recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יונה קפח** (נולדה ב-12 בפברואר 1989) היא קומיקאית, סטנדאפיסטית, וכוכבת רשת ישראלית. מגישה פינה קומית שבועית בתוכנית הטלוויזיה "ערב עם שי שטרן". במופעי הסטנד-אפ שלה היא מתארת בדרך הומוריסטית ובשפה נקייה את הביוגרפיה וההוויה שלה.

ביוגרפיה
--------

קפח נולדה וגדלה בפתח תקווה, למשפחה דתית־מסורתית, למדה בבית ספר נר עציון ובאולפנית ישורון. בגיל 27 החלה לימודי משחק בבית הספר למשחק של ענת ברזילי. בשנה השנייה ללימודיה זכתה במקום הראשון בתחרות סטנד-אפ, בעקבות הזכייה קיבלה מלגה ללימודי קורס קומיקאים בבית הספר.

### מופע סטנד-אפ

את הקריירה הבימתית שלה כקומיקאית החלה בשנת 2018 כחלק מהמופע "נשי ותהני", ליין של סטנדאפיסטיות המאגד ונותן את הבמה לנשים קומיקאיות, אותו הקימה הסטנדאפיסטית חגית גינזבורג. היא תפסה את עינה של הקומיקאית הוותיקה עדי אשכנזי והן חברו לעבודה משותפת, כתיבת ועריכת מופע הסטנדאפ של יונה קפח. בשנת 2020 הופיעה קפח במופע סטנדאפ על הבמה עם עדי אשכנזי בשנת 2021 הופיעה קפח בפסטיבל היהודי הבינלאומי השישי לתרבות עכשוית. במרץ 2022 הופיעה בפסטיבל הקומדיה וההומור לזכר ספי ריבלין בראשון לציון.

קפח מופיעה על במות ברחבי הארץ עם מופע הסטנדאפ שלה אותו כתבה יחד עדי אשכנזי.

### בטלוויזיה

החל מיוני 2021 החלה קפח להגיש פינה קומית שבועית בתוכנית הטלוויזיה "ערב עם שי שטרן", בכאן 11.

בינואר 2023 החלה להשתתף באופן קבוע בתוכנית האירוח הסאטירית "מה שתגידו" של כאן 11.

חיים אישיים
-----------

נשואה ולה בת אחת, והיא מתגוררת בנחלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יונה קפח
* יונה קפח, ברשת החברתית פייסבוק

* יונה קפח, ברשת החברתית אינסטגרם

* יונה קפח, ברשת החברתית טיקטוק

* יונה קפח, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלדד שטרית, מאחורי כל צחוק #101 - יונה קפח, באתר פודקסט, ‏7.2.2022
2. ↑  נעמה כהן, הסטנדאפיסטית הדתייה שתופיע השבוע עם עדי אשכנזי, באתר כיפה, ‏18.08.2019
3. ↑  מאיה כהן, סטנדאפיסטית ושמה יונה, באתר ישראל היום, ‏3.3.2020
4. ↑  ריקי רט, יונה קפח, הכוכבת העולה של אולמות הסטנדאפ נדהמת מכל הצלחה, באתר מקור ראשון, ‏13.3.2022
5. ↑  מה שתגידו, באתר כאן 11
6. ↑  הסטנדאפיסטית בוגרת האולפנה התחתנה בשידור חי באינסטגרם, באתר כיפה, ‏2022-11-04
בייגל בציפוי פרג
עוגת גלילת פרג

**זרעי הפרג** נמצאים בשימוש נרחב כחומרי טעם וריח, תבלין, הסמכה, עיבוי או קישוט בתבשילים, מאפים ומוצרי מזון שונים. לזרעים ערך תזונתי גבוה, והם מכילים 40%-50% שומן, כ-18% חלבון, וכן סידן וויטמינים מקבוצה B. הם בעלי רמה נמוכה של אלרגנים בהשוואה לסוגים רבים אחרים של זרעים. הזרעים אינם מכילים רמה משמעותית של אופיאטים ויכולים להוות מקור לחומרים מונעי סרטן.

מטבחים שונים משתמשים בזרעי הפרג בשני אופנים עיקריים:

1. פיזור זרעי פרג שלמים על גבי מאפים כגון לחמנייה, בייגל ומאפין, בדומה לשימוש בזרעי שומשום, או ערבוב שלהם בתוך בצק של עוגת ספוג.
2. טחינה ויצירת תערובת למילוי מאפים וקינוחים.

לצורך מילוי של מאפים בזרעי פרג משרים בדרך כלל את הזרעים לשם ריכוך ולאחר מכן טוחנים ומערבבים עם חומרים ממתיקים, עם חמאה או חלב, וכו'. לעיתים קרובות מוסיפים למילוי גם נגיעות טעמים של לימון או גרידת לימון, וניל, רום, קינמון או טעמים אחרים, וכן צימוקים או שקדים. צריכה של מוצרי מאפה הממולאים בתערובת כזו עדיפה כאשר הם טריים במיוחד וזאת עקב נטיית המילוי לשינויים מהירים בטקסטורה ובטעם ככל שחולף הזמן. ניתן לרכוש באופן מסחרי תערובות זרעי פרג למילוי המוכנות לשימוש מיידי, כשחומרי טעם ותיבול כבר משולבים בהן.

השימוש בזרעי פרג נפוץ בעיקר במטבחי מרכז ומזרח אירופה. רוב השימושים הם לצורך מילוי מאפים בתערובת זרעים טחונה ומתוקה. המאפה המפורסם מכולם שבו נעשה שימוש בתערובת כזו הוא עוגת שטרודל.

במדינות הבלקן יוון ומדינות האימפריה האוסטרו הונגרית לשעבר, נהוג להכין ממתקים מזרעי פרג הדומים לטבלאות השומשום המסוכרות המוכרות מן המטבח הים תיכוני.

במטבח ההודי והפקיסטני משתמשים בזרעים לבנים של פרג לצורך הסמכה ועיבוי של תבשילים בנוסף על הוספת הטעם האופייני.

בישראל השימוש הנפוץ ביותר בתערובת זרעי פרג מתוקה הוא לצורך מילוי אוזני המן בפורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זרעי פרג** בוויקישיתוף
* ד"ר אבי סאייג, הצד האפל של אוזני המן, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 28 בפברואר 2018
* זרעי פרג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אלכס כגן** (נולד ב-1944 בברית המועצות), מלחין ובמאי תיאטרון ישראלי. עלה לישראל עם אמו והתחנך בקיבוצים משמר הנגב וגבעת ברנר.

קריירה מקצועית
--------------

### במאה ה-20

בעת שירותו הצבאי הכיר לראשונה את חנוך לוין, ולאחר מלחמת ששת הימים העלו שניהם במשותף את הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" שחולל שערורייה ציבורית. אחד משירי הקברט הוא "שחמט", המוכר בביצועה של חוה אלברשטיין. לאחרונה נוספו לשיר גרסאות כיסוי בביצוע שלומי סרנגה ואבי טולדנו.

כגן המשיך לשתף פעולה עם לוין בעוד מספר הצגות, כגון "יעקובי ולידנטל", "נעורי ורדה'לה" ו"קרום". הוא כתב מוזיקה גם להצגות של יהושע סובול ונסים אלוני ("שעיר אחד לעזאזל)". כמו כן כתב מוזיקה לסרטיהם של דן וולמן, מיכל בת-אדם, משה מזרחי, יעוד לבנון ועוד. תקופה קצרה עמד בראש מגמת לימודי המוזיקה בבית הספר לתיאטרון בית-צבי. 

ב-1975 חיבר את המוזיקה לסרטו של דן וולמן "מיכאל שלי", ב-1980 חיבר את המוזיקה לסרטה של מיכל בת אדם "על חבל דק", ב-1983 חיבר את המוזיקה לסרטו של יצחק צפל ישורון, זוג נשוי, ב-1984 חיבר את המוזיקה לסרט "חייל הלילה" וב-1986 חיבר את המוזיקה לסרט "מלכת הכיתה", גם הוא בבימויו של יצחק צפל ישורון.

בסוף שנות ה-80 החל לעסוק בבימוי אופרות ואף היה ממקימי האופרה הקאמרית הישראלית (ביחד עם הסופר אריה קרישק) קצרת הימים, אשר הספיקה להעלות אופרה אחת בלבד- "ורד לבן" מאת אודו צימרמן.

### במאה ה-21

בדצמבר 2007 העלה כגן בישראל את המופע "שוברט פלוס", אפיזודה אופראית על פי הלידר של שוברט, בהשתתפות זמרי האופרה גבי שדה ואלמה מושונוב, הפסנתרן ברט ברמן ונגנית הקלרינט מור לוין. ב-2009 העלה ערב דומה על פי יצירות גוסטאב מהלר. 

