**זָ'אן צְ'יוֹ** (בסינית מסורתית: 冉求, בסינית מפושטת: 冉求, בפין-יין: Rǎn Qiú. 552 לפנה"ס-?), ידוע גם בכינוי דְזְה יוּאוּ (סינית: 有, פין-יין: Zi You, וייד-ג'יילס: Tzu-yu) ובשם זָ'אן יוּאוּ (סינית: 子有, פין-יין: Ran You, ווייד-ג'יילס: Jan Yu) היה תלמיד מרכזי של קונפוציוס. מבין תלמידיו של קונפוציוס הוא היה המוביל מבחינת יכולותיו וכישוריו כמדינאי. בתור מפקד צבאי במדינת לוּ, הוא הדף פלישה ממדינת צִ'י השכנה. השפעתו בלוּ איפשרה את שובו של קונפוציוס למולדתו לאחר ארבע עשרה שנים של גלות.

חייו
----

בדומה לקונפוציוס, היה זָ'אן צְ'יוֹ יליד מדינת לוּ. הוא היה צעיר מהמורה ב29 שנים, והגיע מאותו שבט ממנו הגיעו גם שני תלמידים בולטים נוספים: זָ'אן גֶנְג וזָ'אן יוּנְג אשר גם היה בן גילו.

זָ'אן צְ'יוֹ נודע במאמרות בהקשר של הישגיו בענייני השלטון. הוא הועסק במשק הבית של קונפוציוס לפני שהפך לקצין הראשי באחוזת גִ'יסוּן (או גִ'י), אשר הייתה משפחה ששלטה בפוליטיקה במדינת לוּ. הוא שירת תחת גִ'י קָאנְגְדְזְה (季康子), ראש משפחת גִ'יסוּן, שהיה ראש הממשלה של לוּ מ-492 עד 468 לפנה"ס.

זָ'אן צְ'יוֹ לא גילה עניין רב בטקסים הקונפוציאניים, ושאיפותיו היו בתחום הניהול המדיני. קונפוציוס סבר שהוא חסר את תכונת ה"זֶ'ן", האנושיות, וביקר אותו בחריפות על כך שלא מנע מגִ'י קָאנְגְדְזְה לתקוף את גְ'ווָאן-יוּ' שהייתה מדינת חסות של לוּ, ועל כך שעזר לבית גִ'יסוּן לצבור כמויות אדירות של עושר. למעשה, זָ'אן צְ'יוֹ הפר באופן כל כך בוטה את ערכי הליבה של הקונפוציאניזם, עד שקונפוציוס רמז שהוא אינו מחשיב עוד את זָ'אן צְ'יוֹ לתלמידו.

ב-484 לפנה"ס פלשה מדינת צִ'י אל מדינת לוּ הסמוכה לה. זָ'אן צְ'יוֹ מונה למפקד צבא לוּ, והביס את הפולשים מצִ'י. תודות להשפעתו של זָ'אן צְ'יוֹ הזמין גִ'י קָאנְגְדְזְה את קונפוציוס לשוב אל לוּ מולדתו, לאחר 14 שנים בגלות.

תוארי כבוד
----------

למרות הביקורת החמורה של קונפוציוס על התנהלותו של זָ'אן צְ'יוֹ, הוא עדיין נחשב אחד מעשרת התלמידים המובילים של קונפוציוס. במקדשי קונפוציוס ממוקם לוח רוחו במקום השלישי מבין תריסר החכמים, במערב.

במהלך שושלת טאנג, הקיסר שׂוֵ'אנְדְזונְג העניק לזָ'אן צְ'יוֹ את תואר האצולה "מרקיז שׂ'וּ" (徐侯). במהלך שושלת סונג הוסיפו לו את התארים דוכס פֶּנְגְצֶ'נְג (彭城公) ודוכס שׂ'וּ (徐公).

צאצאים של זָ'אן צְ'יוֹ החזיקו בתואר "דוקטור לחמש הקלאסיקות" (五經博士; Wǔjīng Bóshì).

לקריאה נוספת
------------

* Confucius (1997). *The Analects of Confucius*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-506157-4.
* Han, Zhaoqi (2010). "Biographies of the Disciples of Confucius". *Shiji* (史记) (בסינית). Beijing: Zhonghua Book Company. ISBN 978-7-101-07272-3.(בסינית)
* Legge, James (2009). *The Confucian Analects, the Great Learning & the Doctrine of the Mean*. Cosimo. ISBN 978-1-60520-644-8.
* Slingerland, Edward (2003). *Analects: With Selections from Traditional Commentaries*. Hackett Publishing. ISBN 1-60384-345-0.
* Taylor, Rodney Leon; Choy, Howard Yuen Fung (2005). *The Illustrated Encyclopedia of Confucianism: A–M*. The Rosen Publishing Group. ISBN 978-0-8239-4080-6.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Confucius 1997, pp. 202–3.
2. 1 2  Legge 2009, p. 114.
3. ↑  Han 2010, pp. 4573–4.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  Taylor & Choy 2005, p. 309.
5. ↑  Slingerland 2003, p. 191.
6. ↑  Confucius 1997, pp. 202-3.
7. ↑  "Ran Qiu" (בסינית). Taipei Confucian Temple. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-1 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
8. ↑  H.S. Brunnert; V.V. Hagelstrom (15 באפריל 2013). *Present Day Political Organization of China*. Routledge. pp. 494–. ISBN 978-1-135-79795-9. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **הערך מכיל כתב מזרח-אסייתי**. כדי לראות את הכתוב בצורה תקינה, יש להתקין גופן סיני במחשבכם. אם אינכם יודעים כיצד לעשות זאת, ראו עזרה. |