recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**טרנספראז** (באנגלית: **Transferase**) הוא שם כולל לקבוצה של אנזימים המזרזים תגובות שבמהלכן עוברת קבוצה פונקציונלית ממולקולה אחת למולקולה אחרת. הטרנספראזות מהווים אחת משש הקבוצות שאליהן ממוינים כל האנזימים. קבוצת הטרנספראזות היא קבוצה מספר 2, ואנזימים המשתייכים אליה מסומנים EC 2.X.X.X.

קיימות תשע תת-קבוצות בקבוצת הטרנספראזות, לפי הקבוצה הפונקציונלית המועברת:

* **EC 2.1**: העברה של קבוצות בעלות אטום פחמן בודד (מתיל (**CH3**) וקרבוקסיל (**COOH**), למשל).
* **EC 2.2**: העברה של קבוצות אלדהיד (**CHO**) או קרבוניל (**C=O**).
* **EC 2.3**: העברה של קבוצות אציל (**R-C=O**).
* **EC 2.4**: העברה של חד-סוכרים.
* **EC 2.5**: העברה של קבוצות אריל או אלקיל (חוץ ממתיל).
* **EC 2.6**: העברה של קבוצות המכילות חנקן.
* **EC 2.7**: העברה של קבוצות המכילות זרחן.
* **EC 2.8**: העברה של קבוצות המכילות גופרית.
* **EC 2.9**: העברה של קבוצות המכילות סלניום.

שמותיהם הרשמיים של אנזימי הטרנספראז בנויים כך: **תוֹרם קבוצה-טרנספראז**. האנזים **טירוזין אמינוטרנספראז**, למשל, מעביר קבוצת אמין מחומצת האמינו טירוזין למולקולה אחרת (4-הידרוקסיפנילפירובט).

הקבוצה הידועה ביותר בקרב הטרנספראזות היא EC 2.7, הכוללת את כל הקינאזות והפולימראזות. **קינאז** הוא אנזים המעביר קבוצת זרחה בין מולקולות (בעיקר בין חלבונים); אלפי תהליכים בתא—בעיקר תהליכי בקרה ואיתות—תלויים בקינאזות. **פולימראז** הוא אנזים המצרף נוקלאוטידים האחד לשני ובונה חומצות גרעין. **DNA פולימראז** הוא האנזים האחראי לשכפול ה-DNA. ‏ **RNA פולימראז** אחראי לתהליך השעתוק.

תת-קבוצה EC 2.3.1 כוללת את כל ה**אצטילטרנספראזות**, אנזימים המעבירים קבוצת אצטיל (**CH3C=O**). **היסטון אצטילטרנספראז** מעביר קבוצת אצטיל להיסטונים, החלבונים הבונים יחד עם ה-DNA את הכרומטין בתאים איקריוטיים. לאצטילציה של היסטונים תפקיד מכריע בבקרה על שעתוק גנים. האנזים **אצטילכולין טרנספראז** מעביר קבוצת אצטיל מקואנזים A לכולין, לקבלת המוליך העצבי אצטילכולין, החיוני במערכת העצבים של בעלי חיים. האנזים **כלורמפניקול אצטילטרנספראז** מיוצר במספר חיידקים ומקנה להם עמידות בפני התרופה האנטיביוטית כלורמפניקול; האנטיביוטיקה מנוטרלת באמצעות אצטילציה.

לקבוצה EC 2.4 שייכים גם האנזימים A-טרנספראז ו B-טרנספראז שהם בבסיס החלוקה לקבוצות דם. שניהם שייכים לתת הקבוצה גליקוזיל-טרנספראז המעבירה מולקולת סוכר לאנטיגן-H, וכך יוצרת את אנטיגן A או אנטיגן B. הגן המקודד לאנזים מצוי בבני אדם על כרומוזום 9, ושוני ב-4 חומצות אמיניות בלבד באללים שלו קובע איזה משני האנזימים ייווצר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנספראז** בוויקישיתוף
* טרנספראז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546197105171
* BnF: cb122624358 (data)
* LCCN: sh85136913
* NKC: ph170654

 |
**לוטרה חסרת-טופר אסייתית** או **לוטרה גמדית** (שם מדעי: *Amblonyx cinerea*) היא מין הלוטרה הקטנה ביותר בעולם. היא חיה בביצות וביצות מנגרובים ברחבי דרום, מזרח ודרום-מזרח אסיה במדינות: בנגלדש, בורמה, הודו, דרום מזרח סין, לאוס, סינגפור, הפיליפינים, תאילנד, וייטנאם, מלזיה ואינדונזיה. כמו שנרמז משמה היא חסרת טפרים ויכולה במקום זה למשש ולאחוז בטרפה.

מאפיינים
--------

זו הלוטרה הקטנה ביותר ומגיעה לאורך 70–100 סנטימטרים ולמשקל 1-5.4 קילוגרם. פרוותה חומה אפורה ולבנה מלמטה עד לתחתית הפנים, והיא דומה ללוטרה חסרת-הטופר האפריקאית הגדולה ממנה בהרבה.

זוהי לוטרה גמישה בעלת מבנה גוף מוארך ורגליים קצרות והיא חיה ומתחבאת בין סלעים ושיחים נמוכים.

המזון העיקרי של הלוטרה הוא חסרי חוליות מימיים קטנים כמו סרטנים, תולעים ורכיכות אך היא ניזונה גם מבעלי חוליות, בעיקר מצפרדעים, שפמנונים, עכברים ונחשים. את טרפה היא חושפת מתחת לבוץ בעזרת רגליה הקדמיות ותופסת אותו במהירות. היא מסוגלת גם לפצח צדפות בצורה דומה לצורה של לוטרת הים.

לוטרה זו נמצאת בסכנת הכחדה עקב ציד, הצטמצמות ביצות המנגרובים וכן בגלל זיהום סביבתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוטרה חסרת-טופר אסייתית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוטרה חסרת-טופר אסייתית באתר הרשימה האדומה של IUCN

| לוטרות |
| --- |
| לוטרה חסרת-טופר | לוטרה חסרת-טופר אפריקאית • לוטרה חסרת-טופר קונגולזית • לוטרה חסרת-טופר אסייתית |  |
| לוטרת הים (סוג ומין יחיד) | לוטרת הים |
| לוטרה | לוטרה אירופית • לוטרה שעירת-אף |
| לוטרת ענק (סוג ומין יחיד) | לוטרת ענק |
| לוטרה מנוקדת-צוואר (סוג ומין יחיד) | לוטרה מנוקדת-צוואר |
| לוטרת נהר | לוטרה נאוטרופית • לוטרה ימית • לוטרה צפון-אמריקנית • לוטרה דרום-אמריקנית |
| לוטרה מלאית (סוג ומין יחיד) | לוטרה מלאית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550932505171

 |
**סנטיאגו מינה ואייספין** (בספרדית: **Santiago Mina Vallespín**; נולד ב-11 במרץ 1958 באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

מינה נולד באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, בעונת 1976/1977, בה ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השלישית. במהלך שירותו הצבאי בעיר שיחק בהשאלה באלחסירס, ובהמשך הושאל גם לסבדל.

לקראת עונת 1981/1982 עבר מינה לסלטה ויגו שהייתה בליגת המשנה הספרדית. ב-20 בספטמבר 1981 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 1-1 נגד קורדובה. בעונה זו לקח חלק בעלייתה לליגת העל, כששיחק ב-3 משחקים. ב-5 בספטמבר 1982 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 1-0 לסביליה. באותה עונה סיימה סלטה ויגו במקום ה-17 בליגה וחזרה לליגת המשנה .

בעונת 1984/1985 החל מינה לשחק בלורקה דפורטיבה. ב-14 באוקטובר 1984 קיבל את הכרטיס האדום הראשון והיחיד בקריירה שלו, בהפסד 6-0 לסלמנקה.

בסיום העונה, שהסתיימה בירידתה של הקבוצה לליגה השלישית, פרש מינה מכדורגל, כשהוא בן 27 בלבד.

חיים אישיים
-----------

בנו של מינה הוא הכדורגלן סנטי מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ברנרדו לינו קסטרו פאס ואסקונסלוס** (בפורטוגזית: **Bernardo Lino Castro Paes Vasconcelos**; נולד ב-10 ביולי 1979) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

ואסקונסלוס, התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות בליגות הנמוכות. בקיץ 2000, ואסקונסלוס הצטרף לקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון. בקיץ 2001, חתם בטורנסה. בעונת 2002/2003, ואסקונסלוס הצטרף לאלברקה עמה רשם עלייה לליגת העל הפורטוגלית אחרי עונה אחת של היעדרות. בקיץ 2003, חזר לטורנסה.

בינואר 2004, ואסקונסלוס חתם בוואלבייק ההולנדית, קבוצתו הראשונה מחוץ לפורטוגל. בקיץ 2004, ואסקונסלוס חתם בלייריה. בקיץ 2005, ואסקונסלוס חתם באשטוריל.

בקיץ 2006, ואסקונסלוס חתם באפופ קיניראס מליגת העל הקפריסאית, במדיה שיחק שלוש עונות למעט חצי עונה בה הושאל לאומוניה ניקוסיה. בקיץ 2009, ואסקונסלוס חתם בא.א.פ. פאפוס.

בקיץ 2010, ואסקונסלוס הצטרף להפועל באר שבע מליגת העל. לקראת חלון העברות של ינואר 2011, חזר לפאפוס. בקדנציה זו, רשם 7 שערים ב-14 הופעות, אך קבוצתו ירדה לליגה השנייה.

ביוני 2011, ואסקונסלוס חתם באלקי לרנקה. בעונתו היחידה בלרנקה, סיים עם 18 שערים והוכתר למלך שערי הליגה.

בינואר 2013, ואסקונסלוס חתם בזבישה בידגושץ' מליגת העל הפולנית, ממנה עבר לדוקסה קאטוקופיה.

ואסקונסלוס סיים את הקריירה שלו באוריינטל הפורטוגזית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק יצחקי‏, ואסקונסלוס חתם בהפועל באר שבע, באתר וואלה!‏, 3 ביולי 2010
2. ↑  איציק יצחקי‏, ברנרדו ואשקונסלוס שוחרר מהפועל באר שבע, באתר וואלה!‏, 23 בדצמבר 2010

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פרדי** | **מלך שערי ליגת העל הקפריסאית** 2013 | **הבא**:**חורחה מונטייר, גסטון סאנגוי, מרקו טאגבג'ומי** |
**ביקורת מערכות מידע** היא תחום בעבודת הביקורת שעורך רואה חשבון או מבקר פנים, ומטרתו היא בדיקה עד כמה הוא יכול להסתמך על מערכות המידע בארגון לצורך הביקורת. ביצוע ביקורת מערכות מידע משלבת התמחויות מתחום הפיננסים וראיית החשבון עם התמחויות בתחום מערכות המידע והמחשבים.

השימוש בביקורת מערכות מידע נעשה על ידי הביקורת הפנימית או הביקורת החיצונית. כמו בתחום הביקורת בכלל, גם בתחום זה הלקוחות העיקריים לתוצרי הביקורת הם אורגנים של התאגיד ובפרט הדירקטוריון, ועדת ביקורת של הדירקטוריון, המנהל הכללי וגורמים ניהוליים נוספים.

במדינות המערב חלה חובה רגולטורית לקיים ביקורת מערכות מידע בחלק מן המגזרים במשק. בישראל דוגמה לכך היא המגזר הבנקאי, בו התאגיד הבנקאי מחויב למנות מבקר מערכות מידע על-פי הוראה 357 של בנק ישראל.  

מקובל לחלק את ביקורת מערכות המידע לשניים: ביקורת באמצעות מחשב וביקורת על מערכות המחשב.  

ביקורת באמצעות המחשב, היא השימוש בכלים ובעיבודים ממוחשבים וכן הגישה הבלתי אמצעית למערכות המידע של הארגון כדי לסייע בביצוע ביקורת.  

ביקורת על מערכות המחשב, היא הבחינה כי תשתיות המחשוב ומערכות המידע של הארגון הן תקינות וכי התהליכים הקשורים למערכות המידע (כגון, ניהול פרויקטי תוכנה, פיתוח, רכישה, אבטחת מידע, היבטי יתירות גיבוי והתאוששות ועוד) פועלים באופן סביר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האיגוד הישראלי לביקורת ואבטחת מערכות מידע
* מאמרים מקצועיים בנושא ביקורת ואבטחת מערכות מידע
* קישורים לרגולציה וחוק בישראל (בנק ישראל, המפקח על שוק ההון, ממשל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוראה 357 של בנק ישראל

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph636546

 |
**לוטיין בשר-כבש** (שם מדעי: ***Lutjanus analis***; באנגלית: Mutton snapper) הוא מין דג גרם גדול ממשפחת הלוטייניים החי במערב האוקיינוס האטלנטי לחופי אמריקה בין מסצ'וסטס לדרום ברזיל ובעיקר במימי הים הקריבי ובמפרץ מקסיקו. הצעירים חיים בין עשבי ים ומנגרובים והבוגרים מעדיפים שוניות אלמוגים וקרקעית סלעית.

מאפיינים
--------

הלוטיין מגיע לאורך ממוצע של 50 סנטימטר, אך נמצאו פרטים באורך 94 ס"מ ובמשקל 15.6 ק"ג. צבעו זית עם פלג גוף תחתון אדמדם, פסים בהירים על צידיו ומעל הראש פסים כחולים. לדג סנפיר גבי גדול דמוי-רעמה הנוטה אחורה וסנפירים אדומים. הוא בעל לסתות חזקות המעוצבות לריסוק טרף ובעל עיניים כתומות. הוא צד בשעות היום ובלילה דגים קטנים יותר, סרטנאים, חסילונים ורכיכות שונות.

דגים אלה חיים בבדידות, אך מתקהלים בעונת הרבייה, אז הם שוחים מעל הים הקריבי ופולטים ענני זרע וביציות לתוך המים.

לדגים אלה בשר משובח מאוד המזכיר טעם של בשר יונקים כמו כבשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוטיין בשר-כבש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דג כבש נלכד עם שיניים דומות לשיני אדם באתר רוטר.נט

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוטיין בשר-כבש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ויליאם סומרוויל שאנקס** (באנגלית: **William Somerville Shanks**;‏ 28 בספטמבר 1864 – 28 ביולי 1951) היה אמן סקוטי ומורה לציור ורישום בבית הספר לאמנות של גלאזגו במשך 29 שנים.

ביוגרפיה
--------

ויליאם סומרוויל שאנקס נולד בגורוק שברנפרושייר בשנת 1864 להלן וג'ון שאנקס (1923-1913), בעל סוסים שעבד כחייט בעיירת הולדתו פייזלי, בה היו דורות ממשפחתו עסוקים באריגה. לפי מפקד האוכלוסין של 1871 הם גרו בג'ורג' פלייס בגורוק עם ארבעת ילדיהם: מרי, ויליאם, אגנס וארצ'יבלד. מפקד האוכלוסין של 1881 מגלה שעדיין המשפחה התגוררה בגלאזגו, שם עבד ויליאם סומרוויל שאנקס כמעצב בדים עבור יצרן וילונות. עם זאת, לוויליאם שאנקס היו שאיפות להיות אמן, ולאחר שהשתתף בשיעורי ערב בבית הספר לאמנות בגלאזגו בהדרכת פרנסיס הנרי ניוברי, הוא עשה את הקריירה שלו בציור.

ב-1889 נסע לפריז כדי לשפר את כישוריו, ולמד שלוש שנים באקדמיה ז'וליאן אצל ז'אן פול לורה ובנג'מין קונסטנט. בפריז הושפע שאנקס מציוריו של אדואר מאנה. ציורו טידלי ווינקס הוצג במוסד המלכותי בגלאזגו לאמנות יפה בשנת 1897 ובזמן מסוים היה בבעלות אליוט הודג'קין שמכר אותו לסוחרת האמנות שרלוט פרנק, דודתה של אנה פרנק; סר דייוויד מונטגו דאגלס סקוט קנה אותו ממנה ב-1962 תמורת 60 פאונד. הציור היה בהשאלה למוזיאון בקיימברידג' בין השנים 2007 ל-2008. הוא נמכר בסותביס ב-2008 תמורת 181,250 פאונד, שיא עבור האמן. שאנקס היה מציג קבוע במכון המלכותי לאמנויות גלאזגו ובאקדמיה הסקוטית המלכותית.

טדילי ווינקמאוחר יותר שאנקס חזר לבית הספר לאמנות של גלאזגו (GSA) כמורה לציור ורישום, ונשאר שם במשך 29 השנים הבאות.

הוא צייר בשמן ובצבעי מים דיוקנאות, וטבע דומם אך העדיף לעבוד בשמנים. הוא עבד בתחומים שונים של הוראה בבית הספר לאמנות בגלאזגו: רישום וציור, ציור עתיקות, ציור חיים, דיוקנאות ותלבושות, ציור וקומפוזיציה. ב-1922 קיבל מדליית כסף באגודת הציירים הצרפתית.

אף שלא היה חבר בקבוצת "נערי גלאזגו", הוא הושפע בבירור מעבודתם והכיר את אדוארד אטקינסון הורנל וג'ורג' הנרי. שאנקס נבחר ל-"שותף" של האקדמיה המלכותית הסקוטית ב-1923 ונבחר לחבר ב-RSA ב-1933.‏

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם סומרוויל שאנקס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shanks, William Somerville, 1864–1951 | Art UK, artuk.org (באנגלית)
2. ↑  William Somerville Shanks in the 1871 Scotland Census
3. ↑  William Somerville Shanks in the 1881 Scotland Census
4. ↑  Gourock artist's painting fetches record £181,000, HeraldScotland, ‏2008-11-21 (באנגלית)
5. ↑  McEwan, Peter J M, Dictionary of Scottish Art and Architecture
6. ↑  Brief biography of William Somerville Shanks
7. ↑  William Somerville Shanks ARSA, RSA', Mapping the Practice and Profession of Sculpture in Britain and Ireland 1851-1951, University of Glasgow History of Art and HATII, online database 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6706 5563
* LCCN: nr93032864
* RKD: 72181
* ULAN: 500030231
* VIAF: 46636739
* WorldCat: lccn-nr93032864

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ויליאם סומרוויל שאנקס"**.
**סנטיאגו אנדרס מלה קסטניירו** (בספרדית: **Santiago Andrés Mele Castañero**; נולד ב-6 בספטמבר 1997 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אוניון סנטה פה מליגת העל הארגנטינאית, בהשאלה מפלאסה קולוניה.

קריירת מועדונים
---------------

מלה גדל במחלקת הנוער של פניקס מליגת העל האורוגוואית. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון. בהמשך שיחק באוסמנליספור, אנקרגוג'ו וליידה.

ב-13 באוקטובר 2020 חתם מלה בפלאסה קולוניה מליגת העל האורוגוואית.

ב-24 בינואר 2022 הושאל מלה לאוניון סנטה פה מליגת העל הארגנטינאית.

קריירה בינלאומית
----------------

מלה זכה עם נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 בטורניר אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 בשנת 2017.

תארים
-----

* אליפות אמריקה הדרומית עד גיל 20 (1): 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* סנטיאגו מלה, ברשת החברתית טוויטר
* סנטיאגו מלה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סנטיאגו מלה"**.
**ויליאם נורמן הרברט** (באנגלית: **William Norman Herbert**;‏ 26 באוגוסט 1880 - 26 באפריל 1949) היה קצין בכיר צבא הבריטי, שפיקד על הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה) בקרב על צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

הרברט נולד ב-26 באוגוסט 1880 בפילונגלי, ווריקשייר. הוא נכנס למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט והוסמך כקצין הצבא הבריטי ברגימנט קלעי נורת'מברלנד ב-11 באוגוסט 1900. הוא שירת במהלך מלחמת הבורים השנייה מאוחר יותר באותה שנה, והועלה לדרגת לוטננט ב-12 בדצמבר 1901.  לאחר תום המלחמה ביוני 1902, הוא חזר לבריטניה באונייה "אירופה" שהגיעה לסאות'המפטון בתחילת ספטמבר.

הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כמפקד הגדוד ה-1, קלעי נורת'מברלנד, ובמהלך הקרבות הוא תפס עמדת אויב יחד עם חמישים ותשעה שבויים, ועל כך הוענק לו אות השירות המצוין בינואר 1919.

לאחר שהשתתף במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי,  הוא הפך לקצין מטה בפיקוד הצפון בשנת 1930,  מפקד חטיבה 10 במרץ 1932 ומפקד הדיוויזיה ה-50 (נורת'מבריה) בפברואר 1935.  הוא קיבל את תואר עמית מסדר האמבט ב-1 בינואר 1935 ולקולונל הכבוד של רגימנט קלעי נורת'מברלנד ב-5 ביולי 1935.

אף על פי שפרש בפברואר 1939 מהצבא, הוא מונה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה למפקד הדיוויזיה ה-23 (נורת'מבריה), שהייתה חלק מחיל המשלוח הבריטי (BEF) ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במאי 1940. הוא פרש בפעם השנייה כשפורקה הדיוויזיה ב-30 ביוני 1940.

לאחר שחרורו הוא התיישב בווסטרשייר, וומונה לסגן לוטננט המחוז משנת 1946 ועד מותו שלוש שנים אחר כך ב-26 באפריל 1949.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hart's Army list, 1903
2. ↑  Smart, p. 149
3. ↑  "William Norman Herbert". Generals.dk. נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Senior Army Commands" (PDF). נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Colonels". British Empire. נבדק ב-6 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "23rd (Northumbrian) Division". Unit Histories. נבדק ב-7 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**סנטיאגו רוסיניול אי פראטס** (בקטלאנית: **Santiago Rusiñol i Prats**;‏  25 בפברואר 1861 – 13 ביוני 1931) היה צייר, סופר, מחזאי ואספן אמנות קטלאני, אחד היוצרים הבולטים בסגנון המודרניזם הקטלאני.

ביוגרפיה
--------

רוסיניול נולד בברצלונה. הוא התייתם בגיל צעיר וגידל אותו סבו ז'אומה, מייסד של חברת טקסטיל מצליחה שייעד את סנטיאגו הצעיר לממשיך דרכו בעסק. למרות זאת, כבר בגיל צעיר שאף רוסיניול להיות אמן ולמד אמנות בסתר. בשנת 1878 הוא כבר הציג תערוכה של עבודותיו במוזיאון בז'ירונה; הוא הקדיש אותה לסבו. שנה לאחר מכן הציג בגלריית פארס בברצלונה. באותה תקופה התיידד עם האמנים אנריק קלרזו ורמון קאזס. עם קלרזו החל לאסוף חפצי אמנות מברזל במתחם שקרא אותו "מאורת הברזל" (אל קאו פֿראט, El Cau Ferrat), ואילו עם קאזס יצא ב־1881 למספר טיולים בפירנאים וברחבי קטלוניה; את הנופים ואת הדמויות העממיות האותנטיות שפגש תיאר ביומן מסע.

בשנת 1888 עזב את משפחתו, שלחצה עליו להתמסר למפעל הטקסטיל שבבעלותה ובמשך שבע השנים לאחר מכן חי רוב הזמן פריז. עם חזרתו לקטלוניה העביר את "מאורת הברזל" לבית בעיר סיג'ס. בית זה היה למעונו העיקרי ולמקום מפגש ויצירה לאמנים חדשניים ששאפו להתנתק מהרומנטיזם ומהבורגנות של קטלוניה, וכך "מאורת הברזל" הייתה לאחד מהמרכזים הראשונים של המודרניזם הקטלאני.

למרות הרוח המרדנית של המודרניזם, רוסיניול לא הציג את עבודתו כמרד אלא כאמנות לשמה. למרות זאת, ספג ביקורת מהממסד התרבותי הקטלאני, למשל על כך שגיחך על מוסד משחקי הפרחים.

עבודתו הספרותית הבולטת ביותר – הרומן האאוקה של מר אסטבה (1907). הרומן האוטוביוגרפי בחלקו מתאר משפחה בורגנית שמרנית מברצלונה שמחזיקה עסק לממכר בדים, ונאלצת להתמודד עם השאיפות האמנותיות של הבן הצעיר. הסצנות ברומן מוצגות כמו באאוקה, סגנון קטלאני של סיפור בציורים, ומכאן שמו. הרומן עובד על ידי רוסיניול עצמו בשנת 1910 למחזה שעלה לראשונה בשנת 1917 והיה לאחד המחזות המצליחים ביותר בתיאטרון הקטלאני.

רוסיניול מת בארנחואס בשנת 1931.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטיאגו רוסיניול** בוויקישיתוף
* Santiago Rusiñol i Prats, באתר האנציקלופדיה הקטאלנית הגדולה (בקטאלנית)
* אודות סנטיאגו רוסיניול באתר lletrA-UOC (בקטלאנית)
* אודות סנטיאגו רוסיניול באתר אגודת הסופרים בלשון הקטלאנית (באנגלית) (בקטלאנית) (בספרדית)
* על סנטיאגו רוסיניול באתר Gaudí and Art Nouveau in Catalonia
* סנטיאגו רוסיניול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* כתבי סנטיאגו רוסיניול בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך שמו נכתב הן בספרדית והן בקטלאנית, אף על פי שבקטלאנית נהוג לכתוב Rossinyol (זמיר).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280398205171
* BIBSYS: 90126898
* BNE: XX1039024
* BnF: cb12159390f (data)
* CANTIC: a10443290
* CiNii: DA02244221
* GND: 118750453
* ICCU: TO0V076662
* ISNI: 0000 0001 0868 7116
* LCCN: n79063997
* NTA: 074996576
* RKD: 68926
* SNAC: w60x4s8r
* SUDOC: 027779866
* ULAN: 500028749
* VIAF: 9886682
* WorldCat: lccn-n79063997

 |
**מגרפטור** (שם מדעי: ***Megaraptor***; מילולית מלטינית: "טופר ענק" או "שודד ענק") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת המגרפטוריים שחי בסוף הקרטיקון 88–91 מיליון שנה לפני זמננו בארגנטינה. דינוזאור זה היה קרוב לאירוסטאון מאותו אזור ולאוסטרלונטור האוסטרלי. במקור סברו שהוא דמוי-דרומזאור ענק, מה שנתן לו את שמו. בהמשך הוא עבר למשפחת המגרפטוריים וכמה חוקרים חושבים שהוא היה שייך לקבוצת הטירנוזאורים.

