recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סכיני פלטה
**סכין פַּלֶטָה** הוא כלי קהה עם להב פלדה גמיש, בו משתמש הצייר על מנת לערבב או להניח צבע. הוא קרוי על שם הפלטה, הלוח עליו מערבב הצייר את הצבע טרם הנחתו על קנבס.

לסכיני הפלטה צורות שונות מגוונות, כאשר החומר ממנו עשויה הידית וצורת הלהב משתנים בין דגם לדגם. סכיני פלטה עם ראש מעוגל נוחים יותר למטרת ערבוב צבעים על הפלטה, וסכיני פלטה עם ראש מחודד וארכובה המחברת בין הידית ללהב נוחים יותר למטרת הנחת הצבע ישירות על קנבס.

הערבוב נעשה בתנועה מעגלית על גבי פלטה. הוא יכול להיעשות בין הצבע למדיום כמו שמן פשתן או טרפנטין, או בין צבע אחד לאחר על מנת ליצור גוון אחיד חדש. בסכין פלטה משתמשים בעיקר לערבוב צבעי שמן או אקריליק.

ציור בסכין פלטה כטכניקה
-----------------------

רק במאה ה-19 הפך הסכין לכלי פופולרי עבור פעולת הציור עצמה, בדומה למכחול, ולא בלעדית עבור ערבוב הצבעים. הצייר הצרפתי גוסטב קורבה היה מהאמנים הראשונים שעשו בכלי שימוש חדשני זה. קורבה השתמש בסכין על מנת להניח משטחי צבע בציורי הנוף שלו, ואמנים רבים אימצו את הטכניקה בעקבותיו.  חידוש נוסף היה ערבוב הצבע עם הסכין ישירות על גבי הציור.

מכיוון שעם סכין הפלטה ניתן להניח כמויות גדושות יותר של צבע על גבי הפאנל או הקנבס מאשר שאפשר עם המכחול, קל יותר להשיג אימפסטו ומרקם תלת־ממדי לציור בעזרתו. הצייר ההולנדי רמברנדט ידוע בשימושו המוקדם בסכין הפלטה על מנת להשיג אימפסטו, טרם הדבר היה מקובל.

אמנים הידועים בשימושם בסכין כאמצעי להנחת צבע, בעיקר בהשפעת קורבה, הם קאמי פיסארו, פול סזאן, מארק שאגאל ואנרי מאטיס.

במאה ה-20 אמנים החלו לצייר ציורים שלמים באמצעות סכין הפלטה, תוך זניחה מוחלטת של המכחול. כיום אמנים לרוב משלבים בין שתי הטכניקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכין פלטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Principle Gallery, Palette Knife, ‏אוגוסט 11, 2015
**סְכֶלְדֶה** (בהולנדית: **Schelde**; בצרפתית: **Escaut**, נהגה אֶסְקוֹ; באנגלית: **Scheldt**, נהגה סְקֶלְט; בוולונית: **Escô**) הוא נהר באורך 350 קילומטר, המתחיל בצפון צרפת, זורם דרך בלגיה ונשפך לים בהולנד. זהו הנהר העיקרי הזורם בערים גנט ואנטוורפן. בעבר התפצל הנהר לשניים בקרבת השפך (הסכלדה המזרחי והסכלדה המערבי), אבל הסכלדה המזרחי נסכר במאה התשע עשרה, וכיום רק הסכלדה המערבי עדיין זורם.

היסטוריה
--------

לשפך הסכלדה הייתה לאורך השנים חשיבות מסחרית ואסטרטגית רבה. בתקופה הרומית הוא שימש לנתיבי השיט לאיים הבריטים. הפרנקים השתלטו על האזור בסביבות שנת 260, תחילה כפיראטים ואחר כך כבעלי בריתם של הרומאים. בעקבות חלוקת האימפריה הפרנקית במאה התשיעית הפך הנהר לגבול בין הקיסרות המערבית והקיסרות המזרחית, שנקראו מאוחר יותר בשמות צרפת והאימפריה הרומית הקדושה.

מצב זה נשאר בעינו - לפחות תאורטית - עד 1528, אם כי אז כבר היו פלנדריה, זלנד וברבנט בשלטון בית האבסבורג. אנטוורפן הייתה לנמל החשוב ביותר במערב אירופה. כשהשתלטו הספרדים על העיר ב-1585 השתלטה הולנד על "פלנדריה של זלנד" (Zeeuws-Vlaanderen), חבל הנמצא ממערב לשפך, וסגרה את הנהר לתנועת סחורות - ובכך עבר רוב המסחר לאמסטרדם. 

הנמל נפתח מחדש בזמן המהפכה הצרפתית ב-1792. כשקיבלה בלגיה את עצמאותה מהולנד ב-1830 נחתמה "אמנת הסכלדה", שהבטיחה את זכותן של אוניות שפניהן מועדות לבלגיה להיכנס לשפך הסכלדה בהולנד. 

במלחמת העולם השנייה היה שפך הסכלדה באזור פליסינגן בשליטת גרמניה, מה שמנע מבעלות הברית להשתמש בנמל אנטוורפן, שאותה הם שחררו לא מכבר. בקרב עקוב מדם שחררו כוחות קנדיים את האזור, ובנובמבר 1944 חודשה האספקה לנמל. על האי ואלכרן, נקודה אסטרטגית על הנהר, עמד כוח גרמני של כ־2,000 חיילים. הוא שוחרר על ידי כוח קטן של טנק בודד ו-11 חיילים בפיקודו סלו גולדפרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכלדה** בוויקישיתוף
* אתר המידע של הנהר (בהולנדית)
* סכלדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

מקור הסכלדה ליד גואי בצרפת

הערות שוליים
------------

1. ↑  סימון שכטר, פדרו גרנינג - סלו גולדפרב, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה, ‏4 בספטמבר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560593505171
* LCCN: sh85118104
* NKC: ge636645
* VIAF: 316880098
* WorldCat (עם VIAF): 316880098

 |
**פתיחה 1812** (באנגלית: overture 1812), הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1997, שנכתב ובוים על ידי מנשה נוי.

פרטי עלילה
----------

הסרט מגולל את סיפורו של חייל בגדוד שריון (עמי סמולרצ'יק), שבערב אחד בתום יום אימונים מפרך, מספרת לו חברתו (טינקרבל) שהיא בהריון. היא מפצירה בו לבוא אליה, ולבסוף הוא נעתר לבקשתה ומנסה לצאת מהבסיס הצבאי.
הוא פונה למפקדו (אורי גוטליב) ולמפקד שמעליו (תומר שרון), ואחרי שהם מסרבים לשחררו, מתחילה סדרה של אירועים בהם משתלט החייל על טנק. הוא מניע אותו לעבר משרד המפקד, תוך שהוא מאיים בשיגור פגז אל עבר המשרד שהמפקד וחברתו (שירה גפן) בתוכו.

באותה שעה מפקד הגדוד (ג'וליאנו מר) נמצא בישיבה עם מפקד החטיבה, בה הוא נדהם לגלות שבתרגיל הקרוב הוא לא יקבל אף גבעה להשתלט עליה, סימן למערכת היחסים העכורה בין המח"ט למג"ד. המצב החדש שנוצר מוסיף למצבו הסבוך של הגדוד. כעת מתחילה מערכת יצירתית של לחצים פנימיים בגדוד, במטרה לפתור את הבעיה של החייל על הצד הטוב ביותר, ומבלי שהמח"ט יידע על כך.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פתיחה 1812", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פתיחה 1812", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "פתיחה 1812", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**יואן מקונדו** (בצרפתית: **Yoan Makoundou**; נולד ב-9 באוגוסט 2000) הוא כדורסלן צרפתי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד במונקו.

קריירה
------

מקונדו החל לשחק כדורסל במועדונים מקומיים, וב-2017 הצטרף למחלקת הנוער של שולה באסקט, וזכה עם קבוצת הנוער בשתי אליפויות רצופות, ב-2018 וב-2019. לאחר שהתאמן עם הקבוצה הבכירה, ב-10 ביולי 2020 חתם על חוזהו המקצועני הראשון, חוזה לשלוש שנים בקבוצה הבכירה. ב-20 בינואר 2021 קלע 20 נקודות והוסיף 8 ריבאונדים בהפסד 71–89 להפועל חולון בליגת האלופות. לאחר שהעמיד בטורניר ממוצעים של 10.4 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק, זכה בתואר השחקן הצעיר הטוב ביותר בליגת האלופות לעונת 2020/2021. ב-23 ביולי 2022 חתם על חוזה לארבע עונות במונקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואן מקונדו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ouest-France, Cholet Basket. Yoan Makoundou signe son premier contrat professionnel, Ouest-France.fr, ‏2020-07-10 (בצרפתית)
2. ↑  Cholet: Yoan Makoundou, 20 ans, 20 points et 8 rebonds en BCL, Basket Europe, ‏2021-01-21 (ב־)
3. ↑  Yoan Makoundou named the BCL Best Young Player, Eurohoops, ‏2021-05-05 (באנגלית)
4. ↑  Yoan Makoundou, un jeune talent débarque à Monaco, asmonaco.basketball (ב־)
וילהלם, נסיך פרוסיה (שמאל) עם אחיו לואי פרדיננד
**צו הנסיכים** (בגרמנית: **Prinzenerlass**) הוא צו שהוציא ב-1940 אדולף היטלר, הפיהרר של גרמניה הנאצית. הצו אסר על כל חיילי הוורמאכט אשר השתייכו לאחת ממשפחות המלוכה ששלטו בגרמניה לפני 1918, להשתתף בפעילות קרבית במסגרת מלחמת העולם השנייה. ב-19 במאי 1943 תוקן הצו כך שכל בני משפחות המלוכה סולקו משורות הוורמאכט.

לאחר המהפכה הגרמנית ב-1918 בוטלה המונרכיה בגרמניה, והאצולה הגרמנית איבדה את מעמדה הרשמי. עם זאת, להבדיל מאוסטריה השכנה, בני האצולה עדיין נהנו מכבוד ופופולריות בגרמניה, ובהדרגה החלו לחזור אליה גם אלו מהם שגלו ממנה במסגרת המהפכה. התנועות המלוכניות בגרמניה, נהנו מכוח רב. כאשר עלה היטלר לשלטון, הוא הסתדר בתחילה עם המלוכנים, אולם בהמשך החל לרדוף אותם.

ב-23 במאי 1940 נפצע וילהלם, נסיך פרוסיה, בנו של נסיך הכתר וילהלם ונכדו של וילהלם השני, קיסר גרמניה הגולה, במהלך הקרבות במסגרת המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. הוא נפטר שלושה ימים לאחר מכן בבית חולים שדה בעיר ניוול. הלווייתו נערכה ב-29 במאי בעיר פוטסדאם. היא יצאה מכנסיית השלום בסנסוסי אל מקדש העתיקות והשתתפו בה למעלה מ-50,000 איש. היטלר נדהם מהמספר הרב של הנוכחים, וסבר שמדובר בהפגנת כוח של המלוכנים נגדו. הוא גם גילה שהתנועות המלוכניות עדיין נהנות מתמיכה בקרב האוכלוסייה. 

היטלר מיהר לפרסם את "צו הנסיכים", אשר הורה להרחיק מפעילות קרבית את כל בני משפחות המלוכה לשעבר. ב-19 במאי 1943 תוקן הצו כך שכל בני משפחות המלוכה סולקו לחלוטין משורות הוורמאכט. היחיד שהצליח לערער על הצו ולהישאר בצבא עד סוף המלחמה היה פרידריך יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה בנו של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה.

קישורים חיצוניים
----------------

* (בגרמנית) Die Hohenzollern und Hitler
**קונסול לינוקס** הוא קונסול מערכת פנימי לליבת לינוקס. הוא מספק דרך לליבה ולתהליכים נוספים לשלוח פלט טקסטואלי למשתמש, ולקבל קלט טקסטואלי מהמשתמש. הכנסת קלט הטקסט מתבצעת באמצעות מקלדת וקריאתו מתבצעת על גבי צג המחשב. ליבת לינוקס תומכת בקונסולים וירטואליים, קונסולים הנפרדים באופן לוגי, אך הגישה אליהם מתבצעת באמצעות אותה חומרה של מקלדת וצג. הקונסול של לינוקס (וכן זה הווירטואלי) מנוהל על ידי תת-המערכת TV הקיימת בליבה, ואינו מסתמך כלל על תוכנות שבמרחב המשתמש. צורת מימוש זו זה מנוגדת למימוש מדמה מסוף שהוא תהליך השייך למרחב המשתמש ומדמה מסוף מחשב, ובדרך כלל מוצג בסביבת תצוגה גרפית.

קונסול לינוקס היה אחד מתכונות הליבה הראשונות, ונכתב במקור על ידי לינוס טורבאלדס ב-1991 (ראו ההיסטוריה של לינוקס). קיימים שני יישומים לקונסול לינוקס; framebuffer ו-מצב טקסט. היישום ב-framebuffer קיים כברירת מחדל בהפצות הלינוקס המודרניות, וביחד עם תוכנת הגדרת מצב התצוגה (Mode setting) על ידי הליבה, מסופקת תמיכה ברמת-הליבה להתקני תצוגה ותכונות נוספות, כמו הצגת גרפיקה בזמן עליית המערכת.
היישום במצב הטקסטואלי היה בשימוש במערכות תואמות IBM-PC עם כרטיסים גרפיים מהסוגים CGA,‏ EGA,‏ MDA ו-VGA. מערכות שאינן בנויות על פי ארכיטקטורת x86, תומכות בישום ה-framebuffer בלבד, כיוון שהן אינן מיישמות מצב טקסטואלי כלל. הקונסול של לינוקס משתמש במפת סיביות בגודל קבוע ובגופן ברוחב אחיד, אשר מוגדרים בדרך כלל כברירת מחדל, לגודל של 8x16 פיקסלים.

הקונסול לינוקס הוא אופציה בליבת הלינוקס שאינה חייבת להיות פעילה, וברוב מערכות המחשב המשובצות בלינוקס התכונה אינה פעילה. מערכות שכאלו מספקות בדרך כלל ממשק משתמש חילופי (למשל מבוסס רשת), או שהן מאותחלות היישר לתוך ממשק משתמש גרפי, ומשתמשות בו כאמצעי המרכזי לתקשר עם המשתמש. יישומים אחרים של הקונסול של לינוקס, הם הקונסול ברייל המספק תמיכה בתצוגות ברייל מתרעננות, וקונסול המחובר ליציאה טורית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונסול לינוקס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהקשר זה הקונסול הוא הרכיב המאפשר לקבל את כל ההודעות והאזהרות מהליבה ומאפשר כניסה למערכת במצב משתמש יחידי.
2. ↑  Mode setting היא תוכנה להגדרת מצב התצוגה - display mode, כדוגמת רזוולוציה, עומק צבע וקצב רענון מסך.
**מִדרג הפסולת** מתאר סדר עדיפויות רצוי בדרכים השונות לניהול פסולת בהתאם לתרומתן לסביבה. ששת השלבים המקובלים לניהול פסולת הם: מניעה, צמצום, שימוש מחדש, מיחזור, הפקת אנרגיה וסילוק/הטמנה. מאז עליית המודעות לאיכות הסביבה ולפיתוח בר קיימא פותחו גרסאות שונות למדרג הפסולת, אולם הרעיון המרכזי נותר זהה ברוב האסטרטגיות לצימצום הפסולת. מטרת מדרג הפעולות בטיפול בפסולת היא למצות את מקסימום התועלת ממוצרים וליצור את הכמות המינימלית האפשרית של פסולת.

מניעה וצמצום של פסולת אפשרית על ידי שינוי טכנולוגיות הייצור, שינוי בחומרי הגלם ובנוסחאות הייצור. לעיתים מניעת זיהום היא ביטוי למניעה, או צמצום פסולת. שיטה נוספת לצמצום מקור הפסולת הוא בהגברת התמריצים למיחזור. כך לדוגמה, חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט-1999, אשר חוקק בישראל מהווה תמריץ לצרכני מכלי משקאות להחזיר בקבוקים אלה לצורך מיחזורם. במדינות אחרות גובים מחירים זולים יותר לפינוי פסולת ממוינת לצורכי מיחזור, מאשר פסולת שאינה ממוינת.

כבר בשנות ה-70, עם עליית המודעות לאיכות הסביבה, החלו להיות מנוסחים רעיונות ראשונים ליצירת מדרג דרכי טיפול בפסולת. בתקופה זו החלה להתגבש ההכרה כי פסולת הנוצרת במהלך הפעילות האנושית איננה בבחינת חומר "זבל" הומוגני שיש לטמון אותו במטמנות, וכי יש לטפל באופן שונה בחומרים השונים המרכיבים את הפסולת: יש לנסות ולמנוע יצור חלק מחומרי הפסולת, חומרים אחרים ראויים למיחזור, את חלקם ניתן לשרוף להפקת אנרגיה, וחלקם אינם ראויים לשריפה. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 השמת דגש על מניעת יצירת פסולת תעשייתית, במטרה לחסוך במשאבים שהופנו עד אותה עת להתמודדות עם סילוק אותה הפסולת. על רקע מגמה זו הושקעו מאמצים בפיתוח שיטות ייצור נקיות יותר. כך לדוגמה, מעבר של תחנות כוח לשימוש בדלק מזהם פחות.

| קיימות |
| --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדרג הפסולת** בוויקישיתוף
* Sustainability and the Waste Management Hierarchy (באנגלית)
**קוננה** הוא אחד מ-13 המחוזות בנמיביה, הקרוי על שמו של נהר הקוננה. הוא בלתי מפותח יחסית לשאר נמיביה, וזאת בגלל תוואי השטח ההררי והבלתי נגיש וכן מפני שיובש הקרקע מקשה על החקלאות במחוז. עיר הבירה של המחוז היא העיר אופובו.

קצהו המערבי של המחוז הוא האוקיינוס האטלנטי; בצפון ובמזרח הוא גובל במחוזות האנגוליים נמיבה וקוננה (בהתאמה); בצפון-מזרח הוא גובל במחוזות הנמיביים אומוסטי, אושנה ואושיקוטו; במזרח הוא גובל באוצ'וזונדג'ופה ובדרום במחוז ארונגו.

למחוז קוננה 6 מחוזות בחירה: אפופה, אופובו, אוצ'ו, סספונטיין, קמנג'ב וקהוריקסס.

מפלי אפופה הנוצרים על ידי נהר הקוננה בשטח הקאוקולנד סמוך לגבול עם אנגולה

דמוגרפיה
--------

ע"פ מפקד האוכלוסין בנמיביה לשנת 2001 באתר העירייה, בקוננה יש 68,735 איש (34,237 נשים ו-34,487), כאשר שיעור הגידול השנתי הוא 1.9%, ושיעור הפריון השנתי עמד על 4.7 ילדים לאישה. היחס בין גברים לנשים בקוננה עומד על 100 גברים על 101 נשים. 

שטחה של קוננה הוא 115,293 קמ"ר, כאשר 25% מתושבי קוננה התגוררו בערים, והשאר, 75%, בכפרים; צפיפות האוכלוסייה היא 0.6 אנשים על כל קמ"ר. בחלוקה ע"פ גילאים, 15% מהאוכלוסייה היא מתחת לגיל 5, 26% בגילאי 5–14, 48% בגילאי 15–59 ו-7% בגילאי 60 ומעלה. 

בקוננה יש 12,489 משקי בית, עם שיעור של 5.7 אנשים לכל משק בית; בראש 40% ממשקי הבית עומדת אישה וב-60% ממשקי הבית עומד גבר. ברוב משקי הבית השפות המדוברות הן שפת ההררו (42%) ושפת הנאמה (36%). תנאי משק הבית היו: 73% מקבלים מים נקיים, 66% שאינם מחוברים למערכת הביוב, ל-22% היה חשמל לתאורה, ול-72% הייתה גישה לרדיו. 

שיעור התעסוקה של כוח העבודה (56% מגילאי 15+) היה 77%, ומחוץ לכוח העבודה (37%) - 19% היו סטודנטים, 56% עקר/ות בית ו-25% בגמלאות וכו'. 

תוחלת החיים המשוערת בקרב גברים עמדה על 50 שנים, ואילו בקרב נשים על 57 שנים. שיעור התמותה בקרב תינוקות (על כל 1,000 תינוקות חיים) היה 49 תינוקות נקבות ו-61 תינוקות זכרים. אחוז היתומים מתחת לגיל 15, מהאב - 5%, מהאם- 2%, משני ההורים - 1%. 5% מהאוכלוסייה עם בעלי נכות, מתוכם 18% חרשים, 35% עיוורים, 16% עם נכות בדיבור, 18% עם נכות ביד, 27% עם נכות ברגל, ו-5% עם נכות נפשית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוננה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין של נמיביה לשנת 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge698784

 |
מנורה עם פתיל עין, ציור מאת ז'ורז' דה לה טור, אמצע המאה ה-17
**פתילה** היא רצועת חוט או בד קלוע בסיבים מפותלים הנתון בתוך נר, כלי שמן, מנורת נפט, תנור חימום או בכלי נשק ישנים בתור מנגנון השהייה.

הפתילה מודלקת בקצה לאחר שהיא מיוצבת מעל חומר הבעירה, כאשר הלהבה האוחזת בה שואבת מהסיבים כמות קבועה של שמן, באמצעות פעפוע כנגד כוח המשיכה.

החומרים הנפוצים ליצירת פתילה הם סיבי זכוכית או כותנה (סיבי הזכוכית נפוצים יותר משום יתרונם על פני הכותנה שמתכלה בתהליך הבעירה), ובנוסף מכילה הפתילה גרעין נוקשה שבאופן מסורתי היה עשוי עופרת או אזבסט, אך עקב איסור השימוש בעופרת בארצות הברית מחשש להרעלה ועקב סכנותיו הרפואיות של האזבסט הם הוחלפו באבץ הבטיחותי יותר לשימוש.

הראשון שהתקין **פתילה גלילית** היה הפיזיקאי והכימאי השווייצרי עמי ארגנד, שהחליף בה את המנורה המוצקה שהפיצה עשן רב והפיקה אור מועט.

פתילות בעלות קוטר גדול דולקות מהר יותר וגם מפיקות בדרך כלל להבה גדולה יותר, אך גם חומר שטוח יכול לשמש כפתילה.

הפרק "במה מדליקין" במסכת שבת עוסק בין היתר בסוגי הפתילות הכשרים להדלקת נרות שבת ונרות חנוכה.

ראו גם
------

* אש
* פתילייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתילה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  האסבסט ומוצריו - התכונות, ההבדלים והסיכונים באתר האגודה למלחמה בסרטן
**מתקפת אפס ימים** (מאנגלית: **Zero-day attack**) הוא כינוי לשימוש בפרצת אבטחה שלא הייתה ידועה עד כה, על ידי תוקפים שונים. המילה "אפס" מתייחסת לכך שמאז פרסומה עברו אפס ימים (כלומר: זהו אותו היום). לרוב, נהוג בקרב מומחי אבטחה להתריע על פרצה לפני מועד פרסומה בקרב הציבור הרחב, ולאפשר לחברה המתגוננת זמן לחקור ולתקן אותה, ולהפיץ ללקוחותיה טלאי תיקון לפני שתפורסם. מכיוון שבמתקפת יום-אפס מפורסמת פרצה לא מוכרת לשימוש מיידי, אין לה עדיין תיקון וכמו כן מוצרי אבטחה שונים לא מכירים ולא מזהים אותה.

סוגי מתקפות
-----------

מתקפות יום-אפס לרוב נסמכות על פגיעות תוכנה לא מוכרת, כלומר, באג או תכנון לקוי של המערכת או הגדרותיה, אשר מאפשר לתוקף לבצע שלב כלשהו בתקיפתו.
לרוב מחלקים פגיעויות אלו לשני סוגים:

* **פגיעויות אפס ימים פרטיות** (**Private Zero-day Vulnerabilities**) פגיעות תוכנה אשר מוכרת רק לגורם שמצא את אותן הפגיעות, ולגורמים אשר אליהם העביר את המידע. מכיוון שמדובר באיום אבטחתי חמור, פגיעויות כאלו עשויות להגיע למחירים גבוהים מאוד בשוק השחור של עולם אבטחת המידע. פגיעויות אלו אינן מהוות לרוב איום רחב, כיוון שאינן מוכרות לרבים. ואילו במידה וינוצלו באופן רחב, לרוב יתגלו על ידי אנשי אבטחת מידע ויאבדו את מעמדן כ"פרטיות". עם זאת, התקפות מסוג זה עשויות להוות איום משמעותי עבור קורבנות המתקפה, שכן לרוב קשה מאוד לגלות אותן ולהתגונן מפניהן.

מתקפות אלו עשויות להיות חמורות ומסוכנות, אך לרוב יפגעו במספר מטרות מצומצם באופן יחסי.
* **פגיעות אפס ימים ציבוריות** (**Public Zero-day Vulnerabilities**) פגיעויות תוכנה אשר פורסמו באופן גלוי באינטרנט. פגיעויות מסוג זה מהוות סכנה חמורה ורחבה, אך גופים בעלי תוכנית התמגנות יעילה, עשויים להגן על עצמם מהן.

שימוש על ידי האקרים
-------------------

קבוצת האקרים בשם "The Shadow Brokers" פרסמה מספר כלי אקספלויט שנגנבו מה-NSA, ביניהם כלים למתקפת אפס ימים.

באפריל 2017 פרסמה הקבוצה כלים מסוג זה המסוגלים לפרוץ למערכות Microsoft Windows ולמערכות האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין-בנקאית (SWIFT), המסלקה הבינלאומית הראשית של הבנקים בעולם. הקבוצה הציגה הוכחת יכולת של הכלים שהדליפה באתר הטכנולוגיה "Ars Technica".

הסרט "Zero Days"
----------------

הסרט "Zero Days" (אנ') הוא סרט תיעודי משנת 2016 המתעד לכאורה את מבצע משחקים אולימפיים, מבצע חשאי שניסה לחבל בתוכנית הגרעין האיראנית באמצעות סדרה של מתקפות אפס ימים.

ראו גם
------

* לוחמה קיברנטית
* אקספלויט
* אבטחת מערכות מידע

קישורים חיצוניים
----------------
**רבנדל אמזונאס ענק** (שם מדעי: ***Scolopendra gigantea***) הוא מין הנדל הגדול ביותר בעולם. הוא מצוי בטבע באמריקה הדרומית ובמספר איים קרובים כמו האיים הקריביים.

אורכו של הנדל הגדול ביותר הגיע לאורך 30 סנטימטרים, אך מרבית הנדלים מגיעים לאורך 26 סנטימטר. הוא בעל 21–24 זוגות רגליים וצבעו אדום-חום. הנדל מתנשל פעמים רבות לפני בגרותו, וכל נשל הוא מוציא זוג רגליים נוסף. נקבת הנדל מטילה ביצים ושומרת עליהם עד הבקיעה.

נדל זה נמצא באמריקה הדרומית ובאיים שלידם בארובה, קוראסאו, קולומביה, ונצואלה (לרבות האי מרגריטה) וטרינידד, ושייך לאותו הסוג של רבנדל ארסי, המצוי בישראל. נדלים נוספים נמצאו בסנט תומאס, האיטי, הרפובליקה הדומיניקנית, פוארטו ריקו, מקסיקו והונדורס, אך לא זוהו כשייכים למין. הנדל חי ביערות גשם לחים או יערות גשם יבשים.

בשל גודלו הוא מסוגל לטרוף באמצעות טפריו הגדולות איתם הוא מזריק לטרפו ארס קטלני, לא רק חסרי חוליות כמו שאר הנדלים אלא לטרוף חולייתנים קטנים. הוא ניזון מחרקים גדולים, עכבישים כמו טרנטולות ועקרבים וגם מצפרדעים קטנות, לטאות ונחשים קטנים, עופות, עכברים ואף מעטלפים. בכמה מערות בהם מושבות עטלפים ישנם נדלים המטפסים על תקרת המערה ומחכים שעטלף יעופף תחתיהם ואז חוטפים אותו עם כמה מרגליהם הקדמיות.

ארס הנדל יכול להרוג גם חיות גדולות. בעבר נרשם מקרה מוות בוונצואלה של ילד בן 4 שננשך מנדל שהסתתר בתוך בקבוק קולה פתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רבנדל אמזונאס ענק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |
**חיים שיבי** (נולד ב-23 בספטמבר 1949) הוא עיתונאי, סופר ומשפטן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים. בוגר בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. בעל תואר שני בתקשורת מהפקולטה לעיתונות של אוניברסיטת מיזורי בארצות הברית. חבר לשכת עורכי הדין.

שיבי החל את דרכו העיתונאית בעריכת עיתון הסטודנטים "פי האתון", שבין צוות כותביו היו, בין היתר, חנוך מרמרי, קובי ניב ואברהם גל. היה כתב "על המשמר" בשטחים. ערך ופיתח במשך 7 שנים את העיתון המקומי הראשון ברשת המקומונים של ידיעות אחרונות - "קול ירושלים". לאחר מכן הפך לכתב ב"ידיעות אחרונות", תפקיד בו החזיק לאורך 27 שנים. במהלכן שימש בין היתר ככתב מדיני, כתב פרלמנטרי ואף שליח העיתון בוושינגטון לאורך 4 שנים.

ערך והגיש עם חיים הכט את "הכיסאות", תוכנית טלוויזיה מן הכנסת ששודרה בערוץ 2.

שיבי פרש מ"ידיעות אחרונות" בינואר 2006. ב-1988 ייסד עם עו"ד יוסי ריכטר והחל לערוך ולפתח את ביטאון לשכת עורכי הדין במחוז ירושלים "הלשכה".

באביב 2018 עלו לרשת אתר ומגזין מחוז ירושלים של לשכת עורכי הדין - בעריכתו - עד ליוני 2022.

חבר נשיאות מועצת העיתונות, עורך אתר המועצה ויוזם הקמת צוות התגובות במועצה. פעיל בוועדות מקצועיות של אגודת העיתונאים בירושלים ועורך אתר האינטרנט של האגודה.
שיבי הופיע כפרשן פוליטי בכלי תקשורת רבים, בין השאר ב-CNN, אל ג'זירה, פוקס ניוז, אן.פי.אר. רדיו קנדה וערוץ הכנסת.

בפברואר 2010 הצטרף שיבי לאגף ההסברה בבית יד שרה בירושלים כמנהל תקשורת ועורך הידיעון שנשלח מדי שבוע לאלפי מתנדבים. חבר פעיל בצוות ההסברה הבכיר עד נובמבר 2020.

ספריו
-----

* "דוגה פרייד צ'יקן" - על יורדים ישראלים בניו-יורק
* "חינוכו מחדש של ח"כ קליין" - רומן פוליטי
* "מסכת התדמית" - על פוליטיקה, תקשורת והישרדות
* "חיה פוליטית" - סיפורים קצרים (זכה בפרס ירושלים לספרות)
* "תיק לוין" - רומן פוליטי
* "המקצוע שנתפש ברשת" - מאחורי הקלעים של תעשיית התקשורת

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של חיים שיבי, בקטלוג הספרייה הלאומית
* חיים שיבי, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* חיים שיבי בלוג - וורדפרס
* חיים שיבי, באתר "חדשות מחלקה ראשונה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301784005171
* LCCN: nr90027008
* VIAF: 4782671
* WorldCat (עם VIAF): 4782671

 |
**נילס לולק הלוויי פיטרסן** (בדנית: **Niels Lolk Helveg Petersen**;‏ 17 בינואר 1939 – 3 ביוני 2017) היה פוליטיקאי דני, שכיהן כשר החוץ של דנמרק בין השנים 1993–2000 וכשר הכלכלה בין השנים 1988–1990. הוא היה חבר הפולקטינג מטעם המפלגה הליברלית-חברתית הדנית בשנים 1966–1974, 1977–1993, ושוב משנת 1994 ועד 2011.

ביוגרפיה
--------

פיטרסן נולד בשנת 1939 בעיר אודנסה. הוא למד משפטים באוניברסיטת קופנהגן וסיים שם את לימודיו בשנת 1965. בשנים 1961–1962 למד באוניברסיטת סטנפורד במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים. במהלך שנותיו באוניברסיטת קופנהגן היה חבר פעיל באגף הנוער של המפלגה הליברלית-חברתית הדנית ואף ערך את עיתונם.

פיטרסן התמודד לראשונה בבחירות לפרלמנט הדני בשנת 1964 מטעם מפלגתו. בשנת 1966 נבחר לראשונה כחבר פרלמנט והיה חבר בוועדת מדיניות החוץ. בשנת 1974 עזב את דנמרק כדי לעבוד בנציבות האירופית. הוא חזר לפוליטיקה הדנית בשנת 1977. בשנת 1978 הפך לראש המפלגה הליברלית-חברתית הדנית, וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1990.

ב-3 ביוני 1988 מונה לשר הכלכלה של דנמרק, בממשלתו של פול שליטר. ב-18 בדצמבר 1990 פרשה מפלגתו מהממשלה עקב תוצאות גרועות בבחירות. עקב כך, הוא פרש מראשות המפלגה.

הוא מונה לשר החוץ בממשלותיו של פול נירופ ראסמוסן ב-25 בינואר 1993 והתפטר ב-21 בדצמבר 2000.

פיטרסן מת בשנת 2017, בגיל 78, מסרטן הוושט, בביתו שבלנגלנד.

חיים אישיים
-----------

פיטרסן נשוי לקירסטן לי, חברת הפרלמנט הדני לשעבר. בנו הבכור, מורטן, היה חבר הפולקטינג מ-11 במרץ 1998 ועד אוגוסט 2009. בנו השני, רסמוס, היה חבר הפולקטינג בין השנים 2011–2015 ושוב בשנת 2019, ושר בין השנים 2013–2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נילס הלוויי פיטרסן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Ritzau, Tidligere udenrigsminister Niels Helveg Petersen er død, fyens.dk, ‏3 ביוני 2017 (בדנית)
2. 1 2 3 4 5 6 7  Niels Helveg Petersen, הפרלמנט הדני (בדנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13164284c (data)
* GND: 120609231
* ISNI: 0000 0004 3959 2066
* LCCN: no00049524
* SELIBR: 60297
* SUDOC: 034810943
* VIAF: 72228615
* WorldCat: lccn-no00049524

 |
רבמד, 2021
**רבמ"ד** (הלחם של המילים "**רב ממדים**") הוא מרכז מסחרי בעיר קריית מוצקין. מן הראשונים בישראל בתצורת "קניון".

היסטוריה
--------

הרבמ"ד הוקם בשנת 1983 כמיזם חלוצי ציוני בהובלת ראש העירייה, משה גושן, וכן בשיתוף יזמים מקומיים. הרבמ"ד הוא מרכז קניות מסוג "קניון" והוא מהראשונים שהוקמו בישראל תחת קטגוריה זו. לפני הקמת הרבמ"ד, שימש חלק מהמבנה הנוכחי את חברת "שק"ם", שעסקה במסחר בתחום המזון. למרות החלפת הבעלות וכן שינויו של שם המקום ואופיו, הוא נותר ידוע בפי מקומיים במשך שנים רבות בשם "שק"ם", זכר למבנה המיתולוגי[דרוש מקור].

נכון לשנת 2021 כולל המרכז המסחרי 73 בתי עסק, בתחומים מגוונים כגון הסעדה, צורפות, מזון, הלבשה תחתונה, אופטיקה, הנעלה, מכשירי חשמל וכן, סופרמרקט מרשת "שופרסל".

קרית-מוצקין היא עיר תאומה של העיר הגרמנית באד קרויצנך (אנ'). אי לכך, הסכם שיתוף פעולה הושג בין הנהלת הרבמ"ד לבין מרכז הקניות "איינקאופצנטרום" בעיר באד קרויצנך בשנת 2017, והוא כולל הסכמים שונים בתחומי ייבוא וייצוא, פרסום ותרומה לקהילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רבמ"ד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק שוורץ, נוף הקריות ישתנה, מעריב, 28 במרץ 1960
2. ↑
**להציל את הנמר** (באנגלית: **To Save the Tiger**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1973, בבימויו של ג'ון ג. אבילדסן, עם ג'ק למון וג'ק גילפורד בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי סטיב שגן (אנ'), ומבוסס על ספרו "להציל את הנמר" (1972).

העלילה מתארת יממה בחייו של בעל מפעל, שסובל מפוסט טראומה, ומרגיש שהעולם שלו הולך ונחרב ביחד עם מפעלו, ועליו לנקוט באמצעים קיצוניים כדי להציל אותו, כמו שצריך להציל את הנמרים (טיגריסים) שנותרו בהודו.

תקציר העלילה
------------

הארי סטונר (ג'ק למון) הוא בעל מפעל בגדים בלוס אנג'לס. הוא סובל מפוסט טראומה בעקבות השתתפותו כלוחם בקרב אנציו שמתבטאת בסיוטי לילה, דיבור מתוך שינה ועצבנות. אשתו ג'נט (פטרישה סמית') לא מבינה למצוקתו ודורשת ממנו כל הזמן להיבדק על ידי פסיכיאטר. את בתו הוא שלח ללמוד בשווייץ כדי להציל אותה מהחינוך הקלוקל, הסמים והזנות בלוס אנג'לס.

הוא עושה הכל כדי שהמפעל שמעסיק עשרות עובדים, רובם נשים, ימשיך לעבוד. עליו לתווך בין המעצב הראשי ריקו (הארווי ג'ייסון) לבין הגזרן הראשי הקשיש מאייר (ויליאם הנסן). עליו גם לספק שירותי זנות על חשבונו לקניין הגדול שלו פרד מילר (נורמן ברטון) ולדאוג לפנותו לבית חולים לאחר שלקה בהתקף לב בשעת ההתעלסות.

המפעל מתכונן לתצוגה גדולה. הארי מתייעץ עם שותפו, פיל גרין, (ג'ק גילפורד) בקשר להמשך פעילות המפעל וג'ק אומר לו כי אם לא יוזרם 300,000 דולר, המפעל יקרוס. הארי נואם לפני הקניינים בתצוגה אך רואה לפני את חבריו ההרוגים והפצועים ומתקשה להמשיך בנאום.

הארי מציע ליצור דליקה במפעל כדי לקבל את דמי הביטוח. פיל מפחד ומתנגד אך אין לו פתרון אחר.

הם נפגשים בחשאי בבית קולנוע עם העבריין צ'רלי רובינס (ת'אייר דייוויד) ומוסרים לו מעטפה עם 2,500 דולר תמורת הצתת המפעל. הארי מבלה את הלילה בחברת מירה (לורי היינמן) שהעלה למכוניתו. בלילה הוא מעלה שמות מהתקופה שלו והיא מהתקופה כעת, שני עולמות מנוכרים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ק למון | הארי סטונר | בעל מפעל בגדים |
| ג'ק גילפורד | פיל גרין | שותפו של הארי |
| פטרישה סמית' | ג'נט סטונר | אשתו של הארי |
| ת'אייר דייוויד | צ'רלי רובינס | עבריין |
| לורי היינמן | מירה | צעירה משוטטת |
| הארווי ג'ייסון | ריקו | מעצב בגדים |
| נורמן ברטון | פרד מילר | לקוח |

פרסים
-----

* ג'ק למון זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
* ג'ק גילפורד היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
* סטיב שגן היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
* הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - דרמה.
* סטיב שגן זכה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "להציל את הנמר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "להציל את הנמר", באתר נטפליקס
* "להציל את הנמר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "להציל את הנמר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "להציל את הנמר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון להצילו את הנמר, באתר יוטיוב
* להציל את הנמר, באתר TCM
* ג'ק למון מקבל פרס אוסקר עבור להציל את הנמר, באתר יוטיוב
מבנים ביקום בקנה מידה גדול. ניתן לראות בבירור את רשת קורי העכביש של מקורות האור
**נימה גלקטית** (באנגלית: **Galaxy filament**), שיש בה תת-סוג בשם **קיר גדול**, היא מונח בקוסמולוגיה המתאר את המבנים הגדולים ביותר ביקום הידועים כיום לאנושות. אלו הם אוסף של עצמים ביקום המקובצים ביחד ויוצרים תצורה מסיבית דמוית פתיל באורך טיפוסי של 163 עד 261 מיליון שנות אור. בין נימה גלקטית אחת לרעותה יש מרחבים עצומים של ריק. העצמים בנימה גלקטית המקובצים בסמוך זה לזה, בקנה מידה קוסמולוגי, ומוחזקים על ידי כח הכבידה ההדדי נקראים צבירי-על.

במודל הסטנדרטי של היווצרות היקום, נימות גלקטיות נוצרות לאורך, ועוקבות כמו קורי עכביש, אחר פתילים של חומר אפל. סוברים שהחומר האפל הוא הקובע את המבנים ביקום בקנה המידה הגדול ביותר. חומר אפל משפיע בכח הכבידה שלו על חומר קורן, דהיינו כוכבים, וחומר קורן זה הוא מה שאסטרונומים רואים בתצפיות כיוצר קירות ארוכים ודקים של צבירי-על לאורך הפתיל.

גילוי של מבנים גדולים מצבירי-על החל בשנות ה-80 של המאה ה-20. ב-1987 האסטרונום ר. ברנט טולי מאוניברסיטת הוואי זיהה קבוצות של צבירי-על. ב-1989 התגלתה הנימה הגלקטית CfA2 Great Wall שאורכה כ-500 מיליון שנות אור, ואחריה ב-2003 הנימה הגלקטית Sloan Great Wall שאורכה 1.37 מיליארד שנות אור. ב-11 בינואר 2013 גילו חוקרים קבוצת קוואזרים עצומה בשם Huge-LQG. זוהי קבוצה של 73 קוואזרים הנמשכת לאורך 4 מיליארד שנות אור. בנובמבר 2013, בעזרת מעקב אחר התפרצויות גמא, גילו אסטרונומים את הקיר הגדול של הרקולס-כתר צפוני, "הקיר הגדול" הגדול ביותר שהתגלה, נכון ל-2018. זהו המבנה הגדול ביותר ביקום ואורכו 6 עד 10 מיליארד שנות אור.

לקריאה נוספת
------------

* Kevin A. Pimbblet, Pulling out Threads from the Cosmic Tapestry: Defining Filaments of Galaxies, **Publications of the Astronomical Society of Australia** 22 (2005), pp. 136–143.
קנטלה קונצרטנטי בעל 38 מיתריםקנטלה קונצרטנטי בעל 38 מיתרים
ה**קנטלה** או **קנל** (בפינית: **Kantele**; באסטונית: **Kannel**) הוא כלי המיתר המסורתי של פינלנד. הקנטלה מיוחסת למשפחת כלי הפריטה הבלטיים הכוללת את הגוסלי הרוסי, הקוקלה הלטבי והקנקלס הליטאי.

הצורות המוקדמות ביותר של הקנטלה הורכבו מ-5 או 6 מיתרי שערות סוס וגוף אשר גולף מחתיכת עץ אחת.
לאחר מכן הוחלפו המיתרים במיתרי מתכת והגוף נבנה ממספר חתיכות עץ. לקנטלה הקונצרטנטי המודרני עד 39 מיתרים וצורתו שונה. כלים בעלי פחות מ-15 מיתרים נקראים כיום קנטלה קטן וצורתם קרובה יותר לצורה הקדומה. אופן החזקת הכלי שונה בין שתי הגרסות: בקנטלה הקטן המיתרים הקצרים והגבוהים קרובים לגוף הנגן ובקנטלה הקונצרטנטי להפך.

|  |  |
| --- | --- |
|  | הקלטה של קנטלה ביתית  |
| לעזרה בהפעלת הקובץ |

לקנטלה צליל ייחודי, דמוי פעמון. הקנטלה הפיני מכוון בדרך כלל דיאטונית אולם הקנטלה הקטן מכוון לסולם חסר בו מושמטת בדרך כלל הדרגה השביעית והמיתרים הנמוכים מכוונים כקוורטה מתחת לטוניקה. לקנל האסטוני מגוון כיוונים מסורתיים. לכלים המודרניים הקונצרטנטים נוספה מערכת מנופים אשר מאפשרת כוונון של המיתר בחצי טון תוך כדי נגינה (בדומה לקאנון או לנבל).

הקנטלה מונח על ברכי הנגן או על גבי שולחן קטן. ישנן מספר טכניקות פריטה על הקנטלה, כאשר יד ימין בדרך כלל משמשת לפריטת מלודיה ויד שמאל מלווה באקורדים.

החל משנות ה-60 של המאה ה-20 זוכה הקנטלה לפריחה בפינלנד. לימוד הנגינה בקנטלה מתחיל בגילאי בית הספר ונמשך גם באקדמיה למוזיקה. קנטלה חשמלי אשר משולבים בו פיקאפים בדומה לגיטרה חשמלית זוכה לפופולריות בעיקר בלהקות הבי מטאל פיניות.

הקנטלה במיתולוגיה הפינית
------------------------

פסל המתאר את וַאיְנֶמוֹיְנֵן אוחז בקנטלה שבנה על פי הקלוולה (רוברט סטיגל, הלסינקי, 1888)
באפוס הלאומי הפיני - הקלוולה - בנה הקוסם וַאיְנֶמוֹיְנֵן את הקנטלה הראשון מעצם הלסת של דג ענק ומשערות סוסו של הִיסִי. המוזיקה של הקנטלה מושכת אליו את יצורי היער כבמטה קסם. מאוחר יותר, בונה וַאיְנֶמוֹיְנֵן קנטלה מעץ, מותח עליו מיתרים משערותיה של בתולה וקסמו לא פחות מזה של הקנטלה הקודם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנטלה** בוויקישיתוף
* עוד על הקנטלה, משרד החוץ הפיני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540792505171
* GND: 4478855-1
* LCCN: sh85071527
* LNB: 000198995
* MusicBrainz: d96160fe-57f5-4dc0-a6ae-bc05314f9743

 |
**פאניה** (**פרידה**) **חיסין** (**פריזר**) (10 באוגוסט 1862 - 4 בספטמבר 1920), אחת מחברות ביל"ו הראשונות ומחלוצות העלייה הראשונה, נמנתה עם מייסדי תל אביב וראשון לציון.

ביוגרפיה
--------

חיסין נולדה בקרץ', קרים שברוסיה. למדה בבית ספר עממי ובגימנסיה רוסית. בהמשך נסעה למוסקבה להשתלם בזמרה ולהמשיך בלימודים בקונסרבטוריון על מנת להיות זמרת באופרה. 

בעקבות הפרעות בדרום רוסיה בשנים 1881-1882 (הסופות בנגב), הצטרפה בשנת 1882 לאגודת ביל"ו יחד עם בעלה לעתיד, חיים חיסין, על מנת לעלות לארץ ישראל.
בינואר 1883 עלתה לארץ והצטרפה יחד עם חברי אגודה נוספים למקוה ישראל, תחילה גרו עם חבריהם בבית אנטון איוב שבפרדסי יפו שם עבדו בחקלאות בהמשך עברו לראשון לציון אותה קיוו לפתח למושבה. 
בשנת 1885 חזרו בני הזוג חיסין לרוסיה אך בשנת 1886 עלו שוב לארץ למושבה גדרה. חיסין עבדה בהקמת היישוב ואף בהגנתו בפני התקפות של האוכלוסייה הערבית.

לאחר לידת ביתה הראשונה, יהודית, בשנת 1887 נדדה המשפחה שוב חזרה לרוסיה שם למד חיים רפואה. בשנת 1905 עלו המשפחה שוב לארץ והשתכנו בתל אביב, שם התמנה חיים לראש הוועד של "חובבי ציון". חיסין הייתה לשותפה ביסוד תל אביב ופיתוח הפעילויות ההצבוריות והחברתיות בעיר.
בקיץ 1913 התלוותה לאחותה לביקור ברוסיה אך בעקבות מלחמת העולם הראשונה הצליחה לחזור לארץ רק בסוף 1919.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "פאני (פרידה) חיסין (פריזר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 770
* פאניה וד"ר חיים חיסין, באתר משפחות מייסדי תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  פאניה ודר' חיים חיסין רוטשילד 14

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007504335205171
* VIAF: 308266511
* WorldCat (עם VIAF): 308266511

 |
**קני דורהאם** (שמו המלא באנגלית: **McKinley Howard (Kenny) Dorham**‏; 30 באוגוסט, ידוע גם בכינויו **KD** ‏; 1924 - 5 בדצמבר 1972) היה חצוצרן, זמר ומלחין ג'אז אמריקאי.

חייו
----

דורהאם היה אחד חצוצרני הבי בופ הגדולים ביותר. בתחילת דרכו, בסוף שנות הארבעים וראשית שנות החמישים, הוא ניגן בלהקות של מובילים דגולים כגון החצוצרן דיזי גילספי, הזמר בילי אקסטיין, נגן הויברפון ליונל המפטון ובחמישייה המפורסמת של סקוספוניסט האלט צ'ארלי פארקר. דורהאם היה חבר בהרכב המקורי של שליחי הג'אז, ואחרי שארט בלייקי הפך למוביל ההרכב, עבר לנגן עם הוראס סילבר. הוא ניגן גם לצד סאני רולינס ות'לוניוס מונק בהקלטות שלהם משנות החמישים. לאחר מותו של החצוצרן קליפורד בראון, בשנת 1956, דורהאם תפס את מקומו בחמישייה של המתופף מקס רואץ'.

במקביל הוא עבד כמוביל, כשבשלב כלשהו החליט להקים את ההרכב שלו, "The Jazz Prophets" (בעברית: נביאי הג'אז), אשר הקליטו עבור בלו נוט. בהרכב ניגנו: בובי טימונס הצעיר, לפני פריצתו בשליחי הג'אז, נגן הקונטרבס סם ג'ונס, הגיטריסט קני בורל ועוד.

בשנת 1963 צירף דורהאם להרכב את סקסופוניסט הטנור בן ה-26 ג'ו הנדרסון, אשר הקליט עמם את Una Mass (יחד עם המתופף הצעיר טוני ויליאמס). דורהאם הקליט רבות עם הנדרסון, והשניים הפכו לחברים טובים. בין הקלטותיהם המשותפות ניתן למנות את אלבומו של הנדרסון "Page One" בו מופיע הסטנדרט המפורסם ביותר של דורהאם - "Blue Bossa" (בעברית בוסה כחולה). סטנדרט זה זכה לביצועים ועיבודים רבים. בין המבצעים המפורסמים של הסטנדרט נמנים דקסטר גורדון וג'יי ג'יי ג'ונסון. דורהאם עסק גם בעיתונאות ג'אז וכתב כמה מאמרים בעיתון דאון ביט, כמו כן כתב את הערות האלבום של "Page One" ואלבומים נוספים.

במהלך שנות השישים דורהאם הקליט לעיתים תכופות, כמוביל וכמלווה, עם הנדרסון, סידר ולטון, מילט ג'קסון ואחרים. במשך חייו הוא לא זכה לתשומת לב רבה מאוד, ועל כן נחשב למוזיקאים שלא הוערכו דיו, בעיקר משום שחסה בצילם של גילספי, בראון, מיילס דייוויס ולי מורגן.

בשנותיו האחרונות דורהאם מיעט לנגן עקב מחלת הכליות, ממנה מת בחמישה בדצמבר 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קני דורהאם** בוויקישיתוף

* קני דורהאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קני דורהאם, באתר AllMusic (באנגלית)
* קני דורהאם, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קני דורהאם, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* קני דורהאם, באתר Discogs (באנגלית)
* קני דורהאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gary Giddins: "virtually synonymous with 'underrated.'"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX910101
* BnF: cb12407498g (data)
* CiNii: DA10042834
* GND: 134361253
* ICCU: UBOV697913
* ISNI: 0000 0000 8395 4272
* LCCN: n83056867
* MusicBrainz: 4476453a-d37e-4c52-b60d-07c90b6fa661
* NKC: ola2002159540
* NTA: 071130012
* SELIBR: 276722
* SNAC: w6q263n2
* SUDOC: 08230405X
* VIAF: 76403361
* WorldCat: lccn-n83056867

 |
**קוליברי שחור-חזה** (שם מדעי: ***Archilochus alexandri***) הוא מין של עוף ממשפחת הקוליבריים. הוא קרוב משפחתו של קוליברי אדום-חזה מצוי.

מאפיינים
--------

קוליברי זה חי מדרום קנדה באלברטה וקולומביה הבריטית למערב ארצות הברית עד אוקלהומה ומדרים עד למקסיקו. הוא נפוץ ביערות, שדות, מדרונות הרים, פרדסים, ושיחים הכוללים פרחים מפיקי צוף. חלק מפרחים אלה עונתיים והקוליברי נודד דרומה בחיפושיו אחר הפרחים.

אורכו של הקוליברי 8.25 ס"מ ומשקלו רק 3.5 גרם. הוא בעל גוף אפור-ירקרק וראש וחזה שחורים, מקור ארוך ורגליים שחורות קטנות. הכנפיים לבנות ומסתובבות לאחור כמו על ציר, כך שהקוליברי יכול לרפרף במקומו. הוא מהיר מאוד וקשה לתפוס אותו באוויר.

הקוליברי מעופף בנחלות פרטיות ותוקף כל מסיג גבול. הוא פעיל רק במשך היום ומחפש צוף ואבקה מפרחים אך גם צד חרקים קטנים. הקוליבריים נפגשים בעיקר בעונת הרבייה. את הקן הם מכינים בין הצמחים הנמוכים והוא מורכב בעיקר מחזזיות ומקורי עכבישים. בקן הנקבה מטילה 2 ביצים לבנות הבוקעות אחרי 15 יום. שני הזווגים עוזרים בטיפול בהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליברי שחור-חזה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוליברי שחור-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נימיוקואלה** (שם מדעי: *Nimiokoala*; מילולית: "קואלה עודפת", בשל מבנה השיניים הטוחנות המוזרות שלה) הוא סוג יונק כיס נכחד ממשפחת הקואליים, שהתקיים במשך תקופת המיוקן באוסטרליה לפני 23 עד 16 מיליון שנה בקירוב. היא קרובתה של הליטוקואלה (*Litokoala*), שחיה לצידה ביערות אוסטרליה ויחדיו הם מהמוקדמים שבקואלות ואולי מאבות הקואלה המודרנית.

סוג זה התגלה לראשונה מממצאי מאובנים באתר ריברסליי שבקווינסלנד ותואר ב-1997 בידי החוקרים בלאק וארצ'ר. הסוג הכיל מין בודד - *Nimiokoala greystanesi*, הקרוי על שם תיכון גרייסטנס (Greystanes High School). קואלה זו ידועה ממספר גדול של שרידי לסת תחתונה ושיניים טוחנות אך לא נמצא גוף שלם שלה.

היא הגיעה לגודל של 25 עד 30 ס"מ ולמשקל של 3.5 ק"ג, כך שהייתה קטנה בהרבה מהקואלה החיה. היא הייתה בעלת לסתות מוארכות ודקות יותר מקרובתה, בעלת ראייה טובה יותר ואולי הייתה זריזה בהרבה. מבנה השיניים התאים לגזירת עלים, כך שהייתה הרביוורית. המבנה של עיניה הגדולות יותר ועצם הרקה הרחבה יותר, העניקו לה שטח ראייה ושמיעה רחבים, כך שייתכן שהייתה פעילת לילה ותיקשרה בקולות נמוכים עם פרטים אחרים.

הקואלה חיה ביערות גשם או סביבות יערות סמוכים למים, אשר שפעו בקווינסלנד הקדומה וכנראה שהיא נכחדה בסוף המיוקן, עם התייבשות מקורות המים והיערות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נימיוקואלה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**הרבלה מקדם לעין** מוזכרת פעם אחת בתנ"ך והדעות חלוקות האם מדובר במקום נפרד מרבלה בארץ חמת, או באותו מקום.

בתורה
-----

"רבלה מקדם לעין" מופיעה פעם אחת בתנ"ך בתיאור גבולות ארץ ישראל בפרשת מסעי, שם כתוב:

"וירד הגבל משפם הרבלה מקדם לעין וירד הגבול ומחה על כתף ים כנרת קדמה"

פירוש הפסוק
-----------

פירושים שונים נתנו לפסוק. היו שטענו שיש לתקן את הנוסח על פי תרגום השבעים ולקרוא הרבלה (ה פתוחה). אחרים טענו בהתאם לתרגום השבעים שיש לקרוא "הר בלה", ולחפש את המקום בהר או רכס הרים. תרגום יונתן ותרגום ירושלמי מתרגמים את רבלה כ"דפנה" של בניאס.

היו שטענו שיש לקרוא את "הרבלה" בפסוק כתואר של שפם, כלומר מדובר בשפם במחוז רבלה.

היחס לרבלה בארץ חמת
-------------------

הדיעות חלוקות האם "רבלה מקדם לעין" היא רבלה בארץ חמת. היו שזיהו את "רבלה מקדם לעין" עם רבלה בארץ חמת ובהתאם זיהו את "העין" באזור חמת. אחרים טענו שלא ייתכן שרבלה בארץ חמת, הנמצאת צפונית ללבוא חמת תהיה זהה עם "רבלה מקדם לעין" הנמצאת דרומית ללבוא חמת. בנוסף, הפנו לכך שהתנ"ך מדגיש שוב ושוב שרבלה היא בארץ חמת, ומכאן שסביר שהייתה עוד "רבלה" במקום אחר. המזהים את רבלה בפסוק כשם מחוז של שפם טוענים שרבלה היא רבלה בארץ חמת.

זיהוי
-----

על פי ההקשר בפסוק, רבלה מקדם לעין היא בצפון מזרח ארץ ישראל. היו שזיהו על פי התרגומים הארמיים את "רבלה מקדם לעין" עם הכפר דפנה ההלניסטי שבאצבע הגליל ליד קיבוץ דפנה. על פי הקריאה "הר בלה" היו שזיהו את רבלה בג'בל מניע, 15 קילומטר דרומית לדמשק. אבסביוס מזכיר בהקשר לשם הרבלה בתרגום השבעים את אירביד ויישוב נוסף בעמק יזרעאל ליד לג'ון. היו שזיהו את הרבלה עם "הרבל" או "הרמל" ליד מקורות האורנטוס. המזהים את "רבלה מקדם לעין" עם רבלה בארץ חמת מזהים אותם באותו מקום.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר במדבר, פרק ל"ד, פסוק י"א
2. 1 2  רבלה 1, אנציקלופדיה מקראית, כרך ז, עמ' 320
3. ↑  לעלית דפנה, דבר, 11 במאי 1939
4. 1 2  Yigal Levin, Numbers 34:2-12, The Boundaries of the Land of Canaan, and the Empire of Necho, Journal of the Ancient Near Eastern Society, Vol. 30, Issue 1, 2006, page 71
5. ↑  Ain, in Dr. William Smith's Dictionary of the Bible:, page 56
6. ↑  יצחק בן צבי, דפנה בארץ דן, העולם, 22 בספטמבר 1939
7. ↑  על דפנה, דבר, 5 במאי 1939
**קוליברי מרהיב-זנב** (שם מדעי: ***Loddigesia mirabilis***) הוא מין של עוף ממשפחת הקוליבריים המצוי בטבע בהרי האנדים והוא המין היחידי בסוגו.

מאפיינים
--------

אורך הקוליברי 15 ס"מ (בינוני ביחס לקוליברים) והוא בעל נוצות ססגוניות עם חזה בהיר, פס שחור לאורכו, סנטר עם "זקן" בצבע ירוק בהיר נוצץ, וכיפה כחולה. הגוף ירוק בהיר עד הכנפיים והצוואר החומים והבטן הלבנה. מאחורי הגוף נפרש זנב ארוך מאוד המסתיים בשני גדילים מעוגלים.

קוליברי זה אנדמי לפרו והוא בעל נוצות קישוט ארוכות המקשות עליו לעוף מפרח לפרח במטרה להיזון מהצוף. הנוצות של הזנב מושכות נקבות, וכאשר נקבות מגיעות לזכרי הקוליברי הוא מרקד באוויר ומרטיט את כל הנוצות בעודו עף. הנקבות לעומת הזכרים דהויות וחסרות זנבות ארוכים.

הקוליברי נמצא בסכנה עקב מקום המגורים המוגבל שלו, אוכלוסייה קטנה וכריתת היערות הפוגעת ביער.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוליברי מרהיב-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוליברי מרהיב-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אוסקר יוסט** (בגרמנית: **Oskar Joost**‏; 9 ביוני 1898 – 29 במאי 1941) היה מוזיקאי גרמני וראש תזמורת ריקוד. לעיתים השתמש גם בשמות לאו הארדי (Leo Hardy) ופרד מארלי (Fred Marley) בתזמורות אחרות.

ביוגרפיה
--------

אוסקר יוסט מגיע ממשפחה מוזיקלית. אביו, אלברט יוסט סניור, היה נגן צ'לו בלהקה צבאית. ממנו קיבלו הבנים, אוסקר ואלברט (אָלי) ג'וניור, את שיעור הכינור הראשון שלהם. לאחר בית הספר התיכון והתנדבות במלחמת העולם הראשונה עבד בחקלאות, כטלר בבנק, ולבסוף גם לקח חלק בלהקת בידור.

בשנת 1924 הקימו יוסט ואחיו, אלי, את תזמורת הריקוד, "טנצשפורט אורקסטר אוסקר יוסט" (Tanzsport-Orchester Oscar Joost). אוסקר היה הכנר הראשי ואחיו המתופף. הם זכו להצלחה בכל גרמניה ובדנמרק ובשנת 1929 הקליטו את התקליט הראשון למכירה בברלין. במרץ 1930 הובילה הצלחתם להופעה במלון אדן היוקרתי ולחתימת חוזה הקלטות עם אלקטרולה. לאחר מכן הקליטו גם עם חברות תקליטים אחרות: פאלאס (1931) קריסטל (1931–1934), אולטרהפון/טלפונקן (1932), דויטשה גרומופון/פולידור (1934–1941).

באותו הזמן עסק יוסט גם בקולנוע.

משנת 1933 היה יוסט חבר המפלגה הנאצית ובינואר 1940 הצטרף לוורמאכט. באותו זמן נוהלה התזמורת על ידי רודי יוקלנט שהיה נגן סקסופון וקלרינט בתזמורת החל מ-1930.

יוסט היה קומפניפיהרר (Kompanieführer) בדרגת אובר-לויטננט. בזמן שירותו המשיך לעסוק במוזיקה וחיבר עבור יחידתו 'פולקה בוהמית'. בשנת 1941 הועבר מהחזית המערבית לחזית המזרחית שם נפצע קשה. הוא נפטר משפעת בבית חולים בברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסקר יוסט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אוסקר יוסט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אוסקר יוסט, באתר Discogs (באנגלית)
* מלצר, שתי מוקה!, שיר של תזמורתו באתר יוטיוב
* מידע נוסף על אוסקר יוסט (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1011428814
* ISNI: 0000 0001 2122 1409
* LCCN: no2008018608
* MusicBrainz: a6d880ee-fa5e-488a-a1eb-ea67a9313982
* NKC: mzk2014835399
* VIAF: 17024296
* WorldCat: lccn-no2008018608

 |
**אוסקר הקש** (בצ'כית: **Oskar Hekš**; ‏10 באפריל 1908 - 8 במרץ 1944) היה אתלט צ'כוסלובקי-יהודי, פעמיים ברציפות אלוף צ'כוסלובקיה (1929 ו-1930) ושיאן צ'כוסלובקיה בריצת מרתון, ייצג את ארצו בריצה זו באולימפיאדה (לוס אנג'לס 1932). 

הקש נרצח בשואה באושוויץ.

ביוגרפיה
--------

הקש נולד ברוז'דלוביצה, בבוהמיה המרכזית. הוא התאמן בקבוצת הגיבור פראג.

### אלוף צ'כוסלובקיה

באליפות צ'כוסלובקיה בריצת מרתון שנערכה בשנת 1929 זכה הקש במדליית זהב בתוצאה של 2:48:31 שעות. שנה לאחר מכן הוא הגן על תוארו בתוצאה של 2:53:02 שעות.

### שיאן צ'כוסלובקיה, שמיני במשחקים האולימפיים

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) סיים הקש במקום שמיני בריצת המרתון בשיא צ'כוסלובקיה חדש של 2:41:35 שעות.

הקש סירב להשתתף באולימפיאדת הנאצים והיה בין מארגני האולימפיאדה העממית שהייתה אמורה להיערך בספרד בין התאריכים 19 - 26 ביולי 1936, אבל בשל מלחמת האזרחים בספרד הם לא נערכו.

בנובמבר 1941 גורש הקש למחנה הריכוז טרזין עם אחד המשלוחים הראשונים. בשנת 1942 הוא גורש למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, שבו הוא נרצח ב-8 במרץ 1944.

שיאים אישיים
------------

* ריצת מרתון: 2:41:35 שעות (1932)

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסקר הקש, באתר olympedia.org
* JAN ŠTUMBAUER, The contribution to the history of the jewish sports in Czechoslovakia in the years 1918–1939 (באנגלית)
* מירוסלב קרני - הכנות למרד במחנה המשפחות בבירקנאו (1989), באתר בית טרזין
* סרטונים אוסקר הקש (בצ'כית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אלופי צ'כוסלובקיה בריצת מרתון
2. 1 2  התפתחות שיא צ'כוסלובקיה בריצות כביש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2049 5328
* NKC: xx0135347
* VIAF: 171427532
* WorldCat (עם VIAF): 171427532

 |
**להישאר יהודי** (ברוסית: **Чтобы ты остался евреем**) הוא ספר אוטוביוגרפי של הרב יצחק זילבר שנכתב ברוסית. כרמלה רייז, סרובניקית יוצאת ליטא, מחברת הספר 'מירושלים דליטא לירושלים של למעלה', ערכה את הספר מראיונות עם הרב זילבר. הספר יצא לראשונה ברוסית ב-2004 על ידי ארגון תולדות ישורון.

הספר
----

הספר הוא אוטוביוגרפי ומסופר בגוף ראשון. הבסיס לספר היה שיחות מוקלטות שערכה כרמלה רייז עם הרב זילבר במשך שנה שלמה בכל מוצאי שבת. בספר משולבות עדויות של אישים אחרים שחיו בתקופה כמו ד"ר יעקב צ'צ'קס, מוהל שפעל בברית המועצות ועזר במילת יהודים רוסים רבים לאחר שעלה ארצה, צבי פטלס, ר"מ בישיבת תורת חיים וחוזר בתשובה ומתלמידיו, בנו הרב בן ציון זילבר, בתו חוה ואחרים.

הספר מתאר את חייו של הרב זילבר שנולד בקאזאן, 1917 ומגולל את מסכת חייו שהייתה כרוכה במאבק על קיום תורה ומצוות. הרב זילבר ומשפחתו היו מבין היהודים היחידים באותה תקופה בברית המועצות שהצליחו לקיים את מצוות התורה באופן מלא.

בספר מתאר הרב זילבר כיצד שמר על קיום המצוות גם בכלא הרוסי בו נכלא באשמת מסחר באיגרות חוב ממשלתיות ושוחרר לאחר חג הפסח שחל לאחר מותו של סטלין.

על פי דבריו של הרב זילבר בפתח הדבר של הספר, הוא לא תכנן להעלות את מסכת חייו על הכתב אף על פי שרבים ניסו לשכנעו לעשות כן. מה שהוביל אותו לכך היה פגישה שקיים עם הרב יצחק הוטנר בה התעניין הרב על מאורעותיו ברוסיה. לאחר שסיפר לו את קורותיו דחק בו הרב הוטנר לכתוב ספר. לדברי הרב זילבר, זה מה שהוביל אותו לספר את סיפורו.

הספר יצא במקור ברוסית, בחייו של הרב זילבר. לאחר מותו תורגם הספר לעברית, אנגלית, צרפתית ויידיש.

ההוצאה הראשונה בעברית הייתה בשנת תשס"ז-2006, בתרגומה של ר. סמינסקי, ותורגם לאנגלית על ידי הוצאת ספרים פלדהיים (באנגלית: To Remain a Jew: The Life of Rav Yitzchak Zilber), לצרפתית (בצרפתית: Rester Juif - La Vie et le Combat de Rav Itshak Zilber) וליידיש.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יצחק זילבר, **להשאר יהודי**, ירושלים תשס"ח, באתר אוצר החכמה
* אפרת ברזל, "להישאר יהודי": הסודות מאחורי הספר, באתר רדיו קול חי, י"ח בתמוז תשפ"א