recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'יימס פלדין** (באנגלית: **James Feldeine**; נולד ב-26 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי-דומיניקני המשחק בעמדת הקלע בקבוצת הפועל גליל עליון מהליגה הישראלית.

קריירת מכללות
-------------

פלדיין שיחק כדורסל באוניברסיטת קוויניפיאק. בעונתו הראשונה במכללה נבחר פלדיין לשחקן המשתפר של הליגה, ולמשחק האולסטאר של המכללות, לאחר שהיה מקום ראשון בנקודות באזור הצפון-מזרחי. במהלך השנה השלישית שלו, הוא גם נבחר פעמיים בתור השחקן המצטיין של המחזור, והוא נבחר גם בנבחרת של המחוז שלו.

קריירה מקצועית
--------------

פלדיין החל את הקריירה המקצועית שלו ב-2010, כשחתם פלדיין עם מועדון הכדורסל הספרדי ברוגן מהליגה השנייה, שם שיחק במשך שתי עונות, והפך לאחד מהשחקנים הבולטים בליגה.

בחודש מאי 2012, פלדיין חתם ל-3 עונות בפואנלברדה. ב-19 בינואר 2013, פלדיין רשם את שיא הקריירה שלו כאשר קלע 37 נקודות עם 70% לשלוש, בנוסף ל-4 ריבאונדים ו-5 אסיסטים בניצחון 69–72 על ולנסיה.

ב-8 באוגוסט 2014 חתם פלדיין לעונה בפלקנסטרו קאנטו האיטלקית. ב-31 במאי 2015, חתם פלדיין בוקוורס דה ביימון הפורטו ריקנית עד לסוף העונה.

ב-18 באוגוסט 2015, פלדיין לעונה בפנאתינייקוס מהליגה היוונית והיורוליג. בחודש פברואר 2016 האריך פלדיין את חוזהו בשתי עונות נוספות.

ב-2 באוגוסט 2017, חתם פלדיין לשתי עונות עם המועדון הסרבי הכוכב האדום בלגרד, אך הוא שיחק שם רק בעונת 2017/2018.

ב-11 באוגוסט 2018, חתם פלדיין לעונה בהפועל ירושלים. ב-8 בנובמבר 2018 נבחר פלדיין למצטיין המחזור ה-5 בליגת האלופות, לאחר שקלע שיא קריירה של 35 נקודות בהן 9 שלשות בניצחון קבוצתו 64–88 על נימבורק הצ'כית.

ב-14 בינואר 2019 הוארך חוזהו של פלדיין בהפועל ירושלים בשתי עונות נוספות, עד לסיום עונת 2020/2021.

ב-14 בפברואר 2019 זכה פלדיין עם הפועל ירושלים בגביע המדינה. ב-13 בפברואר 2020 זכה עם הפועל ירושלים בגביע המדינה, בפעם השנייה ברציפות.

באוגוסט 2020, חתם פלדיין בחוזה לשנתיים בקבוצת ריאל בטיס מהליגה הספרדית.

באמצע לקראת סוף עונת 2022-23 הצטרף פלדיין לחברו מהפועל ירושלים ג'יקובן בראון בהפועל תל אביב שדחף את הקבוצה להחתמתו עד לסיום העונה.

ב-22 בנובמבר 2023 חתם בהפועל גליל עליון.

קריירה בינלאומית
----------------

עקב המוצא הדומיניקני של אימו, קיבל פלדיין אזרחות דומיניקנית ויכל לשחק בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית בכדורסל. פלדיין שיחק בגביע קונטיננטל מרשאנד ב-2013, באליפות האמריקות בכדורסל 2013, בגביע העולם בכדורסל 2014 ובאליפות האמריקות בכדורסל 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס פלדיין** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* אתר למנויים בלבד אפרת עמורבן, כבש את הארנה, באתר "ידיעות אחרונות", 14 בנובמבר 2018
* דותן מלאך, ‏קולע מרחוק: "הגניבה הגדולה" של הכדורסל הישראלי, בעיתון מקור ראשון, 4 בינואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפרת עמורבן, הפועל ירושלים האריכה את חוזהו של ג'יימס פלדין, באתר ynet, 14 בינואר 2019
2. ↑  הפועל ירושלים ניצחה את עירוני נהריה 89:92 וזכתה בגביע המדינה, באתר וואלה!‏, 13 בפברואר 2020
**גיל ריבה** (נולד ב-13 באוקטובר 1976) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ריבה נולד וגדל ברעננה. אביו מהנדס ואמו הייתה בכירה בשב"כ. את שירותו בצה"ל עשה במשטרה הצבאית כמדריך כלואים. בגיל 21 גילה בבדיקה שגרתית כי נולד עם כליה אחת.

במחצית שנות התשעים השתלב בעולם העיתונות, בעיתון "צומת השרון". במהרה השתלב בעיתון "ידיעות אחרונות", בו כתב במשך שנים את טור הרכילות "שליחות קטלנית". במקביל, כתב את הטור "בשם האב" במוסף. כעבור שנים עבר לעיתון "מעריב", בו כתב את "שליחות ממלכתית", טור אישי פובליציסטי.

בשנת 2002 פנה ריבה לקריירה טלוויזיונית, כשהחל להנחות את "לימוזינה" בערוץ 10, לצד פינה בהגשת גלית גוטמן. בין מרואייניו הבולטים: לריסה טרימבובלר, יהודה משי זהב, יוסף פריצקי, דניאלה וייס ואביבה גרנות. בשנת 2004 החל ריבה להופיע בתוכנית הסאטירה "משחק מכור" ב"רשת" של הערוץ השני ובשנת 2005 חזר להגיש את העונה השלישית של "לימוזינה". בסוף 2005 הצטרף לצוות כתבי "אולפן שישי" של חדשות ערוץ 2 ככתב בידור וצבע. בשנת 2007 עלה ריבה בתוכנית ראיונות יומית "אישי עם גיל ריבה" בערוץ "הוט 3" של חברת הכבלים "הוט". 

בשנת 2008 יצר סרט תיעודי, "אורנה בלי דץ", אודות אורנה דץ, אשר שודר ב"רשת", ערוץ 2. בשנת 2009 עלתה ב"רשת" תוכנית ראיונות נוספת של ריבה, "גיל ריבה עד הבית", בה מתארח בבתי דמויות מוכרות. 

בשנת 2010 החל לשדר את תוכנית הבוקר "שניים בעשר" בערוץ המוזיקה 24, לצד דידי הררי. משנת 2011 עד לשנת 2013 ניהל הערוץ הים תיכוני). משנת 2012 לריבה תוכנית בשם "ארוחת ערב עם גיל ריבה" המבוססת על הפורמט הבריטי של ה-BBC (ערוץ 10). באפריל 2013 עזב ריבה את ערוץ 2, והצטרף למהדורת החדשות החדשה של ערוץ 10.

בדצמבר 2014 יצא הספר "הקוקיות של סבא" בהוצאת כנרת, הספר נכתב על ידי גיל ריבה ואמו תמר ריבה. ב-2021 יצא לאור בהוצאה עצמית ספרו "הרגלים מגונים". הוצאת הספר מומנה במימון המונים.

ב-18 במרץ 2018 פורסם ראיון שבו מראיין ריבה את ראש הממשלה אהוד אולמרט, ראיון ראשון לכלי התקשורת לאחר צאתו מהכלא.

חיים אישיים
-----------

ריבה נשוי לרונית זק ולהם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיל ריבה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גיל ריבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הדס בשן, מלכודת דבש, באתר ynet, 11 בנובמבר 2009
* אורית מרלין-רוזנצוויג, רונית ריבה על בן זוגה גיל: "כשהתחלנו לצאת הוא עדיין לבש חצאיות", באתר Xnet‏, 21 בספטמבר 2015
* אתר למנויים בלבד יואב בירנברג, כן הצעצוע שלך, באתר "ידיעות אחרונות", 27 ביוני 2018
* רחלי מלק-בודה, ‏"לא אכפת לי להיות נרקיסיסט, העיקר שהדברים שאני רוצה יקרו", בעיתון מקור ראשון, 18 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  שליחות מזרחית, באתר וואלה!‏, 1 במרץ 2010
2. ↑  יערה יעקב, ערוץ 10: תוכנית ראיונות חדשה לגיל ריבה, באתר ynet, 18 באפריל 2013
3. ↑  ניב שטנדל, ‏לא היה כלום, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524494905171

 |
**Head Job** הוא אלבום הסולו הראשון, ונכון לדצמבר 2020 גם היחידי, של מתופף הרוק האוסטרלי פיל ראד. ראד הוא המתופף הנוכחי של להקת AC/DC, אשר מזוהה עם ההרכב הקלאסי שלה.

