recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**פרויקט ים המלח**" הוא סדרת עבודות, שיצר האמן הישראלי פנחס כהן גן בשנים 1972–1973. העבודות עושות שימוש בים המלח כמטאפורה להגירה ולמעמדו של האמן בחברה.

תיאור
-----

סדרת העבודות "פרויקט ים המלח" נוצרה בראשית שנות ה-70 על ידי פנחס כהן גן. כהן גן הגדיר את הפרויקט כ"יצירת תנאי חיים בסביבה מתה יחסית". מרכזו של הפרויקט היה הכנה ותיעוד של שתי פעולות - בניית סירה מעץ והשטתה במסלול בו "השתיל" האמן שרוולי ניילון המלאים מים מתוקים, שבהם גדלים דגים. הסירה נבנתה באביב 1973 בעכו על ידי משפחה ערבית העוסקת בדייג. הבנייה הגיע למצב של שלד, ברוחב של 120 ס"מ, באורך של 300 ס"מ, והיא לא הושטה במים לבסוף. בשלב השני, שבוצע במאי 1973, חוברו שרוולים עשויים פוליאתילן אל מעיין באזור עין-רואר, דרומית לעין פשחה (כיום עינות צוקים). השרוולים הונחו בתוך ים המלח וכהן גן החזיק בהם דגים.

ההצגה הראשונה של הפרויקט הייתה בתערוכה "פנחס כהן גן: פעילויות 1972-1974", שהתקיימה במוזיאון ישראל בין התאריכים 13 באוגוסט 1974 - 13 בספטמבר 1974. בתערוכה הציג כהן גן את הסירה, תיעוד צילומי של הפרויקט וכן מיצב שכלל שולחן עבודה, מיכלי מים ופריטים נוספים.

חלק מן הרישומים שעשה כהן ככן עובדו לסדרה של הדפסים, כגון העבודה "כיווני הרוחות בים-המלח: ערב, צהרים, בוקר" (1976).

לקריאה נוספת
------------

* הררי, דרור, "פעילויות חסרות תוחלת: על השתלות פרפורמטיביות, זהות ואוטופיה ביצירתו המוקדמת של פנחס כהן גן", תיאוריה וביקורת 45, חורף 2016, עמ' 57–89

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: עומר, מרדכי, **תיקון**, הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב, 1998, עמ' 133-132.
אירוע הפתיחה של פרויקט המוח האנושי התקיים בשנת 2013 במרכז הלמידה רולקס באקול פוליטכניק פדרל בלוזאן, שווייץ
**פרויקט המוח האנושי** (HBP) הוא מיזם מחקר מדעי אשר מטרתו היא לבנות גישה חדשה לחקר המוח. חלק מגישה זו מהווה הניסיון לרכז ולחבר את המידע על המוח ולדמות את המוח באמצעות מחשבי על. זאת כדי להבין טוב יותר כיצד חלקיו של המוח יוצרים, במשותף,
מוח מתפקד. הפרויקט נולד בעקבות פרויקט המוח הכחול ויעדו הוא יצירת מודל ממוחשב של רשת בקליפת המוח של היונק. פרויקט המוח האנושי
מתכוון גם לדמות במחשב טיפולים תרופתיים, ולבנות טכנולוגיה המבוססת על מבנה מוח. פרויקט מוח האדם החל באוקטובר 2013,
המיזם מתואם על ידי פרופסור הנרי מרקרם, ממכון המוח והתודעה במכון הטכנולוגי בלוזאן, שווייץ, וממומן על ידי האיחוד האירופי. תקציבו מסתכם בכמיליארד אירו.

למיזם שלוש מטרות עיקריות:

* שילוב והדמיית נתונים על מוח האדם.
* ביסוס נתונים והבנת מחלות נירולוגיות ופסיכיאטריות.
* תכנון ובניה של מחשבי עתיד בהשראת המוח.

המיזם כולל מאות חוקרים מ־135 מוסדות, שבהם שותפות 26 מדינות. בפרויקט לוקח חלק גם צוות ישראלי ובראשם פרופסור עידן שגב מהאוניברסיטה העברית המתמחה בחישוביות עצבית.

ראו גם
------

* מוח
* מוח (קוגניציה)
* בינה מלאכותית
* רשת עצבית מלאכותית
* רשת עצבית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרויקט המוח האנושי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט המוח האנושי
* פרויקט המוח האנושי, ברשת החברתית פייסבוק

* פרויקט המוח האנושי, ברשת החברתית טוויטר

* פרויקט המוח האנושי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ג'ניפר היקס, להבין את עצמנו: הושק פרויקט חקר המוח האנושי הגדול בעולם, 8.10.2013, באתר פורבס ישראל
* הנרי מרקרם, מדעי העצב – פרויקט המוח האנושי, 24.9.2012, באתר כתב העת סיינטיפיק אמריקן ישראל
* ליאור דטל, מיזם ענק לחקר המוח האנושי שנולד בישראל יתוקצב ב־1.2 מיליארד יורו, באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2013
* אתר למנויים בלבד עידו אפרתי, מדענים מכל העולם נגד פרויקט המוח האנושי של האיחוד האירופי, באתר הארץ, 17 ביולי 2014

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007345714505171
* LCCN: n96801668
* VIAF: 144418529
* WorldCat: lccn-n96801668

 |
**אלכסיי וולדוין** (רוסית: **Алексей Володин** ‏ 1977 סנט פטרבורג) הוא פסנתרן רוסי.

חייו
----

אלכסיי וולודין נולד בסנקט פטרבורג, בגיל 9 החל בלימודי פסנתר. כעבור שנה עבר למוסקבה שם למד אצל אי. צ'קלינה ולאחר מכן אצל ט. זליכמן בבית הספר ע"ש גנסין. החל משנת 1994 למד בקונסרבטוריון של מוסקבה. 

בתום לימודיו בשנת 2001 השתלם בכיתת אמן של אליסו וירסלדזה ואחר כך בשנים 2001-2002 בתוכנית הקרן הבינלאומית לפסנתר ע"ש תיאו ליוון בקומו. 

וולודין נתן רסיטלים ברחבי העולם. הוא ניגן עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הסימפונית של סידני, התזמורת של רדיו סוויצרה איטליאנה, תזמורת הרדיו של דרום-מערב גרמניה, התזמורת הפילהרמונית של סנקט פטרבורג, תזמורת התיאטרון מרינסקי, תזמורת הרדיו NDR, הפילהרמונית של הנובר, תזמורת הגוונדהאוס מלייפציג, התזמורת דו קפיטול מטולוז, התזמורת הסימפונית ע"ש פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי במוסקבה, תזמורת הדויטשה אופר מברלין, תזמורת טונהאלה מציריך. במופעים אלו ניגן תחת שרביטם של מנצחים כמו ריקרדו שאיי, מיכאיל פלטניוב, איג'י אואה, גרד אלברכט, קרלו ריצי, זולטאן קוצ'יש, דוד זינמן, ואלרי גרגייב, ולדימיר פדוסייב ואחרים. 

בשנת 2003 זכה בפרס הראשון בתחרות התשיעית ע"ש גזה אנדה בציריך. במאי 2005 נחל הצלחה רבה ברסיטל הבכורה שלו בתיאטרון שאנז אליזה בפריז לשם הוזמן מיד גם לעונות הבאות. 

ב-2009 הקליט את קונצרט הבכורה שלו באולם הרקולס במינכן עם יצירות של בטהובן, רחמנינוב ופרוקופייב. בשנת 2008 הקליט סונאטות מס' 28 -33 מאת בטהובן.
בשנת 2006 יצא לסיור קונצרטים בסין.

פרסים
-----

* מקום ראשון בתחרות אניו - פורינו בקליארי, איטליה - 2001
* זוכה התחרות ע"ש גזה אנדה בציריך - 2003
* פרסים בתחרויות פלומה או'שי בסנטנדר, ספרד ב-1998, והתחרות הבינלאומית לפסנתר בסידני, אוסטרליה ב-2000

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלכסיי וולודין

* אלכסיי וולודין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלכסיי וולודין באתר אופרה ובלט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16269863v (data)
* GND: 135449855
* ISNI: 0000 0001 1873 270X
* LCCN: no2006081889
* MusicBrainz: 88bc03ae-dbb5-425b-aa0d-f32dfe676fec
* VIAF: 14529080
* WorldCat: lccn-no2006081889

 |
**אלכסיי גרגורייביץ' סְטַחַאנוֹב** (ברוסית: **Алексе́й Григо́рьевич Стаха́нов**;‏ 3 בינואר 1906 - 5 בנובמבר 1977) היה כורה סובייטי, גיבור העמל הסוציאליסטי (1970) (משמו נגזר הביטוי סטאחנוביץ' המתאר הישג גדול, מעל למכסה המקובלת) וחבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (מ-1936). נודע בשנת 1935 ולאחריה כראש תנועת ה"סטחאנוביצים", ששמה לה למטרה להעלות את תפוקת הייצור ולהדגים את עליונותו של המשק הסוציאליסטי.

