recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**איוואן ואסילייביץ' קליוּן**, (ברוסית: **Иван Васильевич Клюн**, נולד בשם קליונקוב – **Клюнков**, באנגלית: **Ivan Kliun**‏; 1 ספטמבר 1873 – 13 בדצמבר 1943) היה צייר אוונגרד רוסי, פסל ותאורטיקן אמנות.

ביוגרפיה
--------

אביו היה נגר. בשנת 1881, במטרה לשפר את מצבם הכלכלי, עברה המשפחה לקייב. ב-1890 הם עברו שוב, לפולין הרוסית. את השכלתו האמנותית הראשונית קיבל בחברה לעידוד האמנויות היפות בוורשה, בשנות התשעים של המאה ה-19, בעת שעבד כרואה חשבון. ב-1898 עבר למוסקבה, שם פקד את האולפנים של פיודור רברג ואיליה משקוב.

אולם הקשר החשוב ביותר שלו הגיע בשנת 1907 כאשר פגש את קזימיר מלביץ' והוצג בפני האוונגרד הרוסי. מפגש זה השפיע עליו מאוד, אם כי הוא הצטרף לסלון מוסקבה כאשר הוא נוצר בשנת 1910 ונשאר חבר שם עד 1916. הוא עבד במקור בסגנון הסימבוליסטי, אך בשנת 1913, בשל השפעתו של מלביץ', הוא החל להציג עם קבוצה מסנט. פטרבורג המכונה ״איחוד הנוער״. בשלב זה, הוא התחבב בקובו-פוטוריזם, החל לפסל (בהשפעת ולדימיר טאטלין) ומאוחר יותר הציג עם כמה קבוצות אוונגרד אחרות.

בשנת 1915, הוא סיפק ליטוגרפיות ופרק קצר לספר, "החטאים הסודיים של האקדמאים" מאת המשורר אלכסיי קרוצ'ניך (אנ'). הספר היה ביקורת חריפה על הסמליות והדקדנס בכלל. באותה שנה הוא הפך לחסידי הסופרמטיזם של מלביץ', ובשנה שלאחר מכן הצטרף לקבוצתו הידועה בשם סופרמוס (אנ'). כשהיה שם, הוא עזר להכין מניפסט וכתב עת שמעולם לא פורסם. הוא גם שיתף פעולה עם המרכז העממי של כפר ורבובקה - עבודה עם אומנים איכרים.

מ-1918 עד 1921, לימד ציור בסדנאות האמנות של וחוטמאס (אנ'). משנת 1920, הוא היה חבר במכון לתרבות אמנותית, ולאחר 1921, חבר באקדמיה הממלכתית למדעי האמנות .

עד אמצע שנות ה-20, עבודותיו היו בעיקר צורות גיאומטריות. בסוף שנות ה-20 הוא פיתח עניין באמנות מערב אירופה מודרנית, במיוחד הצרפתית; העתקת יצירות של פיקאסו ובראק.

בתחילת שנות ה-30, הוא יצר ציורי טבע דומם רבים בסגנון הפוריסטי. מאמצע שנות ה-30 ואילך הוא, ורוב האמנים הסובייטים, נאלצו לצייר יצירות של ריאליזם חברתי. בתגובה, הוא יצר טבע דומם ונופים מציאותיים ונתן אותם לחברים ובני משפחה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן קליון** בוויקישיתוף
* איוואן ואסילייביץ' קליון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Irina Atykovna Azizyan "K.Malevich and I. Klyun: from futurism to suprematism and objectless art", in 0.10, scientific-analytical newsletter of the KSMalevich Foundation. 2001. №2.
2. ↑  Kliunkova-Soloveichik, Svetlana; Ohotin, edited by Nicholas A. (1994). Ivan Vasilievich Kliun. New York, NY: IVK Art. pp. xix+379
3. ↑  Angélina Viré, Ivan Klioune et la matière-couleur, **Dossier universitaire**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499280005171
* BnF: cb15074564w (data)
* GND: 12225046X
* ISNI: 0000 0001 1625 4660
* LCCN: n87113968
* NKC: pna2018993126
* NLP: a0000001941366
* RKD: 44859
* SELIBR: 211879
* SNAC: w6pk2k4g
* SUDOC: 110462580
* ULAN: 500001016
* VIAF: 39667219
* WorldCat: lccn-n87113968

 |
**אמיל גורובץ** (ברוסית: **Эмиль Яковлевич Горовец**‏; 10 ביוני 1923 – 17 באוגוסט 2001) היה זמר סובייטי ממוצא יהודי שעזב את ברית המועצות בשנת 1972.

נולד בשם **רחמיאל גורובץ** בעיירה האיסין (אז בתחומי ברית המועצות, כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. בשנת 1946 הוא סיים את בית הספר למשחק ליד התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה ושיחק בו עד לסגירתו בשנת 1949. בשנים 1950–1954 הוא למד שירה במכון גנסין במוסקבה. החל משנת 1952 הוא הופיע עם שירי יידיש. בשנת 1959 עם קבוצת שחקנים הוא נסע לפריז להשתתף בחגיגות המאה של שלום עליכם. בשנת 1960 גורובץ התחיל לשיר בנוסף ליידיש גם ברוסית ובאוקראינית. הדבר הרחיב מאוד את קהל היעד שלו והוא אף זכה בתחרות שירה.

במהלך שנות ה-60 גורובץ היה פופולרי מאוד בברית המועצות. מלחינים ידועים כמו ארנו בבדג'ניאן, ולדימיר שאינסקי, אנדריי פטרוב ויאן פרנקל נתנו לו בכורה בשירים שהם כתבו. בנוסף לכך הוא שר שירים שנכתבו בארצות הברית ובאירופה תוך תרגומם לרוסית.

בתחילת שנות ה-70 הממשל הסובייטי אסר למעשה על השמעת שירי יידיש בהופעות, ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 1973 הזמר ואשתו עלו לישראל. לאחר תקופה קצרה הם עברו לארצות הברית. במשך שבע שנים גורובץ הופיע ברחבי ארצות הברית עם שיריו. בשנת 1980 הוא הגיע לסדרת קונצרטים בישראל.

במהלך שנות ה-80 גורובץ המשיך להופיע בארצות הברית ובשנת 1989, בתקופת הפרסטרויקה, אף חזר לסדרת הופעות בברית המועצות. בשנת 1990 הוא העלה על הבמה מחזמר באחד מתיאטראות ברודוויי ושיחק בו את התפקיד הראשי.

בנוסף לכך הייתה לגורובץ תוכנית רדיו ביידיש וברוסית.

גורובץ נפטר בשנת 2001 ונטמן בבית העלמין היהודי בניו ג'רזי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיל גורובץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אמיל גורובץ, באתר Discogs (באנגלית)
* אמיל גורובץ, דף שער בספרייה הלאומית
* שירי גורובץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284463505171
* ISNI: 0000 0000 4611 6536
* LCCN: no98018989
* MusicBrainz: 82aded4a-edb2-4508-9110-a288bf4adb48
* VIAF: 31607994
* WorldCat: lccn-no98018989

 |
המינבר במסגד אל-ג'וואלי
**המינבר במערת המכפלה** הוא מינבר (דוכן תפילה) שנבנה במאה ה-11 ונמצא במסגד אל-ג'וואלי שבמערת המכפלה בחברון. המינבר הוזמן בשנת 1091 על ידי באדר אל-ג'מאלי, וזיר בכיר בשושלת הפאטמית, עבור מסגד שיעי באשקלון. בשנת 1191 העביר אותו צלאח א-דין מאשקלון למסגד אל-ג'וואלי בחברון.

תיאור המינבר
------------

המינבר עשוי מפיסות עץ רבות שהוצמדו זו לזו ויוצרות עיטור גאומטרי, והוא נחשב ליצירת מופת באמנות האסלאמית. זהו המינבר העתיק ביותר שנותר בסגנון זה ועדיין משמש לתפילה. המינבר במסגד אל-אקצא בירושלים, שאף הוא הועבר לירושלים מחלב על ידי צלאח א-דין, עוצב בסגנון דומה.

המינבר כולל גרם מדרגות שבתחתיתו פתח כניסה ובראשו כיפה, והוא מקושט בעיטורי מוקרנס מוזהבים. דלתות המינבר מורכבות משני לוחות ועליהם מגולפים הדפסי כוכבים גאומטריים. מעל לדלתות ועל המשקופים מותקנים לוחות עם כתובות בערבית בכתב כופי, המתעדות את בניית המינבר והמסגד המקורי באשקלון. צלעות המינבר מעוטרות בערבסקות המבוססות על צורות גאומטריות דמויות משושים.

היסטוריה
--------

כתובות בכתב כופי מעל דלתות המינבר
על פי המסורת המוסלמית, המינבר הראשון נבנה על ידי מוחמד במדינה בשנת 629, ולאחר מכן הפך המינבר לסמל דתי ופוליטי. המינבר הוא מקום מושבו של האימאם במסגד, ומשמש כבמה לדרשות דת בימי שישי, הנושאות לעיתים גם אופי פוליטי.

