recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשקעים קרחוניים. אם התכוונתם לכלי מלחמה, ראו טיל.
תקריב של טיל קרחוני. אפשר להבחין בכך שהחומר לא ממויין ושחומר דק (סילט וחרסיות) מהווים את ה**מטריקס** (הצמנט -החומר המלכד)
**טיל** (Till), **טיל קרחוני** (glacial till) או **מִרְבַּץ מוֹרֵנָה** הוא משקע בלתי ממויין. הוא חלק מהסחופת הקרחונית והוא מושקע על ידי קרחון. הרכבו משתנה בין חרסיות, לתערובת של חרסיות, חול, חצץ ובולדרים. חומרים אלה הם תוצאה של ההסעה הקרחונית. סלע הקרקעית נתון לשחיקה של הקרחון, שימשיך לסחוף את החומר הלאה. הטיל מושקע במורנות השונות, אם בתת-הקרחון, המורנה הצידית או מורנת הקצה.
עם הפשרת הקרחון, יוסעו משקעי הטיל (הקלים דים להסחף במי הפשרת הקרח), הלאה. באגמים קרחוניים, יושקעו כ**וורוות** (varves). הטיל עשוי להכיל גם מינרלים בעלי ערך שנסחפו על ידי הקרחון, כמו אבני חן ואף יהלומים (יהלומים נמצאו בטיל קרחוני בצפון אמריקה -בקנדה ובארצות הברית -במדינות וויסקונסין ואינדיאנה).

ראו גם
------

* סחיפה
* סחף
* גאומורפולוגיה קרחונית
* מורנה (גאוגרפיה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיל** בוויקישיתוף
* טיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

ביאורים
-------

1. ↑  השם שהאקדמיה העברית נתנה ל-till‏

הערות שוליים
------------

1. ↑  מִרְבַּץ מוֹרֵנָה במילון קרקע (תשכ"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
**מניארה** (באנגלית: **Manyara**) היא אחת מ-31 המחוזות המנהליים של טנזניה. בצפון המחוז שוכן אגם מניארה. ההר הגבוה ביותר באזור הוא הר הננג בגובה של כ-3,420 מ' מעל פני הים. בירת המחוז היא בבטי.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

דמוגרפיה
--------

באזור מניארה מתגוררות קבוצות אתניות רבות וקהילות שונות, ביניהן אפשר למנות את אסה, גורווה, מסאי וברבאיג.

כלכלה
-----

רוב תושבי האזור מתפרנסים מחקלאות. משאב הטבע העיקרי באזור הוא טנזניט וכרייתו מתבצעת בעיקר בגבעות מרראני, בצפון המחוז, סמוך לארושה. התיירות לאזור הפארק הלאומי טרנג'יר והפארק הלאומי אגם מניארה מספקת אף היא מקור פרנסה לתושבי האזור.

תחבורה
------

כביש סלול אחד עובר בצד המערבי של אזור מניארה. קיימות עוד מספר דרכים המיועדות למעבר משאיות, המחברות בין סינגידה לבבטי ומדודומה לארושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מניארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מניארה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מניארה, באתר אונסק"ו
2. ↑  כורי טנזניט הופכים למיליונרים בין לילה
3. ↑  רשת הכבישים של אזור מניארה
טאוריס על מפה מלונדון, שנת 1770 לערך.
**טאוריס** או **טאוריסה** (ביוונית: Ταυρίς או Ταυρίδα, בלטינית: Taurica) הוא שמו העתיק של אזור חצי האי קרים.

מקור השם
--------

היוונים קראו לארץ על שם תושבי הארץ - הטאורי, שנהגו להתגורר באזור ההררי של חצי האי, ורק מאוחר יותר התיישבו בחופי חצי האי.

המיתולוגיה היוונית
------------------

על פי המיתולוגיה היוונית, איפיגניה נלקחה לטאוריס מאאוליס על ידי האלה ארטמיס שהצילה אותה מאביה (של איפיגניה), אגממנון שרצה להקריב אותה. בטאוריס שימשה איפיגניה ככהנת במקדש ארטמיס עד שברחה עם אחיה אורסטס.

 ערך מורחב – **איפיגניה בטאוריס**

היסטוריה
--------

בטאוריס התיישבו עמים רבים ובהם הסקיתים שישבו באזורים הדרומיים ההרריים של חצי האי. מתיישבים יווניים הקימו מושבות לחופי חצי האי בהם העיר כרסונסוס (כיום סבסטופול). הרודוטוס מספר כי תושבי טאוריס שנאו את היוונים ונהגו להרוג את המתיישבים היוונים שבאו אל הארץ.

במהלך המאה השנייה לפנה"ס הפך חלקה המזרחי של טאוריס לחלק מממלכת הבוספורוס, ובמהלך המאה הראשונה לפנה"ס נכבשה על ידי האימפריה הרומית.

מקור השם המודרני
----------------

כאשר הטטרים כבשו את חצי האי הם שינו את שמו לקרים - השם המודרני של האזור, שמקורו בשם העתיק הטטרי **Qırım** (וביוונית: קירימאה - Κριμαία).

הממשל הרוסי והסובייטי
---------------------

לאחר סיפוח קרים בשנת 1783 על ידי האימפריה הרוסית, ניסו השלטונות להחיות את השם העתיק של קרים וקראו לממשל המקומי גוברניית טאורידה (טאברידה), אולם שם זה לא היה פופולרי, ובמרבית המסמכים הרשמיים נותר השימוש בשם "קרים".

לאחר מהפכת אוקטובר בשנת 1917 שונה שם הממשל של חבל הארץ ל**רפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית טאורידה** (ברוסית: Советская Социалистическая Республика Тавриды) לזמן קצר, בטרם נכבש חצי האי על ידי כוחות מעצמות המרכז בשנת 1918. בשנת 1921 שב חצי האי להיות תחת שליטה סובייטית, וחצי האי חולק בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של קרים לבין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.

שימוש מודרני
------------

כיום לא נעשה כל שימוש רשמי בשם טאוריס, אולם מספר מוסדות משמרים שם זה, בהם האוניברסיטה המרכזית של קרים הנקראת "האוניברסיטה הלאומית טאורידה".

קישורים חיצוניים
----------------

* קרים (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533289905171
* LCCN: n93047026
* VIAF: 140868936
* WorldCat: lccn-n93047026

 |
**שפה בסכנת הכחדה** היא שפה שלה דוברים מעטים ביותר, עד כדי סכנה שהשימוש בה יופסק לחלוטין והיא תיעלם, תהליך המכונה היכחדות שפה.

הגדרת שפה בסכנת הכחדה
---------------------

למרות שאין כלל מוחלט להגדרת שפה כלשהי כ"בסכנת הכחדה", יש שני קריטריונים מרכזיים:

1. מספר הדוברים של השפה
2. גיל הדוברים

שפת איינו, לדוגמה, היא שפה בסכנת הכחדה: רק 300 דוברים שלה נותרו, ומתוכם רק 15 מדברים בה ביומיום. בני נוער מעטים דוברים אותה באופן שוטף. 

ייתכן ששפה תוגדר בסכנה אף על פי שיש מאות אלפי אנשים שיודעים אותה, מכיוון שהילדים אינם לומדים אותה, או שיש מגמה כללית להחלפת השפה בשפה אחרת. באינדונזיה, למשל, יש כמה שפות הנמצאות בסכנה מפאת תהליך המעבר לשפה הלאומית או לניב מלאי מקומי. 

לעומת זאת, שפה עשויה שלא להיחשב לשפה בסכנה למרות שיש לה רק 100 דוברים, אם היא השפה העיקרית של הקהילה, ואף הילדים בקהילה דוברים אותה.

הגורמים
-------

8 המדינות הצבועות באדום מכילות יותר מחצי של כלל השפות האנושיות. האזורים הצבועים בכחול בהיר הם בעלי מגוון השפות הגדול ביותר בעולם
הגורם העיקרי למיעוט השימוש בשפה הוא הגלובליזציה. בגלל הגלובליזציה יש השפעה גדולה יותר של אמצעי התקשורת גם על מקומות מרוחקים שלפני כן היה קשה להעביר אליהם מידע, ולכן השפות הנפוצות יותר - אלו שבשימוש על ידי רוב האוכלוסייה באזור - מחליפות את השפות המקומיות. בנוסף, ההורים לא מעבירים את השפה הלאה משום שהם רוצים להעניק לילדיהם כלים טובים יותר להצליח, כלכלית, בעתיד.

גורם נוסף עשוי להיות עמדת הממשל לגבי השפה. ביוון, לדוגמה, שרר שנים רבות איסור על דיבור או שירה במקדונית.

הוויכוח על השפות בסכנת הכחדה
----------------------------

רוב הבלשנים מסכימים כי מבין בערך 6,000-7,000 שפות הקיימות בעולם כיום, כ-3,000 נמצאות בסכנת הכחדה. 

יש הטוענים כי היכחדות השפות היא בעייתית וצריך למנוע אותה, אפילו במחיר גבוה מאוד אם יש צורך. יש סיבות שונות שתומכי דעה זו מביאים, וביניהן: 

* מספר עצום של שפות מייצגות שטח גדול ולא ממופה שעליו יכולים פילוסופים, בלשנים ומדענים קוגניטיביים לשרטט את היכולות והמגבלות המלאות של הנפש.
* שפות מגלמות את התרבות והידע הייחודיים של האזור בו הן מדוברות.
* שפות משמשות כעדות להבנת ההיסטוריה האנושית.

מאידך, יש החושבים שתהליך זה איננו בעייתי, ואף צריך לעודד אותו. מיעוט שפות יקל על התקשורת בין עמים, ויוזיל את עלויות פיתוח מוצרים למדינות שונות, וכך יחסוך לחברות כסף רב. תומכיה הקיצוניים של עמדה זו טוענים כי צריכה להיות שפה אחת בלבד שמשותפת לכל העולם, מה שייצור את היעילות הכלכלית הטובה ביותר - כי כך יימנעו העלויות הקשורות לשוני בשפה.

אוניברסיטת לונדון הקימה ארכיון דיגיטלי לשפות שבסכנת הכחדה ובראשו עומדת מנדנה סייפדיניפור.

ראו גם
------

* אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם
* החייאת שפה
* שפה נכחדת
* אימפריאליזם לשוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפה בסכנת הכחדה** בוויקישיתוף
* מפת השפות בסכנת הכחדה בעולם של ארגון אונסק"ו
* שפות בסכנת ההכחדה (באנגלית) באתר הקרן הלאומית למדע (National Science Foundation)
* אלכס דורון, בלי מילים: שפות בסכנת היעלמות, באתר nrg, ‏22 בפברואר 2009
* ד"ר אשר שפריר, שפות נכחדות: המילה האחרונה, באתר מגזין מסע אחר
* רוביק רוזנטל, עולמן של השפות הנכחדות, באתר בלוג השפה העברית של מילון רב-מילים, 29 בחוני 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph903827

 |
**פיודור איסידורוביץ' קוזנצוב** (ברוסית: **Фёдор Исидорович Кузнецов**‏; 29 בספטמבר 1898 - 22 במרץ 1961), היה מפקד בכיר שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה צבאית

קוזנצוב נולד ב-29 בספטמבר 1898 בכפר בפלך מוהילב. בשנת 1916 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע כמה פעמים. במהלך שירותו בצבא האימפריה הרוסית עבר קורס קצינים מזורז. בשנת 1919 התגייס לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן שירת קוזנצוב בתפקידים שונים, וביולי 1938 מונה לסגן מפקד המחוז הצבאי הבלטי, עמו השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד, ולאחר מכן מונה למפקד האקדמיה של המטה הכללי של הצבא האדום, באוגוסט 1940 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי צפון הקווקז, ובאוגוסט 1940 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי הבלטי.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941, היה קוזנצוב מפקד המחוז הצבאי הבלטי, שהפך לחזית הצפון-מערבית. ב-10 ביולי 1941 מונה קוזנצוב למפקד הארמייה ה-21, וב-14 באוגוסט מונה למפקד הארמייה ה-51. לאחר מכן מונה לסגן מפקד החזית המרכזית, וב-15 בנובמבר 1941 מונה למפקד הארמייה ה-61. לאחר מכן מונה למפקד האקדמיה של הצבא האדום, ולאחר מכן כיהן כסגן מפקד חזית וולחוב וסגן מפקד חזית קרליה.

### לאחר המלחמה

בפברואר 1945 מונה קוזנצוב למפקד המחוז הצבאי אוראל ובשנת 1948 פרש מהצבא בעקבות מחלה. ב-22 במרץ 1961 מת קוזנצוב בביתו שבמוסקבה, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיודור קוזנצוב** בוויקישיתוף
* פיודור קוזנצוב (ברוסית)
* פיודור קוזנצוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
רסיס של מטאוריט מורצ'יסון (מימין) וחלקיקים מבודדים ממנו (במבחנה)
**מטאוריט מורצ'יסון** (באנגלית: **Murchison meteorite**) הוא מטאוריט שחלקים שלו נפלו ב-28 בספטמבר 1969 באזור הכפר מורצ'יסון בוויקטוריה שבאוסטרליה. המטאוריט היה כונדריט פחמני, ונמצא שהוא מכיל חומצות אמינו נפוצות כגון גליצין, אלנין וחומצה גלוטמית, וגם חומצות אמינו נדירות כגון איזובלין ופסאודולאוצין. משערים שהרכב החומרים במטאוריט מורצ'יסון לא השתנה כמעט מאז שהוא, או הגוף שממנו הוא ניתק, נוצר במערכת השמש הקדומה.

בין התרכובות האורגניות שנמצאו במטאוריט היו גם פורינים ופירימידינים - אבני הבניין של חומצות הגרעין. יחס האיזוטופים של אטומי הפחמן בתרכובות אלו מצביע על מקור שמחוץ לכדור הארץ. ממצא זה מחזק את ההנחה כי תרכובות אורגניות שייתכן שהיה להן תפקיד בהתפתחות החיים יכלו להגיע לכדור הארץ מגופים קדומים במערכת השמש.

בינואר 2020 מדענים זיהו כי גיל החומר במטאוריט הוא 7 מיליארד שנה, כלומר הוא נוצר 2.4 מיליארד שנה לפני שנוצרה מערכת השמש.

הומוכיראליות
------------

רוב חומצות האמינו הן מולקולות כיראליות, וידוע שהיצורים החיים על פני כדור הארץ משתמשים באופן בלעדי באחת התצורות, תצורה L. אסימטריה ביולוגית זו היא דוגמה להומוכיראליות, כלומר עודף משמעותי של תצורה אננטיומרית אחת על פני רעותה. שאלה מרכזית לגבי מוצא החיים היא מקורו של עודף זה. בדיקת הופעתן של חומצות האמינו במטאוריטים, כמו מטאוריט מורצ'יסון, המייצגים הרכב חומרים אופייני למערכת השמש הקדומה יכולה לשפוך אור על שאלה זו.

המחקרים השונים שנעשו על המטאוריט לא נתנו תשובה חד-משמעית לשאלת ההרכב האננטיומרי של חומצות האמינו בו. יש בהם המצביעים על עודף אננטיומרי של תצורה L ברמות שונות, ולעומת זאת מחקרים אחרים הראו שחומצות האמינו הכיראליות מופיעות במטאוריט כתערובת רצמית, כלומר ללא עודף אננטיומרי כלשהו. יש הטוענים שהממצאים המצביעים על הומוכיראליות במטאוריט נובעים מזיהום שלו בחומצות אמינו ארציות לאחר הנחיתה.

ראו גם
------

* ניסוי מילר-יורי
* חלבון
* אסטרואיד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטאוריט מורצ'יסון** בוויקישיתוף
* מטאוריט מורצ'יסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן 7 מיליארד שנה: החומר העתיק ביותר בכדור הארץ, באתר ynet, 14 בינואר 2020
אור נמו (יושב)
**אור-נמו** הוא אחד המלכים השומריים. לפי הכרונולוגיה התיכונה הוא שלט בין השנים 2094–2111 לפני הספירה. הוא היה מייסד שושלת אור 3 ושלט על שומר ואכד.

היסטוריה
--------

במהלך מאות שנים במסופוטמיה שלטו אכדים וגותים. מושל העיר ארך אותו-ח'גל מרד בהם בעזרת מושלים שומריים אחרים. בתקופת שלטונו של אותו-ח'גל אור נמו היה מושל של אור. השתמרה כתובת שבה אור נמו מבקש חיים ארוכים לאותו-ח'גל. בסוף אור נמו מרד באותו-ח'גל והפך למלך ארץ שומר ואכד.

כשהוא הפך למלך ארץ שומר ואכד הוא העביר לאור את מרכז השלטון, מה שהפך את אור לעיר המרכזית של מסופוטמיה. הוא נהרג במלחמה נגד עם הגותי לאחר שצבאו נטש אותו. בנו שולגי ירש את השלטון.

מפעל בנייה
----------

אור נמו התחיל את בנייתו של הזיגוראת הגדול של אור, אך נפטר טרם השלמתו (בנו שולגי השלים את הבניה). בזמן חפירות בארך, ביסודות של המקדש נמצא לוח שבו כתוב שאור נמו בנה מקדש לכבוד האל ננה. לבנים עם חותמת של אור נמו נמצאו בארידו, ניפור ואומה.

ארידו העיר של אל אנכי, עניינה אותו כמרכז דתי וכנמל חשוב. הוא ציווה לחפור תעלה מאור לארידו, התעלה שימשה גם להשקיה וגם לחיבור אור עם המפרץ הפרסי.

בניפור הוא התחיל לשקם את המקדש של האל אנליל, זה גרם לשיפור יחסים בין אור נמו לבין הכוהנים.

אור נמו שיפר את תעלות ההשקיה הקיימות ובנה תעלות חדשות.

