recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שרקובשצ'יזנה** (בבלארוסית: **Шаркоўшчына**, שרקואושצ'ינה; בפולנית: **Szarkowszczyzna**; ביידיש: **שאַרקוישטשינע**) היא עיירת במחוז ויטבסק שבבלארוס, על גדות נהר דיסנה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

שרקובשצ'יזנה נזכרת לראשונה בשנת 1503, ובמשך השנים הייתה בבעלות משפחות אצולה פולניות. בשנת 1767 הוענקו לשרקובשצ'יזנה זכויות עיר.

בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה משנת 1921, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה, בנפת דז'יסנה שבפרובינציית וילנה.

יהודי שרקובשצ'יזנה
------------------

אנדרטה לזכר קרבנות העיירה בשואה.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,007 יהודים, ובשנת 1921 נמנו בה 1,036 יהודים. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות הציוניות ושל הבונד, ופעלו בה בית מדרש, בית ספר עברי ובית ספר יידי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-30 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי שוד ביהודיה, תוך הטלת גזירות שונות עליהם, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, תשלום סכומי כופר וגיוס לעבודות כפייה משפילות. כעבור זמן מה הוצאו להורג 11 יהודים מהעיירה שהואשמו בקומוניזם.

באוקטובר 1941 רוכזו יהודי העיירה בשני גטאות מגודרים שהוקמו בה, אליהם הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה (בהם הרמנוביצ'ה, בילדזיוגי (בלא'), נובי פהוסט (בלא') ושקונציקי (בלא')), ואשר מספר יושביהם הגיע לכ-1,900 איש. רבים מיושבי גטאות אלו מתו ברעב וממחלות, ומאביב 1942, החריפה התמותה בהם לאחר שהגרמנים הגבילו את אספקת הלחם לגטאות לעובדי הכפייה בלבד.

ב-17 ביולי 1942, לאחר שראש היודנרט המקומי, הירש ברקאן (Berkan), חשד כי הגרמנים מתכננים אקציה בעיירה, הוא ארגן בריחה מהגטאות בה. כשהתקרבו הגרמנים לשערים, הציתו יושבי הגטאות את בתיהם, וכמה מאות מהם הצליחו להימלט ליערות הסביבה. כ-1,200 היהודים שנותרו בגטאות נרצחו באותו היום.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל ספקטור וברכה פרוינדליך (עורכים), **פנקס הקהילות: פולין**, כרך שמיני: מחוזות וילנה-ביאליסטוק-נובוגרודק, עמ' 625–627 (הערך נכתב בידי רחל גרוסבאום-פסטרנק).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרקובשצ'יזנה** בוויקישיתוף
* שרקובשצ'יזנה (Szarkowszczyzna), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "שרקובשצ'יזנה", באתר השטעטל הווירטואלי
* "שרקובשצ'יזנה", באתר JewishGen (באנגלית)
* גנאדי ויניצה ומרטין דין (אנ'), שרקובשצ'יזנה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1289–1291), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גנאדי ויניצה ומרטין דין (אנ'), שרקובשצ'יזנה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1289–1291), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 973154380946830290952
* WorldCat (עם VIAF): 973154380946830290952

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "The Yes Men".

**יס-מן** (באנגלית: **Yes Man**) הוא סרט קומי רומנטי אמריקאי משנת 2008, שביים פייטון ריד, בכיכובם של ג'ים קארי, זואי דשנל, בראדלי קופר וטרנס סטמפ. הסרט מבוסס על ספר באותו שם שנכתב על ידי דני וואלאס ויצא ב-2005.

עלילה
-----

קארל אלן (ג'ים קארי) הוא גבר מופנם בשנות ה-30 לחייו, שעובד כפקיד בנק בלוס אנג'לס. לאחר שהתגרש מאשתו, סטפני (מולי סימס), לאחר 6 חודשי נישואין, הוא הופך לאדם סגור, מתנתק מחבריו, ומפתח גישה שלילית. עקב כך הוא לרוב לא יוצא מביתו, ומסרב לרוב ההצעות של חבריו לצאת לבלות, ומבלה את רוב זמנו בצפייה בטלוויזיה. חבר ותיק מעברו, שאותו הוא פוגש במקרה, ממליץ לו לבקר בסדנה לשיפור עצמי, שלדבריו תשנה לו את החיים. קארל מטיל בכך ספק, ומחליט לא ללכת, אך לאחר שהוא מפספס את מסיבת הרווקים של חברו הטוב פיטר (בראדלי קופר), פיטר אומר לו שאם לא ישתנה הוא יישאר בודד לנצח.

קארל מחליט לנסות את הסדנה, שבה המנחה, טרנס באנדלי (טרנס סטמפ), אומר למצטרפים החדשים להגיד "כן" לכל הצעה שמציעים להם, ללא קשר לתוכנה. קארל בהתחלה חושב שכל העניין מגוחך, אך מחליט לנסות אותו, וכשהוא מתחיל לראות שבעקבות הסכמתו להצעות שונות שנקרות בדרכו, חייו משתפרים, הוא מתחיל להאמין בגישה החיובית הזאת לחיים, ואומר כן לכל דבר. חייו של קארל מתחילים להיות מטורפים, הוא מתחיל ללכת למסיבות רבות, להצטרף לפעילויות שונות, כגון צילום תוך כדי ריצה, ויחסיו עם חבריו משתפרים פלאות. בהמשך מוצא חברה חדשה, אליסון (זואי דשנל), ונהנה מחייו.

אך גישתו החדשה לחיים לבסוף מכניסה אותו לצרות עם החוק ועם חברתו, שמגלה שהסיבה היחידה שבגינה נהפכו לחברים, הוא הסדנה שהוא עבר, שחייבה אותו להגיד "כן" לכל הצעה שנקרתה בדרכו.
קארל שוקל להפסיק עם הגישה החדשה שלו, שכוללת הסכמה לכל דבר שמציעים לו, ומדבר עם מנחה הסדנה, שמסביר לו שמטרת הסדנה היא לא לחייב אנשים להגיד "כן" לכל דבר, אלא להיות יותר פתוחים ופחות שליליים. לבסוף אליסון סולחת לקארל והשניים חוזרים להיות חברים, וקארל נהפך לאדם יותר שמח ופתוח.

שחקנים
------

* ג'ים קארי - קארל אלן
* זואי דשנל - אליסון
* בראדלי קופר - פיטר
* ג 'ון היגינס מיכאל - ניק
* רייס דארבי - נורמן
* דני מסטרסון - רוני
* טרנס סטמפ - טרנס באנדלי
* סאשה אלכסנדר - לוסי ברנס
* מולי סימס - סטפני
* פיונולה פלאנגן - טילי

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט עלה לאקרנים ב-19 בדצמבר 2008. בשבוע הראשון לצאתו של הסרט הוא גרף כ-18.3 מיליון דולר רק בממלכה המאוחדת, מה שדירג אותו בראש רשימת שוברי הקופות לאותו שבוע. בסיכום הכנסותיו של הסרט הוא גרף כ-97.7 מיליון דולר בארצות הברית וכ-125.5 מיליון דולר מחוצה לה, מה שמסכם את הכנסותיו של הסרט בכ-223.2 מיליון דולר.

הביקורות על הסרט היו מעורבות - רבים מהמבקרים ביקרו את הסרט על כך שהוא דומה לסרט אחר של ג'ים קארי, "שקרן שקרן", אך למרות זאת קארי קיבל מספר פרסים על השתתפותו בסרט (למשל פרס נבחרי הנוער - "Teen Choice Award"), והסרט הפך לסרטו השני הכי מצליח של קארי אחרי "ברוס הגדול מכולם".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יס מן

* "יס מן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "יס מן", באתר נטפליקס

* "יס מן", באתר AllMovie (באנגלית)

* "יס מן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "יס מן", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "יס מן", באתר Metacritic (באנגלית)

* "יס מן", באתר אידיבי

* "יס מן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ניקולאי בודארבסקי** (ברוסית: **Николай Бодаревский**;‏ 6 בדצמבר 1850 – 1921) היה צייר ופרופסור לאמנות רוסי יליד אוקראינה; קשור ל-"נוודים".

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחת אצולה מולדבית וותיקה. הוא סיים את בית הספר לאמנות באודסה, שהיה שלוחה של האקדמיה האימפריאלית לאמנויות. מ-1869 עד 1873 למד באקדמיה, אצל פיוטר שמשין וטימופי נף. 

במהלך שהותו שם, הוענקו לו ארבע מדליות כסף ושתי מדליות זהב. בשנת 1875, הוא זכה בתואר "אמן", מהשורה הראשונה, על יצירתו ״פול הקדוש מסביר את הנצרות למלך הורדוס אגריפס״.

בשנת 1880, הוא החל להציג עם קבוצת האמנים הנוודים. הוא הפך לחבר ב-1884 והמשיך להציג איתם עד 1918.  לאחר שהתוודע ליצירותיו של ויסלר, צייר דיוקנאות נשיים רבות בסגנון דומה, כולל אחת של הצארינה אלכסנדרה פיודורובנה.

בשנת 1889, וסילי ספונוב, מנהל הקונסרבטוריון במוסקבה, הזמין אותו לצייר ארבעה עשר דיוקנאות של מלחינים מפורסמים עבור האולם הגדול. ארבעה הוסרו ב-1953, לטובת מלחינים אחרים. ציורי מנדלסון והיידן נמצאו ב-1999 ושוחזרו מחדש. ציורי גלוק והנדל עדיין נעדרים.