האלבום נכתב ברובו בזמן שבין עזיבתו של ראד את הלהקה בשנת 1983 ועד לחזרתו בשנת 1994 אך הוקלט בסופו של דבר רק במהלך שנת 2014 באוקלנד, ניו זילנד, בסיוע ושיתוף של שני חברים מקומיים של ראד. האלבום יצא לאור רשמית באוגוסט 2014.

מהאלבום בולטים שני שירים, השיר Repo Man אשר יצא לאור כסינגל ביולי 2014 טרם ראה אור האלבום המלא, ו-Head Job הנושא את שם האלבום והופק לו גם וידאו קליפ בשנת 2016.

הפקת האלבום
-----------

האלבום כולל 11 שירים שהקליט פיל ראד עם שני מוזיקאים נוספים, הגיטריסט ג'פרי מרטין והבסיסט אלן באדג'ר אשר גם שר את רוב השירים באלבום.

ראד כתב והלחין את מרבית השירים באלבום וגם, לראשונה בקריירה שלו, שר כסולן בחלקם.

קבלת האלבום
-----------

הביקורות לאחר שחרור האלבום היו צוננות ומאכזבות, לדעתו של פיל ראד בשל כיסוי תקשורתי לקוי.

בכעסו, האשים ראד את אחד מעובדי ההפקה בכישלון המסחרי ולכאורה איים עליו ברצח, מה שהוביל למעצרו והגשת כתב אישום שממנו לבסוף זוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Head Job* באתר MusicBrainz
* האלבום *Head Job* באתר Discogs

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lucy Sky Press, Interview: Ex-AC/DC Drummer Phil Rudd Talks "Head Job", and Self-Growth, lucy sky press, ‏2 במרץ 2017 (באנגלית)
2. ↑  Jabour, Bridie; agencies (2014-11-06). "AC/DC drummer Phil Rudd charged with attempting to procure murder". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-12-02.
3. ↑  "AC/DC drummer Phil Rudd murder plot charge dropped". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2014-11-07. נבדק ב-2020-12-02.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 5c8ad5b3-2e21-4c61-acd3-c6075c92fe5d

 |
אס
איסר ברונזה שהוטבע בשנה הראשונה למרד בר כוכבא, ובו דימויי עץ דקל והכתובת - **אלעזר הכהן**, יש מזהים אותו כרבי אלעזר המודעי, דודו של בר-כוכבא
**אס** (בלטינית: "**as**") הוא מטבע רומאי עתיק שהיה בשימוש בתקופת הרפובליקה הרומית והאימפריה הרומית. לפי פרופ' יעקב משורר זהו המטבע המכונה במשנה "**איסר**" או "**איסר איטלקי**".

האס הוטבע לראשונה בתקופת מלחמת פירוס, בסביבות שנת 280 לפנה"ס והיה למעשה המטבע הראשון שהוטבע על ידי המדינה הרומית. הרומים השתמשו עד אז כאמצעי תשלום במטבעות זרים ובמטילי נחושת יצוקה, ה"אס סיגנטום" (aes signatum), שעליהם היו חרוטים דמויות שונות.

בימי הרפובליקה הרומית הוטבע האס בברונזה. משקלו היה במקור ליברה רומאית אחת (בערך 327.25 גרם), אולם במהלך השנים משקלו הלך ופחת, אם כי ערכו הנומינלי נשמר. בשנת 217 לפנה"ס הופחת משקלו למחצית ליברה, בשנת 214 לפנה"ס לשליש ליברה ולבסוף, בסביבות 211 לפנה"ס, נקבע משקל לאחד חלקי שנים עשר הליברה, או אונקיה אחת (בערך 27.27 גרם).

לפי ההיסטוריון ישראל שצמן, פיחות זה הוביל ליצירתם של שני מטבעות כסף חדשים, הססטרטיוס והדנאריוס, בשל הצורך בתיאום עם ערכו החדש של מטבע האס. ערכם הנומינלי של הססטרטיוס והדאנריוס בזמן יצירתם היה, בהתאמה, שנים וחצי אסים, ועשרה אסים.

האסים הראשונים נוצקו, ולא הוטבעו, בשל גודלם. הדמויות הראשונות שהיו חרוטות בפניהם היו של דמויות אלים רומאים: בין השאר דמותו של יופיטר במרכבה, ודמותו הדו פרצופית של יאנוס.

במהלך תקופת שלטונו של אוגוסטוס, כחלק מהרפורמות הרחבות שנערכו במשטר הרומי בכלל, ובמטבע הרומי בפרט, הפך האס למטבע נחושת, שמשקלו 10.92 גרם. בניגוד למטבעות הכסף והזהב, שהטבעתם הפכה, כחלק מהרפורמה, לחלק מסמכותיו של הקיסר, הטבעת האס, ככל שאר המטבעות בעלי הערך הנמוך, נשארה בהשגחתו של הסנאט. על מנת לציין זאת הוספו האותיות הלטיניות "SC" למטבע (האותיות היו ראשי תיבות של "Senatus Consulto", "בעצת הסנאט"). לפי ההיסטוריון משה עמית בתקופה זו שימש האס בעיקר למסחר קמעונאי בעיר רומא ובאיטליה, בשל משקלו וערכו הנמוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב משורר, **הצד השלישי של המטבע**, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2006, עמ' 63.
2. 1 2 3  ישראל שצמן, **תולדות הרפובליקה הרומית**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1989, עמ' 279–280. שצמן מבסס את דבריו על מחקרם של רודי תומסן ומייקל קורפורד.
3. ↑  משה עמית, **תולדות הקיסרות הרומית**, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשס"ב, עמ' 204. בעוד שצמן מוסר את משקלה של הליברה בקירוב, עמית מוסר את משקלה ומשקל האונקיה בדיוק מפורט יותר.
4. 1 2  עמית, שם.

| מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה |
| --- |
| מידות אורך | אצבע • סיט • טפח • זרת • אמה • ריס • מיל • פרסה |  |
| מידות נפח | כור • לתך • איפה • סאה • הין • עשרון • קב • לוג • מלוא לוגמיו • רביעית • כביצה • ככותבת • כגרוגרת • כזית • משורה • קורטוב • כעדשה |
| מידות מטבעות | כיכר של קודש • כיכר של חול • מנה • דינר זהב • סלע • שקל • זוז (דינר כסף) • סלע מדינה (טרפעיק) • מעה • פונדיון • איסר • מסמס • קונטרק • פרוטה |
| מידות שטח | בית כור • בית לתך • בית סאה • בית קב • בית רובע |
| מידות זמן | חלק • שיתין נשמין • תוך כדי דיבור • כדי אכילת פרס • כדי הילוך • שעה זמנית • מעת לעת |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295769205171
* GND: 1214308481
* LCCN: sh85008505

 |
**מוזיאון הזכוכית בפראונאו** (בגרמנית: **Glasmuseum Frauenau**), הוא מוזיאון ציבורי בבעלות מדינת בוואריה, גרמניה, לתיעוד התרבות וההיסטוריה של ייצור זכוכית באזור בוואריה תחתית (אנ'). המוזיאון הוקם על רקע מסורת יצור הזכוכית בת 500 שנים בעיירה ובסביבתה.

היסטוריה
--------

המוזיאון הוקם בשנת 1975 על ידי ראש העיר פראונאו ואמן זכוכית מקומי לתיעוד מסורת יצור הזכוכית ואמנות הזכוכית המקומית. במשך הזמן התפתח המוזיאון והפך למוקד בינלאומי של מפגשים מקצועיים ותצוגות עבור אמני זכוכית מכל רחבי העולם. עם פתיחתו זכה המוזיאון להכרה ושיתוף פעולה של היסטוריונים ואמני זכוכית ידועים אשר אף העבירו אליו לתצוגה חלק מן האוספים הפרטיים שלהם.

מתחילת דרכו שילב המוזיאון תצוגות של אמנות הזכוכית ביחד עם טכנולוגיה תרבות ומסורת של תעשיית הזכוכית, והציג את הקשר שבין הפעילות המקומית האופיינית, לזו הבינלאומית בכל הרבדים הללו. אוצרי המוזיאון שקדו על פיתוח האוסף והתצוגה באמצעות רכישות, תרומות והשאלות ממקורות שונים.
התרומה החשובה ביותר לאוסף התקבלה מאוספיו של היסטוריון האומנות וולפגנג קרמר (Wolfgang Kermer) שהיה דיקן האקדמיה לאומנות באוניברסיטת שטוטגרט.
בתחילת שנות האלפיים ובמסגרת פעילויות לפיתוח כלכלי ותיירותי של אזור היער הבווארי, זכה המוזיאון למענקי פיתוח משמעותיים והחל גם בשיתוף פעולה עם מוזיאונים ויצרני זכוכית בצ'כיה הסמוכה. מענקי פיתוח נוספים מן האיחוד האירופי הכפילו את שטחי התצוגה של המוזיאון במבנה חדש ויחודי שהוקם עבורו, ובו נוספו ספריה מקצועית וחדרי ועידות שאיפשרו הרחבה ותיעוד של המחקר המקצועי והאומנותי בנושאי הזכוכית.

