recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דניאיל, נסיך מוסקבה** (סלאבית מזרחית עתיקה: **Даниил Александрович**;‏ 1261 – 4 במרץ 1303) היה בנו הרביעי והצעיר ביותר של אלכסנדר ירוסלביץ' נבסקי (אבי הנסיכויות הרוסיות ברחבי אורדת הזהב) אשר ירש מאביו את העיר המשנית והקטנה מכל, מוסקבה, במטרה להאדיר את השפעתה של העיר והשפעת שושלת רוריק. דניאיל כיוון את מוסקבה למסלול שיהפוך אותה לנסיכות הרוסית החזקה ביותר ועל כן הוא נודע כמקימה של הנסיכות הגדולה של מוסקבה.

דניאיל והנצרות האורתודוקסית
---------------------------

דניאיל נפטר בגיל 42, ב-4 במרץ 1303. זמן מה לפני מותו הפך נזיר ולפי רצונו הוא נקבר במנזר דנילוב. הוא עבר קאנוניזציה בידי הכנסייה האורתודוקסית הרוסית בשנת 1791 והוכר כקדוש נוצרי.

במהלך הכיבוש המונגולי של אירופה ומלחמות השטחים בין נסיכי הרוס, דניאיל יצר שלום במוסקבה ופעל ללא שפיכות דמים. במהלך 30 שנות שלטונו השתתף דניאיל באך ורק מלחמה אחת. על פי האגדה, דניאיל היה פופולרי ומוערך על ידי נתיניו בזכות העדינות, הענווה והשלווה שלו. דניאיל שמר על שלום במוסקבה גם אם הדבר עלה בהשפעתו על גבי שאר הנסיכויות. נאמר כי ראה את עמו לפני גאוותו ותאריו שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאיל, נסיך מוסקבה** בוויקישיתוף
* דניאיל, נסיך מוסקבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128743875
* ISNI: 0000 0000 8147 7628
* LCCN: n80039418
* NKC: jx20051014003
* VIAF: 67816011
* WorldCat: lccn-n80039418

 |
הרב פרופ' **יצחק אריה זליגמן** (10 בינואר 1907 – 13 במאי 1982) היה חוקר מקרא ישראלי-הולנדי. עמד בראש החוג למקרא באוניברסיטה העברית בירושלים ונחשב כמי שנטל חלק מרכזי בעיצוב חוג זה, שבאמצעותו השפיע רבות על חקר המקרא בישראל.

תולדות חיים
-----------

נולד באמסטרדם, הולנד לאביו רבי שמואל זליגמן, ולאמו יהודית למשפחת ורסהים, ובשנים שלפני מלחמת העולם השנייה (1936–1939) שימש כמרצה לתולדות עם ישראל ולמקרא בבית המדרש לרבנים באמסטרדם, שם הוסמך גם לרבנות. בתקופת המלחמה נכלא יחד עם אשתו ושתי בנותיו על ידי המשטר הנאצי במחנה המעבר וסטרבורק שבהולנד, וב-4 בספטמבר 1944 הועבר משם למחנה הריכוז טרזין שם שימש כספרן, יחד עם יהודים משכילים רבים. הוא שרד בתנאים הקשים שם, ולאחר המלחמה חזר להולנד ועבד כספרן במחלקת מדעי היהדות בספריית אוניברסיטת אמסטרדם בשנים 1946–1949. בתוך תקופה זו קיבל דוקטורט מאוניברסיטת ליידן (1948), עבודת הדוקטורט הייתה על תרגום השבעים לספר ישעיהו ונראה כי עבד עליה גם במחנות. באוניברסיטת אמסטרדם התמחה בלימודים קלאסיים, ושימש כחבר באקדמיה המלכותית של ארצות השפלה לאמנויות ולמדעים.

בשנת 1950 עלה לישראל מטעמים ציוניים, למרות שהוצעה לו פרופסורה בהולנד. הוא מונה מיד לתפקיד מרצה בכיר בחוג למקרא באוניברסיטה העברית. בשנת 1956 קודם לתפקיד פרופסור חבר, ובשנת 1966 קודם שוב לתפקיד פרופסור מן המניין. הוא יצא לגמלאות בשנת 1977. במשך שנותיו באוניברסיטה העמיד תלמידים הרבה, שלימים הלכו והרכיבו חלק נכבד מחוג זה, ביניהם זוכי פרס ישראל פרופ' שמריהו טלמון ופרופ' שרה יפת.

ספרים
-----

* **הנבואה בישראל**, אקדמון תשכ"ח
* **מחקרים בספרות המקרא** (קובץ מאמריו בעריכת אבי הורביץ, עמנואל טוב ושרה יפת), הוצאת מאגנס 1992

### ספרים לכבודו

* יאיר זקוביץ ואלכסנדר רופא (עורכים), **ספר יצחק אריה זליגמן: מאמרים במקרא ובעולם העתיק**, א. רובינשטין תשמ"ג
* **לזכרו של פרופ' י. א. זליגמן**, המכון למדעי היהדות, האוניברסיטה העברית בירושלים תשמ"ג (חוברת בהפצה מוגבלת)

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמרים לקריאה מאת י"א זליגמן, באתר מט"ח
* רשימת המאמרים של יצחק אריה זליגמן באתר רמב"י
* יצחק אריה זליגמן, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* יצחק אריה זליגמן (1907-1982), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלנה מקרובה, סרגיי מקרוב וויקטור קופרמן, **אוניברסיטה מעל התהום**, ירושלים 2000
2. ↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה, מעריב, 5 במאי 1966

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521113905171
* BnF: cb14485119z (data)
* GND: 10360975X
* ISNI: 0000 0000 8087 0874
* LCCN: n84007197
* NTA: 073841870
* SELIBR: 280120
* SUDOC: 081495048
* Trove: 945400
* VcBA: 495/251333
* VIAF: 7615449
* WorldCat: lccn-n84007197

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנסיך רוסי ומייסד מוסקבה. אם התכוונתם לצוללת גרעינית רוסית, ראו יורי דולגורוקי (צוללת).

**יורי דולגורוקי** (ברוסית: Юрий Долгорукий; סביבות 1090- 15 במאי 1157) היה בנו של ולדימיר השני. נסיך קייב ונסיך רוסטוב-סוזדל שתרם רבות למעבר מרכז הכוח מקייב לוולדימיר. ידוע כמייסד מוסקבה בשנת 1147.

לדברי היסטוריון רוסי מהמאה ה-17 נולד דולגורוקי בשנת 1090. מכאן שהוא בנה של גיטה, בתו של הרולד השני, מלך אנגליה. ולדימיר השני ציין בספרו שאמו של יורי נפטרה בשנת 1107, ואילו גיטה מתה בשנת 1098. מכאן שאמו של דולגורוקי הייתה אשתו השנייה של ולדימיר. מאחר שבנו השני של דולגורוקי נולד בשנת 1112, סביר להניח שהוא עצמו נולד בין 1090 ל-1095.

נסיכות רוסטוב-סוזדל
-------------------

בשנת 1113 מונה דוגורוקי להיות נסיך רוסטוב-סוזדל. במהלך שלטונו בנה כמה מבצרים וייסד כמה ערים. לפי עדויות הכרוניקה ייסד דולגורוקי בשנת 1147 את מוסקבה, וב-1156 בנה סביב העיר חומה וחפיר.

המאבק על קייב
-------------

החל משנת 1132 ניסה דולגורוקי להרחיב את גבולות שלטונו לשטחים בדרום רוסיה. בשנת 1146 איזיאסלאב השני תפס את השלטון בקייב שלא במסגרת העברת השלטון המקובלת. הוא ניצל את תמיכת תושבי קייב ואת חולשתו של ויאצ'סלב, אחיו של יורי דולגורוקי שלפי הכללים היה אמור לקבל את נסיכות קייב. דולגורוקי, בתמיכת חלק מהנסיכים, פתח במאבק מזוין ובשנת 1149 כבש את קייב וזכה בתואר נסיך קייב. את אחיו ויאצ'סלב מינה להיות נסיך וישגורוד. אבל גם המינוי הזה היה מנוגד לכללים ואיזיאסלב השני ניצל זאת. בתמיכת ההונגרים והפולנים גירש את דולגורוקי וכוחותיו מקייב ומינה רשמית את ויאצ'סלב לנסיך קייב יחד אתו. ניסיונותיו של יורי דולגורוקי לחזור לקייב לא צלחו והוא חזר לצפון רוסיה.

בשנת 1154, עם פטירת איזיאסלב השני, חידש יורי דולגורוקי את המאבק. הוא קיבל את תמיכתם של הנסיכים האחרים ובמרס 1155 כבש את קייב שוב. הוא מינה את בניו לשליטים בכמה נסיכויות והם תמכו בו במלחמותיו הפנימיות.

בשנת 1157 התגבשה קואליציה חדשה של כמה נסיכים ואצילים מקייב נגד שלטונו של יורי דולגורוקי. המאבק לא הגיע לשלב צבאי בגלל מותו של דולגורוקי ב-15 במאי 1157 יש טוענים הוא הורעל. עם פטירתו בזז ההמון את ארמונו.

