recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שווה-רגלאים** המכונים "איזופודים" (שם מדעי: *Isopoda*) היא סדרה של סרטנים עילאיים, הכוללים את הכדרורוניים המכונים בשם העממי "אורי כדורי" או "אוטובוס". ישנם מאובני שווה-רגלאים המתוארכים לקרבון פנסילבני, לפני כ-300 מיליון שנה.

תיאור
-----

שווה הרגלאים הם סרטנאים קטנים יחסית עם שבעה זוגות רגליים, בגודל החל מ-300 מיקרומטר ועד לכמעט 50 סנטימטר במקרה של ה-*Bathynomus giganteus*. הם בדרך כלל שטוחים בציר הגב-בטן, אם כי מינים רבים סוטים מתבנית זו, במיוחד אלו החיים במעמקי הים או במי תהום. חילוף גזים מתבצע על ידי גפיים אחוריות מיוחדות דמויות זימים (Pleopods) בחלקו האחורי של הגוף. בשווה-רגלאים היבשתיים, היוצרים את תת-סדרת הטחביות, גפיים אלו התפתחו במקרים רבים למבנים דמויי ריאות, "ריאות" אלה ניתן לראות בקלות יחסית בחלקם התחתון. עיניים, כאשר הן קיימות, תמיד מחוברות ישירות, ואינן על גבעולים. הם חולקים עם ה-Tanaidacea את חיבור הפרק האחרון של הבטן עם מקטע ה-telson, היוצר את ה-pleotelson, בנוסף, פרקו הראשון של החזה שלהם מחובר לראש. הגפיים האחוריות (Pleopods) מתפצלות לשניים (Biramous) בעוד שהקדמיות (Pereiopods) אינן מתפצלות (Uniramous).

אקולוגיה
--------

זן איזופוד ימי מהחוף הבלגי
בסביבות ה-4,500 מינים של שווה-רגלאים נמצאים בסביבות הימיות, בעיקר על קרקעית הים. כ-500 מינים נמצאים במים מתוקים; הנותרים הם כ-5,000 מינים השייכים לתת סדרת הטחביות, מה שהופך אותם, בפער ניכר, לקבוצה המצליחה ביותר של סרטנאים יבשתיים. במעמקי הים, חברי תת-הסדרה Asellota מהווים רוב כמעט מוחלט, לאחר שעברו התפשטות והתגוונות אדפטיביות (Adaptive radiation, תהליך אבולוציוני שבו מספר המינים גדל במהירות) רחבות היקף בסביבה זו.

מספר קבוצות שווה-רגלאים פיתחו אורח חיים טפילי. תת-הסדרה Epicaridea היא טפילית כולה, בעוד שתת-הסדרה הפוליפילטית Flabellifera היא טפילית בחלקה. *Cymothoa Exigua* לדוגמה, הוא טפיל של הדג *Lutjanus guttatus* החי במפרץ קליפורניה; הוא אוכל את לשון הדג, ותופס את מקומה, זהו למעשה המקרה היחיד הידוע של טפיל המחליף פונקציונלית מבנה של הפונדקאי.

מגוון וסיווג
------------

Bathynomus giganteus - איזופוד ענק
שווי הרגלאים שייכים לסדרת העל הגדולה יותר Peracarida, המאופיינת בנוכחות של שקיק ביצים מיוחד (Brood pouch). קיימים בסביבות ה-11,437 מינים מתועדים של שווה-רגלאים המסווגים לעשר תת-סדרות.

התפתחות
-------

פגיות שווה הרגלאים בוקעות בתור Mancae, והן דומות בצורתן לשווה-רגלאים בוגרים, אך הן חסרות את זוג הרגליים הקדמיות (pereiopods) האחרון. היעדר שלב שחייה במחזור החיים מגביל את יכולת ההפצה העצמית של שווה הרגלאים, וייתכן שהיה הגורם לרמות הגבוהות של מינים אנדמיים בסדרה. כמבוגרים, שווה-רגלאים נבדלים מסרטנאים אחרים בכך שהם מחליפים את השלד חיצוני שלהם (בתהליך הנקרא ecdysis) בשני שלבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שווה-רגלאים** בוויקישיתוף
* שווה-רגלאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שווה רגלאים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565407705171
* BNE: XX535565
* BnF: cb12014905t (data)
* LCCN: sh85068661
* NDL: 00573224
* NKC: ph536705

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במוצר או שירות בעלי ערך כספי. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה כלכלית, ראו שווה כסף (תוכנית טלוויזיה).
רכב צמוד הוא הטבה נפוצה בשווה כסף. בדרך כלל מופיע זיהוי המעסיק בחלקו האחורי של הרכב, אך בדוגמה זו הזיהוי בולט יותר
**שווה כסף** הוא מוצר או שירות בעלי ערך כספי. בהקשרים שונים היחס למתן וקבלה של שווה כסף זהים למתן וקבלה של כסף, אם כי כאשר מדובר בשווה כסף נדרש אומדן של ערכו הכספי.

בחוקי מדינת ישראל
-----------------

בקביעת ההכנסה החייבת במס הכנסה קובע סעיף 2 לפקודת מס הכנסה שההכנסה כוללת תשלומים מסוגים אחדים, "בין שניתנו בכסף ובין בשווה כסף". תקנה 8 לתקנות מס הכנסה (ניכוי ממשכורת ומשכר עבודה) מנחה את המעסיק כיצד לחשב את ערכה הכספי של הטבה בשווה כסף: "היה התשלום ... כולו או חלקו בשווה כסף, יקבע המעביד לצורך הניכוי את סכום התשלום כפי שעלה לו או לפי מחיר השוק, הכל לפי הגבוה." עם זאת, במקרים חריגים אחדים, ובפרט שווי השימוש ברכב צמוד ושווי השימוש בטלפון סלולרי שהעמיד המעסיק לשימוש עובדו, נקבעו כללים אחדים לקביעת ערך ההטבה, עקב הקושי הנובע מהשימוש המעורב (טובת המעביד והנאת העובד) בהטבות אלה. 

בחוק העונשין מוגדרות עבירות אחדות שבהן יחס שווה לכסף ולשווה כסף. דוגמה לכך היא סעיף 293 לחוק העונשין, העוסק בעבירת שוחד ומציין: "אין נפקא מינה בשוחד – אם היה כסף, שווה כסף, שירות או טובת הנאה אחרת". גישה דומה קיימת בעוד עשרות מחוקי מדינת ישראל.

חוק הגנת השכר קובע הגבלות על תשלום שכר בשווה כסף: "מותר בהסכמת העובד לשלם חלק משכר עבודה באוכל ובמשקאות המיועדים לצריכה במקום העבודה, להוציא משקאות משכרים, או בדיור, אם דרך תשלום זאת נקבעה בהסכם קיבוצי או בחוזה עבודה או שהיא נוהג מקובל בתנאי עבודה, ובלבד שהשווי המיוחס לכל אלה לא יעלה על המקובל בשוק."

בתלמוד ובהלכה
-------------

הגישה ששווה כסף כמוהו ככסף מופיעה כבר בתלמוד. בדיון על המשנה "האשה נקנית בשלוש דרכים, וקונה את עצמה בשתי דרכים. נקנית בכסף, בשטר ובביאה" מביאה הגמרא ברייתא האומרת: "כיצד בכסף? נתן לה כסף או שוה כסף ואמר לה "הרי את מקודשת לי", "הרי את מאורסת לי", "הרי את לי לאינתו" - הרי זו מקודשת". גם את הפסוק מספר שמות, "בַּעַל הַבּוֹר יְשַׁלֵּם כֶּסֶף יָשִׁיב לִבְעָלָיו, וְהַמֵּת יִהְיֶה לּוֹ" מפרשת הגמרא: "'ישיב' - לרבות שוה כסף"

הרב זלמן נחמיה גולדברג ציין כי "מהותו של כסף היא היותו אמצעי תשלום - על ידי כסף ניתן לרכוש חפצים שנזקקים להם או שרוצים בהם. מבחינה זו, מעלתו של כסף גדולה משל שווה כסף, שהרי עם הכסף ניתן לקנות, ואילו שווה כסף צריך המרה לכסף, ורק אז ניתן לקנות." הוא מוסיף כי "בהלוואה הדין שונה - אם יש ללווה כסף הוא חייב לשלם באמצעותו, ולא על ידי שווה כסף. ... גדר החיוב של פרעון הלוואה הוא להשיב את מה שלווה. לווה כסף - חייב להשיב כסף. לווה יין - חייב להשיב יין."

ראו גם
------

* הכנסה רעיונית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נוסח זה נקבע בשנת 1974, אך עיקרון זה מופיע כבר בסעיף 5 של הנוסח של פקודת מס הכנסה משנת 1947, אם כי ללא שימוש במושג "שווה כסף".
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ב', עמוד א'
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ה', עמוד ב'
4. ↑  ספר שמות, פרק כ"א, פסוק ל"ד
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ט', עמוד א'
6. ↑  זלמן נחמיה גולדברג, שווה כסף, באתר "ישיבה", תשס"א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4055856-3

 |
**פּוֹל אבּישֶגאנאדֶן** (באנגלית: **Paul Abisheganaden**;‏ 27 במרץ 1914 - 31 באוגוסט 2011) היה מנצח ומורה סינגפור, וזוכה מדליון התרבות לשנת 1986 על תרומותיו למוזיקה.

