recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוכנות ידיעות מתקופת המנדט הבריטי. אם התכוונתם לדמות מסרט הקולנוע "הסיפור שאינו נגמר", ראו הסיפור שאינו נגמר (סרט).
**פָּאלקוֹר** (לעיתים נכתב **פלקור**; מאנגלית: **Palcor**, ראשי תיבות של **Palestine Correspondence** או **Palestine Correspondence Agency**, סוכנות הידיעות של פלשתינה/ארץ ישראל) הייתה סוכנות ידיעות של הסוכנות היהודית שפעלה בירושלים בתקופת המנדט הבריטי, מדצמבר 1934 ועד אוקטובר 1948 (מעט אחרי קום מדינת ישראל), במטרה לספק ידיעות לעיתונות היהודית בעולם ובארץ בהתאם להשקפת הסוכנות היהודית ומפא"י.

הרקע להקמת הסוכנות היה משפט רצח ארלוזורוב שהתנהל בארץ באותה שנה והביא לשיא את המאבק בין הציונות הסוציאליסטית והרוויזיוניסטית. סוכנות הידיעות המקומית היחידה שסיקרה את המשפט עבור העיתונות היהודית העולמית הייתה הסוכנות הטלגרפית הארץ-ישראלית (סט"א; באנגלית: Palestine Telegraphic Agency,‏ PTA), חברה-בת של סוכנות הידיעות היהודית (באנגלית: Jewish Telegraphic Agency,‏ JTA). זו סיקרה את המשפט מנקודת מבט רוויזיוניסטית, ובעקבות זאת ביקש דוד בן-גוריון להקים סוכנות ידיעות חלופית, שתשרת את ההנהגה הציונית שבשליטת מפא"י.

הסוכנות נוסדה ב-10 בדצמבר 1934. ליו"ר הסוכנות מונה העיתונאי יוסף גרביצקי ולסגנו העיתונאי יהושע יוסטמן, והיא פעלה תחילה כחלק ממחלקת העיתונות של הסוכנות היהודית. מאוחר יותר הופרדה הסוכנות ממחלקת העיתונות והייתה למחלקה עצמאית, מחלקת הידיעות, שבראשה הועמד העיתונאי ישעיהו קלינוב (שכמו מחלקת העיתונות, הייתה כפופה למשה שרתוק (שרת)).

"פאלקור" סיפקה ידיעות לעיתונים יהודיים ברחבי עולם, בהם "היינט" הוורשאי (פולין) ו"יידישה רונדשאו" הברלינאי (גרמניה), וגם לכמה עיתונים בארץ – "דבר", "הארץ" וה"פלסטיין פוסט". מקבצי הידיעות שסיפקה (bulletins, בולטינים) נכתבו בעיקר ביידיש ובאנגלית, ולצדן גם בגרמנית ובשפות נוספות.

סוכנות הידיעות שימשה כלי של הסוכנות היהודית. דיווחיה נשלחו ליותר מ-200 עיתונים יהודיים, אך לא לעיתונים רוויזיוניסטים או אנטי-ציוניים. בנוסף, היא נטתה להבליט כשלים של מנהיגי הרוויזיוניסטים ובמקביל להצניע חילוקי דעות בתוך הסוכנות היהודית, וכן שימשה אמצעי הדלפה של הסוכנות היהודית (בן-גוריון הדליף דרכה את דו"ח ועדת פיל במלואו ימים אחדים לפני פרסומו הרשמי). ככלי תעמולה, עיקר פועלה היה מכוון כלפי יהדות התפוצות.

בראשית אוקטובר 1948 הוכנסה תחת משרד החוץ ולמעשה חדלה לפעול.

קישורים חיצוניים
----------------

* פלקור, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
* אלישבע איילון, "'פלקור': סיפורה של סוכנות הידיעות של הסוכנות היהודית", **קשר**, 4 (נובמבר 1988), עמ' 71–76 (המאמר באתר JSTOR)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנות טלגרפית חדשה, דבר, 12 בדצמבר 1934; הסוכנות הטלגרפית החדשה, דואר היום, 12 בדצמבר 1934. ראו גם "פאלקור" מבקשת לדחוק את מקומה של סט"א,  הירדן, 28 בנובמבר 1934; שתי סוכנויות טלגרפיות בארץ, דואר היום, 11 בדצמבר 1934; א. אברהמס, סט"א נגד פאלקור: הסוכנות מבקשת להשתרר על שרות הידיעות הבלתי מפלגתית,  הירדן, 17 בדצמבר 1934.
2. ↑  צמצום בשרות פאלקור, המשקיף, 1 באוקטובר 1948; "פאלקור" לפיקוח משרד החוץ, קול העם, 1 באוקטובר 1948.
**Tartan Ribbon** צילום הצבע הראשון בהיסטוריה שצילם ג'יימס קלרק מקסוול, בעזרתו של הצלם תומאס סוטון, 1861. (תמונה זו הופקה מאוחר יותר כנראה לאחר הקרנת שלוש השקופיות של הצילום המקורי)
**סרט טארטן** (באנגלית: **Tartan Ribbon** טארטן - דוגמה של אריג) הוא שמו של צילום הצבע הראשון בהיסטוריה שצולם בשנת 1861, על ידי המדען והפיזיקאי ג'יימס קלרק מקסוול. מקסוול, המוכר כיום בזכות ניסוח תאוריית הקרינה האלקטרומגנטית ופיתוח מחקרים מרכזיים על התנהגות גזים, הוכיח כבר בשנות החמישים והשישים של המאה ה-19 שניתן לצלם ואחר כך להקרין על מסך עצם צבעוני בעזרת מסננים בצבעי אדום, ירוק וכחול. לגילוייו הגיע בעת שעסק בפיתוח תורת שלושת הצבעים של חוקר הטבע תומאס יאנג ואחריו, של הפיזיולוג והפיזיקאי הרמן פון הלמהולץ.

יאנג, ובעקבותיו הלמהולץ, פיתחו תאוריה על אופן קליטת הצבע על ידי העין האנושית. לטענתם יש להפריד בין תפיסת הצבע על ידי העין ובין הצבע הפיזי-ממשי של האובייקט. האור, טען יאנג כבר ב-1801, מורכב משלושה צבעים ראשוניים, והם אלו שגורמים את תחושת הצבע בעין. כל אובייקט גוון שנקלט על ידי העין ניתן להרכבה מעירוב נכון של שלושת הצבעים הראשוניים. 

במהלך ניסוייו וניסיונותיו לפתח את תאוריית שלושת הצבעים, ולתאר במדויק את רגישות העין לצבעי הספקטרום, נעזר מקסוול בצילום. בהנחייתו צילם הצלם תומאס סוטון (Thomas Sutton) סרט בד טארטן סקוטי. האובייקט צולם כשלוש פעמים על גבי לוחות צילום שחור-לבן מזכוכית, אך בכל פעם צולם דרך מסנן בצבע שונה שהונח לפני עדשת המצלמה: מסנן אדום, ירוק וכחול. כל מסנן העביר רק את הצבע שלו, כלומר, המסנן הכחול חסם את האור מאזורי הצבע האדומים והירוקים, והעביר אל הנגטיב אור מהאזורים הכחולים באובייקט בלבד. פעולה דומה עשו שאר המסננים. כתוצאה מכך נוצרו שלושה נגטיבים בגווני שחור ולבן, אך בעלי טווח גוונים שונה. לאחר שפותחו והודפסו על גבי חומר שקוף, הוקרנו שלושת הדימויים דרך שלושה מקרנים שונים, כשעל כל מקרן הושם מסנן בגוון בו צולם הדימוי אותו הקרין, (כלומר, התמונה שצולמה עם מסנן כחול הוקרנה כעת דרך מסנן כחול, וכן הלאה). שלושת המקרנים יצרו שלוש הקרנות בצבעים שונים של אותו הדימוי, וכאשר אחדו את שלוש ההקרנות יחדיו, זו על זו, נוצר דימוי רב-צבעים, ששחזר את צבעי האובייקט המקורי.

מקסוול הציג את תצלומו בפני החברה המלכותית בעת שנשא שם הרצאה על תאוריית קליטת הצבעים על ידי העין האנושית, ופרסם את ממצאיו במאמר מאותה שנה: 

 "**On the Theory of Three Primary Colours**", *British Journal of Photography*, vol. 8, no. 147, 1861, pp. 270-71. 
שלושת לוחות-הצילום נמצאים כיום במוזיאון קטן ברחוב אינדיה מספר 14, באדינבורו, בבית בו נולד מקסוול.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'יימס קלרק מקסוול (לרבות שלושת לוחות הצילום של צילום הצבע הראשון), באתר EdinPhoto
* רוני ליפשיץ, הידען, ג'יימס מקסוול: אבי מהפכת הטכנולוגיה, באתר ynet, 2 בינואר 2009 ראו בפרק: האיש שצילם את תמונת הצבע הראשונה
מודעה לקפה פילץ, השבועון קולנוע, 1941
קבר אריה פילץ בבית הקברות טרומפלדור
**אריה פּילְץ** (13 במאי 1908 - 21 ביוני 1992) היה קבלן בניין תל אביבי.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר לודז' שבפולין. בשנת 1924, בהיותו בן 16, עלה לארץ ישראל, בעלייה בלתי חוקית ואת דרכו בארץ החל כפועל חקלאי בפרדסי פתח תקווה.

את פועלו כאיש בנייה החל בשנת 1935, בהקמת בית בן שתי קומות ברחוב פרוג בתל אביב, כשרחוב דיזנגוף היה משטח חולות שומם. בימי מאורעות תרצ"ו בנה את הבית ברחוב הירקון שבו התגורר.

כבעל בתי הקפה "הונגריה" ו"תרשיש", פתח בשנת 1938 בבית ברחוב הירקון את קפה "פילץ", שהפך למוקד בחיי העיר תל אביב והמדינה שבדרך, והביא גם תועלת מודיעינית רבה ל"הגנה" בשל האורחים הבריטים שבילו בו.

כחבר פעיל ב"הגנה" מילא כמה תפקידים, בהם הממונה על הסליקים בכל צפון תל אביב. גם חדר המכונות של קפה "פילץ" שימש כמחסן נשק, ובדירתו, שבקומה השלישית, נאספו מפקדים לישיבות מטה.

עם קום המדינה התגייס לצה"ל ונתמנה קצין סעד חטיבתי בדרגת סרן. הוא נטל חלק במבצע קדש, ובמלחמת ששת הימים גויס לשירות למרות גילו ומונה על איסוף השלל.

ב-1954 היה מ"גיבורי" הפרשה שהייתה אחת העילות לתביעת הדיבה שהגיש עמוס בן-גוריון כנגד ארגון שורת המתנדבים.

היה נשוי לפֶּסיה (נפטרה ב-1967).
בנו היה הקבלן והיזם אברהם פילץ.

פרויקטים
--------

ב-1946 פנה שוב לעיסוק האהוב עליו - הבנייה, כשהוא בונה אך ורק בעירו, תל אביב:

* החל בפסאז' הראשון בעיר - ברחוב אלנבי 95; פסאז' דיזנגוף (בפינת רחוב פרישמן) - שבו השתכן התיאטרון הקאמרי וכיום שוכן במקומו תיאטרון בית ליסין.
* בניין בנק עצמאות ברחוב מונטיפיורי.
* בית אל על - בניין המשרדים הגבוה הראשון בעיר, שתוכנן על ידי דב כרמי וזכה בפרס רוקח. פילץ בנה כמה מבנים נוספים אשר תוכננו על ידי כרמי אדריכלים (שנוהל על ידי רם כרמי מאוחר יותר).
* ארבעת מבני "בית הדר דפנה" בשדרות שאול המלך.
* התחנה המרכזית החדשה של תל אביב, שנועדה לשפר את השירות לציבור. הבנייה החלה ב-1967, ומומנה ממכירתן של שבע מאות וחמישים חנויות בתחנה העתידה לקום לאזרחים שונים, שקיוו למסחר פורח, בדומה לזה שהיה בתחנה המרכזית שפעלה באותה עת. עד לשנת 1976 נבנה שלד הבניין תוך משא ומתן עם תושבי הסביבה שטענו (כפי שאכן התברר לימים) כי התחנה המרכזית תוריד משמעותית את ערך דירותיהם. אלא שאז הופסקה הבנייה לפני סיומה כאשר רק שלד הבניין בנוי, בשל קשיים כלכליים של הקבלנים, ורק בשנות ה-90 הושלמה הבנייה על ידי חברת חפציבה.
* "דיזנגוף סנטר", שהוקם במקום צריפי שכונת "נורדיה". מבנה רב מידות זה זכה אף הוא בפרס רוקח.
* מגדל ישרוטל, שהקמתו על חורבות אולם גן רינה החלה ב-1962 והושלמה רק ב-1997.

על פועלו כקבלן ויזם בתל אביב, שבנה מבנים משמעותיים בתולדותיה, זכה בשנת תשמ"ה-1985 בתואר יקיר תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיר תחת גג, דבר, 27 באוגוסט 1969
* תמר אבידר, "פילץ" חוזר לשפת-הים, מעריב, 22 באוקטובר 1982, המשך
**המפלגה היהודית הרומנית** (ברומנית: Partidul Evreiesc din România או בקיצור: PER) הייתה מפלגה שפעלה ברומניה בתקופה שבין מלחמות העולם.

היסטוריה
--------

החל משנת 1909 פעל ברומניה איחוד היהודים הילידים (Uniunea Evreilor Pământeni), שהפכה משנת 1923 להתאחדות יהודי רומניה (Uniunea Evreilor Români), ארגון שהתנגד להתארגנות היהודים הרומנים כמפלגה נפרדת והמליץ על השתלבות במפלגות הרומניות הכלליות. קבוצה יהודית, בהנהגת תאודור פישר ואדולף שטרן, לא קיבלה גישה זו והקימה ב-4 במאי 1931, בבוקרשט, את המפלגה היהודית הרומנית. העיתון **טריבונה יהודית** (Tribuna evreiască) שימש כביטאון המפלגה ותאודור פישר היה נשיאה. וילהלם פילדרמן התנגד, בכל מאודו לכך שהיהודים יופיעו בבחירות לפרלמנט ברשימה לאומית עצמאית ולכן הוא נלחם נגד המפלגה הלאומית היהודית, אברהם לייבה זיסו היה אחד מראשיה ועל כך זכה לקיתון של רותחין מאת זיסו, הפולמוסן השנון. פילדרמן כן ראה חשיבות בהימצאותם של צירים יהודים בפרלמנט, אבל הוא סבר שאלה צריכים לבוא מקרב המסגרות הפוליטיות הרומניות. כוונתו הייתה לשכנע את החוגים השליטים ברומניה, שהיהודים רוצים בשגשוגה ובהתפתחותה של רומניה, לא פחות מן הרומנים עצמם ורואים בה את מולדתם, הוא היה משוכנע שככל שייטיבו הרומנים להבין זאת, כן יוטב לשני הצדדים. בבחירות שנערכו ברומניה ביוני 1931 זכתה המפלגה ב-2.4% מהקולות וקיבלה 5 מושבים בבית הנבחרים. מטעם המפלגה נבחרו לפרלמנט מנפרד רייפר, מאיר אבנר ומקס דיאמנט (מבוקובינה), תיאודור פישר (מבסרביה) ויוסף פישר (ממרמורש). בבחירות של יולי 1932 קיבלה 2.2% מהקולות שייוצגו בחמישה מושבים בבית הנבחרים. בבחירות של 1933 זכתה המפלגה לשיעור תמיכה של 1.25% בלבד מכלל הקולות ואיבדה את כל מושביה בבית הנבחרים, אך המשיכה בפעילות חוץ פרלמנטרית שכללה הפגנות מחאה נגד עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. 

ב-26 בינואר 1936 המפלגה חתמה על הסכם לשיתוף פעולה עם "איחוד היהודים הרומנים" ושתי התנועות יצרו את **המועצה המרכזית של יהודי רומניה** (Consiliul Central al Evreilor din România), שפעלה נגד האנטישמיות. בבחירות של 1937 השיגה המפלגה 1.3% מכלל קולות המצביעים.

ב-30 במרץ 1938 המפלגה פורקה, כמו כל יתר המפלגות ברומניה, על ידי צו מלכותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1944, הוקמה המפלגה מחדש על ידי אברהם לייבה זיסו, שהיה לפני המלחמה נשיא הכבוד שלה. זיסו תבע הכרה ביהודים כמיעוט אתני ברומניה, אך השלטונות הקומוניסטיים החדשים לא רצו בכך, הפעילו לחצים לכך שהמפלגות היהודיות יצטרפו לחזית דמוקרטית כוללת המונהגת על ידי הקומוניסטים. ברקע הופרחו השמועות שאם היהודים לא יצביעו עם הממשלה, הממשלה תראה בהם גורם ריאקציונרי ותפרק את הקהילה היהודית והשלטונות הסובייטיים ימצאו כבר תירוצים כדי להגלות את היהודים לסיביר. זיסו התפטר והמפלגה פורקה בהמשך, כמו כל יתר התנועות והמוסדות היהודים, על ידי השלטונות הקומוניסטיים.

לקריאה נוספת
------------

* דוד שערי, **יהדות בוקובינה בין שתי מלחמות העולם**, עמ' 107–119, אוניברסיטת תל אביב, 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל מאירי (עורך), ‏**משואה** ה', אפריל 1977

הערות שוליים
------------

1. ↑  שערי, עמ' 113
2. ↑  שערי, עמ' 114
3. ↑  שערי, עמ' 115
4. ↑  שערי, עמ' 117
**קיווי חום דרומי** (שם מדעי: ***Apteryx australis***) הוא מין של עוף לא מעופף ממשפחת הקיוויים החי בניו זילנד. מין זה מצוי רק באי הדרומי והוא העוף הלאומי והסמל של המדינה.

הקיווי מגיע לאורך 45–55 סנטימטרים ומשקלו 1.6-4 קילוגרם, כשהנקבות גדולות מהזכרים. הנקבות מטילות 3 ביצים בקינם כשמשקל הביצה יכול להגיע ל-20% ממשקל האם - השיא בעולם העופות. הנוצות בעלות צבע חום עם מעט אפור ונראות כמו שערות. הזנב קצר והגוף כדורי. המקור ארוך ומכופף והעיניים קטנות.

