recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לויד פיליפס** (באנגלית: **Lloyd Phillips**;‏ 14 בדצמבר 1949 – 25 בינואר 2013) היה מפיק קולנוע ניו זילנדי, אשר זכה בטקס פרסי אוסקר ה-53 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר על הפקת הסרט "The Dollar Bottom".

ביוגרפיה
--------

פיליפס נולד בקייפטאון שבדרום אפריקה בשנת 1949 וגדל בניו זילנד, שם למד בבית הספר לבנים של אוקלנד. הוא החל את הקריירה שלו בתור צלם עיתונות, דבר שהקנה לו כניסה לבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה שנמצא באנגליה, בו למד בשנות ה-70.

בתחילת שנות ה-80 החל פיליפס להפיק סרטים, כאשר הסרט הקצר "The Dollar Bottom" שהפיק זכה בטקס פרסי אוסקר ה-53 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר, מה שהפך אותו לניו זילנדי הראשון שזוכה בפרס אוסקר. בעקבות הזכייה בפרס היגר פיליפס לארצות הברית והתגורר במאליבו שבמדינת קליפורניה. בהמשך הפיק את הסרטים "Battletruck" משנת 1982 ו"נייט והייז" משנת 1983.

בשנות ה-90 הפיק את הסרטים "חייו הכפולים של בעלי" (1992), "12 קופים" (1995), "על הסף" (1997) ו"לרוץ חופשי" (1999). בעשור הראשון של המאה ה-21 הפיק את "מעבר לגבול הסכנה" (2000), "הצלה מעבר לגבול" (2003), "לרדת מהפסים" (2005), "האגדה של זורו" (2005), "הבנק" (2009) ו"ממזרים חסרי כבוד" (2009). בשנת 2009 הוצגו תמונות שצילם בתערוכה בברלין, ובהמשך הפיק את הסרטים "התייר" (2010) ו"איש הפלדה" (2013). פיליפס פרסם יומן תמונות לכל אחד מהפרויקטים הקולנועיים שהפיק. 

ב-25 בינואר 2013, בהיותו בן 63, חווה פיליפס התקף לב בביתו ומשם פונה ל-Cedars-Sinai Medical Center שקבע את מותו. כמה חודשים לפני מותו, דרור שאול יצר עם פיליפס קשר על מנת שיפיק סרט שכתב. בסרט "איש הפלדה" שהפיק ויצא לאחר מותו, נמצאת הקדשה לזכרו בכתוביות הסיום. אלמנתו בו סנט קלייר, שגם עסקה בהפקת סרטים, נפטרה ב-9 בינואר 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* לויד פיליפס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לויד פיליפס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Film producer Lloyd Phillips dies, באתר רדיו ניו זילנד, 28 בינואר 2013
2. 1 2 3  צוות וראייטי, Producer Lloyd Phillips dies at 63, באתר וראייטי, 27 בינואר 2013
3. ↑  מייק בארנס, Producer Lloyd Phillips Dies at 63, באתר הוליווד ריפורטר, 28 בינואר 2013
4. ↑  אנג'לינה ג'ולי מאכילה את אפריקה, באתר וואלה!, 18 באפריל 2002
5. ↑  PASSINGS: Leroy ‘Sugarfoot’ Bonner, Lloyd Phillips, Donald F. Hornig, באתר לוס אנג'לס טיימס, 29 בינואר 2013
6. ↑  נירית אנדרמן, דרור שאול, הבמאי שעשה את "מבצע סבתא", ניסה ליצור את הקו פרודוקציה הישראלית האיראנית הראשונה. בסוף יצאה לו קומדיית קאלט נוספת, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2015
7. ↑  רותי זוארץ, במאי "מבצע סבתא" דרור שאול מג'נגל בין ז'אנרים, באתר מעריב אונליין, 9 בנובמבר 2015
8. ↑  מייק בארנס, Beau St. Clair, Pierce Brosnan’s Producing Partner, Dies at 63, באתר הוליווד ריפורטר, 11 בינואר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1549988
* GND: 1061932397
* ISNI: 0000 0000 3996 8765
* LCCN: no2010042417
* SNAC: w67d4rb7
* SUDOC: 166898619
* VIAF: 9348341
* WorldCat: lccn-no2010042417

 |
**ליאור אשכול** (נולדה ב-1987) היא מנכ"לית וולט ישראל, חברה המפעילה שירות מקוון להזמנת מזון ואספקתו.

ביוגרפיה
--------

אשכול גדלה ברמת השרון ושירתה כקצינה בחטיבת המחקר של חיל המודיעין. היא בעלת תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת תל אביב וב-2017 סיימה MBA במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.

בשנים 2013 עד 2015 שימשה כמנהלת מותג בחברת פרוקטר אנד גמבל.

בשנת 2016 עבדה כמנהלת מוצר בכירה באמזון במסגרת התמחות בלימודי ה-MBA.

בשנים 2017 עד 2019 עבדה כראש תחום מוצרים גלובליים במטה חברת WeWork בניו יורק.

בשנת 2020 עבדה כדירקטור מוצר בחברת Healthy.io (אנ').

בנובמבר 2020 מונתה אשכול למנכ"לית וולט ישראל במקום אמרי גלאי שקודם לתפקיד ניהולי באירופה. בתקופת כהונתה גדלה החברה מכ-100 עובדים לכ-1000 עובדים ברחבי ישראל ופעילות החברה התרחבה מגוש דן לכ-200 יישובים ומכסה כ-70% מהאוכלוסייה בישראל. כמו כן, בתקופתה התרחבה פעילות החברה מאספקת מזון ממסעדות בלבד למשלוחים מרשתות קמעונאיות בתחומי המזון, הפארם, האופנה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאור אשכול, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורנה יפת, ליאור אשכול מונתה למנכ"לית וולט ישראל, במקום אמרי גלאי, באתר כלכליסט, ‏11 בנובמבר 2020
2. ↑  מערכת אנשים ומחשבים, ליאור אשכול מונתה למנכ"לית וולט ישראל, באתר אנשים ומחשבים, ‏11 בנובמבר 2020
3. ↑  שירי דובר, בת 34 עם MBA מהרווארד: הכירו את מנכ"לית וולט ישראל החדשה, באתר N12, ‏11 בנובמבר 2020
4. ↑  ראיון עם שאול אמסטרדמסקי, המנגנון | פרק 5 - החברה שרוצה לשנות את הכללים: המנגנון של מנכ"לית וולט, באתר כאן חדשות, ‏12 במרץ 2023
**הזכות למות** היא רעיון המבוסס על התפישה, שלפיה כל בן אנוש זכאי לסיים את חייו או לעבור המתה מרצון. המימוש של זכות זו מובן לרוב כך, שחולה סופני, או אדם שאינו רוצה להמשיך לחיות, רשאים לסיים את חייהם, להיעזר בסיוע להתאבדות, או לסרב לטיפול מאריך חיים. השאלה מי או למי, אם בכלל, הזכות לקבל החלטה כזו נתונה בוויכוח.
אנשי אקדמיה ופילוסופים, כמו דייוויד בנאטר, רואים בני-אדם כאופטימיים מדי בתפישתם את איכות חייהם ואת האיזון בין ההיבטים החיוביים והשליליים שלהם. הרעיון הזה שולל מהאדם או מכל גוף אחר את ההחלטה אם למות, כשם שלא הייתה בידיו ההחלטה להיוולד.

התומכים בזכות למות מקשרים זאת בדרך כלל לרעיון, שגופו וחייו של אדם שייכים לו, כמו גם זכותו לוותר עליהם כרצונו. אולם מנגד קיים אינטרס לגיטימי של כל מדינה, למנוע התאבדויות לא סבירות. פלפל ואמסל (Pilpel and Amsel) כתבו:

> 
> התומכים ב'התאבדות רציונלית' או ב'זכות למות' דורשים לרוב ברציונליות, שההחלטה של אדם להרוג את עצמו תהיה גם עצמונית (למשל, לא כתוצאה מלחץ של רופא או בן-משפחה 'לעשות את הדבר הנכון' להם ולהתאבד), וגם 'האפשרות הטובה ביותר בנסיבות הנוכחיות', דרישה שקיימת בקרב זרמים פילוסופיים שונים, כמו גם שיתקיימו תנאים טבעיים אחרים, כמו שההחלטה תהיה יציבה, לא אימפולסיבית, לא תוצאה של מחלה נפשית, שמתקבלת לאחר דיון וכו'.
> 
> 
> 
> 

בדתות מזרחיות אחדות מותר למי שחולה במחלה סופנית לשים קץ לחייו בדרכים לא אלימות, למשל בהרעבה עצמית. דתות אחרות אוסרות התאבדות בכל דרך ורואות במעשה זה חטא.

אתיקה
-----

קיימת שאלה אתית והיא: האם הזכות למות יכולה להתקיים לצד הזכות לחיים? אם, נטען, לא ניתן לשלול את הזכות לחיים, הרי שלא ניתן לוותר עליה, ולכן היא לא מתיישבת עם הזכות למות. נושא נוסף במחלוקת מגיע מביו-אתיקה, שם דנים האם הזכות למות אוניברסלית, קיימת רק תחת תנאים מסוימים (כמו מחלה סופנית), או האם היא קיימת בכלל. נאמר גם ש'הזכות למות' אינה חופפת ל'חובה לחיות'. על-פי השקפה זו, הזכות לחיים יכולה להתקיים לצד הזכות למות.