חייו
----

אבישגאנאדן למד בבית הספר האנגלי של סינגפור ובבית הספר סנט אנדרוז בסינגפור, וסיים את בחינות הגמר של קיימברידג' בשנת 1931. הוא למד אמנויות בקולג' ראפלס וקיבל תעודת בוגר לאמנויות בשנת 1934. הוא הצטרף לשירות החינוך ולימד בבית הספר האנגלי גיילאנג, שם כתב את המוזיקה והמילים למה שנועד להיות ההמנון הראשון של בית הספר.

לזכותו של אבישגאנאדן נזקפת התמיכה בהשבת ההמוזיקה הקלאסית בסינגפור במהלך שנות ה-40' וה-50' של המאה ה-20. הוא ייסד את אחד ההרכבים הקאמריים הראשונים במדינה. כמחנך, כיהן כמנהל בית הספר ע"ש ויקטוריה בשנים 1959 עד 1961 וכמנהל המכללה להכשרת מורים משנת 1963 עד 1968. בהמשך לימד עשרות שנים במחלקה למוזיקה שך האוניברסיטה הלאומית של סינגפור.

פול אבישגאנאדן מת ב-31 באוגוסט 2011 בבית החולים האוניברסיטאי הלאומי בסינגפור, בגיל 97.

טקס הלווייתו נערך ב-3 בספטמבר 2011 בקתדרלת סנט אנדרוז בסינגפור, שם שימש כמנצח מקהלה.

קישורים חיצוניים
----------------

\*Singapore National Library: Paul Abisheganaden

הערות שוליים
------------

1. ↑  פול אבישגאנאדן - ביוגרפיה, באתר eresources.nlb.gov.sg (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13184718X
* ISNI: 0000 0000 7873 5294
* LCCN: n2006208900
* VIAF: 30682078
* WorldCat: lccn-n2006208900

 |
**פול אבדי** (בצרפתית: **Paul Abadie**; ‏9 בנובמבר או 10 בדצמבר 1812 – 3 באוגוסט 1884) היה אדריכל ורסטורטור צרפתי. בימי חייו היה אדריכל מוערך, כיהן כאדריכל נוטרדאם דה פריז ואף זכה בתחרות לעיצוב בזיליקת הלב הקדוש במונמרטר, אולם כיום נחשב כשנוי במחלוקת. במסגרת התמחותו, שיפוץ מבנים רומנסקיים, הציל רבים מהם מכליה אך ביצע בהם שינויים בקנה מידה נרחב והוסיף להם תוספות ששינו את מראם ולא שימר את המראה המקורי. במסגרת חתירתו למקור הסיר תוספות בנייה מאוחרות רבות מן המבנים ששיפץ.

תולדות חייו
-----------

אבדי נולד בפריז. אביו, שנקרא אף הוא פול אבדי, היה אף הוא אדריכל. ב-1835 החל ללמוד באקול דה בוזאר. בשנים 1866-1885 היה אחראי על שיפוץ הקתדרלה של אנגולם, ב-1874 התמנה להחליף את אז'ן עמנואל ויולה-לה-דוק כאדריכל האחראי על שיפוץ ותחזוקת קתדרלת נוטרדאם דה פריז. כן שיפץ את כנסיית הצלב הקדוש בבורדו ואת הקתדרלה של פריגו (Périgueux) ותכנן את ארמון העירייה והממשל המקומי באנגולם.

ב-1875 זכה בתחרות ונבחר לעצב את בזיליקת הלב הקדוש במונמרטר, המהווה את פסגת יצירתו. הוא נפטר ב-1884, זמן רב לפני שהסתיימה הבנייה ב-1914.

גלריה
-----

* בזיליקת הלב הקדושבזיליקת הלב הקדוש
* חזית הקתדרלה של אנגולם ב-1851, לפני השיפוץ של אבדיחזית הקתדרלה של אנגולם ב-1851, לפני השיפוץ של אבדי
* חזית הקתדרלה לאחר השיפוץחזית הקתדרלה לאחר השיפוץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול אבדי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי ביוגרפיה אחת
2. ↑  לפי ביוגרפיה אחרת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007434116405171
* BNE: XX819483
* BnF: cb121037457 (data)
* CiNii: DA0832676X
* GND: 119333074
* ICCU: PUVV128771
* ISNI: 0000 0000 8129 1620
* LCCN: n87905165
* The Léonore id LH//1/36 is not valid.
* NTA: 074171887
* RKD: 124325
* SNAC: w6xh0wm6
* SUDOC: 029402107
* ULAN: 500011330
* VIAF: 50033572
* WorldCat: lccn-n87905165

 |
**אדולף קרמר** (בגרמנית: **Adolf Kramer**;‏ 1871, שלזיה - 10 בינואר 1934) היה שחמטאי גרמני. 

קרמר שיחק בתחרות מינכן 1900 וחלק מקום 10-12, הגיע למקום השמיני בתחרות וורצלב 1912, חלק מקום שני בתחרות המבורג 1921, חלק מקום 4-6 בתחרות באד אוינהאוזן 1922 והגיע למקום החמישי בתחרות דואיזבורג 1929. 

קרמר השתתף מספר פעמים בתחרויות של קונגרס השחמט של שלזיה. בשנת 1923 חלק מקום ראשון עם ארטלט וניצח אותו בפלייאוף, חלק מקום ראשון עם ולטר ברגמן והפסיד לו בפלייאוף בשנת 1924, הגיע רביעי בתחרות באד אלטהיידה בשנת 1926 (ניצח: פרידריך זמיש), הגיע למקום החמישי בתחרות גליביצה בשנת 1927 (ניצחו: לודוויג שמיט ויוסף פורת) והגיע למקום הרביעי בתחרות רייכנבאך בשנת 1928 (ניצח: גוטליב מאשאט).

בתחרות טרטו בשנת 1914 הוא ניצח את חוזה ראול קפבלנקה ב-9 מהלכים (אומנם יש לציין שקפבלנקה היה חולה באותו יום.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדולף קרמר, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* משחקי שחמט של קרמר, באתר צ'סרזלטס (באנגלית)
* משחק קרמר-קפבלנקה בשנת 1914

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2089 5508
* NKC: mzk2011646731
* NTA: 113311451
* VIAF: 172000440
* WorldCat: viaf-172000440

 |
**אוניברסיטת דֵּבְּרֵצֵן** היא אוניברסיטה הממוקמת בעיר דברצן שבהונגריה. זהו המוסד להשכלה גבוהה הוותיק ביותר שקיים בהונגריה, מ־1538.

היסטוריה
--------

השכלה גבוהה הופיעה לראשונה בדברצן עם הקמת המכללה הקלוויניסטית שנוסדה ב-1538. במשך מאות שנים הייתה המכללה בסיס למוסדות של השכלה גבוהה בכל הונגריה. בתחילת המאה ה-20 הוסבה המכללה לאוניברסיטה, והיא מקושרת מאוד לאוניברסיטה התאולוגית הרפורמית בדברצן.

ב-1908 נוסדה האקדמיה הקלוויניסטית למדעי הרוח, וב-1912 הוקמה האוניברסיטה ההונגרית המלכותית. היא שילבה לימודי תאולוגיה, משפטים ואומנות וכן לימודי רפואה. ההוראה החלה ב-1914 בבנייני המכללה הקלוויניסטית הישנה. ב-1918 נחנכו בנייני בית הספר לרפואה, והקמפוס נבנה בשלמותו ב-1927.

ב-1921 נקראה האוניברסיטה על שם אישטוואן טיסה, ראש ממשלת הונגריה. ב-1932 נחנך הבניין הראשי של האוניברסיטה. זהו הבניין הגדול ביותר בעיר, והוא עוצב בסגנון אקלקטי ונאו בארוק.

הפקולטה למדעי הטבע נעשתה עצמאית ב-1949, ועברה לבניין הכימיה החדש ב-1970.

ב-1949 האוניברסיטה אורגנה מחדש על ידי השלטון הקומוניסטי. המטרה החדשה של הארגון הייתה לפצל את האוניברסיטה לחלקים קטנים יותר, ברי השפעה פחותה, וכן להחליש את היחידות שלא ראו עין בעין את סדר היום הפוליטי של התקופה. הפקולטה לתאולוגיה שבה למכללה הקלוויניסטית; הפקולטה לרפואה הפכה אוניברסיטה עצמאית, מצב ששב לקדמותו רק בשנת 2000; הפקולטה למשפטים חדלה לפעול, וצוות המרצים פוטר. החוגים לשפות צרפתית, איטלקית, גרמנית והחוג לפילולוגיה קלאסית נסגרו, ואילו החוג לרוסית הורחב בצורה משמעותית. ב-1956 הושבו חוגי השפות על כנם, מלבד איטלקית, שהושבה רק בשנות ה-90.

