recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ערפל** הוא מחזה ישראלי מאת מתי גולן, אשר הועלה בתיאטרון בית לסין בבימויו של שמואל הספרי. המחזה הוצג לראשונה ב-6 ביולי 1997. על אף שהוצהר כי "כל קשר בין המוצג במחזה לבין המציאות הוא פרי הדמיון", המחזה מתבסס בבירור על אירועי אסון צאלים ב', ואף חשף פרטים אודות האסון שלא היו ידועים לציבור הרחב באותה עת.

עלילה
-----

עלילת המחזה מתרחשת במהלך משפט צבאי, אשר נערך לקצין זוטר (סרן אילן ברקוביץ'), בגין תאונת אימונים שהתרחשה כשנתן הוראה לירות טיל "חי" במהלך תרגיל "יבש", הוראה שכתוצאה ממנה נהרגו חמישה חיילים. ברקוביץ' מיוצג במשפט על ידי עורך הדין ברזני, אשר מנסה להוכיח באמצעות הבאת עדים מהדרגים הבכירים ביותר בצבא, כי האחריות לתאונה אינה יכולה ליפול על כתפי קצין כה זוטר, וכי הדרגים הבכירים הם אלו שבמעשיהם (ומחדליהם) יצרו את הרקע שאיפשר את התרחשות התאונה.

בשל היותו של התרגיל סודי ביותר, המשפט נערך תחת תנאים מגבילים ביותר. אף על פי כן, מותרת כניסתה של יעל דותן שאיבדה את בנה היחיד בתאונה כנציגת ההורים השכולים במשפט.

תמה
---

המחזה עוסק במספר תופעות הלקוחות מתוך המציאות הישראלית ושנמצאות בדיון הציבורי באופן נרחב וקבוע: על דרך קבלת ההחלטות, רשלנות, הפקת לקחים (או הימנעות ממנה), על היחס למשפחות השכולות ועל זכותן לקבל דין וחשבון על שקרה ליקיריהן.

אך הנושא העיקרי עליו נסוב המחזה הוא אחריות ובריחה מאחריות. המחזה בוחן את מידת האחריות שצריכה להיות מוטלת בהתאם להיררכיה הצבאית - מהמפקדים הזוטרים בשטח הסובלים מתנאים קשים של לחץ נפשי ופיזי, ועלולים לשלם בחייהם על כל טעות, ועד המפקדים הבכירים ביותר המקבלים החלטות (ולעיתים אף לא סבירות) מאחורי שולחנם במשרד ממוזג, ואם טעו לא הם הנותנים את הדין על כך.

דמויות
------

* **עו"ד ברזני** (יגאל נאור) - הסניגור.
* **רא"ל (מיל') אבנר סלע** (עודד תאומי/עודד קוטלר) - רמטכ"ל לשעבר, שהיה בתפקיד בעת התרחשות התאונה והוא שהציע את המבצע.
* **עו"ד כץ** (רפי תבור) - התובע.
* **האלוף זמיר** (דליק ווליניץ) - האלוף שהיה ממונה ("פרויקטור") על המבצע.
* **סרן אילן ברקוביץ** (ליאור אשכנזי/נתן רביץ) - הנאשם במותם של חמשת החיילים. היה אמור לפקד על הכוח העיקרי במבצע לו היה יוצא לפועל.
* **השופט** (נסים זוהר).
* **יעל דותן** (נאוה זיו) - אמו של אחד ההרוגים בתאונה, מייצגת את המשפחות השכולות. בנה, שנהרג, היה בן יחיד ואף אביו נהרג, כך שעל מנת שיוכל להתגייס ליחידה המובחרת היה עליה לחתום כי היא מסכימה לזאת.
* **רס"ן יובל כהן** (צחי גראד) - מפקד הסיירת ומפקדו הישיר של הנאשם.
* **סג"ם פלג צור** (גור יערי)
* **ילד** (אושרי כהן) - רוחו של החייל ההרוג.

קישורים חיצוניים
----------------

* ערפל באתר בית לסין
לוגו התחנה
**WDIA** היא תחנת רדיו המשדרת מממפיס, טנסי. הייתה זו תחנת הרדיו הראשונה בארצות הברית שכוונה לקהל אפרו אמריקאי. מוטו התחנה הוא "The Heart and Soul of Memphis" ("הלב והנשמה של ממפיס").

התחנה נוסדה ב-7 ביוני 1947 על ידי ג'ון פפר ודיק פרגוסון, שניהם לבנים, שידרה תוכניות מוזיקליות בסגנונות קאנטרי ופופ, ולא זכתה להצלחה רבה. באוקטובר 1948 החלה התחנה לשדר רצועת מוזיקת גוספל יומית בשם *Tan Town Jubilee* בהגשת העיתונאי נט די. ויליאמס, שהיה גם מורה בבית ספר תיכון. הייתה זו התוכנית הראשונה בארצות הברית שיועדה לקהל אפרו-אמריקאי. התחנה הוסיפה עוד רצועות שידור המיועדות לקהל אפרו-אמריקאי ותוך שנה הייתה לתחנה במקום השני מבחינת הרייטינג באזור ממפיס. עם הפיכתה לתחנה "שחורה" שכל שידוריה מיועדים לקהל אפרו-אמריקאי הגיעה למקום הראשון. מוזיקאי בלוז החלו להגיע לממפיס על מנת להופיע בתוכניות וכך השתלבו בתחנה בי בי קינג הצעיר, רופוס תומאס ורבים אחרים.

ב-1954 זכתה התחנה ברישיון להגדיל את הספק משדר ה-AM שלה ל-50,000 ואט וכך הגיעו שידוריה לאזור הדלתא של מיסיסיפי ולכ-10% מהאכלוסיה האפרו-אמריקאית בארצות הברית. בין מאזיני התחנה המסורים נמנו גם לבנים רבים, בהם אלביס פרסלי, שאף הופיע בנשף גיוס תרומות של התחנה ב-1956‏. התחנה יצרה סגנון שידור בו המגיש מתפקד כ-DJ. במהלך השנים נוספו לבלוז ולגוספל גם רית'ם אנד בלוז, מוזיקת נשמה והיפ הופ.

בשנת 1954 נוסדה על ידי התחנה ובמימון מפרסמיה, קרן הרצון הטוב (Goodwill Fund). בראשית דרכה מימנה הקרן הסעות של תלמידים שחורים נכים לבתי-ספר ובהמשך התרחבו מפעליה להענקת מלגות, הקמת מועדוני נוער ומעונות יום לב לקהילות בממפיס וסביבתה.

סרטם של ריצ'רד פירס ורוברט גורדון (בהפקת מרטין סקורסזה) *The road to memphis* עוסק בהיסטוריה של התחנה והשפעתה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **WDIA** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של WDIA (באנגלית)
* WDIA, ברשת החברתית טוויטר
* אתר האינטרנט של התחנה
* להאזנה ישירה
* חגיגות 65 שנה לתחנה
* Radio Center: A Landmark of American Music
* רשומת תחנת רדיו בארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Elvis Presley and B.B. King : December 7, 1956, Radio Station WDIA Goodwill Revue
2. ↑  The road to memphis

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n91077469
* VIAF: 247777567
* WorldCat: lccn-n91077469

 |
**מידע אסימטרי** הוא מונח בכלכלה, המציין מצב שבו לא לכל המשתתפים בפעילות הכלכלית יש אותו מידע רלוונטי בנוגע לעסקה. 

המידע האסימטרי נוצר מכיוון שלצדדים השונים יש כמות או איכות שונה של מידע ומכיוון שלעיתים קרובות לצד אחד (בדרך כלל הצד המוכר) יש מידע מסוים שאינו מצוי ברשותו של האחר (בדרך כלל הצד הרוכש). הדבר נובע מסיבות שונות, חלקן משום שהמידע הוא פרטי, חלקן משום שהמידע נמדד בצורה אחרת על ידי הגורמים השונים ומוערך בשל כך בצורה אחרת. דבר זה הוא היוצר קושי בקבלת החלטות עסקיות ובקביעת אסטרטגיות של פעולה.

מחקרים בתחום
------------

בין החוקרים תחום זה היה זוכה פרס נובל לכלכלה, קנת' ארו, שהראה כיצד אסימטריה של מידע יוצרת תמריץ לצד שלו מידע רב יותר לרמות את הצד בעל המידע המועט יותר, ודבר זה עלול לגרום מצב של כשל שוק. כתוצאה מכך התפתחו מספר מנגנוני שוק, ביניהם ערבויות ואימות על ידי צד שלישי, המאפשרים לשווקים עם מידע אסימטרי לתפקד. 

חוקר נוסף היה זוכה פרס נובל בכלכלה לשנת 2001, ג'ורג' אקרלוף, שבמחקרו "שוק הלימונים: איכות ומנגנון השוק", הדגים כיצד מידע אסימטרי בשוק יכול להביא לבחירה השלילית (Adverse Selection) שנגרמת מכשל השוק. "הלימונים" הם כינוי בשוק המכוניות המשומשות למכוניות פגומות. בעיית המידע כאן היא שכאשר אדם קונה מכונית משומשת, אין הוא יודע בוודאות מתקבלת על הדעת מהו מצבה. בעלי "לימונים" שבידם המידע החשוב בנוגע למצב המכונית, יהיו מוכנים להיפטר ממכוניותיהם, גם כאשר מחירי המשומשות נמוכים יחסית. בעלי מכוניות תקינות יחכו למחירים טובים יותר בשוק המשומשות. לפיכך, ככל שמחירי המשומשות נמוכים יותר, כן גדלה ההסתברות שקונה המכונית ירכוש "לימון". 

באותה שנה זכה בפרס גם מייקל ספנס שפיתח את מודל האיתות (signaling model), המתמודד עם מידע אסימטרי בעת בחירת מועסקים חדשים בשוק העבודה. מכיוון שבידי המעסיק אין מידע מושלם אודות רמת המועסק, וקבלתו לעבודה כרוכה בעלויות עסקה גבוהות, נאלצים שני הצדדים להסתמך על "איתותים" של יכולת המועסק המתבטאים ברכישת רמה מסוימת של השכלה, שדורשת עלות מהמועסק, זאת אף שלהשכלה כשלעצמה עשוי להיות ערך נמוך עד אפסי עבור המעסיק.

ראו גם
------

* סיכון מוסרי

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי קליין, ‏נוכלויות ושקרים של פירמות פרטיות (או על ההשלכות של מידע א-סימטרי), באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 באפריל 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564113305171
* BnF: cb169320537 (data)
* GND: 4120934-5
* LCCN: sh2008006749
* SUDOC: 182707571

 |
**סמל בוואריה** (בגרמנית: **Bayerisches Staatswappen**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית בוואריה והוא קיים בשתי גרסאות, גדולה וקטנה. הסמל עוצב בצורתו הנוכחית ב-1946 והוכרז בחוק ב-5 ביוני 1950.

תיאור הסמל
----------

המגן מחולק לארבעה רבעים כאשר הרבע הראשון (הקנטון) מוטען באריה זהוב בעל טפרים ולשון אדומים, העומד זקוף על שדה שחור. חלק זה מסמל את המחוז המנהלי פפאלץ עילית (גרמנית: Oberpfalz), מכיוון שזה סמלו ההיסטורי מ-1214. הרבע השני הוא סמלו של המחוז ההיסטורי פרנקוניה והוא מכונה המגרפה הפרנקונית. הוא מחולק לשני חצאים בצבעי אדום ולבן כאשר שלושת ה"שיניים" הלבנות מייצגות את שלושת מחוזות פרנקוניה: עילית, תחתית ומרכזית. מקורו של הסמל מבישוף וירצבורג שהיה גם דוכס פרנקוניה. הרבע השלישי מציג פנתר כחול בעל טפרים זהובים ולשון אדומה, העומד זקוף על רקע לבן ומייצג את מחוזות בוואריה העליונה והתחתונה. הרבע הרביעי מוטען בשלושה אריות שחורים פוסעים ברקע זהב המייצגים את מחוז שוואביה. המגן שבמרכז צבוע כדוגמת דגל בוואריה במעוינים אלכסוניים בצבעי תכלת ולבן. מקורו של סמל זה ברוזני העיר בוגן ולאחר מכן הוא אומץ על ידי בית ויטלסבאך, מושלי בוואריה מהמאה ה-12. כיום מסמל המגן המרכזי את בוואריה כולה.  

הציצה היא "כתר העם" המורכב מרצועת זהב מעוטרת באבני חן שעליה חמישה עלים מקושטים. הכתר התווסף לסמל ב-1923 כדי לסמל את שלטון העם שהחליף את שלטון (כתר) המלוכה.
התומכים הם שני אריות זהב זקופים.

הסמל הקטן
---------

כשהמגן המרכזי מוצג לבדו במסגרת זהב ומוכתר בכתר העם, הוא מהווה את הגרסה הקטנה של הסמל.

היסטוריה
--------

סמל ממלכת בוואריה
הסמל השתנה רבות במהלך השנים בהתאם לתהפוכות השלטון שעברו על בוואריה: דוכסות בחסות פרנקית ואחר כך בחסות האימפריה הרומית הקדושה, נסיכות, ממלכה (ממלכת בוואריה) ולבסוף מדינה גרמנית. עם זאת, המוטיבים המרכזיים - דגל בוואריה והאריה הזהוב הופיעו בכמעט כל גלגול של הסמל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל בוואריה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bayerisches Landesportal: Coat of Arms and Flags
2. ↑  Landeswappen

  


| סמלי גרמניה |
| --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה • סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |
אוטו בקל
**אוטו בקל** (בגרמנית: **Otto Böckel**;‏ 2 ביולי 1859 - 17 בספטמבר 1923) היה פוליטיקאי גרמני שהיה מהראשונים שזכו בפופולריות על ידי שימוש באנטישמיות.

חייו
----

בקל נולד בפרנקפורט שבהסן ולמד משפטים באוניברסיטת מרבורג. אולם הוא לא עבד כעורך דין אלא התפרנס כספרן ונודע כפולקלוריסט. בשנת 1887 הוא פרסם מנשר שהאשים את היהודים בהשתלטות על התרבות הגרמנית. באותה שנה הוא נבחר מטעם מרבורג לרייכסטאג והתמודד באופן עצמאי נגד נציג של המפלגה השמרנית הגרמנית. במערכת הבחירות הוא הציג מצע של אנטישמיות ותמיכה בקואפרטיבים של איכרים וסיסמתו הייתה "נגד יונקרים ויהודים". בקל טען שיש להיפטר מהיהודים השולטים בכל תחומי החיים, למעט עבודה יצרנית, על מנת לאפשר לאיכרים לחזור לחיים טובים נעדרי ספקולציות. בהיבחרו הוא היה צעיר חברי הרייכסטאג וזכה לכינוי מלך האיכרים. בקל הוציא עיתון משלו ששילב אנטישמיות, התנגדות לקפיטליזם, התנגדות לדת והטפה לדמוקרטיה. בשנת 1887 הוא ייסד את איגוד האיכרים של חבל הסן שארגן פעילות כלכלית תוך מידור יהודים. 

בשנת 1890 ייסד את מפלגת העם האנטישמית שבאותה שנה רצה בבחירות בשיתוף פעולה עם מפלגתו האנטישמית של מקס ליברמן וזכתה לארבעה מושבים ברייכסטאג. עד שנת 1894 הוא עמד בראש חזית של אנטישמים עצמאיים ברייכסטאג. הצלחתו של בקל הייתה קצרת ימים לאור סירובו של בקל להצטרף לחזית אנטישמית רחבה יותר עם תיאודור פריץ וחזרת מצביעים למפלגה השמרנית הגרמנית אשר בשנת 1892 אימצה את האנטישמיות כחלק ממצעה. בקל המשיך לכהן ברייכסטאג עד 1903 ואז חזר לאלמוניותו. בשנת 1923 הוא נפטר בחוסר כל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו בקל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Etan Bloom, Arthur Ruppin and the Production of the Modern Hebrew Culture (Thesis submitted for the degree "Doctor of Philosophy"), Tel Aviv University, December 1, 2008, pages 48-49
2. ↑  גזענות, באתר מט"ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259235305171
* GND: 118852337
* ISNI: 0000 0000 8385 401X
* LCCN: n84055867
* NKC: mzk2008433939
* NTA: 067996337
* SUDOC: 115666893
* Trove: 1526212
* VIAF: 57412036
* WorldCat: lccn-n84055867

 |
**אוטו הראשון, דוכס סקסוניה** (בגרמנית: **Otto I. von Sachsen**; ‏851–30 בנובמבר 912), היה דוכס סקסוניה בין השנים 880–912.

ביוגרפיה
--------

אוטו נולד בשנת 851, לליאודולף, דוכס סקסוניה ולאודה בילונג, בתו של בילונג מפרנקיה ואדה. בשנת 877 השתתף אוטו בחתונת אחותו ליוטגארד מסקסוניה, עם לודוויג הצעיר, מלך פרנקיה המזרחית.

בשנת 880 נהרג אחיו ברונו, דוכס סקסוניה בקרב ערבות לינבורג, ואוטו עלה לשלטון במקומו. אוטו כמעט לא עזב את סקסוניה, ושמר על יחסים טובים עם לודוויג הצעיר וארנולף מקרינתיה, שהיו מלכי פרנקיה המזרחית.

לפי וידוקינד מקורבי, לאחר מותו של לודוויג הילד בשנת 911, הציעו לאוטו את כתר הממלכה, אולם בשל גילו המבוגר הוא סירב, ושלח אותם לקונרד מפרנקוניה.

ב-30 בנובמבר 912 מת אוטו, ובנו היינריך הראשון, דוכס סקסוניה עלה לשלטון במקומו.

משפחתו
------

אוטו התחתן עם הדוויגה מפרנקוניה, בתם של היינריך, דוכס פרנקוניה ואינגלטרודה מפריולי, ממנה נולדו לו 3 ילדים:

* תאנקמאר
* ליאודולף
* היינריך הראשון, מלך גרמניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו הראשון, דוכס סקסוניה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138460744
* VIAF: 89998936
* WorldCat (עם VIAF): 89998936

 |
**סופיה ביל** (באנגלית: **Sophia Beale**‏; 5 בנובמבר 1837–1920) הייתה ציירת דיוקנאות וסופרת בריטית שכתבה על אמנות ואדריכלות.

ביוגרפיה
--------

ביל נולדה במרכז לונדון. אביה היה המנתח ליונל ג'ון ביל ואמה הייתה פרנסס סמית'. אחיה, ליונל סמית' ביל (אנ'), היה מנתח ואחותה, אלן ברוקר ביל, הייתה גם אמנית ושתי האחיות עבדו לעיתים קרובות יחד. גם סופיה וגם אלן ביל למדו בקווינס קולג' (אנ') בלונדון ולקחו שיעורים בבית ספר פרטי לאמנות בניהולו של האמן מתיו לי.

הן בילו תקופות ניכרות בגלריה הלאומית ובמוזיאון הבריטי בהעתקת עבודות של מאסטרים ישנים ועתיקות. מ-1860 עד 1867 לשתי האחיות היה סטודיו בקובנט גארדן. ב-1869, ושוב ב-1872, נסעה סופיה ביל לפריז, שם למדה בסטודיו של שארל ג'ושיה שפלין וגם עבדה כמפקחת באולפן אחר. כשחזרה ללונדון, ביל השתמשה בכסף שהרוויחה כדי לפתוח בית ספר לאמנות ברחוב אלבני (אנ') ליד ריג'נטס פארק.

הטכניקות שלמדה בפריז היו מבוקשות באותה תקופה. ב-1889 היא הייתה בין 2,000 החותמות על הצהרה התומכת בזכות הבחירה לנשים והיא גם פעלה באקדמיה המלכותית לאמנויות (RA) ובאוניברסיטאות כדי לאפשר גישה רבה יותר לנשים.

אף שבמהלך הקריירה שלה חלל התצוגה המרכזי שהיה פתוח לביל היה גלריית Sussex Street של החברה המלכותית של אמנים בריטיים (אנ') (RBA) שבה הציגה כשלושים יצירות, היו לה גם שמונה יצירות שהתקבלו על ידי האקדמיה המלכותית בין השנים 1863 ו-1887.   בין 1868 ל-1882 הציגה באקדמיה המלכותית היברניאן (אנ') (RHA) והאגודה לנשים אמנויות (אנ') (SWA) מ-1860-1881.

בשנת 1908 פרסמה ביל את האוטוביוגרפיה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופיה ביל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  HCG Matthew & Brian Harrison (2004). *Oxford Dictionary of National Biography Vol 4 (Barney-Bellasis)*. Oxford University Press.
2. 1 2  Sara Gray (2009). The Dictionary of British Women Artists. The Lutterworth Press
3. ↑  Brian Stewart; Mervyn Cutten (1997). The Dictionary of Portrait Painters in Britain up to 1920. Antique Collectors' Club
4. ↑  Christopher Wood (1978). The Dictionary of Victorian Painters. Antique Collectors' Club
5. ↑  פרסומים שכתבה.

*The Louvre, a complete and concise handbook to all the collections of the museum, being an abridgement of the French official catalogues*, 1883.

*The Amateur's Guide to Architecture*, 1887.

*The Churches of Paris from Clovis to Charles X*, 1893.

*Recollections of a Spinster Aunt*, 1908.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2008056868
* VIAF: 12114642
* WorldCat: lccn-no2008056868

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סופיה ביל"**.
**קמוקו קמארה** (בצרפתית: **Kémoko Camara**; נולד ב-5 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר גינאי ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

קמארה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת קאלום סטאר מליגת העל הגינאית. בקיץ 1999 חתם בהארלבקה (כיום זויד-וסט-ולאנדרן).

בקיץ 2003, קמארה חתם בבני סכנין מליגת העל. קמארה, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה. שנה לאחר מכן, חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.

בקיץ 2005, קמארה חזר לגינאה וחתם באפיה.

בהמשך הקריירה, קמארה שיחק באמאזולו, דנדי יונייטד, איסט סטירלינגשייר, שולה ואורויה.

קריירה בינלאומית
----------------

קמארה, היה חלק מסגל נבחרת גינאה משנת 1998, והיה חבר בה במשך 15 שנה.

קמארה השתתף עם הנבחרת בארבעה גביע אפריקה לאומות. לזכותו של קמארה, 75 הופעות בנבחרת גינאה והוא מדורג רביעי ברשימת שיאני ההופעות הנבחרת בכל הזמנים.

תארים
-----

קאלום סטאר
* ליגת העל הגינאית: 1995, 1996, 1998
* הגביע הגינאי: 1997, 1998

בני סכנין
* גביע המדינה: 2003/2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמוקו קמארה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
**דייוויד קוסוף** (באנגלית: **David Kossoff**; 24 בנובמבר 1919–23 במרץ 2005) היה שחקן יהודי בריטי.

ביוגרפיה
--------

קוסוף נולד בלונדון, הצעיר מבין שלושה ילדים, למשפחה יהודית שהיגרה לבריטניה מרוסיה. אביו, לואי, היה חייט.

קוסוף החל לעבוד בבידור הקל בטלוויזיה הבריטית בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. הופעת הבמה הראשונה שלו הייתה ב"תיאטרון האחדות" ("Unity Theatre"), בשנת 1942, בהיותו בן 23. מאז השתתף במספר רב של סרטים ומחזות. תפקידיו הטלוויזיוניים הידועים היו ב-"The Larkins", ששודר לראשונה ב-1958, וכיצרן רהיטים יהודי ב-"A Little Big Business".

הופעותיו הבולטות בקולנוע היו ב-"The Young Lovers" ‏(1954), שבו זכה בפרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקן המבטיח; ב-"A Kid for Two Farthing" ‏(1955); ובסרט זוכה האוסקר "The Bespoke Overcoat" ‏(1956). בשנת 1959 שיחק את פרופסור קוקניץ בסרט העכבר ששאג, ובסרט ההמשך שלו העכבר על הירח (1963). בשנת 1962 שיחק את אביו של זיגמונד פרויד ב"פרויד: התשוקה הסודית", בכיכובו של מונטגומרי קליפט. ב-1963 שיחק בסרט המוזיקלי "חופשת קיץ" עם קליף ריצ'רד.

קוסוף היה ידוע כקריין ומספר, במיוחד של סיפורי התנ"ך.

היה חבר ב"אגודת האמנים והמעצבים" בבריטניה. כמו כן היה חבר בחברה המלכותית לאמנויות ("Royal Society of Arts").

היה נשוי לג'ני ואב לשני בנים, פול וסיימון. בנו פול, מוזיקאי רוק, מת בגיל 25 לאחר שמצבו הורע בעקבות צריכת סמים. בעקבות זאת הפך קוסוף לפעיל נגד סמים. הוא הקים את "קרן פול קוסוף", שמטרתה הייתה להציג את המציאות הקשה של התמכרות לסמים. בסוף שנות השבעים ובתחילת שנות השמונים הוא הופיע במופע יחיד שבו סיפר על מות בנו.

קוסוף מת בשנת 2005, בגיל 85. בהספד עליו בעיתון הבריטי "The Scotsman" נכתב כי היה "בעל אמונה עמוקה וגאה במוצאו היהודי".

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד קוסוף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דייוויד קוסוף, באתר AllMovie (באנגלית)
* דייוויד קוסוף, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דייוויד קוסוף, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דייוויד קוסוף, באתר Discogs (באנגלית)
* דייוויד קוסוף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263849405171
* BNE: XX4945824
* BnF: cb14057140z (data)
* GND: 1062052617
* ISNI: 0000 0003 6096 4912
* LCCN: n79100702
* MusicBrainz: 64a3098a-e03d-4f21-ab0f-13f97aa7aaeb
* NDL: 001123598
* NTA: 071950176
* SNAC: w6c092n0
* SUDOC: 149398670
* VIAF: 223422150
* WorldCat: lccn-n79100702

 |
| צ'ים / גים |
| --- |
| **תחילית**: |   ﭼـ |
| **אמצעית**: |    ـﭼـ |
| **סופית מחוברת**: |   ـﭻ |
| **סופית לא מחוברת**: |    ﭺ |
| **אלפבית ערבי** |
| ا | ب | ت | ث | ج | ح |
| خ | د | ذ | ر | ز | س |
| ش | ص | ض | ط | ظ | ع |
| غ | ف | ق | ك | ل | م |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ن | ه | و | ي |  |

 |
| סימנים נוספים |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ﺓ | ﻯ | ء | ال | ﻻ |  |

 |
| אותיות חיצוניות |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ﭖ | ﭺ | ژ | ﭪ | ڨ |  |

 |
| תשכיל |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ـَ | ـِ | ـُ | ـًا ـٍ ـٌ |  |

 |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ـْ | ـّ | ـٰ | آ | ٱ |  |

 |

**צ'ים** או **גים** (בערבית: **ﭼﻴﻢ**), היא אות חיצונית לאלפבית הערבי שנוספה, כוואריאנט של ג'ים.

האות נוצרה בשפה הפרסית כשזו עברה להשתמש באלפבית הערבי כדי לייצג את העיצור /ʧ/ (כמו צד"י גרושה המשמשת בעברית למילים שאולות), שלא קיים בערבית. בהוראה זו היא משמשת ברוב השפות שבהן היא כלולה, בהן, מלאית, אינדונזית, אורדו, ובכתב ג'אווי ושמה הוא **צֶ'ה**.

בישראל, ברשות הפלסטינית, בעיראק ובמדינות המפרץ הפרסי משתמשים בה כדי לייצג דווקא את העיצור /g/ (כמו גימ"ל) במילים משפות זרות ובשמות מקומות כמו ﺭﻣﺎت ﭼﺎﻥ (רמת גן) – כך מופיע שם העיר על תמרורי דרכים בישראל.

במצרים, האות **ج** נקראת "**גים**" ונהגית /g/ (כמו גימ"ל), ואילו האות **چ** נקראת "**גים בשלוש נקודות**" (جيم بتلات نقط) ונהגית /ʒ/, בדומה ל-**ז'** (זי"ן גרושה) המשמשת בעברית במילים שאולות ובשמות כמו ז'בוטינסקי.

בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין וגם מצד שמאל, כמו בשאר האותיות למעט דוד'ארז.
**אוטו הראשון, רוזן הסן** (1272 - 17 בינואר 1328) היה רוזן הסן מ-1308 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

אוטו נולד בשנת 1272 במרבורג, להיינריך הראשון, רוזן הסן, ואשתו הראשונה אדלייד מבראונשווייג-לינבורג, בתם של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג.

בשנת 1308 מת אביו, ואוטו ירש את הסן העילית, "הארץ על הוואהן", אשר כללה את מרבורג, גיסן, גרינברג ואלספלד, בעוד שאחיו יוהאן, רוזן הסן ירש את הסן התחתית. בשנת 1311 מת אחיו יוהאן, ואוטו ירש גם את הסן התחתית, אשר כללה את אזור פולדה, אדר, שוואלם, ורה, המורדות הגבוהים של הווזר, עם הערים קאסל, הומברג, מלזונגן, ורוטנבורג.

אחרי שאוטו ירש את כל הרוזנות, הוא התגורר לסירוגין בקאסל ובמרבורג. לאוטו הייתה היסטוריה ארוכה של עימותים עם הארכיבישוף של מיינץ, מתיאס פון בוכק. בשנת 1324 מיינץ ניצחה בקרב להאנברג עם עזרה של כוחות אמנבורג. בשנת 1327, מיינץ סיפחה את גיסן עם עזרה של חיילים מנסיכות הבוחר מטריר, אבל תושבי העיר פעלו במהירות, ואוטו החזיר לעצמו את השליטה. רק אחרי הניצחון של אוטו בווצלאר ועם הגישור של יוהאן, מלך בוהמיה בשנת 1328 הפיוס נעשה אפשרי.

ב-17 בינואר 1328 מת אוטו בקאסל, ובנו היינריך השני, רוזן הסן ירש את נחלותיו.

משפחתו
------

בשנת 1297 התחתן אוטו בכנסיית אליזבת הקדושה, מרבורג עם אדלהייד מרבנסבורג, בתו של אוטו השלישי, רוזן רבנסבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:

* היינריך השני, רוזן הסן (מת ב-1376).
* אוטו מהסן (1301–1361), ארכיבישוף מגדבורג.
* לודוויג היונקר מהסן (1305–1345), אביו של הרמן השני, רוזן הסן.
* הרמן הראשון מהסן (מת ב-1368).
* אליזבת מהסן (מתה ב-1373), התחתנה עם רודולף השני, דוכס סקסוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוטו הראשון, רוזן הסן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138459290
* ULAN: 500076774
* VIAF: 96225608
* WorldCat: viaf-96225608

 |
WC-135W קונסטנט פיניקס מתקרב למטוס תדלוק
**WC-135 קונסטנט פיניקס** (WC-135 Constant Phoenix) הוא מטוס המיועד לאיסוף דגימות מהאטמוספירה לצורך גילוי פיצוצים גרעיניים. המטוס, המבוסס על ה-C-135 סטרטוליפטר, החל להיכנס לשירות בחיל האוויר האמריקני בדצמבר 1965. לפחות 13 מטוסים הוסבו לתצורה זו ואחרון בהם יצא משירות ב-2020.

ב-2022 סופק לחיל האוויר האמריקאי ראשון המטוסים מדגם WC-135R.

המטוסים פועלים במסגרת חיל האוויר ה-16 של ארצות הברית בטייסת הסיור 45, השייכת לכנף 55 שבבסיס אופוט.

המטוסים מצוידים באמצעים לאיסוף דגימות אוויר ומערכות המאפשרות לצוות המשימה שבמטוס לגלות בזמן אמת חלקיקים רדיואקטיביים העשויים להעיד על התרחשותו של פיצוץ גרעיני. הטייסים והנווטים של המטוסים שייכים לטייסת הסיור 45 ומפעילי הציוד הייעודי במטוסים שייכים למרכז היישומים הטכניים של חיל האוויר שבבסיס פטריק.

רקע
---

הגנרל דווייט ד. אייזנהאואר הורה על תוכנית קונסטנט פיניקס ב-16 בספטמבר 1947 והטיל על חילות האוויר של צבא ארצות הברית את האחריות הכוללת לגילוי פיצוצים גרעיניים בכל מקום בעולם. בספטמבר 1949, מטוס WB-29 שטס בין אלסקה ליפן גילה חלקיקים רדיואקטיביים מהניסוי הגרעיני הראשון של ברית המועצות.

החל מאוגוסט 1950, מטוסי WB-50 הוסבו למשימות איסוף דגימות אוויר בתהליך שנמשך שנתיים. ה-WC-135 החל להחליף את מטוסי ה-WB-50 בדצמבר 1965.

משימות
------

משימות איסוף דגימות אוויר בוצעו בצורה שגרתית מעל המזרח הרחוק, האוקיינוס ההודי, מפרץ בנגל, הים התיכון, אזורי הקטבים, ובסמוך לחופי דרום אמריקה ודרום אפריקה.

* מטוסי קונסטנט פיניקס שימשו ב-1986 למדידת הקרינה שנוצרה כתוצאה מאסון צ'רנוביל בברית המועצות.
* מטוסי קונסטנט פיניקס שימשו לאיסוף דגימות אוויר לאחר ביצוע הניסויים הגרעיניים על ידי פקיסטן והודו ב-1998.
* מטוסי קונסטנט פיניקס נשלחו במספר הזדמנויות ליפן כהכנה לניטור ניסויים גרעיניים שהעריכו כי קוריאה הצפונית עתידה לבצע. ב-9 באוקטובר 2006 אכן בוצע ניסויי גרעיני תת-קרקעי ומטוס קונסטנט פיניקס שנשלח לדגום את האטמוספירה בקרבת אזור הפיצוץ גילה חלקיקים רדיואקטיביים.
* המטוס מנוצל ליישום אמנה על שמים פתוחים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **WC-135 קונסטנט פיניקס** בוויקישיתוף
* WC-135 קונסטנט פיניקס, באתר חיל האוויר האמריקני
* WC-135 קונסטנט פיניקס, באתר GlobalSecurity.org
**ניבן ירוק** (שם מדעי: ***Gymnothorax funebris***) הוא מין של צלופח גדול מהסוג ניבן שבמשפחת המורניים החי במימי האזור הטרופי של מערב האוקיינוס האטלנטי שלחופי ניו ג'רזי, ברמודה ומצפון מפרץ מקסיקו דרומה למימי הים הקריבי ועד לחופי ברזיל. הניבן מצוי בין שוניות האלמוגים ובין הסלעים בקו החוף עד לעומק 40 מטרים.

מאפיינים
--------

ניבן זה מגיע לאורך 2.5-2 מטר ולמשקל 29 ק"ג, והוא בעל קשקשים בצבע ירוקים בהיר עד צהוב-לימון, כשצידיו מפוספסים בעדינות בקווים ירוקים. הוא בעל ראש מסיבי עם עיניים כחולות שרואות בקושי, ולסת רחבה מלאה שיניים חדות מאוד. למורנה חוש ריח חד ביותר, העוזר לה למצוא נתיבי ריחות של טרפה. 

מורנה זו יוצאת לציד בעת הלילה. הטרף כולל סרטנים, רכיכות ימיות כמו דיונונים ותמנוניים ודגים שונים. הניבן תוקף את הטרף ממארב בין הסלעים וחוטף אותו בלסתות פעורות בעלות שיניים בתוך הגרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניבן ירוק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניבן ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN
קבוצת נספחים צבאיים מבקרת אצל ראש הממשלה דוד בן-גוריון בביתו בשדה בוקר
כנס נספחים צבאיים המשרתים בישראל בבסיס חצור, 2020
**נספח צבאי** הוא דיפלומט המתמחה בנושאים צבאיים.

הנספח הצבאי הוא בדרך כלל קצין צבא בכיר הנמצא בשליחות דיפלומטית במדינה זרה. הנספח הצבאי אחראי על היחסים עם צבאה של המדינה המארחת, הוא מייצג את מדינתו בנושאים הקשורים לאינטרסים הביטחוניים, מייצג את התעשיות הביטחוניות של מדינתו במדינה המארחת ומשמש כיועץ לשגריר מדינתו בנושאים הנוגעים בביטחון.

לעיתים משרתים מספר נספחים בשגרירות לה חשיבות גדולה, כאשר האחריות מתחלקת ביניהם. נספח יבשה עוסק בענייני צבא היבשה, נספח אווירי עוסק בענייני חיל האוויר ונספח ימי עוסק בענייני הצי. כך למשל בשגרירות ישראל בוושינגטון משמשים שישה נספחים צבאיים, נספח ההגנה (הנספח הראשי), נספח חיל האוויר, נספח חיל הים, נספח לענייני מודיעין, נספח זרוע היבשה ונספח מחקר ופיתוח.

קצינים שנבחרים לייצג את ממשלתם בחו"ל עוברים בדרך-כלל קורס המכשיר אותם לתפקידם החדש כדיפלומטים, האורך כשלושה חודשים. לעיתים תפקיד הנספח הצבאי במדינות מסוימות מאויש על ידי קצין בכיר מאוד.

תפקיד נספח צבאי משמש לעיתים למטרות כיסוי לפעילות ביון, ולכן במקרים רבים ממונה לתפקיד איש מודיעין מובהק.

כאשר מתייחסים לנספח צבאי ישראלי מקובל גם המונח נספח צה"ל.

ראו גם
------

* נספח צבאי (ישראל)
* אות השירות בישראל - אות המוענק בידי ישראל לנספחים צבאיים זרים
* דרג דיפלומטי
* נספח כלכלה וסחר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נספח צבאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533872305171
* NARA: 10642468
* NDL: 00572561

 |
הרב אשריקי (מימין), בטקס הנחת אבן הפינה לבית הכנסת "אור זרוע, ירושלים, 1926
הרב **שמעון אשריקי** (1860–1930) היה שד"ר, חבר בית הדין של העדה הספרדית בירושלים, ממנהיגי ועד העדה המערבית בעיר, ואב בית הדין של העדה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1860 (ה'תר"ך) באספי שבמרוקו לחיים, שהיה מעשירי העיר. בהיותו כבן 5 עלו עמו הוריו לישראל והתיישבו ביפו, שם התחנך בצעירותו אצל הרב שלמה חזן. לאחר מספר שנים ביפו, עבר להתגורר בירושלים בעקבות פטירת אביו, שם למד יחד עם הרב יצחק אשכנזי. בתקופה זו נישאה אמו לראשון לציון הרב אברהם אשכנזי, והוא אומץ אצלו כבן.

בסיום לימודיו נישא לבוליסה סול, בת הגביר אברהם פינסו שהיה ממנהיגי וראשי העדה הספרדית. בתקופה שלאחר נישואיו יצא בשליחות כשד"ר מטעם כוללות ירושלים לערי הודו, עיראק, צפון אפריקה וספרד. בשנת 1900 ובשנת 1902 שהה בשליחויות כשד"ר מטעם העדה המערבית במרוקו. בסיום שליחויותיו שב לירושלים ומונה לשמש כחבר בית הדין של העדה הספרדית בעיר.

בשנות מלחמת העולם הראשונה שימש כחבר בבית הדין המורחב "משמרת הקודש" של עדות הספרדים והאשכנזים לצד הרב אליהו משה פאניז'יל והרב וידאל סורנאגה, ולאחר פטירתו של הרב יוסף חיים הכהן בשנת 1921 (ה'תרפ"א), מונה לשמש במקומו כאב בית הדין של העדה המערבית. בפעילותו הציבורית שימש בין היתר כחבר וועד העיר ליהודי ירושלים.

בשנתיים האחרונות לחייו התעוור וסבל ממחלות שונות, עד לפטירתו בירושלים ב-22 ביוני 1930 (כ"ג בסיוון ה'תר"ץ). נטמן בבית העלמין בהר הזיתים.

בתו בידה נישאה ליצחק יחזקאל יהודה, ונפטרה בחיי אביה. בנוחיים שימש כמורה לערבית בגימנסיה הרצליה ובבית הספר התיכוני למסחר בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* משה דוד גאון, **יהודי המזרח בארץ ישראל**, חלק ב' (עמ' 127)
* דוד תדהר (עורך), **אניצקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו** (עמ' 89)

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון אשריקי, בספר יהודי המזרח בארץ ישראל, מאת משה דוד גאון, באתר HebrewBooks
* דוד תדהר (עורך), "שמעון אשריקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 89
* אחרי מטתו של רב, דואר היום, 22 ביולי 1930
* מידע על שמעון אשריקי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* רשימת הפרסומים של שמעון אשריקי, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב פוקס, "שלום רב לאוהבי!", הרב אברהם ביג'אג'ו כותב לידידו הרב שמעון אשריקי, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, 17.09.2020
2. ↑  כרטיס הקבר של הרב שמעון אשריקי באתר הר הזיתים.
3. ↑  הגברת מרת בידה לבית יחזקאל-יהודה ז"ל, דואר היום, 23 במרץ 1927
4. ↑  חיים אשריקי, **אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו**, כרך א, עמ' 92-93 (בעריכת דוד תדהר)
5. ↑  מנשה מני, אחרי מטתו של חיים אשריקי ז"ל, הארץ, 26 באפריל 1948

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008712762305171
* VIAF: 230159613677341030007
* WorldCat: viaf-230159613677341030007

 |
דונטלו. "סן ג'ורג'ו משחרר את הנסיכה"
דונטלו. משתה הורדוס
דונטלו. המדונה מפאצי
**סטיאצ'טו** (באיטלקית: **Stiacciato**) היא טכניקה המאפשרת לפסל ליצור תבליט עם גילוף בעומק מילימטרים ספורים בלבד. כדי ליצור אשליה של עומק, עובי התבליט יורד בהדרגה מהחזית לרקע. במובנים מסוימים, תבליט שנוצר בטכניקה זו דומה יותר לתמונה דו־ממדית מאשר לפסל תלת־ממדי, ולכן התבליט יכול לעשות שימוש גם בפרספקטיבה. היסטוריון האמנות ג'ורג'ו וזארי כתב על הטכניקה:

> 
> הסוג השלישי נקרא תבליט-סטיאצ'אטי, שאין בהם מאומה למעט ציור של הדמות עם שקעים ותבליט סקיאצ'טה...ודונאטו (כלומר דונטלו) עבד בצורה הטובה ביותר מבין כל הפסלים בז'אנר הזה, עם אמנות, רישום והמצאה. אנו רואים תבליטים רבים מסוג זה, אגרטלים ארטיניים (אנ') (אגרטלים שמוצאם מארצו) עתיקים מאוד, מסכות ועבודות עתיקות אחרות, ובאופן דומה גילופי קמאו (אנ') עתיקים, ומדליות ומטבעות ארד.
> 
> 
> 
> — חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
> 

הטכניקה שימשה בעיקר במאות ה-15 וה-16, ופותחה על ידי דונטלו, ייתכן בהשפעת תבליטי Maenad (אנ') יוונים עתיקים. הדוגמה המוקדמת ביותר ששרדה היא יצירתו "סן ג'ורג'ו משחרר את הנסיכה" (אנ') המוצגת מתחת לכן הפסל סן ג'ורג'ו במוזיאון הלאומי ברג'לו בפירנצה (1416–1417). יצירותיו האחרות בז'אנר כוללות את המדונה מפאצי (1430) ומשתה הורדוס (1423–1427).

ראו גם
------

* המדונה מפאצי
* משתה הורדוס

לקריאה נוספת
------------

* Rolf C. Wirtz, *Donatello*, Könemann, Colonia 1998. מסת"ב 3-8290-4546-8

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיאצ'טו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
"Stiacciato". *treccani.it*. (באיטלקית)
2. ↑  
 A soldier saint in Renaissance Florence: Donatello's St George, סרטון בערוץ "Smarthistory (Dr. Beth Harris and Dr. Steven Zucker)", באתר יוטיוב (אורך: 7:33) (באנגלית)
**מיוריאל פיי באק האמפרי בראון** (באנגלית: **Muriel Fay Buck Humphrey Brown**‏; 20 בפברואר 1912 — 20 בספטמבר 1998) הייתה פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כגברת השנייה של ארצות הברית וכחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מינסוטה. היא הייתה נשואה לסגן הנשיא ה-38 של ארצות הברית, יוברט האמפרי. אחרי מותו של בעלה, היא מונתה למלא את מקומו בסנאט, ובכך נהפכה לראשונה מבין הגברות השניות של ארצות הברית להחזיק במשרה ציבורית. היא נישאה מאוחר יותר לחבר ילדותה מקס בראון ואימצה את השם "מיוריאל האמפרי בראון".

ביוגרפיה
--------

האמפרי נולדה מיוריאל בעיר הרטון שבדקוטה הדרומית, בתם של אנדרו א'באק ורעייתו ג'סי מיי פירס. היא למדה במכללת הרטון ופגשה את יוברט האמפרי לראשונה ב-1934, כשעבדה כמנהלת חשבונות. הם נישאו ב-3 בספטמבר 1936, ועל הרגע בו התאהבו אמרה: "הייתה זו אהבה מואלס ראשון". היו להם ארבעה ילדים: יוברט השלישי, ננסי, רוברט ודאגלס.

היא שימשה כיועצת לא רשמית לבעלה עם כניסתו לחיים הפוליטיים. תפקידו הפוליטי הראשון היה ראש עיריית מיניאפוליס, ואחר נבחר שלוש פעמים לסנאט של ארצות הברית מטעם מינסוטה. במהלך מסע הבחירות השני שלו לסנאט החלה רעייתו להופיע לצדו לראשונה. לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1964 בחר בו הנשיא לינדון ג'ונסון כעמיתו למירוץ, ולאחר מכן נבחר האמפרי לסגן נשיא ארצות הברית. אחרי שנכשל בבחירות לנשיאות 1968, שב לסנאט ב-1971.

אחרי שבעלה הלך לעולמו בעודו מכהן בסנאט, מונתה האמפרי למלא את מקומו מטעם המפלגה הדמוקרטית בידי מושל מינסוטה, רודי פרפיץ'. ב-25 בינואר 1978 היא הושבעה לתפקידה וכיהנה בו עד 7 בנובמבר 1978, בקונגרס ה-95. היא הייתה בת הזוג הראשונה של סגן נשיא לשעבר ששירתה בקונגרס, כמו גם האישה הראשונה שכיהנה בסנאט מטעם מדינת מינסוטה. לאחר התייעצות עם הנשיא ג'ימי קרטר, בחרה שלא להתמודד בבחירות המיוחדות לסנאט מטעם מינסוטה בשנת 1978. עשרים ושמונה שנים לאחר מכן נבחרה איימי קלובשר לסנאט מטעם מינסוטה ובכך הייתה לאישה הראשונה שנבחרה על ידי הציבור לסנאט מטעם מדינה זו.

ביישנותה של מיוריאל הערימה קשיים על מילוי תפקידה הפוליטי הבכיר. בהיותה בתפקיד, ואחרי כן, נאבקה האמפרי למען זכותן של נשים לבצע הפלה מלאכותית ופעלה לחיקוק חוקים למען נכים. ב-1981 נישאה בשנית לחבר ילדותה מקס בראון, שהלך לעולמו ב-2004. ב-1998 הלכה האמפרי לעולמה ונטמנה בבית העלמין לייקווד שבמיניאפוליס לצד בעלה הראשון יוברט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיוריאל האמפרי** בוויקישיתוף
מיוריאל האמפרי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיוריאל האמפרי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1132141508
* ISNI: 0000 0000 3230 5133
* LCCN: n83312367
* NARA: 10569327
* NLG: 128750
* SNAC: w62628jr
* SUDOC: 082245762
* US Congress: H000956
* VIAF: 1398741
* WorldCat: lccn-n83312367

 |
**נסימה סייפי** (נולדה ב-29 באוקטובר 1988) היא אתלטית פאראלימפית מאלג'יריה המתמחה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל. היא אלופה פאראלימפיית (לונדון 2012 וריו דה ז'ניירו 2016) בעלת בשתי מדליות זהב, ו-3 פעמים ברציפות אלופת העולם (2011 - 2015) בזריקת דיסקוס.

ביוגרפיה
--------

סייפי נולדה במילה, אלג'יריה ב-1988. כשנולדה הייתה שלמת-גוף, אך בעקבות פגיעה ממכונית נקטעה רגלה השמאלית ב-1998. אביה עודד אותה לפתח קריירה באתלטיקה. היא הצטרפה למועדון ספורט לנכים, והחלה אימונים.

באליפות העולם באתלטיקה לנכים שנערכה באסן הולנד בשנת 2006 סיימה סייפי פעמיים במקום חמישי, בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל.

במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) סיימה סייפי במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.09 מטר ובמקום עשירי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 8.49 מטר.

### אלופה עולם

הצלחתה הבינלאומית הגיעה באליפות העולם שנערכה בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 2011 לאחר שזכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.99 מטר.

### אלופה פאראלימפית

במשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) זכתה סייפי במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.34 מטר.

באליפות העולם שנערכה בליון, צרפת בשנת 2013 זכתה סייפי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בזריקת דיסקוס ובכך הגנה על תוארה ובמדליית ארד בהדיפת כדור ברזל.  

באליפות העולם שנערכה בדוחה בשנת 2015 היא זכתה פעם שלישית ברציפות במדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 34.31 מטר.

במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בזריקת דיסקוס בתוצאה של 33.33 מטר. מדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.77 מטר, המדליה הפאראלימפית הראשונה שלה בענף זה.

ראו גם
------

* אלג'יריה במשחקים הפאראלימפיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Saifi, Nassima". *Paralympic.org*.
2. ↑  "Saifi, Nassima". *IPC*.
3. ↑  "Nassima Saifi, championne du monde du lancer de disque" (בצרפתית). DjaZairess.
4. ↑  "Rio Paralympics 2016 (Discus-women/T57): Gold medal for Algerian Nassima Saifi". *aps.dz*. 15 בספטמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-10-27. נבדק ב-2017-02-24. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נסימה סייפי"**.
תריסול אזבסט ובדירה מעליו תריסול מפלסטיק בדירות בגבעתיים, 9/08**תריסול** הוא שמו של פטנט ישראלי ייחודי ושמה של חברה שהוקמה בשנת 1957 על ידי מהנדס הבניין **רם בן טל** לייצור תריסים שנועדו לסגור מרפסות בדירות מגורים.

התריסול נוצר כדי לענות על צורך שהתעורר בישראל להרחבת שטח המגורים על ידי סגירת מרפסות, וזאת בשל מצוקת הדיור שהתקיימה באותה העת. שמו של הפטנט משלב שתי מילים שבהשראתם הומצא ועוצב: תריס+בריסולי. התריסול יוצר בשנות ה-50, בראשית דרכו, מאזבסט. היה זה בתקופה בה לא נודעו השפעותיו המסרטנות של האזבסט ומחירו הזול הפך אותו לחומר שמיש במיוחד בשוק הבנייה הישראלי. בשל כובד האזבסט על המנגנונים שהחזיקו אותו, הוחלף התריס לפלסטיק במסגרת אלומיניום, דבר שהעלה את מחירו אך הקל באופן משמעותי את השימוש במערכת. 

כבר מיציאת הפטנט אל השוק המקומי, זכה התריסול להצלחה אדירה, ולביקוש גובר והולך הן מצד דיירים במבנים קיימים, והן מצד קבלנים למבנים חדשים. עם זאת, הועתק הפטנט על ידי חברות מתחרות, דבר שפגע בבלעדיותה של חברת תריסול. בראשית הדרך, העלימו הרשויות עין מתהליך אשר הביא, לדעת רבים, לכיעורן של חזיתות הבניינים, ובעיקר פגע הדבר בחזיתות בתי העיר תל אביב שהתאפיינו במרפסותיהן. 

במהלך השנים הוחלף התריסול שלא היה אטום לחלוטין באמצעי סגירה אחרים. בעיקר תריסי גלילה.

החל מסוף שנות ה-80 החלו הרשויות לאכוף את נושא סגירת המרפסות, וכחלק ממסע זה שונה נוסח חוק התכנון והבנייה בצורה שתמנע את הקמתן של מרפסות אחת מעל השנייה (מרפסות חופפות) במטרה למנוע את סגירתן בתריסול. 

חברת תריסול נמכרה על ידי רם בן טל לקבוצת יזמים, שבחרה לסגור את המפעל בסוף שנות ה-80, זמן קצר לאחר הרכישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סקירת תולדות התריסול וממציא הפטנט, באתר 'רשימות'. (האתר חדל לפעול)
**סטטקנטוס** (שם מדעי: *Stethacanthus*; מילולית: "חזה קוצני", על שם סנפיר הגב הגבוה שמעל חזהו) הוא סוג של דג סחוס נכחד מסדרת הסימורידה, שחי בעידן הפלאוזואיקון במימי אסיה, אירופה ואמריקה הצפונית לפני 382-323 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

דג זה הגיע לאורך של 70 ס"מ והיה מאופיין בסנפיר גבי גדול ודמוי סדן גדול שהיה מסנפיר גבם ועד לאחורי ראשם. בקצה הסנפיר היו קוצנים קטנים והיו כאלה גם על הראש. תפקידם לא ברור אך ייתכן שהם עזרו להיאחז ביצורים אחרים או לעזור להזדווגות ואולי גם הרתיעו טורפים. הוא היה בעל סנפירי גפיים קצרים ומאחוריהם היו 2 קוצים אחוריים קצרים.

עקב סנפיר הגב הגדול שלו הוא התקשה לנוע במהירות אחרי טרף וייתכן שחיפש טרף קרוב לקרקעית. הוא ניזון מדגים אחרים, דגי סחוס קטנים יותר וחסרי חוליות ימיים.

בתרבות
------

דג זה מופיע בסדרה "ללכת עם מפלצות" בפרק הראשון, שם הוא חי בנהרות ורודף אחרי היינרפטון (שלמעשה היה גדול ממנו בהרבה), אך נטרף על ידי הדג הענקי הינרייה.

הוא מופיע גם בסדרה "מפלצות ים" של נייג'ל מארוון, שם הוא נמשך לפיתיון של נייג'ל אך בורח בגלל דנקליאוסטיוס ענקי.

בנוסף הוא מופיע בסדרה פלאווורלד.

ראו גם
------

* פלקטוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטטקנטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
לרבים מהתריסוניים צבעים מתכתיים בוהקים
**תריסוניים** (שם מדעי: Scutelleridae) היא משפחה מסדרת פשפשאים, שמונה כ-450 מינים בעולם. בישראל מצויים כ-22 מינים מהמשפחה. המשפחה מאופניית במגנית גדולה במיוחד המכסה את כל הגב ומסתירה את הכנפיים לגמרי, מאפיין זה מזכיר קמעה את כנפי החפיה של חיפושיות כשהם סגורות ומונחות על הגב ולכן לעיתים מזוהות בטעות כחיפושיות אך על המגנית הרחבה אין תפר אמצעי כפי שנמצא בין כנפי החפיה של חיפושיות. לרבים מהמינים הטרופיים צבעים מטאלים עזים הגורמים להם להראות כמו תכשיט ולכן מכונים גם "חרקי תכשיט". המינים במשפחה ניזונים ממגוון רב של צמחים כמו גם גידולי שדה ולכן מינים אחדים מוגדרים כמזיקים חקלאיים. בעבר סווגו תחת התריסיתיים ולכן בעברית המינים עדיין מכונים בטעות "תריסית".

אטימולוגיה
----------

מקור שם המשפחה Scutelleridae מסוג הטייפ Scutellera [מיוונית (מגן קטן) Scutellum] על שום המגנית המוגדלת שעל גבם. לא קיים שם עברי רשמי למשפחה אך התרגום המילולי של השם הלטיני הוא מגנית (שכבר נמצאת בשימוש) או תריסון לפי בודנהיימר.

המינים המצויים בישראל (רשימה חלקית)
-----------------------------------

* ***Odontoscelis dorsalis***
* תריסון הקמה ***Eurygaster integriceps***
* תריסון מגושם ***Odontotarsus robustus***
* תריסון ענק ***Solenosthedium bilunatum***
* תריסון פרחוני **Psacasta exanthematica**

הערה: למרות שבעבר נקבע השם העברי תריסית למינים תחת משפחת ה-Scutelleridae הוא אינו מדויק מאחר שהם אינם שייכים למשפחת התריסיתיים, לחלופין ניתן להשתמש בהתאמה בשם תריסון לפי תרגום בודנהיימר לשם המדעי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תריסוניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתרגום מילולי, ראו פרק ערך אטימולוגיה
2. ↑  שם זמני על פי המשמעות הלטינית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541659605171

 |
**סטיבן אנדרו בולד** (באנגלית: **Stephen Andrew Bould**; נולד ב-16 בנובמבר 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

קריירה
------

בולד נולד בסטוק-און-טרנט, והחל לשחק כסטוק סיטי המקומית בשנת 1978 כאשר היה תלמיד בית ספר, והפך למקצוען בנובמבר 1980. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כבלם בהפסד 2 - 3 למידלסברו בספטמבר 1981. בולד לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב המועדון, והושאל לטורקי יונייטד באוקטובר 1982, שם שיחק בתשעה משחקים תחת המאמן ברוס ריוק.

לאחר תקופת ההשאלה בטורקי הוא הפך לשחקן קבוע בהרכב של סטוק סיטי, ועבר לשחק בעמדת הבלם. בשנת 1987 הוא סבל מפציעה שכמעט וגרמה לסיום הקריירה שלו, אך הוא החלים ממנה לאחר מספר ניתוחים. הוא עבר לארסנל ב-1988, והפך לאחד מרביעיית שחקני ההגנה של המועדון, ביחד עם טוני אדמס, נייג'ל וינטרברן ולי דיקסון ששיחק איתו בסטוק סיטי. בולד זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1988/1989 ובעונת 1990/1991; אולם, הוא נעדר ממשחקי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993, שבשניהם ניצח המועדון.

בולד לא זכה להצלחה רבה במדי ארסנל לאחר הזכייה בגביע המחזיקות בעונת 1993/1994, ולאחר הגעתו של המאמן הצרפתי ארסן ונגר נפוצו שמועות כי בולד המבוגר יעזוב את ארסנל, בעיקר כיוון שוונגר העדיף על פניו את מרטין קיאון; למשך תקופה קצרה הפגין בולד יכולת משחק גבוהה מהרגיל, והיה חלק מההרכב שזכה בדאבל בעונת 1997/1998, שבה בישל שער לטוני אדמס במשחק שהכריע את גורל אליפות הפרמייר ליג. שבועיים לאחר מכן זכה המועדון בגביע ה-FA.

בולד כבר היה שחקן מבוגר, ולאחר עונתו האחרונה באצטדיון הייבורי הוא עבר ביולי 1999 לשחק במדי העולה החדשה סנדרלנד תמורת חצי מיליון לירות שטרלינג. מאמן סנדרלנד פיטר ריד מינה את בול לתפקיד הקפטן של הקבוצה בעקבות עזיבת הקפטן קווין בול, והוא היה אחד משחקני המפתח של המועדון שסיים במקום השביעי. בולד נותר באצטדיון האור עד ספטמבר 2000, אז נאלץ לפרוש ממשחק פעיל כתוצאה מדלקת מפרקים. בסך הכל הוא הופיע במדי סנדרלנד ב-21 משחקי פרמייר ליג בלבד.

למרות היותו אחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בשלהי שנות ה-80 ותחילת עד אמצע שנות ה-90, בולד שיחק רק פעמיים במדי נבחרת אנגליה, וערך את הופעת הבכורה שלו רק בגיל 31.

לאחר פרישתו הוא החל ללמוד לצורך קבלת תג אימון מאופ"א, וביוני 2001 חזר לארסנל והחל לעבוד כמאמן קבוצות הנוער. תפקידו הנוכחי הוא מאמן הקבוצה עד גיל 18 באקדמיית הכדורגל של ארסנל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב בולד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* תמונות וסטטיסטיקות באתר sporting-heroes.net‏
שלט של סליק הקומונה בעין המפרץ
התחמושת החלודה שנמצאה בסליק
**הסליק בעין המפרץ** היה הסליק המרכזי של קיבוץ עין המפרץ. הסליק נבנה ב-שנות ה-40 תחת מבנה הקומונה ושימש את הקיבוץ עד מלחמת העצמאות. לאחר הקמת המדינה ננעל הסליק עד 1991 אז נפתח.

רקע
---

עם תום מלחמת העולם הראשונה החל היישוב בארץ לאגור נשק לא חוקי (קנוי וגנוב) בסליקים ישוביים רבים (חלקם הגדול מאולתר) מתוך הבנה שהשלטון הבריטי לא תמיד ייתן מענה במקרים של סיכון ביטחוני. מגמה זו התחזקה ב-1925 כשארגון ההגנה הוקם והחל לבנות סליקים מרכזיים ברחבי הארץ.

גם בקיבוץ עין המפרץ, שהוקם ב-1938, החל תהליך בניית סליקים ובמהלך שנות ה-40 הוקמו בה 7 סליקים כשהעיקרי ביניהם היה הסליק שנבנה תחת הקומונה. הקיבוץ שימש לוחמי פלמ"ח וההגנה כבסיס יציאה לפעולות שחרור חיפה, עכו והגליל המערבי והסליקים שימשו לשמירת הנשק שלהם.

ההיסטוריה של הסליק
------------------

הסליק המרכזי של הקיבוץ נחפר ב-1945 מתחת למבנה קומונת החברים שהיה עשוי מעץ. לאחר הקמת הסליק נשרף המבנה וב-1947 נבנה במקום בית מלבנים אדומות. בבניית הסליק היו שותפים 3 מאנשי הביטחון של הקיבוץ, נגר, חשמלאי והנהג שהוביל את הנשק. כדי להסתיר את חפירת הסליק מפני אנשים אחרים נשלחו כל חברי הקיבוץ לטיול למצדה ובזמן היעדרותם הוכן הסליק וקירותיו בוטנו. גודלו היה כ-2.5 מטר על 2.5 מטר והכניסה אליו הוסוותה בתחתית ארון קיר לבגדים, שם הונח מכסה על הפתח ומתחתיו הוצב סולם לירידה.

לאחר השלמתו שימש הסליק לאחסון הנשק והתחמושת של הקיבוץ ששימשו למטרות ביטחוניות ובמלחמת העצמאות. במהלך השבת השחורה ב-1946 ערך הצבא הבריטי חיפוש בקיבוץ ולא גילה אף אחד מהסליקים.

לאחר מלחמת העצמאות
------------------

עם תום המלחמה הוחזר הנשק לסליק והסליק ננעל. ששת בעלי הסוד סירבו לספר על מקומו עד שהאחרון מבין בעלי הסוד (נהג הטנדר) גילה ב-1991 את מיקום הסליק. עם פתיחת הסליק נתגלו בתוכו כלי נשק ותחמושת רבה אך בגלל חדירת לחות וחוסר אוורור החלידה תכולתו. פתיחת הסליק נעשתה בליווי חבלני המשטרה שאספו את כלי הנשק אך לאור מצבה הירוד של התחמושת החליטו החבלנים לא לפנותה והורו לנעול את הסליק שנשאר סגור מאז.

לאחר תקופה החזירה המשטרה לקיבוץ את אחד המקלעים שנמצאו בסליק לצורך תצוגה.

מבנה הקומונה שמעל לסליק הוגדר כאתר לשימור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסליק בעין המפרץ** בוויקישיתוף
* אמציה רז,  סליק עין המפרץ - חשיפה, סרטון באתר יוטיוב, 19 בפברואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  סליקים נוספים היו תחת מקרר החלב ברפת א' ותחת הנגריה
2. ↑  אנשי הביטחון: ישראל אמיר, אליעזר נשקס וזאב (ולוולה) גל
3. ↑  נגר: אליעזר (לוייזק) ענבי
4. ↑  חשמלאי: יצחק צימט
5. ↑  הנהג: יצחק (איזק) ארצי
6. ↑  כלי הנשק שנמצאו כללו תת-מקלעים ו-2 מקלעים

| סליקים בארץ ישראל |
| --- |
| כללי | סליק • פורטל:אתרי מורשת בישראל/סליקים | סליק "השומר" בקיבוץ כפר גלעדיסליק "השומר" בקיבוץ כפר גלעדי |
| אתרי סליקים | **צפון הארץ**: הסליק במזרע • הסליק במרחביה • סליק אבידוב בנהלל • הסליק בעין השופט • הסליק ברמת יוחנן • הסליק בטירת צבי • הסליק בעין המפרץ • הסליק בגבת (תחנת שרה) • הסליקים בבית הספר תל-חי בחיפה • סליק המחסן באיילת השחר • סליק "השומר" בכפר גלעדי • סליק "ההגנה" בכפר גלעדי • הסליק ביגור**מרכז הארץ**: סליק אלדמע (גבעתיים) • סליק ועדי (גבעתיים) • הסליק במשמר השרון • סליק בית החמרה בנען • הסליק ברשפון**דרום הארץ**: |
| אירועים | השבת השחורה |
| אישים | משה אגוזי • יקותיאל שבח • צבי בן-יעקב |
**אוֹנְס ג'אבור** (בערבית: **أُنْس جابر**; נולדה ב-28 באוגוסט 1994) היא טניסאית תוניסאית. היא דורגה במקום השני בעולם על ידי התאחדות הטניס לנשים (WTA), ב-27 ביוני 2022. ג'אבור מדורגת מספר 1 בתוניסיה, והיא הטניסאית האפריקאית והערבייה בעלת הדירוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של דירוג ה-ATP וה-WTA. היא זכתה בשלושה תארי יחידים בסבב ה-WTA, וב-11 תארי יחידים ותואר זוגות אחד בסבב הנשים של הפדרציה הבין־לאומית לטניס (ITF).

ג'אבור החלה לשחק טניס בגיל שלוש. היא הגיעה לגמר הרולנד גארוס לנערות ב-2010, ובשנה לאחר מכן אף זכתה בו. היא הייתה השחקנית הערבית הראשונה שזכתה בתואר גראנד סלאם ליחידים לנוער מאז זכה איסמעיל אל שאפיי (אנ') בתואר וימבלדון לנערים ב-1964.

ב-2017, לאחר כמעט עשור ששיחקה בעיקר בסבב ה-ITF, ג'אבור התחילה להתחרות באופן קבוע יותר בסבב ה-WTA. בשנת 2020 באליפות אוסטרליה הפתוחה, ג'אבור הייתה האישה הערבייה הראשונה שהגיעה לרבע הגמר של גראנד סלאם, הישג שחזרה עליה באליפות ווימבלדון 2021. היא זכתה בתואר ה-WTA הראשון שלה בטורניר ברמינגהאם 2021, ובכך הייתה האישה הערבייה הראשונה שזוכה בתואר בסבב ה-WTA. התואר הגדול ביותר שלה עד כה היה באליפות מדריד הפתוחה 2022, אירוע WTA 1000, והיא השחקנית האפריקאית והערביה הראשונה שזוכה בתואר ברמה זו.

באליפות וימבלדון 2022 היא הגיעה לגמר בו הפסידה לילנה ריבאקינה. לפני כן היא ניצחה את מארי בוזקובה (אנ') ברבע הגמר ואת טטיאנה מריה (אנ') בחצי הגמר, והפכה לאישה הערבייה או צפון אפריקאית הראשונה שהגיעה אי פעם לחצי הגמר ולגמר של גראנד סלאם. באליפות ארצות הברית הפתוחה של 2022 העפילה עד לגמר הטורניר, שם הפסידה לאיגה שוויונטק. באליפות וימבלדון 2023 היא שוב הגיעה לגמר והפסידה שם למרקטה וונדרואושובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונס ג'אבור** בוויקישיתוף
* אונס ג'אבור, ברשת החברתית פייסבוק
* אונס ג'אבור, ברשת החברתית טוויטר
* אונס ג'אבור, ברשת החברתית אינסטגרם
* אונס ג'אבור, באתר olympedia.org
* אונס ג'אבור, באתר ה-WTA
* אונס ג'אבור, באתר ה-ITF
* אונס ג'אבור, באתר גביע הפדרציה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Ranking Reaction: Ons Jabeur makes historic rise to new career-high ranking of No. 2". Tennis.com. נבדק ב-2022-06-29.
2. ↑  "History Made: Jabeur defeats Kasatkina to win first singles title in Birmingham". ארכיון מ-20 ביוני 2021. נבדק ב-20 ביוני 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Wimbledon - Ons Jabeur makes history to reach first Grand Slam semi-final with win over Marie Bouzkova, Eurosport, ‏2022-07-05 (באנגלית)
4. ↑  Jabeur rallies past Bouzkova for historic berth in Wimbledon semifinals, Women's Tennis Association (באנגלית)
5. ↑  Ons Jabeur becomes first Arab player to reach a grand slam final at Wimbledon, the Guardian, ‏2022-07-07 (באנגלית)
6. ↑  "הערבייה הראשונה בגמר גראנד סלאם: אונס ג'אבור עלתה לגמר ווימבלדון, תפגוש את ריבאקינה". *הארץ*. נבדק ב-2022-07-07.

|  |
| --- |
| **עשר הטניסאיות הטובות ביותר בסבב העולמי לנשים** נכון ל-12 ביוני 2023 |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. פוליןפולין איגה שוויונטק
6. תוניסיהתוניסיה אונס ג'אבור | 2. בלארוסבלארוס ארינה סבלנקה
7. ארצות הבריתארצות הברית קורי גוף | 3. קזחסטןקזחסטן ילנה ריבאקינה
8. יווןיוון מריה סקארי | 4. צרפתצרפת קרולין גרסיה
9. צ'כיהצ'כיה פטרה קביטובה | 5. ארצות הבריתארצות הברית ג'סיקה פגולה
10. ברזילברזיל ביאטריס חדד מיה |

 |