ב-2012 העלה ערב מיוחד לשירי חנוך לוין, שהולחנו על ידו בעבר בהשתתפות הזמרת קרן הדר. בסתיו 2014 ביים והלחין את "נפילה בשידור חי" מונודרמה של אריה קרישק, בכיכובו של אלכס אנסקי, על ימי הרדיו האחרונים של שדרן בכיר ונודע. ההצגה זכתה לביקורות מהללות והוצגה ברחבי הארץ ובחו"ל. בתחילת 2015 העלה את "המכשפות", האופרה הראשונה של פוצ'יני, בהפקה מיוחדת בשילוב קולנוע ווידאו, עם אירה ברטמן, גבי שדה ויותם כהן. באביב 2016 ביים גרסה של האופרה "אנה פרנק", מאת גריגורי פריד, עם הזמרת איילת כהן, הפסנתרן ברט ברמן, קריינות מפי אלכס אנסקי, בתרגום של דוד זבה.

חייו האישיים
------------

כגן עובד ומתגורר בעיקר בגרמניה. הוא נשוי לאדריכלית ענת בלומנטל ולהם בן אחד. לכגן שני בנים מנישואיו הראשונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכס כגן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אלכס כגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלכס כגן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אלכס כגן, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* אלכס כגן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלכס כגן, באתר Discogs (באנגלית)
* אלכס כגן, בארכיון הבימה
* איתמר זהר, השיר של יום הזיכרון: גלגוליו של השיר "שחמט" מאת חנוך לוין, באתר הארץ, 28 באפריל 2017
* אלכס כגן באסופת מלחיני שירי משוררים, בעריכת דודו אלהרר, האתר של נילי דגן

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיפמן, יוסי: שוברט פלוס פלוס, *הבמה* דצמבר 2007
2. ↑  אתר למנויים בלבד חגי חיטרון, "יומנה של אנה פרנק": שעה של התפעלות וזעזוע, באתר הארץ, 2 במאי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 83b22a6e-f5b6-4e24-a9ed-0c0a7232e986

 |
טרור מרקסיסטי-לניניסטי הוא סוג הטרור השואף להחליף את המערכת הקפיטליסטית במדינה במדיניות סוציאליסטית או מרקסיסטית-לניניסטית. טרור זה מתרחש גם בתוך מדינות סוציאליסטיות ומתבטא כאקטיביזם נגד המשטר הקיים.

מרבית קבוצות הטרור המרקסיסטיות-לניניסטיות שפעלו בשנות השבעים והשמונים נעלמו באמצע שנות התשעים. יוצא דופן הוא "הארגון היווני המהפכני של 17 בנובמבר" (17N) שפעל עד 2002. מאז, טרור המשויך לשמאל הפוליטי היה רך יותר בהשוואה למקביליו, והוא מתבצע בעיקר על ידי קבוצות מורדים במדינות מתפתחות.

אידאולוגיה
----------

טרוריסטים מרקסיסטים-לניניסטיים מושפעים מזרמים קומוניסטיים וסוציאליסטיים שונים.

קבוצה שהשפיעה רבות על אידאולוגיה זו היא "נארודניה ווליה", קבוצת הטרור מהמאה ה -19 שהרגה את הצאר אלכסנדר השני ברוסיה בשנת 1881.

לדברי החוקרים שרה ברוקהוף, טים קריגר ודניאל מייריקס, בעוד שהטרור השמאלי מונע באופן אידאולוגי, הטרור הלאומני-בדלני פועל ממניעים אתניים. הם סוברים כי המטרה המהפכנית של טרור זה אינה נתונה למשא ומתן ואילו טרוריסטים לאומנים מוכנים לעשות ויתורים בצורה מסוימת. הם מוסיפים כי נוקשות דרישותיהם של הטרוריסטים מהשמאל עשויה להסביר את חוסר התמיכה שלהם ביחס לקבוצות לאומניות. עם זאת, רבים מהשמאל המהפכני גילו הזדהות עם קבוצות שחרור לאומיות המפעילות טרור, כמו המחתרת האירית, אש"ף וטופמארוס הדרום אמריקאים, ורואים אותם כנאבקים העולמיים נגד הקפיטליזם. מכיוון שהרגש הלאומני מונע על ידי תנאים סוציו-אקונומיים, חלק מהתנועות הבדלניות, כולל ה-ETA הבסקי והמחתרת האירית שילבו אידאולוגיה קומוניסטית וסוציאליסטית במדיניותם.

חוקר הטרור האמריקאי דייוויד ברנן כותב כי טרוריסטים ומורדים שמאלנים נוטים שלא לבצע פיגועים חסרי הבחנה בציבור אזרחי מכיוון שזה לא רק מנוגד לאידיאלים הסוציאליסטיים שהם דוגלים בהם כמגינים של מעמד הפועלים, אלא שהם גם לא רוצים להתנכר בפני חלקים גדולים מהאוכלוסייה העובדת כארגונים ופרטים המבקשים להשיג את תמיכתם.

ראו גם
------

* הנתיב הזוהר
* טרור אסלאמי
* טרור יהודי

לקריאה נוספת
------------

* Atkins, Stephen E. *Encyclopedia of modern worldwide extremists and extremist groups*. Westport, CT: Greenwood Publishing Group, 2004. ISBN 0-313-32485-9
* Brockhoff, Sarah, Krieger, Tim and Meierrieks, Daniel, "Looking Back on Anger: Explaining the Social Origins of Left-Wing and Nationalist Separatist Terrorism in Western Europe, 1970–2007" (2012). APSA 2012 Annual Meeting Paper. Available at SSRN:

הערות שוליים
------------

1. ↑  Audrey Kurth Cronin, Behind the Curve: Globalization and International Terrorism, pages 44-45, **International Security**
2. ↑  Audrey Kurth Cronin, Behind the Curve: Globalization and International Terrorism, page 45, **International Security**
**הדוכסות הגדולה של אולגנבורג** (מגרמנית: **Großherzogtum Oldenburg**) הייתה דוכסות היסטורית בצפון גרמניה, כיום חלק ממדינת סקסוניה התחתית, ובירתה של הדוכסות הייתה העיר אולדנבורג.

היסטוריה
--------

במהלך המלחמות הנפוליאוניות הצטרף העוצר פטר, ששלט בדוכסות במקום דודו הנכה וילהלם, דוכס אולדנבורג, לצד הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית. בשנת 1806 נכבשה דוכסות אולדנבורג על ידי הצרפתים וההולנדים, אך בשנת 1807 שוקמה הדוכסות, ובשנת 1808 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין. עם זאת, בשנת 1810 נכבשה הדוכסות על ידי נפוליאון, ופטר עוצר הדוכסות הצטרף לבעלות הברית. במהלך קונגרס וינה קיבלה הדוכסות שטחים נוספים, ובשנת 1829 קיבל פטר הראשון, דוכס אולדנבורג תואר של דוכס גדול. בשנת 1829 מת פטר הראשון, הדוכס הגדול של אולדנבורג, ובנו אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג עלה לשלטון במקומו.

במהלך מהפכות 1848 התעוררה מעט תסיסה בדוכסות למען חוקה יותר ליברלית, ובשנת 1849 חוקק אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג חוקה מאוד ליברלית. בשנת 1852 הוכנסו כמה שינויים לחוקה, ובכל זאת היא נשארה אחת המתקדמות ביותר מבין מדינות הקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1855 נעשו שינויים חשובים במערכת המנהלית, ובשנת 1868 נוספו שינויים.

בשנת 1863 פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, שעלה לשלטון לאחר מות אביו אוגוסט, הדוכס הגדול של אולדנבורג בשנת 1853, הביע רצונו לקבל את דוכסות שלזוויג ודוכסות הולשטיין, אך לבסוף ויתר על תביעתו. בשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשות פטר השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הדוכסות לאימפריה הגרמנית.

ב-11 בנובמבר 1918 התפטר פרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

לאחר מכן
--------

כאשר הדוכסות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לאחר מלחמת העולם השנייה, ואז מוזגה במדינת סקסוניה התחתית.