בשל קשיי הקבלה ללימודי רפואה בארץ, ישראלים רבים בוחרים ללמוד את מקצועות הרפואה בדברצן.[דרוש מקור]

פקולטות ומכללות
---------------

* הפקולטה לאגרונומיה
* הפקולטה לאומנות
* הפקולטה לרפואת שיניים
* הפקולטה לכלכלה
* הפקולטה לתורת המידע
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה למוזיקה
* הפקולטה לפרמקולוגיה
* הפקולטה למדעים
* הפקולטה לבריאות הציבור
* הפקולטה להנדסה
* הפקולטה לחינוך

הספרייה
-------

ספריית האוניברסיטה היא אחת הספריות הגדולות בהונגריה, ואחת משתי הספריות הלאומיות של המדינה. מספר הרשומות בספרייה הוא מעל ששה מיליון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת דברצן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת דברצן
* אוניברסיטת דברצן, ברשת החברתית טוויטר

* אוניברסיטת דברצן, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Study in Hungary: University of Debrecen

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263848705171
* GND: 10047907-8
* ISNI: 0000 0001 1088 8582
* LCCN: n2006000137
* NKC: ko20010089887
* SUDOC: 02663869X
* VIAF: 134180718
* WorldCat: lccn-n2006000137

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברכס הרים במונטנה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רכס רובי.

**רכס רובי** (באנגלית: **Ruby Range**) הוא רכס הרים במדינת מונטנה שבארצות הברית.

גאוגרפיה
--------

הרכס ממוקם במחוזות ביוורהד ומדיסון שבמונטונה, מזרחית לעיירה דילון, ודרום מערבית לעיירה שרידן.

שיא גובהו של הרכס מתנשא לגובה של 2,862 מטרים מעל פני הים (בחלקו הצפון מזרחי של הרכס). 

כיוון הרכס צפון מזרח - דרום מערב, ואורכו 42.7 קילומטים. 

צפונית מערבית לרכס נמצא נהר ביוורהד, ומדרום מזרח לרכס נמצא נהר רובי. 

מרבית שטח הרכס נמצא בבעלות לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית (Bureau of Land Management). 

הרכסים יבשים, והמעיינות ברכס מועטים. למרות זאת הרכסים מכוסים יערות של אשוח דאגלס, אורן מפותל ואשוחית מצויה. חיות הבר ברכס הם איילים קנדיים, איילים פרדיים שחורי זנב, ושכווי היערות.

שם הרכס
-------

שם הרכס ניתן לו רשמית בשנת 1964.

קישורים חיצוניים
----------------

* רכס רובי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפה טופוגרפית של רכס רובי

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של שם הרכס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534315905171
* LCCN: sh88006270
* VIAF: 315129899
* WorldCat (עם VIAF): 315129899

 |
צב קרינתי צעיר במדגסקר
**צב קרינתי** או **צָב חִשּׁוּרִי** (שם מדעי: *Astrochelys radiata*) הוא מין של צב גדול החי בדרומה ובמערבה של מדגסקר וכן באיים ראוניון ומאוריציוס. המין בסכנת הכחדה עקב הרס בית גידולם וציד לא חוקי. קרוב משפחתו היחיד והמצוי בסכנת הכחדה כמותו הוא צב אנגונוקה (*Astrochelys yniphora*).

מאפיינים
--------

צב קרינתי מגיע לאורך 41 ס"מ ולמשקל של עד 16 ק"ג. צב זה הוא בעל שריון יפה ומוקשת כלפי מעלה והגבשושיות בו צהובות על רקע חום-אפור מבריק. הגוף עצמו כתום. לצידי השריון משורטטים קווקווים דקים בצבע צהוב היוצרים צורת משולשים והראש עצמו קטן ושחור ובעל צוואר קצר. לצבים הזכרים הזנבות גדולים יותר, אך מלבד זאת אין הרבה הבדלים בין המינים.

זהו צב החי באזורים מיוערים טרופיים במדגסקר והוא ניזון בעיקר מעלי קקטוסים, בייחוד מהסוג Opuntia. כמעט 90% מתזונתם מבוסס על עשבים קרקעיים ונוסף הם יאכלו פירות, עלים וצמחים סוקולנטיים. הם רועים את סביבתם ומעדיפים צמחייה צעירה ועשירת חלבונים על צמחייה מבוגרת.

הצבים הללו כמעט נכחדו עקב פגיעה ביערות הקקטוס המדגסקריים וכן עקב ציד לא חוקי וגידול כחיות מחמד. נחשב למין מוגן במדגסקר, אך הממשל אינו מצליח לעצור את המסחר הלא חוקי בשריונותיהם ובצבים למטרת מחמד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב קרינתי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב קרינתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
השריון התחתון
**צב מטבע זהוב** (שם מדעי: '**Cuora trifasciata***) הוא מין צב האנדמי לדרום סין.*

תפוצה
-----

מין זה נפוץ בסין, רק באי האינאן (נכחד ממחוזות היבשת גואנגדונג, גואנגשי ופוג'יין) וכן בהונג קונג.

תיאור
-----

לצב זה יש שלושה פסים שחורים מובהקים על שריונו החום, עם לסת עליונה צהובה הבולטת מעט ופס צהוב המשתרע מחלקו האחורי של הפה. חלקו התחתון של השריון שחור ברובו והקצוות צהובים. צב זה יכול להגיע לגודל של עד 25 סנטימטרים.

תזונה
-----

בהונג קונג, הצב ניזון מדגים, צפרדעים ופגרים, אם כי גם שאריות של סרטנים, חלזונות וחרקים נמצאו בצואה שלו.

מיון
----

צב זה מתרבה ברביית כלאיים בקלות עם קרובי משפחתו בשבי ובטבע, וייתכן שישנה הפריה מרובה של בני תערובת גם ממין זה. כמה מבני תערובת אלה תוארו כמינים חדשים, כמו צב אגם פוג'יין ("Mauremys" × iversoni) שהוא לרוב מין משולב מזכרים של צב המטבע הזהוב ונקבות מהמין צב אגם צהוב ("Mauremys mutica"). כמו כן, צב המטבע הזהוב עשוי להיות קשור ליצירה של מינים בני תערובת אחרים.

שימור
-----

על פי IUCN צב זה נתון בסכנת הכחדה חמורה. משתמשים בו ברפואה מסורתית, ולכן הוא נתון תחת איום בגלל ציד רב של המין. צב זה הוא אחד ממיני הצבים הנדירים בעולם לפי הערכה משנת 2003 שנעשתה על ידי איגוד IUCN. צב המטבע הזהוב נמצא ברשימה של ארגון Turtle Conservation Coalition, (תחת IUCN) של 25 הצבים וצבי המים הנמצאים בסיכון חמור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב מטבע זהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |


1. ↑  צב מטבע זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
**צב משונן-שריון** (שם מדעי: ***Psammobates oculifer***) הוא מין של צב מדברי קטן החי בדרומה של אפריקה. הוא חי בטבע בנמיביה, בוצוואנה ודרום אפריקה ברחבי מדבר קלהארי.

אורכו הממוצע 12–15 ס"מ והוא צב קטן למדי. שריונו מקומר כלפי מעלה עם "כתרים" משולשים בקצה, המזכירים מעט שיניים ואלה נתנו לו את שמו. צבע השריון שחור ברובו עם סימני כוכב צהובים בתוך הלוחיות ועם קווים כתומים מחוצה לו. הבטן שטוחה וקרובה לאדמה והרגליים קטנות ובעלות 4 טפרים. לזכרים זנב ארוך יותר מהנקבות.

צבים אלה ניזונים בעיקר מצמחי מדבר שונים והם גדלים יפה בשבי. הם מותאמים לאזורי ערבות חמות, אך גם למדבריות עם סלעים. תפוצתם העיקרית היא במדבר קלהארי.

אין מצב שימור לצב זה, אך הוא מין מוגן במדינות מוצאו והוא נרדף על ידי הבושמנים היוצרים מגופו המת בושם וטבק.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צב משונן-שריון** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Psammobates oculifer** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* צב משונן-שריון באתר carecentre
**צב סגיר מצוי** (שם מדעי: *Terrapene carolina*) הוא מין של צב קטן מהסוג צב סגיר החי בדרומה של אמריקה הצפונית בדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו. זהו זוחל לאומי של 4 ממדינות ארצות הברית.

אורכו של הצב הסגיר 10–20 סנטימטרים (3.9–7.9 אינץ') והוא בעל קופסת שריון עבה בעל צירים המקיפה אותו מכל אבריו, כולל מלמטה, ועוזרת לו להתגונן מאויביו וכן הצב דומה מאוד לצבי יבשה אך לא קרוב אליהם. לצב מקור דמוי-שן גדולה המעוקלת מטה והוא בעל עיניים צהובות גדולות מוקפות טבעות. צבע הצב צהוב עד ירקרק וצבע השריון חום-כתום ולפעמים כהה יותר.

הצב מצוי ביערות נשירים, ערבות לחות וביצות והצב מצטיין בשחייה, אך בניגוד לרוב צבי הביצות הוא מעדיף לחיות על היבשה. מזונו כולל צמחים ובעלי חיים כמו שבלולים, תולעים, חרקי מים ואף נבלות.

הצב מצוי בסכנה בטבע עקב פיתוח ופגיעה בבית גידולו ועקב בניית כבישים מהירים, בהם צבים רבים נדרסים. כיום הוא מין מוגן בארצות הברית ומקסיקו.

### תת-מינים

* צב סגיר מזרחי (Terrapene carolina carolina)
* Terrapene carolina bauri
* Terrapene carolina major
* Terrapene carolina triunguis
* Terrapene carolina mexicana
* Terrapene carolina yucatana

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב סגיר מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

צבה סגירה מטילה ביצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב סגיר מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**כריסטיאן אדולף שרייר** (בגרמנית:**Christian Adolf Schreyer**‏; 9 ביולי 1828 – 29 ביולי 1899) היה צייר בעלי חיים, נוף וז'אנר גרמני.

ביוגרפיה
--------

שרייר נולד כבנם של סוחר היין פטר שרייר משפייר ואשתו מריה סלומה. הוא הגיע ללמוד אמנות בגיל 15 והיה סטודנט עם אנטון בורגר, יאקוב מאורר ופיליפ רומף, בין היתר.

שרייר למד בפרנקפורט עד 1854, בהפסקות עם כמה שהיות באקדמיות לאמנות בדיסלדורף, מינכן ושטוטגרט. הוא למד באקדמיה של דיסלדורף בשנת 1848. שם הוא היה סטודנט בשיעור הציור של תיאודור הילדברנדט. בשנת 1854 עזב שרייר את עיר הולדתו והצטרף לצבא האוסטרי כמתנדב במלחמת קרים עד 1856. לאחר מכן שימש כבן לוויה של הנסיך אמריך פון תורן במסעו דרך הונגריה, רומניה ורוסיה.

בשנת 1856 שרייר נסע לפריז, בשנה שלאחר מכן לבוקרשט וחזר לגדודו למשך זמן מה. בסוף 1857 חזר שרייר לפרנקפורט וביקר גם את חבריו במושבת הציירים קרונברג.

מאוחר יותר הוא עשה טיול ארוך לפריז ולאלג'יר בשנת 1861. שרייר התגורר בפריז מחורף 1861/62. הוא שהה בצרפת ברציפות עד 1870. בזמן הזה עשה כמה מסעות למזרח התיכון. בדומה לאוגן בראכט בן זמנו, הוא פנה בציור לאוריינטליזם, מה שתרם משמעותית לתהילתו.

בשנת 1872 קנה שרייר בית בקרונברג והתגורר בקיץ בטאונוס ובחורפים בפריז עד סוף ימיו.

בשנת 1895 הוא מונה לאזרח כבוד של העיר קרונברג.

הוא נפטר בשנת 1899 בגיל 71.

באותה שנה הגלריה הלאומית בברלין הציגה 150 מעבודותיו לרגל תערוכת זיכרון.

גלריה
-----

* פרשים ערביםפרשים ערבים
* ערביםערבים
* בדואיםבדואים
* מחנה של עות'מאניםמחנה של עות'מאנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדולף שרייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Findbuch 212.01.04 Schülerlisten der Kunstakademie Düsseldorf (ארכיון)
2. ↑  HOME - Kronberger Malerkolonie, www.kronberger-malerkolonie.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14978289s (data)
* GND: 11706078X
* ISNI: 0000 0000 6660 0317
* LCCN: no00031335
* RKD: 71195
* SNAC: w6x71cgt
* SUDOC: 189063696
* ULAN: 500024778
* VIAF: 5204051
* WorldCat: lccn-no00031335

 |
סקיצה של יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט, ז'ורז' סרה
**פוינטיליזם** הוא סגנון ציור פוסט אימפרסיוניסטי שהתפתח בצרפת בין השנים 1884–1900, ומבוסס על ציור בנקודות.

בסגנון זה נעשה שימוש בחלק מרעיונות האימפרסיוניזם. מבחינה טכנית מדובר בציור בנקודות של צבעי יסוד בשילוב צבעים משלימים, טכניקה המבוססת על תורת שבירת האור של ניוטון ותורת הצבעים משלימים של שברויי. בהשפעת תורות אלו ניסו אומני הפוינטליזם ליצור "תערובת אופטית" על ידי ציור נקודות מדויקות של צבעי יסוד היוצרים בעין המתבונן צבע חדש.

מבחינת התכנים של היצירות, מתארים האמנים הפוינטליסטים, בדומה לאימפרסיוניסטים, את חיי המעמד הבורגני בפריז של סוף המאה התשע-עשרה. עם זאת, התנגדו האמנים הפוינטליסטים לרעיון המרכזי של האימפרסיוניזם: ציור מהיר בטבע. במקום זאת עבדו לאט, מחושב, ומדויק ויצרו את הגרסה הסופית בסטודיו לאחר סקיצות שעשו בטבע. כתוצאה מההבדל בתהליך העבודה, הציורים האימפרסיוניסטים מתאפיינים בתנועה ורטט לעומת הציורים הפוינטליסטים הנראים קפואים, מדויקים ומנוכרים יותר.

הטכניקה הפוינטליסטית פותחה על ידי אומן צרפתי ז'ורז' סרה שניסה לשפר את הטכניקה האימפרסיוניסטית ולהפוך אותה למדעית והצייר פול סיניאק. לדוגמה, יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט של סרה צויר כסקיצה בטבע ללא דמויות אדם. הציור הסופי לעומת זאת עוסק בבילוי של המעמד הבורגני ביום ראשון אחר הצהריים, נושא אימפרסיוניסטי מקובל. הסקיצה מצוירת בנקודות יותר גדולות מאשר הציור הסופי בגלל תהליך העבודה המהיר יותר. בציור הסופי ניתן לראות כי הצייר הוסיף דמויות רבות המבלות את אחר הצהריים במקום בילוי מרכזי.

כאמור, אבות הציור הפוינטליסטי הם: ז'ורז' סרה ופול סיניאק. ציירים נוספים שהשתמשו בטכניקה זו היו-האימפרסיוניסט קאמי פיסארו, אלפרד סיסלי, אנרי אדמונד קרוס, מקסימיליין לוס, אנרי מאטיס, אלברט דובואה-פיילט, צ'ארלס אגרנד, ג'וזפה פליאדה דה וולפדו, תיאו ואן ריססלברגה, ואפילו וינסנט ואן גוך.

במקביל להתפתחות הסגנון הפוינטליסטי בצרפת התפתח סגנון ציור דומה בשם דוויזיוניזם (divisionism) באיטליה. משמעות השם היא חילוק (division), שם המתייחס לחלוקת הצבעים על הבד היוצרת צבע שלישי בעין המתבונן. שני הזרמים לא ידעו זה על זה בעת התפתחותם ושיטת הציור של שניהם כמעט זהה לחלוטין.

יום ראשון אחר הצהריים על גדות האי לה גראנד ז'אט

ראו גם
------

* אימפרסיוניזם
* ז'ורז' סרה
* אשליה אופטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוינטיליזם** בוויקישיתוף
* 
* 
* 
* פוינטיליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  visual-arts-cork.com, Pointillism (c.1884-1900)

| זרמים באמנות |
| --- |
| אמנות העת העתיקה | יוון העתיקה • רומא העתיקה • מצרים העתיקה • הסהר הפורה |  |
| אמנות ימי הביניים | אמנות מרובינגית • אמנות קרולינגית • אמנות רומנסקית • אמנות גותית • ביזנטיון |
| הרנסאנס | מנייריזם |
| אמנות מזרחית | אמנות סינית • אמנות יפנית |
| אמנות העת החדשה | בארוק • רוקוקו |
| אמנות מודרנית | נאו-קלאסיציזם • רומנטיציזם • פרה-רפאליטים • אר נובו • אר דקו • ריאליזם (אמנות) • פוינטיליזם • אימפרסיוניזם • פוסט-אימפרסיוניזם • נאו-אימפרסיוניזם |
| אמנות המאה ה-20 וה-21 | אמנות מופשטת • קוביזם • אקספרסיוניזם • פוטוריזם • קונסטרוקטיביזם • סוריאליזם • אקספרסיוניזם מופשט • פוביזם • פופ ארט • אופ ארט • נאו-גאו • דאדא • אסתטיקת יחסים |
| **פורטל האמנות** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph524438

 |
**טראוויס ויליאם אטקינס** (**Travis William Atkins**; ‏9 בדצמבר 1975 - 1 ביוני 2007) היה סמל צוות (Staff Sergent, דרגה המקבילה לסמל ראשון) בצבא ארצות הברית, אשר הקריב את עצמו במהלך קרב בעיראק בעת שריתק לקרקע מחבל מתאבד שהפעיל את חגורת הנפץ שלו, ועל ידי כך הציל מפגיעה שלושה מחבריו ליחידה. הוא עוטר לאחר מותו בעיטור צלב השירות המצוין, ובשנת 2019 הוא עוטר במקומו במדליית הכבוד.

