recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יצחק פלר** (נולד ב-4 בדצמבר 1941) הוא עיתונאי ויועץ תקשורת ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פלר נולד בירושלים, והוא בוגר בתי הספר "תחכמוני", "מעלה" ו"סמינר למורים - מזרחי" בבירה. לאחר שירותו הצבאי שימש, בשנים 1963–1965, כמורה ומחנך ב"מרכז הנוער" בדימונה, ובין השנים 1967-1965 כפרילנס בעיתונות הכתובה (ב"ידיעות אחרונות", ב"מעריב", ב"דבר" וב"חרות"), והתמקד בסיקור דמויות ומוסדות מיוחדים בירושלים. במקביל, סיים קורס כתבים ושדרים במרכז ההדרכה של קול ישראל. השידור ההיסטורי הראשון שלו בוצע ב-1967 ערב פרוץ מלחמת ששת הימים, כאשר תיאר את פינוי כוחות האו"ם ממחסום ארז שעל גבול רצועת עזה.

מיד לאחר המלחמה התמנה ככתב הראשון של קול ישראל ברצועה. בקיץ 1974 סיקר את ההפיכה הצבאית בקפריסין ואת פלישת הצבא הטורקי לאי. השידורים זיכו את פלר בציון לשבח ממנהל הרדיו, משה חובב. באוגוסט 1978 היה לשליח קול ישראל לוועידת קמפ-דייוויד שהסתיימה בהסכם השלום בין מצרים לישראל. ב-1994 היה הכתב-שדר הישראלי הראשון לדווח מרבת-עמון על ההסכם המתגבש בין אש"ף לבין ישראל ועל ההסכם המתרקם בין ישראל לירדן.

במרוצת למעלה מ-30 שנה שימש פלר ככתב בכיר ועורך-אחראי בחטיבת החדשות של רשות השידור, והיה, בין השאר, כתב לענייני פנים, רווחה, מפלגות ובית הנשיא, כתב לענייני-חוץ וכתב-חוקר. כמו כן שימש כעורך יומני החדשות של רשת ב' ועורך "יומן השבוע". במשך שלוש שנים עבד בטלוויזיה הישראלית (ככתב בדסק החוץ וכתב-חוקר ב"כלבוטק") ובערוץ 2 (כתב ב"רשת חוקרת"). בעת מלחמת יום כיפור נמנה עם הכתבים הצבאיים באוגדת אריק שרון, ובמלחמת שלום הגליל סיקר את המלחמה לצד אוגדת השריון 36 בפיקודו של אביגדור קהלני.

הוא היה אחראי לסדרות רדיו ותחקירים (בהם טלוויזיוניים) - שכללו חשיפות מחדלים ביטחוניים ואחרים, מפגש עם משפחות אסירי ציון מסורבי-עלייה בגוש הקומוניסטי, תחקיר על פגיעה בחופי ישראל בעקבות התוכניות להקמת מרינות, סיקור ועדת שמגר לחקירת רצח רבין, "ישראל 2000" - שידור שבועי ששירטט פרופיל אנושי של החברה הישראלית, והגשת אקטואליה מזווית אישית ברשתות הרדיו הממלכתיות.

### עיסוקים בצד הזירה התקשורתית ומחוץ לה

בין השנים 1977–1981 שימש (במסגרת חופשה ללא תשלום) שליח הסוכנות היהודית באוהיו, ארצות הברית, ובין השנים 1988–1990 שליח עלייה בקייפטאון, דרום אפריקה (גם כן במסגרת חופשה ללא תשלום). בשנים 1983–1985 שימש כמרצה בחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה וכמרצה בקורסי שליחים של הסוכנות. ניהל קורס כתבים ועורכי חדשות במרכז ההדרכה של רשות השידור. כיהן כיושב ראש ועד העיתונאים בקול ישראל בשנים 1993-1992.

בין השנים 1996–1999 שימש יועץ תקשורת לשר הקליטה יולי אדלשטיין. במקביל קיים סדנאות תקשורת ליחידים ולגופים.

חיים אישיים
-----------

פלר מתגורר בירושלים, אב לשלושה וסב לחמישה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק פלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011097759105171
* VIAF: 12165135666800301572
* WorldCat (עם VIAF): 12165135666800301572

 |
**פיודור ברוני** (ברוסית: **Фёдор Бруни**‏; 10 ביוני 1799 – 30 באוגוסט 1875) היה אמן רוסי ממוצא איטלקי שפעל בסגנון אקדמי.

ביוגרפיה
--------

אביו, אנטוניו, היה צייר ומשחזר אמנות איטלקי שווייצרי, שעבר לרוסיה בשנת 1800 כדי לעבוד על פרויקט עבור הצאר.  בגיל עשר נרשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל אלכסיי יגורוב, אנדריי איוואנוב וואסילי שבייב.  הוא סיים את לימודיו בשנת 1818.

אביו, שהאמין שחינוך לאמנות רוסי אינו מספיק, שלח אותו ללימודים נוספים באיטליה. בגיל עשרים ושתיים יצר את יצירתו הגדולה הראשונה ("מות קמילה"), שהוצגה בגבעת הקפיטולין ברומא. עשר שנים מאוחר יותר, כשהציור הוצג בסנקט פטרסבורג בפעם הראשונה, הוא זיכה אותו בתואר אקדמאי. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-19 הוא החל בציור מונומנטלי תנכ"י, אך לפני השלמתו הוא נקרא לסנט פטרסבורג כדי לעבוד על פרויקט בקתדרלת סנט אייסק וללמד באקדמיה. הוא הגיע ב-1836 והפיק כמה יצירות גם עבור קתדרלת קאזאן בסנקט פטרסבורג.

בשנת 1838, הוא הצליח לחזור לרומא כדי לסיים את עבודתו על ״משה והנחש״. שנתיים לאחר מכן, הציור הושלם והועבר לסנקט פטרסבורג שם הוא הוצג באחד האולמות של ארמון החורף. זהו הבד הגדול ביותר המוצג במוזיאון הרוסי.  בפעם השלישית חזר לרומא מ-1841 עד 1845, הוא הפיק עשרים וחמש סקיצות שיהוו את הבסיס לפרסקאות בקתדרלת איסק הקדוש. חלק מהציורים בוצעו על ידי ברוני עצמו, אחרים על ידי אמנים שונים בהנחייתו. העבודה הושלמה ב-1853 והמסמכים המקוריים מאוחסנים כעת במוזיאון הרוסי.

ב-1849 הוא הפך למנהל של גלריה במוזיאון ההרמיטאז' ונשלח פעמיים לאירופה לרכוש ציורים לאוסף. שש שנים מאוחר יותר, הוא הפך לרקטור של המחלקה לפיסול וציור באקדמיה.  ניקולאי לומטב ופאבל פלשאנוב היו בין תלמידיו.

אולם ככל שהתבגר, הוא נעשה מתבודד. אפילו התרחק מתלמידיו ונעלם לשבועות בכל פעם. במאמציו לקיים את המסורת האקדמית, הוא החל להביע בגלוי את סלידתו מאמנים צעירים יותר ונאלץ להתפטר ב-1871 בגלל התנהגותו.

עד מותו, הוא היה פרופסור לשם כבוד באקדמיה לאמנויות יפות של פירנצה ובאקדמיה של סן לוקא ברומא.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיודור ברוני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ЭСБЕ/Бруни, Федор Антонович — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
2. ↑  Kenneth, Fidelio Bruni, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
3. ↑  Russian Museum website
4. ↑  Русские художники. Бруни Федор Антонович. www.artsait.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14970703p (data)
* GND: 1193579279
* ISNI: 0000 0001 1597 9061
* LCCN: n85324732
* RKD: 12848
* SIKART: 4029139
* ULAN: 500120876
* VcBA: 495/62368
* VIAF: 13768021
* WorldCat: lccn-n85324732

 |
**מרדכי פנחס חסון** (28 במאי 1894 – 7 בדצמבר 1979) היה בנקאי ישראלי, ממקימי לשכת החליפין לניירות ערך, ומנכ"ל משותף בבנק לאומי.

ביוגרפיה
--------

חסון נולד ב-28 במאי 1894 לחנוך ולקלרה בחברון. הוא התחנך בחדר ובישיבות.

בשנת 1910, החל לעבוד כפקיד בבנק אנגלו-פלשתינה בחברון עד לשנת 1915, אז התגייס לצבא העות'מאני. בצבא שירת חסון בדמשק עד לשנת 1918.

בשנת 1918, חזר לעבוד בבנק אנגלו-פלשתינה ביפו, ולאחר שנה, ב-1919, הועבר לסניף הבנק בביירות. בשנת 1921, קיבל רשות חתימה (Signatory) מהבנק.

בשנת 1922, חזר חסון לעבוד בסניף הבנק ביפו, ולאחר מכן עבר לסניף בתל אביב. במשך השנים הפך חסון למנהל בכיר בבנק.

בטבח חברון (תרפ"ט) נרצחו הוריו קלרה והרב חנוך חסון.