טורף זה ידוע בעיקר מטפריו הגדולים שאורכם עד 38 סנטימטרים (15 אינץ') ואורך הגוף המשוקלל הגיע ל-8 מטרים (26 רגל) ולמשקל מוערך של 1 טון. הטופר דמתה במראה לטופר של דיינוניכוס והיא הייתה גדולה מאוד, יותר גדולה מטופר של ספינוזאוריים. מבנה הגוף הזכיר מעט אלוזאורוס עם מבנה החוליות, אך לא ברור אם היה קרוב אליו.

הדינוזאור היה צייד גדול שנע במרחבי פטגוניה בחיפוש טרף, אותו שיסע עם טפריו הגדולות. לצידו חיו מיני טורפים גדולים כמו המפוזאורוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגרפטור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
לוטפיק (בשמאל הצלחת) מוגש לצד תפוחי אדמה, מחית אפונה ובייקון במסעדה נורווגית.
לוטפיסק נמכר בשוק בנורווגיה
**לוטפיסק** (בנורווגית: **Lutefisk**; בשוודית: **Lutfisk**) הוא מאכל מהמטבח הנורווגי, השוודי והפיני העשוי מדג מומלח ומיובש וממי בורית.

לרוב המאכל מיוצר מדג בקלה. הדגים מושרים במים קרים למשך חמישה - שישה ימים (המים מוחלפים מדי יום), לאחר מכן מושרה הדג בתמיסה המורכבת ממים קרים וממי בורית למשך יומיים נוספים. בסיום התהליך הדגים התנפחו ומרקמם הפך למקפא, וכן הם הפכו לבסיס שלו ערך הגבה של 11 - 12. לאחר מכן משרים את הדג למשך שישה ימים נוספים במים על מנת להפחית את הבסיסיות של המאכל. בתום התהליך מבשלים את הדגים. בפינלנד משתמשים בתמיסה המכילה אפר עצי תרזה, וזאת בשל הכמות הגבוהה של אשלגן פחמתי וזרחן פחמתי באפר זה מחד, והבסיסיות הנמוכה יותר מאשר זו של מי הבורית מאידך. השריה ארוכה מידי בתמיסה הבסיסית יכולה להביא לסבוניזציה של השומן בדגים.

הדגים מבושלים במשך זמן קצר. בחלק משיטות הבישול מכוסים הדגים במלח זמן קצר לפני הבישול, וזה מוסר מהדגים טרם הבישול; הליך זה יוצר מרקם קשיח יותר בשל הוצאת הנוזלים מהדגים. הבישול מבוצע בסיר מכוסה, כשהדג מאודה במשך כ-20 דקות, או נאפה בתנור בחום של 225 מעלות במשך של כ-45 דקות.

המאכל פופולרי במדינות הנורדיות וכן בארצות הברית ובקנדה בקרב מהגרים ממדינות אלה, ונאכל לרוב בסמוך לחג המולד. המאכל מוגש כתוספת לצד בייקון, מחית אפונה, ותפוחי אדמה מבושלים או אפויים, וכן לצד רוטב לבן או חמאה מומסת.

מקורו של המאכל בימי הביניים, והוא עושה שימוש בדגים מיובשים - שהיו אמצעי השימור המרכזי של דגים בארצות הנורדיות (בשל מחירו הגבוה של המלח). המאכל נאכל בחג המולד כשריד למנהג הקתולי שלא לאכול מאכלי בשר בערב חג המולד. מאחר שבתקופה זו, בשל סערות בים, לא יצאו דייגים אל הים, מקור המזון העיקרי היה דגים מיובשים, שאותם היה צריך להשרות ולבשל. ההתייחסות ראשונה למאכל זה קיימת ברשומות שוודיות משנת 1540.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לוטפיסק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לוטפיסק** |

* ynet, 10 המאכלים הכי מוזרים בעולם, באתר ynet, 26 בדצמבר 2010
* ההיסטוריה של המאכל
* כתבה על הפופולריות של המאכל בסיאטל שבארצות הברית
**רמת וייקפילד** או **וייקפילד היילנד** (באנגלית: **Wakefield Highland**) היא רמה מכוסה שלג, באזור ארץ פאלמר, במרכז חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

קרחון הרמס, וכן מוצאו של קרחון ויירהאוזר ומוצאו של קרחון אפרודיטה גובלים ברמת וייקפילד מצפון לרמה.

מוצאו של קרחון איירי, מוצאו של קרחון רוץ ומוצאו של קרחון סלר, גובלים ברמת וייקפילד ממערב לרמה.

קרחון פלמינג גובל ברמת וייקפילד, מדרום לרמה.

מוצאו של קרחון לוראבי, מוצאו של קרחון סאנפיקס ומוצאו של קרחון גרימלי, גובלים ברמת וייקפילד ממזרח לרמה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הרמה

הרמה צולמה לראשונה מהאוויר ב-22 בדצמבר 1947 על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition; (בראשי תיבות RARE)).

הרמה מופתה לראשונה בנובמבר 1960, על ידי סקר שטחי חסות איי פורלנד (Falkland Islands Dependencies Survey; (בראשי תיבות FIDS)).

### מקור השם

הרמה נקראת על שם הויסקונט מוויקפילד שבהיית', שתרם כספים למימון המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם (British Graham Land expedition; בראשי תיבות: BGLE), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1934 – 1937.

שם זה, אושר על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה (Advisory Committee on Antarctic Names; בראשי תיבות: UK-APC) וכן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית (Advisory Committee on Antarctic Names; בראשי תיבות: US-ACAN),ו וזאת על מנת לשמר את שמו של הר וייקפילד, אשר שונה על ידי ה-BGLE, ואשר נקרא כיום הר הואופ.
**צֶ'קַה** - **הוועדה המיוחדת הכלל-רוסית למאבק במתנגדי המהפכה ובחבלה** (Всероссийская чрезвычайная комиссия по борьбе с контрреволюцией и саботажем, ЧК) היה שמה הרשמי של המשטרה החשאית הסובייטית הראשונה ושירות הביטחון, שעם מייסדיה נמנים פליקס דזרז'ינסקי וקלימנט וורושילוב.

היסטוריה
--------

הצ'ה-קה הייתה המשטרה הסובייטית החשאית הראשונה. היא הוקמה ב-20 בדצמבר 1917 על פי צו רשמי של ולדימיר לנין, שמינה בראשה את האריסטוקרט הפולני שהפך לקומוניסט, פליקס דזרז'ינסקי.

בשנות קיומה הוצאו להורג מתנגדים רבים ורבים מהמתנגדים לשלטון נשלחו למאסר. פעילותו של הגוף הזה הטילה אימה ועד היום מכונים עובדי שירותי הביטחון ברוסיה "צ'קיסטים".

למן הקמתה הייתה הצ'קה הזרוע הצבאית והביצועית של המפלגה הבולשביקית, הגוף העיקרי שתחזק את מחנות המעצר ומנגנון הדיכוי הממשלתי.

ב-1918, כאשר מקום מושבה של הממשלה עבר למוסקבה, גם מטה הארגון עבר מרחוב גורוחובאיה בפטרוגרד לכיכר לוביאנקה במוסקבה, במבנה ששימש בתקופת הצאר כמטה חברת ביטוח פרטית. ב-1924 שינתה הכיכר את שמה לכיכר דזרז'ינסקי 1, כשם מייסד הארגון. ב-1922 הצ'קה הוחלפה על ידי גפא"ו.

עד היום תאריך ה-20 בדצמבר (יום היווסדה של הצ'קה) הוא יום השנה של עובדי שירותי הביטחון והמודיעין הרוסיים.

