recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קאדנס** (cadence) הוא מונח המתאר פעילות מחזורית ומדידת קצבה עם הזמן. ברכיבת אופניים קאדנס מודד את קצב דיווש רוכב האופניים על פי מספר סיבובי הארכובה (קראנק) בדקה (סל"ד). מהירות הרכיבה נקבעת על פי מהירות סיבוב הגלגלים, וזו נקבעת או משתנה עם הקאדנס, המבטא את יכולתו של הרוכב לסובב את הארכובה בהילוך נתון אל מול התנגדות הרוח, שיפוע המסלול, וכושרו הגופני. הקאדנס עשוי להשתנות עם שינוי ההילוכים, כאשר שינויים בהם משנים את היחס בין סל"ד הארכובה לסל"ד הגלגל.

מד מהירות וקאדנס המציג קאדנס של 69 סיבובים לדקה
על פי רוב, לרוכב אופניים יש קאדנס מסוים בו הוא מרגיש נוח לפדל. ברכיבה על אופניים בעלי הילוכים רבים, ניתן לשמור על הקאדנס המועדף באמצעות שינוי ההילוכים במגוון רחב של תנאי רכיבה. רוכבי אופניים מקצועיים כמו גם חובבים, רוכבים בדרך כלל בקאדנס של 65–85 סל"ד. על פי מדידת קאדנס שנעשתה בשבעה רוכבי אופניים מקצועיים במהלך מרוץ אופניים של שלושה שבועות, נמצא שהם רכבו בקאדנס ממוצע של 90 סל"ד במישור, בשלבים של רכיבות ארוכות (~190 ק"מ), כמו גם ברכיבות נגד השעון. במהלך עליות חדות במעברי הרים (~15 ק"מ) הם רכבו בקאדנס של ממוצע של 70 סל"ד.

קאדנס גבוה מכונה "ספינינג", בעוד שמתייחסים לקאדנס נמוך כ"מעיכה" או "טחינה" ("Mashing", "Griding").

לכל רוכב אופניים יש תחום צר של קאדנס הנוח לו, בדרך כלל קטן מהתחום הרחב שצוין מעלה. הדבר משפיע על מספר וטווח ההילוכים המתאימים לתנאי הרכיבה.

הקאדנס הוא פרמטר חשוב בניתוח כושר הדיווש של רוכב אופניים, ולכן פותחו מדי קאדנס המשדרים את נתון הקאדנס לרוכב בזמן אמת. כמו כן, ישנם מחשבי רכיבה המקובעים לכידון ומציגים את הנתון לרוכב.

ראו גם
------

* הילוכים
* טכומטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alejandro Luc??A, Jes??S Hoyos, Jos?? L. Chicharro, Preferred pedalling cadence in professional cycling:, **Medicine and Science in Sports and Exercise** 33, 2001-08, עמ' 1361–1366 doi: 10.1097/00005768-200108000-00018
2. ↑  Cycling Cadence and Bicycle Gearing, web.archive.org, ‏2012-02-04
**הקוואדריאנלה של פראג** (בצ'כית: **Pražské Quadriennale**, באנגלית: **Prague Quadrennial**), או בשמה המלא: **הקוואדריאנלה של פראג להופעות העיצוב והמרחב** (בצ'כית: Pražské Quadriennale scénografie a divadelního prostoru, באנגלית: Quadrennial of Performance Design and Space), הנערכת בפראג אחת לארבע שנים מאז 1967, היא אירוע אמנויות הבמה הגדול ביותר בעולם שאינו עוסק ישירות במשחק. זוהי תערוכה תחרותית המציגה עבודות מודרניות בסוגות של אמנויות במה שונות כגון: בתלבושות, עיצוב במה, עיצוב תאורה, הלחנה ועיבוד מוזיקלי ועיצוב תנועה; בתחומי המחול, אופרה, דרמה, מולטימדיה והמיצג.

היסטוריה
--------

במהלך הביאנלה לאמנות בסאו פאולו של 1959, נערכה תערוכה מיוחדת, אותה תכנן פרנטישק טרסטר (František Tröster), שהציגה את התפתחות עיצוב הבמה והתיאטרון הצ'כי והסלובקי בשנים 1959-1914. התוצאה של התערוכה הייתה מדליית זהב לצ'כוסלובקיה ובעקבות הצלחתה של צ'כיה בשלוש הביאנלות שאחריה הובילה להצעה שפראג תארח את התערוכה הבינלאומית של עיצוב הבמה באירופה. מאז חניכתה ב-1967, התערוכה הבינלאומית נערכה בקביעות מדי ארבע שנים ונודעה כקוואדריאנלה של פראג.

אומנים חשובים שהותירו את חותמם על עיצוב התיאטרון השתתפו והציגו בקוואדריאנלה של פראג, כמו סלבדור דאלי, יוזף סבובודה, אוסקר נימאייר, טדאוש קנטור, גי-קלוד פרנסואה וראלף קולטאיi, כמו גם דמויות בתיאטרון בן-זמננו, כגון רוברט וילסון, היינר גבלס ורנצו פיאנו.

פרסים
-----

בתערוכה נוכח חבר שופטים בינלאומי, שמעניק למשתתפים בה את הפרסים הבאים: 

* מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר.
* מדליית זהב לעיצוב הבמה הטוב ביותר.
* מדליית זהב לתלבושות התיאטרון הטובות ביותר.
* מדליית זהב להפקה הטובה ביותר.
* מדליית זהב לשימוש הטוב ביותר בטכנולוגיה בתיאטרון.
* מדליית זהב לתערוכת הסטודנטים הטובה ביותר.
* מדליית זהב לכישרון המבטיח מבין הסטודנטים.
* מדליית זהב לאוצר התצוגה הטוב ביותר.

מדליית זהב (Golden Triga) לתערוכה הטובה ביותר הוענקה ב-1967 לצרפת, ב-1971 לגרמניה המזרחית, ב-1975 לברית המועצות, ב-1979 לממלכה המאוחדת, ב-1983 לגרמניה המזרחית, ב-1987 לארצות הברית, ב-1991 לממלכה המאוחדת, ב-1995 לברזיל, ב-1999 לצ'כיה, ב-2003 לממלכה המאוחדת, ב-2007 לרוסיה וב-2011 לברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקוואדריאנלה של פראג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הקוואדריאנלה של פראג
* הקוואדריאנלה של פראג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קוואדריאנלה של פראג באתר The Theatre Design Website
* תמונות מהקוואדריאנלה של פראג 2007
**אגרו ג'וינט** (בשמו המלא: **The American Jewish Joint Agricultural Corporation**) הייתה סוכנות של הג'וינט שפעלה בברית המועצות בין השנים 1924–1938 (ה'תרפ"ד-ה'תרצ"ח) בהסכמת השלטונות הסובייטיים, כדי ליישב יהודים שנעקרו מיישוביהם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובמהלך המלחמות והפוגרומים בשנים שאחריה.

ייסוד הארגון ופעילותו
---------------------

הארגון נוסד בשנת 1924, ה'תרפ"ד, כחלק ממאמצי הסיוע של הג'וינט לבני מעמד הביניים היהודי ברוסיה הסובייטית שזכויותיהם נפגעו ופרנסתם נשללה עם כניסתו לתוקף של האיסור על חנוונות ועל עיסוק במקצועות דת. אגרו ג'וינט, הציע פתרון בדמות התיישבות חקלאית, שקיבל את הסכמת השלטונות, ובהמשך עלה בקנה אחד עם מדיניות הקולקטיביזציה שהוצבה כאחת ממטרות תוכנית החומש של ברית המועצות.

מלבד הנחת התשתית הארגונית לעלייתם לקרקע של יישובים אלו, סייע הארגון כלכלית לקואופרטיבים עירוניים בתחומי פעילותו, הקים מוסדות רווחה ובריאות והעניק הלוואות והכשרה ליחידים. חלק ממבני הציבור שנבנו במימון הארגון, ובחומרי בניין מיובאים ואיכותיים, שרדו גם בראשית המאה ה-21 (תשס"ח, 2008).

הארגון היה פעיל בעיקר באוקראינה ובחצי האי קרים. בראש הארגון, בשנותיו הראשונות, עמד יוסף רוזן (אנ').

בנצלו את הנכונות הסובייטית הזמנית, סייע הארגון במהלך שנות פעילותו ליישב בהתיישבויות חקלאיות, למעלה מ-70,000 יהודים, שהתפרנסו בדוחק מן ההתיישבות החקלאית היהודית בעשרות יישובים חדשים. בתקופת הטיהורים הגדולים (1938 ה'תרצ"ח) החליטה ממשלת ברית המועצות להפסיק את פעילות הארגון בשטחה, והוא חדל מלהתקיים.

ניסיון לחידוש הארגון
--------------------

ב-1948 חתמו אנשי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי על עצומה שבה קראו לחידוש פעילות אגרו ג'וינט בחצי האי קרים כדי לחדש את ההתיישבות היהודית במקום. בקשה זו שימשה עילה בידי סטלין, לחיסול הוועד - שהוקם על ידי סטלין עצמו בימי המלחמה כדי לצבור אהדה וסיוע כספי לברית המועצות - וכבר סיים את תפקידו מנקודת ראותו של סטלין. לברנטי בריה יחד עם אנשי ממשל נוספים הציגו את היוזמה לחידוש ההתיישבות היהודית בחצי האי קרים כניסיון של הג'וינט ליצור רפובליקה יהודית בחצי האי ובהמשך לנתקה מברית המועצות, וכעבור כשנה מעת הגשת הבקשה נעצרו רבים מחברי הוועד. 13 מהם, שבהמשך נודעו בכינוי "הרוגי המלכות בברית המועצות" - הוצאו להורג.

ראו גם
------

* אוזט
* קומזט

לקריאה נוספת
------------

* יובל קמרט (עורך), **יודאיקה: לקסיקון**, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8. הערך **אגרו ג'וינט**
* יונתן דקל-חן, **מחנה משותף? : קואופרציה בהתיישבות היהודית החקלאית ברוסיה ובעולם 1941-1890**, פרק 2 (הקואופרציה במושבות קרים ודרום אוקראינה : 1929-1924 בין חזון להכרח), הוצאת יד טבנקין, 2008, עמ' 74–103
* צבי הרי סקלר, **האנציקלופדיה העברית**, ערך "ג'וינט", כרך י', תל אביב תשט"ו, עמ' 367

קישורים חיצוניים
----------------

* אגרו ג'וינט, באתר "ג'וינט ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו הי דז'אנקויה, באתר זמרשת.
הרב אפרים זורייבין, שני מימין, חנוכה תשנ"ד בישיבת "כנסת בית אהרן" בירושלים
הרב **אפרים ראובן זורייבין** (ת"ש, 1940 – ט"ו באייר תש"ע, 29 באפריל 2010) היה ראש ישיבה, ראש כולל, מעורכיה הראשיים של תלמוד בבלי מהדורת שוטנשטיין ועורך סדרת הספרים "משנת רבי אהרן" של רבו הרב אהרן קוטלר.

תולדותיו
--------

נולד בארצות הברית. למד בישיבת חפץ חיים בולטימור אצל הרב יעקב בוברובסקי ומשנת 1951 בישיבת לייקווד אצל הרב אהרן קוטלר. לימים ערך כמה מספריו "משנת רבי אהרן". בשנות ה-70 עלה לישראל. בשנות ה-80 הקים בשכונת נווה שאנן בחיפה את ישיבת כנסת בית אהרן, על שם הרב קוטלר. כעבור מספר שנים העתיק את משכנה להר נוף ולאחר מכן לקריית היובל בירושלים. לאחר סגירת הישיבה שימש ר"מ בישיבת הנגב בנתיבות. היה עורך ראשי במהדורת שוטנשטיין.

בעשור הראשון של המאה ה-21 התגורר בלייקווד ועמד בראש כולל "אהבת תורה וחסד".

נפטר בט"ו אייר תש"ע בניו יורק לאחר מחלה, והובא לקבורה בישראל.

משפחתו
------

בשנת 2009 נפטרה בתו ליפשה פלדמן, שהייתה נשואה לרב שלמה, בנו של הרב אהרן פלדמן, מחבר הספר "שערי דעת" על סדר טהרות, ו"שערי חכמה" על סדר קדשים. ליפשה ייסדה וניהלה את מוסדות "משי" לילדי חינוך מיוחד בירושלים. בנו הרב אשר זוריבין לקח על עצמו את עול ניהול מוסדות "משי" לאחר פטירתה.

בניו הם אנשי העסקים עקיבא שמחזיק בשליטת חברת היזמות ISA GROUP בע"מ, והלל שמחזיק בשליטת חברת היזמות "הדס קפיטל".

ספריו
-----

* **ספר עמק אפרים**, על מסכתות יבמות וכתובות, ירושלים תשע"ב.
* **ספר עמק אפרים**, על מסכת סוטה, ירושלים תשפ"ב.
* **ספר עמק אפרים** על המועדים, ירושלים תשע"ו.
* **שיעורים במסכת קידושין**, ירושלים תשע"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישיבת אשרי האיש, **ספר זיכרון לע"נ הרב אפרים ראובן זורייבין**, ט"ו באייר תשע"א, באתר היברובוקס
* אפרים ראובן זורייבין (1940-2010), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי כץ, הגאון רבי אפרים זוריבין זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 29 באפריל 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296742405171
* LCCN: nr98034195
* WorldCat (עם LCCN): nr98-034195

 |
**קאסאטו מארו** (ביפנית: **笠戸丸**; בתעתיק לועזי: **Kasato Maru**) הייתה אונייה מעורבת לנוסעים ומשא, שהסיעה בשנת 1908 את קבוצת המהגרים הראשונה מיפן לברזיל בעקבות הסכם שנחתם בין שתי המדינות.

"קאסאטו מארו"
"קאסאטו מארו" בנמל סנטוס

ראשית תולדותיה
--------------

בסוף שנת 1899 תכננה חברת הספנות הבריטית Pacific Steam Navigator Company לבנות מספר אוניות קיטור על מנת לחדש את צי האוניות שלה. מבין האוניות שנבנו היו צמד אוניות תאומות, "פוטוסי" (Potosi) ו"גליסיה" (Galicia), שנבנו במספנות ויגאם ריצ'רדסון (Wigham Richardson), בסמוך לניוקאסל. "פוטוסי" הושקה ביוני 1900 ונועדה להיות אונייה מעורבת לנוסעים ולמשא. עוד בטרם הפליגה תחת שם זה נרכשה "פוטוסי" על ידי הדוברופלוט הרוסי, והותאמה להובלת חיילים, כ-2,000 במספר. היא יצאה לנמל אודסה בספטמבר 1900 כשהיא נושאת שם חדש: "קאזאן". ברוסיה צורפה "קאזאן" לצי המזרח הרחוק של רוסיה.

עם פרוץ מלחמת רוסיה–יפן הוסבה "קאזאן" לאוניית בית-חולים והוצבה בפורט ארתור. כשנפלה פורט ארתור לידי היפנים (בשנת 1905), עברה "קזאן" לידי הצי הקיסרי היפני ושמה הוסב ל-"קאסאטו מארו". הספינה הותאמה להובלת נוסעים והיא החזירה את החיילים שלחמו במנצ'וריה ליפן. בשנה שלאחר מכן נערכו בספינה שינויים במספנות טוקיו קיסן (Tokyo Kisen), והיא חנכה את הקו החדש בין יפן והחוף המערבי של אמריקה הדרומית. ה"קאסאטו מארו" הובילה מהגרים יפנים להוואי (ב-1906) ולמקסיקו (ב-1907).

הובלת מהגרים לברזיל
-------------------

בשנת 1906 חתמו ממשלות ברזיל ויפן על הסכם, שהפך לאחר מכן לברית ידידות בין שתי המדינות ואיפשר הגירת יפנים לברזיל על מנת לשמש כפועלים חקלאיים. בשנת 1908 הסיעה "קאסאטו מארו" את קבוצת המהגרים היפנים הרשמית הראשונה לברזיל. המסע החל ב-28 באפריל 1908 בנמל קובה והסתיים כ-50 ימים לאחר מכן, ב-18 ביוני 1908, בנמל סנטוס שבמדינת סאו פאולו. במסע זה הובילה "קאסאטו מארו" 165 משפחות שמנו 781 איש ואישה, אשר היו בדרכם לעבודה באחוזות הקפה הגדולות שבמערב המדינה. על אף שמהגרים בודדים מיפן הגיעו לברזיל קודם ל"קאסאטו מארו", ואף הקימו יישוב חקלאי קטן במדינת ריו דה ז'ניירו, הרי ש"קאסאטו מארו" ציינה את תחילתה של הגירה רציפה של יפנים לברזיל, ועל כן נחשבת לתחילת דרכה של קהילת הברזילאים יפניים.

במלחמת העולם השנייה
-------------------

ב-1942 גויסה "קאסאטו מארו" על ידי ממשלת יפן לצי המלחמתי כסיירת עזר (auxiliary cruiser). ב-9 באוגוסט 1945 הופצצה הספינה על ידי שלושה מטוסים סובייטים וטבעה בים ברינג בקרבת חצי האי קמצ'טקה. טרופת האונייה נמצאת בעומק של כ-18 מטרים והיא במצב טוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאסאטו מארו** בוויקישיתוף
* היסטוריה של קאסאטו מארו (בפורטוגזית)
**יוזף ברם** (בגרמנית: **Josef Bremm**;‏ 3 במאי 1914 – 21 באוקטובר 1998), היה קצין בצבא גרמניה הנאצית שקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ברם נולד ב-3 במאי 1914 במנבאך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאדולף ברם, שהיה מורה בבית ספר יסודי, ולמריה לבית מילר. ב-1 בנובמבר 1935 התגייס ברם לוורמאכט, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-7, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-8, ובשנת 1936 היווה את הבסיס להקמת הדיוויזיה ה-28. ב-31 באוקטובר 1938 הוא שוחרר מהשירות הצבאי בדרגת לויטננט, וצורף לרגימנט הרגלים ה-425, ולמחרת הוא הצטרף למפלגה הנאצית.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה ברם למפקד מחלקה ברגימנט הרגלים ה-453, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-253, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת, שם קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ובאוקטובר 1940 הוא מונה לשליש בגדוד ה-3 של רגימנט הרגלים ה-426. במבצע ברברוסה הוא שוב פיקד על מחלקה, ובתחילת יולי נפצע לראשונה מרסיסים. ב-5 באוגוסט 1941 הוא מונה למפקד הפלוגה ה-5 ברגימנט הרגלים ה-426, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-126, ובאוקטובר הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט. במהלך קרבות החורף של 1941-42 הצליחו ברם ופלוגתו החלשה להדוף מתקפה רוסית כבדה, ועל כך הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-18 בפברואר 1942. באביב 1942 נפצע ברם בזרוע, ולאחר התאוששותו הוא מונה ב-28 בספטמבר 1942 למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-426. בסוף ספטמבר 1942 הצליחה היחידה שלו להחזיק בעמדות ההגנה מדרום-מזרח לאגם אילמן, ועל כך הוענק לו ב-23 בדצמבר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1943 נפצע ברם שוב וקיבל את אות הפציעה בזהב, ולאחר מכן הוא נשלח כמדריך באקדמיה הצבאית. ב-1 בפברואר 1943 הועלה ברם לדרגת מיור, וב-15 במרץ 1944 הוחזר על פי בקשתו לחזית, ומונה למפקד גדוד הרובאים בדיוויזיה ה-712 בחזית המערבית. לאחר הפלישה לנורמנדי הוא מונה באוגוסט 1944 למפקד רגימנט הגרנדירים ה-990, שהיה חלק מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-277, וב-1 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. לאחר הנסיגה מצרפת ומבלגיה נפצע שוב מרסיסים ב-16 בדצמבר 1944, היום הראשון לקרב הארדנים, אך נשאר עם יחידתו. באפריל 1945 לחם ברם עם יחידתו כחלק מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-326 בקרב קאסל, ועל פעולותיו בקרב הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ומיד לאחר מכן הוא נפל בשבי האמריקני.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הוא התחתן עם אגנס שטפנס, ועבר לגור במונטריאול, שם חי עד מותו ב-21 באוקטובר 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוזף ברם באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ובכך היה לאחרון שקיבל את עיטור זה
**נמר הודי** (שם מדעי: ***Panthera pardus fusca***), הוא תת-מין של נמר הנפוץ בעיקר בתת-היבשת ההודית.
אוכלוסיית הנמר ההודי מפוזרת ברחבי תת-היבשת ההודית. בנוסף הנמר נפוץ בפקיסטן, בנגלדש, בהוטן ואזור הגבול של סין. אזור המחיה של נמר זה מגוון מאוד כשם שתת-היבשת מגוונת, הוא נפוץ באזורים שונים כגון יערות גשם עבותים, מדבריות וערבות.
נמר זה לא נרתע מכך שבני אדם חיים בקרבתו והוא כיום חי גם ליד אזורים שבהם ישנה פעילות אנושית.

התנהגות
-------

הנמר ההודי הוא בעל חיים מתבודד. נקבות נמר זה חיות בטריטוריה אשר גודלה הוא כ-10-30 ק"מ רבועים ומעלה, הטריטוריות יכולות לחפוף עם טריטוריות אחרות במקרה של צפיפות גבוהה. טריטוריות אלו מוגנות על ידי טופרי הנמר ועל ידי סימונן בשתן על גזעי עצים, ענפים ובולי עץ גדולים.
  

לנמר ההודי אין עונת הזדווגות קבועה, הנמרה יכולה להזדווג במשך כל ימות השנה כמו האדם. כמות הצאצאים הנולדת בשגר בדרך כלל היא כשני גורים קטנים ועיוורים. עיני הגורים נפקחות כחודש ימים לאחר הלידה.
  

תזונת הנמר ההודי מגוונת, הנמר ניזון ממכרסמים קטנים כגון ארנבות עד לבעלי חיים גדולים ובנוניים כגון: אייל סמבר, אייל נקוד, אייל חזירוני, אנטילופה הודית, נילגאי, צבי הודי, חזיר בר הודי, כבש אוריאל, ארבע קרן, מונטיאק מצוי, קופים וכדומה.
הנמר מתגנב לטרפו כדי לתפסו ולאחר מכן נושך אותו נשיכה חזקה וקצרה בצווארו עד מות הטרף. לאחר מכן הנמר תופס את גופת טרפו ומעלה
אותה על העץ הסמוך במטרה להגן על שללו מפני טורפים אחרים העלולים לגנוב את שללו כגון הנשרים והצבועים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* פנתר שחור בהודופנתר שחור בהודו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמר הודי** בוויקישיתוף
* נמר הודי, באתר ITIS (באנגלית)
* נמר הודי, באתר NCBI (באנגלית)
* נמר הודי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נמר הודי, באתר GBIF (באנגלית)
**סולם** הוא ארגון חינוכי המטפל בילדים עם מוגבלות על הרצף האוטיסטי. הארגון מפעיל 126 כיתות לימוד, ולומדים בו למעלה מ-1,000 תלמידים.

ביוגרפיה ופעילות
----------------

"סולם" הוקם ב-1981 על ידי אסתר ארנסטר עבור ילדים עם מוגבלות ברמות שונות, על הרצף האוטיסטי.

הארגון פעיל בערים ירושלים, בית שמש, מודיעין עילית, בת ים, לוד וקריית יערים.

הארגון מפעיל 26 סניפים המונים יחד 126 כיתות טיפוליות, בהן לומדים יותר מ-1,000 תלמידים. בארגון חברים למעלה מ-1,600 אנשי צוות ומתנדבים.

בכלל אלו מופעלים על ידי הארגון בית ספר סולם יעקב (בית שמש), תלמוד תורה תורת יעקב (בית שמש), ישיבת אהלי יעקב (בית שמש), מעונות, גני תקשורת, גני עיכוב, גני תצפית, מועדוניות ובריכה הידרותרפית.

בנוסף, פועל הארגון בשיתוף פעולה עם עמותות גדולות נוספות הפועלות בתחום האוטיזם, כגון שתילים, מסוגלים, עלי-שיח ועוד.

משרדי הארגון הראשיים נמצאים בקרית המדע הר חוצבים בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ארגון סולם
* סולם - סיוע ועידוד לילדים מיוחדים, באתר כל זכות
* ארגון סולם, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי דף הארגון באתר גיידסטאר
2. ↑  על פי אתר הארגון
**אלסנדרו אלגארדי** (באיטלקית: **Alessandro Algardi**;‏ 1598, בולוניה – 1654, רומא) היה פסל איטלקי.

ביוגרפיה
--------

אלגארדי התמחה בסטודיו של אגוסטינו קראצ'י אבל כישרונו בפיסול הביא אותו לעבוד אצל ג'וליו צ'זארה קונוונטי, לאחר שהות קצרה בוונציה, בשנת 1625 עבר אלגארדי לרומא שם הוצג על ידי דוכס מנטובה, בפני הקרדינל לודוביקו לודוביסי (אחיינו של האפיפיור העתידי גרגוריוס החמישה עשר) שהעסיק אותו בשיקום פסלים עתיקים.

בזמן שבית בורגזה ומשפחת ברבריני הזמינו עבודות בעיקר מג'ובאני לורנצו ברניני אלגארדי נאבק בהכרה ונעזר בחבריו הציירים פייטרו דה קורטונה ודומניקו זמפיירי.

לאחר מות אורבנוס השמיני מבית ברבריני ועליית אינוקנטיוס העשירי פחתו ההזמנות מג'ובאני לורנצו ברניני ועלתה קרנו של אלגארדי.

בשנת 1650 אלגארדי פגש את דייגו ולאסקס והוזמנו ממנו עבודות עבור ארמון המלוכה הספרדי.

בשנים 1646 - 1653 אלגארדי עבד על תבליט "הפגישה בין לאו ואטילה ההוני" עבור בזיליקת פטרוס הקדוש.

לאחר מכן החזיק סטודיו גדול.

בין תלמידיו: ארקולה פראטה, דומניקו גווידי ואנטוניו ראגי.

גלריה
-----

* תבליט "הפגישה בין לאו ואטילה ההוני" במזבח בקפלה של גבירתנו בבזיליקת פטרוס הקדושתבליט "הפגישה בין לאו ואטילה ההוני" במזבח בקפלה של גבירתנו בבזיליקת פטרוס הקדוש
* פסל אינוקנטיוס העשירי במוזיאון הקפיטוליניפסל אינוקנטיוס העשירי במוזיאון הקפיטוליני
* פרוטומה במוזיאון בודהפרוטומה במוזיאון בודה
* הרקולס הורג את ההידרה בהעתק רומי עתיק ממקור יווני משוחזר על ידי אלגארדי במוזיאון הקפיטוליניהרקולס הורג את ההידרה בהעתק רומי עתיק ממקור יווני משוחזר על ידי אלגארדי במוזיאון הקפיטוליני
* המלאך מיכאל מכניע את השטן במוזיאון האזרחי של ימי הביניים בבולוניההמלאך מיכאל מכניע את השטן במוזיאון האזרחי של ימי הביניים בבולוניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלסנדרו אלגארדי** בוויקישיתוף
* אלסנדרו אלגארדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432885705171
* AGSA: 2441
* BIBSYS: 90616901
* BNE: XX4434718
* BnF: cb12004299v (data)
* GND: 118808761
* ICCU: BVEV000578
* ISNI: 0000 0003 6943 4694
* KulturNav: e70e0fa3-2cfc-473a-8611-b5a61fc89745
* LCCN: n85223975
* NGV: 13383
* NKC: mzk2008458715
* NLA: 35778404
* NTA: 070229341
* RERO: 02-A002918275
* RKD: 1110
* SUDOC: 028151526
* Trove: 1083007
* ULAN: 500024200
* VcBA: 495/70871
* VIAF: 76326555
* WorldCat: lccn-n85223975

 |
החלק העליון של המפל
**מפל הריין** (בגרמנית: **Rheinfall**) הוא מפל המים הגדול באירופה לפי ספיקה. המפל נמצא באזור הריין העילי, בקרבת העיירה שפהאוזן בצפון שווייץ.

נתונים
------

רוחב המפל כ-150 מטר וגובהו כ-23 מטר. ספיקת המים הממוצעת במפל בעונת החורף היא כ-250 מטר מעוקב לשנייה, ובחודשי הקיץ היא עומדת על כ-700 מ"ק לשנייה. שיא ספיקת המים במפל נמדד בשנת 1965, כ-1250 מ"ק לשנייה ואילו השפל בספיקה נמדד ב-1921 ועמד על כ-95 מ"ק לשנייה בלבד.

שפיעת המים במפל עזה כל כך עד שרוב הדגים אינם מסוגלים לשחות במעלה הזרם. רק צלופחים מסוגלים לכך.

גאולוגיה
--------

מסלולו המקורי של הריין נוצר בתקופה הפליסטוקן עם התקדמות הקרחונים לפני כ-500,000 שנה, בכיוון מערב משפהאוזן. לפני כ-132,000 שנה השתנה המסלול לכוון דרום ויצר תעלת זרימה חדשה. שתי תעלות הזרימה הללו התמלאו בשפוכת הסחיפה של הסלעים אך עדיין מהוות חלק מתואי הזרימה של הנהר.

במהלך תקופת הקרח האחרונה שתחילתה לפני כ-110,000 שנה, נדחף מסלול הנהר דרומה לעבר שכבת אבן גיר קשה שמקורה בתקופת היורה המאוחרת.

מפל הריין נוצר לקראת סופה של תקופת הקרח האחרונה לפני כ-14,000–17,000 שנה, כתוצאה משילוב של הזרימה על המצע הקשה ומשחיקת שפוכת הסלעים שמקורם בתוואי הקדום של הנהר אשר הצרו את גדותיו. הסלע הממוקם במרכז המפל הוא שריד לאבן הגיר הקשה שלא נשחקה מערוץ הנהר הקדום.

כלכלה
-----

בצידו הצפוני של המפל הוקמה במאה ה-17 טחנת מים אשר שימשה להפעלת כבשן היתוך לעפרת הברזל שנכרתה מתוך אבן הגיר שבאזור, והופעלה עד למחצית המאה ה-19. בשנת 1887 פנו מפעלי הברזל לרשויות בבקשה להטות חלק מהזרימה בנהר לצורך הקמת תחנת כוח הידרואלקטרית, אך נתקלו בהתנגדות ארגוני טבע וסביבה שווייצריים והתוכנית נגנזה.

גם בשנים הבאות נעשו מספר ניסיונות להקמת תחנות כוח לניצול מי המפל אך כולן נתקלו בהתנגדות של הארגונים הסביבתיים.

בשנת 1951 נחתמה עצומה בידי כ-150,000 אזרחים שווייצרים המביעה התנגדות גורפת לכל תוכנית פיתוח תעשייתי עתידי של אזור הריין העילי והמפל. גם כיום עדיין קיימות תוכניות להקמת מתקנים הידרואלקטריים באזור למרות ששפיעת המים נחשבת לבלתי מספיקה עבור תחנות כוח מודרניות.

תיירות
------

מפל הריין הוא מוקד תיירותי כבר מאות שנים. ציירים ומשוררים רבים התפעמו מתופעות הטבע המרשימות של האזור והביעו את התפעלותם זו ביצירתם.

כיום התיירות היא הענף הכלכלי העיקרי בו מנוצל המפל. מרפסות נוף וספינות נהר משמשות את התיירים הרבים המגיעים למפל הריין, והעיירות בסביבה מציעות שירותי תיירות נלווים כגון מסעדות, מלונות, וטיולים מאורגנים.

מבט פנורמי

מבט פנורמי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מפל הריין** |

* אתר האינטרנט הרשמי של מפל הריין
* נתוני מפל הריין, באתר World Waterfall Database (באנגלית)
* מפל הריין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532179305171
* GND: 4076698-6
* HDS: 016145
* LCCN: sh88001360
* VIAF: 242097019
* WorldCat (עם VIAF): 242097019

 |
**לודוויג פון הופמן** (בגרמנית: **Ludwig von Hofmann**‏; 17 באוגוסט 1861 – 23 באוגוסט 1945) היה צייר, גרפיקאי ומעצב גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי. עבד בשילוב של סגנונות ארט נובו וסימבוליזם.

קורות חיים
----------

אביו היה המדינאי הפרוסי קרל פון הופמן, שכיהן כשר בדוכסות הסן בין השנים 1872 ל־1876 והיה זמן קצר שר הסחר בקבינט של אוטו פון ביסמרק.

לודוויג החל את לימודיו בשנת 1883 באקדמיה לאמנויות של דרזדן, ואז למד אצל פרדיננד פון קלר באקדמיה לאמנויות יפות, קרלסרוהה. בשנת 1889 הוא השתתף באקדמיה ז'וליאן בפריז, שם היה בהשפעתם של פייר פוביס דה שאוונס ופול-אלברט בסנארד.

לאחר 1890 הוא היה צייר עצמאי בברלין. בשנים 1894 עד 1900 הוא נסע ושהה הרבה מזמנו בוילה שלו בפיזול, ליד פירנצה באיטליה. הערכתו את העת העתיקה והמשיכה לרעיון ארקדיה מתבטאת בחלק ניכר מעבודותיו. לאחר 1895 הוא היה תורם קבוע של איורים למגזין של "אר-נובו". בשנת 1896 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלינאי והוא התחתן בשנת 1899.

בשנת 1903 מונה לפרופסור בבית הספר לאמנות של ויימאר, שם הפך לחבר בקבוצה הספרותית והאמנותית האוונגרדית שבמרכזה הארי קסלר, ז'אן ארפ ואיבו האופטמן היו בין תלמידיו. בשנת 1916 הוא מונה לפרופסור באקדמיה בדרזדן, שם שהה עד 1931.

הוא גם סיפק איורים לתרגום חדש של האודיסיאה מאת ליאופולד זיגלר ועבודות מאת גרהרט האופטמן (אביו של איבו).

בשנות השלושים של המאה העשרים תפוקתו ירדה, ובשנת 1937 תויגו כמה מיצירותיו כ"אמנות מנוונת ". הוא פרש לפילניץ, ליד דרזדן, שם נפטר בשנת 1945.

יצירותיו שנותרו הוחרמו על ידי הרוסים לאחר המלחמה, אך אלמנתו הצליחה להציל אותן.

גלריה
-----

* אשה עם כדאשה עם כד
* רוכב בחוףרוכב בחוף
* אביבאביב
* נרקיסוסנרקיסוס
* הזיההזיה
* אדם וחווהאדם וחווה
* אידיליהאידיליה
* שייטים ערומיםשייטים ערומים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג פון הופמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Ludwig von Hofmann*. In: Ulrich Thieme, Felix Becker (editors): *Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart*. Band 17, E. A. Seemann, Leipzig 1924, S. 272.
2. ↑  Gertraude Lippold (1972), "Hofmann, Ludwig von", *Neue Deutsche Biographie (NDB)* (in German), **9**, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 458–459

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275883905171
* BIBSYS: 8055813
* BnF: cb12676523d (data)
* CiNii: DA05135120
* GND: 118552708
* ISNI: 0000 0000 8254 495X
* KulturNav: 5efe59db-d38f-4d6a-8296-9f0f8bce37f0
* LCCN: n83222939
* NKC: xx0036200
* NLA: 35895740
* NLP: A2268394X
* NTA: 069722927
* RERO: 02-A003378053
* RKD: 39019
* SNAC: w6kp95dv
* SUDOC: 081021399
* Trove: 1135819
* ULAN: 500023286
* VIAF: 66588439
* WorldCat: lccn-n83222939

 |
**ז'אן מאוריס אמיל בודו** (בצרפתית: **Jean-Maurice-Émile Baudot**;‏ 11 בספטמבר 1845 – 28 במרץ 1903) היה ממציא ומהנדס טלגרף צרפתי. בודו היה מחלוצי הטלקומוניקציה וב-1870 המציא את הטלפרינטר שהתבסס על הטלגרף ופיתח את קוד בודו. על שמו נקראת יחידת המידה באוד.

ביוגרפיה
--------

בודו נולד במגנו שבהוט-מארן בצרפת. אביו היה פייר אמיל בודו, חוואי שהיה בהמשך לראש עיריית מגנו. החינוך הפורמלי היחיד של אמיל בודו היה בית ספר יסודי, ואחריו החל בודו לעבוד בעבודה חקלאית בחווה של אביו. אחר כך הצטרף בודו למנהל הדואר והטלגרף הצרפתי כמפעיל ב-1869.

שירות הטלגרף אימן אותו בשימוש בקוד מורס, ובודו נשלח לקורס של ארבעה חודשים שבה למד על מערכת טלגרף של דייוויד אדוארד יוז, שהיוותה השראה לרעיונותיו.

בודו שירת זמן קצר בצבא במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה, וב-1872 חזר לפעילות אזרחית בפריז.

שירות הטלגרף עודד את בודו לפתח - בזמנו החופשי - מערכת לריבוב מבוסס זמן של הודעות טלגרף שונות באמצעות טלפרינטר יוז. בודו הבין כי במשך מרבית הזמן הקו של הטלגרפים של התקופה היה ללא פעילות למעט בזמנים קצרים שבהם נשלח תו. בודו הגה את אחד השימושים הראשונים לריבוב מבוסס זמן במערכת טלגרף. באמצעות שימוש במתגים מבוססי שעון בצד השולח והמקבל הצליח בודו לשדר חמש הודעות במקביל, והמערכת שלו אומצה על ידי שירות הדואר והטלגרף הצרפתי חמש שנים מאוחר יותר.

בודו פיתח את קוד הטלגרף (שנקרא על שמו קוד בודו) ב-1870 ורשם עליו פטנט ב-1874.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל בודו** בוויקישיתוף
* אמיל בודו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb10714049w (data)
* ISNI: 0000 0000 7362 0113
* Léonore: 21476
* SUDOC: 231827849
* VIAF: 39368177
* WorldCat: viaf-39368177

 |
**מירקו ווצ'יניץ'** (במונטנגרית: **Мирко Вучинић**; נולד ב-1 באוקטובר 1983 בניקשיץ') הוא כדורגלן עבר מונטנגרי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

ווצ'יניץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סוטייסקה ניקשיץ', וכבר לאחר תשעה משחקים בקבוצה הבוגרת הוחתם על ידי המועדון האיטלקי לצ'ה. עונתו השלישית (2004/2005) בלצ'ה הייתה הטובה ביותר, ובמהלכה הוא הבקיע 19 שערים ב-29 משחקים. אולם, בעונה שלאחר מכן הוא נפצע והצליח להבקיע רק 9 שערים ב-31 משחקים.

ב-30 באוגוסט 2006 הוא הושאל לרומא למשך עונה אחת תמורת 3.5 מיליון לירות שטרלינג, כאשר לרומא ניתנה האופציה לרכוש בתום העונה את כל כרטיס השחקן שלו תמורת 7.5 מיליון לירות שטרלינג נוספות.

בעונתו הראשונה הוא לא הרבה לשחק כתוצאה משני ניתוחים שעבר בברכו השמאלית. גם יכולתו של פרנצ'סקו טוטי צמצמה את ההזדמנויות של ווצ'יניץ' לשחק. למרות זאת הוא הצליח להבקיע שלושה שערים, אחד מתוכם בניצחון 1:2 על מנצ'סטר יונייטד בליגת האלופות ב-4 באפריל 2007.

הנהלת רומא החליטה לממש את האופציה עליו בתחילת עונת 2007/2008. ווצ'יניץ קיבל את חולצה מספר תשע, שהייתה שייכת לווינצ'נזו מונטלה בשמונה העונות שלפני כן, והצהיר כי ברצונו לתרום לרומא באותה מידה כמו מונטלה. ווצ'יניץ' הוצב בעמדת הקיצוני השמאלי כיוון שטוטי שיחק בעמדת חלוץ החוד, והבקיע את שערו הראשון באותה עונה בניצחון 1:2 על ספורטינג ליסבון בשלב הבתים של ליגת האלופות. במשחק מול מילאן בסן סירו הוא פתח בעמדת חלוץ החוד במקום טוטי שנפצע מול ספורטינג, והצליח להבקיע שער ניצחון בנגיחה, לאחר מסירה של סיסיניו. בניצחון 2:3 על לאציו בדרבי של רומא הוא הבקיע שער ובישל אחד לסימונה פרוטה. הוא הבקיע שני שערים נוספים בליגת האלופות במשחקים מול ריאל מדריד וצ'לסי, שסייעו לרומא לנצח בשניהם. ב-11 במרץ 2009 הוא החמיץ אחד מהפנדלים בדו-קרב מול ארסנל בשלב שמינית הגמר, שבסיומו הודחה רומא מהטורניר.

בקיץ 2011 מאמנה החדש של רומא, לואיס הנריקה, שהגיע מברצלונה ב' הסתכסך עם וצ'יניץ' וכוכב אחר של הקבוצה, ג'רמי מנז. ווצ'יניץ' החליט לעזוב ונרכש תמורת 15 מיליון יורו על ידי יובנטוס.

אחרי שזכה עם המועדון ב-3 אליפויות, עבר בקיץ 2014 לאל-ג'זירה.

קריירה בינלאומית
----------------

ווצ'יניץ' היה אחד משני המונטנגרים ששיחקו במדי נבחרת סרביה ומונטנגרו במונדיאל 2006 (השני היה דרגוסלאב יבריץ'); לפני המונדיאל הוא הספיק להשתתף בשלושה משחקים, אך ב-23 במאי 2006 הוא נפצע ולא היה יכול להשתתף בטורניר.
לאחר שמונטנגרו הכריזה על עצמאותה הוקמה נבחרת מונטנגרו בכדורגל, והוא בחר להצטרף אליה. הנבחרת שיחקה את משחקה הראשון אי פעם מול נבחרת הונגריה ב-24 במרץ 2007, והשער הראשון במשחק הובקע על ידי ווצ'יניץ'. ווצ'יניץ' הוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים עם 15 שערים הוא מכהן בתפקיד הקפטן של הנבחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירקו ווצ'יניץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מירקו ווצ'יניץ'
* מירקו ווצ'יניץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מירקו ווצ'יניץ', ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל, באתר ESPN
* פרופיל באתר הרשמי של רומא

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה בגזטה דלו ספורט
2. ↑  ווצ'יניץ' הבקיע שער בכל אחד מארבעת המשחקים הראשונים של הנבחרת
**מועדון הכדורגל סטרוגה טרים-לאם** (במקדונית: **ФК Струга Трим-Лум**) הוא מועדון כדורגל מהעיר סטרוגה שבמקדוניה הצפונית, המשחק בליגת העל הצפון מקדונית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-2015. בעונתו הראשונה העפיל מהליגה הרביעית לשלישית, ובעונה העוקבת העפיל מהליגה השלישית לשנייה. בתום עונת 2018/2019 העפיל לליגת העל הצפון מקדונית, ובעונת 2022/2023 זכה המועדון באליפות ראשונה בהיסטוריה.

בעונת 2021/2022 התמודדה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי, והודחה כבר בסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג על ידי לייפאיה הלטבית. לאחר שזכתה באליפות, התמודדה הקבוצה בעונת 2023/2024 בליגת האלופות, הודחה בסיבוב הראשון על ידי ז'לגיריס וילנה, נשרה לקונפרנס ליג והדיחה את בודוצ'נוסט פודגוריצה לאחר ניצחון 1–0 בבית ו-4–3 בחוץ.

תארים
-----

* **אליפות צפון מקדוניה** (1): 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטרוגה (באנגלית)

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

| מקדוניה הצפוניתמקדוניה הצפונית ליגת העל המקדונית בכדורגל, עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אקדמיה פאנדב • ברגלניצה שטיפ • גוסטיבר • וארדאר סקופיה • ווסקה ספורט • טיקבש • מקדוניה • סילקס קראטובו • רבוטניצ'קי סקופיה • סטרוגה • שקופי • שקנדיה |

 |
קורת עץ הותקנה כדי להחליף קיר נושא בקומה הראשונה של בניין בן שלוש קומות.
מגדל ויליס בשיקגו משתמש באגד של מבני מסגרות מפלדה.
**קיר נושא עומס** או **קיר נושא** הוא קיר המהווה רכיב מבני (אנ') פעיל במבנה, התומך את משקל הרכיבים שמעליו, ומעביר דרכו את משקלם בתוספת משקלו לרכיב התומך אותו עד יסודות המבנה מתחתיו ומשם אל הקרקע.

קירות נושאי עומס הם אחת מצורות הבנייה המוקדמות ביותר. הפיתוח של תמיכות דואות באדריכלות הגותית אפשרה למבנים לשמור על חלל פנימי פתוח, תוך העברת משקל רב יותר לתמיכה במקום לקירות נושאים מרכזיים. קתדרלת נוטרדאם היא דוגמה למבנה הבנוי בשיטת קירות נושאי עומס עם תמיכות דואות.
קירות נושאי עומס נפוצים ביותר במבני מגורים הנבנים בשיטת הבנייה הקונבציונלית. בראשית עידן גורדי השחקים, התבררו חסרונותיה של בנייה בשיטה זו. על מנת להעביר עומס כה רב ליסודות, על הקירות בקומות התחתונות להיות כה עבים עד שלא נשאר חלל פנימי לשימוש. כמו כן, פתיחת חלנות ודלתות מוגבלת בגודל. הודות לצמיחתה המואצת של תעשיית הפלדה, פותחה מערכת מסגרות פלדה נושאות מתאימה יותר להעברת עומסים, שתוכננה לראשונה על ידי ויליאם לה ברון ג'ני, והמגבלות של בניית קירות נושאי עומס בבניינים גדולים, הביאו לירידה בשימוש השיטה במבנים מסחריים בקנה מידה גדול.

תיאור
-----

קיר נושא עומס או קיר נושא הוא קיר המהווה רכיב מבני פעיל של בניין - כלומר, הוא נושא את משקלם של האלמנטים הנסמכים עליו על ידי העברת משקלם ליסודות המבנה. החומרים המשמשים לרוב לבניית קירות נושאי עומס בבניינים גדולים הם בטון, בלוקים (אנ') או לבנים. לעומת זאת, קיר מסך אינו מספק תמיכה מבנית משמעותית מעבר למה שדרוש כדי לשאת את משקלו העצמי או להעביר עומסי רוח לקיר נושא או רכיב מבני אחר.

ראו גם
------

* עמוד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Montaner, Carme (2021-03-31). "8º Simposio Iberoamericano de Historia de la Cartografía. El mapa como elemento de conexión cultural entre América y Europa. Barcelona, 21 y 22 de octubre del 2020". Investigaciones Geográficas (104). doi:10.14350/rig.60378. ISSN 2448-7279. S2CID 233611245.
2. ↑  Mendes, Gilmar de Melo (2012). El equilibrio de la arquitectura organizativa desde el enfoque de agencia: estudio de un caso (Thesis). Universidad de Valladolid. doi:10.35376/10324/921.
3. ↑  "How to Identify a Load-Bearing Wall". Lifehacker. Retrieved 2020-06-26.
4. ↑  "Load-bearing wall". www.designingbuildings.co.uk. Retrieved 2020-06-26.
**יורגוס קאטידיס** (ביוונית: **Γιώργος Κατίδης**; נולד ב-12 בפברואר 1993, סלוניקי שביוון) הוא כדורגלן יווני שיחק בקבוצת פריבראם עד יולי 2019.

קריירה
------

קאטידיס נולד בסלוניקי. בצעירותו גם שיחק בקבוצת הנוער של אריס סלוניקי, ובשנת 2010 עלה לבוגרים. בנבחרת הצעירה של יוון רשם 6 הופעות ושער אחד. קאטידיס שיחק עם נבחרתו באליפות אירופה עד גיל 19 והגיע עמה לשלב הגמר. ב-27 באוגוסט 2012 הוא חתם ל-4 שנים בא.א.ק. אתונה.

ב-16 במרץ 2013 יצר קאטידיס מחלוקת בינלאומית כשהצדיע במועל יד לאחר שהבקיע את שער הניצחון נגד ואריה. פעולתו משכה גינויים מחברי צוות, עמיתים, פוליטיקאים, אוהדים והתקשורת. מאוחר יותר הוא טען שהוא לא היה מודע למשמעות התנועה וטען כי הוא הצביע לחברו שיישב ביציע. כתוצאה מכך, החליטה ההתאחדות לכדורגל ביוון להשעות את קאטידיס מנבחרות יוון בכל הגילאים לכל החיים.

ביוני 2013 חתם בנובארה מהסרייה ב' האיטלקית. בשנת 2014 שיחק בקבוצת וריה ובשנת 2015 עבר לקבוצת לבדיאקוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורגוס קאטידיס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  השחקן שהצדיע במועל יד הושעה מנבחרת יוון לצמיתות, באתר וואלה!‏, 17 במרץ 2013
**לי וויפנג** (נולד ב-1 בדצמבר 1978) הוא כדורגלן עבר סיני ששיחק בעמדת הבלם. לי הוא שיאן ההופעות בנבחרת סין בכדורגל עם 112 הופעות. כיום מאמן את גואנגג'ואו סיטי.

קריירה
------

לי התחיל את הקריירה שלו במועדון טיינג'ין לוקומוטיב. בשנת 1998 חתם בשנג'ן עימה נמנה מירידת ליגה כאשר בעונתו הראשונה בקבוצה היא סיימה במקום ה-12. בעונה שלאחר מכן השתלב לי בהרכב הקבוצה. לאחר מונדיאל 2002, הושאל לאברטון מהפרמייר ליג עד לסיום העונה, אך הוא סיים את העונה רק עם שתי הופעות. בשנת 2004 זכה עם המועדון באליפות הראשונה בתולדותיה והראשונה בקריירה שלו. בשנת 2006 נאלץ לעזוב את שנג'ן עקב בעיות כלכליות וחתם בשאנגחאי שנחווה תמורת 6 מיליון יואן. בשנת 2009 חתם ווהאן אופטיקס ואלי בה התאחד עם ז'ו גואנג'ו שאימן אותו בשנג'ן. כבר בתחילת הקדנציה שלו בווהאן היה מעורב בתקרית במשחק ליגה אשר הביאה את ההתאחדות לכדורגל בסין להשעות אותו ל-8 משחקים. גם לאחר שריצה את עונש ההרחקה שלו לא זכה לדקות משחק ולאחר שהקבוצה התפרקה בסיום העונה קיבל לי את כרטיס השחקן שלו. לי בדק מספר אופציות בליגה, אך דרישותיו הגבוהות הפילו את העסקה. בינואר 2009 חתם בסוואן סמסונג בלווינגס מליגת העל של קוריאה הדרומית. ב-18 בינואר 2011 חזר לסין כאשר חתם בטיינג'ין טדה ומיד מונה לקפטן הקבוצה. ב-20 ביולי 2015 שוחרר מהמועדון.

ב-22 בנובמבר 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין במשחק ידידות נגד קוריאה הדרומית. ב-12 בדצמבר 1998 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-6 נגד עומאן. בשנת 2003 הפך לקפטן הנבחרת. בספטמבר 2006 הורחק מהנבחרת לאחר שספג מספר רב של כרטיסים אדומים בקבוצתו דאז שאנגחאי שנחווה, וכעבור שנה חזר לסגל הנבחרת. לי הוא שיאן ההופעות בנבחרת עם 112 הופעות והשתתף עם הנבחרת בגביע אסיה בכדורגל 2000, מונדיאל 2002, גביע אסיה בכדורגל 2004, גביע אסיה בכדורגל 2007 ואולימפיאדת בייג'ינג (2008).

תארים
-----

שנג'ן
* ליגת העל הסינית: 2004

שאנגחאי שנחווה
* A3 גביע האלופות: 2005

סוואן סמסונג בלווינגס
* גביע ה-FA הדרום קוריאני: 2009

טיינג'ין טדה
* גביע ה-FA הסיני: 2011

אישיים
* נבחרת העונה בליגת העל הסינית: 1999, 2001, 2003, 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת הרפובליקה העממית של סין – מונדיאל 2002** |
| --- |
| 1 אן קי • 
2 ז'אנג אנהואה • 
3 יאנג פו • 
4 וו צ'אנגינג • 
5 פאן ז'יי • 
6 שאו ג'יאיי • 
7 סון ג'יהאי • 
8 לי טייה • 
9 מא מינגיו • 
10 האו האידונג • 
11 יו גנווי • 
12 סו מאוז'ן •
13 גאו יאו • 
14 לי וויפנג •
15 ז'או ג'ונז'ה •
16 קו בו •
17 דו ווי •
18 לי צ'יאופנג •
19 קי הונג •
20 יאנג צ'אן •
21 צ'ו יולונג •
22 ג'יאנג ג'ין •
23 אוו צ'וליאנג •
מאמן: מילוטינוביץ' | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין |
**ג'ושואה ג'ון** (בהולנדית: **Joshua John**; נולד ב-1 באוקטובר 1988) הוא כדורגלן ארובי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ ב34 אלקמאר.

קריירת מועדונים
---------------

ג'ון שיחק בצעירותו בקבוצות הנוער של קודיק, אייאקס, ואלבייק ובגיל 18 הצטרף לזו של ספרטה רוטרדם. ב-10 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 לניימכן. ב-30 במרץ 2008 הבקיע את שערו הראשון בקריירה בתיקו 2-2 נגד וילם II. בעונת 2008/2009 ג'ון הפך לשחקן הרכב בקבוצה כאשר רשם 31 הופעות וכבש 4 שערים. בינואר 2009 ג'ון חתם על חוזה חדש במועדון עד לשנת 2012. בקיץ 2011 סיכם את תנאיו בסוונסי סיטי, אך העסקה נפלה ברגע האחרון. ב-9 בדצמבר 2011 קיבל כרטיס אדום בניצחון 1–2 נגד פיינדאם שהובילה להרחקה לשלושה משחקים של השחקן. זהו היה גם משחקו האחרון בקבוצה.

ב-16 בינואר 2012 ג'ון חתם לשנתיים בטוונטה עם אופציה לעונה נוספת. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–5 נגד ואלבייק. את שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בניצחון 0–3 נגד UE סנטה קולומה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. בעונה זו לא רשם ולו דקת משחק אחת בקבוצה.

ב-2 באוגוסט 2012 הושאל לנורשלן מליגת העל הדנית. בנורשלן רשם 11 שערים ב-41 משחקים כאשר 4 מתוכם היו בניצחון 1–6 נגד סילקבורג. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות בהפסד 1–6 לצ'לסי. ב-2 בספטמבר 2013, ג'ון חתם במועדון לשלוש וחצי שנים. בעונתו הראשונה במועדון כבש 9 שערים ב-34 משחקים, אך בשני העונות שלאחר מכן רשם מאזן פחות מוצלח.

ב-15 באוגוסט 2016 חתם בבורסאספור מליגת העל הטורקית. ב-28 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לאיסטנבול בשאקשהיר. ב-4 במרץ 2017 כבש את שערו היחיד בקבוצה בניצחון 2–1 על גזיאנטפספור.

ב-8 בינואר 2019 חתם בקייסר מליגת העל הקזחית.

בספטמבר 2020 חזר להולנד וחתם בפנלו. בסיום העונה הראשונה שלו במועדון, שוחרר ממנו לאחר שירד לליגה השנייה.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, ג'ון שיחק בנבחרת הצעירה של הולנד. ב-29 באפריל 2014 קיבל אישור לייצג את ארובה, אך רק ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד ברמודה.

חיים אישיים
-----------

ג'ון נשוי לטסה ולהם בן בת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ושואה ג'ון** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ושואה ג'ון"**.
**לוק-אוליבייה מרסון**, צרפתית: **Luc-Olivier Merson** (21 במאי 1846 – 13 בנובמבר 1920) היה צייר ומאייר אקדמי צרפתי הידוע גם בזכות בולי הדואר ועיצובי המטבעות שלו.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם ניקולס לוק-אוליבייה מרסון בפריז, צרפת, הוא גדל במשפחה אמנותית, בנו של צ'ארלס-אוליבייה מרסון, צייר ומבקר אמנות. הוא למד אצל גוסטב צ'אסוונט באקול דה דסין ולאחר מכן אצל איזידור פיס בבית הספר לאמנויות יפות. עבודתו הראשונה של מרסון הוצגה בסלון פריז ב-1866 ושלוש שנים לאחר מכן זכה בפרס דה רומא. במהלך חמש השנים שעבד באיטליה, הוא התרכז בנושאים דתיים והיסטוריים לאמנותו.

בחזרתו לצרפת, בשנת 1875 הוא זכה במדליית הפרס הראשון בתערוכה של חברת אמנים צרפתיים. "נוטרדאם דה פריז", אחד מציוריו הידועים ביותר של מרסון, נוצר בשנת 1881 כתוצאה מהפופולריות העצומה של הרומן של ויקטור הוגו בעל אותו השם. עם הדימויים הגותיים המיסטיים שלו, סגנונו משקף את השפעתה של התנועה הסימבוליסטית שהתפתחה אז.

דיאנה
מרסון יצר הזמנות דקורטיביות גדולות עבור מוסדות כגון ארמון הצדק, מוזיאון לואי פסטר והפסיפס בבזיליקת הסאקרה קור. הוא גם הכין את יצירות האמנות עבור ויטראז'ים, שניתן למצוא בכנסיית השילוש הקדוש ריטנהאוס בכיכר פילדלפיה, פנסילבניה. הערכתו עלתה במידה ניכרת לאחר שהוענקה לו מדליית זהב על ציורו בתערוכה העולמית של 1889, ובשנת 1892 הוא נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות.

עד שנת 1900 תכנן מרסון בולי דואר עבור הדואר הצרפתי ולדואר מונקו. הוא לימד באקדמיה ויטי בשנת 1903. ב־1908 הוא קיבל חוזה עם הבנק של צרפת ליצור מספר עיצובים עבור כמה מהשטרות של המדינה. בין 1906 ל-1911 הוא לימד באקול דה-בו-ארט, עם סטודנטים כמו קלמנט סרו, שבסופו של דבר גם יעצב בעצמו בולים ושטרות. מרי דיגנם ומרי סרגנט פלורנס היו בין תלמידיו. כהוקרה על תרומתו לתרבות הצרפתית, הוענקה למרסון אות לגיון הכבוד.

### מוות

מרסון נפטר בפריז ב-1920, עבודתו נשכחה במידה רבה כתוצאה מהפופולריות המוחצת של צורות האמנות האוונגרד כפי שנראו ביצירותיהם של האימפרסיוניסטים ותנועות אמנותיות אחרות.

בין תלמידיו של מרסון הייתה הציירת האמריקאית קלייר שוטלוורת והשווייצרית מרתה קונץ.

גלריה
-----

* ההגעה לבית לחםההגעה לבית לחם
* זאן דארק לפני האלזאן דארק לפני האל
* האביב התמעוררהאביב התמעורר
* החזיוןהחזיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוק-אוליבייה מרסון** בוויקישיתוף
* לוק-אוליבייה מרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Adolpe Giraldon: Luc Olivier Merson - Une noble vie d'artiste (1929)
2. ↑  "Vitti, ??-??", The Correspondence of James McNeill Whistler, University of Glasgow, retrieved 2017-07-17
3. ↑  École Nationale des Beaux-Arts: Exposition de l'oeuvre de Luc Olivier Merson (mai 1921)
4. ↑  Jules Heller; Nancy G. Heller (19 December 2013). North American Women Artists of the Twentieth Century: A Biographical Dictionary. Routledge.
5. ↑  Studer, Daniel. Martha Cunz 1876-1961: Eine Schweizer Jugendstilkünstlerin in München. St. Gallen: Verlagsgemeinschaft St. Gallen, 1993. (in German)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb105067410 (data)
* GND: 121045862
* ISNI: 0000 0000 6641 0193
* LCCN: no2006028758
* The Léonore id LH//1842/15 is not valid.
* NKC: mub2015870658
* RKD: 55412
* SNAC: w6pz66nz
* SUDOC: 056897553
* ULAN: 500005821
* VIAF: 17212527
* WorldCat: lccn-no2006028758

 |
מפת פארק אדמית
אנדרטה בפארק לזכר אלדד רגב ואהוד גולדווסר, שנחטפו בגבול לבנון ביולי 2006, במה שפתח את מלחמת לבנון השנייה
**פארק אֳדָמית** נמצא על רמת אדמית בין נחל נמר מצפון וממערב ונחל בצת מדרום.

גאוגרפיה
--------

הגישה לפארק היא מכביש 8993, כקילומטר מערבית לכניסה לקיבוץ אדמית. את הפארק מקיפה דרך אספלט חד סיטרית.

הקרן הקיימת שיקמה את היער הטבעי של עצי אלון, אלה וחרוב ונטעה עצי בוסתן, ארזים, עצי מחט וערוגות בושם.

במרכז הפארק נמצאת **חורבת אדמית** ובה נמצאו חרסים המעידים על רצף התיישבות שראשיתו בתקופת הברונזה התיכונה וסיומה בתקופה העות'מאנית. במקום שרידי מבנים של הכפר הערבי "אידמית" ששכן שם. ליד החורבה נמצא חניון "מצפור האורן" - מצפור נוף על שם טייס חיל האוויר ניר שומרוני שנהרג בתאונה בעת טיול במצוקי נחל בצת.

בדרום הפארק הוקם חניון גדול הנקרא "חניונוף" וממנו יש נקודות תצפית על נחל בצת ויישובי הגליל המערבי. ממנו יוצא שביל מסומן, "שביל אמיר", על שם סגן-אלוף אמיר מי-טל, מפקד גדוד ברק של חטיבת גולני שנפל במבצע כחול וחום בלבנון ב-1988. השביל המסומן מגיע ל"תצפית אמיר", 150 מטר מעל נחל בצת ומשם למערת קשת. במקום נסלל שביל מונגש, המתאים לנכים בכיסאות גלגלים ומתפתל מהחניונוף עד למערת קשת.

בחניון הוקם מצפור על שם אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שנפלו בתקרית חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון. ליד המצפור הוקמו שני עמודי זיכרון ובהם סיפור חייהם. לאחר מספר שנים נוספו שלושה עמודי זיכרון לחיילים אייל בנין, שני תורג'מן וואסים נזאל שנפלו באותה תקרית, שבעקבותיה פרצה מלחמת לבנון השנייה. במקום ישנה לוחית זיכרון ובה פרטי האירוע.

גלריה: שלטים בפארק
------------------

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק אדמית** בוויקישיתוף
* פארק אדמית, באתר "e-ירוק" של הקרן הקיימת לישראל
* מערת קשת ופארק אדמית, באתר הקרן הקיימת לישראל
* סיורים בפארק אדמית, באתר "צופית"
* חוה בראון, יער אדמית: פינה רומנטית לאוהבים, באתר ynet, 13 בפברואר 2008
* פנינה לבנון, מבקרים בגליל המערבי? אל תפספסו טיול בשביל מערת הקשת בפארק אדמית, באתר הארץ, 2 במאי 2019
* אתר למנויים בלבד משה גלעד, אחת מאטרקציות הטבע המרהיבות בישראל, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2021
**סמי לזמי** (נולד ב-2 בדצמבר 1951) הוא זמר, שהיה סולן להקת שפתיים.

ביוגרפיה
--------

לזמי נולד במרוקו ועלה לישראל עם אחותו כשהיה בן חמש. הוריהם עלו בעקבותיהם. הוא נשלח לקיבוץ חולתה, שם למד בבית הספר הקיבוצי עד שהתגייס לצה"ל, בו שירת בחטיבת הצנחנים.

לאחר שחרורו התגורר עם הוריו בירושלים ובהמשך התחתן ועבר לשדרות. לזמי נשוי ואב לארבעה ילדים.

קריירה
------

לזמי עבד כפקיד בעמיגור וכרב-מלצרים באולם שמחות. באולם השמחות הוא שימש מעט גם כזמר. באחד האירועים באולם הופיעה להקת שפתיים, שהייתה אז להקת רוק, ולזמי הוזמן לבמה לשיר, ובעקבות כך הצטרף לזמי ללהקה.

אחרי הצטרפותו של לזמי, ביצעה הלהקה מספר שירים בשפה היהודית־מרוקאית ובהדרגה עברה להתרכז בשירה מרוקאית והייתה למתוות דרך בתחום זה.

להקת שפתיים הוציאה שלושה אלבומים בהם שר לזמי: "האלבום הכפול", "פותחים שולחן", ו"איש וכינור". שיריו הנודעים ביותר הם "טלפון", "חדוז'ה", "ללה עישה - נחליאלי", "אהלן וסאהלן" ו"מאמא דיילי". האלבום הכפול נמכר ביותר מ-40,000 עותקים וזיכה את הלהקה באלבום פלטינה.

לאחר פירוק הלהקה ב-1997 החל לזמי להופיע לבדו בישראל ומחוצה לה. הוא השתתף בחידוש לשיר "החברה להגנת הטבע" עם אריאל זילבר ובשיר "בלאגן" עם פבלו רוזנברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סמי לזמי

* סמי לזמי, באתר Discogs (באנגלית)
* סמי לזמי סולן להקת שפתיים, יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי צמרת, אביבה חלמיש, אסתר מאיר־גליצנשטיין, **עיירות הפיתוח**, יד בן צבי, 2009, עמ' 366
2. ↑  סמי לזמי באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297491905171

 |
סמטה בגאיוס בירת פאקסי
העיר לאקה בפאקסי
חוף בצפון מערב פאקסי
חוף באנטיפאקסי
**פקסי** (ביוונית: **Παξοί**) הוא אחד האיים היוניים והוא מצוי דרומית לאי קורפו.

**אנטיפאקסוס** או אנדיפאקסוס (ביוונית: **Αντίπαξος**; וגם **אנטיפאקסי**, **Αντίπαξοι**) הוא אי יווני קטן הנמצא שלושה קילומטרים דרומה לפאקסוס.

פאקסוס ואנטיפאקסוס
------------------

### פאקסוס

האי פאקסי הוא הקטן מבין האיים היוניים הראשיים. אורך האי כשנים עשר קילומטר והרוחב שלו בערך חמישה קילומטרים. אוכלוסיית האי מונה כ-2500 תושבים. בעונת התיירות בקיץ, מבקרים באי כמאתיים אלף תיירים. הצרוף פאקסוס ברבים, מציין את שני האיים הצמודים זה לזה: פאקסוס ואנטי פאקסוס כאשר האי אנטי פאקסוס הוא הקטן שבהם. האיים האלה ידועים בחופי הים ובמפרצים היפים ובמטעי הזיתים שלהם. למרות גודלו, האי פאקסוס הוא יצרן שמן הזית השני בגודלו מבין כל איי יוון. הכלכלה באי מבוססת על תיירות ועל חקלאות.

### אנטיפאקסוס

אורכו של אנטיפאקסוס כשלושה קילומטרים, רוחבו כשניים ושטחו כחמישה קמ"ר. האוכלוסייה של האי מונה מספר עשרות תושבים בלבד. באופן מנהלי הוא חלק מפאקסי. האי אנטיפאקסוס מכוסה בכרמי ענבים ליין ובעצי זית וידוע בחופיו היפים המושכים תיירים. באנטי פאקסוס נמל אחד, אגראפידיה. הכלכלה באי מבוססת על תיירות ועל חקלאות.

היסטוריה
--------

ככל הנראה היה המקום כבר בתקופה הפרה-היסטורית. באופן מסורתי מייחסים לפיניקים את ההתיישבות הראשונה במקום ושם האי לקוח מהמילה הפיניקית פאקס. הרומאים שלטו באי מהמאה השנייה לפני הספירה. בתקופה הביזנטית ובימי הביניים סבלה פאקסוס מהתקפות של פירטים. במסעי הצלב עברו בו הצלבנים ומסוף המאה ה-14 לספירה הוא נשלט על ידי הרפובליקה הוונציאנית. נפוליאון שהכה את הוונציינים באיטליה כבש מיד לאחר מכן את האיים היוניים ובהם את פאקסוס. האי נכבש על ידי כוח רוסי-טורקי ובשנת 1815 על ידי הבריטים שהקימה את האיחוד של האיים היוניים. בשנת 1864 הועבר האי פאקסוס יחד עם שאר האיים היוניים שהתאחדו עם יוון.

לפי המיתולוגיה היוונית, פוסידון יצר את פאקסוס כשהיכה בקלשון שלו בקורפו וכך יכול היה פוסידון ואמפיטריטה אלת הים למצוא מעט שקט ושלווה.

גאוגרפיה
--------

באי פאקסי מצויים שלושה יישובים עיקריים ועוד מספר כפרים קטנים:

* גאיוס
* לאקה
* לוגוס

הקשר העיקרי עם האי נעשה בדרך הים מהאי קורפו ומיוון עצמה בספינות, רחפות ובמטוסי ים פרטיים. הנמל הראשי של האי נמצא בגאיוס הבירה הנמצאת בחוף המזרחי של האי. גם נמל לאקה משמש את היוצאים והבאים.

בפאקסי קיים כביש אחד המקיף את האי וקו אוטובוס היוצא מדי שעה מהתחנה הראשית בגאיוס ועובד בין כל היישובים באי.

נקרות
-----

בחוף הצפון מערבי של פאקסי ישנם נקרות במפלס פני הים בגדלים שונים, ביניהם גדולים דיים לשייט בספינה.

* 
* 
* 
*

לקריאה נוספת
------------

* ברכה ריבלין, "פקסי", בתוך: הנ"ל (עורכת), **פנקס הקהילות: (10) יוון**, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 322–323

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאקסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פאקסי
* מפת פאקסוס ואנטי פאקסוס
* עוד מפה של פאקסוס ואנטי פאקסוס
* פאקסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541414705171
* BnF: cb11981501g (data)
* GND: 4235451-1
* LCCN: sh86001224

 |