יחד עם ויקטור וסנצוב, מיכאיל נסטרוב, אנדריי ריאבושקין ואחרים, הוא השתתף בעיטור כנסיית ״המושיע על הדם״. הוא יצר סקיצות לשישה עשר פסיפסים של סצנות מהתנ"ך ומההיסטוריה של הכנסייה הרוסית האורתודוקסית.

בשנת 1908, על עבודתו בכנסייה הוא זכה בתואר "אקדמי" על ידי האקדמיה.

עבודתו אינה ידועה מחוץ לרוסיה, מכיוון שמעולם לא הציג תערוכה באירופה או צפון אמריקה.

לאחר המהפכה, הוא חזר לאודסה ומת שם במהלך רעב הקשור למלחמת האזרחים הרוסית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי בודארבסקי** בוויקישיתוף
* ניקולאי בודארבסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Русские художники. Бодаревский Николай Корнилиевич. www.artsait.ru
2. ↑  Kenneth, Nikolai Bodarevsky, www.rusartnet.com (ב־British English)
3. ↑  Товарищество передвижных художественных выставок :: Книги :: Ф.С. Рогинская. «Товарищество передвижных художественных выставок. Исторические очерки» :: Приложения :: Список членов Товарищества передвижных художественных выставок, www.tphv-history.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1216803897
* RKD: 9512
* ULAN: 500179472
* VIAF: 309812947
* WorldCat (עם VIAF): 309812947

 |
פלטה של צבעי שמן
**לוח צבעים** או **פַּלֵטָה** (לפי החלטות האקדמיה ללשון העברית: **פְּתֵכָה**) הוא משטח קשיח שעליו האמן מסדר ומערבב צבעים. 

הפלטה בדרך כלל עשויה מעץ, פלסטיק, קרמיקה או חומר אינרטי אחר, קשה וחסר נקבוביות. פלטות צביעה מגיעות במגוון גדלים וצורות, אך הסוג המוכר ביותר עשוי מלוח עץ דק ומעוצב להיות מוחזק בידו של האמן ולהישען על זרועו. פלטות של צבעי מים בדרך כלל עשויות מפלסטיק או מפורצלן, ובעלות צורה מלבנית או מעוגלת, עם שקעים ואזורים המיועדים לערבוב צבעים.

המשמעות הפיזית המקורית של המונח התרחבה, וכיום היא מתארת סט של צבעים בהקשרים אמנותיים שונים.

פלטה לחה
--------

פלטה לחה היא מיכל נסגר שבתוכו שכבה של חומר סופג (כגון נייר טישיו או ספוג) שניתן להרטיב במים ומעליו ממברנה חדירה למחצה (כגון נייר אפייה). הצבע מונח על הממברנה ונשאר לח באמצעות אוסמוזה. המטרה העיקרית של הפלטה הלחה היא לשמור על צבע אקריליק, שמתייבש באופן בלתי הפיך, במצב לח ושמיש. ניתן להכין פלטות לחות בקלות או לקנות אותן.

ראו גם
------

* סכין פלטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוח צבעים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph180933

 |
**פרוקטוז 2,6-ביספוספט** (באנגלית: **Fructose 2,6-bisphosphate** או **F26BP**) היא מולקולה אורגנית שמשפיעה בצורה אלוסטרית על פעולתם של האנזימים פוספופרוקטוקינאז 1 (PFK1) ופרוקטוז 1,6 ביספוספטאז (FBPase-1) ובכך מווסתת את התהליכים המטבוליים גליקוליזה וגלוקונאוגנזה.

השפעה על מטבוליזם של גלוקוז
---------------------------

### השפעה על קטליזה של גלוקוז

PFK-1 הוא אחד האנזימים החשובים ביותר לנשימה התאית. לאחר שגלוקוז הפך לפרוקטוז האנזים מקטלז ריאקציה אקסרגונית בה הפרוקטוז מסומן על ידי זרחון להפוך לפירובט בהליך הגליקוליזה. בתנאים פיזיולוגיים סטנדרטים האנזים PFK-1 כמעט ולא פעיל, והמולקולה F26BP מגבירה את האפיניות של PFK-1 לגלוקוז וכך גורמת לתהליך הגליקוליזה להתרחש. כמו כן, המולקולה מורידה את האפיניות של האנזים לציטרט, אחד התוצרים במעגל קרבס ול-ATP, מולקולה המשמשת לאגירת אנרגיה בתא. מולקולות אלו נקשרות גם הן ל-PFK1 ומנמיכות את פעילותו. זאת משום שריכוז גבוה שלהם בתא מאותת על עודף אנרגטי, דבר המפחית את הצורך בגליקוליזה.

### השפעה על סינתזה של גלוקוז

האנזים FBPase-1 הוא אנזים מרכזי בהליך הגלוקונאוגנזה אשר מקטלז את הריאקציה ההפוכה ל- PFK-1, כלומר הוא לוקח פרוקטוז מסומן מוסמן עם קבוצת זרחה, ומסיר את הסימון הזרחני. F26BP מקטין את הפעילות של אנזים זה באמצעות השפעה אלוסטרית, ובכך מקטין את סינתזת הסוכר בתא.

סינתזה ורגולציה בתא
-------------------

האנזים אשר מיעד פרוקטוז להיות F26BP נקרא פוספופרוקטוקינאז 2 (PFK-2). אנזים זה מקטלז סימון של פחמן 2 בפרוקטוז 6 פוספט עם קבוצת זרחה. האנזים אשר מבצע את הסרת קבוצת הזרחה נקרא פרוקטוז 2,6 ביספוספטאז (FBPase-2). את האנזימים האלו הגוף מבקר על ידי הוספת קבוצת זרחה עליהם כאשר התגובה של כל אחד מהאנזימים הפוכה לחברו. כאשר מוספת קבוצת זרחה PFK-2 הוא נהיה פחות פעיל אך FBPase-2 נהיה יותר פעיל. מנגד כאשר מוסרת קבוצת הזרחה PFK-2 נהיה פעיל ו FBPase-2 נהיה פחות פעיל.

### גלוקגון ואנסולין

אחת הדרכים לווסת את זרחון האנזימים השולטים על כמויות פרוקטוז 2,6 ביספופאט היא על ידי ההורמון גלוקגון. הורמון זה מופרש כאשר יש ירידה ברמות הגלוקוז בדם, מעלה את רמת ה-cAMP. רמות גבוהות של cAMP מגבירות את פעילות ההורמון שמזרחן את PFK-2 ואת FBPase-2. כתוצאה מהזרחון FBPase-2 נהיה יותר פעיל ולכן ריכוז F26BP פוחת. הפחתה זו מניעה את תהליכי הגלוקונאוגנזה בכבד, ומעכבת פירוק סוכר בתהליך הגליקוליזה. מנגד פועל גם ההורמון אינסולין, שמשפיע בצורה הפוכה על ריכוזי F26BP. אינסולין מעלה את רמת האקטיביות של האנזים שמסיר את קבוצת הזרחה מ PFK-2 ומ FBPase-2, כתוצאה מכך PFK-2 נהיה פעיל יותר ומזרחן יותר פרוקטוז 6 פוספט. זרחון זה מעלה את רמות F26BP.

ראו גם
------

* מעגל קורי

|  |
| --- |
| 
**עיינו גם בפורטל**

**פורטל הביולוגיה** מהווה שער לחובבי הביולוגיה ולמתעניינים בתחום. בפורטל תוכלו למצוא מידע על ביולוגים חשובים, על ענפי הביולוגיה ועוד.
 |

* חמצון בטא
* קינטיקת מיכאליס-מנטן

לקריאה נוספת
------------

Lehninger, A. L. Nelson, D. L. Cox, M. M. & Cox, M. M. (2005). *Lehninger principles of biochemistry*. Macmillan.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוקטוז 2,6-ביספוספט** בוויקישיתוף
בפיזיקה, **פולס** (מאנגלית: **pulse**, בעברית: **דֹּפֶק**, ברבים דְּפָקִים, לעיתים נקרא **פעימה**) הוא גל שאינו מחזורי, אלא הפרעה בודדת (בעיקר קצרה) שנעה במרחב. פולסים מקיימים את כל התופעות הפיזיקליות של גלים, וקיימים להם שימושים טכנולוגיים רבים, אם בשידור אנרגיה חזקה ומרוכזת לזמן קצר כמו בלייזר פולסים או מכ"ם פעימות, ואם בעיבוד אותות ובתקשורת ספרתית לצורך תשדורות בקצב גבוה וברוחב סרט (תחום תדירויות) גדול. פולסים מופיעים גם בטבע, למשל ברקים וכוכבי פולסר.

הגדרה
-----

פולס מוחזר במיתר שקצותיו קשורים
גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות קבועה. בגל מחזורי זוהי פונקציה מחזורית, והיא חוזרת על עצמה בנקודות קבועות במרחב בכל זמן מחזור, או בכל אורך גל בזמן קבוע. פולס הוא פונקציה שאינה מחזורית הנעה במרחב, והיא מתארת הפרעה בודדת שנעה בתווך (או בריק, במקרה של גל אלקטרומגנטי).

ניתן לתאר פולס כאוסף של גלים סינוסיים בעזרת התמרת פורייה, הנקרא חבילת גלים. פולסים קצרים מתוארים על ידי ספקטרום תדרים רחב ופולסים ארוכים מתוארים על ידי ספקטרום תדרים צר.

