recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המדבר הסורי כפי שהוא מיוצג על ידי תוכנת "NASA World Wind"
נוף במדבר הסורי באזור שבין דיר א-זור לתדמור
**המדבר הסורי** (בערבית: **بادية الشام**), ידוע גם בשם **המדבר הסורי-ערבי**, הוא אזור המתאפיין בשילוב של מדבר וערבות המתפרס על שטח של כ-500,000 קמ"ר בצפון חצי האי ערב בשטחה של סוריה.[דרושה הבהרה] המדבר מתאפיין באזורים סלעיים וברובו שטוח וכמעט ללא אזורי דיונות.

גאוגרפיה
--------

המדבר הסורי מכסה חלקים מטורקיה, סוריה, עיראק, ירדן וערב הסעודית. הוא גובל עם נהר עאסי במערב ובנהר פרת במזרח, בצפון גובל המדבר עם אזורי צמחייה פוריים ובדרום נמשך עד אזורי המדבריות הדרומיים של חצי האי ערב. אזור העיר דמשק, שנמצאת בתחום המדבר הסורי, נחשב לנווה מדבר. תצורת נוף ייחודית במדבר הסורי נמצאת באזור הר הדרוזים, המהווה רמה געשית אשר מתאפיינת בזרמי לבה שפרצו בעבר אל פני השטח. חלקו הדרומי של המדבר הסורי נקרא אל-חאמד (Al-Hamad). המדבר הסורי מהווה בית גידול לאוגר הסורי.

היסטוריה
--------

מבחינה היסטורית היה המדבר הסורי מיושב על ידי שבטים בדואים. שבטים רבים עדיין מתגוררים באזור כשרובם שוכנים בעיקר בערים וביישובים שנבנו בקרבת נאות מדבר. ברחבי המדבר הסורי נמצאו כ-12,000 כתובות שנכתבו בניב ערבי-צפוני מיוחד. כתובות אלה נחקקו בסלעים על ידי בדואים יודעי קרוא וכתוב ומתוארכות על ידי ארכאולוגים לתקופה שבין המאה ה-1 והמאה ה-4 לספירה.

ב-1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, החל הצבא העות'מאני, בהוראת הממשלה, בגירוש מיליון וחצי ארמנים מאסיה הקטנה למדבר הסורי. אלה ששרדו את צעדות הגירוש רוכזו בכ-25 מחנות, בהם מתו ברוב המקרים מרעב או מקור.

במהלך מלחמת עיראק שימש המדבר הסורי כקו אספקה עיקרי למורדים העיראקיים. חלקו המזרחי של המדבר, המצוי כיום במחוז אל-אנבר שבעיראק, הפך למעוז המורדים הסוניים לאחר נפילת העיר פלוג'ה לידי כוחות הקואליציה לאחר הקרב השני על פאלוג'ה (7 בנובמבר - 23 בדצמבר 2004). לכל אורך מלחמת עיראק שימש המדבר הסורי כאחר הנתיבים המרכזיים להברחת ציוד הספקה ולחימה בשל מיקומו הנוח לאורך הגבול הסורי.

ראו גם
------

* הסהר הפורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המדבר הסורי** בוויקישיתוף
* המדבר הסורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  המדבר הסורי באתר www.mahalo.com.
2. 1 2  המדבר הסורי באתר www.archive.org.
3. ↑  אזור אל-חאמד באתר אנציקלופדיית בריטניקה.
4. ↑  William V.Harris, **Ancient Literacy**, Harvard University Press, p. 189
5. ↑  כתובות עתיקות מדרום חרן.
6. ↑  ראו רצח העם הארמני
7. ↑  ‏*Situation Called Dire in West Iraq* - כתבה באתר הוושינגטון פוסט, 11 בספטמבר 2006
8. ↑  ‏*U.S. Will Reinforce Troops in West Iraq* - כתבה באתר הוושינגטון פוסט, 30 במאי 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4804761-2

 |
הרב **אהרן יצחק זסלנסקי** (כ"ה בשבט תרמ"ו, 31 בינואר 1886 – ט"ז בחשוון תשל"ח, 28 באוקטובר 1977) היה איש ציבור בירושלים. עורך הירחון התורני "שערי ציון", מזכיר ברבנות הראשית ובמועצה הדתית בירושלים, עורך ומחבר ספרים פורה.

ביוגרפיה
--------

נולד בליטא, בנו של ראובן זסלנסקי. קיבל חינוך תורני. בשנת תרס"ה (1905) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. היה ממעריצי הרב קוק, ולימים הוציא את הספר "נצוצי אורות" על תורתו והגותו.

בשנות ה-20 ערך את הירחון התורני "שערי ציון", יחד עם עמיתו הרב שלמה בלזר (בנו של הרב יצחק בלאזר). 

בשנות ה-30 כיהן כמזכיר ברבנות הראשית ובמועצה הדתית בירושלים והיה חתום על תעודות ההכשר שהנפיקה הרבנות. כמו כן שימש כמזכיר של ישיבת תורת חיים. 

בשנת תש"ה פרסם את הספר "ונצדק קדש", ובו צידד בהיתר המכירה. לימים פרסם מספר ספרים וקונטרסים נוספים בנושא השמיטה ובהם "דבר השמיטה" ו"למועד שנת השמיטה". בראשית ימי המדינה כיהן כמנהל מדור השמיטה ברבנות הראשית.

ערך והוציא ספרים לכבודם של מנהיגי הציונות הדתית – הרב יהודה לייב מימון, הרב הרצוג והרב משה אוסטרובסקי. 

בשנת 2007 הוציא מוסד הרב קוק מבחר מכתביו בספר "כתבים". 

היה אב לשלושה בנים ושתי בנות. בניו הם ראובן שילוח והפסיכיאטר ד"ר אריה זסלני. בשנת תש"ך (1960), לאחר מות בנו ראובן, הוציא לזכרו את הספר "יחי ראובן", ובשנת תשכ"ה (1965), במלאת חמש שנים למותו, הוציא ספר נוסף לזכרו, "מי השילוח". בשנת תש"ל (1970) הוציא ספר שו"ת וקרא לו בשם "פני אריה" לזכר בנו אריה, שמת שנתיים לפני כן.

מחיבוריו ועריכותיו
------------------

* **מנחת זיכרון**, תש"ב
* **נצוצי אורות**, תש"ד
* **ונצדק קדש**, תש"ה
* **איש התורה והמעשה** - ליובלו הששים של הרב משה אוסטרובסקי חתן העסקן הרב נחמן גדליהו ברודר, תש"ו
* **וזאת ליהודה**, תשורה לרב מימון פישמן ליובלו השבעים, תש"ו
* **ליום הזיכרון**, תש"ח
* **פחד יצחק**, תשורה לרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג ליובל הששים, תש"ט
* **נפש דוד**, לזכר דוד צוובנר (בנו של אברהם חיים צוובנר), תש"ט
* **סמוכים לעד**, תש"י
* **דבר השמיטה**, תשי"א
* **מנוחה וקדושה**, תשי"א
* **למועד שנת השמיטה**, תשי"ב
* **קובץ על יד**, הערות וביאורים על היד החזקה, תשט"ז
* **אגרות הראיה"ז**, שי לרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, ראש הרבנים לישראל בהגיעו לשיבה, תשי"ט
* **יחי ראובן**, לעילוי נשמת בנו ראש המוסד ראובן שילוח זסלזנסקי, בו הספדים ומאמרים מרבנים ונשיאי וראשי המדינה, ירושלים תש"כ
* **מי השילוח**, במלאת חמש שנים למות ראש המוסד ראובן שילוח בנו יקירו שנפטר בקיצור ימים ושנים, ירושלים תשכ"ה
* **כפי אהרן תליתאה**, מאמרות, הערות, ליקוטי הלכות ואגדות, תשכ"ז
* **פני אריה**, שו"ת בענייני הלכה, תש"ל
* **כתבים**, תשס"ז

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן יצחק בן ראובן זסלנסקי (1886-1977), דף שער בספרייה הלאומית

* הרב כתריאל פישל טכורש, הלמדן הירושלמי: הרב אהרן יצחק זסלנסקי - לשנות השישים לעלייתו לארץ, הצופה, 27 באוגוסט 1965, עמ' 4
* ג. יצחק, הרב א. י. זסלנסקי לגבורות, הצופה, 15 בפברואר 1966, עמ' 2 (תמונתו מצורפת לכתבה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרקעות שביעית נמכרו ברבנות הראשית, הצופה, 22 באוגוסט 1951

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306724005171
* ISNI: 0000 0000 6692 1508
* LCCN: n96087466
* NTA: 332909565
* VIAF: 9116163
* WorldCat (עם VIAF): 9116163

 |
הפסל האטרוסקי של הזאבה הקפיטולינית המניקה את התאומים רומולוס ורמוס. התאומים נוספו כנראה במהלך המאה ה-15 על ידי הפסל אנטוניו דל פולאיולו.
**הזאבה הקפיטולינית** (באיטלקית: **Lupa Capitolina**) הוא פסל ברונזה המוצג במוזיאון הקפיטוליני בקמפידוליו שעל גבעת הקפיטולין שברומא. הפסל הוא סמל העיר רומא ומוצג במוזיאון מאז שנת 1473. במשך שנים נטען כי הפסל שייך לאמנות האטרוסקית, אך תיארוך פחמן-14
שבוצע בשנת 2012 הראה שהפסל נוצר, ככל הנראה, בין השנים 1021 ל-1153.

תיאור הפסל
----------

על פי המסורת של ייסוד רומא, נומיטור מלכה החוקי של העיר הלטינית של אלבה לונגה, וסבם של רמוס ורומולוס, הודח על ידי אחיו אמוליוס שתפס את השלטון על אלבה. לאחר מכן כפה אמוליוס על ריאה סילביה להפוך לבתולה וסטלית ובכך למנוע ממנה להביא יורשים חוקים לנומיטור ולכס המלכות. למרות זאת, היא נכנסה להריון, שבסופו ילדה ריאה את התאומים רמוס ורומולוס. כאשר נולדו התאומים ציווה אמוליוס לקבור בחיים את ריאה (העונש המסורתי לכוהנת וסטה שאיבדה את בתוליה) והכריח את אחד ממשרתיו להרוג את התאומים ולהשליכם לנהר הטיבר. המשרת לא הרג את התאומים, אלא נתן להם לצוף על הטיבר, ואל הנהר טיברינוס, הוביל אותם בבטחה לעץ תאנה. שם הם נמצאו על ידי זאבה שגידלה אותם והניקה אותם.

עד יולי 2008 היה מקובל כי פסל הזאבה נוצר (על פי סגנונו) בין השנים 480 - 500 לפני הספירה, וזאת, בהסתמך על כתביו של קיקרו בן המאה הראשונה המתאר פסל של זאבה אשר רגלה הימנית נפגעה בפגיעת ברק. ב-2008 התפרסם כי בדיקת תיארוך פחמן-14 מראה שהפסל נוצר במאה ה-13, והתאומים נוספו בסוף המאה ה-15. בהתאם למחקר זה, ולמחקר נוסף לפיו הפסל נוצר באמצעות יציקה בשעווה והפגם ברגל הזאבה מקורו בשיטת היציקה ולא במכת ברק, פסל הזאבה הקפיטולינית המוצג במוזיאון אינו הפסל אליו התייחס קיקרו. תארוך נוסף באמצעות פחמן-14 שבוצע ב-2012, העריך את התקופה בה נוצר הפסל לבין השנים 1021 ל-1153.

ממדי הפסל הם 75 ס"מ גובה ו-114 ס"מ אורך.

הפסל כסמל
---------

הפסל הוצג בארמון הלטראנו החל מאמצע המאה התשיעית, ומוזכרת בכתבים מהמאה ה-10 כ"אמא של רומא". הפסל מוזכר בכתבים נוספים עד המאה ה-15 כפסל המוצג בבית המשפט של העיר או באתר ההוצאה להורג ומסמל את העיר. הפסל הועבר בשנת 1473 למוזיאון הקפיטוליני בקמפידוליו בצו האפיפיור סיקסטוס הרביעי.

הפסל היה אהוב במיוחד על ידי בניטו מוסוליני שליט איטליה הפשיסטית אשר ראה את עצמו כבונה "רומא החדשה". במסגרת ניסיונותיו לחזק את קשריה של איטליה עם ארצות הברית, שלח מספר העתקים של הפסל לערים שונות ובהם לעיר סינסינטי שבאוהיו בשנת 1929. בשנת 1931 נשלח פסל נוסף לעיר רומא שבמדינת ג'ורג'יה (הפסל הוסתר במהלך מלחמת העולם השנייה מחשש שיינזק). פסל שלישי נשלח לעיר ניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הזאבה הקפיטולינית** |

* ספרו של רודולפו לאנקיאני, "רומא העתיקה לאור גילויים מודרניים"
* אתר אינטרנט המוקדש לזאבה הקפיטולינית
* תערוכה שנערכה במוזיאון הקפיטוליני
* הזאבה הקפיטולינית של סינסינטי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Lorenzi, Rossella. "Rome Icon Actually Younger Than the City". *Seeker*. 25 June, 2012
2. ↑  "Famed Roman statue 'not ancient'". *BBC News*. 10 July, 2008
3. ↑  טל גולדשטין‏, רומא העתיקה - מודרנית יותר משחשבתם, באתר וואלה!‏, 10 ביולי 2008
קבוצת תאים במלון כמוסות.
מראה תא שינה; משמאל למעלה קבוע בתקרה מקלט טלוויזיה.
מלון כמוסות בוורשה, פולין. משמאל הארונות לחפצים ומימין התאים עצמם.
**מלון כמוסות** (ביפנית: **カプセルホテル**; נקרא גם: **מלון קפסולות**) או **מלון** **פּוֹד**, הוא בית מלון המציע אירוח בתאים קטנים המיועדים לשינה בלבד. מלונות מסוג זה קיימים ביפן, סין, בלגיה, וייטנאם, בריטניה, איסלנד, פולין ומקסיקו. בשנת 2022 נפתח מלון כמוסות גם בישראל כחלק מפתיחת רשת מלונות ארצית.

טיפוס זה של מלון פותח ביפן. הוא מבוסס על חללים שבהם ניצבות שורות של תאים, בשתי שורות לגובה. התא פתוח בקצה אחד בלבד. ממדיו הם בקירוב: אורך – 2 מטר, רוחב – מטר אחד, גובה – 1.25 מטר. מסגרתו עשויה פלסטיק או סיבי זכוכית. שמירת פרטיות האורחים מתאפשרת על ידי הורדת מסך או סגירת דלת הקבועים בפתח התא. מדרגות ומעקות הקבועים בחזית הקדמית של התאים מאפשרים טיפוס לתאים שבשורה העליונה.

בנוסף למזרן ומצעים לשינה מצוידים התאים בתאורה עצמאית, במיזוג אוויר, במקלט טלוויזיה הקבוע בתקרת התא, במכשיר רדיו ושעון מעורר (הנשלטים כולם בלוח מתגים אחד) ובשולחן צד צר. במלונות רבים יש רשת אינטרנט אלחוטית.

עישון או אכילה בתוך התאים הם בדרך כלל אסורים. לאורחים במלון לא ניתן להביא את חפציהם לתא השינה ועליהם לאחסנם בארונית חפצים בתוך המלון או מחוץ לו.

מתקני השירותים והמקלחות במלון הם משותפים לכל האורחים. יש בו מכונות אוטומטיות לממכר מזון ושתייה ולרוב גם מסעדה, ולעיתים גם בר, בריכת שחייה ומתקני בידור נוספים.

היתרון העיקרי של טיפוס זה של מלון הוא מחיר הלינה הנמוך בו – כ-25 עד 50 דולר ללילה.

מלון הכמוסות הראשון נפתח בעיר אוסקה בשנת 1979. מלונות אלו קיימים ביפן בקיבולת תאים שונה – החל מ-50 תאים ועד ל-700. המשתמשים בהם הם בעיקר גברים. חלק מן המלונות מארחים גברים בלבד, ויש מלונות שבהם קיימים אגפי שינה נפרדים לשני המינים.

מלונות אלו משמשים בין השאר לשנת לילה של אנשים שאיחרו את נסיעת הרכבת האחרונה לביתם ואנשים שצרכו אלכוהול מעבר למידה המאפשרת נסיעה בטוחה לביתם. מאז המשבר הכלכלי העולמי שפרץ ב-2008 משמשים מלונות כמוסות גם כביתם הקבוע של יפנים רבים שנפגעו מן המשבר ואיבדו את מקומות עבודתם ואת בתיהם. הם שוכרים את תאי השינה מן המלון על בסיס חודשי.

טיפוס זה של מלון לא צבר פופולריות מחוץ ליפן, אם כי בארצות המערב ניתן למצוא מלונות עם גרסאות מרווחות יותר של תא השינה, הכוללות גם תא שירותים ומקלחת נפרדים לכל תא.

ראו גם
------

* מגדל הקפסולות
* דירה מפוצלת
* דירת מיטה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מלון כמוסות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלון כמוסות** |

* אתר על מלון כמוסות בטוקיו
* Yotel – מלון תאים בלונדון.
* סרטון על מלון כמוסות ביפן באתר YouTube.
* כמה תשלמו על חדר ברוחב מטר? טרנד קפסולות השינה מגיע לת"א, באתר כלכליסט, 20 בספטמבר 2014
* מיכאל יעקובסון, הייתם מוכנים לישון בקפסולה? אכסניה מינימליסטית במרומי ההרים ביפן, 25 בינואר 2015, Xnet
* אתר למנויים בלבד רינה רוזנברג קנדל, הייתם משלמים 160 שקל ללילה (+ארוחת בוקר) כדי לישון כאן?, באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעתיקה מטוקיו: בלונדון נפתח מלון הקפסולות הראשון, באתר כלכליסט, 12 בפברואר 2018
2. ↑  רשת המלונות החדשה שמציעה חדרים ב-99 שקלים ללילה, באתר ישראל היום, 28 בנובמבר 2022
3. ↑  ניו יורק טיימס, הירוקו טאבוצ'י, בגלל המשבר הכלכלי: קפסולות השינה של טוקיו הפכו כתובת קבועה למובטלים, באתר הארץ, 5 בינואר 2010
**מדד שארפ** (אנגלית: Sharpe ratio או Sharpe index) הוא מדד לביצועים של תיקי השקעות. הוא מודד את עודף התשואה ליחידת סיכון על נכסי השקעה. ככל שהתשואה גבוהה יותר ביחס לסיכון כך המדד גבוה יותר. המדד פותח על ידי הכלכלן האמריקאי וחתן פרס נובל לכלכלה ויליאם שארפ ב-1966. בתחילה קרא שארפ למדד בשם "תיגמול לשונות" (Reward to variability), אך עם פרסומו התקבע המדד בשמו הנוכחי.

הגדרה מתמטית
------------

על פי הגדרתו המעודכנת של שארפ משנת 1994:

{\displaystyle S={\frac {E[R-R\_{f}]}{\sigma }}={\frac {E[R-R\_{f}]}{\sqrt {\mathrm {var} [R-R\_{f}]}}}},
כאשר:

* R הוא תשואת הנכס,
* {\displaystyle R\_{f}} הוא תשואת נכס הייחוס, כגון ריבית חסרת סיכון,
* {\displaystyle E[R-R\_{f}]}‎ היא תוחלת עודף התשואה על פני נכס הייחוס,
* \sigma  היא סטיית התקן של עודף התשואה.

אם {\displaystyle R\_{f}} היא ריבית חסרת סיכון שאינה משתנה במהלך תקופת המדידה, סטיית התקן מצטמצמת לזו של הנכס:

{\displaystyle \sigma ={\sqrt {\mathrm {var} [R-R\_{f}]}}={\sqrt {\mathrm {var} [R]}}=\sigma \_{R}},
ואז מתקבלת ההגדרה המקורית שקדמה לעדכון:

{\displaystyle S={\frac {E[R]-R\_{f}}{\sigma \_{R}}}}.
כלומר ההגדרה המקורית הניחה ריבית קבועה, והעדכון מכיר בכך שהריבית יכולה להשתנות עם הזמן. 

**דוגמה:**

התשואה השנתית הממוצעת לטווח ארוך של מדד S&P 500 היא כ-10%. נניח שהריבית חסרת הסיכון היא 3.5% ואינה משתנה. סטיית התקן של ה-S&P 500 היא כ-16%. אנו מקבלים שמדד שארפ לטווח ארוך של השוק האמריקאי הוא:

((10%-3.5%)/16%) = 0.40625

אולם יש לשים לב כי אם מחשבים את המדד על פני חלון נע של 3 שנים לדוגמה, הוא ישתנה באופן דרמטי.

שימושים
-------

מדד שארפ משמש כדי לאפיין עד כמה התשואה של נכס מפצה את המשקיע על הסיכון שהוא לוקח. כאשר משווים שני נכסים, הנכס בעל מדד שארפ הגבוה יותר נותן תשואה גבוהה יותר באותה רמת סיכון. או לחלופין, הוא נותן אותה תשואה אך בסיכון נמוך יותר. בדרך כלל מומלץ למשקיעים לבחור השקעות בעלות מדד שארפ גבוה יותר.
מדד שארפ, כמו גם מדד טריינור ומדד אלפא של ג'נסן, משמשים לדרוג הביצועים של תיק השקעות, מנהלי קרנות נאמנות או קופות גמל.

ביקורת על המדד
--------------

מדד שארפ ספג ביקורת נוקבת בשנים האחרונות בשל אי יכולתו להתמודד עם שווקים יורדים.

ראו גם
------

* התאוריה המודרנית של תיקי השקעות

קישורים חיצוניים
----------------

* השוואת קרנות נאמנות לפי מדד שארפ באתר בנק לאומי
* מדד שארפ, באתר MathWorld (באנגלית)

* השוואת קרנות פנסיה באתר "פנסיה נט"

* השוואת ביטוחים וחסכונות באתר "ביטוח נט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Scholz, Hendrik, Refinements to the Sharpe ratio: Comparing alternatives for bear markets, **Journal of Asset Management** 7, 2007, עמ' 347–357 doi: http://dx.doi.org/10.1057%2Fpalgrave.jam.2250040
באלגברה מופשטת, אלגברת לי היא **פתירה** אם **סדרת הנגזרת** שלה מתאפסת החל ממקום מסוים. לאלגברות לי פתירות יש תפקיד חשוב בתורת המבנה של אלגברות לי, והן קשורות גם לאלגברות נילפוטנטיות ופשוטות למחצה.

הגדרה
-----

תהי L אלגברת לי מעל שדה F.
**סדרת הנגזרת** של L היא הסדרה המוגדרת על ידי {\displaystyle {L}^{(0)}=L,{L}^{(n)}=[{L}^{(n-1)},{L}^{(n-1)}]}. בפרט, 
{\displaystyle L^{(1)}=[L,L]=\left\{\sum \_{i=1}^{n}{[{x}\_{i},{y}\_{i}]}\mid {x}\_{i},{y}\_{i}\in L,n\geq 1\right\}}.

במילים אחרות, הסדרה היא {\displaystyle L,[L,L],[[L,L],[L,L]],...}.

L נקראת **פתירה** אם סדרת הנגזרת שלה מתאפסת החל ממקום מסוים, כלומר קיים n כך ש-{\displaystyle {L}^{(n)}=0}.

תכונות
------

* כל אלגברת לי אבלית היא פתירה.

* כל אלגברת לי נילפוטנטית היא פתירה.

* כל תמונה אפימורפית ואלגברת מנה של אלגברת לי פתירה הם פתירים.

* אם I אידיאל של אלגברת לי L, כך ש-I,{\displaystyle L/I} פתירים, אז L פתירה.

* סכום של שני אידיאלים פתירים הוא פתיר, לפי משפט האיזומורפיזם השני.

* לפי משפט לי, בכל תת-אלגברת לי פתירה של אלגברת האנדומורפיזמים ניתן להציג את כל איברי האלגברה כמטריצות משולשיות עליונות.

הרדיקל
------

ה**רדיקל** של אלגברת לי נתונה הוא האידיאל הפתיר המקסימלי שלה. אידיאל כזה קיים ויחיד לפי התכונה החמישית לעיל, ומסומן על ידי {\displaystyle \operatorname {Rad} (L)}. אפיון נוסף שלו הוא הסכום של כל האידיאלים הפתירים.

אלגברת לי בעלת רדיקל טריוויאלי נקראת אלגברת לי פשוטה למחצה. במילים אחרות, זוהי אלגברת לי ללא אידיאלים פתירים. אלגברות מסוג זה מהוות מוקד מרכזי במיון של אלגברות לי, ויש להן מיון מלא.

ראו גם
------

* משפט לי
* קריטריון קרטן

לקריאה נוספת
------------

* Introduction to Lie Algebras and Representation Theory, James Humphreys, p. 10-11

קישורים חיצוניים
----------------

* אלגברת לי פתירה, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4382957-0

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

באלגברה מופשטת ובפרט בתורת המודולים, ה**תשתית** (Socle) של מודול הוא סכום כל תתי המודולים הפשוטים שלו. **מודול פשוט למחצה** הוא מודול השווה לתשתית שלו, ו**חוג פשוט למחצה** הוא חוג פשוט למחצה כמודול מעל עצמו.

יהי M מודול מעל חוג R. ה**תשתית** של M, המסומנת {\displaystyle soc(M)}, היא סכום כל תתי המודולים הפשוטים של M, כלומר {\displaystyle soc(M)=\sum {\{N\leq M:N\quad simple\}}}. בשקילות, ניתן לאמר שהוא שווה לחיתוך כל תתי המודולים הגדולים שלו.

לכל הומומורפיזם מודולים מתקיים {\displaystyle f(soc(M))\subseteq soc(f(M))}. כמו כן, מתקיים {\displaystyle soc(soc(M))=soc(M)}, והוא מונוטוני. לאור תכונות אלו, מפתה להגדיר את ה{\displaystyle soc} בתור אופרטור סגור (אנ'), אך מתקיים {\displaystyle soc(M)\subseteq M} ולא להפך.

המבנה של התשתית דיי נוח - ניתן להוכיח כי התשתית תמיד שווה ל*סכום ישר* של משפחת תתי מודולים פשוטים של החוג. במקרה של חוגים *עם יחידה*, התשתית היא אף סכום ישר סופי של תתי מודולים פשוטים. כך למשל, מתקיים {\displaystyle soc(M\_{n}(\mathbb {F} ))=M\_{n}(\mathbb {F} )={\overset {n}{\underset {i=1}{\bigoplus }}}{R\_{i}}}, כאשר R\_{i} הוא תת-המודול הפשוט המכיל מטריצות בעלות ערכים לא (בהכרח) מתאפסים רק בשורה ה-i. תוצאה של המשפט הנ"ל היא שלכל מרחב וקטורי יש בסיס (המכונה בסיס המל).

אם המודול ארטיני, התשתית היא תת-מודול גדול.

קישורים חיצוניים
----------------

* תשתית, באתר MathWorld (באנגלית)
**ג'וזף פנל** (באנגלית: **Joseph Pennell**‏; 4 ביולי 1857 – 23 באפריל 1926) היה אמן וסופר אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

פנל נולד בפילדלפיה, ולמד שם. אך כמו חברו, ג'יימס מקניל ויסלר הוא היגר לאנגליה, והקים את ביתו בלונדון. פנל הפך למורה לציור בבית הספר לאמנות סלייד. הוא זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית בפריז (1900) וב־1904 בתערוכה בלואיזיאנה. הוא לימד גם בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק והיה חבר באגודת האמנים הגרפיים האמריקאיים.

יצירה
-----

פנל יצר תחריטים המתארים ציוני דרך בפילדלפיה. ההגדרה העיקרית שלו היא כחרט וליתוגרף, בפרט כמאייר.

הוא כתב ואייר ספר נסיעות אנטישמי, "היהודי בביתו: רשמים של קיץ וסתיו" ( ניו יורק, 1892), המבוסס על מסעותיו באירופה. הוא הפיק ספרים אחרים, רבים מהם בשיתוף פעולה עם אשתו אליזבת רובינס פנל. בשנת 1886 פרסם את "התקדמות הצליינים", ספר מאויר של מסעו עם אליזבת מפירנצה לרומא, רכוב על תלת אופן כבד. הוא כתב ביוגרפיה על ויסלר בשנת 1906, ולאחר התדיינות עם עורך הדין על הזכות להשתמש במכתביו של ויסלר, הספר פורסם ב־1908.

בשנת 1912 נסע פנל לפנמה כדי ליצור ליתוגרפיות של תעלת פנמה, שעדיין הייתה בבנייה.

פנל ביקר בסן פרנסיסקו במרץ 1912, שם לקח על עצמו סדרה של "נושאים עירוניים". אלה הוצגו בדצמבר 1912 ב"גלריה היוקרתית של ויקרי, אטקינס וטורי". ייתכן שביקורו של פנל עורר את המוציאים לאור של סן פרנסיסקו רוברט הארשה ופדרו למוס, יחד עם הפסל ראלף סטאקפול והצייר גוטרדו פיאזוני, לייסד את אגודת החרטים בקליפורניה בשנת 1912, בהווה אגודת היוצרים של קליפורניה.

פנל עיצב את הכרזה לקמפיין למלווה המלחמה הרביעי בשנת 1918. הכרזה מתארת את הכניסה לנמל ניו יורק תחת הפצצה אווירית וימית, כאשר פסל החירות נהרס בחלקו.

גלריה
-----

* ניו-יורק ניו-יורק
* כרזת מלווה מלחמה כרזת מלווה מלחמה
* כרזת מלווה מלחמה כרזת מלווה מלחמה
* ניו-יורק ניו-יורק
* ניו-יורק ניו-יורק
* נוף אנגלי נוף אנגלי
* מוכנה להפלגה מוכנה להפלגה
* מבט ממדרגות הספרייה הלאומית מבט ממדרגות הספרייה הלאומית
* נוף בפילדפיה נוף בפילדפיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזף פנל** בוויקישיתוף
* ג'וזף פנל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי ג'וזף פנל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* ג'וזף פנל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  JOSEPH PENNELL, NOTED ARTIST, DEAD; Won High Honors as Etcher and Illustrator -- Later Taught Art and Wrote Books. timesmachine.nytimes.com (באנגלית)
2. ↑  Pennell, Joseph, The Jew at Home (NY, 1892
3. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Pennell, Joseph". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266314805171
* AAG: 2127
* AGSA: 10040
* BNE: XX1064616
* BnF: cb12548165x (data)
* CiNii: DA03504554
* DSI: 6700
* GND: 119024144
* ISNI: 0000 0001 1794 9405
* KulturNav: 0539bc27-a8bf-479c-ac9b-5684158b8dd1
* LCCN: n50009494
* NGV: 3414
* NKC: xx0175052
* NLA: 35415739
* NTA: 075202581
* RERO: 02-A003680771
* RKD: 62543
* SNAC: w6s46t4b
* SUDOC: 034761349
* TePapa: 1797
* Trove: 944785
* ULAN: 500020707
* VcBA: 495/181963
* VIAF: 61660866
* WorldCat: lccn-n50009494

 |
בתורת המשחקים, **משחק הוצאות** (cost game) הוא משחק שיתופי בו השחקנים יכולים להקטין את הוצאותיהם על ידי התאגדות לקבוצות. משחק זה ניתן להצגה בתור משחק בצורה קואליציונית עם תשלומי צד. במשחקים מסוג זה עולות שתי שאלות עיקריות: אילו קואליציות תיווצרנה, וכיצד תחלקנה הקואליציות את ההוצאות בין החברים בהן.

דוגמה למשחק הוצאות
------------------

נתבונן במשחק עם קבוצת השחקנים {A, B, C}. ההוצאה של שחקן A לבדו היא 7, ההוצאה של שחקן B היא 8, וההוצאה של שחקן C היא 9. אם יתאגדו, ההוצאה המשותפת של השחקנים A ו-B תהיה 10, ההוצאה המשותפת של A ו-C תהיה 10 ואילו ההוצאה המשותפת של B ו-C תהיה 13. אם יתאגדו שלושת השחקנים, ההוצאה המשותפת שלהם תהיה 18.

השחקנים מבינים שכדאי להם לשתף פעולה, אולם לא ברור כיצד עליהם לחלק את ההוצאות המשותפות, שכן העלות שכל שחקן צריך לשלם בנפרד שונה, ולא ברור כמה כל שחקן תורם להקטנת ההוצאות.

ניתן להציג את המשחק בתור משחק בצורה קואליציונית באופן הבא:

| **הקואליציה** | \emptyset  | {A} | {B} | {C} | {A,B} | {A,C} | {B,C} | {A,B,C} |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **העלות** | 0 | 7 | 8 | 9 | 10 | 10 | 13 | 18 |

ראו גם
------

* משחק רווח
* משחק חלוקת עלות
* ערך שפלי

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
דגם חתך של ספינת עבדים טיפוסית מתחילת המאה ה-18
**יום הזיכרון הבין-לאומי לקרבנות העבדות וסחר העבדים הטרנס אטלנטי** (באנגלית: **International Day of Remembrance of the Victims of Slavery and the Transatlantic Slave Trade**) הוא מועד זיכרון בינלאומי שנקבע על ידי העצרת הכללית של האו"ם וחל מדי שנה ב-25 במרץ.

יום הזיכרון נקבע לכבודם של אלו שמתו ואלו שסבלו עקב סחר העבדים הטרנס אטלנטי. על פי הערכה מדובר בכ-13 מיליון (ואולי אף 15 מיליון) אפריקאים, גברים, נשים וילדים, שנחטפו במשך תקופה של 400 שנה לשמש כעבדים באירופה ובאמריקה.

המועד נקבע בהחלטה 122/62 של העצרת הכללית, שנתקבלה ב-17 בדצמבר 2007. המועד של 25 במרץ נבחר לאחר שהאו"ם ציין את ה-25 במרץ 2007 כיום השנה המאתיים להפסקתו של סחר העבדים הטרנסאטלנטי.

יום הזיכרון צוין לראשונה ב-2008 ומדי שנה נבחר עבורו נושא מסוים.

המועד שנקבע התווסף ליום הזיכרון הבינלאומי לסחר העבדים והפסקתו. יום זיכרון זה נקבע על ידי הוועידה הכללית של ארגון אונסק"ו ב-1998. מועדו הוא ב-23 באוגוסט, מועד פרוץ מרד העבדים באי סנטו דומינגו בשנת 1791.

ביום הזיכרון בשנת 2015 נחנכה במטה האומות המאוחדות בניו יורק אנדרטה קבועה לזכר קרבנות סחר העבדים, שעוצבה על ידי האדריכל האמריקאי רודני לאון (Rodney Leon).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יום הזיכרון הבין-לאומי לקרבנות העבדות וסחר העבדים הטרנס אטלנטי (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של יום הזיכרון הבין-לאומי לקרבנות העבדות וסחר העבדים הטרנס אטלנטי (בספרדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של יום הזיכרון הבין-לאומי לקרבנות העבדות וסחר העבדים הטרנס אטלנטי (באנגלית)
* יום הזיכרון, באתר האו"ם
	+ נושאי יום הזיכרון בעבר
* החלטה 122/62 של העצרת הכללית של האו"ם

הערות שוליים
------------

1. ↑  במועד זה בשנת 1807 התקבל בבריטניה חוק להפסקת סחר העבדים.
**בלאס מיגל ריברוס גלאנו** (בספרדית: **Blas Miguel Riveros Galeano**; נולד ב-3 בפברואר 1998) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בטאז'רס.

קריירת מועדונים
---------------

ריברוס התחיל את הקריירה שלו בקלוב אולימפיה. בעונתו הראשונה במועדון זכה עמה באליפות הקלאסורה 2015.

ב-4 במאי 2016 חתם לחמש שנים בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד צוג 94 במסגרת הגביע השווייצרי. ב-15 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד לוצרן. ב-27 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בנועדון בניצחון 0-5 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. ב-11 באפריל 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0-3 נגד פ.צ. ציריך.

ב-5 באוקטובר 2020 חתם על חוזה לארבע שנים בברונדבי מליגת העל הדנית. חודש לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק במסגרת הגביע הדני נגד לדוייה-סמורון. 3 ימים לאחר מכן ערך הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 1-3 נגד אודנסה. באותו משחק קרע את הרצועה הצולבת ונעדר כשנה מהמגרשים. ב-17 באוקטובר 2021 רשם את משחק החזרה שלו בניצחון 2-3 נגד ויילה בולקלוב.

ב-1 בספטמבר 2023 חתם בטאז'רס.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-28 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פרגוואי במשחק ידידות נגד מקסיקו. נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2016.

תארים
-----

קלוב אולימפיה
* ליגת העל הפרגוואית: קלאסורה 2015

פ.צ. בזל
* ליגת העל השווייצרית: 2016/2017
* הגביע השווייצרי: 2016/2017, 2018/2019

ברונדבי
* ליגת העל הדנית: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלאס ריברוס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת פרגוואי – קופה אמריקה 2016** |
| --- |
| 1 ויאר • 
2 בלבואנה • 
3 גומס • 
4 א. פיריס • 
5 ב. ואלדס • 
6 סמודיו • 
7 ח. בניטס • 
8 רוחאס • 
9 סנאבריה • 
10 גונסאלס • 
11 א. בניטס • 
12 סילבה •
13 ריברוס • 
14 דה סילבה •
15 איטורבה •
16 אורטיס •
17 אלמירון •
18 נ. ואלדס •
19 לסקאנו •
20 איילה •
21 רומרו •
22 בארטו •
23 ר. פיריס •
מאמן: דיאס | פרגוואיפרגוואי |
**גִּיגוֹ גַּבַּשְׁוִוילִי** בגאורגית: გიორგი [**გიგო**] ივანეს ძე **გაბაშვილი** גיאורגי [גיגו] איוונדזה גבשווילי, 9 בנובמבר 1862 - 28 באוקטובר 1936) היה צייר ומחנך גאורגי. אחד הנציגים הגאורגים המוקדמים ביותר של בית הספר הריאליסטי לציור גאורגי, עבודתו ידועה בכיסוי מגוון רחב של נושאים, נופים וסצנות של חיי היומיום דרך עדשה אוריינטליסטית. אף שאינם ידועים במערב, ציוריו של גבשווילי זוכים להערכה רבה

ביוגרפיה
--------

גבשווילי נולד בטביליסי, גאורגיה (באותה העת חלק מהאימפריה הרוסית), התחנך באקדמיה האימפריאלית לאמנויות (אנ') (1886–1888) ובאקדמיה לאמנויות יפות במינכן (אנ') (1894–1897). בשובו למולדתו, ערך הופעת בכורה כאמן הראשון שזכה בתערוכת יחיד בטביליסי. בשנים 1900 עד 1920 לימד בבית הספר לאמנות שהופעל על ידי החברה הקווקזית לקידום אמנויות יפות. גבשווילי היה אחד מהפרופסורים המייסדים של האקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי (אנ') (1922) וקיבל את התואר אמן העם של גאורגיה הסובייטית (1929). הוא לימד בין היתר את אפולון קוטאטלדזה ואת אלנה אחוולדיאני. גבשווילי נותר ריאליסט מובהק והודיע על התנגדותו לאמנות השמאלנית.

בוכרים מוכרים אבטיחים, 1890
הוא נפטר בצִיחִיסְדְּזִירִי (אנ'), שבנפת כובולתי, בשנת 1936.

### יצירה

גיגו גבשווילי ידוע בעיקר בזכות סדרת דיוקנאות של איכרים, בני עיר ואצילים ( "החבר הישן", 1898; "החבר השיכור", 1899; "כורדי", 1903– 1909; "שלושת הגנרלים", 1910 וכו') וכן סצנות מרובות מהחיים הגאורגית ("פסטיבל אלאוורדובה" (אנ'), 1899) ומהחיים המזרחיים - רבים מהם מבוססים על רישומי מסעו במרכז אסיה ב-1894 ("הבזאר" בסמרקנד", 1894–1897; "בריכת דיוואן-ביי בבוכרה", 1897 וכו'). רוב יצירותיו מוצגות כעת במוזיאון האמנות של גאורגיה בטביליסי. העותק שלו מ-1895 של "הבזאר בסמרקנד", שנוצר לבקשתו של הדיפלומט ואיש העסקים האמריקני צ'ארלס ר. קריין שפגש אותו במהלך מסעו בקווקז, נמכר ב-1.36 מיליון דולר בסותביס ב-2006.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיגו גבשווילי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roy Bolton, Edward Strachan. *Russian Orientalism: Central Asia & the Caucasus.* Sphinx Fine Art: 2009, p. 40
2. ↑  The Golden Road to Samarkand: the Rebirth of Gigo Gabashvili's Art Archived 2007-09-30 at the Wayback Machine. Georgia Today. January 12, 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1079796959
* ISNI: 0000 0000 6705 4397
* LCCN: nr91036352
* LNB: 000319916
* NLP: a0000002242081
* RKD: 359573
* SUDOC: 19218766X
* ULAN: 500121574
* VIAF: 31855045
* WorldCat: lccn-nr91036352

 |
**איבן בלינוב** (ברוסית: **Иван Блинов**; ‏  8 ביוני 1944 – 5 בנובמבר 1872) קליגרף ומיניאטוריסט, שעבד בצורה המסורתית.

ביוגרפיה
--------

בלינוב נולד להורים בגלופופובצי, וכנער החל להעתיק כתבי יד עתיקים. בשנים 1905–1906 הוזמן על ידי מועצת העיר ניז'ני נובגורוד ללמוד כתיבת כתבי יד במנזר סולובצקי. בנוסף לכך למד גם כתיבת כתבי יד וקליגרפיה במוזיאונים ובספריות רוסיות שונות.

בשנים 1906–1909 הוא עבד בהוצאות הספרים של ה-Old Believers שהשתייכו ל-L.A. Malehonov, שם בלינוב פיקח על פרסום מספר ספרים חשובים והדפסות חוזרות. הוא עבד גם בעבודות פרטיות, ובין לקוחותיו היו בית רומנוב, המוזיאון ההיסטורי הרוסי ומוזיאון רומיאנצב. בשנת 1916 גויס בלינוב לבית חולים צבאי. בשנת 1919 הפך בלינוב לחבר במועצה המלומדים של המוזיאון ההיסטורי הרוסי.

בשנת 1925 נאלץ בלינוב לחזור לכפר הולדתו עקב נסיבות משפחתיות. בשנים 1920–1930 עבד בעבודות שונות, היה חבר בחווה שיתופית והמשיך לעבוד על כתבי יד דתיים כתחביב, תוך שהוא נותר תחת חשדות בממשלה החילונית החדשה.

בלינוב יצר כמעט 200 כתבי יד, רובם מכילים טקסטים דתיים שונים. הוא גם עבד על שימור של כמה כתבי יד חשובים. בנוסף לכך בלינוב ידוע כמאייר ספרים, גרפיקאי וצייר.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איבן בלינוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Blinov (Pravoslavnaia entsiklopediia)
2. ↑  Gudkov, A. G. (2015). Ivan Gavrilovich Blinov, knizhnykh del master iz Gorodt͡sa [Ivan Gavrilovich Blinov, a book master from Gorodets] (in Russian). Kolomna: Liga.
3. 1 2  Gudkov, A. G. (2015). Ivan Gavrilovich Blinov, knizhnykh del master iz Gorodt͡sa [Ivan Gavrilovich Blinov, a book master from Gorodets] (in Russian). Kolomna: Liga

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1095252356
* LCCN: n89628795
* SUDOC: 233948090
* VIAF: 28677676
* WorldCat: lccn-n89628795

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איבן בלינוב"**.
**עֶקרון פארטו**, הידוע גם בשם **כלל 80-20**, הוא כלל שנוסח על ידי הכלכלן האיטלקי וילפרדו פארטו, וגורס כי בתופעות רבות 80% מהפעילות מקורם ב-20% מהגורמים הפעילים. במקור קבע הכלל כי 80% מהקרקעות נמצא בידי 20% מהאוכלוסייה. הכלל מאפשר הבחנה בין הגורמים העיקריים (המהווים 20% מכלל הגורמים) לגורמים הטפלים (יתר 80% מהגורמים). פארטו, שעסק בחקר פערים כלכליים, שם לב שכ-80% מהעושר באיטליה נמצאים בבעלות כ-20% מהאוכלוסייה. 

חוק פארטו איננו מדויק, זהו כלל אצבע בלבד המצביע על תופעה של הצטברות גורמים. לעיתים הפרופורציה של הגורמים שונה (70-10, 90-30 וכדומה, יש לשים לב שאין הכרח שמספרים אלו יסכמו ל-100), אך העיקרון נשמר.

חוק פארטו הוא מקרה פרטי של כלל רחב יותר הקרוי התפלגות פארטו.(אנ')

דוגמאות
-------

עִיקרון זה בא לידי ביטוי בדוגמאות מתחומים מגוונים:

* בעסק ממוצע, כ-20% מהלקוחות, מייצרים כ-80% מההכנסות.
* 80% מהבעיות נמצאות ב-20% מהגורמים.
* 80% מהכנסות המדינה ממסים מקורן מ-20% מהאוכלוסייה.
* 80% מזמן השירות ללקוחות נצרכים על ידי 20% מהלקוחות.
* 80% מההחלטות מתקבלות במשך 20% מישיבת ההנהלה (חוק פרקינסון מנסח זאת בצורה צינית יותר).
* 80% מתנועת הנתונים באינטרנט נובעת מ-20% מהדפים.

דוגמה ליישום העיקרון: כאשר אנו עוסקים בשימור לקוחות, נקדיש מאמץ גדול במיוחד לשימור הלקוחות שנמצאים בקבוצת 20% הלקוחות הגדולים. הצלחה במאמץ זה פירושה שימור של 80% מההכנסות.

בכלכלה
------

פארטו הבחין בעיקרון זה לראשונה בהקשר של עושר והכנסה. הוא הבחין כי 80% מהעושר באיטליה היה נתון בידיהם של 20% מהאוכלוסייה. בעקבות זאת, הוא בדק את המצב במדינות נוספות ולהפתעתו מצא כי ההתפלגות במדינות אלה דמתה לזו באיטליה.

בדו"ח של האו"ם שפורסם בשנת 1992, נמצא כי בין השנים 1960 ל-1989 המדינות עם 20% מהעשירים באוכלוסייה העולמית, הגדילו חלקם בתל"ג העולמי (Gross world product) מ-70.2% ל-82.7%. לעומת זאת במדינות בהם נמצאים 20% מהעניים ביותר באוכלוסייה העולמית, חלקם בתל"ג העולמי ירד מ-2.3% ל-1.4%. הווה אומר, שבדומה לעיקרון פארטו, נכון ל-1989, 20% מעשירי העולם שלטו בכ-80% מההכנסות.

| החלק באוכלוסייה | הכנסה |
| --- | --- |
| 20% העשירים ביותר | 82.7% |
| 20% השניים | 11.7% |
| 20% שלישים | 2.3% |
| 20% הרביעים | 1.4% |
| 20% האחרונים | 1.2% |
|

במשק הישראלי בכלל ובשווקים ספציפיים בתוכו בפרט, נמצא אחוז גבוה מהכוח הכלכלי בידי מספר מצומצם של בעלי שליטה (אוליגופול).

יישומים אחרים
-------------

לעקרון פארטו יישומים רבים בתחום בקרת איכות, הוא מהווה בסיס לתרשים פארטו הנפוץ בתחומי הניהול והבטחת איכות. שימוש מקובל בתרשים כזה הוא הצגה, בסדר יורד לפי חומרתם, של הגורמים לבעיה. כך קל לזהות את הגורמים התורמים ביותר להיווצרותה של הבעיה.

תרשים פארטו הוא אחד מהכלים החשובים במודלים שש סיגמה ו-תורת האילוצים. עיקרון זה משמש קו מנחה לאנליזת ABC ולאנליזת XYZ, נעשה שימוש רחב בעיקרון זה בתחומי הלוגיסטיקה והרכש ביעילות תכנון המלאי ועלות חידושו.

ראו גם
------

* כלל ה 90-9-1
* הטוב מאוד הוא האויב של הטוב

לקריאה נוספת
------------

* ריצ'רד קוק, **עקרון 80/20 - להתמקד בעיקר ולהגיע לתוצאות**, הוצאת אופוס, 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עקרון פארטו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  United Nations Development Program (1992), 1992 Human Development Report, New York: Oxford University Press.
**תאונת הרכבת באודישה** הייתה תאונת רכבת שהתרחשה ב-2 ביוני 2023 במדינת אודישה שבהודו, כאשר שתי רכבות נוסעים התנגשו זו בזו ועם רכבת משא. לפחות 294 בני אדם נהרגו ויותר מ-1,175 נפצעו, מה שהופך את התאונה לתאונת הרכבות הקטלנית ביותר במאה ה-21 בהודו, ולאחד מאסונות הרכבת הקטלניים בהיסטוריה.

רקע
---

למרות השקעות משמעותיות של ממשלות לשיפור התשתיות, תאונות רכבות נותרו תכופות בהודו, אשר מחזיקה באחת מרשתות הרכבת הגדולות בעולם. תאונת הרכבת החמורה ביותר בהיסטוריה של הודו התרחשה בשנת 1981, במהלך סופת ציקלון במדינת ביהר, כאשר רכבת נוסעים צפופה ירדה מהפסים וצללה לתוך נהר, וגרמה ליותר מ-800 הרוגים.

התאונה
------

ב-2 ביוני 2023, סמוך לשעה 19:00, שתי רכבות נוסעים התנגשו בקו הראשי של Howrah-Chennai ליד תחנת הרכבת Bahanaga Bazar במחוז בלרוסה במזרח מדינת אודישה. בתאונה נהרגו לפחות 288 אנשים ויותר מ-1,000 נפצעו.

על פי התחקיר הראשוני הרכבת הראשונה ירדה מהפסים וחלק מקרונותיה התהפכו והגיעו למסילה הנגדית שם נפגעו על ידי הרכבת השנייה שחלפה. גם רכבת משא הייתה מעורבת בתאונה.

הרכבות ההודיות, ממשלת אודישה ומערב בנגל הפעילו מספר קווי סיוע. לדברי המזכיר הראשי של אודישה, פראדיפ ג'נה, שלוש יחידות כוח תגובה הגיעו למקום האסון (NDRF), ארבע יחידות כוח פעולה מהיר, ויותר מ-15 צוותי חילוץ מכבי אש, 100 רופאים, 200 אנשי משטרה ו-200 אמבולנסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאונת הרכבת באודישה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  V, Abinaya; Dash, Jatindra (2023-06-02). "At least 207 dead, 900 injured in massive train crash in Odisha, India". *Reuters* (באנגלית). נבדק ב-2023-06-03.
2. ↑  "India train crash: More than 280 dead after Odisha incident". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2023-06-02. נבדק ב-2023-06-03.
3. ↑  אסף רוזנצוייג, תאונה קטלנית בהודו: למעלה מ-200 הרוגים ו-900 פצועים בהתנגשות שתי רכבות, באתר N12, ‏3 ביוני 2023

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תאונת הרכבת באודישה"**.
**עיט נצי אורמטי** (שם מדעי: *Spizaetus ornatus*) הוא מין של עיט גדול החי בטבע ביערות הגשם הטרופיים של אמריקה הדרומית. מצבו של עיט זה עלול להידרדר עקב כריתת היערות שהוא חי בהם וכן עקב ציד לא חוקי. הוא בעל ציצה מרשימה וצבעים בולטים יחסית לעיט.

תיאור
-----

אורכו של העיט 56–68 ס"מ, מוטת כנפיו 117–142 ס"מ ומשקלו 960–1,650 גרם. הוא בעל ציצה שחורה ובולטת על הראש, זנב ארוך וכנפיים מעוגלות וקטנות יחסית. העיט שחור ברוב גופו, אך צידי הצוואר והחזה בצבע ערמון עז והחזה והבטן מנוקדים בנקודות לבנות, שגולשות כלפי מטה עד נוצות הרגליים. הכנפיים חומות-כהות מנוקדות מעט בלבן, והזנב לבן ומפוספס בשחור. הראש לבן עם קו שחור מתחת לעיניים. בשונה מן הבוגרים, הצעירים הם בעלי גוף לבן עם ציצה קטנה אפורה, חזה וגב חומים מעט ופסים על הרגליים ועל הזנב.

העיט חי ביערות הגשם ממרכז מקסיקו וחצי האי יוקטן עד לפרו וארגנטינה. הוא מותאם לגמרי לחיים ביער. אינו פעיל מאוד בזמן שאינו צד. הוא חי בדרך כלל בגפו. 

הוא צד יצורים קטנים שונים כמו יונקים קטנים, זוחלי יער כמו נחשים ולטאות, ועופות – בעיקר עופות גדולים כמו אנפות, תוכים, ברווזים ותרנגולים. מבין היונקים הוא צד עטלפים, עכברים, קופים, אגוטים ואף דורבנים צעירים. אלה שחיים באזור החוף אפילו מנסים לחטוף גדגים[דרושה הבהרה] אם כי זה לא הטרף העיקרי שלהם.

העיטים נמצאים בזוגות בעונת הרבייה ובונים קן ענקי מענפים ובוץ על העץ שיכול להגיע לעומק 1 מ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיט נצי אורמטי** בוויקישיתוף
* עיט נצי אורמטי, באתר ITIS (באנגלית)
* עיט נצי אורמטי, באתר NCBI (באנגלית)
* עיט נצי אורמטי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עיט נצי אורמטי, באתר GBIF (באנגלית)
* עיט נצי אורמטי בneotropical.birds

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיט נצי אורמטי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מיכל מימן גדול בתא ואקום במרכז המחקר לואיס 1967
**מימן נוזלי** (LH2) הוא היסוד הכימי **מימן** במצב צבירה **נוזל**.

כאשר המימן בטמפרטורת החדר הוא נמצא במצב צבירה גז, כדי שמימן יתקיים במצב צבירה נוזל, הוא חייב להיות מקורר לנקודה קריטית של 240.15– מעלות צלזיוס. אך כדי שמימן יהפוך לנוזלי לחלוטין בלי לרתוח בלחץ אטמוספירי, הוא צריך להיות מקורר לטמפרטורה של 252.87– מעלות צלזיוס (20.28 מעלות קלווין ; 432.17– מעלות פרנהייט).
כמו בכל גז, אחסון המימן במצב צבירה נוזל תופס פחות מקום מאחסונו במצב צבירה גז בלחץ ובטמפרטורה נורמליים. לעומת זאת, צפיפות המימן הנוזלי נמוכה מאוד בהשוואה לדלקים נפוצים.
לאחר שעובה, יכול המימן להישאר נוזלי, אם הוא מאוחסן במיכלים מבודדים תרמית בלחץ.

היסטוריה
--------

בשנת 1885, פרסם זיגמונט פלורנטי ורובלסקי (אנ') את הטמפרטורה לעיבוי מימן: 240.15– מעלות צלזיוס; בלחץ של 13.3 אטמוספירות ; ואת נקודת הרתיחה: 250.15– מעלות צלזיוס.

המימן עובה לראשונה בשנת 1898 על ידי ג'יימס דיואר (אנ') על ידי שימוש בקירור רגנרטיבי ועל ידי ההמצאה שלו - תרמוס.
הצורה היציבה של המימן הנוזלי (פראהידרוגן) הושגה על ידי פל הארטק (אנ') וקארל פרידריך בונהופר (אנ') ב-1929.

שימושים
-------

מימן נוזלי הוא דלק נפוץ לטילים ורקטות. נאס"א וחיל האוויר של ארצות הברית מפעילים מספר רחב של מיכלי מימן נוזלי עם קיבולת של עד 3.8 מיליון ליטרים ליחידה.
במרבית מנועי הרקטות המונעים על ידי מימן נוזלי, המימן הנוזלי מקרר תחילה את הזרבובית וחלקים אחרים במנוע ולאחר מכן מעורבב עם מחמצן - בדרך כלל חמצן נוזלי (אנ') ונשרף כדי להפיק מים עם עקבות של אוזון ומימן על-חמצני. מימן נוזלי יכול לשמש דלק עבור מנוע בעירה פנימית או תא דלק. צוללות שונות וכלי רכב פרטיים המתודלקים במימן נבנו באמצעות שיטה זו של תדלוק במימן.

הפצצה התרמו-גרעינית הראשונה, אייבי מייק, השתמשה בדאוטריום נוזלי (מימן -2), לצורך מיזוג גרעיני.

ראו גם
------

* הליום נוזלי
* מימן כבד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מימן נוזלי** בוויקישיתוף
* שימוש נרחב במימן כדלק בעל אפס פליטות צובר תאוצה באסיה, באתר המכון הישראלי לאנרגיה ולסביבה, ‏יוני 2018
**שפמנון תניני ענק** (שם מדעי: Bagarius yarrelli) הוא מין של שפמנון גדול ממשפחת הסיסוריים החי בנהרות דרום אסיה ואולי גם בכמה נהרות באינדונזיה (סומטרה ובורנאו).

מין זה יכול להגיע לאורך 2 מטר ולמשקל של 90 ק"ג. הוא בעל גוף ארוך עם שפמות ארוכות והוא בעל פה ענקי. צבעו חום כהה עם פסים אופקים שחורים. יש חוקרים הטוענים שמין זה מבולבל עם המין שפמנון תניני בגריוס ואחרים טוענים שהמין השני הוא קטן ואורכו רק 20 ס"מ.

הוא חי בנהרות גדולים כולל נהרות מהירים ברחבי דרום אסיה מנפאל והודו ומזרחה. דג זה הוא צייד תוקפני של טרף קטן יותר.

בתקרית שאירעה בנהר קורי בנפאל שבה נטרפו מספר אנשים ששחו בנהר על ידי בעל חיים, ונטען כי הטורף היה שפמנון ממין זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפמנון תניני ענק** בוויקישיתוף
* שפמנון תניני ענק, באתר ITIS (באנגלית)
* שפמנון תניני ענק, באתר NCBI (באנגלית)
* שפמנון תניני ענק, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* שפמנון תניני ענק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שפמנון תניני ענק, באתר FishBase (באנגלית)
* שפמנון תניני ענק, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפמנון תניני ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שלמה גל** (נולד ב-1944) הוא קרימינולוג ישראלי, ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

חייו
----

גל נולד בכפר ויתקין. בין השנים 1962-1965 שירת כחייל וכקצין בחטיבת הצנחנים. בשנת 1968 הצטרף לשורות המשטרה, ובמהלך שירותו השלים בשנת 1979 לימודי תואר שני בקרימינולוגיה באוניברסיטת תל אביב.

בין תפקידיו במשטרת ישראל שימש ראש מדור עבריינות נוער, ראש מחלקת חקירות ותביעות, ראש מחלקת הדרכה וסגן ראש אגף כוח אדם, וקצין חינוך ראשי. לאחר מכן הועלה לדרגת ניצב ועמד בראש המשמר האזרחי (1991–1993) והיה ראש המטה של המשטרה. 

לקראת סוף 1980 מונה גל כקצין בודק לבדוק את חקירת עמוס ברנס על רצח רחל הלר מצד המשטרה. הוא חשף כי אנשי צוות החקירה ובראשם שאול מרכוס שיקרו והעידו עדות שקר בפרט לגבי השחזור של הרצח על ידי ברנס. אף שמרכוס זוכה לבסוף בערעורו היה זה מהגורמים שהובילו למתן חנינה לברנס ולבסוף למשפט חוזר.

בשנת 1996 פרש לגמלאות ומונה למנהל הרשות למלחמה בסמים, בראשה עמד עד 2001. 

כיום (2010) גל הוא בעליה חברת הייעוץ "תבונות" העוסקת בביטחון פנים ומלחמה בסמים, ומשמש מרצה וראש תוכנית התמכרויות במכללת בית ברל. בתקופת שירותו במשטרה פרסם מאמרים מקצועיים בתחום עבריינות נוער וחקירות בכתבי עת שונים, היה חבר מערכת בכתב העת "משטרה וחברה", וכן חבר מערכת כתב העת "פלילים" של אוניברסיטת תל אביב.

נשוי לעלמה ואב לילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה גל, ברשת החברתית פייסבוק
* שלמה גל באתר מכללת בית ברל
* חצה את הקווים: מניצב במשטרה לבכיר בתעשיית הקנאביס, באתר וואלה!‏, 2 באפריל 2015 סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראובן שפירא, ליקויים וחריגות בשיחזור רצח רחל הלד הביאו לבדיקת מהלכי החקירה, דבר, 25 בינואר 1981; המשך
2. ↑  שמואל מיטלמן, עד־המדינה נבות מתאר נוכחותו של הקצין מדקוס בשיחזור רצח רחל הלר, דבר, 3 בספטמבר 1981
3. ↑  ראובן שפירא, זמיר יחליט אם ימליץ על משפט חוזר לברנס אחרי שיעיין בזיכוי מרכוס מעדרת־שקר, דבר, 13 בינואר 1983
4. ↑  רחל פרימור, אנשים | שונא חגיגות, מעריב, 28 באפריל 1986.

| מפקדי המשמר האזרחי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מולה כהן • שאול גבעולי • ברוך לוי • עוזי ברגר • זאב רם • שלמה גל • יוסף זכריה • חיים קליין • יעקב רז • אסתר דומיניסיני • דוד קראוזה • משה מזרחי • אהרן פרנקו • עוזי רוזן • יורם הלוי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302857605171

 |
**גנו פרטד** (באנגלית: **GNU Parted**, קיצור של המילים: **Partition Editor**) הוא כלי ליצירה, עריכה ומחיקה של מחיצות במערכות ההפעלה לינוקס וגנו הארד (GNU Hurd).

ניתן להשתמש בכלי דרך ממשק הפקודה בלבד, אך עם זאת קיימת גם גרסה גרפית נפרדת הנקראת GParted (שם מלא: Gui Parted)

הכלי מבוסס קוד פתוח, נכתב בשפת C ופותח על ידי אנדרו קלאוזן (Andrew Clausen) ולנרט בוינטנאק (Lennert Buytenhek).

שימוש
-----

באמצעות מספר פקודות ניתן ליצור, למחוק, לשנות גודל, ולהעתיק מחיצות במערכות קבצים שונות: ext2, swap, FAT, FAT32, HFS, jfs, ntfs, ufs, xfs.

כלי זה שימושי בארגון מחיצות בדיסק הקשיח, יצירת שטח עבור מערכות הפעלה חדשות והעתקת נתונים אל דיסקים קשיחים.

השימוש הסטנדרטי בכלי parted, הוא כדלקמן:

```
$ sudo parted
GNU Parted 2.3
Using /dev/sda
Welcome to GNU Parted! Type 'help' to view a list of commands.

```

ניתן לשלב ערכים נוספים:

* version: יציג הגרסה של הכלי.
* print: יציג את טבלת המחיצות.
* check partition: בודק את סוג המחיצה.
* man parted: יציג את ספר הוראות של פקודה זו.
* quit: יציאה מהכלי.

ראו גם
------

* מחיצה
* GParted
* Master Boot Record

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Parted** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Parted (באנגלית)
* מדריך השימוש בפקודה (באנגלית)
* רשימת פקודות יוניקס (באנגלית)
**כרכ נוח** (בערבית:  **كرك نوح**) הוא כפר סמוך לעיירה זחלה במזרח לבנון, בנפת זחלה, במחוז אל-בקאע. התושבים בה הם מוסלמים מתואלים, נוצרים מרונים ומלכיתים. בכפר יש מבנה מקאם המזוהה כ"קבר נח".

היסטוריה
--------

הכפר היה לאתר דתי חשוב בימי הביניים, ומשך עולי רגל מכפרי הסביבה. הכפר נודע כאל-כרכ בתקופת השושלת האיובית ושמו הוחלף לכרכ נוח תחת הממלוכים. הוא נודע כמרכז למידה של האסלאם השיעי והמרכז המנהלי של דרום הבקאע. קצין ממלוכי הקים את קרן הוואקף הראשונה לכרכ בשנת 1331. תחת האימפריה העות'מאנית, בסביבות 1538 הוגדל הווקף וחמולת אלוואן מונתה לאחראית לאתר הקדוש במקום. רעידת אדמה גדולה פגעה במינרטים של המסגד בכפר בשנת 1705, אשר נבנו מחדש.

במאה ה-20 הכביש הראשי החוצה את הבקאע נסלל למרגלות הכפר. השטח הבנוי של הכפר גדל והוא נכלל בשטח העיירה זחלה.

קבר נוח
-------

על פי המסורת שהוזכרו על ידי אל-מוקדסי וא-דמשקי, קבר נח היה קיים במקום במאה ה-10 ועדיין ניתן לראותו. מצבת הקבר היא באורך של 31.9 מטר, ברוחב של 2.7 מטר וגובה של 0.98 מטר והיא מכוסה בבד לבד ירוק. בתוך חדר שגודלו 3.1 מטר על 2.5 מטר. ליד בניין הקבר ישנו בית תפילה בה נמצאו כמה כתובות מהמאה ה-14. במקום גם חצר עם נישת תפילה. גודלה של המצבה נובע אולי מסיפורי ענקים עתיקים, אך לפי המחקר מדובר בקטע מאמת מים קדומה שהוסבה לשמש כמקום מקודש.

קישורים חיצוניים
----------------

* Tomb of Noah (with photos) on the blog of John Sanidopoulos

* תמונת של קבר נח באתר Flickr

הערות שוליים
------------

1. ↑  Winter, S. (2010). *The Shiites of Lebanon under Ottoman Rule, 1516-1788*. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-76584-8.
2. ↑  Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland (1871). *Journal*. p. 323.
**יחזקאל עזרא נאג'י יהודה יוסף שיך ששון** (בערבית: **حسقيل ناجي** חסקל נאג'י; 1846–1932) היה עורך דין, רב ושופט חוקר יהודי-עיראקי, יליד בגדאד. היה מראשוני הפרקליטים היהודים שהוסמכו על ידי השלטונות העות'ומאנים בעיראק במאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

יחזקאל נאג'י קיבל את חינוכו בישיבת מדרש בית זלכה בבגדאד.

בגיל 14 החל ללמוד את הקוראן והיה בין היהודים היחידים שהכירו את הפיקה האסלאמי (מילולית: הבנה עמוקה. מדע העוסק בהלכות ובמשפט המוסלמי) ויסודותיו. בגיל 17 החל ללמוד את דיני השריעה המוסלמית אצל ראשי החוק והדת המוסלמית בבגדאד והתמחה בדיני המג'לה ובמיוחד בנושאים הקשורים לדיני אישות ולחוק הקרקעות העות'מאני. בהסכמתם של הרבנים למד משפטים והוסמך כעורך-דין בציון "מעולה" באמצעות צו מיוחד של המכללה למשפטים באיסטנבול כבר בהיותו בן 20. המשיך ללמוד בישיבה ובשנת 1920 הוסמך לרב.

ב-1870 והוא בן 24, נתמנה על ידי השלטונות העות'מאנים כשופט חוקר ותובע מחוזי באזור הדרומי של עיראק בערים חילה, דיואניה, שאמיה וכדומה.

בשנת 1898 פרש מהשירות הממלכתי והקים משרד עורכי דין פרטי, הוסמך בפירמאן סולטאני להופיע בפני בתי הדין השרעי המוסלמי ובתי הדין הרבני היהודי. הוא עסק בעיקר, בין היתר באמצעות מאבקים ציבוריים, בנושאי המלחמה לזכויות האשה והדרישה לביטול המוהר.

היה היועץ המשפטי לוועד הקהילה היהודית בבגדד, חבר בוועד הגשמי שלה והופיע בפני השלטונות העיראקיים כבא כוחה של הקהילה היהודית.

עם הכרזת עצמאותה של עיראק היה ממייסדי בית הספר למשפטים ומראשוני מוריו. הוא לימד בו את המג'לה.

משפחתו וצאצאיו
--------------

יחזקאל נאג'י הוא נצר למשפחת ששון - נכדו של יוסף ששון, בנו של שיך ששון (ששון בן צלאח, 1750–1830) הנחשב לפטריארך המשפחה ואחיו של דוד ששון.

אחיו, אהרון יהודה שיך ששון, הוא סבו של המשורר אנואר שאול.

ליחזקאל נאג'י שני בנים ושתי בנות מאשתו הראשונה ושלושה בנים ושלוש בנות מאשתו השנייה.

בין ילדיו שעלו לארץ ישראל בשנות ה-50 ניתן לציין את מר נעמת יחזקאל, מנהל המעבדה האנדוקרינולוגית בקופת חולים; ד"ר כאמל נאג'י, מרצה בכיר ברפואת שיניים ומראשי רופאי השיניים בקופת חולים; צבי יחזקאל, אגרונום מוסמך מהאוניברסיטה העברית ומנהל בית הספר החקלאי רמה בגליל; מונירה, אחות ומיילדת מוסמכת שהייתה האחות המיילדת הרשמית בחצר בית המלוכה העיראקי וג'ולייט כלכלנית ומהעובדות הבכירות באלעל.

נכדו, טופיק היה חבר בסניף בצרה של המחתרת הציונית בעיראק עד לעלייתו ארצה במסגרת מבצע עזרא ונחמיה בשנת 1951. הוא קיבל תעודת הערכה על פועלו במחתרת מידי מרדכי בן-פורת. היה מודד מוסמך וניהל את מחלקת המדידות הטופוגרפיות בתכנון המים לישראל.

ראו גם
------

* יהדות בבל
* אברהם בן-יעקב (חוקר)
* משפחת ששון
* מבצע עזרא ונחמיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם בן-יעקב, יהודי בבל מסוף תקופת הגאונים עד ימינו (הוצאת מכון בן צבי, ירושלים תשכ"ה; מהדורה שנייה, "קריית הספר", ירושלים תשל"ט), עמודים 24, 113, 157
2. ↑  חמדי עבד אל סלאם, היהודים בעיראק, בערבית (اليهود فى العراق, غادة حمدى عبد السلام), עמוד 159
3. ↑  הקהילה היהודית בבגדד, מוזיאון העם היהודי, בית התפוצות
4. ↑  עץ משפחת ששון, Prepared by British genealogist Lydia Collins, The Scribe magazine, pages 48-49
5. ↑  מותו של הטייקון דוד ששון,Haaretz: This Day in Jewish History 1864: Global Trade Tycoon David Sassoon Dies
6. ↑  קורותיו של אנואר שאול, בגדאד, אתמול: על שני יהודים שהתגלגלו מווינה לבגדאד במאה הי"ט, הארץ
7. ↑  תכנון המים לישראל, חמישים השנים הראשונות, זאב שלו, עמודים 93-95