המינבר במערת המכפלה הוזמן במקור בשנת 1091 או 1092 על ידי באדר אל-ג'מאלי, וזיר בכיר בשושלת הפאטמית, שכבשה זמן קצר לפני כן את שטחי מערב סוריה וארץ ישראל. באותה עת אשקלון נחשבה לעיר קדושה עבור השיעים, שהאמינו כי באחד הקברים בעיר נמצא ראשו של חוסיין (בן עלי). אל-ג'מאלי ציווה לבנות מסגד גדול באשקלון, בסמוך לקבר, והזמין מינבר מיוחד עבור המסגד.

מאוחר יותר, בשנת 1153, החליטו שליטי השושלת הפאטמית להעביר את קברו של חוסיין בן עלי למסגד חדש בקהיר, הנקרא כיום מסגד אל-חוסיין (אנ'), והמינבר שהוזמן על ידי אל-ג'מאלי נותר באשקלון. בשנת 1187 כבש צלאח א-דין, מנהיג השושלת האיובית, את ירושלים מידי הצלבנים. הוא חשש שאשקלון תהיה חשופה להתקפות נגד מצד הצלבנים ובשנת 1191 החליט להרוס את העיר, אך לפני כן הוא העביר את המינבר הפאטמי למסגד במערת המכפלה בחברון, שם הוא נמצא עד היום.

המינבר הוא אחד משלושת דוכני תפילה שנתרמו על ידי צלאח א-דין. האחרים מוצבים במכה ובמסגד אל-אקצא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המינבר במערת המכפלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון פלד, השארנו את הפוליטיקה בבית וביקרנו במערת המכפלה, באתר ynet, 23 בנובמבר 2020.
**אלינה לבשין** (בגרמנית: Alina Levshin; נולדה ב-10 בספטמבר 1984) היא שחקנית קולנוע גרמניה, הידועה בתפקידה הראשי בסרט נערות קרב.

שנותיה הראשונות
---------------

לבשין נולדה בעיר אודסה שבאוקראינה, בתקופה שהייתה חלק מברית המועצות. כשהייתה בגיל שש, עברה עם משפחתה מברית המועצות לגרמניה. בין השנים 2006 עד 2010 למדה לבשין משחק, בקולג' לסרטים וטלוויזיה "Konrad Wolf" שבפוטסדאם.

קריית משחק
----------

לבשין הייתה אחת הדמויות המרכזיות בסדרת הפשע הטלוויזיונית "Im Angesicht des Verbrechens" (לנוכח הפשע), סדרה אשר זכתה בפרס הטלוויזיה הגרמנית "Deutscher Fernsehpreis" בשנת 2010.

בשנת 2011, בהקרנת הבכורה של הסרט "נערות קרב", שנעשתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסאו פאולו, זכתה לבשין בפרס השחקנית הטובה ביותר על תפקידה הראשי בסרט.

בשנת 2013 שיחקה לבשין במיני-סדרה מבית ZDF; "דור מלחמה" אודות מלחמת העולם השנייה.

לאחר נישואיה, מתגוררת לבשין בברלין עם בעלה ובתה הקטנה שנולדה בדצמבר 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלינה לבשין** בוויקישיתוף

* אלינה לבשין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלינה לבשין, באתר AllMovie (באנגלית)
* אלינה לבשין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* אלינה לבשין, באתר Metacritic (באנגלית)
* אלינה לבשין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אלינה לבשין, באתר אייטונס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396987705171
* BNE: XX5675816
* CANTIC: a12102209
* GND: 102448176X
* ISNI: 0000 0001 3331 3650
* LCCN: no2014056022
* NKC: xx0173027
* NTA: 341016594
* SUDOC: 174246099
* VIAF: 251631450
* WorldCat: lccn-no2014056022

 |
רבי **חיים בן בצלאל** (1520 (לערך) פוזנן – ו' בסיוון ה'שמ"ח, 1588, פרידברג (אנ')) רב ופוסק. אחיו הגדול של המהר"ל מפראג. 

למד מפי יצחק הספרדי בנעוריו. בהמשך למד בלובלין מפי המהרש"ל ורבי שלום שכנא, והיה חברו ללימודים של הרמ"א. לימים חיבר את הספר "ויכוח מים חיים", שבו הוא מתפלמס עם פסיקות הרמ"א בהגהותיו לשולחן ערוך.

ב-1549 יצא לגרמניה והתיישב בוורמס. בוורמס הצטרף לישיבה המקומית ועסק בלימוד תורה. מלבד עיסוק בתלמוד ובהלכה, הוא מעיד כי הצטרף אז לחבורה של לומדי דקדוק. בשנת ה'שכ"ד עבר להתגורר בקהילת פרידברג בהסן העילית, ככל הנראה בעקבות רציחתו של רב הקהילה רבי אליעזר מזיא בכ"ט בתשרי ה'שכ"ג. בפרידברג שימש כנראה ראש ישיבה ועסק בהוראת הלכה, אך נמנע מלקבל על עצמו באופן רשמי משרה של אב"ד ומרא דאתרא, ואף לא של דיין, ובשל כך מונה רב אחר לקהילה, רבי מן טודרוס שפירא. ייתכן שבשנותיו האחרונות, לאחר פטירת ר' מן טודרוס, כן קיבל על עצמו משרת אב"ד.

בנו משה היה פרנס בקהילת פרידברג, ונפטר שם בי"ח באייר ה'שפ"א.

ספריו
-----

חיבר מספר ספרים באגדה, מוסר, דקדוק ופילוסופיה.

* ספר החיים, קרקוב, שנ"ג
* אגרת הטיול, פראג, שס"ה
* ויכוח מים חיים, אמסטרדם, תע"ב
* צחות, אוסטרהא, 1751
* ספר עץ חיים על חכמת הדקדוק, ירושלים, תשל"ג

ספריו נדפסו פעמים רבות, בעיקר בעידוד מנהיגי החסידות.

לקריאה נוספת
------------

* אריק (יצחק) זימר, רבי חיים ב"ר בצלאל מפרידברג, אחי המהר"ל מפראג, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1987

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, רבי חיים ברבי בצלאל מוירמיזא, **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' מ"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
* ויכוח מים חיים - סדרת עבודות, באתר עד הנה - המכון המרכז לחקר המורשת התורנית בגליציה ובוקובינה
* חיים בן בצלאל (1520-1588), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  זימר, **רבי חיים ב"ר בצלאל מפרידברג**, עמ' 47–53.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296785505171
* GND: 136844499
* ISNI: 0000 0000 5606 0150
* LCCN: n88099019
* NKC: zmp20191055097
* NTA: 301116377
* SUDOC: 242151205
* VIAF: 81122539
* WorldCat: viaf-81122539

 |
ניקולא אפר
**ניקולא אפר** (צרפתית: **Nicolas Appert**;‏ 17 בנובמבר 1749 - 1 ביוני 1841) היה קונדיטור צרפתי, ידוע כממציא צנצנות אטומות לאוויר לשימור מזון, ומכונה "אבי השימורים".

חייו
----

אפר נולד בעיר שאלון-אן-שמפאן, בירת חבל הארץ שמפאן-ארדן. בנערותו עבד אפר במבשלת שיכר ויין אצל אביו, לאחר מכן התמחה בבישול במלון המלכותי בעיר הולדתו וב-1780 עבר לפריז ועבד כשף וקונדיטור. ב-1785 נישא לאליזבת בנואה, לזוג היו חמישה ילדים.

שחזור של צנצנות הזכוכית בהן השתמש אפר
ב-1795, החל לחקור דרכים לשימור מזון. ב-1800 הוצע מטעם ממשלתו של נפוליאון פרס של 12,000 פרנק צרפתי למי שימציא דרך זולה ויעילה לשמר כמויות גדולות של מזון, לצורכי הצבא בהיותו במסעות. ב-1804 פתח בפרבר של פריז בשם מאסי (Massy) חנות קטנה לשימור מזון וב-1809, לאחר 14 שנות מחקר, בא על שכרו כשהציג את המצאתו; שימור מזון בצנצנות זכוכית אטומות בשעם והרתחתם במים רותחים. אפר שלח לצבאו של נפוליאון צנצנות ובהן עוף, נזיד בשר וירקות משומרים, וזכה בפרס הכספי. באותה שנה פרסם את ספרו "אמנות שימור כל סוגי החיות והירקות למשך שנים" (L'Art De Conserver, pendant plueieurs annes, Toutes les Substances Animales et Vegetales), שהיה לספר הראשון שעסק בשיטות מודרניות לשימור מזון.

לאחר זכייתו בפרס, רשם אפר פטנט על המצאתו והפך את חנותו למפעל הראשון בעולם לשימור מזון, "לה מזון אפר" (La Maison Appert, בית אפר). ב-1814 נשרף המפעל על ידי כוחות צבא פרוסיה ואוסטריה שפלשו לצרפת, במסגרת מהמלחמות הנאפוליאוניות של הקואליציה האנטי צרפתית השישית. בעקבות כך ירד אפר מנכסיו, אך המפעל עצמו שוקם והמשיך לפעול עד שנת 1933.