בעקבות עליתם לארץ של בנקאים גרמנים יהודים בשנות ה-30 של המאה ה-20, הקים בנק אנגלו-פלשטינה בספטמבר 1935 את לשכת החליפין לניירות ערך. פעילות לשכת החליפין רוכזה במשרד של חסון עד לשנת 1953, אז הוחלפה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.

על תרומתו של חסון בהקמת הבורסה לניירות הערך, ועל סיועו בענייני אוצר המדינה ובעיות מטבע זר, הוענק לו בשנת 1976 פרס יקיר העיר תל אביב.

ב-7 בדצמבר 1979, בגיל 85, נפטר חסון בתל אביב.

חיים אישיים
-----------

חסון נישא לשושנה אביטבול בשנת 1928. לזוג היו כ-4 ילדים: לאה, חנוך, מרים, דן.

חסון היה פעיל במספר ועדות וארגונים וביניהם ועד הקהלה, ועד העדה הספרדית בתל אביב, ארגון בני ברית ובמועדון הציוני קדימה בביירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדכי פנחס חסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יובל 75 שנה לבנק לאומי הוא סיפור של אנשים. מתי נכנסת אתה לתמונה?, מעריב, 19 באוגוסט 1977
2. 1 2  גד ליאור, אן זי - פון אינן, **האוניברסיטה הפתוחה - עסקים**
3. ↑  אסתר אם־טל, ההגדה לבית אפ"ק, דבר, 30 ביוני 1967
4. 1 2 3 4 5  דוד תדהר (עורך), "מרדכי פנחס חסון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1487
5. ↑  המכון לחקר שימושי קרקע, מהדורה 49, **קרקע**, יולי 2000, עמ' 98
6. ↑  אתר הבורסה - אבני דרך בורסאיות, באתר www.tase.co.il(הקישור אינו פעיל)
7. ↑  אלה יקירי תל-אביב, מעריב, 19 באפריל 1976
**פאבל פלשאנוב** ברוסית: **Павел Плешанов**; ‏ (1829—1882) היה צייר דיוקנאות והיסטוריה רוסי. חבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות.

ביוגרפיה
--------

אביו היה סוחר עשיר. לאחר שסיים את לימודיו במכללה המסחרית האימפריאלית, הוא החליט להתמסר לאמנות ונרשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות בשנת 1848. בעודו שם, הוא לקח שיעורים פרטיים מפיודור ברוני. 

ב-1854 הוענקה לו מדליית זהב ובשנה שלאחר מכן קיבל את התואר "אמן" על ציורו ״ישו בביתן של מרתה ומריה״. בעצת ברוני הוא בילה שנתיים בלימודים ברומא. בשנת 1856, הוא זכה בתואר "אקדמי" על תיאורו של הכומר סילבסטר עם איוואן האיום במהלך השריפה של מוסקבה.

לאחר מות אביו ב-1867, ענייני המשפחה הועברו לידיו של אחיו הבכור, שבאמצעות ניהול כושל או בזבזנות השאיר אותם חסרי אמצעים. כתוצאה מכך, הוא נאלץ לעזוב את אחוזת המשפחה. למרבה המזל, הוא הצליח לקבל משרת הוראה באקדמיה ועבר לגור בה.

למרות שהוא לא התאים מבחינה טמפרמנטית להוראה, הוא מונה לפרופסור בשנת 1869. בשנת 1877, הוא הפך לחבר במועצת המנהלים של האקדמיה.[2] לאחר מותו של ליאופולד בונאפדה, הוא מונה לתפקיד ראש המחלקה לפסיפס.

למרות הצלחותיו, הוא לא היה מרוצה כי נאלץ לצייר לפי הזמנה, ולא מה שבחר.

בסופו של דבר, בהיותו התומך הבלעדי של משפחת אחיו פגעה בבריאותו, מה שהוביל למותו, בגיל חמישים ושלוש.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאבל פלשאנוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 154.
2. ↑  Русские художники. Плешанов Павел Федорович. www.artsait.ru
3. 1 2  Biographical notes from the Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary @ Russian Wikisource.
**יעקב בוריסוביץ בֵּלוֹפּוֹלְסְקִי** (ברוסית: **Яков Борисович Белопольский**‏; 6 במאי 1916 – 5 במאי 1993) היה אדריכל יהודי-סובייטי, התפרסם בתכנון שיקום מספר ערים לאחר מלחמת העולם השנייה ובנה אנדרטות לזכרה המתפרסות על פני אירופה ואסיה.

קורות חיים
----------

בלופולסקי נולד בקייב, למד במכון לאדריכלות במוסקבה בין 1932 ו-1937. מ-1938 השתתף בתכנון ארמון הסובייטים, מבנה פנימי של אולם קבלות הפנים, אולם הכניסה לאורחים בעולם התצוגה הסובייטי בתערוכת ניו יורק של 1939. באותו הזמן גם תכנן מספר אנדרטות לזכר גיבורי ברית המועצות. 

אחרי מלחמת העולם השנייה השתתף בתוכניות שיקום של נובורוסיסק ומוסקבה. חבר באקדמיית האמנויות של ברית המועצות מ-1983. נקבר בבית הקברות החדש של מחוז דונסקוי.

יצירתו
------

בין הפרויקטים בתכנונו נמנים: פרויקט גדת הפרונזה, קרקס מוסקבה, ספריית אקדמיית המדעים וספריית אקדמיית מדעי הרפואה של ברית המועצות ואוניברסיטת אחוות העמים יחד עם שותפים נוספים. מוזיאון אחוות הלוחמים הסובייטית-פולנית בלנינו. פסל לזכר גנרל ניקולאי ואטוטין בקייב. טריפטיכון המורכב משלושה פסלים: הלוחם-המשחרר בפארק טרפטו שבדרום ברלין, אמא מולדת על גבעת ממאי בוולגוגרד והעורף - לחזית במגניטוגורסק (לפי סדר ההקמה). מרכז העסקים "זניט".

הערות שוליים
------------

1. ↑  23 באפריל לפי לוח השנה דאז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118836781
* ISNI: 0000 0001 2144 4987
* LCCN: no2002109123
* SUDOC: 149218400
* ULAN: 500120707
* VIAF: 300956713
* WorldCat: lccn-no2002109123

 |
רישיון חובב רדיו
**רישיון חובב רדיו** הוא מסמך המאשר באופן רשמי להחזיק ולהפעיל תחנת רדיו חובבים. הרישיון מאפשר תקשורת דו-כיוונית עם חובבי רדיו אחרים שמחזיקים ברשותם רישיון דומה שהוענק על ידי הגורמים המוסמכים לכך במדינה בה הם נמצאים.

רישיון חובב הרדיו תקף רק במדינה בה הוא הונפק, אך קיימים הסכמים בינלאומיים שמאפשרים לחובבי רדיו לעבור עם ציודם בין המדינות ולהפעילם גם במדינה המארחת.

רישיונות חובבי הרדיו נחלקים למספר דרגות, שמציינות את רמתו המקצועית של החובב. המעבר בין דרגה לדרגה דורש עמידה בבחינות עליהן מפקחת הרשות המתאימה באותה מדינה.

אות קריאה
---------

לחובב רדיו שעבר את מבחני הגוף המפקח מוענק אות קריאה ייחודי שמשמש לזיהויו בתקשורת בין החובבים ברחבי העולם. אות הקריאה מציין את המדינה שהעניקה את הרישיון, ספרה שמציינת שהרישיון הוא של חובב רדיו, ושתיים עד שלוש אותיות שמציינות את סימנו הפרטי של החובב.

לדוגמה, אות הקריאה של משה אינגר (יו"ר אגודת חובבי הרדיו בישראל, ראו תמונת הרישיון לעיל) הוא 4Z1PF. צמד הסימנים 4Z ו-4X מסמנים את ישראל בתקשורת הבינלאומית, מכך נובע שאינגר הוא ישראלי. לאחר מכן, הספרה 1 מציינת שרישיונו של אינגר הוא בדרגה א'. ו-PF הן אותיות ייחודיות לו, וחסרות משמעות, שתפקידן להבדיל בין אינגר לבין שאר חובבי הרדיו הישראלים שרישיונם בדרגה א'.

כמו כן, ישנם אותות קריאה ייחודיים לתחנות ניידות:

* אות קריאה לתחנה ניידת במכונית יורכב מאות הקריאה הרגיל של החובב, בתוספת קו נטוי והאות M (לדוגמה: 4X7XX/M).
* אות קריאה לתחנה ניידת בכלי שיט יורכב מאות הקשר הרגיל של החובב, בתוספת קו נטוי והאותיות MM.

כאשר חובב רדיו נמצא במדינה בה אינו מתגורר, ורוצה להפעיל את ציודו בה, עליו להוסיף לאות הקריאה שלו את הקידומת שלה בתחילתו, ולאחריה קו נטוי. לדוגמה, חובב אמריקאי שאות הקריאה שלו הוא W2ABC, בהגיעו לישראל ישתמש באות הקריאה: 4X/W2ABC.

