recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עמלץ ארך-סנפיר** (שם מדעי: *Isurus paucus*) הוא מין של כריש ממשפחת העמלציים. הוא קרובו לסוג של העמלץ הכחול המוכר יותר.

מין כריש זה חי באוקיינוס הפתוח ויכול לצלול עד לעומק 200 מטר. הוא פחות נפוץ מקרובו וגם פחות מהיר ממנו. ישנו דמיון רב ביניהם וההבדל העיקרי הוא באורך סנפיריו ובצבעו הכהה יותר. הוא מצוי בסכנת הכחדה.

מין זה גדול יותר מהעמלץ הכחול והוא המין הגדול ביותר במשפחתו לאחר העמלץ הלבן הקטלני. אורכו יכול להגיע ל-4.3 מטרים (14 רגל) ומשקלו עד ל-72.5 קילוגרם (160 ליברות). הנקבות גדולות יותר מהזכרים. לכריש חוטם מחודד ושיניים חדות ומעוקלות המזכירות את שיני העמלץ הלבן.

הכריש מצוי סביב האוקיינוסים הטרופיים והממוזגים השונים בכל האוקיינוסים ונמצא בחלק העליון של פני המים (עד לעומק 110–220 מ'). הוא צייד הניזון בעיקר מלהקות של דגי גרם קטנים ודיונונים. בשל נדירותו של הכריש לא נרשמה תקרית של מתקפה על אנשים ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמלץ ארך-סנפיר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עמלץ ארך-סנפיר באתר Ocean For Sharks

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמלץ ארך-סנפיר באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דמויי עמלץ |
| --- |
| עמלציים | 

|  |  |
| --- | --- |
| קרכרודון | עמלץ לבן |
| עמלץ מאקו | עמלץ כחול • עמלץ ארוך סנפיר |
| למנה | למנה חוטמנית • כריש הסלמון |

 |  |
| כרישי חול | 

|  |  |
| --- | --- |
| כריש-שן | כריש-שן שורי • כריש-שן הודי |
| אודונתספיס | כריש חול קטן-שיניים • כריש חול גדול-עין |

 |
| כרישי גובלין | 

|  |  |
| --- | --- |
| כריש גובלין | כריש גובלין |

 |
| כרישועליים | כרישועל שיטן • כרישועל גדול-עין • כרישועל זנבתן |
| כרישים ענקיים | כריש ענק |
| כרישים גדולי פה | כריש גדול-פה |
| כרישי תנין | כריש תניני |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565291805171
* LCCN: sh85068768

 |
**טים סלוט ירנסן** (בדנית: **Tim Sloth Jørgensen**;‏ נולד ב-21 באוקטובר 1951) הוא אדמירל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2008–2009.

ביוגרפיה
--------

ירנסן נולד ברנדרס ב-21 באוקטובר 1951. ב-1978 הוא סיים את לימודיו בבית הספר לקצינים של הצי המלכותי הדני בדרגת לויטננט ראשון. ב-1981 הוא הוצב בדיוויזיית סירות הטילים. ב-1983 הועלה לדרגת קפטן משנה, וב-1987 לדרגת קפטן. ב-1993 מונה לסגן מפקד הספינה נילס ז'ואל-קלסן. ב-1994 הוא מונה לתפקיד מנהלי במטה הכללי. ב-1995 הוא מונה למפקד קורפוס האמודאים. ב-1996 הועלה לדרגת קומנדר. בשנת 200 מונה למפקד פיקוד הצי, וב-2002 הועלה לדרגת אדמירל משנה. ב-2008 הוא החליף את הנס הלסו בתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) ובמקביל הועלה לדרגת אדמירל.

בתחילת שנת 2009 הסתבך ירנסן בשערורייה כאשר התגלה כי השתמש בכספי ציבור לצורך גינון דמוי פארק בחצר ביתו, וכן עבור שיפוץ משרדה של אשתו. בסופו של דבר הסכימה משטרת דנמרק לסגור את התיק לאחר שירנסן שילם מכספו את ההוצאות. בהמשך אותה שנה התפרסם ספרו של תומאס ראתסאק "Jæger – i krig med eliten" (צייד - במלחמה עם הכוחות המיוחדים). הצנזורה הצבאית ניסתה למנוע את פרסום הספר בטענה שהוא כולל מידע מסווג אודות הכוחות המיוחדים של דנמרק, אולם העיתון פוליטיקן (Politiken) פרסם אותו בספטמבר 2009. פרסום הספר גרר סערה במערכת הצבאית בדנמרק. הסערה התגברה כאשר התגלה כי באינטרנט התפרסם תרגום מחתרתי של הספר לערבית, מה שהגדיל את החשש שגורמי טרור יחשפו למידע המסווג שבספר. בעקבות הסערה נאלץ ירנסן להתפטר מתפקידו ב-4 באוקטובר.

קישורים חיצוניים
----------------

* טים ירנסן באתר נאט"ו
**DoomSword** (בעברית: "חרב האבדון", תעתיק: דומסוורד) היא להקת אפיק דום מטאל מאיטליה. דומסוורד הוקמה בשנת 1997 על ידי Deathmaster. באותה שנה הוציאה הלהקה את הדמו הראשון שלה. מאז הספיקה הלהקה להוציא עוד שלושה אלבומים מלאים, כשהאחרון מביניהם *My Name Will Live On* יצא בשנת 2007.

המוזיקה של הלהקה בנויה מהריפים הכבדים והאיטיים שמאפיינים את הדום מטאל, יחד עם אלמנטים שמאפיינים להקות ויקינג מטאל, מה שיוצר סאונד אטמוספירי וכבד, דמוי שדה קרב. באלבום האחרון של הלהקה *Let Battle Commence* ישנן גם גיטרות אקוסטיות, ומספר שירים באלבום מתאפיינים בהתחלה אקוסטית ולאחר שניות מספר כניסה של גיטרות עם דיסטורשן. בנוסף הלהקה עושה שימוש באפקט של קרן מלחמה, שמעצימה את אווירת הקרב בשירים.

ב-22 ביוני 2007 יצא אלבומה המלא הרביעי של הלהקה העונה לשם "My Name Will Live On" ("שמי ימשיך לחיות"). האלבום דלף לאינטרנט בתאריך 12 ביוני. האלבום, שלא כמו קודמיו, ניחן בסולואי גיטרה דומיננטיים, מהירים וטכניים יותר וניכרת עבודת הגיטרה הממוקצעת של The Forger גיטריסט הלהקה. האלבום מהווה מיזוג מוזיקלי בין להקות אפיק דום מטאל כדוגמת Candlemass השוודית לבין צליליה של להקת הוויקינג מטאל הגדולה בת'ורי.

חברי הלהקה
----------

* Deathmaster - סולן
* The Ancient - גיטרה
* Geilt - גיטרה בס
* WrathLord - תופים

דיסקוגרפיה
----------

* 1997 - Sacred Metal (דמו)
* DoomSword - 1999
* Resound the Horn - 1992
* Let Battle Commence - 2003
* My Name Will Live On - 2007
* The Eternal Battle - 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Doomsword
* Doomsword, ברשת החברתית פייסבוק

* Doomsword, באתר AllMusic (באנגלית)

* Doomsword, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Doomsword, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* Doomsword, באתר דיזר

* Doomsword, באתר Discogs (באנגלית)

* Doomsword, באתר Songkick (באנגלית)
* האתר הרשמי של דומסורד
* מועדון המעריצים הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  DoomSword - Encyclopaedia Metallum: The Metal Archives, www.metal-archives.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10341886-6
* ISNI: 0000 0000 9727 7938
* LCCN: no2016125694
* MusicBrainz: 779a6b10-0eec-4bcc-8fb7-eb54e9888d23
* VIAF: 143873543
* WorldCat: lccn-no2016125694

 |
**קבוצת קי"ץ** (ראשי תיבות של **קולנוע ישראלי צעיר**) היא קבוצה שפעלה בשנים 1976–1977 לקידום הקולנוע הישראלי האיכותי.

בראש הקבוצה עמד הבמאי עוזי פרס, שחי בפריז, וחבריה המרכזיים היו ניסים דיין, רנן שור, רחל נאמן ויעוד לבנון. חברי הקבוצה פעלו בתקופה בה הקולנוע הישראלי היה תחת החטיבה לתעשיות קלות במשרד המסחר והתעשייה. בהשראת "מנשר אוברהאוזן" שקרא להקמת הקולנוע הגרמני החדש, הם ניסחו מניפסט שקרא לקידום התמיכה בקולנוע כערך תרבותי ולקידומו תוך דחיקת הקולנוע הבידורי - צעד שעורר עניין רב. לקבוצה הצטרפו הבמאים עמוס גוטמן, דני וקסמן, ג'אד נאמן, דן וולמן, נדב לויתן, גדעון גנני, אילן מושנזון ואורי ברבש.

ראשי הקבוצה פעלו מול משרד המסחר והתעשייה שקידם באותה תקופה את המפיקים, המפיצים ובעלי בתי הקולנוע, הטלוויזיה הישראלית - הערוץ הראשון, ששעריו היו סגורים בפני במאים ויוצרים צעירים, ובאמצעי המדיה של אותם ימים.

מניפסט קי"ץ הודפס לראשונה ברבעון קולנוע, בהוצאת המכון הישראלי לקולנוע, גיליון מס' 14, קיץ 1977

חבורה של במאי קולנוע ישראליים צעירים חברו יחדיו למאבק משותף ופרסמו מנשר על טענותיהם ומטרותיהם. זו לשון המנשר:

"הקולנוע הישראלי נמצא בימים אלה בעיצומו של תהליך חשוב: הקולנוע המסחרי הוותיק, ששלט במסכי הקולנוע בישראל למעלה מחמש עשרה שנה - מתמוטט. הגולם קם על יוצריו ועכשיו נכונו לסרט הישראלי זמנים חדשים. לצידה של התעשייה פועלים כבר מפיקים, במאים, צלמים ותסריטאים צעירים שכל כוונתם ליצור קולנוע אישי, אמנותי משוחרר מלחצים מסחריים הרסניים.

צעירים אלה, וצעירים רבים אחרים שיצרו סרטים קצרים, אישיים, למכביר בשנים האחרונות, חברו יחד להוכיח כי לקולנוע הישראלי ולתרבות הישראלית יש עתיד, וכי הרחוב הישראלי, על כל צדדיו, טעמיו ותהפוכותיו, הוא מקור לא - אכזב ליצירת סרטים בשפה פילמאית אחרת, חדשה, חיה ומקורית.

לחברי הקבוצה אין טעם אמנותי זהה, או השקפות אידאולוגיות דומות. משותפת לנו האמונה, כי סרטים ישראליים יכולים וצריכים להיות מופקים בתקציבים נמוכים, בצוותים התואמים את המציאות הישראלית היום. אמונתם של המפיקים המסחריים, כי סרט באורך מלא זקוק להשקעה של מיליוני לירות - אמונה הנתמכת על ידי משרדי ממשלה הנוגעים בדבר - נראית לנו לא רק מופרכת אלא אף שלילית. ניתן וצריך לעשות סרטים זולים.

התנאי הבסיסי להפקת סרטים זולים, שלא יסכנו את עתידם של המפיק והבמאי, הוא שינוי מדיניות העידוד של הממשלה. על הממשלה לאחד את כל מקורות עידוד הסרט הישראלי (המפוזרים כיום במשרדי המסחר והתעשייה, החינוך והתרבות ומשרד החוץ), לבטל את שיטת הפרסים והוועדות, וליצור חלוקה שווה של הכספים לעשרות יוצרי הקולנוע בארץ.

במקביל, מתכוונים חברי הקבוצה להעמיד לפני כל יוצר - קולנוע שיבקש להצטרף אליה, אפשרויות הפצה, הן בארץ והן מחוצה לה, אם במסגרות מסחריות, ואם במסגרות אחרות (אוניברסיטאות, סינמטקים, בתי קולנוע אמנותיים וכו').

התמיכה המוסרית - ההדדית בין חברי הקבוצה ושינוי במדיניות הממשלה בנושא עידוד הסרט הישראלי, יאפשרו לבמאי ולמפיק ליצור לפחות סרט אחד בשנה ללא תלות בקופה; כישלון סרט אחד לא יעיב על אפשרויות של במאי הקולנוע להמשיך ולביים סרטים.

החירות ליצור, היא התנאי לקיומה של כל אמנות אמיתית, ואנו נעשה הכל כדי ליצור את התנאים להתפתחותו של קולנוע חופשי - חופשי מלחצים מסחריים, מאפוטרופסות של ועדות וממוסכמות מקובלות. אנו מאמינים כי זו הדרך ליצירת קולנוע ישראלי חדש."

פעילות הקבוצה הייתה קצרה, אך שינתה את השיח בתוך קהילת הקולנוע הישראלי. גרעין מתוך הקבוצה שכלל את רנן שור, יעוד לבנון וג'אד נאמן פעל ב-1978 למען הקמת קרן הקולנוע הישראלי.
**מוחמד פואד מעסום** (בערבית: **محمد فؤاد معصوم**, בכורדית: **فوئاد مەعسووم**; נולד ב-1 בינואר 1938) הוא פוליטיקאי עיראקי-כורדי, שכיהן כראש ממשלה הראשון של כורדיסטן העיראקית בשנים 1992–1993, וכנשיא עיראק ה-7 בין השנים 2014–2018, ובשנת 2010 כיושב ראש מועצת הנבחרים של עיראק.

קורות חיים
----------

מעסום נולד בשנת 1938 בעיר כוי סנג'ק, שבמחוז ארביל, בצפון מזרח עיראק. מוצא משפחתו בכפר חבאנן באזור הווראמאן (אנ'). הוא גדל במשפחה מוסלמית אדוקה. אביו נקרא שייח מולא מעסום. עד גיל 18 למד מעסום בבתי הספר דתיים בכורדיסטן. אחרי לימודי משפטים ושריעה באוניברסיטת בגדד (אנ'), בשנת 1958 נשלח מעסום לקהיר כדי ללמוד באוניברסיטת אל-אזהר, שם סיים לימודי דוקטורט בפילוסופיה אסלאמית, כשעבודת הדוקטורט שלו מוקדשת להגות האחים הטהורים (דוקטורט בשנת 1975). בשובו לעיראק למד מעסום משפטים באוניברסיטת בצרה (אנ').

פעילות פוליטית
--------------

בשנים 1964-1962 פעל מעסום כחבר במפלגה הקומוניסטית העיראקית ובשנים 1964–1968 עבר לסוריה בה פעל במסגרת המפלגה הקומוניסטית הסורית (אנ'). מאוכזב מגישת הקומוניסטים לגבי ההגדרה העצמית של הכורדים, עזב מעסום ב-1968 את המפלגה הקומוניסטית הסורית והצטרף למפלגה הדמוקרטית הכורדית, הפך לנציג המפלגה הדמוקרטית הכורדית בבצרה ולשליח שלה בקהיר עד שנת 1975. עם הקמת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן ב-1975, נמנה עם מקימיו.

אחרי תבוסת סדאם חוסיין במלחמת המפרץ והמרידות הכורדיות שבעקבותיה, השיגה כורדיסטן העיראקית עצמאות דה-פקטו, ובבחירות לפרלמנט של כורדיסטן העיראקית, שהסתיימו בתיקו בין הגושים של המפלגה הדמוקרטית הכורדית והאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, מונה מעסום לראש ממשלת כורדיסטן העיראקית הראשון ב-4 ביולי 1992, וכיהן בתפקיד זה עד 26 באפריל 1993. בעקבות מלחמת עיראק ונפילת משטרו של סדאם חוסיין בשנת 2003, שב מעסום לבגדד כחבר במשלחת הכורדית והתמנה לחבר בוועדה שחיברה את החוקה החדשה של עיראק.

ב-2005 נבחר מעסום לפרלמנט העיראקי; ובין 14 ביוני 2010 ל-11 בנובמבר 2010, שימש כיושב ראש מועצת הנבחרים של עיראק.

ב-2014 נבחר מועסם לנשיא עיראק, בבחירות שהתקיימו בפרלמנט העיראקי, כשהוא מקבל 211 קולות, לעומת 17 קולות ליריבו, ברהם צאלח, גם הוא חבר האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן.

חיים אישיים
-----------

מעסום נשוי לרונאק מוסטפא עבדול וואחיד, ולהם חמש בנות. בן אחד נפטר ממחלה בגיל 15.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פואד מעסום** בוויקישיתוף
* מי הוא ד"ר פואד מעצום?באתר "Iraqi Dinar News Today"
* מי הוא נשיא עיראק החדש, פואד מעצום? באתר העיתון אל-חיאת (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fuad Masum Biography

| נשיאי עיראק |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מוחמד נג'יב א-רובעי • עבד א-סלאם עארף • עבד א-רחמן אל-בזאז • עבד א-רחמן עארף • אחמד חסן אל-בכר • סדאם חוסיין • ע'אזי אל-יאוור • ג'לאל טאלבאני • פואד מעסום • ברהם צאלח | דגל עיראק כיוםדגל עיראק כיום |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309529905171
* BnF: cb13745841m (data)
* GND: 1250213738
* ISNI: 0000 0001 1960 6510
* LCCN: no98086321
* NTA: 297397931
* SUDOC: 192425269
* VIAF: 2650547
* WorldCat: lccn-no98086321

 |
הרב שלמה פינחסוב
הרב **שלמה באבאג'אן פנחסוב** (תר"ה, 1845 - תרפ"ח, 1927), הידוע בכינויו "מולא באבאג'אן כאבולי", היה מתרגם, משורר ופרשן מקרא, מראשי קהילת יהודי סמרקנד וממנהיגי העדה הבוכרית בירושלים בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.

תולדות חייו
-----------

ר' שלמה בן ר' פנחס, בן ר' שלמה ניסן, נולד בשנת 1845 בעיר כאבול, אליה היגרו הוריו מהעיר משהד לאחר אינוס יהודי משהד בשנת 1839. הוא רכש את השכלתו מפי סבו, ר' שלמה ניסן, וממנו למד גם את התפסיר, הוא תרגום התנ"ך לתג'יכית יהודית (בוכארית). במשך הזמן נהיה בקי בפרסית העשירה במילים ערביות, רכש ידיעות רבות בספרי המחשבה היהודית מימי הביניים, ובמיוחד בכתבי הרמב"ם ור' יהודה הלוי. הגה בפירושים לתורה ובמיוחד בפירושי הרמב"ן, רד"ק ורלב"ג. בנוסף הרבה לעיין בתלמוד וספרי מחקר ומוסר וגם בקריאת ספרי שירה והיסטוריה יהודית. ידיעותיו אלו קירבוהו לא רק אל תלמידי החכמים באזור אלא גם אל המוסלמים המשכילים ובניהם הקאדים שכיבדוהו מאוד.

ר' שלמה ואחיו ר' שמואל ור' אפרים, היו מראשי ונכבדי הקהילה היהודית בסמרקנד.
ר' שלמה עמד בקשרים עם הרב שלמה יהודה ליב אליעזרוב, הרב יוסף כוג'הינוף, הרב משה יצחקוף הכהן. כיהן יחד עם ר' יוסף-חיים כימיאגרוב, הרב חיים פילוסוף והרב שלמה יהודה ליב אליעזרוב כדיין בבית הדין בסמרקנד.

כמו כן עמד בקשרים עם הרב סלימן אליהו מני, רבה של חברון, הרב חיים חזקיהו מדיני, מחבר סדרת הספרים "שדי חמד", הראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר ותלמידי חכמים נוספים.

מתוך אהבתו לציון עלה לירושלים בשנת 1895.

ספריו
-----

בירושלים הדפיס את שני ספריו הראשונים:

* **ספר איוב** עם תפסיר פרסי והפטרה לתשעה באב עם תפסיר (1895).
* **ספר כתר מלכות** תפסיר פרסי לפיוט שכתב ר' שלמה אבן גבירול (1895)

בשנת 1896 חזר לסמרקנד למשפחתו ואולם בשנת 1904 חזר לירושלים בשנית. הפעם הוציא לאור שתי חוברות:

* **ספר חשק שלמה** (1905)
* **"סדר שבעה הקפות"**, שנוהגים לעשות למת כפי מנהגי הבוכארים (1906)

בשנת 1906 חזר לסמרקנד.
בשנת 1907 עלה ר' שלמה בשלישית לירושלים. הפעם הוציא ר' שלמה את המילון

* **מילים ששה** לשה"ק מתורגם לחמש לשונות: פרסית, רוסית, צרפתית, ערבית וטורקית כדי ללמד לעולים לאה"ק לדבר בלשונות הנחוצים.

לאור הדרישה ולאחר שהמהדורה הראשונה אזלה במהירות מן השוק הוציא ר' שלמה מהדורה שנייה של הספר בשנת 1912 אך במקום השפה הצרפתית – ספניולית.

לאחר מכן הדפיס את הספר

* **ברית אברהם**

וכן הדפיס

* הקדמה בפרסית לספר **זכרונות לבית דוד**
* הקדמה בפרסית לספר **נפלאות מהר"ל**

בערוב ימיו, הוציא לאור

* **תפסיר "מי כמוך"** תרגום פרסי לפיוטו של ר' יהודה הלוי (1926)

פטירתו
------

ר' שלמה נפטר בר"ח טבת תרפ"ח (24.12.1927) ונקבר בהר הזיתים - ירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* **"יהדות בוכארה גדוליה ומנהגיה"**, גיורא פוזיילוב, ירושלים, ה'תשס"ח
* **"100 שנה למילון "מילים שישה""**
הרב **שלמה צבי הכהן שטראסר** (ח' בתשרי ה'תרכ"ג, אוקטובר 1862 – כ"ג בתשרי ה'תשי"ג, אוקטובר 1952) היה רב וראש ישיבה הונגרי שכיהן כרב הקהילה האורתודקסית בדברצן. נחשב לראש רבני הונגריה בתקופה שלפני השואה.

תולדות חייו
-----------

נולד בפרשבורג בשנת 1863 (ה'תרכ"ג) לרב יעקב יהודה הכהן שטראסר, ולשרה (שרל) בת הרב אברהם שמואל בנימין סופר (בעל "כתב סופר"). למד אצל הרב בנימין זאב וולף ברייער מטאב, ובגיל 16 עבר ללמוד אצל דודו רבי שמחה בונם סופר בישיבת פרשבורג. נשא את בת דודו ר' יעקב עקיבא סופר ממיאווה. החל לעסוק במסחר, אך לאחר שנכשל בעסקיו קיבל על עצמו את רבנות סאבאטיץ' ולאחר מכן בטרנבה. בנובמבר 1901 (חשוון ה'תרס"ב) התמנה לרב הקהילה האורתודוקסית בדברצן, וקיים בה ישיבה שמנתה בשיאה כ-200 תלמידים (ביניהם הרב חיים אלתר פנט). היה פעיל מרכזי בלשכה האורתודוקסית המרכזית בבודפשט, ועסק בתחומי עירובין ומקוואות בכל רחבי הונגריה, יחד עם הרב יוסף צבי דושינסקי. הוא היה לכתובת ההלכתית המרכזית בהונגריה בנושאי מקוואות. מספר חיבורים שכתב בנושא הזה אבדו בתקופת השואה. לאחר פטירת הרב יעקב קופל רייך הפך באופן לא רשמי לראש רבני הונגריה.

נמלט מהונגריה לשווייץ ברכבת קסטנר. לאחר השואה שב להונגריה והמשיך לכהן כרבה של דברצן. בשנת ה'תש"י עלה לישראל והתיישב בבני ברק.

נפטר בבני ברק בשנת 1952 (ה'תשי"ג), ונקבר בבית הקברות שומרי שבת. על שמו רחוב במרכז בני ברק.

נכדתו נישאה לרב משה שטרן, מורה צדק בדברצן ורב בברוקלין, בעל שו"ת באר משה.

לקריאה נוספת
------------

* יהודה הכהן שטראסר, **המעלות לשלמה**, ניו יורק ה'תשמ"ח.
* אברהם שמואל בנימין סופר שרייבר, **כתב זאת זיכרון**, ירושלים תשל"ו, 214-212.
* אברהם פוקס, **ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן**, חלק ב, ירושלים ה'תשמ"ז, עמ' 88–92.
* שלמה שפיצר, **קהילות הונגריה** ירושלים ה'תשס"ט, עמ' 106.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמונת מצבתו
2. ↑  אסתר פרבשטין, **בסתר המדרגה**, עמ' 39.
3. ↑  חדשות לבית ישראל, חבצלת, 8 בנובמבר 1901.
4. ↑  למשל, בעת הפולמוס על הימום הבהמות לפני השחיטה בשנת 1938, הרב שטראסר היה הנציג ששלח לרב חיים עוזר גרודזנסקי מווילנה את מכתבם של רבני הונגריה (אחיעזר, קובץ אגרות, סימן נ).
5. ↑  דברצן במרכז המידע של יד ושם (באנגלית).
6. ↑  אשכול בפורום "אידישע וועלט" (ביידיש).
7. ↑  הקבר של שלמה צבי שטראסר בבית הקברות שומרי שבת, באתר BillionGraves

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007473390105171

 |
קבוצת מילונגה בבואנוס איירס
**מילונגה** היא סוגה מוזיקלית, שמקורה באזורי הריו דה לה פלאטה של ארגנטינה ואורוגוואי. היא הייתה פופולרית מאוד בשנות ה-70 של המאה ה-19. המילונגה היא פיתוח של סגנון שירה מוקדם יותר, שנודע בשם "פאיאדה דה קונטרפונקטו". מקצב השיר, ברוב המילונגות, הוא 2/4, ומתאפיין בקצב מהיר ומלא חיים.

מילונגה היא "הבנרה נלהבת". ההבנרה המקורית התחלקה לארבע פעמות, במקצב שתיים-ארבע סטנדרטי, עם הטעמת סטקאטו על כל צליל. במעבר למילונגה, לעומת זאת, כל ארבעת הצלילים מתחזקים כיוון שהקצב מוכפל. חוזק הפעמה הראשונה מחליש את הפעמה הרביעית ומשווה למילונגה כמעט תחושה של ואלס: אחת-שתיים-שלוש (ארבע), אחת-שתיים-שלוש (ארבע).

מקצב ההבנרה איטי יותר, מפורש יותר, של **אחת**, שתיים, **שלוש**-ארבע. לפחות פסנתרן טנגו מודרני אחד גורס, שהפולקה השפיעה על האצת המילונגה.

המילונגה בנויה על מקצב סינקופטי, המורכב משמונה פעמות עם דגש על הראשונה (לפעמים גם השנייה), הרביעית, החמישית והשביעית.

* 2/4 רגיל

**[1]** 2 3 4 **[5]** 6 7 8

* מילונגה

**[1]** 2 3 **[4]** **[5]** 6 **[7]** 8, לפעמים גם **[1]** **[2]** 3 **[4]** **[5]** 6 **[7]** 8

* טרסייו (ריתמוס) 332

**[1]** 2 3 **[4]** 5 6 **[7]** [8];

במשך הזמן, נוספו צעדי מחול ושאר השפעות מוזיקליות, מהן התפתח בסופו של דבר הטנגו.

בשנות ה-1890 כבר כתבו מלחינים בצורה מובנית, שניכר בה עדיין דמיון מסוים למילונגה או לטנגו אנדלוסי, ותהיה בהמשך לטנגו מפותח במלואו.

אמנים
-----

המוזיקאים האורוגוואים והארגנטינאים, הנודעים במילונגה שהלחינו ועיבדו, הם רוברטו פירפו, אנחל ד'אגוסטינו, פדרו לאורנס, אנחל ויולדו, פרנסיסקו קאנארו, רודולפו ביאג'י, חואן ד'אריינסו, אדגרדו דונאטו, גאבינו אסייאסה, אניבל טרואילו, לוצ'ו דמארה, דומינגו פדריקו, אנחל וארגאס, מריאנו מורס, אלפרדו סיטארוזה, פרנסיסקו לומוטו, אסטור פיאצולה וקרלוס די סארלי. אמנים אלה פעלו בשנים הראשונות של עידן הטנגו, תור הזהב שלו. להקת לוס מונלייטס הוציאה שיר בשם "מילונגה דה פלו לארגו" ("מילונגה לשיער הארוך") בתקליט הבכורה שלהם, "מונלייטס".

המלחין והפסנתרן הארגנטינאי פרננדו אוטרו ביסס רבות מיצירות התזמורתיות והקאמריות על מקצב זה בכתיבה לתזמורת סימפונית, רביעיית מיתרים והרכבי ג'אז.

קווין ג'והאנסן הוא אמן רוק ארגנטינאי בן זמננו, שהרפרטואר שלו כולל מספר רב של שירים, המשלבים מוזיקה עממית ומוזיקה פופולרית עם מקצבי מילונגה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Thompson. "Tango the Art History of Love" page 129
2. ↑  Tango! The Dance, the Song, the Story. Collier, Cooper, Azzi and Martin. 1995. Thames and Hudson, Ltd, p. 51. מסת"ב 0-500-01671-2
3. ↑
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 6c17ee39-ed41-4360-bb22-c45adde9741f

 |
כותרת הספר הדפים הלבנים מספטמבר 1938
**קרל לודוויג פרייהר פון אונד צו גוטנברג** (בגרמנית: **Karl Ludwig Freiherr von und zu Guttenberg**‏; 22 במרץ 1902 - 24 באפריל 1945) ממשפחת האצולה הגרמנית בית גוטנברג, מונרכיסט קתולי, ופעיל אנטי נאצי.

קרל לודוויג ברון פון אונד צו גוטנברג למד משפטים והיסטוריה במינכן וסיים את לימודיו בשנת 1929. באותה שנה התחתן עם תרזה, הנסיכה שוורצנברג. היו להם שתי בנות ובן יחיד.

לודוויג פון גוטנברג היה מלוכני קתולי שהתחיל לפרסם את "הדפים הלבנים: היסטוריה, מסורת ומדינה" (שנקראה בעבר "הממלכה") בשנת 1934. בין מחברי כתבי העת היו **ריינהולד שניידר**, **יוכן קלפר**, **אולריך פון האסל**, ו**וורנר ברגנגרואן**. הדפים הלבנים (בגרמנית: "Weiße Blätter") עד מהרה נהפכו לדבר חשוב וגם למקום מפגש באמצעות אנשי הקשר מההוצאות לאור השונות והקשרים השונים, וכך היו לאופוזיציה השמרנית נגד המשטר הנאצי תחת היטלר. לודוויג פון גוטנברג היה זה אשר ערך את ההיכרות, בין קרל גרדלר ואולריך פון האסל בשנת 1939.

בשנת 1941 נצטווה פון גוטנברג לעבוד במשרד הריגול הנגדי במשרד החוץ בברלין כאמצעי עזרה לגנרל לודוויג בק. שם עבד פון גוטנברג תחת האדמירל וילהלם קנריס.

לאחר כישלון ניסיון ההתנקשות באדולף היטלר ב-20 ביולי 1944, נעצר פון גוטנברג על ידי הגסטפו ונחקר בעינויים, ככל הנראה ללא תוצאות, מאחר שלא חשף את שמותם של אנשי ההתנגדות. שבוע לפני מותו של אדולף היטלר ושבועיים לפני כניעת גרמניה הנאצית - בלילה שבין ה-23 ל-24 באפריל 1945, נרצח קארל לודוויג פון אונד צו גוטנברג על ידי הנאצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל לודוויג ברון פון אונד צו גוטנברג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118699539
* ISNI: 0000 0000 5375 6080
* LCCN: no2003092592
* NTA: 124150241
* SUDOC: 073430757
* VIAF: 22936126
* WorldCat: lccn-no2003092592

 |
בפיזיקה, **הסוספטיביליות החשמלית** (לעיתים "היענות" או "מניחוּת"; באנגלית: **electric susceptibility**) של חומר דיאלקטרי, המסומנת \,\chi\_e, הוא מדד של הקלות בה ניתן לקטב אותו באמצעות שדה חשמלי. מדד זה קובע את המקדם הדיאלקטרי של החומר, ולכן משפיע על תכונות רבות אחרות של החומר, כגון הקיבול שלו, וכגון מהירות האור בחומר.

היא מוגדרת כקבוע פרופורציה (אשר עשוי להיות טנזור) הקובע יחס בין השדה החשמלי {\displaystyle \,\mathbf {E} } לבין צפיפות הקיטוב {\displaystyle \,\mathbf {P} } כך שמתקיים

{\displaystyle ,{\mathbf {P} }=\varepsilon \_{0}\chi \_{e}{\mathbf {E} }}
כאשר {\displaystyle \,\varepsilon \_{0}} הוא המקדם הדיאלקטרי של הריק.

הסוספטיביליות של חומר קשורה למקדם הדיאלקטרי היחסי שלו {\displaystyle \,\varepsilon \_{r}} על ידי

{\displaystyle ,\chi \_{e}\ =\varepsilon \_{r}-1}
כך שבמקרה של ריק,

{\displaystyle .\chi \_{e}\ =0}
ההעתק החשמלי {\displaystyle \,\mathbf {D} } קשור לצפיפות הקיטוב {\displaystyle \,\mathbf {P} } על ידי

{\displaystyle .\mathbf {D} \ =\ \varepsilon \_{0}\mathbf {E} +\mathbf {P} \ =\ \varepsilon \_{0}(1+\chi \_{e})\mathbf {E} \ =\ \varepsilon \_{r}\varepsilon \_{0}\mathbf {E} }

ראו גם
------

* סוספטיביליות מגנטית
* משוואות מקסוול
* מודל מקסוול גרנט

קישורים חיצוניים
----------------

* סוספטיביליות חשמלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4151727-1

 |
חלקו העליון של עמוד מתוך המילון
**מילון עולמי לעברית מדוברת** הוא מילון לסלנג עברי מאת דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, שראה אור בהוצאת א. לוין אפשטיין בשנת 1972 (המילה "עולמי" בשמו של המילון איננה במשמעות התקנית שלה, אלא במשמעות הסלנג: "עצום! גדול מאוד! נפלא! מצוין!", כהגדרתה במילון).

חלוקת העבודה בין שני מחבריו של המילון מוצגת בסוף ההקדמה שלו:

> 
> מי עשה מה? ובכן הגברת בן-יהודה אחראית לתחום הלשוני במילון ולהגדרת הערכים, ואילו מר בן-אמוץ אחראי למובאות המדגימות את מקום המילה והביטוי בשפה המדוברת, לבחירת החומר הגרפי ותאורו, לחוסר הרצינות ולברדק הכללי. שניהם אחראים במידה שווה לששת אלפים הממזרים (בערך) המכונסים כאן.
> 
> 
> 
> 

המילון יצא לאור בשנת תשל"ב-1972, ובמרוצת העשור שלאחר מכן הופיע בכעשר מהדורות. בשנת תשמ"ב-1982 יצא בהוצאת זמורה-ביתן כרך המשך: "מילון אחול-מניוקי לעברית מדוברת", ובו אוסף נרחב נוסף של מונחי סלנג עבריים. 

המילון בנוי במבנה המקובל, כלומר מציג את המונחים בסדר אלפביתי, שמו של כל מונח כתוב בניקוד מלא (משימה לא פשוטה ברבים מהמונחים), ולאחריו באות ההגדרה ודוגמאות להמחשתה. בשולי המילון מופיעים איורים, אך שלא כמקובל, האיור אינו סמוך להגדרה המתאימה, אלא מהווה הגדרה ויזואלית עצמאית (לעיתים קיימת הגדרה מקבילה במקום אחר במילון, ופעמים רבות הכיתוב מתחת לאיור הוא האזכור היחיד במילון למושג זה). המילון, ובמיוחד הדוגמאות העסיסיות והאיורים המלווים בכיתובים שנונים, מהווה שילוב חינני של מילון רציני עם הומור.

על הקריטריון שהנחה אותם בבחירת ערכים כתבו המחברים בהקדמתם:

> 
> רק ערכים, שעל קיומם דה-פקטו אנו מוכנים להעיד בשבועה, זכו מצידנו להכרה דה-יורה. ובכל זאת, כדי לחזק את עדותנו ולהוציא מלב הקוראים את החשד שמילון זה הוא יצירתם הפרטית של העורכים, כללנו בו שפע של עדויות נוספות מתוך השירה, הספרות והעיתונות העברית.
> 
> 
> 
> 

"מילון עולמי לעברית מדוברת" לא היה מילון סלנג עברי ראשון - קדם לו "מילון הסלנג הישראלי", בעריכת רפאל ספן, שיצא לאור בשנת 1965. אף על פי כן, "מילון עולמי לעברית מדוברת" היווה פריצת דרך בתחום זה, משום שמילונו של ספן זכה לתפוצה מצומצמת, ואילו מילונם של בן אמוץ ובן יהודה זכה לתפוצה רחבה ביותר.

לקריאה נוספת
------------

* 'המילון לעברית מדוברת: ראיון עם נתיבה בן-יהודה על עבודתה עם דן בן אמוץ', **לשון ועברית** (כתב עת לענייני לשון, שפות והלשון העברית) 1 (1990), 21–26.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמר משמר, 'נתיבה בן-יהודה ו'מלון עולמי לעברית מדוברת'', **תיאוריה וביקורת** 12–13 (1998), עמ' 231–240
* ש. ש. מילון עם "צחוק-בצד", מעריב, 4 בפברואר 1972
**קרל כריסטוף טראוגוט טאוכניץ** (בגרמנית: **Karl Christoph Traugott Tauchnitz**;‏ 29 באוקטובר 1761 – 14 בינואר 1836) היה מדפיס ומו"ל גרמני. אבי משפחת המו"לים והמדפיסים טאוכניץ.

ביוגרפיה
--------

נולד בגרוסברדאו (גר'), מאז ינואר 2006 חלק מגרימה (אנ') ליד לייפציג שבגרמניה. למד את מלאכת הדפוס בלייפציג ועבד בבית דפוס בברלין.

ב-1796 הקים טאוכניץ בית דפוס קטן משלו בלייפציג, ובשנת 1798 פתח חנות ספרים להפצת ספרי הדפוס שלו.

ב-1809 החל להדפיס מהדורות של קלאסיקות יווניות ולטיניות במהדורות מדויקות וזולות, שנפוצו בכל אירופה. הוא התפרסם כמי שהנהיג פרס של דוקאט בתמורה לכל תיקון-טעות שנשלח אליו.

ב-1816 הציג לראשונה טכניקת הדפסה בסטריאוטיפ (גר') שאיפשרה לו להדפיס מהדורות של קלאסיקות מוזיקליות, כן נודעו מהדורות סטריאוטיפיות שלו של התנ"ך.

טאוכניץ ציווה בצוואתו 4.5 מיליון מארק לעיר לייפציג למטרות צדקה.

הפירמה שלו "קרל טאוכניץ" הייתה לאחד מעסקי המו"לות הגדולים מסוגם בגרמניה. בנו ואחיינו הרחיבו לאורך כל המאה ה-19 את הפעילות לכל רחבי אירופה. והתפרסמה בעיקר עם הדפסתה של "מהדורת טאוכניץ" בת למעלה מ-3,700 כרכים של יצירות אנגליות בשפת המקור, שהחלה לראות אור בשנת 1842 ביוזמת אחיינו כריסטיאן ברנהרד טאוכניץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל כריסטוף טראוגוט טאוכניץ** בוויקישיתוף
* טאוכניץ, קרל כריסטוף טראוגוט, במהדורת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CANTIC: a10424623
* GND: 119227738
* ISNI: 0000 0001 2210 5848
* LCCN: nr96032087
* NKC: xx0211089
* NLG: 309003
* SUDOC: 131302140
* VIAF: 42643381
* WorldCat: lccn-nr96032087

 |
**מגיסטר אקוויטום** (בלטינית, magister equitum, אדון הסוסים) הוא תואר שמקורו בתקופת הרפובליקה הרומית ומציין את סגנו ומחליפו הנבחר של הדיקטטור. המונח שימש ולעיתים משמש עד היום לציון עמדה גם במדינות אירופאיות שונות.

רומא העתיקה
-----------

ברומא העתיקה, כל דיקטטור היה חייב למנות מגיסטר אקוויטום, ולהחליף אחד כזה אם מת בעת כהונתו. לרוב ניתנה לו גם הסמכות לבוחרו, לבד ממקרים בהם היה ייעוץ סנאטוריאלי (senatus consultum) שקבע מינוי אחר. שמו שאוב מהיותו אחראי לסוסים, כמו גם מהעובדה שהתואר הרשמי של הדיקטטור היה "אדון העם" (magister populi). למגיסטר אקוויטום היה אימפריום פראיטוריאני והוא לווה בשישה ליקטורים.

תפקידו של המגיסטר אקוויטום היה לסייע לדיקטטור במילוי משימתו ולהחליפו כאשר יצא את העיר רומא. במקרים כאלו, הוא זכה לעיתים לאימפריום שווה לזה של הדיקטטור. המגיסטר אקוויטום הנודע ביותר הוא קרוב לוודאי מרקוס אנטוניוס, ששרת בתפקיד זה בזמן הדיקטטורה הראשונה של יוליוס קיסר.

המגיסטר אקוויטום במדינות אחרות
------------------------------

משרת "מגיסטר אקוויטום" התקיימה במדינות שונות באירופה במהלך השנים. בצרפת, בשם "גראנד אקוּייה" (Grand Ecuyer), או בשם הנפוץ יותר Monsieur le grand, היה אחד משבעת הפקידים החשובים ביותר של הכתר, החל בשנת 1617. תפקידו היה לפקח על האורוות המלכותיות ולשמש אחראי גם על קרנות שנועדו למטרות דתיות של החצר, הכתרות, וכדומה. במותו של הריבון הייתה לו זכות לכל הסוסים והציוד שבאורוות המלכותיות. משרה זו הייתה נפרדת ממשרת הפרש הראשי (Premier Ecuyer), שהיה אחראי על הסוסים בהם השתמש הריבון אישית (La petite curie) ואשר רכב לצד הריבון. משרת הגראנד אקויה התקיימה, בהפסקות, עד תקופת נפוליאון השלישי.

באנגליה, תחת השם Master of the Horse, "אדון הסוסים", היה לו תפקיד חשוב במערכת המלוכה האנגלית, ודרגתו הייתה השלישית בחשיבותה בחצר. הוא היה חבר במיניסטריון המלוכה (לפני 1782 הייתה זו משרה בדרג קבינטי) וחבר במועצה המלכותית. תפקידו היה לנהל את כל העניינים הקשורים בסוסים וכלבי הציד של המלך, כמו גם האורוות, ההרבעה, והכלבייה. משרה זו קיימת באנגליה עד היום, ואדון הסוסים הנוכחי הוא הברון השלישי של וסטי, סמואל וסטי.

בגרמניה היה אדון האורוות (Oberststallmeister) אחד מבכירי החצר, אך משרתו הייתה טיטולרית בעיקרה, ואילו הטיפול באורוות הקייזר בוצע בפועל על–ידי האחראי על האורוות, ה-Oberstallmeister.

| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |

קישורים חיצוניים
----------------
**סוּסְנֶיוֹס** (1572 – 7 בספטמבר 1632, בגעז ሱስንዮስ, ביוונית כונה **סיסיניוס** **Σισίννιος**) היה נגוס נגסת של אתיופיה (1607-1632) תחת שם ההכתרה **מלאכ סגד השלישי**.

אביו היה הנסיך פאסילידס נכדו של דווית השני. כתוצאה מכך יש המשייכים אותו לשושלת הסולומונית. אחרים מחשיבים אותו, במקום את בנו פַסיל, כמייסד הענף הגונדרי של השושלת הסולומונית.

ילדותו
------

בילדותו נתפסו סוסניוס ואביו על ידי שודדי אורומו והוחזקו בשבי במשך שנה, עד שחולצו על ידי דג'אזמאץ' אסבו. לאחר חילוצו מהשבי התגורר סוסוניוס אצל המלכה אדמס מוגסה, אמו של סרצה דנגל ואלמנת הקיסר מינאס.

סוסניוס היה הצעיר מחמשת בניה של אמו השפחה. הבן הבכור, אפא כרסטוס, נהיה נזיר. הבן השני, סאלה כרסטוס, היה מצביא ששירת את סוסניוס בנאמנות. האח השלישי, ימנה כרסטוס, מרד בסוסניוס ונפטר במאסר. גם הבן הרביעי, מלכא כרסטוס, מרד בסוסניוס.

משנת 1590 ואילך נתפס סוסניוס כיורש פוטנציאלי של הכתר, כיוון שבניו של הקיסר סרצה דנגל היו עדיין צעירים. המיסיונר הישועי מנואל דה אלמיידה תיאר אותו כך: "גבוה, עם מאפיינים של איש איכותי, עיניים גדולות נאות, אף מחודד ומרווח וזקן מטופח...".

ב-10 במרץ 1607 הרג סוסניוס את יעקב הקיסר בקרב צאצהובר ותפס את מקומו כקיסר. טקס ההכתרה המפואר ב-18 במרץ 1608, אך השנתיים הראשונות לכהונתו הוקדשו לדיכוי מרידות ברחבי אתיופיה, בסיוע ארבעת אחיו.

קבלת הקתוליות
-------------

בשנת 1612 קיבל על עצמו סוסניוס את האמונה הקתולית בסתר בהשפעת פדרו פאיש. צניעותו ולמדנותו של פאיש מצאה חן בעיני סוסניוס, שסלד מהחמדנות ומעשי הניאוף של האבונא (הגמון) שמעון. בשנת 1622 הצהיר על אמונתו הקתולית בגלוי, לאחר שראה בניצחונותיו הצבאיים המכריעים אות שמיימי כי כוונתו רצויה.

האינקוויזיציה האתיופית
----------------------

הקיסר מלאק סגד קבע את בירתו בעיר גורגה שבחבל דאמבייה צפונית לאגם טאנה, אזור שהיה מיושב ביהודים רבים. בירתו שימשה אחת ממקומות מושבם של המיסיונרים, ביניהם ישועים פורטוגזים. בנו מרד כנגדו בשנת 1624 ונמלט לאחר כישלון המרד לאזורי היהודים, שהעניקו לו מקלט. מלאק סגד כעס על היהודים שנתנו מקלט לבנו ויצא לנקום בהם, נקמה שנכשלה. בעקבות כישלונותיו הוא ארגן צבא חמוש היטב, כולל תותחים רובים וחיילים פורטוגזים שנשארו באתיופיה לאחר מלחמת אתיופיה-אדאל. הקיסר הורה להוציא להורג ולהילחם ביהודים באזור שבין אגם טאנה להרי סאמיאן ובייחוד בחבל דאמבייה שהיה קל לכיבוש מכיוון שהיה מישורי. בלחימה ביהודים טבחו חיילי הקיסר רבים מהם ושיעבדו נשים וילדים, הגלו את מנהיג העדה גדעון השביעי והטבילו רבים מהיהודים בכפייה לכנסייה הנוצרית. יהודים רבים שחיו באזורי הטבח החלו לברוח לאזורים אחרים כגון קווארה, ארמצחו ודמאטו שבהם היו קהילות יהודיות קטנות אך רבים עדיין נשארו בדאמבייה, ווגארה ווואלקיט. בכך גרם למעשה ליישום אינקוויזיציה אתיופית בארצו בהשפעת היישועים והלוחמים שנשלחו מפורטוגל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספרות אירופה מופיע שמו בתעתיקים מגוונים, ביניהם סוּסנאוּס, סוּסיניוּס, סוֹציניוֹס, סוֹציניוּס וסוֹסנְיוֹס.
2. ↑  ג'. ווגוו, מנשמתינו: יהודי אתיופיה בישראל, עמוד 11.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יעקב** | **קיסר אתיופיה** 10 במרץ 1607 - 18 בספטמבר 1632 | **הבא**:**פאסילידס** |
**מגיסטותריום** (שם מדעי ***Megistotherium***; מיוונית עתיקה: "megistos" - הגדול ביותר, "therion" - בהמה. הוא סוג של יונק טורף קדום ממשפחת ההאיניילוריים ולשעבר מההאינודונים שהיה קרוב להאינדון שחי בתחילת המיוקן לפני 11–23 מיליון שנה. סוג זה כלל מין יחיד - *Megistotherium osteothlastes*: ופירושו: "osteon" - עצם ו-"thlaston" - מרסק. כלומר: "הבהמה מרסקת העצמות הגדולה ביותר".

תיאור וממצאים
-------------

מאובניו של טורף זה תוארו לראשונה ב-1973 והתגלו במצרים, לוב, אנגולה, נמיביה וקניה.

בדומה להאינדונים נוספים הוא היה בעל גולגולת גדולה ביותר יחסית לגוף, באורך 66 סנטימטר. המשקל של היצור הגיע למעל 500 ואף 800 קילוגרם ואורכו הגיע ל-3–4 מטר והוא היה אחד מטורפי היבשה הגדולים ביותר. הוא היה בעל שיניים טוחנות רחבות איתם שיסע בשר ועצמות והוא היה בעל עוצמת נשיכה חזקה מאוד. הוא לא היה שייך לסדרת הטורפים, אך היה קרוב אליהם. הסוג *Hyainailurus* יכול להיות מוטל בספק ומוכלל בסוג זה עקב מבנה השיניים הדומה שלהם. מאובניו של סוג זה נמצאו באירואסיה, כך שכנראה גם המגיסטותריום חי שם.

אורח חיים
---------

כשהמגיסטותריום חי האזור של מדבר סהרה בו נמצא היה מכוסה בערבות ואגמים שסביבם התקיימה פאונה של בעלי חיים רבים ששימשו לו לטרף. המגיסטותריום היה טורף פעיל או אולי אוכל נבלות של יונקים גדולים. מאובנים של פילים קדומים ממשפחת הגומפותריומיים נמצאו עם סימני נשיכה של היצור בעצמותיהם, כך שייתכן שהם היוו מקור מזון עיקרי שלו.

בתרבות
------

יונק זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגיסטותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

מגיסטותוריום (באדום) לצד יצורים פרהיסטוריים שונים בהשוואה לאדם
**מילוטין איבקוביץ'** (בסרבית: **Milutin Ivković**;‏ 3 במרץ 1906 – 23 במרץ 1943) היה כדורגלן יוגוסלבי, ששיחק בעמדת המגן ימני. שיחק באולימפיאדת 1928 ובמונדיאל 1930.

לאחר פרישתו מקריירת משחק, נהיה איבקוביץ' לפעיל פוליטי קומוניסטי. במהלך מלחמת העולם השנייה נהרג על ידי הנאצים ביאיינצי (מקום ליד העיר בלגרד).

ביוגרפיה
--------

איבקוביץ' נולד ב-3 במרץ 1906 בעיר בלגרד שבסרביה של היום.

הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של SK יוגוסלביה, ומשם נהיה לשחקן בכיר בקבוצה ששיחק באופן קבוע בין השנים 1922–1929. בסך הכל ערך ב-SK יוגוסלביה 235 הופעות, ולקראת סוף הקריירה שלו עבר לקבוצה אחרת בבלגרד, הפעם ל-BASK בלגרד.

בנבחרת יוגוסלביה ערך איבקוביץ' 39 הופעות בין השנים 1925–1934. את הופעת הבכורה שלו עשה ב-28 באוקטובר 1925 נגד צ'כוסלובקיה, להם הובסו בתוצאה 7–0. איבקוביץ' שיחק עבור הנבחרת באולימפיאדת 1928, שנערכה באמסטרדם, וגם במונדיאל 1930, המונדיאל הראשון בהיסטוריה, שבסופו נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר לצד הבלם האורוגוואי חוסה נסאסי. את משחקו האחרון בנבחרת עשה ב-16 בדצמבר 1934 נגד צרפת, להם הפסידו 3–2.

לאחר פרישתו מקריירת משחק סיים איבקוביץ' בשנת 1934 את לימודיו בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בלגרד, ולאחר שסיים את שירותו הצבאי, התחיל לעבוד ברפואה. איבקוביץ' הצטרף לתנועה הפרוגרסיבית והיה ממובילי החרם על קיום המשחקים האולימפיים בברלין.

בזמן מלחמת העולם השנייה הוא שיתף פעולה עם הפרטיזנים היוגוסלביים בשביל למנוע את כיבוש יוגוסלביה, וכתוצאה מכך נעצר והועמד לדין על ידי הנאצים. ב-23 במאי 1943 נורה למוות על ידי הנאצים עקב פעולותיו הקומוניסטיות.

בשנת 1951 הקימה התאחדות הכדורגל בסרביה באצטדיונים פרטיזן בלגרד ובמגרש המשחקים לשעבר של SK יוגוסלביה לוחות הנושאים את שמו. בנוסף לכך גם הוקמה באותו אזור אנדרטה לזכרו.

הסרט סרבי שיצא בשנת 2014 בשם "נראה אותך במונטווידאו" מדבר על הנבחרת היוגוסלבית במונדיאל 1930. דמותו של איבקוביץ' שוחקה על ידי ויקטור סאביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילוטין איבקוביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
**נאהה** (בגרמנית: **Nahe** להאזנה (מידע • עזרה)) הוא יובל של נהר הריין הזורם ממערבה לו במדינות ריינלנד-פפאלץ וחבל הסאר שבגרמניה. הנהר נתן את שמו לאזור היין נאהה הממוקם סביבו. מקורות הנהר מתחילים באזור נופלדן שבמדינת חבל הסאר, משם הוא זורם דרך ריינלנד-פפאלץ ולבסוף נשפך אל נהר הריין בבינגן. אורך הנהר הוא 125 קילומטר.

אטימולוגיה
----------

השם Nahe התפתח מהמילה הלטינית Nava, שבתורה מתבססת על המילה הקלטית לנהר פראי.

הידרולוגיה
----------

אגן הניקוז של הנהר משתרע על שטח של כ-4,067 קמ"ר. בשל אגן הניקוז הגדול יחסית בהשוואה לאורכו של הנהר, שיטפונות יכולים להתרחש לאורך חלקי המסלול האמצעיים והתחתונים שלו בתוך שעות ספורות בלבד, אולם הם בדרך כלל נעלמים במהירות שבה הופיעו. בשנים 1993 ו-1995 נמדדה בבאד קרויצנך זרימה של יותר מ-1,000 מ"ק לשנייה ויותר מ-1,300 מ"ק לשנייה בשפך הנהר אל הריין.

גאולוגיה
--------

הסלעים באזור הנהר נוצרו בעיקר בתור הפרם המוקדם ובחלק מתור הקרבון. בתקופת היווצרות הסלעים, הושפע אזור הנהר מפעילות געשית עזה. מאותה פעילות געשית נותרו מרבצים עצומים של הסלע הגעשי ריוליט, המאופיין בצבעו האדמדם, והסלע הגעשי הבסיסי יותר אנדזיט. עמקי הנהר ויובליו נוצרו לפני 2.6 מיליון שנים במהלך תור הרביעון, התקופה המאחורת ביותר מבחינה גאולוגית, כתוצאה מהתהפכות הקרקע של ההרים הנמצאים מסביב להונסרוק ורכס וצפון פלטין. תהליך זה גרם לירידה תלולה של המים במורד ההרים, ומכאן לפעילות שחיקה אינטנסיבית. שחיקה חזקה במיוחד התרחשה בתקופות חמות במהלך עידני הקרח, כאשר אקלים הטונדרה שלט, והאדמה הייתה חסרת ההגנה שהעניק הכיסוי הצפוף של הצמחייה. בהתאם לתנועות תת-קרקעיות, התפתחו נקיקים צרים ומצוקים באזורים עם סלעים געשיים קשיחים או עמקים רחבים באזורים בעלי משקעים רכים. השינוי התכוף בין שתי תצורות הנוף בולט לעין לאורך מסלול הנהר.

צמחייה ובעלי חיים
-----------------

בעמק הנהר ניתן למצוא מספר עצום של מינים תרמופילים, אשר בדרך כלל ניתן למצוא רק באזור הים התיכון או בבתי הגידול של הערבה האירואסייתית. מינים אופייניים של צמחים הם פרחי אליסון, אסטר, דיקטמנוס, ציפורן וגאגיה בוהמית. צמחים אלו נדדו בתקופה הפוסט-קרחונית החמימה לאירופה, אך נכחדו ברוב האזורים משום שהאקלים השתנה בחזרה לאקלים קריר ולח יותר באופן משמעותי. הצמחים שרדו רק באזורים קטנים שנותרו חמים ויבשים בשל מצבם הגאוגרפי המיוחד. בעמק הנאהה וביובליו אותם צמחים הצליחו בעיקר לשרוד במדרונות שטופי שמש בעלי עשב, שיחים ויערות רחבים עם עצים בעלי עלים יבשים. בימי הקיץ החמים טמפרטורת הקרקע במקומות אלו יכולה להגיע לכדי 60 מעלות צלזיוס ומעלה המדמה אקלים ערבתי. מין בעל חיים תרמופילי אופייני הוא האוכלוסייה המבודדת של נחש המים המשובץ המקיימת לאורך הנהר.

גלריה
-----

* מסלול החלק התחתי של הנהר ליד בינגן.מסלול החלק התחתי של הנהר ליד בינגן.
* בתים הנמצאים על גשר האלטה נאההברוקה שנבנה בימי הביניים.בתים הנמצאים על גשר האלטה נאההברוקה שנבנה בימי הביניים.
* מצוקים ליד עיירת הספא באד מינסטר אם שטיין-אברנבורג.מצוקים ליד עיירת הספא באד מינסטר אם שטיין-אברנבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאהה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4041154-0
* VIAF: 234580809
* WorldCat (עם VIAF): 234580809

 |
כריכת המילון
**מלון ערבי-עברי ללשון הערבית החדשה** מאת דוד איילון ופסח שנער הוא המילון המקובל והנפוץ ביותר בקרב לומדי הערבית דוברי העברית בישראל. נכון ל-2008, נמכר ב-22 מהדורות, ונכון ל-1997 ב-80,000 עותקים. המילון משמש בין היתר בבתי הספר, באוניברסיטאות, בצה"ל ובשירותי הממשלה, ומספק את אוצר המילים המתאים הן לשפה הערבית המודרנית החדשה, ספרות מודרנית ועיונית, והן ליצירות בערבית קלאסית והקוראן.

כתיבת המילון
------------

דוד איילון חיפש אדם נוסף שיוכל להעביר ביקורת על ספר שהשתתף בכתיבתו והוא "אוצר מלות היסוד בעיתונות היומית הערבית", אשר נכתב ביוזמת המרצה לחינוך משה בריל. בחיפושיו הגיע איילון לפסח שנער. העבודה כללה בדיקה לפי קטעי עיתונות מהן המלים הבסיסיות שמשתמשים בהן בערבית לא מדוברת לפי מידת שכיחותן וסדר האלף בית. איילון ושנער החליטו בשנת 1940 להרחיב את העבודה ולהפכה למילון ערבי-עברי לשפה הערבית החדשה שייועד לתלמיד העברי. בשנת 1947 קיבלו שנער ואיילון חופשה בתשלום ממשה שרת, שהיה ראש המחלקה המדינית של הסוכנות (שניהם עבדו במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית) שהתעניין מאוד בעבודתם, על מנת להשלים את המילון. העבודה הגיעה לסיומה בספטמבר 1947.

המילון באינטרנט
---------------

המילון נותר כפי שנכתב במקור ללא שינויים בהוצאתו הראשונה לאור ב-1947. במלאת יובל שנים למילון החליטה האוניברסיטה העברית להכין מהדורה חדשה. העבודה הוטלה על צוות בראשות פרופסור אריה לוין ופרופסור מנחם מילסון. למילון הושק בשנת 2006 אתר אינטרנט, והוא מתעדכן בשתי שיטות: האחת, צוות מחקר והשנייה, כל אדם יכול לשלוח דואר אלקטרוני למערכת ולהציע מילה חדשה, ועדכונה ייבדק על ידי העורכים.

החל מחודש נובמבר 2014 השימוש במילון באינטרנט הוא למנויים משלמים בלבד. קיימים מינויים לאנשים פרטיים ומינויים למוסדיים (לאוניברסיטאות, בתי ספר וכדומה).

ראו גם
------

* מילון שרוני

קישורים חיצוניים
----------------

* המילון המקוון של מנחם מילסון, המבוסס על מילון איילון-שנער (אתר בתשלום)
* אתר למנויים בלבד מאיר מ' בר־אשר, בשבחי המילון המקוון לערבית, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2015
כנסיית אילינסקי בסולצי
**סולצי** (ברוסית: **Сольцы**) היא עיירה במחוז נובגורוד ברוסיה ובירתו של הראיון סולצי. העיר שוכנת על הגדה השמאלית של נהר שלון, במקום בו נשפך אליו נחל קרוטץ (רו'), במרחק של כ-80 קילומטרים דרום-מערבית לנובגורוד, בירת המחוז. בעיירה מתגוררים כ-9,000 תושבים (נכון ל-2017).

בקרבת סולצי נמצא בסיס הטיסה סולצי-2 (אנ') של חיל האוויר הרוסי.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון של סולצי הוא משנת 1390, אז הוא מוזכר ככפר שתושביו עסקו בהפקת מלח, הקרוי ברוסית "סול" (соль), וזהו מקור שמה של העיירה. היישוב היה נקודת עצירה חשובה על הדרך בין נובגורוד ופסקוב בתקופת רפובליקת נובגורוד. ב-1471 כוחותיה של נסיכות מוסקבה הביסו בקרב שלון שנערך בקרבת מקום את כוחות רפובליקת נובגורוד, מה שהוביל לסיפוח הרפובליקה לנסיכות.

במאה ה-16 הצאר איוואן הרביעי הקים במקום מפעל לייצור כרכרות עבור הצבא הרוסי הקיסרי במשך 200 שנה. ב-1781, בעקבות צו של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, היישוב קיבל מעמד של פוסאד (אנ'). בערך באותה תקופה היישוב והאזור נכללו בפלך פסקוב של האימפריה הרוסית.

ב-23 במאי 1914 היישוב קיבל מעמד עירוני. זמן קצר לאחר מכן נפתח בו בית הבראה מצליח. ב-1927, לאחר ההקמה וההתייצבות של ברית המועצות, סולצי נכללה במחוז לנינגרד.

ב-13 ביולי 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, סולצי נכבשה על ידי קורפוס הפאנצר ה-56 של הוורמאכט. באופן נדיר בשלב הזה של המלחמה הצבא האדום הצליח לכבוש מחדש את העיירה למספר ימים (רו'). התקיפה נוצלה בעיקר כדי לאפשר נסיגה מסודרת יותר וכדי להרוויח זמן ליצירת הגנות על לנינגרד וב-22 ביולי הגרמנים כבשו את העיירה מחדש. ב-21 בפברואר 1944 העיירה שוחררה על ידי הצבא האדום במסגרת מבצע לנינגרד-נובגורוד.

ב-5 ביולי באותה שנה נוצר מחוז נובגורוד וסולצי נכללה בו. העיירה שוקמה לאחר מלחמת העולם השנייה וב-1975 סופחו אליה כמה כפרים שהיו בסביבתה.

הקהילה היהודית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
ב-1939 נמנו בעיירה 156 יהודים, פחות משני אחוזים מהאוכלוסייה הכללית.

### השואה

עד הכיבוש הסופי של הגרמנים ב-22 ביולי 1941 כמה עשרות יהודים הצליחו להימלט מזרחה או שהם גויסו לצבא האדום. לכל היותר נותרו בעיירה עם הכיבוש הגרמני 100 יהודים. תוך זמן קצר נעשה רישום של יהודי העיירה והם חויבו לשאת טלאי צהוב וסרט לבן על זרועם. כמו כן הם נאלצו לבצע סוגים שונים של עבודות כפייה ורכושם הוחרם.

כעבור חודשים ספורים היהודים רוכזו במעין גטו מבודד, שאליו הובאו גם יהודים שהתגוררו ביישובים קטנים בקרבת סולצי. בשלב מסוים ב-1941 כל היהודים נלקחו ליער סמוך ונורו למוות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סולצי** בוויקישיתוף
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), סולצי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1824–1825), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), סולצי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1824–1825), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557717805171
* LCCN: n86029251
* VIAF: 127923756
* WorldCat (עם VIAF): 127923756

 |
**נאדר ג'וח'דאר** (בערבית: **نادر جوخدار**; ‏ 19 באוקטובר 1977 – 6 בפברואר 2023) היה כדורגלן סורי ששיחק בעמדת חלוץ ומאמן כדורגל.

קריירת מועדונים
---------------

ג'וח'דאר שיחק בקבוצת אל-ות'בה מליגת העל הסורית, ובקבוצות אל-פייסלי ואל-ויחדאת מליגת העל הירדנית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-2 באפריל 1995 ערך ג'וח'דאר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סוריה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת מצרים במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אסיה 1996, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים. בסך הכל ערך 14 הופעות בנבחרת, בהן הבקיע תשעה שערים.

קריירה כמאמן
------------

ב-17 ביולי 2022 מונה ג'וח'דאר למאמן קבוצת א-סלאם זגרתא מליגת העל הלבנונית. ב-10 באוגוסט פוטר מתפקידו.

מותו
----

ב-6 בפברואר 2023 נהרג ג'וח'דאר עם בנו ברעידת האדמה בטורקיה ובסוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  السوري نادر جوخدار مدرباً للسلام زغرتا באתר El Maestro Sport, ‏ 17 ביולי 2022 (בערבית)
2. ↑  جوخدار ينفصل عن السلام زغرتا באתר Kooora, ‏ 10 באוגוסט 2022 (בערבית)
3. ↑  وفاة اللاعب السوري نادر جوخدار في الزلزال באתר Royanews, ‏ 6 בפברואר 2023 (בערבית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נאדר ג'וח'דאר"**.
הרב אביחי אפל
הרב **אביחי אפל** הוא רבה של פרנקפורט.

ביוגרפיה
--------

יליד ירושלים, בוגר ישיבת מרכז הרב ומכון מאיר. הוסמך לרבנות וניהל במשך שלוש שנים כולל אברכים בשם "תורה מציון".

הרב אפל עסק בתפקידים רבניים ובמיזמי קירוב נוער של קונגרס הקהילות האורתודוקסיות ברוסיה, ובפעולות קירוב בקרב יוצאי רוסיה בגרמניה.

בשנת 2005 התמנה כרבה של העיר דורטמונד והניח מחדש את התשתית לקיומה של קהילה ומוסדות אורתודוקסיים בעיר.

החל משנת 2008 מכהן אפל כיו"ר ועידת הרבנים האורתודוקסיים בגרמניה, ובראשית מרץ 2016 נבחר פה אחד על ידי 17 חברי ועד הקהילה בפרנקפורט כרבה של העיר. המינוי נתקל בהתנגדות של גורמים בקהילת חב"ד המקומית שהאשימו את אפל בפשרנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביחי אפל** בוויקישיתוף
* כיכר השבת, ‏גרמניה: הרב אביחי אפל נבחר לרבה של פרנקפורט, באתר כיכר השבת, 8 במרץ 2016
* Alexander Völkel, "Den Dortmunder Rabbiner Avichai Apel zieht es im Sommer nach Frankfurt: Gewaltiger Karrieresprung – „Aber ich weine"(הקישור אינו פעיל)", 21. Mai 2016, Nordstadtblogger (בגרמנית)
* כל הזמן: בתרועת שפר ובקבלת עול: הכתרת רבה של פרנקפורט, א' באלול תשע"ו

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה ויסברג, פרנקפורט בחרה רב - בחב"ד מתנגדים, באתר בחדרי חרדים, 8 במרץ 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414925505171

 |
**אביזאורוס** (שם מדעי: ***Avisaurus***; משמעות השם: "עוף לטאה/זוחל") הוא סוג של עוף קמאי מקבוצת האננטיאורניתים, שחי באמריקה הצפונית במשך הקרטיקון העליון שלפני 70.6 עד 66 מיליון שנה מזמננו, בסמוך לחופי הים הפנימי המערבי הקדום, באזור בו התרוממו הרי הרוקי בעתיד. הוא נכחד עם הכחדת הקרטיקון הגדולה לצד אחרוני הדינוזאורים.

האביזאורוס היה עוף קטן מהמשפחה אביזאוריים, שהיה קרוב לקונכואורניס, לסורואביזאורוס (*Soroavisaurus*) ולנאוקנורניס וכמותם היה בעל מאפיינים דומים לעופות בתראים אך עם מאפיינים זוחלים מסוימים כמו שיניים בלסתותיו וזנב ארוך וחלול. אורך הדוגמה שנמצאה הגיעה לאורך 73.9 סנטימטרים כולל זנב, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים שבבני קבוצתו.

העוף התגלה בתצורת הל קריק במונטנה ונאסף בשנת 1975. הוא הועבר לאוסף המאובנים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ושם תואר למדע ב-1985 בידי החוקרים מייקל ק. ברט-סורמן (Michael K. Brett-Surman) וגרגורי ס. פאול (אנ'). הסוג כלל מין אחד - *Avisaurus archibaldi*, על שם החוקר המגלה שלו - ג'יי דייוויד ארצ'יבלד מאוניברסיטת ברקלי.

עוף זה היה עוף ימי שדומה מעט לשחף או חופמאי שאולי ניזון מדגים ואולי קינן בקבוצות גדולות כמו עופות ימיים קדומים נוספים מתקופתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
שלוש נשים מקבוצת ההררו לבושות בסגנון הנפוץ בקבוצה
ה**הררו** היא קבוצה אתנית, המהווה חלק מאומת הבנטו המתגוררת באפריקה הדרומית, מרביתה בנמיביה ומיעוטה בבוצואנה ואנגולה. על הקבוצה נמנים כ-250,000 בני אדם, הקבוצה מדברת את שפת ההררו, שהיא חלק משפות בנטו. הקבוצה מתייחדת גם בסגנון לבוש המושפע מהתקופה הוויקטוריאנית ומן המתיישבים הגרמנים שחיו באזור במהלך המאה ה-19.

תיאור כללי
----------

בשונה ממרבית הבנטו היושבים בכפרים חקלאיים ומעבדים את אדמתם, ההררו הם רועים, אומנות אותה רכשו ככל הנראה – יחד עם הבקר המבוית – ממזרח אפריקה. כך גם החליבה ואורח החיים נלמד, על פי עדויות לשוניות שונות, מעמים כושיתיים.

לעיתים המונח הררו כולל בתוכו גם קבוצות אתניות כמו ההימבה, הקרובים אליהם מבחינה לשונית ואורח החיים וכן שבטים אחרים.

היסטוריה
--------

ההררו היגרו אל האזורים שבהם הם מתגוררים כעת בראשית המאה ה-17 ובמהלך המאה שלאחריה. עם הזמן, החל סכסוך מתמשך ביניהם לבין שבטים אחרים שנמשך לאורך מרבית המאה ה-19. עם כניסת סוחרים גרמנים אל האזור, נרכשו אדמות מן ההררו ומושבות נוסדו על ידי המתיישבים, דבר שהוביל לקולוניאליזם גרמני באזור, תחת השם דרום-מערב אפריקה הגרמנית.

סכסוכים רבים נוצרו בין ההררו והמתיישבים הגרמנים, בעיקר על גישה לאדמות ומקורות מים, אך גם על אפליה קבועה נגד ההררו מצד המתיישבים הגרמנים. סדרת קרבות בשם **מלחמות ההררו** פרצו בראשית המאה ה-20, שהובילו לרצח העם של ההררו והנאמה. מעשי האיבה הסתיימו רק עם כיבוש האזור על ידי כוחות בריטיים מדרום אפריקה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ב-16 באוגוסט 2004, התנצלה ממשלת גרמניה באופן רשמי על מעשיה באזור במאה הקודמת[דרושה הבהרה], אך הדברים משכו תשומת לב מועטה של הציבור.

הסרט "Tjiraa" שצולם בשנת 2012 מתאר את ההתנגשות של התרבות המסורתית של הררו עם החיים המודרניים של אנשים שחזרו מאירופה ליישוב המקומי. הסרט צולם בשפת הררו בתמיכת הקרן המקומי והוקרן בפסטיבל לקולנוע בארצות הברית.

קבוצות ההררו
------------

הקבוצה מתחלקת לתתי-קבוצות, שהגדולה והמרכזית שבהם נמצאת במרכז נמיביה. קבוצה זו הושפעה רבות מן התרבות המערבית, בייחוד מן התרבות הגרמנית בעקבות המתיישבים הגרמנים שפעלו באזור. הדבר מתבטא, בין השאר, בתכשיטים ובלבוש ובאורח חיים המושפע מסגנון החיים הקולוניאלי. אך קבוצות אחרות שמרו על אורח חייהם וסגנון לבוש הדומה יותר לאורח חייהם קודם להתיישבות האדם הלבן באזור, אם כי השפעת ההתיישבות הגרמנית מורגשת במידה מסוימת בכל חלקי האוכלוסייה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיפדיה ויקיפדיה בשפה זו: **הררו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הררו** |

* הררו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Liz Stinson, Photos: The Amazing Costume Culture of Africa's Herero Tribe, Wired, June 24 2013
2. ↑  Was there an interchange between Cushitic pastoralists and Khoisan speakers in the prehistory of Southern Africa and how can this be detected?
3. ↑  הודעה לעיתונות של שרת הסיוע הגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558052205171
* BnF: cb12213310v (data)
* GND: 4024480-5
* LCCN: sh85060373
* NKC: ph698785
* SUDOC: 030787777

 |