פוליטיקה פנימית
---------------

אור נמו המשיך בצורת השלטון של האכדים. הוא מינה את המושלים, לעיתים מקרב מקורביו. יוצאים מן הכלל היו אזורים מרוחקים וכן העיר הקדושה ניפור, שם תפקיד אנסי המשיך לעבור בירושה מאב לבן.

אור נמו ארגן מחדש את הצבא. הוא חיבר קודקס חוקים, שנקרא במחקר חוקי אור-נאמו, ממנו נשמר עד ימינו חלק קטן והוא נחשב לעתיק ביותר שנותר.

ראו גם
------

* תקופת אור 3
* שומר
* רשימת המלכים השומרית
* חוקי אור-נאמו

|  |
| --- |
| **מלכי שומר** |
| הקודם:**אותו-ח'גל** | **שושלת אור 3****2111-2094 לפנה"ס** | הבא:**שולגי** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אור-נמו** בוויקישיתוף
* אור-נמו, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| מלכי אור 3 |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אור-נמו • שולגי • אמר-סין • שו-סין • איבי-סין |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453408805171
* GND: 12139672X
* ISNI: 0000 0000 9925 4772
* LCCN: n99266223
* VIAF: 69783482
* WorldCat: lccn-n99266223

 |
**הגנה קתודית** (באנגלית: **Cathodic protection**), היא שיטה לעצירת הליך החלודה של מבנים מתכתיים, למשל ובעיקר צינורות תת-קרקעיים. בשיטה זו יוצרים מעגל חשמלי ההופך את המבנה המתכתי המוגן לקתודי ביחס לאזור אנודי מלאכותי.

למעשה יוצרים מעגל חשמלי המזרים דרך גוף אנודי מלאכותי זרם אל הקרקע, הנקלט על ידי הצינור המוגן. זרם זה צריך להיות מספיק גדול כדי לנטרל את כל הזרמים האנודיים הנפלטים מפני הצינור. הצעות ראשונות להפעלת הגנה קתודית בוצעו על ידי האמפרי דייווי בשנת 1824.

שיטות הגנה קתודית
-----------------

ניתן להגן קתודית על מבנה מתכתי בקרקע בשיטות הבאות:

* אנודת הקרבה (באנגלית: sacrificial anode או Galvanic anode), מקובל למשל במנועי ספינות קטנים
* מתקן בזרם מאולץ

### אנודות הקרבה

אנודת הקרבה סטנדרטית
יצירת מעגל חשמלי על ידי חיבור גלווני של אנודה או מספר אנודות אל הצינור המוגן.

האנודה מיוצרת במיוחד למטרה זו, עשויה מסגסוגת של מתכת הממוקמת גבוה יותר בשורה הגלוונית מברזל ++Fe (צינור פלדה), בדרך כלל מגנזיום ++Mg או אבץ ++Zn.

האנודה ארוזה בתוך שק עם חומר מילוי היגרוסקופי המונחת בקרקע בסמוך לצינור עליו היא מגינה.

**יתרונות השיטה:**

1. קלה להתקנה
2. זולה
3. אין צורך בתחזוקה שוטפת
4. אין צורך במקור זרם חיצוני

**חסרונות השיטה:**

1. מתאימה רק לצינורות בעלי עטיפה חיצונית טובה
2. מתאימה להתקנה רק בקרקעות בעלות מוליכות חשמלית גבוהה
3. אורך חיים קצר יחסית: 5-15 שנים
4. תפוקת זרם נמוכה: לכן מתאימה לקטעי צנרת קצרים יחסית

### מתקן בזרם מאולץ

יצירת מעגל חשמלי בעזרת מיישר זרם הניזון ממקור מתח חיצוני. הקוטב השלילי של המיישב מחובר באמצעות כבל אל המבנה המתכתי המוגן. הקוטב החיובי מחובר באמצעות כבל אל גוף היוצר את האזור האנודי - שדה האנודות.

לשדה האנודות מספר צורות בהתאם לזרם המתוכנן, התנגדות סגולית של שכבות הקרקע והקרבה למבנה המוגן.

השיטה מאוד מקובלת בחברות בעלות תשתית אורכית גדולה של מאות ואלפי ק"מ.

לקריאה נוספת
------------

* W.Von Baeckmann, **Hand book of cathodic corrosion protection**, GPP, 1997
* **API RP 1632 Cathodic protection of underground petroleum storage tanks and piping systems**, API, 1996

* מצגות לגבי שימוש בהגנה קתודית(הקישור אינו פעיל)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגנה קתודית** בוויקישיתוף
* cathodic protection 101 , באתר (stoprust)
* תרגם ש.מ. **הגנה קטודית**, 'מערכות ים' מ"ג, אוקטובר 1959, עמ' 91.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284705605171
* BnF: cb11976411h (data)
* GND: 4122233-7
* LCCN: sh85021038
* NKC: ph172887

 |
הרב **מרדכי זילברמן** (**ר' מוטיה דיין**; תקע"ט, 1819 – כ"ז בטבת תרל"ב, ינואר 1872) היה רבה הראשי של עדת האשכנזים בצפת.

תולדותיו
--------

נולד באומן שבאוקראינה בשלהי שנת תקע"ט 1819, אביו יצחק היה סנדלר וסוחר עורות. לפי המסורת, אבות משפחתו ישבו בצפת עוד מימי האר"י, וכ-50 שנים לפני הולדתו, שבו לרוסיה והתגוררו באומן. הוא קיבל חינוך תורני-חסידי והוסמך לרבנות. בלימודיו הושפע מאוד מהרבנים ישראל מרוזין, משה צבי, ורפאל מברשר שהתפרסם בקנאותו לאמת. 
בשנת 1838 והוא בן 19, נישא לרוחמה בת הרב אברהם לייב, שהיה רבה של אומן, אשר הוריש לו לאחר פטירתו את תפקיד רבה של אומן.

בשנת תר"י (1850) עלה לארץ ישראל, במסעו לארץ עבר דרך העיר יאסי שברומניה, שם התבקש על ידי היהודים המקומיים להישאר עמם, אולם הוא המשיך לארץ ישראל באוניה מקונסטנצה שבגרמניה לביירות משם על גבי חמורים לצפת וטבריה. שם המשפחה זילברמן איננו מקורי, והשם המקורי אינו ידוע, בצפת קרא לעצמו "זילבערמאן", שם משפחתו המקורי אינו ידוע, אולה ההנחה הרווחת היא שהשם היה "שפירא", עוד ידוע כי בחלק ממכתביו וכתביו נהג לחתום בשם "מרדכי מאומאן". בהמשך התמנה לרבה של עדת האשכנזים בצפת. חי בעוני רב ונהג להתבודד וללמוד תורה בבית המדרש שעל קבר רשב"י במירון.

שימש כשליחם של אדמו"רי בויאן שהחזיקו בחזקת ההדלקה על גג ציון קברו של רשב"י בל"ג בעומר. לאחר פטירתו המשיכו במסורת זו שושלת הרבנים לבית זילברמן.

נפטר בטבריה בשנת תרל"ב. את מקומו ברבנות ירש בנו הרב רפאל זילברמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "מרדכי זילברמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1164

הערות שוליים
------------

1. ↑  עבודת מחקר "תולדות מרדכי ורפאל זילברמן" יעל מיבר דצמבר 1989, ספריית יד יצחק בן-צבי
2. ↑  דוד תדהר (עורך), "מרדכי זילברמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1164
**ניקולאס טאובר** (נולד ב-20 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר ארגנטיני-ישראלי ממוצא יהודי המשחק בעמדת השוער.

קריירה
------

טאובר התחיל את הקריירה שלו באסטודיאנטס לה פלאטה בה שיחק בין השנים 1999 ו-2003. בשנתו האחרונה במועדון קיבל הזדמנויות במספר משחקים ועורר עניין מצידה של מכבי נתניה והמאמן דאז גילי לנדאו הזמין אותו למבחנים. לאחר שהרשים את המאמן והתגלה כי הוא יהודי, הוא קיבל אזרחות ישראלית וחתם במועדון ובכך אינו נחשב לזר. ב-13 בספטמבר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון נגד בני יהודה תל אביב. בסיום העונה ירד עם המועדון לליגה הלאומית ועזב את המועדון.

בשנת 2004 חתם באוניון דה סנטה פה וכעבור שנה חתם באלמגרו. בשנת 2008 חתם בצ'קריטה ג'וניורס עמה עלה לליגת העל הארגנטינאית כבר בעונתו הראשונה במועדון, אך בשתי העונות שלאחר מכן רשם שתי ירידות ליגה. בסוף 2012 עבר ניתוח בגיד. לאחר שהחלים מההתאוששות התקשה לחזור לכושר ועזב את המועדון. ביוני 2013 חתם בנואבה צ'יקגו והיה שותף להעפלה של הקבוצה לליגת העל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר ESPN
* פרופיל השחקן באתר Futbol XXI
**פיודור אוולמפייביץ' אוגורודניקוב** (ברוסית: **Фёдор Евлампиевич Огородников**; 16 ביוני 1867 – 3 במרץ 1939) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על החזית הדרום-מערבית במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

אוגורודניקוב נולד ב-16 ביוני 1867, בעיר סנט פטרבורג באימפריה הרוסית. אביו היה אתנוגרף וסטטיסטיקאי. הוא סיים את בית הספר לצוערים במוסקבה, וב-1887 סיים את בית הספר להנדסה ניקולייב והוצב כפודפורצ'יק בגדוד חבלנים. בהמשך הועבר למשמר הקיסרי. ב-7 באוגוסט 1891 הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1893 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי והוצב במטה הדיוויזיה הראשונה של המשמר. ב-1895 הועבר לרגימנט הגרנדירים ה-2 של רוסטוב, וב-1898 הוצב במטה פיקוד הכוחות הקוזאקים. ב-6 בדצמבר של אותה שנה הועלה לדרגת פודפולקובניק. בין 1899–1901 מילא תפקידי פקידות וניהול, וב-1902 מונה לפרופסור לסטטיסטיקה וגאוגרפיה באקדמיית המטה הכללי. בין 1904–1907 היה הנספח הצבאי בקונסוליה הצבאית הרוסית בטיינג'ין. ב-1907 מונה למפקד הרגימנט ה-15 שלוסלבורג. ב-1911 הועלה לדרגת גנרל-מיור.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 מונה אוגורודניקוב לראש מטה הקורפוס ה-22. ב-14 בנובמבר הוא הועבר למטה הארמייה העשירית. ב-25 באוגוסט 1915 מונה למפקד הדיוויזיה ה-26. ב-11 באוגוסט 1916 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-125 והועלה לדרגת לוטננט גנרל. בעקבות מהפכת פברואר ונאמנותו למשטר החדש, הוא מונה למפקד הקורפוס ה-17. הוא השתתף במתקפת קרנסקי, אולם התנהלותו הייתה גרועה ולפיכך הוא הועבר לכוחות העתודה באזור קייב. בעקבות פרשת קורנילוב והדחה של מספר קצינים בכירים, הוא הוחזר לחזית ומונה למפקד החזית הדרום-מערבית. הוא פיקד על החזית במשך עשרה ימים (מ-29 באוגוסט 1917 עד 9 בספטמבר) ובמהלכם טיהר אותה מהקצינים שתמכו בלאוור קורנילוב. במהלך הימים הללו כוחות החזית יצאו משליטה לחלוטין.

בפברואר 1918 הוא התגייס לצבא האדום בדרגת קומדיב (מפקד דיוויזיה). הוא מונה למפקד האזור הצבאי בלומורסקי. לאחר מכן מילא תפקידי מטה לפני שסולק משירות פעיל ב-1931. מאז הוא שימש כמורה באקדמיה הצבאית פרונזה וכתב עבודות על טקטיקה והיסטוריה צבאית. הוא נפטר במוסקבה ב-3 במרץ 1939.

קישורים חיצוניים
----------------

* פיודור אוגורודניקוב (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 19088742
* WorldCat: lccn-n2005037147

 |
**יוסף חיים לוקשטיין** (25 בדצמבר 1902 - 13 ביולי 1979) היה רב אמריקאי, דוקטור, נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה, נשיא אוניברסיטת בר-אילן בשנים 1957–1966, ונשיא מועצת בתי הכנסת של אמריקה (אנ').

חייו
----

נולד בשנת 1902 בעיירה סמיאטיץ (ברוסיה הלבנה) להוריו רבי יעקב שכנא ועלקא. בשנת 1910, כשהיה בן שמונה היגר עם הוריו לארצות הברית. למד בישיבת יעקב יוסף שבע שנים ולאחר מכן למד עוד ארבע שנים בתיכון של ישיבת רבי יצחק אלחנן עד שקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1926. תוך לימודיו לרבנות סיים תואר שני ועבודת דוקטורט בנושא "זכות הבכורה בחברה ובמשפט היהודי" באוניברסיטת קולומביה. שימש כמרצה בישיבה אוניברסיטה לנושאים - "דרוש" ו"סידורי בית הכנסת".

בשנת 1923, התמנה לעוזר לרב משה זבולון מרגלית בקהילת "עדת ישורון" בניו יורק והתחתן עם ביתו גרטרוד שלאנג. לאחר מות הרב מרגלית ירש את מקומו בתור מנהיג הקהילה.

בשנת 1928 הקים את בית המדרש למורות שבהמשך הפך לסניף של ישיבה יוניברסיטי ועמד בראשו במשך 10 שנים.

בשנת 1937 הקים את ישיבת רמ"ז (אנ') (רבי משה זבולון - על שם הרב מרגלית או על שם סבו) שהייתה בית הספר היומי הקהילתי הראשון בארצות הברית. לאחר מכן התווסף לישיבה גם מוסד של בית ספר תיכון. עמד בראשה עד לשנת 1967. עד למותו הישיבה מנתה כ-800 תלמידים.

בשנת 1941 התמנה לנשיא ועד הרבנים של ניו יורק ובהמשך לנשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה. לקח חלק פעיל בוועד של הרבנות הצבאית בצבא ארצות הברית ומתוך כך ביקר במחנות פליטי השואה באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן, התמנה לנשיא מועצת בתי הכנסת של אמריקה (אנ') ואף הוגדר כנשיא הכבוד של גוף זה עד למותו.

הרב לוקשטיין היה ציוני ושימש כיושב ראש הוועדה הארץ ישראלית של ועידת יהודי אמריקה לפני קום המדינה. היה חבר בתנועת המזרחי ואף השתתף בקונגרס שלפני מלחמת העולם השנייה.

סייע לד"ר פנחס חורגין ביסוד אוניברסיטת בר-אילן ולאחר פטירתו התמנה לנשיא האוניברסיטה ושימש בתפקיד זה בין השנים 1957 -1967.

נפטר בגיל 76 ב-13 ביולי 1979 בבית החולים מאונט סיני במיאמי ביץ', פלורידה.

ספריו
-----

* יהדות להלכה ולמעשה (1979).
* האמונה וגורל האדם (1967).

משפחתו
------

בנו, הרב יחזקאל לוקשטיין כיהן כעוזר הרב בקהילת קהילת ישורון החל משנת 1958, אז קיבל את משרת הרב לאחר פטירת אביו.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף חיים לוקשטיין (1902-1979), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה של הציונות הדתית - ו, עמ' 571
2. ↑  ספר היובל, הפרדס, עמ' 460
3. ↑  Saxon, Wolfgang (1979-07-15). "Joseph H. Lookstein Dead at 76; A Rabbi and Orthodox Educator". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-07-06.
4. ↑  נשיאים בעבר | אוניברסיטת בר-אילן, באתר www.biu.ac.il

| **נשיאי אוניברסיטת בר-אילן**  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פנחס חורגין • יוסף חיים לוקשטיין • משה ימר • עמנואל רקמן • מיכאל אלבק • צבי ארד • שלמה אקשטיין • משה קוה • דניאל הרשקוביץ • אריה צבן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311078405171
* ISNI: 0000 0000 8593 518X
* LCCN: n79107901
* SNAC: w6d582gd
* VIAF: 124324709
* WorldCat: lccn-n79107901

 |
**בליעת גלקסיות** הוא תהליך שבו גלקסיות גדולות בולעות גלקסיות קטנות מהן ולאו דווקא ננסיות. התהליך של בליעת הגלקסיות מתרחש כאשר גלקסיה בעלת כוח כבידה גדול יותר מושכת אליה גלקסיה בעלת כוח כבידה קטן יותר. כך, הגלקסיה מתרחבת.

תהליך הבליעה
------------

ישנן גלקסיות כמו גלקסיות אליפטיות ענקיות הנובעות כאשר שתי גלקסיות קודמות מסיביות מתמזגות. וגם גלקסיות ספירליות כמו שביל החלב שלנו, הגדלות על ידי בליעת גלקסיות גמדיות קטנות יותר. התהליך מתרחש כאשר גלקסיה ננסית ניגשת לגלקסיה גדולה בהרבה כמו גלקסיה ספירלית. כוח הכבידה הנוסף של הגלקסיה הגדולה מפשיט גז, כוכבים וחומר אפל מ"הקורבן" שלה (הגלקסיה הקטנה יותר). במשך כמה מיליארדי שנים הגלקסיה הקטנה יותר נמתחת לרצועות ארוכות, כאשר חור שחור בולע כמות גדולה של גז, במקרה זה כוכב שלם פולט סילון של פלזמה (מצב צבירה שבו החומר מייצר שדה מגנטי). כמו כן, הגלקסיה הגדולה יותר מעוותת מאוד את מערכת הכוכבים הקטנה יותר כתוצאה מכך, הגלקסיה הקטנה יותר הופכת לזרם של גאות ושפל המורכב מכוכבים שבמשך מיליארדי שנים בסופו של דבר מצטרפים למלאי הכוכבים הרגיל של הגלקסיה באמצעות תהליך של הטמעה מוחלטת.

אנדרומדה בולעת גלקסיות אחרות
----------------------------

גלקסיית אנדרומדה היא השכן הגלקטי הגדול ביותר של שביל החלב כלומר, הגלקסיה הקרובה ביותר לגלקסיית שביל החלב בה אנו נמצאים. מדענים באוניברסיטת מישיגן הסיקו כי גלקסיית אנדרומדה בלעה גלקסיה מסיבית בסדר גודל דומה לזה של שביל החלב לפני שני מיליארד שנים. אף על פי שהגלקסיה שנבלעה על ידי אנדרומדה נבלעה כמעט לחלוטין, השאירה מאחוריה הגלקסיה שביל עשיר של ראיות כמו הילה של הגלקסיה הגדולה "M32p" והותירה אחריה גלקסיה ננסית "M32" המקיפה את אנדרומדה. גלקסיה "M32" היא מה שנותר מהליבה של גלקסיית הענק שנבלעה, כל שאר הכוכבים שנשארו מהגלקסיה הקודמת נמצאים כיום בהילה המקיפה את אנדרומדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* באתר (האסטרונומיה)
* באתר (מכון דוידסון)
* באתר (הידען)
**בלמן נואר** (בשוודית: **Bellman noir**) היא סדרת ספרי מתח והיסטוריה, שנכתבו על ידי הסופר השוודי, ניקלס נט-או-דאג. הסדרה עוקבת אחר מיקל קרדל, חייל בוגר מלחמת רוסיה-שוודיה, שמשתף פעולה עם המשפטן ססיל וינגה, החולה בשחפת ויחד מוכרחים לפתור תעלומת רצח מזוויעה על רקע סטוקהולם המושחתת בשוודיה שאחרי רצח גוסטב השלישי, מלך שוודיה.

הסדרה מתרחשת בין השנים 1793 עד 1795, סטוקהולם שאחרי רצח גוסטב השלישי נשלטת על ידי פרנויה ומזימות. הכל מתחיל כשגופה מושחתת להחריד נמשית מהאגם המזוהם, כאשר פלג גופה העליון הושחת: היא חסרה ידיים, רגליים וראש נטול עיניים. מחקרים מראים שחודשים של עינויים ודאי קדמו למוות. עורך הדין לשעבר ססיל וינגה מתמודד עם המשימה הבלתי אפשרית לכאורה לחשוף את זהותו של הנרצח ושל הרוצח. זה יהיה המקרה האחרון שלו, מכיוון שהשחפת בה הוא חולה מקרבת אותו לסוף ימיו.
החקירה מכניסה אותו עמוק לארגונים החשאיים הסדיסטיים של האליטה השוודית. אבל גם אל תוך חברת המעמדות חסרת הרחמים, שם העניים והפושעים צריכים לעשות כל שביכולתם כדי לשרוד.

ניקלס קרל בוסון נט או דאג (יליד 1979) היה העורך הראשי של מגזין סליץ לפני שעבר לעבוד במשרה מלאה בתחום הכתיבה. אבותיו רצחו את מנהיג המרד נגד המלך השוודי בשנת 1434, איבדו את סטוקהולם למלך דנמרק בשנת 1520 ונאלצו לברוח מהמדינה. נט או דאג שייך לאחת ממשפחות האצולה הוותיקות ביותר בשוודיה ולכן קשור באופן בלתי נמנע להיסטוריה הסקנדינבית הסוערת.

מאז יציאת הרומן הראשון, 1793, בשנת 2017, הספרים צברו פופולריות עצומה והצלחה מסחרית ברחבי העולם ונמכרו ליותר מ-30 מדינות, תוך שבוע מיום יציאתו לאור.

עלילה כללית
-----------

### 1793

 ערך מורחב – **1793 (ספר)**  

גופה ללא גפיים וראש נמשית מהאגם בעיר סטוקהולם של שנת 1793 ומיקל קרדל, חייל לשעבר המצולק לאחר מלחמת רוסיה-שוודיה בה השתתף מוצא עצמו משתף פעולה עם המשפטן ססיל ונגה, המייעץ למשטרת מחוז סטוקהולם, בניסיונו לזהות את הנרצח ולעלות על עקבות הרוצח.

### 1794

 ערך מורחב – **1794 (ספר)**  

אריק טר מואשם ברצח כלתו בליל חתונתם וססיל מוצא עצמו לבדו בחקירה שבה אף אחד לא משתף עמו פעולה, אפילו לא הרשויות שעסוקות בתככים פוליטיים זרים.

### 1795

 ערך מורחב – **1795 (ספר)**  

הרוצח הסדרתי מהספרים הקודמים יוצא להחזיר לסטוקהולם את הברק האבוד שלו, בדרכו הסדיסטית הייחודית, כאשר רק ססיל ונגה הגוסס ניצב מולו במאבק הנחוש למנוע ממנו מלבצע את זממו.

### הדמויות הראשיות

* **מיקל קרדל** - בוגר מלחמת רוסיה-שוודיה משנת 1788, קטוע יד.
* **ססיל וינגה** - משפטן חוקר המייעץ למשטרת מחוז סטוקהולם, החולה במחלה חשוכת מרפא ולכן ימיו ספורים.

ביקורת
------

הסדרה התקבלה בהתלהבות והפכה ללהיט בשוודיה, רוסיה ובמדינות הדוברות אנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

| "בלמן נואר" מאת ניקלס נט-או-דאג |
| --- |
| **1793** | **1794** | **1795** |
| ‏נט-או-דאג |
בליעה בדימות תהודה מגנטית בזמן אמת.
**בליעה** היא מעבר של מזון מהפה אל הוושט דרך הלוע. בתהליך זה עולה הגרון כנגד מכסה הגרון על מנת לחסום את קנה הנשימה ולמנוע כניסה של מזון אליו. כישלון של כיסוי קנה הנשימה עלול לגרום לשאיפת מזון לתוכו ולחנק, ועל כן אמרו חז"ל: "אין משיחין בשעת הסעודה, פן יקדים קנה לוושט".

הבליעה היא רפלקס המחולק לשלושה שלבים:

* שלב הפה הוא שלב רצוני שבו המזון הנמצא בפה מועבר ללוע. חיישני מגע בלוע שולחים עצבוב מביא (אַפרנטי) למרכז הבליעה במוח המוארך שמתחיל את הרפלקס.
* שלב הלוע הוא שלב לא רצוני הנמשך 1–2 שניות, שבו החך הרך ושריר מצר הלוע העליון סוגרים את הלוע האפי, הגרון עולה כנגד מכסה הגרון כדי לסגור את קנה הנשימה, שרירי הלוע מתכווצים והסוגר הוושטי העליון נרפה ונמתח, דבר המאפשר את מעבר המזון לוושט. זה מתאפשר כתוצאה מעלייה בלחץ בלוע וירידה בלחץ בסוגר הוושטי העליון שמובילה להרפייתו. בשלב זה נעצרת הנשימה. פרט לשלב זה הסוגר הוושטי העליון סגור כדי למנוע עלייה של חומצה מן הקיבה.
* שלב הוושט הוא שלב לא רצוני המתחיל לאחר מעבר המזון את הסוגר הוושטי העליון. הנשימה אז מתחדשת והמזון נדחף פנימה על ידי מפל לחצים שנוצר בתנועה פריסטלטית. כדי לדחוף את האוכל יש עלייה הדרגתית בגל הלחץ המתבטאת בכיווץ של שרירי הוושט בנקודה שמעל המזון והרפיה שלהם מתחתיו, עד להגעה לשוער הוושטי התחתון. גם שוער זה סגור דרך קבע, ורק כשמגיע אליו מזון יש ירידה בלחץ וכניסה של המזון והנוזלים פנימה.

הבקרה על רפלקס הבליעה וכיווץ השרירים מופקדת בידי מערכת העצבים המרכזית והורמונים. היא מורכבת מפריסטלטיקה ראשונית ושניונית. הפריסטלטיקה הראשונית מתרחשת בעת כיווץ הוושט עם כניסת המזון לפה וללוע. קולטני חישה בפה ובלוע מעבירים אותות דרך עצב הלשון והלוע למרכז הבליעה, אשר בתגובה שולח אותות דרך עצבים מניעים מסוג אלפא, הגורמים לכיווץ השרירים המשורטטים בוושט העליון, ודרך סיבים מניעים קרביים, המעצבבים את מקלעת שרירית המעי וגורמים לכיווץ השריר החלק הוושט התחתון. הפריסטלטיקה השניונית מתרחשת כאשר חיישנים בוושט חשים מתיחה עקב נוכחות מזון בו. הקולטנים מעבירים מידע דומה לזה שבפריסטלטיקה הראשונית, דרך העצב התועה, וכן ישירות למקלעת שרירית המעי. גל הפריסטלטיקה השניוני מנקה את שאריות המזון שנותרו בוושט לאחר הגל הראשון.

דיספאגיה, היא הפרעה בבליעה מכל סיבה שהיא. זו הפרעה שכיחה יחסית הנובעת מתופעות שונות כגון הפרעות עצביות, גידולים ועוד.

