recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ראשו של דאקשה מוחלף בראש של ראם
**דאקשה** ("המוכשר") הוא אל הינדי עתיק, אחד מהפראג'אפאטים, הרישים והאדיטייאים, והבן של אדיטי וברהמה (לפי מקור אחר, הנקרא קאשייאפה, דאקשה הוא אביהן של דיטי ושל אדיטי, נשותיו של קאשייאפה ואחיותיו של סאטי).

לדאקשה ולאשתו פראסוטי היו בנות רבות, ש-27 מתוכן היו נשואות לצ'אנדרה. דאקשה גילה שצ'אנדרה הפלה לטובה בת אחת (רוהיני דבי), והזניח את צרכיהן ואת חובותיו כבעל. בעקבות זאת, דאקשה הטיל עליו קללה שגרמה לו לחלות ולמות. בנותיו של דאקשה התערבו והפכו את מותו של צ'אנדרה לתקופתי (כלומר, מתרחש כל תקופה מסוימת), ומסיבה זו מותו של צ'אנדרה מסומל על ידי מחזור הירח.

נישואי שאקטי ושיווה
-------------------

אחת מבנותיו של דאקשה (ולפי רוב הטענות מדובר בצעירה ביותר) הייתה שאקטי (אם כי ייתכן וזו הייתה דאקשאיאני), שרצתה במשך זמן רב להינשא לשיווה. דאקשה אסר עליה לעשות זאת, אולם היא סירבה לבצע את ההוראה והתחתנה עם שיווה. דאקשה חש חוסר חיבה עז כלפי שיווה, וכינה אותו בכינויי גנאי רבים.

לאחר מכן, דאקשה התרחק מבתו ומבעלה. שיאה של יריבות זו הייתה בפסטיבל חשוב שדאקשה ערך בארמונו, והזמין אליו אנשים ואלים חשובים ביותר, מלבד שאקטי ושיווה. בנוסף להוצאתה המכוונת של שאקטי מהרשימה, דאקשה בנה פסל של שיווה (שהיה ממוקם בכניסה לבית שלו) וביזה אותו באמצעים שונים. שאקטי, שהייתה נלהבת לאחר ששמעה על הפסטיבל והניחה שבכל מקרה בתו של המלך תוזמן לאירוע, אכן הגיעה אליו. למרות היחס המזלזל שספגה מאביה, שאקטי המשיכה להתנהג בצורה רגועה. למעשה, אפילו סירובו של דאקשה להזמין את שיווה לא גרם לה לאבד את עשתונותיה.

אולם, לאחר שהגיעה לפסטיבל וראתה את הצורה שבה דאקשה ביזה את בעלה בהיעדרו, שאקטי התאבדה מרוב צער. לאחר ששמעו על כך, משרתיו של שיווה פרצו לביתו של דאקשה והחלו לתקוף את כל האורחים שהיו שם, אך השדים שזומנו על ידי בהריגו הביסו אותם ואילצו אותם לסגת. כששמע על כך בעצמו, שיווה כעס מאוד על היחס המזלזל והמתנשא שדאקשה הפגין כלפי בתו כיוון שלא הסכים עם בחירותיה. שיווה תלש קווצת שיער מראשו, והטיח אותה ברצפה. מהשיער נוצרו ויראבהאדרה ומאהאקאלי. לפי הוראותיו של שיווה, הם הסתערו על הפסטיבל והרגו את דאקשה ורוב האורחים. האורחים הנותרים התחננו בפני שיווה שישיב את דאקשה לחיים. שיווה נעתר לבקשתם והחזיר את דאקשה, אם כי הפך את ראשו לראש של עז.

לאחר שהושפל בצורה קשה, ולאחר שהתחרט על התנהגותו בעבר, דאקשה הפך לאחד ממשרתיו המסורים ביותר של שיווה. נשמתה של שאקטי התגלגלה אל פרווטי בגלגול החיים הבא, התחתנה עם שיווה ונשארה לחיות איתו לתמיד.

בנות אחרות
----------

אחדות מבנותיו האחרות של דאקשה כולל בהאראני ואנוראדהא היו נשואות לצ'אנדרה. בת נוספת, ראטי, התחתנה עם קאמה. בת אחרת, דאנו, ילדה את דאנאבאס הרשע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאקשה** בוויקישיתוף

  


| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי • שאקטי • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אטרווה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |
| הינדואיזם | אום • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121067106
* VIAF: 67313414
* WorldCat: viaf-67313414

 |
**Analog Science Fiction and Fact** הוא כתב עת למדע בדיוני באנגלית היוצא לאור בארצות הברית החל מ-1930.

במקור, היה שמו ***Astounding Stories of Super-Science***, והגיליון הראשון שלו יצא לאור בינואר 1930. לאחר שהמו"ל הראשון פשט את הרגל, נמכר כתב העת ל-Street & Smith בשנת 1933, ובמהרה הפך למוביל בתחומו. בין השאר פורסם בו "The Legion of Space" של ג'ק ויליאמסון ו-"Twilight" של ג'ון קמבל שהפך ב-1937 לעורך כתב העת.

עם השנים, בעקבות התחרות הגוברת וכן נטייתו של קמבל לפרסום פסאודו-מדע וקשר לתורתו של ל. רון האברד (מייסד הסיינטולוגיה), ירד קרנו של כתב העת. אולם הוא נשאר משמעותי בתחומו. ב-1960 שונה שמו של כתב העת לשמו הנוכחי. קמבל נשאר העורך עד למותו בשנת 1971.

כיום העורך הוא טרבור קואקרי (Quachri).

פרס Astounding ליוצר החדש המצטיין
---------------------------------

חברת Dell Publishing (בבעלות רנדום האוס) מעניקה מדי שנה פרס ליוצר חדש מצטיין במסגרת הפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני. הפרס בעבר היה על שמו של המו"ל הוותיק של כתב העת, ג'ון קמבל. בעקבות ביקורת נוקבת על קמבל שהשמיעה זוכת הפרס לשנת 2019, ג'נט אינג על דמותו של קמבל שונה שם הפרס לפרס Astounding, על שם כתב העת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Analog Science Fiction and Fact** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Analog Science Fiction and Fact (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרס קמבל (לשעבר), אוהד מימון, Three Laws, Ten Dimensions.
אנסמבל סולני תל אביב בניצוחו של ברק טל, מרץ 2009
**תזמורת קאמרית** (מהמילה האיטלקית "קאמרה" - חדר) היא הרכב מוזיקלי קטן יחסית (בהשוואה לתזמורת סימפונית, למשל) ומכאן שמו.

בתזמורת קאמרית משתתפות כל משפחות הכלים, אך הצליל אינו עשיר ומלא באותה מידה כמו בתזמורת סימפונית, כיוון שקבוצות הכלים מצומצמות יותר. לשם השוואה, בתזמורת סימפונית מלאה, קבוצת הכינורות הראשונים תמנה על פי רוב כ-16 נגנים, לעומת כ-6 בתזמורת קאמרית. 

הרכב קאמרי שמספר נגניו קטן מ-10 אינו נעזר בדרך כלל במנצח; הנגן הראשי שלו ממלא תפקיד זה. לתזמורת קאמרית שמספר נגניה הוא בין 10 ל-40, דרוש מנצח (אף כי יש כמה תזמורות המנגנות בקביעות ללא מנצח). יותר מארבעים נגנים מהווים תזמורת מלאה, אם גם לא גדולה ביותר.

היסטוריה והתפתחות
-----------------

מתקופת הרנסאנס עד המאה ה-19 לא היו אולמות קונצרטים ציבוריים. יצירות הוזמנו ונוגנו למען נסיכים ורוזנים באולם נשפים או בחדר מרווח בארמון (מכאן השם "קאמרית", מלשון "קאמרה" - חדר בלטינית) כדי לשעשע את האציל, בני משפחתו ואורחיו. במאה ה-19 השתנה אופי המוזיקה יחד עם אופיים של המלחינים - רוח של חופש ועצמאות, שראשיתה בבטהובן, הניעה מלחינים לכתוב כחפצם בלי להיות תלויים בפטרון אציל ועתיר הון. יצירות עדיין הוזמנו אצל מחבריהן, כפי שהן מוזמנות גם כיום, אבל המזמינים היו בעיקר נגנים וירטואוזיים, הרכבים קאמריים ותזמורות שונות. המוזיקה התזמורתית נעשתה נפוצה יותר ומהרכבים קטנים, שהתאימו לחדרי ארמון, התפתחו תזמורות קאמריות, שדרשו אולמות מתאימים, תנאים אקוסטיים וקהל מאזינים. מעתה יכלו גם פשוטי העם ליהנות מקונצרטים.

עם המעבר לאולמות גדולים יותר, נוצר הצורך בצליל חזק וברור יותר. כמענה לצורך זה, הכפילו את מספר הנגנים שמנגנים אותו תפקיד. כך נוצרו קבוצות כלים: קבוצות הכינור הראשון והשני, קבוצת הצ'לנים, קבוצות כלי הנשיפה וכו'. 

