recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
דניאל מאכיל את התנין במזון, שיגרום לו להיחנק למוות. פרסקו. משנת 1580
**בֵּל והתנין** או **בל והדרקון** הוא ספר חיצוני המהווה את אחת משלש התוספות לספר דניאל.

הסיפור
------

דניאל הוא יועצו של מלך בבל, ולפי גרסה אחרת של כורש. הבבלים עבדו את האל בֵּל, הקריבו לו מאכל ומשקה והאמינו שהאל אוכל אותם. דניאל התערב עם המלך, על חייו הוא, כי יצליח להוכיח שבל האל לא אוכל ולא שותה. לפי בקשת דניאל ננעל היכל בל בלילה על מנעול ובריח, כאשר האוכל והשתייה מונחים לפני הפסל. כוהני בל התגנבו בלילה אל המקדש דרך דלתות נסתרות, זללו את כל הערוך לבל ושתו את היין. אלא שדניאל שפך בחשכה אפר על רצפת ההיכל, ובבוקר הוכח פשעם באמצעות העקבות שהותירו באפר. הכוהנים גורשו והמלך התיר לדניאל לנתץ את פסל בל.

בהמשך עבדו תושבי בבל תנין (לעיתים הוא מכונה 'דרקון'). דניאל הבטיח למלך כי יהרוג את התנין מבלי שיגע בו. הוא הכין לתנין מאכל מזפת בלולה בחֵלֵב ושיער. התנין נחנק ומת, וכרסו התבקעה. הבבלים כעסו והתלוננו כי המלך מתייהד. המלך, כצעד הגנתי, השליך את דניאל לגוב האריות. אלוהים חולל נס, שלח את חבקוק והציל את דניאל. המלך הוציא את דניאל מהבור והשליך את חורשי רעתו לבור.

גלגולי הסיפור
-------------

סיפור בל והתנין הוא אחת התוספות לספר דניאל המופיעות עם ספר דניאל בתרגום השבעים. גרסה יוונית נוספת של הסיפור מופיעה בתרגום התנ"ך ליוונית של תיאודוטיון. טרטוליאנוס התייחס לסיפור כאל חלק מנבואת דניאל, ואוריגנס טען שהסיפור ראוי להשתייך לקאנון הנוצרי, אולם הוא לא נכלל בקאנון הברית הישנה באופן רשמי על ידי אבות הכנסייה. רק בשלב מאוחר יותר נכלל הסיפור בקאנון של הכנסייה הקתולית, כפרק י"ד של ספר דניאל, עד היום. בקאנון הפרוטסטנטי הסיפור אינו מופיע. 

אזכורים לסיפור בל והתנין מופיעים בבראשית רבה, בירושלמי ובתנחומא. הסיפור גם מופיע בספר דברי הימים של ירחמיאל בן שלמה, במאה ה-11 או ה-12. 

בשנת 1830 הוציא יצחק פרנקיל את הסיפור בתרגום לעברית, בשני סיפורים בשמות "הבעל בבבל" ו"התנין בבבל". בשנת 1839 פרסם יצחק זיבנברגר את בל והתנין בעברית וביידיש עם שאר התוספות לספר דניאל בספרו ״חיי טוביה״, במסגרת פעולתו להפצת הספרים החיצוניים בקרב הקוראים היהודים.

החוקרים סוברים שהסיפור נכתב במקור בארמית או בעברית.

לקריאה נוספת
------------

* דליה עמארה, **סיפור בל והתנין - המקור, התרגומים והיחס בין הגרסאות**. אפריל 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **בל והתנין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בל והתנין** |

* הוספות לספר דניאל (כולל הטקסט המלא) באתר דעת
* מאמר על בל והדרקון הכולל קישורים לטקסט המלא של הספרים החיצוניים ולמאמרים אודותם (אנגלית)
* בל והדרקון באנציקלופדיה היהודית
* הסיפור ב**ספרים החיצונים - חלק שני**, מהדורת אברהם כהנא, בתרגומו של דוב היליר. תל אביב, תרצ"ז, עמ' 226–247.
	+ בויקישיתוף
	+ בל והתנין באתר "ויקיליברס"(הקישור אינו פעיל),
* **סיפור בל והדרקון**, מתוך האתר של שמעון בוזגלו
* בל והתנין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בל והדרקון באנציקלופדיה היהודית
2. ↑  בראשית רבה סח
3. ↑  יצחק זעקיל פרנקל, **כתובים אחרונים**, ליפשיץ 1850, עמוד 157-160, באתר היברובוקסקובץ PDF
4. ↑  חיי טוביה, עמ' 13–15, 74-83

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257703405171
* GND: 4423728-5
* LCCN: n88039735
* VIAF: 173834373
* WorldCat (עם VIAF): 173834373

 |
רבי **אַבְרָהָם אַבָּא בֶּן שְׁלֹמֹה**, המכונה **אַבָּא בּוֹמְסֵלָא**, היה רב, מקובל, סופר ומהדיר יהודי אשכנזי במפנה המאה ה-16.

קורות חיים
----------

נולד במחצית השנייה של המאה ה-16 בקונפדרציה השווייצרית הישנה, לשלמה שליט. בהיותו בן 17 עברה המשפחה לעיר בומסלא (Mladá Boleslav) שבבוהמיה, ועל שמה כונה בהמשך "אבא בומסלא".

לימים חזר לבזל, שהפכה אז למרכז לדפוס עברי, והחל להדפיס בה ספרים עבריים משל מקובלים יהודים מפורסמים. בשנת ה'שס"ח (1608) הדפיס את ספר "הנפש החכמה" של רבי משה בן שם טוב די לאון, את דרשות ר"י דובריין ואת דרשותיו של רבי יוסף ג'יקטיליה. בשנת ה'שס"ט הוציא לאור את ספרו, "סוד הנשמה", חיבור מוסרי ביידיש שעיקרו ליקוט מספרים שונים, הספר זכה לפופולריות מסוימת ונדפס במספר מהדורות.

לקריאה נוספת
------------

* זלמן רייזן, "בומסלא, אברהם אבא בן שלמה", בתוך: **לעקסיקאָן פון דער יודישׁער ליטעראַטור און פּרעסע**, ורשה: צנטרל, תרע"ד. עמ' 93–94.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליקים כרמולי, ****אַבָּא בַּר־שְׁלֹמֹה בּוֹמְסֶלָא****, בתוך: **תולדות גדולי ישראל**, מיץ: אפרים הדאמר, תקפ"ח. עמ' ח, באתר היברובוקס
* משה די לאון, ****הנפש החכמה****, בזילאה: קונדט וואלדקירך, שס"ח, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  בבזל שס"ט, באמשטרדם ה'תי"ב ושם ה'תנ"ו.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם לזן תפוחים, ראו תפוח#זני תפוחים מתורבתים.
**ענה** הוא דמות המוזכרת כאב קדמון בשושלות שבספר בראשית ודברי הימים.

בספר בראשית מוזכר ענה רק בפרק ל"ו, בכמה צורות: בפעמיים הראשונות (פסוקים ב' וי"ד) מוזכר, לפי נוסח המסורה, בשמה של בתו "אָהֳלִיבָמָה בַת עֲנָה בַּת צִבְעוֹן" אשת עשו, אך ענה ידוע משאר אזכוריו כזכר, ואכן, בתרגום השבעים מוזכרת כ־"Ελιβεμας θυγατρὸς Ανα τοῦ υἱοῦ Σεβεγων" – "אהליבמה בת ענה **בן** צבעון". בהמשך אותו פרק מוזכר כבנו של שעיר ואחיו של צבעון, וארבעה פסוקים לאחר מכן מוזכר כבנו של צבעון, ומסופר עליו "הוּא עֲנָה אֲשֶׁר מָצָא אֶת הַיֵּמִם בַּמִּדְבָּר בִּרְעֹתוֹ אֶת הַחֲמֹרִים לְצִבְעוֹן אָבִיו" (פסוק כ"ד); פסוק לאחר מכן מוזכרים בניו דישֹן ואהליבמה בת ענה. לאחר מכן מוזכר "אלוף ענה" כאחד מאלופי החורי, הקרואים על שם דמויות שונות המוזכרות באותו פרק.

בדברי הימים מוזכר ענה בפרק א' המשכתב שושלות בספר בראשית – פעם אחת כאחד מבני שעיר החורי ואחיו של צבעון ופעם אחת כאחד מבני צבעון; בפרק זה מוזכר רק בנו דישון.

עמק הפרת מהעיר מרי הקרובה לענת ועד מישור הסחף התחתון, ובייחוד הגדה הדרום-מערבית בקרבת העיר ענת, נקראה "ארץ ענת" או "ארץ ענה" (אנ'). ההיסטוריון עדיה חורון קישר, לאור סוחרי־המדבר שהגיעו לארץ זאת בתיווך בין כנען לשומר על חמורים (כנהוג עד ביות הגמל), בין ארץ זו והסחר בה לאזכור המקראי בבראשית, ל"ו, כ"ד של ענה שמצא "ימִם" (מים מתוקים, לפי המילה הברברית imim) במדבר בזמן שרעה חמורים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תרגום השבעים לבראשית 36 פסוקים 2 ו־14 באתר Blue Letter Bible
2. ↑  ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק כ'
3. ↑  ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק כ"ט
4. ↑  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק ל"ח
5. 1 2  ספר דברי הימים א', פרק א', פסוק מ"א
6. ↑  E. Destaing, *Vocabulaire Français-Bérberè*, Paris, 1938, p. 99
7. ↑  ע. ג. חורון, **קדם וערב**, דביר, 2000, עמ' 174–175
**L.H.O.O.Q.** (בתעתיק לכתב עברי: אֶל-אַשׁ-אוֹ-אוֹ-קִי) הוא שמה של יצירת אמנות מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן.

בשנת 1919 יצר דושאן רדי מייד על ידי הוספת שפם וזקנקן-תיש קטן לרפרודוקציה של הציור "מונה ליזה" מאת לאונרדו דה וינצ'י. דושאן הוסיף פרטים אלו בטכניקה של רישום או שרבוט בעיפרון. בנוסף, בתחתית העבודה רשם דושאן את האותיות "L.H.O.O.Q.", שהפכו לשמה של היצירה. כשמבטאים את שמות האותיות בצרפתית מתקבל המשפט Elle a chaud au cul, שפירושו "היא חרמנית" (מילולית: "היא חמה בתחת").

בחירת ציור ה"מונה ליזה" לא הייתה מקרית, ונבעה מהיותו סמל האמנות הקלאסית והציור המפורסם ביותר בעולם המערבי. היצירה הופצה כרפרודוקציה (שעתוק טכני) באמצעות גלויות. גרסתו של דושאן הייתה חלק מסדרת עבודות שבאו לקעקע נורמות של אמנות בפרט ונורמות חברתיות בכלל. מחד, ערערה העבודה על הגדרת מושג היוצר או "הגאון", על ידי כך שגיחכה את "מגע היד" האמנותי שלו. מאידך, הצביעה העבודה, כמו יצירות רדי מייד אחרות של דושאן, על האופן שבו הופכת האמנות לחלק משוק הסחורות בעולם המודרני.

בנוסף, מצביעה העבודה על המיניות כחלק מרכזי בעבודותיו של דושאן. מלבד השימוש בביטוי הגס, ה"מונה ליזה" מוצגת כדמות "קרוס דרסרית" או אינטרסקסואלית, ביטוי המופיע גם בדמותה של רוז סלאווי, אותה יצר דושאן בשנת 1920.

ההדפסה הציבורית הראשונה של העבודה הייתה בחודש מרץ 1920, על גבי שער מגזין שנקרא "391", אותו ערך פרנסיס פיקבייה. פיקבייה, בהכינו גרסה "משלו" לעבודה עבור המגזין, שכח לצייר את זקנקן התיש של המונה ליזה, ושרבט רק את השפם. בשנת 1964 הוציא דושאן לאור מהדורה צבעונית מחודשת של היצירה, אשר כללה 35 עותקים ואשר יועדה בעיקר לתצוגות מוזיאליות.

יצירת אמנות נוספת של דושאן "L.H.O.O.Q.‎ מגולחת" נוצרה בשנת 1965. דושאן יצר אותה בעזרת רדי מייד של רפרודוקציה נוספת של המונה ליזה, הפעם ללא כל תוספות שרבוט, והדביק אותה על גבי נייר שעליו רשם את שמה של היצירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Antoinette LaFarge, The Bearded Lady and the Shaven Man - Mona Lisa, meet Mona/Leo, forger.com

| יצירות מרכזיות של מרסל דושאן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דיוקן של ד"ר דומושל (1910) • גבר צעיר ונערה באביב (1911) • עירום יורד במדרגות (1912) • כלה (1912) • גלגל אופניים (1913) • שלושה מעצורים תקניים (1913) • מטחנת שוקולד (1914/1913) • מתקן בקבוקים (1914) • רשת של מעצורים (1914) • הזכוכית הגדולה (1915–1923) • בטרם הזרוע השבורה (1915) • אפולינר באמייל (1916) • פריט מתקפל לנוסעים (1916) • מסרק (1916) • עם רעש נסתר (1916) • מלכודת (1917) • מתלה כובעים (1917) • מזרקה (1917) • 50 מ"ל של אוויר העיר פריז (1919) • L.H.O.O.Q.‎‏ (1919) • רוז סלאווי (1920) • אלמנה טרייה (1920) • מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי? (1921) • קולנוע אנמי (1926) • הקופסה הירוקה (1934) • הקופסה במזוודה (1935–1941) • וסט (1957) • נתון (1944–1966) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4761164-9
* SUDOC: 170476448
* VIAF: 198561646
* WorldCat (עם VIAF): 198561646

 |
**בן ציון גיני** (1869–1945 ט"ו בסיוון תש"ה) היה מהנדס העיר הראשון של ירושלים ויפו בסוף התקופה העות'מאנית ותחילת המנדט הבריטי.

חייו
----

בן ציון גיני נולד באיזמיר, האימפריה העות'מאנית ב-1869. בהיותו נער מחונן, נישלח על ידי חברת "כל ישראל חברים" (אליאנס) ללמוד בפריז הנדסת מכונות. ב-1890, עם סיום לימודיו נשא לאישה את קלמנטין לבית קראונז'-אנגלמן ילידת מץ, צרפת ויחד עלו לירושלים. הוא כיהן כמורה בבית הספר למלאכה של חברת כי"ח. בהמשך, נסע ללונדון ולפריז כדי ללמוד הנדסת בניין וכשחזר תכנן יחד עם המהנדס יצחק רייטן את המזרקה החשמלית בירושלים לכבוד יובל שלטונו של הסולטאן עבדול חמיד השני. 

בנוסף לפעולו בתחום ההנדסי היה בעל ידע רב בתחום הרפואה הטבעונית, כתב מאמרים לג'ואיש כרוניקל (בהם מאמר אודות פתיחת קו הרכבת מיפו לירושלים ב-8 בספטמבר 1905). 

### מהנדס העיר יפו

ב-1910, לאחר שובו ארצה התמנה למהנדס העיר יפו ובמסגרת תפקידו פיתח בעיר רשת כבישים ותכנן בניינים רבים בתל אביב וביפו ובהם מסגד חסן בק, בניין הבנק האנגלו-מצרי ובית הפוטוגרפיה של  אברהם סוסקין ברח' הרצל פינת רח' בית הבד. כמו כן תכנן את בית העירייה בעזה וכן תכנן תוכנית תעבורתית לעיר.

### מהנדס העיר ירושלים

ב-1917 הזמין אותו לירושלים ראש העירייה חוסיין אל-חוסייני, ומינה אותו למהנדס העיר הראשון של ירושלים. בתפקידו זה תחת השלטון העות'מאני הוא נקרא בין השאר לבנות ביצורים עבור הצבא העות'מאני. גיני היה בין מקבלי פניו של הגנרל אלנבי עם כניסתו לירושלים, ותחת שלטון המנדט הבריטי המשיך את תפקידו כמהנדס העיר והכין עבורה תוכנית בניין עיר ראשונה. הוא תכנן וניהל את שיפוצם של מבנים המקודשים לשלוש הדתות בהם מסגד כיפת הסלע, מערת המכפלה וכנסיית הקבר וסייע בקליטת אנשי מקצוע בתחום התכנון והבניה שעלו מארצות אירופה. בין הבניינים הרבים שתכנן ובנה בירושלים בית החולים למחלות עיניים סנט ג'ון, בניין קולנוע ציון, ישיבת פורת יוסף וישיבת חיי עולם, בית מושב הזקנים והזקנות הספרדי, מלון סן רמו ובתים ברח' המלך ג'ורג'. ב-1926 התפטר מתפקידו מטעמי בריאות. גם לאחר שעזב את משרתו הציבורית פעל למען המשך הבניה בירושלים.

משפחתו
------

בין נכדיו: האדריכלים גבריאל פרץ ואריה גיני, התעשיין אבנר פרץ ויואב גינאי.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל גילר, **שיפוץ יפו בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה**, קתדרה 165, תשרי תשע"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר מאת משה דוד גאון
* שמואל גילר, הבנק האנגלו-מצרי, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
* מרדכי מוטלה, אותר קברו של בן ציון גיני ז"ל, באתר "הר הזיתים" של עמותת אלע"ד, כ"ו באלול תשע"ו, 29 בספטמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012281474705171

 |
**ריצ'רד שמעון לוי-הארשר** (ד' בסיוון ה'תרע"ז 25 במאי 1917 - ח' בחשוון ה'תש"ו 15 באוקטובר 1945) היה הארץ ישראלי הראשון שהתנדב, סיים קורס טיס ושירת כטייס בדרגת לוטננט טיסה (flight lieutenant) בחיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה.

מאפיינים
--------

נולד בקושטא שבטורקיה, לשם גורשו הוריו, ד"ר יצחק לוי ומטילדה (מוד) לוי-הארשר בשל פעילותם הציונית, שלא מצאה חן בפני המושל הטורקי ג'מאל פאשה.

עם שובם של הוריו לארץ ישראל ב-1919 וחזרתם לפעילות ציונית, חזרו גם הוא ואחיו הבכור אברהם.

ב-1942, לאחר נפילתו בקרב בטוברוק של אחיו אברהם שהיה בין מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, התנדב ריצ'רד, שלמד אז חקלאות באוניברסיטת רדינג באנגליה, לחיל האוויר המלכותי, נשלח לקורס טיס ברודזיה והיה הארץ ישראלי הראשון שסיים קורס זה (מחזור לפני עזר ויצמן).

הוא הוצב כטייס בטייסת 230 של חיל האוויר המלכותי (אנ') והטיס מטוס סיור ותובלה סירה מעופפת מסוג סנדרלנד (אנ'), כשאת מרבית שירותו עשה בדרום-מזרח אסיה.

באוקטובר 1945, לאחר סיום המלחמה ובדרכו חזרה, התרסק מטוסו על צלע הר באזור ג'והור שבדרום מאלאיה והוא, יחד עם שבעת אנשי צוותו ו-15 שבויי מלחמה משוחררים, נהרגו.

מקום קבורתו בשורה 438 בבית הקברות בקררנג'י שבסינגפור שם קבורים חללי בנות הברית ממלחמת העולם.

שמו הונצח על גבי אנדרטת סינגפור.

על-פי בקשת אביו, נוסף לוח אבן על קברו בבית העלמין קריית שאול שעליו נוספו שמות בניו ריצ'רד ואברהם, שנקבר במצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של ריצ'רד לוי-הארשר, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* ריצ'רד לוי-הארשר באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
* הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה(הקישור אינו פעיל), מוזיאון הלוחם היהודי.
**ברייתא דרבי עקיבא**, היא משנה חיצונית שנאמרה על ידי רבי עקיבא, ומופיעה בספר היכלות, המיוחס לרבי ישמעאל כהן גדול. הברייתא מצוטטת בסידורו של רב עמרם גאון, והאחרונים פסקו כי מי שמתפלל יחיד (לא במניין) יכול לומר את לשון הברייתא, כדי לצאת חובת אמירת ברכו.

הסבר הברייתא
------------

ספר היכלות מתאר את מעשה עלייתם של רבי עקיבא ורבי ישמעאל, להיכלות העליונים. 

באשר לרבי עקיבא, ניתן לקשור מעשה זה עם סיפור הארבעה שנכנסו לפרדס. הפרדס מקביל לאותם היכלות העליונים, שרבי עקיבא עלה אליהם בשלום, ושב משם בשלום. הכניסה לפרדס, או העלייה אל ההיכלות העליונים היא התעלות רוחנית כה גבוהה, הנעשית בשבעה שלבים. כל שלב הוא אנרגטי יותר מקודמו, וכל אחד מסמל היכל גבוה מקודמו. בהיכל העליון, אליו הגיע רבי עקיבא, נמצא כיסא הכבוד. בניגוד לרבי עקיבא, יתר שלושת החכמים שניסו לצלוח את המסע, נכשלו. האחד מת, השני התפקר, והשלישי נטרפה עליו דעתו.

רבי עקיבא שצלח את המסע, ושב בשלום מתאר את חוויותיו מההיכל העליון.

### תפילת שחרית

למעשה מתאר רבי עקיבא, מהלך של תפילת שחרית, המתנהלת בשמיים, בדיוק כפי שאנו נוהגים כאן על הארץ. 

המלאך, בתפקיד שליח הציבור, עומד באמצע הרקיע וקורא את סדר התפילה, עד שמגיע ל"ברכו", וכל גדודי מעלה, (שהם קהל המתפללים), חוזרים אחריו על מילות התפילה. כאשר הם מגיעים ל"ברכו", מפנה המלאך את הבמה, ואת מקומו תופסת חיה אחת.

מוזיקה
------

מילות הברייתא הולחנו על ידי המוזיקאי ארז יחיאל, והשיר מבוצע על ידי הזמר יובל טייב.

* ברייתא דרבי עקיבא - שיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי ישמעאל כהן גדול, **היכלות**, מהדורת לבוב, ה'תר"י, פרק כ"ט, בתוספות, באתר היברובוקס
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ד, עמוד ב'
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב וראש ישיבה בטורקיה. אם התכוונתם לרבה של פראג במאה ה-16, פייטן ופרשן, ראו אברהם בן אביגדור (פראג).
רבי **אברהם בן אביגדור** או **אברהם בכ"ר אביגדור** (לעיתים: **אברהם אביגדור**; ~ה'תע"ה, 1715 - ה'תקמ"ו, 1786) היה רב וראש ישיבה באימפריה העות'מאנית. ראש הישיבה באדריאנופול וראב"ד קושטא.

ביוגרפיה
--------

למד מפי רבי אליעזר נחום ורבי יעקב אברהם גירון. נישא לבתו של רבי יצחק בכר דוד.

התגורר באדריאנופול ונודע כאחד מגדולי המשיבים באימפריה העות'מאנית וכראש ישיבה.

בשנת 1751 נסע לבירה קושטא והחליט להעתיק את מגוריו אליה, הוא שב בחורף לאדריאנופול לקחת את משפחתו ומאז התפרסם כאחד מגדולי רבני קושטא.

פסק ההלכה הידוע ביותר שלו היה היתרו של דג הג'ינה.

מחבר הספר 'זכור לאברהם'.

הוא נפטר בשנת ה'תקמ"ו, 1786. ספרו נדפס בידי נכדו ר' אביגדור בכ"ר יוסף, בשנת ה'תקפ"ז או ה'תקצ"ט.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה אברהם רוזאניס, **קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם**, ח"ה, סופיה תרצ"ז-תרצ"ח, עמ' 104–105

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "ר' אברהם ב"ר אביגדור ס"ט"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 8, באתר היברובוקס

ספרו
* ****זכור לאברהם****, קושטא תקפ"ז או תקצ"ט, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי אברהם יערי, **הדפוס העברי בקושטא**, ירושלים, תשכ"ז, פריט 504, עמ' 230–231. אך ראו "זכור לאברהם" (פריט 0106740) במסד הנתונים של מפעל הביבליוגרפיה העברית, על פיענוח פרט השנה.
2. ↑  לפי רוזאניס, להלן "לקריאה נוספת".
רבי **אברהם אלנקאר** (המאה ה-18, נפטר בשנת ה'תקס"ד - 1804) היה דיין בליוורנו שבאיטליה, מקובל, מדקדק, משורר ופרשן. התפרסם בעיקר על ידי ביאורו על המחזור לימים הנוראים, נדפס לצד נוסח המחזור שעבר את הגהתו.

ביוגרפיה
--------

אברהם בן רבי יוסף אלנקאר נולד בפאס שבמרוקו. במהלך חייו הוא נדד במקומות שונים - היה בקוסטא, בשנת ה'תקמ"ג (1783) שהה בצפת ובפאס, בשנת ה'תקמ"ד (1784) הוא שהה בתלמסאן, בשנת ה'תקמ"ה (1785) בתוניס ובשנת ה'תקמ"ח (1788) בטרבלס. בטרבלס התיידד עם רבי אברהם כלפון שמצטט אותו בספריו, והרב אלנקאר כתב הסכמה לספר "לקט הקציר" שחיבר. כן היה מיודד עם רבי שאול ישועה אביטבול רבה של העיר צפרו שבמרוקו, אצלו שהה בשנת ה'תקמ"ג והיה עמו בקשרי מכתבים. לפחות משנת ה'תקנ"ה (1794/5), הוא התגורר בעיר ליוורנו שבאיטליה וכיהן שם כדיין בבית דינו של רבי יעקב חיים בן נאים, בשהותו בליוורנו היה בקשרים עם החיד"א. רבי אברהם נפטר בשנת ה'תקס"ד (1804).

יצירתו
------

יצירתו המפורסמת ביותר היא הספר "מחזור קטן" לימים הנוראים שאותו הדפיס בשנת ה'תקס"ג (1803), הוא סידר בו את המחזור לימים הנוראים בתוספת הגהות וביאורים רבים. המחזור זכה לתפוצה רבה ועוד באותה השנה הוא יצא בארבעה נוסחים: ספרדים, אוראן, תלמסאן ותוניס. החל משנת ה'תר"ז (1857) נדפס המחזור הקטן בשינויים קלים תחת השם "זכור לאברהם" וזכה למהדורות רבות, כשגם בעשורים האחרונים הוא זוכה לביקוש מוגבר.

רבי אברהם חיבר גם הגהות לספר "תיקוני הזוהר", שאותו הוא הדפיס יחד עם חברו רבי יעקב חיים בן נאים בשנת ה'תקנ"ה (1795), בראשו ובסופו הוא הדפיס ארבעה-עשר מפיוטיו. פיוטים נוספים מצויים בכתב יד. כמו כן הוא כתב הגהות ביאורים לספר "שרשי השמות" מרבי משה זכות שנדפס יחד עם הגהות אלו בשנת ה'תשנ"ה.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי שמואל גירונדי, **תולדות גדולי ישראל וגאוני איטליה**, עמוד 47, טריסטה, תרי"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם אלנקאר** בוויקישיתוף
* רבי יוסף בן נאים, ****מלכי רבנן** ערך רבי אברהם אלנקאר**, באתר היברובוקס.
* ספר תיקוני הזהר עם הגהותיו ופיוטיו של רבי אברהם אלנקאר באתר הספרייה הלאומית
* אברהם בן יוסף אלנקאר (1740-1803), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם אלנקאר, **מחזור קטן**, סדר סעודת ליל ראש השנה, ליוורנו, תקס"ג.
2. 1 2  ראו: **מחזור זכור לאברהם השלם**, יום כיפור, עמוד נו, הוצאת ספורנו, ה'תשע"ח.
3. ↑  ראו דברים שכתב לצד פיוטיו שנדפסו בראש ובסוף ספר **תיקוני הזהר**, ליוורנו, ה'תקנ"ה.
4. ↑  ראו **חיי אברהם**, סא ב ו-סה א, ליוורנו, תרי"ז.
5. ↑  הרב דוד עובדיה, **קהילת צפרו** א, עמודים 313 - 317, ירושלים, תשל"ה.
6. ↑  למשל, פיוטו לכבוד רבי דוד בן חסין, בכתב יד. ראו: **תהלה לדוד**, "מבוא", עמוד 45, לוד, תשנ"ט.

| תקופת חייו של הרב אברהם אלנקאר על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305785505171
* ISNI: 0000 0000 6695 123X
* LCCN: n84007116
* NTA: 300488548
* VIAF: 65398027
* WorldCat: lccn-n84007116

 |
**יצחק שלמה פרנקנטל** (נולד ב-27 ביולי 1951) הוא פעיל שלום ישראלי, מייסד חוג ההורים - פורום המשפחות.

ביוגרפיה
--------

יצחק פרנקנטל נולד בבני ברק למשפחה דתית יוצאת גרמניה. אביו, משה יהודה (ליאו) פרנקנטל, היה מחלוצי תעשיית החלב בישראל ובעליה של חברת הגלידות סנוקרסט.

ביולי 1994 נחטף בנו, אריק פרנקנטל, שהיה באותה עת חייל בשריון, בעת שלקח טרמפ בצומת ראם, ונרצח על ידי מחבלים של ארגון החמאס.

בעקבות הטרגדיה שפקדה אותו, הקים פרנקנטל את חוג ההורים - פורום המשפחות, המורכב מהורים שכולים יהודים ופלסטינים, הנפגשים במטרה לקיים דיונים ולקדם את רעיונות השלום והפיוס בין העמים. כמו כן ייסד את מכון אריק, העוסק בקירוב בין ישראלים לפלסטינים ומקדם את הפיוס בין העמים בדרכים חינוכיות.

הוא שימש כמזכ"ל תנועת עוז ושלום - נתיבות שלום וערך את העלון השבועי שלה "שבת שלום". כיום הוא מגיש תוכנית בשם "בקש שלום ורדפהו" ברדיו כל השלום.

בשנת 2001 שודר בערוץ 2 הסרט הדוקומנטרי "צוואת הבן", בבימוי איתן וצלר, אודות פועלו של יצחק פרנקנטל. הסרט שודר גם ברשת ה-BBC.

בשנת 2007 להגיש תוכנית שבועית ברדיו כל השלום.

בשנת 2008 יצא לאור ספרו "דור המדבר על הכוונת". בשנת 2011 הזכיר אותו ואת פעילותו נשיא ארצות הברית ברק אובמה במהלך נאומו על המצב במזרח התיכון.

בבחירות לכנסת הארבע עשרה הוצב במקום סמלי ברשימת מפלגת העבודה. בבחירות לכנסת ה-17 היה במקום סמלי ברשימת מרצ ובבחירות לכנסת ה-18 היה במקום סמלי ברשימת התנועה הירוקה-מימד.

באפריל 2016 הותקף בצעקות בעצרת התמיכה בחייל אלאור אזריה, לאחר שהחזיק שלט מחאה בסמוך למקום האירוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמרים מאת יצחק פרנקנטל באתר הגדה השמאלית
* מזיכרון לפיוס - מר יצחק פרנקנטל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 10:49)
* סיכום המפגש עם יצחק פרנקנטל, באתר ynet, 26 במרץ 2002
* תום שגב, ביקור חוזר אצל יאסר ערפאת, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002
* יצחק פרנקטל, ערפאת, אני מאחל לך רפואה שלמה, באתר ynet, 30 באוקטובר 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  לילי גלילי, "עלינו למנוע אובדן נוסף", אומרות האלמנות, באתר הארץ, 8 באפריל 2002
2. ↑  אסף כרמל, יצחק פרנקנטל מגיש תוכנית ברדיו "כל השלום", באתר הארץ, 24 ביולי 2007
3. ↑  דב גיל-הר‏, אב שכול הותקף בעצרת למען החייל מחברון: "שפכו את דמו של בני", באתר וואלה!‏, 25 באפריל 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296878905171
* ISNI: 0000 0000 5502 0464
* LCCN: no2009023167
* VIAF: 78961130
* WorldCat (עם VIAF): 78961130

 |
**אנטואן רוז'ה ריגודו** (בצרפתית: **Antoine Roger Rigaudeau**; נולד ב-17 בדצמבר 1971) הוא כדורסלן עבר צרפתי, אשר היה פעיל בין השנים 1987–2005. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות היורוליג כשחקן קינדר בולוניה (1998, 2001), ובמדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000) כשחקן נבחרת צרפת.

בשנת 2015 הונצח בהיכל התהילה של פיב"א.

קריירת משחק
-----------

### קריירת מועדונים

ריגודו החל את קריירת המשחק שלו בגיל 16, כשהצטרף לקבוצת שולה באסקט לקראת עונתה הראשונה בליגה הצרפתית הבכירה. לאחר 8 עונות בשולה עבר בשנת 1995 לפו אורטז, ובעונתו הראשונה בקבוצה הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הצרפתית.

לקראת עונת 1997/1998 עבר לשחק בקינדר בולוניה מליגת העל האיטלקית. במהלך אותה עונה הרכיב לצד פרדראג דנילוביץ' קו אחורי דומיננטי במיוחד אשר הוביל את בולוניה לזכייתה הראשונה באליפות היורוליג. לאורך העונה קלע ריגודו 15.1 נקודות בממוצע למשחק, ובמשחק גמר היורוליג מול א.א.ק. אתונה הוביל את קלעי קבוצתו עם 14 נקודות, אליהן הוסיף 5 חטיפות. באותה עונה זכה עם בולוניה גם באליפות הליגה האיטלקית, ובעונה העוקבת זכה עמה בגביע האיטלקי.

בעונת 2000/2001 הוביל את הקבוצה לצד מאנו ג'ינובילי, רשארד גריפית' ומארקו יאריץ' לזכייה נוספת באליפות היורוליג, עם ממוצע של 13.6 נקודות למשחק. במשחק השני של סדרת הגמר מול טאו ויטוריה התעלה על עצמו ריגודו עם 6 שלשות ו-23 נקודות, וגם במשחק החמישי והמכריע הוביל את קלעי קבוצתו על 18 נקודות. באותה עונה השלימה בולוניה "כתר משולש" לאחר שזכתה גם באליפות איטליה ובגביע האיטלקי.

בינואר 2003, לאחר כ-5 עונות וחצי בבולוניה, חתם ריגודו על חוזה בדאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA. לאחר 11 משחקים בקבוצה, בהם קלע 1.5 נקודות בממוצע למשחק ב-22.9% קליעה מהשדה, נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס אשר מיד ניפתה אותו מסגל הקבוצה.

בעונות 2003–2005 שיחק עבור ולנסיה באסקט מליגת העל הספרדית. בשנת 2005 פרש ריגודו ממשחק, בגיל 33 בלבד, בשל פציעה בברכו.

### נבחרת צרפת

בין השנים 1991–2005 היה ריגודו חבר בנבחרת צרפת בכדורסל, והשתתף כשחקנה בשישה טורנירי אליפות אירופה בכדורסל, ובאולימפיאדת סידני (2000). בטורניר האולימפי בסידני קלע ריגודו 12.6 נקודות בממוצע למשחק והוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הכסף לאחר שהפסידה לארצות הברית בגמר הטורניר. בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2005, אשר היה האחרון שלו בנבחרת, זכתה צרפת במדליית הארד.

קריירת אימון
------------

ביוני 2015 מונה ריגודו למאמן קבוצת פריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, אך לאחר 15 משחקים בלבד התפטר מתפקידו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנטואן ריגודו, באתר היכל התהילה של פיב"א
2. ↑  סטטיסטיקות הקבוצה בעונת 1997/1998, באתר פיב"א אירופה
3. ↑  סטטיסטיקות משחק הגמר, באתר פיב"א אירופה, 23 באפריל 1998
4. ↑  סטטיסטיקות המשחק השני בסדרה, באתר היורוליג, 19 באפריל 2001
5. ↑  סטטיסטיקות המשחק החמישי בסדרה, באתר היורוליג, 10 במאי 2001
6. ↑  נבחרת צרפת באולימפיאדת סידני, באתר פיב"א
7. ↑  נבחרת צרפת ביורובאסקט 2000, באתר פיב"א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 058574786
* VIAF: 303987754
* WorldCat: viaf-303987754

 |
אימון מנח תלוי בו רצועת TRX קשורה לעץ בפארק הירקון. האימון כולל כיפוף מרפקים ועבודה על השריר הדו-ראשי.
אימון מנח תלוי בו רצועת TRX קשורה לעץ בפארק הירקון. אימון spike הכולל עבודה על שרירי בטן ושרירים מייצבים.
**אימון במנח תלוי** (באנגלית: **Suspension training**) היא שיטת אימון כוח באמצעות רצועה התלויה על עצם כלשהו.

השיטה פותחה על ידי רנדי הטריק, בוגר יחידת הקומנדו הימי האמריקאי, אריות הים, אשר חיפש דרך לשמור על כושר גופני מחוץ לחדר כושר. בעקבות כך פיתח את רצועת ה-TRX‏ (Total-Body Resistance Exercise - אימון התנגדות לכל הגוף) ותרגילים העובדים על כלל שרירי הגוף. הרצועה נקשרת לעצם כלשהו (עץ, עמוד וכדומה) והמתאמן מפעיל כוח כנגדה. אורך הרצועה הוא 2.5 מטרים, היא מתפצלת לשניים ומשקלה 810 גרם.

עבודת המתאמן היא כנגד משקל גופו ובעת האימון פועלים מספר שרירים בו זמנית. התרגילים נעשים במטרה לפתח כוח, שיווי משקל ויציבות בו זמנית. בשל הפעלה של מספר קבוצות שרירים בו זמנית, מאפשרת הרצועה שרפה רבה של קלוריות תוך עיצוב וחיטוב הגוף, בזמן קצר יחסית. עבודת המתאמן היא בעיקר על שרירי הליבה (שרירי בטן, גב ורצפת אגן).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אימון במנח תלוי** |

* אתר למנויים בלבד אורי טלשיר, קשירות, מתיחות וריבועים בבטן, באתר הארץ, 31 במאי 2015 סרטונים
* טל אברמוביץ', קומנדו עילית: אימון כושר חייתי בשיטת TRX, באתר של "רשת 13", 29 באוגוסט 2012 (במקור, מאתר "nana10")
רבי **אברהם חיים מזלוטשוב** (בערך תפ"ו, 1726 - כ"ו בטבת תקע"ו, 1816) היה מצדיקי תנועת החסידות בדור השלישי-רביעי לתנועה. מחבר הספר **אורח לחיים**.

ביוגרפיה
--------

בנו של רבי גדליה (אב"ד זבארוב ואח"כ בזלוטשוב, ונכדו של ר' מרדכי, בן לייבוש מזולקובא, ובן דודו של ר' אפרים זלמן מרגליות) בן הרב בנימין זאב וולף אב"ד בזולקובה. היה תלמידם של המגיד ממזריטש, רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב ורבי שמעלקא מניקלשבורג. היה חתנו של רבי פנחס הורוביץ. לאחר שלא נולדו לו ילדים התגרש ונישא לבתו של רבי ישכר בער מזלוטשוב אך גם ממנה לא נולדו לו ילדים. כיהן ברבנות בזברוב. בשנת תקנ"ג (1793) החל לכהן ברבנות זלוטשוב על מקום חמיו שעלה לארץ ישראל.

הוא גידל את בנו של רבי משה לייב מסאסוב, רבי יקותיאל שמעלקא. כמו כן גידל את בן אשתו, הרב יוסף עזריאל בנו של רבי חיים אוריה לייבוש רבה של גוליגור. לעת זקנותו הוסיפו לו את השם "יוסף".

ספריו
-----

* **אורח לחיים** - ספרו על התורה, בדרך הקבלה והחסידות. הספר הוכן לדפוס על ידי המחבר בין השנים תקס"ד - תקע"ד ועליו הסכמות של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, רבי ישראל מקוז'ניץ, החוזה מלובלין, הרב מאפטא, הרב חיים טירר מחבר "באר מים חיים", רבי מרדכי מקרמניץ ורבי יעקב משולם אורנשטיין. לספר הקדמה והסכמה מרבי אפרים זלמן מרגליות שמרבה לשבחו על גדלותו בתפילה ותורה. למעשה הספר נדפס בבדריצ'ב תקע"ז.
* **פרי חיים** על מסכת אבות. הודפס על ידי הרב צבי הירש בן הרב ישכר בריש ביליג, נכדו של בנו החורג הרב יוסף עזריאל. לבוב תרל"ג.
* **פרי חיים** על הגדה של פסח. לבוב תרל"ג.

כמו כן מופיעים חידושיו בספר "הפלאה" של חמיו הראשון.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, בערכו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר אברהם חיים ב"ר גדליה זלאטוב"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 23, באתר היברובוקס
* אברהם חיים בן גדליה (1750-1816), מזלוצ'וב, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303187205171
* VIAF: 283497670
* WorldCat (עם VIAF): 283497670

 |
**פרנצ'סקה מנהיימר-רוזנברג** (בפולנית: **Franciszka Manheimer-Rosenberg**), שנודעה בשם **פרנצ'סקה מאן** (בפולנית: **Franceska Mann**;‏ 4 בפברואר 1917 – 23 באוקטובר 1943) הייתה בלרינה יהודיה בפולין, שנספתה בשואה תוך גילוי גבורה.

ביוגרפיה
--------

פרנצ'סקה מאן נולדה בפולין בשנת 1917. לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה בוורשה ולמדה בבית ספר למחול. ב-1939 השתתפה בתחרות בין לאומית למחול בבריסל ודורגה במקום הרביעי מבין 125 רקדני הבלט הצעירים שהשתתפו בתחרות. היא נחשבה לאחת מהיפות והמבטיחות מבין הרקדניות הצעירות בפולין, במחול קלאסי ובמחול מודרני. עם חברותיה באותה עת נמנו הזמרת והשחקנית ויירה גראן (Wiera Gran) והשחקנית סטפניה גרודזינסקה (Stefania Grodzieńska).

בתחילת מלחמת העולם השנייה עבדה כרקדנית במועדון לילה ידוע בוורשה. כשרוכזו יהודי ורשה בגטו היא הועברה ל"מלון פולסקי" בצד הארי של ורשה, שבו רוכזו יהודים מיוחסים, מרביתם בעלי אזרחות זרה.

ב-23 באוקטובר 1943 היא נכללה במשלוח של 1,700 יהודים שהגיעו למחנה אושוויץ-בירקנאו, אף שנאמר להם שהם יוסעו לשווייץ לשם החלפה בשבויי מלחמה גרמנים. על גורלה בהמשך היום יש גרסאות שונות, אך עולה מהן שהיא ירתה למוות באיש האס אס יוזף שילינגר, כנראה באמצעות אקדחו שלקחה ממנו, ובירייה נוספת פצעה את איש האס אס וילהלם אמריך (Wilhelm Emmerich). מעשה זה גרם להתקוממות של יתר הנשים שבאותו חדר, ולרציחתן בידי תגבורת שהוזעקה למקום.

פרנצ'סקה מאן מוזכרת בספרו של פיליפ מולר "עד ראייה באושוויץ - שלוש שנים בתאי הגזים" ובעדותו של יז'י טבאו, אסיר באושוויץ-בירקנאו, שהוגשה במשפטי נירנברג.

ב-1 בספטמבר 2019 להקת "בלט ירושלים" העלתה לראשונה במרכז סוזן דלאל את המופע "ממנטו – הריקוד האחרון באושוויץ של פרנצ'סקה מאן".

לקריאה נוספת
------------

* Cynthia Southern, **The Vixen Who Shot A Nazi: The story of Franceska Mann, who shot SS Guard Josef Schillinger, in Auschwitz-Birkenau**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנצ'סקה מאן** בוויקישיתוף
* פרנצ'סקה מאן, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מחול המוות של פרנצ'סקה מאן, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2019
* תמי ממיסטבלוב, ‏"ניצבה מול המוות ולא ויתרה": הבלרינה היהודייה שהעזה לעמוד מול הנאצים, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2019

* Kim LaCapria, Did Ballerina Franceska Mann Shoot an SS Guard at Auschwitz?, Snopes, 9 March 2017
* Sarah January, From Prima Ballerina to Nazi Killer, The Story Of Franceska Mann, History Collection
לוח חרוט עם נוסח הברכה
**ברכת הבית** היא תפילה שבה מבקשים שבבית לא יהיה צער, צרות, מחלוקות ושאר דברים רעים. נוסח הברכה נתלה באופן מסורתי על הקיר ליד דלת הכניסה. נכתב לעיתים על חפץ דקורטיבי לתלייה על הקיר והוא מוענק במתנה לחנוכת הבית. קיימת גם ברכת העסק, ברכה דומה בתוספת תפילה שהעסק יצליח.

נוסחים
------

לברכה יש נוסחים רבים. להלן אחד מהנוסחים:

> 
> בְּזֶה הַשַּׁעַר לֹא יָבוֹא צַעַר.  
> 
> בְּזֹאת הַדִּירָה לֹא תָּבוֹא צָרָה.  
> 
> בְּזֹאת הַדֶּלֶת לֺא תָבוֹא בֶּהָלָה.  
> 
> בְּזֹאת הַמַּחְלָקָה לֺא תָבוֹא מַחְלוֺקֶת.  
> 
> בְּזֶה הַמָּקוֺם תְּהִי בְרָכָה וְשָׁלוֺם.
> 
> 
> 
>

מקור
----

לתפילה זאת אין כל מקור בספרות היהודית, אך יש שציינו לדברי הרב משה טייטלבוים אשר בקמיע שכתב ב-1925 נגד מגפה יש נוסח דומה לתפילה זו.
הרב מאיר ניסים מאזוז טוען שהתפילה "מיוחסת לרבנים גדולים" אך לא הביא מקור לדבריו.
הרב שלמה אבינר סבור שזו אינה תפילה יהודית מקורית, שכן אין בה נוסחאות של בקשה אלא הוראה, הוא משער שמקורה של תפילה זו משיר שכתב רודיארד קיפלינג.

ראו גם
------

* ברכות הבית (אנ')
* ברכת העסק

קישורים חיצוניים
----------------

* 'ברכת הבית' - מי חיבר? ומתי? דיון בפורום אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אהרון וראדי (Aharon N. Varady), בִּרְכָּת הָבָּיִת, באתר פְּרוֺיֶּקט הַסִּדּוּר הַפָּתוּחַ (בעברית ואנגלית)
2. ↑  מובא בתוך: הרב שבתי ליפשיץ, ****סגולות ישראל****, עמ' 276, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
3. ↑  ניתן לצפות בדבריו כאן
4. ↑  שלמה אבינר, **פירוש הרב אבינר לספר שמות**, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
5. ↑  Zivotofsky, Rabbi Ari Z. (2000). "What's the Truth About... "Rambam's Physician's Prayer"?" (PDF). *Jewish Action*. נבדק ב-13 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  שלמה אבינר, ****פסקי שלמה****, עמ' 246, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
**ג'ושוע קווין סטנלי פארקר** (באנגלית: **Joshua Kevin Stanley Parker**; נולד ב-1 בדצמבר 1990) הוא כדורגלן אנטיגואי המשחק בעמדת החלוץ באוקספורד סיטי.

קריירת מועדונים
---------------

פארקר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס. בינואר 2010 הושאל לוילמבלדון AFC למספר חודשים בסיומם חזר לקווינס פארק ריינג'רס. ב-10 באפריל 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד קריסטל פאלאס.

באוקטובר 2010, הושאל לתקופה של חודש לנורת'המפטון טאון. ב-23 בנובמבר 2010 הושאל לוויקומב וונדררס.

ב-5 באוגוסט 2011 פארקר חתם על חוזה באולדהאם אתלטיק. במחזור הראשון של העונה, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד שפילד יונייטד. ב-8 במרץ 2012 פארקר הושאל לדאגנהאם אנד רדברידג' עד לסיום העונה.

בדצמבר 2012 חתם באוקספורד יונייטד.

ביוני 2013 חתם בדומז'אלה מליגת העל הסלובנית. ב-4 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 לאסטרה ג'ורג'ו במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2013/2014 הבקיע 11 שערי ליגה בקבוצה.

ב-8 בינואר 2015 חתם בכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. ב-20 באוגוסט הושאל לאברדין מליגת העל הסקוטית בה שיחק עד ינואר 2016.

במרץ 2016 השתתף בתוכנית בואו לאכול איתי ששודרה בערוץ 4 שצולמה בתקופה בה שיחק באברדין.

בינואר 2017 חתם בווילסדטון מהליכגות הנמוכות של אנגליה, אך כעבור שבועיים חתם בג'ילינגהאם. בהמשך הקריירה שיחק גם בצ'רלטון את'לטיק, וייקומב וונדררס ובורטון אלביון.

קריירה בינלאומית
----------------

בנובמבר 2010 הצטרף לנבחרת אנטיגואה וברבודה. ב-10 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סורינאם.

ב-8 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סנט לוסיה.

תארים
-----

צ'רטון את'לטיק
* פלייאוף העלייה של הפוטבול ליג הראשונה: 2019

וייקומב וונדררס
* פלייאוף העלייה של הפוטבול ליג הראשונה: 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'וש פארקר"**.
**שמעון שפירא** (1914 – מאי 2008) היה משורר ואסיר ציון שעלה לישראל ב-1966.

ביוגרפיה
--------

נולד בליטא. למד ב"חדר", אצל מורה פרטי ובוגר הגימנסיה העברית "אור" בעיר וילקומיר.
בשנת 1929 נכנס לשורות בית"ר, במשך שלוש שנים היה מפקד פלוגות הכשרה של בית"ר בליטא. שירת בצבא ליטא.
ב-1937-1940 עבד כמורה בבית הספר העברי "תרבות" בעיירה פזלבה.

ב-1941 נאסר על ידי הנ.ק.ו.ד. עקב פעילותו הציונית והובא לצפון סיביר, לעבודות פרך בכריתת עצים ביערות בחורף, ובבניית רפסודות בקיץ. 16 שנים עבד במחנות שונים של מערכת הגולאג.
ב-1957 שוחרר ועזב את סיביר. מיד הגיש לשלטונות בקשה לעלות לישראל, אולם, לאחר חודשיים קיבל תשובה שלילית, וב-9 השנים הבאות הגיש כל שנה בקשות עלייה לישראל, וב-1966 קיבל היתר יציאה מברית המועצות ויחד עם אשתו ושלושת ילדיו עלה ארצה.
ב-3 באפריל 1966 אושר כאסיר ציון על ידי הוועדה לאסירי ציון, שעל יד הסוכנות היהודית, ונרשם כחבר בארגון אסירי ציון מברית המועצות. 

בארץ עבד כפקיד בבנק ישראלי לתעשייה ובבנק הבינלאומי הראשון.

שיריו התפרסמו בעיתון "ברקאי" שביוהנסבורג בקובץ "למדשנים ושיר" ובספר "בלהב המאבק". 
מאז הוציא לאור ספרי שירה נוספים:

* "משירי אסיר ציון", הוצאת סער, 1988
* "ממעמקים", הוצאת גוונים - ליאור, דנה קוד: 362-3711
* "כל החלומות", הוצאת טרקלין, בשנת 2002, 240 עמודים
* "עקבות", הוצאת טרקלין, 1998
* "אופקים", הוצאת טרקלין
* "בדרך לארץ אהבתי", רעננה 2001, כולל אוטוביוגרפיה

נפטר במאי 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של שמעון שפירא, באתר "סימניה"


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305726405171
* ISNI: 0000 0000 7106 1450
* LCCN: n88102172
* VIAF: 97371703
* WorldCat: lccn-n88102172

 |
**פרנץ סֵקֶיי***,* (במקור **שלזינגר** עד 1882 בהונגרית: **Székely Ferenc**; אלאפ, 9 בינואר 1858 – אופטיה, 11 באפריל 1936) היה בנקאי יהודי-הונגרי, מומחה לכלכלה, בעל תואר "יועץ חצר מלכותי", מנהיג הקהילה היהודית של פשט.

ביוגרפיה
--------

פרנץ שלזינגר נולד במשפחה יהודית בכפר קטן בטרנסדנוביה כבנם של שמעון שלזינגר ושל פפי קליין. הוא למד באקדמיה למסחר בסקשפהרוואר. בשנת 1882 התמחה ב"בנק הארצי ההונגרי" ואחר כך עבד בסניף טריאסטה של "מוסד האשראי האוסטרי". בשנת 1890 מונה לראש מחלקת התכתובת של "הבנק המסחרי ההונגרי של פשט". משנת 1892 ועד מותו הוא היה המנכ"ל ובהמשך הנשיא של קופת החיסכון מרכז העיר (Belvárosi Takarékpénztár Rt). הוא היה סגן נשיא הבנק האנגלי-הונגרי ושל חברת פשטי לויד ויו"ר חברת המניות המשותפת לספרות של האחים רוואי. בשנת 1910 הוא קיבל את תואר "יועץ חצר מלכותי" ואחר כך קיבל את "הצלב האמצעי של מסדר פרנץ יוזף". מחקריו פורסמו ב-National Economic Review. הוא היה חבר מערכת של השבועון ההיתולי בורשסם ינקו, בו הוא זה שיצר כמה דמויות פופולריות, כולל אנדראש מיהאסנה (פירוש בהונגרית בתרגום חופשי אנדראש "מה הוא שווה") ושל "שאלאמון זייפנשטיינר". הוא גם לקח חלק פעיל בחיי הקהילה היהודית. בשנת 1909 יזם את הקמתה של אגודת החסות הלאומית היהודית אותה ניהל מראשיתה. בסוף שנות העשרה של המאה העשרים הוא החזיק בנשיאות הקהילה היהודית של פשט, ונותר חבר הנהלה וחבר כבוד בגוף המייצג שלה עד סוף ימיו. משנת 1915 היה חבר הנהלה בבית המדרש לרבנים בבודפשט, משנת 1927 היה נשיאו מן הקמתו והגזבר של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית. לפני מלחמת העולם הראשונה הקים תנועה שמטרתה הייתה לאחד את יהדות הונגריה.

הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.

עבודותיו העיקריות
-----------------

* על הרפורמה במוסדות פיננסיים כפריים (בודפשט, 1889)
* הסדרת המטבע שלנו (בודפשט, 1892)

לקריאה נוספת
------------

* פרנץ סקיי בנתוני המוזיאון הספרותי פטפי
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי.
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. פרנץ סקיי
* פרנץ סקיי (1928) "סקירה יהודית-הונגרית"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ סקיי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 16733/1882. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1882. év 14. oldal 14. sor
2. ↑  "Születési bejegyzése a cecei izraelita hitközség születési akv. 136/1858. folyószáma alatt".
3. ↑  "Székely Ferenc meghalt". *Az Újság*. 1936-04-10. p. 19.
4. ↑  "Gyászjelentése (1936)".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506585805171
* VIAF: 308283994
* WorldCat (עם VIAF): 308283994

 |
**וולאס פורד** (באנגלית: **Wallace Ford**; ‏12 בפברואר 1898 - 11 ביוני 1966) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי), שהופיע בכמה סרטי מערבונים ובי מוביז, ונודע בשל מראהו הידידותי ומבנה גופו השרירי בהמשך הקריירה.

חייו
----

פורד נולד בשם סמואל ג'ונס גרנדי בבולטון, לנקשייר, אנגליה, והתגורר באחד מבתיו של הנדבן תומאס ג'ון ברנרדו לאוכלוסייה הנחשלת. בגיל צעיר אומץ על ידי איכר ממניטובה, קנדה שטיפל בו ביד קשה. בגיל 11 בערך, ברח מהבית והחל לעבוד בעבודות מזדמנות שונות, בהן סדרן בתיאטרון.

לאחר מלחמת העולם הראשונה שוחרר מהצבא, והיה לחבר בקבוצת שחקני וודוויל. לאחר מכן עבר להופיע בבימות ברודוויי.

הוא החל בקריירה קולנועית כאשר ליהקו אותו ב-MGM לתפקיד בסרט *Possessed* ("אחוז דיבוק") ולאחר מכן הופיע בסך הכול ביותר מ-200 סרטים, בהם 13 סרטים בבימויו של ג'ון פורד (אם כי לא הייתה להם קרבה משפחתית). ב-1932 הופיע בסרט הפולחן "פריקס" בתפקיד פורסו. ב-1935 הופיע בסרט של ג'ון פורד, "המלשין". ב-1950 שיחק בסרט "הארווי בתור נהג מונית.

ב-1956 הופיע בסרט "מוריד הגשם" בתפקיד שריף. ב-1959 שיחק במערבון "עיר היצרים" בבימויו של אדוארד דמיטריק. ב-1965 שיחק ב"טלאי כחול לצידן של אליזבת הרטמן ושלי וינטרס

כמו כן הופיע ב-1964 בפרק של הסדרה המופע של אנדי גריפית'. הוא קבור בקבר בלתי מסומן בבית הקברות הולי קרוס בקולבר סיטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולאס פורד** בוויקישיתוף

* וולאס פורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וולאס פורד, באתר AllMovie (באנגלית)
* וולאס פורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* וולאס פורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hal Erickson, Allmovie biography on Wallace Ford

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007327166305171
* BNE: XX1062175
* BnF: cb14178116x (data)
* GND: 14030701X
* ISNI: 0000 0001 2118 8506
* LCCN: n87911879
* NKC: xx0162452
* NTA: 138838690
* SNAC: w6vq4dkx
* SUDOC: 069379858
* VIAF: 5141847
* WorldCat: lccn-n87911879

 |
ד"ר עדו נחמני, 2010
**עדו נחמני** (**Ido Nachmany**; נולד ב-1968) הוא כירורג ישראלי, מומחה לכירורגיה, השתלות איברים וכירורגיה היפטוביליארית, בין השנים 2020–2013 מנהל מחלקה כירורגית ב' (מחלקת השתלות איברים והשתלות כבד) בבית החולים איכילוב, משנת 2020 מנהל המחלקה לכירורגיה הפטוביליארית במרכז הרפואי תל השומר

תחומי עניין מיוחדים - גידולים מורכבים בכבד, לבלב ודרכי מרה, שחזור כלי דם וכירורגיה זעיר-פולשנית (לפרוסקופיה וכירורגיה רובוטית).

ביוגרפיה
--------

נחמני למד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2006 סיים התמחות בכירורגיה כללית באיכילוב.

בין השנים 2008–2010 השתלם בהשתלות איברים במרכז ההשתלות ע"ש תומאס סטארזל באוניברסיטת פיטסבורג בפיטסבורג, פנסילבניה בארצות הברית ובהמשך השתלמות בניתוחי כבד, לבלב ודרכי מרה.

בין השנים 2010–2013 עבד נחמני ככירורג בכיר בבית החולים איכילוב.

בין השנים 2015-2012 היה נחמני יו"ר ועדת ההנצלה של המרכז הלאומי להשתלות איברים.

בין השנים 2020-2013 כיהן כמנהל מחלקה כירורגית ב' (45 מיטות) בבית החולים איכילוב ושימש במשך שנתיים כמנהל בפועל של יחידת ההשתלות.

משנת 2020 נחמני מנהל המחלקה לכירורגיה הפטוביליארית בבית החולים תל השומר.

נחמני עוסק בהשתלות כבד וניתוחים לגידולי כבד, לבלב ודרכי מרה וגידולי יותרת הכליה. בנוסף עוסק נחמני בכירורגיה זעיר-פולשנית.

נחמני הוא מרצה בכיר בלימודי המשך, החוג לכירורגיה, אוניברסיטת תל אביב.

נחמני נשוי ואב לשניים.

חברות באיגודים מקצועיים
-----------------------

* האיגוד הכירורגי הישראלי
* האיגוד האמריקאי להשתלות
* האיגוד הבינלאומי לכירורגית כבד, לבלב ודרכי מרה

פרסומים מדעיים
--------------

* ממחקריו של נחמני באתר PubMed
* יצירת נוגדנים אנטי אידיוטיפים: על ידי ריגוש התורם כנגד המקבל ובדיקת פעילות נוגדנים אלו במניעת דחיה על-חריפה (1998)

קישורים חיצוניים
----------------

* עדו נחמני, סרטון באתר יוטיוב
* עדו נחמני, סרטון באתר יוטיוב
* עדו נחמני, סרטון באתר יוטיוב
* נרי ברנר, משפחה תרמה איברי האב - ופגשה בחולים שניצלו, באתר ynet, 15 בדצמבר 2011
* ירון קלנר, תרומת כבד אחת - הצילה חייהם של שתיים, באתר ynet, 16 בדצמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  כירורגיה היפטוביליארית - ענף של הכירורגיה הכללית שעוסק בניתוחי כבד, לבלב, כיס מרה ודרכי מרה
2. ↑  בית החולים איכילוב - ד"ר עדו נחמני מנהל כירורגית ב' tasmc.org.il/Personnel/pages/nahmani-ido
3. ↑  ד"ר עדו נחמני אתר בית החולים שיבא
4. ↑  מרכז השתלות ע"ש תומאס סטארזל Thomas E. Starzl Transplantation Institute
5. ↑  לימודי המשך בכירורגיה כללית - עדו נחמני
6. ↑  יצירת נוגדנים אנטי אידיוטיפים: על ידי ריגוש התורם כנגד המקבל ובדיקת פעילות נוגדנים אלו במניעת דחיה על-חריפה  1998
**מוסטפא ספה אולי כרימוב** (בבשקירית: Мостафа Сафа улы Кәримов; ברוסית: Мустафа́ Са́фич Кари́мов‏; 1919–2005), ידוע בעיקר בשם העט המקוצר **מוסטאי כרים** – סופר בשקירי סובייטי. זכה בפרסים ותוארי כבוד רבים, בהם המשורר העממי של הרפובליקה הסובייטית האוטונומית הבשקירית (1963), פרס ברית המועצות (1972), גיבור העמל הסוציאליסטי (1979), פרס לנין (1984). חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מ־1944.

ביוגרפיה
--------

נולד ב־20 באוקטובר 1919 בכפר קליאשבו ליד צ'ישמי במחוז אופה (לימים בשקורטוסטן) במשפחת איכרים.

ב־1941 סיים את המכון הבשקירי לחינוך (לימים האוניברסיטה הבשקירית הממלכתית) בפקולטה ללשון וספרות. לאחר סיום הלימודים גויס לצבא האדום ונשלח לבית הספר לתקשורת במורום. במאי 1942, בדרגת סגן משנה נשלח להיות קצין תקשורת בחיל התותחנים. באוגוסט 1942 נפצע קשה והחלים חצי שנה בבתי חולים. לאחר ההחלמה שב לחזית בתפקיד כתב של עיתונים צבאיים בשפה הטטרית (הקרובה לבשקירית) "למען כבוד המולדת" (Ватан намусы өчен) ו"החייל הסובייטי" (Совет сугышчысы). ב־1944, בדרגת סגן, קיבל את עיטור מלחמת המולדת.

כרים התחיל לכתוב באמצע שנות השלושים. ספרו הראשון "המחלקה יצאה לדרך" (Отряд ҡуҙғалды) יצא לאור ב־1938. הוציא במהלך חייו יותר ממאה ספרי שירה ופרוזה, ויותר מעשר יצירות דרמטיות.

חבר אגודת הסופרים של ברית המועצות מ־1940.

מ־1951 עד 1962 כרים היה יושב ראש אגודת הסופרים של הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הבשקירית, מ־1962 עד 1984 – מזכיר אגודת הסופרים של הרפובליקה הסובייטית הרוסית. היה פעיל גם בחיים הציבוריים – השתתף בוועידות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, מ־1955 עד 1980 היה חבר המועצה העליונה של הרפובליקה הסובייטית הרוסית, חבר המועצה העליונה של הרפובליקה הסובייטית הרוסית. המשיך את הפעילות הציבורית גם לאחר קריסת ברית המועצות ב־1991 ושימש יועץ לנשיא בשקורטוסטן.

ספרו הידוע ביותר – הרומן האוטוביוגרפי "ילדות ארוכה־ארוכה" (Оҙон-оҙаҡ бала саҡ), שנלמד בתוכנית הלימודים בספרות בבתי ספר ממלכתיים בבשקורטוסטן, ועובד לסרט בשנת 2004.

כרים מת ב־21 בספטמבר 2005 מאוטם שריר הלב בבירת בשקורטוסטן אופה.

הנצחה
-----

על שמו של כרים נקראים תיאטרון הנוער הלאומי של בשקורטוסטן ואחד הרחובות הראשיים באופה.

פסל בדמותו מוצב בבית הסתדרות העובדים באופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוסטאי כרים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Мустай КАРИМ: «Мы с вами из одного аула…»
2. ↑  Мустай Карим. Мгновения жизни. Главы из книги. //Дружба народов. 2003. № 11.
3. ↑  Наградной лист к ордену Отечественной войны 2-й степени: старшего лейтенанта Каримова Мустафы Сафича, 25 мая 1945 года Архив ЦАМО фонд 33 опись 690306 единица хранения 1709

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312403905171
* GND: 118906607
* ISNI: 0000 0001 0933 7716
* LCCN: n85086309
* NKC: jx20031216006
* NTA: 213817349
* SUDOC: 257849815
* VIAF: 109810234
* WorldCat: lccn-n85086309

 |
הרב **משה שוואב** (י' בניסן תרע"ז, 1917 – ב' באדר תשל"ט, 1979) היה המשגיח של ישיבת גייטסהד באנגליה.

קורות חייו
----------

נולד בפרנקפורט, גרמניה, צעיר הבנים של יהודה (ליאופולד) שוואב וחנה, בת אברהם ארלנגר. שוואב האב היה אחד החלוצים ששלח את ילדיו מגרמניה לישיבות ליטא. אחיו הגדול של משה, שמעון שוואב, היה הראשון שעזב את בית המשפחה בגרמניה ונסע לישיבת קמניץ, כעבור זמן הצטרף אליו האח מרדכי, ובעקבותיהם נסע גם הבן השלישי, משה, שהגיע לקמניץ בשנת תרצ"ג (1933).

בשנת תרצ"ה (1935) נסע לתקופה קצרה לישיבת אוהל תורה בברנוביץ. כעבור מספר חודשים, בקיץ תרצ"ה, נסע לישיבת מיר. כחודשיים לאחר בואו נפטר המשגיח הרב ירוחם ליבוביץ. כעבור זמן שב לברנוביץ ושהה שם כשנתיים וחצי, ומשם שב לקמניץ.

בקיץ תרצ"ח (1938), ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, עזב את קמניץ ונסע לבית הוריו בלונדון, אליה הם היגרו בשנת תרצ"ב (1932). הוא החל ללמוד בישיבת תורת אמת בראשות הרב משה שניידר, אולם עם פרוץ המלחמה גורש יחד עם כל הנתינים הגרמנים למחנה כליאה באיים הבריטיים. ידיד משפחה סידר לו נתינות בריטית וכעבור שלושה חודשים הוא שוחרר מן המחנה ושב ללונדון.

זמן קצר לאחר מכן הצטרף לכולל הרבנים בגייטסהד שהוקם אז על ידי הרב אליהו אליעזר דסלר, והיה הבחור היחיד בין קבוצת האברכים בכולל. בשנת תש"א (1941) נישא לרחל, בתו של הרב דוד בדיאל מגייטסהד. היה מקורב לרב דסלר ולרב אליהו לופיאן.

בשנת תש"ז (1947), בהיותו בן 30, מונה למשגיח הרוחני של ישיבת גייטסהד. במקביל מסר שיעורים בישיבה. שימש בתפקידו שלושים שנה.

מחותנו הוא הרב מסעוד ריוח.

ספריו
-----

* סדרת **מערכי לב** – שיחות ומאמרים על התורה והמועדים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007428465805171
* ISNI: 0000 0000 2759 9595
* LCCN: n86125029
* VIAF: 70417150
* WorldCat: lccn-n86125029

 |
רבי **אליהו חמווי** (ה'ת"ר - ה'תרע"ו; 1839–1915) היה ראב"ד חלב (ארם צובא) שבסוריה, פייטן ומקובל.

ביוגרפיה
--------

נולד בסביבות שנת ה'ת"ר (1839) לעזרא ולשרה בארם צובא שבסוריה. בגיל צעיר התייתם מאביו וחי חיי עוני ומחסור. על תקופה זו כתב לימים: "הגם שצרות רבות מנעורי כתרוני, כי אבי הישר ותמים דרך הח' כה"ר עזרא נ"ע עזבני עולל רך וערום ואותו לא אכירה, ואימי הצדקת בעבודתה הקשה, מלחם דמעתה פרנסתני". בהמשך עבר להתגורר אצל קרובי משפחתו עד נישואיו בשנת ה'תרי"ט (1859) לגרז, בתו של יצחק סוויד.

רבו העיקרי היה רבי מרדכי עבאדי שהיה רבם של רבים מחכמי ופוסקי ההלכה המפורסמים של הדור הבא. כמו רבו, גם הוא עסק בפיוט. פיוטו הידוע "אור עליון מאיר כספירים" נכנס לשירת הבקשות של יהודי חלב.

בהיותו בן 51 מונה לדיין בבית הדין של חלב ובהמשך מונה לשמש כאב בית הדין.

נפטר ביום הראשון של ראש השנה ה'תרע"ו. בין מספידיו היה חברו לבית הדין הרב עזרא חמווי ודבריו נדפס בספר "מנחת יהודה".

### יצירתו

* **פה אליהו** – פירושים על פרשות השבוע, דרשות ושו"ת.
* חיבורים נוספים שכתב וטרם נדפסו הם **"שיר מזמור"** על ספר תהלים ו**"בן יין"** - הלכות ודרושים.

תשובות וחידושים ממנו נמצאים גם בירחון התורני "המאסף" אליו שלח מכתביו החל מהופעת הגיליון הראשון, ובספרי חכמי דורו כמו "שערי רחמים" ו"מעשה איש".

לקריאה נוספת
------------

**קדושת אר"ץ**: משא ומתן תורני בין חכמי ארם צובה, Sephardic Heritage Museum, ניו יורק, תשע"ד

קישורים חיצוניים
----------------

* חמוי, אליהו בן עזרא, **פה אליהו - חלק א**, ‏ירושלים תשמג, באתר היברובוקס
* חמוי, אליהו בן עזרא. **פה אליהו - חלק ב**, ‏ירושלים תשמה, באתר היברובוקס
* חכם אליהו חמווי, באתר "החכם היומי"