recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ספרינט קיאק
**ספרינט קיאק** הוא ספורט שנערך במים שקטים. השייט יושב שפניו קדימה ומשתמש במשוט כפול כדי להניע את קיאק קדימה. תחרות הספרינט קיאק נערכה לראשונה באולימפיאדת 1936.

היסטוריה ועיצוב
---------------

בסירות ישנו לעיתים הגה אשר נמצא במעטפת הסירה. ההגה נשלט על ידי רגלי השייט. הסירה מועצבת כך שהשייט יושב בתוכה ולא עליה, בניגוד לגלשן.

| סירות | K1 | K2 | K4 |
| --- | --- | --- | --- |
| אורך מקסימלי בס"מ | 520 | 650 | 1100 |
| משקל מינמלי ב-ק"ג | 12 | 18 | 30 |

צוותים או יחידים מתחרים במסלולים של 200 מ', 500m מ', 1000 מ' או 5000 מ' והזוכה היא הסירה הראשונה שחוצה את קו הסיום.

בתחרות של מספר שייטים בתוך הסירה K1 מסמל אדם אחד בקיאק, K2 זוג ו- K4 צוות של ארבעה.

קיאק K-3 פותח בדרום אפריקה לשימוש במרתון נהר הדגים.

כיום קיאקים בדרך כלל עשויים מרכיבים קלים מאוד כמו קבלר, סיבי פחמן או פיברגלס, אבל בעבר הסירות היו עשויות עץ. הם צרים, מאוד לא יציבים ויקרים. הקרן של הסירה בדרך כלל ברוחב הירכיים של השייט ודורשת מהשייט לכופף את הרגליים בסירה. קרן זו מאפשרת זווית ארוכה וצרה המפחיתה את הגרר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרינט קיאק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Canoe Sprint". International Canoe Federation. אורכב מ-המקור ב-2010-10-08. נבדק ב-18 ביולי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Rules for Canoe Sprint" (PDF). ICF. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-07-26. נבדק ב-22 ביולי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "K3 world record for Fish Canoe Marathon". אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-18 ביולי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**סצ'ואנוזאורוס** (שם מדעי: ***Szechuanosaurus***; מילולית: "הלטאה של סצ'ואן") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קדום שכנראה מבוטל כיום. הוא חי בסין הקדומה של תור היורה לפני 160 מיליון שנה. הסוג התגלה בתצורת ששימיאו (אנ') בסצ'ואן שבסין, ותואר ב-1942 בידי החוקר יאנג ג'ונגג'יין. הסוג כלל מין אחד - *Szechuanosaurus campi*, לכבוד החוקר האמריקאי צ'ארלס לואיס קאמפ (אנ'), אשר עזר בגילוי הדינוזאור.

ממצאיו של דינוזאור זה כללו בעיקר שרידי שיניים חרוטיות בעלות קצה להבי והממדים של הדינוזאור הובילו כמה חוקרים להעריך את אורכו ב-8 מטרים ואת משקלו במעל 1,000 עד 1,500 קילוגרם, זאת למרות הממצאים המעטים והמקוטעים. חוקרים אחרים העריכו שהיה קטן יותר ולא עולה על 450 קילוגרם.

בתחילה אחד מהמינים בסוג, *Szechuanosaurus yandonensis*, זוהה כמוטל בספק ובוטל. מין שני, *Szechuanosaurus campi* נמצא על פי יאנג ג'ונגג'יין כתקף ובעל קירבה לבני משפחת המטריאכאנטוזאוריים או הסינרפטוריים ופחות לטטנורים. עם זאת ממצאי צורת אגן הירכיים הובילו כמה חוקרים למסקנה שהיה קרוב יותר לפיאטניצקיזאורוס. בשנת 2012 הוא נכלל כמין של יאנגצ'ואנוזאורוס, אשר נמצא באותה תצורה וחי באותה תקופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סצ'ואנוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**חסוס גאמס דוארטה** (בספרדית: **Jesús Gámez Duarte**; נולד ב-10 באפריל 1985), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת המגן הימני.

קריירה
------

גאמס נולד בפואנחירולה שבקהילה האוטונומית אנדלוסיה. בין השנים 1997 ו-2000 שיחק בקבוצה המקומית קהילות פואנחירולה ובגיל 15 עבר למחלקת הנוער של מאלגה. בעונת 2003/2004 הוא התחיל את הקריירה המקצועית שלו, בקבוצת המילואים מאלגה ב', בליגה הספרדית השנייה. בעונת 2005/2006 קודם לקבוצה הראשונה של מאלגה, וערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-27 בנובמבר 2005, בהפסד 3-2 לחטאפה. בסיום העונה ירדה מאלגה לליגת המשנה.

בקיץ 2005 זכה גאמס עם נבחרת ספרד עד גיל 23 במדליית זהב בטורניר הכדורגל של משחקי הים התיכון.

בשתי העונות הבאות הפך גאמס לשחקן המועדף בעמדת המגן הימני, ובעונת 2007/2008 הופיע ב-35 משחקים, ובכך סייע למאלדה לחזור לליגה העליונה. בעונה שלאחר מכן הופיע גאמס בכמות דומה של משחקים כמו בעונה שלפני כן, וסייע למאלגה להגיע למקום השמיני בלה ליגה.

בקיץ 2011 נבחר גאמס לקפטן מאלגה. ב-29 בינואר 2012 ערך השחקן את הופעתו ה-200 במדי הקבוצה בליגה, בניצחון 1-2 את סביליה. באותה עונה סייע גאמס למאלגה להגיע להישג השיא שלה בלה ליגה, המקום הרביעי.

ב-15 במאי 2012 האריך גאמס את חוזהו במאלגה עד ליוני 2016. ב-21 באוקטובר אותה שנה האריך את חוזהו בקבוצה עד לשנת 2017. בעונת 2012/2013 סייע גאמס למאלגה להגיע לשלב רבע הגמר בליגת האלופות, בעונת הבכורה של הקבוצה במפעל.

ב-8 באוגוסט 2014 חתם גאמס על חוזה לשלוש שנים באלופת ספרד אתלטיקו מדריד. ב-8 ביולי 2016 חתם לשנתיים בניוקאסל יונייטד האנגלית.

תארים
-----

אתלטיקו מדריד
* הסופר קאפ הספרדי: 2014

נבחרת ספרד עד גיל 23
* מדליית זהב במשחקי הים התיכון: 2005

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסוס גאמס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל השחקן באתר הרשמי של אתלטיקו מדריד
פייר דה רונסאר
**פייר דה רונסאר** (בצרפתית: **Pierre de Ronsard**;‏ 11 בספטמבר 1524 – 27 בדצמבר 1585) היה משורר צרפתי.

קורות חייו
----------

דה רונסאר נולד בכפר קוטור-סור-לואר, במחוז לואר-א-שר שבמרכז צרפת, לאב שהיה רב המלצרים של פרנסואה הראשון מלך צרפת. קיבל את חינוכו בבית, ואחר כך בקולז' דה נוואר בפריז. עלה לדרגת נער אציל בחצר המלכות. כאשר מדלין מולואה, בתו של המלך, נישאה לג'יימס החמישי מלך סקוטלנד (1 בינואר 1537), דה רונסאר הצעיר נסע בשירות המלך לבריטניה ונשאר שם שלוש שנים. אחרי שחזר שירת את בן המלך (אנרי השני מלך צרפת לעתיד). בתפקידו זה נשלח לפלנדריה ושוב לסקוטלנד. הוא חשב על קריירה צבאית, אך בגיל שש עשרה החל בהדרגה לאבד את כושר שמיעתו. פייר דה רונסאר החליט להקדיש את עצמו לספרות. הוא בחר בקולג' קוקרה בפריז, שמנהלו היה ז'אן דורה, פרופסור לשפה היוונית ולתרבות יוון העתיקה. ב-1547 פגש את המשורר ז'ואקן די בלה, ויחד הקימו את קבוצת שבעה המשוררים, ששמה לה למטרה לשחרר את הספרות הצרפתית מהשפעת ימי הביניים, ולחזור לכתוב בסגנון הספרות הקלאסית של יוון ושל רומא.

ב-1550 פרסם דה רונסאר את יצירותיו הראשונות (ארבעה קובצי שירה). ב-1552 יצאו לאור קובץ השירים החמישי ו-"אהבותיה של קסנדרה". ב-1555 פרסם "שירי תהילה" שהקדיש למרגרט מסבוי, וב-1556 הוציא לאור את "אהבות". מלך צרפת שארל התשיעי הפך למעריצו של דה רונסאר, ועודד אותו לכתוב את "פרנסיאדה" (שירת עלילה של תולדות צרפת). דה רונסאר ניסה זאת ללא הצלחה (1572) וחזר לכתוב שירי אהבה.