גורם אחר להתפתחות זו היה הצורך באמצעים להבעה. אחד מאמצעים אלה הוא הדינמיקה, שמעבריה יוצרים מתח, דרמה או פורקן ורגיעה. התגברות הצליל (קרשנדו), החלשתו (דימינואנדו), הגברה פתאומית של הצליל ללא הכנה (ספורצנדו) ולהפך - הדממה פתאומית (סוביטו פיאנו) כל אלה יוצרים אווירה רגשית מגוונת. עם הזמן נוצר צורך במצבי הביניים של עוצמות אלה וכדי להגביר את רישומם על המאזינים, הרחיבו את ההרכבים על ידי הכפלת מספר הנגנים. כך נוצר מרחב גדול יותר של עוצמת צליל, המקיף יותר גוני ביניים בדינמיקה הניתנים להבחנה ושמיעה.

כיום נכתבות יצירות לתזמורות קאמריות, ותזמורות רבות כאלה פועלות ומופיעות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תזמורת קאמרית** בוויקישיתוף
* אתר התזמורת הקאמרית הישראלית
מראשוני התזמורת
**תזמורת כלי הנשיפה של קיבוץ תל יוסף** - תזמורת "הפועל" תל יוסף, הוקמה על ידי שמעון שדמי (חיטריק) בשנת 1926, חמש שנים בלבד לאחר ראשית ההתיישבות בעמק חרוד.

תוך כדי תקופת הביצות, הקדחת ותנאי החיים הקשים, קיבלו החלוצים את ההחלטה ה"היסטורית" להקציב סכום כסף לרכישת כלי נגינה והקמת תזמורת. בתחילה, הוקצבו 25 לירות לרכישת שישה כלים. במשך הזמן נקנו עוד כלים והתזמורת מנתה 17 חברים. התזמורת עברה תקופות קשות, עקב משברים בתקופת המאורעות ומאוחר יותר עקב הפילוג ובתקופת המלחמות.

התזמורת התפרסמה ברחבי הארץ, השתתפה בכל הכנסים הגדולים והחגיגות בערים ובמשקי הסביבה.

דמות המפתח בהקמת התזמורת ומנצחה במשך עשרות שנים היה שמעון שדמי. הוא ניצח על התזמורת, הכין את העיבודים ושימש גם מורה פרטי. מאוחר יותר התזמורת השתתפה בכל החגים והמועדים בקיבוץ תל יוסף, אך לא קיימה פעילות סדירה. בחג ה-60 של הקיבוץ, בשנת 1981, חודשה פעילות התזמורת, ביוזמת בוגריה, בעיקר להנאתם.

מיום היווסדה ועד עתה, עברו את התזמורת והשתתפו בהופעותיה כ-250 חברים.

קישורים חיצוניים
----------------

* נדב מן, המנגינה לעולם נשארת: 90 שנה לתל יוסף, באתר ynet, 21 באוקטובר 2011
* מנשה רבינוביץ, על חיי המוסיקה בארץ, דבר, 29 באפריל 1928
* יום ספורט סיים את חגיגות העמק, אמר, 23 באוקטובר 1941
* א. סדומי, יובל ל"פילהרמונית" של העמק, דבר, 11 בינואר 1977
* סרטונים עוד חוזר הניגון - תזמורת תל יוסף, באתר youtube‏ 1 באוקטובר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  ננעלה ועידת האיחוד הקבוצות והקיבוצים, דבר, 20 באוקטובר 1957
2. ↑  הנשיא ורעייתו עם מתיישבי תענך, דבר, 3 במרץ 1959
3. ↑  במפגנים חקלאיים ופגישות עם עולים חגגו העמקים את חג המדינה, על המשמר, 11 במאי 1951
4. ↑  יצחק מרידור, 60 שנה לתל יוסף, דבר, 31 בדצמבר 1981
גשר עץ 1613
**גשר מקורה** הוא גשר עץ (או מבנה דמוי גשר) המכוסה מכל צדדיו ומלמעלה. מטרת הכיסוי היא להגן על מבנה הגשר העשוי עץ מפני פגעי מזג האוויר, בעיקר גשם ושמש. גשרי עץ שאינם מקורים שורדים בדרך כלל כ-10 עד 15 שנים. גשרים בעלי כיסוי שנועד למטרה אחרת לעיתים מכונים אף הם גשרים מקורים, המטרות האחרות עשויות להיות הגנה על האנשים ההולכים, וכן למניעת סוסים מהבהלה מהמים.

היסטוריה והתפתחות
-----------------

גשר באומגרדנר. בתמונה נראה השלד העשוי עץ של הגשר מוגן על ידי הכיסוי.
בעבר הכיסוי של הגשרים המקורים היה נעשה על ידי קורות שהונחו לאורך הגשר בין עמודים שהיו תקועים בקרקע הנחל או הנהר משני צידי הגשר. הבעיה בשיטה זו היא שהיא הגבילה את הרוחב המרבי של הגשר לאורך של הקורות. פיתוח מסבך העץ של הגשר פתר בעיה זו ואפשר את הרחבת הגשרים מעבר לגודל אליו היו מוגבלים בגשרים שנבנו בצורת הקורות או בצורת הקשתות. הדבר התאפשר בגשרים הבנויים מכל חומר, בין אם עץ, אבן או אחרים. גשרים אירופאים קדומים השתמשו בדרך כלל במסבך המבוסס על עמוד מלך (אנ') או עמוד מלכה (אנ'). גשרים מקורים קדומים בגרמניה השתמשו לעיתים במסבך המבוסס על לוחות שהונחו על קורות שהונחו בצורה אלכסונית וחוזקו במיתרים עיליים ותחתיים מקבילים. 

הגשרים המקורים הראשונים שהחלו להיבנות באמריקה הצפונית נבנו בתחילת המאה ה-19. באמצע המאה ה-19 נטו ליצוק את הגשרים מברזל ולא לבנותם מעץ, להוציא אזורים בהם יש שפע עצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר מקורה** בוויקישיתוף
* גשר מקורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**החברה הגבוהה** (באנגלית: **High Society**) הוא סרט מוזיקלי שהופק בידי אולפני הקולנוע MGM ב־1956. הסרט בוים על ידי צ'ארלס ולטרס והופק על ידי סול סיגל, את המוזיקה והשירים כתב קול פורטר. הסרט מבוסס על מחזה בשם "סיפור פילדלפיה" שהועלה על בימות ברודוויי (המחזה הופק גם לסרט "סיפור פילדלפיה" שראה אור ב־1940).

בסרט זה שיחקה גרייס קלי את תפקידה האחרון בקולנוע, לפני שהיא הפכה לנסיכת מונקו, למעשה הסרט יצא אל האקרנים כשלושה חודשים לאחר נישואיה לנסיך רנייה השלישי ממונקו. קלי אשר הייתה בת 26 בזמן הצילומים, לא הייתה הבחירה הראשונה לתפקיד וזאת עקב גילה הצעיר. בזמן יציאת הסרט אל האקרנים, היה בינג קרוסבי בן 53 ואילו פרנק סינטרה וסלסט הולם היו מעבר לגיל ארבעים. הבחירה הראשונה לתפקיד הייתה אליזבת טיילור, אך היא לא יכלה לקבל את התפקיד עקב התחייבויות קודמות.

"החברה הגבוהה" היה הסרט הראשון בו שיתפו פעולה סינטרה וקרוסבי, השניים שהיו מהזמרים והשחקנים הפופולרים ביותר בשנות הארבעים והחמישים, שיתפו פעולה פעם אחת נוספת בסרט "רובין ושבעת הברדסים" ב־1964.

האזכור של פסטיבל ג'אז בעלילת הסרט, איפשר לבמאי לשתף את לואי ארמסטרונג שהיה אחד מכוכבי הג'אז הגדולים בכל הזמנים, להנאתם של חובבי המוזיקה והגברת המכירות של הסרט.

עלילה
-----

סיפור הסרט נסב סביב אשת החברה הגבוהה, טרייסי לורד (גרייס קלי), העוסקת בהכנות לחתונתה. טרייסי מתכוונת להתחתן עם ג'ורג' קיטריג' (ג'ון לאונד) המנופח מחשיבות עצמית והמשעמם. העיתונאי החטטן, מייק קונור (פרנק סינטרה) והצלמת ליז אימברי (סלסט הולם) מתכוונים לכסות את האירוע הנוצץ. בעלה לשעבר של טרייסי, שעדיין מאוהב בה, סי. קיי. דקסטר-האבן (בינג קרוסבי), מופיע לפתע, לכאורה כדי להשתתף בפסטיבל ג'אז, אך למעשה כדי לנסות להשיב את טרייסי חזרה אליו. במהלך האירועים מייק גם כן מתאהב בטרייסי והיא בו ועתה על טרייסי לבחור מבין השלושה.

שחקנים
------

* בינג קרוסבי - סי. קיי. דקסטר-האבן
* גרייס קלי - טרייסי לורד
* פרנק סינטרה - מייק קונור
* סלסט הולם - ליז אימברי
* לואיס קלהרן - דוד ווילי
* לואי ארמסטרונג - בתפקיד עצמו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החברה הגבוהה** בוויקישיתוף

* "החברה הגבוהה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החברה הגבוהה", באתר נטפליקס
* "החברה הגבוהה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "החברה הגבוהה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "החברה הגבוהה", באתר אידיבי
* "החברה הגבוהה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "החברה הגבוהה", במסד הנתונים TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14665533j (data)
* GND: 4703019-7
* MusicBrainz work: 4eebc227-3352-4c2e-a845-bd5133d9f791
* SUDOC: 179030817
* VIAF: 295800070
* WorldCat (עם VIAF): 295800070

 |
**תזמורת קליבלנד** (באנגלית: **Cleveland Orchestra**) היא אחת התזמורות הגדולות והחשובות בארצות הברית. מקום מושבה הקבוע הוא בקליבלנד, אוהיו. 

מבין "חמש התזמורות הגדולות" באמריקה, היא נחשבת לאירופאית ביותר. רבים מונים אותה עם הטובות בתזמורות העולם. בין דברי ההוקרה:

* ינואר 1994: טיים מגזין דירג את תזמורת קליבלנד כ"תזמורת הטובה ביותר בארץ".
* דצמבר 1994: התזמורת דורגה בין עשר הראשונות ברשימת התזמורות המעולות בעולם בספר יפני בשם "התזמורות".
* פברואר 2005: הניו יורקר דירג את התזמורת כ"מעולה ביותר באמריקה", אם כי הטיל בספק את יכולתה של תזמורת קליבלנד לשרוד את המאה הבאה.

התזמורת נוסדה בשנת 1918 על ידי אדלה פרנטיס יוז, עם ניקולאי סוקולוב כמנצחה הראשי. החל בשלב מוקדם בקיומה, יצאה התזמורת למסעות קונצרטים במזרח ארצות הברית, הופיעה בשידורי רדיו והקליטה אלבומים רבים.
מנצחיה הבאים (שהוכתרו בתואר האמריקאי מנהל מוזיקלי) הם ארטור רודז'ינסקי (1933–1943), אריך ליינסדורף (1943 - 1944), גאורג סל (1946–1970), פייר בולז (יועץ מוזיקלי, 1970 - 1972), לורין מאזל (1972 - 1982) וכריסטוף פון דוהנאניי (1984–2002). כיום מחזיק במשרת מנהל מוזיקלי פרנץ ולזר-מסט.

נוסף לקטלוג עצום של הקלטות שנוצר עם מנהלי המוזיקה של התזמורת, היו לה גם סדרות הקלטות תחת שרביטיהם של ולדימיר אשכנזי ואוליבר נאסן, כמו גם יצירות ספציפיות במשך השנים עם קורט זנדרלינג, יואל לוי, ריקרדו שאיי, מייקל טילסון תומאס ולואיס ליין.

במהלך חודשי הקיץ התזמורת מנגנת במרכז המוזיקה בלוסום במפלי קויאהוגה, אוהיו, חלק מהפארק הלאומי עמק קויאהוגה. בחודשי החורף היא מופיעה בסוורנס הול בקליבלנד. היא גם עומדת בקשרי הופעות ארוכי-ימים עם לוצרן, וינה, ניו יורק ומיאמי ויוצאת מפעם לפעם למסעות מרובי קונצרטים בחוף המערבי מאז שנות ה-60'.

הכנר הישראלי דוד רדזינסקי משמש בתפקיד הכנר הראשי של התזמורת החל משנת 2022.

במהלך שנת 2023 תתארח התזמורת בישראל תחת חסותה של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תזמורת קליבלנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת קליבלנד (באנגלית)
* תזמורת קליבלנד, ברשת החברתית פייסבוק

* תזמורת קליבלנד, ברשת החברתית טוויטר

* תזמורת קליבלנד, ברשת החברתית אינסטגרם

* תזמורת קליבלנד, סרטונים בערוץ היוטיוב

* תזמורת קליבלנד, באתר ספוטיפיי

* תזמורת קליבלנד, באתר AllMusic (באנגלית)

* תזמורת קליבלנד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* תזמורת קליבלנד, באתר Discogs (באנגלית)

* תזמורת קליבלנד, באתר Songkick (באנגלית)
* תזמורת קליבלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **חמש התזמורות הגדולות של אמריקה** |
| --- |
| התזמורת הסימפונית של בוסטון | הפילהרמונית של ניו יורק | תזמורת פילדלפיה | תזמורת קליבלנד | התזמורת הסימפונית של שיקגו |

 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594889005171
* BnF: cb139025469 (data)
* CiNii: DA05373107
* GND: 1087125-1
* ISNI: 0000 0001 2284 9193
* LCCN: n81048124
* MusicBrainz: f33b188e-b80f-4058-92ca-0e30c04ad2fa
* NKC: ko2003186522
* SUDOC: 033182515
* VIAF: 123688705
* WorldCat: lccn-n81048124

 |
**החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות** הייתה חברה בשליטת מפא"י שהוציאה לאור בישראל עיתונים במגוון שפות.

היסטוריה
--------

מפא"י הוציאה לאור עיתונים בשפות זרות מראשית ימי המדינה. שבתאי הימלפרב, יזם שהיה מקושר להנהגת מפא"י, ניהל החל משנות החמישים בית-דפוס גדול ברחוב הרכבת 52 בתל אביב, שקיבל את הכינוי "דפוס מפא"י". הוא גם עמד בראש "החברה המאוחדת לפרסומים והדפסות", ויזם רכישה של יומונים, שבועונים ותקופונים בשפות לועזיות. 

בשנת 1967 הוציאה החברה את העיתונים "ויאצה נוסטרה" ברומנית ו-"L'information d'Israel" בצרפתית ואת השבועון "פקלע" ברומנית. כן הייתה החברה שותפה ב-50% בעיתון "לעצטע נייעס" ביידיש וב"נובינה קורייר" בפולנית וב-41% ב"אוי קלט" שיצא בהונגרית. בשנת 1968 הוחל בהוצאת "נאשה סטראנה" ברוסית כשבועון. בבעלות החברה היה גם דפוס מפא"י בו הודפסו העיתון הכלכלי "שער" וביטאון פא"י, "שערים". 

בשנת 1971 נסגר העיתון בצרפתית, בגלל שהיה הפסדי. 

באפריל 1973 רכשה החברה את הדפוס וההוצאה לאור של הוצאת א. לוין אפשטיין. עסקי ההוצאה לאור נמכרו תוך מספר חודשים לעודד מודן והדפוס המשיך להתנהל תחת החברה. 

החל מ-1 בינואר 1974 החברה התחילה להפעיל עיתון בגרמנית בשם ״חדשות ישראל״, לאחר סגירת העיתון היומי ״ידיעות חדשות״ בגרמנית, שפעל בין השנים 1935 ועד 31 בדצמבר 1973[דרוש מקור]. 

כל מניות החברה, למעט מנייה אחת על שם מאיר ארגוב, היו בידי מפא"י. החברה הייתה רווחית.

בשנות ה-70 היה שיתוף פעולה בין החברה לבין לוח מעריב, ומודעות לוח מעריב פורסמו במקביל בעיתוני החברה.

בשנות ה-80 כללה רשת העיתונים של החברה עשרה שבועונים ועיתונים יומיים, בשפות רומנית, רוסית, גרמנית ויידיש. שבתאי הימלפרב שימש בו־זמנית מנכ״ל, יו״ר ההנהלה שלהם ועורכם הראשי. 

בשנת 1994 נמכרו עיתוני החברה לאיש העסקים ג'ורג' אדרי. אחר כך הם נסגרו בהדרגה עקב הפסדים וירידה במספר הקוראים. העיתון האחרון שנסגר היה "אוי קלט" ב-2015. 

בשנת 2006 מכרה מפלגת העבודה את המבנה של "דפוס מפא"י" ברחוב הרכבת 52 בתל אביב, ששימש גם כמטה החברה. לאחר שעמד נטוש במשך מספר שנים. הבניין שהיה צמוד ל"דפוס מפא"י" גם שימש כבית דפוס, בשם "גרפוליט", שהיה שייך למשפחת מוזס בעלי "ידיעות אחרונות". הבניין שימש גם למערכת המגזין "לאשה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  י. אבן חן, העיתונות הלועזית בישראל, הצופה, 9 בינואר 1951
2. ↑  מרדכי נאור, התקשורת בעשור השלישי
3. ↑  ל. אשכול ביקר בדפוס מפא"י, דבר, 25 בינואר 1967
4. 1 2  נכסי מפא"י מצפים לביקורת, מעריב, 13 באוגוסט 1970
5. ↑  דפוס מפא"י רכש את לוין־אפשטיין, דבר, 29 באפריל 1973
6. ↑  משה מייזלס, עם הפנים לבחירות, עם היד למגביות, מעריב, 18 באפריל 1980
7. ↑  לוח 8 לוח מעריב, דבר, 15 באוקטובר 1976
8. ↑  זאב אופרי, "העובדים ברשת העיתונים של הימלפרב הם עבדים", חדשות, 29 בדצמבר 1986
9. ↑  אתר למנויים בלבד רועי צ'יקי ארד, אחרי 97 שנים, העיתון של קסטנר, קישון וטומי לפיד עומד להיסגר, באתר הארץ, 23 ביולי 2015
10. ↑  יצחק דנון, ‏יזמית המקרקעין סוטרא היא הזוכה במכרז לרכישת דפוס מפא"י בת"א - ב-1.1 מיליון דולר, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2006
11. ↑  גיא ימין, ‏מפלגת העבודה ממשיכה בהליך מכירת דפוס מפא"י: מבקשת הצעות מחיר לקנייתו או לשכירת הבניין כולו, באתר גלובס, 26 בפברואר 2006
12. ↑  אתר למנויים בלבד גילי מלניצקי, עסקת ענק למשפחת מוזס: מוכרת את שטח בית הדפוס בת"א בכרבע מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2019  
אריק מירובסקי, ‏כלל ביטוח חברה לאלייד נדל"ן לרכישת הקרקע של בית הדפוס גרפוליט, באתר גלובס, 12 בינואר 2020
**צ'ארלס רוברט נייט** (באנגלית: **Charles Robert Knight**; ‏2 באוקטובר 1874 – 12 באפריל 1953) היה אמן פלאונטולוגי הידוע באיורי דינוזאורים ובעלי חיים פרהיסטוריים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בברוקלין, ניו יורק ב-1874. בצעירותו החל להתעניין בטבע ובבעלי חיים ולעיתים קרובות אייר מתוך ספרי הטבע של אביו, זאת אף על פי שהיה בעל אסטיגמציה מפגיעה בעינו הימנית. לשם כך הותאמו לו משקפיים מיוחדים.

הוא למד רישום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות וב-1890 הצטרף לחברת אמני כנסיות בסגנון ויטראז'. כעבור שנתיים פרש והחל לאייר ספרים וחוברות כעצמאי.

עיסוקו העיקרי כאומן פלאונטולגי, החלה עם ביקורו במוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע, בו התבקש בידי ד"ר ג'ייקוב וורטמן לאייר את החזיר הפרהיסטורי אנטלודון מתוך מאובנים ונייט עשה זאת באמצעות לימוד האנטומיה של החזיר ואיור של האנטלודון ע"פ הממצאים (למעשה האנטלודונט לא היה חזיר אמיתי אלא בן למשפחה עצמאית - האנטלודונטיים). את העבודה הוא הגיש מאוירת בצבעי מים. האיור הפך לפופולרי מאוד ולאורך הזמן נייט התמקד בעבודה של יצורים פרהיסטוריים בצבעי מים, אותם נתן למוזיאון הטבע.

עבודה ידועה במיוחד שלו היא איור של שני פרטי דריפטוזאורוסים (שבעבר כונו בשם *Laelaps*) בעודם מזנקים זה מעל זה, אותו אייר עבור המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע. איור זה הציג את הדינוזאורים לראשונה כיצורים פעלתניים ולא כזוחלים איטיים וכבדים כמו שתוארו במאה שלפני כן. עבודה ידועה מאוד שלו היא הדיורמה של טירנוזאורוס רקס נלחם בטריצרטופס אותה צייר ב-1942 עבור מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו. עבודות אלה השאירו רושם על הדימוי הציבורי של מינים נכחדים רבים.

לאורך השנים הוא עבד בעוד איורים מרשימים רבים, אשר הציגו לראשונה מינים פרהיסטוריים משוחזרים כמו שהם חיו וגם מינים קיימים כמו עופות. בין השאר אייר את האגתאומס, האלוזאורוס, הברונטוזאורוס, ממותה צמרית וסמילודון. חלק מהיצירות קיבלו ביקורת שהם נעשו להצגה אמנותית וכללו פגמים בעייתיים רבים. בנוסף טענו שלנייט חסרה הכשרה בפלאונטולוגיה, מה שתרם לכך.

את עבודתו האחרונה הוא ערך ב-1951 למוזיאון בסקרנטון, פנסילבניה ולאחר מכן פרש והפנה זמן למשפחתו, אשר התעסקה גם היא ביצורים נכחדים. לאחר שנתיים נפטר בביתו שבמנהטן.

איורים שונים של צ'ארלס נייט
---------------------------

* אנטלודון - האיור הראשון של נייטאנטלודון - האיור הראשון של נייט
* דריפטוזאורוסים נלחמיםדריפטוזאורוסים נלחמים
* טריצרטופסטריצרטופס
* אאובסילאוסאאובסילאוס
* מגצרופסמגצרופס
* ממותה קולומביאניתממותה קולומביאנית
* סטגוזאורוססטגוזאורוס
* פינקודוספינקודוס

ראו גם
------

* אמנות פלאונטולוגית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס ר. נייט** בוויקישיתוף
* אתר על עבודותיו של צ'ארלס נייט (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007428576805171
* BnF: cb177791007 (data)
* DSI: 842
* GND: 142166553
* ISNI: 0000 0000 8211 6699
* LCCN: n82073093
* NKC: mub2018997608
* RKD: 87447
* SNAC: w6sq961j
* SUDOC: 111826934
* ULAN: 500052141
* VIAF: 28416797
* WorldCat: lccn-n82073093

 |
"**תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, על שם ניסים אלשיך**" היא תזמורת כלי נשיפה הפועלת בבאר שבע. היא הוקמה בשנת 1996 על ידי נסים אלשיך ושרונה קפון ושמה הוסב על שם מייסדה ומנהלה, כהוקרה לו, עם הגיעו לגבורות.

היסטוריה
--------

התזמורת הוקמה על מנת לתת מענה לבוגרי תזמורת הנוער העירונית בבאר שבע, תלמידי הקונסרבטוריון העירוני, שהיו מעוניינים להמשיך ולנגן בגוף תזמורתי גם לאחר סיום שירותם הצבאי, וכן לנגנים אחרים, שחיפשו מסגרת מסודרת ורצינית עבור נגנים חובבים. 

במהלך השנה הראשונה לייסודה נאסף לתזמורת גרעין נגנים מבוגרי תזמורת הנוער העירונית באר שבע. התזמורת, שהוקמה בתחילה בחסות הקונסרבטוריון העירוני, וזכתה עם השנים להכרה ולמימון מעיריית באר שבע.

בין השנים 1996–2010 שימש אלשיך כמנצח התזמורת ומנהלה האמנותי. קפון שימשה כמנהלת האדמיניסטרטיבית וחברת ועד נגני התזמורת ב-12 השנים הראשונות לקיומה של התזמורת. 

בקונצרט חגיגי שהתקיים במשכן לאמנויות הבמה בבאר שבע ב-1 ביולי 2010 העביר אלשיך את שרביט הניצוח למיכה דוד, נגן התזמורת בעבר, אשר שימש גם כמנצח משנה של התזמורת בשנים 2008–2010.

בשנת 2010 זכתה התזמורת במקום ראשון בתחרות בינלאומית בהונגריה ובפברואר 2015 זכתה התזמורת בפרס שני בפסטיבל בינלאומי לכלי נשיפה שנערך בפראג, צ'כיה.

בעשור השני של המאה ה-21, משמש אולם הקונסרבטוריון העירוני באר שבע כאולם הבית של התזמורת ובו נערכות גם חזרותיה.

התזמורת ממומנת ממספר מקורות: עיריית באר שבע, תרומות מפעלים ועסקים בבאר שבע, דמי חבר המשולמים על ידי הנגנים ותמיכת עמותת ידידי תזמורת כלי נשיפה באר שבע על שם נסים אלשיך. כל חברי התזמורת, ובכללם המנצח, פועלים בהתנדבות מלאה.

הרפרטואר
--------

התזמורת מנגנת יצירות מסגנונות מגוונים, שעובדו עבור תזמורות כלי נשיפה: מוזיקה קלאסית, ג'אז, שירי לכת ומוזיקה פופולרית קלה. ברפרטואר התזמורת גם יצירות מקוריות ועיבודים מאת המנצח, המלחין והמעבד חיים גפטר, בוגר תזמורת הנוער העירונית, שבמשך מספר שנים היה חבר פעיל בתזמורת.

התזמורת מופיעה, מדי שנה, בקונצרטים משותפים עם תזמורות כלי נשיפה אחרות, בהן התזמורות העירוניות של קריית אונו, כפר סבא, ראשון לציון, תזמורת משטרת ישראל, תזמורת צה"ל ותזמורת בוגרי תזמורת צה"ל וכן בקונצרטים ובאירועים עירוניים בבאר שבע.

נכון לסיום עונת הקונצרטים 2016–2017 מונה התזמורת כ-73 נגנים, בטווח גילאים גדול ומכל שכבות החברה, מבאר שבע, מיישובים אחרים בסביבה וגם סטודנטים מרחבי הארץ הלומדים במוסדות ההשכלה הגבוהה בבאר שבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת כלי הנשיפה באר שבע
* תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, ברשת החברתית פייסבוק

* תזמורת כלי הנשיפה באר שבע, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאווה מוזיקלית בבאר שבע: תזמורת כלי הנשיפה של הקונסרבטוריון העירוני באר שבע זכתה במקום השני בעולם בפסטיבל לתזמורות כלי נשיפה, באתר באר שבע סיטי, 22 בפברואר 2015
**לסטר דון הולט ג'וניור** (באנגלית: **.Lester Don Holt Jr**; נולד ב-8 במרץ 1959) הוא עיתונאי אמריקאי, המגיש הראשי של מהדורת החדשות המרכזית ברשת NBC.

ביוגרפיה
--------

הולט נולד במחוז מרין שבאזור מפרץ סן פרנסיסקו. אביו שירת בחיל האוויר האמריקאי והולט נדד עם משפחתו מבסיס צבאי אחד למשנהו. כנער עבד בתחנת הרדיו KRAK המשדרת שירי קאנטרי, לאחר התיכון התמחה בתחנת הטלוויזיה KCRA בסקרמנטו ולמד ממשל באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בסקרמנטו. הוא לא סיים את התואר הראשון לאחר שקיבל עבודה בתחנת הרדיו KCBS בסן פרנסיסקו.

ב-1981 החל לעבוד ככתב ברשת WCBS-TV בניו יורק מקבוצת CBS, שנה לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס ושימש כתב ומגיש חדשות ברשת KCBS-TV של CBS. ב-1986 החל לעבוד ברשת WBBM-TV של CBS בשיקגו והגיש את מהדורת חדשות הערב.

בשנת 2000 עבר לרשת MSNBC, ועשה את פריצת הדרך שלו במהלך כיסוי הבחירות לנשיאות ארצות הברית, מוסר העבודה שלו והתמדתו בדסק המגישים העניקה לו את הכינוי "Iron Pants". בשנת 2003 החל לשמש כמגיש מחליף במהדורת החדשות המרכזית של NBC‏ ("NBC Nightly News") ובתוכנית הבוקר "Today" של רשת השידור, יחד עם צוות התוכנית "Today" זכה ב-2010 בפרס אמי לבידור בשעות היום. בשנת 2007 מונה למגיש ראשי במהדורת סופהשבוע של "NBC Nightly News", במהלך אולימפיאדת בייג'ינג (2008) שימש בדסק הספורט של הערוץ שכיסה את שידורי המשחקים האולימפיים. כמו כן כיסה עבור NBC ככתב שטח את מלחמת לבנון השנייה, מלחמת אפגניסטן, רעידת האדמה בהאיטי (2010), דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010), הוריקן קתרינה והוריקן ריטה, המהפכה במצרים (2011) ורעידת האדמה והצונמי בסנדאי (2011).

בעקבות השעייתו של בראיין ויליאמס ב-2015 מהגשת המהדורה המרכזית מונה הולט למחליפו הזמני, ובהמשך הפך למגיש קבוע.

במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הנחה הולט בצוותא עם אנדראה מיטשל את העימות בין המתמודדים.

הוא הנחה גם את עימות הבחירות הראשון בין הילרי קלינטון לדונלד טראמפ שהתקיים ב-26 בספטמבר 2016.

חיים אישיים
-----------

הולט נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לסטר הולט** בוויקישיתוף
* לסטר הולט, ברשת החברתית פייסבוק
* לסטר הולט, ברשת החברתית טוויטר
* לסטר הולט באתר התוכנית "Today"
* Cordova High’s Lester Holt fills in for NBC anchor Brian Williams during suspension, אתר sacbee.com‏, 11 בפברואר 2015
* Lester Holt on His Rise to the Top and Replacing Friend Brian Williams: "This Wasn't About Us", הוליווד ריפורטר, 5 באפריל 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no00040268
* VIAF: 26607875
* WorldCat: lccn-no00040268

 |
**דיוויזיית השריון 132 אריאטה** (מאיטלקית: **Divisione Corazzata Ariete**) הייתה דיוויזיה משוריינת של הצבא האיטלקי במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוקמה ב-1939 כדיוויזיית השריון השנייה של הצבא האיטלקי, אחרי דיוויזיית השריון 131 סנטאורו. דיוויזיית אריאטה השתתפה במערכה בצפון אפריקה עד שהושמדה בקרב אל עלמיין השני. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמה הדיוויזיה מחדש כחלק מהצבא האיטלקי.

על שם הדיוויזיה נקרא הטנק אריאטה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם השנייה

דיוויזיית השריון 132 אריאטה הוקמה במילאנו בפברואר 1939. הדיוויזיה הורכבה תחילה מרגימנט הרובאים הממונע השמיני, רגימנט הטנקים 32 - המצויד בטנקים קלים מדגם L3/35 ומספר טנקים בינוניים מדגם פיאט M11/39, רגימנט הארטילריה 132, ומרכיבי סיוע דיוויזיונים נוספים. עם תחילת המלחמה הועברה אריאטה לגבול הצרפתי, אולם היא לא לקחה חלק בקרבות ונשארה ככוח עתודה.

לאחר המערכה בצרפת הוחלט להעביר את הדיוויזיה לצפון אפריקה. ב-24 בינואר 1941, יחידות ראשונות מהדיוויזיה נחתו בטריפולי. מחודש פברואר 1941 עד נובמבר 1942, לחמה דיוויזיית אריאטה לצד קורפוס אפריקה הגרמני במערכה בצפון אפריקה. אריאטה לחמה כחלק מהקורפוס האיטלקי הנייד, שהפך מאוחר יותר לקורפוס הממונע ה-20.

הדיוויזיה השתתפה במתקפה לכיבוש קירנאיקה ובמצור על טוברוק. במהלך מבצע צלבן, היא הגנה בהצלחה על ביר אל-גובי כנגד הבריגדה המשוריינת ה-22 הבריטית המנוסה, והסבה לה אבדות כבדות. במאי 1942 השתתפה אריאטה בקרב גזאלה. היא ספגה אבדות כבדות במהלך הלחימה, ועם פתיחת קרב אל עלמיין הראשון נותרו לדיוויזיה 6–8 טנקים מבצעיים ו-1,000 אנשים.

במהלך קרב אל עלמיין השני הקריבה דיוויזיית אריאטה את טנקיה המיושנים בניסיון לבלום את הבקעת מערך ההגנה האחרון של רומל על ידי בעלות הברית ולחפות על נסיגת כוחות הציר מקו אל עלמיין. כמעט כל הטנקים של הדיוויזיה הושמדו, אך היא הצליחה לעכב את התקדמות הדיוויזיה המשוריינת ה-7 למשך מספר שעות קריטיות ולהסב לה אבדות ניכרות. ב-21 בנובמבר 1942 פורקה דיוויזיה אריאטה. ושרידיה קובצו ליצירת כוח משימה שהמשיך לשאת את השם אריאטה. הם לחמו במהלך הנסיגה הארוכה לתוניסיה, ובמהלך המערכה בתוניסיה עד אשר נאלצו להיכנע יחד עם שרידי כוחות הציר בצפון אפריקה.

### לאחר המלחמה

ב-23 במאי 1948 החלה הקמתה מחדש של אריאטה כבריגדה ברומא. ב-1 באוקטובר 1952 היא הורחבה לדיוויזיה בגודל מלא עם אותן היחידות שעמדו לשרותה בעת המערכה באפריקה. ב-1975 הוחל תהליך ארגון מחדש בצבא האיטלקי: דרג הרגימנט בוטל והגדודים היו כעת תחת פיקוד ישיר של הבריגדות. בספטמבר 1986 בוטל הדרג הדיוויזיוני בצבא האיטלקי, וכתוצאה מכך דיוויזיית אריאטה פורקה למעשה. באוקטובר אותה שנה, שונה שמה של הבריגדה המשוריינת 132 מדיוויזיה אריאטה ל**בריגדה המשוריינת 132 אריאטה**.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוויזיית השריון אריאטה** בוויקישיתוף
* היסטוריה של דיוויזיה אריאטה באתר Axis History
**תזמורת סיינט פול** (באנגלית: **Saint Paul Chamber Orchestra**) היא תזמורת קאמרית היושבת דרך קבע בסיינט פול (בירתה של מדינת מינסוטה), ארצות הברית. היא התזמורת הקאמרית המקצועית היחידה באמריקה, ונחשבת למעולה בסוגה. 35 נגניה הווירטואוזיים פועלים בשיתוף עם שישה שותפים אמנותיים - רוברטו אבאדו, פייר-לורן איימר, ג'ושוע בל, דגלס בויד, ניקולס מקגגאן וסטיבן פרוטסמן ומופיעים בלמעלה מ-150 קונצרטים ותוכניות חינוכיות מדי שנה. הם מגיעים גם אל יותר מ-65,000 מאזינים בכל שבוע באמצעות שידור ב-63 רשתות רדיו ציבוריות ברחבי ארצות הברית. 

הקלטת התזמורת ל"אביב באפאלאצ'ים" של אהרן קופלנד הייתה אחת מהקלטות השמע הדיגיטליות הראשונות, שיצאו להפצה מסחרית.

החל בעונת 2004-2005 מגשימה תזמורת סיינט פול מודל אמנותי חדש, המתבטא בוויתור על משרת מנהל מוזיקלי ויצירת כמה שותפים אמנותיים (ביניהם, בשלב זה, הכנר ג'ושוע בל. לפי מודל זה נהנים הנגנים ממידה רבה פי כמה של שליטה אמנותית.

במהלך עונת 2005-2006 יצרה תזמורת סיינט פול שתי שותפויות חדשות: חוזה הופעות בן שלוש שנים עם אוניברסיטת שיקגו ושיתוף פעולה רב-צדדי עם בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת מינסוטה. התוכנית החינוכית של תזמורת סיינט פול, "קונקט" שמה, זכתה בפרס והיא מגיעה אל 6,000 תלמידים בשנה, ב-16 בתי ספר במיניאפוליס ובסיינט פול.

הנהגת הקבוצה
------------

* ליאופולד זיפה (1959-1971)
* דניס ראסל דייוויס (1972-1980)
* פנחס צוקרמן (1980-1987)
* סטניסלב סקרובצ'בסקי (יועץ מוזיקלי זמני, 1987-1988)
* כריסטופר הוגווד (מנהל מוזיקלי, 1988-1992), יו וולף, (מנצח ראשי, 1988-1992)
* יו וולף (1992-2000)
* אנדריאס דלפס (2001-2004)

* בובי מקפרין משמש יושב ראש יצירתי מאז 1994.

שותפים אמנותיים
---------------

* ניקולאס מקגגאן (2004 - נוכחי)
* ג'ושוע בל (2004 - נוכחי)
* דגלס בויד (2004 - נוכחי)
* סטיבן פרוטסמן 2004 - נוכחי)
* רוברטו אבאדו (2005 - נוכחי)
* פייר-לורן איימר (החל בעונת 2006-2007)

פרסים ואותות הוקרה
------------------

פרס גראמי לביצוע מצטיין של מוזיקה קאמרית:

* דניס ראסל דייוויס (מנצח) ותזמורת סיינט פול על: קופלנד: אביב בהרי האפלצ'ים (1980)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת סיינט פול

* תזמורת סיינט פול, באתר AllMusic (באנגלית)

* תזמורת סיינט פול, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* תזמורת סיינט פול, באתר Discogs (באנגלית)

* תזמורת סיינט פול, באתר Songkick (באנגלית)

* תזמורת סיינט פול, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601868505171
* BnF: cb139067893 (data)
* CiNii: DA07305298
* ISNI: 0000 0001 0724 7274
* LCCN: n82073877
* MusicBrainz: d6653a8f-90c4-49a1-ae66-0b2e180e3bb5
* NKC: xx0069065
* VIAF: 125999712
* WorldCat: lccn-n82073877

 |
**צ'ארלס רוברטס סווארט** (באנגלית: **Charles Robberts Swart**‏; 5 בדצמבר 1894, וינבורג, מדינת אורנג' החופשית – 16 ביולי 1982, בלומפונטיין, דרום אפריקה) היה המושל הכללי האחרון של איחוד דרום אפריקה ונשיאה הראשון של הרפובליקה של דרום אפריקה.

ביוגרפיה
--------

סווארט נולד ב-5 בדצמבר 1894 בחוות מורגנצון, במחוז וינבורג ברפובליקה הבורית מדינת אורנג' החופשית (שהפכה לקולוניה בריטית בשנת 1902 ולפרובינציה באיחוד דרום אפריקה בשנת 1910). סווארט היה השלישי מבין ששת ילדיהם של הרמאנוס ברנארדוס סווארט ואלטה קתרינה רוברטס. מלחמת הבורים השנייה פרצה כשהיה בן חמש שנים, ובמהלכה שהה עם אמו ואחיו במחנה ריכוז בווינבורג. אביו נפצע ונשבה על ידי הבריטים במהלך קרב פרדברג, ונותר שבוי עד תום המלחמה.

בגיל 7 החל ללמוד בבית ספר ממשלתי בווינבורג, אולם לאחר מכן עבר לבית ספר שהוקם על ידי הקהילה האפריקאנרית בתגובה למדיניות האנגליפיקציה בבתי הספר הממשלתיים של אלפרד מילנר. בסופו של דבר בתי הספר התאחדו וסווארט השלים את לימודיו בגיל 13. בשנת 1914 החל לעסוק בעריכת דין. הוא שהה תקופה קצרה בהוליווד, שם השתתף בסרטים אילמים.

בשנת 1923 נבחר לפרלמנט מטעם ליידיברנד, וייצג את המקום עד לשנת 1938. במהלך תקופה זו הפך למנהיג המפלגה הלאומית במדינת אורנג' החופשית ובשנת 1939 נבחר לפרלמנט כנציג וינבורג. בשנת 1948, עם ניצחונה של המפלגה הלאומית בבחירות הכלליות, מונה סווארט לתפקיד שר המשפטים, והיה אחראי לחקיקה שחיזקה את סמכויות המשטרה במאבקה נגד פעילות נגד מדיניות האפרטהייד. בין 1949–1950 שימש גם כשר החינוך, האמנות והמדע, ובשנת 1958 שימש כראש הממשלה בפועל.

בשנת 1960 התמנה סווארט למושל כללי של איחוד דרום אפריקה. כמו קודמו בתפקיד סירב אף הוא להישבע אמונים למלכה אליזבת השנייה וללבוש את התלבושת הייצוגית של נציגיה. במשאל עם שנערך בהמשך אותה שנה תמך רוב קטן של המצביעים הלבנים בכינון רפובליקה. כך, בשנת 1961, לאחר שחתם על החוקה הראשונה של הרפובליקה, ביקש סווארט ממלכת אנגליה לשחררו מתפקידו, והפרלמנט בחר בו כנשיאה הראשון של הרפובליקה, תפקיד ראש מדינה ייצוגי בעיקרו, שבא תחת תפקיד המושל הכללי. למרות שנבחר לכהונה בת שבע שנים, סווארט פרש במאי 1967 לאחר שכיהן שש שנים בתפקיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס רוברטס סווארט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  סווארט - נשיא דרום אפריקה, מעריב, 11 במאי 1961
2. ↑  ד"ר דונגס - נשיא דרום אפריקה, דבר, 1 במרץ 1967

| נשיאי דרום אפריקה |
| --- |
| חוקת 1961 (תפקיד ייצוגי) | צ'ארלס רוברטס סווארט • תאופילוס אבנהעזר דונגס • ז'וזואה פרנסואה נודה • יאקובוס יוהנס פושה • יוהאנס דה קלרק • ניקולאס יוהאנס דידריקס • מרה פיליון • ג'ון פורסטר • מרה פיליון |
| חוקת 1983 (תפקיד ביצועי) | פיטר וילם בותה • כריס היוניס • פיטר וילם בותה • פרדריק וילם דה קלרק |
| חוקת 1996 (תפקיד ביצועי) | נלסון מנדלה • תאבו מבקי • קגאלמה מוטלנטה • ג'ייקוב זומה • סיריל רמפוזה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133462838
* ISNI: 0000 0001 1766 9016
* LCCN: no2008006459
* SNAC: w6g16zw1
* VIAF: 63805644
* WorldCat: lccn-no2008006459

 |
**תזמורת סינפוניה של לונדון** (באנגלית: **City of London Sinfonia**) היא תזמורת קאמרית אנגלית היושבת בלונדון ומופיעה בקביעות בקדוגאן הול ובקתדרלת סנט פול. כמו כן היא פועלת כתזמורת הבית של האופרה של הולנד פארק(אנ'). תזמורת סינפוניה מקיימת הופעות בית שנתיות בארבע ערים בדרום אנגליה: איפסוויץ', קינגס לין, היי וייקומב וצ'טאם. היא מקליטה בקביעות ויוצאת מדי שנה לסיור מעבר לים. הסינפוניה מבצעת רפרטואר לתזמורת קאמרית ולאנסמבל מתקופת הבארוק עד ימינו אלה, ויצא לה מוניטין מיוחד הודות לשימת דגש בתוכניות הקונצרטים שלה על הקול האנושי. 

ריצ'רד היקוקס(אנ') ייסד את תזמורת סינפוניה בשנת 1971 והמשיך לפעול כמנהל המוזיקלי והמנהל האמנותי שלה עד מותו בנובמבר 2008. בין המנצחים הראשיים האורחים בעבר נמנו מרין אלסופ ודגלס בויד. בנובמבר 2009 הודיעה התזמורת על מינויו של סטיבן לייטון(אנ') למנהל האמנותי השני שלה, מינוי שנכנס לתוקף בעונת 2010–2011, בחוזה התחלתי ל-3 שנים. לייטון נושא גם בתואר מנצח ראשי. במקביל, הודיעה תזמורת סינפוניה על מינויו של הקלרינטן מייקל קולינס, גם הוא למשרת מנצח ראשי, החל בספטמבר 2010 לתקופה התחלתית של 3 שנים.

סטיבן לייטון סיים את תפקידו כמנצח הסינפוניה בשנת 2016 ומייקל קולינס סיים שנה אחריו בשנת 2017. כיום הכנרת אלכסנדרה ווד (אנ') משמשת בתור מנהלת קריאייטיב ומנהלת אמנותית של הסינפוניה. 

תזמורת סינפוניה של לונדון זכתה בפרסים שונים, בהם "פרס האנסמבל הגדול" מטעם החברה הפילהרמונית המלכותית, פרס גראמי להקלטת האופרה הטובה ביותר, על ההקלטה של "פיטר גריימס(אנ')" מאת בנג'מין בריטן, ופרס האמנויות, העסקים והשימור מאת הארגון הלאומי לאמנויות ועסקים, כהכרה בהישגי שותפותה עם הפטרון העיקרי MMC. הסינפוניה עוסקת במגוון פעילויות בתחום החינוך והקהילה בכל רחבי הממלכה המאוחדת. נגניה מקדישים כ-100 ימים בשנה בנגינה עם קשת רחבה של קבוצות קהילתיות, הן צעירות והן וקשישות, ברחבי המדינה. נוסף לכך החלה התזמורת בשנת 2000 בתוכנית לפיתוח כישורים מקצועיים, "התפתחות באמצעות מוזיקה", העושה שימוש במוזיקה כאמצעי לחקר התנהגויות וגישות בעסקים ובארגונים מקצועיים.

תזמורת סינפוניה של לונדון הקליטה רפרטואר תזמורתי-קאמרי ואופראי למספר חברות, בהן צ'אנדוס והיפריון.

מנהלים אמנותיים
---------------

* **ריצ'רד היקוקס** (1971 - 2008)
* **סטיבן לייטון** (2010 - 2016)
* **מייקל קולינס** (2010 - 2017)
* **אלכסנדרה ווד** (2017 - ממשיכה; מנהלת קריאייטיב)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת סינפוניה של לונדון

* תזמורת סינפוניה של לונדון, באתר ספוטיפיי

* תזמורת סינפוניה של לונדון, באתר AllMusic (באנגלית)

* תזמורת סינפוניה של לונדון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* תזמורת סינפוניה של לונדון, באתר Discogs (באנגלית)

* תזמורת סינפוניה של לונדון, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604127405171
* BnF: cb13902514p (data)
* CiNii: DA11713775
* ISNI: 0000 0001 1034 0170
* LCCN: n83071526
* MusicBrainz: 4ee56bc1-d642-4f71-adfb-48e4eea89f12
* NKC: xx0043768
* SUDOC: 112817483
* VIAF: 262385809
* WorldCat: lccn-n83071526

 |
**דאצ'יה לודג'י** (באנגלית: **Dacia Lodgy**) היא מכונית מיניוואן קומפקטית עם שבעה מקומות ישיבה, המיוצרת על ידי חברת דאצ'יה משנת 2012, ונחשפה בתערוכת הרכב הבינלאומית בז'נבה במרץ 2012 כמחליפת הרנו לוגאן mcv.

הלודג'י הגיעה לישראל בינואר 2015.

בספטמבר 2021 חשפה דאצ'יה את מחליפת הלודג'י - "דאצ'יה ג'וגר" (**jogger**), מכונית במראה של רכב פנאי-שטח עם 7 מקומות ישיבה.

מפרט טכני
---------

הלודג'י הוצע עם מנועי בנזין בנפחים של 1.2 ו-1.6 ליטר והספקים של 86, 102 ו-115 כוחות סוס, ועם מנוע דיזל בנפח 1.5 ליטר עם הספקים של 90, 110 ו-116 כוחות סוס.

תיבת ההילוכים בכל המנועים היא ידנית בלבד עם 6 הילוכים.

אבזור הבטיחות כולל 4 כריות אוויר ובקרת יציבות.

במבחני הריסוק שערך ארגון הבטיחות האירופאי "יורו NCAP", קיבלה הלודג'י 3 כוכבי בטיחות מתוך 5.

מתיחת פנים
----------

בשנת 2017 עברה הלודג'י מתיחת פנים קלה שכללה בעיקר שינויי עיצוב קלים בחזית הרכב וגלגל הגה חדש.

לודג'י גלס
----------

לודג'י גלס
בנובמבר 2011 הכריזה דאצ'יה על השתתפותה בתחרויות גביע אנדרוס והציגה את דגם הלודגי גלס (Lodgy Glace) המותאם למרוצי מכוניות על קרח. בניגוד לגרסת הייצור בגלס הותקן מנוע מרכזי ומערכת הנעה לכל הגלגלים. המנוע בנפח 3 ליטר ובעל הספק של 355 כוח סוס. 

הקבוצה כללה שלושה רכבים: בשניים התחרו אלן פרוסט ובנו ניקולס. בשלישי התחרה אוונס סטייבנארט. הקבוצה ניצחה את התחרות כשאלן פרוסט מנצח ארבעה מרוצים ומגיע בשישה מרוצים נוספים לפודיום.

מכירות
------

להלן טבלת נתוני מכירות הלודג'י באירופה ובישראל (ע"פ נתוני "קארזון") לפי שנים:

| שנה | אירופה | ישראל |
| --- | --- | --- |
| 2022 | - | 90 |
| 2021 | 15,803 | 180 |
| 2020 | 19,639 | 172 |
| 2019 | 28,994 | 159 |
| 2018 | 29,338 | 310 |
| 2017 | 29,519 | 383 |
| 2016 | 26,227 | 520 |
| 2015 | 22,880 | 550 |
| 2014 | 21,063 | - |
| 2013 | 33,244 | - |
| 2012 | 27,429 | - |

ראו גם
------

* סיטרואן C4 פיקאסו
* דאצ'יה ג'וגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאצ'יה לודג'י** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי צוקרמן, דאצ'יה מציגה מיניוואן חדש: לודג'י, באתר מגזין "אוטו"
2. ↑  דאצ'יה לודג'י בישראל – מחיר החל מ-99,990 שקל, באתר קארטיוב
3. ↑  משפחתית 7 מושבים: 2022 דאצ'יה ג'וגר נחשף, באתר קארטיוב
4. ↑  דאצ'יה לוג'י I קומפקט וואן, 01.2012 — 01.2017, באתר אוטובום
5. ↑  עמרי ספיר, רואים כוכבים: תוצאות החודש ביורו NCAP, באתר מגזין "אוטו"
6. ↑  דאצ'יה לוג'י I שדרוג קומפקט וואן, 01.2017, באתר אוטובום
7. ↑  Dacia Lodgy ice racer shown, Autocar.co.uk, 14 November 2011
8. ↑  DACIA LODGY EUROPE AUTO SALES FIGURES
9. ↑  דאציה לודג'י, באתר קארזון
**צ'ארלס א. "צ'אס" ריצ'רד** (באנגלית: **Charles A. "Chas" Richard**) הוא אדמירל בצי ארצות הברית המשרת כמפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ריצ'רד נולד בדיקייטר שבאלבמה. ב-1982 סיים לימודי תואר ראשון בהצטיינות באוניברסיטת אלבמה. הוא בעל תואר שני ממכללת המלחמה של הצי ותואר שני מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה. 

שירת בצי הצוללות של צי ארצות הברית. שירת כקצין בצוללות התקיפה מסדרת לוס אנג'לס "USS פורטסמות'", "USS אשוויל" ו-"USS סקרנטון". פיקד על צוללת התקיפה מסדרת סטרג'ן "USS Parche", ועל הצוללת הגרעינית למחקר, חיפוש והצלה במים עמוקים "NR-1". פיקד על פלגת הצוללות ה-17, שימש ראש מטה כוח הצוללות באוקיינוס האטלנטי ופיקד על קבוצת הצוללות העשירית. 

תפקידי המטה שלו כללו בין השאר ראש ענף משאבים במטה תת-מזכיר ההגנה לענייני מדיניות, שירות במטה פלגת הצוללות השמיני, חבר בקבוצת המחקר לשילוב כלי שיט בלתי מאוישים בצי, עוזר לתת-מזכיר הצי של ארצות הברית, וסגן מפקד הפיקוד המשולב למהלומה גלובלית בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. בשנת 2013 הוא מונה למפקד קבוצת צוללות 10 במקום ג'וזף טופאלו.

ביולי 2015 מונה לראש מחלקת לוחמה תת-ימית במטה ראש המבצעים הימיים. בספטמבר 2016 קודם לדרגת תת-אדמירל ומונה לסגן מפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. באוגוסט 2018 מונה למפקד כוחות הצוללות של הצי האטלנטי ושל נאט"ו.

בנובמבר 2019 מונה למפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית והועלה לדרגת אדמירל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס ריצ'רד** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי
* ביוגרפיה באתר הזיכרון של הצי האמריקאי
תזמורת צועדת בווינה
**תזמורת צועדת** היא תזמורת המורכבת בעיקר מכלי נשיפה וכלי הקשה, כלים ניידים, בהם ניתן לנגן בעת צעידה. מקובל לכנות תזמורת אלה "תזמורות מארש" ואת המוזיקה שהן מנגנות "מארשים", שמות אלה נגזרים מהשם הצרפתי לשיר לכת - **Chanson de marche**.

היסטוריה
--------

תזמורות צועדות היו הבידור ההמוני הראשון בארצות הברית. התזמורות הופיעו בפארקים, ברחובות ראשיים ובטקסים חשובים. מרבית הנגנים הגיעו מתזמורות צבאיות שהיו חלק חשוב ממנו בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית.

המוזיקה שניגנה תזמורת המארש הייתה לעיתים תובענית מבחינה טכנית, ושאבה חלק מגישתה מהמסורת המוזיקלית האירופית.

תזמורת צה"ל בטקס הדלקת המשואות, 2014
תזמורת צועדת בלונדון
הנגישות של תזמורות אלה, שהופיעו בחוצות, תרמה לפופולריות שלהן.

ג'ון פיליפ סוזה נחשב למנצח הגדול של תזמורות המארש, הוא כתב 182 מארשים, בהם מספר מארשים שזכו לפרסום רב. לכן הוא מכונה "מלך המארשים".

בישראל פועלות שתי תזמורות צועדות: תזמורת צה"ל ותזמורת משטרת ישראל.

תזמורת משטרת ישראל ביום העצמאות.

ראו גם
------

* מארש
* מארש אבל
* תזמורת צה"ל
* תזמורת צבאית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תזמורת צועדת** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד מליסה הופרט, הניו יורק טיימס, תזמורות צועדות בפוטבול מכללות: תזמורת, תעשי לי מייקל ג'קסון עושה הליכת ירח, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2015 סרטונים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550868405171
* LCCN: sh85081020
* LNB: 000299265
* NARA: 10664235

 |
**יניסיי קרסנויארסק** (ברוסית: **Хоккейный Клуб Енисей**) היא קבוצת בנדי מקצוענית מהעיר קרסנויארסק, המתמודדת בליגת העל הרוסית בבנדי. 

יניסיי זכתה 11 פעמים באליפות ברית המועצות (שלישית לסק"א יקטרינבורג ולדינמו מוסקבה), וכמו כן זכתה בחמש אליפויות רוסיה, האחרונה בעונת 2020-21. בנוסף, יניסיי זכתה גם 7 פעמים בגביע האירופי בבנדי, מה שמהווה הישג שיא עבור קבוצה רוסית בטורניר זה.

היסטוריה
--------

יניסיי נחשבת לאחת מקבוצות הבנדי הוותיקות ברוסיה. הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 1934, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה עצרה את התפתחות הבנדי בעיר. לאחר מלחמת העולם השנייה הקבוצה הוקמה מחדש בשם "טרקטור". בשנת 1952 העפילה לליגה הסובייטית השנייה וחדלה להיות קבוצת בנדי חובבנית.

בשנת 1958 הקבוצה שינתה את שמה ל"לוקומוטיב" ובשנים 1959-1963 הפכה ל"טרוד". משנת 1964 נושאת הקבוצה את שמה הנוכחי. בעונת 1979/1980 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות ברית המועצות ובשנים הבאות זכתה בו 10 פעמים נוספות.

לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה זכתה לראשונה באליפות ליגת העל הרוסית בבנדי בעונת 2001.

תארים
-----

יניסיי נחשבת לאחד ממועדוני הבנדי המעוטרים ביותר ברוסיה ומחזיקה בשיא זכיות בגביע האירופי בבנדי (7 פעמים).

### ברית המועצות

**אליפות ברית המועצות**

* אלופה (11 פעמים): 1979-80, 1980-81, 1981-82, 1982-83, 1983-84, 1984-85, 1985-86, 1986-87, 1987-88,1988-89, 1990-91

### רוסיה

**אליפות רוסיה**

* אלופה (5 פעמים): 2000/01, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2020/2021

### אירופה והעולם

* **גביע אלופות אירופה**
	+ אלופה (7 פעמים): 1980, 1983, 1986, 1987, 1988, 1989, 2001
* **גביע העולם למועדונים**
	+ אלופה (4 פעמים): 1982, 1984, 2011, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יניסיי קרסנויארסק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יניסיי קרסנויארסק
* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית פייסבוק

* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית טוויטר

* יניסיי קרסנויארסק, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר המעריצים של יניסיי
**בְּלוֹרִיתָנִיִּים** (שם מדעי: **Centrolophidae**) הם משפחת דגים ימיים מקבוצת דמויי-כפחן שבסדרת הדקראים בה 7 סוגים ו-31 מינים. הם חיים בימים ממוזגים וטרופיים ברחבי כל האוקיינוסים, ושוחים בשכבה האפיפלגית, אך יכולים גם לצלול מתחת 1,500 מטרים.

חלק מהמינים כמו היפרוגליף אנטארקטיקה יכולים להגיע לאורך 1.4 מטרים ולשקול עד 63 קילוגרם ובלוריתן שחור (*Centrolophus niger*) שמגיע לאורך של 150 סנטימטרים. גופם עגלגל, והם בעלי עיניים גדולות מאוד אך, פיות וסנפירים קטנים עם סנפירי שת גבוהים.

צעירי חלק ממיני דגים החיים בצפון האוקיינוס השקט מסתובבים סביב מדוזות כדי להתגונן מטורפים, וכדי להיזון משיירי ארוחת המדוזות. דגים גדולים יותר ניזונים מדגים קטנים ומחסרי חוליות ימיים כגון סרטנאים, רכיכות, מדוזות, הידרתים, מסרקניות וסלפיים.

סוגים
-----

* סוג ומין יחיד בלוריתן שחור (*Centrolophus niger*)
* *Hyperoglyphe* - בו 6 מינים
* *Icichthys* - בו 2 מינים
* *Psenopsis* - בו 6 מינים
* *Schedophilus* - בו 8 מינים
* *Seriolella* - בו 6 מינים
* *Tubbia* - בו 2 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלוריתניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551516805171

 |
**מאיר שריב (שרייבר)** (31 ביולי 1937 – 25 ביוני 2001) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף ששירת כמפקד מערך הנ"מ בחיל האוויר.

ביוגרפיה
--------

שריב נולד בחיפה. ב-1955 התגייס לצה"ל, שירת בחיל התותחנים במערך הנ"מ ולאחר מכן בחיל האוויר אליו עבר המערך. ב-1972 מונה לקצין הגנת נ"מ במפקדת חיל האוויר ומילא תפקיד זה במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שונה שם המפקדה למפקדת כוחות הנ"מ ושריב המשיך לשרת בתפקיד עד 1977, תקופה בה קלט המערך את מערכת טילי MIM-72 צ'פרל ותותחי ה-M61 וולקן. לאחר לימודים במכללה לביטחון לאומי שירת כסגן מבקר מערכת הביטחון ושימש סגן יושב ראש הוועדה הצבאית המשותפת של ישראל ומצרים לליווי הסכם השלום. בשנים 1982 עד 1984 שירת כמפקד כוחות הנ"מ.

לאחר שחרורו עבד בחברת ראדא תעשיות אלקטרוניות כממונה על השיווק וסמנכ"ל בכיר.

שריב היה בוגר תואר ראשון במדעי הטבע באוניברסיטת תל אביב, בוגר המכללה לביטחון לאומי והתוכנית לקידום מנהלים של אוניברסיטת תל אביב.

נפטר ב-25 ביוני 2001.

משפחתו
------

היה נשוי לבינה ולמשפחה נולדו שלושה ילדים: יצחק (צחי), רחל (רחלי), ואסף (אסי).

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, כוחותיו הפילו עשרות מטוסי אויב, באתר הארץ, 28 ביוני 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן נשיא, ‏נמשך מאבק הכוחות בראדא: ניסנזון מינה אחראי חדש למכירת מערכות הקטס, באתר גלובס, 25 בדצמבר 1996
2. ↑  אתר "Billiongraves"

| מפקדי מערך ההגנה האווירית |
| --- |
|  פיקוד הנ"מ (1950-1971) | בוריס סניור • משה תמיר |  |
|  מערך הנ"מ (1965-2011) | אריה גור • משה תמיר • מאיר שריב • רוניה לפיד • מאיר שריב • איתן יריב • אורי רם • יצחק בירן • גלעד רמות • אריה פישביין • יאיר דורי • אילן ביטון • דניאל מילוא • דורון גביש |
|  מערך ההגנ"א (2011-) | דורון גביש • שחר שוחט • צביקה חיימוביץ' • רן כוכב • גלעד בירן |
במתמטיקה, ובמיוחד באלגברה דיפרנציאלית ובאלגברה הומולוגית, **אלגברה דיפרנציאלית מדורגת** היא קומפלקס שרשרת אשר יש עליו מבנה נוסף של כפל אשר מקיים כלל לייבניץ מדורג.

הגדרה
-----

**אלגברה דיפרנציאלית מדורגת** היא אלגברה מדורגת *A* ביחד עם העתקת דיפרנציאל אדיטיבית *d* מדרגה *1-* המקיימת:

1. {\displaystyle \,d\circ d=0}
2. {\displaystyle \,d(a\cdot b)=(da)\cdot b+(-1)^{|a|}a\cdot d(b)}

על פי התנאי הראשון, *A* היא קומפלקס שרשרת, ואילו על פי התנאי השני, הדיפרנציאל מקיים כלל לייבניץ מדורג.

דוגמאות
-------

* קומפלקס קוזול של חוג *A* ביחס לקבוצת איברים הוא אלגברה דיפרנציאלית מדורגת.
* האלגברה הטנזורית של מרחב וקטורי מעל שדה היא אלגברה דיפרנציאלית, כאשר פעולת הדיפרנציאל מוגדרת בדומה לזו של קומפלקס קוזול.

שימושים
-------

אחד השימושים החשובים לאלגבראות דיפרנציאליות מדורגות הוא שימוש בהן כמעין רזולוציות לחוגים. באלגברה הומולוגית מקובל להחליף מודול "בעייתי" *M* בקומפלקס שמורכב ממודולים בעלי התנהגות יפה שהוא קוואזי-איזומורפי לו (כלומר - הקומפלקס הוא רזולוציה של *M*). בדומה לכך, אם לחוג נתון *A* יש תכונות "בעייתיות", לעיתים ניתן להחליפו באלגברה דיפרנציאלית מדורגת *B* שהיא קוואזי-איזומרפית לו ובעלת "התנהגות יפה יותר". מתברר שהקטגוריה הנגזרת של מודולים מעל *A* שקולה לקטגוריה הנגזרת של מודולים מדורגים דיפרנציאלים מעל *B*, ולכן במקום לעשות אלגברה הומולוגית מעל החוג ה"בעייתי" *A*, אפשר לעבוד מעל האלגברה *B*.