בשנת 2014 לאחר שהתברר כי הוצאות האחזקה והפיתוח של המוזיאון מכבידים על תקציבה של העיירה הקטנה בה הוא שוכן וכי התרומות והתמיכות המתקבלות אינן מספיקות להמשך הפעלתו באופן איכותי, הועבר המוזיאון לאחריות מדינת בוואריה שתממן אותו מתקציבה ותאפשר את המשך החופש האומנותי ופעילותו של המוזיאון.

התצוגה
------

תצוגת הקבע במוזיאון משתרעת בשטח של 1300 מ"ר בתוך מבנה עגול ומואר בעל חלונות ענק המשקיפים על גינת המוזיאון בה מפוזרות עבודות אמנות זכוכית בגדלים מרשימים. במרכז המבנה ובחלקו הנמוך מוצגים תנורי היצור וסדנאות העבודה של האמנים עם כלי העבודה הייחודיים. מסלול הסיור סובב את המרכז ומציג את התפתחות ההיסטורית של תעשיית יצור הזכוכית מתחילתה במסופוטמיה ודרך תצוגה של כל הסגנונות האומנותיים עד לימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון הזכוכית בפראונאו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הזכוכית בפראונאו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592117405171
* GND: 13055-2
* ISNI: 0000 0001 0754 4623
* LCCN: n90714485
* NKC: kn20070605001
* RERO: 02-A000184655
* VIAF: 144830908
* WorldCat: lccn-n90714485

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מוזיאון הזכוכית בפראונאו"**.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שרגא בירן** (נולד ב-1932) הוא עורך דין ויזם נדל"ן ישראלי. הונו מוערך במאות מיליוני דולרים ונצבר בעיקר משותפות בעסקאות זכויות בנייה שאותן השיג עבור לקוחותיו במאבקים משפטיים.

ביוגרפיה
--------

נולד בפולין, הוריו ואחיו נהרגו בשואה והוא שרד עם פרטיזנים ביערות פולין ואוקראינה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל.

התמחה כעורך דין והיה חלק מצוותו של עורך הדין שמואל תמיר במשפט קסטנר (1953–1955).

ב-1959 הקים עם שמואל תמיר את פירמת עורכי הדין הנושאת מאז 1972 (אז פרש תמיר לטובת קריירה פוליטית) את שמו "ש.בירן ושות'". המשרד עוסק בעיקר בנדל"ן ומשפט מסחרי, אך גם בהיבטים אחרים של התחום הכלכלי: מיזוגים ורכישות, תכנון ובנייה ועוד.

תמיר פעיל בתחומי ההתחדשות העירונית ופרויקטי שיקום שכונות. בשנות ה-70 של המאה ה-20, השיג עבור קבלנים ירושלמים זכויות בנייה במתחמים שעליהם קמו השכונות הר נוף ופסגת זאב. בשנות ה-90 המוקדמות של המאה ה-20, סייע תמורת שותפות למושבים רבים וקיבוצים שהפשירו את קרקעותיהם, לקבל זכויות קניין והיתרי בנייה בשטחיהם. עסקאות אלו הקנו לו הון רב.

בירן, מחזיק יחד עם קרובו דודי וייסמן במניות השליטה של קבוצת אלון.

חיים אישיים
-----------

בירן, אלמן ואב לשלושה בנים. מתגורר בשכונת בית הכרם בירושלים.

ספריו
-----

* **בדמעה יקצורו**, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2000
* **בשבחי האופורטוניזם : מבוא לתורת ההזדמנויות**, ידיעות אחרונות, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שרגא בירן
	+ המייסד: ביוגרפיה באתר הרשמי
* ביוגרפיה קצרה של שרגא בירן והפניות לכתבות אודותיו, באתר גלובס
* ארי שביט, עו"ד שרגא בירן מבקש כמה רגעים מזמנכם כדי להסביר איך הפך מקומוניסט ומתקן עולם לכריש נדל"ן השווה מיליונים, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2008
ה**אארו L-159 ALCA** ‏(**A**dvanced **L**ight **C**ombat **A**ircraft) הוא מטוס קרב רב משימתי קל צ'כי. המטוס הוא נגזרת של האארו L-59 סופר אלבטרוס ומיוצר על ידי חברת אארו וודוכודי.

עיצוב ופיתוח
------------

פיתוח ה-L-159 החלה בשנת 1992 באמצעות חברת רוקוול קולינס (שנרכשה על ידי בואינג) כמייצר תוכנות האוויוניקה.

באפריל 1995 חיל האוויר הצ'כי הזמין 72 מטוסים.

טיסת הבכורה של ה-L-159 נערכה ב-4 באוגוסט 1997, עם גרסה דו-מושבית. ב-18 באוגוסט 1998 טס לראשונה המטוס בגרסה החד-מושבית.

באפריל 2000 המטוס הראשון הועבר לחיל האוויר הצ'כי.

בשנת 2009, אארו וודוכודי נבחרה לשדרג את מערכות האווינקה של המטוס.

היסטוריה מבצעית
---------------

חיל האוויר הצ'כי הוא המפעיל העיקרי של המטוס. אולם בשנת 2014 גם עיראק רכשה 13 מטוסים.

בחודש מאי 2016, מטוסי L-159 של חיל האוויר העיראקי תקפו מטרות דאעש בעיר פלוג'ה בהצלחה.

גרסאות
------

### L-159A

הL-159A הוא מטוס קרב חד מושבי רב-משימתי המטוס תוכנן עבור משימות מגוונות אוויר-אוויר, אוויר-קרקע וסיור. המטוס מצויד במכ"ם Grifo-L, הפועל בכל-מזג אוויר, יום וליל. הוא יכול לשאת מגוון רחב טילי אוויר-אוויר ואוויר-קרקע וכן פצצות מונחות לייזר, בשימוש נאט"ו.

### L-159B

L-159B הוא גרסה דו מושבית של המטוס, מיועד בעיקר לאימון מתקדם.

רק אב-טיפוס אחד יוצר על ידי אארו וודוכודי.

### L-159T1

L-159T1 גרסה דו מושבית מבצעית, בשימוש חיל האוויר הצ'כי. טיסה ראשונה 8 במרץ 2007.

### L-159T2

L-159T2 שדרוג בפיתוח של הגרסה הדו מושבית L-159T1. השדרוג נעשה על ידי V-Dot Systems בע"מ

תאונות
------

ב-24 בפברואר 2003 ל-159A (מס ' 6056) התרסק במהלך ניסויים של תותח המ"מ20 "Plamen", הטייס נהרג.

ב-22 בנובמבר 2012 L-159A של חיל האוויר הצ'כי (מס' 6061) התרסק במהלך טיסת אימונים במרכז בוהמיה. הטייס (סגן Ondřej Sovina) נהרג.

גלריה
-----

* L-159BL-159B
* L-159T1L-159T1
* L-159AL-159A

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אארו L-159 ALCA** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Frawley, Gerald (2002). *The International Directory of Military Aircraft, 2002/2003*. Fyshwick, ACT: Aerospace Publications. ISBN 1-875671-55-2.
2. ↑  "A new formula in the battle for Fallujah". AlJazeera. 2016-05-25.
3. ↑  "GRIFO - A family of pulse Doppler radar" (PDF). Galileo Avionica. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2004-11-02. נבדק ב-2016-08-25.
4. ↑  "Pomníky letců - Pomníky letců - Česká republika - České letectvo - 24.2.2003 - kpt.Petr Vašíček" [Memorials Flyers - Flyers Memorials - Czech Republic - Czech Air Force - 24 February 2003 - kpt.Petr Vasicek] (בצ׳כית). Pomnikyletcu.cz. 2003-02-24. נבדק ב-2014-04-23.
5. ↑  "Pilot killed in military plane crash". *Prague Daily Monitor*. 23 בנובמבר 2012. אורכב מ-המקור ב-2014-02-01. נבדק ב-2014-04-23. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Lazarová, Daniela (23 בנובמבר 2012). "Plane crash sees fleet of L-159 fighter jets grounded". *Radio Prague*. נבדק ב-2014-04-23. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**אנואר סעב** (נולד ב-1967) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, דרוזי ישראלי, שכיהן כמפקד חטיבת עודד.

שירות צבאי
----------

סעב נולד וגדל בכפר אבו סנאן. עם גיוסו לצה"ל שובץ בגדוד חרב ועבר מסלול הכשרה כלוחם. לאחר קורס מ"כים חי"ר שימש כמדריך בגדוד 906 (שועלי הנגב). בהמשך עבר קורס קציני חי"ר. לאחר מכן שימש כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד חרב. בתפקידו הבא שימש סעב כמפקד פלוגה בחטיבת ביסלמ"ח. בהמשך שימש כמפקד גדוד חרב וכסגן מפקד חטיבת שומרון, בין היתר עם פרוץ האינתיפאדה השנייה באירועי קבר יוסף והר עיבל. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת ברעם. 

