recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גיולה ז'נגלר** (בהונגרית: **Zsengeller Gyula**; 27 בדצמבר 1915 – 29 במרץ 1999) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הקשר התקפי. נחשב לאגדה במועדון אויפשט, ובמונדיאל 1938 נחשב לשחקן הטוב ביותר בנבחרת ההונגרית שהגיעה באותו טורניר עד לגמר.

ביוגרפיה
--------

ז'נגלר נולד ב-27 בדצמבר 1915 בצגלד שבהונגריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת הונגריה ב-2 בדצמבר 1936, בהפסד 2–6 לאנגליה. במונדיאל 1938 היה הכוכב של הנבחרת ההונגרית והגיע איתה לגמר ראשון בהיסטוריה, שבו הפסידה בתוצאה 2–4 לאיטליה. לכל אורך הטורניר כבש 5 שערים וסיים במקום השני במלכות השערים, אחרי לאונידס דה סילבה. ז'נגלר נבחר גם לנבחרת המצטיינת של אותו טורניר. בסך הכל ערך בנבחרת 39 הופעות, בהן כבש 33 שערים.

ז'נגלר ערך 325 הופעות בליגה ההונגרית, בהן כבש 387 שערים בין השנים 1935–1947, וכיום נמצא במקום השלישי בטבלת הכובשים בהיסטוריה של הליגה. הוא החל את הקריירה שלו במועדון שלגוטריאן, ומשם עבר לאויפשט. הוא שיחק רוב הקריירה שלו באויפשט, ונחשב לאגדה במועדון. המועדון זכה בגביע מיטרופה של 1939, וז'נגלר הצטיין בו, כשסיים כמלך שערי הטורניר עם 9 שערים כולל צמד במשחק הראשון בגמר נגד פרנצווארוש. בנוסף לזכייה זאת הוא זכה עם הקבוצה ב-4 אליפויות הונגריה. בשנת 1947 החליט לעזוב את אויפשט ועבר לרומא האיטלקית. מרומא עבר לאנקונה ולאחר מכן עבר למועדון דפורטיבו סמאריוס הקולומביאני, שם סיים את קריירת המשחק שלו בשנת 1953.

ז'נגלר היה מלך השערים של הליגה ההונגרית 5 פעמים בשנים 1938, 1939, 1943, 1944 ו-1945, וגם פעמיים מלך השערים באירופה בשנים 1939 ו-1945.

לאחר פרישתו החל ז'נגלר בקריירה אימון ארוכה ומוצלחת ואימן בעיקר באיטליה ובקפריסין. הוא זכה בליגה הראשונה בקפריסין עם Pezoporikos Larnaca FC בשנת 1954 ובגביע הקפריסאי עם אפואל ניקוסיה בשנת 1976.

ז'נגלר נפטר ב-29 במרץ 1999 בגיל 83 בניקוסיה שבקפריסין.

תארים
-----

אויפשט
* אליפות הונגריה (4): 1938/39, 1945, 1945/46, 1946/47
* גביע מיטרופה: 1939

נבחרת הונגריה
* סגנית גביע העולם: 1938
* גביע בלקאן: 1947

אישיים
* מלך השערים בליגה ההונגרית (5): 1937/38, 1938/39, 1942/43, 1943/44, 1945
* מלך השערים בגביע מיטרופה: 1939

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיולה ז'נגלר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת הונגריה – מונדיאל 1938 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 באלוך • 
2 מיהאי בירו • 
3 שנדור בירו • 
4 צ'ה • 
5 דודס • 
6 הדה • 
7 קוהוט • 
8 קוראניי • 
9 לזאר • 
10 פלינקאס • 
11 פולגאר • 
12 בלה שארושי •
13 ג'רג' שארושי • 
14 שאש •
15 סאבו •
16 סלאי •
17 סוץ' •
18 ז'נגלר •
19 טיטקוש •
20 טולדי •
21 טוראי •
22 וינצה •
מאמן: שאפר | הונגריההונגריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2017046515
* VIAF: 3666150264374705860009
* WorldCat: lccn-n2017046515

 |
זחל של לבנין הכרוב
**לבנין הכרוב** (שם מדעי: *Pieris brassicae*) הוא פרפר ממשפחת הלבניניים. לבנין הכרוב הוא פרפר בינוני שאפשר לראותו רוב השנה (למעט בימים החמים והקרים במיוחד) והוא אחד הפרפרים הנפוצים המעופפים בגינות הנוי.

ביצים של לבנין הכרוב
זחלים של לבנין הכרוב על עלי כובע הנזיר בגינה

תיאור
-----

פרפר בינוני בעל מוטות כנפיים של כ-55 מ"מ. צבעו לבן וקצה הכנף הקדמית שחור. הנקבה גדולה מהזכר ולה שתי נקודות שחורות בולטות על הכנף הקדמית. צבע הכנף מצידה האחורי לבן ולעיתים ירקרק.

תפוצה
-----

לבנין הכרוב נפוץ בכל האזור הפליארקטי (אירופה, צפון אפריקה ואסיה הממוזגת). בישראל הוא נפוץ בכל הארץ למעט המדבר הקיצוני בכל ימות השנה ואפשר לראותו גם בימי חורף חמימים.

מחזור חיים
----------

הנקבה מטילה את הביצים (כ-230 ביצים לנקבה אחת) בקבוצות גדולות על עלי כרוב, כרובית או מיני מצליבים נוספים, וכן על צמחי הצלף וכובע הנזיר (הרוצה לגדלו בגינות הנוי יכול לשתול את כובע הנזיר). הסיבה להטלה על צמחים אלו היא משום שהזחלים ניזונים מעליהם. 

צבע הביצה צהוב. טמפרטורה שבין 15 ל-17 מעלות צלזיוס היא האופטימלית להטלת הביצים.

בקיעת הזחלים מתרחשת בין 3 ל-13 ימים, בהתאם לטמפרטורה. אם הטמפרטורה יורדת אל מתחת ל-10 מעלות או שהיא עולה מעל 26 מעלות - כל הביצים מתות.

הזחלים הבוקעים מהביצים צבעם צהוב-ירקרק וראשם כהה. לאחר בקיעתם מהביצה הזחלים אוכלים את קליפות הביצים הריקות ואחר כך מתחילים לכרסם בעלים. בימיהם הראשונים הם חיים יחד, ועם גדילתם הם מתפזרים על פני הצמח שעליו הם חיים. במקום שבו מצויים זחלים אפשר לראות עלים שלמים מכורסמים, עד שלא נותרו אלא העורקים בלבד. צבע הזחלים הגדולים הוא אפור-ירוק ועל צדיהם נקודות שחורות וקווים צהובים. צבע הראש שחור. זחלים רבים מותקפים על ידי הצרעה הטפילית ברקונאי הלבנין.

תקופת התפתחותם של הזחלים היא מ-12 ל-50 ימים, בהתאם לטמפרטורה, והם מתנשלים עד 5 פעמים. בהגיע הזחלים לגודל של כ-40 מ"מ הם מתגלמים על השיח או בקרבתו. הגולם צבעו צהוב-חום, ואורכו עד 24 מ"מ ורוחבו עד 6 מ"מ. תקופת ההתגלמות תלויה מאוד במזג האוויר (מעשרה ימים בקיץ ועד חודשיים-שלושה בחורף). בתום תקופת ההתגלמות יוצא מהגולם פרפר צעיר.

ראו גם
------

* לבנין מעורק
* לבנין הצנון
* לבנין הסלוודורה
* לבנין הצלף
* לבנין הרכפתן
* כתום-כנף צהוב
* לבנין המוריקה
* לבנין התלתן
* כתום-כנף הדופרית
* לבנין מדברי
* לימונית האשחר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנין הכרוב** בוויקישיתוף
* לבנין הכרוב, באתר ITIS (באנגלית)
* לבנין הכרוב, באתר NCBI (באנגלית)
* לבנין הכרוב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* לבנין הכרוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* לבנין הכרוב, באתר GBIF (באנגלית)
* לבנין הכרוב, פרפרי ארץ ישראל / עוז בן יהודה
* מחזור החיים של פרפר / פרפרי ארץ ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן אוסטר, זחלים זומבים אצלכם בגינה, באתר מדע גדול, בקטנה, ‏02 לדצמבר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548574205171
* LCCN: sh85102053

 |
**בני הרבנים** (באנגלית: **The Rabbis' Sons**) הוא הרכב מוזיקלי בתחום המוזיקה החסידית, שפעל בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 בארצות הברית. הלהקה נחשבת מאבני היסוד של המוזיקה החסידית-יהודית שהתפתחה במחצית השנייה של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

הלהקה הורכבה מארבעה תלמידי ישיבת חפץ חיים וישיבת רבינו יצחק אלחנן בארצות הברית: ברוך חייט (צ'ייט), לייבל שרפמן, איצי וינברג ומיכאל צייטלין, יחד עם דוויד נולמן, בנו של חזן ידוע. מנהיג הלהקה היה ברוך חייט, שאף הלחין את שיריה. בתקליט השני של הלהקה הופיעו רק שלושה.

הלהקה ביצעה שירי נשמה שקטים ומלודיים, בסגנון הפולק רוק, שרווח באותה תקופה בארצות הברית. לאורך שנות פעילותה הוציאה הלהקה חמישה אלבומים של מוזיקה חדשה ואלבום אוסף אחד. חלק מהשירים הפכו ללהיטים עולמיים ונחשבים נכסי צאן ברזל במוזיקה היהודית, ובהם: "הללו את ה' כל גוים", "מי האיש החפץ חיים" (המוכר בישראל כיום בביצוע חוה אלברשטיין) ו"טוב להודות", הלקוחים מספר תהילים, ו"רבות מחשבות", הלקוח מספר משלי.

בתחילת שנות ה-70 התפרקה הלהקה. צ'ייט המשיך את פעילותו המוזיקלית והקים את ההרכב של "קול סלוניקה", ששילב שירים חסידיים עם מוטיבים של מוזיקה יוונית. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 התאחדה הלהקה מחדש והופיעה במופע המוזיקלי "אוואנט" שנערך בארצות הברית. 

במשך השנים בוצעו שירי הלהקה על ידי זמרים והרכבים מוזיקליים אחרים, ובהם צמד רעים ("מי האיש").

קישורים חיצוניים
----------------

* בני הרבנים, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בני הרבנים, באתר Discogs (באנגלית)
* Music - The Rabbi's Sons,‏ Connections Magazine (באנגלית)
* *Chavrusa* (April 2007, p. 12): Rabbis' Sons: Rabbinic Fathers – Itzy Weinberger (באנגלית)
* מי האיש החפץ חיים בביצוע של 'בני הרבנים' באיחודם בגיל מבוגר משנת תשע"ג (2013, אתר יוטיוב)
* מי האיש בביצוע חוה אלברשטיין, על פי הלחן של ברוך חייט (אתר שירונט)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לחיים בני הרבנים, דבר, 21 בנובמבר 1969

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585679705171
* LCCN: no2007045181
* MusicBrainz: 4be9c91e-a53a-44ee-9b0c-1040df41d578
* WorldCat (עם LCCN): no2007-045181

 |
**פיטר טימרס** (בפלמית: **Pieter Timmers**; נולד ב-21 בינואר 1988) הוא שחיין בלגי, סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

### 2015

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנתניה בתחילת דצמבר 2015 זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 46.61 שניות, אחרי מרקו אורסי מאיטליה (46.05 שניות) ולפני סבסטיאן שצ'פנסקי מפולין (46.87 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:42.85 דקות, אחרי פאול בידרמן מגרמניה (1:42.68 דקות) ולפני בן ארצו גלן סורגלוס (1:43.55 דקות).

### 2016

#### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה טימרס במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 47.80 שניות, אחרי קייל צ'למרס מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש לנוער של 47.58 שניות ולפני נייתן אדריאן מארצות הברית (47.85 שניות). כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 48.14 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:13.57 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.55 שניות, בשלב המוקדמות כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.39 שניות ובמקום שמיני במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.64 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.28 דקות.

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 100 מטר חופשי: 47.80 שניות (2016), **שיא בלגיה**

### בריכת 25 מיר

* 50 מטר חופשי: 21.22 שניות (2019), **שיא בלגיה**
* 100 מטר חופשי: 46.54 שניות (2017), **שיא בלגיה**
* 200 מטר חופשי: 1:42.85 שניות (2015), **שיא בלגיה**

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* פיטר טימרס, ברשת החברתית פייסבוק
* פיטר טימרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פיטר טימרס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פיטר טימרס, באתר olympedia.org
* פיטר טימרס, באתר Swimrankings
* פיטר טימרס, באתר SwimSwam
**אלפטריוס "לפטריס" פטרוניאס** (ביוונית: **Ελευθέριος "Λευτέρης" Πετρούνιας**; נולד ב-30 בנובמבר 1990) הוא מתעמל יווני, אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), 3 פעמים אלוף עולם (2015, 2017 ו-2018), סגן אלוף עולם (2023) ו-6 פעמים אלוף אירופה (2015–2018, 2021 ו-2022) בתרגיל טבעות.

זכה 4 פעמים ברציפות בתואר ספורטאי השנה בייוון (2015–2018).

ביוגרפיה
--------

### 2011

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2011 זכה במדליית ארד בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.675 נק', אחרי מתעמלים מרסיה קונסטנטין פלוז'ניקוב (15.850 נק') ואלכסנדר בלנדין (15.775 נק').

### 2015

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד 2015 זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.800 נק', לפני המתעמלים מהרפוליקה העממית של סין יואו האו (15.733 נק') וליו יאנג (15.700 נק').

### 2016

#### אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 16.000 נק', לפני האלוף האולימפי היוצא ארתור זנטי מברזיל (15.766 נק') ודניס אבליאזין מרוסיה (15.700 נק').

### 2017

#### אלוף עולם בפעם השנייה

באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2017 הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.433 נק', לפני דניס אבליאזין (15.333 נק') וליו יאנג (15.266 נק').

### 2018

#### אלוף עולם בפעם השלישית

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בשנת 2018 זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.366 נק', לפני ארתור זנטי (15.100 נק') ומרקו לודאדיו (14.900 נק').

### 2019

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 2019 סיים במקום רביעי בתרגיל טבעות בתוצאה של 14.733 נק'.

### 2021

#### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.200 נק', אחרי המתעמלים מהרפוליקה העממית של סין ליו יאנג (15.500 נק') ויואו האו (15.300 נק') ולא הצליח להגן על תוארו.

### 2023

באליפות העולם שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוקטובר 2023 זכה במדליית כסף בתרגיל טבעות בתוצאה של 15.066 נק', אחרי ליו יאנג (15.233 נק') ולפני יואו האו (14.833 נק'), שניהם מהרפובליקה העממית של סין.

חיים אישיים
-----------

ביולי 2019 התחתן פטרוניאס למתעמלת היוונייה וסיליקי מילוסי ולהם שתי בנות.

הישגים ואתרים
-------------

* בשנים 2015–2018 זכה בתואר ספורטאי הנשה בייוון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפטריוס פטרוניאס** בוויקישיתוף

* אלפטריוס פטרוניאס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אלפטריוס פטרוניאס, באתר olympedia.org
* אלפטריוס פטרוניאס, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
עץ ממוספר המתאים לקוד פרופר 4445
בתורת הגרפים, **קוד פרווּפֵר** (**Prüfer Sequence**) הוא התאמה בין קבוצת העצים הממוספרים בעלי n צמתים לבין אוסף הווקטורים באורך n-2 המורכבים ממספרים טבעיים בין 1 לבין n, באופן שמהווה מעין קידוד של המידע שדרוש כדי ליצור את הגרף. את הקידוד יצר המתמטיקאי הגרמני היינץ פרווּפֵר (1896-1934) ב-1918, וסיפק בכך את ההוכחה הקונסטרוקטיבית הראשונה למשפט של קיילי (1889) שלפיו מספר העצים הפורשים של הגרף השלם \ K\_{n} הוא {\displaystyle \ n^{n-2}}.

קוד פרופר הוא פונקציה חד-חד-ערכית ועל מאפשר לזהות בעיות ספירה של עצים ממוספרים כבעיות הנוגעות לתכונות של סדרות של מספרים ובכך מאפשר ייבוא של שיטות קומבינטוריות בסיסיות לפתרון בעיות מורכבות בתורת הגרפים.

תהליך הקידוד - מעבר מגרף לקוד
-----------------------------

תהליך קידוד גרף בעל 6 צמתים לקוד פרופר  
באדום - עלה בעל הערך הנמוך ביותר  
בכתום - הצומת אליו העלה בעל הערך הנמוך מחובר. אותו נדרש להציב בקוד.  
איקס - עלים שכבר נותחו בשלב הקודם ולכן לא נדרש לקחת אותם בחשבון
בהינתן עץ \ T כלשהו וצומת \ v כלשהו בתוכו נסמן ב- {\displaystyle \ T-v} את העץ המתקבל על ידי הסרת הצומת v וכל הצלעות המחוברות אליו. סימון זה יאפשר להגדיר רקורסיבית את פעולת הקוד.

בכל שלב:

1. נבחר את העלה (צומת בעץ המחובר לצומת אחד בלבד, כלומר צומת בעל דרגה 1) שמספרו הוא מינימלי.
2. נרשום, במקום הבא בוקטור הקוד, את מספרו של הצומת היחיד שמחובר אליו.
3. נמחק את העלה מהעץ

לאחר המחיקה נוצר עץ חדש {\displaystyle \ T-v} עם מספר צמתים קטן באחד מהעץ המקורי, עליו נפעיל שוב את התהליך. 
התהליך יסתיים כאשר יישארו שני עלים המחוברים אחד לשני. היות שאורך הקוד שווה למספר צמתים שהוסרו - אורך הקוד הוא בעל n-2 איברים.

תהליך החילוץ - מעבר מקוד לגרף
-----------------------------

מעבר מקוד פרופר "1344" לגרף עץ תואם
פונקציה הופכית לקוד פרופר, כלומר, מעבר מוקטור באורך n-2 המכיל מספרים טבעיים מ-1 עד n לעץ תואם נדרש להיעזר ברשימה של כל המספרים הטבעיים בין 1 ל-n ובוקטור הקוד. השלבים בתהליך:

1. נחפש את המספר המינימלי ברשימה שאינו מופיע בוקטור הקוד, ונציב אותו כצומת בגרף.
2. ניקח את הערך הראשון בוקטור ונציב כצומת בגרף
3. נמתח קשת בין הצמתים שנוצרו בשני השלבים הקודמים
4. נמחק את המספרים מהווקטור ומהרשימה

כך נמשיך ברקורסיה, לאחר n-2 שלבים יישארו ברשימה שני מספרים והווקטור יהיה ריק. נחבר את שני הצמתים האלו בקשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוד פרופר** בוויקישיתוף
* תהליך הקידוד - הסבר ודוגמאות
* קוד פרופר, באתר MathWorld (באנגלית)
**יוסף צבי גייגר** (**יוסף הרש גייגער**; 1 באוקטובר 1870, ח' בשבט ה'תר"ל – 19 בינואר 1944, כ"ג בטבת ה'תש"ד) היה אומן ומעטר יליד צפת, שימש כסופר, מזכיר וממונה של כמה כוללים בצפת.

ביוגרפיה
--------

יוסף צבי גייגר נולד בצפת, לטודרוס גייגר ולחוה בת הרב משה חר"ג, שהיה חבר בית הדין בצפת ומנהל הכולל האוסטרו-הונגרי בעיר. בילדותו למד בתלמוד תורה ואחר כך בישיבות בצפת. בשנת 1889-1888 (ה'תרמ"ט) נשא את מרים, ילידת דרוהוביץ'. לבני הזוג נולדו להם שני בנים: אליהו וטודרוס, ושתי בנות: חנצ’ה (מלכה) ורחל. בשנת 1897-1896 הוא התמנה לוועד אגודת "בני ציון", שהוקמה על ידי שמואל שולמאן, ועסקה בעידוד עלייה והתיישבות בצפת. בנוסף, מונה גייגר לממונה של כמה כוללים בצפת ובהם כולל אנטיניא.

ביתו של גייגר, ברחוב הראשי של צפת דאז (כיום רחוב בר יוחאי), שימש בית ועד לממוני הכוללים. הוא פרסם בקביעות מאמרים בעיתונים "החבצלת", "הלבנון" ו"הצפירה" תחת שמות עט שונים. לשם הנחלת השפה העברית הוא הזמין באוסטריה כרזות גדולות, כתובות בשפה העברית, שיוחדו לבעלי מקצוע שונים כגון נגר, רצען, גנן, רופא ועוד. את ה"פלקטים" הללו הוא פיזר ב'חדרים' ובישיבת רידב"ז בעיר.

גייגר נפטר בינואר 1944 ונקבר בצפת.

יצירתו של יוסף צבי גייגר
------------------------

יצירתו של גייגר כללה מגוון רחב של חפצי אומנות, ובהם מסמכים מעוטרים למוסדות שונים, קישוטים לסוכה ועוד. הם שילבו קליגרפיה עם ציור, ששאב את השראתו ממסורת הציור היהודית-עממית. יצירתו הידועה ביותר היא "ציור לפורים" (1893), שנעשה בטכניקה של ציור על זכוכית ונמצא באוסף פויכטונגר שבמוזיאון ישראל, ירושלים.
ציוריו של גייגר קישטו בתים רבים בעיר, וקישוטי הסוכה שלו היו נפוצים מאד בצפת. כמה מיצירותיו מצויות כיום בבית המדרש של האר"י ובבית הכנסת של האר"י האשכנזי - לוחות כתובים ומעוטרים באותיות מוזהבות מעשה ידיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף צבי גייגר** בוויקישיתוף
* בנימין גייגר – אחד מזקני צפת, עמ' 22–47
* אופקים רחבים: עבודות נבחרות, גדעון עופרת
* אסכולת צפת – הציירים הנעלמים של היישוב הישן
* הכותל המערבי - יוסף צבי גייגר, קדם

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: דוד תדהר (עורך), "שמואל שולמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 924
2. ↑  ראו: פישר, יונה (עורך), **אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 133.
3. ↑  ראו: פישר, יונה (עורך), **אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 133.
4. ↑  ראו: עמית, אורלי (עורכת), **בנימין גייגר – אחד מזקני צפת**, [חמו"ל], 2011, עמ' 30

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 682981

 |
מפת מיזורי, לשעבר לואיזיאנה, 1814
**טריטוריית מיזורי** הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-4 ביוני 1812 עד 10 באוגוסט 1821. בשנת 1819, טריטוריית ארקנסו נוצרה מחלק מהשטח הדרומי שלה. ב-1821, חלק דרום-מזרחי של השטח התקבל לאיחוד כמדינת מיזורי, והשאר הפך לשטח לא מאורגן במשך מספר שנים.

היסטוריה
--------

טריטוריית מיזורי נודעה במקור כטריטוריית לואיזיאנה ושמה שונה על ידי הקונגרס האמריקאי ב-4 ביוני 1812, כדי למנוע בלבול עם מדינת לואיזיאנה החדשה, שהתקבלה לאיחוד ב-30 באפריל 1812.

ב-1 באוקטובר 1812, ארגן המושל קלארק את חמשת המחוזות המנהליים של טריטוריית לואיזיאנה לשעבר כחמשת המחוזות הראשונים של טריטוריית מיזורי.

האמנה האנגלו-אמריקאית משנת 1818 קבעה את הגבול הצפוני של טריטוריית מיזורי עם השטח הבריטי של ארץ רופרט בקו הרוחב ה-49 צפון. זה נתן לטריטוריית מיזורי את עמק הנהר האדום מדרום לקו הרוחב ה-49 ונתן לארץ רופרט את הנתח של עמק נהר מיזורי מצפון לקו הרוחב ה-49. הסכם אדמס-אוניס משנת 1819 קבע את הגבולות הדרומיים והמערביים של השטח עם הטריטוריות הספרדיות של טקסס הספרדית וסנטה פה דה נואבו מקסיקו. ארצות הברית מסרה לספרד חלק ניכר מטריטוריית מיזורי בתמורה לפלורידה הספרדית. האמנה של 1818 והסכם אדמס-אוניס יהיו ההפסדים המשמעותיים האחרונים של שטח ארצות הברית מארצות הברית הרציפה, אם כי הוויתור על אדמות מצפון לקו הרוחב ה-49 יתבררו כוויתור הקבוע היחיד של שטח אמריקאי (השטחים שנמסרו לספרד נכבשו מחדש על ידי ארצות הברית בעקבות סיפוח טקסס ומלחמת ארצות הברית–מקסיקו).

ב-2 במרץ 1819, כל הטריטוריה של מיזורי דרומית לקו הרוחב 36°30' צפון, פרט ל- Missouri Bootheel שבין נהר המיסיסיפי לנהר סנט פרנסיס מצפון לקומפלקס ה-36 צפונה, הוגדרה כטריטוריית ארקנסו. (האיות של ארקנסו ישתנה כמה שנים מאוחר יותר, אם כי ההגייה הנכונה של השם תהיה בוויכוח עד 1881). החלק הדרום-מזרחי של טריטוריית מיזורי התקבל לאיחוד כמדינת מיזורי ב-10 באוגוסט 1821.

סנט לואיס הייתה בירת הטריטוריה של מיזורי. 

החלק הנותר של הטריטוריה, המורכב מהמדינות הנוכחיות של איווה, נברסקה והדקוטות, רוב קנזס, ויומינג ומונטנה, וחלקים מקולורדו, מינסוטה וניו מקסיקו, הפך למעשה לטריטוריה לא מאורגנת לאחר שמיזורי הפכה למדינה. ב-1834, החלק שממזרח לנהר מיזורי הוצמד לטריטוריית מישיגן. עם הזמן נוצרו טריטוריות שונות בשלמותן או בחלקן משטחה שנותר: איווה (1838), מינסוטה (1849), קנזס ונברסקה (שתיהן 1854), קולורדו ודקוטה (שתיהן 1861), איידהו (1863), מונטנה ( 1864), וויומינג (1868).

במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1820, 15 מחוזות בטריטוריית מיזורי דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:

| דרגה | מחוז | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1 | הווארד | 13,426 |
| 2 | סנט לואיס | 10,049 |
| 3 | קופר | 6,959 |
| 4 | קייפ ז'יררדו | 5,968 |
| 5 | סנט ז'נבייב | 4,962 |
| 6 | סנט צ'ארלס | 3,970 |
| 7 | פייק | 3,747 |
| 8 | מונטגומרי | 3,074 |
| 9 | וושינגטון | 2,769 |
| 10 | פרנקלין | 2,379 |
| 11 | ניו מדריד | 2,296 |
| 12 | מדיסון | 2,047 |
| 13 | ג'פרסון | 1,835 |
| 14 | לינקולן | 1,662 |
| 15 | וויין | 1,443 |
|  | טריטוריית מיזורי | 66,586 |
|

הערות שוליים
------------

1. ↑  "How the City of Jefferson became the State Capital". אורכב מ-המקור ב-7 בפברואר 2005. נבדק ב-9 ביולי 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**חוק פלאנק** מתאר את צפיפות הספקטרום של קרינה אלקטרומגנטית הנפלטת על ידי גוף שחור בשיווי משקל תרמי בטמפרטורה נתונה, כאשר אין זרימה נטו של חומר או אנרגיה בין הגוף וסביבתו. חוק פלאנק נוסח על ידי הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק, בשנת 1900.

בפיזיקה, גוף שחור הוא עצם אידיאלי הבולע באופן מושלם קרינה אלקטרומגנטית בכל אורכי הגל, ללא החזרה או העברה. הגוף השחור פולט קרינה אלקטרומגנטית באופן התלוי אך ורק בטמפרטורה שלו, על פי **חוק פלאנק**. קרינה זו מכונה קרינת גוף שחור. הקרינה הנפלטת אינה תלויה בקרינה הפוגעת, פרט להשפעה של זו על טמפרטורת הגוף. גוף שחור אידיאלי הוא קירוב טוב לתיאור הקרינה הנפלטת מגופים חמים רבים: אור השמש, נורת להט וקרינת תת-אדום מבעלי חיים.

גוף שחור קורן בכל אורכי הגל, בעוצמה התלויה באורך הגל ובטמפרטורה, בהתאמה ל**חוק פלאנק**. גוף שחור בטמפרטורה הנמוכה מכ-700 מעלות קלווין (430 מעלות צלזיוס) פולט מעט מאוד קרינה באור הנראה, וקורן בעיקר בתדירויות נמוכות יותר, כמו גלי רדיו, מיקרוגל ותת-אדום.

הסיבה לצורה של נוסחת פלאנק היא יצירתם של הפוטונים באנרגיות בדידות (קוונטים). הבנה זו, יחד עם הסבר האפקט הפוטואלקטרי, היוו את תחילתה של תורת הקוונטים.
בתחילה לא היה ידוע מה גורם לפליטת הקרינה באורכי הגל השונים; בתחילת המאה ה-20 פותחה נוסחה באופן אמפירי (על ידי ניסויים) המתארת את ספקטרום הפליטה של הגוף השחור, בכל אורכי הגל, עבור טמפרטורה נתונה. נוסחה זו נקראת חוק ריילי-ג'ינס על שם מפתחיה, ג'ון ויליאם סטראט ריילי וג'יימס ג'ינס:

{\displaystyle I(\lambda )={\frac {k\_{B}T}{\pi ^{2}}}{\frac {1}{\lambda ^{2}}}}  

כאשר \ \lambda  הוא אורך הגל, \ k\_{B} הוא קבוע בולצמן ו-\ T היא הטמפרטורה בקלווין.

כאשר מבצעים סכימה על משוואה זו מאפס ועד אינסוף, מתקבל כי הפליטה הכוללת בכל אורכי הגל היא אינסופית, דבר שאינו תואם את חוק שימור האנרגיה. אי התאמה זו בין החישובים למציאות מכונה "הקטסטרופה של האולטרה סגול", מכיוון שהנוסחה כן מתאימה לאורכי הגל ארוכים יותר, אך מתבדרת בתחום של האולטרה סגול.

כתוצאה מ"קטסטרופה" זו החליטו להגביל נוסחה זו לתחום אורכי הגל הארוכים ונמצאה נוסחה חדשה לאורכי הגל הקצרים, בשם חוק וין (גם היא באופן אמפירי).

לבסוף אוחדו שתי הנוסחאות על ידי מקס פלאנק, למשוואת פלאנק:

{\displaystyle I(\nu ,T)={\frac {2h\nu ^{3}}{c^{2}}}{\frac {1}{e^{\frac {h\nu }{k\_{B}T}}-1}}}
בפיתוח נוסחה זו הניח פלאנק כי האנרגיה נפלטת מגוף שחור במנות בדידות של אנרגיה (קוונטים של אנרגיה):

{\displaystyle \ E=nh\nu =n\hbar \omega }  

כאשר \ h הוא קבוע פלאנק, \ \nu  היא תדירות הקרינה ו-\ n הוא מספר טבעי. כלומר, מנות האנרגיה הן כפולות של מנה בסיסית, התלויה בתדירות בלבד. הנחה זו היא אחת ההנחות הבסיסיות שהביאו לפיתוח תורת הקוונטים.

ראו גם
------

* קרינה תרמית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Max Planck ,The theory of heat radiation
2. 1 2  Planck’s radiation law | Definition, Formula, & Facts | Britannica, www.britannica.com, חוק הקרינה של פלאנק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4174789-6

 |
**ABC** הוא שיר הנושא מתוך אלבום האולפן השני של חמישיית הג'קסונים. השיר יצא כסינגל ב-20 בפברואר 1970 ונכנס ישירות למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, כשהוא תופס את מקומו של השיר "Let It Be" של להקת הביטלס. השיר נכנס למקום הראשון גם במצעד שירי הנשמה, מקום בו שהה 4 שבועות רצופים.

מבנה השיר והקצב דומים מאוד ללהיט הקודם של הלהקה "I Want You Back". הלהקה ביצעה את "ABC" בתוכנית הטלוויזיה "American Bandstand" (21 בפברואר 1970), המופע של אד סאליבן (10 במאי 1970), המופע של פליפ וילסון (4 בנובמבר 1971). השיר נחשב לאחד מסמליה הבולטים של הלהקה. יש הרואים בו את אחד משירי הדיסקו הראשונים.

במהלך השנים נכלל השיר במספר אלבומי אוסף שהוציאה חברת מוטאון: "Greatest Hits" ‏ (1971), "Anthology" ‏ (1976), "Boogie" ‏ (1979), "Soulsation!" ‏ (1995), "Jackson 5: The Ultimate Collection" ‏ (1995), "The Very Best of The Jacksons" ‏ (2004).

בשנת 2017 נכנס השיר להיכל התהילה של הגראמי יחד עם 24 שירים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "ABC" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "ABC" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "ABC" באתר Discogs
* סקירת השיר כולל גלריית עטיפות שונות באתר jackson5abc.com.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nirvana, Bowie, R.E.M. Songs Among Grammy Hall of Fame’s 2017 Inductees, Rolling Stone, 26 November 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 6db0994d-fcbd-4932-bcec-a76f0c7ac070
* MusicBrainz work: fe4c9c02-8a28-3b46-b1e5-05f08f8b3750

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחותר ישראלי. אם התכוונתם למשפטן, ראו דניאל פרידמן.

**דני פרידמן** (נולד ב-30 בינואר 1988) הוא אלוף ישראל בחתירה.

ביוגרפיה
--------

פרידמן נולד באוקראינה ועלה לארץ בגיל שנה וחצי. אחרי שהות קצרה בחיפה, משפחתו עברה לעפולה. הוא שיחק במשך שמונה שנים כדורגל בקבוצת הפועל עפולה כקשר קדמי. בגיל 16 החל להתאמן במועדון החתירה בטבריה בהדרכת ודים וינוגרדוב. 

בגיל 18 השתתף לראשונה באליפות העולם לנוער. ב-2012 סיים שמיני באליפות אירופה ושנה לאחר מכן סיים שישי באותה תחרות. באליפות העולם ב-2013 סיים פרידמן במקום התשיעי - הישג ישראלי של כל הזמנים.

במרץ 2015 זכה בפעם ה-11 באליפות ישראל בחתירה.

כיום פרידמן מתגורר במכון וינגייט ומתאמן במרכז דניאל עמיחי ללימודי חתירה וימאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני פרידמן** בוויקישיתוף
* דני פרידמן, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר למנויים בלבד אילן גולדמן, כל הדרך מעפולה לריו, בעזרת משוטים בלבד, באתר הארץ, 16 ביוני 2013
* ניר שועלי, הנהר הפך לגבר: דני פרידמן חותר להצלחה, באתר nrg‏, 19 ביוני 2013
* אורן קורנפלד‏, חתירה: דני פרידמן בחצי גמר אליפות העולם, מורן סמואל הבטיחה מקום בריו, באתר וואלה!‏, 2 בספטמבר 2015
* אורן קורנפלד‏, חתירה: דני פרידמן קבע שיא ישראלי אך פספס את הקריטריון האולימפי, באתר וואלה!‏, 6 בספטמבר 2015
* אתר למנויים בלבד אורי טלשיר, דני פרידמן: "הייתי לבד באמצע תל אביב, בלי שקל עלי. יצאתי מהסירה וישבתי בחוץ בדמעות", באתר הארץ, 15 בספטמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן קורנפלד‏, בפעם ה-11 ברציפות: דני פרידמן אלוף ישראל בחתירה, באתר וואלה!‏, 28 במרץ 2015
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ וודינגטון.

**מפרץ וודינגטון** או **מפרץ ואדינגטון** (באנגלית: **Waddington Bay**) הוא מפרץ בחוף המערבי של חצי האי קייב, שבחוף המערבי של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.

אורכו (רוחב פתחו של המפרץ) של המפרץ 3.7 קילומטרים, בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח.

רוחבו של המפרץ (עומק כניסתו אל תוך היבשת) - 1.9 קילומטרים.

המפרץ ממוקם צפונית לכף טאקסן.

מושבה גדולה של פינגווינים לבני-אוזן התגלתה בחלק הדרומי של המפרץ.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה ומופה לראשונה באופן גס על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.

המפרץ מופה באופן יסודי יותר על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

המפרץ מופה מחדש על ידי הצי המלכותי במסגרת סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958.

### מקור השם

שארקו נתן למפרץ את שמו.

שארקו קרא למפרץ על שמו של סנטור וודינגטון, נשיא לשכת המסחר של רואן, שבצרפת, באותה עת, אשר ערך קבלת פנים מפוארת לשארקו ומשלחתו, בשובם לצרפת בשנת 1910.

גלריית תמונות
-------------

* משייט בקייאק צופה בכלב ים במפרץ וודינגטוןמשייט בקייאק צופה בכלב ים במפרץ וודינגטון
* שייט קייאקים במפרץ וודינגטוןשייט קייאקים במפרץ וודינגטון
* שייטי קייאקים במפרץ וודינגטוןשייטי קייאקים במפרץ וודינגטון
* קרח צף במפרץ וודינגטוןקרח צף במפרץ וודינגטון
* מושבת פינגווינים בחוף הדרומי של מפרץ וודינגטוןמושבת פינגווינים בחוף הדרומי של מפרץ וודינגטון

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 169
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 139
• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 356
• O. V. Mytrokhyn, V. G. Bakhmutov, A. G. Aleksieienko, L. I. Gavryliv, T. V. Mytrokhina, **GEOLOGICAL POSITION AND AGE OF TUXEN-RASMUSSEN LAYERED GABBROID INTRUSION (WEST ANTARCTICA)**, No 16 (2017): Ukrainian Antarctic Journal, DOI: 
• V.V. Shcherbakova, V.G. Bakhmutov, V.P. Shcherbakov, G.V. Zhidkov and V.V. Shpyra, **Palaeointensity and palaeomagnetic study of Cretaceous and Palaeocene rocks from Western Antarctica**, Geophysical Journal International, Volume 189, Issue 1, April 2012, Pages 204–228,

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מפרץ וודינגטון** |

* מפרץ וודינגטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ וודינגטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור מפרץ וודינגטון
* תצלום לוויין של אזור המפרץ, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix
* מפרץ וודינגטון באתר marineregions
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מפרץ וודינגטון
* מפרץ וודינגטון, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑   מפרץ וודינגטון, סרטון באתר יוטיוב
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע היסטורי
**מפרץ נורת' סטאר** (באנגלית: **North Star Bay**; בדנית: ***North Star Bugt***; מילולית: מפרץ כוכב הצפון), המכונה גם **נמל ת'ול** (באנגלית: **Thule Harbor**) ו**מפרץ וולסטנהולם** (באנגלית: **Wolstenholme Bay**) הוא מפרץ ליד שפכו של פיורד וולסטנהולם בגרינלנד.

לחוף המפרץ נמצא בסיס חיל האוויר ת'ול.

במפרץ ישנם שני איים גדולים, האי סונדרס והאי וולסטנהולם.

המצר שמדרום למפרץ, בין האי סונדרס לבין גרינלנד, הוא מפרצון בילוט.

היסטוריה
--------

לחוף המפרץ מצויים היישובים האינואיטים הנטושים, נארסארסוק ופיטופיק.

בשנת 1849 הפליגה הספינה *נורת' סטאר* (*הכוכב הצפוני)* בפיקודו של קפטן ג'יימס סונדרס לאזור הקוטב הצפוני במטרה לחיפש ולהביא אספקה לסרן ג'יימס קלארק רוס, שהפליג בשנת 1848 בניסיון לאתר את מקום הימצאה של משלחתו של סר ג'ון פרנקלין.

כשלא מצא את פרנקלין או רוס, משימתו של סונדרס הייתה להפקיד מצבורי אספקה לאורך אתרים בחוף הארקטי הקנדי ולחזור לאנגליה לפני תחילת החורף. עם זאת, התקדמות הספינה של ג'יימס סונדרס צפונה הופרעה על ידי קרח ים במפרץ מלוויל והספינה נלכדה על ידי קרח מול חופי צפון גרינלנד במפרץ (שכיום נקרא על שם הספינה).

הספינה נשארה לכודה במפרץ כל אותו חורף.

במהלך חורף 1849–1850 מיפה סונדרס את האזור, יחד עם ציוותו.

המפרץ היה אתר תאונה גרעינית במהלך המלחמה הקרה בה מפציץ B-52 שהוביל ארבע פצצות תרמו-גרעניות התרסק, והפיץ חומר מזוהם באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ נורת' סטאר** בוויקישיתוף
* תצלומי מפרץ נורת' סטאר באתר נאס"א
* תצלום לוויין של אזור מפרץ נורת' סטאר
* תחזית מזג אוויר עדכנית עבור מפרץ נורת' סטאר
* תחזית גאות ושפל עבור מפרץ נורת' סטאר

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי, והיסטורי
2. 1 2 3 4 5  תיאור מסעו של סונדרס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315528416
* WorldCat (עם VIAF): 315528416

 |
**קמרון הבריטית** הייתה מנדט בריטי, טריטוריה בריטית במערב אפריקה, שכללה את צפון קמרון ואת דרום קמרון. כיום צפון קמרון מהווה חלקים ממדינות בורנו, אדאמאווה וטאראבה בניגריה,  והמדינה העצמאית בדרום קמרון קיבלה את השם אמבזוניה, ומהווה חלק מקמרון.

היסטוריה
--------

קמרון בין 1901–1972   קמרון הגרמנית   קמרון הבריטית   קמרון הצרפתית   רפובליקת קמרון
האזור של קמרון של ימינו נתבע על ידי גרמניה כפרוטקטורט במהלך "המרוץ לאפריקה" בסוף המאה ה-19. הקיסרות הגרמנית כינתה את השטח קמרון הגרמנית.

### המנדט של חבר הלאומים

במהלך מלחמת העולם הראשונה נכבש האזור על ידי חיילים בריטים, צרפתים ובלגיים, ומנדט חבר הלאומים ניתן מאוחר יותר לבריטניה הגדולה וצרפת על ידי חבר הלאומים בשנת 1922. המנדט הצרפתי היה ידוע כקמרון הצרפתית והשטח הבריטי נוהל כשני אזורים, **צפון קמרון** ו**דרום קמרון**. צפון קמרון הורכב משני חלקים שאינם רציפים, מחולקים בנקודה בה נפגשים גבולות ניגריה וקמרון. בשנות ה-30 של המאה ה-20, רוב האוכלוסייה הלבנה כללה גרמנים, שנכלאו במחנות בריטיים החל מיוני 1940. אוכלוסיית הילידים שמנתה 400,000 איש גילו מעט עניין בהתנדבות למען הכוחות הבריטיים; רק 3,500 גברים עשו זאת. 

### טריטוריית נאמנות

כאשר חבר הלאומים חדל להתקיים בשנת 1946, רוב שטחי המנדט סווגו מחדש כטריטוריות הנאמנות של האומות המאוחדות, ומעתה נוהלו באמצעות מועצת הנאמנות של האו"ם. מטרת הנאמנות הייתה להכין את האדמות לעצמאות בסופו של דבר. האו"ם אישר את הסכמי הנאמנות לקמרונים הבריטיים שיישלטו על ידי בריטניה ב-6 בדצמבר 1946.

### עצמאות

קמרון הצרפתית הפכה לעצמאית, כקמרון ב-1 בינואר 1960, וניגריה תוכננה לקבל עצמאות מאוחר יותר באותה השנה, מה שעורר שאלה מה לעשות עם השטח הבריטי. לאחר דיון כלשהו (שנמשך מאז 1959), הוסכם על משאל עם שהתקיים ב-11 בפברואר 1961. אזור הצפון של הרוב המוסלמי בחר באיחוד עם ניגריה, ואזור הדרום הצביע להצטרף לקמרון. 

צפון קמרון הפכה למחוז סרדונה בצפון ניגריה  ב-31 במאי 1961, ואילו דרום קמרון הפכה למערב קמרון, מדינה מכוננת ברפובליקה הפדרלית של קמרון, מאוחר יותר באותה שנה ב-1 באוקטובר 1961.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמרון הבריטית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  El-Sudi, Ibrahim Tukur (2019-04-20). "The Nigerian States that Formed Parts of Northern Cameroons". *PRNigeria News* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-04-25.
2. ↑  Njung, George N. (2019-12-01). "The British Cameroons Mandate Regime: The Roots of the Twenty-First-Century Political Crisis in Cameroon". *The American Historical Review* (באנגלית). **124** (5): 1715–1722. doi:10.1093/ahr/rhz1025. ISSN 0002-8762.
3. ↑  I.C.B Dear, ed, *The Oxford Companion to World War II* (1995) p 163
4. ↑  Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) *Elections in Africa: A data handbook*, p177 מסת"ב 0-19-829645-2
5. ↑  *Parties and Politics in Northern Nigeria*, Routledge, 1968, page 155
**רכס קוהלר** (באנגלית: **Kohler Range**), המכונה גם **רכס וולטר קוהלר** (באנגלית: **Walter Kohler Range**) הוא רכס הרים באזור ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.

אורכו של הרכס 64 קילומטרים.

הרכס ממוקם בין מוצאו (ראשיתו) של חצי האי מרטין לבין קרחון סמית'.

הרכס כולל שתי רמות מישוריות מכוסות קרח, מהן בולטים פסגות סלעיות. כיוון הרמות: מזרח - מערב, וקרחון קוהלר מפריד ביניהן.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הרכס

הרכס התגלה ממרחק ב-24 בפברואר 1940, על ידי אדמירל ריצ'רד בירד ואנשי משלחת השירות האנטארקטי של ארצות הברית, במהלך טיסה שיצאה מהספינה בר (*Bear*).

### מקור השם

בירד נתן לרכס את שמו.

בירד קרא לרכס על שם התעשיין האמריקאי, שכיהן כמושל מדינת ויסקונסין שבארצות הברית, וולטר ג'י. קוהלר, הבן (Walter J. Kohler, Jr), שסייע במימון המשלחת, ומימון מטוס הים, שממנו התגלה הרכס.

קישורים חיצוניים
----------------

* רכס קוהלר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* רכס קוהלר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* רכס קוהלר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* רכס קוהלר באתר mindat

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
**רשות האסדרה** (רשות הרגולציה) היא רשות ממשלתית שהוקמה בינואר 2023 מכוח חוק עקרונות האסדרה, התשפ"ב-2021, שאושר בכנסת ב-4 בנובמבר 2021. ראש הרשות הוא יואל בריס. 

החוק קובע את תפקידיה של רשות האסדרה: 

(1) לייעץ לממשלה בענייני מדיניות אסדרה, ובכלל זה בעניינים הנוגעים לעיצוב מערך האסדרה ופיתוחו, עריכת מחקרים ופיתוח שיטת העבודה של הממשלה בעניינים אלה;
(2) לתת ייעוץ שוטף למאסדרים, ללוות ולהדריך מאסדרים וכן תקיים הכשרות, והכול בעניין תהליכי קביעת אסדרה או טיוב אסדרה קיימת ובעניין יישום אסדרה כאמור;
(3) לקדם תהליכי תכנון בתחום האסדרה, לסייע בהנגשת אסדרה לציבור, לקדם תיאום ושיתוף פעולה בין מאסדרים ולסייע ביישוב מחלוקות בין מאסדרים;
(4) לייעץ למאסדרים לעניין האיכות של תהליכי הערכת השפעות אסדרה שביצעו, לאחר שביצעה בקרה;
(5) לבצע בחינה, מדידה והערכה של אסדרה קיימת שקבעו מאסדרים, ולהעביר את ממצאי הבחינה לרבות המלצות עקרוניות בעניינה.
החוק קובע שלרשות תהיה מליאה ובה שבעה חברים:

(1) יושב ראש מליאת הרשות, שתמנה הממשלה לפי הצעת ראש הממשלה, שתינתן לאחר התייעצות עם שר האוצר ושר המשפטים. אדם זה ישמש גם כמנכ"ל הרשות.
(2) מנכ"ל משרד ראש הממשלה או עובד משרד ראש הממשלה בעל מומחיות בתחום האסדרה שימנה המנכ"ל.
(3) הממונה על התקציבים במשרד האוצר או עובד משרד האוצר שימנה הממונה.
(4) משנה ליועץ המשפטי לממשלה שימנה היועץ המשפטי לממשלה או עובד משרד המשפטים שימנה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.
(5) נציג מקרב הציבור שהוא בעל תואר אקדמי ממוסד מוכר כמשמעותו בחוק המועצה להשכלה גבוהה, בתחומי עיסוקה של הרשות ומומחיות בתחום האסדרה, שימנה שר האוצר.
(6) נציג מקרב הציבור שהוא בעל תואר אקדמי ממוסד מוכר, בתחומי עיסוקה של הרשות ומומחיות בתחום האסדרה שאינה מומחיות בתחום של אחד ממשרדי הממשלה המנויים בפסקאות (2) עד (4), שימנה שר המשפטים.
(7) נציג מקרב הציבור שהוא בעל תואר אקדמי ממוסד מוכר, בתחומי עיסוקה של הרשות וניסיון של חמש שנים לפחות כמאסדר, שימנה שר ממשרד שאינו משרד ממשלתי המנוי בפסקאות (2) עד (4), שתקבע הממשלה מבין אלה: השר להגנת הסביבה, שר הבריאות, השר לביטחון הפנים, שר החקלאות ופיתוח הכפר והשר האחראי על זרוע העבודה.
סעיף 21 לחוק עקרונות האסדרה קובע כי מאסדר המבקש להציע או לקבוע אסדרה, שנדרש לשם קביעתה, לפי החלטות הממשלה, ביצוע תהליך הערכת השפעות אסדרה, יפנה לרשות לשם התייעצות עימה בעניין התהליך האמור שביצע, בצירוף הדו"ח שערך לגבי התהליך, והרשות תיתן חוות דעת על תהליך זה.

הרשות תציג תוכנית לטיוב אסדרה קיימת.

הרשות תקים מאגר אסדרה אחוד, שבו יפורסמו הוראות האסדרה של כל המאסדרים. סעיף 44(4) לחוק קבע שהמאגר יחל לפעול ב-1 ביוני 2022, אך הסמיך את ראש הממשלה לדחות מועד זה בשתי תקופות נוספות שלא יעלו על שישה חודשים כל אחת. ראש הממשלה, נפתלי בנט, ניצל סמכותו זו, ודחה את הקמת המאגר בחצי שנה, ל-1 בדצמבר 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של רשות האסדרה
* פעילות רשות האסדרה, באתר של ממשלת ישראל
* רשות האסדרה, ברשת החברתית LinkedIn
* הנחיות לעניין אופן ההתייעצות עם רשות האסדרה, באתר "נבו"

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה טייטלבאום, יואל בריס, יועמ"ש האוצר לשעבר, ימונה ליו"ר רשות הרגולציה, באתר כלכליסט, 24 ביוני 2022
2. ↑  צו עקרונות האסדרה (דחיית מועד תחילתו של סעיף 37 לחוק), התשפ"ב-2022, קובץ התקנות 10200, 7 ביוני 2022, עמ' 3142
**מיסוֹ** (ביפנית: **味噌**) הוא מוצר תיבול יפני מסורתי שמיוצר על ידי התססת פולי סויה באמצעות פטריה בשם קוג'י ומלח. צבעו נע בין צהבהב (״מיסו לבן״, ביפנית: שירומיסו, 白味噌) המאפיין מיסו מופחת מלח עם זמן תסיסה קצר שמקובל באזור קיוטו, ועד לחום (״מיסו אדום״, ביפנית: אקאמיסו, 赤味噌) עבור מיסו שעבר תסיסה ארוכה עם אחוז מלח גבוה יותר.

טעמו החזק והייחודי נוצר בתהליך ההתססה, בה מתפתחות חומצות אמינו כתוצאה מפירוק חלבוני הסויה ע״י האנזימים של הקוג׳י. 

המיסו משמש לתיבול רטבים, שימור ירקות ודגים (Misozuke), השריית בשר וירקות לפני אפייה, ובעיקר למרק מיסו שמלווה כל ארוחה יפנית מסורתית. היותו עשיר בחלבונים, ויטמינים ומינרלים מעניקה לו חשיבות תזונתית במטבח היפני. המיסו משמש להכנת מאכלים במטבח היפני המסורתי כמו גם בבישולים מודרניים ואף זכה להכרה עולמית. טעמו מלוח בעיקרו, אך מרכיבים וזמני תסיסה שונים, עשויים להשפיע על טעמו ועל צבעו. צבעו וטעמו של המיסו שלא עבר פסטור ממשיכים להתחזק גם כשהוא שמור במקרר.

מיסו ביפן מקוטלג לפי הדגן עליו מונבג הקוג׳י - kome לאורז, mugi לשעורה ו-mame לסויה. 

ביפן מקובלת גם החלוקה החציונית למיסו לבן לאדום.

היסטוריה
--------

שורשיו של המיסו נעוצים ככל הנראה בסין, בה מוזכר המיסו בכתבים מהמאה ה-3 לפנה"ס והוא שימש בין השאר כמרכיב עיקרי בתזונתם של הבודהיסטים הצמחוניים. במאה ה-6 הגיע המיסו ליפן יחד עם הבודהיזם, ונקרא אז "הישִיו" או "שי". עם השנים התפתחו שיטות הייצור ונוצרו סוגים שונים שנועדו למטרות שונות.
המיסו משמש גם כרכיב תרבותי חשוב בתרבות היפנית. על פי המסורת, בליל הכלולות, החתן מזמין את הכלה למרק מיסו, מה שמסמל הזמנה ליחסי מין. כיום,המנהג אינו נהוג, והוא התפתח לגרסה שונה שהעיקר בה הוא הגשת המרק בחתונות.
כיום המיסו נפוץ מאוד במטבח היפני, אך גם בארצות אסיה סמוכות כמו קוריאה וסין, ובשנים האחרונות הפך לפופולרי ברחבי העולם.

גלריה
-----

* מרק מיסומרק מיסו
* מבחר סוגי מיסו בסופרמרקט ביפן (2014)מבחר סוגי מיסו בסופרמרקט ביפן (2014)
* מיסו נמכר במיכלי פלסטיקמיסו נמכר במיכלי פלסטיק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיסו** בוויקישיתוף
* מדריך להכנת מיסו מסורתי באתר פתיתים
* המועצה היפנית לקידום המיסו
* מיכל וקסמן, אז מה זה מיסו? המדריך המלא כולל מתכונים, באתר ynet, 6 בינואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  History of Miso, Soybean Jiang (China), Jang (Korea), and Tauco / Taotjo (Indonesia) (200 B.C. to 2009) - SoyInfo Center
2. ↑  איריס ז'ורלט, טוקיו, מיסו, באתר ynet, 30 באוקטובר 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4200820-7
* NDL: 00567721

 |
**פרד סבאג'** (באנגלית: **Fred Savage**; נולד ב-9 ביולי 1976) הוא שחקן, במאי ומפיק אמריקאי יהודי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כקווין ארנולד בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "שנות הקסם", ששודרה בשנים 1988–1993. הוא זכה במספר פרסים ומועמדים, ביניהם פרס בחירת הקהל.

ראשית חייו
----------

סבאג' נולד בשיקגו שבאילינוי, בנה של ג'ואן ולואיס סבאג', שהיה סוכן נדל"ן תעשייתי סבאג' גדל בגלנקו, אילינוי, לפני שעבר לקליפורניה. אחיו הצעיר הוא השחקן בן סבאג', ואחותו הצעירה היא השחקנית והמוזיקאית קאלה סבאג'. סבו וסבתו היו מהגרים יהודים מפולין, אוקראינה, גרמניה ולטביה. הוא גדל כיהודי-רפורמי.

חינוך
-----

סבאג' התחנך בבית הספר ברנטווד, במחוז לוס אנג'לס בקליפורניה. הוא סיים את אוניברסיטת סטנפורד בשנת 1999, עם תואר ראשון באנגלית.

קריירה
------

הופעות המסך הראשונות של סבאג' היו במספר תוכניות טלוויזיה כולל אזור הדמדומים עד שזכה להכרה לאומית בשנת 1987 בסרט הנסיכה הקסומה בתפקיד הנכד החולה לצד פיטר פאלק.

בשנת 1988, הופיע סבאג' בסדרה "שנות הקסם", בתפקיד קווין ארנולד, תפקיד ראשי עליו קיבל שתי מועמדויות לגלובוס הזהב ושתי מועמדויות לאמי. בגיל 13, הוא היה המועמד הצעיר ביותר שהגיע להישגים אלו. הוא נשאר בסדרה עד שהסתיימה ב-1993. במהלך תקופה זו, הוא הופיע במספר סרטים, ובראשם וייס ורסה (1988) (סרט קומדיה בז'אנר החלפת גוף), וגם בסדרה "מפלצות קטנות". לאחר תום "שנות הקסם" חזר סבאג' בגיל 17 לבית הספר התיכון ואחר כך למד בסטנפורד. תפקיד הטלוויזיה הראשון שלו אחרי התיכון היה סיטקום ברשת NBC בשם "עבודה", שרץ במשך 2 עונות בכיכובו. לסבאג' היו סדרה של תפקידי אורח במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 בסדרה "ילד פוגש עולם" (יחד עם אחיו הצעיר בן סבאג') ובסרט "אוסטין פאוורס - גולדממבר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרד סבאג'** בוויקישיתוף
* פרד סבאג', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרד סבאג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרד סבאג', באתר AllMovie (באנגלית)
* פרד סבאג', באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* פרד סבאג', במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Fred Savage Biography (1976-)". Filmreference.com. נבדק ב-22 במרץ 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Lee, Felicia R. (19 בינואר 2006). "A Sitcom 70's Child Grows Up to Be an Alter Ego". *The New York Times*. New York City: New York Times Company. נבדק ב-11 באוגוסט 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Shirley, Don (16 בדצמבר 2001). "LA Times: Theater; Not Just Acting Like an Adult; Fred Savage contemplates his roots – as a performer and a Jew – for 'Last Night of Ballyhoo". Articles.latimes.com. נבדק ב-22 במרץ 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Fred Savage Emmy Nominated". Emmys.com. נבדק ב-22 במרץ 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Rusoff, Jane Wollman (2 בפברואר 1998). "Life after 'Wonder Years' is 'Working' for Fred Savage". *www.cnn.com*. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457279605171
* BNE: XX4874865
* BnF: cb14043412c (data)
* ISNI: 0000 0000 7246 1966
* LCCN: n91047301
* NTA: 328553433
* VIAF: 93907601
* WorldCat: lccn-n91047301

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט משנת 1985. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ליל האימה (פירושונים).

**ליל האימה** (באנגלית: **Fright Night**), הידוע גם בשם **מי מפחד מהשכן ממול**, הוא סרט אימה-קומי אמריקאי בבימויו של טום הולנד והפקתו של הרב ג'אף. ב-1988 יצא סרט המשך בשם "ליל האימה 2" וב-2011 יצא סרט מחודש בעל אותו השם. הסרט זכה בפרס סאטורן בקטגוריית סרט האימה הטוב ביותר לשנת 1985.

עלילה
-----

צ'ארלי ברוסטר (ויליאם ראגסדייל) הוא חובב מושבע של סרטי אימה עד שהוא מגלה כי השכן שלו, ג'רי דנדארידג' (כריס סרנדון), הוא ערפד. בשל הגילוי המפתיע, צ'ארלי תר אחר עזרה, הוא מספר לאמו (שלא מקשיבה לו), לחבריו ואף קורא למשטרה ומחפש אחר צייד ערפדים, אדם פיטר וינסנט (רודי מקדואל). חברתו, איימי פיטרסון (אמנדה בירז), שוכרת בכספה את פיטר, תוך ניסיון נואש "להוכיח" כי ג'רי הוא לא ערפד בכך שהיא גורמת לו לבלוע "מים קדושים". פיטר וינסנט בטעות מגלה את טבעו האמיתי של ג'רי לאחר שהוא מבחין כי אין לו השתקפות במראת הכיס.

עם המידע החדש, פיטר מחליט לברוח, אבל ג'רי לומד על הגילוי של פיטר לאחר שמצא שבר של מראת כיס על הרצפה. ג'רי רודף אחר חברו של צ'רלי, אדוארד "אד הרשע" תומפסון (סטיבן ג'יאופייריס) והופך אותו לערפד, לאחר שזה האחרון מנסה ללא הצלחה לתקוף את פיטר. ג'רי מוקסם מאיימי ומהפנט אותה, לאחר שהוא מבחין כי היא דומה לאהבתו האבודה. מבלי לדעת לאן לפנות, צ'רלי מחליט ללכת פיטר וינסנט בפעם השנייה.

פיטר מסרב בתחילה, אבל אז בחוסר רצון הוא מספר את קורות חייו כ"רוצח הערפדים". השניים מבינים כי הם מסוגלים להדוף את התקפותיו של ג'רי באמצעות צלב. פיטר הורג את אדוארד אחרי שהוא אורב לו ונועץ את הצלב בלבו (ומסירו לאחר מכן כדי להשתמש כנשק נגד ג'רי), בעוד צ'רלי מוצא את איימי כבר בעיצומה של המרתה לערפד. פיטר בטוח שהתהליך יכול להתהפך, אבל רק אם הורגים את ג'רי לפני עלות השחר.

השניים הורגים את שותפו של ג'רי, בילי קול שהוא גם שומר הראש של הערפד (כשהוא עצמו אינו ערפד, אלא משרת לא-אנושי המסוגל ללכת באור יום), וממיסים אותו לאבק. הם מניפים את הצלב בפעם השנייה ופיטר מצליח לפתות את ג'רי אל החלון וממש לפני שאור השמש מעלה אותו באש, ג'רי הופך לעטלף ובורח אל ארונו שבמרתף, בעוד איימי משלימה את המהפך שלה ותוקפת את צ'ארלי. תוך שבירת החלונות במרתף פיטר וצ'רלי מצליחים לחשוף את ג'רי אל אור השמש ולהרוג אותו אחת ולתמיד בפיצוץ מפלצתי. איימי חוזרת לצורתה האנושית ופיטר וינסנט מכריז בטלוויזיה כי אין עוד ערפדים.

ראו גם
------

* ליל האימה (סרט, 2011)

קישורים חיצוניים
----------------

* "ליל האימה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר נטפליקס
* "ליל האימה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר אידיבי
* "ליל האימה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no98049077
* WorldCat (עם LCCN): no98-049077

 |
**צוות שימור האמזונאס** (באנגלית: **The Amazon Conservation Team (ACT)**) הוא ארגון ללא כוונת רווח הפועל לשימור המגוון הביולוגי של אגן האמזונאס.

הארגון
------

הארגון נוסד ב-1996 על ידי האתנובוטניסט מארק פלוטקין ופעילת השימור ליליאנה מדריגל.

הארגון פעיל בעיקר באזורים הצפון-מערביים, הצפון-מזרחיים והדרומיים של האמזונס. הוא פועל לקידום זכויות ילידים בבעלות וניהול קרקעות, הגדרה עצמית מול גופי הממשל עבור קהילות מקומיות באמזונאס, שמירה על יערות הגשם והגנה על המגוון הביולוגי של האזור, הגנה על מסורות רפואיות מקומיות ושמירה על זכויות קניין רוחני של קהילות בדרום אמריקה.

מטה הארגון הוא במחוז ארלינגטון, וירג'יניה, והוא מפעיל משרדי שטח בברזיל, קולומביה וסורינאם.

הכרה
----

בשנת 2002 קיבל הארגון את פרס הסביבה של התוכנית הסביבתית של האו"ם כהוקרה על הישגי השימור שלהם. בשנת 2008, הארגון קיבל את פרס סקול ליזמות חברתית מקרן סקול. בנובמבר 2010 הארגון הוכר כחתן פרסי טכנולוגיה לשנת 2010 על ידי מוזיאון הטכנולוגיה בסן חוזה, על עבודתם עם טכנולוגיה כדי לסייע למיפוי האמזונס. בשנת 2015, הארגון קיבל את פרס 'לראות עולם טוב יותר' מ-DigitalGlobe, ספקית של תמונות לוויין ברזולוציה גבוהה, צילומי אוויר ותוכן גיאו-מרחבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צוות שימור האמזונאס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr00008096
* VIAF: 147011076
* WorldCat: lccn-nr00008096

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צוות שימור האמזונאס"**.
|  |
| --- |
| **יש להשלים ערך זה**: בערך זה חסר תוכן מהותי. **יש להציג את עקרונות הדת ואופן הפולחן**. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. |
| הנכם מוזמנים להשלים את החלקים החסרים ולהסיר הודעה זו. שקלו ליצור כותרות לפרקים הדורשים השלמה, ולהעביר את התבנית אליהם. |

אוניסבורו דגוצ'י, ממנהיגי האומוטו
**אוֹמוֹטוֹ** (בקאנג'י: 大本, רומאג'י: Ōmoto*,* מילולית: "המקור הגדול" או "המקור הנשגב") היא דת יפנית המסווגת לעיתים כפלג של דת השינטו, אם כי יש בה גם יסודות מהבודהיזם. הדת נוסדה בשנת 1892 בידי נאו דגוצ'י. מנהיגי הדת היו לרוב נשים. מנהיגת התנועה הנוכחית (החמישית במספר) החל משנת 2001 היא קורנאי דגוצ'י.

מזמנו של המנהיג השני, אוניסבורו דגוצ'י, מילאה שפת אספרנטו תפקיד חשוב באומוטו. החל בשנת 1924 ועד היום מפיצה הדת ספרים ומגזינים באספרנטו. כמעט כל 45,000 המאמינים למדו את השפה, וכאלף שולטים בה ברמת שפת-אם.

בין 1925 ל־1933 החזיקה הדת מיסיון בפריז. משם יצאו מיסיונרים לכל רחבי אירופה והפיצו את תורתם, לפיה אוניסבורו דגוצ'י הוא המשיח שיאחד את כל העולם.

בין 1935 ל־1942 נרדפה הדת ביפן, והיא חזרה להתקיים בפועל רק ב-1950.

לאומוטו שני מרכזים בקרבת קיוטו: מקדש באיאבה לצרכים דתיים, ומיסיון בקמאוקה הכולל משרדים, בתי ספר, הוצאה לאור ומקדשים.

לאמנות מקום חשוב באומוטו. המאמינים מנסים לייפות את העולם באמצעות האמנות ומאמינים שהאמנות מקרבת את האדם לאלוהות.

באומוטו מאמינים בכמה אלים, שהחשובים ביניהם: אואוקוניקוטצ'י, אושיטורה והיצוג'יסרו. אליעזר לודוויג זמנהוף, ממציא שפת האספרנטו, נחשב גם הוא לאל. עם זאת, כל האלים נחשבים לאספקטים שונים של אל יחיד.

אחד המאמינים המפורסמים של אומוטו הוא מוריהי אואשיבה, ממציא אמנות הלחימה אייקידו, אשר הצטרף לדת בשנת 1919 והיה לתלמידו הרוחני של דגוצ'י. בהשפעת הדת ובעידודו של דגוצ'י, שינה אואשיבה את סגנון האייקידו מסגנון לוחמני, לסגנון הרמוני, החותר למיזוג, הרמוניה ושלום. סגנון זה מאופיין, בין היתר, בצמצום הפגיעה ביריב למינימום האפשרי ומהווה עד היום את הזרם המרכזי באייקידו, המכונה "אייקיקאי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אומוטו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אומוטו
* אומוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570732205171
* LCCN: n83037682
* NDL: 00336034
* NLA: 50213054
* VIAF: 167455002
* WorldCat: lccn-n83037682

 |