recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tagged** הוא אתר אינטרנט המהווה רשת חברתית מקוונת ומאפשר למשתמשים בו חיפוש חברים ומכרים ותיקים וחדשים ויצירת קשר עימם. משרדי החברה שוכנים בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, ארצות הברית.

היסטוריה
--------

האתר הוקם באוקטובר 2004 על ידי גרג צנג (המכהן כיום כמנכ"ל החברה) וג'והן שילר סמית'.
על פי נתוני החברה, רשומים בה נכון ל-2012 יותר מ-300 מיליון אנשים. משתמשים בה באופן פעיל בכל חודש כ-19 מיליון איש ברחבי העולם, מתוכם כ-4 מיליון בארצות הברית.

ב-2011 רכשה החברה את תוכנת המסרים המיידיים הפופולרית "Digsby", רשת חברתית Hi5 וכן את אפליקציית המשחקים "WeGame", ושילבה אותן בשימוש באתר.

ב-2009 ספגה החברה ביקורת על שליחת דואר זבל רב ומטעה לתיבות האימייל של אנשים רבים, כדי לגייס אותם ואת חבריהם להצטרף לרשת. היא נאלצה לשלם קנסות בשווי כ-1.4 מיליון דולר על כך, במספר הסדרי טיעון משפטיים שנקבעו עימה. מאז שונתה מדיניות הפרטיות והגיוס של החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Tagged (ארצות הברית)
* Tagged, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* Tagged

הערות שוליים
------------

1. ↑  about tagged
2. ↑  Social Network Tagged Raises $15M; Revenue Grew 35 Percent To $43M In 2011
3. ↑  tagged.com: Quantcast Audience Profile, Quantcast
4. ↑  Tagged: The World's Most Annoying Website, TIME
**אמיר אטינגר** (נולד ב-א' באלול ה'תשנ"ה, 27 באוגוסט 1995) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב הכנסת של העיתון "ישראל היום".

ביוגרפיה
--------

אטינגר נולד וגדל בפתח תקווה. ביסודי ובישיבה למד בדרכי נועם פתח תקווה, ובתיכון מקיף גרוס קריית גת. שירת בצבא כמ"פ קורס מ"כים בדרגת סרן בחטיבת גולני.

החל את דרכו בתקשורת בישראל כעורך בדסק הדיגיטל של ערוץ 20. באוקטובר 2020 החל לשמש כתב פוליטי של האתר סרוגים. ובתקופה הזו סיקר את מערכת הבחירות לכנסת ה-24.

באפריל 2022 מונה לכתב הכנסת של העיתון "ישראל היום".

ב7 לאוקטובר הוא התגייס למילואים בצפון בגלל מלחמת חרבות ברזל ל138 ימים עד ה7 לבפבואר

### פעילות עיתונאית

בין חשיפותיו של אטינגר: המגעים בין אביר קארה לימינה על הצטרפותו למפלגה. תיעוד של שר הביטחון בני גנץ מותח ביקורת על ממשלת בנט-לפיד ועל היחס התקשורתי כלפיה לעומת היחס לממשלת נתניהו-גנץ, וחשיפת מסמך של בנק דיסקונט שהודיע על הקפאת כספי התרומות שנאספו עבור בנימין נתניהו למימון משפטו עד קבלת אישור משפטי בעניין.

עוד חשף אטינגר קמפיין שהוביל המשרד לשוויון חברתי, בשיתוף הראפר תאמר נאפר שידוע בשיריו נגד חיילי צה"ל, בעקבות הפרסום הורתה השרה לשוויון חברתי, מירב כהן, לרשות לקידום מעמד האישה להפסיק לקשר לסרטון של נפאר ששולב בקמפיין בערבית לשוויון בין המינים. 

ביולי 2022 פרסם לראשונה כי השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג מתכננת לאשר בממשלה את המינוי של איש השמאל יוסי ביילין לתפקיד יו"ר רשות הטבע והגנים. לאחר הפרסום, שרת הפנים איילת שקד ושר המשפטים גדעון סער פנו לנפתלי בנט ודרשו ממנו לעצור את מינוי. שהחליט להפעיל את הווטו שלו בנושא ולמנוע את המינוי.

בנובמבר 2022, במהלך המשא ומתן להרכבת הממשלה ה-37, חשף את הסעיף בהסכמים הקואליציוניים שדרשו ביהדות התורה על כך שהפרדה מגדרית באירועים ציבוריים למגזר הדתי והחרדי לא תיחשב כאפליה בחוק.

### חיים אישיים

הוא סטודנט לתואר ראשון במשפטים וממשל באוניברסיטת רייכמן. אטינגר נשוי לאביה פיש אטינגר ומתגורר בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיר אטינגר** בוויקישיתוף
* אמיר אטינגר, ברשת החברתית פייסבוק
* אמיר אטינגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר אטינגר מונה לכתב הכנסת של העיתון "ישראל היום", באתר ערוץ 7, 25 באפריל 2022
2. ↑  אמיר אטינגר, ‏ימינה במגעים עם אביר קארה מהשולמנים, באתר "סרוגים", 13 בינואר 2021
3. ↑  אמיר אטינגר, ‏הבנק הקפיא את הכסף מקמפיין התרומות לנתניהו, באתר "סרוגים", 6 במרץ 2022
4. ↑  אמיר אטינגר, ‏בעקבות פניית סרוגים: השרה מירב כהן הורתה להסיר את הראפר תאמר נאפר מקמפיין של המשרד לשוויון חברתי, באתר "סרוגים", 23 בפברואר 2022
דוד מידן מאחורי גלעד שליט עם השבתו לארץ
**דוד מידן** (נולד בשנת 1955) הוא בכיר לשעבר במוסד והיה מועמד לכהן כראש הארגון. מידן היה מתאם השבויים והנעדרים מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו, ומתוקף תפקידו ערך בפועל את המשא ומתן לשחרורו של החייל השבוי גלעד שליט.

ביוגרפיה
--------

נולד במצרים לנתן ורוז מוסרי. בשנת 1957 עלה עם משפחתו לישראל. מידן בוגר תיכון עירוני א', תל אביב במגמת מזרחנות. שירת בצה"ל ביחידה 8200. שירת במוסד, בין השאר כקצין איסוף באגף "צומת", האחראי לגיוס ולהפעלת סוכנים והיה אחראי על כמה שלוחות של המוסד מחוץ לישראל. שימש מנהל מחלקת הביטחון במטה המוסד. בשנת 2006 מונה לראש אגף "תבל", האחראי לקשרי המוסד עם ארגונים עמיתים בעולם. בתוקף תפקידו היה מעורב בפעולות הקשורות לגלעד שליט, שנפל בשבי החמאס ביוני 2006.

באפריל 2011 מונה מידן על ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו למחליפו של חגי הדס כנציגו במשא-ומתן לשחרורו של גלעד שליט. היה חבר מרכזי במשלחת הישראלית שפעלה אצל ראשי הממשל במצרים בהתוויית העסקה לשחרור שליט. במסגרת תפקידו נועד עם הגורמים השונים, וכן היה בקשר עם משפחת שליט. לאחר 6 חודשי פעילות בתפקיד זה, הושג ההסכם לעסקה בין ישראל לחמאס, שנחתם ב-6 באוקטובר 2011, במסגרתו שוחרר שליט בתמורה לשחרורם של 1027 מחבלים פלסטינים הכלואים בישראל. לאחר אישור העסקה על ידי ממשלת ישראל יצא מידן למצרים לתאום הסידורים הטכניים של ביצוע העסקה. היה הנציג הישראלי הראשון שקיבל את גלעד שליט במעבר הגבול בכרם שלום.

בנובמבר 2011 נבחר לכהן כמתאם מטעם ראש הממשלה בנימין נתניהו לנושא השבויים והנעדרים. ביוני 2012 פורסם כי הוא פרש מן המוסד.

באוקטובר 2023, לאחר מתקפת הפתע על ישראל בה נשבו כ-240 ישראלים, הצטרף מידן למטה משפחות החטופים והנעדרים כדי לסייע לפתרון המשבר. ב-29 באוקטובר 2023 הודיע מידן (יחד עם יעקב פרי) על הפסקת פעילותו במטה. בראיונות עימו הסביר שלתחושתו המטה משתף פעולה עם ראש הממשלה ופועל לחצוץ בינו ובין משפחות השבויים, נמנע מלדרוש פגישות עם כלל המשפחות ומזמין לפגישות עם ביבי רק מספר מצומצם של משפחות שסווגו כ"נוחות" ולא יתפרצו בפגישה.

נשוי לדפנה לבית ויינשטיין, ואב לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון בן ישי, מאחורי הקלעים: כך נתפרה עסקת שליט, באתר ynet, 13 באוקטובר 2011
* אטילה שומפלבי, דוד מידן, המתווך בעסקת שליט, פורש מהמוסד, באתר ynet, 3 ביוני 2012
* אריאל כהנא, ישי הולנדר, ‏דוד מידן: מצרים היא המפתח לכל דבר שקורה באזור, בעיתון מקור ראשון, 4 באפריל 2018
* סרטונים דוד מידן בשיחה עם טלי בן עובדיה, בתוכנית "זמן אמת", בערוץ כאן 11, פברואר 2019
* רן פוני, בכיר לשעבר במוסד: "ב־2005 טסתי לאמירויות, הנסיעה ראשונה של בכיר ראשון מהמוסד. שם התחיל הקשר החשאי", באתר ישראל היום, 20 באוגוסט 2020
* אמיר בר-שלום, ריאיון עם דוד מידן, באתר זמן ישראל, 16 באוגוסט 2023
* אתר למנויים בלבד איילת שני, דוד מידן: "חלון הזמן לשחרור החטופים מצומצם ביותר. צריך לסיים את זה בתוך שבוע", באתר הארץ, 18 באוקטובר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתניהו מכנס את שרי השביעייה לדיון בעסקת גלעד שליט, באתר גלובס, 15 במאי 2011
2. ↑  דוד מידן - האחראי על נושא השבויים והנעדרים, nana10
3. ↑  דוד מידן, המתווך בעסקת שליט, פורש מהמוסד, באתר ynet, 3 ביוני 2012
4. ↑  "מארגן לרה"מ שכפ"ץ נוח": דוד מידן מסביר מדוע הפסיק את הפעילות במטה החטופים, באתר מעריב אונליין, ‏30 באוקטובר 2023
5. ↑  הבכיר לשעבר שעזב את מטה החטופים: "מי שמנהל את הארגון - דואג לנתניהו לשכפ"ץ נוח", באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2023
הברונית **פרנציסקה "פאני" פון ארנשטיין** (29 בספטמבר 1758 - 8 ביוני 1818), נולדה כ**ווגל איציג** (**Vögele Itzig**), הייתה אשת חברה ומארחת חוג ספרותי וינאית.

ביוגרפיה
--------

פאני ארנשטיין נולדה בברלין, בתו של דניאל איציג. היא הייתה בת למשפחת איציג (אנ') היהודית הענפה והמשפיעה.

היא נישאה לבנקאי נתן אדם פון ארנשטיין, שותף במשרד "ארנשטיין ואסקלס"; אחותה ססיליה (ציפרצ'ה) הייתה נשואה לשותף השני במשרד, ברנהרד פון אסקלס. הם הביאו את ההשפעה החברתית של ברלין לווינה, בעיקר את הרעיון של הסלון הסיפרותי, לווינה של יוזף השני. אחוזת ארנשטיין בווינה והווילות שלה בשונברון ובבאדן שימשו באופן קבוע לאירוח. היא גם הייתה מעורבת בצדקה.

במהלך הקונגרס של וינה פקדו את סלון ארנשטיין מפורסמים, ביניהם וולינגטון, טלראן, קרל אוגוסט פון הרדנברג (אנ'), רחל ורנהגן ובעלה, בני הזוג שלגל, יוסטינוס קרנר, קרוליין פיכלר וזכריה ורנר. היא הייתה ממייסדי החברה לאוהבי מוזיקה (Gesellschaft der Musikfreunde) והייתה בעצמה מוזיקאית מיומנת.

בשנת 1814 הציגה פאני פון ארנשטיין מנהג חדש מברלין, שלא היה ידוע עד כה בווינה: עץ חג המולד.

בתה היחידה, הנרייטה פון פריירה-ארנשטיין (אנ'), הייתה גם מוזיקאית מיומנת וכתבת קבועה של בת דודתה, לאה סלומון, אשתו של אברהם מנדלסון ואמם של פליקס ופאני מנדלסון (שנקראה על שם פאני ארנשטיין).

*

הערות שוליים
------------

1. ↑  "News Detail". *Jüdisches Museum Wien* (בגרמנית). נבדק ב-2021-09-20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאני פון ארנשטיין** בוויקישיתוף
* וילהלמי-דולינגר, פטרה. "Fanny Baronin von Arnstein". *Jewish Women Encyclopedia*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257830305171
* GND: 118504347
* ISNI: 0000 0000 6676 9315
* LCCN: n90614642
* NTA: 173271200
* VIAF: 42628768
* WorldCat: lccn-n90614642

 |
**איי הנסיכים** (בטורקית: **Kızıl Adalar**) הם ארכיפלג של תשעה איים הנמצאים בים מרמרה כעשרים עד שלושים קילומטרים דרומית-מזרחית לעיר איסטנבול שבטורקיה.

היסטוריה
--------

בתקופת האימפריה הביזנטית שימשו האיים מקום להגליית נסיכים ונסיכות מבית המלוכה והיוו למעשה כלא מלכותי. במנזר באי בויוקאדה נכלאו שלוש קיסריות ביזנטיות. האי המכונה "אי הכלבים" שימש מקום בו נפטרו שלטונות העיר מהכלבים המשוטטים של איסטנבול.

במאה ה-19 הפכו האיים לאתר נופש של עשירי איסטנבול ותיירים רבים באותה עת נהגו לנפוש בבתים הבנויים באיים בסגנון קולוניאלי ויקטוריאני. לאחר הגלייתו מברית המועצות בפברואר 1929, התגורר לאון טרוצקי באי בויוקאדה במשך ארבע שנים.

גאוגרפיה
--------

האי בּוּיוּקָאדָה (Büyükada – "האי הגדול" או בשמו היווני 'פרינקיפוס', Πρίγκιπος) הוא הגדול והמאוכלס באיים, עם שטח של 5.46 קמ"ר. על אי זה נמצא מנזר מן המאה ה-12. האיים הגדולים האחרים הם הייבליאדה (Heybeliada) עם שטח של 2.4 קמ"ר, בורגזאדה (Burgazada) עם שטח של 1.5 קמ"ר וקינליאדה (Kınalıada) עם שטח של 1.3 קמ"ר.

בכל האיים יש גבעות, והגבוהה ביותר היא גבעת איה יורגי של בויוקאדה, עם גובה של 203 מטרים.

כיום נחשבים האיים לאתר תיירות מבוקש. ניתן להגיע אליהם במעבורות היוצאות הן מצידה האירופי של איסטנבול והן מצידה האסיאתי. באיים אסורה תנועת כלי רכב ממונעים, והתיירים המטיילים באיים עושים זאת באמצעות רכיבה על חמורים, סוסים או בנסיעה בכרכרות ובאופניים.

### אקלים

באיים אקלים ים-תיכוני (Csa/Cs) לפי שיטת קפן לסיווג אקלימים. האיים כוללים כמה מהחורפים המתונים ביותר באיסטנבול, בעוד שחום הקיץ פושר יחסית, מכיוון ששוררים השפעות ימיות ומחסור באיי חום עירוניים. לכן, האיים מסווגים כ-USDA אזור עמידות 9b, ו-AHS אזור חם 3.

| **אקלים באיים** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר | שנה |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 8.1 | 8.5 | 10.4 | 15.6 | 20.5 | 24.7 | 26.7 | 26.3 | 23.4 | 18.7 | 14.4 | 10.4 | 17.3 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 3.9 | 4.1 | 4.9 | 8.6 | 12.7 | 17.2 | 20.0 | 20.2 | 16.7 | 12.8 | 9.2 | 6.2 | 11.4 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 96 | 67 | 65 | 50 | 33 | 26 | 12 | 19 | 46 | 70 | 95 | 126 | 705 |
| מקור:  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איי הנסיכים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איי הנסיכים (בטורקית)
* איי הנסיכים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* איי הנסיכים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Adalar - Weather History & Climate Data - Meteostat. meteostat.net

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545643905171
* GND: 4235911-9
* LCCN: n78047556
* VIAF: 146560314
* WorldCat (עם VIAF): 146560314

 |
**ארצ'יבלד פרייזר נאש** (באנגלית: **Archibald Goodman Frazer Nash**‏; 30 ביוני 1889 – 10 במרץ 1965) היה מהנדס מכונות בריטי.

ביוגרפיה
--------

ארצ'יבלד פרייזר נאש נולד בהיידראבאד שאז הייתה תחת שליטה של האימפריה הבריטית. הוא למד הנדסה בלונדון ואחרי סיום הלימודים החל לעבוד בחברות הנדסה.

בשנת 1910 הקים יחד עם חברו מתקופת הלימודים, הנרי גודפרי, את החברה לייצור מכוניות GN. המכונית הראשונה נמכרה כעבור שנה והייצור נמשך עד לשנת 1922 בבריטניה ועד לשנת 1925 בצרפת.

בשנת 1917 נכנס נאש לתחום התעופה ועבד במחלקה הטכנית של חיל האוויר המלכותי בדרגת קפטן עד לשנת 1919.

