recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ז'אק לנקסאד** (בצרפתית: **Jacques Lanxade**;‏ נולד ב-8 בספטמבר 1934) הוא אדמירל ודיפלומט צרפתי אשר שימש כראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1991–1995.

ביוגרפיה
--------

לנקסאד נולד בטולון ב-8 בספטמבר 1934. הוא נכדו של האדמירל רנה לנקסאד. הוא נכנס ללימודים באקדמיה הימית הצרפתית ב-1952, וב-1954 נכנס לשירות בצי הצרפתי. הוא שרת על מגוון ספינות כנווט וכשולה מוקשים. כמו כן, מילא תפקידי מטה שונים. בין 1984–1986 שימש כמפקד כוחות הצי הצרפתי בים התיכון, ובין 1986–1988 שימש כמפקד כוחות הצי באוקיינוס ההודי. לאחר מכן שימש כראש הקבינט הצבאי עד 1989, אז הועבר לשמש כראש המטה הצבאי של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן. בתפקידו זה היה לו חלק חשוב בקבלת ההחלטות בצרפת בזמן מלחמת המפרץ.

ב-24 באפריל 1991 מונה לנקסאד לראש מטה הכוחות המזוינים (מקביל לרמטכ"ל). בתקופתו, הוא נאלץ להתמודד עם השלכות רצח העם ברואנדה, ולנהל את הפעילות הצרפתית במלחמת בוסניה. הוא התפטר מתפקידו ב-9 בספטמבר 1995 בעקבות ביקורת נוקבת שהטיח בו הנשיא ז'אק שיראק בנושא ניהול המלחמה בבוסניה.

לאחר התפטרותו, מונה לנקסאד לשגריר צרפת בתוניסיה, וכיהן בתפקיד עד 1999. החל מ-2008 הוא משמש כנשיא האקדמיה הימית הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה רשמית, באתר הצבא הצרפתי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13739447b (data)
* GND: 1217289089
* ISNI: 0000 0000 5336 9072
* LCCN: nr2003026580
* SUDOC: 080783740
* VIAF: 59262330
* WorldCat: lccn-nr2003026580

 |
**פוטו סטרקושה** (באלבנית: **Foto Strakosha**; נולד ב-29 במרץ 1965 בעיירה ממלאי שבאלבניה) הוא כדורגלן אלבני ששיחק בעמדת השוער. את רוב הקריירה שלו העביר סטרקושה ביוון.

קריירת מקצועית
--------------

סטרקושה נולד בעיירה ממלאי שבאלבניה והחל לשחק כדורגל בגיל צעיר. בשנת 1988 הוא נקלט בדינמו טירנה עמה זכה באליפות, גביע וסופר-קאפ. לאחר שנה וחצי בדינמו, עבר סטרקושה לשחק ביוון.

בשנת 1993 עבר לאולימפיאקוס בה שיחק עד לשנת 1997 עמה זכה באליפות הליגה. בהמשך הוא עבר לפאניוניוס וזכה איתם בגביע יוון בכדורגל. הוא שיחק בקבוצות שונות ביוון עד לפרישתו בשנת 2005 בגיל 40.

סטראשוה זומן לראשונה לנבחרת אלבניה בשנת 1990. הוא שיחק בנבחרת עד לשנת 2005.

לאחר פרישה ממשחק פעיל החל סטרקושה בקריירת אימון. הוא היה מאמן שוערים של אולימפיאקוס עד לשנת 2007. בשנת 2011 הוא היה מאמן נבחרת הנוער של נבחרת אלבניה. בשנת 2014 הוא חזר לאולימפיאקוס למספר שנים. בשנת 2017 מונה סטרקושה למאמן השוערים של לאציו, בה שיחק בנו תומאס סטרקושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
**אוסוולדו רומברג** (בספרדית: **Osvaldo Romberg**; ‏28 במאי 1938 – נובמבר 2019) היה אמן ישראלי יליד ארגנטינה.

ביוגרפיה
--------

אוסוולדו רומברג נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1938 למשפחה ציונית. בנעוריו היה חבר בתנועות נוער כגון השומר הצעיר. בסוף שנות ה-50 שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל והיה בהכשרה חקלאית בכפר סאלד. לאחר שובו לארגנטינה השלים לימודי אדריכלות. בשנת 1969 הגיע לישראל בשנית, ככתב של שבועונים ארגנטינאים. בשנת 1973 עלה לישראל עם משפחתו ושימש כמרצה במחלקה לאמנות ב"בצלאל". לאחר מרד הסטודנטים במוסד, התמנה לראש המחלקה לאמנות.

לצד יצירתו רומברג הרבה לעסוק במחקר תאורטי של אמנות. בשנות ה-2000 הקים רומברג את גלריית "White Box Gallery" בניו יורק, ארצות הברית ואת "Slought Foundation" בפילדלפיה. בשנת 2012 הקים את מרכז האמנות והקולנוע הנסיוני "הבאר" בבאר שבע.

עבודתו המוקדמת, עד שנת 1965, נשאה אופי אקספרסיוניסטי. בשנות ה-70 יצר רומברג את פרויקט "מאלטמירה למאנה", ובו ציורים שעסקו בניתוח צבעוני וסמנטי של יצירות אמנות מתולדות האמנות המערבית. ב"הקדוש מתיו והמלאך (בעקבות קאראווג'ו)" (1976), לדוגמה, יצר רומברג ניתוח טקסונומי-צבעוני של ציורו של קרווג'יו. בסדרת הציורים "פרדיגמה" משנות ה-80, עשה שימוש ביצירות האמנות כמצע תחתון לציור קונסטרוקטיביסטי. החל משנות ה-80 של המאה ה-20 יצר גם פסלים ומיצבים העושים שימוש בדימויים אדריכליים. ב"פורום רומנום" (1991-1988), לדוגמה, יצר תבליטי עץ על פי דגם הפורום הרומאי, שלוו בתצלומים. במחצית שנות ה-90 עשה בעבודותיו שימוש בסטרוקטורות גדולות מעץ, התלויות מתקרת אולם התצוגה. על אף המראה האוטופי של עבודות אלו ואחרות, יצירותיו שאפו לבחון מחדש, לעיתים במבט אירוני, את ערכי האמנות המערבית.

רומברג נפטר בנובמבר 2019.

לימודים
-------

* 1955 המכללה הלאומית, בואנוס איירס, ארגנטינה
* 1956 - 1962 הפקולטה לאדריכלות, אוניברסיטת בואנוס איירס, ארגנטינה

הוראה
-----

* 1972-1971 אוניברסיטת טוקמן, בואנוס איירס, ארגנטינה
* 1992-1973 בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
* 1983-1979 ראש המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
* 1985-1983 מרצה אורח, אוניברסיטת דלאוור, ארצות הברית
* 1992 מרצה אורח, מכללת ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
* 2012-1994 תוכנית התואר השני, האקדמיה לאמנות של פנסילבניה, פנסילבניה, ארצות הברית
* 2005-2002 מרצה אורח, המחלקה לאנגלית, האקדמיה לאמנות של פנסילבניה, פנסילבניה, ארצות הברית

פרסים
-----

* 1967–1968, גראן פרימו נסיונל ארגנטינה
* 1974 פרס פרימו בנסון והדג'ס, ארגנטינה
* 1992 פרס סנדברג לאמן ישראלי, מוזיאון ישראל, ירושלים
* 2004 פרס הלימן לאמן ומרצה, סווארת'מור קולג', פנסילבניה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האמן (באנגלית)
* אוסוולדו רומברג, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיתים מאוית השם כ-'אוסבלדו רומברג'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 277701
* NLI: 987007310839305171
* BnF: cb150905003 (data)
* GND: 119076276
* ISNI: 0000 0000 7861 3780
* LCCN: n82259228
* NTA: 070594236
* RKD: 96951
* SNAC: w6c54df8
* SUDOC: 050555111
* ULAN: 500041970
* VIAF: 86221921
* WorldCat: lccn-n82259228

 |
**ז'אק לאמלואז** (בצרפתית: **Jacques Lameloise**; נולד ב-6 באפריל 1947 בשאני) הוא שף צרפתי, שמסעדתו "למלואז", בשאני שבבורגון מחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.

אבותיו
------

### פייר לאמלואז

מסעדת לאמלואז בשאני, 2007
סבו של ז'אק, פייר לאמלואז, התלמד בלוזי ובנייבר ואחרי-כן עבד בלדואיין, לפרוס ופלזה אתנה בפריז ובמלון סבוי בלונדון עם השף אוגוסט אסקופייה.

אחרי ששירת ארבע שנים במלחמת העולם הראשונה ושנתיים נוספות בצבא, הוא נישא לדניז, שעמה הוא חידש ב-1920 פונדק דרכים מהמאה ה-16 בשאני בשם 'Hôtel Restaurant du Commerce. לפונדק תקרה קמורה האופיינית לארכיטקטורה הבורגונדית, המעוטרת בציורים מהמאה ה-18. הוא קיבל כוכב במישלן ב-1935 ועזב את המסעדה ב-1937, כיוון שעבר ניתוח.

### ז'אן לאמלואז

ז'אן לאמלואז (בנם של פייר ודניז) התלמד בגיל 16 בשָׁאלוֹן-סוּר-סוֹן ואחר-כך במלון פלזה אתנה ובScribe בפריז לפני ששב עם אשתו סימון וארבעת ילדיהם למסעדת הוריה, הוא זכה בכוכב במישלן ב-1952 והם לה קראו מחדש "לאמלואז" על שמו, ב-1960.

ז'אק לאמלואז
------------

ז'אק לאמלואז (בנם של ג'ון וסימון) נולד ב-6 באפריל 1947 בשאני במלון שהיה בבעלות הוריו.

בגיל 15 הוא הצטרף לבית ספר למלונאות פראנדי בפריז, ממנו קיבל תעודת הסמכה, אחר-כך הוא התלמד בלוקה קרטון (שם הכיר את אשתו ניקול), עבד שנה במלון סבוי בלונדון ב-1967 (כמו סבו), בקפה-מסעדה פוקט'ס (Fouquet's) בפריז ב-1968 ואחר-כך בלדואיין במשך שנה ולבסוף בלאסר ב-1970. הוא גם התלמד אצל שף הקינוחים גסטון לנוטר.

ב-1971 הוא לקח את המושכות על המסעדה המשפחתית של אביו וסבו בשאני והעלה אותה לשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום ב-1979. ב-2005 הוריד אותו המישלן לשני כוכבים וב-2007 הוא זכה מחדש בשלושת הכוכבים. הוא מגיש מטבח צרפתי בורגיניוני קלאסי עם פרשנות מודרנית. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם. בשנת 2008 אריק פרה מונה לשף של המסעדה.

המסעדה שוכנת במלון השייך לרשת מלונות הבוטיק רלה א שאטו.

ז'אק לאמלואז זכה בתואר לגיון הכבוד.

מבחר ממנותיו
------------

* רביולי של חלזונות בורגון בציר שום עדין (המאכל המקורי נוצר ב-1979)
* יונה צלויה בפירורי כמהין
* חתיכות תפוחי אדמה צלויות עם חלזונות בורגון
* מילפיי פילה בקר בפואה גרא, סופלה של תפוחי אדמה
* עלים פריכים ודקים של שוקולד קרמל, פטל וקרם ברולה
* מילפיי לובסטר הומאר בעגבניות

לקריאה נוספת
------------

* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 113.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אק לאמלואז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ז'אק לאמלואז
* עמוד מסעדת לאמלואז באתר dininginfrance
* אייל גרוס, הקוסם מבורגונדי

הערות שוליים
------------
אנדראה דל ורוקיו 1470 **פוטו עם דולפין**, **Putto con delfino**, ברונזה, פאלאצו וקיו, פירנצה.
**פוטו** (באנגלית: **Putto**) ברבים **פוטי** (באנגלית: **Putti**) הוא דמות של ילד זכר שמנמן, לרוב בעירום ולפעמים מכונף.

במאה ה-15 דונטלו הקים לתחייה את הפוטי באמנות. הדמויות של ילדים בגיל שבו הם שובי לב, תמימים וללא ערמומיות פקחית הפכו לפופולריות. כך הם תוארו על ידי בוד. הפוטו באמנות היה נחשב כדמות המייצגת את אל האהבה, (אמור, קופידון), וכך חשבו אנשי המאה ה-16 והמאה ה-17 על דמויות הילדים המכונפים שהופיעו באמנות. ההוגה גוטהולד אפרים לסינג דן בעניין זה והגיע למסקנה שהפוטי אינם מייצגים את אל האהבה בלבד. על ידי חקירת הפוטי מהמאה ה-15, (אז הוא קם לתחייה מאז העת העתיקה) ניתן לראות שלסינג צדק בהשערתו וזאת כאשר בודקים כיצד כונו הפוטי בשפה הוורנקולרית של התקופה, הכינוי שניתן להם היה "Spiritelli", וכפי שהעדויות הכתובות מראות, למשל בדברי השבח של ג'ובאני רוצ'ליי המתארים את הפסיפס בסנטה קונסטנצה ברומא, הכינוי "Amor" לא ניתן. כמו כן גם במסמכי התשלומים שיועדו לדונטלו על יצירתו ב-1446 (המקהלה- Cantoria) ואשר היו כתובים בשפה הלטינית עבור הפוטי הרוקדים, ישנו שימוש במונח "Predictis spiritellis".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוטו** בוויקישיתוף
* פוטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Charles Dempsey. ***Inventing the Renaissance putto*** Chapel Hill, NC : University of North Carolina Press, 2001. p 20.
2. ↑  Dempsey. ***Inventing the Renaissance putto*** p 3-4.
3. ↑  Dempsey. ***Inventing the Renaissance putto*** pp 14-15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537525005171
* GND: 4140024-0
* LCCN: sh2007006729

 |
**ג'וזף סומוגי** (בהונגרית: **József Somogyi**; נולד ב-23 במאי 1968) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירת מועדונים
---------------

סומוגי, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גיורי ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת. במהלך עונת 1990/1991, הצטרף לסיופוק.

בקיץ 1992, סומוגי חתם ביוקונג אלפנט מקוריאה הדרומית, במדיה שיחק חצי עונה ולאחר מכן חתם בצ'פל.

בקיץ 1997, סומוגי חזר לגיורי, במדיה שיחק שנתיים.

בקיץ 1999, סומוגי חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל. ב-14 באוגוסט 1999, סומוגי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד בני יהודה. ב-22 באפריל 2000, סומוגי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד מכבי הרצליה, בו גם בישל את השער השני.

בקיץ 2000, סומוגי חזר להונגריה וחתם בשופרון בה שיחק שלוש עונות.

בהמשך הקריירה, סומוגי שיחק בליגות הנמוכות באוסטריה בין היתר בפאנדורף, גולס, ניקלסדורף, נודורף/פאנדורף ואנדאו, עד שפרש מכדורגל בקיץ 2012.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-19 בפברואר 1991, סומוגי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה, בהפסד 2-0 לארגנטינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'וזף סומוגי"**.
**זיזף כתום-גרון** (שם מדעי: *Lampronycteris brachyotis*) הוא סוג של עטלף קטן וססגוני במשפחת הזיזפיים, שמצוי באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1879 על ידי הזואולוג האירי ג׳ורג׳ אדוארד דובסון וסווג במקור כמין בסוג זיזף ננסי עד שהוקצה עבורו סוג נפרד.

תיאור
-----

הזיזף כתום הגרון מתאפיין בראש גדול ומעוגל, בגוף גוצי ומוצק ובחרטום קצר למדי. פניו דלילות בשיער, עיניו קטנות ואוזניו קצרות ורחבות עם צפירים קטנים. עיטור העלה האפי שלו קטן למדי, והוא מורכב מזיז עבה משולש, ודיסקית רחבה סביב הנחיריים. בנוסף, ישנן מספר נפיחויות ויבלות סביב האף והפנים.

הזיזף כתום הגרון הוא בין הקטנים במשפחתו: אורך גופו 48–62 מ״מ, אורך זרועותיו כ-40 מ״מ, אורך זנבו 7–13 מ״מ ומשקלו עד 14 גרם.

הפרווה של הזיזף כתום הגרון עבה ושעירה. צבעה רבגוני למדי: הגב בצבע חום אפרורי או אוכרה, הצלעות והמותניים בצבע צהבהב חיוור, ועל הראש כיפה בצבע חום-אפרורי או אדום-קינמון. סימן ההיכר של המין שהעניק לו את שמו, הוא הצבע הכתום העז בגרון, בסנטר ובלחיים שמתרחב לעיתים קרובות גם לחזה ומאפשר לזהותו בנקל מזיזפים אחרים. הבטן ואזור המפשעה בצבע צהוב עז, ולעיתים הגרון והלחיים יהיו אף הם צהובים. הכנפיים וקצות האוזניים שחורות, בעוד שהפנים, הצפירים, הזרועות והרגליים בצבע ארגמן, בורדו או ורוד. העיטור האפי עשוי להיות ורוד או שחור.

תפוצה וביולוגיה
---------------

הזיזף כתום הגרון מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית; טווח התפוצה שלו מפוצל לשלושה אזורים נפרדים: האזור הראשון בדרום מקסיקו, בליז וצפון גואטמלה, החלק השני בניקרגואה, קוסטה ריקה ופנמה, החלק השליש משתרע על מזרח קולומביה, וונצואלה, אזור גויאנה, צפון ומרכז ברזיל וצפון פרו. הוא מצוי גם באי טרינידד וטובגו. בית הגידול של המין מורכב מיער ראשוני טרופי, יער במבוק לח ויער גדותיים בשפלות נמוכות ברום 150–700 מטר מעל פני הים.

הזיזף כתום הגרון פעיל בשעות הלילה, ושיא הפעילות מתרחשת בשעתיים הראשונות לאחר השקיעה ולאחר חצות. בשעות היום, הזיזף ישן במערות, מכרות, מבנים נטושים, אתרים ארכאולוגים ועצים חלולים. הוא לן בקבוצות קטנות של 10 פרטים עד מושבות גדולות של 300 פרטים, שמורכבים בעיקר מנקבות וצאצאיהן.

הזיזף הוא יונק אוכל חרקים באופן כללי, אך מדי פעם מגוון את תזונתו בפירות, צוף ואבקנים (בפרט בעונה היבשה). הוא נוהג לתור אחר מזונו בגובה 3–12 מטר מקרקעית היער. יש ככל הנראה שתי עונות רבייה שמסונכרנות עם עונות הגשמים. בכל פעם נולד צאצא יחיד.

מצב
---

הזיזף כתום הגרון מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) עקב טווח תפוצה רחב, מגמת אוכלוסייה יציבה והעדר איומים גדולים. עם זאת, המין רגיש מאוד לאובדן בית גידול ולהפרעות אנושיות ו-IUCN מציע לרשויות השימור המקומיות לפעול לצמצום האיומים הללו באזורים שבהם קיימים ריכוזים של המין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף כתום-גרון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* GBIF
 |



1. ↑  זיזף כתום-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**זיזף פירות קטן** (שם מדעי: *Rhinophylla*), הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, הכולל שלושה מינים, החיים באמריקה הדרומית. הסוג תואר לראשונה בשנת 1865 על ידי הזואולוג הגרמני וילהלם פיטרס ומשמעות שמו המדעי היא ״עלה אף״ בהתייחס לעלה האפי הזקוף של הסוג. מבחינה פילוגנטית, הם קרובים בעיקר לסוג זיזף קצר-זנב.

תיאור
-----

לזיזף הפירות הקטן ראש חרוטי, עיניים קטנות וחרטום קצר ומעוגל. האוזניים גדולות, רחבות ומעוגלות (18-15 מ"מ) עם צפירים זעירים, והן חסרות שיער. הגוף גוצי ועגלגל. אורכו של העיטור האפי כפול מרוחבו, והוא כולל זיז ארוך וזקוף בצורת חנית, דיסקית קטנה סביב הנחיריים וחגורת יבלות מאחורי האף. על השפתיים בליטה משולשת מרכזית לצד רפידות בשרניות קטנות יותר.

אורך הראש והגוף של זיזפי הפירות הקטנים 40–48 מ"מ, אורך הזרוע 29–37 מ"מ ומשקלם 16-6.5 גרם. הסוג חסר זנב ובעל קרום תעופה אחורי באורך בינוני.

הפרווה של זיזפי הפירות הקטנים צפופה וצמרירית. צבעה נע בין חום אוכרה לזהוב, חום אפרורי או ערמון. הכנפיים וקצות האוזניים שחורות, ואילו הזרועות, הרגליים הלוע, העיטור האפי והצפירים בצבע ורוד, בורדו או חום-ורוד.

ביולוגיה
--------

הסוג מצוי באמריקה הדרומית, וכל המינים בו מצויים במדינות קולומביה ואקוודור. בית הגידול של זיזפי הפירות הקטנים מורכב מיער גשם טרופי, ביצות, סוואנה טרופית ויערות הרריים על מורדות הרי האנדים. אף על פי שהזיזפים מגלים העדפה ליער ראשוני, ניתן למצוא אותם גם במטעים, סוואנות פתוחות ואזורים עם הפרעה אנושית.

כפי שמרמז שמם, זיזפי הפירות הקטנים הם אוכלי פירות מובהקים; הם ניזונים מפירות מגוונים דוגמת תאנים, פילודנדרון, סולנום, ססרופיה ופלפל שאותם הם מלקטים בעיקר בחופת היער האמצעית; הם צורכים גם כמויות ניכרות של אבקנים. זרעי הפירות אינם נפגעים בתהליך העיכול ומופרשים בשלימותם, ובכך הזיזפים מסייעים בפיזור זרעי הפירות ברחבי היער.

המינים בסוג פעילים בלילה (בעיקר לאחר השקיעה ולפני עלות השחר), ומבלים את היום במבנים ארעיים דמויי אוהל שנוצרים מחיתוך חלקי של עלי פילודנדרון בגובה 15-1.5 מטר מקרקעית היער; לעיתים, זיזפי הפירות הקטנים ישתמשו באוהלים נטושים שנבנו על ידי הזיזף הבנאי או זיזף הפירות הגדול. האוהלים נמצאים בשימוש על ידי קבוצות קטנות שמורכבות מזכר ועד שלוש נקבות ומוחלפים אחת לכמה זמן. זיזפי הפירות הקטנים נטרפים בעיקר על ידי קופי הסנאי שמתמחים באיתור האוהלים שלהם ביער.

אצל סוג זה אין עונת רבייה מוגדרת. הזיזפית ממליטה צאצא יחיד לאחר תקופת היריון של מספר חודשים.

מינים
-----

* זיזף פירות אלתינה (*Rhinophylla alethina*) - קולומביה ואקוודור.
* זיזף פירות ננסי (*Rhinophylla pumilio*) - הקטן והנפוץ בסוג. מצוי בברזיל, אזור גויאנה, וונצואלה, קולומביה, אקוודור, פרו ובוליביה.
* זיזף פירות פישר (*Rhinophylla cavernarum*) - מצוי בברזיל, קולומביה, וונצואלה, אקוודור ופרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף פירות קטן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אלי בן-ששון** הוא מדען מחשב ויזם היי-טק ישראלי, ממייסדי חברת סטארקוויר תעשיות ובעבר פרופסור למדעי המחשב בטכניון.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1993 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 2001 קיבל שם תואר דוקטור במדעי המחשב, על עבודה שכותרתה "Expansion in Proof Complexity", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' אבי ויגדרזון. בשנים 1999–2001 שהה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. בפוסט דוקטורט שהה באוניברסיטת הרווארד וב-MIT.

בשנת 2005 הצטרף לסגל האקדמי של הפקולטה למדעי המחשב בטכניון. בשנת 2010 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2015 מונה לפרופסור מן המניין. מחקרו עוסק במדעי המחשב התאורטיים, היסודות המתמטיים של החישוב, ובפרט בתורת הסיבוכיות. הוא נמנה עם מפתחי פרוטוקול Zerocash למטבע מבוזר, שעליו מתבסס המטבע המבוזר Zcash, ועם מפתחי פרוטוקול FRI. בשנת 2018 פרש מהטכניון. 

בשנת 2017 הקים, יחד עם שותפים, את חברת סטארקוויר תעשיות, המפתחת תוכנה בתחום הבלוקצ'יין, והוא נשיא ויו"ר שלה. החברה הוקמה על בסיס מחקר בתחום הוכחה באפס ידיעה שערכו בן-ששון וד"ר מיכאל ריאבצב בטכניון, שהוביל לפיתוח מערכת ההוכחה מסוג STARK (אנ'). הטכנולוגיה שפיתחה החברה מאפשרת האצה ניכרת של עדכוני בלוקצ'יין. בשנת 2019 הגיש הטכניון תביעה נגד בן-ששון וריאבצב, בטענה שהחברה הוקמה על בסיס קניין רוחני של הטכניון שנוצר במחקרם במוסד. התביעה הסתיימה בפשרה.

נשוי לד"ר איילת בן-ששון, מרצה בכירה בחוג לריפוי בעיסוק באוניברסיטת חיפה, ולהם חמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Eli Ben-Sasson, באתר הטכניון
* אלי בן-ששון, ברשת החברתית טוויטר

* אלי בן-ששון, ברשת החברתית LinkedIn

* אלי בן-ששון, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

* אלי בן-ששון, באתר dblp

* אלי בן-ששון, באתר ResearchGate

* אלי בן-ששון, באתר גוגל סקולר
* אתר למנויים בלבד רותם שטרקמן, אלי בן ששון, פרופ' בטכניון, יצר מטבע דיגיטלי וחושב שהביטקוין גאוני, באתר TheMarker‏, 13 באפריל 2018

**הרצאות ומצגות**:

* מטבע הביטקוין, בערוץ יוטיוב של הטכניון, 14 באוג׳ 2016

* Cryptocurrencies - transparent computational integrity and privacy
* StarkWare: Transparent Computational Integrity with Eli Ben Sasson, Software Engineering Daily, March 4, 2019
* Scaling Computation on Blockchains with ZK-STARKs, YouTube channel of TheIACR
* From STARK to StarkWare: the winding path from Theory to Practice, YouTube channel of TheIACR
* STARKs I - Arithmetization, YouTube channel of The Technion

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' אלי בן-ששון, באתר כנס Bitcoin 2014
2. ↑  סע"ש 23228-04-19 : הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל ואח' נ' בן ששון ואח', באתר "תולעת המשפט"
3. ↑  אופיר דור, ‏החברה הישראלית שמייעלת הנפקת NFT השלימה גיוס ענק, באתר גלובס, 25 במרץ 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258568005171
* DBLP: 02/476
* MGP: 102211

 |
**מריה דה לה פאס, נסיכת ספרד** (בספרדית: **María de la Paz de España**; ‏ 23 ביוני 1862 - 4 בדצמבר 1946), הייתה נסיכה ספרדית, בתה של איזבלה השנייה, מלכת ספרד.

ביוגרפיה
--------

מריה דה לה פאס נולדה ב-23 ביוני 1862 במדריד, לפרנסיסקו, דוכס קאדיז ולאיזבלה השנייה, מלכת ספרד מבית בורבון. להוריה נולדו שנים עשר ילדים אך כיוון שמניחים שפרנסיסקו דה אסיס היה הומוסקסואל לא ברור מי היה אביה הביולוגי של מריה דה לה פאס. כאשר נאלצו איזבלה ובעלה לעזוב את ספרד אחרי ההפיכה של 1868 מריה דה לה פאס התלוותה אליהם לפריז, ולאחר המרד של הקומונה הפריזאית והכיבוש הגרמני בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה, הם עברו להתגורר בשווייץ.

ב-2 באפריל 1883 התחתנה מריה דה לה פאס עם בן דודה לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה, ונולדו להם שלושה ילדים.

בשנת 1885 חזרו הזוג הצעיר לבוואריה והתגוררו בעיקר באגף צדדי של ארמון נימפנבורג המלכותי, שניתן להם על ידי לודוויג השני. מאוחר יותר, הם רכשו ארמון שנרכש בעיר הפנימית של מינכן, ארמון לודוויג פרדיננד בוויטלסבאכפלאץ, והתגוררו בו יחד עם אחיו של לודוויג פרדיננד, אלפונס, נסיך בוואריה ומשפחתו.

לודוויג פרדיננד ומריה דה לה פאס הקימו את הענף הספרדי של משפחת המלוכה הבווארית, שהתחילו בנישואי הוריו של לודוויג פרדיננד אך התחזקו על ידי נישואים ספרדים רצופים במשך שלושה דורות.

לאחר מלחמת העולם השנייה סייעה מריה דה לה פאס לרפובליקנים ספרדים (ובהם קומוניסטים ואנרכיסטים), שנמלטו בתום מלחמת האזרחים הספרדית מספרד, ובמהלך מלחמת העולם השנייה נפלו בשבי הגרמני, בלי קשר למעמד או דעה פוליטית.

ב-4 בדצמבר 1946 מתה מריה דה לה פאס בביתה במינכן, והיא בת 84 שנים. בנה אדלברט, נסיך בוואריה, כיהן כשגריר הראשון של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בספרד.

משפחתה
------

ב-2 באפריל 1883 התחתנה מריה דה לה פאס עם בן דודה לודוויג פרדיננד, נסיך בוואריה, ונולדו להם שלושה ילדים:

* פרדיננד, נסיך בוואריה (1884–1958), התחתן עם מריה תרסה, נסיכת ספרד.
* אדלברט, נסיך בוואריה (1886–1970), התחתן עם אוגוסטה, רוזנת זיפריד.
* פילאר, נסיכת בוואריה (1891–1987).

אילן יוחסין
-----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | קרלוס הרביעי, מלך ספרד |   | מריה לואיסה מפארמה |  | פרנצ'סקו הראשון, מלך שתי הסיציליות |   | מריה איזבלה מספרד |
|   |   |   |   |
|  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| האינפנטה פרנסיסקו דה פאולה מספרד |   | לואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות |   | מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות |   | פרננדו השביעי, מלך ספרד |   |
|   |   |   |   |
|  |  |  |   |   |  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|
|  |  | פרנסיסקו, דוכס קאדיז |   |   |   |   |   | איזבלה השנייה, מלכת ספרד |
|   |   |   |   |   |   |
|  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|
|  |  |  |  |  |  | **מריה דה לה פאס, נסיכת ספרד** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה דה לה פאס, נסיכת ספרד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1630676
* GND: 116298286
* ISNI: 0000 0000 7105 3645
* LCCN: no2014068136
* NTA: 123200520
* ULAN: 500035392
* VIAF: 95901019
* WorldCat: lccn-no2014068136

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו איפיגניה (פירושונים).

**איפיגניה** (ביוונית: Ἰφιγένεια) היא בתם של אגממנון וקליטמנסטרה במיתולוגיה היוונית (או, לפי גרסה אחרת, בתם של הלנה ותסאוס שגדלה בבית אגממנון וקליטמנסטרה).

איפיגניה במיתולוגיה היוונית
---------------------------

לאחר שאגממנון הרג צבי קדוש ביער קדוש של האלה ארטמיס, החליטה זו להענישו, והפסיקה את הרוח ובכך מנעה מספינותיו להפליג לטרויה במהלך מלחמת טרויה. האורקל קלכס גילה כי הדרך היחידה לפייס את האלה היא להקריב את איפיגניה לארטמיס. 

על פי גרסה אחת ארטמיס הצילה את איפיגניה ברגע האחרון בהחליפה אותה בצבי, ולקחה אותה למקדשה שבטאוריס (בחצי האי קרים). על פי גרסת הסיודוס הוקרבה איפיגניה והפכה לאלה. על פי גרסת אנטונינוס ליברליס איפיגניה נלקחה לאי לוקה שם נישאה לאכילס.

איפיגניה, יצירה מאת אנסלם פאוארבאך
אוריפידס בגרסתו - האורסטיה משלב את סיפורה בסיפורו של אחיה, אורסטס.

כימון ואיפיגניה
---------------

על פי אגדה זו, הבאה להדגים את כוחה של האהבה, כאשר שכבה איפיגניה ביער שעל חוף הים, ראה אותה האציל הקפריסאי כימון והתאהב בה. כימון היה (מהיותו קפריסאי) בור (בעיני היוונים) אולם בשל כוחה של האהבה הוא הפך לאציל עדין. אגדה זו לא הייתה חלק מהמיתולוגיה היוונית ומקורה בפיתוח של סיפור המופיע בדקאמרון של ג'ובני בוקאצ'ו שפותח על ידי המשורר ג'ון דריידן.

אגדה זו שימשה בסיס ליצירות של ציירים רבים כגון בנג'מין וסט (1773), ג'ון אוורט מיליי (1848) ופרדריק לייטון (1884)

כימון ואיפיגניה. יצירתו של פרדריק לייטון.

עיבודים של הסיפור המיתולוגי
---------------------------

* **איפיגניה באאוליס**, טרגדיה מאת אוריפידס.
	+ **איפיגניה באולידה**, מחזה מאת ז'אן רסין.
	+ **איפיגניה באולידה**, אופרה מאת כריסטוף ויליבלד גלוק.
	+ **איפיגניה**, בבימוי מייקל קאקויאניס.
	+ **שיר המלכים**, רומאן מאת בארי אנסוורת'.
	+ **איפיגניה באאוליס**, מחזה מאת אלן מקלוכלין (כחלק מהסדרה **איפיגניה ובנות אחרות**)
* **איפיגניה בטאוריס**, מחזה מאת אוריפידס.
	+ **איפיגניה בטאוריס**, מחזה מאת יוהאן וולפגנג פון גתה.
	+ **איפיגניה בטאוריס**, אופרה מאת כריסטוף ויליבלד גלוק.
	+ '**איפיגניה בטאוריס**, מחזה מאת אלן מקלוכלין (כחלק מהסדרה **איפיגניה ובנות אחרות**)
* **איפיגניה בברוקלין**, קנטטה מאת פ. ד. ק. באך.
* **איפיגניה**, בלט מאת שארל לה פיק.
* **איפיגניה**, מחזה מאת סמואל קוסטר.
* **איפיגניה 2.0**, מחזה מאת צ'ארלס ל. מי.

האסטרואיד 112 Iphigenia (אנ') שהתגלה על ידי כריסטיאן היינריך פרידריך פטרס ב-1870 נקרא על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איפיגניה** בוויקישיתוף
* יעל רנן, ספרות המערב: **2.1**
* איפיגניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אבינועם חיימי, קבר איפיגניה הופך מאגדה למציאות, הארץ, 25 ביולי 1958

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CANTIC: a19376182
* GND: 118555723
* LCCN: no2014085305
* NLA: 61539926
* RERO: 02-A010099482
* SUDOC: 027939707
* VIAF: 59876009
* WorldCat: viaf-59876009

 |
סר **ג'ון פרנסיס דייוויס** (באנגלית: Sir **John Francis Davis**; בסינית: 戴維斯; ‏ 16 ביולי 1795 - 13 בנובמבר 1890) היה מושלהּ השני של הונג קונג וחבר במסדר האמבט.

קורות חיים
----------

דייוויס היה בנו של סמיואל דייוויס (Samuel Davis).

בשנת 1813 הצטרף דייוויס לחברת הודו המזרחית הבריטית ומונה לתפקיד מנהלי במפעל של החברה בקנטון. בשל ידיעת השפות שלו הצטרף לוויליאם אמהרסט בשליחותו לפקינג בשנת 1816. לאחר שובו מפקינג שב לקנטון והמשך לעבוד במפעל החברה שם עד שמונה למנהלו בשנת 1832. בשנת 1834 מונה יחד עם ויליאם נאפייר למנהלן של אזור סין של חברת הודו המזרחית.

בשנת 1822 נבחר כחבר החברה המלכותית בשל מחקריו על תרבות סין.

ב-8 במאי 1844 מונה כמושל השני של הונג קונג ומפקד כוחות הצבא הבריטי במושבה. דייוויס היה מושל לא פופולרי בקרב תושבי הונג קונג והסוחרים הבריטים שסחרו בה בשל המיסים הרבים שהטיל; חיכוכים אלה עם התושבים הביאו להתפטרותו ב-21 במרץ 1848. בתקופת כהונתו החלו מרוצי הסוסים במושבה, שהפכו למוסד תרבותי במושבה ולאחד מסמליה. דייוויס ערך את מפקד האוכלוסין במושבה (על פיו התגוררו בה 23,988 תושבים).

בשנת 1845 קיבל את התואר ברונט, ב-1854 הצטרף כאביר מפקד במסדר האמבט וב-1876 קיבל תואר דוקטור במשפט אזרחי מאוניברסיטת אוקספורד.

דייוויס נפטר ב-13 בנובמבר 1890, בגיל 95.

על שמו נקראים הר דייוויס וכן רחוב דייוויס בהונג קונג.

כתביו
-----

* **הסינים: תיאור של האימפריה הסינית ותושביה**, הוצאת צ'ארלס נייטס, 1836
* **סין, בעת שלום ובעת מלחמה**
* תרגומים של מלומדים סינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון פרנסיס דייוויס** בוויקישיתוף
* רישומו של דייוויס כחבר האגודה המלכותית(הקישור אינו פעיל)
* תרגומיו של דייוויס בפרויקט גוטנברג
* כתבי ג'ון פרנסיס דייוויס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כרך ראשון, כרך שני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271525605171
* BIBSYS: 90643247
* BnF: cb106007155 (data)
* CANTIC: a11305721
* GND: 121769232
* ISNI: 0000 0000 8124 0989
* LCCN: n50035543
* NDL: 00766030
* NKC: ola2016911175
* NLA: 35033897
* NLG: 175427
* NTA: 07215411X
* SNAC: w6wt3043
* SUDOC: 074781391
* Trove: 806436
* VcBA: 495/19832
* VIAF: 45166049
* WorldCat: lccn-n50035543

 |
**תקנות קנדיאה** היא אסופה של מאות תקנות, שתיקנו חכמי קנדיאה (כיום הרקליון) בירת כרתים, בשנים 1504–1583. התקנות עוסקות בתחומים רבים בהלכה ובאורחות חיי הקהילה.

רקע
---

**חכמי קנדיאה** היו עדה של רבנים, שהתגבשו בקנדיאה לאחר שנאלצו לברוח מספרד במהלך גזירות קנ"א (1391) ולאחר גירוש ספרד (1492), רובם התגוררו בקנדיאה עד 1669, שאז כבשה האימפריה העות'מאנית את האי מידי הרפובליקה של ונציה, ומרבית הקהילה היהודית התפזרה בארצות אירופה. תקופה זו נחשבת לתור הזהב של יהדות כרתים, ו"תקנות קנדיאה" נחשבות לסמל והכותר של תקופה זו, כמו גם המזכרת מחכמי האי. מזכרת נוספת שנותרה מחכמי קנדיאה היא הגדת שאלתיאל, שהייתה בקנדיאה באותן שנים שנכתבו התקנות.

רב הקהילה היה רבי יהודה חן, מרבני משפחת חן שגלו לקנדיאה מקטלוניה.

התקנות
------

התקנות נערכו על גבי ע"ה סימנים, ונעתקו בקצ"ב עמודים, הראשונים של כתב יד ששון. עורך התקנות היה רבי יצחק אטליוטי, אחד מהעורכים הוא רבי אליהו קפשאלי. העריכה נעשתה ביוזמת רבי עמנואל חן לבית שאלתיאל, (שישב בדין תורה עם הרא"ם) אביו של רב העיר, רבי יהודה.

סעיף בולט בתקנות קנדיאה הוא איגרת, שנשלחה בט"ו בתמוז ה'שכ"ח (11 ביולי 1568) לחכמי קנדיאה מאת חכמי צפת. האיגרת פותחת במילים: 

> 
> הגבירים השועים, בני ציון היקרים, אנשי תבונה ומדע, מנהיגי ק"ק שבאי קנדיאה יצ"ו, ובראשם החכם השלם הכולל הרב כמהר"ר יאודה חן נר"ו, לשלום אין קץ
> 
> 
> 
> 

האיגרת עוסקת בגדרי צניעות ואישות, ובאיסור לכנות בעל תשובה בכינויי גנאי. חתומים עליה הרדב"ז, רבי יוסף קארו, המבי"ט ורבי ישראל בן מאיר.

לקריאה נוספת
------------

* **תקנות קנדיאה וזכרונותיה,** אליה שמואל הרטום ומשה דוד קאסוטו, כרך א', הוצאת מקיצי נרדמים, 1943 ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תקנות קנדיאה באתר הספרייה הלאומית
* **תקנות קנדיאה וזכרונותיה,** א"ש הרטום ומ"ד קאסוטו, כרך א' - סרוק באתר HebrewBooks
המצבה של רות ברלאו, בברלין
**רות ברלאו-לונד** (באנגלית: **Ruth Berlau**;‏ 24 באוגוסט 1906 בקופנהגן – 15 בינואר 1974 במזרח ברלין) הייתה שחקנית דנית, במאית, צלמת וסופרת. היא התפרסמה דרך עבודתה עם ברטולט ברכט במחזות שונים (הנפש הטובה מסצ'ואן) ובהפקות שונות. ברלאו הקימה את ארכיון ברכט בברלין.

ביוגרפיה
--------

ברלאו נולדה כבת לסוחר עשיר. הוריה שלחו אותה לבית ספר של נזירות, שם למדה גם צרפתית. בגיל 13 הרתה ונאלצה לעזוב את בית הספר. החלה לימודי משחק והתפרסמה בדנמרק דרך תפקידה ב"תופים בלילה" של ברכט, בה שיחקה את התפקיד של אנה. היא רכבה על אופניה לצרפת ומאוחר יותר לברית המועצות וחזרה כקומוניסטית נלהבת, והצטרפה למפלגה הקומוניסטית הדנית. מאוחר יותר היא השתתפה במלחמת האזרחים בספרד.

### היחסים עם ברכט

בקיץ 1933 היא נסעה לאי הדני פינן, כדי לפגוש שם את ברכט שגלה מגרמניה והתאהבה ב"איש הקטן" עם "העיניים הרב-משמעותיות". בשנת 1936 היא התגרשה מבעלה הרופא לונד וחיה מאז לצדו של ברכט. ברלאו ארגנה את חיי היום-יום של משפחת ברכט, צילמה וכתבה סצנות. יחד עם ברכט היא פרסמה את ספר הסיפורים "כל חיה יכולה", שנחשב אז לפורנוגרפיה. כשדנמרק נכבשה על ידי הנאצים בשנת 1940, ברחה "החצר" של ברכט דרך שוודיה, פינלנד וברית המועצות לארצות הברית. בשנת 1944 ברלאו ילדה את תינוקה שלה ושל ברכט, שנפטר אחרי כמה ימים.

### מזרח-גרמניה

אחרי מלחמת העולם השנייה חזר ברכט ו"חצרו" לברלין. אחרי מותו של ברכט בשנת 1956 אסרה אשתו של ברכט, הלנה ווייגל, על ברלאו להיכנס לתיאטרון הברלינר אנסמבל. ברלאו הייתה אישה בודדה בשנים האחרונות לחייה ומתה בבית החולים "שריטה" בברלין, כשמיטתה ניצתה מסיגריה בוערת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רות ברלאו** בוויקישיתוף

* רות ברלאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רות ברלאו, באתר Discogs (באנגלית)
* מנחם בן, רות ברלאו מתגעגעת לזין של ברכט, באתר nrg‏, 30 באוגוסט 2001
* חנה בית הלחמי, על הנשים בחייו של ברכט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297402905171
* BnF: cb120000562 (data)
* GND: 118809849
* ISNI: 0000 0001 0859 6716
* LCCN: n85292085
* NDL: 00463164
* NKC: xx0151381
* NLA: 35903690
* NLK: KAC201005983
* NLP: A18177542
* NTA: 071849130
* RKD: 275883
* SELIBR: 281590
* SNAC: w6jx1n27
* SUDOC: 028098145
* Trove: 1139136
* ULAN: 500346817
* VIAF: 107026683
* WorldCat: lccn-n85292085

 |
רחוב צינגסטר ברובע
**הוהנשנהאוזן** (בגרמנית: Hohenschönhausen), היה רובע במזרח ברלין, בו גרו כ-107 אלף בני אדם. הרובע גבל בשכונות וייסנזה במערב, ליכטנברג בדרום ומרצאן במזרח ומצפון גבל במדינת ברנדנבורג.

היסטוריה
--------

בשנת 2001 במהלך רפורמת השכונות בברלין, אוחד הרובע עם ליכטנברג והשכונה המאוחדת קרויה רשמית ליכטנברג, אך בפי הברלינאים השמות המקוריים נשמרים.

הכפר הוהנשנהאוזן הוזכר כבר בשנת 1230 ובשנת 1920 צורף אל העיר ברלין יחד עם כפרים נוספים, כאשר אז גרו במקום 5,300 איש. האופי הכפרי נשמר עד לשנות ה-70. בשנת 1972 התחילה ממשלת גרמניה המזרחית לבנות ריכוזים של בניינים גבוהים (Plattenbau, כיוון שהפלטות יוצרו מראש במפעל) בעלי אופי ארכיטקטוני שהיה נפוץ במדינות קומוניסטיות - ועד 1989 הוקמו במקום 29,630 דירות חדשות שתוכננו לאכלס 90 אלף בני אדם.

לאחר איחוד גרמניה גדלה האוכלוסייה עוד עד לשנת 1994, אז גרו ברובע כ-120 אלף בני אדם. אז החלו בעיקר משפחות צעירות לעקור מהרובע. הגיל הממוצע ברובע עלה ל-40 שנה בניגוד ל-25 קודם לכן.

הרובע מאופיין במספר רחובות קטן של בתים ישנים, ביניהם בתים פרטיים מועטים. אזור זה מוקף בנחשי בניינים רבים גבוהים חסרי אופי, שנראים דומה זה לזה. על בניינים רבים מצוירות חיות על כניסתן, כדי לאפשר לילדים קטנים למצוא את ביתם.

אוכלוסייה
---------

כמו השכונות הסמוכות, ליכטנברג, מרצאן והלרסדורף - גם בהוהנשנהאוזן גרה אוכלוסייה חלשה מבחינה סוציו-אקונומית, בעיקר משפחות מזרח-גרמניות לשעבר. ברובע תומכים רבים למפלגות הימין הקיצוני. הכפרים לשעבר שומרים עדיין על אופי כפרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוהנשנהאוזן** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542706305171
* GND: 5024252-0
* LCCN: no97028876
* VIAF: 131658356
* WorldCat: viaf-139090558

 |
**הוהנצולרן-זיגמרינגן** (**Hohenzollern-Sigmaringen**) היה ענף בשושלת הוהנצולרן. נסיכי השושלת שלטו בנסיכות קטנה בדרום מערב גרמניה עד לשנת 1849, בה סופחה הנסיכות לפרוסיה, ולמרות זאת לא ירדה חשיבות בית הוהנצולרן-זיגמרינגן.

היסטוריה
--------

בשנת 1576 מת קרל הראשון, רוזן הוהנצולרן, ונחלתו חולקה בין שלושת בניו; אייטל פרידריך הרביעי, רוזן הוהנצולרן ירש את הוהנצולרן-הכינגן, קרל השני, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן ירש את הוהנצולרן-זיגמרינגן, וכריסטוף, רוזן הוהנצולרן-הייגרלוך ירש את הוהנצולרן-הייגרלוך. בשנת 1606 מת קרל השני, ובנו יוהאן, רוזן הוהנצולרן-זיגמרינגן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1623 קיבל יוהאן את התואר נסיך, יחד עם בן דודו יוהאן גאורג, רוזן הוהנצולרן-הכינגן.

בשנת 1806 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1815 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1848 הודח קרל, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן במהלך מהפכות אביב העמים, ובנו קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן-זיגמרינגן עלה לשלטון במקומו. קרל אנטון קיבל סיוע מהצבא הפרוסי שהחזירו לשלטונו, ובדצמבר 1849 הגיע לידי הסכם עם ממלכת פרוסיה על סיפוח הנסיכות לפרוסיה. בשנת 1850 סופחה הנסיכות לפרוסיה יחד עם נסיכות הוהנצולרן-הכינגן, והשניים אורגנו כפרובינציית הוהנצולרן.

בין השנים 1858–1861 שימש קרל אנטון כקנצלר פרוסיה, ובשנת 1869 קיבל את התואר "נסיך הוהנצולרן", לאחר מותו של קונסטנטין, נסיך הוהנצולרן-הכינגן ללא יורשים. בנו השני של קרל אנטון - קרל אייטל פרידריך, נסיך הוהנצולרן מונה לנסיך רומניה בשנת 1866, ובשנת 1881 הוכתר כקרול הראשון, מלך רומניה. משפחתו נשארה בשלטון עד לסיום המונרכיה ברומניה בשנת 1947, עם הדחתו של המלך האחרון מיכאי הראשון, מלך רומניה שעד מותו חי בשווייץ. בנו הבכור של קרל אנטון - לאופולד, נסיך הוהנצולרן קיבל בשנת 1869 הצעה לכתר ספרד, מה שהביא לבסוף למלחמת צרפת–פרוסיה ולהקמת הקיסרות הגרמנית.

טירת זיגמרינגן

שליטי הוהנצולרן-זיגמרינגן
-------------------------

### רוזני הוהנצולרן זיגמרינגן

* קרל השני 1576–1606
* יוהאן 1606–1623

### נסיכי הוהנצולרן זיגמרינגן

* יוהאן 1623–1638
* מיינהרד הראשון 1638–1681
* מקסימיליאן 1681–1689
* מיינהרד השני 1689–1715
* יוזף פרנץ ארנסט 1715–1769
* קרל פרידריך 1769–1785
* אנטון אלויס 1785-1831
* קרל 1831-1848
* קרל אנטון 1848-1849

### נסיכי הוהנצולרן זיגמרינגן לאחר הסיפוח הפרוסי

לאופולד
* קרל אנטון 1849–1885
* לאופולד 1885-1905
* וילהלם 1905-1927
* פרידריך 1927-1965
* פרידריך וילהלם 1965-2010
* קרל פרידריך 2010

### נסיכי רומניה לבית הוהנצולרן זיגמרינגן

* קרול הראשון 1866-1881

### מלכי רומניה

* קרול הראשון 1881-1914
* פרדיננד הראשון 1914-1927
* מיכאי (מיכאל) הראשון 1927-1930
* קרול השני 1930-1940
* מיכאי הראשון 1940-1947 (חזרה לכס השלטון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4025572-4
* VIAF: 236788032
* WorldCat: viaf-50373059

 |
**סנג'ק בוסניה** (בטורקית: **Bosanski sandžak**) היה סנג'ק עות'מאני באזור בוסניה.

היסטוריה
--------

בשנת 1463 נכבשה ממלכת בוסניה על ידי האימפריה העות'מאנית, והשטחים הבוסנים נכללו ב**סנג'ק בוסניה**. בין השנים 1463–1580 היווה הסנג'ק חלק מאיילט רומליה, ובשנת 1580 צורף לאיילט בוסניה החדש. בשנת 1864 בוצעה רפורמה בחלוקה המנהלית של האימפריה, אשר במסגרתה בוטל מעמד האיילט. והשטחים נכללו כעת במסגרת וילאייט אשר נקרא וילאייט בוסניה.

בשנת 1875 התקוממו הנוצרים בהרצגובינה בשל עול המיסים הכבד שהטילו העות'מאנים על האוכלוסייה. מונטנגרו הכריזה מלחמה על העות'מאנים באמתלה של סיוע לנוצרים. חרף ההקלה בעול המיסים, המרידה נמשכה והצטרפה אליה סרביה. המרד התפשט גם אל שאר חצי האי הבלקני, ובשנת 1877 הכריזה האימפריה הרוסית מלחמה כנגד העות'מאנים. המלחמה הסתיימה סופית ב-1878, ובמסגרת קונגרס ברלין הוחלט שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תקבל מנדט על וילאייט בוסניה. העות'מאנים המשיכו לשלוט רשמית באזור, אולם בפועל הוא נוהל בידי האוסטרו-הונגרים. זאת פרט לאזור הרצגובינה הישנה אשר נמסר למונטנגרו. האוסטרו-הונגרים סיפחו את בוסניה סופית בשנת 1908 (סיפוח שהוביל למשבר בוסניה).

ראו גם
------

* היסטוריה של בוסניה והרצגובינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנג'ק בוסניה** בוויקישיתוף
**סמקה** (ברומנית: **Samca**), על פי המיתולוגיה הרומנית, היא רוח טמאה, מכוערת ומבהילה.

הסמקה מתוארת כאישה ערומה, עם שיער פזור שמגיע עד קרסוליה, שדיים ארוכים עד הרצפה, עיניים קטנות ונוצצות ככוכבים, ידי ברזל עם ציפורניים ארוכות ומחודדות כמסרגה או מעוקלות כחרמש. פיה של הסמקה מכוער ועקום, ויוצאת ממנו לשון אש. אולם היא יכולה להופיע גם בדמויות דמוניות נוספות כגון: חזיר גדול ואכזר, כלב עם שיניים חשופות, חתולה ללא שיער שעיניה מודלקות ובולטות, עורב גדול עם עיניים מדממות, או עכביש גדול ושחור.

לסמקה תשעה-עשר שמות: Vestitia, Navadaraia, Valnomia, Sina, Nicosda, Avezuha, Scorcoila, Tiha, Miha, Grompa, Slalo, Necauza, Hatavu, Hulila, Huva, Ghiana, Gluviana, Prava si Samca.

פעילותה
-------

האמונה העממית המיתולוגית מספרת כי הסמקה מופיעה בעת מילוי הירח באמצעו של החודש הירחי. וכי כאשר היא מתגלה לילדים צעירים עד גיל ארבע שנים, הם נבעתים ולוקים במחלה הנקראת "רוע הילדים". לפי אותה אגדה, היא מתגלה גם לנשים העומדות ללדת, טורדת את מנוחתן ומפחידה אותן באופן שיכול לגרום להן מוות מיידי או להפוך אותן לבעלות מום וחסרות ישע למשך כל ימי חייהן.

לאמונה הטפלה יש גם דרכי התגוננות מפני הסמקה: יש לכתוב את כל תשעה-עשר שמותיה על קיר הבית שנפגע מכשפיה, או לבקש ממכשף שיכתוב "קסם נגדי" שיעביר את הכישוף של סמקה מעל הנפגע. הסכנה הטמונה בכתיבת קסם נגדי על פי האגדה היא כי הסמקה תבוא גם אל כותב הקסם, אולם אם האיש הוא אדם זקן היא לא תפגע בו, אלא רק תגרום לו לחרוק שיניים בשנתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* RightWords - פולקלור רומני - לחש השבעה להסרת כישוף של סמקה
* Getica - Daci - Creaturi - Samca ברומנית
"**חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי**" (אנגלית: The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living) הוא פסל משנת 1992 מאת האמן האנגלי דמיאן הירסט. העבודה נוצרה במימונו של צ'ארלס סאצ'י (Charles Saatchi), אספן אמנות אנגלי בולט, והוצגה לראשונה בתערוכה שנקראה "אמנים בריטים צעירים" שארגן. העבודה מורכבת מ"כריש טיגריסי, זכוכית, פלדה, תמיסה של 5% פורמלין, 213x518 x213 ס"מ."

בשנת 2004 נמכרה העבודה לאספן האמנות האמריקאי סטיבן א. כהן (Steven A. Cohen) תמורת שמונה מיליון דולר, הסכום השני בגבהו ששולם עד אז ליצירת אמנות של אמן חי.

הקונספט
-------

עיתון הניו יורק טיימס תיאר את עבודת האמנות ב-2007:

> 
> מר הירסט מכוון לעתים תכופות לטגן את המוח (ומפספס יותר מאשר קולע), אולם הוא עושה זאת באופן ישיר, לרוב בחוויה וִיסְצֶרָלִית, כשהכריש נותר בצורה יוצאת מן הכלל. תוך שהוא משמר את נושא הכריש, הכריש בו זמנית מת וחי ומתבטא בצורה שאתה לא ממש תופס אותה עד שאתה לא רואה את זה, תלוי ושקט במכל שלו. הוא מעורר דחף דמוני מולד לחיות צורת חיים דמונית דמוית מוות."
> 
> 
> 
> 

* 
*

ריקבון והחלפת הכריש
-------------------

לצורך עבודתו הזמין האמן את הכריש מדייג אוסטרלי תמורת 6,000 יורו. האמן ביקש "משהו גדול מספיק כדי לטרוף אותך". מאחר שהכריש השתמר בצורה גרועה, החלה להתפתח עכירות בחלקים מהמעטפת שלו. בשנת 1993 הגלריה הוציאה את קרביו של הכריש ומתחה את עורו על תבנית פיברגלס. אולם הירסט טען ש"זה לא נראה מפחיד...אפשר לראות שהוא לא אמיתי. אין לו משקל". לאחר שנודע לו כי הגלריה עומדת למכור את היצירה לסטיבן א. כהן, הוא הציע להחליף את הכריש. כריש נוסף נתפס (בגיל מוערך של כ 25–30 שנה), ומדען ומשמר דגים מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון) הזריק לכריש פורמלין והשרה אותו בתמיסת פורמלין בוויטרינה המקורית שלו למשך שבועיים.

הירסט הכיר בפרדוקס הפילוסופי המכונה ספינת תסאוס, בנוגע לשאלה אם מדובר באותה עבודת אמנות. הוא השיב:

> 
> זו דילמה גדולה. לאמנים ולמשמרי אמנות יש דעות שונות בנוגע למה חשוב: העבודה המקורית או הכוונה (או הרעיון) המקורית. אני בא מרקע של אמנות קונספטואלית, כך שאני חושב שזו צריכה להיות הכוונה. מדובר באותה עבודה. אולם הזמן הוא שייתן לבסוף את פסק הדין.
> 
> 
> 
>

תגובות
------

"**כריש מת אינו אמנות**", 2003, 'הגלריה הבינלאומית לסטקיזם'
בשנת 2004 במהלך נאום בהאקדמיה המלכותית לאמנויות, מבקר האמנות רוברט יוז השתמש ב*חוסר היתכנותו הגשמית של המוות במוחו של אדם חי* כדוגמה עיקרית לתופעה הבינלאומית של שוק האומנויות של זמנו שהפכה ל"שפל תרבותי". מבלי להזכיר את עבודת האמנות או את האמן, טען כי משיכת מכחול בצווארון תחרה בציור של ולסקס עשויה להיות רדיקלית יותר מאשר כריש "עגמומי ומתפורר במיכל שלו בצד השני של התמזה".

הירסט השיב לאדם שאמר שכל אחד היה יכול לעשות עבודת אמנות שכזו ב- "אבל לא עשית זאת, הלא כך?"

בשנת 2003, תחת הכותרת "כריש מת אינו אמנות", 'הגלריה הבינלאומית לסטאקיזם' הציגה כריש, שהוצג לראווה לראשונה כשנתיים לפני יצירתו של הירסט בחנות "ג'.די. אספקת מוצרי חשמל" של אדי סונדרס משכונת שורדיץ', ושאלה "אם הכריש של הירסט הוכר כעבודת אמנות גדולה, איך זה שהכריש של אדי שהוצג שנתיים לפניו לא הוכר ככזה? ייתכן ויש לנו כאן אמן גאוני שלא קיבל הכרה, שביצע זאת ראשון, או שכריש מת בכלל אינו אמנות?" הגלריה הציעה כי הירסט קיבל את הרעיון לעבודה שלו מחלון הראווה בחנות של אדי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Smith, Roberta (16 October 2007). "Just When You Thought It Was Safe". The New York Times.
**חוסר באלפא 1 אנטיטריפסין** (**Alpha 1 antitrypsin deficiency**) הוא פגם גנטי אוטוזומלי רצסיבי נדיר, אשר מאופיין בפגיעה מלאה או חלקית בפעילות של האנזים אנטיטריפסין אלפא-1.
האנזים אלפא 1 אנטיטריפסין מונע הרס של רקמות תאים באמצעות עיכוב פרוטאזות, שהם האנזימים האחראיים על פירוק חלבונים. אנטיטריפסין אלפא-1 הוא האנטי פרוטאז העיקרי בגוף, אשר נמצא בסרום הדם ובמקרופאגים. 

כתוצאה מחוסר באנטיטריפסין אלפא-1, קיימת פעילות יתר של הפרוטאזות שמשוחררות מהנויטרופילים, מה שמוביל להרס ריקמת הבסיס בכליה והרס נאדיות הריאה.
באנשים עם חסר גנטי שלא מעשנים כלל לא תופיע מחלה משמעותית, אולם עישון מועט יכול לגרום לתסמינים קשים והופעה מוקדמת יותר של המחלה [דרוש מקור]. הנפחת היא פאן-אצינרית, כלומר מקיפה את האונית (אצינוס) כולה באונות הריאה התחתונות בהן זרימת הדם גבוהה יותר, וכך גם הנגישות לפרוטאזות. זאת לעומת צורות נפחת אחרות, בהן בדרך כלל יש פגיעה באונות הריאה העליונות. תהליך לא הפיך במחלה זו הוא לייפת (פיברוזיס, הצטברות קולגן) בדופן של הסימפונות, והרס קבוע של דפנות נאדיות הריאה. לעיתים מתפתחת במחלה זו הצטלקות בכבד ואף שחמת. מידת חומרת המחלה תלויה בסוג המוטציה בגן של אנטיטריפסין שנקרא SERPINA1.

בדיקה גנטית לחסר אנטיטריפסין
----------------------------

1 מכל 90 יהודים אשכנזים נושא את הגן הפגום של אנטיטריפסין[דרוש מקור]. אם שני בני הזוג נשאים של המחלה, הסיכוי שלהם להולדת תינוק החולה בחסר אנטיטריפסין שווה ל-25%. עם זאת, מאחר שמדובר במחלה במידה שלא מוגדרת כקשה, בדיקה גנטית לחסר אנטיטריפסין לא נמצאת בסל הבריאות. הבדיקה ניתנת לביצוע לפי שיקול דעתם של בני הזוג באופן פרטי.

טומוגרפיה ממוחשבת המדגימה נפחת ובועות נפחת באונות הריאה התחתונות של נבדק/ת הסובל/ת מחוסר תורשתי באלפא 1 אנטיטריפסין. בועות הנפחת לוחצות על רקמת הריאות וגורמות לעלייה מקומית בצפיפות הריאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוסר באלפא 1 אנטיטריפסין** בוויקישיתוף
* הערך "אלפא-1-אנטי טריפסין - Alpha-1-anti trypsin", באתר ויקירפואה
* Gene Tests
* פורטל הגנטיקה

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**כפר ילדים דוד** הוא ארגון העוסק בחינוך וקידום "ילדים ונוער בסיכון" בישראל – ילדים הבאים ממשפחות שאינן יכולות להגן על ילדיהן, יתומים, ילדים הסובלים מהזנחה פיזית ורגשית, ילדים שעברו התעללות פיזית, רגשית ומינית, ומטרתו להעניק בית חם לכל ילד בישראל. הארגון שם לו למטרה לשבור את מעגל המצוקה של "ילדים בסיכון" – הצלתם וקידומם, הרחבת הזכויות שלהם ושל משפחותיהם, ומציאת פתרונות המותאמים לרמות הסיכון השונות.

היסטוריה
--------

העמותה הוקמה על ידי הרב יהושע וינגרטן, בשנת 1994, במטרה לסייע ולשקם לילדים בסיכון ולספק עבורם בית חם ומטפח, והחל משנת 2001 ממוקם בסיס העמותה בשכונת רמת שלמה בירושלים. הרב יהושע וינגרטן הוא דור רביעי לאנשים שעוסקים בטיפול ושיקום ילדים בסיכון, והוא נין של ר' דוד וינגרטן, שהקים את "בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן". שלוחות נוספות פועלות ברחבי השכונות בעיר, ובביתר עילית. הארגון הוקם בהדרכת הרב יחיאל פישל ויינגרטן, אשר ניהל משך שנים את בית היתומות הכללי ע"ש דוד וינגרטן, ונשא את התואר "אביהן של יתומות".

פעילות
------

העמותה מפעילה מועדוניות טיפוליות - המהוות בית שני לילדים בסיכון בגילאי 6–18 עם קשיים משפחתיים וסביבתיים, אשר מופנים לכפר באמצעות לשכות הרווחה. בין מטרות המועדונית: למלא את החסך הראשוני ולהשלים לילד את הצרכים הבסיסיים החסרים לו, ולמנוע בכך הוצאה חוץ ביתית של ילדים. כמו כן מופעלות על ידי העמותה מעונות יום - המוכרים רשמית על ידי משרד הרווחה, והוסמכו על ידו לקלוט לשורותיהם גם ילדים ממשפחות עם ליקוי תפקודי. הפעילות מתקיימת בין השעות 7:00–20:00. בנוסף מפעילה העמותה תוכניות מיוחדות: קייטנות קיץ לילדים בסיכון ולמשפחותיהם, פעילות מיוחדת לילדים בסיכון בחופשות וחגים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כפר ילדים דוד
* כפר ילדים דוד, ברשת החברתית פייסבוק

* כפר ילדים דוד, ברשת החברתית אינסטגרם

* כפר ילדים דוד, סרטונים בערוץ היוטיוב
* כפר ילדים דוד, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ששים שנות מעש של בית היתומות הכללי, הצופה, 17 בינואר 1964
2. ↑  באתר העמותה
**ג'רג' סוץ'** (בהונגרית: **Szűcs György**;‏ 23 באפריל 1912 – 10 בדצמבר 1991) היה כדורגלן ומאמן הונגרי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.

ביוגרפיה
--------

סוץ' נולד ב-23 באפריל 1912 בסומבטהיי שבאימפריה האוסטרו-הונגרית של אותם הימים. הקשר האחורי הצטרף ב-1932 לאויפשט שם שיחק לצד אנטל סלאי. סוץ' התפתח להיות לשחקן דומיננטי במרכז המגרש שמייצר מצבי הבקעה בזכות הדייקנות שלו במסירות. בעונתו הראשונה באויפשט, עונת 1931/32, הוא זכה באליפות ועונה אחר כך היא הפסידה את הליגה והגביע ליריבתה פרנצווארוש, שבגמר הגביע היא הובסה על ידה 1–11. קבוצתו של סוץ' התחזקה ב-1935 עם ינה וינצ'ה ולאסלו שטרנברג שעזרו להם לזכות באליפות נוספת. משם הגיעו ארבעה שנים ללא תואר עד ל-1939, שם היה שותף בזכייתה בליגה ובגביע מיטרופה. שנה אחר כך ב-1940 פרש סוץ' מקריירת משחק.

במדי נבחרת הונגריה סוץ' קיבל זימון לראשונה בינואר 1934, במשחק בו כל שורת הקשרים הגיעו מאויפשט, והם הפסידו 3–1 לגרמניה. למרות הופעת הבכורה הלא מוצלחת הוא הצליח לבסס את מקומו בנבחרת כעבור כמה חודשים, והיה לשולט במרכז המגרש ההונגרי בניצחון 1–2 על אנגליה בבודפשט.

סוץ' שיחק בשני משחקי הנבחרת במונדיאל 1934 בו היא הפסידה ברבע הגמר לאוסטריה, אך לאחר מכן מצא את עצמו בתחרות על העמדה שלו מול יוזף טוראי. מונדיאל אחר כך ב-1938 סוץ' שיחק רק בהפסד בגמר לאיטליה. בסך הוא ערך 25 הופעות מבלי לכבוש שער.

תארים
-----

אויפשט
* אליפות הונגריה (3): 1931/32, 1934/35, 1938/39
* גביע מיטרופה: 1939

נבחרת הונגריה
* סגנית גביע העולם: 1938

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת הונגריה – מונדיאל 1938 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 באלוך • 
2 מיהאי בירו • 
3 שנדור בירו • 
4 צ'ה • 
5 דודס • 
6 הדה • 
7 קוהוט • 
8 קוראניי • 
9 לזאר • 
10 פלינקאס • 
11 פולגאר • 
12 בלה שארושי •
13 ג'רג' שארושי • 
14 שאש •
15 סאבו •
16 סלאי •
17 סוץ' •
18 ז'נגלר •
19 טיטקוש •
20 טולדי •
21 טוראי •
22 וינצה •
מאמן: שאפר | הונגריההונגריה |
**ג'רג' הג'י** במקור **שנברגר** – **Schönberger**, בהונגרית: **Hegyi György**; בודפשט, 26 בפברואר 1922 – בודפשט, 8 באפריל 2001) היה צייר, אמן פסיפס ואמן ויטראז' יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

ג'רג' שנברגר נולד במשפחה יהודית. אביו היה מנהל המכון לעיוורים יהודים, ואמו הייתה עקרת בית. הוא צייר מגיל צעיר והתפעל מיצירותיהם של אביו וסבו. הוא ירש את הכישרון האמנותי בעיקר מדודו, הצייר ארמנד שנברגר. אחרי סיום בית הספר היסודי הפך לתלמיד הגימנסיה היהודית של בודפשט ברחוב אבוני, שם גברה אהבתו לאמנות ולציור עוד יותר.

### לימודים פרטיים

לאחר שסיים את לימודיו הוא לא הצליח להתקבל לאוניברסיטה לאמנויות יפות בגלל יהדותו וחוק הנומרוס קלאוזוס. הוא למד בבית הספר הפתוח (חופשי) והשתתף בשיעורי הציור של אישטוואן אורקני שטרסר. הוא נכנס לראשונה לסדנת יצירה אצל פסח עיר-שי (שמו בהונגרית היה: אישטוואן אירשאי). אירשאי היה אחד המעצבים הגרפיים הפרסומיים והידועים ביותר באותה תקופה. כתלמידו של אלמוש יאשיק התוודע הג'י לשיטות וכלים שונים: עפרון, פסטל, עט, צבעי מים, טמפרה וכו'. המורה הבא והמנטור שלו היה פרנץ רייכנטל, שאליו קשורה גם החוויה הראשונה של הג'י בסנטנדרה. סנטנדרה מילא תפקיד חשוב מאוד במהלך חייו. מאוחר יותר הפך לחבר במושבת האמנים הוותיקה בעיירת האמנים ושם בילה בכל קיץ.

### בשואה

במהלך השואה ומלחמת העולם השנייה גברו בו תחושת השנאה לפשיזם ובוז לאנטישמיות. הוא נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בשנת 1943. הוא נשלח לטרנסילבניה, לזקרפטיה, וגם לשטחה של פולין הישנה. הג'י הצליח להימלט בעיר מונקצ'בו ועד הגעת הכוחות הסובייטיים באוקטובר 1944 הוסתר על ידי כומר קלוויניסטי. לאחר תום המלחמה ושואת יהודי הונגריה הוא נסע לקלוז'-נאפוקה, שם ארגן את התערוכה הגדולה הראשונה בחייו בשנת 1946.

  

פסיפס באודיטוריום של בניין K. פרט. - 33 Villányi út, בודפשט
### לימודים רשמיים

באותה השנה חזר לבודפשט ולבסוף הצליח להתקבל לאוניברסיטה. שם שובץ לכיתתו של רוברט בריני (מקודם: בקופן). הוא הגיע לצומת דרכים בשנת 1947. אמו, אחיו ואחותו עלו לישראל, וג'רג' הג'י נותר בהונגריה. (אביו נספה בשואה בשנת 1944 בצעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) של היהודים שגורשו למחנות עבודה באוסטריה ובגרמניה.

בשנת 1950 התחתן עם אחותו הצעירה של הפסל איבאן בירו. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה במגמת פסיפס, החל בקריירה אמנותית עשירה שלו שהיא מאופיינת בתקופות רבות ושונות (רישום, צבע שמן, פסיפס, זכוכית) בשפע של נסיעות ובתערוכות רבות.

לקריאה נוספת
------------

* ביוגרפיה של צייר ג'רג' הג'י, אמן פסיפס (kormendigaleria.hu)
* מאגר האמנים: ג'רג' הג'י
* S. Nagy Katalin (2006). *חלוקי זיכרון. השואה באמנות ההונגרית 1938–1945*. Budapest: Glória Kiadó. p. 207–209. ISBN 963-9283-99-1.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'רג' הג'י** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124905226
* ISNI: 0000 0000 7869 7312
* LCCN: nb2010005721
* ULAN: 500196696
* VIAF: 96695449
* WorldCat: lccn-nb2010005721

 |