recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המפץ הגדול: התגלית המדעית החשובה ביותר בכל הזמנים** הוא ספר מדע פופולרי על תיאורית המפץ הגדול, שנכתב על ידי סיימון סינג, ויצא לאור באנגלית בשנת 2004, ובעברית בשנת 2007.

הספר מתעד את ההיסטוריה וההתפתחות של מודל המפץ הגדול, מהמדענים ביוון העתיקה שמדדו את המרחק של כדור הארץ לשמש, ועד לזיהוי קרינת הרקע הקוסמית במאה ה-20, המהדהדת ביקום מאז היווצרו.

הספר מסביר כיצד תאוריות שונות של היקום התפתחו, יחד עם נקודת מבטם האישית של האנשים המעורבים.

לפני תאוריות המפץ  הגדול
------------------------

הספר מסביר את אי הדיוקים של התאוריות של ניקולאוס קופרניקוס וגלילאו גליליי שגרמו להן להידחות. קופרניקוס וגלילאו השתמשו בטעונים שונים כדי לשכנע אנשים שכדור הארץ מסתובב סביב השמש, והשמש היא מרכז היקום (המודל ההליוצנטרי). שתי התפיסות האלה לא היו מקובלות בזמנו בציבור שהאמין במודל הגאוצנטרי. רק הפרשנות המתמטית של יוהאנס קפלר הפכה את התאוריה ליותר מקובלת, דור שלם לאחר מכן. כפי שסינג מציין, הדור הישן של המדענים השמרנים מטבעם, חייב למות כדי שהתאוריה החדשה תוכל להתקבל.

התפתחות תאוריית המפץ הגדול
--------------------------

במקביל להתפתחותה של תיאורית המפץ הגדול, הספר מספר את סיפורם של האנשים שלקחו חלק בקידומה, בין אם על ידי ניסוי ובין אם על ידי השערות. ביניהם, אלברט איינשטיין, שגילה את תורת היחסות הכללית, אלכסנדר פרידמן וז'ורז' למטר שגילו שתורת היחסות הכללית מובילה ליקום מתפשט, ולאחר מכן שהתיאוריה מובילה לאירוע ראשוני של יצירה, שהיא תאוריית המפץ הגדול, אדווין האבל שהוכיח שהיקום מתפשט, ובכך אישר את התאוריה של פרידמן ולמטר. ג'ורג' גאמוב, רלף אלפר, רוברט הרמן שחקרו כיצד גרם המפץ הגדול לשכיחות הלא יציבה של האטומים ביקום, באמצעות הנוקליאוסינתזה של האטום. ארנו פנזיאס ורוברט וילסון שגילו את קרינת הרקע הקוסמית, ואחרים.

נושא נוסף של הספר הוא השיטה המדעית עצמה: כיצד גילויים בלתי מכוונים, סקרנות, תאוריות ותצפיות מביאים להרחבת ההבנה שלנו על העולם.

נושא השמרנות המדעית ממשיך לקבל דגש לאורך כל הספר גם לאחר הכרת הקהילה המדעית במודל ההליוצנטרי של היקום, ובכל תגלית מדעית חדשה מראה סינג כיצד עבר זמן רב עד ששונתה הפרדיגמה, והמדענים השמרנים מטבעם הפסיקו לדבוק בתיאוריה המוטעית בה החזיקו. כך מראה סינג כיצד איינשטיין דחה את תיאורית המפץ הגדול בעודה בחיתוליה, וגרם לכל הקהילה המדעית ללכת בעקבותיו ולהמשיך לדבוק במודל היקום הסטטי והנצחי, ובכך נחנק המחקר במשך שנים רבות. אך כאשר האבל אישר את התאוריה בניסוי, איינשטיין מיהר לאמץ את המסקנות מהתאוריה שלו ואת התאוריה של למטר. גם לאחר מכן המשיכו מדענים רבים להאמין בתיאורית היקום הסטטי והנצחי באמצעות תאוריית המצב היציב, זאת בגלל שמרנותם והקושי להחליף את המודל בו הם מאמינים במודל אחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר של סיימון סינג
* המפץ הגדול, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיימון סינג, **המפץ הגדול: התגלית המדעית החשובה ביותר בכל הזמנים**, תורגם מאנגלית **Big Bang**. תרגמה: דפנה לוי, בהוצאת ידיעות אחרונות, 2007
**מודדים את העולם** (בגרמנית: **Die Vermessung der Welt**) הוא ספרו של הסופר הגרמני דניאל קלמן (בגרמנית: Daniel Kehlmann). הספר מסוגת רומן יצא לאור בגרמניה, בגרמנית בשנת 2005. הספר תורגם למספר שפות בהן אנגלית (2006) ועברית (2009).

על הספר
-------

הרומן מספר את סיפור חייהם של שני חוקרים גרמנים מפורסמים בני המאה ה-19: קרל פרידריך גאוס ואלכסנדר פון הומבולדט. שני החוקרים מדדו את העולם, איש איש בדרכו ובשיטותיו. גאוס עסק במתמטיקה, באסטרונומיה, בתורת הכבידה, עבד בעיקר בביתו אבל גם צפה בכוכבים וגם עסק במיפוי ובמדידות וחקר את תופעת המגנטיות בגרמניה ובצרפת. הומבולדט ערך מסעות חקר רבים באפריקה, בדרום אמריקה וברוסיה ועסק בגאוגרפיה, חקר את זרמי הים, עסק בבוטניקה ובזואולוגיה. חקר ומדד אף הוא את המגנטיות של כדור הארץ. השניים נפגשו בברלין בכנס מדעי בשנת 1828.

הספר כולל נספח ובו תיאור קצר של הדמויות ההיסטוריות המופיעות בספר. הספר הפך להיות רב מכר עולמי ובגרמניה בלבד נמכרו ממנו 1.4 מיליון עותקים.

הדרך לכתיבת הספר
----------------

בראיון שנערך בהתכתבות אלקטרונית סיפר דניאל קלמן שהרעיון לספר עלה במחשבתו כאשר חי במקסיקו משך מספר חודשים במהלך שנת 2002. הוא קרא את כתבי הומבולדט והופתע לגלות בהם מקרים משעשעים שעלו בכתבי המסעות שלו בדרום אמריקה, בלי שהומבולדט עצמו שם לב לכך. קלמן התרשם שההתנהגות של הומבולדט הייתה התנהגות גרמנית טיפוסית וחשב שיש בכך פוטנציאל לרומן קומי שיתבסס על הדמות ההיסטורית של הומבולדט. 

לאחר מכן דניאל קלמן גילה שגאוס, שבמובנים רבים היה ההפך המוחלט של הומבולדט, התארח בביתו של הומבולדט בברלין כאשר הוזמן לכינוס מדעי בשנת 1828. כאשר קלמן גילה את עובדת הפגישה בין השניים, הוא החל לחשוב על מבנה הרומן שבמרכזו שני אנשים, שניהם מודדים את העולם אבל נבדלים זה מזה בכל מובן אחר. דניאל קלמן רצה לכתוב רומן היסטורי לאנשים כמוהו, אנשים השונאים בדרך כלל רומנים היסטוריים. הוא חשב על רומן החומק כדבריו, מהמלכודות הבנאליות של סוגת הרומן ההיסטורי.

סרט
---

הסרט **מודדים את העולם** (Die Vermessung der Welt) מתוכנן לצאת לאקרנים באוקטובר 2012, ומתבסס על הספר. במאי - דטלב בק.

לקריאה נוספת
------------

* דניאל קלמן, **מודדים את העולם**, הוצאת עליית הגג ומשכל, תרגום מגרמנית: יפתח הלרמן-כרמל ועדינה שטרן, 239 עמודים. ספטמבר 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספרי עליית הגג, מודדים את העולם
* מודדים את העולם, אתר טקסט
* אבנר שפירא, דניאל קלמן והמדענים, עכבר העיר
* תלמה אדמון, משוגעים לדבר: ביקורת על "מודדים את העולם", באתר nrg
* מודדים את העולם באתר ידיעות ספרים
* Reading Daniel Kehlmann by Arnon Grunberg 6 April 2009 (באנגלית)
* מודדים את העולם, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסרט במאגר הנתונים הקולנועי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7598282-1
* MusicBrainz work: 7cb1f322-13fb-483e-9eca-a2a73cb7cfd7

 |
ה**תאים**, הם לשכות שהקיפו את ההיכל ואת קודש הקודשים במרחק של 5 אמות מצפונם, מדרומם וממערבם.

במקדש הראשון והשני
------------------

במקדש הראשון והשני היו 38 תאים. בצפון היו 15 תאים. הם התפרסו על שלוש קומות ובכל קומה היו 5 תאים, וכך גם היה בדרום. במערב היו 8 תאים. הם התפרסו על שלוש קומות: בכל אחת משתי הקומות התחתונות היו 3 תאים, ובעליונה היו 2 תאים.

לרוב התאים, היו 3 פתחים: 2 פתחים לתאים שמימין ומשמאל ופתח לתא שמעליו. לתא שהיה הכי צפוני-מזרחי, היו 5 פתחים:

1. אחד להיכל
2. אחד למסיבה
3. אחד לאולם
4. אחד לתא הסמוך לו
5. ואחד לתא שמעליו.

