recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Smoke On The Water** (מאנגלית: **עשן מעל המים**) הוא שיר בסגנון רוק כבד מאת להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל. השיר יצא לאור במאי 1972 ונכלל באלבום Machine Head. נודע בעיקר בזכות ריף הגיטרה המפורסם שלו ונחשב לשיר המזוהה ביותר עם הלהקה.

תוכן השיר
---------

השיר מתאר את חוויותיהם של חברי הלהקה בעת שהגיעו למונטרה שבשווייץ, בדצמבר 1971 על מנת להקליט את אלבומם "Machine Head", כשבכוונתם להשתמש ב"אולפן הנייד" של להקת הרולינג סטונז באולם הקזינו שבעיר. עוד בטרם החלה הלהקה בהקלטות, הופיע באולם פרנק זאפה ולהקתו "The Mothers of Invention" ובעת ההופעה (שבה נכחו חברי הלהקה) ירה אלמוני באקדח נורים לעבר התקרה ובכך גרם לשרפת הבניין עד היסוד יחד עם כל הציוד של להקתו של זאפה. שם השיר "Smoke on the water" מתייחס לעשן שריחף מעל אגם ז'נבה שעל גדותיו בנויה העיר, כשחברי הלהקה צפו במחזה המרהיב מחלון חדרם שבמלון.

הקלטת השיר
----------

הלהקה נותרה ללא אולפן הקלטות כשברשותם ציוד טכני יקר, ונאלצה לחפש אחר מקום אחר שיתאים להקלטה. מספר רעיונות הועלו, ביניהם תיאטרון מקומי, אך זעמם של השכנים על הרעש שיצרה הלהקה, אילץ אותם לעזוב את המקום. לאחר כשבוע של חיפושים, אחד מחברי הלהקה העלה רעיון להקליט את האלבום בלובי של מלון "Grand Hotel" שבעיר. הם שמו לב לצליל המיוחד שנוצר כתוצאה מההקלטה במקום, והחליטו להקליט שם את האלבום כולו.

דירוגים ומיקומים
----------------

השיר זכה לפופולריות עצומה בזכות ריף הגיטרה שלו ונחשב עד היום לאחד מסמלי הרוק הידועים ביותר.
הוא דורג במקום 434 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון, במגזין "Total Guitar" דורג השיר במקום הרביעי ברשימת "20 הריפים הטובים ביותר" ובשנת 2004 דירג מגזין "Q magazine" את השיר במקום ה-12 ברשימת "100 קטעי הגיטרה של כל הזמנים".

**מיקומים במצעדים**:

| מצעד (1977) | מקוםבמצעד |
| --- | --- |
| קנדהקנדה המצעד הקנדי | 2 |
| ארצות הבריתארצות הברית בילבורד | 4 |
| אוסטריהאוסטריה המצעד האוסטרי | 11 |
| הולנדהולנד המצעד ההולנדי | 11 |
| גרמניהגרמניה המצעד הגרמני | 20 |
| בריטניהבריטניה המצעד הבריטי | 21 |
| אוסטרליהאוסטרליה המצעד האוסטרלי | 54 |
| צרפתצרפת המצעד הצרפתי | 64 |

גרסאות כיסוי
------------

לשיר נוצרו גרסאות כיסוי רבות של להקות דוגמת Black Sabbath, איירון מיידן, Acid Drinkers ורבות אחרות.

כרונולוגיית הרצועות באלבום
--------------------------

| Machine Head - רשימת הרצועות |
| --- |
| *Never Before*4 | **Smoke on the Water**5 | *Lazy*6 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Smoke on the Water" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Smoke on the Water" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"Smoke on the Water" באתר SecondHandSongs
* מילות השיר באתר שירונט
* Smoke On The Water - the story

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת 500 השירים, במגזין הרולינג סטון
2. ↑  רשימת 20 הריפים הטובים, במגזין "Total Guitar"
3. ↑  רשימת 100 קטעי הגיטרה, במגזין Q

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: c6a2f0a7-820d-3189-8415-a25363caad4b

 |
**דגל חבל הסאר** הוא דגלה של המדינה הגרמנית חבל הסאר. עיצובו של הדגל מתבסס על עיצוב דגל גרמניה - טריקולור אופקי בצבעי שחור-אדום-זהב ובמרכזו מוטבע סמל חבל הסאר.

היסטוריה
--------

לאחר הפרדת חבל הסאר מגרמניה בעקבות חוזה ורסאי אשר שם קץ למלחמת העולם הראשונה, אימץ לעצמו החבל דגל בעיצוב טריקולור שחור-לבן-כחול. שילוב צבעים זה היה שלוב הצבעים של פרוסיה (שחור-לבן) ובוואריה (כחול-לבן), עיצוב אשר סימל את חלקי המחוזות אשר מהם הוקם החבל. עם סיפוחו מחדש לגרמניה הנאצית בשנת 1935 הופסק השימוש בדגל.

ניצחון בעלות הברית בסיומה של מלחמת העולם השנייה הוביל לכיבוש צרפתי בחבל הסאר, כיבוש אשר נמשך 12 שנה עד 1957. מעל שטחי הכיבוש התנוסס דגל צלב נורדי לבן על רקע כחול ואדום - כצבעי דגל צרפת. דגל זה בוטל עם איחוד חבל הסאר לגרמניה בשנת 1957 והפיכת החבל למדינה גרמנית.

ראו גם
------

* סמל חבל הסאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל חבל הסאר** בוויקישיתוף
* חבל הסאר, באתר דגלי העולם (באנגלית)

| דגלי גרמניה |
| --- |
| הדגל הלאומי | הדגל הלאומי |  |
| דגלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה • סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |
| דגלים נוספים | דגל הצי הגרמני • נס הנשיא |
| דגלים היסטוריים | דגל באדן • דגל פרוסיה • דגל גרמניה המזרחית • דגל המלחמה של הרייך |
**ויליאם קומינג**, באנגלית: **William Cuming** (1769–1852) היה צייר דיוקנאות אירי, נשיא האקדמיה המלכותית היברניאן.

ביוגרפיה
--------

קאמינג נולד בשנת 1769, הצעיר מבין ארבעת בניו של ויליאם קאמינג. הוא הפך לתלמיד בבתי הספר של אגודת דבלין ב-1785, שם זכה במדליית כסף ב-1790 עבור רישום דמויות. לאחר שסיים את הכשרתו הוא התבסס כצייר היסטורי ודיוקנאות בדבלין. בשנת 1793 הוא הוזמן על ידי תאגיד דבלין לצייר את דיוקנו של ראש עיר לשעבר. 

בשנת 1795 עבר קאמינג לביתו של אחיו יו ברחוב אנגלסי, שם נשאר עד 1808, אז עבר לרחוב קלייר 15. בשנת 1800, הוא תרם את תרומתו הראשונה לתערוכות שערכו אמני דבלין ברחוב דאם. הוא הציג אחד-עשר דיוקנאות בתערוכה באותה שנה, ועבודותיו הופיעו ברוב התערוכות עד 1813. הוא זכה לציון מיוחד בזכות דיוקנאותיו של יושבות. עם זאת, הוא היה מבוסס כלכלית מספיק כדי לא להיות לחוץ בעבודתו, ובילה זמן רב בנסיעות ברחבי אירופה.

ב-1811 הוא היה נשיא אגודת האמנים בדבלין, ובשנת 1823 הוא נבחר להיות אחד החברים המקוריים של האקדמיה המלכותית היברניאן שנוסדה באותה העת. הוא הציג באקדמיה מהתערוכה הראשונה שלה ב-1826 עד 1831, ותרם חמש עשרה תמונות בסך הכל. באפריל 1829 הוא נבחר לנשיא האקדמיה, תפקיד שמילא עד אוקטובר 1832, אז התפטר ופרש מציור. באותה שנה הוא ביקר את אחיו הבעלים של מטע סוכר, באיי הודו המערבית. עם שובו, המשיך במעורבותו באקדמיה, והפך לאוצר ב-1835. לבסוף הוא התפטר מחברותו בינואר 1837, והפך לחבר כבוד. בשנת 1827, הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמי לשם כבוד.

הוא מת בביתו בדבלין, ב-5 באפריל 1852.

