recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מבצע בורמה** (באנגלית: **Merrill's Marauders**  - הפושטים של מריל) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1962 בבימויו של סמואל פולר עם ג'ף צ'נדלר בתפקיד הראשי.

התסריט מבוסס על הספר "הפושטים של מריל" שנכתב על ידי צ'רלטון אוגבורן ששימש כקצין קשר ביחידתו של פרנק מריל שנקראה יחידת הפשיטה 5307 וכונתה בשם "הפושטים של מריל". זאת הייתה יחידת קומנדו בסדר גודל חטיבתי שמנתה כ-3,000 לוחמים מצבא ארצות הברית שנענו לקריאתו של הנשיא רוזוולט להתנדב ליחידה מיוחדת למערכה על בורמה.

זה היה סרטו האחרון של ג'ף צ'נדלר, זמן קצר לאחר שהשלים בשנת 1961 את תפקידו בסרט הוא נפגע בגבו בעודו משחק כדורסל בחברת חיילים מן הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית ששיחקו כניצבים בסרט. הוא התאשפז בבית חולים בעיר קולבר סיטי בקליפורניה לצורך ניתוח לתיקון פריצת דיסק בעמוד השדרה. מהלך הניתוח הסתבך והוא נפטר. 

הסרט צולם בפיליפינים בעזרת חיילים מצבא ארצות הברית וחיילים מצבא הפיליפינים שייצגו את הלוחמים היפניים.

תקציר העלילה
------------

הסרט מתחיל ביומן קולנוע על נסיגת כוחות הברית מבורמה, על פגישת רוזוולט וצ'רצ'יל בקוויבק בה הוחלט על פתיחת המערכה בבורמה וכן נראה גנרל ג'וזף סטילוול עם נאומו המפורסם על התבוסה והבטחתו לחזור ולכבוש את בורמה.

בין הכוחות הפולשים לבורמה נמצאת יחידת הפשיטה 5307 המונה 3,000 לוחמי קומנדו בפיקודו של מייג'ור גנרל פרנק מריל (ג'ף צ'נדלר). הם מתחילים את הפעולה ב-4 בינואר 1944 ומתקדמים כ-200 מילים בתוך ג'ונגל לעיירה וואלאבום אותה הם כובשים לאחר קרב קשה. בראש הכוח נמצאת מחלקתו של סרג'נט סטוקסטון ("סטוק") שמחזיק את אנשיו למרות התנאים הקשים והמחלות שמפילות בהן חללים.

גנרל מריל הולך בראש הלוחמים והדוקטור (אנדרו דוגאן) מעדכן אותו על המצב הקשה של החיילים וגם בודק אותו ומזהירו כי הוא סבל בעבר מהתקף לב שיכול לחזור בגלל המתח אבל מריל מתעלם מאזהרותיו.

הלוחמים העייפים מבקשים לחזור אך למקום מגיע גנרל ג'וזף סטילוול (ג'ון הויוט) ומטיל על היחידה להמשיך לתוך בורמה ולכבוש את צומת הרכבות החשוב שאזוזופ.

הלוחמים העייפים עוברים דרך קשה בתוך ביצות ולמרות עייפותם הם מצליחים לכבוש את צומת הרכבות ומקווים שיינתן להם לנוח.

גנרל סטילוול מבקש ממריל להתקדם לעבר העיר החשובה מיצ'ינה. סטוק מתנגד לרגל מצבם של האנשים ומריל מצליח לשכנע אותם למרות מצבם להמשיך לעבר מיצ'ינה. הם מתחפרים ליד מיצ'ינה ונחשפים להרעשת ארטיליריריה קשה ולמתקפת בנזאי של מאות יפנים אותם הם מצליחים להדוף.

לאחר מכן שרועים כולם מעייפות ומריל לוקה בהתקף לב ומפונה משם. לנוכח המפקד המפונה, קמים האנשים ובמאמץ אחרון הם כובשים את מיצ'ינה ואז מתפרקת היחידה. מתוך 3,000 לוחמים נשארים רק 100 כשירים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מבצע בורמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מבצע בורמה", באתר נטפליקס
* "מבצע בורמה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מבצע בורמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מבצע בורמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

^קדימון לסרט מבצע בורמה, באתר יוטיוב

* מבצע בורמה, באתר TCM
* מבצע בורמה, באתר "הבמה"
**שירין פולו** (בפרסית: **شیرین پلو**; באנגלית: **Shirin polo**) הידוע גם בתור **אורז חתונה פרסי** או **אורז לראש השנה** (של היהודים הפרסים), הוא פילאף אורז מסורתי של המטבח הפרסי שמקובל להגיש לציון אירועים מיוחדים כמו חתונות. זוהי גרסה פשוטה של morassa' polō, מילולית "אורז תכשיט".

בקהילות יהדות איראן בעולם, המנה מקושרת לרוב לחגים כמו פורים,   פסח, ראש השנה והימים הנוראים.  הוא מוגש גם כאפטאר במהלך הרמדאן.

סקירה כללית
-----------

שירין פולו מוגש בדרך כלל בחגיגות כמו חתונות, ימי הולדת וחגים. זהו אורז מאודה בסגנון פרסי ומעליו אגוזים ופירות יבשים כמו ברביריס (שיח רב-שנתי קטן, עם פרי של גרגרים אדומים וחמוצים מאוד), משמשים ותמרים.

הכנה
----

 השריית אורז לשירין פולו
שירין פולו מוכן בדרך כלל בדרך הפרסית הרגילה: השרייה והרתחה, ואז ניקוז ואידוי לאחר ערבוב עם שמן בישול, זעפרן או כורכום, תבלינים ותיבול אחר. לפעמים הוא מוכן עם קרום פריך של אורז שנקרא טהדיג - tahdig (אורז פריך, הוא קרום דק של אורז מושחם מעט בתחתית סיר הבישול). כשהוא מבושל, הוא נפרש על צלחת הגשה עם תהדיג כקישוט. לאחר מכן הוא מכוסה בפירות יבשים, כגון משמש, ברביריס, תמרים, שזיפים מיובשים ואגוזים כגון פיסטוק, שקדים, אגוזי מלך או אגוזי לוז, ולפעמים קליפות תפוז. ניתן להשאיר את הפירות היבשים והאגוזים שלמים או קצוצים.

הגשה
----

שירין פולו מוגש לרוב עם עוף אפוי מתובל.

 שירין פולו עם קליפות תפוז מסוכרות

ראו גם
------

* רשימת מנות אורז

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kamran Sharareh, *From Persia to Tehr Angeles: A Contemporary Guide to Understanding and Appreciating Ancient Persian Culture*, מסת"ב 161448578X, p. 80
2. 1 2  Najmieh Batmanglij, *Cooking in Iran*, 2018, מסת"ב 193382395X, p. 122
3. ↑  Margaret Shaid, *The Legendary cuisine of Persia*, 2001, מסת"ב 1566564131, p. 78
4. ↑  Solomonov and Cook, Michael and Steven. *Zahav*. HMH.
5. ↑  Marks, Rabbi Gil. *The Encyclopedia of Jewish Foods*.
6. ↑  "Raising A Mensch". The Philadelphia Jewish Voice. נבדק ב-11 בינואר 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  Marks, Rabbi Gil. *Olives Trees and Honey*.
8. ↑  Nathan, Joan (8 בספטמבר 1993). "At Rosh ha-Shanah Persian Jews Play Themes and Variations". *The New York Times*. The New York Times. נבדק ב-7 בינואר 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
9. ↑  Koenig, Leah. *The Jewish Cookbook*.
10. ↑  Nathan, Joan. *King Solomon's Table*.
11. ↑  Nathan, Joan. *The Jewish Holiday Cookbook*.
12. ↑  Cook and Solomonov, Steven and Michael. *Zahav*.
חליבה ידנית
מחלבה תעשייתית באוסטרליה
**מַחְלָבָה** היא מתקן לעיבוד חלב בעלי חיים לצריכה אנושית. החלב מופק בעיקר מעזים או פרות (למעשה, חלב, ללא ציון מיוחד, הוא בדרך-כלל חלב פרה), אבל גם מתאו, יאק הבית, כבשים, סוסים או גמלים. במחלבות מופקים ומיוצרים מוצרי חלב כמו חמאה, חובצה וגבינה. 

מחלבות ביתיות היו קיימות בחברה האנושית עם המעבר לחברה חקלאית. בדרך כלל, תוצרי המחלבה היו מיועדים לצריכה מקומית והחיות שימשו למספר מטרות (עבודה בשדה, ייצור חלב, שימוש בבשר ובעור). החליבה הייתה ידנית וגודל העדר היה קטן מספיק, כך שכולו יוכל להיחלב במהלך שעה אחת, בדרך כלל כ-10 פרות על כל אדם שיחלוב אותן. 

עם תהליך התיעוש, עבר גם תהליך החליבה וגם תהליכי הייצור מיכון וצמיחה. המחלבות הפכו למרכזים אזוריים (ולעיתים על-אזוריים). גודלן של מחלבות יכול לנוע בין מספר מועסקים מצומצם ("מחלבת בוטיק") למפעלי ענק כדוגמת מחלבות חברת "תנובה". גודל המפעל קשור גם לרמת המיכון. בעוד שמחלבות קטנות רבות מייצרות מוצרי חלב וחלב בעבודת יד (או כזו המשולבת בשימוש במכונות); ייצור מוצרי החלב במחלבות תעשייתיות גדולות מותנה בשימוש במכונות. לכן המחלבה היא מתקן נפרד מהרפת או הדיר שבהם נחלב החלב.

מחלבות בישראל
-------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש עוד 4% - מה איתם?.
בישראל שולטות בענף החלב ומוצריו שלש מחלבות גדולות: תנובה, שטראוס וטרה. ענף המחלבות אינו תחרותי: השוק מאוד מפוקח וקטן, מאופיין בריכוזיות גבוהה ביותר, ובהתבדלות בין החברות לגבי סוג המוצרים בהם כל אחת מתמחה. על פי ממצאי דו"ח חברת הייעוץ שייעצה לוועדת המזון, נתח השוק של שלושת השחקנים הגדולים בענף המחלבות עומד על 90%.

שלוש היצרניות הגדולות קולטות כ-96% מהחלב הגולמי:

* תנובה לבדה עם מספר מחלבות מתועשות בבעלותה (מחלבת תל יוסף, מחלבת רחובות, מחלבת טנא נגה, מחלבת אילון תבור) קולטת כ-75% מהחלב הגולמי. מעבר להיותה מונופסון בתחום החלב הגולמי, תנובה היא מונופול מוכרז ב"חלב ומוצריו" בין היתר בגבינות קשות, ומרבית המוצרים המפוקחים - לבן, שמנת, יוגורט לבן וחלב ניגר. בנוסף, תנובה היא המחלבה היחידה שבבעלותה מפעל ליבוש חלב. יבוש חלב מאפשר להעביר כמויות חלב המיוצר בחורף לצריכה בקיץ וכך להתאים את ההיצע (שמשתנה עונתית) לביקוש בתחום החלב. הבלעדיות של תנובה ביבוש חלב יוצר בה תלות של כלל משק החלב.
* שטראוס - עם מספר מחלבות מתועשות (מחלבה ראשית באזור תעשייה בר-לב מחלבת יטבתה - בבעלות חלקית (50%)) היא מונופול מוכרז בתחום מעדני החלב ואינה מייצרת את מרבית המוצרים המפוקחים.
* טרה (בבעלותה גם מחלבות "משק צוריאל"), במתכונתה הנוכחית על קווי המוצרים שהיא מציעה, היא חדשה יחסית בתחום והיא בבעלות החברה המרכזית לייצור משקאות קלים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מחלבה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מחלבות** |

* סרטונים "מן הרפת לצרכן" - ייצור חלב בארץ ישראל (1940)
* מחלבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דו"ח צוות לבדיקת משק החלב בהזמנת ממשלת ישראל בסוף שנת 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540975805171
* BnF: cb11936430z (data)
* GND: 4125979-8
* HDS: 027650
* LCCN: sh85035448
* NDL: 00569265
* NKC: ph122919

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברבי שמואל חיים מחבר הספר שמן המשחה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שמואל חיים (פירושונים).
רבי **שמואל חיים** (תק"כ 1760 ~ - תר"ב, 1842), מחבר הספר **שמן המשחה**, היה רבה של קושטא. נפטר בירושלים.

ביוגרפיה
--------

למד מפי רבי אליהו פאלומבו, רבי מנחם אשכנזי ורבי רפאל יעקב אסא. היה ראש ישיבה בבאלאט שבטורקיה. שימש כדיין ועסק בסידור גיטין החל משנת תקנ"ח. כאשר נבחר לחכם באשי (סוכות תקצ"ז, 1837) התברר שהוא נתין אוסטרי (למרות שלא היה באוסטריה, אלא קיבל נתינות מתוקף קשריו עם שגריר אוסטריה בטורקיה), ואז פוטר על ידי הממשלה ונשאר כאב בית דין. בבית דינו כיהן גם הרב אליעזר די טולדו.

ספרו 'שמן המשחה'
----------------

ספרו 'שמן המשחה' (נדפס בקושטא ת"ר; מצוי גם בפרויקט השו"ת) ערוך על פי סדר הרמב"ם, אולם פעמים רבות אינו עוסק בפרשנות הרמב"ם אלא זהו דיון עצמאי, כולל תשובות רבות בהלכה. הגיעו אליו שאלות מכל רחבי תורקיה ומחוצה לה, ואף מקרים ומלונדון.

המחבר מספר שסידר כך את ספרו מפני שבישיבה בה למד בימי שלישי למדו לפי סדר הרמב"ם, אולם את חידושיו בדיני עגונה סידר לפי סדר הטור, מאחר שעניין זה נלמד בישיבה אחרת, בה למדו בימי חמישי לפי סדר הטור אבן העזר.

הספר כולל גם דברי תורה מרבנים אחרים בקושטא ומסורות על מנהגי קושטא, כגון על איסור אכילת קטניות בפסח.

הספר מצוטט רבות בכתבי רבנים אחריו, כגון בשו"ת ציץ אליעזר (חכ"ב סי' י): "בזאת השאלה עצמה מצינו שכבר דן בזה בספר שמן המשחה (לאחד מגדולי קדמוני האחרונים)".

ספרים שהוציא לאור
-----------------

רבי שמואל חיים עסק גם בהוצאה לאור של ספרי חכמי קושטא: ספר 'אם הדרך' מאת רבו, רבי מיכאל אשכנזי, בתוספת הערות משלו הפותחות במילים "א"ש [=אמר שמואל] חיים". ספר 'זכור לאברהם' מאת רבי אברהם ב"ר אביגדור, בתוספת הערות משלו. וספר 'ידיו של משה' מאת רבי משה פרישקו.

פטירתו
------

בערוב ימיו עלה לארץ ישראל, נפטר בירושלים ונטמן בהר הזיתים.

נוסח מצבתו: "מקום קבורת גדול הדור האחרון, הוא הרב המופלא שבסנהדרין בעיר ואם בישראל קושטא יע"א, כמה"ר שמואל חיים בן אסטרוגה זצוק"ל. פעל וחיבר ספר שמן המשחה. נלקח לשמיים מנוחתו עדן ו' חשוון שנת ה'תרב".

לקריאה נוספת
------------

שלמה רוזניס, "קורות היהודים בתורקיה", חלק ו עמ 28 - 33.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קובץ "ירושלים" א מאת אברהם משה לונץ עמ' 129.
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מבצע קהיר** הוא סרט קולנוע, קופרודוקציה ישראלית-מערב גרמנית, שחלקו צולם בישראל והופץ מחוצה לה בשמות Trunk to Cairo, Cairo Campaign ובגרמנית: Einer spielt falsch.

זהו סרט ריגול דובר אנגלית שהופק על רקע מרוץ החימוש בין ישראל ומצרים, המדענים הגרמנים במצרים ופרשת האיש במזוודה בשנות השישים, ובהשראת סרטי ג'יימס בונד. 
הסרט צולם בישראל בשנת 1965, בוים על ידי מנחם גולן ורפאל נוסבאום והוא מלווה מוזיקה שהלחין דובי זלצר. הקרנת הבכורה נערכה בקולנוע בן יהודה בתל אביב בסוף פברואר 1966.
בסרט השתתפו שחקנים ישראלים רבים ובהם יוסף ידין, גילה אלמגור, בומבה צור, אילנה עדן, זאב ברלינסקי ושלמה וישינסקי ולצדם השחקנים הזרים ג'ורג' סנדרס ואודי מרפי שמילא בסרט את תפקיד הסוכן החשאי, גיבור הסרט. העלילה מתרחשת בקהיר ובצילום הסרט נבחרה יפו לייצג את קהיר, הצילומים היו בין היתר ביפו העתיקה, כיכר השעון, קיסריה והרצליה, הסצינות של המפעל לייצור טילים צולמו בחורבות "בית החרושת לספירט" שהיה בחולות הרצליה (לא קיים היום).

עלילה
-----

מייק מריק (אודי מרפי) הוא סוכן אמריקאי שתפקידו להשמיד מפעל לייצור טילים במצרים, המנוהל על ידי צוות מדענים גרמניים. הוא נפגש בקהיר עם מדען גרמני (ג'ורג' סנדרס), המפתח טיל המיועד להגיע לירח, אך יכול לשמש גם כטיל בליסטי. הגיבור בורח עם בתו של המדען, שבה התאהב באיטליה, שם הוא נלכד בידי סוכנים מצרים, המכניסים אותו למזוודה, אותה הם עומדים לשלוח במטוס לקהיר. האיטלקים תופסים את הסוכנים המצרים, פותחים את המזוודה ומגלים בה את גופתו של סוכן מצרי ולא את גיבור הסרט, שהצליח להיחלץ ממנה וטס לקהיר להמשיך במשימותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מבצע קהיר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מבצע קהיר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מבצע קהיר", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "מבצע קהיר", באתר אידיבי
* "מבצע קהיר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "מבצע קהיר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ג'נאם ג'נאם** הוא סרט ישראלי בבימויו של חיים בוזגלו, שיצא בשנת 2005.

עלילה
-----

הסרט מתרחש בישראל של שנת 2005. גבר נשוי, בסוף שנות השלושים שלו, מורה במקצועו, מגיע למבוי סתום בחייו הזוגיים והאישיים. הוא מחליט לעזוב הכול ולקחת פסק זמן. הוא מתכוון לנסוע לחופשה קצרה בחו"ל אך ברגע האחרון עולה על הסעה של עובדים זרים משדה התעופה היישר אל ביתם החדש, דרום תל אביב.

הוא חי איתם מתוך התבוננות, כמעט מבלי לדבר כלל. הם, מעצם היותם זרים ושונים כשלעצמם, נותנים לו מקום ולא שואלים אותו מה שהוא לא מספר. התנאים בהם הם חיים והיחס שהם מקבלים קשים, אך גם האנושיות של מעסיקיהם הישראלים מוצגת בסרט.

הגבר עובד איתם באתר הבנייה בו הם עובדים, משתתף ברגעים הקשים והשמחים. הוא חווה את הזרות שלהם ואת הרצון והצורך שלהם לחום, אהבה ובית.
הסרט מראה גם את הצד הבדלני של העובדים הזרים, אך במקביל גם את הצד שמנגד, כשבעל כורחם הם נאלצים להיות ישראלים במידת מה ולקבל עליהם את ההוויה של ישראל.

עלילת הסרט דומה לעלילת נישואין פיקטיביים, אף הוא סרט בבימוי חיים בוזגלו, אלא שבו חובר הגיבור לחבורה של פועלי בניין ערבים.

שחקנים
------

* אביטל דיקר
* דני ריטנברג
* דור צויגנבום
* גלינה אוזנר
* עמוס לביא
* ריימונד אמסלם
* יוסי טולדו

פרסים
-----

הסרט זכה בארבעה פרסים בפסטיבל סירקיוז בארצות הברית לשנת 2006:

* פרס הסרט הטוב ביותר
* פרס הבמאי הטוב ביותר
* פרס התסריט
* פרס המוזיקה (לזמר שושן)

קישורים חיצוניים
----------------

* "ג'נאם ג'נאם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ג'נאם ג'נאם", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ג'נאם ג'נאם", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "ג'נאם ג'נאם", באתר אידיבי
* "ג'נאם ג'נאם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "ג'נאם ג'נאם", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מה נשים רוצות** (באנגלית: **What Women Want**) הוא סרט קולנוע אמריקאי, בבימויה של ננסי מאיירס ובכיכובם של מל גיבסון והלן האנט, אשר יצא לאקרנים בשנת 2000. הסרט, אשר זכה להצלחה גדולה בקופות, עם הכנסות של כ-374 מיליון דולר, הוא פנטזיה קומית.

תקציר העלילה
------------

ניק מרשל (מל גיבסון) הוא איש שיווק שחצן, שוביניסטי ויאפי. חייו מורכבים מקריירה מוצלחת בחברת פרסום משגשגת, רומנים ופלירטוט עם נשים שונות וגידול בתו מאשתו לשעבר. מרשל, הרגיל לעולם בו שולטים הגברים במשרות הבכירות, מוצא עצמו תחת ניהולה של דרסי מק'גווייר (האנט), אשת פרסום מצליחה שעברה לחברה ותפסה את המשרה בה חשק. ניק, שדעותיו השובינסטיות ידועות לכל, לא מרוצה, בלשון המעטה, מכך שאישה זכתה בתפקיד. מרשל נחוש בדעתו לערער את ניהולה של מק'גווייר, שמנסה לדחוף את החברה לשווק לקהל הנשים, בעוד שמרשל תמיד כיוון את מסעות הפרסום שלו לגברים.

מרשל מחליט להענות לאתגרה של מק'גווייר ולנסות מוצרים "נשיים", כגון גרביונים, שפתון ומסקרה. בעת הניסוי הוא מוכה ממכת חשמל אשר גורמת לו להתעלף. מששבה אליו הכרתו מרשל מגלה שהוא מסוגל לשמוע את מחשבותיהן של הנשים אשר מסביבו.

בתחילה מרשל נבהל מיכולתו החדשה, אך במהרה בוחר לנצלה למניעיו שלו, ביניהם ערעור מעמדה של מק'גווייר, ומערכות היחסים שלו. עם הזמן לומד מרשל כי הוא מאוהב במק'גווייר ומתחרט על הדרך בה הוא מנצל אותה, אך המאורעות כבר גלשו מעבר לידיו, שכן הוא כבר נטל את הקרדיט עבור רעיונות שבאו במקור ממחשבותיה, אותן שמע בהיחבא. מרשל לבסוף נגאל, כאשר הוא משנה סופית את גישתו המאצ'ואיסטית והחומרנית בעוד הוא מנסה לעזור למתמחָה צעירה כשהוא חושב שייתכן והתאבדה. במהלך חיפושיו הקדחתניים אחר המתמחה הוא שוב מוכה בזרם חשמל ומאבד את יכולתו המופלאה.

תגובות לסרט
-----------

הסרט זכה להצלחה בקופות, אך לביקורות צוננות בעיקרן: "טעים אך ריקני" כתבה סוזן ולושצ'ינה עבור היומון USA Today. "קומדיית מצבים מצחיקה למדי, אך צפויה מראש" כתב ג'ונתן פורמן עבור הניו יורק פוסט. "מתחיל טוב, אך נגמר כמו סרט הוליוודי קיטשי וצפוי" כתב המבקר של ידיעות אחרונות.

אף על פי שהסרט בוים בידי אישה, ננסי מאיירס, עלילת הסרט מלאה בסטריאוטיפים פוגעניים כלפי נשים, והיא תוארה כסקסיסטית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מה נשים רוצות** |

* "מה נשים רוצות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מה נשים רוצות", באתר נטפליקס
* "מה נשים רוצות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מה נשים רוצות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מה נשים רוצות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מה נשים רוצות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "מה נשים רוצות", באתר אידיבי
* "מה נשים רוצות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* Rita Kempley, 'What Women Want': A Cosmetic Approach, Washington Post, 15 December 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אורי קליין, הוליווד סלחה למל גיבסון מוקדם מדי, באתר הארץ, 23 בפברואר 2017
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מובי דיק** הוא סרט וידאו ארט שנוצר על ידי האמן גיא בן-נר בשנת 2000.

בן-נר יצר פרודיה על סיפורי הרפתקאות, כדוגמת מובי דיק ורובינזון קרוזו, על ידי שיחזורם בתוך המסגרת הביתית-משפחתית שלו. לבד מן השימוש בחשיפת אמצעי הייצור של הסרט, השתמש בן-נר גם בדימויים הקוטעים את רצף העלילה ומהווים מעין הרחבה ופרשנות על הנרטיב העיקרי של הסרט.

במובי דיק המבוסס על הרומן של הרמן מלוויל, בן-נר ובתו, אליה, מעלים הצגה במטבח ביתם, כשבן-נר מגלם את מרבית הדמויות, ובעזרת אביזרים בסיסיים החלל הופך לדמוי ספינה, בה החלל הביתי הופך לסיפורו של מובי דיק בלב ים. כיור המטבח והארונות הופכים לאוניה "פקווד". וממש בדומה למשחק ילדים, שינויים קטנים אחרים משנים את המרחב הביתי בו סנפירו של הלוויתן הוא קלקר חצוי ומגולף, הנע על גבי הרצפה, עולה ויורד, מדמה בתנועתו את תנועתו של הלוויתן במים. 

במובי דיק, בן-נר מציג את המאבק בין רב החובל "אחאב" ללווייתן הגדול, בפשטות ובאירוניה, על ידי פעלולי מצלמה הקיימים מתקופת ראשית הקולנוע, והופכים את הסצנות לחלק מסלפסטיק מכוון המתאים לסרט אילם הנועד להגביר את ערנות הצופים לכל הבעת פנים ותנועת גוף. 

עוזי צור מתאר את יחסיו של בן-נר עם ילדיו בסרטיו כ"מתח שבין הגבר, האב, האמן, לבין יוצאי-חלציו, שיצר-הקיום שלהם בא לתפוס ולמלא את מקומו בעולם אחרי שיפיקו ממנו את כל הדרוש להם.". 

היצירה הוצגה במוזיאון ישראל בירושלים, ובמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מובי דיק" בתערוכת "בין אדם למקום"
* יותם גדרון, מובי דיק בתוך משחקים בקובייה הלבנה, באתר הפנקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: אדלשטיין, סרג'יו, **גיא בן-נר, דיוקן עצמי כאיש משפחה**, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 2005, עמ' 105.
2. ↑  עוזי צור בין אדם למקום: תערוכת אמנות עכשווית מקוריאה וישראל, באתר בין אדם למקום
3. ↑  דנה גילרמן, מוזיאון ישראל רכש יצירות של יעל ברתנא, גיא בן נר וזויה צ'רקסקי, באתר הארץ, 8 ביוני 2004
**יצחק יעקב וכטפויגל** (י"ז באלול ה'תרמ"ז, 6 בספטמבר 1887 - כ"ה בשבט ה'תשל"ח, 2 בפברואר 1978) היה רב אשכנזי וראש ישיבת מאה שערים, אב בית הדין לקהילות האשכנזים בירושלים ומרבני תנועת המזרחי בירושלים.

תולדות חייו
-----------

נולד במעזריטש שבפולין לרב בנימין ברוך, מצאצאי המהר"ל, וללאה. למד בישיבות טלז, ישיבת כנסת ישראל וולוז'ין.

עלה לארץ ישראל בתרס"ט ונשא לאישה את בלומה רחל, בת הרב זרח ראובן ברוורמן, ראש ישיבת מאה שערים. יצא לפולין לפני מלחמת העולם הראשונה ונאלץ להישאר שם בגלל המלחמה. בזמן שהותו בפולין, ייסד ישיבה בעיירת הולדתו והיה שותף בתרע"ה לייסודה של תנועת ה"מזרחי" בפולין. לאחר סיום המלחמה חזר לארץ.

בתרפ"ב (1922) היה ממייסדי נווה יעקב ("כפר עברי"). כן היה ממקימי החברה לשיקום ולבניין "תפארת ירושלים" בתרפ"ד (1924). בתרפ"ו (1926) נבחר להיות רבו של הכפר "נווה יעקב". בתרפ"ט (1929) מונה לראש ישיבת מאה שערים.
שימש כיו"ר ועד שכונת מאה שערים ויו"ר "מפעל התורה למען הישיבות", שהוקם על יד המזרחי העולמי ואסף תרומות בעבור ישיבות בארץ.

בתרצ"ה חתם יחד עם רבנים אחרים על קריאה שיזם הרב קוק להקמת מועצות דתיות מאוחדות בכל רשות מקומית.

נפטר בירושלים.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

משפחתו
------

בנו הרב דוד כיהן כרב בפילדלפיה,נפטר בחיי אביו בשנת תשלב-1972. בתו נחמה הייתה אשת עו"ד ד"ר אשר רוזנבלום שהיה בראשית המדינה מנהל המחלקה לעזרה ושיקום לנפגעי רכוש במלחמה במשרד לנפגעי המלחמה של מדינת ישראל, וכן כיהן בשנות ה-50 כמנכ"ל משרד הפנים מטעם ה"מזרחי". התפרנס גם כסוחר יודאיקה (בנם הוא ברוך מאיר רוזנבלום, המוכר בשם העט "אדם ברוך", אשר כתב סיפורים רבים אודות סבו בספריו ובטורו העיתונאי). בן הזקונים של הרב וכטפויגל, שמואל, היה לוחם אצ"ל ונהרג בעת פריצת האצ"ל ליפו ב-1948. גופתו לא נמצאה עד היום.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדם ברוך, בתום לב, באתר nrg‏, 6 באפריל 2001
* דוד תדהר (עורך), "יצחק יעקב וכטפויגל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1526
* שושנה רייך, הרב יצחק יעקב וכטפויגל, מגד ירחים, גיליון 136, שבט תשע"א, עמ' 4

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: מכתבו של הרב הרצוג בדבר הישיבה, בתוך "המאור", ניסן תשי"ח
2. ↑  ארכיון **אוסף יצחק יעקב וכטפויגל**, בספרייה הלאומית
3. ↑  הרב וכטפוגל למנוחות, דבר, 9 באוגוסט 1972.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290496705171
* ISNI: 0000 0004 0276 9083
* VIAF: 298858627
* WorldCat: viaf-298858627

 |
**אולכסנדר מיקולאיוביץ' ז'דנוב** (באוקראינית: **Олександр Миколайович Жданов**; נולד ב-27 במאי 1984 בחרקוב) הוא כדורגלן אוקראיני-ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

ז'דנוב התחיל את לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מטאליסט חרקוב. בגיל 19 הצטרף לקבוצת האזוביק-קגב חרקוב בה שיחק 3 עונות. בשנת 2006 הצטרף ללבוב בה התקשה למצוא את מקומו ולכן הושאל לקניאז'ה שצ'אסלאבה על מנת לצבור דקות משחק. בעונת 2008/2009 חזר ללבוב כשחקן הרכב, אך בתום העונה לבוב ירדה לליגה השנייה וז'דנוב עזב את המועדון. בקיץ 2009 חתם בקריוובס. ב-18 ביולי 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור קריובאס בהפסד 0-3 נגד שחטאר דונצק. בעונת 2009/2010 מעמדו בקבוצה היה יציב, אך בשתי העונות שלאחר מכן התקשה לבסס את מעמדו ועזב את המועדון.

בקיץ 2012 חזר לליגה השנייה כאשר חתם בפ.צ. פולטבה בה שיחק שנה וחצי. במרץ 2014 חתם בסלוצק העולה החדשה לליגת העל הבלארוסית, אך כעבור שלושה חודשים שוחרר מהמועדון. ביולי 2014 חזר לאוקראינה וחתם בספייק ז'אצפילבקי מהליגות הנמוכות באוקראינה.

בינואר 2016 עלה לישראל וחתם בהפועל בית שאן מליגה א'.

בתום העונה נבחן בהפועל ירושלים ואף בבני סכנין מליגת העל, אך בסופו של דבר חתם במכבי נתניה מליגה הלאומית. ב-21 באוקטובר 2016 ז'דנוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנתניה בתיקו 1-1 נגד עירוני נשר. בסיום העונה ז'דנוב העפיל עם נתניה לליגת העל, אף על פי שהופחתו 9 נקודות ממאזנה.

ביולי 2017 חזר לאוקראינה וחתם במטאליסט 1925.

תארים
-----

מכבי נתניה
* ליגה לאומית: 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולכסנדר ז'דנוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דור הפרוזאק** (באנגלית: **Prozac Nation**) הוא סרט קולנוע עצמאי משנת 2001. הסרט בוים על ידי הבמאי הנורווגי אריק סקולדברג והופק בעזרתה של לטי גרובמן. בסרט כיכבו כריסטינה ריצ'י, ג'ייסון ביגס, אן הייש ומישל ויליאמס. הסרט מתבסס על אוטוביוגרפיה של אליזבת וורצל באותו שם, המתארת את חוויותיה והדיכאון הקליני בו לקתה. כותרת הסרט מתייחסת לתרופה האנטי-דיכאונית "פרוזאק".

עלילה
-----

אליזבת "ליזי" וורצל היא נערה בת 19, אשר התקבלה להרווארד על ידי מלגת לימודים בעיתונות. הוריה התגרשו כשהייתה בגיל שנתיים ומאז היא חיה עם אימה. ליזי לא ראתה את אביה בכל ארבע השנים האחרונות, ולמרות חוסר העניין ומעורבותו, ליזי עדיין מתגעגעת לאביה, גורם תורם לדיכאון שלה. באמצעות סדרה של פלאשבקים, ברור שלא הייתה תקשורת מוחלטת בין ההורים של ליזי, אשר באו לידי ביטוי בעקבות יחסיה של ליזי עם אימה.

זמן קצר לאחר שהגיעה להרווארד, ליזי מחליטה לאבד את בתוליה לתלמיד מבוגר, ששמו נח. ליזי ממשיכה להרחיק את נח על ידי מסיבת הפסד הבתולים שלה מיד לאחר מכן בעזרת השותפה שלה רובי. למרות שליזי ורובי היו החברות הכי טובות בהתחלה, רובי הופכת במהרה לפגועה נוספת על ידי אי-היציבות של ליזי. למרות שמאמרה של ליזי לטור המוזיקה המקומי בהרווארד מוצג בפרס על ידי הרולינג סטון המוקדם לסמסטר, ליזי בקרוב מוצאת את עצמה לא מסוגלת לכתוב ותקועה במעגל קסמים עם שימוש בסמים.

הקריירה הספרותית המבטיחה של ליזי בסיכון, כפי שהבריאות הנפשית והפיזית שלה. אימה שולחת אותה למפגשים פסיכיאטריים יקרים, שבו אביה ללא רחם מסרב לתרום משהו בכלל. לאחר תקופה ארוכה של טיפול תחת תרופות ומחווה של התאבדות, ליזי מתייצבת ומתחילה להסתגל לחיים שלה כפי שהם באמת.

הוצאת הסרט
----------

הצגת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-8 בספטמבר 2001, והזכויות להקרנתו נרכשו על ידי חברת ההפצה מירמקס. אך לאחר חודשים של הקרנות-מבחן ועריכות מחדש של הסרט, שלא זכה להצלחה, הוא יצא לאקרנים רק בנורווגיה (באוגוסט 2003) ולא בארצות הברית. ב-2005 שודר בטלוויזיה ויצא בגרסת DVD.

שחקנים
------

* כריסטינה ריצ'י - אליזבת וורצל
* ג'ייסון ביגס - ראף
* אן הייש - דר. סטרלינג
* מישל ויליאמס - רובי
* ג'ונתן ריס מאיירס - נוח
* ג'סיקה לאנג - גברת וורצל
* ג'ס מוס - סאם
* לו ריד - בתפקיד עצמו

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דור הפרוזאק

* "דור הפרוזאק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דור הפרוזאק", באתר נטפליקס

* "דור הפרוזאק", באתר AllMovie (באנגלית)

* "דור הפרוזאק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "דור הפרוזאק", באתר אידיבי

* "דור הפרוזאק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316754486
* WorldCat (עם VIAF): 316754486

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מורגן** (באנגלית: **Morgan** או **Morgan – A Suitable Case for Treatment**) הוא סרט קומדיה בריטי משנת 1966 עם דייוויד וורנר וונסה רדגרייב בתפקידים הראשיים.

הבמאי הוא קרל רייס (אנ'), התסריט נכתב על ידי דייוויד מרסר (אנ') ומבוסס על סרט טלוויזיה בשם דומה משנת 1962.

זה היה אחד מתפקידיו הראשונים של דייוויד וורנר בקולנוע - תפקיד שקידם את הקריירה שלו וביסס את המוניטין שלו כמי שמגלם דמויות מעט מוזרות.

ונסה רדגרייב זכתה בפסטיבל הקולנוע בקאן בפרס השחקנית הטובה ביותר, והסרט היה מועמד בתחרות זאת לפרס דקל הזהב. בנוסף, היא גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וכן לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - קומדיה או מוזיקלי. הסרט זכה בפרס באפט"א לקולנוע על העריכה והתסריט.

בסרט משולבים קטעים מסרטי "טרזן" ומהסרט "קינג קונג". הסרט הפך לסרט פולחן בממלכה המאוחדת.

תקציר העלילה
------------

מורגן דלט (דייוויד וורנר) הוא אמן כושל ומתוסכל. לאמו יש מסעדת פיש אנד צ'יפס בדאון טאון בלונדון, והיא מחנכת אותו על ערכי המרקסיזם לקראת המהפכה העולמית ולוקחת אותו להתייחדות ליד קברו של קרל מרקס בבית הקברות הייגייט בלונדון.

היא כועסת עליו בגלל שהתחתן עם ליאוני (ונסה רדגרייב) שהיא מהמעמד החברתי הגבוה והמנצל.

ברוב עבודותיו של מורגן מופיע סמל הפטיש והמגל הקומוניסטי. הוא חי בעולם של פנטזיות ומושפע מסרטי טרזן ומגורילות בעיקר זאת מהסרט "קינג קונג". הוא מרגיש שאינו מאוזן מבחינה נפשית, ואומר לאמו כי הוא מקרה מתאים לטיפול פסיכיאטרי.

ליאוני בתחילה מחבבת את צ'ארלס על התנהגותו הילדותית והמשוחררת, אבל כעבור זמן היא מרגישה שאין הוא מתאים למעמדה החברתי וגם התנהגותו ביזרית. היא מתיידדת עם צ'ארלס נפיאר (רוברט סטיבנס), סוחר אמנות אמיד ובעל גלריה. לאחר הגרושים הוא מתרכז בהצקות לבני הזוג - מתפרץ לדירתם ומצייר את סמלי המגל והפטיש, מחבר את הדירה למערכת קולית ומשמיע קולות הפצצה ומניח שלד במיטתם. לאמה של ליאוני המתעבת אותו ורוצה להסגירו למשטרה, הוא שם מתקן מתחת למיטתה המתפוצץ בעת שהיא נשכבת עליה.

לבסוף בעזרת ידיד של אמו, ואלי (ארתור מולרד), הוא חוטף את ליאוני ממיטתה בהשראת הסרט "קינג קונג". הם מביאים אותה לאגם שם מדמה מורגן את עצמו כטרזן הקופץ למים להציל את ג'יין.

ליאוני מחולצת מהמקום על ידי הוריה ומורגן מובא למשפט ונאסר.

הוא משתחרר ביום חתונתם של ליאוני וצ'ארלס ומחליט להפריע לטקס, לובש את תחפושת הגורילה ומסתער על קהל המוזמנים הנכבד. פורצת מהומה והוא מצליח לבסוף להימלט מהמקום, עולה על אופנוע ודוהר כששוטרים רודפים אחריו. הוא מוצא את עצמו לבסוף בתוך ערימת זבל ומדמה שכל מי שהכיר אותו בעבר יורה עליו כדי להוציאו להורג.

לבסוף מאושפז מורגן במוסד פסיכיאטרי. הוא עוסק בשתילת פרחים בצורת מגל ופטיש. ליאוני מגיעה לבקרו. היא בהריון ולשאלת מורגן אם העובר שלו היא מחייכת ומנידה את ראשה בחיוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מורגן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מורגן", באתר נטפליקס
* "מורגן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מורגן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מורגן", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "מורגן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט מורגן 1966, באתר יוטיוב (באיטלקית)
* מורגן 1966, באתר TCM
* מורגן-סרט פולחן של שנות ה-60, באתר film van
**ולנטין ארטורוביץ' מוסקבין** (באוקראינית: **Валентин Артурович Москвін**)‏ (נולד ב 8 בינואר 1968 באיוונו-פרנקיבסק) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת החלוץ. כיום מאמן קבוצות נוער וקבוצות חובבים באוקראינה.

ביוגרפיה
--------

מוסקבין גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל ספרטק איוונו-פרנקיבסק. בשנת 1985, בהיותו בן 17, עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגה הסובייטית השנייה). לאחר שלוש שנים עבר לקבוצת הצמרת האוקראינית דניפרו דנפרופטרובסק. מוסקבין שיחק בשורות דניפרו (במצטבר) שבע שנים. בעונת 1993-94 שיחק מוסקבין בישראל בקבוצת הפועל כפר סבא. ובתום העונה חזר לשחק בדניפרו.

בשנת 1996 עזב את דניפרו סופית, וחתם לעונה אחת בקבוצת קריוובאס קריבי ריג. בסוף 1997 הוזמן לשחק בקבוצת טיסמניצה שהפכה מקבוצת חובבים לקבוצה מקצוענית ושיחקה בליגה האוקראינית השנייה. מוסקבין שותף בכמה משחקים, אך נאלץ לפרוש ממשחק פעיל בשל פציעה.

מוסקבין זומן כמה פעמים לסגל נבחרת אוקראינה, אך שותף במשחק אחד בלבד - משחק ידידות מול נבחרת בלארוס בשנת 1992.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל פנה מוסקבין אל קריירת האימון, וכיום הוא מאמן קבוצות נוער וחובבים במערב אוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ולנטין מוסקבין"**.
**גַ'אבַּה קַנקַאווָה** (בגאורגית: **ჯაბა კანკავა**; נולד ב-18 במרץ 1986) הוא כדורגלן גאורגי, המשחק בעמדת הקשר בסלובן ברטיסלאבה ובנבחרת גאורגיה.

קריירת מועדונים
---------------

קנקאווה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו טביליסי, ובשנת 2003 עלה לקבוצה הבוגרת. קנקאווה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת מוקדמות גביע אופ"א נגד סלביה פראג ואף היה שותף להעפלה של המועדון לשלב הבתים של המפעל.

בפברואר 2005 חתם באלניה ולדיקווקז מליגת העל הרוסית. בתום עונת 2005 ירד המועדון לליגה השנייה וקנקאווה חתם בארסנל קייב. ב-5 במרץ 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 0-0 נגד מטאליסט חרקוב.

בדצמבר 2006 חתם בדנייפר דנייפרופטרובסק, ב-3 במרץ 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. ב-2 במרץ 2011 הושאל לקריוובאס קריבי ריה במדיה שיחק כשנה וחצי ובינואר 2013 חזר לדניפרו. במהלך המשחק נגד דינמו קייב ב-30 במרץ 2014 התנגש שוער דניפרו דניס בויקו באולג גוסב שחקנה של דינמו וכתוצאה מכך, בלע גוסייב את לשונו. קנקאווה היה הראשון שהבחין בדבר והעניק טיפול ראשוני לגוסייב עד שהגיע הצוות הרפואי. ב-12 באפריל 2014 קיבל קנקאווה אות כבוד מראש שירותי החירום באוקראינה. קנקאווה היה שותף להישג השיא של המועדון באירופה כאשר הגיע עמו לגמר הליגה האירופית 2015, בו הפסידה דניפרו לסביליה.

אחרי שהתחיל את העונה שלאחר מכן בדניפרו, באוגוסט 2015 חתם בסטאד ריימס על חוזה לשלוש שנים עם אופציה לשנה נוספת. בקיץ 2017 שוחרר מהקבוצה.

את עונת 2017/2018 החל ללא קבוצה ובדצמבר 2018 חתם בטובול מליגת העל הקזחית והוא יצטרף אליה עם תחילת העונה בקזחסטן.

ב-16 בינואר 2021 שב קנקאווה לצרפת וחתם בוואלנסיין.

בקיץ 2021 חתם קנקאווה בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-8 בספטמבר 2004 ערך קנקאווה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאורגיה בניצחון 0–4 נגד אלבניה. ב-1 במרץ 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד מלטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'אבה קנקאווה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
פודינג שחור
**נקניק דם** (מכונה גם **פודינג דם**) הוא נקניק או מקפא העשוי מדם של בעל חיים, שבושל וצומצם, יחד עם בשר, שומן או חומר מסמיך, עד שהדם מתגבש והופך למעין מקפא. במטבח האנגלי והאירי נהוג להשתמש בדם חזיר או בקר.

ישנה אגדה אורבנית שלפיה הנקניק הומצא על ידי שני קצבים בוואריים שיכורים במאה ה-14, אולם למעשה הנקניק היה קיים כבר ביוון העתיקה, ואף מוזכר באודיסאה של הומרוס.

הנקניק נפוץ מאוד בבריטניה ובאירלנד, שם הוא נקרא "פודינג שחור", ומיוצר מדם חזיר, בשר בקר, שעורה, לחם וסובין. הוא מוגש לעיתים בארוחת הבוקר האנגלית המסורתית.

הנקניק דומה לפודינג לבן המוגש אף הוא לארוחת בוקר באירלנד.

בגרמניה ידוע הנקניק בשם Blutwurst, ומיוצר מבשר חזיר, דם בקר ושעורים. באזור הריין מיוצר הנקניק מבשר סוסים. בצרפת נקרא הנקניק boudin noir, והוא נפוץ גם במטבח הקריאולי ומטבח קאג'ון בהם הוא מכונה boudin rouge. הוא מקובל גם בספרד ובאמריקה הלטינית, ונקרא מורונגה. בספרד קיימים מספר סוגים של הנקניק ובהם כאלה המכילים לעיתים אורז, בצל, שום, צנובר ומתובלים בפפריקה, או בציפורן.

בפינלנד, בעיקר בעיר טמפרה, נהוג להגיש נקניק זה (בפינית Mustamakkara) לארוחת בוקר עם ריבת חמוציות.
גם במזרח הרחוק נפוץ מאכל זה, הקרוי בטאיוון: "טי הוה קוהה" שמשמעו "עוגת דם חזיר", והעשויה מדם חזיר ואורז, ומוגש כחטיף, למשל בסין שם נפוץ המאכל הקרוי "דם טופו" (血豆腐) ועשוי מדם חזיר או ברווז, וכן בקוריאה ובפיליפינים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **נקניק דם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פודינג שחור** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000308653

 |
**יעקב (ינקה) אקהויז** (נולד ב-29 במאי 1957) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.

קריירה
------

יעקב אקהויז בן לברוך (יליד פולין) ונינה (ילידת רוסיה), ואח ל-4 אחים נוספים, כאשר הוא היחידי שנולד בישראל כול השאר נולדו בקרקוב שבפולין. המשפחה עלתה לישראל והשתקעה בשכונת מורשה שברמת השרון, ובילדותו היה משחק במתנ"ס ליד ביתו בכדורגל עם שאר הילדים. אברהם בכר, מאמן ושחקן עבר בנבחרות הילדים והנוער, צפה בו באחת מאליפויות הארץ לבתי הספר, והזמינו לאימון הפועל תל אביב. בהמשך השתלב באופן קבוע במחלקת הנוער ובעונת 1973/1974 עשה את צעדיו הראשונים בבוגרים, בהתחלה מהספסל.

אקהויז החל לשחק בהפועל תל אביב לצידו של הבלם דוד פרימו וכשהאחרון פרש באמצע שנות השבעים תפס אקהויז את מקומו כבלם אחורי. אקהויז הצהיר כי פרימו תרם לו רבות ובדומה לו הוא נחשב שחקן הוגן ובלם מעולה, שאינו זקוק לבצע עבירות כדי לחלץ את הכדור. יכולותיו של אקהויז כבלם היו מגוונות מאוד, החל מיכולת טכנית גבוהה, דרך יכולת תיקול מעולה ומיקום טוב וכלה במשחק ראש משובח. יכולות אלה הקנו לו מקום קבוע בהרכב הפועל תל אביב לאורך למעלה מ-16 שנים. אקהויז שיחק לאורך הקריירה הארוכה שלו כבלם אחורי (לצידם של הבלמים הקדמיים קיקו רחמינוביץ' ויוסי זאנה) וכקשר הגנתי כחלק מחוליית קישור שנחשבה לטובה בארץ בשנות השמונים וכללה את ריפעת טורק, אלי כהן ומשה סיני.

אקהויז הוא שיאן ההופעות של הפועל תל אביב, במדיה רשם 454 הופעות בליגה הבכירה ו-30 הופעות בעונה היחידה בה שיחקה הקבוצה בליגת המשנה. אקהויז זכה עם הפועל תל אביב באליפות המדינה בשנים 1981, 1986 ו-1988, וכן בגביע המדינה בשנת 1983. במהלך השנים כבש 12 שערי ליגה.

אקהויז שיחק לראשונה בנבחרת ישראל ב-18 ביוני 1980, במשחק נגד נבחרת שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. במהלך הקריירה רשם 29 הופעות במדי הנבחרת, האחרונה שבהן במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה ב-4 במאי 1986.

בשנת 1992, בגיל 34, פרש ממשחק פעיל, שימש כמאמן בבתי ספר לכדורגל, ולימים גם במחלקת הילדים של הפועל תל אביב. כיום מאמן במחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. במקביל לאחר פרישתו עבד כקורא מונים בחברת החשמל במשך כ-30 שנה.

שמו של אקהויז מוזכר במערכון "אופסייד סטורי" של שלישיית הגשש החיוור.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* אליפויות: 1980/1981, 1985/1986, 1987/1988
* גביע המדינה: 1982/1983

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* יעקב אקהויז באתר הפועל תל אביב
* רביב שכטר, העשור האדום, באתר ynet, 8 באוגוסט 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑  "זו בושה, אני לא דורך בבלומפילד", באתר וואלה!‏, 11 בינואר 2024
2. ↑   הגשש החיוור - אופסייד סטורי, סרטון באתר יוטיוב
**סימין בהבהאני** (בפרסית: **سیمین بهبهانی**; 20 ביולי 1927 – 19 באוגוסט 2014) הייתה משוררת, תמלילנית ופעילת זכויות אדם איראנית. הייתה ידועה בשיריה בסגנון הע'זל, סגנון שירה פרסי קלאסי בעל כללי חריזה ומשקל מובחנים. היא הייתה אייקון של שירה פרסית מודרנית, שכונתה "הלביאה האיראנית" והייתה ידועה בשירתה כמו גם בפעילותה לזכויות האדם והאישה. היא הייתה מועמדת פעמיים לפרס נובל לספרות.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם סימין חלילי. עבאס חלילי (1893–1971) משורר, סופר ועורך עיתון ותרגם לערבית כ-1,100 בתים מהשאהנאמה של פירדוסי. אמה, פח'ר עוזמא ארע'ון (1898–1966), הייתה פעילה פוליטית ופמניסטית, משוררת, עיתונאית, ואשת חינוך. בעת שהוכשרה כמיילדת, היא הואשמה שכתבה מאמר נגד בית הספר וביקרה אותו. עקב האשמה כוזבת זו, היא הודחה מבית הספר והפכה לחברה במפלגה הקומוניסטית האיראנית. בנוסף לחברותה בהתאחדות הנשים של איראן, היא הייתה בשנת 1932 עורכת העיתון "איינדה-י איראן" (עתיד איראן). ואחר כך לימדה צרפתית בבתי הספר תיכוניים בטהראן.

בהבאני התחילה לכתוב שירה בגיל שתים עשרה ופרסמה את שירה הראשון בגיל ארבע עשרה. היא השתמשה בסגנון "צ'אר פארה" של נימה יושיג 'ופנתה לאחר מכן לסגנון הע'זל. בהבאהני תרמה להתפתחות היסטורית על ידי הוספת נושאים תאטרליים, אירועים ושיחות יומיומיות לשירה תוך שימוש בסגנון שירת ע'זל. היא הרחיבה את מגוון צורות השירה הפרסית המסורתית וייצרה כמה מהיצירות המשמעותיות ביותר של הספרות הפרסית במאה ה-20.

בתחילת מרץ 2010 היא לא יכלה לעזוב את איראן, כשעמדה לעלות על מטוס לפריז, המשטרה עיכבה אותה וחקרה אותה כל הלילה. היא שוחררה אך ללא דרכונה. המתרגם שלה לאנגלית (פרזנה מילאני) הביע הפתעה מהמעצר כמעצר מכיוון שבהבאני הייתה אז בת 82 וכמעט עיוורת.

חיים אישיים
-----------

היא נישאה פעמיים, בפעם הראשונה עם חסן בהבהאני שממנו התגרשה. נולדו לה שלושה ילדים מנישואיה הראשונים, בת אחת ושני בנים. נישואיה השניים היו למנוצ'ר קושיאר והסתיימו כשמת ב-1984.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימין בהבהאני** בוויקישיתוף
* איל שגיא ביזאוי, מתה המשוררת הלאומית של איראן, סימין בהבהאני, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2014
* סימין בהבהאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורלי נוי, הלכה לעולמה המשוררת הלאומית של איראן, סימין בהבהאני, באתר "שיחה מקומית", 20 באוגוסט 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515347605171
* BnF: cb17009128z (data)
* GND: 122080807
* ISNI: 0000 0000 8870 685X
* LCCN: n88633954
* NKC: jx20080125012
* NTA: 110026349
* SELIBR: 171002
* SUDOC: 075727706
* VIAF: 45880268
* WorldCat: lccn-n88633954

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סימין בהבהאני"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט אנגלי. אם התכוונתם למושג מתמטי שפירושו "אלף אלפים", ראו שמות מספרים; אם התכוונתם לשיר של אתי אנקרי, ראו מיליונים (שיר).
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מיליונים** (באנגלית: **Millions**) הוא סרט דרמה-קומי אנגלי שיצא בשנת 2004 בבימויו של דני בויל.

עלילה
-----

אחרי פטירת אימו, דמיאן בן ה-7 ומשפחתו עוברים לפרוור במנצ'סטר. דמיאן מתעניין בקדושים הנוצריים ואוהב לצפות ברכבות, כך שהדבר הראשון שהוא עושה הוא לקחת את הארגזים הריקים שנותרו אחרי המעבר ובונה איתם מעין בית קטן אל מול פסי הרכבת שנמצאים במרחק מה מביתו. מספר ימים אחר כך, דמיאן "פוגש" בבית המאולתר שלו קדושה נוצרייה שמתה במאה ה-12. לאחר השיחה עימה עף תיק מהרכבת שעברה, ונוחת על ערימת הקרטונים שדמיאן בנה. דמיאן פותח את התיק ומגלה שיש בפנים מיליוני לירות שטרלינג. גם אחיו הגדול של דמיאן, אנתוני, רואה את התיק וכיוון שבעוד 12 ימים הפאונד יומר לאירו, אנתוני מחליט שחייבים להשקיע אותו. אך דמיאן מאמין כי יש לתרום את הכסף לעניים. 

בסופו של דבר, לאחר תרומות מרובות ובזבוזים מועטים, מתגלה האמת: התיק נגנב מרכבת שהתכוונה להעביר את הכסף לממשלה. דמיאן ואנתוני נשלחים לחקירה בחדרו של מנהל בית הספר, אך נחלצים מזה. דמיאן מפקפק במתנה שנפלה אליו מהשמיים. מספר ימים קודם לכן, הגיע אחד הגנבים של הכסף לפרוור ודרש את הכסף, וכעת אותו גנב יודע שכל הכסף נמצא אצל דמיאן ודורש אותו בחזרה. אביו של דמיאן מתיידד עם תורמת גדולה לארגון העוזר למגר את הרעב באתיופיה, אך הם מסרבים לתרום את הכסף כאשר נודע להם שפרצו לביתם. בסופו של דבר מוחלט לתרום את הכסף לילדי אתיופיה, כפי שדמיאן רצה.

בסרט זה דני בויל משלים את החסר מסרטו "טריינספוטינג" שיצא 8 שנים לפני כן, כאשר בסרט זה לא הוזכרה צפיית הרכבות (שכן זהו שם הסרט: Train-Spotting צפיית-רכבות).

קישורים חיצוניים
----------------

* "מיליונים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מיליונים", באתר נטפליקס
* "מיליונים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מיליונים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מיליונים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מיליונים", באתר Metacritic (באנגלית)
* "מיליונים", באתר אידיבי
* "מיליונים", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "מיליונים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

| סרטיו של דני בויל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| חברים לנצח • טריינספוטינג • חיים לא רגילים • החוף • 28 יום אחרי • מיליונים • נער החידות ממומביי |

 |
**נג'יה בן מברוק** (בצרפתית: **Néjia Ben Mabrouk**; נולדה ב-1 ביולי 1949) היא תסריטאית ובמאית קולנוע תוניסאית, הידועה בשל סרטה זוכה הפרסים "*Sama"* וסרטה התיעודי "*The Gulf War... What Next?".*

ביוגרפיה
--------

בן מברוק נולדה באל עודיאן, תוניסיה, בשנת 1949, היא למדה בפנימייה ב ספקס. בגיל צעיר, היא למדה להכיר את הקולנוע האירופאי והצטרפה למועדון הקולנוע המקומי. בהתחלה, לדבריה, לא עלה בדעתה לייצר סרטים משלה:

בן מברוק התחילה את לימודיה באוניברסיטת תוניס, שם למדה צרפתית בין 1969 ל-1971, אך נאלצה לעזוב לאחר מספר סמסטרים מסיבות כלכליות. היא פנתה במקום זאת ללמוד קולנוע ב-INSAS, מכון הקולנוע בבריסל, בשנת 1972. הכשרתה הקולנועית נשענה במידה רבה על תעודה ביקורתית. היא כתבה וביימה את הסרט Pour vous servir (לשירותך) כפרויקט גמר ב-1976, ולאחר מכן עבד בתור מתמחה ברשות השידור RTBF, ולאחר מכן כעוזרת במאי. "באותו הזמן, לא רציתי לעשות סרטים משלי, אולי כי לא היו מודלים לחיקוי שהיו נשים יוצרות סטרים. כל הבמאים היו גברים; עבורי, כאישה צעירה, לפיכך, הבחירה הברורה יותר הייתה לספר סיפורים באמצעות כתיבה. חלמתי לכתוב רומנים."

ב-1979, בן מברוק התחילה לכתוב את התסריט הראשון שלה לסרט באורך מלא, *Sama* (עקבות). הסרט הושלם ב-1982, אך מחלוקת עם חברת ההפקה SATPEC עיכבה את צאת הסרט עד 1988. הסרט זכה בפרס קליגארי ב-1989 בברלין פסטיבל הסרטים הבינלאומי. *Sama* מכיל אלמנטים אוטוביוגרפיים מחייה של בן מברוק, ומספר את סיפורה של צעירה תוניסאית המבקשת לרכוש השכלה, אותה היא משיגה בסופו של דבר בגולה באירופה.

היא כתב וביימה סרט קצר בשם Fil al bahti 'an Shaïma (החיפוש אחר שאימה) שנכלל כקטע בסרט תיעודי *The Gulf War... What Next?* (1991), החוקר את ההשפעה של המלחמה על נשים וילדים. לאחר מכן היא כתבה את התסריט השני שלה באורך מלא, שכותרתו *Nuit à Tunis* (לילה בתוניס).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* נג'יה בן מברוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* נג'יה בן מברוק, באתר AllMovie (באנגלית)

* נג'יה בן מברוק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Hillauer, Rebecca (2005). "Ben Mabrouk, Néjia (1949–)". *Encyclopedia of Arab Women Filmmakers*. Cairo: American University in Cairo Press. pp. 379–384. ISBN 9789774249433.
2. ↑  Leaman, Oliver, ed. (2001). "Ben Mabrouk, Neija (b. 1949, El-Oudiane, Tunisia)". *Companion Encyclopedia of Middle Eastern and North African Film*. London: Routledge. p. 505. ISBN 9780415187039.
3. 1 2  Shafik, Viola (2007). "Cultural Identity and Gender". *Arab Cinema: History and Cultural Identity*. Cairo, Egypt: The American University in Cairo Press. p. 204. ISBN 9789774160653.
4. ↑  Sloan, Jane (2007). *Reel Women: An International Directory of Contemporary Feature Films about Women*. Lanham, MD: Scarecrow Press. ISBN 9780810857384.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16582784s (data)
* GND: 1061939928
* ISNI: 0000 0003 5914 8133
* SUDOC: 094589771
* VIAF: 216210172
* WorldCat: viaf-216210172

 |
**למרקוס ריד השלישי** (באנגלית: **LaMarcus Reed III**; נולד ב-31 באוקטובר 1988 בדאלאס, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי בעמדת הגארד אשר משחק בבלקן בוטבגרד מהליגה הבולגרית.

קריירה
------

ריד החל את הקריירה שלו בעונת 2008/09 בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת טקסס ארלינגטון, שם שיחק כארבע עונות. בסיום תקופות המכללות, ולאחר שלא נבחר בדראפט הצטרף לליגת הקיץ ונבחן בקבוצת ה-NBA פורטלנד טרייל בלייזרס, אך לאחר שלא הרשים בליגת הקיץ שוחרר מהקבוצה לאחר שני משחקים. בסיום הקיץ, לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה בארצות הברית, הצטרף ריד לאנטוורפ ג'יינטס מהליגה הבלגית, זמן קצר לאחר תחילת העונה שוחרר מהקבוצה וחתם בלולאה מהליגה השוודית הראשונה.

בעונת 2013/14 עבר לאתאה אגומיס מהליגה הקפריסאית במדייה הפך לשחקן דומיננטי ובעל יכולת קליעה מרשימה.

בעונת 2014/15 עבר לקבוצת אריס סלוניקי מצמרת הליגה היוונית. באריס הרבה ריד לשחק ואף נחשב לשחקן מפתיע ובעל מהלכים לא צפויים אך על אף זאת עבר בסוף אותה עונה לרואן מהליגה הצרפתית השנייה. במדי רואן לא הצליח ריד להרשים ובתום עונה חלשה יחסית עזב את הקבוצה.

בעונת 2015/16 עבר לקוטקה מהליגה הפינית, במדי קטוקה ריד השתלב מבחינה מקצועית והרבה לקלוע בעיקר מחוץ לקשת ומזריקות בחצי טווח, אך לא הרבה לקלוע מתחת לסל עקב גובהו הנמוך יחסית לשחקנים האחרים.

בעונת 2016/17 עבר לשחק בקבוצת קייבי פיה מBKT סופרליגה הקוסובית ושיחק במדיה גם בליגה הבלקנית. במהלך העונה עבר לשחק בקבוצת מורש באסקט מהליגה הרומנית ושיחק עמה ביורופקאפ.

בעונות 2017/18 חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית בישראל.
בינואר 2018 עזב ריד את הפועל חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* למרקוס בעמוד איגוד הכדורסל(הקישור אינו פעיל) איגוד הכדורסל
* למרקוס ריד חתם בהפועל חיפה  באתר סלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  כפיר חודדה, ‏"קרי קרטר חתם בהפועל חיפה, למרקוס ריד שוחרר", באתר ONE‏, 11 בינואר 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"למרקוס ריד"**.
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דרך הנשר** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1990, אשר נכתב על ידי בני ברבש ואסי דיין ובוים על ידי אורי ברבש, עם אלי דנקר, נורית גלרון וגידי גוב בתפקידים הראשיים. 

הסרט הוקדש לזכרו של גדי דנציג, צלם הקולנוע שנהרג מספר חודשים לפני צילום הסרט.

תקציר העלילה
------------

דניאל (דני) פלד (אלי דנקר) הוא טייס במילואים בחיל האוויר ועובד כטייס ריסוס באזרחות. הוא נשוי למאיה (נורית גלרון) ואב לבן בשם תום (ישי גולן) העומד לפני גיוס לצבא. תום רוצה להתגייס ללהקה צבאית אבל דני מתנגד לכך בתקיפות, וזה יוצר מתח במשפחה.

חברו הטוב של דני מימי הטייסת הוא נוימן (גידי גוב) שכעת עובד כרופא מנתח בבית חולים. דני סובל לעיתים מסחרחורת ומדווח על כך לנוימן, ונוימן בודק אותו ומתרשם שישנה בעיה נוירולוגית. בבדיקה CT מאבחנת הרנטגנולוגית (מירי פביאן) שלדני יש שני גידולים במוח.

האונקולוג פרופסור גטר (גדעון שמר) אומר לדני כי יש להתחיל במהירות טיפול בהקרנות וכימותרפיה. דני נתקף בהלם, והוא מבקש מנוימן לא לומר זאת למאיה ולתום וכי הוא מבקש להמשיך לטוס, אך למרות זאת נוימן נותן הוראה לקרקע אותו ולהעסיקו בתפקיד פקידותי עד שיתנקה דמו מרעלי הריסוס.

מאיה ותום מרגישים שהתנהגותו של דני השתנתה. כשהם מארגנים לו מסיבת יום הולדת בהפתעה הוא אינו שמח ופורש מהר לחדרו.

לאחר מכן דני מתחיל לריב עם מאיה ותום ונעדר מהבית יומיים ומאיה מודאגת. חברתה דפנה (עירית גדרון) מתקשרת למשטרה אך תוך השיחה דני חוזר, אורז את בגדיו ואומר למאיה שהוא עוזב את הבית כי אינו אוהב אותה ונותן לה לחשוב שהתאהב באחרת.

נוימן מגיע ומספר למאיה את האמת על מחלתו של דני והיא מקבלת זאת בהלם ובבכי, ותום מקשיב לשיחה ומתוודע שהוא יודע על מחלתו של דני.

לבסוף דני רוצה להתאבד בכך שהוא קם בבוקר, מגיע למטוס ומניע אותו ללא אישור, ונוטל תרופות משככות כאבים במטרה לאבד את ההכרה, אבל תום שמסתתר במושב השני של המטוס מפתיע אותו ומעיר אותו, ובהדרכתו מצליח תום להנחית את המטוס, ולאחר הנחיתה מסתבר לכולם שדני מת.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| אלי דנקר | דני |
| נורית גלרון | מאיה |
| גידי גוב | ד"ר נוימן |
| ישי גולן | תום |
| גדעון שמר | פרופ' גטר |
| עירית גדרון | דפנה |
| מירי פביאן | רנטגנולוגית |

קישורים חיצוניים
----------------

* "דרך הנשר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דרך הנשר", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "דרך הנשר", באתר אידיבי
* "דרך הנשר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דרך הנשר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ירון לונדון משוחח עם אורי ברבש, נורית גלרון וגידי גוב על דרך הנשר, באתר יוטיוב
* דרך הנשר, באתר קרן הקולנוע הישראלי
**קווין לי פולקנר** (באנגלית: **Kevin Lee Faulconer**; נולד ב-24 בינואר 1967) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כראש עיריית סן דייגו שבקליפורניה (2020-2013).

ביוגרפיה
--------

פולקנר נולד באוקסנארד שבקליפורניה, בנם של קיי וג'ים ולו אחות אחת. אמו עבדה בקולג' קהילתי ונטורה ואביו עבד בעיריית אוקסנארד. הוריו התגרשו בנעוריו והוא גדל בעיקר עם אמו. ב-1990 סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת המדינה של סן דייגו, בתקופת לימודיו שימש ראש אחוות קאפה סיגמא, סגן נשיא התאחדות הסטודנטים ונשיא ההתאחדות.

לאחר הלימודים עבד במשך שש שנים בחברת יחסי ציבור בסן פרנסיסקו, ב-1996 חזר לסן דייגו ועבד בחברת יחסי ציבור מקומית בה שימש סגן נשיא.

ב-2002 התמודד למועצת העיר סן דייגו אך נוצח. ב-2005 זכה בבחירות מיוחדות שנערכו לאחר התפטרות חבר המועצה המכהן, וביוני 2006 אחר כך זכה בבחירות לתקופת כהונה מלאה. ב-2010 זכה בבחירות לתקופת כהונה נוספת.

בעקבות התפטרותו של ראש העיר בוב פילנר באוגוסט 2013 על רקע האשמות בהטרדות מיניות, נערכו בחירות מיוחדות לראשות העיר בנובמבר 2013. פולקנר התמודד ועלה לסיבוב השני. בפברואר 2014 נבחר ברוב של 54.5% מקולות המצביעים והושבע לתפקידו בתחילת מרץ. ביוני 2016 זכה בבחירות לתקופת כהונה מלאה ברוב של 58.2%.

בינואר 2021 הודיע על כוונתו להתמודד למשרת מושל קליפורניה במסגרת ניסיון להדחת המושל המכהן גווין ניוסם. פולקנר הגיע למקום השלישי אולם תהליך ההדחה נכשל. 

פולקנר נישא ב-1999 לקתרין, בעלת עסק לתכנון אירועים. הם הורים לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין פולקנר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קווין פולקנר
* קווין פולקנר, ברשת החברתית פייסבוק

* קווין פולקנר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קווין פולקנר, ברשת החברתית אינסטגרם

* קווין פולקנר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* קווין פולקנר באתר עיריית סן דייגו
* Profile: Kevin Faulconer, eager to lead, סן דייגו טריביון, 18 בינואר 2014