המשפחה
------

דולגורוקי נישא פעמיים - לבת אצולה קומני ולאולגה ממוצא ביזנטי, אולי ממשפחתו של יוחנן השני קומננוס, קיסר האימפריה הביזנטית
היו לו 13 ילדים:

* רוסטיסלאב, נסיך נובגורוד
* אנדרי בוגולובסקי - נסיך ולדימיר
* איוואן - נסיך קורסק
* גלב - נסיך פריאסלאבל וקייב
* בוריס - נסיך בלגורוד וטורוב
* מסטיסלאב, נסיך נובגורוד
* יארוסלאב, נסיך צ'רניגוב
* סוויאטוסלאב, נסיך יורייב
* וסילי, נסיך סוזדל
* מיכאל הראשון, נסיך ולדימיר, נסיך ולדימיר
* וסבולוד השלישי, נסיך ולדימיר
* אולגה - התחתנה עם נסיך גליץ'
* מריה - התחתנה עם נסיך נובגורוד-סברסקי

הנצחה
-----

על שמו נקראת הצוללת יורי דולגורוקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורי דולגורוקי, נסיך קייב** בוויקישיתוף
* נתונים אישיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124206794
* ISNI: 0000 0000 5542 5621
* LCCN: no95044263
* LNB: 000118860
* NKC: jx20061012005
* NLP: a0000001173463
* NTA: 296343129
* SELIBR: 330879
* SUDOC: 253811597
* VIAF: 7607151778234818130003
* WorldCat (עם VIAF): 7607151778234818130003

 |
**הומניזם נוצרי** הינו זרם הגות המדגיש את האנושיות של ישו, משנתו החברתית ואת הנטייה שלו לשלב רוחניות אנושית וחומריות. זרם זה רואה עקרונות הומניסטיים כמו כבוד האדם האוניברסלי וחופש הפרט ואת עליונותו של האושר האנושי כרכיבים חיוניים ועקרוניים אשר תואמים את תורתו של ישו. הומניזם נוצרי ניתן לראות כאיגוד פילוסופיות של אתיקה נוצרית ועקרונות הומניסטיים.

רנסאנס
------

ההומניזם הנוצרי התפתח מאוד בתקופת הרנסאנס, שמקורו באמונה בגדולת יכולות האדם, אשר ערכיו ודבקותו מוקדשים לנצרות. בהקשר זה, פרנצ'סקו פטרארקה (1304-1374) נחשב לאבי ההומניזם, ואחד הדמויות הבולטות ברנסאנס המוקדם.

הגישה ההומניסטית הרגילה מעריכה אמנם קיום אנושי כמשהו ראוי כשלעצמו, אילו הומניזם נוצרי מעריך קיום זה, כל עוד הוא בשילוב עם האמונה הנוצרית. אחד הטקסטים הראשונים לגבי ההומניזם הנוצרי היה הנאום של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה על כבוד האדם, שבו הוא הדגיש כי לאנשים יש את הרצון החופשי לבחור בדרגה מוסרית, בין מלאכים לשטן. עקרונות נוצריים נכנסו לתוקף גם במקומות שאינם איטליה, במהלך מה שנקרא כיום הרנסאנס הצפוני. באוניברסיטאות איטלקיות ובאקדמיה הדגישו כתבים קלאסיים כמקור ידע, ואילו אוניברסיטאות באימפריה הרומית הקדושה ובצרפת ביססו תורתם על אבות הכנסייה.

תקופת ההשכלה
------------

הנאורות של המאה ה-18 באירופה תמכה בחלקה בחילון ובהפרדת הדת מהמדינה, מה שלכאורה (לפי טענת ההומניזם הנוצרי) גרם לקרע שווא בין הנצרות וההומניזם. ההשכלה גיבשה הומניזם כפילוסופיה חילונית ליברלית מובהקת. יש רציונליסטים שפיתחו את הגישה הדאיסטית שדחתה את התאולוגיה המסורתית לטובת 'דת טבעית '. הלא-קונפורמיסטים העדיפו לעקוף הכנסיות לחפש את אלוהים באופן אישי בדרך של סיבה ואינטואיציה מוסרית מולדת לכאורה. דאיסטים אלה פירשו מחדש את תאוריית המוסר הנוצרית ובכך הובילו מבחינה היסטורית לתנועות הרפורמיסטיות הפוליטיות והחברתיות של המאות ה -19 וה -20. אולי התרומה המשמעותית ביותר של הנצרות הליברלית הזו היא שהיא הולידה את התנועה הבריטית הראשונה עבור ביטול העבדות, אשר הוקמה על ידי הקוויקרים ב בסוף המאה ה -18.

המאה ה -20 עד להווה
-------------------

הקטל של מלחמת העולם הראשונה ניפצה את האופטימיות הליברלית. האידיאליזם האינסופי הואפל על ידי הצד האפל של האנושות וזה דרבן תגובה ריאליסטית בקרב חוקרים ותאולוגים נוצריים. המכונה ניאו אורתודוקסיה. זרם אשר הוגיו היו ליברלים פוליטיים לשעבר שהתעקשו לבסס את הגישה ההומניסטית שלהם על התאוריה הנוצרית.

עד שנות ה-70 נצרות חברתיות נתחדשו. דוגמאות לכך הן המאבקים באמריקה הלטינית ואת המאבקים נגד האפרטהייד בדרום אפריקה, "תאולוגיית השחרור" שמטרתה לרתום את הנצרות למלחמה לצדק חברתי ואפילו לסוציאליזם מהפכני. עם זאת הכותרת עצמה היה מטעה כפי שהזרם מעולם לא היה באמת "תאולוגיה".

נעשו ניסיונות שונים כדי ליצור הומניזם יותר נוצרי מסורתי. כתוצאה מכך, יש כאלו שמקשרים את ההומניזם למורשת התרבותית של הנצרות. ההומניזם הנוצרי זה מדגיש את ישו כתמצית וכהיתוך של האנושות עם-האנושות האלוהית שבאה לידי ביטוי בתרבות המערבית. רעיונות אלה לוקחים השראה מהוגים קתולים מתקופת הרנסאנס כגון ארסמוס מרוטרדם, תומאס מור ויוהנס רויכלין.

קישורים חיצוניים
----------------

* הומניזם, דתי, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531196505171
* LCCN: sh85062904

 |
**עודד רכבי** (נולד ב-1980) הוא חוקר ישראלי ופרופסור מן המניין במחלקה לנוירוביולוגיה ובית הספר למדעי המוח שבאוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

רכבי הוא בנו של גדעון רכבי מנהל המרכז לחקר הסרטן בבית החולים שיבא בתל השומר, פרופסור להמטולוגיה באוניברסיטת תל אביב וזוכה פרס ישראל ובנה של קרן רכבי, רופאה ומנהלת מרפאה.

רכבי למד לתואר ראשון במדעי המוח באוניברסיטת תל אביב והמשיך למסלול ישיר לדוקטורט בנוירוביולוגיה בהנחיית פרופ' יואל קלוג. את עבודת הפוסט דוקטורט שלו ביצע באוניברסיטת קולומביה בניו יורק והיום הוא פרופסור מן המניין במחלקה למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב, בה הקים מעבדה למחקר בתחום. בעבודתו המרכזית, חושף רכבי מנגנוני הורשה חדשים בתולעי C.elegans ללא שינויים בקוד ה-DNA. והוא מוכיח כי מידע שהורים לומדים יכול לעבור בתורשה לצאצאים. מחקריו יכולים לסייע בהבנת התורשה של תכונות ומחלות מורכבות בבני אדם. רכבי גם סייע בחקר המגילות הגנוזות באמצעות בחינה של ה-DNA העתיק שאצור בעור שעליו נכתבו, כדי ללמוד עוד על ההיסטוריה של סוף בית שני.

רכבי וצוותו חקרו גם את הבסיס הנוירולוגי לאי-רציונליות ומצאו חוק פשוט, שמאפשר לשנות את מערכת העצבים של תולעים, כך שיהיו יותר או פחות רציונליות. בתחום אחר לחלוטין, קבוצתו של רכבי הינדסה גנטית טפילים והפכה אותם למכונות של הפרשת חלבונים, על מנת לאפשר תיקון של מחלות גנטיות במערכת העצבים.

רכבי זכה לפרסים רבים ובין היתר נבחר לאחד מ-10 האנשים היצירתיים ביותר בישראל מתחת לגיל 40 (דה מרקר), ואחד מ-40 האנשים המבטיחים ביותר בישראל מתחת לגיל 40 בשנת 2013 (גלובס). בנוסף נבחר רכבי ל"איש אשכולות" וקיבל על כך פרס של קרן אריק וונדי שמידט.

