recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דדו זמיר** (נולד ב-1969) הוא קצין בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, המכהן כראש חטיבת התביעות באגף החקירות והמודיעין.

ביוגרפיה
--------

זמיר נולד בערד. ב-1987 התגייס לצה"ל ושירת בחיל הים עד 1993. במהלך שירותו עבר קורס חובלים ושירת כסגן מפקד בסטי"ל.

לאחר שחרורו למד משפטים באוניברסיטת בר-אילן, את התמחותו בעריכת דין עשה בפרקליטות מחוז מרכז.

ב-1998 התגייס למשטרת ישראל ושירת כתובע משטרתי במרחב השפלה. בהמשך שירותו שימש ראש שלוחת התביעות במחוז במחוז מרכז וסגן ראש יחידת תביעות מרחבית במחוז. לאחר הקמת חטיבת התביעות במטה הארצי שימש בה ראש מחלקת התביעות. ב-2014 מונה קצין אגף חקירות ומודיעין במחוז מרכז. באפריל 2017 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש חטיבת התביעות.

החל משנת 2018 חבר בוועדה למניעת הרשעות שווא ותיקונן, בראשות השופט בדימוס יורם דנציגר.

על זמיר נמתחה ביקורת מצד נציב הביקורת על התביעה, השופט בדימוס דוד רוזן, בפרשת רפ"ק צ' וניצב רוני ריטמן, על כך שזמיר בחר להציג בפניו "תמונה חלקית, שלא לומר מגמתית". בהמשך חזר בו הנציב רוזן מהביקורת האישית נגד זמיר, וקבע כי: "אין לייחס לתנ"צ זמיר כל מניע אישי לפעולותיו בניהול התיק דנן ... והנני לחזור בי מקביעותיי אלה כנגד תנ"צ זמיר, משלא פעל על דעת עצמו, אלא בשם הארגון".

חיים אישיים והשכלה
------------------

זמיר נשוי ואב לשלושה. בעל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוח הביניים של הוועדה למניעת הרשעות שווא ותיקונן, 2.9.2019
2. ↑  טובה צימוקי, אלי סניור, הנציב קבע: ההליך נגד רפ"ק צ' קשור לתלונה על הטרדה מצד ריטמן, באתר ynet, 11 באפריל 2021
3. ↑  כב׳ השופט (בדימוס) ד׳ רוזן, נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, **תלונת רפ״ק צ׳ מס׳ 87/21 מיום 31/1/2021 - תיקון החלטה** (14/12/2021)
4. ↑  זיו קריסטל, רפ"ק צ', והסיפור שלא נגמר, אתר פוסטה, 16 באפריל 2021, עודכן בינואר 2022

| ראשי חטיבת התביעות של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יעל אידלמן • לילי באומהקר • דדו זמיר | סמל חטיבת התביעות |

 |
**קרב קובל** נערך בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בתאריכים 24 ביולי 1916 - 8 באוגוסט 1916 דרומית לעיר קובל (היום - במערב אוקראינה, כחלק ממתקפת ברוסילוב. הקרב בפיקודו של הגנרל הגרמני אלכסנדר פון לינסינגן הסתיים בעצירת המתקפה הרוסית באזור זה תוך גרימת אבדות כבדות לרוסים.

רקע היסטורי
-----------

מתקפת ברוסילוב נגד הצבא האוסטרו-הונגרי החלה ב-4 ביוני 1916 ותוך זמן קצר התקדמו הרוסים במהירות בגליציה. ב-8 ביוני 1916 כבשו הרוסים את לוצק והתקרבו לעיר קובל. הרמטכ"ל הגרמני אריך פון פאלקנהיין ביקש מעמיתו האוסטרי קונרד פון הצנדורף להעביר כוחות מהחזית האיטלקית לגליציה. בינתיים הצליח מפקד החזית המזרחית גנרל פאול פון הינדנבורג לשנע בעזרת מערכת רכבות יעילה, כוחות מהחזית המערבית בפיקודו של גנרל אלכסנדר פון לינסינגן כדי לעצור את המתקפה הרוסית המתקדמת לעבר קובל.

הקרב
----

ההתקפה הרוסית התחילה בהפגזה ארטילרית כבדה וממושכת וכך ניטל יתרון ההפתעה. לאחר מכן החלה ההתקפה של חיל הרגלים בגלים בדומה לקרבות בחזית המערבית.

לרוסים נגרמו 55.000 אבדות בהרוגים ופצועים והם נאלצו להפסיק את התקדמותם לעבר קובל.

תוצאות
------

קרב קובל סימן את תחילת דעיכת מתקפת ברוסילוב. רומניה הצטרפה למדינות ההסכמה בעקבות הצלחתם הראשונית של הרוסים במתקפה זו, אולם לאחר עצירתה, התפנו הגרמנים והאוסטרו-הונגרים לתקוף את רומניה ובמסע בזק צבאי כבשו אותה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  האנציקלופדיה העברית, כרך ט' עמ' 554

| החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה |
| --- |
| הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית | קרב שטלופנן • קרב גומבינן • קרב טננברג • הקרב הראשון על האגמים המזוריים • הקרב השני על האגמים המזוריים |
| קרב גליציה | קרב קרשניק • קרב קומרוב • קרב גנילה ליפה • קרב רווה • המצור על פשמישל |
| המערכה בקווקז במלחמת העולם הראשונה | קרב סריקמיש • מתקפת ארזורום • קרב ארזינג'אן • קרב באש-אפאראן |
| קרבות נוספים | הקרב על הוויסלה • קרב לודז' • מתקפת גורליצה-טרנוב • הנסיגה הגדולה • מתקפת ברוסילוב • קרב קובל • מתקפת קרנסקי |
**גבינת פוליני-סן פייר** (בצרפתית: **Pouligny-Saint-Pierre**) היא גבינה צרפתית מחלב עיזים המיוצרת במחוז אנדר שבמרכז צרפת. שמו נגזר מהקומונה של פוליני-סן פייר (צר'), שם היא נוצרה לראשונה במאה ה-18.

הגבינה ייחודית, בצורת פירמידה וצבעה חום זהוב עם כתמים של עובש אפור-כחול. היא ידועה לרוב בכינויים "מגדל אייפל" או "פירמידה". יש לה בסיס ריבועי של 6.5  ס"מ, וגובה בסביבות 9 ס"מ ומשקל של 250 גרם. התוכן המרכזי שלה לבן בוהק עם מרקם חלק ומתפורר המערבב טעם חמצמץ ראשוני עם גוונים מלוחים ומתוקים. בחלקה החיצוני יש לה ריח מעופש המזכיר חציר.

הגבינה מיוצרת אך ורק מחלב לא מפוסטר. הגבינה מיוצרת הן בייצור פרמייר (בבתי חווה) והן בייצור תעשייתי (מחלבות), כשייצור הפרמייר נושא תווית ירוקה, והייצור התעשייתי תווית אדומה. אזור הייצור שלה קטן יחסית, ומכיל רק 22 קומונות.

ייצור
-----

תהליך הייצור שלה אופייני לגבינות העיזים "הגדולות" של פיי דה לה הלואר. את החלב המוקרש שופכים לתוך תבניות עם חורים לניקוז מי הגבינה. לאחר מכן הגבינה מיובשת במרתף מאוורר היטב עם יישון והבשלה של לפחות שבועיים, אם כי הגבינות הטובות ביותר נשארות ביישון והתבגרות עד חמישה שבועות. הייצור התעשייתי מתבצע כעת בכל ימות השנה. יצרני בתי החווה מייצרים רק בין האביב לבין הסתיו.

גבינת פוליני-סן פייר קיבלה מעמד AOC בשנת 1976. 294 טון יוצרו בשנת 2005, מתוכם 55% של בתי חווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבינת פוליני-סן פייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Masui, Kazuko; Tomoko Yamada (1996). *French Cheeses*. Dorling Kindersley. p. 81. ISBN 0-7513-0896-X.
2. ↑  "AOC Pouligny-Saint-Pierre". INAO.
3. ↑  "Le Pouligny Saint-Pierre". Maison du Lait. אורכב מ-המקור ב-2007-07-05.

קטגוריה:גבינות עיזים
קטגוריה:גבינות צרפתיות
**מערכת לוויינית לחישת אינפרה אדום מהחלל** (באנגלית: **SBIRS - Space-Based Infrared System**) היא מערכת אמריקאית, שנועדה לשרת את צורכי האיסוף, בתחום חתימות האינפרה - אדום, של ארצות הברית של אמריקה.

המערכת אמורה להכיל שלוש משפחות לוויינים:

1. לוויינים "גיאו-סטציונריים", כלומר, לוויינים שניצבים מעל נקודה מסוימת בכדור הארץ והם נמצאים בגובה של כ־36,000 ק"מ. לוויינים אלו מאפשרים "לבהות" באופן רצוף לעבר גזרת האחריות שלהם מצד אחד והרזולוציה שלהם מוגבלת מצד שני.
2. לוויינים במסלול אליפטי, כאשר בחלקי המסלול שבהם הם חולפים בקרבה לכדור הארץ, הם מאפשרים חישה ברגישות משופרת.
3. לוויינים במסלול נמוך המאפשרים חישה ברזולוציה גבוהה, אבל, הם נמצאים כל הזמן בתנועה, בהתייחס לנקודה מסוימת מעל כדור הארץ.

המערכת כולה נועדה לתת אתרעה על שיגורי טילים בליסטיים, לאפשר "הצבעה" לעבר נתיבים של טילים בליסטיים - עבור מערכי ההגנה האקטיבית ולעקוב, מודיעינית אחרי כלל השיגורים המתבצעים בעולם.
למערכת יש יכולת למעקב אחרי מטרות גם לאחר שהמנוע הרקטי שלהן נכבה ולפי חלק מהמקורות, המערכת יכולה לעקוב גם אחרי כלי טיס נושמי אוויר.

המערכת החליפה את מערך ה DSP. 

Configuration of SBIRS systems: GEO, HEO and Low components.
המרכיב הקרקעי של המערכת כולל שני מרכזי קליטה ועיבוד נתונים בארצות הברית ויכולת קליטה באמצעות מערכת נפרשת (Joint Tactical Ground Stations (JTAGS

היסטוריה
--------

יכולת האתרעה משיגורי טילים בליסטיים בין יבשתיים היא מרכיב חשוב בתפישת ההרתעה של ארצות הברית. שדרוג מערכת ה DSP תועדף, בין השאר, על רקע "מלחמת המפרץ", בשנת 1991, מלחמה שבה העיראקים ירו טילי סקאד משודרגים ובכך, נושא ה"טאבו" על שיגורי טילי קרקע קרקע - נשבר במידה רבה.

השיגורים הראשונים, של לוויינים אליפטיים, היו בשנים 2006, 2008.

שיגורי הלוויינים הגיאוסטציונריים היו בשנים 2011, 2013.

תוכנית הלוויינים הנמוכים סבלה מפיגורים רבים ולוויני הדגמה שוגרו בשנים 2008, 2009.

חוזה להצבת שני לוויינים גיאוסטציונריים נוספים, נחתם ביוני 2014 כאשר החברה המבצעת נבחרה להיות חברת "לוקהיד-מרטין". עלות החוזה 1.86 מיליארד דולר.

ב 13 במאי 2015, חיל האוויר האמריקאי הודיע על הצבה מוצלחת של לוויין אליפטי שלישי

ביוני 2015, חיל האוויר האמריקאי הודיע שהלווינים הגיאו-סטציונריים, החמישי והשישי, יתבססו על "מנשא" תיקני של לוויני תקשורת ובהתאם, אמינותם צפויה לגדול ללא תוספת מחיר

ב 20 בינואר 2018 דווח על שיגור והצבת לוויין גיאוסטציונרי נוסף

מקורות
------

* תיאור המערכת, באתר של חברת "לוקהיד מרטין"
* תיאור המערכת, באתר של חיל האוויר האמריקאי
* מסמך מפורט של משרד ההגנה האמריקאי
* תיאור המערכת, במסמך של "נורת'ורפ-גררומן" (יצרנית הסנסור)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SBIRS** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דווח של חא"א על הצלחת הצבת לווין אליפטי שלישי
2. ↑  דווח על המעבר לשימוש ב"מנשא" של לווני תקשורת
3. ↑  דווח על שיגור לווין גיאוסטציונרי ממשגר "אטלס"
**אלכסנדר ניקלאס מאייר-שאדה** (בגרמנית: **Alexander Niklas Meyer-Schade**; נולד ב-13 באפריל 1991 בבאד אולדסלו שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה.

קריירת מועדונים
---------------

מאייר גדל במחלקות הנוער של VfL אולדסלו והמבורג. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי קבוצת המילואים של המבורג, ולאחר מכן שיחק במדי TSV הבלסה ואנרגי קוטבוס במסגרת הליגות הנמוכות בגרמניה. בחודש אוגוסט 2017 חתם בשטוטגרט, אך לא שיחק במדי הקבוצה הראשונה של המועדון. ב-30 במאי 2019 חתם ביאן רגנסבורג מהבונדסליגה השנייה, במדיה ערך 94 הופעות ליגה.

ב-1 ביולי 2022 חתם מאייר בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. ב-6 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–3 על פ.צ. קופנהגן במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר מאייר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  VfB: Langerak ist weg, Meyer kommt באתר Kicker, ‏ 30 באוגוסט 2017 (בגרמנית)
2. ↑  Alexander Meyer wechselt zum SSV Jahn באתר הרשמי של יאן רגנסבורג, 30 במאי 2019 (בגרמנית)
עץ משמש ועליו פירות
**בֻּכְּרָה פִי (א)לְמִשְׁמִשׁ** (בערבית **بُكرة في المشمش**) הוא ביטוי עממי הנפוץ בכמה ניבים של ערבית (ערבית מצרית, ערבית פלסטינית ועוד). הביטוי נקלט בסלנג העברי במשמעותו ובהגייתו המקוריות. בעברית התקבל הכתיב: **בוקרה פיל מישמיש** שמשמר פחות-או-יותר את ההגייה המקורית, אך לא את התחביר והמורפולוגיה המקוריים.

תרגומו המילולי לעברית הוא "מחר של (עונת) המשמש" והוא מתייחס לדחייה למועד שלא יחול לעולם. הביטוי קשור להבשלה המהירה של פרי המשמש. ואולי גם לחיי המדף הקצרים שלו, המקצרים את משך הזמן בו הוא נמכר בשווקים‏. יש המקצרים את הביטוי ל"**בוקרה**" בלבד.

המשמעות היא, כשם שעץ המשמש טעון בפרי היום, אך מחר בבוקר, כל כולו על הארץ, ומועד הקטיף יחלוף. כך גם הבטחתך לדחות את בקשתי למחר לא תתקיים כיוון שהעיתוי המתאים יוחמץ.

מילון עולמי לעברית מדוברת מגדיר ביטוי זה כך: "ביטוי שמשמעותו: ברור כי לא; בהחלט איני מסכים; אין כל סיכוי; שלא יעלה על דעתך שאסכים לכך". המילון החדש לערבית מדוברת של יוחנן אליחי מגדירו כ-"אתה יכול לחכות!! (אעשה זאת בתקופת המשמש... שחולפת מהר ולכן לא מספיקים לקיים)".

דוגמה לשימוש בביטוי היא: "בכל חורף, כשאני קופא מקור ושואל את אשתי מתי סוף סוף נעבור דירה לדרום, היא עונה לי: "בוקרה פיל מישמיש", היא דווקא נהנית מהקור...".

השפעה תרבותית
-------------

כאשר האחים פרנקל, חלוצי האנימציה במצרים ובעולם הערבי, פנו לאיש עסקים מקומי בבקשה להשקיע בסרט, נענו "בוקרה פיל מישמיש". בעקבות זאת קראו לגיבור סרטם "מיש מיש אפנדי".

בתוכנית "סיפורי מישמיש" ששודרה בזכיינית קשת נהג מישמיש הארנב לקסום דברים כאשר היה משפשף את אפו בגזר הקסמים שלו וקורא "בוקרה פיל מישמיש".

ראו גם
------

* שה"י פה"י
* פסחא של הסוסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר צוק, משמש - מהר לפני שיגמר, באתר ynet, 27 ביוני 2006
2. ↑  דורעם גונט, ביצת הזהב של השמש, באתר הארץ, 8 ביוני 2006
3. ↑  בעמוד 79
**ארמון סבוי** (באנגלית: **Savoy Palace**) היה ארמון מלכותי של בית המלוכה האנגלי בלונדון של ימי הביניים. הארמון נהרס במהלך מרד האיכרים בשנת 1381. הארמון היה ממוקם ברחוב הסטרנד, במקום בו מצויים כיום תיאטרון סבוי ומלון סבוי.

היסטוריה
--------

עשירי לונדון של ימי הביניים בחרו לצאת את חומות העיר והתגוררו לאורך רחוב הסטרנד שיצא מחומות העיר לונדון לעבר הכפר צ'רינג, בו היה צלב אלינור (כיום נקרא המקום צ'רינג קרוס).

מבני העשירים נבנו לאורך צידו הצפוני של הרחוב, ופנו לעבר נהר התמזה אשר זרם באותה עת בדרומו של הרחוב. הנהר שימש למעשה עורק התחבורה הראשי של העיר, והמגורים לאורך הסטראנד היו מרוחקים מהעיר הצפופה שבין החומות, הריחות הרעים שבה והצפיפות שבה.

המלך הנרי השלישי העניק את האדמה עליה נבנה הארמון לפייטרו השני, רוזן סבויה, דודה של המלכה אלינור מפרובנס בשנת 1246. פייטרו בנה שם בית מידות, אשר הוענק לאדמונד קראוצ'בק, הארל הראשון מלנקסטר - בנם הצעיר של המלך הנרי השלישי והמלכה אלינור.

צאצאיו של הנרי התגוררו בארמון עד המאה ה-14. במאה ה-14 בנה במקום ג'ון מגונט, דודו של המלך ריצ'רד השני אשר היה אחד מהאנשים החזקים והעשירים באנגליה באותה עת, ארמון על מנת לשכן את אוספי האמנות ושטחי הקיר שלו.

במהלך מרד האיכרים של שנת 1381, בו האשימו המורדים את ג'ון מגונט בהטלת מיסים כבדים (אשר היו הגורם העיקרי למרד), הרסו המורדים את הארמון עד הקרקע ושרפו את כל תכולתו.

מיקום ארמון סבוי
בשטח עליו עמד הארמון בנה המלך הנרי השביעי בשנת 1512 בית חולים לעניין שנקרא "בית החולים סבוי", שהיה בית החולים הראשון באנגליה בו עבד צוות קבוע. בית החולים נסגר בשנת 1702 ובמאה ה-19 נהרס המבנה.

ממבני בית החולים נותרה כיום רק הקפלה של בית החולים - קפלת סבוי.
במקום בו עמד בית החולים עומדים כיום מלון סבוי ותיאטרון סבוי הנושאים את שם הארמון.

ראו גם
------

* קפלת סבוי

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון סבוי** בוויקישיתוף

| ארמונות מלכותיים בבריטניה |
| --- |
| בשימוש כיום | ארמון בקינגהאם • ארמון הולירוד • ארמון וסטמינסטר • ארמון סנט ג'יימס • ארמון קנזינגטון • בית סאנדרינגהאם • בית קלרנס • הייגרואוב • טירת בלמורל • טירת הילסבורו • טירת וינדזור • פארק באגשוט • גטקום פארק |
| ארמונות היסטוריים | ארמון אלת'ם • ארמון בוליו • ארמון בומונט • ארמון בריידוול • ארמון דנפרמליין • ארמון וייטהול • ארמון לינלית'גו • ארמון נונסאץ' • ארמון פלסנטיה • ארמון סבוי • ארמון קיו • בית אוסבורן • בית המלכה • בית מרלבורו • המפטון קורט • טירת אדינבורו • טירת ביינארד • טירת בלוודיר • טירת מיי • טירת סטירלינג • מצודת לונדון • קינגס לאנגלי • הביתן המלכותי |
**מודיעין אנושי** או **יומינט** (מאנגלית: **HUMINT**, קיצור של HUMan INTelligence) הוא שיטת איסוף המודיעין (אנ') הוותיקה והחשובה ביותר. השיטה נולדה מתחום הריגול והתפתחה למגוון שיטות. תחום זה נחשב לרגיש ולבעייתי ביותר מבין כל תחומי המקורות, וההפעלה בו מורכבת ביותר. עם זאת, התמורה שמקבלים מהפעלה נכונה של יומינט היא עצומה ועומק החדירה שאפשר להשיג הוא כמעט בלתי מוגבל. לכן, למרות הבעייתיות והסיכון, ארגוני ביון רבים בעולם משתמשים בטכניקה זו אימתי שאפשר. ארגוני הביון למיניהם כמו המוסד, ה-CIA, ואגפים גדולים בשב"כ וב-FBI למעשה מהווים גופי יומינט בעיקר פעולתם מתוקף תפקידם כחלק משרשרת איסוף המודיעין. ביומינט עיקר איסוף המודיעין נעשה באמצעות קשרים בין-אישיים לעומת שיטות איסוף טכנולוגיות כמו סיגינט (מודיעין אותות), ויזינט (מודיעין חזותי) ואוסינט (מודיעין מקורות גלויים). עם התקדמות הטכנולוגיה והשימוש בה, גובר והולך השילוב בין שיטות איסוף אנושיות וטכנולוגיות, שילוב שמכונה לעיתים Sighumint.

מודיעין צבאי ואיסוף מודיעיני צבאי מהווה את עיקר הפעילות המודיעינית של ישראל, אך בשאר מדינות העולם הוא חלק קטן מהפעילות וכולל בעיקר מודיעין מדיני, אסטרטגי, כלכלי, עסקי וטכנולוגי.

שיטות של איסוף מידע באמצעות מודיעין אנושי:

* ריגול – הפעלה של מרגלים שתולים וגיוס סוכנים, מודיעים (אנ') "נייטרלים" מקרב הצד השני ושימוש בנכסים מודיעיניים (אנ').
* חקירות – חקירת שבויים על מנת לדלות מהם מידע. לפי אמנת ז'נבה, אסור לחקור שבויי מלחמה, אך מדינות בהחלט משתמשות בחקירה נגד מחבלים וטרוריסטים. כמו כן חלק נכבד מהמדינות, בעיקר הדיקטטוריות, מתעלמות מהאיסור בתירוצים שונים ומשונים (למשל במלחמת וייטנאם, טענה צפון וייטנאם כי הטייסים האמריקאים הם פושעי מלחמה ולא שבויי מלחמה ולכן האיסור לא חל עליהם) וחוקרות את השבויים, לעיתים תוך שימוש בעינויים.

דוגמה ליומינט הוא המרגל הישראלי אלי כהן שהופעל בדמשק ואסף מידע על ביצורי הסורים ברמת הגולן. מנגד, ישראל בר היה מרגל סובייטי שנהפך לאחד האנשים הקרובים ביותר לדוד בן-גוריון. דוגמה נוספת היא שירות הביטחון הכללי (השב"כ) אשר התמחה בהפעלת סוכנים, מודיעים וסייענים – דבר שהתבטא במודיעין רב ואיכותי שאפשר סיכול של מספר רב של פיגועים במהלך האינתיפאדה השנייה.

ראו גם
------

* עוצבת המודיעין האנושי
* מודיעין אנושי בעולם העסקי
* סוכן כפול
**מיקי בראל** (נולד בשנת 1957) הוא תא"ל במיל', בתפקידו האחרון שימש קצין המשטרה הצבאית הראשי.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1957 בישראל. גדל בתל אביב. 

בשנת 1976 התגייס לצה"ל ושובץ לחיל המשטרה הצבאית. עבר טירונות וקורס מדריכי כלואים בבית הספר למשטרה צבאית בה"ד 13 ובסיום ההכשרה שובץ כמד"כ בכלא מגידו. לאחר קורס קצינים שובץ כמ"מ עבודות חוץ בג'בל מע'רה בכלא שבע (רפידים, סיני). בהמשך שימש כסמ"פ בכלא ארבע. 

בשנת 1978 מונה למפקד בסיס מ"צ יואב ולאחר מכן כמפקד המשטרה הצבאית בשארם א-שייח' (עד לפינויה והחזרתה למצרים בשנת 1982). בהמשך שימש כמ"פ בכלא 4, ראש מדור עבירות במפקדת קצין חיל המשטרה הצבאית הראשי, סגן מפקד בה"ד 13 וסגן מפקד המשטרה הצבאית בפיקוד המרכז. בתקופה זו סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, קורס קציני מ"צ בצבא אנגליה וקורס במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. 

בשנת 1989 מונה למפקד כלא 4. בשנת 1992 מונה לממצ"פ מרכז (בתקופת האינתיפאדה הראשונה. בתקופה זו התרחשו: הטבח במערת המכפלה, חטיפת נחשון וקסמן ואירועים נוספים סביב הסכמי אוסלו). 

בשנת 1995 מונה לראש ענף שיטור ומבצעים במקמצ"ר וב- 1996 למד במב"ל. עם סיום הלימודים הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד מצ"ח. בפיקודו על היחידה ביצע בה שינויים רבים ובהם: הקמת ענף מודיעין, הקמת מגזר הבילוש, הגברת שיתוף הפעולה עם משטרת ישראל ושירות הביטחון הכללי ועוד. 

בשנת 2002 מונה לקמצ"ר. בתקופת פיקודו על החיל נערכו בו שינויים ארגוניים משמעותיים בהם: הקמת מערך הבידוק במעברי גדר ההפרדה והעברת מתקני הכליאה של עצורי השטחים לשירות בתי הסוהר. לצד הפעילות הארגונית, השתתף החיל בתקופה זו במבצעים ואירועים לאומיים רבים ובהם: מבצע תכלת ולבן להחזרת גופות 3 החללים שנחטפו בהר דב, מבצע משק כנפיים לשחרור עזאם עזאם ותוכנית ההתנתקות. בתקופתו אושרו: תג-שמי לכל ש"צ, סיכה ללוחמי סחלב וסיכה לבוגרי קורס הסמלים החילי. הוקמה יחידה מרכזית (ימ"ר) של מצ"ח בפקמ"ז והוקם בסיס מצ"ח באיו"ש, שהתמקד בטיפול בתלונות של תושבי האזור כנגד חיילי צה"ל והוקם מפלג הונאה בהיחידה המרכזית לחקירות מיוחדות של מצ"ח (הימל"ם), שמטרתו להתמודד עם פשיעה מתוחכמת בתחום זה.

בראל הוא בעל תואר שני בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני בביטחון לאומי.

לאחר שחרורו מצה"ל
-----------------

לאחר שחרורו, שימש בראל כדירקטור בנמל אשדוד וכסגן יו"ר הוועדה שהוקמה לבדיקת נסיבות הבריחה של האסיר בני סלע. 

משמש כיום כמנכ"ל "מגדל משה אביב" ויו"ר עמותת ידידי חמ"ץ.

לקריאה נוספת
------------

* דני אשר, **אדום כחול: סיפורו של חיל**, משהב"ט, 2008, עמ' 130-121

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי בר-אלי, עוד גנרל לענף התחבורה: תא"ל במילואים מיקי בראל מונה לדירקטור בנמל אשדוד, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2007
2. ↑  אתר חברת "High Tower"
3. ↑  גיל איל, תא"ל מיקי בראל מונה לתפקיד קצין המשטרה הצבאית הראשי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באוקטובר 2002

| קציני משטרה צבאית ראשיים (קמצ"ר)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דני מגן • יוסף פרסמן • ברוך יצהר • צבי-שמשון שפיר • רפאל ורדי • ישראל כרמי • זלמן ורדי • בנימין ענבר • ברוך ארבל • חיים גרניט • מאיר גבע • אמיל אלימלך • שלום בן-משה • מוטי בירן • ניר-עם גולדברום • יורם צחור • מיקי בראל • רוני בני • מאיר אוחנה • גולן מימון • רן כוכב • יאיר ברקת • אביחי מיבר |

 |
האולם הביתי **אזובמאש**
**מועדון הכדורסל אזובמאש מריופול** היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר מריופול, המתמודדת בליגת המשנה האוקראינית.

האולם הביתי של המועדון הוא **היכל אזובמאש** המסוגל להכיל כ-3,000 מקומות ישיבה.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1990 ומשתתף בסופרליגה מאז עונת 1998/99. המועדון מפעיל בנוסף לקבוצת בוגרים, גם קבוצות קדטים. המועדון כיום נחשב לאחד מהמועדונים המובילים במדינתו, יחד עם מועדון הכדורסל קייב, חימיק יוז'ני, בודיוולניק קייב ובי.סי. דונצק. הקבוצה זכתה בגביע הכינוס של פיב"א בשנת 2003 (לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת באייר לברקוזן), אשר נחשב להישג השיא של המועדון ביחד עם העפלתו לגמר היורוצ'לנג' בשנת 2007, אשר באותו גמר המועדון הפסיד לז'ירונה.

בעבר שיחקו במועדון הכדורסלנים הישראלים, ליאור ליובין ומשה מזרחי.

בשנת 2014 הקבוצה פורקה אך הוקמה מחדש ב-2015 והיא מתמודדת בליגת המשנה האוקראינית.

תארים
-----

* **הסופרליגה האוקראינית** (7): 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010
* **הגביע האוקראיני** (5): 2002, 2003, 2006, 2008, 2009
* **גביע הכינוס של פיב"א** (1): 2003

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזובמאש מריופול** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אזובמאש מריופול
**ג'פרי וולברג** (באנגלית: **Jeffrey Wahlberg**; נולד ב-17 ביולי 1996) הוא שחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

ג'פרי וולברג נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. הוא בנם של אם מהרפובליקה הדומיניקנית ושל ג'יימס "ג'ים" וולברג, אחיהם של השחקנים דוני וולברג ומארק וולברג. מצד אביו הוא ממוצא אירי, שוודי וצרפתי-קנדי, אנגלי וסקוטי.

קריירה
------

וולברג ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע בשנת 2012 בסרט "A Feeling from Within" בתפקיד ג'יימס סקאלי. הוא גילם את פיטר בסרט הטלוויזיה "Instant Gratification 2015." הוא גילם את מכור האופיום אייזיק דיאז בסרט הקצר 2015 *"If O nly".* בסרט הקצר העצמאי "Toyed" גילם את קרלוס, בחור לטיני צעיר שהתגורר במיאמי בשנות ה-90 כאשר תרבות הגרפיטי הייתה בשיאה.

וולברג לוהק לתפקיד ראשי בסרט "עולם עתידי", שביימו ג'יימס פרנקו וברוס תיירי צ'אונג. בסרט הוא משחק נסיך צעיר שחי בעולם פוסט-אפוקליפטי יחד עם רובוט בחיפוש אחר תרופה לאמו החולה סופנית. צילומי הסרט הסתיימו בשנת 2016. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בארצות הברית ב-28 במאי 2018.

וולברג לוהק לתפקיד מיקי סמאלי בסרט הקולנוע "*Don't Come Back from the Moon*" הסרט הוא עיבוד לרומן מאת דין באקופולוס, שג'יימס פרנקו רכש את הזכויות שלו. הסרט יצא לאקרנים בינואר 2018. הוא הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים בלוס אנג'לס ביוני 2017.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | *A Feeling from Within* | ג'יימס סקאלי |  |
| 2017 | *Don't Come Back from the Moon* | מיקי סמאלי |  |
| 2018 | עולם העתיד | פרינס |  |
| 2019 | דורה והעיר האבודה | דייגו |  |
| 2021 | צ'רי | חימנז |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | בולרז | שירות החניית כלי רכב | פרק: "Head-On" |
| 2018 | מקביל | זגר | פרק: "No Man's Land - Part Two" |
| 2022 | הנערה מפליינוויל | רוב מאהוני | מיני-סדרה, 5 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'פרי וולברג** בוויקישיתוף
* ג'פרי וולברג, ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'פרי וולברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'פרי וולברג, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. 1 2  Patrick Hipes: *Jeffrey Wahlberg In Talks To Topline ‘Please Don’t Come Back From The Moon’.* 4. Dezember 2015. Auf Deadline.com (englisch), abgerufen am 13. Januar 2019.
3. 1 2  Richy Rosario: *Actor Jeffrey Wahlberg talks about his latest indie-film 'TOYED', grafitti, and being a Wahlberg.* 28. Oktober 2016. Auf Vibe.com (englisch), abgerufen am 13. Januar 2019.
4. ↑  Amanda Mikelberg: *Young actor uses spray paint to reveal his Latino roots.* 29. September 2016. Auf Metro.us (englisch), abgerufen am 13. Januar 2019.
5. ↑  *Don't Come Back from the Moon.* 2017. Auf IMDb.com (englisch), abgerufen am 13. Januar 2019.
ניסוי שיגור בבלון מקובע מ-19 באוקטובר 1783
**האחים מונגולפייה**, (בצרפתית: **Montgolfier**) **ז'וזף מישל** (26 באוגוסט 1740 - 26 ביוני 1810) ו**ז'אק אטיין** (6 בינואר 1745 - 2 באוגוסט 1799), היו הראשונים לבנות כדור פורח.

האחים היו בניו של יצרן נייר מהעיירה אנונה (Annonay), מדרום לליון שבצרפת. בעת משחק עם שקיות נייר מעל אש גילו שהשקיות מתרוממות באוויר, תגלית שהובילה אותם להתנסות עם שקים גדולים יותר מחומרים אחרים. במהלך 1782 ביצעו ניסויים בביתם עם אריגים שונים דוגמת משי ופשתן.

בהדגמה פומבית באנונה עיירת הולדתם ב-4 ביוני 1783, הטיסו האחים בלון (שנקרא על שמם - המונגולפייר) בנפח 900 מטרים מעוקבים. הבלון טס למשך 10 דקות, עבר מרחק של 2 ק"מ, והגיע לגובה משוער של בין 1000 ל-2000 מטר. הבלון היה עשוי משילוב של חומרים שונים ביניהם נייר, אריגים ואלומיניום שנועד למנוע שריפה, שחוברו יחדיו באמצעות יותר מ-2000 כפתורים. האוויר בבלון חומם באמצעות להבה שבערה על רחבה שמתחת לו. הדלק לבעירה היה תבן, צמר ואף נעליים ישנות. הסיבה להרכב המוזר של חומרי הבערה היא שהאחים לא הבינו נכונה את הפיזיקה שמאחורי הבלון, וסברו שהעשן הוא שגורם להתרוממותו.

ב-19 בספטמבר 1783, בנוכחות המלך לואי ה-16, נערך בוורסאי ניסוי נוסף, ועל הבלון בנפח של 1400 מטרים מעוקבים הועלו תרנגול, ברווז וכבשה על מנת לבחון את בטיחות הטיסה. הבלון התרומם, טס למרחק של 3 ק"מ, והגיע לגובה משוער של 500 מטרים.

ב-21 בנובמבר 1783 עלה לאוויר הכדור הפורח המאויש הראשון בעולם. נוסעיו של הכדור היו ז'אן-פרנסואה פילאטר דה רוזייה ופרנסואה לורן המרקיז מארלנדה, שטסו כ-25 דקות למרחק של 9 ק"מ ובגובה של 100 מטר מעל פריז. נפחו של הכדור היה 2200 מטרים מעוקבים, והוא נחת באזור בוט או קיי שברובע השלושה-עשר של פריז.

טיסות נוספות נמשכו בכדורים הפורחים, וב-7 בינואר 1785 חצו ג'ון ג'פריז וז'אן-פייר בלנשאר את תעלת למאנש.

למרות הצלחתם הכבירה, רק אחד מהאחים מונגולפייה טס בכדור פורח, ועשה זאת פעם אחת בלבד.

במקביל להתפתחות הכדורים הפורחים המונעים באוויר חם, התפתחו גם כדורים פורחים שמולאו במימן ופותחו על ידי הצרפתי ז'אק שארל. כדורים אלו זכו בבכורה במאות השנים הבאות ורק בשנות ה-60 של המאה ה-20, עם התחלת השימוש בגז בישול כמקור דלק, חזר השימוש בכדורים פורחים המלאים אוויר חם.