בית-משפט במדינת מונטנה שבארצות הברית קבע, לדוגמה, שהזכות למות קיימת למי שנמצא במצב רפואי המאיים על חייו. ישנם מומחים הטוענים מנגד, שלכל אדם כשיר, הזכות לסיים את חייו, ואף שהזכות למות היא מקרה-בוחן למידת החופש בכללותו בחברה נתונה.

חוק החולה הנוטה למות
--------------------

בישראל חוקק בשנת 2005 חוק החולה הנוטה למות, המסדיר את הטיפול הרפואי בחולה המוגדר כ"נוטה למות", תוך איזון בין ערך קדושת החיים, לבין ערך אוטונומיות הרצון של האדם והחשיבות של איכות חייו. החוק מבוסס על ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ועל עקרונות יסוד בתחום המוסר, האתיקה והדת.

בהמשך לחקיקת החוק הותקנו גם תקנות החולה הנוטה למות (ועדות, מסמכים, מאגר מידע ודיווח), התשס"ח-2007 המשלימות את הוראות החוק ומאפשרות את יישומן באופן מלא וברור יותר.

ראו גם
------

* עמותת ליל"ך
* קדושת החיים

קישורים חיצוניים
----------------

* אהוד אמיר, ‏תהרגו אותי וזהו, באתר "אלכסון", 7 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Hinduism — Euthanasia and Suicide". BBC. 2009-08-25.
2. ↑  "Next: Assisted Suicide for Healthy People". *The Huffington Post*. 16 ביולי 2009. נבדק ב-20 במרץ 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538872005171
* LCCN: sh85114084

 |
קבלת פנים בכדורי לשר העבודה יגאל אלון
**משה אלופי** (23 בספטמבר 1912 – 26 בינואר 1999) היה ראש המועצה האזורית גליל התחתון בין השנים 1953–1976.

ביוגרפיה
--------

משה אלופי נולד בשם משה לאופגס, בעיר ורשה, פולין. לאחר עלייתו לישראל עיברת את שמו ל"אלופי". הוא היה נצר למשפחת חסידי ראדזימין מצד אביו יצחק ולמשפחת "מתנגדים" מצד אמו רחל. אביו היה יצרן טקסטיל ותעשיין, אמו הייתה בתו של ראש הקהילה בעיר פלוצק, ועבדה בתור עקרת בית. למשה היו חמישה אחים ואחיות. כשהיה בן 12 נפטרה אמו ממחלה, אביו התחתן בשנית ומשה עבר להתגורר עם דודתו.

אלופי למד ב"חדר" וב"תלמוד תורה", ומגיל 12 עד 16 בישיבה התיכונית "תורת חיים". בגיל 16 עזב את הישיבה, הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", היה פעיל עלייה אצל יצחק גרינבוים (חבר הפרלמנט הפולני) והושפע ממנו. בשנת 1932, בגיל עשרים, הצטרף להכשרה בעיר סלונים. בשנת 1934 התגייס לצבא הפולני, שירת כתותחן כשנתיים וחצי ולאחר מכן שב לוורשה.

ב-1937 נשא לאישה את רניה לבית בנק. באוגוסט 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, גויס לצבא הפולני. כבר בתחילת המלחמה נפל בשבי הגרמנים, שם עבר התעללויות, איבד את ראייתו בעינו השמאלית ולבסוף נמלט מהשבי והגיע לביאליסטוק. אחרי זמן מה עבר לגרודנו, שם התמנה לנציג הוועדה הממשלתית לטיפול בפליטים. משה ורניה סירבו לקבל אזרחות רוסית, לכן הוגלו למחנה עבודה בארכנגלסק בו שהו שלוש שנים.

ב-1943 פורק המחנה והיהודים נשלחו לסמרקנד, שם נולדה בתם הבכורה שנפטרה בגיל שנתיים ממחלה. אלופי הואשם בפעילות ציונית ונשלח לכלא. הוא ברח מהכלא ועבר עם רעייתו לטג'יקיסטן, משם ללובלין ולאחר מכן לרומניה, שם עסק בפעילות עלייה של "השומר הצעיר" ובנוסף סייע בהצלת יהודים במתן אישורי עלייה לארץ ישראל דרך ארגון הג'וינט. אביו, אחיו ואחיותיו נספו בשואה.

באוקטובר 1945 עלו אלופי ורעייתו לישראל, באוניה "טרנסילבניה" והצטרפו לחבריו של משה בקיבוץ אילון, אותם הכיר עוד מתקופת ההכשרה בפולין. בקיבוץ אילון נולדו לזוג שתי בנות: פנינה ואביחיל. בתקופת שהותם בקיבוץ היה אלופי אחראי על מטעי הקיבוץ ופעיל בתחום התרבות.

בשנת 1952 עזב עם משפחתו את הקיבוץ, והעתיק את מגוריו למושב שרונה שבגליל התחתון. בשרונה נולדה בתו השלישית, אילה. כעבור זמן קצר נתמנה למרכז וגזבר המושב.

### יו"ר המועצה האזורית

בשנת 1953 מונה אלופי לראשות המועצה האזורית של הגליל התחתון.

בשנת 1973 הקים אלופי ועדה לפיתוח הגליל התחתון, שתכננה כיצד להכפיל את האוכלוסייה ביישובים. ממשלת ישראל הקצתה תקציב מיוחד לכך, ולאחר קבלת התקציב החל אלופי בתוכניות בינוי ופיתוח, הקים מוסדות חינוך ומבני ציבור, והקים את משרדי המועצה האזורית בכדורי.

בנובמבר 1976 מינה מנכ"ל משרד הפנים חיים קוברסקי את אלופי ליושב ראש ועדה קרואה שתנהל את המועצה המקומית מגדל, לאחר שזו נקלעה לקשיים וקריסת תשתיות, שנבעו מחובות כבדים. הוא כיהן בתפקיד זה עד לפברואר 1980.

בשנת 1996 הוענק לאלופי אות "יקיר הגליל התחתון".

אלופי התגורר עד אחרית ימיו במושב שרונה, היה בעל משק חקלאי, בו עסק בגידול עופות ומטעי פרי.

|  |
| --- |
| * פגישה במושבה מגדל עם חברת עמידרפגישה במושבה מגדל עם חברת עמידר
* עם שר הבריאות ויקטור שם טוב בכפר חיטיםעם שר הבריאות ויקטור שם טוב בכפר חיטים
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה אלופי** בוויקישיתוף
**הארי היי** (באנגלית: **Harry Hay**;‏ 7 באפריל 1912 - 24 באוקטובר 2002) היה פעיל אמריקאי בולט לזכויות להט"ב, קומוניסט ופעיל לזכויות הילידים ביבשת אמריקה. הוא ייסד את אגודת מאטאשין, אחת מהקבוצות הראשונות לזכויות להט"ב בארצות הברית, וכן את תנועת פיות רדיקליות, המהווה אלטרנטיבה קהילתית, רוחנית ופוליטית לזרם המרכזי בתרבות הגייז המודרנית.

ביוגרפיה
--------

הארי היי נולד למשפחה מהמעמד הבינוני-גבוה באנגליה, וגדל בצ'ילה ובקליפורניה שבארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת סטנפורד, ולאחר מכן הפך לשחקן תיאטרון מקצועי בלוס אנג'לס, שם הצטרף למפלגה הקומוניסטית. למרות שמגיל צעיר חש משיכה כלפי בני מינו, כתוצאה מלחץ חברתי הוא קיים אורח חיים הטרוסקסואלי ואף נישא ב-1938 לפעילה מהמפלגה הקומוניסטית, איתה אימץ שני ילדים. מכיוון שנשאר הומוסקסואל, בשנת 1950 הסתיימו נישואיו.

תרומתו ללהט"ב
-------------

לאחר סיום נישואיו, היי ייסד את אגודת מאטאשין שפעלה להגנה ותמיכה בזכויות הומוסקסואלים, בתקופה בה יחסים חד-מיניים היוו עבירה על החוק. 

ב-1969 ייסד היי סניף של Gay Liberation Front בלוס אנג'לס. ב-1970 עבר לניו מקסיקו עם בן זוגו וב-1979 ייסדו יחד עם דון קילהפנר ומיטש ווקר את תנועת פיות רדיקליות.

היי מתואר כ"מייסד התנועה הגאה המודרנית" ו"אבי השחרור ההומואי" והיה נושא לספר ביוגרפי ולסרט תיעודי.

עם השנים נקט עמדה נגד ההיטמעות של המיעוט הלהט"בי בחברה ההטרו-נורמטיבית, ולמען שמירה של תרבות שוליים קווירית ומגוונת. "עטינו עלינו עור צפרדע ירוק ומכוער של קונפורמיות הטרוסקסואלית, וכך שרדנו את שנות בית הספר", הסביר פעם היי. "אנחנו יודעים איך לחיות דרך העיניים שלהם, אנחנו תמיד יכולים לשחק במשחקים שלהם, אבל האם אנחנו מתכחשים לעצמנו על ידי כך? אם אתה נושא עליך את עור הקונפורמיות, אתה מסתיר ומדחיק את הנסיך או הנסיכה היפהפיים שבתוכך".