ראו גם
------

* משטרה חשאית
* ק.ג.ב.
* נקוו"ד
* מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'קה** בוויקישיתוף
* צ'קה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269633605171
* GND: 4283858-7
* ISNI: 0000 0001 0740 6140
* LCCN: n50077985
* NKC: ko2002105969
* SELIBR: 318435
* SUDOC: 082999155
* VIAF: 132461267
* WorldCat: lccn-n50077985

 |
Czardas rhythm.
ריקוד צ'רדש בוויבודינה
**צ'רדש** (בהונגרית: **Csárdás**) הוא ריקוד עם שמוצאו מהמוזיקה הצוענית בהונגריה במאה השמונה עשרה. השם מקורו מהמילה ההונגרית Csárda שמשמעותה בית מרזח.

ההונגרים היו עורכים עצרות גיוס לצבא בהן היו תזמורות צוענים שנגנו צ'רדש ומחולות אחרים. מהונגריה התפשט הצ'רדש לארצות הסמוכות: סלובקיה, סרביה, קרואטיה, אוקראינה, בולגריה ועוד.

הצ'רדש מאופיין בשני קצבים מתחלפים: קצב איטי (lassú) וקצב מהיר (Friska). הוא נחשב כריקוד עממי ורוקדים אותו גברים ונשים בתלבושות עממיות.

מלחינים רבים של מוזיקה קלאסית שילבו צ'רדש ביצירותיהם: אמריך קלמן (באופרטות שלו), יוהנס ברהמס (במחולות ההונגריים), ליאו דליב (בבלט קופליה), יוהאן שטראוס, פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, פרנץ ליסט, ינה הובאי ועוד.

הצ'רדש המפורסם ביותר הוא של המלחין האיטלקי ויטוריו מונטי משנת 1904. הוא מבוצע עד היום בהרכבים שונים החל מלהקות צוענים עד תזמורות סימפוניות המנגנות בעצמן או מלוות סוליסטים בכלים שונים בעיקר בכינור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'רדש** בוויקישיתוף
* צ'רדש של אמריך קלמן בביצוע רקדנים ותזמרתו של אנדרה ריו, באתר יוטיוב
* צ'רדש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Blatter, Alfred (2007). *Revisiting music theory: a guide to the practice*, p. 28. מסת"ב 0-415-97440-2.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4376009-0
* NKC: ph224325

 |
המבנה הראשי בצ'קרס
**צ'קרס** (באנגלית: **Chequers**) היא אחוזה המשמשת כמעון הכפר הרשמי של ראש ממשלת בריטניה. היא ממוקמת לרגלי גבעות צ'ילטרן שבחבל בקינגהאמשייר, כ-66 קילומטרים מצפון-מערב למעון ראש הממשלה ברחוב דאונינג 10 בלונדון.

מבנה היה קיים באתר זה מאז המאה ה-12. האחוזה הנוכחית הוקמה במחצית המאה ה-16, והבעלות עליה עברה עם השנים בין מספר משפחות. אחד מבעלי הבית היה ג'ון ראסל, נכדו של אוליבר קרומוול. מאז ידוע הבית בזיקתו לקרומוול. 

במלחמת העולם הראשונה היה המעון בבעלותם של בני הזוג לי. במהלך המלחמה הוא שימש כבית חולים וכבית החלמה לקצינים פצועים. בני הזוג לי, שהיו חשוכי ילדים, הגיעו בשלהי המלחמה להסכמה עם ראש הממשלה לויד ג'ורג' על הענקת הבית לראש ממשלת בריטניה על מנת שישמש לו כמעון כפר. הרעיון נבע מהמחשבה שראשי הממשלה של בריטניה בעידן המודרני לא היו בעלי אמצעים כקודמיהם, אשר החזיקו בבעלותם בתי כפר שבהם היו יכולים לנוח מחובות משרתם ולארח אורחים רמי מעלה מבריטניה ומחוץ לה. ההסכמה קיבלה תוקף חוקי במסגרת חוק אחוזת צ'קרס 1917 (Chequers Estate Act 1917). בני הזוג לי עזבו את המעון ב-8 בינואר 1921.

מראשית מלחמת העולם השנייה ועד 1942 נחשב המעון כבלתי בטוח לשהותו של ראש הממשלה. על כן השתמש ראש הממשלה צ'רצ'יל בבית דיצ'לי (Ditchley) בחבל אוקספורדשייר. ב-1942 חזר להשתמש בצ'קרס לאחר שסידורי הביטחון במקום שופרו, לרבות התקנת הסוואה על דרך הגישה הארוכה למעון.

המעון מכיל כיום את אחד מאוספי האמנות והמזכרות הגדולים ביותר בבריטניה המתייחסים לאוליבר קרומוול, וכן פריטי אמנות ומזכרות לאומיים אחרים דוגמת יומנו של אדמירל הוריישו נלסון. אוספים אלו אינם פתוחים לביקור על ידי הציבור.

קומב היל (Coombe Hill) הסמוכה הייתה חלק מהאחוזה עד שנות העשרים, ואז הועברה לידי קרן הנאמנות הלאומית. היא והגבעה נחשבים לחלק מאזור היופי הטבעי יוצא הדופן של גבעות צ'ילטרן, אשר הוכרז ב-1965.

* המלכה אליזבת השנייה, ראש הממשלה אדוארד הית', נשיא ארצות הברית ניקסון ואשתו בצ'קרס, 1970המלכה אליזבת השנייה, ראש הממשלה אדוארד הית', נשיא ארצות הברית ניקסון ואשתו בצ'קרס, 1970
* ראש הממשלה טוני בלייר ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין בצ'קרס, 2001ראש הממשלה טוני בלייר ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין בצ'קרס, 2001
* ראש הממשלה דיוויד קמרון מארח בצ'קרס את ראש ממשלת הולנד מארק רוטה, 2014ראש הממשלה דיוויד קמרון מארח בצ'קרס את ראש ממשלת הולנד מארק רוטה, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'קרס** בוויקישיתוף
* צ'קרס, באתר The Chilterns
* צ'קרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292484505171
* BnF: cb16092121k (data)
* GND: 4555524-2
* LCCN: sh97008591
* VIAF: 233878152
* WorldCat: viaf-233878152

 |
**תומאס הייקראפט** (באנגלית: **Thomas Haycraft**; ‏5 באוקטובר 1858 – 16 ביולי 1936) היה שופט בריטי שעמד בראש בית המשפט העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי בתואר "Chief Justice" (התואר המקביל בעברית של אותה תקופה - "זקן השופטים").

חייו
----

תומאס הייקראפט נולד באיזלינגטון, לונדון. למד באוקספורד ובשנת 1885 הוסמך לעריכת דין. לאחר שעסק מספר שנים בפרקטיקה פרטית באזור השיפוט של דרום מזרח אנגליה, עבר ללונדון והצטרף ללשכה של בוררים וכן עסק במחקרים עבור בית המשפט הגבוה.

בשנת 1899 התמנה הייקראפט לנשיא בית המשפט המחוזי בעיר לרנקה שבקפריסין ובזאת החלה דרכו כשופט קולוניאלי. בתפקיד זה כיהן במשך 12 שנה עד שבשנת 1911 עבר לכהן במשרה שיפוטית בגיברלטר, שאותה מילא עד לשנת 1913, אז עבר לכהן כשופט באי מאוריציוס. בשנת 1916 עבר לאי גרנדה בים הקריבי כדי לשמש בו זקן השופטים.

עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל נקרא הייקראפט בשנת 1921 מן האי גרנדה לכהן כזקן השופטים הראשון בארץ ישראל.

כשופט קולוניאלי בעל ותק של למעלה מעשרים שנה הביא עמו הייקראפט גישה שמרנית ויחס מתנשא לאנשי ה"מזרח". הייקראפט דגל בגישה שאין לייבא לארץ ישראל את העקרונות הנעלים של המשפט המקובל האנגלי שאינם מתאימים לדעתו לתושבי הארץ.

לאחר מאורעות תרפ"א התמנה זקן השופטים הייקראפט לעמוד בראש ועדת חקירה שתפקידה היה לחקור את הסיבות שהביאו לפרוץ המאורעות. הוועדה נשאה את שמו ונקראה ועדת הייקראפט. מסקנות הוועדה בראשותו היו כי אמנם הערבים פתחו במאורעות, אך ההתפרצות נבעה כתוצאה מחשש אמיתי בקרב הערבים לפגיעה בפרנסתם וכי הם חששו משינוי האופי הערבי של ארץ ישראל, מהשתלטות היהודים על אדמותיהם ומאותם יהודים שהיו בעלי תפישה קומוניסטית, אשר על כן כל עוד הבריטים ימשיכו לעודד עלייה יהודית והתיישבות יהודית, תימשך אלימות הערבים. את היהודים האשימה הוועדה בכך שהם נתנו פרשנות קיצונית לכתב המנדט. מסקנות אלו חיזקו את הקיצונים שבקרב הערבים.