בשנים 2008–2006 פיקד על חטיבת עודד, בין היתר במלחמת לבנון השנייה. סעב הוביל את חייליו בקרבות על מרג' עיון ואל-ח'יאם. בעת מבצע עופרת יצוקה שימש סעב כמפקד מחוז מרכז בפיקוד העורף, ולאחר מכן מפקד מחוז צפון וחיפה בפיקוד העורף, בין היתר באירוע השרפה בכרמל. בנוסף שימש סעב כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים רב חילי במשך שנתיים.

לאחר שחרורו מכהן כמנכ"ל חברת נדין טק בע"מ העוסקת בתחום התוכנה והתעופה. במילואים משמש כראש מטה הגיס הצפוני.

סעב בעל סטארט אפ MY CITY מערכת שליטה ובקרה לניהול הרשויות והארגונים, שזכתה לתמיכת המדען הראשי בשנת 2018/2019.

סעב הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה וכן השתלם בקורס בחיל הנחתים האמריקני, למעשה הקצין הדרוזי הראשון בוגר פו"מ מרינס. כמו כן לסעב תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון, תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת חיפה ותואר ראשון נוסף במשפטים מהקריה האקדמית אונו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליענה שפר, מפקד המחוז בפיקוד העורף: "במלחמה הבאה יפלו 400 טילים על חיפה", באתר nrg‏, 19 ביולי 2011.
* אילן אוסטפלד, כך תיראה המלחמה הבאה, באתר ישראל היום, 13 במאי 2011.
* נפרד מהעורף - ראיון עם סעב, ראיון באתר יוטיוב

מפרי עטו
* דבר מפקד חטיבת "עודד" במלחמת לבנון השנייה, אל"ם (מיל') אנואר סעב, אתר צה"ל, ‏ 10.07.2016.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר בוחבוט‏, מפקדים דרוזים בקריאה לרמטכ"ל: "אל תפרק את המורשת שלנו", באתר וואלה!‏, 19 במאי 2015.
2. ↑  עפר שלח ויואב לימור, **שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה**, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 365.
3. ↑  עפר שלח ויואב לימור, **שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה**, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 368.
4. ↑  אילן אוסטפלד, כך תיראה המלחמה הבאה, באתר ישראל היום, 13 במאי 2011.
5. ↑  יפה ברנס, פיקוד העורף יכשיר בעכו יחידת חילוץ והצלה, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 18 באפריל 2012.
6. ↑  אליענה שפר, מפקד המחוז בפיקוד העורף: "במלחמה הבאה יפלו 400 טילים על חיפה", באתר nrg‏, 19 ביולי 2011.
**קרל פטר וארנט** (בדנית: **Carl Peter Værnet**;‏ 28 באפריל 1893 – 25 בנובמבר 1965) היה רופא דני ששירת במחנה הריכוז בוכנוואלד. הוא ערך ניסויים רפואיים באסירי המחנה, בעיקר התנסה עם הורמונים שונים וניסה לרפא הומוסקסואליות על ידי הזרקת הורמונים סינתטיים לאשכי גברים. ביצוע מחקריו וניסויו האכזריים במחנה אושרו על ידי היינריך הימלר.

כרופא אזרחי
-----------

וארנט קיבל את הדוקטורט שלו בקופנהגן ושם החל לעסוק ברפואה. הוא עבר קורסים והשתלמויות רבות בגרמניה, צרפת והולנד בתחום הטיפולים ההורמונליים. בשנות השלושים הוא הצטרף למפלגה הנאצית הדנית, אך הקריירה שלו כרופא דעכה עקב איכות ירודה של מחקריו וכן מפני שבארצו הוא נחשד כמשתף פעולה עם אנרכיסטים. כדי להמשיך את מחקריו בתחום ההורמונים, הוא הוצג לרופא ואיש האס אס ארנסט רוברט גרוויץ על ידי זמר האופרה הלגה רוזוhנגה(אנ'). לאחר מכן מקורביו הציגו אותו בפני היינריך הימלר והוא קיבל מידיו משרה רפואית בפראג בתחילת שנת 1944.

בוכנוואלד
---------

בין יוני לדצמבר 1944 נכח וארנט במחנה הריכוז בוכנוואלד, הוא ביצע ניסויים רפואיים ב-17 אסירים, בהם הוזרקו חומרים כימיים לאשכיהם. אם כי אף אחד מן האסירים לא מת מן הניסויים עצמם, שניים מהם נותרו עם נכות רפואית תמידית עקב זיהומים. אין עדויות שתומכות בכך שמי מן האסירים עבר תהליך של עיקור. תוצאות מחקריו לא היו חד משמעותיות, וסר חינו בעיני הממונים עליו.

כאסיר נמלט
----------

לאחר המלחמה, הוא נלכד בקופנהגן ותוחקר בבית ספר מקומי. אם כי הרשויות הדניות רצו להעמידו לדין בגין קשריו עם אנשי אס אס, הוא זייף התקף לב ונמלט מהם. נראה כי הוא ניסה למכור את ממצאי מחקריו לחברת דופונט בשנת 1946. לאחר מכן נמלט לברזיל ומשם לבואנוס איירס, ארגנטינה, שם מת בשנת 1965.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb144315281 (data)
* GND: 129264458
* ISNI: 0000 0000 5061 7376
* LCCN: nb2003112008
* SUDOC: 113583877
* VIAF: 13383573
* WorldCat: lccn-nb2003112008

 |
גבינת **קנטל** (בצרפתית: **Cantal**) היא גבינה מוצקה לא מבושלת המיוצרת במחוז אוברן שבמרכז צרפת: במיוחד במחוז (בצרפתית: Départements, "דפרטמן") קנטל (על שם הרי קנטל) וכן במחוזות מסוימים סמוכים.

מאפיינים
--------

גבינת קנטל זכתה להסמכת כינוי מקור מבוקר (Appellation d'Origine Contrôlée) בשנת 1956. זוהי אחת הגבינות העתיקות ביותר בצרפת, וייצור הקנטל מתוארך לתקופת הגאלים. הגבינה הגיעה לגדולה כשהמרשל אנרי דה לה פרטה-סֶנֶטֶר הגיש אותה על שולחנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. המרשל סנטר אחראי גם על הצגת גבינות סן-נקטר (Saint-Nectaire) וסאלר.

הרכב
----

ישנם שני סוגים של גבינת קנטל:

* קנטל פרמייה (Cantal Fermier), גבינת חווה העשויה מחלב גולמי (לא מפוסטר)
* קנטל מחלבה (Cantal Laitier), גרסה מסחרית בייצור המוני מחלב מפוסטר

שתיהם צריכות לדבוק באותן בקרות איכות קפדניות. הגבינה מיוצרת רק באמצעות חלב מפרות סאלר שניזונו בחציר בחורף, שנקצרה רק מ-15 בנובמבר עד 15 באפריל. חלב הקיץ של אותן פרות הרועות על כרי הדשא בהרים מייצר את גבינת סאלר.

גבינה חצי קשה זו מיושנת מספר חודשים, ומעצבים אותה לגליל. הגלילים מסיביים בגודלם ולגבינה יש פנים רך. הטעם שלה מזכיר קצת את הצ'דר, עם טעם חמאה חזק וחריף שמתחזק עם הגיל. לקנטל שהבשילה היטב יש טעם אגוזי ונמרץ, בעוד שלגבינה הצעירה יש רמז לטעם מתוק וחמאתי של חלב גולמי. המראה המגולע של הקרום של Cantal vieux (המיושן ביותר) הוא תוצאה של פעילות קרדית הגבינה. על פי זמן היישון, נבדלים שלושה סוגים:

* Cantal jeune (מיושנת 1–2 חודשים)
* Cantal entre-deux או Cantal doré (מיושנת 3–9 חודשים)
* Cantal vieux (מיושנת יותר מ-8 חודשים).

כל אלה זמינים כ-fermier ו-laitier. רוב (80% מהייצור ומעלה) הוא קנטל משני סוגי היישון הראשונים. Cantal vieux כבר גבינה קשה. אם נשמרת כראוי, היא יכולה להחזיק מעמד עד שנה וחצי מבלי להתקלקל. היא לא מיוצרת בכמויות גדולות. הגבינה אהובה מאוד באזור קנטל, Cantal vieux מיוצאת לעיתים נדירות למדי בשל טעמו החזק, ובדרך כלל ניתן למצוא אותה רק בחנויות מיוחדות.

לגבינת קנטל יש תכולת שומן של 45% (מהחומר היבש). היא משמשת במרקים, סלטים, תפוחי אדמה אליגו, פונדו גבינה וגראטנים. קנטל פרמייר, כמו כל הגבינות העשויות מחלב גולמי, עשויה להכיל חיידקי ליסטריה על הקרום החיצוני שלה ולכן יש לזרוק את הקרום. גבינה מסוג זה גם לא מתאימה לילדים, קשישים, או אנשים עם כשל חיסוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנטל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Chemical Society (Great Britain) (1882).
2. ↑  "Pour l'Europe, AOP et AOC ne font plus qu'une". *fromage-cantal.com/*. אורכב מ-המקור ב-28 בנובמבר 2011. נבדק ב-7 בינואר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Ehlers, S.; Hurt, J. (2008). *The Complete Idiot's Guide to Cheeses of the World*. Alpha Books. p. 55. ISBN 978-1-59257-714-9. נבדק ב-2016-05-19.
4. ↑  "What Are Cheese Mites and Should I Be Concerned?". *Cheese Origin*. 2 בינואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. 1 2 3  Donnelly, C.; Kehler, M. (2016). *The Oxford Companion to Cheese*. Oxford Companions. Oxford University Press. p. 115. ISBN 978-0-19-933089-8. Retrieved 9 April 2021.
**אורי שוהם** (1 באוקטובר 1931 – 4 בנובמבר 2021) היה חלילן ישראלי.

חייו
----

### ילדות ונעורים

שוהם גדל בכפר הנוער בן שמן. בגיל רך החל לנגן בחלילית ולמד אצל חנן אייזנשטדט. התקדמותו הייתה מהירה וכבר בגיל שבע וחצי הופיע ברדיו קול ירושלים וניגן בחלילית קטעים מן הספר מסביליה של רוסיני. בגיל 12 ביקש לעבור לחליל צד, ולבקשתו של אייזנשטדט, רכש לו אורי טפליץ חליל, שבאותן שנים אי אפשר היה להשיגו בישראל.

בשנת 1947 השתתף בפסטיבל הנוער הראשון בפראג, בעיקר כנגן חלילית. במסגרת אותו פסטיבל ניגן במחנות העקורים בגרמניה, בחליל צד.

שוהם היה חבר בהגנה ובמלחמת העצמאות הופיע לפני חיילים במוצבים, עם זמרת ואקורדיוניסט.

### קריירה

שבתאי פטרושקה, מנהל חטיבת המוזיקה של קול ישראל, שמע את נגינתו של אורי שוהם בכפר הנוער בן שמן והתרשם לטובה. הוא הזמין אותו להיבחן לתפקיד חלילן ראשון בתזמורת רשות השידור. הוא נבחן בנגינת קונצ'רטו לחליל של מוצרט בליווי חנן אייזנשטדט, והתקבל לתזמורת. הוא ניגן שם בשנים 1949–1951.

שוהם היה חלילן ראשון בפילהרמונית הישראלית מראשית שנות ה-60' של המאה ה-20. משנת 1963 היה חבר קבוע בחמישיית הנשפנים של התזמורת, יחד עם אליהו טורנר, האבובן, מרדכי רכטמן, נגן הבסון, שאליהם הצטרפו בהמשך ריצ'רד לסר, הקלרינטן ומאיר רימון נגן קרן יער. בשנת 1997 יצא לגמלאות לאחר 40 שנה בפילהרמונית.

שוהם לימד נגינה בחליל באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב. בין תלמידיו נעם בוכמן, אראלה תלמי, הדר נויברג, אילן סאלם, קובי רואה, ליאור איתן ועוד.

אורי שוהם ישב בחבר השופטים של תחרות החליל הבינלאומית בשנים 2000, 2003 ו-2006 ושל תחרות הנשפנים הראשונה בכפר סבא ב-2012.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי שוהם, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל אוהד, "הפילהרמונית, הוצאת כתר, 1986, עמ' 158
2. ↑  עודד זהבי, מגזין אופוס, "אורי שוהם"
3. ↑  עודד זהבי, מגזין אופוס, "אורי שוהם"
4. ↑  אורי שוהם שופט בתחרות נשפנים בכפר סבא, 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507320805171

 |
**קלייטון מרפי** (באנגלית: **Clayton Murphy**; נולד ב-26 בפברואר 1995) הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (ריו דה ז'ניירו 2016) ואלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (טורונטו 2015) בריצת 800 מטר.

ביוגרפיה
--------

מרפי גדל בחוות חקלאית באוהיו, בנם של מלינדה ומרק. 

### 2103

ב-2013 החל ללמוד באוניברסיטת אקרון והיה חבר בנבחרת האתלטיקה של המוסד. ב-2015 סיים שלישי באליפות ה-NCAA באתלטיקה באולם בריצת 800 מטר ושלישי באליפות ה-NCAA באצטדיון בריצת 800 מטר. 

### 2015

באליפות ארצות הברית באתלטיקה סיים רביעי בריצה זו ונבחר לסגל הנבחרת למשחקים הפאן-אמריקאיים, בתחרויות שנערכו בטורונטו ביולי 2015 זכה במדליית זהב בתוצאה של 1:47.19 דקות. באליפות צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקריביים שהתקיימה באותה שנה זכה במדליית כסף בתוצאה של 1:46.38 דקות. 

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין באוגוסט הוא סיים במקום 14 בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:46.28 דקות.

### 2016

באליפות ה-NCAA באתלטיקה באולם שנערכה במרץ 2016 הוא זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר ובאליפות ה-NCAA באתלטיקה שנערכה ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר.

#### מדליית ארד אולימפית

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא ניצח בריצת 800 מטר בשיא אישי של 1:44.76 דקות. במשחקים האולימפיים עצמם, הוא זכה במדליית ארד בריצת 800 מטר בשיא אישי של 1:42.93 דקות, אחרי דייוויד רודישה מקניה (1.42.15 דקות) תאופיק מחלופי מאלג'יריה (1.42.61 דקות). 

### 2017

באליפות ארצות הברית באולם שנערכה במרץ 2017 הוא זכה בריצת 1000 מטר. 

### 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-1 באוקטובר 2019 הוא סיים במקום שמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:47.84 דקות.

שיאים אישים
-----------

### אצטדיון

* ריצת 800 מטר: 1:42.93 דקות, 2016
* ריצת 1500 מטר: 3:36.23 דקות, 2017

### אולם

* ריצת 800 מטר: 1:45.94 דקות, 2019
* ריצת 1500 מטר: 3:37.40 דקות, 2019
* ריצת 3000 מטר: 8:16.70 דקות, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלייטון מרפי** בוויקישיתוף
* קלייטון מרפי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קלייטון מרפי, באתר olympedia.org
* קלייטון מרפי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* קלייטון מרפי, באתר ליגת היהלום
* קלייטון מרפי, באתר Track and Field (גברים)
* קלליטון מרפי באתר התאחדות האתלטיקה האמריקאית
* How an Ohio Pig Farm Raised an Olympian, אתר runnersworld.com, ‏14 ביולי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14536714

 |
**יצחק קצנלנבוגן** (1896–1971) היה דרמטולוג, פרופסור לדרמטולוגיה בבתי ספר לרפואה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב, ייסד והיה למנהלה הראשון של המחלקה למחלות עור ומין בבית החולים בילינסון.

קורות חיים
----------

קצנלנבוגן נולד בשנת 1896 בלודז' שבפולין.

בין השנים 1915–1921 למד קצנלנבוגן רפואה בגראץ אוסטריה.

בין השנים 1921–1924 קצנלנבוגן התמחה במחלות עור ומין אצל הפרופ' הרמן בווינה, הפרופ' בושרה בברלין, הפרופ' ג'וגרו בפריס והפרופ' ארצ'יבלד בלונדון.

### בישראל

בשנת 1924 עלה קצנלנבוגן לארץ ישראל, ולאחר תקופה קצרה בחיפה עבר לירושלים.

בין השנים 1924–1956 ניהל קצנלנבוגן את המרפאה למחלות עור בבית החולים ביקור חולים, ואת המרפאה המייעצת למחלות עור של קופח כללית.

בין השנים 1932–1940 במקביל ליתר עבודותיו הרפואיות, ניהל את המרפאה למחלות עור על יד בית החולים הגרמני בירושלים.

בשנת 1957 ייסד קצנלנבוגן את המחלקה למחלות עור ומין בבית החולים בילינסון וניהלה עד שנת 1967.

בשנת 1960 התמנה קצנלנבוגן לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1965 התמנה קצנלנבוגן לפרופסור מן המנין בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.

קצנלבנוגן היה ממניחי היסוד של איגוד הדרמטולוגים ושימש במשך 3 שנים יו"ר האיגוד.

קצנלנבוגן היה פעיל בהר"י, היה אחראי לקשרי החוץ של הר"י, והיה ממקימי ה"מועצה המדעית" של הר"י.