פרסים
-----

* מלגת קרן קלור 2008
* "פרס טבע" של ISBMB (האגודה הישראלית לביוכמיה וביולוגיה מולקולרית) 2010
* מלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים 2013
* פרס קריל של קרן וולף בשנת 2015
* פרס בלווטניק למדענים צעירים 2018
* פרס קדר 2019
* פרס Polymath על "ניסוי בחדשנות שמתבססת על סקרנות קיצונית" מאת קרן Schmidt Futures שהוקמה על ידי אריק שמידט, 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עודד רכבי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עודד רכבי
* עודד רכבי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* עודד רכבי, באתר גוגל סקולר
* אתר למנויים בלבד אסף רונאל, מה יעשה חוקר ישראלי שקיבל 2.5 מיליון דולר לעשות בהם ככל העולה על רוחו?, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכל נשאר במשפחה, באתר ynet, ‏2016-05-03
2. ↑  חוקר ישראלי הוכיח כי מידע שהורים לומדים יכול לעבור בתורשה לצאצאים, באתר Haaretz הארץ
3. ↑  פרופ' עודד רכבי מאוני' תל אביב זכה ב- 2.5 מיליון דולר למחקר חופשי, באתר הידען, ‏2020-10-25
4. ↑  G40 | גלובס, G40 | גלובס, G40 | גלובס, באתר G40 | גלובס
5. ↑  Oded Rechavi | Blavatnik Awards for Young Scientists, blavatnikawards.org
6. ↑  Three outstanding faculty members win the inaugural Blavatnik Awards for Young Scientists in Israel | Blavatnik Awards for Young Scientists, blavatnikawards.org
7. ↑  Congrats to Oded for winning The Kadar Family for Outstanding Research Award, The Oded Rechavi Lab (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309934405171
* ORCID: 0000-0001-6172-3024

 |
**Keilalphabetische Texte aus Ugarit** (בעברית: "טקסטים באלפבית יתדות מאוגרית"), או בקיצור **KTU**, הוא ספר המהווה את המקור הסטנדרטי כיום לטקסטים באלפבית אוגריתי (כל כתבי אוגרית ובהם שירה אוגריתית) ולהתייחסות אליהם.

לספר שלוש מהדורות. מקובל למספר ולצטט את הטקסטים לפי המהדורה השנייה, הידועה בקיצור **KTU2**, ולעתים לפי המהדורה השלישית, הידועה בקיצור **KTU3**. המהדורה השנייה "תורגמה" לאנגלית בשם **The Cuneiform Alphabetic Texts from Ugarit, Ras Ibn Hani and Other Places**, ותרגום זה ידוע גם בקיצור **CAT**.

הספר מחולק לפרקים המבססים את שיטת הציטוט, כך במהדורה השנייה: פרק 1 – "טקסטים ספרותיים ודתיים", פרק 2 – "מכתבים", פרק 3 – "טקסטים משפטיים", פרק 4 – "טקסטים כלכליים", פרק 5 – "תרגילי כתיבה", פרק 6 – "כתובות (על חותמים, תוויות, שנהב וכדומה)", פרק 7 – "לא מסווגים", פרק 8 – "לוחות לא קריאים ושברים ללא כתב", פרק 9 – "טקסטים שלא פורסמו", פרק 10 – "נספח א': טקסט אוגריתי בכתב הברתי". ציטוט טקסט נעשה לפי מספורו בתוך הפרק בו פורסם: כך, הטקסט הדתי הראשון שפורסם בפרק הראשון מסומן KTU2 1.1, הטקסט השנים עשר שפורסם באותו פרק מסומן KTU2 1.12, המכתב העשרים ואחד שפורסם בפרק המכתבים מסומן KTU2 2.21 וכדומה. בלוחות הכוללים מספר טורים, הטור מסומן בספרות רומיות לאחר מספר הטקסט (כך למשל הטור השני בטקסט החמישי שבפרק הראשון מסומן KTU2 1.5 II).

ראו גם
------

* כתבי אוגרית
* Kanaanäische und Aramäische Inschriften
* Corpus Inscriptionum Semiticarum

לקריאה נוספת
------------

* Manfried Dietrich, Oswald Loretz, **Word-List of the Cuneiform Alphabetic Texts from Ugarit, Ras Ibn Hani and Other Places (KTU: second, enlarged edition)**, Ugarit-Verlag, 1996, מסת"ב 978-3-927120-40-2

קישורים חיצוניים
----------------

* Cuneiform database, אתר הוצאת Ugarit-Verlag

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manfried Dietrich, Oswald Loretz, Joaquín Sanmartín, **Die keilalphabetischen Texte aus Ugarit, Ras Ibn Hani und anderen Orten. Dritte, erweiterte Auflage**, Ugarit-Verlag, 2013, מסת"ב 978-3-86835-014-2 (על הכריכה מופיע גם שם הספר באנגלית: **The Cuneiform Alphabetic Texts from Ugarit, Ras Ibn Hani and Other Places. Third, Enlarged Edition**, וכן הקיצור **KTU3**)
2. ↑  לתרגום אין משמעות בנוגע לטקסטים, שכן הם מובאים כמקורם בלבד, אלא רק להקדמת הספר, לכותרות הפרקים ולהערות השוליים, שבמקור נכתבו בגרמנית.
3. ↑  Manfried Dietrich, Oswald Loretz, Joaquín Sanmartín, **The Cuneiform Alphabetic Texts from Ugarit, Ras Ibn Hani and Other Places (KTU: second, enlarged edition)**, Ugarit-Verlag, 1995
4. ↑  John Huehnergard, **An Introduction to Ugaritic**, Hendrickson Publishers, 2012, עמ' 6
**רמי רחמימוב** (17 במאי 1937 – 15 במרץ 2008) היה רופא, חוקר מערכת העצבים, פרופסור לפיזיולוגיה, והמדען הראשי של משרד הבריאות. חתן פרס ישראל לחקר מדעי הרפואה לשנת תשנ"ח (1998).

ביוגרפיה
--------

רחמימוב נולד בעיר סופיה שבבולגריה. עלה לישראל בשנת 1949 ולמד בגימנסיה הרצליה בתל אביב.

בשנת 1963 סיים לימודי רפואה באוניברסיטה העברית. בשנים 1965–1967 עשה פוסט-דוקטורט בלונדון אצל הפיזיולוג זוכה פרס נובל ברנרד כץ. בשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית והדסה, ובשנת 1975 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1981–1985 כיהן כדיקן הפקולטה. הוא זכה באופן קבוע מדי שנה בתואר המרצה המצטיין. לאחר מותו, קרא בית הספר לרפואה את פרס המרצה המצטיין בשלב הפרה-קליני על-שמו של רחמימוב.

במסגרת התמחותו בחקר המוח היה רחמימוב מחלוצי מדעני הנוירוביולוגיה ועבודתו ביססה את תחום הנוירוביולוגיה המודרנית בישראל. בין תפקידיו האקדמיים, למד וחקר במוסדות שונים בישראל ובעולם: האוניברסיטה העברית, הטכניון, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת סטנפורד ומכון מקס פלאנק. מחקריו עסקו בתקשורת במערכת העצבים, וביססו את היחס הכמותי בין יון הסידן ושחרור הנוירוטרנסמיטר. בהמשך עסק בחקר תכונותיהן של תעלות יונים במערכת העצבים. לאורך השנים פרסם עשרות מאמרים בעיתונות הרפואית והמדעית. עבודתו המדעית זכתה להוקרה עם קבלתו את פרס ישראל לחקר הרפואה בשנת 1998.

משנת 1992 עמד בראש מרכז מינרווה של האוניברסיטה העברית והטכניון לביופיזיקה של התא.

### פעילות ציבורית

רחמימוב עסק בפעילות ציבורית נרחבת עוד כסטודנט ובמשך כל חייו. בין תפקידיו: יו"ר אגודת הסטודנטים לרפואה בישראל, יו"ר ועדת הביקורת של הסתדרות הסטודנטים, יו"ר וחבר ועדות בדיקה של המועצה להשכלה גבוהה ויו"ר האגודה הישראלית לביולוגיה ניסויית (אילנית). בשנת 1989 מונה רחמימוב לראשות ועדה שבדקה את המחקר הרפואי בישראל.

רחמימוב היה יו"ר ראשון של המועצה לניסויים בבעלי חיים (1995–1999), יו"ר ועדת מקצוע הביולוגיה במשרד החינוך (משנת 1999), חבר הוועדה המדעית המייעצת וחבר הנאמנים של המכון הלאומי לפסיכוביולוגיה בישראל, חבר הוועדה של המרכז למחקר רפואי באוניברסיטת תל אביב, יו"ר ועדת פרס אלקלס למחקר רפואי מטעם קרן קיימת לישראל, יו"ר חבר הנגידים של הקרן הדו-לאומית ארצות הברית-ישראל (2006–2007), ואחרים. משנת 2001 ועד לפטירתו שימש כמדען הראשי של משרד הבריאות.

  
רחמימוב היה נשוי לפרופסור לביוכימיה חנה רחמימוב והוא אביהם של נמרוד רחמימוב, רופא אורתופד, איריס רחמימוב, פרופ' להיסטוריה, ותמר רחמימוב-הוניג, דיפלומטית ומומחית במשפט בין לאומי. אחיו של רחמימוב הוא האדריכל אריה רחמימוב.

לקריאה נוספת
------------

* חדשות המדע, פרופ' רמי רחמימוב, באתר ynet, 30 ביוני 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל אזולאי, מת פרופ' רמי רחמימוב, זוכה פרס ישראל, באתר הארץ, 16 במרץ 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, דבר, 29 באוגוסט 1971
2. ↑  pubmeddev, rahamimoff r - PubMed - NCBI, www.ncbi.nlm.nih.gov

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296595405171
* CiNii: DA03095841
* ISNI: 0000 0000 7150 1321
* LCCN: n85217689
* NTA: 071876731
* VIAF: 97488367
* WorldCat: lccn-n85217689

 |
**ברנרד פלאסידוס יוהאן נפומוק בולצאנו** (**Bernhard Placidus Johann Nepomuk Bolzano**;‏ 5 באוקטובר 1781 - 18 בדצמבר 1848) היה מתמטיקאי, לוגיקן, פילוסוף, תאולוג וכומר קתולי מבוהמיה (כיום בצ'כיה). נודע בתרומותיו למתמטיקה, לוגיקה ופילוסופיה של המדע, שזכו ברובן להערכה והשפעה לאחר מותו, וכן בהשקפותיו הליברליות והרדיקליות לתקופתן. הוא כתב בגרמנית, שפת אמו. בולצאנו תואר כ"אחד מאחרוני אנשי האשכולות הגדולים בהיסטוריה של הרעיונות."

ביוגרפיה
--------

ברנרד בולצאנו נולד בפראג. אביו, ברנרד פומפיוס בולצאנו, סוחר אומנות שנולד בצפון איטליה ועבר לפראג, שם נישא למריה ססיליה מאורר, בתו של סוחר גרמני. ברנרד היה הרביעי מתוך שנים עשר ילדים, ורק הוא ואחיו יוהאן הגיעו לבגרות.

בין השנים 1791 ל-1796 למד ברנרד בגימנסיה הפיאריסטית בפראג, בשנת 1796 החל בולצאנו את לימודיו באוניברסיטת קארל בפראג, שם למד מתמטיקה, פילוסופיה ופיזיקה. בשנת 1800 החל ללמוד גם תאולוגיה והוסמך ככומר בשנת 1804. בשנת 1805 מונה למרצה לפילוסופיה של הדת. בולצאנו התגלה כמרצה אהוד לא רק בלימודי דת אלא גם בפילוסופיה, ונבחר לראש המחלקה לפילוסופיה בשנת 1818. בולצאנו היה פציפיסט ושאף לשנות את החינוך, החברה והכלכלה כדי להניע את העולם לכיוון של שלום ולהפסקת המלחמות. עקב סירובו למתן את דעותיו פוטר מהאוניברסיטה בשנת 1819. הוא הוגלה מחוץ לפראג, אליה חזר רק ב-1842. הוא נפטר בפראג ב-1848.

עבודתו
------

### פילוסופיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
### מתמטיקה

בולצאנו קידם גישה פורמלית ומדוקדקת לחשבון אינפיניטסימלי, שבימיו היה מושתת על גישה אינטואיטיבית והסתמך על המושג אינפיניטסימל המעורפל. כתחליף לאינפיניטסימל הוא הגדיר בצורה מדויקת את המושג גבול, באופן דומה להגדרה הנהוגה כיום. גישה זו אפשרה לו להוכיח באופן פורמלי את משפט ערך הביניים ב-1817. כמו כן הוכיח לראשונה את המשפט היסודי של האלגברה באופן אנליטי לחלוטין, ללא שימוש בטיעונים גאומטריים המופיעים בהוכחה המקורית של גאוס.

במהלך הוכחת משפט ערך הביניים הוכיח בולצאנו את משפט בולצאנו-ויירשטראס. המשפט נשכח, ורק כחמישים שנה לאחר מכן הבין ויירשטראס את חשיבותו של המשפט והוכיח אותו מחדש באופן בלתי תלוי.

ב-1851, שלוש שנים לאחר מותו של בולצאנו, התפרסם ספר שלו שעסק באינסוף. בספר מופיעים כמה רעיונות מתורת הקבוצות, שהקדימו את המחקרים של גאורג קנטור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנרד בולצאנו** בוויקישיתוף
* ברנרד בולצאנו, באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד
* ברנרד בולצאנו, ברשת החברתית Goodreads

* ברנרד בולצאנו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

* ברנרד בולצאנו, באתר MacTutor (באנגלית)
* ברנרד בולצאנו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Edgar Morscher, "Bernard Bolzano", The Stanford Encyclopedia of Philosophy, Edward N. Zalta (ed.), ‏Winter 2018 Edition (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258846905171
* BIBSYS: 90106577
* BNE: XX1209919
* BnF: cb12027042g (data)
* CANTIC: a11294516
* CiNii: DA00393402
* GND: 118513117
* ICCU: CFIV050317
* ISNI: 0000 0001 2277 5147
* LCCN: n50043118
* LNB: 000046897
* MGP: 96330
* NDL: 00433782
* NKC: jk01012602
* NLA: 35020062
* NLG: 140273
* NLP: a0000001197239
* NSK: 000026084
* NTA: 069666482
* RERO: 02-A003021687
* SELIBR: 261171
* SNAC: w6q24qf2
* SUDOC: 028434307
* Trove: 794332
* VcBA: 495/142496
* VIAF: 24615537
* WorldCat: lccn-n50043118

 |
**כריסטופר תומאס "כריס" סנונו** (באנגלית: **Christopher Thomas "Chris" Sununu**; נולד ב-5 בנובמבר 1974) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, המכהן כמושל ניו המפשייר מינואר 2017.

ביוגרפיה
--------

סנונו גדל בסיילם שבניו המפשייר, בנם של ננסי וג'ון סנונו. אביו כיהן כמושל ניו המפשייר בשנים 1983–1989 וכראש סגל הבית הלבן תחת נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש בשנים 1989–1991. 

ב-1998 סיים תואר ראשון בהנדסת הסביבה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, לאחר הלימודים עבר כמהנדס בתחום של ניקוי אתרי פסולת מסוכנת. ב-2010 הוביל קבוצת משקיעים לרכישת אתר הנופש והסקי "Waterville Valley Resort" בניו המפשייר ושימש כמנכ"ל האתר. 

ב-2010 נבחר לנציג המחוז השלישי במועצת המנהלים של מדינת ניו המפשייר, הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות ב-2012 וב-2014. ב-2016 התמודד למשרת מושל המדינה, לאחר ניצחון דחוק בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, גבר בבחירות הכלליות על מועמד המפלגה הדמוקרטית ברוב של 48.84% לעומת -46.57%. ב-5 בינואר 2017 הושבע לתפקיד המושל. 

סנונו נשוי לוואלרי והם הורים לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס סנונו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריס סנונו
* כריס סנונו, ברשת החברתית פייסבוק

* כריס סנונו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* כריס סנונו, ברשת החברתית אינסטגרם
* ביוגרפיה באתר מושל ניו המפשייר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1192350146
* SNAC: w69q3s9j
* VIAF: 5427156565727723500007
* WorldCat: viaf-5427156565727723500007

 |
**דֻקְּהַה** היא מונח מרכזי בבודהיזם, וניתן לתרגם אותה למספר מונחים כמו חוסר סיפוק, צער, סבל, אי שביעות רצון, כאב, אי נוחות, חרדה, אומללות ותסכול. אמת הדוקהה היא האמת הראשונה מתוך ארבע האמיתות האצילות, שהן הבסיס לתפישת העולם הבודהיסטי.
זו האמת בדבר קיומו של הסבל: החיים בעולם מכילים גם חוסר סיפוק, וכוללים סבל, הסבל הוא אוניברסלי ונגרם על ידי השתוקקות (טנהא, שהיא האמת השנייה מתוך ארבע האמיתות האצילות).

משמעות הדוקה בתפישת העולם הבודהיסטי
-----------------------------------

המטרה העיקרית בתפישת העולם הבודהיסטית היא הגעה לנירוואנה אשר מהווה את השחרור המוחלט מהסבל. הסבל שרוי בכל ומהווה חוק טבע, בדומה לחוק המשיכה. ישנה הבחנה ברורה בין תחושה פיזית של כאב לבין סבל בתפישה הבודהיסטית. למשל אם אדם כלשהו חווה מיגרנה, הוא יכול לסבול מחוויה זו כיוון שהוא משתוקק שהתחושות הכואבות ייעלמו. המשוואה כאן היא השתוקקות היא סבל. עם זאת, אם אדם חווה מיגרנה, המיגרנה לא מפריעה לו והוא לא משתוקק שהיא תיעלם, הוא מקבל את החוויה כפי שהיא ועל כן הוא נמצא מתעלה מעל הטבע ולא שרוי יותר בסבל. בתפישה הבודהיסטית, לאחר המוות אנו מתגלגלים לצורות חיים אחרות תחת אותם חוקים ומגבלות של השתוקקות וסבל בעולם הקרוי "גלגל החיים והמוות". הגעה לנירוואנה עשויה לשחרר סופית אדם ספציפי מהעולם כאשר הוא מחליט סופית לצאת מגלגל זה.

בודהה עצמו דיבר על שלושה סוגי דוקהה:

* דוקהה-דוקהה, (כאב של כאב) הוא הסבל נובע למשל מ:

1. כאב פיזי
2. מחלה
3. הזדקנות
4. מוות
5. אובדן של אלו אשר אהבנו

* ויפארינאמה-דוקהה (כאב של שינוי) הוא סבל הנגרם כתוצאה משינוי. למשל:

1. אובדן של אובייקט שהיה חשוב עבורנו (ובתוכו הגוף או חלקים מהגוף. למשל: הזדקנות)
2. חוסר היכולת להמשיך רגעי אושר
3. ציפיות שנכזבו

* סאנקהרה-דוקהה (כאב של תצורה) הוא צורה עדינה של סבל או חוסר הרמוניה הטבוע בטבעם של דברים מותנים. דוקהה זו נובעת מהעובדה שאין עצמי נפרד וקבוע שבו ניתן להיאחז. בד-בבד ישנה נטייה להיאחז ב"עצמי". חוסר האפשרות לאחוז בעצמי קבוע, נפרד מביאה לחוויה מעודנת ותמידית של אי-נחת

השהות של אדם בעולם היא זמנית (ומסתיימת במוות) וגם במהלך החיים אי-אפשר לצפות לכך שהאדם יהיה תמיד מסופק ושבע רצון. הסיבות לכך יכולות להיות מחלה או בעיות בריאות, מוות במשפחה, בצורת, שיטפון, מלחמה, אי-סדר אזרחי, אהבה נכזבת, דיכאון, אי סיפוק מקצועי, בעיות ביחסים עם בני משפחה או אנשים אחרים, חוסר יכולת לספק צרכים ורצונות, ההבנה שהחיים לא עומדים בציפיות שהיו לאדם, ואפילו ההבנה שתענוג לא יכול להימשך לנצח.

הרחבת הדוקה והשחרור ממנה
------------------------

הסבל, או אי שביעות הרצון, היא הדוקהה. מבלי להתעלם מהתנאים הסביבתיים, קובע הבודהה שדוקהה נובעת בראש מגורמים פנימיים אחרים שמשיקים לדוקהה כמו תאווה, חמדנות, תשוקה, קנאה ושנאה.

על פי הבודהיזם, אדם המגיע לנירוואנה מגיע למצב נפשי בו השנאה או החמדנות כבר אינם שליטים על רוחו.

ראו גם
------

* ולטשמרץ

קישורים חיצוניים
----------------

* דוקהה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4476755-9

 |
**ברנד דרהר** (בגרמנית: **Bernd Dreher**, נולד ב-2 בנובמבר 1966 בלברקוזן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער, והתפרסם בעיקר כשוער המשנה של באיירן מינכן לאורך שנים רבות. דרהר משמש כיום כמאמן השוערים בקבוצת רד בול זלצבורג מליגת המשנה האוסטרית.

קריירת מועדונים
---------------

### באייר לברקוזן

דרהר גדל בקבוצת הנוער של באייר לברקוזן, ממנה עלה לבוגרים בשנת 1986, בגיל 20. דרהר לא תפס מקום כשוער הראשון של הקבוצה, ובמשך ארבע שנים עמד בשערה של לברקוזן תשע פעמים בלבד. עם לברקוזן זכה דרהר בגביע אופ"א בשנת 1988, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול אספניול. 

### באייר אורדינגן

בשנת 1990 חתם דרהר בבאייר אורדינגן, שבאותן שנים התנדנדה בין ליגת הבונדסליגה לליגת הבונדסליגה השנייה. דרהר היה שותף לשלוש עליות ושלוש ירידות ליגה של הקבוצה. דרהר הצטיין במדי אורדינגן, ובמשך שש עונות צבר 201 הופעות וגרר התעניינות מקבוצות נוספות. 

### באיירן מינכן

בשנת 1996 חתם דרהר בבאיירן מינכן, והפך במהרה לשוער השני בהיררכיה של הקבוצה, לאחר אוליבר קאן. דרהר שיחק במשך שתי קדנציות בבאיירן מינכן, הראשונה נמשכה בין השנים 1996-2003, בהן הספיק לזכות בתארים רבים עם הקבוצה, כמו חמש אליפויות בבונדסליגה, שני גביעים מקומיים וארבעה סופר קאפ. כמו כן, דרהר ישב על הספסל בגמר ליגת האלופות 1999 בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, ובגמר ליגת האלופות 2001, בו ניצחה באיירן מינכן את ולנסיה בפנדלים. דרהר מחזיק בנוסף גם בזכייה בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 2001, בו ישב על הספסל בגמר נגד בוקה ג'וניורס. בשנת 2003 פרש דרהר ממשחק פעיל עם 11 הופעות ברזומה, ומונה למאמן שוערי הנוער בבאיירן מינכן, וכעוזרו של השוער האגדי ספ מאייר בתחום. עם זאת, בשנת 2005 חזר מפרישה לבקשתו של מאמן הקבוצה פליקס מגאת, והפך לשוער השלישי ברוטציה לאחר אוליבר קאן ומיכאל רנסינג. דרהר פרש בשנית בשנת 2008. בקדנציה השנייה בקבוצה כשחקן פעיל, הוסיף דרהר לרזומה עוד שני דאבלים וסופר קאפ אחד. עם זאת, בקדנציה השנייה שלו שיחק רק פעמיים במהלך שלוש שנים.

לאחר הפרישה
-----------

במרץ 2015 מונה דרהר למאמן השוערים בקבוצת רד בול זלצבורג האוסטרית.

תארים
-----

עם באייר לברקוזן: 

* גביע אופ"א: 1987/88

עם באיירן מינכן:

* אליפות הבונדסליגה (7): 1996/97, 1998/99, 1999/00, 2000/01, 2002/03, 2005/06, 2007/08
* הגביע הגרמני (5): 1997/98, 1999/00, 2002/03, 2005/06, 2007/08
* גביע הליגה הגרמנית (5): 1997, 1998, 1999, 2000, 2007
* ליגת האלופות: 2001
* הגביע הביניבשתי: 2001

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנד דרהר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bernd Dreher verstärkt Trainerteam der Austria, באתר הרשמי של רד בול זלצבורג (בגרמנית)
**יוסף (יוסי) מצליח** (נולד ב-5 במאי 1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, שכיהן כראש חטיבת הסגל באגף כוח האדם (אכ"א). קודם לכן שירת בין היתר כמפקד יחידת מיטב, כקצין משאבי האנוש של פיקוד הצפון וכסגן מפקד יחידת מיטב.

ביוגרפיה
--------

מצליח נולד, גדל והתחנך באשדוד. בנם הבכור של אברהם שעלה לישראל בילדותו ממצרים ויהודית, שעלתה לישראל בילדותה מאלג'יריה. בילדותו למד בתיכון מקיף ג' בעיר.

### שירות צבאי

התגייס לצה"ל בחודש דצמבר שנת 1991 לחיל הרפואה ושובץ לקורס חובשים, אך לאחר תקופה קצרה סיים את הקורס ונשלח לשיבוץ בחיל השלישות. לאחר קורס מש"קי שלישות, שובץ כמש"ק שלישות בעוצבת קלע דוד. לאחר תקופה קצרה יצא לקורס קצינים, בסיומו הוצב כשליש גדודי בגדוד שחק שבחטיבה 460. ביצע תפקידי ליבה מרכזיים בחיל השלישות, בין היתר, קצין השלישות האוגדתי בעוצבת עמוד האש וקצין השלישות האוגדתי בעוצבת געש. עם סיום תפקידו באוגדה מונה לראש ענף גיוס ביחידת מיטב ושימש סגן מפקד מיטב לענייני גיוס. לאחר סיום התפקיד, יצא לשנת לימודי תואר שני והשלים את לימודיו במנהל עסקים באוניברסיטת חיפה. עם סיום לימודיו, הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לתפקיד קצין השלישות הפיקודי בפיקוד הצפון. בשנת 2016 מונה לתפקיד מפקד יחידת מיטב.

בשנת 2019 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי ובחודש יולי 2020 הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש חטיבת הסגל בצה"ל, האחראית על הטיפול באוכלוסיית הקצינים והנגדים בצה"ל. שימש בתפקיד זה עד ליולי 2023.

### השכלה וחיים פרטיים

מצליח הוא בוגר פו"ם אפק, בעל תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת בן-גוריון ובעל תואר שני במנהל עסקים בהתמחות בניהול אסטרטגי של משאבי אנוש מאוניברסיטת חיפה, כמו כן, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.

למצליח שני אחים ואחות צעירים ממנו. הוא אב לארבעה, נשוי למזל, ומתגורר בלימן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסי מצליח** בוויקישיתוף
* דובר צה"ל, טקס החלפת ראש חטיבת הסגל, באתר צה"ל, ‏21 ביולי 2020
* ארנון שוורצמן, המפקד על הקו: "שאלו אותי מי אחראי עליי", אתר Mako פז"מ, 25 בינואר 2019
* מהפיכת השירות של מיטב, אתר "מתגייסים", צה"ל, 15 במרץ 2017




1. ↑   החלפת ראש חטיבת הסגל, באתר צה"ל, 1 באוגוסט 2023
|  |
| --- |
| **עליית יהודי אתיופיה** |
| **עליית ביתא ישראל**:* מסע אבא מהרי (1862)
* 1948–1978
* מבצע אחים
	+ נשק תמורת יהודים
	+ דרך סודאן
		- הטיסות האזרחיות
		- מבצע אליהו
		- חיל הים(1983-1981)
		- חיל האוויר(1984-1982)
		- מבצע משה
		- מבצע שבא
		- חיל האוויר(1990-1987)
* מבצע פדיון שבויים
* מבצע שלמה
* עליית יהודי קווארה

**עליית הפלאשמורה**:* מבצע כנפי יונה
* מבצע יהודית
* מבצע צור ישראל
 |

**מבצע פדיון שבויים** (באנגלית: **Operation Redemption of Captives**) הוא מבצע שהופעל בשנים 1984–1989 על ידי האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה (**AAEJ**) להעלאת יהודים מביתא ישראל מאתיופיה לישראל. במסגרת המבצע הועלו לישראל 973 יהודים.

רקע
---

 ערכים מורחבים – **מבצע אחים, מבצע אליהו**

המבצע
-----

| מספר העולים |
| --- |
| 1984 | 180 |
| 1985 | 129 |
| 1986 | 115 |
| 1987 | 554 |
| 1988 | 457 |
| 1989 | 438 |

לדינה שנפר, פעילת האגודה האמריקאית למען יהודי אתיופיה, שהתנדבה באתיופיה במסגרת חיל השלום בשנת 1963 עמדה בראש המבצע שבמסגרתו יצרה קשרים עם הקהילה האתיופית בשיקגו שבו שכנה הנהלת האגודה מאז התמנות נייט שפירו לנשיאה. באמצעות קשרים אלו הכינה האגודה תוכנית על סמך דרכי הגעתם השונים של האתיופים לארצות הברית וכן בדבר אנשי מפתח בממשל באתיופיה וגייסה את ברהנו ירדו אתיופי נוצרי, וחבר קרוב של ברוך טגניה לעניין. בנוסף לכך, נעזרה שנפר בפעילים מקהילת ביתא ישראל, בהם: אבבה ברהן וישעיהו צ'אנה.

לשנפר הצטרפה סוזאן פולק והן עסקו בעיקר בעבדות ניירת בהם מסמכי מלגות סטודנטים מזויפות, מסמכים לטיפול רפואי, איחוד משפחות, מסמכי אימוץ יתומים ועוד. ירדו פעל בשטח, איתר משפחות ויחידים ועם אותם מסמכים המזויפים הוצאו מחוץ לאתיופיה והגיעו בסופו של דבר לישראל. כדי לאמת את זהותם היהודית של האנשים שהוצאו האגודה פעלה באופן הדוק מול מיכה פלדמן שהופקד על העלייה מאתיופיה בסוכנות היהודית, חיים הלחמי מהיאס ועם יוצאי אתיופיה בישראל.

עם התקדמות המבצע והסתעפותו יצר ירדו רשת של פעילים נוצרים ויהודים אתיופים שכונו "קומיטי".

במהלך 1989 ביקרה שנפר באתיופיה ויחד עם סטיב בראונשטיין הקימה בית יתומים פיקטיבי שבו התחזתה לנזירה פינית שחיפשה להציל ילדים יהודים.

המבצע הופסק עם חידוש יחסי אתיופיה-ישראל בשלהי 1989.

ראו גם
------

* מבצע אליהו

לקריאה נוספת
------------

* Graenum Berger, **Rescue the Ethiopian Jews!: a memoir, 1955-1995**, J.W. Bleeker Hampton Pub. Co. 1996, מסת"ב 0963564110
* Howard M. Lenhoff, **Black Jews, Jews, and Other Heroes: How Grassroots Activism Led to the Rescue of the Ethiopian Jews**, Gefen Publishing House Ltd, 2007, מסת"ב 9789652293657

קישורים חיצוניים
----------------

* AAEJ ארכיון מקוון – ארכיון היסטורי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Howard M. Lenhoff, **Black Jews, Jews, and Other Heroes: How Grassroots Activism Led to the Rescue of the Ethiopian Jews**, Gefen Publishing House Ltd, 2007, p. 275-285
2. 1 2  Lenhoff, *Black Jews*, p. 307
3. ↑  Lenhoff, *Black Jews*, p. 279
4. ↑  Barukh Meiri, Rahamim Elazar (eds.), **The Dream Behind Bars: The Story of the Prisoners of Zion from Ethiopia**, pp. 188-189
**נביל עבדאללה אל-ערבי** (ערבית:  **نبيل العربي**; נולד ב-15 במרץ 1935) הוא משפטן מצרי שכיהן כמזכ"ל הליגה הערבית החל מ-1 ביולי 2011 ועד 3 ביולי 2016. אל-ערבי כיהן כשלושה חודשים כשר החוץ של מצרים בממשלה בראשותו של עיסאם שאראף, שהתמנתה בעקבות ההפיכה במצרים ב-2011.

ביוגרפיה
--------

אל ערבי סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת קהיר בשנת 1955 וקיבל תואר שני במשפט בינלאומי ולאחר מכן, תואר דוקטור למשפטים, מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק. ב-1978, שימש כיועץ משפטי למשלחת המצרית במהלך ועידת קמפ דייוויד, וכן עמד בראש המשלחת המצרית למשא ומתן לסיום המחלוקת עם ישראל אודות טאבה (1985-1989).

אל-ערבי כיהן גם כשגריר מצרים להודו (1981-1983), וכן היה נציג קבע של מצרים באו"ם בז'נבה (1987-1991) ובניו יורק (1991-1999). בתקופה מסוימת עבד גם כיועץ לממשלה הסודאנית בעניין הבוררות על גבולות אזור אביי בין ממשלת סודאן לבין ארגון צבא שחרור העם הסודאני.

משנת 1994 עד שנת 2001 היה חבר בוועדת האו"ם למשפט בינלאומי, בין השנים 2001 ו-2006 שימש כשופט בבית הדין הבינלאומי לצדק, ומ-2005, חבר בבית הדין הקבוע לבוררויות בהאג.

בחודש דצמבר 2009 הופקד על הכנת המסמכים המשפטיים הדורשים את החזרת הפסל המצרי העתיק של המלכה נפרטיטי מברלין למצרים. ב-4 בפברואר 2011 התמנה לחבר ב"ועדת החכמים", אשר הוקמה במהלך המהפכה של 2011.

אל-ערבי השתתף באופן פעיל בהפגנות בכיכר א-תחריר, וסומן כמועמד מקובל על הכיכר לקבל את תיק החוץ במקום אחמד אבו אל-רייט. אל-ערבי מונה לתפקידו ב-6 במרץ 2011 ומתואר לעיתים קרובות בתקשורת הישראלית כ"עוין לישראל", בעיקר בשל התבטאויותיו הראשונות כשר החוץ על כך שעל ישראל לשלם את ההפרש במחיר הגז המצרי שמיוצא אליה, קריאתו להדק את הקשרים עם איראן וכן העובדה ששימש בעבר כשופט בבית הדין הבינלאומי בשנים 2001–2006 בעת הדיונים על גדר ההפרדה הישראלית. עם זאת, ציין בעבר כי "הסכמי השלום עם ישראל לא היו טעות, אלא כורח המציאות" וכי ארצו "מחויבת להסכם השלום עם ישראל".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נביל אל-ערבי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון פסקין, שר החוץ המצרי: נדרוש מישראל לשלם על הגז, ‏ynet, 3 באפריל 2011
2. ↑  צבי בראל, שר החוץ המצרי החדש, נביל אל-ערבי, קורא להידוק הקשרים עם איראן, באתר הארץ, 31 במרץ 2011
3. ↑  סוכנויות הידיעות, נביל אל-ערבי, שופט לשעבר בהאג, מונה לשר החוץ של מצרים, באתר הארץ, 6 במרץ 2011
4. ↑  ג'קי חוגי, שר החוץ המצרי: 'מחויבים לשלום עם ישראל', גלי צה"ל, 3 באפריל 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603985705171
* BnF: cb171291396 (data)
* GND: 1180710916
* ISNI: 0000 0003 6115 4970
* LCCN: no2012011246
* VIAF: 222154539
* WorldCat: lccn-no2012011246

 |
**שמואל קרן** (נולד ב-1947 בגרמניה) הוא תת-אלוף (במיל') בצה"ל, תפקידו האחרון במערכת הביטחון היה ראש מפא"ת.

ביוגרפיה
--------

תא"ל קרן (במקור ביינהורן) החל את מסלולו הצבאי במסגרת העתודה האקדמית, ובשנים 1965–1969 למד לקראת תואר ראשון בפיזיקה בפקולטה לפיזיקה בטכניון שבחיפה. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין תותחנים בחטיבה 14.

בשנת 1976 קיבל קרן דרגת סא"ל והתמנה לתפקיד ראש ענף מחקר ופיתוח במפקדת קצין תותחנים ראשי. בשנת 1981 קיבל דרגת אל"ם והתמנה לתפקיד ראש מחלקת תורת לחימה ופיתוח אמל"ח (תו"פ) וב-1984 התמנה לתפקיד סגן ראש תו"פ במפקדת חילות השדה (מפח"ש). ב-1985 התמנה לתפקיד רמ"ח תכנון ותקציבים במפח"ש, וב-1986 קיבל דרגת תא"ל ומונה לתפקיד ר' מו"פ במפא"ת.

ב-1992 השתחרר קרן מצה"ל ועבר לתעשייה הצבאית, שם מילא את תפקידי הסמנכ"ל למו"פ מאוחר יותר משנה המנכ"ל למו"פ ומנהל קבוצת המערכות. תפקידים אלה מילא קרן עד שנת 2000, אז מונה למנכ"ל תע"ש (במשך השנים 1998–2003 היה יו"ר הוועדה העליונה לדירוג מחקר בצה"ל).

ב-2002 מונה תא"ל (מיל') שמואל קרן לתפקיד ראש מפא"ת במקומו של אלוף יצחק בן ישראל שהשתחרר מצה"ל. תא"ל (מיל') קרן שימש בתפקיד ראש מפא"ת עד שנת 2010.

קרן נשוי לאב (חוה) לבית סומר ואב לשני ילדים, אחיו של מבקר מערכת הביטחון לשעבר, תא"ל (מיל') יוסי ביינהורן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  אתר צה"ל, קורות חיים - ר' המנהלה למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) - תא"ל (מיל') שמואל קרן, באתר web.archive.org, ‏2007-06-29 (בעברית)
2. ↑  יעקב הכט, ועדת רביבי אישרה את מינו שמואל קרן למנכ"ל תע"ש, באתר ynet, 19 בנובמבר 2000
3. ↑  דרור מרום, המנכ"ל גבר על הרמטכ"ל: מנכ"ל תעש, שמואל קרן, מונה ראש מפא"ת, באתר גלובס, ‏2002-02-03 (בעברית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007577228805171
* VIAF: 146146461555827731551
* WorldCat: viaf-146146461555827731551

 |
**פר אסקים** (בנורווגית: **Per Askim**‏; 24 בפברואר 1881 – 8 במרץ 1963) היה קצין ימי נורווגי אשר לחם במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

אסקים נולד ב-24 בפברואר 1881 בעיר מוס, בנם של קצין הצבא קרל אסקים ואשתו אלט הנריקה כריסטיאנסן. אסקים למד באקדמיה הימית הנורווגית, וב-1901 התגייס לצי הנורווגי בדרגת פהנריך. ב-1904 הועלה לדרגת לויטננט, ובין 1905–1907 שרת במשרד ההגנה. ב-1907 מונה למפקד בית ספר לימאים של לרוויק. ב-1910 הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט, וב-1911 מונה למרצה באקדמיה הימית הנורווגית. ב-1921 הוצב באדמירליות הראשית, וב-1930 מונה לראש מדור במנהל החופים הנורווגי. ב-1934 הועלה לדרגת קומנדור-קפיטן. ב-1936 הוא פרש מהצי.

ב-1940 הוא חזר לצי ומונה למפקד הספינה HNoMS Norge אשר הייתה אמונה על הגנת חופי צפון נורווגיה. ב-9 באפריל של אותה שנה פלשו הגרמנים לנורווגיה. אסקים נמצא באותה עת עם ספינתו מול חופי נרוויק, והותקף בידי המשחתת הגרמנית ברנהרד פון ארנים. המשחתת הגרמנית הצליחה להטביע את הספינה הנורווגית. 101 מלחים נורווגים נספו, בעוד 90 ניצלו, כולל אסקים.

בעקבות הכיבוש הגרמני של נורווגיה, התפנה אסקים ללונדון יחד עם הממשלה והמלך. הוא נשלח לשמש כשגריר הממשלה הנורווגית הגולה בוושינגטון די סי. ב-1943 נקרא חזרה ללונדון ומונה לראש מדור התכנון במפקדה הנורווגית. ב-8 במאי 1945 מפקד הכוחות הגרמניים בנורווגיה הגנרל פרנץ במה נכנע בלילהאמר בפני בעלות הברית. אסקים נשלח לייצג את נורווגיה בטקס הכניעה.

לאחר סיום המלחמה מונה אסקים למפקד פיקוד הצי המזרחי ובדצמבר 1945 מונה לנציג הצי בוועדת החקירה הצבאית שהוקמה על ידי הממשלה כדי לחקור את מעורבותה של נורווגיה במלחמה. ב-1952 הוא פרש מהצבא. הוא נפטר באוסלו ב-8 במרץ 1963.

קישורים חיצוניים
----------------

* פר אסקים בלקסיקון הביוגרפיה הנורווגית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8339 7316
* LCCN: n80076546
* NTA: 073881147
* VIAF: 269355874
* WorldCat: lccn-n80076546

 |
**ג'יימס אקהאוס** (באנגלית: **James Eckhouse**; נולד ב-14 בפברואר 1955) הוא שחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אקהאוס נולד בשיקגו, הוא למד תקופה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אך לאחר מכן עבר לתחום המשחק. 

ב-1982 הופיע באופרת הסבון "Another World", ב-1983 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט משנה מקום משנה מזל, ב-1987 שיחק תפקיד קטן של גבר במסעדה בסרט חיזור גורלי, ב-1988 שיחק בסרטים ביג וקוקטייל.

הוא גילם את ג'ים וולש, אביהם של התאומים ברנדון וברנדה בסדרת הנעורים בוורלי הילס 90210, ב-1994 שיחק בסרט ג'וניור לצד ארנולד שוורצנגר, ב-2000 דיבב את פוטיפר בסרט ההנפשה יוסף נסיך החלומות, ב-2004 שיחק בסרט סיפור סינדרלה.

הוא נשוי ולו שני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'יימס אקהאוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'יימס אקהאוס, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'יימס אקהאוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ג'יימס אקהאוס, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1457 6295
* LCCN: no2006122873
* NLK: KAC2020R9950
* NTA: 14931387X
* SNAC: w6ws9j4n
* VIAF: 161580580
* WorldCat: lccn-no2006122873

 |
בבינה מלאכותית, **אסטרטגיית זאותן** היא אסטרטגיית משא ומתן בה משתמשים חלק מסוכנים מלאכותיים. מטרתה היא לבדוק את הנכונות להסתכן בקונפליקט. סוכן יהיה מוכן יותר להסתכן בקונפליקט ככל שההפרש בין התועלת שיקבל בהצעתו הנוכחית אל מול התועלת שיקבל בעסקת הקונפליקט נמוך יותר.

כאשר שני הסוכנים משתמשים באסטרטגייה הזו תחת "פרוטוקול ויתור מונוטוני", האסטרטגיה מובילה להסכמה על עסקה שנמצאת בקבוצת המשא ומתן, הקבוצה של העסקאות שהם רציונליות אינדיבידואלית ויעילות פארטו או על עסקת הקונפליקט. אלו הן העסקאות שממקסמות את תוצאת נאש.

אסטרטגיה זו נותחה לראשונה בספר של פרדריק זאותן שפורסם בשנות ה-30 של המאה ה-20.

אסטרטגיה זו היא גם חלק מהתחום של משא ומתן אוטומטי שהוא סוג של אינטראקציה במערכות המורכבות ממספר סוכנים אוטונומיים, שבה המטרה היא להגיע להסכמות באמצעות תהליך איטרטיבי של הגשת הצעות.

ניתן להפעיל משא ומתן אוטומטי למשימות רבות שבהן עוסקים מנהלי משא ומתן אנושיים באופן קבוע, כגון מיקוח וקבלת החלטות משותפת. הנושאים העיקריים במשא ומתן אוטומטי סובבים סביב עיצוב פרוטוקולים ואסטרטגיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Rosenschein & Zlotkin; Jeffrey S. Rosenschein; Gilad Zlotkin (1994). *Rules of encounter: designing conventions for automated negotiation among computers*. MIT Press. p. 229. ISBN 0262181592.

הערות שוליים
------------

1. ↑  P. Faratin, C. Sierra, N. R. Jennings, Using similarity criteria to make issue trade-offs in automated negotiations, **Artificial Intelligence**, International Conference on MultiAgent Systems 2000 142, 2002-12-01, עמ' 205–237 doi: 10.1016/S0004-3702(02)00290-4
2. ↑  Sarit Kraus, **Automated Negotiation and Decision Making in Multiagent Environments**, Berlin, Heidelberg: Springer, 2001, Lecture Notes in Computer Science, עמ' 150–172, מסת"ב 978-3-540-47745-7. (באנגלית)
**TSV Hartberg** (בגרמנית: **TSV Hartberg**) הידוע בשם **TSV Egger Glass Hartberg**, הוא מועדון כדורגל אוסטרי מהעיר הארטברג, המשחק בבונדסליגה האוסטרית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-29 באפריל 1946 ושיחק בליגות הנמוכות. בעונת 2007/2008 סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה השלישית. בסיום עונת 2008/2009 עלתה לראשונה לליגה השנייה.

ב-2016/2017 עלתה שוב לליגת המשנה, ובעונת 2017/2018 סיימה במקום השני בבונדסליגה השנייה ועלתה לראשונה בתולדותיה לבונדסליגה הראשונה. בעונה הראשונה בליגה סיימה במקום החמישי והעפילה לראשונה בתולדותיה למוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני של הפסידה הקבוצה לפיאסט גליביצה הפולנית והודחה. בעונה השנייה בליגה סיימה הקבוצה במקום התשיעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TSV הארטברג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של TSV הארטברג (בגרמנית)
* TSV הארטברג, ברשת החברתית פייסבוק

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| אוסטריהאוסטריה הבונדסליגה האוסטרית, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוסטריה וינה • אוסטריה לוסטנאו • אוסטריה קלגנפורט • ב.וו. לינץ • הארטברג • וולפסברג • ל.א.ס.ק. לינץ • סווארובסקי טירול • ראפיד וינה • רד בול זלצבורג • ריינדורף אלטאך • שטורם גראץ |

 |
**מיכיל ואן דר לאן** (בהולנדית: **Michiel van der Laan**) הוא לויטננט-גנרל הולנדי אשר משמש כנציג ממלכת ארצות השפלה בוועדה הצבאית של נאט"ו.

ביוגרפיה
--------

ואן דר לאן למד באקדמיה הצבאית המלכותית בברדה וסיים את לימודיו ב-1987. לאחר מכן הוצב ברגימנט הסיור ה-103 בסיידורף. בשנת 1995 הוא השתתף בקורס המטה הכללי ההולנדי, ולאחריו הועלה לדרגת מאיור. לאחר מכן הועסק כקצין מטה ותכנון במטה הכללי של הצבא ההולנדי. משנת 1998 עד 2000, ואן דר לאן השתתף בקורס הסגל הכללי הבינלאומי באקדמיה לפיקוד ומטה של הבונדסוור בהמבורג. באוקטובר 2002 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד גדוד הטנקים ה-11. בתפקיד זה הוא נשלח להשתתף במלחמת בוסניה ב-2003, שם הוביל את כוח המשימה הממוכן ה-11 (כוח גדוד) של כוח הייצוב הבינלאומי. לאחר שקודם לדרגת קולונל ב-2006, הוא הוצב מחדש במטה הכללי בהאג.

בשנת 2009 הועלה ואן דר לאן לדרגת בריגדה גנרל, ונשלח להשתתף במלחמת אפגניסטן. בדצמבר 2009 הוא הפך למפקד הבריגדה הממוכנת ה-13 באוירסקווט. במהלך המחצית הראשונה של שנת 2011 הוא שימש במקביל כמפקד קבוצת הקרב של האיחוד האירופי 2011/1. קבוצה זו כללה חיילים הולנדים, גרמנים ופינים. בינואר 2013 הוא לדרגת גנרל-מיור ושימש כסגן המפקד של הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי. בתפקיד זה היה אחראי גם על הכנת "כוח המשימה המשותף של נאט"ו 2015 למוכנות גבוהה מאוד" (VJTF15). בין 2014 ל-2016 היה ואן דר לאן ראש אגף המבצעים במטה הכללי של הכוחות המזוינים של הולנד. בתפקיד זה הוא היה אחראי לכל הפעולות והמשימות בחו"ל של הכוחות המזוינים ההולנדיים. ב-2016 הוא חזר לקורפוס הגרמני-הולנדי ומונה למפקד הקורפוס בדרגת לויטננט-גנרל. ב-2018 הוא הוביל את כל כוחות היבשה של נאט"ו במהלך תרגיל משותף שנקרא "Trident Juncture". תרגיל זה נערך בנורווגיה, והיה התרגיל הגדול ביותר שערכה נאט"ו מאז המלחמה הקרה. ביולי 2019, הוא מונה לנציג הולנד וממלכת ארצות השפלה בוועדה הצבאית של נאט"ו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכיל ואן דר לאן באתר linkedin
* מיכיל ואן דר לאן באתר נאט"ו

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מיכיל ואן דר לאן"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתלט ישראלי. אם התכוונתם לרבי יעקב כ"ץ פופרש, רבן של קובלנץ, הלברשטט ופרנקפורט בראשית המאה ה-18, ראו יעקב פופרש.

**יעקב זאב קובלנץ** (27 בנובמבר 1927 - 12 בינואר 1956) היה אתלט ישראלי, אלוף ושיאן ישראל, אלוף המכביה השלישית בקפיצה לגובה ובקפיצה לרוחק ושיאן המכביה בקפיצה לרוחק. הישראלי הראשון שקפץ למרחק של יותר מ-7 מטרים (7.06 מטר).

ביוגרפיה
--------

יעקב קובלנץ בנם של חיה ורפאל נולד בתל אביב. הוא למד בתיכון מונטיפיורי. הוא שהה במחנה המעצר בלטרון במשך כ-3 שנים, שם קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.65 מטר. הוא שוחרר מהמעצר באוקטובר 1947 והתגייס לצה"ל בנובמבר 1948. בתחילה התאמן בקבוצת מכבי תל אביב ובהמשך עבר לקבוצת הפועל תל אביב.

בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה במרץ 1949 סיים קובלנץ במקום הראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.68 מטר, לפני צבי ינובר (1.64 מטר). באליפות ישראל שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.67 מטר, לפני מנחם ראקוץ' מהפועל קריית חיים (1.67 מטר).

### אלוף המכביה

בתחרות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכה באוקטובר 1950 זכה קובלנץ בשתי מדליות זהב, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני מ. פאר וזאב כספי, שניהם מישראל שקבעו תוצאה של 1.75 מטר, ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.77 מטר. 

### שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 קבע קובלנץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.06 מטר.

בתחרות שנערכה בזאגרב, באותה העת יוגוסלביה במאי 1951 סיים קובלנץ במקום ראשון בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר ובמקום שני בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.38 מטר. חודשיים לאחר כן, באליפות הפועל שנערכה בירושלים ביולי הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.77 מטר.

### מותו

קובלנץ נהרג בתאונה בעת שירותו הצבאי ונקבר בבית הקברות הצבאי קריית שאול.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב קובלנץ, באתר "יזכור"
* צ. ע. יזכור, חרות, 2 בינואר 1957
* א. בן דבורה, פתיחה נאה של עונת האתלטיקה הקלה, דבר, 11 במרץ 1949
* טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965
* 1953: שיאים והישגים מעולים, דבר, 3 ביולי 1977
* 1953: שיאים והישגים מעולים, דבר, 3 ביולי 1977
* איגוד האתלטיקה בישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דבר הספורט, דבר, 8 באוקטובר 1950
2. ↑  אריה רוזנבלום, ספורט במחנה מעצר, המשקיף, 7 במרץ 1948
3. ↑  יקרא דרור לכל אסירי ציון, המשקיף, 12 באוקטובר 1947
4. ↑  ליפא לויתן, שיא חדש באתלטיקה קלה, חרות, 6 במרץ 1949
5. ↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 17 ביולי 1949
6. ↑  אליעזר רואי, אורות וצללים במכביה, דבר, 6 באוקטובר 1950
7. ↑  דבר הספורט, דבר, 2 במאי 1951
8. ↑  דבר הספורט, דבר, 11 ביולי 1951
9. ↑  יעקב קובלנץ באתר GRAVEZ
**רוברט "רוב" פטר באואר** (בהולנדית: **Robert Peter Bauer**; נולד ב-11 בנובמבר 1962) הוא אדמירל בצי המלכותי ההולנדי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של הולנד בין השנים 2017–2021, ומשמש כיום כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו.

ביוגרפיה
--------

באואר נולד באמסטרדם ב-11 בנובמבר 1962. ב-1981 הוא החל ללמוד בקולג' המלכותי הימי, וב-1984 התגייס לצי המלכותי ההולנדי בדרגת קומנדר. הוא פיקד על הפריגטה De Ruyter, ולאחר מכן על De Zeven Provinciën. הוא השתתף במבצע המאמץ הפעיל, וב-2006 הוצב בבחריין כסגן מפקד כוח נאט"ו במדינה. לאחר מכן הוצב באפגניסטן. בין השנים 2010–2011 פיקד על Johan de Witt. לאחר מכן הועלה לדרגת קומודור והועבר למלא תפקידי מטה בכירים בחיל הים.

ב-22 בספטמבר 2015 הועלה לדרגת ויצה-אדמירל ומונה לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-5 באוקטובר 2017 הוא החליף את טום מידנדורפ בתפקיד ראש ההגנה והועלה לדרגת לוטננט אדמירל. ב-9 באוקטובר 2020 נבחר באואר בידי מפקדי הצבאות השונים החברים בנאט"ו להחליף את סטיוארט פיץ' בתפקיד יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-25 ביוני 2021 סיים פיץ' את כהונתו כיו"ר הוועדה, ובאואר העביר את תפקיד ראש ההגנה לאונו אייכלסהיים ומונה ליו"ר הוועדה במקומו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוב באואר** בוויקישיתוף
* רוב באואר, באתר נאט"ו
* רוב באואר, באתר הצבא ההולנדי

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**טום מידנדורפ** | **ראש ההגנה ההולנדי** 2017–2021 | **הבא**:**אונו אייכלסהיים** |