recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תחנת הרכבת של העיר
בית הקולנוע "קומסומולץ"
**קוזנצק** (ברוסית: **Кузнецк**) היא עיר ברוסיה בת 78,390 תושבים (נכון לאוקטובר 2021) באובלסט פנזה. זוהי בירת הנפה בעלת אותו השם (ראיון) והעיר השנייה בגודלה במחוז מבחינת אוכלוסייה.

גאוגרפיה
--------

קוזנצק נמצאת בגובה של כ-250 מטר מעל פני הים על רמת וולגה (אנ'), על גדות הנהר טרויוב (Труёв) השייך לאגן הניקוז של הוולגה. הבירה האזורית פנזה שוכנת כ-120 קילומטרים מערבית לקוזנצק; הערים הקרובות ביותר כוללות את סורסק (אנ') (60 קילומטרים מערבית לקוזנצק) וגורודישצ'ה (אנ') (62 קילומטרים מערבה).

היסטוריה
--------

אחרי הבירה האזורית פנזה, קוזנצק היא העיר השנייה העתיקה באובלסט. היא נוסדה בסוף המאה ה-17 ונקראה בתחילה טרויובו (Труёво) על שם הנהר המקומי טרויוב. במאה ה-18 הכפר נקרא נרישקינו (Нарышкино) בהתייחס לבעליו הראשון, וסילי נרישקין, שהיה קרוב משפחה של הצאר פיוטר הגדול. בשנת 1699 הוקם בכפר בניין האבן הראשון, כנסיית תחיית ישו. מאוחר יותר, הודות לתנאים גאוגרפיים נוחים, פרחו כאן המסחר והמלאכה, ובסוף המאה ה-18 נערכו בנרישקינו ירידים שנתיים באופן קבוע .

בשנת 1780, במסגרת רפורמה מנהלית, הכריזה יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, על נרישקינו כעיר וקיבלה את השם קוזנצק, שם ששרד עד היום, ואשר מגיע מהמילה הרוסית "קוזנץ" (кузнец) ל"נַפָּח". הסיבה לכך הייתה שסחר ברזל פרח במיוחד בעיר באותה תקופה. באותה תקופה הייתה קוזנצק בירת הנפה בעל אותו השם במחוז המושל של סרטוב (אנ').

במאה ה-19, בנוסף לבתי המלאכה, הוקמו בקוזנצק המפעלים הראשונים ובהם בית יציקה לברזל. בשנת 1874 חוברה העיר לרשת הרכבות. לאחר מהפכת אוקטובר של 1917 נוספו חברות תעשייתיות נוספות, כולל תחנת הכוח הראשונה של העיר. במהלך מלחמת העולם השנייה פונו לקוזנצק מספר מפעלים חשובים מהחלק האירופי של ברית המועצות. בעיר פעלו ארבעה בתי חולים לפצועים ומפעליה סיפקו ביגוד, נעליים, תחמושת וציוד צבאי אחר. על בסיס המפעלים שפונו אליה יכולה הייתה כלכלת העיר להתפתח יותר בתקופה שלאחר המלחמה. בשנת 1999, העיר קבעה רשמית את תאריך הקמתה ב-7 בפברואר 1699, היום שבו נפתחה הכנסייה הראשונה, וחגגה 300 שנה להיווסדה.

תושבים
------

אוכלוסיית קוזנצק גדלה עד 1992, אז עלתה על 100,000, ולאחר מכן החלה לרדת. המאזן הטבעי שלילי מאוד: בשנת 2001 שיעור הילודה היה 7.2 לאלף לעומת שיעור תמותה של 16 לאלף.

| שנה | תושבים |
| --- | --- |
| 1897 | 20,473 |
| 1926 | 30,000 |
| 1939 | 37,842 |
| 1959 | 56,880 |
| 1970 | 84,102 |
| 1979 | 93,642 |
| 1989 | 98,588 |
| 1992 | 100,600 |
| 2002 | 92,050 |
| 2010 | 88,839 |

כלכלה ותחבורה
-------------

ענפים חשובים בכלכלת העיר כיום הם הנדסת חשמל, תעשייה קלה וייצור נעליים. ישנם גם מפעלים כימיים ויצרני מזון. אחרי פנזה, קוזנצק הוא המרכז התעשייתי השני בחשיבותו באזור.

קוזנצק ממוקמת על הכביש הראשי כביש M5 (אנ'), שהוא הקטע רוסי בכביש האירופי E30. ישנם קווי רכבת סדירים עם פנזה דרך קו פנזה-סיזראן (אנ').

תרבות ואתרים
------------

בקוזנצק ישנם מספר מוזיאונים (כולל מוזיאוני המולדת והמלחמה) ומונומנטים אדריכליים מהמאה ה-19 (כולל כנסיית העלייה החדשה (1842–1856) או כנסיית האיקונין של אם האלוהים של קאזאן (1886- 1890).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוזנצק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוזנצק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007469870905171
* GND: 4468538-5
* LCCN: n2002030628
* NKC: ge570868
* VIAF: 150289312
* WorldCat (עם VIAF): 150289312

 |
**תומאס קריין** (באנגלית:**Thomas Crane**‏; 1843 – 1903) היה מאייר ומנהל אמנותי בהוצאה לאור - מרקוס וורד ושות'. הוא ידוע באיור ספרי ילדים צבעוניים וכרטיסי ברכה דקורטיביים, בהם שולבו לעיתים קרובות מוטיבים פרחוניים.

ביוגרפיה
--------

קריין היה בנם הבכור של תומאס קריין (האב) (1808–1859), צייר ומיניאטוריסט הידוע בפורטרטים שלו של דמויות מפורסמות, ומארי קריין (לבית קרסלי), בתו של יצרן מאלט משגשג. מלאכתו ומיומנותו של אביו השפיעו על תומאס הצעיר, כמו גם על אחיו הצעיר וולטר קריין, שלימים הפך לאחד ממאיירי הילדים המשפיעים בדורו.

קריין התחנך בבית ספר פרטי, ולאחר מכן למד עריכת דין, ועבד מספר שנים במשרד הדואר הכללי לפני שהתמסר לקריירה באמנויות.

בשנות 1860–1870 הוא עיצב כריכות ספרים עבור הוצאת ג'יימס ברן ושות'. מאוחר יותר הפך למנהל העיצוב במשרד מרקוס וורד ושות' בלונדון, שם עיצב את החנות ופיקח על תפוקה גדולה של כרטיסי ברכה לחג המולד ולעיצוב ספרים, שאת חלקם הוא גם אייר.

במהלך כהונתו של קריין כמנהל אמנותי, הוצאת מרקוס וורד הפיקו מספר יצירות מפורסמות של וולטר קריין וקייט גרינאווי. כרטיסי חג המולד של מרקוס וורד היו ידועים באיכותם, ובמהלך המאה ה-19 הם היו מבוקשים בקרב אספני אמנות.

מבקר האמנות גליסון ווייט ייחס את הפופולריות שלהם לעיצוב והפיקוח של קריין. וייט כתב כי קריין פיקח על "סדרת כרטיסי הברכה אשר - מלבד איכות תמונותיהם הם היו מעוטרים בעיטור מעודן ביותר בשוליהן ובגבן….הצבעים המייחדים את סוג העיטור הזה היו עליזים בצורה יוצאת דופן. כיתוב כחול חיוור על רקע ירוק היו בשימוש רב. כפי שהם שימשו את האסתטיקה של רהיטים באותה תקופה."

קריין היה ידוע בעבודת האיור שלו, שכללו עיצובים מיוחדים ודגמי פרחים. הוא גם היה בין כמה אמנים, כולל ויליאם מוריס, אדוארד ברן-ג'ונס וולטר קריין, שנשכר על ידי בית הספר המלכותי לאמנות התפירה לעיצוב דפוסי בדים כחלק משיפור של אמנות רקמת נוי. הוא ואחיו תרמו גם איורים להרצאות של אחותם לוסי קריין, סופרת וחוקרת אמנות. בשנים מאוחרות יותר הוא חזר לציור נוף, וחלק מעבודות הנוף שלו הוצגו באקדמיה המלכותית.

לאחר שנפגע משיתוק, מת קריין ב -27 במאי 1903 בגיל 59 ונקבר בבית הקברות קנסל גרין בלונדון.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס קריין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Walter Crane, **An artist's reminiscences**, New York : Macmillan, 1907
2. ↑  **The Athenaeum**, J. Lection, 1903. (באנגלית)
3. ↑  James H. Murphy, **The Oxford History of the Irish Book, Volume IV: The Irish Book in English, 1800-1891**, OUP Oxford, 2011-09, מסת"ב 978-0-19-818731-8. (באנגלית)
4. ↑  Dominic Janes, **Visions of Queer Martyrdom from John Henry Newman to Derek Jarman**, University of Chicago Press, 2015-04-27, מסת"ב 978-0-226-25061-8. (באנגלית)
5. ↑  Gleeson White, **Christmas cards and their chief designers**, London, Offices of the Studio; New York, F.A. Stokes Company, 1895
6. ↑  Amelia Peck, Carol Irish, N. Y. ) Metropolitan Museum of Art (New York, **Candace Wheeler: The Art and Enterprise of American Design, 1875-1900**, Metropolitan Museum of Art, 2001, מסת"ב 978-1-58839-002-8. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5556164
* GND: 1176986023
* ISNI: 0000 0000 5401 3545
* LCCN: nr93008540
* NDL: 01032898
* VIAF: 2338111
* WorldCat: lccn-nr93008540

 |
**שורנדי רוג'ריו סמבו** (בהולנדית: **Shurandy Ruggerio Sambo**; נולד ב-19 באוגוסט 2001 בחלדרופ שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית.

קריירת מועדונים
---------------

סמבו גדל במחלקת הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-16 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד אוטרכט במסגרת המחזור ה-34 בליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021.

ב-4 באוגוסט 2022 הושאל סמבו למשך עונת 2022/2023 לספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-2 לא.ז. אלקמאר במסגרת המחזור השני בליגה. ב-15 באפריל 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–4 על הירנפיין במסגרת המחזור ה-29 בליגה. בסך הכל ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

סמבו נכלל בסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sparta huurt Sambo van PSV באתר הרשמי של ספרטה רוטרדם, 4 באוגוסט 2022 (בהולנדית)
**פרנק נף** (בגרמנית: **Frank Naef**; נולד ב-1928) הוא עיתונאי שווייצרי. נודע בזכות תפקידו כמפקח הראשי על תחרות האירוויזיון.

ביוגרפיה
--------

נף שימש מ-1978 ועד 1992 כמפקח על תחרות האירוויזיון וכאחראי על מחלקת האירועים המיוחדים באיגוד השידור האירופי.

במהלך החזרות האחרונות לאירוויזיון 1979 הורה נף לקצר את השיר הישראלי "הללויה", אחרי שהתגלה כי השיר ארוך ב-19 שניות מהאורך המותר לשיר בתחרות, 3 דקות, אחרת ייאסר על ישראל להשתתף בתחרות, עקב הפרת כללי התחרות.

במהלך אירוויזיון 1985 כאשר לעיני הקהל נקרעה שמלתה של מנחת התחרות ליל לינדפורש, בתאונת מלתחה, שהייתה מבוימת, הוא ביקר אותה על כך, וזאת בין היתר, משום שהמתיחה הזו לא הוצגה בחזרות.

באירוויזיון 1991 כאשר נוצר תיקו בין שתי מדינות, הוא הכריז על קרולה משוודיה כזוכה, עקב כך שלפי כללי התחרות המדינה שקיבלה יותר פעמים 10 נקודות היא הזוכה (לשוודיה ולצרפת הוענקו 12 נקודות על ידי כמות זהה של מדינות,לכן ההכרעה עברה למספר הפעמים שהוענקו 10 נקודות,וכאן ידה של שוודיה היתה על העליונה).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **פרנק נף** |

* תחרות הזמר של האירוויזיון ירושלים 1979 בעיתון דבר, 27 במרץ 1979
הרב **צבי רוטברג** (נולד בשנת ה'תש"ג, 1943) הוא רב חרדי-ליטאי, ראש ישיבת בית מאיר בבני ברק ולשעבר חבר מועצת גדולי עולם התורה של הפלג הירושלמי.

ביוגרפיה
--------

נולד בפתח תקווה לרב זלמן רוטברג ולשרה, בת הרב מאיר קרליץ. למד בתלמוד תורה יבנה, בישיבת חפץ חיים בכפר סבא ובישיבת תפארת ציון בבני ברק. בגיל 13 החל ללמוד בישיבת פוניבז'. לאחר שפתח אביו את ישיבת בית מאיר עבר ללמוד בה.

בשנות ה-60 נשא את חיה, בתו של הרב שמחה בונים לייזרזון ואחותו של אברהם יוסף לייזרזון.

לאחר נישואיו החל לכהן כר"מ בישיבת בית מאיר, ולאחר פטירת אביו, בשנת תשס"ב, התמנה לראש הישיבה. בנוסף על שיחותיו ושיעוריו בישיבה (המסכתות הישיבתיות), נוהג למסור שיעורים מחוץ לישיבה בענייני קדשים, זרעים וטהרות. 

משך עשרות שנים למד בחברותא עם הרב חיים קניבסקי, ויחד למדו בעיון את כל התלמוד בבלי והתלמוד ירושלמי. במסגרת הלימוד, איירו השניים ציורים השייכים להלכות קידוש החודש במשנה תורה לרמב"ם, והם הודפסו במשנה תורה מהדורת פרנקל.

לאחר פטירת רעייתו, נשא את שרה, בת הרב שמואל רוזובסקי.

משפחתו
------

### בניו

* בנו, הרב שמחה, ר"מ בישיבתו

* בנו, הרב טוביה (חתנו של הרב יצחק הקר), ר"מ בישיבתו

### חתניו

* הרב ישראל אדלשטיין, בנו של הרב גרשון אדלשטיין, ראש ישיבה בישיבת בית מדרש עליון בישראל.

* הרב יצחק זאב זקס, ראש ישיבת כנסת הגדולה
* הרב רפאל פרוכטר ראש ישיבת "בית מאיר לצעירים"

מספריו
------

* **למסבר קראי - בראשית**, באתר אוצר החכמה, וכן כרכים על שמות, ויקרא ובמדבר
* **למסבר קראי - דברים**, באתר אוצר החכמה
* **מודע לבינה - פורים וארבע פרשיות**, באתר אוצר החכמה
* **מודע לבינה - פסח וספירת העומר**, באתר אוצר החכמה
* מודע לבינה - שבעה כרכים על שבת ועל מועדי ישראל
* ביד נביאך - שלשה כרכים על נביאים ראשונים

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי בן זלמן רוטברג, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנני ברייטקופף, ‏כשהחברותא של הגר"ח עשרות שנים - עשה 'קריעה' • צפו, באתר כיכר השבת, 22 במרץ 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300429205171
* LCCN: n85045470
* WorldCat (עם LCCN): n85-045470

 |
**זמן תגובה** (באנגלית **Reaction Time** - **RT**) מתייחס למהירות שבה נצפה שינוי התנהגותי בעקבות הופעתו של גירוי כלשהו. זהו משך הזמן שלוקח לאורגניזם (אדם או בעל חיים) להגיב לשינוי בסביבה.

תהליכים המתרחשים במהלך זמן התגובה
---------------------------------

במהלך זמן התגובה מתרחשים מספר תהליכים.
תהליך הקליטה מתייחס לעצם ההבחנה בקיומו של הגירוי באמצעות הקלט של מערכת החישה. בתהליך התפיסה הגירוי מפוענח כדי להפיק משמעות. בתהליך זה המידע שנקלט דרך החושים, מקודד בזיכרון ועובר עיבוד הקוגניטיבי.
עיבוד זה יכול להתרחש ברמות שונות של מערכת העצבים והוא יקבע אם ואיזו תגובה תופק ממערכת השרירים.
למשל, רפלקס הוא תגובה מידית ולא רצונית של הגוף המשמשת בדרך כלל למטרות הישרדותיות. לעומת זאת, לחיצה על דוושת הבלם היא תגובה נשלטת התלויה בערנות הנהג לשינויים בכביש.

שימושים באבחון ומחקר
--------------------

זמן התגובה משמש כמדד עבור מחקרים התנהגותיים וקוגניטיביים רבים.
לדוגמה: אפקט סטרופ מאפשר להסיק על רמת האוטומטיות על פי זמני התגובה של הנבדק.
כמו כן, השונות בזמן התגובה יכולה להיות מדד למוסחות.

גורמים המשפיעים על זמן התגובה
-----------------------------

השונות הרבה בזמן התגובה האופיינית לאנשים עם הפרעת קשב, משויכת לליקוי ביכולת הדיכוי של רשת ברירת המחדל במצבים תובעניים מבחינה קוגניטיבית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי סאייג, תמדדו – מה זמן התגובה שלכם?, במדור "ניסויי מדע בבית" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 20 ביולי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Basar, K. Sesia, T. Groenewegen, H. Steinbusch, H. W. Visser-Vandewalle, V. & Temel, Y. (2010). Nucleus accumbens and impulsivity. Progress in neurobiology, 92(4), 533-557.
2. 1 2  Fassbender, C. Zhang, H. Buzy, W. M. Cortes, C. R. Mizuiri, D. Beckett, L. & Schweitzer, J. B. (2009). A lack of default network suppression is linked to increased distractibility in ADHD. Brain research, 1273, 114-128.
**פול-אנרי סנדאוגו דמיבה** (בצרפתית: **Paul-Henri Sandaogo Damiba**; נולד ב-2 בינואר 1981) הוא קצין בצבא בורקינה פאסו, שעמד בראש התנועה הפטריוטית לשמירה ושיקום (MPSR). שימש כנשיא מדינה זמני בין 31 בינואר 2022 ל-30 בספטמבר 2022. 

בהפיכה בינואר 2022 הצבא הדיח את הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה, ומינה את סנדאוגו דמיבה לראש המדינה בפועל. בספטמבר 2022 סנדאוגו הודח בהפיכה צבאית נוספת, במקומו מונה ראש המטה הכללי איברהים טראורה לראש המדינה.

ביוגרפיה
--------

פול-אנרי סנדאוגו דמיבה נולד ב- 1981. סיים את לימודיו בבית הספר להכשרה צבאית אקול מיליטר שבפריז.

הוא בעל תואר שני בקרימינולוגיה מהקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמקצועות (CNAM) בפריז והסמכת מומחה ניהול הגנה, פיקוד ואסטרטגיה צבאית.

### קריירה צבאית

דמיבה הוא לוטננט קולונל ומפקד האזור הצבאי השלישי הכולל את ואגאדוגו בירת המדינה, מנגה, קודוגו ופאדה נגורמה.

היה חבר בגדוד הביטחון הנשיאותי - המשמר הנשיאותי של בלז קומפאורה.

ההפיכה בינואר 2022
------------------

לאחר ההפיכה הצבאית ב-24 בינואר 2022, הודח הנשיא רוק מארק כריסטיאן קאבורה, ודמיבה מונה לראש המדינה בפועל. בספטמבר 2022 דמיבה הודח בהפיכה צבאית נוספת, במקומו מונה ראש המטה הכללי איברהים טראורה לראש המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול-אנרי סנדאוגו דמיבה** בוויקישיתוף
* פול-אנרי סנדאוגו דמיבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשמית, עד לקיום בחירות
2. ↑  Fresh from promotion, Burkina Faso writer-colonel leads a coup
3. ↑  Biographie: Qui est réellement Paul-Henri Sandaogo Damiba
4. ↑  Coup d’Etat au Burkina : qui est Paul Henri Damiba, l’homme qui a renversé Roch Kaboré ?
5. ↑  ההפיכה השלישית במדינה ראו בורקינה פאסו#היסטוריה
6. ↑  לקראת הפיכה: מורדים עצרו את נשיא בורקינה פאסו - וואלה! חדשות, באתר וואלה!, ‏2022-01-24
7. ↑  Burkina Faso army says it has deposed President Kabore
8. ↑  Burkina Faso military says it has seized power

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1268166987
* SUDOC: 258464836
* VIAF: 125163936342900831878
* WorldCat (עם VIAF): 125163936342900831878

 |
**Instacart** היא חברה אמריקאית שמתמחה במשלוחי מוצרי מזון שניתן להזמין דרך האינטרנט מחנויות מזון, תוך היעזרות ביועצי מכירות עובדי החברה בהכנת המשלוח.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 2012 על ידי אפורבה מהטה שקודם עבד באמזון. תחילה השרות היה רק באזור סן פרנסיסקו. בשנת 2015 החברה כבר כללה כ-200 עובדים והרחיבה את פעילותה לערים נוספות ברחבי ארצות הברית. בנובמבר 2017 פעילות החברה התרחבה לקנדה.

לאחר התפרצות מגפת הקורונה דווח על גידול היקף המכירות של 218% והחברה גייסה אלפי עובדים והגיעה ל-10 אלף עובדים. ב-2020 החברה החלה לשתף פעולה עם Rite Aid ועם Walmart.

בשנת 2021 החברה הודיע על כוונתה לפטר כ-2,000 עובדים מכיוון שרוב החנויות שמשתפות פעולה עם החברה החלו לארוז משלוחים בעצמן.

בספטמבר 2022 הודיעה Instacart שהיא תרכוש את Eversight, פלטפורמת תמחור בינה מלאכותית עבור מותגים וקמעונאים. כמו כן, בספטמבר רכשה החברה את רוזי, פלטפורמת מסחר אלקטרוני עבור קמעונאים וסיטונאים מקומיים ועצמאיים.

באוגוסט 2023, Instacart הגישה בקשה להנפקה ראשונית לציבור (IPO) בנאסד"ק. בספטמבר החלה להיסחר תחת טיקר המניה "CART".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Instacart (באנגלית)
* Instacart, ברשת החברתית פייסבוק

* Instacart, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Instacart, ברשת החברתית אינסטגרם

* Instacart, ברשת החברתית LinkedIn

* Instacart, באתר פינטרסט

הערות שוליים
------------

1. ↑
אולם ארדיס קראיניק (אנ') בבית האופרה של שיקגו
**האופרה הלירית של שיקגו** (באנגלית: **Lyric Opera of Chicago**) היא אחת מלהקות האופרה הראשונות במעלה בארצות הברית. היא נוסדה בשיקגו ב-1954.

מעונה הקבוע של הלהקה הוא בית האופרה העירוני, בניין משנת 1929 שפנימו מעוצב בסגנון אר דקו. קיבולתו בת 3,563 המושבים מציבה אותו במקום השני בגודלו בין אולמות האופרה בצפון אמריקה.

ויליאם מייסון היה המנהל הכללי של האופרה הלירית, משרה בה הוא כיהן מאז נובמבר 1997 ועד 2011. מייסון נמצא בלהקה זה למעלה מ-40 שנה. אנתוני פרויד נכנס לתפקידו באוקטובר 2011, וכהונתו הוארכה עד 2026. סר אנדרו דייוויס היה המנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של הלהקה מאז ספטמבר 2000 עד לפרישתו ביוני 2021. הוא העביר את השרביט לאנריקה מצולה (אנ'), המנהל המוזיקלי הנוכחי של האופרה הלירית והמנצח הראשי. דייוויס ניצח על שלושה מחזורים מלאים של טבעת הניבלונגים בעונת 2004–2005 לציון שנת היובל של הלהקה. 

נוסף לרפרטואר האופרה המקובל, האופרה הלירית מציגה יצירות בנות זמננו. בין ההפקות של הזמן האחרון "גטסבי הגדול (אנ')" של ג'ון הרביסון (אנ') (2000–2001), "סצנת רחוב (אנ')" של קורט וייל (2001–2002) ו"סוזנה (אנ')" של קרלייל פלויד ו"סוויני טוד" של סטיבן זונדהיים (2002–2003).

המלחין ויליאם בולקום כתב את האופרה האחרונה שלו עד כה, "חתונה (אנ')", לאופרה הלירית. האופרה מבוססת על סרטו של במאי הקולנוע רוברט אלטמן, באותו שם, משנת 1978. הצגת הבכורה הייתה בעונת היובל של האופרה הלירית. בולקום עתיד היה לכתוב עוד אופרה ללהקה, שהצגת הבכורה שלה תוכננה לעונת 2009–2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האופרה הלירית של שיקגו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של האופרה הלירית של שיקגו
* האופרה הלירית של שיקגו, ברשת החברתית פייסבוק

* האופרה הלירית של שיקגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* האופרה הלירית של שיקגו, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264873105171
* BnF: cb12941446g (data)
* GND: 3012352-5
* ISNI: 0000 0001 2364 3277
* LCCN: n81081317
* MusicBrainz: c446462d-2513-432e-a00c-9625f5672d28
* VIAF: 148451118
* WorldCat: lccn-n81081317

 |
ביצוע ענישה על עבירת **אשת מדנים ציבורית** בכיסא הטבלה
**אשת מדנים ציבורית** (באנגלית: **Common scold**) הוא שמה של עבירת מטרד לציבור במשפט המקובל הפלילי באנגליה ובוויילס, המתייחסת לאישה כעסנית וסכסכנית, המפרה את שלום הציבור בוויכוחים חוזרים ובסכסוכים עם שכניה. השם הלטיני לעבריינית הוא communis rixatrix, המופיע בהטיית נקבה ומכאן ברור כי עבירה זו מיוחדת לנשים בלבד.

העבירה הוכרה אף בצפון אמריקה הקולוניאלית, והעבריינית הוענשה בהטבלה: היא הושמה בכיסא מיוחד והושקעה במי נהר או אגם. אף על פי שנשים הועמדו לדין בגין עבירה זו לעיתים נדירות בלבד, היא נותרה בספר החוקים באנגליה ובוויילס עד לשנת 1967. כיוון שהעבירה מיוחדת לנשים בלבד היא בוטלה בארצות הברית עם התקבל התיקון ה-14 לחוקה ב־1868, המבטיח הגנה שווה לכל בפני החוק.

העבירה ועונשה
-------------

בספר פירושים על דיני אנגליה, שאותו כתב סר ויליאם בלקסטון ואשר התפרסם החל משנת 1765, נכתב על עבירה זו: 

"לבסוף, אשת מדנים ציבורית, communis rixatirix, (כיוון ששפת הלטינית המשפטית מגבילה אותה למין הנשי בלבד) היא מטרד לציבור לשכניה. על עבירה זו ניתן להאשימה ואם הורשעה, ייגזר עליה להיות מושמת במכשיר מיוחד לתיקון הנקרא כיסא הטבלה...."
מקורות משפטיים אחרים מציינים שני עונשים מקובלים על עבירת אשת מדנים ציבורית, האחד הוא כיסא הטבלה, ואילו השני הוא "כיסא הצואה" שבו הקורבן נכפת לכיסא שבו עכוזו נותר חשוף לעוברים ושבים. לעיתים קרובות, משך זמן שהייתו של הנענש בכיסא היה אורך ימים רבים ולמעלה מכך מה שאילץ את הנידון לעשות צרכיו מול קהל רב, שלעג והשפיל. השימוש בכיסא זה היה עונש מקובל אף לעבירות אחרות, בין השאר לענישת בעלי בתי מרזח שמכרו בירה מקולקלת או אופים שמכרו לחם עבש. כיסא ההטבלה היה לעיתים נייד על גלגלים וכך העבירו את האישה המורשעת ברחובות העיר בטרם הטבילו אותה במקווה המים. 

בסקוטלנד היה נהוג השימוש ב"רסן אשת מדנים" אשר הורכב ממסיכת ראש שבה הייתה בליטה המתאימה לפה והמונעת דיבור. יש שטענו כי נשות מדנים היו צריכות לחבוש מסיכה זו כאמצעי מנע, או כעונש. אין תיעוד במקורות משפטיים, של שימוש במסיכה כעונש, אולם קיימים דיווחים אנקדוטליים על אמצעי ענישה ציבורי זה בארצות הברית, נשות מדנים היו מוענשות לעיתים לעמוד בציבור כאשר אטב על לשונן, אולם אף בצפון אמריקה נעשה לעיתים שימוש בכיסא ההטבלה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thomas Dugdale, William Burnett (1860). England and Wales Delineated: Historical, Entertaining & Commercial, 1238
2. ↑  Frederick W. Fairholt (1855). "On a Grotesque Mask of Punishment Obtained in the Castle of Nuremburg". Transactions of the Historic Society of Lancashire and Cheshire: 62–64.
**ספארת נאמה** (בטורקית עות'מאנית: **سفارت نامه**; מילולית "ספר השגרירות") הוא ז'אנר קלאסי בספרות הטורקית המקורב במהותו לסיאחת נאמה ("ספר המסעות"). ספרות ה"ספארת נאמה" מתארת את מסעותיהם וחוויותיהם של שגרירים טורקיים בארצות ובירות זרות, לרוב אירופאיות. מחברי ה"ספארת נאמה" כתבו וערכו אותם במטרה להציגם בפני הסולטאן ובכירי המנהל, ולפיכך עוטים לרוב ציביון רשמי למחצה. מטרתם המוצהרת הייתה להעביר את "חוויית" הארץ הזרה, כמו גם לספק מידע עליה. מסיבה זו, ובשל הכלים הספרותיים בהם נעשה שימוש כדי להשיג את מטרתם, ה"ספארת נאמה" בעלי ערך רב לשחזור התקופה והמרחב אותם הם מתארים, כמו גם לשפוך אור על הנעשה בחצר העות'מאנית בת התקופה ועל חבריה. 

ה"ספארת נאמה" הקדום ביותר ששרד מתאר את הקריירה הדיפלומטית של קארא מהמט צ'לבי ומתמקד במסעו לחצר האוסטרית בווינה בשנת 1655. אולם, מרבית ה"ספארת נאמה" ששרדו הם בני המאה ה-18. "ספארת נאמה" אלו שופכים אור על התפישה העות'מאנית של אירופה המערבית ה"אחרת", בעידן שזו החלה לגבור על יתר חלקי העולם ובהם האימפריה העות'מאנית במדע, תרבות, פיתוח וכוח צבאי. עם היחלשותה היחסית של האימפריה למול המערב גבר זרם השליחים והנציגים הדיפלומטיים שנשלחו מן האימפריה מערבה, בין היתר במטרה להבין את הסיבות לפער המתרחב לרעתם. בשלהי המאה ה-18 אף הוקמו שגרירויות קבועות בבירות האירופאיות המרכזיות. הגידול בסגל הדיפלומטי הביא לריבוי של ספרים מסוג ה"ספארת נאמה".

השגרירות הטורקית הראשונה בפריז ב-1720, ציור צרפתי בן התקופה
לסקרנות הרבה שגילו השליחים הדיפלומטיים העות'מאניים בארצות המערב, היו שותפים גם בני שיחם בבירות האירופאיות ביחס לתרבות העות'מאנית. אחדים מבני שיח אלו חיברו אף הם ספרים בגרמנית או בצרפתית ובהם תיאורים מפורטים של התרבות העות'מאנית כפי שהבינו אותה מפי השליחים העות'מאניים. 

בסך הכל נכתבו למעלה מ-40 ספרים מז'אנר ה"ספארת נאמה". בין הבולטים שבהם היו ה"ספארת נאמה" עבי הכרס של יִרְמִיסְכִיס מהמט צ'לבי, השגריר הראשון בפריז ב-1720; אהמט רסמי אפנדי, השגריר הראשון של טורקיה בברלין ב-1764; גיריטלי אלי אזיז אפנדי, שגריר נוסף בברלין ב-1796. בין היעדים המתוארים בספרות ה"ספארת נאמה" ניתן למצוא את לונדון, ברלין, פריז, סטוקהולם, רוסיה, פולין, איטליה, ספרד, איראן, הודו, מרוקו ובוכרה. ספרים אחרים מצומצמים בהיקפם נושאים לרוב אופי רשמי ומקצועי ומכונים "תקריר", הווה אומר: דו"ח.

ראו גם
------

* סיאחת נאמה

| ספרות פרסית (**ادبیات پارسی**) |
| --- |
| ז'אנרים ויצירות | שאהנאמה • זפר נאמה • קאבוס נאמה • סיאסת נאמה • ספארת נאמה • סיאחת נאמה • |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: sefaretname

 |
**ארטמיים** (שם מדעי: **Artamidae**) היא משפחה של ציפורי שיר החיות באוסטרליה, בגינאה החדשה ובדרום-מזרח אסיה.

מאפיינים
--------

בני משפחה זו הם עופות שאורכם מ-19 ס"מ עד 50 ס"מ אצל המין הגדול ביותר, *Strepera versicolor*. הם דומים לעורבים, נוצותיהם בגוונים של שחור ואפור ומקורם בהיר וארוך. 

מספר מינים במשפחה זו נוהגים לעוף, להתקבץ ובעיקר לישון יחד על אותם עצים. עם זאת, מינים אחרים כמו העקעק האוסטרלי (*Gymnorhina tibicen*), הם טריטוריאליים ותוקפניים, ועלולים לתקוף אפילו אנשים.

כמו העורביים, מינים אלה הם אוכלי כל מצוף וזרעים אצל מינים קטנים רבים ועד לתולעים, פגרים, חרקים וחולייתנים קטנים אצל המינים הגדולים והבינוניים.

מיון
----

במשפחה זו ישנם 23 מינים:

* משפחה ארטמיים (Artamidae)
	+ תת-משפחה *Peltopsinae*
		- סוג *Peltops*
	+ תת-משפחה *Cracticinae*
		- סוג ומין יחיד *Melloria quoyi*
		- סוג ומין יחיד עקעק אוסטרלי (*Gymnorhina tibicen*)
		- סוג *Cracticus*
		- סוג עורבני הפעמון (*Strepera*)
	+ תת-משפחה *Artaminae*
		- סוג *Artamus*

גלריה
-----

* עקעק אוסטרליעקעק אוסטרלי
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארטמיים** בוויקישיתוף
* ארטמיים, באתר ITIS (באנגלית)
* ארטמיים, באתר NCBI (באנגלית)
* ארטמיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ארטמיים, באתר GBIF (באנגלית)
**רינכיפוס** (שם מדעי: ***Rhynchippus***; משמעות השם: "חוטם סוס") הוא סוג יונק נכחד מסדרת הנוטונגולאטויים שהתקיים באמריקה הדרומית במשך סוף האוליגוקן לפני 28.4 עד 23.03 מיליון שנה מימינו. מבחינה חיצונית, היה דמה מעט לסוס או קרנף פרהיסטורי, אך הדמיון דמיון זה נובע מאבולוציה מתכנסת. למעשה היה קרוב יותר לפרסתנים כמו הטוקסודון והמקרוקניה שמילאו את גומחות הפרסתנים באמריקה הדרומית.

מאובני הרינכיפוס התגלו במספר תצורות לאורך ארגנטינה, צ'ילה, ברזיל ובוליביה והם תוארו בשנת 1897 בידי החוקר הארגנטינאי פלורנטינו אמגינו (אנ'). בסוג נכללים 4 מינים.

הרינכיפוס היה פרסתן באורך של מטר ובמשקל של 120 ק"ג בעל גפיים ארוכות ועליהם 3 אצבעות עטויות פרסה. על פי מבנה שיניו היה צמחוני בעל אמייל על השיניים החותכות והטוחנות, מבנה שהתאים לתזונה ולחיכה של עשבים, אשר פרחו בתקופת האוליגוקן. בניגוד לקרוביו הוא היה חסר חטים או ניבים ארוכים, אך היה בעל חותכות ארוכות במקום.

ככל הנראה הוא חי בעדרים קטנים ונע במהירות לאורך הערבות הקדומות, בהם שרצו טורפים רבים כמו עופות האימה, קיימנים קדומים, הנחש מדצויה והתיילקוסמילוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רינכיפוס** בוויקישיתוף
* רינכיפוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* רינכיפוס, באתר GBIF (באנגלית)

איור של פרטי רינכיפוסים לצד פירותריומים מתרחצים.
הנסן במעבדה
**גרהארד הנריק ארמור הנסן** (בנורווגית: **Gerhard Henrik Armauer Hansen**; ‏29 ביולי 1841 – 12 בפברואר 1912) היה רופא נורווגי, הידוע בעיקר בתרומתו לזיהוי החיידק Mycobacterium leprae ב-1873 כגורם למחלת הצרעת (הידועה גם בשם "מחלת הנסן").

חייו
----

### ילדות ולימודים

הנסן נולד בעיר ברגן שבנורווגיה ולמד רפואה באוניברסיטת פרדריק המלכותית (כיום אוניברסיטת אוסלו).
בשנת 1866, קיבל תואר דוקטור לרפואה והתמחה בבית החולים הלאומי בכריסטיאניה (שמה הקודם של אוסלו) וכרופא בלופוטן.

### מחקר הצרעת

בשנת 1868 שב הנסן לברגן לחקור את מחלת הצרעת יחד עם המומחה בעל השם, דניאל קורנליוס דניאלסן.
צרעת נחשבה אז בעיקר למחלה תורשתית או מיאזמית אך הנסן הסיק על בסיס מחקר אפידמיולוגי שצרעת היא מחלה עם גורם ספציפי.

בשנים 1870–1871 עבר הנסן לבון ווינה על מנת לרכוש את ההכשרה הנחוצה לו על מנת להוכיח את ההשערה שלו.
בשנת 1873 הכריז הנסן כי הוא גילה את ה-Mycobacterium leprae ברקמותיהם של כל חולי הצרעת שבדק אך מכיוון שלא זיהה תגלית זו כחיידק, קיבל תמיכה מועטה.

בשנת 1879, נתן הנסן דגימות רקמה לאלברט ניסר (Neisser) שהצליח לזהות את החיידק בעזרת טכניקת ההכתמה (Staining) ובשנת 1880 פרסם ניסר כי גילה את האורגניזם המחולל את מחלת הצרעת.

### ויכוחים על הגילוי וניצחון להנסן

בין ניסר להנסן היו מחלוקות בנוגע לגילוי החיידק. בעוד הנסן היה החוקר שמצא אותו, ניסר זיהה את החיידק כגורם האטיולוגי למחלה. ניסר ניסה להמעיט בערכו של הנסן בתגלית ואכן תגליתו של הנסן נפגעה בעקבות הכישלון שלו בהפקה של תרבית מיקרוביולוגית טהורה על מצע מלאכותי, דבר שהיה נחוץ על מנת להוכיח שהאורגניזם דמוי המקל (Rod shaped) שמצא אכן מדבק.

### שלהי חייו

בהמשך ניסה הנסן להדביק לפחות פציינטית אחת שלו ללא הסכמתה בחיידק שגילה, ולמרות שלא נגרם לה שום נזק, המקרה הסתיים בבית המשפט והנסן איבד את משרתו בבית החולים.

הנסן נשאר קצין רפואה לצרעת בנורווגיה ובזכות מאמציו הועברו חוקי הצרעת בנורווגיה בשנים 1877 ו-1885 דבר שגרם לירידה קבועה במספר החולים בצרעת בנורווגיה מ-1,800 מקרים ידועים בשנת 1875 ל-575 מקרים ב-1901. עבודתו הייחודית הוכרה בקונגרס הצרעת הבינלאומי שנערך בברגן בשנת 1909.

### מותו

הנסן סבל ממחלת העגבת משנות ה-60 של המאה ה-19 ולבסוף נפטר ממחלת לב ב-1912.

### הנצחה

מוזיאון הרפואה בברגן נקרא על שמו של הנסן ולעיתים הוא מכונה "מוזיאון הצרעת" (Leprosy museum). אוניברסיטת ברגן גם כן קראה על שמו מכון מחקר - בניין ארמור הנסן, הממוקם בבית החולים האוניברסיטאי הוקלנד (Haukeland) בברגן. ארכיוני הצרעת בברגן מועמדים על ידי ארגון אונסק"ו לרשימות בפרויקט זיכרון עולם.

בשלהי המאה ה-19 הוקם בירושלים "בית החולים למצורעים עזרת ישו" כדי לטיפול בחולי מחלת הנסן, שמו שונה אחר כך לבית החולים הנסן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרהארד ארמור הנסן** בוויקישיתוף
* כתבי גרהארד ארמור הנסן בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007392982505171
* BIBSYS: 90096588
* BnF: cb13511871m (data)
* CiNii: DA17472762
* DSI: 7439
* GND: 117495042
* ISNI: 0000 0001 2132 9727
* LCCN: n84805707
* NDL: 00861665
* NKC: nlk20000088028
* NLP: a0000002313793
* NTA: 174680937
* SELIBR: 262056
* SNAC: w66t0pww
* SUDOC: 050384805
* VIAF: 51846603
* WorldCat: lccn-n84805707

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב מקראי. אם התכוונתם ליישוב יהודי ששכן באזור גוש עציון, ראו מגדל עדר.
**מגדל עדר** הוא יישוב בקרבת בית לחם המוזכר בספר בראשית.

אזכורים
-------

במקרא נזכר מגדל עדר כמקום שסמוך לו קבע יעקב את מושבו לאחר לידת בנימין, מות רחל וקבורתה בדרך אפרת: "וַיִּסַּע יִשְׂרָאֵל וַיֵּט אָהֳלֹה מֵהָלְאָה לְמִגְדַּל עֵדֶר".

בנוסף נזכר השם מגדל עדר בנבואת מיכה "וְאַתָּה מִגְדַּל עֵדֶר עֹפֶל בַּת צִיּוֹן" אך אין הכרח שמדובר במקום זה ופרשני המקרא במקום הסבירו את השם כמטאפורה לירושלים.
בעקבות אופיים של דברי מיכה נוספו למקום מאפיינים משיחיים שמובאים במספר מקומות במדרשי חז"ל.

במשנה נזכר מגדל עדר במסכת שקלים כמקום בקרבת ירושלים שבהמה הנמצאת בין ירושלים למגדל עדר חזקה עליה שהיא בהמת קודשים:

> 
> בהמה שנמצאת מירושלים ועד מגדל עדר,
> וכמידתה לכל רוח,
> זכרים, עולות.
> נקבות, זבחי שלמים.
> 
> 
> 
> — משנה שקלים פרק ז משנה ד
>

שם המקום
--------

המגדל בשמו של המקום מרמז ככל הנראה על מקום מבוצר, כמו במקומות נוספים במקרא הנקראים על שם המגדל שבתוכם, המשמש לשמירה ומחסה עבור רועי הבקר.

זיהוי
-----

זיהוי המקום לא ברור ואין לזיהויו אלא השערות בלבד. פרופ' שמואל קליין הניח, כי המקום קשור לשדה הרועים המוזכר בברית החדשה. יש המזהים את מקומו של מגדל עדר עם הגבעה אום א-טלע מצפון לעמק ברכה[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

* מגדל עדר באתר ההנצחה והמורשת בכפר עציון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק כ"א.
2. ↑  ספר מיכה, פרק ד', פסוק ח'.
3. ↑  ר"א אבן עזרא: "ואתה - אמר יפת: מגדל דוד, והנכון לירושלים שהיא כמגדל לעדר שהם ישראל" וכן ביארו בעל המצודות והמלבי"ם.
4. ↑  תרגום יונתן בן עוזיאל על בראשית פרק לה, פסוק כא וכן במדרש שכל טוב פרשת וישלח.
5. ↑  "אפשר ולשדה הרועים על יד בית לחם הנזכר בברית החדשה (לוקס ב ח) יש איזה קשר עם מגדל עדר" (ארץ יהודה: מימי העלייה מבבל עד חתימת התלמוד עמ' 89).
אנפית בקר על קרנף הודי
**אנפית-בקר מזרחית** (שם מדעי: *Bubulcus coromandus*) הוא מין של עוף ממשפחת אנפתיים. צבעה לבן, עם מקור צהוב ורגליים בצבע כהה. היא מצויה ומקננת בישראל, ואחת משתי הציפורים הלאומיות של בוטסואנה.

מאפיינים
--------

משקלה 300 עד 600 גרם ואורכה נע בין 46 ל-56 סנטימטר. באופן טבעי היא אנדמית לאזורים מסוימים באפריקה, אסיה ואירופה, אך פלשה לאזורים רבים נוספים וכיום נפוצה גם בצפון אמריקה, דרום אמריקה ואוסטרליה. בישראל היא מצויה מאוד בכל עונות השנה ומקננת באביב ובקיץ.

אנפית הבקר ניזונה מבעלי חיים קטנים בעיקר דו-חיים, חרקים ודגים קטנים. היא מצטרפת לעדרי בקר, לעדרי צאן או לטרקטור חורש כי הם מטרידים חרקים ובעלי חיים קטנים ממקומם וחושפים אותם לעיני האנפית. בדרך זו אנפית הבקר חוסכת אנרגיה ומגדילה את יעילות הציד. האנפית אף עומדת לעיתים על גבם של פרות ופרסתנים גדולים אחרים, ומנקרת מעורם קרציות וחרקים. אנפית הבקר היא חברותית הדוגרת במושבות קינון על עצים. אנפיות בקר מקננות לפעמים על קבוצות עצים ביישובים וגורמות לרעש וללכלוך. ישנם אנשים הרגישים לנוצות וללשלשת של אנפית הבקר, עד כדי קוצר נשימה.

בעונת הרבייה ישנו חילוף נוצות חלקי, הראש החזה והגב מקבלים צבע חום והרגליים צבע אדום. שלא בעונת הרבייה הרגליים כהות והמקור צהוב. אנפית הבקר היא עוף מוגן בישראל על פי חוק. אין להטריד את אנפית הבקר לאחר בניית הקן ולאחר הטלת הביצים ולא עם הופעת הגוזלים. הקן עשוי מזרדים ומענפים בצורת קערית שטוחה. הזכר אוסף את החומר לבניית הקן והנקבה עוסקת בבנייתו. הקן נשמר ברציפות כדי למנוע גנבת חומר קינון. בקן מוטלות 2 עד 4 ביצים, שצורתן סגלגלה מוארכת וצבען לבן.

תפוצת המין בעולם גדלה מאוד במהלך המאה העשרים. תפוצת אנפית הבקר משתרעת על פני אפריקה, הודו, דרום מזרח אסיה, אוסטרליה, ספרד, פורטוגל, דרום צרפת, טורקיה וישראל. בשנת 2002 העריכו באיגוד ה-IUCN ששטח התפוצה העולמי של אנפית הבקר הוא כ-10 מיליון קילומטר מרובעים והאוכלוסייה העולמית נאמדה בסביבות 3,800,000 עד 6,700,000 פריטים.

לקריאה נוספת
------------

* עזריה אלון, **החי והצומח של ארץ ישראל**, כרך 6 - עופות. משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1986, מסת"ב 9650500685
* הינצל, פיטר, פרסלאו, **הציפורים מגדיר שדה שלם**, נוסח עברי יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד תשמ"א 1981.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנפית בקר מזרחית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Bubulcus coromandus** |

* אנפית בקר מזרחית, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפית בקר מזרחית, באתר GBIF (באנגלית)
* אנפית בקר באתר רשות הטבע והגנים(הקישור אינו פעיל)
* אנפית בקר, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* תמונות אנפית הבקר, בפורטל הצפרות הישראלי

הערות שוליים
------------
הרב **ברוך בן-חיים** (י"ז בחשוון ה'תרפ"ב, 18 בנובמבר 1921 – כ"ד באייר ה'תשס"ה, 2 ביוני 2005) היה דיין, רב קהילה בדרום אפריקה, והרב הראשי של הקהילות היהודיות-סוריות "מגן דוד" ו"שערי ציון" בברוקלין שבניו יורק.

קורות חיים
----------

נולד בירושלים למרים שלום ולרב חיים מזרחי, רב בית כנסת "משכיל אל דל" בשכונת בית ישראל בעיר, שניהם ילידי עיראק. בגיל 11 החל ללמוד בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטיה. למד בחברותא עם הרב עובדיה יוסף. בסיום לימודיו הוסמך לרבנות על ידי הרב עזרא עטיה והרב בן ציון מאיר חי עוזיאל, ושימש דיין בבית הדין הספרדי בירושלים, לצד הרב יהודה הכהן שאקו והרב עזרא עטיה.

בשנת 1947 עבר להתגורר בדרום אפריקה, ושימש שם בתפקיד רבני בקהילה אשכנזית למשך שנתיים. בחודש ינואר 1950 נשלח לברוקלין על ידי הרב עטיה, לשמש כסגנו של הרב יעקב קצין, רב קהילת "מגן דוד" של יוצאי סוריה. בחודש מאי של אותה השנה, נישא לשרלוט, בתו של הרב יעקב קצין. בהמשך הקים עם הרב קצין את קהילת "שערי ציון", וייסד מרכז תורני לתורה ולהלכה לחברי הקהילה.

בשנת 1950 החל לשמש כמלמד בישיבה של קהילת "מגן דוד", ועם הזמן הפך למנהיג הישיבה. בתפקיד זה שימש במשך כ-30 שנה.

אביו שינה את שם המשפחה ל"בן חיים", עקב מעקב של הבריטים על הבן הבכור יוסף[דרוש מקור]. לאחר שאביו נפטר בשנת 1951, שינה את שם משפחתו לבן חיים, לזכר אביו.

לאחר פטירת חמיו, הרב יעקב קצין, בשנת 1995, מונה למחליפו כרב קהילות יוצאי סוריה בברוקלין.

הלך לעולמו בברוקלין ב-2 ביוני 2005 לאחר מחלה. הלווייתו נערכה במתחם קהילות "מגן דוד" ו"שערי ציון", ומשם גופתו הוטסה לישראל, שם נערכה לו הלוויה בישיבת פורת יוסף, ובסופה נקבר בהר המנוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Rabbi Baruch Ben Haim, באתר Find a grave
* RABBI BARUCH BEN HAIM, ZL, באתר Congregation Shaare Zion
* Hacham Baruch - קובץ לזכרו, באתר Hsje

הערות שוליים
------------

1. ↑  IMAGE Magazine | New York's Largest Jewish Family Magazine (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279677705171
* LCCN: n89633173
* WorldCat (עם LCCN): n89-633173

 |
**מרק פיק** (בהונגרית: **Pick Márk**; סגד, 12 בדצמבר 1843 – סגד, 11 במאי 1892) היה תעשיין יהודי-הונגרי, יצרן סלמי בעל השם העולמי "פיק", מייסד מפעל פיק סגד.

ביוגרפיה
--------

מרק פיק נולד למשפחה יהודית בעיר סגד שבדרום הונגריה על שפת נהר הטיסה. למד מסחר והפך לסוחר תבואה. פיק פתח חנות בשנת 1869, שם החל להכין סלמי בכמה מקבצים של טון, בדומה לחנויות אחרות למסחר בדגן ופפריקה. בן עירו ובן תקופתו יאנוש קוטאני (שהיה צעיר מפיק ב-15 שנים) הלך כנראה בעקבות הצלחתו להצלחה משלו. בשנת 1883 הפריד את ייצור הסלמי משאר העסקים של פיק. בעיר הולדתו סגד החל לייצר סלמי חורף בעזרת בעלי מלאכה איטלקים. החברה החלה את הייצור השוטף שלה בשנת 1885, אשר בסוף המאה גדלה ל-25–30 קרונות רכבת בשנה. לאחר מותו המוקדם בשנת 1892 אלמנתו ניהלה את המפעל ובנו הגדול ינו הצטרף למפעל בשנת 1898. הוא קנה את מפעל סלמי הסמוך טיאני שפשט את הרגל, וכל הנדל"ן של המפעל לאורך גדת הנר הטיסה עבר לבעלות משפחת פיק. ינו פיק ביקש לבצע שינויים מהותיים בתהליך הייצור ולהשתמש בכלים מודרניים יותר. הוא היה בעל חוש מסחרי מפותח שהכיר בחשיבות הפרסום. סלמי החורף הפך למוצר העיקרי של החברה בעשור הראשון של המאה העשרים. בין שתי מלחמות העולם מפעל פיק הפך לאחד המפעלים החשובים ביותר בתעשיית המזון ההונגרית, והסלמי פיק הפך למותג עולמי. משנת 1906 ינו היה חבר בהנהלת החברה ומשנת 1934 ואילך ניהל אותה באופן עצמאי לבד עד להלאמתו בשנת 1948. ינו פיק נפטר בשנת 1968.

פועלו למען הקהילה
-----------------

מרק פיק ומשפחתו תרמו רבות לקהילה היהודית בסגד וגם להקמתו של בית הכנסת המפואר של סגד שנבנה אומנם בשנים 1900- 1902, לאחר מותו של מרק פיק, אך אלמנתו תרמה כסף לבנייתו ברוח צוואתו.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929. Online elérés
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש (הו') (כרך V P - S), העורך הראשי. László Markó, מועדון הספרים ההונגרי, בודפשט, 2004 מסת"ב 9789635490592
* The Jewish History of Pick Salami, Hungary’s Most Iconic Pork Product

קישורים חיצוניים
----------------

* הלקסיקון ההונגרי לקורות חיים Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסלמי של פיק הוא הונגריקום
2. ↑  Pick Szeged Zrt. – Történet (Bonafarm csoport, Hozzáférés: 2019. június 4.)
**אילן בן עמי** (נולד בשנת 1967) הוא נגן כלי מיתר אתניים וחשמליים, מפיק מוזיקלי ישראלי, חבר להקת "הברירה הטבעית". הורשע ברצח פרודתו, דפנה בר ציון, ונידון למאסר עולם.

ביוגרפיה
--------

נולד בישראל, בנם של שלמה וג'ולי בן עמי. בשנת 1991 הצטרף כחבר ללהקת "הברירה הטבעית".

בן עמי הוא מחלוצי מוזיקת העולם בישראל. השתתף בפסטיבלים בישראל ובחו"ל (למשל ביאנלה בוונציה).

יצר את הפסקול לסדרת הטלוויזיה "זינזנה" של חיים בוזגלו ותרם מוזיקה לסרטו של בני תורתי "כיכר החלומות". השתתף בהקלטת שירים שונים, בהם "לילה כיום יאיר" של אביתר בנאי, ועבד עם בובי מקפרין ועם שלמה בר. הופיע והקליט יוצרים וזמרים רבים: אתי אנקרי, דוד ד'אור, שלמה גרוניך, ברי סחרוף, אלון אולארצ'יק ועוד. ב־2012 יזם והפיק מוזיקלית את אלבום שירי הילדים "בייבי אוריינטל" (עם אמנים רבים ובהם: אהובה עוזרי, עדי רנרט, ליאורה יצחק ואחרים). השיר "פזמון ליקינטון" מהדיסק השני נכנס לרשימת ההשמעה של גלגלצ.

חיים אישיים ורצח פרודתו
-----------------------

היה נשוי לאסתר ואב לשתי בנות.

בשנת 2012 נישא בשנית למסעדנית והמוזיקאית דפנה בר ציון. בשנת 2014 נפרדו השניים וב־14 באוגוסט נמצאה גופתה של בר ציון בביתו בשכונת פלורנטין בתל אביב. המשטרה ניהלה מצוד אחר בן עמי וכעבור שלושה ימים הוא נתפס והודה ברצח. על גבי קיר הבניין שבו נתפס כתב בן עמי ציטוט מהשיר "ניגון עתיק" של נתן אלתרמן: **"אך אם פעם תהיי צוחקת, בלעדיי במסיבת מרעייך, תעבור קנאתי שותקת, ותשרוף את ביתך עלייך".**

ב־31 בינואר 2017 הורשע ברצח ובשיבוש הליכי משפט וב־26 במרץ גזר עליו בית המשפט המחוזי בתל אביב מאסר עולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן בן עמי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אסף נבו, ‏"אילן בן עמי הרגיש שחרב עליו עולמו", באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד שלמור, ‏נעצר המוזיקאי אילן בן עמי, החשוד ברצח דפנה בר ציון, באתר ‏מאקו‏, 17 באוגוסט 2014
2. ↑  אלי סניור, הנגן הודה ושחזר את רצח פרודתו המסעדנית, באתר ynet, 18 באוגוסט 2014
3. ↑  גלעד מורג, נגן "הברירה הטבעית" הורשע ברצח פרודתו: "הלם בראשה בפטיש, להטיל מאסר עולם", באתר ynet, 31 בינואר 2017  
תפ"ח (ת"א) 16808-09-14 מדינת ישראל - פרקליטות מחוז ת"א (פלילי) נגד אילן בן עמי
4. ↑  "מאסר עולם לנגן להקת "הברירה הטבעית" שרצח את פרודתו". *ynet*. 2017-03-26. נבדק ב-2017-03-26.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 30d6bdbb-5676-4c00-bc4b-5a12da3db55f

 |
**זרון תכול** (שם מדעי: ***Circus cyaneus***) הוא מין דורס מהסוג זרון שבמשפחת הנציים אשר חי באירופה, אסיה ובצפון אפריקה. באנגלית הוא מכונה "hen harrier" - "זרון תרנגולות", עקב מנהגו לצוד תרנגולות באזורי חוות.

מאפיינים
--------

הזרון התכול מגיע לאורך 41–52 ס"מ, מוטת כנפיים של 97–122 ס"מ ומשקל של 290–400 גרם בזכרים ו-390–750 גרם בנקבות הגדולות יותר. צבעו של הזרון הזכר אפור-תכול עם בטן בהירה וכנפיים בהירות מלמטה ובעלות קצוות שחורים והזנב לבן, ארוך וחד. הנקבה חומה יותר ומזכירה במראה עקב. הזרונים חיים יחדיו בזוגות.

זרון זה מצוי ברחבי צפון ומרכז אירואסיה ברחבי ערבות, מישורים, שפלות, ביצות ושיחיות ולעיתים גם באזורי מרעה. 
בישראל הזרון התכול הוא חולף וחורף.

הקינון הוא על הקרקע, בתוך צמחיה סבוכה. הנקבות מטילות בין 2 ל-10 ביצים לבנות. שני בני הזוג מגדלים את הצעירים, אך הזכר הוא זה שצד עבור הנקבה והגוזלים.

הזרון ניזון ממיני יונקים קטנים כמו מכרסמים ועטלפים (עד 95% מהמזון), וכן ממיני עופות שונים ביניהם מיני פסיוניים, עפרוניים, דרוריים, חופמאים שונים ועופות מים. אם לא ימצא עופות או יונקים יגוון בזוחלים קטנים, דו-חיים ואף בחרקים גדולים כמו חגבים. שיטת הציד היא לחלוף בגובה נמוך באופן חרישי בדומה לינשוף עד הטרף, לעיתים גם לאחר מעקב מתמשך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זרון תכול** בוויקישיתוף
* זרון תכול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* זרון תכול, באתר ITIS (באנגלית)

* זרון תכול, באתר NCBI (באנגלית)

* זרון תכול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)

* זרון תכול, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)

* זרון תכול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* זרון תכול, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)

* זרון תכול, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זרון תכול באתר הרשימה האדומה של IUCN

זרון במעוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph867745

 |
**תסמונת אֲשֶׁר** (באנגלית: **Usher syndrome**) היא תסמונת גנטית שבה קיימת לקות שמיעה ראשונית, בצירוף מחלת העיניים רטיניטיס פיגמנטוזה. מחלת הרטינטיס פיגמנטוזה מתפתחת בשלבי גיל ההתבגרות או מאוחר יותר, בהתאם לתת הסוג הספציפי של התסמונת, מביאה לקשיי ראייה חריפים, לעיתים עד עיוורון. התסמונת נקראת על-שם האופתלמולוג הסקוטי צ'ארלס אשר, שתיאר אותה במאמר שפרסם ב-1914.

הסוגים הקליניים של תסמונת אשר
-----------------------------

#### סוג 1 (USH1)

מאופיין בחירשות מולדת ועמוקה בכל התדירויות. RP מופיע בשלב מוקדם, בדרך כלל לפני הבגרות המינית, וכן בעיות בשיווי המשקל. 

#### סוג 2 (USH2)

מאופיין בלקות שמיעה מולדת קלה בתדירויות הנמוכות, ובלקות שמיעה חמורה בתדירויות גבוהות. לקות השמיעה בדרך כלל איננה מחמירה עם הגיל. הילדים הלוקים בתסמונת אשר מסוג 2 יכולים לקרוא שפתיים ולהשתמש בשפה אוראלית, עד לשלב מאוחר יחסית. RP מופיע בין סוף העשור השני של החיים לתחילת העשור השלישי. אין בעיות שיווי משקל מובְנות, אולם עם צמצום שדה הראייה הופכת מערכת שיווי המשקל הוויזואלית לפחות אמינה.

#### סוג 3 (USH3)

סוג 3 של תסמונת אשר הוא נדיר, ביחס לסוג 1 ולסוג 2. בסוג זה מתפתחת לקות השמיעה אמנם בילדות, אך לאחר גיל רכישת השפה. אובדן השמיעה מחמיר בהתמדה, עד לחרשות בגילאי הבגרות. RP מתחיל בשלב מאוחר יחסית. בסוג 3 קיים אובדן מתקדם של מערכת שיווי המשקל.

הבסיס הגנטי של תסמונת אשר
-------------------------

נכון להיום זוהו כעשרה גנים שהפגם הגנטי בהם יכול לגרום לתסמונת אשר. באוכלוסייה היהודית בישראל תוארו שתי מוטציות נפוצות:

1. תוספת של ארבעה נוקלאוטידים CGAT בגן שנקרא usherin מופיעה ב-1 מתוך 50 יהודים ממוצא צפון אפריקה, אירן או עיראק.
2. מוטציה R245X בגן PCDH15 מופיעה ב-1 מתוך 100 יהודים אשכנזים.

בדיקה גנטית לשתי מוטציות אלה אפשרית לביצוע ואף מומלצת על ידי משרד הבריאות עקב חומרתה הקשה של המחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פורטל הגנטיקה - מידע על בדיקה גנטית לתסמונת אשר
* תסמונת אשר באתר העמותה לחקר בריאות העין ומניעת עיוורון בישראל
* על תסמונת אשר מתוך National Eye Institue (באנגלית)
* סרטונים על חשיבות המרחק בזמן ניהול שיחה, בעמוד הפייסבוק של אשר, איפה אתה?, 23 ביולי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529645305171
* LCCN: sh85141557
* NKC: ph769657

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות כדורגל   
פרמטרים [ מספר, תאריך עדכון קבוצה, קבוצה נוכחית ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**חואן פדרו רמירס לופס** (נולד ב-30 באפריל 1991), הידוע בכינוי **חואנפה**, הוא כדורגלן ספרדי המשחק כבלם בז'ירונה מהלה ליגה.

קריירת מועדונים
---------------

חואנפה נולד בלאס פאלמאס, וגדל במחלקת הנוער של לאס פאלמאס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים ב-2008 בליגה הרביעית.

ב-13 ביוני 2009, ערך חואנפה את הופעת הבכורה המקצועית שלו בקבוצה הראשונה, כשנכנס כמחליף מאוחר בתיקו 0-0 נגד ראיו ואיקאנו בליגה השנייה. ב-22 ביוני 2010 קודם רשמית לסגל הקבוצה הבוגרת.

ב-21 בינואר 2012, הבקיע חואנפה את שער הבכורה שלו בליגה השנייה, שער ניצחון בדקה ה-90 בתיקו 1-1 נגד סבדל. בספטמבר 2013, עזב את המועדון וחתם בראסינג סנטנדר מהליגה השלישית.

לאחר העפלה לליגה השנייה, חתם חואנפה ביוני 2014, על חוזה ל-3 שנים בגרנדה, אך הושאל מיד לראסינג סנטנדר.

ביולי 2015, הושאל לעונה אחת לריאל ואיאדוליד. ביולי 2016, חתם על חוזה קבוע ל-3 שנים בז'ירונה מהליגה השנייה. הוא תרם 34 הופעות בעונה שהסתיימה בהעפלה היסטורית של המועדון ללה ליגה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואנפה** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol

הערות שוליים
------------

1. ↑  El Girona FC incorpora el defensa central Juanpe, gironafc
המתקן הראשי לאחר משימת שנג'ואו-7.
**מרכז בקרת הטיסה של בייג'ינג** (בסינית: **北京航天飞行控制中心**), הידועה בעבר בשם **מרכז הפיקוח והבקרה של בייג'ינג**, הוא מרכז פיקוד לתוכנית החלל הסינית הכולל את משימות שנג'ואו וממוקם בפרבר צפונית מערבית לבייג'ינג. הכניסה הראשית של מרכז החלל ממוקמת בצומת כביש בייקינג וכביש יו יי.

אטימולוגיה
----------

שמו של המרכז שונה ל-北京 航天 飞行 控制 (מילולית: מרכז בקרת הטיסה בבייג'ינג) בשנת 2006. החל ממרץ 2009, לא פורסמה הודעה רשמית לשינוי שמו הרשמי באנגלית בהתאם לשמה הסיני החדש ושמו באנגלית הוא **Beijing Aerospace Command and Control Center**, מרכז הבקרה והפיקוד לאוויר וחלל בבייג'ינג.

תיאור
-----

* הכניסה הראשית למרכזהכניסה הראשית למרכז

מרכז החלל מפוקח ומנוהל על ידי ממשלת הרפובליקה העממית של סין.

המרכז מנהל משימות פיקוח, טלמטריה, מעקב ופיקוד על חלליות. הבניין נמצא בתוך מתחם שזכה לכינוי "עיר התעופה והחלל". המתחם נוצר בתחילה למשימות החלל המאוישות של סין, הידוע כ"פרויקט 921". המרכז התפתח להיות אחראית למשימת צ'אנג-אה 1 ולמשימת החלל הבין-כוכבית הסינית-רוסית, פובוס גרונט. מרכז מפקח גם על משימות שנג'ואו בעזרת ארבע ספינות מעקב מסוג יואן ונג. למרכז מספר חברות בנות ייעודיות באמצעות לווייני התקשורת מדגם סינו ואינמרסט.

ראו גם
------

* תוכנית החלל הסינית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Beijing Aerospace Command and Control Center". *www.globalsecurity.org*. נבדק ב-20 בפברואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
ארגון מתרסים על ידי תושבי המקום
**הקרב ברחוב כייבל** (באנגלית: **Battle of Cable Street**) התחולל ב-4 באוקטובר 1936, כאשר תושבי האיסט אנד של לונדון סיכלו קיום מצעד של איגוד הפשיסטים הבריטי בראשותו של אוסוואלד מוסלי, שגובה על ידי שוטרי משטרת המטרופולין של לונדון. מוסלי וכנופיית "החולצות השחורות" שלו ביקשו לקיים מצעד דרך השכונות היהודיות הצפופות של מזרח לונדון (בפרט שכונת סטפני) במטרה להטיל טרור וקיבלו לכך אישור ואף ליווי משטרתי. מול כ-3,000 צועדים המגובים ב-2,000 שוטרים התבצרו מאחורי מתרסים קבוצות מאורגנות של כוחות אנטי-פשיסטיים, בהם יהודים (שהמרו את פי ועד שליחי הקהילות, שדרש מהיהודים להישאר ספונים בבתיהם), אנשי המפלגה הקומוניסטית של בריטניה, סוציאליסטים אנשי מפלגת הלייבור העצמאית, אנרכיסטים ואירים-קתולים. המפגינים האנטי-פשיסטים, תושבי האזור, מנו כ-100,000 איש. סיסמתם הייתה "They shall not pass" ("הם לא יעברו!", תרגום הביטוי בספרדית "no pasaran", סיסמת הרפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד). במהומות האלימות שהתחוללו עקב ההתנגשות, תקפו המתבצרים את הצועדים ואת השוטרים שהגנו עליהם במקלות, והשליכו עליהם אבנים, שברי ריהוט ואשפה שהכינו מבעוד מועד. קבוצת מפגינים יהודים אף שפכו חביות של גולות, שגרמו לנפילת סוסי המשטרה ולפציעתם ולפציעת השוטרים. בסופו של היום נפצעו כ-175 איש בהם נשים וילדים וכ-150 מפגינים אנטי-פשיסטים נעצרו על ידי המשטרה. המצעד הפשיסטי נעצר והפשיסטים נפוצו לכל עבר. בעקבות הקרב התפרסם "חוק הסדר הציבורי (1936)" - Public Order Act, שאסר לבישת מדים פוליטיים בציבור ותרם להתמוססות תנועתו של מוסלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקרב ברחוב כייבל** בוויקישיתוף
* המיתוס של רחוב כייבל, אתר History Today
* על הקרב במלאת 70 שנה, אתר BBC
* עדות משתתף בקרב
* הקרב ברחוב כייבל, סרטון באתר יוטיוב, סרט דוקומנטרי (כ-9 דק')
* הקרב האמיתי ברחוב כייבל (Hidden London: The Real Battle of Cable Street), סרטון באתר יוטיוב, סרט דוקומנטרי (כ-40 דק')
* לרגל יובל 76 שנים לקרב
* גלריית תמונות מהקרב
**ריצ'רד ג'ונס** (באנגלית: **Richard Henry Jones**; נולד ב-26 באוגוסט 1950) הוא דיפלומט אמריקאי שכיהן כסגן המנהל הכללי של סוכנות האנרגיה הבינלאומית בשנים 2008–2013. כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בין השנים 2005–2008.

בין השנים 1996–1998 היה שגריר בלבנון, בין השנים 1998–2000 היה שגריר בקזחסטן, בין השנים 2001–2004 שימש שגריר ארצות הברית בכווית ובשנת 2005 שימש כיועץ בכיר למזכיר המדינה האמריקאי ומתאם המדיניות בעיראק.

ביוגרפיה
--------

ג'ונס נולד בבסיס חיל האוויר בברקסדייל, לואיזיאנה. הוא סיים לימודי תואר ראשון במדעים, במתמטיקה, בהצטיינות במכללת הארוי מד בקליפורניה, תואר שני ושלישי במנהל עסקי ובסטטיסטיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.

במהלך שירותו בשירות החוץ האמריקאי הוא הוצב פעמיים בריאד ושירת גם בפריז ובתוניס. הוא שימש מנהל האגף למסחר במדינות מפותחות במשרד ליחסים עם מצרים (1987–1989) ואף עמד בראש המשרד ליחסים עם מצרים.

נוסף לשפת אמו ג'ונס דובר ערבית, צרפתית, גרמנית ורוסית. במרשם הפטנטים האמריקאי רשומים על שמו שני פטנטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד ג'ונס** בוויקישיתוף
* קורות חייו באתר סוכנות האנרגיה הבינלאומית (באנגלית)

| שגרירי ארצות הברית בישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ג'יימס מקדונלד: 1949–1950 • מונט ביין דייוויס: 1951–1953 • אדוארד לוסון: 1954–1959 • אוגדן ריד: 1959–1961 • וולוורת ברבור: 1961–1973 • קנת קיטינג: 1973–1975 • מלקולם טון: 1975–1976 • סמואל לואיס: 1977–1985 • תומאס פיקרינג: 1985–1988 • ויליאם בראון: 1988–1992 • ויליאם הרופ: 1992–1993 • אדוארד ג'רג'יאן: 1993–1994 • מרטין אינדיק: 1995–1997 • אדוארד ווקר: 1997–1999 • מרטין אינדיק: 2000–2001 • דן קרצר: 2001–2005 • ריצ'רד ג'ונס: 2005–2008 • ג'יימס קנינגהם: 2008–2011 • דן שפירו: 2011–2017 • דייוויד פרידמן: 2017–2021 • תומאס ריצ'רד ניידס: 2021–2023 |  |

 |