ראו גם
------

* כדור פורח

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **האחים מונגולפייה** |

* כדורים פורחים, באתר מוזיאון המדע בירושלים
* אבני דרך, עשר ההמצאות הטכנולוגיות הגדולות, באתר ifeel
* האחים מונגולפייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  

  

  

  

  

  

  

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* WorldCat: lccn-n82-164071

 |
מנגינת המשחק כפי שהיא נשמעת ב-Digger Remastered דרך כרטיס הקול (הערה: איכות המוזיקה איננה בדיוק כמו איך שהיא נשמעה במשחק המקורי, כיוון שכרטיס הקול של המחשב מתקשה לחקות את הדרך המיוחדת בה הצליל בדיגר מופק ברמקול הפנימי של המחשב).
**דיגר** (באנגלית: **Digger**) הוא משחק מחשב שפותח בשנת 1983 על ידי Windmill software, והפך לפופולרי באותם הימים. בשנת 1998 חידש אותו אנדרו ג'נר (Andrew Jenner) תחת השם Digger Remastered, והפך אותו לתואם מחשבים חדישים, אך עם נאמנות מלאה למקור ומספר תוספות אופציונאליות.

תיאור המשחק
-----------

גיבור המשחק הוא טרקטור שמטרתו לאסוף אבני חן ושקי זהב תוך התחמקות ממפלצות או חיסולן. כדי להיפטר מאויביו יכול הטרקטור להפיל עליהם שקי זהב (ולהיזהר שלא ייפלו עליו) או לירות בהם מרחוק. היריה מתחמשת מחדש אחרי 6 שניות וניתן לדעת על ידי עין הדיגר- אם יש אישון בעין סימן שהוא חמוש. כאשר מצליח השחקן להיפטר ממספר מסוים של אויבים, מספר העולה עם התקדמות בשלבים, מופיע דובדבן בפינה הימנית העליונה של המשחק, לקיחת הדובדבן מכניסה את השחקן למצב בונוס, הנמשך מספר שניות, הקטן עם ההתקדמות בשלבים, בו הוא יכול לאכול את המפלצות בעוד אלו מנסות להתחמק ממנו (בדומה לאכילת גלולת כוח בפק-מן), אבל המפלצות שנאכלו חוזרות בסיום הבונוס. ניתן לעבור שלב באמצעות איסוף כל אבני החן שבשלב או חיסול מספר מסוים של מפלצות, המשתנה משלב לשלב. כשמפלצת נפגשת עם מפלצת אחרת שתי פעמים או נחסמת על ידי שקי זהב, היא הופכת ל"קניבל" לכ-5 שניות ויכולה לחפור וגם לאכול אבני חן ושקים. כמו כן, אם מפלצת קניבלית אוכלת את אבני החן האחרונות שנשארו בשלב, השלב מסתיים לזכות השחקן.

מוזיקה
------

במהלך המשחק מושמעת הנעימה פופקורן, במהלך מצב "בונוס" מושמעת הפתיחה (אוברטורה) של האופרה וילהלם טל מאת ג'ואקינו רוסיני, כאשר השחקן נתפס על ידי המפלצות ומת מושמעת הסונטה לפסנתר מס' 2 הידועה גם כ"מארש האבל" מאת פרדריק שופן.

גרסאות נוספות
-------------

המשחק מ-1983 עבד מהר מדי על מחשבים מהירים מ-IBM 4.77Mhz אליו תוכנן במקור. בנוסף, משום שהמשחק תוכנן במקור למתאם תצוגה CGA, הוא לא הוצג כהלכה במחשבים עם מתאמי תצוגה חדישים יותר. על מנת להתגבר על בעיות אלו, נכתבה בשנים 1990-91 גרסה חדשה של דיגר שהשתמשה בקוד המקורי למצב המשחק והכילה יכולות נוספות, כמנגנון האטה, היכולת ליצור ולערוך שלבים נוספים, טבלת שיאים שונה בעבור כל שלב ועוד. הגרסה המשופרת נכתבה על ידי המתכנתים הרוסים מיכאל לארנטיב (Mikel Lavrentiev) ודמיטרי פטרוב (Dmitry Petrov).

בגרסה מתקדמת יותר ניתן לשחק עם שני שחקנים (אבל הם עלולים בטעות לירות אחד על השני).

בשנת 1998 יצר אנדרו ג'נר גרסה חדשה למשחק בשם Digger Remastered והפיץ אותה תחת רישיון GPL, הגרסה החדשה הותאמה לפלטפורמות שונות, ביניהן חלונות, Java ולינוקס. הגרסה תואמת למשחק המקורי בתוספת אופציות שונות ביניהן האפשרות להקליט משחקים, אופציה שיצרה תת-תרבות של יצירת סגנונות משחק חדשים והפצתם.

בסביבות 2004 הופץ קוד המקור של דיגר לציבור, אך רק למטרות היסטוריות, ולא כקוד פתוח. זאת, בניגוד לקוד של Digger Remastered אשר הופץ תחת רישיון GPL כקוד פתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

* www.Digger.org - אתר החידוש Digger Remastered

הערות שוליים
------------

1. ↑  Download, www.digger.org
**הגנה עצמית מפני פירות טריים** הוא מערכון של מונטי פייתון המופיע בפרק הרביעי בעונה הראשונה של הקרקס המעופף של מונטי פייתון. הוא מופיע בנוסף בסרטם ועכשיו למשהו שונה לגמרי.

עלילה
-----

המורה בשיעור ההגנה העצמית (ג'ון קליז) עומד להתחיל את השיעור שלו, אבל הוא שם לב שכולם, מלבד ארבעה תלמידים, נעדרים. הוא מתחיל את השיעור בכך שהוא ממשיך מהמקום שבו עצרו בשבוע שעבר, כשהראה להם כיצד להתגונן מפני כל מי שתוקף עם חתיכת פרי טרי. הכיתה מתלוננת שבמשך תשעת השבועות האחרונים, כל מה שהוא לימד אותם זה כיצד להתגונן מפני פירות. תלמיד אחד (אריק איידל) ממשיך להתעקש שצריך ללמד אותם איך להתגונן מפני כל מי שתוקף במקל מחודד. המורה צועק על התלמיד על שחשב שמקלות מחודדים מסוכנים יותר מפירות טריים.

הוא מתחיל את השיעור בהתגוננות מפני פסיפלורה, אבל כל הכיתה מתלוננת שהם למדו כיצד להתגונן מפסיפלורה, כמו גם תפוזים, תפוחים, אשכוליות (שלמות ומפולחות), רימונים, שזיפים ירוקים, ענבים, לימונים, שזיפים, מנגו בסירופ ודובדבנים (אדומים ושחורים). המורה מחליט ללמד אותם על תקיפה באמצעות בננות. הוא אומר להם שכדי להתגונן מפני אדם חמוש בבננה, ראשית, יש להכריח אותו להפיל את הבננה, ואז יש לאכול את הבננה, ובכך לנטרל אותו מנשקו ולהפוך אותו לחסר אונים. כאשר תלמיד אחר (מייקל פיילין) שואל על אדם חמוש בצרור בננות, המורה אומר לו לשתוק. התלמיד ממקודם מתפרץ ושואל לגבי אדם עם מקל מחודד, אך המורה צועק גם עליו לשתוק. המורה מדגים את התרחיש בכך שהוא מבקש מתלמיד בשם מר האריסון (גרהאם צ'אפמן; שהמורה קורא לו "מר משמש"), לתקוף אותו עם בננה, אבל בדיוק כשהאריסון עומד לתקוף אותו, המורה יורה בו למוות, ואוכל את הבננה.

לאחר מכן, הוא מבקש מתלמיד בשם תומפסון (טרי ג'ונס; שהמורה קורא לו "מר אפרסק משומר") לתקוף אותו עם פטל, אך תומפסון מסרב באומרו שהמורה יירה בו. המורה זורק את האקדח, ותומפסון עומד לתקוף אותו, אך לפתע המורה מוריד על תומפסון משקולת של 16 טון. לאחר מכן הוא מבקש מהתלמידים הנותרים לעשות את אותו הדבר, אך הם מסרבים עד שהוא מבטיח לא להרוג אותם. כשהתלמידים מתקדמים עם סלים של פטל, המורה משחרר נמר שתוקף את התלמידים הנותרים. לבסוף, המורה מזהיר תלמידים דמיוניים אחרים שהוא קשר את עצמו ל-200 טון של ג'ליגנייט, ומפוצץ את עצמו.

ועכשיו למשהו שונה לגמרי
-----------------------

בגרסת הסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי", לאחר שהמורה יורה במר האריסון, המערכון נקטע על ידי דמותו של הקולונל (אנ') (גרהאם צ'אפמן).

ביקורות
-------

ג'וני וולפיש מיורוניוז תרבות כתב כי זהו המערכון האהוב עליו של מונטי פייתון. SBS (אנ') כתבו כי המערכון הוא אחד מתשעת המערכונים הטובים ביותר שהופיעו בקרקס המעופף של מונטי פייתון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Culture Re-View: A look back on the formation of Monty Python, euronews, ‏2023-05-11 (באנגלית)
2. ↑  These are the 9 best sketches from 'Monty Python’s Flying Circus', SBS What's On (באנגלית)
**דמי שתיקה** או **דמי לא יחרץ** הם תשלום הניתן לאדם על מנת שיתחייב לא לגלות מידע מביך או מפליל שהוא מחזיק.

מתן דמי שתיקה לעובד ציבור עלול להתפרש כשוחד. תשלום דמי שתיקה לעד, על מנת שלא ימסור מידע מפליל שברשותו, עלול להתפרש כשיבוש הליכי חקירה או שיבוש הליכי משפט. דמי שתיקה ניתנים לעיתים ביוזמת המשלם, היודע על המידע שיש בידי מקבל דמי השתיקה, ולעיתים בעל המידע דורש לקבל דמי שתיקה, ביודעו את החשיבות שיש לשתיקתו. במקרה של עמוס אוריון, דרישתו לדמי שתיקה עלתה לו בחייו.

פעמים רבות מתפרסם באמצעי התקשורת על דמי שתיקה שניתנו כדי לשמור בחשאי מידע על פעילות מינית שעלולה להביך את המשלם (כגון בגידה או צריכת זנות) או שעלולה לסבכו בפלילים (כגון הטרדה מינית או בעילת קטינה). בשנת 2018 פעלה תרמית אינטרנט שבה קיבלו גולשים רבים דרישה, בדואר אלקטרוני, לתשלום דמי שתיקה, אחרת יועברו לאנשי הקשר שלהם תצלומים המתעדים אותם גולשים באתרי פורנוגרפיה.

מעמדם, מבחינת פקודת מס הכנסה, של דמי לא יחרץ ששילם בנק לעובדו לשעבר, נדון בבית המשפט המחוזי, ונקבע שדמי לא יחרץ הם בגדר תקבול הוני, החייב במס רווחי הון. תוצאה זו מהווה יתרון מס, משום שלבעלי הכנסה גבוהה מס רווחי הון הוא כחצי מהמס על הכנסה פירותית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דמי שתיקה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפ 341/73 מדינת ישראל נגד אריה ויטה, פ"ד כז(2) 610, ניתן ב-22 באוגוסט 1973
2. ↑  עמרי ברק -ישן משה נוסבאום, ‏כך ניסו לסחוט גולשים באתרי פורנו, באתר ‏מאקו‏, 23 ביולי 2018
3. ↑  עמה (ת"א) 169/87 שמחה שנקר נגד פקיד השומה כפר-סבא, פ"ד תשן(1) 450, ניתן ב-23 במאי 1989
השדרה הראשונה. מבט צפונה מכיוון רחוב 10.
**השדרה הראשונה** (באנגלית: **First Avenue**) היא שדרה המשתרעת מדרום לצפון בצידו המזרחי של רובע מנהטן בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק.

השדרה משתרעת בין רחוב האוסטון שבדרום, לבין גשר שדרת ויליס המקשר בין רובע מנהטן לרובע הברונקס מעל נהר הארלם, בסמוך לרחוב 127. השדרה משתרעת על פני 125 גושי בניינים. התנועה בשדרה היא חד סטרית, לכיוון צפון בלבד.

התנועה עוברת בעיקר בשכונות מגורים, אולם בין רחוב 42 ורחוב 45, מצידה המזרחי של השדרה נמצא מטה האומות המאוחדות, וחלק מהשדרה עובר מתחת לקרקע באזור זה, מתחת לרחבת הבניין.

היסטוריה
--------

השדרה הוקמה כחלק מתוכנית חברי הוועדה (1811). חלקה הדרומי של השדרה נבנה זמן קצר לאחר קבלת התוכנית, והמשך השדרה נבנה בהדרגה במהלך המאה ה-19.

מעל חלק מהשדרה, בין הרחובות האוסטון ו-23 עבר "קו השדרה השנייה" (Second Avenue Line) של רכבת עילית. רכבת זו הוסרה בשנת 1942.

מהלך השדרה
----------

בדרומה מתחילה השדרה באזור האיסט וילג' - שכונה שהייתה בעברה שכונה יהודית אורתודוקסית, בהמשך עוברת השדרה דרך השכונות סטיווסאנט טאון ופיטר קופר וילג', בית החולים בית ישראל נמצא לצד השדרה בין רחובות 23 ו-34. בין הרחובות 42 ו-47 עוברת השדרה לצד מטה האומות המאוחדות - באזור זה נקראת השדרה "כיכר האומות המאוחדות" (United Nations Plaza), וארבע מנתיבי השדרה עוברים מתחת לפני הקרקע.

השדרה עוברת מתחת לגשר קווינסבורו וממשיכה לעבר צידה המזרחי של שכונת האפר איסט סייד (הצד המזרחי העליון של מנהטן), ובהמשך דרך שכונת יורקוויל שהייתה בעבר מאופיינת באוכלוסייה ממוצא גרמני. צפונית לרחוב 96 עוברת השדרה דרך הארלם הספרדית (ספאניש הארלם - Spanish Harlem) - עד שנות ה-50 של המאה ה-20 היה האזור מיושב בעיקר על ידי איטלקים וכונה "הארלם האיטלקית", והחל משנות ה-50 התיישבו בו בעיקר פורטוריקנים. בראשית המאה ה-20 הייתה השדרה אזור השוק העיקרי של הארלם האיטלקית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השדרה הראשונה** בוויקישיתוף

| תחבורה בניו יורק |
| --- |
| שדרות אורכיות | השדרה הראשונה • השדרה השנייה • השדרה השלישית • שדרת לקסינגטון • השדרה הרביעית (שדרת פארק) • שדרת מדיסון • השדרה החמישית • השדרה השישית (שדרת האמריקות) • השדרה השביעית • השדרה השמינית / סנטרל פארק וסט • השדרה התשיעית • השדרה העשירית • השדרה ה-11 • השדרה ה-12 • שדרה A • שדרה B • שדרה C • שדרה D |
| רחובות רוחביים | וול סטריט • רחוב קאנאל • רחוב 34 • רחוב 42 • רחוב 52 • רחוב 57 • רחוב 59 • רחוב 110 • רחוב 125 • רחוב 155 |
| רחובות אחרים | ברודוויי • רחוב בליקר • רחוב האוסטון |
| כיכרות | כיכר טיימס • גראנד ארמי פלאזה • כיכר וושינגטון • כיכר יוניון • כיכר קולומבוס |
| גשרים | גשר רוברט פ. קנדי • גשר ברונקס וייטסטון • גשר וראזאנו נארוז • גשר ת'רוגס נק • גשר הנרי הדסון • גשר קווינסבורו • גשר ברוקלין • גשר מנהטן • גשר ויליאמסבורג • גשר ג'ורג' וושינגטון • גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל • גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל |
| מנהרות | מנהרת ברוקלין בטרי • מנהרת קווינס מידטאון • מנהרת הולנד • מנהרת לינקולן |
| נמלי תעופה | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי • נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי • נמל התעופה לה גוארדיה |
| כללי | תחנת גרנד סנטרל • הרכבת התחתית של ניו יורק • תוכנית חברי הוועדה (1811) |
**התזמורת הקאמרית של חיל החינוך והנוער** (**תחח"ן**) היא תזמורת קאמרית הפועלת בצה"ל. התזמורת מופיעה בפני חיילי צה"ל, באירועים ממלכתיים ובקונצרטים רשמיים. התזמורת הוקמה בשנת 1986 מתוך כוונה לאפשר למוזיקאים צעירים ומוכשרים להמשיך בפעילותם המוזיקלית בזמן שירותם הצבאי.

התזמורת מונה כעשרים נגני כלי קשת וכעשרה נגני כלי נשיפה. כולם מוכרים כמוזיקאים מצטיינים בצה"ל. במשך שנות פעילותה זכתה התזמורת להכרה ולהערכה רבה. הקונצרטים שלה שודרו בקול המוסיקה, וקונצרט מיוחד אף נכלל בסדרת הקונצרטים של איגוד השידור האירופי ושודר לאירופה בשידור חי.

התזמורת זכתה לנגן תחת שרביטם של מנצחים דגולים כגון שלום רונלי-ריקליס (מנצח הקונצרט הראשון), מנדי רודן, ישראל אדלסון, אשר פיש, ירוחם שרובסקי, זאב דורמן, מנחם נבנהויז ואייל עין הבר. מנצח התזמורת כיום הוא הצ'לן הלל צרי.

הרפרטואר של התזמורת כולל יצירות מתקופות שונות - החל מתקופת הבארוק, וכלה ביצירות בנות-זמננו, תוך דגש מיוחד לביצוע יצירות ישראליות. בנוסף לרפרטואר הקלאסי נקבע רפרטואר מיוחד לקונצרטים המושמעים בפני חיילי צה"ל.

קרן התרבות אמריקה-ישראל, אשר רוב נגני התזמורת נהנים ממלגותיה, שותפה בהפעלתה.

בנובמבר 2011 חזרה התזמורת לעבוד אחרי מספר שנים שלא פעלה, לשלושה קונצרטים בניצוחו של אייל עין הבר. באחד הקונצרטים התארחה הזמרת רוני דלומי, שהייתה חיילת באותה עת, וביצעה כמה משיריה בליווי התזמורת.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואב זיתון, צה"ל משיב לחיים את התזמורת הקאמרית, באתר ynet, 28 בנובמבר 2011
**קהילת ציון אמריקאית** (באנגלית: **American Zion Commonwealth**) היא חברה ציונית מיישבת שנטלה חלק חשוב בהתיישבות היהודית בארץ ישראל בתקופת טרום המדינה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בארצות הברית בשנת 1914 על ידי מסדר בני ציון של ציוני אמריקה, כשמטרתה לרכוש קרקעות להתיישבות יהודית בארץ ישראל. בימי מלחמת העולם הראשונה הושבתה פעילות החברה. עם כיבוש הארץ על ידי הבריטים וכינון המנדט הבריטי חזרה החברה לפעילות מלאה. עיקר פעילותה הייתה בשנות העשרים.

החברה רכשה בלב עמק יזרעאל המערבי את האדמות שעליהן הוקם בשנת 1922 המושב בלפוריה, על שם הלורד ארתור ג'יימס בלפור בעל הצהרת בלפור.

בשנת 1924 רכשה החברה את אדמות הכפר איל פולה מידי פאודל ממשפחת סורסוק שישב בביירות והיה בעל אדמות הכפר. בשנת 1925 נוסדה על אדמות אלה העיר עפולה. עוד בטרם ייסוד עפולה רכשה החברה את האדמות עליהן הוקם כפר ילדים (כיום בתחומי העיר עפולה), שהיה כפר נוער ובעת מלחמת העולם השנייה שימש כבסיס אימונים של הנוטרים וכמועדון דאייה. עם קום המדינה הפך למחנה צבאי ושימש את צה"ל עד לשנות התשעים.

במערב העמק רכשה החברה את אדמות הכפר ג'דה, שעליו הוקמה בשנת 1925 רמת ישי.

בעמק זבולון רכשה החברה את אדמות הכפר הערבי כּוֹפְרִיתָא עבור אגודה דתית בוורשה בשם "עבודת ישראל", שהקימה עליו בשנת 1925 את קריית בנימין וכפר אתא, שהפכו לימים לקריית אתא.

גולת הכותרת של פעילות החברה הייתה רכישת שטח אדמה מהכפרים אג'ליל ואל-חרם מצפון לתל אביב עליו הוקמה בשנת 1924 העיר הרצליה, על שמו של חוזה המדינה תיאודור הרצל – כיום מן הערים הגדולות במדינה.

החברה מכרה את האדמות שרכשה ליהודים בארצות הברית ובפולין. רבים מרוכשי האדמות בפולין מימשו את רכישותיהם ובאו להתיישב עליהן. חלקם נספה בשואה, ואדמותיהם הן אדמות נעדרים. עם גל העלייה מחבר המדינות הגיעו גם צאצאים של רוכשים, שתבעו את זכותם בקרקע. יהודי ארצות הברית שרכשו אדמות מן החברה ראו בכך משהו שבין תרומה לבין השקעה לאחרית הימים. רבים מצאצאיהם מממשים כיום את ההשקעה.

הייחוד של החברה היה בכך שהעבירה לרוכשים זכות בעלות מלאה בקרקע, להבדיל מהקרן הקיימת לישראל, שהעבירה לרוכשי אדמותיה זכות חכירה בלבד.

רחוב קהילת ציון בהרצליה
במרוצת השנים הלכה פעילות החברה ופחתה, והיא עברה לניהולה של קרן היסוד. בשנת 1983 החל פירוק החברה בידי כונס הנכסים הרשמי. רוכשי קרקעות מן החברה או צאצאיהם שלא קיבלו עד אותה שנה את הבעלות באדמות שרכשו, הפכו לנושים של החברה. הואיל וחלק גדול מאותם רוכשים היה במעמד של נעדרים הועברו זכויות התביעה שלהם לאפוטרופוס הכללי. בזה תם התפקיד החשוב שמילאה החברה בהיסטוריה של ההתיישבות הציונית.

באופן רשמי החברה עודה קיימת (נכון ל-2007), ונמצאת בסטטוס של פירוק ומימוש נכסים. 

בשתי הערים הגדולות שקמו ביוזמת החברה, עפולה והרצליה, ניתן למצוא רחובות בשם "קהילת ציון", שמנציחים את שמה.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי נאור, **סיפורי הרצליה - 50 פרשיות בתולדות הרצליה**, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2013, הפרק "'קהיליית ציון' מחליטה להקים מושבה", עמ' 13–16.

קישורים חיצוניים
----------------

* קהיליית ציון, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים. סימול החטיבות: J110 (תל אביב), L65 (ניו יורק).
* לאה דוכן-לנדוי, ‏המשבר ב'קהיליית ציון האמריקנית' ואדמות מפרץ חיפה (1930-1925), **קתדרה** 41, אוקטובר 1986, עמ' 199-173
*Mycteria ibis*
**חסידן אפריקני** או בשמו הנפוץ יותר **חסידן וורוד** (שם מדעי: *Mycteria ibis*) הוא מין של עוף טרופי בעל מקור ארוך, צהוב וכפוף. החסידנים חיים באזורי ביצות וסוואנות ברחבי אפריקה וייתכן שגם במדגסקר. למרות מראהו דמוי המגלן הוא שייך למשפחת החסידתיים.

מאפיינים
--------

אורכו של החסידן 90-105 ס"מ ומשקלם 1.9-2.3 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. הוא עוף גדול יחסית ובעל נוצות לבנות וראש אדום עם מקור צהוב ומעוקל כמו מגל. הצוואר והרגליים ארוכים ודקים והחסידנים נמצאים רוב הזמן בתוך מים עומדים, שם הם מחפשים מזון והם אף ישנים שם, עם רגל אחת מורמת. החסידנים עפים במבנה של דאייה בלהקות, דבר העוזר להם לחסוך באנרגיות.

הם חיים בלהקות גדולות, אך לא קולניות ברחבי מספר ביצות ואגמים באפריקה מסנגל וסומליה בצפון עד לדרום אפריקה ואולי גם במדגסקר. החבורות רגועות יחסית ויש בהם זכרים ונקבות. עם זאת בעונת הרבייה פורצים עימותים בין הזכרים על נקבות. בהרבה מקרים הם נמצאים ליד עופות מים נוספים ביניהם פלמינגו, מגלן, כפן, טגואן, מנעלן, שקנאים ואנפות. הם נמצאים גם ליד עופות מים קטנים מהם כמו שחפים, קורמורנים ושלדגים ולפעמים מנסים לחטוף להם את מזונם.

הם עצמם ניזונים בשיטת חטיפת טרף קטן מתוך המים או פיתוי שלו וגם מנערים את מקורם במים רדודים מאוד ותופסים מה שנתפס בהם. המזון העיקרי הוא דגים קטנים עד לגודל 150 גרם. זמן הדיג העיקרי הוא התקופה החמה בה מתייבשים הרבה מקווי מים והמים נעשים רדודים ונגישים יותר לדיג וכן קשים יותר לשחייה עבור הדגים. בנוסף לדגים הם יאכלו צפרדעים, סרטנים, רכיכות, חרקים, זוחלים, גוזלים ויונקים קטנים.

הם עצמם נטרפים על ידי נמרים, ברדלסים, בבונים ותנינים. עם זאת בהרבה נהרות נראים חסידנים העומדים בסמוך לתנינים בלי פגע.

מצב השימור של המין הוא ללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסידן אפריקני** בוויקישיתוף
* חסידן אפריקני, באתר ITIS (באנגלית)
* חסידן אפריקני, באתר NCBI (באנגלית)
* חסידן אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חסידן אפריקני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* חסידן אפריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חסידן אפריקני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חסידן אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חסידתיים |
| --- |
| פשוק מקור | פשוק-מקור אסייתי • פשוק-מקור אפריקני |  |
| חסידה | חסידה שחורה • חסידה אבדימית • חסידה לבנת-גרון • חסידת סטורם • חסידת מגווארי • חסידה לבנה • חסידה מזרחית |
| חסידת אוכף | חסידת האוכף • חסידה שחורת-צוואר |
| יאבירו (סוג ומין יחיד) | יאבירו |
| מרבו | מרבו אפריקני • מרבו קטן • מרבו ענק |
| חסידן | חסידן מילקי • חסידן אפריקני • חסידן צבוע • חסידת עצים |
**גאורגי ציטאישווילי** (בגאורגית: **გიორგი წიტაიშვილი**; נולד ב-18 בנובמבר 2000 בראשון לציון) הוא כדורגלן גאורגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת דינמו קייב ובנבחרת גאורגיה.

קריירה
------

נולד בישראל, כאשר אביו, קלימנטי ציטאישווילי, שיחק בקבוצת הפועל ראשון לציון. גאורגי התגלה ככישרון כבר בגיל מאוד צעיר. כשהיה בן 11 רשם התקבל לאקדמיה לכדורגל של דינמו קייב ובגיל 16 חתם על חוזה שחקן בקבוצה. תחילה צורף לסגל של קבוצת הנוער (עד גיל 19) ובתחילת 2018 הצטרף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-18 במאי 2018 שותף לראשונה במשחק רשמי - כשחקן מחליף במשחק מול שחטאר דונצק במסגרת הגביע האוקראיני.

בדצמבר 2020 החליטה הנהלת דינמו קייב להשאילו לקבוצת וורסקלה פולטבה. באוגוסט 2021 הושאל לקבוצת צ'רנומורץ אודסה.

ב-1 ביולי 2022 הושאל ללך פוזנן.

נבחרת
-----

ציטאישווילי שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. הוא היה בסגל נבחרת הנוער לאליפות העולם לנוער בשנת 2019, בה זכה עם קבוצתו במקום הראשון. ציטאישווילי נטל חלק בכל משחקי נבחרתו בטורניר והבקיע שער אחד - במשחק הגמר מול נבחרת דרום קוריאה.

במאי 2021, לאחר שהבין שלא יזומן לנבחרת הבוגרת של אוקראינה הסכים להצעה של הנהלת נבחרת גאורגיה. את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת ערך ב-2 בספטמבר 2021, מול  נבחרת קוסובו.

תארים
-----

* גביע העולם בכדורגל עד גיל 20: 2019
* הגביע האוקראיני: 2019/2020

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**סלטי שמיר** היא חברה ישראלית המייצרת ומשווקת סלטים שונים ובהם, חומוס, טחינה וכדומה. החברה הפכה לשלישית בגודלה בתחום הסלטים המצוננים בישראל.

סלטי שמיר הוקמה ב־1974 על ידי משפחת דרייזין כמתקן ייצור קטן בכפר מעש, ועם השנים הפכה לשחקנית השלישית בגודלה עם נתח שוק של כ־15%. ב-1988 עברה החברה למפעל במרכז הארץ בשטח של כ-5,000 מ"ר. לחברה מפעל נוסף בבית שמש, בו מרוכזת פעילות ייצור, שיווק ומכירה של מוצרי דגים (אנ')‏. ב-1994 החברה הונפקה והפכה לציבורית.

ב־2004 מכרה משפחת דרייזין את החברה לשני שותפים, עצמון ראש ומשה גורביץ, שהתקשו לנהלה, עד שהגיעה בתוך שנה וחצי לפשיטת רגל. ב־2006 יעקב גינצבורג (לשעבר מנכ"ל קלאבמרקט) ועמי גיא רכשו את החברה מכינוס נכסים תמורת 3.75 מיליון שקל. גיא וגינצבורג קנו את החברה והכניסו אותה לשוק החרדי ובמקביל החלו לייצר סלטים ללא חומר משמר.

ב-2014 רכשה את מפעל פל דגים בסכום של 2.2 מיליון ש"ח ונכנסה לתחום הדגים, בשוק שמוערך בכ-100 מיליון ש"ח בשנה. ב-2014 גייסה החברה את השף ישראל אהרוני כפרנזטור בהשקעה של מאות אלפי שקלים.

ב-2016 נמצאו חיידקי סלמונלה במוצרים של החברה, היא הכריזה על ריקול למוצריה, ובהמשך התברר כי מקור החיידקים הם מספקית טחינה הנסיך.

בינואר 2020 אישרה רשות התחרות לחברה לרכוש את מעדני מיקי שנקלעה לקשיים. מצבה של החברה הורע בתקופת הקורונה אז רשמה הפסד של 15 מיליון ש"ח.

ב-2021 נקבע הסדר נושים לחברה שבמסגרתו חברת אס אר אקורד של עדי צים תיכנס לחברה כמשקיעה.

החברה מייצרת כ-80 מוצרים של סלטים ודגים והיא הספקית העיקרית למותג הפרטי של שופרסל, וכן מספקת מזון לצה"ל. החברה גם מייצאת אל מחוץ לישראל.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גולן חזני, מנכ"לית ישראייר לשעבר ומנכ"ל שטראוס מים לשעבר קונים 50% מסלטי שמיר, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2020-01-12
2. ↑  תוספת תפוקה ותחזוקה שוטפת ב'טונל', באתר GVK
3. ↑  גולן חזני, מנכ"לית ישראייר לשעבר ומנכ"ל שטראוס מים לשעבר קונים 50% מסלטי שמיר, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2020-01-12
4. ↑  נורית קדוש, סלטי שמיר גייסה את השף ישראל אהרוני כפרזנטור, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2014-09-30
5. ↑  מוזס, שני (2020-01-28). "רשות התחרות אישרה לסלטי שמיר לרכוש את מעדני מיקי". *Globes*. נבדק ב-2022-10-01.
6. ↑  זומר, נווית (2021-05-06). "קריסת סלטי שמיר: ביהמ"ש אישר הקפאת הליכים ל-30 יום". *Ynet*. נבדק ב-2022-10-01.
7. ↑  דוברוביצקי, ליטל (2021-08-25). "ביהמ"ש אישר הסדר הנושים לסלטי שמיר - עדי צים ישקיע ברשת". *Ynet*. נבדק ב-2022-10-01.
8. ↑  ynet (2016-05-10). "גאווה ישראלית: מוצרי המזון שכבשו את העולם". *Ynet*. נבדק ב-2022-10-01.
כיכר הקתדרלה, יוני 2010
**כיכר הקתדרלה בווילנה** (בליטאית: **Katedros aikštė**) היא הכיכר הראשית של העיר העתיקה בוילנה, בירת ליטא, מול קתדרלת וילנה הנאו-קלאסית. הכיכר מהווה מיקום מרכזי בחיים הציבוריים בעיר, ממוקמת במעבר הרחובות הראשיים ומשקת את המגוון התרבותי בעיר. באתר זה מתקיימים באופן קבוע ירידים וכינוסים של אנשי עיר, מצעדים צבאיים, אירועים ציבוריים דתיים ורשמיים, אטרקציות והופעות גדולות, הצדעות ראש השנה ותערוכות. זה לא רק המיקום התוסס והחשוב ביותר בעיר, אלא הוא גם אחד הסמלים המשמעותיים והידועים ביותר של ליטא כולה.

כיכר הקתדרלה נוסדה בסוף המאה ה-19, במהלך שחזור הקתדרלה ושופצה. בעבר היה האזור מאוכלס בצפיפות ונבנה עם בתים מימי הביניים והרנסאנס. חלקים מהאזור נכבשו גם על ידי הטירה התחתית. לאחר הקמת כיכר חדשה הוא הפך לשטח הפתוח הראשי של מרכז התקציב. שם נערכו המצעדים הצבאיים הרוסיים ושם נערך רחוב השנתי. היריד של קזימיר נערך. בשנת 1905 הוקמה אנדרטה ליקטרינה הגדולה (מאת מארק אנטוקולסקי). לאחר שנכבשה העיר על ידי גרמניה בשנת 1915 והממשל הפולני הורשה לשלוט בעיר, האנדרטה נהרסה. היריד של קזימיר הועבר לכיכר אוקישקקי (כיכר לוקיסקיס). בעידן המודרני נערכים באתר ירידים וחגיגות באופן קבוע. שם ממוקם עץ חג המולד הגבוה ביותר בעיר, כמו גם מספר קישוטים אחרים לחג המולד. שם גם מתקיימות החגיגות הציבוריות השנתיות של הסילבסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר הקתדרלה בווילנה** בוויקישיתוף
**ישיבת אור שמחה** הייתה ישיבה גדולה של חסידות גור, בחיפה. הישיבה פעלה בין השנים תשמ"ב - תשס"ב.

היסטוריה
--------

הישיבה נוסדה בשנת תשמ"ב על ידי הרב אברהם אטלס, אב"ד בבית הדין הרבני בחיפה.

הישיבה השתכנה בבית שהיה משמש לאכסניה לאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר, ה"בית ישראל", בימי שהותו בעיר.

הישיבה בלטה בצוות הלמדני שלה, מה שהשפיע על רמת הלימוד העיוני בישיבה. הישיבה הייתה הנחשקת ביותר בחסידות גור. כשבוטל לימוד העיון בישיבות גור, פרשו חלק מצוות הישיבה.
כשנה לאחר מכן הורה הרב יעקב אריה אלתר, האדמו"ר מגור, על סגירת הישיבה. הישיבה נסגרה בחשוון תשס"ג, חרף התנגדותו של הרב אטלס שנפטר כעבור שלוש שנים.

צוות הישיבה
-----------

הרב אברהם אטלס שניהל את הישיבה עד יומה האחרון העמיד בראשותה את הרב מנחם מנדל שפרן שמסר מדי שבוע את השיעור הכללי. הרב ישראל דוד רוסט, רבם של חסידי גור בחיפה, שימש כמשפיע וכראש החברה'ס בישיבה. המשגיח היה רבי שמעון למברגר, לימים האדמו"ר ממאקווא. בין הר"מים בישיבה (בתקופות שונות) היו הרב שאול אלתר, הרב ישראל בונם שרייבר, הרב יצחק דוד אלתר (בנו של ה"פני מנחם"), הרב מאיר דב רכניצר והרב מנדל וייס מקריית אתא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי ישראל דוד רוסט – המכלול, באתר www.hamichlol.org.il
2. ↑  היה ראש ה"חברה" הראשון של ה"ברוינעריסטן" בישיבת שפת אמת.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257242205171

 |