ביוגרפיה
--------

אטקינס נולד במדינת מונטנה. הוא למד בבתי ספר במדינה וכן בבית הספר הצבאי קמפר (Kemper) שם. עבד בחברות קבלניות וכמכונאי ובשנת 2000 התגייס לצבא ארצות הברית, עבר אימון חי"ר והוצב בדיוויזיה המוטסת ה-101. במהלך שירותו השתתף בפלישה האמריקאית לעיראק שהחלה במרץ 2003. במהלכה הוביל כמפקד כיתה התקפה מוצלחת שהביאה לתפיסת בניין בבגדאד שבו שהו עשרות חמושים. בדצמבר 2003 שוחרר משירותו בדרגת סמל. הוא שב לעבודות האזרחיות שלו וכן למד באוניברסיטת מונטנה. שנתיים לאחר מכן שב והתגייס לצבא והוצב בדיוויזיה ההררית העשירית. במאי 2007 קודם לדרגת סמל מטה.

### הקרב האחרון

ב-1 ביוני 2007, בעת שהדיוויזיה העשירית הייתה מוצבת בעיראק, הוביל אטקינס סיור ממונע בקרבת הכפר יוסופיה שמדרום לבגדאד. חיילי הסיור עיכבו שני גברים חשודים. אחד מהם תקף את אטקינס והם החלו להיאבק. תוך כדי ההיאבקות הבחין אטקינס שהחשוד חוגר מתחת לבגדיו חגורת נפץ ועומד להפעיל אותה. כשראה שלא יוכל למנוע זאת הוא הקריב את עצמו כשהפיל את המחבל לקרקע, חיבק אותו כדי לסוכך על חייליו ונהרג מהתפוצצות חגורת הנפץ.

אטקינס השאיר אחריו ילד בן 11, הורים ואחות. הוא נקבר בבית הקברות סאנסט הילס (Sunset Hills) בעיר מגוריו בוזמן (Bozeman) שבמונטנה.

הנצחה
-----

לאחר מותו עוטר אטקינס על גבורתו בעיטור צלב השירות המצוין. לימים הוחלט להעניק לו במקומו את מדליית הכבוד, העיטור הצבאי האמריקאי הגבוה ביותר. המדליה נמסרה לקרוביו של אטקינס על ידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בטקס שנערך בבית הלבן ב-27 במרץ 2019. בטקס נכחו בין היתר שלושת החיילים שניצלו מפגיעה בזכות הקרבתו של אטקינס.

בינואר 2013 נקרא על שמו של אטקינס מרכז כושר וספורט במחנה הדיוויזיה העשירית בפורט דראם שבמדינת ניו יורק.

אטקינס עוטר במהלך שירותו ולאחר מותו בעיטורים נוספים, לרבות כוכב הארד, לב הארגמן ומדליית ההצטיינות של הצבא (Army Commendation Medal).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טראוויס אטקינס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של אטקינס ותיאור הקרב האחרון שלו, באתר צבא ארצות הברית
* ביוגרפיה של אטקינס והספד, באתר Bozeman Daily Chronicle
* טראוויס אטקינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**קורול** או **כחל הקוקייה** (שם מדעי: *Leptosomus discolor*) הוא מין של עוף טרופי החי במדגסקר ובארכיפלג קומורו והוא המין החי היחידי בסוגו ובמשפחתו.

מאפיינים
--------

הקורול מגיע לאורך 40-50 ס"מ ובעל דו צורתיות זוויגית. הזכרים בעלי חזה אפור גדול והצוואר והראש כחולים מעט עם עיניים גדולות בעלות פס שחור ומאורי הראש "כתר" קטן. הבטן לבנה, הרגליים צהובות, הזנב אפור והכנפיים בעלות גוון ירוק ססגוני ומעט סגלגל. הנקבות לעומת הזכרים בעלות ראש, צוואר, כנפיים ופלג גוף עליון בצבע חום-סגול עם חזה בצבע חימר ומנוקד בסגול, הבטן בהירה יותר והרגליים ורודות. העיניים אצל שני המינים קבועות באמצע הראש וקטנות והמקור חום, גדול וחזק. בדומה לנקרים, בכף הרגל שתי אצבעות מופנות קדימה ושתי אצבעות מופנות אחורה, והן קטנות יחסית לשאר הכחלאים. 

הקורוליים חיים במדגסקר ובארכיפלג קומורו. נפוצים ביערות גשם, יערות נשירים, יערות קוצניים ומטעים. כמו כן חיים בהרים עד גובה 2,000 מ'. הם ניזונים מיצורים קטנים כמו זיקיות ומחרקים שונים, בייחוד מחגבים ומזחלי חרקים וכן מזחלים שעירים, צרצרים, מקלונים ושממיות. הם נוהגים לשחר לטרף מעמדת תצפית על ענף, לעוט על הטרף ולהמיתו בחבטות כנגד הענף. 

עוף זה לא נחקר הרבה ויש מעט מידע על הרגליו, אך הוא תואר כמין מונוגמי המקנן בענפים גבוהים ומטיל עד 4 ביצים שבוקעות לאחר 20 יום. המין נפוץ באזורי מגוריו ומסתגל במהירות לשינויי הסביבה. בעיני המקומיים הוא נחשב לעוף מבורך, המביא אתו מזל טוב.

מיון
----

הקורול משויך לסדרת הכחלאים יחד עם הכחל, השלדג והשרקרק, אך ישנם חוקרים המסווגים אותו בסדרה עצמאית. בכך הוא העוף היחיד למעט ההואצין (וע"פ כמה חלוקות גם היען), השייך לסדרה בעלת מין יחיד. הוא נחשב לקרוב גם לטרוגונאים, קלאונאים, דוכיפתאים ונקראים. קרובי משפחתו העיקריים בסדרת הכחלאים הם כחלאי הקרקע (Brachypteraciidae). 

למרות שמם, הקורולים אינם קרובים לקוקייתיים ואינם טפילים לעופות אחרים. 

### תת-מינים

* *Leptosomus discolor discolor*
* *Leptosomus discolor gracilis*
* *Leptosomus discolor intermedius*

ישנם חוקרים המסווגים את תת-המין האחרון כמין עצמאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קורול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קורול באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורול באתר הרשימה האדומה של IUCN
טבלת קורומסו לא פתורה
**קוּרוֹמסוּ** (ביפנית: **黒マスはどこだ**) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. נכון ל-2005, ניקולי הוציאה לאור חוברת שלמה אחת שמכילה כולה חידות קורומסו.

חוקים
-----

טבלת קורומסו פתורה
המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת, אשר בחלק מתאיה יש מספרים. כל תא בטבלה יכול להיות או שחור או לבן. המטרה היא לקבוע איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן.

החוקים הבאים קובעים איזה תא יהיה שחור ואיזה לבן:

* כל מספר בלוח מייצג את מספר התאים הלבנים ה"נראים" מהתא שלו כולל התא שלו. תא יכול "להראות" מתא אחר, אם שני התאים נמצאים באותה שורה או עמודה ואין ביניהם תא שחור.
* תאים ממוספרים לא יכולים להיות שחורים.
* שני תאים שחורים לא יכולים להיות בסמיכות (במאונך או במאוזן).
* כל התאים הלבנים חייבים להיות מחוברים במאונך או במאוזן (במילים אחרות, אסור שיהיה נתק בין תאים לבנים. ובקצרה: על התאים הלבנים ליצור פוליאומינו).

שיטות פתרון
-----------

כל תא עם מספר בתוכו חייב להיות לבן; עובדה זו חשובה מאוד. לדוגמה, במקרה שיש תא עם המספר 2 ולצדו תא ממוספר אחר. ברור מאליו ששני התאים הללו נראים מהתא של ה-2. תאים אחרים לא יכולים להראות מהתא של המספר 2, אחרת, התא יחרוג מהמגבלה של מספר התאים הנראים ממנו (במקרה זה, 2). לכן, כל שאר התאים הסמוכים לתא עם המספר 2 חייבים להיות שחורים. כמו כן, גם התא שמעבר לתא הממוספר הסמוך חייב להיות שחור. זוהי דרך טובה להתחיל בפתרון של חידות מעין אלו.

במקרה שתא עם המספר 2 ועוד תא ממוספר או תא לבן נמצאים באותו טור או באותה שורה כאשר רק תא אחד מפריד ביניהם, התא שביניהם חייב להיות שחור; אם התא היה לבן התא עם המספר 2 היה יכול לראות שלושה תאים. גם שיטה זו טובה לפתרון חידות אלו.

אם המספר בתוך אחד התאים שווה למספר התאים המרבי הנראה מתאו, כל התאים הנראים ממנו חייבים להיות לבנים על מנת להגיע למספר התאים המרבי המצוין בתא. לדוגמה, בטבלה של 7X7, המספר המרבי שניתן לראות מתא כלשהו הוא 13 (התא עצמו ועוד 6 מהשורה ועוד 6 מהטור). אם המספר 13 מופיע בתא בטבלה של 7X7, כל התאים בשורה ובטור שלו חייבים להיות לבנים. על מנת לסמן תאים החייבים להיות לבנים אפשר לצייר עיגול סביבם, או לסמן נקודות בתוכם לחלופין.

