recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סאקין קיסיז** (בכורדית: **Sakîne Cansiz**; ‏ 1958 - 9 בינואר 2013) הייתה אקטיביסטית כורדית ואחת המייסדות של מפלגת הפועלים של כורדיסטן (ה-PKK). בינואר 2013 נרצחה יחד עם זוג פעילות נוספות ב-PKK בפריז.

חייה המוקדמים
-------------

סאקין קיסיז נולדה בשנת 1958 בעיר טונצלי שבמזרח טורקיה למשפחה אלווית. כבר בתחילת שנות ה-70 היא החלה לקחת חלק בפעילות מהפכנית כורדית, דבר שלא התקבל יפה בידי משפחתה. לאחר מכן עברה להתגורר באנקרה, שם הכירה את עבדוללה אג'לאן. בראיון מאוחר יותר היא אמרה לגבי אותה התקופה: "במובן מסוים, נטשתי את משפחתי. לא קיבלתי את הלחץ שלהם, והתעקשתי להיות מהפכנית. כך עזבתי לאנקרה, בסודיות".

פעילותה
-------

סאקין קיסיז הייתה אחת המייסדות של ה-PKK, והאישה הראשונה שהייתה חברה בארגון. בפגישת הייסוד של ה-PKK שהתרחשה בסוף שנת 1978, ובה השתתפו 22 אנשים, היא ייצגה את העיר אלאזיג. סאקין קיסיז הייתה אחת מ-2 הנשים היחידות בפגישה זו.

בשנת 1979, קצת אחרי שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון, נעצרה סאקין קיסיז בעקבות פעילותה ונשלחה לכלא בדיארבקיר ומשם המשיכה להנהיג את תנועת הפועלים הכורדית. היא עונתה בכלא, שוחררה, חזרה לפעול ב-PKK תחת השם הבדוי "שרה", ונעצרה בשנית אחרי ההפיכה הצבאית בטורקיה בשנת 1980.

סאקין קיסיז שוחררה מהכלא הטורקי בשנת 1991, לאחר מכן התגוררה במחנות של ה-PKK בבקאע בלבנון, ובהמשך בצפון עיראק, שם הצטרפה למאבק החמוש של ה-PKK תחת פיקודו של אוסמאן אג'לאן. באותה תקופה, היא אף ארגנה ועמדה בראשן של חוליות נשיות של ה-PKK. באמצע שנות ה-90 היא עברה לאירופה בשליחותו של מוראט קראילאן כדי לפקד על הענף האירופאי של ה-PKK, ועל עניינו האזרחיים, בתחילה בגרמניה ולאחר מכן בצרפת.

לפי העיתון הטורקי הורייט, העברתה של סאקין קיסיז לאירופה נבעה מהתנגדותה להוצאתו להורג של אחד מחברי ה-PKK, וחילוקי הדעות שיצרו עם מספר פעילים בכירים ב-PKK. בנוסף, הסתכסכה עם זובייר ילמז, מי שהיה למנהיג הפיננסי של ה-PKK, לאחר שזה הטריד אותה מינית. בשנת 1998, העניקה לה ממשלת צרפת מקלט מדיני.

מותה
----

ב-10 בינואר 2013 סאקין קיסיז נמצאה ירויה ללא רוח חיים יחד עם 2 פעילות כורדיות נוספות (פידאן דואן וליילה סוילמז) במרכז הכורדי בפריז.

בזמן שהתרחשו הרציחות, הייתה הממשלה הטורקית בעיצומו של משא ומתן עם ה-PKK. פעילים רבים ב-PKK האשימו ברציחות גורמים בממשלה הטורקית, שלטענתם ניסו לחבל במשא ומתן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאקין קיסיז** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יפה עירון קוץ, 3 חיסולים ב-10 יריות. מאבק הכורדים גלש לפריז, באתר ynet, 23 בינואר 2013
2. ↑  דראן באטלר, קיסיז, הפעילה הכורדית שנהרגה, השאירה חותם על המילטנטים של ה-PKK באתר reuters, 11 בינואר 2013
3. ↑  החיסולים בפריז הציבו זרקור על הנשים הכורדיות הלוחמות, באתר The times of Israel, 11 בינואר 2013
4. ↑  שלוש פעילות ב-PKK נהרגו בהתקפה בפריז, באתר העיתון "הורייט", 10 בינואר 2013
5. ↑  AP, חיסול בפריז: אחת ממייסדי PKK 'הוצאה להורג', באתר ynet, 10 בינואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402933705171
* GND: 1065911513
* ISNI: 0000 0000 7800 722X
* LCCN: n2010019661
* SUDOC: 197328261
* VIAF: 120423026
* WorldCat: lccn-n2010019661

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סאקין קיסיז"**.
**אדית בוש** (בהולנדית: **Edith Bosch**; נולדה ב-31 במאי 1980) היא ג'ודוקא עבר הולנדית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל הבינונית (עד 70 ק"ג).

בוש השתתפה ארבע פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2000, 2004, 2008 ו-2012 וזכתה בשלוש מדליות. בסידני 2000 בוש סיימה במקום השביעי לאחר שהודחה בשלב רבע הגמר. באתונה 2004, היא זכתה במדליית הכסף. בשמינית הגמר היא ניצחה את ססיליה בלאנקו הספרדייה, ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את אליזבת' קופס הארגנטינאית דקה ו-9 שניות מהפתיחה בעזרת תרגיל אוצ'י-מטה-מקי-קומי. בחצי הגמר היא ניצחה בניקוד ווזארי את אנט בום הגרמנייה. בגמר בוש התמודדה מול מסאה אואנו היפנית והפסידה בווזארי.

באולימפיאדת בייג'ינג 2008, בוש זכתה במדליית הארד. בסיבוב הראשון היא ניצחה באיפון תוך 40 שניות את סיסיליה נסיגה מפיג'י, בשמינית הגמר היא ניצחה בווזארי את ראשידה ווארדן האלג'יראית לאחר תרגיל אוצ'י-גרי וברבע הגמר היא ניצחה באיפון את רונדה ראוזי האמריקאית לאחר תרגיל קוצ'יקי-טאושי. בחצי הגמר בוש הפסידה בווזארי למסאה אואנו היפנית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו ניצחה באיפון את ליירה איגלסיאס הספרדייה אחרי תרגיל הראי-מקיקומי מוצלח.

באולימפיאדת לונדון 2012, בוש שוב זכתה במדליית הארד. בקרב הראשון היא ניצחה את סאלי קונווי הבריטית, ברבע הגמר היא הפסידה לקרסטין תילה הגרמנייה ונשרה לקרבות בית הניחומים. אחרי ניצחון על הרוקה טאצ'ימוטו היפנית היא הגיעה לקרב על מדליית הארד בו התמודדה מול הוואנג יה-סול הדרום קוריאנית וניצחה בניקוד יוקו.

בוש מחזיקה בשלוש מדליות מאליפויות העולם; מדליית זהב (2005), מדליית כסף (2011) ומדליית ארד (2003). באליפויות אירופה היא זכתה בשבע מדליות, ארבע מדליות זהב (2004, 2005, 2010 ו-2012), מדליית כסף (2002) ושתי מדליות ארד (2007 ו-2009).

במהלך הקריירה בוש זכתה במעל 50 מדליות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. כמו כן היא זכתה שמונה פעמים באליפות הולנד. באפריל 2013 היא פרשה מג'ודו. בשנת 2013 היא השתתפה בתוכנית הריאליטי "Expeditie Robinson" (הגרסה ההולנדית לתוכנית הישרדות) וזכתה.

רשימת הישגים חלקית מטורנירים בסבב העולמי
----------------------------------------

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | German Open Bonn | 1 | עד 66 ק"ג |
| 2000 | ARAL Grand Prix 2000 Prague | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2002 | Fukuoka tournament Japan | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2002 | A-Tournament Dutch Open Rotterdam | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2003 | Super A-Tournament Tournoi de Paris | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2004 | A-Tournament Warsaw | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2005 | Super World Cup Tournoi de Paris | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2006 | World Cup Rome | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2009 | World Cup Madrid | 1 | עד 70 ק"ג |
| 2011 | Grand Prix Amsterdam | 1 | עד 70 ק"ג |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדית בוש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אדית בוש (בהולנדית)
* אדית בוש, ברשת החברתית אינסטגרם

* אדית בוש, באתר olympedia.org

* אדית בוש, באתר איגוד הג'ודו העולמי

* אדית בוש, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NTA: 401432521
* VIAF: 4283147270556135700002
* WorldCat: viaf-4283147270556135700002

 |
**מרוקו הספרדית** (בערבית: **المغرب الإسباني**; בספרדית: **Protectorado español de Marruecos**) הייתה מדינת חסות ספרדית שכללה שטחים במרוקו של ימינו, בשנים 1912–1956.

היסטוריה
--------

האחיזה הספרדית במרוקו החלה ב-1497, עם כיבושה של העיר מלייה. ב-1580 נכבשה העיר סאוטה מידי פורטוגל.

### הסכם פס והקמת מדינת החסות

חלוקת מרוקו לפי הסכם פס
השטחים הספרדיים בצפון מרוקו
בהסכם פס, שנחתם ב-30 במרץ 1912 בין ספרד לצרפת, הפכה מרוקו למדינת חסות צרפתית, וחלקים ממנה עברו לשליטת ספרד: צפון מרוקו, שעם מסירתה נוצר רצף טריטוריאלי בין מלייה לסאוטה; נמסרה לספרדים רצועת טרפאיה – החלק הדרומי ביותר של מרוקו, שגבל במושבה סהרה הספרדית; וכן מובלעת איפני שבדרום, שנוהלה כמושבה ולא הייתה חלק ממדינת החסות הספרדית. העיר טנג'יר נקבעה כאזור בינלאומי, אך הספרדים ניצלו את חולשת הצרפתים במלחמת העולם השנייה והשתלטו עליה ב-14 ביוני 1940. מדינת החסות לא כללה את סאוטה ומלייה, שנחשבו בעיני הספרדים לחלק מספרד גופא. הבירה שכנה בתטואן.

### השליטה הספרדית

ב-1921 השתלט מנהיג הגרילה עבד אל כרים על חלק מהטריטוריות הספרדיות בצפון, והקים את רפובליקת ריף. הספרדים, בהנהגת רב-סרן פרנסיסקו פרנקו הצליחו להשתלט מחדש על האזור בסיוע צרפת, שחששה מהתקדים, ב-1926.

לאחר עלייתו של פרנקו, נהנתה מדינת החסות מחופש פוליטי יחסי לעומת ספרד, בשל העובדה שהחיילים המוסלמים ששירתו בה היו נאמנים לו, עוד מהתקופה בה שימש כמפקד כוחות הצבא הספרדי באזור. בין היתר, הותרה הקמת מפלגות, והעיתונות המרוקאית הלאומנית יכלה למתוח ביקורת על השלטון הספרדי ללא חשש.

### לאחר עצמאות מרוקו

עם הכרזת העצמאות של מרוקו הצרפתית ב-1956, נסוגה גם ספרד מהשטחים שהחזיקה, אך המשיכה לשלוט בסאוטה, במלייה, ברצועת טרפאיה ובאיפני. ב-1958 נאלצה ספרד לסגת גם מרצועת טרפאיה, לאחר התקפות ממושכות של צבא השחרור המרוקאי, שזכה לגיבוי שקט משלטונות מרוקו. ב-1969 נסוגה גם מאיפני.

הערים סאוטה ומלייה נותרו בשליטת ספרד עד היום (2024), אף שמרוקו תובעת את נסיגת ספרד גם מהן, בהצביעה על הזהות בין טענותיה לטענות ספרד לגבי גיברלטר. ספרד, מצידה, טוענת כי השלטון המוסלמי בעיר במהלך ההיסטוריה היה קצר יחסית, ולפיכך אין לתביעה המרוקאית בסיס. בשנים האחרונות גבר זרם המהגרים האפריקאים שמנסים להסתנן לאירופה דרך המובלעות. כתוצאה מכך, הקימו שלטונות ספרד גדרות הפרדה סביב שטחיה.

ערים במרוקו הספרדית
-------------------

* אלקסרכיביר (בספרדית Alcazarquivir בערבית القصر الكبير Al-Qaṣr Al-Kabīr)
* ארסילה (בספרדית Arcila בערבית أصيلة Aṣīla)
* טנג'יר
* לרצ'ה (בספרדית Larache בערבית العرائش Al-´Araish)
* מלייה
* סאוטה
* תטואן - בירת מרוקו הספרדית

ראו גם
------

* הסהרה הספרדית
* סאוטה
* מלייה
* איפני
* צבא אפריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוקו הספרדית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשליטה ספרדית חלקית ובינלאומית, אך תרבותית הייתה חלק ממרוקו הספרדית
**עדן ביזמן** (נולד ב-1 במאי 1986) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש הסגל של ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט.

ביוגרפיה
--------

ביזמן גדל ברמת גן ולמד בתיכון אמי"ית גוש דן ולאחר מכן במכינה הקדם צבאית עצם ביישוב עצמונה. את שירותו הצבאי עשה כקצין ביחידת דובדבן ולאחר מכן היה לוחם בימ"מ. הוא בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.

בשנת 2014 עשה שנת התמחות במחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה.

בתחילת שנת 2015 היה יועצו של חבר הכנסת ינון מגל ולאחר מכן שימש כמנכ"ל היישוב אבני חפץ. הוא שימש כיועץ מקצועי לנפתלי בנט, בעת שזה היה שר החינוך.

משנת 2019 שימש כראש מטה מבקר המדינה ולאחר מכן קודם למשנה למנכ"ל משרד מבקר המדינה. ביזמן מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת רייכמן ובמכללה למינהל.

עם כניסתו של בנט למשרד ראש הממשלה מינה את ביזמן למשנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה. במאי 2022 הודיע בנט שמינה את ביזמן לראש הסגל בלשכתו, במקומו של טל גן צבי.

חיים אישיים
-----------

ביזמן נשוי ואב לארבעה.
תושב מושב איתן.

בשנת 2020 תרם ביזמן כליה דרך עמותת "מתנת חיים".

קישורים חיצוניים
----------------

* הכירו: ראש הסגל החדש של נפתלי בנט, באתר בחדרי חרדים, 30 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוברת מידע למועמדים לתואר ראשון של אונ' רייכמן
2. ↑  ברק רביד‏, עו"ד עדן ביזמן מונה לתפקיד ראש הסגל בלשכת ראש הממשלה, באתר וואלה!‏, 30 במאי 2022
3. ↑  עדן ביזמן, רמ"ט מבקר המדינה, תרם כליה, באתר ערוץ 7, 23 בנובמבר 2020
רבי **יצחק ריוח** (1914 – פברואר 1999) היה חזן, מחזאי, מחנך, מורה ומדקדק עברי-ציוני. כפייטן, נמנה עם תלמידיו הבולטים של רבי דוד בוזגלו, והעביר את מסורת הפיוט שלו לדור הצעיר בישראל.

קורות חיים
----------

נולד במרוקו לחנה ולנסים ריוח, והתגורר ברבאט. בצעירותו נמנה עם תלמידיו של רבי דוד בוזגלו. לפרנסתו עבד כמורה לעברית בתיכון של כל ישראל חברים, שם נמנה דוד לוי עם תלמידיו.

כציוני נלהב ביקר מספר פעמים בארץ ישראל לפני שעלה ארצה סופית, והעלה ארצה את תלמידיו. הוא חיבר ספרי דקדוק בשפה העברית והתעקש שבביתו במרוקו ידברו רק בשפה העברית.

בשנת 1948 עלה עם בני משפחתו לישראל והשתכן במחנה שער העלייה בחיפה. שנה לאחר מכן עבר עם משפחתו לשכונת מוסררה שבירושלים, ובשנת 1953, לאחר תקרית ירי לעבר בית הכנסת שבשכונה, עבר לשכונת קריית היובל.

בקריית יובל ייסד את בית הכנסת "תפארת בחורים" על שם הנופלים במלחמות ישראל, ועמד בראשו כרב, וסיפק את צורכי הקהילה כמוהל וכשוחט. כן שימש הרב ריוח כמחנך בבית הספר ישורון, והקים להקת ילדים שביצעה את פיוטיו של מורו, רבי דוד בוזגלו. הוא גם פעל להחדרת הרוח הציונית לילדיו ולתלמידיו, ועל פעולותיו בתחום החינוך קיבל את פרס יקיר ירושלים ממשרד החינוך.

הרב ריוח כתב מחזות תנ"כיים והמחיז את רובם, ואת חלקם האחר המחיז בנו זאב רווח.

הלך לעולמו בי"ט בשבט ה'תשנ"ט ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

ריוח היה נשוי לחנה, ולהם שמונה ילדים. הידועים שבהם הם זאב רווח והרב האמן אורי רווח. מנישואיו של האחרון היה מחותן של פרופסור שניאור ליפסון.

קישורים חיצוניים
----------------

* בי"כ תפארת בחורים, באתר יד יצחק בן צבי
* מצבת קברו, באתר BillionGraves
* הרב יצחק רווח מלמד פיוטים, סרטון באתר יוטיוב
* הפטרת שבת חזון מפי הפייטן הרב יצחק רווח, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  נכתב גם כ"רווח"
2. 1 2 3 4 5  זאב רווח: "הנכדים שלי חרדים, ואני משתדל לתת להם את מלוא הכבוד", באתר הידברות, 18 בינואר 2018
3. ↑  הרב שמואל לב • צילום: יעקב נחומי, המערה הסודית שסוחפת מאות 'מבקשים' • בלעדי - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 6 ביוני 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301251005171
* VIAF: 97333924
* WorldCat (עם VIAF): 97333924

 |
שאומרולן
תהליך ההכנה לפני אפייה
**קרן קצפת,** (באיטלקית: **Cannoncini**; בגרמנית: **Schillerlocke**) היא עוגיה העשויה מבצק עלים וקצפת. אפשר להכין גם עם מקצפת (מרנג) והוא נקרא אז "קרן מרנג".

צורת הקרן מעוצבת על ידי גלגול רצועות מאפה חופפות סביב תבנית חרוטית, שיכולה להיות מתכת או סיליקון או עשויה מנייר אפייה, שיכול להכיל רקיק קפוא בפנים, כדי לעצב אותו.

לאחר האפייה מוסיפים מעט ריבה או פירות וממלאים את העוגיוה בקצפת. ניתן גם להרטיב את העוגיוה ולפזר עליהן סוכר לפני האפייה לגימור פריך ומתוק.

שמות נוספים
-----------

קרני קצפת ידועות כ-cannoncini באיטליה, כ-**canoncitos** בארגנטינה ובאורוגוואי וכ-kornedákia (ביוונית: **κορνεδάκια**) ביוון.

באוסטריה
--------

Schillerlocken או Schaumrollen הם מוצרי קונדיטוריה אוסטרית מקורית. הם למעשה זהים לקרן קצפת במדינות אחרות ומורכבים כאמור מקונוס או צינור של בצק עלים במילוי קצפת או מרנג. רוחבם כ-7.6 ס"מ. הם נעשים על ידי עטיפה של רצועות מאפה דקות סביב צינור מתכת בצורת חרוט. לאחר האפייה ממלאים אותם ב"קצף", שהוא לרוב קצפת או מרנג ממותקת. את צינורות המאפה מגלגלים לרוב בסוכר גס או באבקת סוכר לפני האפייה, ליתר מתיקות ומרקם פריך.

היסטוריה
--------

קרן הקצפת הובאה לאמריקה הצפונית על ידי מנונים מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא היה פופולרי גם בקרב מהגרים מאזור הדנובה (כגון השוואבים של הדנובה). ניתן להכין את ה-Schaumrollen או Schillerlocken באורך של עד חמישה סנטימטרים והם מוגשים כפינוק בחגים גדולים כמו חג המולד, כמו כן גם בחתונות ובחגיגות. באוסטריה צורכים אותם לאורך כל השנה כפינוק או חטיף אחר הצהריים, לצד כוס קפה.

לקריאה נוספת
------------

* קינוח טורפדו (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרן קצפת** בוויקישיתוף
 קרן קצפת, בביצוע Cuerno de merengue murciano, סרטון באתר יוטיוב (בספרדית)

* תבניות קרן קצפת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Good Housekeeping Institute, ed. (1966). *Good Housekeeping's Cookery Book*. Principal: Carol Macartney. Londres: The Hearst Corporation. p. 327.
2. ↑  "Schillerlocken (a.k.a. Cream Horns)". *Carolynn's Recipe Box*. n.d. נבדק ב-13 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Duhatschek, Katharina; Duhatschek, Monica (2019). *The Danube Swabian Cookbook* (באנגלית) (2nd ed.).
4. ↑  "Schaumrollen/Schillerlocken (Showm-rol-len) – Cream Rolls". *Donauschwaben Villages Helping Hands: Remembering Our Danube Swabian Ancestors*. 31 בדצמבר 2007. נבדק ב-13 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
לוויין Formosat-1
**פורמוסט** (באנגלית:**Formosat**) היא סדרת לוויינים של טאיוואן. הפרויקט הוא יוזמה של סוכנות החלל של טאיוואן. צי הלוויינים מנוהל על ידי אנשי הסוכנות.

היסטוריה
--------

בשנות ה-90 של המאה ה-20 סוכנות החלל של טאיוואן החליטה לקדם שיגור לוויין לחלל. הוא קיבל שם Formosat-1. הלוויין היה מסוג חישה מרחוק והיה מיועד לחקר יונוספירה ואוקיינוס. הלוויין נבנה בשיתוף עם חברה אמריקאית TRW (בהמשך נרכשה על ידי נורת'רופ גראמן). הוא שוגר לחלל בשנת 1999 ופעל במשך 5 וחצי שנים. העברת נתונים התבצע 6 פעמים ביום לתחנות קרקע שנבנו לקראת השיגור.

הלוויין השני בסדרה היה Formosat-2. הוא היה יכול להעביר צילומים ברגישות של 2 מ' בשחור-לבן ו-8 מ' בצבע. הלוויין שוגר לחלל בשנת 2004 ופעל 12 שנים.

בשנת 2006 שוגרה מערכת לוויינים Formosat-3 שכללה 6 לוויינים קטנים. הלוויינים היו מיועדים לחקר אקלים, יונוספירה ושימוש במערכת ניווט לוויינית. פיתוח נעשה ביחד עם גופים בארצות הברית. עלות הפרויקט הייתה כ-100 מיליון $ כאשר סוכנות החלל של טאיוואן סיפקה כ-80% מהסכום. לאחר מספר דחיות השיגור בוצע באפריל 2016. ללוויינים לקח כשנה לעבור למסלול המתוכנן ולהתחיל להעביר נתונים באופן סדיר. במהלך שנת 2007 למספר לוויינים היו בעיות בפאנל סולארי ויכולת לשדר נתונים נפגעה. המערכת כולה הפסיקה לפעול בשנת 2020.

לוויין Formosat-5 היה הראשון שכולו היה מתכנון וייצור מקומי. הוא שוגר בשנת 2017. הלוויין היה מיועד לחקר יונוספירה. הוא היה יכול להעביר צילומים ברגישות של 2 מ' בשחור-לבן ו-4 מ' בצבע. לאחר מספר חודשים התברר שאיכות התמונות אינה טובה. לאחר ביצוע פעולות שיקום העברת צילומים צומצמה רק לתנאי מזג אוויר טובים בלבד.

בשנת 2019 שוגרה מערכת לוויינים Formosat-7 שכללה 6 לוויינים קטנים. הלוויינים היו מיועדים לחקר אקלים, יונוספירה ושימוש במערכת ניווט לוויינית. פיתוח נעשה ביחד עם גופים בארצות הברית. ללוויינים לקח כ-18 חודשים לעבור למסלול המתוכנן ולהתחיל להעביר נתונים באופן סדיר. החל מאוקטובר 2021 המערכת החלה לפעול בהיקף המתוכנן ומאפשרת להגדיל דיוק תחזית מזג האוויר באזור טאיוואן.

לשנת 2024 מתוכננים שיגורים של לוויינים מדגם Formosat-8. מדגם זה מתוכנן לשגר 3 לוויינים.

רשימת לוויינים
--------------

|
|  |
| תאריך שיגור | לוויין | אתר שיגור/משגר | יצרן | משקל | הערות |
| 27 בינואר 1999 | FORMOSAT 1 | נמל החלל קייפ קנוורל  אתנה 1 | TRW | 402 | חישה מרחוק |
| 20 במאי 2004 | FORMOSAT 2 | בסיס חיל האוויר ונדנברג  טאורוס 3 | יצרן מקומי/Astrium | 764 | חישה מרחוק |
| 15 באפריל 2006 | FORMOSAT 3 | בסיס חיל האוויר ונדנברג  מינוטאור 3 | Orbital Sciences Corporation  | 70 | חישה מרחוק |
| 24 באוגוסט 2017 | FORMOSAT 5 | בסיס חיל האוויר ונדנברג  פאלקון 9 | יצרן מקומי | 475 | חישה מרחוק |
| 25 ביוני 2019 | FORMOSAT 7 | נמל החלל קייפ קנוורל  פאלקון 9 | יצרן מקומי | 278 | חישה מרחוק |
| 9 באוקטובר 2023 | FORMOSAT 7R | מרכז החלל הגיאני  וגה | יצרן מקומי | 280 | חישה מרחוק |

קישורים חיצוניים
----------------

* נתוני לוויינים ושיגורים
* פורמסט 1 - תיאור הפרויקט
* פורמסט 2 - תיאור הפרויקט
* פורמסט 3 - תיאור הפרויקט
* פורמסט 5 - תיאור הפרויקט
* פורמסט 7 - תיאור הפרויקט
מאמו ווּדֶנֶה (באמהרית:ማሞ ውድነህ, ‏ 1931 בשאגיה, מחוז וולו - 2012 אדיס אבבה) היה עיתונאי, סופר ומחזאי אתיופי בשפה האמהרית. הוא כיהן כיושב ראש איגוד הסופרים האתיופים.

ביוגרפיה
--------

מאמו וודנה נולד בשנת 1931 בעיירה אמדוורק במחוז וולו המשפחה של בני אמהרה - וודנה טפרי ואשתו -אבבץ' וולדייס.

בשנת 1936, בגיל 4 התייתם מאמו ואיבד את חלק ממשפחתו בהפצצות אוויריות איטלקיות על כפרו בימי המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. בגלל נסיבות חיים קשות, התחיל הסופר ללמוד בבית ספר רק בגיל 15. ולא סיים בגרות. במרוצת הזמן עשה קורס למורים באדיס אבבה והצטיין במלאכת הכתיבה. התקבל לעבודה בעיתון "אדיס זמן". מאוחר יותר ניהל מספר עיתונים באדיס אבבה ובאסמרה כמו "פוליס אינה אירמיג'ו" (פוליס גאזט), "היברט" ו"ייזארייטו אתיאופיה". בשנים 1966–1970 היה וודנה מנהל מחלקת התקשורת הממשלתית במחוז דאז אריתריאה, בבסיס הימי אמבטיקלה.שם פגש במקרה טייס איטלקי שהשתתף בהפצצה הקטלנית על בית משפחתו והחליט למחול לו.

### מעורבות כאיש שלום בזירה הציבורית

כסופר ועיתונאי מוערך, ניסה להביע דעות עצמאיות גם בימים של משטר סמכותני ודיקטטורי בימי הקיסרות ובימי המשטר הקומוניסטי-הלאומני של מנגיסטו היילה מרים. בשנת 1987 בעת כנס של מפלגת השלטון בנוכחות ראשי מדינות מאפריקה, העז וודנה למתוח בקורת על הניסוחים המתלהמים של מנגיסטו, קרא להבנה עם הארצות השכנות וזכה להערכה פומבית מנשיאי זמביה, קנת קאונדה ומצרים, חוסני מובארכ. בפברואר 1991 שוב קרא נגד ההתלהמות וההסתה ביחס למתנגדים מקרב העם הטיגראי וניסה באישור הרודן מנגיסטו להשיג פשרה בין בני האמהרה ולבני תיגראי. בימים האחרונים של המהפכה שהדיחה את משטר מנגיסטו תוך כדי מתקפת כוחות ההתנגדות של בני תיגראי, נאם מאמו וודנה בתחנות הרדיו וקרא לאנשי הצבא לחסוך מעיר הבירה אדיס אבבה שפיכות דמים והרס. קריאתו נענתה.

מאמו וודנה לקח חלק בתהליך השלום בין אתיופיה לאריתריאה כחבר בוועד בראשות אבונא פאלוס (אנ'), פטריארך הכנסייה האורתודוקסית האתיופית

וודנה היה נשוי לאלמז גברו ונולדו לו 6 ילדים ו-10 נכדים.
וודנה נפטר בשנת 2012 והובא לקבורה בכנסיית השילוש הקדוש באדיס אבבה.

יצירתו
------

מאמו וודנה כתב ספרים מקוריים ותירגם ספרים על נושאים היסטוריים ועל ריגול, ספרים על מלחמת העולם השנייה, על בניטו מוסוליני, יוהנס הרביעי, קיסר אתיופיה, על אלולה אנגדה, על ברנרד לו מונטגומרי, על אלי כהן, על ק.ג.ב. וכו' וכתב מאמרים רבים. כמו כן כתב 8 מחזות.

מבחר ספרים ותרגומים
-------------------

* *Digiri yasabedewi ዲግሪ ያሳበደው*
* *?Khartoum hedo qere?* ካርቱም ሔዶ ቀረ?
* *Hirut abatwa manew?*
* *Gilen-yekifile zemenu selay ጊለን-የክፍለ ዘመኑ ሰላይ*
* *Miseate Israel ምጽአት-እሥራኤል*
* *Yegna sew bedemasko የኛው ሰው በደማስቆ* תרגום (האיש שלנו בדמשק)
* *Alula Abba Nega አሉላ አባነጋ*
* 2004 - ספר אוטוביוגרפיה

קישורים חיצוניים
----------------

* כמה פרטים ביוגרפיים
* So You are the One Who Destroyed My Village במגזין For a change, של הארגון Initiatives for change, כרך 11 גיליון 6, ' כתבה מאת פול ויליאמס, 1 בדצמבר 1998
* כתבת הספד באתר Initiatives of change ‏ ב-5 מרץ 2012
* כתבת הספד בבלוג נצרת
* הודעה על מותו של מאמו וודנה בטלוויזיה, ב-3 מרץ 2012, סרטון באתר יוטיוב
* סרטון-ראיון טלוויזיוני עם מאמו וודנה באמהרית - חלק א, סרטון באתר יוטיוב
* הראיון - חלק ב, סרטון באתר יוטיוב
**אַדָאלֶט אָאוֹלוּ** (בטורקית: **Adalet Ağaoğlu**; לבית **סימר**, 13 באוקטובר 1929 – 14 ביולי 2020) הייתה סופרת ומחזאית טורקייה. היא נחשבת אחת מבכירות הסופרים הטורקיים במאה ה-20. לצד רומנים, חיברה גם מסות, זכרונות, וסיפורים קצרים.

ביוגרפיה
--------

אאולו נולדה בנלהאן, שבנפת אנקרה, טורקיה, לסוחר בדים בשם האפז מוסטפא סימר. יש לה שלושה אחים: ג'אזיפ (מחזאי), גינר (שחקן ובמאי), ואייהאן (איש עסקים).

אאולו השלימה את לימודי התיכון בַּתיכון לבנות באנקרה בשנת 1946, ובשנת 1950 סיימה תואר ראשון בשפה וספרות צרפתית באוניברסיטת אנקרה. משנת 1951 עבדה ברדיו הממשלתי באנקרה, ופרשה כשניהולו עבר לידי הממשלה עצמה, ב-1970. בעת עבודתה שם, ייסדה את התיאטרון הפרטי הראשון באנקרה.

בשנת 1953 פרסמה את שירה הראשון, ומאז פרסמה בקביעות מחזות, שירים, תסכיתים ורשימות. בשנות ה-70 החלה להתרכז בכתיבת רומנים.

בכתיבתה עוסקת אאולו בנושאים אינטלקטואליים, לרבות נושאים שנויים במחלוקת בטורקיה, כגון הפגמים שבתפיסת הרפובליקה הטורקית. נושא עקבי אחר ביצירתה הוא מעמד הנשים בחברה הטורקית, ובנוסף לתיאור המאבקים לזכויות נשים, היא מתארת גם את העול המונח על כתפי הנשים המשוחררות-לכאורה.

אאולו זכתה בפרסים ואותות הוקרה שונים בתחומי הספרות והמחזאות. בשנת 1974 זכתה בפרס המחזאות של איגוד הלשון הטורקית, ובשנת 1975 ב"פרס סאיט פייק" (Sait Faik Hikaye Armağanı) לסיפור הקצר. בשנת 1979 זכתה בפרס קרן סדאת סימאוִי (Sedat Simavi Edebiyat Ödülü), ובשנת 1980 בפרס על שם אורהאן כמאל לרומן (Orhan Kemal Roman Armağanı). בשנת 1995 זכתה ב"אות ההצטיינות של נשיאות טורקיה". בשנת 1998 הוענק לה דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת אנאדולו, ולאחריו דוקטורט לשם כבוד מטעם אוניברסיטת המדינה של אוהיו.

אאולו נפטרה ב-14 ביולי 2020. הייתה נשואה להאלים אאולו משנת 1954, והתגוררה באיסטנבול. הייתה חברה באגודת זכויות האדם בטורקיה.

כתביה
-----

כתבי אאולו טרם תורגמו לעברית. רשימה חלקית להלן:

#### מחזות ותסכיתים

* Bir Piyes Yazalım (הבה נכתוב מחזה) – 1953
* Yaşamak ‏– 1955
* Evcilik Oyunu ‏– 1964
* Sınırlarda Aşk ‏– 1965
* Çatıdaki Çatlak ‏– 1965
* Tombala ‏– 1967
* Çatıdaki Çatlak ‏– 1967
* Sınırlarda Aşk-Kış-Barış ‏– 1970
* Üç Oyun: Bir Kahramanın Ölümü, Çıkış, Kozalar ‏– 1973
* Kendini Yazan Şarkı ‏– 1976
* Duvar Öyküsü ‏– 1992
* Çok Uzak-Fazla Yakın ‏– 1991

#### רומנים

* Ölmeye Yatmak ‏– 1973
* Fikrimin İnce Gülü ‏– 1976
* Bir Düğün Gecesi ‏– 1979
* Yazsonu ‏– 1980
* Üç Beş Kişi ‏– 1984
* Hayır... ‏– 1987
* Ruh Üşümesi ‏– 1991
* Romantik Bir Viyana Yazı ‏– 1993

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדאלט אאולו** בוויקישיתוף
* אדאלט אאולו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Adalet Ağaoğlu - Woman Writers of Turkey, en.writersofturkey.net, (הקישור אינו פעיל, 31 בדצמבר 2022) (באנגלית) (ארכיון)
2. 1 2 3 4  "Adalet Ağaoğlu: Novelist of the Kemalist elite". *DailySabah*. נבדק ב-2017-05-01.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576540805171
* BnF: cb12297164v (data)
* GND: 119408759
* ISNI: 0000 0001 2281 330X
* LCCN: n85807401
* NKC: xx0003082
* NTA: 069221774
* SUDOC: 031829511
* Trove: 1252610
* VIAF: 68993749
* WorldCat: lccn-n85807401

 |
**רודולף** "**רודי**" **דסלר** (26 במרץ 1898 - 27 באוקטובר 1974) היה מייסד חברת הביגוד פומה ואחיו הבוגר של אדולף "אדי" דסלר. בעקבות עליית הנאצים לשלטון הצטרפו שנים האחים למפלגה

האחים דסלר היו שותפים בחברת נעליים שהקים אדולף "חברת האחים דסלר". עם זאת, לאחר שהתפתח ביניהם סכסוך בעקבות מלחמת העולם השנייה, האחים פנו לדרכים נפרדות והקימו את החברות הנפרדות שלהם ב-1948.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר הפרנקונית הרצוגנאורך לכריסטוף, פועל במפעל נעליים ופאולין, מנהלת מכבסה. לאחר מלחמת העולם הראשונה החל רודולף לייצר סוליות לנעליים. במקביל אליו, החל אחיו הצעיר של רודולף, אדולף, לייצר נעלי ספורט במטבח של אמם של השניים ובהמשך הקים עסק בשם "מפעל הנעליים של האחים דסלר" (בגרמנית: Gebrüder Dassler Schuhfabrik), אליו הצטרף רודולף ב-1924. ספורטאים רבים נעלו את נעלי החברה במהלך אולימפיאדת אמסטרדם, דבר שפרסם את החברה. הספורטאי ג'סי אוונס נעל את נעלי החברה במהלך ריצה באולימפיאדת ברלין, אולימפיאדה שבה זכה בארבע מדליות זהב, למגינת לבו של היטלר.

עם עלייתו לשלטון של אדולף היטלר בשנות ה-30, שני האחים דסלר הצטרפו למפלגה הנאצית, כאשר רודולף היה נחשב לתומך נלהב יותר בעקרונות המפלגה.

במהלך מלחמת העולם השנייה נוצר קרע בין האחים: ב-1943 נכנסו אדולף ואשתו למקלט במהלך הפצצה של בעלות הברית, מקלט שאליו נכנסו, קודם לכן, רודולף ומשפחתו. אדולף אמר "הממזרים המטונפים חזרו", בהתייחסו, ככל הנראה, למטוסיהן של בעלות הברית, אלא שרודולף היה משוכנע כי אדולף מתייחס אליו ואל משפחתו. לאחר שרודולף נפל בשבי הצבא האמריקני, ונחשד כאיש אס אס, החריפה היריבות בין שני האחים, משום שרודולף סבר כי החשד בו נבע ממידע שהדליף אחיו. בתקופת שביו של רודולף, אדולף המשיך בפיתוח החברה, וקידם מכירת מגפיים לוורמאכט. בשנת 1948 הריב בין השניים הגיע לנתק מוחלט. רודולף ניתק את השותפות והקים את חברת פומה, ואדי שינה את שמה של חברת הנעליים ל-"אדידס" על שם עצמו (**Adi Das**sler).

רודולף דסלר נפטר ב-27 באוקטובר 1974 מסרטן ריאות בגיל 76.

תחת הנהלתו, פומה נשארה חברה מקומית וקטנה. רק בהנהלת בנו, ארמין דסלר (אנ'), היא הפכה לחברה המוכרת שהיא כיום .

הערות שוליים
------------

1. ↑  Carbone, Nick (2011-08-23). "Adidas vs. Puma – Top 10 Family Feuds – TIME". Content.time.com. נבדק ב-2014-05-28.
2. ↑  Kirschbaum, Erik (2005-11-08). "How Adidas and Puma were born". The Journal. נבדק ב-2008-07-14.
3. ↑  Fortune, The hatred and bitterness behind two of the world’s most popular brands,
Omar Akhtar, March 22, 2013
4. ↑  DW, Business, FOCUS ON BUSINESS, The Town that Sibling Rivalry Built, and Divided, Kyle James, July 3, 2006
5. ↑  Adidas,
6. ↑  Adidas and Puma bury the hatchet by Alan Hall on *The Telegraph*, 21 Sep 2009
7. ↑  Tagliabue, John (1984-09-03). "ADIDAS, THE SPORT SHOE GIANT, IS ADAPTING TO NEW DEMANDS". *The New York Times*. נבדק ב-2014-05-26.
8. ↑  Tagliabue, John (1981-02-15). "ADIDAS, PUMA: THE BAVARIAN SHOEMAKERS; HERZOGENAURACH, West Germany". *The New York Times*. נבדק ב-2014-05-26.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007383948905171
* GND: 133407179
* ISNI: 0000 0000 3942 0652
* LCCN: nb2007019314
* NKC: vse2016910683
* NTA: 294574751
* VIAF: 72581195
* WorldCat: lccn-nb2007019314

 |
ארונות אוויר בבניין ברחובות
ארון אוויר California Cooler פתוח בסן פרנסיסקו, מדפי עץ עליהם מאוחסנים פירות וירקות, ורשת בדופן האחורית
**ארון אוויר** הוא ארון המותקן בבניין בגומחה בקיר, עם תריסי רפפה במקום דופן אחורית, כך שמתאפשרת זרימת אוויר לתוכו (ומכאן שמו). ארונות אוויר שולבו בבנייה של בנייני דירות בישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20, בעיקר במישור החוף ובשפלה (אזורי אקלים ים תיכוני). הם כונו בשמות הגרמניים/ידישאיים לופטשראנק (luftschrank, מילולית "ארון אוויר"), לופטשאפקע. בקליפורניה ארונות כאלו כונו "California cooler" ("מצנן קליפורניה").

מטבח פרנקפורט, אבטיפוס של עיצוב המטבח המודרני משנת 1926, כלל ארון אוויר.

ארונות אוויר שימשו במטבחים, לפני המצאת המקרר, לאחסון מוצרי מזון טריים כיוון שאיפשרו הארכת חיי המדף של המוצרים על ידי הורדת הטמפרטורה בחלל הארון באמצעות האוורור. הרפפות בגב הארון פנו כלפי מטה, כך שהצלו על הארון ואיפשרו כניסת אוויר, אך לא איפשרו חדירת מי גשם. לעיתים הותקנה רשת בצמוד לרפפות, בחלקן הפנימי, כדי למנוע חדירת מזיקים. היו ארונות (כנראה זולים יותר) שחלקם האחורי היה עשוי רשת ולא רפפות. היו גם ארונות אוויר ניידים, קופסת עץ שדופנה רשת, אשר הונחה או נתלתה עם מצרכי מזון בתוכה במקום מאוורר כגון מרפסת.

בחדרי רחצה שימשו ארונות אוויר כארון כביסה. הם נבנו בקיר שבין חדר הרחצה למרפסת השירות, או בקיר החיצוני (אם לא הייתה מרפסת שירות). חלקם העליון הכיל מדף תמרוקים; חלקם התחתון כלל דלת עליונה להכנסת הכביסה ודלת תחתונה להוצאתה. הרפפות שפנו כלפי חוץ איפשרו אוורור הבגדים המלוכלכים ומנעו ריח מעופש בחדר הרחצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארון אוויר** בוויקישיתוף
* מנור בראון, מלך המטבח ומלכת האמבטיה: ארון האוויר הביתי מת, מה נעשה איתו?, באתר Xnet‏, 27 באוקטובר 2017 (הכתבה כוללת צילומים רבים)
* ארון אוויר, באתר "נוסטלגיה"
* אמנון דנקנר ודוד טרטקובר, ארון אוויר, בתוך איפה היינו ומה עשינו, הוצאת כתר, 1996
* Old-School Refrigerator: The California Cooler, באתר kitchn
* California Coolers, באתר No Tech Magazine
* Resurrecting the California Cooler, באתר instructables

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארון אוויר, בספרי זכרונות שונים
מכתבה במוזיאון ראשון-לציון
המכתבה של נשיא ארצות הברית
**מכתבה** (או **שולחן כתיבה**) היא רהיט עם משטח עבודה המשמש לכתיבה או קריאה על גביו, ישנן מכתבות במגוון צורות לשימושים שונים, כבר מהמאה ה-14 ישנן התייחסויות לשולחן כתיבה בתור רהיט בפני עצמו.

מבנה
----

מכתבה בנויה כשולחן עם משטח עבודה ולידו מקום ישיבה אחד.

בדרך כלל תהיה למכתבה מגירה אחת או יותר, ולעיתים תאים מסוגים שונים לפי השימוש הייעודי, תוספות אלה נמצאות מתחת למשטח ומעל או מצדי רגליו של היושב כדי לא להפריע לישיבה, מיקום נוסף הוא מעל המשטח שם יהיו בצורות שונות של מכתבות ארונות או מדפים.

###### חומר

רוב המכתבות עשויות מעץ אולם יש גם מכתבות ממתכת או מחומרים אחרים.

היסטוריה
--------

נראה שלא נעשה שימוש ברהיטים בסגנון שולחן כתיבה לקרוא ולכתוב בעת העתיקה, אך אין לכך הוכחה ספציפית.

איורים מימי הביניים מציגים את הרהיטים הראשונים שנראים כאילו תוכננו ונבנו לקריאה וכתיבה, שכן לפני המצאת הדפוס במאה ה-15, כל ספר היה צריך להיות מועתק ביד. המכתבות עוצבו עם שקעים לכלי כתיבה. מאחר שכרכים של כתבי יד היו לפעמים גדולים וכבדים, למכתבות התקופה היו בדרך כלל מבנים מסיביים.

שולחנות כתיבה מתקופת הרנסאנס והתקופות המאוחרות יותר היו בעלות מבנים פשוטים יחסית, ויותר ויותר מגירות נוספו ככל שעיבוד העץ נעשה מדויק יותר ומומחיות הייצור גברה.

אפשר לדעת האם שולחן או רהיט אחר של אותם זמנים תוכנן לשמש כשולחן עבודה, על ידי חיפוש אחר מגירה עם שלוש הפרדות קטנות (לקסת הדיו, כר הספיגה לחותמות ומגש האבקה ליבוש הדיו) ואחסון לעטים.

צורות המכתבה הבסיסיות פותחו בעיקר במאות ה-17 וה-18, המבנה הארגונומי המודרני פותח משולחן השרטוט מסוף המאה ה-18.

מכתבות שונות
------------

* שולחן למחשב הוא מכתבה ייעודית למחשב ובו יש תא למחשב בצד, מדף נשלף למקלדת, ופיר לכבלים.
* בשולחן לציור או לשרטוט יהיו לפעמים שקעים לכלי הציור והצבעים ותפסנים לדף כדי שלא יזוז.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מכתבה** |

* מכתבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Definition of DESK, www.merriam-webster.com (באנגלית)
2. ↑  help desk/ | Search Online Etymology Dictionary, www.etymonline.com
3. ↑  Desk - Wikimedia Commons, commons.wikimedia.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550391505171
* GND: 4288372-6
* LCCN: sh85037216
* NARA: 10640246
* NDL: 00573515

 |
דבורה דותן מימין עם חברי להקת "התרנגולים"
**דבורה (דקובסקי) דותן** (נולדה ב-1940) היא זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה למשפחה מסורתית. כילדה הופיעה לראשונה בהצגה "שלושת הדובים" בתיאטרון הילדים שליד מרכז המורים והגננות בתל אביב. בתיכון, למדה בגימנסיה הרצליה ובמקביל, למדה בסטודיו של "הבימה".

את שירותה הצבאי עשתה בלהקת הנח"ל, במחזור שכלל גם את עליזה רוזן ויהורם גאון. יחד עם רוזן, הצטרפה ב-1963 לתוכנית השנייה של להקת "התרנגולים" ולאחר מכן, הופיעו השתיים בהרכבים נוספים של נעמי פולני, החמציצים והתיאטרון לילדים "פשוש".

ב-1967 הקליטה יחד עם עליזה רוזן את להיטה הגדול ביותר, "האם את בוכה או צוחקת" (מילים: יובב כץ, לחן: דוד קריבושי), על תקופת ההמתנה וכיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים ששחררה את קיבוצי הצפון מאימת ההפגזות הסוריות.

ב-1968 שיחקה בסרטו של אורי זהר "השכונה שלנו" והופיעה במחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" ובהצגה "כל ממזר מלך". יעקב אגמון הציע לה להשתתף במופע "איש חסיד היה". באתה תקופה, נישאה לחברה, גדעון שפיגל, מהנדס טקסטיל במקצועו. השניים עברו לקריית שמונה, שם עבד שפיגל במפעל הטקסטיל "גיבור". לאחר מכן עברו לדימונה, בה גרו במשך כשנתיים ואז, שבו לתל אביב.

דותן שיחקה ב-1971 בסדרת הדרמה "חדוה ושלומיק", בתפקיד מירי, וכן השתתפה בתוכניות הטלוויזיה "כל המנגינות". במקביל, סיפרה סיפורים לילדים במסגרת "אמנות לעם" ובמוזיאון תל אביב, לפני שהחליטה להפסיק להופיע.

לדותן ולבעלה, גדעון שפיגל, בת משותפת ונכדות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דבורה דותן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דבורה דותן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דבורה דותן, באתר Discogs (באנגלית)
* דבורה דותן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* יעקב בר-און, ‏"היינו תמימים ופשטנו את הרגל": כוכבת ה"תרנגולים" על ימי הזוהר, באתר מעריב אונליין, 18 בדצמבר 2017
* דודי פטימר, ראיון מיוחד עם הזמרת דבורה דותן, "דודיפדיה", 17 בנובמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007580658105171
* MusicBrainz: d5366693-4022-4e50-8bc8-8a41c8a0dcb3
* VIAF: 645147266974635482827
* WorldCat (עם VIAF): 645147266974635482827

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


מיקום הנהר מסומן בכחול כהה
נהר הוואל ליד ניימכן, 1641
**ואל** (בהולנדית: **Waal**) הוא הענף הראשי של נהר הריין הזורם דרך הולנד. זהו נתיב המים העיקרי המחבר את נמל רוטרדם לגרמניה. לפני שהוא מגיע לרוטרדם, מתמזג הנהר עם המאס הסכור ליד ואודריכם לנהר מרוֶיידה וזורם בערוצים שונים לים הצפוני. לאורכו, ניימכן, טיל, זלטבומל וחורקום הן עיירות חשובות עם גישה ישירה לנהר.

הנהר, שהוא הערוץ הראשי במערכת הדלתה של הריין–מאס–סכלדה, נושא 65% מהזרימה הכוללת של הריין.

היסטוריה
--------

השם ואל, שנקרא בתקופה הרומית ואקליס*,* ואהליס או ואליס, לימים ואהאל, הוא ממקור גרמני ונקרא על שם הפיתולים הרבים בנהר (wôh בשפות גרמאניות, מילולית, עקום). הנהר כיום מראה מעט סימנים לעיקולים הגדולים הללו, שכן הנהר עבר פרויקטים רבים שבוצעו במאות ה-18, ה-19 וה-20 כדי ליישר ולשפר אותו בהיותו נתיב שיט חשוב מבחינה כלכלית.

עוד בתקופה הרומית, היה הוואל אחד מהערוצים החשובים ביותר של הריין. לאחר שיטפון סנט אליזבת (אנ'), ב-1421 התקצר תוואי הנהר לים, ורוב המים מהריין זרמו דרכו, כך שנהרות אחרים כמו הנדריין (Nederrijn) והאייסל (Ijssel) היו לפעמים כמעט יבשים בקיץ. בעיות אלו נפתרו על ידי חפירת תעלת פּאנרדן בתחילת המאה ה-18, שהעבירה יותר מים לנדריין ולאייסל.

הוואל מחובר כיום לנדריין גם בתעלת אמסטרדם–ריין (ליד טיל) ולמאס באמצעות תעלת מאס-ואל (ליד ניימכן) ותעלת סנט אנדריס. בנקודה האחרונה זורמים הוואל והמאס במרחק של 1.9 ק"מ זה מזה. הגאות והשפל של הים הצפוני מורגשים עד זלטבומל לערך, שם ניתן למדוד הפרש גאות ושפל של כ-10 ס"מ. לפני סגירת פתחי הגאות והשפכים במסגרת מפעלי הדלתה, הפרש הגאות והשפל על הוואל היה גדול בהרבה ממה שהוא היום. השפעת הגאות והשפל ניכרה אז עד ניימכן.

גשרים על הנהר
-------------

|  | שם | סוג | מסלול | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גשר הוואל | גשר תחבורה | כביש ניימכן - ארנהם
(N325/S100) |  |
| 2 | Snelbinder | גשר אופניים | ניימכן - לנט (אנ') |  |
| 3 | גשר הרכבת ניימכן | גשר רכבת | ארנהם - ניימכן |  |
| 4 | De Oversteek | גשר תחבורה | דרך ניימכן - לנט (S100) |  |
| 5 | גשר טקיטוס | גשר תחבורה
(מעוגן כבלים) | איינדהובן - אמלורד
(A50/E31) |  |
| 6 | גשר וילם-אלכסנדר | גשר תחבורה
(מעוגן כבלים) | דרך וילם-אלכסנדר (N323) |  |
| 7 | גשר הופקס | גשר רכבת | דן בוס - אוטרכט |  |
| 8 | גשר מרטינוס נייהוף | גשר תחבורה
(מעוגן כבלים) | אמסטרדם - מאסטריכט
(A2/E25) |  |

מישורי ההצפה של הנהר
--------------------

* הצפות ליד הכפר הרפלד, 2011הצפות ליד הכפר הרפלד, 2011
* נהר הוואל מצד שמאל והספיחלוואל מימין; באמצע האי המלאכותי פור-לנטנהר הוואל מצד שמאל והספיחלוואל מימין; באמצע האי המלאכותי פור-לנט
* הצפות בין זוילחם וניוואל, 2016הצפות בין זוילחם וניוואל, 2016
* הצפות בין ניוואל וחאמרן, 2016הצפות בין ניוואל וחאמרן, 2016
* הצפות בין סלייק-אוייק ואנדלסט, 2021הצפות בין סלייק-אוייק ואנדלסט, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואל** בוויקישיתוף
**אחז בן ארי** (נולד ב-15 ביולי 1949) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כיועץ משפטי למספר משרדי ממשלה. כיהן כיועץ המשפטי למערכת הביטחון ויו"ר פורום היועצים המשפטיים למשרדי הממשלה בשנים 2007–2017. אני אלון ואני בלון אוהב אופניים ומוצץ גם זין שהייתי בן שנתיים הבאתי כבר כמעט פעמיים אנחנו חיליק ומיכל ומי שייתקרב אלינו אותו אנחנו נאכל

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר ורוצלב שבפולין. משפחתו עלתה לישראל בהיותו בן חצי שנה והשתקעה בעיר כפר סבא.

בשנת 1967 התגייס לצה"ל ושירת כקצין ביחידה 848 בחיל המודיעין. לאחר סיום לימודי משפטים עבר לשרת במגוון תפקידי פיקוד ומטה בפרקליטות הצבאית.

בין היתר, בשנים 1983–1988 שימש כיועץ המשפטי לאזור עזה, בשנים 1988–1989 שימש כראש ענף ייעוץ וחקיקה, בשנים 1989–1991 שימש כיועץ המשפטי לאזור יהודה והשומרון ובשנים 1991–1994 שימש כעוזר הפרקליט הצבאי הראשי לדין בינלאומי. במסגרת תפקידו זה, עמד בראש הוועדה המשפטית למשא ומתן עם הפלסטינים כחלק מהסכמי אוסלו.

במסגרת תפקידו האחרון בפרקליטות הצבאית הושאל מצה"ל בשנת 1994 על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון דאז יצחק רבין, לשמש כיועץ המשפטי של משרד ראש הממשלה. הוא שימש בתפקיד זה גם כאשר ראש הממשלה בפועל היה שמעון פרס. עם כניסתם של בנימין נתניהו לתפקיד ראש הממשלה בכהונה הראשונה ב-1996 ואביגדור ליברמן כמנכ"ל המשרד סיים בן ארי את תפקידו.

לאחר שחרורו מצה"ל, בשנים 1996–2000 שימש כיועץ המשפטי של משרד התשתיות הלאומיות. במסגרת זו, היה יושב ראש מועצת האזורים החופשיים לייצור בישראל, חבר ועדת ההיגוי לפרויקטים משותפים עם ירדן ויושב ראש ועדת המשנה לפרויקטים תיירותיים בין ישראל לירדן.

בשנים 2000–2007 שימש כיועץ המשפטי של עיריית תל אביב-יפו.
בתפקידו זה, גיבש בשנת 2001 חוות דעת הקובעת שחוק איסור פתיחת בתי עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת), תשנ"ח-1997, אינו חל על בתי אוכל, אלא על בתי קולנוע, תיאטראות, דיסקוטקים וכדומה. כתוצאה מכך אישרה עיריית תל אביב באותה שנה פתיחת בתי אוכל בערב תשעה באב. למרות דברי ראש העירייה רון חולדאי שמדובר בהחלטה מעשית-משפטית בלבד ללא משמעות אידאולוגית, היא עוררה דיון ציבורי רחב בדבר הכפייה הדתית וצביונה היהודי של המדינה. בשנת 2002, בעקבות מקרה זה, הוספה לחוק קביעה מפורשת האוסרת פתיחת בתי אוכל.

בשנת 2007 מונה ליועץ המשפטי למערכת הביטחון במקום צביה גרוס. בשנת 2015 מונה כחבר בוועדה להסדרת המאחזים ביהודה ושומרון.

בשנת 2016 מסר עדות בפרשת הצוללות.

בן ארי גר בתל אביב, נשוי ואב לשתיים. בעל תואר ראשון במשפטים ותואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה מאוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמנון ברזילי, ‏היועץ המשפטי של עירית תל-אביב, עו"ד אחז בן-ארי, נבחר ליועץ משפטי למערכת הביטחון, באתר גלובס, 22 בינואר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי גילת, כובש נאור, חדשות, 9 באפריל 1990
2. ↑  אתר למנויים בלבד יוסי ורטר, באש ובמים: שש שנים לאחר אסון הכרמל, רה"מ שוב מקושש מטוסי כיבוי בכל העולם, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2016.
3. ↑  ענת ציגלמן‏, היועץ המשפטי יתבקש לדון בפתיחת מסעדות בט' באב, באתר וואלה!‏, 29 ביולי 2001
4. ↑  חיים לוינסון, רויטל חובל, שרת המשפטים מקימה ועדה להסדרת המאחזים, באתר הארץ, 21 ביולי 2015.
5. ↑  פרשת הצוללות: היועץ המשפטי של משרד הביטחון העיד, באתר ynet, 4 בדצמבר 2016
מדי אסיר במתקן המעצר בגואנטנמו
**מדי אסיר** הם המדים אותם מחויבים ללבוש אסירים המוחזקים בבית סוהר, במטרה להקל על ההבחנה בינם לבין סוהרים ומבקרים בבתי הסוהר, ולהקשות על הימלטותם.

ישראל
-----

מדי אסיר הנפוצים בצה"ל 
לפי תקנות בתי הסוהר, אסיר שפוט חייב ללבוש בגדי אסיר שיסופקו לו על ידי בית הסוהר, ואילו אסיר שטרם נגזר דינו ואסיר אזרחי רשאים ללבוש את בגדיהם הפרטיים. הסעיף מסמיך את נציב בתי הסוהר להתיר לאסירים ללבוש את בגדיהם הפרטיים בנסיבות נוספות, ובפקודות הנציבות אכן נקבע כי גם אסירים המוחזקים בבתי סוהר בדירוג ביטחון מזערי רשאים ללבוש את בגדיהם הפרטיים, וכך גם אסירים המוחזקים באגפי שיקום, אך הפקודות מחייבות אסירים שפוטים ללבוש מדי אסיר בעת שהם יוצאים לבית המשפט או מופיעים בפני ועדת שחרורים. לאסירים היוצאים לעבודה מחוץ לבית הסוהר מסופקים מדי עבודה שאינם מדי אסיר.

מאז 2008 החל שירות בתי הסוהר לספק לאסירים מדים כתומים הכוללים פסים זוהרים, המאפשרים לזהות את האסירים הלובשים אותם ביתר קלות. קודם לכן לבשו האסירים מדים חומים, שהיו גם כבדים יותר מהמדים הכתומים.

ארצות הברית
-----------

אסירים ביוטה לבושים במדים מפוספסים (1885)
עד ראשית המאה ה-20 מדי האסיר בארצות הברית היו מפוספסים. במהלך המאה ה-20, החלה להתפתח תפיסה לפיה תפקידו של המאסר אינו רק ענישה אלא גם שיקום, וכדי לסייע בהשבת האסירים לחברה כאזרחים נורמטיביים, מוטב להחליף את המדים המפוספסים, שנחשבו כאות קלון, במדי עבודה. בהתאם לגישה זו, סופקו לאסירים בבתי הסוהר המדינתיים מכנסי ג'ינס וחולצות כחולות, ובבתי הסוהר הפדרליים מדי עבודה בצבע חאקי. בסוף המאה ה-20 שוב השתנתה המגמה, בעיקר משיקולים כלכליים, ולאסירים סופקו סרבלים חומים או כתומים. במספר מקומות, כגון מחוז מריקופה שבאריזונה, שבו והנהיגו מדים מפוספסים, כחלק ממדיניות הקשחת תנאי הכליאה.

ראו גם
------

* סימון אסירים במחנות ריכוז נאציים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדי אסיר** בוויקישיתוף
* פיילוט בגדי אסיר חדשים, באתר שירות בתי הסוהר

הערות שוליים
------------

1. ↑  סכימת הסוואה "Chocolate Chip" (אנ')
2. ↑  פקודת נציבות 4.01.00 באתר שירות בתי הסוהר ‏
3. ↑  נוהל 03-0002, באתר שירות בתי הסוהר ‏
4. ↑  פקודת נציבות 04.24.00 באתר שירות בתי הסוהר
5. ↑  נוהל 02-1001, באתר שירות בתי הסוהר ‏
6. ↑  רענן בן צור, מדי האסיר החדשים: חום אאוט, כתום אין, באתר ynet, 15 ביולי 2008
**ולדימיר קאידוש** (בצ'כית: **Vladimír Kajdoš**‏; 21 בפברואר 1893 - 8 ביולי 1970) היה בריגדיר גנרל בצבא צ'כוסלובקיה, אשר שימש כראש המטה הכללי של צ'כוסלובקיה במהלך משבר הסודטים. כמו כן, הוא שימש למשך תקופה קצרה כשר הרכבות וכן כשר הדואר והטלגרף של ממשלת צ'כוסלובקיה.

ביוגרפיה
--------

קאידוש נולד ב-21 בפברואר 1893, בעיר נמצ'יצה שבמחוז משנה קרומייריז'. ב-1912 הוא החל ללמוד פילולוגיה קלאסית באוניברסיטת קארל בפראג. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי, והחל ללמוד בבית הספר לקצינים בברנו. בספטמבר 1915 הוא נשלח לחזית המזרחית כמפקד כיתה. כעבור שבועיים בלבד של לחימה, הוא נפל בשבי הרוסי. ביולי 1916 הוא התגייס מרצונו לצבא האימפריה הרוסית, ופיקד על כיתה בחזית המקדונית. בינואר 1917 הוא התגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים. הוא שימש בתחילה כמפקד כיתה, ולאחר מכן נשלח לגייס מתנדבים צ'כוסלובקים נוספים מתוך מחנות השבויים. באוקטובר 1918 הוא מונה למפקד פלוגה.

קאידוש השתתף בקרבות של הלגיונרים כנגד הצבא האדום, וביוני 1920 חזר לצ'כוסלובקיה, שהכריזה בינתיים על עצמאות. צבא צ'כוסלובקי הוקם, וקאידוש התגייס אליו ועבר קורס קצינים בפראג. בספטמבר 1923 הוא החל לשרת במטה הכללי. ב-1924 הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-9. ביוני 1930 הוא מונה למפקד גדוד. במקביל, הוא מילא תפקידי מטה בכירים בחיל החימוש. 

ב-23 בספטמבר 1938, לנוכח האיום המתגבר מצד גרמניה הנאצית, הכריז נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש על גיוס כללי. ראש המטה הכללי לודוביק קרייצ'י קודם לתפקיד גנרליסימו והמפקד העליון של הצבא הצ'כוסלובקי. קאידוש מונה במקומו לרמטכ"ל והיה אמור להוביל את הצבא הצ'כוסלובקי במלחמה הקרבה עם גרמניה. כעבור 11 ימים, נפטר המשבר בעקבות ועידת מינכן. קרייצ'י חזר לתפקיד הרמטכ"ל.

ב-4 באוקטובר 1938, מינה אותו יאן סירובי לשר הרכבות, ושר הדואר והטלגרף בממשלתו. בתפקידו הוא נאלץ לשקם את רשת הרכבות והדואר של צ'כוסלובקיה, ששובשו קשות בעקבות הנגיסות הטריטוריאליות של גרמניה, פולין, הונגריה וסלובקיה באדמתה של צ'כוסלובקיה. הוא המשיך לכהן בתפקידיו הצבאיים במקביל, ואף השתמש בחיילים כדי לתקן את הרכבות ורשתות הטלגרף. הוא סיים את תפקידו ב-1 בדצמבר 1938.

במרץ 1939 סופחה צ'כוסלובקיה לגרמניה ללא קרב, והפכה לפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה. בתחילה, קאידוש ניסה לשתף פעולה עם הגרמנים במטרה להקים כוח שישמור על ביטחון הפרוטקטורט. במקביל, הוא יצר קשרים עם המחתרת הצ'כית. בדצמבר 1939 הוא הפסיק את שיתוף הפעולה שלו עם הגרמנים, וחזר ללמוד פילולוגיה בפראג. הוא החל לעבוד על תרגום חדש של הברית החדשה לצ'כית, ובמקביל שמר על קשרים עם המחתרת. הוא השתתף במרד מאי 1945, שבמהלכו סילקו תושבי העיר את השלטון הגרמני. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש, אולם ב-1947 עזב אותו. הוא חי את שארית חייו בפרנשטאט פוד ראדהושטם, שם עבד בארכיון מקומי. הוא נפטר ב-8 ביולי 1970.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולדימיר קאידוש באתר ממשלת צ'כיה
* ולדימיר קאידוש באתר valka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126681546
* ISNI: 0000 0000 6320 7608
* NKC: jk01052574
* VIAF: 5931642
* WorldCat: viaf-5931642

 |
**הנרי פלייש** (1 בינואר 1904 – 10 בפברואר 1985) היה כומר, ארכאולוג צרפתי, מיסיונר ומזרחן, ידוע בעבודתו על השפה הערבית הקלאסית והניב הלבנוני ועל תקופת הפרהיסטוריה בלבנון. פלייש הקדיש שנים לתיעוד ולשחזור של כלי אבן מאתרים ארכאולוגיים פרהיסטוריים בלבנון וב-1954, אושר שהוא גילה את התרבות פרוטו-נאוליתית בלבנון, שלא הייתה ידועה קודם לכן, אותה כינה "תרבות קרעון". התרבות השתמשה בתעשיית צור שהוא כינה "נאוליתית כבדה".

ביוגרפיה
--------

פלייש נולד בז'ונוול (אוט-סון) בצרפת. הוא הצטרף לחבר במסדר הישועים של הכנסייה הקתולית בליון בספטמבר 1921 והוסמך לכומר קתולי ב-24 באוגוסט 1933, הוא חגג את מיסתו הראשונה בז'ונוול ב-27 באוגוסט. פלייש היה אוטודידקט והתמחה בלימודי מזרח. על כך קיבל תואר דוקטור מהסורבון במאי 1943 עם עבודת תזה שפורסמה תחת הכותרת "עבודה וזיכרונות מהמכון לאתנולוגיה בפריז". הוא ערך מספר רב של נסיעות מחוץ לצרפת והתיישב בלבנון, שם גילה בביקפאיה בשנים 1923–1926. את שירותו הצבאי עשה בסוריה ונפצע במהלך עימות. גויס בשנת 1939, נלכד בשבי ב-19 ביוני 1940 והוחזק בסטלג XII, ממנו שוחרר בפברואר 1941. החל מאוגוסט 1945 לימד ב"אינסטיטוט דה לטר אוריאנטל" של אוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות. זהו המקום שבו אוחסנו רבים ממצאיו הארכאולוגיים, ובשנת 2000 הם היוו את בסיס למוזיאון הפרהיסטוריה הלבנוני, שם אוחסנו והוצגו רבים ממצאיו. המוזיאון חגג את יום השנה העשירי להקמתו עם תערוכה שלאחר מותו של פלייש, שהציגה את צילומיו ועבודתו בנושא "פרהיסטוריה מול אורבניזציה". הוא נפטר בגיל 81 בלבנון, שם גם נקבר.

הוא חיבר מעל למאתיים ארבעים פרסומים, כולל על הניבים המזרחיים, והיה מומחה לערבית, יוונית, לטינית, סורית ועברית. כתב גם חוברת קטנה על על אוצר המילים האזורי הצרפתי של ז'ונוול ב-1951. הוא היה מחבר של הסכם הפילולוגיה הערבית בשנים 1961 ו-1977. הוא בלט בשילוב מחקר של פרהיסטוריה וגאולוגיה, גילה את אתר נעמה וביצע עבודות בטל ג'סר וראס ביירות. היצירות המפורסמות ביותר של פלייש הן "מבוא ללימוד שפות שמיות" (1947), "הערבית הקלאסית" (1968) ו"טרטט לפילולוגיה ערבית, 1-2" (1961–1979).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Glynendal - Henri Fleisch
2. ↑  Henri Fleisch (1904-1985) on the website of Museum of Lebanese Prehistory. - The obituary P. Henry FLEISCH SJ. (1904-1985) in Paléorient. 1985, Vol. 11 No. 1. p. 5.
3. ↑  Sfeir, Mia. Femme Magazine - Préhistoire VS Urbanisation, le témoignage d'Henri Fleisch - Issue 206 - P.70 Published June 1, 2010 (אורכב 12.08.2011 בארכיון Wayback Machine)
4. ↑  Henri Fleisch (1947). *Introduction à l'étude des langues sémitiques: éléments de bibliographie*. Librairie d'Amérique et d'Orient. נבדק ב-31 במרץ 2011. `{{cite book}}`:  (עזרה)
5. ↑  Henri Fleisch (1968). *L'arabe classique: esquisse d'une structure linguistique*. Dar el-Machreq. נבדק ב-31 במרץ 2011. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  Henri Fleisch (1961). *Traité de philologie arabe*. Impr. catholique. ISBN 9782721456038. נבדק ב-31 במרץ 2011. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261251605171
* BnF: cb13518673f (data)
* GND: 116636394
* ISNI: 0000 0001 1878 4251
* LCCN: nr95013900
* NTA: 067766471
* SUDOC: 050192310
* VcBA: 495/92931
* VIAF: 79151078
* WorldCat: lccn-nr95013900

 |
**תומר רזניק** (נולד ב־1990) הוא סגן יו"ר ההסתדרות, פוליטיקאי ישראלי, מזכ"ל מרצ מאז מאי 2018.

ביוגרפיה
--------

רזניק הצטרף למפלגת מרצ בשנת 2002, והחל את פעילותו הפוליטית בנוער מרצ. במסגרת פעילותו בנוער מרצ כיהן גם כיו"ר הארגון.

בין השנים 2015–2011 כיהן כיו"ר צעירי מרצ, ושימש כיועץ פרלמנטרי לחבר הכנסת אילן גילאון.

בבחירות המוניציפליות ב-2013 עמד בראש מטה הבחירות של מרצ בירושלים. ב-2015 שימש כסגן מנהל מטה הבחירות של מרצ לכנסת העשרים.

בשנים 2013-2017 נבחר מטעם סיעת מר"צ לבית נבחרי ההסתדרות. מאז שנת 2016 הוא עובד במקביל לפעילותו המפלגתית גם כמזכיר איגוד מקצועי במרחב ת"א-יפו של ההסתדרות, ועוסק בליווי וועדי עובדים וקידום התארגנויות. החל משנת 2017 נתמנה על ידי יו"ר ההסתדרות דאז אבי ניסנקורן לחבר הנהגת ההסתדרות, הצעיר ביותר בהיסטוריה של הארגון. המשיך לכהן בהנהגת הארגון גם תחת הנהגתו של היו"ר ארנון בר-דוד. החל מסוף דצמבר 2021 הוא מכהן גם כראש סיעת מרצ בהסתדרות.

ב-2015 התמודד לראשונה לתפקיד מזכ"ל המפלגה, אך הפסיד לחבר הכנסת מוסי רז. במאי 2018 התמודד בשנית ונבחר לתפקיד המזכ"ל. בכך הפך לאדם הצעיר ביותר בהיסטוריה של מרצ אשר מכהן כמזכ"ל המפלגה וזאת לאחר שנבחר בגיל 28. בשנת 2019 נבחר רזניק לרשימת 30 הצעירים המשפיעים מתחת לגיל 30 של מגזין פורבס ישראל.

רזניק היה חבר בצוות המשא ומתן הקואליציוני של מרצ ב-2019, ובין מעצבי ההסכמים הקואליציוני עמה עם כניסתה לממשלת ישראל ה-36. גם לקראת דיוני תקציב המדינה לשנים 2021-2022 היה גורם מרכזי במאמצי המפלגה לרכך את חוק ההסדרים בדגש על סוגיות העלאת גיל הפרישה לנשים, שמירה על החקלאות הישראלית והרפורמה ברגולציה.

ביולי 2022 מונה ליו"ר האגף לדמוקרטיה תעשייתית ועובדי כוח אדם בהסתדרות והוא מכהן גם כסגן יו"ר ההסתדרות.

חיים אישיים והשכלה
------------------

נשוי ואב לשניים. גר בשכונת יד אליהו בתל אביב.

תומר הוא בוגר לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בתוכנית הלימודים הבינלאומית לתואר שני בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב עם התמחות במשפט ציבור בשיתוף בית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו.

קישורים חיצוניים
----------------

* תומר רזניק, ברשת החברתית פייסבוק
* תומר רזניק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* תומר רזניק - אתר מפלגת מרצ
* תומר רזניק- באתר פורבס ישראל
* טל כספין, ‏״הראנו שגם בתחום הכלכלי יש לנו גבולות״, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בספטמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא עזרא, ‏במקום מוסי רז: מזכ"ל חדש למפלגת מרצ, באתר "סרוגים", 8 במאי 2018
2. ↑  טל שניידר, ‏המו"מ הקואליציוני - ביום ה' פגישה שנייה בין כחול לבן לליכוד, באתר גלובס, 29 באוקטובר 2019
3. ↑  טל שלו‏, הראשונה לחתום: מרצ ויש עתיד חתמו רשמית על הסכם קואליציוני, באתר וואלה!‏, 10 בוני 2021
4. ↑  טל כספין, ‏״הראנו שגם בתחום הכלכלי יש לנו גבולות״, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 4 בספטמבר 2021
5. ↑  ניצן צבי כהן, ‏תומר רזניק החליף את יוסי מרציאנו כיו"ר האגף לדמוקרטיה תעשייתית בהסתדרות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 ביולי 2022
6. ↑  לראשונה: נציגי עובדים בדירקטוריון רותם תעשיות באתר ההסתדרות