recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יוחנן מוּפְס** (באנגלית: **Yochanan Muffs**; ‏3 ביוני 1932 - 6 בדצמבר 2009) היה רב  קונסרבטיבי אמריקאי ופרופסור למקרא וחקר המזרח הקדום בבית המדרש לרבנים באמריקה (JTS). פרסם מאמרים רבים במקרא, שפות שמיות, היסטוריה של המזרח הקדום ומחשבת ישראל.

תולדות חייו
-----------

נולד ברובע קווינס בניו יורק. ב-1954 הוסמך לרבנות על ידי בית המדרש לרבנים באמריקה והחל ללמד במוסד. במקביל קיבל תואר דוקטור בלימודי המזרח הקדום מאוניברסיטת פנסילבניה. ב-1970 נשא לאשה את יוכבד יהודית הרשלג והשניים חילקו את זמנם בין ביתם בניו יורק ובין דירתם בירושלים.

במשך כארבעים שנים נאבק מופס עם מחלת פרקינסון.

מחקריו
------

במסגרת עבודתו החיל מופס את עקרונות המחקר הפילולוגי-היסטורי על חקר המקרא. 

עבודתו הראשונית על מכתבי יב, שראתה אור ב-1969 בספר *Studies in the Aramaic Legal Papyri from Elephantine*, ניתחה אוצר של תעודות משפטיות בארמית שנכתבו בקהילה היהודית ששכנה באי יב שבמצרים במאה ה-5 לפנה"ס, ביחס לקובצי חוקים ממצרים העתיקה וממסופוטמיה והשוותה אותם עם חוקי המקרא.

ספרו "אהבה ושמחה: חוק, לשון ודת במקרא ובספרות חז"ל" (Love and Joy: Law, Language and Religion in Ancient Israel ;1995) ניתח את התהוותה של תרבות ישראל הקדומה תוך ניתוח משווה עם כתבים של תרבויות סמוכות באמצעות שילוב כלים תאולוגיים, היסטוריים ופילולוגיים.

ספרו "אישיותו של אלוהים: תאולוגיה מקראית, אמונה אנושית ודמות האל" (2008; The Personhood of God: Biblical Theology, Human Faith And the Divine Image) מציג תזה תאולוגית-פילולוגית על דמותו של אלוהים כדמות אישית, בעלת סממנים אנושיים.

ספריו
-----

* **אהבה ושמחה: חוק, לשון ודת במקרא ובספרות חז"ל**, הוצאת מאגנס, 1995 על הספר באתר ההוצאה (אורכב 10.09.2014 בארכיון Wayback Machine)
* **אישיותו של אלוהים: תאולוגיה מקראית, אמונה אנושית ודמות האל**, הוצאת כתר ומכון הרטמן, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* יוחנן מופס, דף שער בספרייה הלאומית

רשימת המאמרים של יוחנן מופס באתר רמב"י

* נקרולוג, פארווערטס, 9 בדצמבר 2009
* המבוא לספר "אישיותו של אלוהים"
* הנחות היסוד של החוק הפלילי במקרא (4 חלקים), עם משה גרינברג וגרשון דוד כהן

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוכבד יהודית הרשלג באנציקלופדיית הנשים היהודיות
2. ↑  חגי דגן, אלוהים, איזה טיפוס, באתר הארץ, 4 ביוני 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265491205171
* BIBSYS: 90870254
* BnF: cb12785844b (data)
* GND: 1129881679
* ICCU: UFIV128301
* ISNI: 0000 0001 1740 2733
* LCCN: n84182666
* NTA: 102238685
* SUDOC: 07034860X
* VIAF: 7514869
* WorldCat: lccn-n84182666

 |
**לוקרציה ברבריני** (באיטלקית: **Lucrezia Barberini**‏; 24 באוקטובר 1628 - 24 באוגוסט 1699) הייתה אשת אצולה איטלקית, ולאחר נישואיה גם דוכסית מודנה. היא נולדה למשפחת ברבריני והייתה רעייתו האחרונה של פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה.

ביוגרפיה
--------

לוקרציה נולדה ב-24 באוקטובר 1628 והייתה הבכורה מבין חמשת ילדיהם של טדאו ברבריני, נסיך פלסטרינה ואנה קולונה, בתו של פיליפו קולונה, נסיך פליאנו. היא הייתה אחותם של מפאו ברבריני והקרדינל קרלו ברבריני והאחיינית הגדולה של האפיפיור אורבנוס השמיני. הדודים שלה כללו שלושה קרדינלים; פרנצ'סקו ברבריני, אנטוניו ברבריני וג'ירולמו קולונה.

בן דודה לורנצו אונופריו קולונה, נסיך פליאנו, היה בעלה של מארי מנצ'יני; אחייניתו של השר הראשון בצרפת הקרדינל מאזארן.

ב-14 באוקטובר 1654 היא התחתנה עם פרנצ'סקו הראשון ד'אסטה, דוכס מודנה  והייתה אמו של רינאלדו ד'אסטה שירש את אביו כדוכס מודנה. הזוג התחתן בלורטו, מארצ'ה בבזיליקת הבית הקדוש. במובנים רבים הנישואין ייצגו שביתת נשק בין בית אסטה לברבריני שנטלו צד זה נגד זה במהלך מלחמת קסטרו הראשונה.  פרנצ'סקו לחם, למעשה, לצד אביו נגד חייליו של טדאו ברבריני.

נולד להם בן אחד, רינלדו ד'אסטה, דוכס מודנה, שהתחתן עם שרלוטה פליציטס מבראונשווייג-לינבורג.

לוקרציה מתה במודנה ב-24 באוגוסט 1699.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקרציה ברבריני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Papal Genealogy: The Families And Descendants of the Popes* by George L. Williams (McFarland, 2004)
2. ↑  *Penny cyclopaedia of the Society for the diffusion of useful knowledge, Volume 3* (C. Knight, 1835)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7611 5683
* SUDOC: 260731552
* VcBA: 495/129760
* VIAF: 252292361
* WorldCat: viaf-252292361

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


**מרתה כהן** (בצרפתית: **Marthe Cohn**; נולדה ב-13 באפריל 1920) היא ניצולת השואה צרפתייה, אחות, מרגלת לשעבר. על החוויות שלה ממלחמת העולם השנייה חיברה את הספר "מאחורי קווי האויב".

קורות חיים
----------

נולדה ב-13 באפריל 1920, כמרתה הופנונג במץ, צרפת, למשפחה יהודית אורתודוקסית כאחת משבעה ילדים. העיר מץ, בירת חבל לורן, הושבה לצרפת זמן קצר לפני לידתה, בעקבות מלחמת העולם הראשונה. לאחר המערכה על צרפת ב-1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, העיר סופחה לגרמניה הנאצית. שאר צרפת חולקה בין אזור הכיבוש הגרמני בצפון צרפת, ל"אזור החופשי" בשליטת ממשלת וישי ששיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית.

לאחר מעצרה של אחותה סטפני על ידי הגסטפו ב-17 ביוני 1942, ארגנה מרתה את בריחתם של בני משפחתה לאזור החופשי תוך שימוש במסמכים מזויפים שהוכנו לפני שברחה. היא החלה באוקטובר 1941 את לימודיה בבית הספר לאחיות של הצלב האדום הצרפתי בפואטייה ובנובמבר 1943 סיימה אותם. ארוסה, ז'אק דלאוניי, סטודנט שפגש בפואיטה, היה מעורב בתנועת ההתנגדות הצרפתית ונורה למוות ב-6 באוקטובר 1943 במבצר מונט-ולריאן שבסורנס. 

לאחר שחרור פריז, בספטמבר 1944, התגייסה מרתה לצבא הצרפתי, כאחות. היא הוצבה בגדוד הרגלים 151, אך כשהתברר שהיא דוברת גרמנית מושלמת, (השפה בה דיברו במשפחתה) הוצע לה להצטרף לשירות המודיעין של הארמייה הראשונה בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני. היא ניסתה לחדור לאזורים בשליטת הגרמנים, ולאחר ארבעה עשר ניסיונות חדירה לא מוצלחים באלזס, היא נכנסה לגרמניה דרך שווייץ באזור שפהאוזן ב-11 באפריל 1945.

המידע שמסרה הקל על התקדמות הכוחות הצרפתים. בפרט היא הצביעה על נטישת קו זיגפריד, באזור פרייבורג, ודיווחה על מארב גדול של הוורמאכט ביער השחור. 

לאחר המלחמה כהן חזרה לצרפת כדי להמשיך בעבודתה כאחות. בשנת 1956, בזמן שלמדה בז'נבה, היא הכירה סטודנט אמריקאי לרפואה, לויד כהן, והם התחתנו לאחר שלוש שנים. הם התגוררו בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה בארצות הברית.

בעזרתה של העיתונאית הבריטית ונדי הולדן פרסמה בשנת 2002 אוטוביוגרפיה בשם 
"מאחורי קוי האויב".

בשנת 2019 יצא סרט תיעודי בשם "איך הפכתי במקרה למרגלת" המספר את סיפורה במלחמת העולם השנייה.

לקריאה נוספת
------------

* כתבה על מרתה כהן ששודרה בערוץ כאן 11 לרגל יום הזיכרון לשואה 2019
* המרגלת היהודיה בלב גרמניה הנאצית באתר כאן 11

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259957305171
* BnF: cb14563374x (data)
* GND: 128850299
* ISNI: 0000 0001 1490 0948
* LCCN: n2002058365
* NTA: 327102802
* SNAC: w6w96bxh
* SUDOC: 080712606
* VIAF: 37158435
* WorldCat: lccn-n2002058365

 |
ה**מרקומנים** (באנגלית: **Marcomanni**) היו שבט גרמאני, קרוב לוודאי מקבוצת השבטים השוואבית. מקור שמם הוא ככל הנראה בביטוי גרמני עתיק הנובע מהמילים - Mark + Mann, שמשמעותו היא אנשי ספר. המרקומנים התיישבו באזור נהר המיין, זמן קצר לאחר 100 לפנה"ס. לאחר ניצחונו של דרוסוס עליהם ב-9 לפנה"ס הם עברו, בראשות מנהיגם מארובודוס, לבוהמיה.

בבוהמיה ייסד מארובוס ברית שבטים גדולה, שהפכה לממלכה רבת עוצמה, עד שאפילו אוגוסטוס, הקיסר הרומאי, ראה אותה כאיום לרומא. למרות חוזקה של ממלכה זו, היא התפוררה כמעט לגמרי לאחר המלחמה עם הכרוסקים בראשותו של ארמיניוס ב-17 לספירת הנוצרים בה נחל צבאו של מארבודוס תבוסה מרה, והוא עצמו נאלץ להימלט לאיטליה. 

במאה ה-2 כרתו המרקומנים ברית עם כמה שבטים נוספים למלחמה נגד רומא. הם נלחמו בזמנם של הקיסרים הרומיים דומיטיאנוס, טראיאנוס ואדריאנוס. מאבק זה הגיע לשיאו בשנת 168 בערך, כאשר המרקומנים פלשו לפאנוניה (כיום הונגריה), כבשו אותה לאחר ניצחון גדול בקרב קרנונטום, ולאחר מכן פלשו לאיטליה. למרות ניצחונותיהם הראשונים הצליח מרקוס אורליוס, הקיסר הרומאי, להדוף אותם ונלחם בהם עד יום מותו. המלחמות תמו עם מותו ומות שני מפקדי המשמר הפרטוריאני ומכונות בשם "המלחמות המרקומניות".

המרקומנים כרתו ברית שלום עם בנו של מרקוס אורליוס, הקיסר קומודוס, בשנת 180, אך המשיכו להתגרות מדי פעם ברומאים על ידי חציית נהר הדנובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקומנים** בוויקישיתוף
* מרקומנים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550868005171
* GND: 4115009-0
* LCCN: sh85081025

 |
**מאיק צירבס** (בגרמנית: **Maik Zirbes**; נולד ב-29 בינואר 1990) הוא כדורסלן גרמני המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת בנפיקה ליסבון ובנבחרת גרמניה.

ביוגרפיה
--------

צירבס נולד בטראבן-טרארבאך שבמערב גרמניה. שיחק כדורסל במועדון הנוער ובקבוצה הבוגרת של טריר. ב-2012 עבר לברוז במברג, הוא נבחר לשחקן המשתפר של העונה ולשחקן הגרמני הצעיר הטוב ביותר, הוא זכה עם במברג באליפות הבונדסליגה ובסופר-קאפ הגרמני. ב-2014 עבר לכוכב האדום בלגרד מסרביה. זכה עם הקבוצה באליפות, בגביע הסרבי ובאליפות הליגה האדריאטית. בעונת 2015/2016 זכה עם הקבוצה בפעם השנייה ברציפות באליפות סרביה ובאליפות הליגה האדריאטית, והעפיל עמה עד שלב רבע הגמר ביורוליג. הוא רשם ממוצע של 12.4 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק ביורוליג, ממוצע של 13.2 נקודות ו-5.9 ריבאונדים בליגה האדריאטית וממוצע של 10.3 נקודות למשחק בליגה הסרבית. 

צירבס חבר בנבחרות הלאומיות של גרמניה מאז נעוריו. הוא השתתף באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה ב-2008 ביוון. הוא רשם באליפות ממוצע של 16.5 נקודות ו-8.3 ריבאונדים למשחק. ב-2009 שיחק עם הנבחרת באוניברסיאדת בלגרד. ב-2010 שיחק באליפות אירופה עד גיל 20 והשיג ממוצע של 11.7 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק. ב-2013 היה חבר בנבחרת גרמניה שהשתתפה באליפות אירופה שהתקיימה בסלובניה.

ביוני 2016 חתם מאיק צירבס על חוזה לשנתיים במכבי תל אביב. בינואר 2017 הושאל לבאיירן מינכן. בתום העונה שוחרר ממכבי תל אביב וחתם באופן קבוע בבאיירן.

סטטיסטיקה ביורוליג
------------------

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | ברוז במברג | 23 | 23 | 19.7 | 0.535 | 0.000 | **0.786** | 5.0 | 0.6 | 0.7 | 0.4 | 8.2 |
| 2013/2014 | 10 | 9 | 18.8 | 0.508 | 0.000 | 0.652 | 4.8 | **0.7** | 0.1 | 0.2 | 8.1 |
| 2014/2015 | הכוכב האדום בלגרד | **24** | 0 | 13.0 | **0.622** | 0.000 | 0.688 | 3.3 | 0.3 | 0.5 | 0.4 | 5.2 |
| 2015/2016 | **27** | **26** | **25.2** | 0.604 | 0.000 | 0.677 | **6.1** | **0.7** | **0.9** | **0.6** | **12.4** |
|
| **קריירה** |  | 84 | 58 | 19.4 | 0.574 | 0.000 | 0.691 | 4.8 | 0.6 | 0.4 | 0.4 | 8.7 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיק צירבס** בוויקישיתוף
* מאיק צירבס, ברשת החברתית פייסבוק
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* מאיק צירבס באתר הליגה האדריאטית
* מאיק צירבס באתר הליגה הסרבית
* יהונתן אליהו‏, נהג חדש: הפריחה הפתאומית של מאיק צירבס מהכוכב האדום בלגרד, באתר וואלה!‏, 18 בדצמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיק צירבס באתר האליפות
2. ↑  מאיק צירבס באתר האליפות
האי במבט מהאוויר
הטירה
מפל ופרחים-פינת חמד אופיינית
**מאינאו** (בגרמנית: **Mainau**) המכונה גם **"אי הפרחים"** ממוקם בצפון מערב ימת קונסטנץ במדינת באדן-וירטמברג, גרמניה. שטחו של האי כ-0.45 קמ"ר והוא השלישי בגודלו מבין האיים באגם. האי מחובר ליבשה באמצעות דרך וגשר צרים בחלקו הדרומי וכן באמצעות מעגן ומזח לסירות בחלקו הצפוני. הכניסה לאי מותרת להולכי רגל בלבד.

היסטוריה
--------

עדויות להתיישבות מן התקופה הפרהיסטורית נמצאו על הגדה הדרומית של האי. בין היתר נמצאו כלי עבודה כגון גרזן, כלי חרס ושברי אבני צור המתוארכים לתקופה הנאוליתית, כ-5,000 שנה לפני זמננו. באזורי החוף הצפוני והדרומי-מערבי נמצאו ונחפרו בתים האופייניים לאזורי חוף של אגמים מתקופת האבן ותקופת הברונזה. סביב שנת 400 לפני הספירה התגוררו באי בני שבטים קלטים, ככל הנראה הלווטים, אשר נהנו מן ההגנה הטבעית של האגם.

בתקופת הכיבוש הרומי נבנה באי נמל קטן אך לא נמצאו ממצאים המורים על קיומו של יישוב. עד לתקופת המלחמות הנפוליאוניות היה האי בבעלותו של המסדר הטבטוני. בשנת 1853 רכש הדוכס פרידריך הראשון מבאדן את האי ובנה עליו ארמון קיץ לשימושו. לאחר מלחמת העולם הראשונה הפכה באדן לרפובליקה אך הדוכס המשיך לשמור על זכויותיו באי. לאחר מותו בשנת 1928 עבר האי לבעלותה של אחותו ויקטוריה, אשתו של גוסטב החמישי, מלך שוודיה. האי המשיך לעבור בירושה גם לדורות הבאים. בשנת 1974 הועבר האי לבעלותה של קרן משפחתית הממשיכה לנהל את האי ונמצאת בשליטת יורשי המשפחה.

כיום
----

הבעלות על האי נמצאת בידי "קרן לנארט ברנדוט" (Lennart Bernadotte-Stiftung) שהיא גוף משפטי שהוקם על ידי הרוזן ברנדוט מויסבורג שהיה נסיך שוודיה, והדוכס מסמאלאנד. האי מהווה אטרקציה תיירותית והוא משמש כולו כגן פורח ומודל לשמירת הסביבה. על האי ממוקמים גם חממה לפרחים טרופים ופרפרים וכן בית אחוזה המשמש בחלקו כמקום למגורי הבעלים, אולם קונצרטים ציבורי וכנסייה.

באי נטועים זנים רבים ושונים של עצים ובהם גם זנים אקזוטיים יקרי ערך כגון סקוויה ענקית ומטסקוויה. גני האי מעוצבים ומטופחים וכוללים פינות חמד שבהם משולבות פרגולות, מזרקות מים ופסלים. בין זני הפרחים הגדלים ברחבי באי ניתן למצוא ורדים מסוגים שונים, צבעונים, נרקיסים, ועוד. בחממה הצמודה לבית האחוזה מגדלים סחלבים. בבית הפרפרים מתקיימים תנאים טרופיים המאפשרים תנאי מחיה לכ-1,000 פרפרים מכ-80 זנים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאינאו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מאינאו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554164505171
* BnF: cb122619431 (data)
* GND: 4037109-8
* HDS: 007083
* LCCN: sh97001234
* NKC: ge689710
* VIAF: 234780627
* WorldCat: viaf-234780627

 |
**מרתה הייר** (באנגלית: **Martha Hyer** ; ‏10 באוגוסט 1924 - 6 במאי 2014) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1958 על הופעתה בסרט "אחדים באו במרוצה".

ביוגרפיה
--------

הייר נולדה בעיר פורט וורת' שבטקסס ולמדה ב"אוניברסיטת נורת'ווסטרן". התגלתה על ידי סוכן כישרונות מטעם חברת ההפקה RKO בעת ששיחקה ב"תיאטרון פסדינה" שבקליפורניה.

קריירת משחק
-----------

הייר החלה את הקריירה שלה בתפקידים קטנים בסרטים כמו "סברינה" של בילי ויילדר בו שיחקה בתור אליזבת טייסון ארוסתו של הפלייבוי דייוויד לרבי (ויליאם הולדן), "קרב היימן" לצידו של כוכב הקולנוע רוק הדסון ו"אבוט וקוסטלו טסים למאדים" לצד צמד הקומיקאים אבוט וקוסטלו. הייר שיחקה תחת במאיי הקולנוע הנרי קוסטר בקומדיה "ידידי גודפרי", בלייק אדוארדס בתחילת דרכו בדרמה "מיסטר קורי" לצידו של טוני קרטיס וג'ין נגולסקו בדרמה הרומנטית "כל חלומותי".

בשנת 1958 שיחקה הייר בתפקיד המזוהה ביותר עימה בקריירה גוון פרנץ' בדרמה של וינסנט מינלי "אחדים באו במרוצה", תפקיד עליו הייתה מועמדת הייר לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה השתתפה הייר גם בקומדיה "ספינת האהבה" (Houseboat) בתפקיד קרולין גיבסון לצידו של קרי גרנט.

לאורך שנותייה כשחקנית הוליוודית שהתפרסו בלמעלה משלושה עשורים שיחקה הייר בסרטו התקופתי של פרנק בורזייגי "הדייג מן הגליל" בתפקיד הנסיכה היהודייה הרודיאס, במערבון של הנרי הת'וואיי "בניה של קטי אדלר" בתפקיד מרי גורדון, בדרמה של אדוארד דמיטריק "השאפתנים" ובעיבוד הקולנועי לרומן החלל "האנשים הראשונים על הירח".

חיים אישיים
-----------

בשנת 1951 נישאה לתסריטאי ריי סטאל והתגרשה ממנו לאחר שלוש שנות נישואים.

בשנת 1966 התחתנה הייר עם מפיק הסרטים האל ואליס, היא נותרה נשואה לו במשך כ-20 שנה עד למותו.

הייר מתה ב-31 במאי 2014 בסנטה פה, ניו מקסיקו בגיל 89.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* חסרי החוק (1950)
* כל כך גדול (1953)
* אבוט וקוסטלו טסים למאדים (1953)
* הנוסעים לחלל (1954)
* הקרב על הנהר הקשוח (1954)
* סברינה (1954)
* מזלי (1954)
* פרנסיס על הצי (1955)
* מיסטר קורי (1957)
* ידידי גודפרי (1957)
* המנון הקרב (1957)
* העבריין מברוקלין (The Delicate Delinquent)‏ (1957)
* אחדים באו במרוצה (1958)
* ספינת האהבה (Houseboat)‏ (1958)
* חופשה בפריז (1958)
* הדייג מן הגליל (1959)
* כל חלומותי (1959)
* ארמון הקרח (1960)
* סמוך על ארצ'י (1961)
* בלש בעל כרחו (The Man from the Diner's Club)‏ (1963)
* השאפתנים (The Carpetbaggers)‏ (1964)
* האנשים הראשונים על הירח (1964)
* חוף ביקיני (1964)
* בניה של קטי אדלר (1965)
* לדמיין את אמא מתה (1966)
* רדיפה (1966)
* לילו של הגריזלי (1966)
* בית 1000 הבובות (1967)
* ההפנינג (1967)
* קרוספלוט (1969)
* יום הזאבים (1971)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרתה הייר** בוויקישיתוף

* מרתה הייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרתה הייר, באתר AllMovie (באנגלית)
* מרתה הייר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מרתה הייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007391945205171
* BIBSYS: 1560455410951
* BNE: XX1323530
* BnF: cb138954422 (data)
* GND: 118986236
* ISNI: 0000 0001 1936 5702
* LCCN: n90608022
* RERO: 02-A009391077
* SNAC: w61c2rn9
* SUDOC: 13368296X
* VIAF: 79166886
* WorldCat: lccn-n90608022

 |
**אדוארד סלומון פרנקפוֹרט** (בהולנדית: **Eduard Salomon Frankfort**; ‏21 ביוני 1864 – 19 באוגוסט 1920) היה צייר יהודי-הולנדי שפעל במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

'דיון תאולוגי', יצירה מאת אדוארד פרנקפורט. רבות מיצירות פרנקפורט עוסקות בחיי היהודים
נולד במפל שבהולנד לדינה (לבית בנדין) ושמעון פרנקפורט, הצעיר מבן שמונת ילדיהם. אביו היה סוחר ודתי אדוק ומסלול ההשכלה של אדוארד כלל בהתאם לכך לימוד תורה אינטנסיבי.

בהיותו בן 11 עברה המשפחה לאמסטרדם בה קיווה אביו לבסס את פרנסתו. אדוארד הצעיר גילה עניין בציור, השתלם בסטודיו והיה לאמן חזותי. ב-1887 למד אצל הצייר אוגוסט אלבה (אנ') ברייכסאקדמיה ("Rijksakademie"), האקדמיה הממלכתית לאמנות יפה באמסטרדם (אנ'). לאחר מכן השתלם במשך חודשים ספורים באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן.

פרנקפורט נותר באמסטרדם עד שנת 1905, ויצר בה. רבים מציוריו עסקו בנושאים דתיים-יהודיים, הוא זכה להערכה רבה ובשנת 1903 זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאמנות "Arti et Amicitiae" (אנ') (מלטינית: אמנות ורֵעות), בעקבות ההערכה לה זכה, נקרא ללמד בבתי ספר לציור. כמו אמנים אחרים בני התקופה נמשך פרנקפורט לעיירה לארן ועבר להתגורר בה למשך תקופה קצרה. ב-1905 נסע בעקבות אחותו לביקור בדרום אפריקה ובמהלך סיוריו שם המשיך בציור דיוקנאות. מדרום אפריקה חזר לאמסטרדם, שם נישא ב-1911 לקלרה קלוטס. לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים.

פרנקפורט המשיך לנהל קריירה מכובדת כצייר עד מותו בגיל 56 ב-19 באוגוסט 1920. המוזיאון להיסטוריה יהודית באמסטרדם מחזיק באוסף עבודותיו של פרנקפורט שנותרו בידי המשפחה, יתר עבודותיו מבוקשות ברחבי העולם בידי אספנים פרטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד פרנקפורט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 15589894
* RKD: 29142
* ULAN: 500069657
* VIAF: 96165908
* WorldCat: viaf-96165908

 |
**מרטין מאל** (באנגלית: **Martin Mull**; נולד ב-18 באוגוסט 1943 בשיקגו), קומיקאי, צייר ושחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

מאל הוא בוגר בית הספר לעיצוב של רוד איילנד.

קריירה
------

שימש בתפקידים ראשיים בסרטים ובתוכניות טלוויזיה שונות, וכן באופרות סבון ובשעשועונים. שיחק תפקידים משניים בסרטים כגון "שומר הראש שלי" שיצא בשנת 1980; "קח את העבודה הזו ודחוף אותה" שיצא ב-1981; "אדון אמא" שיצא בשנת 1983; "כאבי גדילה" שיצא בשנת 1984 ועוד. 

בטלוויזיה שיחק במספר סדרות, וכן הופיע בתפקיד אורח בסדרה "משפחה בהפרעה" כחוקר הפרטי ג'ין פרמזן.
ב-1985, שיחק מאל את קולונל חרדלי בסרט "רמז מסתורי" המבוסס על משחק הקופסה הקלאסי. ב-1992 שיחק בסרט "לרקוד עם המוות". 

בשנת 2001 שיחק בקומדיה הטלוויזיונית של רשת Showtime "הנזירה מריה מסבירה הכל" בכיכובה של דיאן קיטון. בשנת 2010 שיחק בסרט האקשן "קילרים" בכיכובם של קתרין הייגל ואשטון קוצ'ר. 

בספטמבר 2013 עלתה הסדרה הקומית "אבאל'ה" ברשת Fox, בכיכובו של מאל לצד סת' גרין. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. ב-2016 החל לשחק בסיטקום של נטפליקס "החווה", בתור ג'רי, המכור לאסיד. ב-2017 שיחקה בסדרה הקומית "*I'm Sorry* ‏", וב-2019 שב לעונה השנייה. ב-2018 כיכב גם בסיטקום "הילדים המגניבים", שיצר וכתב צ'ארלי דיי לרשת פוקס.

בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בסדרה "*Not Dead Yet*" מבית רשת ABC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין מאל** בוויקישיתוף

* מרטין מאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרטין מאל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרטין מאל, באתר Discogs (באנגלית)
* מרטין מאל, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 7022678
* BnF: cb142094966 (data)
* GND: 119400391
* ISNI: 0000 0001 1041 9604
* LCCN: n85041495
* MusicBrainz: 92371674-1869-4e0c-8151-3de9ced59e15
* SNAC: w6nz9fqk
* ULAN: 500121152
* VIAF: 18031037
* WorldCat: lccn-n85041495

 |
**ויהנה** (בסלובקית: **Vyhne**) היא כפר במרכז סלובקיה, סמוך לעיר ההיסטורית באנסקה שטיאווניצה במחוז באנסקה ביסטריצה. ליד הכפר מצויה שמורת טבע בשם *Kamenné more* ("ים הסלעים").

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. מחנה עבודה ויהנה טעון הרחבה.
ויהנה מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1256. בשנת 1473 הוקמה בה המבשלה העתיקה ביותר בסלובקיה, על ידי מסדר אבירי היכל שלמה. בתקופת השואה הוקם בכפר מחנה ריכוז ועבודה ליהודי סלובקיה.

דמוגרפיה
--------

לפי מפקד שנערך ב-2001, הצהירו על עצמם 79% מתושבי הכפר כמשתייכים לכנסייה הרומית-קתולית ו-12.7% הצהירו על עצמם כעל חסרי דת.

כלכלה
-----

מהמאה ה-14 נעשה שימוש במעיינות החמים הנמצאים בכפר לשם הפעלת ספא. בזכות קרבתו של הכפר לעיר האמידה באנסקה שטיאווניצה הוחש פיתוח אתר הספא והוא נודע בזכות ביקוריהם של אישים כגון הסופר מור יוקאי והמדינאי פרנץ ראקוצי השני (Francis II Rákóczi). הספא נהרס בתקופת מלחמת העולם השנייה. במקום פעיל משנת 2007 פארק מים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויהנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויהנה
* על מחנה הריכוז ליד ויהנה בתוך התערוכה "סיפורה של הקהילה היהודית בברטיסלווה", באתר יד ושם
* הערך על מחנה הריכוז ליד ויהנה באנציקלופדיה של השואה באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4640078-3
* LCCN: no2013099294
* NKC: ge725163
* VIAF: 243194119
* WorldCat (עם VIAF): 243194119

 |
**מאיק-קאלב קוצאר** (באסטונית: **Maik-Kalev Kotsar**; נולד ב-22 בדצמבר 1996) הוא כדורסלן אסטוני המשחק בעמדת הסנטר בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בנוסף, הוא משחק בנבחרת אסטוניה בכדורסל ובנבחרת אסטוניה בכדורסל 3x3.

קריירת מכללות
-------------

ב-7 במרץ 2016 התחייב קוצאר לשחק באוניברסיטת קרוליינה הדרומית. בשנתו הראשונה הוא שיחק בכל 37 המשחקים ופתח בחמישייה 33 פעמים, עם ממוצעים של 5.8 נקודות ו-4.8 ריבאונדים למשחק, כשקרוליינה הדרומית עלתה לפיינל פור טורניר אליפות המכללות הראשון שלה, והפסידה 73–77 לגונזגה. קוצאר נבחר לחמישייה השנייה של אזור ה-SEC לאחר שהעמיד ממוצעים של 11.2 נקודות, 6.3 ריבאונדים, 2.3 אסיסטים, 1.5 חטיפות ו-1.1 חסימות למשחק במהלך עונת הסיניור שלו.

קוצאר במדי קרוליינה הדרומית במרץ 2020
למד בבית הספר לעסקים באוניברסיטת קרוליינה הדרומית. התמחותו הראשית הייתה במימון והמשנית בניהול. עד סיום לימודיו הוא נבחר לרשימת הנשיא, לרשימת הכבוד של מנהל הספורט באוניברסיטה ולרשימת הכבוד של אזור ה-SEC. ההישג האקדמי הבולט ביותר שלו הגיע בשנתו האחרונה כאשר נבחר לספורטאי השנה של האוניברסיטה. פרס זה מוענק מדי שנה לסיניור עם ההישגים האקדמיים הטובים ביותר.

קריירה מקצועית
--------------

ב-16 באוגוסט 2020 חתם קוצאר בהמבורג טאוורס מהבונדסליגה הגרמנית. בשתי העונות שלו בהמבורג, הוא העמיד ממוצעים של 14.2 נקודות למשחק בבונדסליגה.

ב-25 ביולי 2022, הוא חתם בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג.

קריירה בנבחרת הלאומית
---------------------

קוצאר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ב-29 ביוני 2018, במשחק מוקדמות גביע העולם 2019 נגד בריטניה, וקלע 8 נקודות בהפסד החוץ 65–74.

3x3
---

קריירת הכדורסל 3x3 של קוצאר החלה בקבוצה עד גיל 18 ב-2013 עם טורניר בטורניר הסטריטבול בטאלין, שם הוא עלה לגמר אליפות אסטוניה עד גיל 18 ובסופו של דבר לאליפות העולם 3x3 ב-26 בספטמבר 2013. קוצאר המשיך להתחרות ב-3x3 גם ב-2014 ו-2015. הוא חזר לשחק 3x3 בטורניר בריגה, לטביה, ב-10 במאי 2018. נבחרתו העפילה לגביע העולם בכדורסל 3x3 לשנה זו. נבחרת אסטוניה של קוצאר סיימה במקום ה-3 בבית ב', לא העפילה לרבע הגמר וסיימה במקום העשירי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיק קוצאר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Estonian forward Maik-Kalev Kotsar commits to South Carolina basketball". *The State*. 7 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Kotsar And Couisnard Earn Coaches Postseason Accolades". gamecocksonline.com. 10 במרץ 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Two former Gamecocks named to NABC Honors Court".
4. ↑  "Kotsar named Gamecocks Male Scholar-Athlete of the Year".
5. ↑  "Maik Kotsar joins Hamburg Towers". *Sportando*. 16 באוגוסט 2020. נבדק ב-16 באוגוסט 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Maik Kotsar". *www.easycredit-bbl.de*. נבדק ב-2022-07-25.
7. ↑  "Maik Kotsar, al Cazoo Baskonia". *www.acb.com* (בספרדית). נבדק ב-2022-07-25.
8. ↑  "Viimasel veerandil mängu käest andnud Eesti korvpallikoondis kaotas Suurbritanniale" (באסטונית). Delfi Sport. 29 ביוני 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. ↑  "Maik-kalev Kotsar".
10. ↑  "FIBA 3x3 World Cup 2018".
**פרנצ'יסק פאנט** (ברומנית: **Francisc Panet**;‏ 1907 – 7 בנובמבר 1941) היה מהנדס כימי, קומוניסט יהודי-רומני ולוחם אנטי-נאצי, מנהיג "קבוצת פאנט", שכל חבריה הוצאו להורג ב-1941, ברומניה.

קורות חיים
----------

פאנט נולד בטרגו מורש, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה יהודית אמידה. הוא למד כימיה בברנו, בצ'כוסלובקיה והיה בקשרי ביקורים והתכתבות עם אלברט איינשטיין, שביקש ממנו להמשיך להתכתב גם אחרי שובו לרומניה אחרי הלימודים.

פאנט היה חבר במפלגה הקומוניסטית הרומנית מתחילת שנות העשרים של המאה העשרים ונישא ל**לילי גוטליב** (Lili Gottlieb), יהודיה קומוניסטית, בוגרת הפקולטה לספרות ופילוסופיה של אוניברסיטת בוקרשט.

ב-1941, לאחר שגרמניה הנאצית ובת בריתה, רומניה, פתחו במתקפה נגד ברית המועצות, התבקש פאנט על ידי המפלגה הקומוניסטית לסייע בחבלה במאמץ המלחמתי של גרמניה נאצית ורומניה על ידי הכנת מטעני נפץ, שישמשו נגד מסילות ברזל ויעדים אחרים. פאנט אסף סביבו קבוצה של חמישה קומוניסטים, כולל הוא ורעייתו, ארבעה מתוכם יהודים והחמישית הונגריה. בקבוצה הייתה עוד כימאית, עדה מארינסקו ורופא, אדאלברט קורנהאוזר. בחדר האמבטיה פתח פאנט מעבדה כימית וחבריו רכשו עבורו חומרי גלם והמכשור הדרוש למלאכתו. הם הכינו מטעני נפץ ומסרו אותם לאנשי מחתרת אחרים במפגשים מחוץ לדירת פאנט, אך למרות אמצעי הזהירות השלטונות עלו עליהם וב-31 באוקטובר פשטו על הדירה וכל הקבוצה נעצרה. בעת המעצר נמצאו בדירת פאנט 140 מטענים מוכנים. ב-5 בנובמבר הועברו למשפט בז'ילבה ולאחר משפט שערך שעתיים נידונו למוות על ידי בית דין בראשותו של קולונל אלכסנדרו פטרסקו. בקשות החנינה, שהגישו עורכי הדין, נדחו וב-7 בנובמבר הם נלקחו להוצאה להורג ליער ז'ילבה, שם נקשרו לעצים. פאנט פתח בשירת האינטרנציונל וכיתת יורים הוציאה אותם להורג.

חברי קבוצת פאנט
---------------

* לילי פאנטלילי פאנט
* אדאלברט קורנהאוזראדאלברט קורנהאוזר
* עדה מארינסקועדה מארינסקו
* אליסבטה נאגיאליסבטה נאגי

לאחר עליית הקומוניסטים לשלטון ברומניה, הונצחו חברי הקבוצה בשמות רחובות בערי רומניה השונות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  EXCLUSIV Un român ridicat în slăvi de Einstein şi EXECUTAT în România. Povestea unei mari speranţe a ştiinţei mondiale (ברומנית)
2. ↑  כתב העת Viața, השנה הראשונה, גיליון 223, 11 בנובמבר 1941, עמוד 6 (ברומנית)
3. ↑  Rasplata complicitatii (ברומנית)
קיסר אוסטרו-הונגריה, קרל הראשון ואדוארד פישר (צ'רנוביץ 1917)
**אדוארד פישר** (בגרמנית: **Eduard Fischer**, ‏ 1862–1935) היה איש משטרה יהודי-אוסטרי, קולונל (*Landesgendarmeriekommandant*) בז'נדרמריה האוסטרית ונודע כראש הפרטיזנים שלחמו בצבא הרוסי שפלש לבוקובינה במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

פישר, בנו של חקלאי יהודי נולד בקרפצ'יב, כפר בצפון בוקובינה, בנפת ויז'ניצה, נחלת הכתר האוסטרי, כיום באוקראינה. היה מעוניין בחיים צבאיים מאז ילדותו. לאחר שסיים את בית הספר בכיתה ו', הוא הצטרף בשנת 1879, כמתנדב לגדוד 41 הבוקובינאי ונשלח לבית ספר צבאי ליד קרקוב.

פישר סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1885. ובשנת 1888 הועלו לדרגת סגן, ובשנת 1891 הועבר לז'נדרמריה הקיסרית. ב 1898 הועלה לדרגת סרן ומונה למפקד חטיבת הז'נדרמריה מס. 1 שהוצבה בצרנובץ, ולסגן מפקד הז'נדרמריה של כל בוקובינה. ב 1912 שימש כבר כמפקד הז'נדרמריה בדוכסות.

עם הפלישה הרוסית לבוקובינה, אז ארץ כתר בממלכת אוסטרו-הונגריה, שארעה בסוף אוגוסט 1914. הצבא הרוסי חדר למדינה מצפון והגיע עד לדרום בוקובינה, ושם נעצר באזור גורה הומורה וקמפולונג, תוך כיבוש בירת בוקובינה צ'רנוביץ.

בפיקודו של הקצין היהודי ד"ר אדוארד פישר לחמו הפרטיזנים האוסטרים, שרבים מהם היו יהודים, נגד הצבא הסדיר הרוסי, תוך שהם מאלצים אותו לבצע נסיגה. במהלך הדיפת הרוסים נכבשה צ'רנוביץ בחזרה על ידי האוסטרים בפיקודו של פישר, אך רק לתקופה קצרה. ב-20 בנובמבר 1914, צ'רנוביץ נפלה שוב בידי הרוסים בפיקודו של גנרל סליבנוב. אך התקדמותם נעצרה בנהר סירט עד ליוני 1915, כאשר הכוחות האוסטרים מונים 10,000 לוחמים בסך הכל. בזכות עמידתו העיקשת של פישר הרוסים הציבו פרס של 100,000 רובל למי שיביא ללכידתו.

בזכות עמידתו האיתנה בספטמבר 1914 הועלה פישר בדרגה לדרגת קולונל והוענק לו על ידי קרל הראשון, קיסר אוסטריה אות מסדר כתר הברזל (Orden der Eisernen Krone).

ב -1 בפברואר 1918, הועלה לדרגת מייג'ור גנרל (Generalmajor), והתמנה למפקד כללי של הז'נדרמריה של גליציה ובוקובינה. בחודשי מרץ-נובמבר 1918 הוא היה אחראי גם על ארגון תחבורה ואספקה של מוצרי צריכה מווינה ולמעשה שימש כמושל.

אדוארד פישר פרש אחרי שהמלחמה הסתיימה ב -1 בינואר 1919.

בעקבות חוזה סן-ז'רמן לאחר המלחמה, אוחדה בוקובינה עם רומניה. הרומנים שהחשיבו את פישר כאויב, עצרו אותו ואת אשתו והם נכלאו במחנה ליד יאשי שם גם נפטרה אשתו ממחלה. ב 1920 שוחרר ונשלח חזרה לווינה.

ב־25 באוקטובר 1925 קיבל פישר את עיטור צלב האבירים (Ritterkreuze)

ב-1935 פרסם את זכרונותיו בספרו "*Krieg ohne Heer*" (מלחמה ללא צבא).

באותה השנה הוא נפטר ונקבר בבית העלמין הייציג בווינה, כנוצרי, מאחר שמתישהו במהלך חייו המיר את דתו לקתולית.

לקריאה נוספת
------------

* Eduard Fischer (1935). *Krieg ohne Heer : meine Verteidigung der Bukowina gegen die Russen*. Franz Schubert ; Josef Lenobel. OCLC 67238475.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד פישר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ehrengräber Friedhof Hietzing, Ehrengräber Friedhof Hietzing - Dr. Eduard Fischer

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011045720505171
* GND: 144030020
* ISNI: 0000 0001 1911 4524
* SNAC: w6cs66m0
* VIAF: 170275789
* WorldCat: viaf-170275789

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדרך הרומית ההיסטורית. אם התכוונתם לכביש המהיר ביוון, ראו אגנטיה אודוס.
תוואי הדרך
שרידי ריצוף הדרך ואבן שתמכה בגשרון ליד פיליפי
**ויה אגנטיה** (לטינית **Via Egnatia**; יוונית **Εγνατία Οδός**; אלבנית **Rruga Egnatia**; מקדונית **Виа Егнација**; טורקית **Egantia yolu**) הייתה דרך רומית שהובילה מדירכיום (Dyrrachium), היא דורס בת ימינו שבאלבניה, אל ביזנטיון (כיום איסטנבול בטורקיה).

היסטוריה
--------

ויה אגנטיה נסללה על ידי הרומאים במאה ה-2 לפנה"ס וחצתה את איליריה, מקדוניה ותראקיה בשטח הנמצא כיום באלבניה, מקדוניה, יוון והחלק האירופאי של טורקיה. אורכה של הדרך היה 1,120 ק"מ, ובדומה לדרכים רומיות אחרות, רוחבה היה כ-6 מטרים והיא כוסתה באבנים גדולות מרובות צלעות או בעפר דרוך. המקורות העיקריים לתולדות הדרך ובניתה הם ב"גאוגרפיקה", חיבורו של הגאוגרף היווני סטרבון, ובמספר אבני דרך שנותרו לאורך התוואי בו עברה. כתובות דו לשוניות מעידות על כך שגנאוס אגנטיוס (Gnaeus Egnatius), פרוקונסול מקדוניה, הורה על בנייתה של הדרך בתאריך שאינו ידוע במדויק, והדרך נטלה את שמו. לפי מרקוס טוליוס קיקרו ופוליביוס, ייתכן שויה אגנטיה נסללה לאורך דרך צבאית עתיקה שהובילה מאיליריה אל ביזנטיון.

הדרך נסללה במטרה לקשר את רומא אל מושבותיה המזרחיות בבלקן, והייתה המשכה של ויה אפיה, אשר יצאה מרומא עד ברינדיזיום (ברינדיזי) לחוף הים האדריאטי. נקודת ההתחלה של ויה אגנטיה מוקמה בדירכיום, על חופו המזרחי של הים האדריאטי מול ברינדיזי, ונדרשה הפלגה בת יום בין שני הנמלים. הדרך היוותה את ציר התחבורה העיקרי של האימפריה הרומית גם אל מושבותיה במזרח הים התיכון, עד שאוגוסטוס בנה דרך נוספת מצפון לה.

אבני דרך שנותרו לאורכה של ויה אגנטיה מעידות כי טראיאנוס שיפץ את הדרך לפני מלחמותיו כנגד הפרתים בשנת 113, אך במאה ה-5 הופסק השימוש בה בשל חוסר היציבות בבלקן, והיסטוריון בן התקופה ציין כי חלקה המערבי הפך כמעט בלתי עביר.

ויה אגנטיה שופצה שוב על ידי הקיסר יוסטיניאנוס הראשון במאה ה-6 והפכה לציר תחבורה חשוב באימפריה הביזנטית. באותה עת היא הגיעה לשער הזהב של קונסטנטינופול. אף שכמעט כל קשרי המסחר היבשתי של האימפריה הביזנטית עם מערב אירופה נעשו דרכה, קיימות עדויות לכך שמצב הדרך עדיין היה בכי רע והיא הפכה בלתי שמישה לאחר גשם. בימי הביניים עדיין נודעה לויה אגנטיה חשיבות, וחלק ממסעי הצלב עברו דרכה אל ארץ ישראל.

בשנת 2010 הושלמה סלילת הכביש המהיר אגנטיה אודוס, הידוע גם ככביש מספר 2, בצפונה של יוון, שבחלקו הגדול מקביל לתוואי של ויה אגנטיה הרומית.

בשנת 2014 נחנכה דרך מטיילים העוברת על שרידי הדרך הקדומה, המסלול נחצה לשני חלקים: דורס - סלוניקי, סלוניקי - איסטנבול, כאשר רק החלק הראשון פתוח להליכה ולרכיבת אופניים והשני עודנו בשלבי מחקר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויה אגנטיה** בוויקישיתוף
* ויה אגנטיה – תיאור החלק האלבני

הערות שוליים
------------

1. ↑  Via Egnatia on Foot

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge194459

 |
**פרנץ קורין** (בהונגרית: **Chorin Ferenc**; בודפשט, 3 במרץ 1879 – ניו יורק, 5 בנובמבר 1964) היה תעשיין ובעל מכרות יהודי-הונגרי, בנו הבכור של הפוליטיקאי פרנץ קורין. הוא אחד מאנשי העסקים הידועים והמשפיעים ביותר בתקופת שלטונו של עוצר הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי.

קורות חיים
----------

פרנץ קורין נולד ב-3 במרץ 1979 בבודפשט כילד למשפחה יהודית אמידה. סבא רבא שלו אהרון חורין היה רבה המפורסם של העיר ארד. הוא למד בבודפשט ובברלין.

סיים את לימודיו בשנת 1901 כדוקטור למשפטים ובשנת 1904 קיבל רישיון כעורך דין. בשנת 1918 השעה את הקריירה שלו כעורך דין ומונה למנכ"ל חברת כריית הפחם שלגוטריאן. לאחר מות אביו בשנת 1925 התמנה לנשיא החברה. בשנת 1919 הוטבל לנצרות.

בשנת 1925 נבחר לסגן נשיא התאחדות התעשיינים של הונגריה, ובשנים 1928 עד 1942 היה נשיאה. הוא הקים את מרכז התעסוקה בשנת 1925 והפך לנשיאו הראשון. בשנת 1927 התמנה לחבר הבית העליון של הפרלמנט ההונגרי כמו התעשיין ההונגרי-היהודי ינה וידה, מעשירי הונגריה.

לאחר הכיבוש הגרמני במרץ 1944 נאלץ למסור את רכושו לגרמנים, ובתמורה הצליח לעזוב את הונגריה בהסכמת הגסטפו. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא סייע כלכלית לעוצר מיקלוש הורטי, שחי בגלות בפורטוגל.

הוא התיישב בניו יורק בשנת 1947, שם הקים כמה מיזמים עסקיים וכיהן כיו"ר משותף של הנציבות הלאומית ההונגרית. נפטר ב-5 בנובמבר 1964.

קשריו עם מיקלוש הורטי
---------------------

כמה חוקרים, כולל ההיסטוריון לאסלו קרשאי, חולקים לגבי אמיתות ידידותם של היהודים העשירים בהונגריה עם העוצר מיקלוש הורטי האנטישמי ומאמינים כי היו אלה רק יחסי זהות אינטרסים בינם לבין שליט הונגריה. לדברי ההיסטוריון ד"ר אנטל צטלר, עמדתו של קרשאי מיושנת ומייצגת את היסטוריוגרפיה ההונגרית המרקסיסטית. בכל מקרה, העובדה כי ברור שלא הייתה כל זהות אינטרסים בין קורין לבין הורטי בזמן שהות האחרון בפורטוגל, אלא בכל זאת ידידות.

לקריאה נוספת
------------

* פרנץ קורין: השואה בהונגריה. Chorin Ferenc. holokausztmagyarorszagon
* לאסלו קרשאי: מיקלוש הורטי. (בהונגרית) Karsai Lֳászlֳó: Horthy Miklֳós
* הוד רוממותו האפור: פרנץ קורין הצעיר A szֳürke eminenciás: ifj. Chorin Ferenc, magyarzsido.hu

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ קורין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרנץ קורין: לקסיקון הונגרי לקורות חיים (בהונגרית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123010853
* ISNI: 0000 0000 7866 2187
* LCCN: no2001042847
* VIAF: 77211217
* WorldCat: lccn-no2001042847

 |
**אדוארד וילהלם לודוויג פון בונין** (בגרמנית: **Eduard Wilhelm Ludwig von Bonin**;‏ 7 במרץ 1793 – 13 במרץ 1865) היה גנרל פרוסי, אשר שימש כשר המלחמה של פרוסיה בין 1852–1854, ופעם נוספת בין 1858–1859.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

בונין נולד ב-7 במרץ 1793, בעיר סטלפ שהשתייכה אז לממלכת פרוסיה. כיום שם העיר סלופסק, והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. הוא היה בנו של גנרל לוטננט בצבא הפרוסי בשם ארנסט פרידריך אוטו פון בונין, ואשתו אלברטינה פרדריקה סופיה פון פודיוילס. משפחתו הייתה משפחת אצולה מאזור פומרניה. אחיו הצעיר של אדוארד, אוטו פון בונין, גם כן שירת בצבא הפרוסי והגיע לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1806 התגייס בונין לצבא הפרוסי.

### קריירה צבאית

בונין הוצב בתחילה בגדוד שתחת פיקודו של פרידריך וילהלם, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. הוא לחם כנגד הצרפתים במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית, ובקרב ליבק שרת תחת גבהרד לברכט פון בליכר ונפל בשבי הצרפתי ממנו שוחרר על תנאי. בשנת 1809 התגייס שוב לצבא כצוער, והוצב ברגימנט המשמר ה-1. ביולי 1810 הועלה לדרגת לוטננט שני, ובין 1813–1814 השתתף במלחמת הקואליציה השישית. הוא לחם בהצטיינות בקרבות ליצן, באוצן ולייפציג, ועל חלקו במהלך קרב פריז הוענק לו עיטור צלב הברזל מחלקה ראשונה, ועיטור מסדר סנט אנה מחלקה שנייה מטעם האימפריה הרוסית.

בשנת 1817 הועלה לדרגת האופטמן, בשנת 1829 הועלה לדרגת מיור, וב-14 בדצמבר 1841 מונה למפקד רגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 ("קייזר אלכסנדר"), ופיקד עליו עד 8 במרץ 1848. ב-7 באפריל 1842 הועלה לדרגת אוברסט. ב-9 במרץ 1848 מונה למפקד הבריגדה ה-16. עוד באותה שנה לחם בהצטיינות במלחמת שלזוויג הראשונה, ועל כך הוענק לו עיטור הפור לה מריט. לאחר שנחתם הסכם שביית נשק זמני במאלמו, הוטל על בונין לארגן את צבאן של הנסיכויות שלזוויג והולשטיין. במרץ 1849 הפרה ממלכת דנמרק את תנאי שביתת הנשק והמלחמה התחדשה. בין 20 ל-22 באפריל ניצח את הדנים בקרב קולדינג, אולם ב-6 ביולי נהדף על ידיהם. בשנת 1850 נחתם הסכם שלום סופי בין פרוסיה לדנמרק, ועקב כך התפטר בונין מתפקידו כמפקד צבאן של שלזוויג והולשטיין וחזר לשירת בצבא הפרוסי.

בין 1850–1852, שימש לתקופה קצרה כמושל הצבאי של ברלין וכמפקד הדיוויזיה ה-16, ובמרץ 1852 הועלה לדרגת גנרל-לוטננט ומונה לשר המלחמה. במסגרת תפקידו זה, יזם רפורמה שנועדה להפוך את חיל הרגלים לנייד יותר. בשנת 1854 התפטר, כי רצה להשתחרר מההשפעה הרוסית שהורגשה בפרוסיה בתקופת מלחמת קרים. הוא קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-12, וב-20 במרץ 1856 מונה לסגן מפקד מבצר מיינץ. בשנת 1858 הוחזר לתפקיד שר המלחמה, אולם פוטר בדצמבר 1859 בשל חילוקי דעות עם אלברכט פון רון ואדווין פון מנטויפל. הוא מונה כפיצוי למפקד הקורפוס ה-8 אשר הוצב בקובלנץ. ב-20 בספטמבר 1861 קיבל את עיטור הצלב הגדול של מסדר הנשר האדום עם חרבות, וב-17 במרץ 1863 קיבל גם את עיטור אביר מסדר הנשר השחור.

הוא מת בקובלנץ בעת מילוי תפקידו ב-13 במרץ 1865.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד פון בונין** בוויקישיתוף
* Eduard von Bonin (בגרמנית)
* Eduard von Bonin (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116238704
* VIAF: 27816598
* WorldCat: viaf-27816598

 |
**ויה ארטמנה** (בלטבית: **Vija Artmane**; ‏21 באוגוסט 1929 – 11 באוקטובר 2008) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע לטבית. היא זכתה במספר פרסים ובשנת 1969 קיבלה את תואר אמן העם.

חייה
----

ויה ארטמנה נולדה בכפר כמה עשרות ק"מ מריגה למשפחת איכרים. אמה שלה הייתה פולניה ואביה גרמני שנפטר מספר חודשים לפני שויה נולדה. החל מגיל עשר הילדה החלה לעבוד בעבודות מזדמנות. לאחר מלחמת העולם השנייה היא נסע לריגה ובשנת 1946 החלה ללמוד בבית הספר למשחק. בשנת 1949 לאחר סיומה ארטמנה התקבלה לסגל אחד התיאטראות של ריגה שפעל בשפה הלטבית. בתיאטרון זה היא שיחקה עד לשנת 1998, כאשר עברה לתיאטרון אחר.

ארטמנה הופיעה לראשונה בסרט קולנוע בשנת 1956. היא קיבלה הכרה בברית המועצות לאחר השתתפותה סרטים שזכו להצלחה כלל-ארצית ובמיוחד לאחר השתתפותה בסרט שצולם בליטא "אף אחר לא רצה למות" לצד דונאטס בניוניס. אחד התפקידים המפורסמים שלה היה בסרט על פי ספרו של סומרסט מוהם בשנת 1978. בכול הסרטים בשפה הרוסית היא דובבה על ידי שחקניות רוסיות.

ויה ארטמנה הייתה מאוד פופולרית ברחבי ברית המועצות, קיבלה עיטורים סובייטים ולכן בתודעה הציבורית הלטבית היא הייתה מזוהה עם הממסד הסובייטי. היא גם כיהנה במספר תפקידים ציבוריים שהיו קשורים עם הממסד. לאחר שלטביה זכתה לעצמאות מברית המועצות על השחקנית נמתחה ביקורת על חלקה בממסד הסובייטי והקומוניסטי. ארטמנה הפסיקה את השתתפותה בסרטים רוסים והתרכזה במשחק בתיאטרון. בשנת 2007 לארטמנה הוענק העיטור הגבוה של לטביה.

בשנים האחרונות ארטמנה הייתה חולה והתגוררה בבית פרטי בכפר כ-40 ק"מ מריגה. זמן קצר לפני מותה היא עברה לנצרות אורתודוקסית. היא נפטרה בשנת 2008 ונטמנה בריגה.

ויא ארטמנה הייתה נשואה לשחקן ששיחק לצידה בתיאטרון ולזוג היו בן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויה ארטמנה** בוויקישיתוף

* ויה ארטמנה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ויה ארטמנה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ויה ארטמנה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ויה ארטמנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315403405171
* BnF: cb17771987d (data)
* GND: 103367713
* ISNI: 0000 0000 2617 5678
* LCCN: n82222305
* MusicBrainz: 9bbdfe49-dcc2-465b-90b0-cc03c4781396
* NLP: A28256505
* SUDOC: 096375221
* VIAF: 12715286
* WorldCat: lccn-n82222305

 |
**פרדריק "פרד" מ. פדילה** (באנגלית: **Frederick "Fred" M. Padilla**; נולד ב-1959) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. כיהן כנשיא האוניברסיטה לביטחון לאומי.

ביוגרפיה
--------

פדילה נולד בטורחון שבספרד, בן לאב ששירת כקצין בחיל האוויר של ארצות הברית. ב-1982 סיים תואר ראשון בגאוגרפיה מאוניברסיטת מזרח קרולינה וב-1983 התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית.

שירת כמפקד מחלקה, מפקד פלוגה ושליש בגדוד השלישי של רגימנט המרינס השישי. שימש מפקד פלוגה רובאית ומפקד פלוגה מסייעת בגדוד השלישי של רגימנט הנחתים התשיעי. קצין מבצעים בדיוויזיית הנחתים הראשונה ומפקד הגדוד הראשון ברגימנט הנחתים החמישי. בתקופת פיקודו השתתף הגדוד במלחמת עיראק והיה הכוח הקרקעי הקונבנציונלי הראשון שפלש למדינה, הוא השתלט על אזור שדות הנפט ברומליה שבסמוך לגבול עם כווית ובהמשך הוטלה עליו המשימה לכבוש את ארמון הנשיאות של סדאם חוסיין בבגדאד.

תפקידים נוספים כללו שירות באגף התכנון ובאגף המשאבים של המטות המשולבים, מפקד כוח הנחתים על ספינת האספקה "Canopus", מפקד בית הספר לחי"ר-מערב וראש מטה פיקוד פיתוח הלוחמה של הנחתים בבסיס קוונטיקו. 

באוגוסט 2009 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד בסיס הטירונים של הנחתים באי פריס שבקרוליינה הדרומית. ביולי 2011 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים השלישית המוצבת באוקינאווה שביפן.

ביולי 2013 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה לראש אגף תוכניות, מדיניות ומבצעים במטה חיל הנחתים. בנובמבר 2014 מונה לנשיא האוניברסיטה לביטחון לאומי וכיהן בתפקיד עד ספטמבר 2017. לאחר מכן מונה לראש מנהלת יכולות אינטגרציה משולבות במחלקת פיתוח הלוחמה והאינטגרציה של חיל הנחתים. הוא פרש מהשירות ב-2019.

פדילה בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר, בוגר המכללה למטה של הכוחות המזוינים ובעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדריק פדילה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר האוניברסיטה לביטחון לאומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Parris Island commander Padilla awarded his star, ‏islandpacket.com, ‏15 באוגוסט 2009
2. ↑  3rd MarDiv welcomes new leader, אתר חיל הנחתים, 8 ביולי 2011

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פרדריק פדילה"**.
**סורת א־צֻּ֗חַא** (בערבית: **الضحى**; "אור היום" או "שעות הבוקר"; נהגה: **א-דֻּ֗חַא**) היא הסורה ה־93 של הקוראן, המכילה 11 אַיַא֫ת.

על אף שיש ויכוח מסוים בין החוקרים, מקובל לומר שסורה זו היא השנייה שהורדה למוחמד. אחרי רדתה של הסורה הראשונה, סורת אל־עלק, הייתה תקופה של שקט שבמהלכה לא ירדו מסרים. בזמן זה תהה הנביא החדש על מעשיו, שמא עשה דבר מה שאכזב את אללה, כיוון שנראה שזה אינו שולח את מסריו שוב. סורה זו שברה את השתיקה, והבטיחה למוחמד שהכל יובן בזמן המתאים. הדימוי של אור היום הוא המילה הראשונה בסורה, וניתן להבינה כדימוי ל"יומו החדש" של מוחמד כשליח האל, וכן כמו "השחר" שתביא דרך החיים החדשה של האסלאם. לאחר ירידת סורה זו, הפכו ביקוריו של המלאך גבריאל עם מילות הקוראן לסדירות עד מותו של מוחמד.

בשל הנושא, האורך, הסגנון והמיקום בקוראן, לרוב מצמידים סורה זו לסורת אל־אנשראח. מאמינים לרוב[דרוש מקור: מי?] כי הן ירדו בערך באותו הזמן.

תמצית התוכן
-----------

הסורה מתחילה בציון היום והלילה, בכוונה שרצון האל פועל גם במהלך היום (כשאור האלוהים הוא ברור) ובמהלך הלילה (כשאור האלוהים נראה כנעלם). הקוראן מנחם את הנביא החדש עם מסר שלפיו אלוהים אינו כועס עליו וגם לא נטש אותו; אכן אלוהים מרוצה ממנו. הוא ממשיך ואומר כי "תהא אחריתך טובה מראשיתך" – דברים יהיו טובים משהם עכשיו, והכוונה היא גם לניצחונות מוחמד בעולם וגם לחיים שאחרי. כדי להוכיח את הנקודה הזו, הקוראן שואל את מוחמד האם אלוהים אי פעם אכזב אותו:

> 
> הלא מצאך יתום ואספך?  
> 
> ומצאך תועה והדריכך?  
> 
> ומצאך נזדקק והעשירך?
> 
> 
> 
> — סורה 93 (סורת א-צ'חא), פסוקים 6–8
> 

זוהי שאלה רטורית, שכן מוחמד היה בכל אחד ממצבים אלו ואלוהים הרימו מהם – כשהיה יתום היה מוגן; כשחיפש תשובות הוא קיבל; כשהיה עני, דאג לו אלוהים. הקוראן אחר כך ממיר שאלות אלו לשלוש פקודות, ברומזו שכפי שהאל עשה לנביאו, נביאו חייב לעשות לכל האנשים:

> 
> לכן את היתום אל תעשוק;  
> 
> ואת הקבצן אל תסלק;  
> 
> אשר לחסד ריבונך, עליו סַפֵּר
> 
> 
> 
> — סורה 93 (סורת א-צ'חא), פסוקים 9–11
>

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **קטגוריה:הקוראן סורה 93** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סורת א-צ'חא** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת:**סורת א-ליל** | **הקוראן** | הסורה הבאה:**סורת א-שרח** |
| **סורה 93** |
| 1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31
32
33
34
35
36
37
38
39
40
41
42
43
44
45
46
47
48
49
50
51
52
53
54
55
56
57
58
59
60
61
62
63
64
65
66
67
68
69
70
71
72
73
74
75
76
77
78
79
80
81
82
83
84
85
86
87
88
89
90
91
92
93
94
95
96
97
98
99
100
101
102
103
104
105
106
107
108
109
110
111
112
113
114 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010327360605171
* TDVİA: duha-suresi
* VIAF: 74163510378110932114
* WorldCat (עם VIAF): 74163510378110932114

 |
**צבא הישע** היא תנועה נוצרית-פרוטסטנטית בינלאומית וארגון צדקה, העוסק בעבודה אוונגליסטית ופילנתרופית ומספק שירותי רווחה ושירותים הומניטריים שונים. צבא הישע ערוך ומאורגן במתכונת צבאית וחבריו נדרשים למשמעת מוחלטת הכוללת הימנעות מעישון, סמים, שתיית משקאות חריפים והימורים. צבא הישע דוגל במוסר הנוצרי בחיי היום-יום אך שולל את הסקרמנטים. על פי דיווחיו יש בו מעל מיליון וחצי חברים. 

כיום צבא הישע פעיל בלמעלה מ־100 מדינות ומטה הארגון הבינלאומי יושב בלונדון, הדוקטרינה שלו דוגלת ב"קידום הדת הנוצרית, חינוך, וסיוע לחלשים". הגנרל שעומד כיום בראש צבא הישע הוא בריאן פדל. בין פעילויותיו של צבא הישע למען אוכלוסיות מצוקה ומתקשות: חלוקת מזון, הקמת בתי ספר, בתי אבות, מוסדות גמילה, עזרה לבעלי נכויות, טיפול רפואי וכו'.

אחת הפעילויות הבולטות של הארגון היא הפעלת חנויות יד שנייה לבגדים וציוד ביתי. הקהל הרחב תורם את הציוד לחנויות אלה המופעלות בידי מתנדבים ומחיר המוצרים מכסה את שכר הדירה של החנויות בלבד.

היסטוריה
--------

צבא הישע הוקם כ"מיסיון הנוצרי" בלונדון, בריטניה ב-5 ביולי 1865 על ידי ויליאם בות', שבאותן שנים היה פעיל מתודיסטי והיה חלק של התחיות נוצרית. בשנת 1878 שונה שם הארגון לצבא הישע על מנת להתאים לסגנון ולמראה המעין צבאי של הארגון. ב־10 במרץ 1880 הרחיב צבא הישע את פעילותו גם אל מחוץ לגבולות בריטניה כשפעילים של צבא הישע הגיעו לארצות הברית והחלו פועלים שם. 

הנזקקים הראשונים שזכו לטיפול מצבא הישע היו אלכוהוליסטים, מכורים לסמים, זונות ושאר "דחויי חברה" שהכנסייה באותה עת סירבה לטפל בהם. עבור חסרי בית הארגון הפעיל את בית ארון מתים. צבא הישע פועל לפי עקרונות המוסר הנוצרי (לפי פרשנותו) אולם לא עוסק בעבודה מיסיונרית.

צבא הישע גדל אינטנסיבית באותה תקופה, אולם פעילותו לא נראתה בעין יפה בעיני כל. נרשמו אפילו מקרים של בריונים שנשכרו לצורך הפרעה לישיבות והתכנסויות צבא הישע. מתנגדי צבא הישע אף התאגדו תחת השם "צבא השלד". הפרות הסדר כנגד צבא הישע התבטאו בעיקר בהשלכת אבנים, עכברושים וזפת על כינוסי חברי צבא הישע ותקיפה פיזית של חברי צבא הישע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבא הישע** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צבא הישע
* צבא הישע, ברשת החברתית פייסבוק

* צבא הישע, ברשת החברתית טוויטר

* צבא הישע, ברשת החברתית אינסטגרם

* צבא הישע, סרטונים בערוץ היוטיוב

* צבא הישע, באתר פליקר

* צבא הישע, באתר פינטרסט
* צבא הישע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282110005171
* BnF: cb118730523 (data)
* GND: 81561-5
* HDS: 011445
* ISNI: 0000 0001 2369 5800
* LCCN: n79046615
* NDL: 00617013
* SUDOC: 026492393
* VIAF: 153030282
* WorldCat: lccn-n79046615

 |
**קווין מייקל גודלי** (באנגלית: **Kevin Michael Godley**;‏ נולד ב-7 באוקטובר 1945, פרסטויץ', מנצ'סטר רבתי, הממלכה המאוחדת) הוא זמר, נגן, ומנהל מוזיקלי בריטי ממוצא יהודי, אשר היה ממייסדי וחבר להקת הארט רוק 10cc ובהמשך חבר בצמד גודלי וקרים (אנ').

ביוגרפיה
--------

קווין גודלי נולד בפרסטויץ' למשפחה ממוצא יהודי. הוא ניגן במספר הרכבים מוזיקליים במנצ'סטר ובכללם להקת הבית של בריגדת הבנים והבנות היהודים. במהלך לימודיו במכללה במנצ'סטר פגש בלול קרים והם ניגנו יחדיו במספר הרכבים. ב-1972 ייסדו גרהאם גולדמן, אריק סטיוארט, קווין גודלי ולול קרים את להקת הארט-רוק 10cc, אשר נודעה בשורת להיטים לאורך שנות ה-70. ב-1976 עזב גודלי את הלהקה ביחד עם לול קרים, ובהמשך ייסדו את ההרכב המוזיקלי גודלי וקרים.

במקביל עסקו השניים בניהול והפקה מוזיקליים ובין השאר הפיקו ב-1981 את הקליפים לאלבום Duran Duran של להקת דוראן דוראן, ובכלל זה את הקליפ הפרובוקטיבי לשיר Girls On Film אשר עורר הדים תקשורתיים. ב-1984 ניהלו והפיקו את ההופעה החיה של להקת פוליס לאלבומם המצליח "Synchronicity". ב-1986 היו גודלי וקרים מועמדים לפרס הגראמי על הפקת המופע של להקת פוליס.

ב-1992 התאחדו חברי להקת 10cc להפקת אלבום שנקרא "...Meanwhile" ובמסגרתו שיתפו פעולה עם מספר מוזיקאים ובכללם פול מקרטני. בהמשך, הופיע גודלי ביחד עם גרהאם גולדמן.

קווין גודלי הפיק מספר רב של וידאו קליפים לשורה ארוכה של אמנים ולהקות ובכללם: בריאן אדמס, U2, בלר, סטינג, איסט 17, אריק קלפטון, רונאן קיטינג ובויזון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין גודלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קווין גודלי
* קווין גודלי, ברשת החברתית טוויטר

* קווין גודלי, ברשת החברתית אינסטגרם

* קווין גודלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קווין גודלי, באתר AllMusic (באנגלית)

* קווין גודלי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קווין גודלי, באתר Discogs (באנגלית)

* קווין גודלי, באתר SecondHandSongs
* ראיון רדיו עם קווין גדולי (באנגלית)
* ראובן ברדך, הם היו עשרה(הקישור אינו פעיל), באתר theothermag.co.il

הערות שוליים
------------

1. ↑  קווין גודלי - פרסים, באתר imdb (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398528605171
* BnF: cb140145217 (data)
* GND: 134386574
* ISNI: 0000 0000 6311 3564
* LCCN: n92018417
* MusicBrainz: bda14dd0-45a5-47be-8556-cec118ff7a49
* NTA: 097832227
* VIAF: 76512737
* WorldCat: lccn-n92018417

 |