כאשר פולס נע בתווך ומגיע לקצהו, הוא מוחזר. אם קצה התווך חופשי, הפולס יחזור באותה הצורה. לדוגמה, פולס בחבל שקצהו חופשי לנוע יחזור ממנו באותה הצורה. אם קצה התווך קשור, הפולס מוחזר מהופך. לדוגמה, פולס עם העתק כלפי מעלה בחבל שקצהו מוחזק במקומו מוחזר עם העתק כלפי מטה. במעבר מתווך צפוף לתווך דליל יותר ההחזרה תהיה כמו זו מקצה חופשי, ובמעבר מתווך דליל לתווך צפוף יותר ההחזרה תהיה כמו זו מקצה קשור.

צורות גל
--------

פולסים מלבניים המשמשים להעברת אות בינארי
בעיבוד אותות ספרתי נעשה שימוש בפולסים המשמשים לתקשורת ספרתית. פולסים מצורות שונות משמשים להעברה מיטבית של אותות כתלות בקצב האפנון שלהם. שימוש נרחב נעשה בפולסים בצורת פונקציית המלבן. פולס גאוסי הוא פולס בצורת פונקציית הגאוסיאן והוא נוצר על ידי מסנן גאוסי. הפולס הגאוסי משמש במכניקת קוונטים לתיאור פונקציית הגל של חלקיק חופשי. פולס בצורת פונקציית דלתא של דיראק נקרא הלם (באנגלית: impulse). ניתן ליצור פולסים של מתח חשמלי בצורות שונות בעזרת מחולל אותות, וקיימים מחוללים ייחודיים הנקראים מחוללי פולסים.

ניתן ליצור פולסים בעזרת מקורות של גלים סינוסיים על ידי העברת קטע סופי של הגל. מכ"ם פולסים משדר פולסים של גלי רדיו וקולט את הגלים המוחזרים. פולסים של אור לייזר שימושיים כאשר יש צורך בעוצמה גבוהה.

שימושים
-------

**בטכנולוגיה:** - פולס מרכז אנרגיה לזמן קצר, ולכן ההספק שלו בשיא הפולס גדול בהרבה מההספק הממוצע, ותופעה זו מנוצלת לשימושים רבים.

* סונאר
* לייזר פולסים
	+ טיפולי לייזר
* מכ"ם פעימות
* אלקטרומגנטים לזמן קצר
* גלאי חלקיקים

**בעיבוד אותות ובמתמטיקה:**

* פונקציית הלם - שיטה לפתרון משוואות
* משמש בעיבוד אותות ובפתרון משוואות לתיאור גל המורכב מתדירויות רבות.

ראו גם
------

* חבילת גלים
* הלם
* Q-Switch

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולס** בוויקישיתוף

| גלים |
| --- |
| מאפיינים | משרעת • תדירות • מופע • אורך גל • וקטור גל • מספר גל • מהירות פאזה • מהירות חבורה • קיטוב |  |
| תופעות | החזרה • העברה • שבירה • התאבכות • עקיפה • נפיצה • בליעה |
| מושגים | גל עומד • אפנון • חבילת גלים • תווך • מתנד הרמוני • תהודה • אפקט דופלר |
| אנליזה | משוואת הגלים • משוואת הלמהולץ • עקרון הויגנס • עקרון פרמה • חוקי פרנל |
| סוגי גלים | גל מישורי • גל כדורי • גל רוחב • גל אורך • פולס • קרינה אלקטרומגנטית • גל קול • גל (מים) • פונקציית גל |
איהור קוסטנקו בשנת 2013 ביום הולדתו ה-22
**איהור איהורוביץ' קוסטנקו** (31 בדצמבר 1991 – 20 בפברואר 2014) היה עיתונאי וויקיפד פעיל בוויקיפדיה האוקראינית שנהרג באירועי יברומאידאן.

ביוגרפיה
--------

איהור נולד במחוז טרנופול באוקראינה. סבו וסבתו גידלו אותו מאחר שהוריו עבדו בעת ילדותו בסנקט פטרבורג. למד בבית ספר קתולי.

קוסטנקו סיים לימודי תואר ראשון בגאוגרפיה בשנת 2013 באוניברסיטת לבוב. עבודת הסמינריון שלו עסקה בשיפור התיירות במחוז שלו. הוא אף עבד ככתב באתר "ספורטאנליטקיה".

היה פעיל מאוד בוויקיפדיה האוקראינית, שם כתב תחת שם העט "Ig2000", תרם למיזם מעל 280 ערכים בתחום התעופה, כלכלה, כדורגל ובנושאים נוספים. הערך שכתב על המשחתת הסובייטית "נזאמוזניק" הפך לערך מומלץ.

מותו
----

קוסטנקו נסע ב-18 בפברואר לקייב כדי להשתתף במחאות אירועי יברומאידאן, התפרצות של מחאה פרו-מערבית שקמה לאחר שהממשלה סירבה לאשר את צירוף אוקראינה לגוש האירו. הוא הצטרף לחבריו מלבוב בהקמת מחסומים שיפרדו בין המפגינים לבין כוחות הביטחון. המחאה בין המפגינים לבין כוחות השיטור התפתחה לאלימה בשעות הערב של ה-19 בפברואר.

ביום שלמחרת, ה-20 בפברואר 2014, גופתו של קוסטנקו נמצאה ברחוב, במרחק מה ממרכז האומנות "ארמון אוקטובר". היו לו שברים ברגליים וכן סימני ירי בראשו ובחזהו.

ב-22 בפברואר, תהלוכה שמנתה כמה מאות אנשים, נשאה את ארונו של קוסטנקו מקייב ללבוב אל הלווייתו. יותר מ-500 אבלים הדליקו נר לזכרו בעיר הולדתו.

מורשת
-----

כרזת מחאה ובו העתק של הערך על איהור קוסטנקו באוקראינית. בתחתית באדום רשום: "אף אחד לא שכח. אבל למה לעזאזל אף אחד לא נענש?
ב-21 בנובמבר 2014, יחד עם מפגינים אחרים שנהרגו באירועי המחאה, הוענק לקוסנטקו תואר "גיבור אוקראינה", התואר הלאומי הרם ביותר אותו יכול לקבל אזרח אוקראיני.

כמו כן, בשנת 2014 קוסטנקו הוכרז לאחר מותו כ"ויקיפד השנה". ג'ימי ויילס הכריז עליו כזוכה בכנס ויקימדיה שנערך באוגוסט בלונדון. הפרס הוענק לאחותו של קוסטנקו, אינה שקיבלה את הפרס חודש שלאחר מכן בקייב.

המגזין של משרד החינוך והמדעים של אוקראינה הכריז על קוסטנקו כ"סטודנט השנה". האודיטוריום באוניברסיטת לבוב נקרא "האודיטוריום לזכר איהור קוסטנקו" לכבודו. לוחית זיכרון הנושאת את שמו הוצבה בבית הספר התיכון בו למד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איהור קוסטנקו** בוויקישיתוף
* איהור קוסטנקו, ברשת החברתית פייסבוק
* איהור קוסטנקו, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  На Майдані загинув вікіпедист Ігор Костенко, Вікімедіа Україна, ‏2014-02-23 (באוקראינית) (ארכיון)
2. ↑  Lifestyle Blog: Ukrainian from the Heavenly Hundred becomes Wikipedian of the Year - Aug. 15, 2014, KyivPost, ‏2014-08-15
**ניקולאי ברטרם** (באנגלית: **Nikolai Bartram**; ‏  5 בספטמבר 1873 - 13 ביולי 1931) היה מאייר רוסי, מעצב כרזות, היסטוריון אמנות ואספן.

ביוגרפיה
--------

אביו, דמיטרי ברטרם, היה אמן צבעי מים, שהיה לו בית מלאכה קטן שבו יצר צעצועים. ניקולאי למד לצייר בגיל צעיר. כשהיה בן שש עשרה החל ללמוד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, אך נאלץ להפסיק לאחר שנתיים, עקב בריאות לקויה. שחזר הביתה, הוא ארגן סדנה לייצור צעצועי עץ, אותה ניהל במשך עשר שנים.

הוא גם למד את ההיסטוריה של הצעצועים ברוסיה. הדבר הוביל אותו לעבודותיהם של ההיסטוריון, איוואן זבלין, והאתנוגרפית, ורה חרוזינה. לאחר מכן החל לאסוף צעצועים, וכן עשה נסיעות למחוזות רחוקים כדי לאסוף בגדים וחפצי בית ישנים.

מ-1900 עד 1903 נדד ברחבי אירופה; ביקר בחנויות צעצועים וחזר עם מזוודות מלאות בבובות, חיילי צעצוע וחיות צעצוע. הוא גם פיתח עניין בספרי ילדים ויצר איורים לכמה סיפורי עם רוסיים ישנים. משנת 1904 שימש כאמן במוסקבה ועד 1917 היה ראש המחלקה לאמנות במוזיאון למלאכת יד. הוא ארגן שם סדנה, הכנת בובות עם ראשי חרסינה, לבושות בתלבושות עממיות. החנות שלו גם יצרה את ה"צעצועים האדריכליים" הראשונים ברוסיה, מבוססים על מבנים ומגדלים היסטוריים.