גלריה
-----

* הארי היי באפריל 1996הארי היי באפריל 1996
* הארי היי בספטמבר 2000הארי היי בספטמבר 2000

ראו גם
------

* פיות רדיקליות
* זכויות להט"ב באמריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארי היי** בוויקישיתוף
* סרט דוקומנטרי על הארי היי
* הארי היי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Timmons, Stuart (1990). The Trouble with Harry Hay: Founder of the Modern Gay Movement. Boston: Alyson Publications. ISBN 978-1555831752.
2. ↑  Haggerty, George E.; Beynon, John; Eisner, Douglas (2000). Encyclopedia of Lesbian and Gay Histories and Cultures, Vol. 2. New York: Garland Publishing. Retrieved 12 September 2017.
3. ↑  Gay pioneer Harry Hay dies". The Advocate. 2002-10-25. Archived from the original on 2008-06-24. Retrieved 2009-04-23.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604395305171
* GND: 119031647
* ISNI: 0000 0001 1440 1284
* LCCN: n95099197
* NKC: xx0153363
* SNAC: w64p1gc2
* VIAF: 26315633
* WorldCat: lccn-n95099197

 |
תג של גדוד 332 של מרגמות הכבדות ההיסטורי
גרסה שנייה של תג של גדוד 332 של מרגמות הכבדות ההיסטורי
**עוצבת כדור האש** (**אגד ארטילרי 9693**) היה אגד ארטילרי בעוצבת האש.

היסטוריה
--------

האגד מבוסס על יחידות המערך המוצנח של חיל התותחנים. תחילה הוקם ב-1949 גדוד 332, גדוד מרגמות כבדות שהשתייך לחטיבת גבעתי, לאחר פירוק החטיבה ב-1956 עבר הגדוד לכפיפות חטיבת הצנחנים, ונטל חלק במבצע שומרון ובמלחמת סיני. 

ב-1961 הוקם גדוד מוצנח נוסף, גדוד 425 שהשתייך לחטיבה 80, הגדוד פורק ב-1981. במלחמת ששת הימים לחם גדוד 332 עם חטיבה 35 וגדוד 425 עם חטיבה 55. ב-1973 הוקם גדוד מוצנח שלישי, גדוד 343.

במלחמת יום הכיפורים לחם גדוד 332 עם חטיבה 35, גדוד 343 לחם עם חטיבה 55 וגדוד 425 עם חטיבה 80. כמו כן השתתפה במלחמה סוללת "נתרן" שצוידה בתותחים מסוג M-102 יבילי אוויר בקליבר 105 מ"מ, וביצעה ירי מג'בל עתקה במבצע פונטיאק, ב-1976 צורפה הסוללה לגדוד 343. לאחר הקמת עוצבת האש צורפו ב-1977 גדודים 332 (תחת המספר 7038) ו-343 (תחת המספר 7041) לאוגדה וגדוד 425 פורק ויחידות התותחנים בעוצבה אורגנו תחת מפקדת סיוע אוגדתית. גדוד 7041 עבר הסבה מתותחי D-30 לתותחי M-71.

במלחמת לבנון הראשונה לחם גדוד 7038 עם חטיבה 35 וגדוד 7041 השתתף בלחימה בגזרה המערבית, נטל חלק במצור על ביירות ויחידות שלו הונחתו בשפך נהר האוואלי. ב-1983 אורגנה העוצבה לאגד מלא בפיקודו של רן כהן. בשנת 2000 פורק גדוד 7038.

האגד פורק ב-2016 במסגרת תוכנית "גדעון".

בין מפקדי גדוד 332/7038: חיים שפיר (1949), עמי גלעדי (1949-1950), מיכה בארי (1950), מוטי לנדאו (1956), אלכס פרג (1956-1957), יהודה נאות (1957-1961), אריה לוי (1961-1962), אלי עשת (1963-1964), משה פלד (איזנפלד) (1965-1966), מאיר דורון (1966-1968), אברהם בר דוד (1968-1969), יעקב צור (1969-1974), רן כהן (1974-1977), אבי שדמי (1977-1982), יצחק פורת (1982-1983), הלל אהרמן (1983-1987), עצמון ליפשיץ (1987-1988), דורון חרפק (1989-1992), ערן בן דוד (1995-1997), רועי סעדיה (1997-2000). 

בין מפקדי גדוד 425: עמוס ברעם, מאיר ציקלג, אורי אבני.

בין מפקדי גדוד 343/7041: אשר דיאמנט, אורי וגמן, דוד הרמתי.

מפקדי עוצבת כדור האש
--------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 

| אשר דיאמנט | תקופת כהונה
1986-1994 | הערות |
| --- | --- | --- |
| יעקב צור | 1977 - 1982 |  |
| שמעון רום | 1982 |  |
| ארנון בן עמי |  | מעוטר צל"ש הרמטכ"ל |
| רן כהן | 1983 |  |
| מנחם בכרך | 1994 - 2001 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* גדוד מרגמות כבדות 332, אתר הצנחנים עשור ראשון
* גדוד מרגמות כבדות (גמ"כ) מוצנח 332/7038, אתר עמותה להנחלת מורשת הצנחנים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביטאון תמיד תותחן, אפריל 2016
**מילון היופי** היא תוכנית לייפסטייל שבועית המשודרת בערוץ 13 בהנחיית סנדרה רינגלר, גליה תורן חן וד"ר אלון לירן

. בעבר שודרה בערוץ עשר.

על התוכנית
----------

התוכנית עלתה לראשונה בשנת 2014 בערוץ 10, ובינואר 2019 עברה לערוץ 13, בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר.

  

### מנחים

* סנדרה רינגלר, סטייליסטית ומגישת טלוויזיה, אשת אופנה ועוסקת בתחום הלייף סטייל
* גליה תורן חן, מומחית למגמות איפור, טיפוח ובישום בישראל ובעולם
* ד"ר אלון לירן, מומחה לכירורגיה פלסטית, אסתטית ומשחזרת

מבנה התוכנית
------------

במרכז כל תוכנית עומדת אות אחת מאותיות האלף-בית העברי. סביב אותה אות מאוגדות הפינות השונות בתוכנית זו או שהתוכנית היא ספיישל שלם המתמקד בנושא כלשהו. לדוגמה: ספיישל פינוקים, ספיישל יום המשפחה ועוד

בתוכנית מילון היופי מתארחים מומחים מעולמות שונים להעשרת הצופים ולחשיפה לחידושים בתחום. מדי שבוע עולות בתוכנית סוגיות רלוונטיות ואקטואליות מעולם האופנה והיופי ומוצגים טרנדים ומגמות בישראל ומחוצה לה .

בכל תוכנית מתארחים אנשים מהתחומים בהם עוסקת התוכנית ועונים על שאלון אישי קבוע.

התוכנית משודרת מידי שבת בערוץ 13 בשעה 10:00 בבוקר, ובשידור חוזר בימי חמישי בשעה 14:00.

### פינות קבועות ומתחלפות בתוכנית

* פינת אופנה קבועה עם הצעות ללבוש ולסגנון בהתאם לנושא השבועי של התוכנית ולאות בה מתמקדת התוכנית.
* פינת האינסטגרם - פינת אינסטגרם קבועה בהגשתו של הסטייליסט והמעצב יואב מאיר. בפינה תמונות שונות מחשבונות אינסטגרם פופולריים בישראל וברחבי העולם בהתאמה לנושא התוכנית השבועי.

ביקורת
------

ישנה ביקורת על כך שהתוכנית עוסקת בנושאים שטחיים.

> 
> (...) רובנו משלמות יותר מדי כסף בניסיון להיות יפות יותר, לעתים אנחנו משלמות על הניסיון הזה גם באובדן איי־קיו. בצוק העתים, לאחר שלא היה לי משהו טוב יותר לעשות, בהיתי בצער ובתדהמה בתוכנית המפגרת ביותר שהזדמן לי לראות עד היום. קוראים לה "מילון היופי" ומנחות אותה שלוש נשים סופר־מטופחות, חסרות הבעות פנים (עודף בוטוקס?) ומצחקקות ככל שמאפשרים להן המחטבים ("חובה, מחטב זה מאסט", לדברי סנדרה רינגלר, הסטייליסטית של שרה נתניהו) והן דנות בנושאים כמו חומרי מילוי לפנים, "ביוטי" (כי הרי אין לזה מילה בעברית), תוספות שיער (כי כפי שאומר מעצב השיער המבדר המופיע שם, "אין אשה לא יפה. יש רק אשה שלא מטפחת". "נכון", משיבה לו רינגלר, "גם הלנה רובינשטיין אמרה").
> 
> 
> 
> — קשה להיות יפה? קשה יותר להיות מכוערת, כתבתה של נרי ליבנה בעיתון "הארץ"
>

קישורים חיצוניים
----------------

* "מילון היופי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* דף התוכנית באתר האינטרנט של ערוץ 10
* ערוץ היוטיוב של מילון היופי
* קשה להיות יפה? קשה יותר להיות מכוערת, כתבתה של נרי לבנה בהארץ
* אתר למנויים בלבד ניב הדס, מיושנת ומסוכנת: התוכנית של סנדרה רינגלר מתאימה למאה ה-19, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מילון היופי, באתר web.archive.org, ‏2017-10-05
2. ↑  מילון היופי, באתר www.ishim.co.il
יצחק רבין בטקס גזירת סרט בעת חנוכת מכללה בלוד, 1995
לימור לבנת ויובל שטייניץ בטקס גזירת הסרט לרגל חנוכת קאנטרי קלאב בנשר, 2010. המספריים מוגשים על כרית מהודרת.
מישל אובמה בטקס גזירת סרט במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד. הגזירה מבוצעת במספרי-ענק והסרט מעוטר בסמלי המוסד הנחנך
**טקס גזירת סרט** הוא טקס ציבורי הנערך בעת חנוכת מוסד, עסק או מבנה ציבורי. 