קצנלנבוגן פרסם בספרות המדעית, עבודות מדעיות רבות.

מתלמידיו ותלמידותיו: פרופ' אליעזר פוירמן, פרופ' מרים זנדבנק

בשנת 1967 פרש לגמלאות.

קצנלנבוגן נפטר בשנת 1971.

ראו גם
------

* דרמטולוגיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' יצחק קצנלנבוגן, עמודים 44-45 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
2. ↑  תולדות רפואת עור ומין בישראל - פרופ' יצחק קצנלנבוגן, עמוד 42 פרופ' אריה אינגבר / מנהל מחלקת עור ומין בית החולים האוניברסיטאי הדסה (slideserve.com/sancha)
3. ↑  "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך:קצנלנבוגן, יצחק פרופ', עמוד 374
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "ערן הלפרין" או "עירן הלפרין".

**ערן הלפרן** (נולד ב-1953) הוא רופא ישראלי מומחה ברפואה פנימית. כיהן כמנהל מרכז רפואי רבין (בילינסון) ויו"ר איגוד בתי החולים בישראל.

ביוגרפיה
--------

הלפרן נולד בחיפה וגדל בשכונת הדר, בן להורים שעלו מגרמניה. למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' עשה ברפואה פנימית בבית חולים הדסה. שירת כרופא גדודי בחטיבת גולני.

לאחר שחרורו עבד במרכז רפואי העמק. ב-1991 מונה למנהל מחוז חיפה וגליל מערבי בשירותי בריאות כללית. ב-1997 מונה למנהל מרכז רפואי העמק בעפולה. ב-2002 מונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת בתי החולים בשירותי בריאות כללית. ב-2007 מונה למנהל מרכז רפואי רבין וכיהן בתפקיד עד מרץ 2019. ב-2011 נבחר ליושב ראש איגוד בתי החולים.

הלפרן בעל תואר מוסמך במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד.

נשוי למאיה, רופאה במקצועה, ואב לשני בנים ובת. בתו רופאה ואחד מבניו, עודד הלפרין, הוא ראש המועצה המקומית כפר תבור, וצעיר ראשי הרשויות המקומיות בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר ערן הלפרן מנהל מרכז רפואי רבין (בתי החולים בילינסון והשרון) נבחר ליו"ר איגוד בתי החולים, אתר מרכז רפואי רבין, 10 בינואר 2011
* ליאת רון, ‏פורטפוליו / ד"ר ערן הלפרן, באתר גלובס, 6 במרץ 2014
* אורי קידר, "המשבר בהדסה עלול לקרות לכל בית חולים", באתר mynet‏ פתח תקוה, 25 במרץ 2014
* אתר למנויים בלבד רוני לינדר-גנץ, "כשצה"ל קונה צוללת הוא שולח 50 איש ללימודים. אצלנו קונים מכשור ואין מי שיפעיל אותו", באתר TheMarker‏, 17 במאי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרטונים אורלי אלקלעי, "הוא כמו הבן של כולם": ראש המועצה הצעיר ביותר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 1 בנובמבר 2018
**ג'יימס רוברט ריצ'רדסון** (אנגלית: **James Robert Richardson**;‏ 8 בפברואר 1911 - 28 באוגוסט 1964) היה כדורגלן אנגלי הידוע בעיקר בזכות התקופה שבה שיחק בעמדת החלוץ של ניוקאסל יונייטד.

ריצ'רדסון הצטרף לניוקאסל באפריל 1928 לאחר שקודם לכן שיחק בבליית' ספרטנס. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק הבית נגד בלקברן רוברס ב-4 בספטמבר 1929. האירוע הבולט ביותר בקריירה שלו בניוקאסל היה משחק גמר גביע ה-FA של 1932, נגד ארסנל. שחקני ניוקאסל היו בפיגור 0 - 1 כאשר ריצ'רדסון רדף אחרי הכדור בצד המגרש ומסר אותו מחוץ לקווים לג'ק אלן שהבקיע. שופט המשחק פסק כי הכדור לא חצה את הקו, בניגוד לתצלומים שהתפרסמו לאחר המשחק, ואישר את השער. משחק זה משמש כטיעון עבור התומכים בהכנסת השימוש בטלוויזיה על מנת לסייע לשופטים לקבל החלטות. במרץ 2003 נמכרה בכריסטיס המדליה שריצ'רדסון קיבל בסיום הגמר, תמורת סכום של 6,462 לירות שטרלינג.

במאי 1933 שיחק ריצ'רדסון במדי נבחרת אנגליה נגד נבחרת איטליה ונבחרת שווייץ, והיו אלה שתי הופעותיו היחידות בנבחרת.

באוקטובר 1934 עבר ריצ'רדסון להאדרספילד טאון תמורת סכום של 4,000 לירות שטרלינג. בעונתו השנייה במועדון הוא היה חלק מהסגל שסיים במקום השלישי בליגה, ובעונה שלאחר מכן רק במקום ה-16 כאשר ריצ'רדסון מבקיע 11 שערים וזוכה בתואר מלך השערים של המועדון. ב-1937 הוא חזר לניוקאסל יונייטד, ולאחר מכן הוא שיחק במילוול ובלייטון אוריינט.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
**פאל שאנדור** (בהונגרית: **Sándor Pál**, שם קודם **שלזינגר**; 17 באפריל 1860 – 6 בפברואר 1936) היה פוליטיקאי וכלכלן הונגרי-יהודי. במשך 35 שנה, משנת 1901 ועד מותו, למעט בתקופת של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היה חבר באספה הלאומית של הונגריה.

קורות חיים
----------

קברו של פאל שאנדור בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.
שאנדור נולד בהודמזוושרהיי למשפחה יהודית. אביו היה מור שלזינגר, ואמו קטלין דויטש. הוא למד במכון הבונים החופשיים בבודפשט ובדרזדן, סיים את לימודיו באקדמיה למסחר בבודפשט ואז עבד במיזם המשפחתי, בחברת סחר התבואה שלזינגר ופולקוביץ'. בתום סיום את שירות החובה בצבא, בגיל 21, החברה שלחה אותו לאנטוורפן ללמוד את עולם העסקים המודרני, משם חזר כדי לקחת לידיו את ניהול החברה בשל מחלת אביו. בשנת 1904 היה הנשיא המייסד של "איגוד הסחר הלאומי ההונגרי", ונשאר נשיא האיגוד עד מותו. הוא התפטר מתפקידו בעסק המשפחתי בשנת 1912 מכיוון שמונה למנכ"ל חברת החשמליות של בודפשט. כאשר החברה הולאמה בשנת 1920, התפטר. בשנת 1927 נסע לטייל ברחבי העולם. הוא פרסם את חוויותיו בעיתון "פסטר לויד". עד מותו מילא תפקיד משמעותי בחיי המסחר ההונגריים, והיה אחד המניעים והמקדמים העיקריים בהתפתחותם.

לראשונה הציג את מועמדותו לאספה הלאומית ההונגרית בבחירות 1896, אך לא נבחר. הוא ניסה שוב בשנת 1901, ואז זכה להצלחה. מנקודה זו ואילך הוא נבחר לפרלמנט בכל הבחירות שנערכו. הוא פרש מהחיים הפוליטיים בעת ניצחונה של מהפכת החרציות. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919 נרדף ונכלא ברחוב מרקו ואחר כך בכלא בודפשט. שוחרר רק לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי הקצר ואז חזר לחיים הציבוריים.

בין 1896 לבין 1905 ייצג בפרלמנט את המפלגה הליברלית, בין 1906 לבין 1910 היה על מפלגתי ובין 1910 לבין 1918 היה נציגו של "מפלגת העבודה הלאומית", משנת 1919 עד 1926 תחת המפלגה הלאומית הדמוקרטית, ובשנת 1926 עד 1931 שוב היה על מפלגתי. לבסוף, משנת 1931 עד מותו, היה חבר במפלגה הליברלית הלאומית (ששינתה את שמה ל"מפלגת החירות האזרחית" בשנת 1935). בשנת 1935, לבקשת ראש הממשלה גיולה גמבש, הוא קיבל על עצמו את תפקיד סגן יו"ר בית הנבחרים (אגב, אכן היה החבר הוותיק ביותר בבית). בנוסף לטיפול בעניינים מסחריים, הוא נאם מספר פעמים בפרלמנט כדי להגן על יהדות הונגריה וזכויותיה והוא היה פעיל גם בקהילה היהודית. שאנדור נפטר ב־6 בפברואר 1936 בבודפשט והובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.

חייו האישיים
------------

אשתו הייתה זמרת האופרה אירן באנו, והוא היה אחיה של אמה שאנדור, אשתו של המלחין המפורסם זולטאן קודאי.

