recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לוטננט גנרל **פרנק ויליאם מילבורן** (באנגלית: **Frank William Milburn**;‏ 11 בינואר 1892 - ‏ 25 באוקטובר 1962) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

מילבורן נולד בעיר יאספר במדינת אינדיאנה שבארצות הברית ב-11 בינואר 1892. הוא למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, ונכנס כלוטננט לצבא ארצות הברית ב-1914, והוצב ברגימנט החי"ר ה-5. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב באזור תעלת פנמה ולפיכך לא לקח חלק פעיל בקרבות. ב-1 באוגוסט 1934 הוא הוצב כמדריך צבאי, וב-24 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-21 באוגוסט 1938 הוא מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-29, והחזיק בתפקיד עד 3 ביולי 1940, עת הוצב במטה הדיוויזיה ה-8. ב-18 במאי 1941 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-11, וב-2 ביוני של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה מילבורן מפקד הרגימנט ה-11. ב-16 בפברואר 1942 הועלה באופן זמני לדרגת בריגדיר, וב-28 בפברואר מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-8. באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-83, וב-9 בספטמבר קודם לדרגת מייג'ור גנרל. בדצמבר 1943 הוא מונה כמפקד הקורפוס ה-21 שבדיוק הוקם, ונשלח עמו להילחם בחזית המערבית. הקורפוס שלו נכלל במסגרת הארמייה השביעית של אלכסנדר פאץ' שהייתה חלק מקבוצת הארמיות השישית של ג'ייקוב דיוורס. הוא השתתף במבצע דרגון, אשר במסגרתו נחתו בעלות הברית בדרום צרפת, ואז התקדם עם הארמייה עד אלזס. ב-19 בינואר 1945, הפקיע דיוורס את הקורפוס של מילבורן מידיו של פאץ', והעביר אותו תחת הארמייה הראשונה הצרפתית בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני. לאטר היה, לפיכך, הגנרל הלא אמריקני היחיד שפיקד על כוחות אמריקניים גדולים במלחמת העולם השנייה, אך בד בבד הארמייה שלו הייתה כפופה לקבוצת הארמיות של הגנרל דיוורס, ובכך הייתה הכוח הצרפתי הגדול ביותר בהיסטוריה שלחם תחת פיקוד זר. בפברואר 1945 היה לקורפוס שלו חלק מכריע בחיסולו של כיס קולמר.

### לאחר המלחמה

ביולי 1945 פורק הקורפוס ה-21, ובמשך חודש אחד, מאוגוסט עד ספטמבר 1945 פיקד מילבורן על הארמייה השביעית. ב-6 בנובמבר של אותה שנה מונה כמפקד הקורפוס ה-5 והחזיק בתפקיד עד מאי 1946. ב-1 ביוני של אותה שנה מונה כמפקד הדיוויזיה ה-1 שהוצבה בגרמניה, וב-31 במאי 1949 מונה לסגן המפקד הכללי של כוחות הצבא האמריקאי באירופה, והועלה לדרגת לוטננט גנרל. באוגוסט 1950 פיקד לזמן קצר על הקורפוס ה-9, ובספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הקורפוס ה-1 אשר לחם במלחמת קוריאה כחלק מהארמייה השמינית. הוא פיקח על הפלישה לקוריאה הצפונית באוקטובר של אותה שנה, וכאשר ב-23 בדצמבר נהרג מפקד הארמייה וולטון ווקר, שימש מילבורן כמחליפו במשך יומיים. הוא פיקד על הקורפוס ה-1 עד יוני 1951, וב-1952 פרש מהצבא.

הוא נפטר בעיר מיזולה במדינת מונטנה ב-25 באוקטובר 1962 בגיל 70.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנק מילבורן** בוויקישיתוף
* פרנק מילבורן באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* פרנק מילבורן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009180590
* NARA: 10596217
* SNAC: w67b1qt8
* VIAF: 103026301
* WorldCat: lccn-no2009180590

 |
**נאיפרו** הוא אי באיים המלדיביים, הממוקם 142 ק"מ צפונית מעיר הבירה מאלה. זוהי עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר באטול לביאני. נאיפרו נודע במלדיביים בעקבות הניב הייחודי לו.

היסטוריה
--------

על פי ההיסטוריון המקומי עלי חוסיין, נאיפרו הייתה מאוכלסת כבר מעל ל-400 שנים. הוא הסיק זאת בהתבסס על כמה ממצאים שהוא הבחין בהם, ביניהם:

1. מחסור בראיות על היותה של נאיפרו עיר גדולה, כמו בתי הקברות הנטושים, יסודות ותלים סלעיים של סטופות קבורות מתקופת הבודהיזם, ממצאים דומים לקיומם של מקדשים ניתן למצוא גם באיים אחרים ברחבי האטול. בנוסף אין כל תיעוד שמזכיר שנאיפרו היה מקום מאוכלס היסטורית.
2. תיעוד כתוב של אסיר פוליטי בשם חוסיין ולינה טקורופנו שגורש לאי בין השנים 1704–1705. מכיוון שאסירים פוליטיים מגורשים לאיים עם אוכלוסיות דלות, עלי חוסיין מסיק מכך שזה היה זמן לא רב מאז שהפך האי למאוכלס.
3. תיעוד כתוב של תרומה למסגד מקומי שנמצא באי בשנת 1783. עלי חוסיין משער שייקח לאי כ-200 שנים עד שהוא יהיה מאוכלס מספיק בשביל שתירשם תרומה למסגד.
4. תאריכים על מצבות בבית קברות מקומי שמעידים על אנשים שהתגוררו באי עוד במאה ה-17.

בהסתכל על ראיות אלה עלי חוסיין הסיק שהאי אוכלס בשנת 1591 בקירוב.

אוכלוסייה
---------

בשנת 1931 בנאיפרו הייתה אוכלוסייה של כ-1800 תושבים; ב-1979 מספר זה עלה ל-2810. 

לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2006 נאיפרו מנתה 3,687 תושבים, שהם כ-1.23% מכלל אוכלוסייתה של המדינה. בהשוואה למפקד האוכלוסין בשנת 2000, גידול האוכלוסייה של האי היה שלילי במקצת (0.09%-), זאת בעקבות הגירה לעיר הבירה. ב-31 בדצמבר 2008, נרשם בנאיפרו מספר של 4720 תושבים. ב-31 במאי 2013 עלה המספר ל-5082. האוכלוסייה נכון ליוני 2016 עומדת על 5319 תושבים. 

במפקד האחרון שנערך ב-2014, נרשם באי מספר של כ-4141 אנשים. מספר זה כולל 3844 מלדיביאנים ו-297 בני ארצות זרות. 

נאיפרו היא העיר השישית בגודל אוכלוסייתה במלדיביים, לאחר מאלה, אדו סיטי, פואמולקו, קולחודופשי וטינדו.

כלכלה
-----

### דיג

דיג היה מקור ההכנסה העיקרי של תושבי האי עוד מראשיתו. המיקום של מפעל שימורי הטונה הראשון במלדיביים נבחר להיות באי הקרוב פליברו בגלל מספר הדיגים הגדול בנאיפרו. דיג עדיין נחשב למקור פרנסה עיקרי באי, למרות שעבודה באתרי נופש צברה פופולריות אצל הצעירים בשנות האלפיים.

### קמעונאות

בנאיפרו יש מעל 120 חנויות ושווקים שמשרתים את אוכלוסיית האי ואת אוכלוסיית האטול. חנויות אלה כוללות חנויות חומרה, חנויות מזון וצרכנות, חנויות אלקטרוניקה, חומרי בנייה, חנויות בד, מכולות וסופרמרקטים ואולמות תצוגה.

### בתי אירוח

ישנם שני בתי אירוח שפועלים בנאיפרו ועוד שנמצאים בהליכי בנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאיפרו** בוויקישיתוף
**לאון פרדריק** (בהולנדית: **Léon Frédéric**‏; 26 באוגוסט 1856 – 27 בינואר 1940) היה צייר סימבוליסט בלגי. נושאי ציוריו המוקדמים היו על מיסטיקה נוצרית פנטסטית, ואילו עבודותיו המאוחרות שיקפו נושאים חברתיים.

ביוגרפיה
--------

אביו היה תכשיטן מצליח. בשנת 1871, הוא למד אצל האדריכל והצייר הדקורטיבי, שרל-אלברט והחל ללמוד קורסי לילה באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות בבריסל. ב-1874 הוא מצא תפקיד בבית המלאכה של יאן פורטלס. בשנה שלאחר מכן, הוא ועוד כמה סטודנטים צעירים לאמנות עבדו יחד בסטודיו פרטי שבו יכלו לצייר דוגמנים חיים ועירומים. אביו מימן לו סיור לימודים באיטליה בשנים 1878–1879. הוא נסע לנאפולי, רומא, פירנצה וונציה. הציירים האהובים עליו היו סנדרו בוטיצ'לי ודומניקו גירלנדיו .

בשובו מאיטליה ערך את הופעת הבכורה שלו בסלון בבריסל, שם היה בהשפעתו של ז'ול בסטיאן-לפאג', והפך לחבר בקבוצת האמנים. ב-1883 עבר לארדנים הבלגיים, ונסע רבות לאנגליה, גרמניה והולנד.