לרוב, כחלק מההכנות לאירוע החנוכה נקשר סרט בכניסה למבנה, ובעת האירוע נכבדים גוזרים את הסרט באופן טקסי, ובכך מכריזים על פתיחתו הרשמית של העסק או המוסד. לעיתים גזירת הסרט היא סמלית ולא נעשית בפועל.

כאשר נחנך מבנה ציבור כגון בית חולים או בית ספר מוזמנים לעיתים לגזור את הסרט פוליטיקאים מקומיים או ארציים. בחנוכת עסק נהוג שהבעלים או המנהלים משתתפים בגזירת הסרט. לעיתים מוזמנים ידוענים לגזירת הסרט ונציגי אמצעי התקשורת לתיעוד האירוע. 

המספריים המשמשים בטקס עשויים להיות גדולים במיוחד, ולעיתים מוגשים לגוזר באופן טקסי על גבי כרית מהודרת. בחלק מהטקסים הגזירה מתבצעת על ידי מספר אנשים. הסרט הוא לעיתים אך רצועת בד או פלסטיק בצבע אחיד, אך לעיתים הוא מעוטר בכתובות, עיטורים או שילוט, או מעוצב בצבעי הדגל או סמלים אחרים. יש מוסדות השומרים את המספריים ששימשו בטקס גזירת הסרט כמזכרת. 

* טקס גזירת סרט על ידי מספר גוזרים, בפתיחת מרכז תרבות קוריאני בקזחסטןטקס גזירת סרט על ידי מספר גוזרים, בפתיחת מרכז תרבות קוריאני בקזחסטן
* גזירת סרט מעוצב, בפתיחת מרכז תרבות קוריאני באינדונזיה.גזירת סרט מעוצב, בפתיחת מרכז תרבות קוריאני באינדונזיה.
* טקס גזירת סרט בבסיס של הצי האמריקאי ביפן, הסרט מעוטר בקישוטים והוא בצבעי דגל יפןטקס גזירת סרט בבסיס של הצי האמריקאי ביפן, הסרט מעוטר בקישוטים והוא בצבעי דגל יפן
* טקס בצרפת, הסרט בצבעי דגל צרפתטקס בצרפת, הסרט בצבעי דגל צרפת
* טקס גזירת סרט בחנוכת בית תמחוי במקסיקו סיטיטקס גזירת סרט בחנוכת בית תמחוי במקסיקו סיטי
* טקס פתיחה מחודשת של בית ספר יסודי בסנט לואיס אשר נסגר בעקבות הוריקן קתרינה. בטקס נעשה שימוש במספרי-ענק ובסרט בצבעי דגל ארצות הבריתטקס פתיחה מחודשת של בית ספר יסודי בסנט לואיס אשר נסגר בעקבות הוריקן קתרינה. בטקס נעשה שימוש במספרי-ענק ובסרט בצבעי דגל ארצות הברית
* סרט בטקס פתיחה בניו זילנד עם כיתוב אודות האירועסרט בטקס פתיחה בניו זילנד עם כיתוב אודות האירוע
* בול דואר רומני שהופק לכבוד פתיחת תעלת דנובה-הים השחור. בבול מצוירים שליט רומניה ניקולאה צ'אושסקו, כשהוא גוזר את הסרט, ורעייתו, אלנה צ'אושסקו, המוחאת כפייםבול דואר רומני שהופק לכבוד פתיחת תעלת דנובה-הים השחור. בבול מצוירים שליט רומניה ניקולאה צ'אושסקו, כשהוא גוזר את הסרט, ורעייתו, אלנה צ'אושסקו, המוחאת כפיים

מקור המנהג
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ראו גם
------

* השקה (אונייה)
* אבן פינה
* הסרת הלוט
* קביעת מזוזה
* חנוכת בית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טקס גזירת סרט** בוויקישיתוף
**בנז'מן סטאמבולי** (בצרפתית: **Benjamin Stambouli**; נולד ב-13 באוגוסט 1990 במרסיי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אדנה דמירספור הטורקית.

חיים אישיים
-----------

סטאמבולי נולד במרסיי שבצרפת. אביו של סטאמבולי הוא הנרי סטאמבולי, כדורגלן ומאמן עבר ששיחק בין היתר במונקו ובמרסיי. סבו של סטאמבולי הוא ז'רארד באנידה, מאמן עבר שאימן בין היתר את מונקו ואת מרסיי. דודו של סטאמבולי הוא לורן באנידה, מאמנה של אל-עורובה מליגת העל הסעודית, שאימן בעבר את מונקו.

קריירת מועדונים
---------------

### מונפלייה

בגיל 6 החל לשחק במחלקת הנוער של מרסיי, ובהמשך שיחק במחלקות הנוער של גאליה איזה ושל סדאן. בגיל 14 עבר למחלקת הנוער של מונפלייה. ב-3 במרץ 2010 חתם על חוזה מקצועני ראשון במונפלייה, חוזה ל-3 שנים. ב-7 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הצרפתית, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–1 על בורדו במסגרת המחזור הראשון בעונת 2010/2011. בעונת 2011/2012 לקח סטאמבולי חלק בזכייתה הראשונה של מונפלייה באליפות צרפת, עם 26 הופעות. בעונת 2012/2013 ערך בין היתר 3 הופעות במונפלייה ב', קבוצת המילואים של מונפלייה. ב-13 באפריל 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן של המחצית השנייה בהפסד 2–4 לבורדו במסגרת המחזור ה-32 בליגה. בעונת 2013/2014 היה שחקן הרכב קבוע עם 36 הופעות ב-38 מחזורים ומונה לקפטן משנה.

### טוטנהאם הוטספר

ב-1 בספטמבר 2014 אושר כי סטאמבולי חתם בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג. ב-13 בספטמבר 2014 ערך סטאמבולי את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשנכנס כמחליף בדקה ה-70 בתיקו 2-2 נגד סנדרלנד במחזור הרביעי. ב-27 בנובמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2014/2015 נגד פרטיזן בלגרד שנגמר בניצחון 0–1 של טוטנהאם הוטספר. בעונתו היחידה במועדון ערך 12 הופעות בלבד בפרמייר ליג.

### פריז סן-ז'רמן

ב-20 ביולי 2015 אישר לורן בלאן, מאמנה של פריז סן-ז'רמן, כי סטאמבולי חתם במועדון תמורת 6 מיליון ליש"ט. ב-1 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, שהחליף את מרקו וראטי בדקה ה-70 בניצחון 0–2 על ליון בגביע האלופות הצרפתי 2015. ב-7 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי פריז סן-ז'רמן, כשהחליף את מרקו וראטי בדקה ה-73 בניצחון 0–1 על ליל במסגרת המחזור הראשון.

### שאלקה 04

ב-26 באוגוסט 2016 חתם סטאמבולי בשאלקה 04 מהבונדסליגה ל-4 עונות.

### דמירספור

ב-26 ביולי 2021 חתם סטאמבולי לשנתיים באדנה דמירספור מליגת העל הטורקית.

תארים
-----

### כשחקן

#### מונפלייה

* אליפות צרפת (1): 2011/2012

#### פריז סן-ז'רמן

* גביע האלופות הצרפתי (1): 2015
* אליפות צרפת (1): 2015/2016
* גביע הליגה הצרפתית (1): 2015/2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנז'מן סטאמבולי** בוויקישיתוף
* בנז'מן סטאמבולי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
רבי **משולם זוסיא טברסקי** (א' באלול ה'תר"ע, 5 בספטמבר 1910- י"ז בחשוון ה'תשמ"ח, 9 בנובמבר 1987) היה האדמו"ר מלויעב-צ'רנוביל, הראשון בשושלת צ'רנוביל בישראל לאחר השואה.

תולדותיו
--------

נולד במאזיר שברוסיה לרבי חיים יצחק טברסקי (בנו של רבי אברהם יהושע השיל מצ'ודנוב) ולרעכיל דבורה בת רבי יצחק ישעיה הלברשטאם (בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז). בשנת ה'תרצ"ד נמלט מהשלטונות הקומוניסטיים שרדפוהו לארץ ישראל, בתיווכו של הראי"ה קוק. טרם בריחתו הכתירו אביו במעמד נכבדי הקהילה כאדמו"ר מלויעב. מתרצ"ד עד תרצ"ו למד בישיבת מרכז הרב. מאוחר יותר, בשנת ה'תרצ"ו, חזר לפולין אצל סבו רבי יצחק ישעיה הלברשטאם שם שהה עד שנת ה'תרצ"ט.

בשנת ה'תרצ"ט חזר לירושלים שם נישא לבלומא טויבא בתו של רבי יעקב מרדכי ברנדווין, האדמו"ר מסטרטין-ירושלים.

עם סיום מלחמת העולם השנייה ייסד רבי משולם זוסיא את חצרו מחדש בישראל, וקרא לחצרו 'טשרנוביל-לויעב'.

בשנת תשי"ט עבר לבני ברק ופתח בית מדרש בביתו שברחוב יהודה הלוי. בית המדרש כונה "דברי חיים" על שם סבו, רבי חיים מצאנז. בבית הכנסת התפללו גם אוהדי חסידות צאנז-טשכוב. רבי זושא עמד בראש איגוד צאצאי וחסידי צאנז בארץ ישראל. לאחר בואו של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז-קלויזנבורג לארץ ישראל, העביר לידיו את ראשות האיגוד צאנז. בהמשך פתח בית מדרש ברחוב ראב"ד, והקים בו כולל בשם "זיכרון קדושים".

רבי משולם זוסיא נפטר בי"ז בחשוון ה'תשמ"ח ובצוואתו הורה לכל ילדיו לנהוג באדמו"רות. רבי ישראל מרדכי טברסקי מרחמסטריווקה בישראל הכתיר את בנו בכורו רבי מנחם נחום טברסקי (השלישי) לאדמו"ר מצ'רנוביל במקומו.

ילדיו
-----

* הרב מנחם נחום - האדמו"ר מצ'רנוביל בבני ברק, חתן הרב אלחנן הלפרין
* הרב ישעיה - האדמו"ר מצ'רנוביל בבורו פארק, חתן הרב שלום מיכלוביץ מבראד ראדוויל
* הרב חיים יצחק - האדמו"ר מליעב בבורו פארק, חתן הרב שמואל צבי הורוביץ מספינקא
* הרב אברהם יהושע השיל - האדמו"ר מצ'רנוביל באשדוד, חתן הרב אהרן מרדכי רוטנר
* הרב יעקב מרדכי - רב ביהמ"ד צ'רנוביל באלעד, חתן הרב יצחק לייבוש הלפרין, בן הרב אלחנן הלפרין
* שרה חנה חיה - אשת הרב ישראל הגר, האדמו"ר מויז'ניץ
* פיגה - אשת הרב ניסן רוזנבוים, האדמו"ר מקרעטשניף ירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

* אנשי שם, HebrewBooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  י' בטבת ה'תרפ"ב - כ' בסיוון ה'תשע"ב
2. ↑  "חצרות" נדבורנא וצ'רנוביל באו בברית הנשואין, הצופה, 17 במרץ 1967, עמ' 2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309131105171
* ISNI: 0000 0004 0242 2493
* VIAF: 9560160667557603560005
* WorldCat (עם VIAF): 9560160667557603560005

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



**פילסטר** (**Pilaster**) הוא רכיב בניין אדריכלי דמוי עמוד הצמוד לקיר או יוצא ממנו. מקורו של אלמנט זה הוא באדריכלות יוון העתיקה אך שימושו היה נפוץ בעיקר בבנייה הרומית. השימוש בו נעשה כאשר יש צורך מבני בעמוד במקום בו עובר קיר, בדרך כלל לחיזוק הקיר עצמו, אך פעמים רבות הוא מודבק מסיבות אסתטיות או משיקולי הגדרת חלל. פילסטר מקנה לחזית המבנה מראה איתן ומפואר לעומת קיר חלק. הפילסטר מסייע לשמור על סימטריה, על הקומפוזיציה של חזית המבנה או לשמור על מקצב עמודים כלשהו יחד עם עמודים חופשיים.

פילסטרים יכולים להיות עגולים או חצי עגולים בדומה לרוב העמודים הקלאסיים אך לרוב הם מעוצבים בצורה של עמוד שטוח בצורה מלבנית, כתבליט של עמוד על הקיר. ההקפדה על פרופורציות (אנ') ועיטורים לפי הסדרים הקלאסיים נשמרת גם בעיצוב של פילסטרים.

בבניינים רבים שנבנו באיטליה בתקופת הרנסאנס נעשה שימוש בפילסטרים סביב דלתות כניסה, שערים וחלונות אשר מולם הוצבו עמודים במרחקים דומים. באופן זה התקבלה אכסדרה בין שתי השורות למרות שרק שורה אחת הייתה שורת עמודים אמיתית. בכניסות למבנים גדולים בסגנונות נאו קלאסיים שונים נקרא המעבר בין העמודים והפילסטרים אשר יצר מעין מרפסת כניסה - "פורטיקו" (Portico).

גלריה
-----

* פילסטר עץ פשוט סביב דלתפילסטר עץ פשוט סביב דלת
* פילסטר ששרד מבזיליקה יוליה שבפורום רומנוםפילסטר ששרד מבזיליקה יוליה שבפורום רומנום
* Puerta de la colegiata בלרמה, איטליה*Puerta de la colegiata* בלרמה, איטליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילסטר** בוויקישיתוף
* פילסטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4346619-9

 |
הרב **יצחק רלב"ג** (נולד בשנת 1944) הוא חבר מועצת הרבנות הראשית לישראל. לשעבר יו"ר המועצה הדתית בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים, בנם של אליעזר דן וחיה רלב"ג. באמצע שנות ה-60 נישא להדסה רלב"ג.

שימש במשך שנים כיו"ר המועצה הדתית בירושלים. 

בשנת 1999 דחה את כינוסה של המועצה הדתית על מנת למנוע מנציגי מרצ והתנועה ליהדות מתקדמת להשתתף בדיוניה. בעקבות זאת הטיל עליו בית המשפט קנס כספי. במהלך הפגנת החרדים נגד בית המשפט העליון פוזרו בקרב ציבור המפגינים שקים לאיסוף כסף קטן, והציבור התבקש לתרום מטבעות של 10 אגורות או חצי שקל למימון הקנס. הקנס היה אמור להינתן במטבעות של כסף קטן כאות מחאה.

בשנת 2000 פרש מתפקידו. לאחר פטירת הרב שלום משאש מונה לממלא מקום רב העיר ירושלים לעניין נישואין. מכהן כיום כרב שכונת מעלות דפנה בעיר.

בשנת תשס"ב התמנה כחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל, תפקיד בו הוא משמש עד היום, לאחר שנבחר שוב בשנת תשס"ח ובשנת תשע"ד.

ההדיר כתבי ראשונים על מסכתות מתלמוד בבלי, יצאו לאור בהוצאת מכון הרי פישל.

משפחתו
------

* בתו ציפורה נשואה לרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל ולשעבר רב העיר מודיעין.
* בנו הרב מרדכי הוא דיין וראב"ד בית הדין הרבני האזורי ירושלים.

* בנו הרב אהרן הוא משיב בישיבת חברון ולשעבר משיב בישיבת דרך חכמה.

אחייניו הם הרב יצחק בן פזי ראש ישיבת עפולה, ופרופסור חנוך בן פזי

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק בן אליעזר דן רלבג, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303010505171
* VIAF: 160599870
* WorldCat (עם VIAF): 160599870

 |
**גזיאנטפ בויוקשיר בלדייסי ספור קלוב** (בטורקית: **Gaziantep Büyükşehir Belediyesi Spor Kulübü**) היא קבוצת כדורסל טורקית מהעיר גזיאנטפ, המתמודדת בליגת המשנה הטורקית.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 2007 כשהערייה לקחה תחת חסותה את הקבוצה המקומית (גזיאנטפספור) שהייתה בליגה הטורקית השלישית, והתמודדה שנים ארוכות בליגה השנייה. בסיום עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת הבכורה החלה חברת השטיחים "רויאל האלי" לאמץ את הקבוצה, שסיימה במקום התשיעי בטבלה ולא השתלבה בסדרות הפלייאוף. 

### במסגרת אירופאית

ההופעה האירופאית הראשונה של הקבוצה הייתה בעונת 2013/14 בשלב הבתים של היורוצ'לנג'. 

הקבוצה מארחת לעיתים באולם הקטן **קאמיל אוצ'ק** המכיל 2,500 מקומות. ולעיתים באולם הגדול **סהינביי ארנה** המכיל 6,400 מקומות.

שחקנים בולטים בעבר ובהווה
-------------------------

* ארצות הבריתארצות הברית ג'ואי דורסי
* סרביהסרביה אוליבר סטביץ'
* ג'מייקהג'מייקהארצות הבריתארצות הברית ברינטון למאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גזיאנטפ בסקטבול** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* אתר האינטרנט הרשמי של גזיאנטפ בסקטבול
**דבון ג'פרסון** (באנגלית: **Davon Jefferson**; נולד ב-3 בנובמבר 1986 בלינווד שבקליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד בקבוצת קפיטנס דה ארקיבו מליגת הכדורסל הפוארטו ריקנית. ג'פרסון נחשב שחקן אתלטי במיוחד ובעל יכולת הטבעה גבוהה.