בשנת 1912 נשא לאישה את האמנית והאספנית Yevdokia Loseva, שהצטרפה אליו במפעליו השונים.  באוקטובר 1918, עם סיום מלחמת העולם הראשונה, הוא ויבדוקיה הקימו את מוזיאון הצעצועים של מוסקבה; למרות שהוא לא נפתח לקהל הרחב עד 1921. רבים מהפריטים שהוצגו נלקחו מאחוזות מולאמות, על ידי הממשלה הבולשביקית. בשנת 1924, המוזיאון הועבר לאחוזה סמוכה. ברטרם נשאר המנהל שלו עד מותו.

הוא היה חבר בארגונים רבים. ב-1916 מונה ליושב ראש איגוד עובדי האמנויות הדקורטיביות ותעשיית האמנות. מאוחר יותר כיהן כראש הוועדה לאמנויות דקורטיביות בקומיסריון העם לחינוך, וכן השתייך לוועדה להגנת אנדרטאות לאמנות ולעתיקות. הוא גם נבחר לאקדמיה הממלכתית למדעי האמנות.

הוא נפטר ב-1931, בן חמישים ושבע בלבד, ונקבר בבית הקברות נובודביצ'י.

זמן קצר לאחר מותו הועבר מוזיאון הצעצועים לזגורסק. בשנת 1980, הוא הועבר למיקומו הנוכחי בסרגייב פוסאד.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי ברטרם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  БАРТРАМ Николай Дмитриевич, www.mke.su
2. ↑  Бартрам Николай Дмитриевич | Интернет-журнал Сергиев.ru – r. Сергиев Посад, sergiev.ru (ברוסית)
3. ↑  *Российская музейная энциклопедия* (Russian Museum Encyclopedia), 2001, Vol.2, Pg.107

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301143805171
* GND: 1059947544
* ISNI: 0000 0000 6691 1967
* LCCN: nr89008552
* ULAN: 500079793
* VIAF: 21987946
* WorldCat: lccn-nr89008552

 |
[[File:Bundesarchiv Bild 146-1968-013-07, Amt Blank, Loosch, Wirmer, Blank, Holtz, Heusinger.jpg|thumb|עובדי משרד בלנק. במרכז עומד אדולף הויזינגר]. לשמאלו עומד תיאודור בלנק]
**משרד בלנק** (בגרמנית: **Amt Blank**) היה כינויו של משרד ההגנה של גרמניה המערבית בין אוקטובר 1950 ליוני 1955. מכיוון שבאותה תקופה לגרמניה עדיין נאסר להחזיק צבא, המשרד לא תפקד באופן רשמי כמשרד הגנה. הוא נקרא על שם מי שעמד בראשו - תיאודור בלנק.

המשרד שכן בתחילה בבניין מאולתר במוזיאון קניג שבבון. בהמשך הוא עבר לצריף ארמקיל, גם כן בבון.

תולדות המשרד
------------

בראשית ימיה, נמנעה ממשלת גרמניה המערבית בעיסוק בנושאים צבאיים. במאי 1950 מינה הקנצלר קונרד אדנאואר את הגנרל גרהרד פון שוורין כיועצו המיוחד לענייני צבא. בהמשך, הקים אדנאואר את "המרכז לשירות המולדת" (Zentrale für Heimatdienst) ומינה את שוורין למפקדו. כעבור זמן קצר נאלץ אדנאואר לפטר את שוורין מתפקידו כיוון שלא שמר על החשאיות הנדרשת ושוחח על תפקידו עם העיתונות. ב-26 באוקטובר מינה אדנאואר את חבר הבונדסטאג תיאודור בלנק ליועצו לענייני ביטחון. בלנק קיבל משרד משלו וסיפח אליו את המרכז לשירות המולדת.

בלנק צירף למשרד את הגנרל אדולף הויזינגר, שהביא עמו יוצאי צבא נוספים. הבולטים שבהם היו הנס שפיידל וארנסט וירמר. יחד, הם החלו להניח בחשאי תשתית להקמת צבא גרמני עצמאי. הצעד נעשה ללא אישור מצד שלטונות הכיבוש של בעלות הברית בגרמניה. עם זאת, בעלות הברית ידעו על כך ובחרו להעלים עין. מתוך הנחה שצבא מערב-גרמני חזק יסייע להם בעתיד במערכה מול ברית המועצות. במקביל, פעל אדנאואר לתיקון חוקת גרמניה כדי שניתן יהיה להקים צבא בעתיד באופן חוקי. 

המשרד כלל בתחילה 20 איש בלבד, אולם עד 1953 כבר מנה 700 איש. במרץ 1956, בברכת בעלות הברית, עבר באופן רשמי החוק שאפשר את הקמתם מחדש של כוחות מזוינים גרמניים. בלנק הפך לשר ההגנה הראשון של גרמניה, והויזינגר הפך למפכ"ל הראשון של הבונדסוור.

קישורים חיצוניים
----------------

* Bundesarchiv: Auf dem Weg zum Verteidigungsministerium. Die Zentrale für Heimatdienst und das Amt Blank 1950–1955
* Matthias Molt: *Von der Wehrmacht zur Bundeswehr. Personelle Kontinuität und Diskontinuität beim Aufbau der Deutschen Streitkräfte 1955–1966* Univ.-Diss. Heidelberg 2007
* *Militärische Aufbaugenerationen der Bundeswehr 1955 bis 1970* (hrsg. vom MGFA 2011), eingeschränkte Buchvorschau
**ובצ'אני** (במקדונית: **Вевчани**, בכתיב לטיני: **Vevčani** להאזנה (מידע • עזרה)) הוא כפר במערב מקדוניה הצפונית, סמוך לגבול עם אלבניה ו-14 ק"מ צפונית-מערבית לסטרוגה (היה חלק ממנה עד לשנת 1996). הכפר שוכן במורדות הר יבלניצה, בגובה שבין 800 ל-950 מטרים מעל פני הים. בסמוך לכפר נובעים מעיינות רבים.

היסטוריה
--------

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על קיומה של התיישבות באזור הכפר במאה השנייה לפני הספירה, ובסמוך לו נמצאו שרידים של מחנה צבאי רומי. הכפר הנוכחי הוקם ככל הנראה בין סוף המאה השישית לראשית המאה השמינית, בידי אנשים משבט ברזיטי הדרום-סלאבי.

בעקבות קרב קוסובו ב-1389 עבר הכפר לשליטת האימפריה העות'מאנית. באותה העת הוא נודע בשם ושצ'אני (Veščani), שיבוש של צירוף מילים בסלאבית כנסייתית עתיקה, שפירושן "אנשי הכפר". לאחר מלחמת הבלקן הראשונה והשנייה, עבר הכפר לשליטה סרבית. בין 1929 ל-1941 הוא נכלל בוורדר בדובינה, מחוז שהשתרע על פני כל שטחה של מקדוניה הצפונית של ימינו, ועל חלקים מסרביה ומקוסובו של ימינו. לאחר הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה במלחמת העולם השנייה, סופח האזור בו שוכן הכפר לשטח החסות האיטלקי באלבניה, ובפועל שלטה בו המיליציה האלבנית באלי קומבטר.

עם סיום מלחמת העולם השנייה וכינונה של יוגוסלביה, הוקמה בכפר עירייה, שחלשה גם על הכפרים הסמוכים, אוקטיסי וגורנה בליצה. ב-1952 פורקה העירייה, וובצ'אני סופחה לעיריית ולשטה. ב-1956 מוזגה עם סטרוגה.

ב-1987 החליטה ממשלת יוגוסלביה להזרים לסטרוגה את מימי המעיינות הסמוכים לכפר. התושבים, שראו במעיינות נכס של הכפר, פתחו בסדרת הפגנות וקראו לכינונו של משטר דמוקרטי במדינה. היו בין תושבי הכפר שקראו אף להכריז על ובצ'אני כרפובליקה עצמאית. בסופו של דבר לא יצאה תוכניתה של הממשלה אל הפועל.

לאחר פירוק יוגוסלביה והקמתה של מקדוניה העצמאית ב-1991, החליטו פרנסי הכפר להשתמש בקריאות להקמת רפובליקה עצמאית כגימיק תיירותי. ב-19 בספטמבר אותה שנה "הוכרזה עצמאותה" של ובצ'אני, ועוצבו לה דגל וסמל. בהמשך הונפק גם מטבע מקומי בשם ליצ'ניק (Ličnik).

בשנת 2002 הוצא הכפר מתחום השיפוט של סטרוגה, והוקמה בו עירייה נפרדת.

תרבות
-----

תושבי הכפר דוברים ניב ייחודי של השפה המקדונית - ובצ'אני-רדוז'דה (Vevčani-Radožda). הניב מאפיין רק עוד שני כפרים במקדוניה הצפונית (רדוז'דה ומאלי ולאי) וכפר אחד באלבניה (לין).

ב-13 וב-14 בינואר חוגגים תושבי הכפר את הקרנבל המקומי, במהלכו התושבים חובשים מסכות. 

בתחומי הכפר 19 כנסיות ומנזרים. הכנסייה המרכזית, סבטי ניקולה, נוסדה ב-1876.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ובצ'אני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ובצ'אני
* שטרות הליצ'ניק של ובצ'אני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465772705171
* LCCN: n2002023166
* NKC: ge706825
* VIAF: 145611413
* WorldCat (עם VIAF): 145611413

 |
**ויליאם שפרד מוריסון, ויקונט דונרוסיל הראשון** (באנגלית: **William Shepherd Morrison, 1st Viscount Dunrossil**; ‏ 10 באוגוסט 1893 – 3 בפברואר 1961) היה מדינאי בריטי שכיהן כיושב ראש בית הנבחרים הבריטי וכמושל הכללי ה-14 של אוסטרליה.

