recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ד"ר **מריה קיש מאדי** (בהונגרית: **Mádi Kiss Mária**;‏ 14 במאי 1898 – 4 בדצמבר 1970) הייתה רופאה הונגרייה-אמריקאית, חסידת אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

מאדי נולדה וגדלה בבודפשט, הונגריה. התחנכה בלידס, בריטניה והוסמכה כרופאה ב-1922. לאחר מכן, התמחתה ברדיולוגיה. ב-1920 נישאה לאורתופד בשם לאיוש פלשובוקי (Lajos Felsöbuki) ובאותה שנה נולדה להם בת משותפת אחת, הילדה. הזוג התגרש ב-1924.

### במלחמת העולם השנייה

בפברואר 1944, חודש לפני הפלישה הגרמנית להונגריה, מאדי שובצה לעבוד במרפאת חוץ שהופעלה על ידי המוסד ההונגרי לביטוח לאומי (Országos Társadalombiztosító Intézet (הו')). אחד משני הרופאים של המחלקה גויס לצבא ההונגרי, והיא מונתה לשמש כמחליפתו הזמנית. חודשיים לאחר מכן, הרופאה היהודייה שעבדה איתה הודחה מתפקידה לצמיתות ומאדי נהפכה לרופאה היחידה במרפאה.

בסתיו 1944 החביאה בביתה שבבודפשט את חברתה היהודייה איירין לאקוש, ואת האחיין שלה אלפרד שהיה בן 7, והשניים שהו בדירתה עד לסוף מלחמת העולם השנייה. תחילה הוחבאו על ידי מאדי בחדר השירותים ובשלב מאוחר יותר מאחורי מסתור שבנתה מאחורי מראה גדולה. בסיום המלחמה התאחדו השניים עם אביו של אלפרד שגורש למחנה עבודה אך שרד את המלחמה. האם נספתה באושוויץ.

### לאחר המלחמה

מאדי שרדה את המלחמה, היגרה לארצות הברית בשנת 1946 והתאחדה עם משפחתה. למרות הסמכתה היא נדרשה להיבחן בבחינות הרישוי האמריקניות מחדש ובחרה לעבוד כפסיכיאטרית. היא נפטרה ביוסטון, טקסס ב-1970, בגיל 72.

היומנים
-------

בשנת 1939 נישאה הבת הילדה לגאולוג אמריקאי שעבד ברומניה. הזוג היגר לארצות הברית ב-1941 והתיישב בלואיזיאנה, כשמאדי תכננה להצטרף אליהם בשלב מאוחר יותר. כשארה״ב הצטרפה למלחמה, ניתק הקשר בין השתיים. מאדי החליטה לכתוב יומנים שמתארים את שגרת חייה בבודפשט בימי המלחמה כתכתובת חד-צדדית ביניהן.

עם הכיבוש הנאצי של הונגריה, המשיכה לתעד מאדי את שהתחרש בבודפשט באותם ימים – ההפצצות האוויריות, המחסור הכבד ומנגנוני התעמולה. מרגע שהתוודעה לרדיפה המתמשכת של היהודים החליטה שהיומנים יהפכו למסמך עדות וכתבה רבות על ההגבלות, האלימות והגירושים. לתיעוד היא הוסיפה תמונות, גזירי מידע וקטעי עיתונות שאספה. בשנים שלאחר המלחמה נוספו ליומנים גם הערות בכתב ידה.

מאדי לא חשפה את סיפור ההצלה והיומנים הוסתרו. בסוף שנות ה-80 נוצר קשר בין אלפרד לאקוש, הילד שהצילה מאדי, לבין המשפחה וכך הם התגלו. ב-2013, 16 היומנים נתרמו למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, וכיום הם מוצגים בו בשלמותם. היומנים נחשבים למסמך נדיר ביחס לתיעודים כתובים אחרים מתקופת השואה, מפני שנכתבו על ידי אישה שאינה יהודייה ובאנגלית רהוטה.

הכרה והנצחה
-----------

בשנת 2015, הכיר יד ושם במריה מאדי כחסידת אומות העולם על מעשה ההצלה של בני משפחת לאקוש. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מריה מאדי, באתר "יד ושם" (באנגלית)
* **"**יומניה של מריה מאדי**"**, באתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה
* I Am Going to Be a Witness: Maria Madi's Diary, סרטון באתר יוטיוב (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Elliott, Karena, 70-Year-Old Diary Earns Woman Posthumous Righteous among Nations Award, The Times of Israel, ‏13 May 2016
2. 1 2  Michael E. Ruane, Defiant Hungarian doctor hid Jewish boy as Nazis scoured Budapest during Holocaust, **The Washington Post**, 2014
3. ↑  על פי תיק חסידי אומות עולם, יד ושם, מספר M.31.2/13059

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מריה מאדי"**.
**Flying The Corporate Jet** הוא אלבום האולפן השישי של להקת ניין דייז, שהוקלט ויצא עצמאית בשנת 2003.

הפקה
----

לאחר הניתוק מחברת התקליטים אפיק וגניזת אלבומם הקודם, So Happily Unsatisfied, הלהקה הייתה במשבר ושניים מחבריה עזבו את ההרכב - ויני טטנלי המתופף וג'רמי דין הקלידן, שמאז ועד היום כבר חזרו להרכב הלהקה.
המעריצים, שהביעו חשש מפירוק של הלהקה, התבדו עד מהרה, כאשר השלישייה נכנסה שוב לאולפן כדי להקליט שוב תקליט עצמאי. מכיוון שהיה חסר ללהקה מתופף, הם שכרו לצורך ההקלטות את המתופף ג'ון מיצ'לי (המתופף של Meat Loaf), ויצאו עם 8 שירים חדשים. ביניהם Reality TV, שלועג לתרבות תוכניות המציאות ולחברות התקליטים התעשייתיות, הבלדה The Moment, ו-29 Year Old Girls. האלבום, שקיבל את השם Flying The Corporate Jet ויצא בסוף 2003, הופק על ידי הלהקה ודייב מקנייר, ועטיפתו עוצבה על ידי לא אחר מאשר קלידן הלהקה בעבר – ג'רמי דין, שאף התארח בנגינה בשיר Wonderful (שיר שלמעשה נכתב עבור האלבום הקודם אך לא נכנס לאלבום). האלבום לקח צעד אחורה והתקרב יותר לסאונד השורשי של הלהקה מאשר לרוק הכבד ב-So Happily Unsatisfied.

רשימת השירים
------------


|  |
| --- |
| 1. 29 Year Old Girls (4:14)
2. Goodbye (4:12)
3. Wonderful (3:08)
4. Something Has Gone Wrong (3:29)
5. Reality TV (3:22)
6. Devil You Know (5:53)
7. Catch Me If You Can (3:31)
8. The Moment (4:15)
9. 17 And 33 (3:52)
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Flying The Corporate Jet באתר MusicBrainz
* Discogs Flying The Corporate Jet באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: a4c6baa0-a13d-3908-82a6-c2684beb0627

 |
דניאל דור בהופעה בתיאטרון תמונע, 2012
**דניאל דור** (נולד ב-2 בנובמבר 1978) הוא מוזיקאי, גיטריסט וזמר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יליד הרצליה. החל לעסוק בנגינה בגיל 12, והושפע מרוק בריטי ואמריקאי של שנות ה-60 וה-70. בתיכון למד במגמת מוזיקה בבית ספר לאומנויות "אלון" ברמת השרון. שירת בצה"ל בחיל האוויר.

בין השנים 2003–2007 למד באוניברסיטת תל אביב והשלים תואר בכלכלה ופסיכולוגיה.

קריירה מוזיקלית
---------------

הופעה ברוטשילד 12, 2012
את דרכו המוזיקלית החל כגיטריסט ויוצר בלהקת "האחים והחיות". הלהקה הוציאה את אלבומה "אל הדממה" בחברת "הד ארצי" ופעלה במשך 6 שנים. בין השנים 2001–2008 ביצעה הלהקה כ-200 הופעות, ביניהן הופעות בפסטיבלים (בובמלה, בראשית) ובמועדון הבארבי. חבריה התארחו מספר פעמים בערוץ 24 ובתוכנית האירוח של ליאור שליין. דור כתב את אחד השירים הידועים של הלהקה, "אבודים".

בשנת 2006 הצטרף כגיטריסט ללהקת "בוטן מתוק בקרקס", איתה ניגן החל מסיבוב ההופעות של "יום עדין", במהלכו הופיע בפסטיבלים גדולים כגון פסטיבל בשקל, פסטיבל סוף הקיץ בגן סאקר, ופסטיבל כוכב נולד בפארק הירקון.

במקביל הקליט סינגל בשם "שיר המטריה" השיר הפך לאחד המומלצים של רשת ג' במשך 3 שבועות ברציפות, לשיר השבוע ברדיו קול הים האדום ולשיר השבוע ברדיו ירושלים.

בשנת 2009 החל במסע הופעות יחיד, "דניאל דור במחווה לבוב דילן", הופעת סולו אקוסטית המוקדשת לשיריו של דילן. לאורך 3 שנים ביצע מעל 300 הופעות ברחבי הארץ, תחת ניהול עצמי.

בשנת 2010 החל בסיבוב הופעות בשם "דניאל דור - רוק פוזיטיבי", מלווה על ידי טל מרקוס בגיטרה בס ונמרוד ליברמן בתופים. ביחד ביצעו כ-100 הופעות עד ליציאת אלבום הבכורה של דור, "רוק פוזיטיבי", בנובמבר 2012. לקראת הוצאת האלבום התארח דור בתחנות הרדיו 88FM, רשת ב' ב"לילה חי מאוד", גלי צה"ל, ותחנות רדיו נוספות.

בשנים 2015-2016 יצר דניאל פרויקט מוזיקלי דוקומנטרי בשם Songman Project שעסק בפלסטינים המטיפים לאי אלימות, שירי הפרויקט הושמעו בתחנות הרדיו והפרויקט נוגן בג'אם 88 באירוח איציק יושע.

בשנת 2019 החל דניאל בהופעות עם חומרים חדשים באנגלית, כולל הופעה במסגרת פסטיבל הפסנתר במוזיאון תל אביב. 

בשנת 2020 שחרר אי.פי. בשם "Leaving Circumstances" אותו הפיק עצמאית, האלבום זכה לביקורות מפרגנות באתר Bandcamp, בגלי צה"ל והושמע רבות בתחנות רדיו בישראל.

בשנת 2021 ביצע הופעות בקוסטה ריקה, לוס אנג'לס והחל לעבוד על אלבומו הבא שטרם שוחרר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל דור** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דניאל דור
* עמוס אורן, ביקורת הופעה של דניאל דור
**פאולוס מתבאי**, הידוע גם כנזיר הראשון וכן פאולוס המתבודד, פאולוס ממצרים ופאולוס הקדוש (נולד כנראה סביב 230 ונפטר בשנת 341 לערך), היה הנזיר הנוצרי המתועד הראשון. יומו כקדוש הוא ה-15 בינואר במערב, ב-5 או ב-15 בינואר בכנסיות האורתודקסיות השונות וב-9 בפברואר בכנסיות האוריינטליות.

על פי הירונימוס, בספרו "חיי האבות", פאולוס נמלט למדבר תבאי במהלך רדיפות הנוצרים שערכו דקיוס וולריאנוס בשנת 250 לערך. פאולוס חי עד יומו האחרון במערה בהרים שבמדבר, סמוך למעיין ולעץ דקל. פירות הדקל שימשו מזונו היחיד עד הגיעו לגיל 43 ומעלי הדקל יצר לעצמו ביגוד. בהגיעו לגיל 43 התחיל עורב להביא לו מדי יום ביומו חצי כיכר לחם. הירונימוס ממשיך ומספר כי אנטוניוס הגדול ביקר את פאולוס לפני מותו כאשר האחרון היה בגיל 113 והם שוחחו יום שלם וכל אותו הלילה. בביקורו הבא של אנטוניוס הוא מצא את פאולוס מת. אנטוניוס השתמש בגלימתו הוא, אותה הוא עצמו קיבל כמתנה מאתנסיוס, כתכריכים עבור פאולוס וקבר אותו, שני אריות סייעו לו בחפירת הקבר. אנתוניוס הקדוש תיאר אותו כ"הנזיר הראשון".

ב-491 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור גלסיוס הראשון.

מסדר נזירים הקרוי על שמו "מסדר פאולוס הקדוש הנזיר הראשון" (Ordo Sancti Pauli Primi Eremitae ) הוקם בהונגריה (בעיר פץ') ב-1215. ב-1381, תחת שלטונו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה, נלקחו שרידי גופתו מוונציה להונגריה, שם נשמרו במנזר והיוו מוקד עלייה לרגל. ב-1523, בתקופת שלטונו של לאיוש השני, מלך הונגריה, נלקחה גולגולתו של פאולוס, שהייתה שמורה בטירת קרלשטיין שבצ'כיה להונגריה וכך אוחדו שרידי גופתו למקום אחד.

לקריאה נוספת
------------

אהרון לירון (אלטשולר), **הנצרות וארץ הקודש** : מידע בסיסי ללומד ולמטייל, צ'ריקובר, 1997

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולוס מתבאי** בוויקישיתוף
* פאולוס מתבאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* The Life of Paulus the First Hermit
* St Paul the Hermit Biography

הערות שוליים
------------

1. ↑  המידע לגבי תאריכי לידתו ופטירתו אינו מובהק אולם ידוע שנפטר בגיל של למעלה מ-100 שנים.
2. ↑  קיים בלבול בין פאולוס מתבאי לבין פאלוס הפשוט, שהיה תלמידו של אנטוניוס הקדוש ונפטר בערך בשנת 339.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302914405171
* GND: 118739638
* ISNI: 0000 0000 6246 7328
* LCCN: no97060587
* NKC: jn20000701383
* NLP: A11819674
* VcBA: 495/80089
* VIAF: 56219782
* WorldCat: viaf-56219782

 |
**סטניסלאב פֶּנְקוֹב דסקאלוב** (בבולגרית: **Станислав Пенков Даскалов**; נולד ב-4 באפריל 1952, בז'אנובו, מחוז לובץ', הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי, כלכלן ודיפלומט בולגרי, אשר בין השנים 1993–1994 כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתו של ליובן ברוב.

קורות חייו
----------

סטניסלאב דסקאלוב נולד בכפר בז'אנובו. הוא רכש השכלה אקדמית באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, ובהמשך למד יחסים כלכליים בינלאומיים במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה והתמחה בשפות סיניות. מ-1981 הועסק במשרד לסחר חוץ וכיהן כמזכיר ראשון במשלחת הבולגרית לאו"ם. ב-1991 מונה לסגן השר לסחר חוץ ושליח בולגריה למשא ומתן עם "הקהילות האירופיות" (ארגון שקדם לאיחוד האירופי).

ב-1993 מונה לשר החוץ בממשלתו של ליובן ברוב, וכיהן גם כיושב ראש ועדת שרי החוץ במועצת אירופה. ב-1999 חבר לניקולאי מלאדנוב בהקמת "המכון האירופי". ב-2001 מונה לשגריר בולגריה ל"קהילות האירופיות" וניהל את המשא ומתן על בקשת בולגריה להצטרפות לאיחוד האירופי. מינואר ועד אוקטובר 2007 כיהן כשגריר קבוע של בולגריה לאיחוד האירופי. בהמשך מונה לשגריר מיוחד מטעם משרד החוץ הבולגרי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנהיגי בולגריה, באתר zarate.eu (באנגלית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ליובן ברוב** | **שר החוץ של בולגריה** 23 ביוני 1993 – 17 באוקטובר 1994 | **הבא**:**איוואן סטאנצ'וב** |
**דייוויד ריציו** (**David Rizzio**; ‏1533–1566) היה איש סודה של מרי מלכת הסקוטים, ממוצא איטלקי. נרצח בידי בעלה.

דייוויד ריציו נולד בשנת 1533. הגיע לסקוטלנד בשנת 1561 כמוזיקאי שנלווה לשגריר ממלכת סבויה. התוודע למרי מלכת הסקוטים ונתמנה כמזכיר שלה לענייני צרפת. הפך להיות לאיש אמונה וסודה של המלכה ועורר קנאה ואיבה בקרב בני האצולה, שגברו גם בשל היותו זר וקתולי. יריביו אלה שכנעו את בעלה של המלכה, הנרי סטיוארט, לורד דרנלי, כי ריציו הוא המאהב של המלכה.

ב-9 במרץ 1566 פרצו הבעל ותומכיו לחדרי המלכה בארמון תפסו את ריציו ולעיני המלכה דקרו אותו 56 פעמים וגרמו למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ריציו** בוויקישיתוף
* דייוויד ריציו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* דייוויד ריציו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14976774n (data)
* GND: 132407639
* ISNI: 0000 0000 8243 6377
* LCCN: nr96023694
* NTA: 326061207
* RKD: 66593
* SNAC: w6613xqr
* ULAN: 500056824
* VcBA: 495/364211
* VIAF: 60241431
* WorldCat: lccn-nr96023694

 |
**קרוקי** (בליטאית: **Krakės**, קְרַאקֶס; בפולנית: **Kroki**; ביידיש: **קראָק**) היא עיירה קטנה במחוז קובנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

קרוקי נזכרת מהמאה ה-14, ובין המאות ה-16 וה-17 הוקמו בה מנזר וכנסייה.

יהודי קרוקי
-----------

בית הקברות היהודי של קרוקי.
בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,090 יהודים. בין מלחמות העולם התגוררו בה כ-470 יהודים, ופעלו בה מוסדות דת, חינוך ותרבות יהודיים. בן ציון נטלוביץ' היה רבה של העיר בתחילת המאה ה-20. פעילות יהודית, ובפרט הפעילות הציונית, נאסרה עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940.

בסוף יוני 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, השתלטו על העיירה ליטאים לאומנים, והחלו לעצור בה יהודים, ולהעבירם לקידן, בה הוצאו להורג. כמו כן, התעללו הליטאים בנכבדי הקהילה המקומית, ובפרט ברבנים. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו בן רחוב אחד שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים נוספים מיישובי הסביבה.

ב-2 בספטמבר 1941 רצחו הליטאים את כל יושבי הגטו שבעיירה ביחד עם יהודי גרינקישוק בכפר הסמוך פשטינוקאי (Pestinukai). לפי דו"ח יגר נרצחו במועד זה 1,145 יהודים, ומהם 448 גברים, 476 נשים ו-221 ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרוקי** בוויקישיתוף
* קרוקי (Krakės), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "קרוקי", באתר JewishGen (באנגלית)
* קטרין רייכלט ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), קראקס, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1074–1075), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **ישראל מובשוביץ** (נפטר ה' באב ה'תשכ"ו, 22 ביולי 1966) היה איש תנועת המוסר, משגיח הסניף המרכזי של ישיבת נובהרדוק בביאליסטוק ולאחר מלחמת העולם השנייה ממייסדי וראשי הישיבה בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בסלונים, הגיע ללמוד בישיבת נובהרדוק ודבק בסבא מנובהרדוק שהיה למורהו הרוחני. עם רבו זה נדד בכל נדודי הישיבה, ולאחר נישואיו התמנה כמשגיח בסניף המרכזי של רשת ישיבות נובהרדוק שעבר אז מהומל לביאליסטוק ובראשו עמד חתנו של "הסבא", הרב אברהם יפה'ן. בזכרונות תלמידיו התבלט הרב מובשוביץ בשלוותו. בראשית מלחמת העולם השנייה ארגן את מילוט בחורי הישיבה לווילנה והגיע עם הקבוצה האחרונה לעיר, ולאחר מכן לבירז'. הוא נקלע לשטח שנכבש בידי הסובייטים בראשית המלחמה והוגלה לסיביר. במחנות העבודה בסיביר המשיך לנהל באופן מחתרתי ישיבות בסגנון נובהרדוק ולאחר שחרורו הגיע לצרפת למחנה עקורים בפרבר הפריזאי באיי.

בהמשך היגר לארצות הברית, בה הקים עם הרב יפה'ן שניצל דרך שאנגחאי, את ישיבת "בית יוסף" נובהרדוק בניו יורק.

הרב מובשוביץ נפטר בה' באב ה'תשכ"ו, 22 ביולי 1966.

לקריאה נוספת
------------

* דוד זריצקי, **האדם השלו**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 222–225

הערות שוליים
------------

1. ↑  אזכור שלו בהיותו במרקה, ברשימת מקבלי חבילות, הצופה, 2 ביולי 1945.
אוקטבה, מרווח קונסוננטי דיסוננס 
במוזיקה, **קוֹנְסוֹנַנְס ודִיסוֹנַנְס** הם סיווגים של צלילים בו-זמניים או עוקבים. קונסוננס הוא הרמוניה שהצלילים שמרכיבים אותה משלימים זה את זה ומגבירים את התהודה זה של זה. דיסוננס הוא הרמוניה שבה הצלילים מתנגשים זה עם זה ויוצרים אינטראקציות אקוסטיות מורכבות יותר. הגדרה פשטנית יותר למונחים היא שהרמוניות ומרווחים קונסוננטיים הם נעימים לאוזן ואילו הרמוניות ומרווחים דיסוננטיים אינם נעימים לאוזן. ניתן גם לחשוב על הדיסוננס והקונסוננס במונחים של יציבות: הרמוניות דיסוננטיות נחשבות לעיתים כ"לא יציבות" וכשואפות "להיפתר" על ידי מרווחים קונסוננטיים (למשל, כאשר נשמע אקורד דיסוננטי נרגיש צורך לשמוע אחריו אקורד קונסוננטי שיפתור לנו את ההרגשה הלא נעימה שמעורר הדיסוננס), אם כי ישנה הכרה רחבה שהדבר תלוי גם בהיכרות ובמומחיות מוזיקלית. עם כל זאת, אין לטעות ולחשוב כי דיסוננס הוא אינו דבר רצוי; יצירה שתכתב כולה באקורדים קונסוננטיים, למשל, אולי תשמע נעימה לאוזן אך היא תשעמם את המאזין שכן לא תהיה בה שום "אי יציבות" שדרושה פתרון (דומה הדבר ליצירה ספרותית ללא כל סיבוך עלילתי).

המלודיה של יצירה מסוימת, לרוב מאורגנת כדי לתקשר עם הרמוניות משתנות (מעברי אקורדים) שמלוות אותה, ושבנויות על קונסוננס ודיסוננס. המיומנות של כתיבת מלודיה תלויה באופן מוחלט ביכולת לבחור תווים בהתאם (או, במכוון, שלא בהתאם) להרמוניות שלהם, תוך כדי שמירה על צורה מלודית מוגדרת (או לא מוגדרת באופן מכוון).

המונחים יוצרים דיכוטומיה מבנית שבה הם מגדירים זה את זה בהדרה הדדית: קונסוננס הוא מה שאינו דיסוננטי, ודיסוננס הוא מה שאינו קונסוננטי. עם זאת, בחינה מדוקדקת יותר מראה שההבחנה יוצרת הדרגה, מהקונסוננטי ביותר לדיסוננטי ביותר. בשיח סתמי, כפי שהדגיש המלחין והתאורטיקן הגרמני פאול הינדמית: "שני המושגים מעולם לא הוסברו במלואם, ובמשך אלף שנים ההגדרות השתנו". המונח סוננס (sonance) הוצע להקיף או להתייחס באופן לא מחייב למונחים קונסוננס ודיסוננס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסוננס ודיסוננס** בוויקישיתוף
* קונסוננס ודיסוננס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Imre Lahdelma & Tuomas Eerola, *Cultural familiarity and musical expertise impact the pleasantness of consonance/dissonance but not its perceived tension*
2. ↑  Emilio Renard Vallet, *Sonance: a conceptual clarification*
**רועה אנגלי** (באנגלית: **English Shepherd**) הוא גזע נדיר של כלב רועים, שמקורו בארצות הברית, ונראה לראשונה במאה ה-17. הוא צאצא של סוגי קולי שהובא לעולם בידי מתיישבים בריטים.

תיאור
-----

הרועה האנגלי הוא גזע כלבים בגודל בינוני, שוקל בין 18–27 ק"ג (40–60 פאונד) ובגובה 46–58 ס"מ (18–23 אינץ'), הכלבים לעיתים קרובות גבוהים יותר מן הכלבות. לגזע יש פרווה כפולה ארוכה חלקה או גלית ובעל זנב פרוותי. באופן מסורתי יש לו שילוב של ארבעה צבעים שונים: שחור וחום, שחור ולבן, סייבל ולבן או שחור, לבן וחום.

היסטוריה
--------

במאה ה-17 הובאו דרך מתיישבים מבריטניה ואירלנד גזעי קולי שונים כגון הבורדר קולי, קולי גס-שיער וכדומה ליבשת אמריקה שם הרבעה ביניהם יצרה את הרועה האנגלי. הוא שותף לשושלת של הזנים לעיל וכן הרועה האוסטרלי המודרניים. אבותיו של הרועה האנגלי שמשו רבות בחוות במדינות מזרח אמריקה. הוא שימש בעיקר כרועה צאן ובקר אם כי הוא גם היה כלב שמירה וצד חולדות ומכרסמים דומים. במקור הוא נקרא רועה חווה אמריקאי אך ב-2003 שונה השם לרועה אנגלי. הגזע לא מוכר בידי מועדון המלונה האמריקאי (UKC).

אופי והתנהגות
-------------

הרועה האנגלי הוא כלב אינטליגנטי, מצחיק, אוהב, תלותי ועקשן. ידוע כמתנשא בקרב אנשים זרים.

הרועה האנגלי קשור מאוד לבעליו ואוהב להיות בשליטה. אהבתם וקשרם לבעליהם גורמים להם להיות כלבי משפחה טובים.

הרועה האנגלי, בדומה לרועה האוסטרלי ולבורדר קולי, זקוק למרחב רב ולכן יכול להיות כלב חווה מצוין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רועה אנגלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Dohner, Janet Vorwald, 1951-, **Farm dogs : a comprehensive breed guide to 93 guardians, herders, terriers, and other canine working partners**, מסת"ב 978-1-61212-593-0
2. 1 2 3  כל הדברים לכלב, כל מה שצריך לדעת על הרועה האמריקאי הנדיר, באתר youtube, ‏22/5/2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רועה אנגלי"**.
ויה ונטו
**ויה ונטו** (באיטלקית: **Via Veneto**), או בשמה המלא **ויה ויטוריו ונטו** (**Via Vittorio Veneto**), היא אחד הרחובות הראשיים והמפורסמים ברומא, בירת איטליה.

הרחוב ידוע בחנויות היוקרתיות הרבות המצויות בו וכן באזכורו בסרט של פדריקו פליני "לה דולצ'ה ויטה" אשר מתאר את הרחוב והסביבה הסמוכה לו. סרטו של פליני פרסם את הרחוב והביא לו פופולריות רבה שבעקבותיה מוקמו בו בתי קפה וחנויות יוקרתיות בשנות ה-60 וה-70. בשנות ה-80 הייתה ירידה בפופולריות של הרחוב, אולם בשנות ה-90 נפתחו בו חנויות אופנה יוקרתיות חדשות, ובראשית המאה ה-21 הרחוב נחשב לאחד הרחובות היוקרתיים ברומא.

הרחוב מקשר בין גני וילה בורגזה ושערי חומת אורליאנוס בחלקו הצפוני לפיאצה ברבריני בחלקו הדרומי. ברחוב ממוקמת הכנסייה הפוצ'ינית של לידת הבתולים הידועה בקטקומבות שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויה ונטו** בוויקישיתוף
* תיאור הרחוב באתר נשיונל ג'יאוגרפיק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551217905171
* LCCN: sh89003556
* VIAF: 242772786
* WorldCat (עם VIAF): 242772786

 |
**פלאשדאנס** (באנגלית: **Flashdance**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית-מוזיקלית שיצא ב-1983 בבימוי אדריאן לין. העלילה עוסקת בצעירה המתפרנסת כרתכת וכרקדנית בפאב, המנסה להתקבל לבית ספר לריקוד, במקביל נוצר קשר רומנטי עם המעסיק שלה במפעל המתכת, המסייע לה.

בסרט נוצר שיתוף הפעולה הראשון בין המפיקים דון סימפסון וג'רי ברוקהיימר. הסרט כלל מספר חלקים בסגנון קליפ מוזיקלי, שהשפיעו על סרטים חשובים נוספים שיצרו סימפסון וברוקהיימר בשנות ה-80, בהם "אהבה בשחקים". פסקול הסרט פלאשדאנס כלל מספר להיטים, בהם "Flashdance... What a Feeling" בביצוע איירין קארה, שזכה בפרס אוסקר, ו-"Maniac" בביצוע מייקל סמבלו.

הסרט קיבל ביקורות שליליות מצד מבקרי הקולנוע. אך זכה להצלחה מסחרית מפתיעה בקופות בארצות הברית, והפך לסרט השלישי בדירוג הסרטים המכניסים בארצות הברית לשנת 1983, בנוסף הכניס הסרט ברחבי העולם יותר מ-100 מיליון דולר.

המחזמר
------

בשנת 2008 הועלה על בימות וסט אנד המחזמר המבוסס על הסרט.

ביולי 2019 הועלה המחזמר על בימות ישראל בתיאטרון תל אביב. המחזמר בארץ הועלה עם התרגום לעברית מאת דניאל אפרת, בנוסף על כך השירים תורגמו גם הם לעברית, חוץ מהשירים "What A Feeling", "Maniac" ו- "I Love Rock n' Roll".

להלן התפקידים והאנשים שמשחקים במחזמר בארץ:

בתפקיד אלכס - ספיר יצחק.

בתפקיד ניק הארלי - צחי הלוי / יפתח מזרחי.

בתפקיד האנה - ריקי גל / דפנה דקל

בתפקיד גלוריה - רויטל זלצמן/ מיטל נוטיק

בתפקיד טס - מיי פיינגולד / שיר פופוביץ

בתפקיד קיקי - עדי כהן.

בתפקיד ג'ימי - רועי וינברג/ יפתח מזרחי

בתפקיד הארי - ליאור זוהר.

בתפקיד C.C - יונתן פז בוגנים.

בתפקיד לואיז / גב' ווילד - ענת סלונים / סיון קרצ'נר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פלאשדאנס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פלאשדאנס", באתר נטפליקס
* "פלאשדאנס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פלאשדאנס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פלאשדאנס", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "פלאשדאנס", באתר Metacritic (באנגלית)
* "פלאשדאנס", באתר אידיבי
* "פלאשדאנס", באתר Hulu סרטים (באנגלית)
* "פלאשדאנס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלאשדאנס באתר the numbers
**ישראל מאיה** (נולד ב-25 בדצמבר 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הקשר ומגן שמאלי.

קריירת משחק
-----------

מאיה היה בעל שליטה טובה בכדור, שיחק גם כקשר אחורי וגם כמגן שמאלי. התחיל בגיל 10 במחלקת הנוער של שמשון תל אביב. בגיל 17 העלה אותו המאמן יצחק שניאור לקבוצת הבוגרים. בגיל 19 שחרר אותו שניאור משמשון בטענה של חוסר רצינות באימונים. מאיה הצטרף לקבוצת הפועל יהוד בליגה הלאומית למשך לעונה אחת. לאחר מכן החליט להפסיק לשחק ונסע לארצות הברית במטרה לעבוד ולגור עם אחיו. מאיה חזר לישראל בשנת 1985 בעקבות מחלת אימו. לאחר מכן שב לארצות הברית ואימו חלתה שוב ונפטרה כעבור חודש וחצי. בעונת 1986–1987 שב לישראל וחזר לשחק כדורגל בקבוצת הפועל לוד אצל המאמן צבי רוזן. בעונת 1987–1988 הגיע לבית"ר תל אביב, שם שיחק במשך שתי עונות במהלכן הייתה לו תקרית אלימה עם השוער אריה חביב.

למרות שכנועיו של ארצי בן-יעקב, יושב ראש בית"ר תל אביב שלא יעזוב, חתם מאיה בעונת 1989–1990 בהפועל ירושלים בליגה הלאומית, אך באמצע העונה עזב את הקבוצה בעקבות חילופי האשמות בינו לבין יושב הראש יואב דוגה. מאיה הצטרף להפועל תל אביב שהייתה בעיצומו של מאבק העלייה בליגה הארצית וסוף העונה חגג איתה את החזרה ללאומית.

בעונת 1990–1991 חזר לבית"ר תל אביב וחתם על חוזה לשלוש עונות. מאיה נפצע לאחר מספר מחזורים מתיקול של יוסי זאנה בבני יהודה תל אביב והושבת לתקופה של 5 חודשים. מאיה חזר לשחק בפברואר ושוב הסתכסך עם הנהלת בית"ר תל אביב, התנצל ונקנס לאחר חודש השעיה וחזר לשחק. באמצע עונת 1991–1992 הושאל להפועל תל אביב, איתה סיים את העונה במקום ה-9 בטבלה.

בעונת 1992–1993 חזר לבית"ר תל אביב ושיחק עונה אחת, שבסיומה ירדה הקבוצה לליגה הארצית מבמקום האחרון. בעונת 1993–1994 הצטרף לקבוצת צפרירים חולון בליגה הלאומית, בה שיחק עונה וחצי. לאחר מכן עבר לחצי עונה לקבוצת מכבי עירוני אשדוד ובסוף עונת 1994–1995 ירד איתה לליגה הארצית במחזור האחרון.

בעונת 1995–1996 הצטרף להפועל בת ים מהליגה הארצית, בה שיחק מספר עונות ופרש ממשחק בגיל 35. מאיה השתתף בכדורגל באולמות עם אבירי בת ים בתחילת שנות האלפיים. כיום לוקח מאיה חלק בקבוצת הוותיקים של הפועל תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל מאיה, באתר "ויקיפועל"
* עובר לשווא, בעיתון מעריב 7 בדצמבר 1989

הערות שוליים
------------

1. ↑  כוכב-כסף ישראל מאיה, מעריב 27 ביולי 1989
2. ↑  מאיה: נגמרה הנדנדה - חתם ב...הפועל תל אביב, מעריב 30 בנובמבר 1989
3. ↑  מאיה מושבת לשלושה וחצי חודשים, מעריב 14 באוקטובר 1990
4. ↑  מאיה חזר לכושר: איים לפגוע בארצי, שום ובמשפחותיהם, מעריב 27 בפברואר 1991
5. ↑  מאיה נקנס ב\*3,000 דולר. על תנאי, מעריב 5 במרץ 1991
הרב **ישראל יצחק פיקרסקי** (תרס"ה 1905 – כ"ג באלול תשנ"ב, 1992) היה ראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית – 770 בניו יורק במשך כ-40 שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר סוסנוביץ בפולין למרדכי מנחם פיקרסקי, מחסידות אמשינוב. בגיל 12 החל ללמוד בישיבתו של הרב אריה צבי פרומר ואף קיבל ממנו סמיכה. בהמשך עבר לעיר ורשה, שם למד אצל הרב אברהם ויינברג, מחבר הספר "ראשית ביכורים". היה חסידו של רבי יוסף קאליש מאמשינוב.

בשנת תרצ"ו נישא לאסתר מרים, בת אריה קלפמן. לאחר נישואיו היה ראש ישיבת "כתר תורה – רדומסק" בעיר כשאנוב שבגליציה. לאחר מכן רב העיירה מודז'יוב בפולין, בתקופת מלחמת העולם השנייה הגיע ללונדון והתמנה לרב בית המדרש בשכונת ווייטשאפל וראש ישיבת "מתיבתא" של הרב אברהם יששכר פרדס. בשנת תש"ז השיג הרב יצחק הוטנר ויזה עבור משפחתו של הרב פיקרסקי, והם עברו לגור בניו יורק, שם מונה לרב בית הכנסת ואב"ד בקהילת "צעירי אגודת ישראל" בשכונת הברונקס.

בשנת תש"י נפגש הרב פיקרסקי לראשונה עם הרבי מלובביץ ושיחתם הקצרה הותירה עליו רושם. שנה לאחר מכן התמנה לראש ישיבת תומכי תמימים המרכזית ב-770, במקום הרב ישראל זאב גוסטמן שעזב שנה קודם. הוא מסר שיעור בגמרא פעם בשבוע. היה אחראי עם הרב מרדכי מנטליק על לימוד הלכות שחיטה לתלמידי הישיבה.

בשנת תשי"ד מונה לרב בית הכנסת וקהילת "בית יעקב" בשכונת "פורסט הילס" בקווינס. 

בשנים תשמ"ו–תשנ"א ערך אצלו הרבי מלובביץ' את מכירת החמץ.

בכ"ג באלול תשנ"ב נפטר. הלווייתו עברה על־יד מרכז חב"ד העולמי – 770 בדרך לישראל, והוא נקבר בכ"ה באלול בהר המנוחות בירושלים.

לרב פיקרסקי 3 בנים ו-2 בנות. בנו הרב יוסף הוא ראש כולל בכולל אור ישראל בבורו פארק.

ספריו
-----

בתשי"ז יצא לאור ספרו הראשון "חקרי הלכות". בהקדמה כתב הרב פיקרסקי: "הגם שאני יודע מך ערכי [...] אך תמכתי יתדותי על הוראתו של כבוד קדושת מרן אדמו"ר הגה"ק שליט"א מליובאוויטש".

* **חקרי הלכות** - הערות וביאורים על שולחן ערוך אדמו"ר הזקן, תשעה כרכים, תשי"ז-תשמ"ט, הוצאת ספרים קה"ת
* **אוצרות השיעורים** - לקט שיעורים בש"ס שמסר בישיבת תומכי תמימים - 770, ברוקלין תשכ"ב
* **אבן ישראל** - על פרק קמא דיבמות, ניו יורק, תש"ח
* **הגדה של פסח - עיני ישראל**, יצא לאחר פטירתו על ידי בנו יוסף מרדכי שהוסיף הגהות בשם 'יד יוסף', תשנ"ח

בשנת תשע"ו יצא על ידי בנו מנחם הספר "חקרי הלכות" בשלוש כרכים, מתוך ספרי אביו מסודים לפי הסדר של שולחן ערוך.

לקריאה נוספת
------------

* מנחם פיקרסקי, חקרי הלכות חלק א', ברוקלין, תשע"ו

קישורים חיצוניים
----------------

ספריו
* אוצרות השיעורים באתר היברו בוקס
* אבן ישראל באתר היברו בוקס
* חקרי הלכות חלק א, חלק ב, חלק ג, חלק ד, חלק ה, חלק ו, חלק ז, חלק ח, חלק ט, באתר היברו בוקס
* רשימת הפרסומים של ישראל יצחק פיקרסקי, בקטלוג הספרייה הלאומית
* ישראל יצחק פיעקארסקי (1910-1992), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עוד לפני שהספיק להעביר את בני משפחתו לשם, פרצה מלחמת העולם השנייה, והם נפגשו כעבור שבע שנים, בסיום המלחמה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286010305171
* ISNI: 0000 0003 7578 8579
* LCCN: no2008162938
* VIAF: 252214165
* WorldCat: viaf-252214165

 |
**גומה** הייתה אחת מהממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה, שהוקמה במשך המאה ה-18. גומה גבלה מצפונה בממלכת לימו-אנאראה, במערבה בממלכת גאמה, בדרומה בממלכת גארה ובמזרחה בממלכת ג'ימה. שטח הממלכה חופף את מה שהוא כיום שטחו של פלך גומה שבנפת ג'ימה שבמחוז אורומיה. בירתה הייתה האגגארו(אנ').

היסטוריה
--------

החוקר מוחמד חסן כתב שהמידע הכתוב על ההיסטוריה המוקדמת של גומה "מוגבל ומבלבל". על פי מחקרם של באקינהאם והאנטינגפורד, מייסד גומה הוא עושה נפלאות בשם נור חוסיין אשר הגיע ממוגדישו שבסומליה. קברו נמצא ליד נהר השאבאל, והוא מקום פולחן. 

לפי חסן, המלך הראשון היה אבבה בוקה, אך לפי באקינאם והאנטינגפורד, בנו, אבבה מאנו, הוא שהיה המלך הראשון. אבבה בוקה הצליח להביא תחת שליטתו את כל ממלכת גומה, בין האזורים יאככי ודוגאי, חוץ מאזור קאטו. אבבה מאנו סיפח לגומה את קאטו, וקידם את האסלאם על ידי מינוי של מורים דת אסלאמיים, וקידום הקאדריה. שושלת זו המשיכה לשלוט בגומה גם בהמשך: אבבה באגיבו, אבבה ראבו, אבבה דאלה, אבבה ג'יפאר ואבבה בוקה.

ב-1886 נכבשה גומה על ידי באשה אבוה שנשלח מטעם הקיסר מנליק השני.

מאפיינים
--------

גומה הייתה המדינה הראשונה באזור גיב שהמירה את דתה לאסלאם.

גומה, ביחד עם ממלכת גאמה, היו הממלכות הפחות מוצלחות מבחינה כלכלית. עם זאת, תושבי הממלכות עסקו בחקלאות, ונחשבו לציוויליזציה ברמה גבוהה.

שתי גבעות בממלכה, סינקה ובאמבה, היו מקודשים לאורומו הפגנים. שם נוסף לגבעה השנייה היה לקאלה אגדא בייה, "שער השגחת האדמה". הגבעות היו מיושבות על ידי נביאים שחיו עם נחשים גדולים. האורומו מקריבים בירה ודם עיזים לצאצאיהם של הנחשים האלו על מנת להחלים ממחלות שונות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hassen, The Oromo, p. 109.
2. ↑  C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, Some Records of Ethiopia, 1593-1646 (London: Hakluyt Society, 1954), p. lxxxix. מסת"ב 0811503992
3. ↑  Mohammed Hassen, The Oromo of Ethiopia: A History 1570-1860 (Trenton: Red Sea Press, 1994), p. 110. מסת"ב 0521380111
4. ↑  Hassen, The Oromo, p. 19.
5. ↑  J. Spencer Trimingham, Islam in Ethiopia (Oxford: Geoffrey Cumberlege for the University Press, 1952), p. 200. מסת"ב 0714617318
6. ↑  Beckingham and Huntingford, Some Records, p. lxxx
7. ↑  Hassen, The Oromo, p. 110.
8. ↑  G.W.B. Huntingford, The Galla of Ethiopia; the Kingdoms of Kafa and Janjero (London: International African Institute, 1955), p. 82.

| ממלכות אזור גיב |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גארה • גומה • גארו • גאמה • ג'ימה • לימו-אנריה |

 |
**קארספורום** (קָאְרְספוֹרוּם; מאנגלית: **Cars-Forum**) הוא אתר, פורטל וקהילת פורומים ישראלי של חובבי רכב הכולל מעל 120,000 חברי פורום שכתבו למעלה מ-5,600,000 הודעות והוא הגדול מסוגו בישראל (נכון למאי 2016).

על פי מדד Similar web, בחודש נובמבר 2018 ביקרו באתר מעל 1,040,000 מבקרים.

היסטוריה
--------

אתר הרכב CarsForum נוסד בשנת 2002 על ידי היזם שלומי צרפתי, כבית וירטואלי לקהילה שכללה אז כמה עשרות בודדות של גולשים. מאז הלך וגדל האתר בקצב מהיר וצבר פופולריות רבה. באתר רשומים למעלה מ-120 אלף חברים המשתתפים באופן פעיל בשלל דיונים המקיפים את כל עולם הרכב. כמות המשתמשים שהיו מחוברים ביחד הגיע ל-5,300.

תוכן האתר
---------

#### מגזין וקטלוג רכב

מערכת התוכן של האתר מתעדכנת באופן שוטף בחדשות רכב ומבצעת מבחני דרכים כמעט לכל הרכבים החדשים שמשווקים בישראל. מגזין הרכב של האתר מתעדכן על בסיס יומי במידע על עולם הרכב.

קטלוג הרכב של האתר כולל מידע טכני על כל הרכבים שווקו בישראל משנות ה-90 ועד היום. הקטלוג כולל, מלבד נתונים טכניים רשמיים, גם מידע אמיתי מהשטח שנכתב על הרכבים בפורומים השונים וכן חוות דעת ונתוני צריכת דלק אמיתיים של משתמשים.

בפורומים של האתר פעילים יבואני רכב בישראל, וניתן לפנות אליהם ישירות כדי לקבל מידע על כלי רכב, הצעות מחיר, לקבוע נסיעות מבחן ולקבל שירות של לפני ואחרי הקניה.

#### מערכת הפורומים

באתר למעלה מ-20 פורומים שונים בנושאי הרכב: 'רכב כללי', 'טכני אחזקה וטיפולים', 'ייעוץ ברכישת רכב', 'שיפורים - כוח אחיזה ומה שביניהם', 'אסתטיקה לרכב', 'רכבי אספנות', 'פורום משפטי', 'פורום רכבי שטח' ועוד. ההרשמה לפורומים הנה חינם ואינה דורשת תשלום. את מערכת הפורומים מנהל צוות האתר ומשתמשי הפורום הוותיקים שרצו בכך וקיבלו אישור ממנהל הפורום.

בפורום חברים בעלי מקצוע, חובבי רכב ובעלי רכבים שונים, המתייעצים ומייעצים זה לזה. 

#### מדריך העסקים

האתר כולל מדריך עסקים פעילים בעולם הרכב לגולשיו. לצד מידע על העסק, כתובתו ודרכי יצירת קשר ניתן למצוא גם חוות דעת אמיתיות של לקוחות שביקרו בעסק על מנת להחליט האם אכן מדובר בעסק המתאים ביותר עבורכם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קארספורום
* פורום אתר קארספורום
**אלבר מריוס סובול** (בצרפתית: **Albert Marius Soboul**; ‏27 באפריל 1914 - 11 בספטמבר 1982) היה היסטוריון צרפתי, התמחה בהיסטוריה של המהפכה הצרפתית ותקופת נפוליאון בונפרטה. כיהן כפרופסור בסורבון ומופקד הקתדרה לחקר המהפכה הצרפתית באוניברסיטה זו.

תולדות חייו
-----------

נולד באלג'יר וגדל במחוז ארדש בדרום צרפת. לאחר מות אביו ב-1922 חי עם אמו אצל דודתו בעיר נים. את לימודיו סיים בתיכון לואי הגדול בפריז.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס ליחידת ארטילריה. ב-1940 נפצע ושוחרר. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הצרפתית והיה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית. תחת הנחייתו של ז'ורז' לפבר כתב את הדיסרטציה שלו על הסנקילוטים של פריז בשנה השנייה למהפכה. לאחר קבלת תואר הדוקטור החל ללמד באוניברסיטת בלז פסקל בקלרמון-פראן. ב-1967, לאחר שנים של מחקר והוראה, קיבל את הקתדרה לחקר המהפכה הצרפתית בסורבון. במשך שנים ערך את כתב העת *Annales historiques de la Rèvolution française* והיה לחוקר הצרפתי הבולט ביותר בתחום מחקר ההיסטוריה של המהפכה.

גישתו במחקר
-----------

גישתו הייתה מרקסיסטית והוא הדגיש את מלחמת המעמדות כבסיס להבנת המהפכה, סיבותיה, התפתחותה ותוצאותיה, זאת על אף שהוא עצמו הגדיר את עצמו כהיסטוריון מהמסורת הקלאסית של אלכסיס דה טוקוויל, ז'אן ז'ורס ולפברה. מחקריו מרובים בפרטים ונתונים מתך חיי היום-יום, ששפכו אור בעיקר על מעמד הסנקילוטים ("המון העם") כמעמד בעל חשיבות וכליבה של המהפכה (בצד, ואף יותר מן הבורגנות). על עמדה זו ספג ביקורת מהיסטוריונים רוויזיוניסטים שטענו שתיאור הסנקילוטים כפרולטריון מוקדם הוא אנכרוניזם ושלסנקילוטים לא הייתה תודעה מעמדית אלא שהיו המון מוסת, בער ונפשע שמניעיו שנאה וקנאה בבני מעמדות האצולה וההון ורצון לנקום בהם ולהחליפם.

כמו כן בולט ניתוחו את שלטון הטרור כנובע מהמאבק המהפכני כנגד כוחות שקמו עליה להחריבה מבפנים ומבחוץ ומתוך ההקשר הכלכלי. גם על גישה זו ספג ביקורת קשה מההיסטוריונים הרוויזיוניסטים, בעיקר פרנסואה פירה.

ספרו בעברית
-----------

* **המהפכה הצרפתית 1789-1799**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ה בתרגום לני יחיל

קישורים חיצוניים
----------------

* אלבר סובול, ברשת החברתית Goodreads
* ביוגרפיה קצרה ברשומת ספרו
* אלבר סובול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אלבר סובול, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul R. Hanson (2009). *Contesting the French Revolution*. John Wiley. pp. 95–96.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298522005171
* BIBSYS: 90111031
* BNE: XX1133757
* BnF: cb11925063c (data)
* CiNii: DA00398971
* GND: 118615165
* ISNI: 0000 0001 2278 0181
* LCCN: n78086405
* LNB: 000315872
* NDL: 00457088
* NKC: skuk0005324
* NLK: KAC201812667
* NLP: A10811710
* NSK: 000077253
* NTA: 070929114
* RERO: 02-A003841322
* SUDOC: 027142418
* VcBA: 495/92844
* VIAF: 32003007
* WorldCat: lccn-n78086405

 |
**המתווך** (באנגלית: **The Negotiator**) הוא ספר מאת הסופר הבריטי פרדריק פורסיית'. הספר עוסק בשלהי המלחמה הקרה ובהסכמים שהביאו לסיומה. שם הספר נגזר מעיסוקו של גיבור הספר, המשמש מומחה למשא ולשחרור בני ערובה.

עלילה
-----

עלילת הספר נפתחת בעת שמנהיגי ארצות הברית וברית המועצות מקדמים הסכם לשיפור היחסים בין המעצמות, ולצמצום הנשק הגרעיני שבידיהן. גורמים בצבא האדום מודאגים מהמלאי המצטמצם של מקורות האנרגיה הזמינים, ובהם הנפט, וגם מצמצום כוחו של צבאם. גם בארצות הברית ישנם אנשים שמודאגים מצמצום היקף הייצור בתעשיות ההגנה ומהמחסור במקורות האנרגיה. שתי הקבוצות מתאגדות יחד ורוקמות מזימה להכשיל את השלום בין ארצות הברית ורוסיה. מטרתן: להביא למלחמה, שתאפשר השתלטות רוסית על מקורות הנפט של סעודיה ושכנותיה. להבנת הקושרים הציר המרכזי בהסכם בין המעצמות הוא הנשיא האמריקני, ג'ון קורמק. כדי להוציאו מן המשוואה יוצאת אל הפועל תוכנית במהלכה נחטף באנגליה סיימון, בנו היחיד של הנשיא, הלומד באוניברסיטת אוקספורד.

הנשיא האמריקני מטיל על סגנו, מייקל אודל, וצוותו את משימה לשחרר את בנו מידי החוטפים. לצורך המשימה מגויס אמריקני גולה אשר חי בספרד בשם קווין. קווין הוא מתווך, מומחה למשא ומתן עם מחבלים וחוטפים, ובעברו איש הכוחות המיוחדים, אשר שירת בגבורה במלחמת וייטנאם. סגן ראש ה-CIA נשלח להשיבו מן הבדידות אשר כפה על עצמו לאחר מותם של אשתו ובנו וכן לאחר פרשת חטיפה בה טיפל שהסתיימה במות בת ערובה צעירה. קווין אינו משתמש בשמו הפרטי והוא נותר בגדר תעלומה לאורך כל הספר. הוא זאב בודד ולוחם מיומן. אולם מקרה חטיפת בנו של נשיא ארצות הברית צופן בחובו שחקנים נסתרים ורבי עוצמה ומאחורי הקלעים המשא ומתן אותו רוקם קווין מסתבך והולך.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "המתווך", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל פינקל, משחק תחבולות ועורמה, מקור ראשון, ‏ 25 באוקטובר 2019.
2. ↑  פרדריק פורסיית', "**המתווך**", הוצאת מעריב, 1990, עמודים 79-80.
3. ↑  גל פרל פינקל, בסוף, החבל המתוח שעליו הולכת ישראל בצפון יקרע. הנפילה תהיה כואבת לכולם, דבר ראשון, 30 באפריל 2018.
4. ↑  פרדריק פורסיית', "**המתווך**", הוצאת מעריב, 1990, עמודים 113-117.
5. ↑  פרדריק פורסיית', "**המתווך**", הוצאת מעריב, 1990, עמוד 102.
6. ↑  פרדריק פורסיית', "**המתווך**", הוצאת מעריב, 1990, עמודים 9-10.
**ג'ימה** הייתה אחת מהממלכות ההיסטוריות באזור גיב שבדרום מערב אתיופיה אשר נוסדה במשך המאה ה-19. הממלכה גבלה במערבה בממלכת לימו-אנאראה, במזרחה בממלכת ג'אנג'ארו, בדרומה בנהר הגוג'אב שהפריד אותה מממלכת קאפה. ג'ימה נחשבה לממלכה החזקה ביותר מממלכות אזור גיב.

היסטוריה
--------

|  |
| --- |
| **מלכי ג'ימה** |
| **שושלת ג'ימה** |
| אבבה פארו |
| אבבה מאגאל |
| אבבה ראגו |
| אבבה ג'יפאר הראשון |
| אבבה ראבו |
| אבבה בוקה |
| אבבה גומול |
| אבבה ג'יפאר השני |
| אבבה ג'ופיר |

מקורה של ממלכת ג'ימה לוטה בערפל, אף על פי שלפני הגירת האורומו הגדולה שהגיע לשטח זה הממלכה הייתה חלק מממלכת קאפה. לפי האגדה, מספר שבטים של האורומו (שעל פי מקורות שונים מונים בין חמישה לעשרה) הובלו לאזור על ידי מלכה הנקראת מאקהור, שנשאה ברחמה את בוקו (מזוהה עם אבבה בוקו, או האידמאן). 

לבסוף שבטי האורומו לא היו מרוצים משלטונה של מלכתם והצליחו להוריד אותה משלטונה. שבטים אלו הקימו מעיין קונפדרציה שבתחילתה שלטו בני הבאדי משבט סאק (שהחליפו את שם הממלכה ל**ג'ימה באדי**), אך לקראת סוף המאה ה-19, קבוצה נוספת הדיגגו של מאנה, הצליחה לצבור כוח, וכבשה את שבט לאלו שחיי בסביבות ג'יראן, ובכך הרוויחה גישה לעיירת הסחר הירמאטה (שנקראה יותר מאוחר ג'ימה). רק במשך מלכותו של אבבה ג'יפאר הראשון הממלכה התאחדה, וג'ימה נקרא לעיתים בשם **ג'ימה אבבה ג'יפאר**. אותו מלך היה גם זה שאימץ את האסלאם בתור דת הממלכה.

תחת המלך אבבה גומול, ממלכת גארו נכבשה וסופחה לתוך ג'ימה. המלך גומול יישב תושבים רבים מממלכתו בגארו, והביא אנשים חשובים מגארו לחיות בג'יראן, ולמעשה איחד בין שתי ממלכות אלו.

לאחר מותו של אבבה גומול בנו אבבה ג'יפאר השני עלה לשלטון כשברקע התפשטותה של ממלכת שאווה שהגיע כבר לאזור גיב. ג'יפאר השני הקשיב לעצת אמו גומיטי והציע למלך שוואה סאהל מאריאם (ידוע יותר בשם מנליק השני) שג'ימה תעלה מיסים לשאווה בתמורה לשימור עצמאותה. ג'ימה הפכה למדינת חסות של שאווה ועזרה לה לכבוש את הממלכות השכנות את קאלו בשנת 1889 וואלאמו ב-1894 וממלכת קאפה ב-1897. כמות המס שהעלתה ג'ימה ב-1928 הגיעה ל 87,000 מטבעות כסף בנוסף למס הצבא שהגיע ל 15,000 מטבעות.

בשנת 1932 עם מותו של מלך ג'ימה אבבה ג'יפאר השני, ניצל קיסר אתיופיה היילה סלאסי את ההזדמנות וסיפח את הממלכה לאתיופיה. בעקבות רפורמת המחוזות של היילה סלאסי בשנת 1942 ג'ימה נכללה בתוך מחוז קאפה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Herbert S. Lewis, A Galla Monarchy: Jimma Abba Jifar (Madison: University of Wisconsin Press, 1965), pp. 65
2. ↑  Lewis, Galla Monarchy, p. 41
3. ↑  Lewis, Galla Monarchy, p. 43.
4. ↑  Lewis, Galla Monarchy, p. 45.
5. ↑  G.W.B. Huntingford, The Galla of Ethiopia; the Kingdoms of Kafa and Janjero (London: International African Institute, 1955), p. 61.

| ממלכות אזור גיב |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גארה • גומה • גארו • גאמה • ג'ימה • לימו-אנריה |

 |
**ממלכת אטרוריה** (באיטלקית: **Regno di Etruria**) הייתה ממלכה בטוסקנה, שהתקיימה כמדינת חסות של הקיסרות הצרפתית הראשונה[דרושה הבהרה] בין השנים 1801–1807.

היסטוריה
--------

במאי 1796 פלשו כוחות צרפתיים לדוכסות פארמה, אולם על אף שנאתה העזה של מריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה לצרפת, בעקבות הוצאת אחותה מארי אנטואנט להורג, הכריז בעלה פרדיננדו, דוכס פארמה על נייטרליות. אולם הנייטרליות לא כובדה על ידי הצרפתים, וכוחות צרפתיים כבשו את הדוכסות. במסגרת חוזה ארנחואס (1801) בין בית בורבון לנפוליאון, הועברה השליטה על הדוכסות לשלטון צרפתי ישיר וספרד ויתרה על לואיזיאנה, בתמורה להעברת הדוכסות הגדולה של טוסקנה לידי בית בורבון תחת שליטת בנם לודוביקו, שהוכתר למלך אטרוריה, בעוד פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה קיבל את שטחי נסיכות הבוחר מזלצבורג. 

השם אטרוריה הוא שמו הקדום של חבל ארץ במרכז איטליה.

בשנת 1802 נסעו לודוביקו ואשתו לספרד, להשתתף בחתונה הכפולה של פרננדו, נסיך אסטוריאס עם מריה כריסטינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, ומריה איזבלה מספרד עם פרנצ'סקו, דוכס קלבריה. בחזרתם מספרד החמירה מחלת האפילפסיה של לודוביקו, וב-27 במאי 1803 הוא מת בפירנצה בגיל 30. לאחר מותו עלה לשלטון במקומו בנו לודוביקו השני, מלך אטרוריה, תוך שאשתו מריה לואיסה, דוכסית לוקה שולטת כעוצרת בשמו.

ב-23 בנובמבר 1807 פורקה ממלכת אטרוריה על ידי הצרפתים בהסכמת ספרד, ונפוליאון העניק לאחותו אליזה בונפרטה את התואר "הדוכסית הגדולה של טוסקנה". למלך המודח הובטח לקבל ממלכה חדשה בצפון פורטוגל, אך הדבר לא התבצע. ב-1814, עם נפילת נפוליאון, סופחה טוסקנה מחדש לבית הבסבורג.

מלכי אטרוריה
------------

* לודוביקו הראשון, מלך אטרוריה (1801–1803)
* לודוביקו השני, מלך אטרוריה (1803–1807)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת אטרוריה** בוויקישיתוף
**אלבר דלימיה** (בצרפתית: **Albert François Marie Dalimier**;‏ 20 בפברואר 1875, בורדו – 6 במאי 1936, ניי-סיר-סן) היה מדינאי צרפתי שכיהן בפרלמנט הצרפתי ובתפקיד שר במספר מממשלות צרפת. הוא נאלץ לעזוב את הפוליטיקה בעקבות פרשת סטביסקי.

ביוגרפיה
--------

אלבר דלימיה נולד בבורדו. לאחר סיום בית הספר הוא למד משפטים וקיבל הסמכה בשנת 1896. הוא היה מזכיר של לאון מוזה, שר בממשלת צרפת. בהמשך הוא פנה לקריירה בתחום המשפטי.

בשנת 1906 דלימיה זכה בבחירות ונכנס לפרלמנט הצרפתי בו היה חבר עד לשנת 1919. בשנת 1919 הוא החליט לא להשתתף בבחירות וחזר לקריירה משפטית.

בשנת 1924 דלימיה חזר לפוליטיקה ונבחר לפרלמנט. הוא היה חבר עד לשנת 1936. מבחינה פוליטית דלימיה תמך במדיניות פירוק מנשק, הקמת חבר הלאומים ומס הכנסה פרוגרסיבי. הוא היה חבר במפלגה הרדיקלית.

ביוני 1932 הוא מונה לשר העבודה בממשלת אדואר אריו. בספטמבר 1933 הוא מונה לשר המושבות בממשלה של אדואר דאלאדיה. כאשר הממשלה נפלה, הוא מונה לשר המשפטים במקום אז'ן פננסיה אך כיהן בתפקיד רק כחודש. בנובמבר 1933 הוא חזר להיות שר המושבות בממשלה החדשה.

בעקבות פרשת סטביסקי בעיתונות הצרפתית התפרסמו עדויות על מעורבות דלימיה בנושא. בינואר 1934 הוא התפטר מהממשלה ובמרץ 1934 סולק משורות המפלגה בה היה חבר.

אלבר דלימיה לא התמודד בבחירות שנערכו בתחילת 1936 ונפטר ב-6 במאי 1936 בניי-סיר-סן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבר דלימיה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14885144v (data)
* GND: 13346220X
* ISNI: 0000 0000 5489 7088
* SUDOC: 096310391
* VIAF: 30727858
* WorldCat: viaf-30727858

 |
סמל משפחת פרנג'יפאני, מכתב יד בסביבות 1700, כעת ב- Biblioteca Estense במודנה
**משפחת פרנג'יפאני** (נכתב גם כ - **Frangipane**, **Freiapane**, **Fricapane** או **Fresapane**) הייתה שבט פטריציאני רומאי רב עוצמה בימי הביניים.

היסטוריה
--------

טדאו צוקרי, עריפת ראשו של פאולוס הקדוש, 1558–1559, בקפלת פרנג'יפאני של סן מרצ'לו אל קורסו ברומא
משפחת פרנג'יפאני טוענת שמוצאה הוא ממשפחת הפלבאים הרומית של אניצ'י, אולם האזכור הראשון של המשפחה הוא רק משנת 1014, במסמך המתייחס למנזר פרפה. תעודת קלף של אוטו הראשון בארכיון פרנג'יפאני בקסטלו די פורפטו, בפריולי, מתוארכת ל-10 בינואר 973.

משפחת פרנג'יפאני נטלה חלק משמעותי במאבק בין האפיפיור גרגוריוס השביעי לקיסר האימפריה הרומית הקדושה היינריך הרביעי, ושלטו ברומא לזמן קצר בין 1107 ל-1108. בסכסוך בין משפחות אורסיני וקולונה הם תמכו באורסיני. הם הגיעו לשיא כוחם כשהצליחו לגרום לבחירתו של האפיפיור הונוריוס השני בשנת 1124. החל מ-1130 החזיקו בני משפחת פרנג'יפאני בקולוסיאום של רומא, אותו ביצרו ושהקנה להם שליטה אסטרטגית על הגישות לארמון הלטראנו, מעון האפיפיור, מצפון וממערב; המשפחה איבדה את השליטה בקולוסיאום למשפחת אניבלדי (Annibaldi) באמצע המאה השלוש עשרה.

בשנת 1268 בגד ג'ובאני פרנג'יפאני, אדון אסטורה, בקונראדין, הדוכס המתבגר משוואביה ואחרון שושלת הוהנשטאופן, שמצא מקלט במצודת טורה אסטורה לאחר תבוסתו בקרב טאגליאקוזו. פרנג'יפאני עצר אותו ומסר אותו לשארל הראשון שערף את ראשו.

למשפחה היו קרקעות בקמפניה הרומית מדרום לרומא, ביניהם אסטורה (אנ'), סיטרנה (אנ'), מרינו (אנ'), נינפה (אנ') וטרצ'ינה (אנ'), ומאוחר יותר גם בנמי (אנ').

שני ענפי המשפחה, צאצאי הרוזנים Damiani di Vergada Gliubavaz Frangipani (Frankopan) Detrico[דרוש תעתוק] בדלמטיה וקרואטיה וצאצאי הרוזנים Frangipani (Frankopan)[דרוש תעתוק] של Vegle, Modrussa ו- Vinodol בקרואטיה, והרוזנים פרנג'יפאני באיטליה, עדיין קיימים.

למשפחת פרנג'יפאני היו אחוזות בטרנצ'נטו ובפורפטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפחת פרנג'יפאני** בוויקישיתוף
מפת מצר נורטון
**מצר נורטון** או **נורטון סאונד** (באנגלית: **Norton Sound** ; ברוסית: **Нортон-Саунд**) הוא מפרצון בים ברינג בחוף המערבי של מדינת אלסקה שבארצות הברית.

מצר נורטון ממוקם מדרום לחצי האי סיוורד.

אוררכו של מצר נורטון 240 קילומטרים, ורוחבו של מצר נורטון 200 קילומטים.

הדלתה של נהר יוקון מהווה חלק מהחוף הדרומי ושל מצר נורטון.

בשל מימי נהר יוקון, הזורמים למצר, המצר אינו מכוסה קרח בין החודשים יוני עד אוקטובר.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המצר

לחופי מצר נורטון התגוררו האינדיאנים האמריקאים - יופיק (Yup'ik) ו-איניופיאט (Iñupiat), במשך מאות שנים. המצר היווה את הגבול בין אומות אלה. שבט האניופיאט - מצפון למצר, ושבט היופיק מדרום למצר.

מצר סאונד נחקר ומופה על ידי קפטן ג'יימס קוק בספטמבר 1778.

### מקור השם

קוק נתן למצר את שמו.

קוק קרא למצר על שם סר פלטשר נורטון (Fletcher Norton), אשר באותה על כיהן כיושב ראש בית הנבחרים הבריטי .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר נורטון** בוויקישיתוף
* מצר נורטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536118905171
* GND: 4762854-6
* LCCN: sh85092627
* NARA: 10046589
* VIAF: 244756437
* WorldCat (עם VIAF): 244756437

 |
**משפחת קאלוויי** (באנגלית: **Those Calloways**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1964 בהפקת אולפני וולט דיסני ובבימויו של נורמן טוקר, עם בריאן קית', ורה מיילס, ברנדון דה ווילד, לינדה אוונס ווולטר ברנן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הספר "swiftwater" של פול אניקסטר (אנ') משנת 1950.

העלילה מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-20 בעיירה קטנה בורמונט ובמאבקה של משפחה להקים שמורת טבע שתהיה מקום מקלט לאווזים הנודדים מקנדה.

את הפסקול הלחין מקס שטיינר וזו הייתה עבודתו האחרונה בקולנוע.

תקציר העלילה
------------

קאם קאלוויי (בריאן קית') גר בעיירה סוויפטווטר בורמונט עם אשתו לידי (ורה מיילס) ובנו באקי (ברנדון דה ווילד) בן ה-19. הוא מתפרנס מלכידת חיות כמו שועלים והרמינים ומכירת הפרוות שלהן ביחד עם באקי. כשהוא נפצע יוצא באקי בעצמו ללכידות ונאבק במזג האוויר הקשה ובגרגרנים ההורסים את המלכודות ונלחמים בו.

באקי מביא את העורות וביחד עם אמו הם מכינים את הפרוות. קאם מתכוון להשקיע את כסף שיקבל בתשלום על קניית שטח ליד האגם להקמת שמורת טבע לאווזים. מדי שנה מגיעים לאגם מקנדה אווזי ברנטה קנדית בדרכם דרומה. אנשי העיירה יורים בהם למורת רוחו של קאם.

באקי מאוהב בבריידי (לינדה אוונס) בת ה-18 העובדת כמוכרת בחנות המכולת בעיירה.

בעקבות השפל הכלכלי יורד מחיר הפרוות ולמרות זאת משלם קאם על קניית 30 אקר לשם הקמת השמורה ולא נשאר לו כסף לשלם את המשכנתא על ביתו והם נאלצים לפנות אותו ולהתיישב בשטח שרכשו ליד האגם. כל אנשי העיירה ובראשם אלף סימס (וולטר ברנן) ואד פרקר (אד וין) כבד השמיעה, באים לעזור להם בבניית ביתם החדש. בחנוכת הבית שמחים ורוקדים כל תושבי העיירה.

למקום מגיע משקיע עשיר בשם דל פרייזר (פיליפ אבוט) ומציע לקאם להשקיע כסף במקום להקמת השמורה ואנשי העיירה תומכים בהקמת השמורה שתביא תיירים לעיירה. קאם מתנה זאת בכך שלא יהיה צייד של האווזים.

בלי ידיעתו מביא פרייזר לאגם מתקן מסתור לציידים ומתחיל הוא ואנשיו לירות על האווזים. קאם מסתער עליהם ונפצע קשה מירייה. מצבו אנוש ואנשי הכפר מתפללים לשלומו ומגישים בקשה לממשל הפדרלי לרכוש את המקום ולהכריז עליו כשמורת טבע.

קאם מחלים ופרייזר ואנשיו עוזבים את העיירה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| בריאן קית' | קאם קאלוויי |  |
| ורה מיילס | לידי קאלוויי |  |
| ברנדון דה ווילד | באקי קאלוויי |  |
| לינדה אוונס | דריידי מלוט | חברה של באקי |
| וולטר ברנן | אלף סימס |  |
| אד וין | אד פרקר |  |
| פיליפ אבוט | דל פרייזר | משקיע |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משפחת קאלוויי (באנגלית)

* "משפחת קאלוויי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "משפחת קאלוויי", באתר AllMovie (באנגלית)

* "משפחת קאלוויי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "משפחת קאלוויי", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)

* "משפחת קאלוויי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* משפחת קאלוויי, באתר TCM
* קדימון למשפחת קאלוויי, באתר יוטיוב
* פסקול הסרט של מקס שטיינר, באתר יוטיוב
**אלבר ז'יראר** (נולד ב-1595 בצרפת, נפטר ב-8 בדצמבר 1632 בליידן) היה מתמטיקאי צרפתי-הולנדי, שלמד באוניברסיטת ליידן. זכור בעיקר בזכות כמה תרומות מתמטיות הנראות מעמיקות כיום יחסית לתקופה בה חי (שנות המאה ה-17 המוקדמת).

תרומותיו
--------

### אלגברה

ז'יראר היה הראשון ששיער את המשפט היסודי של האלגברה. בהיסטוריה של פתרון משוואות פולינומיות הוא זכור גם כראשון שחקר פתרון של משוואות באמצעות שימוש פורמלי בפונקציות סימטריות. המתמטיקאי Charles Hutton כתב כי ז'יראר היה: "האדם הראשון שהבין את הדוקטרינה הכללית של יצירת המקדמים של משוואות פולינומיות מסכומי השורשים והמכפלות של השורשים שלהם. הוא היה גם הראשון שגילה את כללי הסיכום של חזקות של שורשים של פולינומים". הטענה על כללי הסיכום של חזקות של שורשים של פולינומים ידועה כיום כזהויות ניוטון; ז'יראר ניסח את ארבע הזהויות הראשונות בסדרה (סכומי החזקות 1 עד 4 של שורשי הפולינום), ואילו אייזק ניוטון גילה את הצורה הכללית של הזהויות באופן בלתי תלוי בסביבות 1666, על כן הן נושאות את שמו.

ז'יראר היה גם הראשון שנתן את ההגדרה האינדוקטיבית למספרי פיבונאצ'י.

### גאומטריה כדורית

ז'יראר גילה והוכיח את משפט ז'יראר, תוצאה יסודית בגאומטריה כדורית. תוצאה חשובה זאת קושרת בין השטח של משולש כדורי לסכום הזוויות הפנימיות שלו.

### תורת המספרים

בתורת המספרים, ז'יראר היה הראשון לקבוע, ב-1625, שכל מספר ראשוני שמשאיר שארית 1 בחלוקה ב-4 (דהיינו מהצורה 4n+1) ניתן להצגה כסכום של שני ריבועים טבעיים (זהו משפט פרמה על סכום של שני ריבועים). זוהי אחת התצפיות המשמעותיות הראשונות בהיסטוריה של תורת המספרים, והיא נתגלתה מחדש על ידי פייר דה-פרמה, שגם סיפק לה הוכחה, בעזרת שיטת הנסיגה האינסופית שפיתח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבר ז'יראר** בוויקישיתוף

* אלבר ז'יראר, באתר MacTutor (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007316551105171
* BIBSYS: 9050243
* BNE: XX1700773
* BnF: cb121123333 (data)
* BPN: 33829700
* GND: 123395070
* ICCU: BVEV069705
* ISNI: 0000 0000 8389 8776
* LCCN: n86847423
* NKC: ola2010588979
* NLA: 35977809
* NTA: 067495591
* SELIBR: 317437
* SUDOC: 02951102X
* Trove: 1170991
* VIAF: 66498076
* WorldCat: lccn-n86847423

 |