recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סנדרה הס** (**Sandra Hess**; נולדה ב-27 במרץ 1968) היא שחקנית שווייצרית.

ביוגרפיה
--------

הס נולדה בציריך, ובגיל חמש עשרה היא החלה לעבוד כדוגמנית בפרסומות לטלוויזיה. לאחר סיום התיכון היא החלה ללמוד משפטים באוניברסיטת ציריך, ולפני שסיימה את התואר נסעה לארצות הברית על מנת לפתח שם קריירת משחק.

ב-1992 הופיעה בסרט "העולם על פי קליפורניה מן" לצד שון אסטין.

ב-1997 שיחקה את סוניה בלייד בסרט "מורטל קומבט 2" ושיחקה בסרט האימה "משמרת לילה" שכתב סטיבן סודרברג, וכיכבו בו יואן מקגרגור ולורן גרהאם.

ב-1998 שיחקה בפרק של הסדרה "איש הנצח", ושיחקה בתפקיד ראשי בעונה השנייה של סדרת הפעולה האמריקאית "פנסקולה: כנפי זהב". 

היא גילמה את דמותה של וייפר בסרט טלוויזיה המבוסס על הקומיקס לצד דייוויד הסלהוף.

היא שיחקה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן, גולשים בזמן, CSI ובניחוש חוקר.

ב-2008 שיחקה תפקיד קבוע של עורכת דין באופרת הסבון הרפואית "בית חולים כללי".

הס נשואה לשחקן מייקל טרוקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* סנדרה הס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סנדרה הס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סנדרה הס, באתר AllMovie (באנגלית)
* סנדרה הס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* סנדרה הס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb141868811 (data)
* ISNI: 0000 0000 0103 5433
* LCCN: no99084517
* NLP: a0000001676485
* SNAC: w6fb71t4
* VIAF: 51899476
* WorldCat: lccn-no99084517

 |
**אַבָּא גָּנוּב** הוא הראשון בטרילוגיית סרטים ישראליים בכיכובו של השחקן יהודה בארקן. הסרט יצא לאקרנים בדצמבר 1987 ומכר 350,000 כרטיסים בישראל.

סרטי ההמשך בטרילוגיה הם: "אבא גנוב 2" (1989) ו"אבא גנוב 3" (1991).

החלק הרביעי יצא בספר בלבד ונקרא "אבא גנוב 4 - החילוץ מניו יורק".

תקציר העלילה
------------

יצחק בן-דוד (יהודה ברקן), המוכר בכינוי "צ'יקו", הוא דייג ומפעיל ספינת תיירים על הכנרת, הוא גר בספינה בטבריה ומגדל לבדו את בן (בן ציון), בנו בן השמונה לאחר שהתגרש מאשתו מגי (קרן מור), אשר עברה לגור בארצות הברית, כשבן היה בן שלוש. מגי התחתנה מחדש עם מיליונר אמריקאי בשם סאם. כעבור חמש שנים מגיעה מגי לארץ בלוויית בעלה במטרה להשיג חזקה על הילד. היא נעזרת לשם כך בעורך הדין נתן קוגלר (אורי שמיר).

קוגלר שולח את עורכת הדין גליה רשף (אלונה קמחי) העובדת במשרדו לאסוף מידע על צ'יקו. הוא גם שולח עובדת סוציאלית שתבחן את אופן גידולו של הבן על שפת הכנרת.

בין צ'יקו לבין גליה נוצר קשר רומנטי, ובן מתחבר עם בתה של גליה, אפרת (אילנה ברקוביץ).

קוגלר מזמן דיון נוסף בבית המשפט על מנת שיקבע כי האם תקבל משמורת על הילד. הוא נעזר בטענה שמגי ובעלה מתכוונים להשתקע בישראל, ושלאור מצבה הכלכלי המשופר ביחס למצבו של צ'יקו, הילד יזכה לתנאי גידול טובים יותר. גליה רשף מתוודה בפני צ'יקו שהיא מועסקת על ידי קוגלר. צ'יקו עוזב את ביתה, בו הוא שהה בלילה הקודם למשפט, כשהגיע עם בנו לתל אביב.

שופט בית המשפט פוסק כי הילד יועבר למשמורת של אמו. צ'יקו עוזב את בית המשפט בזעם, ובן מתלווה אליו, כאשר בן לא מבין את ההחלטה כי לא יהיה ברשות אביו. צ'יקו גונב את הרכב היוקרתי של עורך הדין קוגלר, לאחר ויכוח בין השניים בחניית בית המשפט, ונעצר כעבור זמן קצר על ידי המשטרה.

גליה מבטיחה לסייע לצ'יקו במאבקו ובערעור שיגיש, ובינתיים שוהה בן במלון עם אמו. לאחר ויכוח בין בן לאמו הוא בורח אל אביו לטבריה, בעזרתה של גליה.

בן מוחזר לידי אמו. בעודו שוהה עמה מקבלת גליה שיחת טלפון מטינה, מזכירה במשרדו של קוגלר המתוסכלת ממנו. טינה מיידעת אותה שבכוונת מגי ובעלה לטוס לארצות הברית עם בן.

גליה, צ'יקו ואפרת נוסעים במהירות אל נמל התעופה, עם צו עיכוב יציאה מהארץ שהוציאו, חתום על ידי שופט.

רגע לפני שמגי, סאם בעלה ובן עולים למטוס, צ'יקו צועק בשמו של בן כאשר הוא מגיע אל שדה התעופה. בן שומע אותו, ובורח מידי מגי אימו ורץ אל אביו, והשניים מתרגשים ומתחבקים, וברקע מושמע שירו של בועז שרעבי "לתת".

צוות השחקנים
------------

* יהודה בארקן - יצחק (צ'יקו) בן-דוד
* אלונה קמחי - גליה רשף
* בן ציון - בן בן-דוד
* קרן מור - מגי ויינברג
* אורי שמיר - עו"ד נתן קוגלר
* אילנה ברקוביץ' - אפרת רשף
* ג'טה לוקה - סוניה
* לני רביץ - סאם ויינברג
* דן הרדן - שופט
* יעקב כהן - בבר
* ירדן רוס - טינה
* אריה צ'רנר - רינגו
* יעל עמית - שולה (העובדת סוציאלית)
* זארה ורתניאן - מורדוך

קישורים חיצוניים
----------------

* "אבא גנוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אבא גנוב", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "אבא גנוב", באתר אידיבי
* "אבא גנוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "אבא גנוב", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אמיר קמינר, חייך, גם אם אכלת אותה, באתר ynet, 28 במרץ 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frank Bren, Amy Kronish. **World cinema: Israël**. Flicks Books, 1996. עמ' 240
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתוכנית מציאות. אם התכוונתם לסרט קולנוע אמריקאי משנת 1984 שצולם בישראל, ראו השגריר (סרט).

**השגריר** היא תוכנית מציאות ישראלית של "שידורי קשת" ששודרה בשנים 2005–2006 בערוץ 2. מטרת התוכנית הייתה מציאת נציג הסברה ישראלי שיתמקם במטה הארגון האמריקאי "Israel At Heart" בניו יורק. בכל עונה השתתפו 14 מועמדים, אשר עברו מספר רב של מיונים, תחרויות, משימות ואתגרים. בכל פרק הודח מתמודד יחיד ולבסוף נקבע נציג ההסברה המנצח, אשר נשלח לארצות הברית. "השגריר" זכתה להצלחה גדולה בקרב צופי הטלוויזיה.

את התוכנית הפיקה חברת "קופרמן הפקות", אשר הפיקה תוכניות ריאליטי נוספות ובהן "קחי אותי שרון", "אמא מחליפה", "משפחה חורגת" ו"האח הגדול".

העונה הראשונה
-------------

העונה הראשונה שודרה ב-2005. את 14 המתמודדים שפטו שלושה שופטים: דובר צה"ל לשעבר נחמן שי, ראש השב"כ לשעבר יעקב פרי והכתבת הפוליטית של חברת החדשות, רינה מצליח.

### רשימת המתמודדים

1. איתי מתני
2. אמיר לנג
3. אמיר פינצ'וק
4. דפנה אלפרסי
5. מוריה בר-גיל
6. עופרה בר-נון
7. קרן טליאס
8. רוית שם-טוב
9. יעל בן-דב
10. רונה דייוויס
11. עידן וולס
12. צביקה דויטש (מקום שלישי)
13. מהרטה ברוך-רון (מקום שני)
14. איתן שוורץ (**מנצח**)

העונה השנייה
------------

ב-4 במרץ 2006 עלתה לאוויר העונה השנייה של "השגריר" בשם החדש "השגריר - חמש יבשות". החידוש העיקרי בעונה זו היה הפרס החדש: המנצח בתוכנית יזכה להיות נציג ההסברה הבינלאומי של ארגון Israel At Heart ויישלח לפעילויות הסברה מסביב לעולם. במהלך העונה נשלחו המתמודדים לאוסטרליה, אסיה, אירופה, אמריקה ואפריקה לביצוע המשימות השונות.   

חידוש נוסף היה החלפת השופט יעקב פרי בראש אגף כוח אדם בצה"ל לשעבר, גיל רגב. למרות זאת, פרי התארח בפרק מיוחד לבחינת המתמודדים. כמו כן, שודרו מספר תוכניות מיוחדות בהן נבחנו המתמודדים בשאלות ידע כללי בהנחייתו של ארז טל.
המנצחת, מלודי סוכרביץ, סיימה לבסוף את תפקידה אחרי ארבעה חודשים ושבה לישראל.

### רשימת המתמודדים

1. יאנה סופוביץ'
2. מאיה ז'רמן
3. מוריה חצב דה ויט
4. אליאס אינברם
5. חגי מי זהב
6. עומרי לחובר
7. תום גרשביין
8. תמי גולן
9. רוני אורן
10. חגית גניש
11. אריק פרייסמן
12. נמרוד פרידברג (מקום שלישי)
13. אפרת אופנהיימר (מקום שני)
14. מלודי סוכרביץ (**מנצחת**)

קישורים חיצוניים
----------------

* "השגריר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* השגריר באתר מאקו
* מוטי נייגר, בשדה הקרב של התדמיות: תוכנית המציאות "השגריר" והמיתוסים של ההסברה הישראלית, בכתב העת "פנים", 2005, 32: 80-75; באתר הסתדרות המורים
* סמדר שילוני, בחזרה ל"השגריר": "יצרנו את 'היי פייב' של ההסברה הישראלית", באתר ynet, 22 במאי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  Israel At Heart – אתר האינטרנט של הארגון; כעת, מתוך ארכיון האינטרנט "archive.is"
2. ↑  בראשית העשור השלישי של המאה ה-21, משמשת כיועצת המדינית של יושב ראש "כחול לבן", בני גנץ.
**אליו יאו אדם** (באנגלית: **Aliyu Yau Adam**; נולד ב-7 במאי 2000 בג'וס שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בני יהודה מהליגה הלאומית, כמושאל מספרטקס יורמלה.

קריירת מועדונים
---------------

אדם החל את הקריירה המקצוענית שלו בספרטקס יורמלה מליגת העל הלטבית. בסך הכל ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון בעונות 2019 ו-2020, בהן ערך 25 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.

בעונת 2020/2021 הושאל אדם לספינטול גאורגה מליגת העל המולדובית. הוא זכה עם המועדון בגביע מולדובה ובסופר קאפ המולדובי. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-6 באוגוסט 2021 הושאל אדם למשך עונה אחת להפועל עכו מהליגה הלאומית. ב-30 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי המועדון, בהפסד 0–1 להפועל כפר סבא במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-15 באוקטובר הבקיע את שערו היחיד במדי המועדון, בניצחון 0–3 על הפועל ניר רמת השרון במסגרת המחזור השמיני בליגה. בסך הכל ערך אדם 36 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה.

ב-1 ביולי 2022 הושאל עד תום העונה לבני יהודה תל אביב.

בקיץ 2023 חתם באל אהלי טריפולי מליגת העל הלובית.

קריירה בינלאומית
----------------

אדם היה חלק מסגל נבחרת ניגריה עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2019, וערך שתי הופעות בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירדן בלחסן, ‏הקשר ההתקפי אליו יאו אדם חתם בהפועל עכו, באתר ONE‏, 6 באוגוסט 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אליו אדם"**.
**חיים גולדברג** (נולד ב-30 בנובמבר 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר בשנות ה-80 של המאה ה-20.

קריירה
------

גולדברג גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב והיה קפטן קבוצת הנוער. הופעתו הראשונה בקבוצה הבוגרת הייתה ב-3 בדצמבר 1983 נגד מכבי פתח תקווה במסגרת הליגה הראשונה. בעונתו הראשונה שיחק ב-4 משחקים בלבד ובסופה הושאל לעונה אחת למכבי פתח תקווה שאחריה חזר והפך לשחקן הרכב בקבוצה.

ב-15 בדצמבר 1985 כבש במשחק הליגה נגד בית"ר ירושלים לאחר 30 שניות בלבד, ובכך הפך לכובש השער המהיר ביותר בליגה הראשונה. ב-9 ביוני 1987 כבש שער בקרב הפנדלים בניצחון הקבוצה בגמר גביע המדינה נגד מכבי חיפה.

ב-1988, בעקבות ריב מתוקשר עם כוכב מכבי תל אביב אבי כהן, עזב גולדברג את הקבוצה לאחר 3 עונות בהן זכה בשני גביעי מדינה, פעם אחת באלוף האלופים ופעמיים בגביע ליליאן, והצטרף להפועל צפרירים חולון. לאחר שנתיים בחולון, וירידת הקבוצה לליגת המשנה, עבר גולדברג לגור בארצות הברית כשהוא עדיין חתום בקבוצה.

גולדברג שיחק בנבחרת הצעירה וזכה איתה במדליית זהב במשחקי המכביה השתים-עשרה ב-1985, ואף כבש במשחק הגמר.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* גביע המדינה (2): 1986/1987, 1987/1988
* אלוף האלופים (1): 1988
* גביע ליליאן (2): 1986/1987, 1987/1988

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד הנס, ירון החזיר לישראל את מדליית-הזהבי, מעריב, 10 בספטמבר 1984
2. ↑  הכדורגלן המהיר - חיים גולדברג, מעריב, 15 בדצמבר 1985
3. ↑  אלי קמיר, חיים גולדברג נגד אבי כהן, מעריב, 5 בדצמבר 1988
4. ↑  בן כספית ומאיר ריפמן, גולדברג בחולון לצמיתות, מעריב, 6 בדצמבר 1988
5. ↑  תפסו אמריקה, מעריב, 10 במאי 1990
6. ↑  מאיר ריפמן, במכבי פ"ת הולכים על "משהו גדול", מעריב, 25 ביולי 1985
**השוק הלבן** או **שוק אל-אביאד** הוא שוק בצפון-מזרחה של העיר העתיקה בעכו. השוק זכה לשמו בזכות הטיח הלבן שכיסה את קירותי עומר מרין מוצץ מכבי זונה יאללה הפועל

היסטוריה
--------

מבנה השוק הראשון באתר זה נבנה על ידי דאהר אל-עומר באמצע המאה ה-18 ובשל מיקומו בסמוך לשער היבשה שממזרח לו, היה למוקד המסחרי החשוב ביותר בעיר במשך יותר מ-150 שנים. המבנה המקורי היה גדול מהמבנה הנוכחי והיו בו 110 חנויות (לעומת 64 שיש בו כיום). בשנת 1817 עלה השוק באש, לפי האגדה בעקבות ניצוץ ממקטרת שגרם לפיצוץ עז בחבית אבק שרפה. שליט העיר, סולימאן פאשה, הרס את שרידי המבנה והקים אותו מחדש באותה שנה. השוק שב ונפגע בשנים 1831-1832 כתוצאה מהתקפתו של אבראהים פאשא על העיר. עם זאת, הוא שמר על חשיבותו עד לסוף התקופה העות'מאנית.

המבנה
-----

השוק הלבן הוא רחוב מקורה באורך של כמאה מטרים, שנמתח במקביל לרחוב צלאח א-דין מצפון לו. למבנה שתי קומות - בקומה הראשונה שוכנות 64 החנויות משני צדדיו של הרחוב, ואילו הקומה השנייה עשויה משורת קשתות המאפשרות חדירת אור ואוויר. תקרת הרחוב עשויה מקשתות מניפה המשתלבות זו בזו לסירוגין. אל החנויות מובילות דלתות בצורת קשת ותקרתן עשויה בצורת קמרון חבית. לחנויות שלאורך החזית הדרום-מערבית יש דלתות דומות הפונות גם לצידן האחר, לעבר רחוב צלאח א-דין. מאפיין ייחודי של המבנה הוא שבעוד שהרחוב שבמרכזו שומר על רוחב אחיד, הולכות החנויות וגדלות לכיוון דרום-מזרח.

כיום
----

השוק המקורה שופץ וכיום פועלת בו מסעדה בשם "פלאפל השלום".

גלריה
-----

* הכניסה לשוק הלבן, חצות הלילה, 2018הכניסה לשוק הלבן, חצות הלילה, 2018
* פנים השוק הלבן, חצות הלילה, 2018פנים השוק הלבן, חצות הלילה, 2018
* תקריב של הקשתותתקריב של הקשתות
* הכניסה הדרום-מזרחית אל השוקהכניסה הדרום-מזרחית אל השוק
* מראה בתוך השוק באור יוםמראה בתוך השוק באור יום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השוק הלבן** בוויקישיתוף
* השוק באתר החברה לשיקום עכו העתיקה
* השוק הלבן באתר ArchNet
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "הסערה (צ'ייקובסקי)".
**הסופה** (ברוסית: **Гроза**) אופוס 76 מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי היא אוברטורה סימפונית על פי מחזה מאת אלכסנדר ניקולייביץ' אוסטרובסקי.

כסטודנט בקונסרבטוריון בשנת 1864, משכה את לבו של צ'ייקובסקי הדרמה הריאליסטית "הסופה" מאת אוסטרובסקי. תחילה חשב צ'ייקובסקי לעבד את הדרמה ללברית כדי לכתוב אופרה, אך נמלך בדעתו ובחר בפורמט של אוברטורה סימפונית, גם משום שראה ביצירה תרגיל טוב לחופשת הקיץ, לאחר שמנהל הקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג, אנטון רובינשטיין, הטיל עליו לכתוב יצירה תזמורתית. הדרמה, המתארת את חייה הקשים של קטיה קאבאנובה עם בעל חלש אופי ואל מול אימו השתלטנית, נגעה אל לבו של המלחין. הפרטיטורה עברה שינויים רבים עד שקיבלה את המבנה המופיע היום בדפוס. צ'ייקובסקי כתב יצירה זו בצורת סונאטה, שאפשרה לו להציג את הנושאים והאירועים שבחר לתאר מתוך דרמה טראגית זו. לאחד הפתיחה המבשרת על בוא הסופה, מציג צ'ייקובסקי את הנושא הראשון, של קטיה המבוהלת אל מול הסופה האימתנית. החלק הבא הוא רגע קצר של אושר ושמחה בחייה של קטיה. עתה חוזר נושא הסופה והיצירה מסתיימת בהתאבדותה של קטיה. פיתוח הנושאים איננו הדוק דיו ומלמד על חוסר הניסיון של צ'ייקובסקי. יחד עם זאת, על אף שהיצירה לוקה בחוסר לכידות ואחידות מבחינת המבנה והתוכן, התיזמור מלא דמיון ועשיר בהמצאות ויש פסקאות מוזיקליות ומלודיות, המתארות במדויק את הלך הרוח של הנפשות הפועלות ואת רגשותיהן. ביצירה זו מתגלה יכולתו של צ'ייקובסקי לעורר בצלילים תחושות ורגשות במאזינים. היצירה לא פורסמה בימי חיו של צ'ייקובסקי אלא רק לאחר מותו ומכאן מספר האופוס הגבוה. המחזה "הסופה" נתן השראה גם למלחין לאוש יאנאצ'ק באופרה "קטיה קאבאנובה".

צ'ייקובסקי חיבר את ה"סופה" במעון קיץ שאליו הוזמן לבלות את חופשתו. במלאכת התזמור השתמש בכלים, שהיו מוקצים בעיני רובינשטיין, כמו נבל, טובה וקרן אנגלית. כיוון שחשש מתגובתו של רובינשטיין לחיבור, שהפר את הנחיותיו המפורשות, ניצל את המחלה שפקדה אותו כשהתכונן לשוב לסנקט פטרבורג ושלח את כתב היד של היצירה אל ידידו הקרוב וחברו ללימודים, הרמן לארוש, כדי שיגיש אותו בשמו לאנטון רובינשטיין. המורה אכן זעם על החריגות שמצא ביצירה ואת זעמו שפך על השליח לארוש.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "הסופה" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "הסופה" באתר AllMusic
* The Storm, Op.76 (Tchaikovsky, Pyotr) - IMSLP

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרברט ויינשטוק, "צ'ייקובסקי", עמ' 31-32 הוצאת לדורי, תרגום א. לביוש.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13965721g (data)
* MusicBrainz work: 3f18bf02-f54d-37e6-8471-b7ef162c376f
* SELIBR: 280126
* VIAF: 186348980
* WorldCat (עם VIAF): 186348980

 |
אריג משי סאסאני במרכזו סימורג וסביבו פנינים. מהמאה ה-7 לספירה
**סִימוּרג** (בפרסית: **سیمرغ**) הוא שמו המודרני של יצור מכונף מן המיתולוגיה הפרסית. הסימורג הוא חלק מהאמנות בתרבות האיראנית, ומופיע גם באזורים אחרים שהיו תחת ההשפעה התרבותית הפרסית. מקור השם "סימורג" בפרסית אמצעית (פהלוי), שם הוא נקרא sēnmurw,ומופיע גם בפזנד כ-sīna-mrū. באוסטא נקרא היצור mərəγō Saēnō, כלומר "הציפור [ששמה הוא] סינא". 

במרוצת השנים, וכחלק מההשפעה האיראנית על האומנות הערבית, אומצה דמותו של הסימורג באומנות הערבית, ואף באומנות האיסלאמית. לעיתים מזהים את הסימורג עם ה"ענקא" (בערבית: عنقاء).

מיתולוגיה
---------

סימורג מתואר באמנות האיראנית כיצור מכונף בצורת ציפור ענקית, אשר ביכולתה לשאת בעזרת כנפיה פיל או לויתן. הסימורג הוא סוג של טווס בעל ראש של כלב וציפורני אריה, לפעמים גם עם פנים אנושיות. הסימורג הוא נדיב מטבעו. הוא משתייך במידה מסוימת למשפחת היונקים, בעל שיניים. יש לו איבה כלפי נחשים, וסביבתו הטבעית מרובה מים. נוצותיו אמורות להיות בצבע נחושת. במקורות יהודיים הוא זוהה לעיתים עם ה"זיז" - הציפור המיתולוגית המקראית.

אטימולוגיה עממית מפרשת את שמו כמורכב משני חלקים: "סי" ו"מורג". "סי" בפרסית הוא 30 ו"מורג" הוא "ציפור", או "עוף". הסבר עממי זה מתאים לאגדות המספרות, למשל, כי סימורג היה גדול או שווה ערך לשלושים ציפורים רגילות או שהוא בעל 30 צבעים (siræng). אטימולוגיה עממית אחרת מסבירה את השם כמורכב מן המילים "סים" (כסף, כסוף) ו"מורג" (ציפור, עוף).

אגדות איראניות אחרות מנסות לבחון את מצבה של הציפור אשר חזתה את הרס העולם 3 פעמים. סימורג הם 30 יצורים באחד, שלמדו רבות על החיים ובמשך זמן רב. הם 30 כי עליהם לאחוז בידע העצום של כל ימי עולם. באגדה אחרת, סימורג אמור לחיות 1,700 שנים, לפני שהוא צולל בעצמו אל תוך הלהבות (בדומה לעוף החול).

בתיאטרון
--------

דמות זו מופיעה במחזה הרצאת הציפורים על פי חיבורו של פריד א-דין עטאר, יוצר סופי מן המאה ה-12 שחי באיראן. הספר של עטאר עובד למחזה בידי ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק עבור הצגה בבימוי ברוק שהועלתה בתיאטרון בוף דה נור החל משנת 1978. המחזה תורגם לעברית בידי אוריאל זוהר בשנת 1996.

בספרות העברית
-------------

רומן בשם סימורג, צפור האש, מאת הסופר יהושע בן-ציון: ברומן נפרש עולמו של אלישע-חי, ותנועתו מאפגניסטן לישראל בתקופת המנדט ושלל העימותים הבין תרבותיים בכל התחומים- מהמוזיקה ועד למנהגי הדור הישן, האמונות הדתיות והפוליטיות.

ראו גם
------

* זיז (מיתולוגיה), עוף פלאי המוזכר בספר תהילים
* פגסוס, סוס מכונף אגדי מהמיתולוגיה היוונית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימורג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו, למשל, אצל פריד אל-דין עטאר, בספרו **הרצאת הציפורים**.
2. ↑  **הרצאת הציפורים (מחזה)**, מאת ז'אן-קלוד קרייר, בתרגום אוריאל זוהר, פורסם בכתב העת מאזנים: ירחון לספרות, גיליון ע' (8), עמ' 32-36, 1996
איור של חלקי העין האנושית. הכתם העיוור ברשתית הוא בדיסק האופטי, שהוא נקודת היציאה של עצב הראייה מהעין
**הכתם העיוור** הוא אזור בשדה הראייה של העין שאינו נקלט על ידי חוש הראייה. הראשון שגילה תופעה זו היה הפיזיקאי אדם מריוט בשנת 1660.

תופעה זו נוצרת בעקבות העדר רגישות לאור בנקודת החיבור בין רשתית העין לבין עצב הראייה, אשר מעביר את המידע החזותי מהרשתית למוח. הכתם העיוור הוא האזור שבו אלומת האקסונים של תאי הגנגליון יוצאת מהרשתית, ונקרא "הדיסק הראייתי". מאחר ובאזור זה לא קיימים תאים קולטי אור, קרני האור אשר מגיעות לנקודה זו אינן נקלטות. כתוצאה מכך, המוח אינו מקבל מידע על חלק קטן משדה הראייה של כל עין.

המוח מתגבר על כך בעזרת מידע מהעין השנייה, וכן על ידי השלמת הפרטים החסרים מתוך אזורים סמוכים בשדה הראייה. לכן, בתפיסה החזותית שלנו אנו כלל לא מבחינים בקיומו של הכתם העיוור.

להלן בדיקה פשוטה למציאת הכתם העיוור:

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכתם העיוור** בוויקישיתוף
* מצאו את הכתם העיוור
* הכתם העיוור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4112789-4

 |
למינג סיבירי חום
**למינג** או **למוס** (שם מדעי: ***Lemmus***) הוא סוג יונק קטן ממשפחת האוגריים שבסדרת המכרסמים; בדרך כלל מצוי בטונדרה ארקטית. זהו אחד הסוגים המכונים למוסים.

בסוג חמישה מינים:

* למינג אמור - על-שם הנהר אמור שבסביבתו קיים המין (Lemmus amurensis)
* למינג נורווגי (Lemmus lemmus)
* למינג וראנגל - על-שם האי וראנגל שבסביבתו קיים המין (Lemmus portenkoi)
* למינג סיבירי חום (Lemmus sibiricus)
* למינג צפון-אמריקאי חום (Lemmus trimucronatus)

למינגים שוקלים בין 20 ל-112 גרם ואורכם נע בין 7 ל-15 סנטימטר. יש להם בדרך כלל פרווה ארוכה ורכה וזנב קצר. הם צמחוניים ואוכלים בעיקר עלים, עשבים ולפעמים פקעות ושורשים. כמו אצל מכרסמים רבים אחרים, שיניהם החותכות (incisors) צומחות ללא הרף, דבר המאפשר להם להתקיים על צמחייה קשה.

למינגים אינם נכנסים למצב של תרדמת חורף ונשארים פעילים גם בחורף הצפוני הקשה, מתחפרים בשלג ואוגרים מזון. הם חיים לבד ונפגשים רק לשם הזדווגות, אך כמו כל המכרסמים יש להם קצב התרבות גבוה, והם יכולים להתרבות מספר פעמים בעונות טובות, כאשר משך ההריון הוא כ-16 עד 23 ימים. בכל לידה נולדים עד 13 ולדות (7 בממוצע). הלמינג מגיע לבגרות מינית בגיל שבועיים.
אויבו הטבעי של הלמינג הוא שועל השלג, משום שהלמינג מהווה את מזונו העיקרי.

מיתוסים
-------

ישנה אגדה אורבנית לפיה כאשר קיימת התפוצצות אוכלוסין בקרב הלמינג הנורווגי (Lemmus lemmus) הם מבצעים התאבדות המונית על ידי קפיצה מראש צוק לעבר הים. המיתוס נפוץ עד כדי כך, שהביטוי "עדר למינגים" חדר לשפה. הביטוי מתאר אנשים שהולכים ללא מחשבה עם הזרם, אפילו אם התוצאות עלולות להיות הרסניות.

בטבע, כאשר צפיפות האוכלוסייה גדלה, יוצאות להקות למינגים (בדומה למיני מכרסמים אחרים) למסע נדודים בחיפוש אחר טריטוריה חדשה. במסע זה עשויות להיספות חיות רבות, חלקן גם בנפילה מצוקים או טביעה במקווי מים שהן אינן מצליחות לצלוח. אין מדובר בהתאבדות מכוונת, הלמינגים נעים באזורים שהם אינם מכירים: אין סימן לכך שהמכרסם ידע מראש שבקצה הדרך מחכה לו תהום או ים. חוש הראייה של הלמינגים חלש מכדי להבחין בין נחל, שניתן לעוברו, לפיורד - בו קרוב לוודאי יטבעו.

בשנת 1958 יצא לאקרנים הסרט White Wilderness של אולפני דיסני. סרט זה תרם רבות למיתוס ההתאבדות ההמונית של הלמינגים, כשהציג לכאורה צילומים אמיתיים של עשרות למינגים קופצים מראש צוק אל עבר נהר ואל עבר מותם. שנים לאחר מכן התברר שיוצרי הסרט, שזיכה אותם בפרס אוסקר על הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר לשנה זו ביימו את הסצנה: למינגים לא חיים כלל באזור בו צולם הסרט (אלברטה שבקנדה), וכמה עשרות למינגים הובאו לאתר, נדחפו לתהום, ובכך הומתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למינג** בוויקישיתוף
* למינג, באתר ITIS (באנגלית)
* למינג, באתר NCBI (באנגלית)
* למינג, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* למינג, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* למינג, באתר GBIF (באנגלית)
**רותם סיון** (נולד בחיפה, ישראל) הוא גיטריסט ומלחין ג'אז המתגורר בעיר ניו יורק.

ביוגרפיה
--------

סיון הוא בוגר המרכז האקדמי ויצו חיפה. הוא המשיך ללמוד בבית הספר למוזיקה על-שם בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, שם סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל תואר BA בהלחנה קלאסית. בשנת 2008 עבר לניו יורק כדי ללמוד ב"ניו-סקול" לג'אז ומוזיקה עכשווית.

סיון הוציא לאור חמישה אלבומי אולפן. בשנת 2013 הוציא את אלבומו הראשון, "Enchanted Sun", בחברת ההקלטות SteepleChase Records.

אלבומו השני, "For Emotional Use Only", יצא לאור בשנת 2014 בחברת ההקלטות Fresh Sound New Talent Records. האלבום קיבל 4.5 כוכבים במגזין "דאון ביט", אשר כינה את סיון "כישרון יוצא דופן וקול חדש ומבורך בשטח". גם מבקר הניו יורק טיימס בן רטליף כתב עליו : "הוא מנגן הרבה תווים. אבל הוא שקט: כמעט תמיד שקט יותר מאשר מישהו עם הכשרה רבה ומוזיקליות נוטה להיות, וזה מה שהופך אותו לנגן גיטרה צעיר טוב מאוד." 

בשנת 2015 הוציא סיון את אלבומו השלישי, "A New Dance", שוב בחברת- Fresh Sound New Talent Records. בשנת 2017 הוציא סיון את אלבומו הרביעי, "Antidote", עם Aima Records.

באלבום הופיעה הזמרת גרייסי טרזיאן בגרסת הכיסוי של סיון ל" Over the Rainbow ". לאלבום הייתה גרסה אלטרנטיבית לרצועה "For Emotional Use Only".

בשנת 2018 הוציא סיון את אלבום האולפן החמישי שלו, "My Favorite Monster," ובו שיתופי פעולה עם הזמרות גרייסי טרזיאן, וסופיה אוריסטה ועם ההרכב המוזיקלי The Clichés. בניגוד לאלבומים הקודמים, "My Favorite Monster מכיל השפעות מחוץ לג'אז, כולל R&B, היפ הופ ומוזיקה צפון-הודית. קטע מנאום של מהטמה גנדי בשנת 1931 ב- Kingsley Hall הושמע על הרצועה "Knives B" ונתנה פרשנות מחודשת של הרצועה "Knives "מתוך האלבום Antidote.

סיון הופיע עם מוזיקאים בעלי שם עולמי, ביניהם הגיטריסט האמריקאי פיטר ברנשטיין, המתופף ארי הוניג, נגן הקונטרבס בן סטריט, גרייסי טרזיאן ונגן הבס ההונגרי פרנץ נמט. הוא מופיע בקביעות במקומות המובילים בניו יורק כמו Smalls Jazz Club, בירדלנד, The Jazz Gallery, The Bar Next door ובלו-נוט. כמו כן, הוא מופיע לעיתים קרובות עם שלישתו בפסטיבלים בכל רחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* רותם סיון, באתר Discogs (באנגלית)
* רותם סיון - האתר הרשמי
* שלישית רותם סיון

הערות שוליים
------------

1. ↑  DV MARK | Rotem Sivan, DV MARK | Guitar Amplification (באנגלית)
2. ↑  All About Jazz, Rotem Sivan: Enchanted Sun album review @ All About Jazz, All About Jazz (באנגלית)
3. ↑  Technology Helps Rotem Sivan Tell Stories With His Music, TPR (באנגלית)
4. ↑  Rotem Sivan - A New Dance (Digipack), Blue Sounds (באנגלית אמריקאית)
5. ↑  Rotem Sivan, Rotem Sivan, America-Israel Cultural Foundation (באנגלית אמריקאית)
6. ↑  Pizza Express Live, www.pizzaexpresslive.com (באנגלית)
7. ↑  Rotem Sivan profile, SmallsLIVE (באנגלית)
**שגיא בשן** (9 בספטמבר 1964 – 28 באוגוסט 2021) היה יועץ תקשורת ישראלי וכתב בערוץ 2.

ביוגרפיה
--------

בשן נולד וגדל בקיבוץ נירים. למד בתיכון האזורי מעלה הבשור. לאחר שחרורו מצה"ל, בו שירת כקצין בחיל השריון, למד תקשורת במכללה האקדמית ספיר. הוא החל לעסוק בתקשורת באזור הדרום, ומ-1992 שימש ככתב במהדורת החדשות של הטלוויזיה בכבלים בבאר שבע. ב-1995 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2, כעורך וידאו. בשנת 1999 מונה לכתב הערוץ בדרום.

