recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בחישוב מס הכנסה, **ניכוי** הוא הטבת מס הניתנת באמצעות הפחתת סכום הניכוי מההכנסה החייבת, ובכך מקטינה את סכום המס המחושב. 

לצד שיטה זו ניתנות הטבות מס גם באמצעות זיכוי, שהוא סכום המופחת מהמס שחושב. הניכויים והזיכויים מקטינים את סכום המס, אך הם נבדלים במידת השפעתם על המס אצל בעלי הכנסות גבוהות לעומת בעלי הכנסות נמוכות. גובהם של זיכויים רבים אינו תלוי בגובה ההכנסה, אלא במאפיינים אישיים של הנישום. כך, למשל, יינתנו שתי נקודות זיכוי לתושב ישראל גם אם משכורתו גבוהה וגם אם משכורתו נמוכה. משמעות האחידות היא שהשפעתו היחסית של הזיכוי גבוהה יותר ככל שהמשכורת נמוכה יותר. הניכויים נעשים מההכנסה ברוטו לפני חישוב המס, ולכן השפעתם גדלה ככל שגדלה ההכנסה. החיסכון במס שמושג בעקבות ניכוי נמצא ביחס ישר לגובה אחוז המס השולי של הנישום. כך, למשל, ניכוי של 100 ש"ח יקטין ב-45 ש"ח את המס של עובד שהאחוז השולי שלו 45%, אך יקטין ב-14 ש"ח בלבד את המס של עובד שהאחוז השולי שלו הוא 14%. הבדל זה הוביל להמלצתה של "ועדת בן-שחר" להמיר את שיטת הניכויים בשיטת הזיכויים.

הניכוי העיקרי הוא זה הניתן בהתאם לסעיף 47 לפקודת מס הכנסה בגין חיסכון בקופת גמל לעצמאים.

ניכוי נוסף, בהתאם לסעיף 47א לפקודה, ניתן לפנסיונר בפנסיה מוקדמת, בגובה 52% מדמי ביטוח לאומי שבהם הוא חייב.
**מרחב אולטרה-מטרי** הוא מרחב שמוגדרת עליו מטריקה המקיימת את האקסיומה {\displaystyle \ d(x,y)\leq \max\{d(x,z),d(z,y)\}} (פונקציה כזו נקראת **אולטרה-מטריקה**). מטריקה היא אולטרה-מטריקה אם ורק אם כל משולש בה הוא שווה-שוקיים. הדוגמה המרכזית של מרחבים כאלה מתקבלת מהערכות לא ארכימדיות של שדות. אכן, כל מרחב אולטרה-מטרי ניתן לשיכון איזומטרי בשדה עם הערכה.

במרחב אולטרה-מטרי כל נקודה בכדור היא מרכז של הכדור. כל כדור הוא פתוח וסגור. אם שני כדורים אינם זרים, אז אחד מהם מוכל בשני. קבוצת המרחקים בהשלמה של מרחב אולטרה-מטרי שווה לקבוצת המרחקים במרחב המקורי (זאת בניגוד לסתם מרחב מטרי, שבו נוצרים בהשלמה בדרך כלל מרחקים חדשים).

מרחב טופולוגי שהטופולוגיה שלו מושרית על ידי אולטרה-מטריקה הוא **מרחב אולטרה-מטריזבילי**. מרחב טופולוגי הוא **לא ארכימדי** אם הוא האוסדורף ויש לו בסיס שבו כל שתי קבוצות שאינן מוכלות זו בזו הן זרות. מרחב הוא אולטרה-מטריזבילי אם ורק אם הוא מטריזבילי ולא ארכימדי. כל מכפלה בת-מניה של מרחבים אולטרה-מטריזביליים היא אולטרה-מטריזבילית.

קבוצת הכדורים מהווה בסיס של המרחב, ומכיוון שהכדורים במרחב אולטרה-מטרי הם פתוחים-וסגורים, המרחב בלתי קשיר לחלוטין (מאידך, מרחב מטרי שלם ובלתי קשיר לחלוטין אינו בהכרח אולטרה-מטריזבילי). מרחב טופולוגי הוא אולטרה-מטריזבילי וספרבילי אם ורק אם הוא האוסדורף, מקיים את תכונת המניה השנייה ויש לו בסיס של קבוצות פתוחות-וסגורות.

מרחב אולטרה-מטרי קומפקטי הוא שלם וספרבילי. כל חלוקה של מרחב כזה לקבוצות פתוחות-וסגורות מוכרחה להיות סופית. מרחב אולטרה-מטרי קומפקטי מקומית הוא איחוד של כדורים קומפקטיים. מרחב אולטרה-מטרי הוא ספרבילי אם ורק אם קבוצת הכדורים שלו בת מניה.

דוגמאות
-------

* שדה המספרים ה-p-אדיים הוא אולטרה-מטרי.
* בגרף לא מכוון עם משקלות חיוביים, משקל המסלול המיני-מקס (המסלול בעל משקל קשת מקסימלי הקטן ביותר) מגדיר אולטרה-מטריקה.

### שלמות ספירית

מרחב מטרי הוא שלם אם החיתוך של סדרה מקוננת של כדורים שרדיוסם שואף לאפס אינו ריק. מרחב מטרי נקרא **שלם-ספירית** אם החיתוך של כל סדרה מקוננת של כדורים אינו ריק. כל מרחב שלם-ספירית הוא שלם. ההפך נכון אם 0 היא נקודת ההצטברות היחידה של ערכי המטריקה. מרחב אולטרה-מטרי קומפקטי הוא שלם-ספירית. 

אחת התכונות החשובות ביותר של מרחבים מטריים שלמים היא משפט הכיווצים של בנך: לכל **פונקציה דוחסת** (כזו המקיימת {\displaystyle \ d(f(x),f(y))<c\cdot d(x,y)} לכל {\displaystyle \ x\neq y}, כאשר {\displaystyle c<1}) יש נקודת שבת יחידה. בדומה לזה, במרחב שלם-ספירית, אפילו לכל **פונקציה מכווצת** (כזו המקיימת {\displaystyle \ d(f(x),f(y))<d(x,y)} לכל {\displaystyle \ x\neq y}) יש נקודת שבת יחידה.

לקריאה נוספת
------------

* *Summary on non-Archimedean valued fields*, Angel Barria Comicheo and Khodr Shamseddine, Contemporary Mathematics 704, (2018). .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרחב אולטרה-מטרי** בוויקישיתוף
* מרחב אולטרה-מטרי, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  W. H. Schikhof, Isometrical embeddings of ultrametric spaces into non-Archimedean valued fields, Nederl. Akad. Wetensch. Indag. Math. 46 (1984), no. 1, 51–53. MR748978
אבולוט של אליפסה הוא אסטרואידה מתוחה בציר המשני של האליפסה
בגאומטריה דיפרנציאלית, בהינתן עקומה במישור {\displaystyle \gamma :[0,L]\to \mathbb {R} ^{2}} בפרמטריזציה טבעית, **אֵבוֹלוּט** (באנגלית: **Evolute**; בעברית: **לָפוּף**) מוגדר כמקום הגאומטרי של כל מרכזי העקמומיות שלה.

נוסחת האבולוט היא:

{\displaystyle {\vec {E}}(s)={\vec {\gamma }}(s)+R(s){\vec {n}}(s)={\vec {\gamma }}(s)+{\frac {1}{k(s)}}{\vec {n}}(s)}
כאשר

* k היא העקמומיות של העקומה {\displaystyle \gamma } (המתקבלת לפי משוואות פרנה מתוך {\displaystyle \ {\frac {d{\vec {v}}}{ds}}={\vec {v}}'(s)=k(s){\vec {n}}(s)}, או בנוסחה מפורשת {\displaystyle \ k(s)=\langle {\vec {\gamma }}''(s),{\vec {n}}(s)\rangle })
* {\displaystyle \ R(s)={\frac {1}{k(s)}}} הוא רדיוס העקמומיות
* {\displaystyle {\vec {n}}(s)} הוא וקטור יחידה הניצב לווקטור המשיק לעקומה {\displaystyle {\vec {v}}(s)={\vec {\gamma }}'(s)} ויוצר עמו בסיס אורתונורמלי בעל אוריינטציה חיובית.

אנליטית, ניתן לתאר את האבולוט כתמונה הסינגולרית של ההעתקה

{\displaystyle \ (\tau ,s)\longmapsto {\vec {F}}(\tau ,s)={\vec {\gamma }}(s)+\tau {\vec {n}}(s)}.
במקום זה, המתקבל עבור {\displaystyle \ \tau =1/k(s)}, הנורמלים בנקודות קרובות איניפיניטסימלית נחתכים ולכן {\displaystyle \ (\tau ,s)} לא מהווים מערכת קואורדינטות מוגדרת היטב. מכאן נובע שהאבולוט הוא מעטפת של כל הנורמלים לעקומה.[דרושה הבהרה]

משפט שימושי לחישוב אורך של קשת (רגולרית ובלי קודקודים, כלומר: {\displaystyle \ k(s),k'(s)\neq 0}) על האבולוט טוען שאורך הקשת שווה להפרש רדיוסי העקמומיות בנקודות הקצה:

{\displaystyle \ \int \_{s\_{1}}^{s\_{2}}|E'(s)|ds=\int \_{s\_{1}}^{s\_{2}}\left|\left({\frac {d}{ds}}R'(s)\right){\vec {n}}(s)\right|ds=\int \_{s\_{1}}^{s\_{2}}|R'(s)|ds=\left|\int \_{s\_{1}}^{s\_{2}}R'(s)ds\right|=\left|R(s\_{2})-R(s\_{1})\right|}
כאשר המעבר הלפני האחרון נעשה מאחר ש-R היא פונקציה מונוטונית (עולה או יורדת) של s בקשת רגולרית, ו-

{\displaystyle \ {\vec {E}}'(s)=\gamma '(s)+R'(s){\vec {n}}(s)+R(s){\vec {n}}'(s)={\vec {v}}(s)+R'(s){\vec {n}}(s)-R(s)k(s){\vec {v}}(s)=R'(s){\vec {n}}(s)}
לפי משוואות פרנה.

הדיון הראשון באבולוט נמצא בכרך ה-V של הספר "חרוטים" ("Conics") מאת אפולוניוס (בסביבות 200 לפני הספירה), אך מי שנחשב לראשון שלמד אותם בצורה יסודית הוא כריסטיאן הויגנס (1673).

קישורים חיצוניים
----------------

* אבולוט, באתר MathWorld (באנגלית)
* אבולוט, ב-MathWorld של אריק ויינשטיין
* Yates, R. C.: *A Handbook on Curves and Their Properties*, J. W. Edwards (1952), "Evolutes." pp. 86ff
* Evolute on 2d curves.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לָפוּף במילון מתמטיקה (ת"ש, 1940), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  מרכז העקמומיות לנקודה s הוא הנקודה בה נמצא מרכז המעגל הנושק לעקומה ב-{\displaystyle \ \gamma (s)}
**שלפק** (בטורקמנית: **челпек**; בקזחית: **шелпек**; בקירגיזית: **май токоч**, **челпек** [עוגת חמאה]; באוזבקית: **чалпак**, באויגורית: **чалпак**) הוא לחם שטוח מסורתי ממרכז אסיה הנצרך בדרך כלל בכל האזור.

מאפיינים
--------

המרכיבים העיקריים של שלפק הם קמח, חלב, סוכר, חמאה, שמנת חמוצה כגון קאימק, סודה לשתייה, מלח ושמן צמחי.

הבצק מעוצב לכדורים ומטוגן בשמן צמחי חם עד שמגיע לצבע זהוב. ניתן להכין שלפק גם עם שמרים וכך הבצק נשאר רך לאורך זמן. המתכון להכנת הבצק במקרה הנתון דומה למתכון המשמש להכנת באורסאק.

תצרוכת
------

שלפק חשוב במיוחד ביום שישי ביום הקדוש בשבוע בעולם המוסלמי. השלפק ערוך על מנת לכבד את זכרם של המתים. לאחר האפייה, השלפקים האלה מוגשים עם גבינה, ריבה או שמנת חמוצה, בדרך כלל אחר הצהריים, עם כוס תה. שלפק זה יכול לשמש גם עם תבשילים וקארי שונים.

לקריאה נוספת
------------

* קיציבי (מאכל דומה)
* צ'יבורקי
* חלוז'
* בורקס
* בצק מטוגן
* גזלמה
* חושור
* לנגוש
* לרסטי
* פסטל
* פורי
* קוטאב
* סאמוסה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלפק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Shelpek | Traditional Flatbread From Kazakhstan | TasteAtlas". *www.tasteatlas.com*. נבדק ב-2022-04-01.
2. ↑  Szubierajska, Joanna (2020-03-07). "Flatbread – właściwości, skład i rodzaje flatbreadu". *ekologia.pl*. נבדק ב-2022-11-14.
3. ↑  "Shelpek | Traditional Flatbread From Kazakhstan | TasteAtlas". *www.tasteatlas.com*. נבדק ב-2023-08-03.
**ויליאם מקטאגרט** (באנגלית: **William McTaggart**;‏ 25 באוקטובר 1835 – 2 באפריל 1910) היה צייר נוף וימי סקוטי שהושפע מהאימפרסיוניזם.

ביוגרפיה
--------

בנו של כורך, שנולד בכפר קטן, ליד קמפבלטאון, בקינטייר, חצי האי המערבי של סקוטלנד.

הוא עבר לאדינבורו בגיל 16 ולמד באקדמיית הנאמנים אצל רוברט סקוט לאודר. הוא זכה במספר פרסים כסטודנט והציג את עבודותיו באקדמיה המלכותית הסקוטית, והפך לחבר מלא באקדמיה בשנת 1870. עבודותיו המוקדמות היו בעיקר ציורי דמויות, לרוב של ילדים, אך מאוחר יותר הוא פנה במיוחד לנוף ימי. הנושאים היו בהשראת אהבת ילדותו לים ולחוף המערבי המחוספס האטלנטי של הולדתו.

מקטאגרט היה מוקסם מהטבע ומהיחסים של האדם איתו, והוא שאף ללכוד היבטים כמו ההשפעות החולפות של האור על המים. הוא אימץ את הגישה האימפרסיוניסטית של ציור בחוץ, והשימוש שלו בצבע ובעבודת מכחול נועזת ודומה לאיכויות שנמצאו בציורים של קונסטבל וטרנר, שני אמנים אותם העריץ.

מקטאגרט היה מיומן בשימוש בשמן ובצבעי מים, ובנוסף לנופי הים של קינטייר, הוא גם צייר נופים ונופי ים במידלות'יאן ובמזרח לות'יאן. רבות מיצירותיו המאוחרות יותר מתארות את גבעות מורפוט שניתן היה לראות מביתו ליד לאסוואדה, אליה עבר ב-1889.

הוא נחשב לאחד המייצגים הגדולים של הנוף הסקוטי ולעיתים קרובות הוא מתויג כ"אימפרסיוניסט סקוטי".

הוא התחתן עם מרג'ורי הנדרסון (1856–1936), בתו של צייר אחר, ג'וזף הנדרסון (1832–1908), בניו של ג'וזף ג'ון הנדרסון (1860–1924) וג'וזף מוריס הנדרסון (1863–1936) היו גם ציירים. מקטאגרט צייר דיוקן בולט של חמו, ג'וזף הנדרסון, התלוי במוזיאון גלאזגו.

אחד מתלמידיו היה הצייר הימי הסקוטי ג'יימס קמפבל נובל. תלמיד נוסף היה ג'ון הנרי לורימר.

הוא קבור בבית הקברות ניוינגטון באדינבורו.

משנת 1873 החל סוחר האמנות רב ההשפעה אלכסנדר ריד לרכוש את יצירותיו אך רק בשנת 1894 החל לקנות אותם בהרחבה. בשנת 1906 ערך ריד את תערוכת היחיד הראשונה עבור מקטאגרט בגלריית גלאזגו שלו ברחוב סנט וינסנט, והציגה עשרים עבודות.

גלריה
-----

* ברוח ובגשםברוח ובגשם
* אביבאביב
* עירוםעירום
* עבר והווהעבר והווה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם מקטאגרט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "FAMILY ARCHIVE OF WILLIAM McTAGGART RSA (1835–1910)
2. ↑  Alexander Reid in Context, Frances Fowle,\_vol1

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462157005171
* AGSA: 3455
* GND: 118781170
* ISNI: 0000 0000 6675 4543
* LCCN: nr93002128
* NGV: 1136
* RKD: 54378
* SNAC: w6xh7h41
* SUDOC: 191905569
* ULAN: 500006179
* VIAF: 18018453
* WorldCat: lccn-nr93002128

 |
"**הייסורים בגן**" הוא שמו של ציור מאת הצייר האיטלקי, בן תקופת הרנסאנס ג'ובאני בליני. 

האיקונוגרפיה של הציור לקוחה מן הברית החדשה, ומתארת את "הייסורים בגן" - בתקופת הזמן שבין הסעודה האחרונה לבין מאסרו של ישו. על פי המתואר בברית החדשה, כרע ישו על ברכיו בגת שמנים שבהר הזיתים והתפלל אל האלוהים-האב. ישו השתמש בפניתו במטפורה של כוס, המסמלת את ייסוריו העתידים לבוא, וביקש להעביר אותה מעל פניו במידת האפשר. לאחר התפילה גילה ישו כי התלמידיו שהיו עמו - פטרוס, יוחנן ויעקב בן זבדי נרדמו.

בליני מתאר את האירוע כמתרחש בשעת הזריחה, בתוך נוף כפרי פתוח. המישור הקידמי של הציור מתאר מעין גבעה או משטח אדמה מוגבה, שסלע מזדקר בקצהו. ישו מתואר כורע על ברכיו ומפנה את גבו בזווית כלפי הצופה. מולו מתואר ילד-מלאך מכונף (פוטי) לבן, האוחז בידו גביע. הוא מופיע יחף ולובש בגד טוניקה אדום ומעליו טוגה כחולה. שלושת תלמידיו מתוארים בזוויות שונות. האחד נשען על גבי סלע וגופו מתואר בפרופיל, השני נשען על ברכו, ואילו האחרון מתואר שוכב בהקצרה חריפה. ברקע הנוף מופיע תיאור יהודה איש קריות הפונה אל קבוצת חיילים ובכך מוליך אל מאסרו של ישו.

ציורו של בליני דומה לציור מאת אנדראה מנטניה (Andrea Mantegna), שהיה גיסו של בליני. על פי הערכת חוקרי תולדות האמנות, שואבים שני הציורים את השראתם מרישום בנושא זה מאת יאקופו בליני (Jacopo Bellini), אביו של ג'ובאני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הייסורים בגן** בוויקישיתוף
* הייסורים בגן, באתר הגלריה הלאומית, לונדון (באנגלית)
**שלאכטפלאטה** (בגרמנית: **Schlachtplatte ;Schlachtschüssel** (דרום גרמנית) או **מצגטה** (החלק השוויצרי והדרום-מערבי של באדן-וירטמברג בגרמניה) הוא מאכל גרמני מקובל.

מאפיינים
--------

המאכל מורכב בעיקר מבשר חזיר מבושל מבטן החזיר (Kesselfleisch) ונקניקיות של נקניק דם ונקניק כבד מבושלות טריות. תהליך הבישול מייצר מיצי נקניקים אשר יחד עם כל הנקניקיות משמשים כמרק המכונה Metzelsuppe. כתוצאה מכך, במקומות רבים, פסטיבלים והסעודה ידועה בשם **Metzelsupp**.

נלווים נפוצים לשלאכטפלאטה הם כרוב כבוש ולחם או תפוחי אדמה או, בדרום גרמניה, לביבות תפוחי אדמה (Dotsch או Reiberdatschi). אלמנטים אחרים עשויים להיות בראטוורסט ומטוורסט טריים או מילוי בראטוורסט גולמי ומתובל. בריין-הסן מקובל גם להעשיר את המנה בדברים נוספים.

אמיטולוגיה
----------

המילה נגזרת משלאכטן, "לשחוט", ופלאטה, "מאכל", משום שבאופן מסורתי אוכלים מאכל זה רק ביום השחיטה. לפני המצאת המקררים היה צורך להכין מיד דם ואיברים רגישים כמו כבד. בשר, שלא היה צריך לצרוך מיד, נשמר בהמלחה, ייבוש ועישון. יום השחיטה הציע הזדמנות נדירה לאכול בשר טרי מה שמסביר מדוע השלאכטפאלטה הייתה ארוחה די מפוארת.

במקור ימי שחיטה אלו התקיימו בעיקר בסתיו. המשמעות הייתה שלא היה צורך להאכיל כל כך הרבה בעלי חיים במהלך החורף, ניתן היה לשמר את הבשר למשך זמן רב יותר בטמפרטורות הקרירות יותר ולחקלאים היה יותר זמן לאחר הקציר האחרון להפיכתו של הבשר לשינקן ולנקניקים אשר לאחר מכן ניתן היה לעשן מעל אש חורפית.

לקריאה נוספת
------------

* ברנר פלאטה - מנה דומה
* שוקרוט גארני - מנה צרפתית דומה
* רשימת מנות בשר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fodor's (1983). *Fodor Germany-1984 Traveltex*. Fodor's Germany (בספרדית). Fodor's Travel Guides. p. 493. ISBN 978-0-679-01005-0. נבדק ב-24 ביולי 2017. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**מיקולינצה** (באוקראינית: **Микулинці**; בפולנית: **Mikulińce**; ביידיש: **מיקולינץ**, **מיקולינצי**, **מיקלניץ**, **מיקוליניץ**) הוא כפר בראיון טרבובליה (אנ') שבמחוז טרנופול במערב אוקראינה. העיירה שוכנת על גדות הנהר סרט (אנ'), יובל של הדניסטר, ובמרחק של כ-18.4 ק"מ מטרנופול. עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה היה בכפר ריכוז יהודי בולט, שהיה מעל מחצית מתושביו.

היסטוריה
--------

יישוב בשם מיקולין (אוקראינית: Микулин) מוזכר לראשונה בסוף המאה ה-11 ב"הנחיות" (אוק') של ולדימיר השני, נסיך קייב בתקופת רוס של קייב, במיקום הזהה למיקום הנוכחי של העיירה. בשנת 1387 נקרא אז היישוב בשמו הנוכחי, והיה בשטחי גליציה. בשנת 1595 קיבלה מיקולינצה מעמד עיר כחלק מזכויות מגדבורג; אלו בוטלו לאחר מכן במהלך מלחמת פולין-טורקיה (אנ'), וחודשו על ידי אוגוסט השלישי, מלך פולין ב-16 בדצמבר 1758. בשנת 1840 הקים בה הרוזן מיצ'יסלב ריי (פול') מבשלה. בסוף המאה ה-19 התגוררו במיקולינצה כ-4,000 תושבים, שחציים היו יהודים, והשאר פולנים ואוקראינים. בחלוקה לפי דת: 946 קתולים-יוונים, 626 קתולים-רומיים, ו-1,770 יהודים.
בשנת 1939 קיבל היישוב מעמד של יישוב עירוני. זכויותיה העירוניות נשללו ממנה שוב עם כיבושה על ידי רוסיה הסובייטית בסוף מלחמת העולם השנייה.

מבנים
-----

בעיירה יש חורבות של טירה ישנה, המתוארכת לשנת 1610. הטירה נבנתה מחדש במאה ה-18, אך בראשית המאה ה-20 היא עמדה בלא כל שימוש, ועל כן לא השתמרה. במיקולינצה יש גם את כנסיית השילוש הבנויה בסגנון הבארוק, שתוכננה על ידי האדריכל הפולני אוגוסט מוסז'ינסקי. הכנסייה נבנתה בין השנים 1761–1779. בעיירה נמצא גם מיקולינצקי ברובר (אנ'), אחת המבשלות הוותיקות במדינה.

יהודי מיקולינצה
---------------

בסוף המאה ה-19, ובחצי הראשון של המאה ה-20 היו יהודי העיר כחצי מאוכלוסייתה. הרב מרדכי שרגא פרידמן, האדמו"ר מהוסיאטין החל את אדמו"רותו במיקולינצה, במשך כשלוש שנים, עד שעבר לסטז'יז'וב. בעיר היה בית כנסת מפואר, שהיה מעוטר בציורי קיר (שצוירו על ידי שבתאי זך, מהאומנים הבולטים שבגליציה), בית מדרש, וכן קלויז של חסידי הוסיאטין. בעיר היו גם עוד חסידים נוספים, כמו סטרטין, רוז'ין ועוד. כמה מבני משפחת באב"ד כיהנו בעיר כאב"ד: הרב אברהם אריה באב"ד, שהיה דודו של הרב יוסף באב"ד (בעל ה"מנחת חינוך"), הרב יהושע השיל (אחיו של הרב יוסף באב"ד), ובנו הרב יוסף בן-ציון.

בין ילידי העיר, נמנה הבמאי יאנוש מורגנשטרן.

ב-1942 גורשו יהודי המקום למחנות השמדה.

גלריה
-----

* נוף פנורמי של מיקולינצה.נוף פנורמי של מיקולינצה.
* ארמון פוטוצקי במיקולינצי. נבנה בשנות ה-60 של המאה ה-19.ארמון פוטוצקי במיקולינצי. נבנה בשנות ה-60 של המאה ה-19.
* מהריסות הטירה במיקולינצה.מהריסות הטירה במיקולינצה.
* ארמון במיקולינצה.ארמון במיקולינצה.

אנשים ממיקולינצי
----------------

* יאנוש מורגנשטרן (1922–2011), במאי ומפיק קולנוע פולני.

ערים תאומות
-----------

* פוליןפולין סנדז'ישוב, פולין

לקריאה נוספת
------------

* חיים פרשל (עורך), **מיקולינצה : ספר יזכור**, ארגון יוצאי מיקולינצה בישראל ובארצות הברית, תל אביב - יפו, תשמ"ה (1985)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקולינצה** בוויקישיתוף
* אהובה שוחט, **עיירתי מיקולינץ**, בתוך: **העבר**, כ', תל אביב תשל"ג, עמ' 245–259, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* אנדרטת זיכרון ליהודי העיר, בבית הקברות בחולון
* מיקולינצה, באתר השטעטל הווירטואלי
* ארגון יוצאי מיקולינצה, בישראל וארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7658356-9
* VIAF: 139984461
* WorldCat (עם VIAF): 139984461

 |
**ולרי טוקרב** (ברוסית:**Валерий Иванович Токарев** ‏, נולד ב-29 באוקטובר 1952 בקפוסטין יאר) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף במספר טיסות לתחנת החלל הבין-לאומית. לאחר פרישה מיחידת הקוסמונטואים עסק בפוליטיקה עירונית.

ביוגרפיה
--------

ולרי טוקרב נולד בעיירה צבאית ליד קפוסטין יאר. בשנת 1969 הוא סיים לימודי בית ספר בעיר רוסטוב והחל קורס טיס בבית ספר צבאי. לאחר קבלת הסמכה טוקרב שירת ביחידת חיל האוויר הסובייטי שהייתה מוצבת באורנבורג. בשנת 1981 הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי ושירת בבסיס בחצי האי קרים. 

בשנת 1981 טוקרב נקלט במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה במסגרת פרויקט "מעבורת החלל בוראן". לאחר סיום הקורס הוא חזר לשרת בסיס האם בקרים. באפריל 1991, בעקבות התפרקות ברית המועצות, האזור עבר לאוקראינה. טוקרב סירב להיקלט בחיל האוויר האוקראיני ועבר להתגורר ברוסיה. טוקרב היה טיס ניסוי של מכון לתעופה צבאית. בהמשך הוא הוחזר ליחידת הקוסמונאוטים.

בשנת 1999 הוא טס לתחנת החלל הבין-לאומית במעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-96 (קנת רומינג'ר היה מפקד צוות). המעבורת הביאה לתחנת החלל אספקה חדשה והייתה המעבורת הראשונה שעגנה בתחנת החלל.

לאחר משימה זו טוקרב היה בצוות גיבוי של מספר משימות חלל.

באוקטובר 2005 טוקרב היה מפקד טיסה של סויוז TMA-7 שהביאה לתחנת החלל משלחת קבועה מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור. הוא היה חבר צוות קבוע ובילה בתחנת החלל כחצי שנה. בתקופה זו צוות ביצע פעולות תחזוקה, ניסויים לפי תוכנית ופעמיים בוצע פעילות חוץ רכבית.

בשנת 2008 טוקרב נבחר לראש ראיון רוסטוב. בשנת 2009 הוא התקבל למפלגת רוסיה המאוחדת. בשנת 2013 הוא נבחר לראש עיר הכוכבים וכיהן בתפקיד 5 שנים.

בשנת 2018 טוקרב חזר לעבודה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולרי טוקרב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי
* ביוגפריה (ברוסית)
דוג'ו של קנדו
**דּוֹג'וֹ** (ביפנית 道場, "מקום הדרך") הוא מונח יפני שמסמל היום מקום בו מתאמנים באמנות לחימה. ביפן משתמשים במונח זה במשמעות רחבה יותר, ככינוי לכל מקום לאימונים פיזיים. זרמים מסוימים בזן בודהיזם משתמשים במונח לכינוי המקום בו עושים מדיטצית זָאזֵן. 

אמנויות הלחימה היפניות מייחסות תשומת לב מיוחדת לדוג'ו כמקום של התפתחות רוחנית. בעבר דוג'ו היה כינוי לחלק ממקדש שינטו, ועד היום יש המקשרים דוג'ו עם מקדש, ואת אימון באמנויות לחימה עם פולחן דתי. כללי אטיקט רבים באים להמחיש את כבוד התלמידים לדוג'ו - כך, ברוב אמנויות הלחימה נהוג לקוד קידה בעת הכניסה לדוג'ו, ובסוף כל אימון מנקים התלמידים ביחד את הדוג'ו. היום, במיוחד בארצות המערב, מייחסים פחות חשיבות למבנה הדוג'ו, למשמעות הטקסית שלו ולמחויבות התלמידים לכבד את הדוג'ו ולטפח אותו. מנגד, חלק מהאסכולות המסורתיות ביפן נוהגות אף להימנע מלהתאמן בתוך הדוג'ו - האימונים מתנהלים בחוץ, בעוד שבדוג'ו משתמשים למטרות ייצוגיות ורשמיות בלבד.

לדוג'ו מסורתי מבנה מוגדר. הקיר הקידמי של הדוג'ו מכונה **שוֹמֵן**, ועל הקיר הזה נמצאת **קַאמִיזַה**, המקום המקודש של הדוג'ו. בעבר, היה זה מקדש שינטו קטן; היום, בהתאם לאמנות הלחימה, יכולה הקמיזה להיראות שונה מדוג'ו לדוג'ו - כך, בדוג'וים של איקידו נהוג לשים בקמיזה את תמונת מייסד האמנות, מוריהי אואשיבה. כללי האטיקט המסורתיים מכתיבים את המצב של מבצע הטכניקה ביחס לקמיזה, ואף את הרגל בה יש להתחיל לנוע לכיוון הקמיזה או להתרחק ממנה. בנוסף, ליד קיר השומן נמצאת במה מיוחדת, המיועדת לראשי האסכולה של אותה אמנות הלחימה, או לבני המשפחה הקיסרית, למקרה שיבקרו בדוג'ו. לעיתים על קיר השומן ייתלו כללי ההתנהגות בדוג'ו. מול קיר השומן נמצא הקיר **שִימוֹזָה** והכניסה לדוג'ו. הקיר הימני ביחס לקמיזה מכונה **ג'וֹסֵקִי**, והקיר השמאלי מכונה **שִימוֹסֵקִי**. בתחילת האימון התלמידים מסתדרים בשורה לפי הותק, כאשר התלמידים הוותיקים נמצאים ליד ג'וסקי. גם במהלך האימון, על התלמידים הוותיקים להישאר בחלק הימני של האולם.

הדוג'ו המרכזי של אמנות לחימה מסוימת, המהווה למעשה את ה"מפקדה" של הארגון של אותה האמנות, מכונה הוֹמבוּ דוֹג'וֹ - לדוגמה, "איקיקאיי הומבו דוג'ו", הדוג'ו המרכזי של איקידו, וקוֹדוֹקָאן, הדוג'ו המרכזי של ג'ודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוג'ו** בוויקישיתוף
* מאמר אודות השמעות מאחורי מבנה הדוג'ו (באנגלית)
המוטיב השכיח ביותר בהמיצלולוז
**המיצלולוז** הוא רב סוכר מסועף, אשר בדומה לתאית (צלולוז) מצוי כמעט בכל הצמחים בדופן התא. ישנם מספר רב-סוכרים מסועפים שונים (מורכבים מחד-סוכרים שונים או עם מבנה שונה) שמוגדרים כהמיצלולוז, בהם ארבינוקסילן (אנ') המורכב מהחד-סוכרים אראבינוז וקסילוז. בניגוד לתאית שהיא חזקה, בעלת מבנה גבישי וחסינה להידרוליזה, להמיצלולוז יש מבנה אקראי ואמורפי, וחוזקו נמוך. הוא עובר הידרוליזה בקלות על ידי תמיסה מדוללת של חומצה או בסיס, וכן על ידי מגוון רחב של אנזימים.

הרכב
----

הרב-סוכרים: קסילאן (אנ'), גלוקורונוקסילאן (אנ'), ארבינוקסילן (אנ'), גלוקומאנאן (אנ') וקסילוגלוקאן (אנ') נחשבים כולם להמיצלולוז.

רב-סוכרים אלו מורכבים מחד-סוכרים שונים ומגוונים. לעומת זאת, צלולוז מורכב רק מהחד-סוכר גלוקוז. המיצלולוזים לעומת זאת עשויים להכיל במקום או בנוסף לגלוקוז גם קסילוז (אנ'), מנוז, גלקטוז, רמנוז (אנ'), אראבינוז ועוד. המיצלולוזים מכילים את רוב סוגי סוכרי ה-D-פנטוז, ולעיתים גם כמויות קטנות של סוכרי L-פנטוז. בדרך כלל קסילוז הוא החד-סוכר הנפוץ ביותר בהמיצלולוז, אבל בעץ של חשופי זרע למשל דווקא מנוז הוא המצוי באחוז הגבוה ביותר. המיצלולוזים עשויים להכיל לא רק סוכרים רגילים, אלא גם את הצורות החומציות שלהם, כמו חומצה גלוקורונית.

מבנה
----

בניגוד לצלולוז, המיצלולוז מורכב משרשרות חד-סוכרים קצרות יותר – 500–3,000 יחידות בכל פולימר, לעומת 7,000–15,000 יחידות בכל פולימר בצלולוז. כמו כן הצלולוז הוא פולימר ישר ללא הסתעפויות, בעוד המיצלולוז הוא מסועף.

בתאי צמחים
----------

המיצלולוז מוטמעים בדופנות תא של צמחים, לעיתים בצורה של שתי וערב – הם נקשרים בעזרת פקטין לתאית על מנת ליצור רשת של סיבים החוצים זה את זה.

ההמיצלולוז מיוצר בתוך מערכת גולג'י של התא.

קישורים חיצוניים
----------------

* Structure and Properties of Hemicellulose, David Wang’s Wood Chemistry Class
* Eero Kontturi, Hemicellulose: structure, characterization, dissolution, modification (download link), CHEM-E2140, Cellulose-based fibres, November 10th 2015

* המיצלולוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **המיצלולוז** |

1. ↑  Scheller HV, Ulvskov P. Hemicelluloses, Annu Rev Plant Biol. 2010 ; 61 : 263-89. doi: 10.1146/annurev-arplant-042809-112315

| סוגי פחמימות |
| --- |
| גאומטריה מולקולרית | אנומר • מוטרוטציה |
| חד-סוכרים | 

|  |  |
| --- | --- |
| פנטוזות | אלדופנטוזות (אראבינוז • ליקסוז • קסילוז • ריבוז) • קטופנטוזות (ריבולוז • קסילולוז) |
| הקסוזות | אלדוהקסוזות (אידוז • אלוז • אלטרוז • גולוז • גלוקוז • גלקטוז • טלוז • מנוז) • קטוהקסוזות (טגטוז • סורבוז • פסיקוז • פרוקטוז) |

 |
| דו-סוכרים | איזומלטוז • איזומלטולוז • טורנוז • טרהלוז • לקטוז • לקטולוז • מלטוז • סוכרוז • צלוביוז |
| אוליגו-סוכרים אחרים | מלטודקסטרין • ציקלודקסטרין |
| רב-סוכרים | אינולין • גליקוגן • המיצלולוז • כיטין • סיבים תזונתיים • עמילן (עמילוז • עמילופקטין) • פקטין • תאית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555530205171
* BnF: cb14544188w (data)
* LCCN: sh85060153

 |
סופי טאקר
**אַ ײִדישע מאַמע** (קרי: "אַה יִידִישֶה מַאמֶה"; ביידיש: "אמא יהודייה") הוא שיר יידי שנכתב והולחן בארצות הברית על ידי המשורר היהודי-אמריקאי ג'ק ילן (Jack Yellen). השיר, במנגינתו של לוּ פּולק (Lew Pollack), התפרסם כוודוויל החל משנת 1925 על ידי האמנים בל בייקר (Belle Baker) וסופי טאקר ומאוחר יותר על ידי האחיות ברי.

בשנת 1928, לאחר מות אמה, הזמרת היהודייה-אמריקאית סופי טאקר הקליטה את השיר באולפני קולומביה, בביצוע שהקפיץ את השיר למקום החמישי ברשימת השירים המושמעים בארצות הברית. התקליטון עם השיר באנגלית על צד אחד וביידיש בצדו השני נמכר במיליוני עותקים. ב-1967 לאו פולד שילב את מילות השיר מיידיש ומאנגלית לרצועה אחת והפך אותו ללהיט בשאר העולם. מאז תורגם השיר למספר שפות, זכה לעשרות ביצועים מפי זמרים שונים, ונחשב לשיר היידי המפורסם ביותר.
אחד הביצועים המרשימים של השיר בוצע אף על ידי "מלך החזנים" בתקופתו, יוסף רוזנבלט.

השיר תורגם לעברית על ידי אבי קורן ובוצע על ידי מספר זמרים וחזנים, בהם יפה ירקוני, דודו פישר והפיג'מות.

השיר מתאר את געגועיו של הבן אל אימו שנפטרה, מספר על החושך שנפל על הבית בפטירתה של האם שהייתה האור של הבית, ועל געגועיו הקשים.
המנגינה שלו נוגה ועצובה ופורטת על נימי הלב.

מילות השיר
----------

איך װיל בײַ אײַך אַ קשיא פֿרעגן,  

זאָגט מיר װער עס קען:  

מיט װעלכע טײַערע פֿאַרמעגנס  

בענטשט גאָט אַלעמען?  

מען קויפט דאס נישט פאר קיינע געלט ,  

דאס געבט מען נאר אומזיסט ,  

און דאך אז מען פארלירט דאס, אוי!  

וויפל טרערן מען פארגיסט.  

  

א צווייטע געבט מען קיינעם נישט,  

עס העלפט נישט קיין געוויין ,  

אהוי! ווער עס האט פארלוירן ,  

דער ווייסט שוין וואס איך מיין.  

  

  

  

**פזמון:**  

אַ ײִדישע מאַמע,  

עס גיבט ניט בעסער אין דער װעלט  

אַ ײִדישע מאַמע,  

אױ, װײ, װי ביטער װען זי פֿעלט!  

װי שײן און ליכטיג איז אין הױז  

װען די מאַמע איז דאָ;  

װי טרױעריג פֿינצטער װערט װען גאָט  

נעמט איר אױף עולם הבא!  

אין וואסער אין פייער וואלט זי געלאפן פאר איר קינד ,  

נישט האלטן איר טייער, דאס איז געוויס די גרעסטע זינד.  

  

אוי ווי גליקליך און רייך איז דער מענטשט וואס האט ,  

אז א שיינע מתנה געשענקט פון גאט ,  

נאר איין אלטיטשקע אידישע מאמע ,  

אוי מאמע מיין

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "א יידישע מאמע" באתר מיוזיק בריינז
* "א יידישע מאמע" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "א יידישע מאמע" והאזנה לו באתר זמרשת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: dca3c46f-4947-4a9a-b84d-7f2ec805674f

 |



* "א יידישע מאמע" בביצוע יוסלה רוזנבלט, יוטיוב
**הסכם אי-תוקפנות** (באנגלית: **Non-aggression pact**), **הסכם אי-התקפה** או **הסכם נייטרליות** הוא הסכם בין שתי מדינות או יותר, בו החותמות על ההסכם מתחייבות להימנע מפעולות צבאיות אחת כנגד השנייה.

לעיתים המונחים "הסכם אי-תוקפנות" ו"הסכם נייטרליות" משמשים במובנים שונים זה מזה, כשהסכם אי-תוקפנות (או הסכם אי-התקפה) מתייחס להסכם הכולל התחייבות של מדינה שלא לתקוף את המדינה השנייה, בעוד הסכם נייטרליות מכיל גם התחייבות שלא לתמוך במדינה שלישית הנלחמת נגד המדינה השנייה.

הסכמי אי-תוקפנות היו צורה נפוצה של הסכמים בינלאומיים בשנות ה-1920 וה-1930, אך השימוש בהם כמעט פסק בעקבות מלחמת העולם השנייה. כיוון שהיישום של הסכמי אי-תוקפנות תלוי רק ברצונן הטוב של המדינות החתומות עליו, אימצה הקהילה הבינלאומית לאחר מלחמת העולם השנייה נורמה של הסכמי ביטחון קיבוציים מרובי-משתתפים, כמו ההסכמים שביסודם של נאט"ו, ANZUS‏, SEATO וברית ורשה.

דוגמה להסכם אי-תוקפנות הוא הסכם ריבנטרופ–מולוטוב שנחתם בשנת 1939 בין ברית המועצות לבין גרמניה הנאצית, הסכם שהחזיק מעמד עד לפלישת הצבא הגרמני לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה בשנת 1941.

מחקרים שנעשו הראו שסיכוייהן של מעצמות להיכנס לעימות צבאי נגד מדינות עמן הן חתומות על הסכמי אי-תוקפנות, גבוה מהסיכוי שלהן להיכנס לעימות כזה נגד מדינות עמן אין להן כל הסכם שהוא.

תוקפנות אסורה לפי מגילת האומות המאוחדות, לפיכך כל המדינות החברות באומות המאוחדות נמצאות תחת התחייבות הסכמית להימנע מפעולות תוקפנות (בפועל היו מקרים רבים של הפרה של איסור זה).

רשימה של הסכמי אי-תוקפנות
-------------------------

* אמנת לונדון (1518)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-ליטאי (אנ') ‏(1926)
* הסכם אי-התוקפנות והבוררות היווני-רומני ‏(1928)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-אפגני ‏(1931)
* הסכם אי-תוקפנות סובייטי–פיני (אנ') ‏(1932)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-לטביאני ‏(1932)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-אסטוני (אנ') ‏(1932)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-פולני (אנ') ‏(1932)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-איטלקי ‏(1933)
* הסכם אי-התוקפנות הרומני-טורקי ‏(1933)
* הסכם אי-התוקפנות הטורקי-יוגוסלבי ‏(1933)
* הסכם אי-התוקפנות הגרמני-פולני (אנ') ‏(1934)
* הסכם הסיוע ההדדי הצרפתי-סובייטי (אנ') ‏(1935)
* ברית סעדאבאד (1938)
* הסכם בלד (אנ') ‏(1938)
* הסכם אי-התוקפנות הגרמני-בריטי ‏(1938)
* הסכם אי-התוקפנות הגרמני-דני ‏(1939)
* הסכם אי-התוקפנות הגרמני-אסטוני (אנ') ‏(1939)
* הסכם אי-התוקפנות הגרמני-לטביאני (אנ') ‏(1939)
* הסכם ריבנטרופ–מולוטוב (1939)
* הסכם אי-התוקפנות האנגלו-תאילנדי (אנ') ‏(1940)
* הסכם אי-התוקפנות ההונגרי-יוגוסלבי ‏(1940)
* הסכם אי-התוקפנות הסובייטי-יוגוסלבי ‏(1941)
* הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני (1941)
* הסכם אי-התוקפנות הגרמני-טורקי ‏(1941)
**לורן אולרד** (באנגלית: **Loren Allred**; נולדה ב-7 בספטמבר 1989) היא זמרת אמריקאית. בשנת 2017 שרה את השיר "Never Enough" בסרט המוזיקלי "האמן הגדול מכולם". השחקנית רבקה פרגוסון שגילמה את דמותה של זמרת האופרה ג'ני לינד, עשתה ליפ סינק לשיר.

ביוגרפיה
--------

אולרד נולדה וגדלה בפיטסבורג, פנסילבניה בת בכורה מתוך 4 בנות להורים מוזיקאים. אמה, קרול אן אולרד, היא מורה קלאסית לפיתוח קול וזמרת סופרן ואביה, בריידי ר. אולרד, היה בעבר מנהל מקהלת הבאך של פיטסבורג ומנהל אמנותי ומנצח של מקהלת סולט לייק.

אולרד למדה במשך כשנה לימודי תיאטרון מוזיקלי באוניברסיטת ובר סטייט (אנ') באוגדן (אנ'), יוטה ומשם עברה ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, מסצ'וסטס. בזמן שהותה בבוסטון, היא התגלתה על ידי ני-יו, מה שהוביל לחוזה עם חברת התקליטים "The Island Def Jam Music Group" (אנ').

### קריירה

בשנת 2012, הופיעה אולרד כמתחרה בעונה השלישית של תוכנית הטלוויזיה The Voice ובחרה באדם לוין כמאמן שלה. היא הודחה לאחר השבוע הראשון של ההופעות החיות, וסיימה במקום 13.

ב-2014, היא צורפה להקלטות למחזמר הקולנועי "האמן הגדול מכולם" שנכתב על ידי בנג' פאסק וג'סטין פול. היא לוהקה כקול השירה (ליפ סינק) של דמותה של רבקה פרגוסון, ג'ני לינד, בשיר "Never Enough". הפסקול והשיר של הסרט זכו להצלחה גדולה. בינואר 2018, הפסקול של הסרט הגיע לראש מצעד האלבומים של בילבורד והשיר "Never Enough" הגיע למקום ה-88 בבילבורד הוט 100 ולמקום ה-24 בבריטניה.

בשנת 2019 שרה עם מייקל בובלה את הדואט "Help Me Make it Through the Night" (אנ') שיצא באלבום *Love* (אנ').

בשנת 2021 הצטרפה אולרד להופעות נבחרות בארצות הברית של אנדריאה בוצ'לי.

באפריל 2022 היא נבחנה בעונה ה-15 (אנ') של Britain's Got Talent. אמנדה הולדן העניקה לה את זמזם הזהב והעבירה אותה לשלב חצי הגמר. ב-2 ביוני זכתה בהצבעת הקהל שהעניק לה את המקום הראשון בשלב חצי הגמר שבו השתתפה, לאחר ששרה את השיר "You Say" (אנ') של לורן דייגל (אנ').

הביצוע הווקאלי המרשים של אולרד ל-"Never Enough" זכה להערכה רחבה. אמנים בולטים הקליטו גרסת כיסוי לשיר, ביניהם: קלי קלארקסון, ג'ניפר הדסון, ניקול שרזינגר, קתרין מקפי, מריה סימורנגקיר ומוריסט אמון (אנ'). ביצוע השיר שלה העניק השראה לאלפי זמרים בתוכניות הזמר הבינלאומיות וברשתות החברתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* לורן אולרד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לורן אולרד, באתר AllMusic (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018006170
* VIAF: 32151654716508281989
* WorldCat: lccn-no2018006170

 |
**הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה** (באנגלית: **Treaty on the Final Settlement with Respect to Germany**) הידוע אף בכינויו **אמנת השתיים פלוס ארבע**, הוא הסכם שנחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 בין גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית מצד אחד, לבין ארבע המעצמות אשר החזיקו בגרמניה עם תום מלחמת העולם השנייה: ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה וצרפת, מן הצד השני.

ההסכם הוביל לאיחוד גרמניה המזרחית והמערבית.

רקע
---

ב-2 באוגוסט 1945 נחתם הסכם פוטסדאם בסיומה של ועידת פוטסדאם. בין שאר עקרונות ההסכם הוסכם כיצד תשלוטנה בעלות הברית על גרמניה וכן על קו הגבול החדש בין גרמניה לפולין, שכנתה ממזרח. נקבע כי עקרונות ההסכם זמניים עד לאותה עת שבה יוחלט על הסדר סופי בהסכם שלום עליו תחתום ממשלת גרמניה, כאשר תקום ממשלה מתאימה להשגת הסדר כזה. "השאלה הגרמנית" הפכה לשאלת מפתח בשנות המלחמה הקרה, עד לסיומה בשלהי שנות ה-80, אולם הושגה התקדמות מעטה מאוד בהקמת ממשלה גרמנית מאוחדת לצורך חתימת הסדר סופי.

עם נפילת חומת ברלין הביעו ממשלת גרמניה המערבית והמזרחית, כמו גם הציבור הגרמני, רצון ליצור מדינה גרמנית דמוקרטית עצמאית ומאוחדת וכי לצורך הגשמת מטרה זו הם מוכנים לאמץ את עקרונות הסכם פוטסדאם, ככל שהם נוגעים לגרמניה. משהתמלא תנאי זה נפתחה הדרך למשא ומתן לניסוח ההסדר הסופי בחזון הסכם פוטסדאם.

ההסכם
-----

ההסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה נחתם במוסקבה ב-12 בספטמבר 1990 ובכך הוכשרה הדרך לאיחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990.

על פי תנאי ההסכם הצהירו ארבע המעצמות כי הן מוותרות על כל זכויותיהן לשליטה בחלקים מגרמניה, כולל חלקים מן העיר ברלין. הצהרה זו הביאה לשליטה מוחלטת של גרמניה המאוחדת על כל שטחה, זאת החל מ-15 במרץ 1991. ההסכם קבע כי על הכוחות הסובייטים לעזוב את תחומה של גרמניה עד לסוף שנת 1994. גרמניה הסכימה להגביל את גודל צבאה ל-370,000 חיילים, מתוכם לכל היותר יהיו 345,000 בצבא היבשה וחיל האוויר. גרמניה שבה והצהירה על התחייבותה שלא לייצר, או להחזיק, בנשק גרעיני, ביולוגי או כימי, וכי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני תיושם אף לגבי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה. כמו כן הוסכם כי לא יוצבו בשטחה של גרמניה המזרחית לשעבר כוחות צבא זרים, או נשק גרעיני, או נושאות נשק גרעיני והאזור יהפוך לאזור נקי מנשק גרעיני בדרך קבע.

עוד הוסכם כי גרמניה מאשרת את גבולה המזרחי עם פולין, אשר הוכר כגבול בינלאומי וכן את ההפסדים הטריטוריאליים שספגה משום היותה הצד התוקפן במלחמת העולם השנייה, ובכך ויתרה על כל טענות עתידיות לשטחים מזרחית לקו אודר-נייסה. גרמניה אף התחייבה לחתום על הסכם נפרד עם ממשלת פולין המאשרר את הכרתה בקו הגבול בין המדינות. הסכם זה נחתם ב-14 בנובמבר 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכם על ההסדר הסופי ביחס לגרמניה** בוויקישיתוף
* נוסח מלא של ההסכם על הסדר סופי ביחס לגרמניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4243056-2
* LCCN: n96001153
* VIAF: 190758654
* WorldCat (עם VIAF): 190758654

 |
לוח בכתב יתדות המפאר את שולגי על ניצחונותיו. מוזיאון סולימאניה בעיראק
שני עגילים מתקופת שולגי. אוסף מוזיאון סולימאניה בכורדיסטן, עיראק
**שׁוּלגִי** היה מלך שומרי, אשר מלך בין 1999–2047 לפני הספירה לערך.

שולגי היה המלך השני בשושלת השלישית של אור, בתקופה המכונה בפי החוקרים "תקופת הרנסאנס השומרי". הוא מלך 48 שנה, המתוארכות לשנים 1999–2047 לפני הספירה על פי הכרונולוגיה המאחרת, או לשנים 2113–2161 על פי הכרונולוגיה המקדימה.

שולגי היה בנו של מייסד השושלת השלישית של אור, המלך אור-נמו. הוא החשיב עצמו לאל, והתגאה ביכולות מיתולוגיות ועל-אנושיות. כך למשל הוא הקדיש מזמור של הלל עצמי לתיאור מרוץ שערך מן הבירה אור אל עיר הקודש ניפור ובחזרה - מרחק של כמאה ושישים קילומטר - במשך יום אחד בלבד, וכל זאת במזג אוויר סוער.

אחד המפעלים הבולטים של שולגי היה סלילתן ותחזוקתן של דרכים בממלכתו. הוא בנה פונדקים בצדי הדרכים, בהם יכולים היו עוברי האורח להינפש, להסתתר מפני הגשם או השמש וללון.

שולגי ידוע גם במהפכה שערך בתוכנית הלימודים של בתי הספר השומריים: הוא היה השליט המסופוטמי הראשון אשר זיהה את כוחו של בית הספר כמעצב תודעה ודעת קהל, ועל כן דאג להפוך את המזמורים הרבים שנכתבו בשמו ולכבודו לחומר לימוד בסיסי, אשר הועתק שוב ושוב בבתי הספר ללבלרים בשומר, וכך להנציח את זכרו[דרוש מקור].

ראו גם
------

* רשימת המלכים השומרית
* חוקי אור-נאמו
* מזמורי המלך שולגי - מאת יעקב קליין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שולגי** בוויקישיתוף

|  |
| --- |
| **מלכי שומר** |
| הקודם:**אור-נמו** | **שושלת אור 3****1999-2047 לפנה"ס** | הבא:**אמר-סין** |
|

* שולגי, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| מלכי אור 3 |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אור-נמו • שולגי • אמר-סין • שו-סין • איבי-סין |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118642294
* LCCN: n82039358
* VIAF: 15562987
* WorldCat (עם VIAF): 15562987

 |
**גרשון (ג'ורג') גרי** (תר"נ, 1890 – כ"ה בטבת תש"ב, 14 בינואר 1942) היה רופא כירורג בארץ ישראל.

חייו
----

גרי נולד באלכסנדריה שבחבל ווהלין, אז ברוסיה. הוריו היו מנחם מנדל גרגוס, סוחר, וחנה לבית שוכמן. ב-1905 היגרה משפחתו לארצות הברית. גרי סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בוסטון, ולאחר מכן התמחה בבית החולים היהודי בית ישראל בניו יורק. ב-1915 נשא לאישה את ברטה קרמר.

ב-1918 התנדב גרי לגדוד העברי האמריקאי והגיע איתו לארץ ישראל. עם שחרורו בשנת 1919 התמנה כמנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה בתל אביב, ולאחר מכן שימש במשרות דומות בבתי החולים של הדסה בצפת ובירושלים. ב-1927 התפטר מ"הדסה" בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה.

במאורעות תל חי, ב-1 במרץ 1920, הגיע גרי לטפל בפצועים, והיה עם יוסף טרומפלדור בשעת מותו. בעדותו על האירועים, שפורסמה בכתב העת "קונטרס" ב-12 במרץ, כתב גרי כי שאל את טרומפלדור איך הוא מרגיש, וטרומפלדור ענה "אין דבר, כדאי למות בעד הארץ".

בשנת 1928 התמנה למנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים שערי צדק. היה חבר הוועדה הרפואית שבדקה את גופות ההרוגים במאורעות תרפ"ט בחברון.

בשנת 1939 עבר לגור בגדרה והחל לעסוק בחקלאות. מאז חילק את חייו, מחצית השבוע עסק בחקלאות ובמחצית השנייה נסע לתל אביב לעיסוקיו הרפואיים.

גרי נפטר בירושלים בשנת תש"ב, והובא לקבורה בגדרה. המרפאה בכפר גלעדי נקראה על שמו.

לקריאה נוספת
------------

* 'גרי, גרשון', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 146. (הספר בקטלוג ULI)
* גרשון גרא, "ד"ר גרשון גרי", בספר **אנשי "השומר" בחייהם ובמותם**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "גרשון (ג'ורג) גרי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2822
* ד"ר גרשון גרי לבית עולמו, דבר, 16 בינואר 1942
* ד"ר גרי - רופאם של מגיני תל חי, דבר, 21 בינואר 1942
* ז. אביגדור, ד"ר גרשון גרי ז"ל - שנה למותו, דבר, 5 בינואר 1943
* יד לרופא של מגיני תל חי, דבר, 18 באוגוסט 1943

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכתב תושבי צפת לד"ר גרי, דואר היום, 24 בנובמבר 1927
2. ↑  הניך שטיין, רשמים מהמחלקה החירורגית של בית החולים "הדסה" בירושלים, דואר היום, 17 ביוני 1927
3. ↑  להתפטרותו של הד"ר גרי מהדסה, דואר היום, 18 באוגוסט 1927 (מכתב ההתפטרות)
4. ↑  עוד להתפטרותו של ד"ר גרי, דבר, 19 בספטמבר 1927 (חליפת מכתבים)
5. ↑  מן הימים האחרונים. (מפי הרופא החבר ד"ר ג. גרי), **קונטרס**, כ"ט, כ"ב באדר תר"ף (12 במרץ 1920), עמ' 6.
**שו סין** היה מלך שומרי מן השושלת השלישית של אור. לפי רשימת המלכים השומרית היה בנו של אמר-סין, אבל חלק מן החוקרים סבורים ששו-סין היה אחיו של אמר-סין. שו-סין, כמו קודמיו, נלחם (בעיקר במזרח ומערב) לכל אורך מלכותו. בשנה השלישית למלכותו הוא הרס את שימנום והפך את התושבים המקומיים לעובדי כתר באזור ניפור. שו-סין חיתן את הבת שלו עם אנסי אנשן כדי לחזק את הגבול במזרח.

כמו קודמיו, שו-סין בנה מקדשים חדשים. בשנת שלטונו האחרונה הושלמה בנייתו של "בית אל שרה" באומה. שו-סין הואלל עוד בחייו, באזורים שונים של שומר נמצאו מקדשים לכבוד מלך-אל שו-סין.

תדירות ההתקפות של האמוריים עלתה בתקופת שלטונו, והוא היה צריך לבנות ביצורים יותר מהר מאשר קודמיו. הוא הורה לבנות חומה באזור פרת. אורך החומה היה בערך 200 קילומטר וכונתה "מפרידה דידנים". דידנום או דודנום היה שמו של אחד השבטים האמוריים.

שו-סין שלט במשך 9 שנים.

ראו גם
------

* תקופת אור 3
* רשימת המלכים השומרית

|  |
| --- |
| **מלכי שומר** |
| הקודם:**אמר-סין** | **שושלת אור 3****2039-2028 לפנה"ס** | הבא:**איבי-סין** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שו-סין** בוויקישיתוף

| מלכי אור 3 |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אור-נמו • שולגי • אמר-סין • שו-סין • איבי-סין |  |

 |
**קנוניית אמבואז** (מרץ 1560) הייתה ניסיון כושל של ההוגנוטים ושל בית בורבון לתפוס את השלטון בצרפת.

ב-10 ביולי 1559 מת אנרי השני, מלך צרפת ובנו פרנסואה השני עלה על כס המלוכה. מאורע זה היה ניצחון גדול עבור בית גיז הקתולי משום שמרי מלכת הסקוטים, אחייניתם של פרנסואה הדוכס מגיז ושל שארל, קרדינל לורן, שהיו מנהיגי הקתולים, הייתה אשתו של המלך הצעיר. בהשפעת בית גיז, אמו של המלך, קטרינה דה מדיצ'י, ששימשה כעוצרת בשם בנה, המשיכה במדיניות בעלה אנרי השני, רדפה את ההוגנוטים שרבים מהם נידונו למיתה ואחדים מהם אף הועלו על המוקד.

ההוגנוטים התכוננו לתפוס את השלטון באמצעות חטיפתו של המלך פרנסואה השני ומעצרם של פרנסואה הדוכס מגיז ושל אחיו שארל, קרדינל לורן. הקשר תוכנן על ידי לואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה, ועל הקושרים נמנו, בין היתר, אנשי אצולה הוגנוטים מן הערים אורליאן, טור וליון. גאספאר דה קוליני השני, שהיה מנהיג ההוגנוטים, הביע את התנגדותו ואף מנע את השתתפות אצילי נורמנדי בקנוניה זו.

בגלל תכנון כושל, שמועות על הקשר הגיעו בעוד מועד לאוזניו של שארל הקרדינל מלורן, שקרא לעזרתו את הצבא. המלך הצעיר הועבר מארמון בלואה אל ארמון אמבואז, שהיה מבוצר טוב יותר. ב-16 במרץ 1560 ניסו הקושרים לתקוף את ארמון אמבואז, אך הובסו עד מהרה. החל ב-17 במרץ כ-1200 קושרים נרצחו אחרי שנתפסו, הוצאו להורג בתלייה בחזית הארמון או הושלכו אל הנהר לואר כשהם כבולים.

פרנסואה הדוכס מגיז ואחיו שארל הקרדינל מלורן חשדו בלואי הראשון דה בורבון, נסיך דה קונדה כמעורב בקשר. הוא נעצר, הופיע בפני בית הדין המלכותי, אך שוחרר מחוסר הוכחות. מאורע זה הגביר את המתח בין הקתולים לבין ההוגנוטים שהגיע לשיאו במלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562 ונמשכו עד 1598.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנוניית אמבואז** בוויקישיתוף
* קנוניית אמבואז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
חזירי בר הודים צעירים
**חזיר בר הודי** (שם מדעי: ***Sus scrofa cristatus***) הוא תת-מין של חזיר בר החי בתת-היבשת ההודית במדינות: נפאל, הודו, סרי לנקה ובדרום-מזרח אסיה בבורמה ובמערב תאילנד.

מאפיינים
--------

חזיר זה גבוה מחזירי הבר האירופאים ובעל רעמה גבוהה יותר המתחילה מאחורי אוזניו וממשיכה עד לגבו התחתון, אך רוב גופו דליל שיער יחסית והזנב דקיק. לחזיר אוזניים ארוכות ובהירות, לחיים מזוקנות עם שערות לבנות ושפתיים ארוכות ושחורות. החזיר מגיע לגובה 83.8–91.4 סנטימטר, אורכו 95 סנטימטר והוא שוקל 90–136 קילוגרם, קטן יותר מחזירי הבר האירופאים. החזירים הזכרים גדולים יותר מהנקבות, והם בעלי חטים קצרים.

חזירי הבר חיים בשטחי היערות, הסוואנות, הביצות והשטחים הפתוחים באזורי חיותם, אך לא בג'ונגלים. הם חיים בקבוצות קטנות ופעילים במשך היום ובשעות בין הערביים. כמו רוב החזירים הם אוכלי כל הניזונים מצמחייה, פטריות, רקבובית, נבלות, ביצים, חרקים ובעלי חיים קטנים.

את החזיר טורפים נמרים, טיגריסים, כלבי דול, תנינים ופיתונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חזיר בר הודי** בוויקישיתוף
* חזיר בר הודי, באתר ITIS (באנגלית)
* חזיר בר הודי, באתר NCBI (באנגלית)
* חזיר בר הודי, באתר GBIF (באנגלית)
דוגמה לשילוש דלוני של 100 נקודות שרירותיות במישור
בגאומטריה חישובית, **שילוש דלוני** או "תילות דלוני" של קבוצת נקודות במישור הוא שילוש של קבוצת הנקודות (כלומר, חלוקה של הקמור של קבוצת הנקודות למשולשים כך שכל הנקודות בקבוצה הן קודקודים של המשולשים) כך שאף נקודה אינה נמצאת בתוך המעגל החוסם אחד מהמשולשים. תכונה זו של השילוש הופכת אותו לאופטימלי, מבחינות מסוימות, משום שהיא מבטיחה שהמשולשים שירכיבו את השילוש יהיו עבים ושמנים, ולא ארוכים ודקים.

הגדרה פורמלית
-------------

ישנן מספר דרכים שקולות להגדיר שילוש דלוני עבור קבוצת נקודות במישור:

* זהו שילוש בו עבור כל משולש, המעגל החוסם אותו אינו מכיל אף נקודה מקבוצת הנקודות.
* זהו שילוש שלכל צלע שלו יש מעגל העובר דרך קצות הצלע ואינו מכיל אף נקודה אחרת.
* זהו שילוש שהוא מקסימלי ביחס לשילושים האחרים מבחינת גודל הזווית הקטנה ביותר שבו. כלומר, כל המשולשים שבו קרובים ככל הניתן להיות שווי צלעות. מבחינה פורמלית, אם נתאים לכל שילוש וקטור {\displaystyle \ \left(\alpha \_{1},\alpha \_{2},\dots ,\alpha \_{n}\right)} בו מסודרת לפי סדר עולה הזוויות של המשולשים בשילוש, שילוש דלוני יהיה זה שהוא מקסימלי על פי יחס הסדר הלקסיקוגרפי הנקבע על הווקטורים.
* זהו שילוש המתקבל מדיאגרמת וורונוי של קבוצת הנקודות על ידי חיבור בקו של כל שתי נקודות שתאי וורונוי שלהן סמוכים.

ההגדרה האחרונה מספקת שיטה למציאת שילוש דלוני של קבוצת נקודות בזמן {\displaystyle \ O(n\log n)} על ידי מציאת דיאגרמת וורונוי של קבוצת הנקודות.

אם הנקודות נמצאות "במצב כללי" (כלומר, אין שלוש נקודות על אותו ישר, ואין ארבע נקודות על אותו מעגל), אז קיים שילוש דלוני יחיד. לעומת זאת, אם יש בקבוצה שלוש נקודות על אותו קו, לא קיים שילוש שאינו מנוון, ואם יש ארבע נקודות על אותו מעגל, השילוש אינו יחיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שילוש דלוני** בוויקישיתוף
* מצגת של הרצאה על שילוש דלוני מ-MIT
* שילוש דלוני, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000343369

 |
**אדוארד ג'רג'יאן** (**Edward Peter Djerejian**; נולד ב-6 במרץ 1939) היה דיפלומט אמריקאי אשר שירת בשרות החוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית תחת שמונה נשיאים, החל מתקופתו של הנשיא קנדי ועד לתקופת הנשיא קלינטון. הוא היה שגריר ארצות הברית בישראל ובסוריה. הוא המנהל המייסד של המכון למדיניות ציבורית על שם ג'יימס בייקר באוניברסיטת רייס ועומד בראש חברת ייעוץ.

תולדותיו
--------

ג'רג'יאן נולד בניו יורק. בשנת 1960 סיים לימודי תואר ראשון במדעים באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. לאחר סיום לימודיו התגייס לצבא ארצות הברית ושירת שנתיים בקוריאה הדרומית. בשנת 1962, עם סיום שירותו הצבאי הצטרף לשירות החוץ של ארצות הברית. כדיפלומט זוטר שירת כמזכיר לעניינים מדיניים בשגרירויות ארצות הברית בביירות (1966-1969), ובקזבלנקה (1969-1972). הוא היה קונסול כללי בעיר בורדו בצרפת (1975-1977), וממונה על האגף המדיני בשגרירות ארצות הברית במוסקבה בעת פלישת ברית המועצות לאפגניסטן (1979-1981). הוא שימש סגן ראש המשלחת הדיפלומטית בשגרירות ארצות הברית בעמאן (1981-1984). בין השנים 1985–1988 עבד במחלקת המדינה בוושינגטון. תחילה שימש כעוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית וסגן מזכיר העיתונות של הבית הלבן לנושאי חוץ, ומאוחר יותר התמנה לסגן עוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב ודרום אסיה. בשנת 1989 החל בכהונתו כשגריר ארצות הברית בסוריה, וזאת עד לשנת 1991. בין השנים 1991–1993 שימש כעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב. ובשנת 1994 כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל.

בנוסף לשפה האנגלית, ג'רג'יאן דובר ערבית, ארמנית, צרפתית, ורוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדוארד ג'רג'יאן באתר ההיסטוריה של מחלקת המדינה האמריקאית

| שגרירי ארצות הברית בישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ג'יימס מקדונלד: 1949–1950 • מונט ביין דייוויס: 1951–1953 • אדוארד לוסון: 1954–1959 • אוגדן ריד: 1959–1961 • וולוורת ברבור: 1961–1973 • קנת קיטינג: 1973–1975 • מלקולם טון: 1975–1976 • סמואל לואיס: 1977–1985 • תומאס פיקרינג: 1985–1988 • ויליאם בראון: 1988–1992 • ויליאם הרופ: 1992–1993 • אדוארד ג'רג'יאן: 1993–1994 • מרטין אינדיק: 1995–1997 • אדוארד ווקר: 1997–1999 • מרטין אינדיק: 2000–2001 • דן קרצר: 2001–2005 • ריצ'רד ג'ונס: 2005–2008 • ג'יימס קנינגהם: 2008–2011 • דן שפירו: 2011–2017 • דייוויד פרידמן: 2017–2021 • תומאס ריצ'רד ניידס: 2021–2023 |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007437165305171
* ISNI: 0000 0003 6974 8802
* LCCN: nb99116977
* VIAF: 81037379
* WorldCat: lccn-nb99116977

 |
**כריסטיאן לל** (גרמנית: **Christian Lell**; ‏‏נולד ב־29 באוגוסט 1984) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן הימני.

קריירה
------

### קבוצות

הקריירה המקצוענית של כריסטיאן לל החלה בעונת 2001/2 בקבוצת המילואים של באיירן מינכן מהליגה השלישית בגרמניה. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק לל בעשרה משחקים.
אחרי שלוש עונות ערך לל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה במשחק הניצחון (1:4) על הרטה ברלין ב-4 באוקטובר 2003 כשהחליף בדקה ה-84 את מיכאל באלאק. באותה עונה שיחק לל שלוש פעמים במדי הקבוצה בבונדסליגה.

בעונת 2004/5 עבר לל בהשאלה לשנתיים לקבוצת פ.צ. קלן מהבונדסליגה השנייה באותה עת תמורת 25,400 אירו. בעונה זו נטל חלק לל בשישה עשר משחקי ליגה. עם עליית הקבוצה לבונדסליגה הראשונה קיבל לל הזדמנויות רבות יותר ושותף ב-26 משחקי ליגה. 

עם סיום תקופת ההשאלה חזר לל לבאיירן מינכן ונכלל בסגל הקבוצה בשנים עשר משחקים. שמונה משחקים נוספים ערך במדי קבוצת המילואים בליגה השלישית. 
2007/8 הייתה עונת הפריצה של כריסטיאן לל. אוטמר היצפלד, מאמן באיירן מינכן, העלה את לל להרכב על חשבונו של המגן הימני הפצוע ווילי סניול. באותה עונה שיחק לל בעשרים ושמונה משחקי ליגה, הבקיע שער אחד ובישל ארבעה.

עם הגעתו של המאמן לואי ואן חאל לקבוצה בעונת 2009/10 נופה לל מהסגל וירד שוב לליגה השלישית, לקבוצת הבת, במסגרתה הופיע במשחק אחד בו הורחק בדקה ה-38. 

בקיץ 2010 חתם לל על חוזה לעונה אחת בשורות הרטה ברלין מהבונדסליגה השנייה, כאשר במידה ותעלה הקבוצה בתום העונה לליגה הראשונה יוארך חוזהו בשנתיים נוספות. בשנת 2012 עבר לקבוצת לבאנטה, בה שיחק שתי עונות.

בשנת 2015 שיחק לל מספר משחקים בקבוצת החובבים הגרמנית ויארן. במרץ 2016 הודיע על פרישה ממשחק פעיל..

### נבחרת

כריסטיאן לל השתייך לכל סגלי נבחרות הנוער והנבחרת הצעירה של גרמניה. בשנת 2003 הופיע לל באליפות העולם לנבחרות עד גיל 20 שנערכה באיחוד האמירויות הערביות. משחקו האחרון במסגרת לאומית נערכה בספטמבר 2004, במשחק הניצחון של הנבחרת הצעירה על סרביה 3:5.

### תארים

עם נבחרות גרמניה הצעירות:

* אליפות גרמניה עד גיל 18 (2001)
* אליפות גרמניה עד גיל 19 (2002)

עם באיירן מינכן:

* גביע הליגה הגרמנית (2007)
* אליפות גרמניה (2008, 2010)
* הגביע הגרמני (2008, 2010)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן לל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאן לל

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן של כריסטיאן לל(הקישור אינו פעיל) (zerozerofootball.com)
* הבונדסליגה השנייה - גרמניה (bundesliga.de)