**סַרְגוֹן השני** (באכדית: שָרוּ-כּינוּ שמשמעותו שר כן (מלשון כֵנוּת), כלומר המלך החוקי, המלך הלגיטימי) היה מלך האימפריה האשורית החדשה בין השנים 722–705 לפנה"ס. נחשב לאחד מגדולי מלכי אשור ואחד מהמצביאים הגדולים בתקופה העתיקה. לפי רוב הדעות היה בנו הצעיר של תגלת פלאסר השלישי.

עלה לשלטון לאחר מותו הפתאומי של אחיו שלמנאסר החמישי. על תקופת שלטונו השתמרו מסמכים רבים. מטרתו הייתה מתחילה לבסס את שלטונה של אשור באזורים נוספים על אלה ששלטה בהם בתחילת מלכותו. בראשית שלטונו ערך מסעות לסוריה וארץ ישראל ולקראת 718 לצפון לאוררטו ולממלכות השכנות. בבירתו דור שרוכין השתמרו תיאורים רבים של מסעותיו ומכתביו, במיוחד מכתבי ריגול על אוררטו.

עלייתו לשלטון
-------------

כפי הנראה הוא קשר קשר על מנת להגיע לשלטון, שכן שמו מרמז לכך. שמו באכדית הוא šarru - kinū, שמשמעו המלך הנכון או המלך הצודק. רמז ברור למי שהגיע לכס בדרכים עקלקלות. באף כתובת הוא אינו מזכיר את אביו. כנראה היה לו שם אחר, וסרגון הוא השם אותו הוא אימץ עם עלייתו לכס. סביר כי השם נבחר בשל סרגון מאכד, מלך אכד ומייסדה שמלך כ-1600 שנה לפניו ואשר נהיה לדמות אגדית. מיד עם עלייתו לשלטון היה עליו לדכא מרידות של מרודך בלאדן מלך בבל, ושל מלך אוררטו. בשתיים מכתובותיו הוא כתב כי הוא כבש את שומרון בירת ממלכת ישראל, והגלה את יושביה. דבר זה עומד בסתירה למסופר במלכים ב' י"ז ובכרוניקה הבבלית (אנ'), כי שלמנאסר החמישי כבש את שומרון.

יש המשערים כי שלמנאסר החמישי התחיל את המצור על שומרון, אולם מת במהלכו, וכי סרגון השני הוא שהשלים את הכיבוש בפועל. אחרים סבורים כי סרגון התהדר בנוצות לא לו.

המסע הכושל לבבל
---------------

צעדיו הראשונים של סרגון היו הגדלת הזכויות של הערים והמקדשים, שהתייחסו גם לבבל, אך בשנת 722 לפנה"ס, מיד לאחר עלייתו לשלטון, מרד בו מלך בבל מרדוך-אפלה-אידינה השני (הנזכר במקרא כ"מרודך בלאדן") לאחר שכרת ברית עם עילם. המסע שערך סרגון בשנת 720 לפנה"ס בעקבות זאת הסתיים בכישלון חרוץ ליד דיר, ממלך עילם חופמניקש. מרדוך אפלה-אידינה מלך בבל ניסה גם הוא לקצור פירות מהקרב, אך כאשר הוא הגיע למקום הקרב כבר נסתיים בתבוסת האשורים והם היו במנוסה. למרות ניצחון העלמים העיר דיר נשארה בשליטת אשור.

המסע לסוריה וארץ ישראל
----------------------

שחזור ארמונו של סרגון השני בדור שרוכין
בשנת 722 לפנה"ס הסתיים כיבוש שומרון ו-27,280 איש מהשכבה הגבוהה בשומרון הוגלו לאשור ולמדי. במקומם הובאו מתיישבים מכותה ומעוה, חמת וספרווים. הארץ הפכה לפחוה אשורית עם נציב מטעם המלך. בשנת 720 לפנה"ס נערך קרב בין אשור לבין בעל בריתה של שומרון מלך חמת אילובדי (יאובדי) ועם מלכי צומור, ארפד ודמשק. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של האשורים ולאחריו הוצאו המפסידים להורג וסרגון החריב את חמת וקרקר, ואת ממלכת חמת עשה לפחוה אשורית. סרגון המשיך את מסע הניצחון שלו דרומה וניצח ליד רפיח את גנון מלך עזה ואת צבא פרעה שבכה, שבא לעזרתו. מלך עזה נשבה ורפיח הועלתה באש. באותה הזדמנות הכניע סרגון גם את השבטים הערבים: תמוד, עיבדי ואחרים. בסיום המסע הוגלו 90,000 איש מסוריה לאשור כשבויים.

ב-712 לפנה"ס דיכא סרגון מרד באשדוד (ראו בהמשך).

המסע לצור
---------

המסע הנוסף לצור שערך סרגון לא הצליח (שוב) להכניע את הצורים. למרות עזרת ערי פיניקיה האחרות, אשר התבטאה בהשתתפות 60 אניות ו-8,000 תופסי משוט. הצורים התבצרו באי עליו שכנה צור (צורת חצי האי המוכרת היום, נוצרה על ידי סוללה ששפך אלכסנדר הגדול). הם הסתפקו במי גשם, בורות ובארות. לאחר מצור בן 3 שנים, נאלצו האשורים לסגת והסתפקו בגביית מיסים מהעיר.

העזרה למלך מאנה
---------------

בשנת 719 לפנה"ס התערב סרגון במלחמה בין מלך מאנה אירנז במאבקו עם מלך זיקרטה מטטי ורוסו הראשון-מלך אוררטו. בעזרת גייסות המצור של האשורים הצליח אירנז לכבוש מספר מבצרים חשובים: שואנדוחל, דורדוק, סוקיאה, באלה, אביטיקינה. האוכלוסייה הוגלתה לאשור והמבצרים נמסרו לאירנז.

פעולותיו בדרום מזרח אסיה הקטנה
------------------------------

גליל של סרגון השני, נמצא בדור שרוכין, אוסף מוזיאון ישראל
בשנת 718 לפנה"ס הצליח סרגון לדכא מרד בדרום מזרח אסיה הקטנה, כשמדינות שיחונטה, חילקו ואחרים יצאו בברית עם אוררטו נגד אשור. למעשה לאחר ההפסד שהנחיל תגלת-פלאסר השלישי לאוררטו, לא נלחמה ממלכה זו לבדה נגד אשור, אלא רק בבריתות עם ממלכות אחרות. קיאקי מלך שיחונטה נחל הפסד והאשורים לקחו בשבי כשלל המלחמה את 30 מרכבותיו, את 7,350 חייליו ואותו עצמו. העיר שיחונטה ניתנה למטי מלך טונה (טיאנה), ואת העיר חילקו נתן מלך אשור כנדוניה לבתו למלך תבל אמבריס בן חולי.

חיסול ממלכת כרכמיש וממלכות שכנות
--------------------------------

בשנת 717 לפנה"ס, השנה החמישית למלכו, כבש סרגון את כרכמיש והוציא להורג את מלכה האחרון – פסיריס. בן בריתו של מלך כרכמיש מיטה (מידס) מלך פריגיה שהגיע לעזרתו של בעל בריתו נחל תבוסה ונאלץ לסגת לארצו. ארץ כרכמיש נהפכה לפחווה אשורית. לאחר מכן הלך סרגון נגד הערים פפה וללוקנה, שעמם הרים את נס המרד באשור בתקווה לעזרה מארץ ככמה, אך האשורים הכניעו אותם במהירות והגלו את כל העם לדמשק.

בניית דור שרוכין כבירה החדשה
----------------------------

 ערך מורחב – **דור שרוכין**  

בשנת 717 לפנה"ס התחילה בניית העיר דור שרוכין (מילולית: מבצר סרגון) במקום שבו שכן עד אז הכפר מֶגֶנוּבֶה צפונית־מזרחית לנינווה (כיום קרוי המקום ח'ורסבאד). תקופת הבנייה ארכה 10 שנים. עיקר המבנים שנבנו בעיר החדשה היו ארמון המלך המפואר מלבנים, מקדשים לאלים וזיקוראת בן 8 הקומות ובגובה 43 מ'. מסביב לעיר נבנתה חומה באורך 7 ק"מ ובגובה 20 מ'. בכתובות סרגון ב' צוין כי, רוחב החומה היה מספיק לנסיעת 7 מרכבות בלי שיפגעו אחת בשנייה. בכל 27 מ' בחומה היה מגדל מרובע בגובה 24 מ'. בחודש תשרי שנת 707 לפנה"ס, נערך טקס חנוכת הבית בעיר ופסלי האלים הושמו במקומם החדש במקדשים.

מות סרגון השני
--------------

לפי הכרוניקה הבבלית סרגון נהרג בנסיבות לא ברורות, בעת המסע לתבל (דרום מזרח טורקיה) ב-705 לפנה"ס. נראה כי המלך נקלע למארב, בו הוא מצא את מותו. גופתו נחטפה, ולא הובאה לקבורה בקבר אשור.

לאחר מות סרגון ירש אותו בנו סנחריב. 

קבורת חילים שמתו בקרב נחשבה לחובה קדושה באשור. העובדה שגופת המלך לא נמצאה גרמה גם לאשורים וגם למדינות הכפופות להם הלם גדול. הדבר נחשב להסרת החסד האלוהי מעל שושלת המלוכה. באשור, בנו של המלך החליט בעקבות כך לנטוש את הבירה חדשה שבנה אביו, דור שרוכין. במקביל, רבים מהעמים המשועבדים לאשור ראו בכך הזדמנות להפר את בריתם עם אשור ולמרוד בה. בתנ"ך מסופר על כך שמלך בבל מרודך בלאדן שלח שליחים למלך יהודה חזקיהו. חוקרים מודרניים סבורים כי השליחים הגיעו במסגרת ארגון קואליציה של מדינות מורדות בבבל מיד לאחר מותו של סרגון.

במקרא
-----

למרות חשיבותו בתולדות האימפריה האשורית והמזרח הקדום, סרגון נזכר במקרא פעם אחת בודדה. סרגון ב' נזכר בקשר למסע האשורי נגד אשדוד ב-712 לפנה"ס: "בִּשְׁנַת בֹּא תַרְתָּן אַשְׁדּוֹדָה בִּשְׁלֹחַ אֹתוֹ **סַרְגוֹן** מֶלֶךְ אַשּׁוּר וַיִּלָּחֶם בְּאַשְׁדּוֹד וַיִּלְכְּדָהּ" (ישעיהו, כ', א').

לקריאה נוספת
------------

* ישעיהו פרק כ', פסוק א
* לוחות עם כתב היתדות על תולדותיו של המלך, שתורגמו בידי הארכאולוג הגרמני הוגו וינקלר.[דרושה הבהרה]

* Grant Frame, **The Royal Inscriptions of Sargon II, King of Assyria (721–705 BC)**, Eisenbrauns, 2021, ISBN 978-1-64602-109-3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגון השני** בוויקישיתוף
* סרגון השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סרגון ה-2, מלך אשור, דף שער בספרייה הלאומית
* סרגון השני, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עם זאת ישנה דעה שהוא לא היה בנו של תגלת פלאסר השלישי אלא מורד שתפס את המלוכה בכוח.
2. ↑  מלכים ב פרק כ', ישעיהו פרק ל"ט וכן דברי הימים ב פרק לב

| מלכי אשור  |
| --- |
| התקופה הקדומה (אנ')2450–2025 לפנה"ס לערך | טוּדִיַא • אַדַמוּ • יַנגִי (אנ') • סוּחֿלַמוּ (אנ') • חַֿרחַֿרוּ (אנ') • מַנדַרוּ (אנ') • אִימצוּ (אנ') • חַֿרצוּ (אנ') • דִידָנוּ (אנ') • חַֿנוּ • זוּאַבּוּ (אנ') • נוּאַבּוּ (אנ') • אַבַּזוּ (אנ') • בֵּלוּ • אַזַרַחֿ (אנ') • אוּשׁפִּיַא (אנ') • אַפִּיאַשַׁל (אנ') • חַֿלֵה (אנ') • סַמָנוּ (אנ') • חַֿיָנוּ (אנ') • אִילוּ־מֵר (אנ') • יַכּמֶסִי (אנ') • יַכּמֶנִי (אנ') • יַזכּוּר־אֵל (אנ') • אִילוּ־כַּבּכַּבִּי (אנ') • אַמִינוּם (אנ') • צולילי (אנ')‏ • כיכּיה (אנ')‏ • אכיה (אנ')‏ |
| אשור הקדומה | 

|  |  |
| --- | --- |
| **שושלת פוזור־אושור הראשון** | פוזור־אשור הראשון • שלים־אחום • אילושומה • ארישום הראשון (אנ') • איכונום (אנ') • סרגון הראשון (אנ') • פוזור־אשור השני (אנ') • נרם־סין (אנ') • ארישום השני (אנ') |
| **שושלת שמשי־אדד הראשון** | שמשי־אדד הראשון • אשמי־דגן הראשון • מות־אשכור (אנ') • רימוש (אנ') • אסינום (אנ') |
| **שבעת המורדים** | אשור־דוגול (אנ') • אשור־אפלה־אידי (אנ') • נציר־סין (אנ') • סין־נמיר (אנ') • איפקי־אישתר (אנ') • אדד־צלולו (אנ') • אדאסי |
| **שושלת אדאסי** | בל־באני • ליבאיה • שרמה־אדד הראשון (אנ') • איפתר־סין • בזאיה • לוליה • שו־נינואה • שרמה־אדד השני (אנ') • ארישום השלישי (אנ') • שמשי־אדד השני • אשמי־דגן השני • שמשי־אדד השלישי • אשור־ניררי הראשון (אנ') • פוזור־אשור השלישי (אנ') • אנליל־נציר הראשון (אנ') • נור־אילי (אנ') • אשור־שדוני (אנ') • אשור־רבי הראשון (אנ') • אשור־נדין־אחֿה הראשון (אנ') • אנליל־נציר השני (אנ') • אשור־ניררי השני (אנ') • אשור־-בל־ניששו (אנ') • אשור־רים־ניששו (אנ') • אשור־נדין־אחֿה השני (אנ') |

 |
| אשור התיכונה (אנ') | אריבה־אדד הראשון (אנ') • אשור־אובליט הראשון • אנליל־ניררי (אנ') • אריךּ־דין־אילי (אנ') • אדד־ניררי הראשון • שלמנאסר הראשון • תוכולתי־נינורתה הראשון • אשור־נדין־אפלי (אנ') • אשור־ניררי השלישי • אנליל־כודורי־אושור (אנ') • נינורתה־אפל־אכור (אנ') • אשור־דן הראשון (אנ') • נינורתה־תוכולתי־אשור (אנ') • מותכיל־נוסכו (אנ') • אשור־רש־אישי הראשון (אנ') • תגלת־פלאסר הראשון • אשאריד־אפל־אכור (אנ') • אשור־בל־כלה (אנ') • אריבה־אדד השני (אנ') • שמשי־אדד הרביעי (אנ') • אשורנצירפל הראשון (אנ') • שלמנאסר השני (אנ') • אשור־ניררי הרביעי (אנ') • אשור־רבי השני • אשור־רש־אישי השני • תגלת־פלאסר השני • אשור־דן השני |
| האימפריה האשורית החדשה | אדד־ניררי השני • תוכולתי־נינורתה השני • אשורנצירפל השני • שלמנאסר השלישי • שמשי־אדד החמישי • אדד־ניררי השלישי • שלמנאסר הרביעי • אשור־דן השלישי • אשור־ניררי החמישי

|  |  |
| --- | --- |
| לפני שושלת סרגון | תגלת־פלאסר השלישי • שלמנאסר החמישי |
| שושלת סרגון השני | סרגון השני • סנחריב • אסרחדון • אשורבניפל • אשור־אתיל־אילני • סין־שר־אישכון • סין־שום־לישיר • אשור־אובליט השני |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**שלמנאסר החמישי** | **המלך ממלכי אשור** | **הבא**:**סנחריב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304247905171
* BIBSYS: 90516674
* BnF: cb12181194z (data)
* GND: 118605542
* ISNI: 0000 0004 4888 0203
* LCCN: n85018589
* NLA: 35668783
* NTA: 074242121
* RERO: 02-A012325864
* SUDOC: 030387310
* Trove: 1034821
* VcBA: 495/251710
* VIAF: 71433686
* WorldCat: lccn-n85018589

 |