שליטי אולדנבורג
---------------

* פטר הראשון (1823–1829)
* אוגוסט (1829–1853)
* פטר השני (1853–1900)
* פרידריך אוגוסט השני (1900–1918)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדוכסות הגדולה של אולדנבורג** בוויקישיתוף

| מדינות הקיסרות הגרמנית (1871–1918) הקיסרות הגרמניתהקיסרות הגרמנית |
| --- |
| ממלכות | פרוסיה • בוואריה • סקסוניה • וירטמברג |  |
| דוכסויות גדולות | באדן • הסן • מקלנבורג-שוורין • מקלנבורג-שטרליץ • אולדנבורג • סקסוניה-ויימאר-אייזנך |
| דוכסויות | אנהלט • בראונשווייג • סקסוניה-אלטנבורג • סקסוניה-קובורג-גותה • סקסוניה-לאוונבורג (עד 1876) • סקסוניה-מיינינגן |
| נסיכויות | שאומבורג-ליפה • שוורצבורג-רודולשטדט • שוורצבורג-זונדרסהאוזן • ליפה • רויס הקו המבוגר • רויס הקו הצעיר • ולדק-פירמונט |
| ערים חופשיות | ליבק • המבורג • ברמן |
| שטחים אחרים | אלזס-לורן • מושבות גרמניות |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007473875305171
* GND: 4043465-5
* LCCN: no2004088210
* VIAF: 148100585
* WorldCat: lccn-no2004088210

 |
דורית פורת
**דורית פורת** (נולדה ב-1944) היא מתעמלת עבר וכוראוגרפית. הייתה חברה בנבחרת ישראל בהתעמלות מכשירים ובהתעמלות אומנותית בין השנים 1962 – 1968 והיא המקימה והכוריאוגרפית של להקת גלים במחול.

ביוגרפיה
--------

פורת היא מקיבוץ אפיקים, ובוגרת הוראת החינוך הגופני במכון וינגייט וסמינר אורנים. היא ייצגה את ישראל באליפויות עולם ותחרויות בינלאומיות, ביניהן: הגימנסטרדה העולמית בווינה (1964) ואליפות העולם בדורטמונד שבגרמניה (1966). בשנת 1967, במסגרת אירועי ספורט הפועלים בווינה זכתה עם נבחרת ישראל בשתי מדליות: זהב קבוצתי וכסף אישי במכשיר הקורה.

לאחר סיום לימודיה, עסקה בהוראת החינוך הגופני בבתי ספר בעמק הירדן (תיכון ויסודי) ובהדרכה פדגוגית בסמינר למורים באוהלו.

בשנת 1970 פנתה פורת לריקוד וכוריאוגרפיה, הקימה את להקת גלים במחול, והיא המנהלת האמנותית והכוריאוגרפית של הלהקה עד היום.

פורת מונתה כמפיקה וכוריאוגרפית בארבעה מופעי פתיחה המוניים של כינוסי הפועל: בשנת 1979 בכינוס הפועל ה-11 והגדול בכינוסים, בשנת 1983 בכינוס הפועל ה-12 בסימן 60 שנות קיומה של התארגנות "הפועל", בשנת 1987 בכינוס הפועל ה-13 ובשנת 1991 בכינוס הפועל ה-14.

בנוסף לניהול הלהקה, בשנים 2001–2014 פורת ניהלה את המרכז למחול של המועצה האזורית עמק הירדן שנתן חסותו ללהקה.

מספטמבר 2014, הפכה הלהקה לעצמאית, וחזרה לפעול כיזמות פרטית בביתה הראשון בקיבוץ אפיקים.

בדצמבר 2016 הוענק לפורת עיטור הכבוד "לאיש כפועלו" על ידי ועדת העיטורים של מרכז הפועל, וזאת לציון שירות מיוחד המאדיר את שמו של הפועל.

בספטמבר 2018 הוענק לפורת פרס עמק הירדן לשנת תשע"ח(הקישור אינו פעיל) על תרומתה לאזור. על התעודה שניתנה לפורת כתוב: "פרס המועצה האזורית עמק הירדן ניתן לה – על תרומתה להנחלת יסודות המחול לגווניו וסוגיו השונים למאות רקדניות ורקדנים בעמק הירדן וברחבי הארץ. על היותה פורצת דרך ויוצרת בקנה מידה בינלאומי, על הקמת להקת 'גלים במחול' אשר ייצגה את ישראל ברחבי העולם כולו, על ניהול והובלה של המרכז למחול בעמק הירדן במשך 14 שנים והפיכתו למוסד תרבותי מוביל ומעורר השראה; גוף אשר חינך את בוגריו לאהבת המחול וחשף את אנשי עמק הירדן אל אחד מתחומי היצירה האסתטיים והמוקפדים ביותר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דורית פורת** בוויקישיתוף
* אתר להקת "גלים במחול"
* סרטון הענקת הפרס ממועצת עמק הירדן
**נטלי בנט** (באנגלית: **Natalie Bennett**;‏ נולדה ב-10 בפברואר 1966) היא עיתונאית ופוליטיקאית בריטית ילידת אוסטרליה. בנט עמדה בראש מפלגת הירוקים של אנגליה וויילס מספטמבר 2012 עד ספטמבר 2016.

ביוגרפיה
--------

נטלי בנט נולדה בשנת 1966 בסידני שבאוסטרליה. היא נולדה להורים מתבגרים בני המעמד הפועלים, אמה הייתה מזכירה במשרד חלקית ואביה נגר מתלמד. בזכות מלגה בנט למדה בבית ספר פרטי בניו סאות' ויילס והמשיכה לתואר ראשון בחקלאות מאוניברסיטת סידני, תואר ראשון בלימודי אסיה מאוניברסיטת ניו אינגלנד ותואר שני בתקשורת המונים מאוניברסיטת לסטר. היא הייתה הראשונה מבני משפחתה שלמדה באוניברסיטה. 

את הקריירה העיתונאית שלה החלה בניו סאות' ויילס, שם עבדה במקומונים אחדים. בשנת 1995 עברה לתאילנד, שם עבדה תחילה בארגון סיוע, שממנו עברה לעבוד כעורכת חדשות חוץ בעיתון "בנגקוק פוסט". בשנת 1999 היגרה לבריטניה. החל משנת 2006 הייתה בעלת טור בעיתון "הגרדיאן". מדצמבר 2007 ועד מרץ 2012 הייתה סגנית עורך ולאחר מכן עורכת של השבועון The Guardian Weekly. עבדה גם בעיתונים הלונדוניים "אינדפנדנט" ו"הטיימס". 

ב-1 בינואר 2006 הצטרפה למפלגת הירוקים של אנגליה וויילס. ב-2006 וב-2010 הייתה מועמדת המפלגה בבחירות למועצת רובע קמדן בלונדון, אך לא נבחרה. בשנת 2010 התמודדה בבחירות לפרלמנט, אך לא נבחרה. כפמיניסטית הקימה את קבוצת הנשים של מפלגת הירוקים. ב-3 בספטמבר 2012 נבחרה לעמוד בראש המפלגה. בשנת 2015 התמודדה פעם נוספת על מקום בפרלמנט, אך לא נבחרה לאחר שסיימה שלישית במניין קולות המחוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטלי בנט** בוויקישיתוף
* הבלוג של נטלי בנט (באנגלית)
* בנט. נטלי בנט, באתר ynet, 9 במרץ 2015
* נטלי בנט, ברשת החברתית פייסבוק

* נטלי בנט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "New Green Party leader is elected". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2012-09-03. נבדק ב-2018-02-03.
2. ↑  אתר למנויים בלבד William Langley, ‏Natalie Bennett - a little green around the gills, The Telegraph, 1 March 2015
3. 1 2  Totaro, Paola (2015-04-30). "From 'Jillaroo' to Green Party leader". *BBC News* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-02-03.
4. ↑  "Force of nature | Inside Story". *Inside Story* (באנגלית אמריקאית). 2013-04-17. נבדק ב-2018-02-03.
5. ↑  Rath, Kayte (2012-09-03). "Profile: Natalie Bennett". *BBC News* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-02-03.
6. ↑  Wilting greens: A new leader will not push the Green Party off the political fringe, The Economist, September 8th 2012

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: rLTvSyBR

 |
**דיאפורטיקס** (שם מדעי: Diaphoretickes) היא מגה-קבוצה המכילה את העל-קבוצה SAR (המכילה את הסטראמנופילס, ה-Alveolata וה-Rhizaria), העל-קבוצה Hacrobia (המכילה את ה-Haptista ואת ה-Cryptista) והעל-קבוצה Archaeplastida (המכילה את הירוקיות, האדומיות, הגלאוקופיטים, הPicozoa והצמחים). הדיאפורטיקס היא קבוצה של איקריוטים שהוצעה על ידי Burki *et al*. ב-2008.

קבוצה זאת מכילה על פי תיאור זה את כל האיקריוטים בעלי יותר משוטון אחד שאינם שייכים לDiscoba. קבוצה זאת גם ייחודית מכיוון שהיא מכילה את כל המינים החיים כיום שמקיימים פוטוסינתזה למעט העינניות (השייכות לDiscoba) ולכחוליות (שהן בכלל פרוקריוטיות).

מטרתה העיקרית של קבוצה זאת בסיסטמטיקה הפילוגנטית היא להראות את הקרבה בין הקבוצות השונות המרכיבות אותה ואת מוצאן המשותף.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  Burki, F.; Shalchian-Tabrizi, K.; Pawlowski, J. (2008). "Phylogenomics reveals a new 'megagroup' including most photosynthetic eukaryotes". *Biology Letters*. **4** (4): 366–369. doi:10.1098/rsbl.2008.0224. PMC 2610160. PMID 18522922.
**צביקה קראוס** (נולד ב-16 בנובמבר 1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין חימוש ראשי.

ביוגרפיה
--------

קראוס נולד בחיפה ולמד בתיכון בסמ"ת. הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה וחינוך מאוניברסיטת חיפה (1993), תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה (1995), ובוגר המכללה לביטחון לאומי ותואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה (2008).

שירת בצה"ל בחיל החימוש. שימש קצין חימוש באגד ארטילרי במילואים, קצין חימוש בחטיבת חי"ר במילואים ועוזר קצין חימוש באוגדת שריון סדירה. ב-1993 מונה למפקד סדנת רק"ם, לאחר מכן שימש קצין חימוש בבית הספר לשריון ועוזר קצין חימוש בבאלי"ש. ב-1998 מונה לקצין חימוש של אוגדת שריון במילואים וב-2000 לקצין חימוש של אוגדת יהודה ושומרון. ב-2002 מונה לראש ענף שדה ותורה במפקדת קצין החימוש הראשי. ב-2004 מונה לקצין החימוש של פיקוד הדרום בדרגת אל"ם. ב-2008 מונה למפקד מרכז ציוד לחימה וחלפים.

בשנים 2010 עד 2014 כיהן כקצין חימוש ראשי.

לאחר שחרורו הקים חברת ייעוץ פרטית. שימש דירקטור בגופים שונים בהם החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי, וקבוצת אברות תעשיות.

קראוס הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.

נשוי לאסנת ואב לארבעה. מתגורר בקיבוץ כפר עזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תת-אלוף צביקה קראוס, באתר עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה
* ilya, ראיון עם תא"ל (במיל') צביקה קראוס: "מי שהספיד את השריון מבין עכשיו עד כמה הוא חיוני בדרך לניצחון", באתר הביטחוניסטים, ‏2024-02-08

הערות שוליים
------------

1. ↑  תא"ל (מיל') צביקה קראוס - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏1 במרץ 2022

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010831812805171
* VIAF: 7685164604119037910003
* WorldCat (עם VIAF): 7685164604119037910003

 |
**דנה ירקצי** (נולדה ב-15 באוגוסט 1987) היא עיתונאית ישראלית, כתבת כלכלה בכאן חדשות, החל מ-2020. בעבר הייתה כתבת תל אביב והמרכז של אתר "וואלה!", ובהמשך גם כתבת לענייני חינוך ועבודה.

ביוגרפיה
--------

ירקצי נולדה ברמת גן, למשפחה שעלתה מאיראן היא בוגרת בית הספר כותרת ללימודי עיתונאות. ובוגרת לימודי המזרח התיכון ועיתונאות באוניברסיטת תל אביב.

### קריירה עיתונאית

את תחילת דרכה כעיתונאית החלה ירקצי בתוכנית ערב חדש בטלוויזיה החינוכית, שם שימשה כתחקירנית.

ב-2014 עברה ל"וואלה!" והחלה לשמש ככתבת מחוז תל אביב והמרכז ובהמשך גם כשליחת האתר לגרמניה וככתבת לענייני רווחה חינוך ועבודה.

במאי 2015 ליוותה את נשיא המדינה ראובן ריבלין במשלחת לרגל ציון 50 שנה לכינון יחסי גרמניה-ישראל.

ב-30 בספטמבר 2020, לאחר 6 שנות עבודה בוואלה! הודיעה ירקצי כי היא עוזבת את האתר לטובת מעבר לדסק הכלכלי בכאן חדשות, ב-11 בנובמבר 2020 פרסמה את כתבתה האחרונה באתר, ומאז היא כתבת כלכלה בתאגיד השידור הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דנה ירקצי** בוויקישיתוף
* דנה ירקצי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* דנה ירקצי, ברשת החברתית אינסטגרם
* דנה ירקצי, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑   ציוץ של צבי אשכנזי ברשת החברתית אקס (טוויטר), 15 באוגוסט 2019
2. ↑  גיל 40 : ארבעים השמות המבטיחים של תעשיית הדיגיטל, באתר אייס
3. ↑  ערב חדש - התחקיר המלא
4. ↑  דנה ירקצי‏, ריבלין לוואלה! NEWS: הגדלת הממשלה "מערערת את אמון הציבור", באתר וואלה!‏, 12 במאי 2015
5. ↑  שרון טל, דנה ירקצי עוזבת את וואלה: עוברת לדסק הכלכלי של כאן חדשות, באתר אייס, 30 בספטמבר 2020
6. ↑  דנה ירקצי, דניאל דולב‏, כץ טען כי יועמ"ש האוצר הדליף מקבינט הקורונה; מנדלבליט: לבנו את העניין ביניכם, באתר וואלה!‏, 11 בנובמבר 2020
**סולטנות נג'ד** (בערבית: **سلطنة نجد**) היא מדינה בערב שהתקיימה מ-1921 עד ינואר 1926. הסולטנות הוקמה לאחר כיבוש אמירות ג'בל שמר על ידי האמיר אבן סעוד שהעלה את תוארו לסולטן על כל אזור נג'ד.

כיבושים קודמים של בית סעוד
--------------------------

ההכנות לכך התחילו עם חתימת ברית דארין ב-26 בדצמבר 1915 בינו לבין סיר פרסי קוקס כנציג הממשלה הבריטית. לפיו אבן סעוד הסכים לא לתקוף את מדינות החסות הבריטיות כווית, קטר וחוף שביתת הנשק אך לא נתן ערבויות כי לא יתקוף את שריף מכה והסכים להילחם כנגד האימפריה העות'מאנית ביחד עם האימפריה הבריטית.

לאחר המלחמה הכניע בעזרתה ובשיתוף עם כוחות אח'וואן בהנהגתו של סולטאן בין באח'אד בין חאמיד אלעוטייבי את נתמכי האימפריה העות'מאנית, אמירות ג'בל שמר. תחילה, עיר הבירה, חאיל, הושמה במצור באפריל 1921 ומנהיג בית ראשיד חתם על הסכם הפסקת אש עם אבן סעוד. אך באוגוסט אותה השנה העיר שוב הושמה במצור ונכנעה ב-2 בנובמבר.

לאחר מלחמת כווית-נג'ד ב-1919–1920, חתם אבן סעוד ב-2 בדצמבר 1922 על אמנת עוקייר, בה נקבעו גבולות הסולטנות עם עיראק וכווית. כמו כן, הוקמו האזורים הנייטרלים שבין עיראק וערב הסעודית ובין כווית וערב הסעודית.

כיבושי המשך
-----------

במרץ 1924 חוסיין בן עלי מלך חג'אז הכריז על עצמו כח'ליפה. לאחר שמנע כניסת עולים לרגל מנג'ד למקומות הקדושים בחג'אז, ב-29 באוגוסט אותה השנה פתחה סולטנות נג'ד במלחמה כנגד חג'אז.[דרוש מקור]

לאחר שאבן סעוד הכניע את טאיף הוא התקדם יחד עם כוחות אח'וואן למכה ונכנס אליה ב-13 באוקטובר ללא קרב. האספה האסלאמית אותה כינס בריאד ב-24 באוקטובר אותה השנה אישרה את השליטה של בית סעוד על מכה. לאחר יותר משנה כבש אבן סעוד ב-12 בדצמבר 1925 את מדינה ותוך 12 יום נוספים גם את ינבוע. ב-22 בדצמבר הוא הכניע גם את ג'דה ולאחר שנכנס בשעריה ב-8 בינואר 1926 נהיה מלך חג'אז בנוסף להיותו סולטן נג'ד. הממלכה נקראה ממלכת נג'ד וחג'אז.
**רודולף פון בינאו** (בגרמנית: **Rudolf von Bünau**;‏ 19 באוגוסט 1890 – 14 בינואר 1962), היה מפקד בכיר בצבא גרמניה הנאצית שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון בינאו נולד ב-19 באוגוסט 1890 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה כמפקד פלוגה. ב-22 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט, וב-22 במרץ 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון בינאו לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-13 (וירטמברג) באולם. ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 באוקטובר 1934 הוא מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-35. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-133.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון בינאו מפקד רגימנט הרגלים ה-133, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-45, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת. ב-15 באוגוסט 1940 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בספטמבר 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בנובמבר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-177, וב-1 בנובמבר 1941 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-73. ב-1 בספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט, וב-23 בינואר 1943 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-25 בנובמבר 1943 הוא מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-47 באוקראינה, וב-1 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-52. ב-1 באפריל 1944 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-11, וב-1 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-5 במרץ 1945 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובתחילת אפריל 1945 הוא מונה למפקד ההגנה של וינה. מה-16 באפריל 1945 הוא הוביל את צוות הקרב "בינאו", כחלק מארמיית הפאנצר השישית בשטיריה, ועם כניעתו ב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי האמריקני.

### לאחר המלחמה

ב-9 באפריל 1947 שוחרר פון בינאו מהשבי, ולאחר שחרורו התגורר בקירכהיים, שם חי עד מותו בתאונת דרכים ב-14 בינואר 1962.

קישורים חיצוניים
----------------

* רודולף פון בינאו באתר lexikon-der-wehrmacht ב(בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023804956
* VIAF: 251092515
* WorldCat (עם VIAF): 251092515

 |
עליא מגדה, פרסמה תמונת עירום עצמית בבלוג שלה בהתאם לחופש הביטוי, תוך הצבת אתגר למוסכמות החברתיות הנהוגות במצרים
**עליא מגדה אל-מהדי** (בערבית:  **علياء ماجدة المهدى**; נולדה ב-1991) היא בלוגרית מצרית התומכת בזכויות נשים. אל-מהדי התפרסמה לאחר שפרסמה תמונת עירום עצמית בבלוג שלה, כדי להביע את מחאתה על היחס לנשים בחברה המצרית. בחשבון הפייסבוק שלה היא תיארה את החברה המצרית כ"חברה של אלימות, גזענות, סקסיזם, הטרדות מיניות וצביעות". לאחר מכן התחילה לקבל איומים שוטפים על חייה. אל-מהדי קיבלה תמיכה בישראל, לאחר ש-50 נשים ישראליות הצטלמו בעירום לאות הזדהות עימה.

אל-מהדי היא בוגרת האוניברסיטה האמריקאית בקהיר ומגדירה עצמה כחילונית, ליברלית ופמיניסטית. היא אתאיסטית מאז גיל 16. בשנת 2011 היא פרסמה, יחד עם עמיתה הפעיל המצרי כארים עמאר, סרטון ווידאו בו הם מתווכחים עם מנהלו של פארק ציבורי שרצה לסלק אותם מהשטח לאחר שהציגו ביטויי חיבה בפומבי. לאחר המקרה נפתח נגדם תיק פלילי בו הואשמו, בין היתר, בהעלבת האסלאם. כמו כן נפוצו שמועות שקריות על הכאתה למוות בכיכר תחריר. בשנת 2013, לאחר שנחטפה, ניצלה מניסיון אונס וקיבלה איומים רבים על חייה, ביקשה אל-מהדי מקלט מדיני בשוודיה. 

אל-מהדי פעילה גם במאבק נגד החלת החוקה החדשה, המתבססת על השריעה, ולשם כך ב-20 בדצמבר 2012 הפגינה בעירום יחד עם נשים נוספות מארגון פמן מול השגרירות המצרית בשוודיה. בעקבות כך קיבל התובע הכללי במצרים פניה מפעיל מצרי בשם מחמוד עבד א-רחמן לשלול את אזרחותה המצרית של אל-מהדי. אל-מהדי הבהירה שאין בכוונתה לחזור בקרוב למצרים כיוון שתיאסר, אך היא מתכוונת להמשיך ולפעול מחו"ל.

ב-29 ביוני 2013 נכנסה אל-מהדי למסגד המרכזי בסטוקהולם, שם הפגינה בחזה חשוף יחד עם עמיתותיה בארגון פמן כנגד השריעה ולמען זכויות נשים. היא נחשדת בהפרעה לסדר הציבורי בשוודיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עליא מגדה אל-מהדי** בוויקישיתוף
* תמונת העירום
* הבלוג של אל מהדי
* אתר למנויים בלבד טאקיס וורגר, דר שפיגל, המחיר הכבד של תמונת עירום במצרים, באתר הארץ, 2 בינואר 2014
* דיווח באתר חורים ברשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הבלוגרית המצרית מספרת: למה בחרתי להצטלם בעירום? - כתבה באתר מאקו ה-19 בנובמבר 2011
2. ↑  Egypt activist posts herself nude, sparks outrage - ידיעה באתר YNet, 17 בנובמבר 2011.
3. ↑  אור טפלר, מחווה נשית: ישראליות מתפשטות למען עליא - כתבה באתר OnLife,‏ 21 בנובמבר 2011.
4. ↑  מצרים: זעם על הבלוגרית שהפגינה בעירום נגד מורסי - כתבה בוואלה ה-31 בדצמבר 2012
5. ↑  'No shariah': Topless FEMEN activists protest Swedish mosque באתר The Washington Times
6. ↑  פעילות פמן הפגינו חשופות חזה בתוך מסגד בסטוקהולם באתר מעריב אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 114129852X
* VIAF: 12150807191218861043
* WorldCat: viaf-12150807191218861043

 |
תוכנת לקוח היא יישום מחשב שניגש לשירות ממוחשב הנמצא על מחשב אחר, לרוב מחשב מסוג שרת, דרך תקשורת נתונים. המונח ניתן בהתחלה ליחידות ציוד היקפי שלא היו בעלות יכולת הרצה עצמית של תוכניות מחשב אבל היו בעלות יכולת פעולה-הדדית (interact) עם מחשב מרוחק דרך הרשת. היו אלו לרוב מסופי מחשב שעבדו מול מחשב מרכזי.

תצורת שרת-לקוח היא אחת מתצורות ההתקשרות הנפוצות ברשתות מחשבים. שירותי רשת הפועלים בשיטה זאת מורכבים משני חלקים - השרת והלקוח. לשרת מחוברים לקוחות רבים. מחשב הלקוח מחובר לעיתים לשרת יחיד, אך בדרך כלל החיבור הוא לשרתים רבים, שלכל אחד מהם פונקציה משלו.

תוכנות לקוח נפוצות:

* דפדפן - תוכנה המאפשרת לתקשר עם שרתי אינטרנט ולקרוא דפי אינטרנט.
* תוכנת FTP - FTP הוא פרוטוקול תקשורת להעברת קבצים בין מחשבים. באמצעות פרוטוקול זה, תוכנת **לקוח FTP** מתקשרת עם תוכנת **שרת FTP**, לשם לקיחת קובץ מהשרת או הוספת קובץ אליו.
* תוכנת דואר אלקטרוני - ההודעה ממתינה לנמען עד שזה מחליט לקרוא את הודעות הדואר שבתיבת הדואר שלו ואז עוברת למחשב הלקוח (בלקוח כדוגמת אאוטלוק), או מוצגת מהשרת (בלקוח כדוגמת ג'ימייל).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תוכנת לקוח** בוויקישיתוף
* תוכנת לקוח, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אדולף היטלר אונונה**, (באפריקאנס: **Adolf Hitler Uunona**) (נולד ב-1966, דרום-מערב אפריקה) הוא פוליטיקאי, פעיל זכויות אדם נמיבי וחבר ב-SWAPO, המפלגה המרקסיסטית של נמיביה.

ב-25 בנובמבר 2020, הוא נבחר למנהל (או יועץ) של מחוז הבחירה אומפונדיה עם 84.88% מהקולות 1,196 קולות מול 213 קולות ליריבו מומבלה אבנר ממפלגת הפטריוטים העצמאים לשינוי. בבחירות האזוריות בנמיביה. ב-2 בדצמבר 2020 הוא נשבע על חוקת נמיביה. למחרת, הוא העניק ריאיון לעיתון הגרמני בילד ורכש, בהזדמנות זו, מוניטין בינלאומי בגלל שמותיו הפרטיים היוצאי דופן.

קריירה פוליטית
--------------

אונונה החל את הקריירה הפוליטית שלו כפעיל נגד אפרטהייד כאשר נמיביה הייתה תחת שלטון האפרטהייד של דרום אפריקה. הוא נבחר באופן קבוע כחבר מועצה אזורי מאז 2005. במהלך הבחירות האזוריות של 2020, הוא הוזכר כ"אדולף ה. אוונונה" בקלפי הבחירות, שמו המלא נחשף רק לאחר חשיפת התוצאות על ידי ועדת הבחירות.

שמו
---

אדולף אונונה הוטבל על ידי אביו, בהתייחסות ברורה לרודן הגרמני בעל אותו השם. בתחילה, הוא לא ראה שום בעיה עם השמות האלה. השם אדולף היה נפוץ בנמיביה בשל היותה מושבה גרמנית לשעבר. הוא עוד הוסיף במיוחד: "בשבילי זה היה שם נורמלי לחלוטין כשהייתי ילד. רק כשהייתי נער הבנתי: האיש הזה רצה להכניע את כל העולם ולהרוג מיליוני יהודים. אין לי מה לעשות עם כל הדברים האלה". את בחירת שמו הפרטי הוא מייחס לבורותו של אביו: "אבי קרא לי על שם האיש הזה. הוא כנראה לא הבין מה מייצג אדולף היטלר". כעת, בתור מבוגר אונונה מסרב לשנות את שמו הפרטי, ומסביר את ההחלטה הזו באופן הבא: "זה כבר כתוב בכל המסמכים הרשמיים, מאוחר מדי בשביל זה". עם זאת, אונונה לא משתמש בכינוי "היטלר" ומכנה את עצמו אדולף אונונה בפומבי ורק אדולף בפרטיות, בעיקר על ידי אשתו וחבריו.

לאונונה יש גישה אמביוולנטית לשמו הפרטי: הוא לא מהסס להתבדח על כך, ומצהיר במיוחד לאחר בחירתו שאין לו רצון "לשלוט בעולם" ואינו רוצה "לכבוש את אושנה מיד". אבל הוא גם מתעצבן מהעניין המוגזם בו, והצהיר במיוחד לסוכנות הידיעות הצרפתית: "אין באמת סיבה שנהיה כאן, נשב לדון בשמי. כיצד זה יתרום לפיתוח נמיביה?"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדולף אונונה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  אדולף היטלר זוכה ב-84% אחוז מהקולות. (בצרפתית) Le Matin
2. 1 2 3  נבחר עם 85% מהקולות, אדולף היטלר מנצח בבחירות האזוריות בנמיביה. (בצרפתית) L'Indépendant
3. 1 2 3 4 5  Théo Ruiz "יוצא דופן: אדולף היטלר בדיוק נבחר בנמיביה". (בצרפתית) Midi libre
4. 1 2 3 4 5 6 7  "אדולף היטלר אחד נבחר בנמיביה". (בצרפתית) CNEWS.fr
5. 1 2  פוליטיקאי בשם אדולף היטלר נבחר בנמיביה. (בצרפתית) AlKhaleejToday.co
6. 1 2 3 4 5 6  נמיביה: נבחר ציבור אזורי נקרא... אדולף היטלר. (בצרפתית) Le Point
7. 1 2 3 4 5 6  קורנליה טרפליץ', תומא סיימא אדולף היטלר זכה בבחירות עם 84% אחוז מהקולות בנמיביה. (בצרפתית) euronews.
8. 1 2 3  אדם בשם היטלר נבחר בנמיביה. (באנגלית) Syracuse
9. 1 2  ג'ניפר הסן: אדם בשם אדולף היטלר אונונה זוכה בבחירות בנמיביה, אומר שהוא לא מחפש "שליטה עולמית". (באנגלית) הוושינגטון פוסט.
10. ↑  סבסטיאן גלייזר: אדולף היטלר ניצח בנמיביה, באמת יש אחד בשם כזה!. (בגרמנית) הבילד.
11. 1 2  קייל זימן: אדולף היטלר אונונה מנצח בבחירות המקומיות בנמיביה... אבל אין לו תוכניות לפלוש לדרום אפריקה. (באנגלית) DispatchLive
12. 1 2  בסיט מחמוד: אדולף היטלר זוכה בבחירות בנמיביה, אין לו תוכניות לשליטה עולמית. (באנגלית) ניוזוויק
13. 1 2  אדולף היטלר ניצח בבחירות בנמיביה. (בנורווגית) Nyheter
**דנה בן שמעון** (בערבית: دانا بن شمعون) היא עיתונאית ישראלית. כיום היא כתבת ופרשנית לענייני פלסטינים והעולם הערבי בישראל היום. בעבר הייתה כתבת לענייני פלסטינים בתאגיד השידור הישראלי "כאן 11" ורשת ב', וכתבת שטחים בערוץ הראשון.

פעילותה
-------

דנה בן שמעון החלה את דרכה בעיתונות כתחקירנית בחטיבת החדשות של הערוץ הראשון. בין השנים 2012 ל-2017 שימשה כתבת שטחים וסיקרה את הנעשה ביהודה ושומרון.

ב-2013 חשפה את הנחיות הממשלה להקפיא את תוכניות הבנייה בהתנחלויות ובשכונות שמעבר לקו הירוק בירושלים, ערב ביקורו של הנשיא האמריקני לשעבר ברק אובמה בישראל. היא הייתה הכתבת הראשונה שנכנסה לישיבת עוד יוסף חי ביצהר לאחר סגירתה ב-2014 בעקבות צו תפיסה שהוציא אלוף פיקוד המרכז בשל עימותים בין יושבי המקום לחיילי צה"ל. וכן סיקרה את גל ההתקוממות שפרץ בשטחי יו"ש בסוף 2015.

בין השנים 2017 ל-2019 שימשה כתבת לענייני פלסטינים בתאגיד השידור הישראלי, כאן 11 ורשת ב'.

לאחר מכן הייתה כתבת חדשות ומגזין בעיתון ידיעות ירושלים וסיקרה את ענייני מזרח ירושלים. היא פרסמה תחקיר על החלטת הרשות הפלסטינית להפסיק להפנות חולים לטיפול לבתי החולים בישראל בתגובה להחלטה הישראלית לקזז את כספי המיסים שמועברים לפלסטינים.

היא משמשת עמיתת מחקר בפורום לחשיבה אזורית.

בשנת 2020 הקימה את מיזם "Mishwar Zoom" ללימודי עברית לקהל הערבי.. לאחר מכן, שימשה כתבת ופרשנית בעניין הסכסוך הישראלי-פלסטיני והנעשה בישראל ובמזרח התיכון בכלי תקשורת שונים, בהם רדיו סאווא, i24NEWS וזמן ישראל.

בשנת 2021 החלה לשמש כתבת ופרשנית לענייני העולם הערבי של עיתון "ישראל היום".

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של מיזם Mishwar Zoom

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dana Ben-Shimon, פייסבוק
2. ↑  אלכסנדר כץ, הכתבת לענייני פלסטינים דנה בן שמעון עוזבת את התאגיד, באתר אייס, 11 בנובמבר 2018
3. ↑  הפצצה של הרשות הפלסטינית: משרד הבריאות הפסיק להפנות חולים לביה"ח בעיר, באתר ידיעות ירושלים, ‏2019-04-22
4. ↑  הפורום לחשיבה אזורית | דנה בן שמעון, באתר www.regthink.org
5. ↑  مشوار زوم - تعلم اللغة العبرية, Mishwar Zoom
**משה תבור (קרפוביץ)** (1917 – 6 במאי 2006) היה איש מערכת הביטחון הישראלית, שירת בשירות הביטחון הכללי ובמוסד והשתתף במבצע לכידת אדולף אייכמן. חתן פרס ביטחון ישראל על פעילותו בצוות טכנולוגי של מערכת הביטחון. היה חבר בפלגות הלילה המיוחדות, בבריגדה היהודית ובקבוצת הנוקמים.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה ולטרמנץ שבאימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו), בנם של יהודה ובתיה. ב-1925 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, התגורר בשכונת נווה שלום, למד בבית חינוך לילדי עובדים ובבית הספר מקס פיין בתל אביב, שם החל בהתמחותו בתחום המתכת והמנעולים.

היה חבר בתנועת מחנות העולים במסגרת הצטרף ב-1936 להכשרה בדגניה א', היה חבר בגרעין מייסדי קיבוץ חניתה ומייסדי מפעל המתכת בקיבוץ.

ב-1937 הצטרף לפלגות הלילה המיוחדות של אורד צ'ארלס וינגייט. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי, שובץ בפלוגת חיל הרגלים השישית של הבאפס. היה חבר בקבוצת החיילים שדחפה להקים כוח לוחם של מתנדבי היישוב ולחם במסגרת הגדוד השני של הבריגדה היהודית בקרבות בחזית האיטלקית. לאחר המלחמה היה חבר בקבוצת "הנוקמים" לצדם של חיים לסקוב, צבי אהרוני וישראל כרמי.

