recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מפלגת הנוצרים הדמוקרטים** (בשוודית: **Kristdemokraterna**) היא מפלגה שמרנית בשוודיה. המפלגה הוקמה בשנת 1964 והכניסה לראשונה ייצוג לריקסדאג בשנת 1985 (באמצעות שיתוף פעולה עם מפלגת המרכז). המפלגה דוגלת בליברליזם כלכלי ובשמרנות.

היסטוריה
--------

התנועה הוקמה כמחאה כנגד החלטת ממשלת שוודיה להוציא תכנים דתיים מהחינוך היסודי. התנועה בתחילה ארגנה הפגנות המוניות וארגנה עצומה שנחתמה על ידי 2.1 מיליון איש. עד סוף שנת 1964 כבר היו חברים במפלגה כ-11,500 איש. 

במהלך שנות ה-70 המפלגה ניסתה להתמודד בבחירות לפרלמנט, אך לרוב השיגה 1%–2% מהקולות, ולא עברה את אחוז החסימה שעומד במדינה על 4%. בתחילת שנות ה-80 המפלגה החליטה לשנות את כלל המצע שלה – נטשה את העמדה השמרנית בנושא ההפלות והתנגדה לבניית כורים גרעיניים נוספים במדינה. כבר בשנת 1978 עלתה האפשרות להתמודד יחד עם מפלגת המרכז. גם בשנת 1982 נדונה אפשרות זו, אך היא לא יצאה אל הפועל. לבסוף, לאחר תהליך משא ומתן ארוך, הוחלט על ריצה משותפת בשנת 1984. במהלך הבחירות הייתה מתיחות רבה בין שתי המפלגות, אך לבסוף ה-KD הצליחה להכניס נציגים לריקסדאג.

בשנת 1987 מצע המפלגה שונה במעט. בשנת 1991 המפלגה זכתה (לאחר שהתמודדה באופן עצמאי) בכ-7% מהקולות. הממשלה שהורכבה לאחר הבחירות הייתה ממשלת ימין שכללה גם את ה-KD שמינתה מטעמה את שר החוץ וסגנו, שר התשתיות ושר התקשורת. בשנת 1998 הגיעה לשיא כוחה, לאחר שקיבלה 11% מהקולות והפכה למפלגה הרביעית בגודלה בפרלמנט. באותה השנה היו חברים במפלגה כ-24,000 איש, והיא נחשבה ליציבה מאוד וחזקה ברמה המוניציפלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת הנוצרים הדמוקרטים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת הנוצרים הדמוקרטים (בשוודית)
* מפלגת הנוצרים הדמוקרטים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מפלגת הנוצרים הדמוקרטים, ברשת החברתית אינסטגרם

* מפלגת הנוצרים הדמוקרטים, סרטונים בערוץ היוטיוב
**פרח השכונות** הוא מחזמר להיטים שכתב קובי אוז וביים ניר ארז, המבוסס על שיריהם של קובי אוז ולהקת טיפקס, הועלה לראשונה בתיאטרון באר שבע בנובמבר 2012.

זהו המחזה הראשון שכתב קובי אוז. בשנת 2010 פנה תיאטרון באר שבע לקובי אוז בהצעה לכתיבת מחזה קומי, המבוסס על שיריו, המתמקד בעיר דרומית, הסופגת טילים ונתונה באווירה מסורתית. המחזה מדבר בצורה הומוריסטית ובשילוב שירים מוכרים, על היחס המזלזל והמנוכר של החברה הישראלית המתגוררת במרכז הארץ, אל העולים ממדינות ערב, שהתיישבו בפריפריה בדרום הארץ, אל המצב הכלכלי הקשה באזור, הקסאמים, ומתאר בהומור את החברה שרבנים שונים הפכו בה למפלט מקשיי היומיום.

המחזה מספר את סיפורה המצחיק-עצוב של משפחת בוזגלו המתגוררת בעיירת פיתוח בדרום הארץ. רוב המערכות במחזה הן פלשבקים אל העבר, במהלך ימי השבעה, לאחר שאבי המשפחה, מסעוד בוזגלו, נהרג מפגיעה ישירה של קסאם; והמערכה האחרונה היא חתונתם של גיבורי המחזה.

שם המחזה לקוח מהשיר "פרח השכונות", בו מתואר בצורה אירונית סיפורה של נערה צעירה, שמפיק מנוסה מנסה לשכנעה לעבוד איתו כזמרת, ולאחר הצלחתה היא זורקת אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* טיפקס על בימות התיאטרון, גל"צ און-ליין, 12 בנובמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏מרב יודילוביץ', קובי אוז: "התמימות היא התרסה מול העולם הציני", באתר ynet, 13 בנובמבר 2012
**הופלופונאוס** (שם מדעי: *Hoplophoneus*; מילולית: "רוצח חמוש") הוא סוג של טורף ממשפחת הנימרווידיים, שחי מסוף האאוקן עד תחילת האוליגוקן לפני 35 עד 29 מיליון שנה מזמננו. הוא היה אנדמי לאמריקה הצפונית ומאובניו תוארו לראשונה בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ב-1874.

ההופלופונאוס היה טורף דמוי חתול בעל שיני חרב בלסתותיו שהיה גדול מאוד ביחס למשפחתו. הוא היה דומה במראהו לנמר, אף שלא היה חתול אמיתי והיה בעל גפיים קצרות יותר, לסת ארוכה יותר וניבים בולטים ומעוקלים כלפי מטה שצמחו מהלסת העליונה. הניבים היו מעוצבים לדקירת טרף עם מערכת שיניים חותכות לאורך הלסת שעוצבו לחיתוך ושיסוע. הוא הגיע עד אורך 1.3 מטרים ומשקל של 160 קילוגרם. המאובנים שלו מזכירים את אלה של האאוסמילוס ויש שמעריכים שהם שייכים לאותו הסוג.

בדיקה שנערכה על מאובנים של הופלופונאוס מדקוטה הדרומית מראים סימני דקירה חדים בגולגולת, אשר נגרמו ממאבק עם הופלופונאוס אחר. עם זאת הפציעה החלימה, כך שייתכן שאולי קרבות ההופלופונאוסים היו שכיחים והתבצעו בעזרת הניבים האימתניים ויעד ההתקפה היה אחורי הגולגולת ופתחי העיניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הופלופונאוס** בוויקישיתוף
* הופלופונאוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* הופלופונאוס, באתר GBIF (באנגלית)
**נתן קוֹזֶ'ן** (בפולנית: **Natan Korzeń**‏; 1895 – 1941) היה צייר יהודי-פולני המזוהה עם ורשה, פלוצק וקז'ימייז' דולני. הוא יצר נופים, דיוקנאות וסצינות ז'אנריות. קורבן השואה.

קורות חייו
----------

קוז'ן למד באקדמיה לאמנויות יפות בוורשה בהשגחתם של פרופ' תדיאוש פרושקובסקי וסטניסלב לנץ. הוא התיישב בוורשה, שם היה לו סטודיו ברחוב ביאלנסקה. בעקבות תדיאוש פרושקובסקי, לעיתים קרובות שהה בקז'ימייז' דולני, שם גם היה לו סטודיו ולנופי המקום הקדיש כמה מיצירותיו. הוא שמר על קשר עם עיר הולדתו פלוצק. הוא היה מעורב באירועים ציבוריים בעיר, וביוזמתו הוקמה ועדת יובל לרגל חגיגות 700 שנה להתיישבות היהודית בפלוצק. הוא השתייך למועדון האמנותי פלוקצ'ן.

ציוריו הוצגו, בין היתר במקומות הבאים: ורשה, קרקוב, לודז', פלוצק, לבוב וקז'ימייז דולני. תערוכות בודדות של עבודותיו נערכו בסלון גרלינסקי בוורשה (1931–1936) ובאגודה היהודית לקידום אמנויות יפות.

לאחר 1 בספטמבר 1939 הוא נסע לווילנה. שם הוא הצטרף לחיי התרבות. הוא היה מעצב תפאורה בתיאטרון היהודי.

עם הכיבוש הנאצי הוא נכלא בגטו וילנה. בשנת 1941 הוא נרצח בפונאר.

חלק מיצירותיו נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2018 נכלל ציורו Kazimierzanka מ־1931 באוסף מוזיאון פולין להיסטוריה של יהודי פולין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתן קוז'ן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Z Płocka na salony artystyczne, www.rp.pl (בפולנית)
2. ↑  Natan KORZEŃ - Altius, www.altius.com.pl
3. ↑  Kazimierzanka by Natan Korzeń arrived in Warsaw all the way from Canada | Muzeum Historii Żydów Polskich POLIN w Warszawie, www.polin.pl

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 75149233574676512527
* WorldCat (עם VIAF): 75149233574676512527

 |
**בת שבע עובדיה** (נולדה ב-1999) היא שחקנית כדורגל בנבחרת מכבי בנות עמק חפר ושחקנית עבר בנבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 19. במהלך שירותה בשירות חובה במשטרה עוטרה בצל"ש המפכ"ל.

ביוגרפיה
--------

עובדיה גדלה בפרדסיה ובכפר יונה. הייתה שחקנית בנבחרת אס"א תל אביב עד גיל 12 ובנבחרת מכבי חדרה עד גיל 17, אז נבחרה לשחק בנבחרת ישראל והייתה קשרית אחורית. שנתיים שיחקה בקבוצת בוגרות וזכתה עם נבחרת הפועל חדרה בגביע המדינה.

עובדיה שירתה שירות חובה צבאי במסגרת משטרת ישראל והוצבה ביחידת הסיור של משטרת חדרה.

ב-22 ביולי 2019 עצרה עם שותפה לירן כהן אדם חשוד שהתברר כשוהה בלתי חוקי וביצע נסיון דקירה בשוטר כהן. במהלך נסיון הימלטות רגלי, כהן רדף אחרי החשוד רגלית ועובדיה עקפה את השניים בניידת ובלמה את מסלול הבריחה, אז ניסה החשוד פעם נוספת לפגוע בשוטרים, נוטרל ביריות ונעצר. בשנת 2020 הוחלט להעניק לעובדיה וכהן את צל"ש המפכ"ל "על הצטיינותם בפעילות משטרתית, תוך הפגנת תושייה, יוזמה וחתירה למגע".

בעונת 2020/2021 שיחקה בקבוצת בני יהודה תל אביב ובשנת 2023 חזרה לשחק בקבוצת מכבי בנות עמק חפר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* סמ"ר בת שבע עובדיה, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בת שבע עובדיה - כדורגלנית משלנו
2. ↑  גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלופה אולימפית מברית המועצות. אם התכוונתם לדמות קומיקס מבית מארוול קומיקס, ראו האלמנה השחורה (ילנה בלובה).

**ילנה בלובה** (נוביקובה) (ברוסית: **Еле́на Дми́триевна Бело́ва**; ‏28 ביולי 1947) הייתה סייפת סובייטית. אלופה אולימפית אישית (מקסיקו 1968 ו-3 פעמים בתחרות קבוצתית, בעלת 8 מדליות זהב באליפויות העולם אישיות וקבוצתיות.

קריירה
------

ילנה נוביקובה (בלובה) נולדה בעיירה במחוז חברובסק. היא החלה להתאמן בסיף בגיל 13 כאשר המשפחה כבר התגוררה במינסק אצל מאמנת ידעה שבין חניכיה היו אלופים רבים. ילנה נוביקובה התאמנה קשה מאוד אך בלחץ המאמנת סיימה מכון פדגוגי ורכשה מקצוע.

בשנת 1968 ילנה נוביקובה (בלובה) השתתפה בהצלחה גדולה באליפות ברית המועצות ונכללה בנבחרת האולימפית של ברית המועצות. באותו קיץ היא גם התחתנה ושינתה את שם המשפחה ל"בלובה", תחת שם זה היא השתתפה בתחרויות במהלך כל הקריירה בינלאומית שלה. באולימפיאדה זו בלובה זכתה ב-2 מדליות זהב (אישית ובתחרות קבוצתית). בהמשך היא השתתפה באולימפיאדות נוספות ובסך הכול זכתה ב-6 מדליות מהם 4 זהב.

בשנת 1971 בלובה זכתה באליפות עולם בתחרות אישית. בתחרויות אליפות עולם אישיות זו הייתה מדליית זהב היחידה שלה, אך בתחרויות קבוצתיות נבחרתה זכתה במספר מדליות זהב.

לאחר אולימפיאדת 1980 במוסקבה בלובה עזבה את התחרויות. תחילה היא התמסרה לחיי המשפחה - בגיל 40 נולד לה ילד שני מבעלה השני.

היא מתגוררת כיום במינסק ומלמדת באקדמיה לספורט.

משחקים אולימפיים
----------------

משחקי מקסיקו סיטי 1968 היו האולימפיאדה הראשונה של ילנה בלובה. במהלך האימונים היא נפצעה ברגל אך הייתה כשירה להשתתף בתחרויות לאחר טיפול תרופתי. במהלך תחרות אישית בלובה הפסידה לגלינה גורוחובה אך בהמשך היו לה קרבות מוצלחות והיא הצליחה להגיה למדליית זהב אישית. גם בתחרות קבוצתית נבחרת ברית המועצות זכתה בתחרות.

בשנת 1972 בלובה הגיע בתחרות אישית רק למקום ה-5 אך זכתה במדליית זהב בתחרות קבוצתית.

בשנת 1976 בלובה הצליחה להגיע לקרבות סיום בתחרות אישית אך זכתה רק במקום השלישי. בתחרות קבוצתית היא זכתה במדליית זהב.

בשנת 1980 בלובה לא הייתה בין המועמדות המובילות למדליה אישית וסיימה את התחרות במקום ה-9. בתחרות קבוצתית נבחרתה זכתה במקום השני אחרי צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ילנה בלובה** בוויקישיתוף

* ילנה בלובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ילנה בלובה, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007495990805171
* GND: 118508792
* ISNI: 0000 0001 2029 9116
* VIAF: 298210733
* WorldCat: viaf-298210733

 |
בגאומטריה, **מרכז משולש** הוא נקודה במשולש, שיש לה תיאור סימטרי והומוגני במונחי קואורדינטות טריליניאריות. הנקודות העיקריות בגאומטריה של המשולש, ובהן מפגש התיכונים, מפגש הגבהים ומפגש חוצי הזוויות, הן מרכזי משולש. האנציקלופדיה של מרכזי משולשים מונה יותר מחמשת אלפים מרכזים.

הגדרה
-----

נקודה במשולש ABC שארכי צלעותיו a,b,c נקראת **מרכז משולש** אם היא מוגדרת על ידי קואורדינטות טריליניאריות {\displaystyle \ u(a;b,c):u(b;c,a):u(c;a,b)}, כאשר הפונקציה {\displaystyle \ u(a;b,c)} סימטרית בשני המשתנים האחרונים, והומוגנית. אם {\displaystyle \ u(a;b,c)=u(a)}, הנקודה נקראת **מרכז עיקרי**.

דוגמאות
-------

הנקודה 1:1:1 היא מפגש חוצי הזווית במשולש, שהוא מרכז המעגל החסום. הנקודה {\displaystyle \ a^{-1}:b^{-1}:c^{-1}} היא מפגש התיכונים. אלו הם מרכזים עיקריים. מרכז המעגל החוסם נמצא ב-{\displaystyle \ {\frac {-a^{2}+b^{2}+c^{2}}{2bc}}:{\frac {a^{2}-b^{2}+c^{2}}{2ac}}:{\frac {a^{2}+b^{2}-c^{2}}{2ab}}}, ואילו מפגש הגבהים נמצא ב-{\displaystyle \ {\frac {2bc}{-a^{2}+b^{2}+c^{2}}}:{\frac {2ac}{a^{2}-b^{2}+c^{2}}}:{\frac {2ab}{a^{2}+b^{2}-c^{2}}}}.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז משולש** בוויקישיתוף
*
במתמטיקה, ה**ישר הממשי המורחב** הוא המרחב הטופולוגי {\displaystyle \mathbb {R} \cup \left\{-\infty ,\infty \right\}} (כאשר {\displaystyle -\infty ,\infty } הם איברים פורמליים) המסומן על ידי {\displaystyle \left[-\infty ,\infty \right]} או {\displaystyle {\overline {\mathbb {R} }}}, עם הטופולוגיה הנוצרת על ידי הבסיס לקבוצות הפתוחות {\displaystyle \left\{\left(a,b\right)\mid a,b\in {\overline {\mathbb {R} }}\right\}}.

אחת המוטיבציות להגדרת מרחב זה, היא האפשרות להכליל באופן פורמלי את מושג הגבול האינסופי. כך למשל ניתן להתבונן בפונקציה f(x) = 1/x^2 כפונקציה מהצורה {\displaystyle f:\mathbb {R} \to {\overline {\mathbb {R} }}}, ואז הסימון המקובל {\displaystyle \lim \_{x\to 0}f(x)=\infty } הופך להיות בעל משמעות טופולוגית מוגדרת. מוטיבציה ברוח דומה היא בתורת המידה, שם נהוג להשתמש באינטגרל לבג כאופרטור מהצורה {\displaystyle L^{1}(X,{\mathcal {F}},\mu )\to {\overline {\mathbb {R} }}}, ובכך לכלול בתחום ההגדרה של אופרטור האינטגרל גם פונקציות שהאינטגרל שלהן אינסופי.

ניתן להראות כי הישר הממשי המוכלל הוא קומפקטי. יתרה מזאת, הוא הומאומורפי לכל קטע ממשי סגור לא טריוויאלי. למשל {\displaystyle \phi :\left[-{\frac {\pi }{2}},{\frac {\pi }{2}}\right]\to {\overline {\mathbb {R} }}} המוגדרת על ידי
{\displaystyle \phi (t)=\left\{{\begin{matrix}\arctan(t),&{\mbox{if }}t\in \left(-{\frac {\pi }{2}},{\frac {\pi }{2}}\right)\\-\infty ,&{\mbox{if }}t=-{\frac {\pi }{2}}\\\infty ,&{\mbox{if }}t={\frac {\pi }{2}}\end{matrix}}\right.} היא הומאומורפיזם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סימון זה של קטעים פתוחים בעלי קצוות אינסופיים מוגדר {\displaystyle \left(a,\infty \right):=\left\{t\in \mathbb {R} |t>a\right\}} ובאופן דומה {\displaystyle \left(-\infty ,a\right):=\left\{t\in \mathbb {R} |t<a\right\}}
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכדורסלן אמריקאי יליד 1980. אם התכוונתם לכדורסלן אמריקאי יליד 1967, ראו רנדי וייט.


**רודני צ'ארלס וייט** (באנגלית: **Rodney White**; נולד ב-28 ביוני 1980) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.

קריירה
------

וייט נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. למד ושיחק בתיכון בדנוור שבקולורדו. בשנת 1999 נרשם לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל אך לא התקבל והחל לשחק במכינה האקדמית במרילנד בה זכה לביקורות טובות. שנה לאחר מכן לא שיחק וייט כלל בגלל אי כשירות אקדמית אך בשנת 2000 התקבל לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בשארלוט, עימה שיחק בליגת המכללות, ה-NCAA. בשנתו הראשונה הוא נבחר על ידי ESPN לשחקן השנה הראשונה המצטיין של ליגת המכללות. בדראפט של שנת 2001 נבחר וייט על ידי הדטרויט פיסטונס ושיחק בליגת ה-NBA במשך ארבע עונות עבור שלוש קבוצות שונות (דטרויט פיסטונס- עונת 2001/02, דנוור נאגטס- 2002-05 וגולדן סטייט ווריורס- 2005). סך הכל שיחק 218 משחקים בהם קלע בממוצע 7.1 נקודות למשחק. ב-2005 עבר לשחק במנרסה מליגת העל הספרדית בכדורסל. לאחר מכן עבר לשחק בבילבאו באסקט בה שיחק חודש בלבד. בעונת 2006/7 עבר לשחק בסקבוליני פזארו מהליגה האיטלקית השנייה. 
באוקטובר 2007 חתם בז'יאנג גוואנגסה בסין בה הצטיין, עם סיום הליגה הסינית עבר לשחק בליגת הקיץ בקפיטאנס דה ארסיבו הפורטו ריקנית.

ב-13 ביולי 2008 הודיעה קבוצת מכבי תל אביב כי צירפה את וייט לשורותיה לאחר שחתם על חוזה למשך שנתיים. במכבי תל אביב מיעט וייט לשחק כאשר במרבית המשחקים כלל לא נכלל בסגל הקבוצה. ב-2 בדצמבר 2008 הודיעה הקבוצה על שחרורו.

ב-27 ביולי 2011 פורסם כי וייט נעצר לאחר שבביתו בארצות הברית נמצאו שתילי מריחואנה וכלי נשק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אייל גרוסברד, ‏רודני ווייט סוחר? נתפס עם 2 ק"ג מריחואנה, באתר ערוץ הספורט, 27 ביולי 2011
**רִיטה לי ג'ונס** (בפורטוגזית: **Rita Lee Jones**; נולדה ב-31 בדצמבר 1947 בסאו פאולו, מדינת סאו פאולו, ברזיל, ונפטרה ב-8 במאי 2023, סן פאולו, מדינת סאו פאולו, ברזיל) הייתה זמרת-יוצרת ברזילאית.

ריטה לי נולדה בווילה מריאנה, פרבר של העיר סאו פאולו, לאב ממוצא ברזילאי-אמריקני, רופא שיניים במקצועו, ולאמא ממוצא איטלקי פסנתרנית. היא למדה פסנתר קלאסי, אך בשלב כלשהו ביקשה מהוריה מערכת תופים.

בשנת 1966 הייתה ממייסדי להקת הטרופיקליה, המוטנטים (אוס מוטנצ'יס Os Mutantes). החל משנת 1967 הלהקה התפרסמה מאוד ברחבי ברזיל, ואף ברחבי העולם, והיא הוציאה חמישה אלבומים, האחרון שבהם בשנת 1972. הלהקה התפרסמה במיוחד בשל שיתוף הפעולה עם זי'לברטו ז'יל, ופסטיבל ההקלטות של מוזיקת MPB שהתקיים בשנת 1967.

בשנת 1969, לאחר מעצרם של זי'לברטו ז'יל וקייטנו ולוזו בידי הדיטטורה הצבאית בברזיל, יצאו המוטנטים למסע הופעות באירופה, ואחריו חזרו להופעות גם בברזיל.

בשנת 1970 הוציאה ריטה לי אלבום סולו ראשון בשם Build Up, שנכשל מסחרית כישלון חרוץ. בשנת 1971 הוציאה אלבום שני, בליווי המוטנטים, אלבום בשם "היום זה יום המנוחה הראשון בחייך" (בפורטוגזית: *Hoje É o Primeiro Dia do Resto da Sua Vida*). בהמשך הסתכסכה ריטה לי עם חברי הלהקה וגורשה ממנה. היא חוותה תקופה של דיכאון שבה החליטה לוותר על קריירה מוזיקלית, אך למעשה, בזמן שהסתגרה בביתה, היא כתבה חומרים חדשים.

בשנים 1972 עד 1975 היא יצרה עם להקה בשם "תותי פרוטי". בשנת 1975 הם הקליטו יחד את האלבום "פרי אסור" (בפורטוגזית: Fruto Proibido), שהפך לרב מכר, והכתיר את ריטה כ"מלכת הרוקנרול" בברזיל.

לקראת סוף שנות השבעים החלה ריטה לי ברומן ובשיתוף פעולה מוזיקלי עם מי שיהפוך להיות בעלה ואבי שלושת ילדיה, הגיטריסט רוברטו דה קארוואליו (Roberto de Carvalho). בשנת 1976 היא נעצרה בגין אחזקת מריחואנה ונענשה בשנת "מאסר-בית", אך הורשתה תחת מגבלות לצאת ואף להופיע גם בתקופה זו. בשנת 1978 היא הוציאה את האלבום האחרון עם להקת תותי פרוטי, אלבום בשם "בבילוניה" (בבל, או בפורטוגזית: *Babilônia*), הכולל את הלהיט הנושא שם זה.

בתחילת שנות השמונים עוד הוציאה ריטה לי כמה להיטים, אך לאחר מכן הקריירה שלה דעכה. היא הייתה ידועה כפעילה למען בעלי חיים וטבעונית.

בשנת 2023 נפטרה בביתה מסרטן ריאות שבו לקתה לפחות שנה קודם לכן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריטה לי (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריטה לי** בוויקישיתוף
* ריטה לי, ברשת החברתית פייסבוק
* ריטה לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ריטה לי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ריטה לי, ברשת החברתית טיקטוק
* ריטה לי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320261605171
* BNC: 000835795
* BNE: XX1334642
* BnF: cb14043561v (data)
* GND: 132444399
* ICCU: UBOV163740
* ISNI: 0000 0001 1472 8500
* LCCN: n95920455
* MusicBrainz: 3f962bf0-42a0-45a0-830f-07b66301d35f
* RERO: 02-A003507407
* SUDOC: 252677455
* VIAF: 54348256
* WorldCat: lccn-n95920455

 |
**מיכאיל פיודורוביץ' טיטוב** (ברוסית: **Михаил Фёдорович Титов**; נולד ב-30 בינואר 1949, מוסקבה, ברית המועצות) היה שחקן הוקי סובייטי, חלוץ, אמן הספורט של ברית המועצות ואיש שירות הביון הרוסי.

חייו
----

מיכאיל טיטוב הוא תלמיד בית הספר לספורט לילדים ונוער של המפעל המוסקבאי "הפטיש והמגל" והחל לשחק בשנת 1961. מאז 1966 שיחק בקבוצת הנוער של דינמו ומאז 1967 הוא נכלל בקבוצת הבוגרים של דינמו.

בשנים 1967–1977 שיחק מיכאיל טיטוב בדינמו מוסקבה, וכבש 64 שערים ב-219 משחקים באליפות ברית המועצות. במהלך תקופה זו, פעמיים הקבוצה סיימה כסגנית האלופה וארבע פעמים סיימה במקום השלישי באליפות ברית המועצות. בשנת 1974 הוא נכלל ברשימת שחקני ההוקי הטובים ביותר של העונה.

לאחר סיום קריירת המשחק שלו, מיכאיל טיטוב עבד בק.ג.ב של ברית המועצות ובשירות הביון המרכזי של ברית המועצות, ולאחר מכן בשירות הביון הרוסי (SVR), בראשית שנות ה-90 של המאה העשרים הוא היה סגנו של ראש השירות, יבגני פרימקוב. בשנת 1996 פרש לגמלאות. בשנים 1995–1997 עבד כראש מועדון ההוקי "דינמו", בשנים 2002–2004 היה נשיא מועדון ההוקי "דינמו", בשנים 2004–2005 עבד כמנכ"ל המועדון ובשנת 2006 שימש באופן זמני כנשיא המועדון.

בשנת 2010 מיכאיל טיטוב מונה למנהל בית הספר לספורט "דינמו".

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאיל טיטוב, באתר www.dynamo-history.ru
* כיצד שחרר חלוץ דינמו לשעבר אסירים באפגניסטן, באתר www.rbc.ru

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Михаил Фёдорович Титов" (HTML). www.dynamo-history.ru. נבדק ב-6 ביולי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Президенты и попечители московского «Динамо»: Михаил Фёдорович Титов" (HTML). www.dynamo-history.ru. נבדק ב-6 ביולי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  А. Карпенко (1 באפריל 2011). "Михаил Титов: В Афганистане мы попали под обстрел" (HTML). www.dynamo-history.ru. נבדק ב-6 ביולי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
תא הנוסעים (W213)
**מרצדס-בנץ E-קלאס** היא מכונית סלון מנהלים בגודל בינוני, אשר מיוצרת על ידי חברת מרצדס-בנץ החל משנת 1995.

ה-E קלאס החליפה את דגם ה-W124 של מרצדס אשר ייצורה הופסק ב-1996, מתחרה בעיקר בב.מ.וו סדרה 5 ובאאודי A6.

המרצדס בנץ E קלאס היא מכונית בעלת חשיבות רבה לחברת מרצדס-בנץ ומהווה אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של החברה כאשר היא אחת מהמכוניות הנמכרות ביותר בסגמנט שלה בעולם.

גרסאות
------

אף על פי שייצורה החל כבר בשנת 1953 תחת שם הסדרה W120, הוכרה כמרצדס-בנץ E-קלאס באופן רשמי רק עם הצגת סדרת ה-W210 בשנת 1995.

ה-E-קלאס מיוצרת במרכבי סדאן וסטיישן, כאשר החל מהדור השלישי W212 שהוצג בשנת 2009, המכונית מיוצרת גם במרכבי קופה וקבריולה שהחליפו את דגמי ה-CLK. בנוסף, המכונית מיוצרת עם מגוון של גרסאות ומנועים כגון גרסאות הנעה אחורית והנעה כפולה, גרסאות מנועי 4, 6 ו-8 צילינדרים, מנועי בנזין ומנועי דיזל, וגרסת E63 AMG, גרסת ספורט קיצונית ל-E קלאס, בעלת מנוע 8 צילינדרים עם שני מגדשי טורבו בנפח 6.2 ליטרים אשר הספקו 518 כ"ס.

בדצמבר 2011 הציגה מרצדס-בנץ ל-E קלאס שתי גרסאות היברידיות, אחת בגרסת מנוע בנזין ואחת בגרסת מנוע דיזל.

### דורות

* (1995-2002) סדרת ה-W210
* (2002-2009) סדרת ה-W211
* (2009-2016) סדרת ה-W212
* (2016 ואילך) סדרת ה-W213

* דור ראשון W210דור ראשון W210
* דור שני W211דור שני W211
* דור שלישי W212דור שלישי W212
* דור שלישי (מתיחת פנים) (W212)דור שלישי (מתיחת פנים) (W212)
* דור רביעי (W213)דור רביעי (W213)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרצדס-בנץ E-קלאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  קובי ליאני‏, E של שפיות, באתר וואלה!‏, 29 במרץ 2009
2. ↑
3. ↑  Mercedes-Benz E-Class sales top 1.5 million - contract hire one today
4. ↑  ynet, מרצדס E היברידית - יוקרה ב-23.8 קילומטר לליטר, באתר ynet, 22 בדצמבר 2011
פסל ברמנטה בבית האמנים בווינה
**דונטו ברמנטה** (באיטלקית: **Donato Bramante**;‏ 1444 – 11 באפריל 1514) היה אדריכל וצייר איטלקי בתקופת שיא הרנסאנס. ברמנטה פעל בתחילת דרכו בעיקר במילאנו ובאורבינו ובהמשך בעיר רומא. אחד המבנים הידועים ביותר שתכנן (למעשה, רק חלק מהמבנה) הוא כנסיית פטרוס הקדוש.

ביוגרפיה
--------

ברמנטה נולד למשפחת איכרים בכפר מונטה אברואלדו סמוך לאורבינו. הוא עסק תחילה בציור והיה מתפרנס מציור פרסקאות (ציורי קיר) כאשר הכיר והתלמד אצל הציירים מלוצו דה פורלי ופיירו דלה פרנצ'סקה. ברמנטה חי ועבד במילאנו בין השנים 1477–1499 ועבד על פרויקטים רבים. הוא תכנן ושיפץ כנסיות וחלקים שונים של כנסיות באזור מילאנו. בין השאר עבד על תכנון המגדל של קתדרלת מילאנו יחד עם לאונרדו דה וינצ'י. הקריירה של ברמנטה התקדמה במילאנו והוא היה לאדריכל החצר של הדוכס לודוביקו ספורצה עד 1499 כאשר עבר לרומא.

עבודותיו ברומא היו פחות קישוטיות ומעוטרות כפי שאופיינו בצפון איטליה. הוא הושפע מאוד מהאדריכלות הרומית והחל לתכנן בצורה נקייה והרמונית יותר, כמאפיין את אדריכלות הרנסאנס. הפרויקטים המוכרים ביותר שלו ברומא מאותה תקופה הם מנזר סנטה מריה דלה פאצה, הטמפייטו של סן פייטרו אין מונטוריו וסנטה מריה פרסו סן סטירו במילאנו.

בין השנים 1513-1503 עבד עבור האפיפיור יוליוס השני ותכנן מספר פרויקטים בוותיקן ביניהם בית המשפט וארמון קפריני. המבנה החשוב ביותר אותו תכנן היה כנסיית סן פייטרו על חורבות הבזיליקה של קונסטנטינוס שעמדה שם קודם, עוד מתקופת הקיסר קונסטנטינוס. ברמנטה נפטר בטרם השלים את מבנה חשוב זה. כנסיית סן פייטרו הושלמה לאחר מכן על ידי כמה אדריכלים שונים והתכנון המקורי שונה מספר פעמים.

ברמנטה נודע כאיש אשכולות שעסק אמנם בעיקר באדריכלות אך היה בעל הבנה מעמיקה גם בתחומים מדעיים ואמנותיים שונים. הוא עסק גם בהנדסה ובמוזיקה. הוא יישם ברבים מתכנוניו את חוקי הפרספקטיבה שהמציא רק כמה שנים לפניו פיליפו ברונלסקי. עבודותיו של דונטו ברמנטה הן דוגמאות טובות לסגנון הרנסאנס האיטלקי בשיאו.

הביוגרפיה של ברמנטה נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

גלריה
-----

* טמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומאטמפייטו "סן פייטרו אין מונטוריו" שברומא
* האפסיס של כנסיית סנטה מריה דלה גרציה במילאנוהאפסיס של כנסיית סנטה מריה דלה גרציה במילאנו
* כנסיית סנטה מריה פרסו סן סטירו במילאנוכנסיית סנטה מריה פרסו סן סטירו במילאנו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דונטו ברמנטה** בוויקישיתוף
* דונטו ברמנטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דונטו ברמנטה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274862905171
* BIBSYS: 90189215
* BNE: XX853890
* BnF: cb137365696 (data)
* CANTIC: a11111094
* CiNii: DA19064370
* GND: 11851427X
* ICCU: CFIV016145
* ISNI: 0000 0001 2282 2740
* KulturNav: ed211711-527b-42ea-af0e-d001aadb6e0e
* LCCN: n50043001
* NDL: 00879332
* NKC: mzk2007395104
* NLA: 35845292
* NLP: a0000002669895
* NSK: 000226151
* NTA: 071548920
* RERO: 02-A003037168
* RKD: 11973
* SELIBR: 178916
* SNAC: w676941k
* SUDOC: 05351050X
* Trove: 1113229
* ULAN: 500019098
* VcBA: 495/7278
* VIAF: 79161779
* WorldCat: lccn-n50043001

 |
**סופי הג'ירפה** (באנגלית: **Sophie the Giraffe**; צרפתית: **Sophie la girafe**) הוא צעצוע לתינוקות המשמש גם כנשכן, בצורת ג'ירפה בגובה 18 סנטימטר העשוי מגומי הוואה ברזילאית.

היסטוריה
--------

הצעצוע יוצר לראשונה בצרפת בשנת 1961 באזור פריז על ידי חברת דלקוסטה, ומשנת 1991 על יד חברת וולי הממוקמת באזור האלפים הצרפתיים.
שמו של הצעצוע ניתן לו מכיוון שיום ההשקה היה יום מדליין סופי באראט הקדושה.

הצעצוע צבר פופולריות וכיום הוא נחשב אייקון צרפתי לאומי, לפי המגזין סלייט נמכרים בצרפת בכל שנה יותר צעצועים מסוג סופי הג'ירפה מאשר מספר התינוקות שנולדים בצרפת.

סופי פופולרית גם בארצות הברית כבר מספר עשורים, והיא אפילו הופיעה בסרט שלושה גברים ותינוקת (1987).
סופי היא הצעצוע לתינוקות הכי נמכר באמאזון.
בשנת 2009 סופי זכתה בפרס "צעצוע השנה" על ידי התאחדות משווקי הצעצועים האמריקאים.

משנת 2011 נלחמת חברת Vulli בזיופים ובמכירות לא חוקיות של סופי הג'ירפה ולכן לכל צעצוע מסוג זה מספר ייחודי המוטבע על רגלה שנועד לעזור ללקוחות לוודא שהמוצר שבידיהם הוא "סופי הג'ירפה" מקורית ולא מסוכן לילדיהם.

עיצוב
-----

סופי הג'ירפה מעוצבת בצורה שתתרום להתפתחות גופנית בינקות בעזרת גירוי חושי התינוקות:

1. **ראייה** - מכיוון שהראיה של התינוק מוגבלת בחודשים הראשונים, הניגודיות הגבוה בין הגוף לבין הכתמים מאפשרת לתינוק לזהות אותה.
2. **שמיעה** - סופי מצוידת בצפצפה שמשעשעת את התינוק ומגרה את האוזן.
3. **טעם** - מכיוון שסופי עשויה מ 100% גומי טבעי יש לה טעם ייחודי. יש לה מרקם עדין והיא בטוחה לחלוטין ללעיסה.
4. **מישוש** - המגע של גומי טבעי מאוד דומה למגע של גוף האדם ולכן המגע תורם לתינוק לייצר קשר עם הסביבה ומעורר תגובות פיזיולוגיות רבות.
5. **ריח** - לגומי טבעי יש ריח נעים ויחודי שהתינוק מזהה בקלות.

פרסים ותארים
------------

סופי הג'ירפה זכתה בפרסים רבים בתחום הקיימות והצעצועים. פרסים בולטים שניתן לציין הם:

* 2018 - BabyTalk & MamaPapa הזוכה בפרס Readers Choice
* 2017 - פרס ECO Excellence של מגזין NCW - פרס שמירה על הסביבה וקיימות
* 2016 - Mother&Baby מדליית זהב צעצוע הילדים הטוב ביותר לילדים מתחת לגיל 12

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופי הג'ירפה** בוויקישיתוף
* אודות סופי הג'ירפה -סופי הג'ירפה האתר הרשמי
**אלן-פורנייה** הוא שם עט של **אנרי-אלבאן פורנייה** (בצרפתית: Alain-Fournier; ‏3 באוקטובר 1886 - 22 בספטמבר 1914), סופר צרפתי.

אלן פורנייה נולד בעיירה לה שאפל-ד'אנז'יון (במחוז שר שבחבל סאנטר-עמק הלואר בצרפת) להורים שהיו מורים. בילה את ימי ילדותו בכפר אפיניי לה פלוריאל באזור מיוער מדרום לנהר הלואר - מקום שאווירתו שימשה כרקע ("הכפר סנט אגאת") לרומן היחיד שלו "מון הגדול". מגיל 12 נרשם לתיכון וולטר בפריז, בו קטף את כל הפרסים האפשריים, ומאוחר יותר למד בבית הספר התיכון לאקאנאל בעיירה סקו שמדרום לפריז ובתיכון "לואי לה גראן" .באותה תקופה התכונן ללא הצלחה לבחינות כניסה לאקול נורמל סופרייר והתיידד עם ז'אק ריבייר, הסופר לעתיד, שמאוחר יותר נשא לאישה את אחותו הצעירה של אלן-פורנייה. אחר כך למד בבית הספר הימי בעיר הנמל ברסט שבחבל ברטאן.

ב-1905, כאשר טייל על רציפי הנהר סן בפריז, הכיר את איבון דה קייוורקור שהפכה לאהבתו הגדולה הראשונה, ואשר בהשראתה יצר את דמותה של איבון דה גאלה ברומן "מון הגדול". הייתה זו אהבה נכזבת, וכאשר פגש בה שוב שמונה שנים מאוחר יותר, הייתה נשואה והיו לה שני ילדים.

בין 1908 ו-1909 עשה את שירותו הצבאי, וב-1910 שב לפריז, הפך לכתב לענייני ספרות של העיתון "ז'ורנאל", ופגש באנדרה ז'יד ובפול קלודל. בין 1910 ו-1912, כאשר שימש כעוזרו של קלוד קזימיר-פרייה כתב את הרומן "מון הגדול" שיצא לאור ב-1913. בשל רומן זה שבו תיאר מאורעות שונים המבוססים על התנסותו האישית, היה מועמד לפרס גונקור אך לא זכה בו.

ב-1914 החל לכתוב רומן בשם "קולומב בלאנשה", אך באוגוסט של אותה שנה התגייס לצבא הצרפתי שלחם נגד הגרמנים. הוא מילא תפקיד של קצין מילואים בחיל הרגלים, ונשלח לחזית בכפר אפארז' שליד העיר ורדן (במחוז מז שבחבל לורן), שם נעלם ב-22 בספטמבר ולאחר מכן הוכרז כנעדר. רק ב-1991 זוהו עצמותיו בקבר משותף בגרמניה, ונקברו בבית הקברות הצבאי בכפר סן-רמי-לה-קולון שליד ורדן. על קירות הפנתאון בפריז חרות שמו בין הסופרים שהקריבו את חייהם למען צרפת במלחמת העולם הראשונה.

רוב כתביו של אלן-פורנייה יצאו לאור אחרי מותו:

* 1924 - "הניסים" (קובץ מסות ושירים).
* 1926 - התכתבותו עם הסופר ז'אק ריבייר.
* 1930 - מכתביו למשפחתו.
* 1990 - 133 דפים, הערות, רשימות וטיוטות שעשה כהכנה לכתיבת הרומן "קולומב בלאנשה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלן-פורנייה** בוויקישיתוף
* אלן-פורנייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אלן-פורנייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אלן-פורנייה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אנרי אלבן פורניה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257405505171
* BNE: XX1152513
* BnF: cb11888266r (data)
* CANTIC: a10451250
* CiNii: DA01945730
* GND: 11850133X
* ISNI: 0000 0001 2127 1975
* LCCN: n50023101
* NDL: 00439926
* NKC: jn19981000057
* NLA: 35096649
* NLG: 65885
* NLK: KAC200201185
* NLP: a0000001185763
* NTA: 069129215
* SELIBR: 34648
* SNAC: w6736ntx
* SUDOC: 026679930
* Trove: 825568
* VcBA: 495/282044
* VIAF: 34452139
* WorldCat: lccn-n50023101

 |
המאוזוליאום על קברו של בר ברגסון בבית הקברות היהודי בוורשה
**דב בר ברגסון** או **זוננברג** (בפולנית: **Berek Szmulowicz Sonnenberg**; בֶּרֶק בן שמואל זוננברג, מוכר גם כ"בֶּרְקֶ'ה" בפולין החסידית; ה'תקכ"ד, 1764 – ד' בכסלו ה'תקפ"ג, 18 בנובמבר 1822) היה בנו ויורשו של שמואל זביטקובר, ובעלה של תמר'ל ברגסון. בנקאי ונדבן, סוחר ובעל נכסים, מראשי הקהילה היהודית בוורשה, ומתומכיה הראשיים של תנועת החסידות בשנות היאחזותה ביהדות פולין.

קורות חיים
----------

כבר בצעירותו עסק עם אביו במסחר הבהמות, הבשר והעור, כשחלק מהעסקים הוא ניהל יחד עמו, וחלק באופן עצמאי.

נשא את תמר'ל ברגסון (זוננברג) לאחר מות בעלה הראשון. השניים היו פילנתרופים ידועים ביהדות פולין.

את עיקר הונו עשה מחכירת מונופול המלח של ממלכת פולין כולה יחד עם בנו גבריאל ברגסון (פול') והעשיר היהודי שמואל מרקוס פוזנר. מונופול זה העמיד לרשותו סכומי כסף עצומים שאפשרו לו להרחיב את תחומי השפעתו על ידי מתן הלוואות לגורמי השפעה במדינה ומחוצה לה. שימש גם כספק לנפוליאון.

מחמת אהדתו לתנועת החסידות העסיק תחתיו רבים מן החסידים, על מנת לספק פרנסתם. כך לדוגמה עבד במפעליו הרב מרדכי רקובר, בדחנו של רבו הרב יעקב יצחק הורוביץ, "החוזה מלובלין", דבר אשר איפשר לרב רקובר לשהות רבות במחיצת רבו.

רק לאחר מותו קיבלה אשתו תמר'ל את האישורים להתגורר כרצונה בערים שמחוץ לתחום המושב היהודי בפולין.

בצוואתו השאיר כסף רב לצדקה, עשירית מהונו, אך יורשיו סירבו לממש את הצוואה כלשונה והסכום הופחת לכדי מחצית. אף כי סביר היה להניח שכוונתו המקורית של מי שהיה מתומכי החסידות וייסד בית כנסת בפראגה, לתת את כספו לעניים יהודים, התערבות השלטונות בחלוקת העיזבון הביאה לחלוקת הכסף גם למוסדות ויחידים נוצריים.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי בוורשה (ברחוב אוקופובה, חלקה 1 שורה 13) במאוזוליאום מפואר.

למשפחתו היו צאצאים רבים מפורסמים, סוחרים ובעלי הון. נינם היה הפילוסוף היהודי-צרפתי אנרי ברגסון.

ראו גם
------

* תמר'ל ברגסון

קישורים חיצוניים
----------------

* מרקוס זילבר, משפחת ברגסון, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* המאוזוליאום של ברגסון, בבית הקברות היהודי בוורשה
* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קברו של בר ברגסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמנואל רינגלבלום, "שמואל זביטקובר", **ציון**, תמוז תרצ"ח, עמ' 341, באתר JSTOR.
2. ↑  עמנואל רינגלבלום, "שמואל זביטקובר", **ציון**, ניסן תרצ"ח, עמ' 248, ובהע' 5, באתר JSTOR.
3. ↑  יצחק אלפסי, **סיני**, גיליון נט, עמ' רע.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519086505171
* GND: 1077067828
* VIAF: 315205321
* WorldCat (עם VIAF): 315205321

 |
**מדינת האתונאים** (ביוונית עתיקה: **Ἀθηναίων πολιτεία**), הידועה גם בשם **חוקת האתונאים**, היא יצירה פוליטית מאת אריסטו או אחד מהסטודנטים שלו. היצירה מתארת את החוקה של אתונה העתיקה ומכילה מידע קונטמפוררי[דרושה הבהרה] רב אשר לא נמצא באף מקור אחר. היא השתמרה חלקית בצורת מגילת פפירוס בהרמופוליס (אנ') שבמצרים, פורסמה בשנת 1891 ונמצאת בספרייה הבריטית. שני חלקים זעירים מהעתק אחר של היצירה שרדו כשני עלים של קודקס פפירוס שנמצאו בפיום בשנת 1879 וכעת נמצאת באוסף הפפירוס של מוזאון המצרי בברלין.

גילוי
-----

ייחודו של הטקסט בכך שהוא לא היה חלק מהאוסף הידוע של כתבי אריסטו שהשתמרו במהלך ימי-הביניים. הוא היה אבוד עד שנמצאו חלקים ממנו בפיום בשנת 1879. חלק פפירוס נרחב יותר נרכש במצרים על ידי מסיונר אמריקאי בשנת 1890, ומשם הגיע לידיו של האגיפטולוג ארנסט ווליס באדג' מהמוזאון הבריטי.

כותבים עתיקים מייחסים לאריסטו פרויקט של יצירת תיעוד של 158 "חוקות" פוליס שונות כחלק מהמחקר לספר "הפוליטיקה" שלו. ההנחה היא שרבים מהם נכתבו על ידי סטונדטים שלו, אך אתונה, שהייתה מדינה חשובה במיוחד וביתו של אריסטו, חוברה כנראה על ידי אריסטו בעצמו. מדינת האתונאים היא היחידה ששרדה מפרויקט זה. הידע החדש הטמון במדינת האתונאים כל כך חשוב ונדיר שהיסטוריונים מודרניים טוענים שהגילוי שלו "יצר עידן חדש בחקר יוון העתיקה"..

תוכן
----

מדינת האתונאים מתארת את המשטר הפוליטי של אתונה העתיקה. החלק הראשון, מפרק 1 עד פרק 41, עוסק בהיסטוריה של התפתחות החוקה האתונאית, החל ממשפט האלקמיונידים ועד נפילת שלושים הטיראנים והשבת הדמוקרטיה בשנת 403 לפנה"ס. החלק השני עוסק במוסדות המדינה, כולל הזכאות לאזרחות, פעילות בתי המשפט והפקידות המקצועית. חלק אבוד של היצירה עוסק בהיסטוריה העתיקה של אתונה מתקופת המלכות והמעבר לדמוקרטיה. תארוך יצירת מדינת האתונאים מוערך בין 328 ל-322 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדינת האתונאים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  F. Blass, in Hermes 15 (1880:366-82); the text was identified as Aristotle's Athenaion Politeia by T. Bergk in 1881
2. ↑  Peter John Rhodes. A Commentary on the Aristotelian Athenaion Politeia (Oxford University Press), 1981, 1993: introduction, pp. 2–5.
3. ↑  J. Mitchell and M. Caspari (eds.), p. xxvii, A History of Greece: From the Time of Solon to 403 B.C.", George Grote, Routledge 2001.
לוי (לי) שוברט בשנת 1908.
**משפחת שוברט** (באנגלית: **Shubert family**) הייתה משפחה יהודית-אמריקאית מניו יורק, שבניה היו ממייסדי תיאטראות ברודוויי.

רוב בני המשפחה נולדו בעיירה נוישטאט-שירווינט (ברוסית: Владиславов; בגרמנית: Neustadt-Schirwindt) שבמחוז שאקי בליטא, ובשנת 1882 החליט אבי המשפחה, דוד, להגר לארצות הברית.

בשנת 1900 הקימו שלושת בניו של דוד, לוי ("לי", 1871–1953), שמואל ("סאם", 1878–1905) ויעקב ("ג'ייקוב", 1879–1963), חברה שמטרתה לשבור את המונופול שהיה קיים באותה עת בתחום התיאטראות בניו יורק, שהוחזקו והופעלו בשליטה משותפת של מארק קלו, אל היימן, סמואל ניקסון, פרד צימרמן, אברהם ארלנגר וצ'ארלס פרוהמן.

בין החזקותיהם של האחים היו "Winter Garden Theatre" ,"Sam S. Shubert Theatre" ו- "Imperial Theatres". עד שנת 1924 החזיקו האחים 86 תיאטראות בארצות הברית, ועד שנת 1953 הפיקו כ- 600 מחזות.

נכון לשנת 2009 מחזיק "ארגון שוברט" 17 אולמות תיאטרון בברודוויי, וכן אולמות בבוסטון ובפילדלפיה.

לקריאה נוספת
------------

* Jerry Stagg (1968, 1969). The Brothers Shubert. Ballantine Books (mass market paperback), מסת"ב 978-0-345-21789-9

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משפחת שוברט
* משפחת שוברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* בו בני המשפחה וחברותיהם באתר IBDB
**הוצאות להורג פומביות באיראן** הוא נוהג שעדיין נשמר ברפובליקה האסלאמית של איראן. עד 2013, רק ארבע מדינות בעולם שמרו על נוהג זה. באיראן, ההוצאות להורג הפומביות התרחשו באופן קבוע במהלך שושלת קג'אר, אך פחתו עם המהפכה החוקתית הפרסית והפכו נדירות תחת שושלת פהלווי. עם הקמת הרפובליקה האסלאמית של איראן ב-1979, חזרו ההוצאות להורג הפומביות בהיקף חסר תקדים.

הרפובליקה האיסלאמית של איראן
----------------------------

בעקבות המהפכה האסלאמית של 1979 והקמת הרפובליקה האסלאמית, הוצאות להורג פומביות הפכו לדבר שבשגרה. הרוב המכריע של ההוצאות להורג הפומביות בוצעו בתלייה. לעיתים קרובות, מנופים מורכבים על משאיות שימשו כגרדום. הנידונים, ובמקרים מסוימים מספר אסירים בעת ובעונה אחת, עמדו בדרך כלל על במה לפני המון באצטדיון או בכיכר. האסיר הורם מהקרקע על ידי מנוף, עם החבל סביב צווארו, מה שגרם למוות איטי יותר בחנק. במקרים אחרים, הנידון הונח עומד על שרפרף, שהוסר בפתאומיות, והותיר את האדם למות מחנק אך בקושי תלוי מהאדמה. על פי דיווח של אמנסטי אינטרנשיונל משנת 1990, "הלקאה לפני הוצאה להורג נפוצה יחסית". בכמה ערים פרובינציאליות נמצאו צורות מסורתיות של הוצאה להורג, כגון סקילה, בגין פשעים מוסריים. בסקילה מעודדים את הצופים להשתתף על ידי יידוי אבנים לעבר הנידונים. בשנת 1990, אמנסטי אינטרנשיונל "תיעד את ההוצאות להורג הראשונות שבוצעו על ידי עריפת ראשים בעת המודרנית באיראן". במקרים של רצח, לאפוטרופוס או לקרוב משפחה של הקורבן יש הזכות לבצע את ההוצאה להורג בפומבי או לשכור אדם אחר לביצועה.

רשויות ממשלתיות נמנעו בדרך כלל מהוצאה להורג בפומבי של אסירים פוליטיים, משום שהדבר מעורר סערה לאומית ובינלאומית גדולה יותר. עם זאת, אסירים פוליטיים עדיין הוצאו להורג בפומבי, בחלק מהמקרים באמתלה שהם סוחרי סמים. בבתי כלא כגון כלא אווין, אסירים פוליטיים נאלצו להיות עדים או אפילו להשתתף בהוצאות להורג על ידי סילוק גופות. בשנות ה-80, אסירים שזה עתה הגיעו עברו על פני שורות של אסירים תלויים כשנכנסו לחצר הראשית. הדו"ח של מזכ"ל האו"ם על מצב זכויות האדם באיראן לשנת 2017 מצביע על כך שמתוך 4,741 הוצאות להורג בין 2010 ל-2016, 3,210 התבססו על גזרי דין שניתנו על ידי בתי משפט מהפכניים באיראן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Report: ההוצאות להורג בעולם עלו ב-15% ב-2013". Associated Press. 26 במרץ 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "איראן: הפרת זכויות אדם 1987-1990". אמנסטי אינטרנשיונל. 1 בדצמבר 1990. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "תליות איראניות 'הגיעו לשיא חדש'". BBC News. 11 בפברואר 2008. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Roger Hood; קרולין הויל (2015). *The Death Penalty: A Global Perspective*. Oxford University Press. p. 196. ISBN 978 - 0 - 19-870173-6.
5. ↑  מצב זכויות האדם ברפובליקה האסלאמית של איראן
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**AK-74** (קיצור מרוסית: **Автомат Калашникова образца 1974 года** - **רובה אוטומטי קלשניקוב מודל 1974**), המוכר גם בשם **קלשניקוב** (רבים מבטאים "קלאצ'ניקוב", באופן מוטעה, או בקיצור: "קלאץ'"), הוא רובה סער מתוצרת סובייטית העושה שימוש בתחמושת בקליבר 5.45 מ"מ. הרובה הוא גרסה מחודשת של רובה הסער AK-47, שההבדל ביניהם הוא במעבר מקוטר 7.62x39 מילימטר ל־5.45x39 מילימטר. הרובה משמש את הכוחות המוטסים הרוסים שכן הקת הוחלפה לקת מתקפלת וחלקי העץ של הרובה הוחלפו בפלסטיק חזק. כמו AK-47, גם AK-74 פותח בידי מיכאיל קלשניקוב. 

הרובה הופיע לראשונה בשימוש מבצעי בשנת 1979, בעת ששימש את הכוחות הסובייטיים במלחמת אפגניסטן. הרובה נמצא עד היום בשימוש נרחב בצבאותיהן של מדינות ברית המועצות לשעבר. דגמים שונים של הרובה יוצרו גם בבולגריה, בגרמניה המזרחית וברומניה. 

ל-AK-74 פותחו דגמים אחדים, ובהם:

* **AKS-74** - דגם עם קת מתכת מתקפלת, בעיקר לשימושם של כוחות מוטסים.
* **AK-74U** - גרסה מקוצרת, למעשה גרסת קרבין, עם קת מתקפלת.
* **AK-74M** - גרסה מתקדמת של הרובה, שייצורה החל בשנת 1991.

סדרת AK-100
-----------

הדגם AK-74M היווה בסיס לסדרת AK-100 של הרובה, שנועדה בעיקר לייצוא. סדרה זו כוללת את הדגמים הבאים:

* AK-101 (רובה סער) ו-AK-102 (קרבין), שניהם בקליבר המקובל בנאט"ו, 5.56 מ"מ.
* AK-103 (רובה סער) ו-AK-104 (קרבין), שניהם בקליבר הוותיק של 7.62 מ"מ.
* AK-105 - קרבין בקליבר 5.45 מ"מ. מחליף בצבא רוסיה את הדגם AKS-74U.
* AK-107, בקליבר 5.45 מ"מ ו-AK-108 בקליבר 5.56 מ"מ, שניהם עם מערכת רתיעה מאוזנת, שמקורה ברובה AEK-971, לצמצום הרתיעה ועליית הלוע.

OC-14 גרוזה
-----------

בסוף שנות ה-80 פותח דגם בולפאפ של רובה סער OC-14 המכונה "גרוזה" - סערה, שנקודת המוצא לתכנונו הייתה הדגם AKS-74U.
**מאפיינים:**
ממדים: 
משקל: 2.7 ק"ג, 3.1 ק"ג לפי הדגם)
אורך כולל: 720 מילימטר, 720 מילימטר (לפי הדגם)
אורך קנה: 240 מילימטר, 415 מילימטר (לפי הדגם)

הזנה: 20\30 כדורים
טווח ירי: 400 מטר
קליבר: 9X39\7.62X39\5.45X39 (כדור ללוחמה בשטח עירוני מסוג SP-6 SP-5) מילימטר
עיצוב: בולפאפ המבוסס על AKS-74U, שילוב עם מטול 40 מ"מ מסוג GP-25 כשלשניהם הדק אחד המעביר בין מטול לרובה בדומה להעברה של M-16 מאוטומטי לחצי-אוטומטי.
בנוסף יש אפשרות הרכבה של כוונה אופטית X4 ומשתיק קול
כוונת: כוונת הדומה לכוונת הסטנדרטית של M-16 עם מפצה, המשמשת גם כידית.
בנוסף לכוונת ידית יש כוונת מתקפלת קדמית לירי מטולים.

דגם זה נמצא בכמויות מוגבלות בשימוש הספצנאזים השונים, הכוחות המיוחדים של רוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **AK-74** בוויקישיתוף
**זאקרי א. "זאק" פוזן** (באנגלית: **Zachary E.** "**Zac**" **Posen**; נולד ב-24 באוקטובר 1980) הוא מעצב אופנה אמריקאי יהודי, המוכר בדבקותו בעיצובים אלגנטיים וקלאסיים, ובאסתטיקה הנשית שבה הוא מעצב.

קורות חיים
----------

זאק פוזן גדל בסוהו, שבמנהטן, ולמד בבית הספר "סנט אן", בית ספר פרטי בברוקלין. מגיל צעיר התעניין בעיצוב אופנה.

קריירה
------

בשנת 2000, כשהיה בן עשרים, קיבל את פריצתו הגדולה, על ידי עיצוב שמלה לנעמי קמפבל. תוך זמן קצר הספיק להלביש נשים רבות כגון לייטון מיסטר- ולדמותה, שנחשבת לפורצת דרך בתחום האופנה, בתוכנית אחת שיודעת- בלייר וולדורף, נטלי פורטמן, ריהאנה, קייט וינסלט, קלייר דיינס, קמרון דיאז, ג'ניפר לופז, מישה ברטון, ביונסה ורבות אחרות.

בשנת 2011, הגיע לישראל במסגרת שבוע האופנה בחולון. ואמר שעל המעצבים הישראלים לחדש ולא להעתיק מעצבים אחרים, אך זיהה פוטנציאל.

היה שופט בעונה ה-11 של 'פרויקט מסלול' האמריקנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאק פוזן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זאק פוזן
* זאק פוזן, ברשת החברתית פייסבוק

* זאק פוזן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* זאק פוזן, ברשת החברתית אינסטגרם

* זאק פוזן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* זאק פוזן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025010248
* ISNI: 0000 0003 7017 3444
* LCCN: no2012046288
* SNAC: w6np38wq
* VIAF: 235723725
* WorldCat: lccn-no2012046288

 |
"כיסא נמלה" (1952).
**ארנה אמיל יאקובסן** (בדנית: **Arne Emil Jacobsen**;‏ 11 בפברואר 1902 – 24 במרץ 1971) ארכיטקט ומעצב דני ממוצא יהודי. בנוסף על עבודתו כארכיטקט התפרסם יאקובסון כאחד מן המעצבים הבולטים של סגנון העיצוב הדני במחצית השנייה של המאה ה-20.

בשנת 1924 החל יאקובסון את לימודיו באקדמיה הלאומית לאמנויות בקופנהגן. הוא סיים את לימודיו בשנת 1927. בשנת 1925 הוא הציג כיסא בתערוכה הבינלאומית לאמנויות דקורטיביות ותעשייתיות מודרניות בפריז. על עיצובו זכה במדליית כסף. בשנת 1929, לאחר תקופה של עבודה עם הארכיטקט פול הולסה (Paul Holsoe) הוא פותח משרד עצמאי בעיר הלראפ (Hellerup). פרסומו החל בעקבות "פרויקט בית העתיד" (1929), שיתוף פעולה בו עוצב בית מעוגל בסגנון מודרניסטי כשעל גגו מנחת מסוקים. ב-1943, בשל מוצאו היהודי, ברח לשוודיה במסגרת הצלת יהודי דנמרק מפני הנאצים.

במהלך שנות החמישים של המאה ה-20 יצר יאקובסון שורה של עיצובי רהיטים שהדגימו קו עיצובי מקורי. "כיסא הנמלה" שעיצב יאקובסון בשנת 1952 יוצר בידי חברת פריץ הנסון על ידי חיבור של רגלי פלדה קלות לגוף העשוי מעץ לבוד מכופף וחתוך בקווים מעוגלים. צורת החיתוך, הדומה לצורתה של נמלה העניקו לכיסא את שמו. "כיסא מס' 7" (1955), שהפך להצלחה בינלאומית לאחר שנוצר ביותר מ-5 מיליון יחידות, המשיך את הקו העיצובי של כיסא הנמלה. אף "כיסא הביצה" וה"ברבור", שנוצרו בשנת 1958 שנבנו מכורסת עור על גבי רגל העשויה פלדה ועוצבו עבור בית מלון בקופנהגן, מציגים את הקו המעוגל והארגונומי המאפיין את עבודתו של יאקובסון בפרט ושל מעצבים דנים נוספים מן התקופה בכלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנה יאקובסן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארנה יאקובסן (באנגלית ובדנית)
* רוני דורי, קפסולת זמן, באתר כלכליסט, 8 בדצמבר 2010
* דף המוקדש ליאקובסון באתר Danish-Furnitures (באנגלית)
* ארנה יאקובסן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ארנה יאקובסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biography - Arne Jacobsen Design, Arne Jacobsen (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263361005171
* AGSA: 9357
* BIBSYS: 95004345
* BNE: XX1119623
* BnF: cb120753405 (data)
* CANTIC: a10432073
* CiNii: DA11348680
* GND: 118711164
* ISNI: 0000 0001 2119 0016
* KulturNav: fb939070-df3d-489b-8229-18d67ee1f7c8
* LCCN: n50027987
* NDL: 01188968
* NGV: 2724
* NKC: js20060407005
* NLP: a0000001187052
* NTA: 070584370
* RKD: 240480
* SELIBR: 191353
* SNAC: w6d586mv
* SUDOC: 029045088
* Trove: 877995
* ULAN: 500033072
* VIAF: 5725624
* WorldCat: lccn-n50027987

 |
**משה פלאטו** (בצרפתית: **Moshé Flato**; ‏17 בספטמבר 1937 - 24 בנובמבר 1998) היה פיזיקאי ומתמטיקאי ישראלי אשר לימד בצרפת. פלאטו היה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיז'ון בצרפת, והיה ממקימי האגודה הבינלאומית לפיזיקה מתמטית ומייסד כתב העת Letters in Mathematical Physics.

אודות
-----

נולד בתל אביב לאנה ושלמה, מהנדס. סיים את בחינות הבגרות בשנת 1955 במגמה ריאלית בהצטיינות והלך לעתודה הצבאית. הוא סיים תואר שני בהצטיינות יתרה מהאוניברסיטה העברית בפיזיקה ומתמטיקה. בין השנים 1960 ל-1961 שירת בחיל האוויר כקצין ואחר כך המשיך בשירותו ב[המרכז למחקר גרעיני שורק]]. באותן שנים לימד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1965 סיים דוקטורט בפריז.

בשנת 1967 קיבל אזרחות צרפתית. ובשנת 1968 מונה לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת דיז'ון בצרפת. משנת 1971 ועד למותו היה יועץ לוועדה הבוחרת את הזוכה בפרס נובל לפיזיקה. נפטר בפריז בשנת 1998 והיה בן 61 במותו. 

בשנת 1975 ייסד את כתב העת Letters in Mathematical Physics, אשר הפך לאחד מהמרכזיים בתחום הפיזיקה המתמטית.

תרומתו לפיזיקה המתמטית הייתה בתחומי תורת החבורות והמשוואות דיפרנציאליות חלקיות.

לזכרו מאורגנת מדי שנה סדרת הרצאות בנושא פיזיקה על שמו.

טרם שנפטר, פלאטו היה מנחה הדוקטורט של האחים בוגדנוב, הידועים מפרשת בוגדנוב ממלחמות המדע.

אחותו היא אירית איזקסון.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה פלאטו, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* משה פלאטו, באתר MacTutor (באנגלית)
* A personal view on Mosh´e Flato’s scientific legacy, פרופסור דניאל שטרנהיימר.

* Memories of Moshé Flato, 1937 - 1998. Håkan Snellman
* Moshe Flato, colourful mathematical physicist
* Conférence Moshé Flato 2000
* רשימת הפרסומים המדעיים(הקישור אינו פעיל) של פלאטו
* Moshe¨ Flato ^ Personal Recollections(הקישור אינו פעיל)
* Mosh´e’s Memoirs(הקישור אינו פעיל)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279884905171
* BnF: cb121645753 (data)
* CiNii: DA00055818
* GND: 172076633
* ISNI: 0000 0001 1034 4876
* LCCN: n79058964
* MGP: 104869
* NKC: xx0159170
* NTA: 071732411
* SUDOC: 030175631
* VIAF: 50852
* WorldCat: lccn-n79058964

 |
**מוחמד אחמד חוסיין** (בערבית: **محمد أحمد حسين**;נולד ב-1966) הוא המופתי של ירושלים מאז יולי 2006. חוסיין מונה על ידי מחמוד עבאס, יו"ר הרשות הפלסטינית במקומו של השייח' עכרמה צברי, שכיהן בתפקיד מאז 1994 ופוטר על ידי עבאס. קודם לכן שימש חוסיין אימאם במסגד אל-אקצא.

דעותיו
------

בראיון שנתן שלושה חודשים לאחר מינויו הצדיק חוסיין את השימוש בפיגועי התאבדות נגד יהודים. בדרשותיו טען כמה פעמים כי מסגד אל-אקצה מאוים על ידי היהודים והזהיר מפני הניסיון לייהד את כותל 'אל-בוראק' (הכותל המערבי), הנחשב לדבריו חלק מההקדש המוסלמי.

ביולי 2015 הגדיר מחבלים הכלואים בישראל על פעילות טרור כ"קדושים" וקבע כי יש "חובה דתית ולאומית" של כלל החברה הפלסטינית לתמוך בהם.

ביולי 2017 לאחר הפיגוע בהר הבית התקינה משטרת ישראל מגנומטרים בכניסות להר הבית. בתגובה הוציא חוסיין פסק הלכה (פתווה) האוסר על כניסת מוסלמים להר כל עוד הבידוק הביטחוני נמשך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד חוסיין** בוויקישיתוף
* ארנון סגל, ‏בעקבותיך, חאג' אמין, בעיתון מקור ראשון, 23 באוגוסט 2018
* מוחמד אחמד חוסיין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Top Palestinian Muslim Cleric Okays Suicide Bombings"
2. ↑  עלילה: ישראל שואפת להרוס את מסגד אל-אקצא, באתר מבט לתקשורת פלסטינית, 25 ביוני 2010   
 הכחשת קיומו של בית המקדש והזיקה היהודית לירושלים, באתר מבט לתקשורת פלסטינית   
דלית הלוי, "מופתי ירושלים": צפו למלחמת דת, באתר ערוץ 7, 17 באוגוסט 2010
3. ↑  המופתי: אסירי פלסטין "קדושים", ערוץ 7, יולי 2015
4. ↑  אסף גבור, המופתי: מי שנכנס לאל אקצא דרך הבידוק - תפילתו פסולה, באתר nrg, ‏17 ביולי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303986505171

 |
**תמר פלמון מעוז** (נולדה ב-27 בדצמבר 1976) היא כדורסלנית עבר ומאמנת כדורסל ישראלית.

ביוגרפיה
--------

מעוז נולדה לנוח ונורית בירושלים, במשפחה בת ארבעה ילדים.

מעוז החלה את דרכה בקבוצת אס"א ירושלים, ובהמשך שיחקה גם באליצור חולון, בני יהודה ורמת השרון. היא רשמה גם 112 הופעות בנבחרת ישראל, בה אף שימשה כקפטנית וקלעה למעלה מ-1,000 נקודות.

מעוז שיחקה בעמדת הרכז, וניחנה ביכולת מסירה טובה ובאחוזי קליעה גבוהים מטווח 3 הנקודות.

באוקטובר 2007 הודיעה על פרישה ממשחק פעיל בעקבות פציעה ברגלה במהלך משחקי גמר הפלייאוף בין אליצור רמלה לבין קבוצתה, רמת השרון. בעונת 2009/2010, הייתה עוזרת המאמן בקבוצת אליצור מכבי נתניה. בעונת 2010/2011 חזרה לשחק כדורסל, באלקטרה רמת השרון.

ב-2011 הייתה מעוז עוזרת מאמן בקבוצת אלקטרה רמת השרון בליגת העל ובנבחרת הקדטיות של ישראל.

חיים אישיים
-----------

בליל 13 באוגוסט 2011 נרצחו שני הוריה בביתם בירושלים, ומאוחר יותר הייתה בין עדי תביעה במשפט של אחיה דניאל, שהורשע בביצוע הרצח.

מעוז היא לסבית מוצהרת, דבר אשר היווה חלק בניסיון אחיה להפליל אותה ברצח הוריהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* עוז רוזנברג, תמר מעוז: שני אנשים מוזרים באו לשבעה, באתר הארץ, 7 במרץ 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  רענן וייס, תמר מעוז הודיעה: "אני פורשת מכדורסל", באתר ynet, 8 באוקטובר 2007
2. ↑  רענן וייס, "כל עולמה של תמר מעוז התהפך בשנייה", באתר ynet, 14 באוגוסט 2011
3. ↑  גלעד גרוסמן‏, האם דניאל מעוז רצה להפליל את אחותו ברצח?, באתר וואלה!‏, 31 במאי 2012
**קבר הנביא חבקוק** (בפרסית:آرامگاه حبقوق نبی) הוא מאוזוליאום היסטורי הממוקם בעיר טויסרקאן שבאיראן. הקבר הוא מספר 969 ברשימת המונומנטים הלאומיים של איראן. ישנם המאמינים כי שם קבורים שרידיו של הנביא חבקוק, הנערץ גם בחלק מהמסורות האסלאמיות כאחד מנביאי ישראל.

היסטוריה
--------

המאוזוליאום נבנה בתקופה הסלג'וקית, במאה ה-13. מסורות מקומיות טוענות כי האתר היה עוד לפני התקופה האסלאמית קבר שהוקדש גם לחבקוק. ללא קשר לטענות על האתר, המאוזוליאום תמיד היה נערץ הן על ידי השיעים והן על ידי קהילת יהודי איראן. הוא שוחזר פעמים רבות מאז בנייתו הראשונה.

 איור בריטי של חבקוק
בשנת 1372, הגיעו גנבי עתיקות למוזוליאום ובשנים מאוחרות יותר נחקרו מנהרות אלו במהלך עבודות חפירה, והתגלה כי מתחת למאוזוליאום נמצא קריפטה, בה נמצא הקבר בפועל. כמה אגדות מתארות גם את גילוי גופת חבקוק במקום, שנראה שהשתמרה היטב.

במאה ה-20, המוזוליאום נרשם כאנדרטה לאומית של איראן.

ארכיטקטורה
----------

 המאוזוליאום של חבקוק, 2022
המאוזוליאום בצורת מתומן מהיסוד ועשוי מלבנים. גובהו 12 מטר. הכיפה שבראש המאוזוליאום בנויה בתצורת חרוט ייחודית, בגובה של 7 מטרים. מבחוץ, מוטיבים יהודיים כמו מגן דוד נראים כחלק מהעיצובים החיצוניים. קברו של חבקוק נמצא מתחת לכיפה. 

 צילום מתוך קברו של חבקוק
בשלב מסוים, ארבעה מגדלים ושער היו קיימים סביב המאוזוליאום. הריסות של חפצים נמצאו במהלך חפירות ארכיאולוגיות.

ראה גם
------

* קברי צדיקים ביהדות
* קבר חבקוק

קישורים חיצוניים
----------------

\* סרטון מתוך קבר חבקוק

הערות שוליים
------------

1. 1 2
2. ↑  "آرامگاه حیقوق نبی (ع)؛ پیامبری که دو بار از دنیا رفت". *تیتر شهر*. נבדק ב-2023-12-01.