בשנת 1923 הקים נאש חברה נפרדת לייצור מכוניות ספורט בשם Frazer Nash. בשנת 1929 עזב את ניהול החברה אך נותר בעל המניות העיקרי.

בשנת 1929 הקים נאש את חברת Nash & Thompson שעסקה ביעוץ הנדסי. בין היתר החברה זכתה בחוזה יעוץ למשרד התעופה הבריטי. בשנות ה-30 נמכרה החברה לחברה Parnall והמשיכה לתכנן ולייצר מכשירים לתעשיית התעופה ולתעשייה הביטחונית. בין היתר תכנן נאש מספר מערכות נשק שהותקנו במטוסים בריטיים במהלך מלחמת העולם השנייה.

גם לאחר מלחמת העולם השנייה המשיך נאש להמציא מוצרים מהונדסים לשדות הגנה, מטוסים ואנרגיה אטומית. לאחר מותו ב-1965, העסק המשיך לצמוח כקבוצת Frazer Nash עד שנאלץ לקבל כינוס נכסים ב-1990 על ידי קיצוצים בהוצאות הביטחון של ממשלת בריטניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה ותאור פעילות
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb167187577 (data)
* ISNI: 0000 0004 0291 9125
* LCCN: nb2013005309
* VIAF: 299079195
* WorldCat: lccn-nb2013005309

 |
**המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים** היא מקהלה קאמרית מעורבת, מהחשובות בישראל. המקהלה מונה כ-30 חברים שרובם סטודנטים מהאקדמיה ולכן מתחלפים בתדירות גבוהה יחסית. כבר בראשית דרכה הוכרה כאחת המקהלות הטובות בארץ והופיעה במהלך השנים עם תזמורות רבות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. כמו כן, המקהלה הופיעה תחת שרביטם של המנצחים ליאונרד ברנשטיין, זובין מהטה, גארי ברתיני, דניאל בארנבוים, קורט מאזור, ג'ון נלסון ואנדרו פארוט.

היסטוריה
--------

המקהלה נוסדה בשנת 1969 על ידי אבנר איתי. בשנים 1972 עד 1985 שימש סטנלי ספרבר כמנצחה ומנהלה האמנותי של המקהלה ואהרון חרל"פ היה מנצחה ומנהלה האמנותי של המקהלה בשנים 1985 ועד 1997. בשנת 2000 חידשה המקהלה הקאמרית את פעילותה תחת ניצוחו וניהולו האמנותי של סטנלי ספרבר והופיעה בתוכניות א-קאפלה באולמות שונים, ביניהם מוזיאון תל אביב והאוניברסיטה המורמונית בירושלים. מאז המקהלה מופיעה בקביעות בתוכניות מיוחדות באקדמיה למוסיקה ובסדרות הקונצרטים השנתיות של האקדמיה. כמו כן המקהלה מרבה לבצע מוזיקה יהודית וישראלית, ובמהלך השנים ביצעה יצירות רבות מאת גדולי המלחינים הישראליים, חלקן בביצוע בכורה (ביניהם ראוי לציון ביצוע הבכורה ליצירתו של יחזקאל בראון "הם אמרו" למקהלה א-קפלה, בעת שהמלחין שכב כבר על ערש דווי). המקהלה הופיעה בפסטיבל אבו גוש ב-2004 ובכל שנה מאז שנת 2007 ועד היום.

פרסים והכרה
-----------

המקהלה הקאמרית מופיעה תכופות (יחד עם המקהלה הישראלית ע"ש גארי ברתיני) עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע יצירות סימפוניות המשלבות מקהלה, ביניהן בולטים במיוחד ביצועים לסימפוניה התשיעית של בטהובן. המקהלה זכתה במקום הראשון בתחרות המקהלות הארצית שהתקיימה בשנת 2008. באותה השנה, המקהלה יצאה לסיור הופעות לאורך החוף המזרחי של ארצות הברית במסגרת חגיגות 60 שנה למדינה. בשנת 2014 ביצעה המקהלה את "החתונה" מאת סטרווינסקי בניצוחו של מאסטרו ספרבר בקונצרט פתיחת תחרות רובינשטיין, וכן שרה את יצירת המופת "רקוויאם פולני" של קשישטוף פנדרצקי בניצוחו של המלחין עצמו. כמו כן, בשנים האחרונות יוצאת המקהלה תכופות לייצג את ישראל בפסטיבלים שונים באירופה, שם היא מזוהה בתור "The JAMD Chamber Choir", בדרך כלל תוך חבירה למקהלות מקומיות. כך הופיעה המקהלה בין השאר בפסטיבל לתרבות יהודית בהונגריה, בתחרות המקהלות הבינלאומית במרקטאוברדורף שבגרמניה, ובחגיגות בירת התרבות של אירופה לשנת 2016 בעיר ורוצלב שבפולין.

ראו גם
------

* האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
* סטנלי ספרבר

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הפייסבוק של המקהלה
* חגי חיטרון, שלוש דרכים לגן-עדן, באתר הארץ, 10 במאי 2010
* המקהלה הקאמרית באתר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
* קונצרט מלא של המקהלה באקדמיה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, הונגריה
* המקהלה הקאמרית בביצוע השיר "ירושלים של זהב", פסטיבל הזמר והפזמון התשל"ג (1973), סרטון באתר יוטיוב
* ערוץ היוטיוב של המקהלה
הולנד באיחוד האירופי
**NExit** או **Nexit** (הלחם בסיסים באנגלית של "הולנד (N)" ו"יציאה (Exit)", נקרא על שם Brexit) מתייחסת לפרישה המשוערת, או המוצעת, של הולנד מהאיחוד האירופי. מרבית סקרי דעת קהל שנערכו בנוגע לפרישה מהאיחוד האירופי בשנים 2016–2020 הראו כי מרבית הציבור מתנגד ליציאה (50%–60%) אולם ישנו מעבר יציב של דעות לכוון לאומנות, שמירה על גבולות והגברת הזהות ההולנדית, שקוראת ליציאה מהאיחוד ואשר הוביל למהפך בבחירות בנובמבר 2023 בהולנד, שבו ניצחה מפלגת PVV בניצחון מוחץ, ושקוראת במוצהר ליציאה מהאיחוד.

יוזמות פוליטיות
---------------

ראש ממשלת הולנד לשעבר מארק רוטה כינה את האפשרות של משאל עם "חסרת אחריות לחלוטין" ומסוכנת למדינה. מפלגות פוליטיות שהן אירו-סקפטיות או הקוראות למשאל עם על החברות באיחוד האירופי הן המפלגה הימנית הפופוליסטית המפלגה לחופש, שזכתה בבחירות בנובמבר 2023, והפורום לדמוקרטיה.

סקרים
-----

סקר שנערך בהולנד על ידי מרכז המחקר Pew ביוני 2016, שנערך לפני משאל העם הבריטי שהוביל לפרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי, מצא כי 51% מהמשיבים ההולנדים הם בעלי דעה חיובית על האיחוד האירופי ו-46% השקפה שלילית. סקר נוסף של peil.nl לאחר משאל העם הבריטי 2016 מצא כי 50% מהמשיבים מתנגדים למשאל עם דומה בארצם, כאשר 46% מהמתנגדים להישאר באיחוד האירופי לעומת 43% בסך הכל נגד הישארות.

ראו גם
------

* Danexit

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Lyons, Kate (27 ביוני 2016). "Frexit, Nexit or Oexit? Who will be next to leave the EU". *The Guardian*. נבדק ב-28 ביוני 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Pauwels, Teun (2014). *Populism in Western Europe: Comparing Belgium, Germany and The Netherlands*. Routledge. pp. 117–118. ISBN 9781317653912.
3. ↑  Merijn Oudenampsen (2013). "Explaining the Swing to the Right: The Dutch Debate on the Rise of Right-Wing Populism". In Ruth Wodak, Majid KhosraviNik, Brigitte Mral. *Right-Wing Populism in Europe: Politics and Discourse*. A&C Black. p. 191.
4. ↑  "Forum voor Democratie". *Forumvoordemocratie.nl*. 31 בדצמבר 2016. נבדק ב-2017-02-23. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Kees Pieters (15 ביוני 2016). "Zo denkt politiek Den Haag over een NEXIT-referendum". Politiek.tpo.nl. נבדק ב-2018-09-22. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Euroscepticism on rise in Europe, poll suggests". *BBC News*. 6 ביוני 2016. נבדק ב-28 ביוני 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**אורה זיטנר** (1946 – 15 בספטמבר 2020) הייתה זמרת, פסנתרנית ומנצחת מקהלות ישראלית. זיטנר הייתה בוגרת האקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב; היא התמחתה שם בהלחנה, ניצוח מקהלות ונגינה בפסנתר. במשך תקופה ארוכה נמנתה עם "חבורת רננים" ועם מקהלת רינת.

ביוגרפיה
--------

הקריירה של זיטנר כזמרת החלה במופע של שירי סשה ארגוב שנערך בשנת 1979. החיבור שלה עם ארגוב נוצר כאשר הוא ראה אותה מנצחת על מקהלה ומבצעת קטע שירה. מאז, היא הייתה מזוהה יותר מכל זמרת אחרת עם המלחין. כתוצאה מהמופע המשותף שלהם הופקו שני תקליטים, שבהם זיטנר ביצעה את שירי ארגוב בלוויית פסנתר בלבד. השיר הידוע ביותר בביצועה הוא "שיר ארץ" ("ארץ שיושביה היא אוכלת") למילותיו של נתן יונתן.

בפסטיבל שירי הילדים מספר 13 (1982), הופיעה זיטנר עם השיר "בחלון שלי יש ים".
בשנת 1987 ערכה זיטנר מסע הופעות שבמסגרתו הופיעה בתיאטרון העירוני של פריז. בשובה העלתה את מופע היחיד שלה "תחת גגות פריז", שבו היא שרה וליוותה את עצמה בפסנתר בתוכנית של שאנסונים צרפתיים.

מלבד הופעות היחיד שלה, הרבתה זיטנר לשתף פעולה במופעים עם אמנים והרכבים אחרים, כמו ההופעות המשותפות עם רביעיית "קולן" ועם ישראל גוריון (בתוכנית בשם "דואט").

זיטנר קיבלה פרס על שם אֶמה שייבר מבית שלום עליכם בשנת 1995 על תקליט שירי יידיש שהוציאה. היא הייתה יוזמת אירועי זמר ברחבי ישראל, מפגשי זמר במועדון "צוותא", וכן לקחה חלק בפסטיבל אבו גוש למוזיקה קלאסית.

זיטנר התגוררה בתל אביב. בן זוגה היה הבמאי דוד ברגמן.

נפטרה ב-15 בספטמבר 2020 והובאה למנוחות בקיבוץ נגבה .

דיסקוגרפיה
----------

* "סשה ארגוב מנגן משיריו, שירה: אורה זיטנר" (1979) - אלבומה הראשון של זיטנר, המורכב משירי סשה ארגוב
* "אורה זיטנר שרה סשה ארגוב" (1981) - אלבום שני, המורכב מעוד משירי ארגוב
* "שיר, חליל וגדי נחמד" (1990) - אלבום שלישי של גרסאות כיסוי לשירי עם ישראלים ידועים
* "א ניגון וואס לויפט מיר נאך" (1993) - אלבום מצליח המורכב משירים מוכרים ביידיש
* "בעיקר אהבה" (1993) - אלבום גרסאות כיסוי ללהיטים ישראלים משנות השישים ושנות השבעים
* "למדבר" (עם יובל מיצנמכר) (1995) - אלבום נוסף של גרסאות כיסוי ללהיטים ישראלים, הפעם של שנות החמישים
* "פיוטים" (2007) - אלבום המורכב מפיוטים מוכרים ביהדות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורה זיטנר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אורה זיטנר

* אורה זיטנר, באתר זמרשת

* אורה זיטנר, באתר שירונט

* אורה זיטנר, באתר ספוטיפיי

* אורה זיטנר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אורה זיטנר, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* אורה זיטנר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304927405171
* LCCN: no98054926
* MusicBrainz: 8fc524f7-0aec-4021-87bb-51af530e07e0
* VIAF: 32192578
* WorldCat: lccn-no98054926

 |
**מריה טיפּוֹ** (באיטלקית: **Maria Tipo**, נולדה ב-23 בדצמבר 1931) היא פסנתרנית איטלקייה.

חייה
----

טיפו נולדה בנאפולי. מורתה הראשונה הייתה אמה, ארזיליה קאוואלו, שהייתה תלמידתו של פרוצ'ו בוזוני. אחר המשיכה ללימודים אצל אלפרדו קאזלה וגווידו אגוסטי.

בגיל 17 זכתה בתחרות הפסנתר הבינלאומית בז'נבה. מאז הופיעה ברחבי העולם וערכה מספר ניכר של הקלטות.

בביקורה הראשון של מריה טיפו בצפון אמריקה בסוף שנות ה-50' של המאה ה-20, שם הופיעה ביותר מ-300 קונצרטים, ניתן לה הכינוי הורוביץ מנאפולי". הקלטתה הראשונה, תקליט אריך נגן של 12 סונאטות מאת סקרלטי, שהוקלטה במשך ארבע שעות בלבד בשנת 1955, זכתה לשבחי
הביקורת במגזין ניוזוויק במילים "התקליט המרהיב ביותר של השנה".

הקלטותיה לוריאציות גולדברג של יוהאן סבסטיאן באך ולסונאטות של דומניקו סקרלטי זכו בפרס דיאפזון ד'אור. היא הרבתה לנגן גם את המוזיקה של מוציו קלמנטי, הן בקונצרטים והן בתקליטורים. מעמדה גבוה יותר בקרב פסנתרנים מאשר בציבור הרחב. מרתה ארחריץ' דיברה עליה בריאיון רדיו כ"סנסציונית".

טיפו היא פסנתרנית בעלת עוצמה ווירטואוזיות ניכרות. המבקר פיירו ראטאלינו נזכר בנגינתה כנערה: "זריזותה הייתה דבר שלא ייאמן, והדיוק שלה עלה על זה של מרתה ארחריץ' הוולקנית." הא מסווג אותה עם "מסורת הפרשנים האיטלקים שראשיתה בטוסקניני והיא כוללת את זקי, בנדטי מיכלאנג'לי, פוליני, אקארדו, מוטי, אבאדו: פרשנים השולטים ברגשותיהם ומשיגים את הרושם הרצוי להם על הקהל." הוא מסכם: "מריה טיפו היא אביר אובד-דרך, מוכנה תמיד לצאת למאבק על האידיאל שלה, גם כשאידיאל זה לובש את דמות השטן. האידיאל [שלה] הוא יופי. יש עוד דרכים ליצור מוזיקה, אבל זו ללא ספק אינה הפחותה בהן."

טיפו היא גם מורה מסורה לשליחותה, שמעבירה כיתות אמן בפסטיבל גוביו וב"סקואולה די מוזיקה די פייזולה". היא לימדה בקונסרבטוריונים של ז'נבה, בולצאנו ופירנצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה טיפו** בוויקישיתוף

* מריה טיפו, באתר AllMusic (באנגלית)
* מריה טיפו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מריה טיפו, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Argerich Interview with Radio Tre Italia ריאיון עם ארחריץ' ברדיו 3 איטליה
2. ↑  הערות לתקליטור ארמיטאז' "רסיטל מריה טיפו", שיצא ב-28 במרץ 1995

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007354127505171
* BIBSYS: 10078691
* BnF: cb139004634 (data)
* CiNii: DA11882058
* GND: 134571223
* ICCU: SBLV099471
* ISNI: 0000 0000 8325 2246
* LCCN: n81085511
* MusicBrainz: 281626b4-a02c-46dc-a1f7-240c5510286c
* NLP: a0000002640950
* SNAC: w65q5gsm
* SUDOC: 157367479
* VIAF: 116431419
* WorldCat: lccn-n81085511

 |
**סועאד זכי** (או **סועד זאכי**, בערבית: **سعاد زكي**; 1915–2004) הייתה זמרת ושחקנית יהודייה-מצרייה שהתפרסמה בעיקר בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים.

קורות חייה
----------

משפחתה השתייכה למעמד הבינוני, אביה יצחק היה דיין ושם אמה היה בלה. זכי למדה נגינה אצל שניים מהמוזיקאים המפורסמים ביותר באותה תקופה: דאוד חוסני וזכריא אחמד (אנ'). זכי ביצעה כמה משיריו של ריאד אל סונבאטי, אחד המוזיקאים המצריים הבולטים ביותר בתקופה זו. תחנת הרדיו הממלכתית של קהיר, שהוקמה בשנת 1934, הרבתה להשמיע את שיריה. זכי שיתפה פעולה עם נגן הקאנון המפורסם מוחמד אל-עקאד, והשניים הופיעו יחד במקומות רבים, ביניהם חיפה (בהזמנת ראש עיריית חיפה חסן שוכרי). בתחילת שנות הארבעים הם התחתנו ובשנת 1944 נולד להם בן, משה (מוסטפא). בשנת 1950 עזב מוחמד אל-עקאד את מצריים ועבר לארצות הברית. זמן קצר לאחר מכן הם התגרשו. באותה שנה, עלתה סועאד זכי למדינת ישראל יחד עם בנה. בישראל עבדה זכי בקול ישראל בערבית כזמרת, אך מכיוון שהייתה זקוקה להכנסה נוספת החלה לעבוד כמנהלת מזנון וכמנקה בבנק החקלאות לישראל. בשנת 1983, לאחר מות אשתו השנייה של מוחמד אל-עקאד קתרין, נסעה סועאד לביקור בניו יורק. השניים נפגשו והחליטו לחדש את נישואיהם. בשנת 1989 הזוג החליט לעלות למדינת ישראל, והם עברו לגור בחיפה. בשנת 1993 נפטר מוחמד אל-עקאד ונקבר בבית הקברות המוסלמי בעיר. סועאד זכי נפטרה בשנת 2004 ונקברה בטירת כרמל.

משפחתה
------

בנה משה הוא פרופסור והיה קצין בכיר בחיל האוויר.
נכדה אורי זכי, הוא פעיל זכויות אדם, לשעבר מנכ"ל בצלם בארצות הברית ונציג Human Rights Watch, וכעת נשיא ועידת מרצ ובן זוגה של השרה תמר זנדברג.
נכדתה איריס זכי היא יוצרת סרטים דוקומנטריים ופרסמה סרט על סבתה ומשפחתה בשם "מצרים, שיר אהבה" בשנת 2022.

קריירה אמנותית
--------------

בנוסף להצלחתה כזמרת, זכי השתתפה בסרטים מצריים, הן כזמרת והן כשחקנית.

* 1942 – **בחבח בבגדאד** (بحبح في بغداد), במאי: חוסין פאוזי.
* 1942 – **על בימת החיים** (على مسرح الحياة), במאי: אחמד בדרח'אן.
* 1944 – **סלאמה** (سلامة), במאי: תוגו מזרחי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סועאד זכי** בוויקישיתוף
* אייל שגיא ביזאוי, "זמרת מפורסמת במצרים, מנקה בתל אביב: חייה הכפולים של סועאד זכי", **הארץ**, גלריה, 25 בספטמבר 2015.
* להאזנה למבחר משיריה של סועאד זכי, באתר **לחן ערבי**.
* הסרט "מצרים, שיר אהבה" (2022) של איריס זכי, נכדתה, ומבוסס על חייה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אייל שגיא ביזאוי, "זמרת מפורסמת במצרים, מנקה בתל אביב", הארץ, גלריה, 25 בספטמבר 2015.
2. ↑  דברים של אורי זכי באתר מרצ
**אביאל יוסף זרגרי** (נולד ב-11 בדצמבר 2002 בירושלים שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי פתח תקווה בהשאלה ממכבי חיפה.

קריירת מועדונים
---------------

זרגרי גדל במחלקת הנוער של בית"ר ירושלים מליגת העל. ב-22 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–5 על הפועל ראשון לציון במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה לעונת 2019/2020. ב-8 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 0-0 נגד מכבי תל אביב במסגרת משחק השלמה למחזור השלישי לעונת 2019/2020. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ארבע הופעות ליגה. בעונתו השנייה הוסיף 24 הופעות ליגה.

ב-12 בינואר 2023 עזב זרגרי את מועדון נעוריו וחתם לשנתיים וחצי במכבי חיפה תמורת כ-1.8 מיליון שקלים. ב-17 באוגוסט 2023 חתם לעונה בהשאלה ממכבי חיפה למכבי פתח תקווה.

נבחרות ישראל
------------

ב-4 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בניצחון של ישראל 1–3 במשחק ידידות במונטנגרו.

תארים
-----

**מכבי חיפה**

* אליפות: 2022/23

* אלוף האלופים: 2023

קישורים חיצוניים
----------------

* אביאל זרגרי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה וייס‏, אביאל זרגרי חתם לשנתיים וחצי במכבי חיפה: "מוכן לאתגר מרגש", באתר וואלה!‏, 12 בינואר 2023
**שרון אלטיט** (נולד ב-12 בנובמבר 1978) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד חטיבת כפיר, ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר, מפקד חטיבת מנשה, מפקד בא"ח כפיר ומפקד גדוד דוכיפת.

ביוגרפיה
--------

אלטיט נולד, גדל והתחנך באשדוד. בנעוריו למד בתיכון מקיף ה' בעיר מגוריו. התגייס לצה"ל במרץ 1997, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר שב לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן שירת כמפקד פלוגת מסלול בגדוד. בהמשך היה מפקד פלוגה בגדוד, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד דוכיפת בין השנים 2008–2009. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח כפיר בין השנים 2010–2011.

בשנת 2011 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לסגן מפקד חטיבת מנשה, ושימש בתפקיד עד שנת 2013. בהמשך מונה למפקד גדוד דוכיפת, ושירת בתפקיד בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה למפקד בא"ח כפיר, ושימש בתפקיד בין השנים 2015–2017. ב-26 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מנשה, תפקיד אותו מילא עד 20 בנובמבר 2019. בשנת 2019 מונה לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר, תפקיד בו שירת עד שנת 2021. ב-27 במאי 2021 מונה למפקד חטיבת כפיר, והיה בכך למפקד הראשון שהשלים מסלול שירות מלא בחטיבה, בתפקיד זה שירת עד 20 באוגוסט 2023.
במלחמת חרבות ברזל עזב את המכללה לביטחון לאומי ועסק בהכנה ואימון כוחות היבשה למלחמה, עזב את לימודיו להכנת הכוחות לתמרון

חיים אישיים
-----------

אלטיט מתגורר באשדוד, נשוי לשגית ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בביטחון ובממשל מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני בפוליטיקה ובמדיניות ציבורית מאוניברסיטת בר-אילן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרון אלטיט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל פינקל, הרמטכ"ל מינה מח"טים חדשים, וכדאי לשים אליהם לב, באתר זמן ישראל, 16 בספטמבר 2020
2. ↑   מפקד חדש לחטיבה המרחבית מנשה, באתר צה"ל, 26 ביולי 2017
3. ↑  קובי פינקלר, חילופי מפקדים בחטמ"ר "מנשה", באתר ערוץ 7, 21 בנובמבר 2019
4. ↑   אל"ם שרון אלטיט נכנס לתפקידו כמח"ט כפיר, באתר צה"ל, 28 במאי 2021

| מפקדי חטיבת מנשה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עמוס מלכא • ציון ספיר • אמל אסעד • יואב גלנט • דני שחר • אילן פז • פנחס לוי • אפי כהן • דן חפץ • אורן אבמן • הרצי הלוי • ליאור כרמלי • רון וייזל • רסאן עליאן • אורן זיני • חזי נחמה • שרון אלטיט • יאיר פלאי • אריק מויאל • איוב כיוף |

 |

| מפקדי חטיבת כפיר  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| •אייל נוסובסקי • דוד מנחם • איתי וירוב • אורן אבמן • אודי בן-מוחה • אשר בן לולו • גיא חזות • ציון רצון • ערן אוליאל • שרון אלטיט • יניב בארוט |

 |
בול שהוצא ב-1937 לכבוד 150 שנים לתקנות צפון-מערב ובו מפת הטריטוריה הצפון-מערבית ודמויות דיוקנותיהם של מנשה קטלר (משמאל) ורופוס פאטנם (מימין)
**מנשה קטלר** (באנגלית: **Manasseh Cutler**; ‏13 במאי 1742 – 28 ביולי 1823) היה איש ציבור, איש כמורה ואיש מדע אמריקאי, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס ולוחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית. מייסד אוניברסיטת אוהיו.

תולדות חייו
-----------

נולד בקונטיקט, למד משפטים באוניברסיטת ייל. משנת 1771 ועד 1793 שימש ככומר בכנסייה פרוטסטנטית-קהילתית בהמילטון (מסצ'וסטס).

בשנת 1776 התגייס לגדוד מגיני בוסטון של הצבא הקונטיננטלי בעת מלחמת העצמאות של ארצות הברית ושירת בדרגת קפטן. ב-1778 יצא עם הגנרל ג'ון סאליבן לקרב על רוד איילנד.

קטלר תמך בהרחבת ההתיישבות בטריטוריה הצפון-מערבית. בקיץ שנת 1784 הנהיג יחד ג'רמי בלקנפ (Jeremy Belknap; (אנ')) משלחת בוטנית-גאולוגית להר וושינגטון, במסגרת סקר מחקרי של ניו אינגלנד. השניים קראו את ההר על שמו של ג'ורג' וושינגטון, שהיה אז גנרל. ב-1787 הוביל את כתיבת הטיוטה עבור חקיקת תקנות צפון-מערב (בשמם הפורמלי והמלא: "An Ordinance for the Government of the Territory of the United States, North-West of the River Ohio" - "תקנות עבור ממשלת הטריטוריה של ארצות הברית, צפון-מערב נהר אוהיו", שאומצו על ידי הקונגרס הקונטיננטלי ב-13 ביולי 1787 וצירפו למעשה את הטריטוריה לארצות הברית המתהווה. קטלר ועמיתיו מימי השירות הצבאי רכשו כ-6,000 דונם בתחומי הטריטוריה וקטלר עסק בין היתר בספסרות קרקעות, כאשר מכר קרקעות בזול לחברי קונגרס על מנת שיתמכו בחקיקה לטובת הטריטוריה החדשה. בין השנים 1801 ל-1805 כיהן כציר המפלגה הפדרליסטית לבית המחוקקים.

בנוסף לעיסוקיו כאיש ציבור, עסק קטלר במדע. הוא קידם את המחקר הבוטני כאשר זיהה כ-350 זני צומח חדשים בעיקר בניו אינגלנד ופיתח מספר המצאות בתחומי המטאורולוגיה והאסטרונומיה. כן תמך בייסוד אוניברסיטה בטריטוריה החדשה, לימים אוניברסיטת אוהיו.

ב-1781 נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנשה קטלר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר החברה ההיסטורית של אוהיו
* Manasseh Cutler, Ipswich Minister Who Set Off the Great Westward Migration, ביוגרפיה באתר החברה ההיסטורית של ניו-אינגלנד
* מנשה קטלר באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* מנשה קטלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* מנשה קטלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  This Vast Book of Nature: Writing the Landscape of New Hampshire's White Mountains, 1784-1911 by Pavel Cenkl, chapter one

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280028305171
* BNE: XX1243038
* BnF: cb12570796j (data)
* CiNii: DA06333538
* GND: 120302446
* ISNI: 0000 0000 8156 6567
* LCCN: n85009150
* NSK: 000286273
* NTA: 292335237
* RERO: 02-A003148536
* SNAC: w6mg7s1v
* SUDOC: 086053930
* US Congress: C001026
* VIAF: 76433784
* WorldCat: lccn-n85009150

 |
**עופר מזרחי** (נולד ב-3 במרץ 1967) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

מזרחי גדל בשכונת קריית אליעזר בסמוך לאצטדיון העירוני בחיפה. החל מגיל 6 החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים בחוג של מכבי חיפה ונחשב לכובש מצטיין בכל קבוצות הנוער בהן שיחק. בשנת 1982 הוכתר למלך השערים בקבוצת הנערים של המועדון כשלזכותו 36 שערים וכן תרם תרומה משמעותית לזכייה באליפות המדינה ובגביע המדינה באותה עונה. בשנת 1985 היה שותף מלא לאליפות הנוער של המועדון עם 18 שערים וזומן לנבחרת הנוער. מזרחי עשה את דרכו במחלקת הנוער תחת המאמנים ג'וני הרדי, אשר עלמני וליאון אברהם שקידמו אותו ואת חבריו לשנתון ניר קלינגר, ליאור רוזנטל, מרקו בלבול, ראובן עטר ועוד שחקנים בולטים לעתיד בכדורגל הישראלי. בשנת 1985, בגיל 17.5 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.

מזרחי הצליח להתברג כשחקן מפתח בסגל של מכבי חיפה בשנים הללו. בשנת 1988 זומן למבחנים בקבוצת לוקרן מבלגיה, אולם בסופו של דבר לא הצטרף לקבוצה. אחד השערים הזכורים של מזרחי היה השער בגמר הגביע של עונת 1988/1989 נגד בית"ר ירושלים שניצחה לבסוף בפנדלים. בשנת 1991 נפצע מזרחי וקרע את שתי הרצועות הצולבות בברכו השמאלית ולאחר תקופת החלמה ארוכה התקשה לחזור לימיו הגדולים.

בשנת 1992 עבר למכבי הרצליה. בשנת 1993 חזר לשורות מכבי חיפה עד ששוחרר ממנה על ידי המנג'ר גיורא שפיגל.

מזרחי עבר לצפרירים חולון שם שיחק עונה אחת, כשאחריה חזר לקדנציה נוספת במכבי הרצליה בשורותיה שיחק שנתיים בה היה שחקן הרכש המרכזי וקפטן הקבוצה. אחרי הרצליה עבר מזרחי למכבי תל אביב בשורותיה שיחק עונה אחת, עד שבעונת 1997/1998 עבר להפועל אשקלון בה שיחק מספר משחקים ופרש ממשחק פעיל, בגיל 31.

לזכותו של מזרחי 12 הופעות בנבחרת ישראל. ב-28 במרץ 1990 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת יוון. באותה שנה שותף בארבעה משחקי ידידות של הנבחרת, ולאחר מכן נעדר ממנה עד שנת 1995, אז חזר לסגל הנבחרת במשחקי מוקדמות יורו 1996. ב-16 באוגוסט 1995 כבש את שערו היחיד בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה. ב-30 באפריל 1996 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת קוריאה הדרומית באצטדיון בלומפילד.

לאחר הפרישה
-----------

לאחר תקופה בה ניהל כמה עסקים בעיר אילת חזר לתחום הכדורגל ואימן לזמן מה את הפועל עפולה, בית"ר חיפה, הפועל נצרת עילית ועירוני קריית אתא. לאחר מכן שימש עוזרו של רן בן שמעון, מאמן עירוני קריית שמונה.

בעונת 2011/2012 מונה למאמנה של מכבי צור שלום מליגה א'. מזרחי עזב את הקבוצה באוקטובר 2012, כשחזר לקריית שמונה ומונה לעוזרו של המאמן ברק בכר. בקיץ 2013 חזר למכבי צור שלום, אך לאחר שמונה משחקים פוטר מתפקידו. לאחר מכן שימש מזרחי כמאמן במחלקת הנוער של עירוני מודיעין.

כיום עובד מזרחי בנמל חיפה כנהג גורר מכולות מהאוניות בנמל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* עמוד השחקן של עופר מזרחי באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* עמוד השחקן, באתר הרשמי של מכבי חיפה
* אשר גולדברג‏, "במכבי חיפה האשימו אותי במשהו שלא עשיתי. לא הצלחתי להתגבר", באתר וואלה!‏, 11 ביוני 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  תהל אלון‏, עירוני קרית שמונה: עופר מזרחי מונה לעוזר המאמן, באתר וואלה!‏, 10 באוקטובר 2012
**רונלד מונטגיו מוס** (באנגלית: **Ronald Montague Moss**; נולד ב-4 במרץ 1952) הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אמריקאי, חבר בלהקת "Player", הידוע בעיקר בתפקידו של רידג' פורסטר, באופרת הסבון של CBS "היפים והאמיצים".

ביוגרפיה
--------

### ראשית חיים וקריירה מוזיקלית

מוס נולד וגדל בלוס אנג'לס. בגיל 11 החל ללמוד לנגן על תופים, גיטרה ובס חשמלי. בשנת 1976 חבר מוס לזמר והגיטריסט, פיטר בקט, הגיטריסט והקלידן ג'יי.סי קראולי, והמתופף ג'ון פרייזן כדי להקים את הלהקה "Player", בעיקר כבסיסט וזמר. במוסך בהוליווד הילס הם כתבו והתאמנו על המוזיקה. המוזיקה משכה את תשומת ליבו של המפיק רוברט סטיגווד, שחתם איתם על חוזה.

הסינגל שלהם "Baby Come Back" תפס את המקום הראשון במצעד הפופ הלאומי בשלושת השבועות הראשונים של 1978. הסינגל הופיע ברשימת הסינגלים הטובים ביותר לשנה זו במגזין בילבורד. גם סינגל ההמשך שלהם, "This Time I'm in It for Love", הגיע לשיא במקום ה -10 באותה השנה.

הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשנת 2015. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן.

לעיתים מופיע מוס לבד. הוא הופיע שוב באוסטרליה במרץ 2019 ובאיטליה בפעם הראשונה בקיץ 2019.

### קריירת משחק

מוס הופיע בסרט האיטלקי משנת 1983 "Paladini-Storia d'armie d'Amori".

בשנת 1987 הוצע למוס התפקיד של רידג' פורסטר באופרת סבון חדשה "היפים והאמיצים". הוא קיבל את התפקיד, והתוכנית שודרה במדינות רבות ברחבי העולם. תפקידו משך מיליוני מעריצים ברחבי העולם. עד היום הוא ידוע בעיקר בתפקיד זה, והוא נוסע לעיתים קרובות, להופיע, ולקדם את המוזיקה שלו.

בשנת 1987 שיחק בסרט "Hard Ticket to Hawaii".

בשנת 2010, הוא השתתף בגרסה האיטלקית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", וסיים במקום שני עם בת זוגו שרה די וירה.

ב-11 באוגוסט 2012 פורסם כי מוס יעזוב את "היפים והאמיצים", לאחר שגילם את דמותו של רידג' פורסטר במשך 25 שנה. הופעתו האחרונה הייתה ב-14 בספטמבר 2012.

ב-12 במאי 2014 הופיע מוס, יחד עם להקתו באופרת הסבון "בית החולים כללי", כחלק מנשף האחיות בשנת 2014, שם ביצעו את להיטם "Baby Come Back".

בשנת 2015, הוא גילם את הדמות של איאן באופרת הסבון הפלמית "Familie".

בהמשך שיחק רון מוס בתפקיד ג'ון בלקוול באופרת הסבון "המפרץ".

בשנת 2022 שיחק בסרט "Trail Blazers".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **רון מוס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רון מוס** |

* רון מוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רון מוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רון מוס, באתר AllMovie (באנגלית)
* רון מוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רון מוס, באתר AllMusic (באנגלית)
* רון מוס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רון מוס, באתר Discogs (באנגלית)
* רון מוס, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "RONN MOSS' PLAYER | News". נבדק ב-28 ביוני 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2019092549
* MusicBrainz: 7112932a-e3c6-485b-9736-b4144017c101
* VIAF: 4378156223657005400001
* WorldCat: lccn-no2019092549

 |
בפסיכואנליזה, **קנאת פין** מתייחסת לשלב בהתפתחותן של בנות, על פי המודל הפסיכוסקסואלי של זיגמונד פרויד, בו ילדות חוות חרדה כשהן מגיעות להבנה כי אין להן פין כמו לבנים. במסגרת תאוריה זו קנאת הפין מקושרת לתסביך אלקטרה.

פרויד טען כי הבנה זו מביאה לשינויים רבים בהתנהגותן לכיוון פיתוח זהות מגדרית נשית. בתאוריה הפרוידיאנית, שלב קנאת הפין מתחיל את השינוי מחיבור רגשי לאם, לתחרות עם האם עבור תשומת לבו, הכרתו וחיבתו של האב. התנהגות מקבילה קיימת אצל בנים כאשר הם מגיעים להבנה כי לנשים אין פין; פרויד כינה אותה חרדת סירוס (אנ'). 

כלפי הפסיכואנליטיקה הפרוידיאנית מופנית ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי.

בתרבות העכשווית משתמשים לעיתים במונח זה על מנת להתייחס לנשים שלכאורה היו רוצות להיות גברים; זאת למרות שבמקור אין הכוונה לקנאת פין של בנות במובן הפשטני והקונקרטי, אלא לחלק טבעי בהתפתחותם של ילדים.

התאוריה של פרויד
----------------

פרויד הציג לראשונה את תאוריית העיקרון של העניין והקנאה בפין בכתבתו "על התאוריות המיניות של ילדים" (1908). העיקרון לא הוצג במהדורה הראשונה של ספרו המוקדם יותר "שלוש תרומות לתאוריית המין" (1905), אך תקציר של הכתבה משנת 1908 הוסף למהדורה השלישית של הספר בשנת 1915. בספר "על הנרקיסיזם" (1914) הוא מתאר כיצד כמה נשים מפתחות אידיאל גברי כ"הישרדות הטבע הגברי שהיה פעם בבעלותן".[דרוש מקור] חשיבות המונח גברה כאשר פרויד פיתח בהדרגה את רעיונותיו על התפתחות המיניות של הילד, בין השאר את התאוריה על המעבר מהשלב הפאלי לשלב החביון (ראו המודל הפסיכוסקסואלי).

ראו גם
------

* טרנסג'נדר
* קנאה
* מיניות

לקריאה נוספת
------------

* Ferrell, Robyn (1996). *Passion in Theory: Conceptions of Freud and Lacan*. London: Routledge. ISBN 0203012267.
* Friedan, Betty (2013) [1963]. "The Sexual Solipsism of Sigmund Freud". *The Feminine Mystique* (50th anniversary ed.). New York: W.W. Norton. ISBN 9780393063790.
* Kaplan, H.; Saddock, B.; Grebb, J. (1994). *Kaplan and Saddock's Synopsis of Psychiatry* (7th ed.). Baltimore: Williams and Wilkins. ISBN 0-683-04530-X.
* Irigaray, Luce (1985). *This Sex Which is Not One*. Ithaka: Cornell University Press. ISBN 0801415462.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frederick Crews, The Verdict on Freud, **Psychological Science** 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x
2. ↑  Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, **Skeptical Inquirer**, 2006, עמ' 29-37
3. ↑  Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, **The Lancet Psychiatry** 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3
4. ↑  Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, **World Psychiatry** 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4529882-8

 |
תור הוא אחת מהדמויות החשובות במיתולוגיה הגרמאנית, ומופיע תחת שמות שונים בתקופות ובמקומות שונים
**מיתולוגיה גרמאנית** הוא מושג כולל לכל המיתוסים המקושרים לפגניזם הגרמאני, הכולל בתוכו את המיתולוגיה הנורדית, המיתולוגיה האנגלו-סקסית, וגרסאות אחרות של המיתולוגיה של השבטים הגרמאניים. בסופו של דבר, המיתולוגיה הגרמאנית נבעה מהמיתולוגיה ההודו-אירופית, הידועה גם בכינויה מגרמנית "מיתולוגיה הודו-גרמאנית".

הגרמאנים היו פוליתאיסטים והאמינו במספר רב של אלים, שמשכנם נקבע על–ידיהם במקומות מקודשים כמו חורשות מקודשות, מעיינות, אבנים ועצים. מקדשים פרימיטיביים שבהם פסילי עץ או מתכת התקיימו גם כן, בעיקר בתקופות מאוחרות יותר.

מקורות
------

המקורות המוקדמים ביותר על מיתולוגיה גרמאנית מגיעים ממקורות רומיים, אך העניין של הרומים בה ובדת היה מוגבל לכמה הן היו רלוונטית לנרטיב שלהם. המקורות הללו כוללים את "מלחמת גאליה" של יוליוס קיסר, שבו הוא השווה מעט בין המיתולוגיה של הגרמאנים לבין זו של הקלטים. לעומת זאת, בעבודתו "גרמניה", טקיטוס תיאר רבות מנהגים דתיים של הגרמאנים, ולעיתים גם תיאר אלים. כאשר האימפריה הרומית שקעה, נכתב פחות על הגרמאניים. מקורות מתחילת ימי הביניים הכתובים בשפה הלטינית כוללים את "גטיקה" של יורדנס, שכולל בין היתר תיעוד של האלים שהגותים סגדו להם, את "מקור שבט הלומברדים" של פאולוס הדיאקון, המתאר את מיתוס מקור הלומברדים, עם גרמאני ששלט בשטחים באיטליה המודרנית, את "תולדות הכנסייה של השפה האנגלית" של בדה ונרביליס, שהתעניין בהמרה של האנגלים ובמנהגים הקודמים שלהם, ואת "מעשי הבישופים של כנסיית המבורג" של אדם מברמן, שהרחיב מאוד על השוודים של זמנו, שהיו פגאניים.

המקורות החשובים ביותר על המיתולוגיה הגרמאנית הם המקורות הכתובים בנורדית עתיקה, בייחוד האדה הפואטית והאדה הפרוזאית, שנכתבו באיסלנד אחרי שכל העמים הגרמאניים הומרו לנצרות. האדה הפואטית היא לקט מהמאה ה-13 של קטעי שירה מוקדמים יותר שנכתבו כאשר איסלנד עוד לא התנצרה, והאדה הפרוזאית נכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון האיסלנדי סנורי סטורלוסון. הסאגות האיסלנדיות המאוחרות יותר גם כן שופכות מעט אור על המיתולוגיה הנורדית. ישנם גם מקורות מועטים על מיתולוגיה גרמאנית הכתובים בשפת הדיבור המקומית מעבר למקורות הנורדים. מקורות אלה כוללים את לחשי מרזבורג הכתוב בגרמנית עתיקה ואת שירת הניבלונגים הכתובה בגרמנית תיכונה, וכן מספר קטעים ספרותיים אנגלו-סקסוניים, החשוב מביניהם ביאוולף.

חוקרים גם משתמשים בכתובות באבני רונות, ממצאים ארכאולוגיים שונים, ושמות מקומות כמקורות על מיתולוגיה גרמאנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיתולוגיה גרמאנית** בוויקישיתוף
* מיתולוגיה גרמאנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אליזבת אשמאן רו, Germanic Religion: An Overview, Encyclopedia.com, ‏2005 (באנגלית)
2. ↑  Lindow, John. מבוא, **Norse mythology : a guide to the Gods, heroes, rituals, and beliefs**, Oxford: Oxford University Press, 2002, ©2001, ISBN 978-0-19-803499-5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555860805171
* LNB: 000050499
* NDL: 00598576
* NKC: ph114628

 |
**רוברט הילבורן פולס** (באנגלית: **Robert Hilborn Falls** 29 באפריל 1924 - 6 בנובמבר 2009) היה אדמירל קנדי אשר שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות הקנדיים בין השנים 1977–1980 וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 1980–1983.

ביוגרפיה
--------

פולס נולד בוולנד שבאונטריו ב-29 באפריל 1924. ב-1942 הוא התגייס לחיל האוויר המלכותי הקנדי, עבר הכשרה כטייס קרבי והשתתף במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה עבר לצי המלכותי הקנדי, ושימש כמפקד הסיירות HMCS Chaudière ו-HMCS Bonaventure, ולבסוף הועבר לפקד המשט האטלנטי של הצי הקנדי. ב-1974 מונה לסגן ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וב-1977 החליף את ז'אק דקסטרז בתפקיד ראש מטה ההגנה. ב-1980 הוא עזב את התפקיד ומונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. בנובמבר 1983 הוא פרש מהצבא.

לאחר פרישתו, הפך פולס לנשיא המרכז הקנדי לבקרת ופירוק נשק. הוא נפטר באוטווה ב-6 בנובמבר 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברט הילבורן פולס באתר האנציקלופדיה הקנדית

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוברט הילבורן פולס"**.
**גונזלו פוג'סרבר רומה** (בספרדית: **Gonzalo Puigcerver Romá**; 14 במרץ 1924 - 20 בפברואר 2012) היה גנרל בחיל האוויר הספרדי אשר כיהן כראש מטה ההגנה בין השנים 1986–1990.

ביוגרפיה
--------

רומה נולד באליקנטה ב-14 במרץ 1924. במהלך מלחמת האזרחים בספרד, התפנתה משפחתו לפלמה דה מיורקה, ורומה למד בבית ספר תיכון בעיר. ב-1945 הוא התגייס לחיל האוויר הספרדי ולמד באקדמיה הצבאית האווירית. ב-1949 הוא סיים את לימודיו והחל לשרת כלוטננט. ב-1953 הוא עבר הסמכה כטייס קרבי. ב-1957 הוא מונה למפקד טייסת, וב-1969 מונה למפקד כנף קרב. ב-1976 הוא מונה לראש אגף הכוננות והבקרה של חיל האוויר. ב-1979 הוא הועבר לשמש כראש אגף המבצעים. ב-1982 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ב-1984 הוא מונה למפקד הפיקוד האווירי של האיים הקנריים. ב-1985 הוא מונה לשלישו הצבאי של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד. ב-31 באוקטובר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-18 במאי 1990 הוא סיים את תפקידו ועזב את הצבא. הוא נפטר במדריד ב-20 בפברואר 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

* גונזלו פוג'סרבר רומה באתר המוזיאון האווירי הספרדי
* גונזלו פוג'סרבר רומה בארכיון חיל האוויר הספרדי
לוטננט גנרל **אוסקר וולברטון גריסוולד** (באנגלית: **Oscar Woolverton Griswold**;‏ 22 באוקטובר 1886 - ‏ 28 בספטמבר 1959) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

גריסוולד נולד ב-22 באוקטובר 1886 בעמק רובי שבמדינת נבדה, ארצות הברית. בין 1905–1906 הוא למד באוניברסיטת נבדה, לפני שנרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הוא סיים את הלימודים ב-1910, והתגייס כלוטננט משנה לצבא ארצות הברית. בין 1914–1917 הוא הוצב בסין, לפני שנשלח לחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הוא שרת בדיוויזיה ה-84 של חיל המשלוח האמריקאי, ובין היתר השתתף במתקפת מז-ארגון. בין עד 1921 עד 1935 הוא למד במכללות צבאיות שונת ומילא תפקידי מנהל ומטה. ב-1 במרץ 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, וב-1 ביולי 1936 הוא הוצב כנספח במטה הכללי של חיל הרגלים. ב-1 ביולי 1939 הוא הועלה לדרגת קולונל, וב-18 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-29. ב-1 באוקטובר 1940 הוא הועלה לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד), ומונה לסגן מפקד הדיוויזיה ה-4. במרץ 1941, הוא הוצב במחנה קרופט בדרום קרוליינה. ב-5 באוגוסט 1941 הוא הועלה לדרגה זמנית של מייג'ור גנרל (שני כוכבים), ב-18 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-7 באוקטובר מונה למפקד הקורפוס ה-4.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941 היה גריסוולד מפקד הקורפוס ה-4. הקורפוס לא השתתף בקרבות. באפריל 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-14 ונשלח עמו לזירה הפסיפית. הוא הוביל אותו במהלך המערכה באיי שלמה ובקרבות על האי ניו ג'ורג'יה. ב-15 בדצמבר של אותה שנה נשלח הקורפוס שלו למערכה בבוגנוויל והחליף שם את קורפוס הנחתים ה-1 של רוי גייגר. הקורפוס שלו התבסס בראש החוף של בעלות הברית באי בוגנוויל. ב-1 במרץ 1944 גריסוולד הועלה לדרגת בריגדיר גנרל. בין ה-9 ל-17 במרץ 1944 פתחו היפנים במתקפת-נגד רחבת ממדים כנגד ראש החוף. הקורפוס של גריסוולד הגן עליו בחירוף נפש, תוך הסבת אבדות רבות ליפנים, שנסוגו לאחר הקרב לצפון ולדרום האי. באפריל החלו האמריקאים להרחיב בהדרגה את ראש הגשר. לאחר מכן נשלח להילחם במערכה בפיליפינים כחלק מהארמייה השישית של וולטר קרוגר. ב-14 באפריל 1945 הוא הועלה לדרגה זמנית של לוטננט גנרל (שלושה כוכבים), והיה מועמד לקבל את הפיקוד על הארמייה העשירית בעקבות מותו של סיימון בוליבר באקנר הבן. בסופו של דבר נבחר במקומו ג'וזף סטילוול.

### לאחר המלחמה

ב-5 בנובמבר 1945 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-30 במאי 1946 הועבר לפקד על הקורפוס ה-4. ב-11 ביוני של אותה שנה מונה למפקד הארמייה השביעית, וב-1 בדצמבר הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-15 במרץ 1947 הועבר לפקד על הארמייה השלישית. באוקטובר של אותה שנה פרש מהצבא, בדרגה קבועה של לוטננט גנרל. הוא נפטר ב-28 בספטמבר 1959 בגיל 72.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסקר גריסוולד** בוויקישיתוף
* אוסקר גריסוולד באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* אוסקר גריסוולד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2007044067
* NARA: 10612659
* SNAC: w6sz4b6z
* VIAF: 78554564
* WorldCat: lccn-no2007044067

 |
נחתים אמריקאים מתאמנים עם כידוני OKC-3S מחוברים לרובי M16 שלהם.
**כידון סכין** הוא סכין אשר יכול לשמש גם ככידון רובה, סכין קרב, או סכין שימוש ככלי חיתוך ודחיפה או נשק. 

מאפיינים

כידון הסכין הפך לצורת הכידון הכמעט אוניברסלית במאה ה-20 בשל הרבגוניות והיעילות שלו. כידוני ספייק (יתד או מסמר) הוכחו חסרי תועלת כשהם מופרדים מהרובה ולא יעילים בלוחמת חפירות, ולמרות שהם ורסטיליים, כידוני החרב הוכיחו את עצמם כנשק בלתי מעשי בלוחמת תעלות בגלל אורכם הכולל. כידון הסכין הראשון שראה שירות נרחב היה להב 25.4 ס"מ Seitengewehr 1871/84, שהפך לכידון הרגלים הגרמני הסטנדרטי ב-1884. הנגזרת שלו, Gewehr 98, המשיך בכסכין לחימהשימוש עד 1945 בשירות הצבא הגרמני.

כסכין לחימה

כידוני הסכינים הם בעצם סכיני לחימה או סכיני שימוש לחיילים עם זיז ו/או טבעת לוע להצמדה לקנה של כלי נשק כגון רובה סער, תת-מקלע או רובה ירי קרבי. כמעט כל הכידונים כיום הם כידוני סכינים המיועדים לשימוש בלחימה פנים אל פנים וגם כסכיני שימוש אישיים. לחלקם יש קצוות אחוריים משוננים כדי לשפר את יעילות החיתוך שלו וכדי להיות ניתנים לשימוש כחותכי חוט (בשימוש בשילוב עם אביזרים על הנדן).

נתונים פיזיים

 כידון סכין M9
לכידוני סכין מודרניים יש להבים ברוחב של 15.24 ס"מ עד 20.3 ס"מ ומ-1.905 ס"מ עד3.81 ס"מ רוחב להבים ולעתים קרובות הם מחורצים לאורך. הם עברו חישול לעמידות, כדי לא להתכופף או להישבר בעת פיתול; זו הייתה לעתים קרובות הבעיה עם כידוני קוצים ארוכים ודקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* כידונים עולמיים
* דיאגרמות טרמינולוגיה של כידון