ב-1810 רשם פיטר דורנד פטנט בממלכה המאוחדת שהתבסס על התהליך של אפר, לשימור בפחיות ברזל יצוק אטומות לאוויר ולא בצנצנות הזכוכית מהמצאתו המקורית של אפר. שנתיים לאחר מכן רכשו בריאן דונקין וג'ון הול האנגלים את שני הפטנטים והחלו בייצור שימורים. עשור עבר, ושיטתו של אפר הגיעה גם לאמריקה. אולם ייצור המוני של קופסאות שימורים החל רק בתחילת המאה ה-20, כשאחת הסיבות לכך היא שעד להמצאת פותחן השימורים נעשה שימוש בפטיש ואזמל לפתיחת הקופסאות.

ב-1841 מת אפר בפריז כשהוא חסר כל.

הנצחתו
------

* בכל שנה משנת 1942 מעניק המכון לטכנולוגיות מזון בשיקגו את "פרס ניקולא אפר" לציון הישגים בתחום טכנולוגיות המזון.
* ב-1955 הנפיקה צרפת בול דואר לזכרו.
* ב-1986 הוצב לוח לציון מקום הולדתו בעיר הולדתו שאלון אן-שמפאן, וב-1991 הוצב בעיר פסל ארד בדמותו של אפר, עבודתו של הפסל ז'אן רובר איפוסטגי, וב-1999 הוצב פסל נוסף במכון לטכנולוגיות מזון .
* ב-2010 הכריז משרד התרבות הצרפתי על שנה זו כ"שנת ניקולא אפר" ובנסיכות מונקו הונפק בול לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניקולא אפר** |

* אתר למנויים בלבד רונית ורד, חייו ומותו של האיש שהמציא את קופסת השימורים, באתר הארץ, 18 במרץ 2020
* ניקולא אפר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי ניקולא אפר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 4043654
* BnF: cb11888987n (data)
* GND: 129214302
* ISNI: 0000 0000 7141 0024
* LCCN: n85227850
* NKC: uzp20201078212
* NLA: 35774930
* NLG: 227567
* NLP: a0000001136827
* NTA: 400612232
* SELIBR: 206633
* SUDOC: 026688786
* Trove: 1081531
* VIAF: 51684887
* WorldCat: lccn-n85227850

 |
**דוד מורה** (1920–2012) כיהן כראש המועצה המקומית קריית שמונה במשך כשמונה שנים.

ביוגרפיה
--------

מורה התייתם משני הוריו בגיל שמונה שנים. הוא גודל על ידי אחיו ואחותו הגדולים, שתפסו את מקום ההורים. הם הצליחו לממן עבורו השכלה, כולל שליחתו לאוניברסיטת בגדד. 

מורה עלה לארץ במבצע עזרא ונחמיה, ב-1950, כשהוא היה בן 30 הוא עלה לבדו לארץ אך חלק קטן ממשפחתו כבר הייתה שם: בני דודיו אברהם, נעים ואליהו שמש הלכו ביחד כדי למצוא עבודה (נעים הלך להיות מהנדס בחברת החשמל). הוא הגיע למעברת שער העלייה. משם עבר למעברת כפר סבא. משם הגיע אל הסמינר למורים בקיבוץ נצר סירני. בשנת 1951 החל ללמד בבית ספר דל אמצעים, על הריסות הכפר הנטוש חלסה, שעליו החלה להתהוות העיירה קריית שמונה.

דוד מורה התקדם לתפקיד מנהל בית הספר. מתפקיד זה החל לעסוק בעניינים הקשורים בעירייה ובפוליטיקה מקומית. בשנת 1955 נבחר כחבר במליאת המועצה, ובשנת 1960 הוא נבחר לראשות המועצה המקומית. פועלו כראש עיר כלל את הבאת המפעל אלקטו-גליל לקריית שמונה, הקמת שכונת הוורדים, ובנית רכבל מנרה. בחלק משנות כהונתו, המצב הביטחוני בעיירה לא היה טוב ונורו לעברה קטיושות. דוד מורה נבחר לתפקיד ראש העיר אחרי שכיהן בו אשר ניזרי. ניזרי כיהן גם בין שתי הכהונות של מורה וגם אחרי כהונתו האחרונה. מורה היה חבר במליאה בכול הכהונות של ניזרי והתמודד נגדו בקביעות בבחירות.

כראש החברה לפיתוח קריית שמונה, החל משנת 1977, מורה דאג להקים ולהפעיל בעיר מיזמים שונים, כגון בתי הקולנוע הראשונים שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* האיש והאגדה, בני אברהמי, ערוץ שמונה, 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראשי העיר מאז ועד היום, אתר עיריית קריית שמונה
2. 1 2 3  אורי דרומי, אחרי מות, באתר הארץ, 30 במרץ 2012

| ראשי עיריית קריית שמונה  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **כמועצה מקומית** | אברהם הכהן(מועצה ממונה) | אילן הרטוב(מועצה ממונה) | יצחק זכאי(מועצה ממונה) | אשר ניזרי | דוד מורה | אברהם אלוני |
| 1954-1953 | 1955–1954 | 1955 | 1955 - 1960, 1968-1965 ,1970 - 1971 | 1960 - 1965, 1968 - 1970 | 1971 - 1974 |
|  |
| **כעירייה** | אברהם אלוני | דוד חזן | ראובן רוברט(ראש ועדה קרואה) | פרוספר אזרן | חיים ברביבאי | סמי מלול | ניסים מלכה | אביחי שטרן |
| 1974 - 1975, 1976 - 1980 | 1975 - 1976 | 1980 - 1983 | 1983 - 1997 | 1997 - 2008 | 2008 | 2018 - 2008 | 2018 - מכהן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408150605171
* VIAF: 9343156497239317740009
* WorldCat: viaf-9343156497239317740009

 |
**ביורן אינגמן ביסרופ** (בדנית: **Bjørn Ingemann Bisserup**;‏ נולד ב-13 באפריל 1960) הוא גנרל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2017–2020.

ביוגרפיה
--------

ביסרופ נולד ב-13 באפריל 1960 בקופנהגן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית הדנית המלכותית בשנת 1982 וסיים את לימודיו בשנת 1984. ב-1986 מונה למפקד מחלקה וב-1988 מונה למפקד פלוגה במשמר המלכותי. בהמשך שרת כקצין מודיעין בכוח שמירת השלום של האו"ם בקפריסין. ב-1990 מונה למפקד אסקדרון במשמר המלכותי ובהמשך שרת כקצין מבצעים גדודי. בין השנים 1995–1997 שרת כקצין מטה בענף הלוגיסטיקה של הפיקוד העליון הדני. בין 1997–2000 שרת כקצין מטה במשרד ההגנה הדני, ובין 2000–2002 שימש כמפקד גדוד במשמר המלכותי. בין 2004–2008 שימש כסגן שר ההגנה. ב-5 באוקטובר 2009 הוא מונה לממלא מקום ראש ההגנה במקום טים ירנסן שנאלץ להתפטר מתפקידו בעקבות השערורייה שנוצרה עם פרסום ספרו של תומאס ראתסאק "Jæger – i krig med eliten". ביסרופ הודיע מראש שהוא אינו מעוניין להמשיך בתפקיד ונשאר בו רק עד ששר ההגנה מינה את קנוד ברטלס לתפקיד. מיד לאחר מינויו של ברטלס לתפקיד הועבר ביסרופ למלא תפקיד בכיר בפיקוד ההגנה.

ב-2 בנובמבר 2012 התפטר ברטלס מתפקידו כדי להתמנות כיו"ר הוועדה הצבאית של נאט"ו. ביסרופ מונה שוב כממלא מקום זמני עד שפיטר ברטרם מונה לתפקיד. ב-10 בינואר 2017 סיים ברטרם את כהונתו, וביסרופ נקרא למלא את מקומו. הוא שימש כראש ההגנה עד 1 בדצמבר 2020 אז הוחלף בידי פלמינג לנטפר. מאז פרישתו, משמש ביסרופ כיועץ בכיר בחברת הייעוץ "Rud Pedersen Public Affairs" המתמחה בעניינים כלל אירופאיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביורן ביסרופ** בוויקישיתוף
* ביורן ביסרופ באתר הצבא הדני
* ביורן ביסרופ באתר Rud Pedersen Public Affairs
ראש העיר שלמה שטמפפר ובנו בנימין בפרדס שטמפפר בפתח-תקווה, שנות השלושים**שלמה יצחק שטַמפּפֶר** (7 ביולי 1877 – 13 במרץ 1961) היה ראש העיר הראשון של פתח תקווה.

ביוגרפיה
--------

בנו של יהושע שטמפפר, ממייסדי פתח תקווה. למד במחזור הראשון של בית הספר נצח ישראל בפתח תקווה, ובצעירותו נסע להונגריה כדי ללמוד תורה במקום שלמד אביו.

כאשר חזר לפתח תקווה ניהל את עסקי "פרדס שטמפפר", הפרדס הראשון שניטע בפתח תקווה, והקדיש את עצמו במסירות ובדאגה לצורכי המושבה ותושביה.

במלחמת העולם הראשונה היה ביתו פתוח לכל נצרך, ובעיקר לפליטי הרעב ששרר בירושלים ולמגורשים מיפו ומכפר סבא.

אחרי המלחמה החליף את פנחס מאירי במשרת ראש הוועד. בהיותו בראש הוועד נמנה עם הגוש האזרחי, אולם בניגוד לחבריו שהתנגדו ב-1934 להפיכת פתח תקווה לעיר הוא תמך במהלך, דבר שיצר קרע בינו ובין חבריו וקרב אותו למפלגות הפועלים. בסופו של דבר קיבלה פתח תקווה מעמד של עיר ב-1937, ושטמפפר היה לראש העיר הראשון שלה. ביולי 1940 התקיימו בחירות למועצת העיר והפעם שטמפפר התמודד במסגרת רשימת החרדים. בבחירות בתוך המועצה לראשות העיר שטמפפר הודיע שלא יתמודד על התפקיד בגלל שהשלטונות אינם רואים בו מועמד. במקום זאת נבחר שטמפפר לתפקיד סגן ראש העיר. הוא עצמו הצביע בעד נציג סיעות הפועלים, מאיר גרבובסקי, לראשות העיר, אולם יוסף ספיר זכה לבסוף בתפקיד. שטמפפר היה בין המתנגדים לאחריות של עירית פתח תקווה על גני הילדים. 

לאחר מכן כיהן מספר שנים כיו"ר המועצה הדתית.

היה פעיל במוסדות ציבור ובהם בהנהלת "החקלאי", קופת מלווה חקלאית, וכן פעל להקמת מוסדות חינוך כלליים ודתיים. עודד יוזמות כלכליות והקמת מפעלי תעשייה.

שטמפפר היה איש ספר ותלמיד חכם. ביתו שהיה צריף עץ בדמי מפתח (כדי לא ליהנות מכספי ציבור), היה בית ועד לחכמים. האיר פנים לכל אדם והיה ידוע בטוהר כפיו, בצניעותו, ביושרו ובמעשי הצדקה שעשה.

נפטר ב-13 במרץ 1961 ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.

משפחתו
------

אשתו הראשונה, אסתר-איטה שטמפפר, הייתה בת של גולדה רוזנטל, מרַפאה ומיילדת בירושלים (אחותו של הצלם צדוק בסן) ולזוג נולדו שישה ילדים. לאחר פטירתה נישא לשרה פייגה. 

שנים מילדיו נישאו לילדיו של הרב צבי פסח פרנק: אליהו דוד שטמפפר (רב באקרון שבמדינת אוהיו) נישא לנחמה פרנק, ושושנה שטמפפר נישאה לתנחום פרנק.

בנו בנימין שטמפפר היה ממייסדי נתניה, ובתו יהודית הייתה מחלוצות העבודה הסוציאלית בארץ. בין נכדיו: פרופ' יהושע בן אריה (בן בתו רבקה). נינו הוא ההיסטוריון פרופ' שאול שטמפפר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלמה יצחק שטמפפר** בוויקישיתוף
* שלמה-יצחק שטמפפר, מוזיאון הראשונים פתח תקווה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיהו הרוב בפתח תקווה שמרד בהנהלת הסוכנות, דבר, 8 בדצמבר 1934
2. ↑  דעות שקולות בבחירות ראש עיריית פתח תקווה מ. גרבובסקי וי. ספיר קיבלו 7 קולות כל אחד, דבר, 25 ביולי 1940
3. ↑  להמשיך באחריות העיריה לגני הילדים, דבר, 29 בספטמבר 1940
4. ↑  אתר בית העלמין סגולה פתח תקווה
5. ↑  שלמה יצחק שטמפפר באתר GRAVEZ

| ראשי עיריית פתח תקווה  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שלמה שטמפפר | יוסף ספיר | מרדכי קראוסמן | פנחס רשיש | ישראל פיינברג | דב תבורי | גיורא לב | יצחק אוחיון | אורי אהד | איציק ברוורמן | רמי גרינברג |
| 1937–1940 | 1940–1951 | 1951 | 1951–1966 | 1966–1978 | 1978–1989 | 1989–1998 | 1998–2013 | 2013 | 2013–2018 | 2018 ואילך |

 |
פח'ר א-דין בציור בספרו מ-1646 של הפרנציסקני אבגניוס רוג'ה שהיה רופאו בשנותיו האחרונות
ארמון פח'ר א-דין בדיר אל-קמר מדרום לעיר ביירות
**פח'ר א-דין אל-מעני השני** (ערבית **فخر الدين المعني الثاني** 1572–1635), היה אציל דרוזי ששלט במחצית הדרומית של לבנון ובצפונה של ארץ ישראל בסוף המאה ה-16 וברבע הראשון של המאה ה-17.

קורות חיים
----------

פח'ר א-דין היה בנו של פח'ר א-דין הראשון, אמיר ממשפחת בית מען הנכבדת ושליט הרי השוף במרכז לבנון של ימינו. בסוף המאה ה-16 היה פח'ר א-דין למושל הרי השוף וזכה לתמיכה מקומית של דרוזים ושל מרונים ולאישורה של הממשלה העות'מאנית. הוא הרחיב את שטח שליטתו והשתלט על הרי הלבנון והגליל העליון. בתחילת המאה ה-17 קשר קשרים עם תושביו הדרוזים של הר הדרוזים וב-1610 השתלט על הגליל התחתון. לאחר מכן המשיך וכבש גם את עמק יזרעאל וצבאו הגיע עד בית שאן וג'נין בדרום. צעדיו אלה גרמו לו להסתכסך עם שליטיהם המקומיים של השומרון והשרון, והשער הנשגב באיסטנבול צידד באחרונים בשל חששו מכוחו המתגבר של פח'ר א-דין.

ב-1613 נאלץ פח'ר א-דין להימלט מפני הסולטאן העות'מאני, והוא עזב את ארץ ישראל והפליג אל בני מדיצ'י שליטי פירנצה שהיו בעלי בריתו ושם התקבל בכבוד על ידי קוזימו השני, הדוכס הגדול של טוסקנה. פח'ר א-דין ניסה לגייס לצידו שליטים איטלקים תוך שהוא מבטיח להם אחיזה בחופים המזרחיים של הים התיכון, וביקר בין היתר בנאפולי, במסינה ובפלרמו, כמו גם במלטה. מאמציו לא נשאו פרי והוא שב ללבנון ב-1618. עם זאת, תוך שנים ספורות השתלט מחדש על כל השטחים שהיו ברשותו ב-1613, והסולטאן נאלץ להכיר בשלטונו מחלב בצפון ועד גבול מצרים בדרום. בפועל, הייתה לפח'ר א-דין אחיזה של ממש רק בשטח שבין קו ביירות-ענג'ר בצפון וקו חיפה-בית שאן בדרום. בשנים אלה ביצר פח'ר א-דין את ביירות, צידון, עכו ואת צפת, וכן את דיר אל-קמר מדרום לבירות, בה קבע את בירתו כבר ב-1590. לבסוף באה סבלנותו של מורט הרביעי לסופה, ופח'ר א-דין הובס בשנת 1633 בקרב ליד חאצביא ושלטונו בא לסופו. הוא הוצא להורג יחד עם בני משפחתו באיסטנבול ב-13 באפריל 1635.

פח'ר א-דין העניק את פסגת התבור והשטח שסביב מערת הבשורה בנצרת לפרנציסקנים לאות הערכה לבית מדיצ'י שאירח אותו בגלותו בפירנצה, בבוא העת הקימו הפרנציסקנים שם את כנסיית ההשתנות וכנסיית הבשורה. מבצר בני מען בהר ארבל נבנה גם כן, ככל הנראה, על ידו. מצודת פח'ר א-דין שמעל העיר תדמור גם כן מיוחסת לו.

ביבליוגרפיה
-----------

* אטלס כרטא לתולדות ארץ ישראל, מרדכי גיחון, הוצאת כרטא 1974, עמ' 9–78.
* מינה רוזן, "יהודים בשירות פח'ר אד-דין השני שליט הלבנון (1586–1635)", פעמים, חוברת 14, 1982, עמ' 32–44

ראו גם
------

* טירת פח'ר א-דין אל-מעני
* נסיך הגליל, פח'ר אל-דין השני, מאת ישראל בן דור, באתר דוגרינט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פח'ר א-דין השני** בוויקישיתוף
* פח'ר א-דין השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260924205171
* GND: 118968130
* ISNI: 0000 0000 8088 3907
* LCCN: n86125600
* NTA: 243105568
* SELIBR: 223141
* SUDOC: 061144703
* VIAF: 9821591
* WorldCat: lccn-n86125600

 |
**ולדימיר אנאטולייביץ' גרשנייב** (ברוסית: **Владимир Анатольевич Гречнёв**; נולד ב-25 ביולי 1964) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן. גרשנייב מזוהה בישראל עם קבוצת בית"ר ירושלים בה שיחק 3 עונות, וכונה בפי אוהדיה "גרשון".

