recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחמאה מזוקקת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סמנה.
סאמנה (חמאה מזוקקת) לפני קירור
סאמנה לאחר הקירור
**סאמנֶה** (יש שהוגים: **סאמנַה**. בערבית: **سمن** (סאמן) או **سمنة** (סאמנה)) היא חמאה מזוקקת הנמצאת בשימוש במטבח התימני בפרט ובמטבחים הערביים בכלל. במהלך תהליך הזיקוק מוציאים את חלקי החלב המוצקים מהחמאה (חלבונים וסוכר חלב), פעולה המאריכה את חיי המדף של הסאמנה, וכמו כן הופכת אותה לתוסף מזון שאינו אלרגני.[דרוש מקור] במטבח התימני מוסיפים את הסאמנה לתבשילים שונים, ובייחוד נפוץ השימוש שלה בהכנת פתות וכתוסף לכובאנה.

אופן הכנה
---------

את הסאמנה מכינים בשני שלבים. בראשון ממיסים חבילות חמאה בסיר, ומסירים את השכבה העליונה של הקצף המתהווה תוך כדי הבישול. בשלב השני, לאחר שהקצף נעלם כליל, שופכים את תכולת הסיר המסונן לצנצנת וסוגרים היטב.

לעיתים, כדי להעניק לסאמנה טעם, מוסיפים גרגירי חילבה קלויים.באיזור עדן הייתה גרסה נוספת לסמנה על ידי הוספת בצל ירוק לחמאה. לקבלת טעם מעושן, שופכים את החמאה המותכת לצנצנת שעישנו בתוכה זמן קצר קודם לכן ענף קלוי של עץ דודינה (ככל הנראה דודונאה דביקה, שת' (شث) בערבית) או גפן.

ראו גם
------

* המטבח התימני
* לחוח
* מלוואח
* גהי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאמנה** בוויקישיתוף
* ג'הי או סמנה אצלכם בסלון (לא רק לתימנים), מתוך אתר מר קדמוני: כושר ותזונה מהעבר
* יוסי שבח, סמנה, מאמר על שימושי הסאמנה ואופן הכנתה
* גהי - סמנה, מתכון להכנת סאמנה והסבר על יתרונותיה. מתוך הבלוג של ענבל נתן-בר
* סרטון ביוטיוב שמדגים את השיטה התימנית להכנת סאמנה מעושנת

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמאת גי - סאמנה, מאמר על יתרונותיה של הסאמנה
2. ↑   *חמאה מעושנת , סמנה*, נבדק ב-2024-01-06
3. ↑   *איך מכינים סמנה תימנית מעושנת*, נבדק ב-2024-01-06
**פאנדום** (באנגלית: **FANDOM**; נקרא "ויקיה" עד 25 בינואר 2016) הוא שרת אירוח לוויקים בעלי תכנים שונים המבוססים על תוכן חופשי.

מאפיינים
--------

פאנדום מופעלת על ידי חברת "Fandom, Inc" (לשעבר "Wikia, Inc"), חברה מסחרית אשר רשומה בדלאוור, ארצות הברית. החברה הוקמה בסוף שנת 2004 על ידי מייסד ויקיפדיה, ג'ימי ויילס, ואנג'לה ביסלי.

אתר פאנדום שם דגש על קהילות, גם אלו אשר נוצרו מחוץ לרשת האינטרנט וגם אלו אשר צמחו ברשת האינטרנט. 

אתר פאנדום חופשי לעיון ללא כל מגבלה, חופשי לעריכה (תוך התחשבות בכללים), וחופשית להעתקה ולהפצה (בהתאם לתנאי GNU FDL, ובתמונות מסוימות - לפי כללי השימוש ההוגן).

התשתית הטכנולוגית של פאנדום היא תוכנת "מדיה-ויקי", אשר נכתבת בקוד פתוח ומתוחזקת על ידי קרן ויקימדיה.

תוכן
----

פאנדום מכסה טווח רחב של נושאים; הפרויקטים מבוססי הקהילה מאושרים לרוב, מלבד רעיונות אשר מתחרים ישירות בפרויקטים הנוספים של ויקימדיה. פאנדום דורש כי כל התוכן אשר יופיע בה ייכלל תחת אחד מהרישיונות של תוכן חופשי - בהתאם לתנאי רישיון Creative Commons או בהתאם לתנאי הרישיון לשימוש חופשי במסמכים של גנו).

הוויקים בפאנדום מתמקדים בנושאים רבים, ביניהם נושאי טלוויזיה וקולנוע (כמו סרטי מלחמת הכוכבים, מסע בין כוכבים, היקום הקולנועי של מארוול), דרך זיכיונות משחקי וידאו כמו Call of Duty, מטאל גיר, Assassin's Creed, מורטל קומבט ו-God of War) וסדרות ספרים (כמו שר הטבעות, משחקי הכס, הארי פוטר, רומח הדרקון ומחזור כישור הזמן) ועד לתחביבים ופנאי (כדוגמת ספורט, חיות מחמד, אוריגמי ואספנות).

בפאנדום יש מספר מצומצם של אתרי ויקי בעברית. אחד המוכרים שבהם היה האתר איןציקלופדיה, פרודיה על ויקיפדיה העברית, עד שעבר לפני מספר שנים לתשתית עצמאית עקב שינוי המותג של ויקיה.

ראו גם
------

* Wikispaces

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאנדום** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פאנדום (באנגלית)
* פאנדום, ברשת החברתית פייסבוק

* פאנדום, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פאנדום, ברשת החברתית אינסטגרם

* פאנדום, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פאנדום, ערוץ באתר Twitch.tv
סמליל החברה הישן
בית איילון ברמת גן
**איילון חברה לביטוח בע"מ** היא היא חברת ביטוח ישראלית, הפועלת בתחומי ביטוח רכוש (ביטוח רכב וביטוח דירה), ביטוחי עסקים, ביטוח אחריות מקצועית, ביטוח בריאות, חיסכון לטווח ארוך, אשראי ועוד.

היסטוריה
--------

איילון חברה לביטוח נוסדה בשנת 1976 על ידי לוי יצחק רחמני באמצעות "חברת שלמה רחמני ובניו בע"מ" (73%) וחברת הביטוח הזרה NZI (אנ') (27%). שלמה רחמני ובניו בע"מ הייתה סוכנות ביטוח משפחתית שנוסדה בשנת 1949 על ידי שלמה זלמן רחמני, אביו של לוי יצחק רחמני. בשנת 1987 מכרה NZI את החזקותיה באיילון למשפחת רחמני. בחודש יולי באותה שנה נרשמו לראשונה מניותיה של איילון אחזקות למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

לוי יצחק רחמני, בעל השליטה בחברה, נפטר ב-19 ביוני 2020.

בחודש יוני 2021 התקשר מנהל העיזבון של לוי יצחק נחמני עם חברת ווישור גלובלטק בע"מ בהסכם למכירת מניות השליטה בחברה שבבעלות העיזבון. ב-30 ביוני 2022 הושלם ההסכם למכירת מניות השליטה בחברה, המהוות 67.26% מההון המונפק והנפרע של החברה, וכן התמזגה חברת הבת לשעבר, "איילון חברה לביטוח", עם ולתוך "איילון אחזקות" וחוסלה ללא פירוק. ב-10 ביולי 2022 שינתה "איילון אחזקות" את שמה ל"איילון חברה לביטוח בע"מ".

מבנה
----

איילון חברה לביטוח מעסיקה כ-1,150 עובדים ופועלת באמצעות ארבעה מחוזות אזוריים: תל אביב, מרכז, חיפה וירושלים, המפעילים מערך של כ-2,600 סוכנים וסוכנויות ברחבי הארץ. החברה פועלת בכל ענפי הביטוח הכללי, בביטוח חיים ובביטוחי בריאות ומספקת פתרונות גם בתחום הפיננסים.

לקבוצת איילון מספר חברות בת, בהן "איילון ח.ל.ב נכסים והשקעות", שהיא זרוע הנדל"ן של החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איילון חברה לביטוח

| חברות ביטוח בישראל |
| --- |
| חברות פעילות | AIG • ביטוח ישיר • איילון • ביטוח חקלאי • הכשרה • הפניקס • הראל • ווישור • כלל חברה לביטוח • מגדל • מנורה מבטחים • ענבל • שירביט • שלמה ביטוח • שומרה • ליברה • קרנית • הפול |
| סוכניות מובילות | מבטח סימון • מדנס |
| חברות שנסגרו | אבנר • אליהו • הסנה |
| המפקח על הביטוח • התאגיד המנהל של המאגר לביטוח רכב חובה • איגוד חברות הביטוח בישראל |

| **מניות מדד תל אביב פיננסים** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הבנק הבינלאומי • בנק לאומי • בנק הפועלים • בנק דיסקונט • מזרחי טפחות • הפניקס חברה לביטוח • הראל השקעות • כלל החזקות • פיבי אחזקות • ישראכרט • הבורסה לניירות ערך • מנורה מבטחים החזקות • איידיאיי חברה לביטוח • מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים • אלטשולר שחם גמל • אטראו שוקי הון • אחים נאוי • בנק אגוד • מיטב • פנינסולה • מור בית השקעות • שירותי בנק אוטומטיים • שוהם ביזנס • אסאר אקורד • אופל בלאנס • איילון חברה לביטוח • אנליסט בית השקעות • גיבוי אחזקות • פועלים איביאי • בנק ירושלים • יונט קרדיט • איביאי בית השקעות • הלמן אלדובי השק |

 |
פיות רדיקליות בכינוס בארצות הברית
**פיות רדיקליות** (באנגלית: **Radical Faeries**) היא רשת קווירית רוחנית עולמית. התנועה, המאמצת מרכיבים של אנרכיזם ושל סביבתנות, נחשבת לעיתים לתת-תרבות נאו-פגנית.

הכינוי "פיות" הוא כינוי גנאי רווח להומואים באנגלית; כדי להבדילם מהיצורים המיתיים, המילה נכתבת "Faerie" בכתיב אנגלי עתיק.

היסטוריה
--------

הארי היי, מייסד תנועת הפיות הרדיקליות, 1996
תנועת הפיות הרדיקליות נוסדה בקליפורניה, ארצות הברית בשנת 1979 על ידי האקטיביסטים ההומואים הארי היי, מיטש ווקר ודון קילהפנר, שרצו ליצור אלטרנטיבה, למה שהם ראו כגישה השלטת של היטמעות בחברה הסטרייטית בקרב הקהילה הגאה בארצות הברית. בכך, הושפעו מתנועות הנגד, כגון "ילדי הפרחים" של שנות ה-60 של המאה ה-20. האספה הראשונה התקיימה בספטמבר 1979 באריזונה. מאז, התנועה המשיכה לגדול, והפכה לרשת עולמית רופפת של שבטים.

הפיות הרדיקליות מהוות תנועת נגד לגישה ההטרונורמטיבית, המנסה להידמות לחברה הסטרייטית. כפי שהעירה פעם פיה אחת, לדעתו, התרבות המיינסטרימית של הגייז הייתה "פרודיה דכאנית של התרבות הסטרייטית", אשר מתרחשת לרוב בבארים, ולא מעודדת "יצירת קשר עמוק ואכפתיות האחד מהשני".

תנועת הפיות הרדיקליות היא תנועה אנטי-ממסדית, המבוססת על קהילתיות. התנועה הוקמה במהלך המהפכה המינית של שנות ה-70, על ידי גברים הומוסקסואלים בארצות הברית. התנועה גדלה במקביל לתנועת זכויות הלהט"בים, כשהיא קוראת תיגר על האספקטים הפטריאכליים ועל ההתמסחרות של החיים הלהט"ביים המודרניים.

נכון ל-2022, כוללות הפיות הרדיקליות מגוון של מגדרים, נטיות מיניות וזהויות. כנסים והתאספויות רבים פתוחים לכל, בעוד שאחדים מיועדים לגברים בלבד. מפגשים רבים נערכים בטבע, כחלק מביטוי עצמי, שאיפה לרוחניות וקרבה לטבע וקיימות.

פיות כנען
---------

ישראלים שהשתתפו במפגשי פיות באירופה ובארצות הברית, שאפו להקים קהילת פיות מקומית. הקבוצה קמה בשנת 2007 עם ייסוד קבוצת גוגל וקריאה לפיות ברחבי העולם לצרף פיות ישראליות נוספות. מפגש ראשוני התקיים רק ב-2011 בדירה בתל אביב, בהשתתפות פיות מקומיות ופיות יהודיות הגרות בארצות הברית, אולם האספה הכללית הראשונה בטבע התקיימה רק ב-21 ביוני 2013, היום הארוך בשנה, בסמוך למעיין בפארק קנדה. במפגש השתתפו כ-30 גברים סיסג'נדרים וג'נדרקווירים, הומוסקסואלים וביסקסואליות. החל מאותו מפגש, התקיימו מפגשי אביב, קיץ וסתיו קבועים, ובינואר 2016 נערך גם מפגש חורף ראשון. קהילת הפיות המקומית, המכנה עצמה "פיות כנען", כוללת כיום גרעין קשה של כמה עשרות פיות, וכן מעגל רחב יותר, הכולל מעל 100 הומואים המזדהים כפיות רדיקליות.

בדומה לתחילת דרכן של הפיות הרדיקליות בארצות הברית, קהילת הפיות הישראלית הוקמה על ידי גברים. הקבוצה הישראלית, כמו קבוצות פיות נוספות ברחבי העולם, מפולגת לגבי אפשרות של שילוב נשים לסביות וטרנסג'נדרים, מחשש שמפגשים משותפים יפגעו באופי המיוחד והאינטימי של מפגשי גברים בלבד, מה שיפגע במרחב הבטוח של המשתתפים. נכון להיום, חלק מהכינוסים מיועדים לגברים בלבד, וחלק מהכינוסים מעורבים. מדי פעם מתקיימים מפגשים, הפתוחים גם לקהל סקרן ומתעניין.

ראו גם
------

* פיה (פולקלור)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיות רדיקליות** בוויקישיתוף
* אתר פיות כנען (הקישור אינו פעיל, 8 במרץ 2022)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Adler, Margot, **Drawing Down the Moon: Witches, Druids, Goddess-Worshipers and Other Pagans in America**, London: Penguin, 2006, ISBN 0-14-303819-2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534847805171
* LCCN: sh98004651

 |
**ילדי קרטוני החלב** הוא כינוי לילדים אשר תמונותיהם פורסמו על קרטוני חלב לאחר שהוכרזו כנעדרים, במטרה לסייע באיתורם. החל משנות ה-80
ועד לשנות ה-90 של המאה ה-20 המאוחרות פורסמו תמונות של ילדים אלה על קרטוני חלב בארצות הברית. לאחר מכן החליפו שיטות אחרות למציאת ילדים נעדרים את הנוהג הזה.

היסטוריה
--------

במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 מקרים של העלמות ילדים תפסו תשומת לב רבה בתקשורת. בין המקרים הידועים היו היעלמותו של הילד איתן פץ בשנת 1979, וחטיפתו ורציחתו של אדם וולש ב-1981.
פרסומים אלה הובילו לפאניקה מוסרית בחברה.

בספטמבר 1984 החלה לפרסם מחלבת אנדרסון אריקסון את תמונותיהם של שני נערים שעקבותיהם אבדו בשני מקרים נפרדים (1982 ושנת 1984) בשעה שחילקו עיתונים בעיר דה מוין, במדינת איווה. בעקבות פרסום זה התרחבה תוכנית לפרסום תמונות ילדים נעדרים על קרטוני חלב לעבר שיקגו ומדינת קליפורניה.

בהמשך המועצה הלאומית לבטיחות ילדים השיקה תוכנית בשם "תוכנית הילדים הנעדרים של קרטוני החלב" ברחבי ארצות הברית במסגרת פורסמו תמונות ילדים אלה על קרטוני חלב. תמונות ילדים נעדרים פורסמו גם על קרטוני פיצה, ושקיות לנשיאת מצרכים, אך קרטוני חלב היו המקום הנפוץ ביותר לפרסום ילדים נעדרים. עד שנת 1985 700 מתוך 1800 מחלבות עצמאיות פרסמו תמונות ילדים נעדרים. אין נתונים ברורים אודות כמה ילדים נמצאו בעקבות פרסומים אלה.

איתן פץ היה אחד מהילדים הראשונים שהופיעו על קרטוני חלב, ומהמפורסמים שבהם. ב-1979 במנהטן נעלם פץ בן ה-6 לאחר שהיה בדרכו לתחנת המתנה להסעה של בית ספרו. בשעה שנעדר לא הייתה קיימת בארצות הברית תוכנית לאומית לאיתור ילדים נעדרים. 38 שנים לאחר היעדרותו, הורשע אדם ברציחתו.

בתרבות
------

בשנת 1990 יצא לאור הספר "The Face on the Milk Carton" (הפנים על קרטון החלב) שעובד לאחר מכן לסרט טלוויזיוני, והיה לרב מכר.

בשנת 1993 הוציאה להקת סול אסיילם את השיר Runaway Train שהוידאו קליפ שלו כלל תמונות אמיתיות של ילדים נעדרים כהשראה שהגיעה מקרטוני החלב.

משנת 2011 פעיל צמד הזמרים שנקרא ילדי קרטוני החלב (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* א.ל המילטון, The children on the milk carton: Before AMBER alerts, authorities searched for missing kids through a national carton campaign, באתר the vintage news‏, 21 דצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעלומת הילד מקרטון החלב: איתן נרצח במרתף, באתר ynet, 25 במאי 2012
2. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים {{{מחבר}}}, היעלמותו של ג'וני גוש, **ויקיפדיה**, 2023-07-02
3. ↑  לין טה, The missing kids milk carton campaign started in Iowa, באתר דה מוין רגיסטר, 5 בספטמבר 2017
4. ↑  בריאן פאלמר, Why Did Missing Children Start Showing Up on Milk Cartons?, באתר slate‏, 20 באפריל 2012
5. ↑  גרג טופו, Etan Patz – boy on the milk carton – gets justice: Man convicted in 1979 murder, באתר USA Today‏, 15 בפברואר 2017
6. ↑  קלודין זאפ, Etan Patz and the history of missing kids on milk cartons, באתר yahoo, 25 במאי 2012
7. ↑  38 שנה אחרי שהילד איתן פץ נעלם בניו יורק: הורשע אדם ברציחתו, באתר וואלה!‏, 15 בפברואר 2017
8. ↑  The Face on the Milk Carton, באתר variety, ‏, 24 במאי 1995, אוחזר ב-22 בספטמבר 2018
**נַחַל חֶבְרוֹן** הוא נחל אכזב אשר זורם בגבול בין הנגב ליהודה.
מוצאו של הנחל הוא בעיר חברון שרובה בשטחי הרשות הפלסטינית. הנחל הוא חלק מאגן נחל הבשור. הוא עובר ליד דאהרייה, באר שבע וצפון הנגב, ומתנקז לנחל באר שבע מטרים ספורים מזרחית לכביש 40, בקרבת תל באר שבע. בשטח מדינת ישראל הנחל זורם בשטחי השיפוט של היישובים מיתר, אבו בסמה, עומר, תל שבע, ושטח גלילי שבאחריות משרד הפנים.

זיהום
-----

בנחל זורמים שפכי הערים והתעשייה, וכן שפכי מנסרות ומחצבות שמקורם בערים הפלסטיניות, בהתיישבויות ובמחצבות הבנויות לאורכו. בבקעת באר שבע הביוב מהווה מפגע סביבתי משמעותי, משום שאלפי אנשים מתגוררים בקרבה לאפיק הנחל.

מוקד הזיהום העיקרי הוא שפכי חברון וקריית ארבע המוערכים בכ-15,000 מ"ק ליום. הביוב מזהם גם את שמורת הבשור. זרימה זו שנתה את אופי הנחל, מנחל אכזב המזרים מי שיטפונות באיכות גבוהה, לנחל בו ישנה זרימת קבע של מי ביוב מזוהמים. בנחל זורמים שפכים בכל ימות השנה המזהמים את הנחל ואת מי התהום במורד, לכך ישנן תוספות של שפכים עירוניים ותעשייתיים. בשנת 2002, עתרו לבג"ץ תושבי הכפר הבדווי אום בטין שהנחל זורם במרכזו, יחד עם העמותות הפורום לדו קיום בנגב ואגודת הארבעים למען זכויות הבדווים בנגב, בדרישה ממשרדי הממשלה להקים מתקן לטיהור השפכים. בג"ץ קיבל את העתירה והמדינה התחייבה לקדם את הקמתו עד ינואר 2007.לשם הקמת מכון הטיהור אף הוחרמו 36 מיליוני שקלים מהרשות הפלסטינית אך המכון לא הוקם בפרק הזמן שאליו התחייבה המדינה, וביוב המשיך לזרום בנחל.

### תוכנית געגועים לנחל

המשרד להגנת הסביבה, החברה להגנת הטבע ורשות ניקוז ונחלים שקמה בשור מפעילים תוכנית חינוכית בנחל חברון הנקראת "געגועים לנחל". התוכנית התלת-שנתית פונה לאנשים הגרים בסביבת נחל חברון, כדי לפתח מודעות ואחריות לנחל ולסביבתו. התוכנית מתייחסת לדרך בה ניתן לייצר את בסיס הידע, החיבור והשייכות בין קבוצות אוכלוסייה שונות לבין הנחל בהשתתפות מערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד צפריר רינת, המינהל האזרחי אישר הכנסת חומר לטיהור שפכים מסרטנים בנחל חברון, באתר הארץ, 28 באפריל 2014
* טיפול אקולוגי בשפכים באגן ניקוז נחל חברון, הפקולטה לניהול, אוניברסיטת בן-גוריון

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפריר רינת, הזיהום בנחלי הגדה לא עוצר בקו הירוק: פוגע במי תהום בישראל, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2007
2. ↑  דליה טל, ‏עמותות בדרום: אם לא יוקם מתקן לטיהור שפכי חברון - נפנה לביהמ"ש, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2001  
גדי גולן, ‏מיתר: ניסיון לטיפול בנחל חברון, באתר גלובס, 2 בספטמבר 2001
3. ↑  צפריר רינת, עתירה לבג"ץ: הזיהום בנחל חברון מסכן תושבים, באתר הארץ, 26 באפריל 2002
4. ↑  צפריר רינת, במקום שלט "ברוכים הבאים", באתר הארץ, 15 במאי 2002
5. ↑  חיה נח, סאגת נחל חברון, באתר "העוקץ", 24 בנובמבר 2008  
ניר חסון, החזון: פארק ירוק ומלבלב; המציאות: נחל מזוהם ועדר רעב, באתר הארץ, 23 בינואר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475797105171

 |
**פֶליציה בּלוּמֶנטל** (**Felicja Blumental**;‏ 28 בדצמבר 1908 – 31 בדצמבר 1991) הייתה פסנתרנית יהודייה.

מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה ברחוב ביאליק, תל אביב

חייה
----

בלומנטל נולדה בשנת 1908 בוורשה שבפולין, למשפחה חובבת מוזיקה ולאב כנר. היא החלה ללמוד פסנתר בגיל חמש והופיעה לראשונה בנגינה בגיל עשר. בקונסרבטוריון הלאומי בוורשה למדה פסנתר אצל זביגנייב דְזֶ'בְיֶיצקי (Drzewiecki), ממייסדי תחרות שופן הבינלאומית לפסנתר, למדה קומפוזיציה אצל המלחין קרול שימנובסקי. אחר-כך למדה בשווייץ אצל הפסנתרן יוזף טורצ'ינסקי (Turczyński), שנודע במחקריו על שופן ובביצועיו את יצירות שופן.

בשנת 1938, בעקבות התגברות האנטישמיות באירופה ערב מלחמת העולם השנייה, עזבו בלומנטל ובעלה מרקוס מיזנה את פולין לניס, אחר-כך מצאו מקלט בברזיל. בלומנטל קיבלה אזרחות ברזילאית, והפכה לחסידה של מוזיקה ברזילאית ושל מלחינים ברזילאים. בהמשך דרכה עברה להתגורר במילאנו משנת 1962, ובלונדון משנת 1973.

הרפרטואר של בלומנטל היה מגוון ואף הרפתקני, והשתרע מהבארוק הפורטוגזי ועד ליצירות דרום אמריקאיות בנות-זמנה. בין הקלטותיה נכללו יצירות נשכחות רבות מאת מלחינים כגון קארל צ'רני, פרדיננד ריס וג'ון פילד. המלחין הברזילאי וילה לובוס כתב עבורה את הקונצ'רטו החמישי שלו, לאחר ששמע והתרשם מביצועהּ את ה"בכיינה ברזיליירה" מספר שלוש לפסנתר שלו. המלחין הפולני קשישטוף פנדרצקי הקדיש לה את יצירתו "פרטיטה לצ'מבלו ולתזמורת", והקלטה של יצירה זו בביצוע בלומנטל זכתה בפרס אקדמיית שארל קרו (L'Académie Charles Cros) הצרפתית בשנת 1975.

בלומנטל זכורה בעיקר בזכות ביצועיה את יצירות שופן, והקלטותיה את המזורקות שלו נחשבות לפרשנויות מופת שלהן.

בלומנטל נפטרה בשנת 1991 בתל אביב, במהלך אחד מסיבובי ההופעות הרבים שלה בישראל, ונקברה בבית העלמין קריית שאול שבעיר. מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בתל אביב אשר בו נמצאת הספרייה למוזיקה של העיר נקרא על שמה, ובו נשמרים גם התווים וההקלטות שהיו ברשותה. בתהּ, הזמרת אנט סלין, הייתה בין המארגנים של הפסטיבל הבינלאומי למוזיקה על שם פליציה בלומנטל, המתקיים כל שנה מאז שנת 1999.

קישורים חיצוניים
----------------

* פליציה בלומנטל, באתר AllMusic (באנגלית)
* פליציה בלומנטל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פליציה בלומנטל, באתר Discogs (באנגלית)
* על בלומנטל באתר המרכז למוזיקה על-שמה
* על בלומנטל באתר Brana Records
* איך קשורה הפסנתרנית פליציה בלומנטל לתערוכה במוזיאון תל אביב, שמעצבנת את עולם האמנות המקומי? הארץ.
* פליציה בלומנטל (1918-1991), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281610805171
* BNE: XX859706
* BnF: cb139267885 (data)
* GND: 120026600
* ISNI: 0000 0000 8376 3089
* LCCN: no88005587
* MusicBrainz: 538e1382-cb72-4f3f-9639-2b1fd40f7180
* NKC: xx0085928
* SUDOC: 161465331
* VIAF: 42027838
* WorldCat: lccn-no88005587

 |
במטבח הפיני, **רוסולי** (בפינית: Rosolli) הוא סלט הנאכל בעיקר כתוספת קרה למנה, במיוחד כחלק מארוחת חג המולד הפינית המסורתית.

סקירה כללית
-----------

 רוסולי בחזית עם לאסימסטארין סילי ("הרינג מנפחי זכוכית", הרינג כבוש עם פרוסות בצל וגזר) וברקע בשר חזיר לחג המולד.
רוסולי עשוי מירקות שורש מבושלים, חתוכים לקוביות, במיוחד סלק, גזר ותפוחי אדמה, לעיתים קרובות בשילוב עם מלפפון חמוץ אחד או יותר (בחומץ או במלח), בצל חי ותפוח. וריאציות עשויות לכלול גם מרכיבים נוספים כגון דג מלוח או ביצה מבושלת, ובמקרה זה סביר להניח שהסלט מוגש כמנה ראשונה (מתאבן) ולא כתוספת למנה עיקרית.

רוסולי מוגש לעתים קרובות עם רוטב עשוי קצפת או מוצר שמנת חמוצה הזמין בפינלנד בשם kermaviili (בהיותו סוג של וילי (כמו יוגורט או קפיר) עשוי משמנת חמוצה), מרוכז בחומץ או בנוזל הכבישה של הסלק, שגם צובע את השמנת לורוד.

מנות דומות נמצאות ברחבי צפון אירופה, מארצות השפלה ברחבי סקנדינביה ועד רוסיה. במיוחד הוינגרט הרוסי דומה מאוד לרוסולי הפיני.

אטימולוגיה
----------

לפי כמה מקורות, המילה רוסולי מגיעה מהמילה הרוסית rassol, שמשמעותה מי מלח, אם כי לא ידוע כיצד זה הגיע למנה המדוברת. במערב פינלנד משתמשים באופן מסורתי במונחים חלופיים כמו punainen salaatti (מילולית "סלט אדום", בתרגום דיאלקטי) או sinsalla (כנראה מהמילה השוודית sillsallad, עבור "סלט הרינג").

ראה גם
------

* וינגרט (סלט)
* סלט הרינג

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכון לרוסולי


1. ↑  "Salaatti". *Raholan syötäviä sanoja*. נבדק ב-2 ביוני 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**פרויקט ואדי עתיר** הוא יוזמה של הקהילה הבדואית בנגב שבמסגרתה הוקמה חווה חקלאית המבוססת על תכנון בר-קיימא תוך שילוב היבטים קהילתיים, סביבתיים, טכנולוגיים וכלכליים. שטח החווה הוא 400 דונם, והיא כוללת שטחי גידול חקלאיים, מחלבה, מרכז מחקר ומרכז מבקרים.

הפרויקט הוא יוזמה משותפת של המעבדה הבינלאומית לקיימות (The Sustainability Laboratory) שהיא ארגון ללא מטרות רווח שבסיסו בארצות הברית, אג'יק - מכון הנגב והמועצה המקומית חורה.

פרויקט ואדי עתיר מתוכנן למנף את הידע, הערכים והשאיפות הבדואיות המסורתיות על ידי שילוב עם טכנולוגיות מתקדמות, נהלים וידע מדעי בין-זמננו. הפרויקט מדגים יישום של עקרונות הקיימות שפותחו על ידי המעבדה, והוא מציג מודל שיהיה בר יישום בנגב ובאזורים צחיחים דומים במקומות אחרים בעולם.

ביקור מזכ"ל ארגון ה-OECD בפרויקט ואדי עתיר בחורה
יישומו של פרויקט ואדי עתיר התאפשר אודות לשותפות רחבה הכוללת את J.N.F (קק"ל), חוקרים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, קרנות ותורמים שונים, כמו גם קונסורציום ממשלתי בהנהגת משרד החקלאות ופיתוח הכפר ובהשתתפות המשרד לפיתוח הנגב והגליל; הרשות לפיתוח כלכלי במגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי והרשות להתיישבות הבדואים בנגב.

בתחילת שנת 2016 ביקרה בוואדי עתיר משלחת בראשות מזכ"ל ארגון ה-OECD יחד עם נציגי משרד האוצר.

בפרויקט מבקרים סטודנטים ומתעניינים מכל העולם, כדי ללמוד על המודל החדשני של ואדי עתיר לפיתוח מקומי מבוסס חקלאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הפרויקט
* מעברים שותף לפרויקט ואדי עתיר
* חווה חקלאית בדואית ראשונה מסוגה תוקם בנגב באתר הפורטל הישראלי לחקלאות טבע וסביבה
* לראשונה תקום חווה מדברית חקלאית בדואית באתר קרן קיימת לישראל
* ynet, שומרים על המורשת: פרויקט "ואדי עתיר", באתר ynet, 17 בפברואר 2014
* סרטון ביוטיוב על ואדי עתיר, סרטון באתר יוטיוב
* סרטון נוסף ורשמי ביוטיוב על ואדי עתיר, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלישיב רייכנר, ‏"להחזיר את האשה הבדואית למרכז העניינים", בעיתון מקור ראשון, 21 בספטמבר 2018
2. ↑  כתבה באתר ואינט: שומרים על המורשת בפרויקט ואדי עתיר
3. ↑  שרה אוסצקי-לזר, פרויקט "ואדי עתיר" – קהילה מדברית אקולוגית, באתר
4. ↑  דף הפייסבוק של פרויקט ואדי עתיר
**יעל ישי** (נולדה ב-1933) היא חוקרת ישראלית בתחום מדע המדינה, פרופסור אמריטה בבית הספר למדע המדינה באוניברסיטת חיפה, מומחית לחקר החברה האזרחית, קבוצות אינטרס, תנועות מחאה ומפלגות בישראל.

קריירה אקדמית
-------------

ישי למדה לתואר ראשון במדע המדינה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית ולתואר שני באוניברסיטת וושינגטון-סנט לואיס. את הדוקטורט כתבה במחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית (1976) בהנחיית פרופ' עמנואל גוטמן. על בסיסו פרסמה את ספרה הראשון **סיעתיות בתנועת העבודה: סיעה ב' במפא"י** שיצא בהוצאת עם עובד ב-1978.

מחקריה של ישי, שמתמחה בפוליטיקה השוואתית, התרחבו מעבר לגישה המוסדית המסורתית שהתמקדה במפלגות. ישי הייתה חלוצה במחקריה על החברה האזרחית בישראל, ובתוכה קבוצות אינטרס ותנועות מחאה. בנוסף כתבה ישי גם על נשים בפוליטיקה הישראלית.

ישי שימשה כחברת סגל במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת חיפה (לימים בית הספר למדע המדינה) וכיהנה כראשת המחלקה. באוניברסיטת חיפה כיהנה בתפקידים שונים ובהם דיקן הסטודנטים, חברת הוועד הפועל וחברת ועדת המינויים. ישי עמדה בראש האגודה הישראלית למדע המדינה, והייתה חברת ועדות ציבוריות, ובהן: הוועדה הציבורית לקביעת מימון מפלגות, בוועדה הציבורית לבחינת מימון פעילות פוליטית בראשות השופט דב לוין, ובוועדת האתיקה של הסתדרות הרופאים. בשנים 1991–1994 כיהנה כראש האקדמי של מכללת עמק יזרעאל, כשזו פעלה כשלוחה של אוניברסיטת חיפה.

ב-2012 זכתה ישי בפרס מפעל חיים של האגודה הישראלית למדע המדינה.

ספריה (מבחר)
------------

* **בין גיוס לפיוס: החברה האזרחית בישראל**, כרמל, 2003.
* *Between the Flag and the Banner: Women in Israeli Politics, 1997*
* **רופאים ומדינה: תאגוד בתי החולים בישראל**, מכון ירושלים לחקר ישראל, 1994
* *Land of Paradoxes: Interest Politics in Israel*, 1991
* **קבוצות אינטרס בישראל: מבחנה של דמוקרטיה**, עם עובד, 1987.
* **סיעתיות בתנועת העבודה: סיעה ב' במפא"י**, עם עובד, 1978.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל ישי, מה השתנה מאז קיץ 2011?, הרצאה באתר יוטיוב
* עמוד אישי באתר Academia.edu
* יעל ישי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי זרחיה, רק 63.5 א' ש' בחודש לח"כ, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2001
2. ↑  רונית ורדי, ‏ויצמן מרוויח זמן, באתר גלובס, 12 במרץ 2000
3. ↑  אודות פרופ' יעל ישי בתוך ספר הכנס השנתי, באתר האגודה הישראלית למדע המדינה, ‏30 במאי 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270167305171
* GND: 104366605
* ISNI: 0000 0001 0918 4449
* LCCN: n79001083
* SUDOC: 033103143
* VIAF: 78774241
* WorldCat (עם VIAF): 78774241

 |
**יוהאן יורגן הולסט**  (בנורווגית: **Johan Jørgen Holst**;‏ 29 בנובמבר 1937 – 13 בינואר 1994) היה פוליטיקאי נורווגי ממפלגת הלייבור הנורווגית. ידוע בעיקר בזכות מעורבותו בתהליך שהוביל להסכמי אוסלו.

הולסט למד בבית הספר הקתדרלי של אוסלו (Oslo katedralskole), אותו הוא סיים בשנת 1956. לאחר מכן למד בקולג' של אוניברסיטת קולומביה, שבו קיבל בשנת 1960 תואר בוגר אוניברסיטה.

הוא כיהן כשר ההגנה פעמיים: מ-1987 עד 1989 ומ-1991 עד אפריל 1993. לאחר מכן התמנה לשר החוץ, תפקיד בו החזיק עד פטירתו. במהלך כהונתו כשר החוץ, היה מעורב במידה רבה בתהליך שהוביל להסכמי אוסלו. בדצמבר 1993 לקה בשבץ מוחי קל ואושפז בבית חולים. הוא לא החלים באופן מלא ונפטר כעבור חודש. רעייתו מריאנה הייברג אמרה מאוחר יותר שהוא התיש את עצמו עד מוות בתהליך השלום.

אוניברסיטת קולומביה, בה למד לתואר ראשון, העניקה לו זמן קצר לאחר פטירתו את הפרס על שם ג'ון ג'יי על הישגים מקצועיים מיוחדים. הייתה זו הפעם הראשונה שהפרס הוענק לאחר המוות. העיר עזה הנציחה את שמו ביצירת "פארק הולסט", שהוא מרכז פעילות לילדי עזה מגיל 6 עד 16. ידידי ישראל בתנועת הלייבור הנורווגית (Venner av Israel i Norsk Arbeiderbevegelse) נטעו יער לזכרו בישראל.

אשתו של הולסט, מריאנה הייברג הייתה אחותה של קארין סטולטנברג, אשתו של טורוולד סטולטנברג שר החוץ הנורווגי בין השנים 1987–1989 ובין השנים 1990–1993. הולסט והייברג היו דודיו של ינס סטולטנברג (בנם של טורוולד וקארין) שכיהן פעמיים כראש ממשלת נורווגיה בתחילת שנות ה-2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן יורגן הולסט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603823705171
* BIBSYS: 90141309
* GND: 119469006
* ISNI: 0000 0001 1774 8216
* LCCN: n79085012
* NLP: a0000001124277
* NTA: 070975051
* SELIBR: 327974
* SUDOC: 079157246
* Trove: 863619
* VIAF: 91760249
* WorldCat: lccn-n79085012

 |
**דיונון ערפדי** (שם מדעי: *Vampyroteuthis infernalis*) הוא מין יחידי ששרד בסדרתו – דיונונים ערפדיים (Vampyromorphida), סדרה של רכיכות ממחלקת הסילוניות. למרות שהוא מכונה "דיונון", הוא איננו שייך לסדרת הדיונונים (Sepiida) ולמעשה הוא קרובם הרחוק של התמנונים. זהו מאובן חי שבמשך שנים נחשב ליצור שנעלם מהעולם.

את שמו הוא קיבל עקב המראה המאיים שלו, קרסי טפריו וצבע עיניו הכהים; הוא איננו מוצץ דם כמו ערפד.

יצור זה הוא יצור קטן החי במצולות הימים הטרופיים והסובטרופיים בחשיכת התהומות בעומקים של 600-900 מ' מתחת לפני הים. אורכו הממוצע 30 ס"מ ורוחבו 15 ס"מ. הוא בעל עיניים גדולות ביותר ביחס לגודל בעליו - עד 2.5 ס"מ וצבעם אדום עמוק או כחול. צבע הגלימה אדום עמוק - צבע שמוסתר מיצורי תהומות. הוא בעל 8 רגליים המאוחדים באמצעות רשת כמו אצל התמנונים אך זרועות רגליו בעלות קרסי הצמדה מעוקלים כמו אצל הדיונונים. הם יכולים להאיץ לפרקי זמן קצרים מאוד ואז צריכים מנוחה. הם אינם מותאמים לשחייה מהירה. עם זאת הם אינם חיים בקרבה לקרקעית אלא משמרים אנרגיה בעודם מרחפים בתהומות. מדי פעם נמצאים פרטים שלהם המובאים מתים אל לחוף.

הדיונון מתגונן מטורף על ידי הדלקה של אורות על זרועותיו שמתבלבלות בינתיים, העוזרים לבלבל את הטורף המחפש את ראשו. טורפים שניזונים מדיונון זה כוללים אריות ים, לווייתנאים ודג Albatrossia pectoralis מסדרת הבקלאים.

הוא עצמו צד מיני פלנקטון וניזון ממדוזות, חסילונים ויצורי ים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיונון ערפדי** בוויקישיתוף
* דיונון ערפדי, באתר ITIS (באנגלית)
* דיונון ערפדי, באתר NCBI (באנגלית)
* דיונון ערפדי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דיונון ערפדי, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559077405171
* NKC: ph965263

 |
**חומת האבל** (ברוסית: **Стена скорби**) היא אנדרטה המוקדשת לקורבנות הדיכוי הפוליטי. ממוקמת בפארק ליד טבעת הגנים בנפת קראסנוסלסקי במוסקבה.

הרעיון ליצור אנדרטה כזו עלה בשנות ה-60 לאחר ההפרכה של פולחן האישיות של יוסיף סטלין ותחילת תהליך שיקום המדוכאים, אך נשכח אז עד התקנת "אבן סולובצקי" בכיכר לוביאנקה ב-1990.

האנדרטה נפתחה ב-30 באוקטובר (יום הזיכרון לקורבנות הדיכוי הפוליטי) 2017.

תיאור האנדרטה
-------------

האנדרטה עשויה מברונזה ואבן. זהו תבליט גבוה דו צדדי, בגובה 6 מטרים ובאורך 35 מטרים, ועליו מוטבעות דמויות אנושיות רבות חסרות פנים, המסמלות את קנה המידה של הדיכוי. בין הדמויות יש במקומות מסוימים פתחים-דלתות, דרכם יוכל המבקר באנדרטה להרגיש כאילו הם נמצאים במקום המודחק ולהבין את ערכם של חיי אדם. שולי התבליט משני הצדדים מייצגים לוחות שעליהם מגולפת הציווי "זכור" ב-22 שפות. הכיכר מול האנדרטה מרופדת באבנים ממקומות כליאה והוצאות להורג המוניות, מחנות גולאג. הודות לכמה עמודי גרניט עם זרקורים, נוצרת תחושה שנשמות עפות לשמיים, ומעין בליטות מחסום מאלצים את המבקרים ללכת לאנדרטה בדרגות, כאילו יורים. הכיכר ממוסגרת בלוחות גרניט, האנדרטה מוקפת באבנים שלאורכן זורמים מים, סביבה צומחים עצי אשוח והמתחם עצמו משולב בנוף העירוני שמסביב.

גלריה
-----

* חניכת האנדרטהחניכת האנדרטה
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומת האבל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
**חיים ע. (עמנואל) קוליץ** (תרע"ט, 1919 – תשנ"ג, ינואר 1993) היה סופר, איש עסקים, והוגה דעות ישראלי. יקיר ירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד באליטא שבמחוז קובנה, ליטא, בנם של חנה פייגה והרב דוד נחמן קולידצקי, ששימש כרב העיר. בהיותו בן שש התייתם מאביו. באלול תרצ"ד (1934) עלה עם אמו וחלק ממשפחתו לארץ ישראל. עם הגיעו נכנס ללמוד בישיבת חברון בירושלים ולמד בה עד נישואיו. הוסמך לרבנות על ידי הרבנים איסר זלמן מלצר והרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג.

בשנת תש"ב (1942) נישא לזלדה זוננפלד, בת יפה ואליהו מרדכי, בנו של הרב יוסף חיים זוננפלד. מאז 1947 היה איש אצ"ל, וחבר תנועת החרות מראשיתה.

במשך כארבעים שנה ניהל מירושלים פעילות תעשייתית ומסחרית בינלאומית ענפה בתחומי העורות, העצים והתיירות.

בסוף שנות ה-70 חיסל את עסקיו כדי להתרכז במחקר וכתיבה בנושאים עיוניים. התמקד בתקופת התנאים, שאודותיה פרסם סדרת ספרים.

ביתו בירושלים שימש בית ועד לדיונים וויכוחים בנושאים פוליטיים, חברתיים ותרבותיים. בין המשתתפים היה מנחם בגין.

נבחר כ"יקיר ירושלים" לשנת תשמ"ט (1989).

לאחר מותו, בינואר 1993, נקראה על שמו דרך מרכזית בדרום ירושלים.

משפחתו
------

אחיו הרב יצחק קוליץ היה הרב הראשי של ירושלים (1983–2002). אחיו צבי קוליץ היה סופר, פובליציסט, מחזאי ומרצה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. אחיו, לואי קוליץ, היה טייס בחיל האוויר המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה ונהרג בהפצצה מעל ברסט בשנת 1941. מקום קבורתו לא נודע. אחותו רחל מרגליות הייתה מורה, סופרת וחוקרת המקרא.

בנו, דוד קוליץ, הוא איש עסקים, חתנו של אליהו סחרוב. בנו, יוסף קוליץ, הוא מומחה בתחום האנרגיה.

נכדו, סמ"ר אביעד קוליץ, נהרג באפריל 2001 בעת שירותו בצה"ל בהר חברון.

ספריו
-----

* **ראש לחכמים** - רבי עקיבא בפולמוס בר כוכבא במשנת הגאולה וקידוש השם
* **בן העליה** - רבי שמעון בן יוחאי בעל הקבלה ואב הסוד ה"ארי שבחבורה"
* **רבינו הקדוש** - דן בחמש מאות שנות תנאות שנסתיימו עם חתימת המשנה בידי רבי יהודה הנשיא
* **שפירי ירושלים** - לתולדות חכמי התלמוד הירושלמי
* **סרבני גאולה** - הוגדר על ידו כחיבור "על המוצא של מחדל ואחריות מתוך שיקול דעת וסברות רציונליות" והוקדש על-ידו לירושלים
* **החוזה מליטא** - תיאור חיי החזון איש, שהיה קרוב משפחתו ושמר על קשר הדוק עם משפחתו.
* **שלילה לשמה כלפי ישעיהו ליבוביץ: קובץ עיונים ורשימות** - עורך חיים קוליץ (עם ח. בן ירוחם), הוצאת אל השורשים, 1983. מתפלמס עם משנת פרופ' ישעיהו ליבוביץ, בספר שהשתתף בעריכתו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיים ע. קוליץ** בוויקישיתוף
* רשימת הפרסומים של חיים ע. קוליץ, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשת החזון איש, בתיה (באשע), הייתה בת דודתה של אמו הרבנית חנה פייגה קוליץ. במשך תקופה למדו החזון איש והרב דוד נחמן קולידצקי בחברותא בעיירה כווידאן ולאחר מותו של הרב קולידצקי המשיך החזון איש לדאוג לילדיו היתומים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303498505171
* BnF: cb14579229g (data)
* GND: 1142273903
* ISNI: 0000 0000 6656 7297
* LCCN: n81067653
* VIAF: 15017848
* WorldCat: lccn-n81067653

 |
**אן קונופני** (נולדה ב-6 בספטמבר 1978) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

קונופני נולדה בירושלים, בילדות המוקדמת שיחקה בתפקידים הראשיים בהצגות עליסה בארץ הפלאות, שלגיה וגברת פלפלת. היא למדה מחול קלאסי ומודרני במשך כ-8 שנים. בבגרותה, למדה במגמת תיאטרון בהתיכון לאמנויות ע"ש צ'ארלס א' סמית' בירושלים. את שירותה הצבאי עשתה במדור נפגעים בקצין העיר תל אביב.

היא השתתפה בתחרות "הפנים של שנות התשעים" וב-1996 השתתפה בתחרות מלכת היופי וזכתה בתואר מלכת החן, היא נשלחה לייצג את ישראל בתחרות מיס אינטרנשיונל.

בין עבודותיה כדוגמנית, קמפיין שביצעה ב-2007 לרשת סופר-פארם, ובשנים 2005–2006 שימשה ככתבת שטח בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס".

היא בוגרת הסטודיו למשחק של ניסן נתיב וכשחקנית הופיעה בסדרות "אולי הפעם" ו"רמזור" בתפקיד מירב, סטודנטית למשחק היוצאת עם חפר.

היא השתתפה בהצגות "אני עם אשתי גמרתי" בבימויו של חנוך רעים, "שלושה בחצי דירה" בבימוי אורן דולפין ו"רק חול וחול" בבימוי אבי מלכה (במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא 2006). במסגרת "תיאטרונוער", השתתפה בהצגות: "החורשה", "אהבה עיוורת" ו"יצאת פראייר". קונופני שיחקה גם בהצגה "ילדה אחת הלכה לבדה", במסגרת העמותה לקידום התיאטרון.

בשנת 2012, הופיעה בקליפ "יש לך" של שלומי שבת.

כמדבבת היא השתתפה בדיבוב הסרטים "ברבי: יחידת הריגול" ו"צבי הנינג'ה: יוצאים מהצללים".

בשנת 2020 כיכבה בסרט בגידה בתפקיד ראשי לצד אקי אבני בבימויו של דורון ערן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אן קונופני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אן קונופני באתר ייצוג 1
* "אן", באתר ynet, 8 בנובמבר 2006
* תחיה ברק, אן קונופני: "הייתי מוחקת את חוויית הדוגמנות שלי. לא ארשה זאת לבתי", באתר ynet, 1 ביוני 2021
**אָגוֹרָנוֹמוּס** (ביוונית: **ἀγορανόμος**, ברבים: אגרונומאי **ἀγορανόμοι**, "מפקח השוק") הייתה משרה שלטונית בערי הפוליס ביוון העתיקה ובערי האימפריה הביזנטית. תפקיד נושא המשרה היה לפקח על הסדר הציבורי והמסחרי בשוק הציבורי (ἀγορά, "אָגוּרָה" ביוונית, שממנה, ובתוספת המילה היוונית "נוֹמוּס", חוק, נגזר שם התפקיד – אָגוּרָנוֹמוּס). מקור המשרה הוא ביוון הקלאסית שם המשרה הייתה קיימת במספר ערי פוליס, לאחר כיבושיו של אלכסנדר מוקדון את המזרח, המשרה נעשתה נפוצה ברחבי העולם ההלניסטי, התפקיד המשיך להתקיים לאחר כיבושיה של רומא העתיקה ומשם נכנס למבנה השלטון בתקופת האימפריה הביזנטית.

התפקיד כלל קביעת מחירים לסחורות, פיקוח על שימוש במשקולות נכונות (לשימוש במאזניים), בדיקת וקביעת רמת הסחורות, שליטה על העברות הכספים, ואף ניהול אספקת התבואה אל העיר. בסמכות האגורנומוס היה להפעיל כוח נגד סוחרים אשר אינם עומדים ברגולוציה ובחוקים אשר קבע – ענישה פיזית או קנסות תלוי במעמד הסוחרים.

לתפקיד האגורנומוס הקפידו למנות אנשים בני מעלה: נקיי כפיים, ישרי לב, ושונאי בצע. אדם שנתגלה בו פגם הקשור לאחת המידות הללו, היה נפסל למשרה זו, בגלל היותה מרחב פעולה רחב ונוח לעסקי שוחד.

על פי התלמוד, מנהג הפיקוח על השווקים באמצעות אגורנומוסים הוא מנהג עתיק ומקובל גם בארץ ישראל וגם בבבל. לפי דברי יוסף בן מתתיהו, המלך אגריפס הראשון שימש כאגורנומוס בשווקיה של טבריה לפני שהתמנה למלך. אחד מהידועים שבאגורנומוסים היה רב ("אבא אריכא") שמונה על ידי ראש הגולה כדי למלא תפקיד זה בשוקי נהרדעא.

בהלכה היהודית
-------------

המשרה מוזכרת כמה פעמים לאורך מקורות חז"ל, החל ממדרשי הלכה וכלה בכתבי האחרונים. אחת ההופעות המרכזיות היא בגמרא במסכת בבא־בתרא:

> 
> ת"ר: (לא) יהיה לך - מלמד שמעמידין אגרדמין למדות, ואין מעמידין אגרדמין לשערים.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף פ"ט, עמוד א'
> 

על פי הגמרא, יש חובה למנות אגורנומוס לשווקים. אולם מצמצמים את סמכות הפיקוח שלו אך ורק לבדיקת משקולות המאזניים ולא לפיקוח על מחירי השוק.

שמות נוספים לאגורנומוס
----------------------

במקורות שלנו נשתבשה המלה פעמים רבות, כמה דוגמאות:

* במדרשים: "אגרונימן", אגראדמוס או "בעל שוק".
* בתוספתא: "איגראנמין".
* בתלמוד בבלי: "אגרדמין" או "אגרדמים".
* בתלמוד ירושלמי: "אנגרמוס".
* פירוש הערוך גורס: "אגרנומוס".
* לפי מילון יסטרוב: "אגרונימוס".

ראו גם
------

* אידיל

להרחבה
------

* אגורנומוס באינציקלופדיה בריטניקה.
* תוספתא כפשוטה על בבא מציעא פרק ו' הלכה י"ד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא, פרק ה', הלכה ה'
2. ↑  ההופעות הראשונות של המשרה מופיעות עוד בכתבי התנאים, ולדוגמא: מדרש תנאים לדברים (פרשת כי תצא) פרק כה פסוק טו.
3. ↑  הרשב"ם בפירושו על אתר אף מסביר את הדין הזה על פי סברא מודרנית נגד פיקוח מחירים
4. ↑  מקור דומה מופיע גם בתלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא, פרק ה', הלכה ה'. בשני המקורות מופיע סיפור אחרי ההלכה שבו יש דעות שאומרות שיש לאגורנומוס סמכות לפקח גם על מחירים, ובעקבות זאת היו שפסקו להלכה שיש לפקח גם על מחירים בשוק.
5. ↑  מדרש תנאים דברים כ"ה ט"ו
6. ↑  תוספתא בבא מציעא ו' י"ד
7. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף פ"ט, עמוד א'
8. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא, פרק ה', הלכה ה'
**כבר לא אחמד** הוא סרט תיעודי משנת 2006 בבימויו של דוד דרעי ובהפקתו ביחד עם רות לב ארי. הסרט עוסק במשבר הזהות של בני הדור הצעיר בחברה הבדואית ובמיוחד בנסיונותיו של צעיר בדואי לעבור תהליך של הסבה תרבותית אל היהדות וניסיונותיו להתקבל כשווה בין שווים בחברה הישראלית.

הסרט מציג את אחמד חמדון, צעיר בדואי מהחמולה הבדואית חמדון אשר גדל בבית משפחתו במרחק 100 מטרים מקיבוץ "לוטם" בגליל המערבי. כשהגיע לגיל 16, החליט להתנתק מהתרבות הבדואית ולעבור לקיבוץ. כדי לעשות זאת שינה את שמו ל"מידן שדה" והעלה את חמתם של בני המשפחה, שראו בו בוגד. 

הסרט מלווה את סבך זהותו של מידן ומתעד את ההתמודדויות היומיומיות בדרכו להיות "החמדון הראשון" ש"עשה זאת": נטש את החמולה ומצא לעצמו תרבות חדשה, הראשון שקיבל תעודת בגרות, מצא עבודה בחברה מסחרית ישראלית ובעצם הבדואי הקיבוצניק הראשון. בתום שנה מיום שעיברת את שמו, מבין מידן שזהותו הראשונית והשורשית לא מאפשרת להינתק ממנה לחלוטין: החלפת מקום מחיה ושינויי תרבות החיים אינם מאפשרים לו ניתוק מוחלט מהזהות הבדואית שלו. בד בבד, הוא מבין שהחברה הישראלית עדיין לא לגמרי בשלה לקבל לשורותיה "בדואי מתייהד".

קישורים חיצוניים
----------------

* "כבר לא אחמד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כבר לא אחמד", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "כבר לא אחמד" ישודר ברשת הערבית אל-ג'אזירה
* להוציא הכפר מהבדואי - כתבה על הסרט ב"נענע תרבות"
* נירית אנדרמן, מעבר לגדר, במעלה הגבעה, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2006
* אהוד אשרי, האקדמיה הסודית, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2006
* כבר לא אחמד(הקישור אינו פעיל) - ביקורת על הסרט ב- Jewish week
**אנטי-אֶייג'ינג** (מאנגלית: Anti-Aging, עיכוב תהליכי הזדקנות) הוא תחום ברפואה העוסק בחקר ההאטה של תהליכי הזדקנות מערכות החיים של האורגניזם ושל האדם בפרט. הזדקנות מואצת פוגעת באיכות החיים והכושר הגופני ומקצרת את תוחלת החיים.
המונח הוא יחסית חדש והוא תולדה של תעשייה ענפה שהתפתחה והחידושים האחרונים במדעי הרפואה והביולוגיה בשנים האחרונות בעקבות פיצוח הגנום האנושי וגילויים חדשים. ניתן לסייע בהאטה של תהליכי ההזדקנות על ידי ניהול אורח חיים בריא כגון פעילות גופנית ותזונה וכן שמירה על בריאות נפשית טובה.

ככל הנראה, תהליכי ההזדקנות אינם בהכרך מושפעות מגורמים גנטיים אם כי ההשפעה היא בעיקר מגורמי סביבת החיים של האדם. מחקרים שהתבצעו בקנדה בתחילת שנות ה-2000 ועד לשנת 2017 הראו כי מתן הורמון גדילה עשוי לעכב את תהלכי ההזדקנות בגוף האדם. עד כה, לא הוצגו עובדות קליניות לכך בשל כמות נמוכה של משתמשים בהרומון הגדילה ברחבי העולם ולצורך בדיקת תהליך הזקנות נדרשים פרקי זמן גדולים. כמו כן, ארגון הבריאות הקנדי חייב פיקוח ברמת המינונים של מתן הורמון הגדילה.[דרושים מקורות]

ראו גם
------

* סינתיה קניון
* רונלד דה פיניו
* חיי נצח
* גבול הייפליק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטי-אייג'ינג** בוויקישיתוף
* סמדר כהן־טרקל, מ-50 שקל עד 50 אלף: כל שיטות האנטי אייג'ינג, באתר ynet, 4 בפברואר 2011
* אתר למנויים בלבד  גרהם לאוטון, להרוג את הזמן, באתר "ידיעות אחרונות", 7 במאי 2019
* הזדקנות - מניעה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566238205171
* GND: 1059732084
* LCCN: sh98002534

 |
**עליית יהודי אפגניסטן לארץ ישראל** החלה מסוף המאה ה-19 אז החלו יהודי אפגניסטן להגשים את חלומם היהודי והציוני ולעלות לארץ ישראל. המסורות הקדומות של יהודי אפגניסטן מייחסות את מוצאם לשבט בנימין ולנסיך אפגנה, נכדו של המלך "שארול בן-קאיס"- שאול בן קיש. הם מגדירים את עצמם חלק מעשרת השבטים שהוגלו בחורבן בית המקדש הראשון. בימי הביניים היו באפגניסטן כמה מרכזים יהודים, החשובים שבהם ביישובים מרב, באלך, קאבול, נישאפור, גאזני והראת**.**

באמצע המאה ה-19 מנתה הקהילה היהודית באפגניסטן כ-40,000 נפש.

גל העלייה הראשון מאפגניסטן (1882–1914)
--------------------------------------

הקבוצות הראשונות של עולי אפגניסטן הגיעו לארץ בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ומספרם בארץ ישראל עד ערב מלחמת העולם הראשונה הגיע ל-100 נפש. הם היו הגרעין הקהילתי הראשון שרכש אדמות, וחברו לעולי משהאד ובוכרה. ביחד הם בנו את שכונת הבוכרים בירושלים. חלקם חזרו כעבור זמן מה לאפגניסטן והעלו את שאר בני משפחתם לארץ הקודש. אותם עולים, היו הראשונים שעלו לארץ ישראל וסיפרו ליהודים באפגניסטן על ארץ ישראל. נתיב העלייה של יהודי אפגניסטן לארץ היה דרך רוסיה, אודסה, טורקיה, וארץ ישראל.

מניעי העלייה היו בעיקר דתיים. הם נבעו מאהבת ציון והתקרבות אל מקום השכינה, כמו כן, השאיפה להתחדשות החיים היהודיים בארץ ישראל.

גל העלייה השני מאפגניסטן (1933–1939)
------------------------------------

בזמן גל העלייה השני מאפגניסטן נחסם נתיב העלייה הצפוני (ראה לעיל) בפני יהודי אפגניסטן. בעקבות כך החליטו יהודי אפגניסטן לעלות לארץ ישראל דרך הנתיב הדרומי:

נתיב העלייה הדרומי עבר דרך מעבר ח'יבר, פישאוואר, קאראצ'י, בומביי, ומשם דרך הים באחת הדרכים הבאות:

* דרך המפרץ הפרסי לנמל בצרה בעיראק ומשם לסוריה, לבנון או ירדן ולארץ ישראל.
* דרך תעלת סואץ לנמל יפו או לחיפה.

בזמן גל העלייה השני של יהודי אפגניסטן לארץ ישראל, בין השנים 1934–1946, היו גם אנשים שעלו באופן לא חוקי בעקבות גזרות הספר הלבן של השלטון המנדטורי שהגבילו את העלייה לארץ. ברשומות המנדט רשומים בזמן גל העלייה השני 721 עולים שעלו מאפגניסטן לארץ ישראל, בין השנים 1934–1946,אך סביר להניח שעוד כ-1000 נפש עלו בעלייה בלתי חוקית כגונבי גבול, כתיירים שהגיעו לתקופה קצובה ונשארו מעבר למועד העזיבה המובטח.

גל העלייה השלישי, שנות ה-50 ואילך
---------------------------------

החל מיוני 1950 אפשרו השלטונות האפגניים ל-200 מיהודי אפגניסטן לעזוב מדי חודש את אפגניסטן ולהגיע לארץ. משנת 1951 ועד 1990 עלו למדינת ישראל כ-4,000 יהודים מאפגניסטן.

קישורים חיצוניים
----------------

* העלייה לישראל ע"פ הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
* היהודי האחרון באפגניסטן ע"פ אתר מרשתת ynet ידיעות אחרונות
* אתר מרשתת יהודי אפגניסטן בארץ ובתפוצות
* היהודים באפגניסטן ע"פ אתר מרשתת בית התפוצות, מוזיאון העם היהודי

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן ציון, י, **מנדחי ישראל באפגניסטאן**, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, 1992
2. 1 2 3  גל אלון, **הציונות לאיזוריה**, אוניברסיטת בן גוריון בנגב: הוצאת מרכז זלמן שז"ר ומכון בן גוריון לחקר ישראל והציונות, 2009
**מספרי סטירלינג** הם מספרים דמויי המקדמים הבינומיים, המופיעים במגוון בעיות קומבינטוריות. המספרים נקראים על-שם ג'יימס סטירלינג, שחקר אותם במאה ה-18. 

יש שתי משפחות של מספרי סטירלינג. **מספרי סטירלינג מהסוג הראשון** הם המספרים {\displaystyle \ s(n,k)} המתקבלים מן הזהות {\displaystyle \ (x)\_{n}=\sum \_{k=0}^{n}s(n,k)x^{k}}, כאשר {\displaystyle \ (x)\_{n}=x(x-1)(x-2)\cdots (x-n+1)}. בדומה לזה, **מספרי סטירלינג מהסוג השני** הם המספרים {\displaystyle \ S(n,k)} המתקבלים מן הזהות {\displaystyle \ x^{n}=\sum \_{k=0}^{n}S(n,k)(x)\_{k}}. מהשוואת המונום העליון נובע ש-{\displaystyle \ s(n,n)=S(n,n)=1}. 

למספרים אלה יש משמעות קומבינטורית. {\displaystyle \ (-1)^{n-k}s(n,k)} הוא מספר התמורות על n איברים שיש להן k מחזורים. למשל, 
{\displaystyle \ s(4,2)=11} כי יש 8 תמורות שמבנה המחזורים שלהן הוא 3+1, ועוד 3 שהמבנה שלהן הוא 2+2. בדומה לזה, {\displaystyle \ S(n,k)} הוא מספר הדרכים לפרק קבוצה בת n עצמים ל-k תת-קבוצות לא ריקות. למשל, {\displaystyle \ S(4,2)=7} משום שיש שבע דרכים לפרק קבוצה בת 4 איברים לשני חלקים: ארבע שבהן יש בקבוצה אחת איבר יחיד ובשנייה שלושה, ועוד שלוש שבהן יש בכל חלק שני איברים. מספרי סטירלינג מהסוג השני מקיימים את נוסחת הרקורסיה {\displaystyle \ S(n,k)=S(n-1,k-1)+kS(n-1,k)}.

סדרת המונומים {\displaystyle \ 1,x,x^{2},x^{3},\dots } מהווה בסיס סטנדרטי לחוג הפולינומים במשתנה אחד. גם הסדרה {\displaystyle \ (x)\_{0}=1,(x)\_{1},(x)\_{2},(x)\_{3},\dots } מהווים בסיס למרחב הזה, והמטריצות (s) ו-(S) הן מטריצות מעבר מהבסיס הראשון לשני ובחזרה, בהתאמה. לכן הן הפוכות זו לזו: {\displaystyle \ (S)(s)=1}, ומכאן הזהויות {\displaystyle \sum \_{k=j}^{n}s(n,k)S(k,j)=\delta \_{jn}} ו- {\displaystyle \sum \_{k=j}^{n}S(n,k)s(k,j)=\delta \_{jn}} לכל {\displaystyle j\leq n}.
**עדני מרהיב** (שם מדעי: *Cicinnurus magnificus*) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העדניים.

מאפיינים
--------

אורכו של העדני 25 ס"מ והוא בעל כנפיים צהובות ונוצצות, גב אדום, חזה ירוק-סגול ובעל "גלימה" צהובה על הצוואר. הזנב מכיל 2 נוצות ארוכות מפותלות בכחול-ירוק. הראש שחור והמקור והרגליים כחולים. הזכרים גדולים ומקושטים הרבה יותר מהנקבות החומות.

הזכרים בעלי קול מרשים והם יכולים לנפח את גרונם כדי לקרוא לנקבה ואז לנפח ביותר את חזם כדי להבליט את החזה הירוק הנוצץ. למרות כל המאמצים הנקבות עלולות לדחות את המחזר לעיתים קרובות אם לא ירשים אותן מספיק. הזכרים פוליגמיים ואינם משתתפים בגידול הצאצאים.

הם חיים ביערות ויערות ההר של גינאה החדשה. הם ניזונים מפירות שהם מוצאים ביער.

תת-מינים
--------

* *Cicinnurus magnificus chrysopterus*
* *Cicinnurus magnificus hunsteini*
* *Cicinnurus magnificus intermedius*
* *Cicinnurus magnificus magnificus*

קישורים חיצוניים
----------------

* עדני מרהיב, באתר ITIS (באנגלית)
* עדני מרהיב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עדני מרהיב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עדני מרהיב, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדני מרהיב באתר הרשימה האדומה של IUCN
*Cuculus canorus canorus* + *Muscicapa striata*
**חטפית אפורה** (שם מדעי: *Muscicapa striata*) היא מין ציפור שיר גדולת גוף ממשפחת החטפיתיים שצבעה אפור ומכאן שמה העברי.

החטפית בעלת תפוצה נרחבת מאוד באסיה אירופה ואפריקה, היא ניזונה בעיקר מחרקים אשר חוטפת במעופה, בישראל היא דוגרת בחורש ובגנים בצפון הארץ ובמרכזה אך בכמויות נמוכות.
השם המדעי "חוטף הזבובים המפוספס".
משמעות שמה המדעי: Musca – זבוב, capio – לחטוף, striata – פיספוס. באנגלית החטפית מכונה Spotted Flycatcher ובערבית: خاطف الذباب المرقط ח'אטפא (ל)ד'באב אלמורקט.

תיאור המין
----------

חטפית אפורה היא גדולת גוף, ארוכת כנף וזנב ובעלת מקור כבד. צבעה אפור, הגרון, החזה והכיפה בעלי פסים עדינים. החלקים העליונים ללא דגם מודגש. הרגליים קצרות וכהות. הזכר והנקבה דומים במראה.
מידותיה:
אורך גוף: 13.5 - 15 ס"מ. מוטת כנפיים: 24ס"מ. משקל: 17 גרם
פירוש השם המדעי - "לוכדת זבובים מפוספסת".

תפוצה ומגמות אוכלוסין
---------------------

החטפית אפורה בעלת תפוצה נרחבת מאוד, דוגרת בכל אירופה, בצפון אפריקה, במזרח התיכון ובאסיה מזרחה עד למונגוליה. בחורף נודדת דרומה לאפריקה.
בישראל היא חולפת מצויה בכל חלקי הארץ. דוגרת בחורש ובגנים בצפון הארץ ובמרכזה. למרות שאינה מוגדרת בסכנת הכחדה, היא מתמעטת בישראל .

קינון ודגירה
------------

עונת הקינון מתחילה מאמצע מאי ומסתיימת באמצע אוגוסט. הקן נבנה על ידי שני בני הזוג ולעיתים על ידי הנקבה בלבד. משך בניית הקן הוא 7 ימים. הקן נראה כמו סלסילה מגושמת ורשלנית משורשים, זרדים, ועלים יבשים. הקן מרופד בסיבים צמחיים, בשיער ובצמר. הקן נבנה על מצע ישר ומוצק כשקיר מגן צמוד אליו כגון נקיק סלע, בנין, תיבת קינון וכן במזלגי ענפים על עץ בגובה של 2 -5 מ' וכדומה.

מזון
----

מזונה העיקרי הוא חרקים מעופפים- זבובים, יתושים ופרפרים. בתקופת הקינון ובעיקר בסתיו ניזונה מגרגרים שונים ומפירות עסיסיים. החטפית לוכדת את החרקים תוך כדי מעוף. היא ממתינה על ענף גבוה בעמידה זקופה ומזנקת מדי פעם לאוויר או אל הקרקע לתפוס חרק. לאחר מכן חוזרת לרוב למקום עמידתה הקודם ומרטטת בכנפיה וזנבה, בדומה לדוחל. כך היא מדגישה את נוכחותה בפני בני מינה. במעופה היא מתמרנת בקלות ויכולה לשנות כיוון באוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטפית אפורה** בוויקישיתוף
* חטפית אפורה, באתר ITIS (באנגלית)
* חטפית אפורה, באתר NCBI (באנגלית)
* חטפית אפורה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חטפית אפורה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* חטפית אפורה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חטפית אפורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3  חטפית אפורה, באתר www.yardbirds.org.il
3. 1 2  מגדיר הציפורים של ישראל - חטפית אפורה, באתר פורטל צפרות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554347005171
* GND: 4158092-8

 |
**BMG** (ראשי תיבות באנגלית: **Bertelsmann Music Group**; קבוצת מוזיקה ברטלסמן) הייתה חברת תקליטים ותאגיד רב-לאומי להוצאה לאור והפקה של מוזיקה, וידאו ו-DVD. כיום עוסקת החברה בתחום ניהול זכויות דיגיטלי (DRM).

התפתחות החברה
-------------

ב-1979 רכשה חברת ההוצאה לאור ברטלסמן את חברת התקליטים אריסטה רקורדס, ב-1986 רכשה את תקליטי RCA ויצרה את "קבוצת המוזיקה". ב-1996 רכשה ברטלסמן את תקליטי וינדהם היל (Windham Hill Records), בהם היה לה חלק כבר מ-1992. ב-1996 איגדה ברטלסמן את מכלול עסקי הפקת והפצת המוזיקה שלה תחת חברת BMG והפכה לאחת מ"ארבע הגדולות" (החברות השולטות בשוק המוזיקה, יחד עם EMI, וורנר מיוזיק גרופ ויוניברסל מיוזיק גרופ) עם נתח של 21.5% מן השוק.

לוגו סוני-BMG
במרץ 2004, עם איחודה של BMG עם סוני מיוזיק מבית סוני, נוסדה חברת **BMG Sony Music Entertainment** על בסיס 50% שליטה לכל אחת מהחברות. בדצמבר 2008 מכרה ברטלסמן את חלקה ב-Sony-BMG לסוני תוך יצירת "סוני מיוזיק אנטרטיינמנט". עבור חלקה של ברטלסמן שילמה סוני 1.5 מיליארד דולר. לאחר מכן עברה BMG לתחום ניהול הזכויות הדיגיטלי.

BMG הייתה בין המשקיעות במיזם נאפסטר לשיתוף קבצים, עקב כך חויבה ב-2007 לשלם פיצויי זכויות יוצרים בסך 130 מיליון דולר, במסגרת הסדר טיעון בתביעה שהוגשה נגדה על ידי חברות התקליטים הגדולות ונציגי בעלי זכויות יוצרים שהפרה.

אמני החברה
----------

בין האמנים שהיו חתומים בחברה, או אחת מחברות הבת שלה, ניתן למנות את דיידו, אבריל לאבין, קולדפליי, שאקירה, עפרה חזה, בריטני ספירס, מודרן טוקינג, כריסטינה אגילרה, שאניה טוויין, קלי קלרקסון, מארון 5, ג'סטין טימברלייק, אמנדה ינסן, אלביס קוסטלו, ווסטלייף, אנה קרולינה, מוזיאו רוזנבאך, WWO ואחרים.

החברה הובילה גם את שוקי המוזיקה הקלאסית בזכות קטלוגיהן של RCA וסוני והייתה מובילה עולמית בתחום המוזיקה הנוצרית המודרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברטלסמן מיוזיק גרופ** בוויקישיתוף
* BMG ניהול זכויות דיגיטלי (באנגלית)
* אתר הבית של BMG (באנגלית)
* ערוץ BMG סוני ב-youtube

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5207118
* BnF: cb14445569s (data)
* MusicBrainz: 29d7c88f-5200-4418-a683-5c94ea032e38
* VIAF: 160807391
* WorldCat: viaf-160807391

 |