recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יצאתי לחפש מחסה** הוא ספרה ראשון של הסופרת יעל ישראל. זהו קובץ של סיפורים קצרים, שראה אור ב"סדרה הלבנה" בהוצאת עם עובד בשנת 1993. רוב סיפורי הקובץ ראו אור בין השנים 1983 ל-1992, בכתבי העת לספרות מאזנים, אפיריון, פרוזה ושופרא, ובמוספי הספרות של העיתונים מעריב, ידיעות אחרונות, על המשמר ודבר, לפני שכונסו בקובץ זה.

עלילה
-----

סיפורי הקובץ מאירים מציאות קשוחה בהוויה ישראלית עירונית, לחוצה וקדחתנית. הסיפורים כתובים כמו סרט קצר, ומציגים מיניות בוטה בסיטואציות של חוסר מוצא נפשי, באמצעות מבע אנושי קשוב ומתוח. גיבוריהם מורדים בתפקידים החברתיים שבהם הם לכודים, ובניסיונות ההיחלצות שלהם הם שוקעים בהתעסקות פולחנית בגופניותם, והופכים עולם של תשוקה ואלימות למחאה חברתית נוקבת. 

רוב הגיבורים חיים מחוץ לזרם המרכזי, ושקועים בעולמם הפנימי המיוסר. ביניהם, טרנסג'נדר שרצח את מאהבו ונמלט מהחוק בסיפור הפותח "יצאתי לחפש מחסה", צעירה הסובלת מהפרעות אכילה ב"מכורה", זקנה החיה בעולם דמיוני והזוי ומשווה את מאהבה הזקן לכוכב קלינט איסטווד בסיפור "עניבות מאמריקה", צעירה שעוברת לילה סהרורי בטרמפ שלקחה בלוס אנג'לס בסיפור "חטופה", ועוד גיבורים שחייהם הסהרוריים נסחפים למציאות אלימה.

הפרשנות
-------

ישראל עוסקת בגופניות כמראה לחיי הנפש של הגיבורים. הם בודקים את עצמם במראה, מתעסקים בכפייתיות בפולחני גוף, מקיאים, מריירים, אפילו בודקים את צואתם – והכול כאלגוריה לתהליכים הנפשיים הקשים שבהם הם נתונים. 

"לא מחסה הוא שמעניקה יעל ישראל לגיבוריה, אלא מראה מלוטשת היטב, שהיא בבחינת מלכודת למערומיו הבלתי מחמיאים של הפרט," כותבת אסנת בלייר בביקורתה במוסף הספרותי של מעריב ב-12 במרץ 1993. והיא מוסיפה: "ישראל בוחרת להכות בקורא ישירות בפניו ואין בה רחמים. הנוקאאוט הוא מיידי, מפיל דמויות וקוראים כאחד ולא מותיר פתח להתאוששות מהירה. התייפייפות לשונית אינה נמנית עם מאפייניו של קובץ זה, וההתבוססות הגיבורים בשתיקתם, בשיגעונם, במיניותם המיוסרת ובמלחמתם התמידית בבני זוגם זוכים לתיאורים דקדקניים נטולי עידון לשוני. אבל לא רוע לב הוא שמנחה את עטה של הסופרת, אלא כאב וכעס על מציאות מסרסת. הקצב והדינמיות אשר היא מקנה לספרה באמצעות משפטים קצרים, הומור ציני ומתח, כמו היו סרטים קצרים וממוקדים, אינם משלים את הקורא בדבר ניסיונות ההיחלצות של הגיבורים".

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר בהוצאת עם עובד
* רן יגיל, סיפוריה הקצרים של יעל ישראל, nrg, 10.11.12
* כל סיפורי הקובץ לקריאה באתרה האישי של יעל ישראל, המתארח בפלטפורמת "רשימות"
**ניהארי** (בהינדי: **निहारी**; באנגלית: **Nihari**) הוא מאכל הודי בשרי, המבושל בבישול איטי ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.

ניהארי עשוי לרוב מבשר כבש, אך ניתן להכינו גם מבשר בקר, עזים או עוף, שלהם מוסיפים פלפל שחור ומבשלים בבישול ארוך ואיטי.

היסטוריה
--------

ניהארי מוזכר לראשונה בסוף המאה ה-18, לאחר שהפך למנה עיקרית במטבחה של האימפריה המוגולית.

השם ניהארי, נגזר מהמילה הערבית ניהאר (نهار) שפירושה תחילת היום או בוקר.

כיום, המאכל נפוץ בקרב קהילות מוסלמיות בהודו ובפקיסטן, נחשב למנה עיקרית ונהוג לאכול אותו כארוחת בוקר לאחר תפילת הפג'ר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניהארי** בוויקישיתוף
* מתכון להכנת ניהארי, באתר Teaforturmeric

הערות שוליים
------------

1. ↑  History of Nihari, Karachi Cuisine (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Nihari: History Of The Meaty and Buttery Breakfast Staple of The Mughals, NDTV Food (באנגלית)
3. ↑  Deblina Chakravorty / Apr 12, 2012, 00:00 Ist, Nihari, a gift from Nawabs - Times of India, The Times of India (באנגלית)
4. ↑  admin, Beef nalli Nihari Recipe: Historic Recipe of Southasia > Homtainment.com, Homtainment.com, ‏2020-12-23 (באנגלית אמריקאית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניהארי"**.
**יוסף אבו לאבן** (בערבית: **يوسف أبو لبن**; נולד ב-26 במאי 1992) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

יוסף, הוא אחיינו של כדורגלן העבר רמי אבו לבן.

קריירה
------

אבו לאבן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע, ובעונת 2011/2012 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון כחלק מהתוכנית של מאמן הקבוצה דאז ניר קלינגר לטפח שחקנים ממחלקת הנוער. ב-30 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 נגד בית"ר ירושלים. ב-17 בספטמבר 2011, במשחקו השני, כבר פתח בהרכב ואף כבש את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 1–3 להפועל רמת השרון. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה בעונה זו, אך בחלקה השני חזר לשחק בקבוצת הנוער, ובעונה שלאחר מכן שותף רק בשני משחקי גביע הטוטו.

ב-22 בינואר 2014 הושאל להפועל רמת השרון עד לסיום העונה. שישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 4–0 על מכבי אום אל-פחם במסגרת גביע המדינה, בו צמד שערים. ב-19 באפריל 2014 הבקיע שלושער ראשון בקריירה, בניצחון 4–1 על מכבי פתח תקווה. בתום העונה ירדה רמת השרון לליגה הלאומית ואבו לאבן שב לבאר שבע. בתחילת עונת 2014/2015 שימש כשחקן מחליף בבאר שבע, ובינואר 2015 חתם בבני סכנין עד לתום העונה.

באוגוסט 2015 חתם אבו לאבן בקבוצת הפועל רעננה, אך במדיה ערך שתי הופעות בלבד בליגת העל, ובינואר 2016 הושאל להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 שיחק בהפועל בני לוד בליגה הלאומית.

ב-20 ביולי 2017 חתם בשמשון כפר קאסם מליגה ב', ובמדיה כבש 26 שערים בעונתו הראשונה בקבוצה והעפיל עמה לליגה א'.

ב-11 באוקטובר 2018 חתם בשמשון בני טייבה, וכעבור חודשיים חתם בעירוני אור יהודה, עמה עלה לליגה א'.

ב-16 ביוני 2019 אבו לאבן חתם במ.ס. דימונה מליגה ב'.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  רז אמיר, ‏אבו לאבן חתם ברמה"ש, בן שבת לא הגיע לאימון, באתר ONE‏, 22 בינואר 2014
2. ↑  שלמה וייס‏, בני סכנין: יוסף אבו לאבן חתם עד תום העונה, עשוי להיות בסגל להפועל חיפה, באתר וואלה!‏, 29 בינואר 2015
3. ↑  זאב גולדשמיט, הפועל רעננה רכשה את אבו לאבן, באתר ynet, 18 באוגוסט 2015
4. ↑  אבו לאבן הושאל לראשל"צ, שי רביבו חתם בשעריים, באתר ONE‏, 20 בינואר 2016
5. ↑  אוהד רון, יוסף אבו לאבן סגר בשמשון כפר קאסם, באתר גולר, 20 ביולי 2017
6. ↑  אוהד רון, יוסף אבו לאבן חתם בבני טייבה, באתר גולר, 11 באוקטובר 2018
7. ↑  ניסים קמחי, דימונה התחילה לעבוד: יוסף אבו לבן חתם בקבוצה, באתר דאבל פס, 16 ביוני 2019
**רמי אבו לבן** (בערבית: **رامي أبو لبن**; נולד ב-5 באוקטובר 1977) הוא כדורגלן עבר ערבי-ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

אחיינו של רמי, יוסף, היה אף הוא כדורגלן.

קריירה
------

אבו לבן התחיל את הקריירה שלו בצעירי יפו ממנה עבר לבית"ר רמלה.

בקיץ 1999, אבו לבן חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל. ב-29 באוגוסט 1999, אבו לבן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–5 להפועל תל אביב. ב-3 בדצמבר, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 4–1 נגד בני יהודה. אבו לבן, המשיך לשחק במדי כפר סבא ג'.

בפברואר 2001, אבו לבן חתם בהפועל באר שבע, בה כבש עוד 4 שערי ליגה וסייע לקבוצה לחזור לליגה הבכירה אחרי 3 עונות בליגה השנייה.

ב-10 ביולי 2003, אבו לבן חתם בהפועל תל אביב. אבו לבן, שיחק 18 משחקים בליגה במדי הפועל בעונתו הראשונה במועדון. בעונה שלאחר מכן, לא רשם ולו דקת משחק אחת והושאל למכבי הרצליה בפברואר 2005. אבו לבן, היה שותף לעלייה של הרצליה לגמר הגביע, בו בישל את שני השערים ואף כבש את אחד השערים בדו-קרב בעיטת ההכרעה, בו הרצליה הפסידה 3–5. אבו לבן, המשיך לשחק בהרצליה גם בעונה שלאחר מכן והיה שותף לחזרה של המועדון לליגה הבכירה בעונה זו.

בקיץ 2006, אבו לבן חתם בהפועל ראשון לציון ובסיום העונה פרש מכדורגל.

תארים
-----

הפועל באר שבע
* ליגה לאומית: 2000/2001

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, רמי אבו לאבן: "הגעתי למועדון מפואר", באתר ynet, 10 ביולי 2003
**יעקב ברמן** (נולד ב-1974) הוא קצין במשטרת ישראל בדרגת תת-ניצב המכהן כמפקד מג"ב ירושלים. ברמן עוטר בעיטור העוז של צה"ל ובעיטור האומץ של משטרת ישראל על פועלו ביחידת המסתערבים של משמר הגבול.

חייו
----

ברמן נולד בברית המועצות, גדל ולמד במוסקבה. עלה עם משפחתו בגיל 16, ב-1991 לישראל. התגייס בשנת 1993 לצה"ל, עבר טירונות כלל צה"לית משולבת עם אולפן עברית בכרמיאל.

גויס למשמר הגבול, עבר טירונות נוספת ולאחר מכן צלח גיבוש ליחידת המסתערבים של משמר הגבול (ימ"ס איו"ש). סיים קורס לוחמים ושירת כלוחם ביחידה. במהלך שירות הקבע יצא לקורס מ"כים ובהמשך לקורס קצינים אותו סיים ב-1998.

שירת בתפקידי פיקוד ביחידות מיוחדות בהם מפקד פלגה בימ"ס איו"ש. במהלך שירותו השתתף בפעולות רבות לסיכול טרור, בהן חיסולו של מחבל הג'יהאד האיסלאמי, מאזן בדוי סלאמה, חיסולו של זיאד דעאס, מחבל מהזרוע הצבאית של הפת"ח ומהדי טמבוז, מפקד התנזים של טולכרם יחד עם 4 מחבלים נוספים. ב-2004 פיקד על כוח לוחמים מימ"ס איו"ש שיצא ללכוד במרכז ג'נין את כמאל עבדאללה טובסי, מגייס המחבלת המתאבדת מהפיגוע בקניון בעפולה בו נרצחו שלושה ישראלים. במהלך הפעולה טובסי נהרג וברמן נפצע בחילופי הירי שהתנהלו בטווח קרוב. על פועלו במבצעים הרבים עוטר בעיטור האומץ של משטרת ישראל וב-2005 עוטר בעיטור העוז של צה"ל והיה בכך לראשון המעוטרים בעיטור זה מאז מלחמת לבנון הראשונה.

> 
> תיאור המעשה: "רפ"ק יעקב ברמן מפקד על פלגה בימ"ס איו"ש, זה כשלוש שנים, בעשרות רבות של מבצעים והיתקלויות במהלך הלחימה הנוכחית, באזור יהודה ושומרון. רפ"ק יעקב ברמן הוביל את פקודיו בלחימה מתמשכת מבצע למבצע תוך התנדבות לכל משימה. הוא הנהיג את יחידתו באומץ לב, במסירות, בנחישות, בתנאי לחימה קשים, וקבע בהתנהגותו ובמנהיגותו נורמות, תרגולות ושיטות לחימה הראויות לחיקוי ולאימוץ. רפ"ק יעקב ברמן הראה במעשיו אלו מנהיגות למופת, אומץ לב, דבקות במשימה, דוגמה אישית, תושייה ויוזמה, יצירתיות ולחימה תחבולנית. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן התשס"ה אפריל 2005, משה יעלון, רב-אלוף, ראש המטה הכללי
> 
> 
> 
> — עיטור העוז ליעקב ברמן
> 

בהמשך שירותו מונה למפקד ימ"ס ירושלים, ולמפקד ימ"ס איו"ש.

ב-2013 עבר למשטרה הכחולה ומונה לסגן מפקד תחנת רחובות. בנובמבר אותה שנה מונה למפקד התחנה. ב-2017 מונה לסגן מפקד מרחב שפלה. ב-2020 מונה למפקד יחידת אתג"ר. הוא הודח מתפקידו זה לאחר שמונה חודשים בטענה שאינו מתאים לאקלים הארגוני של היחידה ובשל יחסו לפקודיו, אך בהחלטת המפכ"ל קובי שבתאי קודם לתפקיד של מפקד מרחב חוף במשמר הגבול.

בספטמבר 2022 מונה למפקד מג"ב ירושלים והועלה לדרגת תת-ניצב.

ברמן נשוי ואב לחמישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיטור העוז שהוענק ליעקב ברמן, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* אמיר בוחבוט, עיטור העוז יוענק ללוחם מג"ב, באתר nrg‏, 7 בינואר 2005
* טקס החלפת מפקד תחנת רחובות 14.11.2013, סרטון באתר יוטיוב
* יעקב ברמן, באתר הגבורה
* יוסי יהושוע וראובן וייס, הצייד, באתר הגבורה, ידיעות אחרונות, 8 באפריל 2005, מובא באתר הגבורה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר בוחבוט, כך פועלים מסתערבי מג"ב: מי-ם ועד הנגב, באתר nrg‏, 4 באוקטובר 2008
2. ↑  מבט מקרוב: הצצה ליחידת המסתערבים של משמר הגבול, באתר ‏מאקו‏, 13 במאי 2012
3. ↑  אלי סניור, מפקד להב 433 הדיח בכיר ביחידת העילית: "חוסר התאמה", באתר ynet, 19 במרץ 2021
4. ↑  בכיר במשטרה שהודח "באופן נמהר" הוזז לתפקיד בכיר במג"ב, באתר ynet, 9 באפריל 2021
**החלטה 1515 של מועצת הביטחון של האו"ם**, היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-19 בנובמבר 2003. לאחר שהזכירה את כל ההחלטות הקודמות על המצב במזרח התיכון, במיוחד החלטות 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002) ועקרונות מדריד, המועצה אישר את מפת הדרכים לשלום שהוצעה על ידי הקוורטט לענייני המזרח התיכון בניסיון לפתור את הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ההחלטה, שהוצעה על ידי רוסיה, הציעה הקמת מדינה פלסטינית עד שנת 2005 בתמורה להבטחות ביטחוניות לישראל. 

מועצת הביטחון הביעה דאגה מהאלימות המתמשכת (במסגרת האינתיפאדה השנייה) במזרח התיכון, וחזרה על דרישתה להפסיק את פעולות האיבה וכל פעולות הטרור, הפרובוקציה, ההסתה וההרס.  היא הציעה פתרון בו ישראל ופלסטין מתייקימות זו בצד זו בגבולות מוכרים ופתרון למצב הישראלי-לבנוני והישראלי-סורי. 

ההחלטה בירכה מאמצים דיפלומטיים בינלאומיים, וקראה לכל הצדדים למלא את התחייבויותיהם על פי מפת הדרכים בעבודה בשיתוף פעולה עם הקוורטט על מנת להשיג פתרון של שתי מדינות .

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט החלטה 1515 של מועצת הביטחון של האו"ם, באתר ויקיטקסט

* Text of the Resolution at undocs.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Security Council adopts resolution endorsing road map leading towards two-state resolution of Israeli–Palestinian conflict". United Nations. 19 בנובמבר 2003. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Leopold, Evelyn (19 בנובמבר 2003). "UN Council votes to endorse Mideast 'road map'". Reuters. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Korobkin, Russell; Zasloff, Jonathan (2005). "Roadblocks to the Road Map: A Negotiation Theory Perspective on the Israeli–Palestinian Conflict After Yasser Arafat". *Yale Journal of International Law*. **30**.
4. ↑  Summers, James (2007). *Peoples and international law: how nationalism and self-determination shape a contemporary law of nations*. Martinus Nijhoff Publishers. p. 261. ISBN 978-90-04-15491-9.
**החלטה 1397 של מועצת הביטחון של האו"ם** הייתה החלטה שהתקבלה ב-12 במרץ 2002 על ידי מועצת הביטחון של האו"ם' שעסקה באינתיפאדה השנייה. המועצה דרשה להפסיק את האלימות שהתרחשה בין הצד הישראלי והפלסטיני מאז ספטמבר 2000. החלטה זו הייתה ההחלטה הראשונה של מועצת הביטחון שקראה לפתרון שתי המדינות כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני. 

לפני קבלת ההחלטה קרא המזכ"ל קופי אנאן לפלסטינים להפסיק את מעשי הטרור והפיגועי התאבדות "מתועבים מוסרית" ולישראל להפסיק את הכיבוש הבלתי חוקי ואת השימוש בכוח מופרז.

ההחלטה
------

ההחלטה הביעה תמיכה בפתרון שתי המדינות. כשהיא מביע דאגה מהאירועים שהתרחשו במסגרת האינתיפדה השנייה מאז ספטמבר 2000, ואת הצורך של כל הצדדים להבטיח את שלומם של אזרחים וכיבוד המשפט ההומניטארי הבינלאומי. המועצה בירכה על המאמצים של ארצות הברית, רוסיה, האיחוד האירופי, יורש העצר הסעודי עבדאללה ואחרים להביא ל"שלום צודק ומתמשך".

### ההחלטה

ההחלטה דרשה הפסקה מיידית של האלימות, הטרור, ההסתה, הפרובוקציה וההרס, וקראה לצד הישראלי והפלסטיני לשתף פעולה ביישום תוכנית העבודה של טנט ודו"ח מיטשל.  ההחלטה שיבחה את מאמציהם של קופי אנאן ואחרים לחדש את תהליך השלום ולסיים את האלימות.

### נוסח ההחלטה

"מועצת הביטחון,

בהסתמך על כל ההחלטות הנוגעות הקודמות שלה, בפרט החלטות 242 (1967) ו-338 (1973),

מציעה חזון של שתי מדינות, ישראל ופלסטין, חיות זו בצד זו בגבולות מוכרים ובטוחים,

מביעה את דאגתה הכבדה מהתמשך האירועים הטרגיים והאלימים שהתרחשו מאז ספטמבר 2000, במיוחד התקיפות האחרונות ומספר הנפגעים המוגבר,

מדגישה את הצורך של כל הנוגעים בדבר להבטיח את שלומם של אזרחים,

מדגישה גם את הצורך לכבד את הנורמות המקובלות בעולם של המשפט ההומניטרי הבינלאומי,

ברכים ומעודדים את המאמצים הדיפלומטיים של שליחים מיוחדים מארצות הברית של אמריקה, הפדרציה הרוסית, האיחוד האירופי והמתאם המיוחד של האו"ם ואחרים להביא לשלום מקיף, צודק ומתמשך במזרח התיכון,

מברכים על תרומתו של יורש העצר הסעודי עבדאללה,

1. דורשת הפסקה מיידית של כלל מעשי האלימות, לרבות כל פעולות טרור, פרובוקציה, הסתה והרס;

2. קוראת לצד הישראלי והפלסטיני ולמנהיגיהם לשתף פעולה ביישום תוכנית העבודה של תאנט והמלצות דו"ח מיטשל במטרה לחדש את המשא ומתן על הסדר מדיני;

3. מביעה תמיכה במאמצים של המזכיר הכללי ואחרים לסייע לצדדים להפסיק את האלימות ולחדש את תהליך השלום;

4. מחליטה להישאר צד בעניין.

### הצבעה

החלטה 1397 התקבלה בתמיכתם של 14 מדינות, ובהימנעותו של נציג סוריה, שסבר כי ההחלטה אינה מתייחסת לדאגותיהן של מדינות ערב.

קישורים חיצוניים
----------------

* טקסט ההחלטה באתר undocs.org

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Security Council demands immediate cessation of all violence in Middle East; affirms vision of two states, Israel and Palestine". United Nations. 12 במרץ 2002. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "UN Security Council resolution 1397". BBC News. 14 במרץ 2002. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Left, Sarah (13 במרץ 2002). "UN security council backs Palestinian state". *The Guardian*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Lowe, Vaughan; Roberts, Adam; Welsh, Jennifer (2008). *The United Nations Security Council and war: the evolution of thought and practice since 1945*. Oxford University Press US. p. 319. ISBN 978-0-19-953343-5.
5. ↑  Golan, Galia (2004). "Plans for Israeli-Palestinian Peace: From Beirut to Geneva". *Middle East Policy*. **11** (1): 38–51. doi:10.1111/j.1061-1924.2004.00140.x.
**לשלושה באלול** הוא ספר זיכרון שחיבר הרב צבי יהודה הכהן קוק (הרצי"ה) אודות אביו - הרב אברהם יצחק הכהן קוק (הראי"ה).

הספר נקרא על שם יום פטירתו של הראי"ה בשנת ה'תרצ"ה.

תוכן ומהדורות
-------------

הספר מהווה תיאור מקוצר של פרקי חיי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בסדר כרונולוגי. בספר מופיעים עדויות וסיפורים מחייו, בין היתר על הנהגותיו וקשריו עם רבנים אחרים, וכן ציטוטים שונים שנשמעו מפיו.

הרצי"ה הוציא את החלק הראשון בשנת ה'תרצ"ח, והוסיף אליו חלק ב' בשנת ה'תש"ז.

הספר הודפס יחד עם הספר "נפש הראי"ה" שכתב הרצי"ה בשנת ה'תרצ"ו במלאת שנה לפטירת אביו, ובו תיעוד הליכותיו, עיון בהשקפת עולמו, וכן צוואה מכתב ידו.

בשנת ה'תשס"ג הודפסה בהוצאת מכון הרצי"ה מהדורה חדשה של שני הספרים. במהדורה זו נוספו מספר איגרות של הראי"ה והרצי"ה, בעיקר בעניינים הנוגעים לתכנים שבספר, חלקן מכתב ידם.

בשנת ה'תשע"ג יצאה לאור מהדורה שלישית של הספר על ידי הרב יוסף בדיחי. במהדורה זו נוספו קטעים שהוסיף הרצי"ה בכתב ידו על הספר, הכוללים סיפורים חדשים על חיי הראי"ה, הרחבות לסיפורים שכבר נדפסו, וכן הגהות ותיקונים. מהדורה זו לא כוללת את הספר 'נפש הראי"ה', ואוחדו בה חלק א' וחלק ב' לרצף אחיד לפי הסדר הכרונולוגי, ונכתב בה שזאת על פי מה ששאף הרצי"ה לעשות.

קישורים חיצוניים
----------------

* **נפש הראי"ה - לשלשה באלול**, באתר אוצר החכמה
* הרב משה בלייכר, המשך מדרגת הרב מתוך החוברת ‘לשלושה באלול’ | אזכרה לרב קוק זצ"ל,
* עמוד הספר באתר הספרייה הלאומית
**יוֹנָס יוֹנָסוֹן** (בשוודית: **Pär-Ola Jonas Jonasson**‏; נולד ב-6 ביולי 1961) הוא עיתונאי וסופר שוודי. מוכר בעיקר בזכות ספרו הראשון "הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם", אשר נמכר רק בשוודיה עצמה בכ-800,000 עותקים.

שנותיו הראשונות
---------------

יונסון נולד בווקשה שבשוודיה ב-6 ביולי 1961. אביו התפרנס בתור נהג אמבולנס ואמו עבדה בתור אחות. לאחר שלמד שוודית וספרדית באוניברסיטת גטבורג, עבד כעיתונאי בעיתון Smålandsposten בוקשה, ובתור כותב בצהובון שוודי בערבים, כך עד שנת 1994. בשנת 1996, הקים חברת מדיה מצליחה בשם "OTW" אשר גדלה לכ-100 עובדים.

הסבת מקצוע
----------

לקראת סוף 2003, יונסון סבל מבעיות לחץ וכאבים רבים. למרות טיפול רפואי, בשנת 2005 נאלץ לשנות את אורח חייו לחלוטין לאחר 20 שנות תעסוקה בתעשיית התקשורת. יונסון מכר את העסק שלו ועבר לעיר סמורלנד המרוחקת עם חתולו. ב-2007, לאחר מספר שנים בהן חי בגפו, נישא לאישה נורווגית ועבר לגור בטיצ'ינו שבשווייץ, שם עמל על סיום כתיבת ספרו שעבד עליו זמן רב, "הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם". הספר פורסם ב-2009, ותורגם לכ-26 שפות שונות (התרגום לעברית הוא של רות שפירא). הנישואין לא נחלו הצלחה והשניים התגרשו. בזמן תהליך הגירושין, נולד בנו, ולאחר מאמץ מפרך הצליח יונסון לזכות במשמורת על ילדו. החל משנת 2010, חי יונסון באי גוטלנד שבשוודיה יחד עם בנו.

ספרו השני, Analfabeten som kunde räkna ‏(2012), "האנאלפביתית שידעה לספור" יצא לאור בעברית ב-2014 גם הוא בהוצאת כתר וגם אותו תרגמה רות שפירא. הספר מגולל את סיפורה של נומבקו מיאקי, ילידת סווטו שבדרום אפריקה, ועוקב בצורה הומוריסטית אחריה במקביל להתרחשויות בעולם.

ספרו השלישי, Mördar-Anders och hans vänner (samt en och annan ovän), תרגום חופשי: "אנדרס הרוצח וחבריו (וכמה אויבים)", יצא בשוודית ב-2015. יצא לאור בעברית ב-2016 גם הוא בהוצאת כתר ובתרגומה של רות שפירא, תחת השם- "הרוצח שחלם על מקום בגן עדן". ספר רביעי "הזקן בן המאה ואחד שחשב שהוא חושב יותר מדי" תורגם גם הוא לעברית. בשנת 2021 יצא ספרו החמישי בעברית "נקמה מתוקה בע"מ".

הסרט
----

לאור הצלחת ספרו הראשון, הוחלט להסריטו על ידי הבמאי השוודי פליקס הנגרן, בכיכובו של הקומיקאי רוברט גוסטאפסון. חלקו הראשון של הסרט יצא ב-2012 וחלקו השני ב-2013, אך לא זכה להצלחה כמו הספר.

זכיות ופרסים
------------

* (Swedish Booksellers Award (2010
* (German Pioneer Prize (*M-Pionier Preis*) from Mayersche Buchhandlung (2011
* (Danish Audiobook Award (2011
* (Prix Escapades (2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונס יונסון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יונס יונסון (באנגלית)
* עמרי חורש, "לא הייתי מעז לכתוב על האיסלאם", באתר ynet, 24 בספטמבר 2016
* יונס יונסון, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  הביוגרפיה של יונסון באתר litlovers.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313934705171
* BIBSYS: 10080961
* BNE: XX5209840
* BnF: cb16265087p (data)
* CANTIC: a11413025
* GND: 139711252
* ICCU: RCAV259302
* ISNI: 0000 0001 2103 5227
* LCCN: no2011106775
* MusicBrainz: 5cd54aa5-6b2f-488b-99ba-71b1a1b9897c
* NKC: xx0157366
* NLK: KAC201321978
* NLP: a0000002547387
* NTA: 331897911
* SELIBR: 329132
* SUDOC: 149798741
* VIAF: 102567073
* WorldCat: lccn-no2011106775

 |
**גינאה החדשה הגרמנית**  (בגרמנית: **Deutsch-Neuguinea**) הייתה הטריטוריה הראשונה באימפריה הקולוניאלית הגרמנית. היא הייתה מושבה גרמנית מ-1884 ועד 1914 כאשר נכבשה על ידי אוסטרליה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. היא השתרעה על החלק הצפון-מזרחי של גינאה החדשה ועל כמה איים סמוכים. החלק היבשתי של גינאה החדשה הגרמנית ואיי ביסמרק הם כיום חלק מפפואה גינאה החדשה.
החלק היבשתי נקרא "ארץ הקייזר וילהלם" (Kaiser-Wilhelmsland). בנוסף הארכיפלג של איי ביסמרק, "פומרניה החדשה" (Neu-Pommern, כיום איי בריטניה החדשה) ו-"מקלנבורג החדשה" (Neu-Mecklenburg, כיום איי אירלנד החדשה). שטחה הכולל של המושבה היה 249,500 קמ"ר.

היסטוריה
--------

מפת גינאה החדשה הגרמנית ב-1888 וב-1899
בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה ה-19 השפיעו חוגי ימין לאומנים על הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק לפתוח במדיניות התפשטות קולוניאלית. אזור זה היה אחד היעדים של מצדדי ההתפשטות הקולוניאלית הגרמנית והוקמה חברה בשם "חברת גינאה החדשה הגרמנית" (Deutsche Neuguinea-Compagnie). ב-3 בנובמבר 1884 הונף הדגל הגרמני על השטח הצפון-מזרחי של גינאה החדשה ועל האיים הסובבים. החלק הדרום-מזרחי היה בשליטה בריטית (מאוחר יותר עם איחוד אוסטרליה ב-1901 הועבר לשלטונה של אוסטרליה) והחלק המערבי של האי היה בשליטה הולנדית.
על פי חוזה בין גרמניה לספרד מ-1899 קנתה גרמניה את איי קרוליין ואת איי מריאנה הצפוניים (לא כולל גואם שהועברה שנה קודם מספרד לארצות הברית לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד). איים אלו סופחו לגינאה החדשה הגרמנית וב-1906 סופחו גם איי מרשל. כדי להגדיל את הרווחיות של המטעים שניטעו באי על ידי מתיישבים גרמנים הועסקו תושבים מקומיים, לעיתים בכפייה. בתקופות מסוימות הובאו לעבוד גם פועלים מסין מיפן וממיקרונזיה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נכבשו גינאה החדשה הגרמנית והאיים הסמוכים על ידי כוחות צבא אוסטרלים. יפן השתלטה על שאר האיים שהיו בשליטה גרמנית באוקיינוס השקט. פעולת הכיבוש הייתה כמעט ללא כל התנגדות וב-21 בספטמבר 1914 נכנע כל הכוח הצבאי הגרמני במושבה. בחוזה ורסאי ב-1919 לאחר המלחמה, איבדה גרמניה את כל מושבותיה וגינאה החדשה הגרמנית הפכה ל"טריטוריה של גינאה החדשה" (Territory of New Guinea) שהייתה שטח מנדט אוסטרלי מטעם חבר הלאומים עד 1949 (להוציא את תקופת הכיבוש היפני במהלך מלחמת העולם השנייה) ואז הפכה לחלק מ"הטריטוריה של פפואה וגינאה החדשה" שהפכה בסופו של דבר למדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גינאה החדשה הגרמנית** בוויקישיתוף
* אתר על ההיסטוריה של גינאה החדשה הגרמנית (בגרמנית)

| האימפריה הקולוניאלית הגרמנית 1871–1919 הקיסרות הגרמניתהקיסרות הגרמנית |
| --- |
| **אפריקה** | מזרח אפריקה הגרמנית: טנגניקה, רואנדה-בורונדי, וויטולנד, משולש קיונגהדרום-מערב אפריקה הגרמנית: נמיביהמערב אפריקה הגרמנית: קמרון הגרמנית, טוגולנד |
| **האוקיינוס השקט** | גינאה החדשה הגרמנית: קייזר-ווילהמסלנד, ארכיפלג ביסמרק, איי שלמה הגרמנים, בוגנוויל, נאורו, איי מרשל הגרמנים, איי מריאנה, איי קרוליינה, מיקרונזיה, פלאוסמואה הגרמנית |
| **סין** | אזור הזיכיון במפרץ ג'יאוג'ואו, צ'ינגדאו, אזור ההשפעה בשאנדונג |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550225705171
* GND: 4090737-5
* LCCN: no2010078216
* VIAF: 127774201
* WorldCat: lccn-no2010078216

 |
**טיסה 820 של ואריג** הייתה טיסה של חברת התעופה הברזילאית ואריג שהמריאה מנמל התעופה הבינלאומי גאליאו בריו דה ז'ניירו, ברזיל, ב-11 ביולי 1973, לנמל התעופה הית'רו, לונדון, אנגליה ועצירת ביניים בנמל התעופה אורלי, פריז, צרפת. המטוס, בואינג 707 קידומת **PP-VJZ**, ביצע נחיתת חירום על שדה בצל, כארבע ק"מ מנמל התעופה אורלי, בגלל עשן במטוס, שנגרם מאש שפרצה באחד מתאי השירותים של המטוס. המטוס ביצע נחיתת אונס שתוצאותיה היו 123 הרוגים, ואחד עשר ניצולים (עשרה אנשי צוות, ואחד הנוסעים).

נחיתת האונס
-----------

הבעיות בטיסה 820 החלו כאשר אש פרצה בשירותים האחוריים. אנשי הצוות עברו לחלק הקדמי של המטוס לעבר יציאת חירום, כשנוסעים רבים בגוף המטוס שואפים עשן. כבר קודם נחיתת החירום, רבים מהנוסעים מתו משאיפת עשן. המטוס נחת בשדה, מרחק 5 ק"מ מהמסלול.

רק נוסע אחד שרד, בעוד שמרבית הצוות עזב את המטוס דרך יציאת החירום בחלקו העליון של תא הטייס.

גורם אפשרי להתלקחות האש הוא שתא הפסולת של השירותים עלה באש לאחר שסיגריה בוערת עדיין הושלכה לתוכו. ה-FAA הוציא הודעה 74-08-09 הדורשת "התקנה של שלטים האוסרים על עישון בשירותים והשלכת סיגריות למכל הפסולת בשירותים; הקמת הליך להודיע לנוסעי המטוס כי העישון אסור בתוך תאי שירותים; התקנת מאפרות במקומות מסוימים; וכן בדיקות נשנות על מנת להבטיח שדלתות מכל הפסולת של השירותים פועלות כראוי".

קברניט הטיסה, אראוז'ו דה סילבה, היה ב-30 בינואר 1979 גם קברניט טיסה 967 של ואריג, מטוס מטען בואינג 707-323C שנשא 6 אנשי צוות. המטוס נעלם במהלך הטיסה.

הנוסעים
-------

רוב הנוסעים שהיו על המטוס היו ברזילאים. הניצולים היחידים היו בתא הטייס או בשורות הראשונות. מתוך 11 ניצולים, 10 היו חברי צוות.

בין הנוסעים שנספו היו:

* יורג ברודר, שייט אולימפי
* פילינטו מולר, נשיא הסנאט של ברזיל
* אוגוסטיניו דוס סנטוס, זמר
* אנטוניו קרלוס סקבונה, עיתונאי ב-TV Globo, נהג פורמולה 3, והאחראי להבאת פורמולה 1 לברזיל.
* חוסה ג'ו בקסטר, ארגנטינאי מהפכני, לוחם בצבא המהפכני העממי בארגנטינה.
* ז'וליו דלאמר, עיתונאי ספורט.

ראו גם
------

* טיסה 592 של ויליוג'ט

לקריאה נוספת
------------

* **Varig 707 had toilet fire**, FLIGHT International. 17 April 1976. pp. 995.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור התאונה ברשת בטיחות התעופה
* הנחיית רשות התעופה לגבי שילוט
* (בצרפתית) הדו"ח הרשמי של ועדת החקירה של מזכירות התחבורה הצרפתית (ארכיון)

הערות שוליים
------------

1. ↑  url=
2. ↑  "Death in the Air: Fire and Fumes."
**נעם פרנק** (נולד ב-10 בדצמבר 2003) הוא שחקן ומדבב ישראלי. בנו של השחקן גיל פרנק.

ביוגרפיה
--------

פרנק למד בבית ספר קמפוס אריסון לאמנויות.

פרנק למד בתלמה ילין.

קריירה
------

### טלוויזיה וקולנוע

בשנת 2012 גילם את סתיו בסדרת הטלוויזיה "ילדי ראש הממשלה". ב-2015 החל לגלם את מושיק בסדרת הנוער "ג'ינג'י". ב-2016 יצא לאקרנים הסרט "להציל את נטע", שבו גילם את תומר. ב-2012 גילם את דן-דן בסדרה "דן ומוזלי".

ב-2017 השתתף בסדרה "צפוף" בה הוא מגלם את אורי במשך ארבע עונות.

ב-2019 החלו שידורי הסדרה "נחמה", בה הוא מגלם את אמיר נחמה. ביולי 2019 החלו שידורי הסדרה "זה לא הגיל", בה הוא מגלם את נמרוד רובינסון. בדצמבר 2020 התחיל לשחק את בנו בסדרה "הבאר" ששודרה בכאן חינוכית ולסדרה עונה שנייה. על תפקידו בסדרה קיבל מועמדות בתחרות פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער.

#### דיבוב

בשנת 2014 דיבב את הדמות פין ב"לגו הסרט". ב-2014 דיבב את מייסון בסרט "מר פיבודי ושרמן" ואת מייסון ב"צעצוע של סיפור: הזמן שנשכח". בשנת 2015 דיבב את ספייק בסדרה "דוזרים".

### תיאטרון

שיחק בהצגות: "מסעות אודיסאוס" "מי כמוני" "רומיאו ויוליה" בתיאטרון "גשר" ובהצגות "קוריולנוס", "לבד בברלין" ו"שייקספיר מאוהב" בתיאטרון "הבימה". ביים בתיאטרון גשר את ההצגה "התנצלויות פומביות".

פרסים ומועמדויות
----------------

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | הבאר | **מועמדות** |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן ראשי בסדרת נוער | **מועמדות** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* נעם פרנק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* נעם פרנק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* נעם פרנק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* מאיה כהן, נא להכיר: נעם פרנק, באתר ישראל היום, 7 באפריל 2014
* יואב בירנברג, משחק ילדים, ידיעות אחרונות, 19 במאי 2016
* נועם ארבל, זה לא הגיל: השחקן הצעיר שכבש את המסך, פרוגי, 9 ביולי 2019
* שגיא בן נון‏, תסביך אב, באתר וואלה!‏, 18 בפברואר 2022
צילום נוסח הצו
אדולף כרמיה, יוזם צו כרמיה
**צו כרמיה**, או **פקודת כרמיה**, צו שניתן ב-1870 בצרפת והעניק לכ-35 אלף יהודי אלג'יריה אזרחות צרפתית. הצו נקרא על שמו של אדולף כרמיה, שר המשפטים הצרפתי-יהודי שיזם אותו. 
הצו קבע כי:

> 
> היהודים ילידי מחוז אלג'יריה מוכרזים כאזרחים צרפתים. עקב כך נקבע מעמדם המציאותי ומעמדם האישי מיום פרסום הדקרט הנוכחי. לפי החוק הצרפתי, כל הזכויות שנרכשו עד היום הזה נשארו בעינן, וכל הוראה מחוקקת, צו, תקנה או פקודה מנוגדים - מבוטלים. ניתן בטור ביום 24 באוקטובר 1870.
> 
> 
> 
>

הרקע
----

צרפת פלשה לאלג'יריה וכבשה אותה בשנת 1830. בעת הכיבוש הצרפתי של אלג'יריה חיו בה כ-16,000 יהודים, מרביתם בארבעת הערים הגדולות, אלג'יר, אוראן, קונסטנטין ותלמסן. תחת השלטון העות'מאני, ששרר עד הכיבוש הצרפתי, היהודים חיו במעמד של ד'ימים, מעמד נחות לעומת בני האוכלוסייה המוסלמית.

### ביטול האוטונומיה המשפטית של יהודי אלג'יריה

הקהילה היהודית נהנתה בתקופה העות'מאנית מאוטונומיה פנימית בענייני דת ומשפט. לאחר הכיבוש הצרפתי השלטון החדש החל להתערב בנושאי ניהול הקהילה וגבולות האוטונומיה עד שב-28 בפברואר 1841 הוצא צו חדש שביטל את בתי הדין הרבניים והכפיף את היהודים לחוק האזרחי הצרפתי - לא נערכו שינויים דומים לגבי האוכלוסייה המוסלמית.

קבלת הצו תרמה רבות להתקדמותם של היהודים באלג'יריה בכל תחומי החיים והחברה. עם זאת, בעקבות הצו גברה באופן משמעותי האנטישמיות של אנשי המנהל והמתיישבים האירופיים, שהתקשו להשלים עם העובדה שילידים - היהודים האלג'יראים - הפכו להיות שווים להם. רגש העליונות וכן החישוב הכלכלי בהפסידם כוח עבודה זול, יצרו גילויי אנטישמיות כלפי היהודים. גם המוסלמים תושבי אלג'יריה גילו ביטויי שנאה ליהודים, לאחר שהם עצמם לא הוכרזו כאזרחים צרפתים ונשארו במעמדם החברתי הנמוך. 

במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-7 באוקטובר 1940, ביטל ממשל וישי שהוקם בצרפת את צו כרמיה, ונשללה אזרחותם הצרפתית של יהודי המושבות הצרפתיות בצפון אפריקה. 

ב-20 באוקטובר 1943 הושבה האזרחות הצרפתית ליהודי אלג'יריה.

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל אביטבול, **מכרמיה לפטן**, מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, תשנ"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל אביטבול, לקראת האזרחות הצרפתית ופקודת כרמיה מתוך ספרו "מכרמיה לפטן", באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* על יהדות אלג'יריה בתקופת מלחמת העולם השנייה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל אביטבול, **מכרמיה לפטן**, מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, תשנ"ד, עמוד 14
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב העיר אור יהודה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ציון כהן (פירושונים).

הרב **ציון מיכאל כהן** (נולד בשנת 1962) הוא רב העיר אור יהודה ומייסד מכון דורות. בנוסף, החל מיוני 2021, משמש כרשם הנישואין וכממונה על תחום הכשרות בעיר רחובות.

ביוגרפיה
--------

נולד במרוקו וגדל בשדרות. היה מדריך בתנועת הנוער בני עקיבא. למד בישיבה הקטנה משכן שמעון, בראשות הרב שמריהו ברזילי ולאחר מכן בין השנים 1980–1985 למד בישיבת חברון בירושלים. באותן השנים עסק גם בפעילות התנדבותית לבני ישיבות בארגון בני הישיבות. את לימודי הרבנות שלו עשה בבית המדרש לרבנים רמב"ם ובית יוסף, בין השנים 1985–1989. בעל תעודת הוראה מהמכללה למורים ע"ש ליפשיץ. תואר ראשון בטורו קולג' במנהל עסקים ותואר שני בקריה האקדמית אונו – MBA במנהל עסקים.

בין השנים 1989–1990 שירת בצה"ל כרב צבאי. ומשנת 1990–2001 עשה שירות מילואים פעיל ביחידת צנחנים הדרומית 646.

בשנים 1995–2014 כיהן כרב המועצה אזורית שער הנגב. כיהן מספר שנים כמורה בהחינוך העצמאי ובמעיין החינוך התורני.

בשנים 2000–2006 כיהן כחבר בוועדת הבחינות של הרבנות הראשית לישראל שם שימש כעורך וכבודק ובשנים 2002 -2003 היה גם יועץ חיצוני לשר לענייני חברה ותפוצות, מיכאל מלכיאור. היה מספר שנים נציג רבני ההתיישבות בוועדה לתארים וגמולים. בשנים 2001–2002 היה שותף ל"בסוד שיח", מפגשים חילונים דתיים, יצירת שיח בין מובילי דעת קהל בחברה הישראלית.

משנת 2000 ועד היום מכהן כיושב ראש ההנהלה הציבורית והשתתפות בפעילות ב"בית מועצת יחד – הפורום להסכמה אזרחית", עמותה שהוקמה בהחלטת ממשלה ועוסקת בקידום חיים משותפים של כל חלקי האוכלוסייה בישראל, כולל מועצת יח"ד שליד בית נשיא המדינה, עבודה עם חברי כנסת, רשויות מקומיות ואזרחים.

בשנת 2011 מונה הרב כהן לרבה של אור יהודה. בשנת 2017 ייסד את מכון 'דורות' ייעוץ הלכתי וליווי רפואי בנושאי פוריות, בשיתוף המרכזים הרפואיים במדינת ישראל. החל מיוני 2021 משמש כרשם הנישואין וכממונה על תחום הכשרות בעיר רחובות.

חיים אישיים
-----------

נשוי ללאה ומתגורר באור יהודה, בנו הרב איתי יוסף, הוא ראש מכון דורות. גיסו הרב אהרון בוטבול, הוא רב אזורי חבל מודיעין וראש בית ההוראה יביע אומר. גיסו הרב מרדכי זמיר, כיהן כרב המועצה אזורית עמק יזרעאל. אחיו הוא ד"ר אהרון (אהרל'ה) כהן, מרצה להיסטוריה גאוגרפית במכללת ספיר ובאוניברסיטת בן-גוריון.

חיבוריו
-------

* **ציון חמדתי** – דרשות ומאמרים על הפטרות השבוע והמועדים, בהוצאת דני ספרים, 2015
* **ציון חמדתי** – דרשות ושיעורים על פרשיות השבוע והמועדים, בהוצאת דני ספרים, 2016

קישורים חיצוניים
----------------

* "ציון חמדתי" מאת הרב ציון כהן, ערוץ 7.
* הרב ציון כהן, מצוות המילה, שיעור בישיבת מרכז הרב.
* "לפעמים שאלה הלכתית קובעת האם לזוג יהיה ילד או לא", ראיון של הרב בכתבה על המכון בערוץ 20.
* "מי יכול להיכנס למחשבותיה של אישה שמעוניינת בילדים ולא יכולה להביא אותם?", ראיון של הרב באתר הידברות
* רוצים ברכה? לכו לקדושים בחלקה הצבאית, באתר ערוץ 7
* "להזמין 'יריבים פוליטיים' לשולחן הסדר", באתר ערוץ 7
* לפני השבעתו אלון שוסטר זכה 'לברכת כהן' להצלחה, באתר סרוגים
* קריאה: להזמין 'יריבים פוליטיים' לשולחן הסדר, באתר "סרוגים", 16 באפריל 2019
* האתר של מכון דורות.
* מנחם כהן, מחזק לבבות אחרי המחלה מתוך שיחת השבוע מס' 1759

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד שירלי סיידלר, שער הנגב נגד הרבנות: הרב החדש מאיים בשלילת כשרות לעסקים, באתר הארץ, 2 באפריל 2015
2. ↑  - ערוץ 7, הרב ציון כהן מונה לרשם הנישואין וממונה הכשרות ברחובות, באתר ערוץ 7, 20 ביוני 2021
**מרינה, נסיכת נאפולי** (באיטלקית: **Marina Ricolfi Doria**;‏ נולדה ב-12 בפברואר 1935), היא אשתו של ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי, בנו של אומברטו השני, מלך איטליה. בעלה ויטוריו אמנואלה טוען לראשות בית סבויה, אך טענה זאת נמצאת במחלוקת מצד דודנו הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה שטוען אף הוא לראשות הבית.

ביוגרפיה
--------

מרינה נולדה ב-12 בפברואר 1935 בז'נבה, לרנאטו ריקולפי דוריה, שהיה בעל עסק שווייצרי של עוגיות, ולאיריס עמליה בננוטי. למרינה היו שלוש אחיות: סילביה, נינה ואלדה, ואח אחד, דומיניק.

בשנת 1955 נסעה מרינה לפלורידה, ועד מהרה הפכה לכוכבת בפארק סייפרס גארדן. מרינה הפכה לאלופת עולם בסקי מים, וזכתה 4 פעמים באליפות אירופה בין השנים 1953-1956.

בשנת 1960 פגשה מרינה את ויטוריו אמנואלה, נסיך נאפולי, בנו של אומברטו השני, מלך איטליה לשעבר, וב-7 באוקטובר 1971 התחתנו השניים בטהראן, שם שהו השניים לרגל חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית. הנישואים נערכו ללא אישורו של חמיה, ומשום כך הוציא חמיה את בעלה מסדר הירושה של ראשות בית סבויה, והעביר את התואר לנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה. הזוג התגורר בז'נבה, שם עבד בתחילה ויטוריו אמנואלה כסוכן מכירות של כלי טיס, ולאחר מכן כסוחר נשק, ובשנת 1972 נולד בנם היחיד אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה.

ב-10 בנובמבר 2002 ביקרו ויטוריו אמנואלה ומרינה באיטליה, בעקבות ביטול ההוראה בחוקה האיטלקית שאסרה על צאצאי מלכי איטליה מבית סבויה להציב את רגליהם בארץ. בטיול בן שלושת הימים ביקרו הזוג יחד עם בנם אמנואלה פיליברטו, נסיך ונציה בוותיקן, ואף נפגשו 20 דקות עם האפיפיור יוחנן פאולוס השני. לאחר מכן עברו השניים להתגורר באיטליה.

ביוני 2006 הכריז הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה על עצמו כ"דוכס סבויה", ובעקבות כך תבע אותו ויטוריו אמנואלה לבית משפט איטלקי, והלה פסק על דוכס אאוסטה לשלם להם 50,000 אירו פיצויים, ולהפסיק להשתמש בתואר. דוכס אאוסטה ערער על פסק הדין, והמחלוקת לא נפתרה עד עתה.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרנצ'סקו ריקולפי דוריה |   | אוולינה קלאפארדה |   | לואיג'י פיאנזולה |   | לואיזה ויסקונטי |   | אוגוסטו בננוטי |   | מרינה פרזיוזי |   | אנטוניו פרארי |   | לואיזה גאזלי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | ג'וזפה ריקולפי דוריה |   |   |   |   |   | ויטורינה פיאנזולה |   |   |   |   |   | אאוג'ניו בננוטי |   |   |   |   |   | אנה פרארי |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | רנאטו ריקולפי דוריה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | איריס עמליה בננוטי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **מרינה, נסיכת נאפולי** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרינה, נסיכת נאפולי** בוויקישיתוף
משפחה דרום אפריקנית צבעונית
המונח **צבעוניים** (באנגלית: **Coloureds**) בדרום אפריקה מתייחס לקבוצת אוכלוסייה המורכבת מבני תערובת של צאצאי המתיישבים האפריקאנרים ובני שבטים אפריקאיים, אליהם נתערבבו גם חלקים ממוצא של עמי דרום-מזרח אסיה. בארצות הברית, זהו מונח בלתי תקין פוליטית המתייחס בעיקר לאפריקאים או אינדיאנים.

בדרום אפריקה
------------

האוכלוסייה הצבעונית נוצרה, ברובה, כתוצאה מהעובדה שבראשית ההתיישבות האירופית בכף התקווה הטובה היו המתיישבים הבורים הלבנים אוכלוסייה שכללה בעיקר גברים. מיעוט הנשים במושבה הביא לתופעות של ניצול מיני של בנות העבדים השחורים והאסייתים, שכתוצאה ממנו נולד דור של בני תערובת בחוותיהם של המתיישבים. בני תערובת אלה זכו ליחס של התנכרות הן מצד האוכלוסייה הלבנה והן מצד האוכלוסייה השחורה, והתפתחו בקהילות נפרדות של עצמם.

בשנות שלטון האפרטהייד וההפרדה הגזעית שהנהיג, קיטלג אותם הממשל כגזע בפני עצמו, בצד הלבנים והשחורים, למרות שבפועל אין להם מאפיינים גזעיים ואתניים ברורים וחד-משמעיים. הוקצו להם אזורי מחיה משלהם, בתי ספר נפרדים וכדומה. עם זאת, כתוצאה משנות האפליה וההפרדה, ותחושתם כדחויים הן מצד המיעוט הלבן והן מצד הרוב השחור, פיתחו תרבות פוליטית משלהם ונאבקו על זכויותיהם. הם לא נהנו מזכויות היתר של הלבנים, אך בתקופות מסוימות זכו לזכויות יתר מועטות על פני השחורים. גם האוכלוסייה ההודית הגדולה בדרום אפריקה קוטלגה על ידי השלטונות במעמד שווה ערך לצבעוניים.

הצבעוניים בדרום אפריקה מונים כ-4 מיליון איש (כ-9% מהאוכלוסייה, מעט פחות מהלבנים). מבחינה דתית, מרביתם נוצרים קלוויניסטים המשתייכים לכנסייה ההולנדית-רפורמית, עם מיעוט מוסלמי. רובם המכריע (כ-90%) דובר את שפת האפריקאנס כשפת אם.

בארצות הברית
------------

 ערך מורחב – **צבעוניים (קבוצה)**  

בארצות הברית ובבריטניה, הוראת המונח צבעוניים (*Colored*, באיות אמריקאי), נקרא People of Color ("אנשים של צבע" בתרגום חופשי לעברית), והוא שונה במקצת ומתייחסת בעיקר לאפריקאים או אינדיאנים. יש להבחין בין השימוש במונח בהקשרו הדרום אפריקני לזה האמריקני, כשבצפון אמריקה מונח זה נחשב לכינוי מבזה שאינו תקין-פוליטית כיום.

ראו גם
------

* מולאטים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבעוניים** בוויקישיתוף
* צבעוניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אנשי צבע (דרום אפריקה), דף שער בספרייה הלאומית

| היסטוריה של דרום אפריקה |
| --- |
| עד בוא האירופים | 

|  |  |
| --- | --- |
| ממלכת הזולו | ‏ |
| ממלכת מפונגובווה | בנטו • בושמנים |

 | דרום אפריקהדרום אפריקה |
| המאה ה-18 | 

|  |  |
| --- | --- |
| מושבת הכף ההולנדית | אפריקאנרים • צבעוניים • טרקבורים |

 |
| המאה ה-19 | 

|  |  |
| --- | --- |
| מושבת הכף הבריטית | המפאקנה • הטרק הגדול |
| מושבת נטאל | ‏ |
| הרפובליקה הדרום-אפריקאית | ‏ |
| מדינת אורנג' החופשית | מלחמת האזרחים בטרנסוואל • מלחמת הבורים הראשונה • מלחמת הבורים השנייה |

 |
| המאה ה-20 | 

|  |  |
| --- | --- |
| מושבת נהר האורנג' | ‏ |
| מושבת הטרנסוואל | ‏ |
| איחוד דרום אפריקה | מרידת מאריץ • מלחמת העולם הראשונה • מלחמת העולם השנייה • המפלגה הלאומית |
| רפובליקת דרום אפריקה | ‏ |
| ארצות המולדת השחורות | אפרטהייד • מלחמות הגבול |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284736805171
* BnF: cb119385014 (data)
* GND: 4034855-6
* LCCN: sh85028691

 |
**מרי פיירצ'יילד מקמוני לאו** (באנגלית: **Mary Fairchild MacMonnies Low**‏; 1858-1946), ילידת ניו הייבן, קונטיקט הייתה ציירת אמריקאית שהתמחתה בנופים, ציורי ז'אנר ודיוקנאות.

ביוגרפיה
--------

מרי פיירצ'יילד למדה בבית הספר לאמנויות יפות בסנט לואיס, שם זכתה במלגה לשלוש שנים ללמודים בפריז באקדמיה ז'וליאן. היה לה סטודיו משלה בפריז.

היא נישאה לפסל פרדריק ויליאם מקמוני בשנת 1888, וגרה איתו בז'יברני, היא ביצעה איתו מספר עבודות, אבל נישואיהם התפרקו. לאחר שהתגרשה ממנו בשנת 1909 היא התחתנה עם הצייר ויל היקוק לאו, שהתאלמן מאשתו.

ציור קיר בשיקגו
---------------

בבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית 1893 היא ציירה ציור קיר בנושא "אשה פרימטיבית".

באפריל 1892 פנתה מרי לואו (אז מקמוני) לאוצרת שרה טייסון האלוול, שהובילה את עיצוב בניין האישה בתערוכת הקולומביאנית העולמית, שיקגו, 1893. היא ביקשה לצייר את אחת משתי היצירות מעל הכניסה המתוכננות לבניין. הדמות השנייה הייתה "אישה מודרנית", מאת מארי קאסאט. לפי כל הדעות בזמנו, הציור של מרי מקמוני לאו היה המוצלח מבין השניים. היא הציגה גם את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות בתערוכת 1893.

היא הציגה במוזיאון רואן שבצרפת, שם זכתה במדליית זהב בשנת 1903 ושוב בשנת 1911. היא זכתה גם במדליית זהב בדרזדן בשנת 1902, במרסיי בשנת 1905, ובפרס ג'וליה שאו של אגודת האמנים האמריקאים בשנת 1902.

היא הפכה לעמית של האקדמיה הלאומית לעיצוב.

גלריה
-----

* רקדנית במנוחהרקדנית במנוחה
* פריחה בנורמנדיפריחה בנורמנדי
* גן בז'יברני גן בז'יברני
* ז'יברני - גן בחורףז'יברני - גן בחורף
* ציור הקיר בכניסה לבניין האשהציור הקיר בכניסה לבניין האשה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי פיירצ'יילד מקמוני לאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Low, Mary Fairchild", www.getty.edu
2. ↑  "MACMONNIES+LOW,+Mary+(born+Mary+Fairchild)"&date=&domaine=&lng=1&idImage=3&idOeuvre=435&nonotice=28&no\_page=1&total=75&texte=&titre=&localisation=&periode=&artiste=%22MACMONNIES%20LOW,%20Mary%20(born%20Mary%20Fairchild)%22&date=&domaine=&vignette=oui&f=3110&tri=Nom&sens=0 "MacMonnies Low, Mary", musee.louvre.fr
3. ↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M. eds. (1905). "Mary Fairchild MacMonnies Low". New International Encyclopedia (1st ed.). New York: Dodd, Mead.
4. ↑  Weinmann, Jeanne Madeline, The Fair Women, Academy Chicago, 1981, pp. 191–99, 316–19
5. ↑  United States Women Painters: 1893 Exposition--page 8, arcadiasystems.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430954305171
* BnF: cb13775057d (data)
* GND: 123857481
* ISNI: 0000 0000 8138 6216
* LCCN: nr91017819
* SNAC: w6fx8js4
* SUDOC: 059242728
* ULAN: 500015066
* VIAF: 59267524
* WorldCat: lccn-nr91017819

 |
הכומר **פרנסיס בראון** (באנגלית ; ‏26 בדצמבר 1849 – 16 באוקטובר 1916), היה חוקר שפות שמיות אמריקאי, נולד בהנובר(אנ'), ניו המפשייר.

אביו, סמואל גילמן בראון (1813–1885), היה נשיא מכללת המילטון(אנ') בין השנים 1867–1881. סבו, פרנסיס בראון, היה נשיא דארטמות' קולג' והיה מעורב בפסק דין קולג' דארטמות' נגד וודוארד.

פרנסיס למד באקדמיית פיליפס(אנ'), באנדובר(אנ') מסצ'וסטס עד 1866, בדארטמות' קולג' עד 1870 ובUnion Theological Seminary(אנ') עד שנת 1877, ולאחר מכן למד בברלין. בשנת 1879 התמנה כמרצה בפילולוגיה מקראית ב-Union Theological Seminary, בשנת 1881 כפרופסור חבר בתחום זה, ובשנת 1890 פרופסור לעברית ולשפות שמיות.

עבודותיו של בראון זיכו אותו בתואר דוקטור לתאולוגיה מאוניברסיטת גלאזגו (1901), ול- Doctor Litterarum מאוניברסיטת אוקספורד, וכן "דוקטור לשם כבוד" מדארטמות' ומאוניברסיטת ייל. רוב פרסומיו היו בתחום הלשון והלקסיגרפיה בלבד.

עבודתו החשובה ביותר הייתה "מילון העברית המקראית" ( A *Hebrew and English Lexicon of the Old Testament*‏ ידוע כיום כ-*Brown–Driver–Briggs*,או BDB, בראון דרייוור ובריגס) שיצא בשנת 1906, עליו עבד יחד עם דרייבר ובריגז. מילון זה הרחיב את מילון העברית המקראית של גזניוס בתרגום לאנגלית של אדוארד רובינסון.

הוא תרם גם לאנציקלופדיה ביבליקה(אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי פרנסיס בראון בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* פרנסיס בראון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Glasgow University jubilee". The Times (36481). London. 14 June 1901. p. 10.
2. ↑  "University intelligence". The Times (36487). London. 21 June 1901. p. 11.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259117705171
* BnF: cb13478456c (data)
* CiNii: DA01742278
* GND: 116715383
* ISNI: 0000 0001 1053 1356
* LCCN: nr88011793
* NLA: 35840830
* NTA: 071074813
* SNAC: w60876z8
* SUDOC: 035256664
* Trove: 1111162
* VcBA: 495/125219
* VIAF: 34607836
* WorldCat: lccn-nr88011793

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


תמונה של מטריית וויטניתמונה של מטריית וויטני
במתמטיקה, **מטריית ויטני** (לפעמים נקראת **המטרייה של ויטני**, על שם המתמטיקאי הסלר ויטני, או **מטריית קיילי**, על שם המתמטיקאי ארתור קיילי) הוא משטח במרחב התלת-ממדי, שהוא המקום הגאומטרי של כל הישרים, העוברים דרך פרבולה, ומאונכים לישר המקביל לצירה, ושוכן במישור העובר דרך הציר, ומאונך למישור הפרבולה.

נוסחאות
-------

במערכת צירים קרטזית, התיאור הפרמטרי של מטריית ויטני הוא :
{\displaystyle x(u,v)=uv};
{\displaystyle y(u,v)=u};
{\displaystyle z(u,v)=v^{2}}
כאשר v,u הם מספרים ממשים. כפונקציה סתומה הנוסחה היא:

.{\displaystyle x^{2}=y^{2}z}

מאפיינים
--------

יצירת מטריית וויטני על ידי קו ישריצירת מטריית וויטני על ידי קו ישר
מטריית ויטני היא משטח ישרים וגם  קונואיד ימני. מטריית ויטני הוא חשוב בתורת המיתרים ובתורת הסינגולריות. 
למטריית ויטני יש נקודת צביטה סינגולרית, שנקרא ה"ידית" של מטריית ויטני. אזור זה מאופיין על ידי הנוסחה 

{\displaystyle f(u,v,w)=u^{2}-vw^{2}+[4]\,}
כאשר [4] מתאר את  דרגת המונומיל (פולינום בעל איבר יחיד). מאפיין זה מיחיד את מטריית ויטני ונותן לה חשיבות רבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטריית ויטני** בוויקישיתוף
* מטריית ויטני, באתר MathWorld (באנגלית)
פקטוריזציה של הטריפויל ושל קשר 8.
כפול וייטהד של קשר 8.
קשר כבל של הקשר מדוגמה 1.
לוויין כפול.
בתורת הקשרים המתמטית קשר לוויין (**satellite knot**) הוא קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס לא כוויץ אשר אינו מקביל שפה (כלומר, אינו איזוטופי לאף אחד מרכיבי השפה של משלים הקשר בגבולות משלים הקשר).

הבניה המקורית של קשרי לוויין יותר אינטואיטיבית וניתן להסבירה באופן ציורי: בהינתן שזר P (הנקרא *שזר תבנית* או *pattern link*) וקשר C (הנקרא *קשר עמית* או *companion knot*) מבצעים "מתיחה" של התבנית לאורך הקשר העמית. מכאן גם נובע השם "קשר לוויין".

הגדרה פורמלית
-------------

בהינתן טורוס מלא W, דיסק המשוכן ב-W שיכון הולם (כלומר, ששפתו מוכלת בשפת הטורוס) ששפתו היא לולאה עיקרית של הטורוס (כלומר, לולאה שחיתוך לאורכה ישנה את הגנוס של הטרוס) נקרא *מרידיאן* של הטורוס.

יהי P שזר המשוכן בטורוס מלא לא קשור W (כלומר, שלולאה אורכית בו שקולה לאי-קשר) כך שלפחות רכיב אחד של השזר מהווה לולאה עיקרית ב-W. יהי C קשר ויהי V טורוס המהווה סביבה צינורית של C. הקשר המתקבל על ידי הומוטופיה של V ל-W נקרא קשר לוויין עם תבנית P ועמית C.

עם ההגדרה הזו קל לראות כי, תחת ההנחה ש-C ו-W אינם הקשר הטריוויאלי, משלים הקשר מכיל את הטורוס שתואר בתחילת המאמר - והוא המשלים של הקשר העמית. כמו כן, בהינתן קשר אשר המשלים שלו מכיל טורוס כזה, ניתן לבחור את הטורוס הנ"ל בתור עמית ולבחור לתבנית את הקשר שמתקבל מהומוטופיה שלו לטורוס לא קשיר. מכאן מתקבלת שקילות שתי ההגדרות שתוארו בהתחלת המאמר.

תכונות
------

* העמית היחיד של הקשר הטריוויאלי הוא הקשר הטריוויאלי.
* מתוך הבניה נובע כי לקשר לוויין קיים טורוס עוקב-בולע (כלומר, טורוס המורכב מספירה החותכת את הקשר בדיוק בשתי נקודות ומסביבה צינורית של שאר הקשר, באנגלית *swallow-follow torus*). מכאן למשל נובע שהקשר בדוגמה הקודמת אינו קשר לוויין.
* פירוק של קשר לוויין לתבנית ועמית אינה יחידה, עם זאת, הורסט שוברט הוכיח כי במקרים מסוימים קיים פירוק יחיד. בהמשך מצאו ז'אקו, שאהלן וג'והנסון תנאי הכרחי ומספיק לפריקות יחידה של קשר לוויין דרך תהליך הידוע כ-**JSJ decomposition** על שם יוצריו.

קישורים חיצוניים
----------------

* קשר לוויין, באתר MathWorld (באנגלית)
עטיפת הספר אורלנדו בהוצאת ידיעות ספרים
**אורלנדו** הוא ביוגרפיה בדיונית מאת וירג'יניה וולף, המגוללת את סיפור החיים של אורלנדו בן האצילים, ונפרשת על פני 300 שנות חיים. "אורלנדו" יצא לאור בשנת 1928 באנגליה וזכה להצלחה, הן מבחינה מסחרית והן בקרב מבקרי ספרות.

עלילת הספר
----------

הביוגרפיה הבדיונית מתארת את חייו של בן אצילים, החל מראשית המאה ה-17 ועד לתחילת המאה ה-20. בספר, אורלנדו יפה התואר הוא נצר לשושלת מכובדת הגדל בבית גדול ואמיד באיזור הכפרי של אנגליה. במהלך חייו הארוכים מתנסה אורלנדו בניסיונות כושלים לכתיבת שירה איכותית, בהרפתקאות מיניות, בקשרים קרובים עם המלכה אליזבת ובהתאהבות עמוקה בנסיכה רוסית, שבוגדת בו ועוזבת אותו. 

בתחילת המאה ה-18 הוא נוסע כשגריר לקונסטנטינופול וממשיך וחי לאורך המאות ה-18 וה-19, כאשר מדי פעם הוא שוקע בשינה ארוכה, דמוית מוות, של כמה ימים. באמצע המאה ה-18, אורלנדו שוקע בשינה שכזו ומתעורר ממנה כאישה.

לאחר שהתעוררה כאישה, אורלנדו בורחת עם חבורת צוענים וחיה עמם לתקופה עד שהיא מחליטה לשוב לאנגליה, שם היא חווה לראשונה את המחירים וההגבלות, אך גם את היתרונות, שבהיותה אישה. היא עומדת מול האיום של אובדן רכושה אם לא תתחתן או תלד בן זכר, מתרועעת עם חשובי התקופה, מתאהבת ונישאת לספן ויולדת ילד. הרומן ממשיך ומלווה את חייה עד לרגע כתיבת הספר במאה ה-20.

עיבודים ותרגומים
----------------

הספר עובד לתאטרון ולקולנוע כמה פעמים ותורגם לעברית פעמיים, בפעם הראשונה על ידי צבי ארד בשנת 1964, ובפעם השנייה על ידי שרון פרמינגר בשנת 2007

ראו גם
------

* אורלנדו (סרט)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורלנדו** בוויקישיתוף
* אורלנדו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* **אורלנדו** לקריאה בפרויקט בן יהודה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kelly Tetterton, Virginia Woolf's Orlando: The Book as Critic, tetterton, ‏June 18, 1995
2. 1 2  אורלנדו, באתר עברית
3. ↑  אורלנדו: ביוגרפיה, באתר ארכיון יד יערי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11944932r (data)
* GND: 4127274-2
* MusicBrainz work: dbc6dc2d-c162-4498-9300-9df1cce238dd
* SUDOC: 027398552
* VIAF: 185859597
* WorldCat (עם VIAF): 185859597

 |