קריירה
------

בצעירותו שיחק ג'פרסון באוניברסיטת דרום קרוליינה, בה העמיד ממוצעים של 12.1 נקודות, 6.3 ריבאונדים וחסימה אחת ב-27.8 דקות משחק. הוא שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA במדי הלוס אנג'לס לייקרס, אך לא נבחר בדראפט לשנת 2008 וחתם במכבי חיפה מליגת העל הישראלית לעונת 2009/2008, אותה הוביל יחד עם דורון פרקינס לגמר גביע המדינה ולגמר הפיינל פור של הליגה, אך בשניהם קבוצתו הפסידה להפועל חולון ולמכבי תל אביב בהתאמה. כמו כן, הוא נבחר לשחקן השישי של העונה בליגת העל לאחר שקבע ממוצעים של 16.3 נקודות ו-7.3 ריבאונדים למשחק.

בעונת 2010/2009 הפך לאחד הכוכבים הגדולים של הליגה הישראלית, אך עזיבתם של פרקינס וברוקס סיילס השפיעה רבות על חיפה שסיימה את העונה הסדירה במקום החמישי בלבד והודחה כבר ברבע גמר הפלייאוף על ידי ברק נתניה. בסך הכל ג'פרסון סיים עונה אישית טובה במיוחד עם ממוצעים מצוינים של 17.2 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.

לאחר עונה זו עזב את חיפה וחתם לקראת עונת 2011/2010 באסוול ליון-וילרבאן הצרפתית, איתה השתתף בסיבוב הראשון של מוקדמות היורוליג, אך קבוצתו הודחה ממסגרת זו[דרוש מקור] והוגרלה למשחקי היורוקאפ לעונת 2011/2010. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בקבוצת טריומף ליוברצי הרוסית. לאחר הפסד של הקבוצה בליטא, נעצר ג'פרסון על ידי המשטרה המקומית יחד עם טייוויין מקי, חברו לקבוצה. הכדורסלנים האמריקנים יצאו לבלות במועדון לילה מקומי לאחר ההפסד ובמקום התפתחה תקרית עם אנשי האבטחה שהובילה למעצרם.

בתחילת עונת 2020/21 חזר למכבי חיפה מליגת העל בעקבות שחררו המוקדם של לה בריאן נאש אך שוחרר בהמשך העונה עקב בעיות משמעת.

ביוני 2021 חתם בקבוצת קפיטנס דה ארקיבו מליגת העל שבפוארטו ריקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר היורוליג

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתן גליקמן, דבון ג'פרסון שוחרר בעקבות בעיות משמעת, מייקל קובינס הוחתם, באתר ynet, 3 בינואר 2021
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיתון. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה, ראו חדשות הספורט (תוכנית טלוויזיה).

**חדשות הספורט** היה עיתון ספורט יומי שיצא לאור בין השנים 1954 ו-1985, והיה בזמנו עיתון הספורט הפופולרי בישראל. בשיאו מכר למעלה מ-47,000 עותקים ביום.

ההתחלה
------

העיתון יצא לאור לראשונה בשנת 1954. נוסד על ידי שבעה עיתונאי ספורט מעיתונים שונים: ישראל פז העורך הראשי של העיתון, ששימש גם ככתב מרכזי בעיתון, יעקב אפלויג, יהודה גבאי, יחיאל ארזי, נחמיה בן אברהם, אלכסנדר אלכסנדרוני ויזהר ברנר. לתפקיד עורך אחראי נבחר עו"ד אמנון חלד, גיסו של בן-אברהם. בארבע שנותיו הראשונות יצא העיתון לאור פעמיים בשבוע, בימים ראשון ורביעי. מאוחר יותר, לתקופה של עשרה חודשים, הוא יצא לאור שלוש פעמים בשבוע (בימים ראשון, שלישי וחמישי). משנת 1959 ועד סגירתו בשנת 1985 יצא מדי יום.

עיתון הספורט הפופולרי במדינה
----------------------------

העיתון זכה בשנות השישים לפופולריות גדולה מאוד משתי סיבות עיקריות:

* עיתוני הספורט שהיו בארץ בשנות החמישים לא היו אובייקטיביים והיו מזוהים בדרך כלל עם מרכז מסוים: "ספורט ישראל" עם מכבי, "ספורט לעם" עם הפועל ו"הספורט הלאומי" עם בית"ר. "חדשות הספורט" היה עיתון אובייקטיבי מאוד בהשוואה אליהם.
* בשנות השישים, כאשר הפופולריות של העיתון הייתה בשיאה, טרם הייתה טלוויזיה בישראל. גם כשהייתה, התקשתה מחלקת הספורט לכסות את הליגה הראשונה באופן מלא, ו"חדשות הספורט" היה התחליף היחיד, שכן מדורי הספורט היומיים היו מצומצמים ביותר. מהדורות ימי ראשון נחשבו לפופולריות ביותר של העיתון.

העיתון היה גם בשנות השבעים פופולרי מאוד.

חדשות הספורט היה עיתון הספורט הראשון שהעניק ציונים לשחקנים.

אירועים גדולים שחדשות הספורט סיקר
---------------------------------

במהלך תקופת קיומו של העיתון זכה העיתון לסקר מספר אירועי ספורט גדולים:

* זכייתה של נבחרת ישראל בכדורגל בגביע אסיה.
* עליית נבחרת ישראל בכדורגל למונדיאל 1970.
* זכייתה של מכבי תל אביב בכדורסל בגביע אירופה הראשון שלה בשנת 1977
* ניצחונה של נבחרת ישראל בכדורסל על יוגוסלביה באליפות אירופה בשנת 1979 שנערכה בטורינו

סגירת העיתון
------------

בראשית שנות השמונים החלו העיתונים היומיים מעריב וידיעות אחרונות להופיע בצבע, ומוספי הספורט היומיים שלהם הורחבו וכללו יותר כתבות בהשוואה לשנים קודמות. בנוסף לכך, מחירי העיתון היומי היו נמוכים יותר מעיתון חדשות הספורט, וחדשות הספורט התקשה להתחרות בהם ולבסוף נסגר בשנת 1985.

בסך הכל הוציא העיתון 7,649 גיליונות במהלך 31 שנות קיומו.

בשנת 1998, 13 שנים לאחר שנסגר, זכה העיתון בפרס היובל של משרד החינוך.

כתבים בולטים לאורך השנים
------------------------

* עמוס כרמלי (כתב תחת השם "עמוס שוורץ")
* משה קשטן
* שמעון וילנאי
* דני דבורין
* אבינועם פורת
* צבי קופמן
* יהושע שגיא
* שלום ואנו
* מוטי חביב
* יהודה גבאי - הבעלים והעורך הראשי של העיתון ב-30 שנותיו
* יוסף גלזר
* יחיאל ארזי - מייסד ומבעלי העיתון ועורך
* נחמיה בן אברהם - מייסד ומבעלי העיתון ועורך
* פנחס "פיני" זהבי
* מנחם לס
* שאול אייזנברג- עורך ראשי של שבועון העיתון
* ישעיהו פורת

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה מן, צוק של יושר, באתר העין השביעית, 28 באוגוסט 2011
* יחיאל לימור, אילן תמיר ואורלי שיפמן, ‏ההצלחה שהרגה את העיתון: רקוויאם לחדשות הספורט, העיתון שהשפיע על עיצובה ועל מיסודה של עיתונאות הספורט בישראל, **קשר** 45, סתיו 2013, 95 - 103
**אמיר כץ** (נולד ב-15 ביולי 1970) הוא כדורסלן עבר ששיחק בין היתר בא.ס. רמת השרון, הפועל חולון, בני הרצליה, הפועל אילת, מכבי ראשון לציון והפועל ירושלים. גובהו 1.91 מטר והוא שיחק בתפקיד הקלע.

קריירה כשחקן
------------

כץ גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב אך לא שיחק בקבוצת הבוגרים שלה. את דרכו בליגה הבכירה הוא החל בעונת 1988/89 במכבי ראשון לציון במדיה שיחק 2 עונות. אחד המשחקים הטובים שלו היה בשנת 1996 בקבוצת בני הרצליה כשקלע 53 נקודות (11 מ - 15 לשתיים, 6 מ - 8 לשלוש ו13 מ - 14 לעונשין) בהפסד הביתי (94 - 107) נגד פרטיזן בלגרד.
כץ, שכונה "הידית", נודע בזכות אחוזי קליעה מצוינים. הוא אוחז בממוצע קריירה של כמעט 50 אחוזים לשלוש. הוא הוביל את הליגה באחוזי קליעה מקו העונשין במשך ארבע עונות, בעונת 1995/96 הוביל את הליגה באחוזי קליעה לשלוש ובעונת 1998/99 היה לסגן מלך הסלים של הליגה עם ממוצע של 20.7 נקודות למשחק. הישגו הקבוצתי הגדול ביותר של כץ הוא הזכייה בגביע המדינה עם בני הרצליה בעונת 1994/95.
בנבחרת ישראל רשם אמיר כץ 28 הופעות וקלע 156 נקודות.

כץ פרש בשנת 2000 אחרי פציעות מרובות כאשר שיחק במכבי ראשון לציון אליה עבר במהלך העונה מהפועל ירושלים. 

במהלך 12 עונות בליגה רשם ממוצע של 17.2 נקודות למשחק וסך הכל של 4128 נקודות במצטבר מה שממקם אותו במקום ה-35 ברשימת קלעי כל הזמנים.