במסגרת תפקידו, סיקר בשן את פינוי נצרים במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות. כתבות ידועות נוספות של בשן עסקו בחיילי פלחה"ן גבעתי, ששישה מחבריהם נהרגו באסון הנגמ"שים בשכונת זייתון בעזה, כאשר היה חלק מהפעילות וליווה אותם בתור כתב ערוץ 2, וכן בארבע בנות תושבות אלי סיני, לפני הפינוי במסגרת תוכנית ההתנתקות ובמהלך הפינוי. במקביל לעבודתו, שימש בשן כמרצה בחוג לתקשורת במכללה האקדמית ספיר.

ביוני 2010 פרש מחברת החדשות, והקים משרד יחסי ציבור בשם בשן-ברקוביץ אסטרטגיה. בנובמבר 2010 מונה למנהל תקשורת והסברה בחברת כי"ל דשנים.

בשנת 2013 מונה למנהל המדיה והדיגיטל בתאגיד "כימיקלים לישראל".

בשנת 2017 הקים את "בשן תקשורת שיווקית".

בשן היה פעיל בעמותת בית קובי ועזר ללוחמי גבעתי גם לאחר סיום תפקידו בערוץ 2.

ב-2007 סבל מהשמנת יתר ומשקלו נאמד ב-190 ק"ג. ב-2015, לאחר שחלה במחלת הסרטן, משקלו ירד. את התמודדותו עם מחלת הסרטן תיעד בסרט דוקומנטרי בשם "מיסטר T". למרות מחלתו, המשיך בעבודה ככל שהיה יכול ואף עזר בניהול ההתמודדות הפוליטית של גדי ירקוני, שגם הוא בן קיבוץ נירים.

בשן הנחה תוכנית שבועית בשם "בשורות טובות" ברדיו דרום וכן הגיש את פינת הבישול בתוכנית "גומרים הולכים" ברדיו תל אביב.

נפטר ממחלתו ב-28 באוגוסט 2021, כשבועיים בטרם מלאו לו 57.

חיים אישיים
-----------

בשן היה גרוש פעמיים ואב לארבעה. הוא התגורר בבאר שבע ובמיתר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שגיא בשן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שגיא בשן
* שגיא בשן, באתר יוטיוב
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, העיתונאי שגיא בשן, לשעבר כתב חדשות 2 בדרום, מת בגיל 56, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2021
* מנחם הורוביץ, ‏שגיא בשן ז"ל: הכתב שהפך לצוות שידור של איש אחד, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאחורי הקלעים: הצצה ליום העבודה של שגיא בשן, באתר יוטיוב
2. ↑  חדשות שישי על אסון הנגמשים 11.5.2004 מבצע פרשי הפלדה. באתר יוטיוב
3. ↑  אמילי גרינצוויג‏, שגיא בשן פורש מחדשות 2, באתר וואלה!‏, 17 ביוני 2010
4. ↑  אודות בית קובי, באתר בית קובי
5. ↑  גומרים הולכים. באתר 102FM
6. ↑  כתב חדשות 2 לשעבר שגיא בשן הלך לעולמו בגיל 56, באתר ‏מאקו‏, 28 באוגוסט 2021
**Into My Arms** הוא שיר שנכתב והולחן על ידי הזמר ניק קייב, ויצא לאור כחלק ראשון מהאלבום העשירי של להקתו "Nick Cave and the Bad Seeds", כ "The Boatman's Call" ב-1997. הסינגל יצא לאור ב-27 בינואר 1997. לשיר נלווה גם קליפ. קייב מחשיב את השיר לאחד משיריו היקרים ביותר.

תוכן השיר
---------

השיר מכיל שלושה בתים ופזמון.

בשני הבתים הראשונים השיר מדבר חוסר אמונתו בהשגחה ובמלאכים, אך אומר שאם היה מאמין הוא היה מבקש לשלוח את מושא השיר לתוך ידו.

הפזמון מכיל חזרה על המשפט: "Into my arms, O lord" כבקשה של הדובר לאל.

בבית האחרון הדובר מתאר אמונה שיש לו באהבה ובגורל, בניגוד לחוסר האמונה שהוא מתאר בבתים הראשונים, אשר יגרום לאחת (כנראה מושא השיר הראשוני) לחזור לחיקו.

לחן ועיבוד השיר
---------------

השיר מתחיל במבוא קצר המושפע מן הבתים שאינם הפזמון. בנוסף, לשיר יש קצב איטי.

משמעות השיר
-----------

לפי השיר נוגע לאובדן הנובע מסיום מערכת יחסים או מוות של אדם קרוב.

הקליפ של השיר
-------------

לשיר צורף קליפ אשר מצולם בשחור ולבן. בשיר מופיע ניק קייב כשהוא שר את השיר. במהלך השיר עוברים להצגת קלוז אפים של מגוון אנשים ונשים בעלי חזות מגוונת (ביניהם ילד ותינוק) אשר שרויים תחת עצבות, וחלקם אף נראים מתפרצים בבכי.

קליפ זה מחזק את הפרשנות של השיר הנוגעת לאובדן.

ביצוע בישראל
------------

קיימים מספר ביצועים לשיר בישראל.

אחד מהם הוא הביצוע של רד בנד ביחד עם הזמר, שלומי שבן, מתוך סדרת האירוח, המופע של רד ודביר. העיבוד של ביצוע זה שונה מהעיבוד המקורי והוא מאופיין בהקדמה מוזיקלית המושפעת מהפזמון ושילוב משמעותי של שלושה כלי קשת, אשר להם חלק בהקדמה לקראת השיר.

בנוסף, קיים ביצוע של משתתפת The Voice ישראל, רוני פרי, בעיבוד אקוסטי אשר גם לו הקדמה המושפעת מהפזמון.

אזכורים בתרבות הפופולרית
------------------------

לשיר יש מגוון אזכורים בתרבות הפופולרים בין היתר:

* השיר מושמע בסרט הקומדיה הרומנטית, "כל הזמן שבעולם".
* מושמע גם בפרק "Luck, Next Time" של סדרת הדרמה ההמשכית, ישנן בנות.
* וכן מושמע גם בפרק 7 של עונה 4 של דרמת הנעורים, סקינס.
* השיר מושמע בסוף הפרק השלישי של הסדרה "After Life" בנטפליקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Into My Arms" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Into My Arms" באתר SecondHandSongs
* סרטון השיר "Into My Arms" באתר יוטיוב
* המילים של השיר באתר הרשמי של קייב.
* ביצוע השיר על ידי קייב באתר ה-BBC.
* ביצוע השיר של רד בנד עם שלומי שבן  באתר יוטיוב.
* אודות השיר באתר עיתון הגארדיאן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Australian anthems: Nick Cave – Into My Arms באתר של עיתון הגרדיאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 942a6bd2-bade-39af-85cf-2ee57f244bbb

 |
"**מהגרים**" (1990-1987) היא סיכה מאת האמנית הישראלית אסתר קנובל.

תיאור
-----

בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 יצרה אסתר קנובל סדרת סיכות בשם "מהגרים", שעבודה זו הייתה הראשונה שבהן. הסדרה עושה שימוש בדמויות הגזורות מקופסאות פח שונות, כדוגמת קופסאות של תה סיני. במרכז העבודה דמות של ארנב הרוכב על מעין חד אופן. הוא אוחז בידו מעין מגילה בצבע צהוב. הדמות ניצבת בתוך מבנה המורכב ממוט אלפקה, וחוט מפלדת אל-חלד שבראשו מתנוסס דגל. חוט זה משמש גם כאמצעי להצמדת הסיכה אל הבגד. על המוטות מתוח חוט אלסטי, ההופך את המבנה למעין סירה.

על פי קנובל, "המהגרים יכולים להיות דימויים הנודדים בין ארצות ותרבויות, אבל בעבודי הם מגלמים מצב רוח שמח, שעשוע, מעוף ואתנחתא מכובד היצירה".

הסיכה נמצאת כיום באוסף מוזיאון ויקטוריה ואלברט, כחלק מאוסף מעזבונה של לואיז קלאפיש (Louise Klapisch).

קישורים חיצוניים
----------------

* סיכת מהגרים באוסף מוזיאון ויקטוריה ואלברט (אנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך שיחה עם תמר מנור פרידמן, בתוך: **אסתר קנובל: מלאכת מחשבת**, כרמל, ירושלים, 2008, עמ' 9

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סיכת מהגרים"**.
**עקרון האדישות** (באנגלית: **Principle of indifference** או **principle of insufficient reason**) בסטטיסטיקה, הוא כלל על פיו אם אין סיבה או מספיק מידע על מנת ליחס הסתברויות פריוריות שונות לאפשרויות שונות מייחסים להן הסתברויות שוות, ולכן אם יש n אירועים מוציאים (כלומר: אם אחד מתקיים אחר לא מתקיים) ומחייבים (כלומר: אחד מהם מתקיים) (כש n > 1), ההסתברות הפריורית של כל אחת מהם היא: {\displaystyle {1 \over n}}.
יש להבדיל בין עקרון האדישות בסטטיסטיקה לבין עקרון האדישות בתורת המשחקים.

בהסתברות בייסיאנית זהו המקרה הפשוט ביותר של הסתברות פריורית, כאשר אין לנו מידע כלשהו המאפשר לנו ליחס הסתברות למאורע כלשהו. כאשר מצטבר מידע משנים את ההסתברויות המיוחסות לכל מאורע.

דוגמאות
-------

### הטלת מטבע

הנחת הבסיס בהטלת מטבע היא שהמטבע הוגן; כלומר שההסתברות לנפילתו על כל אחד משני צדדיו שווה ל-0.5. אך אם, מתוך מספר הטלות נתון, כמות הפעמים שהוא נפל על צד אחד גדול במיוחד, ניתן להניח שהמטבע מוטה; כלומר שההסתברות לנפילה על הצד שעליו נפל כבר מספר פעמים גבוהה יותר.

### זריקת קובייה

ללא מידע מוקדם מניחים שההסתברות לנפילת הקובייה כשבצד העליון כל אחד מהמספרים זהה לנפילת הקובייה כשבצד העליון כל מספר אחר. בקובייה סימטרית רגילה יש 6 פאות שבכל אחת מהן מספר בין 1 ל-6.
מבחינה מכנית ניתן לבנות קובייה שההסתברויות לנפילתה כשפאה מסוימת למעלה שונה מההסתברות לנפילתה כשפאה אחרת למעלה, אבל ללא מידע מוקדם מניחים הסתברויות שוות.

### קלפים

בחבילת קלפים סטנדרטית יש 52 קלפים. ללא ידיעה מוקדמת ביחס לסדר הנחת הקלפים, מניחים שההסתברות לציור מסוים (דמות מסוימת או מספר מסוים מסדרה מסוימת) על קלף היא זהה להסתברות למשיכת קלף עם ציור אחר כלשהו, כלומר ההסתברות למשיכת כל קלף היא 1/52. דוגמה זו ממחישה את הבעיתיות של ייחוס הסתברויות שוות, משום שלא תמיד הקלפים מונחים באופן אקראי. אם שיחקו בקלפים, קרוב לוודאי שהם אינם מונחים באופן אקראי. זו הסיבה שמערבבים את הקלפים, לפני המשחק הבא. 
יש טענה כי חלק מהמהמרים המומחים במשחק הבלאק ג'ק מסוגלים לזהות קלפי A בחבילה בהסתברות גבוהה מ-1/52. עבורם לא מתקיים עקרון האדישות.

היסטוריה
--------

השימוש הראשון בעקרון האדישות מיוחס למתמטיקאי הצרפתי פייר-סימון לפלס (1749–1827). להפלס השתמש בו במהלך עבודתו בנושא ההסתברות הבייסיאנית. לפלס וכמוהו גם יאקוב ברנולי ראו בעקרון הזה עקרון אינטואיטיבי ברור, שאינו דורש הוכחה מתמטית.
לפלס השתמש בעקרון באופן גורף, כולל מקרים של התפלגויות רציפות, שבהם העיקרון אינו תקף. בתקופה זו השתמשו במונח The principle of insufficient reason. שם העיקרון נבחר כנראה כמשחק מילים על העיקרון הפילוסופי של לייבניץ: Principle of sufficient reason. הכלכלן ג'ון מיינרד קיינס שינה את שמו של העיקרון לעקרון האדישות בשנת 1921.
ג'ורג' בול וג'ון ון ואחרים התנגדו לעקרון האדישות. הם טענו שאינו תקף להתפלגויות רציפות ושההתפלגות האחידה, על פיו, אינה ניתנת לנרמול ולכן אינה התפלגות נאותה. מאוחר יותר נמצא כי קשיים אלה ניתנים לפתרון.
הפיזיקאי ג'יינס (באנגלית: E.T. Jaynes) מצא הצדקה לוגית נוספת לתמיכה בעקרון האדישות. לטענתו צריך ליחס למצבי ידע שווי ערך הסתברויות שוות. עקרון האדישות הוא מצב בו לכל האירועים חוסר ידע שווה.

ראו גם
------

* הסתברות בייסיאנית
* הטלת מטבע
**יארליס באריוס קסטניידה** (בספרדית: **Yarelys Barrios Castañeda**; נולדה ב-12 ביולי 1983 בפינאר דל ריו) היא אתלטית קובנית זוכת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (אוסקה 2007 וברלין 2009), בזריקת דיסקוס.

ב-1 בספטמבר 2016 שלל הוועד האולימפי הבינלאומי מבאריוס את מדליית הכסף שבה זכתה בבייג'ינג 2008 עקב שימוש בחומרים אסורים. היא מכרה את מדליית הכסף האולימפית שבה זכתה ב-eBay, מסיבה שאינה ידועה תמורת 11,000 דולרים.

ביוגרפיה
--------

באריוס הגיעה להישגה המשמעותי הראשון במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בקרטחנה ב-2006, כשזכתה במדליית כסף. בשנת 2007 זכתה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשיא אישי חדש של 63.90 מטר, מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו, ברזיל ומדליית זהב באוניברסיאדה שנערכה בבנגקוק, תאילנד.

בשנת 2008 זכתה במדליית זהב במשחקי מרכז אמריקה והקריביים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה. בהמשך השנה זכתה במדליית כסף באולימפיאדת בייג'ינג נשללה ממנה ב-1 בספטמבר 2016 על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי עקב שימוש בחומרים אסורים. בטורניר שנערך בלייריה, פורטוגל באותה שנה שיפרה את שיאה האישי, והעמידה אותו על 66.13 מטרים.

בשנת 2009 שמרה על תוארה במשחקי מרכז אמריקה והקריביים, שנערכו באותה שנה בהוואנה, קובה. כן זכתה במדליית כסף שנייה באליפות העולם שנערכה בברלין. ב-2010 זכתה במדליית הכסף במשחקים האיברו-אמריקאיים שנערכו בסן פרננדו, וב-2011 זכתה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית בשיא אישי חדש של 66.40 מט ובמדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגואדלחרה.

באליפות קובה שנערכה בשנת 2012 קבעה באריוס שיא אישי חדש של 68.03 מטר.

באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה באריוס במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.38 מטר. באוגוסט 2015 נשללה מדריה פישצ'לינקובה הרוסייה מדליית הכסף בה זכתה לאחר שנכשלה בבדיקת סמים. מדליית הכסף הועברה ללי יאנפנג מסין (67.22 מטר) ומדליית הארד הוענקה לה. במדליית הזהב זכתה סנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (69.11 מטר).

באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2013 זכתה באריוס במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.96 מטר, אחרי סנדרה פרקוביץ' (67.99 מטר) ומלינה רוברט-מישון מצרפת (66.28 מטר).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יארליס באריוס** בוויקישיתוף

* יארליס באריוס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יארליס באריוס, באתר olympedia.org
* יארליס באריוס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* יארליס באריוס, באתר ליגת היהלום
* יארליס באריוס, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14263686

 |
**שי מזור** (נולד ב-14 ביוני 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל כפר סבא.

קריירה
------

מזור נולד וגדל במעלה אדומים והחל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. בנובמבר 2013 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית. ב-29 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 להפועל בני לוד. בעונת הבכורה שלו רשם 24 הופעות בליגה, אך הקבוצה ירדה לליגה א'. מזור שיחק בקטמון גם בליגה א', והיה שותף לחזרה שלה לליגה הלאומית אחרי שנה. ב-6 בדצמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–6 נגד מכבי אום אל-פחם. ב-9 באוגוסט 2016 חתם בהפועל כפר שלם בה שיחק שנתיים.

ב-25 ביולי 2018 חתם בבני יהודה מליגת העל. ב-20 באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 0-0 נגד הפועל תל אביב. במחזורי הסיום כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–2 על מכבי נתניה.

ב-8 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה במוקדמות הליגה האירופאית במשחק החוץ מול נפטצ'י באקו, שהסתיים בתוצאה 2-2. כמו כן שותף ביתר המשחקים באותו הקמפיין. בעונת 2019/2020 ערך במדי הכתומים 21 הופעות בליגת העל בהן כבש שלושה שערים ובישל שניים נוספים. בעונה זו כבש את הצמד הראשון שלו בליגת העל, בניצחון 0–5 על הפועל חדרה, במסגרת המחזור ה-28.

בסיום עונת 2020/2021 ירד עם בני יהודה תל אביב לליגה הלאומית. באותה העונה רשם 29 הופעות וכבש שער אחד. ב-1 בפברואר 2022 חתם בסקציה נס ציונה ובסיום עונת 2021/2022 העפיל עם הקבוצה לליגת העל.

ב-27 ביוני 2022 חתם במועדון ספורט כפר קאסם. ב-18 באוגוסט ערך הופעת בכורה, בהפסד 0–1 להפועל פתח תקווה.

ב-30 בינואר 2023 חתם בהפועל כפר סבא.

תארים
-----

הפועל קטמון
* ליגה א': 2015/2016

בני יהודה
* גביע המדינה: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  6:0 לקטמון על פאחם, ירון דוויק: יש לנו 500 בעלי בית, באתר doublepass.sport5.co.il
2. ↑  מכוונים למעלה: שי מזור חתם בהפועל כפר שלם, באתר doublepass.sport5.co.il
3. ↑  שי ארצי, מתחזקת: בני יהודה החתימה את שי מזור, באתר ישראל היום, 25 ביולי 2018
4. ↑  ליגת העל: מכבי נתניה ירדה למקום הרביעי לאחר הפסד 2:0 לבני יהודה, באתר וואלה!‏, 19 במאי 2019
5. ↑  נפטצ'י נגד בני יהודה - 2-2 - סיקור המשחק, באתר Sport5.co.il - אתר ערוץ הספורט
6. ↑  ONE: בני יהודה - שי מזור, באתר ONE: בני יהודה - שי מזור
7. ↑  ‏יום כתום: בני יהודה הביסה 0:5 מהדהד את הפועל חדרה, באתר ספורט1, 6 ביוני 2020
8. ↑  ‏שי מזור חתם במ.ס. כפר קאסם, גולן אלקסלסי חזר לרמת השרון, באתר ספורט1, 27 ביוני 2022
9. ↑  תומר חבז, ‏מתחזקת: הפועל כפ*ס החתימה שני שחקני רכש*, באתר ONE‏, 30 בינואר 2023
**חמש** הייתה תוכנית אקטואליה יומית, ששודרה בימים א–ה בשעה 16:50 ברשת 13.

מבנה התוכנית
------------

התוכנית נפתחת בכותרות היום. במהלך התוכנית משתתפים כתבי ופרשני "חדשות 13" ואורחים שונים בתוכנית ומדווחים על אירועי היום.

היסטוריה
--------

התוכנית שודרה תחילה כמשדר מיוחד בהנחיית שרון גל, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בישראל. ב-8 באפריל 2020 עלתה כתוכנית יומית קבועה בשעה 17:00 בעקבות ההחלטה להוריד מהאוויר את התוכנית "מהדורת חמש" בהנחייתו של יעקב אילון, שעזב בהמשך את הערוץ.

ב-16 בפברואר 2023 הודיע שרון גל כי בכוונתו לעזוב את הערוץ ולעבור לערוץ 14. ב-19 בפברואר 2023 הוחלף מידית, והתוכנית מוגשת על ידי מגישים מתחלפים.

ב-8 במרץ 2023 נודע כי ברשת 13 בוחנים תוכנית משותפת חדשה בכיכובם של מגיש הרדיו נתן זהבי ואשת הטלוויזיה ענת גורן. ב-2 באפריל 2023 נודע כי גם בוחנים תוכנית משותפת חדשה בכיכובם של לוסי אהריש ויגאל גואטה; יגאל גואטה סירב. ב-8 במאי 2023 פורסם כי אמנון לוי יעבור להגיש בשעה 17:00 במסגרת שינויים ברצועות הפרה-טיים. ב-1 ביוני 2023 שודרה התוכנית האחרונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* חמש, באתר חדשות 13, 19 בפברואר 2023
* חמש עם שרון גל, באתר "רשת 13"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מהפך ברשת 13: רביב דרוקר עובר ל-18:00, אמנון לוי נפרד, באתר אייס, 8 במאי 2023
**בארי סילקמן** (נולד ב-29 ביוני 1952), הוא כדורגלן עבר אנגלי-יהודי וסוכן כדורגל בהווה, ששיחק כקשר ב-11 מועדונים כולל במנצ'סטר סיטי ב-1979 ובלייטון אוריינט בין השנים 1981 ל-1985. הוא זכה במדליית זהב כשחקן כדורגלן במכביה, וכיום הוא עובד כסוכן שחקנים וסקאוט מוכר שעבד עם כדורגלנים מוכרים, כגון: מארק שוורצר, לוקאס ניל, דמבה בה ותומאס היצלסברגר. הוא אף היה שותף בייצוגם של הכדורגלנים אייל ברקוביץ’ ואיגביני יעקובו יחד עם פיני זהבי.

קריירה
------

סילמן נולד בסטפני, לונדון, בשנת 1952. הוא התחיל את הקריירה שלו בוימבלדון, לפני שעבר לברנט והרדפורד סיטי. ב-1976, הוא עבר להרפורד יונייטד, שם בילה כ-2 עונות. בשנת 1976 הוא הוחתם על ידי קריסטל פאלאס, תחת המאמן טרי ונבלס. שם הוא שיחק באופן קבוע עבור פאלאס במשך שתי עונות.

בשנת 1979, הוחתם סילמן על ידי המאמן מלקולם אליסון לקבוצת מנצ'סטר סיטי. הוא ערך כ-21 הופעות עבור סיטי. סילקמן שיחק במדי מכבי תל אביב בעונת 1979/1980 בהשאלה. הוא ערך 7 הופעות ליגה עבור המועדון, אך שוחרר ממנצ'סטר סיטי לאחר סיום השאלתו בסוף העונה. לאחר מכן, שיחק סילמן בקבוצות מקומיות, כגון: ברנטפורד ולייטון אוריינט. הוא פרש ממשחק פעיל בשנת 1988.

בנובמבר 2018, סילקמן מונה לזמן קצר למאמן של הקבוצה האנגלית סטיינס טאון, עד שעזב את המועדון בשל ההתאחדות לכדורגל שסברה שהתפקיד מייצג ניגוד עניינים עם עבודתו כסוכן. הוא אימן את נבחרת הכדורגל של בריטניה במשחקי המכביה 2013 בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר TransferMarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  Top 10 influential football agents – from Pere Guardiola to Jorge Mendes, metro
2. ↑  David Clayton, [ Silk and Spiel:
The Barry Silkman Story], mancity
3. ↑  Silkman to coach Team GB 45's at 2013 Maccabiah, thejc
Bitwig Studio (בעברית: ביטוויג סטודיו) היא תחנת עבודה אודיו דיגיטלית (DAW) שפותחה על ידי חברת Bitwig GmbH.

התוכנה זמינה עבור Linux, macOS ו-Windows. ביטוויג נועד להיות כלי להופעות חיות כמו גם כלי להלחנה, הקלטה, עיבוד, מיקס ומאסטרינג. הוא מציע חבילה של פקדים ל-קרוספיידים, התאמת ביטים ואפקטים אחרים המשמשים תקליטנים. ביטוויג תומכת הן בעיבוד מוזיקה ליניארי מסורתי והן בהפקה לא ליניארית (מבוססת קליפים). יש לה תמיכה בריבוי צגים ושליטה במסך מגע. ביטוויג בולטת במודולציה החזקה שלה, ויכולות האוטומציה שלה. הגרסה הנוכחית של ביטוויג היא "Bitwig Studio 5.1.2".

בשנת 2017, התוכנה נבחרה ל-DAW של השנה על ידי מגזין Computer Music. בשנת 2023 היא זכתה בתואר ה-DAW של השנה על ידי מגזין Future Music ומגזין Music Radar.

מסך התוכנה

היסטוריה
--------

Bitwig נוסדה ופותחה בברלין על ידי קלאס ג'והנסון, פבלו שרה, ניקולס אלן ו-וולקר שומאכר ב-2009. מאז 2010, פלסידוס שלברט משמש כמנכ"ל לאחר שעזב את תפקידו כמנהל מכירות בינלאומיות ב-Ableton, באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Bitwig Studio האתר הרשמי
* הצגת התוכנה ב-Youtube

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bitwig Studio 2, www.soundonsound.com
2. ↑  Computer Music published, Bitwig Studio review, MusicRadar, ‏2014-03-26 (באנגלית)
3. ↑  DAW Of The Year 2017, www.bitwig.com (באנגלית)
4. ↑  Computer Music published, Computer Music 251 – VINTAGE SYNTHESIS – our new issue is out now!, MusicRadar, ‏2017-11-29 (באנגלית)
5. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים {{{מחבר}}}, Future Music, **Wikipedia**, 2022-12-29
6. ↑  Bitwig Studio wins "Best DAW in 2023" by Musicradar, www.bitwig.com (באנגלית)
7. ↑  BITWIG - About us, web.archive.org, ‏2011-08-07
8. ↑  Placidus Schelbert Linkedin

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ביטוויג"**.
שדות של צבעונים מבויתים בגן
צבעונים בקוקנהוף
חממה בגן
**קוקנהוף** (בהולנדית: **Keukenhof**, תרגום מילולי - גינת המטבח) הידוע גם בשם "הגינה של אירופה" היא גינת הפרחים הגדולה בעולם הממוקמת סמוך לעיר ליס שבהולנד. בגני קוקנהוף נשתלים מדי שנה 7 מיליון פקעות פרחים, בעיקר של צבעונים, המתפרסים על שטח של 320,000 מטרים רבועים. הגנים נפתחים לציבור מדי שנה בין אמצע מרץ לאמצע מאי (עונת פריחתם של הצבעונים). הגנים נחשבים לגינת הפרחים הגדולה בעולם כבר למעלה מ-50 שנה[דרוש מקור].

היסטוריה
--------

הגנים נוסדו בשנת 1949 על ידי ראש עיריית ליס. הרעיון היה להציג תערוכת פרחים שבה יוכלו גננים מכל רחבי אירופה, בעיקר מהולנד, להציג את מרכולתם, כלומר את הזנים (שילובי הצבעים) של הפרחים שהם מגדלים, ובכך לעזור לתעשיית ייצוא הפרחים.

אטרקציות בפארק
--------------

בנוסף ל-7 מיליון פרחים, ממוקמות בפארק מספר אטרקציות תיירותיות הקשורות להולנד כגון טחנת רוח שעליה ניתן לטפס ולהשקיף על הסביבה, וכן חנויות לממכר נעלי עץ מסורתיות. הפארק כולל גן שעשועים לילדים אשר נבנה במיוחד במטרה למשוך אליו תיירות פנים של משפחות. בגן הוקמו פינות ליטוף והאכלה של חיות כגון חזירים, עיזים וכבשים. הפארק כולל אגם ברבורים גדול שבתוכו הוצבו אבני הליכה אשר מאפשרות התקרבות עד כדי מגע לברבורים. אלו, מוחלפים מדי שנה, על מנת למנוע מהם תחושת בעלות טריטוריאלית במקום, ובכך לדכא את יצר התוקפנות שלהם כלפי המבקרים אשר לא נתפסים בעיניהם כפולשים. בנוסף, הפארק מכיל מוזיאון לתולדות פרח הצבעוני.

ראו גם
------

* הורטוס בוטניקוס

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קוקנהוף** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוקנהוף** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוקנהוף (בהולנדית, בגרמנית, בצרפתית ובאנגלית)
* אתר למנויים בלבד משה גלעד, האביב הצבעוני ביותר בעולם נמצא 35 קילומטרים מאמסטרדם, באתר הארץ, 20 במרץ 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568237505171
* LCCN: sh2013000845

 |
**בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית** הוא בית משפט פדרלי בעל סמכות ערעורים על בתי משפט פדרליים מחוזיים. בית המשפט הוקם על ידי הקונגרס בשנת 1891, יחד עם שאר בתי המשפט הפדרליים.

בית המשפט השני הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי – כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית.

בית המשפט הוא בעל סמכות שיפוט על בתי המשפט הפדרליים של מדינות ניו יורק, ורמונט וקונטיקט. סמכות ערעורים על שישה בתי משפט מחוזיים: שלושה בניו יורק (המחוז הצפוני, הדרומי, המערבי, ובמרכזי), אחד בקונטיקט ואחד בורמונט.

מעמד
----

מכיוון שבית המשפט הפדרלי השני לערעורים כולל בתחומו הגאוגרפי את העיר ניו יורק, אשר מהווה עיר עולם בשל השפעתה העצומה, בית המשפט נחשב לאחד מבתי המשפט הפדרליים הגדולים והמשפיעים ביותר לערעורים, במיוחד בענייני דיני חוזים, דיני ניירות ערך ודיני הגבלים עסקיים. כיום במאה ה-21, הוא נחשב לאחד משני בתי המשפט הפדרליים היוקרתיים ביותר לערעורים, לצד בית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה.

שלושה שופטים שכיהנו בבית המשפט השני קודמו לכהונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית: ג'ון מרשל הרלן השני, ת'ורגוד מרשל וסוניה סוטומיור. כמו כן כיהן בו השופט הנודע לרנד הנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael E. Solimine, Judical Stratification and the Reputations of the United States Courts of Appeals, Florida State University, ‏2005

| בתי המשפט הפדרליים לערעורים של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בית המשפט הראשון ‏•‏‏ בית המשפט השני ‏•‏‏ בית המשפט השלישי ‏•‏‏ בית המשפט הרביעי ‏•‏‏ בית המשפט החמישי  בית המשפט השישי ‏•‏‏ בית המשפט השביעי ‏•‏‏ בית המשפט השמיני ‏•‏‏ בית המשפט התשיעי ‏•‏‏ בית המשפט העשירי  בית המשפט האחד עשר ‏•‏‏ בית המשפט במחוז קולומביה ‏•‏‏ בית המשפט לגופים פדרליים |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583015405171
* ISNI: 0000 0004 0649 0362
* LCCN: n82274985
* Trove: 1212091
* WorldCat (עם LCCN): n82-274985

 |
**בלהה גילאור** (נולדה ב-1944) היא שופטת ישראלית, אשר כיהנה כנשיאת בית המשפט המחוזי בחיפה. לאחר פרישתה, שימשה המכהנת כיו"ר הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות עד חודש יוני 2023.

ביוגרפיה
--------

גילאור נולדה בשנת 1944 בשטחי ישראל דהיום, שהיו אז נתונים לריבונות המנדט הבריטי על ארץ ישראל. ב-1962 השלימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר הריאלי שבחיפה. לאחר מכן, בשנים 1962–1964, שירתה גילאור בצבא הגנה לישראל והשתחררה בדרגת סגן. בתום שירותה הצבאי החלה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיימה את לימודיה הגבוהים במשפטים במהלך 1967. ב-1969 ניתן לה רישיון לעריכת דין אחרי התמחות משפטית בת שנתיים.

בין השנים 1969–1982 עבדה כעורכת דין שכירה במשרד עורכי דין. מ-1977 עד 1982 הייתה שותפה במשרד עורכי דין ועסקה בהיבטים שונים של תחום המשפט האזרחי. בדצמבר 1982 החלה לראשונה את שירותה במערכת בתי המשפט הישראלית, כשופטת בבית משפט השלום וכרשמת בבית המשפט המחוזי בחיפה. מפברואר 1984 עד ספטמבר 1990 כיהנה כשופטת בפועל בבית המשפט המחוזי שבחיפה. באותו החודש מונתה לשופטת בבית משפט זה כמינוי קבע.

בשנים 1993–1997 שימשה כמרצה מן החוץ בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה. במרץ 2003 מונתה לסגנית נשיא בית המשפט המחוזי, וביולי 2005 — כעבור 15 שנה מראשית כהונתה כשופטת קבע בביהמ"ש המחוזי בחיפה — מונתה לנשיאת בית המשפט. היא מונתה לנשיאת ביהמ"ש לאחר פרישתו של מיכה לינדנשטראוס מכס השיפוט, משנבחר למבקר המדינה. כמו כן, גילאור היא אלוף-משנה במילואים, המכהנת כשופטת בבית הדין הצבאי לערעורים. ב-15 ביולי 2014 פרשה לגלמאות.

במהלך כהונתה כנשיאת בית המשפט התגלע סכסוך בינה לבין סגנה, השופט גדעון גינת, לאחר שזה התריס בפני ראשי הרשות השופטת כי גילאור הפקיעה מידיו את הטיפול בתיקים בהם מייצג משרד עורכי הדין החיפאי של בעלה, עו"ד יוסי גילאור. הסכסוך הביא למסכת השמצות של שני הצדדים וכלל בירור של נציב תלונות הציבור על שופטים, אליעזר גולדברג. בשל הגרסאות הסותרות, גינת נאלץ לעבור ממקום כהונתו בחיפה לתל אביב-יפו. פרופ' שמעון שטרית התבטא על ההתרופפות בדין המשמעתי לשופטים. שטרית ציין בנימה ביקורתית, כי "במקום לטפל בשופטת - העבירו את השופט גינת לתל אביב". אליעזר גולדברג העיר שהדבר נגד את התחייבותה של גילאור שלא לטפל בתיקים כאלו, אך שטרית תהה מדוע בכלל היה צורך בהתחייבות כזו.

ב-13 ביולי 2015, כשנה לאחר פרישתה לגמלאות, מונתה גילאור בידי היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין ליו"ר הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* בלהה גילאור, באתר הרשות השופטת
* ועדת גילאור, באתר כלכליסט
* יהודה שרוני, ‏ועדת גילאור תאשר עשרות דירקטורים ומנהלים בחברות ממשלתיות, באתר מעריב אונליין, 14 בינואר 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  בלהה גילאור, באתר הרשות השופטת
2. ↑  הדס מגן, ‏המועמדים העיקריים לנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה: גדעון גינת ובלהה גילאור, באתר גלובס, 15 במאי 2005
3. ↑  תומר זרחין, השופט שהסתכסך עם נשיאת בית המשפט המחוזי בחיפה ישובץ בתל אביב, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2010
4. ↑  מסיבת הפרידה משופטת המחוזי - בביתו של יחצ"ן העל רני רהב, באתר וואלה!‏, 25 בנובמבר 2015
5. ↑  איתמר לוין, שמעון שטרית: התרופפות בדין המשמעתי לשופטים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 במאי 2012
6. ↑  תומר גנון, שופטת עם כתם תמנה דירקטורים ממשלתיים, באתר כלכליסט, 13 ביולי 2015