קורות חייו
----------

סטחאנוב נולד בלוגובייה, ליד העיר אוריול. ב-1927 החל לעבוד במכרה "צנטרלנייה אירמינו" בדונבאס. ב-1933 היה למפעיל פטיש אוויר ולאחר מכן למד קורס בכרייה. ב-31 באוגוסט 1935 דווח בתקשורת הרוסית כי סטחאנוב כרה תפוקת שיא של 102 טונות פחם בחמש שעות ו-45 דקות (פי 14 ממכסתו). ב-19 בספטמבר דווח כי קבע שיא חדש של 227 טונות במשמרת אחת (לפי "Labour in the Land of Socialism; Stakhanovites in Conference", מוסקבה, 1936). התקשורת והתעמולה הסובייטית היללו את סטחאנוב כדוגמה לכל פועל סובייטי, ואף נכתב עליו במגזין "טיים".

בין 1936 ל-1941 היה סטחאנוב לסטודנט באקדמיה לתעשייה במוסקבה. לאחר מכן מונה למנהל מכרה מס' 31 בקרגנדה. בין 1943 ל-1957 עבד במשרד לתעשיית הפחם של ברית המועצות ולאחר מכן היה לסגן נשיא צ'יסטייקובאנטרנזיט וסגן מהנדס ראשי במשרד המכרות.

סטחאנוב נכח גם במושב הראשון של הסובייט העליון. הוא עוטר בשני אותות מסדר לנין, אות מסדר הדגל האדום ומספר מדליות. 

לאחר מותו, שונה שם עיר במזרח אוקראינה, במחוז לוהנסק, ל"סטחאנוב".

סמליותו
-------

משנת 1935 היה שמו של סטחנוב למושג המבטא הצטיינות בעבודה. עובדים שהצטיינו בעבודה כונו "סטחנובים" או "סטחנוביצים". עבודה מהירה כונתה עבודה בקצב סטחנובי.

דמותו של סטחאנוב נוצלה באופן מיידי על ידי השלטונות במסעם להעלות את פריון העבודה. הם ייסדו את תנועת ה"סטחאנוביצים", ששמה לה למטרה להעלות את פריון העבודה על ידי העלאה על נס ומתן הטבות ושכר גבוה לפועלים בעלי הישגי-על בעבודה. בשנת 1955 הוצגה ביקורת כנגד השיטה, בטענה שהיא לא העלתה את פריון העבודה של המוני הפועלים.

יום ראשון האחרון של אוגוסט נקרא "יום כורה הפחם" לכבודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי סטחאנוב** בוויקישיתוף
* תנועת סטאחאנוב בברית המועצות, השומר הצעיר, 15 בינואר 1936

הערות שוליים
------------

1. ↑  מת סטחנוב, דבר, 6 בנובמבר 1977
2. ↑  "כמה פעמים בשבוע מראה הוא לפועלי המכרות הצעירים שיטות של עבודה סטחנובית" - 1270 אחוז של הנורמה, קול העם, 7 בנובמבר 1945
3. ↑  המועמדים לפרסי העבודה, על המשמר, 18 בנובמבר 1954
4. ↑  כך חיו, סבלו ומתו אסירים אצל סטאלין והיטלר, חרות, 5 במאי 1952
5. ↑  בירובידזאן מול פני העתיד, קול העם, 9 בינואר 1946
6. ↑  אריה כנרתי, אבא פינכל - צייר הרישום בתיאטרון, דבר, 20 בינואר 1972
7. ↑  ב. אבניאל, שיטה סוציאלית ופריון עבודה, חרות, 19 בדצמבר 1951
8. ↑  צבי אבינתי, גבורי העבודה האלמונים, על המשמר, 25 ביולי 1948
9. ↑  קץ הסטאכאנוביזם, דבר, 4 בנובמבר 1955

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17005436f (data)
* GND: 118752375
* ISNI: 0000 0000 5535 2215
* LCCN: n81116960
* NKC: js20060120096
* VIAF: 54943944
* WorldCat: viaf-54943944

 |
**ברית מנוחה** הוא ספר קבלי שמיוחס לרב אברהם ב"ר יצחק מרימון (=גרנדה) הספרדי, שחי במאה השנייה לאלף הששי (1340–1440), אך בספרות המחקר נטען שהייחוס מוטעה. הספר נדפס לראשונה בשנת ה'ת"ח. החיד"א ציין שראה את הספר בכתב יד והנדפס הוא כמחצית בלבד ויש בו טעויות, וכי יש מייחסים אותו ל"רב חמאי גאון".

הרמ"ק בספרו פרדס רמונים מצטט מדבריו בכמה מקומות ומציין את חשיבותו. בשער כ', שער השמות פרק א: "בוודאי כל דברי הספר הנחמד ההוא דברי אלהים חיים נאמרים ברוח הקודש או מקובלים מפי אנשים גדולים". בשער כ"ח, שער הנקודות פרק א: "ועוד נביא ראיה מספר ברית מנוחה והוא ספר נחמד בביאור עשר נקודות משם בן ד', ומתוך דבריו נראה ודאי היותם דברי קבלה מפה אל פה או מפי מלאך, שאינם דברים מושגים ברוב עיון או דקות שכל אלא השגה נפלאה קרוב אל רוח הקודש".

הרב חיים ויטאל בהקדמתו לשער ההקדמות ונדפסה גם בהקדמה לספרו עץ חיים: "בעניין ספרי הקבלה האמיתיים הנמצאים, אמר לנו מורי האר"י זלה"ה כו' דספר ברית מנוחה הוא אמיתי וחברו חכם גדול בתורה ובחכמה ונאמן רוח, וכיסה את דבריו בעומק, ונעשה על פי נשמת צדיק אחד קדמון שנגלה אליו אליהו ז"ל ולמדו".

מבנה הספר
---------

הספר נפתח בהקדמה המתארת את השתלשלות מוסרי תורת הקבלה בעם ישראל, ולאחריה באים עשרה "דרכים" פרקים שהם מדריך לקבלה מעשית: חכמה, אהבה (כולל עשרה ניקודים לשם ה'; ביאור ארבע פינות המרכבה), שלום, יראה (ולאחריה "תפילה גדולה"), בינה, השכל, חמדה, יחוד, המשך היחוד, מבוא המגדל.

מהדורות הספר
------------

מבין המהדורות:

* אמסטרדם, ה'ת"ח
* זאלקווא, ה'תקל"ה
* ברדיטשוב, ה'תקס"ז
* ווארשא, ה'תרמ"ד
* ווארשא, ה'תרנ"ח
* מכון רמח"ל, ירושלים תשנ"ט מהדורה מוערת בתוספת מבוא עם הערות לכתבי רמח"ל.
* מהדורה מדעית, על ידי עודד פורת בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016

פירושים לספר
------------

* רבי חיים ויטל ערך קיצור ופירוש לספר מכתבי הרמ"ק ועל פי המהדיר ייתכן שהאריז"ל ערך את הקיצור מכתבי הרמ"ק, בספר האלימה ח"ב. נדפס לראשונה על ידי מכון אהבת שלום, ירושלים תשנ"ח (הוצאה שלישית).
* דרך הקודש, ר' מנחם מנדל משקלוב, נדפס לראשונה על יד "הוועד להוצאת ספרים שע"י כולל תורת חכם", ירושלים תשנ"ט.
* פרוש ים החכמה, ישיבת תורת חכם, מתוך ספר ים החכמה תשס"ו, עמ' 353–544
* רבי יעקב עמדין הקדיש בספרו מטפחת ספרים פרק להערות על ספר זה.

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט ברית מנוחה, באתר ויקיטקסט

* אברהם בן יצחק, מרמון ספרד, **ברית מנוחה**, מהדורת זולקווא תקל"ה, באתר היברובוקס
* כתב יד, ברית מנוחה, ירושלים, מאה 15, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו במהדורה המדעית של עודד פורת, עמ' 11 והלאה.
2. ↑  רבי יעקב עמדין, מטפחת ספרים, חלק ב', פרק ח'.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375968405171

 |
**פליקס זימֶנָאוּאֶר** (בגרמנית: **Felix Simenauer**;‏ 7 באוקטובר 1903 – 8 בספטמבר 1990) היה אתלט יהודי-גרמני, אלוף המכביה הראשונה (1932).

ביוגרפיה
--------

זימנאואר נולד וגדל בברלין, בנם של הנריך הרמן ומינה זימנאואר. הוא התאמן בקבוצת בר כוכבא ברלין.

במכביה האירופית הראשונה שנערכה באוסטרבה, צ'כיה ביוני 1929 זכה זימנאואר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.6 שניות, לפני פולק מצ'כיה (11.8 שניות) וקליין מאוסטריה. מדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.63 מטר, אחרי צנדר מצ'כיה (1.65 מטר) ופריץ דויטשר מגרמניה (1.63 מטר).

במכביה האירופית השנייה שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1930 הוא זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.1 שניות, אחרי גאורג קורץ ופריץ גרבר מגרמניה שקבעו תוצאה של 10.9 שניות.

במכביה הראשונה שנערכה באפריל 1935 זכה זימנאואר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם לזר דונר, גאורג קורץ ופריץ גרבר בתוצאה של 43.2 שניות, לפני ארצות הברית (43.6 שניות) וארץ ישראל (44.4 שניות). מדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות, אחרי גס היימן מארצות הברית ובן ארצו פריץ גרבר (11.1 שניות).

בשנת 1933 עלה זימנאואר לארץ ישראל אך כעבוד כשנה חזר לברלין לעבוד כאדריכל. בשנת 1937 ברח לארצות הברית ושם עבד כמעצב פנים. באמצע שנות ה-70 הוא חזר לעיר הולדתו ברלין, בה נפטר בגיל 86 ב-8 בספטמבר 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

* Verdrängt – Verfolgt – Vergessen – Die Lebenswege jüdischer Sportlerinnen und Sportler aus der deutschen Hauptstadt – Prof. Lorenz Peiffer, (בגרמנית)
* Sammeldatensatz: Konvolut Felix Simmenauer, (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Felix Simenauer, באתר Geni (באנגלית)
2. ↑  יוסף יקותיאלי, הקונגרס העולמי של "המכבי", דואר היום, 21 ביולי 1929
3. ↑  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

**שאולה** או **λ בעקרב** הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת עקרב, ואחד מהכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה. למרות עובדה זו, זכה הכוכב לציון באייר נמוך (λ היא האות ה-11 באלפבית היווני), ככל הנראה בשל מיקומו הדרומי שמקשה על הצפייה בו מאירופה. פרוש שמו של הכוכב בערבית (الشولاء - אל-שַאוּלַא) הוא "המונף" - המתייחס לזנב העקרב, כיוון שהכוכב נמצא בקצה הזנב, בצמוד לכוכב לסאת' (υ בעקרב) המייצג את העוקץ.

מאפיינים
--------

שאולה הוא למעשה מערכת משולשת הנמצאת במרחק של כ-570 שנות אור ומורכבת משני כוכבי הסדרה הראשית כחולים וכוכב נוסף קטן הרבה יותר שטיבו אינו ידוע בוודאות. שני הכוכבים הגדולים מקיפים זה את זה במרחק של כ-5.7 יחידות אסטרונומיות (מעט יותר מהמרחק של צדק מהשמש) בזמן הקפה של כשלוש שנים (1,082 ימים). מסת הכוכב הגדול מבין השניים, שאולה Aa היא כ-11 מסות שמש, רדיוסו יותר מ-6 רדיוסי שמש והטמפרטורה שלו היא 25,000 קלווין, כך שהוא מוגדר כתת-ענק כחול מסוג ספקטרלי B1.5 IV. כוכב זה הוא משתנה β בקפאוס עם שינוי של כמאית דרגת בהירות במחזוריות של כ-4.68 שעות. הכוכב השני, שאולה B קטן יותר, מסתו כ-8 מסות שמש, רדיוסו כ-5.5 רדיוסי שמש והטמפרטורה שלו היא 21,000 קלווין כך שהוא מסוג ספקטרלי B2 V. רוב הקרינה של שני הכוכבים היא בתחום העל-סגול כך שלמרות שעוצמת ההארה שלהם היא פי 16,000 מהשמש, באור נראה הם קורנים רק פי 2,500 ממנה.

הכוכב הנוסף במערכת, שאולה Ab, הוא עמום בהרבה ומקיף את שאולה A בזמן הקפה של פחות משישה ימים ובמרחק ממוצע של כ-0.15 יחידות אסטרונומיות (כמחצית המרחק של כוכב חמה מהשמש). בשל הקרבה הרבה לשאולה A לא ניתן להבחין בו ישירות וקיומו מוסק מקיומה של קרינת X חריגה משאולה A. מסתו המשוערת של הכוכב היא כ-1.8 מסות שמש וטיבו אינו ברור. קיימות השערות שמדובר בכוכב נייטרונים, ננס לבן או כוכב צעיר בשלבי התהוות, שזו האפשרות הסבירה יותר בהתחשב בגילם הצעיר של שני הכוכבים הגדולים - כ-15 מיליון שנים בלבד.

במרחק זוויתי של 42 שניות קשת ובמרחק זוויתי של 95 שניות קשת משאולה A (פי 1300 ופי 3000 מהמרחק הזוויתי בין שאולה A ושאולה B) נמצאים שני כוכבים עמומים נוספים עם בהירויות מדרגה 15 ו-12. לא ידוע האם שני הכוכבים האלו קשורים למערכת של שאולה או שהם רק במקרה נמצאים באותו קו ראייה.

הכוכב υ (אופסילון) בעקרב (לסאת') המייצג את העוקץ של העקרב נמצא כחצי מעלה מדרום מערב לשאולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שאולה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
* Bruce McClure, Meet The Scorpion’s Stinger Stars, Shaula And Lesath, באתר EarthSky, ‏27 ביולי 2020 (באנגלית)
* שאולה, באתר של האסטרונום ג'ים קלר (באנגלית)
* Elizabeth Howell, Shaula: The Sting of Scorpius, באתר Space.com, ‏25 בנובמבר 2013 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר יגאל פת-אל, שכיות החמדה בקבוצת עקרב, באתר ynet, 30 ביולי 2010
2. ↑  Bruce McClure, Meet The Scorpion’s Stinger Stars, Shaula And Lesath, באתר EarthSky, ‏27 ביולי 2020 (באנגלית)
3. 1 2  K. Uytterhoeven, B. Willems, K. Lefever, C. Aerts, J. H. Telting & U. Kolb: Interpretation of the variability of the β Cephei star λ Scorpii, Astronomy and Astrophysics, v.427, p.581-592 (2004)

| הכוכבים הבהירים בקבוצת עקרב |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (אנטארס) • λ (שאולה) • θ (סרגס) • ε‏ • δ (דשובה) • κ‏ • β (גרפיאס) • υ (לסאת') • τ (אל-ניאט) • π‏ • σ (אל-ניאט) |  |

 |
רופא שיניים וסייע בעת עבודתם
**סייעות ברפואת שיניים** הוא מקצוע פרא-רפואי בתחום רפואת השיניים. מקצוע זה כולל סיוע לרופא בטיפולים האינטראורליים בענפי רפואת השן השונים, כגון: כירורגיה, פרותטיקה - שיקום הפה, אנדודונטיה - טיפולי שורש, אורתודונטיה - ישור שיניים.

במקצוע זה קיימת דומיננטיות כמעט מוחלטת של נשים, ולכן כמעט ולא מוּכּרת בישראל צורת הזכר של המקצוע - "סייע".

תוכנית הלימודים כוללת בין השאר היסטולוגיה, מורפולוגיה, אנטומיה, פדודונטיה (רפואת שיניים לילדים). בעבר במסגרת הלימודים חויבה הסייעת לבצע תקופת התמחות ולעבור בחינה של משרד הבריאות. בתום תקופת ההתמחות התקבלה תעודה זמנית (לשנה) המוכרת על ידי משרד הבריאות. לאחר הוכחת שנת עבודה בתחום, קיבלו תעודה קבועה עם מספר רישיון. כיום על פי פסיקת בג"ץ משרד הבריאות אינו מנפיק תעודת הכרה במקצוע. ולכן מעסיקים רשאים להעסיק גם את מי שאין בידו תעודת הכרה ממשרד הבריאות.

תחומי אחריות של הסייעות כוללים: הכנת המרפאה, הכנת המכשירים, עיקור, עזרה לרופא במהלך הטיפול, ערבוב חומרים (הכנת החומרים הדנטליים לצורך טיפולים), תחזוקת כלים, עזרה בצילומי רנטגן של המתרפא ופיתוחם, הזמנת חומרים, ניהול מלאי (ניהול וניקיון מרפאה, מחסן וכדומה), מענה טלפוני ורשימת הודעות, ניהול שוטף, טיפול בכספים.

הסיוע ברפואת שיניים שונה מתפקיד השיננות, ומדובר בשני מקצועות נפרדים. בדרך-כלל חל איסור על מסייעים לבוא במגע ישיר עם הפה של המטופל, למעט לשם פעולות פשוטות כגון שאיבת רוק. בתפקיד השיננות, לעומת זאת, מותר לבצע פעולות רפואיות בפה של המטופל (מקצוע השיננות דורש לימודים ארוכים יותר מאשר מקצוע הסיוע). תפקיד הסיוע לרופא שיניים הוא בהכרח בצמוד אליו, ואילו שיננות יכול להתבצע בנפרד, לפני או אחרי טיפול השיניים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסדרת מקצוע סייעות ברפואת שיניים, באתר אתר משרד הבריאות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1134419

 |
**רוזי ורטהיים** (בהולנדית: **Rosy Wertheim**;‏ 19 בפברואר 1888 – 27 במאי 1949) הייתה פסנתרנית, מורה למוזיקה ומלחינה יהודייה הולנדית.

ביוגרפיה
--------

רוזאלי מארי ורטהיים נולדה באמסטרדם, הולנד להורים ג'ון ואדריאנה רוזה גוסטאף ורטהיים אנטהובן. אביה היה בנקאי, ורוזאלי למדה בפנימייה צרפתית בניאולי, שם למדה לנגן על פסנתר. היא למדה פסנתר אצל המורים אולפרט שולץ ועם ברנרד צווירס וסם דרזדן. בשנת 1921 ניגשה לבחינה ממלכתית בפסנתר וסיימה את לימודיה.

בין השנים 1921 ל-1929 לימדה ב"ליסאום למוזיקה באמסטרדם", חיברה שירים ויצירות למקהלה, וניצחה על מקהלות ילדים ונשים. בשנת 1929 עברה ורטהיים לפריז, צרפת, שם התגוררה שש שנים, והלחינה מוזיקה וכתבה עבור עיתון ההולנדי, *Het Volk* על סצנת המוזיקה הפריזאית, תוך שהיא לומדת קומפוזיציה אצל המלחין לואי אוברט. בשנת 1935 עברה לווינה, אוסטריה, שם למדה קונטרפונט אצל קרל וייגל. בשנת 1936 נסעה לעיר ניו יורק להרצות ולהופיע עם יצירותיה.

בשנת 1937, כשנתיים לפני תחילת מלחמת העולם השנייה, חזרה לאמסטרדם. במהלך הכיבוש הנאצי ושואת יהודי הולנד, העבירה ורטהיים קונצרטים סודיים במרתף, בו ניגנה מוזיקה של מלחינים יהודים שהיו אסורים להשמעה. לאחר ספטמבר 1942 היא הסתתרה והצליחה להימלט מאימת הגירוש.

לאחר המלחמה והשואה לימדה ורטהיים בבית הספר למוזיקה בלארן (אנ'), אך חלתה במחלה קשה ונפטרה ב-27 במאי 1949 בלארן, הולנד.

יצירות
------

ורטהיים חיברה למעלה מתשעים יצירות, והלחנים שלה תוארו כ"עליזות, נאו-קלאסיות ולעיתים שובבות".

### יצירות מובחרות

* יצירה בשלושה חלקים לחלילית ופסנתר, 1939
* שלושה שאנסונים לסופרן, חליל ונבל, 1939
* סונטת צ'לו (בסביבות 1921)
* קונצ'רטו לתזמורת פסנתרבית (1940)
* דיברטימנטו לתזמורת קאמרית (ללא תאריך)
* יצירה לחליל, קלרינט ובסון (ללא תאריך)
* Quatuor à cordes (ללא תאריך)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזי ורטהיים** בוויקישיתוף
* Rosy Wertheim - 6 Morceaux de Piano, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:39)
* Rosy Wertheim - Two Songs (1933), סרטון בערוץ "Bartje Bartmans", באתר יוטיוב (אורך: 05:06)

* רוזי ורטהיים, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* רוזי ורטהיים, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Rosalie Marie Wertheim". אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2010. נבדק ב-28 בספטמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Sadie, Julie Anne; Samuel, Rhian (1994). *The Norton/Grove dictionary of women composers* (Digitized online by GoogleBooks). ISBN 9780393034875. נבדק ב-4 באוקטובר 2010. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  De Graaf, Melissa. "Rosy Wertheim (1888–1949)" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-15 בפברואר 2010. נבדק ב-28 בספטמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312219005171
* BPN: 26530870
* GND: 174029950
* ISNI: 0000 0000 7738 6627
* LCCN: n96042942
* MusicBrainz: fb0a04a7-b9de-46b1-b03d-29a7111935ee
* NTA: 073726753
* VIAF: 38638439
* WorldCat: lccn-n96042942

 |
**פריגיטלו** (ברבים friggitelli) הוא פלפל צ'ילי מתוק מהמין *Capsicum annuum*. ידוע גם בשם **הפלפל היווני הזהוב**, **הפלפל האיטלקי המתוק**, או **הפלפל הטוסקני**. בארצות הברית הם עשויים להיקרא "**פפרונציני**"; ונבדלים מהפפרוצ'יני האיטלקי, שהם פלפל צ'ילי איטלקי חריף. בארצות הברית, הם עשויים להיקרא גם **פלפלי פפרוניקי זהוב יווני** או **פלפלי סלוניקה מוזהבים עדינים**. לפריגיטלו חריפות עדינה ורמז למרירות. ולעיתים מוחמץ ונמכר בצנצנות. באיטליה הפריגיטלו מזוהה בעיקר עם טוסקנה. הזן היווני, שהוא מתוק יותר, נפוץ במקומות אחרים באירופה ובארצות הברית.

גידול
-----

כמו זנים רבים אחרים של *Capsicum annuum*, הפריגיטלו דורש אקלים חם עם הרבה אור שמש וללא כפור. לזרעים לוקח 10 עד 14 ימים לנבוט, הצמח מגיע לבגרות תוך 70 עד 80 יום. מעדיף קרקעות מעט עשירות ומנוקזות היטב, אך אדמה מופרית יתר תגרום לפחות פירות. לצמח יש פוטנציאל להצמיח שפע של פירות, ולכן צריך למנוע ממנו ליפול בגלל משקל הפירות. הפירות נקטפים כאשר הם באורך 5–7.5 סנטימטרים (2.0–3.0 אינץ'). פירות בוגרים יהפכו בסופו של דבר לאדומים, אבל עדיף לקטוף אותם כשהם עדיין ירוקים.

שימוש קולינרי
-------------

הפרי הטרי משמש מרכיב בסלטים, לפתנים וכריכים. לעיתים קרובות מוגש גם עם קבב, כגון İskender kebap. פריגיטלי כבוש מגיע בצבע צהוב עז עד צהוב-ירוק עז. לפעמים מוסיפים חומרי צבע. לעידון הטעם ניתן לשטוף את הפרי הכבוש במים קרים מעט לפני ההגשה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Iannotti 2011, p. 151.
2. 1 2  Kipfer 2011, p. 419.
3. ↑  "Pepperocini (Product of Greece)". נבדק ב-16 בדצמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Pepperocini (Product of Greece)".
**פליקס גרוסשארטנר** (בגרמנית: **Felix Großschartner**; נולד ב-23 בדצמבר 1993) הוא רוכב אופני כביש אוסטרי בקבוצת יו. איי. אי. אמירטס.

ביוגרפיה
--------

גרוסשארטנר נולד ב-ולס.

### CCC (2016–2017)

ב-2016, הפך גרוסשארטנר למקצוען עם הצטרפותו לקבוצת CCC שאז הייתה בדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה, הוא סיים רביעי בטור של קרואטיה. גרוסשארטנר היה חלק מסגל קבוצתו באליפות העולם לנגד השעון לקבוצות, וסיים איתה במקום ה-13. 

ב-2017, סיים גרוסשארטנר בפעם השנייה ברציפות במקום הרביעי בטור של קרואטיה. באותה עונה קיבלה קבוצתו הזמנה לג'ירו ד'איטליה וגרוסשארטנר נכלל בסגל שלה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 7 בקטע ה-17. ביולי, סיים שלישי בטור של אוסטריה. 

### בורה–הנסגרוהה (2018–2022)

גרוסשארטנר הצטרף לקבוצת בורה–הנסגרוהה ב-2018. הוא פתח את העונה בספרד, כשסיים עשירי בטרופאו סרה די טראמונטנה. לאחר מכן בפברואר, סיים תשיעי בוואלטה או אלגארבה ובמרץ סיים עשירי בפריז - ניס. גרוסשארטנר נבחר שוב לג'ירו ד'איטליה, והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 3 בקטע ה-20. באליפות אוסטריה, סיים שני במרוץ הכביש ושלישי בנגד השעון. באוקטובר, סיים שני בטור של גואנגשי, 9 שניות אחרי ג'אני מוסקון המנצח.

