recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**השיגעון הנפלא** (באנגלית: **Magnificent Obsession**) סרט דרמה רומנטית משנת 1954 בצבעי טכניקולור בבימויו של דגלאס סירק עם רוק הדסון וג'יין ויימן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על רב-מכר בשם זה מאת לויד ק. דאגלס משנת 1929.

העיבוד הקולנועי הראשון היה ב-1935 עם רוברט טיילור ואיירין דאן בתפקידים הראשיים.

ג'יין ויימן הייתה מועמדת על משחקה בסרט זה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

תקציר העלילה
------------

דבוב מריק (רוק הדסון) הוא פלייבוי עשיר ורודף שעשועים. הוא אוהב לנהוג בסירות מרוץ במהירות גבוהה ובאחד הפעמים הוא מתהפך, נפצע אך מחולץ בזמן ואמבולנס עם מכשיר הנשמה מצליח להשאירו בחיים.

באותו זמן לקה ד"ר פיליפס בעל בית חולים קטן בעיירה, בהתקף לב אבל מכשיר ההנשמה היה אצל המטפלים במריק והרופא נפטר. את הבשורה המרה מקבלים אשתו הלן (ג'יין ויימן) ובתה החורגת ג'ויס (ברברה ראש).

מריק מובא לבית החולים ולא מודע לסיפור הזה. הוא מתנהג בחוצפה ובורח משם מגיע לכביש ועוצר מכונית נהוגה על ידי הלן. היא מספרת לו את כל הסיפור והוא מתעלף ומוחזר לבית החולים.

הלן מנהלת את בית החולים ונעזרת באחות הראשית ננסי (אגנס מורהד) שהיא גם ידידת המשפחה. מתברר שבית החולים במצב רע כי ד"ר פיליפס היה תומך בנזקקים בעילום שם.

מריק נמצא בסערת רגשות ומרגיש שהוא אשם וכולם שונאים אותו. הוא נפגש עם רנדולף (אוטו קרוגר), ידיד של משפחת פיליפס ומבקש ממנו עזרה. רנדולף מסביר למריק כי הוא צריך לשנות את דרכו, לתרום לנזקקים בעילום שם ותוך זמן קצר ירגיש את השינוי בנפשו, הוא ייסחף לשיגעון הזה אבל זה "שיגעון נפלא".

מריק נפגש במקרה עם הלן ומציע לה 25.000 דולר אך היא מסרבת. היא נמלטת ממנו ומכונית פוגעת בה. הלן נפגעת בראשה ומתברר שאיבדה את מאור עיניה מקריש דם במוח.

הלן מתאוששת מעוורונה ולומדת ללכת בעזרת מקל. מריק נפגש אתה "במקרה" בחוף ומתחזה לסטודנט לרפואה בשם רובי. הלן לא מזהה את קולו ולאט לאט מתפתח ביניהם קשר אהבה. ג'ויס מגלה אותו אבל לא אומרת זאת להלן בגלל החשש שזה יפגע בה.

מריק תומך בסתר בהלן ומסדר לה ביקור בקליניקה יוקרתית בשווייץ ביחד עם ג'ויס וננסי אולם שם מבשרים לה רופאי העיניים כי אין להם פתרון לעיוורונה. הלן נשברת וברגע זה מגיע מריק ומעודד אותה ולוקח אותה לטיול בעיירה הסמוכה הם רוקדים ומריק מגלה לה את שמו האמיתי ומבקש את ידה.

הלן מבקשת לחשוב על כך ונמלטת עם ננסי. מריק מנסה לשווא למצוא אותה. הוא מחליט לחזור ללימודי הרפואה אותם נטש בימי ההוללות שלו.

כעבור מספר שנים - מריק הוא כעת נוירוכירורג. רנדולף מגיע אליו ומודיע לו שהלן גרה בניו מקסיקו וכעת היא מאושפזת ללא הכרה.

מריק ורנדולף מגיעים למקום ומתברר שיש צורך לנתח דחוף כי נוצרה פיברומה סביב קריש הדם. מריק מהסס אבל מבטו של רנדולף משדר לו שעליו לנתח. הוא מנתח את הלן בעזרתה של ננסי ולאחר הניתוח מתאוששת הלן, פותחת את עיניה ומבחינה במריק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השיגעון הנפלא** בוויקישיתוף

* "השיגעון הנפלא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "השיגעון הנפלא", באתר נטפליקס
* "השיגעון הנפלא", באתר AllMovie (באנגלית)
* "השיגעון הנפלא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "השיגעון הנפלא", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "השיגעון הנפלא", באתר אידיבי
* "השיגעון הנפלא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* השיגעון הנפלא, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009019991
* WorldCat (עם LCCN): no2009-019991

 |
**שי לביא** (נולד ב-16 באוקטובר 1970) הוא פרופסור מן המנין בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב והחל מינואר 2017, משמש ראש מכון ון ליר בירושלים.

ביוגרפיה
--------

שי לביא נולד בתל אביב ולמד בחינוך הממלכתי-דתי, בתיכון אמי"ת גוש דן. לפני שירותו הצבאי למד בישיבת הר עציון באלון שבות. הוא בוגר התוכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1995 סיים תואר שני בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה גם כן באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2001 השלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, בתוכנית ללימודי משפט וחברה (Jurisprudence and Social Policy). עבודת הדוקטור שלו עסקה ב- "The Modern Art of Dying: The History of Euthanasia in the United States".

בשנת 2002 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 עלה לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2011 מונה לפרופסור חבר, ובשנת 2018 קודם לפרופסור מן המנין. ייסד וניהל את מרכז אדמונד י' ספרא לאתיקה בשנים 2017-2012.

תחום המומחיות של לביא הוא סוציולוגיה ופילוסופיה של המשפט. מחקריו עוסקים בצמיחתן של דילמות אתיות בהתחלה ובסוף החיים וביחסים בין דת וחילון. ספרו "The Modern Art of Dying: A History of Euthanasia in America", זכה בפרס הספר הטוב ביותר בתחום הסוציולוגיה של המשפט לשנת 2006, מטעם האגודה הסוציולוגית האמריקנית.

לביא הוא חבר מערכת בכתבי עת בתחום עיסוקו, כגון "Critical Analysis of Law"‏, "Law, Culture and Humanities Journal",‏"Law & Society Review" ו"תיאוריה וביקורת".

בצד פעילותו האקדמית לביא חבר במשך השנים בפעילות ציבורית ובכלל זה היה חבר בוועד ההקמה של עמותת "אנו פליטים", וחבר בוועדת הלסינקי העליונה לניסויים רפואיים בבני-אדם.

פרופ' לביא זכה במלגת פולברייט, בפרס צלטנר לחוקר צעיר במשפטים, במענק להקמת מרכז מינרבה לחקר סוף החיים, ובמענק מחקר מקרן GIF לחקר ביו-אתיקה וחברה בישראל, בטורקיה ובגרמניה. כיהן כמרצה אורח באוניברסיטת קורנל, באוניברסיטת טורונטו, בישיבה-אוניברסיטה בניו-יורק, ובאוניברסיטת הומבולדט בברלין.

לביא הוא בן-זוגו של האמן שי עבאדי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' שי לביא, באתר הפקולטה למשפטים אוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  נבחר מנהל חדש למכון ון ליר בירושלים, באתר של מכון ון ליר בירושלים, יולי 2016
2. ↑  דה יורה - מגזין הפקולטה למשפטים ע"ש בוכמן באוניברסיטת תל אביב. ספטמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299385005171
* BnF: cb150386660 (data)
* CiNii: DA16610656
* GND: 138988196
* ISNI: 0000 0000 6660 0464
* LCCN: nr2003019662
* NKC: mub20191048521
* NTA: 28686925X
* ORCID: 0000-0002-7888-6820
* SUDOC: 158922158
* VIAF: 5212143
* WorldCat: lccn-nr2003019662

 |
**שי בן צור** (נולד ב-1975) הוא מלחין, מפיק, משורר ונגן ישראלי שחי בהודו וישראל. הוא כותב קאוואלים (אנ'), קטעים כליים ומוזיקה אינסטרומנטלית ושירים דתיים בעברית, אורדו והינדי.

ביקר לראשונה בהודו כאשר חיפש מורה למוזיקה הודית קלאסית. לאחר שנים של לימודים הודיים מוזיקה קלאסית באופן מסורתי, בן צור החל להלחין מסורתי מוזיקת קאוואלי סופית בעברית. מופיע סביב העולם עם ההרכב שלו.

ביוגרפיה
--------

לאחר שנכח בקונצרט בירושלים של המוזיקאים הקלאסיים ההודיים האריפראסאד צ'אוראסיה וזאקיר חוסיין
החל להתעניין במוזיקה הודית, אשר הביאו אותו בסופו של דבר אל מוזיקת הקאוואלי. הוא נסע לאז'מאר (אנ') בהודו (מקום הימצאו של המאוזוליאום של הקדוש הסופי מואינודין צ'ישטי). ב-2004 הופיע בג'אהאן-א-ח'וסראו, פסטיבל מוזיקה סופית מסורתית בניו דלהי. שיתף פעולה עם מגוון מוזיקאים עממיים ממדבר ראג'סטאן. עבד עם הזמרת ההודית שובהה מודגל (אנ'), אמן הגיטרה הספרדית פרננדו פרז, יוסי פיין, מישקו מ'בא, אלי מגן, זוהר פרסקו ורבים אחרים.

בשנת 2015 הקליט אלבום עם הגיטריסט והמלחין הבריטי ג'וני גרינווד וקבוצה של מוזיקאים הודים בתוך מבצר מהראנגר אשר נמצאה ברג'סטאן. ההקלטות ומסע ההופעות של גרינווד בהודו ב-2015 צולמו על ידי פול תומאס אנדרסון ותועדו בסרטו *Junun*.

חיים פרטיים
-----------

שי בן צור נשוי לסג’ידה בן צור, ואב לבתם אוריה.

דיסקוגרפיה
----------

### היאם

אלבום הבכורה של בן צור, "היאם", הוקלט בהודו, ישראל, וארצות הברית ופורסם ב-2003. באלבום הוקלטו מוזיקאי קאוואלי סופי מסורתיים, אשר שרו בעברית.

### שושן

אלבומו השלישי של בן צור, "שושן", פורסם ב-2010.

### Junun

ב-2015 יצא "Junun", אלבום של בן צור, ג'וני גרינווד, והאנסמבל ההודי ראג'סטאן אקספרס. מפיק האלבום הוא המפיק של רדיוהד, נייג'ל גודריץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שי בן צור (באנגלית)
* שי בן צור, ברשת החברתית פייסבוק

* שי בן צור, ברשת החברתית אינסטגרם

* שי בן צור, סרטונים בערוץ היוטיוב

* שי בן צור, באתר אייטונס (באנגלית)

* שי בן צור, באתר ספוטיפיי

* שי בן צור, באתר Last.fm (באנגלית)

* שי בן צור, באתר AllMusic (באנגלית)

* שי בן צור, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* שי בן צור, באתר דיזר

* שי בן צור, באתר Discogs (באנגלית)

* שי בן צור, באתר Songkick (באנגלית)

* שי בן צור, דף שער בספרייה הלאומית
* אתר למנויים בלבד בן שלו, "כיהודי וישראלי היה לי מאוד נוח בסביבת האסלאם הליברלי", באתר הארץ, 6 במאי 2019

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Song Of Moses, Outlook, September 7, 2009
2. ↑  Shye Ben Tzur & The Rajasthan Express, Midnight East, 25 MAY 2013
3. ↑  Jonny Greenwood, Paul Thomas Anderson Team for 'Junun' Documentary, Rolling Stone. August 21, 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298643905171
* BnF: cb17033907c (data)
* GND: 1080932372
* LCCN: no99072398
* MusicBrainz: 0c30bbeb-6748-4f2c-92ab-5e00af779b89
* RERO: 02-A026444501
* VIAF: 63647996
* WorldCat: lccn-no99072398

 |
חיילי צבא צ'כיה במהלך המצעד, ולפניהם משמר כבוד של חיילים אמריקאים
**המצעד הצבאי בפראג** (בצ'כית: **2018 Pražská vojenská přehlídka**) נערך ב-28 באוקטובר 2018 בעיר פראג, בירת צ'כיה. המצעד נערך במסגרת שלושה ימי אירועים, שהתקיימו לרגל מלאת מאה שנים לייסודה של צ'כוסלובקיה ב-1918. המדינה התפרקה ב-1993 לשתי מדינות - צ'כיה וסלובקיה.

המצעד התקיים ברחוב האירופי, אחד הרחובות המרכזיים של פראג, שנשא בעבר את שמו של ולדימיר איליץ' לנין. השתתפו במצעד כ-4,000 חיילים מצבא צ'כיה ומצבא סלובקיה, אנשי שירותי החירום של צ'כיה, וכן חיילים של מדינות ברית נאט"ו (שצ'כיה חברה בה) - בריטניה, צרפת, איטליה וארצות הברית. במצעד נכללו גם טנקים וכלי רכב צבאיים נוספים וכן מסוקים ומטס של מטוסי קרב.

במצעד, שהתקיים במזג אוויר גשום, צפו אלפי צופים שנאספו בצידי הרחוב. נשיא צ'כיה מילוש זמאן השקיף על המצעד בחברת אורחים שונים מחו"ל, וביניהם נשיא סלובקיה אנדריי קיסקה ומזכיר ההגנה של ארצות הברית ג'יימס מאטיס.

ההכנות למצעד נמשכו כשנתיים. הוא היה הראשון שנערך בצ'כיה מאז 2008, והגדול במצעדים מאז המצעד שנערך בה ב-1985, לפני נפילת השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה במהפכת הקטיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצעדים צבאיים בצ'כיה** בוויקישיתוף
* Czechs celebrate centenary with largest military parade since communist era, באתר רויטרס
* Military parade in Prague honors century since birth of Czechoslovakia
* Military Parade set for Anniversary (אורכב 07.11.2018 בארכיון Wayback Machine), באתר Prague.tv
* Biggest Military Parade in country's Modern History, באתר radio praha
**יַחְנוּק המדבר** (שם מדעי: *Cistanche tubulosa*). הוא צמח טפיל רב שנתי ממשפחת העלקתיים הצומח במדבר.

בצמח היחנוק לא קיים שום חלק ירוק ולכן הוא לא מסוגל לבצע בעצמו פוטוסינתזה, דבר המחייב את היחנוק להיצמד לשורשים של שיחים וצמחים מדבריים אחרים כמו המלוח, אשל וזוגן השיח, ולקבל את כל צרכיו מן הפונדקאי. לאחר הבשלת הזרעים בקיץ, הצמח מעל הקרקע מתייבש ונעלם. לאחר הגשמים יוצאות תפרחותיו מן הקרקע היבשה. הפריחה היא בחודשים מרץ עד אפריל. הגבעולים עבים ובשרניים וקוטרם מגיע ל 3 עד 5 ס"מ. הקשקשים בראש הצמח קרחים וכך הוא בוקע מהאדמה. הפרי הוא הלקט הכולל אלפי זרעים קטנים המתפזרים ברוח או בזרמי המים. התפרחת צפופה באורך של 60 עד 100 סנטימטר (צמח היחנוק הגבוה ביותר שהתגלה בארץ צמח בסמוך לאילות והתמר לגובה של 102 ס"מ). הכותרת בצבע צהוב באורך של 35 עד 40 סנטימטר ולה צינור ארוך. צופן טבעתי וצוף רב מושכים אל הפרח חרקים בעלי חדק.

שורש קלוי של היחנוק הוא מאכל מוכר אצל הבדואים בסיני. ברפואה העממית משמש הצמח כתרופה לצהבת, אבנים בכליות, עצירות בדרכי השתן, שלשולים, פצעים וחתכים בגוף. התפוצה בישראל היא בנגב, בערבה ובבקעת ים המלח.

לקריאה נוספת
------------

* **החי והצומח של ארץ ישראל**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. 1983. כרך 11 עמוד 104. מסת"ב 965-05-0078-2
* **הבריטניקה החדשה לנוער**, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר. כרך 8, עמוד 140.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יחנוק המדבר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ARKive
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
 |

* טפילים בעולם הצמחים מחבר: פרופ' דן יואל הספרייה הווירטואלית של מטח
* יחנוק המדבר מרכז הרופאים המומחים
* יחנוק המדבר, רפואה עממית ופולקלור
* השימוש בצמחים על ידי הבדואים, אתר סנונית

יחנוק המדבר ליד שדה בוקר
**יחס אות לרעש קוונטיזציה** (כימוי) (בראשי התיבות הנפוצים באנגלית: **QSNR או SQNR - Signal to Quantiztion Noise Ratio**, או בעברית: **יאלר"ק**) הוא היחס בין עוצמת האות לעוצמת שגיאת השערוך בתהליך הקוונטיזציה.

תהליך הקוונטיזציה היא העברה של אות אנלוגי לאות דיגיטלי, מדד זה מאפשר לכמת את איכות האות הדיגיטלי לאחר ביצוע התהליך.

מדד זה מקביל למדד היאל"ר כאשר כאן ה"רעש" הוא בעצם שגיאת השערוך של תהליך הקוונטיזציה.

הגדרה
-----

1. **יחס אות לרעש קוונטיזציה** מוגדר כיחס בין תוחלת עוצמת האות ותוחלת עוצמת רעש הקוונטיזציה (שגיאת השערוך):

{\displaystyle \mathrm {SQNR} ={P\_{\mathrm {Signal} } \over P\_{\mathrm {Quantiztion\,noise} }}={E[X^{2}] \over E[(Q(X)-X)^{2}]}}
כאשר:

* {\displaystyle P\_{\mathrm {Signal} }\!\,} - הספק האות האנלוגי המקורי.
* {\displaystyle P\_{\mathrm {Quantiztion\,noise} }\!\,} - הספק שגיאת השערוך/ רעש הקוונטיזציה.
* {\displaystyle X} - משרעת האות האנלוגי.
* {\displaystyle Q(X)} - משרעת האות הדיגיטלי לאחר הפעלת פונקציית הקוונטיזציה.
* {\displaystyle E[X^{2}]\!\,} - תוחלת עוצמת האות האנלוגי המקורי.
* {\displaystyle E[(Q(X)-X)^{2}]\!\,} - תוחלת עוצמת שגיאת השערוך/ רעש הקוונטיזציה.

2. ניתן להשתמש במדד זה גם באופן לוגריתמי כאשר הSQNR נמדד בדציבל, dB:

{\displaystyle \mathrm {SQNR\_{\mathrm {dB} }={P\_{\mathrm {Signal\,dB} }}-P\_{\mathrm {Quantiztion\,noise\,dB} }} =10\log \_{10}({E[X^{2}] \over E[(Q(X)-X)^{2}]})}
כאשר:

* {\displaystyle P\_{\mathrm {Signal\,dB} }\!\,} - הספק האות האנלוגי המקורי הנמדד בdB.
* {\displaystyle P\_{\mathrm {Quantiztion\,noise\,dB} }\!\,} - הספק שגיאת השערוך/ רעש הקוונטיזציה הנמדד בdB.

חישוב SQNR מקורב
----------------

כאשר מניחים שבכל האזור הנדגם ניתן להתייחס לערכי פונקציית הקוונטיזציה בצורה מספיק צפופה ואחידה אז הSQNR המקורב הוא:

{\displaystyle \mathrm {SQNR\_{\mathrm {dB} }} =10\log \_{10}({\frac {P\_{x}}{X\_{max}^{2}}})+6N\_{\mathrm {bit} }+4.8}
* {\displaystyle N\_{\mathrm {Bit} }} - מספר הביטים הנדרשים לייצוג הקוונטיזציה : {\displaystyle N\_{\mathrm {Bit} }=\left\lceil log\_{2}(N)\right\rceil }
* N - כמות אזורי פונקציית הקוונטיזציה.
* {\displaystyle P\_{x}}- הספק האות הנדגם הממוצע.

חסם עליון עבור SQNR
-------------------

ניתן להגדיר חסם עליון של SQNR שנוצר בתהליך הקוונטיזציה:

{\displaystyle \mathrm {Max\ SQNR=3\*4^{N\_{\mathrm {Bit} }}} }

ובדציבל: {\displaystyle \mathrm {Max\ SQNR\_{\mathrm {dB} }} =6N\_{\mathrm {bit} }+4.8}

לדוגמה: בקוונטיזציה אחידה בעלת 10 אזורי קוונטיזציה מספר הביטים הנדרש הוא 4, לכן הSQNR המקסימלי הוא 768 או 57dB.

ראו גם
------

* יחס אות לרעש (SNR)
* מודם
* אפנון דופק מקודד (PCM)

הערות שוליים
------------

1. ↑  A. Olson, Montana state university, Sampling PAM- Pulse Amplitude Modulation (עמ' 2),  (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספרו של האלשיך. אם התכוונתם לתורה שניתנה למשה רבנו, ראו תורה; אם התכוונתם לספרו של רבי משה סופר, ראו חתם סופר.תורת משה, הוצאת צ'רנוביץ ה'תרי"ז**תורת משה** המוכר יותר כ**"האלשיך"** הוא ספרו החשוב והמוכר ביותר של רבי משה אלשיך (האלשיך הקדוש) המציג את תורתו וביאוריו על חמשת חומשי התורה. מחמת ארכו הרב, נדפס הספר כסדרה בת חמישה כרכים. באורח נדיר, אף שהאלשיך היה קודם לחסידות בכמאתיים שנה, זהו ספר שרבים מחשובי תנועת החסידות מרבים לצטטו, בהם תולדות יעקב יוסף, החוזה מלובלין, קדושת לוי, המגיד מקוזניץ ועוד.

את הספר החל לסדר רבי משה בשנת ה'שנ"ב, ושנה לאחר מכן יצא החלק הראשון על ספר בראשית, בבית דפוסה של דונה ריינה אלמנת דון יוסף נשיא, סמוך לקושטא. הספר הוגה על ידי רבי יצחק גרשון תלמיד האלשיך. בה'ש"ס נדפס הספר שנית בויניציאה, במהדורה מתוקנת מטעויות הדפוס הראשון. בשנה הבאה הופיעה מהדורה שלישית באותה עיר, עם הקדמת רבי ברוך קלמיאני.

האר"י אמר על דרשות האלשיך כי כיוון לאמת, והפליא רבות בשבחם. גם החיד"א התבטא עליו בעקבות הספר "המפרש הגדול שבאחרונים", "פירוש מתוק ואמיתי" ועוד. אגדות על כך שהאר"י יצא לשמוע את הדרשות עם כל פמלייתו נשמעו מפי רבי חיים אלעזר שפירא.

בה'תק"ז יצא לאור באמסטרדם הספר "קיצור אלשיך" המתמצת את תוכן הספר לכרך אחד, בעריכת רבי יוסף הדיין מלובלין.

בשנת התשנ״ב יצא לאור ע״י הרב שמעון גבאי זצ״ל מרבני נתניה שעל שמו קרא את מוסדות ״תפארת למשה״.

לקריאה נוספת
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **תורת משה (אלשיך)** |

* תורת משה, הוצאת לב שמח ה'תש"ן. הקדמה מאת בצלאל לנדוי.
**דודג' סדרה DK** (באנגלית : **Dodge Serie DK**) - היא מכונית סלון, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בין השנים 1932–1931

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **דודג'**  

חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).

ממאפייני "דודג' סדרה DK"
------------------------

* "דודג' סדרה DK" הצטיידה במנוע שמונה צילינדרים שפיתח 90 כ"ס (אופציונלי 100 כ"ס).
* תיבת ההילוכים - 3 מהירויות.
* בלמים הידראוליים בכל ארבעת הגלגלים.
* המכונית הייתה זמינה גם עם שלדה חשופה, ללא חלקי גוף מורכב, על מנת לתת לקונה את האפשרות להשלים את המכונית.

### דגמים

* 4 דלתות - סלון
* 2 דלתות - סלון
* 2 דלתות - קופה
* 2 דלתות - קבריולה

ראו גם
------

* דודג'
* דודג' סדרה D5
* דודג' סדרה DH
* דודג' סדרה DP

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דודג' סדרה DK** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996, מסת"ב 978-08-73414-28-9.
2. ↑  דגם האחים דודג' 1920 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Dodge/1920\_Dodge\_Brothers
3. ↑  "דודג' סדרה DK" report.oldcarsweekly.com/vehicle/1932-dodge-series-dk-8-cyl
**איוואן סטפן** (בבולגרית **Иван Стефан**;‏ 1300 -1373, נאפולי, ממלכת נאפולי), היה קיסר (צאר) האימפריה הבולגרית השנייה רק במשך שנה אחת 1330-1331.

על כס ממלכת בולגריה
-------------------

איוואן סטפן כיהן גם כקיסר משותף, ביחד עם אביו מיכאל שישמן בין השנים 1323-1324, אבל ברח לסרביה לאחר נישואיו השניים של מיכאל שישמן. עם מותו של מיכאל שישמן בשנת 1330, ובעזרת דודו, דספוט סרביה, החזיר לעצמו איוואן סטפן את כס האימפריה הבולגרית.

בשנת 1330 הביזנטים בראשות קיסר אנדרוניקוס השלישי, כבשו ערים רבות בתראקיה. כתוצאה אצילים ווסאלים ערכו הפיכה צבאית כנגד איוואן סטפן, אמו ואחיו, והם נאלצו לברוח לסרביה. איוואן אלכסנדר הוכרז כקיסר החדש וקיבל את כס ממלכת בולגריה. אחיו של איוואן סטפן, שישמן, ניסה ללא הצלחה להחזיר את הכיסא ב-1337 בסיוע מונגולים וביזנטים.

איוואן סטפן, עבר עם אימו לדרום איטליה עם אימו, שם חי תחת השם **לודוויקוס**, נישא לנסיכה מקומית וכנראה שהעמיד צאצאים. קיים תיעוד לגביו ממקורות ראשוניים, בו צוין שבשנת 1363 היה כלוא בעיר סיינה. לפי מקורות שניוניים, ניתן להסיק שאיוואן סטפן הלך לעולמו בשנת 1373, בעיר נאפולי, אשר בממלכת נאפולי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Detlev Schwennicke, **Europäische Stammtafeln**, Band II (1984)Tafel 172

| **קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה (1422-1185)** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| פטר הרביעי • איוואן אסן הראשון • פטר הרביעי • איוואנקו • קאלויאן • בוריל • איוואן אסן השני • קאלימן אסן הראשון • מיכאיל אסן הראשון • קאלימן אסן השני • מיצו אסן • קונסטנטין טיך הראשון • מיכאיל אסן השני • איבאיילו • איוואן אסן השלישי • גאורגי טרטר הראשון • סמילץ • איוון השני • צ'אקה • טודור סווטוסלאב • גאורגי טרטר השני • מיכאיל שישמן • איוואן סטפן • איוואן אלכסנדר • איוואן שישמן • איוואן סרצימיר • קונסטנטין השני | סמל האימפריה הבולגרית השנייה |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מיכאיל שישמן 1330-1324** | **קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה 1331-1330** | **הבא**:**איוואן אלכסנדר 1371-1331** |
**ארמון ברדק-אה סיאה** (בפרסית: **کاخ بردک‌ سیاه**, נהגה: **בַּרְדָקֶ-י סִיאָה**) הוא שמו של אתר בו שוכן ארמון עתיק, מתקופת השושלת האחמנית - פרסית. האתר ממוקם בסמוך לעיירה בוראזג'אן (אנ') בחלקו הצפוני של מחוז בושהר באיראן.

היסטוריה
--------

האתר נחפר בשנת 1977 על ידי ארכאולוגים איראניים, בראשות אחסן יע'מאי.
חפירות נוספות שבוצעו במקום בשנת 2005, הובילו לגילוי פסל המציג את ראשו של קיסר השושלת האחמנית דריווש הגדול (485-521 לפנה"ס) כשמשרת אוחז במעין מטרייה מאחוריו, וכן בארבע מגילות זהב מקופלות במשקל כולל של כ-3 ק"ג זהב. הארכאולוג הראשי של החפירה טען כי ייתכן שהיו בתוך המגילות כתובות אותם הסתירו במכוון בצורה זו. בנוסף התגלה במקום כתב יד הכתוב בשפה הניאו בבלית. שישה מטבעות ברונזה התגלו ליד הפסל, כמו גם כמה קישוטים העשויים משנהב וכמה שברי לפיס לזולי ואבן-מתכת יחד עם ידית.

כותרות עמודי הארמון היו מקושטות בתמונות של נשרים ואריות. הנשר היה סמל של כוח וחכמה בתקופת השושלת האחמנית. חתיכות של כותרות העמודים, כולל עיניים, כנפיים, ניבים, וזרבוביות, התגלו במהלך החפירות. תמונות מסוג זה ניתן לראות גם בפרספוליס.

צוות הארכאולוגים החל בחפירות תחת פיקוחו של יע'מאי, לאחר שצוות שלו הוא שגילה קודם לכן את הארמון בשנת 1977. ארמון דריווש דומה במקצת לארמון אפדנה שבפרספוליס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון ברדק-אה סיאה** בוויקישיתוף
* ארמון ברדק-אה סיאה באתר פורטל התיירות האיראני (בפרסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  כתבה בנושא המקום
|  |
| --- |
| **אוסטרליה** |
| סמל אוסטרליה |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של אוסטרליה** |
| * **חוקה**
* **מונרך**
	+ **צ'ארלס השלישי**
* **המושל הכללי**
	+ דייוויד הארלי
* **ראש ממשלה**
	+ אנתוני אלבניזי
* **סגן ראש הממשלה**
	+ ריצ'רד מארלס
* **פרלמנט**
	+ בית הנבחרים
		- האופוזיציה הרשמית
	+ הסנאט
* **מפלגות באוסטרליה**
* **מדינות אוסטרליה**
* **יחסי חוץ**

---

**פורטל אוסטרליה** |

בשיטה הפרלמנטרית של אוסטרליה, ה**אופוזיציה** או **האופוזיציה הרשמית** (שמה המקובל של האופוזיציה באוסטרליה) היא בדרך כלל ההגדרה הרשמית של המפלגה השנייה בגודלה בפרלמנט האוסטרלי או של קואליציה של מפלגות בבית הנבחרים האוסטרלי שאינן חברות בממשלה בעוד מנהיגן של מפלגות אלו נקרא "מנהיג האופוזיציה". האופוזיציה מתפקדת כאופוזיציה של אוסטרליה בדומה למדינות בהן נהוגה שיטת הממשל של וסטמינסטר, שיטת ממשל בה המערכת המשפטית פועלת באופן עצמאי מהסמכות המבצעת ומהסמכות התחיקתית. שיטת ממשל זו נהוגה במדינות אשר היו חלק מהאימפריה הבריטית. האופוזיציה האוסטרלית נתפסת כממשלה החלופית לממשלה הקיימת וכן המתנגדת העיקרית של הממשל הנוכחי בפרלמנט האוסטרלי ובבחירות כלליות.

על פי החוקה האוסטרלית, מנהיג האופוזיציה בפרלמנט הפדרלי האוסטרלי חבר בבית הנבחרים, אוֹתוֹ כַּנַּ"ל לגבי סגנו, אם כי מנהיגיה של הממשלה והאופוזיציה עשויים להיות חברים בסנאט האוסטרלי. האופוזיציה מתוארת לעיתים כ"אופוזיציה הנאמנה של הוד מעלתה" כדי להראות שאף על פי שהחברה עשויה להתנגד לממשלה המכהנת, היא נשארת נאמנה לכתר הבריטי, וכך גם לאוסטרליה.

מפלגת האופוזיציה הרשמית של אוסטרליה הנוכחית (2022) היא המפלגה הליברלית של אוסטרליה, בראשותו של פיטר דוטון (אנ').

ראו גם
------

* פוליטיקה של אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Altar egos clash over Wills and Babykins, באתר The Australian
חדר בארמון, בעת ששימש כבית כלא נהגו לכלוא בו קבצנים שהגיעו ללונדון, ציורו של תומאס רולאנדסון ואוגוסטוס פוג'ין מתוך ספרו של ארקמן "מיקרו קוסמוס של לונדון" (**Microcosm of London**) שצויר בשנים 1808–1811.
**ארמון בריידוול** (באנגלית: **Bridewell Palace**) שהיה קיים בעבר בלונדון שבאנגליה, שימש כארמונו של הנרי השמיני ומאוחר יותר הפך לבית תמחוי ולבית כלא.

היסטוריה
--------

הארמון נבנה עבור הנרי השמיני במקום בו עמד בימי הביניים אכסניה בשם "סנט ברייד". עלויות הבנייה עמדו על 39,000 ליש"ט והנרי השמיני התגורר בארמון בין השנים 1515–1523. הארמון, שהיה ממוקם על גדת הנהר פליט נקרא על שם באר מים (באנגלית "וול") בקרבת מקום שהייתה קרויה על שם בריג'יד הקדושה (באנגלית "סנט ברייד").

בארמון זה נפגש הנרי השמיני עם המשלחת האפיפיורית במטרה לדון בגירושיו מקתרין מארגון בשנת 1528. הארמון נעזב על ידי המלך בשנת 1530 לאחר שזה עבר להמפטון קורט. בין השנים 1531–1539 הוחכר הארמון לשגריר צרפת.

בשנת 1553 העניק המלך אדוארד השישי את הארמון לסיטי של לונדון במטרה שישמש בית לילדים חסרי בית ומקום להעניק לנשים "בלתי מסודרות" (היינו זונות). בשנת 1556 קיבלה העיר את הבניין לחזקתה המלאה והפכה את הבניין לבית כלא, בית חולים וסדנאות עבודה. שם הארמון - "בריידוול" - הפך לשם נרדף ל"בית כלא" ועל שמו נקראו בתי הכלא קלרקוול ברידוול שנפתח בלונדון בשנת 1615 וטוטהיל פילדס בריידוול - בית הכלא של אזור וסטמינסטר - שפעל החל משנת 1618 ועד המאה ה-19.

מרבית הארמון נהרס בשרפה הגדולה של לונדון ונבנה מחדש בשנים 1666–1667 במטרה לשמש כבית חולים שנקרא "בית החולים המלכותי בריידוול" (Bridewell Royal Hospital) וכן להמשיך ולשמש כבית כלא. בשנת 1700 היה זה בית הכלא הראשון שהעסיק רופא במשרה קבועה על מנת לטפל באסירים. בשנת 1855 נסגר בית החולים והבניין נהרס בין השנים 1863–1864. כיום עומד במקום בו עמד הארמון בניין יוניליוור שנבנה בשנת 1931.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון בריידוול** בוויקישיתוף

| ארמונות מלכותיים בבריטניה |
| --- |
| בשימוש כיום | ארמון בקינגהאם • ארמון הולירוד • ארמון וסטמינסטר • ארמון סנט ג'יימס • ארמון קנזינגטון • בית סאנדרינגהאם • בית קלרנס • הייגרואוב • טירת בלמורל • טירת הילסבורו • טירת וינדזור • פארק באגשוט • גטקום פארק |
| ארמונות היסטוריים | ארמון אלת'ם • ארמון בוליו • ארמון בומונט • ארמון בריידוול • ארמון דנפרמליין • ארמון וייטהול • ארמון לינלית'גו • ארמון נונסאץ' • ארמון פלסנטיה • ארמון סבוי • ארמון קיו • בית אוסבורן • בית המלכה • בית מרלבורו • המפטון קורט • טירת אדינבורו • טירת ביינארד • טירת בלוודיר • טירת מיי • טירת סטירלינג • מצודת לונדון • קינגס לאנגלי • הביתן המלכותי |
**איוון קונדרייב** (Ivan Kondrayev) (29 באוגוסט 1915 - 22 ביוני 2005) מחסידי אומות העולם, שהחביא יהודים וסיפק להם מזון במהלך מלחמת העולם השנייה ובכך הציל את חייהם. 

איוואן קונרייב נולד בכפר סופינו ברוסיה.

בזמן המלחמה
-----------

לפני פרוץ המלחמה למד קונדרייב בניית כבישים ושדות תעופה. בימים הראשונים של המלחמה נפל בשבי ולאחר חמישה חודשים הצליח לברוח לאזור רוז'ישצ'ה, שם מצא עבודה בתור שומר במחלבה שליד הגטו. בזמן הכיבוש הנאצי והקמת הגטו חרף את נפשו כדי להציל יהודים בכך שסיפק להם מסתור ומזון. קונדרייב הציל את צלינה בייטש (16.7.1923 – 20.6.2009) ויהודים נוספים. חלק מהיהודים שניצלו בעזרתו של קונדרייב היגרו לאחר המלחמה לארצות הברית.
באוגוסט 1942 קונדרייב מסר לצלינה כי הגרמנים מתכננים לחסל את הגטו והציע לה מקום מסתור במרתף תת-קרקעי, שם הסתתרה עד פברואר 1944.
איוון קונדרייב וצלינה שוחררו בפברואר 1944 על ידי הסובייטים. לאחר השחרור לחם בחזית האוקראינית שם נפצע בראשו טרם סיום המלחמה. קונדרייב אושפז בבית חולים בעיר באקו. בשנת 1946 חזר לרוזישצ'ה, שם התחתן עם צלינה, אותה הציל במהלך המלחמה. לזוג נולדו בן ובת החיים כיום באוקראינה.

לאחר המלחמה
-----------

איוון עלה לישראל בשנת 1990 והתיישב בנתניה יחד עם רעייתו היהודייה, צלינה. ביוני 2005, במהלך ביקור משפחתי באוקראינה, מת איוואן ונקבר באוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

UKRAINE - .Righteous Among the Nations Honored by Yad Vashem by 1 January 2018 UKRAINE NAME № YEAR - [PDF Document], vdocuments.site (באנגלית)
, באתר יד ושם.
**המתאבדים** (ברוסית: **«Самоуби́йцы»**) הוא סרט קומדיה רוסי, שיצא ב-1 במרץ 2012 בבימויו של יגור בראנוב ובכיכובם של אלכסיי וורוביוב, יבגני סטיצ'קין ואוקסנה אקינשינה.

עלילה
-----

העלילה מגוללת את סיפורם של שלושה חברים: אלכסיי, טוליק ומרינה. מאוכזבים בחיים, הם מחליטים לסיים את קיומם חסר המשמעות לכאורה והם מקבצים סביבם קבוצה של אנשים בעלי דעות דומות. החברים החדשים מציגים להם רעיון מקורי - להגשים משאלה אחרונה אחת של כל אחד מהם לפני שהם שולחים יד בנפשם. תשוקה לא מזיקה למדי זו, כך נראה, הופכת את חייהם לסדרת אירועים קסומים והרצונות של "המתאבדים" הפוטנציאליים הם לפעמים הכי לא צפויים, וככל שהחברים באופן פעיל יותר מנסים להגשים אותם, כך המצבים המדהימים הופכים מהנים יותר.

שחקנים ודמויות
--------------

* יבגני סטיצ'קין - טוליק
* אלכסיי וורוביוב - אלכסיי
* אוקסנה אקינשינה - מרינה
* מאראט בשארוב - מפעיל כדור פורח
* ויל האפסלו - חוטב עצים
* גושה קוצנקו
* פאבל פרילוצ'ני

קישורים חיצוניים
----------------

* "המתאבדים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המתאבדים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ג'ון תומאס "ג'ק" קונור** (באנגלית: **John Thomas "Jack" Connor**‏; 3 בנובמבר 1914 – 6 באוקטובר 2000) היה פקיד ממשלה ואיש עסקים אמריקאי שכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1965–1967.

ביוגרפיה
--------

קונור נולד בסירקיוז שבמדינת ניו יורק, בנם של מייקל ג'וזף ומרי ויויאן (לבית סאליבן) קונור. קונור התחנך על ברכי הנצרות הקתולית. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת סירקיוז, למד בבית הספר הרווארד למשפטים. ב-22 ביוני 1940 נישא למרי אובייל אשר חלקו שני בנים ובת אחת. טרם 1942 עסק בעריכת דין בניו יורק, ולאחר מכן הועסק כחוקר בלשכה למחקר ופיתוח מדעי (OSRD) אשר סייעה במציאת תרופות למחלות רבות.

הוא שירת בחיל הנחתים של ארצות הברית כעוזרו של מי שלימים ישמש כמזכיר הצי של ארצות הברית ג'יימס פורסטל. קונור עסק בייצור פניצילין ובענייני רכש. הוא גם עבד בתעשיית התרופות לאחר מלחמת העולם השנייה, והצטרף לחיים הפוליטיים כיו"ר-עמית במטה הבחירות של לינדון ג'ונסון ויוברט האמפרי בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1964.

בראשית ינואר 1965 מונה למזכיר מחלקת המסחר של ארצות הברית, אך הייתה לו פחות השפעה בממשל מאשר למזכיר האוצר הנרי המיל פאולר ומיו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית גרדנר אקלי. הוא סייע להביא לידי גמר את שביתת הנמל במזרח החוף ב-1965, וכן את שביתת ג'נרל אלקטריק ב-1966. קונור התפטר מתפקידו בשלהי ינואר 1967.

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 עמד בראש ועדת המנהלים העסקיים נגד מלחמת וייטנאם, וכמו כן היה חבר בוועדת רוקפלר לחקירת פעילויות סוכנות הביון המרכזית.

קונור הלך לעולמו ממחלת הלוקמיה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס בבוסטון ב-6 באוקטובר 2000, בגיל 85. קונור נקבר בבית הקברות מוסווד שבקוטואיט, מסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון קונור** בוויקישיתוף
* ג'ון קונור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטריק מק'גיהאן, John T. Connor, 85, Former Commerce Secretary, Dies, באתר הניו יורק טיימס, 10 באוקטובר 2000 (באנגלית)

| מזכירי המסחר של ארצות הברית דגל מזכיר המסחר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רדפילד • אלכסנדר • הובר • וייטינג • לאמנוט • צ'אפין • רופר • הופקינס • ג'ונס • וולאס • הארימן • סוייר • ויקס • מיולר • הודג'ס • קונור • טרוברידג' • סמית' • סטאנס • פיטרסון • דנט • מורטון • ריצ'רדסון • קרפס • קלוצניק • בולדרייג' • וריטי • מוסבכר • פרנקלין • בראון • קנטור • דיילי • מינטה • אוונס • גוטיירז • לוק • ברייסון • פריצקר • רוס • ריימונדו | חותם מחלקת המסחר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2003129631
* NARA: 10601525
* SNAC: w6pz5rb5
* VIAF: 66172506
* WorldCat: lccn-no2003129631

 |
**אמה איימס** (אנגלית: **Emma Eames**; ‏13 באוגוסט 1865 - 13 ביוני 1952) הייתה זמרת סופרן אופראית.

חייה
----

איימס, בתו של פרקליט טוען בבתי משפט בינלאומיים, נולדה בשאנגחאי שבסין. את הכשרתה בשירה קיבלה בבוסטון, אצל המורה המפורסמת מתילדה מרקזי, אם כי בהמשך ניסתה להמעיט בערך השפעתה של מרקזי על קולה. לאחר זמן הוזמנה לשיר בתפקיד הראשי ב"רומיאו ויוליה", באופרה של פריז. לאחר הופעת הבכורה שלה בשנת 1889, המשיכה להופיע בתפקיד זה עוד פעמים רבות בשנתיים הבאות, עד שחדלה ממנו לבסוף ב-1891 מסיבות אישיות.

באותה שנה הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, שוב בתפקיד יוליה. בניו יורק זכתה לתהילה הרבה ביותר, ושם המשיכה להופיע באופרות עד לפרישתה בשנת 1909. כמו כן, הופיעה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון. כשהתפנתה אחרי שפרשה מן המטרופוליטן אופרה, יצאה למסעות קונצרטים ברחבי ארצות הברית, עד שלבסוף הסתלקה מעסקי השירה מכול וכול בשנת 1916.

בשנת 1929 כתבה איימס אוטוביוגרפיה, "זכרונות והרהורים".

אומרים שאיימס לא הייתה מרוצה מקולה כפי שנשמע בהקלטות, אם כי ב-1939 הופיעה בתוכנית רדיו, השמיעה כמה מתקליטיה המפורסמים ביותר ודיברה עליהם שלא בצניעות יתירה. אפשר לשמוע את איימס גם ב"גלילי מייפלסון".

הרפרטואר של איימס היה רחב יריעה וכלל את "אאידה" של ורדי, "לוהנגרין" של וגנר, "טוסקה" של פוצ'יני, "קנאת בן-כפר" של מסקאני, נישואי פיגארו ודון ג'ובאני של מוצרט ופאוסט של גונו.

חייה האישיים
------------

איימס נישאה פעמיים, תחילה לצייר ג'וליאן סטורי ואחר לבריטון המפורסם אמיליו די ג'יגורזה, שעמו הקליטה כמה תקליטים. בשני המקרים הסתיימו הנישואין בגירושין ובמרירות רבה. לא נולדו לה ילדים, אבל באוטוביוגרפיה שלה הודתה כי נכפה עליה "הליך רפואי". 

איימס עקרה את מושבה לניו יורק בשנת 1936, שם עשתה לה שֵם כמורה לפיתוח קול. בניו יורק נהנתה ללכת להצגות בתיאטראות ברודוויי. אמה איימס מתה בשנת 1952, בגיל 86.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמה איימס** בוויקישיתוף

* אמה איימס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אמה איימס, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* אמה איימס, באתר Discogs (באנגלית)
* אמה איימס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אמה איימס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286599705171
* BnF: cb13950972h (data)
* CANTIC: a11508899
* CiNii: DA12829800
* GND: 134364074
* ISNI: 0000 0000 8154 320X
* LCCN: nr94003166
* MusicBrainz: af216777-8114-47b8-baeb-b386f7c025f2
* NKC: jo20211113969
* SNAC: w6bc4b0c
* SUDOC: 180081403
* VIAF: 74043204
* WorldCat: lccn-nr94003166

 |
אירוע החלפת בגדים בטורונטו
**החלפת בגדים** (באנגלית: Clothing swap) הוא אירוע בו אנשים מביאים בגדים, נעלים ואביזרי אופנה לבישים ושאינם משתמשים בהם יותר ולוקחים ללא תשלום פריטי ביגוד שאחרים הביאו. החלפות בגדים נחשבת לא רק דרך טובה וזולה לחדש את ארון הבגדים, אלא גם נחשבת לפעולה סביבתית. החלפות בגדים נעשית בעיקר בין נשים ונערות.

החלפת בגדים בישראל נעשית באמצעות קבוצות פייסבוק ייעודיות וגם באמצעות אפליקציה להחלפת פרטים בשם shareitt. ההחלפה נעשית באמצעות מטבעות מקוונים המאפשרים החלפה פנימית בין המשתמשים וקבלת תמורה שוות ערך למוצר הנמסר

תעשיית האופנה המהירה נחשבת לאחת התעשיות המזהמות ביותר את כדור הארץ. ב־15 השנים האחרונות, ייצור הביגוד כמעט והוכפל - בשנת 2000 יוצרו כמעט 50 מיליארד פרטי לבוש ובשנת 2015 מספר הפריטים שיוצרו היה מעל 100 מיליארד פרטי לבוש. העלייה בייצור הביגוד מונעת על ידי מעמד הביניים ההולך וגדל ברחבי העולם ותעשיית האופנה המהירה. האחרונה, מייצרת סגנונות חדשים, מציגה מספר גדול של קולקציות בשנה, ולעיתים קרובות הבגדים נמכרים במחירים נמוכים. על פי סוכנות הסביבה האירופית, מחיר הבגדים עלו רק ב-3% בין השנים 1996 ל-2012. מגמות אלו תרמו לעלייה בכמות הצריכה. בהתאמה, הגידול במספר פרטי הלבוש הוביל לכך שמספר הפעמים שבגד נלבש בבמוצע ירד ב־36%, ברחבי העולם. הערכה היא שבגד נלבש בין שבע לעשר פעמים בלבד.

הגידול במספר פרטי הלבוש שנרכשו, הוביל לעלייה במספר הפרטים שנתרמו לחנויות צדקה, הרחבת שוק היד שנייה ואירועים להחלפת בגדים. מסיבת ההחלפות הראשונה שמתועדת ברשת התקיימה בסן פרנסיסקו ואורגנה על ידי סוזן אגסי (Suzanne Agasi) ב-1994. אירועי החלפת בגדים יכולים להיות חלק בקרב קבוצת מכרים המתכנסת באופן קבוע, ביישוב וכאירוע ציבורי פתוח לכל. ישנן החלפות בגדים בהן הכניסה היא בתשלום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החלפת בגדים** בוויקישיתוף
* איך לערוך מסיבת החלפת בגדים?, באתר Holy Chic

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצת "החלפת בגדים בין חברות" בפייסבוק
2. ↑  זיהום סביבתי? תחלקו את זה: Shareitt אפליקציה להחלפה וליד-שנייה, באתר וואלה!‏, 31 במרץ 2021
3. ↑  Patsy Perry, The environmental costs of fast fashion, The Independent, ‏2018-01-07 (באנגלית)
4. 1 2  A NEW TEXTILES ECONOMY: REDESIGNING FASHION’S FUTURE. 2017 Ellen MacArthur Foundation
5. ↑  Environmental impact of the textile and clothing industry. European Parliament, European Union, 2019.
6. 1 2  Anna-Louise Jackson, How $10 or less can help you turn your old clothes into a new wardrobe, Grow from Acorns + CNBC, ‏2019-08-08 (באנגלית)
**החמישייה הניו-יורקית** (באנגלית: The New York Five) הוא השם שניתן לקבוצה בת חמישה אדריכלים (ריצ'רד מאייר, פיטר אייזנמן, מייקל גרייבס, צ'ארלס גוואת'מי וג'ון היידוק) בני העיר ניו יורק, אשר היוו מושא לתערוכה במומה משנת 1969 באצירת ארתור דרקסלר, ולספר עוקב אודותם, משנת 1972, בשם "חמישה אדריכלים". (Five Architects)

החמישה בעלי רקע משותף כאדריכלים האמונים על טוהר הצורה והחומר, כחלק מרוח המודרניזם באדריכלות, ובכך מרפררים ביצירתם אל עבודתו של לה קורבוזיה משנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, זאת חרף העובדה כי בחינה מדוקדקת של עבודותיהם מאופיינות באינדיבידואליזם רב.
ייתכן כי השפעה ניכרת יותר על יצירתם ותפיסות החמישה, תמצא בעבודתו המוקדמת של פיליפ ג'ונסון, אשר הוגדר לא פעם כאב הרוחני של הקבוצה.

החמישייה היוותה מטרה לביקורת עוקצנית שפורסמה בירחון Architectural Forum במאי 1973, בקבוצת מאמרים שנקראה "חמישה על חמישה", בהם האדריכלים ה"אפורים" רונלדו גיורגולה, אלן גרינברג, ז'קלין רוברטסון, צ'ארלס מור ורוברט מ. א. שטרן, תקפו את חמשת ה"לבנים" על בסיס הטענה כי הרדיפה אחר אסתטיקה מודרניסטית טהורה יצרה במישרין בניינים לא מתפקדים, שאינם קשורים לאתר, אינם קשורים למשתמש ובעלי ניכור רב לחיי היום-יום.
חמשת ה"אפורים" זכו לרוח גב מרוברט ונטורי הפוסט-מודרניסט (זוכה פרס פריצקר לשנת 1991) ומן העניין הגובר באדריכלות הורנקולרית "נטולת האדריכלים" בזרם הפוסט-מודרניזם האדריכלי.

בהמשך הדרך ניתן לראות התפצלות סגנונית בין החמישה ואף זניחה של עקרונות העבר אצל רובם.
ג'ון היידוק פנה בעיקר להוראה, ומת בשנת 2000.
מבין שאר הארבעה, נותר רק מאייר נאמן לרעיונותיו הישנים וממשיך לדבוק באדריכלות הלבנה, בעלת הטוהר המודרניסטי, הנכון לגישתו של לה קורבוזיה. 
גרייבס אימץ את הפוסט-מודרניזם ואף הפך לאחד מן האדריכלים הבולטים מן התקופה. יש הטוענים גם כי הגזים כאשר עסק אף באדריכלות פופוליסטית.
אייזנמן פנה לדה-קונסטרוקטיביזם והיה לאחד הבולטים בסגנון זה, בעוד שגוואת'מי עידן את גישתו הראשונית והתאים אותה לרוח התקופה.

קישורים חיצוניים
----------------
**טל חן** (נולד ב-4 באוגוסט 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

חן החל את הקריירה בקבוצות הנוער של הפועל צפרירים חולון, והיה אף שחקן נבחרת הנוער ולאחר מכן קפטן הנבחרת הצעירה, במדיה רשם 14 הופעות. 

בשנת 2000 עבר למכבי נתניה ושנה לאחר מכן עבר להפועל חיפה שירדה לליגה הלאומית בתום אותה עונה, שם שיחק גם בעונה שלאחר מכן.

לקראת עונת 2003/2004 עבר להפועל תל אביב. ב-4 בינואר 2004 עלה לראשונה בהרכב הראשון של הקבוצה, וכבש את השער הראשון בניצחון 1-4 על בית"ר ירושלים. לאחר אותו משחק קנה חן את מקומו בהרכב. בעונת 2004/2005 נקלעה הפועל תל אביב לתחתית הטבלה וחן הוסט לעמדת הקשר האחורי, והיה מהשחקנים הבולטים בקבוצה הואיל ותרם רבות להישארותה בליגת העל. יכולתו הטובה בעונה זו גרמה לזימונו לראשונה לסגל נבחרת ישראל, אך הוא לא זכה להופיע במדיה. בתום העונה קיבל חן את תואר "השחקן המצטיין" מטעם ארגון האוהדים של הפועל אביב. 

בעונת 2005/2006 זכה עם הפועל אביב בתואר ראשון בקריירה - גביע המדינה. בעונת 2006/2007 היה שותף חן להעפלתה של הקבוצה לשלב הבתים של גביע אופ"א וזכה עמה בפעם השנייה ברציפות בגביע המדינה, כשהוא כובש את שער הניצחון בחצי הגמר מול מ.ס. אשדוד. בעונת 2007/2008 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה לאחר הגעתו של אלין טופוזאקוב, ובתום העונה שוחרר מהפועל תל אביב לאחר ששיחק חמש שנים במדיה.

בקיץ 2008 חתם חן בקבוצת בני סכנין, שם שיחק שנתיים וחצי, עד שחתם בינואר 2011 בהפועל רמת גן, עמה ירד בתום העונה לליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן היה שותף חן להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל. לאחר עונה אחת בליגת העל שוב ירדה הקבוצה ללאומית, אך באותה עונה זכה עמה חן בגביע המדינה.

ב-17 בספטמבר 2013 חתם בקבוצת הפועל בני לוד מהליגה הלאומית, ולאחר עונה אחת במועדון הודיע חן ב-23 ביוני 2014 על פרישה ממשחק פעיל. 

בשנת 2016 פתח חן סניף של רשת ארומה בבאר יעקב.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* גביע המדינה: 2005/2006, 2006/2007

הפועל רמת גן
* גביע המדינה: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* איתי אילנאי, תכף אשוב: טל חן חולם על קאמבק לבלומפילד, באתר nrg מעריב, ‏14 בנובמבר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיון גולדנברג, ‏טל חן פורש: מרגיש גאה ושמח במה שהשגתי, באתר ONE‏, 23 ביוני 2014
**חואן פרס דה מונטאלבן** (בספרדית: **Juan Pérez de Montalbán**;‏ 1602 – 25 ביוני 1638) היה סופר, מחזאי וכומר ספרדי.

ביוגרפיה
--------

חואן פרס דה מונטאלבן נולד במדריד. אביו היה מוציא לאור וספק ספרים לחצר המלך. בגיל 18 חואן פרס דה מונטאלבן סיים לימודי תאולוגיה והחל בקריירה במוסדות הכנסייה.

במקביל הוא התחיל לכתוב מחזות בהדרכת לופה דה וגה. בשנת 1624 הוא פרסם את השירה הראשונה שלו El Orfeo en lengua castellana. בשנת 1625 הוא פרסם מחזה שמבוסס על חייה של קטלינה דה אראוסו. הוא המשיך לכתוב בעיקר מחזות שזכו להצלחה. חלק מהם אף תורגמו לאנגלית והועלו על הבמה באנגליה.

חואן פרס דה מונטאלבן היה מעריץ של לופה דה וגה ובשנת 1636 פרסם את הביאוגרפיה של המחזאי.

חואן פרס דה מונטאלבן הושפע נפשית ממות לופה דה וגה ונפטר במדריד בשנת 1638.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן פרס דה מונטאלבן** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* יצירות של חואן פרס דה מונטאלבן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312309605171
* BNE: XX1647192
* BnF: cb11887233j (data)
* CANTIC: a10141960
* GND: 118790331
* ICCU: MILV059647
* ISNI: 0000 0000 8083 7425
* LCCN: n79040183
* NKC: js20020124026
* NLG: 168088
* NTA: 06979992X
* SELIBR: 391846
* SNAC: w6jd5hqf
* SUDOC: 026667452
* Trove: 1290841
* VcBA: 495/34615
* VIAF: 4925340
* WorldCat: lccn-n79040183

 |
נשיא ארצות הברית ברק אובמה עם החמישייה העוצמתית לאחר אולימפיאדת לונדון 2012
**החמישייה העוצמתית** (באנגלית: Fierce Five), הוא הכינוי של נבחרת התעמלות הקרקע של ארצות הברית באולימפיאדת לונדון 2012, שזכתה בשתי מדליות זהב קבוצתיות.

החמישייה כללה את: גבי דאגלס (Gabby Douglas), מקאיילה מרוני (McKayla Maroney), אלי רייזמן (Aly Raisman), קיילה רוז (Kyla Russ) וג'ורדן וויבר (Jordyn Wieber).

במשחקים האולימפיים של 2012, גבי דאגלס זכתה במדליית זהב בקרב רב (All Arounds) והפכה לאפרו-אמריקאית הראשונה בהיסטוריה שעשתה זאת.

הנבחרת הביאה כבוד רב ותארים רבים לארצות הברית.

מדליות באולימפיאדת לונדון 2012
------------------------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **קרקע** | **קורה** | **קפיצות** | **מקבילים** | **קרב רב אישי** | **קרב רב קבוצתי** |
| **גבי דאגלס** | - | - | - | - | זהב | זהב |
| **מקאיילה מרוני** | - | - | כסף | - | - | זהב |
| **אלי רייזמן** | זהב | ארד | - | - | - | זהב |
| **קיילה רוז** | - | - | - | - | - | זהב |
| **ג'ורדן וויבר** | - | - | - | - | - | זהב |

החמישייה האחרונה
----------------

באולימפיאדת ריו 2016, התגלתה חמישייה חדשה בנבחרת ההתעמלות של ארצות הברית, שכונתה "החמישייה האחרונה" (Final Five). החמישייה הזו כללה את: סימון ביילס (Simone Biles), לורן הרננדס (Lauren Hernandez), מדיסון קושיאן (Madison Kocian). החמישייה כללה גם את גבי דאגלס ואלי רייזמן, שלקחו חלק בחמישייה הראשונה באולימפיאדת לונדון.
בשנה זו התגלתה סימון ביילס, וכיום היא נחשבת למתעמלת הטובה בכל הזמנים. באולימפיאדה, היא זכתה בחמש מדליות ומתוכן ארבע מדליות זהב.

### מדליות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | קרקע | קורה | קפיצות | מקבילים | קרב רב אישי | קרב רב קבוצתי |
| סימון ביילס | זהב | ארד | זהב | - | זהב | זהב |
| אלי רייזמן | כסף | - | - | - | כסף | זהב |
| לורי הרננדס | - | כסף | - | - | - | זהב |
| גבי דאגלס | - | - | - | - | - | זהב |
| מדיסון קושיאן | - | - | - | כסף | - | זהב |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שקלול הציונים האישיים של המתעמלת על כל מכשיר לציון אחד
2. ↑  שקלול כל ציוני הקרב רב האישיים של הנבחרת
**חוברה אפריקנית** או **חוברת קורי** (שם מדעי: ***Ardeotis kori***) היא מין של חוברה גדולה החיה בסוואנות ובאזורים צחיחים ומדבריות באפריקה. זו חוברה שוכנת קרקע ואחת העופות המעופפים הגדולים בעולם. היא ניזונה הן מהחי והן מהצומח.

תת-מינים
--------

לחוברה האפריקנית שני תת-מינים:

* *Ardeotis kori kori*
* *Ardeotis kori struthiunculus*

מאפיינים
--------

החוברה היא עוף גדול ממדים - אורכה 120–150 סנטימטרים, גובהה 71–120 סנטימטרים ומוטת כנפיה 230–275 סנטימטרים. הזכרים שוקלים בין 7 ל-18 קילוגרם והנקבות 4.8-6.7 קילוגרם, אף שלעיתים יש פרטים גדולים יותר. למעשה החוברה היא אחת העופות המעופפים הגדולים בעולם, יחד עם שקנאי מסולסל, קונדור האנדים וברבור מחצצר, אך קטנה מקרובתה – חובה גדולה.

החוברה היא עוף חום ואפור עם נקודות שחור-לבן על הצוואר. הראש לבן עם פסים שחורים ליד העיניים הצהובות. המקור צהוב וארוך יחסית ומאחורי הראש ציצה גדולה שחורה הנוטה כלפי מטה. הרגליים ארוכות וצהבהבות. שני המינים דומים במראה אבל הנקבות קטנות ב-20-30 אחוז מהזכרים והן בעלות צוואר ורגליים דקות יותר. לזכרים יכולת לפרוע את הנוצות בכל הגוף, לפרוש את זנבם בצורה מוזרה למעלה בעונת הרבייה כדי להרשים את הנקבות, לנפח את כיסי הגרון לצורה המזכירה פסיונים שונים ולקרוא בקול לנקבה. אחרי החיזור וההזדווגות הנקבה מטילה ביצים על הקרקע במקום מוסווה והן בוקעות אחרי 23–30 יום.

החוברות חיות בערבות, סוואנות ומדבריות באפריקה ומסתובבים בעיקר על הקרקע. הן אוכלות בעיקר ארבה וחגבים וגם חיפושיות זבל וזחלים, אבל יאכלו גם בעלי חוליות קטנים וגם זרעים ועלים שונים.

הן יודעות לרוץ מהר כשמתקרב אליהם טורף. הטורפים הנפוצים הם: נמר, אריה, ברדלס, קרקל, צבוע נקוד, פיתון סלעים אפריקני, תנים, עיט שחור, עיט לוחם. חוברות צעירות נטרפות גם על ידי בבונים. עם זאת הסכנה העיקרית עבורן הוא האדם שצד אותן ואת ביציהן ועתידן נמצא בסיכון.

החוברה נצפית לעיתים בשותפות מוזרה עם השרקרק הארגמני שמחפש חרקים סביבה ועומד על גופה כדי לצפות בהם.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* חוברה עם שרקרק ארגמניחוברה עם שרקרק ארגמני
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוברה אפריקנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חוברה אפריקנית באתר גן החיות דאלאס

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוברה אפריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חובתיים |
| --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה | 
 |
| חובה גדולה | חובה גדולה |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |
| חוברה | חוברה מדברית • חוברת מקווין |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007579141005171

 |
**זלמן ראובני** (14 בפברואר 1914 - 13 בדצמבר 1968) היה מראשוני ספורט הנכים בישראל שהתחרו בתחרות בינלאומית.

ביוגרפיה
--------

נולד בטאורגה, ליטא ולמד בישיבת פוניבז'. בגיל 17 עזב את לימודיו והצטרף לתנועת החלוץ ולפעילות ציונית. לאחר שעבר הכשרה חקלאית, ב-1932 עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ יגור. את שם משפחתו בלינר שינה לשם ראובני, על שם אביו ראובן. כחבר הקיבוץ עבד בעבודות ציבוריות בצפון הארץ: בנמל חיפה, במחצבות מגדל צדק ובנמל תל אביב. היה מבוני הנמל ולאחר מכן מראשוני עובדיו. בתקופה זו עבר ב-1936 להתגורר במושב בן שמן ונישא בקיץ 1942 לבת המושב שלומית רחמן.

בבן שמן היה פועל חקלאי, חבר ועד המושב והממונה על ביטחון המושב. באותה תקופה פעל בארגון ההגנה, בנוטרות, וב-1942 התגייס אל הבריגדה היהודית ושירת בפלוגה 743 באזור יריחו, במצרים ובלוב. בתום מלחמת העולם השנייה חזר למושב ולעבודתו כממונה על הביטחון. ב-1948 נשלח לרחובות והיה בין הנוטרים שהופקדו על אבטחת ביתו של חיים ויצמן. במרץ 1948 נפצע במתקפה על בית ויצמן ופגיעת הכדור הותירה אותו משותק בפלג גופו התחתון ומרותק לכיסא גלגלים.

ראובני היה חבר הוועד הארצי של ארגון נכי מלחמת השחרור וב-1953 היה אחד משלושה ספורטאים יחידים שנשלחו לייצג את ישראל במשחקי סטוק מנדוויל.

הוא עבד בבית החולים קפלן בתפקיד משרדי. ב-1968 נפטר והוכר כחלל צה"ל שנפטר לאחר השירות כתוצאה מנכותו. היה נשוי ואב לבן.
*Ardeotis arabs*
**חוברת ערב** או **חוּבָּה עַרְבִית** (שם מדעי: Ardeotis arabs) היא מין עוף מדברי ממשפחת החובתיים והיא קרובת משפחתה של חוברת קורי הענקית.

כמו רוב מיני החוברות הזכרים גדולים בהרבה מהנקבות ומשקלם הממוצע 5.7-10.9 ק"ג בהשוואה לנקבות ששוקלות 4.5-7.7 ק"ג. המשקל המקסימלי לחוברה זהו היא 16.8 ק"ג. גובהם הממוצע 70-92 ס"מ. הם מזכירות מאוד את קרוביהם - חוברות קורי ובעלי צווארים אפורים, ראשים מעט לבנים, כנפיים חומות וגדולות ובטן לבנה ויש להם ציצה שחורה מאחורי הראש. עם זאת הם הרבה יותר רזים מהם. הם מותאמים לתנאי מדבר ונוטים לעוף לעיתים רחוקות ובעת סכנה יעדיפו לרוץ. הם מחפשים באדמה חרקים קטנים וזחלים למאכל.

חוברות אלה חיות באזורים הצחיחים של צפון ומרכז אפריקה וגם בדרום אסיה במדינות: אלג'יריה, בורקינה פאסו, קמרון, צ'אד, חוף השנהב, ג'יבוטי, אריתריאה, אתיופיה, גמביה, גאנה, גינאה ביסאו, קניה, מאלי, מאורטניה, מרוקו, ניז'ר, ניגריה, סנגל, סומליה וסודאן וכן באסיה בעיראק, ערב הסעודית ותימן. הם בירידה בתפוצתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוברת ערב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוברת ערב באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חובתיים |
| --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה | 
 |
| חובה גדולה | חובה גדולה |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |
| חוברה | חוברה מדברית • חוברת מקווין |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |