recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ריינהרד השלישי רוזן הנאו** (בגרמנית: **Graf Reinhard III. von Hanau**‏; 22 באפריל 1412 – 20 באפריל 1452) היה רוזן הנאו משנת 1451 ועד מותו. הוריו היו הרוזן ריינהרד השני מהנאו ואשתו קתרינה מנסאו-בילשטיין.

שלטון
-----

בשנת 1434, כשעוד אביו היה בחיים, כשאחותו שנתאלמנה מנישואיה הראשונים עם הרוזן תומאס השני מריינק, נישאה בשנית עם הרוזן וילהלם השני מהנברג-שלוזינגן, השתלט ריינהרד על האופטרופסות של ילדיה הראשונים. כשמת אביו בשנת 1451, הוא ירש את מקומו כרוזן הנאו. עם זאת, לאחר עשרה חודשים הוא מת. ובמהלך שלטונו הקצר לא קרה שום דבר ראוי לציון.

מוות
----

ריינהרד השלישי מת ב-20 באפריל 1452 בהיידלברג. הוא נסע להיידלברג לטיפול אצל מומחה באוניברסיטת היידלברג. הוא נקבר בכנסיית סנט מרי בהנאו.

במשך 200 השנים הבאות, כל, כל רוזני הנאו, היו קטינים כאשר הם ירשו את המחוז ומתו קודם שהגיעו לגיל שלושים. פרט לריינהרד הרביעי. דפוס זה התחיל בריינהרד השלישי וחזר על פני תשעה דורות.

תמונה
-----

חתיכת אמנות גותיות מאוחרת בוורת' אם מיין מסביבות 1485–1490 במקורה מכנסיית סנט מרי בהנאו - מתארת את הרוזן פיליפ הצעיר ואבות אבותיו, כולל ריינהרד השלישי ואשתו. מכיוון שתמונה זו צוירה ארבעים שנים לאחר מותו של ריינהרד, סביר להניח שהיא אינה מדויקת במיוחד.

נישואין וצאצאים
---------------

ריינהרד השלישי התחתן ב-11 ביולי 1446 עם מרגרט, רוזנת פלטין מונסבאך (2 במרץ 1432 – 14 בספטמבר 1457). ונולדו להם שני ילדים:

1. פיליפ הראשון (1449–1500);
2. מרגרט (1452 - 14 במרץ 1467), נתארסה לפיליפ מאפשטיין, ומתה קודם הנישואין.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולריך הרביעי, לורד הנאו |   |   |   | אדלייד מנסאו |   | היינריך השני, רוזן נסאו-בילשטיין |   |   |   | קתרינה מרנדרוד |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   | ריינהרד השני, רוזן הנאו |   |   |   |   |   |   |   | קתרינה מנסאו-בילשטיין |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   | **ריינהרד השלישי, רוזן הנאו** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריינהרד השלישי, רוזן הנאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ernst J. Zimmermann, *Hanau Stadt und Land*, 3rd ed. Hanau, 1919, reprinted 1978, p. 98

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138109877
* VIAF: 88172513
* WorldCat (עם VIAF): 88172513

 |
הלוגו של גליונות 5-1, צויר בעט ודיו
איור עטיפת המהדורה המדעית המהודרת של כתב העת הסולל, כולל את לוגו גיליון 6
**הסּוֹלֵל, כלי מבטא לפועלי העבודות הציבוריות**, היה כתב עת של פועלים וחלוצים בתקופת העלייה השלישית, פועלי העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, אשר ראה אור במהלך שנת תרפ"א, 1920–1921.

עריכה, תכנים, משתתפים
---------------------

"הסולל" נערך על ידי הסופר יוסף חיים ברנר כאשר ישב במחנה מגדל של גדוד העבודה, ולימד את חברי הגדוד שיעורים בתחומי מדעי הרוח; יחד עמו, וגם לאחר הרצחו במאורעות תרפ"א 1921, ערך את "הסולל" שמואל גולדזייגר-סבוראי, אז חבר גדוד העבודה ולאחר מכן חבר קיבוץ תל יוסף. 
רוב הגליונות עסקו בחיי החלוצים והפועלים, ובמיוחד בענייני העבודות שהועסקו בהן. רבים מפועלי העבודות הציבוריות הועסקו בסלילת כבישים; אחרים בחקלאות ובבניין צריפים ובתי אבן. רובם היו גברים ומיעוטם נשים, צעירים בשנות העשרים לחייהם, עולים חדשים ממזרח אירופה, וחלק ניכר מהם היו בוגרי תנוער נוער והכשרה: "השומר הצעיר" ו"החלוץ". הגליונות כללו גם מבעים ספרותיים והצעות לתרגום מונחים מתחומי העבודות שעסקו בהם.

בכתב העת השתתפו רבים מאנשי העלייה השנייה ועולי העלייה השלישית החדשים בארץ, אשר היו פועלים או מנהיגים במפלגות הפועלים: "אחדות העבודה" ו"הפועל הצעיר", אנשי השומר הצעיר וחברי גדוד העבודה, רובם ככולם אנשי תנועת העבודה, בהם: ברל כצנלסון, דב הוז, אליהו גולומב, דוד רמז, יהודה אלמוג, יהודה ארז, משה סורקין, אהרן ציזלינג, צבי לופט, מרדכי שנהבי, נתן חרובי, מאיר יערי, יצחק לנדוברג-שדה, מנחם אלקינד, שלמה לבקוביץ-לביא, צבי נדב, יצחק בן-צבי, מניה שוחט וישראל שוחט.

ברנר קבע את אופיו העברי הרהוט של "הסולל" ותרם למילונֵי המונחים שתורגמו משפות זרות לעברית והוספו אל גליונות "הסולל"; הוא השפיע על האופי והסגנון הספרותי, אך החף ממליציות יתר, של הרשימות, הפרוטוקלים וההצעות, שהובאו בכתב העת.

גליונות, הפקה, מהדורה מדעית
---------------------------

הסולל כלל שישה גליונות; אל כולם צורף בראשם הכיתוב: "יוצא לאור על ידי ועדות-התרבות של מחנות הכבישים טבחה-צמח".

* גיליון מס' 1 ראה אור בט"ו בטבת תרפ"א (26 בדצמבר 1920).
* גיליון מס' 2 ראה אור בכ' בשבט תרפ"א (29 בינואר 1921).
* גיליון מס' 3 ראה אור באדר ב' תרפ"א.
* גיליון מס' 4, ראה אור בז' בניסן תרפ"א.
* גיליון מס' 5, ראה אור בניסן-אייר תרפ"א.
* גיליון מס' 6, ראה אור בב' בתמוז תרפ"א, 8 באוגוסט 1921 (התאריך הלועזי צוין בו).

חמשת חוברות נכתבו בעט ודיו ושוכפלו בהקטוגרף; ובשל כך צבען של האותיות היה כחול-סגול. רק החוברת השלישית הוקלדה במכונת כתיבה, שכן הייתה מעין פרסום לפעילות "המשרד לעבודות ציבוריות ולבנין" של ההסתדרות הכללית, שהוקם בדצמבר 1920.

גליונות הסולל ראו אור בעריכתו המדעית של חיים גולן, בהוצאת יד טבנקין הנמצאת באפעל, בשנת 1991.

ראו גם
------

* כביש טבריה-צמח
מבנה עקרוני של תחנת משנה חיצונית: A-צד קווי הולכה ראשיים (מתח גבוה) B-צד קווי הולכה משניים (מתח בינוני). 1. קווי מתח גבוה 2. קו הארקה (בכחול) 3. קווי מתח עיליים (תלת-פאזי, באדום) 4. שנאי מתח למדידה 5. מנתק 6. מפסק זרם 7. משנה זרם 8. מגן מתח יתר 9. שנאי ראשי 10. מבנה בקרה 11. גדר בטיחות 12. קווי מתח בינוני
**תחנת משנה** (תחמ"ש) היא מתקן המהווה חלק מרשת החשמל. התחנה ממירה מתח גבוה למתח נמוך או להפך, ומבצעת פעולות חשובות אחרות כגון הגנה על קווי מתח גבוה והגנה על שנאי הספק, לרוב בין תחנת ייצור החשמל לבין הלקוח.

תפקידי תחנת משנה
----------------

לתחנת משנה שני תפקידים עיקריים:

1. להוות צומת של קווי הולכה במתח גבוה (מעל 52 קילווולט), לצורכי בקרה ושליטה.
2. השנאה ממתח גבוה למתח בינוני (1 עד 51 קילוולט).

סוגי תחנות משנה
---------------

תחנת משנה "אדלרד גודבוט" במונטריאול, קנדה. תחנה פנימית הנמצאת בשימוש מאז 1901.
ישנם שני סוגים עיקריים של תחנות משנה:

1. תחמ"ש חיצונית: בתחנה כזאת כל הציוד פרוס תחת כיפת השמיים, למעט פונקציות ספציפיות כגון חדר בקרה וכדומה. תחנות כאלו זולות מאוד אך תופסות שטח גדול מאוד (כמה עשרות דונמים), ולכן אינן מקובלות בתוך ערים או באזורים אחרים בהם הקרקע יקרה.
2. תחמ"ש פנימית: כל הציוד מותקן בתוך מבנה. מבנים לתחמ"ש יכולים להיות בשטח של כמה אלפי מ"ר, והציוד המותקן בהם יקר מאוד. המבנים ניתנים לעיצוב אדריכלי ובכך ניתן לשלב אותם באופן מתאים בסביבה.

בנוסף לנ"ל ישנן תחנות "משולבות" אשר חלק מהציוד נמצא בתוך מבנה וחלק מחוצה לו. תחנות כאלו בנויות על שטח 10–20 דונם והמבנה בסדר גודל של 1000 מ"ר.  

קיימות גם תחנות משנה ניידות הבנויות על אמצעים יבילים וניתנות להעברה מאתר לאתר.

תחנות משנה בישראל
-----------------

תחנת משנה פנימית של חברת החשמל בשרונה, בתכנון אדריכל ירון כ"ץ
בישראל משמשות תחנות המשנה להשנאה ממתח עליון (161 קילוולט) למתח גבוה (11/22/33 קילוולט, הגדרת המתחים בישראל שונה מהמקובל בעולם). תחנות המשנה מקושרות זו לזו על מנת להבטיח המשכיות של הרשת הארצית במקרה של תקלה. תחנת משנה תכיל בדרך כלל 4 שנאים ראשיים, מסדר 161 קילוולט, מסדר מתח גבוה וציוד נוסף להבטחת פעילותה התקינה של התחנה. 

בישראל קיימות מעל 180 תחנות השנאה, רובן בבעלות חברת החשמל (כ-30 תחנות הן בבעלות פרטית), בהספק כולל של כ-17,000 מגה-ואט. 

תחנות המשנה הגדולות בישראל נמצאות ברמת החייל (תחמ"ש "ירקון"), בצומת אשדוד (תחמ"ש "יבנה"), ובנשר (תחמ"ש "קישון").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת משנה** בוויקישיתוף

ביאורים
-------

1. ↑  על פי ההגדרות המקובלות בעולם. חברת החשמל לישראל מגדירה מתחים באופן שונה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00563091

 |
**פול וינסנט דייוויס** (אנגלית: **Paul Vincent Davis**; נולד ב-9 בדצמבר 1961) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

דייוויס נולד בדולוויץ' שבלונדון. ב-1977 הוא חתם בארסנל כשחקן חובב, ושנה אחת לאחר מכן הפך למקצוען. דייוויס היה קשר שרגלו הדומיננטית הייתה השמאלית, והוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-1980 בדרבי של צפון לונדון נגד טוטנהאם הוטספר, ובתוך שנה הפך לשחקן הרכב קבוע בארסנל ולחבר נבחרת אנגליה עד גיל 21.

דייוויס היה חלק מהסגל המצליח של ארסנל בשלהי שנות ה-80, וזכה עמו בגביע הליגה ב-1987 ובאליפות הליגה ב-1989 ו-1991. אולם, הקריירה שלו הייתה רצופה בפציעות, והוכתמה על ידי תקרית אלימה ב-1988 כאשר דייוויס שבר את הלסת של גלן קוקריל, קשרה של סאות'המפטון. השופט והקוונים במשחק בין ארסנל לסאות'המפטון לא הבחינו באירוע, שהיה אחד מהראשונים שבהם נעזרו בצילומי טלוויזיה כדי להעניש את השחקן; דייוויס הורחק מתשעה משחקים, שהיה העונש הארוך ביותר שניתן על תקרית מסוג זה, ונקנס בסכום של 3,000£.

למרות שדייוויס הפך לשחקן משני בסתיו 1991 הוא הצליח להתבלט פעם נוספת, כאשר שיחק במשחקי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA ב-1993, בהם ניצחו שחקני ארסנל וזכו בדאבל גביעים. דייוויס שיחק גם בגמר גביע המחזיקות נגד פארמה בשנה שלאחר מכן. בקיץ 1995 שוחרר דייוויס מארסנל ללא תשלום; למרות פציעותיו הוא שיחק במדי ארסנל ב-447 משחקים, בהם הבקיע 37 שערים. הוא מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה, למרות מספר הופעות בנבחרת עד גיל 21 ובנבחרת הנוער.

לאחר שעזב את ארסנל הוא הצטרף למשך זמן קצר לסטאבק מליגת העל הנורווגית. דייוויס שיחק רק פעם אחת כמחליף בסטאבק, והחליט לחזור ללונדון ולהצטרף לברנטפורד, לפני שנאלץ לפרוש כתוצאה מפציעה. דייוויס חזר לארסנל כמאמן ילדים, ועזב את המועדון פעם נוספת ב-2003. ב-17 באוקטובר 2005 הוא התמנה לעוזרו של פול גסקוין בקטרינג טאון, אך החזיק בתפקיד זה במשך שישה שבועות בלבד; הוא עזב את קטרינג ביחד עם גסקוין ב-5 בדצמבר 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**פול וייץ** (באנגלית: **Paul Joseph Weitz**;‏25 ביולי 1933, אירי- 22 באוקטובר 2017, פלגסטף) היה אסטרונאוט אמריקני אשר לקח חלק בתוכניות חלל כגון תוכנית אפולו ובסקיילאב.

ביוגרפיה
--------

פול וייץ נולד באירי שבפנסילבניה וגדל בעירו. בשנת 1954 הוא סיים לימודי הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. לאחר סיום הלימודים הוא התגייס לצי ארצות הברית. הוא סיים קורס טיס בשנת 1956 ושירת ביחידות שונות של הצי. במהלך מלחמת וייטנאם הוא ביצע מספר טיסות מבצעיות. בסך הכול הוא ביצע כ-6,400 שעות טיס במטוסי סילון. בשנת 1964 הוא סיים לימודי תואר שני.

שירות בנאס"א
------------

וייץ נבחר ליחידת אסטרונאוטים בספטמבר 1966. הטיסה הראשונה שלו לחלל הייתה בסקיילאב 2 כטייס. הטיסה נמשכה 28 יממות, שיא לאותה תקופה. במהלך הטיסה וייץ ביצע פעילות חוץ רכבית. וייץ היה מתוכנן לחזור לחלל במסגרת "אפולו 20" אך השיגור בוטל. בשנת 1976 וייץ עזב את נאס"א.

לאחר מספר שנים וייץ חזר לנאס"א ומונה למפקד צוות STS-6 ששוגרה לחלל בשנת 1983. הטיסה נמשכה 120 שעות.

בהמשך וייץ מונה לסגן מנהל של מרכז החלל ג'ונסון וכיהן בתפקיד עד לשנת 1994.

פול וייץ היה נשוי ולזוג נולדו שני ילדים. לאחר הפרישה הם התגוררו באריזונה בה הוא נפטר בגיל 85.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול וייץ** בוויקישיתוף
* פול וייץ באתר נאס"א (באנגלית)
* ביוגרפיה
* פול וייץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פול וייץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ב-12 בינואר 1948, א' בשבט 1948, יצאה מירושלים לגוש עציון, שיירה שכללה ארבע משאיות ומונית ובה עשרה אנשי חי"ש וחמישה נוטרים. לשיירה הצטרף עוזי נרקיס שנסע על מנת לקבל את הפיקוד על הגוש מדני מס.

השיירה נשאה ציוד לחימה - חומר נפץ, בקבוקי מולוטוב וציוד משקי. השיירה הותקפה על ידי אנשי כנופיות ערבים ליד שער אל-ח'דר ובכניסה לגוש מול "המנזר הרוסי" אך הצליחה להיכנס לגוש ללא נפגעים.

למחרת, 13 בינואר 1948, ב' בשבט תש"ח, יצאה בשעה 05.30 מגוש עציון לירושלים שיירה שכללה ארבע משאיות ומונית. בשיירה היו 23 לוחמים ועל המשאיות הועמסו גם 20 כלובי תרנגולות ושתי פרות שהכבידו על הנסיעה.

השיירה חלפה על מספר מחסומים אך במבואות בית לחם נפתחה עליהם אש. שלוש משאיות הצליחו להגיע למשטרת בית לחם. המונית ומשאית אחת נעצרו. חנוך זילברשטיין חבר קיבוץ רבדים נפגע אנושות. הנוטר זרובבל עובדיה קפץ לעזור לו. שניהם לא נראו יותר. המשאית עם הפרות והמונית נשארו על הכביש והועלו אחר כך באש. השוטרים הבריטים הסכימו לבסוף ללוות את השיירה לירושלים והותקפו שוב ליד קבר רחל.

גופתו של חנוך זילברשטיין נמצאה אחר כך כשהיא שרופה ומושחתת בדקירות סכינים. גופתו של הנוטר זרובבל עובדיה לא נמצאה עד היום.

לקריאה נוספת
------------

* **יוחנן בן-יעקב: מחלקת ההר, פרשת הל"ה**, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* שיירת ב' שבט תש"ח
**תומאשוקסליה** (שם מדעי: *Thomashuxleya*) הוא סוג של יונק נכחד מסדרת הנוטונגולאטויים, שחי באמריקה הדרומית בתחילת האאוקן, לפני 48.6 עד 48 מיליון שנים מזמננו. מאובניו נתגלו בפטגוניה, ארגנטינה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע בראשות הפלאונטולוג ג'ורג' גיילורד סימפסון, אשר מצא שלד שלם של היונק. מאובנים אלה הוגדרו ב-1901 בידי החוקר פלורנטינו אמגינו (אנ'), אשר קרא להם על שם החוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי. בסוג נכללו שני מינים.

התומאשוקסליה היה יונק קרוב לטוקסודון, אך היה קטן יותר ובעל מראה דמוי חזיר או פקארי, עם רגליים בעלות מעין פרסות על כל רגל. הוא הגיע לאורך 1.3 מטר ולמשקל 113 קילוגרם בממוצע. הגולגולת שלו הייתה ארוכה יחסית ובלסתות המוארכות 44 שיניים, לרבות ניבים גדולים דמויי חטי חזיר בר, אשר שימשו כנראה לחפירת שורשים. על אף מראהו המאיים, ככל הנראה היה התומאשוקסליה צמחוני.

התומאשוקסליה היה מראשוני בני קבוצת הטוקסודונים, אשר התפתחו למיני היונקים הגדולים באמריקה הדרומית לאחר האאוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאשוקסליה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fossilworks: Thomashuxleya, fossilworks.org
**יגאל כרמי** (נולד ב-24 בינואר 1954) הוא מנהל ישראלי, מכהן כסגן נשיא בכיר של חברת סאפט (אנ') לייצור סוללות. במקביל כיהן כיושב ראש הוועד האולימפי בישראל עד 2021.

ביוגרפיה
--------

יגאל כרמי עם מפקד חיל האוויר עמיקם נורקין, 2020
נולד בחולון בן להורים ניצולי השואה, ממקימי קבוצת שורש. בצה"ל שירת בחיל השריון ולחם במלחמת יום הכיפורים בחזית המצרית ובחזית הסורית. בשירות המילואים עבר קורס קצינים והתקדם לדרגת אלוף-משנה.

סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בפסיכולוגיה תעשייתית באוניברסיטת ניו יורק. ב-1984 החל לעבוד בקבוצת תדיראן, תחילה בתחום משאבי האנוש ולאחר מכן בתפעול ושיווק. לאחר לימודים בתוכנית המנהלים של אוניברסיטת הרווארד מונה ב-1994 למנכ"ל תדיראן סוללות, הוא הוביל את החברה במהלך מכירתה לקבוצת סאפט. ב-2015 מונה לסגן נשיא בכיר של סאפט עם אחריות על שבע חברות ברחבי העולם.

כרמי פעיל לאורך שנים בתנועת מכבי העולמית. ב-1985 היה יו"ר העמותה וחבר גרעין ההתיישבות הראשון של מכבים. הוא כיהן כגזבר מכבי, ויושב ראש התנועה בשנים 2002–2010. ב-2013 נבחר לראש הוועד האולימפי בישראל, הוא נבחר לתקופת כהונה נוספת ב-2016, ולהארכת כהונה ב-2020 עד 2021 בה תחליף אותו יעל ארד.

נשוי לאורה ואב לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יגאל כרמי** בוויקישיתוף
* ליאת רון, ‏פורטפוליו / יגאל כרמי, באתר גלובס, 11 ביוני 2009
* יגאל כרמי, באתר הוועד האולימפי
**מלחמת הזמן הקרה** (באנגלית: **Temporal Cold**) היא סכסוך בדיוני המרחש לאורך ההיסטוריה ביקום של מסע בין כוכבים, בעיקר במהלך המאה ה-22 לספירה. לראשונה, נעשה שימוש במונח זה בפרק הפיילוט של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", ולאחר מכן מצוינת מלחמת הזמן הקרה שובו ושוב, עד לפרק הבכורה של העונה הרביעית של הסדרה. מלחמת הזמן הקרה היא מאבק בין צד אחד - מי שמעוניינים לשנות את ההיסטוריה כדי שתתאים למטרותיהם שלהם - לבין הצד האחר - שרוצה לשמר את היושרה של ציר הזמן המקורי. אחת הסיבות לשימוש בכלי עלילה שכזה הייתה על מנת להסביר את כל ההבדלים ברצף ציר הזמן בין האירועים והפרטים המוצגים בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", לעומת האירועים המתאימים והפרטים המוצגים בסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית". כמו כן, העלילה משקפת אירועים היסטוריים דרמטיים אמיתיים - המלחמה הקרה ארצות הברית וברית המועצות, אשר השפיעה, בין השאר, על "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".

מלחמת הזמן הקרה מוזכרת תכופות גם בעונתה השלישית של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" המתרחשת במאה ה-32. על פי עלילת העונה מתברר כי בעקבות הבנת הפדרציה כי הפיכת הזמן לנשק יכולה להביא לתוצאות הרסניות, הפך מסע בזמן לבלתי חוקי לחלוטין, בכל תנאי שהוא, ונחתמו הסכמי הזמן ("The Temporal Accords").

הערות שוליים
------------

1. ↑  Geraldine Mary Harris (2006), *Beyond representation*, pp. 126–127, ISBN 978-0-7190-7458-5

| מסע בין כוכבים: אנטרפרייז |
| --- |
| יוצרי הסדרה | בראנון בראגה • ריק ברמן • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | סקוט באקולה • ג'ון בילינגסלי • ג'ולין בליילוק • דומיניק קיטינג • אנתוני מונטגומרי • לינדה פארק • קונור טריניר |
| דמויות ראשיות | ג'ונתן ארצ'ר • פלוקס • ט'פול • מלקולם ריד • טרוויס מייוות'ר • הושי סאטו • צ'ארלס טאקר |
| גזעי חייזרים | אוריונים • אנארים • אנדוריאנים • בוני הספירות • דנוביולנים • וולקנים • טלרייטים • זינדי • סוליבאנים • קלינגונים |
| מושגים | אנטרפרייז • מלחמת הזמן הקרה • פדרציית הכוכבים המאוחדת • צי הכוכבים |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |
**תור הכסף של השירה הרוסית** הוא כינוי המקובל בתרבות הרוסית לעשורים הראשונים של המאה העשרים. תקופה זו מאופיינת בפריחה של יצירה פואטית בשפה הרוסית, בדומה לתור הזהב של השירה הרוסית מאה שנים קודם לכן.

מקובל לראות את תחילתה של התקופה בעשור האחרון של המאה ה-19, עם הופעתם של המניפסטים "לאור המצפון" (ניקולאי מינסקי, 1890) ו"על הסיבות לירידתה של הספרות הרוסית בת-זמננו" (דמיטרי מרז'קובסקי, 1893), והכרכים הראשונים של כתב העת הספרותי "הסימבוליסטים הרוסים" שנערכו על ידי ולרי בריוסוב.

בין המשוררים שפעלו בתקופה זו, יש שכל יצירתם שייכת אליה, ולצידם כאלה שכתיבתם רק החלה אז והם המשיכו לכתוב במשך שנים רבות נוספות (הדוגמאות הבולטות הן של אנה אחמטובה ובוריס פסטרנק).

תור הכסף מאופיין בזרמים ספרותיים רבים, שהידועים שבהם הם הסימבוליזם, האקמאיזם והפוטוריזם. יש לציין שהיו משוררים - כמו איוון בונין או מרינה צבטייבה, שסירבו לשייך עצמם לאף אחת מן האסכולות. בני הזמן ראו באלכסנדר בלוק את הנציג החשוב ביותר של התקופה, שגדולתו הוכרה על ידי משוררים המשתייכים לכל הזרמים.

סופה של התקופה נקבע בדרך כלל לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה שיצרה תנאים קשים לפעילות ספרותית. חלק מן המשוררים יצאו לגלות, אחרים נשארו וניסו להסתגל לשלטון הסובייטי ולאווירה התרבותית החדשה שהוא יצר. דבר זה לא תמיד עלה בהצלחה - כך ניקולאי גומיליוב הוצא להורג באשמת ניסיון לקשירת קשר נגד השלטון. לעומת זאת, ולדימיר מאיאקובסקי שהוביל את הזרם הפוטוריסטי, הזדהה עם מטרותיהם של הקומוניסטים והפך את עצמו לשופר תעמולה של השלטון הסובייטי.

רשימה חלקית של משוררי "תור הכסף"
--------------------------------

* אנה אחמטובה (1889—1966)
* ויאצ'סלב איוואנוב (1866—1949)
* אינוקנטי אננסקי (1856—1909)
* איוואן בונין (1870—1953)
* אלכסנדר בלוק (1880—1921)
* ולרי בריוסוב (1873—1924)
* ניקולאי גומיליוב (1886—1921)
* מקסימיליאן וולושין (1877—1932)
* סרגיי יסנין (1895—1925)
* ולדימיר מאיאקובסקי (1893—1930)
* אוסיפ מנדלשטם (1891—1938)
* מרינה צבטייבה (1941-1892)
* בוריס פסטרנק (1890—1960)
* סופיה פרנוך (1885—1933)

לקריאה נוספת
------------

* **"דור שלי חיה שלי", משירת רוסיה במאה העשרים**, תרגם עמינדב דיקמן, שוקן 2003.
* "**נקרופוליס**" מאת ולדיסלב חודסביץ', תרגמה דינה מרקון, הוצאת כרמל, 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תור הכסף בשירה הרוסית** בוויקישיתוף
* על סופם הטראגי של יסנין ושל מאיקובסקי, מאמר בעיתון הארץ
הדף הראשון של הספר: "ההיסטוריה של הסלאבים הבולגרים" שמסמל את ראשית התחייה הלאומית הבולגרית
**התחייה הלאומית הבולגרית** (בבולגרית: **Българско национално възраждане**, מכונה גם **הרנסאנס הבולגרי**) היא תקופה בהיסטוריה של בולגריה שהחלה מהמחצית השנייה של המאה ה-18 והסתיימה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) עם הקמת נסיכות בולגריה. בתקופה זו התפתחה הלאומיות הבולגרית והונחו יסודות החינוך, התרבות והאמנות של בולגריה המודרנית.

רקע
---

ב-1422 הוכרעה סופית האימפריה הבולגרית השנייה בידי העות'מאנים. העות'מאנים מיגרו את משפחות האצולה הבולגריות אם על ידי הוצאת בניהן להורג או על ידי הגלייתם. במקביל ובתהליך מתמשך בוצע טרנספר אוכלוסיות מאזור הבלקנים לאזור אסיה הקטנה ובמקביל יושבו ברחבי בולגריה אלפי מוסלמים ממוצא טורקי, חלק ניכר מהם טטרים. הנתונים הדמוגרפיים מעידים על ירידה ניכרת בהיקף האוכלוסייה הנוצרית ועליה ניכרת במספר המוסלמים.

החל מהמאה ה-18 איבד בהדרגה השלטון העות'מאני את האחיזה בפועל בבולגריה והיא נוהלה בידי מושלים מושחתים ובעלי אינטרסים כלכליים אישיים. ב-1762, במנזר המצוי על הר אתוס השלימו נזירים בולגרים את כתיבתו של ספר היסטוריה שנקרא: "ההיסטוריה של הסלאבים הבולגרים" שאיגד לתוכו כרוניקות שונות מההיסטוריה הלאומית הבולגרית שקדמה לכיבוש העות'מאני. המוטיב הדתי בכרוניקות אלו הועצם, ובחלק מהמקרים אף הוסף נרטיב דתי לכרוניקה. המשפט המפורסם ביותר מספר זה שהפך לנרטיב הרנסאנס הבולגרי היה: "מדוע הנכם מתביישים במוצאכם הבולגרי?". פרסומו של ספר זה מציין את תחילת עידן התחייה הלאומית הבולגרית ונודעה לו השפעה רבה על האליטה האינטלקטואלית. בהמשך, ובמהלך המאה ה-19 הפך אזור בולגריה לזירת קרבות כחלק מתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית ובמקביל, באמצע המאה ידעה אירופה גל לאומני שכונה אביב העמים ותוצאותיו בלווי חולשת העות'מאנים האיצו את ההתעוררות הלאומית הבולגרית לכדי מרד גלוי.

מאפייני העידן
-------------

הרנסאנס הבולגרי נחלק לשלוש תקופות. הראשונה מתפרשת על פני המאה ה-18, השנייה נמשכה מראשית המאה ה-19 ועד מלחמת קרים והשלישית, שיא עידן התחייה הלאומית התפרשה ממלחמת קרים ועד המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). התקופה הראשונה התבטאה בעיקר בכתובים ועסקה בהבלטת ההיסטוריה של הישויות הבולגריות העצמאיות של ימי הביניים, תוך יצירת קשר אתנוגרפי והיסטוריוגרפי לתושבי בולגריה במאה ה-18. במהלך התקופה השנייה נבנו כנסיות, מבני ציבור ומבני מגורים בסגנון אדריכלי השונה באופן מובהק מהאדריכלות העות'מאנית, והוא זכה מאוחר יותר לשאת את שם התקופה. התקופה השלישית הייתה הפורה מבין התקופות ובמהלכה התפתחו העיתונות ומערכת החינוך הבולגריים ופורסמו יצירותיהם של סופרים ומשוררים כגון חריסטו בוטב, קלמנט טרנובסקי ואיוואן ואזוב. נוסדו תנועות מהפכניות שדגלו במרד חמוש נגד העות'מאנים ומבין מנהיגיהן וסיל לבסקי וסטפן סטאמבולוב. השלטון העות'מאני רדף את ראשי התנועות המהפכניות וב-1873 הוצא להורג וסיל לבסקי בתלייה. ב-1876 פרץ מרד אפריל הבולגרי שגבה אלפי קורבנות ובאפריל 1877 פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה להקמתה של נסיכות בולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התחייה הלאומית הבולגרית** בוויקישיתוף
* The Bulgarian Revival(הקישור אינו פעיל), בתוך: History Of Bulgaria, באתר: bulgaria-embassy.org (באנגלית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרן, צבי, תקציר ההיסטוריה של בולגריה ויהודיה, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292402305171
* LCCN: sh85017869

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**צבי הירש** (**הַארְטְוִויג**) **דֶרֶנְבּוּרג** (לעיתים נכתב **דירינבורג**; בתעתיק של זמנו: **דערנבורג**) היה סופר עברי שפעל במאה ה-18. נודע בשל הקומדיה שחיבר – **יושבי תבל**, שראתה אור בשנת תקמ"ט (1789) באוֹפֶנְבַּך.

ידוע שמוצאה של המשפחה בעיירה דֶרֶנְבּוּרג שליד הלברשטאדט, בסקסוניה, ושמשם נדדו לאופנבך, לפרנקפורט ולבסוף הגיעו למיינץ. מההקדמה לספר, שבה מעיד על עצמו המחבר "מלמד להועיל בבית הקצינה [...] מ' [=מרת] ברענדלי [...] מק"ק מיינץ", עולה כי בעת פרסום החיבור כבר ישב דרנבורג במיינץ.
צבי הירש בן יעקב דרנבורג נקבר במיינץ; על מצבתו לא מצוינת שנת פטירתו.

"יושבי תבל: ויכוח במליצה בין בעלי מִדות טובות ורעות"
----------------------------------------------------

דרנבורג מבקש לציין "ועל טוב יזכר אדוני האלוף והקצין התורני ר' שמעון פיורדא [Fürth] יצ"ו [=ישמרהו צוּרוֹ ויחיהו] בפ"פ [=פרנקפורט]", שבביתו בפרנקפורט גר דרנבורג ולימד את בנו, והמחזה מוקדש "לכבוד אהובי ידידי, האלוף והקצין התורני, כ"ה זלמונא פיורדא מפ"פ יצ"ו, במענץ, אומר אני מעשי לשוני ועטי; הירש דערנבורג".

המחזה מחקה את "לישרים תהילה" למשה חיים לוצאטו (רמח"ל), ודרנבורג מעיד בהקדמה: "הן ידעתי כי כבר קדמני אדם גדול בענקים לא הניח אחריו כמוהו יודע לדבר צחות, המליץ הגדול מוהר"ר משה חיים לוצאטו זצ"ל בספרו לישרים תהילה. [...] חכו ממתקים וכלו מחמדים אין בו נפתל ועקם ושמו נודע בשערים בלעדי עדותי".

בעמוד השער מסופר:

> 
> יושבי תבל יבינו וישכילו למאוס ברע ולבחור בטוב כי יבואו בעלי המדות [כלומר: הטיעונים לטוב ולרע] וישחקו לפניהם, ילבשו רוח חיים וילחמו זה עם זה: הנדיב יתיעץ על נדיבותו, והכילי על אכזריותו, הגאוה תודיע רעתה, והענוה – את חכמתה, וכמוהם רבים אשר יתוכחו יחד להודיע רעת הרשע וטובת המישיר לכת.
> 
> 
> 
> 

המחזה בנוי מדיאלוג בין שמונה דמויות, שכל אחת מהן מייצגת מידה רעה או חטא, ש"רודף שלום", המייצג את המנהיג הרוחני של הקהילה, מגנה.
דרנבורג נמנע מלציין שמות, ומסתפק בכינויים גנריים ("הכילי", "שונא בצע", "מחרחר ריב") – כפי שעשה גתה, למשל, במחזה "הבת הטבעית" (*Die natürliche Tochter*;‏ 1803); אך כמו במקרה של גתה, הדמויות המציאותיות שמסתתרות מאחורי האנונימיות של הדמויות שעל הבמה ניתנות לזיהוי, כך שבני זמנו של דרנבורג ודאי זיהו במחזה את חברי הקהילה היהודית של מיינץ הזוכים לתוכחה מפי "רודף שלום" (ר' נח חיים הירש).

המחזה "יושבי תבל" הוא היצירה היחידה שפרסם דרנבורג.

משפחתו
------

צאצאיו של צבי הירש היו:

* יעקב דרנבורג (נולד ב-1794 במיינץ), עורך דין.

* בנו של יעקב דרנבורג היה יוסף דרנבורג (1811-1895) שהיה מזרחן.

* בנו של יוסף נפתלי דרנבורג היה צבי הארטוויג דרנבורג (אנ') (1844–1908) שאף הוא היה מזרחן.

למשפחת דרנבורג ממיינץ היה ענף של יהודים מתנצרים בגרמניה שכלל את:

* יעקב הרטויג דרנבורג - שימש כפרופסור למשפטים

* היינריך דרנבורג (אנ') (1829-1907) - בנו של יעקב הרטויג, שימש כמשפטן בברלין
* פרידריך דרנבורג (1833-1911) בנו של יעקב הרטויג, שימש כמשפטן, עיתונאי ועסקן.

* ברנרד דרנבורג (אנ') (1860-1937) בנו של פרידריך דרנבורג, שימש ככלכלן, בנקאי ומדינאי

קישורים חיצוניים
----------------

* הירש דערנברג, **יושבי תבל**, מהדורת אופיבאך, תקמ"ט, באתר היברובוקס
* איסידור זינגר, הארטוויג דרנבורג, צבי הירש דרנבורג, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597120405171
* VIAF: 3148035701787970955
* WorldCat: viaf-3148035701787970955

 |
**תור גלאפגוס** המכונה גם **יונת גלאפגוס** (שם מדעי: *Zenaida galapagoensis*) היא מין של יונה ממשפחת היוניים, האנדמית לאיי גלאפגוס ששוכנים ממערב למדינת אקוודור והיא היונה היחידה החיה באיים בטבע. התור חי ברחבי כל האיים ונמצא בעיקר באזורים הצחיחים והמדבריות באיים. היא נפוצה בעיקר בחנובסה ואספניולה.

אורכו של התור 18-23 ס"מ ומשקלו 67-92 גרם בממוצע. זו יונה קטנה בצבע חום-זהוב בפלג הגוף העליון ובכנפיים שמנוקדות בנוצות שחורות מעט ולבנות מעט (בקדמת הכנף). החזה ורוד והעורף מפוספס בורוד-שחור-לבן. הראש חום עם עין כחולה גדולה ופסים שחורים ולבנים משני עבריה. הרגליים קצרות ואדומות והתור לא נוהג לעופף הרבה, אף על פי שהוא יכול אם יש צורך.

היונה חיה רוב הזמן על הקרקע ומחפשת מזון. היא אוכלת זרעים שונים, פירות של קקטוסים הנפוצים באיים כמו קקטוסי Opuntia וחרקים קטנים. היונה חיה עם בן זוג כמו רוב היונים והרבייה מתרחשת במשך כל השנה כשהם מקננים ודוגרים על הביצים בקן בין ענפי הקקטוסים.

ליונה אין טורפים יבשתיים אף על פי שעקב הגלאפגוס, עופות הפרגטה וינשופים עלולים לטרוף את גוזליה. בנוסף היא מאוימת מחיות פולשות שהאדם הביא לאיים ועלולים לפשוט על קנים או לטרוף יונים משוטטות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תור גלאפגוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* תור גלאפגוס בnatur.bildene

הערות שוליים
------------

1. ↑  תור גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**17 בנובמבר** (ביוונית: **Επαναστατική Οργάνωση 17 Νοέμβρη**) היא מחתרת מרקסיסטית־לניניסטית יוונית אלימה וחשאית במיוחד, שהחלה את פעולתה בהתנקשות בחייו של דיפלומט אמריקני באתונה, ריצ'רד וולש, בדצמבר 1975. משערים כי המחתרת מונה עשרות ספורות בלבד של אנשים. את שמה, "17 בנובמבר", נטלה, כנראה, כאזכור לאירוע שהתרחש בשנת 1973 ושבו שלח המשטר הצבאי טנקים נגד סטודנטים שהפגינו בקמפוס האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה נגד המשטר הצבאי ביוון. באירוע זה נהרגו כ-28 איש ונפצעו 200.

מבחינה אידאולוגית רואה עצמה הקבוצה כ"אוונגארד של מעמד הפועלים היווני" שאויביו הם הנוכחות האמריקנית ביוון, בסיסים של נאט"ו, הקהילה האירופית, הבורגנות, העיתונות והממשלה היוונית, המשתפת עמם פעולה. מטרתה המוצהרת של הקבוצה היא לעורר באמצעות פעולות אלה את הפועלים נגד מדכאיהם ולהביא, בסופו של דבר, למלחמת אזרחים ולהבסת הקפיטליזם והאימפריאליזם ביוון.

מאז הקמתה נמנו 103 פיגועים שבוצעו על ידי המחתרת, בדרך כלל נגד אנשי מפתח בפוליטיקה ובכלכלה היוונית, אך גם נגד דמויות מתחומי הביטחון והמודיעין של ארצות הברית, בריטניה וטורקיה. בפעולות אלה נרצחו לא פחות מ-23 בני אדם ועשרות רבות נפצעו. פעולתו האחרונה של הארגון הייתה ביוני 2000, כאשר רצחו את בריגדיר סטיפן סונדרס, איש צבא בכיר בשגרירות הבריטית ביוון. לאחר מכן שינה הארגון את יעדיו והחל להילחם בהשפעות הגלובליזציה על יוון.

הארגון ביצע התנקשויות רבות, חטיפות, פיגועים באמצעות מטען חבלה המוצמד לרכב או מופעל מרחוק, והתקפות טילים על מבנים, בהם משרדים של BP, סימנס וסיטיגרופ.

ביולי 2002 הצליחו לראשונה כוחות הביטחון היווניים לעצור את אחד מראשי המחתרת. היה זה לאחר שמטען נפץ התפוצץ לפני הזמן בידיו של סאבס קירוס, מראשי הארגון. לאחר מכן הגיעו כוחות הביטחון דרך קירוס אל פרטיהם של יתר ראשי הארגון ועצרו את מרביתם. בראש המחתרת עמדו אלכסנדר גיאוטופולוס ודימיטרי קופידונה. הם ו־17 מחבריהם הועמדו לדין. בדצמבר 2003 נידונו למאסר עולם.

חברי הארגון שדדו לפחות 11 בנקים כדי לממן את פעילותם, ושללם הסתכם בכ-3.5 מיליון דולר. בכספת של אחד מהם נמצאו בשנת 2002 רישומים פיננסיים מפורטים המתעדים את השימוש בכסף הגנוב למטרות הארגון.

בשנים 2003 עד 2016, לאחר תפיסת חברי הארגון, התרחשו ביוון פיגועים נוספים שבוצעו על ידי מחתרת אנרכיסטית בשם Revolutionary Struggle (אנ').

הערות שוליים
------------

1. ↑  Proscribed terrorist groups or organisations - GOV.UK (באנגלית)
2. ↑  "Foreign Terrorist Organizations". *U.S. Department of State* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-03-02.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260981305171
* GND: 4228720-0
* LCCN: n87848783
* LNB: 000206908
* NLG: 261922
* RERO: 02-A013690937
* SUDOC: 181693593
* VIAF: 263377418
* WorldCat: lccn-n87848783

 |
במתמטיקה ובתורת הקבוצות בפרט, **תנאי שרשרת** (מאנגלית - **Chain Conditions**) הם תנאים בדבר סופיות של שרשראות בקבוצות סדורות חלקית. שימושם הנפוץ הוא באלגברה מופשטת, למשל בחוגים ומודולים.

הגדרה
-----

תהי {\displaystyle (S,\leq )} קבוצה סדורה חלקית.

* נאמר ש-S מקיימת את **תנאי השרשרת העולה**, אם כל שרשרת {\displaystyle {x}\_{1}\leq {x}\_{2}\leq ...} של איברי S היא קבועה לבסוף, כלומר קיים מספר טבעי n, כך ש:{\displaystyle {x}\_{n}={x}\_{n+1}={x}\_{n+2}=...}.

* נאמר ש-S מקיימת את **תנאי השרשרת היורדת**, אם כל שרשרת {\displaystyle {x}\_{1}\geq {x}\_{2}\geq ...} של איברי S היא קבועה לבסוף.

תנאי שרשרת במבנים אלגבריים
--------------------------

אלגברה מופשטת היא מהתחומים הנפוצים בהם יש שימוש נרחב בתנאי שרשרת.

בהינתן מבנה אלגברי ותתי מבנים מסוימים שלו (למשל - חוג והאידיאלים שלו), נתייחס אל קבוצת תתי המבנים כאל קבוצה סדורה חלקית, עם יחס ההכלה.

### תורת החוגים

 ערך מורחב – **חוג נותרי**  

* חוג נקרא נותרי אם הוא חילופי ומקיים ACC (תנאי שרשרת עולה - Ascending Chain Condition) על אידיאלים. במקרה זה, ניתן להוכיח כי היותו של חוג נותרי שקולה לתנאי המקסימום על אידיאלים, האומר כי בכל קבוצה לא ריקה של אידיאלים ישנו אידיאל מקסימלי, וגם לכך שכל אידיאל בו נוצר סופית.

 ערך מורחב – **חוג ארטיני**  

* חוג נקרא ארטיני אם הוא חילופי ומקיים DCC (תנאי שרשרת יורדת - Descending Chain Condition) על אידיאלים. בדומה לסעיף הקודם, ישנה שקילות בין חוג ארטיני לעקרון המינימום על אידיאלים.

  

ארטיניות היא דווקא תכונה חזקה יותר מנותריות, על סמך משפט הופקינס-לויצקי, הקובע כי כל חוג ארטיני הוא נותרי.

### תורת המודולים

 ערך מורחב – **מודול נותרי**  

מודול נקרא נותרי, אם הוא מקיים ACC של תתי מודולים. כמו במקרה של חוגים, תכונה זו שקולה לעקרון המקסימום לתת מודולים ולכך שכל תת-מודול נוצר סופית. למעשה, המסקנות על תורת החוגים הן מקרה פרטי של מקרה זה, שכן כל חוג הוא מודול מעל עצמו, ותתי המודולים הם בדיוק האידיאלים.

### טופולוגיה

מרחב טופולוגי ייקרא נתרי אם כל סדרה יורדת בהכלה של קבוצות סגורות מתייצבת לבסוף. הגדרה זו שימושית בגאומטריה אלגברית כיוון שכל יריעה אפינית תחת טופולוגיית זריצקי היא נתרית.

  

### תנאים נוספים

בחוגים ניתן לדבר על תנאי שרשרת גם לסוגים מסוימים של אידיאלים. למשל, נאמר שחוג מקיים ACC Principal, אם הוא מקיים ACC על אידיאלים ראשיים - כלומר כל שרשרת של אידיאלים ראשיים היא קבועה לבסוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* תנאי שרשרת, באתר MathWorld (באנגלית)
הזרקת חבילות מידע, או "הזרקת מנות" (Packet injection) היא מונח מתחום התקשוב (תקשורת מחשבים), המתייחס לתהליך של הפרעה לחיבור רשת קיימת, על ידי יצירת חבילות מידע הנראות כחלק מזרם התקשורת התקין. תהליך הזרקת המנות מאפשר לצד ג' בלתי מוכר לשבש או ליירט חבילות מידע הנשלחות בין משתמשי הרשת, דבר אשר עלול להוביל להידרדרות או חסימת יכולת המשתמשים להשתמש בשירותי הרשת.
הזרקת חבילות מידע נפוצה בשימוש התקפת אדם באמצע (Man in the middle) ובהתקפות מניעת שירות למיניהן.

שימושים
-------

* שיבוש שירותים מסוימים (שיתוף קבצים או http) על ידי ספקי אינטרנט ונקודות גישה אלחוטיות.
* עקיפת אבטחה ופגיעה בנקודות גישה אלחוטיות.
* מאפשר בדיקת מנות מותאמות אישית על ידי הצבתם ישירות על רשת המחשב.
* הדמיית תנועה ותרחישים ברשת מסוימת.
* בדיקת חומות אש ומערכות איתור חדירה.
* ביקורת ואיתור תקלות בסוגיות רשתות מחשבים.

איתור הזרקת מנות
----------------

ניתן להשוות תוצאות של "מנתח מנות" או "רחרחן מנות" (Packet sniffer) בשתי נקודות הגישה המתקשרות ביניהן. לדוגמה, במקרה שנקודה א' אינה מחזיקה בתיעוד שליחת מנות כלשהן, אשר נראו כמתקבלות בתיעוד בנקודה ב', או להפך, ניתן להסיק מהסתירה בתיעוד כי המנות זויפו, והוזרקו על ידי צד שלישי.
**תנאי הלדר** (Hölder condition) הוא תנאי על פונקציות רציפות, המאפיין את מידת הרציפות שלהן. תנאי זה מרחיב את תנאי ליפשיץ. קרוי על-שם המתמטיקאי הגרמני אוטו הלדר.

הגדרה
-----

פונקציה {\displaystyle f:U\to \mathbb {R} } עבור תחום פתוח {\displaystyle U\subset \mathbb {R} } מקיימת את תנאי הלדר ביחס לזוג קבועים {\displaystyle K>0,\alpha \geq 0}, אם לכל {\displaystyle \ x,y\in U} מתקיים {\displaystyle \ |f(x)-f(y)|\leq K\cdot |x-y|^{\alpha }}.

באופן כללי יותר, עבור זוג מרחבים מטריים {\displaystyle \left(X,d\_{X}\right),\left(Y,d\_{Y}\right)}, פונקציה f: X \to Y מקיימת את תנאי הלדר ביחס לזוג קבועים {\displaystyle K>0,\alpha \geq 0}, אם לכל {\displaystyle \ x,y\in X} מתקיים {\displaystyle d\_{Y}\left(f(x),f(y)\right)\leq K\cdot d\_{X}\left(x,y\right)^{\alpha }}.

תכונות
------

* אם פונקציה מקיימת את תנאי הלדר ביחס לקבוע {\displaystyle \alpha >0}, אז היא רציפה באותו תחום.
* אם פונקציה מקיימת את תנאי הלדר ביחס לקבוע {\displaystyle \alpha =0}, משמע היא חסומה.
* מהקמירות של הפונקציה {\displaystyle \ t^{\alpha }}, עבור כל {\displaystyle \alpha >1}, נובע שאם פונקציה ממרחב נורמי כלשהו מקיימת את תנאי הלדר עבור {\displaystyle \alpha >1} היא בהכרח קבועה. הטענה אינה נכונה כאשר \,X מרחב מטרי כלשהו.
* תנאי הלדר עם קבוע {\displaystyle \,\alpha =1} נקרא תנאי ליפשיץ.

אנליזה פונקציונלית
------------------

אוסף הפונקציות המקיימות את תנאי הלדר עבור מעריך מסוים \alpha  מעל קבוצה פתוחה \Omega  במרחב האוקלידי מהווה מרחב וקטורי ומסומן {\displaystyle \ C^{0,\alpha }(\Omega )}. אוסף הפונקציות שהנגזרת ה-n-ית שלהן מקיימות את תנאי ליפשיץ באותו התחום מסומן: {\displaystyle \ C^{n,\alpha }(\Omega )}, וגם הוא מרחב וקטורי. 

על המרחבים האלו מוגדרת סמי-נורמה טבעית (כאשר ב- {\displaystyle \ C^{n,\alpha }(\Omega )} ההגדרה יותר מורכבת וכוללת גם את הנגזרות):

{\displaystyle \|f\|\_{C^{0,\alpha }}=\sup \_{x,y\in \Omega }{\frac {|f(x)-f(y)|}{|x-y|^{\alpha }}}}
**אִילוֹק** (בקרואטית: **Ilok**) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת בשטחי מחוז ווקובאר-סריים אשר בחבל סלאבוניה, וסמוכה לגבול עם סרביה.

היסטוריה
--------

אילוק מאוזכרת כעיר שוק בכתבים מהמאות ה-12 וה-13 עת נשלטה על ידי ממלכת הונגריה. ב-1526 נכבשה על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך תקופת שלטונם פעלו העות'מאנים לאיסלומה על ידי ביצוע טרנספר אוכלוסיות. ב-1697, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה אילוק על ידי צבא ממלכת הבסבורג. בהמשך, נכללה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בשטחי ממלכת יוגוסלביה.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, נכללה אילוק בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית. לאחר המלחמה נכללה אילוק בשטחי יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 במסגרת תהליך התפרקותה של יוגוסלביה, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה ובמהלכה הוקמה על ידי הסרבים בתוך שטחי קרואטיה, רפובליקת קְרָאִינָה הסרבית ובתוכה נכללה גם אילוק. ב-1998 מוזגו שטחי קראינה לקרואטיה.

הקהילה היהודית
--------------

האנדרטה לזכר הנספים בשואה בבית הקברות היהודי באילוק
קהילה יהודית אורתודוקסית נוסדה באילוק במחצית המאה ה-19. בני הקהילה דיברו יידיש ומבין המשפחות הראשונה בעיירה ניתן לציין את משפחת שטרן אשר בנה יוסף נפתלי שטרן שעלה בהמשך לישראל, כיהן כחבר מועצת גדולי התורה וראש ישיבת פרשבורג בירושלים. 

רבה של אילוק בין השנים 1890 - 1912 היה הרב פנחס שטיינר. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו הרב הלל שטיינר, וכיהן במשרתו עד מלחמת העולם השנייה, שבה נספה. 

בני הקהילה עסקו במסחר במוצרי סדקית, חלקם במסחר בטקסטיל וחומרי בניין ומיעוטם היו בעלי מקצועות חופשיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי אנשי "הקאדר הירוק", שכלל חיילים ממוצא קרואטי אשר ערקו מהצבא האוסטרו-הונגרי ופרעו חוק. 

לאחר המלחמה והקמת ממלכת יוגוסלביה מתועדים באילוק שני קהלי מתפללים. ב-1919 נוסד בעיירה סניף התנועה הציונית. עוד פעל באילוק תלמוד תורה. ב-1931 התגוררו באילוק 320 יהודים שהיוו 5.5 אחוזים מכלל אוכלוסיית העיירה. ב-1940 התגוררו באילוק 310 יהודים. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, החלו רדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ורובם המוחלט נרצחו. הקהילה לא שוקמה לאחר המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אילוק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אילוק
* רשימת נרצחים בשואה מהעיירה אילוק, במאגר המידע של יד ושם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמידים ב"תלמוד התורה" באילוק, במאגר המידע של "יד ושם", אוחזר ב-7 בפברואר 2015.
2. ↑  **הקהילה היהודית באילוק**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 33.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496766105171
* LCCN: no2003108881
* NKC: ge563551
* VIAF: 128189217
* WorldCat: lccn-no2003108881

 |
בתורת החבורות, **החבורה הדיהדרלית האינסופית** הנה חבורה אינסופית, המכלילה את החבורה הדיהדרלית.

מבוא והגדרה
-----------

חבורה דיהדרלית סופית {\displaystyle D\_{n}} נוצרת על ידי סיבוב r של {\displaystyle {\frac {360^{\circ }}{n}}} ושיקוף s; כאשר סדר החבורה סופי, הסיבוב גם הוא בעל סדר סופי: {\displaystyle r^{n}=1}. בנוסף, בין השיקוף לסיבוב מתקיים היחס {\displaystyle srs=r^{-1}}.

בניגוד לכך, ב**חבורה הדיהדרלית האינסופית**, הסדר של הסיבוב איננו סופי: זוהי החבורה הנוצרת על ידי שני איברים {\displaystyle r,s}, המקיימים {\displaystyle s^{2}=1} ו-{\displaystyle srs=r^{-1}}. זוהי חבורה אינסופית, המסומנת {\displaystyle \operatorname {D} \_{\infty }} או {\displaystyle \operatorname {Dih} \_{\infty }}.

תכונות
------

* כל חבורה דיהדרלית סופית איזומורפית למכפלה חצי ישרה של חבורה ציקלית **סופית** ו-{\mathbb {Z}}\_{2}; תכונה זו מוכללת לחבורה הדיהדרלית האינסופית: {\displaystyle \operatorname {D} \_{\infty }\cong \mathbb {Z} \rtimes \mathbb {Z} \_{2}}
* על ידי החלפת המשתנים r ב-{\displaystyle sr}, ניתן לקבל ייצוג נוסף של החבורה: {\displaystyle \langle x,y\mid x^{2}=y^{2}=1\rangle } - מכפלה חופשית של שתי חבורות מסדר 2: {\displaystyle \mathbb {Z} \_{2}\*\mathbb {Z} \_{2}}.
* חבורת האיזומטריות של \mathbb{Z} איזומורפית לחבורה הדיהדרלית האינסופית.

ראו גם
------

* החבורה האורתוגונלית (O(2
**אילורודון** (שם מדעי: ***Aelurodon***) הוא סוג יונק נכחד ממשפחת הכלביים, שחי במהלך תקופת המיוקן באמריקה הצפונית לפני 16 עד 53 מיליון שנים מזמננו. הוא הוגדר ב-1858 בידי החוקר ג'וזף ליידי ובסוגו נכללו 6 מינים. טורף זה היה נפוץ מאוד בתקופתו וזאת לפי ממצאי מאובנים שהתגלו במדינות רבות ביניהם: טקסס, נברסקה, נבדה, קולורדו, קליפורניה, מונטנה, קנזס ופלורידה.

מאפיינים
--------

האילורודון הגיע לאורך של מטר וחצי ולמשקל של 40 קילוגרם בקירוב. הוא היה בעל חוטם קצר מאוד, שונה מכל כלב מודרני והיה בעל חוש ריח גרוע יותר. עם זאת היו לו לסתות חזקות כמו לסתות צבוע שאיתן היה יכול ללנשוך בעוצמה רבה. מבנה זה רמז שהוא ניזון כהיפרקרניבור והתבסס בעיקר על בשר חיות קטנות עד בינוניות במישורים. להקת כלבים יכלה להרוג טרף הגדול מהן בהרבה. עם זאת בדומה לצבועים אולי הוא ניזון בעיקר מנבלות שהיו פזורות במישורים ועם לסתותיו היה יכול לרסק עצמות.

הוא היה אחד מאחרוני בני תת-משפחת הבורופגיים - תת-משפחת כלביים קדומה שהכילה טורפים בעלי לסתות חזקות, כמו האפיסיון והבורופאגוס. קבוצה זו התפתחה באמריקה הצפונית לאורך הערבות והפרריה הקדומה, בה רעו אייליים, גמליים קדומים ואף מפריטי פרסה כמו סוסים וקרנפים קדומים. כלבים אלה שלטו בערבה, אך החלו להיכחד עקב תחרות עם הטורפים המקומיים, ובהם שנחרבים, צבועים, הדוב הקדום אינדרקטוס (אנ') וגם כלבים קטנים יותר מהסוג כלב שהחלו לגדול בסוף המיוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אילורודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**סופיה אלכסייבנה רומנובה** (ברוסית: **Софья Алексеевна Романова**; ‏27 בספטמבר 1657 - 14 ביולי 1704) הייתה בתו של אלכסיי הראשון ואחות של פטר הגדול. במשך 7 שנים הייתה עוצרת של רוסיה הצארית.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייה

סופיה הייתה בת של אשתו הראשונה של אלכסיי הראשון. עם פטירת פיודור השלישי שלא היו לו ילדים, פטריארך רוסיה ובויארים הכריזו על פטר הגדול שהיה אז בן 10 בלבד כצאר רוסי. משפחת מילוסלבסקי בראשות סופיה החליטו לערער על ההחלטה ויזמו מרד צבאי במוסקבה. כתוצאה ממרד זה, אחיה איוואן החמישי התמנה לצאר בנוסף לפיוטר הגדול וסופיה עצמה קיבלה תפקיד של עוצרת ליד האחים. מעשית השלטון היה מרוכז בידי המקורב שלה - וסילי גוליצין.

### מהלך השלטון

במהלך השלטון היו לה מספר השגים:

* סיכול מרד מתנגדי הרפורמה הדתית ברוסיה
* חתימת שלום נצחי עם האיחוד הפולני-ליטאי
* חתימת הסכם נרצ'ינסק עם סין
* פשיטות לחאנות קרים בשנת 1687 ו-1689. הפשיטות לא היו מוצלחות וגרמו לירידה במוניטין שלה.

### סיום הכהונה

יחסיה עם הכוחות הצבאיים המוצבים במוסקבה שהביאו אותה לשלטון היו מסובכים. תוך זמן קצר החל מאבק כוחות בינה לבין הנסיך חובאנסקי שהיה בין ראשי הצבא בעיר. בתמיכת הבויארים היא הצליחה להתגבר עליו, אך איבדה את התמיכה שהייתה לה בקרב הכוחות הצבאיים המוצבים בבירה.

בשנת 1689, כאשר פטר הגדול התבגר והגיע לגיל 17 החלו מריבות בינה לבין הצאר הצעיר. בספטמבר 1689 היא סולקה מהשלטון ונשלחה למנזר נובודוויצ'י ליד מוסקבה. לאחר מרד צבאי נוסף בשנת 1698 היא הוכרחה להתנזר. נפטרה בשנת 1704 ונטמנה במנזר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופיה אלכסייבנה רומנובה** בוויקישיתוף
* קורות חיים (ברוסית)
* סופיה אלכסייבנה רומנובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סופיה אלכסייבנה רומנובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268407205171
* BnF: cb12318916z (data)
* GND: 119016443
* ISNI: 0000 0000 6678 0055
* LCCN: n90621407
* NLP: A18813598
* NTA: 084991453
* RKD: 460037
* SUDOC: 032092296
* VIAF: 59885009
* WorldCat: lccn-n90621407

 |
**חזיר יבלות פיליפיני** (שם מדעי: *Sus philippensis*) הוא מין של חזיר אנדמי לפיליפינים המצוי בסכנת הכחדה בטבע. זהו אחד מ-4 החזירים האנדמיים לפיליפינים יחד עם חזיר יבלות אוליבר, חזיר יבלות ויסאיאני וחזיר מזוקן פאלאווני, ומין זה הוא הנפוץ ביותר.

לחזיר זה שני תת-מינים: *S. p. philippensis* ו-*S. p. mindanensis* (מהאי מינדנאו), וגם תת-מין שהפך למין עצמאי - חזיר יבלות אוליבר.

החזיר הוא בעל פרווה עבה ורעמה בהירה ועל פניו יבלות משני צידי העיניים. החוטם ארוך ועוזר לו לנבור באדמה ולחפש מזון. הוא מגיע לאורך 124-129 ס"מ. 

תפוצתו המקורית של חזיר היבלות מהתת-מין *S. philippensis* הייתה ברחבי האיים המערביים של הפיליפינים, בעוד התת-מין *S. cebifrons* היה נפוץ בחלקו המרכזי והמזרחי של הארכיפלג, בין השאר בלוזון, ביליראן, סאמאר, לייטה, מינדורו, ג'ולו, פולילו וקטנדואנס, וכן באיים קטנים ונידחים יותר. נטען גם שהם חיים באיים בוהול וסיבויאן, אך כנראה שאלו מיני חזירים אחרים. הם חיו בעבר ברחבי היערות עד לאזורים הרריים בגובה של 2,800 מ', אך כיום חיים רק ביערות מרוחקים, לאחר כריתת היערות וציד עם מלכודות לשם בשרם שצמצם את תפוצתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חזיר יבלות פיליפיני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזיר יבלות פיליפיני באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דמויי חזיר |
| --- |
| פקאריים |
| טאיאסו לבן-שפתיים | טאיאסו לבן-שפתיים | 
 |
| קטגונוס צ'אקו | קטגונוס צ'אקו |
| פקארי | פקארי מגוון • פקארי ענק |
| חזיריים |
| חזיר | חזיר מזוקן פאלאווני • חזיר מזוקן • חזיר יבלות ויסאיאני • חזיר יבלות סולוואסי • חזיר יבלות אוליבר • חזיר יבלות פיליפיני • חזיר יבלות ג'אווני • חזיר בר (תת-מין חזיר הבית) |
| בבירוסה | בבירוסה מצויה • בבירוסת בולה בטו • בבירוסת צפון-סולאווסי • בבירוסת טוג'יאן |
| חזיר יבלות | חזיר יבלות מצוי • חזיר יבלות מדברי |
| חזיר יער ענק | חזיר יער ענק |
| חזיר גמדי | חזיר גמדי |
| חזיר אדום | חזיר נהרות • חזיר הסבך |
**מצוקי קליסטו** (באנגלית: **Callisto Cliffs**) הם שני מצוקים, המהווים את הקצה המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.

המצוקים מהווים גם את הגדה הדרומית של קרחון ג'ופיטר.

גובה המצוקים - 550 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### מיפוי המצוק

המצוק מופה בהתבסס על תצלומי אוויר מסוג טרימטרוגון שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, וכן בהתבסס על סקרים על הקרקע שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1948–1950.

### מקור השם

שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

שמו של המצוק ניתן לו בהתייחס לקרחון ג'ופיטר הסמוך (ג'ופיטר הוא שמו האנגלי של כוכב הלכת צדק), וכן בהתייחס לשמות אתרים רבים אחרים באזור הקרויים על שם גופים במערכת השמש.

המצוק נקרא על שמו של קליסטו, אחד הירחים של צדק.

ראו גם
------

* מצוק ג'ורג'ן
* מצוקי טו סטפ
* מצוק ארס
* מצוקי קורנר
* מצוקי ברן
* מצוקי קנונבול

לקריאה נוספת
------------

• Sven Brysch, **Changes in climate and palaeoenvironment during the Late Jurassic–Early Cretaceous in southern South America and western Antarctica**

קישורים חיצוניים
----------------

* מצוקי קליסטו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מצוקי קליסטו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מצוקי קליסטו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מצוקי קליסטו באתר mindat

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע על שם המצוקים
עטיפתו של כרך 1 של "ילדים גדולים", ועליה תמונתם של אלן אלכסנדר מילן וגיבור ספריו, פו הדב
**ילדים גדולים – סופרים אהובים לילדים – חייהם ויצירתם** הוא סדרה של שלושה ספרים, מעין אנציקלופדיה, מאת יהודה אטלס, ובה ערכים העוסקים בחייהם וביצירתם של סופרי ילדים. חלקי הספר:

* כרך 1: האנגלים
* כרך 2: האמריקאים
* כרך 3: בעיקר אירופאים.

בסוף כל כרך מופיעה ביבליוגרפיה לכל אחד מהפרקים שבו. 

הספרים יצאו לאור בשנת 2003, בהוצאת ידיעות אחרונות. 

תחילתה של הסדרה בטור השבועי "ילד גדול", שעסק בספרות ילדים ואותו כתב אטלס במשך כשמונה שנים במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". רשימות שנכתבו בטור זה הן הגרעין שממנו התפתחה סדרת הספרים "ילדים גדולים". 

הסדרה עוסקת בסופרי ילדים נודעים, החל משארל פרו שפעל בשלהי המאה ה-17, ועד לסופרים שפעלו בשלהי המאה ה-20 כרואלד דאל ושל סילברסטיין. בפתח דבר לסדרה מציין אטלס:

כל פרק ב**ילדים גדולים** מוקדש ליוצר אחר, מתאר באופן מפורט למדי את תולדות חייו על רקע תקופתו, ודן ביצירה או ביצירות מרכזיות שלו. הדיון ביצירות כולל בכל מקרה ניסיון לפענח ולפצח את סוד קסמן: האם הן באמת כל־כך נפלאות? מה יש בהן שלוכד את ליבנו, שקושר אותנו אליהן, שגורם לנו להזדהות עימן, עם גיבוריהן ועם מהלכיהן. למה אנחנו כל־כך אוהבים אותן, או אולי מוטב שאסתפק בכך שאשאל למה אני כל־כך אוהב אותן.
בסדרה חסרים סופרי ילדים נודעים כסלמה לגרלף וטובה ינסון. אטלס תיאר את הגורם לחוסר זה בפתח דבר לסדרה:

אילו היה כל הזמן שבעולם ברשותי, כי אז הייתי מוציא קובץ זה כשהוא מושלם וכל מאורות ספרות הילדים מוצאים בו את מקומם. אבל, מחמת שזמנו של אדם קצוב ואין אדם יוצא מן העולם וחצי תאוותו בידו, החלטתי לעצור בנקודה מסוימת ולהוציא לאור את הכרכים הללו לתועלת הרבים, עם אותם סופרים שהספקתי להשלים את העבודה עליהם.
**חזיר הסבך** (שם מדעי: *Potamochoerus larvatus*) הוא מין של פרסתן ממשפחת החזיריים שבסדרת מכפילי פרסה וחי בטבע בערבות לחות, יערות (כמו יערות קונגו) וסבכים בדרומה ומרכזה של אפריקה וייתכן שגם באי מדגסקר. הם חיים מאתיופיה וסומליה לדרומה ומזרחה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ודרומה עד לדרום אפריקה. ייתכן שהם נמצאו גם במדגסקר ובארכיפלג קומורו, אך לא ברור אם הם מינים ילידים או שהובאו לשם על ידי האדם.

מאפיינים
--------

חזיר זה הוא גדול ומגיע לגובה 60-100 ס"מ ולמשקל 55-150 ק"ג. הוא דומה לקרובו חזיר הנהרות ושני המינים בעלי פנים לבנות עם פרווה אדומה. הם בעלי אף גדול ושחור ובעל קפלים מעטים ושני ניבים קטנים המזדקרים מהלסת התחתונה כלפי מעלה. האוזניים מצויצות ומגודלות והעיניים שחורות וקטנות. לאורך העורף ישנה רעמת שיער לבנה המתחברת לשיער הפנים הלבן. שאר הגוף אדמוני והזנב לבן. החזיר בעל רגליים קטנות אך מסוגל לרוץ במהירות בעת הצורך ולהיעלם בשיחים.

למין דו צורתיות זוויגית והזכרים גדולים וחזקים יותר מהנקבות. הם חיים בלהקה של עד 12 פרטים ובראשם זוג דומיננטי מבוגר. הם ממליטים וולדות קטנים ומרובים לאורך כל השנה וכמו רוב החזירים, הם די אגרסיביים כשיש לידם צאצאים.

החזירים הם אוכלי כל הניזונים משורשים, גידולים חקלאיים ופירות ועד לנבלות ולחיות קטנות. הם גורמים נזקים חקלאיים רבים ועל כן ניצודים בידי התושבים המקומיים. עם זאת הם מתרבים במהירות וקשה להשמיד אותם. יש להם מעט מאוד טורפים טבעיים, בעיקר אריות ונמרים, בשל התגוננותם העזה.

### תת-מינים

* *Potamochoerus larvatus larvatus*
* *Potamochoerus larvatus edwardsi*
* *Potamochoerus larvatus hassama*
* *Potamochoerus larvatus koiropotamus*
* *Potamochoerus larvatus nyasae*
* *Potamochoerus larvatus somaliensis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חזיר הסבך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזיר הסבך באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דמויי חזיר |
| --- |
| פקאריים |
| טאיאסו לבן-שפתיים | טאיאסו לבן-שפתיים | 
 |
| קטגונוס צ'אקו | קטגונוס צ'אקו |
| פקארי | פקארי מגוון • פקארי ענק |
| חזיריים |
| חזיר | חזיר מזוקן פאלאווני • חזיר מזוקן • חזיר יבלות ויסאיאני • חזיר יבלות סולוואסי • חזיר יבלות אוליבר • חזיר יבלות פיליפיני • חזיר יבלות ג'אווני • חזיר בר (תת-מין חזיר הבית) |
| בבירוסה | בבירוסה מצויה • בבירוסת בולה בטו • בבירוסת צפון-סולאווסי • בבירוסת טוג'יאן |
| חזיר יבלות | חזיר יבלות מצוי • חזיר יבלות מדברי |
| חזיר יער ענק | חזיר יער ענק |
| חזיר גמדי | חזיר גמדי |
| חזיר אדום | חזיר נהרות • חזיר הסבך |