היסטוריה
--------

קורומסו היא חידה מקורית של ניקולי; החידה הופיעה לראשונה בכתב העת *Puzzle Communication Nikoli* גיליון מספר 34 (יוני 1991). האתר באנגלית של ניקולי משתמש באינגריש כדי לתרגם את השם כ"איפה יש תאים שחורים" ("Where is Black Cells").

ראו גם
------

* רשימת החידות של ניקולי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורומסו** בוויקישיתוף
* "Where is Black Cells" דף באתר של ניקולי
* השוואה בין שיטות לפתרון קורומסו
* פותר קורומסו בג'אווה
* האתר של ניקולי באנגלית
**אלכסנדר סטפָּנֹוביץ' קוּצ'ין** (ברוסית: Александр Степанович Кучин; ‏ 1888 באונגה, ארכנגלסק - 1913? במקום לא ידוע בים קארה) היה אוקיינוגרף רוסי וחוקר החוג הארקטי.

חייו
----

קוצ'ין, שבא ממשפחה דלת-אמצעים, התחיל לשרת כימאי באונייה נורווגית כבר בגיל שבע-עשרה. בשנת 1907 עבד קוצ'ין בברגן, בתחנה ביולוגית נורווגית, והיה לסטודנט באוקיינוגרפיה אצל המומחה בתחום, פרופסור ביורן ביאלאנד הנסן. השפה הנורווגית התחבבה על הצעיר והוא השתלט עליה תוך שנה. התלהבותו לשפה זו הייתה כה גדולה, עד שחיבר "מילון רוסי-נורווגי קטן" («Малый русско-норвежский словарь») כדי לשתף את בני ארצו בידע שרכש.

בשנים 1910–1911 היה אלכסנדר קוצ'ין הזר היחיד במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן, באונייה פראם. הוא ערך תצפיות רבות באוקיינוס הדרומי כאוקיינוגרף וכנווט. אחרי שובו לנורווגיה, בדצמבר 1911, נשא אלכסנדר קוצ'ין לאישה את בתו בת ה-18 של עיתונאי נורווגי חשוב.

בשנת 1912 חזר קוצ'ין לרוסיה, שם הצטרף למשלחת של ולדימיר רוסאנוב כרב חובל של הספינה "הרקולס". מטרת המשלחת הייתה לבחון את פוטנציאל כריית הפחם בארכיפלג סוולבארד. המשלחת הפליגה מפולייארני, בקרבת מורמנסק ב-26 ביוני. הצוות כלל שלושה-עשר גברים ואישה אחת, ארוסתו הצרפתיה של רוסאנוב. מלבד רוסאנוב היו במשלחת עוד גאולוג וזואולוג.

בסיום קיץ של עבודת שדה מוצלחת מאוד, חזרו שלושה מחברי המשלחת (הגאולוג, הזואולוג ורב-המלחים של הספינה) לרוסיה דרך גרנפיורדן בנורווגיה. שאר העשרה, ובהם רב החובל אלכסנדר קוצ'ין, יצאו עם רוסאנוב, בלי להתייעץ עם הרשויות בסנקט פטרבורג, להרפתקה פזיזה ביותר, בניסיון להגיע אל האוקיינוס השקט דרך נתיב הים הצפוני. אבל ספינתם, "הרקולס", הייתה קטנה מדי למשלחת מן הסוג שרוסאנוב ראה בעיני רוחו.

הידיעה האחרונה על משלחת רוסאנוב הייתה כלולה במברק, שנמסר במאטוצ'קין שאר בנוביה זמליה והגיע לסנקט פטרבורג ב-27 בספטמבר 1912. במברק הודיע רוסאנוב, שבכוונתו להקיף את הקצה הצפוני של נוביה זמליה ולפנות מזרחה בים קארה, אבל דבר לא נודע על גורלה של ה"הרקולס" ואנשיה לאחר זאת. הספינה נעלמה ללא זכר בשנה שלאחריה, מעבר לחוף הצפוני של סיביר.

הסקונר של משלחת רוסאנוב, "הרקולס"
בשנים 1914–1915 הופקדה המשימה הבלתי-אפשרית כמעט של חיפוש משלחת רוסאנוב (ובד בבד את רב החובל ברוסילוב, שנעלם באופן דומה עם משלחת אחרת) בידי אוטו סוורדרופ, באונייה "אקליפס". מאמציו עלו בתוהו.

בשנת 1937 ארגן המכון הארקטי של ברית המועצות משלחת אל ארכיפלג נורדנשלד על הספינה "טורוס". שרידים של המשלחת בספינה "הרקולס", שגורלה נגזר בשנים 1912–1913, נמצאו על אחד מאיי מונה ובאי פופובה צ'וקצ'ינה, ב-'56 74° צפון, '18 86° מזרח.

שני איונים קטנים סמוך לארץ פרנץ יוזף נקראו על שם אלכסנדר קוצ'ין. אשתו הנורווגית של קוצ'ין מתה בשנת 1987.

כתבים
-----

«Малый русско-норвежский словарь» ("Small Russian–Norwegian dictionary"), 1907

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roland Huntford, "The Last Place on Earth", Pan Books 1984, p.287

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 11064404
* GND: 119251353
* ISNI: 0000 0004 4887 6773
* VIAF: 62354130
* WorldCat: viaf-62354130

 |
**אלכסנדר קיסליוב** (ברוסית: **Александр Киселёв**;‏ 6 ביוני 1838 – 20 בינואר 1911) היה צייר נוף רוסי.

ביוגרפיה
--------

אביו של קיסליוב היה קצין בצבא האימפריה הרוסית ופיקד על חיל המצב בסוויבורג. כנכד של אנשי צבא, למד קיסליוב בבית הספר לשוחרים של נובגורוד ובשנת 1852 עבר לבית הספר השני לשוחרים בסנקט פטרבורג. הוא לא סיים את ההכשרה והחל ללמוד באוניברסיטה האימפריאלית של סנט פטרסבורג בשנת 1858 בפקולטה ההיסטורית והפילולוגית. לאחר סגירתה הזמנית של האוניברסיטה, עקב אי שקט של סטודנטים בסתיו 1861, הוא הפך לסטודנט אורח באקדמיה הקיסרית לאמנויות (IACh), ולאחר מכן התקבל כסטודנט שם ב-1862. משנת 1863 למד אצל סוקראט וורוביוב. על ציור נוף בנפת נובגורוד קיבל את מדליית הכסף הגדולה מהאקדמיה. בשנת 1864 הוא הפך לחבר בקולקטיב (ארטל) הציירים בראשות וסילי מקסימוב בעקבות הדוגמה של הקולקטיב של איוואן קראמסקוי. עם זאת, הארטל של מקסימוב לא היה קיים זמן רב. בשנת 1865 סיים קיסלב את לימודיו כאמן קלאסי מהדרגה השלישית.

בשנת 1875 הפך לחבר באגודת הנודדים. שנתיים לאחר מכן עבר למוסקבה ולימד בבית ספר תיכון לבנות. במשך שנים רבות הוא נדד ברחבי רוסיה והקווקז, ויצר סקיצות לציורים אותם השלים בביתו במוסקבה. ב-1893 הוא מונה לחבר מלא באקדמיה והפך לפרופסור ב-1897. סטפן קולסניקוב וקונסטנטין גורבאטוב היו בין תלמידיו.

בשנת 1906, בוולוגדה, הוא היה ממייסדי "המעגל הצפוני של אוהבי האמנות היפה", ארגון שבין השאר סייע לאמנים צעירים להביא את עבודותיהם לתערוכה באקדמיה.

מאוחר יותר, כחלק מצוות אמנים, הוא עזר לעצב את הפנים של קתדרלת אלכסנדר נייבסקי בסופיה.

ביתו בטואפסה (שהוא בנה ב-1902) הוא כיום מוזיאון.

מצוק גדול על חוף הים השחור נקרא על שמו, בשל הופעתו באחד מציוריו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר קיסליוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kenneth, Alexander Kiselyov, www.rusartnet.com (באנגלית)
2. ↑  Памяти замечательного русского художника-передвижника, мастера пейзажного жанра, профессора Петербургской Академии художеств Александра Александровича Киселева « Воскресный день, vsdn.ru
3. ↑  A. I. Somow: Киселев, Александр Александрович. In: Brockhaus-Efron. Band XV, 1895, S. 154
4. ↑  I. L. Buseva-Davidova; "The Alexander Nevsky Cathedral in Sofia", *Great Russian Encyclopedia*, edited by C. L. Kravets, Moscow 2005, Vol.1,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137702124
* ISNI: 0000 0000 6689 8862
* LCCN: no2009080525
* RKD: 211658
* SUDOC: 111355575
* ULAN: 500007851
* VIAF: 81851350
* WorldCat: lccn-no2009080525

 |
**חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א–2000** מחייב למסור לספרייה הלאומית שני עותקים של כל דבר דפוס, עיתון, סרט ותקליט היוצאים לאור בישראל. בנוסף מחייב החוק למסור פרסומים כאלה, המקיימים תנאים מסוימים, גם לספריית הכנסת ולגנזך המדינה.

היסטוריה חקיקתית
----------------

חובת מסירת ספרים ועיתונים לספריית הפקדה נכללה בפקודת העיתונות המנדטורית משנת 1933 הצעת חוק הספרים, שאותה יזם חבר הכנסת זבולון אורלב, באה להחליף את החובה שבפקודת העיתונות תוך תיקונה בפרטים שונים.

החוק אושר בכנסת החמש עשרה ב-18 בדצמבר 2000, ונקבע בו שייכנס לתוקף שישה חודשים מיום פרסומו, כלומר ב-27 ביוני 2001. מאז חקיקתו תוקן החוק שלוש פעמים.

הוראות החוק
-----------

החוק מחייב למסור לספרייה הלאומית, בלא תמורה, שני עותקים מכל דבר דפוס (ספר, כתב עת וכו'), עיתון, סרט ותקליט היוצאים לאור בישראל.

בנוסף מחייב החוק למסור לספריית הכנסת עותק אחד מכל דבר דפוס, סרט ותקליט הנחוץ לעבודתה של הכנסת ומכל עיתון, תמורת רבע ממחירו הקטלוגי בתוספת עלות המשלוח בדואר רשום. יושב ראש הכנסת פרסם כללים הקובעים מהו דבר דפוס הנחוץ לעבודתה של הכנסת.

בנוסף, מכל דבר דפוס המודפס על גבי נייר יימסר בלא תמורה עותק אחד לגנזך המדינה, על פי בקשתו.

החוק מחייב שבכל דבר דפוס היוצא לאור בישראל יצוינו, בתחילתו או בסופו, השנה שבה הוצא לאור, שנת ההדפסה, שמם ומענם של המדפיס והמוציא לאור או המפיק וכן כי הוצאו לאור בישראל; בסרט ובתקליט יצוינו הפרטים האמורים בגוף הסרט או התקליט, באופן הנראה לעין, וכן על גבי האריזה.

החובות האמורות לעיל יחולו על הראשון מבין המפורטים להלן שיש לו מען בישראל:

(1) המוציא לאור או המפיק;
(2) המדפיס;
(3) בעל זכות היוצרים.
הפרת חובות אלה עונשה קנס.

שר החינוך, הממונה על ביצוע חוק זה, מוסמך לקבוע הקלות בחובות האמורות לעיל, ובכלל זאת לקבוע כי הוראות חוק זה, כולן או מקצתן, לא יחולו על סוגים מסוימים של ספרים שיפורטו בצו ובלבד שאין עניין ציבורי לשמרם. כן מוסמך השר לקבוע שהחובות על פי חוק זה יחולו גם על סוגי פרסומים שאינם ספרים. כללים אלה נקבעו בתקנות הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"ד–2004. בין השאר נקבע בתקנות כי חובת מסירת הספרים לפי החוק תחול גם על סוגי הפרסומים שאינם ספרים המפורטים להלן:

(1) אוספים של ציורים, צילומים, שרטוטי תווים, ומפות לרבות מפות בודדות;
(2) מאגרי מידע על גבי אמצעי האחסון שבו הם מופצים דרך כלל, כגון סוגים שונים של כוננים, תקליטורים, תקליטונים, DVD או קלטות, יחד עם כל אמצעי הנמסר דרך כלל יחד אתם, והדרוש להפעלתם הרגילה בידי מקבלם;
(3) מאגרי מידע שהשימוש בהם הוא באמצעות האינטרנט – על ידי מתן אפשרות גישה בלא אמצעי הגנה טכנולוגיים ובאופן המאפשר יצירת עותק של המאגר ושימורו, על החומרים האגורים בו, על ידי הספרייה הלאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס״א–2000, בספר החוקים הפתוח
* היסטוריית החקיקה של חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס״א–2000, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* מסירת עותקי חובה לספרייה הלאומית באתר הספרייה הלאומית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פקודת העיתונות, חוקי ארץ ישראל מ-31 בדצמבר 1933
2. ↑  הצעת חוק הספרים (חובת מסירה וציון פרטים), התש"ס-­2000, ה"ח 2906 מ-18 ביולי 2000
3. ↑  חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א-2000, ס"ח 1767 מ-27 בדצמבר 2000
4. ↑   כללי הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים) (ספר הנחוץ לעבודתה של הכנסת), התשס״א–2001, בספר החוקים הפתוח
5. ↑   תקנות הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס״ד–2004, בספר החוקים הפתוח
**אֶקרַן** (ברוסית:**Экран**, מסך) הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים בוצעו בשנים 1976–2013. החלליות נוצלו בעיקר לצרכים אזרחיים - הבטחת העברת שידורי טלוויזיה ממוסקבה לאזורים מרוחקים בסיביר ובצפון-מזרח רוסיה. הלוויינים הוצבו במסלול גאוסטציונרי.

תכנון הלוויינים בוצע במערכות המידע הלווייניות רשטניוב על בסיס לוויין "רדוגה". משקל הלוויין היה 1970 ק"ג. על הלוויין הותקנו פאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר וממסר שפעל ב-C band. עוצמת הממסר איפרשה לקלוט את שידורי הלוויין ישר לטלוויזיה פרטית. אורך חיים של הלוויין היה כ-3 שנים. הלוויינים שוגרו עד לשנת 1988. כל השיגורים היו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון השיגור האחרון (מס' 16) בוצע בשנת 1988.

בשנת 1987 שוגר לראשונה דגם "אקרן M". לוויינים מדגם זה היו במשקל 2000 ק"ג. על הלוויין הותקנו פאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר וממסרים שפעלו ב-C band. בסך הכל שוגרו בהצלחה 6 לוויינים מדגם זה (עוד 2 שיגורים נכשלו). אורך חיים של הלוויין היה כ-9 שנים.

כיום לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מסדרה "גוריזונט" ו"אקספרס".

רשימת שיגורים
-------------

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון:

| אקרן‏,1976-1988 |
| --- |
| תאריך שיגור | חללית |
| 26 באוקטובר 1976 | אקרן 1 |
| 20 בספטמבר 1977 | אקרן 2 |
| 25 במאי 1978 | שיגור נכשל |
| 17 באוגוסט 1978 | שיגור נכשל |
| 17 באוקטובר 1978 | שיגור נכשל |
| 21 בפברואר 1979 | אקרן 3 |
| 3 באוקטובר 1979 | אקרן 4 |
| 14 ביולי 1980 | אקרן 5 |
| 26 בדצמבר 1980 | אקרן 6 |
| 25 ביוני 1981 | אקרן 7 |
| 5 בפברואר 1982 | אקרן 8 |
| 122 ביולי 1982 | שיגור נכשל |
| 16 בספטמבר 1982 | אקרן 9 |
| 12 במרץ 1983 | אקרן 10 |
| 29 בספטמבר 1983 | אקרן 11 |
| 16 במרץ 1984 | אקרן 12 |
| 24 באוגוסט 1984 | אקרן 13 |
| 22 במרץ 1985 | אקרן 14 |
| 24 במאי 1986 | אקרן 15 |
| 3 בספטמבר 1987 | אקרן 16 |
| 6 במאי 1988 | אקרן 17 |

| אקרן M‏,1987-2001 |
| --- |
| תאריך שיגור | חללית |
| 30 בינואר 1987 | שיגור נכשל |
| 27 בדצמבר 1987 | אקרן M-1 |
| 10 בדצמבר 1988 | אקרן M-2 |
| 9 באוגוסט 1990 | שיגור נכשל |
| 30 באוקטובר 1992 | אקרן M-3 |
| 7 באפריל 2001 | אקרן M-4 |

קישורים חיצוניים
----------------

* חללית אקרן
* חללית אקרן M
**אקרית אדומה** (שם מדעי: Tetranychidae) היא משפחה בתוך תת-מחלקת האקריות שבמחלקת העכבישנים.

צורה
----

צורתה של האקרית האדומה, כיתר האקריות, היא כעכביש זעיר, בעלת ארבעה זוגות רגליים, גוף קצר ובלתי מפורק. רוב מיני האקרית האדומה מסוגלים לטוות קורים דקיקים על הצמח שעליו הן חיות. גודלן של האקריות האדומות זעיר, ונע בין 0.3 ל-0.5 מ"מ. על הצמחים המשמשים לאקרית האדומה כפונדקאי נמנים: עצי הדר, תותים, גפן, ירקות שונים, צמחי נוי ועוד.