שש שנים כיהן הייקראפט כזקן השופטים בארץ ישראל, שהיה תפקידו האחרון בטרם פרישה. בשנת 1927 פרש לגמלאות ושב לאנגליה. את שארית חייו חי הייקראפט בסביבה כפרית במחוז דבון. הוא נפטר ב-1936 בגיל 78 שנים.

בשנת 1891 הוא נשא לאיש את פאולינה ריצ'רד, ביתו של מפקד המשמר המלכותי הצרפתי, פאול ריצ'רד. יחד גידלו את בנם.

לקריאה נוספת
------------

* Assaf Likhovski, **Law and Identity in Mandate Palestine**, UNC Press, 2006.


| זקני השופטים בתקופת המנדט הבריטי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| תומאס הייקראפט • מייקל מקדונל • הארי הרברט טראסטד • פרדריק גורדון-סמית • ויליאם ג'יימס פיצג'ראלד |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313385405171
* ISNI: 0000 0000 6701 4475
* LCCN: no95026016
* NLA: 35180715
* Trove: 854516
* VIAF: 4514031
* WorldCat: lccn-no95026016

 |
**הרפתקאות שלושה רוסים ושלושה אנגלים באפריקה החמה** (בצרפתית: **Aventures de trois Russes et de trois Anglais dans l'Afrique Australe**) הוא רומן הרפתקאות מאת הסופר הצרפתי ז'ול ורן, והוא חלק מהסדרה "מסעות יוצאי דופן". הרומן נכתב בשנת 1872.

פרסום
-----

הפרסום הראשון של הרומן היה במגזין "Magasin d'Éducation et de Récréation" מ-20 בנובמבר 1871 עד 5 בספטמבר 1872, בשם "הרפתקאותיהם של שלושה רוסים ושלושה אנגלים באפריקה החמה". בספר נפרד פורסם הרומן תחת הכותרת "הרפתקאותיהם של שלושה רוסים ושלושה אנגלים" ב-29 באוגוסט 1872. ב-31 באוקטובר 1872 פורסם הרומן במהדורה מאוירת (של 53 איורים), שכללה גם את הרומן העיר השטה, שהיה הכרך השישי של "מסעות יוצאי דופן".

תוכן
----

הספר מחולק לעשרים ושלושה פרקים:

* פרק ראשון – על גדת נהר אורנג'
* פרק שני – הכרה רשמית
* פרק שלישי – התגברות על המכשול
* פרק רביעי – כמה מילים על המונה
* פרק חמישי – כפר בצ'ואן
* פרק שש – בו מסתיימת ההיכרות
* פרק שבע – בסיס משולש
* פרק שמונה – מרידיאן עשרים וארבע
* פרק תשע – קראאל
* פרק עשר – זרימה
* פרק אחד-עשר – בו נמצא ניקולא פלאנדר
* פרק שתים עשרה – ציון דרך בסגנון סר ג'ון
* פרק שלוש עשרה – בסיוע האש
* פרק ארבע עשרה – הכרזת מלחמה
* פרק חמש עשרה – מילה אחת נוספת
* פרק שש עשרה – הרפתקאות שונות
* פרק שבע עשרה – חוף המדבר
* פרק שמונה עשרה – מדבר
* פרק תשע עשרה – משולש או מוות
* פרק עשרים – שמונה ימים בראש סקורצף
* פרק עשרים ואחת – פיאט לוקס
* פרק עשרים ושניים – בו איבד ניקולא פלאנדר את העשתונות
* פרק עשרים ושלוש – מפלי זמבזי

עלילה
-----

משלחת גיאודזית, המורכבת משלושה מדענים אנגלים ושלושה רוסים, יוצאת באוניה "המלכה והצאר" לדרום אפריקה. הידיעה על תחילת פעולות האיבה במרץ 1854 בין שתי המעצמות (הממלכה המאוחדת והאימפריה הרוסית) יוצרת קונפליקט אתני בין חברי המשלחת.

לאחר קבלת חדשות על תחילת המלחמה בין רוסיה לבריטניה (הכוונה למלחמת קרים בשנים 1853–1856) המשלחת מתפצלת לשני חלקים: רוסית ואנגלית, שממשיכים בנפרד את מחקרם. הבריטים מגלים את המעקב אחר מקולולו - שבט המפורסם בשודיו. עם זאת, הם עוקבים לא רק אחר קבוצת המדענים האנגלית, אלא גם אחר הרוסים. גנגסטרים אלה של דרום אפריקה תוקפים את המשלחת הרוסית ומצרים על הר סקורצף, בו רוסים קובעים את המחנה שלהם.

הבריטים, לאחר ששכחו שהם אויבים של רוסים, עוזרים לעמיתיהם. לאחר שעברו מצור ארוך ומבחן רעב, גיבורי הרומן לאחר התקיפה נסוגים לאגם ובורחים מהשודדים, לאחר שסיימו כבר את מחקרם. המבחן לא מסתיים שם. קופים חוטפים את רישומי המחקר של ניקולאי פלאנדר. חברי המשלחת יוצאים לשביל החוטפים ומצילים את הרישומים.

לאחר סיום המחקר, חברי המשלחת המשותפת חוזרים בספינה אוסטרית לתעלת סואץ. המלחמה עדיין בעיצומה. בעיקר על סבסטופול. הרומן מסתיים בכך שהמדען האנגלי ויליאם אמרי מרגיע את עמיתו הרוסי מיכאיל צורן שידידותם תימשך למרות זאת.

ראו גם
------

* ז'ול ורן
* אפריקה הדרומית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרפתקאות שלושה רוסים ושלושה אנגלים באפריקה החמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 180406952
* WorldCat (עם VIAF): 180406952

 |
**מצוק גולש** (באנגלית: **Golesh Bluff**; בבולגרית: **рид Голеш**) הוא מצוק מכוסה קרח, בצידה הצפוני של רמת דטרויט בחצי האי טריניטי באזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

גובהו של המצוק 1,426 מטרים מעל פני הים.

מצוק גולש ממוקם 13.27 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מגבעת פוינטר;

מצוק גולש ממוקם 6.37 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מגבעות אוראול;

מצוק גולש ממוקם 11.77 קילומטרים דרום-מערבית ממצוק סקופארקניק;

מצוק גולש ממוקם 12.59 קילומטרים ממערב לפסגת גורגוליאט שברמת קונדופריי.

מדרונותיו המערביים התלולים של מצוק גולש, מתנשאים על הקרחון היובלי הזורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל קרחון פטוס.

המצוק נקרא על שם הכפר גולש שבצפון מזרח בולגריה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המצוק

המצוק מופה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.

### מקור השם

המצוק נקרא על שם הכפר גולש שבצפון מזרח בולגריה.

לקריאה נוספת
------------

* הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

* תצלום לוויין של אזור הנונאטאק, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
מסלול ההליכה בתעלה
תעלת הניקוז בעיר דוד
**תעלת הניקוז בעיר דוד** היא תעלת ניקוז משלהי תקופת בית שני, הממוקמת מתחת לרחוב המרכזי המרוצף והמדורג שחצה את העיר ירושלים, בסמוך לכותל המערבי בצפון ועד לבריכת השילוח שבעיר דוד בדרום. תוואי תעלה זו עוקב אחרי עמק הטרופיון.

היסטוריה
--------

הקטע הצפוני של התעלה התגלה בשנת 1867 על ידי צ'ארלס וורן מתחת לרחוב המרוצף הקדום שליד 'קשת רובינסון'. קטע זה נבדק מחדש בידי פרופ' בנימין מזר בשנים 1968-75 ובידי רוני רייך ויעקב ביליג בשנים 1994-96 ב"גן הארכאולוגי" מרכז דוידסון. 
הקטע הדרומי של התעלה התגלה בידי הארכאולוגים פ' בליס וא' דיקי בשנים 1894-97 ליד בריכת השילוח בקצה הדרומי של עיר דוד, כ-600 מ' מדרום. רוני רייך ויעקב ביליג חפרו בקטע האמצעי שנוקה עד שנת 2011.

