כריכת המחזה, 1882
**אויב העם** (בנורווגית: **En folkefiende**) הוא מחזה משנת 1882 מאת מחזאי נורווגי, הנריק איבסן.

המחזה הוצג לראשונה בשנת 1883 בעיר כריסטיאניה (שהפכה לאוסלו בשנת 1925) ומאז הוצג בתיאטראות ברחבי העולם ואף בישראל במספר הפקות.

באשר לסוגה אליה יש לשייך את המחזה, כתב איבסן: "עד כה אינני בטוח אם אקרא למחזה קומדיה או רק דרמה. יש מרכיבים רבים המעידים על הצד הקומי, אך המחזה מבוסס על רעיון רציני".

המסר של איבסן
-------------

הנושא המרכזי של המחזה הוא את מאבקו של ד"ר תומאס שטוקמן, רופא המרחצאות, לטיהורם, בעקבות גילוי זיהום חיידקים במי המרחצאות. הוא מפנה את האשמה אל אחיו פיטר שטוקמן, ראש העיר הקטנה בנורווגיה בה מתרחשת העלילה. איבסן כתב את מחזהו כתגובה על הביקורת נגדו בעקבות מחזהו הקודם "רוחות" אשר נחשב אז כסקנדל. המחזה "אויב העם" תוקף את הצביעות הציבורית ומתאר בעיות איכות סביבה הקיימות בעולמנו, ולכן המסר שלו אקטואלי. הוא מדגיש את האומץ של אדם יחיד, במקרה זה הרופא, לומר את האמת מול כוחו של המשטר. את המשטר מייצג לרוע מזלו, אחיו ראש העיר, שהורס כל יוזמה לטיהור המרחצאות, ללא סובלנות אנושית מינימלית. המחזה גם לועג לא מעט לאנשים שהולכים "עם הראש בקיר" , כד"ר שטוקמן עצמו.

עלילה
-----

ד"ר תומאס שטוקמן נוהג לארח בביתו את העיתונאי בילינג, עורך העיתון הופשטאד, המדפיס אסלקסן, וקפיטן הורסטר. אשתו של הד"ר, קתרינה, מגישה סעודות ויין לכולם. באותו ערב מגיע גם ראש העיר, פיטר שטוקמן, שהוא אחיו של ד"ר תומאס שטוקמן. פיטר מסרב לאכול ולשתות ומביע זלזול במתהוללים, וקורא את אחיו העיתונאי לסדר. הוא מבקש לדעת בדיוק מה כתוב במאמר שהגיש ד"ר שטוקמן לפרסום בעיתון. לאחר צאתו, מתברר שד"ר שטוקמן ביקש מהאוניברסיטה לבצע בדיקת מעבדה. הוא מקבל מכתב ובו נאמר שיש חידקים רעילים במים, הגורמים למחלות ועלולים לגרום למוות של הבאים להבריא בבית המרחצאות העירוני, בו עובד הרופא. מרגע זה ואילך מתחיל המאבק המתיש בין הד"ר שטוקמן לאחיו. ד"ר שטוקמן מנסה לטהר את המים מכל מרכיב רעיל. ואילו פיטר אחיו מנסה להבהיר לכולם שמחיר העבודות המוצעות על ידי אחיו החלמן, עצום והעיר לא תוכל לעמוד בהוצאה זו. המחיר יגרום לאבטלה ומחסור במשך שנתיים ויותר.

בתחילת המאבק יש תחושה שכל האורחים הבאים לסעוד אצל קתרינה שטוקמן, עומדים מאחורי ד"ר שטוקמן. כולם ללא יוצא מהכלל מעודדים אותו ואף דוחפים אותו לכתוב מאמרים בנושא, ולהחריף את מאבקו. כולם אף מבטיחים לו תמיכה מוחלטת.

בקטע קומי במיוחד, נפגש ד"ר שטוקמן עם עורכי העיתון ומזרז אותם לפרסם את מאמרו הראשון בנושא. במאמר זה הוא קורא לסגירת המרחצאות ושיפוצם ולהתקנת מערכת צינורות חדשה תוך סילוק הווירוסים הרעילים, המסכנים את בריאות הציבור. לאחר צאתו, מגיע אחיו ומצליח לשכנע אותם על החלטתם לפרסם מאמר שכזה שיגרום לסגירת המרחצאות. הוא מגלה להם את מחירי העבודות הדרושות, את המחיר הכבד שיידרש מבעלי הבתים, מן הפועלים במפעלים וכך הלאה. דבריו אלו מתחילים לעורר בהם ספקות כבדים נגד מאבקו הצודק של הד"ר. באותו רגע, חוזר הד"ר ואילו ראש העיר מזדרז, בהמלצת העורך והמדפיס, להסתתר מפני אחיו. אך פיטר שוכח את כובעו ומקל הכבוד, המעיד עליו שהוא גם ראש המשטרה בעיר. כאשר הד"ר מגלה את חפציו, הוא לוקח אותם, מניח את הכובע על ראשו, ונושא בידיו את מקלו. הוא מגלה את מחבואו ומגחך, בטענה שכעת התמנה הוא לראש העיר ולמנהל המשטרה. פיטר מנסה לקחת את הכובע והמקל. ותוך כדי המאבק, מתגלה לד"ר שנשאר לבדו במאבק של יחיד מול רבים. העורכים החליטו שלא לפרסם את מאמריו עוד.

ד"ר שטוקמן מחליט לקיים דיון פתוח בפני קהל, בנושא. כל הקהילה מתאספת בביתו של הקפיטן הורסטר. אמנם הד"ר חשב לקיים הרצאה, אך ראש העיר מנסה למנוע זאת באמצעים פשוטים. הוא ממנה את יו"ר הישיבה, המדפיס, שעבר לצידו, מאחר שהבין את כובד המחיר הדרוש, לעבודות השיפוץ. וכך, כל פעם שהד"ר תוקף בחריפות את ראש העיר והציבור שאיננו מסוגל לעשות דבר, ראש העיר ועוזריו עוצרים את האספה. בסופו של דבר מצביעים נגדו ומעניקים לו פה אחד את התואר אויב העם.

מאותו רגע ואילך מפטרים אותו ממשרתו וכך גם את בתו שעבדה בבית הספר המקומי. מכתבי נאצה נכתבו נגדה. אנשים זורקים אבנים על ביתם ושוברים את חלונותיהם. בעל הבית מודיע להם שעליהם לעזוב את ביתו מיד. ד"ר שטוקמן מחליט להגר לאמריקה. אחיו מביא לו את מכתב הפיטורין ומייעץ לו לעזוב, ולכתוב מכתב התנצלות. השנאה ביניהם מגיעה לשיא.

במקביל מר קיל, אביה של קתרינה, קונה את מניות המרחצאות, שהוזלו מאוד. הוא מנסה להעביר את המסר לד"ר שאיננו מבין במה מדובר. להפך, הוא כועס עליו על שהוא מבזבז את כספה של בתו על מניות שערכם ירד. מר קיל טוען שהכל תלוי בו, אם ישנה תפישתו ויגיד שטעה, המניות יעלו. אך הד"ר ביושרו מסרב. וממשיך במאבקו למרות הבידוד המוחלט אליו נקלע. גם כל לקוחותיו עוזבים אותו.

ואז מתרחש השינוי. קפטן הורסטר מזמין את משפחת הד"ר לגור בביתו. האולם בו התקיימה ההחלטה לכנותו אויב העם, יהיה המקום לבית הספר בו ילמדו ילדי רחוב, אותם יכין הד"ר להיות אזרחים מושלמים דוברי אמת. לפתע מגיעים אליו העורך והמדפיס ושוב מנסים לעבור לצידו, על מנת לזכות בכסף שמר קיל ירוויח ממכירת המניות, לאחר הצהרת הטעות של הד"ר. הד"ר מסלק אותם בבושת פנים, עם מקל בידו. ביטחונו שב אליו והוא מכריז שהוא האיש החזק ביותר בעיר ובעולם. הדבר מעורר מעט גיחוך אצל רעייתו קתרינה, המכריזה שגם היא וילדיה היו לצידו, כך שלא היה בודד לחלוטין.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אויב העם (מחזה)** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אויב העם (מחזה)** |

* אויב העם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאטרון הקאמרי תל אביב ובתיאטרון הטכניון *ההצגה אויב העם*, נבדק ב-2022-07-03
2. ↑  סיכום המחזה באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb120007231 (data)
* GND: 4200945-5

 |