הוא זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית (1889). אלכסנדר בנואה הצעיר היה מעריץ גדול של יצירותיו ובשנת 1898 דאג לרכישת כמה מהם על ידי הנסיכה מריה טנישבה, לתערוכה בסנט פטרסבורג.

לאחר נישואיו, הוא עבר לביתו החדש ב-1899, והמשיך לטייל ולהציג את עבודותיו בירידים בינלאומיים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית ובגרמניה ובמדליית זהב נוספת בתערוכה עולמית (1900).

ב-1904 הוא מונה לחבר באקדמיה המלכותית וב-1929 הוכתר כברון ואביר מסדר לאופולד על ידי המלך אלברט הראשון.

יצירותיו נמצאות במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה, המוזיאון לאמנויות יפות בגנט ומוזיאון ד'אורסה.

גלריה
-----

* תור הזהב: הבוקרתור הזהב: הבוקר
* כל הדברים מתים, אבל כולם יקומו לתחייה באמצעות אהבת אלוהים (פאנל מרכזי)כל הדברים מתים, אבל כולם יקומו לתחייה באמצעות אהבת אלוהים (פאנל מרכזי)
* קבורת איכרקבורת איכר
* עידן העובדים - טריפטיכוןעידן העובדים - טריפטיכון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאון פרדריק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Les âges de l'ouvrier [The Ages of the Worker"], www.musee-orsay.fr
2. ↑  Dictionnaire des Peintres belges: 2382 FRÉDÉRIC, Léon, balat.kikirpa.be
3. ↑  "Léon FRÉDÉRIC", Whitford Fine Art (באנגלית)
4. ↑  Encyclopædia Universalis, LÉON FRÉDÉRIC, Encyclopædia Universalis (ב־)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285049005171
* BnF: cb124711363 (data)
* GND: 132272385
* ISNI: 0000 0000 7986 7053
* LCCN: nr93006442
* NKC: xx0211019
* NLP: A36951997
* NTA: 331312328
* RKD: 29281
* SUDOC: 03390104X
* ULAN: 500020509
* VIAF: 22414167
* WorldCat: lccn-nr93006442

 |
**אליעזר ליף** (**ליפניצקי**) (1922 – דצמבר 1993) היה חבר בהגנה ובפלמ"ח, עסק בהעלאת יהודים, שרת בצה"ל במגוון תפקידי פיקוד והדרכה, השתחרר בשנת 1972 בדרגת אלוף-משנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1922 בפולין, ועלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1925. אביו, יעקב, עבד כאופה, ואמו, יפה (לבית קורצ'אק) הייתה עקרת בית. המשפחה גרה מאז עלייתה בתל אביב. אליעזר למד בבית הספר העממי "בלפור" ובגימנסיה "גאולה". הוא היה פעיל בתנועת הצופים בשבט "גורדון".

בשנת 1937 והוא בן 15, התנדב ל"הגנה", ליחידת הנוער בתל אביב. ב-1939 עבר קורס מ"כים בג'וערה ובשנת 1941 התנדב לפלמ"ח. בשנים 1942–1943 עבר קורס מ"מים במסגרת הפלמ"ח (מחזור י"ג). במהלך שנת 1943 פיקד על מחלקת עין חרוד במסגרת פלוגה ד' של הפלמ"ח (הפלוגה העירונית). 

בין השנים 1943 ל-1945 הדריך בקורסי המ"כים של הפלמ"ח שנערכו בג'וערה, רמת יוחנן, איילת השחר, חניתה וגבע. בסוף שנת 1945, לאחר שהציע ליגאל אלון להקים פלוגות ותיקים כגיבוי לפלוגות ה"סדירות", השתחרר מהפלמ"ח והחל בהקמת "פלוגת הרזרבה" של הפלמ"ח בתל אביב. פיקד על מבצעים שונים (ביניהם "ליל הרכבות"). בשנת 1947 גויס מטעם הפלמ"ח לשליחות העפלה במזרח אירופה. הוא שהה ברומניה במשך למעלה משנה, ארגן קבוצות יהודים לקראת ההעפלה וניהל את העברת היהודים, דרך בולגריה, על גבי אוניות המעפילים "פאן קרסנט" (עצמאות) ו"פאן יורק"(קיבוץ גלויות), מסע הידוע בשם "מסע הפאנים". 

משנת 1948 ועד 1972 שירת בצה"ל במגוון תפקידי פיקוד ומטה. בין השאר פיקד על גדוד חי"ר בפיקוד המרכז, והיה מפקד בסיס האימונים של פיקוד הדרום, קצין אג"ם של פיקוד הדרום, קצין המטה של מטכ"ל/מה"ד וראש ענף מודיעין קרבי באמ"ן, והדריך בקורסי פו"מ ומג"דים. במאי 1966 מונה לראש מחלקת הממשל הצבאי במטכ"ל. בנובמבר 1967 הועלה לדרגת אל"ם (באותה עת, דרגה אחת מתחת לאלוף. דרגת תת-אלוף הונהגה בצה"ל החל מיולי 1968) ומונה לנספח צה"ל לאמריקה הלטינית. כמו כן סיים במסגרת שירותו את בית הספר לפו"מ והמכללה לביטחון לאומי. 

במהלך שנות ה-60 השלים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית. לאחר שחרורו מצה"ל, עסק כעצמאי בעריכת דין והיה פעיל בגופים התנדבותיים שונים. בשנת 1980 עבד באגף התכנון במשרד הביטחון. בשנת 1982 היה עוזרו של אברהם טמיר במשרד הביטחון.

היה נשוי למלכה ליף ולהם שני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליעזר ליף, סיפור המעשה, חברים מספרים
* אתר הפלמ"ח - עדויות אישיות (אורכב 25.09.2015 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  בוגרי קורס מ"מים (מחזור י"ג, אתר ההגנה)
3. ↑  פלוגת הרזרבה התל אביבית, פלוגת הרזרבה התל אביבית
4. ↑  סא"ל א. ליף ראש מחלקת הממשל הצבאי, דבר, 6 במאי 1966
5. ↑  מינויים חדשים לשני אלופי משנה, מעריב, 24 בנובמבר 1967
6. ↑  משלחת משרד הבטחון תמריא הלילה לארה"ב, מעריב, 1 בדצמבר 1980
7. ↑  שמיר יציג לשולץ, מעריב, 14 באוקטובר 1982
העורקים באזור הפנים.
**עורק הפנים** (Facial artery / External maxillary artery) הוא סעיף של העורק התרדמני החיצוני שמתפצל מעורק התרדמה, המספק דם למבנים בפנים כמו שרירים ובלוטות.

אנטומיה
-------

### מהלך

עורק הפנים נמצא במשולש התרדמה בהיותו יוצא מעורק התרדמה החיצוני שהוא הקדמי והתיכון יותר מבין שני הפיצולים של עורק התרדמה, מעט מעל העורק הלשוני. עובר מאחורי גוף הלסת התחתונה, ומגיע עד שרירי הלסת התחתונה ולמשטח האחורי של בלוטת תת-הלסת התחתונה (סבמנדיבולר) ומשם ממשיך באופן אלכסוני מתחת לשרירי הזיגומטיקס אל זווית העין המידיאלית ומשנה את שמו לעורק הזוויתי, שהוא בעצם אחד משני הסעיפים הסופיים של עורק הפנים.

חשוב לציין שעורק הפנים מסולסל בניגוד לוריד המקביל, במטרה לתאם את עצמו לתנועות של הצוואר, הלוע וגם כן למבנים בפנים כמו השפתיים, הלחיים והלסת התחתונה. סיבה נוספת, היא כדי להוריד את לחץ הדם.

### דופק

אפשר למשש את דופק עורק הפנים בשוליים האחוריים של הלסת התחתונה.

פיצולים
-------

עורק הפנים ופיצוליו בצד הלטרלי של הפנים.
אפשר לחלק את סעיפי עורק הפנים לשתי קבוצות : 

* סעיפי הצוואר :
	+ העורק העולה לחך
	+ סעיף לשקדים
	+ עורק סבמנטלי
	+ סעיפים לבלוטות
* סעיפי הפנים :
	+ עורק השפתיים התחתונות
	+ עורק השפתיים העליונות
	+ סעיף לטרלי לאף
	+ העורק הזוויתי - סעיף סופי (טרמנלי)

חסימת עורק הפנים
----------------

ניתן לחסום עורק הפנים על ידי לחץ נגד הלסת התחתונה שבו כלי הדם חוצים אותו. בגלל האנסטומוזות הרבות בין הענפים של עורק הפנים ועורקים אחרים של הפנים, חסימה של עורק הפנים בצד אחד לא עוצרת את זרימת הדם בו או באחד מענפיו. בחתכים של השפה למשל, לחץ חייב להיות מיושם בשני הצדדים של החתך כדי לעצור את הדימום. באופן כללי, פצעים בפנים מדממים באופן חופשי אבל נסגרים במהירות.

תמונות נוספות
-------------

להלן תמונות מתארות את מהלך עורק הפנים, התפצלויות שלו, ומנחים שונים שאפשר לזהות אותו : 

* צד שטחי ללסת התחתונה.צד שטחי ללסת התחתונה.
* תמונה המראה את הפיצולים העיקריים של עורקי התרדמה.תמונה המראה את הפיצולים העיקריים של עורקי התרדמה.
* דיסקציה שטחית מהצד הימני של הצוואר, עורקי התרדמה ועורק התת-בריחי.דיסקציה שטחית מהצד הימני של הצוואר, עורקי התרדמה ועורק התת-בריחי.
* צד של הצוואר.צד של הצוואר.
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* עורק הפניםעורק הפנים
* דיסקציה עמוקה מהצד הלטרלי,עורק הפנים.דיסקציה עמוקה מהצד הלטרלי,עורק הפנים.

ראו גם
------

* עורקים
* עורק התרדמה

לקריאה נוספת
------------

* Gray's anatomy for students second edition, Richard L. Drake' A Wayne Vogl, Adam W. M. Mitchell, pp. 869

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורק הפנים** בוויקישיתוף
* הסבר על עורק הפנים באנגלית באתר "AnatomyAtlases"
* הסבר על חשיבות עורק הפנים מבחינה קלינית באנגלית באתר "Science Publishing Corporation "
* סרטונים סרטון על העורקים בראש צוואר "Youtube"

הערות שוליים
------------

1. ↑  חלק מהמידע מתבסס על החלק המותר לפרסום מהספר grays anatomy 20ed
2. ↑  Moore essential clinical anatomy 5th edition / editid by Keith L. Moore, Anne M.R. Agur and Arthur F. Dalle, pp.537

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A12.2.05.020

 |
**1612** הוא סרט הרפתקאות רוסי המתרחש בתקופת הצרות, בבימויו של ולדימיר חוטיננקו.

אפוס היסטורי רוסי, שמתרחש בשנותיה הראשונות הכאוטיות של המאה ה-17. במשך 15 שנה סובלת רוסיה הצארית ממצוקות נוראיות: רעב, אי-שקט פוליטי רווי מזימות ואיומים חיצוניים. הדובדבן שבקצפת הוא הטבח שנערך במשפחת הצאר בוריס גודונוב. אנדריי הוא משרת שמוצא עצמו עד לרצח ולחטיפתה בידי הפולנים של בת הצאר, הנסיכה קסניה. בבגרותו יהפוך אנדריי לאביר אמיץ, שייצא להציל את הנסיכה ולהחזיר עטרה למולדתו.

זוהי שנת 1612, רוסיה נמצאת בתקופה של בצורת ומלחמה, תקופה שבה לאזרחים יש חוסר באוכל, חדירתם של כוחות עוינים מצליחים להפיל את שושלת רוריק אשר שלטה בשנים 862 - 1598 ברוסיה.

תקציר עלילת הסרט
----------------

העלילה מתמקדת בהרפתקאותיו של העבד אנדריי, שהתחזה לתותחן של שכיר חרב ספרדי.

לאחר מותו של הצאר בוריס גודונוב, אלמנתו והיורש הצעיר פיודור נהרגים. השורדת היחידה היא הבת קסניה. אחרי עלייתו לכס המלכות של המתחזה, דמיטרי הכוזב שנהרג גם הוא, תקופת הצרות ברוסיה התחילה. מי שהיה עד לרצח של משפחת המלוכה, הנער-העבד אנדריי כבר גדל, אך הוא עדיין לא יכול לשכוח את קסניה היפה.

כאשר אנדריי נלקח לשרת את האציל הספרדי הרוצח השכיר אלבר בורחה, נהרג במאבק עם שודדים, אנדריי מחליט להתחזות לספרדי. הוא נוטל לעצמו את בגדיו ושמו ומנסה להציל את קסניה גודונובה ולזכות בלבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של 1612

* "1612", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "1612", באתר נטפליקס

* "1612", באתר AllMovie (באנגלית)

* "1612", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "1612", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ספריית סינמטק תל אביב
**סינמטק** (מצרפתית: Cinémathèque) הוא מכון ארכיוני שמשמר סרטי קולנוע. לעיתים קרובות הסינמטק מקיים פעילויות תרבות הקשורות לסרטי קולנוע כגון הקרנות, הרצאות ופסטיבלי קולנוע. מקור המונח המקורי הצרפתי "Cinémathèque" בשילוב המילים "Cinéma" - קולנוע בצרפתית, והמילה היוונית thêkê ,θηκη - ארגז או תיבה, במקביל למילה הצרפתית (לטינית) bibliothèque - ספרייה (מיוונית bibliothêkê).

Cinémathèque Française - הסינמטק הראשון
---------------------------------------

הסינמטק הראשון בעולם הוקם בשנות ה-30 של המאה העשרים בצרפת, ונועד לשמר סרטים ישנים בעלי ערך תרבותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, בה נפגע האוסף בצורה קשה, החלה ממשלת צרפת לתמוך בסינמטק מתוך הכרה בחשיבותו התרבותית. בסינמטק הוקם חדר הקרנה קטן, וגויס צוות עובדים קבוע. הסינמטק שימש בית למיטב יוצרי הסרטים בצרפת, ובהם יוצרי הגל החדש הצרפתי. כיום, הסינמטק הצרפתי הוא ארכיון הסרטים הגדול בעולם ומרכז תרבות צרפתי חשוב.

בשנת 1934 הוקם סינמטק בבריטניה.

חשיבותם התרבותית של הסינמטקים
-----------------------------

נוסף לשימור סרטים נדירים, בסינמטקים מוקרנים סרטים נדירים, נערכות הקרנות במחיר מוזל, והם משמשים גם כבמה ליוצרים חדשים.

סינמטקים בישראל
---------------

 ערך מורחב – **סינמטקים בישראל**  

בישראל מספר סינמטקים, שהראשון שבהם, סינמטק תל אביב נפתח בשנת 1973.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סינמטק** |

* אתר הסינמטק הצרפתי (בצרפתית) (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד אורי קליין, למה הסינמטקים בישראל כל כך גרועים, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית עקד סרטים, על המשמר, 12 בינואר 1951

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119453988 (data)

 |
**אדווארדו פרופר דה קאייחון** (בספרדית: **Eduardo Propper de Callejón**; ‏9 באפריל 1895 – 1972) היה דיפלומט ספרדי שנודע בעיקר בשל עזרתו בהצלתם של אלפי יהודים מידי הנאצים בצרפת הכבושה, מעשים בזכותם הוכר כחסיד אומות העולם.

חייו
----

פרופר דה קאייחון נולד למקס פרופר, יהודי ממוצא בוהמי, ולחואנה קאייחון, ספרדייה קתולית. הוריו גידלו אותו ואת אחיו כקתולים. הוא נישא להלן פולד-ספרינגר, ציירת, אשת החברה הגבוהה, ואחותה של הברונית ליליאן דה רוטשילד - נדבנית ופטרונית נודעת של אומנות בפריז.

פרופר דה קאייחון שימש כמזכיר הראשון בשגרירות ספרד בפריז, כאשר נכנעה צרפת בפני גרמניה ב-20 ביוני 1940. על מנת להציל את אוסף האומנות של משפחת אשתו בטירת רויאמונט מסכנת ביזה על ידי הצבא הכובש, הצהיר על הטירה כעל מעונו הרשמי ובכך העניק לה ולכל תכולתה חסינות דיפלומטית. בין יצירות האומנות שניצלו נמצא טריפטיכון של יאן ואן אייק - מהציירים החביבים על היטלר.

ביולי 1940 עזבה ממשלת צרפת את פריז ובעקבותיה כל השגרירויות הדיפלומטיות, כולל השגרירות הספרדית. פרופר דה קאייחון ומשפחתו עברו לבורדו, שם גילה כי הקונסול הספרדי נטש את משרדו, כאשר אלפי פליטים שהגיעו לבורדו נדחקים בפתח השגרירות בתקווה לקבל את הויזה שתצילם מהנאצים.

פרופר דה קאייחון פתח את השגרירות והחל להנפיק ויזות לפליטים. במשך 4 ימים בין ה-18–22 ביוני 1940 הנפיק בשיתוף עם הקונסול הפורטוגזי ארישטידש דה סוזה מנדש אלפי ויזות לספרד ולפורטוגל, תוך הפרת ההוראות שלא להנפיק ויזות מבלי לקבל לכך אישור מראש ממשרד החוץ הספרדי. פרופר דה קאייחון המשיך בהנפקת הויזות גם לאחר שהשגרירות עברה למקומה החדש בוישי. לא ניתן לדעת כמה ויזות הנפיק פרופר כיוון שרישומי השגרירות לא שרדו.

במרץ 1941 הורה שר החוץ הספרדי רמון סראנו סונר, לשגריר ספרד בוישי חוזה לוקרסיה (José Lucresia), להפסיק מיידית את עבודתו של פרופר דה קאייחון בשגרירות ולהעבירו לנציגות משרד החוץ באלעראיש שבמרוקו הספרדית – למשרה הרבה פחות מוערכת. השגריר הספרדי ניסה לבטל את הגזירה, בטענה כי זה עתה קיבל פרופר דה קאייחון מהמרשל אות כבוד. שר החוץ סירב לבקשה בכותבו שהוא מתקשה להבין את סיבות הממשלה הצרפתית להעניק אות כבוד לפקיד ספרדי ששירת את האינטרסים של היהודים.

בהמשך, מילא פרופר דה קאייחון שורה של תפקידים ברבאט, ציריך, וושינגטון, אוטווה ואוסלו.

פעולותיו ההרואיות לא זכו להערכה בטרם נפטר ב-1972 בלונדון. ב-12 במרץ 2008, העניק מוסד יד ושם אות חסיד אומות העולם לפרופר דה קאייחון, אותו קיבלו בשמו ילדיו: פליפה פרופר ואלנה פרופר דה קאייחון, אמה של שחקנית הקולנוע הבריטית הלנה בונהם קרטר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדווארדו פרופר דה קאייחון - פעילותו להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4348 5416
* LCCN: nb2006024526
* VIAF: 33981443
* WorldCat: lccn-nb2006024526

 |
**סינמה ביזאר** (בגרמנית: **Cinema Bizarre**) הייתה להקת גלאם רוק גרמנית.

הלהקה הוקמה ב-2005 בברלין, ב-2007 הם ביצעו את ההופעה החיה הראשונה שלהם בתוכנית המוזיקה The Dome(אנ'), באותה שנה יצא הסינגל הראשון שלהם Lovesongs (They Kill Me)(אנ').

אלבומם הראשון "Final Attraction" כלל שלושה סינגלים.

ב-2008 לקחה הלהקה חלק באירוע לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון אך שירם לא עלה לשלב המתקדם.

ב-2008 הם גם החלו בסיבוב הופעות ברחבי אירופה, בספטמבר אותה שנה לומינור (Luminor), חבר הלהקה ששימש כקלידן וזמר רקע עזב את הופעותיו בלהקה עקב מצבו הבריאותי.

במהלך סיבוב ההופעות של ליידי גאגא The Fame Ball Tour הם היוו את מופע החימום שלה, זאת במסגרת סבב הופעותיהם בצפון אמריקה.

ב-2009 זכה אלבומם בפרס המוזיקה האירופאי EBBA(אנ'), באותה שנה יצא אלבומם השני ToyZ(אנ').

ב-2010 הודיעו חברי הלהקה דרך רשת מייספייס על התפרקותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינמה ביזאר** בוויקישיתוף
* 
* סינמה ביזאר, ברשת החברתית פייסבוק

* סינמה ביזאר, באתר AllMusic (באנגלית)

* סינמה ביזאר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סינמה ביזאר, באתר Discogs (באנגלית)

* סינמה ביזאר, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15614777k (data)
* GND: 10341911-1
* ISNI: 0000 0001 1481 4759
* LCCN: n2010032328
* MusicBrainz: 09e126f5-28c2-426c-bc08-6fb44ef8a9c8
* VIAF: 124761271
* WorldCat: lccn-n2010032328

 |
**אדווה עדני** (נולדה ב-10 בספטמבר 1965) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

בוגרת בית הספר למשחק "בית צבי" משנת 1990. 

בין תפקידיה בתיאטרון באר שבע: הרו ב"מהומה רבה על לא מאומה", כלילת חן ב"הנסיכה והרועה", אוסי ב"הנאהבים", פיבי ב"כטוב בעיניכם", מרי וורן ב"ציד המכשפות", "יתוש בראש", שילה ב"אהבה וזיכרון", מימי ב"בית מלאכה", "נוכלים ואוהבים", אנה פרנק ב"אנה פרנק", ריטה ב"לחנך את ריטה", פרנצ'י בגריז, "בימינו לא יוצאים לדו-קרב", "אבודים ביונקרס". 

הופיעה במחזהו של מתי גולן, "אטום", שהועלה בתיאטרון הקאמרי, בתפקיד עיתונאית המקורבת לראש הממשלה הנבחר. 

בין השנים 1998–1999 השתתפה בשתי עונות של "פרפר נחמד". כמו כן, הופיעה בסדרות הטלוויזיה "הבורר", "הבורגנים" וב"תיכון השיר שלנו".

עדני נשואה לדוד קיגלר ואם לשלושה ילדים. מתגוררת בגבעתיים.

בעשור השני של המאה ה-21 לבני הזוג קיגלר מופע קומי משותף, "נישואים גרעיניים", המבוסס על חיי הזוגיות שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדוה עדני, ברשת החברתית פייסבוק
* אדוה עדני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אדוה עדני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אדוה עדני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אדוה עדני, בארכיון הבימה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 921f2947-0f1b-4e26-b6e4-8c7b3aaef411

 |
**אלטיספינקס** (שם מדעי: **Altispinax**; משמעות השם: "בעל קוצים גבוהים") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים אשר נמצא במזרח סאסקס שבאנגליה בידי החוקר סמואל בקלס במאה ה-18, אשר שלח את החוליות שמצא לחוקר ריצ'רד אוון. מבנה העצמות שלו הזכיר לו את מבנה עצמות המגלוזאורוס שנמצא גם באנגליה והוא שויך לסוג זה. בפארק קריסטל פאלאס נבנה בידי בנג'מין האוקינס פסל של הדינוזאור שדמה למגלוזאורוס אך נע על ארבע. רק בשנת 1923 החוקר הגרמני פרידריך פון האוס בדק את מאובני השיניים והחוליות וסיווג אותם לסוג חדש בעל חוליות קוצניות מוגבהות, מה שנתן לדינוזאור את שמו. חוקרים אחרים כמו גרגורי ס. פאול סברו שמדובר על עצמות של אקרוקנתוזאורוס מאמריקה הצפונית. הוא אומנם לא מוכר כאקרוקנתוזאורוס אך ככל הנראה היה קרוב משפחתו.

אורכו המוערך של האלטיספינקס הגיע לשמונה מטרים ומשקלו ל-1 טון, קטן יותר מהאקרוקנתוזאורוס. מבנה החוליות המוגבהות מרמז שהיה בעל דבשת כמו של הקונקוונטור. כמו קרוביו הוא היה צייד אכזרי בעל לסתות חזקות מלאות שיניים מעוקלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלטיספינקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
חלון איימס
**חלון איימס** או **טרפז איימס** (באנגלית: **Ames window** או **Ames trapezoid**) הוא אשליה אופטית, שבנויה מציור של חלון שנתפס כמלבני אך למעשה הוא טרפז. החלון מצויר על קרטון או חומר דק וקשיח אחר, משני צדדיו. הציור תלוי בחוט כך שהוא יכול להסתובב חופשי, או מחובר לציר על משטח מסתובב.

כשמסתכלים על החלון המסתובב נראה שהוא אינו משלים סיבוב אלא מסתובב לכיוון אחד ואז חזרה לכיוון השני.

התופעה התגלתה על ידי אדלברט איימס שיצר גם את אשליית חדר איימס.

תיאור האשליה
------------

כשהצד הרחב של הטרפז קרוב אלינו אנו תופסים את הסיבוב בצורה נכונה, אך כשהוא מתרחק ונראה מעט קטן יותר אנו מצפים שיקטן עד לגודלו של הצד השני, אבל הוא נשאר גדול ממנו בהרבה, והמוח "מתקן" את התנועה על ידי כך שהטרפז כביכול משנה כיוון והצד הגדול חוזר אלינו. האשליה היא עקשנית, ורוב האנשים אינם מסוגלים להיפטר מהתפיסה שהחלון מסתובב הלוך וחזור. הצמדה של חפץ כלשהו לחלון יוצרת אשליה מוזרה אף יותר, כי החפץ משלים סיבובים שלמים בעוד החלון מסתובב מצד לצד, מה שיוצר רושם שהחפץ חודר דרך החלון. הזווית שבה החלון משנה כיוון היא עד 180 מעלות, ותלויה בממדי הטרפז.

איימס סבר שהסיבה לאשליה היא שרובנו חיים בסביבה מרובת מלבנים, גרים במבנים מלבניים בהם שולחנות, דלתות וחלונות מלבניים, מצד שני, כל עוד לא עומדים ממש מול המלבן הוא נרשם על הרשתית כטרפז. המוח שלנו למד שאלה למעשה מלבנים, שנראים טרפזיים בגלל זווית הראייה.

לפי תאוריה זאת אנשים שחיים בסביבה עם פחות מלבנים לא ילקו בתעתוע הזה. ב-1957 ביקש פסיכולוג מאוניברסיטת הרווארד לבדוק את התאוריה הזאת בדרום אפריקה, על 80 ילדים בני 10 עד 14. 40 מהילדים חיו בעיר דרבן, והאחרים היו מקהילות כפריות בסביבה, שבהן בקתות עגולות ומעט חפצים מלבניים. כשהמשתתפים ישבו במרחק של 3.3 מטר מהחלון כששתי עיניהם פקוחות, 60% מהעירוניים ראו את החלון נע מצד לצד, לעומת 17.5% מהכפריים. לכאורה זה מאשש את ההנחה של איימס, אבל כשהמשתתפים ישבו במרחק של כ-7 מטרים ועם עין אחת עצומה, האשליה הייתה הרבה יותר משכנעת - כ-90% משתי הקבוצות גם יחד ראו את האשליה. מכאן שתאוריית הסביבה המלבנית לא מסבירה את התופעה.

התופעה עדיין אינה מובנת במלואה. נוצרה וריאציה על חלון איימס כשבמקום טרפז שמזוהה כחלון יש משולש ואף צורת טיפה, ובשניהם התופעה קיימת, בצורה מעט חלשה יותר.

ראו גם
------

* חדר איימס
* אנאמורפוזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלון איימס** בוויקישיתוף
* הסבר על חלון איימס, סרטון בערוץ "CuriosityShow", באתר יוטיוב, 11 ביולי 2013 (באנגלית)
* חלון איימס, סרטון בערוץ "וריטסיום", באתר יוטיוב, 31 בדצמבר 2020 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשליית חלון איימס בערוץ CuriosityShow האוסטרלי
2. ↑  אשליית מעגל דה היר
קלפי הארקנה הקטנה
**הארקנה הקטנה** או **הארקנה הזוטרה**, היא חפיסת קלפי טארוט משנית, לצד הארקנה הגדולה, והיא מונה 56 קלפים. הקלפים מחולקים לארבע סדרות: סדרת המטות, סדרת הגביעים, סדרת החרבות וסדרת המטבעות. חפיסה זו מכונה הארקנה הקטנה (מלטינית: Arcana - סודות), אף שהיא מונה יותר קלפים מזו הגדולה, משום שהקלפים בה מתארים ענייני יום-יום ודמויות, לעומת הגדולה שהקלפים בה עניינים בעלי משמעות רוחנית עמוקה יותר.

כל סדרה בארקנה הקטנה מונה 14 קלפים: 10 ממוספרים מ-1 (אס) עד 10, קלף אביר, ושלושה קלפי חצר - נסיך, מלכה ומלך. הקלפים מעוצבים כך שקלפי המספרים מציגים את היסוד כמספר שאותו מייצג הקלף, וקלפי הדמויות מכילים דמויות המחזיקות את היסוד. בנוסף, כל קלף מעוצב בצורה סמלית, כך שניכרת ממנו משמעותו בעת הקריאה בקלפים. בעבר, לעומת זאת, הקלפים הממוספרים היו מעוצבים בצורה גאומטרית בלבד שהציגה את מספרם, בדומה לחפיסת קפי המשחק המודרנית.

קלפי הארקנה הקטנה היו הבסיס להתפתחות קלפי המשחק בחפיסת קלפים מודרנית.

משמעות סמלית
------------

ארבעת היסודות המופיעים בסדרות הארקנה הקטנה מקבילים לארבעת היסודות הקלאסיים, ולעיתים גם עורכים ביניהם הקבלה לתחומים אחרים בהם ארבעה יסודות, כמו עונות השנה, רוחות השמים או ארבע הליחות.

| שם הסדרה | יסוד מקביל | מין | מאפיינים | מקבילה בחפיסת קלפי המשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מטות | אש | זכרי מוחצן | יוזמה, יצירתיות | תלתן ♣ |
| גביעים | מים | נקבי מופנם | רגש | לב ♥ |
| חרבות | אוויר | זכרי מופנם | מחשבה, היגיון | עלה ♠ |
| מטבעות | אדמה | נקבי מוחצן | עולם החומר, הגשמי | יהלום ♦ |

משמעות הקלפים הממוספרים מקבילה למשמעות הנומרולוגית של המספרים, ואילו 12 קלפי החצר מתאימים ל-12 המזלות האסטרולוגיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארקנה הקטנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיתים קלף האביר נכלל תחת קלפי החצר.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537027705171
* LCCN: sh94003755

 |
**הפועל נגבה** הייתה קבוצת כדורעף ישראלית מקיבוץ נגבה שהשתתפה בליגה הבכירה ואף זכתה בתואר האליפות בשנת 1962. המגרש הביתי של הפועל נגבה היה מגרש פתוח מרוצף בלטות גדולות.

היסטוריה
--------

העובדה שקיבוץ נגבה הוקם והשתייך לתנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, גרמה לכך שבאופן טבעי הייתה לו זיקה להתאחדות הפועל. מועדון "הפועל" הפעיל בקיבוץ ענפי ספורט כמו: כדורגל, כדורסל, כדורסל נשים, כדורעף, אתלטיקה קלה ואיגרוף, שהתמודדו בדרך כלל בכינוס הפועל ובליגה פנימית מול שאר קבוצות "הפועל" בקיבוצים אחרים במדינה.

### כדורעף מקומי

קבוצת הכדורעף בלטה מעל כל הענפים בקיבוץ והתמודדה בליגה הבכירה בישראל ובמקביל גם בטורנירים מחוזיים. עונת השיא של הקבוצה היא 1961/1962 (בהדרכתו של המאמן-שחקן ד"ר יצחק הובר), בה הצליחה לזכות באליפות היסטורית לאחר שגברה 2–3 במשחק המכריע מול קבוצת הפועל עין שמר, במשחק ביתי בו צפו מעל 1000 איש. בתום העונה הפסידה הקבוצה ברבע גמר גביע המדינה לקבוצת הפועל עין המפרץ מהליגה השנייה 1–3 והודחה
בעונה שלאחר מכן השתתפה הקבוצה במסגרת גביע אירופה לאלופות והודחה מול קבוצת גלטסראיי לאחר שני מפגשים. במשחק הביתי נוצחה 3-2, ובגומלין באיסטנבול נוצחה 1–3.

בעונת 1962/1963 סיימה הקבוצה במקום השני בטבלה. במקביל הגיעה בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה ונוצחה על ידי הפועל המעפיל 3-1.

בתום עונת 1966/1967 ירדה הקבוצה בפעם הראשונה לליגה הארצית, אך חזרה לליגה הלאומית לאחר עונה אחת. בתום עונת 1968/1969 ירדה שוב לליגה הארצית, ומאז לא הצליחה להתרומם. שנתיים לאחר מכן, פורקה קבוצת הבוגרים.

### מחלקת הנוער

בעונת 1962/1963 זכתה קבוצת הנוער בגביע המדינה לאחר ניצחון בגמר 2-3 מול הפועל עין החורש.

בעונת 1967/1968 הגיעה קבוצת הנוער של המועדון לגמר גביע המדינה, אך נוצחה על ידי הפועל חניתה 3-0.

תארים והישגים
-------------

* **ליגת העל בכדורעף**:
	+ **אליפות (1)**: 1961/1962
	+ סגנות (2): 1960/1961, 1962/1963
* **בגביע המדינה**:
* סגנות (1): 1962/1963

שחקני עבר בולטים
----------------

* אבשלום וילן
* ד"ר יצחק הובר
* אמנון מאלי
* יגאל הנגבי
* בנימין הרמן
* אברהם מזרחי
* יהונתן ברוק
* דוד צביאלי
* יהודה אריאלי
* דני גלינסקי
* עמוס תור
* מיכה לובלינר
* אהוד אורפז

קישורים חיצוניים
----------------

* גמר גביע המדינה ואהבת נעורי, מאשה ליטבק, באתר איגוד הכדורעף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נגבה זכתה בגביע ה-4, בעיתון על המשמר, 19 באוקטובר 1958
2. ↑  נגבה - אלופת המדינה בכדורעף, בעיתון על המשמר, 6 במאי 1962
3. ↑  הפתעה מרעישה בכדורעף: עין המפרץ-נגבה 1-3, בעיתון על המשמר, 20 במאי 1962
4. ↑  נגבה ועין-שמר חילקו בניהם את הכתרים, אליהו גולדשמיד, בעיתון על המשמר, 8 ביולי 1962
5. ↑  הפסד זעיר לאלופת ישראל בגביע אירופה בכדורעף, בעיתון הבקר, 30 בדצמבר 1962
6. ↑  המעפיל-נגבה 1-3, בעיתון דבר, 14 ביולי 1963
7. ↑  קבוצות נגבה ועמיר ירדו לליגה הארצית, בעיתון דבר, 12 בספטמבר 1967
8. ↑  רמת דוד-הפועל צפת 1-4, בעיתון למרחב, 25 במרץ 1969
9. ↑  גביע המדינה לנוער בכדורעף להפועל נגבה, בעיתון על המשמר, 5 ביולי 1963
10. ↑  גביע הכדורעף להמעפיל, בעיתון מעריב, 28 ביולי 1968
**פראן לבסטיק'** (בסלובנית: **Fran Levstik**,‏ 28 בספטמבר 1831- 16 בנובמבר 1887 ליובליאנה) היה סופר, מחזאי ועיתונאי ופוליטיקאי סלובני.

חייו
----

פראן לבסטיק נולד במשפחה של איכרים בקראינה תחתית, אז חלק מהאימפריה האוסטרית.

בשנת 1854 הוא התחיל ללמוד תאולוגיה אך נאלץ לעזוב את הלימודים בעקבות האשמות לאי-מוסריות של שירים שפרסם באותה שנה.

הוא היה בין הסופרים הסלובנים הבולטים של התקופה. יצירתו Martin Krpan z Vrha נחשבת לקלאסיקה של הספרות הסלובנית.

לבסטיק היה בין המנהיגים הבולטים של תנועת "הסלובנים הצעירים" ובכך השפיע על דורות של סופרים סלובנים לרבות יוסיפ יורצ'יץ'. בנוסף לפרוזה, לבסטיק פרסם ספרי שירה ומחזות.

בשנת 1863 לבסטיק מונה לעורך עיתון, אך העיתון נסגר כעבור שנה לאור ביקורת על השלטונות שפורסמו בעיתון.

פראן לבסטיק היה עורך של מילון גרמני-סלובני.

החל משנת 1872 הוא עבד בספרייה העירונית בליובליאנה.

הוא נפטר בליובליאנה לאחר מחלה נפשית ממושכת.

הנצחה
-----

* פרס לבסטיק לספרות ילדים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פראן לבסטיק** בוויקישיתוף
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011525757305171
* BnF: cb120881009 (data)
* GND: 121808386
* ISNI: 0000 0001 0914 8034
* LCCN: n79111436
* NKC: js20020812532
* NLA: 35751977
* NLP: A17533247
* NSK: 000009298
* NTA: 070445400
* RERO: 02-A013170686
* SUDOC: 029205883
* Trove: 1071246
* VcBA: 495/206818
* VIAF: 72258892
* WorldCat: lccn-n79111436

 |
**עשיים** (שם מדעי: Tineidae), משפחה בסדרת הפרפראים ובקבוצה שאינה טקסונומית המכונה עשים. במשפחה זו כ-2000 מינים הנפוצים בעיקר באזורים בעלי אקלים טרופי ואקלים סובטרופי. באנגלית מכונים clothes moths - "עשי הבגדים". במקרא כונה בשם "רקב", מכונה לעיתים בעברית "סס" 

מרביתם בעלי גוונים אחידים ובצבעים אפור, חום, לבן ושחור. אורך גופם הוא עד 10 מ"מ. 
הזחלים של משפחה זו ניזונים משאריות חומרים אורגניים על צורותיו השונות: צמר, כותנה, חומרים קרניים, פירות יבשים ורקובים ופטריות.   
 בשל מזונם, שמהווה פגיעה בכלכלתו של האדם, הם מוגדרים כמזיקים.

נציגי המשפחה המוכרים ביותר הם:

* עש הפרוות *Tinea pellionella*
* עש הבגדים *Tineola bisselliella*

חלוקתה הטקסונומית של המשפחה נראית כך:

* תת-משפחה Dryadaulinae
* תת-משפחה Erechthiinae
* תת-משפחה Hapsiferinae
* תת-משפחה Hieroxestinae
* תת-משפחה Meessiinae
* תת-משפחה Myrmecozelinae
* תת-משפחה Nemapogoninae
* תת-משפחה Scardiinae
* תת-משפחה Setomorphinae
* תת-משפחה Tineinae
* סוג Leucophasma

למרות הנאמר, קיימים פרפראים רבים המכונים עש או סס, ואינם ממשפחה זו. לדוגמה עש התפוח או סס מבריק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עשיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עשיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538818905171
* NKC: ph849180

 |
פעילות של תנועת האוהלים בשכונת קטמון ט' ירושלים 1973
**אוהל יוסף** הוא תיאטרון קהילתי שהוקם בירושלים ב־1972 על ידי אריה יצחק בשכונת קטמון ט. המורשת ההתחלתית שהועברה לשחקנים הייתה של תיאטרון אלטרנטיבי ואנטי־ריאליסטי: שימוש מקסימלי בחלל, הפעלת הקהל, הזדהות בשם האמיתי ותהליך כתיבה של כל שחקן בנפרד וביחד.

היסטוריה
--------

בעקבות מחאת הפנתרים השחורים נושא הקיפוח ושכונות העוני עלה לכותרות. אריה יצחק עלה לירושלים לאחר שביים הצגה עם נוער משכונת התקווה שבתל אביב. ההצגה "יוסף יורד קטמונה" בבימויו שעלה בתיאטרון החאן גם קבעה את שם התיאטרון. המחזה עסק ברצון של ימין מסיקה החולם לעזוב את השכונה ובמשפט שנערך לו עקב כך. ההשראה התבססה על כתיבה עצמאית מתוך סיפור יוסף והאחים מבראשית. עוד בשלב ההכנות זוהתה התכונה התרפויטית של התיאטרון הקהילתי בשכונה ובהמלצת הפסיכיאטר הראשי במשרד הבריאות, לואיס מילר, אישרה העירייה תקציב וקבעה לו מטרות.

בעקבות ביקורות על התכנים הקשים בנושאי ההומוסקסואליות והאונס ועל המופע עצמו, עזב הבמאי והנערים המשיכו בניהול התיאטרון. בזמן מלחמת יום הכיפורים הוקמה עמותה תחת אותו שם לשינוי חברתי והתמקדות ביצירתיות ובאמנות. עמותות נוספות העתיקו את ההצלחה: אוהל נחלאות, אוהל בקעה, אוהל שטרן, אוהל שמעון – לימים תנועת האוהלים – המרכז לקידום שכונות וקהילות בישראל שהוקמה במאי 1979 ונרשמה בתור עמותה ב־1986.

שלמה וזאנה ביים בתיאטרון שלוש הצגות: "הנושר" (1975–1976), "גורל או תוכנית" (1976 - 1977) ו"פגישת מחזור" (1979–1980).

ראו גם
------

* תיאטרון המדוכאים
* התיאטרון הקהילתי בקריית יובל - "גוננים"
* תנועת האוהלים
* התיאטרון הקהילתי

הערות שוליים
------------

1. ↑  שולמית לב־אלג'ם, ‏תיאטרון נגד: מחאה סמלית ופעולה חברתית בירושלים, **תיאוריה וביקורת** 30, אביב 2007, עמ' 111–134
2. ↑  רשם העמותות
הבמה המרכזית של התיאטרון, דטרויט, מישיגן.
**התיאטרון הביזארי** או **תיאטרון ביזאר** (באנגלית: **Theatre Bizarre**) הוא אירוע נשף מסכות של ליל כל הקדושים המתקיים בהיכל הבונים החופשיים של דטרויט. האירוע מתפרס על שבע מתוך שש עשרה הקומות בבניין. הנשף כולל מוזיקה מקומית ולאומית, רקדני בורלסקה, הופעה של אמנים שונים ומופעים של "פריקים".

במרוצת השנים מספר רב של אמנים ידועים לקחו חלק בתיאטרון ביזאר, ביניהם: האניגמה, מוקה פצה וזוכת תחרות מיס אקזוטית העולמית לשנת 2010, רוקסי דליט.

היסטוריה
--------

בשנת 1999, ג'ון דניוואנט גורש ממרכז התעשייה ראסל בדטרויט. הוא נהג לערוך שם מסיבה גדולה של ליל כל הקדושים מדי שנה. לבסוף, הוא וקן פוייר, שהיו בבעלותם מספר נכסים מדרום לאתר הירידים של מדינת מישיגן, הניחו את התשתית למה שבסופו של דבר הפך לתיאטרון ביזאר.

מאז אותה התקופה, צולמו שם סרטים עצמאיים שונים, כמו גם העובדה שהמוזיקאי קינג גורדי צילם שם את הווידאו קליפ הרשמי לשירו "Nightmares".

בשנת 2010 העיר דטרויט הורתה לסגור את המקום, בהתבסס על מגוון הפרות אזורים. דבר שגרם לאירוע בו השתתפו למעלה מ-2500 אנשים לעבור ברגע האחרון לתיאטרון פילמור (לשעבר תיאטרון המדינה). בהמשך, צולם סרט תיעודי מקיף על תיאטרון הביזאר וזאת בעקבות ההשפעה והחשיבות שלו.

ביוני 2011, קרן קרז'ה בחרה בג'ון דניוונט לאחד מעמיתיה לאמנות חזותית לשנת 2011. מאז 2011 מתקיים תיאטרון ביזאר במקדש הבונים החופשיים של דטרויט, הבניין הגדול מסוגו בעולם, מה שמאפשר השתתפות של עד 5,000 אנשים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Fright club". Metro Times. 2003-10-29. נבדק ב-2011-06-16.
2. ↑  Terek, Donna (2009-11-01). "Theatre Bizarre: A bloody imaginative fantasy party". Detroit News. נבדק ב-2011-06-16.
3. ↑  King Gordy - Nightmares (Official Music Video HD) Mysta Cyric
4. ↑  Chapman, Mary M. "The New York Times", 2010. Accessed May 2011
5. ↑  Bredow, Gary. "Big Bang Films blog", 2011.
6. ↑  Wright, Travis R. "Metro Times", 2011(הקישור אינו פעיל)
**This** הוא אלבום משנת 1998 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

הפקה
----

קרוב למחצית מהרצועות הן קטעי קישור, לרוב נושא מאחד מהשירים. האמיל טען שרק כך יכולים הם לקבל את הכבוד המגיע להם.

האלבום ברובו שקט. ב-"Since the Kids" שר האמיל על הקושי שבהורות, ומשווה את החוויה לאקורד שבור (בלוויית אקורד תואם על פסנתר): כל התוכניות ננטשו, היו הכוונות מה שהיו:

> 
> 
> The sense of wonder, the note of panic, demands you just can't ignore
>   
> nothing prepares you to be a parent,
> looking to join the strands of the broken chord.
> 
> 
> 
> 
> 

> 
> תחושה של קסם, התקף חרדה, דרישות שאין לדחות; אינך יכול להתכונן להיות אב; המנסה לאחות את שברי האקורד
> 
> 
> 
> 

האמיל מסכם שבמבט לאחור, מול כל התוכניות שכשלו והקשיים, הילדים הם אלו שמאחים, בעצם קיומם, את האקורד השבור.

Always Is Next הוא שיר יוצא דופן באלבום, הן מבחינת הצליל והן מבחינת התוכן. האמיל סיפר ששלד השיר - נושא רפטטיבי ואגרסיבי על בס ותופים אלקטרוניים - הוקלט תחילה, והתמליל צמח להתאים לשלד התוקפני: סיפור על זוג המתעלס בתשוקה במושב המכונית, לא מודע למתרחש סביבו, החלונות מכוסים באדים והזוג לא חש בקנאי החמוש ברובה מחוץ למכונית.

שיר הסיום - The Light Continent - הוקלט ללא ליווי מוזיקלי, ואת הליווי הפקיד האמיל בידי סטיוארט גורד ודייוויד ג'קסון מבלי שסיפק להם את השיר למעט ההנחיה "זה באורך של 14 דקות וזה ארקטי".

רשימת שירים
-----------

1. Frozen in Place
2. Unrehearsed
3. Stupid
4. Since the Kids
5. Nightman
6. Fallen (The City of Night)
7. Unready
8. Always Is Next
9. Unsteady
10. The Light Continent

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz This באתר MusicBrainz
* Discogs This באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: e655ace8-307f-3bc0-be58-6fec15b3adb1

 |
**מהומות יולי 1927** היו מהומות שהחלו ב-15 ביולי 1927, בווינה, בירת הרפובליקה האוסטרית הראשונה. המהומות הגיעו לשיאן כאשר כוחות המשטרה ירו לעבר הקהל, וגרמו למותם של 84 מפגינים, ומנגד נהרגו 5 שוטרים. יותר מ-600 איש נפצעו.

האירועים
--------

המהומות היו כתוצאה ממחלוקת בין המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית וברית של גורמי ימין שכללה תעשיינים ואת הכנסייה הקתולית. כוחות חצי-צבאיים רבים הוקמו באוסטריה במהלך שנות ה-20 המוקדמות, ביניהם היו כוחות לאומיים Frontkämpfervereinigung Deutsch-Österreichs, תחת פיקודו של קולונל הרמן הילטל, וכוחות הסוציאל-דמוקרטיים הרפובליקנישר שוצבונד. התנגשויות בין שני המחנות האלה התרחשו ב-30 בינואר 1927 בבורגנלנד, התוצאה הייתה מותם של חייל משוחרר ממלחמת העולם הראשונה וילד בן 8. ביולי אותה שנה, הוגשו כתבי אישום בבית המשפט בווינה כנגד 3 מחברי הכוחות הלאומיים בגין ירי. במשפטם טענו להגנה עצמית וזוכו על ידי חבר מושבעים.

פסק הדין הוביל לשביתה כללית במטרה למוטט את הממשלה שהונהגה על ידי המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית ובראשה הקנצלר איגנץ שיפל. הפגנות ענק החלו בבוקר ה-15 ביולי, כאשר המפגינים ניסו לפרוץ לבניין הראשי של אוניברסיטת וינה ברינגשטראסה. המפגינים תקפו וגרמו נזק לתחנת משטרה קרובה ובניין שבו שכנה מערכת עיתון, משם המשיכו לבניין הפרלמנט האוסטרי. הם נהדפו על ידי כוחות משטרה, והגיעו לכיכר שלפני בניין בית המשפט העליון. בצהריים המפגינים נכנסו לבניין וגרמו הרס רב והציתו מסמכים. תוך זמן קצר הבניין עלה באש, האש התפשטה במהירות ומכבי האש של וינה לא יכלו לסייע מכיוון שהם הותקפו על ידי מספר מפגינים. רק בשעות הבוקר המוקדמות הצליחו להשתלט על השרפה.

קנצלר אוסטריה לשעבר (ולאחר מכן מונה שוב) יוהאן שובר, היה באותו הזמן מפקד משטרת וינה. הוא הפעיל כוח רב במטרה לדכא את ההפגנות. הוא לחץ על ראש העיר הסוציאל-דמוקרטי קרל זייץ, לקרוא לצבא אוסטריה, דבר אשר זייץ דחה על הסף, וכך גם שר ההגנה מהמפלגה הנוצרית סוציאלית, קרל ווגויין. ועל כן שובר צייד את השוטרים ברובים צבאיים והכריז פומבית על פינוי בכוח, וזאת לאחר שזייץ ותאודור קרנר ניסו להרגיע את המפגינים כך שיתפזרו מרצון. המשטרה פתחה באש וכתוצאה מכך נהרגו 89 בני אדם.

הנצחה
-----

מסמכים שניצלו מהאש
אנדרטה לזכר ההרוגים הוקמה בבית הקברות המרכזי בווינה, לוח זיכרון הוצב בבניין בית המשפט העליון (ארמון הצדק) ונחשף בשנת 2007 על ידי הנשיא היינץ פישר. מספר פרטים כגון מסמכים שניצלו מהאש בשריפת בניין בית המשפט וכן מדי הכוחות השונים מוצגים במוזיאון להיסטוריה צבאית בווינה.
**נג אנג הן** (באנגלית: **Ng Eng Hen**, במנדרינית: **黄永宏**; נולד ב-10 בדצמבר 1958) הוא פוליטיקאי סינגפורי ממפלגת הפעולה העממית (מפלגת השלטון במדינה) אשר משמש כשר ההגנה החל מ-21 במאי 2011. בעבר שימש גם כשר החינוך, שר כוח האדם וכמנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט).

ביוגרפיה
--------

נג נולד בסינגפור ב-10 בדצמבר 1958 למשפחה ממוצא סיני. הוא למד בבית הספר האנגלו-סיני, ולאחר מכן בקולג' הלאומי לצעירים. לאחר מכן החל ללמוד רפואה באוניברסיטה הלאומית של סינגפור. כמו כן עבר הכשרה באונקולוגיה כירורגית במרכז מ' ד' אנדרסון לסרטן באוניברסיטת טקסס. לאחר מכן הוסמך כמנתח ועבד בבית החולים הכללי של סינגפור בין השנים 1992–1997, ולאחר מכן בקליניקה הפרטית מאונט אליזבת' עד 2001.

נג הצטרף למפלגת הפעולה העממית - מפלגת השלטון בסינגפור, והתמודד מטעמה על מקום בפרלמנט במהלך הבחירות של 2001. הוא נבחר ברוב גדול כנציג שכונת טואה פאיה בפרלמנט. ב-12 באוגוסט 2004 מונה נג לסגן שר החינוך ולשר כוח האדם. ב-30 ביוני 2005 הוא ויתר על תפקיד סגן שר החינוך ונכנס לתפקיד סגן שר ההגנה. ב-2007 נוסף לו גם תפקיד מנהיג הבית (יו"ר הפרלמנט). ב-31 במרץ 2008 הוא פרש מתפקיד שר כוח האדם ומונה לשר החינוך.

במרץ 2010 חולל נג סערה כאשר הכריז כי חשיבותן של הבחינות בשפת האם בבחינות הסיום של בתי הספר היסודיים, תופחת על חשבון הבחינות באנגלית. הצהרה זו חוללה סערה בקרב המיעוטים האתניים בסינגפור שחששו מאובדן החשיבות של שפות האם שלהם. בעקבות כך, נאלץ נג לבטל את התכנית. ב-20 במאי 2011 פרש נג מתפקיד שר החינוך ומונה ליושב ראש הפרלמנט. במקביל, הוא מונה גם לשר ההגנה. ב-30 בספטמבר 2015 פרש מתפקיד יו"ר הפרלמנט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נג אנג הן** בוויקישיתוף
* נג אנג הן, ברשת החברתית פייסבוק
* נג אנג הן, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9254 8059
* NTA: 337626472
* VIAF: 286593786
* WorldCat: viaf-286593786

 |
**מכ"ם בקרת אש** או **FCR** (ראשי תיבות של: **F**ire-**C**ontrol **R**adar) הוא מכ"ם אשר תוכנן לספק מידע, בעיקר אזימוט, זווית הגבהה, טווח ומהירות של מטרה, למערכת בקרת אש כדי לחשב פתרון יירוט. לדוגמה מידע המאפשר לחשב כיצד לכוון את מערכת הנשק, או המיירט, כדי שתהיה פגיעה במטרה.

מכ"ם מסוג זה בדרך כלל פולט אלומה צרה ועצמתית של גלי רדיו כדי להבטיח עקיבה מדויקת ולמזער את הסיכוי לאיבוד נתיב המטרה. 

