלכה ד'
2. ↑  חלק א שבת סימן רב עמוד 285
3. ↑  איוב פרק ו פס' י
4. ↑  יורה דעה סימן קה בפירושו הארוך ס"ק ט
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף מ', עמוד ב'
6. ↑  פרי מגדים, משבצות זהב, יו"ד סוף סימן סח
7. ↑  איסור והיתר כלל לד אות כ
8. ↑  המאירי שבת מ ע"ב
9. ↑  בן איש חי שנה ב' פרשת בא אות ה; שו"ת מהרש"ם.
10. ↑  בקובץ נועם כרך ז
11. ↑  בבלי חולין ח ע"ב
12. ↑  המעין יג, ג עמ' 41–46
13. ↑  להוציא שיטת הרמב"ם (הלכות שבת ט, ג; וראה שולחן ערוך אורח חיים סימן שיח הלכה טו) ובני תימן שנהגו כשיטתו

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
עופות ברס
**עוף בְּרָס** (בצרפתית: **Poulet de Bresse**) הוא זן של תרנגול הבית שמקורו באזור ברס ברון-אלפ בצרפת.

סקירה
-----

מבחינה קולינרית, העופות זוכים להערכה רבה בשל טעמו החזק של בשר הציד, עם זאת בשרם יפה, ועדין, עם שומן נקי וטעים. כ-1.2 מיליון עופות ברס מגודלות מדי שנה, כזאת היא גם הדרישה בתוך צרפת, כך שמעט עופות מיוצאים מחוצה לה. כמוצר מובחר, הן נמכרות במחיר גבוה מאוד. עוף ברס עולה בסביבות 15 אירו בשוקי העולם.

אחת הדוגמאות האופייניות, הידועה בשם Bény, היא תרנגולת בעלת כרבולת בצבע אדום עז, נוצות לבנות ורגליים כחולות, בצורת הדגל הצרפתי או הטריקולור. תרנגולות בעלות נוצות שחורות (Bourg) ואפורות (Louhans) נפוצות אף הן. כשהן נשחטות, לבשרן יש גוון של ורוד-אדמדם נקי ושומן צהבהב מודגש. עצמותיהן קלות וחסונות, מכיוון שהן מסתובבות חופשי בשדה ולא מושמות בכלובים.

עופות ברס גדלים לפי תנאים קפדניים בחוות קטנות בשטח קטן המיועד לכך מסביב לעיר והם מוגנים לפי החוק הצרפתי והאירופאי (אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה) מאז 1957 – זהו מותג בעל החיים הראשון שזכה בהגנה זו, המוענקת בדרך-כלל ליינות, גבינות ומיני מעדנים. מעמד ה"אפלאסיון ד'אוריג'ין קונטרולה" (אנ') הוענק להן בשל מאפייני הטעם הייחודי שמקנים להם האדמה בהן הם גדלים והגרגרים מהם הם ניזונים ומסירותו של איגוד האיכרים המקומי לשמירה על האיכות.

יש רק 600 משקים המורשים לגדל את עופות ברס. האפרוחים נשמרים בכלובים מרגע בקיעתם מהביצה, בהיותם בני 35 ימים מוציאים את האפרוחים לשדה הירוק. החוק קובע שיש להקצות לפחות עשרה מטרים רבועים לכל עוף, המשק חייב להיות בגודל של 4 קילומטרים רבועים ואסור להכניס לתוכו יותר מ-400 תרנגולות. מזונם מורכב מתירס המושרה בחלב. הם מסתובבים במרעה הפתוח במשך 9–23 שבועות, תלוי בסוג העוף, אחר-כך מושמים בכלובים, מפוטמים על-מנת שיעלו שומן ונשחטים. אחר-כך מורטים את נוצותיהם, הם מושרים באמבטיה של חלב, סוגרים אותם באריג פשתן ותופרים.

יש כמה שיטות בישול: הפשוטה שבהן היא לצלות את העוף ולהפוך עליו תכופות את מיצי הבישול כדי שלא יתייבש. דרך אחרת היא לבשל אותם באיטיות בקדירות חרס, ביחד עם פטריות יער, חמאה ושמנת.

תושבי ברס גאים מאוד בעופות שלהם והעוף מהווה חלק נכבד מהסחורה אותה הם מוכרים. מעריצים שאינם צרפתים כוללים את שף הגסטרונומיה מולקולרית הסטון בלומנטל, שהכריז שעוף ברס הוא המנצח ללא עוררין במונחים של טעם ומרקם לפי מחקר שהוא ערך עבור הסדרת In Search Of Perfection ששודרה בהנחייתו ברשת BBC.

זן קנדי, Blue Foot, פותח על בסיס העופות הצרפתים בשנות השמונים ומגודל בהתאם לאותם קווים מנחים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית, ועולה פי כמה מעופות חופש מזנים אחרים.

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **התענוגות של צרפת**, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 135.
* **Culinaria טועמים תרבות: החוויה הקולינרית של אירופה**, בעריכת ישראל אהרוני, הוצאת ספרי, 2001, עמ' 366–367.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עוף ברס** בוויקישיתוף
* אתר עוף ברס
* אודות עוף ברס, באתר feathersite.com
* ג'ון הנלי, "ראשי מסדר הנקרנים", גארדיאן, 10 בינואר 2008
**מוזיאון אוסקר נימאייר** (בפורטוגזית: **Museu Oscar Niemeyer**) ממוקם בעיר קוריטיבה במדינת פרנה, בברזיל. הוא נחנך בשנת 2002 בשם **נובו מוזאו** או "המוזיאון החדש". הוא נחנך מחדש ב-8 ביולי 2003 עם סיום השיפוץ ובנייתו של אגף חדש, תוך הגדרה מחודשת של המוזיאון לכבוד האדריכל המפורסם שלו שהשלים פרויקט זה בגיל 95. מוזיאון זה ידוע גם בשם **Museu do Olho** או **Niemeyer's Eye** (מוזיאון העין), בגלל העיצוב הארכיטקטוני הייחודי שלו.

המוזיאון מתמקד באמנות חזותית, אדריכלות ועיצוב. בזכות ההידור, היופי שלו וחשיבות הקולקציה האמנותית המוצגת בו, הוא מייצג מוסד תרבותי בעל משמעות בינלאומית. המתחם הכולל שני בניינים המתפרסים על פני שטח של 35 אלף מ"ר (מתוכם 19 אלף מוקדשים לחלל תצוגה), מהווה דוגמה אמיתית לאדריכלות הקשורה באמנות. הבניין הראשון המהווה ביטוי נאמן לסגנון התקופה, תוכנן על ידי אוסקר נימאייר בשנת 1967, ויועד במקור לשמש מכון חינוכי, שנפתח בשנת 1978.

המוזיאון כולל אלמנטים רבים המאפיינים את נימאייר: צורות גאומטריות נועזות, נפחים פיסוליים ומעוגלים המוצבים בצורה בולטת ובניגודיות לצורות מלבניות, מסלולי הליכה להולכי רגל, שטחים גדולים של בטון צבוע לבן, ומשטחים המכוסים ציורי קיר עזי צבע או ציורים. אף שהוא מושרש באדריכלות המודרנית מאז ראשית יצירתו בסגנון הבינלאומי, העיצובים של נימאייר משתלבים גם בסגנון האדריכלות הפוסט-מודרנית וככזה מהווה המוזיאון בניין עכשווי, ממש כמו היצירות המוצגות בו.

העין של נימאייר
---------------

האגף הייחודי למוזיאון אוסקר נימאייר מזכיר בעיצובו עין אנושית והוא שהעניק למוזיאון את זהותו החדשה. האגף הושלם ונפתח לקהל בשנת 2003, בשם "נובו מוזיאו" (המוזיאון החדש) ובהמשך לכך שונה שמו של המוזיאון באותה שנה ממש לשמו הנוכחי "מוזיאון אוסקר נימאייר". ייחודיותו של המבנה בכך שהוא בנוי מבטון מזוין, שגובהו 30 מטרים, היושב מעל בריכת מים ומחובר לבניין המוזיאון הראשי על ידי שביל תת-קרקעי עתידני. האגף כולל גרם מדרגות לולייני גדול בין מפלסיו, ושתי חזיתות בצורת יהלום המדמה "עין" הבנויות מזכוכית ופלדה ומספקות אור טבעי לחלל התצוגה.

המוזיאון ממוקם בתוך גן שתוכנן על ידי אדריכל הנוף רוברטו בורל מרקס, שותפו לשעבר של נימאייר בתכנון פארק איביראפורה בסאו פאולו. גודלו של הגן 144 מטרים רבועים (1,550 רגל רבוע) של חורש.

גלריה
-----

* מבט לרוחב של מוזיאון אוסקר נימאייר המציג את מגדל העיניים העדשים.מבט לרוחב של מוזיאון אוסקר נימאייר המציג את מגדל העיניים העדשים.
* פרטים על העיצובים הגרפיים במבנה העין של Niemeyer.פרטים על העיצובים הגרפיים במבנה העין של Niemeyer.
* בניין המוזיאון הראשי בו מוצגים רוב האוספים.בניין המוזיאון הראשי בו מוצגים רוב האוספים.
* נוף אווירי של המוזיאון.נוף אווירי של המוזיאון.

ראו גם
------

* מוזיאון ניטרוי לאמנות עכשווית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון אוסקר נימאייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון אוסקר נימאייר (בפורטוגזית)
* מוזיאון אוסקר נימאייר באתר Google Arts & Culture
* מוזיאון אוסקר נימאייר, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון אוסקר נימאייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* מוזיאון אוסקר נימאייר, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑   (אורכב 29.10.2007 בארכיון Wayback Machine)
2. 1 2  "MON | SOBRE O MON". *www.museuoscarniemeyer.org.br*. נבדק ב-2019-03-15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 16038998-7
* ISNI: 0000 0001 1940 8610
* LCCN: n2005178378
* NKC: kn20090507005
* VIAF: 142330236
* WorldCat: lccn-n2005178378

 |
**דגל אסטוריאס** (בספרדית: **Bandera de Asturias**) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית אסטוריאס. הדגל מעוצב כדגל כחול המוטען בצלב הניצחון.

צלב הניצחון המופיע בדגל הוא צלבו של פלגיוס אשר נישא על ידו בקרב קובאדונגה בשנת 722 כנגד המורים. הקרב, אשר נערך בהרים האסוטוריים, נחשב כתחילתו של תהליך הרקונקיסטה - כיבושה מחדש של ספרד מידי המוסלמים.

סמל אלפא ואומגה תלוי מן הזרוע האופקית מציין את פסוק א', 11 מתוך חזון יוחנן: 

> 
> "ויאמר אני האלף ואני התו הראשון והאחרון ואת אשר אתה ראה כתב על-ספר ושלחהו אל-הקהילות אשר באסיא לאפסוס ולזמירנא ולפרגמוס ולתיאטירא ולסרדיס ולפילדלפיא וללודקיא"
> 
> 
> 
> — חזון יוחנן, א', 11
> 

הדגל אומץ כדגלה הרשמי של הקהילה עם קבלתו של חוק הדגל של אסטוריאס ב-19 בדצמבר 1990.

ראו גם
------

* סמל אסטוריאס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל אסטוריאס** בוויקישיתוף
* דגל אסטוריאס, באתר דגלי העולם (באנגלית)

| דגלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | דגל ספרד • הנס המלכותי • נס נסיך אסטוריאס |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
איש עושה דגל על אנושי על סולם
 איש עושה דגל על אנושי על מוט
 איש עושה דגל על אנושי על עץ
**דגל אנושי** הוא תרגיל באימון רחוב שבו הגוף מקביל לקרקע ונתמך על ידי מוט אנכי. קו ישר נוצר באמצעות הזרועות והגוף. התרגיל דורש מהמבצע להיות בעל חוזק נרחב בפלג הגוף העליון .

טכניקה
------

היד התחתונה בדרך כלל מסובבת כדי לאחוז במוט והיא ישרה כדי "לדחוף" את הגוף למעלה. היד העליונה פונה קדימה ואוחזת במוט. זרוע זו "מושכת" את הגוף כדי לשמור על מיקום מקביל לקרקע. וריאציות קלות יותר כוללות חיבור זרוע אחת על המוט או על ידי רגליים מפוסקות, מקופלות או מורמות.

לימוד האחיזה נעשה בדרך כלל על ידי התחלת הרגליים מקבילות למוט ואז הורדתן לאט לקרקע. קיפול או פישוק הרגליים מפחיתה את הלחץ על הבטן, וגם הופכת את המהלך להרבה יותר קל לאחיזה.

גרסאות
------

גרסאות קשות יותר כוללות:

* **מתח בדגל אנושי**: עליית מתח המבוצעת בדגל.
* **דגל אנושי בעזרת הזרוע**: דגל אנושי שבו הגוף מוחזק על המוט בעזרת הזרועות, מה שמפחית את המנוף ומקל על התרגיל.
* **דגל אנושי**: דגל אנושי שבו הגוף מורם אל המוט וחוזר למטה.
* "**דראגון פלאג**": דגל שבו הגב מקביל לקרקע במקום לצד. המהלך הזה הומצא על ידי ברוס לי .

שיא עולם
--------

שיא העולם לדגל האנושי הארוך ביותר שנערך עומד על דקה ו-5 שניות ובוצע על ידי וואנג ז'ונג-הואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל אנושי** בוויקישיתוף
* מדריך|איך לבצע את התרגיל "דגל אנושי" (Human Flag) המדריך המפורט. באתר FXP

הערות שוליים
------------

1. ↑  "World record". humanflag.org. נבדק ב-18 באוגוסט 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דגל אנושי"**.
מפעל בטון מבוסס סרט נע בשלבי הקמה. בתמונה אפשר לראות את המבנה העיקרי של המפעל, משפך הזנה, סרט נע, ממגורות צמנט, מערבל וכו'
מפעל בטון נייד הוא ציוד בנייה מיוחד, שפותח לבנייה ולתיקון בשעת חירום של מסלולים של שדות תעופה, כבישים, גשרים ומיזמים אחרים הדורשים כמות גדולה של בטון. הרכבתו והפעלתו באתר הנבחר מהירים מאוד
**מפעל בטון** הוא ציוד המשלב מרכיבים שונים על מנת לייצר בטון. מרכיבים אלו כוללים חול, מים, אגרגטים (סלעים, חצץ וכו'), אפר פחם, צמנט ועוד. קיימים שני סוגים של מפעלי בטון: מפעלי "תערובת מוכנה" (*ready mix*) ומפעלי "תערובת מרכזית" (*central mix*). במפעל בטון יש מגוון סוגי ציוד וציוד משנה, ובהם: מערבל בטון ("מאוזנים" או "נוטים כלפי מעלה" או בחלק מהמקרים שניהם), מחלקי צמנט, מחלקי אגרגטים, סרטים נעים, ממגורות אגרגטים, ממגורות צמנט, תנורים, מצננים, פיקוד ובקרה וקולטי אבק (על מנת לצמצם את הזיהום הסביבתי).

לב מפעל הבטון הוא המערבל. קיימים שלושה סוגים של מערבלים: רוכן (Tilt), מטלטל (pan) ובעל ציר כפול (twin shaft). המערבל בעל הציר הכפול מפיק כמות גדולה יותר ותערובת הומוגנית של בטון, בעוד שהמערבל הרוכן מפיק תערובת עקבית כשהוא דורש פחות תחזוקה ולכן גם עלויות נמוכות יותר.

סוגים
-----

מפעל בטון של "תערובת מוכנה" משלב בין כל המרכיבים למעט מים. תערובת זו משונעת לתוך מערבל בטון נייד. לתערובת שבתוך המערבל מוסיפים מים והבטון עובר ערבול בדרכו לאתר הבנייה.

מפעל "תערובת מרכזית" משלב בין כל המרכיבים (כולל מים) באתר מרכזי. התוצר הסופי משונע אז לאתר הבנייה. מפעלי תערובת מרכזית שונים ממפעלי תערובת מוכנה בכך שהם מספקים למשתמש הקצה מוצר אחיד יותר, כיוון שערבוב כל המרכיבים נעשה באתר מרכזי ובסיוע מחשב על מנת להבטיח את אחידות המוצר. באתר בנייה גדול בונים לעיתים "מפעל בטון זמני".

בתחילת המאה ה-21 פותח מפעל בטון נייד. מפעל זה נועד לייצר את כל סוגי הבטון. הוא כולל מכלים אחדים שבהם משנעים את כל הרכיבים הנדרשים לייצור בטון, או כל תערובת אחרת, לאתר בנייה מסוים. בצורה זו יכול המפעיל לייצר בדיוק את מה שנדרש, היכן שנדרש ובכמות הנדרשת באמצעות השימוש במחשב שהוא חלק מהמפעל. מהרגע שהייצור מתחיל המרכיבים מוכנסים למערבל בכמויות הנדרשות והתוצר המוגמר יוצא בצורה רציפה כשהוא מוכן מיידית לשימוש הסופי. מפעל כזה מתאים גם לניצול של חומרים שנועדו למטמנה דוגמת הריסות בניין. את מפעל הבטון הנייד ניתן לשנע על משאית, על משאית עם ארגז מתרומם או על פלטפורמה מתנתקת.

אוטומציה ובקרות
---------------

מפעלי בטון מודרניים (הן תערובת מוכנה והן תערובת מרכזית) משתמשים בבקרה ממוחשבת במטרה לסייע במדידה מהירה ומדויקת של החומרים, כמו גם לתאם בין כל סוגי הציוד במפעל להבטחת פעולה משולבת ובטוחה. כיוון שאיכות הבטון תלויה מאוד במדידה מדויקת של כמות המים משתמשות המערכות בחיישני לחות על מנת למדוד את ריכוז המים באגרגטים (חול וחצץ) בזמן שהם נשקלים ואז אוטומטית הן מפצות (מוסיפות או מחסירות) על כמות המים המיועדת בתערובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפעל בטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Concrete Batch Plant Modeling

| בטון |
| --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph118823

 |
מראה האנדרטה (ללא הסלע ועליו שמות הנופלים), 1969
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הסלע מהאנדרטה הנושא את שמות הנופלים. הסלע משולב כיום באנדרטת חטיבה 188 ברמת הגולן
**האנדרטה לחללי חטיבה 45 במלחמת ששת הימים** הייתה אנדרטה שניצבה בצומת קבטיה בעמק דותן שבשומרון. האנדרטה הוקמה לאחר מלחמת ששת הימים לזכר 54 חיילי החטיבה (כיום - חטיבה 188) שנהרגו במהלך המלחמה. לאחר חתימת הסכמי אוסלו פורקה האנדרטה וחלק ממרכיביה שולבו באנדרטאות אחרות.

האנדרטה
-------

האנדרטה הוקמה בצומת קבטיה בעקבות הקרבות שניהלה החטיבה באזור במהלך המלחמה נגד הצבא הירדני. הירדנים הפעילו בגזרה זו טנקים חדישים מדגם פטון M-47 מול טנקי השרמן המיושנים של צה"ל. בקרבות בשומרון נפלו 51 מתוך כלל חללי החטיבה במלחמה (שלושה נוספים נפלו בקרבות ברמת הגולן). האנדרטה נחנכה ביום השנה השני למלחמה.

המרכיב העיקרי באנדרטה היה תל של 54 אבני בזלת, כמספר הנופלים, אשר הובאו מרמת הגולן. על גבי התל הוצב סלע בזלת נוסף, שעליו נחרתו שמות הנופלים. משמאל לתל האבנים הוצב טנק M-47 ירדני שנלקח שלל על ידי החטיבה במהלך הקרב. צריח הטנק פנה אל התל ותותחו היה מורכן לעומתו. לפני התל והטנק נקבע שלט רחב שעליו נרשמה הכתובת: **כבוד ותהילה לגיבורי עוצבת הפלדה אשר בדמם קידשו מולדת**. מתחם האנדרטה גודר בגדר נמוכה סמלית שהורכבה מזחלי טנקים.

נוכחות האנדרטה במקום העניקה לצומת את הכינוי "צומת הטנק".

פירוק האנדרטה
-------------

לאחר חתימת הסכמי אוסלו בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית פורקה האנדרטה והוסרה ממקומה. הסלע שעליו נחרתו שמות הנופלים שולב באתר ההנצחה העיקרי של חטיבה 188 ברמת הגולן. הטנק הירדני הועבר למוזיאון יד לשריון שבלטרון, ואילו השלט הרחב שהוצב למרגלות האנדרטה שולב באנדרטת החטיבה בפארק עוצבות השריון בלטרון.

לקריאה נוספת
------------

* אריה יצחקי, "עמק דותן", ****בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל****, כרך א', תל אביב: בר, 1988

קישורים חיצוניים
----------------

* אנדרטה לחללי חטיבה 45 - עמק דותן (אורכב 11.07.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר יד לשריון
* גלעד לחללי חטיבה 45 שנפלו במלחמת ששת הימים (אורכב 11.07.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר גל-עד
* אנדרטה לחללי חטיבה ארבעים וחמש במלחמת ששת הימים, צומת קבטיה, עמק דותן, שומרון, באתר יד יצחק בן-צבי
* צומת קבטיה, באתר עמוד ענן
**עוסמאן סיסה** (באנגלית: **Ousmane Cisse**; נולד ב-20 באוקטובר 1982 במאלי) הוא כדורסלן עבר מאלי ששיחק בעמדת הסנטר. גובהו 2.06 מטרים.

קריירה
------

סיסה נולד במאלי, בה גדל עד גיל 15 שבו החליטו הוריו לעבור לארצות הברית, מכיוון שרצו שבנם יזכה בחינוך טוב, שהיה בלתי אפשרי במאלי באותה תקופה, שהייתה שקועה במצב כלכלי וחברתי קשה.

תחילה שיחק סיסה כדורגל, אך באחד הימים בתיכון הבחין בו מאמן הכדורסל של התיכון והמליץ לו לעבור לשחק כדורסל, סיסה שמע בעצתו והחל להתאמן ולשחק בנבחרת בית ספרו.

הוא זכה לשבחים רבים כשסיים את לימודיו והחליט להפוך למקצוען ונרשם לדראפט ה-NBA לשנת 2001, בו נבחר כבחירה ה-47 על ידי הדנוור נאגטס. הוא הוחתם בקבוצה, אך שוחרר במהרה ומצא עצמו בלוקומוטיב קובאן מהליגה הרוסית.

לאחר מכן בקיץ של עונת 2002/2003 הוחתם על ידי האורלנדו מג'יק ושיחק בה מספר משחקים בקדם העונה ושוחרר. הוא עבר לשחק במדי ההארלם גלובטרוטרס למשך העונה ובקיץ של 2003 חתם בקבוצת אדירונדק ויילדקאטס מליגת ה-USBL.

הוא חתם בקיץ של עונת 2003/2004 בטורונטו ראפטורס ושיחק במחנה קדם העונה בטרם שוחרר לאחר מספר ימים, הוא חתם במדי ברווארד בלו דאקס מה-USBL למשך העונה.

בעונת 2004/2005 החליט לנסות את מזלו בליגת הפיתוח של ה-NBA, וחתם בפייטוויל פליירס להמשך העונה.

בעונת 2005/2006 הגיע סיסה לישראל וחתם בקבוצת בני השרון, על אף שקבוצות אירופאיות בכירות, בהן קבוצת הפאר ברצלונה, התעניינו בו. במדי הקבוצה היה שותף להפסד בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 13 נקודות.

בעונת 2009/2010 עבר סיסה לקבוצת אפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. בעונת 2011/2010 חתם בקבוצת מארוסי היוונית, שבה היה אמור לשתף פעולה עם קוקי בלצ'ר ששיחק עמו בבני השרון. אך בפועל העביר את העונה בקבוצת ברסט הצרפתית. בתום העונה פרש.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א

| שחקן ההגנה של העונה בליגת העל בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 2004: נוריס • 2005: כץ • 2006: סיסה • 2007: מוריס • 2008: מוריס • 2009: רנדל • 2010: פרקינס • 2011: פרקינס 2012: חנוכי • 2013: ג'יימס • 2014: רנדל • 2015: רנדל • 2016: ורגאס • 2017: ורגאס • 2018: שוכמן 2019: תומאס • 2020: זוסמן • 2021: ג'ונסון • 2022: ג'ונסון • 2023: קורנליוס |

 |
פרקט למינציה
**לַמִינַצְיָה** (מלועזית: **Lamination**; בעברית: **עִטּוּי**, **לְבִידָה** או **רִבּוּד**) היא תהליך של יצירת חומר מרוכב באמצעות איחוד של שתי שכבות חומר לפחות. בשפת היומיום משמש המונח לתיאור תהליך של עטיפת אובייקט בשכבות פלסטיק הנאטמות באמצעות חום ולחץ, ועל פי רוב בעזרת דבק. בהנדסת חשמל, למינציה היא טכניקת הרכבה המשמשת להפחתת תוצאות לוואי בלתי רצויות של חום הנוצר עקב זרמי מערבולת ברכיבים כגון ליבה מגנטית של שנאים.

החומרים המשמשים בלמינציה עשויים להיות זהים זה לזה או שונים זה מזה. דוגמה לריבוד המורכב מחומרים שונים: שכבת פלסטיק העוטפת יריעת זכוכית משני צידיה. מגיני רוח של כלי רכב מיוצרים לעיתים קרובות באמצעות ריבוד של שכבת פלסטיק קשיח בין שני רבדים של זכוכית. עץ לבוד (דיקט) הוא דוגמה נפוצה ללמינציה שבה נעשה שימוש בחומרים זהים בכל שכבה. דוגמאות לחומרים המיוצרים באמצעות למינציה כוללות פורמייקה ודיקט.

למינציה של נייר, כגון בנייר תצלום, עשויה למנוע קימוטים, נזקי השמש, כתמים, נזקי שפשוף, כתמי שמן, טביעות אצבעות ונזקים סביבתיים. תעודות מזהות וכרטיסי אשראי מצופים כמעט תמיד בשכבת פלסטיק (דק או עבה). למינציה משמשת גם בפיסול העושה שימוש בעץ או בשרף.

המצאה
-----

תהליך הלמינציה הומצא על ידי ד"ר מוריס מ' בלום (Blum), דוקטור ניו יורקי לרפואת שיניים, בשנת 1938. למרות שהלמינציות הדנטליות המשמשות בשנות האלפיים בתחום רפואת השיניים הן מתקדמות ביותר, השימוש בהן מתוארך לאמצע המאה ה-19. בלום, לעומת זאת, מצא שימוש אחר לשכבות החומר העדינות: הגנה על תצלומים. וכך, ב-1938 היה בלום הראשון אשר ריבד תצלום – של אשתו – והוליד את הלמינציה. עד לימינו אנו, מציינת אוניברסיטת מינסוטה מדי שנה את הישגו של בלום ביום הרצאות המוקדש לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לבידה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **למינציה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רבוד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **למינציה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  המונח עיטוי אושר באקדמיה בשנת תשס"ד (2004).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553110605171
* GND: 4194505-0
* LCCN: sh85074213
* NKC: ph137023

 |
צמיד סרגל
**צמיד סרגל** הוא צמיד אשר הורכב ממספר שכבות של רצועות מתכת גמישות אשר נאטמו בתוך כיסויי בד צבעוניים. הצמיד מסוגל להתיישר, ובכך נוצר מתח בתוך רצועות המתכת הקפיציות. כאשר מצמידים את הצמיד המיושר לזרוע הוא גורם לרצועות לקפוץ למצב קשתי ולהתלפף סביב פרק היד. 

הצמיד היה פופולרי מאוד בקרב ילדים ובני נוער בסוף שנות השמונים ובשנות התשעים המוקדמות[דרושה הבהרה], והיה ניתן להשגה במספר רב של דגמים וצבעים. הוא יצא בגרסאות מגוונות, כגון גרסה בלי ציפוי הבד ועם הדפס של סרגל מצידו האחד ולוח הכפל מצידו השני.

הגרסה הראשונית של הצמיד הומצאה ב-1983 על ידי סטיוארט אנדרס, מורה בבית ספר תיכון בוויסקונסין, ארצות הברית, לאחר שהתעסק בחתיכות מתכת שונות בחנות של אביו. הוא הראה את המצאתו לפיליפ בארט, סוכן של ממציאי צעצועים, ובהמשך הופצו הצמידים בחנויות רבות וזכו לפופולריות.

דווחו מספר מקרים של פציעות בעקבות שימוש לא זהיר בצמידים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **צמיד סרגל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צמיד סרגל** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turning Profits Hand Over Wrist, הניו יורק טיימס
2. ↑  U.S. Consumer Panel Warns Of Injury by 'Slap' Bracelets
**למפירה** (בספרדית: **Lempira**; נהגה: [lɛmˈpɪrə], סימון לפי תקן ISO 4217: **HNL**) הוא ההילך החוקי של הונדורס. הלמפירה מחולקת ליחידות משנה של מאה סנטבוס.

אטימולוגיה
----------

מטבע הלמפירה נקרא על שם הנסיך (קאסיקה (אנ')) למפירה (אנ') שליט בני הלנקה (אנ') שהתגוררו באזור הונדורס במאה ה-16 טרם הגעת הספרדים. בתרבות ההונדורית מוכר למפירה כמי שהנהיג את ההתנגדות לכובש הספרדי (בחוסר הצלחה), והוא נחשב גיבור לאומי.

דיוקנו מופיע על שטר של 1 למפירה, וכן על המטבעות 20 ו-50 סנטבוס.

היסטוריה
--------

הלמפירה נכנסה לשימוש לראשונה בשנת 1931, והחליפה את הפסו ההונדורי (אנ'). בסוף שנות השמונים שער החליפין היה שתי למפירות לדולר אמריקאי (מטבע 20 סנטבוס נקרא דאימה (*daime*) מכיוון שהיה שווה לזה של הדיים האמריקאי). בספטמבר 2018 שער החליפין של הלמפירה חצה את רף ה-24 למפירות לדולר. ומאז הוא נע בין 24 ל-25 למפירות לדולר אחד.

### מטבעות

מטבע 5 סנטאבוס, הוטבע בשנת 1989
בשנת 1931 הוטבעו מטבעות בערכים של 5, 20 ו-50 סנטאבוס ולמפירה אחת. מטבעות של 1, 2 ו-10 סנטבוס נוספו בשנת 1935, 1939 ו-1932 בהתאמה. ייצורם של מטבעות הכסף של 1 למפירה הופסק בשנת 1937. ושאר מטבעות הכסף (20 ו-50 סנטאבוס) הוחלפו בקופר-ניקל בשנת 1967. מטבעות ה-1 וה-2 סנטבוס הוטבעו לאחרונה בשנת 1998 ו-1974 בהתאמה ויצאו מהמחזור.

המטבעות הנמצאים כיום במחזור הם:

* 5 סנטאבוס
* 10 סנטאבוס
* 20 סנטאבוס
* 50 סנטאבוס

### שטרות

בנק הונדורס ובנק אטלנטידה הדפיסו את שטרות הלמפירה הראשונים בשנת 1932, בערכים של 1, 2, 5, 10 ו-20 למפירות. הבנק המרכזי של הונדורס השתלט על הדפסת השטרות בשנת 1950, ובאותה שנה הדפיס לראשונה שטרות ה-50 וה-100 למפירה. ובשנת 1995 את שטר ה-500 למפירה. 

Lempiras 1 y 2.jpgשטרות של 1 ו-2 למפירה.
בינואר 2010 הושק שטר חדש של 20 למפירה שהודפס על בסיס פולימרי, והונפקו ממנו 60 מיליון שטרות.

השטרות במחזור הם:

| תמונה | חָדָשׁ | ערך | צבע | ממדים | חזית | גב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1 | אדום | 156 × 67 מ"מ | קאסיקה למפירה | קופאן |
|  |  | 2 | סגול | מרקו אורליו סוטו | אמפלה |
|  |  | 5 | אפור | פרנסיסקו מוראזאן | קרב 'לה טרינידד' |
|  |  | 10 | חום | חוסה טרינידד קבאנאס | אוניברסידאד נסיונל אוטונומה דה הונדורס |
|  |  | 20 | ירוק | דיוניסיו דה הררה | הארמון הנשיאותי של הונדורס |
|  |  | 50 | כחול | חואן מנואל גלבס | הבנק המרכזי של הונדורס |
|  |  | 100 | כתום | חוסה ססיליו דל ואלה | קאסה ואייה |
|  |  | 500 | סגול | רמון רוסה | סן חואנסיטו |

שערי חליפין
-----------

| שער חליפין נוכחי עבור HNL |
| --- |
| באתר Google Finance: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |
| באתר Yahoo! Finance: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |
| באתר XE.com: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |
| באתר OANDA.com: | AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למפירה** בוויקישיתוף
* השטרות של הונדורס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bonilla, Francisco Javier Morazán Matute, Henri López, Mario. "Banco Central de Honduras, Gobierno de la Republica de Honduras". *Bch.hn*. נבדק ב-4 באוקטובר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-06-06. נבדק ב-2010-04-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Bonilla, Francisco Javier Morazán Matute, Henri López, Mario. "Banco Central de Honduras, Gobierno de la Republica de Honduras". *Bch.hn*. נבדק ב-4 באוקטובר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
בלמידה חישובית, **למידת PAC** או **Probably approximately correct learning** (בתרגום חופשי: "למידת קרוב לוודאי בערך נכון") הוא מודל לניתוח מתמטי של בעיות מתחום הלמידה החישובית. המודל הוצג ב־1984 על ידי מדען המחשב הבריטי לסלי וליאנט.

במודל זה הלומד מקבל דוגמאות וצריך לבחור פונקציה מכלילה ("היפותזה") מתוך מחלקה מוגדרת של פונקציות אפשריות. המטרה היא שבהסתברות גבוהה ("קרוב לוודאי"), הפונקציה הנבחרת תהיה בעלת שגיאת הכללה ("בערך נכון") נמוכה. הלומד נדרש להיות מסוגל ללמוד פונקציה בהינתן בחירה של יחס קירוב נדרש, מידת וודאות או התפלגות של דוגמאות.

המודל הורחב בהמשך כדי לטפל גם ברעש, או דוגמאות המסווגות בצורה שגויה.

מודל PAC משלב רעיונות הבאים מתורת הסיבוכיות, ובפרט הלומד נדרש למצוא פונקציה יעילה (למשל מבחינת זמן ריצה או סיבוכיות מקום החסומים פולינומית ביחס לגודל המדגם), כשהלומד עצמו נדרש לממש למידה יעילה (מספר הדוגמאות חסום פולינומית בהתאם למשימת הלמידה, ובהתאם לחסמים של יחס הקירוב וליחס הוודאות הנדרשים).

הגדרה וטרמינולוגיה
------------------

נניח כי **הפענוח נכשל (SVG (אפשר להפעיל MathML בעזרת הרחבת דפדפן): תשובה בלתי־תקינה ("Math extension cannot connect to Restbase.") מהשרת "http://localhost:6011/he.wikipedia.org/v1/":): X**
 הוא מרחב הדוגמאות (instance space), או קידוד של כל הדוגמאות, וכל דוגמה היא בעלת אורך מוגדר. לדוגמה בבעיית זיהוי תווים X=\{0,1\}^n. רעיון (concept) הוא תת-קבוצה c \subset X, למשל כל התבניות של צורות קידוד האפשריות של ביטים המקודדים את התמונה של האות "P" ב-X=\{0,1\}^n. מחלקת רעיונות (concept class) היא קבוצה של רעיונות C מעל X.

EX(c,D) היא פונקציה המייצרת דוגמה,x, מתוך התפלגות D ונותנת לה את הסיווג הנכון c(x), כלומר 1 אם x \in c ו־0 אחרת.

נניח שיש אלגוריתם A שיש לו גישה ל־EX(c,D) והוא מקבל כקלט פרמטרים \epsilon  ו־\delta שהם, בהסתברות של לפחות 1-\delta, A פולט היפותזה h \in C שיש בה טעות השווה או הפחותה מ־\epsilon  עם דוגמאות מ־X הבאות מהתפלגות D. אם יש אלגוריתם כזה לכל רעיון c \in C, לכל התפלגות D מעל X, ולכל 0<\epsilon<1/2 ו־0<\delta<1/2 אז C הוא בר למידה לפי מודל PAC או "PAC learnable". ניתן גם להגיד כי A הוא "אלגוריתם לומד PAC" עבור C.

האלגוריתם רץ בזמן t אם הוא מייצר לכל היותר t דוגמאות ודורש לכל היותר t צעדים. מחלקת רעיונות היא "למידת PAC יעילה" (**efficiently PAC learnable**) אם היא למידת PAC באמצעות אלגוריתם שרץ בזמן פולינומי ב־1/\epsilon, 1/\delta ואורך קידוד הדוגמה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  L. Valiant. *A theory of the learnable.* Communications of the ACM, 27, 1984.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **יוסף הלוי סגל** (תרנ"ד, 1894 בערך - א' באייר תשל"ד, 1974) היה רב בליטא ולאחר עלותו לארץ ישראל שימש רבה הראשון של נס ציונה.

ביוגרפיה
--------

נולד בליטא, בנו של חיים נתן סגל. למד בישיבת טלז והיה מתלמידי רבי אליעזר גורדון, וכן למד בישיבת וולוז'ין והיה מתלמידי הרב רפאל שפירא. עמד בקשרי מכתבים עם רבי יוסף רוזין, ה"רוג'צובר".

נשא את מרים, בת הרב יעקב משה ספיר, אב בית דין סאראטוב. לאחר נישואיו שימש כרבה של קולטינן שבליטא.

בשנות ה-20 עלה לארץ ישראל והתמנה לרבה הראשון של נס ציונה. לאחר כמה שנים נסע עם משפחתו לארצות הברית, וכיהן כרב בשיקגו.

חיבר את סדרת הספרים "תורת הלויים", ובה דינים השייכים ללויים בזמן הזה.

בנו הרב זאב סגל (אנ') היה רב ומנהיג קהילה בניוארק, מאמצע שנות ה-40 עד מותו בתאונת דרכים ב-2008, ונשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה בשנים 1968–1970. נכדיו הם העיתונאי שעיה סגל ופרופסור חיים סוקניק.

ספריו
-----

* **תורת לוִיִם** (3 חלקים). לחלק א, חלק ב ו-חלק ג בגישה מקוונת.
* **חזון יוסף** - דרשות (2 חלקים). לחלק א בגישה מקוונת
* **ילקוט לוים** - אוסף מדרשים על עניינים לוים. לגישה מקוונת

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף סגל, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dovid Zaklikowski, When Leadership Can Be Difficult, TheRebbe.org
2. ↑  Dennis Hevesi, Rabbi Zev Segal, Orthodox Leader Who Took Interfaith Approach to Social Issues, Dies at 91, *The New York Times*, March 9, 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515065505171
* LCCN: nr95014086
* VIAF: 12195805
* WorldCat: lccn-nr95014086

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיש ציבור יהודי. אם התכוונתם להיסטוריון יהודי בריטי, ראו דייוויד אבולעפיה.
דוד אבולעפיה, 1920-1940
**דוד אבולעפיה** (י"ב בסיוון ה'תרנ"ג, 27 במאי 1893 – טבת ה'תשי"ג, 4 בינואר 1953) היה עורך דין ואיש ציבור ביישוב היהודי בארץ ישראל, נשיא ועד העדה הספרדית בירושלים.

קורות חיים
----------

אבולעפיה נולד לפורטונה לבית בן חביב (צאצאית הרב יעקב בן חביב מחבר הספר עין יעקב) ולאליהו אבולעפיה בגליפולי שבאימפריה העות'מאנית. למד בבית ספר אליאנס ובבית ספר תיכון ממשלתי, ולאחר מכן למד משפטים באוניברסיטת איסטנבול והוסמך לעריכת דין. במהלך לימודיו היה סגן יושב ראש אגודת הסטודנטים היהודים ומאוחר יותר המשיך לפעול כחבר הפדרציה הציונית בטורקיה וכסגן יושב ראש אגודה לגמילות חסדים באיסטנבול. במלחמת העולם הראשונה שירת כקצין בצבא האימפריה העות'מאנית, ושימש שליש, בין היתר תחת פיקודו של איסמט פאשה. בגין שירותו הצבאי הוענקו לו מדליות מלחמה מטעם טורקיה ואוסטריה וצלב הברזל מטעם גרמניה.

בשנת 1921 עלה לארץ ישראל ועסק בעריכת דין. בפברואר 1932 נבחר לוועד הקהילה של ירושלים מטעם רשימת "התושב". פעילותו הציבורית הקיפה עיסוקים רבים לאורך השנים, בהיותו חבר ועדת הביטחון היישובית, סגן נשיא הקהילה היהודית בירושלים ובין השנים 1938–1947 נשיא ועד העדה הספרדית בעיר. אבולעפיה נבחר בראשות רשימת "תומכי ז'בוטינסקי מבני עדות המזרח" לחבר אספת הנבחרים השלישית, ונבחר להנהלת הוועד הלאומי. בשנת 1938 לקח חלק במשא ומתן למניעת גירוש יהודים נתיני טורקיה תושבי האי רודוס על ידי השלטון האיטלקי. מלבד זאת שימש נשיא הנהלת בית החולים משגב לדך, חבר מועצת עיזבון בליליוס, גזבר האיחוד העולמי הספרדי ונשיא לשכת הבונים החופשיים "ירושלים".

פעילותו הפוליטית נמשכה כחבר מועצת העירייה בירושלים (משנת 1939). במלחמת העצמאות היה חבר ועדת המצב העירונית ואחראי החרמות. לאחר מכן עמד בראש ועדת הכספים העירונית ועמד בראש בית הדין של מחוז ירושלים לשכירות דירות ובתי עסק.

אבולעפיה נפטר בשנת ב-4 בינואר 1953 ונקבר בהר המנוחות.

### משפחתו

אבולעפיה היה נשוי למתילדה, בתו של ישעיה בכר שמואל. רופא הנשים ד"ר ישעיה אבולעפיה הוא בנו. השחקנית רומי אבולעפיה היא נינתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "דוד אבולעפיה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1625
* דוד בן אליהו אבולעפיה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות הבחירות לועד הקהלה, דואר היום, 3 בפברואר 1932
2. ↑  דוד אבולעפיה, באתר BillionGraves

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297410505171

 |
**צמחי המרפא של קוהלר** (גרמנית: Köhler's Medizinal-Pflanzen in naturgetreuen Abbildungen mit kurz erläuterndem Texte : Atlas zur Pharmacopoea germanica) הוא ספר הדרכה רפואי גרמני נדיר שפורסם על ידי הרמן אדולף קוהלר ב-1887 בשלושה כרכים ונערך על ידי גוסטב פאבס. במדריך יותר מ-300 לוחות Chromolithography שצוירו על ידי הציירים ולטר מילר, כ.פ שמידט, וק 'גונתר ובו מתוארים בפירוט רב צמחים שונים וחלקיהם השונים.

תמונות מתוך המדריך
------------------

* פפאיה L. (כל הצמח, פרחים)*פפאיה* L. (כל הצמח, פרחים)
* פפאיה L. (כל הצמח, פירות, פרחים )*פפאיה* L. (כל הצמח, פירות, פרחים )
* קשיו כל הצמח ,פירות L.*קשיו כל הצמח ,פירות* L.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צמחי המרפא של קולר** בוויקישיתוף
* Botanical Prints - Kohler's Medicinal Plants Chromolithographs
* Read and download Köhler's Medizinal-Pflanzen at Biodiversity Heritage Library
* Illustratedgarden.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0083646
* VIAF: 85853030
* WorldCat (עם VIAF): 85853030

 |
**גלוסטר** (באנגלית: **Gloucester**) היא עיר נמל הבירה של מחוז גלוסטרשייר ומהווה נפה נפרדת באותו מחוז. היא שוכנת על גדות נהר הסוורן בסמוך לשפך שלו לים האירי, כ-51 ק"מ צפון-מזרחית לעיר בריסטול וכ-72 ק"מ דרומית לעיר ברמינגהאם וסמוך לגבול הדרומי בין אנגליה לוויילס.

נכון לשנת 2011 בעיר 121,900 תושבים, בהכללת הפרברים והאזורים האורבנים סביב העיר מספר התושבים מגיע לכדי 149,820 תושבים. גלוסטר מוכרת כיום בין היתר משום תעשיית התעופה שהתפתחה בה בעשורים הראשונים של המאה ה-20, במרכזה חברת המטוסים גלוסטר שהייתה חלוצת מנוע הסילון בתעשיית התעופה הבריטית ותרמה רבות לתעשיית המטוסים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

העיר נוסדה תחת השלטון הרומי בבריטניה בשנת 97 בשם 'קולוניה גלבום נרוונסיס'. בשנת 577 נכבשה העיר בידי הסקסונים אשר הפכו אותה לעיר נמל ומסחר חשובה, עם הקמה של כנסייה מרכזית בעיר ומרכז שלטוני הכולל טירה. השם 'גלוסטר' נובע מהתקופה הסקסונית כהלחם של השם הרומאי 'גלבום' והמילה 'צ'יסטר' שמשמעה טירה, כך גלבומצ'יסטר הפכה במרוצת השנים לגלוסטר.

במהלך ימי הביניים גלוסטר הייתה מרכז של תעשיית הצמר המקומית אשר ריכזה ועיבדה צמר שהגיע בעיקר מאזורי הקוטסוולדס, בנוסף היו תעשיות ברזל, עור ודיג חשובות בעיר. לעיר היה מעמד מיוחד ולתושביה ניתנו זכויות דומות לאלו של לונדון, לאורך שנים רבות פעלה בעיר מטבעה מלכותית. 

במהלך מלחמת האזרחים האנגלית העיר גלוסטר הפכה למוקד קרבות כאשר תומכי המלוכה צרו על תומכי הפרלמנט בעיר, לבסוף תומכי הפרלמנט בעיר ניצחו והמצור נשבר בשנת 1643.

בעשורים הראשונים של המאה ה-20, גלוסטר הייתה מרכז חשוב בתעשייה האווירית בבריטניה. חברת המטוסים גלוסטר הייתה מחלוצות טכנולוגיית הסילון בבריטניה וייצרה חלק מהמטוסים הראשונים שעשו שימוש בטכנולוגיה זו, בהם הגלוסטר מטאור. בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה, החברה עסקה בייצור מספר דגמי מטוסים מוצלחים שזכו לשרת בחיל האוויר המלכותי, בהם הגלוסטר גלדיאטור, ההוקר הוריקן וההוקר טייפון.

אתרים עיקריים
-------------

קמרונות המניפה שבקלויסטרים שבקתדרלת גלוסטר, הם קמרונות המניפה הקדומים ביותר ששרדו. במקום צולמו סצנות מסדרת הסרטים "הארי פוטר".
* קתדרלת גלוסטר
* מוזיאון העיר גלוסטר וגלריית האומנות
* כנסיית סינט ניקולס
* אצטדיון קינגסהולם

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גלוסטר** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גלוסטר
* אתר תיירות של העיר
* גלוסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564347105171
* GND: 4086740-7
* LCCN: n79071079
* MusicBrainz: c2cb8e58-5c2b-4205-87bb-d82eca6b3794
* NARA: 10045725
* NKC: ge1075673
* VIAF: 296459047
* WorldCat: lccn-n79071079

 |
הרב **יוסף משה שכטר**, (י"ט בחשוון ה'תרע"ח, 4 בנובמבר 1917, מישקולץ, הונגריה – כ"ט בחשוון ה'תשל"ז, 22 בנובמבר 1976, ירושלים, ישראל) היה רב הכותל הראשון לאחר שחרור העיר העתיקה החל מחודש אב ה'תשכ"ז (אוגוסט 1967).

ביוגרפיה
--------

יוסף משה שכטר נולד בהונגריה בעיר מישקולץ לצבי שכטר (מצאצאי התוספות יום טוב) ולשיינדל בת נתן שוורץ. הוריו נפטרו במגפת כולירה, והוא גודל אצל דודו יעקב שכטר.

בצעירותו למד בישיבת חוסט, ישיבת גאלאנטה וישיבת פרשבורג, וקיבל סמיכה לרבנות מהרב עקיבא סופר, אב"ד ור"מ פרסבורג, מהרב גרינוולד מגאלאנטה ומהמהרי"ץ דושינסקי.

בהונגריה כתב בקביעות בעיתונים: "זשירא אנישאג" ו"סומבטי ארטאשיטי".

בשנת 1939 עלה לארץ ישראל, ייתכן והצטרף אל תלמידים נוספים שבאו יחד עם ראש ישיבת פרשבורג ר' עקיבא סופר בעקבות סגירת הישיבה בצ'כוסלובקיה ערב פרוץ השואה בה, והקמתה מחדש בישראל.

מצבת קברו של הרב שכטר בהר הזיתים
בשנת 1940 התחתן עם אסתר בת הרב אברהם חיים שאג - אישיות ציבורית מראשי תנועת המזרחי וח"כ בכנסת הראשונה. לזוג נולדו ארבעה ילדים.

בין השנים 1940–1942 למד באוניברסיטה העברית בירושלים.

שימש בתפקידים שונים במשרד הדתות, וכן בתפקיד ברבנות הצבאית.

היה הרב של קהילת "שירת ישראל", חבר הנהלת קריית "חתם סופר", חבר הנהלת הארגון הארצי למען השבת, וכן במועצת החברה קדישא גחש"א לקהילת ירושלים.

פרסם מאמרים בעיתונות הישראלית. ערך את "ידיעות המועצה למען השבת".

הופיע כנואם פעמים רבות מטעם עיריית ירושלים בבית-העם, וכן היה מרצה במקומות שונים בארץ.[דרוש מקור]

בסוף סיון תשכ"ז (תחילת יולי 1967), הועבר הכותל המערבי מידי צה"ל לשלטונות האזרחיים ושכטר מונה לרב הכותל מטעם הרבנות הראשית לישראל על ידי הרבנים אונטרמן ונסים בהתאם לחוק השמירה על המקומות הקדושים, תשכ"ז-1967, שפורסם ברשומות מספר ימים קודם לכן. בתוקף תפקידו עיצב את כללי המקום במתכונת הנהוגה עד היום ויצק תוכן לתפקיד בשמשו ככתובת הלכתית למבקרי המקום וכדמות רבנית ייצוגית.

בכ"ט בחשוון ה'תשל"ז (22 בנובמבר 1976) נפטר ונטמן בבית הקברות הר הזיתים.

כרב הכותל
---------

בתקופת כהונתו של הרב שכטר חלו במתחם הכותל בין היתר גם השינויים המבניים הבאים:

לקראת תשעה באב תשכ"ז התחיל חיל הנדסה בהתקנת פנסים וזרקורים להארת המקום כדי שאפשר יהיה לשהות בו גם בלילה, וכן נהרסו מבנים אשר נמצאו בסכנת התמוטטות. בתקופה זו התמנה האדריכל יוסף שנברגר לשמש יועץ שר הדתות לפיתוח רחבת הכותל. פרופסור בנימין מזר מונה לשמש כראש המשלחת הארכאולוגית לחפירות בכותל הדרומי ובכותל המערבי. כמו כן העמיקו את רחבת הכותל במטר וחצי וריצפו אותה באבנים.

באוגוסט 1968 הודיע הרב שכטר על החלטתו לאסור על צלמים המציעים לתיירים לצלם אותם ליד הכותל תמורת תשלום לפעול ברחבה התחתונה של הכותל המערבי, עקב תלונות תיירים על היותם מטרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף משה שכטר** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "הרב יוסף משה שכטר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4220
* הקרן למורשת הכותל המערבי
* כרטיס קבר באתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  על הרקע לכך ניתן לקרוא בהרחבה בערך על יהודי ברטיסלבה
2. ↑  צה"ל מסר הכותל לשלטון האזרחי, דבר, 3 ביולי 1967
3. ↑  תוגבל פעילות צלמים ברחבת הכותל המערבי, מעריב, 25 באוגוסט 1968

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יצחק אביגדור אורנשטיין** | **רב הכותל המערבי והמקומות הקדושים** | **הבא**:**מאיר יהודה גץ** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519100505171
* VIAF: 308282337
* WorldCat: viaf-308282337

 |
**בנואה טרלוייה** (בצרפתית: **Benoît Tréluyer**; נולד ב-7 בדצמבר 1976) הוא נהג מרוצים צרפתי הנוהג כיום עבור קבוצת המרוצים של חברת אאודי במסגרת אליפות העולם במרוצי סיבולת.

טרלוייה החל לנהוג עבור אאודי בשנת 2010 וזכה תחתיה 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ובאליפות העולם במרוצי סיבולת לשנת 2012. בנוסף זכה במרוץ 12 השעות של סברינג בשנת 2013.

קריירה מוקדמת
-------------

טרלוייה נולד ב-7 בדצמבר 1976 בעיירה אלנסון במחוז אורן בצרפת והחל את קריירת המרוצים שלו בשנת 1983 כנהג אופנוע בענף המוטוקרוס בו השתתף עד לשנת 1989. בין השנים 1994–1990 השתתף בקארטינג ובשנת 1995 עלה לקטגוריית המרוצים החד מושביים כאשר החל להתחרות באליפות פורמולה קמפוס הצרפתית. בשנת 1996 התחרה באליפות פורמולה רנו הצרפתית וזכה בניצחון מרוץ אחד ובעונת 1997 סיים במקום השישי בדירוג הכללי. בשנת 1998 החל להתחרות באליפות פורמולה 3 הצרפתית וסיים את העונה במקום התשיעי בדירוג, כמו גם בעונה שלאחר מכן.

פורמולה ניפון
-------------

בשנת 2000 ביצע טרלוייה מעבר למזרח הרחוק שם התחרה בסבב מרוצי פורמולה 3 היפנית, ובשנת 2001 זכה באליפות הסבב לאחר שניצח 15 מרוצים מתוך 19 שהתקיימו. בנוסף סיים במקום השני בגרנד פרי מקאו וסיים שלישי בגביע העולמי בפורמלה 3 בקוריאה. בשנת 2002 החל להתחרות פורמולה ניפון הבכירה יותר ושותף ב-5 מרוצים בלבד. בעונה שלאחר מכן סיים במקום השני בדירוג הכללי, ובשנת 2006 הצליח לזכות באליפות לאחר שסיים את העונה עם 4 ניצחונות מתוך 9 מרוצים. בשנים 2007 ו-2009 סיים טרלוייה את סבב פורמולה ניפון במקום השני בטבלה.

מכוניות ספורט
-------------

טרלוייה נוהג באאודי R18 מס' 1 עימה זכה יחד עם צוותו באליפות העולם 2012
בשנת 2002 ערך טרלוייה את הופעת הבכורה שלו במרוץ 24 השעות של לה מאן כאשר נהג עבור קבוצת המרוצים הצרפתית אורקה במכונית קרייזלר-וייפר וסיים יחד עם צוותו במקום השלישי בקטגוריית ה-GTS בה התמודד. השתתפותו הבאה במרוץ לה מאן הייתה בשנת 2004 כאשר התחרה עבור קבוצת פסקרלו בקטגוריית LMP1 הבכירה כאשר נהג במכונית ה-C60 של הקבוצה וסיים את המרוץ יחד עם צוות הנהגים השותפים לו במקום הרביעי בדירוג הכללי. במהלך מרוץ לה מאן 2009 היה מעורב טרלוייה בתאונה קשה לאחריה הועבר למרכז הטיפולים הרפואיים שבמקום שם טופל ושוחרר ללא פגיעות חמורות.

בשנת 2010 הצטרף טרלוייה לצוות מס' 2 של קבוצת אאודי לצד הנהגים אנדרה לוטרר ומרסל פסלר. את מרוץ לה מאן 2010 סיימו טרלוייה וצוותו במכונית האאודי R15 במקום השני בדירוג הכללי, ואת מרוץ 2011 סיימו במקום הראשון במכונית האאודי R18 לאחר מרוץ מותח במיוחד מול קבוצת פיג'ו, וזאת לאחר שצוותים מס' 1 ו-3 של אאודי פרשו כבר בשלבים המוקדמים של המרוץ לאחר שהיו מעורבים בתאונות קשות. בשנת 2012 זכו טרלוייה וצוותו במרוץ לה מאן בשנית וניצחו בנוסף גם את מרוץ 6 השעות של סילברסטון ואת מרוץ בחריין. בסוף עונת 2012 זכו טרלוייה וצוותו באליפות העולם במרוצי סיבולת של ה-FIA. לאחר הזכייה באליפות התראיין טרלוייה לתקשורת וטען כי: "הוא חש גאווה לסיים את העונה לפני טום קריסטנסן ואלן מקניש". בשנת 2014 זכו טרלוייה וצוותו במרוץ לה מאן בפעם השלישית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנואה טרלוייה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בנואה טרלוייה
* בנואה טרלוייה, ברשת החברתית טוויטר

* בנואה טרלוייה, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
* פרופיל באתר קבוצת אאודי ספורט
**מארב אלברט** (באנגלית: **Marv Albert**; נולד ב-12 ביוני 1941 בשם **מרווין פיליפ אופרישטיג**, באנגלית: **Marvin Philip Aufrichtig**) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקאי, אשר הנחה שידורי משחקים בליגות ספורט שונות בארצות הברית בין השנים 1963–2021. פועלו העיקרי היה כשדרן בליגת ה-NBA, אולם לאורך השנים הנחה שידורי משחקים רבים גם בליגות ה-NFL, ה-NHL וה-MLB.

בתור אחד משדרני ה-NBA הוותיקים והמוערכים ביותר, זכה לכינוי "קולו של הכדורסל" ("The Voice of Basketball").

קריירה כפרשן
------------

### בליגת ה-NBA

אלברט נולד למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. בין השנים 1959–1963 למד באוניברסיטת סירקיוז, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 1963 החל להנחות שידורי משחקים של קבוצת ניו יורק ניקס בתחנת הרדיו המקומית WCBS, כמחליפו של השדרן מארטי גליקמן. החל משנת 1967 היה אלברט שדרן הקווים הראשי של משחקי הניקס בטלוויזיה וברדיו, עד שפוטר בשנת 2004 על ידי בעלי הקבוצה, ג'יימס דולאן, לאחר שהטיח ביקורת בקבוצה בשידור חי.

במקביל, בין השנים 1990–2002, היה אלברט המנחה הראשי של שידורי משחקי ה-NBA ברשת NBC, ובין השנים 1999–2021 החזיק בתפקיד זהה בערוץ TNT. המשחק האחרון אותו שידר היה המשחק השישי של סדרת גמר המזרח 2021 בין מילווקי באקס לאטלנטה הוקס, ב-3 ביולי 2021.

### מחוץ ל-NBA

בין השנים 1965–1995 שידר אלברט ברדיו את משחקי קבוצת ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL. מאז עזיבתו, שדרן הקבוצה ברדיו הוא בנו, קני אלברט.

בין השנים 1973–1976 החליף את מארטי גליקמן כשדרן הרדיו של קבוצת ניו יורק ג'איינטס מליגת ה-NFL. בין השנים 2002–2010 הנחה את שידורי משחקי ה-NFL בתחנת הרדיו "Westwood One", ובין 2011–2014 שידר את משחקי הליגה ברשת הטלוויזיה CBS.

כמו כן, לאורך השנים הנחה שידורי מרוצי סוסים, קרבות איגרוף, משחקי ליגת המכללות האמריקאית ומשחקים באליפות וימבלדון.

פרשת התקיפה המינית
------------------

בשנת 1997 הואשם אלברט בתקיפה מינית של אישה בת 42, בשם ונסה פרץ'. לטענת פרץ', לאחר ויכוח בין השניים במלון בווירג'יניה, הטיח אותה אלברט על המיטה, נשך אותה, והכריח אותה לקיים עמו מין אוראלי. במשפט נגדו הודה אלברט באשמת התקיפה, אך לא באשמת מעשה סדום, ונגזרו עליו 12 חודשי מאסר על תנאי. בעקבות הפרשה הושעה אלברט מתפקידו ברשת NBC, בה עבד ב-20 השנים הקודמות. ב-3 השנים הבאות החליף אותו השדרן הוותיק בוב קוסטאס, בטרם חזרתו של אלברט ל-NBC כשדרן הקווים הראשי בעונת 2000/2001.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארב אלברט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אלברט פורש אחרי 37 שנים, באתר USA Today,‏ 4 ביולי 2021
2. ↑  אלברט מודה באשמה ומושעה מ-NBC, באתר לוס אנג'לס טיימס, 26 בספטמבר 1997

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14073925q (data)
* ISNI: 0000 0000 0120 8728
* MusicBrainz: ecc6944e-4d70-48d6-bae0-245d6ae1e594
* VIAF: 61752272
* WorldCat: viaf-61752272

 |