בשנותיו האחרונות התערער מצב בריאותו ודה רונסאר החליט לנטוש את חיי חצר המלכות. הוא פרש לביתו בעיר ונדום שבמחוז ילדותו ואחר כך למנזר בעיר טור, שם נפטר ונקבר ב-1585.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **פייר דה רונסאר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פייר דה רונסאר** |

* פייר דה רונסאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267240105171
* BIBSYS: 90053895
* BNC: 000079380
* BNE: XX1073992
* BnF: cb11922538t (data)
* CANTIC: a11420492
* CiNii: DA01059166
* GND: 118602519
* ICCU: CFIV113147
* ISNI: 0000 0001 2101 7491
* LCCN: n79026804
* LNB: 000050003
* MusicBrainz: f14a2821-6bef-41c9-bf8a-d298ce789a3c
* NDL: 00454592
* NKC: jn19990007128
* NLA: 35460882
* NLG: 119605
* NLK: KAC201811426
* NLP: A11837731
* NSK: 000033209
* NTA: 068453671
* RERO: 02-A003758771
* SELIBR: 207615
* SNAC: w66d5txr
* SUDOC: 027107957
* Trove: 960935
* ULAN: 500291216
* VcBA: 495/22273
* VIAF: 61551687
* WorldCat: lccn-n79026804

 |
שיגור של ספרינטשיגור של ספרינט
**ספרינט** הוא שמו של טיל נגד טילים בעל מאפייני תאוצה יוצאי דופן, אשר פותח בארצות הברית בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 במסגרת תוכניות ההגנה "זקיף" (Sentinel) ו-Safeguard.

הספרינט פותח כ"מאמץ יירוט אחרון", במידה ונכשל יירוט בחלל על ידי טיל הספרטן, ונועד להגן על מטרות קטנות יחסית מפגיעת ראש נפץ גרעיני. על מנת לעמוד במשימה הטיל משוגר בתאוצה חסרת תקדים של 100 יחידות g, והגיע למהירות מאך 10 (כ-12,000 קמ"ש) תוך 5 שניות בלבד. המהירות הגבוהה גרמה לחיכוך כה גדול באוויר, עד כדי התלהטות מעטפת הטיל לטמפרטורה של אלפי מעלות. תקרת הגובה אליה הטיל הגיע הייתה כ-30 ק"מ, כך שהיירוט התבצע בתוך האטמוספירה.

אמצעי ההנחיה של הספרינט לא היו מדויקים דיים להביא להשמדת המטרה ללא שימוש בראש נפץ גרעיני על גבי הספרינט. עוצמת ראש הנפץ לא נמסרה מעולם אך מוערכת בכמה קילוטון. הפיצוץ הגרעיני לא בהכרח יביא השמדה באמצעות הדף של המטרה, אך שטף הנייטרונים שנוצר בפיצוץ ימיר את החומר הבקיע במטרה וכך למעשה ינטרל את הפצצה הגרעינית התוקפת.

טיל הספרינט, יחד עם כל תוכנית Safeguard נגנז בשל התנגדות הקונגרס, התנגדות שהתבססה על הערכת העלויות להגנה אפקטיבית כנגד ראשי חץ מתפצלים (MIRV). למעשה הטיל היה בשירות מבצעי חודשים ספורים בלבד בטרם בוטל המשך ייצורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרינט** בוויקישיתוף
סרטון של שיגורי ספרינט בהילוך איטי ורגיל
**ספרן מנועי מסוקים** (באנגלית: **Safran Helicopter Engines**; הייתה ידועה בעבר בשם הצרפתי: **טורבומקה**, **Turbomeca**) היא חברת בת של התאגיד הצרפתי "ספרן (אנ')", המייצרת טורבינות גז ומנועי סילון למסוקים, מטוסים, טילים ולמגוון יישומים יבשתיים וימיים אחרים.

היסטוריה
--------

טורבומקה נוסדה ב-1938 על ידי יוסף שידלובסקי, יהודי ממוצא פולני שהיגר לצרפת בעקבות עליית הנאצים. ב-1948 החלו הניסויים במנוע TT782, הראשון שפותח במלואו בטורבומקה. מנוע זה כונה "אורדאון", על שם אגם בפירנאים. מסורת שמות זו המשיכה גם למנועים הבאים שפותחו.

בשנת 1968 הקימה החברה שותפות עם רולס-רויס לייצור מנוע ה"אדור" של המטוס האנגלי-צרפתי SEPECAT "יגואר".

מנוע ה-RTM322 מתוצרתה מניע מסוקים רבים כאוגוסטה-ווסטלנד EH101, NH90, WAH-64, מסוק ה"דרוב" ההודי ורבים אחרים. בשנת 2001 זכו טורבומקה ורולס-רויס במשותף בחוזה בשווי מיליארד דולר לייצור 399 מנועי RTM322 למסוקי NH90 עבור גרמניה, צרפת והולנד. בשנה זו נרכשה החברה על ידי קבוצת "סנקמה" הצרפתית שהתמזגה ב-2005 לקבוצת SAFRAN .

חיל האוויר הישראלי הפעיל מטוסים ומסוקים רבים שצוידו במנועי החברה, ודגמים מסוימים של מנועי טורבומקה וחלפים עבורם אף יוצרו בישראל ב"חברת מנועי בית שמש בע"מ" מיסודו של שידלובסקי.

במדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל בחיפה ניתן לצפות במנוע סילון "טורבומקה מרבורה (אנ')" שהותקן במטוס הצוקית ולהתרשם מאופן פעולתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרן מנועי מסוקים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ספרן מנועי מסוקים

* אתר האינטרנט הרשמי של ספרן מנועי מסוקים (באנגלית)
* ספרן מנועי מסוקים, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0531 5706
* LCCN: n2002018377
* SUDOC: 050671979
* VIAF: 123346692
* WorldCat: lccn-n2002018377

 |
**פייר דלנואה** (בשם מלא בצרפתית: **Pierre Charles Marcel Napoléon Leroyer**, נולד כ-Pierre Leroyer;‏ 16 בדצמבר 1918 – 27 בדצמבר 2006) היה פזמונאי צרפתי שכתב מילים לשירים עבור זמרים כשארל אזנבור, ז'ילבר בקו, ז'ו דסאן, ג'וני האלידיי, ומישל סרדו. חיבר חמשת אלפים שירים.

קורות חייו
----------

לאחר שלמד משפטים, עבד במנהל המיסים על מנת להיות גובה מכס ולאחר מכן מפקח מכס. לאחר מלחמת העולם השנייה פגש את ז'ילבר בקו והחל את הקריירה שלו ככותב שירים. בנוסף לבקו (שעבורו כתב, בין היתר, את: Mes Mains, Le Jour ou la Pluie Viendra, Nathalie, Je T'Appartiens, Et Maintenant) הוא כתב עבור אדית פיאף (La Goulante du Pouvre Jean,...), טינו רוסי, יוג אופרה, מישל פוגאן (Je n'aurai pas le Temps, Un Beau Roman...), ניקולטה, ננה מושקורי, מישל פולנארף, ז'ראר לנורמן (La ballade de Gens Heureux,...), ג'ו דסאן (L'Ete Indien, Champs-Elysees, Et si tu n'Existais pas...), ניקול ריו (Et Bonjour a toi l'Artiste) ומישל סרדו (Les Vieux Maries, Le France,...)...

רבים משיריו תורגמו לאנגלית והפכו לשירים קלאסיים אף בשפה זו. בין אלו ניתן למנות את Je t'Appartiens שהפך ל-Let It Be Me בפיהם של האחים אברלי, בוב דילן, נינה סימון, טום ג'ונס וילי נלסון ורבים אחרים. שיר נוסף שתורגם לאנגלית הוא Et Maintenant שהפך ל-What Now My Love, בביצועם של פרנק סינטרה, ברברה סטרייסנד ואלביס פרסלי.

בעברית התפרסם שירו Une Belle Histoire, סיפור של אהבה, אותו תרגם אהוד מנור וביצע דני ליטני. 

פייר דלנואה היה אחד ממייסדי אירופה 1.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייר דלנואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פייר דלנואה (בצרפתית)

* פייר דלנואה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פייר דלנואה, באתר AllMusic (באנגלית)

* פייר דלנואה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פייר דלנואה, באתר Discogs (באנגלית)

* פייר דלנואה, באתר SecondHandSongs

* פייר דלנואה, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* פייר דלנואה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פייר דלנואה (1918-2006), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007466713805171
* BNE: XX1044657
* BnF: cb11899210k (data)
* CiNii: DA08850450
* GND: 118839969
* ISNI: 0000 0000 8127 1865
* LCCN: n85178055
* MusicBrainz: dac9570a-b380-40ec-af47-c8c0dae5810e
* NKC: xx0104015
* NTA: 070783187
* SNAC: w6446gz2
* SUDOC: 026818981
* VIAF: 49224229
* WorldCat: lccn-n85178055

 |
**הרמאפרודיטוס הישן** (ביוונית: **Κοιμώμενος Ερμαφρόδιτος**) הוא פסל שיש רומי עתיק, המבוסס על פסל יווני מן המאה השנייה לפני הספירה ומתאר את הרמאפרודיטוס. הוא מוצג במוזיאון הלובר בפריז.