מין זה מצוי באי הדרומי של ניו זילנד ביערות שונים ומתחפר במאורה מתחת העצים. בלילות הוא יוצא לשדות או לחופים ומחפש סרטנים קטנים, חרקים ותולעים אותם הוא מאתר על ידי חוש הריח החזק שלו.

המין מצוי בסכנת הכחדה, עקב כריתת היערות והכנסת מיני טורפים, כמו חתולים, הרמינים, חמוסים, כלבים, פוסומים וחולדות לניו זילנד, שבוזזים את הביצים, ותוקפים גוזלים וצעירים, ואף מבוגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיווי חום דרומי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיווי חום דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| עופות קדומים חסרי שיניים |
| --- |
| יענאים |
| יעניים | יען (יען מצוי • יען סומלי) |   |
| קזואראים |
| אמואיים | אמו |
| קזואריים | קזואר מצוי • קזואר חד-גדיל • קזואר בנט |
| ננדאים |
| ננדיים | ריאה (ננדו מצוי • ננדו הפונה) |
| קיוואים |
| קיוויים | קיווי מנוקד גדול • קיווי מנוקד קטן • קיווי אוקריטו • קיווי חום דרומי • קיווי חום צפוני |
| טינמאים |
| טינמיים | Nothocercus • Crypturellus • טינמו • טינמו פטגוניה • Eudromia • Rhynchotus • Nothoprocta • Nothura • טינמו גמדי |
צפון קיוו ודרום קיוו   
("The Kivus")
**קיווּ** היה שמו של אזור מנהלי גדול ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו תחת שלטונו של מובוטו ססה סקו שגבל באגם קיוו. הוא כלל שלושה תת-אזורים (בצרפתית: "Sous-Regions") צפון-קיוו, דרום-קיוו ומַנְייֶמַה, המתאימים לשלושת המחוזות הנוכחיים שנוצרו בשנת 1986. עיר הבירה של אזור קיוו הייתה בּוּקווּ, והבירות של שלושת תת-האזורים היו גוֹמַא, אוּבירה וקינדוּ.

בקיוו מתרחשת מלחמת אזרחים (אנ') משנת 2004, בין כוחות הצבא לבין ארגוני מורדים מבני ההוטו, המגובים על ידי צבא רואנדה, בה מתו כ-12,000 בני אדם, רובם אזרחים.

ב-1 באוגוסט 2018 פרצה בקיוו מגפת אבולה (אנ') שגבתה את חייהם של 2,264 בני אדם.

גאוגרפיה
--------

קיוו הוא שמו של כל האזור סביב אגם קיוו, כולל חלקים מרואנדה המכילים את הרוב המכריע של האוכלוסייה שסביב האגם המונה קרוב למיליון איש. האזור מאופיין על ידי צמחייה עבותה, ועונת גידול חקלאי ארוכה הנובעת בחלקה מרומו של האזור (1,500 מ' בגובה פני המים של האגם) והטבע הגעשי של הקרקע שלו. אזור קיוו מהווה את נקודת שיא הגובה של עמק השבר המזרח אפריקאי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  International Crisis Group, Congo: A Comprehensive Strategy to Disarm the FDLR, Africa Report No. 151, 9 July 2009, p. 1
2. ↑  Lake Kivu Home Page

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4474163-7
* VIAF: 191144783036100340009
* WorldCat (עם VIAF): 191144783036100340009

 |
פילים חוצים את נהר הזמבזי. נובמבר 2009
**נהר הזמבזי** הוא נהר בדרום-מזרח אפריקה, הנהר הרביעי באורכו ביבשת, לאחר הנילוס, הקונגו והניז'ר, ולפני נהר האורנג' בחלקה הדרומי של אפריקה. אורכו של הזמבזי 2,574 קילומטרים והוא הגדול בנהרות אפריקה הנשפך לאוקיינוס ההודי.

גאוגרפיה
--------

ראשיתו של הנהר סמוך למפגש הגבולות שבין אנגולה, קונגו-קינשאסה וזמביה, לא רחוק ממקורותיהם של כמה מיובלי הקונגו, בגובה של כ-1,500 מטרים. מכאן הוא זורם דרומה דרך מערב זמביה, פונה מזרחה וצפונה על יד מפלי ויקטוריה ומשמש גבול בין זמביה וזימבבואה, חוצה את מוזמביק ונשפך לתעלת מוזמביק, שהיא זרוע של האוקיינוס ההודי.

לזמבזי יובלים רבים, שמקצתם נהרות בפני עצמם, ושטח הניקוז שלו כ-1.4 מיליון קמ"ר. חלקו העלי של הנהר זורם ברמה המקבלת את מימיה מגשמי קו המשווה, שיורדים מאוקטובר עד מרץ. מרמה זו יורד הזמבזי לשטח נמוך יותר וצונח יותר מ-100 מטר במפלי ויקטוריה. שני סכרים ענקיים נבנו על חלקו האמצעי של האפיק: סכר קריבה בגבול זימבבואה-זמביה, שנחנך ב-1958 וגובהו 125 מטרים, וסכר קבורה-בסה בצפון-מערב מוזמביק, שנחנך באמצע שנות ה-80. מאחורי שני הסכרים האלה נקוו מאגרי מים מלאכותיים מהגדולים בעולם. שני הסכרים מספקים כמויות חשמל גדולות לזימבבואה, לזמביה ולמוזמביק. אוניות קיטור שטות מן הים במעלה הזמבזי לאורך 650 ק"מ. בנהר וביובליו כ-6,400 ק"מ טובים לשיט. לבני אירופה נודע על הזמבזי מפי הערבים, וגם כשהגיעו אליו לבסוף, שטו רק באפיקו התחתון.

האירופי הראשון ששט גם בחלקו העלי היה דייוויד ליווינגסטון, בשנים 1853–1855. בשנת 1855 סייר באזור על מנת לגלות תושבים מקומיים שהאמונה הנוצרית טרם נגלתה אליהם. הוא שט במורד הזמבזי הגועש בסירת קאנו פרימיטיבית ובקושי נחלץ. למפלים העצומים שראה קרא ליווינגסטון על שמה של מלכתו, ויקטוריה.

בימינו מהווים הזמבזי ומפלי ויקטוריה מוקד משיכה לאלפי תיירים בשנה. רוב חברות הרפטינג המקומיות יוצאות מהעיירות ויקטוריה פולס שבזימבבואה או מליווינגסטון שבזמביה. בסביבות החלק התחתון של הנהר, או בחלקו העליון, מאות רבות של אנשים נעזרים בשירותיהן של עשרות חברות הרפטינג הפועלות דרך קבע על הזמבזי ומציעות מסלולי שיט מגוונים בין מפליו השונים של הזמבזי. הזמבזי מארח את אליפות העולם ברפטינג ובכך זוכה להכרה בינלאומית בכל הקשור להיותו בין הנהרות המשובחים בעולם לרפטינג.[דרוש מקור]

בעלי חיים
---------

הנהר תומך באוכלוסיות גדולות של בעלי חיים רבים. היפופוטמים נמצאים בשפע לאורך רוב הקטעים השלווים של הנהר, כמו גם תניני יאור. לטאות כוח נמצאות במקומות רבים. ציפורים יש בשפע, עם מינים הכוללים אנפה, שקנאי, פלמינגו זוטר ונשר דגים אפריקאי הנוכחים במספרים גדולים. חורש הנהר תומך גם בבעלי חיים גדולים רבים, כגון תאואים, זברות, ג'ירפות ופילים.[דרוש מקור]

הזמבזי תומך גם בכמה מאות מינים של דגים, שחלקם אנדמיים לנהר. מינים חשובים כוללים אמנוניים הנדגים בכבדות למאכל, כמו גם שפמנון, דגי נמר, ומינים גדולים אחרים. כריש שורי ידוע לעיתים כ"כריש זמבזי", על שם הנהר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זמבזי** בוויקישיתוף
* זמבזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534141305171
* GND: 4105270-5
* LCCN: sh85149596
* NARA: 10038572
* NKC: ge287429
* VIAF: 315526780
* WorldCat (עם VIAF): 315526780

 |
משפחה יהודית בולטה בירת מלטה, בתחילת המאה ה-20.
**יהדות מלטה** היא קהילה יהודית קטנה במלטה שבים התיכון.

היהודים הראשונים שישבו במלטה התיישבו בה כבר במהלך שלטון האימפריה הרומית באי, ואפשר שעוד מימי הפיניקים. נוכחות יהודית רציפה התקיימה באי תחת שלטון הביזנטים, הערבים, וממלכת סיציליה ששלטה באי מהמאה ה-11, ותחת שלטונה פרחה הקהילה. כאשר אוחדה ממלכת סיציליה עם ממלכת אראגון, השתנה לרעה היחס ליהודים, והם גורשו במסגרת גירוש ספרד ב-1492.

יהודים מטורקיה וממקומות אחרים שנפלו בשבי האבירים ההוספיטלרים ששלטו באי מ-1530 עד 1798, ולא הצליחו לפדותם, הקימו במלטה קהילה יהודית חדשה. האי נפתח להתיישבות חופשית של יהודים לאחר כיבושו בידי נפוליאון וסילוק האבירים ב-1798. בתקופת השלטון הבריטי באי, שהחלה עם גירוש הצרפתים ב-1800, החלה הגירה מצומצמת של יהודים למלטה, אך הקהילה לא מנתה מעולם יותר מכמה עשרות אנשים ולא תמיד היה בה רב. במהלך מלחמת העולם השנייה יהודי מלטה לא נפגעו שכן הפלישה שתוכננה אליה על ידי מדינות הציר לא יצאה מעולם אל הפועל. כמה יהודים מגרמניה אף מצאו באי מקלט בשנות השלושים.

ב-1979 נהרס בית הכנסת הישן של הקהילה בבירה ולטה, ובינואר 2000 נחנך בית כנסת חדש בעיר תשביש. כיום יש במלטה כ-200 יהודים.

ב-2013 הוקם במלטה בית חב"ד על ידי הרב חיים שלום והרבנית חיה מושקא סגל. מרכז חב"ד מלטה מפעיל את "לחיים", מסעדה כשרה למהדרין היחידה בכל מלטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* היהודים במלטה סיפורה של משפחה יהודית ממלטה
* מרכז חב"ד מלטה  (אורכב 18.02.2021 בארכיון Wayback Machine)
* ביבליוגרפיה - יהודי מלטה
* חנן גרינווד, ‏נגד כל הסיכויים: הקהילה היהודית הקטנטנה של מלטה מסרבת להיכנע, באתר ישראל היום, 25 בדצמבר 2022

| יהדות אירופה |
| --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה | אירופה |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • נגורנו קרבאך |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • קטלוניה • הקרפטים |
דגל מונגוליה
**מונגוליה** היא בין הארצות הבודדות שבהן לא התיישבו יהודים לאורך ההיסטוריה, פרט לקהילה יהודית קטנה, שישבה בה משך זמן קצר מאוד; זאת כיוון שרוב הקהילות היהודיות היו עירוניות ופרנסתן ממסחר ושירותים, ורוב אוכלוסיית מונגוליה הייתה נוודית ועד המאה ה-18 לא היו בה יישובים עירוניים.

היסטוריה
--------

לקראת סוף המאה ה-18 הפך המנזר הגדול במונגוליה, גַאנדַאנטֶגצִ'ינלֶן, ליישוב קבע, ולאורך המאה ה-19 והמאה ה-20 התגבשה ההתיישבות סביבו ליישוב הגדול במונגוליה - הוא בירתה כיום. עיר מתהווה זו, שנקראה תחילה אִיח-חוּרֵי ("המקדש הגדול") ולאחר מלחמת העצמאות של מונגוליה, ועליית הקומוניזם בה, קיבלה את השם הנוכחי, אולן בטור ("גיבורים אדומים"), החלה למשוך סוחרים רבים מסין ומרוסיה, בנוסף לדיפלומטים וספקי שירותים נוספים.

בסוף המאה ה-19 התפתח המסחר בין רוסיה, דרך הערים הרוסיות שקמו בסיביר, ובין מונגוליה וסין, והביא להתיישבותן של מספר משפחות יהודיות באִיח-חוּרֵי ובגבול רוסיה-מונגוליה. בשנות ה-20, לאחר המהפכה הרוסית, היגרו למונגוליה יהודים נוספים שברחו ממוראות המלחמה ומחשש מרדיפות על רקע דתי ולאומי.

בשנת 1921, עם דחיקת הכוחות המתנגדים לקומוניזם מזרחה ופלישתם אל מונגוליה לאחר שהובסו במרכז-אסיה, נמחתה הקהילה היהודית. מפקד הכוחות הרוסיים האנטי-בולשביקיים, אציל רוסי ממוצא גרמני בשם רומן פון אונגרן-שטרנברג, שבתפישת עולמו האנטישמית היו היהודים תומכי הקומוניזם ואויבי המונרכיה הרוסית שאותה ביקש להשיב, הורה על הוצאתם להורג של כל היהודים במונגוליה.

לאורך התקופה בה מונגוליה הייתה חלק מגוש המדינות הקומוניסטיות ("הגוש המזרחי"), התיישבו בה לתקופות קצובות אזרחים רבים ממדינות אלה, ובהם יהודים. עם זאת, לא הוקמה בה קהילה יהודית של ממש, בין היתר כיוון שבכל המדינות הנמנות עם הגוש הסובייטי, ומונגוליה ביניהן, הפולחן הדתי נאסר. עם התמוטטות הגוש הסובייטי, שבו רוב היהודים ממונגוליה לארצות מוצאם, כמו רוב הזרים האחרים שהתיישבו בה.

חסרות תעודות אודות הקהילה היהודית במונגוליה לאורך השנים, ולכן הידוע אודותיה מועט ואף מוטל בספק - אין הערכות ברורות באשר לגודלה ודבר כמעט אינו ידוע אודות מוסדותיה, אם היו כאלה. עם זאת, ישנה הערכה כי טרם השמדתה, מנתה הקהילה כ-600 נפשות.

נכון לראשית המאה ה-21, במונגוליה אין קהילה יהודית, אך בבירתה מתגוררים אזרחים זרים, בהם ישראלים בודדים, וייתכן שאף יהודים אזרחי ארצות אחרות.

בשנת 2013 ייצג אָנְגַרַג סָנְדַג, טניסאי יהודי, את מונגוליה במשחקי המכבייה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דליה שחורי, In Need of Investors, Mongolia Stretches Out a Friendly Hand, הארץ, 26 בנובמבר 2003
2. ↑  משלחת מונגוליה למכבייה ה-18; Hillel Kuttler, Angarag Sandag is first Maccabiah athlete from Mongolia, JTA, July 24, 2013

| יהדות אסיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בירוביג'אן • בוכרה • בחריין • גאורגיה • יהודי ההרים • הודו • בני מנשה • הונג קונג • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • טג'יקיסטן • טורקיה • יפן • ירדן • ישראל • כווית • כורדיסטן • לבנון • מונגוליה • מיאנמר • סוריה • סין • סינגפור • סרי לנקה • מלזיה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • חצי האי ערב • פקיסטן • קוצ'ין • קוריאה הדרומית • קזחסטן • קירגיזסטן • רוסיה • תאילנד • תימן (וצפון תימן) | ילדים יהודים עם המורה שלהם בסמרקנדילדים יהודים עם המורה שלהם בסמרקנד |

 |
**פיירה גאטסקי פונדלי** (באיטלקית: **Piera Gatteschi Fondelli**; 22 באוגוסט 1902 - 7 בספטמבר 1985) הייתה גנרל די בריגטה בצבא המלכותי האיטלקי אשר שימשה כמפקדת שירות העזר לנשים. הייתה חברת המפלגה הפשיסטית והשתתפה במצעד על רומא.

ביוגרפיה
--------

פונדלי נולדה ב-22 באוגוסט 1902 בפופי שבטוסקנה. אביה נפטר לפני לידתה והיא עברה עם אמה לרומא. היא למדה באקדמיה לאמנויות יפות ברומא, וב-23 במרץ 1921 עזבה אותה והצטרפה לזרוע הקרבית של המפלגה הפשיסטית יחד עם חברתה אינס דונאטי. ב-28 באוקטובר 1922 היא הקימה קבוצה של עשרים נשים שכונתה "חוליית הכבוד המלווה את הדגלון" והובילה אותה במהלך המצעד על רומא. לאחר שהמפלגה הפשיסטית תפסה את השלטון באיטליה, הצטרפה פונדלי לצלב האדום האיטלקי.

ב-1936 היא עזבה את הצלב האדום ונסעה בשליחות ממשלתית למזרח אפריקה האיטלקית. היא פגשה שם את הרוזן מריו גאטסקי והתחתנה אתו. מאז היא נודעה בתור הרוזנת גאטסקי-פונדלי. היא מונתה למפקחת על סלילת הכביש לאדיס אבבה. שלוש שנים מאוחר יותר חזרה לאיטליה ומונתה בידי בניטו מוסוליני לראש מחלקת הנשים של המפלגה הפשיסטית שבה היו חברות 150,000 נשים. ב-1940 היא מונתה למפקחת של המפלגה.

ב-25 ביולי 1943 נפל השלטון הפשיסטי באיטליה. בעלה של פונדלי נמלט חזרה לאפריקה, נתפס בידי הבריטים ונכלא בקניה. פונדלי עצמה נמלטה יחד עם חמיה בקזנטינו. לאחר שמוסוליני שוחרר מכלאו בידי הגרמנים והקים את הרפובליקה של סאלו, חזרה פונדלי לרומא והחלה לשתף פעולה עם אלסנדרו פבוליני בניסיון לשקם את המפלגה הפשיסטית. בתמיכתם של פבוליני ורודולפו גרציאני, כתבה פונדלי למוסוליני בבקשה לאפשר לנשים למלא חלק פעיל יותר בהגנה על איטליה.

לנוכח העובדה שהצבא האיטלקי סבל ממחסור חמור בכוח אדם, נעתר מוסוליני לבקשתה של פונדלי והקים את ארגון שירות העזר לנשים. פונדלי מונתה לעמוד בראש הארגון וקיבלה לשם כך דרגת גנרל די בריגטה בצבא האיטלקי. חברות הארגון נשלחו בתחילה למלא תפקידי סיוע בבתי חולים במשרדים צבאיים ובשירות התעמולה, ובמקביל נשלחו 6,000 נשים להכשרה במחנות צבאיים כדי לשמש בעתיד כלוחמות בחזית. ב-25 באפריל 1945 פורק שירות העזר לנשים. פונדלי ופבוליני השמידו את מרבית התיעוד על פעילות הארגון במטרה למנוע פעולות תגמול נגד חברותיו.

לאחר כיבוש איטליה בידי בעלות הברית, ירדה פונדלי למחתרת יחד עם בנותיה. היא הסתתרה במשך שנה במנזר ולאחר מכן בבית סודי. בעלה השתחרר מהשבי והתגורר עמה עד מותו ב-1947. מכיוון שבאיטליה לא נערכו משפטים נגד בכירי המפלגה הפשיסטית, היא יכלה עד מהרה לצאת מהמסתור ולחזור לחיים אזרחיים. היא עבדה כמדריכת טיולים ובהמשך ניסתה להקים מסעדה. במקביל היא המשיכה גם בפעילות פוליטית במפלגות הנאו-פשיסטיות התנועה החברתית האיטלקית והדמוקרטיה הלאומית.

היא המשיכה להתגורר ברומא עד מותה ב-7 בספטמבר 1985.

קישורים חיצוניים
----------------

* Gatteschi Fondelli Piera
* Storia. Donne in divisa: le ausiliarie Rsi dalla Fanolla al generale Piera Gatteschi Fondelli

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb144925484 (data)
* ICCU: MILV142023
* ISNI: 0000 0003 6261 5142
* LCCN: nr95046269
* NTA: 170085252
* SUDOC: 144581124
* VIAF: 225094227
* WorldCat: lccn-nr95046269

 |
רבי מנחם גרינוולד תר"ג - תר"צ
רבי **מנחם גרינוולד** ה'תר"ג, 1842 - כ"ה בתשרי ה'תר"ץ, 1929 רב העיר שופרון בהונגריה.

ביוגרפיה
--------

נולד בהונגריה, לפנחס ויוכבד. היה תלמידו של רבי אליעזר זוסמן סופר ושל רבי אברהם שמואל בנימין סופר, בעל "הכתב סופר", מצעירותו בשנת ה'תרל"ג נקרא לשמש כרב הקהילה האורתודוקסית בשופרון.

בשנת ה'תר"ל נישא למרת מלכה בת רבי דוד ניימן-לאקנבך ראב"ד בעיר פרשבורג ולאחר פטירתה נישא בזיווג שני לבת דודתה שרה בת רבי יצחק קראמר אב"ד בנייהייזל.

שימש כנשיא  כולל אשכנזים בארץ הקודש. היה חברו של רבי יוסף חיים זוננפלד, שהעריכו וכיבדו מאוד. הוא כתב עליו: "שהיה לי אוהב נאמן". וכינה אותו בתואר "גדול הדור", נפטר בכ"ה בתשרי תר"צ (1929), בהיותו בן שמונים ושבע, ונקבר בשופרון. מעט מדברי תורתו נדפסו בסוף ספרו של חמיו שו"ת ניר לדוד החדשות, מהדורת תשמ"א.

צאצאיו
------

* בנו הרב יהודה גרינוולד, רב ומו"צ בלוצרן שווייץ. נפטר בשנת ה'תש"ז.
* בנו רבי שמואל, תלמיד השבט סופר שימש כשו"ב בשופרון נרצח ב-1944 באושוויץ-בירקנאו, נינו הוא הרב שמואל קדר.
* בנו רבי יהושע, חתנו של ד"ר רובנס מראשי הקהילה האורתודוקסית בגלזנקירכן, שימש כרבה של מיראן באיטליה ואחר כך רב קהילת מחזיקי הדת בניו יורק. נפטר בשמחת תורה ה'תש"ל.
* בנו מלכיאל גרינוולד, פעיל בתנועת המזרחי בווינה ועיתונאי בירושלים. נפטר בא' באדר תשכ"ח.
* בתו רחל, נישאה לרב כתריאל בלום, בן הרב עמרם בלום. בנם הרב עמרם בלום כיהן כרבה של בואנוס איירס ואחר כך רב בעיר קליבלנד במדינת אוהיו שבארצות הברית, חתנו הוא הרב אליהו דב וכטפוגל.

קישורים חיצוניים
----------------

* עץ משפחתי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם גרליץ, מרא דארעא ישראל, כרך ג עמוד ש"ד
2. ↑  שו"ת תורת חיים סימן ק"ב
3. ↑  דף עד יד ושם
4. ↑  מלכיאל גרינוולד, דבר, 3 במרץ 1968
דולר ליברי מהמאה ה-19
ה**דולר** (LRD) הוא ההילך החוקי של ליבריה מאז שנת 1943. בין השנים 1847 ל-1907 היה הדולר מטבע רשמי. סימונו של הדולר הליברי הוא סימן הדולר $, אך ניתן לסמן אותו כך L$ כדי להבדיל בין הדולר הליברי לשאר הדולרים. הדולר הליברי מורכב מ-100 יחידות קטנות יותר הנקראות סנט.

הדולר הראשון
------------

הדולר הליברי הראשון הונפק בשנת 1847, הוא היה שווה ערך לדולר האמריקאי והופץ לצידו עד 1907, כאשר ליבריה אימצה את הפאונד המערב אפריקאי אשר הוצמד ללירה שטרלינג.

### מטבעות

בשנת 1847, הונפקו מטבעות נחושת של 1 ו-2 סנט אשר היו המטבעות היחידים של ליבריה עד לשנת 1896, כאשר הונפקה סדרת מטבעות של 1, 2, 10, 10, 25, ו-50 סנט. המהדורה האחרונה הונפקה בשנת 1906.

### שטרות

משרד האוצר הליברי הוציא שטרות בין השנים 1857 ל-1880 בערכים של 10 ו-50 סנט, 3, 5 ו-10 דולר.

הדולר השני
----------

הדולר האמריקאי החליף את הפאונד המערב אפריקאי הבריטי בליבריה בשנת 1935. החל משנת 1937 ליבריה הוציאה מטבעות משלה אשר הופצו לצדו של המטבע האמריקאי.

הברחה של מזוודות עמוסות בדולרים בהתמוטטות הכלכלית ב-12 באפריל 1980 יצרה חוסר במטבעות, אשר רק הוחמר כאשר הממשלה החלה לייצר מטבעות של חמישה דולרים. לרוע המזל המטבע בעל ה-7 צדדים היה באותו משקל ובאותו גודל כמו המטבע של ה-1 דולר. הדמיון בין שני המטבעות נוצל לעיתים קרובות על ידי סוחרים בעת שהיו מחזירים עודף שכאשר היו צריכים להחזיר מטבעות של 5 דולר היו מחזירים מטבע של דולר אחד.

בשלהי שנות השמונים הוחלפו המטבעות בשטרות עם עיצוב חדש שעוצבו לפי השטר האמריקאי (שטרות ג'וזף ג'נקינס רוברטס). העיצוב שונה במהלך מלחמת האזרחים (1990–2004) כדי להחרים שטרות שנגנבו מהבנק המרכזי של ליבריה. דבר זה יצר למעשה שני אזורי מטבע - השטרות ה"חופשיים" שהיו הילך חוקי באזורים שהמדינה החזיקה בהם (בין השטחים שהמדינה החזיקה הייתה עיר הבירה מונרוביה), ואילו השטרות הישנים היו הילך חוקי באזורים שהמדינה לא שלטה בהם. כל שטר היה לא חוקי בטריטוריה השנייה.

בבחירות לממשלה של צ'ארלס טיילור בשנת 1997 הוכנסה לשימוש סדרה חדשה של שטרות.

### מטבעות

בשנת 1937, הונפקו מטבעות בערכים של ½, 1 ו-2 סנט. למטבעות אלו נוספו בשנת 1960 מטבעות בערכים של 1, 5, 10, 25, 50 סנט, ו-1 דולר. מטבעות 5 דולר הונפקו בשנת 1982 ו-1985.

### שטרות

שטרות של 5 דולר הוכנסו לראשונה לשימוש בשנת 1989, נשאו את הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס אשר היה הנשיא הראשון של ליבריה, שטרות אלו כונו בשם "שטרות ג'זף ג'נקינס רוברטס". בשנת 1991, שטרות דומים לאלו הונפקו אך במקום הדיוקן של ג'וזף ג'נקינס רוברטס היה שם "Liberia's arms". שטרות אלו כונו "השטרות החופשיים". בשנת 1997, שטרות חדשים הונפקו בערכים של 5, 10, 20, 50 ו-100 דולר. והם בשימוש גם כיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דולר ליברי** בוויקישיתוף
* גלריית שטרות של ליבריה
* גלריית מטבעות של ליבריה
**דום אום רומאו**, **Dom Um Romão** ( 3 אוגוסט 1925 – 27 ביולי 2005), היה מתופף ונגן כלי הקשה ברזילאי. הוא נודע בזכות העיצוב האקספרסיבי שלו עם להקת הפיוז'ן Weather Report, רומאו הקליט עם אמנים שונים כמו נגן הסקסופון קנונבול אדרלי, הזמר פול סיימון, המלחין המעבד והזמר אנטוניו קרלוס ז'ובים, המוזיקאי הברזילאי חורחה בן, המלחין והזמר סרז'יו מנדז ולהקת "ברזיל 66" והזמר האמריקאי טוני בנט.

טום ג'ובים הביא אותו לנגן באולפן בו הוקלט האלבום האגדי של ג'ובים עם פרנק סינטרה בשנת 1967, "Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim."

הוא נפטר בריו דה ז'ניירו זמן קצר לאחר שלקה בשבץ מוחי.

דיסקוגרפיה חלקית
----------------

### כמוביל

· 1965 *Dom Um* (Phillips)

· 1972 *Dom Um Romão* (Muse)

· 1973 *Spirit of the Times* (Muse)

· 1974 *Braun-Blek-Blu* (Happy Bird)

· 1977 *Hotmosphere* (Pablo)

· 1978 *Om* (JAPO Records/ECM Records)

· 1990 *Samba de Rua* (Vogue Records)

· 1993 *Saudades* (Waterlilly)

· 1999 *Rhythm Traveller* (JSR/Natasha)

· 2001 *Lake of Perseverance* (JSR/Irma)

· 2002 *Nu Jazz meets Brazil* (JSR/Cuadra)

### עם אסטרוד ז'לברטו

· *Look to the Rainbow* (Verve, 1966)

· *Gilberto with Turrentine* with Stanley Turrentine (CTI, 1971)'

### עם הרבי מאן

· *Do the Bossa Nova with Herbie Mann* (Atlantic, 1962)

· *Latin Fever* (Atlantic, 1964)

· *Brazil: Once Again* (Atlantic, 1977)

### עם Weather Report

· *I Sing the Body Electric* (Columbia, 1972)

· *Live in Tokyo* (Columbia, 1972)

· *Sweetnighter* (Columbia, 1973)

· *Mysterious Traveller* (Columbia, 1974)

### עם דם, יזע ודמעות

* *Mirror Image* (Columbia, 1974)

קישורים חיצוניים
----------------

* דום אום רומאו, באתר AllMusic (באנגלית)
* דום אום רומאו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דום אום רומאו, באתר Discogs (באנגלית)
* דיסקוגרפיה
* רומאו - באתר Discogs
* רומאו באתר jazzmessengers

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dom Um Romao at All About Jazz, web.archive.org, ‏2009-05-13
2. ↑  ECM LP 19003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1564975
* BnF: cb139411939 (data)
* GND: 135102960
* ISNI: 0000 0000 0312 144X
* LCCN: n95113739
* MusicBrainz: ca8cb6e1-2c42-40be-bf44-ee2e6af39252
* NTA: 100594514
* VIAF: 27256724
* WorldCat: lccn-n95113739

 |
עקום המומנטים במרחב התלת-ממדי (בירוק). העקום מתקבל כחיתוך של המשטח {\displaystyle (t,t^{2},s)} עם המשטח {\displaystyle (t,s,t^{3})} (הצירים בתמונה נוטים ב-90 מעלות למקובל).
במתמטיקה, **עקום המומנטים** הוא עקום אלגברי במרחב האוקלידי ה-n-ממדי המוגדר כאוסף הנקודות מהצורה {\displaystyle (t,t^{2},\ldots ,t^{n})} לכל t ממשי. למשל, במישור, עקום המומנטים הוא פרבולה.

כל על-מישור במרחב חותך את עקום המומנטים בלכל היותר n נקודות (למשל ישר במישור חותך פרבולה בשתי נקודות לכל היותר). תכונה זו שימושית במיוחד בגאומטריה דיסקרטית ובקומבינטוריקה טופולוגית. בענפים אלו משתמשים בעקום המומנטים כדי לקודד מידע גאומטרי-טופולוגי (חיתוך בין גופים מרחביים) ולתרגמו למידע קומבינטורי (מספר נקודות החיתוך).

תכונות
------

על-מישור במרחב ה-n-ממדי מוגדר כקבוצה מהצורה {\displaystyle H\_{\mathbf {a} ,d}=\{\mathbf {x} :(\mathbf {a} ,\mathbf {x} )=d\}=\{(x\_{1}\ldots ,x\_{n}):a\_{1}x\_{1}+\ldots a\_{n}x\_{n}=d\}}, כאשר {\displaystyle \mathbf {a} =(a\_{1},\ldots ,a\_{n})} וקטור כיוון ו-d סקלר קבועים. אם t מספר ממשי כך שעקום המומנטים בנקודה t חותך את העל-מישור {\displaystyle H\_{\mathbf {a} ,d}} אז מתקיים: {\displaystyle a\_{1}t+\ldots +a\_{n}t^{n}=d}. זוהי משוואה פולינומית ממעלה n ולכן יש לה לכל היותר n פתרונות שונים. מכאן שעקום המומנטים חותך כל על-מישור בלכל היותר n נקודות.

אם החיתוך בין על-מישור לעקום המומנטים מכיל בדיוק n נקודות, אזי הפולינום המתאים ספרבילי (הנגזרת בחיתוך אינה מתאפסת) ועקום המומנטים חוצה בכל נקודת לצד השני של העל-מישור.

עקום המומנטים נותן חסם על מספר החלקים שאפשר לחלק גוף n-ממדי עם n על-מישורים. n על-מישורים חותכים את עקום המומנטים בלכל היותר n^{2} נקודות, ולכן מחלקים אותו ללכל היותר {\displaystyle n^{2}+1} חלקים. בעיה ידועה שואלת האם ניתן לחלק כל גוף עם מסה (שלא בהכרח מפוזרת באופן אחיד בתוכו) במרחב ה-n-ממדי ל-2^{n} חלקים שווים במסתם באמצעות n על-מישורים. בישר ניתן לעשות זאת באמצעות משפט ערך הביניים. במישור ניתן באמצעות משפט הסנדוויץ'. ידוע שהדבר אפשרי במרחב התלת-ממדי והשאלה האם זה אפשרי במרחב הארבע ממדי עודנה פתוחה. לכל {\displaystyle 5\leq n} הדבר לא אפשרי, כי {\displaystyle n^{2}+1<2^{n}} ולכן כלל לא ניתן לחלק את עקום המומנטים למספיק חלקים.

ראו גם
------

* הלמה של גייל
בקריפטוגרפיה, **רעש פסאודו-אקראי** או **PRN** (ראשי תיבות של **P**seudo **R**andom **N**oise; לפעמים נקרא רק **PN**, ראשי תיבות של **P**seudo **N**oise) הוא אות הדומה לרעש, העונה לאחד או יותר מהסטנדרטים של בדיקות סטטיסטיות לאקראיות.

הגם שאין לכאורה תבנית מגדירה, רעש פסאודו-אקראי מכיל רצף דטרמיניסטי של פולסים שיחזרו על עצמם אחרי זמן המחזור.
רעש כזה נקבע על ידי מפתח וזמן המחזור, שיכול להיות ארוך מאוד, אפילו מיליוני ספרות.

הוא משמש בכמה מכשירי מוזיקה אלקטרונית, וכן במכשירים המייצרים רעש לבן.

לווייני GPS משדרים בקצב של 50 ביטים לשנייה, כל לוויין ממדל את המידע הנשלח עם זרם יחיד PN ב-1.023 מיליון צ'יפים לשנייה ואחד נוסף עם זרם PN ב-10.23 מיליון צ'יפים לשנייה. מקלטי GPS מחשבים את ה-PN מול נקודות ייחוס מקומיות כדי לחשב את הטווח. מקלט GPS משתמש במדידות יחסיות לזמן של כמה משדרי לוויין ומתחשב במיקומים הידועים שלהם לפי אפמריס, כדי לקבוע את מיקום המקלט.

חלק מאותות ה-PRN פורסמו באופן רשמי וחלק נוסף פוענח עצמאית על ידי מעבדות וגופי מחקר ברחבי העולם. מרבית האותות מיוצרים על ידי גנרטור LFSR.

קוד PN
------

קוד PN, הוא בעל צורה של קוד אקראי אך הוא למעשה ניתן לייצור באופן דטרמיניסטי. הרצפים הנמצאים בשימוש נפוץ הם רצפים באורך מקסימלי(אנ') ‏, Gold codes (אנ'),‏ Kasami codes (אנ'), ו Barker codes (אנ').
**עוזר הוראה** באוניברסיטאות ובמכללות הוא אדם הפועל במסגרת קורס אקדמי, ומסייע למורה העיקרי בקורס. חלק נכבד, ולעיתים מרכיב בלעדי, של פעילותו של עוזר ההוראה הוא תרגול עם הסטודנטים, ולכן הוא קרוי גם **מתרגל**. 

ההוראה השגרתית באוניברסיטאות היא הוראה פרונטלית, שבה המורה בקורס, בדרך כלל איש סגל אקדמי בכיר, מתמקד בידע התאורטי הנכלל בקורס. לעומתו, עוזר ההוראה, שהוא סטודנט שכבר עבר קורס זה בהצלחה (ולעיתים קרובות סטודנט לתואר מתקדם יותר), עוסק במטלות נוספות הקשורות בקורס, כגון תרגול החומר הנלמד, בדיקת תרגילים שפתרו הסטודנטים במסגרת שיעורי בית שניתנו להם (על ידי המורה בקורס או על ידי המתרגל), השבה על ערעורים והכנת מעבדות. 

פעמים רבות עוזר ההוראה משמש גם כעוזר מחקר של הפרופסור שבקורסים שלו הוא משמש כעוזר הוראה, אולם אין זה הכרחי.

תפקיד עוזר הוראה ניתן בדרך כלל לסטודנטים מצטיינים (לרוב סטודנטים לתארים מתקדמים), לא רק כדי לקבל את עבודתם, אלא גם כדי להעניק להם פרנסה נוחה בתקופת לימודיהם. המינוי לעוזר הוראה הוא לכל קורס סמסטריאלי בנפרד.

בדרך כלל תלמידי מחקר לתוארי מוסמך ודוקטורט משמשים כמתרגלים, בעוד שתלמידים מצטיינים בשנים מתקדמות של התואר הראשון מועסקים כבודקי תרגילים ועבודות. 

בישראל עוזרי ההוראה נחשבים לסגל אקדמי זוטר ומאוגדים בארגון הסגל הזוטר. מקובל גם לתת הטבות לתלמידי מחקר בסגל הזוטר כגון פטור משכר לימוד ואישור כניסה עם רכב וחנייה בתוך הקמפוס.

ראו גם
------

* הוראה

| **השכלה גבוהה** |
| --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה • אוניברסיטה פרטית • מכללה • מכללה אקדמית • מכללה מקצועית |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תזה |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph589748

 |
**פייטרו טריבונו** (באיטלקית: **Pietro Tribuno**; נפטר בשנת 911) היה הדוכס ה-17 של ונציה. טריבונו כיהן בתפקיד הדוג'ה בין השנים 888 ועד פטירתו.

קורות חיים
----------

פייטרו היה בנם של דומניקו ואנג'לה טריבונו, ואחיינו של פייטרו קאנדיאנו הראשון, שכיהן כדוג'ה זמן קצר קודם לכן. לאחר מותו של קאנדיאנו בקרב, ולאחר כהונה קצרה של ג'ובאני פרטיצ'יפאציו השני (ששב לכהן כדוג'ה לאחר מותו קאנדיאנו, על אף מצבו הבריאותי), נבחר טריבונו לתפקיד הדוג'ה.

מיד לאחר עלייתו לשלטון, החל טריבונו במשא ומתן עם יורשיו של קרל השמן. ההסכם שהושג הבטיח את זכויותיהם של תושבי ונציה במסחרם עם האימפריה הרומית הקדושה, והעניק סמכות שיפוט לוונציה על הסוחרים הוונציאנים בהיותם ברחבי האימפריה (דבר שהבטיח יציבות חוזית לסוחרים).
בשנת 888 החל המשא ומתן עם ארנולף מקרינתיאה. משא ומתן זה הופסק, והחל בשנית בשנת 891.

משמעות ההסכמים הייתה שגשוג רב לוונציה כתוצאה מהגידול בהיקף המסחר. בתקופת כהונתו של טריבונו הורחבו שטחי העיר על ידי יבוש שטחי ים נוספים.

בשנת 898 פשטו ההונגרים לוונציה לראשונה, ובשנת 899 נערכה תקיפה נוספת על לומברדיה אשר נפלו אחת אחרי השנייה. הדוג'ה אסף את צבאו והמתין למגיארים באלבוילה והביסם. 

לאחר הצלת העיר מפני הפלישה, החל טריבונו לחזק את ביצורי העיר. טריבונו הקים חומה אשר הקיפה את אזור הריאלטו ומתח שרשרת ברזל לאורך התעלה הגדולה בין כנסיית גרגוריו הקדוש שבדורסודורו לאתר בו ממוקם כיום הפאלאצו גאגיה. 

טריבונו נפטר בשנת 911 ונקבר בכנסיית סן זכריה. לאחר מותו נבחר לתפקיד הדוג'ה אורסו פרטיצ'יפאציו השני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטרו טריבונו** בוויקישיתוף
**פייטרו פולאני** (באיטלקית: **Pietro Polani**; נפטר בשנת 1147) היה הדוכס ה-36 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה משנת 1130 ועד פטירתו.

חייו
----

פולאני נבחר לדוג'ה, על אף המחאה של משפחות האצולה דאנדולו ובאדו, אשר התנגדו לבחירתו של פולאני לאור נישואיו לאדלאסה מיקלה, בתו של קודמו, דומניקו מיקלה. המתנגדים ראו בבחירתו הפרה של החוק האוסר העברה משרה בירושה.

תקופת כהונתו של פולאני מתאפיינת כתקופה בה איומים חיצוניים סיכנו את ונציה. בין השנים 1133–1135 תקפה ממלכת הונגריה שטחים שהיו בשליטת ונציה באזור דלמטיה, וכבשה את הערים סבניקה, טרוגיר וספליט. 

בשנת 1141 ניסתה העיר פדובה לכבוש שטחים שהיו בשליטת ונציה, ולסחור במלח (לוונציה באותה עת היה מונופולין על הסחר במלח). במקביל ניסתה אנקונה לכבוש שטחים של ונציה בדרום שטחי הרפובליקה.

על מנת להתגונן מאיומים אלה הוקמה מועצת חכמים (sapientes) שנועדה לייעץ לדוג'ה. המועצה, שהייתה מועצה בלתי רשמית בראשיתה, כללה נציגים ממשפחות האצולה, וכן נציגי בנקאים וסוחרים. לימים מוסדה המועצה. 

אחת ההחלטות הראשונות של המועצה והדוג'ה הייתה ההחלטה לא להשתתף במסע הצלב השני. סיועה של ונציה לאימפריה הביזנטית כנגד המתקפה שהובילו הנורמנים שבראשם רוג'רו השני, מלך סיציליה הביא לוונציה קישרי מסחר חדשים במזרח הים התיכון והשפעה באימפריה הביזנטית.

משפחות ונציאניות רבות התנגדו לקשרים עם המזרח, ופולאני אף נודה על ידי האפיפיור בשל קשרי המסחר עם הביזנטים במזרח (בעיקר עם קפריסין, רודוס וכרתים), אולם המועצה והדוג'ה לא שינו דעתם. פולאני אף עמד בראש הצי הוונציאני כנגד הנורמנים, אולם נאלץ לשוב לוונציה בשל מחלה, ממנה נפטר זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1147. הצי הוונציאני הביס את הצי הנורמני בכף מטפן בשנת 1148.

פולאני נקבר במנזר סן צ'יפריאנו שבמוראנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטרו פולאני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013392035
* VIAF: 173661084
* WorldCat (עם VIAF): 173661084

 |
**פייטרו גראדניגו** (באיטלקית: **Pietro Gradenigo**;‏ 1251 - 13 באוגוסט 1311) היה הדוכס ה-49 של ונציה. כיהן כדוג'ה משנת 1289 ועד פטירתו.

חייו
----

בעת בחירתו לדוג'ה כיהן גראדניגו כפודסטה בקופר שבדלמטיה. במהלך כהונתו, בשנת 1291, ספגה ונציה מפלה קשה, עם כיבוש עכו - המוצב הצלבני האחרון בארץ הקדוש. בשנת 1294 פרצה מלחמה בין ונציה לבין ג'נובה. במקביל בזז קיסר האימפריה הביזנטית אנדרוניקוס השני את כרתים ואסר את הוונציאנים בקונסטנטינופוליס. בתגובה על מעשים אלה תקף הצי הוונציאני את גאלאטה וצר על הארמון הקיסרי בבלכרנאה. בקרב קורזולה שנערף בשנת 1298 הביסו הגנואים את הוונציאנים, ולבסוף בשנת 1299 נאלצו הוונציאנים לחתום על הסכם שלום עם גנואה.

גראדניגו שינה את שיטת הממשל בוונציה בכך שהביא לחקיקת ה"סראטה דל מאג'ור קונסיליו" (*Serrata del Maggior Consiglio*) - "נעילת המועצה הגדולה של ונציה". חוק זה, שהתקבל בפברואר 1297, קבע כי למועצה יכולים להתקבל אך ורק צאצאים של חברי המועצה, ובכך יצר למעשה אוליגרכיה בוונציה.

בשנת 1308 פרצה מלחמה בין ונציה לבין מדינת האפיפיור במאבק על השליטה בפרארה. ב-27 במרץ 1309 הורה האפיפיור קלמנס החמישי להטיל חרם על העיר ותושביה ולהוציאה אל מחוץ לכנסייה, ואסר על הנוצרים לסחור עם הסוחרים הוונציאנים. 

הביקורת הציבורית על השינוי החוקתי והצעדים שהביאו לפגיעה הדתית והכלכלית הביאו לניסיון להדיח את הדוג'ה והמועצה הגדולה. בראש הניסיון עמד באיאמונטה טייפולו, ולצדו פעלו בני משפחות אצולה נוספות. הניסיון לרצוח את הדוג'ה ב-15 ביוני 1310 נכשל, ומנהיגיו הוצאו להורג. בעקבות קשר זה הוקמה מועצת העשרה - מוסד שנועד להיות מוסד זמני, אך הפך למוסד של קבע שניהל למעשה את הרפובליקה.

גראדניגו נפטר ב-13 באוגוסט 1311. בשל החרם הנוצרי לא נערכו טקסים דתיים בעת מותו, והוא נקבר בקבר לא מסומן באי מוראנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטרו גראדניגו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 104324260
* VIAF: 57047062
* WorldCat (עם VIAF): 57047062

 |
**פייטרו הראשון, רוזן סבויה** (באיטלקית: **Pietro I di Savoia**; ‏1048 – 9 באוגוסט 1078), היה רוזן סבויה בין השנים 1057–1078.

ביוגרפיה
--------

פייטרו נולד בשנת 1048 לאודונה הראשון, רוזן סבויה ולאדליידה מסוזה, בתם של אולדריקו מנפרדי השני, מרקיז טורינו וברטה ממילאנו.

בשנת 1057 מת אביו אודונה הראשון, רוזן סבויה, ופייטרו עלה לשלטון במקומו. אולם בשל היותו קטין שלטה אמו כעוצרת, והכוח ברוזנות למעשה היה בידיה. זמן קצר לפני מותו התאחד פייטרו עם קוניברטו, בישוף טורינו, בניסיון להדיח את בנדיקטו השני, אב המנזר סקרה די סן מיקלה מתפקידו. ב-9 באוגוסט 1078 מת פייטרו, ואחיו אמדאו השני, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.

משפחתו
------

בשנת 1065 התחתן פייטרו עם אנייה מאקיטן, רוזנת סבויה, בתם של גיום השביעי, דוכס אקיטן וארמנסינדה, ממנה היו לו 3 בנות:

* אגנזה מסבויה (לא ידוע–1078), התחתנה עם פרידריך ממפלגארד, מרקיז טורינו
* אליצ'ה מסבויה, התחתנה עם בוניפאצ'יו דל ואסטו
* ברטה מסבויה (1075–1111), התחתנה עם פרו הראשון, מלך אראגון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטרו הראשון, רוזן סבויה** בוויקישיתוף

  


|  |
| --- |
| **פייטרו הראשון, רוזן סבויה**  בית סבויה  נולד:1048 מת:9 באוגוסט 1078 |
| **אודונה הראשון** | **רוזנות סבויה  1057–1078** | **אמדאו השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VcBA: 495/61744
* VIAF: 306159474047527660477
* WorldCat (עם VIAF): 306159474047527660477

 |
**פייטרו אורסאולו השני** (באיטלקית: **Pietro II Orseolo**) היה הדוכס ה-26 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 991–1009.

חייו
----

בתקופת כהונתו של אורסאולו החלה התפשטות הרפובליקה של ונציה לכיוון מזרח - שנמשכה ב-500 השנים הבאות. בתקופתו הובטח הסחר הימי הוונציאני בים האדריאטי על ידי כיבוש פאגאניה והערים לאסטוו, קורצ'ולה ודוברובניק (ובכך הופסק הנוהג לפיו ונציה שילמה מס לפאגאניה), כיבוש שאירע בשנת 998 בעקבות מתקפת שודדי ים שאירעה שנה קודם. בתום הכיבוש החל אורסאולו לקרוא לעצמו "דוכס הדלמטים" (Dux Dalmatianorum). בעקבות הניצחון נקבע פסטיבל שנתי ונציאני - חג העלייה - *Festa della Sensa* (על פי התאריך שבו אירע הניצחון). במסגרת פסטיבל זה מפליגים הדוג'ה והבישוף של ונציה אל מעבר ללידו של ונציה, עורכים את טקס נישואי הים ומברכים את מי הים. 

בשנת 992 כרת אורסאולו הסכם שלום עם קיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס השני ובתמורה להובלת כוחות צבא ביזנטיניים בספינותיה, קיבלה רפובליקת ונציה זכויות סחר בקונסטנטינופוליס.

ב-9 במאי 1000 החלה מלחמה נוספת בין ונציה לקרואטיה. צי בן שש ספינות החריב את מזרח הים האדריאטי. 

לאחר מותו של פייטרו אורסאולו נבחר בנו, אוטונה אורסאולו כדוג'ה אחריו. לימים, נכדו של פייטרו, פטר אורסאולו, כיהן כמלך הונגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטרו אורסאולו השני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 144034093
* VIAF: 170239495
* WorldCat: viaf-170239495

 |
**פאבריסיו "פאב" פאולינו דה מלו** (בפורטוגזית: **Fabricio "Fab" Paulino de Melo**; ‏20 ביוני 1990 — 11 בפברואר 2017) היה כדורסלן ברזילאי אשר שיחק בעמדת הסנטר.

קריירת המכללות
--------------

מלו שיחק באוניברסיטת סירקיוז במשך שנתיים, כאשר בשנתו השנייה הוא זוכה בתואר שחקן ההגנה של ה"ביג איסט".

קריירת ה-NBA
------------

מלו החליט לעזוב את סירקיוז לאחר שנתיים ולהיכנס לדראפט ה-NBA. הוא נבחר במקום ה-22 בדראפט על ידי הבוסטון סלטיקס.

הוא שיחק במשך רוב העונה בליגת הפיתוח של ה-NBA, שם הצליח יפה, כולל משחק אחד עם טריפל דאבל שכלל 15 נקודות, 16 ריבאונדים ושיא של ליגת הפיתוח, 14 חסימות. מלו חזר לבוסטון, ובמשחקו הראשון ב-NBA חטף חטיפה אחת. את הסל הראשון שלו הוא קלע בניצחון 116-95 על הלוס אנג'לס לייקרס.

באוגוסט 2013 הועבר מלו לקבוצת הממפיס גריזליס בתמורה לדונטה גרין, אך לאחר כשבועיים נופה מסגל הקבוצה, וחתם בדאלאס מאבריקס. כעבור כחודש נופה מסגל המאבריקס.

ב-11 בפברואר 2017 מת מלו בביתו שבז'ואיז דה פלורה, כנראה כתוצאה מהתקף לב.

סטטיסטיקות קריירה
-----------------

### עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | בוסטון | **6** | **0** | **6.0** | **.500** | **.000** | **.250** | **0.5** | **0.0** | **0.3** | **0.3** | **1.2** |
| **קריירה** |  | 6 | 0 | 6.0 | .500 | .000 | .250 | 0.5 | 0.0 | 0.3 | 0.3 | 1.2 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאב מלו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN
* פרופיל באתר NBA.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grizzlies waive recently acquired Melo
2. ↑  Mavericks add three players; roster expands to 18 באתר דאלאס מאבריקס
3. ↑  פאב מלו נמצא מת בביתו, ככל הנראה מהתקף לב, באתר וואלה!‏, 12 בפברואר 2017
נחלות שבטי ישראל
תצלום אוויר של אזור חלוצה, בסמוך לאחד מאתרי הזיהוי של עתר בנחלת שבט שמעון, נוצר ב-2003
**עֶתֶר** הייתה עיר בשפלת יהודה בתקופת המקרא, הוזכרה בספר יהושע כשייכת לנחלת שבט יהודה:

"זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם: ... לִבְנָה וָעֶתֶר וְעָשָׁן:"

חלק מהחוקרים הציעו לזהות בינה, לבין היישוב **עתר** בנחלת שבט שמעון, שנחלתו נצבה בתוך נחלת שבט יהודה; וראו בה את היישוב עתר אשר הוזכר בספר יהושע:

" וַיֵּצֵא הַגּוֹרָל הַשֵּׁנִי לְשִׁמְעוֹן לְמַטֵּה בְנֵי שִׁמְעוֹן לְמִשְׁפְּחוֹתָם וַיְהִי נַחֲלָתָם בְּתוֹךְ נַחֲלַת בְּנֵי יְהוּדָה: ... עַיִן רִמּוֹן וָעֶתֶר וְעָשָׁן עָרִים אַרְבַּע וְחַצְרֵיהֶן:"

יש הסוברים, כי נפלה טעות סופר, והיא עתק או עתך, מיישובים שאליהם שלח דוד המלך שלל שנלקח מאויביו, המוזכר בספר שמואל:

"וְלַאֲשֶׁר בְּחָרְמָה וְלַאֲשֶׁר בְּבוֹר עָשָׁן וְלַאֲשֶׁר בַּעֲתָךְ:"

במאה ה-20 הוצע לזהות את **עטר** שבשפלת יהודה, בחִרבת אל עטר מצפון מזרח לבית גוברין. 

יש הסוברים, כי **עטר** שבנחלת שמעון היא חִרבת עטיר, כעשרים וחמש ק"מ מצפון מזרח לבאר שבע. הועלתה גם הסברה, כי היא באתר בין חלוצה לבין גרר, המוזכר במפת מידבא, ושמו כיום אל חתירה, כעשרה ק"מ מדרום מערב לבאר שבע.

לקריאה נוספת
------------

* הערכים: עתך, עתר (א), עתר (ב), **לכסיקון מקראי**, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 720.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על אתר עתר, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ'–מ"ב.
2. ↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים א'–ז'.
3. ↑  ספר שמואל א', פרק ל', פסוק ל'.