recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מתי תינשאי?** (בצרפתית: **Quand te maries-tu**, ובטהיטית: **Nafea faa ipoipo**) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר הצרפתי פול גוגן משנת 1892. הציור היה שמור בהלוואה במוזיאון קאנסט בבזל למשך כחצי מאה. בפברואר 2015, משפחתו של רודולוף שטאקלין מכרה את הציור לאל-מיאסה בנת חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני תמורת 210 מיליון דולר, מה שהפך את היצירה לאחת היקרות ביותר שנמכרו אי פעם. הציור הוצג בתצוגה פומבית ברייהן עד יוני 2015.

אודות היצירה
------------

גוגן נסע לטהיטי לראשונה ב-1891. הוא קיווה למצוא גן עדן שבו הוא יוכל לצייר אומנות פרימיטיבית, וזאת בניגוד לצרפת ששם נדחו יצירות מסגנון הפרימיטיביזם. בהגיעו לטהיטי הוא גילה כי המקום אינו כפי שציפה; האי עבר תהליכי קולוניאליזם במאה ה-18 וכשני שלישים מהילידים נפטרו ממחלות שהביאו עימם האירופאים בעת יישוב האי. למעשה, בשלב שבו גוגן הגיע לאי כבר רוב התרבות הפרימיטיבית נעלמה. למרות זאת, הצייר צייר את הנשים הילידות בעירום, בלבוש מסורתי ובלבוש מערבי כפי שניתן אצל הנערה שנמצאת מאחור ביצירה.

השטח שעליו יושבות הנערות הוא בצבע צהוב, ירוק וכחול. הנערה שנמצאת מלפנים יושבת בדיוק בין החלק הצהוב לחלק הירוק של הדשא. הנערה עונדת פרח מסוג טיארה על ראשה, המסמן שהיא מחפשת חתן. מאחוריה יושבת בזקיפות נערה נוספת הלבושה בבגדים מערביים. תנוחתה של הנערה השנייה דומה לתנוחת מודרה הבודהיסטית, המסמלת אות אזהרה. פניה של הנערה השנייה נמצאים במרכז הציור, ושמלתה הורודה שונה מהצבעים הסובבים אותה, באופן המדגיש את הניגוד בין הילידים לבין המתיישבים המערביים. גוגן חתם את שם היצירה בטהיטית והוא נהג לעשות זאת באותה תקופה על אף שהידע שלו בשפה היה מוגבל. 

ההיסטוריונית ננסי מת'יוס אמרה כי גוגן בחר במודע להציג את תושבי האי טהיטי כעסוקים רק בשירה ובאהבה, וזאת כדי לעורר עניין בפעילותו. הוא ידע למעשה כי האי עבר תהליכי מודרניזציה. היצירות של גוגן מטהיטי התקבלו באדישות בצרפת ולא זכו להתעניינות רבה.

ראו גם
------

* מכירות הציורים היקרות ביותר
* פוסט-אימפרסיוניזם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתי תינשאי?** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Gauguin painting breaks sale record at nearly $300m", BBC (באנגלית)
2. ↑  "Paul Gauguin at Fondation Beyeler", huffingtonpost.com (באנגלית)
3. ↑  "Nafea fas ipoipo (When will you marry) by Paul Gauguin", galleryIntell (באנגלית)
4. ↑  "You May Be Infected Already", thestranger.com (באנגלית)
5. ↑  Field pp. 132-41
6. ↑  Stuckey pp. 263-64
7. ↑  "The Pursuit of Spiritual Wisdom: The Thought and Art of Vincent van Gogh and Paul Gauguin", Google Books (באנגלית)
8. ↑  "Paul Gauguin's When Will You Marry? becomes most expensive artwork ever", The Guardian (באנגלית)
**מתיאס הקדוש** (ביוונית **Μαθθίας**, בתרגום דליטש **מַתִּיָּה**) היה אחד משנים עשר השליחים, מחליפו של יהודה איש קריות שהסגיר את ישו ומת. מעמדו כשליח הוא ייחודי כיוון שהוא לא נבחר על ידי ישו, אלא על ידי גורל שעשו שאר השליחים.

בבשורות הסינופטיות הוא לא מוזכר כלל, ומעבר לבחירתו למחליפו של יהודה איש קריות אין התייחסות נוספת אליו בכתבים הנוצריים הקאנונים. אוסביוס מקיסריה אפילו קורא לו בשם אחר - "תלמי". קלמנס מאלכסנדריה, שהיה תאולוג נוצרי במאה ה-2 וה-3, מזהה את מתתיהו עם "זכי", המוכס מיריחו שבביתו התארח ישו. מקורות אחרים מזהים אותו עם ברנבא או עם נתנאל שמזוהה בדרך כלל כברתולומאוס הקדוש.

על פי ניקופורוס קסנטופולוס (Nikephoros Kallistos Xanthopoulos), מתתיהו הפיץ את הבשורה ביהודה ואחר כך בקפדוקיה ובקולכיס (כיום בגאורגיה), שם נסקל למוות בגלל אמונתו. בהריסות המבצר הרומי גוניו שבגאורגיה קיים סימון שעל פיו זהו מקום קבורתו של מתתיהו. על פי גרסאות מסוימות הוא נדד גם במצרים ובאתיופיה ומת בירושלים בסקילה או בעריפה.

על פי המסורת, שרידיו הובאו על ידי הלנה מקונסטנטינופול לרומא וחלקם נמצאים במנזר מתיאס שבטריר, גרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתיאס הקדוש** בוויקישיתוף
* מתתיהו הקדוש באנציקלופדיה הקתולית
* מתיאס הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעשי השליחים א, 16-26
2. ↑  לוקס יט 1-8
3. ↑  אתר על קדושי הנצרות
4. ↑  קדושים קתולים

| השליחים |
| --- |
| 12 השליחים | פטרוס הקדוש • אנדראס הקדוש • יעקב בן זבדי • יוחנן בן זבדי • פיליפוס הקדוש • ברתולומאוס הקדוש • 
מתי (לוי) • תומאס הקדוש • יעקב בן חלפי • תדיאוס הקדוש (מזוהה גם עם יהודה, אחי ישו) • שמעון הקנאי • יהודה איש קריות ומחליפו מתיאס הקדוש |
| שליחים נוספים | פאולוס • סילא • ברנבא • יעקב הצדיק |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120125374
* ISNI: 0000 0000 3975 6228
* LCCN: n89116825
* NKC: xx0197170
* VIAF: 4059422
* WorldCat: lccn-n89116825

 |
**שוק בצלאל** הוא מתחם מסחרי במרכז תל אביב בין הרחובות קינג ג'ורג', בית לחם, טשרניחובסקי (במקור רח' בצלאל) והמכבי.

השוק הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20, בשטח בו אמורה הייתה לקום שכונת יוקרה בתכנונו של האדריכל יוסף טישלר. השכונה לא הוקמה בסופו של דבר, לעומת זאת הוקם מתחם הספורט של אגודת מכבי ולצידו התפתח השוק. בעבר התפרסם שוק בצלאל בזכות דוכני הפלאפל שהיו במקום, שהציעו אכילה חופשית בסגנון "אכול כפי יכולתך". רוב דוכני הפלאפל נעלמו והרחובות נשארו מתחם הכולל בעיקר חנויות ודוכנים של ביגוד, הנעלה, כלי בית ומוצרים שונים לשימוש יומיומי. שמו של השוק מפורסם בעיקר בזכות המגוון הרחב של מוצרי ההלבשה מכל הסוגים והדגמים, ולעיתים עודפים של מותגי יוקרה במחירים נמוכים, שניתן להשיג במקום. השוק מהווה צלע מ"המשולש" - כינוי שניתן לאזור מסחרי הכולל את רחוב שינקין ושוק הכרמל.

בעבר, שוק בצלאל היווה מוקד בילוי ומפגש של מוצאי שבת, לפני רחוב שינקין ומתחם רחובות מרכז בעלי מלאכה כדוגמת העבודה, רש"י ורחוב המלך ג'ורג'.

סמוך לשוק הוקם בעשור השני של המאה ה-21 פרויקט למגורים ומסחר בתכנון ישר אדריכלים, והשוק עצמו הפך למדרחוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל יעקובסון: בתוכנית: בניינים של שבע קומות, גינה וגני ילדים, Xnet, 15.5.11
הרליקוואריום וגולגולתו של איבו הקדוש מקרמרטין (צרפת)
**שרידי קדושים** (בלטינית: **Reliquiae** = רליקוויה, ביוונית: **λείψανα** = ליפסנה, בבולגרית: **Мощи** = מושטי) הוא כינוי כללי המציין חלקי גוף או חפצים אישיים של אנשי-מופת, אשר בדתות מסוימות מיוחסים להם כוחות על טבעיים והם משומרים בקפדנות ולעיתים קרובות מוצגים לראווה. הדוגמאות המוכרות ביותר לשרידי קדושים ולשימוש פולחני בהם הוא בנצרות (לדוגמה, הסנדלים של ישו), אבל המנהג קיים גם בדתות רבות אחרות. בלטינית נקראים שרידי הקדושים Reliquiae, כלומר "[דברים] שנותרו מאחור", וממנה התגלגלה המילה ללשונות רבות אחרות. כלי קיבול לשימור והצגת שרידי קדושים נקרא רליקוויאריום.

בתקופה הקלאסית
--------------

ביוון העתיקה היו ערים ומקדשים שטענו כי יש ברשותם שרידים של גיבורים נערצים - גם אם לא הוצגו ברבים - כחלק מפולחן גיבורים. חפצים אחרים המקושרים לגיבור המת כן הוצגו במקדשים - רמחים, מגינים וכלי נשק אחרים, כרכרות, כלי שיט או גליפי-חרטום, רהיטים כגון כיסאות וטריפוסים, וכן פריטי לבוש. מקדש לֶאוּקִיפִּידֶס בספרטה אף טען כי נמצאת ברשותו הביצה שהטילה לדה. 

בניגוד לשרידי קדושים נוצריים, עצמותיהם לא נחשבו כניחנות בכוחות מיוחדים, למעט כמה יוצאי דופן כגון כתפו של פלופס שנשמרה באולימפיה. לא יוחסו להן כוחות ריפוי או עשיית ניסים, אבל נוכחותן נחשבה כמגינה על העיר, כשם שאמרו שקברו של אדיפוס מגן על אתונה.

ראו גם
------

* מקדש השן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרידי קדושים** בוויקישיתוף
* שרידי קדושים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שרידים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529435305171
* GND: 4177751-7
* LCCN: sh85112514
* NARA: 10647219
* NDL: 00839621
* NKC: ph115480

 |
**4 לטקסס** (באנגלית:  **for Texas ‏4**) הוא מערבון קומי משנת 1963 בבימויו של רוברט אולדריץ', עם פרנק סינטרה, דין מרטין, אניטה אקברג ואורסולה אנדרס בתפקידים הראשיים.

בסרט משחקים גם בהופעה קצרה ומצחיקה, **שלושת המוקיונים** (The Three Stooges).

תקציר העלילה
------------

זאק תומאס (פרנק סינטרה) וג'ו גארט (דין מרטין) נוסעים במרכבת דואר לגלבסטון טקסס, ב-1870. הם מותקפים על ידי הפושע מטסון (צ'ארלס ברונסון) ואנשיו. לאחר שהצליחו להרוג שישה מהתוקפים מטסון נסוג והמרכבה מתהפכת. זאק יוצא ומגלה בתוכה 100,000 דולר המיועדים לבנק בגלבסטון.

גם ג'ו יוצא מהמרכבה ההפוכה ומאיים עליו שימסור את הכסף. לאחר שהכסף עובר מיד ליד הוא נשאר בידי ג'ו שמפקיד חלק ממנו בבית היתומים שבו גדל ואת השאר בבנק בגלבסטון המנוהל על ידי המנהל המושחת הארווי ברדן (ויקטור בונו) שהוא זה ששלח את מטסון לשדוד את הכסף.

לזאק יש בגלבסטון ידידה בשם איליה (אניטה אקברג) בעלת סלון יופי. זאק וג'ו הם יריבים. לג'ו יש את העוזר הנאמן אנג'ל (ניק דניס) ולזאק יש את צ'אד (מייק מורקי). שניהם רוצים לפתוח מועדון הימורים על ספינה בנמל.

הם נפגשים במסעדה שם מנסה מטסון לחסל את זאק אך נפצע על ידי ג'ו.

ג'ו מגיע לספינה נטושה בנמל ונפגש שם עם מקסין (אורסולה אנדרס) שבעלה המנוח הוריש לה אותה. הוא חותם אתה על הסכם להקמת מועדון הימורים בספינה בשם "מולן רוז'".

לערב הפתיחה מוזמנים כל נכבדי העיר. לג'ו נודע שזאק ואנשיו יבואו לחבל בערב הזה והוא מגייס את כל העובדים למלחמה. מתנהל קרב בין האנשים ולבסוף בין ג'ו וזאק שמופסק באיום אקדחים של הנשים איליה ומקסין ושניהם משלימים ומתכוננים להתקפה של מטסון ואנשיו בשליחותו של ברדן המושחת.

לבסוף מטסון נהרג, אנשיו נסוגים, ברדן נאסר ושני הגברים נישאים לידידותיהם, עולים על מרכה ונוסעים לירח דבש בטקסס.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| פרנק סינטרה | זאק תומאס |  |
| דין מרטין | ג'ו גארט |  |
| אניטה אקברג | אליה קרלסון | בעלת סלון יופי |
| אורסולה אנדרס | מקסין ריכטר |  |
| ויקטור בונו | הארווי ברדן | מנהל בנק |
| צ'ארלס ברונסון | מאטסון | אקדוחן |
| ניק דניס | אנג'ל | עוזר של ג'ו |
| מייק מזורקי | צ'אד | עוזר של זאק |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "4 לטקסס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "4 לטקסס", באתר נטפליקס
* "4 לטקסס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "4 לטקסס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "4 לטקסס", באתר אידיבי
* "4 לטקסס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* 4 לטקסס, באתר TCM
* קדימון ל-"4 לטקסס", באתר יוטיוב
* שלושת המוקיונים ב-"4 לטקסס", באתר יוטיוב
* תהליך יצירת הסרט, באתר יוטיוב
**עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל** (בטורקית: **Arkadaş Derneği**, בתרגום חופשי: חברים) הייתה עמותה שנוסדה בשנת 2003, במטרה לחקור, לשמר לטפח ולקדם את מורשת יהדות טורקיה ושפת הלאדינו. לצד מטרה זו פועלת העמותה לקדם ולטפח את היחסים בין ישראל לטורקיה ולהוות גשר לידידות בין המדינות.

כ-4,000 איש הצטרפו לעמותה מיום הקמתה[דרוש מקור]. כ-40 מתנדבים הפעילו את הפעילות שלה ואת שנים עשר הסניפים בישראל[דרוש מקור].

לצד פעילות מחקר ושימור פעלה העמותה ליצירת פעילות תרבותית חברתית למען יוצאי טורקיה עצמם.

בשנת 2005 הקימה העמותה את המרכז למורשת יהדות טורקיה. מייסד העמותה ויושב ראש שלה מיום הקמתה הוא אייל פרץ, נשיא הכבוד של העמותה הוא הזמר יהורם גאון.

במרץ 2020 העמותה פורקה.

ראו גם
------

* המרכז למורשת יהדות טורקיה
* התאחדות יוצאי תורכיה בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל, ברשת החברתית פייסבוק
* ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 232816124
* WorldCat (עם VIAF): 232816124

 |
**יוסף צדנר** (בגרמנית: **Joseph Zedner**; ‏10 בפברואר 1804, גרוס-גלוגאו ‏– 10 באוקטובר 1871 ברלין) היה ביבליוגרף יהודי-גרמני וספרן.

קורות חיים
----------

בצעירותו למד תורה מפי הרב עקיבא איגר, אחרי שגמר את לימודיו הוא עבד כמורה בבית ספר יהודי במקלנבורג-שטרליץ. אחד מתלמידיו היה המילונאי דניאל סנדרס. ב-1832 התחיל לעבוד כמורה פרטי במשפחת סוחר הספרים א. אשר בברלין, ומאוחר יותר עסק גם כן במסחר בספרים. היות שלא הצליח במסחר התחיל לעבוד כספרן במחלקה לעברית במוזיאון הבריטי בלונדון. הוא נשאר שם עד 1869 כאשר בשל בריאותו המעורערת נאלץ להתפטר. הוא חזר לברלין שם בילה את שתי שנותיו האחרונות. 

זמן קצר אחרי התחלת עבודתו במוזיאון הבריטי רכשה הספרייה את ספרייתו של הביבליופיל חיים מיכל (Heimann J. Michael) מהמבורג אותה קיטלג צדנר.

חיבוריו
-------

צדנר כתב את הספרים הבאים:

* Auswahl Historischer Stücke aus Hebräischen Schriftstellern vom Zweiten Jahrhundert bis in die Gegenwart, mit Vocalisiertem Texte, Deutscher Uebersetzung und Anmerkungen – מבחר של קטעים מחיבורים של סופרים עבריים מהמאה השנייה עד זמננו, עם ניקוד, תרגום לגרמנית והערות. ברלין 1840.

* Catalogue of the Hebrew Books in the Library of the British Museum – קטלוג של הספרים העבריים בספריית המוזיאון הבריטי. לונדון, 1867.
* Ein Fragment aus dem Letzten Gesange von Reineke Fuchs – קטע הפואמה האחרונה של ריינקה פוקס. ברלין, 1871. סאטירה פואטית על נפוליאון השלישי.

הוא תרם למהדורת ספר המסעות של בנימין מטודלה שיצא לאור בלונדון בשנת 1840. בזמן שהותו בלונדון פרסם מהדורה שנייה של פירוש אברהם אבן עזרא למגילת אסתר. הוא כתב לה מבוא בשם "ויוסף אברהם".

לקריאה נוספת
------------

Moritz Steinschneider, in *Magazin für die Literatur des Auslandes,* 1871, No. 44, abstracts of which are given in *Allg. Zeit. des Jud.* 1871, pp. 116–118, and in *Generalanzeiger für die Gesammten Interessen des Judentums,* Berlin, Feb. 22, 1904

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף צדנר (1804-1871), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע"פ הערך **איגר (אגר) ר' עקיבא בן משה**. ב**אנציקלופדיה העברית**, ירושלים-תל אביב, תשי"ד-תשמ"ג, כרך ב, עמ' 629.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270225605171
* BIBSYS: 90110990
* BnF: cb14510252k (data)
* GND: 12496527X
* ISNI: 0000 0000 6658 4409
* LCCN: no2003128925
* NKC: zmp2012706217
* NTA: 074507923
* SNAC: w6sw2vdd
* VcBA: 495/139622
* VIAF: 59316715
* WorldCat: lccn-no2003128925

 |
**יוסף (ג'ו) צבי יפה** (1923–2009) היה פיזיקאי ישראלי, מראשוני מכון ויצמן למדע ומחלוצי תעשיית ההיי-טק בישראל.

ביוגרפיה
--------

יפה נולד באנגליה. למד פיזיקה באוניברסיטת מנצ'סטר. חיים ויצמן וארנסט דוד ברגמן הזמינו אותו להצטרף למכון ויצמן למדע שהיה בהקמה. הוא עלה בעקבות כך לישראל ב-1948. במכון כיהן כראש המחלקה לספקטרוסקופיה ובנה ספקטרומטר אופטי ראשון מסוגו בעולם. ב-19555 זכה בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים על מחקר בספקטרוסקופיה באור אינפרה-אדום. כמו כן תרם לעשייה הביטחונית וליחידה הטכנולוגית של אגף המודיעין. ב-1968 פרש ממכון ויצמן.

ב-1964 הקים את חברת "מכשירי רחובות", בשנותיה הראשונות ייצרה החברה מכשירים מדעיים אותן שיווקה למכוני מחקר ברחבי העולם. יחד עם שותפיו עמוס גורן, ג'רי טופז ודוד אלסטר, צמחה החברה, הקימה מפעל בפארק המדע קריית ויצמן ונהייתה ממהמובילות בתחומה בישראל. ב-1972 זכה צוות החברה בפרס ביטחון ישראל. ב-1976 נרכשה על ידי תדיראן ומוזגה לחברת אל-אופ.

ב-1982 מונה יפה לסמנכ"ל לפיתוח עסקי של המרכז למחקר גרעיני שורק. ב-9184 עם ההקמה מחדש של משרד המשטרה מונה למדען הראשי הראשון של המשרד.

היה נשוי להלינה ולזוג נולדו שני ילדים. רעייתו השנייה הייתה גבי אלנועם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, אחרי מות | התערבות שהולידה מפעל, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309718605171

 |
**לֶה דֶאנט** או **לֶה דֶאן** או **לֶז דֶנְטְס** (באנגלית: **Les Dents** - נהגה "לז דאנטס"; בצרפתית - נהגה "לה דאנט" או "לה דאן"- מילולית: "השיניים") או **ד'ה נידלז** (באנגלית: **The Neadles**; מילולית: "המחטים") הן ארבע פסגות סלעיות בולטות, דמויות שיניים, בהרי רואן, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.

בשל בולטותן, הפסגות מהוות ציון דרך בולט באזור.

לפסגות גובה אחד - כ-1,500 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

הפסגות מופו לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910) בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו,

הפסגות מופו בדיוק רב יותר, בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle) מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.

### מקור השם

שארקו נתן לפסגות את שמן.

השם הוא תיאורי, בשל מראה הפסגות.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 205

קישורים חיצוניים
----------------

* לה דאנט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* לה דאנט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* לה דאנט באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. ↑  אתר הסקר האנטארקטי הבריטי
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
פורטרט מאוחר של לה היר מאת לואי-פליקס אמייל
**אטיין דה ויניולס** (בצרפתית: **Étienne de Vignolles**‏; 1380/1390 – 11 בינואר 1443) הידוע בכינוי **לה היר** (**La Hire**) היה איש צבא צרפתי בתקופת מלחמת מאה השנים.

מקור הכינוי
-----------

ויניולס ידוע בדרך כלל בכינוי "לה היר", אולם מקור הכינוי אינו ידוע. משמעותו הוא "השכיר" אולם לא ידוע מדוע כונה ויניולס בשם זה. לפיכך הוצעו מספר פרשנויות אחרות לכינוי. הפרשנות המקובלת גורסת שמשמעות הכינוי היא "הזועם". "זעם" הוא l'ire בצרפתית ישנה. פרשנות אחרת גורסת שמדובר בשיבוש של עיר מוצאו של ויניולס. לה היט (la Hite) או לארהיל (Larehille).

ביוגרפיה
--------

ויניולס היה בן למשפחת אצולה קטנה מאזור גסקון. הוא נולד בתאריך לא ידוע בין השנים 1380–1390. המידע המסודר עליו מתחיל מ-1418, עת התגייס צבא של שארל השביעי, מלך צרפת ולחם במלחמת מאה השנים. הוא התבלט כלוחם מצטיין וכמנהיג צבאי מוכשר. הוא היה חבר קרוב של ז'אן ד'ארק, והיה אחד המפקדים המעטים בצבא הצרפתי הסדיר שהאמין בה וביכולותיה. הוא לחם לצדה במהלך המצור על אורליאן, ובהמשך פיקד על חיל החלוץ שלה במהלך קרב פאטאי. בקרב זה זכו הכוחות שבפיקודו בניצחון גדול על האנגלים. הוא נודע במנהגו להתפלל לפני כל קרב, דבר שיש המייחסים אותו להשפעתה של ז'אן. ב-24 במאי 1430, נפלה ז'אן בשבי. מלך צרפת סירב לנסות לשחרר אותה, ולה היר יחד עם ז'אן דה ברוס וז'אן פוטון דה גזנטראי הקים צבא בן 4,000 לוחמים כדי לחלץ אותה. הם צעדו לקומפיין שם הייתה ז'אן ד'ארק שבויה. הם כבשו את קומפיין רק כדי לגלות שז'אן הועברה כבר לרואן. ב-30 במאי 1431 היא הועלתה על המוקד. הם ניסו לנקום את מותה על ידי כיבוש רואן, אולם נכשלו.

לה היר המשיך להילחם באנגלים. ב-1435 הוא הנחיל להם תבוסה בקרב גרברוי, וב-1438 הוא מונה למושל נורמנדי. ב-1440 הוא כבש את פונטיז מידי האנגלים יחד עם ז'אן דה דונואה, ושנתיים לאחר מכן סייע לשארל הראשון, דוכס אורליאן בכיבוש לה רול. הוא נפטר במונטאובן ב-11 בינואר 1443, ממחלה לא ידועה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה היר** בוויקישיתוף
* לה היר באתר viaf (בצרפתית)
* לה היר באתר isni (באנגלית)
* לה היר באתר הספרייה הלאומית הגרמנית (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130278262
* ISNI: 0000 0000 2803 2048
* SUDOC: 262750732
* VIAF: 6035587
* WorldCat: viaf-6035587

 |
לטאת קולר מפהקת
**לטאת קולר מצויה** (שם מדעי: *Crotaphytus collaris*) היא מין לטאה ממשפחת לטאות קולר החיה במדבריות דרום ארצות הברית ומקסיקו.

מאפיינים
--------

זוהי לטאה באורך 20–40 ס"מ והיא בעלת גוף צהוב עם זוג פסים שחורים אופקיים על צווארה ופסים צהובים אופקיים על גופה הכחול. הראש אפור עד כתום עם עיניים גדולות ולסת חזקה והזנב ארוך. הבטן לבנה ומנומרת מעט בצהוב.

לטאה זו חיה באדמות מדבריות ופעילה במשך היום. היא חיה בין הסלעים והקקטוסים ומתחממת בשמש. הלטאה ניזונה מהחי מיצורים קטנים יותר כחרקים, עכבישים או לטאות אחרות והיא יכולה לרוץ על שתי רגליים כדי לרדוף אחרי טרפה. היא יכולה להגיע למהירות של 34 קמ"ש בריצה.

תת-מינים
--------

* *Crotaphytus collaris collaris*
* *Crotaphytus collaris baileyi*
* *Crotaphytus collaris fuscus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לטאת קולר מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטאת קולר מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**לטאת חומה לילפורד** (שם מדעי: *Podarcis lilfordi*) היא מין של לטאה ממשפחת הלטאיים החיה רק על האיים הבלאריים שבספרד. היא קרובתה לסוג של לטאת החומה האיטלקית. היא מצויה בסכנת הכחדה. את שמה היא קיבלה על שם החוקר תומאס לילפורד ה-4.

מאפיינים
--------

הלטאה מגיעה לאורך מקסימלי של 8 ס"מ, כשמרבית הפרטים קטנים מכך בהרבה. היא בעלת עור קשקשים חום-ירקרק עם כמה פסים לאורך עמוד השדרה, בטן בצבע תכלת, קרם או לבן. לצעירים ישנם לעיתים זנבות כחולים. ללטאה ישנם הרבה תת-מינים ולכל אחד צבע מעט שונה, אף שהם חיים באותם איים.

הלטאה חיה באזורי סלעים, בתות ושדות ברחבי האיים הבלאריים ומגיעה עד החופים. כמה תת-מינים חיים בחורשות קטנות באי קבררה. היא פעילה במשך היום והיא אינה ביישנית ולא מפחדת מאנשים. הלטאות מחפשות במשך היום חרקים, עכבישים וחלזונות אך מגוונת בירקות שונים ובצוף ואבקה מפרחים. מספר פרחים האנדמיים לאי מתבססים על לטאה זו כמין המאביק שלהם, ביניהם אלת המסטיק, קריתמון ימי, שום גבוה, Carlina corymbosa וחבצלת החוף. חלק מהלטאות פיתחו יחסי תלות עם הלוף הריחני Helicodiceros muscivorus. לטאות אלה ניזונות גם משיירי מזון שנאספים בקיני שחפים או בז חופים. בעתות רעב הן לא יהססו לפנות לקניבליזם.

הלטאה נמצאת בסכנת הכחדה בטבע, ככל הנראה עקב הבאה של מינים פולשים לאיים כמו חתולים, חמוס גמדי ובעיקר נחשי כיפה טורפים.

תת-מינים
--------

* *Podarcis lilfordi lilfordi*
* *Podarcis lilfordi addayae*
* *Podarcis lilfordi balearica*
* *Podarcis lilfordi brauni*
* *Podarcis lilfordi carbonerae*
* *Podarcis lilfordi codrellensis*
* *Podarcis lilfordi colomi*
* *Podarcis lilfordi conejerae*
* *Podarcis lilfordi espongicola*
* *Podarcis lilfordi estelicola*
* *Podarcis lilfordi fahrae*
* *Podarcis lilfordi fenni*
* *Podarcis lilfordi gigliolii*
* *Podarcis lilfordi hartmanni*
* *Podarcis lilfordi hospitalis*
* *Podarcis lilfordi imperialensis*
* *Podarcis lilfordi isletasi*
* *Podarcis lilfordi jordansi*
* *Podarcis lilfordi kuligae*
* *Podarcis lilfordi nigerrima*
* *Podarcis lilfordi planae*
* *Podarcis lilfordi probae*
* *Podarcis lilfordi porrosicola*
* *Podarcis lilfordi rodriquezi*
* *Podarcis lilfordi sargantanae*
* *Podarcis lilfordi toronis*
* *Podarcis lilfordi xapaticola*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לטאת חומה לילפורד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטאת חומה לילפורד באתר הרשימה האדומה של IUCN
**לטאה מוכתמת-צד** (שם מדעי: *Uta stansburiana*) היא מין של לטאה מהמשפחה לטאות מקרינות, החיה בדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו באזורים צחיחים ומדבריים.

תיאור
-----

זוהי לטאה קטנה שאורכה הכולל עד 60 מילימטרים בזכרים, כשהנקבות קטנות מעט יותר. הלטאה היא קרובה רחוקה של האיגואנה, והיא בעלת מבנה גוף דומה, הכולל רגליים שריריות וחזקות, רכס קצר של קוצים לאורך עמוד השדרה וראש בעל לסתות גדולות. לטאות אלה בעלות צבעים רבגוניים בגווני חום-אדמדם עד קרם ועל הגב והצדדים פסים כתומים או צהובים עד כחולים ומעט שחורים. שני הזוויגים משתמשים בצבעיהם למטרות ראווה.

בעונת הרבייה הזכרים מנצלים סלעים טבעיים, בהם הם משתמשים כזירות תצוגה ו"מנופפים" מהסלעים הגבוהים באזור לנקבות. הם מתחרים אחד בשני באגרסיביות כדי למשוך כמה שיותר נקבות לסלעים הגבוהים והחמימים ביותר. לעיתים רחוקות, הצאצאים נולדים מגוף אם שמתה כבר, לאחר מאמצים גדולים, אך לרוב הנקבות מטילות מגוון ביצים בסביבת הזכר השליט באזור.

הלטאות הן ציידות של פרוקי-רגליים מדבריים שונים, והם צדים בהתאם לגודלם, כך שהנקבות הקטנות יותר מחפשות פחות מזון. בתורם הם עלולות להיטרף בידי עופות דורסים, נחשים, שועלים וראקונים. להגנה הם נמלטות במהירות לנקיקי סלעים צרים.

תת-מינים
--------

* *Uta stansburiana stansburiana*
* *Uta stansburiana nevadensis*
* '*Uta stansburiana uniformis*
* *Uta stansburiana elegans*
* *Uta stansburiana stellata*
* *Uta stansburiana concinna*
* *Uta stansburiana martinensis*
* *Uta stansburiana taylori*

ישנם תת-מינים נוספים שהתבטלו או אף הפכו למינים עצמאיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לטאה מוכתמת-צד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטאה מוכתמת-צד באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529642805171

 |
**לטאת לבה גלאפגוס** (שם מדעי: *Microlophus albemarlensis*) היא מין לטאה ייחודית לאיי גלאפגוס שבמערב האוקיינוס השקט והיא אחת משבעה מיני לטאות דומות (*Microlophus delanonis ,Microlophus bivittatus ,Microlophus grayii ,Microlophus duncanensis ,Microlophus habelii ,Microlophus pacificus*) על אותם איים.

הלטאה חיה באיים איסבלה, סנטה קרוז, פרננדינה, סנטיאגו, סנטה פה ובאיים קטנים יותר באוקיינוס.

תיאור
-----

אורכן של הלטאות 50–100 מ"מ. הזכרים יכולים להיות גדולים פי שניים או פי שלושה מהנקבות (שמגיעות לאורך 63–70 מ"מ בערך). גודל הלטאות משתנה בכל אי. אלו לטאות קטנות בעלות גרון קצר, שחור ומלמעלה אדום ובולט אצל הזכרים. צבע הגוף האפור-כהה מוסווה על רקע אבני הלבה הכהים. הן בעלות עיניים גדולות וצוואר קטן אך חזק ועבה, והזכר מנענע אותו כדי למשוך נקבות, ויש לו גם "רעמה" של קשקשים לבנים מהעורף עד לזנב. הנקבות לעומת הזכרים קטנות ובעלות צוואר קטן ללא צבעים, והן דהויות הרבה יותר.

הזכרים מתנפלים על הנקבות באכזריות בשעות ההזדווגות ואף נעים איתן כמה מטרים כשפיהם צמוד אל הנקבות שמנסות להימלט. הנקבות מטילות בין 1 ל-6 ביצים סגלגלות, וחופרות להן מחילה באמצעות טפריהן הארוכים. הצאצאים פגיעים לטורפים רבים בשנות חייהם הראשונות.

הם פעילים ביום ותרים אחר מזון במגוון אזורי מחיה בגלאפגוס: בין הקקטוסים, באדמה, בשדות ועל שפת הים. הם אוכלים בעיקר חסרי חוליות כמו זבובים, חיפושיות, עכבישים ונמלים. הם יאכלו גם פירות ועלים של צמחים מהאיים.

מספר לטאות התרגלו לצוד זבובים על גופם של אריות ים הנחים על החוף. אריות הים מושכים חרקים מזיקים, והלטאות אוכלות אותם וזוכות בארוחה.

זכר בתצוגת ראווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לטאת לבה גלאפגוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* לטאת לבה גלאפגוס ב-Reptile-Database

הערות שוליים
------------

1. ↑  לטאת לבה גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מסגד אבו אל-עבאס אל-מורסי** (בערבית: **جامع أبو العباس المرسي**) הוא מסגד בעיר אלכסנדריה, שבמצרים. הוא מוקדש לקדוש הסופי והאנדלוסי, בן המאה ה-13, אבו אל-עבאס אל-מורסי, שבו נמצא קברו.

הוא ממוקם בשכונת אנפושי באלכסנדריה, ליד מצודת קאיתבאי.

היסטוריה
--------

אבו אל-עבאס אל-מורסי מת בשנת 1286 ונקבר כאן. המסגד נבנה לראשונה בשנת 1307.

המסגד תוכנן ונבנה בצורה הנוכחית על ידי יוג'ניו ולזאניה (Eugenio Valzania) ומריו רוסי (אנ') בשנים 1929–1945, והושפע מאוד מהמבנים והארכיטקטורה של קהיר העתיקה של מצרים.

הוא שימש בתורו מקור השראה מרכזי למסגד שייח' זאיד הגדול בהרבה באבו דאבי, שהושלם ב-2007 לאחר יותר מעשור של עבודות בנייה.

פנים המסגד

ראו גם
------

* רשימת המסגדים באלכסנדריה (אנ')
* רשימת המסגדים במצרים (אנ')
* רשימת המסגדים באפריקה (אנ')
* מסגד האמיר עבדאלקאדר (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד אבו אל-עבאס אל-מורסי** בוויקישיתוף
* אתר מדריך טיולים יעדים קדושים "מסגד אבו אל-עבאס אל-מורסי, אלכסנדריה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  7-facts-you-must-know-about-sheikh-zayed-grand-mosque-396078.html
2. ↑  VANESSA CHIASSON, beautiful-places-in-abu-dhab
**מסגד א-זע'יר** (ערבית: **المسجد الصغير**, "אלמסג'ד אלצע'יר") שמשמעו **המסגד הקטן** שוכן בעיר התחתית בחיפה, בקצהו הדרום-מזרחי של רחוב נתנזון. המסגד נבנה כנראה בימיו של דאהר אל-עומר שהקים את "חיפה החדשה" (חיפה שבין החומות) במחצית השנייה של המאה ה-18.

המסגד שכן בצידה הדרום-מזרחי של חיפה החדשה, ברובע המוסלמי קרוב לחומות העיר. מצפון-מערב למסגד שכן השוק של העיר, המסגד שימש כמקום תפילה לקונים בשוק ועוברי אורח. ממערב למסגד זה נבנה בסוף המאה ה-18 מסגד אל-ג'רינה שהיה במשך שנים רבות המסגד הראשי של העיר.

מהמסגד המקורי נשארו שרידי מבנה בצורת האות ר' הכולל שני חדרים מחוברים ביניהם. בחזיתו הצפונית שלוש קשתות, מתוכם שתי קשתות המשמשות כניסה למבנה. כניסות אלה חסומות בשער מתכת. בחלקו המערבי מתנשא המינרט העגול כשקצהו העליון מסתיים בחרוט מוכסף. מתחתיו נמצאת מרפסת שממנה קרא המואזין למאמינים לבוא לתפילה. מצידו הדרום-מזרחי של המבנה נמצא פתח כניסה נוסף בצורת קשת, וכן שרידיו של סביל הנראה כמו חלון אטום. מהסביל זרמו המים ששימשו להרוות את צימאונם של עוברי האורח והמתפללים.

בשנת 1948 אחרי הקרב על חיפה, עזבו תושביה המוסלמים של העיר את אזור המסגד. לאחר מלחמת העצמאות נהרסו מרבית בתיה של "העיר החדשה", תוך הקפדה על שמירת המסגדים והכנסיות ביניהם מסגד א-זע'יר.

גלריה
-----

* ישן מול חדש, המינרט של מסגד א-זע'יר על רקע מגדל המפרשישן מול חדש, המינרט של מסגד א-זע'יר על רקע מגדל המפרש
* שרידי הסבילשרידי הסביל
* החדרים הפנימייםהחדרים הפנימיים

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד א-זע'יר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב שורר, **לטייל בחיפה - בין כרמל לים**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003, עמ' 39
דגלו של **טופאק קטארי**.
**טופאק קטארי** (**Túpac Katari**, לעיתים מאוית גם Catari או Qatari; נולד בסיקהסיקה (Sicasica) בסביבות 1750 - לה פאס, 15 בנובמבר 1781) הוא השם בו נודע **חוליאן אפאסה** (Julián Apasa), מנהיגה של מרידה אינדיאנית של בני האיימרה באזור אלטו פרו (Alto Perú; באזור בוליביה כיום) בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-18. השם "טופאק קטארי" נועד ליצור זיקה בין אפאסה לבין שני מנהיגי מרידות דומות שהתחוללו בהרי האנדים באותן השנים: טופאק אמארו השני ותומאס קטארי.

טופאק קטארי הצליח לגייס צבא של כ-40,000 איש על פני שטח נרחב, בעזרתם הטיל מצור על העיר לה פאס בשנת 1781, עד אשר נשבר המצור בידי הכוחות הקולוניאליים של האימפריה הספרדית. מאוחר יותר, ב-5 באוגוסט אותה השנה, הטיל טופאק קטארי מצור שני על לה פאס, והפעם זכה לתמיכתם של שניים מאחייניו של טופאק אמארו השני: אנדרס טופאק אמרו (Andrés Túpac Amaru) ומיגל בסטידאס טופאק אמרו (Miguel Bastidas Túpac Amaru), אולם כשל בשנית. ביום 17 באוקטובר 1781, הצליחו אנשי העיר להדוף את הצרים בשנית. המרדף אחר טופאק קטארי ואנשיו התהדק, וטופאק קטארי נתפס והוצא להורג, על ידי קריעת גופו לארבעה חלקים, ב-13 בנובמבר אותה השנה בלה פאס. מפקד אחר של המרידה, דייגו קריסטובל טופאק אמרו (Diego Cristóbal Túpac Amaru) נתפס גם הוא ב-15 במרץ 1782 וכאשר המרד נותר ללא תוחלת, ביקש מיגל בסטידאס טופאק אמרו את חנינת הספרדים, תמורת עזרתו בדיכוי שארית המרד.

על אף כישלונו, הבגידה בו והוצאתו להורג נשאר טופאק קטארי גיבור בעיני תנועות אינדיאניות מודרניות בבוליביה, אשר אנשיהן מתקראים "קטריסטים" (kataristas) על שמו. גם קבוצת הגרילה הבוליביאנית, צבא הגרילה טופאק קטארי (Ejército Guerrillero Túpac Katari) נושאת את שמו.

ראו גם
------

* טופאק אמארו השני
* תומאס קטארי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופאק קטארי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007322051505171
* BNE: XX4932472
* BnF: cb12466321m (data)
* ISNI: 0000 0000 5400 1536
* LCCN: nr90006394
* VIAF: 2316864
* WorldCat: lccn-nr90006394

 |
דוקטור **מרשל דוידסון האץ'** (אנגלית: **Marshall Davidson Hatch**‏, נולד ב-24 בדצמבר 1932) הוא ביוכימאי אוסטרלי, פיזיולוג צמחים ומדען המחקר הראשי במחלקת תעשיית הצמחים בארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי בקנברה. הוא גם זכה בפרס קלארק, היה חבר באקדמיה האוסטרלית למדעים וחבר בחברה המלכותית.

חייו
----

האץ' למד במכללת ניואנגטון (1947-1950) ולמד ביוכימיה באוניברסיטת סידני עם פרדריק רוברט ווטלי. הוא השלים את התואר הראשון שלו במדעים בהצטיינות ב-1954. מ-1955 עד 1959 הוא חקר צמחים בארגון המחקר מדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי בסידני. הוא קיבל את הדוקטורט שלו ב-1959 מאוניברסיטת סידני וקיבל חברות בתוכנית פולברייט ב-1961 ובעזרתה הוא עבד עם פול קארל סטאמפ במחלקת הביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

מ-1961 עד 1966 האץ' עבד כקצין מחקר במרכז מחקר הצמחים ע"ש דייוויד נורת' בחברה לזיקוק סוכר בע"מ בבריסבן עם ק. ט. גלאסזיו. הוא למד בוטניקה באוניברסיטת קווינסלנד ב-1967 וחזר לחברה לזיקוק סוכר בע"מ מ-1968 עד 1969 והיה המנהל של מרכז מחקר הצמחים ע"ש דייוויד נורת'. מ-1970 הוא היה מדען המחקר הראשי במחלקת תעשיית הצמחים בארגון המחקר המדעי והתעשייתי של חבר העמים הבריטי בקנברה.

האץ' גילה את נתיב קיבוע פחמן במסלול C4 עם צ'ארלס רוג'ר סלאק והנתיב נקרא גם נתיב האץ'-סלאק של פוטוסינתזה. הוא פרסם יותר מ-200 מאמרים בכתבי עת מדעיים וספרים בתחום הפוטוסינתזה ותחומים אחרים של ביוכימיה בצמחים. לכבוד תרומותיו למדעי הצמחים הוא קיבל את הפרס הבינלאומי לביולוגיה ב-1991 ונהיה חבר במסדר אוסטרליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרשל האץ', באתר ResearchGate

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007327217405171
* GND: 1066614075
* ISNI: 0000 0000 8376 070X
* LCCN: n89649281
* NKC: mzk20181006286
* NTA: 140973699
* SUDOC: 033995281
* VIAF: 41941440
* WorldCat: lccn-n89649281

 |
**מרשל פינלנד** הוא סרט פיני-קנייתי המבוסס על חייו של המרשל קרל גוסטף אמיל מנרהיים. הסרט מופק על ידי Yleisradio בשיתוף עם Savane Productions ו-Filmistuudio Kalevipojad. הוא מבוים על ידי גילברט לוקאליה הקנייתי. הקרנת הבכורה העולמית של הסרט התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לאהבה ואנרכיה של הלסינקי ב-28 בספטמבר 2012.

עלילה
-----

הסרט מתמקד בחייו הפרטיים של מנרהיים בשנים 1905–1918. הוא מספר על נישואיו הכושלים עם אנסטסיה אראפובה, ורומן האהבה עם קיטי לינדר לאחר מלחמת האזרחים הפינית. לדברי הבמאי גילברט לוקאליה, "זהו סיפור אוניברסלי על גבר המתקשה ליישב את חיי המשפחה והקריירה".

שחקנים ודמויות
--------------

* טלי סוואלאס אוטיינו בתפקיד קרל גוסטף אמיל מנרהיים
* ביאטריס וואנגוי בתפקיד אנסטסיה אראפובה

הפקה
----

בחורף 2012 דיווחה רשת Yle על סרט מנרהיים, שיהיה הפקה בינלאומית. מידע על הסרט המצולם במדינה זרה הפך לציבורי, לפני שהרשת הספיקה לארגן מסיבת עיתונאים ב-16 באוגוסט 2012.

המפיק ארקו לייטינן קיבל את הרעיון לצלם את הסרט בקניה מהמפיק האסטוני קן סאאן. סאאן שאל את לייטינן אם יש לו פרויקט שניתן לצלם בקניה. לדברי לייטינן, ההיבט של סאאן בהפקה היה הצלחה גדולה עבור צילומי הסרט. התסריט נכתב על ידי קבוצת עבודה קנייתית. רשת Yle מסרה לתסריטאים את העובדות הדרושות, אך הקבוצה יצרה בעצמה את דיוקנו של מנרהיים. במקור הסרט תוכנן להיות סרט מלחמה, אך התברר שהוא סרט ביוגרפי, מכיוון שהיה קשה מדי לצלם את סצנות המלחמה באפריקה.

הסרט צולם ברחבי ניירובי בחודשים מאי ויוני. גילברט לוקאליה נבחר להיות במאי הסרט 12 שעות בלבד לפני תחילת הצילומים. הופק גם סרט תיעודי בן שישה חלקים על הכנת הסרט בשם **מבצע מנרהיים**, שעלותו הייתה כ-100,000–150,000 €, אף על פי שהסרט עצמו עלה רק 20,000 €.

הסרט עורר ויכוח עוד לפני צאתו. התקשורת הפינית סערה על כך ששחקן שחור הופיע במנרהיים. המפיק מרקוס סלין אמר שהסרט הוא "זיוף" והבמאי מתי קסילה תהה מדוע ניתן אישור להפקה שכזו. יורן דונר האמין שהסרט הוא "בלוף", ואמר כי Yle מנסה להרוויח על חשבון של המרשל המנוח.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מרשל פינלנד (בפינית)

* "מרשל פינלנד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מרשל פינלנד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מרשל פינלנד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרשל פינלנד (סרט)"**.
**מרשה נורמן** (באנגלית: **Marsha Norman**; נולדה: 21 בספטמבר 1947), היא תסריטאית, מחזאית וסופרת אמריקאית. היא זכתה בפרס פוליצר לדרמה בשנת 1983 עבור המחזה שלה "לילה, אמא'" (אנ'). נורמן כתבה ספרים ושירים עבור הברודוויי כמו "סוד הגן הנעלם" (אנ').

ילדות ונעורים
-------------

נורמן נולדה בלואיוויל, קנטאקי, בשנת 1947. היא הבכורה מבין ארבעת ילדיהם של בילי וברטה וויליאם. את ילדותה בילתה נורמן בקריאת ספרים, נגינה על פסנתר והשתתפות בתיאטרון. מאוחר יותר, היא ההשתתפה בהפקות שנוסדו באותה תקופה של תיאטרון השחקנים של לואיוויל.

קריירה
------

נורמן היא בעלת תואר במדעי הרוח. את התואר קיבלה מהאוניברסיטת לואיוויל בשנת 1969.

לאחר סיום לימודייה התחלה נורמן לעבוד כעיתונאית, עסקה בכתיבת מאמרים וביקורות על ספרים, וכתיבת מחזות וסרטים עבור לואיוויל טיימס. בשנת 1971 קיבלה תואר שני ב-.M.A.T. מאוניברסיטת לואיוויל. נורמן לימדה בבתי ספר ציבוריים בין השנים 1970-1973 ועבדה עבור הוועדה לאמנויות של קנטקי בין השנים 1973-1976. 

לאחר מכן, החליטה נורמן לפנות לכתיבת מחזאים במשרה מלאה. המחזה הראשון של נורמן (Getting out" 1977" (אנ')), נוצר בהשראת עבודתה בבית החולים המרכזי של המדינה, בזמן שהיא קיבלה את התואר השני שלה ב-UofL. איגוד מבקרי התיאטרון האמריקאי הצביע על "Getting Out" למחזה החדש הטוב ביותר שהופק על ידי תיאטרון אזורי ולאחר מכן הוצג בניו יורק בתיאטרון דה ליס. לאחר הצלחת המחזה הזה נורמן עברה לניו יורק.

נורמן זכתה בפרסים כגון פרס פוליצר, פרס טוני ב-1991 ופרס הדרמה דסק (אנ'). ב-1983 כתבה נורמן את "לילה, אמא", שזכה בפרס פוליצר. ארבע שנים מאוחר יותר היא פרסמה את הרומן הראשון שלה, "מגדת העתידות," ואחריו "ארבע מחזות" ב-1988. היא כתבה רבות לטלוויזיה ולקולנוע.

נורמן עבדה בפקולטה של בית הספר ג'וליארד, אשר שוכן בניו יורק, כמנהלת שותפה של תוכנית המחזאים האמריקאית של ג'וליארד. נורמן זכתה לכבוד בפסטיבל וויליאם אינג' בשנת 2011 בהישגים של התיאטרון האמריקאי. היא עזבה את ג'וליארד בשנה האקדמית 2019-2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרשה נורמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marsha Norman, Primary Stages
2. 1 2 3  Marsha Norman, UofL - College of Arts & Sciences
3. ↑  Marsha Norman, American Repertory Theatre
4. ↑  Marsha Norman Named 2011 William Inge Theatre Festival Honoree, TheaterMania (ב־American English)
5. ↑  Tanya Barfield Named New Co-Director of Juilliard's Lila Acheson Wallace American Playwrights Program, Playbill

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007568324405171
* BnF: cb12705126t (data)
* CiNii: DA02163990
* GND: 119384795
* ISNI: 0000 0001 0861 5235
* LCCN: n80045705
* NKC: ola2003193682
* NLK: KAC201824904
* NTA: 071442111
* SNAC: w6749k9v
* SUDOC: 075013274
* VIAF: 134546
* WorldCat: lccn-n80045705

 |
**עָנֵר אֶשְׁכּוֹל וּמַמְרֵא** הם שלושה אחים המוזכרים בספר בראשית כ"בעלי ברית אברם" וכשותפים לניצחונו במלחמתו נגד ארבעת המלכים.

על פי המדרש אחת הסיבות לכינויה של חברון בשם קריית ארבע הוא משום "שדרו בה ד' צדיקים, ענר אשכול ממרא ואברהם, ונימולו בה ד' צדיקים אברהם ענר אשכול וממרא". המדרש מספר עוד כי גם בנותיהם של ענר, אשכול וממרא היו צדקניות ולמרות זאת העדיף אברהם שלא להשיא את בנו יצחק להן בשל היותם של ענר, אשכול וממרא אמוריים המיוחסים לזרעו של כנען שקולל על ידי נח.

אלוני ממרא
----------

על פי המקרא מקום מגוריו של אברם לאחר שחזר ממצרים ונפרד מבן אחיו לוט, היה בנחלתו של ממרא, "אלוני ממרא", המזוהה כיום לפי חלק מהחוקרים באתר המכונה חירבת רמת ח'ליל. הרמב"ן מסביר כי קריית ארבע-חברון כונתה גם בשם ממרא וממרא האיש נקרא על שמה. באלוני ממרא אירעה ההתגלות של ה' אל אברם לאחר שמל את עצמו. על פי המדרש לפני שאברם מל את עצמו הוא נועץ בשלושת רעיו ורק ממרא ייעץ לו לקיים את דבר ה'. בזכות עצתו זכה ממרא שההתגלות תהיה בנחלתו.

"ולמה נקרא שמו ממרא? ר' עזריה בשם ר' יהודה בשם ר' סימון: שהמרה פנים באברהם; בשעה שאמר הקב"ה לאברהם למול, הלך ונמלך בשלושה אוהביו. אמר לו ענר: כבר בן מאה שנה אתה, ואתה הולך ומצער את עצמך?! אמר לו אשכול: מה את הולך ומסיים את עצמך בין שונאיך?! אמר לו ממרא: אלהיך, שעמד לך בכבשן האש ובמלכים וברעבון, והדבר הזה שאמר לך למול אין אתה שומע לו?! אמר לו הקב"ה: אתה נתת לו עצה למול, חייך שאיני נגלה אליו לא בפלטין של ענר ולא בפלטין של אשכול אלא בפלטין שלך. הה"ד "וירא אליו ה' באלוני ממרא".
במדרשים נוספים מתוארת דמותו של ממרא שלא רק השיא עצה לאברם אלא גם נתן דוגמה אישית ומל את עצמו תחילה. הרב ברוך שלום הלוי אשלג הסביר כי שלושת האישים מסמלים שלושה כוחות בנפש האדם המכוונים אותו במהלך חייו.

נחל אשכול
---------

לפי מדרש במדבר רבה למרות שנראה כי נחל אשכול נקרא על שמו אשכול, רעו של אברהם, למעשה הוא נקרא על שם המאורע שהתרחש בנחל מאות שנים אחר כך, לקראת כניסתם של בני ישראל לארץ ישראל, כמתואר בספר במדבר.

" למקום ההוא קרא נחל אשכול" זש"ה "מגיד מראשית אחרית" שהכל צפוי היה לפני הקב"ה אשכול אוהבו של אברהם היה ונקרא אשכול על אודות האשכול שעתידין ישראל לכרות ממקומו".

קישורים חיצוניים
----------------

* ענר, אשכול וממרא, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ג
2. ↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק כ"ד
3. ↑  בראשית רבה, פרשה נ"ח, פסקה ד'
4. ↑  ספר בראשית, פרק י"ג, פסוק י"ח; ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק י"ג
5. ↑  S: רמב"ן על בראשית יב ו
6. ↑  ספר בראשית, פרק י"ח, פסוק א'
7. ↑  בראשית רבה, פרשה מ"ב
8. ↑  מדרש הגדול, בראשית, יז, כג; אוצר מדרשים, 165
9. ↑  ברוך שלום הלוי אשלג, וירא אליו ה' באלוני ממרא (אברהם מרדכי גוטליב, ביאור)
10. ↑  במדבר רבה, פרשה ט"ז, פסקה ט"ז
אדיפוס והספינקס על גבי אמפורה, 440-430 לפנה"ס, אוסף העתיקות הלאומי, מינכן.
"**צייר אכילס**" (באנגלית: **Achilles Painter**) הוא כינוייו של אמן קרמיקה יווני שהפעיל סדנת קרמיקה בתקופה שבין 460 לפנה"ס ל-420 לפנה"ס. 

את הכינוי טבע החוקר הסקוטי ג'ון ביזלי (John Beazley), בעקבות תיאורו של אכילס על גבי כד אמפורה בסגנון הדמות האדומה הנמצא במוזיאון הוותיקן. על פי ניתוח סגנוני מניחים חוקרים כי צייר זה קיבל את הכשרתו אצל "הצייר מברלין" (Berlin Painter), שפעל ככל הנראה בין השנים 490-460 לפנה"ס. החוקרים זיהו כשלוש מאות פריטים קרמיים המיוחסים לסדנה זו. כלים אלו מצוירים בשלוש הטכניקות העיקריות של ציור כדים בתקופה - "דמות אדומה", "דמות שחורה" ו-"רקע לבן".

הפריטים המוקדמים מן הסדנה מאופיינים בשימוש בטכניקת הדמות האדומה על רקע שחור וביצירת קומפוזיציה מאוזנת המורכבת משתי דמויות. יצירות אלו השרישו את ההנחה כי אלו הן היצירות ה"קלאסיות" ביותר מן התקופה הקלאסית באומנות היוונית המאה ה-5 לפנה"ס. עוד ידועה קבוצה גדולה של כדי לקיתוס (Lekythos), כדוגמת "כד המוזה", שנוצרו החל ממחצית המאה ה-5 לפנה"ס. כדים אלו נושאים עיטורים לצד כמות גדולה של כתובות יווניות עיטוריות (Kalos inscription).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צייר אכילס** |

* צייר אכילס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118808745
* ISNI: 0000 0004 4887 3257
* LCCN: n86016548
* NGV: 3
* ULAN: 500019489
* VcBA: 495/123331
* VIAF: 52485982
* WorldCat: lccn-n86016548

 |
ביתן קנדה
**גני ויקטוריה** - גני הביתן הקנדי
**ביתן קנדה** הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט באתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

פעילות
------

הביתן הוקם כדי להציג למבקר בו את התרבות הקנדית ואת אופייה החברתי והגאוגרפי של קנדה. כחלק מהביתן נבנה דגם של תצורות נוף קנדיות אופייניות ובהן עמק ובו מפל, המסמל את אזור הספר הקנדי, גנים ומזרקות המסמלים את אזור החוף המערבי של קנדה, וכן עמודי טוטם המסמל את התרבות האינדיאנית הקנדית. 

במרכז הביתן מבנה המדמה את בניין שאטו לורייה שבאוטווה. בביתן מוצג הסרט הו קנדה!. הביתן נבנה בשיטה של "פרספקטיבה כפוייה" - ואף שמדובר בבניין בגובה שלוש קומות, נראה לצופה בבניין כאילו מדובר בבניין בגובה שש קומות.

גני הביתן הקרויים "**גני ויקטוריה**" (באנגלית: **Victoria Gardens**), מנסים לחקות את גני בושארד שבקרבת ויקטוריה שבפרובינציית קולומביה הבריטית, הם הגנים הגדולים ביותר (והדורשים תחזוקה רבה ביותר) מכל גני הביתנים שבאזור "תצוגת העולם" (world showcase) של פארק השעשועי.

חנויות הביתן, המצויות במבנה בסגנון לונגהאוס האופייני למבני האינדיאנים בחוף המערבי של קנדה, מוכרות מוצרי מלאכת יד המיוצרים בקנדה, ומוצרי מזון אופייניים (כגון סירופ מייפל).

בחזית הביתן הקנדי שלושה עמודי טוטם שגובהם 10 מטרים. שנים מעמודים אלה עשויים פיברגלס ואחד עשוי עץ. העמודים מתארים שלושה מסיפורי "העורב" המרמה את "ציף השמים" וגונב ממנו את השמש, הירח והכוכבים. העמודים, שעוצבו על ידי האמן דייוויד בוקסלי מקולומביה הבריטית, הוצבו בביתן באפריל 1998.

הביתן זה (כמו גם הביתן המקסיקני) היו שנים משלושת הביתן שהוחלט על הקמתם ועל מיקומם מבלי קשר לקבלת מימון מהמדינה. חברת וולט דיסני החליטה שהביתן של ארצות הברית יהיה במרכז תצוגת העולם, ושתי הארצות הגובלות בה - מקסיקו וקנדה, תהיינה בשתי קצות תצוגת העולם .

הביתן נפתח עם הקמת פארק השעשועים ב-1 באוקטובר 1982.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנדה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קנדה

| אפקוט |
| --- |
| עולם העתיד | ספינת החלל כדור הארץ • אינובנשונס • עולם האנרגיה • המשימה: חלל • סוארין • טסט טרק • דמיון! • האדמה • הימים החיים |  |
| גלריית מדינות העולם | מקסיקו • נורווגיה • סין • גרמניה • איטליה • ההרפתקה האמריקאית • יפן • מרוקו • צרפת • הממלכה המאוחדת • קנדה |
| מתקנים שאינם פעילים | הורייזונז • פלאי החיים • כפר המילניום • עולם התנועה |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במנהל נאס"א. אם התכוונתם לכדורסלן אמריקאי, ראו ג'יימס וב (כדורסלן); אם התכוונתם לטלסקופ חלל, ראו טלסקופ החלל ג'יימס וב; אם התכוונתם לפוליטיקאי וסופר, ראו ג'ים וב.

**ג'יימס אדווין ובּ** (באנגלית: **James Edwin Webb**;‏ 7 באוקטובר 1906 – 27 במרץ 1992) היה המנהל השני של סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל של ארצות הברית, מ־14 בפברואר 1961 עד 7 באוקטובר 1968. על שמו קרוי טלסקופ החלל ג'יימס וב.

קריירה מוקדמת
-------------

נולד לג'ון פרדריק ושרה גורהם ובּ, בטאלי הו, קרוליינה הצפונית. ב־1938 נישא לפטסי אייקן דאגלס, ונולדו להם שני ילדים.

בשנת 1928 קיבל תואר ראשון בחינוך מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. הוא היה סגן משנה בחיל הנחתים האמריקני ושירת כטייס בין 1930 ל־1932.

בין 1932 ל־1934 שימש כמזכירו של חבר הקונגרס אדוארד פו, שייצג את אחד ממחוזות קרוליינה הצפונית.

בין 1934 ל־1936 למד משפטים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון והתקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז קולומביה ב־1936. באותה תקופה עבד גם כעוזר לעורך הדין מקס גרדנר, שהיה בעבר מושל קרוליינה הצפונית.

בין 1936 ותחילת מלחמת העולם השנייה, ב־1944, שירת במספר תפקידים בחברת "סְפֶּרִי גירוסקופ". עם תחילת המלחמה, חזר לשירות בחיל הנחתים.

בתום המלחמה, חזר לוושינגטון ושירת כעוזר מנהלי של מקס גרדנר, שכבר היה תת־מזכיר האוצר של ארצות הברית. לאחר מהן מונה למנהל הלשכה לענייני התקציב של המשרד המנהלי של הנשיא, תפקיד בו החזיק עד 1949. לאחר מכן, ביקש ממנו הנשיא הארי טרומן לשרת כתת־מזכיר המדינה לעניינים מדיניים. כאשר ממשל טרומן הסתיים ב־1953, עזב וב את וושינגטון וקיבל תפקיד בחברת הנפט "קר־מקג'י" באוקלהומה.

ניהול נאס"א
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קריירה לאחר נאס"א
-----------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס וב** בוויקישיתוף
* מידע נוסף על וב באתר נאס"א
* ג'יימס וב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'יימס וב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מנהלי סוכנות החלל הלאומית לאווירונאוטיקה וחלל (נאס"א) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| תומאס קית' גלנן • ג'יימס וב • תומאס פיין • ג'יימס פלטשר • רוברט פרוש • ג'יימס בגס • ג'יימס פלטשר • ריצ'רד טרולי • דניאל גולדין • שון או'קיף • מייקל גריפין • צ'ארלס בולדן • ג'ים בריידנסטין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12509764n (data)
* GND: 119285606
* ISNI: 0000 0000 8176 0079
* LCCN: n90662029
* NARA: 10572810
* NDL: 00460353
* NKC: xx0056648
* NLK: KAC2018I2683
* SNAC: w6tx3djv
* VIAF: 110255322
* WorldCat: lccn-n90662029

 |
כרזת הסרט "הגיהנום הלבן בפיץ פאלו" משנת 1929 בבימויו של ארנולד פאנק
כרזת הסרט "האור הכחול" משנת 1932 בבימויה וכיכובה של לני ריפנשטאהל
**סרט הרים** הוא סוגה (ז'אנר) קולנועית המתמקדת בנושא טיפוס הרים ומדגישה בעיקר את מאבק האדם מול איתני הטבע. בדרך כלל בנוסף לעלילת ההרפתקה בסרט, חבוי גם תהליך נפשי אותו עובר הגיבור בשובו מן ההרים נבון ובעל עומק רוחני רב יותר.

סרט ההרים הראשון משנת 1903 תיאר את הטיפוס למון בלאן על ידי מטפס אמריקני, אולם הז'אנר מתקשר בעיקר לסרטי ההרים הגרמניים משנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים.
יש הרואים בסרטי ההרים הגרמניים מאפיינים תרבותיים ולאומיים הדומים לאלו שבסרטי המערב הפרוע האמריקניים.

הבמאי הידוע ביותר של סרטי ההרים הגרמניים הוא ארנולד פאנק (Arnold Fanck). סרטו הראשון צולם ב-1913. אחרי מלחמת העולם הראשונה הכשיר את עצמו בצילום ובטיפוס הרים כחבר במשלחות טיפוס, בעריכה של הסרטים, ובהפצה עצמית שלהם. סרטו "פלאי ההחלקה" (Das Wunder des Schneeschuhs) משנת 1919 זכה להצלחה מידית. בשנת 1924 בעקבות סרטו החמישי "הר הגורל" (Der Berg des Schicksals) פנתה אליו רקדנית צעירה ונלהבת בשם לני ריפנשטאהל בבקשה להשתתף כשחקנית הראשית בסרטו הבא. הסרט "ההר הקדוש" (Der heilige Berg) משנת 1926 הפך למקפצה של הכוכבת הצעירה לעולם הקולנוע. בשנת 1931 שוב השתתפה ריפנשטאהל ככוכבת הראשית בסרט של פאנק בשם "אקסטזה לבנה" (Der weiße Rausch – neue Wunder des Schneeschuhs), שלאחריו המשיכה בקריירת בימוי עצמאית של סרטי הרים שהידוע בהם הוא "האור הכחול" (Das blaue Licht) משנת 1932. הפופולריות של סרטי ההרים דעכה בשנות ה-30 והסוגה נעלמה לחלוטין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.

טכניקה
------

צילום של סרטי הרים מעמיד קשיים רבים בפני היוצרים. חלק משמעותי מן הסרט דורש צילומי חוץ באתרים בהם שוררים תנאים סביבתיים בעייתיים הן לציוד הטכני והן לשחקנים ולצוות הצילום. השילוב של טמפרטורות נמוכות מאוד, תנאי מזג אוויר משתנים וקיצוניים, אור לבן בוהק, והסביבה ההררית המסוכנת כשלעצמה, הם אתגר מקצועי מן המעלה הראשונה.

| סוגות קולנועיות וסוגי סרטים |
| --- |
| סוגות | 

|  |  |
| --- | --- |
| כללי | רומנטיקה • בורקס • בנות • דרמה (היסטורית • מלודרמה • תקופתית) • חבר'ה • מוזיקלי • ספורט • קומדיה (מטורפת • מתיחות • פעולה • רומנטית • שחורה) • אימה (אונס ונקמה • אימת-חג • גור • זומבים • מפלצות • סלאשר) • אסונות • גיבורי-על • הרים • הרפתקאות • התבגרות (מסע • נעורים) • מדע בדיוני • מותחן • מלחמה • מערבון (מערבון חלל • מערבון ספגטי) • פנטזיה • פעולה (אמנויות לחימה) • פשע (בלשי • גנגסטר • פילם נואר) • ריגול • טריקים |
| שונות | אילם • אנתלוגיה • ביוגרפיה • להט"ב • לכל המשפחה • מוקומנטרי • ניצול (בלאקספלויטיישן) • סיבוב הופעות • פורנוגרפי • תיעודי (טבע) |

 |
| סוגים שאינם סוגות | בי מובי • הנפשה • טלוויזיה • ניסיוני • סטודנטים • סנאף • עצמאי • פולחן • קצר • תלת-ממד • תעמולה |
| שונות | עיבוד קולנועי • סיקוול • פריקוול • ריבוט • רימייק • סרט אבוד |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535025705171
* GND: 4477724-3
* LCCN: sh2005008146

 |