בנוסף, לתא הדרום-מזרחי היו שני פתחים נוספים על השלושה הרגילים:

1. אחד להיכל
2. פשפש לאולם אך נעול וסגור עולמית, עליו נתנבא יחזקאל (אף שהיה זה בהקשר לבית שלישי):

> 
> וַיָּשֶׁב אֹתִי דֶּרֶךְ שַׁעַר הַמִּקְדָּשׁ הַחִיצוֹן הַפֹּנֶה קָדִים וְהוּא סָגוּר: וַיֹּאמֶר אֵלַי ה' הַשַּׁעַר הַזֶּה סָגוּר יִהְיֶה לֹא יִפָּתֵחַ וְאִישׁ לֹא יָבֹא בוֹ כִּי ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל בָּא בוֹ וְהָיָה סָגוּר:
> 
> 
> 
> — ספר יחזקאל, פרק מ"ד, פסוקים א'–ב'
> 

הרוחב של תאי הקומה התחתונה היה חמש אמות, של האמצעית שש אמות ושל העליונה שבע אמות.

מקדש יחזקאל
-----------

לעומת זאת במקדש יחזקאל (שם נקראים "צלעות") ישנם 33 תאים. 5 על 3 קומות בצפון, וכן בדרום. ושלושה זה על גב זה במערב. מידת כל אחד קנה שהוא שש אמות.

ראו גם
------

* בית המקדש

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מלכים א', פרק ו', פסוק ו', מידות ד', ד'
2. ↑  ספר יחזקאל, פרק מ', פסוק ז'

| חלקי בית המקדש השני |
| --- |
|       |
| 

צפון
**החיל**
**הסורג**
**עזרת נשים**
לשכת העצים
לשכת הנזירים
לשכת השמנים
לשכת המצורעים
**שער ניקנור**
**העזרה**
**המזבח**
**כבש**
**הכיור**
**בית המטבחיים**
**הדביר**
**האולם**
**ההיכל**
**1**
**2**
**2**
**3**
**לשכת**
**הגזית**
**בית**
**המוקד**
**4**
**4**
**5**
**6**
**7**
**א**
**ב**
**ג**
**ד**
**ה**
**ו**
**ז**
**ח**
**ט**
**י**
**י**
 |
|       |
| מקרא |
| **1.** לשכת הפרווה   **2.** בית החליפות   **3.** לשכת פרהדרין   **4.** בין האולם ולמזבח   **5.** תאים   **6.** מסיבה   **7.** אחורי בית הכפורת |
| שערי המקדש |
| **א.** שער עזרת נשים   **ב.** שער העליון   **ג.** שער הדלק   **ד.** שער הבכורות   **ה.** שער המים
**ו.** שער יכניה / הניצוץ   **ז.** שער הקרבן   **ח.** שער הנשים   **ט.** שער השיר / המוקד   **י.** שער בלי שם |
**מוזיקה שקולה** (באנגלית: **An Equal Music**) הוא רומן אנגלי מאת הסופר ההודי ויקרם סת. יצא לאור ב-1999. הופיע בעברית בהוצאת זמורה-ביתן.

עלילה
-----

גיבור הספר, המסופר בגוף ראשון, הוא הכנר מייקל הולם, החי בלונדון לבדו ומנגן כינור שני ברביעיית המיתרים מאג'וֹרֶה. הוא פוגש את ג'וליה, חברתו לשעבר ופסנתרנית מחוננת, אותה לא ראה מזה שנים. אהבתו אליה ניצתת מחדש, אף כי היא נשואה ואם לילד ולו עצמו יש חברה חדשה, גם היא כנרת. הוא מזמין את ג'וליה להצטרף אל רביעיית מאג'ורה להופעות, ומגלה כי היא שומרת על סוד גדול המטיל את צילו על חייה ועל הרביעייה. במקביל מתואר מאבקם המתמיד של המוזיקאים בניסיון לנגן, להתפרנס ולהתפרסם. רביעיית מאג'ורה מחליטה להקליט את אמנות הפוגה, יצירתו הגאונית של יוהאן סבסטיאן באך.
  
הספר זכה להצלחה רבה ולשבחים מצד מוזיקאים וחובבי מוזיקה בשל התיאור המדויק של הווי חייהם של מוזיקאים קלאסיים והדרך בה הם עובדים. בעקבות הצלחת הספר יצא דיסק כפול בשם "מוזיקה שקולה", ובו מבוצעות היצירות שנזכרו בספר, בין השאר בביצוע הכנר פיליפ אונורֶה, בן-זוגו של הסופר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוזיקה שקולה, באתר OCLC (באנגלית)
**לוח השנה האתיופי** או **הלוח האגעזי** הוא לוח שנה שמשי המשמש כלוח השנה העיקרי באתיופיה, וכלוח שנה לצרכים דתיים בכנסיות טֵוָואהִידוֹ — הכנסיות האורתודוקסיות של אתיופיה ואריתריאה. לוח השנה מבוסס על לוח השנה הקופטי. בדומה ללוח הקופטי, לוח השנה האתיופי כולל תריסר חודשים בני 30 יום ומספר ימים הנוספים בסוף השנה. בשנה רגילה מספרם חמישה, בשנה מעוברת — שישה. שנה מעוברת חלה פעם בארבע שנים, ללא יוצא מהכלל, כמו בלוח השנה היוליאני ובניגוד ללוח הגרגוריאני.

ראש השנה האתיופי, הנקרא באמהרית אֶנְקוּטָטָש, חל בראשון לחודש מָסקָרָם, המקביל בקירוב לספטמבר בלוח היוליאני, התאריך נקבע על מנת לציין את סוף עונת הגשמים החזקים ותחילת ההתחדשות החקלאית. על פי הלוח הגריגוריאני, המקובל במרבית העולם, ראש השנה האתיופי חל ב־12 בספטמבר בין השנים 1901 ו־2099 אם מדובר בשנים גרגוריאניות הקודמות לשנים מעוברות, שבהן יש עשרים ותשעה ימים בפברואר. בכל מקרה אחר ראש השנה האתיופי חל ב־11 בספטמבר, על פי הלוח הגרגוריאני.

חודשים
------

כל חודש בלוח השנה מונה 30 יום למעט החודש ה-13 שמונה 5 ימים בכל שנה ויום נוסף להם (6 ימים סך הכול) פעם ב-4 שנים.

| געז | עברית |
| --- | --- |
| መስከረም | מסכרם |
| ጥቅምት | טקמת |
| ኅዳር | ח'דר |
| ታኅሣሥ | תח'שׂשׂ |
| ጥር | טר |
| የካቲት | יכתית |
| መጋቢት | מגבית |
| ሚያዝያ | מיאזיה |
| ግንቦት | גנבות |
| ሰኔ | סאנה |
| ሐምሌ | חמלה |
| ነሐሴ | נחסה |
| ጳጐሜን | פגומן |

ספירת השנים
-----------

ספירת השנים המקובלת כיום בלוח האתיופי נעשית מיום הבשורה למרים, שבו, על פי האמונה, התבשרה מריה מפי המלאך גבריאל שהיא נושאת ברחמה את ישו. לפי מניין זה, השנה שהחלה בספטמבר 2007 על פי הלוח המקובל, היא השנה ה־2000 במספר. קיים פער של מספר שנים בין שני הלוחות מפני שהכנסייה האורתודוקסית האתיופית והכנסיות האירופיות התבססו על חישובים שונים באשר לשנה שבה חלה התגלותו של גבריאל.

מנייני שנים אחרים היו מקובלים בעבר. המניין לבריאת העולם, למשל, מוסיף 5,500 שנים למניין מהבשורה על הולדת ישו.

ראו גם
------

* לוח השנה של יהודי אתיופיה

קישורים חיצוניים
----------------

* ממיר תאריכים מהלוח הגרגוריאני ללוח האתיופי
* אָבֶּרָה מוֹלָה מאמר על לוח השנה האתיופי באנגלית
* דני אדמסו, קצב משלהם, באתר nrg‏, 27 בספטמבר 2007.

| לוחות שנה |
| --- |
| מערכות | ירחי • שמשי • ירחי-שמשי |  |
| לוחות בשימוש | עברי • גרגוריאני • מוסלמי • הינדי • קופטי • אתיופי • סיני • פרסי • בהאי • צפון קוריאני • שומרוני • קראי • הולוקני |
| לוחות היסטוריים | בבלי • אטי • ביזנטי • יוליאני • מאיה • מהפכני סובייטי • מהפכני צרפתי • רומי • שוודי • אצטקי • קומראני • ערבי טרום-אסלאמי • מצרי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559084505171
* BnF: cb12185009k (data)
* LCCN: sh98000959

 |
**המשחק של ריפלי** (באנגלית: **Ripley's Game**) הוא רומן מתח שנכתב בשנת 1974 על ידי הסופרת פטרישיה הייסמית'. הספר הוא השלישי בסדרת הריפליאדה שגיבורה הוא טום ריפלי.

הספר עובד לקולנוע פעמיים. ראשית, בשנת 1977 כסרט בשם : "החבר האמריקאי" (בגרמנית: Der Amerikanische Freund) בבימויו של וים ונדרס ובכיכובו של דניס הופר. עיבוד שני לקולנוע הופק בשנת 2002 ונקרא "המשחק של ריפלי", בבימוייה של ליליאנה קבאני ובכיכובו של ג'ון מלקוביץ'.

תקציר עלילה
-----------

ספר זה הוא השלישי בסדרת הריפליאדה. בספר זה טום ריפלי הוא סוחר עשיר בשנות ה-30 לחייו. הוא מתגורר בוילפרס (Villeperce) שבצרפת, בחווה שנקראת בל אומברה (Belle Ombre), עם אשתו הצרפתייה אלואיז (Heloise). בתחילת הסרט אחד משותפיו, פושע אמריקאי בשם ריווס מינוט (Reeves Minot), מבקש ממנו לרצוח שני בני אדם. ריפלי "השונא לרצוח, אלא אם הדבר מתחייב" מסרב לבצע רצח בתמורה ל-90,000 דולרים.

שכנו של ריפלי, ג'ונתן טרוואני (Jonathan Trevanny), הוא בריטי עני העוסק בבניית מסגרות לתמונות וחולה בסרטן הדם. טרוואני מעליב את ריפלי, וריפלי, כנקמה, מבקש ממינוט לשכנע את טרוואני לרצוח את האנשים, ואף מציע למינוט לזייף מסמכים על מנת לשכנע את טרוואני שהסרטן שלו מתגבר ושימיו ספורים. טרוואני, המאמין שימיו סבורים, מנסה למצוא מקור הכנסה לאשתו ולבנו, ומסכים להצעה.

טרוואני מבצע את אחד ממעשי הרצח, ומינוט (בעזרתו של ריפלי) מביא עדויות רפואיות נוספות לכך שימיו של טרוואני ספורים ומשכנע אותו להרוג בוס של המאפיה ברכבת. הפעם טרוואני מהסס, וריפלי מופיע ברכבת ומסייע לו לרצוח את הבוס ושומרי ראשו.

ריפלי וטרוואני נמלטים מחברי המאפיה הרוצים לנקום את מות ראש הכנופיה, ונעשים חברים. ריפלי לומד מטריוואני איך זה לדאוג לאדם אחר (ונהיה פחות סוציופת) ואילו טריוואני לומד להתגבר על המצפון שלו.

אשתו של טרוואני חושדת בבעלה ומאיימת עליו שתעזוב אותו אם לא יודה במעשיו. טרוואני שולח אותה למקום מוגן, ומגיע לבל אומברה במטרה להימלט מהמאפיה. ריפלי שולח את אשתו מהאחוזה על מנת להגן עליה, ושניהם הורגים רוצח שכיר שנשלח על ידי המאפיה להרגם. קבוצה של אנשי המאפיה מגיעה לבית. טרוואני יורה עליהם, קופץ לפני ריפלי ומציל אותו, בעודו נפצע אנושות. טריוואני מת בזרועותיה של אשתו, וריפלי מוודא שמינוט יעביר להם את כל הכסף שהגיע לטרוואני בגין הרציחות, וחוזר לחייו השקטים כאילו לא אירע דבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* המשחק של ריפלי, באתר OCLC (באנגלית)

| סדרת טום ריפלי - הריפליאדה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הכישרון של מר ריפלי (1955) • ריפלי מתחת לאדמה (1970) • המשחק של ריפלי (1974) • הילד בעקבות ריפלי (1980) • ריפלי מתחת למים (1991) |

 |
**מוחמד כהן** הוא רומן אוטוביוגרפי מאת הסופר קלוד קיאט. הספר יצא לאור בשוודית ובצרפתית בשנת 1981, ותורגם לשפות אירופאיות שונות. המהדורה העברית של הספר, בתרגומה של רמה איילון, יצאה לאור ב-2007. 

הספר מתאר את סיפור חייו של הסופר השוודי קלוד קיאט (Claude Kayat). קיאט, כיום אזרח שוודי, נולד בתוניסיה ועלה לישראל כילד עם משפחתו. בגיל 20 היגר לשוודיה, שם השתקע. את ספריו כתב קיאט בשוודית.

תקציר
-----

גיבור הספר, מוחמד כהן, נולד וגדל בתוניסיה, בן לאב יהודי ולאם ערביה. מוחמד אינו נחשב ליהודי על פי ההלכה מאחר שאמו אינה יהודייה ובו בזמן אינו נחשב למוסלמי מכיוון שאביו אינו מוסלמי. 
כאשר אביו מחליט לקחת את משפחתו ולעלות לישראל, מוצא מוחמד כהן את עצמו לכוד בין תרבויות ונתון בקונפליקט זהות שאין ממנו מוצא.

רקע
---

קלוד קיאט בחר לכנות את גיבור הספר בשם המבהיר את קונפליקט הזהות: "מוחמד" הוא השם הפרטי הערבי הנפוץ ביותר, ואילו "כהן" הוא שם המשפחה היהודי הנפוץ ביותר. שמו המלא של הספר, בשוודית, צרפתית, ובשפות אחרות שאליהן תורגם, הוא "**מוחמד כהן - סיפור של יהודי ערבי**".

בדומה לגיבור סיפרו, קיאט השאיר מאחור את הוריו ואת אחיותיו, המתגוררים בישראל. מעל חמישים שנה קיאט חי בשוודיה והפך לחלק מהקהילה היהודית המקומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* גואל פינטו, מוחמד כהן, שוודיה, באתר הארץ, 27 בינואר 2007
* מוחמד כהן - הפרק הראשון בספר באתר "טקסט"
* דף הספר "מוחמד כהן" בשוודית
**דרך התהילה**, או **נתיב התהילה** (באנגלית: **Glory Road**), הוא ספר מסוגת מדע בדיוני מאת רוברט היינלין שיצא לאור ב-1963. הספר מעביר ביקורת על התרבות הקפיטליסטית, הדמוקרטית לכאורה והשוביניסטית, וכמו כן, הוא רצוף בתיאורים נטורליסטיים ופמיניסטיים בדומה לרבים מספריו של היינלין.

עלילה
-----

הספר מסופר בגוף ראשון מפי אוולין סיריל (אי. סי.) גורדון המכונה גם אי. סי. "צלקת" גורדון בגלל צלקת גדולה שיש לו על הפנים עקב פציעה. גורדון משרת בצבא ארצות הברית במלחמה בדרום מזרח אסיה (ייתכן כי מדובר במלחמת וייטנאם), ולאחר מכן פורש ועובר לטייל במזרח הרחוק שם הוא חי חיי פשטות. יום אחד, בעודו מחכה לתוצאות מרוץ סוסים מסוים, הוא נפגש עם אישה יפהפייה, שנעלמת לו לאחר דיאלוג קצר, והוא נשאר תוהה לגורלה.

זמן קצר לאחר מכן הוא מגלה בעיתון מודעת "דרושים" שבה מבקשים אדם אמיץ וחסון שיוכל לעמוד במשימה אתגרית והוא נענה לאתגר. הוא מגיע לדירה בעקבות המודעה, ומכתב שהוא מקבל מאוחר יותר, ומגלה את הבלונדינית שפגש בחוף הים. מעט לאחר מכן הוא מגיע לעולם אחר, מדהים ביופיו ובעל טבע אכזרי וכאוטי בו מפלצות ופלאים טכנולוגיים שלא ראה כמותם כל חייו. בזמן כלשהו הוא מבין שהוא לא בכדור הארץ ותוהה היכן הוא נמצא. את הצעירה הוא מכנה "כוכב", ולה יש עוזר אישי בשם "רופו", אשר מציית לכל דבר שהיא אומרת לו (מאוחר יותר מתגלה שהוא הנכד שלה).

בין כוכב לגורדון מתפתח רומן בזמן שהם נלחמים במפלצות בחיפוש אחר "ביצת ספינקס" מתוך מבוך אפלולי. לקראת סוף הספר מגלה גורדון כי "כוכב" היא 
מלכה השולטת של 20 יקומים מקבילים שנשלחה להחזיר מכשיר מתוחכם ובו עצורים מאות תודעות של המלאכים הקודמים. גורדון עובר לגור איתה בכוכב שבו היא שולטת לזמן מסוים, אך בסוף הספר נפרד ממנה כיוון שלא מסוגל לחיות את חייו בעולם הזר הזה, בעיקר בגלל ה"הלם התרבותי" שהוא חווה .

תרגום לעברית
------------

הספר יצא לאור בעברית בשני תרגומים שונים. התרגום הראשון, תחת השם "נתיב התהילה", תורגם על ידי ישראלה דורי ויצא בהוצאת רמדור בשנת 1980. התרגום השני, תחת השם "דרך התהילה", תורגם על ידי איתמר פארן ויצא לאור בהוצאת אודיסיאה בשנת 2010.
**המשפט האחרון של פרמה** (באנגלית: **Fermat's Last Theorem**) הוא ספר מדע פופולרי מאת סיימון סינג, העוסק בהיסטוריה של המתמטיקה דרך תולדותיו של המשפט האחרון של פרמה. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 1997. המהדורה העברית יצאה בשנת 2000 בהוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, בקטגוריית "פילוסופיה ומדע".

מהו המשפט האחרון של פרמה
------------------------

 ערך מורחב – **המשפט האחרון של פרמה**  

על פי משפט פיתגורס במשולש ישר-זווית שבו הניצבים הם a ו-b והיתר הוא c מתקיים: \ a^{2}+b^{2}=c^{2}.
קל למצוא אינסוף שלשות פיתגוריות - שלשות של מספרים טבעיים b ,a ו-c שמקיימים את השוויון הזה. באופן טבעי עולה השאלה האם יש שלשות של מספרים טבעיים שמקיימים את השוויון {\displaystyle \ a^{3}+b^{3}=c^{3}} או את השוויון {\displaystyle \ a^{4}+b^{4}=c^{4}} או באופן כללי את השוויון \ a^{n}+b^{n}=c^{n} כאשר n טבעי וגדול מ-2.
על פי המשפט האחרון של פרמה לא קיימות שלשות כאלה.

הרקע לכתיבת הספר
----------------

ביוני 1993 עורר המתמטיקאי אנדרו ויילס התרגשות רבה, שחרגה מתחומי עולמם של המתמטיקאים, כאשר הודיע שמצא הוכחה למשפט האחרון של פרמה, בעיה שנוסחה 358 שנים קודם לכן על ידי פייר דה פרמה, ומאז העסיקה מתמטיקאים וחובבי מתמטיקה ברחבי תבל. הדרמה שבמציאת ההוכחה התעצמה כאשר במהלך ביקורת עמיתים התגלה פגם בהוכחה זו, אך הפגם תוקן על ידי ויילס ותלמידו, ריצ'רד טיילור, וההוכחה פורסמה בגיליון חודש מאי 1995 של כתב העת *Annals of Mathematics*.

בשנת 1996 ביים סיימון סינג את "המשפט האחרון של פרמה", סרט דוקומנטרי שזכה בפרס, על המשפט וההוכחה שניתנה לו. הסרט זכור לצופיו בעיקר בשל קטע הפתיחה שלו בו נראה המתמטיקאי אנדרו ויילס, פורץ בבכי כשהוא נזכר ברגע בו חשב שפתר את הבעיה לאחר שנים של עבודה בסתר, ופרסם את עבודתו לעולם, אך התגלה שעדיין היה בה חסר. בארצות הברית נקרא הסרט "ההוכחה", והיה מועמד לפרס אמי.

לאור הצלחת הסרט החליט סינג לכתוב ספר על הנושא.

על הספר
-------

הספר עוסק בהיסטוריה של המתמטיקה, בדגש על חלקה הרלוונטי למשפט האחרון של פרמה, החל ממשפט פיתגורס, שהמשפט האחרון של פרמה נוסח על ידי פרמה במהלך ניסיון להכללה שלו, דרך הניסיונות הרבים למצוא הוכחה למשפט וכלה בהוכחתו של ויילס. הספר פונה לציבור הרחב, ולכן כתוב בסגנון רהוט, תוך הימנעות מכוונת בעיסוק במתמטיקה עצמה. הוכחות למשפטים פשוטים אחדים המוזכרים בספר ניתנות בנספח בסוף הספר.

היה זה הספר הראשון על מתמטיקה שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר בבריטניה ובישראל.

ראו גם
------

* המשפט האחרון של פרמה

קישורים חיצוניים
----------------

* המשפט האחרון של פרמה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יפעת אדלר, המשפט האחרון של פרמה, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 30 ביולי 2014
**מומו** הוא ספר מאת מיכאל אנדה, שיצא לאור בגרמניה בשנת 1973. שמו המלא: "**מומו, או הספור המוזר על גונבי זמן ועל הילדה שהחזירה לאנשים את הזמן הגנוב**" (בגרמנית: *MOMO oder Die seltsame Geschichte von den Zeit-Dieben und von dem Kind, das den Menschen die gestohlene Zeit zurückbrachte*).

מומו הוא שמה של גיבורת הסיפור לילדים, שמבעד לעלילתו משתקפת ביקורת על החברה המודרנית.

בעברית יצא הספר לאור בשנת 1983, בסדרת "מרגנית" של הוצאת "זמורה ביתן מודן", בתרגום מאת חנה טויכסלר.

עלילה
-----

הספר "מומו" מגולל את סיפורה של ילדה מאוד מיוחדת ואת סיפורם של יצורים הגונבים את הזמן מבני האדם.

לעיר גדולה מגיעה יום אחד ילדה לבדה. אין לה הורים וקשה לשער את גילה, ושמה מומו. תושבי העיר משכנים את הילדה באמפיתיאטרון הקטן של העיר, ודואגים לה, כל אחד לפי יכולתו. מומו היוותה בהתחלה נטל על החברה. עד מהרה מתגלה השפעתה המיוחדת של הילדה על הילדים האחרים בעיר, וגם על המבוגרים. כולם חשים בחברתה נוח במיוחד לשוחח זה עם זה, לשחק ולדמיין.

יום אחד מגיע לעיר איש קטן בחליפה אפורה ומגבעת נוקשה, בידו מזוודה אפורה קטנה, ובפיו נעוץ דרך קבע סיגר קטן בעל ריח מוזר. האיש הקטן מביא עמו צינה בכל אשר ילך. אנשים קטנים כמוהו, זהים לו בדיוק במראה מגיעים אל העיר הגדולה ואל ערים אחרות, ולאחר הסבר קצר משכנעים את בני האדם שעליהם לחסוך בזמן. משמעות החיסכון בזמן היא להפסיק לעשות דברים חסרי תועלת, כביכול, כמו לבקר חברה או לטפל בתוכי (כפי שאחד מהם מציע לפוסי הספר), ובמקומם לחסוך את הזמן ב"בנק הזמן", בניהולם של אותם אדונים אפורים, על מנת שיהיה מוכן לשימוש לעת זקנה. אך הזמן שנמצא בבנק לא נחסך לאנשים לעת זקנה, אלא נגנב על ידי האדונים האפורים.

אולם את הילדה מומו לא מצליחים האדונים האפורים לשכנע לחסוך בזמן. היא עושה דברים למען העשיה שבעניין, ולא מחפשת בהם תועלת. עד מהרה, היא היחידה. העולם סביבה הולך ומשתנה, ולאנשים כבר אין זמן. מומו, המבחינה בכך שידידיה הולכים ונעלמים במרוץ אחרי חיסכון בזמן, יוצאת במסע להחזרת הזמן האבוד לאנשים.

סיכום
-----

ספר הילדים הפשוט והתמים הזה, לכאורה, מכיל בתוכו רעיונות קיומיים של חוויית איכות הזמן ההווה (מנגינת פרחי השעות) ומספר את סיפורה של החברה המודרנית, שהשתעבדה למרוץ אחרי ההצלחה, ושכחה את רגעי ההנאה הפשוטים בחיים. מיכאל אנדה הצליח לגעת במטה קסם במניעים וההשפעות החברתיות והכלכליות של תחלואיה של החברה המודרנית. במובן זה, מתקשר הסיפור בנושאו (אובדן החלק המהנה בחיים) לספר אחר של אנדה – "הסיפור שאינו נגמר".

המחזה
-----

עידו ריקלין כתב מחזה לפי הסיפור, סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין העלה בשנת 2012 הצגה לפי המחזה בבימויו של רפי ניב. ההצגה הוצגה על ידי בימת הנוער סטודיו למשחק לילדים ונוער בכפר סבא והוד השרון בפסטיבל עכו.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מומו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מומו** |

קישורים חיצוניים
----------------

* רות נצר. "**מוֹמוֹ" – אגדה למבוגרים על העצמי הנשי – מבט יונגיאני**. אתר פסיכולוגיה עברית.
* מומו, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4279581-3
* VIAF: 195153184
* WorldCat (עם VIAF): 195153184

 |
**האביב המערבי - הקרב בין הטכנולוגיה לדמוקרטיה: רגע האמת**, הוא ספר עיון מאת פרופסור ניר שוולב מהחוג להנדסת מכונות באוניברסיטת אריאל בשומרון. הספר בוחן את השפעת העידן הדיגיטלי על היציבות החברתית בחברות מערבית. לטענת הסופר, הקיטוב החברתי הפושה בעולם מאז שנת 2008 הוא סימן אזהרה שלאורו על החברה להזדרז ולאמץ שינויים. הספר יצא לאור בהוצאת סלע מאיר בשנת 2022.

תוכן
----

הספר דן במקורות לקיטוב החברתי הפושה בעולם מאז שנת 2008 ובדרכים להתמודדות עמו. בבסיס הספר החשש משינוי מהותי ובלתי הפיך ביחסי הכוחות המסורתיים הפועלים בחברה כבר בעשור הקרוב.

בשער הראשון סוקר פרופ' שוולב באופן יסודי את התהליכים הסוציולוגיים והמתמטיים לקיטוב בחברה אנושית, תהליכים כמו אפקט ע"ש תומאס שלינג, משחק השיום ועוד, ומצביע על המורכבות בבקרה על התהליכים הללו. כך לדוגמה ניסוח מתמטי של משחק השיום (The Naming Game) מצביע על כך שבמצב בו קיימת קבוצה של אנשים עם מחויבות בלתי מעורערת כלפי רעיון מסוים, כלומר שלא ניתן לשכנעם בדבר מלבד הדעה אותה הם מחזיקים, ואותה קבוצה מונה יותר מ-10% מאוכלוסיית השיח, במוקדם או במאוחר כל הרשת תאמץ את דעתם. תהליכים שונים הם המקור לשונות הכלכלית/החברתית הגדולה בתוך החברות המערביות וביניהן.

בשער השני לספר מתוארים אותם תהליכים בצילן של העידן הדיגיטלי בכללותו, הבינה המלאכותית וחברות הטכנולוגיה הגדולות. שוולב מתאר באופן כמותי ואיכותי כיצד תהליך הקיטוב תפס תאוצה. התהליך הזה אליבא דשוולב מצביע על כך שהתהליכים שנסקרו בשער הראשון שינו את אופיים מהרגע שמדורת השבט הפכה לדיגיטלית. לדוגמה, תהליך הסגרגציה של שלינג שבעולם האמיתי יכול להתארך על פני שנים מתקצר לכדי ימים ודקות ברשתות החברתיות.

בשער השלישי לספר, פרופ' שוולב מציע סדרת צעדים זהירים שעשויים להוות פתרון לבעיה. בין השאר שוולב מציע: רגולציה – שוולב מניח בספרו שרגולציה כלשהי היא בלתי נמנעת. עם זאת שוולב מניח את היסודות לניסוח זהיר של החוקים לאור המגבלות החוקיות והתרבותיות שבחברה המערבית. אחריות – טוען שעל הפרטים בחברה המערבית מוטלת האחריות לפתח הרגלים חדשים ובריאים של שיח ברשת. ומניח את האחריות הזו בידי המדינה והפרט כאחד.
באפילוג לספר שוולב מצביע על קיומה של בעיה חבוייה וגדולה שבעתיים שמתהווה עם השיפור ביכולת ניתוח ביג דאטא: האפשרות שהרשתות יוכלו לתמרן את דעת הקהל באופן ממוקד ונסתר בנושאי פוליטיקה וחברה.

* 

הספר תורגם לאנגלית תחת הכותרת "Our western Spring: where political divide is leading us?"

קישורים חיצוניים
----------------

* האם הדמוקרטיה תשרוד מול אתגרי הביג-טק? | ביקורת ספר, באתר www.maariv.co.il באתר מעריב
* האביב המערבי: הטכנולוגיה שמקטבת אותנו, באתר Podcasts, פודקאסט "הבריקדה" עם אטילה שומפלבי
* *הקרב בין הטכנולוגיה לדמוקרטיה - פרופ׳ ניר שוולב [״האביב המערבי״]*, נבדק ב-2022-09-25 הפודקאסט של ד"ר רועי יוזביץ'
* *Our western Spring: where political divide is leading us?*

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל שנבל, "בקרוב לא תהיה דמוקרטיה": האם עוד אפשר לעצור את מארק צוקרברג?, מקור ראשון
2. ↑  ראיון טלוויזיוני, ריקלין ושות', ערוץ 14
3. ↑  ראיון עם אברי גלעד, ערוץ 12
**דובאי מירקל גרדן** (באנגלית: **Dubai Miracle Garden**; בערבית: **حديقة الزهور بدبي**) הוא גן הפרחים הגדול בעולם, הנמצא בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.

הגן נמצא במדבר והוא הוקם במסגרת הסכם של חברת דובאילנד לנדל"ן עם חברת גינון וחקלאות חקלאית בראשות איש העסקים הירדני עבד אל נאצר ראחל.

הגן נפתח בשנת 2013 והוא משתרע על פני 780,000 מ"ר, והוא מכיל מעל 50 מיליון פרחים וכ-250 מיליון צמחים. הפרחים מופיעים בתצוגות שונות החל מערוגות פרחים ועד לקשתות בצורת לב וטירות מעוטרות. התערוכות בגן מתחלפות מדי עונה.

ההשקיה בגן נעשית בשעות הלילה בהן הגן סגור באמצעות טפטפות שנמצאות במערכת תת-קרקעית, העושות שימוש בכמות ממוצעת של 757,082 ליטר מים אפורים ליום. המים הם המים האפורים של העיר דובאי, והגן עושה להם תהליך טיהור שהופך אותם למים נקיים ברמה גבוהה במיוחד.

חלק מהגן הוא גן פרפרים מקורה שנפתח בשנת 2015 ובו 15,000 פרפרים מ-26 מינים.

הגן סגור בחודשי הקיץ בשל החום הרב השורר באזור.

הגן מהווה שיא גינס של הגן האנכי הגבוה בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובאי מירקל גרדן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דובאי מירקל גרדן
* תמונות מגן הפרחים של דובאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירות כלכליסט, לא תאמינו איפה נמצא גן הפרחים הגדול ביותר בעולם, באתר כלכליסט, ‏25 ביוני 2015
2. ↑  הכי מטורפת בעולם: זה מה שקורה בדובאי, באתר mako, ‏4 במרץ 2018
**המתיקות שאחרי** (אנגלית: The Sweet Hereafter) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי ראסל בנקס, שיצא בשנת 1991. הוא מתרחש בעיירה קטנה על רקע אסון שאירע בה - תאונת אוטובוס בה נהרגו מרבית ילדי העיירה. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם, שיצא ב-1997 בבימוי אטום אגויאן הקנדי, וזכה בפרסים ושבחים רבים.

עלילה
-----

עלילת הספר מתרחשת בעיירה קטנה בצפון מדינת ניו יורק, ששגרת חיי תושביה השלווה נקטעת באחת בעקבות טרגדיה קשה, בה אוטובוס תלמידים סוטה מנתיבו ומדרדר לתהום, ורוב ילדי העיירה נהרגים. 

במהלך הספר מספרות ארבע דמויות שונות את האירועים, כל אחת מנקודת מבטה:

* דולורס דריסקול, נהגת האוטובוס, שמתגעגעת לילדי העיירה אותם הסיעה יום יום לבית הספר.
* בילי אנסל, אלמן שאיבד את שני ילדיו היחידים בתאונה.
* מיצ'ל סטיבנס, עורך דין שמגיע מניו יורק ומנסה לשכנע את הורי הילדים לתבוע פיצויים כספיים בעקבות התאונה; הוא מתמודד במקביל עם קשייו כהורה המזניח את בתו, המדרדרת לזנות וסמים ומגלה שהיא חולה באיידס.
* ניקול ברנל, נערה בת 14 שניצלה בתאונה והפכה למשותקת בפלג גופה התחתון, ומשמשת כעדה מרכזית בתביעה שמוגשת בעקבות התאונה; במהלך עדותה היא טוענת במפתיע כי נהגת האוטובוס הגבירה את מהירות נסיעתה ולכן התרחשה התאונה, ובעקבות זאת נגוזה כל תקווה של ההורים להצלחת התביעה ולפיצויים, זאת למרות שחלק מהמעורבים יודעים כי ניקול שיקרה.

הספר מתאר מפי ארבע הדמויות את מערבולת הרגשות הקשים המציפה את תושבי העיירה בעקבות התאונה, את הניסיונות להבין מי אשם בה, ואת ההתמודדות עם החיים שאחרי האסון. במקביל מתוארים סודות וחטאים מוסריים שונים של בני משפחות - אלכוהוליזם, ניאוף, גילוי עריות ועוד.

הבסיס העובדתי לאירועים בספר
---------------------------

האירועים מבוססים בחלקם על תאונת אוטובוס שאירעה בעיירה אלטון שבדרום טקסס ב-21 בספטמבר 1989. בתאונה פגעה משאית באוטובוס תלמידים והוא הידרדר לבור חצץ. 21 תלמידים נהרגו ו-49 נפצעו. המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה קבעה כי נהג המשאית הוא האשם בתאונה, וכי גורם נוסף שתרם לתוצאותיה החמורות היה מיעוט דלתות יציאת חירום באוטובוס.

לאחר התאונה, עשרות עורכי דין מיהרו אל העיירה בניסיון לשכנע את המשפחות לתבוע פיצויים מגורמים שונים - חברת קוקה-קולה שהייתה בעלת המשאית, חברת האוטובוסים שלא יצרה דלתות יציאת חירום נוספות באוטובוס, והעירייה שלא כיסתה כראוי את בור החצץ. חלק מהמשפחות שקיבלו פיצויים תבעו שוב לאחר שגילו שמשפחות אחרות קיבלו פיצויים גבוהים יותר. לבסוף נקבע הסדר בסכום כולל של 150 מיליון דולר, מרביתו מחברת קוקה-קולה, ומתוכו 50 מיליון דולר קיבלו עורכי הדין. המשפחות קיבלו 4.5 מיליון דולר עבור כל ילד שנהרג ו-500-900 אלף דולר על כל ילד שניצל.

קישורים חיצוניים
----------------

* המתיקות שאחרי - מידע על הספר ופרק מלא מתוכו, באתר טקסט
* עופרה עופר אורן, "המתיקות שאחרי": כמה כסף שווה זוג רגליים?, בבלוג "סופרת ספרים", 7 בנובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  Highway Accident Report
2. ↑  Alton Journal; In Deaths of Children, Lives Are Transformed
"**הנכס**" הוא רומן גרפי מאת רותו מודן, שיצא תחת הוצאת עם עובד בשנת 2013 וכולל 222 עמודים. הספר זכה בשלל פרסים וביניהם גם פרס אייזנר, שנחשב לפרס הטוב ביותר של הקומיקס (בדומה לטקס פרסי האוסקר של הקולנוע). הספר הצליח מאוד ותורגם לשפות רבות, ביניהן אנגלית, פולנית, צרפתית ועוד.

עלילת הספר
----------

הספר מתאר ביקור בן שבוע בפולין של סבתא ונכדתה, הנוסעות לאתר נכס שהיה שייך למשפחה לפני מלחמת העולם השנייה. הטיול, שבמשך שנים נמנעה הסבתא לקיים בגלל זכרונותיה מהשואה, לבסוף יצא לפועל כדי להחזיר את רכושם האבוד של המשפחה. אך לטיול מגיע במקרה גם "קרוב רחוק" של אביה המנוח של הנכדה, ששומע על התוכניות להחזיר את הרכוש ומפתח מזימה כדי לקחת אותו לעצמו. מלבד זאת, בזמן שהנכדה שוטטה ברחובות ורשה היא פגשה במקרה צייר קומיקס שעובד כמדריך סיורים בעקבות השואה, וביניהם מתפתח קשר רומנטי. הקשר הרומנטי הזה מתנגש עם סיפור רומנטי נוסף, אלא הפעם מכיוון הסבתא - מתברר כי סיבת הטיול הייתה כדי שתוכל למצוא את אהובה מלפני המלחמה, שהמשיך לחיות בפולין ללא ידיעה שאהובתו עוד חיה.

פרסים וביקורות
--------------

הספר יצא לאור בשנת 2013 בשתי מהדורות בו זמנית: באנגלית תחת השם "The Property" בהוצאת "Drawn and Quarterly" ובעברית בהוצאת עם עובד. לאחר זמן לא רב הוא זכה בפרס ספר הקומיקס הזר הטוב ביותר בפסטיבל לוקה שבאיטליה, פסטיבל שבין היתר מדרג ומעניק פרסים לספרי קומיקס מרחבי העולם. בשנת 2013 נבחר על ידי אתר אמזון לאחד מעשרת ספרי הקומיקס הטובים של השנה ובשנת 2014 זכה הספר בפרס חבר השופטים בפסטיבל אנגולם ה-41 לקומיקס בצרפת. שיא התהילה של הספר הגיע באותה שנה כאשר זכה בפרס אייזנר, הפרס היוקרתי ביותר שספר קומיקס יכול לקבל, בקטגוריית "Best Graphic Album—New". מלבד פרסים רבים, גם מבקרי ספרות וקומיקס רבים היללו את הספר. עופרה עופר אורן כתבה באתר סופרת סופרים כי "מי שרגיל לסיפורים מסופרים, לא מצוירים, עשוי לחשוב שציורים של מקומות, הבעות פנים, תנוחות גוף, נופים, הופכים אותם לקונקרטיים ומוחשיים מדי, וכי מראה העיניים עלול לשלול מהקורא את היכולת לראות הכול בעיניי רוחו. לא כך בספר הזה. הציורים שבו משאירים מידה לא מעטה של חופש. הם שטוחים, לכאורה כמעט סכמתיים, ועם זאת גם ספציפיים מאוד. לא רק שאינם שוללים את האפשרות לדמיין, אלא אפילו מעוררים אותה – לא כמו בקולנוע, למשל, ששם פניו של השחקן ומראה גופו המסוים משתלטים לגמרי על הדמות וכובשים אותה." רייצ'ל קוק כתבה באתר אובזרוור על הספר "אני יודעת שאנחנו רק ביולי אבל אני בטוחה שבסופו של דבר זה יהיה הרומן הגרפי של השנה".

קישורים חיצוניים
----------------

1. "הנכס" של רותו מודן זכה בפסטיבל אנגולם, באתר ynet, 3 בפברואר 2014
2. אילנה זפרן, ביקורת גרפית, באתר הארץ
3. מיה סלע, רותו מודן זכתה בפרס אייזנר בפעם השנייה, באתר הארץ
4. עופרה עופר אורן, "הנכס": איך נראים ציורים שאינם מסתירים את האמת, בבלוג סופרת ספרים, 1 בספטמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑
**הבוגד** הוא ספר פנטזיה משנת 2011. הספר היה לרב-מכר לילדים ולנוער. הספר עוסק בעלילותיהם של התאומים ג'וש וסופי, ושל האלכימאי בן האלמוות ניקולס פלמל. זהו החמישי בסדרת הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות, שנכתבה על ידי מייקל סקוט. שם הספר בא משם הדמות מרס אולטור.

עלילה
-----

סופי וג'וש נפרדים. סופי נשארת עם פרנל וניקולס וג'וש הולך בעקבות ג'ון די וורג'יניה דייר - לדי יש תוכנית חדשה לחסל את הקדמונים והיא לחזור לעבר בעזרת חרבות הכח לדנו טליס כשהקדמונים היו חלשים יותר ולחסל את כל הקדמונים ביחד אך קודם כל הם בורחים לאלקטרז ששם נמצאים בילי הנער ומקיאבלי. די רוצה להעיר את הלוטן (דרקון ים ששואב הילות) ולשלוח אותו לעורר מהומה בעיר. בינתיים סופי נמצאת בבית של דודה אגנס ומגלה שהיא סוגוגללא המשגיחה.

שם נמצאים פרנל, פרומתאוס, ניטן ופלמל שגוסס. פרנל מעניקה לפלמל עוד יום אחד מחייה בעזרת סופי וסוגוגללא (דודה אגנס). סוגוגללא היא אשתו של אברהם הרב מג והיא נמנית עם "האנשים הראשונים" שנוצרו מהילתו של פרומתאוס, תפקידה של סוגוגללא הוא לשמור על כל דורות משפחת ניומן (צד האמא) ביחד עם אחיה המלך גילגמש (צד האבא) כדי שבסופו של דבר סופי וג'וש ייולדו. מרס קם מקברו שבקטקומבות בפריז ונשלח על ידי מכשפת עין דור להרוג את די, שתוכניתו ההרסנית הולכת להרוס את העולם, לפני זה הוא צריך ללכת לביתה של סוגוגללא ובדרך הוא פוגש את אודין ואת הל הקדמונים שגם בדרך להרוג את די.

כולם נאספים בבית של סוגוגללא והיא מוסרת להם לוחות אזמרגד מבעלה אברהם הרב מג. הלוחות הם בעצם מכתבים מאברהם שיש בהם הוראות כדי שהמין האנושי ישרוד. כל לוח אומר לכל אחד מהם בדיוק מה לעשות: פרנל, ניקולס, ניטן ופרומותאוס נשלחים להגן על העיר מפני הלוטן שדי הולך לשסות בעיר, אודין מרס והל הולכים לאלקטרז כדי להרוג את די וסופי נשארת עם סוגוגללא כדי ללמוד את קסם האדמה. לבכירי הקדמונים יש תוכנית שתשנה את העבר, האי דנו טליס יינצל וכתוצאה מכך המין האנושי ייכחד, ולכן שלח מרתיו (מוות) האיש המסתורי את בני החבורה: סקתך הצללית, פלמדס, שייקספיר, סן ז'רמן וז'אן ד'ארק לעזור בהפלת דנו טליס. סופי רואה את ג'וש דרך לוח האיזמרגד ומשגרת את עצמה אליו לאלקטרז. די יוצר שער דרך ארבע חרבות הכח לדנו טליס בעבר. בסוף הספר בדנו טליס מגלים סופי וג'וש שהם הבנים של איזיס ואוסיריס דגולי הקדמונים שהם האדונים המסתוריים של דוקטור ג'ון די.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבוגד, באתר OCLC (באנגלית)
**מרוסיה באהבה** (באנגלית: **From Russia, with Love**) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1957, החמישי בסדרת ספרי ג'יימס בונד. הספר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, וב-1963 עובד לסרט באותו השם בכיכובו של שון קונרי.

עלילה
-----

ארגון סמרש – המודיעין הנגדי של הצבא האדום, מחליט להוציא לפועל משימה שתפגע אנושות ביוקרתו של המודיעין הבריטי. לשם כך מגייסים אנשי הסמרש סוכנת צעירה ויפה בשם טטיאנה רומאנובה, ומורים לה לפתות את הסוכן הבריטי המוכר ביותר – ג'יימס בונד. בהכוונת אנשי הסמרש, רומאנובה יוצרת קשר עם אנשי המודיעין הבריטי וטוענת שהיא מאוהבת בבונד ומעוניינת שהוא יסייע לה לחמוק מאחורי מסך הברזל. היא מציעה להביא לבריטים מכונת צופן סובייטית חדשנית. 

המודיעין הבריטי חושד בכוונותיה של רומאנובה, אולם הסיכוי להניח את היד על מכונת צופן סובייטית מפתה מדי. בונד נוסע לאיסטנבול במטרה להיפגש שם עם רומאנובה. בונד יוצר קשר עם הנציג הבריטי באיסטנבול, דראקו כארים, והם נאבקים באנשי הסמרש באיסטנבול. לאחר שרומאנובה מעניקה לבונד את מכונת הצופן, עולים השלושה על רכבת האוריינט אקספרס במטרה להגיע לפריז. אנשי הסמרש עולים בעקבותיהם על הרכבת, כשביניהם מתנקש מטורף, עריק בריטי בשם דונלד גרנט. גרנט מסמם את רומאנובה ומצליח להשתלט על בונד. הוא חושף בפני בונד את המזימה המלאה של סמרש: לרצוח את רומאנובה ובונד ולגרום לעיתונות להאמין שבונד רצח את רומאנובה לאחר שהיא איימה לחשוף את הרומן ביניהם, ולאחר מכן התאבד. כמו כן, גם מכונת הצופן היא למעשה פצצה שנועדה להרוג את בכירי המודיעין הבריטי שיתעסקו אתה.

בונד מצליח רק בקושי להתגבר על גרנט ולהרוג אותו. הרכבת מגיעה לפריז ובונד נפגש עם עמיתו הצרפתי רנה מאתיס ומשתף אותו בתוכניות של סמארש. שניהם יוזמים מבצע כדי להרוג את נציגת הסמארש בפריז, קולונל רוזה קלאב. בונד ומאתיס מצליחים להשתלט עליה, אולם קלאב בועטת בבונד במגף שקצהו מורעל, והוא מאושפז בבית חולים וניצל בקושי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרוסיה באהבה, באתר סימניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011017283805171
* MusicBrainz work: 45a823ca-44ef-4753-a496-0025b035d977
* VIAF: 182615154
* WorldCat (עם VIAF): 182615154

 |
**מחרוזת ענבר** – ספר של המכיל רשימות וזכרונות מימי חייו של המחבר – הסופר אלי עמיר. יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2023.

תוכן
----

הספר מלווה את חייו של הסופר מילדותו בבגדאד דרך ההגירה לישראל, נערותו שעברה עליו בכפר העוורים ובקיבוץ משמר העמק. מכאן לתפקידיו בסוכנות היהודית ובעליית הנוער. ניסיונו הפחות מוצלח בפוליטיקה הישראלית, זכרונות מאישים שונים שאליהם היה מקורב כמו שמעון פרס, לובה אליאב, אריאל שרון ועוד.

חלק חשוב מהספר מוקדש לתרבות שעליה הוא גדל בעיראק ושנדחתה על ידי הממסד הישראלי של המדינה שזה עתה קמה. עמיר מדגיש במספר מקומות את היותו "אִבְּן עַרְבּ" (בן ערב).

המחבר מספר אהבתו לשירי אום כולתום ומוחמד אבו אל טלב כמו למוזיקאים היהודים הגדולים שהיו בעיראק ובראשם האחים סאלח ודאוד אל-כוויתי והזמרת לילה מוראד. ומנגד – הבושה וההסתרה שלו ושל חבריו באהבתם לאותה תרבות ערבית שהם נטשו מאחוריהם. הוא מספר על קשריו עם אנשי תרבות בעולם הערבי כמו הסופר המצרי נג'יב מחפוז וסיפור תרגומם של ספריו לשפה הערבית והפצתם בארצות ערב.

קישורים חיצוניים
----------------

* מחרוזת ענבר. הסופר אלי עמיר משוחח עם הסופרת ציונית פתאל קופרווסר על ספרו החדש : מחרוזת ענבר, סרטון באתר יוטיוב
* על הספר באתר סימניה
* על הספר באתר נוריתה
**הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה** הוא ספר עיון המבוסס על מציאות היסטורית, שכתב ההיסטוריון האיטלקי קרלו גינצבורג. הספר יצא לאור באיטלקית בשנת 1976, תורגם מאיטלקית לעברית על ידי אורה איל בשנת 2005, בהוצאת כרמל.

בספר מתאר גינצבורג את סיפורו של אדם בשם מנוקיו (דומניקו סקנדלה), שחי במאה ה-16, ונדון למוות על ידי בית המשפט של האינקוויזיציה. תיאור הסיפור האישי וניתוחו בא בעקבות רישומים מדויקים אודותיו מפרוטוקולי בית המשפט של האינקוויזיציה, שנשמרו בארכיון בעיר אודינה באיטליה.

הגבינה, התולעים, ואלוהים: פרטי העלילה
-------------------------------------

לפי תיעוד משפטו של מנוקיו, הוא נאשם בכך שטען כנגד המוסכמות הדתיות באותה תקופה, נגד עליונות האדם על בעלי החי והחומר, ונגד עליונות האלוהים על האדם.

בין ציטוטיו, שהיו מהפכניים לאותה תקופה, אומר מנוקיו: "(לפני הבריאה) הכול היה כאוס, כלומר אדמה, אוויר, מים ואש ביחד; ומהמסה הזאת נוצר גוש, בדיוק כמו שגבינה מתגבשת בחלב, ובתוך זה התהוו תולעים, והם היו המלאכים, ובין המלאכים הרבים האלה היה גם אלוהים שנוצר גם הוא מהגוש באותו זמן".

וציטוט נוסף: "ספק רב אם מרים, אם ישו הייתה בתולה כשילדה אותו. עובדה: המון אמהות יש בעולם, אף אחת מהן אינה בתולה".

משפטו של מנוקיו, שנדון למוות על השקפותיו הדתיות, מהווה דיוקן של העימות בין ניצני השכלה ופתיחות מחשבתית אתאיסטית, לבין תרבות עממית מסורתית נוקשה, דווקא בשנות הפריחה והרפורמציה הסוערות באומנות ובתרבות, בימי הביניים של המאה ה-16.

הספר ותחום המיקרו-היסטוריה
--------------------------

ייחודו של הספר הוא במיקרו היסטוריה שבו, בכתיבת ה"היסטוריה מלמטה". גינצבורג נחשב לאחד מראשוני זרם ה"מיקרו-היסטוריה". זרם זה התפתח בשנות ה-70 של המאה העשרים, ועוסק בחקירה לעומק של פרטים קטנים. בניגוד לסקירת מגמות ותהליכים, נעשה כאן לימוד לעומק של חיי היומיום של אדם מהתקופה.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין ארבל, ההיסטוריה כרומן בלשי, **זמנים** 97, חורף 2007, 110-106.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגבינה והתולעים** בוויקישיתוף
* מירי אליאב פלדון, והתולעים ילדו את אלוהים, באתר הארץ, 20 ביולי 2005
* לירז אקסלרד, ההיסטוריה נמצאת בפרטים הקטנים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2005
* תום שגב, למי אכפת מה אמר טוחן טרחן לשכניו במאה ה-16? לכנסייה כולה, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15049700s (data)
* GND: 4818283-7
* SUDOC: 067717160
* VIAF: 202976322
* WorldCat (עם VIAF): 202976322

 |
**קולומביה** (באנגלית: **Columbia Sportswear Company**) היא חברה אמריקאית לייצור מוצרי ספורט, הלבשה, ציוד מחנאות, טיפוס וסקי.

מטה החברה ממוקם בסידר מיל, אורגון, ארצות הברית באזור המטרופוליטני של פורטלנד.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1938 והחלה את דרכה כחברה משפחתית להפצת כובעים. היא הוקמה על ידי פול ומארי למפרום (ההורים של היו"ר הנוכחי גרט בויל), זוג יהודים שברח מאאוגסבורג, בגרמניה הנאצית בשנת 1937 ומיד רכש חברת הפצת כובעים בפורטלנד.

החברה הפכה את שמה ל "Columbia Hat Company" על שם נהר הקולומביה הקרוב למקום מגוריהם.

בתם של פול ומארי, גרט בויל, התחתנה ב-1948 עם ניל בוייל שמונה מאוחר יותר למנכ"ל החברה.

תסכול בעבודה עם ספקים דחף אותם להתחיל בייצור מוצרים משלהם וחברת Columbia Hat Company ולאחר מכן הפכה ל-Columbia Sportswear Company בשנת 1960.

ניל נפטר בשנת 1970 מהתקף לב וגרט בויל ובנה טים, לקחו את תפעול החברה לידם על מנת למנוע פשיטת רגל.

בשנת 1998 הפכה החברה לציבורית והחלה להיסחר בבורסת הנאסד"ק.

בשנת 2001 החברה עברה למטה מפורטלנד לסידר מיל, אורוגון. ב-2007 ניסתה לשכנע עיריית פורטלנד את חברת קולומביה לחזור לתחומה אבל החברה דחתה את ההצעה.

בשנת 2001 הייתה קולומביה לחברת מכירת ביגוד סקי האמריקאית הגדולה ביותר על פי הכנסות ברוטו.

בשנת 2015, בריאן טים הפך לנשיא החברה וטים בויל נשאר רק כמנכ"ל[דרושה הבהרה].

חנויות
------

לחברה יש פריסה בכ-72 מדינות עם כ-13,000 קמעונאים, לחברה יש גם חנויות משלה וחנות הדגל שלה נמצאת במרכז העיר פורטלנד.

קולומביה מיוצגת בלעדית בישראל משנת 2005 על ידי חברת סער א.ת בע"מ. מוצרי קולומביה נמכרים בחנויות טיולים מתמחות, רשתות ספורט, מחנאות ובחנויות הדגל של המותג.

רכישות
------

* 2002 – רכשה את יצרנית הנעלים Sorel.
* 2003 – רכשה את Mountain Hardwear.
* 2006 – רכשה את Pacific Trail  ואת חברת Montrail brands.
* 2014 – רכשה את prAna.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולומביה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קולומביה
* קולומביה, ברשת החברתית פייסבוק
* קולומביה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קולומביה, ברשת החברתית אינסטגרם
* קולומביה, ברשת החברתית LinkedIn
* קולומביה, באתר פינטרסט
* מידע עסקי על חברת קולומביה באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* קולומביה, בגוגל פיננסים

* קולומביה, באתר Crunchbase (באנגלית)
* קולומביה, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודותינו | אודותינו | קולומביה ישראל, באתר קולומביה
2. ↑  Columbia goes public in top-of-the-line style, www.bizjournals.com
3. ↑  Seamless warehouse is a marvel, web.archive.org, ‏8 ביוני 2011
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר משנת 1957. אם התכוונתם למונח "מיתולוגיה", ראו מיתולוגיה.

**מיתולוגיות** (בצרפתית: Mythologies) הוא ספר שנכתב על ידי רולאן בארת אשר יצא לאור ב-1957.

תוכן
----

בספר זה מגדיר בארת את השפה הסמיוטית כמערכת מיתולוגית ומבקש להראות כיצד הופכים הסימנים למיתוסים. וכיצד החברה משתמשת בסימנים, ומציגה את משמעותם כטבעית לחלוטין, על מנת להצדיק מערכות אידאולוגיות, כגון זו של קהל אוהדים.

בארת' מסתמך על החלוקה הבסיסית של דה-סוסייר ל"מסמן" ו"מסומן", אך מוסיף מערכת נוספת של מתן משמעות, על מנת להסביר כיצד מקבלים הסימנים את משמעותם המיתולוגית ה"טבעית".

המיתוסים, לפי בארת, מתייחסים לדברים שאכן קרו במציאות, ואשר החברה העניקה להם משמעויות נלוות. לכן, המיתוסים הם בעצם עיוות של המציאות. המשמעות החברתית-תרבותית שהסימן מעורר בנו מכונה "קונוטציה". לפירוק הקונוטציות והסבר היווצרותן, משתמש בארת, במערכת הסמיולוגית של דה-סוסייר. המערכת הסמיולוגית הראשונה, ה"דנוטציה", מהווה את הקשר השרירותי ב"לאנג", המשמעות המילונית של הסימן. בעוד שהמערכת הסמיולוגית השנייה ה"קונוטציה" מהווה את קשר ההסכמה החברתית-תרבותית של השימוש בסימן (הפארול).

ניתן לפשט את ההסבר ולהלבישו על דוגמה ספציפית. אוהדי מכבי תל אביב בכדורגל או בכדורסל משתמשים בסיסמה: "מי שלא קופץ אדום". לצבע האדום יש משמעות אידאולוגית בקרב אוהדי מכבי. במערכת הסימיולוגית הראשונה, הדנוטציה, מקשר האוהד את המילה אדום עם הצבע האדום. אמירת המילה אדום פירושה הצבע האדום. לאחר מכן במערכת הסימיולוגית השנייה, הקונוטציה, מקשר האוהד את הצבע האדום עם קבוצת הפועל תל אביב בכדורגל או בכדורסל, היריבה המושבעת. ההקשר הוא למעשה זו שהופך את המילה אדום לשנואה כל כך בקרב אוהדי מכבי. אדום הוא תועבה, מילה נרדפת ליריב שיש לשנוא ולנצח בכל מחיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלוש רמות של משמעות, אתר **עמלנט**
* מיתולוגיות, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb135054222 (data)

 |
**הדודה שלי מרחוב הנביאים** הוא ספר ילדים מאת יורם טהר-לב.

תקציר העלילה
------------

הספר מספר על דודה מרחוב הנביאים אשר ילדים הם הדבר האהוב עליה. אהבתה לילדים מתבטאת לאור העובדה שהיא נשארה רגועה ואופטימית לאחר הנזקים שעשו ילדיה בבית ולאור העובדה כי במקום לכעוס היא פשוט הולידה ילדים נוספים, גם זאת ללא כעס.

הילדים, אשר לכל אחד מהם ניתן שם של נביא (שהרי מדובר ברחוב הנביאים), גרמו נזק רב בבית, כל ילד בדרכו: ירמיהו קרע ספרים. ישעיהו רחץ עם אחיו באמבט בחוסר-זהירות תוך כדי משחקים בעייתיים. שמואל נהג לייבב ללא הפסק. ליחזקאל היה תיאבון יתר. אלישע ואליהו חיבלו בתקליטים והשתעשעו עם הפטיפון. "הקש ששבר את גב הגמל" היה לאחר הנזקים שגרמה דבורה, הבת היחידה בין השבעה, שיחד עם אחיה חיבלו בבגדי האם למען התאמתם למידתה.

המשימה שהטילה האם על ילדיה הייתה תיקון הנזקים שגרמו. הם הסכימו לתקן בכוחות משותפים אולם למעשה הם רק החמירו את המצב. האם חשבה כי העבודה שעשו מוצלחת אולם הסתבר לה כי היא שגתה כאשר מצאה תחתונים במקרר בבואה לחלק גלידה לילדיה. היא לא ידעה כיצד להגיב עד החלטתה לנשקם וזאת מפני שניסו וזה העיקר. זוהי הוכחה נוספת כי ילדים הם הדבר האהוב ביותר על הדודה הזאת. בסוף הספר היא נותנת עצה: לתת לאם הכועסת לקרוא ספר זה ולהיווכח כי מה שעשה/עשו הילד/ילדים אינו נורא במיוחד. ובנוסף ניתנת עצה לבקש מן האם להביא אח נוסף.
**הדמוקרטיה באמריקה** (בצרפתית: **De la démocratie en Amérique**) הוא ספר בצרפתית שפורסם בשני כרכים (הראשון ב-1835 והשני ב-1840) בידי אלכסיס דה טוקוויל, שעוסק בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-19 ובנקודות החוזק והתורפה שלה.

הביקור של דה טוקוויל באמריקה
----------------------------

ב-1831, אלכסיס דה טוקוויל וגוסטאב דה בומון, שניהם צרפתים, נשלחו על ידי הממשלה הצרפתית לחקור את מערכת בתי הסוהר האמריקאית. הם הגיעו לניו יורק במאי של אותה שנה ובמשך תשעת החודשים הבאים תרו את ארצות הברית, כשהם מתעניינים לא רק בבתי סוהר אלא גם בהיבטים אחרים של החברה האמריקאית. בכללם, המערכת הכלכלית והפוליטית של המדינה. הם ביקרו גם בקנדה בקיץ של 1831.

לאחר ששבו לצרפת בפברואר 1832, הם הגישו דו"ח לגבי בתי הסוהר, ("Du système pénitentaire aux États-Unis et de son application en France"), ב-1833. טוקוויל, שהוקסם מהפוליטיקה האמריקאית, כתב חיבור חברתי ופוליטי אנליטי בשם "הדמוקרטיה באמריקה", שנעשה למשפיע ביותר.

תקציר
-----

המוקד העיקרי של הדמוקרטיה באמריקה היא ניתוח של הסיבה שהדמוקרטיה הייצוגית הרפובליקאית הצליחה בארצות הברית בזמן שנכשלה במקומות רבים אחרים.

טוקוויל גם עוסק בעתידה של ארצות הברית, כשהוא דן באיומים האפשריים על הדמוקרטיה ועל האיומים שהיא עשויה להוות בעצמה, כולל אמונתו שלדמוקרטיה יש נטייה להדרדר למה שהוא קורא "דספוטיזם מסוים". הוא גם מעיר כי התפקיד החשוב של הדת בארצות הברית הוא תוצאה של הפרדת הדת מהמדינה, הפרדה שהייתה נוחה לכל המפלגות.

בספרו מציג טוקוויל את העצמה הפוליטית באמריקה כמי שנתונה לחלוטין בידי הרוב, ורואה בכך סכנה ממשית: "שם אתה מובטח כה מעט מפני עריצות הרוב". טענתו נובעת מן העובדה שכל גורמי הכח במערכת המדינית שהכיר באמריקה מושפעים לחלוטין מדעת הרוב או כפופים לה. הרשות המחוקקת מייצגת את הרוב והרשות המבצעת נבחרת על-ידו, הצבא "אינו אלא הרוב כשהוא נושא נשק" ומערכת המשפט מבוססת על עקרון של חבר מושבעים ההופך את דעת הרוב להכרעה משפטית. לפיכך מציע טוקוויל דגם של הפרדת רשויות בו הרשויות מרסנות זו את זו, אך זוכות לחופש מסוים בפעילותן מפני הציבור ותביעותיו.

חשיבות
------

'הדמוקרטיה באמריקה' פורסם במהדורות רבות במהלך המאה ה-19. הספר נעשה פופולרי מאוד באירופה ובארצות הברית. עד המאה ה-20, הוא כבר נהיה לחיבור קלאסי במדע המדינה, מדעי החברה, ובהיסטוריה.

נטען כי בחיבורו טוקוויל חזה כמה התפתחויות שאכן התאמתו. טוקוויל חזה את הפוטנציאל הנפיץ של הוויכוח על העבדות, וכן את עלייתן של ארצות הברית ורוסיה כמעצמות-על.

טוקוויל לא טען כי הדמוקרטיה האמריקאית היא ללא רבב. לטענתו, הדספוטיזם של דעת הקהל, עריצות הרוב ורמה נמוכה של חירות אינטלקטואלית מורידה את רמת הספרות, הלמדנות והמדינאות לגורם המשותף הנמוך ביותר. ספר זה חזה כי תהיה אלימות במאבקי המפלגות, וכי הבורים הם שיחליטו את ההחלטות החשובות במקום ששיפוטם של החכמים יעמוד בראש.

מהדורות בעברית
--------------

* תרגמו יוחנן טברסקי וישראל מרגלית, הקדים מבוא יהושע אריאלי, הוצאת מוסד ביאליק ירושלים, 307 עמודים, 1970.
* תרגם אהרן אמיר, מבוא אופיר העברי, הוצאת שלם ירושלים, 823 עמודים, 2008.

לקריאה נוספת
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הדמוקרטיה באמריקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הדמוקרטיה באמריקה** |

* הדמוקרטיה באמריקה, מהדורה ראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11948318h (data)
* VIAF: 177366132
* WorldCat (עם VIAF): 177366132

 |
**ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי** הוא רומן מאת הסופר היהודי-אמריקאי מייקל שייבון, שפורסם בשנת 2000 וזכה בפרס פוליצר לספרות בשנת 2001. הרומן מגולל את סיפורם של שני בני דודים יהודיים ערב מלחמת העולם השנייה ולאחריה. בני הדודים הם האמן-צייר ג'ו קוואליר אשר נמלט מפראג, והכותב יליד ברוקלין סאם קליי. ברומן מתוארת השותפות והידידות רבת השנים בין קוואליר וקליי, כיצד הפכו לדמויות מרכזיות בתעשיית הקומיקס האמריקני וקורותיהם בזמן המלחמה ולאחריה. הרומן נוגע ועוקב אחר קו ההתקדמות של התפתחות הקומיקס האמריקני, מימי "תור הזהב", ועד לתחילת "תור הכסף".

עם פרסומו, זכה קוואליר וקליי לשבחים מופלגים, הפך לרב מכר וזכה בפרסים ספרותיים רבים.

לאחר פרסום הספר, פורסמו מספר פרויקטים מלווים וביניהם שני סיפורים קצרים מאת שייבון שככל הנראה נכתבו במקור כחלק מהספר המקורי אבל לא נכללו בגרסתו הסופית: "שובו של קאווליירי המדהים" ב-2001 ו-"ארוחת בוקר בחורבה" ב-2004. קודה לרומן תחת הכותר "נ"ב" פורסמה ב-2004, ובין השנים 2004 ל-2006 הוצאת דארק הורס קומיקס פרסמה שתי סדרות של קומיקס, שהתבססו על סיפורי גיבור העל בשם "האסקפיסט" המתוארים ברומן. אותה הוצאה אף פרסמה המשך לרומן בשם "האסקפיסטים", שנכתב על ידי בריאן ק. ווהן.

הספר תורגם לעברית על ידי אלינוער ברגר ויצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2003. אף על פי שהרומן זכה לפרס פוליצר בשנת 2001, על כרך הספר בהוצאה משנת 2003 מופיעה הכתובת "זוכה פרס פוליצר לספרות יפה לשנת 2000".

קישורים חיצוניים
----------------

* דן לחמן, ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי / מייקל שייבון, באתר "אימגו", 29 בינואר 2006
* הספר "ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי", באתר "סימניה"
* ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The 2001 Pulitzer Prize Winner in Fiction

| כתבי מייקל שייבון |
| --- |
| ספריו | מסתרי פיטסבורג • ילדי פלא • ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי • סאמרלנד • פתרון סופי • איגוד השוטרים היידים • אבירי הדרך | מייקל שייבון, 2006מייקל שייבון, 2006 |
| בעריכתו | מתח גבוה |