המקור המיתולוגי
---------------

 ערך מורחב – **הרמאפרודיטוס**  

הרמאפרודיטוס הוא בנם של הרמס ואפרודיטה (שמו הוא הלחם של שמותיהם), המתואר במיתולוגיה היוונית ובספר השישי בשיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס. בשיטוטיו נתקל הרמאפרודיטוס בבריכתה של נימפת הים סלמקיס שניסתה לפתות אותו. לאחר שסירב הערימה עליו סלמקיס וקפצה עליו בזמן שהתרחץ בבריכה, תוך שהיא נצמדת אליו בחוזקה ומתפללת לאלים כי גופיהם לא יפרדו לעולם והם יהפכו לאחד. משאלתה התגשמה, גופה הוטמע בתוך גופו והם הפכו לאדם אחד, גופו גוף נערה ואיבר מינו זכרי. בצערו, הטיל הרמאפרודיטוס קללה על מי הבריכה, כך שכל מי שירחץ בהם מעתה יעבור את השינוי שעבר עליו.

היסטוריה
--------

"הרמאפרודיטוס הישן" הוא העתק מתקופת האימפריה הרומית של פסל ארד שנוצר על ידי פסל הלניסטי בשם פוליקלס בערך בשנת 155 לפני הספירה. פסל הארד המקורי מוזכר בספר תולדות הטבע שכתב פליניוס הזקן ויצא לאור החל משנת 77 לספירה. הנושא משקף את הטעם לעירום רפוי, אלמנט ההפתעה ותיאטרליות שכולם הוערכו בסוף התקופה ההלניסטית וברומא העתיקה.

הפסל התגלה ברומא ליד מרחצאות דיוקליטיאנוס בשנת 1608. הוא היה אחת מיצירות המופת הנערצות ביותר של אוסף בורגזה במאות ה-17 וה-18. בשנת 1619 הורה הקרדינל שיפיונה בורגזה לפסל ג'ובאני לורנצו ברניני לגלף את המזרן שעליו מונח השיש העתיק. היצירה הגיעה למוזיאון הלובר בשנת 1807 לאחר שנרכשה, יחד עם שאר אוסף בורגזה, על ידי נפוליאון בונפרטה מגיסו של שיפיונה, הנסיך קמילו בורגזה.

העתק נוסף מן המאה השנייה נמצא בשנת 1781 ותפס את מקומו של המקורי בגלריה בורגזה. העתק רומי שלישי התגלה בשנת 1880 ומוצג ב"מוזיאון הרומי הלאומי" (אנ'). עותקים עתיקים נוספים נמצאים בגלריית אופיצי בפירנצה, במוזיאוני הוותיקן ברומא ובארמיטאז' בסנקט פטרבורג.

תיאור היצירה
------------

היצירה מיועדת לצפייה בשני שלבים: במבט מאחור, הרושם הראשון הוא של גוף חושני המביא אדם לחשוב שהדמות היא עירום נשי על פי מסורת ההלניסטית. רושם זה מוגבר על ידי התנוחה הפתלתלה. מבט מן הצד השני מביא אז הפתעה, וחושף את אופייה האנדרוגיני של הדמות באמצעות הריאליזם הגס ביותר. השילוב האוטופי הזה של שני המינים מתפרש לעיתים כיצירה שובבה למחצה, ארוטית למחצה, שנועדה להמחיש תובנות פילוסופיות וכלליות יותר על אהבה.

### עותקים עתיקים

* מוזיאון הלוברמוזיאון הלובר
* הלובר, מבט מקדימההלובר, מבט מקדימה
* הלובר, מבט מאחורההלובר, מבט מאחורה
* הלובר, תקריבהלובר, תקריב
* הלובר, מבט מלמעלההלובר, מבט מלמעלה
* המוזיאון הרומי הלאומי, מבט מאחורההמוזיאון הרומי הלאומי, מבט מאחורה
* המוזיאון הרומי הלאומי, מבט מקדימההמוזיאון הרומי הלאומי, מבט מקדימה
* מוזיאון הארמיטאז'מוזיאון הארמיטאז'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמאפרודיטוס הישן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  
"Sleeping Hermaphroditos". מוזיאון הלובר.
(באנגלית)
**חבילה עוברת** (קרוי גם בשמות **חבילה מתגלגלת**, **ראש כרוב**, **חבילה הגיעה**) הוא משחק חברה, אשר גרסאותיו מתפתחות עם גילם של המשתתפים. בכל גרסאותיו מעבירים מיד ליד חבילה גדולה, עטופה כבצל שכבות על גבי שכבות של נייר זול (נייר עיתון בדרך כלל). המנצח הוא זה שקילף את השכבה האחרונה של הנייר, ומצא בפנים מתנה.

ילדים משחקים חבילה עוברת

חבילה עוברת (מתגלגלת) לפי מוזיקה
--------------------------------

בגילאי טרום-קריאה פועל המשחק לפי עקרון זמן - בדומה לכיסאות מוזיקליים, החבילה עוברת כל עוד המוזיקה מנגנת. מנחה שולט על תזמון המוזיקה. כאשר המוזיקה עוצרת, ניתן לקלף עטיפה אחת מן החבילה. בגרסאות אחרות, ניתן לקלף מן החבילה כמה שהזמן מתיר. משחק זה עשוי היה להיות משחק מזל טהור, לולא ראה המנחה את הילדים. בדרך כלל המנחה דווקא מביט על הילדים, מתוך מטרה לוודא שפעולת הקילוף מתחלקת באופן אחיד ככל שניתן בין הילדים. לכן בדרך כלל חלוקת הפרס מוטה.

תן לו
-----

משחק זה חוזר בשינוי אדרת בגילאי העשרה המוקדמים, יחד עם אחת שתיים שלוש 'תעוררו, חמש דקות בגן עדן והבנים על הבנות. בגרסה זו מוצמד פתק לכל עטיפה, ועליו הוראות. לשון ההוראות היא לסירוגין "תן לילד הכי...". ביצוע ההוראות עלול להעיד גם על מאוויי לב, למשל "תן למי שאתה הכי אוהב". הוראות ההעברה עשויות להיות מלוות בהוראות לביצוע, כדוגמת שלב החובה במשחק אמת או חובה.

גרסה בוגרת
----------

המשחק עשוי ללבוש גרסה בוגרת במסיבות מבוגרים. גרסה זו דומה לגרסה "תן למי שאתה ...", אלא שמגוון ההוראות משתנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע באתר מחשבה, הכולל משימות לחבילה עוברת.
* מידע באתר לופטוש, עם רשימה ענקית של רעיונות ומשימות לחבילה עוברת.
* משימות לחבילה עוברת באתר תחביבים
גירוש שדים ממרים המגדלית ( 548) מאת פאולו ורונזה
**גירוש שבעה שדים ממרים המגדלית** הוא אחד מהנסים של ישו בברית החדשה. מרים המגדלית נחשבת לדמות חשובה שליוותה את ישו במהלך השנים בהם פעל בבשורה. אין בבשורות תיאורים בהם תואר כיצד ביצע ישו את גירוש השדים ממרים. אולם בשני מקומות, בבשורת מרקוס ט"ז: 9 ובבשורת לוקס ח': 2, מתואר שישו אכן גירש שבעה שדים ממרים המגדלית.

ציטוט מהברית החדשה
------------------

> 
> 9 וְהוּא כַּאֲשֶׁר קָם מִן־הַמֵּתִים בְּאֶחָד בַּשַּׁבָּת נִרְאָה בָרִאשֹׁנָה אֶל־מִרְיָם הַמַּגְדָּלִית אֲשֶׁר גֵּרַשׁ מִמֶּנָּה שִׁבְעָה שֵׁדִים׃
> 
> 
> 
> — הבשורה על-פי מרקוס, פרק ט"ז, פסוק 9, בתרגום דליטש
> 

> 
> 2 וְנָשִׁים אֲשֶׁר נִרְפְּאוּ מֵרוּחוֹת רָעוֹת וּמֵחֳלָיִים מִרְיָם הַנִּקְרָאָה מַגְדָּלִית אֲשֶׁר גֹּרְשׁוּ מִמֶּנָּה שִׁבְעָה שֵׁדִים׃
> 
> 
> 
> — הבשורה על-פי לוקאס, פרק ח', פסוק 2, בתרגום דליטש
>

מגדלא
-----

במקורות מתקופת בית שני מופיעה העיר מגדלא בשם טריכיי. פירוש המילה "טריכיי" ביוונית הוא "מקום המלחת הדגים". יוסף בן מתתיהו (יוספוס פלאביוס) מכנה בשם זה עיר קדומה ששכנה לחוף הכנרת, בקצה הדרומי של בקעת גינוסר, המזוהה היום על ידי החוקרים עם "מגדל", "מגדלא" או "מגדל נוניא" (בארמית, מגדל הדגים). מגדלא היא מקום הולדתה של מרים המגדלית, היא מריה מגדלנה,

פרשנות
------

במאה הראשונה האמינו כי השדים היו הגורמים למחלות גופניות ומחלות נפש. חוקר הנצרות הקדומה ברוס צ'ילטון, מביע סברה כי ציון מספר השדים שהם "שבעה", עשוי להצביע על כך שמרים נאלצה לעבור *שבעה גירושי שדים שונים*, לאורך תקופה ארוכה, כנראה כביכול ששש הראשונות לא הצליחו באופן חלקי או לחלוטין. סברה זו אינה מתאימה לשאר נסי גירוש השדים על ידי ישו, שבהם עלה בידיו לגרש שדים כהרף עין, אך ורק מעצם גערתו בהם. חוקר הברית החדשה והיסטוריון הנצרות הקדומה בארט ד 'ארמן, טוען כי המספר שבע עשוי להיות סמלי בלבד, שכן, במסורת היהודית, שבע הוא מספר השלמות. כך שלמעשה יש להבין שאחיזתם של שבעה שדים במרים המגדלית מביעה בעצם את העובדה שהיא עונתה וסבלה קשות מאחיזתם של שבעת השדים. היא ללא ספק סבלה מאוד מטראומות גופניות ורגשיות קשות.

כתוצאה מכך, נאמנותה, אמונתה, אהבתה והתמסרותה לישו נבעה מהמזור שישו הביא לה. מרים המגדלית מוזכרת בברית החדשה כ 14 פעמים (מתי כ"ז 56, 61, כ"ח 1; מרקוס ט"ו 40, 47, ט"ז 1, 9, ח' 2; לוקס כ"ד 10; יוחנן י"ט 25, כ' 1, 11, 16, 18) ). אין לנו תיאורים בבשורות של האופן שבו גירש ישו את השדים ממרים המגדלית.

מרים צוינה בבשורות כאחת הנשים שתמכו כלכלית בשירות הבשורה של ישו, ייתכן והיא הייתה אמידה או עשירה יחסית. המקומות שבהם היא ושאר הנשים מוזכרות לאורך הבשורות מעידות על היותן חיוניות לפעילותו של ישו. העובדה שמרים המגדלית מופיעה תמיד כדמות נשית ראשונה, בכל פעם שהיא מופיעה בבשורות הסינופטיות בקבוצת נשים, מעידה שהיא נתפסה כחשובה מכולן.

ראו גם
------

* ישו
* הנסים של ישו
* מרים המגדלית
* משלי ישו
* הברית החדשה
* הבשורות
* מגדלא

הערות שוליים
------------

1. ↑  May, Herbert G. and Bruce M. Metzger. *The New Oxford Annotated Bible with the Apocrypha*. 1977.
**סטיבן ג'ון יוז** (אנגלית: **Stephen John Hughes**; נולד ב-18 בספטמבר 1976 בוויקנגהאם) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר. 

יוז החל את הקריירה שלו בארסנל, בה ערך 79 הופעות (42 כמחליף) בין 1995 ל-2000. הוא לא הצליח לזכות במקום קבוע בהרכב של המאמן ארסן ונגר, וב-1999 הושאל לפולהאם, בה השתתף רק בארבעה משחקים. הוא חזר לארסנל, אך ב-7 במרץ 2000 הועבר לאברטון תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג.

יוז השתתף ב-33 משחקים במדי אברטון לפני ששוחרר בהעברה חופשית ב-4 ביולי 2001. הוא עבר לווטפורד מהליגה הראשונה באותו חודש, אך בעקבות פציעה הצליח להשתתף רק ב-17 משחקים בעונתו הראשונה שם. החוזה שלו הסתיים בתחילת עונת 2002/2003.

באוגוסט 2003 הוא חתם בצ'רלטון אתלטיק, אך לא שיחק כלל ועזב בהעברה חופשית לקובנטרי סיטי ביולי 2004. בקובנטרי הוא זכה להצלחה רבה, השתתף בכ-150 משחקים ואף זכה לענוד את סרט הקפטן של הקבוצה. קובנטרי הציעה ליוז לחדש את החוזה שלו, אך בעקבות מחלוקות שונות המשא ומתן נכשל והוא שוחרר. לאחר שחרורו מקובנטרי הוא נבחן במספר מועדונים, בהם נוטינגהאם פורסט. הוא הרשים את המאמן קולין קאלדרווד, שהחליט להחתים את יוז; אולם, דרישות השכר של יוז היו גבוהות מדי, והמשא ומתן נכשל.

ב-2 באוגוסט 2008 הודיע מאמן וולסול ג'ימי מאלן כי יוז חתם בקבוצתו בהעברה חופשית, וכי הוא יהיה קפטן המועדון בעונת 2008/2009. הודעה זו נמסרה זמן קצר לאחר משחק קדם עונה ידידותי מול היריבים המקומיים פורט וייל. בסיום העונה שוחרר יוז מוולסול.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 144), מיינסטרים, 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* סטיבן יוז באתר הרשמי של קובנטרי סיטי
**אסף (בובי) מרוז** (נולד ב-1 באוגוסט 1964) הוא מוזיקאי, מתופף, אשר תופף בלהקות אבטיפוס, קילר הלוהטת ואיפה הילד?.

ביוגרפיה
--------

מרוז נולד בירושלים ועבר עם משפחתו לחיפה לאחר ארבע שנים.

בגיל 13 החל ללמוד תופים בקונסרבטוריון "אנזאגי" בחיפה. בתקופת הצבא המשיך את לימודי התופים אצל דייוויד ריץ' בתל אביב.

בשנת 1988 עבר לגור במיאמי, שבארצות הברית, כשנה וניגן בהרכב רוק מקומי.

הרכבים
------

### קילר הלוהטת

בשנת 1980 שימש מתופף של הלהקה קילר הלוהטת.

ב-1985 הוציא יחד עם הלהקה את האלבום "דופקים את הלבנים".

### אבטיפוס

הלהקה הוקמה בקריות באמצע שנות השמונים ועברה גלגולי הרכב שונים. בגלגולה הראשון בשנת 1985, היה שמה של הלהקה "אב-טיפוס" (בשתי מילים), וחבריה היו אריק שחר, אייל שכטר, אסף מרוז, אמיר בן-דוד, טל יניב וגיא דובדבני. הלהקה הוציאה בשנת 1986 שיר לרדיו בשם "אין לאן לברוח", אשר לא זכה להצלחה.

### מקהלת השירות הבולאי

בשנת 1987 עבר לתל אביב.

ב-1988 היה שותף בהרכב בשם "מקהלת השירות הבולאי" יחד עם אילן לוקאץ' והגיטריסט אופיר לוקיי.

### איפה הילד?

בשנת 1990 הצטרף ללהקת איפה הילד? יחד עם אסף שריג, חמי רודנר ואופיר בר עמי. הלהקה התפרקה רשמית בשנת 1999. מופע איחוד נערך בשנת 2001, ניסיון איחוד נוסף נעשה ב־2008 ומאז שנת 2009 מופיע אסף מרוז עם הלהקה ברחבי הארץ.

חיים אישיים
-----------

מרוז גר במרכז הארץ ולו שני ילדים.

דיסקוגרפיה
----------

### עם איפה ילד

* זמן סוכר (1993)
* שדים (1994)
* מסעותי עם עצמי (1995)
* איפה הילד? (1996)
* בני המאה ה-20 (2012)
* מתוק בחשיכה (2017)
* מישהו שומע אותי (1998) - אלבום אוסף

### אלבומים נוספים

* אדום (1995) איגי וקסמן
* מים (2002) אודי טופלברג

קישורים חיצוניים
----------------

* אסף מרוז, באתר Discogs (באנגלית)
* אסף מרוז, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדי שמעוני, כלב השמירה מנגן ושר, חדשות, 1 בנובמבר 1990
2. ↑  *איפה הילד - אסף מרוז בהקדשה לחבורת מדרגות בית רוטשילד*, נבדק ב-2021-10-23

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007501060105171
* VIAF: 308279255
* WorldCat (עם VIAF): 308279255

 |
סאינגילו בצפון מזרח קאחתי
**סאינגילוֹ** (בגאורגית: **საინგილო**) הייתה אזור היסטורי בגאורגיה (ממלכת הרתי) עוד בעת העתיקה. תושבי המחוז נקראים אינגילואים ודוברים דיאלקט אינגילואי של השפה הגאורגית.

בתחילה הייתה פרובינציה של ממלכת אלבניה, עד לכיבוש הערבי, ששם קץ לממלכת אלבניה, במאה ה-8. במהלך תקופה זו הייתה תחת שלטון עצמי משך תקופה קצרה, 759-758. בתקופץ ימי הביניים, מה שלימים יהפוך למחוז שייקרא **סאינגילו**, נשלטה על ידי הפרסים, והשיגה את עצמאותה במאה ה-17. בשנת 1803 נכבש המחוז על ידי האימפריה הרוסית.

בתקופת עצמאות המדיניות בקווקז, 1918-1921, טענו הן הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה והן הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן לבעלות על המחוז. בשנת 1921, אחרי כיבוש הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה על ידי הצבא האדום של הבולשביקים הרוסים, היא הייתה תחת שליטה אזרבייג'ן SSR שנשלוה על ידי הממשל הקומוניסטי המרכזי במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות סאינגילו** |

* Possible Bloodshed on Georgia–Azerbaijan Border, מרץ 2006, אנגלית
* סאינגילו, בגאורגית

| מחוזות היסטוריים של גאורגיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אבחזיה • אג'ריה • גוריה • אימרתי • קאחתי • סוואנתי • הרתי • ג'אוואחתי • כארתלי • חבסורתי • לצ'חומי • מתיאולתי • מסחתי • פשאבי • רצ'ה • סמגרלו • טאו-קלארג'תי • תושתי | מחוזות היסטוריים של גאורגיה |

 |

| דגל גאורגיהדגל גאורגיה גאורגים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אג'רים • סוואנים • לאזים • מגרלים • גורים • אימרים • קאחים • כארתלים • צ'אנים • אינגילואים |

 |
חבית נפט כחולה, יחידת המידה האמריקאית לנפט ומוצריו
**חבית נפט**, ובקיצור **חבית**, היא יחידת מידה לנפח של נפט, והיא שווה ל-42 גלון אמריקאי שהם 158.987294928 ליטר, שהם 34.9723 גלון אימפריאלי. 
יחידת נפח זו נמצאת בשימוש בצפון אמריקה ובמקומות נוספים למדידת נפט גולמי ומוצרי נפט אחרים. נהוג למדוד כמויות נפט גם במטר מעוקב ולעיתים אף בטונות. מידה "חבית" איננה משמשת למדידת גז טבעי. בחבית אחת של נפט גולמי יש ערך אנרגטי השקול ל-5.8 מיליון BTU.

מקורה של יחידת מידה זו הוא בשדות הנפט של מדינת פנסילבניה, בשנות ה-60 של המאה ה-19. עם תחילת הפקת הנפט בשדות אלה, לא היה כלי אחסון תקני לנפט והנפט נשמר והובל בחביות בגדלים שונים ובצורות מגוונות (כך למשל, בחביות בירה, דגים, ועוד). בין החביות שבהן השתמשו היו חביות היין האנגליות התקניות בנפח של 42 גלון אמריקאי, וכן חביות ויסקי בנפח 40 גלון אמריקאי. חביות ויסקי של 40 גלון היו הנפוצות ביותר להובלת נפט, אולם מפיקי נפט רבים לא מילאו את החביות למלוא נפחן.

חברת הנפט סטנדרד אויל (Standard Oil Company) הובילה תמיד את הנפט שהפיקה בחביות צבועות כחול בנפח 42 גלון, והקפידה למלאן עד תום. עד מהרה החלו צרכני הנפט האמריקאים לסרב לקנות חביות בגדלים אחרים ובשנת 1866 התקבלה החבית בנפח של 42 גלון כתקן מחייב ליחידת נפח של נפט. חביות אלה היו גדולות ב-2 גלון מהחביות שבהן השתמשו חברות נפט רבות אחרות. נפח גדול יותר זה הותיר מקום לפחת בהובלה (כתוצאה מאידוי או נזילה), הואיל ורוב החביות באותה עת היו עשויות מעץ.

אף שהמונופול של חברת סטנדרט אויל בתחום הנפט בוטל בשנת 1911, עת פורקה ל-34 חברות נפרדות, "החבית הכחולה" משמשת עדיין כמידת תקן למדידה ולתמחור של נפט בארצות הברית, עד ימינו אלה. יחידות מידה מקובלות נוספות בתעשיית הנפט הן 1Mbbl שהן אלף חביות נפט, וכן 1MMbbl שהן מיליון חביות נפט (מחוץ לתעשיית הנפט יש המשתמשים במונח "מגה-חבית" Mbbl ומתכוונים למיליון חביות).

ראו גם
------

* חבית (יחידת מידה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדריך לשיטת מדידה מטרית
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחבית ככלי קיבול. אם התכוונתם לחבית כיחידת מידה לנפט, ראו חבית נפט. אם התכוונתם לחבית כיחידת מידה אחרת ראו חבית (יחידת מידה).
חביות עץ מסורתיות
איטום חביות המיץ בבית החרושת
**חבית** היא מכל גלילי העשוי, באופן מסורתי, אך לא בלעדי, מלוחות עץ קמורים המחושקים יחדיו בחישוק ברזל. חביות מודרניות עשויות גם ממתכת ופלסטיק. בעל המלאכה היוצר את החבית נקרא חבתן.

לחביות גוף קמור. הן רחבות במרכז וצרות יותר בקצוות. צורה זו מאפשרת את גלגולן על צדן ותמרונן בקלות יחסית, וכן תורמת לחלוקה מאוזנת יותר של הלחץ על גוף החבית, שכן כך צורת המכל כדורית יותר.

בעת העתיקה באירופה הובלו נוזלים כגון שמן ויין בכלי קיבול אטומים בשרף אורני, כדים למשל. הרומאים החלו להשתמש בחביות במרוצת המאה ה-3 לפנה"ס, כתוצאה ממגעיהם הצבאיים והמסחריים עם הגאלים, אשר עשו שימוש בחביות מאות שנים.

משך כ-2,000 שנים הייתה החבית מכל האחסון וההובלה הנוח ביותר, למי שעמד בעלותה. מני טובין, החל במסמרים וכלה במטבעות זהב, אוחסנו בחביות. אמנם, שקים ותיבות היו זולים יותר, אולם החביות היו חסונות יותר, וקלות יותר לניוד, ביחס למשקל. החבית החלה לאבד מחשיבותה באטיות במהלך המאה ה-20 עם הנהגת השימוש במשטחים ומכולות. החל ממחצית המאה ה-20 החל השימוש בחביות מתכת גדולות, בנות כ-200 ליטרים, לאחסון והובלה של נוזלים ותרכיזים.

בתעשיית המשקאות משמשות חביות עץ הן לתהליך התסיסה והן לתהליך היישון, של יין. משקאות רבים אחרים, כמו ברנדי, שרי, פורט וויסקי, עוברים גם הם תהליכי התיישנות בחבית. בשנים האחרונות של המאה ה-20 החלו להשתמש יותר ויותר בחביות גם למשקאות כהילים שמסורתית לא שהו בחביות, למשל גראפה (תזקיק דורכאות ענבים).

המילה האנגלית העתיקה tun, שפירושה "חבית גדולה", היא מקור השם של יחידת המידה ton, המשמשת למדידת התפוסה (tonnage) של אוניות מסחריות, כלומר למדידת נפח המטען שהן מסוגלות להכיל.

בלשון חכמים חבית היא שם לכלי הגדול מכד וקטן מפיטס. בדרך כלל מדובר בכלי מחרס, אך הוא יכול להיות גם מחומרים אחרים (כגון מתכת).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חביות** |

* סרטון וידאו: ייצור חבית ויסקי
* חבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ט, עמוד ב'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283008805171
* BnF: cb122166394 (data)
* GND: 4217828-9
* LCCN: sh85011939
* NARA: 10666123
* NDL: 00576572
* NKC: ph201854

 |
**צלאת אל-וויתר** (בערבית: **صلاة الوتر**) היא תפילה אסלאמית שמתפללים בדרך כלל אחרי תפילת החובה החמישית.

על פי האסכולה החנפית, אל-וויתר היא אומנם אינה תפילת חובה, אך היא קרובה מאוד לחובה. התפילה הזאת שונה מכל התפילות באסלאם, מפני שהיא מתבצעת במספר אי-זוגי של רכעות, כשהמינימום היא רכעה אחת.

האימאם עלי בן אבי טאלב אמר "וויתר היא אינה חובה כתפילות החובה, אך הנביא היה מתפלל את צלאת אל-וויתר ואומר: הוי אנשי הקוראן! התפללו את תפילת אל-וויתר מפני שאללה הוא אחד, והוא אוהב את אל-וויתר". זה מתקשר גם לעובדה שמבחינה מילולית, משמעות המילה "וויתר" היא "אחד" או "אי-זוגי".

ישנם מוסלמים שנוהגים להתפלל עוד תפילות רשות נוספות לאחר תפילת החובה החמישית, ולכן את אל-וויתר הם מתפללים ממש בסוף הלילה, לפני עלות השחר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Witr - Wikiwand, www.wikiwand.com
2. ↑  RhymeZone: Use witr in a sentence, www.rhymezone.com
3. ↑  WikiVisually.com, wikivisually.com
4. ↑  Revolvy LLC, "Fajr prayer" on Revolvy.com, www.revolvy.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: vitir-namazi

 |
צלב דאפלין, בכנסיית סרף הקדוש שבדאנינג.
מנגן הנבל שעל הצלב.
**צלב דאפין** (באנגלית: **Dupplin Cross**) הוא אנדרטת אבן בצורת צלב משנת 800 לספירה לערך. 

הצלב מוזכר לראשונה על ידי תומאס פננט שהבחין בו בשנת 1769 בראש גבעה בסמוך לסטראת'רן שבסקוטלנד. בשנת 2002 הועבר הצלב לחזקת ארגון סקוטלנד ההיסטורית (כיום סביבה היסטורית סקוטלנד) והוצב בכנסיית סנט סרף שבדאנינג. ככל הנראה צלב דומה עמד על גבעה בסמוך לאינברמיי אולם צלב זה אבד, ולא ניתן לדעת אם מדובר בצלב מאותה תקופה כמו צלב דאפין. לא ידוע בגין איזה מאורע היסטורי הוקם הצלב.

זהו צלב גבוה, שאינו נתמך בתמוכות. צלבים כגון זה היו נפוצים באירלנד, נורת'מבריה ודאל ריאטה אך נדירים בממלכת הפיקטים. 

הצלב גולף מאבן חול אדומה, גובהו 2.5 מטרים ורוחבו מטר אחד. על הצלב מתוארים סצנות שונות ובהן סצנות קרב, ובעלי חיים. כמו כן על הצלב מופיעה הכתובת בלטינית: *CUSTANTIN FILIUS FIRCUS* (קוסטנטין פיליוס פירקוס - קונסטנטין בנו של פרגוס) המתייחסת ככל הנראה לקאוסטנטין בן פרגוס אשר מלך בין השנים 789–820.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלב דאפלין** בוויקישיתוף
* פרויקט האבנים הקלטיות - צלב דאפלין
**סְפָּרָסוֹדוֹנְטָה** (שם מדעי: *Sparassodonta*; ביוונית: *σπαράσσειν*, לקרוע + *ὀδόντος*, שן), היא סדרת יונקים טורפים שנכחדה. מיני הסדרה חיו בדרום אמריקה והם דומים לטורפים שיליניים שהתפתחו ביבשות אחרות, דבר שמהווה דוגמה לאבולוציה מתכנסת. הם חיו מסוף הקרטיקון עד הפליוקן וחלקו את הגומחה האקולוגית לטורפים גדולים בעלי דם חם עם עופות הטרף ממשפחת הפורוסרקוסיים. עם פלישת טורפים מפותחים יותר מצפון אמריקה במהלך ההחלפה האמריקנית הגדולה, נכחדו מיני הסדרה.

גודלם היה מגוון ונע בין 80 ס"מ לגודלם של חתולים גדולים והגדול מכולם היה התיילקוסמילוס. למשפחת התיילוקוסמיים היו ניבים ארוכים במיוחד ומבנה גולגולת שאפשר לנשוך עם שיניים כאלו, ובשל כך הם נכללים בקבוצת השן חרביים.

המיון הראשון של סדרה זו נקבע על ידי פלורנטינו אמגינו (Florentino Ameghino) בשנות ה-90 של המאה ה-19 תחת מחלקת יונקי הכיס. מאוחר יותר השתנה המיון והם משויכים לקבוצה מטאתריה, בה מצויים יונקי הכיס המודרניים.

מיון
----

* סוג *Argyrolestes*
* סוג *Nemolestes*
* סוג *Patene*
* סוג *Procladosictis*
* משפחה Hondadelphidae
* משפחה Hathliacynidae
* על-משפחה Borhyaenoidea
	+ סוג *Angelocabrerus*
	+ סוג *Chlorocyon*
	+ סוג דיוקקיינוס (*Dukecynus*)
	+ סוג *Fredszalaya*
	+ סוג *Pharsophorus*
	+ סוג *Plesiofelis*
	+ סוג *Pseudothylacynus*
	+ משפחה Prothylacinidae - בה הפרוטילצינוס
	+ משפחה Mayulestidae
	+ משפחה בוריהאיניים (Borhyaenidae)
	+ משפחה פרובוריהאיניים (Proborhyaenidae)
	+ משפחה תיילוקוסמיים (Thylacosmilidae)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרסודונטה** בוויקישיתוף
* מאמר על הספרסודונטה וצורת המיון שלה באתר המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע
* ספרסודונטה באנציקלופדיה בריטניקה
* Sparassodonta -- Extinct Sabretoothed Marsupials

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |
**כללי הזכאות של פיפ"א** הם אוסף החוקים הקובעים האם שחקן כדורגל כשיר לייצג מדינה מסוימת בתחרויות בינלאומיות ובמשחקי ידידות. במאה ה-20 פיפ"א אפשרה לשחקן לייצג כל נבחרת לאומית, כל עוד השחקן החזיק באזרחות של אותה מדינה. בשנת 2004, בתגובה למגמה ההולכת וגוברת להתאזרחות של שחקנים זרים, שינתה פיפ"א את החוקים כך שעל השחקן להיות בעל זיקה למדינה שברצונו לייצג. כחלק מכללים אלו, פיפ"א יכולה לבטל תוצאות משחקים בינלאומיים הכוללים שחקנים שאינם כשירים, ועשתה זאת בעבר.

בתחילת הדרך אפשרה פיפ"א לשחקנים לייצג כל נבחרת ובתנאי שיש להם אזרחות באותה המדינה. שחקנים מוכרים כמו אלפרדו די סטפנו (נבחרת ארגנטינה ונבחרת ספרד), פרנץ פושקש (נבחרת הונגריה ונבחרת ספרד), ז'וזה אלטפיני (נבחרת ברזיל ונבחרת איטליה) ייצגו יותר מנבחרת אחת במהלך הקריירה שלהם ולאסלו קובאלה אשר ייצג 3 נבחרות שונות (נבחרת צ'כוסלובקיה, נבחרת הונגריה ונבחרת ספרד).

ב-2004 נכנסה לתקופה פסיקה חדשה הקובעת ששחקן יכול לייצג מדינה אחת בתחרויות בינלאומיות בגיל נוער ואחרת בבוגרים, באם הבקשה נעשית לפני גיל 21. הראשון שעשה זאת היה אנטאר יחיא ששיחק בנבחרת צרפת עד גיל 18 ועבר לייצג את נבחרת אלג'יריה.

באותה השנה, ובעקבות אזרוח של שחקנים ברזילאים בקטר וטוגו, הוחלט בקונגרס פיפ"א להקשות על שחקנים לעבור בין נבחרות על ידי הוספה של סעיף זיקה למדינה שקובע שלפחות אחד ההורים או הסבים של השחקן נולד במדינה אליה הוא מעוניין לעבור, או שהשחקן יהיה תושב לפחות שנתיים באותה המדינה. לפי כללים אלו, הזכאות לפי מוצא מוגבלת לחלוטין למוצא ביולוגי, ואינם מתחשבים באימוץ כזכאות לייצוג מדינה.

ב-2007 התראיין ספ בלאטר ל-BBC ואמר שאם לא ימנעו את אזרוח השחקנים הברזילאים באירופה, אסיה ואפריקה, אז אליפות העולם ב-2014 או 2018 תהיה עם 16 קבוצות בעלות רוב של שחקנים ברזילאים. במאי 2008 הוחלט בקונגרס פיפ"א לשנות את שנות התושבות של השחקנים משנתיים ל-5 שנים ולקבוע שיספרו מגיל 18 ואילך.

### ענישה

באוגוסט 2011 הדיחה פיפ"א את נבחרת סוריה ממוקדמות מונדיאל 2014 לאחר ששיתפה את ג'ורג' מוראד במשחק נגד נבחרת טג'יקיסטן. מוראד שותף בעבר במשחק של נבחרת שוודיה ושיחק במדי סוריה ללא אישור של פיפ"א.

במשחקים הפסיפים ב-2015 שיתפה נבחרת ניו זילנד את דקלן ויין הדרום אפריקאי. נבחרת ונואטו התלוננה שויין בן 20 ולא ייתכן שגר בניו זילנד 5 שנים מגיל 18 כמו שקובע החוק, וקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה קיבלה את התלונה והדיחה את ניו זילנד.

במוקדמות מונדיאל 2018 שיתפה נבחרת בוליביה את נלסון דייוויד קבררה יליד פרגוואי ב-2 משחקים אשר אותם פיפ"א פסלה והעניקה ניצחון טכני בתוצאה 0–3 לנבחרות היריבות.

ראו גם
------

* פיפ"א
* קונגרס פיפ"א
**פסקואלה אמטו** (באיטלקית: **Pasquale Amato**‏; 21 במרץ 1878 – 12 באוגוסט 1942) היה זמר בריטון איטלקי שהיה שר במטרופוליטן אופרה בשנים 1908–1921.

ביוגרפיה
--------

פסקואלה אמטו נולד בנפולי ולמד שירה בעיר בו נולד. בשנת 1900 הוא שר לראשונה ב-Teatro Bellini בנאפולי ב"לה טרוויאטה". לאור ההצלחה הוא התחיל בסיבוב הופעות באירופה. בשנת 1904 הוא הוזמן לבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. בשנת 1907 אמטו שר בלה סקאלה תחת ארטורו טוסקניני.

בשנת 1908 פסקואלה אמטו הגיע למטרופוליטן אופרה והיה חבר הצוות עד לשנת 1921. בתקופה זו הוא הופיעה באופרות רבות לצד אנריקו קרוזו, אוליב פרמסטד, אלמה גלוק, טיטה רופו, מרגרתה מצנאואר ורבים נוספים.

בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 פסקואלה אמטו חזר לאיטליה לשיקום קול. בשנת 1933 אמטו חזר לארצות הברית ושר ב"לה טרוויאטה" אותו תפקיד ששר בתחילת הקריירה.

בשנת 1939 פסקואלה אמטו החל ללמד שירה ואופרה באוניברסיטת לואיזיאנה.

במהלך הקריירה אמטו עשה הקלטות רבות. בשנת 1928 הוא שיחק בסרט "נפולאון" של אחים וורנר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסקואלה אמטו** בוויקישיתוף

* פסקואלה אמטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פסקואלה אמטו, באתר AllMusic (באנגלית)
* פסקואלה אמטו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פסקואלה אמטו, באתר Discogs (באנגלית)
* קורות חיים
* הקלטה של פסקואלה אמטו משנת 1911

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344401005171
* BIBSYS: 8022543
* BNE: XX1708249
* BnF: cb13890723d (data)
* GND: 132299372
* ICCU: UBOV540479
* ISNI: 0000 0000 6159 9337
* LCCN: n82133576
* MusicBrainz: 4976f2d3-5484-4b86-a887-9b156f103f72
* VIAF: 64190794
* WorldCat: lccn-n82133576

 |
**ג'נספורט** (באנגלית: **JanSport**) היא מותג אמריקאי לייצור תיקי גב ובגדים בבעלות תאגיד VF Corporation, אשר בבעלותו מותגים מוכרים נוספים כגון: Wrangler, Lee, The North Face טימברלנד ועוד. JanSport היא יצרנית התיקים הגדולה בעולם וביחד עם The North Face, שגם בבעלות VF Corporation, הם מוכרים כמעט מחצית מכל התרמילים הקטנים הנמכרים בארצות הברית.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1967 בסיאטל, וושינגטון. על ידי מורי פלץ, אשתו ג'ניס (ג'אן) לואיס (שעל שמה נקראת החברה) ואביו נורמן פלץ.

בשנת 1986 רכשה חברת VF את חברת האם של ג'נספורט.

מטה החברה של JanSport נמצא באלמדה, קליפורניה, במשרדי VF Outdoor, שם הם חולקים משרדים עם מחלקות מקבילות של המותגים The North Face ו Lucy. הם מחזיקים מחסן בעיר Appleton, ויסקונסין, שבו יושבת חטיבת הלבשה שלה(collegiate apparel).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'נספורט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'נספורט (באנגלית)
* אתר האינטרנט הרשמי של החברה בישראל
* ג'נספורט, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'נספורט, ברשת החברתית טוויטר

* ג'נספורט, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tabuchi, Hiroko (2015-09-02). "Backpack Makers Rethink a Student Staple". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-12-08.
2. ↑  Abrams, Rachel (2015-10-17). "Skip Yowell, JanSport Co-Founder Who Blazed Trail for Backpacks, Dies at 69". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-12-08.
**ג'נסיס GV70** (באנגלית: **Genesis GV70**) היא מכונית במרכב קרוסאובר שמייצרת ג'נסיס מוטורס משנת 2020. היא הוצגה בנובמבר 2020 והגיעה לישראל ביוני 2021. ה־GV70 היא הקרוסאובר השני של ג'נסיס אחרי ג'נסיס GV80.

עיצוב
-----

ה־GV70 מעוצבת בהשראת ה־GV80 ודומה בעיצוב לאאודי Q5. היא כוללת מסך מגע מרכזי שקוטרו 14.5 אינץ' המציג את נתוני הרכב ואת ביצועיו ומשדר את המולטימדיה לרכב, וגם לוח מחוונים דיגיטלי שקוטרו 12.3 אינץ'.

מפרט טכני
---------

ה־GV70 מגיעה בשלוש גרסאות: שתיים בעלות מנועי בנזין ואחת שבה מנוע דיזל. מנוע הבנזין שנפחו 2.5 ליטר טורבו מספק כ־304 כוחות סוס, ומנוע הבנזין שנפחו 3.5 ליטר טורבו מספק כ־380 כוחות סוס. מנוע הדיזל, שנפחו 2.2 ליטר טורבו, מספק כ־210 כוחות סוס. מנוע הבנזין שנפחו 3.5 ליטר ומנוע הדיזל כוללים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. למנוע הבנזין 2.5 ליטר יש תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים.

חבילת ספורט
-----------

ישנה אפשרות לחבילת ספורט, המעניקה לרכב מראה ספורטיבי וכוללת מתלים בכיול חזק יותר, דיפרנציאל מוגבל החלקה, עיצוב ייחודי לחישוקי הגלגלים, סופיות אגזוז בולטות יותר, גימור קרבון בתא הנוסעים ומושבי ספורט בצבע שחור.

ג'נסיס GV70 חשמלי
-----------------

ב-19 בנובמבר 2021 חשפה ג'נסיס את הגרסה החשמלית ל-GV70. העיצוב כמעט ולא השתנה אלא עבר התאמה קטנה לרכב חשמלי. את הדגם משווקת ג'נסיס עם מערכת הנעה כפולה הכוללת שני מנועים חשמליים המספקים יחד 430 כ"ס ומומנט המרבי על 61.7 קג"מ, לחיצה על מצב BOOST מעלה את ההספק לזמן מסוים ל-483 כ"ס ואת המומנט המרבי ל-71.3 קג"מ, זמן התאוצה במצב ה-BOOST אורך 4.5 שניות. את קיבולת הסוללה ג'נסיס לא מפרסמת אך את טווח הטעינה והטעינה היא כן פרסמה ואלו עומדים על, טווח נסיעה של 400 ק"מ וזמן טעינה במטען מהיר בקיבולת 350 קילוואט תאפשר הטענה מ-10% עד 80% מקיבולת הסוללה בתוך 18 דקות.

מחירון ורמות גימור
------------------

הדגם המשווק בישראל מצויד במנוע הטורבו־בנזין שנפחו 2.5 ליטר והוא בעל ההנעה הכפולה. ה־GV70 משווקת בישראל בשלוש רמות גימור:

* רמת הגימור Elegant – מחיר המחירון 339,000 ש"ח;
* רמת הגימור Luxury – מחיר המחירון 379,000 ש"ח;
* רמת הגימור Sport – מחיר המחירון 399,000 ש"ח.

גלריה
-----

* מבט לפגוש הקדמימבט לפגוש הקדמי
* מבט לפגוש האחורימבט לפגוש האחורי
* מבט לצדמבט לצד
* חבילת הספורטחבילת הספורט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'נסיס GV70** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'נסיס GV70
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'נסיס GV70 בישראל
* חזי גורן, ג'נסיס GV70 במבחן דרכים, בפורטל הרכב גיר, 1 בספטמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלדד מנורי, רכב הפנאי ג'נסיס GV70 נחשף, באתר בפורטל הרכב גיר, ‏2 בנובמבר 2020
2. ↑  ג'נסיס GV70 2021 בישראל – מחיר החל מ־339,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏8 ביוני 2021
3. ↑  ג'נסיס משיקה את ה־GV70 החדש, באתר קארטיוב, ‏8 בדצמבר 2020
4. ↑  cartube, בשנה הבאה בישראל: 2022 ג'נסיס GV70 חשמלי עם 483 כ"ס - cartube, באתר www.cartube.co.il

| ג'נסיס מוטורס |
| --- |
| אישיים | וון הי לי - מנכ"ל החברה |  |
| כלי רכב נוכחיים | ג'נסיס G70 • ג'נסיס G80 • ג'נסיס G90 • ג'נסיס GV80 • ג'נסיס GV70 • ג'נסיס GV60 |
| אחר | יונדאי מוטור (חברת האם ומייסדת החברה) |
**כלל מרקובניקוב** כלל רגיוסלקטיבי המתייחס לתגובות כימיות בהן תרכובת מימן-הלוגן (למשל: מימן כלורי, **HCl**) מסתפחת (מתווספת) לאלקן או לתרכובת אורגנית אחרת בעלת קשר קוולנטי כפול בין שני אטומי פחמן.

במקרה והמתמירים של שני אטומי הפחמן אינם זהים (כלומר, המולקולה אינה סימטרית) יש לקבוע לאילו מאטומי הפחמן יתווסף אטום המימן, ולאילו אטום ההלוגן.

כלל מרקובניקוב, אשר נוסח ב-1869 על ידי הכימאי הרוסי ולדימיר מרקובניקוב, קובע כי אטום המימן יסתפח לאטום הפחמן שאליו קשור המספר הגדול יותר של אטומי מימן; אטום ההלוגן יסתפח לאטום הפחמן השני. כלל מרקובניקוב תקף גם לגבי תרכובות קטביות נוספות, כגון מים, ועל כן בסיפוחן של תרכובות כאלה לאלקן, יסתפח האטום הטעון במטען חיובי חלקי לאטום הפחמן אליו קשורים אטומי מימן רבים יותר, מבין הפחמנים הקשורים בקשר הכפול.

כלל זה אינו תמיד נכון. תגובות סיפוח בכימיה אורגנית מחולקות לעיתים קרובות ל"סיפוח מרקובניקוב", ו"סיפוח אנטי-מרקובניקוב", המתרחש בתהליך אחר, ותוצאתו - סיפוח המימן לפחמן היותר מותמר. למרות זאת, לכלל מרקובניקוב חשיבות רבה בחיזוי תגובות בכימיה אורגנית ובתעשייה הכימית. 

קיים כלל "הפוך" לכלל מרקובניקוב - כלל זייצב - הקובע את אופן **עזיבתה** של מולקולת מימן-הלוגן מאלקיל-הליד, לקבלת אלקן.

תרשים המבאר את כלל מרקובניקוב

הסבר מפורט
----------

במולקולת מימן-הלוגן, עקב האלקטרושליליות הגבוהה של ההלוגן, קיים מטען חיובי חלקי על המימן, ומטען שלילי חלקי על ההלוגן. המימן החיובי נמשך לקשר הכפול, העשיר באלקטרונים (שמטענם שלילי), ומסתפח אליו כפרוטון (גרעין מימן). אחרי הסיפוח נוצר מטען חיובי רגעי על הפחמן השני, היותר מותמר (בעל פחות מימנים), זאת משום שמטען חיובי על פחמן מותמר יותר יציב יותר, בזכות חפיפת אורביטלים - האלקטרונים מאורבטלי ה-p של המתמירים "זולגים" לאורביטל הריק שעל הפחמן, ומייצבים אותו. לפחמן החיובי הזה מסתפח ההלוגן, לו מטען שלילי לאחר עזיבת הפרוטון. 

  


| תגובות כימיות |
| --- |
| מיון תגובות |
| על-פי מנגנון | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ביקוע | הומוליזה • הטרוליזה |  |
| סיפוח | סיפוח אלקטרופילי • סיפוח נוקלאופילי • סיפוח רדיקלי • סיפוח ליצירת טבעת (ציקלואדיציה) |
| דחיסה |  |
| החסרה | החסרה מסדר ראשון (E1) • החסרה מסדר שני (E2) |
| התמרה | התמרה נוקלאופילית מסדר ראשון (SN1) • התמרה נוקלאופילית מסדר שני (SN2) • התמרה נוקלאופילית ארומטית (SNAr) |
| שחלוף | שחלוף 1,2 • תגובה פריציקלית • שיכול אוליפינים |
| סתירה |  |
| שיקוע |  |

 |
| על-פי תרמודינמיקה | 

|  |  |
| --- | --- |
| על-פי השינוי באנרגיה החופשית | תגובה אנדרגונית • תגובה אקסרגונית |
| על-פי השינוי באנתלפיה | תגובה אנדותרמית • תגובה אקסותרמית |

 |
| מונחים |
| קינטיקה של תגובות כימיות | תאוריית ההתנגשויות המולקולריות • אנרגיה חופשית • קבוע קצב • משוואת קצב • שלב קובע המהירות • אנרגיית שפעול • מצב מעבר • חומר ביניים • שיווי משקל כימי • טמפרטורה • לחץ • זרז |
| נושאים נוספים | סטריאוכימיה • סטריאוסלקטיביות • סטריאוספציפיות • כיראליות • אפקט סטרי • היברידיזציה • קונפיגורציה מולקולרית • רזוננס כימי • היפרקוניוגציה • מערכת מצומדת • ארומטיות • כלל הופמן • כלל זייצב • כלל מרקובניקוב • כללי וודוורד-הופמן |
| **פורטל כימיה** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלל מרקובניקוב** בוויקישיתוף
* כלל מרקובניקוב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**פסקאל אובולו** (בצרפתית: **Pascale Obolo**; נולדה ב-7 בינואר 1967) היא במאית קולנוע ואמנית קמרונית.

ביוגרפיה
--------

אובולו נולדה בקמרון, לאב שדגל במטרה הפאן-אפריקאית, וגידל אותה באידאולוגיה קומוניסטית, כולל לימוד השפה הרוסית וביקורים בברית המועצות. לאחר שאביה הוגלה מקמרון בשל אי הסכמתו עם הנשיא אהידג'ו, הוא לקח את משפחתו (אמה הייתה אחות, ויש לה 6 אחים ואחיות) לפרוורי פריז. היא גדלה שם, בשכונות מהגרים, מגיל שש, והפכה שם בנערותה לחלק מתרבות ההיפ-הופ, בו, לגברי אבולו, מצאה שייכות שלא הצליחה למצוא בתרבות הצרפתית. היא השתתפה במספר הרכבים עם נערות אחרות, אשר נאלצו להילחם על מקומן והלגיטימיות שלהן בתחום המוזיקה שהיה מאוד בשליטה גברית. הנערות היו, על פי אובולו, "מאוד מסורות ומאוד פמיניסטיות".

אובולו היא בוגרת קונסרבטוריון הקולנוע Conservatoire Libre du Cinéma Français באוניברסיטת פריז VIII היא ידועה בשל סרטיה הפמיניסטיים המתעדים נשים בהיפ הופ בפרוורי צרפת ובתרבות המוזיקלית של אפריקה. ב-2005 יצא סרט הבכורה שלה, *Calypso at Dirty Jim's*, מחווה למוזיקת הקליפסו של טרינידד, אשר זכה בפרסים רבים ב-2006 כולל את פרס פסטיבל הסרטים הפאן-אפריקאי של קאן ופסטיבל סרטי אפריקה בתפוצות בניו יורק. בשנת 2008 היא הפיקה את הסרט הקצר *La Femme invisible* (האישה הבלתי נראית). סרטה הראשון באורך מלא, סרט תיעודי על קליפסו רוז, *Calypso Rose: Lioness of the Jungle*, יצא ב-2011.

אובולו היא מייסדת שותפה של מגזין האמנות *Afrikadaa*, וגם משתתפת ביריד ספרי האמנות של אפריקה (AABF). המגזין הוא לטענתה של אובולו הראשון שהוא של אפריקאים ועבור אפריקאים. היא עבדה עם מכון גתה בקמרון במשך מספר שנים על מה שהיא מתארת כ"פרויקט מונחה אדריכלות של סרט-פוגש-דפוס".

קישורים חיצוניים
----------------

* פסקאל אובולו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Parcours : Pascale Obolo, reine camerounaise de l’art contemporain, Nicolas Michel, Jeune Afrique, 24 juin 2016
2. 1 2  "Pascale Obolo". Institute of African American Affairs.
3. ↑  Barlet, Olivier (1 באוגוסט 2016). *Contemporary African Cinema*. MSU Press. p. 337. ISBN 978-1-62895-270-4. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Parcours: Pascale Obolo, reine camerounaise de l'art contemporain" (בצרפתית). Jeune Afrique.
5. ↑  "Pascale Obolo: the Cameroonian artist promoting a new kind of cultural criticism". True Africa. 20 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15016243b (data)
* GND: 1089484933
* ISNI: 0000 0001 1947 7253
* LCCN: no2008145918
* SUDOC: 163073678
* VIAF: 24879002
* WorldCat: lccn-no2008145918

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במרחב פאודלי היסטורי ביפן. אם התכוונתם לזן של עץ ממשפחת ההדרים, ראו מנדרינה.
האן **סצומה** (ביפנית: 薩摩藩) היה אחד הנחלות הפאודליות החשובות והחזקות והגדולות ביותר ביותר ביפן של שוגונות טוקוגאווה והוא שיחק תפקיד מרכזי ברסטורציית מייג'י ובממשל שהוקם לאחר מכן. במהלך תקופת אדו נשלט האן סצומה על ידי שושלת הדאימיו ממשפחת שימאזו. ההאן השתרע בדרום האי קיושו, באזור חופף כיום את מחוז קגושימה וחלק ממחוז מיאזקי. ממלכת ריוקיו הייתה מדינת חסות של סאצומה החל מ-1604 ועד שבוטלו הנחלות הפיאודליות ב-1871.

ב-1866 כרתו שליטי ההאן ברית עם ההאן של צ'ושו, האויב המושבע של משטר השוגון. שנתיים לאחר מכן, ב-1868, הובילה הברית להפלת משטר השוגון ולמהפכה הידועה כרסטורציה של מייג'י. ההאן של סצומה בוטל ביחד עם כל שאר הנחלות הפיאודליות באוגוסט 1871, במהלך שידוע כ"ביטול ההאנים וייסוד המחוזות" (האייהאן צ'יקֶן). לאחר הרפורמה החשובה הזאת, הפך ההאן של סאצומה למחוז קגושימה, השם שבו הוא ידוע עד היום. עם זאת, במשך מספר שנים שמר מחוז קגושימה על זהותו הייחודית, ונודע כמעוז של תרבות סמוראית שמרנית ובדלנית שמייצגה המובהק היה אביו של הדאימיו לשעבר, האיש החזק של ההאן שימאזו היסמיצו. ב-1873, היה נתון המחוז באופן הולך וגובר להנהגתו של סאיגו טקמורי - שר בכיר שפרש מהממשלה והפך לדמות נערצת על סמוראים בכל רחבי המדינה. ב-1877 הנהיג סייגו מרד כושל שנודע כ"מרד סצומה" - למעשה מלחמת אזרחים איומה שקרעה את המדינה למשך שנה שלמה - ולאחריו נערכו רפורמות במחוז ובוטלה האוטונומיה הנרחבת שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סצומה** בוויקישיתוף
* סצומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552885905171
* LCCN: n81023202
* NDL: 00635179
* VIAF: 260847998
* WorldCat: viaf-260847998

 |