recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שרידי בתי הכפר
**אל-כוניסה** (בערבית: **الكنيّسة**) היה כפר ערבי זעיר באזור גבעות יהודה כ-9 קילומטרים דרומית מזרחית לרמלה בגובה 170 מטר מעל פני הים. הכפר היה שייך לנפת רמלה במחוז לוד. במלחמת העצמאות במהלך מבצע דני ב-10 באוקטובר 1948 הכפר נכבש על ידי לוחמי חטיבת יפתח והתרוקן מתושביו.

היסטוריה
--------

באזור הכפר יש עדויות ארכאולוגיות שהמקום היה מיושב עוד מתקופות קדומות: הרומית, הביזנטית, האסלאמית הקדומה, הממלוכית והעות'מאנית. בין הממצאים מתקני סחיטת זיתים, טרסות חקלאיות, קירות שדה, משטחי דריכה, בורות, ומערות קבורה. שמו של הכפר נגזר כנראה מכנסייה ביזנטית שהייתה במקום.

בשנת 1552 הוקדשו חלק מהכנסות המיסים של הכפר למוסד העימארה אל-עאמרה, מוסד הצדקה הגדול שהקימה הורם סולטאן, אשתו המועדפת של סולימאן הראשון בירושלים בתקופה העות'מאנית. מבחינה מנהלית, אל-כוניסה השתייך לנפת רמלה.

בסוף המאה ה-19 הכפר היה יישוב עונתי לגידול חיטה ושעורה וכאזור מרעה, שהיה כפר בת של הכפר א-טירה הנמצא היום כקילומטר דרומית למבוא חורון וכ-16 קילומטרים ממזרח לאל-כוניסה.

במאה ה-20 הכפר התקבע והפך ליישוב קבע ובו כ-20 בתים. במפות מנדטוריות בקנה מידה 1:250,000 הכפר מופיע בשני כיתובים שונים במפה משנת 1934, Al-Kunnisa ואילו במפה משנת 1946, Kunaiyisa. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע דני השתלטו לוחמי חטיבת יפתח על הכפר, עקב מיקומו האסטרטגי בין הכפרים הערביים עינאבה לסלבית (קיבוץ שעלבים של היום) ופינו את תושביו.

היום אזור הכפר נקרא "חורבת נכס" המשתרע על שלוש גבעות, כשבאחת מהם ישנם ממצאים מתקופות קדומות והשנייה שימשה כבית קברות קדום ליישובי האזור. שרידי הכפר נמצאים כיום ליד אזור המלאכה של מודיעין-מכבים-רעות, ומכנים אותו גם "גבעת נכס". ניתן להבחין במקום בסמטה הראשית של הכפר, במסגד הקטן ובבורות מים. המקום משמש כאתר טבע למטיילים וכן כאתר היסטורי קדום המשובץ במסלולים לרוכבי אופניים.

בשנת 2007 נערכו במקום חפירות הצלה, לקראת סלילת כביש 431. בשנת 2008 נערך במקום מבצע לסגירת בורות מים פתוחים בשיתוף עם התושבים. המקום הוכרז על ידי עיריית מודיעין כאתר המיועד לשימור, כאתר עתיקות המשולב בפארק ציבורי. ההצעות לשימור המקום כוללות הקמת "כפר אמנים" בבתי-הכפר המשוקמים, שחזור תעשיות קדומות במקום, פתיחת מסעדות בבתים המשוקמים בכפר וסדנת אמני פיסול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-כוניסה** בוויקישיתוף
* חורבת נכס - חדשות ארכאולוגיות, אתר רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sami Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970 דפים סרוקים מסקר אוכלוסין באתר פלסטין רממברד
2. ↑  לטיציה ברדה וישראל קורנפלד, ‏מודיעין, סקר פיתוח אזור מלאכה, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 119 (2007)
3. ↑  גיליון 121 לשנת 2009חורבת נכס, באתר www.hadashot-esi.org.il
4. ↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, **לוד-דיוספוליס** 7, 2021, עמ' 19-16
5. ↑  דוד גרוסמן, **הכפר הערבי ובנותיו**, הוצאת יד יצחק בן־צבי ירושלים, 1994 עמ' 197
מקלט של אחד עשר, 1970
**מקלט של אחד עשר** (ברוסית: **Приют одиннадцати**) הוא בית מלון למטפסים על ההר אלברוס בקווקז בגובה של 4,130 מטר מעל פני הים.

זהו המלון על ההר הגבוה ביותר באירופה. הוקם על המדרון הדרום מזרחי של ההר אלברוס. שם המלון נבחר לפי הצעתו של יו"ר "אגודת הרי קווקז" ר. לייזנגר, שלן במקום הזה עם קבוצת סטודנטים בשנת 1909.

היסטוריה
--------

בניין העץ הראשון של המקלט נבנה בשנת 1932, ובשנת 1938 הוקם במקומו בניין בן שלוש קומות שעמד במשך 60 שנים. ה"מקלט" נבנה תוך עונה אחת עם עזרתה של האוכלוסייה המקומית, שהרימה חומרי בנייה לאתר בגובה של 4,130 מטר עם תשלום עבור כל קילו של מטען. קומת הקרקע של הבניין שמשה כ"מקלט" למטפסים, קומה שנייה - למדריכים ומצילים, שלישית - למדענים.

המקלט שימש גם אנשי נקו"ד והיה בו טלפון ישיר לקרמלין. היה במקום בית מרחץ קטן שנהרס בקרבות במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-28 בספטמבר 1942 התרחש במלון מאבק בין היחידה המיוחדת של הנקו"ד לחיילים גרמנים. הקרב הסתיים בהפסד של כוחות הנקו"ד.

בקומה השלישית, בעקבות מאמצים של חובבי טיפוס הרים, הוקם מוזיאון. 

באוגוסט 1998 נשרף המקלט, בגלל הפרות של כללי בטיחות אש, ככל הנראה, שביצעו תייר מצ'כיה והמדריכים הרוסים.

בשנת 2001, השתמשו המטפסים לראשונה במקלט חדש שנבנה במקומה של תחנת דיזל ישנה. נכון לעכשיו, הבניין הישן השרוף מפורק לחלוטין. במקומו נבנה בניין חדש. נכון לשנת 2013 בנייתו של המלון כבר יצאה לדרך.

קישורים חיצוניים
----------------

* Андреев, Герман. "Мрачный юбилей: 10 лет назад (в 1998 году) – сгорел «Приют 11»". Клуб альпинистов Санкт-Петербург.
עגור קנדי באוורגליידס.
**עגור קנדי** (שם מדעי: *Grus canadensis*) הוא מין של עגור גדול יחסית מהסוג *עגור*, שמצוי בצפון אמריקה ובקצה צפון-מזרח סיביר. שמו האנגלי של העגור (Sandhill Crane) מתייחס לאחד מבתי הגידול שלו - המישורים של אזור סנדהיל בנברסקה, באזור המישורים הגדולים. סביבה זו היא תחנת המנוחה העיקרית של תת-המין השלט *Grus canadensis canadensis*. כ-450,000 פרטים ממין זה נודדים דרך האזור כל שנה.

רוב גופם של עגורים בוגרים אפור. לקראת עונת הרבייה, במיוחד אצל פרטים נודדים, הצבע משתנה לדמוי אוכרה. אורכם של העגורים משתנה מתת-מין לתת-מין; אורכם הממוצע הוא 80-122 ס"מ. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אך זהים במראם. משקלו הממוצע של זכר הוא 4.57 ק"ג, ומשקלה הממוצע של נקבה הוא 4.02 ק"ג. המשקל שונה בין תת-מין לתת-מין, ונע בין 2.6 ק"ג ל-6.7 ק"ג. מוטת כנפיהם היא כ-41.8 עד 60 ס"מ.

העגור הקנדי הוא עוף חברתי, שחי בקבוצות משפחתיות או בזוגות. במהלך הנדידה ובמשך החורף מתקבצים העגורים ב"קבוצות הישרדות" שעשויות לכלול עד כ-10,000 פרטים. כל הפרטים בקבוצה מלקטים מזון יחד וישנים ביחד.

תזונתם של העגורים הקנדיים מורכבת בעיקר מצמחים, אך הם עשויים לאכול סוגי מזון שונים, לפי זמינותם. לעיתים הם משלימים את תזונתם גם בפירות יער, יונקים קטנים, חרקים, חלזונות, זוחלים ודו-חיים.

עונת הרבייה נמשכת בין דצמבר לאוגוסט באוכלוסיות שאינן נודדות, ומתחילה באפריל או מאי באוכלוסיות הנודדות. בני הזוג מבצעים "ריקוד" חיזור, שבמהלכו הם קופצים, בכנפיים פרושות, ומשמיעים צלילים ייחודיים. הקן מוקם בצמחיית ביצה, או על עשב ליד מים רדודים. הקן נבנה מחומרים צמחיים. הנקבה מטילה 2 ביצים (לעיתים רחוקות 1 או 3) חומות-סגלגלות עם כתמים אדומים. בני הזוג מאכילים את הגוזלים בתכיפות הולכת ויורדת, עד הגיעם לבגרות בגיל 9-10 חודשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עגור קנדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* עגור קנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עגור קנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑
3. ↑  עגור קנדי, אתר האגודה העולמית לעגורים
4. ↑  Sandhill Crane. Appendix 2. The Birds of North America. bna.birds.cornell.edu
5. ↑  Johnsgard, Paul A. (1983). Cranes of the World: Sandhill Crane (*Grus canadensis*). University of Nebraska-Lincoln
6. ↑

| עגוריים |
| --- |
| עגור | עגור אפור • עגור חן • עגור סיבירי • עגור ברולגה • עגור אדום-ראש • עגור לבן-עורף • עגור כחול • עגור הכתם • עגור שחור-צוואר • עגור יפני • עגור קנדי • עגור אמריקאי |  |
| עגור כתר | עגור כתר לבן-לחיים • עגור כתר אדום-לחיים |
| עגור כרבלתי (סוג ומין יחיד) | עגור כרבלתי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555803705171

 |
**ברווז מושק** (שם מדעי: *Biziura lobata*) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים המצוי בדרום אוסטרליה. מין זה הוא היחיד בסוגו, לאחר שקרובו ברווז מושק ניו זילנדי (*Biziura delautouri*) נכחד. והוא משויך לתת-משפחת ברווזים זקופי-זנב. הוא קיבל את שמו מהריח שהוא מפיק בעונת הרבייה.

תיאור
-----

זהו ברווז שאורכו 60–70 ס"מ ומשקלו 2,398 גרם בזכרים ו-1,551 גרם בנקבות. למרות הבדלי הגודל הם די דומים במראם, בעלי פלומה חומה ואפורה המנומרת בלבן, הצוואר מוטה לאחור ועל העורף נוצות זקופות. אלו הברווזים הכי כבדים מהברווזים הנוהגים לצלול, לאחר האדרית שחורת-הכיפה. גופם שקוע מאוד במים והרגליים לא בולטות, אך עוזרות לשחייה. הזנב זקוף ובעל נוצות זקורות בצורת עלה. בעונת הרבייה הזכרים בולטים בעיקר בשק העור שתלוי להם מתחת למקור וצבעו חום. הזכרים מדיפים ריח מושק שהקנה לברווז את שמו.

אקולוגיה
--------

מין זה מצוי בדרומה של אוסטרליה, במערב אוסטרליה, ויקטוריה ובאי טסמניה. הם חיים באגמים רחבים ועמוקים וביצות, והם יוצאים ליבשה לעיתים נדירות. כמו כן הם מעופפים גרועים ופגיעים ויעופו רק בעת צורך גבוה. הם ישנים בלילות באגמים עם רגל אחת מורמת וראש בתוך הכנפיים.

לעומת המגושמות ביבשה הם דווקא מהירים במים ויודעים לצלול טוב. הם מחפשים מתחת למים טרף קטן כמו חיפושיות מים, לובסטרים של מים מתוקים מסוג Cherax, חלזונות וצדפות ועוד חסרי חוליות, בתוספת עשבי ים ודגים. הם יכולים לצלול עד עומק 6 מ'.

הבוגרים חיים ביחידות בדרך כלל, אך הצעירים מתקבצים יחדיו. הם יכולים להגיע בטבע לגיל 20 שנה. הנקבות מקננות על גדות האגמים בין צמחי המים.

ברווזים אלה אינם בסכנה בטבע. לעיתים נדירות הם נורים בידי ציידים וכן הם מושפעים מעט מהתייבשות ביצות או חדירת מי ים אליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ברווז מושק** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Biziura lobata** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* ברווז המושק באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברווז מושק באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ באיי פוקלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ המלכה שארלוט.

מפת של איי פוקלנד. מפרץ המלכה שארלוט נמצא באמצע הרביע השני משמאל, בשורה השנייה מלמעלה של המפה.
**מפרץ המלכה שרלוט** (באנגלית: **Queen Charlotte Bay**) או **מפרץ סן חוליאן** (בספרדית: **Bahia San Julian**) הוא מפרץ או פיורד בחוף המערבי של אי פוקלנד המערבי (אחד משני האיים המרכזיים של איי פוקלנד), באיי פוקלנד.

המפרץ נפתח לכיוון מערב.

המפרץ הוא אחד משני המפרצים הגדולים בחוף זה של האי (המפרץ השני הוא מפרץ המלך ג'ורג').

במפרץ שני איים עיקריים:

1. האי ודל - הגדול משני האיים (במערב המפרץ);
2. האי פוקס - הקטן משני האיים (במזרח המפרץ, בסמוך לאי פוקלנד המערבי).

איי פאסג' מפרידים בין מפרץ המלך ג'ורג' ומפרץ המלכה שארלוט.

כמו כן במפרץ מספר איונים קטנים.

מן המפרץ יוצאים מספר מפרצונים - היכולים לשמש לעגינת אוניות.

במפרץ נושבות באופן קבוע רוחות מערביות (הנושבות מזרחה).

לקריאה נוספת
------------

• Paul WOODMAN, **One territory – two toponymies: Patterns of geographical naming in the Falkland Islands**, P 7

• United States. Hydrographic Office, **South America Pilot**, P 162

• National Imagry and Mapping Agency 2001, **Sailing Directions (enroute): East Coast of South America**, P 267
• Dr Caroline Weir, Sei Whale Project Officer, **A preliminary assessment of endangered sei whales (Balaenoptera borealis) in two candidate Key Biodiversity Areas in West Falkland** , Falklands Conservation, 3 September 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* תצלום לוויין של אזור מפרץ המלכה שארלוט
* מפת אזור מפרץ המלכה שארלוט
* מפה טופוגרפית של איי פוקלנד
* מפרץ המלכה שארלוט באתר mindat
* מזג אוויר נוכחי עדכני במפרץ המלכה שאלוט
	+ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מפרץ המלכה שארלוט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר One territory – two toponymies: Patterns of geographical naming in the Falkland Islands
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי
3. 1 2 3 4 5 6  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר South America Pilot
4. ↑  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר Sailing Directions (enroute): East Coast of South America

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315527317
* WorldCat (עם VIAF): 315527317

 |
**מפרץ טאראנטו** (באיטלקית: Golfo di Taranto, בלטינית: Sinus Tarentinus) הוא מפרץ בים היוני שבדרום איטליה.

גאוגרפיה
--------

צורתו של המפרץ ריבועית כמעט, באורך ורוחב של 140 ק"מ. ממזרח הוא תחום בכף סנטה מריה דה לאוקה (פוליה — ה"עקב" של המגף האיטלקי), ובמערב בקולונה (קאפה לצינאום בקלבריה). שלושה מחוזות איטלקיים גובלים בו: פוליה, בזיליקטה וקלבריה. הנהרות החשובים שנשפכים למפרץ הם בסנטו, סיני ואגרי.

הערים העיקריות לחוף המפרץ הן טאראנטו וגליפולי(אנ'). גם מושבות יווניות עתיקות נמצאו לחופיו. איטליה טוענת לבעלות מלאה על כל מימי מפרץ טאראנטו ולא מאפשרת הפלגת ספנות בינלאומית בתחומיו. עמדה זו, הדומה לעמדת לוב לגבי מפרץ סידרה, אינה מקובלת על מספר מדינות אחרות כארצות הברית ובריטניה.

במהלך מלחמת העולם השנייה נערך בעיר הנמל טאראנטו שבמפרץ קרב טאראנטו, אחד הקרבות הימיים המשפיעים ביותר בהיסטורית המלחמה הימית. בליל ה-11-12 בנובמבר 1940 הצי המלכותי הבריטי שיגר את המתקפה הימית הראשונה שלו שנעשתה על ידי כלי טיס בלבד. הבריטים תקפו את הצי האיטלקי שעגן באותה עת בטאראנטו, בעזרת כוח קטן של מפציצי טורפדו ששוגרו מנושאת המטוסים אילוסטריוס. תוצאות הקרב הראו שכוח קטן של מטוסים מסוגל להסב נזקים כבדים לאוניות מערכה. הקרב הראה בפעם הראשונה את כוחה האמיתי של נושאת המטוסים.

ראו גם
------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ טאראנטו** בוויקישיתוף
קראקו

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ טאראנטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549075105171
* GND: 4078156-2
* VIAF: 248979416
* WorldCat (עם VIAF): 248979416

 |
**סקי"ף ניז'ני נובגורוד** (ברוסית: **ХК СКИФ Нижний Новгород**) היא קבוצת הוקי קרח מליגת ההוקי לנשים. הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל נאזורני שבניז'ני נובגורוד, רוסיה, שגם משמ כהיכל הבית של טורפדו ניז'ני נובגורוד מליגת KHL.

הקבוצה זכתה באליפות רוסיה בהוקי קרח לנשים 12 פעמים, יותר מכל קבוצה אחרת וזכתה בגביע אירופה לאלופות לנשים בשנים 2009 ו-2015.

הקבוצה נוסד לראשונה במוסקבה בשנת 1995 בשם **לוז'ניקי מוסקבה**. הם נודעו לאחר מכן כקבוצת **צס"ק בב"ס מוסקבה** (1996–1998), **ויקינג מוסקבה** (1998–2000) ו**סקי"ף מוסקבה** (2000–2006). בשנת 2006 עברה הקבוצה ממוסקבה לעיר ניז'ני נובגורוד ושמה שונה ל"סקי"ף ניז'ני נובגורוד".

תארים
-----

אליפות רוסיה
* **זכייה:** 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2010, 2014
* **סגנות:** 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2010, 2014

אליפות אירופה
* **זכייה:** 2009, 2015
* **סגנות:** 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סקי"ף ניז'ני נובגורוד (ברוסית)
* מידע על צוות וסטטיסטיקה באתרים Eliteprospects.com, Eurohockey.com ו-Hockeyarchives.info

הערות שוליים
------------

1. ↑  "СКИФ Нижегородская - История команды" [SKIF Nizhny Novgorod - Team History] (ברוסית). SKIF Sports Club.
2. ↑  "SKIF Nizhny Novgorod victorious". *webarchive.iihf.com*.
**דגל אוטווה** הוא דגלה של המטרופולין אוטווה, בירתה של קנדה. הוא מעוצב בצורת שני צבעים - ירוק וכחול המופרדים ביניהם בעיצוב הכולל במרכזו את האות "O", המעוצבת בצורה המכונה לעיתים על ידי מבקרי הדגל כ"שירותים", ולידה עיצוב מודרני של עלה עץ האדר - סמלה של קנדה. 

הדגל אומץ עם הפיכתה של אוטווה למטרופולין ב-1 בינואר 2000. שני הצבעים נבחרו על מנת לסמל את העיר החדשה - הכחול את נהרות העיר; והירוק את היערות שמסביבה ואת איכות החיים. 

דגלה הקודם של העיר היה בעיצוב דגל תלת-צבעי ובו הצבעים סגול, אדום וכחול: הסגול סימל את המלוכנים בעיר, האדום את הליברליסטים, והכחול את הטורים. דגל זה אומץ בשנת 1901 וקודם להחלפתו היה הדגל העירוני העתיק ביותר בקנדה, כמו כן לא היה פופולרי בקרב אוכלוסיית העיר. בשנת 1987, בניסיון להפוך את הדגל לפופולרי, הוטען סמל העיר במרכזו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דגל אוטווה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
* דגל אוטווה באתר עיריית אוטווה (באנגלית)

|  דגלי קנדה |
| --- |
| דגלים לאומיים | **דגל קנדה** • הנס המלכותי • דגל האיחוד המלכותי • נס קנדה האדום |  |
| דגלי ממשל | דגל המושל הכללי • דגלי המשנים למושל קנדה |
| פרובינציות | אונטריו • אי הנסיך אדוארד • אלברטה • מניטובה • נובה סקוטיה • ניו ברנזוויק • ניופאונדלאנד ולברדור • ססקצ'ואן • קוויבק • קולומביה הבריטית |
| טריטוריות | הטריטוריות הצפון-מערביות • נונאווט • יוקון |
| דגלי ערים מרכזיות | אדמונטון • אוטווה • ויניפג • ונקובר • טורונטו • מונטריאול • קלגרי • ת'אנדר ביי |
**לאונרד לכנר** (בגרמנית: **Leonhard Lechner**;‏ נולד ב-1553 בקירוב – נפטר ב-1606) היה מלחין גרמני משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק, שעסק בעריכת יצירות מוזיקליות ועבד עם אורלנדו לאסוס, שאותו הכיר כששר בקאפלת החצר במינכן.

ביוגרפיה
--------

לכנר נולד בטירול, אך מקום הולדתו המדויק אינו ידוע. הכינוי שאימץ לו לעיתים, "אתיסינוס", מרמז למוצא מעמק אדיג'ה בדרום טירול.

עד שנת 1570 כשהיה בן 14 לערך שימש כנער מקהלה בעיר לנדשט ( landshut ) בדרום מדינת בוואריה.
לאחר מכן עבר ככל הנראה לתזמורת המלכותית במינכן, שם הפך לאחד מחסידיו של אורלנדו לאסוס שהיה מגדולי המלחינים בתקופת הרנסאנס. ההשפעה על יצירתו התבטאה בעיקר בהיבט הטכני של הביצוע בשירת החיים והמוות הגרמנית.

בשנת 1575 עבר ככל הנראה לנירנברג ופרסם את האוסף הראשון של יצירותיו בשם: Motectae sacrae. בשנים 1576–1579 עבד על אוסף השירה המודפס של בן תקופתו יקוב רגנארט ובבית הספר סנט לורנס בעיר. בתקופה זו נישא לדורותיאה קאסט, אלמנתו של החלילן העירוני.

בשנת 1584 מונה למנצח הראשי של הדוכס אייטל פרידריך הרביעי בהכינגן. חילוקי דעות עם הדוכס הביאו לפיטוריו. תחנתו הבאה הייתה בעיר טובינגן, ואחריה בקנאנג Backnang) ) שם זכה להגנתו של הדוכס מוירטמברג. משרתו הבאה הייתה כטנור בתזמורת הארמון של שטוטגרט, ובהמשך מונה למלחין הראשי של הארמון לאחר פטירת בלדווין הויול. בשנת 1594 מת פטרונו והוא עצמו נפל למשכב. למרות זאת בתקופה זו זכה להכרה ופרסום, ותזמורתו לפופולריות רבה.

במותו זכה להלוויה מכובדת ונקבר בחצר כנסית בית החולים בשטוטגרט.

פועלו
-----

לכנר השאיר את חותמו העיקרי בפיתוח השיר הגרמני. בניגוד לרבו, אורלנדו לאסוס, הושפע בעיקר מסגנון השיר האיטלקי הכפרי. כפסגת יצירתו מוכרים שירי החיים והמוות הגרמניים. תרומתו הבולטת הנוספת התבטאה בפיתוח הראשוני של פיוטי התפילה הפרוטסטנטיים, אשר הוו בסיס לאחר מכן למלחינים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* לאונרד לכנר, באתר AllMusic (באנגלית)
* לאונרד לכנר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאונרד לכנר, באתר Discogs (באנגלית)
* לאונרד לכנר (1553-1606), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282711805171
* BnF: cb13896445b (data)
* GND: 118890638
* ISNI: 0000 0000 8172 5564
* LCCN: n79077218
* MusicBrainz: 06742336-137b-4406-a02f-5e42b7e8f3ed
* NKC: xx0021623
* NTA: 08004171X
* SELIBR: 211994
* SNAC: w6991j15
* SUDOC: 158984609
* Trove: 1506453
* VIAF: 107534994
* WorldCat: lccn-n79077218

 |
**גיגנטורפטור** (שם מדעי: ***Gigantoraptor***; מילולית: "גנב ענקי") הוא סוג דינוזאור גדול מענף התרופודה שחי בסוף הקרטיקון לפני 85-70.6 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

מאובניו של דינוזאור זה התגלו בחפירות ב-2007 במונגוליה, על ידי הפלאונטולוג הסיני שו שינג שסבר בתחילה שעצמותיו הם עצמות הזאורופוד *Sonidosaurus*, אך לאחר הרכבת העצמות התברר שהם לא מתאימים לזאורופוד, אלא לתרופוד כבד.

הג'יגנטורפטור היה החבר הגדול ביותר בקבוצה אובירפטורוזאוריה, בה דינוזאורים מהירים בעלי מקור קרני כמו האובירפטור שנחשבו בעבר לגנבי ביצים. רובם היו יצורים קטנים ומהירים אך הג'יגנטורפטור היה כבד מהם בהרבה, גדול בהרבה מהדינוזארו הבא אחריו - הצ'יטיפטי. הוא הגיע לאורך 8 מטרים (26 רגל) ושקל מעל 1,400 ק"ג. חוקרים אחרים סברו שמשקלו עלה על 2.2 טון. למרות גודלו הוא דמה לשאר חברי קבוצתו, והיה בעל מקור קרני כבד עם מעט שיניים, כיפה גולגולתית וצוואר ארוך. כמו כן הוא נע על שתי רגליים והיה בעל זנב קצר. אצבעות הרגל דמו לאצבעות יענים אך הזרועות היו בעלות טופר בודד שהתעקל מעלה. לא נמצאו נוצות, אך מעריכים שבדומה למינים נוספים מקבוצתו הוא היה מכוסה נוצות לפחות באופן חלקי או בצעירותו.

לצד היצור נמצאו גם מאובני קנים וביצים שלהם, כך שהוא שמר על ביציו. ייתכן שהוא חימם את ביציו בעזרת גופו חם הדם. לא ברור האם הוא היה אוכל-כול או צמחוני, כמו מספר מינים מהקבוצה. מלתעות היצור התאימו לתלישה חזקה של מזון סיבי, כמו עלים ואולי גם בשר. בעזרת רגליו הארוכות היה יכול להימלט מטורפים, כגון הטרבוזאורוס, וייתכן שהסתייע בטפריו הגדולים כדי להתגונן.

בתרבות
------

* הג'יגנטורפטור מוצג כהולוגרמה בסרט "עולם היורה" לצד מוצג אדמונטוזאורוס.
* הג'יגנטורפטור מופיע בסדרת ה-BBC, "הכוכב דינוזאור", בפרק השני והשישי בתור דינוזאור ממדבר גובי שקינן על הקרקע ונשמר מטורפים כמו האלקטרוזאורוס, כשלעיתים טרף דינוזאורים אחרים כמו הזאורורניתוידיז כשלצידו נראה קרובו הקטן יותר, אובירפטור. לבסוף הפרטים האחרונים נכחדים בסופות חול ענקיות במדבר גובי.
* ב"מהפכת הדינוזאורים", בפרק הראשון, נראה ג'יגנטורפטור מרקד לנקבות ופורש רצועת נוצות דומות לנוצות טרגופן, מפחיד בכך יונקים החיים במאורה תחתיו.
* נראה בתוכנית של נשיונל ג'יאוגרפיק "Bizarre Dinosaurs".
* נראה בסדרת הילדים "דינו דן".
* מאוזכר בסדרה "Extreme Dinosaurs".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיגנטורפטור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

איור של גיגנטורפטורים עם אלקטרוזאורוס.
אישה שעברה ניתוח לכריתת השדיים, כמקובל אצל הסקופצים
ה**סקופצים** (скопцы) היו כת סודית באימפריה הרוסית שפרשה מהנצרות האורתודוקסית ופעלה מהמאה ה-18 ועד מחצית המאה ה-20. אמונת הכת מושפעת מהאמונה הבוגומילית ותורת החלסטים, אך קיצונית מהם.

שם הכת נגזר ממילה סלאבית ישנה שמשמעה סירוס בגלל נוהגם לסרס את הגברים ולכרות או לרוקן את שדי הנשים, לאחר שנולד להם בן זכר. הנוהג האכזר מבוסס על פרשנותם לכמה מילים ב"איגרת אל היהודים" בה נאמר: "... במאבקכם בחטא לא הגעתם לדם..." הנוהג נחשב כאקט הברית/הטבילה האמיתי והוא אמור למחוק את החטא הקדמון של בני האדם הראשונים.

הכת נוסדה על ידי חלסטי שלא ידע קרוא וכתוב בשם **קונדרטי סליבנוב** מסנקט פטרבורג. הם מאורגנים, כמו החלסטים, ב"ספינות" והכת כולה קרויה "אחווה" והם פונים האחד לחברו בתואר "אח" או "אחות". בתקופת השיא שלה, בתחילת המאה ה-20 מנתה הכת כ-100,000 איש. תחת השלטון הסובייטי התמעטו חבריה ומניחים כי היא נעלמה כליל. על פי אמונתם המשיח היה אמור להגיע ביום שמספר חבריהם יגיע ל-144,000 על פי פסוק 1 בחזון יוחנן פרק 14.

גנרל מיכאיל קוטוזוב ניצל את בני הכת להבטחת ניצחונו בקרב בורודינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקופצים** בוויקישיתוף
* הפקולטה לתאולוגיה אורתודוקסית של אוניברסיטת בוקרשט ברומנית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb125409625 (data)
* GND: 4486537-5
* LCCN: sh85123228
* NKC: ph623058

 |
**בטסוכוס** (שם מדעי: ***Betasuchus***; מילולית: "תנין בטא") הוא סוג של דינוזאור תרופוד מקבוצת הצרטוזאורים שחי בהולנד במשך המאסטריכט שלפני 66 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1883 בידי החוקר הארי סיילי, אשר קנה אותם מהחוקר ג'ייקוב ואן ברדה (Jacob Gijsbertus Samuël van Breda), כשהוא נחשב תחילה למין של מגלוזאורוס אך הופרד בהמשך. הממצאים המאובנים שלו התגלו במחצבים ליד מאסטריכט וכללו עצם ירך ימנית באורך 312 מ"מ. 

ב-1926 החוקר פרידריך פון הואנה (Friedrich von Huene) הוכיח ששרידי הירך נבדלים מאלה של המגלוזאורוס וב-1932 שייך אותו לסוג נפרד אשר הכיל מין יחיד - *Betasuchus bredai*. תחילה הוא נחשב בידי פון הואנה לבן לקבוצת האורניתומימיים אך בהמשך נחשב לתרופוד טורף כמו צרטוזאור קדום ופרימיטיבי, אולי קרוב לטאראסקוזאורוס. ואולם מספר חוקרים סוברים שהיה קרוב לטירנוזאורים כמו הדריפטוזאורוס.

אורכו של הדינוזאור הבוגר על סמך מבנה הירך הגיע לארבעה מטרים וככל הנראה היה טורף בינוני על אדמות אירופה שניזון מדינוזאורים קטנים יותר ומזוחלים שונים. הוא נכחד לפני 66 מיליון שנה עם הכחדת הקרטיקון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בטסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
ב-21 באוגוסט 1963 ביצע מטוס טופולב Tu-124 של חברת התעופה הסובייטית אירופלוט נחיתת התרסקות בנהר נייבה ליד לנינגרד.

המטוס המריא השעה 08:55 משדה התעופה בטאלין (באסטונית: Lennart Meri Tallinna lennujaa) ‏ (TLL) ועליו 45 נוסעים ו-7 אנשי צוות.

המטוס, בעל מספר זיהוי SSSR-45021 נבנה בשנת 1962 ואמור היה לטוס לנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו שליד מוסקבה (VKO) תחת פיקודו של קפטן ויקטור מוסטובוי, בן 27. לאחר ההמראה, נראה כי קיפול כן הנסע לגוף המטוס נכשל.
בקרת הטיסה הפנתה את המטוס לנמל התעופה הבינלאומי פולקובו בלנינגראד (LED) בגלל ערפל בגובה נמוך בטאלין.

בשעה 10:00 המטוס החל לחוג סביב לנינגראד בגובה 1650 רגל, במטרה לבזבז דלק, על מנת להפחית את משקל המטוס ולהנמיך את הסיכוי לפריצת שרפה במקרה של נחיתת חירום. צוותי הקרקע בשדה התעופה פולקובו הכינו מסלול עפר לצורך נחיתת חירום. כל סבב של המטוס סביב שדה התעופה ארך כ-15 דקות. בזמן זה, צוות המטוס ניסה לקבע את כן הנסע במצב נעול, על ידי דחיפתו בעזרת מקל שנלקח מארון המעילים.

הסיבוב השמיני והאחרון סביב שדה התעופה החל בשעה 12:10, ואז, 13 מייל משדה התעופה, מנוע מספר 1 כבה עקב מחסור בדלק. המנוע
השני כבה זמן קצר לאחר מכן, כאשר המטוס מעל העיר, נע מזרחה מעל קתדרלת איסק הקדוש ובניין האדמירליות. כאשר כבו שני המנועים, צוות המטוס הבין שהדרך היחידה לשרוד תהיה להנחית את המטוס על פני הנהר נייבה, נהר שרוחבו 300 מטר.

עדי ראייה ראו את המטוס מנמיך במעלה הזרם. המטוס דאה כ-30 מטר מעל מבנה הפלדה הגבוה של גשר בולשאוחטינסקי (רוסית: Большеохтинский мост), ואז עבר ממש מעל גשר אלכסנדר נייבסקי (ברוסית: Мост Алекса́ндра Не́вского), שהיה אז בבנייה, מחמיץ אותו במעט. הטייס הצליח להנחית את המטוס על פני הנהר, קרוב לגוררת מונעת בקיטור, אשר נבנתה בשנת 1898.

המטוס החל להתמלא במים. רב החובל של הגוררת שבר את השמשה הקדמית של המטוס, קשר כבל להגה של תא הטייס, והחל לגרור את המטוס לשפת הנהר. בזמן הגרירה, כל הנוסעים נשארו בתא הנוסעים. הנוסעים וצוות הטיסה התפנו מאוחר יותר דרך צוהר גישה בגג המטוס.

לקריאה נוספת
------------

* "Soviet Transports" series, also *Ditch or crash-land?* B.W. Townshend, 1965 (pp 47–49)

קישורים חיצוניים
----------------

* "Prepare to Ditch", in *Flight International* magazine, 13 August 1964, p241
* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של נחיתת חירום של מטוס אירופלוט בנהר נייבה, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Soviet Transports Team. "Soviet Transports Database". Scramble (magazine). אורכב מ-המקור ב-2011-06-12. נבדק ב-2009-01-19. C/n 2350701 ... rgd 11oct62
2. ↑  "Воздушные гонки в Питере... 1:1 [RC Форум]" (ברוסית). forum.rcdesign.ru. אורכב מ-המקור ב-2007-09-27. נבדק ב-2014-04-18. ... circle the city at 1650 feet. ... aircraft was towed ashore.
3. 1 2 3  "Pilot saves lives by landing on a river… in 1963". Russia Today TV. 2009-01-16. נבדק ב-2011-03-29.
**בית הממשלה** (באנגלית: **Government House**) הוא מבנה הממוקם בעיר אוקלנד שבניו זילנד, המשמש כבית מגורים משני עבור המושל הכללי של ניו זילנד (לצד בית המגורים הרשמי העיקרי של המושל - בית הממשלה המצוי בוולינגטון). 

המבנה הנוכחי נבנה באתר בו הוקם לראשונה בית חווה בשנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1921 רכשו סר פרנק מאפין (Sir Frank Mappin) ורעייתו את השטח, ובנו במקום בית אחוזה בשם בירצ'לנדס (ארצות השדר). בשנת 1962 העניקו את המבנה במתנה לבית המלוכה. בשטר המתנה, שנחתם ב-23 במאי על ידי סר פרנק מאפין וראש ממשלת ניו זילנד קית' הוליאואק נכתב כי המבנה מוענק במתנה למלכה אליזבת, מלכת ניו זילנד, על מנת לשמש כבית מגוריה שלה ושל נציגה (המושל הכללי) באוקלנד.

בית הממשלה באוקלנד קטן בממדיו מבית הממשלה בוולינגטון.

מבנה זה הוא השלישי מבין המבנים אשר שימשו כבית הממשלה באוקלנד. לאחר שריפת המבנה הראשון בשם זה, הוקם בית הממשלה הישן המהווה כיום חלק ממבני אוניברסיטת אוקלנד ומשמש כחדרי הרצאות.

ראו גם
------

* בית הממשלה
* בית הממשלה שבעיר ולינגטון
* המושל הכללי של ניו זילנד

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית הממשלה באוקלנד** |

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הממשלה
* בריאן רודמן,  **אם ניפטר מהמלוכה, מי יקבל את הבית?**, הניו זילנד הראלד
**נְחוּשַׁת הַנַּשְׁרָן** (שם מדעי: *Thymelicus sylvestris*; שם קודם: **הספרית הנשרן**) הוא פרפר ממשפחת ההספריתיים.

תיאור
-----

צבע כנפיו, פלג גופו העליון וקצה מחושיו כתום חלוד. גופו כסוף לבן ומוטת כנפיו 25-30 מ"מ. פרפר זה דומה מאוד במראהו להספרית החיטה. אצל נחושת הנשרן, צידן התחתון של קצות המחושים הם צהובים כתומים, ואצל הספרית החיטה הם שחורים. האזור השחור בקצה התחתון של כנפיהם העליונות שונה גם הוא. כמו הספריתיים כתומים אחרים בתת-משפחתו, לנחושת הנשרן פס שחור עם בלוטות ריח.

* Thymelicus sylvestris ♂ *Thymelicus sylvestris* ♂
* ♂  △ ♂ △

תפוצה
-----

טווח תפוצתו של הפרפר כולל חלקים גדולים באירופה (מזרחה להרי אורל, כולל אירלנד, הממלכה המאוחדת וסקנדינביה), צפון אפריקה והמזרח התיכון. בדרך כלל הוא מתעופף במדשאות בעלות דשא גבוה.

בישראל הוא נפוץ בשפלה, הרי יהודה, בקעת הירדן ובגולן.

מחזור חיים
----------

ביצים של נחושת הנשרן
הנקבה מטילה את ביציה בשורות על צמחים מהסוג נשרן ומינים אחרים ממשפחת הדגניים בחודשי יולי עד אוגוסט. צבע הביצה הוא צהוב וצורתה סגלגלה. הזחל הבוקע מהביצה צהבהב וראשו שחור. הזחלים שזה עתה נולדו אוכלים את קליפת ביצתם לפני שהם נכנסים לתרדמת חורף במהין פקעת שהם יוצרים על ידי איטום עלה מקופל בעזרת משי. באביב הזחל מתחיל את תזונתו. הוא ניזון בעיקר ממינים שונים של הסוג עדן (Holcus) וצמחים ממשפחת הדגניים. כאשר מגיעים הזחלים לגודל של כ-20 מ"מ הם מתגלמים ליד בסיסו של הצמח המזין או על העלה. קצה הגולם ורדרד ואורכו נע בין 16-19 מ"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחושת הנשרן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  בן יהודה, עוז (2013-02-11). "הספרית הנשרן". *מן השדה*. נבדק ב-2017-09-19.
2. ↑  UK Butterflies - Small Skipper - Thymelicus sylvestris, www.ukbutterflies.co.uk
שחזור מודרני של סקורפיון
**סקורפיון** או **סקורפיו** (בלטינית: Scorpio, מילולית: "עקרב") הוא כלי ירייה ארטילרי "קר" (כלומר, שאינו מופעל באמצעות אבק שרפה) שהיה בשימוש הצבא הרומי בעת העתיקה. הסקורפיון שימש ככלי ירייה לטווח רחוק, מעין "נשק צלפים" קדום, המופעל על ידי אדם אחד, ודמה במראהו לרובה קשת גדול המותקן על חצובה. הסקורפיון הצטיין בכוח אש ובדיוק רב. הסקורפיון תואר בפירוט רב על ידי ויטרוביוס. מאוחר יותר פותח דגם משופר של הסקורפיון הנקרא כיירובליסטרה. דגם נוסף שפותח הוא הפוליבולוס המהווה שכלול של הבליסטרה והסקורפיון.

הנדסה ומבנה
-----------

הסקורפיון היה בליסטרה קטנה יחסית, ששימשה יותר כנשק צלפים מאשר ככלי מצור. היא הופעלה על ידי לוחם אחד, אך נישאה על ידי מספר חיילים. במבנה שלה דמתה לרובה קשת קדום, וירתה חצים גדולים. הסקורפיון פותח כנראה על ידי היוונים ואומץ על ידי לגיונות הצבא הרומי. הסקורפיון יורה את חיציו הגדולים באמצעות מיתר הנמתח על ידי קפיץ פיתול. כאשר המיתר נמתח קפיץ הפיתול, העשוי מגידים מלופפים, מתפתל סביב עצמו, וכאשר המיתר משוחרר הקפיץ משתחרר ומושך את המיתר בעוצמה קדימה: פעולה המשגרת את החץ בעוצמה רבה. 

טווח הירי בכינון ישיר היה כ-100 מטרים. טווח הירי בכינון עקיף (ירי במסלול בליסטי) היה כ-400 מטרים. קצב האש המרבי נע בין 3 ל-4 חצים בדקה.

הסקורפיון היה כלי מורכב, מסובך ומתוחכם. החלק הרגיש ביותר בו היה קפיץ הפיתול (שלו קראו הרומאים *tormenta*), דבר שהפך את הסקורפיון לרגיש לשינויי טמפרטורה ולחות. רגישות זו הגבילה את השימוש.

שימוש והיסטוריה מבצעית
----------------------

בזמן הרפובליקה הרומית והתקופה הקיסרית המוקדמת של רומא העתיקה, כל לגיון היה חמוש ב-60 כלי סקורפיון, או בסקורפיון אחד לכל קנטוריה (centuria). הסקורפיון שימש לשתי מטרות עיקריות: נשק צלפים לטווחים בינוניים וארוכים, וכלי מצור. כנשק צלפים יכול היה הסקורפיון לפגוע בכל מטרה במרחק של 100 מטר. בזמן המצור על אוואריקום במלחמת גאליה המצביא יוליוס קיסר תיאר את הדיוק המפחיד של הסקורפיון. בירי במסלול בליסטי תלול, הטווח של הסקורפיון עלה עד ל-400 מטר. קצב האש המרבי נע בין 3 ל-4 חצים בדקה, אך כאשר נדרש ירי מדויק קצב הירי ירד. הסקורפיון שימש גם ככלי ארטילריה ולשם כך הוצב במקומות גבוהים כגון גבעה שלטת או עמדה מבוצרת. לגיון המצויד ב-60 כלי סקורפיון יכל לירות כ-240 חצים בדקה בעוצמה שיכלה גם לחדור שריון גוף ומגינים ולפצוע את האוחזים בהם.

גלריה
-----

* שחזור מודרנישחזור מודרני
* סקורפיון בעמדה מבוצרתסקורפיון בעמדה מבוצרת
* סקורפיון מותקנת על חומהסקורפיון מותקנת על חומה
* סקורפיון של הדאקיםסקורפיון של הדאקים

ראו גם
------

* כלי נשק בצבא הרומי
* בליסטרה
* חץ וקשת

קישורים חיצוניים
----------------

* Scorpio
* שחזור של הסקורפיון של ויטרוביוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Warry, J. (1995), *Warfare in the Classical World*, pg 178; Salamander Books Ltd. London: United Kingdom. מסת"ב 0-8061-2794-5
2. ↑  Gilliver, Kate (2002), *Caesar's Gallic Wars, 58-50 BC* (Series: Essential Histories); Osprey Publishing, pp 54-55.
מפרץ הנסיך ויליאם, על חופה הדרומי של אלסקה
קרחון המפל לחוף מפרץ הנסיך ויליאם
**מפרץ הנסיך ויליאם** (ברוסית: ***Čugatski zaliv***) הוא מפרץ בשולי מפרץ אלסקה בחוף הדרומי של המדינה. הוא ממוקם בצידו המזרחי של חצי האי קנאי. הנמל הגדול ביותר במפרץ הוא ואלדז, שם נמצא הקצה הדרומי השער של צינור הנפט טרנס אלסקה. יישובים אחרים על גדות המפרץ, אשר בו איים קטנים רבים, כוללים את קורדובה וויטייר (Whittier) וכן כפרים של ילידי אלסקה: Chenega ו Tatitlek.

היסטוריה
--------

ג'יימס קוק נכנס למפרץ הנסיך ויליאם בשנת 1778 וקרא לו בשם מפרץ סנדוויץ', לכבוד פטרונו הברון מסנדוויץ'. באותה שנה שונה שמו של המפרץ והוא נקרא על שם בנו השלישי של ג'ורג ' השלישי, הנסיך ויליאם הנרי, אשר אז בגיל 13, ושירת כפרח קצונה בצי המלכותי.

בשנת 1793, אלכסנדר אנדריאביץ ברנוב הקים במפרץ, אותו כינה מפרץ צ'וגח, את נמל ווסקרסנק (Voskresensk). שם נבנתה ספינה תלת-תרנית ראשונה שנבנתה על ידי הרוסים ביבשת אמריקה, הפניקס.

בשנת 1964 צונאמי, כתוצאה מרעידת האדמה של יום שישי הטוב, נהרגו מספר תושבים בצ'וגח והעיר ואלדז נהרסה.

ב-1989, מכלית הנפט "אקסון ואלדז" עלתה על שרטון בשונית בלאי בשעה שעשתה דרכה מנמל ואלדז. התאונה גרמה לדליפת נפט, והביאה לנזקים סביבתיים אדירים, כולל מוות של כ-250,000 ציפורים, כמעט 3,000 לוטרות ים, 300 כלבי ים, 250 נשרים קירחים ועוד 22 קטלנים.

גאוגרפיה
--------

רוב היבשה המקיפה את מפרץ הנסיך ויליאם היא חלק מן היער הלאומי צ'וגח, היער הלאומי השני בגודלו בארצות הברית. מפרץ הנסיך ויליאם סאונד מוקף בהרי צ'וגח, הרים תלולים ועליהם קרחונים. קו החוף במפרץ הוא מפותל, עם איים רבים ופיורדים, בכמה מהם קרחונים המגיעים לקו החוף. שורה של איים חוצצת בין המפרץ לבין הים הפתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ הנסיך ויליאם** בוויקישיתוף
* מפרץ הנסיך ויליאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Карта Ледовитого моря и Восточного океана (1844)
2. ↑  Philip Ziegler, *King William IV* (London: Collins, 1971, מסת"ב 978-0-00-211934-4), pp. 23-27
3. ↑  Early European Explorers: Bering and Cook. History of Prince William Sound
4. ↑  Khlebnikov, K.T. 1973, Baranov, Chief Manager of the Russian Colonies in America, Kingston: The Limestone Press, מסת"ב 0919642500
5. ↑  "1989: Exxon Valdez creates oil slick disaster". BBC. 1989-03-24. נבדק ב-2018-09-22.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536367105171
* BnF: cb153409329 (data)
* GND: 4467562-8
* LCCN: sh85106720
* NARA: 10043443
* SUDOC: 066839033
* VIAF: 45145602385901361292
* WorldCat (עם VIAF): 45145602385901361292

 |
**דאט פ. טראן** (באנגלית: **Dat P. Tran**) הוא פקיד ממשל אמריקאי, שכיהן כמזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בפועל. במקביל הוא מכהן כסגן עוזר ראשי למזכיר המחלקה במשרד לשילוב ארגוני, שם הוא מייעץ למנהיגי המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בנושאים ביצועיים, בחקר מדיניות, ניתוח נתונים ותחבורה.

ביוגרפיה
--------

טראן נולד בווייטנאם, ומשפחתו היגרה אל ארצות הברית בשנת 1975 לאחר נפילת סייגון (אנ'), בה נשבתה סייגון בידי הווייטקונג. כאשר תמה מלחמת וייטנאם, משפחתו פונתה באחד המסוקים האחרונים שעזבו את שגרירות ארצות הברית בסייגון ב-1975. משפחתו התיישבה באוהיו, ואת לימודיו הגבוהים בהנדסת מכונות השלים באוניברסיטת המדינה של אוהיו, שם למד בשנים 1987–1982. טראן עבד כמנהל ייצור בחברת החשמל "Square D" השוכנת במילווקי שבוויסקונסין. 

בשנים 1995–2001 עבד כחבר בסגל הוועדה לענייני חיילים משוחררים של הסנאט של ארצות הברית. הוא היה אחראי על פעילויות הפיקוח על המחלקה לענייני חיילים משוחררים בדבר תוכניות המידע והטכנולוגיה, ותיאם את שימועי הוועדה כמו גם חקיקותיה. במאי 2008 החל לנהל את המרכז הלאומי לניתוח וסטטיסטיקות במחלקה לענייני חיילים משוחררים (NCVAS), תפקיד שמילא עד 2011.

מיד עם השבעתו לנשיאות, נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הכריז כי טראן ימלא באופן ארעי את תפקיד המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, עד אשר יאושר מינוי מועמדו דניס מקדאנה בידי הסנאט של ארצות הברית. הוא סיים תפקיד זה עם השבעתו של מקדאנה למזכיר המחלקה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biden Names New Acting VA Secretary, Some Permanent Staff, באתר Millitary.com‏, 20 בינואר 2021 (באנגלית)
2. ↑  Dat Tran, người gốc Việt, được Joe Biden cử làm bộ trưởng tạm quyền, באתר BBC‏, 23 בינואר 2021 (בוייטנאמית)
3. ↑  דאט טראן, באתר LinkedIn (באנגלית)
4. ↑  ביוגרפיה רשמית, באתר משרד השילוב הארגוני של המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית (באנגלית)
5. ↑  ניקי ונטלינג, Dat Tran to temporarily lead VA as acting secretary, באתר Stars and Stripes‏, 20 בינואר 2021 (באנגלית)
**גאבור פרנק** (בהונגרית: **Frank Gábor**;‏ בערך 1908 – 1944) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי, ממציא בדיקות שכבת רנטגן, העיקרון שעל פיו פועל היום ה-CT, כלומר הטומוגרפיה הממוחשבת. פרנק ניספה בשואה.

קורות חייו
----------

גאבור פרנק נולד במשפחה יהודית. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה הריאלית על שם מיקלוש זריני בבודפשט עם תוצאות מצוינות (1926). בשנות התיכון שלו היה חבר במחלקה למדעים ומתמטיקה בבית הספר. בשנת 1931 קיבל תואר בהנדסת מכונות באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. לאחר מכן עבד במעבדת המחקר של טונגסרם המותג של נורות ליבון וחשמל מאוחדת ולאחר מכן קיבל עבודה במעבדת המחקר של אחת מחברות הבת ההונגריות של פיליפס. הוא השיג תוצאות משמעותיות בפיתוח קתודה תחמוצת של שפופרות קרן קתודית. ב-1938 הוא היה הראשון שהציע את שיטת הריבוד, שהיא העיקרון שעליו פועל גם ציוד ה-CT של היום (טומוגרפיה ממוחשבת).

גאבור פרנק תיעד את הנתונים בשנות ה-30 של המאה ה-20 באמצעות תהליך אנלוגי, פוטוטכני, ולא דיגיטלי, מכיוון שעדיין לא עמד לרשותו מחשב. הוא הגיש פטנט על המצאתו ב-28 ביוני 1938, אותו קיבל מאושר ממשרד הפטנטים הגרמני ב-1940 וממשרד הפטנטים ההונגרי ב-1941.

הוא יכול היה להמשיך בניסויים נוספים שלו רק עד 1944, כי כיהודי הוא נלקח למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שממנו לא חזר. אין מידע על נסיבות מותו, איננו יודעים אפילו את המקום והתאריך המדויק.

ב-15 באפריל 1940 נשא לאישה את לילה טראטנר, בתם של עורך הדין אלבין טראטנר ושל פאולה בארדושי.

המצאתו לאחר מותו
----------------

ההמצאה המבריקה והגאונית נשכחה לזמן רב עם מותו. שלושה עשורים לאחר מכן, ד"ר ינסן פיתח מחדש את הליך בדיקת הרנטגן ברבדים, שכבר היה מבוסס על עיבוד נתונים ממוחשב. בשנת 1979 חלקו גודפרי האונספילד ואלן מקלאוד קורמאק את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על פיתוח טומוגרפיה ממוחשבת.

ספרות
-----

* שאנדור יסנסקי : חלוץ הריבוד של קרני רנטגן: גאבור פרנק Frank (1944-1908) (Természet Világa 114. 2. 1983. עמודים 85–87)
* שאנדור יסנסקי: גאבור פרנק, הממציא ההונגרי של ריבוד קרני רנטגן ( Magyar Tudomány 31. 12. 1986. עמודים 978–984)
* שאנדר יסנסקי (ספרו על גאבור פרנק) : Frank Gábor, a röntgen rétegvizsgálat magyar feltalálója

לקריאה נוספת
------------

* ז'יגמונד בדק: הונגרים זוכי פרס נובל (Nap Kiadó Dunaszerdahely, 2005) גישה מקוונת
* ימי השנה הלאומיים שלנו 2008 (מזכירות ימי השנה הלאומית של מכון בלשי, בודפשט, 2008, עמוד 48) גישה מקוונת

ראו גם
------

* ביבליוגרפיה ביוגרפית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Iskolai értesítpk, Zrínyi Miklós Gimnázium, Budapest". *www.adt.arcanum.com*. נבדק ב-2022-10-02.
2. ↑  Ennek lényege, hogy a szervezetet egy meghatározott síkban vékony sugárnyalábbal több irányból „letapogatják", miközben mérik az egyes sugárnyalábok elnyelődésének mértékét. Ebből a vizsgált keresztmetszet minden egyes pontjának sűrűsége, vagyis a teljes profil röntgenképe kialakítható. A röntgencső és a vele átellenes oldalon elhelyezett detektor körbejárja a kiválasztott testrészt, de az eredményt már nem röntgenfénykép, hanem hatalmas adathalmaz formájában kapjuk meg.
3. ↑  "Házasságkötésének híre". *Ujság*. 1940-04-21.
4. ↑  1978-ban bukkantak rá Németországban.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**מפרץ ויקטור** (באנגלית: **Victor Bay**) הוא מפרץ הממוקם בארץ אדלי שבאנטארקטיקה.

רוחב פתחו (רוחב שפכו של המפרץ אל הים) של מפרץ ויקטור 30 קילומטרים; אורכו של מפרץ ויקטור (אורך חדירתו אל תוך היבשת) 13 קילומטרים.

המפרץ ממוקם בין נקודת פורקווה פה לבין סלע מתיו.

המפרץ מאופיין בשורה של שרשרת קרחונים שנשברו מלשון הקרח היוצאת מקרחון קומנדנט שארקו.

היסטוריה
--------

### מיפוי המפרץ

המפרץ מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע הייג'אמפ (מבצע קפיצה לגובה) של צי ארצות הברית שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1946–1947.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המיעצת לשמות אנטארקטיים של ארצות הברית (Advisory Committee on Antarctic Names ;בראשי תיבות: US-ACAN).

המפרץ נקרא על שם פול-אמיל ויקטואר, שהיה דירקטור באגודה הצרפתית לחקר הקטבים (Expeditions Polaires Francaises), אשר ארגנה את משלחת החקר הצרפתית לגרינלנד בין השנים 1948–1951, ומשלחת החקר לאנטארקטיקה שנערכה בין השנים 1948–1953, וכן את משלחת המחקר לאנטארקטיקה שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1955–1956.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gazetteer - Victor Bay, Australian Antarctic Data Centre
בית המעלות בשנות ה-40
בית המעלות 2007
פועלי בית המעלות, 1935
**בית המעלות** הוא בלוק מגורים עירוני במרכז ירושלים מתקופת המנדט הבריטי. הוא ממלא כמעט מבנן עירוני שלם וגובל ברחובות המלך ג'ורג', שמואל הנגיד ורחוב המעלות, שאף נקרא על שמו של המבנה.

היסטוריה
--------

הבית נבנה בשנת 1935, והוא מסמן את ראשיתה של הבנייה המודרנית והמתועשת בירושלים. המבנה תוכנן בידי האדריכל מאיר רובין, בסגנון הבינלאומי שרווח באותה עת בערי ארץ ישראל. הקבלן היה יוסף פפרמן, שעל שמו חילקה לימים עיריית ירושלים את פרס יוסף פפרמן על הצטיינות בתחום הבנייה בירושלים. הבית מאופיין בקווים זורמים ופשוטים, מרפסות מעוגלות וחלונות פס אנכיים, הטיפוסיים לסגנון זה. 
בעת בנייתו היה הבניין בית הדירות הגדול בירושלים, ודירותיו המרווחות יחסית יועדו לאוכלוסייה אמידה. שמו של הבניין ניתן לו כיוון שהיה בין הבניינים הראשונים בירושלים אשר הותקנו בהם מעליות. 

החצר הפנימית של המתחם שימשה בעבר כגינה, והייתה פתוחה לכיוון רחוב ש"ץ ורחוב שמואל הנגיד. בתכנון המקורי, החצר הייתה אמורה לכלול, בנוסף לגינה, גם מגרש טניס לרווחת השכנים, אך תכנון זה לא יצא אל הפועל. במהלך השנים נבנה מלון הנגיד בפתח לרחוב ש"ץ, והאדמה נסללה והפכה למגרש חנייה. בבניית בנין זה, נעשה מאמץ לאפשר למירב הדיירים לבנות סוכה במרפסת של ביתם. משום כך הבית נבנה באופן א-סימטרי. "מקווה", לטובת הדיירים, הוקם בבניין (מתחת לקומת הגג) אך מעולם לא חנכו אותו.

מאז בנייתו, הבניין משמש הן למגורים והן למשרדים. בבניין שכנו משרדי תנועת ברית שלום, והאקדמיה ללשון העברית ששכנה בדירה של שלושה חדרים עד שנת 1959, עת עברה למבנה חדש בגבעת רם. באמצע שנות ה-50 עברה הוצאת קריית ספר לבניין.
מבית המעלות יצא דברה של אגודת "אל דמי" בשנות הארבעים שנוסדה כדי להתריע נגד "טרוריסטים יהודים".

בשנת 2020 שיקמה עיריית ירושלים את כיתוב האותיות המפורסם ״בית המעלות״ המופיע על החזית הדרומית-מזרחית של המבנה.

דיירים מפורסמים בעבר ובהווה
---------------------------

* הנשיא לשעבר פרופ' אפרים קציר
* MC רן וולטר צ'צ'קס
* השופט בדימוס ורדימוס זיילר
* פרופ' אברהם פרנקל
* הסופר יהושע רדלר-פלדמן (הידוע גם כר' בנימין), איש "ברית שלום".
* שמואל קוק אחיו של הרב קוק
* הרב דב כץ - מנהל המחלקה לשיפוט רבני במשרד הדתות וחוקר תנועת המוסר.
* הרב יעקב גולדמן, שהיה מזכירו האישי של הרב הרצוג, רב צבאי במלחמת העולם השנייה ורב בתי הסוהר בתקופת המחתרות.
* יהודה אבן שמואל (קופמן), חוקר ספרות ישראל בימי הביניים.
* אלכסנדר עליאש, הבעלים של בנק עליאש (לימים הפך לבנק צפון אמריקה)
* אינג' ליפמן גורודישץ שהיה חלוץ התקנת הסקה מרכזית וחימום מרכזי של מים חמים ואספקתם לדירות.
* משפחת ימפולסקי, בעלי בית מרקחת ימפולסקי
* אלפרד ברנהיים צלם אומן, שצילם את גדולי האומה.
* רינה ניקובה שניהלה בית ספר למחול בירושלים
* בכניסה ב' התגורר ,עם רעייתו, שמואל ברוזה, שהיה גיבור מאורעות תרפ"ט במוצא, כאשר הרג מספר ערבים שהתנפלו על ביתו. נשפט על ידי בית משפט אנגלי ונמצא זכאי.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים - הבנייה בתקופת המנדט הבריטי**, הוצאת כתר, 1989, עמ' 202-205.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המעלות** בוויקישיתוף
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית המעלות, באתר 'חלון אחורי', 1 באוגוסט 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי, עמ' 121
2. ↑  מילון למונחי המטבח, דבר, 2 בדצמבר 1938
3. ↑  הוצאת קרית ספר בע"מ, דבר, 6 באפריל 1955
4. ↑  אברהם הלוי פרנקל ורעיתו, הצופה, 21 במאי 1941
**ג'ון רוברטסון ריד** (באנגלית: **John Robertson Reid**‏; 6 באוגוסט 1851 – 10 בפברואר 1926) היה צייר סקוטי שבילה את חיי עבודתו המוקדמים בסארי, ולאחר מכן מתחילת שנות ה-80 בקורנוול בדרום מערב אנגליה הפראי.

ביוגרפיה
--------

הוא הפך לנשיא אגודת האמנים הבריטיים ב-1886 ושל אגודת הפסלים, והציירים ב-1898. תפקידים אלה העניקו לו כניסה לחברה הלונדונית, ומתחילת שנות ה-1900 הפך את לונדון לביתו. בשנותיו המאוחרות של ריד, סר ווינסטון צ'רצ'יל הצעיר נהג לצייר בחוץ בחברת ריד.

הוא התאמן אצל ג'ורג' צ'למרס וויליאם מקטאגרט. סגנונו הבוגר הושפע מנושא הציור של הנטורליזם הכפרי (סר ג'ורג' קלוזן) והריאליסטים הצרפתים (ז'ול בסטיאן-לפאג') והוא גם הושפע מעט מהאימפרסיוניזם.

הוא מצא את ההצלחה הראשונה עם סצנות טבעיות באזור הכפרי של סארי, והיה בולט באותה תקופה בציור הסצנות במקום עצמו, תוך שימוש באנשים מקומיים שכירים שהופיעו בסצנה. הוא גם צייר סצנות בולטות של משחקי קריקט כפריים, שאחת מהן מכילה פרטים המעניינים היסטוריונים של הספורט. זהו משחק קריקט כפרי, שצויר בשטח בחלק האחורי של בית הבאר, בווסט סאסקס.

גם אחיותיו, ליזי ריד ופלורה מקדונלד ריד (1879–1929 לערך), היו אמניות. ריד היה דודו רבא של סר נורמן ריד, מנהל גלריית טייט.

גלריה
-----

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון רוברטסון ריד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Art UK | Discover Artworks, artuk.org (באנגלית)
2. ↑  Arrest of a Smuggler, web.archive.org, ‏2008-05-17
3. ↑  Liverpool Museum podcast, www.liverpoolmuseums.org.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AAG: 66
* GND: 1050971310
* ISNI: 0000 0000 6707 5163
* LCCN: nr93032861
* RKD: 66058
* SNAC: w66m59pg
* ULAN: 500012769
* VIAF: 58955339
* WorldCat: lccn-nr93032861

 |
**סלמנדרת ענק אמריקנית**, **קְרִיפְּטוֹבְּרַנְכוּס** או **הלבנדר** (שם מדעי: *Cryptobranchus alleganiensis*) הוא דו-חיים דמוי סלמנדרה ממשפחת סלמנדרות ענקיות המצוי בחלק המזרחי של ארצות הברית. סלמנדרה זו היא המין היחיד בסוגה ונחשבת לקרובה למינים הגדולים ביותר של דו-חיים - סלמנדרות ענק.

מאפיינים
--------

אורכה של הסלמנדרה הבוגרת 30–75 ס"מ ומשקלה 1.5-2.5 ק"ג. סלמנדרות מגיעות לבגרות מינית לאחר כחמש שנים, ובשבי מסוגלות לחיות עד גיל 30. הסלמנדרה בעלת גוף אפור ורחב ומוארך עם לסת גדולה ועיניים קטנות. העור בעל קפלים גדולים והכפות גדולות ובעלות ארבע אצבעות ברגליים הקדמיות וחמש באחוריות. הזנב עבה ושרירי ומסייע בתנועה במים.

סלמנדרה זו נמצאת רק באגמים ונהרות בארצות הברית מניו יורק עד לצפון ג'ורג'יה. הסלמנדרה לא צריכה לעלות מעל פני המים כדי לנשום, כי היא יכולה לנשום על ידי עורה כשהוא מלא במים מחומצנים. היא שוכנת בעיקר באזורם סלעיים ומתרחקת מנהרות רחבים או מאזורים בוציים, בהם קשה לשחות ולנשום. היא אינה שחיינית טובה והיא מתרחקת גם מאזורים יבשים או קרים.

יצורים אלה שוכנים בסלעים ביתיים בשטחים טריטוריאליים ויתקפו כל מסיג גבול. הם יוצאים לפעילות בלילות ומחפשים בעזרת גבשושיות על ראשם מזון. הטרף העיקרי שלהם הוא סרטנים מקבוצת Astacoidea ומדגים שצפים במים. הם פעילות יותר בקיץ, אז ישנם גם שפע סרטנים יותר מבחורף. הם אוכלים גם את צאצאיהם.

הסלמנדרה נפגעת מפעילות אנושית בנהרות בהם היא חיה.

מיון
----

לסלמנדרה שני תת-מינים:

* *C. a. alleganiensis*
* *C. a. bishopi*

סלמנדרה בנהר בצפון קרוליינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלמנדרת ענק אמריקנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* סלמנדרת ענק אמריקנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סלמנדרת ענק אמריקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק באפיפיור ה-114. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רומנוס (פירושונים).

**האפיפיור רומנוס** (בלטינית: **Romanus**; נפטר בנובמבר 897) היה האפיפיור מאוגוסט 897 עד נובמבר אותה שנה.

ביוגרפיה
--------

רומנוס היה ככל הנראה אחיינו של האפיפיור מרינוס הראשון. רומנוס, ששמו הפרטי אינו ידוע, נולד בגאלזה שבאיטליה ליד צ'יביטה קסטלנה, שם נולד גם מרינוס. אביו, קונסטנטין, היה כומר. הוא מונה לחשמן של סן פייטרו אין וינקולי (לטינית: Sanctus Petrus ad Vincula) שברומא לפני בחירתו לאפיפיורות.

רומנוס נבחר להחליף את האפיפיור סטפנוס השישי שנרצח בתקופה שבה נלחמו על האפיפיורות סיעות איטלקיות שונות. האפיפיור סטפנוס השישי נרצח לאחר שהוציא את גופתו של האפיפיור פורמוסוס לסינוד הגופה שלאחר המוות, שבו שפט סטפנוס השישי את גופתו של "פורמוסוס". רומנוס ביטל את כל המעשים והצווים של קודמו.

במהלך שלטונו הקצר, הוא העניק את מנזר פרפה לוויטאליס והעניק לו פליום (גלימה בכנסייה הקתולית), ומינה את ויטאליס לפטריארך של גראדו. רומנוס גם אישר את רכושם של הבישופים הספרדים של ז'ירונה ואלנה(אנ'). השלטון הקצר שלו נחשב למוסרי על פי ההיסטוריון הפרנקי בן זמנו פלודוארד, אך ההיסטוריון בן המאה ה-15 ברתולומאו פלאטינה תקף אותו בשל ביטול פעולות וצווים של קודמו.

רומנוס נפטר בנובמבר 897 מסיבה לא ידועה, אולם יש המאמינים כי הוא הודח על ידי תומכי קודמו של סטפנוס השישי, שהיה מסיעה מנוגדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומנוס** בוויקישיתוף
* רומנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anura Guruge (16 פבר' 2010). *The Next Pope* (illustrated ed.). p. 88. ISBN 9780615353722. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Mann, Horace. "Pope Romanus." The Catholic Encyclopedia Vol. 13. New York: Robert Appleton Company, 1912. 22 September 2017
3. 1 2 3  Platina, Bartolomeo (1479), *The Lives of the Popes From The Time Of Our Saviour Jesus Christ to the Accession of Gregory VII*, vol. I, London: Griffith Farran & Co. p. 239, נבדק ב-2013-04-25
4. 1 2  "Romanus". Encyclopædia Britannica. נבדק ב-3 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סטפנוס השישי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**תאודורוס השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375757605171
* GND: 100959989
* ISNI: 0000 0000 0510 6534
* LCCN: nb2007020046
* VIAF: 32352691
* WorldCat: lccn-nb2007020046

 |
**לואי-ג'וזף שברולה** (בצרפתית: **Louis-Joseph Chevrolet**;‏ 25 בדצמבר 1878 - 6 ביוני 1941) היה נהג מרוצים ומייסדה של חברת המכוניות "שברולט", כיום המותג המפורסם ביותר של ג'נרל מוטורס.

חייו
----

נולד בעיר לה שו-דה-פון בקנטון נשאטל שבשווייץ. ב-1886 היגרה משפחתו לצרפת. שם פיתח שברולה את יכולותיו המכניות והתעניינותו במרוצי מכוניות. הוא עבד בחנות במכניקה "רובלין" בין השנים 1895 ו-1899 בזמן ששהה בפריז. ב-1900 עבר למונטריאול שבקוויבק, קנדה. שנה לאחר מכן, עבר לניו יורק שם שכרה אותו חברת פיאט.

בזמן שעבד בחברת המכוניות ביואיק למד עיצוב מכוניות והחל לעצב מנוע משלו למכונית חדשה ב-1909. זמן קצר לאחר מכן הצטרף אליו ויליאם דוראנט והם הקימו את חברת "שברולט" בדטרויט, מישיגן. לשברולה ודוראנט היו חילוקי דעות על העיצובים וב-1915 מכר דוראנט את חלקו בחברה. כעבור שנה, מוזגה החברה לתוך ג'נרל מוטורס של דוראנט.

חוץ מהיותו גאון מכני ללא כל חינוך רשמי, לואי היה אחיו הגדול של גסטון שברולה, שזכה באינדיאנפוליס 500 של שנת 1920 במכונית שבנה לואי, שבעצמו התחרה במירוץ ארבע פעמים, כשב-1919 הגיע למקום השביעי. אחיו הגדול, ארתור שברולה, התחרה גם הוא פעמיים.

לואי שברולה קבור בבית הקברות "ג'וזף הקדוש" באינדיאנפוליס, אינדיאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי שברולה** בוויקישיתוף
* לואי שברולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* לואי שברולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16147865g (data)
* GND: 129401196
* HDS: 030301
* ISNI: 0000 0000 7146 9018
* LCCN: n93022673
* NKC: uzp2009504234
* NTA: 088050556
* SNAC: w6j684sv
* VIAF: 33075893
* WorldCat: lccn-n93022673

 |