התעלה עוברת מתחת לרחוב המרוצף שבו הלכו תושבי ירושלים ועולי הרגל בעת העתיקה. קטעים אחדים מן הרחוב הזה נחשפו וידועים לאורך התוואי. תעלת הניקוז היא עדות לכך שפרנסי העיר בשלהי תקופת בית שני דאגו לרווחת התושבים ועולי הרגל. בעת העתיקה הוליכה התעלה בעיקר מי גשמים שנוקזו מרחבי העיר, כדי שלא יצטברו ושלא יהוו מטרד לציבור. בחינת התעלה מצביעה על ההשקעה הרבה בבנייתה. בחלקה הצפוני היא חצובה בסלע ומקוּרה בקמרון אבן מאורך, ואילו בהמשכה הדרומי היא בנויה ומקוּרה בלוחות אבן שטוחים. גובהה של התעלה מגיע במקומות מסוימים עד לכ-3 מטרים ורוחבה כמטר. חלקה חצוב בסלע, אך רובה בנוי מאבני גיר, חלקן מסותתות עם פיתוחי שוליים כפי שהיה מקובל בתקופת הבית השני. גודל האבנים מגיע למטר על 40 ס"מ או מטר על 80 ס"מ, אבל חלקן גם קטן יותר. רוחב התעלה משתנה ממטר וחצי, ועד למקום הצר ביותר - כחצי מטר. 
בתוך המנהרה ניתן לראות את אבן היסוד של הכותל המערבי, המקיפה את הר הבית.

לטענת החופרים, המנהרה נחפרה, ככל הנראה, בימי הורדוס. התעלה מוזכרת בספרו של יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, 

> 
> ואחרי אשר המיתו הרומאים חלק האנשים היוצאים אליהם ואת שאריתם לקחו בשבי חקרו למצוא את המורדים המסתתרים במנהרות וקרעו את שכבת האדמה אשר על גבן ואת כל הנופלים בידם היכו לפי חרב
> 
> 
> 
> — יוסף בן מתתיהו, מלחמת היהודים, ו, ט, ד
> 

לטענת החופרים, מכך עולה כי בתעלה מצאו מקלט אנשים רבים ואף התגוררו בה זמן מה עד להימלטותם אל מחוץ לעיר דרך חלקה הדרומי. חיזוק לטענה זו נמצא בממצאים מהתעלה, ובהם מטבעות מימי המרד הגדול נגד הרומאים, כלי חרס, כלי אבן ומנורות מהתקופה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דליה מזורי, הצצה: תעלת הניקוז העתיקה ליד הכותל, nrg, תאריך 26/1/2011
* עומרי אפרים, חפירת המנהרה בעיר העתיקה הושלמה בשקט, ynet, תאריך 25/1/2011
* אוהד חמו, החפירות שמאיימות להבעיר את הבירה, **ערוץ 2**, 25/1/2011
* חזקי עזרא, נחשפה תעלת ניקוז מימי בית שני, ערוץ 7, 9/9/2007
* הושלם ניקוי תעלת הניקוז של ירושלים מימי הבית השני (ינואר 2011), באתר רשות העתיקות
* כך נחשפה הדרך מבריכת השילוח לבית המקדש, באתר Youtube, יוני 2010

* David Lee Miller, Exclusive New Evidence About Historic Site, **Fox News**, 25/1/2011
**טאצ'יבאנה קוזאבורו** (‏18 במרץ 1893 – 30 במרץ 1974) היה הוגה דעות יפני. היה חברו לזרם ה"נוהון שוגי" ("חקלאות כבסיס") של הוגה הדעות גונדו. תמך בחזרתה של יפן לערכי החקלאות והמוסר ונטישת תרבות המערב.

נולד באיבראקי שליד טוקיו. בשנת 1915 הוא הקים את ההתיישבות הסוציאליסטית "כפר האחים", ובשנת 1931 הקים מכון בו לימד את הצורך באהבת ההתיישבות הכפרית. 

בשנת 1932 הוא כתב את ספרו "**עקרונות הרפורמה הפטריוטית של יפן**". הוא טוען שיפן צריכה לחזור למסורותיה העתיקות מכיוון שיועד לה תפקיד חשוב של החזרת אסיה לערכי המוסר.

לאחר תקרית ה-15 במאי 1932 בה ניסו קושרים לתפוס את השלטון, נאשם טצ'יבאנה בסיוע למורדים ונידון למאסר עולם.

ראו גם
------

* גונדו
* קיטה איקי
* אוקאוה

לקריאה נוספת
------------

* **יפן המודרנית** - בן עמי שילוני, הוצאת שוקן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273797005171
* CiNii: DA03055734
* ISNI: 0000 0000 8197 3461
* LCCN: n83037226
* NDL: 00083060
* NLK: KAC2020O1239
* SUDOC: 18894415X
* VIAF: 11216326
* WorldCat: lccn-n83037226

 |
**טפליק** (באוקראינית: **Теплик**; בפולנית: **Tepłyk**) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

טפליק נזכרת לראשונה במאה ה-15, ובשנת 1582 הועברה לבעלות משפחת אוסטרוגסקי. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי טפליק
-----------

הקהילה היהודית בטפליק, נתפרסמה על ידי רבנותו של הרב שמשון אהרן פולונסקי ששימש בה רב משנת 1901 במשך 21 שנה. הוא כונה כל ימיו על שם מקומו זה כ"הרב מטפליק". בהמשך ימיו הוא עלה לירושלים ושימש רב בשכונת בית ישראל.

בפברואר 1919 נערך בעיירה פוגרום, בו נרצחו כ-200 מיהודיה בידי אוקראינים. בתקופה הסובייטית התקיימה בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ומאות יהודים היגרו מהיישוב. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה כ-1,200 יהודים, כרבע מתושביה.

ב-26 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד גזירות שונות על יהודיה, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת סרט זרוע. זמן קצר לאחר מכן רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בעבודות כפייה, תוך מעשי התעללות מצד הגרמנים. לגטו שבעיירה לא הועברה אספקת מזון, ועל יושביו הוטלו תשלומי כופר. במרץ 1942 הוסעו רבים מיושבי הגטו למחנות עבודה, בהם רובם נספו או נרצחו.

ב-27 במאי 1942 נרצחו בבורות ירי ליד העיירה 769 מיהודי הגטו, וכן כ-520 יהודים שגורשו לאזור מבוקובינה. כ-40 יהודים שהושארו בגטו, יחד עם מגורשים נוספים מבוקובינה שהובאו לעיירה, נרצחו בשנת 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפליק** בוויקישיתוף
* טפליק (Teplik), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* על רצח יהודי טפליק בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית)
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), טפליק, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1570–1572), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008896984205171

 |
טפסות מפלדה
**טפסות** הן תבנית שלתוכה יוצקים בטון. תפקידן לתמוך בבטון הנוזלי ולשמור על צורתו בזמן היציקה, עד אשר הבטון יתמצק ויהיה חזק דיו לשאת את משקלו באופן עצמאי. פרק זמן זה נמשך בדרך כלל 24 שעות. לאחר שהבטון מתמצק, מפרקים את הטפסות.

טפסות יכולות להיות לוחות או קרשי עץ, תבניות פלדה וקיימים גם חומרים אחרים בהם משתמשים, כגון פח מכופף, פלסטיק ואפילו קרטון (נהוג ביציקה של עמודי בטון עגולים). לעיתים, חלק מהטפסות הם למעשה רכיבי בטון אחרים, כגון יציקה קודמת, לבני בטון או לבנים מסוגים אחרים. בתקרת צלעות לדוגמה, משמשות לבני איטונג כחלק מהטפסות התחתונות של התקרה. סוג הטפסות בהן משתמשים ליציקה כלשהי נבחר לפי כמה שיקולים:

* מורכבות הצורה הרצויה של הבטון.
* מידת החזרתיות של הצורה. אם מדובר בצורת יציקה אשר חוזרת על עצמה פעמים רבות במבנה, או אפילו במבנים אחרים, רצוי להשתמש בתבניות פלדה המיוצרות במיוחד, בהן ניתן להשתמש פעמים רבות. בנייה מסוג זה נקראת בנייה מתועשת.
* עלות כוח האדם העוסק בטפסנות - אם כוח האדם זול יחסית, משתלם יותר כלכלית לבנות טפסות עץ ולפרקן, במקום להשתמש בטפסות יקרות מפלדה. מסיבה זו, ברוב אתרי הבנייה בישראל, משתמשים בטפסות עץ.
* סוג הטקסטורה הרצויה לבטון. אם הבטון אמור להישאר חשוף, טקסטורת הטפסות תהפוך לתשליל (נגטיב) טקסטורת הבטון.

בסגנון הבנייה הברוטליסטי, בו הבטון נשאר חשוף, יש משמעות רבה לבחירה של הטפסות. אם מדובר בטפסות עץ, כיוון הקרשים ואורכם נראה אחר כך על גבי הבטון ולכן נבחר בקפידה.

מלבד מתן צורה לבטון, על הטפסות לעמוד בלחץ הבטון, השואף להישפך כלפי חוץ. מסיבה זו, כחלק מעבודת הטפסנות, בונים תמיכות המונעות מהטפסות להתפרק לאחר יציקת הבטון לתוכן. תמיכות אלה יכולות להיות מוטות אלכסוניים (כמו בתמונה) או מוטות פלדה קצרים המחברים את הלוחות דרך חלל היציקה ונמתחים כאשר הלוחות נלחצים כלפי חוץ (לאחר מכן הם נשארים בתוך הבטון הקשה).
פעמים רבות קורה, שהטפסות לא נבנו היטב, ולכן, הקרשים נבקעים מלחץ הבטון. לעיתים, שלדת העץ צפה למעלה ואז הבטון פורץ מתחת. במקרים אלו, כסף רב מתבזבז, הן עלות הבטון והן שעות עבודה רבות יורדות לטמיון.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טפסה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טפסות** |

* טפסות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| בטון |
| --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553049705171
* GND: 4052059-6
* LCCN: sh85030707
* NKC: ph250789

 |
**לוטרה חסרת-טופר אפריקאית** (שם מדעי: *Aonyx capensis*) היא מין של לוטרה גדולה החיה באפריקה שמדרום לסהרה. היא הלוטרה השנייה בגודלה במים מתוקים (לאחר לוטרת ענק) ונפוצה בנהרות וביצות באפריקה, מיערות ועד לסוואנה, אך לא באזור קונגו.

לוטרה זו בעלת רגליים חזקות אך חסרות טפרים, תופעה שהעניקה לסוג את שמו. יש לה פרווה ארוכה חומה-אפורה. הבטן, הגרון והחלק התחתון של הפנים בהירים יותר. אורכה 113-163 ס"מ ומשקלה 13–36 ק"ג. הגולגולת מוארכת ומלאה שיניים חדות שנועדו לתפוס וללעוס את הטרף. יש לה זנב ארוך ועבה, המסייע לרדיפה מהירה במים וגם קרומי שחייה בין האצבעות.

למין זה נמצאו 6 תת-מינים:

* *A. c. capensis*
* *A. c. hindei*
* *A. c. meneleki*
* *A. c. congica*
* *A. c. microdon*
* *A. c. philippsi*

תת-המין *A. c. congica* נחשב לעיתים למין עצמאי.

הלוטרות חיות בבדידות יחסית, אך לעיתים נעות בזוגות עם צעיריהן. הן מאוד טריטוריאליות ויתקפו כל לוטרה שתיכנס לתחומן. הן נמצאות רוב הזמן במים, ובלילות נחות במאורות תת-קרקעיות. הלוטרות ניזונות בעיקר מדגים. עוד בתפריט: סרטנים, מכרסמים, עופות ודו-חיים קטנים. רוב הטרף ניצוד בתוך המים.

הטורפים המאיימים עליהן הם פיתונים, תנינים, אריות, צבועים ועיטמים.

ראו גם
------

* לוטרה חסרת-טופר אסייתית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוטרה חסרת-טופר אפריקאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוטרה חסרת-טופר אפריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN

| לוטרות |
| --- |
| לוטרה חסרת-טופר | לוטרה חסרת-טופר אפריקאית • לוטרה חסרת-טופר קונגולזית • לוטרה חסרת-טופר אסייתית |  |
| לוטרת הים (סוג ומין יחיד) | לוטרת הים |
| לוטרה | לוטרה אירופית • לוטרה שעירת-אף |
| לוטרת ענק (סוג ומין יחיד) | לוטרת ענק |
| לוטרה מנוקדת-צוואר (סוג ומין יחיד) | לוטרה מנוקדת-צוואר |
| לוטרת נהר | לוטרה נאוטרופית • לוטרה ימית • לוטרה צפון-אמריקנית • לוטרה דרום-אמריקנית |
| לוטרה מלאית (סוג ומין יחיד) | לוטרה מלאית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007572529905171
* LCCN: sh2010014348

 |
**פובליוס ואלריוס פלאקוס** היה מדינאי ומצביא רומאי, שפעל במלחמה הפונית השנייה. ב-218 לפנה"ס הוא נשלח יחד עם קווינטוס בייביוס טמפילוס (Q. Baebius Tamphilus) אל היספניה (ספרד), כדי למחות על תקיפת חניבעל את סגונטו. משם המשיך אל קרתגו, כדי להכריז על כוונותיה של רומא אם לא יעצור חניבעל את מהלכיו. ב-215 לפנה"ס שימש לגאטוס תחת פיקודו של הקונסול מרקוס קלאודיוס מרקלוס, והצטיין בקרב נגד חניבעל בנולה (Nola). זמן קצר אחר כך פיקד על שייטת בת 25 אוניות מלחמה שהוצבה בחוף קלבריה. כאן לכדו אנשיו את השליחים ששיגר חניבעל אל פיליפוס מלך מוקדון, כשבאמתחתם מכתבים ומסמכים מהם למדו הרומאים על תנאי הברית שנחתמה בין חניבעל לבין המלך. בעקבות זאת הוגדל הצי המלחמתי שבפיקודו, והוא נצטווה לא רק להגן על חופי איטליה, אלא גם לפקוח עין על הנעשה במוקדון עצמה. במהלך המצור על קפואה (Capua), בעוד חניבעל מתקדם אל עבר העיר רומא, יעץ פלאקוס שלא להסיר את המצור ולהסיג את כל הכוחות; דעתו נתקבלה ואומנם הוכחה כנבונה.

מקורות
------

* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור William Smith, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology,* 1867, הנמצא כיום ברשות הציבור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Livius 21.6, 23.16, 34, 38, 26.8; Cicero, *Philipp.* 5.10 .
**פובורסק** (באוקראינית: **Поворськ**, ברוסית: **Поворск**, בפולנית: **Powórsk**) הוא כפר אוקראיני באזור ווהלין, כ-25 ק"מ מן העיר קובל. דרך הכפר עוברת מסילת הרכבת קובל-קייב. עיקר פרנסתם של התושבים - בתי מלאכה וחרושת קטנים ומסחר זעיר.

היסטוריה
--------

ב-1577 השתייכו שטחי הכפר העתידי פובורסק לנחלותיו של הנסיך רומן סנגושקו (אנ'), ומשנת 1583 לנסיך יאנוש זסלבסקי (פול').

הקהילה היהודית
--------------

בסוף המאה ה-19, לאחר שנסללה מסילת הברזל סארני-קובל-בריסק ונקבעה במקום תחנת רכבת, קיבלה פובורסק מעמד של יישוב עירוני והותר ליהודים להתיישב שם. מספר התושבים היה אז 1,315 נפש. בין שתי מלחמות העולם היו בפובורסק יותר מ-200 יהודים, שהיו כשישית מאוכלוסיית היישוב. יהודי פובורסק התפרנסו מסחר בעצים, מחנוונות וממלאכה.

### מלחמת העולם השנייה

פובורסק נכבשה על ידי הצבא הגרמני ב-26 ביוני 1941, מספר ימים לאחר תחילת מבצע ברברוסה. היהודים נשלחו לעבודות כפייה בכריתת עצים ובשירותים. ב-1942 בכמה בתים נקבע גטו שלא גודר. ב-29 באוגוסט 1942 הובאו לגטו בפובורסק יהודים מכפרי הסביבה, ועל הריכוז היהודי הוטלה שמירה הדוקה של שוטרים אוקראינים. עוד קודם לכן התארגנה קבוצת מרי של 12 צעירים והכינה מפות ונשק, שכלל 3 רובים מתוצרת עצמית ונשק דמה (מעץ). משנודע להם על ההסגר, עזבו חברי הקבוצה את פובורסק בהתגנבות יחידים והתרכזו ביערות הסמוכים. שם, תוך שבועיים, השיגו כולם נשק והיו מזוינים. בכ"ב באלול תש"ב (4 בספטמבר 1942) הובלו יהודי פובורסק למלניצה ושם נרצחו כולם. קבוצת הצעירים שיצאה ליער הצטרפה במהרה לגדודו הסובייטי של קארטוכין שהשתייך לחטיבת הקולונל ברינסקי. בשל סכסוכים עם המפקד הועברה קבוצת פובורסק בראשות משה אדלשטיין לגדודו של קונישצ'וק (קרוק), במסגרת האוגדה הרובנאית שבפיקוד הגנרל בגמה. פובורסק שוחררה בידי הצבא האדום ב-3 בפברואר 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פובורסק** בוויקישיתוף
* פובורסק, באתר האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל
* "פובורסק", באתר JewishGen (באנגלית)
* פובורסק (Powórsk), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* מרטין דין (אנ'), פובורסק, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1448–1449), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פובורסק (Powórsk), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
2. ↑  מרטין דין (אנ'), פובורסק, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1448–1449), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
3. 1 2 3  פובורסק, באתר האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל
4. ↑  POVORSK (POWORSK) | Volyn, yahadmap.org