ב-2019, פתח את העונה בארגנטינה, כשסיים במקום החמישי בוואלטה אה סאן חואן. לאחר מכן סיים במקום ה-12 בפריז - ניס. באפריל, התחרה בטור של טורקיה וניצח את הקטע החמישי במרוץ ותפס את ההובלה במרוץ, עליה שמר עד הסוף וניצח את המרוץ, מקדים את ולריו קונטי ב-19 שניות ואת מרהווי קודוס ב-25 שניות. גרוסשארטנר המשיך בכושר הטוב שלו, לאחר שבחודש מאי סיים רביעי בטור דה רומאנדי, 1:13 דקות מפרימוז' רוגליץ' המנצח. לאחר מכן סיים גרוסשארטנר שמיני בטור של קליפורניה. באוגוסט סיים רביעי בטור של צ'כיה ובאותו חודש גם נבחר לוואלטה אספנייה. התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 13 בקטע ה-20. באוקטובר, סיים חמישי בטור של גואנגשי. 

ב-2020, סיים גרוסשארטנר במקום התשיעי בפריז - ניס. בהמשך העונה התחרה בוואלטה אה בורגוס וניצח את הקטע הראשון של המרוץ לאחר התקפה בקילומטר האחרון, אך איבד את ההובלה לרמקו אוונפול בקטע השלישי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס גרוסשארטנר** בוויקישיתוף
* פליקס גרוסשארטנר, ברשת החברתית טוויטר
* פליקס גרוסשארטנר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פליקס גרוסשארטנר, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  2019 Bora, procyclingstats.com
**תעלת למייר** (באנגלית: **Lemaire Channel**) היא מצר ים בין חצי האי קייב שבאזור ארץ גרהאם של חצי האי האנטארקטי, לבין האי בות', שבאנטארקטיקה.

לגדות מצר הים מצוקים גבוהים ותלולים, ובמצר הים גושי קרח צפים רבים. יופיו של המצר הופך אותו לאחד היעדים התיירותיים המובילים באנטארקטיקה - ובשל כך כינוייו של המצר "בקע קודאק" (Kodak Gap).

אורכו של מצר הים 11 קילומטרים, ורוחבו בנקודה הצרה ביותר 1,600 מטרים בלבד.

מעבר נמרוד מתחבר אל קצהו הצפוני של תעלת למייר.

היסטוריה
--------

### גילוי המצר

המצר התגלה לראשונה על ידי משלחת החקר הגרמנית שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1873–1874. המשלחת לא חצתה את המצר.

המצר נחצה לראשונה בדצמבר 1898, אז עברה דרכו הספינה "בלגיקה", ספינת המחקר של משלחת אנטארקטיקה בלגית.

### מקור השם

מפקד המשלחת הבלגית, אדריאן דה ז'רלאש, נתן למצר הים את שמו.

ז'רלאש קרא למצר עם שם שארל למייר, חוקר בלגי אשר חקר את אזור קונגו.

תיירות
------

בשל יופיו, מצר הים הפך להיות חלק סטנסרטי בכל מסלול הפלגה של אונייות תיירות באזור אנטארקטי.

מימי המצר שקטים - דבר נדיר ביום הדרומי, וכן המעבר בקרבת האי פטרמן (בו נוהגים התיירים לבקר)

* הכניסה הצפונית אל תעלת למיירהכניסה הצפונית אל תעלת למייר
* קרחונים ומצורים משתקפים בכניסה הדרומית למצר.קרחונים ומצורים משתקפים בכניסה הדרומית למצר.
* ספינת תיירות רוסית חוצה את תעלת למיירספינת תיירות רוסית חוצה את תעלת למייר
* פסגות אונהפסגות אונה
* קרחונים בתעלת לומיירקרחונים בתעלת לומייר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תעלת מצר למייר** |
**רלית ספאטה** (שם מדעי: *Cyanolimnas cerverai*) היא מין של עוף מים ממשפחת הרליתיים. זהו מין יחיד בסוגו, החי אך ורק בחצי האי ספאטה, שבמחוז מטאנסס בקובה. רלית ספאטה מצויה בסכנת הכחדה קריטית ונותרו בטבע רק 250–1,000 פרטים ממין זה.

מאפיינים
--------

הרלית חיה רק במערב קובה. זו רלית בינונית שאורכה 29 סנטימטרים. צבע הגב והעורף חום-זית עם עורף וצדדים כחולים-אפורים וחזה לבן. כנפיה קצרות מאוד ומעוגלות, זנבה לבן ורגליה אדומות. מקורה ארוך ואדום עם פנים כחולות-אפורות. הרלית שקטה מאוד ולא משמיעה כמעט קולות.

הרלית חיה בערבות שיחים גבוהות וביצות בספאטה. היא מסתתרת בביצות ומחפשת יצורים קטנים וחלקי צמחים למאכל. באזור הביצות ישנה צמחייה וסביבת מחיה אנדמית הנתונה בסכנה, כולל דרורים שונים ועד ללהקה של תנין קובני. הרלית נפוצה גם בביצות מנגרובים הקרובות לחוף.

הרלית בסכנה מאז המאה ה-20, עקב פגיעה בבית גידולה הקטן והנידח, הפרעה מתיירים וטריפה על ידי מינים מיובאים לאמריקה כמו נמייה אסייתית קטנה או שפמנון מצוי פוגעת בהם רבות. בעתיד עקב התחממות הכדור יהיו בעיות נוספות של עליית פני הים, מה שיגרום להמלחת הביצה והרג היצורים שבה וכן להוריקנים ולשריפות צמחים יבשים בקלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רלית ספאטה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רלית ספאטה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רלית טהיטי** (שם מדעי: ***Hypotaenidia pacifica***) הוא מין של עוף נכחד ממשפחת הרליתיים, שחי רק באי טהיטי שבפולינזיה הצרפתית, ואולי גם באי הקטן מהיטיה (Mehetia) שבאיי וינדווארד, גם הוא בפולינזיה הצרפתית. הוא התגלה בידי ג'יימס קוק במסעו השני סביב העולם (בשנים 1772–1775). הרלית ידועה רק מאיור שצייר האמן הגרמני גאורג פורסטר. היא סווגה ב-1789 על ידי החוקר יוהאן פרידריך גמלין.

מאפיינים
--------

רלית זו הייתה, כנראה, חסרת יכולת תעופה. היא הגיעה לאורך של 23 סנטימטרים. הייתה בעלת פלג גוף עליון שחור מנומר בכתמים לבנים, ראש שחור עם גבת עין לבנה, מקור אדום מוארך וצוואר, חזה ובטן לבנים. הרגליים היו בצבע אדום עז והיו מותאמות לתנועה על הקרקע. החוקרים רואי ברלית זו את קרובתה הנכחדת של הרלית *Hypotaenidia philippensis*, החיה ב אוסטרליה והאיים סביבה.

רלית זו נעה בשטחים פתוחים יחסית, במטעי קוקוס, ביצות וכרי דשא גבוהים, בהם היא קיננה על הקרקע. המזון העיקרי שלה היה חרקים שמצאה בין העשבים וככל הנראה ניזונה גם מליבת פרי הקוקוס. לא ידוע על התנהגות הרבייה שלה, אך ייתכן שהזכר קרא לנקבות בקריאות עזות, בדומה למיני רליות קיימות.

הכחדה
-----

רלית זו החלה להתמעט בטהיטי במשך סוף המאה ה-18, כשכמה חוקרים מעריכים שהתקיימה עד 1844, אם כי ייתכן ששרדו אוכלוסיות בודדות באיים קטנים. הסיבות להכחדה היו ציד מסיבי של האנשים שהגיעו לאיים והבאת מינים פולשים, כמו חתולים ובעיקר חולדות, שטרפו את ביצי וצעירי הרליות.

לצידה נכחדו עוד כמה עופות אנדמיות לטהיטי, כמו חרטומן טהיטי (*Prosobonia leucoptera*) והתוכי מסוג ציאנורמפוס, תוכון שחור-חזית (*Cyanoramphus zealandicus*). כולם נכחדו במהלך המאה ה-18, כנראה מאותם סיבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רלית טהיטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |
**נורברטו אלחנדרו בריאסקו בלקיאן** (בספרדית: **Norberto Alejandro Briasco Balekian**, בארמנית: **Նորբերտո Ալեխանդրո Բրիասկո Բալեկյան**; נולד ב-29 בפברואר 1996 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי-ארמני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית ובנבחרת ארמניה.

חיים אישיים
-----------

בריאסקו נולד בבואנוס איירס שבארגנטינה. יש לו אזרחות ארמנית בשל שורשיו הארמנים.

קריירת מועדונים
---------------

בריאסקו החל את הקריירה המקצוענית שלו בהורקאן מליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 74 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.

ב-17 ביוני 2021 חתם בריאסקו על חוזה לארבע שנים בבוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-24 במרץ 2018 ערך בריאסקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארמניה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת אסטוניה במשחק ידידות.