קריירה
------

גרשנייב החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של המועדון הסובייטי מועדון הכדורגל מוסקבה. בשנת 1984 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון. בסיבוב השני של עונת 1985 הצטרף לקבוצת טורפדו מוסקבה. לאחר פירוק ברית המועצות עבר לקבוצת שלונסק ורוצלב הפולנית שם שיחק במשך כ-2 עונות.

בקיץ 1992, לאחר עליית בית"ר לליגה הבכירה, הצטרף לבית"ר ירושלים כחלק ממסע הרכש לחיזוק הקבוצה יחד עם סרגיי טרטיאק. גרשנייב היה לשחקן משמעותי בעונת האליפות של בית"ר 1992/1993 והרבה להבקיע שערים כאשר בעונתו השנייה בקבוצה הבקיע 19 שערים בכל המסגרות.
בעונת 1995 עזב את בית"ר לאחר שנפצע קשה בברכו וחזר לשיקום בקבוצת טורפדו מוסקבה. לאחר מכן חזר לישראל ושיחק בקבוצת הפועל ראשון לציון, אך לאחר חצי עונה חזר לרוסיה ושיחק בקבוצות שונות עד לפרישתו בשנת 1998.

קריירת אימון
------------

לאחר פרישתו שימש כעוזר מאמן בקבוצת חימקי וכמאמן בנוער של מועדון ילדותו. בהמשך שימש גרשנייב מאמן קבוצת הנערים במועדון, ובקבוצת החובבים מועדון הכדורגל מוסקבה. כיום מאמן נוער בטורפדו מוסקבה.

תארים כשחקן
-----------

* הגביע הסובייטי - זכייה: 1986, סגנות: 1988, 1989, 1991
* מדליית ארד בליגת העל הסובייטית לשנת 1988
* אליפות ישראל (1): 1992/1993

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, **אני אוהב אותך בית"ר – תולדות בית"ר ירושלים**, פרק שנים-עשר, ולדימיר גרשנייב, עמוד 191, הוצאת Media41LTD
**עמית שרף** (נולד ב-9 במרץ 1988) הוא מאמן כדורסל ישראלי המאמן את הפועל חולון מליגת העל ובנוסף משמש כעוזר מאמן בנבחרת ישראל בכדורסל עד גיל 20. שרף החל את דרכו בעירוני נס ציונה שם אימן במחלקת הנוער והיה עוזר מאמן של הקבוצה הבוגרת. ב-2018 הגיע לחולון וכעוזר מאמן היה שותף לזכייתה באליפות המדינה ב-2022. ב-2023 מונה למאמנה הראשי של הקבוצה.

קריירה
------

שרף שיחק כדורסל עד שירותו צבאי ולאחר שהשתחרר החל לעבוד בעירוני נס ציונה. הוא אימן במחלקת הנוער ובמקביל עבד גם בקבוצה הבוגרת. בתחילה שימש שרף כמנהל לוגיסטי וסקאוט ובמשך שנתיים היה עוזר המאמן של הקבוצה, תחת רועי חגאי ונדב זילברשטיין. ב-2017 היה שרף שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות הליגה הלאומית והעפלתה לליגת העל.

ב-2018 עבר שרף להפועל חולון ובמשך חמש עונות היה עוזרם של דן שמיר, שרון דרוקר, סטפאנוס דדאס, מאוריציו בוסקאליה וגיא גודס. במהלך עונת 2019/2020 הושעתה פעילותה של הליגה עקב התפרצות הקורונה בישראל. הליגה חידשה את פעילותה בקיץ 2020 ושרף שימש באופן זמני כמאמנה של הקבוצה היות שהמאמן סטפאנוס דדאס שהה ביוון. בהדרכתו הפסידה הקבוצה שבעה משחקים במסגרת העונה הסדירה והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף 2-1 להפועל גלבוע גליל.

שרף היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות הליגה הבלקנית ב-2021 ובאליפות ליגת העל ב-2022. ביוני 2023 התמנה למאמנה הראשי של הקבוצה במקומו של גיא גודס.

במקביל לעבודתו בחולון מונה שרף בינואר 2023 לעוזרו של אלעד חסין בנבחרת העתודה לצדו של שי סגלוביץ'.הוא השתתף עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה ביוון בקיץ 2023 שם הגיעה למקום השני.

חייו האישיים
------------

שרף התגייס לגבעתי, סיים קורס קצינים והגיע לתפקיד סגן מפקד פלוגה. הוא גוייס למילואים עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל.

שרף הוא אב לשלושה ומתגורר בנס ציונה. הוא איננו קרוב משפחה של מאמן העבר צביקה שרף.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף המאמן באתר מנהלת הליגה
* אבי סגל, לא שגרתי, אבל טבעי: על המינוי של עמית שרף למאמן הפועל חולון, 23 ביוני 2023, באתר ישראל היום

הערות שוליים
------------

1. 1 2  נועה פופלינגר, ‏ידו בכל: העבודה של עמית שרף בחולון, באתר ערוץ הספורט, 16 באפריל 2022
2. ↑  עמרי מנהיים, ‏המחליף: עמית שרף מונה למאמן הפועל חולון, באתר ערוץ הספורט, 21 ביוני 2023
3. ↑  תומר גבעתי, אלעד חסין מונה למאמן נבחרת העתודה, באתר ישראל היום, 10 בינואר 2023
4. ↑  אריה ליבנת, במקום לפתוח את עונתו הראשונה כמאמן בליגת העל, עמית שרף מצא את עצמו במילואים, באתר הארץ, ‏13 באוקטובר, 2023
5. ↑  אהרל'ה ויסברג, עמית שרף: "רק בקורונה, מאמן יכול לפרגן ולהציע שתחליף אותו לחודשיים", באתר וואלה!, ‏1 ביוני, 2020

| מאמני קבוצות ליגת העל בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **שרון אברהמי** (אליצור קריית אתא) • **שמוליק ברנר** (מכבי עירוני רמת גן) • **גיא גודס** (הפועל חיפה) • **אלעד חסין** (עירוני נס ציונה) • **מסימיליאנו מנטי** (הפועל אילת) • **ברק פלג** (הפועל גליל עליון) • **רועי פרל** (הפועל עפולה) • **דני פרנקו** (הפועל תל אביב) • **עודד קטש** (מכבי תל אביב) • **איליאס קנצוריס** (הפועל ירושלים) • **דן שמיר** (בני הרצליה) • **יואב שמיר** (הפועל באר שבע) • **עמית שרף** (הפועל חולון) |

 |
**עידן כהן** (נולד ב-6 ביוני 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בהפועל ניר רמת השרון.

קריירה
------

כהן נולד למשפחה אטיאס ישראלית בארצות הברית, וכשהיה בן שנתיים עבר עם משפחתו לדרום תל אביב. כעבור שש שנים עברה המשפחה לניו יורק, וכשהיה בן 11 חזר לישראל וגדל ברמת חן. כהן החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הכח עמידר רמת גן, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של הפעל תל אביב. בשנת 2015 זכה כהן בגביע המדינה עם קבוצת הנוער של המועדון, ולאחר מכן הושאל להפועל ראשון לציון. ב-21 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–1 על הפועל נצרת עילית, ובסך הכל בעונת 2015/2016 ערך עשר הופעות בליגה הלאומית. בעונת 2016/2017 הושאל לבית"ר תל אביב רמלה, במדיה ערך 19 הופעות בליגה הלאומית.

ב-1 ביוני 2017 חזר כהן להפועל תל אביב, לאחר שירדה לליגה הלאומית. ב-3 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל רמת גן בגביע הטוטו. חמישה ימים לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4–1 על הפועל בני לוד בגביע הטוטו. בליגה כבש שער אחד ב-27 הופעות בעונת 2017/2018, ובסופה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל.

במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל חדרה. ב-29 באוקטובר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 למכבי חיפה, ואת העונה הוא סיים עם שני שערים ב-28 הופעות ליגה. בעונת 2019/2020 ערך 16 הופעות בליגת העל והעפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון ולחצי גמר גביע המדינה, אך לאחר דחיית משחקי הליגה בעקבות מגפת הקורונה הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהמועדון.

ב-4 בספטמבר 2020 חתם כהן בקבוצת הרטפורד אתלטיק מהרטפורד בירת קונטיקט, אשר מתמודדת בליגת ה-USL, הליגה השנייה בחשיבותה בארצות הברית.

ב-23 ביוני 2021 חתם כהן בקבוצת הפועל רמת גן מהליגה הלאומית. ב-21 ביולי 2022 חתם במכבי פתח תקווה. ב-18 בינואר חתם כהן בהפועל ניר רמת השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עידן כהן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אופיר סער‏, עידן כהן: "סיני אמר לי: 'נלחמתי בהנהלה, אף אחד לא צריך לשחק בחינם'", באתר וואלה!‏, 31 ביולי 2020
2. ↑  נדב צנציפר, הפועל ת"א: עידן כהן ואופיר טקיאר חתמו, באתר ynet, 1 ביוני 2017
3. ↑  מאור רחמני, ‏ליגיונר חדש בארה"ב: עידן כהן חתם בהארטפורד, באתר ONE‏, 4 בספטמבר 2020
4. ↑  לאומית: עידן כהן חתם בהפועל רמת גן, ירין שרעבי ברמת השרון, באתר וואלה!‏, 23 ביוני 2021
5. ↑  תומר חבז, ‏ינקו קרוב לסיכום על הארכת חוזהו באום אל פאחם, באתר ONE‏, 18 בינואר 2024

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"עידן כהן (כדורגלן)"**.
**חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה** (בצרפתית: **Groupe de sécurité de la présidence de la République**) היא יחידה השייכת לאגף האבטחה של המשטרה הלאומית של צרפת. משימת היחידה היא לדאוג לסידורי האבטחה והגנתם של נשיא הרפובליקה ואישים נוספים מפני איומים מחוץ ומבית.

היסטוריה
--------

חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה הוקמה ב-1983 תחת הז'נדרמריה הצרפתית במהלך נשיאותו של פרנסואה מיטראן. היחידה הוקמה במטרה לייעל את סידורי האבטחה של נשיא צרפת, שעד אז אובטח בידי שירות הנסיעות והאבטחה, אשר הוקם על ידי הנשיא שארל דה גול. עם הקמתה הורכבה החוליה מלוחמי יחידת ההתערבות של הז'נדרמריה הלאומית GIGN, בשנת 1995 החל גיוס שוטרים מהמשטרה הלאומית של צרפת וכוח האדם של החוליה הפך להטרוגני.

לאחר ניסיון ההתנקשות בנשיא ז'אק שיראק במהלך המצעד הצבאי ביום הבסטיליה ב-2002, וכחלק מהליך הפקת לקחים עלה מספר כוח האדם של חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה ל-60 מאבטחים.

עם כניסתו של ניקולא סרקוזי לנשיאות הוחלט על החזרתם של הז'נדרמים ליחידת GIGN, וחוליית האבטחה הועברה לפיקודה המוחלט של המשטרה הלאומית של צרפת, ובכך גדל כוח האדם של החוליה ל-90 מאבטחים.

ב-2012 במהלך נשיאותו של פרנוסאה הולנד הוקטן מספר המאבטחים ביחידה ל-66 שוטרים. ב-2017 עם היבחרו של עמנואל מקרון לנשיאות הועלו מספר המאבטחים בחוליית האבטחה ל-70 שוטרים.

תחומי אחריות
------------

חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה אחראית למספר משימות אבטחה ביניהם:

* נשיא צרפת ובני משפחתו
* מבנה ארמון האליזה והמבנים המקיפים אותו מצדדיו
* נשיאים לשעבר
* אנשים אחרים לפי הנחיות הנשיא.

ציוד
----

מאבטחי חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה חמושים ב:

* אקדח גלוק 17;
* אקדח גלוק 26;
* תת-מקלע מסוג Heckler & Koch MP5
* תת-מקלע מסוג Brügger & Thomet MP9
* רובה סער מסוג Heckler & Koch G36

גלריה
-----

* 
*

ראו גם
------

* השירות החשאי (ארצות הברית)
* היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות (ישראל)
* פיקוד האבטחה (הממלכה המאוחדת)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  GSPR : Emmanuel Macron rend un hommage inédit aux «anges gardiens» des présidents, Europe 1, ‏2023-11-23 (בצרפתית)
2. ↑  Une centaine de policiers vont protéger Nicolas Sarkozy et sa famille, Capital.fr, ‏2007-06-12 (בצרפתית)
3. ↑  Les gendarmes de retour dans la sécurité présidentielle de Hollande, L'Obs, ‏2012-05-31 (בצרפתית)
4. ↑  Autour du président Macron, une sécurité renforcée pour assurer sa protection rapprochée, Le Figaro, ‏2017-12-01 (בצרפתית)
**קרל אנדרה** (באנגלית: **Carl Andre**; ‏‏16 בספטמבר 1935 – 24 בינואר 2024) היה אמן מינימליסטי אמריקאי. הוא נודע בזכות פסליו המורכבים מעשרות אלמנטים זהים המסודרים במבנים גאומטריים. בשנת 1988 נשפט וזוכה מאשמת רצח אשתו, האמנית אנה מנדייטה.

ביוגרפיה
--------

נולד בקווינסי שבמסצ'וסטס. הוא למד באקדמיית פיליפס בין השנים 1951 ל-1953. באקדמיה התחבר עם הוליס פרמפטון, קולנוען ויוצר אקספרימנטלי רדיקלי, שהיה להשפעה על גישתו הייחודית לאמנות בעתיד. אנדרה שירת בצבא האמריקאי בצפון קרוליינה בין השנים 1955 ל-1956.

בשנת 1957, לאחר שהשתחרר נסע לניו יורק, שם הכיר לו פרמפטון את הפסל המפורסם קונסטנטין ברנקושי וגם את האמן פרנק סטלה, עמו חלק סטודיו בין השנים 1958 ל-1960. באותה תקופה אנדרה כתב שירה.

אנדרה החשיב את עצמו כאמן מרקסיסטי, אולם יותר בכיוון התרבותי מאשר הפוליטי.

בשנת 1985 נרצחה אשתו השלישית, האמנית אנה מנדיטה. אנדרה היה חשוד ברצח, נשפט באשמה זו ויצא זכאי בשנת 1988, אולם מאז אירוע זה היה כצל על חיו האישיים ועל המוניטין שלו כאמן.

אנדרה היה נשוי ברביעית לאמנית מליסה קרטשמר (Melissa Kretschmer).

יצירותיו
--------

יצירותיו הראשונות של אנדרה היו פסלי עץ אשר הושפעו מברנקוזי. עם הזמן התפתח לפיסול בעזרת קבוצות של אלמנטים זהים ממגוון חומרים כמו גרניט, אבן, ברזל, נחושת ועוד.

תצוגת היחיד הראשונה של אנדרה נערכה ב-Tibor de Nagy Gallery בניו יורק בשנת 1965. בשנת 1970 נערכה לו תערוכת רטרופרספקטיבה במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים בניו יורק.

בין יצירותיו המוכרות נכללות Lament for the Children, משנת 1976. היצירה מורכבת ממאות גושי בטון הניצבים בשורות אנכיות של עשר בשורה כך שהוא יוצרים תבנית של רשת. היצירה הוצגה לראשונה בגן ילדים נטוש לכבוד חנוכת תערוכה חדשה ב-Contemporary Art Center. היצירה נהרסה לאחר מכן ונוצרה מחדש בשנת 1996 בעבור תערוכה בגרמניה ומשנת 2004 מוצגת ב־Paula Cooper Gallery
בניו יורק. היצירה משרה תחושה קודרת בעקבות הדמיון של הגושים למצבות. השם של הפסל לקוח משיר סקוטי מהמאה ה-17 העוסק במותם של חמישה ילדים בשריפה מאת ג'יימס מק'קול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל אנדרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרל אנדרה (באנגלית)
* For Carl Andre, Less Is Still Less, הניו יורק טיימס, 17 ביולי 2011.
* קרל אנדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007429460705171
* BIBSYS: 90219555
* BNE: XX939346
* BnF: cb12064953q (data)
* CANTIC: a12188323
* CiNii: DA0602409X
* DAAO: carl-andre
* GND: 118830686
* ISNI: 0000 0001 2145 5571
* LCCN: nr90000138
* NKC: ola2002145034
* NLA: 35006825
* NTA: 07023440X
* RERO: 02-A002928977
* RKD: 1677
* SNAC: w6st7z5q
* SUDOC: 028911687
* TePapa: 34877
* Trove: 787253
* ULAN: 500011651
* VcBA: 495/86158
* VIAF: 100954627
* WorldCat: lccn-nr90000138

 |
**צמנט פורטלנד** (באנגלית: **Portland cement**) הוא הצמנט השכיח ביותר והוא משמש כחומר המליטה העיקרי בבנייה המודרנית, והמרכיב הקושר כימית את מרכיבי הבטון והמלט.

צמנט פורטלנד מיוצר על ידי ערבוב אבקת אבן גיר, חרסית וחול ים קוורצי. את התערובת מחממים לטמפרטורה של 1,400–1,600 מעלות צלזיוס, עד להיווצרות של גוש אחיד ונוקשה המכונה קלינקר צמנטי (Cement clinker). אחרי טחינת הקלינקר מתקבלת אבקה עדינה המתקשה מספר שעות אחרי שהיא נחשפת למים.

צמנט פורטלנד קיבל את שמו מאבן בנייה שנחצבה מחופי האי פורטלנד (Isle of Portland), מחוז דורסט, בבריטניה, על-מנת ליצור הקבלה בינו לבין האבן שהייתה ידועה כאבן משובחת בתקופה הוויקטוריאנית.

מבנה מינרלי
-----------

המרכיבים הראשיים של צמנט פורטלנד שמכיל גבס| שם בעברית | שם לטיני | סימון כימי של צמנט | חום הידרציה (Jul/gr) | קצב הידרציה אופייני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אליט | Alite | C3S | 500 | מהיר, מספר שעות עד יומיים |
| בליט | Belite | C2S | 250 | איטי, שבוע עד שבועיים |
| טריקלציום אלומינט | Tricalcium Aluminate | C3A | 850 | מהיר, שעות |
| צליט | Tetracalcium Aluminoferrite | C4AF | 450 | מהיר, יום |

הקלינקר מכיל ארבעה מרכיבים עיקריים: אליט ובליט (Belite) שהן תרכובות על בסיס סיד וסיליקה, צליט (Calcium aluminoferrite) שהיא תרכובת מינרלית המכילה ברזל וטריקלציום אלומינט (Tricalcium aluminate) שהיא תרכובת סיד ואלומינה. את הצבע האפור מקנה למלט הצליט שהוא המרכיב היחיד בצמנט פורטלנד שאינו לבן.

כאשר יש צורך לייצר צמנט פורטלנד לבן משתמשים בחומרי גלם שאינם מכילים ברזל, ובמטחנת כדורים עם כדורים קרמיים במקום כדורי ברזל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **צמנט פורטלנד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צמנט פורטלנד** |

* צמנט פורטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| בטון |
| --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565788205171
* BNE: XX534251
* BnF: cb131703768 (data)
* GND: 4175393-8
* HDS: 043006
* LCCN: sh85105088
* SUDOC: 035149574

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


**קונטקט** (מאנגלית: **Contact**, יצירת קשר) הוא משחק חברתי עבור 3 משתתפים או יותר. במשחק משתתף אחד חושב על מילה ועל שאר המשתתפים לנסות ולגלות מהי אותה מילה, אות אחר אות.

מהלך המשחק
----------

משתתף א' בוחר מילה (נניח: "גרדרובה"). הוא מגלה את האות הראשונה (ג') לשאר המשתתפים. למשתתפים שתי ברירות: לנחש את המילה או להשיג אות נוספת. 

### כיצד משיגים אותיות נוספות?

על אחד המשתתפים לחשוב על מילה שמתחילה באותיות שגילה משתתף א' (נניח: "גמל"). עליו להסביר לשאר המשתתפים, למעט משתתף א' ששומע את ההגדרה אך לא רשאי לענות עליה, מהי המילה עליה חשב. זאת באמצעות הגדרה קצרה ואסוציאטיבית. בדוגמה שלנו משתתף ב', שחשב על המילה "גמל", מגדיר בקול "ספינת המדבר". למשתתף שלישי נדמה שהוא מזהה את המילה "גמל". עליו להכריז "קונטאקט!". עתה יספרו משתתפים ב' ו-ג' יחדיו: "אחת, שתיים, שלוש" ויאמרו את המילה "גמל". אם אכן אמרו שניהם "גמל" (ולא, נניח, אחד מהם אמר "גדליה"), הם זוכים באות נוספת מהמילה של משתתף א'. אם כך, משתתף א' במקרה זה מוסיף את האות ר' (האות השנייה במילה "גרדרובה"). ממשיכים לשחק כאשר כעת נדרשים המשתתפים למצוא מילה המתחילה ב- "גר" (לדוגמה "גרביים").

### הכשלות

לעיתים משתתף א' מזהה בעצמו את המילה של המשתתפים האחרים. בדוגמה שלנו ייתכן ולאחר ההגדרה "ספינת המדבר", הבין משתתף א' כי מדובר בגמל. במקרה כזה יכול משתתף א' להגיד גמל (או "לא גמל" בגרסאות מסוימות) ובכך לבטל את ניסיון גילוי האות. במקרה כזה המשחק ממשיך והמשתתפים ממשיכים לחפש מילים שיענו על הדרישות. גם אם לאחר אמירת ה"קונטאקט" המילים עליהן חשבו המשתתפים שונות, חיפוש המילים ממשיך.

### סיום

המשחק מסתיים כאשר אחד המשתתפים מגלה את המילה עליה חשב משתתף א'. במקרה זה, הוא זה שיחשוב על מילה והמשחק חוזר חלילה.
**סט פקודות** הוא אוסף של הוראות בשפת מכונה שמכיר מעבד. על מנת לבצע פעולה כלשהי המעבד צריך לקבל פקודות ב"שפה" שהוא מבין, סט הפקודות הוא בעצם אוצר המילים של המעבד.

המעבד מבצע רצף של פקודות מכונה (instructions) הניתנות לו. פקודת מכונה היא רצף של סיביות, שהמעבד מבצע בהתאם להן פעולה מתאימה, בדרך כלל פעולה פשוטה ביותר. פקודות המכונה כוללות:

* קריאת וכתיבת ערכים לזיכרון
* שינוי ערכי אוגרים ("רגיסטרים")
* חישובים אריתמטיים במספרים שלמים (חיבור, חיסור, כפל, חילוק)
* פעולות בינאריות לוגיות (AND, OR, NOT, XOR)
* בדיקת תנאים לוגיים
* פעולות המשפיעות על מצב המעבד עצמו. פעולות אלו בדרך כלל ספציפיות לכל סוג מעבד, ולעיתים קרובות אינן נתמכות על ידי מהדרים ("קומפיילרים")
* פעולות בקרת זרימה, המשנות את כתובתה של הפקודה הבאה שתתבצע.

לפקודות המכונה מבנה מוגדר היטב, הכולל את קוד הפקודה (האופרטור), ולעיתים הנתונים שעליהם פועלת פקודה זו ("אופרנדים").

אוסף כל פקודות המכונה של מעבד מסוים הוא **סט פקודות** שלו. כתיבתן של פקודות מכונה נעשית באופן ישיר למדי באמצעות שפת סף, ובאופן עקיף באמצעות שפה עילית, שהמהדר מתרגם אותה לפקודות מכונה.

סט הפקודות הנפוץ ביותר בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-21 במעבדים של מחשבים אישיים הוא x86. ניתן להשתמש ולתכנת בסט פקודות זה בעיקר תוך שימוש בשפת תכנות שנקראת שפת סף. כיום מתכנתים ממעטים להשתמש בשפת סף, ורוב התכנות נעשה תוך שימוש בשפות עיליות, כאשר תרגום הקוד לשפת מכונה מתבצע על ידי מהדרים (קומפיילרים, כמו ב-C++), מפרשים (כמו המפרשים של פייתון, Perl, או PHP), או "מכונה וירטואלית" (כמו ב-Java וסביבת NET.). למרות זאת, לפעמים מתכנת יעדיף לכתוב קוד בשפת סף, בעיקר כדי לשלוט על תכונות של המעבד שאינן כלליות ואינן ניתנות לשליטה בשפה עלית. בדרך כלל גרעין מערכת הפעלה מכיל קטעים מצומצמים בשפת סף.

ראו גם
------

* RISC
* שפת תכנות Low-level
* מונחים בתוכנה
* מונחים בחומרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סט פקודות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוגמאות לפקודות כאלו הן "חסום פסיקות" (cli), פקודות השולטות על מוד הגישה לזיכרון, פקודות המעבירות את המעבד ממצב של "Big Endian" ל-"Little Endian" (סדר בתים) ולהפך וכדומה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4129931-0

 |
**ריצ'רד קולה אמבומבו** (בצרפתית: **Richard Kule Mbombo**; נולד ב-10 במאי 1996 בקינשאסה שבזאיר) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית.

קריירת מועדונים
---------------

אמבומבו גדל במחלקת הנוער של ויטה קלאב, ממנה הושאל למשך תקופה קצרה למחלקת הנוער של אנדרלכט. הוא ערך שלוש הופעות במדי הקבוצה הבוגרת של ויטה קלאב, בהן הבקיע שני שערים. הוא הושאל מהמועדון לקבוצות בירסחוט מליגת המשנה הבלגית וא.ס. טרנצ'ין מליגת העל הסלובנית.

ב-21 בינואר 2019 חתם אמבומבו בקייסר מליגת העל הקזחית. הוא ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון בעונת 2019, בהן הבקיע תשעה שערים. הוא זכה עם המועדון בגביע הקזחי.

ב-21 בינואר 2020 חתם אמבומבו בריגה מליגת העל הלטבית. הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 13 שערים, וזכה עם המועדון באליפות לטביה בעונת 2020.

ב-5 במרץ 2021 הושאל אמבומבו לסודובה מריאמפולה מליגת העל הליטאית. הוא ערך 17 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שמונה שערים.

