recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גייל ניל** (באנגלית: **Gail Neall**; נולדה ב-2 באוגוסט 1955) היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופה אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

ניל נולדה בסידני שבניו סאות' ויילס, הצעירה מתוך ארבעה ילדים ובהיותה בת שנה עברה משפחתה לבריזביין. היא גדלה בבית שהייתה בו בריכה פרטית דבר שהיה נדיר בשנות ה-50. היא התאמנה בהדרכתו דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (ג'ון קונרדס ואחותו אילזה קונרדס, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל, בראד קופר ובוורלי ויטפילד).

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה ניל במדליית כסף בשמחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.82 דקות..

### אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ניל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 5:02.97 דקות, לפני לזלי קליף מקנדה (5:03.57 דקות) ונובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). היה זה שיפור לשיא בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), שיא זה החזיק מעמד שנה ונישבר על ידי אנגלה פרנקה ממזרח גרמניה (5:01.10 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.88 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.64 דקות.

באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 השתתפה ניל אך לא זכתה במדליית כלשהי.

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה ניל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.66 דקות.

תארים והישגים
-------------

* בשנת 1996 זכתה ניל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

ראו גם
------

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* גייל ניל, באתר olympedia.org
* גייל ניל, באתר Swimrankings

|  אלופות אולימפיות - משחה ל-400 מטר מעורב אישי (נשים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1964: דונה דה וארונה ארצות הבריתארצות הברית • 
1968: קלאודיה קולב ארצות הבריתארצות הברית • 
1972: גייל ניל אוסטרליהאוסטרליה • 
1976: אולריקה טאובר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 
1980: פטרה שניידר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 
1984: טרייסי קולקינס ארצות הבריתארצות הברית •
1988: ג'נט אוונס ארצות הבריתארצות הברית • 
1992: קריסטינה אגרסגי הונגריההונגריה • 
1996: מישל סמית' אירלנדאירלנד • 
2000: יאנה קלוצ'קובה אוקראינהאוקראינה • 
2004: יאנה קלוצ'קובה אוקראינהאוקראינה • 
2008: סטפני רייס אוסטרליהאוסטרליה • 
2012: יה שיוון הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין •
2016: קטינקה הוסו הונגריההונגריה •
2020: יוי אוהאשי יפןיפן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AWR: AWE2312b
* Trove: 699052

 |
**וילהלם אוטו ארנסט מיכאליס** (בגרמנית: **William Otto Ernst Michaelis**‏; 19 ביולי 1871 – 5 בינואר 1948) היה ויצה-אדמירל גרמני וראש הפיקוד הימי במשרד הרייכסווהר ברפובליקת ויימאר.

ביוגרפיה
--------

מיכאליס נולד ב-19 ביולי 1871 בבישופסבורג שבפרובינציית פרוסיה למהנדס אזרחי, הוא סיים את בית הספר התיכון במקום ראשון. הוא הצטרף לצי הגרמני הקיסרי כצוער באפריל 1889 וקודם לדרגת אונטרלויטננט צור זי ב-1892. בדרגה זו הוא שירת משנת 1900 עד 1902 כקצין סיפון ומפקד בפלגת סירות הטורפדו הראשונה בקיל. הוא גם למד באקדמיה הימית של קיל מ-1900 עד 1902, ועבר לשרת עם ה-Reichsmarineamt‏ (RMA) כראש מחלקה ועם מטה האדמירליות. לאחר מכן שירת כקצין ראשון של אוניית ראשה ולאחר מכן כקצין מטה לאדמירל של שייטת.

בשנים 1911 עד 1913 היה ראש מחלקה במטה האדמירליות ובמקביל עמיתו הקרוב ביותר של ראש מטה האדמירליות אוגוסט פון הרינגן, אחיו של שר המלחמה הפרוסי יוזיאס פון הרינגן. כמה חודשים לאחר קידומו לקפיטן צור זי, הוא הפך למפקד הצעיר ביותר של אוניית ראשה, SMS תירינגן באוקטובר 1913. מ-4 בפברואר 1915 עד 28 בינואר 1916 שימש כראש המטה של מפקד צי הים הפתוח, אדמירל הוגו פון פול.   לאחר מינויו של יורשו של פול, ריינהרד שר, הוא מונה לראש מחלקה על פי בקשתו ב-28 בינואר 1916 ולאחר מכן למנהל המחלקה הימית הכללית בריירסמרינאמט מספטמבר עד נובמבר 1918.

לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, הוא מונה למנהל משרד הפיקוד באדמירליות בדצמבר 1919 לאחר קידומו לקונטר-אדמירל. ככזה, במרץ 1920, לאחר שויצה-אדמירל אדולף פון טרוטה הוחלף בגלל יחסו במהלך הפוטש של קאפ, הוא מונה לממלא מקום ראש האדמירליות ובכך לשמש כראש הרייכסמרינה. הוא החזיק בתפקיד זה עד שהוחלף באדמירל פאול בהנקה ב-1 בספטמבר 1920. לאחר מכן הוא פרש וקיבל דרגת ויצה-אדמירל ב-20 בדצמבר 1920. לאחר מכן חי מיכאליס בפוטבוס עד מותו ב-5 בינואר 1948.

עבודותיו
--------

* *"Kaiser Wilhelm II. und seine Marine. Kritische Beobachtungen während des Kaisermanövers in der Nordsee Herbst 1912. Aus den Erinnerungen von Vizeadmiral William Michaelis"* ("קייזר וילהלם השני והצי שלו - תצפיות קריטיות שנעשו במהלך התמרונים המלכותיים בים הצפוני בסתיו 1912, מתוך זיכרונותיו של ויצה-אדמירל ויליאם מיכאליס"), הודפס מחדש ב-1976
* *"Tirpitz' Wirken vor und während des Ersten Weltkriegs"* ("העבודה של טירפיץ לפני ואחרי מלחמת העולם הראשונה"), מאמר משנת 1934

הערות שוליים
------------

1. ↑  "High Seas Fleet Battle Squadron Commanders 1914-1918". *www.gwpda.org*. נבדק ב-2014-06-30.
2. ↑  "German Navy 1897-1918, Expansion and Organisation". *www.naval-history.net*. נבדק ב-2014-06-30.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133607437
* VIAF: 18418172
* WorldCat: viaf-18418172

 |
**מרקו סאופטו ניקולה סטאמניץ'** (באנגלית: **Marko Seufatu Nikola Stamenić**, בסרבית: **Марко Сеуфату Никола Стаменић**; נולד ב-19 בפברואר 2002 בוולינגטון שבניו זילנד) הוא כדורגלן ניו זילנדי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית ובנבחרת ניו זילנד.

קריירת מועדונים
---------------

גארבט החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים וסטרן סוברבס וטים ולינגטון בניו זילנד.

ב-1 בספטמבר 2020 חתם סטאמניץ' בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית. הוא ערך 16 הופעות ליגה במדי המועדון. בעונת 2021/2022 הושאל לקוגה מליגת המשנה הדנית, במדיה ערך 23 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.

ב-6 בפברואר 2023 חתם סטאמניץ' על חוזה לארבע שנים בהכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית החל מ-1 ביולי 2023. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–5 על וויבודינה נובי סאד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024.

קריירה בינלאומית
----------------

סטאמניץ' היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של ניו זילנד לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021.

ב-9 באוקטובר 2021 ערך סטאמניץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניו זילנד, בניצחון 1–2 על נבחרת קוראסאו במשחק ידידות. ב-19 ביוני 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת קטר במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו סטאמניץ'** בוויקישיתוף
* מרקו סטאמניץ', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההכרזה בחשבון הטוויטר הרשמי של הכוכב האדום בלגרד, 6 בפברואר 2023 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרקו סטאמניץ'"**.
**פרנסואה מאסיאלו** (בצרפתית: **François Massialot**; ‏1660, לימוז' – 1733, פריז) היה שף צרפתי. שירת כשף הראשי של אישים חשובים רבים, כדוגמת פיליפ הראשון, הדוכס מאורליאן, אחיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ובנו פיליפ השני, הדוכס מאורליאן, שהיה בתחילה הדוכס משארטר ואחר-כך  עוצר וכן הדוכס מאומון, הסזאר ד'אסטרה והמארקי דה לובואה.

ספרו Nouveau cuisinier royal et bourgeois יצא לאור בעילום שם, בכרך אחד, ב-1691, והורחב לשני כרכים ב-1712 ואחר-כך לשלושה כרכים, במהדורה המעודכנת של 34–1733. ספרו החשוב פחות, Nouvelle instruction pour les confitures, les liqueurs et les fruits, הופיע גם הוא בעילום שם, ב-1692.

מאסיאלו תיאר עצמו בהקדמה "טבח שמעז לבשל לאנשי מלוכה, וזה לא בלי סיבה, בגלל שהארוחות שהוא מתאר... כולן הוגשו בחצר המלוכה או בבתים של נסיכים, ואנשים מהמעלה הראשונה." מאסיאלו הגיש סעודות פאר בשאטו דה מדון (Château de Meudon), שאטו דה סו (Château de Sceaux) ובארמון ורסאי. החידוש בספרו של מאסיאלו היה סידור המתכונים לפי סדר אלפביתי. "צעד לקראת המילון הקולינרי הראשון" ציינה ברברה ויטון, ויטון השוותה את השינויים שנעשו במהדורות השונות של מאסיאלו, כוס יין לבן בציר הדגים הופיע במפתיע במהדורה מאוחרת ב-1703.  מקצפות הופיעו לראשונה בשמן המוכר אצל מאסיאלו, שלזכותו גם נזקף קרם ברולה כפי שהוא מוכר כיום, שבו הסוכר מלמעלה הומס והותך בעזרת ברנר.

ספריו של מאסיאלו תורגמו לאנגלית תחת הכותר The Court and Country Cook‏ (1702) והודפסו במהדורות רבות, שפים מקצועיים נהגו להשתמש בהם עד לאמצע המאה ה-18.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה מאסיאלו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11914991n (data)
* GND: 124653588
* ISNI: 0000 0000 2992 7871
* LCCN: n50046348
* NKC: mzk2016927993
* NTA: 292700334
* SUDOC: 027015327
* VIAF: 76319834
* WorldCat: lccn-n50046348

 |
**פרש בלי סוס** (בערבית: فارس بلا جواد, פַארִס בִּלַא גַ'וַאד) הייתה סדרת טלוויזיה בת 30 פרקים ששודרה בטלוויזיה הממלכתית של מצרים בשנת 2002. הסדרה מבוססת על "הפרוטוקולים של זקני ציון", מסמך אנטישמי שנוצר על ידי המשטרה החשאית של האימפריה הרוסית ופורסם בשנת 1905. הסדרה שודרה בחודש הרמדאן, משום שהרייטינג גבוה מאוד בחודש זה, שכן מרבית מקומות הבילוי סגורים ואנשים נוהגים לנוח בביתם עם תום הצום בערבים. הסדרה הופקה במימונו של ארגון חזבאללה בסך שמונה מיליון לירות מיצריות ביוזמתו של השחקן הערבי מוחמד סובחי (אנ').

תוכן הסדרה
----------

העלילה מתרחשת בשנת 1932 במצרים. 15 שנה לפני כן הכריז שר החוץ של בריטניה לורד ארתור ג'יימס בלפור על זכותם של היהודים לבית לאומי בארץ ישראל. כתוצאה מכך מתחיל גל הגירה גדול של אלפי יהודים לארץ ישראל. לידיו של עיתונאי מצרי בשם מוחמד חאפז מגיע עותק של הפרוטוקולים שנתמך על ידי האימפריאליסטים הבריטים, הצרפתים ואף העות'מאנים. חאפז גם מגלה שחמישה אנשים שגילו את הפרוטוקולים וניסו לחשוף אותו נרצחו על ידי היהודים. הבריטים, שמגלים שחפאז יודע על הפרוטוקולים, רודפים אותו ומאלצים אותו לרדת למחתרת.

תגובות
------

### ישראל

סגן שר החוץ מיכאל מלכיאור טען שיש להחזיר את השגריר הישראלי מקהיר, כצעד מחאה דיפלומטי חריף. חבר הכנסת אביגדור ליברמן קרא לנתק את הקשר בין שתי המדינות.

### ארצות הברית

מחלקת המדינה של ארצות הברית קראה לממשלת מצרים למנוע את שידור הסדרה, אולם שר התרבות המצרי דחה את הדרישה.

### בעולם הערבי

לנוכח המחאה מצד ישראל וארצות הברית, ביטלו ערוצי טלוויזיה במדינות ערביות אחרות את שידור הסדרה.  

בנוסף, עיתונאים ומבקרים ערבים שחיים מחוץ למצרים ביקרו את העיסוק בחומר אנטישמי.

### תגובת המפיקים

מפיקי הסדרה טענו שהסדרה איננה אנטישמית כלל אלא היסטורית-דמיונית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פרש בלי סוס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ‘Protocols’ Appear in Plot As Egyptian TV Series Continues, Anti-Defamation League
* Daniel J. Wakin, Anti-Semitic 'Elders of Zion' Gets New Life on Egypt TV, *הניו יורק טיימס*, October 26, 2002

* ג'קי חוגי, שינאה ב-30 פרקים, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2002

* Egypt criticised for 'anti-Semitic' film, BBC News, 1 November, 2002
* Egypt airs 'anti-Semitic' series, BBC News, 7 November, 2002
* Amira Howeidy, Protocols, politics and Palestine, *Al-Ahram* 611 (7-13 November 2002)
* Marwan Naamani, 'Knight without a Horse' starts off with big yawn, Middle East Online, 11 November 2002

* הוויכוח על שידור סדרת הטלוויזיה המצרית האנטישמית "פרש בלי סוס", ממרי, 8 בנובמבר 2002
* הוויכוח בעיתונות הערבית על שידור סדרת הטלוויזיה המצרית האנטישמית "פרש בלי סוס" (ב), ממרי, 14 בנובמבר 2002
* ענת באלינט, מועצת הכבלים תדון בשידור "פרש בלי סוס", באתר הארץ, 4 בדצמבר 2002
* צבי בראל, פרש שאיבד את דרכו, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2003
**אנליין קריאל** (באנגלית: **Anneline Kriel**; נולדה ב-28 ביולי 1955) היא דוגמנית ושחקנית דרום אפריקאית.

ביוגרפיה
--------

קריאל נולדה בפרטוריה ולה שני אחים, לאחר התיכון היא למדה דרמה באוניברסיטת פרטוריה.

בהיותה סטודנטית זכתה בתואר "מיס דרום אפריקה", בתחרות מיס עולם 1974 הייתה הסגנית הראשונה, לאחר ארבעה ימים הזוכה הלן מורגן הודחה מהתואר והיא הוכתרה כמיס עולם. בתקופה זו שרר משטר אפרטהייד בדרום אפריקה והייתה מחאה בתקשורת על כהונתה כמיס עולם, במסגרת החרם שהיה עליה מספר מדינות וביניהן בריטניה סירבו לקבל אותה כמיס עולם כחלק ממסעותיה ברחבי העולם, הזמרת שירלי באסי אף היא מחתה נגדה.

לאחר מכן היא פיתחה קריירת דוגמנות ועבדה באיטליה במשך חמש שנים, היא גם הופיעה בפרסום לבירה האיטלקית "Peroni Brewery".

ב-1976 הופיעה בעירום במגזין הדרום אפריקאי "Sunday Times".

בנוסף היא גם עסקה בדוגמנות בפריז ובניו יורק תחת סוכנות הדוגמנות עלית של ג'ון קזאבלנקס.

כזמרת היא הוציאה ב-1981 את הסינגל "He Took Off My Romeos". כשחקנית היא הופיעה במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.

היא נשואה בפעם השלישית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנליין קריאל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**מפלגת CARC** (באיטלקית: **Partito dei CARC**) היא מפלגת שמאל רדיקלית באיטליה. CARC הוא ראשי התיבות ל-"Comitati di Appoggio alla Resistenza per il Comunismo" (בעברית: ועדות התמיכה במאבק לקומוניזם).

היסטוריה
--------

CARC נוסדה בכינוס שנערך בויארגיו (אנ'), איטליה בין ה-21 ל-22 בנובמבר 1992. הכינוס נערך על ידי אנשים מבוגרים שתמכו וצדדו באידאולוגיות מרקסיסטיות-לניניסטיות, פרו-סיניות וטרוצקיסטיות, ורובם הגיעו מהתנועה "אוטונומיה אופריה" (אנ'). המזכיר הכללי הראשון של המפלגה היה ג'וזפה מג', שב-1981 נחקר במשטרה בגין חתרנות וזוכה ב-1986.

CARC פעלה תחילה בעיקר בקמפניה וטוסקנה, אך עם הזמן נכנסה למרכז השיח הפוליטי, ורבים קישרו את המפלגה לפעולות החתרניות והחשאיות אשר התרחשו במדינה. ב-1998, יצא מצע המפלגה אשר נקרא "Project of Manifesto – Program of the New Italian Communist Party", ועל פי המצע, המטרה העיקרית של המפלגה היה להנהיג את הפרולטריון (מעמד הפועלים).

המפלגה נחלשה כאשר התפצלה לשתיים. הפיצול הראשון התרחש כאשר קבוצה של שמאלנים מיליטנטים מהמפלגה, פרשו ממנה והקימו קבוצה משלהם אשר נקראה "LineaRossa", והפיצול השני התרחש כמה ימים לפני רצח מאסימו ד'אנטונה, כאשר קבוצה קטנה של אנשים מהמפלגה הואשמה ב-"פעילות בעלת נטיות אנרכיסטיות", מה שסטה מהקו שהמפלגה הלכה דרכה.

ב-2001, המפלגה החדשה תוכננה לקום מחדש בתור "המפלגה הקומוניסטית". על פי המזכיר פייטרו ונגלי, המבצע הזה נועד לשקם את ולאחד את המפלגה כפי שהייתה בעבר.

בבחירות המוניציפליות בנאפולי ב-2011, מפלגת CARC תמכה באופן מוצהר בשופט לשעבר לואיג'י דה מגיסטריס (אנ'), שהיה בקשר עם מאפיה איטלקית, ועוררה מחלוקת רחבה בציבור.

בבחירות לפרלמנט של 2013, המפלגה בחרה לתמוך בתנועת חמשת הכוכבים.

מנהיגים
-------

* ג'וזפה מז'ור (1992–1999)
* פיאטרו ואנגלי (1999–הווה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ministero Dell'Interno - Approfondimento, www1.interno.gov.it
2. ↑  La Repubblica/cronaca: Chi è Giuseppe Maj leader dei Carc, www.repubblica.it

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מפלגת CARC"**.
מבנה הכוחות המזוינים של איסלנד
ההגנה על איסלנד מורכבת ממשמר החופים של איסלנד, המסייר במים הטריטוריאליים ובמרחב האווירי של המדינה, וכן מכוחות הביטחון הלאומי של הנציב ויחידות של כוחות מיוחדים. איסלנד היא החברה היחידה בנאט"ו שאינה מחזיקה צבא קבע, למרות שאין מניעה חוקית להקים צבא כזה. בשנים 1951–2006 באזור הוצב כוח הגנת איסלנד.

משמר החופים מורכב מ-3 ספינות ו-4 כלי טיס, חמוש בנשק קל, תותחים ימיים, ונשק נגד מטוסים. משמר החופים אחראי גם על מערכת ההגנה האווירית, אשר מבצעת מעקב קרקעי אחר תנועת כלי טיס במרחב האווירי של איסלנד.

יחידות אשר כפופות לנציב הלאומי גם לוקחות חלק בהגנה על המדינה. בראשונה כוחות הביטחון הלאומי המבצעים פעולות מודיעין, והיחידה המיוחדת וִיקִינג (באיסלנדית: Víkingasveitin), יחידה מיומנת ללוחמה בטרור אשר מהווה חלק מהמשטרה הלאומית.

בנוסף קיימת יחידת מענה למשבר המופעלת על ידי משרד החוץ, אשר מורכבת מכוח קטן לשמירת השלום ופרוסה מחוץ למדינה. החל מ-2008 היחידה ממלאת את תפקידה כשהיא אינה חמושה, אלא בנסיבות מיוחדות.

כמו כן קיים הסכם עם ארצות הברית בנוגע להגנה על איסלנד. עד שנת 2006 היה באיסלנד בסיס של צי ארצות הברית. בנוסף, יש לה הסכמים צבאיים עם נורווגיה, דנמרק ומדינות נוספות בברית נאט"ו.

איסלנד מקיימת בשטחה תרגילים צבאיים של נאט"ו בשם ויקינג הצפוני, האחרון התקיים בשנת 2011. כמו כן איסלנד מקיימת תרגילים לסילוק פצצות בשם האתגר הצפוני. ב-1997 אירחה איסלנד את התרגיל הראשון של שותפות לשלום וכן בשנת 2000 אירחה תרגיל נוסף. איסלנד שלחה כוחות לכוח קוסובו ולכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי.

ספינה של משמר החופים האיסלנדי
ממשלת איסלנד תורמת כלכלית לנאט"ו, בנוסף נורווגיה מאפשרת לאזרחים איסלנדיים לקבל השכלה צבאית ולשרת כחיילי קבע בכוחות המזוינים של נורווגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכוחות המזוינים של איסלנד** בוויקישיתוף
* אתר משמר החופים של איסלנד (באנגלית)

| נאט"ונאט"ו ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (NATO) |
| --- |
| הכוחות המזוינים של המדינות החברות | איטליה • איסלנד • אלבניה • אסטוניה • ארצות הברית • בולגריה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • מונטנגרו • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קנדה • קרואטיה • רומניה |  |
| פעולות צבאיות עיקריות | מלחמת המפרץ • מבצע משמר משותף • מבצע כוח מאוחד • מלחמת אפגניסטן • מלחמת עיראק • מבצע מגן האוקיינוס • התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב • מבצע המאמץ הפעיל • מבצע שומר הים |
**סימה קדמון** (נולדה ב־1953) היא עיתונאית ישראלית ופרשנית פוליטית בעיתון "ידיעות אחרונות".

ביוגרפיה
--------

קדמון נולדה בשנת 1953 בתל אביב. היא בתם של יפה ואברהם (בומה) שביט, תעשיין ונשיא התאחדות התעשיינים, מאנשי המפתח בכלכלת ישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20 (ונקראת על שם אמו, סימה שְצִ'יגְלִיק). גדלה בשכונת אפקה ולמדה בבית הספר העממי "אלחריזי" בתל ברוך ובגימנסיה הרצליה.

התגייסה לצה"ל בשנת 1971, ואת שירותה עשתה כסמלת מבצעים בטייסת 201 של חיל האוויר. שירתה בתפקיד זה גם במלחמת יום הכיפורים.

קדמון היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בספרות כללית, והמשיכה ללימודי תעודה בחוג לתקשורת באותה אוניברסיטה.

עוד בזמן לימודיה החלה לעבוד במוסף "הארץ". בשנת 1987 עברה ל"מעריב", שם כתבה מנקודת מבט שמאלית בנושאים חברתיים ופוליטיים. הייתה שליחת העיתון לטקס החתימה על הסכם אוסלו בבית הלבן. בדצמבר 1994 החלה בכתיבת הטור הפוליטי המרכזי במוסף השבת של "מעריב", במקום אמנון אברמוביץ' שעזב את העיתון.

באוקטובר 1998 עברה לעיתון "ידיעות אחרונות". היא כותבת בעיתון טור פוליטי שבועי ב"מוסף השבת", מראיינת אישים מן האקטואליה, ולעיתים כותבת מאמרים בחלק החדשותי של העיתון.

ב-2015 הוענק לה פרס מפעל חיים מטעם הנהלת אגודת העיתונאים בתל אביב.

ב-2017 הגישה תנועת "אם תרצו" תביעת דיבה נגד קדמון ונגד "ידיעות אחרונות", לאחר שבטור של קדמון נכתב כי "אם תרצו" ודוברה, אהוד טנא, המציאו מכתב שנכתב כביכול בשם משפחות שכולות. ביוני 2020 חויבו "ידיעות אחרונות" וקדמון לפצות את "אם תרצו" ב-30 אלף ש"ח ואת טנא ב-70 אלף ש"ח, וכן לשלם לתובעים הוצאות משפט בסך 20 אלף ש"ח. ערעור שהגישו העיתון וקדמון נדחה והם חויבו ב-10 אש"ח הוצאות בגינו.

בספטמבר 2023, חמישים שנה לאחר מלחמת יום הכיפורים, שודרה ב"כאן 11" הסדרה "האחת" שיצרה קדמון עם אמנון רבי וגלעד טוקטלי, שבה משולבים גם זיכרונותיה כפקידת מבצעים בטייסת 201 בזמן המלחמה.

חיים אישיים
-----------

נשואה לאמן וטייס הקרב לשעבר דובי קדמון, ואם לשניים. מתגוררת ברמת השרון.

פרסים
-----

1988 – פרס זיו לעיתונות טלוויזיה מטעם צדק-מדות-מוסר.

קישורים חיצוניים
----------------

* סימה קדמון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סימה קדמון, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרס מפעל חיים לעיתונאית סימה קדמון, באתר ynet, 3 בנובמבר 2015
2. ↑  אורן פרסיקו, "ידיעות אחרונות" יפצה את ארגון "אם תרצו", באתר העין השביעית, 30 ביוני 2020
3. ↑  20727-09-20
4. ↑  האחת, באתר "כאן 11"
5. ↑  יאיר לפיד, להבליט את הצד החיובי של המציאות, מעריב, 8 ביוני 1988
**דני רופ עד 10** הייתה תוכנית בוקר יומית ישראלית בהנחייתו של דני רופ. התוכנית שודרה החל משנת 2016 עד 20 בספטמבר 2017 בערוץ 10.

תוכן
----

התוכנית שודרה בשידור חי לאורך כל השבוע בין השעות 10:00-09:00 במסגרת חדשות 10 ובהפקת אולפני הרצליה. היא כללה מבזקי חדשות, וראיונות בנושאי אקטואליה ופנאי עם אורחים ומומחים שמתארחים באולפן. במהלך שידור התוכנית נהג דני רופ להזמין את הצופים להיכנס לדף הפייסבוק של התוכנית, בו צולם האולפן אף במהלך שידור הפרסומות. הצופים נקראו להגיב בדף התוכנית לאייטמים המשודרים.

רקע לעליית התוכנית
------------------

בעקבות הצלחת התוכנית "אורלי וגיא" הוחלט שרצועת הבוקר של ערוץ 10 תוארך בשעה נוספת, מהשעה 9 עד השעה 10.
דני רופ, שהגיש בעבר את "בוקר אור", נבחר להגיש את התוכנית החדשה תחת השם "דני רופ עד 10".

היסטוריה
--------

התוכנית עלתה לאוויר ב-2016. את התוכנית הגיש דני רופ בימים ראשון עד רביעי, כאשר בימי חמישי החליפה אותו לירון ויצמן שהגישה את התוכנית תחת השם "בוקר אור עד 10".

באוגוסט 2017 עזבה לירון ויצמן את הגשת התוכנית, בעקבות מעבר התוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" ל"קשת".

ב-20 בספטמבר 2017, ערב ראש השנה תשע"ח, שודרה התוכנית האחרונה, בעקבות עליית התוכנית "לבחור נכון" באותה שעה.
**מעבד אות סיפרתי** (DSP - Digital Signal Processor) הוא סוג של מיקרומעבד המשמש לצורכי עיבוד אותות, לרוב במערכות זמן אמת.

ארכיטקטורה של מעבדים מודרניים
-----------------------------

בדרך כלל מעבדי אות יכילו את האלמנטים הבאים:

* ביצוע מהיר של כפל משולב עם סיכום (MACHINE). פעולה זו שימושית באלגוריתמים רבים לעיבוד אותות, כמו  מסננים ספרתיים,  התמרת פורייה מהירה (FFT) ועוד.
* מרחבי זיכרון נפרדים לתוכנה ולנתונים (ארכיטקטורת הרווארד)
* מיעון בהיפוך סיביות (Bit-reversed addressing), השימושי במימוש של FFT.
* גישה ישירה לזיכרון (DMA - Direct memory access)
* עיבוד נתונים וקטורי - ביצוע פעולה מתמטית בסיסית על כמות נתונים גדולה.
* צינור עיבוד נתונים
* גישה מהירה לזיכרון
* ביצוע לולאות בצורה מהירה וללא תקורה (overhead)
* גישה מעגלית לזיכרון (circular buffer)
* שימוש בזיכרון מטמון (cache memory)

### נקודה צפה ונקודה קבועה

ניתן לחלק את סוגי מעבדי האות לשתי קטגוריות עיקריות: מעבדי נקודה צפה (floating point) ומעבדי נקודה קבועה (fixed point). במעבדי נקודה צפה זמן פיתוח האלגוריתם מהיר יותר מאשר במעבדי נקודה קבועה, אולם הם לרוב יקרים יותר, וצריכת ההספק שלהם גדולה יותר.

היסטוריה
--------

המשחק Speak & Spell שטקסס איסטרומנטס השיקה ב-1978, והיה מסוגל להקריא מילים על ידי סינתזת דיבור, היה מבוסס על מעבד אותות TMS5100, מעבד האותות הדיגיטלי הראשון בתעשייה. 

בשנת 1980, רכיבי ה-DSP NEC µPD7720 של Nippon Electric Corporation ו-DSP1 של AT&T - הוצגו בוועידת המעגלים הבינלאומיים של מצב מוצק. הם שימשו כבקרי דיסקים, טלפוניה וכרטיסי קול וגרפיקה.

ב- 1983 השיקה טקסס אינטרומנטס (TI) את ה-TMS32010 שהתבסס על ארכיטקטורת הרווארד, ולכן היה לו זיכרון הוראות נפרד וזיכרון נתונים וסט הוראות מיוחד, עם הוראות כמו MAC. רכיב זה ואלו שבאו בעקבותיו הפכו את TI למובילה של השוק.

ב- 1986 השיקה מוטורולה את ה-DSP56000 שהיה הרכיב הראשון בסדרת DSP של מוטורולה. מוטורולה הייתה שחקן חשוב בשוק ה DSP במשק כ-20 שנה.

ב- 2000 השיקה Analog Devices את מעבד ה-BlackFin שתמך ברזולוציות של 32 ביט ואיפשר יישומים בעלי דרישות עיבוד גבוהות.

ראו גם
------

* עיבוד אותות ספרתי
* מערכת משובצת מחשב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבדי אות ספרתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536592605171
* GND: 4054943-4
* LCCN: sh87007227
* NKC: ph116140

 |
**דמוקרטים למען אנדורה** (בקטלאנית: **Demòcrates per Andorra**) היא מפלגת השלטון באנדורה ואחת משתי המפלגות העיקריות בה. כיום (2011) יש למפלגה רוב בפרלמנט של אנדורה. אפיונה הפוליטי של המפלגה הוא מרכז-ימין.

היסטוריה
--------

שורשי המפלגה נטועים באיחוד של המפלגה הליברלית, מפלגת מרכז חדש ואלמנטים שונים מהמפלגה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בנוסף, המפלגה זכתה לתמיכתה של מפלגת איחוד לורידיאנה.

עד בחירות ב-2011 באנדורה, היא הייתה מפלגת האופוזיציה המרכזית במדינה. בבחירות אלו, התחרתה המפלגה בעיקר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית, אותה היא ניצחה וזכתה ב-20 מושבים בפרלמנט, הנתון הגבוה ביותר מאז תחילת תקפותה של חוקת אנדורה, בשנת 1993.

כיום עומד בראש המפלגה שאווייר אספוט זמורה, המכהן מאז 2019 גם כראש ממשלת אנדורה.

ראו גם
------

* פוליטיקה של אנדורה
* המועצה הכללית של העמקים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דמוקרטים למען אנדורה (בקטלאנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Toni Martí obté una victòria aclaparadora amb 21 escons". *Diari d'Andorra*. 3 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-2011-04-06. נבדק ב-3 באפריל 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**ג'ואנה פקולה** (בפולנית: **Joanna Pacuła**; נולדה ב-2 בינואר 1957) היא שחקנית קולנוע פולנייה.

ביוגרפיה
--------

פקולה נולדה בעיירה טומשוב לובלסקי שבדרום מזרח פולין. בשנת 1979 השלימה את לימודי המשחק שלה באקדמיית התיאטרון שבוורשה. ואחר כך שיחקה בתיאטרון הדרמטי של ורשה. אחרי הכרזת משטר צבאי בפולין בתחילת שנות ה-80 עברה פקולה לפריז, שם הכירה את הבמאי הפולני-צרפתי רומן פולנסקי, עמו ניהלה קשר רומנטי. בהמלצתו של פולנסקי לוהקה לתפקיד משנה בסרט "גורקי פארק״ (1983), לצדם של לי מרווין וויליאם הארט, עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב. זו הייתה הצלחתה הראשונית וגם המשמעותית ביותר. 

פקולה עברה לארצות הברית, שם נעזרה בשחקנית הפולנייה אלזבייתה צ'ייזאווסקה ליצירת קשרים. בשנת 1987 שיחקה פקולה בדרמת השואה הטלוויזיונית "הבריחה מסוביבור" בתפקיד האסירה היהודייה לוקה במחנה ההשמדה סוביבור. רוב תפקידיה הקולנועיים אחר כך היו בסרטים שזכו להצלחה מוגבלת. ב-1990 שיחקה בסרט הפעולה "סימן קטלני" לצד סטיבן סיגל, ב-1993 שיחקה במערבון "טומבסטון - עיר ללא חוק" בתפקיד קייט, חברתו של המהמר דוק הולידיי (ואל קילמר), ב-1995 שיחקה בסרט "טיימסטר" לצד מישל ויליאמס. ב-1998 השתתפה פקולה בקומדיה של בילי קריסטל "ענק שלי". בשנת 1999 הופיעה בסרט המד״ב "וירוס", והתארחה בסדרת הטלוויזיה "אקדח של איש מת". ב-2005 שיחקה לצידו של צ'אק נוריס בסרט הפעולה "החותך". 

תפקידה הבולט האחרון היה בעיבוד קולנועי לרומן "כשניטשה בכה" (2007). וב-2014 התארחה בסדרת הטלוויזיה "בונז".

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ואנה פקולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ואנה פקולה, באתר AllMovie (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גורקי פארק; סרט קולנוע, חדשות, 8 ביולי 1988
2. ↑  מאיר שניצר, השואה בפסטיבל, חדשות, 26 ביוני 1987

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447411705171
* BIBSYS: 98078877
* BNE: XX1290057
* BnF: cb140247408 (data)
* GND: 1025247213
* ISNI: 0000 0001 1467 6659
* LCCN: no2002061133
* NLK: KAC2020Q1792
* NLP: a0000002410120
* NTA: 128572515
* SUDOC: 152169121
* VIAF: 10047307
* WorldCat: lccn-no2002061133

 |
**המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית** (בבולגרית - **Българска социалистическа партия, בראשי תיבות :** **БСП**) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בבולגריה, וממשיכתה של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית שהייתה מפלגת השלטון בבולגריה בין 1946 ל-1990. המפלגה היא בין הגדולות והחשובות בבולגריה, ובתקופה שלאחר נפילת הקומוניזם הרכיבה את הממשלה מספר פעמים. נשיא בולגריה הרביעי גאורגי פרבאנוב, הוא אחד ממנהיגי המפלגה בעבר. כיום מנהיג את המפלגה סרגיי סטאנישב. המפלגה חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי ובמפלגת הגג של הסוציאליסטים באיחוד האירופי מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.

היסטוריה
--------

המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית נוסדה לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בבולגריה ב-1989 כאשר המפלגה הקומוניסטית החליטה לנטוש את דרך המרקסיזם-לניניזם. באפריל 1990 קיבלה המפלגה את שמה החדש, וביוני 1990 זכתה בבחירות החופשיות הראשונות שהתקיימו במדינה מאז שנת 1931, והרכיבה את הממשלה בהנהגתו של אנדריי לוקאנוב. כהונתו של לוקאנוב לוותה בקשיים כלכליים, שהביאו לתסיסה אזרחית, ולנפילת הממשלה בדצמבר של אותה שנה. המפלגה שהתה באופוזיציה במשך כחמש שנים, ובשנת 1995 שבה וזכתה בבחירות בהנהגת ז'אן וידנוב. בסוף שנת 1996 נפלה ממשלת וידנוב, בשל כישלון כלכלי שהביא להיפר-אינפלציה, ולאחר שהפגנות ענק בערים ושביתה כללית דרשו את התפטרות הממשלה.

בשנת 2005 זכתה המפלגה בבחירות (עם 31% תמיכה מהציבור), והקימה קואליציה עם מפלגת המרכז התנועה הלאומית סמיון השני. בראשות הממשלה שימש ראש המפלגה סרגיי סטאנישב. בבחירות של שנת 2009 איבדה המפלגה את רוב כוחה (18% בלבד, לעומת 37% בבחירות הקודמות), ונותרה באופוזיציה. נכון לאותה השנה, 50 אלף איש חברים במפלגה, לעומת חצי מיליון חברי מפלגות בכל המדינה.

בבחירות שנערכו בשנת 2013, המפלגה קיבלה 26.6% מהקולות, והייתה המפלגה השנייה בגודלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1087 7509
* LCCN: n90675015
* NKC: ko2004214266
* SUDOC: 139864199
* VIAF: 127374509
* WorldCat: lccn-n90675015

 |
**פסיון בולוור** (שם מדעי: *Lophura bulweri*) הוא מין של עוף קרקע ממשפחת הפסיוניים האנדמי ליערות בורנאו.

לפסיון זה כמו לקרוביו יש דו צורתיות זוויגית בולטת. הזכר יכול להגיע לאורך 80 ס"מ ולמשקל 1.3 ק"ג. הנקבה מגיעה לאורך 55 ס"מ ולמשקל של 1.1 ק"ג. הזכרים בעלי הופעה מרשימה: גופם שחור כמעט לגמרי וזנבם לבן, גדול וניתן לפרישה. עור הפנים שלהם כחול ויש להם דלדל כחול בוהק על לחייהם המזדקר עד עורפם וצונח עד צווארם. רגליהם אדומות. המקור קטן מאוד. הנקבות חומות ורגליהן אדומות. הן בעלות עור פנים כחול אך חסרות דלדל.

הפסיון אנדמי ליערות ההרריים בורנאו והוא מצוי בעיקר בתוך הפארק הלאומי קיאן מנטרנג (אנ'). הפסיון הוא עוף שוכן קרקע בעל תעופה מגושמת עקב זנבו הארוך. הוא מעדיף לברוח במהירות מטורפים.

מצב השימור של פסיון זה מוגדר כפגיע עקב פגיעה באזור חיותו ובידוד האוכלוסיות על ידי פיתוח אנושי. גם שריפות יער גורמות לצמצום אוכלוסייתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסיון בולוור** בוויקישיתוף
* פסיון בולוור, באתר ITIS (באנגלית)
* פסיון בולוור, באתר NCBI (באנגלית)
* פסיון בולוור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פסיון בולוור, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* פסיון בולוור, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסיון בולוור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אדי אדמס** (באנגלית: **Eddie Adams;‏** 12 ביוני 1933 – 19 בספטמבר 2004) היה צלם אמריקאי שנודע בצילום תמונותיהם של ידוענים ופוליטיקאים במהלך עבודתו כצלם עיתונות. סיקר 13 מלחמות.
ב-1 בפברואר 1968, בעת שסיקר את מלחמת וייטנאם עבור סוכנות הידיעות Associated Press צילם את התמונה בזכותה התפרסם בעולם – תמונתו של מפקד משטרת סייגון מוציא להורג אסיר ביריית אקדח לרקה.

אדמס זכה בשנת 1969 בפרס פוליצר לצילום עיתונות וכן בפרס העיתונות העולמית על צילומו המפורסם (אשר כותרתו הייתה "גנרל נויין נגוק לואן מוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון"). שנים מאוחר יותר ביכה אדמס את פרסומו כתוצאה מתמונה זו. האסיר שנהרג רצח שוטר דרום וייטנאמי ואת ששת ילדיו זמן מועט לפני שצולמה התמונה. 

אדמס כתב על התצלום המפורסם בטיים מגזין בדברים לזכרו של הגנרל נויין:

> 
> זכיתי בפרס פוליצר בשנת 1969 על תמונה של אדם אחד ההורג אדם אחר. שני אנשים מתו בתמונה הזו: האדם שספג את הקליע וגנרל נויין נגוק לואן. הגנרל הרג את הווייטקונג; אני הרגתי את הגנרל במצלמתי. עדיין צילומים הם כלי הנשק החזק ביותר בעולם. אנשים מאמינים בהם; אבל צילומים משקרים, אפילו ללא מניפולציה. הם רק חצאי-אמיתות.
> מה שהצילום לא אמר היה, 'מה אתה היית עושה לו אתה היית הגנרל באותו זמן באותו מקום באותו יום חם, ואתה לכדת את הבחור הרע לאחר שהוא הרג אחד, שניים או שלושה אזרחים אמריקאים?'
> 
> 
> 
> — Eulogy, Eddy Adams. **Time**, July 27, 1998
> 

תמונתו של **אדי אדמס**: "גנרל נגויין נגוק לואן מוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון"
שנים אחר כך התנצל אדמס בפני גנרל נויין ומשפחתו על הנזק חסר התקנה אשר גרם לכבודו של הגנרל בחייו. לאחר מותו של הגנרל, שיבח אותו אדמס כגיבור של מטרה צודקת.

הוא אמר פעם כי "הייתי מעדיף להיות ידוע בזכות סדרת תמונות שצילמתי של 48 פליטים וייטנאמים אשר הצליחו לשוט לתאילנד בסירה של 10 מטר, ומיד נגררו לים הפתוח על ידי הצי התאילנדי." התמונות והדיווחים שליוו אותן, עזרו לשכנע את הנשיא ג'ימי קרטר להעניק מקלט מדיני לכ-200,000 פליטים וייטנאמים שנמלטו מארצם בסירות. אדמס העיר, "עשיתי דבר טוב ואיש לא נפגע כתוצאה מכך."
לצד זכייתו בפרס פוליצר, אדמס זכה ביותר מ-500 פרסים אחרים, כולל עיטור ג'ורג' פולק על צילומי חדשות בשנים 1968, 1977 ו-1978 וכן פרסים רבים מארגוני צילום ועיתונות שונים בעולם.

אדמס הלך לעולמו בניו יורק לאחר שחלה במחלת ניוון שרירים ALS.

ראו גם
------

* צילום מלחמה
* צילום עיתונות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדי אדמס** בוויקישיתוף
* סדנת אדי אדמס
* אדי אדמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  ריאיון עם אדי אדמס באתר הטלוויזיה הציבורית האמריקאית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 8749
* BIBSYS: 1046982
* BNE: XX1539332
* BnF: cb16560052b (data)
* GND: 129544396
* ISNI: 0000 0000 5935 5544
* LCCN: n00089693
* NLK: KAC200605184
* PIC: 337217
* RKD: 380508
* SNAC: w6ng56d9
* SUDOC: 080477844
* ULAN: 500333553
* VIAF: 25685706
* WorldCat: lccn-n00089693

 |
רבי **יצחק עוזיאל** היה מחכמי פאס ומראשוני הרבנים באמסטרדם בסוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17.

תולדותיו
--------

נולד בסביבות שנת ש"י (1550) בעיר פאס לרבי אברהם עוזיאל מגדולי יהדות פאס בדור שלאחר גירוש ספרד, אבותיו היו ממגורשי קסטיליה.

בשנת ש"ע (1610) נסע להולנד, ובדרשתו באמסטרדם עורר על הצורך לייסד בית כנסת לקהל מגורשי פורטוגל שהגיעו לאמסטרדם. ואכן קיימו את בקשתו והקימו להם בית כנסת, וקראו את שמו "נווה שלום" והיה להם לרב ולמנהיג. על תקופת פעילותו באמסטרדם כותב ההיסטוריון היהודי דוד פרנקו-מנדס: 

> 
> ובשנת **כוכב מערבי** האיר הארץ מכבוד ביאת הרב המופלג כמוהר"ר יצחק עוזיאל ז"ל מעיר מולדתו פיז... הרב השני (-בקהילת אמסטרדם) והראשון בקהילת נוה שלום... הוא השכיל מאוד בחכמת האלוהות, בתכונה ובניגון הכינור בחכמת הספר ובמלאכת השיר
> 
> 
> 
> — דוד פרנקו מנדס, "**קול תפלה וקול זמרה**", תצלום 21, באתר הספריה הלאומית
> 

כאן גם הכירו תלמידו רבי מנשה בן ישראל אף הוא ממשפחת מגורשים שהגיע לאמסטרדם בגיל 6, ומשנפטר בשנת ש"פ (1620), המשיך תלמידו זה את הנהגתו.

היה גם פייטן ומשורר. את ספרו **מענה לשון** בענייני דקדוק הלשון העברית לא זכה להוציא לאור בחייו, והוא יצא לאור כשבע שנים לאחר פטירתו בבית הדפוס של תלמידו רבי מנשה בן ישראל, אמסטרדם, שפ"ז.

כן תרגם את הספר **משלי אריסטו** מלטינית לעברית.

רבי יצחק נפטר בכ"ב בניסן, ה'שפ"ב (3 באפריל 1622), ונטמן בבית הקברות בית חיים שבעיר אודרקרק אן דה אמסטל (אנ') שליד אמסטרדם.

ראו גם
------

* יהדות פאס
* הקהילה היהודית באמסטרדם

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק בן אברהם עוזיאל, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* יצחק בן אברהם עוזיאל, דף שער בספרייה הלאומית
* אוסף שירה עברית מרבי יצחק עוזיאל באתר: ספריית "עץ-חיים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  עליו ראו: שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר אברהם עוזיאל"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 44, באתר היברובוקס.
2. ↑  **מענה לשון**, באתר HebrewBooks
3. ↑  מהדורת אלמליח, ספריית מקורות, ירושלים תש"ה
4. ↑  דוד פרנקו מנדס, "**קול תפלה וקול זמרה**", תצלום 21, באתר הספרייה הלאומית.
5. ↑  ראו: "כרטיס הקבר של רבי יצחק עוזיאל" באתר: bethhaim (בהולנדית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007504396205171
* GND: 1102918318
* ISNI: 0000 0003 9697 3204
* LCCN: nb2008004898
* NTA: 097032832
* VIAF: 291989452
* WorldCat: lccn-nb2008004898

 |
**הדיוויזיה ה-17** של צבא ארצות הברית הוקמה פעמיים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היא הוקמה מחדש בפעם השלישית כ"דיוויזיית פנטום" של מלחמת העולם השנייה כחלק מ-Fortitude South II.

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

הדיוויזיה ה-17 הופיעה לראשונה ברשימה של צבא ארצות הברית כדיוויזיה של המשמר הלאומי. לאחר שהופעלה כדיוויזיה של המשמר הלאומי, היא הוגדרה במהירות מחדש כדיוויזיה ה-38.

הדיוויזיה ה-17 הוקמה מחדש בשנת 1918 כדיוויזיית שירות מלחמה (הצבא הלאומי). הדיוויזיה ה-17 כללה את החטיבה ה-33 (ספטמבר 1918 - פברואר 1919), עם הרגימנטים ה-5 וה -83, והחטיבה ה-34 עם הרגימנטים ה-29 וה-84.  היא כללה גם את חטיבת ארטילריית השדה ה-17. רגימנט הרגלים ה-5 הוקצה ב-27 ביולי 1918 לדיוויזיה ה-17 ופורק ב-10 בפברואר 1919. הדיוויזיה ה-17 נועדה להיות דיוויזיית עתודה והדרכה. הדיוויזיה ה-17 לא יצאה אל מעבר לים ופורקה בינואר 1919 במחנה ביורגארד, לואיזיאנה.

מלחמת העולם השנייה
------------------

בשנים 1943–1944 הוחלט על 'הקמה מחדש' של דיוויזיית הרגלים ה-17 כהונאה צבאית. הדיוויזיה תוארה כשהיא הגיעה לאנגליה ביוני 1944, שם היא עברה לשליטת הקורפוס ה-37, הארמייה ה-14, בתחילה הייתה הדיוויזיה ממוקמת סביב ברמינגהאם, סטפורדשייר לפני שעברה להטפילד פברל באסקס במהלך יולי 1944. הדיוויזיה תוארה כאחת מדיוויזיות התקיפה בנחיתות בפה דה קאלה, שם הייתה לנחות משמאל לדיוויזיה ה-59 ואחריה הייתה דיוויזיית השריון ה-25 של הקורפוס ה-33.

בעקבות Fortitude South II היא תוארה כעוברת לאזור סביב ברייטון - ברג'ס היל במהלך אוגוסט 1944, שם היא הוצבה באופן רעיוני תחת פיקודו של הקורפוס ה-33. באוקטובר 1944 עברה הדיוויזיה לדרום ויילס שם הוכרז כי היא פורקה כדי לספק תחליפים ליחידות אחרות.

בנוסף ליחידות התמיכה האוגדתיות הרגילות, דיוויזיית הרגלים ה-17 הורכבה באופן רעיוני מ:

* רגימנט הרגלים ה-293
* רגימנט הרגלים ה-336
* רגימנט הרגלים ה-375

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Holt. 2005. p. 903.
2. ↑  McGrath, 2009, p. 167.
3. ↑  Beamish, 2005, p. 566.
4. ↑  Hesketh. 1999. p. 418.
**מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית** (אירית: Páirtí Sóisialta Daonlathach an Lucht Oibre, בראשי תיבות PSDLO; אנגלית: Social Democratic and Labour Party, בראשי תיבות: SDLP) היא מפלגה צפון אירית הדוגלת בסוציאל-דמוקרטיה וברפובליקניות אירית. על אף תמיכתה באיחוד סופי של הצפון עם הרפובליקה האירית והפחתת הנוכחות הבריטית למינימום, מפלגת העבודה איננה מסרבת להישבע אמונים לשלטון וציריה מכהנים בבית הנבחרים בווסטמינסטר, בניגוד לשין פיין. המפלגה מחזיקה ב-12 מושבים באספה של צפון אירלנד, אך נכון לאחר בחירות 2019, יש לה רק מושב אחד בפרלמנט בלונדון. מנהיגה המכהן מאז 2015 הוא קולום איסטווד.

היסטוריה
--------

מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית הוקמה ב-20 באוגוסט 1970, זמן קצר לאחר ההסלמה בסכסוך בצפון אירלנד, על ידי קבוצת חברי הפרלמנט המקומי בראשות גֶ'רִי פִיט. הם היו קתולים ודגלו בלאומיות אירית ובאיחוד עם הרפובליקה מדרום, אך התנגדו לטרור ולאלימות בכלל, ולזו של "הצבא האירי הרפובליקני הזמני" בפרט. כמו כן, פיט היה עסקן סוציאליסטי לשעבר, ולתומכיו היה מצע סוציאליסטי מודגש. בניגוד ללאומיים אחרים, הם ניסו לפעול מתוך המערכת השלטונית הקיימת ולא שללו אותה על הסף. עמדתה המתונה זיכתה את המפלגה מיד בתמיכה נרחבת בקרב הציבור הקתולי בחבל המסוכסך. בבחירות הראשונות שהשתתפה בהן, למועצה החדשה של צפון אירלנד ביוני 1973, קיבלה כמעט 160,000 קולות, 22% מן הכלל. הניסיון להקים ממשל מקובל על הכל בחסות בריטית ובהשתתפות הרפובליקה האירית קרס לנוכח מחאה לויאליסטית חריפה. מפלגת העבודה הוסיפה לקצור הישגים ניכרים: בבחירות לווסטמינסטר בפברואר 1974 קיבלה בערך אותו מספר קולות ומושב אחד בפרלמנט הבריטי, הנציגות היחידה למפלגה אירית לאומית בלונדון. 

היא שמרה על כוחה בעשורים הבאים, ומילאה תפקיד חשוב במשא ומתן לאורך שנות ה-90 שהוביל להסכם יום שישי הטוב ולהשכנת שלום בצפון. מנהיגה ג'ון יום אף קיבל פרס נובל לשלום על השתתפותו. בבחירות שנערכו סביב ההסכם, המפלגה הגיעה לשיא כוחה ונעשתה לגדולה בחבל: בהצבעה לווסטמינסטר ב-97' זכתה ב-190,814 קולות ובשלושה צירים (בבחירות 92' היו לה אמנם ארבעה, המספר הגבוה בתולדותיה, אך עם פחות מצביעים) ובבחירות לאספה ב-98' קיבלה 177,963 קולות ו-24 צירים. עם זאת, התמתנות השין פיין והצלחת תהליך השלום פגעו בנישה הפוליטית שלה מבחינות רבות: דרישותיה לנסיגה בריטית סופית, יחסים מיוחדים עם אירלנד, גבול פתוח לדרום ומעמד חריג במשא ומתן אודות הברקזיט, לא היוו עוד אלטרנטיבה של ממש. והיא הלכה ונחלשה במהלך שנות ה-2000. מספר ציריה בלונדון, על אף ירידה חדה במצביעים, נותר קבוע על שלושה עד בחירות 2017, אז קיבלה רק 95,419 קולות ולא הצליחה להיכנס לפרלמנט. גם המצביעים עבורה לאספת צפון אירלנד התמעטו ובבחירות 2 במרץ 2017 קיבלה רק 95,958 קולות ו-12 צירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית
* מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450785905171
* GND: 4534252-0
* LCCN: nr94042021
* NKC: kn20010711407
* SUDOC: 034171088
* UKPARL: 1NdM3fZE
* VIAF: 125945668
* WorldCat: lccn-nr94042021

 |
**הדיוויזיה ה-11** של צבא ארצות הברית הוקמה פעמיים במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן היא הוקמה מחדש בפעם השלישית כ"דיוויזיית פנטום" של מלחמת העולם השנייה כחלק מ-Fortitude South II.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה ה-11 הוקמה לראשונה כדיוויזיית המשמר הלאומי בתחילת 1917, והורכבה מיחידות של המשמר הלאומי של מישיגן וויסקונסין. בסוף אותה שנה הפכה הדיוויזיה ה-11 לדיוויזיית הרגלים ה-32.

הדיוויזיה ה-11 הוקמה מחדש כדיוויזיה של הצבא הלאומי באוגוסט 1918, ועליה פיקד לזמן קצר ג'וזף אלפרד גסטון ואחריו ג'סי מקי. קרטר. הדיוויזיה זכתה לכינוי דיוויזיית לה פאייט,  וסמל שרוולי הכתף שלה כלל צללית של לה פאייט.  רגימנט הרגלים ה-17 ורגימנט הרגלים ה-63 היו שתי היחידות שנבחרו כקאדר שסביבו תיווצר הדיוויזיה. רגימנטים הרגלים ה -71 וה-72 נוצרו מקאדרים של הרגימנטים ה -17 וה-63. חטיבת ארטילריית השדה של הדיוויזיה הוכשרה בווסט פוינט, קנטקי, ומעולם לא הצטרפה לדיוויזיה במחנה מיד. הדיוויזיה החלה לנוע לאנגליה ב-25 באוקטובר 1918, והגיעה ב-8 בנובמבר 1918. עם שביתת הנשק, פעילויות נוספות הופסקו והדיוויזיה התפרקה ב-29 בנובמבר 1918 במחנה מיד, מרילנד.

### מלחמת העולם השנייה (היווצרות הונאה)

 סמל שרוול כתף של דיוויזיית הרגלים ה-11 השלישית. הוא יוצר כדי להידמות לפנים של שעון, כאשר עמדת השעה 11 בצבע שחור כדי לייצג את הדיוויזיה ה-11.
**דיוויזיית הרגלים ה-11** הוקמה מחדש בפעם השלישית בשנת 1944 כחלק ממבצע Fortitude, והיא נועדה להחליף את דיוויזיית השריון ה-4 האמיתית כאשר היא תעבור לנורמנדי.

הדיוויזיה הוצגה לגרמנים כיחידה מאומנת היטב המבוססת באזור סביב נורת'וויץ', צ'שייר, כשהמפקדה שלה ממוקמת בבית דלאמיר. כאשר דיוויזיית השריון ה-4 עברה לנורמנדי, דיוויזיית הרגלים ה-11 תוארה כשהיא עוברת לתוך הרבעים שהתפנו סביב בורי סנט אדמונדס. שם, כחלק מהקורפוס האמריקאי ה-33 של הארמייה ה-14 היא הוצגה כמי שאמורה לבצע את הנחיתות בפה-דה-קאלה. בעקבות Fortitude South II, הדיוויזיה ה-11 תוארה כשהיא עוברת לווינצ'סטר בהמפשייר במהלך אוגוסט 1944. לאחר ההונאה עברה הדיוויזיה ה-11 לאברגאבוני שבדרום ויילס במהלך אוקטובר 1944, כאשר ההונאה הופסקה על ידי הודעה שהדיוויזיה ה-11 פורקה כדי לספק תחליפים ליחידות אחרות. בהטעיה הורכבה דיוויזיית הרגלים ה-11 מרגימנטים הרגלים ה-178, ה-352 וה-399, בנוסף ליחידות ארטילריה ותמיכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-11** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Dickson, War Slang, 2011, page 76
2. ↑  The American Rifleman, Divisional Insignia Explained, 1 March 1919, page 451
3. 1 2  Beamish, 2005, p. 562
4. ↑  *Hesketh*, 1999, p. 244
5. 1 2 3  *Holt*, 2005, p. 902
6. ↑  *Hesketh*, 1999, p. 422
7. ↑  *Hesketh*, 1999, p. 418
**נמל התעופה הבינלאומי בצרה** (באנגלית: **Basrah International Airport**; בערבית: **المطار الدولي في البصرة**) הוא נמל התעופה השני בגודלו בעיראק והוא ממוקם כ-20 ק"מ ממערב לעיר בצרה.

הנמל משמש כבסיס משני של חברת התעופה העיראקית עיראקי איירווייז.

היסטוריה
--------

הנמל נבנה בשנת 1980 ומתופעל מאז על ידי ממשלת עיראק.

בשנת 1991 הופסק פרויקט שיפוץ הנמל שכללה בניית טרמינל חדש, וזאת עקב מלחמת המפרץ. המשך פיתוח הנמל בוצע בפועל בשנת 2003 לאחר הפלישה האמריקנית לעיראק, מספר מבנים שופצו על ידי הסוכנות האמריקאית לפיתוח בינלאומי ובנמל נבנה מגדל בקרה אווירית והותקנו בו אמצעי ניווט, כמו כן הוקמו בו מבני תחבורה ותקשורת.

נמל התעופה נפתח בסופו של דבר ביוני 2004, פתיחת הנמל צוינה על ידי הקרבת כבשים כמו גם עם נחיתתו של מטוס סילון מסוג בואינג 727 של חברת עיראקי איירווייז מבגדאד. בכך ציינה גם החברה את פתיחת השירות הפנימיים, בחנוכת הקו מבגדד לבצרה.

נמל התעופה נמצא בתהליכי בנייה מחדש.

בין השנים 2003 ו 2009 הייתה בנמל נוכחות גדולה של חיל האוויר המלכותי הבריטי.

ראו גם
------

* נמל התעופה הבינלאומי של בגדאד

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי בצרה
**המפלגה הנוצרית השמרנית — BNF** (בבלארוסית: **Kanservatyўna-Hrystsіyanskaya Partyya — BNF**) היא מפלגה פוליטית בבלארוס, אשר מתנגדת לנשיא אלכסנדר לוקשנקו.

המפלגה הוקמה לאחר פיצול אחת ממפלגות האופוזיציה העיקריות של בלארוס - **החזית העממית** לשתי מפלגות בקיץ 1999. בדומה למפלגת BNF, גם המפלגה הנוצרית השמרנית מצהירה על עצמה כיורש למפלגת BNF ה"ישנה".

 ממנהיגי המפלגה יורי בלנקי.
למפלגה אידאולוגיה דמוקרטית לאומנית. המפלגה בעד הרחבת היקף השפה הבלארוסית, להתפתחות התרבות הלאומית, להחזרת הדגל הלבן-אדום-לבן וסמל הפהוניה כסמלי מדינה. המפלגה דוגלת בהגדלת תפקיד הדת בחברה תוך שמירה על חופש המצפון והדת, וכן הקמת כנסיות בלארוסיות. המפלגה שואפת לבנות רפובליקה פרלמנטרית דמוקרטית עם בחירת הנשיא על ידי הפרלמנט.

פעילויות
--------

על פי המפלגה, המשימה החשובה ביותר של ביטחון המדינה בבלארוס צריכה להיות כניסתה של בלארוס לנאט"ו ו"נורמליזציה" של הגבול בין רוסיה לבלארוס (כלומר הכנסת בקרת גבולות ומכס).

לאורך כל קיומה התנגדה המפלגה לממשל בבלארוס. המפלגה טוענת כי היא היורשת היחידה האמיתית של התנועה הפופולרית של החזית העממית בסוף שנות ה-80 ואינה מכירה במפלגת BNF "האחרת". היא מתרחקת משאר האופוזיציה בבלארוס ומכנה אותם "שותפים למשטר".

כל הבחירות לפרלמנט (2000, 2004, 2008, 2012, 2016, 2019) מאז הקמת משטרו של הנשיא לוקשנקו, הוחרמו על ידי המפלגה.

על פי אתר המפלגה, כעת היא פועלת כארגון של תנועת השחרור בבלארוס תחת "דיקטטורה והשפעה רוסית", ונלחמת ב"משטר הכיבוש הפרו-מוסקבאי האנטי-בלארוסי".

המפלגה מקדמת את רעיון האיחוד עם בלארוס, ליטא ואוקראינה. אחת המשימות של מדיניות החוץ היא גם המאבק לשמירה על זכויות התרבות של המיעוט האתני הבלארוסי ברחבי העולם.

ראו גם
------

* מפלגת החזית העממית (בלארוס)
* דמוקרטיה נוצרית (אידאולוגיה)
* החזית העממית (בלארוס)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה (בבלארוסית)
* עם מי מתיידדות המפלגות בבלארוס?
* סטפננקו או. א. חזית נגד העם // מגזין "מרקסיזם ומודרניות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  «Нас несколько сотен». Кто из оппозиции будет бороться за кресло депутата?
2. ↑
3. ↑  Программа партии КХП БНФ(בבלארוסית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפלגה בסרביה. אם התכוונתם למפלגה בעלת שם זהה בבוסניה והרצגובינה, ראו המפלגה הדמוקרטית הסרבית (בוסניה והרצגובינה).

**המפלגה הדמוקרטית הסרבית** (*srpska demokratska stranka*) היא מפלגה שהייתה חלק מאופוזיציית הדמוקרטים בסרביה בזמן שלטונו של סלובודן מילושביץ', נשיא סרביה ונשיא הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בשנות ה-90.

בשנת 2003 הפכה למפלגה השלישית בגודלה באספה הלאומית של סרביה עם 34 מנדטים.
בעקבות ממשלת המיעוט שנוצרה בממשלתו של ווייסלב קושטוניצה, היא החליטה שלא ליטול בה חלק.

השקפתה הפוליטית של המפלגה היא ליברלית אך היא מייצגת חלק סוציאליסטי בציבור הבוחרים. המפלגה אף עמיתה במפלגת הגג של המפלגות האירופיות הסוציאליסטיות מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.

לאחר רצח ראש ממשלת סרביה זוראן ג'ינג'יץ', נבחר לתפקיד יו"ר המפלגה בוריס טאדיץ, שהפך ביולי 2004 לנשיא סרביה.

היסטוריה
--------

האנשים שהרכיבו מחדש את המפלגה היו אנשי "המרכז הרדיקלי" ו"מפלגת החירות" בשנת 1919 לאחר שנוצרה "ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים" (יוגוסלביה).

נשיא המפלגה הנבחר היה ליובומיר דוידוביץ שכיהן באותה העת כרה"ע בלגרד ואז נבחר לנשיא המפלגה מילאן גרול 1940 לאחר מותו של דוידוביץ. בבחירות 1929 זכתה המפלגה לקולות הבוחרים והייתה המפלגה השלטת.

המפלגה החזיקה בשלטון עד שנת 1929 כשלפתע המלך אלכסנדר הראשון נטל שלטון דיקטטורי והמפלגה איבדה כל שלטון אפשרי ובכך נשארה באופוזיציה עד תחילת מלחמת העולם השנייה.

בזמן השתלטות גרמניה ב־1940 על יוגוסלביה רבים מבכירי המפלגה ברחו לאנגליה וחזרו אל סרביה רק ב־1945 בסיום מלח"ע ה־2 כשלפתע המפלגה הקומוניסטית היוגוסלבית השלטת במדינה החרימה את כל רכוש המפלגה הדמוקרטית הסרבית וגם את עיתון המפלגה "דמוקרטיה", ואף אסרו אישים בכירים בהם נשיא המפלגה מילאן גרול.

המפלגה החדשה
------------

המפלגה התאחדה שוב ב־1989 לאחר ש־13 איש שיקמו את המפלגה ובהם קושטוניצה, טאדיץ וגינגיץ. לתפקיד הנשיא נבחר דרגוליוב מיצונוביץ והיא זכתה בבחירות לפרלמנט הסרבי ב־7 מושבים, אך חלק מחבריה פרשו ממנה בשל מחלוקת והקימו את "המפלגה הליברלית הסרבית" ולמרות זאת המפלגה החזיקה מעמד.

לאחר שלטון מילושביץ, המפלגה היא אחת ממוסדות החזקים והמשפיעים בסרביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הדמוקרטית הסרבית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית הסרבית (בסרבית)
* אתר המפלגה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: kn20060808032
* VIAF: 293276231
* WorldCat (עם VIAF): 293276231

 |
**ריקולה** (באנגלית: **Ricola**) היא חברה שווייצרית המייצרת סוכריות נגד שיעול וכאב גרון מתערובות של עשבי מרפא.

משרדיה החברה הראשיים נמצאים בעיר לאופן, שווייץ, היא מפיצה סוכריות ביותר מ-50 מדינות ומעסיקה כ-400 עובדים.

אריזת סוכריות Ricola

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1930 על ידי אמיל וילהם ריכטריך (Emil Wilhelm Richterich) ודניאל רוס (Daniel Ruoss) תחת השם Confiseriefabrik Richterich & Compagnie Laufen.

לאחר הקמתה החלה החברה לייצר ממתקים בצורת סוכריות קרמל עגולות.

בשנת 1940, החלו בייצור תערובת של 13 עשבים שהיוו את הבסיס לסוכריות הריקולה.

בשנות החמישים, תערובת הצמחים המתוקה הצליחה להתמוסס במים רותחים ובהמשך הפכה לתה צמחים שמוכרת החברה.

בשנת 1948, קיצרה החברה את שמה לריקולה (Ricola) וכמו כן, החליפה את הלוגו והמיתוג שלה. שינוי השם נבע בעקבות סכסוך עם חברה בעלת שם דומה.

בשנת 1962, החלה החברה לייצא את מוצריה אל שווקים זרים מחוץ לשווייץ, המוצר הנמכר ביותר היה שקיות סוכריות מעשבי מרפא ובשנה הראשונה נמכרו כמיליון שקיות בגרמניה.

בשנת 1988, החלה למכור את סוכריות המציצה בקופסאות קטנות.

בשנת 1993, שודרה הפרסומת הראשונה של החברה בטלוויזיה ובשידורי הרדיו הגרמני והשווצרי.

בחודש מאי 2019, מונה תומאס מאייר (Thomas Meier) למנכ"ל החברה.

עשבי מרפא
---------

סוכריות ריקולה מיוצרות באמצעות מנתול ותערובת של 13 עשבי מרפא שונים כגון:

* סמבוק שחור
* מרוביון מצוי
* חלמית
* נענע חריפה
* מרווה רפואית
* בת קורנית מצויה
* בכור אביב
* כמנון
* אכילאה אלף העלה
* נטופית רפואית
* אלכמילה
* ורוניקה
* לחך איזמלני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקולה** בוויקישיתוף
* ריקולה, ברשת החברתית אינסטגרם

* האתר הרשמי של החברה
* סוכריות ללא סוכר בטעם צמחים תפוח ומנטה, באתר ynet בריאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ricola History
2. ↑  Thomas P. Meier wird neuer Chef von Ricola, Handelszeitung (בגרמנית)
3. ↑  THE HERB MIXTURE – THE CORE OF OUR PRODUCTS