תארים
-----

בוקה ג'וניורס
* אליפות ארגנטינה (1): 2022
* הגביע הארגנטינאי (1): 2020

קישורים חיצוניים
----------------

* נורברטו בריאסקו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  La historia de Norberto Briasco, de Parque Patricios a la selección de Armenia באתר La Nación, ‏ 20 במרץ 2018 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נורברטו בריאסקו"**.
**פליקס הופמן** בגרמנית: **Felix Hoffmann**‏; 21 בינואר 1868 - 8 בפברואר 1946) היה כימאי גרמני, הראשון אשר הצליח לסנתז גרסאות רפואיות לאספירין ולהרואין. 

הופמן נולד בשנת 1868 בעיר לודוויגסבורג (12 ק"מ משטוטגרט) בבאדן-וירטמברג אשר בגרמניה, ולמד כימיה במינכן. בשנת 1894 הצטרף לצוות המחקר של חברת התרופות באייר, בה היה לראש צוות מחקר ההרואין עד לפרישתו בשנת 1928.

בשנת 1897 הצליח הופמן ליצור לראשונה גרסה רפואית יציבה ושימושית של חומצה אצטילסליצילית (ASA), חברת באייר שיווקה חומצה זו תחת השם אספירין. אולם, בשנת 1949 פרסם הכימאי ארתור אייכנגרין מאמר בו הוא טען כי הוא זה אשר תכנן וניהל את סינתזת האספירין, לצד סינתזה של תרכובות נוספות. בנוסף טען גם, כי הוא זה האחראי על הניסויים הקליניים הראשונים של האספירין אשר נעשו בחשאי, ואילו הצלחתו של הופמן הייתה מוגבלת לניסויים המעבדתיים הראשונים בלבד, כחלק מהליך עבודתו של אייכנגרין. במשך 50 שנה זכו טענותיו להתעלמות, עד שב-1999 פורסמו תגליות ועדויות חדשות על ידי הכימאי הסקוטי וולטר סנידר (Walter Sneader) מאוניברסיטת סטראת'קלייד שבגלאזגו, המראות שאכן היה זה אייכנגרין שהפיק את האספירין. חברת באייר הכחישה טענה זו בהודעה לעיתונות. נכון ל-2005 העניין טרם הוברר באופן סופי.

11 ימים לאחר הצלחת סינתזת האספירין, הצליח הופמן ליצור גרסה רפואית שימושית להרואין (דיאצטילמורפין). 

שני החומרים הופקו כבר בעבר (אספירין בשנת 1853 והרואין בשנת 1873 בגרסאות כימיות, אך לא בגרסאות רפואיות טהורות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס הופמן** בוויקישיתוף
* Felix Hoffmann, באתר של חברת באייר (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sneader W. The discovery of aspirin: a reappraisal. BMJ 2000;**321**:1591-4.PMID 11124191

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל כימיה** |
|  | **פורטל גרמניה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137596863
* ISNI: 0000 0000 5555 2778
* LCCN: no2005037993
* VIAF: 9575117
* WorldCat: lccn-no2005037993

 |
**פליקס ינוויין** (בצ'כית: **Felix Jenewein**;‏ 4 באוגוסט 1857 – 2 בינואר 1905) היה צייר, מאייר וליטוגרף צ'כי. לרבות מיצירותיו הידועות ביותר יש גוון קודר.

ביוגרפיה
--------

אביו היה פקיד במפעל לטבק והמשפחה עברה לפראג כשקיבל קידום. בעודו ילד צעיר, פליקס גילה כישרון לציור ולאחר שאמו הראתה את עבודתו לאנטונין להוטה, הוא הצליח ללמוד באקדמיה לאמנויות יפות, פראג, אצל להוטה ויאן סוורטס.  מאוחר יותר, המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות, וינה, שם למד אצל יוזף מתיאש טרנקוואלד וסייע לו בציור ציורי קיר בכנסייה.

לאחר מספר חילוקי דעות עם מוריו באקדמיה, ובעקבות בריאותו הרופפת של אביו, הוא חזר לפראג והתחתן עם מורה ב-1882. בהיותו בפראג, הוא השתתף בתחרות לעיצוב מחדש של הרודולפינום ותרם איורים למספר כתבי עת.

מ-1890 עד 1892, לאחר שלא הצליח להשיג תפקיד באקדמיה, הוא לימד ציור בבית הספר לאמנויות שימושיות. ב-1902 עבר לברנו כדי ללמד באוניברסיטה לטכנולוגיה. כמו כן כיהן בוועדת הרכש במוזיאון מוראביה. סגנונו התפתח בהדרגה מרומנטיקה לאר נובו וסימבוליזם, אם כי הנושאים שלו היו לעיתים קרובות בהשראת תנועת הנצרתיים המוקדמת יותר. עבודתו הגדולה ביותר כללה סדרה של עיטורים לכנסיית המשפחה הקדושה ברובע אוטקרינג של וינה.

הוא מת בפתאומיות משבץ מוחי והוחזר לקוטנה הורה לקבורה.

בשנת 1941, אלמנתו תרמה לעיר למעלה מ-200 יצירות, בתוספת התכתבות ופריטים אישיים.

בשנות ה-70 הוקמה במקום גלריה לאמנות הנושאת את שמו.

גלריה
-----

* ההרים הלבנים, מלחמת 30 השנהההרים הלבנים, מלחמת 30 השנה
* קבורה של מתאבדקבורה של מתאבד
* ילד מת במגפהילד מת במגפה
* הקורבןהקורבן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס ינוויין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roman Musil, Jan Diviš, Milan Posselt; Felix Jenewein: 1857-1905 (exhibition catalog), National Gallery in Prague, 1996
2. ↑  Brief biography Archived 2016-08-16 at the Wayback Machine @ Městská Knihovna, Kutná Hora

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122415175
* ISNI: 0000 0000 6681 6417
* KulturNav: a9237d92-2a46-4dad-b131-ade371fe1052
* LCCN: nr98041232
* NKC: jk01051444
* RKD: 42166
* SUDOC: 124717861
* ULAN: 500202435
* VcBA: 495/92239
* VIAF: 32877496
* WorldCat: lccn-nr98041232

 |
**אנסטסיה ירמקובה** (ברוסית: **Анастаси́я Никола́евна Ермако́ва**; ‏נולדה ב-8 באפריל 1983) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 8 מדליות זהב.

ביוגרפיה
--------

אנסטסיה ירמקובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה ללמוד ריקוד אך עוד לפני תחילת לימודי בית הספר עברה לשחייה. בשנת 2000 היא נכללה בנבחרת ארצה וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2001 ירמקובה זכתה במדליית זהב באליפות העולם. בתחרויות זוגות היא התחרה לצד אנסטסיה דוידובה.

באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית ובתחרות זוגות.

לאחר אולימפיאדת 2008 ירמקובה עזבה את הספורט התחרותי. היא מתגוררת באיטליה ועוסקת באימון בתחום התמחותה שחייה צורנית לרבות נבחרת איטליה.

### אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה ירמקובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. מאז ועד לשנת 2011 היא זכתה ב-8 מדליות זהב באליפויות העולם. בשנת 2003 ירמקובה זכתה במדליית כסף בתחרות אישית.

### אלופה אולימפית

אנסטסיה ירמקובה השתתפה ב-2 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליות זהב בתחרות קבוצתית ובתחרות זוגות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסטסיה ירמקובה** בוויקישיתוף

* אנסטסיה ירמקובה, באתר olympedia.org
**נורדואין UC-64A נורסמן** הוא מטוס תובלה חד מנועי קל קנדי שמורכב ברובו מעץ מכוסה בבד.

המטוס תוכנן ב-1935 על ידי חברת נורדואין הקנדית. המנוע של המטוס השמיע קולות כמו של חמור ובגלל זה הוא כונה החמור המעופף. תכננו את המטוס כדי שיוכל לפעול ממשטחים לא סלולים. פעילי רכש ישראלים רכשו ב-1948 בגרמניה את המטוסים והעבירו אותם לישראל. הם שימשו את שירות האוויר של ההגנה שהפך מאוחר יותר לחיל האוויר של צה"ל, ונטלו חלק פעיל במלחמת העצמאות. ב-10 במאי 1948 התרסק מטוס מסוג זה בהרי ירושלים, בעת שהוזעק לסייע ללוחמים בקרב על בית מחסיר. ששת אנשי הצוות שהיו עליו נספו, בהם מפקד טייסת הצפין של שירות האוויר, דניאל בוקשטיין. שרידי המטוס מוצגים באנדרטה בהר הטייסים. המטוסים הופעלו בגף 35 במשימות של חילוץ מתיישבים ממנחת מאולתר בסדום. המשימות האלה שחקו את המטוסים ובגלל זה הם נזקקו לטיפולים רבים שקירקעו אותם לארץ להרבה זמן.

רוב מטוסי חיל האוויר באותה התקופה שומשו לא רק למטרה המקורית שלהם וכך גם עם המטוס הזה שחיל האוויר עשה בו שימוש גם למטרות הפצצה על עזה ורפיח. כל הפעולות האלה שחקו מאוד את המטוסים וגרמו להם לצאת מהשירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורדואין UC-64A נורסמן** בוויקישיתוף
נורדואין UC-64A נורסמן באתר חיל האוויר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007581559305171
* LCCN: sh2014000623

 |
**טפיר כיס** (שם מדעי: ***Palorchestes***) הוא סוג של יונק כיס נכחד מסדרת הקנגוראים אשר חי באוסטרליה בסוף תקופת המיוקן ובפליסטוקן וכנראה שנכחד לפני 10–11 אלף שנה. במראהו הוא הזכיר מעט טפיר מודרני אך לא היה קרוב והדמיון ביניהם נובע מאבולוציה מתכנסת.

טפיר הכיס התגלה במספר תצורות כמו בתוך הפארק הלאומי מערות נרקורט שבאוסטרליה הדרומית. מאובנים אלה הובאו ב-1873 לחוקר המפורסם ריצ'רד אוון שנתן לסוג את שמו. בהמשך התגלו שלושה מינים של טפיר כיס.

מאפיינים
--------

טפיר הכיס הגיע לאורך של 2.5 מטר ולמשקל 200 ק"ג. הוא היה בעל ראש קטן אך בעל חוטם מפותח עם חדק קצר. הוא נע על ארבע רגליים שהיו מכוסות טפרים גדולות, איתם הוא הוריד עלים מענפי העצים. בצורתו הוא דמה מעט לדוב אך היה צמחוני איטי, כמו קרובתו החיה - הקואלה.

הוא חי בפאונה האוסטרלית לצד מיני כיסאים ענקיים כמו הפרוקופטודון ומיני הדיפרוטודוניים העצומים. אויביו היו לטאת המגלניה הגדולה, אריה הכיס ואולי גם בני אדם שייתכן והכחידו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפיר כיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
טפסן בעבודתו על הפיגום
**טפסן** הוא עיסוק במסגרת מקצועות הבנייה, של אומנים המוכנים לטפס ולטפל בצריחים של כנסיות. בהרחבה, לעיתים מתייחסים גם לכל עובד העובד על פיגומים גבוהים ואחראי על יציקות באזורים אלה של הבניין.

טפסנים עובדים באמצעות סולמות ופיגומים בצריחים של כנסיות, ארובות תעשייתיות, מגדלי קירור, מגדלי שעון וכו'.

הם עובדים עם אמצעי בטיחות שאמורים להבטיח כי הם לא ייפלו מן הגובה הרב בו הם עובדים. בשלב הראשון, מאבטחים את הסולמות והפיגומים עליהם עובדים הטפסנים. בשלב הבא, מוסדר מושב מיוחד לטפסן, עשוי לוח עץ, עליו הוא יכול להניע את עצמו. במקרים אחרים נעשה שימוש בציוד לגלישת מצוקים, שהוא קל יותר מכיסא הטפסן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפסן** בוויקישיתוף

| מקצועות הבנייה |
| --- |
| תכנון | מודד • אדריכל • מהנדס קונסטרוקציה (הנדסת מבנים) |
| תכנון משני | מהנדס חשמל • יועץ בטיחות • יועץ אינסטלציה • יועץ מיזוג אוויר • יועץ מעליות • יועץ תחבורה • יועץ אקוסטיקה • אדריכל נוף • אדריכל פנים |
| ביצוע | קבלן בניין • מהנדס ביצוע |
| פיקוח | מפקח בנייה • חשב כמויות |
| עבודות שלד | בנאי • מניח לבנים • טייח • טפסן • רתך • מקים ומאחזק פיגומים • מפעיל ציוד מכני כבד |
| עבודות פנים | רצף • שרברב • חשמלאי |
| עבודות גמר | צבע • נגר • מנקה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00573143

 |
**מבחן איימס** הוא מבחן ביולוגי הנועד להעריך את הפוטנציאל המוטגני של תרכובות כימיות. כיוון שמחלת הסרטן מקושרת לרוב לנזקים ב-DNA, המבחן משמש גם כמבחן מהיר להעריך את הפוטנציאל הקרצינוגני של התרכובת, כיוון שמבחנים סטנדרטיים לקרצינוגניות שנעשים על מכרסמים אורכים שנים רבות והם יקרים מאוד. התהליך מתואר בסדרה של מאמרים משנות ה-70 המוקדמות על ידי ברוס איימס והקבוצה שלו מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

תיאור התהליך
------------

המבחן עושה שימוש במספר זנים של החיידק *Salmonella typhimurium* שנושא מוטציות בגנים המעורבים בסינתזת היסטידין, כך שהם יזדקקו להיסטידין ממקור חיצוני כדי לגדול (אוקסוטרופים להיסטידין). המשתנה הנבדק הוא היכולת של המוטגן לגרום למוטציה מחזירה כך שהחיידק יוכל לגדול במצע חסר היסטידין. הזנים הנבחנים מתוכננים באופן מיוחד כך שיהיו להם הן מוטציות היסט והן מוטציות נקודתיות בגנים הדרושים לסינתזת היסטידין, מה שמאפשר לגלות מוטגנים הפועלים במנגנונים שונים. 

תרכובות מסוימות הן ספציפיות ביותר, וגורמות החזרה רק בזן אחד או שניים. הזנים הנבדקים נושאים גם מוטציות בגנים האחראים לסינתזת ליפופוליסכרידים, מה שגורם להגדלת החדירות של מעטפת התא של החיידק, ולמוטציות במערכת התיקון באמצעות חיתוך וסילוק שהופכות את המבחן לרגיש יותר. 

מקטע של כבד עכבר מוסף כדי לדמות את האפקט של מטבוליזם, כיוון שמספר תרכובות, כגון בנזופירן, אינן מוטגניות בעצמן, אולם תוצריהן כן מוטגניים.

החיידקים מפוזרים על צלחת אגר עם כמות קטנה של היסטידין. כמות קטנה זו במדיום הגדילה מאפשרת לחיידקים לגדול בפרק זמן התחלתי שבו יש זמן מספיק להתרחשות המוטציה. כשכל ההיסטידין נצרך, רק החיידקים שעברו מוטציה להחזרת היכולות לסנתז בעצמם היסטידין ישרדו. הצלחת מודגרת למשך 48 שעות. המוטגניות של חומר פרופורציונלית למספר המושבות שנספרו.

בעיות
-----

כיוון שחיידקי סלמונלה הם פרוקריוטים, הם אינם מודל מושלם עבור בני אדם. מודל ניסויי אחר נעשה עבור תאים איקריוטים (לדוגמה: תאי שמרים).

ראו גם
------

עקה גנטוקסית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bruce N. Ames, E. G. Gurney, James A. Miller, and H. Bartsch (1973). **"Carcinogens as Frameshift Mutagens: Metabolites and Derivatives of 2-acetylaminofluorene and other Aromatic Amine Carcinogens"**. PNAS 69: 3128-2132
2. ↑  Bruce N. Ames, Frank D. Lee, and William E. Durston (1973). **"An Improved Bacterial Test System for the Detection and Classification of Mutagens and Carcinogens"**. PNAS 70: 782-6
3. ↑  Joyce McCann, Neil E. Spingarn, Joan Kobori, and Bruce N. Ames (1975). **"Detection of Carcinogens as Mutagens: Bacterial Tester Strains with R Factor Plasmids"**. PNAS 72: 979-83
4. ↑  Bruce N. Ames, William E. Durston, Edith Yamasaki, and Frank D. Lee (1973). **"Carcinogens are Mutagens: A Simple Test System Combining Liver Homogenates for Activation and Bacteria for Detection"**. PNAS 70: 2281-5
**סאו מיגל** (בפורטוגזית: São Miguel; על שם המלאך מיכאל) הוא האי הגדול ביותר והמיושב ביותר באיים האזוריים, כינויו "האי הירוק". שטח האי 759 קמ"ר ובו כ-140,000 תושבים. העיר הגדולה בסאו מיגל היא פונטה דלגדה ובה כ-68,000 תושבים. האי הוא מקום נופש ידוע ומושך תיירים רבים.

האי סאו מיגל בתמונת לווין

גאוגרפיה
--------

מיקומו של האי הוא 25º 30 מערב, 37º 50 צפון.
אורכו של האי ממזרח למערב הוא 90 ק"מ ורוחבו נע בין 8 ל-16 ק"מ. כיאה לכינויו, עיקר תכסיתו של "האי הירוק" היא שטחי מרעה ושדות בעמקים ויער סובטרופי על הגבעות. על האי גייזרים ומעיינות חמים. על האי שלושה הרי געש לא פעילים: סטה סידדס, פוגו, ופורנאש. הלועות של הרי הגעש, סטה סידדס ופוגו, הפכו לאגמים. התפרצות הר הגעש האחרונה על האי אירעה בשנת 1652. בחלקו המזרחי של האי שוכנת פסגה בגובה של כ-1,100 מטר – פיקו דה וארה (אנ') – שהיא הגבוהה באי.

אגם בלוע הר הגעש הכבוי סטה סידדס

ערים ועיירות
------------

* פונטה דלגדה – העיר הגדולה באיים האזוריים. בה שוכן הנמל הראשי באי וקרוב אליה שדה התעופה. בעיר בית מכס שנבנה בשנת 1518 וביצורים שנבנו במאות השש-עשרה והשבע-עשרה. בעיר משרדי הממשל של האזור האוטונומי של האיים האזוריים וכן הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת האיים האזוריים אשר נוסדה בשנת 1975.
* ריביירה גרנדה – העיר נוסדה בשנת 1508. קמו בה טחנות קמח רבות שהונעו בכוח מים. במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה התקיימה בה תעשיית צמר.
* פורנאש - כפר ובתוכו מעיינות חמים, מים מינרליים ומרחצאות מרפא. העיר ידועה גם בתבשיל הקוזידו שלה - מעין חמין אשר מבושל בעזרת החום הגיאותרמי בעומק האדמה באזור.
* סטה סידדס
* פובונסאו

היסטוריה
--------

סאו מיגל היה הראשון מבין האיים האזורים שיושב על ידי הפורטוגזים בשנת 1444. באותה שנה ציווה הנסיך הנרי הנווט להביא בקר לשבעה מן האיים האזוריים. המתיישבים הראשונים במקום היו מן הפרובינציה הפורטוגזית של Estremadura, Alentejo and Algarve, מאוחר יותר הצטרפו אליהם מתיישבים ממדיירה, יהודים, מורים וייתכן שאף צרפתים. באותה תקופה היו במקום שני איים אשר חוברו זה לזה בשנת 1563 בהתפרצות געשית. 

מיקומו של האי על נתיבן של ספינות המפרש בדרכן מאירופה ליבשת אמריקה ואפריקה ובדרכן חזרה לאירופה, זירזו את התפתחות הכלכלה באי. התושבים גידלו באי חיטה, קנה סוכר, צמחים להפקת צבעים, כרמי גפנים ובקר.
בשנת 1582 כבש צבא ספרד את האי. בשנת 1640 שב האי לשלטון פורטוגל ושימש כתחנת מסחר חשובה בדרך הים לברזיל. מסוף המאה השמונה-עשרה החל האי לגדל ולייצא תפוזים לאנגליה, עובדה שתרמה לשיגשוגו הכלכלי. ענף התפוזים באי התמוטט בשנת 1860 בעקבות מחלה שפגעה בעצי הפרי והתושבים נאלצו לעבור לגידולים אחרים, כגון: טבק, תה ועוד. ברבות השנים אף גדל ענף הדיג באי.

יהודים בסאו מיגל
----------------

יהודים ראשונים הגיעו לאי כנראה כבר במאה החמש-עשרה, אולם קהילה מסודרת התקיימה בפונטה דלגדה החל מן המאה התשע-עשרה. בשיאה מנתה הקהילה היהודית בעיר כ-250 יהודים, רובם עסקו במסחר. היום נותרו בעיר יהודים בודדים בלבד. בעיר בית קברות יהודי עתיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאו מיגל** בוויקישיתוף
* סאו מיגל
* אתר מסחרי עם מידע רב על האי
* סאו מיגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119478179 (data)
* GND: 4105337-0
* NARA: 10045678
* VIAF: 315130176
* WorldCat (עם VIAF): 315130176

 |
**ריו סאו פרנסיסקו** (**Rio São Francisco**) הוא אחד הנהרות הגדולים ביותר בתבל. הוא הנהר הרביעי בגודלו באמריקה הדרומית והנהר הגדול ביותר שעובר כולו בברזיל. שטח אגנו כ-700 אלף קמ"ר, אורכו 3,160 ק"מ, וספיקת מימיו 3,000 קוב לשנייה. מוצא הנהר בסרה דה קנסטרה שברמת ברזיל (במדינת מינאס ז'ראיס), לא רחוק ממקורות נהר פרנה, ומשם הוא זורם באזורים נידחים ובלתי מיושבים מעבר הרחק מאזור החוף, ומנקז אזור של כ-630,000 קמ"ר לפני שהוא פונה מזרחה לעיצוב הגבול בין מדינת באהיה ומדינות פרנמבוקו ואלגואס עד הישפכו לאוקיינוס האטלנטי בצפון-מזרח ברזיל (נורדסטה) (בין המדינות אלאגואס וסרז'יפה). 

לנהר מספר רב של יובלים. הנהר יפה לשיט לאורך 238 ק"מ מן הים ומהווה נתיב תחבורה עיקרי אל פנים ברזיל ממזרח. השיט בו מקוטע למדי בשל המפלים הרבים המצויים בו, בהם מפל פאולו אפונסו שגובהו 58 מטר וספיקת מימיו 2,800 קוב מים לשנייה. 

על הנהר הוקמו סכרים ומסילת ברזל עוקפת אותם ואת המפלים. במקורותיו מצויים יהלומים. למרות שהאזור שבו עובר הנהר מיושב בדלילות יחסית, קיימות מספר ערים על גדותיו. 

בשנת 2005 הודיעה ממשלת ברזיל על פרויקט השקיה מעורר מחלוקת, שבו מים מן הנהר ישקו שטחים בארבע ממדינות ברזיל. הפרויקט עורר ביקורת מצד פעילי איכות הסביבה.

נהר סאו פרנסיסקו בתרבות הברזילאית
---------------------------------

בעבר הנהר שימש כעורק תחבורה ומסחר חשובים מאוד, שקישר בין סאו פאולו ומינאס ז'ראיס העשירות במחצבים אוצרות טבע ואדמות לחקלאות, לבין רצועת החוף של צפון מזרח ברזיל שם מתגוררת רוב האוכלוסייה בחלק זה של המדינה.
באזורים הצחיחים והדלים באוכלוסייה שבפנים המדינה, הנהר נחשב למקור חיים ופרנסה והוא זכה ליחס של כמעט סגידה מצד תושבי האזור, על גדותיו נערכים טקסים שונים ונכתבו שירים, פואמות וסיפורים רבים שמפארים ומהללים את הנהר ונכרכו סביבו אגדות ומיתוסים רבים כגון האגדה על יצור מים בשם קבלקו ג'יאגואה, קבקלו הוא יצור מימי שהפך למעין סיפור אימה של מלחים שנהגו לשוט לאורך הנהר ובחן את אומץ לבם, הסיפור הוא על יצור מימי כעור שנראה כגוש בשר גס בעל עין אחת שנוהג לחבל בספינות ולגרום לטביעתם או להפוך סירות ולהטביע את קורבנותיו, לעיתים הוא אף מערים על המלחים ומתחפש לחיה אחרת-לדג שמן, חיה בלתי מזוהה או לפעמים גם לחיות שונות שאינן שייכות לנהר כמו סוס או פר, וכשהמלח מנסה לראות מה מסתתר שם הוא מתנפל עליו.
האגדה על קבקלו ג'יאגואה הובאה כנראה על ידי מהגרי אירופה, ויש לה דמיון רב לסיפור המפלצת מלוך נס שבסקוטלנד, וגם בנהר סאו פרנסיסקו כמו בלוך נס נכתבו תילי תילים של סיפורים, עדויות ואף צילומים של אנשים שנשבעו שנתקלו באותו יצור מסתורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאו פרנסיסקו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555956405171
* BnF: cb154144433 (data)
* LCCN: sh85117431
* NKC: ge602587
* SUDOC: 027452972
* VIAF: 236812717
* WorldCat (עם VIAF): 236812717

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפסגה באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פסגת צ'פמן.

**פסגת צ'פמן** (באנגלית: **Chapman Peak**) היא פסגה ברמת מאגלניק, במרכז רכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 2,230 מטרים מעל פני הים.

הפסגה ממוקמת לגדתו המזרחית של קרחון אלן, ולגדתו המערבית של קרחון אראפיה.

הפסגה ממוקמת 8 קילומטרים צפונית-מזרחית להר ג'מפר.

היסטוריה
--------

### גילוי הרכס

הפסגה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1957–1959.

### מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הפסגה נקראת על שמו של ג'ון ה. צ'פמן (John H. Chapman), מחיל האוויר של ארצות הברית, שהשתתף בהקמת תחנת הקוטב הדרומי במהלך השנה הביולוגית הגיאופיזית הבינלאומית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסגת צ'פמן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* פסגת צ'פמן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* פסגת צ'פמן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תרשים הנוף הנשקף מפסגת צ'פמן באתר peakvisor

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי