**נעמי אלסקובסקי-לנדא** (1921–2013) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית ומורה למחול ישראלית. אלסקובסקי החלה את הקריירה שלה בשנות הארבעים כסולנית בלהקה של גרטרוד קראוס, ובמשך יותר מ-40 שנה הופיעה בישראל ומחוצה לה, הן בלהקות שונות והן באופן עצמאי. בין תלמידיה וחברי להקתה נמנים רות זיו איל, ינון נאמן, יונתן כרמון, ועוד. בין היתר, שיתפה אלסקובסקי פעולה עם הבלט הישראלי, להקת בת שבע, להקת המחול הקיבוצית ועוד.

קורות חיים
----------

נעמי אלסקובסקי נולדה בשנת 1921 בבאקו. הוריה, לידיה ואברהם אלסקובסקי היגרו לאזרבייג'ן מאודסה. בילדותה נסעה אלסקובסקי עם משפחתה לטהרן, ושם החלה ללמוד מחול עם מורה רוסיה מאסכולת הבלט הקלאסי. בשנת 1937 עלתה משפחתה של אלסקובסקי לישראל והשתקעה בחיפה. בשלהי שנות השלושים החלה אלסקובסקי את לימודיה את גרטרוד קראוס, לאחר שצפייה במופעה של קראוס עוררה באלסקובסקי רושם רב. בין השנים 1941–1943 הופיעה אלסקובסקי עם להקתה של קראוס בתוכניות "מחול ונגינה", שיצרה קראוס בשיתוף עם התזמורת הארצישראלית ומנהלה מרק לברי. בהופעות אלה רקדה אלסקבובסקי כסולנית, בניגוד להופעות להקתה של קראוס עד אז, בהן גרטורד קראוס לקחה על עצמה את המחולות היחידניים.

בשנת 1944 הופיעה אלסקובסקי לראשונה ברסיטל עצמאי בקולנוע מוגרבי בתל אביב בשנות הארבעים הופיעה אלסקובסקי מספר פעמים ברסיטלים ברחבי הארץ, שהתקיימו בין היתר באולם ההסתדרות בירושלים, ותיאטרון אהל. בשנת 1941, עם הקמת האופרה הארצישראלית העממית החלה להקתה של קראוס לשתף עמה פעולה. במופעים אלה הופיעה אלסקובסקי כחברה בהרכב הלהקה הקבוע וכסולנית.

בשנת 1947 התפרקה האופרה הישראלית, ואלסקובסקי הוזמנה להופיע בפסטיבל הנוער הדמוקרטי בפראג יחד עם קבוצת רקדנים ישראלים. הקבוצה כללה שמונה זוגות רקדנים, ובין משתתפיה נמנו מירל'ה שרון, ורדה גולדמן ויערה גורן. באותה משלחת פגשה אלסקובסקי פגשה את זאב לנדא, ונישאה לו. הופעותיה באירוע זכו להצלחה, והיא הוזמנה בעקבותיהן להופעות נוספות בצ'כוסלובקיה, וכן בפולין רומניה, בולגריה, הונגריה, אוסטריה, וברית המועצות. כמו כן יצאה אלסקובסקי ללמוד בפריז אצל אמנים שונים, ובעיקר אצל הפנטומימאי ז'אן-לואי בארו. בתחילת מלחמת העצמאות רצתה אלסקובסקי לחזור לישראל אך גורמים שונים עיכבו בעדה, והיא המשיכה להופיע, תוך יצירת הריקוד "החייל העברי הקדום" שהוקדש לחיילי ההגנה. ריקודיה זכו לשבחים בעיתונים הצ'כוסלובקיים. כדי לאפיין את סגנונה אמרה אלסקובסקי:

> 
> הריקוד העברי לעולם לא יהיה רק אכזוטיקה... עלינו לחפש אלמנטים מזרחיים במאלודיקה ובריקוד ולהעבירם דרך פריזמה של תרבות אירופה. כך תיווצר המזיגה בין שני העולמות.
> 
> 
> 
> — יגאל מ. הרקדנית נעמי אליסקובסקי, דבר, 27 במאי 1949
> 

במאי 1949 חזרה אלסקובסקי לישראל, והופיעה ברסיטל בחיפה, בתוכנית לחיילים לרגל יום העצמאות הראשון ובתיאטרון אהל. בשנת 1950 לקחה אלסקובסקי חלק בתיאטרון המחול הישראלי אותו ייסדה קראוס. במסגרת הלהקה עלו שתי תוכניות וכן נוצר שיתוף פעולה עם הרקדן האמריקאי טלי ביאטי. ברם, הלהקה נסגרה ב-1951 עקב קשיי מימון. באותה שנה הקימה אלסקובסקי סטודיו למחול, ושנה לאחר מכן תלמידיו הופיעו באולם אהל וכן זכו בפרסים. בשנת 1953 יצאה אלסקובסקי לתקופת לימודים בארצות הברית. שם, למדה אלסקובסקי אצל חוזה לימון, סופי מאסלו, ג'יין דאדלי ודונלד מקייל. אלסקבוסקי בחרה ללמוד אצל לימון בשל קרבות לתפיסתה כרקדנית מחול ההבעה, וטענה כי ״בניו־יורק הגישה שלי לתנועה התרחבה״ בתקופה זו הופיעה אלסקובסקי מספר פעמים, וכן הרצתה בנושאי מחול ישראלי ותימני. בשנת 1954 חזרה אלסקובסקי לישראל.

מיד עם חזרתה הקימה אלסקובסקי להקה משלה, ושמה "הלהקה הקאמרית למחול". בלהקה השתתפו, בנוסף לאלסקובסקי, הרקדנים יהודית בן-אמוץ, שמעון לוי, ויונתן כרמון, ומופעה הראשון התקיים ב-27 באוקטובר 1955 בתל אביב. תוכניתה הראשונה של הלהקה זכתה להצלחה, והיא בוצעה בישראל כ-70 פעמים. עם זאת, לאחר שנה שמעון לוי עזב את הארץ ויונתן כרמון הקים להקה משלו, ואלסקובסקי הצטרכה להקים את הלהקה מחדש. בשנת 1957 השתתפו בלהקתה אריה כלב, אברהם דוד, רות זינגר ואהובה ענברי.

ב-1958 הקימה אלסקובסקי את להקת "בימת מחול" יחד עם רינה גלוק ורינה שחם. ברם, הלהקה הייתה חסרה תמיכה ממסדית, וסבלה ממתחים פנימיים בין הרקדניות. הלהקה נסגרה ב-1962, עם מעבר מרבית רקדניה ללהקת התיאטרון הלירי של אנה סוקולוב, שקמה באותה שנה. במסגרת הלהקה התגלו רקדנים צעירים רבים, בהם רנה שינפלד, סמי מולכו, זאבה כהן, עליזה טרי, שייקה אופיר, ועוד, והיא העלתה בימי קיומה כשלושים הופעות ברחבי הארץ. בין המופעים אותם העלתה הלהקה נכללו עיבודים לכוריאוגרפיות "פואמה של התעלות" ו-"אלכסנדרה החשמונאית" לאנה סוקולוב

בשנת 1963, לאחר לידה והפסקה של כשלוש שנים, ערכה אלסקובסקי הופעה עם להקה חדשה אותה הקימה. בין היתר, הופיעה הלהקה בערב מחול בפר עין הוד. באותה שנה החלה אלסקובסקי לעבוד על עיבוד כוריאוגרפי למחזה בית ברנרדה אלבה. הבלט הועלה בשנת 1965 בהשתתפות שבע רקדניות. באותה תקופה החלה אלסקובסקי להתפרנס מהוראה, כאשר בסטודיו אותו הקימה למדו עשרות תלמידים. בשנת 1966 הוזמנה מאלסקובסקי עבודה כוריאוגרפית לפי המחזמר צור וירושלים למתתיהו שוהם. המחזה עלה בשנת 1968 בפסטיבל עין גב ופסטיבל ישראל.

בשנת 1969 התפרקה להקתה של אלסקובסקי, לטענתה בעקבות הצעות יותר אטרקטיביות לרקדנים מצד הלהקות בת-שבע ובת דור. בעקבות זאת, יצאה אלסקובסקי לשהות של שבע שנים בבלגיה, יחד עם בעלה, שעבד באותה תקופה עבור אל על. שם, לימדה אלסקובסקי בבית ספר מודרה בהנהלת מוריס בז'אר, וכן בבית הספר המלכותי לבלט באנטוורפן, ובבית הספר של הבלט המלכותי הפלמי. בבית הספר של הבלט המלכותי יצרה אלסקובסקי כוריאגורפיה לתלמידיה, עמה התלמידים הופיעו ברחבי המדינה אלסקובסקי השתתפה ככוריאוגרפית בטקס לציון 25 שנה להכתרת בודואן, מלך הבלגים, ואף הייתה האמנית הזרה היחידה שהתתפה בתכנון האירוע. כמו כן ארגנה את הכוריאוגפיה עבור אירוע לזכר הצייר פטר פאול רובנס, והשתתפה בשנת 1976 כוריאוגרפית בהצגה 'פר גינט' של התיאטרון הלאומי הבלגי. עם סיום העבודה על ההצגה שבה אלסקובסקי לישראל.

עם שובה יצרה אלסקובסקי כוריאוגרפיות עבור הבלט הישראלי ועבור המופע "הילכי רוח" של להקת המחול הקיבוצית. בשנות השמונים המוקדמות המשיכה אלסקובסקי לעבוד עם הבלט הישראלי, וכן יצרה עבור להקת בת שבע את העבודות "כאבן המתגלגלת" (1981) ו-"אשמורת שלישית – ירושלים של לפנות בוקר" (1983). בשנת 1988 יצרה אלסקובסקי שחזורים ליצירות של גרטרוד קראוס, עבור ערב מחווה לאמנית במסגרת פסטיבל ישראל. בערב השתתפו להקת המחול הקיבוצית, להקת בת שבע, ולהקת קול ודממה, ובוצעו היצירות "אלגרו ברברה", "קרוסלה" ו-"חלום שוברט". שחזור המחול "קרוסל" עלה גם בשנת 1994 בפסטיבל מחול כרמיאל.

בשנת 2002 הוענקה לאלסקובסקי תעודת הוקרה על פעילותה במסגרת פרסי שר התרבות ליוצרים ומבצעים בתחום המחול. ב-18 במרץ 2013 נפטרה אלסקובסקי, ונקברה בבית העלמין בגבעת השלושה.

גלריה
-----

התמונות צולמו בידי אלפונס הימלרייך, ונשמרו בארכיון רות זיו איל שהופקד בספרייה הלאומית.

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נעמי אלסקובסקי** בוויקישיתוף
* ארכיון **נעמי אלסקובסקי**, בספרייה הלאומית
* ע. ז. ריקודיה של נעמי אלסקובסקי, דבר, 1 בנובמבר 1946
* יעקב הכהן, ירושלים של נעמי, מעריב, 10 בינואר 1983
* נעמי אלסקובסקי, ארכיון בת שבע
* 75. פאנל על נעמי אלסקובסקי (Naomi Aleskovsky), סרטון בערוץ "שיחות על המחול בישראל", באתר יוטיוב, 14.11.2020
* יוסי גרבר, בשיחה עם נעמי אלסקובסקי, **שנתון מחול בישראל**, האגודה למחול בישראל, 1978, עמ' 16-18
* לא תנ"ך ולא ג'יפ (עמ' 14), באתר העולם הזה, ‏18.01.1951
* חיפוש נעמי אלסקובסקי בעיתונות יהודית היסטורית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ruth Ziv-Ayal, Jewish Women's Archive, ‏23/06/2021 (באנגלית)
2. 1 2 3 4 5  נעמי אלסקובסקי, ארכיון בת שבע
3. ↑  תצלומים - נעמי אלסקובסקי והוריה, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  יוסי גרבר, בשיחה עם נעמי אלסקובסקי, **שנתון מחול בישראל**, האגודה למחול בישראל, 1978, עמ' 16-18
5. ↑  גרשון ק' גרשוני, ריקודי נעמי אליסקובסקי, עיתונות מקומית - עד שנות ה-80, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית  
תצלומים - נעמי אלסקובסקי בנעוריה בטהרן, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
6. ↑  קבוצת הרקדניות של גרטרוד קראוס ב"נשף מחול ונגינה", אמר, 23 בספטמבר 1941
7. ↑  רות אשל, שער 1 - מחול ביישוב: הלהט למקוריות (1882-1948), **מחול פורש כנפיים : יצירה ישראלית לבמה 1920–2000**, תל אביב: יומני מחול - הוצאה לאור, 2016, עמ' 61
8. ↑  רקודי נעמי אליסקובסקי, משמר, 25 במאי 1944
9. ↑  כרזה - הופעה של נעמי אלסקובסקי, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
10. ↑  כרזה - רסיטל של נעמי אלסקובסקי, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
11. ↑  כרזה - רסיטל לריקוד, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
12. ↑  גיורא מנור, **חיי המחול של גרטרוד קראוס**, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1978, עמ' 73 - 75
13. ↑  רות אשל, שער 1 - מחול ביישוב: הלהט למקוריות (1882-1948), **מחול פורש כנפיים : יצירה ישראלית לבמה 1920–2000**, תל אביב: יומני מחול - הוצאה לאור, 2016, עמ' 62 - 63
14. ↑  עיתונות מקומית - עד שנות ה-80, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
15. ↑  יצאה המשלחת לכנוס בפראג, הארץ, 18 ביולי 1947
16. ↑  רות אשל, שער 1 - מחול ביישוב: הלהט למקוריות (1882-1948), **מחול פורש כנפיים : יצירה ישראלית לבמה 1920–2000**, תל אביב: יומני מחול - הוצאה לאור, 2016, עמ' 67
17. ↑  כרזה - הופעה בצ'כוסלובקיה, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
18. ↑  כרזה - הופעה בפולין, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
19. ↑  כרזה - הופעה בבודפשט, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
20. ↑  כרזה - הופעה באוסטריה, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
21. ↑  כרזה - הופעה בברית המועצות, 1947, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
22. ↑  לקראת ההופעה של נעמי אלסקובסקי, דבר, 16 ביוני 1949
23. ↑  יגאל מ. הרקדנית נעמי אליסקובסקי, דבר, 27 במאי 1949
24. ↑  חיפה, על המשמר, 25 במאי 1949
25. ↑  חגיגה לחיילים בחיפה לכבוד יום העצמאות, קול העם, 6 במאי 1949
26. ↑  שולמית רוט, רסיטל למחול של נ. אלסקובסקי, הארץ, 24 ביוני 1949
27. ↑  "תיאטרון בלט ישראלי" ייפתח בסוף החודש, על המשמר, 16 באפריל 1951
28. ↑  רות אשל, שער 2 - פגישה עם עולם שהשתנה (1948-1964), **מחול פורש כנפיים : יצירה ישראלית לבמה 1920–2000**, תל אביב: יומני מחול - הוצאה לאור, 2016, עמ' 89-90
29. ↑  עלון - אודות נעמי אלסקובסקי, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
30. ↑  כרזה - הופעת תלמידי הסטודיו למחול, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
31. ↑  רות אשל, שער 2 - פגישה עם עולם שהשתנה (1948-1964), **מחול פורש כנפיים : יצירה ישראלית לבמה 1920–2000**, תל אביב: יומני מחול - הוצאה לאור, 2016, עמ' 107-108
32. ↑  להקה קאמרית למחול, זמנים, 12 בנובמבר 1954
33. ↑  הערב - הופעת בכורה של "הלהקה הקאמרית למחול", דבר, 27 באוקטובר 1955
34. ↑  מוכרחים לרקוד, דבר, 31 במאי 1957
35. ↑  "בימת מחול", הארץ, 20 בפברואר 1959
36. ↑  אורי קיסרי, העין מפגרת אחרי האוזן, הארץ, 27 באוקטובר 1961
37. ↑  תצלומים - תחילת הדרך, ארכיון רנה שינפלד, הספרייה הלאומית
38. ↑  רות אשל, שער 2 - פגישה עם עולם שהשתנה (1948-1964), **מחול פורש כנפיים : יצירה ישראלית לבמה 1920–2000**, תל אביב: יומני מחול - הוצאה לאור, 2016, עמ' 111
39. ↑  הניה רוטנברג, מאה שנה להולדתה של אנה סוקולוב – הפרק הישראלי, **מחול עכשיו** 17
40. ↑  כתבה - נעמי אלסקובסקי, לאה ברגשטיין - ארכיון קיבוץ רמת יוחנן, הספרייה הלאומית
41. ↑  ס. גלברט, הקולקטיב של נעמי אלסקובסקי, על המשמר, 17 בפברואר 1963
42. ↑  יהודית אורנשטיין, ערב מחול בחגיגות עין-הוד, הארץ, 12 ביולי 1963
43. ↑  עיתונות מקומית - עד שנות ה-2000, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
44. ↑  אוליה זילברמן, צור וירושלים - בעין גב, מעריב, 5 במאי 1968
45. ↑  תכניה לפסטיבל עין-גב ה-25, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
46. ↑  תכניה למופע 'צור וירושלים', ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
47. 1 2  שרית פוקס, בצעדי מחול לבאלט הפלמי ובחזרה לישראל, מעריב, 3 בפברואר 1978
48. ↑  תכנייה, ארכיון בת שבע
49. ↑  תכניה להצגה 'פר גינט', ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
50. ↑  מפעל המנויים של הבלט הישראלי, מעריב, 6 בנובמבר 1978  
ארבע כוריאוגרפיות להקת הבלט הישראלי (בבית הבימה בתל אביב), עיתונות מקומית - עד שנות ה-80, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית  
רשת קונצרטים - הבלט הישראלי, אוסף כרזות, הספרייה הלאומית
51. ↑  דורה סודין, עם להקת המחול הקיבוצית, מעריב, 20 במרץ 1979
52. ↑  רות אשל, הבלט הקלאסי בן חורג במחול הישראלי, **מחול עכשיו** 2
53. ↑  תצלומים - 'כאבן המתגלגלת' - להקת בת שבע, ארכיון ג'רי מליץ, הספרייה הלאומית
54. ↑  יעקב הכהן, ירושלים של נעמי, מעריב, 10 בינואר 1983
55. ↑  מחווה לגרטרוד קראוס, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
56. ↑  יעל אפרתי, מתרכזים בעבודה פנימית, הארץ, 6 ביולי 1994
57. ↑  הוכרזו הזוכים בפרסי שר התרבות ליוצרים ומבצעים בתחום המחול, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
58. ↑  הקבר של נעמי אלסקובסקי לנדא בבית עלמין גבעת השלושה, באתר BillionGraves

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009349539105171
* VIAF: 7161149691534941805
* WorldCat (עם VIAF): 7161149691534941805

 |