לחלק מהמכ"מים המודרניים יכולת משולבת עקיבה-סריקה. יכולת זו מרחיבה את טווח הפעילות של המכ"ם והוא יכול לתפקד גם כמכ"ם חיפוש. מכ"ם כזה יכול לעבור בין מצב של "טאטוא" גזרת החיפוש לבין פולסים מדויקים המכוונים למיקום מסוים (של המטרה הנעקבת), או להשתמש באנטנת מערך מופע כדי לייצר שתי אלומות דיסקרטיות (או יותר) ולחלק אותן בין המשימות.

מערכות בשימוש
-------------

### קרקעיות

אחת מהמערכות המוצלחות שפותחו לראשונה, ה-SCR-584 הייתה בשימוש נרחב על ידי בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה עבור חימוש נגד מטוסים. מאז צבא ארצות הברית פיתח מכ"מים לשימוש למערכות יירוט מטוסים עם טילים כגון "MIM-23 Hawk", ‏סדרת "Nike" (אנ') ו "MIM-104 פטריוט".

### ימיות

דוגמאות למכ"ם בקרת אש המותקן על סיפון ספינות חיל הים האמריקאי:

* Mk-95 - ‏"Continuous Wave Illuminator"
* Mk-92 - ‏ "Combined Antenna System"
* AN/SPG-62 - ‏"Continuous Wave Illuminator"‏ (AEGIS)
* AN/SPQ-9B(אנ') - ‏"Pulse Doppler" ‏

### אוויריות

לאחר מלחמת העולם השנייה, החלו מערכות מכ"ם מוטסות להתפתח ממערכת "AN/APG-36" הפשוטה לשליטה בתותחים ורקטות ששימשה את F-86D אל עבר מערכות סריקה אלקטרוניות אקטיביות המבוססים AN/APG-81 עבור מטוס F-35.

ראו גם
------

* נעילה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכ"ם בקרת אש** בוויקישיתוף
אבן זיכרון באור יהודה לזכר 9 יהודים שהוצאו להורג בבגדאד ב-1969
**התליות בבגדאד** היו 14 הוצאות להורג של אזרחים עיראקיים שהואשמו בריגול למען ישראל ב-1969. הנאשמים היו 9 יהודים, 3 מוסלמים ושני נוצרים, אשר נתלו למוות בכיכר תחריר, הכיכר המרכזית בבגדאד, בירת עיראק.

רקע
---

מ-1948 עד 1969 הצטמצמה קהילת יהודי בגדאד מלמעלה מ-130,000 נפשות לפחות מ-3,000 עם העליות לארץ ישראל. הסיבות העיקריות לעליות היו הקמת מדינת ישראל ורדיפות מצד השלטונות. ההפסד המוחץ שספגו מדינות ערב, ועיראק בכללן, במלחמת ששת הימים שאירעה ב-1967, הגבירו את העוינות כלפי יהודי עיראק, עובדה שהתבטאה בין השאר בפיטורי יהודים ממשרות ממשלתיות, בהקפאת חשבונות הבנק שלהם, בהטלת הגבלות תנועה ומגבלות נוספות.

ביולי 1968 תפסה מפלגת הבעת' את השלטון במהפכה ללא שפיכות דמים. השלטון החדש חשש ליפול במהפכה, כפי שהפיל את השלטון הקודם. הוא היה חלש ונתון לפחד מתמיד מפני הפיכה. לאחר שבדצמבר 1968 תקף צה"ל עמדה של צבא עיראק בצפון ירדן, בתגובה על הפגזת יישובים בגליל, החלו אנשי השלטון לרדוף "מרגלים" ישראלים ואמריקנים, בתואנה שאלו מנסים לחבל בעיראק ולערער את שלטונה. בגל מעצרים נאסרו 12 יהודים מבגדד ומבצרה.

התלייה
------

אנדרטה ברמת גן, לזכר יהודי עיראק שהוצאו להורג בידי השלטונות
לקראת עריכת התלייה ב-27 בינואר, קרא רדיו בגדד לאזרחים לבוא ולחזות בה בכיכר תחריר בבגדד. כמה מאות אלפי אנשים הגיעו וחגגו את ההוצאה להורג. תשעה מהתלויים היו יהודים ושלושת היהודים האחרים שנעצרו, הוצאו להורג ב-26 באוגוסט 1969.

על פי החוק העיראקי דאז, לא ניתן היה להוציא להורג אנשים שגילם פחות מ-20. חלק מהעצורים היו בגילאי 17-19, ולכן הוכרחו על ידי השלטונות להצהיר שגילם הוא 20-21.

### שמות הרוגי המלכות בעיראק

| שם | גיל | עיר | מקצוע |
| --- | --- | --- | --- |
| **נעים ח'צ'ורי הלאלי** | 21 | בצרה | סטודנט |
| **צ'ארלס רפאל חורש** | 45 | בגדד | סוכן מכירות |
| **פואד גבאי** | 35 | בצרה | סוכן שילוח |
| **דוד יחזקאל ברוך דלאל** | 20 | בצרה | סטודנט |
| **יחזקאל צאלח יחזקאל** | 20 | בצרה | סטודנט |
| **דוד ע'אלי ידגר** | 17 | בצרה | סטודנט |
| **צבאח חיים דיין** | 25 | בצרה | סטודנט |
| **יעקב גורג'י נאמרדי** | 32 | בצרה | פקיד בחברת BOAC |
| **נאג'י עזרא זילכה** | 42 | בצרה | סוחר |

לאחר התלייה
-----------

האירועים גררו ביקורת מצד ישראל ומדינות אחרות, אף כי מזכ"ל האו"ם או תאנט סירב לדון בנושא בוועידת האו"ם בטענה כי הדבר הוא עניין עיראקי פנימי. למרות זאת, על פי דברי ראש ממשלת ישראל לוי אשכול, פנה תאנט לשלטונות העיראקיים בניסיון לסייע בעניין. ישראל הכחישה שהיהודים ריגלו למענה. 

בהמשך השנה וכן בשנים שלאחר מכן נהרגו עוד כ-50 יהודים בידי השלטונות. בתחילת שנות ה-70 עזבו רוב יהודי עיראק את ארצם ועלו לישראל.

לקריאה נוספת
------------

* אילנה שטוטלנד, ‏לבקש רחמים מסדאם חוסיין: 50 שנה להוצאתם להורג של תשעה מיהודי עיראק, באתר מעריב אונליין, 31 בינואר 2019
* ד. גרין, כתבה בעיתון הארץ באנגלית, 27 בינואר 2014
* דיון בכנסת בעקבות התליות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Makiya, Kanan (1998). Republic of Fear: The Politics of Modern Iraq עמוד 52
2. ↑  עיתון The Scribe, ינואר-פברואר 1973, כתבה עם שמות וגילאי ההרוגים
3. ↑  באתר JTA (סוכנות הידיעות היהודית)
4. ↑  הודעת ראש הממשלה לוי אשכול על התליות בבגדד
5. ↑  באתר JTA (סוכנות הידיעות היהודית)
**ברווז קינמון** (שם מדעי: ***Spatula cyanoptera***) הוא מין של עוף מים ממשפחת הברווזיים החי באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית. הוא קיבל את שמו מצבעם המיוחד של ראשו וחזהו, הדומה לצבע קינמון. ברווז זה הוא קרובה של המרית מאירואסיה. 

לברווז זה 5 תת-מינים שאחד מהם כנראה נכחד:

* Anas cyanoptera septentrionalium
* Anas cyanoptera tropica
* Anas cyanoptera borreroi - כנראה נכחד
* Anas cyanoptera orinoma
* Anas cyanoptera cyanoptera

מאפיינים
--------

במראהו הברווז דומה למין ברווז כחול-כנפיים (Spatula discors) המצוי באותם אזורים ולעיתים מתרבה איתו ברביית כלאיים. הברווז מגיע לאורך 41 ס"מ, למוטת כנפיים של 560 מ"מ ולמשקל של 400 גרם בקירוב. בדומה למרבית הברווזים הוא בעל דו-צורתיות זוויגית כאשר הזכרים בעלי נוצות בצבע חום-קינמון לאורכם עם כנפיים אפורות בעלות נוצות שחורות-בהירות לאורכם ובעלי גב כתום. הראש גדול וצבעו חום-כהה עם מקור רחב ושחור הדומה למקור המרית, עיניים כתומות בעלות טבעת בולטת ואזור שת שחור. הנקבה אפורה ומוסוות ובמראה דומה לנקבת הברכייה אם כי המקור רחב יותר.

הברווז נפוץ ברחבי ביצות ואגמים ממערב ארצות הברית ודרום קנדה ובחורף הם נודדים דרומה לקליפורניה, מקסיקו והאיים הקריביים אך נדירים באמריקה המרכזית. הם נפוצים גם באמריקה הדרומית לאורך האנדים בטווח של מעל 4,000 מטר עד לארגנטינה ולאיי פוקלנד.

הברווז ניזון בעיקר מעשבים, צמחי מים שונים ומרכיכות וחרקים. הברווז משכשך את מקורו הגדול במים ושולה את המזון במים הרדודים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברווז קינמון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* GBIF
 |




1. ↑  ברווז קינמון באתר הרשימה האדומה של IUCN