קריירה כעורך דין
----------------

לאחר פרישתו ממשחק הכדורסל, כץ עשה הסבה למשפטים.

כעורך דין תבע כץ את קבוצתו לשעבר הפועל ירושלים בטענה שלא שילמו לו ביטוח בריאות.

ב-17 באוקטובר 2006, ייצג כעורך דין את הקבוצה הליטאית ריטאס וילנה, שתבעה את מכבי תל אביב בטענה להפרת חוזהו של נבן ספאחיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* אמיר כץ הודיע על פרישה, באתר ynet, 28 ביוני 2000
* אתר למנויים בלבד אריה ליבנת, השבוע לפני 18 שנים | היום בו אמיר כץ הפך לישראלי שקלע הכי הרבה נקודות בגביע אירופי, באתר הארץ, 8 בינואר 2014
* אתר למנויים בלבד עירד צפריר, אמיר כץ: "במלחמת המפרץ כל הזרים ברחו אז נתנו לי לשחק", באתר הארץ, 24 ביוני 2015 סרטונים
* אמיר כץ - תותחן ועו"ד מתוך כדורסלע

| **‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1993 (מקום שלושה עשר)** |
| --- |
| 1 הנפלד • 
2 פליישר • 
3 אלימלך • 
4 בארמור • 
5 אמסלם • 
6 גורדון • 
7 שטיינהאור • 
‏8‏ ‏שפר‏‏
 •‏
9 ג'מצ'י •
10 כץ •
11 ארדיטי •
12 דניאל •
**מאמן:** שרף
 | ישראלישראל |
**המדרשה הלאומית**, או בשמה המלא **המדרשה הלאומית למנהיגות, ממשל וניהול**, היא הגוף הלאומי האמון על הכשרת הסגל הבכיר הנוכחי והעתידי של שירות המדינה. משעה שקמה בשנת 2016, המדרשה היא גוף פיתוח והכשרה על-משרדי של נציבות שירות המדינה במשרד ראש הממשלה.

המדרשה החלה בפעילותה בתחילת שנת 2016, ומנהל המדרשה הראשון היה רון צור, ראש מטה יישום הרפורמה בשירות המדינה. בראש המדרשה הלאומית כיום עומד עמרי דגן.

רקע
---

לפני היווסדה של המדרשה הלאומית, במקומה תפקדה 'התוכנית למדיניות חברתית ולמינהל לסגל הבכיר בשירות המדינה'.

התכנית למדיניות חברתית ולמינהל נוסדה בשנת 1987 במסגרת "המכללה לפיתוח סגל בכיר בשירות הציבורי" של מכון אלכ"א (אגף לפיתוח כוח אדם) למדיניות וממשל בג'וינט ישראל ובשותפות עם נציבות שירות המדינה, והיא נמשכה גם לאחר סגירת המכללה בשנת 1996, עד המחזור האחרון בשנת 2015. במהלך השנים הופעלו 22 מחזורים של התכנית, ובהם השתתפו כ-500 מנהלים בכירים בשירות הציבורי, בדרג סמנכ"לים וראשי אגפים. התכנית נועדה להרחיב את היכולות של הסגל הבכיר, מתוך הכרה בחשיבותם ובאחריותם הציבורית. מטרת-העל שלה הייתה לסייע לסגל הבכיר לעצב ולממש מדיניות, ולהתמודד עם אתגרים ניהוליים ולאומיים.

בשנת 2013 הוחלט לאמץ את המלצתה של 'ועדת הרפורמה לשיפור מנגנוני ניהול ההון האנושי בשירות המדינה' להקים מדרשה לאומית למנהיגות, ממשל וניהול שתפעיל את תוכניות הכשרת הסגל הבכיר בעתיד.

בהתאם להחלטה על הקמת המדרשה הלאומית, שהחלה לפעול בתחילת שנת 2016, החליטו נציבות שירות המדינה ומכון אלכ"א למנהיגות וממשל לסיים את הפעלתה של התוכנית לסגל הבכיר.

תפקידים
-------

משימתה המרכזית של המדרשה הלאומית היא לאפשר קפיצת מדרגה ברמת המוכנות והמסוגלות של הדרג הניהולי הבכיר, להתמודדות עם האתגרים הקיימים והעתידיים בחברה הישראלית.

המדרשה הלאומית מהווה מרחב למידה ועשייה לקהילת הסגל הבכיר, במסגרתה מופעלות מבחר של תוכניות הכשרה.

תוכניות מרכזיות במדרשה הלאומית
------------------------------

### תוכניות יסוד

פיתוח מסוגלות מנהיגותית להתמודדות עם אתגרי הניהול הבכיר:

* תוכנית העמיתים לסגל הבכיר - תוכנית הדגל של המדרשה
* תוכנית העתודה לסגל הבכיר

### תוכניות מקצועיות

תוכנית ייעודית לבכירים מעולמות תוכן מקצועיים זהים, ביניהם:

* תוכנית מצפ"ן – לסמנכ"לי משא"ן
* תוכנית מטמון – למובילי תכנון ותקצוב
* תוכנית מנמ"רים (CIO) – למנהלי מערכות מידע

### תוכניות רוחביות

תוכניות לפיתוח אישי והעמקה לבוגרי ועמיתי התוכניות:

* קפסולות למידה – העמקה בתכני היסוד בהתאם לצורכי העמיתים והבוגרים
* מפגשי למידה והעשרה לקידום הרישות הארגוני וחיזוק שיתופי הפעולה

### תוכנית מנהלים בכירים בחברות הממשלתיות

מיזם משותף של המדרשה הלאומית עם רשות החברות הממשלתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המדרשה הלאומית
* תבנית:מסמך ההקמה של המדרשה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  המדרשה הלאומית, באתר gov.il - האתר החדש לשירותים ולמידע ממשלתי, ‏22.07.2019
2. 1 2 3 4  יהונתן אלמוג, ליאור קדיש, דוח מחקר - התכנית למדיניות חברתית ולמנהל לסגל הבכיר בשירות המדינה: סיכום 28 שנות פעילות, באתר מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, ‏אפריל 2016
3. ↑  ]
4. ↑  סגל, באתר המדרשה הלאומית למנהיגות, ממשל וניהול
5. ↑  התכנית למדיניות חברתית ולמִנהל לסגל הבכיר בשירות המדינה: סיכום 28 שנות פעילות, באתר מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, ‏2016
6. 1 2 3  תכניות המדרשה, באתר המדרשה הלאומית למנהיגות, ממשל וניהול
**עופר טלקר** (נולד ב-22 באפריל 1973 באשדוד) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן הימני, וכיום מנהל מחלקת הנוער והבוגרים של קבוצת מכבי עירוני שדרות.

קריירה כשחקן
------------

טלקר החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד, ובעונת 1990/1991 שיחק לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 1992/1993 היה שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה הבכירה לראשונה בתולדותיה, תחת הדרכתו של המאמן ניסים בכר. בעונת 1994/1995 עבר לקבוצת הפועל חיפה, כחלק ממסע הרכש שערך הבעלים רובי שפירא. טלקר שיחק שבע שנים בהפועל חיפה, ועמה זכה באליפות הראשונה בתולדותיה בעונת 1998/1999, ובגביע הטוטו בשנת 2001.

יכולתו הטובה בהפועל חיפה הובילה לזימונו לנבחרת ישראל לראשונה בשנת 1997. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במינסק, במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס. ב-27 באוקטובר 2001 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק מול נבחרת אוסטריה באצטדיון רמת גן, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. בסך הכל הופיע 23 פעמים במדי הנבחרת, וכבש שער אחד.

באמצע עונת 2001/2002 עבר טלקר לשחק במדי בית"ר ירושלים, בה שיחק ארבע עונות. בעונת 2005/2006 שיחק במדי מכבי נתניה. בעונת 2006/2007 עבר לשחק במדי הפועל כפר סבא, ובתום עונת 2007/2008 ירד עמה לליגה הלאומית. בעונת 2008/2009 לא הרבה לשחק עקב פציעה, ובסיומה פרש ממשחק פעיל.

קריירה כמאמן
------------

בעונת 2009/2010 מונה טלקר למאמן קבוצת הנוער של מכבי הרצליה, עמה הצליח לעלות בשנת 2011 לליגה הראשונה, ובמקביל שימש עוזר המאמן בקבוצה הבוגרת. במאי 2011 מונה למאמן קבוצת הבוגרים של המועדון, ובעונתו הראשונה היה קרוב להעפיל עם הקבוצה לליגת העל. בנובמבר 2012 סיים את תפקידו במועדון.

ב-11 בפברואר 2013 מונה טלקר למאמנה של בית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית, תפקיד בו שימש עד תום העונה.

בינואר 2014 מונה למאמן סקציה נס ציונה מליגה א'. באותה שנה החל לשמש כמנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל בני יהוד.

ב-28 בינואר 2015 מונה טלקר למאמן הפועל נצרת עילית מהליגה הלאומית. ב-19 בינואר 2016 פוטר מתפקידו.

ב-1 במרץ 2016 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה, אך כעבור חמישה ימים התפטר מתפקידו לאחר משחק אחד בעקבות חילוקי דעות עם הבעלים.

