recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גדוד טוביה**, שנודע גם בשם **גדוד בני הישיבות**, היה גדוד שפעל בירושלים עם קום מדינת ישראל, בחודשים מאי-נובמבר 1948. הגדוד היה פרי הסכמה של המרכז למפקד העם מצד אחד וועד הישיבות מצד שני בשיתוף עם הרבנים הראשיים לישראל וגאב"ד העדה החרדית. מטרת הגדוד הייתה שילובם של בני הישיבות שהתגוררו בירושלים במערך ההגנה על העיר.

אנשי הישיבות הביעו חשש כי בני הישיבות בעיר ייהרגו בקרבות ההגנה עליה ובכך ייגדע נתח משמעותי מעולם התורה ששרד את השואה. מצד שני, בירושלים הנצורה היה מחסור בצעירים שיכלו להגן עליה. הסיכום שאליו הגיעו הצדדים היה כי עקב מצב החירום רוב בני הישיבות הכשירים יגויסו באופן חלקי ויעברו אימונים. לצורך כך הוקם הגדוד שבהמשך עבר לפעול בעיקר בביצורים. הבחורים בגדוד עד לגיל 23 עסקו בכך פעמיים בשבוע, שמונה שעות בכל פעם. המבוגרים יותר תרמו לביצורים משמרת אחת של שמונה שעות מדי שבוע. למעשה חיילי הגדוד לא עברו אימונים בנשק, בשל התנגדות ראשי הישיבות ובשל חשש מפקדי הצבא מהקמת מחתרת חרדית. 

כמפקד הגדוד מונה טוביה ביר (אז בן 23), שבהיותו חבר "ההגנה" קנה לו ידע צבאי ובהיותו בן למשפחה דתית (בוגר בית הספר חורב וישיבת קול תורה) היה בעל הרקע המתאים לעמוד אל מול בני הישיבות. שמו של הגדוד ניתן לו על-שם מפקדו.

בגדוד שירתו בני כל הישיבות בירושלים, ומכל קצות הקשת הישיבתית - ליטאים לצד חסידים ובני ישיבה מישיבת מרכז הרב. כך שירתו בגדוד אנשי נטורי קרתא, בני אדמו"רים, בני ראשי ישיבות ועוד.

בני הישיבות ששירתו בגדוד קיבלו "כרטיס כחול" שהעיד על שירותם בגדוד, ופטר אותם משירות חובה.

בחודש נובמבר 1948, משהתבסס צה"ל, ניתנה ההוראה לפרק את הגדוד.

במבט היסטורי, גדוד טוביה היה למעשה ראשיתו של הסדר תורתו אומנותו, המשחרר חלק מבני הישיבות משירות החובה בצה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן קורנפלד, ההסדרניקים של תש"ח - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 1987
* "קונפליקט גיוס בני הישיבות"(הקישור אינו פעיל) (כולל מכתבים בקשר לגיוס בני הישיבות ב-1948)
* שי לוי, ‏השאירו חותם ונעלמו: יחידות צה"ל שפורקו, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2013
* רשימה חלקית של חיילים בגדוד והישיבות מהן הם הגיעו בכבר היה לעולמים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל כהן, ‏נחשף: ההסכם של ועד הישיבות והעדה החרדית עם הצבא, באתר כיכר השבת, 26 ביולי 2017
2. ↑  אהרן קורנפלד, ההסדרניקים של תש"ח - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7
**ריקרדו שאיי** (איטלקית: **Riccardo Chailly**; נולד ב-20 בפברואר 1953) הוא מנצח איטלקי. הוא החל את קריירת הניצוח שלו כמנצח אופרה ובהדרגה הרחיב את הרפרטואר למוזיקה סימפונית.

שאיי נולד במילאנו למשפחה מוזיקלית. אביו, לוצ'אנו, היה מלחין וריקרדו למד איתו קומפוזיציה בנעוריו.
בגיל עשרים התמנה שאיי לעוזר מנצח לקלאודיו אבאדו בלה סקאלה. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בשנת 1978 בלה סקאלה ועד מהרה הוצף בהזמנות לנצח בבתי אופרה אחרים, בהם המטרופוליטן אופרה, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, פסטיבל זלצבורג והאופרה הממלכתית של בוואריה.

בין השנים 1982–1988 היה שאיי מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית הגרמנית ומשנת 1982 עד 1985 היה מנצח אורח ראשי של הפילהרמונית של לונדון. משנת 1986 עד 1993 ניצח על התיאטרו קומונאלה די בולוניה.

משנת 1988 עד 2004 היה המנצח הראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם, שם התמסר לביצועי הרפרטואר הסימפוני המקובל, בעיקר ברוקנר ומאהלר, שהקנו לתזמורת את המוניטין שיצאו לה, אך בד בבד גם הרחיב במידה משמעותית את הרפרטואר ביצירות של המאה ה-20 ומוזיקה בת ימינו. 

בשנת 1995 ניצח שאיי על פסטיבל מאהלר, שחגג את יובל המאה לקונצרט הראשון של מאהלר בקונצרטחבאו. הוא ניצח גם על אופרות באמסטרדם, הן בקונצרט המנחה השנתי לחג המולד של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית והן באופרה ההולנדית, שם נפרד לשלום מאמסטרדם בהפקה של "דון קרלו" מאת ורדי.

באוגוסט 2005 נכנס שאיי לתפקידו החדש בלייפציג כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס ומנהל מוזיקלי כללי של האופרה שם. בשנת 2008 הוא השתתף בסרט תעודי של הבמאי האוסטרי פולקר שמידט על חייו של ג'קומו פוצ'יני לצד נכדו של פוצ'יני.

בשנת 2016 סיים את תפקידו כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס. בשנת 2014 החליף את דניאל בארנבוים בתפקיד המנהל המוזיקלי של לה סקאלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקרדו שאיי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריקרדו שאיי

* ריקרדו שאיי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ריקרדו שאיי, באתר ספוטיפיי

* ריקרדו שאיי, באתר AllMusic (באנגלית)

* ריקרדו שאיי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ריקרדו שאיי, באתר Discogs (באנגלית)

* ריקרדו שאיי, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לורין מאזל** | **מנצח ראשי, התזמורת הסימפונית הגרמנית**
1982 - 1989 | **הבא**:**ולדימיר אשכנזי** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ברנרד הייטינק** | **מנהל מוזיקלי, תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית**
1988 - 2004 | **הבא**:**מאריס יאנסונס** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הרברט בלומסטדט** | **מנצח ראשי, תזמורת הגוונדהאוס**
2005 - 2016 | **הבא**:**אנדריס נלסונס** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**דניאל בארנבוים** | **מנהל מוזיקלי, לה סקאלה**
2014 - ממשיך | **הבא**:**לא נקבע** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305699705171
* BIBSYS: 99039695
* BNE: XX885935
* BnF: cb13892343d (data)
* CiNii: DA03982807
* GND: 123951283
* ICCU: RAVV019954
* ISNI: 0000 0001 2146 3088
* LCCN: n80016909
* LNB: 000140163
* MusicBrainz: 28accaf9-3a4b-4052-b9d3-8033d3137d2d
* NKC: js20011212082
* NLA: 35804246
* NLP: a0000002686540
* NSK: 000062788
* NTA: 070703566
* RERO: 02-A003092675
* SNAC: w6gt6tq2
* SUDOC: 077720776
* Trove: 1094890
* VIAF: 105543710
* WorldCat: lccn-n80016909

 |
**שרלוט נסמית'** (באנגלית: **Charlotte Nasmyth**‏; 17 בפברואר 1804 – 26 ביולי 1884) הייתה ציירת סקוטית שיצירותיה נחשבו בזמנו כ"פנינים", ואשר נכללות באוספים של הגלריה הלאומית של סקוטלנד ומוזיאונים אחרים.

ביוגרפיה
--------

שרלוט נולדה בכנסיית סנט אנדרו, אדינבורו, אחת מאחד עשר ילדים, כולל שש בנות, של אלכסנדר נסמית', "אמן הנוף החשוב של ימיו". שרלוט, בשיתוף עם אחיה פטריק נסמית', ג'יין, ברברה, מרגרט, אליזבת, ואן, עבדה כעוזרת בסטודיו של אביה באדינבורו, וגם לימדה שיעורי אמנות.  לאחר מות אביהם ב-1840, מורשתו ומכירה פומבית של 155 מציורי המשפחה העניקו לאחיות נסמית' עצמאות כלכלית, ואיפשרו להן לעבור לאנגליה.

בין 1831 ל-1866 הציגה שרלוט את נופיה הרומנטיים ויצירות אחרות באקדמיה המלכותית הסקוטית, בחברה המלכותית לאמנים בריטים, באקדמיה המלכותית ובמוסדות נוספים. היא ציירה בעיקר בצבעי שמן, ולפעמים בצבעי מים, וכן הפיקה כמה תחריטים. נושאיה כוללים נופים של צפון ויילס ואזורים שונים של אנגליה, כמו גם סקוטלנד, מה שמצביע על כך שהיא נסעה רבות ברחבי בריטניה.

היא הייתה האמנית הפורה ביותר מבין שש האחיות. סופרים מודרניים תיארו אותה כ"הכי ראוותנית והכי פרועה", מבקרים בני זמנה תיארו את ציוריה של שרלוט כ"פנינים קטנות", "תמונות של חדרים קטנים... שנועדו... להוות אוצר אינדיבידואלי משלו." גזעי עצים מסוקסים עם ענפים שבורים היו הנושא המועדף על שרלוט, ומבקר ב-1866 כתב על אחד מהנופים שלה, "זהו החלק המשובח ביותר של ציור עצים בתערוכה - נמרץ, חד ויפה בצבע."

שרלוט נפטרה בפוטני, סארי, ב-26 ביולי 1884.

גלריה
-----

* לוך מארלולוך מארלו
* נוף פסטורלינוף פסטורלי
* הכניסה ללוך קתריןהכניסה ללוך קתרין
* מבט על טירות אלוה וסטירלינגמבט על טירות אלוה וסטירלינג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרלוט נסמית'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Nasmyth Family, (per. 1788–1884), painters and art teachers: Charlotte Nasmyth". *Oxford Dictionary of National Biography*. *Oxford Dictionary of National Biography* (online ed.). Oxford University Press.
2. 1 2 3  Gray, Sara (2009). "Nasmyth, Misses Anne Gibson, Barbara, Charlotte, Elizabeth Wemyss, Jane, and Margaret: Charlotte Nasmyth". *The Dictionary of British Women Artists*. Casemate Publishers. p. 194
3. 1 2  Nedanic, Stana (2006). "NASMYTH, Charlotte". The Biographical Dictionary of Scottish Women. Edinburgh: Edinburgh University Press
4. ↑  "William Nicholson: Charlotte Nasmyth, 1804 - 1884. Artist". National Galleries Scotland.
5. ↑  "Prints by Charlotte Nasmyth". The British Museum.
6. ↑  "Royal Scottish Academy's Exhibition". *Caledonian Mercury*. 3 April 1858. p. 3.
7. ↑  *Newcastle Journal*. 7 July 1864. p. 2.
8. ↑  "Exhibition of the Royal Scottish Academy". The Scotsman. 24 April 1844. p. 4.
9. ↑  "Exhibition of Works of Art at the Music Hall". Shrewsbury Chronicle. 21 September 1866. p. 6.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 58884
* ULAN: 500002216
* VIAF: 95694071
* WorldCat: viaf-95694071

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**גיא חבורה** הוא רב ישראלי. נודע בציבור במיוחד בתור מי שהקליט את היועץ הפוליטי ישראל בכר באומרו לגבי המתמודד לראשות הממשלה ולקוחו במערכת הבחירות לכנסת ה-23, בני גנץ, כי ״אין לו אומץ לתקוף באיראן״, וכי זוהי ״סכנה לעם ישראל״, הקלטה שפורסמה ימים ספורים לפני יום הבוחר.

חבורה משמש מנכ״ל עמותת ״אורות של אמת״, מרכז סיוע התנדבותי לחולים ולמשפחות נזקקות. בשנת 2001 הקים את עמותת ״אורות של תקווה למען הילדים״, עמותת-בת של ״אורות של אמת״, שעוסקת בשיפור איכות חייהם ובהצלתם של ילדים חולי סרטן ומחלות קשות.

פרשת הקלטת
----------

ב-27 בפברואר 2020, ארבעה ימים לפני מועד הבחירות לכנסת ה-23, התעוררה סערה פוליטית בעקבות פרסום הקלטה של ישראל בכר, בה הוא משוחח עם חבורה, עימו התייעץ בעניין אישי. בהקלטה בכר חוזר על דברי הרב חבורה, לפיהם לגנץ ״אין אומץ לתקוף באיראן״, וכי זוהי ״סכנה לעם ישראל״.
יום לאחר פרסום ההקלטות, פורסם כי פרקליטו של בנימין נתניהו, עמית חדד, הוא תלמידו ומקורבו של הרב חבורה, ונטען כי חבורה נשלח להקליט את בכר בשליחותו של נתניהו. בהמשך נחשפה הקלטה של שיחה בין נתניהו והרב חבורה בו ניתן לשמוע שהשניים מתאמים ביניהם את פרסום ההקלטה. כמה פרשנים פוליטיים, למשל טל שניידר, ראו בהקלטה זו של בכר את אחת הסיבות למה שנתפס ככישלון מפלגת כחול לבן במערכת הבחירות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ynet, גם להם מגיע: עמותות למען ילדים, באתר ynet, 20 בנובמבר 2013
* עמית סגל דפנה ליאל, ‏בלעדי | יועצו הבכיר של גנץ בהקלטה: "אין לו אומץ לתקוף באירן, סכנה לישראל" , באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית סגל, ‏בלעדי | יועצו הבכיר של גנץ בהקלטה: "אין לו אומץ לתקוף באירן, סכנה לישראל" , באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2020
2. ↑  אורות של אמת, באתר הרשת להתנדבות ישראלית
3. ↑  אודות, באתר עמותת אורות של תקווה
4. ↑  עמית סגל דפנה ליאל, ‏בלעדי | יועצו הבכיר של גנץ בהקלטה: "אין לו אומץ לתקוף באירן, סכנה לישראל" , באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2020
5. ↑   ציוץ של ברק רביד ברשת החברתית אקס (טוויטר), 28 בפברואר 2020
6. 1 2  טל שניידר, ‏למרות ההכחשות: השיחה בין נתניהו ובין הרב שהקליט את ישראל בכר, באתר גלובס, 1 במרץ 2020
7. ↑  טל שניידר, ‏פרשנות: חמש סיבות למפלה של בני גנץ בבחירות לכנסת ה-23 | פרשנות, באתר גלובס, 3 במרץ 2020
**פיליפ פרואסאן** (בגרמנית: **Philip Froissant**; נולד ב-1994) הוא שחקן גרמני.

ביוגרפיה
--------

פרואסאן נולד בבאד טלץ לאם גרמנייה ולאב צרפתי. בתום לימודיו בתיכון, למד לתואר ראשון, אותו השלים ב-2015, כדי להתקדם מבחינה מקצועית. אחרי התמחויות רבות בתחומים שונים בתעשיית הקולנוע, הוא נרשם ללימודי תיאטרון באוניברסיטת מינכן. בספטמבר 2018 סיים פרואסאן את לימודי התיאטרון לפני הזמן במטרה להתחיל הכשרתו למשחק בבית הספר אוטו פאלקנברג במינכן.

קריירה
------

בשנת 2017, שיחק פרואסאן בהפקת התיאטרון של אנג'ה סצילינסקי למחזה "Lilja-4-ever" שהוצג בתיאטרון "Junges Residenztheater" במינכן, שם רכש את הניסיון הראשון שלו כשחקן.

בשנת 2018 שיחק את "Catastrophe #6: Without subtitles in Times New Roman" מאת עם סמויל סטויאנוב ודניאל לינדנר שהוצג בקאמרשפילה של מינכן. ביוני 2021 הוא השתתף בהפקת השנה של "המצעד הגדול" של המחזאי וולפרם לוץ, בבימויה של אן הברמהל וגם היא הוצגה בקאמרשפילה.

בסתיו 2020, הצטלם פרואסאן באי אמרום (אנ') למותחן "האי השחור" שביים מיגל אלכסנדר. בסרט, שיצא לאקרנים בנטפליקס באוגוסט 2021, שיחק את התפקיד הראשי של בוגר התיכון ג'ונאס הנסן, שלאחר מותם של הוריו מתגורר על אי בים הצפוני עם סבו, בגילומו של הנס זיסלר, שם הוא פוגש מורה לגרמנית הלנה (אליס דווייר).

בדצמבר 2020, פורסם כי פרואסאן לוהק לתפקיד ראשי בסדרה טלוויזיה של נטפליקס "הקיסרית". בסדרה הוא מגלם את קיסר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה לצד דוורים לינגנאו בתור אליזבת, נסיכת בוואריה.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* 2021: האי השחור
* 2022: הקיסרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ פרואסאן** בוויקישיתוף
* פיליפ פרואסאן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פיליפ פרואסאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Leila Kozma, Where Was 'Black Island' Filmed? Details on the Netflix Thriller, Distractify, ‏5 ביולי 2021
2. ↑  Hayley Maitland, Could This German Royal Drama on Netflix Be the Next ‘The Crown’?, Vogue, ‏5 ביוני 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1220745405
* VIAF: 29160483722904991530
* WorldCat (עם VIAF): 29160483722904991530

 |
**מודסטוס** (ביוונית: **Μόδεστος**‏; נפטר ב-17 בדצמבר 634) היה פטריארך ירושלים משנת 630 ועד מותו, ופטריארך בפועל מאז שהפטריארך הקודם, זכריאס מירושלים, הוגלה מהעיר עקב כיבוש ירושלים בידי הפרסים בשנת 614. פעילותו העיקרית הייתה שיקום כנסיות ירושלים שהוחרבו על ידי הפרסים. שנות שלטונו בירושלים היו תחת הרקליוס, קיסר האימפריה הביזנטית.

חייו
----

נולד בסיוואס שבמרכז אנטוליה. כיוון שהתייתם בגיל צעיר, חונך על ידי נזירים. לפי האגדות על חייו, בנעוריו נמכר כעבד למצרים, אך הצליח להמיר את דתו של אדונו הפאגאני ושוחרר. לאחר שחרורו עבר לחיי פרישות וסיגוף במנזר סנטה קתרינה. לאחר מכן עבר למנזר תיאודוסיוס שבעובידייה, ליד בית לחם.

בשנת 614 נכבשה ירושלים על ידי הפרסים, שהרגו רבבות נוצרים, החריבו את כנסיות העיר ירושלים, ולקחו בשבי את פטריארך העיר, זכריאס עם הצלב האמיתי. בהיעדרו של זכריאס נבחר מודסטוס לפטריארך ירושלים בפועל. הוא הביא לקבורה את גופות הנרצחים במנזר מר סבא, ושיקם את כנסיות העיר, בהן כנסיית הקבר, כנסיית העלייה, קבר מרים, כנסיית האלאונה וכנסיית הפרובטיקה (בריכות הצאן). את המימון לפרויקט השיקום השיג פטריארך אלכסנדריה, יוחנן הנדבן. במרץ 630 קיבל מודסטוס את פני הקיסר הרקליוס, שהחזיר את הצלב האמיתי לכנסיית הקבר בירושלים, והוכתר כפטריארך העיר.

מודסטוס נפטר בירושלים ב-17 בדצמבר 630. טרטוליאנוס העלה השערה שהוא הורעל.

מודסטוס נקבע כקדוש של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. יום הקדוש שלו נקבע ל-18 בדצמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* טרטוליאנוס, כיבוש ירושלים
* דיווח על יום הקדוש של מודסטוס, אתר הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים, 2014
* יוסף פטריך, "כנסיית הקבר: תולדותיה ומרכיביה הארכיטקטוניים", **ספר ירושלים, התקופה הרומית והביזנטית 638-70**, יורם צפריר (עורך), הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1999, עמ' 380

הערות שוליים
------------

1. ↑  טרטוליאנוס נוקב בתאריך 17 בספטמבר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1341814
* GND: 100377564
* ISNI: 0000 0000 0503 9650
* LCCN: no2014075681
* SUDOC: 187542651
* VcBA: 495/33680
* VIAF: 29875316
* WorldCat: lccn-no2014075681

 |
**שישי שבת** (ידוע גם בשם **יום הבוחר**) הוא שיר שביצעה להקת זקני צפת ויצא לאור בשנת 1994.

רקע
---

השיר נכלל באלבום השני של "זקני צפת" שנקרא "זקני צפת 2". את השיר כתב מאור כהן שהלחין אותו עם אורן לוטנברג, שעזב את הלהקה שנה קודם להוצאת השיר. את השיר עיבדו כלל חברי הלהקה יחד עם חיים רומנו.

לדברי מאור כהן, שירי האלבום "זקני צפת 2" היו בהשפעת "הביטלס", אך הוא רצה שיהיה באלבום שיר עם גוון מזרחי. לאחר שצפה בזמר מיכאל פטישי שר בתוכנית טלוויזיה את השיר "מאמי", הוא ניסה לעקוב אחר האקורדים שניגן פטישי ולנגן בסגנון זה. כשהחל לנגן הטקסט שעלה לו לראש היה "לא תבואי שישי שבת זהו יום הבוחר". כהן הסביר: "יום שבת זה היום של אלוהים שבחר בנו מכל העמים. עם השנים נוספו כל מיני פירושים רומנטיים לטקסט, אבל כשכתבתי את המילים היה בהם משהו דתי ומיסטי".

במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ד (1994) של רשת ג' הגיע השיר למקום השביעי.

באלבומה הבא של זקני צפת, "תן לי שלאגר", נכלל שיר בשם "זה נכון" ובו השורות "שיר אחד עם שני מילים (כך במקור) מכר עשרים אלף עותקים" ו"שיחקו אותה NMC", שאותן נהוג לייחס להצלחתו של השיר "שישי שבת".

בשנת 1998 חידש דני סנדרסון את השיר במסגרת פרויקט עבודה עברית. באותה שנה חידש גם מאור כהן את השיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר, באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנחנו מרגישים זקנים: אלבום 'זקני צפת 2' כבר חוגג חצי יובל, וזו סיבה מעולה לשוחח עם מאור כהן, באתר 103fm‏, 17 בינואר 2019
2. ↑  לאון פלדמן, לשיר כל הדרך לקלפי: מיקסטייפ שירי בחירות, nrg‏, 11 באוקטובר 2012.
3. ↑  אודי שרבני, פוסט אורח: משהו על הקסטה הראשונה של זקני צפת, הבלוג "זה מסתובב", 25 בינואר 2008.
**פארחדוח'ת עבאס טלקאני** (בפרסית: **فرح‌دخت عباس طالقانی**; 4 בפברואר 1934 - 4 באוקטובר 1990), ידועה תחת שם הבמה **פוראן** (בפרסית: **پوران**; באנגלית: **Pooran**) הייתה זמרת ושחקנית איראנית.

ביוגרפיה
--------

פוראן נולדה ב-4 בפברואר 1934, הייתה אחת מהזמרות המפורסמות באיראן בשנות החמישים, היא שמרה על תהילתה עד אמצע שנות השביעים. תחילה היא השתמשה בשם הבמה "גברת אנונימית" ולאחר מכן "באנו שאפורי" (שם המשפחה של בן הזוג הראשון שלה) ולבסוף השתמשה בשם הבמה "פוראן".

לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון אסאדי בטהראן, פוראן נכנסה לקונסרבטוריון הגבוה למוזיקה והפכה לאחת מתלמידיו של עבאס שאפורי. פוראן נישאה לעבאס שאפורי, שהיה המלחין של מספר רב מיצירותיה. לאחר נישואיה לעבאס, פוראן השתמשה בשם הבמה "באנו שאפורי". לאחר שנפרדה מבעלה, היא בחרה בשם הבמה פוראן. פוראן החלה להשתתף כזמרת בתוכנית הרדיו גולהא. ב-1960 נכנסה פוראן לקולנוע, כאשר שיחקה במספר סרטים.

היא ביצעה שירי דואט עם כמה זמרים ביניהם ויגן דרדריאן, עארף, מנוצ'ר סחאי ואיראג'. לאחר המהפכה האיראנית, פוראן היגרה לארצות הברית והתיישבה בלוס אנג'לס בזמן שהותה בחו"ל, הייתה לה פעילות אמנותית מצומצמת, כמו הקלטת סרטונים לשיריה הישנים המפורסמים.

מותה
----

 קברה של פוראן
בתחילת שנות ה-80 סבלה פוראן מסרטן השד ומבעיות כבד. היא חזר לאיראן בסוף שנות ה-80 ואושפזה עקב המחלה בבית החולים בטהראן. במהלך ימי אשפוזה היה לידה בעלה לשעבר עבאס שפורי. ב-4 באוקטובר 1990 פוראן נפטרה בבית החולים.

משפחתה
------

תמונה של **פוראן**
פוראן היא אחייניתה של הזמרת האיראנית עזאת רוחבחש, אשר משכה אותה לשירה. פוראן היא גם אחותה של אשתו של אנושיראואן רוחאני, מוזיקאי ומלחין איראני בולט, ודודתה של רזא רוחאני, בנו של אחותה ואנושירוואן.

גרסאות כיסוי לשיריה
-------------------

לאחר מותה של פוראן, רבים משיריה הושרו מחוץ או בתוך איראן.

הזמר מועין ביצע את שירה "Hamseda", הזמר סיאבש חומישי ביצע את השיר "Goli Jan", הזמרת שאקילה ביצעה את השיר "Man Che Konam", הזמר מרטיק ביצע את "Niloofar".

בישראל הזמרת גם זכתה למספר גרסאות כיסוי, הזמרת לירז צ'רכי ביצעה את השיר "Zendegi" והזמרת ריטה ביצעה את "Shaneh" (שבוצע על ידי פוראן וויגאן).

ראו גם
------

* מוזיקת פופ פרסית
* גולהא (תוכנית רדיו)

לקריאה נוספת
------------

* התזמורת האנדלוסית ירושלים - "לילות פרס" - מרחיבים דעת

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוראן** בוויקישיתוף

* פוראן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פוראן, באתר ספוטיפיי

* פוראן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פוראן, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: dd1ea7a5-4702-4807-a759-21c5b1ff3b62

 |
**דְיוּלה**, **ד'יולה** או **גיוּלה** (בהונגרית: **Gyula**, במקורות פוגשים גם את הצורות **Yula, Gula, Gila**) היה, לפי כרוניקות מוסלמיות וביזנטיות, תואר של מנהיגים צבאיים של שבטי המדיארים (הונגרים) במאה ה-9–10. ה"דיולה" היה השני מבחינת המעמד הרשמי אחרי הדוכס הגדול לעומת ה"קֶנְדֶה" (Kende), המנהיג הרוחני. השלישי בחשיבותו היה ההרקה.

מקור המילה אינו ידוע. יש סבורים כי השתמשו במלה דומה בשפות טורקיות.

ה"דיולה" במאה ה-9
-----------------

האזכור הראשון של התואר "דיולה" קיים אצל הכרוניקונים הפרסים אחמד אבן רוסתה וגרדיזי בסביבות שנת 870. לפי עדויות אלה, בראש שבטי ההונגרים עמדו זוג של מנהיגים: הקנדה או קינדה (kende או künde), המנהיג הרשמי והרוחני, בעוד שבפועל הפיקוד נמצא בידי המנהיג הצבאי בקרוי "דיולה". ייתכן כי מנהיגות דו-ראשית מסוג זה (דיארכיה) הייתה קיימת בחאנות של הכוזרים (החאזארים).

לדברי הכרוניקון הערבי[דרושה הבהרה], "המג'ארים (כלומר ההונגרים) הם גזע של טורקים ומנהיגם רוכב יחד עם פרשים 20,000 במספר. מנהיגם נקרא קינדה (קנדה), אבל זהו רק תואר סמלי, מפני ששם האדם הממלא בפועל את תפקיד המלך נקרא ג'ילה (ג'ולה) וכל המג'ארים מצייתים לג'ולה שלהם בעל ענייני מלחמה והגנה."

גרדיזי כתב: "המג'ארים האלה הם סוג של טורקים. מנהיגם רוכב יחד עם 20,000 פרשים. מנהיגם זה נקרא קינדה. זהו התואר של הגדול שבמלכיהם. ולאותו מנהיג הממנה את הפקידים הם קוראים לו ג'ולה. מה שהג'ולה אומר לעשות, המג'ארים מבצעים."

ה"דיולה" במאה ה-10–11
---------------------

אחרי פלישת ההונגרים לאגן הקרפטים בסביבות 896, התואר "דיולה" מצוין בספר "על ניהול האימפריה" (בלטינית: *De administrando imperio*) מאת הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, שמאשר כי בסביבות שנת 950 ה"גילה" היה אחד משני הקצינים שעזרו למנהיג של שבטי ההונגרים. לכל שבט גם כן היה מנהיג משלו. לדבריו, '"להונגרים יש מנהיג ראשון שהוא הנסיך היורש מבית ארפאד, בעוד לשניים האחרים, ה"גילה" וה"קרחאס" (ככל הנראה: קארא-חאן) יש מעמד של שופטים. ולכל שבט יש נסיך." ואחר כן, הוא מוסיף: "הקרחאס בולצוס הוא בן של הקרחאס קאליס, וקרחאס הוא שם פרטי, אבל קרחאס הוא תואר כמו גילה, שהוא מעל הקרחאס". 

הכרוניקון יואנס סקיליצס, שחי במחצית השנייה של המאה ה-11, סיפר על ההטבלה לנצרות בקונסטנטינופול של מנהיג הונגרי בשם דיולה באמצע המאה ה-10. לפי סקיליצס, דיולה הקפיד על האמונה החדשה ולקח איתו בישוף מיסיונרי בשם היירותאוס. מידע דומה נמסר גם ממקורות סלאביים.

| היסטוריה של הונגריה |
| --- |
| פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת | פאנוניה • הונים • אווארים • התיישבות המדיארים במרכז אירופה | הונגריההונגריה |
|  | הנסיכות הגדולה של הונגריה • ממלכת הונגריה תחת בית ארפאד • ממלכת הונגריה בימי הביניים המאוחרים • ממלכת הונגריה ההבסבורגית • הונגריה העות'מאנית |
| המהפכה והממלכה הדואלית | מהפכת 1848 בהונגריה • הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 • ארצות הכתר של אישטוואן הקדוש |
|  | הונגריה במלחמת העולם הראשונה • הרפובליקה ההונגרית הראשונה • הרפובליקה הסובייטית ההונגרית • הרפובליקה ההונגרית • תקופת העוצרות • הונגריה במלחמת העולם השנייה • הרפובליקה ההונגרית השנייה • הונגריה הקומוניסטית • דמוקרטיה ורפורמה |
**פינלי לואיס ג'. קול** (באנגלית: **Finlay Lewis J. Cole**; נולד ב-9 בנובמבר 1995) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד מייקל גריי בסדרת הטלוויזיה "כנופיית ברמינגהאם" (2014–2022) של ה-BBC, ובזכות הופעתו בתור ג'ושוע ג'יי קודי בסדרה "ממלכת החיות" (אנ') (2016–2022) של TNT.

ביוגרפיה
--------

קול נולד בשכונת קינגסטון שעל התמזה (אנ') שבלונדון, אנגליה. הוא הבן הרביעי מבין חמישה בנים. כשהיה ילד רצה לעבוד בספנות כמו אביו. אחיו הגדול הוא השחקן ג'ו קול, איתו כיכב בסדרה "כנופיית ברמינגהאם". ג'ו עזר לפין לקבל אודישן לתפקיד הראשון שלו.

קריירה
------

בשנת 2012 השתתף בתור ניצב בסרט "*Offender*" בו כיכב אחיו. 

בשנת 2014 הצטרף קול לצוות השחקנים הראשי בעונתה השנייה של סדרת הדרמה והפשע "כנופיית ברמינגהאם" של ה-BBC המתארת את קורותיה של כנופיית פשע ברמינגהאם שבאנגליה בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה. קול גילם בסדרה את מייקל גריי, בנה האובד של פולי (הלן מקרורי), אשר מצטרף אליה לעסקי המשפחה כרואה חשבון.

בשנת 2015 הופיע פין בתפקיד אריק בירלינג בסרט הטלוויזיה "המפקח בא" (אנ') שכתבה הלן אדמונדסון על בסיס מחזה באותו שם (אנ') מאת ג'ון בוינטון פריסטלי (אנ') ששודר בערוץ BBC One.

בשנים 2016–2022 כיכב קול בתור אחת הדמויות הראשיות בדמותו של ג'ושוע ג'יי קודי בסדרת הדרמת הפשע "ממלכת החיות" (אנ') של רשת הטלוויזיה האמריקאית TNT.

בשנת 2018 גילם את שון וואלאס בסרט האימה והקומדיה "תיכון סלוטרהאוס שולט" (אנ').

בשנת 2019 כיכב בתפקיד ראשי לצד מרגו רובי בסרט המותחן התקופתי "ארץ החלומות" (אנ') בדמותו של יוג'ין אוונס. 

בשנת 2020 שיחק בסרט הדרמה "*Here Are the Young Men"* בבימויו של אואן מאקן המבוסס על רומן באותו שם מאת רוב דויל. 

בשנת 2021 גילם את דמותו הצעירה של דומיניק "דום" טורטו בסרט "מהיר ועצבני 9".

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | *Offender* | ניצב |  |
| 2018 | תיכון סלוטרהאוס שולט (אנ') | שון וואלאס |  |
| 2019 | ארץ החלומות (אנ') | יוג'ין אוונס |  |
| 2020 | *Here Are the Young Men* | ג'וזף קירני |  |
| 2021 | מהיר ועצבני 9 | טורטו בצעירותו |  |
| 2023 | כלואה | ג'יימי |  |
| TBA | *Last Breath* | כריס למונס |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014–2022 | כנופיית ברמינגהאם | מייקל גריי | תפקיד ראשי (עונות 6-2); 27 פרקים |
| 2015 | המפקח בא (אנ') | אריק בירלינג | סרט טלוויזיה של BBC One |
| לואיס | אולי טדמן | 2 פרקים |
| 2016–2022 | ממלכת החיות (אנ') | ג'ושוע ג'יי קודי | תפקיד ראשי (6 עונות); 75 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

* פין קול, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פין קול, ברשת החברתית אינסטגרם
* פין קול, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פין קול, באתר AllMovie (באנגלית)
* פין קול, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* פין קול, באתר Metacritic (באנגלית)
* פין קול, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Discovery: Finn Cole". *Interview Magazine*. 2016-06-15. נבדק ב-2016-06-17.
2. ↑  "Finn Cole". *IMDb*. נבדק ב-2016-06-17.
3. ↑  "Interview: Peaky Blinders' Finn Cole". *www.creativeengland.co.uk*. אורכב מ-המקור ב-2018-12-07. נבדק ב-2016-06-17.
4. ↑  "BBC One - an Inspector Calls".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1234943859
* LCCN: no2018020383
* VIAF: 33151715587613780322
* WorldCat: lccn-no2018020383

 |
מגלשת הרים בפארק אייפל שבגרמניה
**מגלשות הרים** הם מתקן שעשועים שבו גולשים במורד הר בתוך מסלול במעין מזחלת בעלת גלגלים. המתקן הוא פיתוח של מזחלת. המסלולים הם בעצם צינורות מיוחדים (העשויים מפלדת אל-חלד או מפלסטיק מחוזק) שבתוכם גולשים הרוכבים בדומה לרכבת הרים אבל בניגוד לרכבת הרים במגלשות הרים לנוסע יש אפשרות לשלוט במהירות.

### שיאים

* מגלשת ההרים הארוכה ביותר בעולם נמצאת באנדורה באורך של 5.3 קילומטר.
* מגלשת ההרים הגבוהה ביותר בעולם נמצאת בשווייץ והיא מתחילה מגובה 2,971 מטר.

היסטוריה
--------

מגלשה אלפינית בגולדן, קליפורניה
מה שקדם למגלשות הרים היה מגלשה אלפינית, בשנת 1970 הציגה חברה גרמנית את המגלשה האלפינית הראשונה, ובשנת 1997 פיתחה החברה את רעיון למגלשות הרים ואף הציגה דגם של מגלשות הרים.

מסלולים
-------

רוב מגלשות ההרים מותקנות באתרי סקי כדי להגדיל את ההכנסה בחודשי הקיץ.  

כל המסלולים של מגלשות ההרים קלים להתקנה ללא צורך בעבודות בטון מלבד בנקודת ההתחלה.  

ברוב המסלולים של רכבות ההרים ישנם גשרים או מנהרות.  

מסלולים שבנויים מאלומיניום או מפלדת אל-חלד הם מסלולים שקל לתחזק אותם אבל העמידות שלהם נמוכה.

אלמנטים שנמצאים ברוב מגלשות ההרים: המגלשה מתעקמת, סיבובים חדים ומעגלי ספירלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלשות הרים** בוויקישיתוף
**אנה מריה (סֶטֶלָה) שטיינבאך** (בהולנדית: **Anna Maria (Settela) Steinbach**;‏ 23 בדצמבר 1934, בוכטן – 31 ביולי 1944 אוושויץ) הייתה נערה הולנדית אשר נרצחה בתאי הגזים במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. בתחילה זוהתה כיהודיה הולנדית, זהותה והקשר שלה לקבוצת הסינטי התגלו בשנת 1994.

שטיינבאך נולדה בבוכטן (כיום חלק מסיטרד-חליין, בדרום לימבורג) כבתו של סוחר וכנר. ב-16 במאי 1944, אורגנה פשיטה משטרתית נגד אנשי הרומני ברחבי הולנד. שטיינבאך נעצרה באיינדהובן. ממש באותו יום היא הגיעה עם עוד 577 אנשים לוסטרבורק. מאתיים שבעים ותשעה אנשים הורשו לעזוב, מכיוון שאף על פי שהם גרו בקרונות, הם לא היו צוענים. בווסטרבורק גולח ראשה של שטיינבאך כדי למנוע כינים. כמו שאר הנערות והנשים הצועניות, היא לבשה סדין קרוע סביב ראשה כדי לכסות את ראשה הקירח.

ב-19 במאי הועלתה סטלה יחד עם 244 צוענים נוספים לאושוויץ-בירקנאו ברכבת שהכילה גם אסירים יהודים. ממש לפני סגירת הדלתות, היא כנראה בהתה דרך הפתח בכלב חולף או בחיילים הגרמנים. רודולף ברסלאוור, אסיר יהודי בווסטרבורק, שצילם סרט בהוראת מפקד המחנה הגרמני, צילם את תמונת המבט המפוחד של סטלה בוהה מחוץ לקרון. אדם אחר בשם קראסה וגנר שהיה באותו קרון שמע את אמה של סטלה קוראת בשמה ומזהירה אותה להוציא את ראשה מהפתח. וגנר שרד את אושוויץ והצליח לזהות את סטלה בשנת 1994.

מותה
----

ב־22 במאי הגיעו הצוענים ההולנדים, ביניהם שטיינבאך, לאושוויץ-בירקנאו. הם נרשמו והועברו לאזור הצועני. צוענים שהיו כשירים לעבודה הועברו למפעלי תחמושת בגרמניה. שלושת אלפים הצוענים הנותרים הוכנסו לתאי הגזים בתקופה שבין יולי ל-3 באוגוסט. שטיינבאך, אמה, שני אחיה, שתי אחיות, דודה, שני אחיינים ואחיינית היו חלק מקבוצה זו. ממשפחת שטיינבאך רק האב שרד; הוא נפטר בשנת 1946 ונקבר בבית העלמין במאסטריכט.

זיהוי הילדה בתמונה
------------------

לאחר המלחמה נעשה שימוש בשבריר שבע השניות בסרטו של ברסלאוור בסרטים תיעודיים רבים. דמותה של הילדה הצעירה האלמונית בוהה מתוך העגלה מלאת פחד ועומדת להיות מועברת לאושוויץ הפכה לאחד מסמלי השואה. עד 1994 היא הייתה ידועה רק כ"הילדה עם כיסוי הראש". ההנחה הייתה שהיא יהודייה, שכן במשך שנים רבות לא הוקדשה תשומת לב לרצח העם של 500,000 עד 1,500,000 צוענים שנרצחו על ידי הגרמנים ברחבי אירופה.

בדצמבר 1992, העיתונאי ההולנדי עאד וגנאר החלה לחקור את זהותה. על ידי חקירת מספרי הקרונות שהופיעו בסרטון, מספר 10, 16 או 18, תיאור הקרון וזהות מזוודה בודדת שמופיעה לשבריר שנייה בסרטון, הוא גילה במהירות שהובלת המגורשים התרחשה ב-19 במאי 1944 ובקרונות גורשו צוענים הולנדים ויהודים. ב-7 בפברואר 1994 ואגנר הצליח לחשוף את זהותה של שטיינבאך.

החיפוש אחר זהותה של סטלה שטיינבאך תועד בסרט התיעודי של שרי דוינס "Settela, Face of the Past". ווגנאר פרסם את מחקריו בספר "Settela; het girl heeft haar naam terug".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטלה שטיינבאך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Romanies and the Holocaust: A Reevaluation and an Overview". Radoc.net. נבדק ב-2012-08-09.
2. ↑  מסת"ב 90-295-5612-9) "Settela: The Girl Who Got Her Name Back". The revised English translation of Settela - by Janna Eliot - is מסת"ב 978-0-9933898-2-5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011425242805171
* BPN: 86463037
* GND: 1187516767
* ISNI: 0000 0000 3123 6754
* LCCN: n95067641
* NTA: 134399706
* VIAF: 43550712
* WorldCat: lccn-n95067641

 |
**העמותה הישראלית לסרטן ריאה** היא עמותה ישראלית הפועלת לקידום המודעות לסרטן ריאה ותמיכה בחולים ובני משפחותיהם. 
העמותה עוסקת בסוגיות הקשורות בחולי סרטן ריאה ובני משפחותיהם. בראש מטרות העמותה, תמיכה בחולה האונקולוגי וקרוביו, כולל עזרה בהנגשת מידע רפואי, הנגשת טיפולים מתקדמים, סיוע במיצוי זכויות, פעילויות להעלאת המודעות למחלה, מניעתה, גילוי מוקדם ועוד, שלא למטרת רווח. העמותה מחויבת לקוד אתי. העמותה מקדמת משנת 2016 את הכללת תוכנית הסקר לאבחון מוקדם של סרטן ריאה בישראל והגישה את הטכנולוגיה להכללה בסל הבריאות לשנת 2019 בפעם השלישית. התוכנית כוללת סיטי נמוך עצמה לקבוצת סיכון, מעשנים עם רקע של 30 שנות חפיסה ומעל לגיל 55. הוכח מדעית כי סקר כזה יכול להוריד תמותה בין 26%-40% תלוי במין הנבדק ועיקר גדולתו בגילוי סרטן ריאה בשלב 1 ולא בשלב מתקדם גרורתי.

רקע להקמת העמותה
----------------

העמותה היא עמותת החולים הראשונה בישראל המיועדת לחולי סרטן ריאה. היא הוקמה בשנת 2014 על ידי ד"ר שני שילה, רופאת שיניים וחוקרת בתחום הביוטק, המשמשת כמנכ"לית העמותה, בעקבות ההתמודדות האישית והליווי של בעלה שחלה ב-2011 בסרטן ריאה. בעקבות החוויה האישית, ולצד ההתוודעות לחסכים בתחומים שונים הנוגעים גם לחולה וגם למי שמלווה אותו, הוגדרו מטרות העמותה. 
יו"ר והמייסד השותף של העמותה הוא הפרופ' ניר פלד, מומחה ברפואה פנימית, ריאות ואונקולוגיה, מנהל המכון האונקולוגי בסורוקה, המרכז הרפואי סורוקה. פרופ' פלד מכהן כיו"ר הוועדה והבינלאומית למניעה ואבחון מוקדם של סרטן הריאה וכפרופסור חבר בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב.

מטרות העמותה
------------

1. הפצת מידע רפואי עדכני וחדשני בתחום סרטן הריאה
2. תמיכה והדרכה לחולים ולמשפחות המתמודדים עם סרטן הריאה
3. עזרה במיצוי זכויות לחולי סרטן הריאה ובני משפחותיהם
4. תמיכה במימון וקידום חקר סרטן הריאה
5. עידוד תוכניות לאבחון מוקדם של סרטן הריאה
6. פעילות להכללת טיפולים חדשים בסל התרופות לקבוצות החולים השונות של המחלה.
7. קידום הפעילות הציבורית כנגד קונצרן הטבק להגבלת העישון ולהורדת מספר המעשנים בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של העמותה הישראלית לסרטן ריאה
* עדנה אברמסון, אלעד מעולם לא עישן - וחלה בסרטן ריאות בגיל 43, באתר ynet, 20 בנובמבר 2014
* מיטל יסעור, "השליחות שלי היא לעשות משהו טוב מהדבר הנורא הזה", באתר ישראל היום, 26 בדצמבר 2014
* העמותה הישראלית לסרטן ריאה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדנה אברמסון, אלעד מעולם לא עישן - וחלה בסרטן ריאות בגיל 43, ynet 20/11/2014
פיוטר טולסטוי
**פיוטר אנדרייביץ' טולסטוי** (ברוסית: Пётр Андреевич Толстой; ‏1645 - 17 בפברואר 1729) היה אציל רוסי, ממקורביו של פיוטר הגדול. היה אחראי לניהול הלשכה החשאית, שהייתה המשטרה החשאית של הצאר.

ביוגרפיה
--------

טולסטוי נולד במשפחה אצילית רוסית. הסופרים הידועים לב טולסטוי ואלכסיי טולסטוי היו בין צאצאיו.

בשנת 1682 החל טולסטוי לשרת בחצר הצאר. במהלך מרד 1682 היה בין התומכים הבולטים של משפחת מילוסלבסקי, שהיו יוזמי המרד. עם נפילת הנסיכה סופיה, עבר למחנה של פיוטר הגדול. לאור מעורבותו במרד 1682, הצאר הצעיר התנהג כלפיו בחשדנות, למרות תפקידו החשוב במערכות אזוב.

בשנת 1697 נסע ביוזמתו לאירופה ללימודי ימייה. שהה במשך שנתיים באיטליה, ובתקופה זו התקרב לתרבות המערבית.

### קריירה דיפלומטית

בשנת 1701 נשלח לקונסטנטינופול והיה השגריר הרוסי הראשון באימפריה העות'מאנית. במהלך שליחותו נעצר פעמיים על ידי השלטונות. בנוסף לכך, התפקיד הרחיק אותו מהחצר.

בשנת 1714 חזר לאימפריה רוסית והתקרב לאלכסנדר מנשיקוב. במהלך השנים 1719-1715 היה אחראי על מספר שליחויות לאירופה.

### פרשת הנסיך אלכסיי

בשנת 1717 מילא תפקיד מרכזי בפרשת הנסיך אלכסיי, וזה איפשר לו להתקרב לפיוטר הגדול. הנסיך ופילגשו הסתתרו בנאפולי, וטולסטוי הצליח לשכנע אותם לחזור לרוסיה. בעקבות תפקידו בפרשה והשתתפותו הפעילה בחקירה ובמשפט, הוא קודם לתפקיד ראש המשטרה החשאית ברוסיה.

### לאחר תקופת פיוטר הגדול

בעקבות פרשת הנסיך אלכסיי, טולסטוי התקרב גם ליקטרינה הראשונה, ששלטה ברוסיה לאחר פיוטר הגדול. בראשית ימי שלטונה קיבל טולסטוי תואר רוזן. הוא היה בין התומכים הבולטים שלה. הוא חשש ממועמד אחר לשלטון, פיוטר השלישי (בנו של הנסיך אלכסיי), שעלייתו לשלטון הייתה מסכנת את מעמדו לאור התפקיד שלו בפרשת הנסיך אלכסיי.

במהלך שלטונה של יקטרינה הראשונה הוא שיתף פעולה עם אלכסנדר מנשיקוב והיה חבר במועצה הסודית העליונה. לטולסטוי הייתה מחלוקת עם מנשיקוב באשר ליורש של יקטרינה הראשונה, והוא התנגד לחתונת בת של מנשיקוב עם פיוטר השלישי, הקיסר המיועד. במאבק זה, ידו של מנשיקוב הייתה על העליונה, וטולסטוי נשלח בגיל 82 למנזר סולובצקי בצפון רוסיה, שם מת זמן קצר לאחר מכן.

עם עליית הקיסרית יליזבטה לשלטון, תואר הרוזנות הוחזר למשפחת טולסטוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיוטר אנדרייביץ' טולסטוי** בוויקישיתוף
* קורות חייו של טולסטוי (ברוסית)
* פיוטר אנדרייביץ' טולסטוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456546005171
* BnF: cb119539363 (data)
* CiNii: DA03614111
* GND: 119009196
* ISNI: 0000 0001 1035 7896
* LCCN: n82211942
* NKC: js20181018252
* NLA: 36023660
* NSK: 000187591
* NTA: 073932140
* SUDOC: 027515850
* Trove: 1190685
* VIAF: 3271474
* WorldCat: lccn-n82211942

 |
**ישראל פרנצוס** (1927 - 15 בנובמבר 2023) היה חוקר ספרות חז"ל, פרופסור בבית המדרש לרבנים באמריקה.

ביוגרפיה
--------

ישראל פרנצוס נולד בפרובינציית לודז' בפולין להורים שהשתייכו לחסידות גור. ילדותו עברה עליו בעיירה אונייוב. הוא קיבל חינוך מסורתי בחדר, אולם במהרה ידיעותיו השיגו את מה שהיה ניתן ללמד אותו, והוא עבר ללמוד בבית המדרש בעיירה. בגיל עשר תכננו הוריו לשולחו לישיבת חכמי לובלין אולם פרוץ מלחמת העולם השנייה ביטל את כל התוכניות.

עם הכיבוש הגרמני גורשו יהודי העיירה באוקטובר 1941 לגטו ב-Czachul. משם הוא הועבר למחנה עבודה ליד פוזנן ומאז לא ראה יותר את בני משפחתו. באוגוסט 1943 הוא הועבר למחנה אושוויץ. במחנה זה פגש את אלברט כהן – קומוניסט צרפתי, שלקח את פרנצוס תחת חסותו ודאג לו לעבודה קלה, ביגוד ומזון במידת האפשר. בחורף 1945 הוא הוצעד בצעדת המוות לכיוון מחנה דכאו. בסוף המלחמה הוא הוצעד משם עם שארית האסירים, עד לשחרורם בידי האמריקאים.

משם עבר פרנצוס למחנה העקורים פלדפינג ומשם למחנה העקורים לנדסברג. במקום זה הוא הוכשר על ידי ארגון אורט כמכונאי רכב, ובמקצוע זה עבד כשנה. במסגרת מכסת הנוער ששלח הג'וינט לארצות הברית הגיע פרנצוס לניו יורק בחודש דצמבר 1947.

פרנצוס עבד בניו יורק בעבודות דחק שונות. בשנת 1951 בעצת חבר הוא נרשם ללימודי ערב בבית המדרש לרבנים באמריקה. הוא היה בן 24 באותה עת, כאשר הפעם האחרונה שבה למד טקסט עברי הייתה בגיל 11. בשנת 1954 הוא החל בלימודים בתוכנית המשותפת לבית המדרש ולאוניברסיטת קולומביה. כך הוא קיבל שני תארים ראשונים משני המוסדות. ב-1958 הוא סיים תואר שני באוניברסיטת קולומביה, ובשנת 1962 קיבל תואר שלישי מהאוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל הוא סיים את הסמכתו מבית המדרש לרבנים. עבודת הדוקטורט הייתה בדרכי עריכתה של מסכת ביצה בתלמוד הבבלי בהנחיית פרופ' שרגא אברמסון. בשנת 1960 הוא נישא לטובה שולזינגר מחיפה.

את הבתר דוקטורט הוא עשה בבית המדרש לרבנים באמריקה, שם נדרש להיבחן על מסכת מהתלמוד הבבלי כל מספר שבועות. הבחינה נערכה על ידי פרופ' שאול ליברמן. משנת 1963 ועד פרישתו בגיל 80 לימד פרנצוס בבית המדרש לרבנים באמריקה.

ב-1967 הוציא לאור את מסכת ביצה מהתלמוד הירושלמי לראשונה עם פירוש ר' אלעזר אזכרי, על פי כתב יד שנמצא בבית המדרש לרבנים באמריקה וזוהה על ידי שאול ליברמן. מלבד זאת הוא כתב עשרות מאמרים שהתפרסמו בבמות שונות כמו תרביץ, סיני, דיני ישראל, ספרי יובל שונים ועוד.

ספר יובל בשם "תפארת לישראל" יצא לכבודו בשנת 2010 בהגיעו לגיל 80.

נפטר בב' בכסלו תשפ"ג, 15 בנובמבר 2023.

ספריו
-----

* **מחקרים בהרכבה של מסכת ביצה שבתלמוד הבבלי ובדרכי עריכתה (דיסרטציה)**, ירושלים: האוניברסיטה העברית, תשכ"א
* **תלמוד ירושלמי, מסכת ביצה עם פירוש אחד הקדמונים רבינו אלעזר אזכרי בעל ספר חרדים**, ניו יורק וירושלים: בית המדרש לרבנים באמריקה, תשכ"ז (מהדורה שנייה 1995)

קישורים חיצוניים
----------------

* Israel Francus, The Jewish Theological Seminary
* ישראל פרנצוס (1927-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תואר דוקטור לפילוסופיה, הַבֹּקֶר, 27 ביוני 1963

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312353105171
* BnF: cb165355273 (data)
* GND: 1161628991
* ISNI: 0000 0001 1877 6999
* LCCN: nr95029420
* NTA: 226848841
* VIAF: 71282730
* WorldCat (עם VIAF): 71282730

 |
**הפורום לסלולריות שפויה** הוא עמותה ישראלית הפועלת בנושאי אנטנות סלולריות, קרינה סלולרית והפצת מודעות לקרינה ולשימוש סביר במכשירים פולטי קרינה בלתי מייננת.

הפורום הוקם במסגרת שיתוף פעולה בין מספר קבוצות, עמותות, גופים סביבתיים ואזרחים כדי לתת מענה לתופעה של התקנת אנטנות סלולריות בשכונות מגורים בקרבת בתי תושבים ולעיתים ללא ידיעתם וללא קבלת אפשרות להתנגד להקמתן.
לפורום ועד מנהל פעיל המתכנס מדי כמה שבועות, שורה של פעילים ובעלי תפקידים. חברי הפורום פועלים בהתנדבות וללא שכר. בשנים הראשונות הוביל את פעולת הפורום לסלולריות שפויה אבי דבוש. נכון ל-2015 יושב ראש העמותה הוא רוני קלר.

מטרות
-----

מטרת הפורום היא הסדרת נושא הקרינה הסלולרית כך שזו תהיה סבירה, מידתית, ומבוקרת לטובת האינטרס הציבורי. הפורום פועל למען חקיקה, הסדרה תכנונית, כפיית רישוי אנטנות, ויידוע הציבור על כל אנטנה המוקמת באזור המגורים שלו. כמו כן, עוסק הפורום בסיוע לוועדי פעולה מקומיים, ייעוץ לנפגעי אנטנות[דרוש מקור] ואיסוף כל המידע הנחוץ על מנת לעזור לאוכלוסייה הזקוקה לו. הפורום מרכז פעילות אנשים וגופים אשר טוענים כי השימוש הנרחב במכשירי טלפון סלולרי עלולה להיות השפעות בריאותיות של קרינה בלתי מייננת ברמות נמוכות.

פעילות עיקרית
-------------

במהלך השנים 2009–2010 הוביל הפורום, בצד מרכז השלטון המקומי, מהלך משפטי נגד הקמת אנטנות סלולריות קטנות ברחבי הארץ. הארגון עתר לבג"ץ בטענה שיש למנוע הקמת אנטנות קטנות שאינן דורשות הליך אישור מסודר וממוקמות לעיתים במרפסות בתים ובסמוך לתושבים וילדים שעלולים להפגע מהקרינה. הפורום הצליח להשפיע על עמדת המדינה כאשר היועץ המשפטי לממשלה, יהודה ויינשטיין, הצטרף לעמדת העותרים.

* פעילות משפטית בנושא הקמת אנטנות סלולריות ללא אישורי בנייה, הקרויות גם "מתקני גישה אלחוטיים" על ידי חברות הסלולר.
* פעילות משפטית ותמיכה במאבקים מקומיים של אזרחים בנושא אנטנות סלולריות בסביבת מגוריהם.
* פעילות פרלמנטרית בנושא חקיקה, הסדרה תכנונית כפיית רישוי ובקרה על אנטנות סלולריות.
* קידום תקינה מחמירה ומגנה ביולוגית של רמות חשיפה לקרינת רדיו ולשדות מגנטיים בתדר נמוך.
* הפצת מודעות לשימוש נכון במכשור סלולרי ומכשור פולט קרינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הפורום לסלולריות שפויה
* הפורום לסלולריות שפויה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי דבוש, תולדות המאבק באנטנות הסלולריות, באתר ynet, 26 באוגוסט 2007
2. ↑  היועמש: לעצור התקנת אנטנות סלולר קטנות, באתר TheMarker (הקישור אינו פעיל, 16 באוקטובר 2020)
3. ↑  יעל גרונטמן, ‏בג"ץ אסר על חברות הסלולר להקים אנטנות סלולר קטנות נוספות, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2010
**סדר דין מהיר** הוא מושג במערכת המשפט הישראלית שמגדיר סדר דין מיוחד שתכליתו להפוך הגשת תובענות בסכומי כסף קטנים לפשוטה וקלה יותר. 
השימוש בסדר דין מהיר אפשרי כאשר מדובר בתביעה רגילה שסכומה אינו עולה על 75,000 ש"ח (לרבות תובענות עד סכום זה שהועברו מבית המשפט לתביעות קטנות לבית משפט השלום או תובענות עד סכום זה בסדר דין מקוצר או תובענה ממוכנת שהנתבע התגונן בהן). 
צדדים בתובענה אחרת יכולים להסכים שהיא תידון בסדר דין מהיר, אם היא מתאימה להתברר כך. 
הדיון בסדר דין מתקיים בבית משפט השלום ומוסמך לדון בו שופט אך גם רשם (בהגבלות מסוימות). בכל רגע נתון יכול בית המשפט להחליט כי התביעה תעבור לסדר דין רגיל.

כתבי הטענות
-----------

לכתב התביעה על התובע לצרף תצהירים, חוות דעת מומחה, אסמכתאות משפטיות ואת כל המסמכים הנוגעים לעניין (הנתבע אינו צריך לבקש בקשה לגילוי מסמכים). בסדר דין מהיר אין תחולה להליכי גילוי מוקדם מאחר שהכל אמור להיות גלוי מלכתחילה (אך בעל דין רשאי כמובן לבקש שהצד השני יודה בעובדות, להודות בעצמו בטענות הצד השני או לטעון טענת חיסיון). 
כתב הגנה של הנתבע יכלול גם הוא את כל התוספות הנ"ל, והוא יוגש תוך 45 יום מהיום שבו המציא לו התובע את כתב התביעה. כתב תשובה ניתן להגיש תוך 15 יום מהמצאת כתב ההגנה. 
חל איסור על תיקון כתב התביעה כך שסכומו יעלה מעל 75,000 ש"ח. 
הנתבע יכול להגיש תביעה שכנגד אך תחת ההגבלה שזו לא תכלול בעלי דין חדשים והיא מהווה בעצמה תובענה בסדר דין מהיר או שהיא נוגעת לאותו נושא (בסדר דין רגיל אין הגבלות כאלה על תביעה שכנגד). 
הנתבע יכול להגיש גם בקשה להודעת צד שלישי (בהליך רגיל אין צורך ברשות) שתוכרע תוך 30 יום. לצד השלישי אין אפשרות להגיש הודעת צד רביעי כמו בהליך רגיל.

הדיון, פסק הדין ובקשות ביניים
-----------------------------

ישיבה מקדמית מתקיימת בתוך 30 יום מהמועד להגשת כתב ההגנה האחרון במידת האפשר על ידי שופט או רשם שלא ידונו בתובענה לגופה ובנגוד לקדם משפט בהליך רגיל, בסדר דין מהיר יש חובת התייצבות של בעלי הדין. 45 יום מהמועד להגשת כתב ההגנה האחרון מוגשים תצהירי עדות ראשית (של שני בעלי הדין). 
הדיון בתובענה נערך בתוך 6 חודשים ממועד כתב ההגנה האחרון והוא נמשך עד יום אחד. 
הסיכומים נעשים בעל פה (בניגוד לפרקטיקה המקובלת בהליכים אזרחיים בהם מוגשים סיכומים בכתב) ופסק הדין ניתן בתוך 14 יום. 

בקשות ביניים מוגשות כבקשות בכתב בצירוף תצהיר ומוכרעות בתוך 7 ימים מיום הגשתן: לדחיה, לדיון בעל פה במסגרת הדיון בתובענה או כבקשה המחיבת תשובה (שתינתן על ידי הצד השני בתוך 7 ימים).

ראו גם
------

* תביעה על סכום קצוב
**אושדבנק** (באוקראינית: **Ощадбанк**) הוא הבנק השני בגודלו באוקראינה ובעל מספר הסניפים הגדול ביותר מבין כל הבנקים במדינה. הבנק נמצא בבעלות המדינה.

פעילות הבנק
-----------

החל מ-1 בינואר 2018, נכסי הבנק נטו הסתכמו ב-234 מיליארד הריבניה. נכון לשנת 2019, רשת הבנקאות הלאומית של אושדבנק כוללת כ-2,640 סניפים, כמעט 3,150 כספומטים ו-3,200 מסופי תשלום. יותר מ-45,000 מסופי קופה מסחריים קשורים לעיבוד הבנק. אושדבנק הנפיק יותר מ-11.5 מיליון כרטיסים (מתוכם למעלה מ-6 מיליון פעילים), כולל מערכת התשלומים האוקראינית SPACE. בבעלות הבנק בנקאות באינטרנט ומערכת התשלומים Oschad 24/7.

ועל פי המגזין הבריטי The Banker, בשנת 2014 אושדבנק דורג במקום העשירי בדירוג הבנקים הגדולים ביותר במרכז ומזרח אירופה, ו-367 בדירוג של 1000 הבנקים העולמיים המובילים. המשרד הראשי של אושדבנק ממוקם בקייב. בשנת 2017 הבנק קיבל רווח נקי של 558 מיליון הריבניה, בשנת 2016 הקודמת הרווח היה 468 מיליון הריבניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אושדבנק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אושדבנק (באוקראינית)
* אושדבנק, ברשת החברתית פייסבוק

* אושדבנק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אושדבנק, ברשת החברתית אינסטגרם

* אושדבנק, ברשת החברתית טיקטוק

* אושדבנק, ברשת החברתית LinkedIn

* אושדבנק, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 125695549
* WorldCat (עם VIAF): 125695549

 |
מצבה לזכרו של נסים גיני בהר הרצל
מצבה לזכרו של נסים גיני בקבר האחים לחללי הרובע היהודי, שבהר הזיתים
**נסים גיני** (י"א באדר תרצ"ח 12 בפברואר 1938 - 26 במאי 1948 י"ז באייר תש"ח) הוא חלל מערכות ישראל הצעיר ביותר. הוא נהרג במלחמת העצמאות, בקרב על הרובע היהודי בירושלים.

תולדות חייו
-----------

גיני נולד בשנת 1938 למרים ויצחק. יצחק עלה בגפו מטורקיה בעקבות סבו שהיה חייל במלחמת העולם הראשונה ושנפל בארץ במלחמה זו. האם מרים עלתה ממרוקו. ניסים היה השלישי בין ארבעת ילדיהם.

הקרב על הרובע היהודי החל מיד לאחר החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה, ב-29 בנובמבר 1947, ועל הרובע הוטל מצור. כאשר החל המצור, שהה אביו מחוץ לרובע, מנותק ממשפחתו. יחד עם אחרים מילדי הרובע, השתתף גם גיני בקרב להגנת הרובע.

בגיל תשע וחצי שימש כתצפיתן וכקשר המעביר ידיעות בין עמדות הלוחמים ברובע היהודי בתקופת מלחמת העצמאות. גם אחותו בת ה-14 ואחיו בן ה-12 סייעו ללוחמים.

ב-ט"ז באייר תש"ח, 25 במאי 1948, לאחר שכבר סיים את משמרתו כתצפיתן, הוא שב לעמדת השמירה, וכאשר הבחין בתנועה חשודה הוציא את ראשו, ונפגע. הוא נפצע קשה מכדור שנורה מידי צלף. הקליע פגע באקדח מאוזר שהיה בעמדה, קנה האקדח התפוצץ ורסיסים פגעו בפניו. הקליע עצמו נכנס מהלחי ויצא מהעורף. ביום למחרת, י"ז באייר תש"ח, 26 במאי 1948, נפטר מפצעיו. הוא נמנה עם שמונה חללים שנותרו בבתי מחסה מבלי שלוחמי הרובע הספיקו לקוברם, ונקברו על ידי ערבי מקומי. לאחר מלחמת ששת הימים נתגלו שרידיהם, בכללם גופתו של גיני שזוהתה בוודאות עקב העובדה שהיה היחיד שעוד היו בפיו שיני חלב והועברו לקבר האחים לחללי הרובע היהודי.

גיני היה צעיר הנופלים במלחמות ישראל ככלל ובמלחמת העצמאות בפרט, שבמהלכה ולקראתה גויסו מאות נערים בני 12 ומעלה לפעילות צבאית בארגון "ההגנה", במסגרת הגדנ"ע ובמסגרות אחרות.

טקס הדלקת המשואות שפתח את חגיגות יום העצמאות ה-60 של מדינת ישראל עמד בסימן ילדי ישראל. חלקו הראשון של נאום יושבת ראש הכנסת, דליה איציק, התייחס בהרחבה לגיני כסמל לתרומת "דור תש"ח" להקמת המדינה, תוך הבעת צער וזעזוע על שימוש צבאי בילדים ובנערים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסים גיני** בוויקישיתוף
* כרטיס הקבר של נסים גיני, באתר הר הזיתים
* קורות החיים של נסים גיני, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* יצחק שליסל, חייל עם שיני חלב, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 1987
* חייל בן תשע וחצי מגן על הרובע, בגיליון שיחת השבוע 906, באתר צעירי אגודת חב"ד, 14 במאי 2004
* יהושע בריינר‏, החלל הצעיר ביותר - רק בן 10, באתר וואלה!‏, 28 באפריל 2009
* חן קוטס-בר, החלל הצעיר ביותר: ילד בן עשר וחייל, באתר nrg‏, 9 במאי 2011
* שי לוי, ‏בן 10 בנופלו: סיפורו של לוחם צה"ל הצעיר ביותר, באתר ‏מאקו‏, 27 באוגוסט 2012
* סמדר שיר, "שאני אשב בבית ואחרים ימותו?", בפרויקט "יצירת חיי" של אתר ynet, אוקטובר 2017
* ח"כ יואל חסון, פוסט בדף הפייסבוק, 17 באפריל 2018
* סמדר פלד, "נתנו לו רובה, בגיל 10": סיפורו של חלל צה"ל הצעיר ביותר, באתר ערוץ 10, 18 באפריל 2018
* הספרייה הלאומית, פוסט בדף הפייסבוק, 7 במאי 2019
* דני קושמרו מספר על נסים גיני בעצרת יום הזיכרון לחללי צה"ל ולנפגעי פעולות איבה התש"ף, דקה 03:06, 27 באפריל 2020
* דקה ישראלית, באתר גל"צ, בתאריך 6 בדצמבר 2020 (יש ללחוץ על סימן ה PLAY ליד הפרק שלו רוצים להאזין)
* לינור בר-אל, ילדים גיבורים: סיפורם של חללי צה"ל הצעירים, באתר חדר מצב, 14 באפריל 2021
* עיר דוד - ירושלים הקדומה, פוסט בדף הפייסבוק, 2 במאי 2022
**הפיגוע בבית הספר בטרולהטן** היה פיגוע דקירה שביצע פעיל גזעני נאו-נאצי באמצעות חרב ביום חמישי, 22 באוקטובר 2015, בבית הספר "קרונן" בטרולהטן שבדרום שוודיה. שלושה בני אדם, מורה, עוזר הוראה ונער בן 15 נרצחו בפיגוע ונער נוסף נפצע קשה. המחבל, אנטון לונדין פטרסון, נורה למוות בידי המשטרה.

הפיגוע
------

ביום חמישי, 22 באוקטובר 2015, נכנס מחבל, חמוש בחרב, לבית הספר "קרונן" בעיר טרולהטן שבדרום שוודיה. המחבל נכנס לבית הספר באימרת "אני הוא אביך", כשהוא לובש בגדים שחורים ומכוסה במסכה המזכירים את הדמות הבדיונית דארת' ויידר מפרק "האימפריה מכה שנית" בסדרת "מלחמת הכוכבים". בשל המסכה שעטה המחבל תלמידים שנכחו במקום לא הבינו שמדובר בפיגוע וחשבו שזאת מתיחה.

הוא רצח את לייבין אשקנדר, עוזר הוראה בן 20 שהתעמת איתו כאשר ניסה להגן על תלמידים בני 6 בקפיטריה של בית הספר. הוא קרא לו להוריד את המסכה וצעק לילדים לברוח בטרם נדקר. מותו של אשקנדר נקבע בזירה.

בשלב זה ביקשו שתי נערות להצטלם עם המחבל. למרות שכבר פגע באדם אחד, הוא עצר והסכים. הנערה שצילמה את התמונה מסרה כי לא תיארו לעצמן שהדם שכיסה את החרב היה אמיתי. היא סיפרה שיצאה מהכיתה להשיג עט, ואז מצאה את חברותיה משוחחות במסדרון עם איש לבוש שחורים המחזיק בחרב. הן ביקשו ממנה לצלם אותן איתו, והיא נאלצה להסכים.

שניות לאחר שהמחבל הצטלם הוא המשיך את מסע הדקירות. מורה למתמטיקה בן 41 שיצא מכיתה סמוכה אמר לו לעזוב. המחבל הנהן בראשו, ואז דקר את המורה בצידו הימני, ופצע אותו באורח קשה. המורה מת מפצעיו ב-2 בדצמבר.

לאחר מכן המשיך המחבל והסתובב בשטח בית הספר. אחמד חאסן, נער בן 15 ממוצא סומלי שהיגר לשוודיה שלוש שנים לפני כן, פתח למחבל את דלת כיתתו ונדקר בבטנו. חאסן נפצע קשה, ומת מאוחר יותר מפצעיו.

המחבל דקר גם נער נוסף, בן 15, שהיגר עם משפחתו מסוריה תשעה חודשים לפני כן. הוא היה הנפגע היחיד בפיגוע שלא נהרג. יומיים לאחר שנדקר הוא תואר כפצוע באורח קשה, אך כבר שאינו כזה ש"מרחף בין חיים למוות".

שוטרים שהגיעו לזירה ירו במחבל, שנפגע בחזה ונפצע קשה. באותו ערב הוא מת מפצעיו.

המחבל
-----

**אנטון לונדין פטרסון** (22 ביוני 1994 – 22 באוקטובר 2015) זוהה כמחבל שביצע את הפיגוע. המחבל ביקר בקבוצות נאו-נאציות ברשתות החברתיות והצטרף לקבוצה בפייסבוק הדוגלת בהפסקת ההגירה לשוודיה. המחבל לא היה חבר בתנועה פוליטית ולא היה בעל עבר של עבירות פליליות. הוא השאיר בביתו מכתב התאבדות בכתב יד ש"דבר חייב להיעשות בנוגע להגירה".

תלמידי בית ספר שלמדו עם פטרסון תיארו אותו כאדם בודד, ש"חי בעולם משלו". הם סיפרו כי בצעירותו היה אדם טוב, בעל שיער ארוך שחבב מוזיקת רוק, ושלאחר מכן שינה את התנהגותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיגוע בבית הספר בטרולהטן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  באתר הגרדיאן
2. ↑  רויטרס, המשטרה בשבדיה: מניע גזעני לפיגוע הדקירה, באתר ynet, 23 באוקטובר 2015
3. ↑  באתר וושינגטון פוסט
4. ↑  סוכנויות הידיעות, הרוצח במסכת "מלחמת הכוכבים" דקר פליטים, באתר ynet, 23 באוקטובר 2015
5. ↑  באתר הדיילי מייל