recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי** (בגרמנית: **I. Deutsch-Niederländisches Corps** בהולנדית: **Eerste Duits-Nederlandse Legerkorps**) הוא קורפוס משותף של צבא גרמניה ושל צבא הולנד. הקורפוס ממלא מטלות רב-לאומיות המשרתות את שתי המדינות. בסיס האם שלו הוא במינסטר שבגרמניה, אולם יחידותיו פרושות גם בהולנד. המפקדים עליו הם גנרלים הולנדים וגרמנים לסירוגין.

היסטוריה
--------

ב-1991 החליטו שרי ההגנה של גרמניה והולנד על הקמת יחידה צבאית משותפת. ב-1993 נחתם הסכם רשמי להקמת קורפוס שיכלול יחידות משני הצבאות, אולם לקורפוס היו שתי מפקדות נפרדות, גרמנית והולנדית. ב-1995 הוחלט על פירוק המפקדות הנפרדות ועל איחודן למפקדה אחת. הקמת הקורפוס נחגגה בטקס רשמי ב-30 באוגוסט של אותה שנה. נכחו בו ראש ממשלת הולנד וים קוק וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל. הוחלט כי מטה הקורפוס יהיה במינסטר, מכיוון שבעיר זו כבר פעל מטה הקורפוס הראשון של הבונדסוור. נקבע כי גרמניה והולנד יישאו שווה בשווה בהוצאות אחזקת הקורפוס, ומספר החיילים משתי המדינות יהיה זהה. נקבע גם כי מפקדיו יהיו גרמנים והולנדים לחלוטין, כאשר בכל פעם בה המפקד יהיה מאומה אחת, סגן המפקד יהיה מהאומה השנייה.

הקורפוס כולל יחידות חי"ר, שריון ואוויר. במסגרת אמנת נאט"ו מחויב הקורפוס בהגנה על מדינות האזור. יחידות אוויר של הקורפוס השתתפו גם במלחמת אפגניסטן (2001–2014). בתחילת המאה ה-21 שולבו במטה הקורפוס גם קצינים מצבא בלגיה ומצבא צרפת. במינסטר מוצבים גם חיילים מ-12 מדינות נוספות אשר חברות בברית נאט"ו.

ב-2005 השתתף הקורפוס בתרגיל גדול של נאט"ו אשר נקרא "חרב ברזל", ונערך ממרכז אירופה ועד לנורווגיה. ב-2015 ביצע הקורפוס תרגיל נוסף בסדר גודל דומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי
* הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי, ברשת החברתית פייסבוק

* הקורפוס הראשון הגרמני-הולנדי, ברשת החברתית טוויטר
* *1. Deutsch-Niederländisches Korps.*
* *1. Deutsch-Niederländisches Korps.*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4503229-4
* ISNI: 0000 0001 0668 0586
* LCCN: n96111662
* VIAF: 143074096
* WorldCat: lccn-n96111662

 |
משולש הס ב-2012
**משולש הס** הוא אריח משולש המשובץ במדרכה בניו יורק בשכונת ווסט וילג' בפינה של השדרה השביעית ורחוב כריסטופר. באריח כתוב "Property of the Hess Estate which has never been dedicated for public purposes" ("רכוש של נכסי הס, אשר מעולם לא יועד למטרות ציבוריות"). האריח הוא משולש שווה-שוקיים שאורך בסיסו כ-65 ס"מ ואורך השוק כ-70 ס"מ.

האריח הוא תוצאה של מחלוקת בין העירייה וחברת הנדל"ן של דוד הס, איש אדמות מפילדלפיה אשר היה הבעלים של Voorhis - בניין דירות של חמש קומות. ב-1910 העירייה הכריזה על הפקעה, כדי להרוס מאות מבנים באזור, על מנת להרחיב את השדרה השביעית ואת קו הרכבת התחתית. על פי העיתונאי רוס דאף ויטוק, שכתב ב־"Hartford Courant" (עיתון יומי בקונטיקט) בשנת 1928, היורשים של הס גילו שכאשר העירייה עיקלה את Voorhis, היא פספסה את הפינה הקטנה, והמשפחה הודיעה על החזקתה בה. העירייה ביקשה מהמשפחה לתרום את הפינה הקטנטנה לציבור, אך הם סירבו ושיבצו את המשולש המתריס ב-27 ביולי 1922.

ב-1938 הנכס, אשר דווח להיות החלקה הקטנה ביותר בעיר ניו יורק, נמכר לחנות הסיגרים הסמוכה Village Cigars תמורת 1,000 דולר (כ-17,000 דולר מותאמים לאינפלציה ב-2016), כ-0.3 דולר לכל סמ"ר. הבעלים החדשים השאיר את האריח במקום ונכון להיום (2016) עודנו שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משולש הס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Kim, Betsy (August 4–10, 2011).
2. 1 2  McKinley, Jesse (April 16, 1995).
3. ↑  "Hess Triangle".
4. 1 2  Carlson, Jen (November 1, 2010).
5. ↑  "CPI Inflation Calculator".
6. ↑  Carlson, Jen (April 9, 2015).
**ג'ון כריסטיאן שצקי** (באנגלית: **John Christian Schetky**;‏ 11 באוגוסט 1778 – 29 בינואר 1874) היה צייר ימי סקוטי.

ביוגרפיה
--------

שצקי היה צאצא למשפחה הונגרית-טרנסילבנית ותיקה, שמטעמים פוליטיים היגרה ללייפציג בתחילת המאה ה-16. אביו היה יוהאן גאורג כריסטוף שצקי, מלחין וצ'לן, שהתיישב באדינבורו ב-1773, והתחתן עם מריה אנה תרזה ריינגל, אף היא ממוצא הונגרי, בשנת 1774. ג'ון כריסטיאן היה בנם הרביעי של בני הזוג. הוא התחנך בבית הספר התיכון המלכותי, אדינבורו, שם יצר ידידות לכל החיים עם בן זמנו, וולטר סקוט.

קריירה
------

שצקי למד אמנות אצל אלכסנדר נסמית. לאחר שטייל ביבשת, התיישב באוקספורד, שם לימד במשך שש שנים כאמן רישום. ב-1808 קיבל תפקיד בקולג' הצבאי המלכותי ב-Great Marlow; ושלוש שנים מאוחר יותר הוא מונה לפרופסור לציור בקולג' הצי המלכותי, פורטסמות', שם היו לו הזדמנויות רבות ללימוד המקצועות הימיים האהובים עליו. לאחר סגירת הקולג' הימי, הוא החזיק בתפקיד פרופסור דומה מ-1836 עד 1855 בסמינר הצבאי של חברת הודו המזרחית באדיסקומב, סארי.

מ-1805 עד 1872 תרם מעת לעת לתערוכות הקיץ של האקדמיה המלכותית, והוא היה מיוצג בתחרות קישוט אולם וסטמינסטר של 1847 על ידי ציור שמן גדול של קרב לה הוג, 1692. הוא היה צייר ימי של ג'ורג' הרביעי, ויליאם הרביעי והמלכה ויקטוריה.

בין יצירותיו שפורסמו היו האיורים לספר "סקיצות והערות לשייט בים הסקוטי" של לורד ג'ון מנרס (1850); וכרך שכותרתו "זכרונות מהים" (1867), המכיל תצלומים של עשרים מציוריו ורישומים של כלי הלחימה הגדולים מעץ של הצי המלכותי.

אחת מיצירותיו הידועות ביותר, אובדן אוניית הקרב הגדולה "המלך ג'ורג'", שצוירה ב-1840, שנמצאת כעת בטייט בריטניה. מועדון השירות המאוחד החזיק בעבר ציור ימי חשוב נוסף, המראה את אה"מ Endymion, בפיקודו של סר צ'ארלס פאג'ט, מציל איש מלחמה צרפתי מספינה טרופה.

שצקי נפטר בלונדון ב-28 בינואר 1874.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון כריסטיאן שצקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Macfarlane, Lindsey (2004). "Schetky, John Christian (1778–1874)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
2. ↑  Vibart, H. M. (1894). Addiscombe: its heroes and men of note. Westminster: Archibald Constable. pp. 134–40.
3. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Schetky, John Christian". Encyclopædia Britannica. Vol. 24 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 322.
4. ↑  Schetky, S.F.L. (1877). Ninety Years of Work and Play: sketches from the public and private career of John Christian Schetky. Edinburgh: Blackwood.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1052862659
* ISNI: 0000 0000 6708 8482
* LCCN: nr93032868
* RKD: 70397
* SNAC: w6jj11bk
* ULAN: 500007430
* VIAF: 76190554
* WorldCat: lccn-nr93032868

 |
**פטריק פביאן** (באנגלית: **Patrick Fabian**; נולד ב-7 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. פביאן ידוע בשל גילום דמותו של הווארד המלין ב"סמוך על סול", והיה מועמד לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס סאטורן עבור שחקן המשנה הטוב ביותר בטלוויזיה על דמותו זו.

ביוגרפיה
--------

פטריק פביאן, בנם של טום ומרי לו פביאן, נולד בפיטסבורג וגדל בניו קמברלנד שבפנסילבניה. אביו עבד בסוכנות לסיוע בחינוך גבוה של פנסילבניה (PHEAA). פביאן למד באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, שם השלים לימודי תואר ראשון בהופעה. לאחר מכן עבר לקליפורניה, שם קיבל תואר שני מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בלונג ביץ'.

אחד מתפקידיו הבולטים והמוקדמים ביותר של פביאן היה גילום דמותו של פרופסור ג'רמיה לסקי ב"הצלצול הגואל: שנות הקולג'", סיקוול של "הצלצול הגואל" ב-NBC. הוא נמנה בצוות השחקנים הראשי של סדרות הטלוויזיה קצרות המועד "Valentine"‏ (2008–2009), "Working Class"‏, (2011) ו"מיוחד" (2019–2021). בנוסף על כך, פביאן גילם מספר דמויות חוזורות בסדרות הטלוויזיה "ג'ואן מארקדיה", "ורוניקה מארס", "Gigantic" ו"אהבה גדולה".

במרוצת השנים הופיע פביאן בכעשרים סרטי קולנוע, כשהראשון בהם הוא "מאפיה!" משנת 1998 בבימויו של ג'ים אברהמס. כמו כן הוא רשם הופעות אורח אחדות בתוכניות טלוויזיה מפורסמות כגון "חברים" ו"ויל וגרייס". תפקידו הידוע ביותר הוא של עורך הדין הווארד המלין (אנ') בסדרת הספין-אוף של שובר שורות, "סמוך על סול".

עבודותיו של פביאן בבימות התיאטרון בניו יורק כוללת את "שרשרת המזון" מאת ניקי סילבר, "המפטי דמפטי" מאת אריק בוגוסיאן, וסיבוב לאומי של המחזה "שש דרגות לקירבה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטריק פביאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פטריק פביאן (באנגלית)
* פטריק פביאן, ברשת החברתית פייסבוק

* פטריק פביאן, ברשת החברתית טוויטר

* פטריק פביאן, ברשת החברתית אינסטגרם

* פטריק פביאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פטריק פביאן, באתר AllMovie (באנגלית)

* פטריק פביאן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* פטריק פביאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מייק הוגאן, "My Mother’s Going to Be So Mad": Patrick Fabian Reacts to Howard Hamlin’s Big Moment on Better Call Saul, באתר וראייטי, 23 במרץ 2022 (באנגלית)
2. ↑  ברברה ונצ'רי, 'Last Exorcism' star, Patrick Fabian, pledged allegiance to the Steelers, באתר Pittsburgh Post-Gazette‏, 27 באוגוסט 2010 (באנגלית)
3. ↑  טוני סקוט, Saved by the Bell: The College Years, באתר וראייטי, 14 בספטמבר 1993 (באנגלית)
4. ↑  ארון קואץ', ‘Better Call Saul’ Cast, Creators Reveal Details of ‘Breaking Bad’ Spinoff, באתר הוליווד ריפורטר, 30 בינואר 2015 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5144498
* BnF: cb16500032g (data)
* GND: 1052066410
* ISNI: 0000 0001 1921 6256
* LCCN: no2010127133
* MusicBrainz: 3c5c7889-d76c-4063-a0c4-7908a8567cd3
* NLK: KAC2020N5246
* NTA: 332853470
* VIAF: 170417235
* WorldCat: viaf-170417235

 |
**ג'ון כריסטופר קטלר** (באנגלית: **John Christopher Cutler**‏; 5 בפברואר 1846 – 30 ביולי 1928) היה פוליטיקאי אמריקאי, מושל מדינת יוטה השני בין השנים 1905–1909. הוא מושל יוטה הראשון שנולד מחוץ לגבולות ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

קטלר נולד בשפילד שבצפון אנגליה בראשית פברואר 1846. משפחתו של קטלר היגרה לטריטוריית יוטה ב-1864 לאחר שנעשתה חברה בכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים. קטלר נישא לשרה אליזבת טיילור, עמה חבק שבעה ילדים. לאחר מכן התמקצע כאיש עסקים, וכיהן כנשיא עסקי הסחורות היבשות של משפחתו וישב במספר מועצות מנהלים של בנקים אחדים, חברות ביטוח ותאגידים אחרים. קטלר היה פעיל בפוליטיקה של ארצות הברית כאיש המפלגה הרפובליקנית ושימש כפקיד מחוז סולט לייק מ-1884 עד 1890.

במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 היה קטלר מזוהה עם הסיעה במפלגה הרפובליקנית שנקראה "החבורה הפדרלית" (Federal Bunch), נושאי משרות פדרליות שהתנגדו למושל יוטה המכהן היבר מאנינג ולס. בשנת 1904 ולס לא הצליח לגרף תמיכה מספקת במועמדותו המתוכננת אל הסנאט של ארצות הברית, לכן בחר להתמודד לתקופת כהונה שנייה כמושל. החבורה הפדרלית תמכה בקטלר; הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית ונבחר למושל המדינה בנובמבר 1904. קטלר מילא את תפקיד המושל בשנים 1905–1909. כהונתו עוצבה בחסות חוקים שייסדו בתי משפט לנוער בערים הגדולות של יוטה ומיסוד מרשמי לידה ומוות מרכזיים המנוהלים בידי מועצת הבריאות של המדינה.

קטלר הכריז על מועמדותו לקדנציה שנייה בבחירות 1908, אך פרש לפני הוועידה הרפובליקנית כאשר איבד את תמיכתה של החבורה הפדרלית בהנהגת הסנאטור ריד סמוט (אנ').

בתום כהונתו כמושל שב קטלר לעסקיו במגזר הפרטי. ב-1911 נבחר לנשיא "הבנק הלאומי דזרט". בגיל 82 ובמצב בריאותי לקוי, השתמש קטלר באקדח כדי להתאבד ב-30 ביולי 1928. הוא נטמן בבית העלמין של סולט לייק סיטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון כריסטופר קטלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gov. John Christopher Cutler, באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
2. ↑  מרים ב. מרפי, CUTLER, JOHN CHRISTOPHER, באתר Utah History Encyclopedia (באנגלית)

| מושלי יוטה יוטהיוטה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| היבר מאנינג ולס • ג'ון כריסטופר קטלר • ויליאם ספריי • סיימון במברגר • צ'ארלס ר. מייבי • ג'ורג' דרן • הנרי בלד • הרברט מאו • ג'. בראקן לי • ג'ורג' דיואי קלייד • קאל רמפטון • סקוט מת'סון • נורמן בנגרטר • מייק ליוויט • אולן ווקר • ג'ון האנטסמן • גארי הרברט • ספנסר קוקס |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1192311825
* LCCN: nr2004038192
* SNAC: w6381v07
* VIAF: 49181184
* WorldCat: lccn-nr2004038192

 |
**אסטונית** (**Eesti keel** ‏- IPA: [ˈeːsti ˈkeːl] (מידע • עזרה)) היא שפתה הרשמית של אסטוניה והיא מדוברת בפי כ-1.1 מיליון איש.

השפות הקרובות ביותר לאסטונית הן פינית, קַרֶלִית (מדוברת ברפובליקת קַרֶלִיָה שברוסיה), שלוש השפות הנפוצות פחות (ווֹדית, איז'וֹרית ווֶפּסית), המדוברות במחוז סנקט פטרבורג (רוסיה), והשפה הליבונית (מדוברת בצפון-מערב לטביה). שבע השפות הללו מהוות את הענף הבַלטוֹ-פיני בקבוצת השפות הפינו-אוגריות (המשתייכת למשפחת השפות האוּרַאלִיוֹת). ענף זה, ביחד עם שפת סאמי (או לאפּית, המדוברת במחוז לאפלנד, החולש על צפון-פינלנד וצפון-מזרח שוודיה), מהווה את קבוצת השפות הפינו-לאפּית. קרובה רחוקה של אסטונית היא ההונגרית. שפה זו, ביחד עם השפות הפינו-לאפיות ושפות נוספות (38 בסך הכל, רובן ככולן מדוברות ברוסיה) מהוות את משפחת השפות האוּרַאלִיוֹת.

האסטונית היא שפה עשירה באוצר מילים, ביחסות דקדוקיות ובצורות פועל שונות. במילים האסטוניות נופל הטעם תמיד על ההברה הראשונה במילה; כך גם ברוב המילים הלועזיות ששאלה האסטונית, אך לא בכולן.

אין באסטונית מין דקדוקי - לא בשם העצם, לא בכינוי הגוף ולא בנטיית הפועל. אין באסטונית יידוע: POISS - "נער (אחד)" וכן "הנער".

האסטונית אינה פונטית לגמרי, אבל בדרך-כלל יש התאמה בין האופן שבו נכתבות המילים לבין הגייתן. החריגים העיקריים מכלל זה הם:

* H בראש מילה אינה נהגית.
* עיצור בין שתי תנועות נהגה כעיצור וחצי, בעוד ששני עיצורים נהגים כשני עיצורים וחצי.
* B ,G ו-D נהגות כבלתי-קוליות, ולכן נשמעות לדוברי העברית כמעט כמו P, K ו-T.
* במקרים מסוימים ישנו חינכוך של חלק מהעיצורים.
* באסטונית קיימות שלוש דרגות של אורך התנועות.

פונמות באסטונית|  | סדקי | וילוני | חכי | בתר־מכתשי | מכתשי | שפתי(־שִנִּי) |
| אפי |  |  |  |  | n**ʲ** |  | m |  |
| סותם |  |  | k |  |  |  | t**ʲ** |  | p |
| חוכך |  | h |  |  |  | ʃ |  | s**ʲ** | v | f |
| מקורב(צדי) |  |  | j |  |  |  |  |
|  |  |  |  | l**ʲ** |  |  |
| רוטט |  |  |  |  | r |  |  |
| **\*** פונמות זרות
**\*** תוספת פונמה לסטנדרט |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיפדיה ויקיפדיה בשפה זו: **אסטונית** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **פתגמים אסטוניים** |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **שיחון אסטוני** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אסטונית** |

* אסטונית באתר אומניגלוט (באנגלית)
* אסטונית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555686605171
* BnF: cb11931289v (data)
* GND: 4120175-9
* LCCN: sh85044985
* LNB: 000048567
* NDL: 00562052
* NKC: ph135296

 |
**הקורפוס ה-4 של הצבא הבריטי** היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמת הקורפוס

בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-4 הוצב בדבלין. בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-4 הפך ל"פיקוד המזרח" עם מטה בלונדון.

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הקורפוס במלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-4, על בסיס כוח עצמאי שפעל בבלגיה, והוא הועמד בפיקודו של הנרי רולינסון. הקורפוס לחם בקרב איפר הראשון, קרב איפר השני, קרב ארטואה השני, קרב לוס, הקרב על הסום ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.

### מלחמת העולם השנייה

בפברואר 1940 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של קלוד אוקינלק. הקורפוס נשלח לנורווגיה ולחם שם במהלך המערכה בנורווגיה. לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור נורת'האמפטון ותחת פיקודו נכללו יחידות השריון כהגנה מפני פלישה. בינואר 1942 נשלח הקורפוס לעיראק, שם הוא היה חלק מפיקוד המזרח התיכון. לאחר הכיבוש היפני של בורמה הקורפוס נשלח לצפון-מזרח הודו, ומשלהי שנת 1943 פעל הקורפוס כחלק מהארמייה ה-14. הקורפוס לחם בקרבות השונים במהלך המערכה על בורמה, ובכלל זה בקרב אימפהל ובכיבוש רנגון. לאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-12, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.

מפקדים
------

### הפיקוד המזרחי

* פרנסיס גרנפל, הברון הראשון גרנפל (1903–1904)
* פול מתואן, הברון השלישי מתואן (1904–1905)

### מלחמת העולם הראשונה

* הנרי רולינסון (אוקטובר 1914–דצמבר 1915)
* הנרי יוז וילסון (דצמבר 1915–דצמבר 1916)
* צ'ארלס וולקומבה (1916–1918)
* ג'ורג' הרפר (מרץ 1918–יוני 1919)

### מלחמת העולם השנייה

* קלוד אוקינלק פברואר 1940–מאי 1940)
* פרנסיס נוסוורתי (יולי 1940–נובמבר 1941)
* תומאס קורבט (ינואר 1942–מרץ 1942)
* נואל אירווין (אפריל 1942–יולי 1942)
* ג'ופרי סקונס (אוגוסט 1942–דצמבר 1944)
* פרנק מסרווי (דצמבר 1944–יולי 1945)
* פרנסיס טוקר (יולי 1945–אוגוסט 1945)
**הקורפוס ה-3 של הצבא הבריטי** היה קורפוס בריטי, אשר במהלך השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמת הקורפוס

בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-3 הוצב בקרוידון. בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-3 הפך ל"פיקוד הכוחות באירלנד", ובשנת 1901 בוטל השם "הקורפוס ה-3".

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הקורפוס במלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוקם מחדש הקורפוס ה-3, והוא הועמד בפיקודו של ויליאם פלטני. הקורפוס לחם במהלך הקרב הראשון על האן, קרב מסין, קרב איפר הראשון, הקרב על הסום, קרב קמברה, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.

### מלחמת העולם השנייה

באוקטובר 1939 הוקם הקורפוס מחדש, והועמד תחת פיקודו של רונלד פורבס אדם. הקורפוס היה אמור להישלח לסקנדינביה, אולם לבסוף נשאר בצרפת ולחם במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ובמהלך מבצע דינמו. לאחר מכן הוצב הקורפוס באזור שרופשייר כחלק מהפיקוד המערבי, והוא שימש למטרות הונאה. לאחר מכן הוא הועבר לפרס ופעל כחלק מפיקוד עיראק במסגרת הארמייה העשירית הבריטית.

ב-16 באוקטובר 1944 נשלח הקורפוס בפיקודו של רונלד סקובי ליוון, שם הוא השתתף במהלך מלחמת האזרחים ביוון, וב-17 בדצמבר 1944 הוא הפך למפקדת הכוחות הבריטיים ביוון.

מפקדים
------

### פיקוד אירלנד

* הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן (1901–1904)
* פרנסיס גרנפל, הברון הראשון גרנפל (1904–1905)

### מלחמת העולם הראשונה

* ויליאם פלטני (אוגוסט 1914–פברואר 1918)
* ריצ'רד באטלר (פברואר 1918–ספטמבר 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* רונלד פורבס אדם (אוקטובר 1939–יוני 1940)
* ג'יימס מרשל-קורנוול (יוני 1940–נובמבר 1940)
* דזמונד אנדרסון (נובמבר 1940–דצמבר 1943)
* רונלד סקובי (דצמבר 1943–דצמבר 1944)

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס השלישי
**גן-גני** הוא ספר המיועד ללמד פעוטות עובדות בסיסיות על חגי ישראל ומנהגים שונים הקשורים לתרבות היהודית והישראלית. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1947 והוגדר כ"ספר לאם ולילד". עורכי הספר, סופרי הילדים והמשוררים לוין קיפניס וימימה אבידר-טשרנוביץ, ליקטו את הקטעים המופיעים בו במטרה "לעזור לאם להמשיך בבית את דרך עבודתה של הגננת". נוסף על הסיפורים והשירים המצויים בו, כללו קיפניס וטשרנוביץ בספר גם דפים ובהם הפעלות קלות בתחומי הקריאה והחשבון, "תחילה בהדרכת האם ואחר כך בעבודה עצמית", וכן קטעים לגזירה ולהדבקה והוראות כיצד להכין חפצים שונים עבור הילדים בעבודת יד לא מסובכת.

הספר בנוי מפרקים שבכל אחד מהם קטעים המיוחדים לו. בין הפרקים בספר: "אני הולך לגן", "שנה טובה", "גשם גשם משמיים", "אור אור לנו", "תפוח זהב", "עץ נטעתי", "אני פורים" ופרקים נוספים הקשורים להווי הילדים ולתחנות שונות בלוח הזמנים של תלמידי הגן וילדי בית הספר בכיתות הנמוכות. גיבור הספר, המתנסה בכל התחנות הללו, הוא ילד דמיוני בשם גידי, והמחברים מספרים על חוויותיו בגן, בחגים ובבית הספר. בין השאר, מופיעים בספר שירים שנכנסו לקלאסיקה של יצירת הילדים העברית, דוגמת "שנה טובה", "גשם! גשם!" ו"בר כוכבא" (לוין קיפניס), "אביב הגיע" (בלהה יפה) ו"בנות שתים" (חיים נחמן ביאליק). בנוסף, נכללים בספר איורים רבים. בדפי הספר הרגילים האיורים הם בשחור-לבן, אך בראש כל פרק מודבק דף בשוליו העליונים ועליו איור צבעוני.

"גן-גני" זכה עם צאתו להצלחה מסחרית רבה. הוא הודפס שוב ושוב במהדורות חוזרות ובמשך שנים נחשב לספר חובה לילדי הגן וכיתות א' וב'. בשנות השבעים ניכרה ירידה במעמדו, עם צאתם של ספרים אחרים שהיו מיועדים למטרה דומה, ולימים הפך למוצר ספרותי נדיר. בשנת 2006 הדפיס מאתר הספרים איתמר לוי את הספר בהדפסה מחודשת.

מהדורות
-------

* מהדורה ראשונה: **גן-גני: ספר לאם ולילד** / ערוך ומלקט בידי לוין קיפניס וימימה טשרנוביץ; מצויר בידי איזה [הרשקוביץ], תל אביב: נ’ טברסקי, תש"ז.
* מהדורות נוספות: שם, תשי"ג; שם, תש"ל; תל אביב: הוצאת ברונפמן, 1974; שם, תשל"ז-1976; ספר זכרונות - חנות הספרים של איתמר, 2006.
**הקורפוס הרביעי** (בגרמנית: **IV. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמה ראשונה

הקורפוס הוקם בדרזדן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס הרביעי", ולמפקדו מונה וילהלם ליסט, שהוחלף ב-2 בפברואר 1938 על ידי ויקטור פון שבדלר.

בפרוץ המלחמה היה פון שבדלר מפקד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן נשאר כחיל כיבוש בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב אומן.

בקיץ 1942 השתתף הקורפוס במתקפת הקיץ הגרמנית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הסתיו הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 פרש פון שבדלר מתפקידו, עקב פציעתו בקרבות, וארווין ינקה מונה למחליפו. ב-17 בינואר 1943 נפצע ינקה והוטס אל מחוץ לכיס סטלינגרד, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס מקס פפר. ב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הקורפוס לרוסים, יחד עם רוב שרידי הארמייה השישית.

### הקמה שנייה

בדצמבר 1942 הוקם צוות קרב מית, בפיקודו של פרידריך מית, שהשתייכה לפלגת הארמייה הולידט, שהפכה בהמשך להארמייה השישית החדשה, וב-21 ביולי 1943 הפך צוות הקרב לקורפוס הרביעי החדש. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית לסירוגין בקרבות באוקראינה, וב-10 באוקטובר 1944 הפך ל**קורפוס הפאנצר הרביעי**, תחת פיקודו של אולריך קלימן. הקורפוס שהפך בפברואר 1945 ל**קורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה**, פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית בקרבות בסלובקיה ובאוסטריה עד סוף המלחמה.

מפקדים
------

### הקמה ראשונה

* וילהלם ליסט (1 באוקטובר 1934 - 2 בפברואר 1938)
* ויקטור פון שבדלר (2 בפברואר 1938 - 1 בנובמבר 1942)
* ארווין ינקה (1 בנובמבר 1942 - 17 בינואר 1943)
* מקס פפר (17 בינואר 1943 - 31 בינואר 1943)

### הקמה שנייה

* פרידריך מית (דצמבר 1942 - 10 באוקטובר 1944)
* אולריך קלימן (10 באוקטובר 1944 - 1 במאי 1945)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בפולין

במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-4
* הדיוויזיה ה-46

### המערכה בצרפת

במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-15
* הדיוויזיה ה-205

### מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-24
* הדיוויזיה ה-71
* הדיוויזיה ה-262
* הדיוויזיה ה-295
* הדיוויזיה ה-296

### קרב סטלינגרד

בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה הממונעת ה-29
* הדיוויזיה ה-297
* הדיוויזיה ה-371

### קרב קייב

בקרב קייב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-17
* הדיוויזיה ה-111
* הדיוויזיה ה-258
* הדיוויזיה ה-79
* 1/3 מהדיוויזיה ה-335
* הדיוויזיה ההררית ה-3
* דיוויזיית הפאנצר ה-24
* הדיוויזיה ה-302

### מבצע יאשי-קישינב

במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-79
* הדיוויזיה ה-376

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-4 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* קורפוס הפאנצר ה-4 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ובכך היה לאחרון הקצינים הבכירים שעזב את כיס סטלינגרד
**פקת השפלה** (שם מדעי: *Cuniculus paca*) הוא מין של מכרסם גדול החי באמריקה המרכזית והדרומית באקלימים טרופיים לחים והוא אחד מהמכרסמים הגדולים ביותר בעולם.

תפוצתה משתרעת ממקסיקו לאורך אמריקה המרכזית ולאורך יער האמזונס ועד ארגנטינה וגם באיים הקאריביים. הם מעדיפים אזורים הקרובים לנהרות אגמים גדולים. בעבר הם נחשבו לשייכים למשפחת האגוטיים, אך היום שייכים למשפחה עצמאית הפאקות.

הפקה מזכירה בצבעה גור של טפיר וכמוהו זה עוזר לה להסתוות ביערות הגשם. הם חומות או שחרחרות ובעלי פרווה די גסה עליה באזור הבטן ישנם פסים צהובים מקוטעים. רגליהם קצרות ומשמשות בעיקר להליכה ולא לאחיזה. זנבם קצר ומעוגל ופרצופם גדול ובעל שיניים גדולות. משקלם הממוצע 6-12 ק"ג.

**מזון**: הפקות צמחוניות ואוכלות בלילה עלים, גבעולים, שורשים, פטריות ופירות כמו אבוקדו. למרות שהוא נראה מגושם הוא מתמחה בטיפוס על עצים.

**טורפים**: טורפיהם העיקריים של הפקות הם היגואר, הפומה, זאב הרעמה, הקיימן והאנקונדה. הם גם ניצודים על ידי אנשים רבים עקב בשרם המשובח. להגנה הם מזנקים לתוך הנהר ושוחים במהירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פקת השפלה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פקת השפלה באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  פקת השפלה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישראל שומאכר
לוחית זיכרון על ביתו של ישראל שומכר ברח' מהר"ל 17 בתל אביב
קברו של ישראל שומכר בקרית שאול
**ישראל שוּמַאכֶר** (בכתיב יידי: **שומאַכער**; י"ט בשבט תרס"ח, 22 בינואר 1908 – 21 במאי 1961) היה שחקן תיאטרון יידיש, זמר וקומיקאי יידישאי.

ביוגרפיה
--------

שומאכר נולד כבן יחיד לפייקה ויעקב בלודז'. למד בגימנסיה עברית שבעיר. בנעוריו השתתף בחוג הדרמה שבגימנסיה, שם גילם תפקידים דרמטיים מרפרטואר התיאטרון הפולני ורכש ניסיון במשחק. עם תום לימודיו הצטרף ב-1928 לקליין קונסט טעאטער שהוקם על ידי משה ברודרזון שנה לפני כן. 
שם הכיר את צלינה סטאל שכתבה פזמונים לתיאטרון הפולני וכן תרגמה מיידיש לפולנית את המחזה "בר־כוכבא" מאת אברהם גולדפדן.
שומאכר ביים את המחזה בתיאטרון העממי בלודז' ב-1933.
בתיאטרון של ברודרזון הכיר שומאכר גם את שמעון דז'יגאן. בעקבות סיבוב הופעות של תיאטרון "הבימה" בפולין שהציג את "הדיבוק" החליטו דז'יגאן ושומאכר להקים יחד צמד קומי – **דז'יגאן ושומאכר** – שהפך לפופולרי ביותר.

בשנת 1931 עברו דז'יגאן ושומאכר לוורשה. השניים הופיעו על בימות אירופה ואף צילמו מספר סרטים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (למשל, הסרט על חטא משנת 1936).

עם כיבוש פולין על ידי הנאצים ב-1939 ברחו השניים עם להקת התיאטרון לברית המועצות והמשיכו בהופעותיהם. כאשר ניסו להצטרף לצבא הפולני הגולה, צבא אנדרס, העלילו עליהם שהם עריקים של הצבא האדום ועל כן נעצרו והושמו במחנה עבודה. ב-1946 זכו לחנינה ושבו להופיע במוסקבה, וב-1948 הורשו השניים לצאת את ברית המועצות ושבו לפולין.

בשנת 1950 עלו השניים לישראל. בארץ המשיכו להופיע ביחד וקצרו הצלחה רבה, אולם עקב הגבלות שהטילה המדינה על הופעות בשפת היידיש נאלצו לעזוב לארגנטינה. לבסוף הושגה בין הצמד למדינה פשרה לפיה הותר להם להמשיך ולהופיע, ובלבד שישלבו קטעים בעברית, שאורכם יהיה שליש ממשך כל הופעה. 

בתחילת 1960, בעקבות סכסוך ביניהם, הפסיקו דז'יגאן ושומאכר את הופעותיהם המשותפות, הצמד התפרק והם אף ניתקו כל קשר ביניהם. שומאכר הקים תיאטרון משלו, ובו העלה את המחזה "קידוש השם" מאת שלום אש. 
שומאכר היה נשוי לצלינה (1912–1994) ולשניים הייתה בת יחידה משותפת, לידיה אופיר (1936–2018), שהייתה אשתו השנייה של שייקה אופיר. נכדתו היא השחקנית קארין אופיר.
שומאכר נפטר לאחר מחלת כליות בז' בסיוון ה'תשכ"א. הוא נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* דיאגו רוטמן, **הבמה כבית ארעי - התיאטרון של דז'יגאן ושומאכר (1980-1927)**, הוצאת מאגנס, 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל שומאכר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ישראל שומאכר, דף שער בספרייה הלאומית
* ביוגרפיה קצרה, באתר מוזיאון און-ליין של התיאטרון היהודי
* מת השחקן ישראל שומאכר, דבר, 22 במאי 1961

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283511405171
* BnF: cb15947306t (data)
* GND: 113920470X
* ISNI: 0000 0000 8091 0194
* LCCN: nr95033579
* SUDOC: 179029134
* VIAF: 12199668
* WorldCat: lccn-nr95033579

 |
תג מצל"ח מ־2007
תג מצל"ח עד 2007
**מרכז ציוד לחימה וחלפים** (בראשי תיבות: **מצל"ח 6800**) היה הגוף הצה"לי האחראי על אחסון, תחזוקה ורכש של חלקי חילוף וציוד לחימה.

מצל"ח היה מרכז לוגיסטי באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל), שהתפרס ברחבי הארץ בכעשרה בסיסים. כמרכז היה אחראי גם על הדרכת יחידות צה"ל השונות באשר לשימוש בצל"מ (ציוד לחימה מבוקר).

המרכז היה כפוף פיקודית לאט"ל במטה הכללי, וכפוף מקצועית לחיל החימוש שבאגף. כמו במרכזי אט"ל האחרים, חולק מצל"ח לשלושה מרחבים: בה"ח (בסיס החסנה) מרכז (6820), הגדול מבין הבה"חים, בה"ח צפון (6810), ובה"ח דרום (6830).

ב־2017 זכתה היחידה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות בית תומכי הלחימה.

ב־29 ביוני 2020 נערך טקס סגירת מצל"ח שהתמזג למרכז הספקה אחוד (מרה"ס).

הבסיסים
-------

מפקדת מצל"ח (6800) נמצאת במחנה צריפין, והמפקד הוא קצין בדרגת אל"ם. מפקד מצל"ח הנוכחי הוא אל"ם הרצל איסקוב.

בה"ח צפון (6810) ממוקם ליד מחלף גולני ולו בסיס לוויין – "הרדוף" שממוקם בבית שאן.

בה"ח מרכז (6820) ממוקם בצריפין ולו בסיסי משנה לוויין – "גפן" שממוקם ליד רמלה, ו"סביון" שממקום בצריפין.

בה"ח דרום (6830) ממוקם בבאר שבע ולו בסיס לוויין – "צלף" הממוקם במחנה פלוגות.

ראו גם
------

* אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
* חיל החימוש

קישורים חיצוניים
----------------

* מצל"ח, באתר עמותת חיל הטכנולוגיה והאחזקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  לילך שובל, פרס הרמטכ"ל: דובדבן במקום הראשון, גולני עוקפת את שייטת 13, באתר nrg‏
2. ↑  טקס סגירת המצל"ח, באתר דף הפייסבוק הרשמי של אט"ל, ‏1 ביולי 2020
**גיולה מאדאראס** (בהונגרית: **Madarász Gyula**;‏ 3 במאי 1858 – 29 בדצמבר 1931), הידוע גם בשם **יוליוס פון מאדאראס** (**Julius von Madarász**), היה צפר ומאייר טבע הונגרי, שעבד במוזיאון הלאומי של הונגריה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו וחינוך

מאדאראס נולד בפשט למשפחת אצולה עשירה קטנה. ביטחונו הכלכלי אפשר לו להקדיש את כל חייו לעבודה מדעית. הוא למד באוניברסיטת אטווש לוראנד, בבודפשט, תחילה למד רפואה, ולאחר מכן זואולוגיה. בשנת 1880, הוא השלים עבודת דוקטורט על האנטומיה של ציפורים ממשפחת הירגזיים.

### קריירה מדעית

בין 1879 ל-1915 עבד מאדארס במוזיאון הלאומי של הונגריה. לאחר מכן עבר לנהל את המחלקה המקומית לאורניתולוגיה. כחלק מעבודתו טייל באירופה, באסיה, באפריקה, בדרום אמריקה ואף בחלקים רבים מהונגריה, לרבות בנויזידלרזה. בין השנים 1884–1889 עבד בעריכת כתב עת שעסק בחקר הציפורים, ואף תרם לכתב העת איורים שצייר. מאדאראס פרסם את איוריו אף בלקסיקון שעסק בציפורי הונגריה. ב-1896, בעת שביקר בסרי לנקה, זיהה 125 מינים של ציפורים. ב-1912, בעת ששט על הנילוס הכחול, לקה במלריה. בסך הכל, פרסם מאדאראס 150 עבודות העוסקות באורניתולוגיה.

### קריירה אמנותית

ציור של תוכי מקאו שצייר מאדאראס
מאדאראס למד ציור מהצייר ההונגרי אנטל ליגטי (אנ'), שעבד גם הוא במוזיאון ההונגרי הלאומי. ציורי הנוף של מאדאראס, כמו גם ציורים של חיות שצייר, הוצגו בגלריה הלאומית של הונגריה שבבודפשט, והוא גם אייר בעצמו את רוב האיורים בספרים ובמאמרים שפרסם בנושאי אורניתולוגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיולה מאדאראס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schenk, J.; Hellmayr, C. E. Obituary. Julius von Madarász, **The Ibis**, יולי 1932 doi: 10.1111/j.1474-919X.1932.tb00344.x
2. 1 2  MADARÁSZ, Gyula, באתר "Fine arts in Hungary" (בהונגרית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 6020356
* BnF: cb103629466 (data)
* DSI: 8632
* GND: 117518255
* ISNI: 0000 0000 0015 3796
* RERO: 02-A020399986
* VIAF: 76304922
* WorldCat: viaf-76304922

 |
**מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית** (באנגלית: **Fritz Haber Center for Molecular Dynamics**, ובראשי תיבות **FHRC**) הוא מרכז מחקר באוניברסיטה העברית בירושלים העוסק בתחום הדינמיקה המולקולרית. המרכז נוסד בשנת 1981 על ידי פרופ' רפאל לוין, ונכון ל-2022 עומד בראשו פרופ' רועי בר.

היסטוריה ופעילות
----------------

המרכז הוקם מיסודן של קרן מינרווה המשתייכת לאגודת מקס פלאנק וכן האוניברסיטה העברית בירושלים. הוא נקרא על שם הכימאי היהודי-גרמני פריץ הבר, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1918 ואבי לוחמת הגזים הגרמנית במלחמת העולם הראשונה.

המרכז מאגד שורה של חוקרים וסטודנטים מהאוניברסיטה העברית העוסקים בדינמיקה מולקולרית. מרבית החוקרים הם כימאים תאורטיים אך חלקם עוסקים גם בפיזיקה ובביוכימיה. כמו כן, המרכז מקיים קשרי מחקר עם חוקרים מגרמניה.

ייעודו המקורי של המחקר היה להתמקד בדינמיקה מולקולרית של תגובות, שעמדה אז בחזית העיסוק של המחקר הכימי. במרוצת השנים, תחום הדינמיקה המולקולרית התרחב משמעותית והפך לחלק אינטגרלי כמעט בכל תהליך פיזיקלי וכימי. בהתאם לכך, הורחבו גם תחומי עיסוקו של מרכז פריץ הבר, הנוגעים כיום גם בספקטרוסקופיה, במדע החומרים, בביופיזיקה ובטכנולוגיה קוונטית.

מטרת המחקר במרכז כיום היא לפתח שיטות עיוניות ויישומיות מתקדמות בדינמיקה מולקולרית על כל ענפיה: שליטה קוהרנטית קוונטית, עירורי מעבר מטען, דינמיקה של אטו-שניות, דינמיקה "מחוספסת", דינמיקה אלקטרונית קוונטית בננו-גבישים, דינמיקה במערכות ביופיזיקליות, דינמיקת מעבר פרוטון בסביבת מים וכן "חוטי פרוטונים" בחלבונים. מעבר לפעילות המחקרית השוטפת, מקיים המרכז סמינרים וכנסים עיתיים שונים.

המרכז כפוף לוועדת היגוי ישראלית-גרמנית המנחה את פעילותו. הוועדה, שמתכנסת אחת לשנתיים בישראל, מדווחת לקרן מינרווה באשר לתכנון ותקצוב המרכז ועל הפעילויות השונות בו. בכל כינוס שכזה נערך סימפוזיון מדעי בו משתתפים חברי המרכז.

ראשי המרכז לדורותיהם
--------------------

| שם | שנות כהונה |
| --- | --- |
| רפאל לוין | 1981–1989 |
| בני גרבר | 1989–1991 |
| רוני קוזלוב | 1991–1998 |
| אבינועם בן שאול | 1998–2006 |
| רועי בר | 2006–מכהן |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית (באנגלית)
**יוסוף ניאנגה נדאישימייה** (בצרפתית: **Youssouf Nyange Ndayishimiye**; נולד ב-27 באוקטובר 1998 בבוג'ומבורה שבבורונדי) הוא כדורגלן בורונדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ניס מליגת העל הצרפתית ובנבחרת בורונדי.

קריירת מועדונים
---------------

נדאישמייה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת איגלה נויר מליגת העל הבורונדית.

ב-30 בינואר 2020 חתם נדאישמייה בייני מלטיהספור מליגת העל הטורקית. הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. ב-1 בפברואר 2021 חתם נדאישימייה באיסטנבול בשאקשהיר מליגת העל הטורקית. הוא ערך 58 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.

ב-25 בינואר 2023 חתם נדאישימייה על חוזה לארבע שנים וחצי בניס מליגת העל הצרפתית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-11 במרץ 2017 ערך נדאישימייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורונדי, בניצחון 7-0 על נבחרת ג'יבוטי במשחק ידידות. ב-15 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-1 על נבחרת מאוריטניה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Transferts : Youssouf Ndayishimiye (Basaksehir) passe sa visite médicale à Nice באתר ל'אקיפ, 25 בינואר 2023 (בצרפתית)
**סריול ללנדי** (שם מדעי: ***Seriola lalandi***) הוא מין של דג ים ממשפחת הצניניתיים מהסוג סריול, בו המינים הגדולים ביותר במשפחה. הוא מצוי בטבע במי האוקיינוסים של חצי הכדור הדרומי, אף שבעבר חשבו שהוא מצוי בכל האוקיינוסים. עם זאת לעיתים הוא נודד צפונה עד חצי הכדור הצפוני. לא ידוע עליהם הרבה והם לא נצפים הרבה בטבע. הצנינית הוגדרה בשנת 1833 ושמה המדעי נקרא ע"ש החוקר הצרפתי פייר אנטואן דלאלנד (אנ').

מאפיינים
--------

הבוגרים חיים סביב איים מרוחקים, הרי מצולה ובשוניות מבודדות, כרי אצות קלפ או קרקעות סלעיים בעומק שבין 3 ל-825 מטרים.

הסריול הוא דג גדול המגיע לאורך של עד 180 סנטימטרים, והפרטים הגדולים ביותר הגיעו לאורך 250 סנטימטרים ולמשקל של 96.8 קילוגרם, מה שהופך אותו לאחד מגדולי הצניניות. הוא יכול לחיות עד 12 שנה בטבע. הסריול מזכיר במראהו מעט סלמון, והוא בעל גוון כחול בהיר עם פס דק לאורך צידי הגוף והבטן לבנה, הסנפירים צהובים והזנב צהוב בעל אונות רחבות וחזקות והוא חסר את סנפירי השת הארוכים של מרבית הצניניות. הסנפירים הגביים פרוקים ונמוכים, אך יכולים להזדקף בעת שחייה מהירה. הראש גדול ומעוגל עם עיניים גדולות בצבע צהוב.

דג זה הוא טורף של דגי גרם, סרטנאים ודיונונים המרחפים במים, אחריהם הוא עט במהירות גבוהה. לעיתים די נדירות הוא מצוי בחבורה קטנה הניזונה יחדיו.

הסריול נידוג כדג מאכל ומספר מדינות כמו ניו זילנד, ארצות הברית, צ'ילה, יפן ודרום אוסטרליה מגדלים דגים אלה בחקלאות ימית רווחית. הסריול איננו מצוי בסכנה בגלל הדיג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סריול ללנדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אוהד מימן: "אנחנו נהיה הטסלה של הדגים", באתר כלכליסט, 18 בספטמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  סריול ללנדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**גבריאל קרמר** (בצרפתית: **Gabriel Cramer**, ‏31 ביולי 1704, ז'נבה, שווייץ – 4 בינואר 1752, צרפת) היה מתמטיקאי שווייצרי.

קורות חייו
----------

כישרונו של קרמר בתחומי המתמטיקה התגלה כבר בצעירותו. בגיל 18 קיבל דוקטורט, ובגיל 20 היה יושב ראש משותף של המחלקה למתמטיקה. בשנת 1728 הציע פתרון לפרדוקס סנט פטרסבורג, שהיה קרוב מאוד לפתרון שהוצע על ידי דניאל ברנולי 10 שנים מאוחר יותר. עבודתו החשובה ביותר, מאמר בנושא עקום אלגברי בשם "Introduction à l'analyse des lignes courbes algébriques", פורסם בשנת 1750, כשהיה בשנות הארבעים לחייו. המאמר כולל את ההדגמה המוקדמת ביותר לכך שעקום מדרגה n נקבע על ידי n(n+3)/2 נקודות עליו, במקרה הכללי. בספר מופיע מחקר מעמיק על עקומת השטן.

קרמר ערך את עבודותיהם של יאקוב ויוהאן ברנולי. הוא כתב על הסיבות הפיזיקליות לצורה הספרית של כוכבי הלכת ועל התנועה של האפסידים שלהם (1730) ועל הטיפול של ניוטון בעקום אלגברי מעוקב (1746).

היה פרופסור באוניברסיטת ז'נבה.

*Introduction à l'analyse des lignes courbes algébriques*, 1750

ראו גם
------

* נוסחת קרמר
* פרדוקס קרמר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל קרמר** בוויקישיתוף

* גבריאל קרמר, באתר MacTutor (באנגלית)
* על פרדוקס קרמר, באתר MathPages (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007364017105171
* BIBSYS: 1615358754469
* BnF: cb15006804w (data)
* CiNii: DA0888809X
* GND: 11670912X
* HDS: 025878
* ISNI: 0000 0000 8130 9325
* LCCN: n86864963
* NKC: jo2018979685
* NLA: 66966070
* NTA: 071631720
* RERO: 02-A022550339
* SNAC: w64n11qt
* SUDOC: 101299761
* Trove: 1811210
* VIAF: 51966202
* WorldCat: lccn-n86864963

 |
CD-ROM
**CD-ROM** (ראשי תיבות של **Compact Disc Read-Only Memory**) הוא תקליטור לקריאה בלבד עליו מוקלט מידע בינארי למחשב (Data), בניגוד לתקליטורים הראשונים שהיו מיועדים לאחסן מוזיקה בלבד. השימוש הנפוץ ב-CD-ROM הוא להפצת תוכנות ומשחקי מחשב אך נעשה בהם שימוש גם להפצת מאגרי מידע (למשל בסיסי נתונים או קובצי מולטימדיה).

מבנה ותקנים
-----------

מבחינת מבנה ומראה תקליטורי CD-ROM זהים לתקליטורי שמע ולתקליטורים אחרים (ההבדל היחיד הוא באופן שבו מיוצג המידע). התקליטור עשוי מחומר פלסטי שקוף בעובי 1.2 מ"מ ועליו עלה אלומיניום דק המשמש כמחזיר אור. על גבי התקליטור ערוכים תאים המסודרים בצורת ספירלה, כאשר קרן הלייזר של כונן התקליטורים מאירה על התאים, הקרן מוסטת מעט ומוחזרת לנקודה אחרת מנקודת המקור. ההיסט מתורגם למידע בינארי.

התקנים לכתיבת וקריאת נתונים מ-CD-ROM נוצרו ב-1987 על ידי מהנדסים של חברות סוני ופיליפס וקובצו ל**ספר הצהוב** שהוא אחד מ"ספרי הקשת" בהם הוגדרו התקנים לשלל תקליטורים.

### מבנה נתונים

CD-ROM מחולק לסקטורים (Sector) בני 2352 בתים, המחולקים ל-98 פריימים (Frame) בני 24 בתים. תקליטורי מידע רגילים (Mode-1) עושים שימוש ב-2048 בתים בכל סקטור לאחסון המידע, ושאר הבתים משמשים לזיהוי ותיקון שגיאות. קיימים גם תקליטורים שעושים שימוש ב-2336 בתים לאחסון המידע (Mode-2) אך הם משמשים בעיקר לאחסון וידאו. תקליטורי מוזיקה (CD-R) עושים שימוש בכל 2352 הבתים לאחסון מידע. תקליטור סטנדרטי של 74 דקות מכיל 333,000 סקטורים אך קיימים גם תקליטורים קטנים או גדולים יותר. הנפח הכולל של תקליטור מידע רגיל (Mode-1) הוא 682 מגהבייט.

מבנה הנתונים בסקטור של CD-ROM Mode-1 הוא -

|  |
| --- |
| **השוואה בין מבנה סקטור של תקליטור שמע לזה של CD-ROM Mode-1. ו CD-ROM MODE-2**
 |
| סוג | ← 2,352 בתים → |
| תקליטור שמע: | 2,352 בתים של שמע |
| CD-ROM Mode-1: | 12 | 3 | 1 | 2,048 בתים של מידע | 4 | 8 | 276 |
| CD-ROM Mode-2: | 12 | 3 | 1 | 2,336 בתים של מידע |

* 12 בתים – סנכרון
* 3 בתים – כתובת הסקטור
* 1 בתים – סוג הסקטור (mode-0, mode-1 או mode-2)
* 2048 בתים – מידע
* 4 בתים – זיהוי שגיאות
* 8 בתים – ריקים
* 276 בתים – תיקון שגיאות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **CD-ROM** |

* Emca-130 – "הספר הצהוב", מגדיר את התקנים ל-CD-ROM
* CD-ROM, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תקליטורי CD-ROM, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531938005171
* BnF: cb12100225h (data)
* GND: 4139307-7
* LCCN: sh87002389
* NKC: ph117428

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "רבי אבהו".
**רב אבהו** (גם: רבבהו) הוא אמורא בבלי בדור השביעי, ערב תקופת הסבוראים, מחכמי ישיבת פומבדיתא. מתלמידיו של רב אשי. בנו הוא רב שמואל בריה דרב אבהו, מראשוני הסבוראים, שמסר הלכה בשמו בתלמוד הבבלי.

שמו וזהותו
----------

בגלל קרבת השם יש רבים שטועים בינו לבין האמורא הארץ-ישראלי בן הדור השלישי, רבי אבהו, תלמידו של רבי יוחנן, שדבריו נפוצים יותר בתלמוד. על פי זה נשתבש הנוסח בתלמוד, ובמקום "**רב** אבהו" (המעיד על היותו אמורא בבלי) נדפס **רבי אבהו**, ולכן זהותו כמעט שנשכחה כליל. ועל כן יש שהגיהו במקום שנזכר בו רב אבהו יחד עם רב אשי, "רבי אבא" במקום "רבי אבהו".

צורות כתיב נוספת של השם הן "**רבבהו**" ו"**רבהו**" - חיבור בין התואר רב לשם אבהו, כפי שמקובל במספר שמות אצל האמוראים.

תולדותיו
--------

רב אבהו היה תלמידו של רב אשי, ראש ישיבת סורא.

רב אבהו שימש "ראש כלה" - העומד בראש כינוס של ירחי כלה - בישיבת פומבדיתא בראשותו של רפרם.

בנו היה רב שמואל בריה דרב אבהו, מראשוני הסבוראים, שאף הוא מוזכר בתלמוד כבר הפלוגתא של רב אחאי.

מתורתו
------

בתלמוד הבבלי מסר בנו, רב שמואל, הלכה בשמו.
במחלוקת בהלכות סימני הטריפות בבעלי חיים, נידון מקרה של נקב בריאה של הבהמה, שנמצא לאחר השחיטה במקום שנגע בו השוחט. הדיון הוא, האם יש לייחס את הנקב לציפרניו של השוחט, או שזוהי טריפה, מחלה שגורמת לאיסור אכילת הבהמה אף אם נשחטה כהלכה? בשאלה זו נחלקו הדעות, ורב שמואל הביא הלכה בשם אביו, רב אבהו:

> 
> אמר רב שמואל בריה דרב אבהו: אבא - מראשי כלה בישיבתו של רפרם היה, ואמר שתולים את הנקב בנגיעת השוחט, והבהמה מותרת באכילה.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן הימן, "רב אבהו", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו בבלי, בבא קמא קיז ע"ב, "מתיב רבי אבהו לרב אשי" ובדקדוקי סופרים שם שהגיה "ר' אבא".
2. ↑  "רבה" = רב אבא, "רמי" = רב אמי; ע"פ תשובת הגאונים המובאת בספר הערוך ערך אביי ופירוש רשב"ם לבבא בתרא עד ע"א. לגבי הכתיב "רבבהו" ראו דקדוקי סופרים בחולין מט ע"א, וראו בנוסחאות של אגרת רב שרירא גאון (בהזכירו את בנו אצל הסבוראים, מהדורת לוין עמ' 98 בנוסח הצרפתי). יש להעיר, כי הצורה "רבבהו" מופיעה לעיתים (נדירות) במדרשים, ושם הכוונה היא לאמורא הארץ-ישראלי רבי אבהו.
3. ↑  בבלי חולין מט ע"א; בבא קמא קיז ע"א.
4. ↑  בבלי חולין נט ע"ב; עבודה זרה סט ע"א לגרסת כתבי היד המובאים בדקדוקי סופרים והראשונים.
5. ↑  טרפות, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת".
6. ↑  בבלי, חולין מט ע"א.
הרב **גבריאל שבתי (יהושע)** (1847, ה'תר"ז – נובמבר 1910, ד' בחשוון ה'תרע"א) היה דיין ואיש ציבור יווני-ירושלמי, נשיא בית היתומים הספרדי בירושלים, ממייסדי בית החולים משגב לדך, ומגדולי רבני דורו בירושלים.

קורות חיים
----------

נולד בסלוניקי שבאימפריה העות'מאנית לרב שבתי בן גבריאל ולרחל בת הרב משה מילו, ובילדותו התחנך אצל אביו.

בשנת 1870 (ה'תר"ל) ייסד בסלוניקי את "חברת חסד ואמת", ונמנה עם גדולי רבני העיר, ונודע בקרבתו לרב יעקב קובו, שהיה הרב הראשי בעיר.

בשנת 1877 (ה'תרל"ז) עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים, ובשנת 1889 (ה'תר"ם) החל לשמש כחבר בית הדין של הרב יוסף רפאל עוזיאל. 

במשך שנים רבות שימש כגבאי קופת התמחוי של העדה הספרדית בירושלים, לצד הרבנים שמואל נסים, יוסף נסים בורלא ושמואל מיוחס, ונמנה עם מייסדי בית החולים משגב לדך. בשנת 1907 (ה'תרס"ז) נבחר לשמש כממלא מקום הרב יעקב מאיר כנשיא בית היתומים הספרדי בירושלים עד לפטירתו.

נישא שלוש פעמים במהלך חייו, לאחר ששתי נשותיו הקודמות מתו בצעירותן.

הלך לעולמו בירושלים ב-6 בנובמבר 1910 (ד' בחשוון ה'תרע"א)

אחיו היה הרב חזקיה שבתי, בנו היה הרב חנניה גבריאל, נכדו היה יעקב יהושע, ונינו הוא אברהם ב. יהושע.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "גבריאל שבתי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 293
* משפחת יהושע, באתר טל חניה, 31.3.2014
* משה דוד גאון, "גבריאל שבתי", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 661, באתר היברובוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009464077905171

 |
**אנטיוכוס העשירי אֵוּסֶבֵּס פִילוֹפָּטוֹר** (ביוונית: Ἀντίοχος Εὐσεβής Φιλοπάτωρ;‏ ? – 90 או 83 לפנה"ס) היה אחד המתמודדים בסכסוך המשפחתי על השלטון בממלכה הסלאוקית בין בני בית סלאוקוס המאוחרים. הוא עלה לשלטון ב-95 לפנה"ס, לאחר שהביס את קרובו סלאוקוס השישי (אפיפאנס) ובכך נקם את מות אביו, אנטיוכוס התשיעי (אאוסבס). התארים שבחר לעצמו מעידים רבות על סיפורו: "אאוסבס" היה תארו של אביו, ו"פילופטור" פירושו "אוהב-אב"; שניהם נבחרו מתוך כבוד לאביו. לאחר מכן שלט באנטיוכיה וסביבתה, כשהוא נלחם ללא הרף בארבעת אחיו של סלאוקוס השישי, בנבטים ובפרתים.

אין הסכמה כללית באשר לתאריך נפילתו. יוספוס פלאביוס מעריך כי נהרג בסביבות שנת 90 לפנה"ס, בעת מלחמתו בפרתים -- וזוהי אכן התקופה בה עבר השלטון באנטיוכיה לפיליפוס הראשון (פילדלפוס). ההיסטוריון הרומי אפיאנוס לעומת זאת מספר כי אנטיוכוס העשירי הובס כשהמלך הארמני טיגרנס הראשון פלש לסוריה ב-83 לפנה"ס, אולם במקרה זה לא ברור מה קורותיו של אנטיוכוס בפרק שבין השנים הללו.

בנו של אנטיוכוס העשירי, אנטיוכוס השלושה עשר (אסיאטיקוס) היה מלך-נתין בסוריה לאחר שהגנרל הרומי פומפיוס הביס את טיגרנס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטיוכוס העשירי** בוויקישיתוף

| בית סלאוקוס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סלאוקוס הראשון • אנטיוכוס הראשון • אנטיוכוס השני • סלאוקוס השני • סלאוקוס השלישי • אנטיוכוס השלישי (הגדול) • סלאוקוס הרביעי • אנטיוכוס הרביעי (אפִּיפָנֶס) • אנטיוכוס החמישי • דמטריוס הראשון • אלכסנדר הראשון • דמטריוס השני • אנטיוכוס השישי • דיודוטוס טריפון • אנטיוכוס השביעי • דמטריוס השני • אלכסנדר השני • קלאופטרה תאה • סלאוקוס החמישי • אנטיוכוס השמיני • אנטיוכוס התשיעי • סלאוקוס השישי • אנטיוכוס העשירי • דמטריוס השלישי • אנטיוכוס האחד עשר • פיליפוס הראשון • אנטיוכוס השנים עשר • סלאוקוס השביעי • אנטיוכוס השלושה עשר • פיליפוס השני פילורומאיוס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLP: A36228667
* VIAF: 82149842030102841960
* WorldCat: viaf-82149842030102841960

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשבועון יהודי. אם התכוונתם לקליפ בשם זה, ראו עברי אנכי (שיר).
שער הגיליון הראשון של העיתון: למברג, י"א בניסן תרכ"ה, 7 באפריל 1865
"**עברי אנֹכי**" (בתעתיק לועזי: Ibri Onochi וכן Ibri Anochi) היה שבועון יהודי בשפה העברית שראה אור בגליציה, תחילה בעיר למברג (לבוב) ומאוחר יותר בברודי, בין השנים 1865–1890. "עברי אנכי" היה אחד מעיתוני ההשכלה החשובים באותה תקופה.

את העיתון ערך ברוך וֶרבֶּר (ווערבער), חניך ההשכלה מגליציה, בין השנים 1865–1876, ואחריו כיהן כעורך בנו יחידו, יעקב ורבר, בשנים 1876–1890. הוא פורסם מדי שבוע תחת השמות המתחלפים "עברי אנכי" ו"העברי", מאחר שהיה קל יותר להשיג אישור ממשלתי עבור הוצאת שני דו-שבועונים נפרדים מאשר להוצאת שבועון. מקור שמו הוא תשובתו של יונה הנביא לשאלת מלחי הספינה הסוערת שאיימו להטביעו: "מה ארצך ואי מזה עם אתה"? –"ויאמר אליהם: **עברי אנכי**, ואת ה' אלהי השמים אני ירא, אשר עשה את הים ואת היבשה" (יונה א, ט).

הופיע גם בעשרים וששה כרכים שנתיים. בפתח הכרך הראשון נכתב כי עיקר מטרת העיתון היא לעודד את השימוש בשפה העברית כשפת הלאום היהודי, ולפרסם את הנעשה בעולם ובעיקר בעולם היהודי. העיתון שימש רוב שנותיו כשופר גליצאי פנימי ולכן מהווה עדות נאמנה לקורות היהודים בגליציה.

לאורך שנות קיומו ניהל העיתון פולמוסים רבים עם כתבי עת מאותה תקופה, בכללם "המבשר", "המליץ", "הלבנון", ו"קול מחזיקי הדת". לרוב נקט העיתון בעמדות נחרצות בעד ערכי ההשכלה ונגד היהדות האורתודוקסית והחסידות. כמו כן עסק רבות בשאלת ההתיישבות בארץ ישראל, שעלתה במיוחד לאחר הופעתה של תנועת חיבת ציון בשנות ה-80 של המאה ה-19. בהתאם להשקפתו של העורך ורבר, העיתון נהג למתוח ביקורת חריפה למדי על התנועה, אך בד בבד הופיעו בו גם עמדותיהם של תומכי "חיבת ציון", שנבלעו בדרך כלל בין היתר במאמרים שצידדו בהגירה לארצות הברית.

בין מדוריו הקבועים היו ביקורות ספרים, ביוגרפיות, "ענייני המדינה", ודיווחים מהנעשה בקהילות היהודיות בעולם. עם כותביו הבולטים נמנו שלמה בובר, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, מרדכי דוד ברנדשטטר, אברהם בר גוטלובר, אייזיק מאיר דיק, ש"י איש הורוויץ, אברהם משה לונץ, יהושע מזח, פביוס מיזס, שלמה מנדלקרן, נחום סוקולוב, נתן נטע סמואלי, יצחק קמינר ויהושע השל שור.

בשנת 2011 הועלו כרכי העיתון במלואם לאתר עיתונות יהודית היסטורית.

קישורים חיצוניים
----------------

* עברי אנכי באתר הספרייה הלאומית
* עמוד העיתון באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
גנרל של קורפוס **גבריאל אנרי פוץ** (בצרפתית: **Gabriel Henri Putz**;‏ 26 בינואר 1859, מץ, הקיסרות הצרפתית השנייה – 22 בפברואר 1925, מץ, הרפובליקה הצרפתית השלישית) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

פוץ נולד ב-26 בינואר 1859 בעיר מץ שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה, למשפחה בעלת עבר צבאי. לאחר מלחמת צרפת–פרוסיה, הפכה מץ לחלק מהקיסרות הגרמנית, ומשפחתו של פוץ, שבחרה לשמור על אזרחותה הצרפתית, גורשה משם. פוץ למד באקול פוליטקניק, התגייס לצבא צרפת בשנת 1879, ושרת בחיל הארטילריה. בין השנים 1881–1882 הוא לחם נגד מורדים בתוניסיה, בין 1885–1887 הוא לחם במלחמת סין–צרפת, בין 1896–1899 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובין 1900–1901 הוא שרת בסין כחלק מהכוח הצרפתי שהשתתף בדיכוי מרד הבוקסרים. בשנת 1909 הועלה לדרגת קולונל, בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, וב-1913 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ה-28. ב-1 ביולי 1914 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה פוץ מפקד הדיוויזיה ה-28. הדיוויזיה שלו לחמה בקרב מילוז. ב-5 בספטמבר של אותה שנה הוא מונה כמפקד קבוצת הווז', ב-2 באוקטובר שונה שמה לקורפוס ה-34, וב-8 בדצמבר היא הפכה להיות פלגת הארמייה ווז'. ב-2 באפריל 1915 הוא עבר לפקד על הארמייה השמינית, וב-4 באפריל 1915 שונה שמה של הארמייה לפלגת הארמייה בלגיה. הוא פיקד עליה עד 22 במאי של אותה שנה, והשתתף בקרב איפר השני.

ב-17 ביוני 1915 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-4, ופיקד עליו במהלך הקרב על הסום והקרב השני על האן. הוא פיקד על הקורפוס עד 19 בדצמבר 1917, ולאחר מכן מילא תפקידי פיקוד ומטה בצבא עד סוף המלחמה. הוא פרש מהצבא בשנת 1919.

### אחריתו

לאחר פרישתו, חי פוץ בעיר הולדתו מץ, שחזרה לשליטת צרפת. הוא מת ב-22 בפברואר 1925 והוא בן 66. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.

ראו גם
------

* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb10670276f (data)
* ISNI: 0000 0000 0078 4715
* The Léonore id LH//2242/11 is not valid.
* VIAF: 22133098
* WorldCat: viaf-22133098

 |