recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גאו לין** (במנדרינית: **郜林**; נולד ב-14 בפברואר 1986) הוא כדורגלן סיני, המשחק בשנג'ן בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

לין התחיל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הכדורגל של התיכון בו למד "תיכון קווינהוגנגדאו" ובגיל 15, הצטרף לקבוצת הנוער של שאנגחאי שנחווה. ב-21 באוגוסט 2005, גאו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד ליאונינג ז'ונגיו. בתחילת דרכו בקבוצה, גאו שיחק בעיקר כשחקן כנף, ובעונת 2007 עבר לשחק כחלוץ. בעונת 2008, גאו הבקיע 8 שערים ב-21 משחקי ליגה.

ב-10 במרץ 2010, גאו חתם בגואנגג'ואו אוורגראנד, שירדה עונה קודם לכן לליגה הסינית הראשונה. ב-3 באפריל, גאו ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בניצחון 1–3 נגד בייג'ינג BIT, בו גם כבש את שער הראשונים שלו במועדון. בעונת 2010, כבש 20 שערים בליגה וגואנגג'ואו חזרה לליגת העל הסינית. בעונת 2011, חזר לשחק כשחקן כנף וכבש 11 שערים ב-29 משחקי ליגה. בנוסף, גואנגג'ואו זכתה באליפות סין לראשונה בתולדותיה. ב-15 במאי 2012, כבש בניצחון 1–2 נגד בורירם יונייטד במסגרת ליגת האלופות האסיאתית. ב-27 באוקטובר 2012, הבקיע את השער היחיד במשחק האליפות של גואנגג'ואו בניצחון 0–1 נגד ליאונינג ווהווין, ובכך הפכה לקבוצה הראשונה בסין שזוכה באליפות שנתיים ברציפות. באותה עונה, נכנס לנבחרת העונה של הליגה הסינית. לזכותו של לין, 93 שערים במדי גואנגג'ואו והוא מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.

ב-24 בפברואר 2020, גאו חתם בשנג'ן.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-31 ביולי 2005, גאו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין במשחק נגד קוריאה הדרומית במסגרת אליפות מזרח אסיה בכדורגל. במשחק זה, הורחק על לא עוול בכפו ומנהלת האליפות החליטה לבטל את ההרחקה. גאו השתתף עם הנבחרת במשחקי האולימפיים 2008 שנערכו בסין. ב-21 בינואר 2009, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–6 נגד וייטנאם במסגרת מוקדמות גביע אסיה בכדורגל 2011, בו כבש שלושער.

ב-10 בספטמבר 2018, רשם את הופעתו ה-100 במדי הנבחרת בתיקו 0-0 נגד בחריין והפך לשחקן החמישי בתולדות הנבחרת שהגיע למספר זה של הופעות.

תארים
-----

שאנגחאי שנחווה
* גביע אלופות מזרח אסיה: 2007

גוואנגג'ואו אוורגראנד
* ליגת העל הסינית: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019
* ליגת האלופות האסיאתית: 2013, 2015
* הליגה הסינית הראשונה: 2010
* גביע ה-FA הסיני: 2012, 2016
* הסופר קאפ הסיני: 2012, 2016, 2017, 2018

נבחרת סין
* אליפות מזרח אסיה: 2005, 2010

אישיים
* מלך שערי הליגה הסינית הראשונה: 2010
* נבחרי העונה בליגת העל הסינית: 2012, 2016, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאו לין** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ירוסלב איבשקייביץ'** (בפולנית: **Jarosław Leon Iwaszkiewicz**, שם העט: **Eleuter**;‏ 20 בפברואר 1894, גוברניית קייב – 2 במרץ 1980, ורשה) היה סופר, מחזאי, משורר ומתרגם פולני וחסיד אומות העולם, בעלה של הסופרת אנה איבשקייביץ'.

ביוגרפיה
--------

ירוסלב איבשקייביץ' נולד בכפר בסביבת קייב, אז חלק של האימפריה הרוסית. לאחר שאביו נפטר המשפחה התגוררה בוורשה בשנים 1902–1904 ואז חזרה לקייב. הוא סיים את בית הספר בשנת 1912 והחל ללמוד משפטים באוניברסיטת קייב. בשנת 1914 הוא נסעה לסיציליה ולצפון אפריקה ביחד עם חברו קרול שימנובסקי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע איבשקייביץ' לוורשה. הוא החל לכתוב שירה והתקרב למשוררים הצעירים של העיר, כמו יוליאן טובים. הוא פרסם מספר יצירות בעיתונות הפולנית. בשנת 1927 החל איבשקייביץ' לעבוד במשרד החוץ ונשלח לקופנהגן ולבריסל. עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא חזר לפולין. בשנת 1936 הוא קיבל פרס ספרותי מטעם האקדמיה הפולנית.

בזמן מלחמת העולם השנייה היה איבשקייביץ' פעיל במסגרת מדינת המחתרת הפולנית. בנוסף לכך, הסתירו הוא ואשתו בווילה שהייתה בבעלותם פולנים ויהודים מהשלטונות הנאצים.

לאחר סיום המלחמה והקמת הרפובליקה העממית הפולנית העצמאית שימש איבשקייביץ' כיושב ראש איגוד הסופרים הפולנים במהלך שלוש תקופות – 1945–1946, 1947-1949 ו-1959–1980. בנוסף לכך הוא היה המנהל הספרותי של תיאטרון פולני בוורשה והעורך הראשי של הירחון הספרותי "Twórczość".

החל משנת 1951 ועד מותו היה חבר הפרלמנט הפולני. בהיותו מקורב לשלטון, זכה ב"עיטור בוני הרפובליקה" מטעם ממשלת פולין בשנת 1954, ובשנת 1970 בפרס לנין לשלום מטעם ברית המועצות. בשנת 1974 הוענק לו "עיטור הפולין המחודשת".

במהלך הקריירה הספרותית פרסם איבשקייביץ' ספרי פרוזה, מחזות ושירה. יצירותיו היו חלק מתוכנית הלימודים של בתי הספר בפולין, אך הוצאו ממנה לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי במדינה. מאז הוא שב וזוכה להכרה ולמעמד. חלק מיצירותיו עובדו לסרטים.

בשנים 1954–1962 כתב את ספרו "Sława i chwała" בשלושה כרכים. במרכזו של הספר חיי האינטליגנציה הפולנית במחצית הראשונה של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירוסלב איבשקייביץ'** בוויקישיתוף
* ירוסלב איבשקייביץ', באתר "יד ושם" (באנגלית)
* ירוסלב איבשקייביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ירוסלב איושקביץ' (1894-1980), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307693805171
* BIBSYS: 90365125
* BNE: XX978254
* BnF: cb119083416 (data)
* CiNii: DA0097755X
* GND: 118925067
* ICCU: RAVV029803
* ISNI: 0000 0001 2103 7476
* LCCN: n50046040
* LNB: 000088650
* MusicBrainz: c50f06eb-46ff-4903-aa1f-d5a4ad8d817e
* NDL: 00444366
* NKC: jn19990003925
* NLA: 35238528
* NLK: KAC199634541
* NSK: 000048724
* NTA: 06909196X
* RERO: 02-A003414556
* SELIBR: 63851
* SNAC: w6kh17dx
* SUDOC: 02693213X
* Trove: 877247
* VcBA: 495/194433
* VIAF: 108670592
* WorldCat: lccn-n50046040

 |
בתורת החבורות, **החבורה הליניארית הכללית** ממעלה n מעל השדה F היא אוסף המטריצות ההפיכות בעלות n שורות ועמודות שאיבריהן שייכים לשדה F, ביחס לפעולת הכפל של מטריצות. זוהי חבורה שהאיבר הנייטרלי שלה הוא מטריצת היחידה. זוהי אחת מהחבורות הבסיסיות הנחקרות בתורת החבורות. תת חבורה של החבורה הליניארית הכללית נקראת **חבורה ליניארית** או בפשטות חבורת מטריצות. שיכון של חבורה מסוימת בתוך החבורה הליניארית הכללית נקרא הצגה ליניארית של החבורה.

את החבורה הליניארית הכללית ניתן להגדיר באופן שקול כאוסף ההעתקות הליניאריות ההפיכות מעל מרחב וקטורי V מממד n מעל השדה F היות שכל המרחבים הווקטוריים בעלי ממד סופי שווה הם איזומורפיים, ברור שמבנה החבורה אינו תלוי במרחב הווקטורי שלפיו היא הוגדרה. למעשה, באופן הזה מגדירים את החבורה הליניארית הכללית כחבורת האוטומורפיזמים של V בקטגוריה של מרחבים וקטוריים. כאשר משתמשים בהגדרה הראשונה מסמנים את החבורה בדרך כלל {\displaystyle \mathbf {GL} \_{n}(F)} או {\displaystyle \mathbf {GL} (n,F)}, וכאשר משתמשים בהגדרה השנייה - {\displaystyle \mathbf {GL} (V)}.

המאפיינים האלגבריים של אלגברת המטריצות, או לחלופין אלגברת ההעתקות הליניאריות, כגון קיום הדטרמיננטה, מאפשרים להגדיר מספר תתי חבורות באופן טבעי. לדוגמה החבורה הליניארית המיוחדת, {\displaystyle \mathbf {SL} \_{n}(F)}, היא תת-החבורה של החבורה הליניארית הכללית שמכילה את כל המטריצות בעלות דטרמיננטה 1. {\displaystyle \mathbf {SL} \_{n}(F)} היא תת חבורת הקומוטטורים של {\displaystyle \mathbf {GL} \_{n}(F)}, והיא בעצמה חבורה מושלמת אלא אם כן n=2 והשדה F הוא בגודל 2 או 3.

החבורה הליניארית הכללית אינה אבלית, כל עוד n איננו 1. כאשר n=1, החבורה הליניארית הכללית היא פשוט החבורה הכפלית של השדה F.

כאשר השדה F מעליו החבורה מוגדרת הוא שדה המספרים הממשיים או המרוכבים {\displaystyle \mathbf {GL} (n,F)} היא חבורת לי מממד n^{2}. כאשר השדה F מעליו החבורה מוגדרת הוא שדה סגור אלגברית אזי {\displaystyle \mathbf {GL} (n,F)} היא חבורה אלגברית (חבורה שהיא גם יריעה אלגברית).

קישורים חיצוניים
----------------

* החבורה הליניארית הכללית, באתר MathWorld (באנגלית)
פנסי נייר צפים בנהר בהירושימה, כחלק מטקסי יום השנה להפצצה הגרעינית על העיר במלחמת העולם השנייה.
**טורו נגאשי** (ביפנית: 灯籠流し – שיט מנורה) הוא טקס יפני בו משיטים עששיות נייר יפניות (צ'וצ'ין) במורד נהר. 

טקס זה מתקיים בעיקר בסוף פסטיבל אובון, מתוך אמונה שהדבר מדריך את רוחות המתים חזרה לעולם הבא. הפסטיבל נחוג באזורים שונים ביפן בתאריכים שונים, כאשר התאריך הרווח ביותר הוא בסמוך ל-15 באוגוסט או ל-15 ביולי. בטקס מושטות המנורות הלבנות עבור אנשים שמתו בשנה החולפת מאז הפסטיבל הקודם. אמונה יפנית מסורתית נוספת גורסת כי מוצא בני האדם הוא מהים, כך שהמנורות גם מייצגות את גופם החוזר למים. 

טקסי טורו נגאשי מתקיימים גם באירועים אחרים, למשל בהירושימה ב-6 באוגוסט, יום השנה להטלת פצצות האטום על הירושימה ונגסאקי. טקס נוסף מתקיים לזכרם של הרוגי טיסה 123 של ג'פאן איירליינס. טקס דומה מתקיים גם בהוואי, לציון סיום מלחמת העולם השנייה.

גלריית תמונות
-------------

* מנורות שהוכנו בידי ילדים, לקראת הציפה בהירושימה. בולטים בהם סמלי שלום ואחווה.מנורות שהוכנו בידי ילדים, לקראת הציפה בהירושימה. בולטים בהם סמלי שלום ואחווה.
* טורו נגאשי על רקע אנדרטת השלום בהירושימהטורו נגאשי על רקע אנדרטת השלום בהירושימה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טורו נגאשי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנורות צפות בהוואי, אתר האירוע
הרב **יעקב היילברון** (תק"ע, 1810 - י' בשבט תר"ט, 2 בפברואר 1849) היה רב הונגרי, מחבר הספר "מגילת סדרים".

ביוגרפיה
--------

נולד בזנטא לרבי יצחק אייזיק היילפרין, רב העיר ולפני כן אב"ד אורמין. סבו הרב יהודה אריה לייב היילפרין הוציא את ספר סדר הדורות של סבו הרב יחיאל היילפרין. בצעירותו למד אצל אביו. בבחרותו נסע ללמוד בישיבת פרשבורג אצל החתם סופר. רבו מזכיר אותו בתשובה שכתב לאביו. אמו היא הרבנית היצל שהייתה זיווג שני לבעלה. 

נישא לזלאטה. לאחר נישואיו התגורר בזנטה ועמד לצד אביו בהוראה ובהנהלת הקהילה, בפרט בימי זקנותו. בשנת תר"ג התקבל לכהן ברבנות אדה. הוא הנהיג את העיר בתקיפות, תיקן תקנות בנושא צניעות, ונתן דרשות מוסר חריפות. 

בשנת תר"ט, בזמן המהפכה ההונגרית, התפרעו הסרבים המקומיים, והוא נרצח יחד עם שלושים איש מקהילתו. הובא לזנטה לקבורה בסמוך לאביו. יחד עמו נקברו הרב איסר אולמן רבה של זנטה והרב יעקב מינץ בנו של הרב משה מינץ.

הותיר ארבעה ילדים, שני בנים ושתי בנות. בנו הרב יצחק אייזיק גדל אצל ידידו הרב שמעלקא מסעליש ובנו הרב צדוק גדל אצל ידידו הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים

חיבוריו
-------

* **קונטרס כוכב מיעקב** - על שולחן ערוך הלכות פסח. ירושלים תשכ"ד.
* **לשון צדק** – דרשות על התורה והמועדים. בני ברק תשל"ה
* **מגלת סדרים** - שני חלקים, על התורה וחידושי הלכה. ירושלים תשל"ג, מונטריאול תשמ"א
* שו"ת **מגילת סדרים**, בני ברק תשס"א. יצא לאור על ידי צאצאו, הרב אלתר דוד טעביל הלפרין.
* **מגילת סדרים** - דרשות. בני ברק תשס"ד

קישורים חיצוניים
----------------

* אשכול על אביו ובו מידע עליו. באתר "אידישע וועלט פארומס".
* יעקב בן יצחק היילברון (1810-1849), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שו"ת אורח חיים סימן ל"א.
2. ↑  שו"ת מגילת סדרים תשס"א עמוד כד
3. ↑  הרב טייטלבוים היה מכנהו בחיבה, רב אדא בר אהבה, פרפרזה לאמורא בשם זה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311679605171
* LCCN: no2002049093
* WorldCat (עם LCCN): no2002-049093

 |
**הזרקת קוד** (באנגלית: **Code Injection**) היא טכניקת האקינג המנצלת חולשת אבטחה בתוכנה המאפשרת את שינוי מהלך הביצוע שלה. הדבר נעשה באמצעות העברת קלט לא צפוי, המכיל פקודות זדוניות, שמבוצעות כחלק מביצוע התוכנית. טכניקות נפוצות של הזרקת קוד כוללות הזרקת SQL למסדי נתונים ו-XSS לאתרי אינטרנט. הזרקת קוד נובעת לרוב מכך שהתוכנית אינה מבצעת בדיקת תקינות של קלטים המועברים אליה.

התקפות הזרקת קוד נפוצות מאוד במערכות המתוכנתות בשפה מפורשת (שפת interperter) או שפת תסריט (script) כגון PHP ,SQL ,Perl שנפוצות מאוד בפיתוח ישומי web. עם זאת ניתן לבצע התקפות הזרקת קוד גם במערכות המבוססות שפות תכנות מהודרות כגון התקפת גלישת חוצץ (Buffer Overflow attack).

אופן הביצוע
-----------

המידע שמספק המשתמש משמש, לעיתים קרובות, כקלט עבור תוכנה שנכתבה בשפה מפורשת. הקוד שמבצע המפרש (interperter) הוא שילוב של פקודות שנכתבו מראש על ידי מפתח התוכנה ומידע שמסופק על ידי המשתמשים. התוקף, באמצעות תכנון קפדני, שותל בקלט מידע שיש לו משמעות בשפת התכנות. כתוצאה מכך המידע מפורש כהוראות בשפת התכנות, ופקודותיו של התוקף מבוצעות כאילו נכתבו על ידי מפתח התוכנה המקורי.
דרך הפעולה משתנה בין התקיפות השונות. בתקיפת SQL injection השימוש הוא בשפת SQL על מנת למצוא פרצות בהוראת שליפה שנשלחת אל מסד הנתונים. בצורה כזו ניתן לבצע שליפה ממסד הנתונים על פי רצון התוקף ו"לדרוס" את השאילתא שהייתה אמורה להתבצע.

מניעת הזרקת קוד
---------------

כדי למנוע בעיות של הזרקת קוד, יש להשתמש בשיטות לטיפול מאובטח בקלט ופלט, כגון:

* שימוש בממשקי API שאם משתמשים בהם כראוי, מאובטחים מפני כל תווי הקלט. שאילתות עם פרמטרים (המוכרות גם בשם "שאילתות מלוכדות", "הצהרות מוכנות", "משתנים קשורים") מאפשרות לפרש את נתוני המשתמש מחוץ למחרוזת. בנוסף Criteria API וממשקי API דומים מתרחקים מהמושג של מחרוזות פקודה שיש ליצור ולפרש.
* עם הזרקת SQL, אפשר להשתמש בשאילתות עם פרמטרים, פרוצדורה מאוחסנת, אימות קלט ברשימה הלבנה ועוד כדי לעזור להפחית פגיעות על ידי הזרקת קוד.
* ניתוק מעטפת מודולרית מהליבה.
* אכיפת הפרדת שפה באמצעות מערכת טיפוסים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משתמש יכול להיות משתמש אנושי או מחשב.
2. ↑  Dafydd Stuttard, Marcus Pinto, **The Web Application Hacker's Handbook: Finding and Exploiting Security Flaws**, Wiley, שנייה
3. ↑  Antonio Goncalves, **Java Persistence API**, Berkeley, CA: Apress, 2013, עמ' 103–124, מסת"ב 978-1-4302-4626-8
4. ↑  Jon Heller, **SQL Style Guide Cheat Sheet**, Berkeley, CA: Apress, 2022-12-27, עמ' 605–606, מסת"ב 978-1-4842-8866-5
**שושנה בירן** (5 בדצמבר 1933 - 31 בינואר 1989) הייתה רופאה ישראלית וחוקרת בתחום הרפואה. כיהנה כראש המכון האונקולוגי ע"ש שרת בבית החולים הדסה עין כרם ופרופסור מן המניין לאונקולוגיה באוניברסיטה העברית.

תולדותיה
--------

בירן, הצעירה מבין ששת ילדי שרה ויעקב לבית שמואלביץ' (שמואלי), נולדה בתל אביב, בה גדלה והתחנכה. עם סיום לימודיה התיכוניים בבית הספר "תיכון חדש", התגייסה לצה"ל ושירתה כמורה חיילת. במסגרת תפקידה זה עבדה גם עם ילדים חולי שחפת בסנטוריום שבהרי-יהודה, לימים בית חולים איתנים. לאחר סיום שירותה הצבאי למדה בסמינר הקיבוצים והשלימה את הכשרתה כמורה למדעי הטבע. במהלך לימודיה הכירה את שרגא בירנבאום (בירן); השניים נישאו בשנת 1954, ונולדו להם שלושה בנים.

לאחר שובה משנת-לימודים באוניברסיטת סורבון בפריז, החלה בירן את לימודי הרפואה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, ומאז קשרה את גורלה בעיר זו. עם סיום לימודיה בשנת 1960, החלה להתמחות במחלקה האונקולוגית בבית-החולים "הדסה", שם עשתה את מרבית דרכה המקצועית עד לפטירתה.

במשך השנים התקדמה במקצועה כרופאה קלינית וכחוקרת אקדמית. בשנת 1978 התמנתה לפרופסור-חבר בחוג לאונקולוגיה שבבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. היא ייסדה את היחידה לטיפול-יום אונקולוגי במרכז הרפואי הדסה עין כרם. בשנת 1984 התמנתה כמנהלת המכון האונקולוגי על שם משה שרת בבית החולים הדסה עין כרם. בשנת 1985 התמנתה כ"פרופסור מן-המניין" בחוג לאונקולוגיה בבית-הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך שנות עבודתה טיפלה באלפי חולים אונקולוגיים, ובה בעת פעלה כחוקרת אקדמית וכמרצה לסטודנטים לרפואה, וחינכה דור של רופאים אונקולוגיים.

בירן הייתה יושבת הראש של החברה הישראלית לאונקולוגיה, והביאה למודרניזציה של האבחון והטיפול בסוגי סרטן שונים, בעיקר בסרטן השד. היא הייתה מחלוצות הטיפול המסייע בסרטן השד בישראל, והראשונה לארגן תוכנית טיפול כלל-ארצית לסרטן-השד. גם "הניתוח המשמר" לסרטן-השד הוא פרי יוזמתה ומאבקיה המתמידים לשיפור הטיפול בחולות סרטן-השד. היא פרסמה מאות מאמרים בעיתונים אקדמיים ומקצועיים ברחבי העולם, וזכתה לכבוד ולהערכה מצד עמיתיה.

בירן הייתה נציגה של מדינת ישראל בארגון הבריאות העולמי, ובין היתר מונתה בשנת 1986 למארגנת הכינוס האונקולוגי היוקרתי "ECCO" (הכנס האירופי לאונקולוגיה קלינית).

בירן נפטרה ב-1989 בביתה שבירושלים מסרטן השד. נטמנה בהר המנוחות.

לאחר פטירתה קראה עיריית ירושלים על שמה של שושנה בירן את כיכר הכניסה למרכז הרפואי הדסה עין-כרם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושנה בירן** בוויקישיתוף
**מוריץ (מור) ילינק** (בהונגרית: **Jellinek Mór**;‏ 1823 – 13 ביוני 1883) היה כלכלן יהודי-הונגרי, סיטונאי, נשיא בורסת הדגנים בבודפשט. מור ילינק הוא אביו של ארתור ילינק, שהיה עורך דין וחבר האספה הלאומית ההונגרית. הוא היה אחיו של הרב המלומד הוינאי אהרן ילינק.

ביוגרפיה
--------

ילינק למד באוניברסיטאות פראג ולייפציג. השתתף באופן פעיל בתנועות המהפכניות האוסטריות של 1848 והקים עיתון ליברלי בברנו ואחר כך בקרמס. אחיו, דר' ארמין ילינק, שנידון למוות עם שני מהפכנים נוספים (בלום ומסנהאוזר) היה קשור למארגני מהפכת וינה. בתחילת שנות החמישים של המאה העשרים נסע לפשט, שם עסק בספרות כלכלית. מאוחר יותר הוא פתח סיטונאות תבואה והיה ליושב ראש בורסת הדגנים, ויזם הקמת בית משפט לבורסה. בשנת 1864 יזם את הרכבת קרונית הסוסים, ומאז הקדיש לה את כל פעילותו; הוא הפך למנכ"ל הרכבת שהתפתח גם למערכת החשמליות של בודפשט.

כתביו
-----

מאמרו ב- Illustriertes Israelitisches Jahrbuch I. 1859). Die Israeliten Ungarns auf ekonomischem Gebiete)

מאמריו בכתב העת הכלכלי שהיה שבועון כלכלי: ייצוא תבואה הונגרי לגרמניה ולאנגליה (1860), ניקוי התבואה (1861), נתונים סטטיסטיים של הסחר בתבואה ההונגרית, מה קורה במקרה של עליית מחירי היצוא (1866), ענף הטחנות הקמח ההונגרי בהונגריה (1861-62)

ילינק הוביל את מדור הכלכלה הלאומית בעיתון כלכלי חשוב, השיק תנועה מצליחה בסחר ההונגרי וכתב מחקרים מקצועיים על מחירי תבואה, ארגון הסטטיסטיקה הלאומית.

עבודותיו
--------

* תוכנית לבורסת מסחר משולב ביבולי שדה. פשט, 1861.
* Die niedrigen Getreidepreise. Pest und Wien, 1865

ראו גם
------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. Főszerk. אגנש קניירש. Bp. מו"ל אקדמי, 1967-1969. בהתאמה. ; (\* אנגלית-ברוד)
* הלקסיקון הגדול ההונגרי. Főszerk. László Ériesős (המאות 1–5) ), Gábor Berényi (מהדורה 6) ), Lászlóné Lány (8-). Bp. Akadémiai Kiadó, 1993-.
* אנציקלופדיה ביוגרפית הונגרית חדשה. Főszerk. László Markó. Bp. מועדון הספרים ההונגרי.

לקריאה נוספת
------------

* מור ילינק: יוזף סינייאי : *חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים*. עמ '1891-1914. ויקטור הורניאסקי.
* מור ילינק: *בלקסיקון היהודי הונגרי*. אד. פיטר אויווארי. Bp. לקסיקון יהודי, 1929.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריץ ילינק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  [ על משפחת ילינק באנציקלופדיה היהודית
2. ↑  מערכת החשמליות של בודפשט במאה ה-19

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136271286
* VIAF: 80644966
* WorldCat: viaf-80644966

 |
**שושנה שטרן** (א' בכסלו תרס"ו – כ"ב בטבת תש"ח, 29 בנובמבר 1905 – 4 בינואר 1948) הייתה עורכת דין, מראשונות עורכות הדין ביישוב בתקופת המנדט הבריטי. בלטה בהגנתה על נשים מוכות, בהקמת משמר אזרחי בשכונתה וכחברה פעילה בהגנה.

קורות חיים
----------

נולדה בעיר דבינסק בלטביה, להוריה הלל, עורך דין, ורבקה מינקוביץ. את לימודי בית הספר היסודי והתיכון השלימה בעיר הולדתה.

בשנת 1919 עלתה לישראל ובשנת 1926 נישאה לדוד שטרן דוד היה יזם ואגרונום שעבד עם עקיבא אטינגר. היה מנהל המחלקה החקלאית בסוכנות. לאחר נישואיה המשיכה את לימודיה בבית הספר המנדטורי למשפטים בירושלים. הייתה אחת הראשונות בארץ שהוסמכה כעורכת דין.

בתום לימודיה הצטרפה כשותפה למשרד עורכי הדין של אביה, הלל מינקוביץ.

פעילות מקצועית וציבורית
-----------------------

שמשה כעורכת הדין של ויצו. במסגרת עבודתה זו הגנה, כאביה הלל, על נשים מוכות ומקופחות. במקביל הייתה חברה פעילה בארגון התאחדות נשים לשיווי זכויות.

כעורכת דין ופעילה בהגנה, עבדה מול המוסדות המשפטיים של המנדט הבריטי. בביתה היה סליק ובו הוסתר נשק של ההגנה.

כן הייתה פעילה בוועד השכונה בתלפיות ודאגה לצורכי התושבים בה, הקימה, ארגנה ועמדה בראש שמירה אזרחית, בו התנדבו גם נשים. טיפלה בחידוש התחבורה הסדירה אל שכונתה וממנה, שרות אשר נפגע בעקבות החלטת האו"ם על חלוקת ארץ ישראל בכ"ט בנובמבר 1947

הירצחה
------

ביום 30 בדצמבר 1947 חזרה שושנה לביתה ממרכז ירושלים באוטובוס של חברת המקשר שהיה חלק משיירת אוטובוסים. ליד בית המדפיס הממשלתי, בקרבת שכונת אבו טור נתקלה השיירה במארב ערבי. שלושה מנוסעי האוטובוס, ביניהם שושנה, נפגעו. שושנה מתה מפצעיה כעבור חמישה ימים, בכ"ב בטבת תש"ח (04.01.1948). היא נקברה בבית העלמין בהר הזיתים. הותירה אחריה את בעלה דוד ואת שתי בנותיה תמר ורבקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכתבה האחרון של שושנה. הבקר, 8 בינואר 1948 עמוד 3
* כרטיס נפטר: שושנה שטרן באתר הר הזיתים - מרכז מידע

הערות שוליים
------------

1. ↑  אזרחים חללי פעולות איבה, כולל תמונתה
2. ↑  הקמת משמר אזרחי בשכונת תלפיות, הבקר, 8 בינואר 1948, עמוד 3
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "דוד שטרן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4036
4. ↑  התאחדות נשים לשיווי זכויות
5. ↑  ⁨5000 ערבים עזבו את ירושלים ⁩ | ⁨הבקר⁩ | 5 ינואר 1948 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
6. ↑  מודעות אבל
**סולומון רומנו** (בסרבית קירילית: **Соломон Романо** בבוסנית: **Solomon Romano**; ‏27 בנובמבר 1919, סרייבו, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 2010, בלגרד, סרביה) היה פרטיזן יוגוסלבי ממוצא יהודי, חבר במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה וגנרל-מאיור בצבא העממי היוגוסלבי.

קורות חייו
----------

סולומון רומנו נולד בסרייבו ליצחק. הוא רכש השכלה יסודית ותיכונית בעיר הולדתו. בהמשך למד עיצוב גרפי ובמקביל הצטרף לאגודת הנוער היהודית "מתתיה". בהמשך, הועסק כמאייר וכמעצב גרפי במספר עיתונים יהודיים בסרייבו. ב-1941, לאחר הפלישה ליוגוסלביה הצטרף לשורות המפלגה הקומוניסטית ומאוחר יותר חבר לכוחות הפרטיזנים של טיטו. במהלך שואת יהודי יוגוסלביה איבד את כל משפחתו במחנות ההשמדה סטארה גראדישקה ויאסנובאץ.

הוא לחם במזרח בוסניה וב-1942 נפצע במהלך התקפת כוחות צ'טניקים על מפקדת החטיבה אליה השתייך. בהמשך ובמקביל, הועסק כמאייר וכמעצב גרפי בבית הדפוס המרכזי של הפרטיזנים בבוסניה. ב-1944 מונה לקומיסר של חטיבת פרטיזנים. עם סיום מלחמת העולם השנייה וכינון הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה שירת במספר תפקידי פיקוד ומטה בצבא העממי היוגוסלבי ובכללם: ראש המטה הכללי של חיל ההנדסה, עוזר למפקד חיל ההנדסה וקצין השלישות של המחוז הצבאי השלישי ביוגוסלביה בדרגת קולונל. הוא נחשב לאחד מאבות חיל ההנדסה של צבא יוגוסלביה. ב-1968 מונה לראש מטה השר לענייני הגנה אזרחית ביוגוסלביה וב-1970 הועלה לדרגת גנרל-מאיור.

ב-1971 סיים סולומון רומנו את שירותו הצבאי. הלך לעולמו בבלגרד ב-2010 והוא בן 90.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודים נודעים בסרביה, עמוד 207 (בסרבית).

| גנרלים יהודים בצבא יוגוסלביה יוגוסלביהיוגוסלביה |
| --- |
|  | מישה דאנון • אנדריה דיאק • ארווין זלצברגר • וויו טודורוביץ' • מירקו לוי • סלומון לוי • מירקו נחמיאס • איזידור פאפו • רוזה פאפו • משה פיאדה • הרברט קראוס • סולומון רומנו • בנו רוסו • סטייפן שטיינר |  |
מנוע הגז שפיתח "לנואר" בשנת 1860
המהנדס "אטיין לנואר" מפתח ה"היפומוביל"
**היפומוביל** (בצרפתית: **Hippomobile**) היה כלי תחבורה בתצורת תלת-אופן שנבנה בצרפת בשנת 1862 על ידי המהנדס הבלגי **אטיין לנואר** (Étienne Lenoir (אנ')).

"היפומוביל" (Hippomobile) פירושו היה "רכב רתום לסוסים".

היסטוריה
--------

ה-"היפומוביל" היה הדגם השני של כלי-רכב שבנה "אטיין לנואר", לאחר ב-1859 המציא בצרפת את מנוע הבעירה פנימית הראשון שהיה בעל ערך שימושי. הוא התבסס על גז פחמי שנשאב לתוך הצילינדר בתחילת כל פעימה ואז הוצת כדי לדחוף את הבוכנה לצד השני של הצילינדר. תהליך זה חזר על עצמו גם בצד השני של הצילינדר ולפיכך מנוע זה היה בעל פעולת שרפה כפולה.

ה"גז הפחמני" היה קרוי גם "גז עירוני". הרכבו בדרך כלל היה: כ- 51% מימן, 15% חד תחמוצת הפחמן, 21% מתאן, 10% פחמן דו-חמצני וחנקן. 

זה היה מנוע דו-פעימתי באמצעות ניצוץ חשמלי. המודל הקדום ביותר רץ על מימן שנוצר על ידי אלקטרוליזה ממים.

בשנת 1862 דגם ה"היפומוביל" נסע בהצלחה את מסלול 11.5 ה-ק"מ מפריז עד "ג'וינוויל-לה-פונט" ("Joinville-le-Pont" (אנ')) ובחזרה, במהירות של כ-3 קמ"ש, מהירות ממוצעת פחות מזו של אדם מהלך (כנראה שהיו תקלות).

מבנה הרכב
---------

השלדה כללה תיבה גבוהה ומלבנית. הספסל לנהג ולנוסע הקדמי מוקם בקדמת הרכב, ספסל שני מוקם במיקום יותר נמוך מאחוריו. שאר החלל תפס אזור טעינה. מתחת היה תא עץ עם טכנולוגיית של הכונן. המנוע הותקן לרוחב באמצע והניע גלגל אחורי דרך שרשרת. מכל תערובת הדלק נבנה מאחור, ומערכת ההצתה מוקמה בינו לבין המנוע.

מבנה המתלים היה פשטני. ציר הגלגל הקדמי המונע הושעה משני הצדדים על ידי קפיצי עלים אליפטיים כפולים, הציר האחורי לא היה קפוץ.

המנוע דמה בתפקודו למנוע קיטור. זה היה מנוע חד צילינדר, דו פעימתי ללא דחיסה עם בקרת חילופי גז שטוחה, הצתה חיובית וקירור מים. תערובת האוויר-דלק נשאבה פנימה לסירוגין משני צדי הצילינדר ואז נדלקה בנפרד. שסתום השקופיות השטוח ששימש לשליטה מונע על ידי גל הארכובה באמצעות שליטה על ידי וסת צנטריפוגלי. יעילותה של תפוקת המנוע נעה סביב 3%. צריכת הדלק הייתה אפוא גבוהה מאוד, וזה תקף גם לצריכת חומרי הסיכה. מערכת ההצתה הייתה מאוד לא אמינה ולעיתים קרובות נכשלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היפומוביל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Georgano, G.N. Cars: Early and Vintage 1886–1930 (London: Grange-Universal, 1990), p. 9.(אנ')
2. ↑  "היפומוביל" web.archive.org/web/20150502181623
3. ↑  כלי רכב עם מנוע בעירה פנימית (1883-1803) quantium.plus.com/derivaz/isaac
4. ↑  בגרות במנוע, יעילות ושיפורים פוטנציאליים - ג'ון וו. פיירבנקס web.archive.org/web/20120711002448
5. ↑  Helmut Eichsleder, Manfred Klell, Alexander Trattner: Wasserstoff in der Fahrzeugtechnik – Erzeugung, Speicherung, Anwendung, 4. Auflage, Springer, Wiesbaden 2018, מסת"ב 978-3-658-20446-4, S. 34f.
**מורלט משויש** (שם מדעי: *Brachyramphus marmoratus*) היא מין של עוף ימי ממשפחת האלקיים.

אורכו של המורלט 25 ס"מ והוא בעל נוצות אפורות כהות עם ראש וחזה לבנים, כיפת ראש כהה, עיניים כהות ומקור דק שחור, כנפיים בעלי קצוות שחורות ואמצע לבן ובטן לבנה מנומרת. המורלט בעל רגליים עם קרומי שחייה והוא שחיין וצוללן טוב אך מעופף חלש.

מורלטים אלה חיים באמריקה הצפונית בסמוך לאוקיינוס, אך הם מתרבים ביערות של עצים מחטניים כמו אשוח דאגלס, אשוחית, Tsuga ואף על הסקויות העצומות (בעיקר סקוויה נאה) ובהם מקננים ומטילים ביצה יחידה. לאחר 40 יום הוא מוכן לעופף לעבר האוקיינוס.

המורלטים יכולים לשחות בים במשך זמן רב ולא לשוב ליבשה. הם ניזונים מדגים שהם מוצאים ובעיקר מדגי הרינג וטרוטנית.

הביצים והגוזלים נטרפים לעיתים על ידי עורבני שטלר (Cyanocitta stelleri) ועורב שחור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורלט משויש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מורלט משויש באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548728305171

 |
**מופלא הסמוך לאיש** הוא מושג תלמודי-הלכתי, המתאר ילד הקרוב להיות בן מצוות, כלומר בן 12 לזכר או בת 11 לנקבה. לגיל זה ישנה משמעות בדיני "הפלאה" (התחומים בהם ישנה החלת חלות באמצעות דיבור), ולעניינים מסוימים מעשיו חלים כאילו היה גדול.

דינו של מופלא הסמוך לאיש
------------------------

אף על פי שמופלא הסמוך לאיש עודנו קטן, ומשכך אינו מוגדר כבר דעת האחראי למעשיו בדרך כלל, מופלא הסמוך לאיש יכול לנדור, להישבע או להקדיש וכיוצא בזה, ונדריו חלים כנדרי גדול. לאחר שנדר, יש לבדוק האם הוא יודע את משמעות הנדר ואם הוא מבין לשם מי הוא נודר או מקדיש, ואם התברר שהוא יודע את משמעות מעשיו, נדריו יהיו קיימים על אף שעדיין איננו נחשב איש עד גיל מצוות. הטעם לדין זה, הוא משום שבגיל כזה אנו יכולים לבדוק אם הילד יודע מה משמעות הנדר או ההקדש. קודם גיל זה אפילו אם הילד אומר בפירוש שהוא מבין מהו נדר, נדריו לא חלים, ולדבריו אין משמעות הלכתית.

תוקף הדין
---------

בתלמוד הבבלי ישנה מחלוקת האם אפשרותו של מופלא הסמוך לאיש לנדור היא מדאורייתא או מדרבנן בלבד. לדעת רבי יוחנן וריש לקיש, דין מופלא הסמוך לאיש הוא מדאורייתא ונלמד מן הפסוק "כִּי יַפְלִא לִנְדֹּר" (ספר במדבר, פרק ו', פסוק ב') שכל שיודע להפליא נדרו נדר, ואילו לדעת רב כהנא, דין זה הוא מדרבנן בלבד, ואילו הלימוד מהפסוק הוא אסמכתא.

פירוש שמו
---------

**מופלא** כלומר ילד שאנו בודקים האם הוא יודע להפלות, כלומר להבין בדעתו לשם מי הוא נודר. משתמשים בלשון "הפלאה" כי זה לשון הפסוק בעניין נדרים: "כי יפליא לנדור".

**סמוך לאיש** כלומר ילד שקרוב להיות בוגר.

ראו גם
------

* קטן
* בר מצווה

לקריאה נוספת
------------

* "מופלא הסמוך לאיש", **אנציקלופדיה תלמודית**, כרך מא (ה'תשע"ט), עמ' שעג–תמד.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יעקב אפשטיין, מופלא הסמוך לאיש בהפרשת חלה, **אמונת עתיך** 26, כסלו תשנ"ט

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל זה מכונה בדברי חז"ל גם **עונת נדרים**.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף מ"ו, עמוד ב'.
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף מ"ו, עמוד א', ורש"י ד"ה כי יפליא.
4. ↑  ראו רש"י מסכת ערכין דף ב' עמוד א' ד"ה מופלא סמוך לאיש
ביצי עורב חום-עורף, אוסף מוזיאון טולוז
**עוֹרֵב חוּם-עוֹרֶף** (שם מדעי: ***Corvus ruficollis***) הוא עוף מדברי. הוא שוכן בצפון אפריקה ועד קניה, חצי האי ערב, המזרח התיכון ואיראן. בישראל הוא שוכן קבע באזורים המדבריים, ובעיקר בנגב ובמדבר יהודה, אך הוא מופיע לעיתים גם באזורים שאינם מדבריים.

גודלו של העורב חום-העורף 52–56 סנטימטר ומשקלו 500–830 גרם. צבעו שחור, פרט לעורפו שהוא חום (בגוזלים אין כתם חום בעורף). פרט לכך, הוא דומה מאוד לעורב השחור, אך מקורו מעט עדין יותר. הוא ניזון ממגוון רחב של מזונות - אשפה, נחשים, חגבים, גרעינים, פירות ועוד.

העורב חום-העורף הוא ציפור מתלהקת - הוא חי בזוגות המקימים להקות טריטוריאליות. יחידים (בעיקר צעירים), שאינם משתלבים בקבוצה, חיים בבדידות. עורב זה מקים את קינו מזרדים וממקמו בצוקים, עצים או בתים ישנים. הקן עשוי זרדים גסים המרופדים בחומרים רכים יותר, כגון צמר, קרעי בד וכדומה, והנקבה מטילה בו 2–5 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב חום-עורף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עורב חום-עורף באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב חום-עורף באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אוגוסט רידל** (בגרמנית: **August Riedel**‏; 25 בדצמבר 1799 – 6 באוגוסט 1883) היה צייר גרמני, שבילה את רוב הקריירה שלו באיטליה.

ביוגרפיה
--------

אביו היה האדריכל, קרל כריסטיאן רידל. הוא למד באקדמיה לאמנויות, במינכן, אצל רוברט פון לנגר, ואז נסע לדרזדן, שם הצליח להעתיק יצירות של הציירים הישנים, ליחסם לצבע הייתה השפעה רבה על יצירותיו הבוגרות.

בשנת 1823 הוא יצא לביקור באיטליה, שם פגש רבים מהאמנים הגרמנים הקשורים לתנועת הנצרתיים. בשנים 1828 עד 1829 שב לאיטליה ושהה בפירנצה. לאחר שלוש שנים נוספות במינכן, הוא התיישב לצמיתות ברומא; אף על פי שנסע רבות והיה מדי פעם חוזר לגרמניה כדי להשלים משימות.

הוא היה ידוע במיוחד בזכות סצינות הז'אנר שלו ודיוקנאות רגישים של נשים. אחת מיצירותיו המוקדמות הידועות ביותר היא תיאור הדמות המקראית, יהודית, משנת 1840.

אף על פי שהוא זכה להצלחה כלכלית רבה, כשקיבל עמלות מבני האצולה הגרמנית והאיטלקית, כמו גם מממלכת בוואריה, הוא המשיך בסגנונו ונראה מיושן, ככל שסגנון הציור פנה לריאליזם. כשהוא הזדקן, תהילתו פחתה מאוד.

הוא נפטר בגיל שמונים ושלוש ונקבר בבית העלמין הפרוטסטנטי ברומא.

את עבודותיו ניתן לראות ב"נויה פינאקוטק"במינכן וב"אלטה נשיונלגלרי" בברלין.

גלריה
-----

* נשים מאלבנונשים מאלבנו
* ברחצהברחצה
* יהודיתיהודית
* אשה נשענתאשה נשענת
* נערה יווניהנערה יווניה
* איטלקיות בפארקאיטלקיות בפארק
* אמהותאמהות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסט רידל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hyacinth Holland (1889), "Riedel, August", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), 28, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 517–519
2. ↑  Georg Kaspar Nagler: Riedel, August. In: Neues allgemeines Künstlerlexicon … Band 13: Rhenghiero, Rhenghieri–Rubens, P. P.. E. A. Fleischmann, München 1843, S. 151–154

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116533390
* ISNI: 0000 0000 7857 681X
* KulturNav: 3986f3b6-9603-46a3-99ae-c271e92d90c1
* LCCN: no2006043938
* RKD: 229651
* ULAN: 500014375
* VIAF: 30290307
* WorldCat: lccn-no2006043938

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אוגוסט רידל"**.
**תעאיוש** (בערבית: **تعايش**) היא ארגון יהודי-ערבי מהשמאל הרדיקלי, שמטרתו המוצהרת היא לקדם את השותפות בין יהודים לערבים ובין ישראלים לפלסטינים ולחתור לשוויון ולשלום. הארגון פועל למען הפלסטינים וערביי ישראל ומוחה נגד פעולות של ממשלת ישראל על ידי מאבק בכלי של פעולה ישירה לא אלימה. פירוש המילה תעאיוש בשפה הערבית הוא "דו-קיום".

היסטוריה
--------

תעאיוש החלה את פעילותו בסוף שנת 2000, כאשר בעקבות האינתיפאדה השנייה חלה ירידה בשיתוף הפעולה בין ערבים ליהודים. עם מייסדי הקבוצה נמנים גדי אלגזי ודוד שולמן.

בתחילת פעילות הקבוצה עסקו חבריה בעיקר על פרויקטים להקמת מרכזים קהילתיים, שיפוץ גני ילדים, כבישים וכדומה, ביישובים פלסטיניים, בכפרים ערביים בישראל, ביישובים בדואים בלתי מוכרים ובערים מעורבות של יהודים וערבים. הם שלחו במשאיות ובמכוניות פרטיות מזון וציוד רפואי לפלסטינים. כיום פעילות הקבוצה כוללת גם שמירה על זכויות המרעה של רועים פלסטינים דרך ליוויים לשטחי המרעה, הפגנות אלימות מול מתנחלים והתמודדות מול גירושים.

הקבוצה מוחה נגד גדר ההפרדה ופעיליה משתתפים בהפגנות נגד הגדר בבילעין.

בינואר 2016 פרסמה תוכנית התחקירים "עובדה" תחקיר שבוצע על ידי ארגון עד כאן שתיעד את אחד מפעילי תעאיוש הוותיקים, עזרא נאווי, מספר על כך שהעביר למנגנוני הביטחון הפלסטיניים שמות של פלסטינים שמעוניינים למכור את אדמותיהם ליהודים, בידיעה שהם יעונו ויירצחו, ומתגאה שנהג כך בעבר מספר פעמים. משטרת ישראל פתחה בחקירה וב-27 במרץ 2016 המליצה להעמיד את נאווי וגיא בוטביה, פעיל נוסף בתעאיוש, לדין בגין מגע עם סוכן זר וקשירת קשר לביצוע פשע. ביוני 2017 הודיעה פרקליטות ירושלים כי תגיש כתב אישום נגד נאווי בגין העברת מידע למנגנון הביטחון המסכל ברשות הפלסטינית, בכפוף לשימוע וביולי 2018 הוגש נגדו כתב אישום.

פעילות
------

כיום לאחר מותו של עזרא נאוי דעכו פעולות הארגון אך חלק מחברי תעאיוש עדיין פועלים בעיקר בליווי רועי צאן פלסטינים בבקעת הירדן ובדרום הר חברון. הפעילות כוללת ליווי אל שטחי המרעה ועזרה בהתמודדות מול הצבא ומול מתנחלים החוסמים את דרכם.

לקריאה נוספת
------------

* דוד שולמן, **תקווה מרה - מיומנו של פעיל תעאיוש 2002–2006**, תל אביב: הוצאת חרגול בשיתוף עם עובד, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תעאיוש

הערות שוליים
------------

1. ↑  עובדה, ‏תחקיר: פעיל השמאל הקיצוני שמסכן במודע חיי פלסטינים, באתר ‏מאקו‏‏, ‏6 בינואר 2016‏
2. ↑  שבתי בנדט‏, בעקבות התחקיר: המשטרה ממליצה להעמיד לדין שני פעילי שמאל, באתר וואלה!‏, 27 במרץ 2016,  
משה נוסבאום, ‏המשטרה: להעמיד לדין את עזרא נאווי, באתר ‏מאקו‏‏, ‏27 במרץ 2016‏
3. ↑  ישי פרידמן ואסף גבור, החברים של נאווי: דרכי הפעולה של פעיל השמאל, באתר nrg‏, 16 ביולי 2017
4. ↑  אביעד גליקמן, כתב אישום נגד עזרא נאווי: "מסר לרשות מידע על מכירת קרקעות", באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 15 ביולי 2018
5. ↑  הוגש כתב אישום נגד פעיל השמאל עזרא נאווי, אתר משרד המשפטים, 16 ביולי 2018
6. ↑  שבתי בנדט‏, לעיני חיילי צה"ל: מתנחלים תקפו פעילי שמאל, באתר וואלה!‏, 11 באוקטובר 2014,  
משה שטיינמץ‏, תיעוד: מתנחלים רעולי פנים מיידים אבנים ותוקפים פעילי שמאל, באתר וואלה!‏, 22 באפריל 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007366049405171

 |
סמל המיחזור
**סמל מיחזור** (יוניקוד: U+2672) הוא סמל בין-לאומי המייצג את פעולת המיחזור. הסמל מורכב משלשה חיצים המסודרים במשולש, כשכל אחד מכוון לקצהו של האחר, כך שהם יוצרים יחד טבעת מביוס (צורה דו-ממדית בעלת צד אחד). הסמל לעיתים קרובות, אך לא בהכרח, מופיע בצבע ירוק (המשויך אף הוא לסביבתנות ואיכות הסביבה).

הסמל עוצב לקראת יום כדור הארץ הראשון, ב-1970, כאשר חברת Container Corporation of America (כיום חלק מתאגיד RockTenn), הכריזה על תחרות עיצוב לסמל שיוצג על מוצרי החברה שיסמל את עובדת היותם ניתנים למיחזור. הצעתו של סטודנט בן 23 מאוניברסיטת דרום קליפורניה בשם גארי אנדרסון זכתה בתחרות והסמל הפך תוך שנים ספורות לבינלאומי. בהצעתו המקורית, עיצב אנדרסון את הסמל כאשר המשולש ניצב על קודקודו, אך הגרסה הנפוצה של הסמל מציגה אותו כשהוא עומד על בסיסו.

הסמל כיום הוא ברשות הציבור ואינו סימן מסחר, אם כי חברת Container Corporation of America בתחילה הגישה בקשה לרישום הסמל בבעלותה, אך בעקבות ערעור על הבקשה החליטה החברה שלא לרשום את הסמל בבעלותה. כך שהשימוש בסמל הוא חופשי. יחד עם זאת, במספר מדינות (לדוגמה באנגליה) הטיל הממשל חוקים המגבילים את השימוש בסמל, כך שניתן לסמן מוצרים באמצעות הסמל רק כאשר המוצר אכן ניתן למיחזור.

עיצוב הסמל היווה השראה לסמלים רבים העוסקים בתחום המיחזור והסביבתנות, כמו למשל הנקודה הירוקה ואחרים.

סימוני מיחזור במוצרי פלסטיק
---------------------------

 ערך מורחב – **רשימה של פולימרים סינתטיים**  

הסמל מופיע לעיתים בצירוף מספרים או אחוזים על אריזות פלסטיק, ונקרא גם "**קוד מיחזור**". המספרים מייצגים את סוג הפולימר ממנו עשוי הפלסטיק. חשוב לציין, שהסימון לא מעיד על כך שהפלסטיק ניתן למיחזור, אלא רק משמש לזיהוי שלו בתעשיות השונות.

השיטה הוצגה לראשונה על ידי האגודה לתעשיית הפלסטיק (SPI) ב-1988, ומאז הפכה לנפוצה.

ראו גם
------

* תווי סימון ותקינה ומיחזור ואשפה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סמל מיחזור** |

* רשימת סמלי מיחזור והסבר למשמעותם, אוניברסיטת ליברפול

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "נמצא גארי אנדרסון!", Resource Recycling, מאי 1999.
2. ↑  44 סמלי מיחזור, בבלוג Logoblink
3. ↑
4. ↑  סקירת סוגי הסמלים השונים על ידי ארגון התקינה הבינלאומי, ‏2.4.2001
תחנת כיבוי אש עם כבאיות.
**תחנת כיבוי אש** היא אתר המשמש את מערך שירותי כבאות והצלה כנקודת הזנקה לאירועים אליהם הם נקראים.

בישראל ובארצות מתוקנות רבות קיימות מספר תחנות כיבוי אש, אשר נועדו לתת מענה עבור העיר או הרשות המקומית שנמצאות בשטח האחריות שלהן.

תחנת כיבוי האש מיועדת לאחסן ולתחזק את הציוד והכבאיות המשמשים את צוות מכבי האש.
בנוסף לכיבוי שרפות, הכבאים עוסקים גם בשאיבת מים מבתים שהוצפו, בחילוץ ובתקלות אחרות.

בכל תחנת כיבוי ראשית נמצא חדר מבצעים תחת אחריות מוקדן בכפיפות לקצין המשמרת.  

צוותי כיבוי האש עובדים במשמרות כך שהתחנה תהייה מאוישת לאורך כל שעות היממה. על כן עליה להכיל חדרים לשימוש העובדים, כגון מטבחון וחדר לינה למשמרות הלילה.

בישראל משמשת תחנת הכיבוי גם עבור צופי אש, שהם בני נוער, המתנדבים בשירותי הכבאות וההצלה לצד הכבאים. 
המכללה הלאומית לכבאות והצלה מיועדת להכשיר את הכבאים כיצד להשתמש בכל הציוד אשר נמצא בתחנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת כיבוי אש** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של הרשות הארצית לכבאות והצלה בישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533787405171
* GND: 4154283-6
* KulturNav: 6d58db2c-e243-404b-810a-3e2534af6323
* LCCN: sh85048527
* NARA: 10646096
* NKC: ph942967

 |
**ג'ון ויליאם ביטי** (באנגלית: **John William Beatty**‏; 1869 – 1941) היה צייר קנדי, שהיה מבשר בסגנון שהפך אופייני ל"קבוצת השבעה" בשנת 1920.

ביוגרפיה
--------

ביטי נולד ב־30 במאי 1869 ולמד בבית הספר בטורונטו, אונטריו. הוא היה חבר במתנדבים ששירתו בצפון-מערב בשנת 1885, אז עבד בכבאות בטורונטו (1869–1900).  בשעות הפנאי למד אמנות אצל ג'ורג' אגניו ריד ומורים אחרים. בשנת 1900 למד באקדמיה ז'וליאן בפריז. הוא טייל ברחבי אירופה בשנים 1906–1909 ונסע ללונדון שם למד בפוליטכני בצ'לסי. הוא ערך נסיעות להולנד, בלגיה ומקומות אחרים לצייר, ועיבד את התרשימים כשחזר הביתה לציורים כהים, עשירים של חיי האיכרים ההולנדים ונושאים אחרים. בשנים 1912 עד 1941 עבד בקולג' לאמנות באונטריו.

ציורים של פארק אלגונקווין הפכו לנושא של ציירים קנדיים בשנים הראשונות של המאה העשרים. בשנת 1909, השנה שבה חזר לקנדה, נסע לפארק במטרה לצייר נושאי נוף קנדיים. הוא צייר את "ענן הערב של נורת'לנד" בשנת 1910, נוף של "שריפת יער בגבעות רחוקות".  ביטי הרגיש שעבודה זו מייצגת את קנדה הרבה יותר טוב מיצירתו הקודמת בשם "איכר הולנדי", ולכן שאל את הגלריה הלאומית אם יחליפו בין השניים משום שכפי שהסביר, "אני קנדי. הייתי מעדיף להיות מיוצג על ידי תמונה קנדית."  "ענן הערב של נורת'לנד" נחשב ליצירת מופת ונמצא באוסף הגלריה הלאומית של קנדה.

השפעות
------

ביטי שיתף תחומי עניין ותחושות משותפים עם חבריו, לורן האריס, אלכסנדר יאנג ג'קסון, טום טומפסון וארתור ליסמר, שחלקם מאוחר יותר הפכו לחברים בקבוצת השבעה.

בשנת 1917 עבד כאמן מלחמה רשמי עבור חיל המשלוח הקנדי ונדהם מכוחה ההרסני של הלוחמה המודרנית.

גלריה
-----

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ויליאם ביטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Beatty, John William**, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
2. ↑  A Dictionary of Canadian Artists, volume I: A-F, search.library.utoronto.ca
3. ↑  Reid, Dennis R. (1988). A Concise History of Canadian Painting, p. 139.
4. ↑  J.W. Beatty / The Evening Cloud of the Northland / 1910, www.davidrumsey.com
5. ↑  Reid, Dennis R. (1988). *A Concise History of Canadian Painting.* Toronto: Oxford University Press pp.140
6. ↑  Canadian Art of the First World War: Witness, search.library.utoronto.ca

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb177314171 (data)
* ISNI: 0000 0000 6708 7607
* LCCN: n82074040
* RKD: 5324
* SNAC: w65t7d3m
* ULAN: 500015420
* VIAF: 75197102
* WorldCat: lccn-n82074040

 |
**הפארק הלאומי טלמפאז'ה** (בספרדית: **Parque Nacional Talampaya**) משתרע על פני 2,150 קמ"ר בפרובינציית לה ריוחה שבמערב ארגנטינה. הוא הוכרז כפארק לאומי ב־1975 כדי להגן על האתרים הפליאונטולוגיים והארכאולוגיים המצויים בשטחו. בשנת 2000 הוכרז הפארק, יחד עם איסצ'יגואלסטו הסמוך, כאתר מורשת עולמית. מקור שם הפארק בשפת הקקאן, ופירושו "הנהר היבש של המיש" (המיש הוא מין עץ הנפוץ במדבר).

הפארק נחשב לאחד האתרים הגאולוגיים החשובים בעולם, שכן הוא מספק עדויות לתהליכים שהתרחשו במהלך 250 מיליון השנים האחרונות. עיקר הסלעים בשטח הפארק הם סלעים אדמדמים מסוג אבני חול. תהליכי שחיקה ובליה יצרו בסלעים צורות שונות ומשונות, שזכו גם לכינויים שונים כגון אל טבלרו דה אחדרס ("לוח השחמט"), לה קתדרל ("הקתדרלה") ואל פראילה ("הנזיר"). הפארק ידוע גם בשל המאובנים הרבים שנמצאו בשטחו. המאובן הקדום ביותר מתוארך ללפני 250 מיליון שנים. כן נמצאו מאובני צבים בני 210 מיליון שנים, מאובני דינוזאורים ומאובני זוחלים קדומים המשויכים לסינאפסידה. 

האזור בו שוכן טלמפאז'ה הוא מדברי וצחיח, וכמות המשקעים השנתית נמוכה, בין 150 ל־170 מ"מ בשנה. משרע הטמפרטורות קיצוני: בימי הקיץ הן עשויות להגיע ל־50°C ובלילות החורף לרדת ל־9°C-. הצמחייה האופיינית לאזור מעטה, ומבוססת בעיקר על שיחים נטולי עלווה וקקטוסים. בערוצי הנחלים נמצאים גם צמחים ירוקים יותר. עם בעלי החיים הנפוצים בפארק נמנים שועלים ארגנטינאים אפורים וקריאמאים שחורי רגל. בעלי חיים נוספים בפארק כוללים עופות דורסים כקונדור האנדים, עקב שחור חזה ובז נודד, וכן ויסקאצ'ות, גואנקואים, ארמדיליים (לרבות ארמדילי חולד) וננדואים.

פטרוגליפים
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על נוכחות אנושית באזור בין השנים 120 ו־1180. לפי ההערכות, מזג האוויר באותה תקופה היה נוח יותר, ואפשר מגורי בני אדם. ברחבי הפארק נמצאו ציורי סלע הכוללים צורות גאומטריות וכן בעלי חיים כננדואים וחתוליים. אחד האתרים הידועים מכונה "לוס פיסארונס" ("לוח המודעות"), ובו פטרוגליף באורך 15 מ'. בנוסף לציורים נמצאו בשטחי הפארק שרידי בתים וכלי חרס ואבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי טלמפאז'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי טלמפאז'ה
* טלמפאז'ה באתר הפארקים הלאומיים של ארגנטינה
* אודות הפארק

| דגל ארגנטינהדגל ארגנטינה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בארגנטינה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפארקים הטבעיים איסצ'יגואלסטו וטלמפאז'ה • לוס גלסיירס • מתחם וחוות הישועים בקורדובה • חצי האי ואלדס • מערת הידיים • מפלי איגואסו • קבראדה דה אומוואקה • המיסיונים הישועיים של הגוארני (עם ברזיל): סן איגנסיו מיני, נואסטרה סניורה דה סנטה אנה, נואסטרה סניורה דה לורטו וסנטה מריה לה מז'ור • מערכת הדרכים של האינקה (עם בוליביה, צ'ילה, קולומביה, אקוודור ופרו) • העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה (עם שש מדינות אחרות) • הפארק הלאומי לוס אלרסס |

 |
**החותם הגדול של מדינת מיזורי** אומץ ב-11 בינואר 1882. השופט רוברט ויליאם ולס, שבנוסף היה חבר קונגרס, עיצב את הסמל.
הסמל מכיל טבעת שאותה מקיפה הכתובת: "United We Stand", מצד שמאל קסדת אביר במרכז הטבעת, ומצד הימני לטבעת הכתובת: "Divided We Fall". שתי הכתובות הללו הן המוטו של המדינה. בתוך הטבעת, בצדה הימני, הסמל הגדול של ארצות הברית וסמלים המייצגים את המדינה. הצד השמאלי של תוך הטבעת מחולק לשניים: בחלק העליון חצי סהר מונח באופן אופקי, ובחלק התחתון דוב המייצג כוח גופני וגבורה. מחוץ לטבעת, באופן סימטרי עומדים שני דובי גריזלי על הכתובת הלטינית: "Salus Populi Suprema Lex Esto", המוטו הנוסף של המדינה, שפירושו בלטינית "תהי רווחת העם החוק העליון". דובי הגריזלי בטבעת המרכזית. מעל לקסדת האביר ומעל לדובים, מופיעים 23 כוכבים, מספר מדינות ארצות הברית לפני שקמה המדינה, שהייתה מספר 24. את כל זאת מקיפה טבעת חיצונית ובה כתוב: "החותם הגדול של מדינת מיזורי".

הכתובת הלטינית: "Salus Populi Suprema Lex Esto" (בעברית: "תהי רווחת העם החוק העליון" ) מקורה בחוקתו של הקיסר מרקוס טוליוס קיקרו (ספר III, חלק III, פסקה VIII) בשינוי קל: "Ollis salus populi suprema lex esto".

המשפט הוא מוטו מדינת מיזורי, ונמצא בסמל עצמו. המוטו הוא גם המוטו של אוניברסיטת דיוקינס למשפטים, של העיר סלפורד, ושל  רובע לואישהאם בלונדון. ג'ון לוק השתמש בפתגם כאפיגרף בעבודתו הפילוסופית: "Two Treatises of Government".

סמלי ממשלת מיזורי
-----------------

* חותם בית הנבחרים של מיזורי חותם בית הנבחרים של מיזורי
* חותם סנט מיזורי חותם סנט מיזורי
* חותם מבקר המדינה חותם מבקר המדינה
* חותם שירותי הנציבותחותם שירותי הנציבות

ראו גם
------

* דגל מדינת מיזורי

קישורים חיצוניים
----------------

* הסמל באתר המדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: מרקוס טוליוס קיקרו, ובנוסף חוקת הקיסר בוויקיפדיה האנגלית (באנגלית)

| סמלי מדינות ארצות הברית |
| --- |
| סמל פדרלי | סמל ארצות הברית |  |
| סמלי מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • וושינגטון • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |
| סמלי אזורים מבודדים | סמואה האמריקנית • גואם • איי מריאנה הצפוניים • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית |
| סמל מחוז קולומביה ווושינגטון | וושינגטון, מחוז קולומביה |
**שושנה לנגרמן** (נולדה בגרמניה ב-1936) היא ספרנית, מידענית, מורה וביבליוגרפית ישראלית, מחלוצות המיפתוח העברי.

ביוגרפיה
--------

נולדה בברלין לדניאל והילדה פינצ'ובר ועלתה לישראל עם הוריה ב-1939.

בעלת תואר ראשון במקצועות סוציולוגיה ומדעי המדינה ותואר שני בספרנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. החלה את עבודתה המקצועית בספרייה הלאומית.

בסוף שנת 1970 התקבלה לעבודה במכון הנרייטה סאלד, כדי להקים שם מאגר מידע של מחקרים בחינוך ובמדעי החברה, על פי הדגם של מאגר המידע הלאומי בחינוך של ארצות הברית, ERIC. תחילת העבודה הייתה הכנת ביבליוגרפיות עם תקצירים. בשנת 1975 פורסמה לראשונה "סקירה על מחקרים בחינוך" שנוצרה באמצעות המחשב. סקירה זו כללה לראשונה מפתח נושאים מפורט. בשנות האלפיים, "**מאגר המידע בתחומי המחקר בחינוך ומדעי החברה בישראל**", כולל עשרות-אלפי פריטי מידע ביבליוגרפי על פרסומים ומחקרים בתחומי החינוך ומדעי החברה, שנכתבו בידי חוקרים ישראלים ופורסמו בישראל ומחוצה לה. לצורך המאגר נוצר אוצר מונחים מבוקר בעברית, שמונחיו העבריים הותאמו למצב בישראל ונוספו תקצירים בעברית.

באמצע שנות ה-70, יזמה וייסדה את **מאגר כלי המחקר**, הכולל מידע על כלי מחקר כגון שאלונים, מבחנים וסולמות בתחומי החינוך והחברה. בשנות ה-80 הקימה מאגר תוכניות ייחודיות בתחומי הרווחה והחינוך.

לנגרמן נחשבת מומחית בתחום המפתוח, כתבה ספר בנושא ואף לימדה אותו בקורסים אקדמיים במכללת בית ברל, באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת דוד ילין. במסגרת חברותה רבת השנים בוועד ארגון הספרנים והמידענים "אסמ"י", פעלה רבות בתחום ההשתלמויות לספרנים, ערכה את כתב העת של האגודה ובשנים 1999-2002 שימשה כיו"ר האגודה. 

הנושאים המרכזיים בפרסומיה: עריכת ביבליוגרפיות; דפוסי קריאה וחקר הקריאה; ארגון והקמת מאגרי מידע; מיפתוח; הכשרת ספרנים/מידענים ומעמדם המקצועי. 

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, לנגרמן פעילה ב"יוזמה האזרחית להתחדשות הספריות הציבוריות בישראל".

לנגרמן מתגוררת בירושלים ולה ארבעה ילדים.

מפרסומיה
--------

* **מפתוח : עיון ומעשה**, הוצאת צ'ריקובר, 2007
* **עליה וקליטה בישראל 1948- 1977** - תקצירי מחקרים וביבליוגרפיה מוערת, ירושלים, מכון הנרייטה סאלד, תשל"ט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושנה לנגרמן** בוויקישיתוף
* שושנה לנגרמן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבחר ממה שנאסף פורסם בשעתו כנספח בחוברות "מגמות": מהשנים 1971 ו-1972
2. ↑  מרכז המידע במדעי החברה - אתר האינטרנט של מאגר המידע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264360605171

 |
מיקום הפארק במסגרת הפארק הבין ארצי לימפופו רבתי, המשותף למוזמביק, זימבבווה ודרום אפריקה
**הפארק הלאומי לימפופו** הוא אחד משבעת הפארקים הלאומיים של מוזמביק והגדול שבהם. הוא ממוקם בפרובינציית גאזה (אנ') שבדרום המדינה ומשתרע על פני שטח של 11,233 קילומטר רבוע.

הפארק
-----

האתר הוכרז כפארק לאומי בשנת 2001. הוא מהווה חלק מהפארק הבין ארצי לימפופו רבתי (אנ'), שעל הקמתו הוחלט בשנת 2000. הוא משותף למוזמביק, זימבבואה ודרום אפריקה.

הפארק מחולק לשלושה אזורים - אזור הבר, האזור התיירותי ואזור שבו מותר הציד.

בחלקו הדרומי של הפארק שוכן אגם מאסינגיר, ששטחו הוא 150 קילומטר רבוע. הוא נוצר בעקבות הקמת הסכר בשם זה (אנ'). המאגר הוא שטח מחיה של תנין היאור.

מיני בעלי החיים המצויים בפארק כוללים מספר רב של יונקים: פיל, אריה, קרנף, צבוע, ג'ירף, זברה, היפופוטם, כלב בר, נמר, גנו כחול, תאו, נמייתיים, קודו גמלוני, אוריבי. בעלי חיים רבים הועברו אל הפארק עם הקמתו מהפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי לימפופו** בוויקישיתוף
* אתר הפארק, מאורכב באתר Web Archive
**סמל מדריד** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית מדריד שבספרד.

המגן מעוצב כשדה אדום שבו שתי טירות זהב בעלות שלושה צריחים משוננים שחלונותיהן ודלתותיהן כחולים. הטירות והרקע האדום נלקחו מסמל ממלכת קסטיליה ששלטה באזור בעבר ומספר הטירות הוא שניים כדי לסמל את קסטיליה-לה מנצ'ה ואת קסטיליה ולאון שבשטחן. מעליהם שבעה כוכבים מחומשים לבנים מסודרים בשתי שורות, ארבעה בעליונה, ושלושה בתחתונה. הכוכבים מייצגים את שבעת המחוזות האדמיניסטרטיביים שבשטח הקהילה האוטונומית ואת שבעת הכוכבים שבסמל העיר מדריד, בירת הקהילה האוטונומית. הסבר נוסף לשבעת הכוכבים הוא שהם מייצגים את שבעת כוכבי הדובה הגדולה.  

מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.

הסמל נקבע בחוק ב-23 בדצמבר 1983.

ראו גם
------

* דגל מדריד (קהילה אוטונומית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל מדריד** בוויקישיתוף
* הסמל בחוקת מדריד

| סמלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | סמל ספרד |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |