חברת **פוספטים בנגב** (פו"ב) הייתה חברה שהוקמה בשנת 1951 על ידי החברה הממשלתית "מחצבי ישראל" וביצעה כרייה והשבחה של פוספטים בשדות פוספט בנגב. פעילותה מוזגה עם מספר חברות אחרת לתוך חברת "כיל רותם" חברת בת של "כימיקלים לישראל" (שבמאי 2020 שינתה את שם ל"איי.סי.אל גרופ").

פעילות
------

מרבית הפוספט משמש לייצור דשנים זרחתיים לחקלאות הצומח. פוספט נטול פלואור משמש כתוספת מזון להאבסת בעלי חיים. חומצה זרחתית משמשת לתעשיות שונות כגון דטרגנטים, מזון ותרופות.

הפוספט, לאחר כרייתו, מכיל זרחן מעורב בחומר תפל כדוגמת מלחי כלור שונים ואבן גיר. לאחר כריית הפוספט, משביחים אותו בתהליך אשר כולל הפרדת מלחי הכלור מהזרחן שבפוספט ואז, שטיפתו. הפרדת אבן הגיר מהזרחן שבפוספט נעשית באמצעות קלייה בתנורים בטמפרטורה גבוהה.

היסטוריה
--------

באפריל 1951 הוקמה חברת "מחצבי ישראל" לצורך איתור והפקת מחצבים ברחבי ישראל, בעיקר בנגב, זאת על בסיס סקרים גאולוגיים שבוצעו מיד לאחר הקמת המדינה, בהם נתגלה פוטנציאל רחב להקפת מחצבים שונים בנגב. "מחצבי ישראל" פעלה כחברת גג שלצורך פיתוח המחצבים עצמם תוכננה הקמת חברות-בת בשותפות עם חברות מהמגזר הפרטי. "פוספטים בנגב" הוקמה במטרה לפתח את שדות הפוספטים. מרבצי פוספטים נתגלו לראשונה כבר במאה ה-19. למנהל החברה מונה שלמה שמיר, שהיה אחד מ-12 אלופי המטה הכללי הראשון של צה"ל

פעילותה הראשונה של החברה היה ביצוע סקר גאולוגי מקיף לאיתור שדות הפוספטים בהם הפוטנציאל הכלכלי הגדול ביותר. שדה אורון היה הראשון שהוחלט לפתח, מאחר שאחוז הפוספט בסלע במקום היה גבוה (כ-25%) והוא קרוב לפני השטח. באורון הוקם מפעל שכלל מתקן הפרדה ומתקן קלייה ומחנה מגורים לפועלים, מאחר שמפעל היה רחוק מנקודות יישוב. במקום התגוררו כ-140 פועלים. רוב תוצרת המפעל נשלחה תחילה למפעל "דשנים וחומרים כימיים" בחיפה, במשאיות עד תחנת הרכבת אשקלון ומשם ברכבות משא לחיפה. באפריל 1956 החלה העברת הפוספט דרך תחנת הרכבת באר שבע – צפון / אוניברסיטה, עם פתיחת מסילת הדרום. לצורך הובלת הפוספטים גם נבנו במפעל "וולקן" בחיפה קרונות משא.

ביוני 1953 בוצע יצוא ראשון של פוספטים לאיטליה, אחר כך גם להונגריה, ויפן. ב-1959 החל ביצוא פוספטים דרך נמל אילת.

בשנת 1956 הגיעה תפוקת מפעל אורון ל-150,000 טון, וב-1959 ל-250,000 טון. החברה ערכה סקרי פוספט נרחבים באותן השנים בחלקים שונים של הנגב, בשיתוף המכון הגיאולוגי לישראל. סקרים אלה הביאו במהלך השנים לגילויים של מרבצי פוספט נוספים, בין היתר במישור רותם, עין יהב, בקעת צין, בקעת ערד, שולי הערבה ובנגב המרכזי.

בשנת 1962 מוזגה חברת "פוספטים בנגב" עם חברת "דשנים וחומרים כימיים" לחברה חדשה שפעלה שם "כימיקלים ופוספטים". באותה שנה גם החלה הזרמת גז לשימוש מפעל אורון משדה ראש זוהר. הגז שימש גם עובר תנור קליה חדש שהוקם במפעל.