ב-28 ביוני 2016 מונה טלקר למאמן הפועל הרצליה מליגה א'. ב-11 בדצמבר 2017 מונה שוב למאמן מכבי הרצליה. בסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שירדה לליגה א'.

ב-1 ביולי 2018 מונה טלקר למאמן מכבי עירוני שדרות מליגה ב'.

בחודש יולי 2021 מונה בפעם הרביעית למאמן מכבי הרצליה.

בחודש ינואר 2022 מונה למנהל מחלקת הנוער והבוגרים של מכבי עירוני שדרות.

חיים אישים
----------

טלקר נולד באשדוד למשפחה ממוצא הודי. 

טלקר היה נשוי לאביבה תבורי, גרושתו של שימי תבורי, ולזוג שתי בנות. 

ב-2013 החל לצאת עם כוכבת "מעושרות", ג'ניפר סנוקל, וביוני 2014 הם נישאו. באותה שנה השתתפו בני הזוג בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP" בערוץ 10. באוגוסט 2016 השניים התגרשו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* מיקי שורץ, הנה אני בא: על הקאמבק של עופר טלקר, באתר ynet, 5 בפברואר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיו אברג'יל, ‏יחזקאל מונה למאמן הרצליה במקום טלקר, באתר ערוץ הספורט, 25 בנובמבר 2012
2. ↑  אודי כהן,שיימן צפוי לשמש כמנהל המקצועי של מכבי הרצליה, טלקר יאמן, באתר צומת השרון רעננה, ‏ 11 בדצמבר 2017
3. ↑  מיכאל וייסרמן ושלומי והבה, עופר טלקר חתם כמאמן שדרות, באתר דאבל פס, 1 ביולי 2018
**נמל התעופה הבין-לאומי סילביו פטירוסי** (בספרדית: **Aeropuerto Internacional Silvio Pettirossi**) שוכן בקרבת בירת פרגוואי אסונסיון. הוא משמש כנמל התעופה הראשי של המדינה מתוך ארבעת נמלי התעופה הבינלאומיים בה. בשנת 2017 עברו בנמל 1,180,111 נוסעים.

הנמל
----

הנמל שוכן ליד העיר לוקה (Luque) שבצפון-מזרח מטרופולין אסונסיון. הוא נקרא על שם האוויראי המקומי סילביו פטירוסי (אנ'). לפני כן נקרא הנמל על שמו של אלפרדו סטרסנר, הרודן הצבאי של פרגוואי.

בנמל מסלול טיסה אחד, שכיוונו הכללי הוא מצפון לדרום. בנייני הנמל ממוקמים ממזרח למסלול הטיסה. בנמל טרמינל אחד ובו שתי שלוחות - הצפונית ובה שני שערי עלייה למטוס והדרומית ובה ארבעה שערים. כל השערים מצוידים בגשרי עלייה למטוס.

בשנים 2010 עד 2017 חלה עלייה של 60% במספר הנוסעים שעברו דרך הנמל.

בדצמבר 2015 החל לפעול קו התעופה של חברת אייר אירופה בין הנמל לבין מדריד שבספרד. בכך חודשה התעופה הישירה בין אירופה לבין פרגוואי לאחר הפסקה של 21 שנים. בעבר פעלו טיסות ישירות בין הנמל לבין אירופה על ידי החברות איבריה ולופטהנזה.

במהלך מגפת הקורונה הפסיק הנמל את פעילותו למשך שבעה חודשים.

הנמל משרת כעשר חברות תעופה, המפעילות קווים אל יעדים במדינות בדרום אמריקה ומרכז אמריקה - אורוגוואי, ארגנטינה, בוליביה, ברזיל, פנמה, פרו, צ'ילה, וכן לספרד. הקווים העמוסים ביותר אל הנמל וממנו ב-2017 היו אל סאו פאולו, בואנוס איירס ופנמה סיטי.

הנמל הוא בסיס פעולה מרכזי של החברות LATAM פרגוואי ואמסונאס פרגוואי (Amaszonas Paraguay).

בשנים 1955 עד 1996 התרחשו בנמל ובסביבתו שלוש תאונות מטוסים קטלניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבינלאומי סילביו פטירוסי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי סילביו פטירוסי
**"אורל" יקטרינבורג** (ברוסית: **Урал Екатеринбург**) הייתה קבוצת כדורסל רוסית מהעיר יקטרינבורג, שהתקיימה בשנים 2006–2020. הישג השיא שלה היה שתי זכיות באליפות ליגת המשנה, הסופרליגה הרוסית בכדורסל, בעונות 2011/2012, 2012/2013.

היסטוריה
--------

מועדון הכדורסל "אוראל" הוקם בשנת 2001 תחת השם "אברז", כיורש לקבוצות הכדורסל "אורלמאש" ו"סק"א-אורל" שהתפרקו בעקבות פשיטת רגל. מאז שנת 2001 הקבוצה השתתפה כמה שנים בליגה הבכירה ובסיום עונת 2004/05 נשרה לסופרליגה הרוסית, הליגה השנייה בחשיבותה ברוסיה.

בסיום עונת 2011/12 זכתה במקום ראשון בסופרליגה, ולאחר מאבקי הפלייאוף העפילה בחזרה לליגה הבכירה, אך בסוף העונה המועדון ירד בחזרה לליגת המשנה. בעונת 2001/02 שיחקה הקבוצה בשלב הבתים של גביע קוראץ', ובהמשך ביורופ קאפ עד עונת 2004/05. בתחילת עונת 2012/13 הפסידה בשלב המוקדמות של היורוצ'לנג' לקבוצת גז מתאן מדיאש מרומניה.

בעקבות בעיות כלכליות שקשורות עם מגפת הקורונה הקבוצה לא השתתפה בעונת 2020/21 ופורקה.

הישגים לפי עונה
---------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 

|  |
| --- |
| ‏**הסופרליגה הרוסית בכדורסל** |
| עונה | מיקום |
| 2006/07 | 13 |
| 2007/08 | 9 |
| 2008/09 | 14 |
| 2009/10 | 10 |
| 2010/11 | 4 |
| 2011/12 |  אלופת הליגה |
| 2012/13 |  אלופת הליגה |
| 2013/14 | 6 |
| 2014/15 | 4 |
| 2015/16 | 10 |
| 2016/17 | 10 |

ראו גם
------

* אוראל (כדורגל)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אורל
**סער פדידה** (נולד ב-4 בינואר 1997) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באולימפיה לובליאנה.

ביוגרפיה
--------

פדידה החל את דרכו במחלקת הילדים של מכבי חיפה, לאורך שנותיו במחלקה היה פדידה מאוד דומיננטי בקבוצותיו ושיחק עם שחקנים כמו ירדן כהן ומוחמד עוואד. בעונת 2015/2016 עבר פדידה למחלקת הנוער של הפועל חיפה. שנה לאחר מכן, ב-31 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק גביע הטוטו נגד בני סכנין שנגמר בתוצאה 2–2. את הופעת הבכורה שלו בליגה עשה פדידה ב-29 באוקטובר של אותה שנה. במהלך אותה עונה ערך פדידה 10 הופעות בקבוצה הבוגרת ולסירוגין שיחק גם בקבוצת הנוער בה כבש 6 שערים והיה אחד השחקנים הדומיננטיים בקבוצה. בעונת 2017/2018 שיחק 9 משחקים אך בכולם עלה מהספסל מלבד משחק אחד, ב-21 במאי 2018 נגד בית"ר ירושלים במשחק שנגמר בתוצאה 1–1 והיה למשחק האחרון של הקבוצה באותה העונה. במהלך אותה עונה זכה פדידה עם הפועל חיפה בגביע המדינה.

ב-30 באוגוסט 2018, הושאל פדידה להפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית, לא לפני שלקח את תואר אלוף האלופים מוקדם יותר באותה עונה עם הפועל חיפה אף על פי שלא שותף באותו המשחק נגד הפועל באר שבע. גם בראשון לציון תפקד פדידה יותר כשחקן מחליף וברוב משחקיו בקבוצה תפקד כמחליף ולא הצליח לבלוט.

בינואר 2019, לאחר חצי עונה בלבד, חזר פדידה להפועל חיפה אך לא קיבל הזדמנויות לשחק עד תום העונה. עונת 2019/2020 הייתה עונת הפריצה של פדידה כאשר בחודש דצמבר, בעקבות פציעות של שחקני הרכב החל לקבל מידיו של מאמן הקבוצה חיים סילבס את המקום בהרכב ופדידה סיפק את הסחורה. ב-11 בינואר 2020 הבקיע פדידה את שער הבכורה בקריירת הבוגרים שלו, שער ניצחון במשחק נגד מועדון ספורט אשדוד שהסתיים בתוצאה 1:0. בהמשך העונה כבש פדידה שער נוסף ושותף ב-16 משחקים לפני שמגפת הקורונה עצרה את העונה.

ב-11 ביולי 2022 חתם בהפועל חדרה.

ב- 11 ביוני 2023 חתם באולימפיה לובליאנה אלופת סלובניה.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏בית חדש: סער פדידה חתם בהפועל חדרה, באתר ערוץ הספורט, 11 ביולי 2022