**יגאל שילון** (נולד ב-23 באפריל 1946) הוא איש טלוויזיה וקולנוע ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שילון נולד בתל אביב כ**יגאל שולקיס**, בנם של שלמה שולקיס ופניה לבית מוכיח, בני מעמד הפועלים שעלו לישראל ממזרח אירופה. למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב. סיים תואר ראשון בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, אך העדיף לעסוק בתחום הקולנוע.

בשנות ה-80 ביים מספר סרטי קולנוע ישראליים, רובם סרטי מתיחות בתחום ה"מצלמה הנסתרת". הראשון שבהם היה "חייך אכלת אותה", אותו עשה יחד עם יהודה ברקן בשנת 1980. שילון עשה עוד שני סרטי מתיחות עם ברקן: "המתיחה הגדולה" (1984) ו"ניפגש בסיבוב" (1986). בשנת 1985 היה שותף לסירטו של יהודה ברקן "קומפוט נעליים", כאשר הגדרת תפקידו הייתה "יועץ". בין השנים 1986 ל-1990 ביים שילון את סדרת הפרסומות למעדן "מילקי", שם השתתפו חלי גולדנברג, אביבה פז ובר רפאלי (שהייתה אז ילדה). כמו כן ביים את הסרט "עבודה בעיניים" (1989) בכיכובם של צמד הבטלנים, אותם אף ליווה במסגרת הנסיעה לבריסל כאשר יצגו את ישראל באירוויזיון 1987 עם "שיר הבטלנים". ב-1989 השתתף בסרט המתיחות "אחד באפריל".

### קריירה בטלוויזיה

יגאל שילון מביים את הפרסומת למעדן "מילקי" עם אביבה פז וחלי גולדנברג
לאחר קריירת הקולנוע עבר שילון בשנת 1989 לטלוויזיה, תחילה לתוכניתו הלילית של גבי גזית "סופ סופ" בערוץ הראשון, בה הציג קטעי פספוסים מתוך צילומים של תוכניות טלוויזיה מהארץ ומן העולם (אחד הקטעים היותר נודעים בפתיח של הפינה היה קטע בו ננסי רייגן מועדת ונופלת). במקביל הגיש פינה בתוכנית "רואים 6/6" בטלוויזיה החינוכית, שבה הציג קטעי וידאו ביתיים המכילים פספוסים. לאחר מכן הגיש עם אלי יצפאן את התוכנית "פספוסים פלוס" בשנת 1991. בשנת 1993, החל להנחות את תוכנית המתיחות "מועדים בשמחה" בערוץ הראשון, אשר עברה בשנת 1994 לערוץ 2. החל מ-1994 הנחה וביים במשך 14 שנה את תוכנית הטלוויזיה "פספוסים" בשידורי רשת בערוץ 2, שהיא המשך לקריירת בימוי סרטי המתיחות שלו.

ב-2003 יצר וביים שילון את תוכנית הטלוויזיה "המופע של סטיב". בשנת 2012 חזר שילון לטלוויזיה בתוכנית "סתאאאם!" של ערוץ הילדים, שהיא תוכנית המשך של פספוסים, לצד עודד פז, דנה פרידר ואחרים. ב־2013 ביים וערך את התוכנית "אמבוש" בערוץ 10. בשנת 2015 יצר שילון שעשועון לערוץ 10, הנקרא "תראו מי שואל", בהנחיית השחקן מולי שולמן.

בינואר 2022 סיפר שילון כי בעקבות נפילה בביתו, הוא נפגע פיזית ומרותק לכיסא גלגלים. חייו לאחר הפציעה תועדו בסרט תיעודי, "הפספוס של חיי", ששודר בקשת 12. שילון גם ביים את הסרט לצד ארז טל. באותה שנה הגיש שילון את התוכנית "חוזרים לפספוסים" ברשת.

### עיסוקים נוספים

לצד הקריירה בטלוויזיה עסק שילון בחידוני כפל לשון שנקראו "שילונדע", אותם החל לפרסם בתוכנית "הלילה" עם גבי גזית והמשיך לפרסם מדי שבוע בעיתון "ידיעות אחרונות" עם הצייר שי צ'רקה, וב"פנאי פלוס". הסמל המסחרי שלו, הסיגר שבפיו, כיכב פעמים רבות בפרומואים ופרסומות.

חיים אישיים
-----------

שילון נשוי משנת 1972 לזהבה, ששימשה שנים רבות כדיילת באל על ומרצה בארגון ויצו, ולזוג ארבעה ילדים. מתגורר בתל אביב. הוא אחיו הצעיר של מנחה הטלוויזיה דן שילון, ודודה של מנחת הרדיו והטלוויזיה עדי שילון. בנו ירון הוא במאי טלוויזיה ובנו אייל היה מעורכי התוכנית "פספוסים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יגאל שילון** בוויקישיתוף

* יגאל שילון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יגאל שילון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חיפוש יגאל שילון בעיתונות יהודית היסטורית
* הוא חוזר: יגאל שילון ינחה תוכנית חדשה, באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2010
* עפר סקר‏, יגאל שילון: "מתיחות זה ז'אנר שתמיד היה ותמיד יהיה", באתר וואלה!‏, 28 בדצמבר 2012
* שגיא בן נון‏, יגאל שילון: "אף פעם לא היתה לי תשוקה למתוח", באתר וואלה!‏, 11 ביוני 2015
* דסק קשת 12, ‏"מצאתי את עצמי על הרצפה, עם ראש פתוח, הכל מלא דם", באתר ‏מאקו‏, 23 בינואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלוף המתיחות אכל אותה... מעריב, 24 באפריל 1980
2. ↑  החיים לא שחורים, מקסימום כהים, חדשות, 16 במרץ 1984
3. ↑  קולנוע, חדשות, 28 במאי 1986
4. ↑  אם כל כך טוב, למה כל כך רע?, חדשות, 27 באוקטובר 1985
5. ↑  מערכה שלוש, חדשות, 13 ביולי 1993
6. ↑  עבודה עברית, מעריב, 18 במרץ 1988
7. ↑  התוכנית "מועדים לשמחה" של יגאל שילון עוברת לערוץ 2, הארץ, 4 באוגוסט 1994
8. ↑  רותה קופפר, הפספוס של סטיב, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003  
אורן פרסיקו, ‏סטיב? מקסימום סילבן, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2003
9. ↑  עפר סקר‏, יגאל שילון: "מתיחות זה ז'אנר שתמיד היה ותמיד יהיה", באתר וואלה!‏, 28 בדצמבר 2012
10. ↑  אורי ערן, עכבר העיר, אמבוש: עפר שכטר עושה יגאל שילון, באתר הארץ, 01 באוקטובר 2013
11. ↑  רן בוקר, יגאל שילון חושף את מצבו הרפואי: "נפלתי. אני משותק", באתר ynet, 23 בינואר 2022
12. ↑  אתר למנויים בלבד אלון עידן, הסרט על יגאל שילון היה טקס אשכבה לטלוויזיה, באתר הארץ, 26 בינואר 2022
13. ↑  ניר וולף, "סוף-סוף יש בפריים טיים אדם נכה ולא לצורכי פריק שואו", ישראל היום, 20 באפריל 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309570005171
* GND: 1207802956
* ISNI: 0000 0000 6696 4911
* LCCN: no00087138
* VIAF: 48778156
* WorldCat: lccn-no00087138

 |