בשנת 1964 החלה סלילת מסילת ברזל לאתר אורון במטרה להוביל את הפוספטים ישירות ברכבת מהאתר. המסילה לאורון נחנכה ב-11 במרץ 1970, כחלק מפרויקט מסילת הרכבת לאילת, אולם המסילה עד אילת מעולם לא הושלמה.

במרץ 1966 התגלה מרבץ ליד המכתש הקטן, בו אחוז הפוספט היה גבוה ביותר, למעלה מ-30 אחוז. הפקת הפוספט במקום החלה בקיץ אותה שנה. המכרה במכתש הקטן, היה פעיל עד שנת 1992, והופקו ממנו 15 מיליון טון של פוספט.

בדצמבר 1974 אישרה ועדת השרים לענייני כלכלה הקמת מכרה פתוח בנחל צין ומפעל להעשרת פוספטים. הוא היה המכרה הגדול ביותר של פוספטים בנגב ונועד להגדיל את תפוקת הפוספטים ל-2 מיליון טון בשנה. הסיבה להקמת המכרה החדש הייתה עלייה של מחיר הפוספט מ-14 דולר לטון לכ-60 דולר תוך שנה. לשם שינוע הפוספטים ממפעל צין נסללה מסילת ברזל מאורון באורך 34 ק"מ בצורת פרסה כדי להתגבר על הפרשי הגובה, החוצה את נחל צין בגשר גבוה וארוך. כן נסללה דרך אספלט היורדת בתלילות ממפעל אורון למפעל צין ומשם לכביש הערבה דרך כביש 227. הדרך נקראת על שם מרדכי מקלף שהיה מנכ"ל מפעלי ים המלח. המפעל בצין נחנך רשמית ב-13 בדצמבר 1977. עלות הקמת המכרה, המפעל ומסילת הברזל הייתה 2 מיליארד ל"י. במרץ 2021 נסגר מפעל צין לאחר 44 שנות פעילות.

בשנת 1975 הוחלט על מיזוג של חברת "פוספטים בנגב" עם חברת "ערד תעשיות כימיות" שעסקה בייצור חומצה זרחתית.

בשנות ה-80 עלתה התפוקה של החברה למעל 2 מיליון טון סלע פוספט בשנה והיא הפיקה רווחים גבוהים. ב-1988 מונה האלוף עמנואל סקל למנכ"ל החברה מיד עם שחררו מצה"ל, אך פרש שנתיים אחר כך שחזר לשירות. במקומו מונה עקיבא מוזס שכמה שנים אחר כך מונה למנכ"ל קבוצת "כימיקלים לישראל" כולה.

בשנת 1991 התאחדה "פוספטים בנגב" עם "רותם דשנים" ועם "קבוצת אמפרט" האירופאית, תחת השם "רותם אמפרט נגב בע"מ". החברה המאוחדת ריכזה את פעילות "כימיקלים לישראל" בתחום ייצור זרחן ודשנים. אחר כך שונה שם החברה המאוחדת ל" "כיל רותם".

הקרן לשיקום מכרות
-----------------

תחילת נתיב הפוספטים
כרית הפוספטים בנגב פגעה קשה בנוף המדברי ובערכי טבע. לחברת רותם אמפרט זיכיון לכרייה על פני 200 קמ"ר (200,000 דונם), מתוכם כ-35 קמ"ר של מכרות לא משוקמים. בשנת 2003 העניקה רשות מקרקעי ישראל לחברת רותם אמפרט פטור מדמי חכירה עבור שטחים בהם לא נעשית כרייה פעילה, בתמורה להקמת קרן לשיקום מכרות אליה יופרשו כספים לשיקום מכרות העבר במטרה למזער את הנזק ולהחזיר את המצב לקדמותו. אולם, על פי בדיקת מבקר המדינה מ-2012 הקרן לשיקום מחצבות לא הוקמה ולא הופרשו לזכותה כספים כנדרש.

זיהום מקורות המים
-----------------

כבר ב-1993 התקבלו דיווחים על כך שמפעלי הפוספטים זיהמו את מקורות המים בסביבתם. אולם רק בשנת 2022, בעקבות תובענה ייצוגית של קבוצת תושבים נגד חברת רותם אמפרט בגין זיהום המעיינות בנחל צין, נדרשה החברה לטפל במפגע.

נתיב הפוספטים
-------------

כחלק מפעילות של אחריות תאגידית נתיב הפוספטים הוקם בידי חברת רותם אמפרט בסיוע רשות הטבע והגנים. הנתיב הוא דרך עפר בת עשרה קילומטרים, המתאימה גם לנסיעת מכוניות פרטיות. הדרך מובילה אל המכתש הקטן ומאפשרת הצצה לתופעות הגאולוגיות כמו גם לתופעת הכרייה. בדרך מוקמו ארבע תחנות הסבר ועוד עמדת תצפית אחת.

ראו גם
------

* הר צין
* שדה בריר

קישורים חיצוניים
----------------

* אופירה גל, מפעל הפוספטים בנחל צין

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דוד סודרי, אוצר לאומי, באתר הארץ, 9 באפריל 2006
2. ↑  מועצת מחצבי ישראל נתכנסה לישיבתה הראשונה, דבר, 1 באפריל 1951  
דיון על פעולות חב',מחצבי ישראל", הארץ, 1 באפריל 1951
3. ↑  גלגוליה של חברת "מחצבי ישראל", מעריב, 1 באפריל 1951
4. ↑  חברות-בת ל"מחצבי ישראל", הארץ, 2 באפריל 1951
5. 1 2  דויד סודרי, סלעי הפוספט של ישראל, בתוך מלח הארץ - חוברת מס' 7 - סדרה למחקרי ים המלח, עורך אברהם סטרינסקי, המכון למדעי כדור הארץ, האוניברסיטה העברית, 2013
6. 1 2 3  יצחק יעקבי, מפעל הפוספטים בראשית צעדיו, דבר, 12 באפריל 1954
7. ↑  עתי"ם, אוצרות ניכרים של פוספטים בנגב, קול העם, 5 ביוני 1951
8. ↑  נמצא מכרה פוספטים עשיר בנגב, דבר, 22 באוגוסט 1951
9. ↑  מחצבי ישראל בזיקוקם, הארץ, 1 בינואר 1954
10. ↑  הוחל בהובלת משאות ברכבת בקו החדש מבאר שבע לחיפה, הארץ, 10 באפריל 1956
11. ↑  קרונות מתוצרת הארץ נמסרו להנהלת הרכבת, הארץ, 5 בספטמבר 1957
12. ↑  יצוא ראשון של פוספטים, דבר, 11 ביוני 1953
13. ↑  15 אלף טונה פוספטים לאונגריה, הארץ, 22 ביולי 1956
14. ↑  8 אלפים טונות פוספטים ־ ליפאן, הארץ, 12 בספטמבר 1956
15. ↑  החלה טעינת פוספטים בנמל אילת, הארץ, 2 באפריל 1959
16. ↑  שיא בהפקת פוספטים באוקטובר, הארץ, 25 בנובמבר 1956
17. ↑  רבע מיליון טון פוספטים יופקו בשנה הבאה, דבר, 24 בפברואר 1958
18. ↑  נתגלה שדה פוספטים עשיר, קול העם, 14 באוקטובר 1957
19. ↑  איחוד "דשנים כימיים" וחב' "פוספטים בנגב", למרחב, 5 ביולי 1962  
מאיר הראובני, רווח תפעולי ב"כימיקלים ופוספטים", למרחב, 20 ביולי 1966  
רווח של 3/42 מיליון ל"י במאזן "כימיכלים ופוספאטים" ל1966/67-, דבר, 24 בדצמבר 1967
20. ↑  עתי"ם, גז מראש־זהר לשדות הפוספטים, למרחב, 26 במרץ 1962  
גאז ראש זוהר לשדות הפוספטים, קול העם, 26 במרץ 1962
21. ↑  הזרמת הגאז משדות ערד - תוכפל ביולי ש.ז, על המשמר, 22 ביוני 1964  
עיכוב בהרצת תנור באורון גרם הפסדים, למרחב, 14 באוקטובר 1966
22. ↑  הנס לברכט, רכבת לדימונה ואורון, קול העם, 8 בינואר 1964  
נשלמו ההכנות לסלילת רכבת מב"ש לאורון ולערד, על המשמר, 10 בינואר 1964  
פוספטים מאורון יועברו ברכבת לאשדוד וחיפה, מעריב, 11 בספטמבר 1969
23. ↑  היום אורון - מחר אילת, למרחב, 12 במרץ 1970  
יוסף גילת, "הי דרומה לאילת", על המשמר, 12 במרץ 1970
24. ↑  רפי בנקלר, מיליוני טונות של פוספטים בטיב מעולה נתגלו בנגב, על המשמר, 30 במרץ 1966}  
מיליוני טונות של פוספט מועלה נתגלו במעתש הקטן, דבר, 30 במרץ 1966
25. ↑  ייצור הפוספטים באורון יוגדל ל־9000,000 טי בשנה, דבר, 26 באוגוסט 1966
26. ↑  דוד מושיוב, ועדת השרים לכלכלה תאשר היום הקמת מפעל פוספטים בנחל צין, דבר, 8 בדצמבר 1974
27. ↑  ברוך מאירי, מיכרות פוספטים חדשים יופעלו בנחל־צין ובערבה, מעריב, 1 באוגוסט 1974  
מנחם תלמי, פוספאט מהור-ההר, מעריב, 24 באוקטובר 1975
28. ↑  נחנך כביש נחל־צין דרך הערבה, דבר, 10 בנובמבר 1977  
20 משאיות ראשונות עם פוספטים הגיעו לאילת מהמפעל החדש בנחל צין, דבר, 10 בנובמבר 1977
29. ↑  שלמה גבעון, אלפים השתתפו בחנוכת מפעל הפוספטים החדש, מעריב, 14 בדצמבר 1977
30. ↑  אלי דנון, ,חול הזהב' בנחל צין עתיד להכניס 70 מיליון דולר בשנה, מעריב, 24 בנובמבר 1977
31. ↑   הרכבת האחרונה למסוף צין, סרטון בערוץ "רכבת ישראל", באתר יוטיוב (אורך: 03:10)
32. ↑  משולם עד, עובדי "פוספטים בנגב" מאיימים בשביתה בגלל המיזוג עם תשלובת ערד, דבר, 21 באוקטובר 1975  
דויד מושיוב, 34 מיליון ל"י מרווחי "פוספטים בנגב" - לקיזוז הפסדי "ערד תעשיות", דבר, 6 באוקטובר 1975
33. ↑  "פוספטים" הכפילה את הרווח, חדשות, 28 באוגוסט 1985  
פוספטים בנגב הגדילו את הרווחים פי ארבע, חדשות, 28 בפברואר 1985
34. ↑  נווית זומר, מוזס בראש "פוספטים" במקום עמנואל סקר, חדשות, 26 בדצמבר 1990
35. ↑  יורם גביזון, עקיבא מוזס: מהקיוסק בתחנת הרכבת להקמת החברה השנייה בגודלה בישראל, באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2012
36. ↑  ׳רותם אמפרט נגב׳ סיימה את שנת 91' ברווח סמלי, מעריב, 2 באפריל 1992
37. ↑  אורי גינוסר, פוספטים בנגב ורותם אמפרט ימוזגו לחטיבת זרחן בכי"ל, מעריב, 17 בדצמבר 1990
38. ↑  בדיקת מבקר המדינה מ-2012
39. ↑  מתי כהן, טינופת - הסיפור על החומצה הגופריתית שזיהמה שטחי אדמה עצומים, חדשות, 18 ביוני 1993
40. ↑  אתר למנויים בלבד צפריר רינת, מים בצבע צהוב: היקף הזיהום בנחל צין נחשף במסמכים שהוגשו לבית המשפט, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2020  
אתר למנויים בלבד צפריר רינת, מחקר: מפעלי הפוספטים של כימיקלים לישראל גרמו זיהום חמור למעיינות בנגב, באתר הארץ, 27 ביוני 2021
41. ↑  כרמל נמש , העליון נגד כי"ל - פסיקה שאולי תשנה את הדין הסביבתי בישראל, באתר זמן ישראל, 3 בינואר 2022