ראו גם
------

* מנגנוני תנועה במערכת העיכול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בליעה** בוויקישיתוףכיצד עובד מנגנון הבליעה?, מאמר מאת ד״ר יעל שפירא גליץ

* בליעה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Normal Swallowing and Dysphagia: Pediatric Population (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545602505171
* GND: 4125108-8
* LCCN: sh85036476
* NKC: ph565348

 |
**בליקנזאורוס** (שם מדעי: *Blikanasaurus*) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד פרימיטיבי בעל דמיון לפרוזאורופוד. הוא חי במשך הטריאס העליון, לפני 210 מיליון שנה מזמננו. משמעות שמו היא: "הלטאה של הרי בלינקה" (Blikana mountain), בה התגלו מאובניו בתצורת אליוט (אנ'), בכף המזרחי שבדרום אפריקה. הממצאים היחידים שנתגלו מהבליקנזאורוס הם שרידי כפות רגליים ואצבעות, אם כי ייתכן שאגן שהתגלה במדינה החופשית משתייך לסוג. הסוג הוגדר ב-1985 וכלל מין יחיד - *Blikanasaurus cromptoni*, הקרוי על החוקר האמריקאי אלפרד ו. קרומפטון (A.W. "Fuzz" Crompton), שהוביל משלחות רבות לדרום אפריקה.

דינוזאור זה היה מהפרימיטיביים שבזאורופודים האמיתיים והיה קטן יחסית, באורך מוערך של שלושה עד חמישה מטרים. ישנם הבדלים קלים יחסית בין הפרוזאורופודים לזאורופודים האמיתיים והעיקרי מביניהם הוא המבנה החזק יותר של עצמות הרגליים והאגן, אשר עזרו לתמוך בגוף גדול וכן יציבה על ארבע בהתאם לכך. ייתכן שהיה קרוב למלנורוזאוריים, המפותחים שבפרוזאורופודים, שחלקם התגלו בדרום אפריקה. עם זאת, הוא קרוב יותר למשפחת הזאורופודים לסמזאוריים.

מספר חוקרים מגדירים אותו כשייך למשפחה עצמאית - *Blikanasauridae*, לצד סוגים קרובים, אך לא כל החוקרים מסכימים על קיומה ורואים בה מוטלת בספק.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ליתוקרפוס דאלבטוס** (שם מדעי: ***Lithocarpus dealbatus***, בכתב סיני **白皮柯**, בפין-יין: **Bái pí kē**), הוא מין צמח השייך לסוג ליתוקרפוס במשפחת האלוניים. זהו עץ שגובהו עד 20 מטרים, הגדל בדרום-מזרח אסיה.

תיאור
-----

ליתוקרפוס דאלבטוס הוא עץ שגובהו עד 20 מטרים. הענפים מכוסים בפלומה קצרה חומה.

פטוטרת העלים מכוסה בפלומה קצרה חומה ואורכה 1–2 סנטימטרים. הטרף ביצתי, סגלגל מוארך עד דמוי רומח. אורכו 7–14 סנטימטרים, ורוחבו 2–5 סנטימטרים, והוא בעל מרקם נייר עבה עד עור. גונו אפרפר בחלק העליון המכוסה בפלומה קצרה חומה. בסיס העלה דמוי יתד, וקצה העלה מחודד. שולי העלים שלמים. העורק המרכזי בולט מעט בחלק העליון ומעט מכוסה פלומה. בכל צד יש בין 10 ל-13 עורקים משניים המתחברים לעורק המרכזי. עורקים שלישוניים בולטים בחלק העליון.

התפרחות הזכריות מקובצות בקצה הענפים, עד 15 סנטימטרים. התפרחות הנקביות הן לעיתים הרמאפרודיטיות באורך עד 20 סנטימטרים. הספלולים במקבצים בין 3 ל-5. מקבץ הבלוטים הוא באורך 5–8 סנטימטרים. ממדי הספלול המעוגל 0.8–1.4 × 1–1.8 סנטימטרים, כשהוא מכסה מחצי מהבלוט ועד כולו. הבלוט סגלגל עד ביצתי, קטן במקצת מהספלול וקצהו מעוגל עובי הקליפה כמילימטר אחד. עונת הפריחה היא באוגוסט עד אוקטובר. הבלוט מבשיל באוגוסט עד אוקטובר שנה אחר-כך.

תפוצה
-----

הצמח גדל ביערות לחים, יחד עם אורן יונאן, אשוחית ומינים אחרים של אלוניים בגובה בין 1,000 ל-2,800 מטרים מעל גובה פני הים במחוזות סין העממית גוויג'ואו, דרום-מערב סצ'ואן, דרום-מערב טיבט ויונאן. כמו גם בבהוטן, צפון-מזרח הודו, צפון לאוס, דרום-מזרח מיאנמר, וייטנאם וצפון תאילנד.

טקסונומיה
---------

העץ תואר לראשונה על ידי שלושה: הבוטנאי האנגלי ג'וזף דלטון הוקר (Joseph Dalton Hooker), הבוטנאי הסקוטי תומאס תומסון (Thomas Thomson), והבוטנאי הגרמני-הולנדי פרידריך אנטון וילהלם מיקל (Friedrich Anton Wilhelm Miquel). את השם המדעי קבע הבוטנאי הגרמני-אמריקני אלפרד רדר (Alfred Rehder).

העץ שייך לסוג ליתוקרפוס במשפחת האלוניים.

### תת-מינים

לליתוקרפוס דאלבטוס יש שני תת-מינים:

* *Lithocarpus dealbatus* subsp. *dealbatus*
* *Lithocarpus dealbatus* subsp. *leucostachyus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליתוקרפוס דאלבטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* Lithocarpus dealbatus (Hook. f. & Thomson ex Miq.) Rehder

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם *Lithocarpus viridis* המופיע על האיור הוא אחד השמות הנרדפים לעץ
2. ↑  ליתוקרפוס דאלבטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
3. ↑  השם העברי הוא תעתיק השם המדעי
4. 1 2 3 4  Lithocarpus dealbatus, Flora of china Vol. 4 Page 346
**קדמליה** (מלועזית: **Kademlia**, ובקיצור: **Kad**) היא טבלת גיבוב מבוזרת (Distributed hash table, DHT) מדור שלישי, המשמשת ברשתות P2P שהומצאה על ידי פטר מיימאונקוב (Petar Maymounkov) ודייוויד מזיארס (David Mazières).

פונקציית הגיבוב ופונקציית המרחק
-------------------------------

בקדמליה ממופים כל הערכים המאוחסנים בעזרת פונקציית הגיבוב SHA-1, הנותנת לכל ערך מפתח בן 160 בתים. פונקציית המרחק בין שני מפתחות היא פונקציית XOR, כך נוצר מרחב חיפוש בו ניתן למקם את כל הערכים ולתאר את המרחקים ביניהם לפי מרחקי המפתחות.   
בנוסף, ממופים כל הצמתים ברשת לפי אותן פונקציות גיבוב ומרחק ואותו מרחב בן 160 הבתים מכיל הן את הערכים והן את המשתתפים ברשת.

משך החיפוש בקדמליה יחסי ל-{\displaystyle log(n)}, כאשר n הוא מספר החברים ברשת.

שימוש טיפוסי
------------

השימוש הנפוץ ביותר ברשת הוא לצורך שיתוף קבצים, בדוגמה הבאה מודגם חיפוש אחר קובץ ברשת:

1. מחשב המחובר לרשת מעוניין למצוא קובץ בשם XXX.
2. המחשב המחפש מפעיל את פונקציית הגיבוב על השם XXX ומקבל YYY, ערך בן 128 ביט.
3. המחפש מאתר בעזרת טבלת הניתוב (ראו בהמשך) את הדרך לעמית (Peer) האחראי על הערך YYY, בתהליך זה יש לכל היותר {\displaystyle log(n)} שלבים ברשת בת n עמיתים.
4. המחשב האחראי על הערך YYY (זה שיש לו מזהה הקרוב ביותר ל-YYY) מדווח למחפש על רשימת המחשבים שדיווחו לו על כך שהם מכילים את הקובץ XXX.
5. המחפש פונה אל כל איברי הרשימה ונרשם אצלם בתור להורדת הקובץ.

טבלת ניתוב
----------

הניתוב בקדמליה הוא הדרגתי, כל צומת (node) ברשת מעביר למחפש את הכתובת אל הצומת הבא. מפני שכל צומת מחזיק מידע מאוד מפורט על המתחם הקרוב אליו במרחב החיפוש ומידע דליל יותר על החלקים המרוחקים יותר, ה"קפיצות" אותן מבצע המחפש הן בצעדים שהולכים ומתקצרים (מבחינת המרחק בין ערכי פונקציית הגיבוב) וכך מובטח החיפוש בן {\displaystyle log(n)} שלבים לכל היותר.

מימושים עיקריים
---------------

את הפרוטוקול מממשת התוכנה הפופולרית eMule, שהיא המחליפה של eDonkey ותוכנות P2P נוספות משתמשות בו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kademlia: A Peer to peer information system Based on the XOR Metric
**מריו זוכוביצקי** (בספרדית: **Mario Schujovitzky**;‏ 24 בפברואר 1953 – 16 במרץ 2021) היה כדורגלן ארגנטינאי-ישראלי, ששיחק בעמדת השוער במספר קבוצות, אך מזוהה יותר מכל עם קבוצת הפועל באר שבע, בה שיחק ברוב הקריירה שלו.

ביוגרפיה
--------

זוכוביצקי נולד בארגנטינה בעיר סנטה פה, ובהיותו ילד בבית הספר שיחק במכבי סנטה פה (קבוצת הספורט של ארגון מכבי העולמית מהעיר), עד שנתגלה ונרכש על ידי קבוצת צ'קריטה ג'וניורס (שמקורה בבואנוס איירס) מהליגה הארגנטינאית המקצוענית שם החל את הקריירה כשוער מקצוען, בהיותו בגיל 18. עם הזמן הרוויח זוכוביצקי את מקומו בהרכב הראשון ושיחק 6 עונות במדי הקבוצה הארגנטינאית מהליגה הראשונה. זוכוביצקי עלה לישראל מארגנטינה בשנת 1977 בגיל 24, עקב המצב הפוליטי הבלתי יציב ששרר בארגנטינה בתקופה זו, וקיבל אזרחות ישראלית מכוח חוק השבות. ב-1980 עבר לקבוצת הפועל ירושלים שם עמד בין קורות השער במשך 2 עונות, לאחריהן חזר להפועל באר שבע למשך 5 שנים נוספות, עד שפרש מכדורגל בגיל 34 וחזר לארצו.

במהלך הקריירה שמר זוכוביצקי על רשת נקייה ב-101 משחקים מתוך 252 משחקים בהם שיחק, ועצר סך הכל 11 פנדלים מתוך 28 שנבעטו נגדו. ממוצע הצלחה של 0.39, הטוב ביותר בהיסטוריה של הליגה הישראלית הבכירה. במיוחד זכור מתקופתו בישראל שהוא ליווה את נבחרת ארגנטינה בימי ביקורה בישראל ביחד עם כוכבה דייגו ארמנדו מראדונה, ב-1986, רגע לפני שטסה למונדיאל במקסיקו וזכתה בו.

לאחר תום הקריירה חזר לארגנטינה, שם התגורר בשארית חייו. ב-16 במרץ 2021 נפטר זוכוביצקי בבית החולים בעיר סנטה פה שבארגנטינה, ממחלה קשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סניור מריו זורוביצקי מסנטה-פה לבירת הנגב, מאת ר. אריה, עיתון ⁨⁨מעריב⁩⁩, 31 יולי 1977

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילן שי - זמן הנגב, איזה שוער ייכנס להיכל התהילה של הפועל באר שבע?, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2009
2. ↑  מערכת ONE, ‏שוער ב"ש בעבר, מריו זוכוביצקי, הלך לעולמו, באתר ONE‏, 16 במרץ 2021
3. ↑  שי מוגילבסקי, שוער העבר מריו זוכוביצקי הלך לעולמו, באתר ynet, 16 במרץ 2021
**מריו סוארס מאטה** (בספרדית: **Mario Suárez Mata**; נולד ב-24 בפברואר 1987) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההגנתי בראיו ואיקאנו. לזכותו 3 הופעות במדי בנבחרת ספרד.

קריירת מועדונים
---------------

סוארס נולד באלקובנדס שבקהילה האוטונומית מדריד. בגיל 12 הוא החל לשחק במחלקת הנוער של אתלטיקו מדריד. סוארס שיחק בקבוצת המילואים אתלטיקו מדריד ב' בין השנים 2004 ו-2006. הוא הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת של אתלטיקו ב-6 בנובמבר 2005, כאשר נכנס כמחליף בדקות הסיום של משחק התיקו עם סביליה, שהסתיים ללא שערים. במהלך עונה זו הופיע בעוד שלושה משחקים.

בעונות 2006/2007 ו-2007/2008 הושאל סוארס לקבוצות הליגה הספרדית השנייה ריאל ואיאדוליד וסלטה ויגו, בהתאמה. בתקופתו בוויאדוליד סייע לקבוצה לעלות ללה ליגה, כאשר היא סיימה במקום הראשון בטבלה. באוגוסט 2008 נרכש סוארס על ידי מיורקה מהליגה הספרדית הראשונה, וחתם בקבוצה על חוזה לארבע שנים. בחוזהו נכלל סעיף רכישה בחזרה של השחקן על ידי אתלטיקו.

סוארס השתלב במיורקה והיה שחקן הרכב בקבוצה. בעונתו השנייה במיורקה כבש חמישה שערי ליגה ב-34 הופעות, וסייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בליגה. בעקבות הופעותיו המוצלחות של סוארס הוא נרכש בחזרה על ידי אתלטיקו מדריד.

בעונה הראשונה של סוארס בתקופה השנייה במדי אתלטיקו הופיע ב-35 משחקים, בהם כבש שני שערים. הוא כבש את שער הבכורה שלו עבור אתלטיקו ב-10 באפריל 2011, בניצחון הביתי 0–3 על ריאל סוסיאדד. בעונה הבאה סייע לאתלטיקו לזכות בליגה האירופית, בכך ששיחק 14 משחקים במסגרת המפעל בעונה זו, כולל במשחק הגמר מול אתלטיק בילבאו. בנוסף, הוא זכה עם אתלטיקו גם באליפות ספרד ובגביע המלך הספרדי.

ב-20 ביולי 2015 חתם בפיורנטינה האיטלקית. לאחר שלא קיבל דקות רבות בקבוצה האיטלקית, ב-30 בינואר 2016 חתם בווטפורד האנגלית לארבע וחצי שנים. ב-16 באוגוסט 2016 הושאל לולנסיה. ב-11 ביולי 2017 חתם בגוויג'ואו ז'יצ'נג הסינית. ב-31 בינואר 2019 חתם בראיו ואיקאנו עד לסוף העונה.

נבחרת ספרד
----------

בשנת 2006 זכה סוארס עם נבחרת ספרד עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19. שנה לאחר מכן השתתף עם ספרד עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20. הוא כבש את שערו היחיד בטורניר מבעיטת עונשין בניצחון 1–2 על זמביה. שנתיים אחרי הוא השתתף עם נבחרת ספרד עד גיל 21 באליפות אירופה עד גיל 21.

סוארס ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד הבוגרת ב-6 בפברואר 2013, במשחק הידידות, נגד אורוגוואי. המשחק, שנערך בדוחה, בירת קטר, הסתיים בניצחון 1–3 לספרד.

תארים
-----

אתלטיקו מדריד
* אליפות ספרד: 2013/2014
* גביע המלך הספרדי: 2012/2013
* הסופר קאפ הספרדי: 2014
* הליגה האירופית: 2011/2012
* הסופר קאפ האירופי: 2010, 2012

נבחרת ספרד עד גיל 19
* אליפות אירופה עד גיל 19: 2006

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מריו סוארס** |

* מריו סוארס, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
הרב **מרדכי אריה זמל** (ה'תרע"א, 1911 - כ"ח באב ה'תשנ"א, 18 באוגוסט 1991) היה רב המושבה תל מונד ויישובי גוש תל מונד במשך קרוב ל-50 שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בלודמיר שבווהלין (אז באימפריה הרוסית, כיום באוקראינה) ליהושע וגיטל, סוחרי טקסטיל חסידי צ'ורטקוב. למד בישיבה קטנה של רשת ישיבות נובהרדוק בלודמיר. לאחר שסיים את הש"ס, עבר ללמוד בישיבה גדולה של רשת נובהרדוק בקוריץ, ולאחר כמה שנים עבר ללמוד בישיבת "אור תורה" בזוויהל, אצל הרב יואל שורין ("העילוי מפולטבה"). לאחר שעשה שימוש חכמים אצל כמה רבנים, נסמך לרבנות על ידי הרב שלום שכנא צ'רניאק, רבה של מצייב.

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 עלה לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט ששלח הרב קוק. בארץ למד בישיבת בית יוסף - נובהרדוק בתל אביב מפי הרב הלל ויטקינד והרב אהרן ויינשטיין. נישא לחיה דאבא בת הרב יצחק אפשטיין מירושלים. הוא למד בישיבת חברון בירושלים, שם התקרב לראש הישיבה הרב יחזקאל סרנא ולרבנים שמשון אהרן פולנסקי ואליהו ראם. נסמך לרבנות מפי חכמי ירושלים הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג, צבי פסח פרנק, יעקב משה חרל"פ ואיסר זלמן מלצר. בירושלים נרקם קשר קרוב בינו לבין הרב הראשי הרצוג, וכאשר באו לרב הרצוג בשנת 1942 נציגי המושבה תל מונד לבקש המלצה לרב - המליץ להם על הרב זמל. בתל מונד ייסד מקווה טהרה, בית כנסת ובית ספר דתי על אף התנגדויות קשות מקרב אנשי הוועד המקומי. בתפקיד הרבנות נשא קרוב ל-50 שנה, עד מותו.

נפטר ב-18 באוגוסט 1991, כ"ח באב ה'תשנ"א ונקבר בהר המנוחות

לאחר פטירתו הוקם לזכרו כולל אברכים "עם מרדכי" בתל מונד.

משפחתו
------

* בנו אל"ם הרב אברהם משה אבידן היה עוזר הרב הראשי לצה"ל, ראש ישיבת שעלבים ומחבר הספרים "שבת ומועד בצה"ל", "אהבת צדקה", "אמרות מלך", "שמירת הנפש כהלכתה" ועוד.
* בנו הרב אשר זמל כיהן כרב המועצה האזורית הדר השרון
* בנו הרב חיים יהושע זמל כיהן כרב שכונות תלפיות וארנונה בירושלים.
* בנו יוסף עשת נהרג בהתרסקות מטוס ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-1964

גיסיו היו הרבנים יצחק מאיר חרל"פ וחיים דוד כהנא.

לקריאה נוספת
------------

* הרב אשר זמל, **גדולת מרדכי**, תשע"ח - 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב יצחק אפשטיין הוציא לאור את הספר "שעורי תורה" על מסכת נדרים: סיכומי שיעורים ששמע מרבי שמעון שקופ בישיבת טלז, שהיה הספר הראשון מתורתו הרב שקופ שיצא לאור. בת נוספת של הרב אפשטיין הייתה מנוחה חרל"פ.
2. ↑  קברו באתר Gravez.
3. ↑  משה ויסברג, מחבר הספרים וראש ישיבת שעלבים נפטר בשבת, באתר בחדרי חרדים, 30 בינואר 2021
4. ↑  הרב אשר זמל הוכתר בהדר השרון, דבר, 29 במאי 1977
5. ↑  הרב חיים יהושע זמל, באתר בית הכנסת ע"ש ש"י עגנון.
6. ↑  הישראלי שנהרג בקונגו היה תושב תל מונד, למרחב, 1 בספטמבר 1964
7. ↑  ש. אנגל, ה"טייס" הישראלי שנהרג בקונגו - צעיר הרפתקן ובעל עבר פלילי מתל-מונד, דבר, 1 בספטמבר 1964

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407688005171
* VIAF: 13154327975726852168
* WorldCat (עם VIAF): 13154327975726852168

 |
**מרדכי (מוּני) זיסמן** (12 בינואר 1921 - 17 באוגוסט 2010) היה אסיר ציון ופעיל של גורדוניה ברומניה, סופר ומהנדס העיר חולון (1986-1974).

נולד בעיירה דומברובני שבבסרביה, בן לשיינה־רחל ושמשון זיסמן והאח הצעיר לשלוש אחיותיו: סוניה, אסתר ויהודית.

לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות ב-1940, נשלח על ידי מוסדות התנועה הציונית גורדוניה בבוקרשט לפעילות בשטח הכבוש. שנה לאחר מכן נאסר בקישינב על ידי הNKVD בעוון פעילותו הציונית־מחתרתית, ונשלח למאסר למשך עשר שנים בבתי סוהר ובמחנות העבודה בסיביר. לאחר שחרורו רותק למשך שש שנים נוספות לכפר דולגי-מוסט Долгий Мост.

בשנת 1972 עלה לישראל עם אשתו, שרה, ושני ילדיהם.

עבד כמהנדס העיר חולון בין השנים 1974 ל-1986 (עד ליציאתו לגמלאות).

בשנת 1994 הוציא את ספרו הראשון "גשר ארוך" המגולל את דרך החתחתים שעבר עד שזכה לעלות לארץ ישראל. זהו גם פירוש שמו של הכפר אליו רותק לאחר שחרורו, ובו הקים את משפחתו.

בשנת 2001 הוציא לאור את ספרו השני "השלטון והעיור (אורבניזציה) בארץ ישראל ובמדינת ישראל" העוסק בפיתוח עירוני לאורך ההיסטוריה היישובית של ארץ ישראל.

ראו גם
------

* גורדוניה

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי זיסמן, **גשר ארוך**, מורשת, 1994
* מרדכי זיסמן, **השלטון והעיור (אורבניזציה) בארץ ישראל ובמדינת ישראל**, טליגרף, 2001

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433193505171
* LCCN: nr2005021773
* VIAF: 73811851
* WorldCat: lccn-nr2005021773

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "ניקולס קייג'".

**ניקולאס גייג'** (באנגלית: **Nicholas Gage**; נולד ב-23 ביולי 1939) הוא סופר ועיתונאי חוקר אמריקני ממוצא יווני. ספרו "אֶלֶנִי" ראה אור בתרגום לעברית.

תולדות חייו
-----------

גייג' נולד בכפר ליה (יוונית: Λια) שבמחוז אפירוס בצפון-מערב יוון בשם ניקולאוס (ניקוס) גאצויאניס (אנגלית: Nikolaos Gatzoyiannis; יוונית: Νίκόλαος Γκατζογιάννης) לחריסטוס (אנגלית: Christos; יוונית: Χρίστος) ואלני (אנגלית: Eleni; יוונית: Ελένη) גאצויאניס.

כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, עזב אביו את יוון לארצות הברית, בכוונה לצרף אליו את משפחתו, אך על רקע תום מלחמת העולם, פרצה מלחמת האזרחים ביוון, הקומוניסטים כבשו את הכפר ליה, עצרו את האם אלני, האשימו אותה בתמיכה במלוכנות, שפטו אותה משפט ראווה במרכז הכפר, והוציאוה להורג. לפני מעצרה הספיקה אלני להבריח מהכפר את ניקולאס ושלוש מאחיותיו. אחות רביעית, גליקריה (אנגלית: Glykeria; יוונית: Γλυκερία), שלחמה כפרטיזנית, נתפסה בידי הקומוניסטים.

בשנת 1949, בשלהי מלחמת האזרחים, הפליגו ניקולאס ואחיותיו באוניה לניו יורק, והתאחדו עם אביהם, שאותו לא ראה ניקולאס מיום שנולד. גליקריה הצטרפה אליהם בשנת 1950, לאחר שהמלחמה תמה. בשנת 1964 סיים גייג' לימודי תואר שני בבית הספר לעיתונאות של אוניברסיטת קולומביה, והחל לעבוד ככתב עבור סוכנות הידיעות אסושיאייטד פרס. בין השנים 1970־1980 עבד גייג' גם עבור העיתונים בוסטון הראלד טראוולר, וול סטריט ג'ורנל והניו יורק טיימס.

בשנת 1980 עזב גייג' את עבודתו בניו יורק טיימס, ונסע ליוון כדי לחקור את נסיבות מותה של אימו ולהתחקות אחר רוצחיה, ובשנת 1983 פרסם את הספר "אלני", על אודות חייה ומותה. גייג' מתאר בספר כיצד איתר את האיש ששפט ורצח את אימו, והגיע לביתו באתונה כשאקדח מוחבא בכליו, במטרה להורגו. אולם במהלך הפגישה נכנסה לחדר בתו הקטנה של האיש, וגייג' התחרט ועזב את הבית מבלי שנקם את מות אימו. הספר ראה אור בעברית בשנת 1986, בתרגומו של יוסף אשכול, בהוצאת מעריב.

ב-1985 יצא לאקרנים הסרט אלני (אנ') המתבסס על הספר וגייג' היה שותף לכתיבת התסריט שלו. קייט נליגן משחקת בתפקיד אלני וג'ון מלקוביץ' בתפקיד גייג' המבוגר. 

גייג' מתגורר כיום בעיר נורת' גראפטון (אנגלית: North Grafton), מסאצ'וסטס, נשוי לג'ואן (אנגלית: Joan), ולו בן - כריסטוס (כריס, על שם סבו), תסריטאי וכותב ספרי קומיקס, ושתי בנות: אלני (על שם סבתה) ומרינה (אנגלית: Marina).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ניקולאס גייג'
* ספריו של גייג' באתר goodreads
* ריאיון עם גייג' בערוץ יוטיוב של חדשות אוניברסיטת בוסטון, מאי 2013.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  האתר הרשמי של גייג', ‏אוחזר לאחרונה ב-10.7.2016
2. ↑  דף הספר "אלני" באתר הוצאת מעריב, ‏24 בפברואר 2016
3. ↑  ניקולאס גייג' באתר Hellenic Communication Service, L.L.C, ‏24 בפברואר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463229405171
* BNE: XX1239044
* BnF: cb119038343 (data)
* GND: 118961721
* ISNI: 0000 0001 1600 1831
* LCCN: n50015445
* NKC: mzk2003180634
* NLG: 16971
* NTA: 070287988
* SNAC: w6mj0jt9
* SUDOC: 026877996
* VIAF: 17222826
* WorldCat: lccn-n50015445

 |