recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דליה פן לרנר** (9 במאי 1936 – 13 בספטמבר 2011) הייתה שחקנית ועיתונאית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה למרדכי ומלכה פן וגדלה בתל אביב. אביה עבד במגן דוד אדום, ולימים התמנה למנהל מגן דוד אדום. בצעירותה למדה ריקוד ורצתה להיות רקדנית. פן עשתה את שירותה הצבאי ביחידת הקשר לעיתונות. בשנות החמישים נסעה ללונדון ללמוד משחק. היא למדה בישול בבית הספר למלונאות קורדון בלו, וכן למדה משחק ב"ראדה", האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. שיחקה בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה, בהן ההגדה לבית פורסייט (1967) של ה-BBC. בלונדון הכירה את ד"ר אלק לרנר, ממנהלי חברת "מרקס אנד ספנסר", והשניים נישאו בינואר 1962. שימשה כיו"ר התאחדות ידידי התיאטרון הישראלי בלונדון. ב-1969 שבו לישראל והתיישבו בסביון.

אחרי שובה לישראל כתבה מדורי אוכל בעיתונים. הייתה מהראשונים בישראל שכתבו על אוכל לא-כשר ועל המטבח העולמי. במשך מספר שנים כתבה בירחון מוניטין. כשנוסד העיתון חדשות היה לה בו טור (יחד עם ישראל אהרוני, רון מייברג, ושאול אברון). מאוחר יותר כתבה במגזין "על השולחן". הייתה מנטור לכמה מהשפים הישראלים המרכזיים, שיחקה במספר סרטים ישראליים, בהם: "חגיגה בסנוקר" ששם שיחקה את ג'רלדין, בת זוגו של מר סלבדור (יוסף שילוח), ובסרט "פצעי בגרות 80".

פן לרנר כתבה, יחד עם איילת לטוביץ' וגיל חובב, את הספר **שמש, ים ואוכל גם: בישול ים-תיכוני** (צילומים - נלי שפר, תל אביב: מודן, 1998). לאחר מות בעלה, בעשור הראשון של המאה ה-21, הפסיקה לכתוב בעיתונות.

הייתה חברה במסדר אבירי הגריל, ובשנת 2011 זכתה לאות כבוד מהארגון. 
בני הזוג אימצו שני ילדים: הווטרינרית ד"ר סימונה בראל, והשף והמסעדן דני לרנר.

דליה פן לרנר נפטרה בגיל 75 ממחלת כליות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דליה פן לרנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דליה פן לרנר, בארכיון הבימה
* נפטרה דליה פן לרנר, על השולחן, ‏13 בספטמבר 2011
* דפנה ארד, מתה עיתונאית האוכל דליה פן-לרנר, הארץ, 14 בספטמבר 2011
* מרב סריג, דליה פן-לרנר: "עדיין אין משהו שאפשר להגדירו כ'המטבח הישראלי'", גלובס, 4 באפריל 2011
* שאול אברון, ארז קומורובסקי ויאיר יוספי נפרדים מדליה פן לרנר, יועזר בר יין, 14 בספטמבר 2011
* ארז קומרובסקי, שרשרת המזון הישראלית, על דליה פן לרנר, rest
* נורית ארד, מיליונרית עולה לארץ, דבר, 20 בינואר 1969
* עמית לוינסון, "נגעה בזוהר": חייה ומותה של מלכת הגסטרונומיה, באתר nrg‏, 26 בספטמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309091005171
* ISNI: 0000 0004 0281 9407
* VIAF: 298691677
* WorldCat: viaf-298691677

 |
החל מסוף נובמבר 2022, נשלחו מספר מעטפות נפץ למקומות שונים ברחבי ספרד, הכוללים נציגויות דיפלומטיות של אוקראינה וארצות הברית.

האירועים
--------

ב-24 בנובמבר 2022 מעטפת נפץ שהופנתה לראש ממשלת ספרד פדרו סנצ'ס, הגיעה לארמון מונקלואה במדריד, ספרד. הפצצה נוטרלה ולא היו נפגעים.

ב-30 בנובמבר 2022 נשלחו מעטפות נפץ נוספות בתיבות דואר ברחבי ספרד. הראשונה נשלחה לשגרירות אוקראינה במדריד, המעטפה התפוצצה כאשר קצין ביטחון פתח אותה בגן השגרירות. יצרנית הנשק, חברת אינסטלזה, שמשרדיה בסרגוסה, שנמצאת מצפון מזרח למדריד, קיבלה מעטפת נפץ דומה שעות לאחר מכן.

ב-1 בדצמבר 2022, לפנות בוקר, נוטרלה מעטפת נפץ נוספת לאחר שזוהתה על ידי סורק בבסיס האוויר טורג'ון ליד מדריד. המעטפה הופנתה למרכז הלוויין של האיחוד האירופי בבסיס. באותו יום התקבלה מעטפת נפץ נוספת במשרד ההגנה, אשר נוטרלה.

תגובות
------

על פי הדיווחים, כל מעטפות הנפץ היו דומות, למעטפות חומות הניתנות לראשי כל משרדי הממשלה בספרד. המעטפות היו מורכבות מאבק שרפה רופף עם מנגנון הצתה חשמלי, וכתוצאה מכך נוצר אפקט בוהר שלא מתפוצץ. רוזה סראנו, פקידה, אמרה לתחנת הרדיו SER כי במעטפות שנשלחו גם לשגרירות אוקראינה וגם לאינסטלזה יש אותה כתובת.

שרת ההגנה מרגריטה רובלס אמרה כי "שום מעטפת נפץ לא תרתיע אותנו מהמשך התמיכה באוקראינה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  רויטרס, ‏גל של מעטפות נפץ ברחבי ספרד; האבטחה במדינה תוגברה, באתר מעריב אונליין, 1 בדצמבר 2022
2. ↑  אסף רוזנצוייג, ‏לפחות שש מעטפות נפץ נשלחו בספרד; שרת ההגנה: "לא ירתיע אותנו מתמיכה באוקראינה", באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2022
באלגברה אלמנטרית, **טרִינוֹם** הוא פולינום המורכב משלושה איברים או מונומים.

ביטויים טרינומיים
-----------------

1. {\displaystyle 3x+5y+8z} עם המשתנים {\displaystyle x,y,z}
2. {\displaystyle 3t+9s^{2}+3y^{3}} עם המשתנים {\displaystyle t,s,y}
3. {\displaystyle 3ts+9t+5s} עם המשתנים {\displaystyle t,s}
4. {\displaystyle Ax^{a}y^{b}z^{c}+Bt+Cs} עם המשתנים {\displaystyle x,y,z,t,s}, הקבועים {\displaystyle a,b,c} מספרים שלמים אי-שליליים ו-{\displaystyle A,B,C} קבועים ממשיים.
5. {\displaystyle Px^{a}+Qx^{b}+Rx^{c}} עם המשתנה {\displaystyle x}, הקבועים {\displaystyle a,b,c} מספרים שלמים אי-שליליים ו-{\displaystyle P,Q,R} קבועים ממשיים.

משוואה טרינומית
---------------

משוואה טרינומית היא משוואה פולינומית הכוללת שלושה איברים. דוגמה לכך היא המשוואה {\displaystyle x=q+x^{m}} שנחקרה על ידי יוהאן היינריך למברט במאה ה-18.

### מקרה פרטי: טרינום ריבועי

בבתי הספר בישראל פירוק טרינום ריבועי נלמד החל מכיתה ט' כתחליף לנוסחת השורשים לפתרון משוואה ריבועית. טרינום מסוג זה מיוצג באופן הבא: {\displaystyle ax^{2}+bx+c}.

במקרים אלה נחפש שני מספרים {\displaystyle a\_{1},a\_{2}} המקיימים את השוויונות {\displaystyle a\_{1}+a\_{2}=b,\ a\_{1}a\_{2}=ac}, שכן אז ניתן לפרק כך:

{\displaystyle ax^{2}+bx+c=ax^{2}+a\_{1}x+a\_{2}x+c=ax\left(x+{\frac {a\_{1}}{a}}\right)+a\_{2}\left(x+{\frac {c}{a\_{2}}}\right)=(ax+a\_{2})\left(x+{\frac {a\_{1}}{a}}\right)}
(השוויון {\displaystyle a\_{1}a\_{2}=ac} גורר את השוויון {\displaystyle {\frac {a\_{1}}{a}}={\frac {c}{a\_{2}}}} ולכן ניתן להוציא את הגורם המשותף {\displaystyle x+{\frac {a\_{1}}{a}}=x+{\frac {c}{a\_{2}}}}).

לדוגמה, הפולינום {\displaystyle x^{2}+3x+2} הוא דוגמה לטרינום שמקדם החזקה הגבוהה ביותר הוא 1. מנוסחת השורשים נקבל שהשורשים של הפולינום הם {\displaystyle x\_{1}=-1,\ x\_{2}=-2}.  

נחפש שני מספרים {\displaystyle a\_{1},a\_{2}} שמקיימים את השוויונות {\displaystyle a\_{1}+a\_{2}=3,\ a\_{1}a\_{2}=2}. המספרים {\displaystyle a\_{1}=1,a\_{2}=2} מקיימים את השוויונות הללו, ולכן נוכל לפרק כך:

{\displaystyle x^{2}+3x+2=x^{2}+x+2x+2=x(x+1)+2(x+1)=(x+2)(x+1)}
ונקבל מהפירוק כי שורשי הפולינום הם {\displaystyle x\_{1}=-2,\ x\_{2}=-1}.

דוגמה נוספת, הפולינום {\displaystyle 3x^{2}-2x-5} הוא דוגמה לטרינום שמקדם החזקה הגבוהה ביותר שונה מ-1. מנוסחת השורשים נקבל שהשורשים של הפולינום הם {\displaystyle x\_{1}=-1,\ x\_{2}={\frac {5}{3}}}.
נחפש שני מספרים {\displaystyle a\_{1},a\_{2}} שמקיימים את השוויונות {\displaystyle a\_{1}+a\_{2}=-2,\ a\_{1}a\_{2}=-15}, המספרים {\displaystyle a\_{1}=-5,\ a\_{2}=3} מקיימים את השוויונות הללו, ולכן נוכל לפרק כך:

{\displaystyle 3x^{2}-2x-5=3x^{2}+3x-5x-5=3x(x+1)-5(x+1)=(x+1)(3x-5)}
ונקבל מהפירוק כי שורשי הפולינום הם {\displaystyle x\_{1}=-1,\ x\_{2}={\frac {5}{3}}}.

אותה תוצאה יכולה להינתן על ידי חוק רופיני, אך עם תהליך מורכב וארוך יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* טרינום, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Definition of Trinomial". *Math Is Fun*. נבדק ב-16 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Corless, R. M.; Gonnet, G. H.; Hare, D. E. G.; Jerey, D. J.; Knuth, D. E. (1996). "On the Lambert *W* Function" (PDF). *Advances in Computational Mathematics*. **5** (1): 329–359. doi:10.1007/BF02124750.
3. ↑  פירוק של תלת-איבר ריבועי (טרינום), באתר משרד החינוך
**בית הספר לקצינים של חיל האוויר** (בראשי תיבות: **ביסל"ק**) שימש כיחידת ההדרכה להכשרת קצינים בחיל האוויר, בו הוכשרו כל קציני וקצינות חיל האוויר למעט צוערי קורס טיס וקציני מערך ההגנה האווירית. הקצינים הגיעו לביסל"ק להשלמה חיילית לאחר סיום בה"ד 1. בית-הספר הכשיר את חניכיו ביותר מ-15 מקצועות. בית הספר היה נמצא בבסיס עובדה. מפקד בית הספר היה קצין בדרגת סא"ל. בשנת 2022, כחלק מתהליכי ייעול של המערך הטכני, הוחלט על פירוק ביסל"ק לכמה בתי ספר שונים.

נכון ל־2023 שוכנת בבח"א 21 האקדמיה להכשרת מפקדים של המערך הטכני. באקדמיה מתבצעת השלמת קצונה עבור קצינים טכניים, קצינים מיחידת 'אופק' וקצינים אשר בוגרי מסלול העתודה במערך.

היסטוריה
--------

בית-הספר לקצינים הוקם בנובמבר 2004, לאחר איחוד של שתי יחידות: בית-הספר לקצונה טכנית, מנהלתית, ועתודאים לקצונה אקדמאית שהיה ממוקם בבסיס חיל-האוויר בחיפה ומגמת קצינים בבית הספר למקצועות התעופה שם הוכשרו קצינים וקצינות במקצועות התעופה. לאחר האיחוד הותאמו זמני ההכשרה לכל מסלולי הקצונה לפרק זמן אחיד של עשרה שבועות. ישנו מספר מועט של מסלולים בהם משך ההכשרה שונה.

קורס הקצינים האחוד מתקיים בארבעה מחזורי הכשרה בכל שנה, ומכשיר צוערים במגוון מגמות שונות, בהן מודיעין, מבצעים, הגנה קרקעית, אחזקה, פיקוח טיסה ומנהלה.

בשנת 2022 הוחלט על פירוק ביסל"ק ועל פיצול המגמות שבו: חלקן נשארו בבסיס עובדה תחת הביסמ"ת וחלקן עברו אל האקדמיה להכשרת מפקדים שבבסיס הטכני בחיפה.

סמל בית הספר לקציני אחזקה, מנהלה ועתודה של חיל האוויר שהיה עד 2004 בבח"א 21 בחיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ביסל"ק** |

* בית-הספר לקצינים (ביסל"ק), באתר חיל האוויר הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילון טוהר, ‏קצינים חדשים בחיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי
**פיטר ויקטור הובס** (31 במאי 1936 - 2005) היה פרופסור למטאורולוגיה ממוצא בריטי, והמנהל של קבוצת המחקר "Cloud and Aerosol" באוניברסיטת וושינגטון.

בשנת 1963, קיבל הובס את הדוקטורט שלו מאוניברסיטת לונדון

המחקרים שלו התמקדו בכימיה והפיזיקה של האטמוספירה, תוך מתן דגש לתפקידים של העננים, האירוסולים (Aerosol), והמשקעים האטמוספיריים. הוא כתב למעלה מ-350 מחקרים, 4 ספרים, וערך שלושה ספרים. 

ביחד עם ג'ון מיכאל וואלאס (John Michael Wallace) הוא כתב בשנת 1977 את ספר הלימוד אשר נחשב למבוא המקובל והסטנדרטי בתחום, ספר לימוד אשר נקרא: *Atmospheric Science: An Introductory Survey*.

היה נשוי לסילביה הובס במשך 42 שנה, עד יום מותו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sir John Mason, Peter V. Hobbs, **Weather** 60, 2005-12, עמ' 359–359 doi: 10.1256/wea.215.05

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320631205171
* BnF: cb12280724c (data)
* GND: 123310660
* ISNI: 0000 0001 1454 1949
* LCCN: n81028964
* NKC: jx20080702011
* NTA: 086826689
* SELIBR: 265470
* SUDOC: 088791963
* Trove: 861445
* VIAF: 105006554
* WorldCat: lccn-n81028964

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פיטר ויקטור הובס"**.
**גילברט ה' הֵרְדְט** (אנגלית: **Gilbert H. Herdt**; נולד ב-24 בפברואר 1949) הוא אנתרופולוג תרבותי אמריקאי המתמחה במיניות וזהות מגדרית תלויות תרבות, ופרופסור למיניות.

ביוגרפיה
--------

אחד ממחקריו הגדולים נערך בגינאה החדשה על שבט ה"סמביה" (שם בדוי), ובחן את השפעותיהן של התרבות והחברה על יצירת משמעויות מיניות והתנהגות על פיהן. רבים רואים במחקרו שם את הדוגמה הבוטה ביותר לחוסר השפעתן של חוויות ילדות על ההעדפה המינית.

בשבט, מופרדים הבנים מהבנות ומתחנכים בנפרד. כדי לרכוש את הגבריות המיוחלת מבצעים הילדים מין אוראלי יומיומי בנערים הבוגרים (בליעת נוזל הזרע נחשבת חיונית לפיתוח חוסן ובגרות). הטקס מתקיים עד אשר הנער מגיע לגיל 15 בערך, אז הופך הוא ל"חונך" של ילד צעיר. בהגיעו לגיל 22 בערך, הגבר הצעיר – שחווה מאות התנסויות הומוסקסואליות פסיביות ואקטיביות – מתחתן, ומאותו יום נחשב איבר המין שלו "מלוכלך" ומגעו בגבר אחר נחשב מסוכן. במחקרו גילה הרדט שלמרבה הפלא, שיעור ההומוסקסואלים בקרב בני השבט זהה לשיעורם באוכלוסיות אחרות בעולם – כחמישה אחוזים.

מחקר נוסף ערך הרדט עם החוקר הן טן ברומלהאוס (Han ten Brummelhuis). השניים חקרו בארצות הברית בוגרים ומשפחותיהם בהקשר של התגלות מחלת האיידס בתרבות ההומוסקסואלים והתפקיד שמשחקת מדיניות חברתית בנושאי מין ובריאות.
המחקר מדגים את המורכבות בלמידת התנהגות מינית. הם תיארו את הגיוון התרבותי והאירו את המשתנים בקרב קבוצות אתניות של מדינה אחת ואת המכניזם המפיץ את האיידס לתרבויות שונות. מחקר זה קרא לחוקרים אחרים בתחום לחשוב מחדש על המחקרים שלהם, ופנה בעיקר לאלו שהתחילו בבהלת המחקרים על איידס.

בנוסף חקר הרדט את דרך החיים ההומוסקסואלית, כיצד היא נבנית בצורה שונה בתרבויות שונות.
הרדט גילה כי בחברות מחוץ לחברה המערבית, אין הרעיון של הומוסקסואליות משתקף במודעות, אך למרות זאת קיימות בהן פעילויות שהן באופן חד משמעי הומוסקסואליות לעין מערבית. הרדט ניסה להראות כי השוני הוא ש"פעילויות הומוסקסואליות" אלו הן חלק בלתי נפרד מחייו של הגבר ויש להן מטרה מסוימת.
הרדט טוען כי אדם לא צריך לאמץ מבנה של תרבות אחרת ולא לכפות את תרבותו על אחרים.

בנוסף חקר גילברט חקר את נושא ה"תשוקה", ותיאר בגישתו שלושה סוגי תשוקה:
תשוקה מינית (המורכבת ממשיכה לאובייקט ממין כלשהו ומהעדפה לטכניקה מסוימת, הנוצרת מקישורים בין אוריינטציה וזהות מינית), תשוקה ליחסים חברתיים מסוימים ותשוקה לאובייקטים חברתיים וסמלי סטטוס.

הרדט מעיד כי חייו המקצועיים "הוקדשו לקידום האנתרופולוגיה ובייחוד האנתרופולוגיה של המיניות. הסיפוק הגדול היה בהפיכת המיניות לשדה מחקר פרוצסואלי בארצות הברית ומחוצה לה..."

מכּתביו
-------

* Sambia sexual culture :essays from the field
* Culture and sexual risk :anthropological perspectives on AIDS
* Intimate communications :erotics and the study of culture
* Same sex, different cultures :exploring gay and lesbian lives
* Introduction : gays and lesbians across cultures
* national sexsuality resource center


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275572805171
* BIBSYS: 90109323
* BNE: XX888277
* BnF: cb12038468q (data)
* CiNii: DA02278041
* GND: 133851605
* ISNI: 0000 0001 0918 2881
* LCCN: n79115881
* NDL: 00870370
* NKC: jn20000602898
* NLA: 35956814
* NSK: 000334437
* NTA: 069403139
* RERO: 02-A003365456
* SNAC: w6c59d0b
* SUDOC: 028576667
* VIAF: 77515429
* WorldCat: lccn-n79115881

 |
הסטילובטה הנמצאת מעל הקרפידומה התלת-שלבית (מקדש דורי בסגסטה, סיציליה)
באדריכלות יוון העתיקה, **סטִילוֹבַּטֶה** (ביוונית: **στυλοβάτης**) היא החלק העליון של הקרפידומה, שהיא המשטח שעליו ניצבים עמודי המקדש, כלומר, היא רצפת המקדש. המשטח נבנה בצורה מדורגת ששיטחה את הקרקע מתחת למקדש והיוותה מעין במה. 

במתודולוגיות אחדות משתמשים במילה סטילובטה כדי לתאר רק את החלק הגבוה ביותר של בסיס המקדש, ואילו המילה סטריאובטה משמשת לתיאור יתר המדרגות של המשטח מתחת לסטילובטה הנמצאות מעל הקרקע. מתודולוגים אחרים משתמשים במונח סטילובטה כדי לתאר את כל המדרגות הללו.

ברוב המקרים הסטילובטה תוכננה באופן שיתאים, מבחינת הפרופורציה, לשאר החלקים של המקדש. במקדשים יווניים מתקופת הסדר הדורי היה יחס מסוים בין האורך והרוחב של הסטילובטה, ובחלק מהמקדשים הדוריים המוקדמים גובה העמודים במקדש היה שליש מרוחב הסטילובטה. האדריכלים הרומאים נקטו גישה שונה בפירושם לסדר הקורינתי, ובנו סטילובטות גבוהות בהרבה שלא היו מדורגות מלבד בקרבת האכסדרה. במקדשים הרומיים הסטילובטה נקרא "פודיום".

ראו גם
------

* אדריכלות קלאסית - מונחים

לקריאה נוספת
------------

* "Stylobate." *A Dictionary of Architecture and Landscape Architecture*. James Stevens Curl. Oxford University Press, 2006
* *The Old Roman World*, John Lord. Kessinger Publishing, 2004
* *Understanding Architecture*, Hazel Conway, Rowan Roenisch. Routledge, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטילובטה** בוויקישיתוף
איור של האנטבלטורה בפרתנון. האפריז הוא הרכיב האופקי המקושט בו מופיע תבליט הקנטאור.
**אפריז** (מצרפתית, frise) הוא אלמנט אדריכלי שמקורו באדריכלות יוון העתיקה והוא אחת השכבות האופקיות המופיעות בחזית טיפוסית של מבנים קלאסיים ונאו-קלאסיים. קיימות גרסאות רבות של אפריזים אשר בחלקן האלמנט חלק ונקי מקישוטים ובאפריזים רבים מופיעים קישוטים ותבליטי אבן שמטרתם קישוט או העברת מסר כלשהו (כגון סיפור היסטורי או דתי המוצג על ידי פיסול).

האפריז הוא הרצועה האמצעית באנטבלטורה, חלקה העליון של החזית, והוא נמצא מעל הארכיטרב ומתחת לקרניז והגמלון. מידות האפריז בבנייה הקלאסית משתנות אך הן פרופורציונליות לשאר הרכיבים על פי הגדרות הסדרים הקלאסיים. הסדר הדורי מחלק אותו ליחידות רוחב משניות המכונות "מטופות" ו"טריגליפים" שמופיעים בהתאם למקצב העמודים. המטופות הם תבליטי אבן והטריגליפים הם הפסים המפרידים ביניהם ומחלקים את האפריז במקצב שווה, מדויק וסימטרי. הקרניז (כרכוב) המונחת מעל האפריז, בולטת ממנו מעט כלפי החוץ ומדגישה אותו על ידי מיסגורו בקווים אופקיים ארוכים. 

משתמשים במושג זה גם כדי להגדיר בעיצוב הפנים של מבנה את הקו האופקי הנמצא גם בחלקו העליון של חלון בעל מסגרת קישוטית, באופן דומה להופעתו של האפריז בחזית החיצונית. כמו כן, השפה העיצובית של האפריז, דהיינו שכבה ברורה ומוגדרת המכילה קישוטים, מופיעה גם בעיצוב קלאסי של ריהוט ואלמנטים נוספים של עיצוב פנים, מסגרות תמונות ועוד.

ראו גם
------

* אדריכלות קלאסית - מונחים
	+ אנטבלטורה
	+ הסדרים הקלאסיים
* שיש אלגין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפריז** בוויקישיתוף
* אפריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* רצועות עיטור, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553174905171
* GND: 4018607-6
* LCCN: sh85052019
* LNB: 000166782

 |
תבנית {{אישיות משחק}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**טל ליפשיץ** (נולדה ב-4 בפברואר 1976) היא עובדת סוציאלית ושחקנית עבר ישראלית.

ביוגרפיה
--------

ליפשיץ בעלת תואר ראשון מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
היא החלה את דרכה בעולם המשחק כששיחקה בשנת 1996 בסדרה מר מאני בתפקיד לינה ובשנת 1998 בסדרת הטלוויזיה 20 פלוס בתפקיד רונה.

בשנת 1999 שיחקה בסרט "תסתכל לי בעיניים" בתפקיד טלי ובשנה לאחר מכן גילמה מלצרית בסדרה פאזל.

ליפשיץ הנחתה גם תוכניות ילדים שונות ובשנת 1997, הנחתה את רצועת תוכניות הילדים והנוער היומית של הערוץ הראשון, ב-1998 את "מאז ועד זאפ".

במהלך השנים 2001-2002 גילמה את הדמות קים נחמיאס בעונות השנייה והשלישית של סדרת הדרמה הטלוויזיונית שבתות וחגים.

כמו כן, שיחקה באותה התקופה בכמה תפקידי משנה בסדרות טלוויזיה בהם: חוצלארץ בתפקיד נרקיס, בסרט חמש דקות בהליכה בתפקיד מיכל, ובסדרה צה"ל 1.

מלבד המשחק, ליפשיץ סייעה בליהוק לסדרות הטלוויזיה בטיפול, שושלת שוורץ ולסרט ריקי ריקי.

בשנת 2002 שיחקה בסרט אהבות אחרונות בתפקיד נועה.

בשנת 2003 הנחתה את התוכנית השידוכים והדייטינג "בקשר לאהבה" ששודרה בערוץ 2.

בשנת 2005 שיחקה בעונה השלישית של הטלנובלה אהבה מעבר לפינה בתפקיד איילת בכר, אשתו של רשף (אורן שבו). באותה שנה שיחקה בסרט שושלת שוורץ בתפקיד אחות.

בשנת 2006 שיחקה בסרט ילדי CCCP בתפקיד חברה של מקסים, בה גם השתתפה בליהוק השחקנים.

בשנת 2007 שיחקה בסרט הקולנוע מדוזות בתפקיד אמא שהופיעה בפלאשבק. באותה שנה שיחקה בסרט כמו דג בלי מים בתפקיד ענת.

בשנת 2010-2008, גילמה את התפקיד הראשי איה שדות בשתי עונותיה של הסדרה עד החתונה.

באותה שנה השתתפה בעריכת סדרת הדרמה לאהוב את אנה ששודרה בערוץ 10.

עבודה סוציאלית
--------------

לאחר קריירת המשחק, סיימה תואר שני בעבודה סוציאלית קלינית וזהו תחום עיסוקה העיקרי. היא מתמחה בטיפול בילדים ועובדת במרכז לבריאות הנפש גהה.
בשנת 2019, שיחקה בסדרת הטלוויזיה רק להיום בתפקיד הראשי את ענת, עובדת סוציאלית האחראית על הוסטל לאסירים משוחררים.

חיים אישיים
-----------

ליפשיץ בזוגיות עם ד"ר אורי אליס, מנהל בית אריאלה ומ"מ אגף הספריות בעיריית תל אביב-יפו. הייתה בת זוגו של הבמאי שחר סגל ולהם בת אחת. היא גם אם לשתי בנות מנישואיה למוזיקאי גלעד כהנא.

קישורים חיצוניים
----------------

* מלי זיידמן, סטייל מסוג אחר: הלוק של טל ליפשיץ, באתר nrg‏, 27 באוקטובר 2008
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, טל ליפשיץ: "כשמישהו אומר לי שאני עושה עבודת קודש, בא לי לתת לו כפכף בראש", באתר הארץ, 5 באוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר קיפניס, ‏קבלו את החתן והכלה, באתר גלובס, 16 במרץ 2010
2. ↑  יעל ברנובסקי, העובדים הסוציאליים מחו בת"א: "השכר עלוב", באתר ynet, 25 בפברואר 2011
3. ↑  קרן מלמד–מרגלית, ‏למצוא טוב ואולי גם להתאהב בעבריין משתקם, בעיתון מקור ראשון, 23 בספטמבר 2019
4. ↑  אתר למנויים בלבד אריאנה מלמד, "רק להיום": יש כאן כל מה שאפשר לבקש מסדרת דרמה ישראלית, ועוד קצת, באתר הארץ, 9 בספטמבר 2019
5. ↑  אור ברנע, שחר של יום חדש, באתר ynet, 14 ביוני 2005
6. ↑  יפעת הללי, ‏טל ליפשיץ ילדה בן, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2010
**לֶסְלִי לֶיְזֶרוֹבִיץ** (**Leslie Leiserowitz**; נולד ב-1934) הוא פרופסור לכימיה במכון ויצמן למדע. חתן פרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה לשנת ה'תשע"ו וחתן פרס וולף לכימיה לשנת 2021.

החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

קורות חיים
----------

ליזרוביץ נולד ביוהנסבורג שבדרום אפריקה ולמד באוניברסיטת קייפטאון לתואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה ולתואר שני בפיזיקה בחקר קריסטלוגרפיה. היה תלמידו של רג'ינלד ג'יימס (אנ').

ב-1959 הגיע לישראל והיה תלמיד מחקר לתואר שלישי תחת קבוצת מחקר של גרהרד שמידט ובליווי של מנדל כהן. מחקרו עסק בחקר מבנה גבישים מולקולריים ובתחום התרמוכרומיזם. עם סיום לימודיו ב-1966 נסע למכון המחקר לכימיה בהיידלברג ועבד עם היינץ סטאב. ב-1968 חזר לישראל והצטרף לסגל מכון ויצמן למדע. ב-1983 התמנה לפרופסור מן המניין.

מחקריו עוסקים בחקר גבישים ובפרט בתקשורת בין-מולקולרית ונטיית המולקולות ליצירת גבישים.

ליזרוביץ נשוי ואב לשלוש בנות.

פרסים והוקרה
------------

ב-1979 זכה בפרס ברגמן לכימיה. ב-2018 זכה בפרס א.מ.ת. בכימיה.

מחקריו המשותפים עם מאיר להב מצאו, בין היתר, הוכחה לקשר שבין כיראליות מולקולרית ומאקרוסקופית. במשותף הם זכו ב-2009 במדליית החברה הישראלית לכימיה, ב-2016 בפרס ישראל לחקר הכימיה והפיזיקה וב-2021 בפרס וולף לכימיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* לסלי ליזרוביץ, באתר ResearchGate
* פרופ' לסלי ליזרוביץ, באתר פרס ישראל
* ירדן סקופ, חתני פרס ישראל בכימיה ופיזיקה: הפרופסורים מאיר להב ולסלי ליזרוביץ ממכון ויצמן, באתר הארץ, 5 בפברואר 2016
* סרטונים אהרון ברנע מראיין את חתני פרס ישראל הפרופסורים מאיר להב ולסלי לייזרוביץ' בתוכנית "מחוץ לזמן" של ערוץ הכנסת, באתר יוטיוב, 1 במאי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על בחירת חברים חדשים לאקדמיה
2. ↑  איזי נבו, גבישים, RNA ומוזיקה פופולרית: פרסי וולף 2021, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 9 בפברואר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012461962505171
* ISNI: 0000 0004 2139 2656
* NSK: 000194383
* VIAF: 305582394
* WorldCat: viaf-305582394

 |
**מיס אירופה** (בצרפתית: **Prix de Beauté**) הוא סרט קולנוע צרפתי משנת 1930.

עלילה
-----

לוסיאן "לולו" גרניאר עובדת כקלדנית, ומחליטה לשלוח שתי תמונות שלה לתחרות מיס צרפת המאורגת על ידי העיתון "גלוב", בניגוד לדעתו של ארוסה אנדרה, הקנאי להשתתפותה בתחרויות יופי. במחשבה שנייה היא מתחרטת ומנסה לפרוש מהתחרות, אך זה מאוחר מדי, היא כבר נבחרה כאחת העולות לגמר. לאחר זכייתה היא נוסעת להתמודד על כתר מיס אירופה, זאת מבלי שהייתה לה הזדמנות לדבר על כך עם אנדרה.

לולו נבחרת על ידי הקהל למיס אירופה, היא מושכת את תשומת לבם של מספר מעריצים נלהבים בקהל, וביניהם נסיכים ובני אצולה. לאחר מכן אנדרה מופיע ומציב בפניה תנאי: או שהיא חוזרת עמו תוך שעה לצרפת, או שהם נפרדים. היא מתקשה להחליט אך לבסוף היא בוחרת בו.

על אף בחירתה, היא מרגישה אומללה בדירה שלה ושל ארוסה. לאחר מכן מופיע הנסיך אדולף דה גרבובסקי, שהתרשם ממנה בתחרות ועקב אחריה לדירתה. הוא מציע לה להיות שחקנית קולנוע ומנסה להחתים אותה על חוזה עם חברת הפקות. בתחילה היא מסרבת, אך מאוחר יותר באותו לילה היא מתחמקת מהדירה, ומשאירה לאנדרה מכתב הסבר.

היא מופיעה בסרט קצר. כשיוצאת הקרנת הבכורה של הסרט, אנדרה, העובד במערכת עיתון, קורא על כך. הוא הולך לפגוש את לולו, אך נאמר לו שברגע זה היא צופה בסרט ולא ניתן לבוא ולהפריע. הוא מתגנב לאולם והורג אותה. בסרט שצפתה בו נראית לוסיין שרה שיר על אישה המפצירה במאהביה לא לקנא בתשומת לבם של גברים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מיס אירופה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מיס אירופה", באתר נטפליקס
* "מיס אירופה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מיס אירופה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מיס אירופה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**מאיה ראכלין** (נולדה ב-5 באוגוסט 1998) היא עיתונאית, שדרנית, עורכת ומגישת חדשות ישראלית. מגישה את תוכנית האקטואליה והראיונות היומית "מהדורת חמש" המשודרת בערוץ כאן 11.

בשנת 2023 נבחרה על ידי פורבס ישראל לאחת מ-30 הצעירים הישראלים המבטיחים.

ביוגרפיה
--------

ראכלין היא בתו של העיתונאי אלי ראכלין, מגיש ומבזקן בחדשות 13, ונעה, עורכת דין.

ראכלין גדלה בתל אביב. את לימודי בית הספר היסודי וחטיבת הביניים עשתה בבית הספר לאמנויות בתל אביב, ואת התיכון בעירוני א' לאמנויות ולמדה במגמת התיאטרון.

בשירותה הצבאי שימשה שדרנית בגלי צה"ל.

בסוף שנת 2019, לאחר שחרורה מצה"ל, החלה לעבוד בתאגיד השידור הישראלי כעורכת התרבות של כאן חדשות בדיגיטל, וכן כמבזקנית וכתבת לענייני חוץ ב"כאן 11". היא הובילה מספר משדרים מיוחדים, והייתה חלק מצוות המגישים בפודקאסט "עוד יום".

בשנת 2021 החלה להגיש את התוכנית "מהדורת חמש" לסירוגין עם שרון וכסלר ואורי לוי בערוץ כאן 11, במקומה של גאולה אבן-סער שעברה להגיש את "השבוע עם גאולה". בתחילת 2022 מונתה למגישה קבועה של התוכנית. בעקבות כך הפכה למגישת תוכנית האקטואליה הצעירה ביותר בישראל, בהיותה בת 23 בלבד. ב-27 בספטמבר 2022, הגישה לראשונה את המהדורה המרכזית של כאן חדשות, "חדשות הערב", והפכה למגישה הצעירה ביותר שהגישה מהדורה מרכזית, ומאותו יום היא מוגדרת כאחת המגישות שלה, בנוסף למיכל רבינוביץ' וטלי מורנו, וכן כמגישה נוספת גם לחדשות שישי ולחדשות השבת.

חיים אישיים
-----------

ראכלין לומדת באוניברסיטת תל אביב. בן זוגה הוא גל חן, כתב חדשות 12.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיה ראכלין, ברשת החברתית פייסבוק
* מאיה ראכלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מאיה ראכלין, ברשת החברתית אינסטגרם
* מאיה ראכלין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מאיה ראכלין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיה ראכלין, באתר Forbes Israel
2. ↑  רק בת 23: מגישת החדשות הצעירה בישראל מונתה בתאגיד, באתר אייס, 5 בינואר 2022
3. ↑  כתב חדשות 12 מפרגן: "מותר להשוויץ בבת זוג?", באתר אייס, 30 בספטמבר 2022

| כתבי כאן חדשות art=Kan11 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| צליל אברהם • אורן אהרוני • תמר אלמוג • אוריה אלקיים • אורלי אלקלעי • שאול אמסטרדמסקי • דב גיל-הר • יפעת גליק • הדס גרינברג • כרמל דנגור • רובי המרשלג • עקיבא ווייס • יאיר ויינרב • שרון וכסלר • מואב ורדי • יואב זהבי • ערן זינגר • אילה חסון • שלי טפיירו • נורית יוחנן • גילי כהן • לירן כוג'הינוף • אורי לוי • אליאור לוי • קלמן ליבסקינד • אסף ליברמן • טלי מורנו • סולימאן מסוודה • עקיבא נוביק • רומי נוימרק • ורד פלמן • רועי קייס • זאב קם • יואב קרקובסקי • מאיה ראכלין • מיכל רבינוביץ' • ליאת רגב • מיכל רשף • עמיחי שטיין • משה שטיינמץ • מיכאל שמש • יערה שפירא • רועי שרון |

 |
**הוגו בניוף** (באנגלית: **Victor Hugo Benioff**‏; 14 בספטמבר 1899 - 29 בפברואר 1968) היה סייסמולוג ופרופסור במכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא זכור בעיקר בשל מחקריו על מיפוי רעידות אדמה בעומק האוקיינוס השקט.

סייסמולוגיה
-----------

לאחר שסיים את לימודיו במכללת פומונה (Pomona College) שאף בניוף בתחילה להיות אסטרונום, וב-1921 הוא החל לעבוד במצפה הכוכבים של הר וילסון. כשהבין שתחום זה מחייב עבודה בלילה ושינה ביום, הוא עבר במהירות לסייסמולוגיה. הוא הצטרף למעבדה הסייסמולוגית ב-1924 וקיבל את הדוקטורט שלו מהמכון הטכנולוגי של קליפורניה ב-1935.

בניוף נחשב גאון בתכנון של מכשירים למדידת רעידות אדמה. אחד המכשירים הראשונים שלו, שנוצר ב-1932, היה הסייסמוגרף של בניוף, החש בתנודות של כדור הארץ. מפורסם לא פחות הוא מכשיר המתח של בניוף הרושם את התמתחות פני כדור הארץ. אחד ההישגים האחרונים שלו היה שיפור בסייסמוגרף שלו שאפשר לסייסמולוגים לקבל מידע על הגורמים לרעידות אדמה בעומק רב.

בניוף הבחין שהמקור לרעידות אדמה מצוי באזור הפחתה עמוק מתחת ללוח הטקטוני כשהוא מתרחק משקעים אוקייניים. הוא הבין מתוך מיקומם של מקורות רעידות האדמה כי הם מציינים את המיקום של חלק הלוח הטקטוני שכבר עבר הפחתה. משום כך מכונה תחום מוקדן של רעידות אדמה באזור הפחתה אזור בניוף על שמו.

מוזיקה
------

מתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 עבד בניוף על יצירת כלי נגינה אלקטרוניים, בייחוד פסנתר, כינור וצ'לו. הוא עסק בפיתוח כלי נגינה אלו כל חייו, מתוכם כ-20 שנים יחד עם הפסנתרנית רוזלין טורק וכמו כן, לקראת ערוב ימיו עם חברת הפסנתרים של בלדווין.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוגו בניוף, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* ביוגרפיה של בניוף(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007325127805171
* GND: 12803467X
* ISNI: 0000 0000 5688 9938
* LCCN: n85801931
* MGP: 67805
* NKC: ola2002152580
* SUDOC: 152282815
* VIAF: 84965689
* WorldCat: lccn-n85801931

 |
**איתמר פרוקצ'יה** (נולד ב-29 בספטמבר 1949) הוא פיזיקאי ישראלי, מחלוצי תורת הכאוס ומבולטי החוקרים בתחום הפיזיקה הלא-ליניארית. חתן פרס ישראל לחקר הפיזיקה לשנת 2009 (תשס"ט).

ביוגרפיה
--------

פרוקצ'יה נולד בתל אביב, בנו של המשפטן גואלטירו פרוקצ'יה ואחיו של המשפטן אוריאל פרוקצ'יה. את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון חדש ולאחר מכן שירת בצה"ל (1967–1970). בתום שירותו הצבאי, למד לימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטה העברית, אותם סיים בהצטיינות בשנת 1973. בעקבות מלחמת יום הכיפורים, פרוקצ'יה גויס לשנת מילואים, בסיומה התקבל למסלול לימודי מחקר בכימיה תאורטית ולמד תחת הנחייתו של רפאל דוד לוין. את עבודת הדוקטורט סיים בהצטיינות יתרה ובסוף 1976 החל בהשתלמות פוסט-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, במהלכה עבר לעסוק בפיזיקה סטטיסטית. במשותף עם ארווין אופנהיים פיתח פרוקצ'יה בתקופה זו תאוריה בנוגע לפלוקטואציות של מערכות המצויות במצב עמיד מחוץ לשיווי משקל תרמודינמי.

בשנת 1979 שב פרוקצ'יה לישראל והחל לעבוד כחוקר בכיר במחלקה לפיזיקה כימית של מכון ויצמן למדע. שנה לאחר מכן הוא קודם לדרג פרופסור חבר, ובשנת 1985 היה לפרופסור מן המניין. במהלך השנים הוא שימש גם כראש המחלקה לפיזיקה כימית ובשנים 1989–2000 כדיקן הפקולטה לכימיה. עבודתו המחקרית בתחום תורת הכאוס והמתמטיקה של פרקטלים זכתה להצלחה בינלאומית.

במהלך השנים, זכה פרוקצ'יה להכרה בהיותו עמית החברה היפנית לקידום המדע, זוכה פרס של החברה המלכותית הבריטית, זוכה פרס פיורינו דורו, עמית החברה האמריקנית לפיזיקה, חבר האקדמיה הגרמנית למדעים, ובשנת 2009 חתן פרס ישראל לחקר הפיזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* איתמר פרוקצ'יה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* פרופ' איתמר פרוקצ'ה, באתר פרס ישראל
* דף הבית של פרוקצ'יה באתר מכון ויצמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266752305171
* MGP: 255982
* RERO: 02-A003713260
* VIAF: 298329300
* WorldCat: viaf-298329300

 |
**שרקרק סגול-חזה** (שם מדעי: *Meropogon forsteni*) הוא מין של שרקרק קטן החי רק באי סולאווסי שבאינדונזיה. זהו המין היחיד בסוג *Meropogon*.

מאפיינים
--------

אורכו של שרקרק זה 25-26 ס"מ ואורך זנבו 6 ס"מ. הוא בעל חזה סגול שנתן לו את שמו וכן גבות סגולות וראש ובטן בצבע כתמתם. הכנפיים ופלג הגוף העליון ירוקים והמקור אפור בהיר. הנקבות דומות לזכרים אך חסרות חזה סגול.

שרקרקים אלה נפוצים ביערות הגשם של האי סולוואסי. הם ציידי חרקים מוכשרים הניזונים מחרקים גדולים כמו חגבים, שפיריות, פרפרים וחיפושיות. לעיתים הם מעופפים בלהקות במצוד אחריהם. הם אוכלים גם צרעות ודבורים ומשפשפים את הארס על הענף לפני הבליעה.

צאצאי השרקרקים עשויים להילחם זה בזה ואף להרוג אחד את השני כך שמכל תטולה שורדים מעטים בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרקרק סגול-חזה** בוויקישיתוף
* שרקרק סגול-חזה, באתר ITIS (באנגלית)
* שרקרק סגול-חזה, באתר NCBI (באנגלית)
* שרקרק סגול-חזה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שרקרק סגול-חזה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שרקרק סגול-חזה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרקרק סגול-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
רבי **אברהם יהושע השיל טברסקי (מצ'ודנוב)** (י' בטבת ה'תר"ך – י"ח בתמוז ה'תרע"ד) נינו של רבי אהרן טברסקי, האדמו"ר השלישי מצ'רנוביל. היה אדמו"ר בלויעב ובצ'ודנוב.

תולדותיו
--------

נולד בליטא בי' בטבת ה'תר"ך לרבי מרדכי טברסקי מלויעב וללאה בתו של רבי שמואל אשכנזי. נישא ליוכבד בתו של רבי יעקב שפירא מדלוטין (נכד רבי פנחס מקוריץ). מונה על ידי אביו עוד בחייו לאדמו"ר, בתחילה בצ'ודנוב שבפלך זיטומיר שם שימש כמגיד ואדמו"ר. בשנת תרס"ח כשנה לאחר פטירת אביו, עבר למאזיר שבבלארוס ופתח שם את חצרו ואלפים מחסידי צ'רנוביל הסתופפו בצילו.

פטירתו וקברו
------------

בשנת תרע"ד חלה ונסע לעיירת המרפא אוטבוצק שם נפטר בי"ח בתמוז תרע"ד, ונטמן בעיירה הסמוכה קורטשוב הסמוכה כשאוהל הוקם על קברו.

במשך שנים רבות לא נודע מקום קברו עד שבשנת תשע"ז אותר ושוקם הקבר על ידי חסידי טשרנוביל בסיועו של הרב נפתלי צבי הלפרין רב הקהילה בירושלים, ואף נערך בחודש תמוז תשע"ז מסע של נכדו האדמו"ר מטשערנאביל עם חסידים רבים לרגל חנוכת הציון.

צאצאיו
------

* רבי חיים יצחק, ממלא מקום אביו באדמו"רות, חתן רבי יצחק ישעיה הלברשטאם.
* צפורה, אשת רבי יצחק טברסקי, בן רבי משה דן מסקווירא.
* אשת רבי מרדכי ישראל טברסקי מחאטין (נרצחו בשואה)
* חנה חיה, אשת הרב יעקב חיים פרלוב מסטולין-ניו יורק

הקבר המשוקם בקורטשוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנו של רבי מנחם נחום טברסקי מלויעב
2. ↑  מעדות נכדו האדמו"ר רבי משולם זוסיא טברסקי מטשרנוביל שפקד את ציונו בשנת תרצ"ח
3. ↑
פרופסור **גייל רובין** (באנגלית: **Gayle S. Rubin**; נולדה בשנת 1949) היא אנתרופולגית תרבותית אמריקאית, פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת מישיגן, ופעילה פוליטית פמיניסטית. רובין ידועה בכתיבה שלה על היחסים בין מין, מגדר וכוח. היא כתבה על נושאים רבים כגון פמיניזם, ספרות לסבית, סדומזוכיזם, זנות, פדופיליה, פורנוגרפיה ועוד. כמו כן היא חוקרת תרבויות שוליים להטב"קיות אורבניות.

בין כתביה החשובים נמצא המאמר הקלאסי "הסחר בנשים: הערות על הכלכלה הפוליטית של המין״ שבו רובין גורסת שאי אפשר להבין את דיכויין של נשים בעזרת כלים מרקסיסטים בלבד, ויש צורך בתאוריה אחרת שתסביר את המסגרת שבתוכה מתקיימים המין והמגדר בחברה שלנו, ויוצרים בעזרתם דיכוי. במאמרה חוזרת גייל רובין אל הניתוח של האנתרופולוג הסטרוקטורליסט קלוד לוי-שטראוס, שטען בחיבורו "תבניות היסוד של יחסי השארות" שבסיסה של תופעת השארות הוא החלפת נשים על ידי גברים (כמקרה פרטי של כלכלת המתנה) לצורך יצירת קשרים חברתיים. רובין מחלצת מהניתוח של לוי־שטראוס את הקדם־הנחות שלו, ומראה שלפיו התנאים המוקדמים של מערכת השארות הם חלוקת עבודה על בסיס מין (חלוקה שמייצרת תלות הדדית בין גברים לנשים והופכת את הזוג הנשוי ליחידה הכלכלית הבסיסית), הטרוסקסואליות כפויה והגבלת המיניות הנשית. בעוד לוי־שטראוס דן מפורשות בטאבו על גילוי עריות וטוען שהוא חיוני לחליפין בנשים, רובין מראה שמבחינה לוגית, טאבו זה מבוסס על טאבו קודם על הומוסקסואליות.

בכתיבתה המאוחרת רובין עושה שימוש בפסיכואנליזה לקאנית כדי לתאר את האופן שבו מין ביולוגי הופך למגדר, הן בחברה המערבית והן בחברות שונות ברחבי העולם. בבסיס המערכת ישנה הטענה שנשים נתפסות כמתנות שגברים נותנים זה לזה, וההבדל הראשוני בין המגדרים הוא בין אלו שנותנים מתנות לאלו שניתנות כמתנות. את התהליך החברתי הזה היא קושרת לתסביך אדיפוס, לו היא מציעה קריאה חדשה המראה איך מין הביולוגי נהפך למגדר.

נוסף לכך רובין ידועה כחלק מתנועת הפרו-סקס בפמיניזם בשל ההתנגדות שלה לביקורת הפמיניסטית נגד פורנוגרפיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  על גייל רובין, באתר אוניברסיטת מישיגן
2. 1 2  Barbara J. Love, **Feminists Who Changed America, 1963-1975**, University of Illinois Press, 2006-09-22. (באנגלית)
3. ↑  Gayle Rubin is awarded a Ruth Benedict Book Prize from the Association for Queer Anthropology, Women's Studies, University of Michigan, ‏28.6.17
4. ↑  עמליה זיו, שארות קווירית, **מפתח (כתב עת)** 15, 2020
5. ↑  Rubin, Gayle S. (6 בפברואר 2017). "The Traffic in Women". In Rivkin, Julie; Ryan, Michael (eds.). *Literary Theory: An Anthology* (שלישית ed.). John Wiley & Sons. pp. 901–924. ISBN 978-1-118-70785-2. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007503955405171
* BnF: cb14429589z (data)
* GND: 180041037
* ISNI: 0000 0000 0299 4441
* LCCN: n93111167
* NLK: KAC201519227
* SNAC: w62d3s7c
* SUDOC: 069519315
* VIAF: 19898616
* WorldCat: lccn-n93111167

 |
**אייל רוזלס** (נולד ב-4 באוקטובר 1964) הוא שחקן ומורה למשחק ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רוזלס הוא בוגר סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. במהלך השנים השתתף רוזלס במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בין השנים 1993–1994 שיחק בשתי עונות בקומדיית המצבים "סטרייט ולעניין" ששודרה בערוץ 1. בשנת 1998 שיחק בסרט הטלוויזיה "חתולות הרעם". בשנת 1999 שיחק בסרט הקולנוע "מבצע סבתא" ו"פרא". בשנת 2000 שיחק בסרט הקולנוע "הבולשת חוקרת", שבוים על ידי מרק רוזנבאום ונכתב על ידי חיים מרין.

בשנת 2001 הוקרן סרטו של איתי לב "5 דקות בהליכה" בו השתתף רוזלס. בשנת 2003 שודרה ב-HOT3 הטלנובלה "משחק החיים", בה גילם את דמותו של אלפסי. באותה שנה הוא שיחק בסרט הטלוויזיה "הדמעות של אמסלם" וכן בסרט הטלוויזיה "על הקו". בין השנים 2002–2004 שיחק בסדרה "המשאית" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2004 שיחק בטלנובלה "מיכאלה". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "ללכת על המים", וכן בסרט הקולנוע "האסונות של נינה". בשנת 2005 עלה לאקרנים הסרט "אלנבי רומאנס", בו השתתף רוזלס. בשנת 2006 השתתף בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב". באותה שנה הוא שיחק בסרט הקולנוע "אין לה אלוהים". 

בשנת 2008 שיחק במחזה "קומדיה של טעויות", שהוצג בתיאטרון באר שבע. בשנת 2009 שיחק במחזה "השחף". באותה שנה שיחק בסדרה "אלכס בעד ונגד", ששודרה בערוץ הילדים, וכן בעונה השלישית של הטלנובלה "האלופה". במהלך השנים 2009–2010 גילם רוזלס את דמותו של "דוד אילוז" בסדרת הטלוויזיה "הבורר". בשנת 2010 שיחק בקומדיית המערכונים "לא לפני הילדים" ששודרה בערוץ 10. באותה שנה שיחק בסרטו של חיים בוזגלו "כבוד". בשנת 2011 שיחק בסדרת הדרמה המבוססת על הסרט "כבוד", "הכבוד של מרציאנו" ששודרה בערוץ 10 ובסרט "חמש דקות בהליכה".

בשנת 2012 שיחק בסדרה "חצויה - הדבר האמיתי" ובסרטים "נמס בגשם" ו"אף פעם לא מאוחר מדי". בשנת 2013 שיחק בסרטו של רשף לוי "לצוד פילים" בסרט "עיר מקלט", ובסדרה "בית המשאלות", בערוץ 1. בשנת 2015 שיחק בסדרת הילדים "מריו" בערוץ הילדים. בשנת 2015 שיחק בסרטו של ארז תדמור, "ארץ פצועה" ובסדרה "מלאך של אמא", המשודרת ב-Yes. ב-2015 שיחק בסרט "קמטי צחוק". ב-2016 שיחק בסרט "נמל בית". בשנת 2017 גילם את אביו של עמרם אלקיים השבאבניק בסדרה "כיפת ברזל" המשודרת בקשת 12.

בשנת 2019 גילם את דמותו של מפקד הימ"ר זיגדון בעונה 3 של מטומטמת המשודרת ב-HOT.

בשנת 2020 גילם את דמותו של עזרא פלאח בסדרת הדרמה מנאייכ ששודרה ב-כאן 11, ובאותה שנה גם השתתף בסדרה הקומית חזרות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אייל רוזלס
* אייל רוזלס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אייל רוזלס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אייל רוזלס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אייל רוזלס, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* אייל רוזלס, באתר AllMovie (באנגלית)
* אייל רוזלס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011218645205171
* ISNI: 0000 0004 9601 5206
* LCCN: n2019030523
* VIAF: 2638156133228858430003
* WorldCat: lccn-n2019030523

 |
American Museum party at Bone-Cabin Quarry, 1899. Seated, left to right Walter Granger, Professor H.F. Osborn, Dr. W.D. Matthew; standing, F. Schneider, Prof. R.S. Lull, Albert Thomson, Peter Kaison
**ריצ'רד סוואן לול** (באנגלית: **Richard Swann Lull**;‏ 6 בנובמבר 1867–1957) היה פלאונטולוג אמריקאי מתחילת המאה ה-20, שפעל וחקר במסגרת אוניברסיטת ייל. לול ידוע בעיקר בזכות תמיכתו בתאוריית סינתזה נאו-דרוויניסטית של האבולוציה, שבה מוטציות יכולות להפעיל גנים, שבטווח הרחוק יובילו לפנוטיפים מוקצנים ואף להכחדה.

ביוגרפיה
--------

לול נולד באנאפוליס, מרילנד, בן לקצין בחיל הים האמריקאי אדוארד פלפס ואליזבת ברטון, בתו של הגנרל הנרי ברטון. 

לול למד זואולוגיה במכללת ראטגרס בה קיבל תואר ראשון ותואר שני. הוא עבד במחלקה לאנטולוגיה של מחלקת החקלאות של ארצות הברית וב-1894 נהפך לעוזר פרופסור לזואולוגיה במכללת המדינה לחקלאות באמהרסט (Amherst) שכיום מהווה חלק מאוניברסיטת מסצ'וסטס. העניין של לול בעקבות מאובנות החל במכללת אמהרסט הידועה באוסף העקבות המאובנות, ולבסוף שינה את התמחותו מאנטומולוגיה לפלאונטולוגיה.

ב-1899 עבד לול כחבר משלחת מחקר של המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע ל-Bone Cabin Quarry בויומינג, ושם עזר לחפור את שלד הברונטוזאורוס (כיום אפטוזאורוס) שנמצא במוזיאון. ב-1902 הצטרף לצוות המוזיאון במונטנה ואז למד באוניברסיטת קולומביה לדוקטורט תחת הנחייתו של הנרי פיירפילד אוסבורן. ב-1903 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה, ב-1906, אחרי תקופה קצרה באמהרסט, התקבל כ"פרופסור עוזר" לפלאונטולוגיה של בעלי חוליות במכללת ייל ואוצר חבר במחלקת פלאונטולוגיה של בעלי חוליות במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע. בין השאר, השלים את המונוגרפיה על הצרטופסים שהחלו לכתוב עותניאל צ'ארלס מארש וג'ון בל האטצ'ר שמתו לפני שהשלימו אותה. הוא נשאר באוניברסיטת ייל למשך 50 שנה, שם חקר ועבד. ב-1933 זכה לול במדליית דניאל ג'יראוד אליוד של האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד סוואן לול** בוויקישיתוף
* Yale History and Archives: Richard Swann Lull (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Daniel Giraud Elliot Medal". National Academy of Sciences. נבדק ב-16 בפברואר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278196005171
* BnF: cb12391957h (data)
* CiNii: DA02610636
* DSI: 7759
* GND: 1055202536
* ICCU: UFIV085363
* ISNI: 0000 0000 8175 3944
* LCCN: n80002456
* NKC: mub2017937987
* NLA: 36048315
* NTA: 095888306
* SELIBR: 72651
* SNAC: w64q7w9r
* SUDOC: 033008884
* Trove: 1201411
* VIAF: 109840170
* WorldCat: lccn-n80002456

 |
**יואב טוֹקֶר** (נולד ב-16 בנובמבר 1949) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, הידוע בשל תפקידו ככתב הערוץ הראשון בפריז לאורך 26 שנים.

ביוגרפיה
--------

טוקר נולד בשנת 1949 בתל אביב, בן יחיד להוריו. אביו, אלחנן טוקר (1915–2011), היה עורך דין יליד ליטא, ואמו, רות לבית ווֹלוֹבֶלְסקי (1915–1987), פסיכולוגית חינוכית ילידת שווייץ.
במהלך לימודיו בבית הספר התיכון נסע במסגרת משלחת נוער לפריז ונקשר אל העיר, התרבות והשפה הצרפתית. שירת בצה"ל ככתב העיתון "במחנה" וגלי צה"ל. לאחר שחרורו החל לעבוד ככתב בערוץ הראשון, וערך את התוכנית "מבט לחדשות". למד לתואר שני ושלישי ביחסים בינלאומיים וכלכלה בניו יורק, ובמקביל דיווח לערוץ הראשון מהאו"ם. 

ב-1978 עבר להתגורר באיל סן לואי שבפריז, ולדווח משם במקביל לעבודתו על הדוקטורט, תחילה כפרילנסר ואחר כך ככתב החוץ של הערוץ הראשון בצרפת. לאחר צמצום משרות כתבי החוץ באירופה בתחילת שנות ה-90, עבר טוקר לדווח גם מאירועים חדשותיים שהתרחשו בתקופה זו ברוסיה, גרמניה, רומניה וצ'כיה. המשפט בו נהג לסיים את דיווחיו מפריז, "כאן יואב טוקר, פריז", במבטא צרפתי קל, הפך למשפט קאלט בקרב הציבור בישראל. ב-1998 ליווה מטעם הערוץ הראשון את המשלחת הישראלית לאירוויזיון בברמינגהם בהובלתה של דנה אינטרנשיונל, והיה הראשון לראיין אותה מיד לאחר שהוכרזה כזוכה. במסגרת תוכנית הסאטירה "החמישייה הקאמרית", ששודרה בשנות ה-90, שודר מערכון ידוע בו חיקה רמי הויברגר את טוקר, הסופג תלונות על כך שהוא שוהה זמן רב בצרפת ובהמשך התחזה על ידי מיקי גבע בתוכנית הסאטירה "רק בישראל*.*

ב-2003 הסתיים תפקידו ככתב הקבוע בפריז בעקבות קיצוצים כספיים ברשות השידור. לאחר מכן עבד חצי שנה עבור ערוץ 10, ובהמשך עסק מדי פעם בדיווחים או פרשנויות לכלי תקשורת ישראלים ורשתות תקשורת זרות.

כיום מרצה טוקר בתחומי תקשורת ויחסי חוץ במכון למדע המדינה פריז (סיאנס פּוֹ) ובבית הספר האמריקאי הגבוה בפריז. בנוסף הוא משמש כפרשן בערוץ הטלוויזיה הצרפתי TV5Monde. טוקר הוא אזרח צרפתי, והוא מתגורר בסמוך למונפרנאס בפריז. 

לטוקר בן אחד בשם איתי מבת זוגו לשעבר, האמנית והפסיכואנליטיקאית פרופ' ברכה אטינגר, איתה גם גידל את בתה מנישואיה הקודמים, לנה אטינגר.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואב טוקר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* נרי ליבנה, יואב טוקר. פאריסאי, באתר הארץ, 1 בינואר 2011
* גפי אמיר, כאן יואב טוקר. עדיין כאן. הלו?, באתר ynet, 9 באפריל 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  נרשמו לנשואין בתל-אביב, הצופה, 10 בנובמבר 1948.
2. ↑  רות (לבית וולובלסקי) טוקר, מעריב, מודעת אבל, 22 בינואר 1987; רות טוקר באתר חברה קדישא ת"א–יפו; אלחנן טוקר באתר "אבלים"; אלחנן טוקר באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
3. ↑  נרי ליבנה, יואב טוקר. פאריסאי, באתר הארץ, 1 בינואר 2011.
4. ↑  עדי רובינשטיין, ‏כאן יואב טוקר, ישראל: מה הביא לשקיעתם של כתבי החוץ?, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2009.
**יעקב ארז** (1936 – 29 בפברואר 2020) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד עוצבת כידון במלחמת יום הכיפורים.

ביוגרפיה
--------

ארז נולד בברסט שבפולין (כיום בבלארוס) בשם יעקב אייזנבאום, כבן יחיד להוריו. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם הוריו לברית המועצות. אביו גויס לצבא האדום והוא עבר את תקופת המלחמה עם אמו באוזבקיסטן. 

ב-1948 עלה עם משפחתו לארץ ישראל באונייה "נגבה". המשפחה התגוררה במשך שנה במעברת דורה בנתניה ולאחר מלחמת העצמאות עברה ללוד.

עשה את שירותו הצבאי בחיל התותחנים. לאחר קורס קציני תותחנים שירת בגדוד 404 ולאחר מכן בגונדת נ"ט בחטיבת גולני. במלחמת סיני שירת כקצין תצפית קדמי בגדוד 13 של החטיבה, ולקראת סיומה החליף את סגן מפקד גונדת הנ"ט שנהרג במלחמה. היה ראש ענף נ"ט בבית הספר לחי"ר (בה"ד 3), ולאחר מכן חזר לחיל התותחנים. שירת כמפקד סוללה בגדוד 404, מפקד מדור נ"ט בבה"ד 9, וסגן מפקד גדוד 404.

במלחמת ששת הימים היה חניך בפו"ם, ובמינוי חירום פיקד על גדוד 822, גדוד תומ"תים מדגם M7 פריסט שלחם במסגרת חטיבה 520. במהלך המלחמה שימש מפקד הסיוע החטיבתי. ב-8 ביוני מונה למפקד צג"ם (צוות גדודי משוריין) בהרכב של שתי פלוגות טנקי צנטוריון ושתי פלוגות חרמ"ש, והוטל עליו לנוע לעבר ראס סודר. במהלך מלחמת ההתשה פיקד על גדוד 402. שירת כמפקד ענף מקצועות חת"ם בבה"ד 9, לאחר מכן שירת כמפקד התותחנים הפיקודי של פיקוד הדרום.

ביולי 1973 מונה למפקד עוצבת כידון, האגד הארטילרי של עוצבת סיני. הוא פיקד על האגד במהלך מלחמת יום הכיפורים. תחת פיקודו השתתף האגד במאמצי הבלימה, במתקפת הנגד בחזית המצרית, צלח את תעלת סואץ, והשתתף בכיתור הארמייה השלישית. יחידות האגד ספגו במלחמה 23 הרוגים ו-173 פצועים. לאחר המלחמה שירת כמדריך בפו"ם בטרם השתחרר משירות הקבע.

בשירות המילואים שימש מפקד הסיוע הארטילרי של הגיס הצפוני.

לאחר שחרורו שימש נציג הטכניון בקנדה, שם הכיר את דוד עזריאלי שמינה אותו למנהל פרויקט הקמת קניון איילון, לאחר מכן ניהל את הקמת מרכז קניות ברחובות ושיקום מרכז קניות בבודפשט. שימש במשך חמש שנים נציג אוניברסיטת תל אביב בקנדה.

ארז כיהן כמנכ"ל עמותת חיל התותחנים.

ארז היה נשוי לאטי עד פטירתה, ואב לארבעה.

נפטר ב-29 בפברואר 2020.

* הרמטכ"ל דוד אלעזר והאלוף אלברט מנדלר מעלים את יעקב ארז לדרגת אל"מ, אוגוסט  1973.הרמטכ"ל דוד אלעזר והאלוף אלברט מנדלר מעלים את יעקב ארז לדרגת אל"מ, אוגוסט 1973.
* האלוף קלמן מגן מפקד האוגדה לאחר נפילתו של אלברט מנדלר מדבר עם חיילי גדוד המילואים 647 לאחר שסוללת 175 מ"מ שלהם הושמדה מאש מטוסים מצריים, לידו עם השפם יעקב ארז, אוקטובר 1973האלוף קלמן מגן מפקד האוגדה לאחר נפילתו של אלברט מנדלר מדבר עם חיילי גדוד המילואים 647 לאחר שסוללת 175 מ"מ שלהם הושמדה מאש מטוסים מצריים, לידו עם השפם יעקב ארז, אוקטובר 1973

קישורים חיצוניים
----------------

* אופיר ששון, ראש בראש, אתר זרוע היבשה
* יעקב ארז, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* יעקב ארז, בנחיתות מתמדת, מערכות

| מפקדי עוצבת כידון  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה נאות • נתן שרוני • יעקב עקנין • משה פלד • יעקב ארז • נחום שלום • שמעון בן-דוד • עודד טירה • אהוד אברמסון • שמעון רום • דורון קדמיאל • ארנון בן עמי • יעקב בן קיקי • מוטי הוד • עיבל גלעדי • צביקה פוקס • איציק פדהצור • אילן אפרת • בני מר • רועי ריפטין • יוסי סקל • שמעון ליטמן • יובל בן דב • רמי אבודרהם • גיא מרקיזנו • יאיר נתנס • צבי ארדן |

 |
**פולינה אסטחובה** (ברוסית: **Полина Григорьевна Астахова**; ‏30 באוקטובר 1936 דניפרופטרובסק - 5 באוגוסט 2005, קייב) הייתה מתעמלת סובייטית. אלופה אולימפית (מלבורן 1956 ורומא 1960 וטוקיו 1964), בעלת 10 מדליות, מהן 5 מדליות זהב ואלופת עולם (מוסקבה 1958, פראג 1962 ודורטמונד 1966).

ביוגרפיה
--------

פולינה אסטחובה נולדה בדנייפרופטרובסק (אז בתחומי ברית המועצות). בגיל 13 המשפחה עברה לדונצק ופולינה החלה להתאמן. כבר בשנת 1954 היא השתתפה באליפות ברית המועצות ובשנת 1956 נכללה בנבחרת ברית המועצות.

אסטחובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות והייתה חברה בנבחרת ברית המועצות במשך שנות ה-60. בשנת 1972 היא סיימה את הקריירה הספורטיבית והייתה מאמנת של המתעמלות האוקראיניות. 

לאחר התפרקות ברית המועצות אסטחובה לא הצליחה למצוא את עצמה באוקראינה העצמאית. היא אף נאלצה למכור את המדליות שלה כדי לשרוד. בשנים אחרונות היא הייתה מקבלת תמיכה מקרן עזרה לספורטאים וותיקים.

### מדליית זהב באליפות

באליפות העולם בהתעמלות אסטחובה הייתה זוכה באליפויות קבוצתיות ומדליית זהב במקצוע החזק שלה - מקבילים מדורגים.

### מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה ב-2 מדליות, היא הייתה הצעירה בין המתעמלות בנבחרת. באולימפיאדת רומא אסטחובה הייתה בין החזקות בנבחרת והייתה מובילה בתחרות קרב רב אישית. אומנם במכשיר ה-7 היא נפלה מהקורה וכתוצאה מכך לא יכלה להתברג לזוכות במדליות. למרות שהיא זכתה באולימפיאדה זו במספר מדליות, אסטחובה ראתה בהשתתפותה החמצה ואף שקלה להפסיק השתתפות בתחרויות רשמיות.

היא בכל זאת המשיכה בקריירה לאחר הפסקה של שנה ונכללה בנבחרת שנסע לאולימפיאדת טוקיו בה אסטחובה זכתה במספר מדליות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולינה אסטחובה** בוויקישיתוף

* פולינה אסטחובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פולינה אסטחובה, באתר olympedia.org
* פולינה אסטחובה, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* פולינה אסטחובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**נוסחאות הכפל המקוצר** הוא שם קיבוצי, השגור בעיקר בהוראת המתמטיקה בבתי ספר תיכוניים, שמציין כמה זהויות מתמטיות המשמשות לפישוט ביטויים אלגבריים.

הוכחת כל הנוסחאות מתבססת על שימוש אינדוקטיבי בחוק הפילוג, חוק הקיבוץ וחוק החילוף ("פתיחת סוגריים וקיבוץ איברים").

הבינום של ניוטון
----------------

שתי נוסחאות כפל מקוצר בסיסיות הן:

{\displaystyle {\begin{aligned}(a\pm b)^{2}=a^{2}\pm 2ab+b^{2}\\(a\pm b)^{3}=a^{3}\pm 3a^{2}b+3ab^{2}\pm b^{3}\end{aligned}}}
אלו הם מקרים פרטיים של נוסחת הבינום של ניוטון:

{\displaystyle (a+b)^{n}=\sum \_{k\,=\,0}^{n}{\binom {n}{k}}a^{n-k}b^{k}}
חישוב {\displaystyle (a-b)^{n}} נעשה באמצעות הצבת {\displaystyle -b} במקום {\displaystyle b} בבינום של ניוטון.

משפט המולטינום מאפשר לפתח את הביטוי המקביל למספר כלשהו של מחוברים.

הפרש חזקות
----------

שתי נוסחאות כפל מקוצר בסיסיות נוספות הן:

{\displaystyle a^{2}-b^{2}=(a-b)(a+b)} (זהות הפרש ריבועים)
{\displaystyle a^{3}\pm b^{3}=(a\pm b)(a^{2}\mp ab+b^{2})} (כאשר {\displaystyle \mp } הוא הסימן ההפוך מ-{\displaystyle \pm })
אלו מקרים פרטיים של הזהות הכללית:

{\displaystyle a^{n}-b^{n}=(a-b)(a^{n-1}+a^{n-2}b+\cdots +ab^{n-2}+b^{n-1})=(a-b)\sum \_{k\,=\,0}^{n-1}a^{n-1-k}b^{k}}
זהות המתקבלת מפתיחת סוגריים וצמצום הטור הטלסקופי שמתקבל.

כאשר {\displaystyle n} מספר אי-זוגי ניתן לקבל זהות מקבילה {\displaystyle a^{n}+b^{n}=a^{n}-(-b)^{n}}, ועל ידי הצבת {\displaystyle -b} במקום {\displaystyle b} בזהות הקודמת מתקבל:

{\displaystyle a^{n}+b^{n}=(a+b)(a^{n-1}-a^{n-2}b+\cdots -ab^{n-2}+b^{n-1})=(a+b)\sum \_{k\,=\,0}^{n-1}(-1)^{k}a^{n-1-k}b^{k}}
אם נתיר שימוש במספרים מרוכבים ניתן לפתח זהות דומה גם למקרה ש-{\displaystyle n} זוגי מכיוון ש-{\displaystyle a^{n}+b^{n}=a^{n}-(w\_{n}b)^{n}}, כאשר {\displaystyle w\_{n}} הוא שורש מסדר {\displaystyle n} של {\displaystyle -1} (למשל: {\displaystyle w\_{n}=\exp \left({\frac {\pi }{n}}i\right)} לפי זהות אוילר).

קישורים חיצוניים
----------------

* מחשבוני נוסחאות הכפל המקוצר
* למה משוואה ריבועית? והקשר בינה לנוסחאת הכפל המקוצר, סרטון באתר יוטיוב