ב-30 בספטמבר 2021 חתם אמבומבו בדיבא אל-חיסן מליגת המשנה של איחוד האמירויות הערביות. הוא לא ערך הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-7 בינואר 2022 חתם אמבומבו בסודובה מריאמפולה מליגת העל הליטאית. בקדנציה זו ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 11 שערים, וזכה עם המועדון בסופר קאפ הליטאי.

ב-11 בינואר 2023 חתם אמבומבו בנורת'איסט יונייטד מליגת העל ההודית. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון. ב-4 במאי 2023 חתם בתלאווי מליגת העל הגאורגית, במדיה ערך שבע הופעות ליגה.

ב-4 ביולי 2023 חתם אמבומבו בהפועל ניר רמת השרון מהליגה הלאומית.

תארים
-----

קייסר
* הגביע הקזחי (1): 2019

ריגה
* אליפות לטביה (1): 2020

סודובה מריאמפולה
* הסופר קאפ הליטאי (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  Riga kreklu pielaikos Kongo uzbrucējs Mbombo באתר הרשמי של ריגה, 21 בינואר 2020 (בלטבית)
2. ↑  "Sūduvos" komandoje – puolėjas Kule Mbombo באתר LRT, ‏ 5 במרץ 2021 (בליטאית)
3. ↑  רשמית: דסטה חתם בעפולה, חלוץ חדש לרמה"ש, באתר ONE‏, 4 ביולי 2023

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קולה אמבומבו"**.
**רק אתמול נולדה** (באנגלית:  **Born Yesterday**) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1950 בבימויו של ג'ורג' קיוקור עם ג'ודי הולידיי, ברודריק קרופורד וויליאם הולדן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על המחזה המצליח רק אתמול נולדה (1946) מאת גרסון קנין שהשתתף בכתיבתו. המחזה מועלה עד היום ברחבי העולם ובישראל.

בשנת 1993 הופק רימייק לסרט בהשתתפות מלאני גריפית, ג'ון גודמן ודון ג'ונסון.

ג'ודי הולידיי זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.

ב-2012 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.

תקציר העלילה
------------

הארי ברוק (ברודריק קרופורד) הוא טייקון גרוטאות בריון המגיע לוושינגטון ביחד עם בת זוגו בילי דאן (ג'ודי הולידיי) ועורך דינו ג'ים דברי (הווארד סט. ג'ון) כדי לפתח את עסקיו שם על ידי שיחוד חבר קונגרס.

בילי היא ארוסתו מזה שבע שנים. היא חסרת השכלה, נימוס ותרבות ובעלת קול צייצני. הארי נוהג בה בגסות ולעיתים באלימות. הדו-שיח ביניהם מתנהל כל הזמן בצעקות אבל היא ממשיכה להיות איתו מאחר שהוא מעניק לה חיי עושר ומפנק אותה בפרוות מינק. בעצת ג'ים הוא מחתים אותה על המסמכים של כל עסקותיו המפוקפות מבלי שתדע על מה היא חותמת.

ג'ים מציע להארי כי כדי להצליח במגעים עם אנשי הקונגרס החשובים עליו לדאוג שבילי תיראה כאישה תרבותית ומנומסת. הארי מסכים ושוכר את העתונאי פול ורול (ויליאם הולדן) כדי שייחנך אותה.

פול מלמד את בילי פרקים בהיסטוריה ובפוליטיקה של ארצות הברית. לוקח אותה לביקור בקפיטול, בגלריה הלאומית לאמנות, ספריית הקונגרס ועוד, מביא לה ספרי קריאה ולימוד חשובים ובאותו זמן גם מתאהב בה.

בילי מתחילה להבין בעזרת פול את מעשיו הפליליים של הארי ובאותו זמן היא מתאהבת בפול המתייחס אליה בכבוד.

היא מסרבת לחתום על מסמכיו של הארי ועושה זאת רק לאחר שוא כופה זאת עליה באלימות. בעצת ג'ים הוא מציע לה נישואים כי לפי החוק אישה אינה יכולה להעיד נגד בעלה.

בילי בורחת וחוזרת בלוויית פול. היא מודיעה להארי כל רכושו נמצא בידה היות שהיא חתומה עליו וכי תחזיר לו כל שנה חלק מהרכוש בתנאי שיתנהג יפה.

הם עוזבים את הארי וג'ים ההמומים. הסרט מסתיים כשהם נוסעים ושוטר עוצר אותם. השוטר מבקש רישיון נהיגה, פול מגיש לו תעודת נישואים והשוטר מוותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רק אתמול נולדה** בוויקישיתוף

* "רק אתמול נולדה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רק אתמול נולדה", באתר נטפליקס
* "רק אתמול נולדה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רק אתמול נולדה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רק אתמול נולדה", באתר אידיבי
* "רק אתמול נולדה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רק אתמול נולדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קדימון לרק אתמול נולדה, באתר יוטיוב
* רק אתמול נולדה (1950), באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb146611595 (data)
* LCCN: n2003125196
* VIAF: 305885583
* WorldCat (עם VIAF): 305885583

 |
**מסת האלקטרון** (מסומנת לרוב me) היא קבוע פיזיקלי שערכו שווה למסת המנוחה של החלקיק היסודי אלקטרון. זו היא גם מסתו של הפוזיטרון. מסת האלקטרון היא מושג יסוד בפיזיקה, ונעשה בה שימוש במגוון תחומים, מפיזיקה של אנרגיות גבוהות ועד פיזיקה של חומר מעובה וכימיה. מסת המנוחה של אלקטרון היא ‎9.10938356×10-31‎ קילוגרם, כ-‎5.4858×10-4‎ יחידות מסה אטומית מאוחדת או ‎5.109989461×105‎ אלקטרונוולט.

טרמינולוגיה
-----------

בשימוש בביטויים מסת מנוחה ואנרגיה קינטית יש לקחת בחשבון את ההשפעות הצפויות מתורת היחסות הפרטית על המסה הנצפית של אלקטרון. לא ניתן לשקול אלקטרון שאינו נע כלל, כך שכל המדידות המעשיות צריכות להיות מיושמות על אלקטרונים בתנועה. הדבר תקף גם לגבי כל חלקיק תת-אטומי אחר.

הגדרה
-----

מסת המנוחה של אלקטרון מחושבת בעזרת ההגדרה של קבוע רידברג. 

{\displaystyle R\_{\infty }={\frac {m\_{\rm {e}}c\alpha ^{2}}{2h}}\Rightarrow m\_{\rm {e}}={\frac {2R\_{\infty }h}{c\alpha ^{2}}}}
כאשר {\displaystyle \alpha } הוא קבוע המבנה הדק, h הוא קבוע פלאנק ו-c היא מהירות האור. המסה היחסית של האלקטרון יכולה להימדד באופן ישיר במלכודת פנינג והיא ניתנת להסקה מהספקטרום של אטומי הליום אנטי-פרוטוני (אטומי הליום שאחד מהאלקטרונים שלהם הוחלף על ידי אנטי-פרוטון) או ממדידות של גורם g של האלקטרון ביונים ההידרוגנים. הדיוק היחסי המקובל לפי ממצאי ועדת CODATA מ-2006 הוא כ-{\displaystyle 4.2\times 10^{-10}}.

מסת המנוחה היחסית של האלקטרון הוא פרמטר מותאם בקבועים הפיזיקאים הבסיסיים של ועידת CODATA, בעוד שמסת המנוחה של אלקטרון בקילוגרמים מחושבת בעזרת ערכי קבוע פלאנק, קבוע המבנה העדין וקבוע רידברג. הקורלציה בין שני הערכים הללו היא זניחה (r=0.0003).

בנוסחאות מדעיות נוספות
----------------------

מסת האלקטרון משמשת לשם חישוב מספר אבוגדרו:

{\displaystyle N\_{\rm {A}}={\frac {M\_{\rm {u}}A\_{\rm {r}}({\rm {e}})}{m\_{\rm {e}}}}={\frac {M\_{\rm {u}}A\_{\rm {r}}({\rm {e}})c\alpha ^{2}}{2R\_{\infty }h}}}
כאשר:

{\displaystyle A\_{\rm {r}}({\rm {X}})=A\_{\rm {r}}({\rm {X}}^{Z+})+ZA\_{\rm {r}}({\rm {e}})-E\_{\rm {b}}/m\_{\rm {u}}c^{2}\,}
ו{\displaystyle E\_{b}} היא אנרגיית קשר.
ולכן היא גם קשורה לקבוע המסה האטומית, {\displaystyle m\_{\rm {u}}}:

{\displaystyle m\_{\rm {u}}={\frac {N\_{\rm {A}}}{M\_{\rm {u}}}}={\frac {A\_{\rm {r}}({\rm {e}})}{m\_{\rm {e}}}}={\frac {A\_{\rm {r}}({\rm {e}})c\alpha ^{2}}{2R\_{\infty }h}}}

קישורים חיצוניים
----------------

* חישוב מסת המנוחה של אלקטרון (אנגלית)
* מסת אלקטרון, באתר אסטרונומיה universetoday.