צ'ארלס סי אינגהם היה תלמידו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם קומינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Strickland, Walter S. "William Cuming". A Dictionary of Irish Artists. Library Ireland.
2. ↑  Dunlap, William (1834). History of the Rise and Progress of the Arts of Design in the United States. New York: George P. Scott and Co. p. 271

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6791 7965
* RKD: 19370
* ULAN: 500006345
* VIAF: 95719470
* WorldCat: viaf-95719470

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ויליאם קומינג"**.
**נג'ים "ג'ימי" עבדו** (בערבית: **نجيم "جيمي" عبدو**; נולד ב-13 ביולי 1984) הוא כדורגלן עבר קומורי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

עבדו נולד במרטיג שבצרפת להורים שהיגרו מקומורו. הוא התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מועדון הכדורגל המקומי ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון, עד שבגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת.

ב-25 ביולי 2003 חתם בסדאן מהליגה הצרפתית השנייה. ב-6 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד גרנובל. בעונת 2004/2005 הפך לשחקן הרכב בקבוצה וב-12 בנובמבר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד מונפלייה. במהלך עונת 2005/2006 נפצע ונעדר מרוב משחקי הקבוצה. ב-18 בנובמבר 2006 חזר למגרשים בהפסד 1-0 לאולימפיק ליון, בו גם כבש שער עצמי.

בקיץ 2007 חתם בפלימות' ארגייל מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לבארנסלי. ב-1 בדצמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0-3 נגד סקונת'ורפ יונייטד.

ב-3 ביולי 2008 חתם במילוול מהפוטבול ליג הראשונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-3 לאולדהאם אתלטיק. ב-11 באוקטובר 2008 עבדו הבקיע את השער הראשון שלו במילוול, בניצחון 1-3 נגד טרנמיר רוברס. שבוע לאחר מכן, הורחק בניצחון 0-1 נגד הרפורד יונייטד. ב-14 במאי 2009 הבקיע בחצי גמר פלייאוף העלייה לפוטבול ליג נגד לידס יונייטד. בתחילת עונת 2009/2010 האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת 2013. בעונת 2011/2012 נבחר לכדורגלן העונה של המועדון על ידי האוהדים.

ב-15 ביולי 2017, עבדו הושאל ל-AFC וימבלדון. ב-5 באוגוסט 2017 עבדו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1–1 ב-סקאנת'רופ יונייטד וכבש את שער הבכורה שלו באותו משחק.

בסיום העונה, שוחרר ממילוול וחזר למרטיג.

קריירה בינלאומית
----------------

עבדו נולד בצרפת להורים שהיגרו מקומורו ולכן היה זכרי לייצג את שני הלאומית. ב-9 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קומורו בהפסד 1-0 למוזמביק. כעבור מספר חודשים, עבדו נעדר מסגל הנבחרת ובשנת 2014 זומן לסגל הנבחרת מחדש. במרץ 2016 שימש לראשונה כקפטן הנבחרת.

עבדו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2021.

תארים
-----

מילוול
* פלייאוף העלייה לפוטבול ליג הראשונה: 2010, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ימי עבדו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת קומורו – גביע אפריקה לאומות 2021** |
| --- |
| 1 ע. אחמדא • 
2 בן בוינה • 
3 ק. עבדאללה • 
4 ג'. עבדו • 
5 עלי מוחמד • 
6 אמדהומה • 
7 אמשנגמה • 
8 ר. עבדאללה • 
9 י. אמשנגמה • 
10 מאמאדי • 
11 ג'ומוי • 
12 מתוויר •
13 אל-האדהור • 
14 זאהארי •
15 בן ג'אלוד יוסוף •
16 חוסייני •
17 אבובאכארי •
18 באשירו •
19 בורהאן •
20 מוחמד •
21 בן נבוהאנה •
22 שאמד •
23 מוחמד יוסוף •
24 מוגני •
25 באכארי •
26 סלמאני •
27 סואהי •
28 ק. אחמדא •
מאמן: א. עבדו | קומורוקומורו |
התיאטרון הרומי
מראה בג'מילה
**ג'ימילה** (בערבית: **جيميلة**, בלטינית: **Cuicul או Curculum**) הוא כפר הררי באלג'יריה השוכן במחוז סטיף באלג'יריה, השוכן במרחק של 240 ק"מ מזרחית לאלג'יר וכ-45 ק"מ דרומית לחופי הים התיכון. הכפר ניצב באזור בו נמצאות הריסות מתקופת הברברים והאימפריה הרומית. ג'ימילה הוכרז ב-1982 כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו. הכפר זכה למעמד זה בשל ההתאמה שיש בו בין האדריכלות הרומית לבין הסביבה ההררית. הבניינים המפורסמים בג'ימילה הם התיאטרון, שני פורומים, מקדשים, בזיליקות, קשתות, רחובות ובתי מגורים.

היסטוריה ותיאור
---------------

האתר הארכאולוגי נמצא במרחק קצר מהעיר קונסטנטין, והוא נחשב לאתר ארכאולוגי חשוב באלג'יריה בזכות חשיבותו ההיסטורית, חשיבות שזכתה להכרה רשמית בידי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים.

העיר הרומית קויקול (לטינית Cuicul) הוקמה בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי נרווה. למיקומה של העיר הייתה חשיבות אסטרטגית, כיוון שהיא הייתה ממוקמת בעמדה הגנתית טובה על דורבן (פסגה משנית של הר) בגובה 900 מטרים, בין ואדי גוארגור ובטאמה.

סגנון הבנייה באדריכלות הרומית הותאם למגבלות הגאוגרפיות של האזור. בשני הקצוות של הקארדו נבנו שערים. במרכז העיר נבנה הפורום שהוא כיכר עירונית בגודל 48X44 מטרים, ומסביב לפורום נבנו בניינים ששימשו למטרות אזרחיות שונות. במערב העיר נבנתה הבזיליקה, הקפיטולין (על שם גבעת הקפיטולין ברומא העתיקה) בצפון, ובמזרח נבנתה הקוריה. 

המגורים המלכותיים קושטו בפסיפסים מורכבים, והם נקראו על שמם (בית אירופה וכדומה). המגורים הורחבו מאוד במהלך המאה ה-2 לעבר הרובע המרכזי של העיר, היכן ששכנו מקדש ונוס והמאקלום (מתחם שוק).

אולם, המגבלות הגאוגרפיות הקשו על העיר להתפתח. העיר החלה להתפתח החל מהמאה ה-2, כאשר החלה בנייתו של רובע חדש בחלקה הדרומי. ברובע נבנו מבנים ציבוריים ופרטיים כאחד: קשת קרקלה (216), המקדש של משפחתו של ספטימיוס סוורוס שהיה סוג חדש של פורום, תיאטרון שהושלם בתקופת אנטונינוס פיוס ובתי מרחץ שנבנו בתקופת שלטונו של קומודוס. המבנים הבולטים שנבנו בסגנון קלאסי הם בזיליקת הבגדים שבה נערך המסחר בבדים, ומזרקה שנבנתה בסגנון מזרקת מטא סודנס ברומא.

הרובע הדרומי היה המקום שבו התבססה הנצרות, וישנם אזכורים לבישוף פודנטיאנוס מקויקול המתוארכים לשנת 255). ברובע זה נמצאים גם השרידים של מספר מבנים הקשורים לנצרות: שתי בזיליקות, קפלה, אגן טבילה (המקום שבו עורכים טבילה לנצרות) ומספר בתי מגורים ששימשו את הבישוף והכמרים.

באופן כללי, המשאבים שסייעו לפריחתה של העיר היו חקלאיים (דגנים, עצי זית וחוואות). העיר ננטשה בין המאה ה-5 למאה ה-6, לאחר נפילתה של האימפריה הרומית. הוונדלים שלטו בעיר במשך תקופה קצרה מאוד, וב-553 הביזנטים כבשו אותה בחזרה. בתקופה מאוחרת יותר האזור היה נתון לשליטת המוסלמים שלא אכלסו את קויקול מחדש, אך שינו את שמה לג'ימילה, שם שמשמעותו בערבית היא יפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ימילה** בוויקישיתוף
* מידע על העיר באתר lexicorient.com
* תמונות מג'ימילה

| Flag of AlgeriaFlag of Algeria סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית באלג'יריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מצודת בני חמאד • תיפאזה • ג'ימילה • עמק מזאב • טאסילי נאג'ר • תימגאד • הקסבה באלג'יר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4091065-9
* VIAF: 237265657
* WorldCat (עם VIAF): 237265657

 |
**ג'ימי מריט** (באנגלית: **Jymie Merritt**;‏ 3 במאי 1926 - 10 באפריל 2020) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי, אשר השתתף ביצירת סגנון ההארד בופ. כמו כן היה נגן גיטרה בס בסגנון הרוק. גם בנו, מייק מריט, הוא בסיסט מוכר.

חייו והקריירה שלו
-----------------

מריט נולד בפילדלפיה, והחל להתעניין בבס כאשר שמע את ההקלטות של התזמורת של דיוק אלינגטון בעודו בבית הספר. הוא התלהב מנגינתו של הקונטרבסיסט שניגן בתזמורת של אלינגטון, ג'ימי בלנטון. לאחר שירותו בצבא ארצות הברית החל ללמוד קונטרבס בסגנון קלאסי, אך משיכתו עוד הייתה לג'אז. הוא ניגן בג'אם סשנז, שהתקיימו בבית אימו, עם מוזיקאים חשובים כמו פילי ג'ו ג'ונס, ג'ימי הית', ג'ון קולטריין ובני גולסון. מאוחר יותר, ניגן עם בי בי קינג ומוזיקאי בלוז ורית'ם אנד בלוז אחרים. הוא גם בילה תקופה מסוימת עם כריס פאוול מיד אחרי פרישתו של קליפורד בראון והופיע מספר פעמים עם מוזיקאי ג'אז כגון לסטר יאנג, סאני סטיט ורוי אלדריג'.

מריט התפרסם בעיקר בעקבות עבודתו בשליחי הג'אז של ארט בלייקי בין השנים 1958 ל-1962. בתקופה ההיא ההרכב פרח והוציא אלבומים מפורסמים כמו 'Moanin‏ ו-A Night in Tunisia. היה זה עידן הזהב של הבסיסט, ובתקופה זו ציין שהבסיסטים האהובים עליו (אחרי בלנטון) הם ריי בראון, צ'ארלי מינגוס, אוסקר פטיפורד, אל מקהיבן ופול צ'יימברס.

בשנות השישים ניגן בחמישייה של מקס רואץ' ובשנות השבעים עם לי מורגן. כמו כן, ניגן רבות עם דיזי גילספי וארצ'י שפ. בתקופה הזו היה מהראשונים שהשתמשו באמפג לבס.

במשך כמה עשורים, עד שנת 2005, מריט הופיע דרך קבע עם קונטרבס ועם בס אקוסטית בפילדלפיה, וכן הלחין לחנים מודרניים בעזרת בס בעל שישה מיתרים.

הוא נפטר ב-10 באפריל 2020 מסרטן הכבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ימי מריט** בוויקישיתוף

* ג'ימי מריט, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'ימי מריט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ימי מריט, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי הערות האלבום Moanin' שכתב לאונרד פד'ר באלבום המקורי.
2. ↑  Nate Chinen, Jymie Merritt, Bassist Who Brought a Rooted Yet Exploratory Spirit to Post-Bop, Dies at 93, www.wbgo.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13897427n (data)
* GND: 134592670
* ICCU: MODV295203
* ISNI: 0000 0000 5513 6336
* LCCN: n84148413
* MusicBrainz: 48507130-0203-48f0-8b24-3573a29d1ccf
* NTA: 074107119
* SUDOC: 144216809
* VIAF: 22328141
* WorldCat: lccn-n84148413

 |
הירונימס, מתרגם הוולגטה בציורו של דומניקו גירלנדיו
**יום התרגום הבין-לאומי** מצוין כל שנה ב-30 בספטמבר, ביום מותו של הירונימוס, מתרגם התנ"ך. מי שנחשב פטרון המתרגמים. היום מצוין על ידי הפדרציה הבינלאומית של המתרגמים, מאז שהוקמה ב-1953. הפדרציה קידמה את הרעיון להכרה ביום התרגום כיום רשמי, על מנת להדגיש את הערך של התרגום לציבור הרחב, להלל את עבודתו של המתרגם, ולהכיר בחשיבותו של המקצוע בעולם. ביום התרגום הבינלאומי נערכים כנסים אירועים וסימפוזיונים העוסקים בתרגום על היבטיו השונים.

החלטת האו"ם
-----------

ב-24 במאי 2017, העצרת הכללית של האומות המאוחדות הכריזה על ה-30 ספטמבר כיום התרגום הבינלאומי מתוך הכרה בתפקידו של המתרגם המקצועי בחיבור בין האומות. עשר מדינות – אזרבייג'ן, בנגלדש, בלארוס, קוסטה ריקה, קובה, אקוודור, פרגוואי, קטר, טורקיה, טורקמניסטן, ווייטנאם –  חתומות על טיוטת החלטה שמספרה A/71/L.68. ההחלטה נותנת דגש לחשיבות של רב לשוניות וגוון באופן כללי. למתורגמנים, יש תפקיד משמעותי ביישום מטרות הפיתוח בר קיימא, בקידום פתיחות, שוויון ודיאלוג, ובקידום הבהירות והאקלים החיובי בתקשורת הבינלאומית.

כמו כן מספר ארגונים תמכו בהחלטה: האיגוד הבינלאומי של מתורגמני כנסים, פדרציית המתרגמים הבינלאומית, Red T (ארגון מתרגמים באזורי קונפליקט) והאיגוד העולמי של מתורגמני שפת הסימנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח החלטת עצרת האו"ם A/71/L.68
* אתר האו"ם ליום התרגום הבינלאומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  #LoveYourLinguist: GALA Celebrates International Translation Day, GALA Global (באנגלית) (ארכיון)
2. ↑  International Translation Day 2018 | The Chronicle, www.atanet.org (ארכיון)
3. ↑  International Translation Day, 30 September, www.un.org (באנגלית)
4. ↑  "UN declares 30 September World Translation Day" (PDF). *aiic.org*. 2017-06-20. נבדק ב-2018-08-11.
5. ↑  "UN Officially Declares September 30 as Translation Day: Reactions | Slator". *Slator* (באנגלית אמריקאית). 2017-05-29. נבדק ב-2018-08-11.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגרעיני דגן שעברו תהליך של הלתתה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו לתת (פירושונים).
גרעיני לתת
**לֶתֶת** (בלועזית: **malt**, **מַאלְט**) הוא השם הכללי הניתן לגרעיני דגן (לרוב שעורה) שעברו תהליך של הנבטה וייבוש הנקרא הלתתה.

ללתת מגוון שימושים קולינריים, ביניהם התססת משקאות אלכוהוליים, אפיית לחם, הכנת חומץ ואף מספר ממתקים.

תהליך ההלתתה
------------

בחלקו הראשון של תהליך ההלתתה, מאפשרים לגרעיני הדגן (לרוב שעורה) לנבוט על ידי ויסות האקלים סביבם לרמות טמפרטורה ולחות נכונות. בשלב זה של הנביטה נוצרים בגרעין אנזימים המפרקים את מאגרי האנרגיה שבתוך הגרעין - העמילן שבו. 

פירוק העמילן על ידי האנזימים מתבצע בשני שלבים: בשלב הראשון מפורק דופן התא המכיל את העמילן, ובשלב השני מפורק העמילן עצמו.

לאחר שהאנזימים מפרקים את דפנות תאי העמילן, ולפני שהם מְאַכְּלים את העמילן עצמו, מגיע השלב השני בתהליך, שלב שבו עוצרים את תהליך הנביטה על ידי חימום של הגרעינים בתנורים שהטמפרטורה בהם נעה בין 38°C ל-49°C. התהליך עוצר את התפתחותם של האנזימים, ומשמר אותם במצב האחרון שבו הם נמצאו (מצב שבו הם מסוגלים לפרק עמילן ולהופכו לסוכרים). 

לבסוף מיובש הלתת בחום של כ-60°C עד 71°C, עד שהגרעינים מגיעים למצב שבו אחוז הלחות בהם אינו עולה על 6%.

בתהליך יצור משקאות אלכוהוליים משמשים האנזימים ה"מוקפאים" לפירוק העמילנים לסוכרים, אותם הופכים השמרים שבתערובת מאוחר יותר לאלכוהול.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לתת** |

* לתת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545948205171
* BnF: cb11981874h (data)
* GND: 4168742-5
* LCCN: sh85080193
* NDL: 00560487
* NKC: ph125614

 |
**הנריק הקטור סימירדזקי** (בפולנית: **Henryk Siemiradzki**‏; 24 באוקטובר 1843 – 23 באוגוסט 1902) היה צייר פולני שבסיסו ברומא, הידוע בעיקר בזכות האמנות האקדמית המונומנטלית שלו. הוא התפרסם במיוחד בתיאורי סצינות מהעולם היווני-רומאי העתיק ומהברית החדשה.

רבים מציוריו מתארים סצנות מן העת העתיקה, לעיתים קרובות סצינות פסטורליות או יצירות פסטורליות המציגות את חייהם של הנוצרים הראשונים. הוא צייר גם סצינות, נופים ודיוקנאות מקראיים והיסטוריים.

ביוגרפיה
--------

סימירדזקי נולד לאציל פולני וקצין בצבא הרוסי הקיסרי בבלגורוד (מחוז חרקוב, אוקראינה), ליד העיר חרקוב, שם הוצב הגדוד של אביו. מקור המשפחה בראדום וקיבלה את שמה מהכפר סימיראדז. אחד הענפים התיישב ליד נובוגרודק בסוף המאה ה -17.

סבו של הנריק מילא את תפקיד מינהלי במחוז. הוריו היו חברים קרובים עם משפחתו של אדם מיצקביץ'. הוא למד בגימנסיה בחרקוב שם התנסה לראשונה בציור אצל המורה המקומי, בספרצ'י, תלמידו לשעבר של קרל בריולוב. הוא נכנס לבית הספר לפיזיקה-מתמטיקה של אוניברסיטת חרקוב ולמד שם מדעי טבע, אך גם המשיך לצייר.

קריירה אמנותית
--------------

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה עם תואר, הוא נטש את הקריירה המדעית שלו ועבר לסנט פטרסבורג ללימודי ציור באקדמיה הקיסרית לאמנויות בין השנים 1864 עד 1870.

עם סיום לימודיו הוענק לו מדליית זהב. בשנים 1870–1871 למד בהוראת קרל פון פיילוט במינכן במלגה מהאקדמיה. בשנת 1872 עבר לרומא ובהמשך בנה שם סטודיו. בקיץ היה באחוזתו בסטרצ'לקוב ליד צ'נסטוחובה.

בשנת 1873 קיבל את התואר אקדמאי של האקדמיה הקיסרית לאמנויות על ציורו "ישו והחוטא". בשנת 1878 קיבל את מסדר לגיון הכבוד הצרפתי ומדליית זהב בתערוכה העולמית בפריז עבור הציור אגרטל הפרחים.

בשנים 1876–1879 עבד סימירדזקי על ציורי קיר עבור קתדרלת ישו המושיע (מוסקבה) בין שאר הפרויקטים הגדולים שלו. בשנת 1879 הוא הציע למוזיאון הלאומי הפולני החדש את אחת מיצירותיו הידועות ביותר, "לפידים של נירו", שצויר בסביבות 1876. היצירות מוצגות במוזיאון בעיר העתיקה של קרקוב.

בסביבות 1893 עבד סימירדזקי על שני ציורים גדולים עבור המוזיאון ההיסטורי הממלכתי (מוסקבה) ובשנת 1894 הפיק את התפאורה המונומנטלי שלו לתיאטרון יוליוס סלובקי בקרקוב.

הוא נפטר בסטרז'לקוב בשנת 1902 ונקבר במקור בוורשה, אך בהמשך הועברו שרידיו לפנתיאון הלאומי בסקאלקה בקרקוב.

גלריה
-----

* הלפידים של נירוהלפידים של נירו
* ריקוד החרבותריקוד החרבות
* A Christian Dirce A Christian Dirce
* ישו והשומרוניתישו והשומרונית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנריק סימירדזקי** בוויקישיתוף
* הנריק סימירדזקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Henryk Siemiradzki, artyzm.com
2. ↑  Henryk Siemiradzki, Culture.pl (באנגלית)
3. ↑  Henryk Siemiradzki, including Bibliography. histmag.org
4. ↑  Peck, H. T.; Colby, F. M. eds. Siemiradzki, Henryk, **The New International Encyclopædia**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12162463b (data)
* GND: 117366498
* ISNI: 0000 0001 2133 7815
* LCCN: n86045453
* LNB: 000148591
* NKC: js2012677572
* NLP: A11800926
* RERO: 02-A025312389
* RKD: 72483
* SNAC: w6sb4x94
* SUDOC: 148344496
* ULAN: 500011299
* VIAF: 54924066
* WorldCat: lccn-n86045453

 |
**יום התחבורה הציבורית הבין-לאומי** מצוין מדי שנה ברחבי העולם לשם כיבוד מעמדה של התחבורה הציבורית על פני הרכב הפרטי.

היסטוריה
--------

ב-22 בספטמבר 1996 נערך ה-"Car Free Day" (יום ללא מכוניות) הראשון באירופה. זאת הייתה יוזמה עצמאית שהתקיימה בשלוש ערים: רייקיאוויק (איסלנד), באת' (אנגליה), ולה רושל (צרפת), שערכו פעילויות לעידוד השימוש בתחבורה ציבורית, אופניים והליכה ברגל, על חשבון השימוש ברכב פרטי. היוזמה התבררה כמוצלחת מאוד, וכעבור שנים אחדות התרחבה וזכתה לגיבוי ממשלות, ובהמשך הפכה לאירוע רשמי של האיחוד האירופי. האיחוד לא הסתפק רק ביום אחד והכריז על ה-"European Mobility Week" ("שבוע הניידות האירופאי").

במהלך השבוע הזה נערכים קמפיינים להסברה על תחבורה בת קיימא, מתקיימות פעילויות שונות במטרה לקדם תחבורה ציבורית, אירועי אופניים ובערים מסוימות אף מוקדשים חלקים שלמים מהעיר לתנועת אופניים והולכי רגל בלבד. תוכנית זו הצליחה לקדם את הנושא התחבורה הציבורית ברחבי אירופה, ובשנת 2010 כבר נרשמו לתוכנית למעלה מ-2000 ערים בעולם.

ציון היום במקומות שונים בעולם
-----------------------------

הכנס הפך לאירוע המרכזי בעולם התחבורה הציבורית, למקום המפגש השנתי לכל בעלי העניין ולכר פורה לרישות ויצירת שיתופי פעולה חדשים. לדוגמה: באתונה, נסגר מרכז העיר לכניסת כלי רכב למשך יממה שלמה, וההגעה אליו התאפשרה באמצעות רכבת תחתית בלבד. את מקומן של המכוניות תפסו הבזאר, יריד אמנות ואירועי מוזיקה. כמו כן, בבודפשט נערכים במשך שבוע אירועים שונים בנושא תחבורה בת קיימא. בין השאר, מוקדשים ימים לקידום נסיעה באופניים, הליכה ברגל ושייט על הדנובה (חלק ממערכת התחבורה הציבורית בעיר). ברומא נערכים אירועי אופניים והושקה פלטפורמת קאר-פולינג עירונית. גם שם נסגר מרכז העיר לכניסת כלי רכב פרטיים למשך יום שלם. בין הערים המשתתפות ניתן למצוא גם את ברצלונה, מדריד, טולוז, ציריך, רוטרדם, מונטריאול, מילאנו, אוסלו ועוד.

יום התחבורה הציבורית בישראל
---------------------------

בישראל מדי שנה עורך ארגון תחבורה "היום ומחר" את הכנס המרכזי בהשתתפות חברות התחבורה הציבורית, חברי כנסת, בכירי משרד האוצר, חברות התחבורה הציבורית, המגזר העסקי והחברה האזרחית. כנס יום התחבורה הציבורית ייצר בישראל שיח בין גורמי המפתח לקידום תחבורה ציבורית במדינה.

היוזמה שהחלה באירופה הפכה להצלחה עולמית וגרמה להשפעה גם עלינו, ובארץ יום תחבורה ציבורית מצוין מדי שנה החל משנת 2004. יום זה מהווה הזדמנות מעולה להעלאת המודעות בכל הנוגע לבעיות הנלוות עקב שימוש רב ברכב הפרטי : זיהום האוויר, זמן אבוד בפקקים ובעיות חברתיות בין עוברי הדרך**.**

נושא זה עלה לסדר היום כיוון שכ-65% מהתעבורה בארץ מבוצעת על ידי רכב פרטי. לעומת זאת, רק כ-30% מהאוכלוסייה הבוגרת בישראל משתמשת באוטובוסים וברכבת כאמצעי תחבורה עיקריים**.**

יום זה נוסד כדי להעלות את המודעות לשימוש בתחבורה הציבורית בישראל ולהעלות את הצורך לשפר את רמת השירות, תדירויות הקווים ומסלוליהם, ולספק לאוכלוסייה תמריצים וסיבות להעדיף אותה על פני הרכב הפרטי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  יום התחבורה הציבורית הכנס המרכזי בישראל של יום התחבורה הציבורית הבינלאומי
2. 1 2  יום התחבורה הציבורית, באתר civileng
**ארמין פריש** (בהונגרית: **Frisch Ármin**; מיגלץ, 13 בינואר 1866 – בודפשט, 13 באפריל 1948)  היה רב הונגרי, מורה יהודי, היסטוריון של הספרות בהונגריה. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.

ביוגרפיה
--------

ארמין פריש הוא בנם של איגנץ פריש ושל ינקה וייס. הוא נולד במיגלץ, בדרום ממלכת הונגריה (היום צפון סרביה). בין השנים 1884–1894 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1893 קיבל דוקטורט במדעי הרוח בבודפשט ובשנת 1895 סמיכה לרבנות. הוא גם קיבל תעודת הוראה לתיכון לשפות יוונית ולטינית. משנת 1898 היה מורה לדת של הקהילה היהודית של פשט ומשנת 1920 היה יועץ תרבותי של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. פריש זכה להישגים רציניים בעריכת ספריית המסמכים היהודית ההונגרית ועבודתו ככותב ספרי לימוד. שמו נקשר בארגון בית החניכות והכשרת אמנים של האגודה לתרבות ציבורית. הוא שרד את השואה ונפטר בשנת 1948 בגיל 82 והובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. אשתו הייתה אילונה בלוך.

עבודותיו
--------

* תורת האתיקה של קאנט, תוך התחשבות מיוחדת בכלליות ובצורך, בודפשט, 1893
* קטעים מספר תהילים. עם מבוא, הסברים על נושא ושפה, בודפשט, 1901
* Monumenta Hungariae Judiaca, בודפשט, 1903
* קטעים מהספרות היהודית לאחר התנ"ך, בודפשט, 1906 (מהדורה מחודשת 1993), מסת"ב 963-7780-24-6
* חינוך דתי בתיכון מתוך ספר תהילים, בודפשט, 1899
* קטעים מספרי הנביאים, בודפשט, 1903
* היסטוריה של היהודים משנת 1492 ועד היום, בודפשט

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. ארמין פריש
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. ארמין פריש.
* ספרנותו של גזה פטריק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמין פריש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 419/1948. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261329705171
* ISNI: 0000 0004 0274 3377
* VIAF: 298853225
* WorldCat: viaf-298853225

 |
אותיות רוסיות
**יום השפה הרוסית** חל ב-6 ביוני. ביום זה חל יום הולדתו של אלכסנדר פושקין, משורר מודרני שנחשב בידי רבים כאבי הספרות הרוסית המודרנית.

יום שפה הרוסית הוא אחד מהימים שנקבעו על ידי החלטת האו"ם מטעם אונסק"ו. יום השפה הרוסית הוא אחד מהימים הרשמיים של האו"ם לציון שש השפות הרשמיות של האו"ם: אנגלית, ערבית, ספרדית, סינית, רוסית וצרפתית. כמו כן נקבע על ידי אונסק"ו יום לציון השפות הילידיות, יום שפת האם ויום השפות. מטרה נוספת היא להעלות מודעות להיסטוריה ולתרבות ולפיתוח של אחת כל משש השפות הרשמיות של האו"ם בקרב אנשי הארגון.
אחת הדרכים לחגוג את יום זה היא להיחשף ל:שיר רוסי, ספר, יצירות מוזיקליות, ספרותיות, תחרותיות, תערוכות, הרצאות, מופעים שונים ומופעים של אנשי תרבות ברוסית של אומנים שונים - ולמצוא את היופי בהן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  svetkurs, June 6 is UN Russian Language Day, Light Russian, ‏2014-06-24 (ברוסית)
2. ↑  День русского языка 6 июня, United Nations, ‏21 למאי , 2019
3. ↑  Celebrating Multilingualism, www.un.org, ‏2017-01-06 (באנגלית)
4. ↑  יום השפה הרוסית- 6 ביוני
**ארמית מערבית חדשה**, אחד מניבי הארמית החדשה, הוא ניב מודרני של הענף המערבי של הארמית. הניב מדובר כיום בשלושה כפרים בסוריה.

כנסייה בכפר מעלולה
ארמית מערבית חדשה היא השריד היחיד לענף המערבי של הארמית (שקרוב לארמית של תרגום אונקלוס). זאת לעומת הענף המזרחי, שקיים היום בכמה ניבים נוצריים ויהודיים. כיום מדברים בארמית מערבית חדשה בשלושת הכפרים מעלולה (معلولا), בח'עה (بخعة) וג'ובעדין (جبّعدين), באזור קלמון שבהרי מול הלבנון, כ-60 קילומטר מצפון מזרח לדמשק. הסיבה שניב זה השתמר בסביבה שכולה דוברת ערבית היא כנראה הבידוד היחסי של שלושת הכפרים באזור ההררי. עד לפני כמאתיים שנה היו תושבי שלושת הכפרים נוצרים, ואולם כיום תושבי בח'עא וג'ובעדין מוסלמים כולם ורק במעלולה נותרו חלק מהתושבים נוצרים (בכנסייה המלכיתית). מספר הדוברים בשפה מוערך ב-15,000, מהם כ-8,000 במעלולה. כל הדוברים הם דו-לשוניים, ומדברים מלבד הארמית גם ערבית סורית.

מאפייני השפה מושפעים משלושה גורמים: ירושה היסטורית מהארמית הבינונית והמאוחרת, במיוחד מהניבים המערביים ובהם ארמית גלילית (המשתקפת בתלמוד הירושלמי ובמדרשים הארצישראליים) וארמית נוצרית; השפעה חזקה של ערבית סורית, בעיקר בתחום אוצר המילים; ותהליכים עצמאיים של שינוי בשפה. יש הבדלים דיאלקטליים מסוימים בין שלושת הכפרים.

מחקר מודרני של השפה החל בסוף המאה ה-19, ונמשך לאורך המאה ה-20, בין השאר על ידי בלשנים שמיים שהתגוררו מספר שנים בכפרים. המחקרים כתובים רובם בגרמנית. בין החוקרים היו גוטהלף ברגשטרסר, תאודור נלדקה ואנטון שפיטלר; בשנים האחרונות החוקר הבולט ביותר של השפה הוא פרופ' ורנר ארנולד (Arnold) מאוניברסיטת היידלברג.

לקריאה נוספת
------------

* Anton Spitaler, *Grammatik des neuaramäischen Dialekts von Ma'lula (Antilibanon), AKM 23,1, Leipzig 1938*
* Werner Arnold, *Das Neuwestaramäische*, 5 Bände, Wiesbaden 1989f
* Werner Arnold, *Lehrbuch des Neuwestaramäischen*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמית מערבית חדשה** בוויקישיתוף
* האתר של פרופ' ארנולד
* הקלטות באתר של אוניברסיטת היידלברג (האתר בגרמנית)
* ארמית מערבית חדשה באתר אתנולוג
* כתבה ב"ניו יורק טיימס", 22/4/2008
**הנריקה פריירה אראוז'ו** (בפורטוגזית: **Henrique Pereira Araújo**; נולד ב-19 בינואר 2002 בפונשל שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.

קריירת מועדונים
---------------

אראוז'ו גדל במחלקות הנוער של אנדוריניה, מאריטימו ובנפיקה ליסבון. בשנת 2020 החל לשחק בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון. ב-29 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 2-1 לספורטינג ליסבון במסגרת גביע הליגה הפורטוגלית. ב-2 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית, בהפסד 2-1 לז'יל ויסנטה במסגרת המחזור ה-20 לעונת 2021/2022. ב-11 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ויזלה במסגרת המחזור ה-26 בליגה. בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה בעונת 2021/2022, בהן הבקיע שני שערים.

ב-2 בנובמבר 2022 ערך אראוז'ו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 6-1 על מכבי חיפה במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הנריקה אראוז'ו"**.
**וִישְׁנׇוִיזְם** היא תפיסה יוגית מונותיאיסטית המבוססת על הוודות ההינדיות. בבסיס התפיסה הווישנָוִית עומד האל האחד (וישנו) או התגלות שלו. שאר ה"אלים" (דוים) נתפסים כמשרתיו של אלוהים (בהגואן) בדומה למלאכים בתפיסה המערבית.

ארבעת הזרמים המרכזיים של הווישנָוִיזם הם: שרי וישנוה, מאדהוה וישנוה (ברהמא וישנוה), רודרה וישנוה ונימברקה וישנוה.

בדומה לכל התפיסות ההינדיות-ודיות, התפיסות הווישנָוִיות רואות בעולם החומרי, המאופיין בלידה ומוות חוזרים ונשנים (סמסארה), עולם המעודד אגוצנטריות וסבל, מאלו הן שואפות להרפא באמצעות תרגול רוחני מדיטטיבי.

בבסיס הווישנָוִיזם עומדת תפיסת הבהקטי, ההתקשרות עם אלוהים דרך שירות ודבקות. הווישנָוִיזם דוחה את תפיסת האדוויטה ודאנטה על פיה המציאות האבסולוטית היא אחדותית והאל, האמת המוחלטת, הוא דבר מופשט ואימפרסונאלי (ברהמן). התפיסה הווישנָוִית רואה את מהות הקיום כדואליסטית, את ההבחנה בין אלוהים והעצמי כדבר נצחי, ואת היחסים בין העצמי לאלוהים כתכלית.

בקביעות אלו מתבססים הווישנָוִים על פרשנות ישירה של הוודות. להבדיל מאסכולות כגון האדוויטה והסמריטי המפרשות את הוודות לעיתים בצורה אלגורית ועקיפה, הווישנָוִים מדגישים בראש ובראשונה את משמעותו הישירה של הטקסט (מוקהיה וריטי) ורק לאחר מכן את המשמעות העקיפה שלו (גאונה וריטי).

רקע היסטורי
-----------

קבלת האל כישות פרסונאלית מקורה בוודות עצמן. אולם מאז עליית הבודהיזם, התפיסה הווישנָוִית הייתה במיעוט בהודו. כינונו מחדש של מעמד הוודות על ידי שנקרה היווה בסופו של דבר מצע לעלייתם מחדש של עקרונות וודים רבים. 
בתקופת ימי הביניים בהודו עלתה התופעה בה מורה רב השפעה כלשהו הנודד ממקדש למקדש כששיירה של חסידים בעקבותיו, מזמר שירי תהילה לאל ומפיץ את הגותו. זוהי תנועת הבהקטי שסימנה את עלייתו מחדש של הווישנָוִיזם. הוגי דעות שכאלו נהגו גם לנהל פולמוסים, כמקובל בהגות ההודית. כך הפך הווישנָוִיזם בהדרגה לדומיננטי בהודו. בין הבולטים בזרם זה היה רמנוג'ה אשר הזרם הווישנָוִי המשויך אליו קרוי לרוב שרי וישנוה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **וישנויזם** |

* וישנויזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* וישנויזם, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531707705171
* BnF: cb119419143 (data)
* GND: 4190086-8
* LCCN: sh85141792
* NKC: ph116584

 |
**ארמנד ארדש** (במקור **ארמין אייבנשיץ - Eibenschütz**, בהונגרית: **Erdős Armand**; פשט, 3 בספטמבר 1872 – וינה, 1 באוגוסט 1920) היה מלחין, מבקר מוזיקה יהודי-הונגרי שכתב שני מחקרים חדשניים ובולטים למרות מותו הצעיר בגיל 47.

ביוגרפיה
--------

ארמנד אייבנשיץ נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור אייבנשיץ (1842–1904) סוחר לבד ושל ז'ופיה אנגל. בסיום לימודיו התחיל לעבוד במערכת של העיתון "הסכמה" (Egyetértés), עיתון פוליטי ליברלי ולאחר מכן במערכת של עיתון דומה במהותו "הונגריה העצמאית" (Független Magyarország). משנת 1904 היה הבעלים והמנהל של חברת ההוצאה לאור של "הסכמה" בה התחיל את פעילותו העיתונאית. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר לווינה ועבד שם כמנכ"ל העיתונים ומבקר המוזיקה של עיתוני Elbemühl:

* Fredenblatt
* Extrablatt
* בנוסף לביקורות המוזיקה העדכניות הרבות מאוד שלו (הן בעיתוני וינה והן של בודפשט) במקביל ובדומה לאיזור בלדי, הוא כתב שני מחקרים מקיפים ומרכזיים:
* נשים באמנות
* סגנון אופרה מודרני

הוא הלחין את המחזה יוליוס קיסר של ויליאם שייקספיר כאופרה וכתב לחנים לכחמישים משיריו של היינריך היינה. שמו מוזכר עשרות פעמים בעבודות דוקטורט שנכתבו באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט כדוגמת "אמנותה של אלזה סאמושי" זמרת האופרה ההונגרייה-יהודייה בשם (SZAMOSI ELZA (1881–1924) MŰVÉSZETE) של פרנץ יאנוש סאבו.

אספן אמנות
----------

לפי מקור ארמנד ארדש שחי בין השנים 1873–1920, והיה מבקר מוזיקה, מלחין וכותב שירים ידוע בתקופתו, רכש בתערוכות (אירועים) של הסלון הלאומי יצירות של ציירים כמו: יאנוש צ'רמי (1882-1963), כן של Lajos Gulácsy (1868-1919) ושל Cézár Herrer (1882-1932), וכן יצירות מאת יאנוש פנטליי-מולנר (1878–1924), מה עלה בגורל האוסף לא ידוע.

משפחתו
------

אשתו הייתה אידה רונאי, לה נישא ב-6 בספטמבר 1904 בבודפשט.  בתם הייתה לילי ארדש.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. פטר אויווארי. גישה מקוונת
* ארמנד ארדש: לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי
* ארמנד ארדש ב-UNIONPEDIA
* ארמנד ארדש באתר GENi
* קורות חיים קצרה באתר Webnet.hu
* על ארמנד ארדש באתר Arcanum (דרוש מינוי)

1. ↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1169/1872. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-05.
2. ↑  "Eibenschütz Sándor halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 156/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-05.
3. ↑  Liszt Ferenc Zeneművészeti Egyetem 28. számú művészet- és művelődés-történeti tudományok besorolású doktori iskola SZAMOSI ELZA (1881–1924) MŰVÉSZETE
4. ↑  על אספנותו של ארמנד 0ארמין) ארדש באתר beszélő
5. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 958/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-04-05.
**וישניצה** (בפולנית: **Nowy Wiśnicz**, נובי וישניץ'; ביידיש: **ווישניצא**) היא עיירה השוכנת כ-8 ק"מ דרומית לבוכניה, בפרובניציית פולין קטן שבדרום פולין.

תולדות היישוב
-------------

וישניצה נזכרת לראשונה במאה ה-12, אז הייתה בבעלות משפחות אצולה. בשנת 1616 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1863 פרצה בעיירה דליקה גדולה.

יהודי וישניצה
-------------

יהודים ישבו בווישניצה מסוף המאה ה-16. באמצע המאה ה-17 פרעו ביהודי היישוב הקוזקים, ולאחריהם הפולנים.

ב-28 בנובמבר 1918 נערך פוגרום ביהודי העיירה. יהודי העיירה, לרבות נשים וילדים, רוכזו בכיכר המרכזית בה, והובלו לבית הכנסת המקומי. שם הולקו כ-130 יהודים לשעשוע הקהל הפולני. באפריל 1923 נערכו ביהודי העיירה פרעות נוספות בידי איכרי הסביבה, ובמרץ 1926 הופצה נגד יהודי העיירה עלילת דם, לפיה הם משתמשים בדם נוצרים לצורכי פולחן. בשנים אלה היגרו מהעיירה רבים מיהודיה.

בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל, שרוב תומכיה היו חסידי גור. בשנים אלה נמנו בעיירה 1,273 יהודים, כמחצית מתושביה.

### במהלך השואה

עם כניסת הגרמנים לעיירה בספטמבר 1939, הטילו אלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, גיוס לעבודות כפייה, חובת ענידת סימן מזהה, חובת תשלום סכומי כופר והחרמת רכוש. עם הגעת פליטים יהודים מאזור קרקוב לעיירה, הגיע מספר יהודיה לכ-3,000 איש. מעת לעת שילחו הגרמנים גברים יהודים מהעיירה למחנות עבודה, והוציאו להורג יהודים שנמצאו מחוץ לעיירה ללא היתר.

ב--2 באוגוסט 1942 גורשו כל יהודי העיירה לבוכניה, וממנה שולחו למחנות ההשמדה. בשעת האקציה הצליחו להימלט מהעיירה כמה עשרות יהודים ליערות הסביבה, והגרמנים ערכו אחריהם מצוד מתמשך בסיוע איכרים מקומיים.

### רבני העיירה

במחצית הראשונה של המאה ה-19 כיהן כרב העיירה רבי אריה לייבוש ליפשיץ. בין תרפ"ב (1922) לשנת תרצ"ו (1936) כיהן כרב העיירה הרב זאב וולף אייכנשטיין. גם רבי נפתלי רובין (צאצא לאדמו"רי רופשיץ), חתנו של הרב יחזקאל שרגא הלברשטאם משינובה, כיהן בעיירה כרב באותה תקופה עד שנפטר בשנת תרצ"ח (1938). לאחר מכן, כיהן בנו, הרב חיים ברוך רובין, עד שהועבר לגטו בוכניה עם חיסול הקהילה, ונרצח בג' באלול תש"ג על ידי איש גסטפו לאחר שהזדהה כאדמו"ר מבעלז.

בתקופת השואה הסתתר האדמו"ר מבעלז במשך תקופה בווישניצה, מינואר ועד ספטמבר 1942. לאחר מכן עבר לקרקוב ולגטו בוכניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וישניצה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וישניצה
* קהילת וישניצה באתר JewishGen
* וישניצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* נובי וישניצה (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אין לבלבל עם הכפר וישניצה בפרובניציית לובלין.
2. ↑  בתוך הקטע על ר' צבי יוסף רובין בתולדות ר' אברהם יהושע השל רובין מיאסלו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567708605171
* GND: 5348365-0
* NKC: ge278631
* VIAF: 149065706
* WorldCat: viaf-226152138620710981263

 |
"**הנשיקה**" (1908-1907)
"**הנשיקה**" (1909) בבית הקברות מונפרנאס
"**הנשיקה**" (ברומנית: Sărutul) הוא שמה של סדרת פסלים מאת קונסטנטין ברנקושי.

את הגרסה הראשונה לעבודה יצר ברנקושי בשנת 1907 או 1908, כשהוא חוצב לראשונה ישירות באבן. הפסל מצוי באוסף המוזיאון לאמנויות בקראיובה, רומניה. מפסל זה יצר ברנקושי שישה העתקים יצוקים מגבס. גרסה נוספת של הפסל נוצרה בשנת 1908. 

גרסה שלישית של הפסל נוצרה בשנת 1909. על פי טרטיי פלאולוג הפסל נעשה כחלק מתכנון ל"מקדש אהבה", אותו ברנקושי תכנן להקים ביחד עם אמדאו מודיליאני. הפסל, אשר עוצב כעמוד, גולף "לזכרה של טניה, נערה מסכנה שמתה בגלל האהבה.". הפסל הוצב כמונומנט על גבי מצבה בבית הקברות מונפרנאס שבפריז. 

גרסה רביעית משנת 1916 מצויה במוזיאון פילדלפיה לאמנות, תרומת זוג האספנים לואיז וולטר ארמברג (Louise and Walter Arenberg). זו היא גרסה בעלת פרופורציה מוארכות יותר, בגובה של 85.4 ס"מ ואף היא עשויה אבן גיר.

מוטיב "הנשיקה" קיבל צורת ביטוי חדשה במעבר מן הפיסול קטן הממדים אל גודל מונומנטלי. בשנת 1930 הציג ברנקושי בתערוכה בניו יורק "עמוד נשיקה" בגובה של 3 מטר, כחלק מפרויקט "מקדש האהבה".. ביטוי מונומנטלי נוסף הוא "שער הנשיקה" בטרגו ז'יו שברומניה.

הפסל מציג את אקט הנשיקה כאקט של איחוד בין גבר לאישה. ברנקושי מעצב את הדמויות בפשטות, תוך הדגשת האבן ממנה הם מגולפים. הדמויות מגולפות מגוש אבן אחד המופרד בסימונים לשתי דמויות. הוא נמנע מיצירת מאפיינים אינדיבידואלים לדמויות, כגון תווי פנים, ומעצב אותן בצורות גאומטריות, ברוח הפיסול הפרימיטיבי. 

ברנקושי מדגיש את האיחוד על ידי הדמיון הצורני בין שתי הדמויות המחבקות זו את זו. הדמויות מנשקות זו את זו ובאקט זה הן מחוברות, ללא הפרדה, כחיבור פיזי - בחומר - ורוחני בין דמות הגבר לדמות האישה. שתי הדמויות מגולפות באופן דומה, וההבחנה וההבדל האנטומי בין הגבר לאישה מתבטא בשיער מסוגנן הארוך ובתאור בטן עגלגלה יותר לאישה. בנוסף, לכל דמות מסומנת חצי מן העין, אשר הופכת לתיאור של עין שלמה בחיבורן.

יש הסבורים כי ברנקושי שאב השראה לעבודתו מיצירתו של אוגוסט רודן - שהדריך אותו בתחילת דרכו לחודשים אחדים בסדנתו - "הנשיקה" משנת 1882. אם כי, ישנם הבדלים בולטים בין היצירות, כשזו של ברנקושי בעלת סגנון אבסטרקטי מובהק, וזו של רודן ריאליסטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנשיקה** בוויקישיתוף
* "הנשיקה" (1912), באתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלאולוג, טרטיי, **שיחות עם ברנקוזי**, הקיבוץ המאוחד, 2004, עמ' 62-63.
2. ↑  על פי קטלוג אוסף פטסי וריימונד נאשר, המצטט מחקרים שונים, גרסה זו מתוארכת לשנת 1912. ראו: נאש, סטיבן א. (עורך), **מאה שנות פיסול מודרני**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1989, עמ' 115. אתר האינטרנט של מוזאון פילדלפיה מציג תיארוך שלה לשנת 1916.
3. ↑  פלאולוג, טרטיי, **שיחות עם ברנקוזי**, הקיבוץ המאוחד, 2004, עמ' 65, הערה מס' 66.
4. 1 2  Constantin Brancusi - The Kiss (1907), *Artschaft*, January 16, 2018 (באנגלית)
5. ↑  Ezgi Turgut, Brancusi vs Rodin - Experience Perspective of Audience, *To be a marble Or Not to be a marble*, medium.com, February 8, 2017 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13541413z (data)

 |
**דייזי טרנר** (באנגלית: **Daisy Turner**; ‏21 ביוני 1883 – 8 בפברואר 1988) הייתה מספרת סיפורים ומשוררת אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה בגריפטון שבורמונט לעבדים משוחררים והתפרסמה בהמשך חייה תודות להקלטות של סיפורי משפחתה ששורשיהם באנגליה ובאפריקה. ביתה, שבו גדלו 13 ילדים, ממוקם על "דייזי טרנר לופ", שהוא מסלול אופניים ליד גריפטון. הוריה היו סאלי ואלכסנדר טרנר. אביה שהיה עבד, ברח מהמטע שלו בתחילת מלחמת האזרחים האמריקאית, והצטרף לחיל הפרשים הראשון של ניו ג'רזי בצבא האיחוד. באביב 1863 הוביל טרנר את הגדוד שלו למטע שבו עבד, בפורט רויאל, וירג'יניה, והרג את המעביד שלו. לאחר השירות הצבאי חזר לניו אינגלנד, שם עבד כחוטב עצים. הוא ואשתו סאלי בנו בית בגריפטון שבורמונט וגידלו 16 ילדים.

מלבד עיסוקה כמספרת סיפורים מחוננת, הייתה טרנר היסטוריונית משפחתית. דייזי טרנר פעלה רבות לתיעוד מורשתה, החל מילדותה ועד מותה בגיל 104.

טרנר מעולם לא נישאה, באחד מסיפוריה היא מספרת איך תבעה את הגבר שהבטיח להתחתן איתה וחזר בו, וניצחה בתביעה.

עבודתה
------

סיפוריה של טרנר הוקלטו ונשמרו, והיוו השראה לעבודות רבות אחרות.

אחד הסיפורים האישיים שטרנר סיפרה לעיתים קרובות, היה על תחרות בית ספר שנערכה כשהייתה בת שמונה בערך. בתחרות, מורתה הורתה לטרנר לדקלם שיר עם בובה שחורה, אבל ברגע האחרון טרנר התנגדה והמציאה שיר משל עצמה.

סיפור זה הפך בהמשך לנושא של ספר ילדים מאת מייקל מדיריס ואנג'לה שלף מדריס, שמוזכר גם בספר Racial Innocence: Performing American Childhood from Slavery to Civil Rights מאת רובין ברנשטיין.

ניתן לראות אותה מדקלמת שירה בגיל 104 בסרטו התיעודי של קן ברנס - "מלחמת האזרחים".

בשנת 2016 התפרסם ספר על חייה, סיפוריה ופועלה "Daisy Turner's Kin" מאת הפולקלוריסטית ג'יין בק.

הסיפור של דייזי טרנר ממשיך למשוך תשומת לב רבה כחלק מהמאמץ לשמר את ההיסטוריה העממית של ורמונט בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע וסיפורים מאתר הפולקלור של ורמונט
* אוסף המסמכים על דייזי טרנט מאוניברסיטת ורמונט
* דייזי טרנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הקלטות של סיפוריה של דייזי טרנר
* דייזי טרנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grafton Ponds' Daisy Turner Loop Professional Trail Guide, Topo Map, Reviews & Photos, Trails.com
2. ↑  Vermont centenarian embodied a rare history
3. ↑  מילות השיר "The Doll" (ארכיון)
4. ↑  Medearis, Michael; Medearis, Angela Shelf, **Daisy and the Doll**, Middlebury VT: The Vermont Folklife Center, 2000
5. ↑  Ken Burns, Civil War - The Universe of Battle
6. ↑  הספר Daisy Turner's Kin

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344419705171
* GND: 1113203994
* LCCN: n2015058568
* VIAF: 75144648504257207526
* WorldCat: lccn-n2015058568

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דייזי טרנר"**.
**ארנולד פטריק ספנסר-סמית** (באנגלית: **Arnold Patrick Spencer-Smith** ‏ 17 במרץ 1883–1916) היה כומר וצלם חובב בריטי, שהצטרף למשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון, 1917-1914, ככומר וצלם המשלחת בקבוצת ים רוס. התלאות שפקדו את המשלחת הביאו למותו של ספנסר-סמית'. כף ספנסר-סמית' על האי וייט שבארכיפלג רוס ב-78°00′S 167°27′E﻿ / ﻿78.000°S 167.450°E﻿ / -78.000; 167.450 קרוי על שמו.

חייו
----

ספנסר-סמית נולד בסטריתאם (יום הולדתו, 17 במרץ, היה גם יום הולדתו של לורנס אוטס, אך הוא היה צעיר מאוטס בשלוש שנים). אחרי לימודים קינגס קולג' ובקווינס קולג' בקיימברידג', לימד שנים אחדות באדינבורו ואחר הוסמך לפקיד בכנסייה האפיסקופלית הסקוטית בשנת 1910 ובהמשך מונה לעוזר הכומר בכנסיית כל הקדושים, אדינבורו. הוא הוסמך לכומר זמן קצר לפני שעזב את אנגליה להפליג באורורה.

חבר במשלחת
----------

לא ברור איך הגיע ספנסר-סמית לכלל הצטרפות למשלחת. אחת הגרסאות היא, שהוא רצה להתגייס לצבא עם פרוץ המלחמה, אבל כאיש-דת היה מנוע משירות קרבי. משום כך הציע את שירותו לשקלטון כמחליף לאחד מחברי הקבוצה המקורית, שפרש לשירות פעיל. אחרי שהגיע לאנטארקטיקה, במהלך המסע הראשון להנחת מצבורים, בחודשים ינואר-מרץ 1915, באו לביטוי חוסר התמצאותו בעבודת קטבים וכושרו הגופני המוגבל, עד שמפקד המשלחת, אניאס מקינטוש, שלח אותו חזרה לבסיס. במשך חורף 1915 עבד בבסיס כף אוונס, בעיקר בחדר החושך, שם גם ניהל לפעמים טקסים דתיים.

נסיבות המשלחת, לאחר צימצום קבוצת החוף עקב אובדן הספינה אורורה במאי 1915, חייבו את צירופו של ספנסר-סמית למסע העיקרי להנחת מצבורים אל קרחון בירדמור בעונות הקיץ של 1915 ו-1916, בלי להתחשב במגבלותיו הגופניות. ייתכן, שלו נשארה ה"אורורה" במעגן, היו חברים אחרים מצוות הספינה מתגברים את קבוצת החוף והתביעות הגופניות מספנסר-סמית היו פוחתות. הוא לא ניסה להשתמט ועבד ככל שנדרש. מכל מקום, מותש מן העבודה הראשונית של גרירת מטעני אספקה אל מצבור הבסיס בשונית מינה במהלך ארבעת החודשים שבין ספטמבר לדצמבר 1915, לא עמדו לו כוחותיו במאמץ הפיזי שנדרש במסע העיקרי דרומה להנחת מצבורים, והוא התמוטט לפני שהגיע לבירדמור. מכאן ואילך היה הכרח לשאת אותו על גבי המזחלת, חסר-ישע ותלוי בארנסט ויילד לצרכיו הבסיסיים ביותר. הקבוצה השלימה את משימת הנחת-המצבורים וחזרה צפונה, תוך מאבק בתנאי מזג-אוויר מחריפים, כאשר כל חבריה הולכים ונחלשים בהשפעת הצפדינה שתקפה אותם והציבה קשיים חמורים בדרך התקדמותם. ספנסר-סמית, שלא התלונן אבל היה נתון מדי פעם להזיות קדחת בהמשך הדרך, מת על חומת הקרח ב-9 במרץ 1916, בגיל 32, יומיים לפני שהקבוצה הגיעה לבסוף למקלט הבטוח של האט פוינט. הוא נקבר על הקרח.

ארנולד ספנסר-סמית לא היה נשוי. הוא הקדיש רשומת יומן אחרונה, ב-7 במרץ 1916, לאביו, אמו, אחיו ואחיותיו. זכרו מונצח בכף ספנסר-סמית' על האי וייט ב-78°00′S 167°27′E﻿ / ﻿78.000°S 167.450°E﻿ / -78.000; 167.450

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנולד ספנסר-סמית'** בוויקישיתוף
* ארנולד ספנסר-סמית', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tyler-Lewis, "The Lost Men"' Bloomsbury, 2006, p. 77
2. ↑   ארגון מורשת אנטארקטיקה, קבוצת ים רוס
3. ↑  טיילר-לואיס, עמ' 40
4. ↑  טיילר-סמית, עמ' 140
5. ↑  טיילר-סמית, עמ' 191-180

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6295bmn
* WorldCat: np-spencer smith, arnold patrick

 |
**ארנולד פדור אלואיס מריה גוסטב פון וינקלר** (בגרמנית: **Arnold Feodor Alois Maria Gustav von Winckler**, שהיה ידוע בכינויו **ארנולד פון וינקלר**;‏ 17 בפברואר 1856 – 17 ביולי 1937) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות בחזית המערבית ובחזית המזרחית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון וינקלר נולד ב-17 בפברואר 1856 בנייסה שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לאוואלד פדור פון וינקלר שהיה גנרל-לויטננט בצבא הפרוסי, ולמארי ארנסטין קרולינה אוטלי אדלהייד לבית פון ריינבאבן, שהייתה אחות של גנרל אלברט פון ריינבאבן. ב-1873 התגייס לצבא הפרוסי והתקדם בסולם הפיקוד, וב-1912 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון וינקלר מפקד דיוויזיית המשמר ה-2 שהייתה חלק מהארמייה הראשונה, לחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. באביב 1915 השתתף פון וינקלר עם הדיוויזיה שבפיקודו במתקפת גורליצה-טרנוב, וב-29 ביוני 1915 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-41. ב-11 בספטמבר 1915 מונה פון וינקלר למפקד קורפוס המילואים ה-4, במקום גנרל הנס פון גרונאו שהחליפו בפיקוד על קורפוס המילואים ה-41, והשתתף עמו במערכה לכיבוש סרביה. ב-27 בנובמבר 1915 קיבל פון וינקלר את עיטור הפור לה מריט, וב-16 באפריל 1916 מונה למפקד הארמייה ה-11 בחזית המקדונית. ב-5 ביוני 1917 מונה פון וינקלר למפקד הקורפוס ה-1, וב-15 ביוני קיבל תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. פון וינקלר השתתף בבלימת מתקפת קרנסקי כחלק מהארמייה האוסטרו-הונגרית השנייה, ולאחר מכן השתתף בכיבוש מזרח גליציה. ב-25 בפברואר 1918 מונה פון וינקלר למפקד קורפוס המילואים ה-25, והשתתף עמו במתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה בקרב השני על המארן. לאחר שביתת הנשק בנובמבר 1918 פרש פון וינקלר לביתו.

פון וינקלר נפטר בבאד פריינוואלדה ב-17 ביולי 1937 והוא בן 81 שנים.

משפחתו
------

פון וינקלר היה נשוי לולדה פון ולקה-שולדט, בתם של פרדיננד-אוסקר פון ולקה-שולדט ומרי לפר, ממנה היו לו 2 בנים.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנולד פון וינקלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117581720
* VIAF: 47783052
* WorldCat (עם VIAF): 47783052

 |