לאחר המלחמה חזר לקיבוץ ועבד במפעל המתכת. ב-1954 התגייס לשירות הביטחון הכללי ושירת ביחידה מטה 10, יחידת המבצעים של הארגון. במסגרת זו השתתף במבצע לכידת אדולף אייכמן והיה בחוליה שחטפה את אייכמן בדרכו לביתו. תבור הקים את יחידת פריצת המנעולים והמעבדה המכנית של השב"כ. ב-1966 היה חבר בצוות של השב"כ ויחידת קולוסוס שזכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוחים טכנולוגיים ששימשו את מערכת הביטחון.

ב-1971 עבר לשרת במוסד, שבו הקים מעבדת פריצת מנעולים והשתתף במבצעים רבים, עד פרישתו ב-1987. הוא המשיך לתרום גם כגמלאי בייעוץ והדרכה. בשנת 2006 הלך לעולמו בביתו בגבעתיים כשהוא בן 89, ונקבר במושבה קדימה.

לקריאה נוספת
------------

* **לזכרו: משה תבור (קרפוביץ)**, מבט מל"מ, גיליון 52, דצמבר 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* משה תבור, באתר מוזיאון הלוחם היהודי
**שלומית אשר** (נולדה ב-28 באפריל 1981) היא סופרת ישראלית, מרצה ומנחת סדנאות כתיבה.

ביוגרפיה
--------

אשר נולדה וגדלה בפתח תקווה למשפחה דתית לאומית. אשר אהבה לקרוא והחלה לכתוב סיפורים ויומנים כבר בגיל 6. התחנכה באולפנת צפירה ביישוב צפריה. לאחר סיום לימודי התיכון עשתה שירות לאומי בכפר נוער תלפיות בחדרה. בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת בר-אילן בחינוך בלתי פורמלי וקרימינולוגיה. לאחר שנישאה לבן זוגה אותו הכירה כבר בתקופת לימודיה בתיכון, עברה להתגורר ביחד איתו ביישוב עלי ומשם עברו להתגורר בקריית נטפים שבשומרון. לאחר עשר שנות נישואין בהן התרכזה בגידול הילדים ובתחזוקת הבית, התגרשה אשר ובעקבות כך גם החלה לעבוד במחלקת התיירות של המועצה האזורית שומרון ולעסוק בכתיבה. אשר החלה לשתף במדיה החברתית את תחושותיה בעקבות הגירושין וכתבה על נושאים כמו שבתות וחגים בלי הילדים, ועל יחס החברה הדתית לנשים בסטטוס שלה. בשנת 2018 ראה אור ספרה הראשון, כנפיים, מתכתב עם סיפורה האישי של אשר והתהליך שעברה אשר בעקבות הגירושין: ההתמודדות המקצועית בלהתחיל מחדש עם ארבעה ילדים, המגורים בחברה דתית ביישוב קטן בלי רישיון נהיגה והבנה בסיסית בניהול חשבון בנק או תקציב של משק בית ועוד. לאחר שספרה הראשון ראה אור הגיעו לאשר בקשות של הורים שחיפשו סדנאות כתיבה לילדיהם, וכך החלה אשר להנחות סדנאות כתיבה לילדים ובהמשך גם למבוגרים. במקביל המשיכה לכתוב, להרצות בנושאי הכתיבה שלה וללוות סופרים בתהליכי כתיבה והוצאה לאור.

חיים אישיים
-----------

מתגוררת ביישוב קריית נטפים בשומרון עם ארבעת ילדיה.

ספריה
-----

* **כנפיים**, הוצאת קוראים, 2018
* **מי היה מאמין**, קוראים הוצאת ספרים, 2020
* **קליפות**, פרויקט במימון המונים, 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלומית אשר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שלומית אשר
* שלומית אשר, ברשת החברתית פייסבוק
* רשימת הפרסומים של שלומית אשר בקטלוג הספרייה הלאומית
* שלומית אשר בפייסבוק
* ספריה של שלומית אשר באתר עברית
* שלומית אשר, ‏נשים בחג שבועות: תכיני עוגת גבינה ותשמרי על הילדים, באתר "סרוגים", 24 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מי אני, באתר שלומית אשר
2. ↑  משפחה, וחצי, באתר www.makorrishon.co.il
3. ↑  "משעשע, אבל האסימון נפל באמת ברגע הכי פחות צפוי. נגמר לנו הקטשופ", באתר מלאבס פתח תקווה, ‏2018-09-14
4. ↑  סדנאות כתיבה, באתר שלומית אשר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009117290205171
* LCCN: no2019018906
* VIAF: 12160664908503360626
* WorldCat: lccn-no2019018906

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שלומית אשר"**.
ב-9 במאי 2019, פיקוד המבצעים המיוחדים של צרפת ערך מבצע חילוץ בצפון בורקינה פאסו. המבצע הוביל לשחרור ארבעת בני הערובה שהוחזקו במקום. במהלך המבצע נהרגו שני חיילים צרפתים וארבעה מתוך ששת הטרוריסטים ששמרו על בני הערובה. המבצע בוצע על ידי צבא צרפת תוך תמיכה מודיעינית ואווירית מצבא ארצות הברית.

רקע
---

שני בני הערובה הצרפתים, פטריק פיקה ולורן לאסימואיאס, מורים למוזיקה, נחטפו ב-1 במאי בזמן חופשה בפארק הלאומי פנג'ארי, בנין. מדריך הטיולים שלהם נמצא הרוג והמכונית שנסעו בהם נמצאה שרופה. שני בני הערובה האחרים, דרום קוריאני ואמריקאי, שזהותם לא פורסמה, נחטפו בזמן שנסעו יחד מבנין לבורקינה פאסו, כחודש קודם לכן.

חילוץ
-----

 מסע הלוויה של החיילים הצרפתים, שנהרגו במבצע, בפריז ב-14 במאי 2019.
לא ידוע איזה ארגון עמד מאחורי החטיפה. בצבא צרפת סברו כי החטופים עמדו להיות מועברים לחזית לשחרור מאצ'ינה, ארגון טרור שפועל במאלי. לפני החילוץ, החוטפים נעו צפונה דרך בורקינה פאסו, ובליל המבצע הקימו מחנה באזור הסאהל.

חילוץ בני הערובה התרחש בלילה שבין ה-8 ל-9 במאי 2019. כוחות מיוחדים צרפתיים השתלטו על המתחם של החוטפים ושחררו את ארבעת בני הערובה. שני בני ערובה צרפתים שהיה ידוע שהוחזקו במקום, ועוד שני בני ערובה, דרום קוריאני ואמריקאי, שלא ידעו שנמצאים שם. במהלך המבצע נהרגו שני חיילי צבא צרפת וארבעה מהחמושים שהחזיקו בבני הערובה.

לאחר החילוץ
-----------

לאחר החילוץ, שני בני הערובה הצרפתים ובן הערובה הדרום קוריאני הוטסו לנמל התעופה וילקובלה, שם קיבל את פניהם נשיא צרפת עמנואל מקרון.

ב-14 במאי 2019 נערכה בפריז מחווה לאומית לזכר שני החיילים שנהרגו במבצע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Two French soldiers killed in rescue of four hostages in Burkina Faso". *english.alarabiya.net*.
2. ↑  Crouin, Antoine; Picheta, Rob. "French hostage says ordeal in Burkina Faso was 'hell'". *CNN*.
3. ↑  "French soldiers killed in Burkina Faso raid to free foreign hostages". *The Defense Post*. 10 במאי 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. 1 2  "French hostages praise rescue 'from hell'" (באנגלית בריטית). 2019-05-11. נבדק ב-2019-05-14.
5. ↑  "S. Korean hostage in Burkina Faso was 'regular tourist': official". *France 24* (באנגלית). 2019-05-13. נבדק ב-2019-05-14.
6. ↑  Peltier, Elian (2019-05-10). "Two French Soldiers Are Killed in Raid That Frees Four Hostages in Burkina Faso". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-05-14.
7. ↑  John, Tara; Wojazer, Barbara; Browne, Ryan; Starr, Barbara. "Two soldiers killed in French-led rescue of four hostages in Burkina Faso". *CNN*. נבדק ב-2019-05-14.
8. ↑  "Breaking: French Navy SOF rescue American hostage, two commandos dead". *NEWSREP*. 11 במאי 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. ↑  "French hostages praise rescue 'from hell' in Burkina Faso". BBC News. 11 במאי 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**פרדי אריניי קדיוגלו** (בטורקית: **Ferdi Erenay Kadıoğlu**; נולד ב-7 באוקטובר 1999) הוא כדורגלן טורקי-הולנדי, המשחק בעמדת הקשר בפנרבחצ'ה ובנבחרת טורקיה.

קריירה
------

קדיוגלו גדל בניימכן, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה בליגה ההולנדית בהפסד 0–2 לא.ז. אלקמאר ב-28 באוגוסט 2016. ב-30 באוקטובר 2016 כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד אוטרכט. בסך הכל כבש 11 שערים ב-61 הופעות ליגה בניימכן, וביולי 2018 חתם בפנרבחצ'ה.

הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה ב-20 בדצמבר, במסגרת הגביע טורקי נגד גירסונספור. הוא כבש את השער הראשון שלו ב-19 באוגוסט 2019 נגד גאזישהיר גזיאנטפ בניצחון 0–5.

### נבחרת טורקיה

קדיוגלו נולד בהולנד לאב טורקי ולאם הולנדית ילידת קנדה. לכן הוא זכאי היה לייצג את טורקיה, הולנד וקנדה בנבחרות הלאומיות. בנבחרות הנוער שיחק עבור הולנד.

במרץ 2021 זומן לסגל של נבחרת הולנד עד גיל 21 לאליפות אירופה עד גיל 21 באותה שנה.

ב-3 בינואר 2022 הודיע המועדון שלו, פנרבחצ'ה, שהוא בחר לייצג את נבחרת טורקיה. הוא הופיע לראשונה עם טורקיה בניצחון 4–0 בליגת האומות של על איי פארו ב-4 ביוני 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדי קדיוגלו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fenerbahce sign Ferdi Kadioglu from NEC, Turkish Football News, ‏14 ביולי 2018 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  world today news, Stefan Kuntz talked about his meeting with Ferdi Kadıoğlu, World Today News, ‏8 בנובמבר 2022 (באנגלית אמריקאית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ריצ'רד מוריס רוברטס** (נולד ב-1941) הוא עורך דין ודירקטור ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רוברטס נולד בקווינס, ניו יורק. ב-1967 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית, התמחה במשרד עורכי דין תוסיה בירושלים וי. גורניצקי בתל אביב וב-1968 הוסמך כחבר בלשכת עורכי הדין. 

ב-1973 ייסד, במשותף עם אמנון שבלת, את משרד עורכי הדין שבלת ושות', בו הוא משמש עד היום כשותף מייסד וכחבר הנהלה בכיר. בשנת 1975 שבלת ורוברטס הקימו משרד בניו יורק ומיכאל צלרמאיר הועמד בראש הסניף. המשרד נחשב כיום לאחד הוותיקים והמובילים בישראל בתחומי המשפט המסחרי, עם כ-150 עובדים ושלוחות בניו יורק ובסין. נכון לשנת 2019 דורג המשרד במקום ה-4 בדירוג משרדי עורכי הדין של Dun's 100.[דרוש מקור] תחומי ההתמחות של רוברטס הם דיני תאגידים, מיזוגים ורכישות, מדעי החיים וקלינטק. ב-2011 זכה לציון לשבח מיוחד באתר המשפט הבינלאומי Legal 500.

בשנים 2003-1997 כיהן כדירקטור בבנק הפועלים. כיום הוא מכהן כדירקטור בבנק דיסקונט ובחברה הכלכלית של המרכז הבינתחומי הרצליה, וכן משמש כיועץ למדען הראשי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה. בנוסף, הוא מכהן כיושב ראש הוועד המנהל של עמותת "שיעור אחר", המעניקה סיוע לחינוכם של ילדים ממשפחות מעוטות יכולת, כמזכיר כבוד של כפרי הנוער רמת הדסה וקריית יערים, כיועץ משפטי פרו בונו לארגון "הרוח הישראלית" של הסוכנות היהודית ולארגון קרן שמש וכחבר בוועד המנהל של פסטיבל הסרטים דוקאביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* העמוד של רוברטס באתר משרד שבלת ושות'

הערות שוליים
------------
**אבנר מימון** (נולד ב-1960 באופקים) שימש כמנכ"ל חברת בתי זיקוק לנפט בשנים 2018-2015. ביום 19 בנובמבר 2017 הוציאה בז"ן דיווח מיידי לבורסה בה היא מודיעה כי אבנר מימון התפטר מתפקידו וחדל מלכהן כמנכ"ל. תוקף ההתפטרות מיום 28 בפברואר 2018.

ביוגרפיה
--------

### לימודים

אבנר גדל והתחנך באופקים, בתיכון למד בבית הספר אשל הנשיא, ושירת כפקח טיסה בחיל האוויר.

בעל תואר ראשון מאוניברסיטת בן-גוריון בחשבונאות וכלכלה ותואר שני בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות בניהול תעשייתי ובעל הסמכה כרואה חשבון.

### קריירה

בעברו מילא מימון שורה של תפקידים ניהוליים בכירים במפעלי ים המלח החברה בה צמח ובכימיקלים לישראל (חברה בת של החברה לישראל).

בין היתר שימש מימון כסמנכ"ל הכספים והכלכלה של מגזר הדשנים, משנה למנכ"ל ומנהל תפעול ראשי בכי"ל דשנים.

ובתפקידו האחרון כמנכ"ל כיל ישראל.

שימש בעבר כעמית וחבר הנהלה בעמותות: כפר רפאל, תיאטרון באר שבע ובית הגלגלים.

### חיים אישיים

מימון נשוי ואב לשלושה ילדים, שני בנים ובת.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  אורן פרוינד, מכיל לבזן: אבנר מימון מונה למנכ"ל במקומו של אריק יערי, באתר כלכליסט, 1 בספטמבר 2015
**מלכה טננבאום** (נולדה בשנת 1937) היא שחיינית עבר ישראלית. היא אלופת צליחת הכנרת החמישית (1953) והאישה הראשונה שצלחה את הכנרת לאורכה (1954) והחמישית בכלל.

ביוגרפיה
--------

טננבאום נולדה בדרזדן, גרמניה. במהלך מלחמת העולם השנייה היא עברה להולנד. היא עלתה לארץ ישראל בשנת 1947 עם עליית הנוער. אמא של טטנבאום היא יהודית ויינר האישה המצילה הראשונה בישראל, עבדה בבריכת גלי גיל ברמת גן, שם היא התאמנה בשחייה בקבוצת ברית מכבים עתיד.

באוקטובר 1953 נסעה טננבאום לטבריה על מנת להשתתף בצליחת הכנרת החמישית. קבוצתה לא הייתה מוכנה לממן עבורה את הסירה המלווה בתחרות, אך לשמחתה אחד המשתתפים ביטל את השתתפותו ובכך נותרה סירה מלווה פנויה. מרכז הפועל שמח להעניק לה את הסירה כדי שתוכל להשתתף בצליחה. היא זכתה במקום הראשון מבין הנשים ובמקום 15 כללי בתוצאה של 3:16:10.6 שעות, לפני אראלה כהן (3:17.16.0 שעות) שזכתה בצליחה הרביעית. האירוע סביב השתתפותה בצליחה, עורר כעס רב בין מרכז הפועל למרכז מכבי והיא בחרה לעזוב את קבוצתה ולעבור לשחות בקבוצת הפועל תל אביב.

ב-23 באוקטובר 1954 צלחו שתי נשים ראשונות את הכנרת לאורכה מטבחה לדגניה א'. האירוע מומן וסוקר על ידי עיתון העולם הזה. לשתי השחייניות הייתה סירה מלווה אחת בלבד, כך שהן נאלצו לשחות ביחד, בקצב אחיד. לקראת הסיום, החלה טננבאום להגביר את קצב שחייתה וסיימה ראשונה בתוצאה של 9:20:40 שעות, לפני עדנה בורנשטיין שסיימה בתוצאה של 9:40 שעות.

בשנות ה-50 הופיעה טננבאום בפרסומת של גוטקס לבגדי ים. היא עסקה גם בשחייה צורנית ובקפיצות למים והשתתפה בתחרויות בשחייה צורנית.

בשנת 1968 זכתה טטבנבאום בפרס מציל בריכה מצטיין ובשנת 1969 עברה ללמוד פיזיותרפיה בניו יורק שם היא מתגוררת עד היום.

משפחתה
------

אחותה הצעירה של טננבאום היא גלינה ויינר, אלופת ישראל בשחייה ואחייניתה (הבת של גלינה ויינר), היא מעיין דוידוביץ' השייטת האולימפית של ישראל (בייג'ינג 2008 וריו דה ז'ניירו 2016).

ראו גם
------

* שחיית מרתון במים פתוחים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שתי צעירות צלחו את הכנרת לאורכה, על המשמר, 24 באוקטובר 1954
2. 1 2  ישראל פז, דרום-אפריקנים ניצחו בצליחת הכנרת ה-5, על המשמר, 7 באוקטובר 1953
3. ↑  איה אורנשטיין, הבת נכנסה לבגד הים של אמא, מעריב, 13 ביוני 1979
4. ↑  חולקו פרסים לחופי רחצה, הצופה, 7 בנובמבר 1968