מחזור חיים ומזון
----------------

הנקבה מטילה ביצים מהן בוקעים זחלים בעלי שלושה זוגות רגליים. כעבור זמן קצר הזחל הופך לדומיין שממנו יוצאת נימפה בעלת ארבעה זוגות רגליים. הנימפה נעשית שוב לדומיין, שממנו מתפתחת נימפה נוספת. גם נימפה זו חוזרת למצב דומיין, שממנו מתפתחת הנקבה הבוגרת. התפתחות הזכר, לעומת זאת, כוללת רק שני גלגולי דומיין ולא שלושה. המעבר בין שלבי ההתפתחות נעשה באמצעות נשל. הרבייה של חלק מהאקריות האדומות היא הפלודיפלואידית.

מכיוון שהאקרית האדומה ניזונת מצמחים שונים, בהם פירות וירקות, והיא המזיק המצוי ביותר מבין האקריות, הימצאותה מהווה אתגר עבור החקלאים, בייחוד עבור אלו השואפים לשווק יבול נטול נגיעות של חרקים.

ראו גם
------

* אקריות
* קרדית אבק הבית

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' צבי אבידב, מזיקי צמחים בישראל, עמ' 7–16, האוניברסיטה העברית, ירושלים התשכ"א

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקרית אדומה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אקרית אדומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אקרית אדומה מצויה, באתר משרד החקלאות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00562749
* NKC: ph572918

 |
**זהרון אפריקני** (שם מדעי: ***Pterois mombasae***) הוא מין של דג גרם טרופי מהסוג זהרון שבממשפחת העקרבנוניים שבסדרת העקרבנונאים. הוא קיבל את שמו המדעי מהעיר מומבסה שבקניה, בה הוא נמצא לראשונה.

הזהרון מצוי בטבע באזורים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי בין האוקיינוס ההודי למערב האוקיינוס השקט מחופי מזרח אפריקה ועד לדרום יפן. לרוב הוא חי על קרקעית הים בעומקים רדודים (10 עד 70 מטרים), לרוב סביב צמחייה או בעלי חיים נייחים כמו ספוגיים או אלמוגים.

זהרון זה יכול להגיע לאורך 20 ס"מ אך יכול להגיע עד אורך 31 ס"מ. הוא בעל פסים אנכיים אדומים בהירים ולבנים ובעל מניפת קוצים לאורך סנפיריו. קוצים אלה מכילים ארס חלש אך מכאיב שיכול להתנפח באזור הפגיעה. רק לעיתים נדירות הוא גורם לפגיעה חמורה.

הזהרון הוא טורף האורב לטרפו בשעות הלילה כשהוא משתמש במניפות כדי לשטות בטרף כמו חסילונים או דגים קטנים ואז בולע אותם בלסתותיו במהירות. הזהרונים מתרבים בכמות גבוהה ומייצרים צאצאים רבים.

זהרון זה נידוג לעיתים לחופי אפריקה בהם הוא מצוי אך אוכלוסייתו גדולה והוא לא בסכנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהרון אפריקני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהרון אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**זהר עמיר** (נולד ב-15 באוגוסט 1961 בקיבוץ גן שמואל) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, אשר פיקד על חטיבה 27.

ביוגרפיה
--------

עמיר נולד ב-15 באוגוסט 1961 בקיבוץ גן שמואל. אביו, דן עמיר, בן להורים שעלו ארצה בשנת 1920 מלבוב, אוקראינה ולודז', פולין והיו מגרעין ההקמה של קיבוץ גן שמואל, היה הבן השלישי שנולד בקיבוץ גן שמואל. אמו, יהודית עמיר לבית קוניו, בת להורים שנולדו בסלוניקי, יוון ואיזמיר, טורקיה עלתה לארץ בשנת 1944 במסגרת עליית הנוער ברכבת מטורקיה לארץ ישראל. בילדותו, עמיר שהה מחוץ לישראל במסגרת עבודתם של הוריו. 

בשנת 1979 התגייס לצה"ל והתנדב לקורס טיס. לאחר כשנה הודח מהקורס ושובץ על פי בקשתו בחיל השריון, שם עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. לאחר מכן הדריך קורס אחד בתפקיד גנן קמ"ט בגדוד 532. בהמשך השלים קורס קצינים, שובץ בגדוד קק"ש (קורס קציני שריון) בתפקיד גנן קק"ש. במבצע שלום הגליל שירת כמפקד מחלקת טנקים ונלחם בקרבות גדוד 196 בג'זין ובקעת הלבנון. בהמשך שובץ בתפקיד קמב"ץ גדוד 196. לאחר סיום קורס מפקדי פלוגות שובץ בתפקיד מ"פ בגדוד 78 בחטיבה 14 ולאחר פירוק החטיבה בשנת 1985 עבר עם פלוגתו לגדוד 46 בחטיבה 401. בתפקידיו הבאים שירת כסגן מפקד גדוד 46, קצין אג"ם חטיבה 460 וחטיבה 188.
בשנת 1990 מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401, ולאחר מכן שירת כקצין אג"ם אוגדה 162 וסגן מפקד חטיבה 401.
בין השנים 1995–1998 שירת כמפקד חטיבה 27 ובמקביל כרמ"ח תוא"ר זרוע היבשה, אותה הוא הקים. לאחר מכן שירת באגף התכנון כרמ"ח תכנון אסטרטגי ועוזר ראש אג"ת לתשתיות. בשנת 2001 פרש מצה"ל.

לאחר סיום שירותו הצבאי כיהן בתפקידי ניהול באלול טכנולוגיות בע"מ, כסמנכ"ל פיתוח עסקי ושיווק מערכות יבשה.
החל משנת 2021, עובד כמנהל תוכנית באלביט מערכות יבשה.

בשנת 2005 הוציא עמיר את הספר "דלת פתוחה: חדוות הניהול בדרג הביניים".

חיים אישיים
-----------

עמיר, בעל תואר ראשון במדעי המדינה, כלכלה וסוציולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן, ובעל תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת דרבי, אנגליה. הוא מתגורר ביהוד. נשוי לכרמל הלפרן-עמיר, עו"ס מרכזת מחוזית (לעניין סדרי דין) שירות לרווחת הפרט והמשפחה, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, מפקחת מחוזית פקידות סעד במשרד הרווחה מחוז דן ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהר עמיר** בוויקישיתוף
* זהר עמיר באתר אלול טכנולוגיות

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהר עמיר באתר אלול טכנולוגיות
2. ↑  דלת פתוחה באתר הספרייה הלאומית של ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438462505171
* LCCN: nr2006022301
* VIAF: 51654059
* WorldCat: lccn-nr2006022301

 |
**זהריר הכף** (שם מדעי: *Lamprotornis nitens*, שם עממי באנגלית Cape Starling או Cape Glossy Starling) הוא מין של עוף בסוג זהריר במשפחת הזרזיריים שחי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה ובולט בנוצות כחולות בוהקות.

זהריר הכף הוא עוף צבעוני הבולט בנוצות כחולות בוהקות, לעיתים עם גוון טורקיז או ירוק. צבעיו העזים והבוהקים של זהריר הכף, בייחוד גוני הכחול בחלקיהם העליונים, מקורם בגרנולות מלנין חלולות המסודרות בשכבה אחת מעל סריגי הנוצה. עיניו צהובות-כתומות ומסביבן כתם שחור שנמשך עד למקור. מקורו ורגליו של זהריר הכף אפורים-כהים. גודלו של בוגר הוא 25 סנטימטר ומשקלו 100 גרם.

זהריר הכף הוא עוף חברותי שחי בלהקות גדולות, למעט בעונת הרבייה. הזהרירים הם אוכלי-כל וניזונים על גבי הקרקע (גרגירים, זרעים, פרוקי-רגליים כגון חיפושיות, חרגולים וזחלים) אך לעיתים גם מפירות הגדלים על עצים, ומשאריות מזון שמשאיר האדם. ניתן לראות אותם מחפשים מזון על הקרקע לצד מינים אחרים של זרזיריים כולל הזרזיר המצוי.

הרבייה מתרחשת בין החודשים אוקטובר לפברואר, אך יכולה להימשך גם לתוך אפריל בנמיביה. הם מקננים בחורים בעצים (הן טבעיים והן כאלה שבנו עופות אחרים דוגמת נקר) והן במבנים מעשה ידי אדם. לעיתים הם מגרשים עופות וציפורים אחרים שמקננים בחורים אלה. הם מאכילים את גוזליהם בחרקים, זחלים ופירות.

זרזיר הכף מצוי בחלקה הדרומי של יבשת אפריקה. הוא נפוץ בדרום גבון, דרום ומערב אנגולה, דרום זמביה, דרום זימבבואה, נמיביה, בוטצואנה, לסותו ודרום אפריקה. לעיתים הוא חולף ברפובליקה של קונגו, אך אינו מקנן בה. סך הכל שטח תפוצתו כ-3 מיליון קילומטר רבוע. בית הגידול שלו כולל חורשות ויערות דלילים, היכן שיש עצים המאפשרים לו לקנן. בנוסף הוא חי בשטחים פתוחים המנוקדים בעצים ובהם מטעים, סוואנה, ערבות עשב, שטחי חורש מסוג בתה וגריגה, פארקים וגינות.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהריר הכף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהריר הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN