recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חיטוי קרקע** היא פעולה חקלאית שעושים לפני זריעה או שתילה של יבול חדש בקרקע במטרה להפחית באשה או מזיקים, פתוגנים ואורגניזמים גורמי מחלות אחרים השוכנים בקרקע.

רקע
---

אורגניזמים פתוגניים עלולים להשמיד יבולים שלמים, לפגוע בכל אחד מחלקי הצמח (השורש, הגבעול, העלים, הפרחים והזרעים) הפגיעה בצמח יכולה להיות בדרגות חומרה שונות, החל בהפחתת יכולתו לייצר פרי או זרע וכלה במוות של הצמח. פגיעה מעין זו יכולה לגרום לרעב המוני כמו שקרה באירלנד בשנים 1846 עד 1849 כאשר כימשון השמיד את יבולי תפוחי האדמה. אירוע שמכונה רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.

אורגניזמים פתוגניים הגורמים למחלות שורש חודרים אל הצמח דרך החלקים התת-קרקעיים שלו. קשה להדביר אותם בהדברה על-קרקעית כי הם מסוגלים לחדור לעומק של עשרות סנטימטרים.

להדברת אורגניזמים אלו יש שלוש שיטות:

* פיתוח זני צמחים העמידים בפני האורגניזמים הפתוגניים
* הדברה ביולוגית בעזרת מיקרואורגניזמים שנמצאו כאויבים טבעיים של האורגניזמים הפתוגניים והוכח שאינם גורמים לנזקים בעצמם.
* חיטוי קרקע

חיטוי הקרקע
-----------

חיטוי קרקע מלא יכול להתבצע ב:

* אמצעים כימיים בהם החדרתם של חומרים רעילים בעלי נדיפות אל תוך הקרקע (למשל הגז מתיל ברומיד, כלור, פורמלין או מתאם-סודיום)
* אמצעים פיזיים כמו חימומה של הקרקע בעזרת קיטור
* חיטוי סולארי באמצעות קרני השמש.

חיטוי חלקי יכול להתבצע באמצעות שרפה או חריש עמוק.

החיטוי הנפוץ הוא החיטוי הכימי אולם אמנת וינה 1985 (שעליה חתומה גם ישראל) ופרוטוקול מונטריאול שבעקבותיה קובעים הפסקת שימוש בחומר המקובל, מתיל ברומיד, עד שנת 2005 במדינות המפותחות ועד שנת 2015 במדינות המתפתחות.

החלופה לחיטוי הכימי היא שיטת החיטוי הסולרי, או "השיטה הישראלית". שיטה זו לחיטוי הקרקע פותחה בישראל ופורסמה ב-1976 על ידי פרופ' יעקב קטן מהפקולטה לחקלאות ברחובות ושלושה מתלמידיו, אביחיל גרינברגר, אבשלום גרינשטיין וחביב אלון.

חסרונות
-------

חיטוי כימי הוא יקר, בייחוד לחקלאים מהעולם השלישי שהתמורה עבור התוצרת שהם מקבלים נמוכה יחסית. נדרשת מיומנות שימוש ברעלים, ושימוש לא זהיר יכול לגרום לתאונות, מחלות ואף למוות הן למדבירים עצמם והן לסביבתם (בני אדם ובעלי חיים). החיסרון הגדול של החיטוי הכימי כפי שנתגלה במחקרים ארוכי טווח הוא שהחומרים הכימיים הורגים הן את גורמי המחלות והן את אויביהם הטבעיים ובכך מפר את האיזון הביולוגי. כאשר מתפתחות אצל האורגניזמים הפתוגניים מוטציות השורדות חומרי חיטוי כימי אין להן אויבים טבעיים והם מתרבים ללא הפרעה, הדברתם דורשת חומרים חריפים יותר (ויקרים יותר).

פרט להשמדת הפתוגנים, חיטוי הקרקע פוגע גם במיקרואורגניזמים המעודדים התפתחות צמחים. שיטות חיטוי שונות פוגעות בצורה שונה במיקרואורגניזמים התורמים. מחקר מאת ??? הראה שחיטוי סולארי פוגע פחות בעידוד הצמיחה.

לקריאה נוספת
------------

* הירשברג, י. מתיל ברומיד בישראל, דו"ח הוועדה למציאת תחליפים למתיל ברומיד. **הביוספירה** כ"ג 4–5, ינואר–פברואר 1994.
* גמליאל, א. קריצמן, ג. אוסטרוייל, מ. פרץ, י. אוקו, א. הדברת מחלות שורש ללא תכשירים כימיים. **השדה** טבת–אדר תשנ"ח ינואר–מרץ 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **מחקר ופיתוח**
2. ↑  ����� �������� �� ������� ����� - ������ ������, web.archive.org, ‏2007-10-23
**אליה הובס** (באנגלית: **Aleia Hobbs**; נולדה ב-24 בפברואר 1996), היא אתלטית אמריקאית. זוכת מדליית כסף אולימפית (טוקיו 2020) וזוכת מדליית זהב באליפות עולם (יוג'ין 2022) בריצת שליחות 4x100 מטר, לאחר שהשתתפה בריצות המוקדמות. אלופת ארצות הברית (2018) והמכללות (2018) בריצת 100 מטר ואלופת ארצות הברית באולם (2023), שיאנית אמריקה ובעלת התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים (6.94 שניות) בריצת 60 מטר.

ביוגרפיה
--------

הובס נולדה וגדלה בניו אורלינס, לואיזיאנה. היא בוגרת אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה.

### 2018

#### אלופת המכללות

באליפות המכללות באולם שנערכה בטקסס במרץ 2018 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא מכללות חדש של 7.07 שניות. באליפות המכללות שנערכה ביוני יוג'ין, אורגון היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.01 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר.

#### אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה בסוף יוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.91 שניות, לפני אשלי אנדרסון (10.96 שניות) וג'נה פרנדיני (10.98 שניות).

### 2019

באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין בסוף יולי 2019 היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.33 שניות

### 2021

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביוני 2021 היא סיימה במקום שביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.20 שניות.

#### מדליית כסף אוליפית

במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית כסף לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות בריצת שליחות 4x100 מטר

### 2022

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 2022 היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.72 שניות, אחרי מליסה ג'פרסון (10.69 שניות) ולפני טואנישה טרי (10.74 שניות), בעזרת רוח גבית מעל המותר של 2.9 מטר לשנייה. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 10.81 שניות ועלתה ראשונה לריצת הגמר.

#### מדליית זהב באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות בריצת שליחות 4x100 מטר. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.92 שניות.

### 2023

#### שיאנית אמריקה

באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-18 בפברואר 2023 היא זכתה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא אמריקה חדש של 6.94 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 30 השנים של גייל דיברס (6.95 שניות), התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים אחרי שיא העולם של אירינה פריבלובה מרוסיה (6.92 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 100 מטר: 10.81 שניות (2022)

### אולם

* ריצת 60 מטר: 6.94 שניות (2023), **שיא אמריקה**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליה הובס** בוויקישיתוף

* אליה הובס, באתר olympedia.org
* אליה הובס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 258897

 |
ביצוע של היצירה "חיי עיר" בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, 2006
**חיי עיר** (באנגלית: **City Life**, "סיטי לייף") היא יצירה מוזיקלית מינימליסטית בת 24 דקות שנכתבה על ידי סטיב רייך. היצירה נכתבה עבור שני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני ויברפונים, שני דוגמי צלילים ("סאמפלרים"), שני פסנתרים, רביעיית מיתרים, קונטרבס ומערכת כלי הקשה שאינם מכוונים לטונים מוגדרים. על פי הוראות הנגינה של היצירה, על כל כלי הנגינה פרט לכלי ההקשה להיות מוגברים. היצירה, אשר הוזמנה על ידי ההרכבים המוזיקליים Ensamble Modern, The London Sinfonietta ו-Ensamble Intercontemporain, הועלתה לראשונה בחודש מרץ 1995 והוקלטה בשנת 1996.

תפקידם של דוגמי הצלילים הדיגיטליים ביצירה להשמיע מגוון של דגימות צלילים וקטעי דיבור, אשר מרביתם הוקלטו על ידי רייך עצמו בעיר ניו יורק ובסביבתה. צלילים אלה כוללים צפירות של כלי רכב, רעש בלמים, אזעקות של מכוניות, טריקות דלת, שקשוק הרכבת התחתית וצלילים נוספים המשויכים מבחינה רעיונית לעיר. בפרק האחרון של היצירה אף נעשה שימוש במקטעים מתקשורת הרדיו של מכבי האש של העיר ניו יורק במהלך הפיגוע במגדלי התאומים בשנת 1993.

השימוש שנעשה בדוגמי צלילים מביע את רעיון השימוש בצלילים ואף ברעשים יומיומיים כחלק מרכזי ביצירה מוזיקלית. דוגמאות מוקדמות יותר לשימוש ברעיון זה הן צפירת המונית ביצירה "אמריקאי בפריז" של ג'ורג' גרשווין (1928), צלילי האזעקה בהם השתמש אדגר וארז ביצירתו ורעש מדחף המטוס בו השתמש מלחין האוונגרד ג'ורג' אנתייל. דוגמאות מאוחרות יותר לשימוש בצלילים מחיי היום-יום ניתן למצוא במוזיקת הרוקנרול וכן במוזיקת הראפ המודרנית.

אחד הרעיונות המרכזיים ביצירה הוא שימוש בקטעי דיבור אשר מאופיינים במוטיב מלודי מסוים, וחיקויים בצורה מוזיקלית על ידי כלי הנגינה. ביצירה נתן רייך דגש רב לאינטונציה של קטעי הדיבור, ו"תרגם" תבניות של אינטונציה לתווים מוזיקליים - בדומה לשימוש בטעמי המקרא. בפרק הראשון, לדוגמה, נעשה שימוש בקריאה "Check it out" (בתרגום חופשי: "תסתכלו!"), אותה הקליט רייך מפיו של מוכר בגדים היספני. רייך ניתח את האינטונציה המדויקת של דגימת הדיבור, והפך אותה למוטיב מלודי מוזיקלי המלווה את כל הפרק ומנוגן על ידי כלי הנגינה השונים.

מבנה היצירה
-----------

היצירה מחולקת לחמישה פרקים, אשר בדומה ליצירות נוספות של רייך מסודרים בתבנית הסימטרית A-B-C-B-A (תבנית דמוית קשת). הפרקים הם:

1. Check it out
2. Pile driver/alarms
3. It's been a honeymoon -- can't take no mo
4. Heartbeats/boats and buoys
5. Heavy smoke

כל פרק נקרא על שם דגימת הצליל המשמשת בו מוטיב מרכזי. הפרקים הראשון, השלישי והחמישי מבוססים על דגימות דיבור, אשר מלוות בכלי נגינה המנגנים את מלודיית הדיבור, והפרקים השני והחמישי משתמשים בדגימות הצלילים כמוטיבים קצביים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר אודות היצירה "חיי עיר" מתוך המגזין Sound on Sound, אוגוסט 1995 (באנגלית)
* אודות השימוש באינטונציה מוזיקלית ביצירה (כולל ציטוטים של רייך עצמו) (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: e0a87595-7a7a-45d6-b211-d4d7c421f729

 |
Schlieren photograph של גל הלם מחובר לקצה חד של גוף במהירות על-קולית. הזווית של הגל היא חדה דבר המצביע על זרימה על קולית. בנוסף ניתן לראות כי זווית הגל שהיא לערך 59 מעלות נותנת הערכה של מהירות של כ-1.17 מאך
במכניקת הזורמים, גל מאך הוא גל לחץ הזז במהירות הקול (של אותו המדיום) והנגרם על ידי שינוי קטן בלחץ המוסף לזורם דחיס. מריחה של גלים אלו יכול ליצור מניפת התפשטות ושילובם של "מספיק" גלים בנקודה מסוימת, בזרימה על קולית, יכול ליצור גל הלם. שמו של גל הלם זה הוא "חזית מאך" או "גזע מאך". 
בניגוד לגלי הלם רגילים, ניתן, על ידי גלי מאך, לגרום לדחיסה במהירויות על קוליות (והתפשטות) על ידי העמדת מספר גלי מאך במרחקים מספיקים ועל ידי כך ליצור דחיסה/התפשטות איזנטרופית.

זווית מאך
---------

גל המאך מתקדם בזורם בזווית מאך *μ*, שהיא הזווית הנוצר בין חזית הגל לבין הווקטור המצביע הפוך לכיוון התנועה שלו.

הזווית נתונה על ידי

{\displaystyle \mu =\arcsin \left({\frac {1}{M}}\right)}

כאשר *M* הוא מספר המאך.

בעזרת גלי המאך ניתן היה בעבר להשתמש בצילומים כדי להבין את מספר המאך המקומי של הזרימה. הראשון שהשתמש בשיטה זאת היה ארנסט מאך אשר צילם אזורים שחירץ בתעלות בעלות זרימה על קולית כדי לקבוע את מהירות הקול בהן ובנחירים מתכנסים-מתבדרים המוצבים לפני.
עוד דוגמה לגלי מאך היא התעבות אדי אוויר מאחורי כנף מטוס בזרימה במהירות שגא קולית.

ראו גם
------

* מכניקת הזורמים

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטונים סרטון בזרימה במאך 2.5 המציג גלי מאך, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסבר על זווית מאך באתר נאס"א
**פנילאלנין** (**Phenylalanine**) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע והמרכיבות את החלבונים.
תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז פנילאלנין, ולכן היא מהווה **חומצת אמינו חיונית** שיש לקבל אותה דרך המזון.

כימיה
-----

כפי שמעיד שמה, פנילאלנין היא נגזרת של חומצת אמינו אחרת: **אלאנין**. שתי החומצות זהות בהרכבן, אלא שלפנילאלנין מתווספת קבוצת **פניל** (טבעת בנזן פחות אטום מימן אחד, **C6H5**). השייר של פנילאלנין מורכב מקבוצת **מתילן** (**CH2**) אליה מחוברת קבוצת פניל. פנילאלנין היא, אם כן, אחת משלוש חומצות האמינו הארומטיות, ומביניהן היא ההידרופובית ביותר, שכן בשייר שלה אין קבוצת הידרוקסיל (כמו ב**טירוזין**) ואין אטום חנקן (כמו ב**טריפטופן**).

הממתיק המלאכותי אספרטיים מורכב מפנילאלנין ומחומצה אספרטית.

מקורות תזונה
------------

פנילאלנין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.

מקור נוסף לפנילאלנין הוא הממתיק המלאכותי אספרטיים, שקיים במשקאות ומאכלים דיאטטיים רבים. האספרטיים מתפרק בגוף למספר תוצרים, שפניאלנין הוא אחד מהם.

ביולוגיה
--------

המחלה התורשתית **פנילקטונוריה** (Phenylketonuria - PKU) נגרמת כתוצאה מחוסר גנטי באנזים פנילאלנין הידרוקסילאז, המזרז את הפיכת הפנילאלנין בגוף לחומצת האמינו טירוזין. כתוצאה מכך מצטבר פנילאלנין במקומות שונים בגוף, ובעיקר במוח; הדבר גורם לפיגור שכלי מגיל צעיר ולתופעות אחרות. אם המחלה מזוהה בגיל צעיר, ניתן למונעה בקלות יחסית על ידי שמירה על דיאטה קפדנית נטולת פנילאלנין. PKU היא אחת המחלות התורשתיות הראשונות שנתגלו.

ראו גם
------

* אספרטם (ממתיק מלאכותי שאחד ממרכיביו הוא פנילאלנין).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנילאלנין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תכולת הפנילאלנין במזונות על פי משרד החקלאות האמריקאי
2. ↑  Ross, Harvey M. **The mood-control diet : 21 days to conquering depression and fatigue**, New York: Prentice Hall Press, 1st ed, 1990
3. ↑  Filer Stegink, **Aspartame: Physiology and Biochemistry**, CRC Press, 1984-06-13. (באנגלית)

| עשרים חומצות האמינו הסטנדרטיות הנפוצות בטבע |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איזולאוצין (Ile, I) • אלנין (Ala, A) • אספרטט (Asp, D) • אספרגין (Asn, N) • ארגינין (Arg, R) • גלוטמט (Glu, E) • גלוטמין (Gln, Q) • גליצין (Gly, G) • היסטידין (His, H) • ולין (Val, V) • טירוזין (Tyr, Y) • טריפטופן (Trp, W) • לאוצין (Leu, L) • ליזין (Lys, K) • מתיונין (Met, M) • סרין (Ser, S) • פנילאלנין (Phe, F) • פרולין (Pro, P) • ציסטאין (Cys, C) • תראונין (Thr, T) | המבנים הכימיים של 20 חומצות האמינו הסטנדרטיות. |

 |
**רון ויליאמסון** (3 בפברואר 1953 – 4 בדצמבר 2004) היה שחקן בייסבול ששיחק בתפקיד תופס ומגיש בליגת המשנה בארצות הברית. הוא הואשם על-לא-עוול-בכפו ברצח ובאונס, הורשע במשפטו, נדון למוות ב-1988, אך זוכה ב-1999.

ביוגרפיה
--------

ויליאמסון נולד באוקלהומה. הוא היה הבחירה ה-41 בדראפט של ליגת ה-MLB ב-1971, בחירה שנעשתה על ידי קבוצת אוקלנד אתלטיקס בסיבוב השני. ב-1972 הוא שיחק בקבוצת המשנה של אוקלנד וחבט בממוצע של 265. ב-52 משחקים. עונת 1973 הייתה גרועה מבחינתו, והוא חבט בממוצע של 0.137 בלבד בקבוצת קי וסט קונצ'ס, כאשר ב-59 משחקים היו לו רק 13 Runs Produced. בעונות 1976–1977 שיחק בקבוצת המשנה של הניו יורק יאנקיז בתור מגיש.

חייו של ויליאמסון החלו לנוע במעגלים לאחר מכן. הוא התמכר לאלכוהול ולסמים, וסבל ממחלות נפש, הפך לדיכאוני ועבר לגור עם אמו.

חייו עברו את השינוי הגדול ביותר כאשר ב-1982 דברה סו קרטר, מלצרית בבר בעיר עדה שבאוקלהומה שבו הוא נהג לבקר באופן תדיר, נמצאה מתה בדירתה. חמש שנים לאחר מכן טענה משטרת עדה כי ויליאמסון, ביחד עם חברו דניס פריץ, הם החשודים ברצח של דברה קרטר. בעקבות זאת נשפטו השניים בבית המשפט בעדה. גזר דינו של ויליאמסון היה מוות בזריקת רעל, ואילו פריץ נדון למאסר עולם.

לאחר 11 שנים באגף הנדונים למוות, ויליאמסון זוכה בעקבות בדיקת DNA, ושוחרר מהכלא. הוא נפטר חמש שנים לאחר שחרורו בבית חולים כתוצאה משחמת הכבד בעקבות התמכרותו ארוכת השנים לאלכוהול ולסמים. הסופר ג'ון גרישם קרא את ההספד שנכתב עליו בניו יורק טיימס וכתב עליו את ספרו הלא-בדיוני הראשון, שהפך לרב-מכר.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ון גרישם, **חף מפשע**, מודן הוצאה לאור, 2007 (יצא לאור באנגלית ב-2006)

קישורים חיצוניים
----------------

* רון ויליאמסון, באתר The Baseball Cube

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425273205171
* ISNI: 0000 0000 5563 7472
* LCCN: n2006051543
* NKC: pna2007384028
* NLG: 275914
* NTA: 297724274
* VIAF: 11735736
* WorldCat: lccn-n2006051543

 |
**פנימיית ניצנים** הייתה פנימייה פוסט-אשפוזית לנוער בסיכון עם הפרעות נפשיות או התנהגותיות, שפעלה במושב זיתן ונסגרה ב-2011.

פנימיית ניצנים נפתחה בשנת 1994 במושב זיתן השייך למועצה אזורית שדות דן (שם קודם: עמק לוד). בפנימייה שהו כ-60 בני נוער בסיכון בגילאי חטיבת ביניים ובית ספר תיכון, שהופנו אליה לאחר סיום אשפוז פסיכיאטרי בשל הפרעות נפשיות והתנהגותיות שונות.

בשטח הפנימייה נכלל בית ספר לחינוך מיוחד לבני נוער, **בית הספר ניצנים**, בו למדו חניכי הפנימייה לצד חניכי חינוך מיוחד אקסטרניים מיישובי הסביבה. בית הספר עבר ב-2010 לגדרה.

בפנימייה ניתן מענה טיפולי לבני הנוער. כן פעלו בה מגוון חוגים ופעילויות עבור החניכים, בהם נינג'יטסו, דרמה, כדורגל, כלכלת בית, בישול, קולנוע, ספורט ועוד.

חניכים שביטאו יכולות והתנהגות מתאימה, יכלו לעבור למעון שיקומי מוגן בחולון, **הוסטל בית ורד**, אשר פעל לצד הפנימייה והיווה שלב מעבר לקראת יציאה מהמסגרת השיקומית והשתלבות בקהילה.

הפנימייה נסגרה ב-29 ביולי 2011 בשל קשיים תקציביים בהפעלתה. הפנימייה הועברה לחסותה של רשת ג.י.א, ונפתחה מחדש בשם כפר הנוער האורנים - פנימיית האורנים, הממוקמת סמוך לצומת גן הוורדים בין ראשון לציון לנס ציונה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעון שיקומי ניצנים, באתר המשרד לשירותים חברתיים
2. ↑  בית ספר ניצנים, באתר משרד החינוך מחוז דרום
3. ↑  אתר בית הספר לחינוך מיוחד "ניצנים"
4. ↑  מבשלים אהבה, על פרויקט התנדבות בחוג בישול בפנימיית ניצנים, באתר המועצה לילד החוסה
5. ↑  מכתב ממנהל הפנימייה על סדנת הקולנוע והטלוויזיה
6. ↑  דנה ויילר-פולק, 2 מעונות נוספים לילדים בסיכון עלולים להיסגר, באתר הארץ, 18 במאי 2011
7. ↑  כפר הנוער האורנים - פנימיית אורנים, באתר "מקום מיוחד"
התיבות האחרונות באטיוד טרנסדנטלי מס' 2 של פרנץ ליסט
**אטיוד** (**Étude**‏; מצרפתית – לימוד) הוא יצירה מוזיקלית קצרה, לשם תרגול של בעיה טכנית מסוימת המוצבת בפני נגן הכלי. ישנם אטיודים אשר נכתבו אך ורק לשם תרגול, לדוגמה האטיודים של קארל צ'רני לפסנתר ושל רודולף קרויצר לכינור.

האטיודים המפורסמים ביותר הם אטיודים אשר מטפלים בבעיות טכניות אמנם, אך מהווים עם זאת יצירות אמנות אמיתיות. 24 האטיודים של פרדריק שופן (אופ. 10, אופ. 25) הם מהמובחרות שביצירותיו. מלחינים רבים כתבו אטיודים, ובין אלה שכתבו לפסנתר: פרנץ ליסט, אלכסנדר סקריאבין, קלוד דביסי וסרגיי רחמנינוב.

אטיודים לשם תרגול הולחנו כבר במאה ה-18, באופן הבולט ביותר אצל קארל צ'רני, אך היה זה שופן אשר הפך את האטיוד לז'אנר מוזיקלי חשוב. אטיודים מצויים במבנים וצורות שונים ומגוונים, ולעיתים מקובצים אל סכמות גדולות יותר – קבוצת האטיודים הסימפוניים של רוברט שומאן נושאת את הכותרת, בגרסתה השנייה, *Études en forme de Variations* (אטיודים במבנה של וריאציות).

אטיודים לכלים אחרים מלבד פסנתר נכתבו גם הם, כדוגמת האטיודים לכינור של רודולף קרויצר והאטיודים לגיטרה של הייטור וילה לובוס.

האטיודים אשר מוערצים במידה הגדולה ביותר הם אלו שנזנחה אצלם צורת המדריך הפרקטי והפכו למוזיקה פשוטה כמשמעה. לדוגמה, האטיודים של שופן נחשבים לקשים לא רק מבחינה טכנית, אלא הם גם רבי עוצמה ומלאי רגש מבחינה מוזיקלית. מנגד, האטיודים של צ'רני מיוחסים כקשים טכנית באופן כללי, ושום דבר מעבר לכך[דרוש מקור]. מכאן, האטיודים של שופן מבוצעים תכופות מול קהל, בזמן שהאטיודים של צ'רני מנוגנים בחדר האימונים[דרוש מקור].

מקרה קיצוני הוא באטיודים אשר בקושי מוערכים כמוזיקה, והולחנו כחלקים-חלקים החוזרים על עצמם אשר כוונתם היא אימון טכני טהור. הידועים מסוג זה, הם 60 האטיודים מתוך "הפסנתרן הווירטואוז" מאת צ'ארלס לואיז הנון.

מספר מורים טוענים שהאטיודים שאין בהם מוזיקה אלא הם אימון לאצבעות הם חסרי ערך[דרוש מקור], ועלולים אף להזיק – אבּי וייטסייד היא דוגמה אחת לפדגוגית אשר נמנעה לחלוטין מניגון האטיודים של הנון וצ'רני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטיוד** בוויקישיתוף
* אטיוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph463420

 |
ילדה מגלגלת את לשונה
**גלגול לשון** הוא כינוי לתכונה תורשתית המתבטאת ביכולתו של האדם לגלגל את לשונו לצורת האות U ואף לצורת גליל.

גנטיקה
------

לתכונה זו קיימים שני פנוטיפים: היכולת לגלגל את הלשון ואי היכולת לגלגל אותו. תכונה זו בשני הפנוטיפים שלה אינה משפיעה על רמת התפקוד של הלשון ורבים כלל אינם מודעים לקיומה. 

בדיקת היכולת לגלגל את הלשון אצל הורים וילדים הובילה את החוקרים לשער תחילה שהאלל הגורם ליכולת גלגול הלשון הוא דומיננטי. מאוחר יותר, נמצאו מקרים רבים בהם ילד יכול לגלגל את הלשון בעוד שהוריו אינם מסוגלים. מצב זה לא יכול להיות מוסבר על ידי גן יחיד משום שאצל שני הורים שאינם מסוגלים לגלגל לשון אין אף אלל דומיננטי של גן זה, ולא ייתכן שילדיהם יוכלו לגלגל לשון. כיום נראה שמנגנון התורשה של תכונה זו מורכב יותר והוא משלב מספר גנים.

ראו גם
------

* גנטיקה של תכונות מורכבות
* **גלגולי לשון: מסע בעקבות המצאתו הגדולה ביותר של האדם** - ספרו של גיא דויטשר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלגול לשון** בוויקישיתוף
* אודות גלגול לשון (באנגלית)
* התורשה של גלגול לשון (באנגלית)
**אטורה ארקו איסידורו בוגאטי** (באיטלקית: **Ettore Arco Isidoro Bugatti**;‏ 15 בספטמבר 1881 – 21 באוגוסט 1947), יצרן ומתכנן מכוניות איטלקי, ייסד והיה הבעלים של חברת ייצור המכוניות בוגאטי.

ביוגרפיה
--------

נולד במילאנו למשפחה אמנותית ידועה אשר שורשיה בעיר. בנם של תרזה לוריולי ובעלה קרלו בוגאטי, מעצב מפורסם של רהיטים ותכשיטים בסגנון אר נובו. אחיו הצעיר היה פסל חיות מפורסם, רמברנט בוגאטי, דודתו, לואיגיה בוגאטי, הייתה אשתו של הצייר ג'ובאני סגנטיני וסבו, ג'ובאני לואיג'י בוגאטי היה אדריכל ופסל.

לפני ייסוד חברת מכוניות משלו, תכנן אטורה מספר מנועים וכלי רכב עבור אחרים. פרינטי וסטצ'י ייצרו את בוגאטי סוג 1 שאותו תכנן ב-1898. משנת 1902 ועד 1904, דיטריך בנה את הדגמים בוגאטי סוג 3, 4, 5, 6 ו-7 תחת המותג דיטריך-בוגאטי. בשנת 1907, עבר בוגאטי לעבוד עבור דויץ גסמוטורן פבריק, כדי לתכנן ולעצב את הדגמים בוגאטי 8 ו-9.

בזמנו הפרטי, בוגאטי פיתח את בוגאטי סוג 2 (בין השנים 1900 ו-1901), ובשנת 1903 את הדגם בוגאטי סוג 5. כאשר עבד בדויץ, בנה בוגאטי את דגמי הבוגאטי 10 ו-13 במרתף ביתו. בשנת 1913, בוגאטי תכנן מכונית קטנה עבור פיז'ו, הפיז'ו בבה סוג 19.

אף על פי שנולד באיטליה, חברת המכונית בוגאטי הוקמה במולצהיים במחוז אלזס, כיום חלק מצרפת. החברה נודעה בשל ההנדסה המתקדמת, האיכות הגבוהה והצלחתה במרוצי הגרנד פרי הראשונים. בוגאטי הייתה הזוכה הראשונה של גרנד פרי מונקו.

בוגאטי סוג 59 גרנד פרי
בנוסף בוגאטי תכנן גם קרון רכבת ממונע מצליח, ה-"אאוטורייל" ומטוס כנף קבועה, אשר מעולם לא טס. בנו ג'אן בוגאטי, נהרג ב-11 באוגוסט 1939 בגיל 30, בעת בדיקת בוגאטי סוג 57 ליד המפעל מולשיים. מיד לאחר האירוע מזלו של המפעל לא שיחק לו כבעבר. במלחמת העולם השנייה נהרס המפעל במולשיים והחברה איבדה את שליטתה על הרכוש. במהלך המלחמה, בוגאטי תכנן מפעל חדש בלבלוייס אשר בפריז וכן גם סדרה של מכוניות חדשות.

אטורה בוגאטי נקבר במתחם משפחת בוגאטי בבית הקברות האזורי בדורלישיים ליד מולשיים שבאלזס.

ראו גם
------

* בוגאטי
* בוגאטי סוג 18
* בוגאטי סוג 64

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטורה בוגאטי** בוויקישיתוף
* אטורה בוגאטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אטורה בוגאטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315586905171
* BnF: cb11963181x (data)
* CANTIC: a1225549x
* GND: 118517260
* ISNI: 0000 0000 6674 9920
* LCCN: n50041364
* NDL: 00620433
* NKC: xx0176055
* NTA: 072213663
* RKD: 228975
* SNAC: w6157w6z
* SUDOC: 027632024
* ULAN: 500068961
* VIAF: 10636889
* WorldCat: lccn-n50041364

 |
**כלורמבוציל** (בלועזית: **Chlorambucil**, שם מסחרי: לוקראן) היא תרופה כימותרפית המשמשת לטיפול בלוקמיה לימפוציטית כרונית.
התרופה היא חומר אלקילציה אלקטרופילי שניתנת בצורת קפסולות לבליעה.
התרופה נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.

שימוש רפואי
-----------

כלורמבוציל משמשת בעיקר לטיפול בלוקמיה לימפוציטית כרונית בזכות הסבילות הגבוהה של האדם החולה כלפיה. בחולים צעירים הוחלפה על ידי פלודארבין כטיפול תרופתי ראשוני.
בנוסף, התרופה יכולה לשמש בטיפול של לימפומת הודג'קין, צורות מסוימות של לימפומה שאינה הודג'קין, מקרוגלובולינמיה (תסמונת וולדנסטרום), לימפומות ממאירות הכוללת לימפומה פוליקולרית ולימפוסארקומה.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי השכיחות ביותר הן דיכוי מח עצם וירידה בספירת גופי הדם המתבטאת בלויקופניה, נויטרופניה ותרומבוציטופניה.

תופעות לוואי אפשריות נוספות: 

* עייפות
* נטייה לזיהומים
* דלקת הלחמית
* ירידה במשקל
* הזעות ליליות
* רעילות לכבד
* נשירת שיער

כלורמבוציל, כמו חומרי אלקילציה אלקטרופילים אחרים, נקשר עם התפתחות של צורות נוספות של סרטן.

התוויות נגד
-----------

התרופה לא מיועדת לשימוש במטופלים החולים במחלות שאינן ממאירות ובאנשים בעלי רגישות יתר לכלורמבוציל או חלק ממרכיביו.

ראו גם
------

* Fludarabine בוויקיפדיה האנגלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלורמבוציל** בוויקישיתוף
* עלון לרופא (באנגלית)
* דרכי פעולת התרופה, באתר PharmGKB

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**רגימנט המשמר פרידריך אנגלס** (בגרמנית: **Wachregiment „Friedrich Engels"**) היה רגימנט מיוחד של צבא העם הלאומי - צבאה של גרמניה המזרחית. תפקידו של הרגימנט היה לאבטח את אנשי משרד ההגנה הלאומי ולשמש להם כמשמר כבוד. הרגימנט נקרא על שמו של פרידריך אנגלס - שותפו לדרך של קרל מרקס.

היסטוריה
--------

הרגימנט הוקם ב-1962 על בסיס שלוש פלוגות שנלקחו מרגימנט המשמר הוגו אברליין. התואר "פרידריך אנגלס" הוענק לו רק ב-1970. מטרת הרגימנט הייתה להגן על סגל משרד ההגנה הלאומי (בניגוד לרגימנט הוגו אברליין שהיה אמון על הגנת בנייני המשרד). כמו כן, אנשי הרגימנט שימשו כמשמר כבוד עבור בכירי ממשלת גרמניה המזרחית וביצעו את טקס "הקעקוע הגדול" באירועים חגיגיים. כמו כן, משמר כבוד מחיילי הרגימנט הוצב בבית המשמר החדש. החלפת משמרות חגיגית נערכה שם בכל יום רביעי. 

מכיוון שעל פי ההסכמים שהושגו אחרי מלחמת העולם השנייה ברלין הייתה אמורה להיות עיר מפורזת שלא יהיו בה כוחות גרמניים, הוכפף הרגימנט באופן רשמי למפקד הכוחות הסובייטיים בגרמניה.

ראו גם
------

* רגימנט המשמר הוגו אברליין
* רגימנט המשמר פליקס דזרז'ינסקי
* ואכטבטליון
* משטרת הבונדסטאג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רגימנט המשמר פרידריך אנגלס** בוויקישיתוף
* רגימנט המשמר פרידריך אנגלס
* סרטון של חיילי הרגימנט
**אוגוסט בקר** (בגרמנית: **August Becker**‏;  27 בינואר 1821 – 19 בדצמבר 1887) היה צייר נוף גרמני מבית הספר דיסלדורף.

ביוגרפיה
--------

אוגוסט בקר החל את לימודי הציור שלו בשנת 1837 בדרמשטאדט אצל צייר התפאורות יוהאן היינריך שילבך. במסע הלימוד הראשון היה בליכטנברג, רודסהיים. הוא גם צייר נופים רבים באזור דרמשטאדט.

בשנת 1840 הוא נרשם כסטודנט בכיתת ציור הנוף של יוהאן וילהלם שירמר באקדמיה לאמנות בדיסלדורף.

הוא גם בילה בדיסלדורף את חורף 1841/1842, שבהשוואה לדרמשטאדט הציעה שוק גדול יותר לאמנות, ובזכות בית הספר לציור בדיסלדורף קיבל מעמד של מרכז אמנות בינלאומי. באותו הזמן הצליח בקר לבנות לעצמו קיום יציב על ידי מכירת ציוריו.

ב־1844 וב־1847 בקר נסע לנורווגיה. לאחר מכן הוא צייר תמונות רבות של נופי פיורדים נורווגיים ומפלים מרשימים, אך לעיתים נדירות תיאר סצינות נורדיות כמו מישורים, קרחונים ואזורים ארקטיים. בקר נחשב לבקיא במיוחד בקרב הציירים בכל הנוגע לארגון נסיעה לימודית בצפון הרחוק.

בקר ומשפחת המלוכה הבריטית
-------------------------

בשנת 1854, אוגוסט בקר שהה בלונדון מספר שבועות כדי ללמוד ולבקר במוזיאונים שם. אחיו של אוגוסט בקר, ארנסט, נכנס לשירות המלוכה הבריטי בשנת 1851 כספרן ומורה דרך. ולפיכך ארגן פגישה עם הנסיך אלברט, שקנה מאוחר יותר את ציורו של בקר "היונגפראו" תמורת 80 פאונד ונתן אותו למלכה ויקטוריה לחג המולד.

מאז נהנה בקר מהערכה מתמשכת בחצר המלכות באנגליה. בשנים הבאות רכשה המלכה ויקטוריה ציורים נוספים. בשנת 1864 בקר סייר בסקוטלנד בהזמנת המלכה, ובשנת 1869 ביקר את המלכה באחוזתה הכפרית בבית אוסבורן על האי ווייט.

נסיעות נוספות
-------------

לאחר שהמוניטין שלו התחזק, הוא נסע לסקוטלנד (1867), שווייץ (1876), הונגריה (1876) ורומניה (1882). שהותו בסיגמרינגן כמו גם בטירות רבות וברומניה הייתה בקשר לבקשות ממשפחת הוהנצולרן-זיגמרינגן. בפרט העביר שיעורי ציור לנסיכה אנטוניה פון הוהנצולרן-זיגמרינגן.

ציור ויצירה
-----------

אוגוסט בקר הושפע מאוד מאמנות המחצית הראשונה של המאה ה-19 בסגנון הציור ובשיטת העבודה שלו. הוא לא היה אימפרסיוניסט שעשה ציור שמן רישומי במקום. ספרי השרטוטים שלו מראים כיצד האמן תיעד בתחילה את התנאים האטמוספיריים ותנאי התאורה המשתנים וכך הכין רישומים וטיוטות שסיימם בהמשך בקפידה.

יצירתו כוללת כ-360 ציורים, כשמונים ציורים ורישומי שמן של אוגוסט בקר נמכרו באנגליה.

גלריה
-----

* מבט מוילה אוהנלו מבט מוילה אוהנלו
* גלן גלדר גלן גלדר
* היונגפראו היונגפראו
* פיורד נורווגי פיורד נורווגי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסט בקר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peck, H. T.; Colby, F. M. eds, Becker, August (painter), **The New International Encyclopædia**
2. ↑  **Die Würzburger Bischöfe von 1746 bis 1802. Die Bistümer der Kirchenprovinz Mainz. Das Bistum Würzburg 9**, De Gruyter Akademie Forschung, 2020-06-22, עמ' 163–232, מסת"ב 978-3-11-068349-3
3. ↑  Katalog der Prinz Albrecht Gesellschaft 2003 zu: August Becker und das englische Königshaus, Seite 16 ff(הקישור אינו פעיל)
4. ↑  Katalog der Prinz Albrecht Gesellschaft 2003 zu: August Becker, Malweise, Seite 15/16(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5056005
* GND: 116102535
* ISNI: 0000 0003 5454 6327
* LCCN: nr2001052135
* NKC: xx0129281
* RKD: 5457
* SUDOC: 092378803
* ULAN: 500014770
* VIAF: 95771565
* WorldCat: lccn-nr2001052135

 |
**רמון מננדס פידל** (בספרדית: **Ramón Menéndez Pidal**;‏ 13 במרץ 1869 – 14 בנובמבר 1968) היה פילולוג והיסטוריון ספרדי. הוא עבד רבות על ההיסטוריה של השפה הספרדית ועל פולקלור ושירה עממית ספרדית. אחד הנושאים העיקריים שלו היה ההיסטוריה והאגדה של אל סיד. הוא היה מועמד לפרס נובל ב-26 שנים נפרדות, ובכך היה האדם המועמד ביותר.

ביוגרפיה
--------

מננדס פידל נולד בגליסיה, ספרד. אביו, חואן מננדס פרננדס, היה עורך דין ושופט מאסטוריאס. אמו הייתה רמונה פידל, גם היא אסטוריאנית. אחיו הבכור, חואן מננדס פידל, היה גם חוקר ספרות של השירה העממית של אסטוריאס. אח מבוגר אחר, לואיס מננדס פידל, היה צייר ריאליסטי ופרופסור לתולדות האמנות.

הוא למד באוניברסיטת מדריד.  בשנת 1899 מונה ליושב ראש הפקולטה ללימודים רומאניים באותה אוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד פרישתו בשנת 1939. בשנת 1900 נישא למריה גוירי, אשר בשנת 1896 הייתה לאישה הספרדית הראשונה שקיבלה תואר בפילוסופיה ומאוחר יותר, ב־1909, הפכה לאישה הראשונה שהשיגה דוקטורט לא רפואי באוניברסיטה ספרדית. הם בילו את ירח הדבש שלהם בחיפוש אחר המקומות הגאוגרפיים של שיר הסיד (Cantar de Mio Cid).

מננדס פידל נבחר לאקדמיה המלכותית הספרדית ב-1901 ונבחר למנהלה ב-1925. עם זאת, הוא התפטר ב-1939 בלחץ אקדמאים שרצו מנהל מקובל יותר על משטר פרנקו. עם זאת, בדצמבר 1947 הוא נבחר מחדש פה אחד למנהל, וכיהן בתפקיד עד סוף חייו.

בשנת 1910, הוא הפך לראש המדור לפילולוגיה במרכז למחקרים היסטוריים. בשנת 1914 הקים את כתב העת לפילולוגיה ספרדית, שהפוך לכתב העת המדעי המוביל בתחומי הבלשנות והספרות הספרדית של ימי הביניים והרנסאנס.

במהלך שנות ה-20 פרסם מננדס פידל סדרה של מחקרים מרכזיים שעקבה אחר התפתחותה של שירת המינסטרל בספרד של ימי הביניים. המחקרים האלה הם נקודת ציון בבלשנות הרומאנית, המשחזרים את השלב הפרה-ספרותי של הניבים האיברו-רומאניים, ואת ה"ניצחון" של השפה הקסטילית.

לאחר מלחמת האזרחים בספרד, מננדס פידל הפך ל"מלומד עצמאי" ושיפר חלק ניכר מעבודותיו המוקדמות יותר. הוא גם סיכם את ממצאיו על הבלדות הספרדיות. ויישם את התיאוריה שלו על מקורות השירה האפית על הספרות הצרפתית.

מננדס פידל עבד שנים רבות על היסטוריה מקיפה של השפה הספרדית, שאותה לא הצליח להשלים בחייו; שני הכרכים פורסמו לאחר מותו בשם "Historia de la lengua español" (2005).

הוא היה מועמד לפרס נובל 23 פעמים, אך מעולם לא זכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רמון מננדס פידל** בוויקישיתוף
* רמון מננדס פידל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* רמון מננדס פידל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי רמון מננדס פידל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Ramon Menendez Pidal", *Almanac of Famous People* (2011) *Biography in Context*, Gale, Detroit
2. ↑  Nomination%20archive, NobelPrize.org, ‏2020-04-01 (ב־American English)
3. ↑  "Ramon Menendez Pidal", *Contemporary Authors Online* (2003) *Biography in Context*, Gale, Detroit

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265206205171
* BIBSYS: 90102837
* BNE: XX1020681
* BnF: cb11915573v (data)
* CANTIC: a10469710
* CiNii: DA01846207
* GND: 118580809
* ISNI: 0000 0001 2133 3996
* LCCN: n79021814
* NDL: 00449763
* NKC: jn19990005602
* NLA: 35346751
* NLG: 149719
* NTA: 068950802
* SELIBR: 194997
* SNAC: w6k37s43
* SUDOC: 027022951
* Trove: 920360
* VcBA: 495/116446
* VIAF: 54151405
* WorldCat: lccn-n79021814

 |
**גלגו מוהול** (שם מדעי: *Galago moholi*) הוא מין של גלגו הנפוץ ביערות והסוואנות של מרכז אפריקה ואפריקה הדרומית ופעיל בשעות הערב. בבער הוא נחשב לתת-מין של גלגו סנגלי, אם כי הופרד לאחר בדיקות שהראו שאלו שני מינים שונים.

המין כולל כיום 2 תת-מינים:

* G. m. moholi
* G. m. bradfieldi

גלגו זה חי בסוואנות מיוערות וביערות משווניים, אך פתוחים יותר מיערות גשם, לרוב באזור המסיק (אנ') והוא חי בטבע במדינות: אנגולה, בוצואנה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, דרום אפריקה, אסוואטיני, טנזניה, זמביה וזימבבואה ואולי גם ברואנדה ובבורונדי.

הגלגו מגיע לאורך של 15 ס"מ והוא בעל זנב באורך 23 ס"מ בקירוב. הוא בעל פרווה אפורה-כסופה, אוזניים רחבות ומעוגלות ועיניים גדולות וחומות המותאמות לראיית לילה. לגלגו רגליים עבות וארוכות העוזרות לו לזנק והוא בעל זנב שעיר. 

הגלגו הוא מין פעיל לילה החי בין ענפי עצי שיטים, בעיקר משיטת הסוכך ושיטת הקארו (*Vachellia karroo*) לרוב והוא ניזון מחרקים ומשרף ולשד עצים של השיטים. הוא מקפץ ביעילות ממקום למקום ולעיתים יכול להימצא על הקרקע, אם כי שם הוא פגיע לטורפים. הגלגויים חיים ביחידות משפחתיות קטנות הנחות ביום בחללי עצים.

אוכלוסייתו נרחבת ואינה נמצאת בסכנה בטבע.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלגו מוהול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלגו מוהול באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתלט קובני. אם התכוונתם לסופר ארגנטינאי, ראו גיירמו מרטינס (סופר).

**גיירמו מרטינס לופז** (בספרדית: **Guillermo Martínez López**; נולד ב-28 ביוני 1981) הוא אתלט קובני. הוא בעל מדליית כסף ומדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה ובשתי מדליות זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים.

ביוגרפיה
--------

מרטינס השתתף לראשונה באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005, וסיים במקום עשירי בהטלת כידון בתוצאה של 72.68 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 סיים במקום תשיעי בהטלת כידון בתוצאה של 82.03 מטר. 

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בשנת 2007 זכה מרטינס במדליית זהב בהטלת כידון בתוצאה של 77.66 מטר, ובמשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו שנת 2011 קבע את שיאו האישי והשיא הקובני וזכה במדליית הזהב עם תוצאה של 87.20 מטר.

### סגן אלוף העולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה מרטינס במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 86.41 מטר, אחרי אנדראס תורקילדסן מנורווגיה (89.59 מטר) ולפני יוקיפומי מורקאמי מיפן (82.97 מטר). 

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 זכה מרטינס במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 84.30 מטר, אחרי מתיאס דה צורדו מגרמניה (86.27 מטר) ואנדראס ת'ורקילדסן (84.78 מטר).

שיאים אישיים
------------

**באצטדיון פתוח**

* הטלת כידון: 87.20 מטר
* קפיצה לגובה: 2.18 מטר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיירמו מרטינס** בוויקישיתוף

* גיירמו מרטינס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* גיירמו מרטינס, באתר olympedia.org
* גיירמו מרטינס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* גיירמו מרטינס, באתר ליגת היהלום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 187878

 |
**מתיאש (מתיתיהו) צ'אני** (במקור **צינר**, בהונגרית: **Csányi Mátyás**‏; 6 בדצמבר 1884 – 6 במרץ 1962) היה מלחין ומנצח יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

צ'אני נולד בסגד כבן רביעי ליאנוש (יוחנן) צ'אני (לשעבר צינר), בנקאי מהעיר סגד. בנעוריו החל לעבור הכשרה לרבנות, אולם בסופו של דבר זנח אותה ועבר ללימודי מוזיקה חילוניים. הוא למד בעיר הולדתו, סגד, ומאוחר יותר המשיך את לימודיו בבודפשט ובווינה. עם סיום לימודיו החל לעבוד כמנצח וכמלחין ב"תיאטרון סגד" בעיר ארד, שברומניה ובין השאר כתב אופרות, אופרטות ואוורטוריות.

בין יצירותיו המפורסמות: אופרות של קלאודיוס, *פיטר אבה* (אופרה דו-אופרתית, לטקסט שלו, ואחריו הרומן של זולא רומא, שהוצג ב -1910 בארד, בתיאטרון הלאומי של סגד בשנים 1911-1919); *שיר השירים* ג. אורטוריה (1919); *מסה* ג. אופרטה, הציגה בערד בשנת 1923, בשיתוף עם גלאטה פרנץ); *ורד של אהבה* (אופרה Revu, 1923); שיר השירים עם תפילה מקראית, עמנואל לעף (Szeged, 1929). הטקסט של האופרה *המוזהב* (1934) מאת מור ג'וקאי .

ב-1937 גירשה אותו ממשלת גוגה מארד, והוא שב עם משפחתו לעיר הולדתו. לאחר מלחמת העולם השנייה היגר מחדש לרומניה.

משפחתו
------

צ'אני נישא לרקדנית מהתיאטרון שלו. נולדו להם שישה ילדים. בתו פירושקה (פיריקה) צ'אני, התפרסמה בעצמה כעיתונאית וכסופרת בבודפשט ונישאה לסופר Berey Géza. בתו אילונה צ'אני (לימים שוורץ) היא היחידה מבין ילדיו שעלתה לישראל.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ספרות רומני : Főszerk. Balogh Edgár. בוקרשט: קריטריון. 1981

הערות שוליים
------------

1. ↑  עולם המוזיקה ג. יומן, 1905.
2. ↑  SZÍNHÁZ, MOZI
3. ↑  פנים: פירוסקה צ'סני (1909–1981) דרום הונגריה, 3 בינואר 2009
**רגימנט הפרשים הזר הראשון** (בצרפתית: **1er Régiment étranger de cavalerie, 1er REC**) הוא רגימנט השריון היחיד בלגיון הזרים הצרפתי. הגדוד מוצב באוראנג', ווקלוז שבצרפת מ-1967, עם הגעתו מסידי-בל-אבס שבאלג'יריה.

היסטוריה
--------

הרגימנט הוקם בתוניסיה ב-1920 מגרעין של לגיונרים רוסיים, ולגיונרים מרגימנט החי"ר הזר השני. בעת הקמתו אורגן הרגימנט במתכונת חי"ר, ורעיון הקמת רגימנט פרשים בלגיון נתקל בעוינות ובהתנגדות רבה מצד חיל הפרשים הצרפתי. מקימי הרגימנט בחרו לגייס לגדוד לגיונרים ממוצא רוסי משום שרובם היו ותיקי הכוחות הלבנים ממלחמת האזרחים ברוסיה והתמחו בלחימת פרשים. עקב מיומנותם המקצועית של לוחמיו התקבל עד מהרה הרגימנט לכוחות הפרשים של צרפת. הגדוד שירת במלחמת מלחמת הודו-סין הראשונה ומלחמת העצמאות של אלג'יריה, וכיום מתפקד כרגימנט הטנקים של הלגיון.

דגל
---

על דגל הרגימנט רקומים באותיות בצבע זהב הקרבות הבאים:

* לבנט - 1925–1926
* מרוקו - 1925–1927, 1930-1934
* המערכה בתוניסיה - 1943
* כיס קולמאר - 1945
* שטוטגרט - 1945
* מלחמת הודו סין הראשונה - 1947–1954
* מלחמת העצמאות של אלג'יריה - 1952–1962
* מלחמת המפרץ - 1990-1991

מסורת
-----

למרות שיוכו של הרגימנט ללגיון הזרים הוא גם משמר מסורות רבות של חיל הפרשים, דבר המתבטא בעיקר בלבוש הטיקסי של הגדוד.

סד"כ (סדר כוחות)
----------------

הרגימנט מחולק לשבעה אסקדרונים וכולל כ-930 חיילים.
  

* ה-,ECL מפג"ד ופלוגת הלוגיסטיקה
* ה-EAS, אדמיניסטרציה ופלוגת תמיכה
* ארבעה פלוגות קרביות (הראשונה, השנייה, השלישית והחמישית) כל אחת מורכבת מארבע מחלקות וחפ"ק. הגדוד מציוד ב-AMX 10 RC, רק"ם חמוש בתותח 105 מ"מ.
* ה-EEI, סיור ופלוגה קלה.

עיטורים
-------

  

* Croix de guerre
* Croix de guerre des théâtres d’opérations extérieures

* Croix de guerre 39-45Croix de guerre 39-45
* Croix de guerre des TOECroix de guerre des TOE

בספרות
------

תיאור הקמת הרגימנט ושירותו במהלך המרד הדרוזי מופעים באוטוביוגרפיה של ג'והן הרווי *עם לגיון הזרים נגד הדרוזים*, אשר היה מהלגיונרים הראשונים ברגימנט.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ון הרווי, עם לגיון הזרים נגד הדרוזים, הוצאת מצפה, 1930.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רגימנט הפרשים הזר הראשון** בוויקישיתוף
* אתר הרגימנט (בצרפתית)
**גיירמו ויסקארה ברוקנר** (בספרדית: **Guillermo Viscarra Bruckner**; נולד ב-7 בפברואר 1993) הוא כדורגלן בוליביאני המשחק בד'ה סטרונגסט בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

ויסקארה נולד בבוליביה ובגיל צעיר עבר עם משפתחו לברזיל. ויסקארה התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ויטוריה מליגת העל הברזילאית.

בעונת 2014/2015 הושאל לבוליבר. ב-21 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 5-0 נגד ספורט בויס. את העונה סיים עם הקבוצה כאלוף הקלאסורה וכאלוף האפרטורה.

בקיץ 2015 הושאל לאוריינטה פטרולרו. בעונתו הראשונה במועדון, שיחק ברוטציה עם מרקוס ארגו וסיים את העונה עם 16 משחקי ליגה. בעונתו השנייה במועדון רשם 41 הופעות בליגה.

את עונת 2017/2018 התחיל כשחקן חופשי וב-12 בינואר 2018 חתם בהפועל רעננה מליגת העל עד לסיום העונה.

בקיץ 2018 ויסקארה חזר לאוריינטה פטרולרו.

ב-2 בינואר 2021 ויסקארה חתם בד'ה סטרונגסט.

קריירה בינלאומית
----------------

בפברואר 2013 זומן לראשונה לסגל נבחרת בוליביה לקראת המשחק נגד האיטי. ב-29 במאי 2016 ויסקארה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 4-0 לארצות הברית.

ויסקארה נכלל בסגל הנבחרת לקראת הקופה אמריקה 2016.

תארים
-----

בוליבר
* ליגת העל הבוליביאנית: 2014/2015 (קלאסורה), 2014/2015 (אפרטורה)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  תום נחום, ‏הפועל רעננה החתימה את השוער גיירמו ויסקארה, באתר ONE‏, 12 בינואר 2018
**למי אבכה וכף אכה** היא קינה הפותחת את קריאת מגילת איכה בקהילות הספרדים בליל תשעה באב. הקינה מסיימת באזכור הפסוק הראשון של מגילה איכה, ומיד בסיום הקינה נפתחת קריאת המגילה.

תוכן ומבנה
----------

הפיוט מתאר את המאורעות הקשים שקרו בתקופת חורבן בית המקדש, בעיקר מזווית התורה, תלמידי החכמים ובית המקדש. הפיוט פותח מנקודת מבטו של אדם העומד בודד, ללא כתף או משענת אליה יוכל לבכות להגיד את אשר על ליבו (אשנן) ולהכות כף אל כף מכאב וצער - לא מקדש, בו מקננים כיום ציפורים (פקוד הוא שם ציפור) ושוכנים בו עובדי עבודה זרה וקוסם - נבוכדנצאר, לא כרובים, לא דוכן, ובהמשך גם לא על התינוקות ותלמידי החכמים שנהרגו, ועל התורה שנותרה בודדה ואילמת, ללא מפרש בעקבות זאת. בסיום הפיוט, וכמסקנה מהאמור, מכריז הפייטן כי הוא יחדל מלשמוע שירה, ויקרא אל ה' ויבכה על חורבן ביתו, כדי לקרב את הגאולה.
הקינה פורשה בין היתר על ידי רבי יעקב רקח בסדר בית אב.

הקינה כתובה כשיר ספרדי קלאסי, שבו כל הבתים (השורות) שקול במשקל מדויק זהה וחורזים בחרוז מבריח. כל בית מתחלק לשתי צלעות שוות, המכונות דלת וסוגר. משקל השיר הוא יתד ושתי תנועות, יתד ושתי תנועות, יתד ותנועה, בדלת וכן בסוגר. בנוסף, ישנם בתוך הבתים חרוזים פנימיים באופן לא סדיר (כגון כרובים/עורבים, דוכן/הוכן).

קישורים חיצוניים
----------------

קטע קול הפיוט למי אבכה, באתר הפיוט והתפילה

הערות שוליים
------------

1. ↑  סדר בית אב לארבע תעניות, ליוורנו תרל"ז, דף עד, באתר הספרייה הלאומית.
**אמנדין שאנטל אנרי** (בצרפתית: **Amandine Henry**;‏ נולדה ב-28 בספטמבר 1989) היא כדורגלנית צרפתייה המשחקת כקשרית אחורית.

קריירה
------

אנרי נולדה בספטמבר 1989 בעיר ליל שבצפון צרפת. כשהייתה בת 16 היא החלה לשחק בקבוצת הכדורגל של הנין בומונט, ושנה אחר כך הצטרפה לאקדמיית הכדורגל של קליירפונטיין. היא שיחקה בקבוצת האקדמיה במשך שתי עונות, וב-32 משחקים כבשה 22 שערים. לקראת עונת 2007/2008, היא חתמה באולימפיק ליון, שבדיוק זכתה באליפות ראשונה מזה תשע שנים. בעונותיה הראשונות בקבוצה, שימשה אנרי בעיקר כשחקנית ספסל, אך ככל שעברו השנים מעמדה התחזק.

באפריל 2009 ערכה אנרי את הופעת הבכורה שלה בנבחרת צרפת הבוגרת. מספר חודשים לאחר מכן, היא זומנה לסגל הנבחרת שהשתתף באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. באליפות עצמה, שובצה צרפת ל"בית המוות" ביחד עם אלופת העולם, נבחרת גרמניה וביחד עם הסקנדינביות, נורווגיה ואיסלנד. למרות התחזיות המוקדמות, העפילה צרפת בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, שם הפסידה בדו-קרב פנדלים להולנד. אנרי שיחקה רק במשחק רבע הגמר, ואף כבשה את הפנדל השלישי של הצרפתיות בדו-קרב.

ב-2011 ו-2012 זכתה אנרי פעמיים ברציפות בליגת האלופות עם ליון, לאחר ניצחונות בגמרים על טורבינה פוטסדאם ופרנקפורט, בהתאמה. למרות הצלחתה הרבה בליון, אנרי כמעט ולא זומנה לסגל הנבחרת, ושיחקה רק שני משחקים בינלאומיים בין 2011 ל-2013. אף על פי כן, לאחר החלפתו של מאמן הנבחרת, ברונו ביני בספטמבר 2013, היא כבר תפסה מקום קבוע בהרכב הראשון של הנבחרת.

אל גביע העולם שנערך בקנדה ב-2015 הגיעה צרפת כאחת הפייבוריטיות לזכייה בטורניר. בשלב הבתים של הגביע, הייתה אנרי אחת מהשחקניות הבולטות בנבחרת, ואף נבחרה למצטיינת משחק הניצחון על מקסיקו, בו היא כבשה את השער האחרון. לאחר שעברו את קוריאה הדרומית בשלב שמינית הגמר, הודחו הצרפתיות ברבע הגמר על ידי גרמניה. בסיום הטורניר ולמרות הדחתה המוקדמת יחסית, זכתה אנרי בפרס כדור הכסף, המוענק לשחקנית השנייה בטיבה במונדיאל ואף נבחרת להרכב הטורניר.

זמן קצר לאחר תחרות גביע העולם, נכללה אנרי ברשימת שלוש המועמדות הסופיות לפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, לצידן של סליה סאסיץ' וג'ניפר מרוז'אן הגרמניות. בעקבות מועמדותה היא הפכה לכדורגלנית הצרפתייה הראשונה אי פעם שמגיעה לשלב שלוש האחרונות בפרס זה. למרות זאת, סיימה אנרי רק במקום השני, לאחר שקיבלה ארבע נקודות בהצבעה הסופית.

תארים
-----

### תארים קבוצתיים

אולימפיק ליון
* ליגת העל הצרפתית (8): 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
* הגביע הצרפתי (4): 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
* ליגת האלופות לנשים (2): 2010/2011, 2011/2012

### תארים אישיים

* כדור הכסף של הגביע העולמי: 2015
* נבחרת הטורניר של הגביע העולמי: 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנדין אנרי** בוויקישיתוף
* אמנדין אנרי, ברשת החברתית פייסבוק
* אמנדין אנרי, ברשת החברתית טוויטר
* אמנדין אנרי, ברשת החברתית אינסטגרם
* אמנדין אנרי, ברשת החברתית LinkedIn
* אמנדין אנרי, ברשת החברתית Goodreads
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb178293796 (data)
* ISNI: 0000 0004 7698 9775
* VIAF: 5821156497231917740003
* WorldCat: viaf-5821156497231917740003

 |
**מתיאס מילר** (בגרמנית: **Matthias Müller**, נולד ב-9 ביוני 1953) הוא איש עסקים גרמני. שימש בעבר כמנכ"ל קבוצת פולקסווגן וכמנכ"ל פורשה.

קריירה
------

מילר נולד בלימבך-אוברפרונה בגרמניה המזרחית. בשנת 1955 עברו הוריו לגרמניה המערבית והוא גדל בבוואריה. לאחר שסיים את לימודי התיכון החל בהתמחות בחברת אאודי אותה סיים בשנת 1977. בהמשך למד הנדסת מחשבים באוניברסיטת מינכן למדעים שימושיים. לאחר סיום הלימודים שב לאאודי בתפקיד ניהולי זוטר במחלקת ה-IT של החברה. בשנת 1993 הצטרף למחלקת התכנון של החברה, ושימש כמנהל מוצר לדגם אאודי A3. שנתיים לאחר מכן מונה למנהל הייצור של החברה.

לאחר שמרטין וינטרקורן קיבל לידיו את ניהול אאודי בשנת 2002, מונה מילר לרכז קווי הייצור של דגמי אאודי ולמבורגיני. ב-2007 מונה וינטרקורן למנכ"ל קבוצת פולקסווגן, ומינה את מילר לנציג כללי בהנהלה, ובהמשך הפך אותו למנהל אסטרטגיית המוצר של כל מותגי החברה.

בשנת 2010 מונה למנכ"ל פורשה. בשנת 2014 מונה למנהל מערכות מידע של חברת פורשה החזקות. פרשת דיזלגייט הובילה להתפטרותו של וינטרקורן מניהול קבוצת פולקסווגן בספטמבר 2015. יומיים לאחר מכן מונה מילר למחליפו בתפקיד. באפריל 2018 מונה הרברט דיס למנכ"ל קבוצת פולקסווגן במקומו של מילר, שהודיע על פרישה מיידית מכל תפקידיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיאס מילר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Matthias Müller New Chairman of the Porsche AG Board of Management, Porsche.com, 7 June 2010
2. ↑  Matthias Müller appointed CEO of the Volkswagen Group, Porsche.com, 25 September 2015
3. ↑  שירות גלובס, ‏מנכ"ל חדש לפולקסוואגן: "המשימה - החזרת האמון בקבוצה", באתר גלובס, 25 בספטמבר 2015
4. ↑  אתר למנויים בלבד בלומברג, הרברט דיס מונה למנכ"ל פולקסווגן, באתר TheMarker‏, 13 באפריל 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012808076
* VIAF: 171880920
* WorldCat: viaf-171880920

 |
**רגימנט חיל הרגלים של פיג'י** הוא עוצבה חטיבתית ובה שישה גדודים, המהווה את הכוח הלוחם העיקרי של הכוחות הצבאיים של פיג'י. יחידות הרגימנט לחמו במלחמת העולם השנייה ושירתו במלאיה, ומאז שלהי שנות השבעים משרתים בכוחות שמירת שלום שונים ברחבי העולם.

מבנה הרגימנט
------------

הרגימנט כלל בראשיתו רק גדודים טריטוריאליים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הוקמה בו פלוגה סדירה ראשונה. 

הרגימנט כולל כיום שלושה גדודים סדירים (ה-1, ה-2, ה-3) וכן שלושה גדודים טריטוריאליים (ה-4, ה-5 וה-7/8). האחרונים הם למעשה פלוגות סדירות, אשר בשעת חירום ניתן לבנות על בסיס כל אחת מהן גדוד מלא.

תולדות הרגימנט
--------------

חיילי הרגימנט מטפלים בפצוע במהלך הקרב בבוגנוויל במלחמת העולם השנייה
הרגימנט הוקם עם ייסוד כוחות ההגנה של פיג'י - אז מושבה בריטית - בשנת 1920. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כלל רק מסגרות פלוגתיות טריטוריאליות והוא הוגדל בהדרגה והועמד תחת פיקוד צבא ניו זילנד. משימתו הראשונה הייתה הגנה על אתרים חיוניים באיי פיג'י. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמה באוקיינוס השקט הוצבה בפיג'י באביב 1942 הדיוויזיה האמריקאית ה-37 והרגימנט הועבר תחת פיקוד אמריקאי. בהמשך המלחמה השתתף הרגימנט במערכה באיי שלמה. אחד מחיילי הרגימנט, ספנאיה סוקאנאיוואלו (Sefanaia Sukanaivalu), עוטר לאחר מותו בעיטור צלב ויקטוריה על לחימתו בבוגנוויל ב-1944. בתום המלחמה פוזר למעשה הרגימנט, אם כי הגדוד ה-1 הופעל במלאיה ב-1952-‏1953 לשם דיכוי המרידה שם.

ב-1978 הופעל מחדש הגדוד ה-1 במסגרת מדינת פיג'י העצמאית. באותה שנה הצטרף לכוחות יוניפי"ל בדרום לבנון ושירת שם עד 2002. ב-2004 נפרסו חיילים מהגדוד בעיראק כחלק ממשלחת הסיוע של האו"ם שם (UNAMI). חיילים מהגדוד משרתים גם במשלחת האו"ם לסודאן (UNMIS).

הגדוד ה-2 הוקם מחדש כגדוד סדיר ב-1982 והצטרף לכוח המשקיפים הרב-לאומי שהוצב בסיני בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים. 

הגדוד ה-3 הוקם כגדוד טריטוריאלי ב-1982 כדי להחליף את הגדוד ה-2. בעקבות ההפיכות הצבאיות בפיג'י ב-1987 הוא הפך לגדוד סדיר ומהווה את כוח האבטחה הצבאי באיים. הוא גם מספק חיילים רעננים לשירות בגדודים ה-1 וה-2. גדוד זה הוא הגדול בשלושת הגדודים הסדירים.

הגדודים הטריטוריאליים הוקמו מחדש לאחר ההפיכות בפיג'י ב-1987 והם מוצבים באיי פיג'י תחת פיקוד הגדוד ה-3.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הכוחות הצבאיים של פיג'י
למה התרנגולת חצתה את הכביש?
**"למה התרנגולת חצתה את הכביש?"** היא בדיחת קרש מפורסמת, הנחשבת בעיני רבים לאחת הבדיחות המפורסמות ביותר. התשובה לבדיחה בגרסתה הנפוצה ביותר היא "בשביל להגיע לצד השני". בדיחה זו היא דוגמה לבדיחת אנטי-הומור, שבה המבנה המסקרן של השאלה גורם למאזין לצפות לשורת מחץ, אך במקום זאת ניתנת רק הצבת עובדה פשוטה. "למה התרנגולת חצתה את הכביש?" נהפכה לדוגמה אייקונית לבדיחה טיפוסית שרוב האנשים מכירים את התשובה אליה. בדיחה זו סופרה ושונתה פעמים רבות במהלך ההיסטוריה.

היסטוריה
--------

הבדיחה בגרסתה בשנת 1847
הבדיחה הופיעה בשנת 1847 במגזין הניו יורקי החודשי, The Knickerbocker.

> 
> ישנן בדיחות והלצות הנראות כחידות מסובכות, אך הן כלל לא. בהן זו: "למה תרנגולת חוצה את הרחוב? אתה לא בכיוון? אתה מוותר? ובכן, אז ככה: מפני שהיא רוצה להגיע לצד השני!"
> 
> 
> 
> 
> המקור באנגלית
> There are ‘quips and quillets’ which seem actual conundrums, but yet are none. Of such is this: ‘Why does a chicken cross the street?[’] Are you ‘out of town?’ Do you ‘give it up?’ Well, then: ‘Because it wants to get on the other side!’
> — The Knickerbocker (אנ'), מרץ 1847
> 

הבדיחה התפשטה בשנות התשעים של המאה ה-19, כאשר גרסה שונה של הבדיחה בעלת משחק מילים עם משמעות כפולה התפרסמה במגזין Potter's American Monthly:

> 
> למה לא כדאי לתרנגולת לחצות את הכביש? כי זה יהיה מעשה מרמה/התקדמות של עוף
> 
> 
> 
> 
> המקור באנגלית
> Why should not a chicken cross the road? It would be a fowl proceeding.
> — Potter's American Monthly, 1892
>

גרסאות
------

בדיחות רבות מסתמכות על כך שהבדיחה ותשובתה מוכרות, לעיתים על ידי הצעת תשובה חלופית, לדוגמה: 

* "למה התרנגולת חצתה את הכביש?" – "זה היה רחוק מכדי ללכת מסביב".

גרסאות קלאסיות של הבדיחה משנות את הבדיחה מעט, וכך מפנות חזרה לבדיחה המקורית. לדוגמה: 

* "למה תרנגול הודו/ברווז חצה את הכביש?" – "כי התרנגולת הייתה ביום חופש"
* "למה הדינוזאור חצה את הכביש?" – "כי תרנגולות עוד לא היו קיימות"
* "למה התרנגולת חצתה את טבעת מביוס?" – "בשביל להגיע לאותו צד"

בדיחות אחדות הן גם בדיחות בעלות כפל משמעות וגם מפנות למקור, לדוגמה: 

* "למה הברווז חצה את הכביש?" – "כדי להוכיח שהוא לא תרנגולת/פחדן" (כפל משמעות באנגלית עממית)
* ... – "כי היא עוף מוזר".

גרסה נוספת לבדיחה, המכוונת יותר לקריאה מאשר להיגד בעל פה, היא פרודיה, לדוגמה:

* אלברט איינשטיין: ... – "האם התרנגולת באמת חצתה את הכביש, או שהכביש התקדם אל עבר התרנגולת?"
* אריסטו: ... – "זה הוא טבע התרנגולות לחצות את הכביש".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למה התרנגולת חצתה את הכביש?** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Knickerbocker, או The New York Monthly, מרץ 1847,‏ עמ 283.
2. ↑   *Potter's American Monthly* (1892), עמ 319.
3. ↑  Famous People Answer: Why Did the Chicken Cross the Road? | Los Angeles, Yelp (באנגלית)