לקריאה נוספת
------------

* אלבום הזיכרון ליובל פאל שאנדור, נשיא אומיקה, ליום הולדתו ה -70 ול־30 שנות פעילותו פרלמנטרית .Bp. 1930.
* ביוגרפיה פאל שאנדור באנציקלופדיה הביוגרפית ההונגרית
* ביוגרפיה פאל שאנדור באלמנך הפרלמנטרי בשנים 1901–1906
* ביוגרפיה פאל שאנדור באלמנך הפרלמנטרי בשנים 1935–1939

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאל שאנדור** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באנציקלופדיה הדיגיטלית של הודמזוושרהיי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Politikai harc a zsidó hitközségben, 1922. március, huszadikszazad.hu
**רפה-נוי** (באנגלית: **Rapa-Nui**) הוא סרט קולנוע מסוגת הדרמה התקופתית שהופק בשנת 1994 בידי קווין קוסטנר.

עלילה
-----

הסרט מבוסס באופן רופף על השערות הקשורות לתעלומת אי הפסחא. בסרט מתואר משולש אהבה בין בן מעמד האדונים ("ארוכי האוזניים"), בן מעמד העבדים ("קצרי האוזניים") ובין אישה ששניהם מאוהבים בה, גם היא ממעמד העבדים.

במהלך הסרט ניתן לראות כיצד בני מעמד האדונים משעבדים את בני מעמד העבדים לבנות עבורם פסלי אבן ענקיים המכונים "מואי". הסרט מתאר גם את "פולחן איש הציפור" בו אנשים מקבוצות שונות מתחרים זה בזה מי יביא ראשון ביצה של ציפור מיוחדת שחיה באי. הפולחן הופך בסוף גם לקרב על ליבה של בת המעמד הנמוך אשר במרכז משולש האהבה. בן מעמד האדונים זוכה בתחרות ובליבה של הנערה. הסרט מתייחס גם לעובדה שעצים רבים נכרתים על מנת לבנות מזחלות להובלת פסלי המואי.

בסוף הסרט, בני מעמד העבדים מורדים בבני מעמד האדונים ומפילים חלק מפסלי המואי. הנערה ממשולש האהבה יולדת ובסוף היא, התינוק ובן מעמד האדונים בורחים מהאי בסירה קטנה.

מקור שם הסרט
------------

"רפה נוי" הוא שמו הפולינזי של אי הפסחא מאז אמצע המאה ה-19, קודם לכן כינו אותו הילידים "טה פיטו או טה הנואה" (Te Pito O Te Henua) שפירושו "טבור העולם". האי מוכר יותר בעולם בשם שנתן לו חוקר הארצות ההולנדי יאקוב רוחבן, משום שהאי התגלה לו לראשונה בחג הפסחא (5 באפריל 1722).

קישורים חיצוניים
----------------

* "רפה נוי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רפה נוי", באתר נטפליקס
* "רפה נוי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רפה נוי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רפה נוי", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "רפה נוי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הקדימון של הסרט, קדימון הסרט באתר יוטיוב
**דני לי האריס** (באנגלית: **Danny Lee Harris**; ‏‏נולד ב־7 בספטמבר 1965) הוא אצן אמריקאי בעבר, זוכה מדליות כסף באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1984) ובאליפות העולם (רומא 1987) בריצת 400 מטר משוכות.

ביוגרפיה
--------

האריס נולד בטוראנס, קליפורניה. הוא בוגר תיכון פריס בפריס, קליפורניה.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה האריס במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.13 שניות אחרי אדווין מוזס האגדי שקבע 47.75 שניות.

הרגע הגדול בחייו הספורטיביים של האריס היה ב-4 ביוני 1987 במדריד שם הוא ניצח את מוזס "הבלתי מנוצח" לאחר 122 תחרויות ללא הפסד מאז 1977.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 האריס כמעט וניצח את מוזס בשנית אך הפסיד לו בשתי מאיות השנייה בלבד (מוזס קבע תוצאה של 47.46 שניות). הרלד שמיד ממערב גרמניה קבע תוצאה זהה 47.48 שניות.

במבחנים האמריקאים שנערכו באינדיאנפוליס לאולימפיאדת סיאול (1988) סיים האריס רק במקום חמישי ולא זכה להשתתף במשחקים האולימפיים (רק שלושה אצנים מכל מדינה יכולים להשתתף).

לאחר שפרש האריס מתחרויות, הוא החל לאמן בתיכון בו למד. בשנת 2001 הוא הוביל את קבוצת הנערים באתלטיקה לזכייה ראשונה באליפות הליגה לאחר 20 שנה מאז רץ עבור בית ספרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דני האריס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* דני האריס, באתר olympedia.org
* דני האריס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* דני האריס באתר *USA Track And Field* (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14240006

 |
**ארתור ברנרד לנגלי** (באנגלית: **Arthur Bernard Langlie**;‏ 25 ביולי 1900 – 24 ביולי 1966) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כראש עיריית סיאטל, וכמושל ה-12 וה-14 של מדינת וושינגטון שבארצות הברית בשנים 1941–1945 ו-1949–1957 מטעם המפלגה הרפובליקנית. נכון ל-2022 הוא היחיד שכיהן גם כראש עיריית סיאטל וגם כמושל וושינגטון.

ביוגרפיה
--------

לנגלי נולד בלנסבורו שבמינסוטה. אביו היגר מנורווגיה ואמו ממוצא נורווגי והולנדי. הוא עבר עם משפחתו לחצי האי קיטסאפ בוושינגטון בגיל תשע. לנגלי למד בבתי הספר בברמרטון. לנגלי קיבל תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת וושינגטון ב-1925. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת וושינגטון, לנגלי הפך לשותף בכיר במשרד עורכי הדין לנגלי, טוד וניקל.

הוא עסק בעריכת דין בסיאטל במשך כמעט 10 שנים לפני שנבחר למועצת העיר סיאטל בשנת 1935. הוא כיהן כראש עיריית סיאטל מ-1938 עד 1941. הוא נבחר למושל ברוב דחוק ב-1940. עד היום הוא ראש עיריית סיאטל היחיד שנבחר למושל המדינה. 

בגיל 40, לנגלי היה המושל הצעיר ביותר בתולדות המדינה עד היבחרו של דניאל ג'. אוונס ב-1965. לנגלי הובס בבחירות ב-1944 על ידי הדמוקרט מונראד סי וולגרן, אך ניצח אותו ב-1948 וחזר לתפקיד. כך, לנגלי הוא המושל היחיד בתולדות המדינה שהפסיד וחזר לתפקיד. כמושל, לנגלי פיתח פרויקטים תחבורתיים רבים, ובהם את מעבורות מדינת וושינגטון.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1952 לנגלי כמעט והיה למועמד הרפובליקני לתפקיד סגן הנשיא. המועמד לנשיאות דווייט אייזנהאואר בחר במקום זאת בריצ'רד ניקסון. ב-1956 ניסה לנגלי ללא הצלחה לנצח את וורן מגנוסון בבחירות לסנאט של ארצות הברית. לאחר מכן החליט לנגלי לעזוב את הפוליטיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארתור לנגלי** בוויקישיתוף
* ארתור לנגלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Washington Governor Arthur B. Langlie". National Governors Association. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Arthur B. Langlie". NNBD.com. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Berner, Richard C. (1992), *Seattle 1921-1940: From Boom to Bust*, Seattle in the 20th Century, Seattle: Charles Press, pp. 354–355, ISBN 0-9629889-1-X
4. ↑  "Arthur Bernard Langlie". Washington Rural Heritage. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-1 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  *Richard Nixon: The Rise of an American Politician* (Roger Morris. Pg. 726)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1176835513
* ISNI: 0000 0000 2723 0747
* LCCN: n87890151
* NARA: 10572559
* SNAC: w61847nt
* VIAF: 55679077
* WorldCat: lccn-n87890151

 |
אד מארי, 2016
**אדוארד בי. "אד" מארי** (באנגלית: **Edward B. "Ed" Murray**;‏ נולד ב-2 במאי 1955) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כראש עיריית סיאטל ה-53, מינואר 2014 ועד ספטמבר 2017. כמו כן, הוא כיהן בסנאט של וושינגטון (2013-2007) וחבר בבית הנבחרים של מדינת וושינגטון (2007-1995).

מארי הוא הומוסקסואל גלוי.

ביוגרפיה
--------

מארי נולד באברדין, וושינגטון, בן למשפחה אירית קתולית. בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת פורטלנד.

באוקטובר 1995 נבחר מארי לראשונה לבית הנבחרים של מדינת וושינגטון במחוז 43 ושימש בתפקיד זה עד ינואר 2007 כשהתמנה לכהן כסנטור בסנט של מדינת וושינגטון.

מארי שימש במשך שנים רבות כיושב ראש ועדת התחבורה של בית הנבחרים. הוא פעל לקידום זכויות להט"ב. בשנת 2006, לאחר שלושה עשורים של דיונים, הוא הצליח להעביר את החוק, נגד אפליה והגנה על הומואים ולסביות.

בשנת 2007 הוא קידם חוק שותפות ביתית (domestic partnerships) המעניקה זכויות לזוגות חד-מיניים.

בשנת 2009, הוביל מארי את הצעת החוק למימון בניית מנהרה באורך שני מייל שתעבור מתחת לעיר סיאטל ושתחליף את "גשר דרך אלסקה", כביש עילי לא בטיחותי שניזוק ברעידת האדמה בשנת 2001, בעלות של 2.4 מיליארד דולר (אנ'). הוא תמך באופן עקבי בפרויקט, למרות חששות כבדים לגבי כדאיותו. המנהרה נפתחה לציבור בתחילת 2019.

ב-5 בנובמבר 2013 נבחר מארי לראשות עיריית סיאטל (ראש העיר ה-53), לאחר שניצח את ראש העיר המכהן, מייקל מקגין. הוא זכה לתמיכה של 52% מהבוחרים (כ-106,000 בוחרים) לעומת 47% של הבוחרים (כ-98,000 בוחרים) שתמכו במקגין. הוא נכנס לתפקידו ב-1 בינואר 2014.

### יחסו לישראל

ביוני 2015 הגיע מארי לביקור בישראל, כאורח של משרד החוץ הישראלי וצעד במצעד הגאווה בתל אביב עם בן זוגו ונגד החרם של ה-BDS נגד ישראל. הוא ידוע באהדתו ותמיכתו בישראל.

חייו האישיים
------------

בן זוגו של מארי משנת 1993 הוא מייקל שיוסאקי. הם נישאו בשנת 2013. מסע הבחירות שלו לסנט מדינת וושינגטון כמו יתר פעילויותיו נתמכה על ידי הקרן "לניצחון ההומואים והלסביות".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אד מארי** בוויקישיתוף
* אד מארי, ברשת החברתית פייסבוק
* אד מארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אד מארי, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתמר אייכנר, נלחם בחרם: ראש העיר סיאטל יצעד בתל אביב, באתר ynet, 11 ביוני 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2001065385
* VIAF: 21488659
* WorldCat: lccn-n2001065385

 |
**טלאל שפיק מח׳לוף** (בערבית: **طلال شفيق مخلوف**) הוא קצין סורי בדרגת "עמיד", מפקד משמר הרפובליקה הסורי.

ביוגרפיה
--------

טלאל מח'לוף נולד ב-1 בדצמבר 1958, בקרדאחה, לטקיה, סוריה. מח'לוף התגייס לצבא סוריה ועלה במהרה בדרגות, בין היתר בזכות ייחוסו המשפחתי לאניסה מח'לוף, רעייתו של חאפז אל-אסד נשיא סוריה לשעבר, ואמו של בשאר אל-אסד, נשיא סוריה הנוכחי. הוא גם היה מקורב לאחיו של באשר והיורש המיועד, באסל אל-אסד, איתו עבר את קורס מפקדי הנדסה.

משמר הרפובליקה הסורי
--------------------

בינואר 2016 מונה מח'לוף למפקד משמר הרפובליקה הסורי, אחרי הגנרל בדיא חסן עלי, שטלאל שימש כסגנו.

### מלחמת האזרחים

בפיקודו, משמר הרפובליקה הסורי מילא תפקיד מרכזי במעשי הטבח במזרח חלב. לאחר שהשיג שליטה על האזור, הוא העניק לכל חייל שהשתתף בטבח פרס של 50,000 לירות סוריות, במיוחד באזורי בני זייד, אל־לירמון, ואל-קסטל, כמו גם לחיילים שלחמו במידעא, בחוש אל-פארה, בע'וטה ובדמשק.

תחת פיקודו, כוחות משמר הרפובליקה הסורי השתתפו בפשעים במהלך המבצע של המשטר להשתלטות על ואדי ברדה ומזרח ע'וטה. הגנרל טלאל נושא באחריות לכל הפשעים שבוצעו על ידי חטיבה 105 בפרט, ומשמר הרפובליקה הסורי בכלל. במהלכם נהרגו אלפי תושבי חלב, חומס, דמשק וזמרחב הכפרי שלה, ע'וטה וואדי ברדה, ומאות אלפי אחרים נעקרו מבתיהם.

כתוצאה מהרישום הפלילי שלו, שמו של טלאל מח'לוף נכלל בדו"ח של ארגון Human Rights Watch שפורסם בדצמבר 2011, על פשעים נגד האנושות בסוריה. לפי עדויות של לוחמי חטיבה 105, עליה פיקד טלאל מח'לוף, הוא הורה לירות לעבר מפגינים לא חמושים בדומא, חרסטה ומקומות נוספים. מח'לוף נמנה ברשימת הסנקציות שפרסמה שווייץ בסוף 2011, כתוצאה מהפשעים שביצע נגד אזרחים. הוא נתון גם לסנקציות שהוטלו עליו על ידי ממשלת בריטניה מאז 2015, ומשרד האוצר האמריקני מתחילת 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* Talal Shafiq Makhlouf – Pro Justice

הערות שוליים
------------

1. ↑  مجرمون / طلال شفيق مخلوف, مع العدالة Pro-justice
**קלאוס נאומן** (בגרמנית: **Klaus Naumann**; נולד ב-25 במאי 1939) הוא גנרל גרמני בדימוס אשר שימש כמפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה) בין השנים 1991–1996. לאחר מכן שימש כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו עד 1999.

ביוגרפיה
--------

נאומן נולד במינכן ב-25 במאי 1939. ב-1958 הוא התגייס לבונדסוור והוצב בגדוד ארטילריית השדה ה-41 בלנדסהוט. לאחר מכן הוא עבר הכשרה בבית הספר לתותחנים במינכן. בין 1970–1972 למד באקדמיה לפיקוד ומטה בהמבורג וזכה ב"פרס הגנרל הויזינגר" למשתתפים המצטיינים בקורס המטכ"ל. לאחר מכן הוצב בגדוד הארטילריה ה-51 באידר-אוברשטיין, ואז הפך למפקד סוללה בגדוד ה-135 בווצלר. לאחר מכן הפך לקצין מבצעים בבריגדת הפאנצר ה-15 בקובלנץ ואז למפקד גדוד הארטילריה ה-55 בהמבורג. ב-1981 הוא הועלה לדרגת אוברסט ונשלח לבריסל, שם שימש כראש המחלקה למדיניות צבאית, אסטרטגיה גרעינית ובקרת נשק בסגל הנציגות הצבאית הגרמנית בוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-1983 סיים את לימודיו בקולג' המלכותי למדעי ההגנה בלונדון. בין השנים 1984–1986 שימש כמפקד בריגדת הפאנצרגרנדיר ה-30 באלוואנגן.

ב-1986 הוא הועלה לדרגת בריגדה-גנרל ומונה לראש מחלקת התכנון במטה הכללי. ב-1988 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה לראש מחלקת המדיניות הצבאית. באפריל 1991 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט מונה למפקד הזמני של הקורפוס ה-1 במינסטר. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל ומונה למפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור. הוא היה האדם הצעיר ביותר שהחזיק בתפקיד. ב-19 בנובמבר 1992 ביקר נאומן בישראל והיה לאורח הזר הראשון שנשא דברים במכללה לביטחון לאומי. בתקופתו השתתפה גרמניה במלחמת האזרחים בסומליה (קבוצת התמיכה הגרמנית בסומליה). בדצמבר 1994 נודע כי נאומן יחליף את הפילדמרשל הבריטי ריצ'רד וינסנט בתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-14 בפברואר 1996 הוא עזב את תפקיד מפכ"ל הבונדסוור והפך ליו"ר הוועדה. בתפקיד זה הוא היה אחראי למעורבות נאט"ו במלחמת קוסובו. הוא כיהן בתפקיד עד 6 במאי 1999. מחליפו בתפקיד היה אדמירל איטלקי גווידו ונטורוני. הוא העיד לימים כנגד סלובודן מילושביץ' בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר.

לאחר פרישתו מהתפקיד עמד בראש מספר ועדות אזרחיות שעסקו בביטחון לאומי ובינלאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאוס נאומן** בוויקישיתוף
* קלאוס נאומן, באתר הספרייה הלאומית הגרמנית
* General a. D. Klaus Naumann über »Deutsche Krieger
* הגנרל קלאוס נאומן - הרהורים על אוסלו ורעיונות לפתרון עתידי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604902305171
* GND: 13268053X
* ISNI: 0000 0000 7980 7050
* LCCN: n94019831
* NDL: 01127428
* NKC: mzk2011664566
* VIAF: 111189629
* WorldCat: lccn-n94019831

 |