ראשית חייו
----------

מוריסון נולד בסקוטלנד, התחנך בקולג' ג'ורג' ווטסון ולמד באוניברסיטת אדינבורו. במלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא הבריטי ושירת ברגימנט ארטילריה בצרפת. במסגרת זו הוענק לו עיטור הצלב הצבאי. ב-1919 הוא סיים את שירותו הצבאי בדרגת קפטן. ב-1929 הוא נבחר לבית הנבחרים הבריטי מטעם המפלגה השמרנית. בתקופות כהונתו כחבר הפרלמנט הוא זכה לכינוי "שייקס" (Shakes), בשל הרגלו לצטט מיצירותיו של ויליאם שייקספיר.

קריירה פוליטית
--------------

למוריסון הייתה קריירה ארוכה כשר בממשלותיהם של ארבעה ראשי ממשלה (רמזי מקדונלד, סטנלי בולדווין, נוויל צ'מברלין ווינסטון צ'רצ'יל). בין התפקידים שבהם הוא כיהן היו: המזכיר הפרלמנטרי של התובע הכללי, המזכיר הפיננסי של שר האוצר, שר החקלאות והדיג, שר המזון, שר הדואר והשר לתכנון הכפר.

במהלך מסע הבחירות הכלליות בבריטניה (1945), תקף מוריסון את הסוציאליזם וטען שגם היטלר ומוסוליני החלו את דרכם כסוציאליסטים. ב-1947 הוא התנגד לרעיון של הנפקת תעודות זהות, שהיו נהוגות במהלך מלחמת העולם השנייה, בשל אמונתו שהן לא היוו כלי אפקטיבי לשליטה על פורעי חוק. ב-1951, עם שובם של השמרנים לשלטון, נבחר מוריסון לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים.

המושל הכללי של אוסטרליה
-----------------------

מוריסון כיהן כיושב ראש בית הנבחרים עד 1959, כאשר הוא הודיע שהוא לא יתמודד בבחירות הכלליות שנערכו באותה שנה ותחת זאת הוא יפרוש מסיבות בריאות. כפי שהיה נהוג לגבי יושבי הראש של בית הנבחרים, הוענק לו תואר ויקונט דונרוסיל. בהתחשב במצב בריאותו, הופתעו רבים לשמוע את ההכרזה על בחירתו לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה עם סיום תפקידו של סר ויליאם סלים. במקביל הוענק לו תואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. באותה תקופה הרעיון של מינוי בריטי לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה היה כבר לא פופולרי, אך ראש ממשלת אוסטרליה מטעם המפלגה הליברלית האוסטרלית, רוברט מנזייס, היה נחוש בדעתו לשמור על הקשרים עם בריטניה באופן זה, במיוחד שמוריסון היה סקוטי.

מותו
----

מוריסון החל לכהן בתפקידו ב-2 בפברואר 1960. שנה ויום לאחר מכן, ב-3 בפברואר 1961, הוא מת באופן פתאומי בקנברה. הוא נקבר בכנסייה ההיסטורית על שם יוחנן המטביל בקנברה ועד היום הוא המושל הכללי היחיד של אוסטרליה שמת בעת כהונתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם מוריסון, ויקונט דונרוסיל הראשון** בוויקישיתוף
* David I. Smith, Dunrossil, first Viscount (1893–1961), Australian Dictionary of Biography

הערות שוליים
------------

1. ↑  Identity cards in the UK - a lesson from history

| **המושלים הכלליים של אוסטרליה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הופ • טניסון • נורתקוט • דדלי • דנמן • פרגוסון • פורסטר • ביירד • אייזקס • גאורי • גלוסטר • מקל • סלים • דונרוסיל • דה-ל'ייל • קייסי • הזלק • קר • כהן • סטיבן • היידן • דין • הולינגוורת' • ג'פרי • ברייס • קוסגרוב • הארלי |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: dunrossil-first-viscount-10073
* Trove: 1479096

 |
**רובע אמסטרדם דרום מזרח** (בהולנדית: **Amsterdam Zuidoost**) הוא אחד משמונה מחוזות של עיריית אמסטרדם, הולנד.

הרובע הוקם בשנת 2010 ומורכב מארבע שכונות מגורים, ביילמרמיר (Bijlmermeer), ונסרפולדר (Venserpolder), חאספרדאם (Gaasperdam) ודרימונד (Driemond).

הרובע משתרע על שטח של 22.08 קמ"ר. למרות שהרובע אינו ממוקם בצמוד לרובעי העיר האחרים הוא עדיין נחשב לאחד מרובעי העיר אמסטרדם.

היסטוריה
--------

השכונה הגדולה ביותר ברובע זה היא שכונת ביילמרמיר (Bijlmermeer). האזור הפך מיועד לבניה בשנות ה-60 ותוכנן על ידי האדריכל השווייצרי לה קורבוזייה (Le Corbusier) והאדריכל הראשי של ביילמרמיר זיגפריד נסוט (Siegfried Nassuth). תוכניתם כללה סלילת כבישים וגשרים עם נתיבים נפרדים למכוניות, אוטובוסים, רוכבי אופניים והולכי רגל. בניית כ-18,000 דירות שמתוכם כ-13,000 במגדלים והפיכת האזור למודרני וחדשני.

* בשנת 1963 החלה בנייתו של מגדל הוחורד (Hoogoord) הנחשב למגדל הראשון בשכונה ובנייתו הושלמה בשנת 1968.
* בשנת 1975 הושלמה בניית הדירה האחרונה בפרויקט הדיור במגדלים (כ-13,000 דירות).
* בשנת 1977 נחנך קו המטרו הראשון באמסטרדם, בעזרתו תושבי הרובע יכלו להגיע אל מרכז העיר.

למרות הפרויקט היוקרתי, השכונה החדשה לא הייתה פופולרית כפי שציפו. השכונות ברובע הפכו למקום מגורים בעל איכות חיים נמוכה עם אוכלוסייה זרה ושיעורי אבטלה גבוהים.

בתאריך 4 באוקטובר 1992 התרסק מטוס מטען של חברת אל על מסוג בואינג 747-258f, בטיסה מספר 1862, על שני בנייני מגורים (Groeneveen en Kruitberg) בשכונת ביילמר באסון נהרגו 43 אנשים, בהם צוות הטיסה שמנה שלושה אנשי צוות ישראלים ונוסעת ישראלית אחת. אסון ביילמר (Bijlmerramp) הוא התאונה האווירית הקטלנית היחידה של "אל על".

בשלהי שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000, הפך האזור שמסביב לתחנת הרכבת לאזור עסקים מתפתח ופופולרי.

במסגרת תוכנית לפיתוח עירוני, נבנו מגדלים חדשים, שהחליפו שכונות קטנות ואזורים מיושנים רחובות הורחבו ונפתחו בתי עסק חדשים.

אסון ביילמר

אתרים בעלי עניין ברובע זה
-------------------------

### ספורט

* אצטדיון אמסטרדם ארנה (Amsterdam ArenA)

### תחבורה

* תחנת הרכבת אמסטרדם ביילמר ארנה (Station Amsterdam Bijlmer ArenA)

### קניות

* פסל של אנטון דה קומפלייןמרכז הקניות אמסטרדם פורט (Amsterdamse Poort)

גלריית תמונות
-------------

* אצטדיון אמסטרדם ארנהאצטדיון אמסטרדם ארנה
* משחק כדורגל באמסטרדם ארנהמשחק כדורגל באמסטרדם ארנה
* תצפית אל מגדלי הרובעתצפית אל מגדלי הרובע
* תחנת הרכבת אמסטרדם ביילמר ארנהתחנת הרכבת אמסטרדם ביילמר ארנה
* מרכז הקניות אמסטרדם פוסטמרכז הקניות אמסטרדם פוסט

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **דרום-מזרח אמסטרדם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דרום-מזרח אמסטרדם** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דרום-מזרח אמסטרדם (בהולנדית)
* האתר הרשמי של רובע אמסטרדם דרום מזרח (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: f1ec90a3-4e6d-432e-aa90-b3abe993e36f
* VIAF: 240609516
* WorldCat: viaf-240609516

 |
**מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר** הייתה רשימה מאוחדת למפלגות מרצ, הבחירה הדמוקרטית ותנועת שח"ר שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-16 וזכתה לשישה מנדטים.

היסטוריה
--------

לקראת הבחירות ב-2002 הוחלט במרצ לשריין מקום ברשימתה לנציג עולים על מנת לחזק את כוחה בקרב מגזר זה. לצורך כך הוחלט לרוץ ברשימה משותפת עם הבחירה הדמוקרטית (שהוקמה על ידי פורשי ישראל בעליה), וב-24 בנובמבר 2002 הוצע המקום החמישי ברשימה לנציגה רומן ברונפמן (חברו של ברונפמן לסיעה אלכסנדר צינקר לא הצטרף לאיחוד והקים את מפלגת אזרח ומדינה, שכשלה בבחירות).
ב-12 בדצמבר 2002 צורפה לאיחוד תנועת שח"ר, שהקים יוסי ביילין מוקדם יותר באותה השנה בעודו חבר מפלגת העבודה, ולנציגיה ביילין ויעל דיין שפרשו מהעבודה לאחר כישלונם בפריימריס במפלגת העבודה, שוריינו המקומות ה-11 וה-12.

בבחירות עצמן כשלה הרשימה המשותפת וזכתה לשישה מנדטים בלבד, וזאת לעומת 10 מנדטים בהם זכתה מרצ לבדה בבחירות 1999. עקב הכישלון פרש יוסי שריד מראשות המפלגה. לאחר הבחירות הוחלט במרצ להקים גוש שמאל חדש בשם "יחד" שירכז את כל תנועות השמאל בארץ, וזאת על מנת לנסות לעורר את מחנה השמאל, שספג כולו מפלה בבחירות 2003. יחד עם זאת בפועל רק מרצ ושח"ר הצטרפו לאיחוד החדש (ברונפמן נציג הבחירה הדמוקרטית נשאר בסיעה המשותפת בכנסת אולם שמר על עצמאות מפלגתו). ביילין שלא נבחר לכנסת המשיך בפעילות פוליטית במסגרת המפלגה החדשה וב-17 במרץ 2004 אף נבחר לעמוד בראשה. ב-2005 שונה שם המפלגה ל"מרצ-יחד" לאחר שבמפלגה נוכחו לדעת שהשם "יחד" לא זכה להכרה מספקת בציבור.

בבחירות לכנסת ה-17 זכתה "מרצ-יחד" בחמישה מנדטים. הבחירה הדמוקרטית לא נבחרה לכנסת לאחר שברונפמן שהכריז תחילה על כוונתו להתמודד באופן עצמאי במסגרת הבחירה הדמוקרטית הסיר את מועמדות מפלגתו לקראת הבחירות.

נציגי הרשימה בכנסת ה-16
-----------------------

| חברי כנסת | הערות |
| --- | --- |
| 6 מנדטים:
* מרצ: יוסי שריד, חיים אורון, רן כהן, זהבה גלאון, אבשלום וילן
* הבחירה הדמוקרטית: רומן ברונפמן
 | * מועמדים בולטים ברשימה שלא נכנסו לכנסת: אילן גילאון, מוסי רז, נעמי חזן, חוסניה ג'בארה, יוסי ביילין יעל דיין (רשימת מועמדים מלאה ראו כאן).
* בתחילת 2004 התאחדו המפלגות מרצ ושח"ר בהקמת יחד. בעקבות כך שונה שם הסיעה בכנסת ב-15 ביוני 2004 ל"יחד (ישראל חברתית דמוקרטית) והבחירה הדמוקרטית". ב-27 ביולי 2005 שונה שם הסיעה שוב ל"מרצ-יחד והבחירה הדמוקרטית".
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אטילה שומפלבי, ביילין מקים תנועת שלום אחת לכל השמאל, באתר ynet, 3 ביוני 2002
2. ↑  סמדר שמואלי וורד לוביץ', ביילין ודיין מצטרפים למרצ, באתר ynet, 12 בדצמבר 2002

| סיעות הכנסת השש עשרה |
| --- |
| קואליציה | הליכוד • העבודה-מימד (העבודה ,מימד) • שינוי • קדימה • האיחוד הלאומי (ישראל ביתנו, מולדת, תקומה, אח"י) • מפד"ל • ישראל בעלייה |
| אופוזיציה | רע"ם • בל"ד • עם אחד • חד"ש-תע"ל (חד"ש, תע"ל) • מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר (מרצ, הבחירה הדמוקרטית, תנועת שח"ר) • ש"ס • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) |
**מרצאן** (בגרמנית: Marzahn) הוא רבוע בצפון-מזרח ברלין, בירת גרמניה. הרובע גובל בהוהנשנהאוזן (Hohenschönhausen) בצפון, בהלרסדורף (Hellersdorf) במזרח, בקפניק (Köpenick) בדרום, בליכטנברג בדרום ובמדינת ברנדנבורג בצפון-מזרח.

בשנת 2001 אוחד הרובע רשמית עם הלרסדורף במסגרת רפורמת הרבעים של ברלין לכדי יחידה מנהלתית אחת והרובע המאוחד נקראת מרצאן-הלרסדורף, אך בפי התושבים ההפרדה נשמרת. 

השם מרצאן הוא כנראה ממוצא סלבי, מהמילה more, שפרושה אגם או marcana שפירושה בפולנית ביצה.

היסטוריה
--------

**צילום פנורמי של הרובע וסביבתו**


### בתקופת הנאציזם

באזור מרצאן הוקם ב-1936 על ידי הנאצים, זמן קצר לפני המשחקים האולימפיים "מחנה ריכוז ברלין-מרצאן" - מחנה מעצר לצוענים. רובם הוגלו מאוחר יותר לאושוויץ וברגן-בלזן ורק מעטים מהם שרדו.

החברה האסה את ורדה (Hasse & Wrede), המייצרת עד היום כלי עבודה, הקימה מפעל בו הועסקו עובדי כפייה ובשטחה היו שני מחנות לאכסון העובדים. בחברה הייתה גם תנועת התנגדות קומוניסטית. גם החוואים באזור העסיקו עובדי כפייה רבים, על מנת להחליף עובדים גרמנים שנקראו לקרב.

ב-30 במרץ 1943 נערכה התקפה אווירית על מרצאן, בה נהרגו חמישה בני אדם ונהרסו בתים רבים. בין 1943 ו-1945 החביאו אריך שפלר (Erich Scheffler) ואשתו שרלוטה בביתם יהודים רבים והצילו בכך את חייהם.

כיבוש ברלין על ידי הצבא האדום הביא חיילים סובייטיים ב-21 במאי 1945 קודם כל אל מרצאן.

### לאחר תום מלחמת העולם השנייה

ב-30 באוקטובר 1945 הוציא המנהל הסובייטי צו סגירה לחברת האסה את וורדה וב-1950 החברה הפכה להיות קואופרטיב קומוניסטי.
ב-1976 נמצאו במסגרת חפירות ארכאולוגיות במקום שרידי יישובים סלאביים וגרמניים עתיקים.

עד 1979 היה האזור חלק משכונת ליכטנברג והיה מאוכלס יחסית בדלילות (בשנת 1978 גרו בשכונה 4,089 תושבים בלבד). במחצית השנייה של שנות ה-80 בנתה ממשלת גרמניה המזרחית עשרות אלפי יחידות דיור בצורת בניינים גבוהים וחסרי ייחוד (הקרויים Plattenbauten, בנייני פלטות, כיוון שהבניין עשוי מפלטות המיוצרות במפעל) ברובע וגם בהלרסדורף ובהוהנשנהאוזן ושיכנה מאות אלפי בני אדם בשכונות. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי התרוקנו בניינים רבים מיושביהם. חלק מהם הפכו להיות בנייני רפאים, חלקם נהרסו וחלקם שופצו והם מאוכלסים גם היום.

אוכלוסייה
---------

תושבי הרובע שייכים בעיקר למעמד הפועלים הבינוני-נמוך. ברובע גרים תומכים רבים יחסית במפלגות הימין הקיצוני. 

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ברלין-מרצאן** |

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

| שכונות בברלין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גרונוולד • הלרסדורף • ודינג • וייסנזה • וילמרסדורף • וסטנד • טירגארטן • טמפלהוף • טרפטו • ליכטנברג • מיטה • מרצאן • נויקלן • פנקו • פרידריכסהיין • פרנצלאואר ברג • צלנדורף • קפניק • קרויצברג • רייניקנדורף • שטגליץ • שנברג • שפנדאו • שרלוטנבורג

---

**פורטל ברלין • פורטל גרמניה** | רובעי ושכונות ברלין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535300505171
* GND: 4087331-6
* LCCN: n93004404
* VIAF: 131994802
* WorldCat: lccn-n93004404

 |
**קבלן שירותים** הוא גוף שעיסוקו באספקת שירותים שונים למזמני שירות באמצעות עובדים המועסקים על ידיו. על פי רוב מתייחסת ההגדרה לקבלנים בתחומי השמירה, הניקיון, וההסעדה, אולם קיימים גם קבלני שירותים בתחומים נוספים דוגמת שירותי IT, שירותי תחזוקה, שירותי היסעים ועוד.

בעוד שקבלני כוח אדם מתמקדים בהשכרת עובדיהם ובהשמתם אצל ארגונים אחרים (על פי רוב ועל פי חוק לתקופה מוגבלת, ולעיתים בליבת העיסוק של הארגון) - קבלני שירותים מציעים לארגונים את השירותים עצמם כגון ניקיון, שמירה והסעדה. פעמים רבות נדרשים קבלני השירותים לספק לא רק עובדים לצורך אספקת השירות אלא גם חומרים וציוד. ההיקשרות עם קבלני שירותים מכונה על פי רוב מיקור חוץ.

החוק מבדיל בין שני סוגי הארגונים בין היתר במסגרת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם הקובע כי עובד חברת כוח אדם שעבד במקום עבודה מסויים למשך 9 חודשים ייקלט בו להעסקה ישירה - זאת בניגוד לעובדי קבלני שירותים שהעסקתם במתכונת העסקה קבלנית אינה תחומה בזמן. עם זאת, גם קבלני שירות בתחומי השמירה, הניקיון וההסעדה חייבים בקבלת רישיון לעסוק בתחום אלו בדומה לקבלני כוח אדם.

מספר עובדי קבלני השירות בישראל
------------------------------

על פי סקר כוח אדם של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2000 היו בישראל כ-75 אלף עובדי קבלני שירות בענפי השמירה, האבטחה, הניקיון והסיעוד. מספרם עלה ל-112 אלף ב-2008 ול-124 אלף ב-2011. ב-2013 העריך הלמ"ס את מספרם ב-137 אלף.

זכויות עובדי קבלני שירות
------------------------

החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה שנחקק בשנת 2011 נועד לשפר את האכיפה של זכויות עובדיהם של קבלני שירותים בענפי השמירה, הניקיון וההסעדה. זאת, בין היתר באמצעות הטלת אחריות מינהלית, אזרחית ופלילית גם על מזמיני השירות לוודא ולפקח על זכויות עובדי הקבלן המועסקים אצלם בתחומים אלו באמצעות בודקי שכר מורשים.

בענפי השמירה, הניקיון ישנם הסכמים ענפיים שנחתמים בין ההסתדרות וארגוני המעסיקים: ארגון חברות הניקיון, ארגון חברות האבטחה בישראל. הסכמים אלו מורחבים על פי רוב באמצעות צו הרחבה של שר העבודה כך שיחולו על כלל העובדים בענף, ומקנים לעובדים זכויות נוספות מעבר למינימום הקבוע בחוק.

בענף השמירה נקבע בצו ההרחבה משנת 2022 כי העובדים יהיו זכאים לשכר מינימום הגבוה ב-10% משכר המינימום הקבוע בחוק, ונקבעו מדרגות שכר נוספות בהתאם לתפקיד ולמשך ההכשרה הנדרש לו..

צו ההרחבה האחרון שנחתם בענף הניקיון היה בשנת 2014 וקבע בין היתר את החובה להפריש לעובדים בענף לקרן השתלמות (2.5% מהשכר על חשבון העובד ו-7.5% על חשבון המעסיק). בנובמבר 2021 נחתם הסכם ענפי נוסף לענף הניקיון, שאמור להעלות את שכר המינימום בו ל-6,552 (36 שקלים לשעה) אולם נכון ליולי 2023 הסכם זה טרם הורחב על ידי שר העבודה וטרם נכנס לתוקף. 

גם בענף ההסעדה נחתם הסכם קיבוצי ענפי מול לשכת המסחר תל אביב בשנת 2022, אולם נכון ליולי 2023 ההסכם טרם הורחב על ידי שר העבודה ולכן טרם נכנס לתוקף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעם גרובר, עובדי קבלן בישראל, בדו"ח מצב המדינה 2015 של מרכז טאוב. (עמ' 88)
2. ↑  ניצן צבי כהן, ‏היעדר נתונים והגדרה מוסכמת ל"עובדי קבלן" מקשה על המאבק בתופעה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בפברואר 2017
3. ↑  הרחבת הזכויות של עובדי השמירה באתר משרד העבודה
4. ↑  קרן השתלמות לעובדי חברות ניקיון ותחזוקה, באתר כל זכות
5. ↑  ניצן צבי כהן, ‏שכר חודשי מינימלי של 6,552 ש״ח: ההסתדרות חתמה על הסכם קיבוצי כולל בענף הניקיון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 בנובמבר 2021
6. ↑  ניצן צבי כהן, ‏16% מעל שכר המינימום: הסכם קיבוצי חדש בענף ההסעדה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בינואר 2023
**אוצר הספר העברי** הוא מאגר ביבליוגרפי עברי דיגיטלי ממוחשב ומסחרי בו רשומים מעל ל-100 אלף ספרים ודפים בודדים שנדפסו באות עברית החל מראשית הדפוס בשנת ר"ד (1444) עד שנת תש"ח (1948) (למעט הגדות של פסח שרשומות עד שנת תש"ך (1960)).

המאגר נערך על ידי ישעיהו וינוגרד ומשה רוזנפלד.

היסטוריה
--------

בשנים תשנ"ד-תשנ"ה יצאו לאור שני כרכים ('מפתחות' ו'רשימת הספרים ומקומות הדפוס') של "אוצר הספר העברי" על ידי ישעיהו וינוגרד. הספרים כללו את הספרים שנדפסו בדפוס העברי משנת רכ״ט (1469) עד שנת תרכ״ג (1863). המהדורה הממוחשבת, שיצאה לאור בשנת 2006, היא עדכון והרחבה של הספרים המודפסים. מאז הוצאתה ממשיכה התוכנה להתעדכן בהוספת ספרים שעדיין אינם רשומים ועדכון פרטים ברשומות הקיימות, הוספת צילומי שערים, ותיקונים.

מבנה המאגר
----------

הרשימה כוללת גם ספרים בכל לשונות היהודים: יידיש, לאדינו, ערבית יהודית, טטרית ועוד. כמו כן נכללו בו ספרים לועזיים בעלי כותר עברי.
לטענת העורכים כלולים במאגר מעל ל 90 אחוז מכלל הספרים שנדפסו.

שמות הספרים והפרטים הביבליוגרפיים נעתקו ונרשמו על פי ספרי הביבליוגרפיה הנוגעים לספר העברי. האוצר מסכם בקצרה את המחקר הביבליוגרפי הקיים ומפנה את הקורא למקורות מרחיבים. תיאור הספרים באוצר הספר העברי כולל: שם הספר, שם המחבר, נושא, מקום הדפוס, שנת הדפוס, שם המדפיס, מספר הדפים והתבנית, שפה, אזכורים ביבליוגרפיים והערות שונות.

בגרסה הדיגיטלית נוספו על המהדורה המודפסת:

1. צילומי שערים של כ-43,000 ספרים.
2. ביוגרפיות קצרות של רבנים (גם כאלה שלא חיברו ספרים) ומחברים. במאגר כלולים כ-50,000 שמות רבנים.
3. כתבי יד: דוגמאות של כתבי יד וחתימות של כ-4,000 רבנים ומחברים.
4. נתוני מכירות עדכניים של ספרים על פי תוצאות של מכירות פומביות. המחיר שהספר השיג במכירה, או, במקרה שהפריט לא נמכר - המחיר שבית המכירות העריך אותו.

האתר מאפשר כניסה למאגר, למנויים, בתחילת שנת 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוצר הספר העברי
* זאב גלילי, ציידי הספר העברי בנוסח "אינדיאנה ג'ונס", באתר "היגיון בשגעון", 19 במאי 2006
האובליסק של בו נאש
**כיכר המלכה** (באנגלית: **Queen Square**) היא כיכר של בתי מגורים ג'ורג'יאניים, השוכנת בלב העיר באת' שבאנגליה, דרומית לסירקס ומזרחית לפארק ויקטוריה המלכותי.

היסטוריה
--------

כיכר המלכה הייתה המבנה הגדול הראשון שתוכנן על ידי האדריכל ג'ון ווד האב, שהתגורר באחד מבתי הכיכר. בתים 21 - 27 מהווים את הצד הצפוני, שתואר על ידי ניקולאוס פבסנר כ"אחד מההרכבים הפלדיאניים המשובחים ביותר באנגליה לפני 1730"‏. חלק זה תוכנן בצורה דמוית וילה עם גמלון מרכזי, ועמודים קורינתיים המתנשאים לגובה שתי קומות.

הצד המערבי של הכיכר, הכולל את בתים 14 - 20, תוכנן על ידי ג'ון פינץ' ב-1830 והיה שונה מהעיצוב המקורי של ווד בכך שהחלק המרכזי של כל אחד מהבתים היה בסגנון התחייה היוונית. בתים 16 - 18 משמשים כיום את המוסד המלכותי לספרות ולמדע של באת'. הצד הדרומי של הכיכר, הכולל את בתים 5 - 13, היה בעבר שטח ציבורי פתוח וכיום הוא משמש כבית מלון. כל הבניינים בכיכר הוכרו על ידי הרשויות הבריטיות כבניינים רשומים מדרגה I. האובליסק השוכן במרכז הכיכר הוקם על ידי בו נאש ב-1738.

במלחמת העולם השנייה, בין ליל ה-25 באפריל לשעות הבוקר המוקדמות של 27 באפריל 1942, ספגה באת' שלוש הפצצות של הלופטוואפה הנאצי כנקמה על הפצצות חיל האוויר המלכותי בערים ליבק ורוסטוק, שהיו חלק ממבצע גרמני שנודע כבליץ בדקר. למעלה מ-400 תושבים נהרגו, וכ-19,000 מבנים נפגעו או נחרבו. הבתים בצד המערבי של הכיכר נפגעו, ושוקמו לאחר מכן.

לאורך השנה נערכים בכיכר מספר אירועים כגון שוק צרפתי, שוק איטלקי, וסוף שבוע המוקדש לבולה, שהוא משחק ממוצא צרפתי שמטרתו היא זריקת כדורי מתכת קרוב ככל האפשר לכדור מטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר המלכה** בוויקישיתוף
* כיכר המלכה באתר UK attraction‏
* כיכר המלכה (הצד הצפוני) באתר Images of England‏
* כיכר המלכה (הצד המערבי) באתר Images of Engalnd‏
* כיכר המלכה (הצד הדרומי) באתר Images of Engalnd‏
* אובליסק כיכר המלכה באתר Images of Engalnd

הערות שוליים
------------

1. ↑  אישים מפורסמים מבאת' באתר cotswolds.info
2. ↑  באת' במלחמות באתר אגודת הסהר המלכותי

החלק הצפוני

החלק הצפוני
**הנרי קלרנס דוורשאק הבן** (באנגלית: **.Henry Clarence Dworshak, Jr**‏; 29 באוגוסט 1894 – 23 ביולי 1962) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית מטעם מדינת איידהו, תחילה בבית הנבחרים ואחר כך בסנאט.

ביוגרפיה
--------

דוורשאק נולד בדולות' שבמינסוטה. הוא למד בבתי הספר הציבוריים המקומיים ולמד את סחר ההדפס. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת כסרג'נט בגדוד מקלעי הנ"מ הרביעי בחיל המשלוח של צבא ארצות הברית. לאחר המלחמה ניהל דוורשק עסק של אספקת דפוס בדולות'.

בשנת 1924 הוא עבר מערבה לבארלי שבאיידהו, כדי להיות המו"ל והעורך של העיתון "Burley Bulletin", עיתון חצי-שבועי במחוז קאסיה. דווארשק החל את הקריירה הציבורית שלו כשנבחר לנשיא איגוד העריכה של איידהו ב-1931, והוא היה חבר בולט ב"לגיון האמריקאי", ארגון של יוצאי צבא בארצות הברית וברוטרי אינטרנשיונל. הוא גם היה חבר בתנועת הבונים החופשיים ובמסדר הנדיב והמגן של האיילים הקנדיים (Benevolent and Protective Order of Elks).

ב-1936 התמודד דוושאק לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של איידהו, אך הפסיד לדייוויד וורת' קלארק המכהן. שנתיים לאחר מכן התמודד קלארק בהצלחה לסנאט האמריקאי וניצח, ודוושאק נבחר במקומו לבית הנבחרים ב-1938. הוא נבחר מחדש לקונגרס של ארצות הברית ב-1940, ב-1942 וב-1944.

הסנאטור הרפובליקני ג'ון וו. תומאס נפטר בעודו מכהן בנובמבר 1945, ומושל איידהו הדמוקרטי צ'ארלס גוסט התפטר במטרה למלא את מקומו של תומאס בסנאט. גוסט לא הצליח לזכות במועמדות מפלגתו, המפלגה הדמוקרטית, בבחירות המיוחדות לסנאט. מועמד המפלגה הדמוקרטית, ג'ורג' דונארט, הפסיד בבחירות שנערכו בנובמבר 1946 לדוורשאק, והאחרון נבחר להשלים את כהונתו את תומאס בסנאט. שנתיים לאחר מכן, דוורשאק הפסיד בעצמו לברט מילר, לשעבר התובע הכללי של איידהו.

מילר נפטר מתוצאה מהתקף לב באוקטובר 1949 לאחר תשעה חודשים בלבד בתפקיד, ודוורשאק מונה למלא את מקומו עד לקיום בחירות מיוחדות בידי המושל צ'ארלס ארמינגטון רובינס. דוורשאק זכה בבחירות מיוחדות שהתקיימו ב-1950, ונבחר לכהונה מלאה בסנאט ב-1954 ולעוד אחת שש שנים מאוחר יותר ב-1960. דוורשאק, שדגל בהתבדלות, עמד איתן נגד התערבות צבאית מצד הכוחות המזוינים של ארצות הברית מעבר לים. הוא הצביע בעד חוק זכויות האזרח מ-1957 אך לא הצביע על חוק זכויות האזרח של שנת 1960.

באופן אירוני, גם דוורשאק עצמו מת כתוצאה מהתקף לב בלשכתו שבגבעת הקפיטול בעודו מכהן כסנאטור ביולי 1962. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון שבווירג'יניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי דוורשאק** בוויקישיתוף
* הנרי דוורשאק באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* הנרי דוורשאק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Clark-Dworshak in race for Congress, מתוך העיתון Lewiston Morning Tribune‏, 21 באוקטובר 1936 (באנגלית)
2. ↑  Senator Dworshak Dies in Capital, מתוך העיתון Virgin Islands Daily News‏, 26 ביולי 1962 (באנגלית)
3. ↑  פריץ וילי, Sen. Dworshak buried at National Cemetery, מתוך העיתון Lewiston Morning Tribune‏, 27 ביולי 1962 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5254 2291
* LCCN: no98079176
* NARA: 10574082
* SNAC: w6zp5d99
* US Congress: D000585
* VIAF: 19298393
* WorldCat: lccn-no98079176

 |
**אוצר האכרים למשכנתאות** היה גוף פיננסי שהיה קשור להתאחדות האיכרים.

כבר בראשית שנות ה-20 עלתה בהתאחדות האיכרים ההצעה להקים בנק, שיספק הלוואות בריבית נמוכה לאיכרים. באמצע 1934 מונה עמנואל מול לתפקיד מנהל מייסד של בנק האיכרים ובאוקטובר 1934 התקיים כנס יסוד של בנק האכרים, בו השתתפו, בין השאר, חיים אריאב, צבי נחמיה בוטקובסקי, אברהם שפירא, שלמה יצחק שטמפפר. הקמת הבנק מומנה ממכירת מניותיו לאיכרים, שנדרשו לקנות מניות בחצי לא"י לכל דונם. בשנת 1940 שונה שם הבנק ל"אוצר האכרים למשכנתאות". 

לאחר הקמת המדינה פעלו ראשי הבנק להרחיב את פעילותו בגיוס כספים בארצות הברית, בהרחבת האשראי ובהרחבת פעילויותיו לכלל הפעילויות הבנקאיות. אולם אוצר האכרים היה רשום כחברה ולא כבנק, דבר שהביא לחיכוך עם הפיקוח על הבנקים. בשנת 1962 הומר "אוצר האכרים למשכנתאות" ל"בנק אוצר האכרים למשכנתאות" והוקמה שותפות בינו ובין בנק זרובבל, שרכש 50% ממניות הבנק, אליו הועברו פעולות שלא נגעו למשכנתאות. בשנת 1969 בעקבות מכירת בנק זרובבל לבנק הלוואה וחסכון, פורקה השותפות והבנק נסגר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוצר האכרים למשכנתאות בע"מ, אתר משרד Bia

הערות שוליים
------------

1. ↑  התאחדות האכרים ביהודה, המזרחי, 4 בנובמבר 1920
2. ↑  אסיפה חגיגית לפתיחת בנק האכרים, דואר היום, 11 באוקטובר 1934
3. ↑  למען בנק האיכרים, דואר היום, 25 בדצמבר 1934
4. ↑  בבית המשפט המחוזי בתל אביב, הצופה, 3 באפריל 1947
5. ↑  משלחת הת' האכרים גייסה הון בארה"ב, דבר, 11 באפריל 1949
6. ↑  הרחבת הפעולות ומתן העזרה לחקלאים, חרות, 4 בפברואר 1959
7. ↑  מרכז התאחדות האיכרים דן על תוכניותיו לעתיד, הצופה, 20 בינואר 1953
8. ↑  יוקם בנק לחקלאות פרטית, דבר, 10 ביוני 1958
9. ↑  בנק זרובבל רכש 50% ממניות אוצר האיכרים, מעריב, 29 באפריל 1962
10. ↑  שותפות בין אוצר האכרים ובנק זרובבל, חרות, 10 במאי 1962
11. ↑  השותפות בין בנק זרובבל ואוצר האכרים פורקה, מעריב, 16 בנובמבר 1969
12. ↑  התאח' האיכרים מתכננת, דבר, 28 בדצמבר 1980
בתמונה ניתן לראות את פסלו של קדישמן.
**כיכר המשפחה** היא כיכר ביד ושם בירושלים, אשר נחנכה בשנת 2001. הכיכר וכן הפסל "גולגולות" של האמן מנשה קדישמן, המוצב בכיכר, נתרמו על ידי ידידי יד ושם פליקס זנדמן ורעייתו רותה, לזכר סבו של פליקס, נחום פריידוביץ' שנספה בשואה יחד עם שני נכדיו ועם תינוק נוסף. זנדמן הוא הנכד היחיד מהמשפחה ששרד את השואה.

הכיכר
-----

הכיתוב על הקיר מתאר בקצרה את סיפורה של משפחת פריידוביץ ושל הסבא נחום בשואה, אשר היווה בסיס והשראה לפסלו של קדישמן.
כיכר המשפחה נחנכה בשנת 2001. פליקס זנדמן ורעייתו, אשר מימנו את הקמת הכיכר והפסל, היו מבין אורחי הכבוד של הטקס. בנוסף נכחו באירוע ראש הממשלה אריאל שרון, ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט, ושני ילדיו האחרים של סנדר פרידוביץ', שנולדו לו לאחר השואה. 

מבט מלמעלה
הכיכר ממוקמת בין הספרייה והארכיון של יד ושם, ובין בית הספר להוראת השואה. הכיכר פתוחה מצידה המערבי ומשקיפה אל נוף הרי ירושלים.  בכיכר המשפחה ניצב פיסלו של מנשה קדישמן "גולגולות". הפסל, אשר הוקם בהשראת סיפורו של נחום פריידוביץ' ושלושת הילדים, מציג את דמותו של הסב, פורש את ידיו לעבר הילדים, בניסיון לגונן עליהם. דמויותיהם של הילדים מוצגים באמצעות שלוש דיסקיות הצמודות אחת לשנייה. קיימת דיסקית נוספת הממוקמת במרחק של מספר מטרים.

ראו גם
------

* שלכת (מיצב)
* עקדת יצחק (קדישמן)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר המשפחה** בוויקישיתוף
* כיכר המשפחה באתר יד ושם (ראו מראה מקום מס' 18)