רישיון שידור בישראל
-------------------

בישראל, משרד התקשורת הוא זה שמופקד על חלוקת הרישיונות לחובבים. בישראל קיימות דרגות השידור הבאות (נכון ל-2019):

* דרגה ג' – רישיון זה מוענק למי שעמד שתי בחינות ברמה קלה: בחינה אחת דורשת תשובה על 10 שאלות במתכונת מבחן רב-ברירתי, בנושא חשמל ואלקטרוניקה; לאחר מכן החובב ייבחן מבחן נוסף במתכונת דומה, בנושא נוהלי קשר. רק אז יקבל את הרישיון. רישיון זה מאפשר שידור על תחומים מוגבלים בפסי "התדר הגבוה" (ת"ג) ושידור על כל התדרים המורשים שמעל 50 מגה-הרץ. אות הקריאה של חובב ישראלי שרישיונו בדרגה ג' יורכב משישה סימנים בסדרה 4Z9 (לדוגמה: 4Z9AAA).

* דרגה ב' – רישיון זה מוענק למי שעמד בבחינות דרגה ב'. רישיון זה מאפשר שידור וקליטה גם בפסי התדר המורשים בתחומי "התדר הגבוה" (ת"ג). אותי קריאה הם בצורה 4X או 4Z, מספר 4, 5, או 6 פלוס שתי אותיות.
* דרגה א' – רישיון זה הוא בדרגה הגבוהה ביותר. הוא מאפשר הפעלת תחנת שידור בהספקים גבוהים עם פריבילגיות של תוספת בפסי התדרים. הרישיון ניתן למי שעמד בבחינות בעל-פה והוכיח ידע טוב בחשמל, אלקטרוניקה, תקשורת, נוהלי קשר ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רישיון חובב רדיו** בוויקישיתוף
* פעילות חובבי רדיו, באתר משרד התקשורת
* אתר אגודת חובבי הרדיו בישראל
כוסות פני ליק מוצגים במוזיאון Herne Bay, אנגליה. נובמבר 2009
**פֶנִי ליק** (באנגלית: **Penny lick**) היו גביעי זכוכית ייחודים אשר שימושו כצורת הגשת גלידה נפוצה בקרב גלידריות עד להופעתו של גביע הגלידה.

גביעים מסוג זה היו נפוצים בעיקר בלונדון בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. הכוסות היו מיוצרות בדרך כלל מזכוכית, כאשר הבסיס הוא זכוכית עבה, וצורת הגביע הולכת ומתרחבת כלפי מעלה. מוכרי הגלידה נהגו למכור גביע זה ממולא בגלידה בטעמים שונים ואחרי האכילה היו הקונים מחזירים את הגביע למוכר. התשלום הנהוג על כך היה פני בודד ומכאן שמו של הגביע.

לעיתים קרובות הגביעים האלו לא נוקו לאחר שהוגשו ללקוח הבא, דבר אשר הגביר את החשש בקרב הרשויות מהתפשטות מחלות, בעיקר כולרה ושחפת, עד שבשנת 1926 נאסר השימוש בהם ברחבי אנגליה.

עם התפשטותו של גביע הגלידה בעשור הראשון של המאה ה-20, פחת השימוש בגביעי הפני ליק עד שפסק לגמרי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manchester Evening News, Ice to see you, Manchester Evening News, ‏2006-12-27 (באנגלית)
2. 1 2  Food & Drink - V&A Museum of Childhood, web.archive.org, ‏2009-09-08
3. ↑  Darra Goldstein, **The Oxford Companion to Sugar and Sweets**, Oxford University Press, 2015, ISBN 978-0-19-931339-6. (באנגלית)
4. ↑  James A. Galloway, Great fare of London, **The Lancet** 355, 2000-01-22, עמ' 323–324 doi: 10.1016/S0140-6736(00)00012-X
5. ↑  Jeri Quinzio, **Of sugar and snow : a history of ice cream making**, Berkeley : University of California Press, 2009, ISBN 978-0-520-24861-8
"שומרית" של "**השומר הצעיר**"
"חולצת תנועה" של "**הנוער העובד והלומד**"
**החולצה הכחולה** היא החולצה המשמשת את חניכי תנועות הנוער הציוניות-סוציאליסטיות המכונות גם בפי חניכיהן ומדריכיהן "התנועות הכחולות" על שם חולצה זו.

היסטוריה של החולצה הכחולה
-------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
צבע החולצה הכחול מסמל את מעמד הפועלים ולכן כשהוקמה בשנת 1924 תנועת הנוער העובד החולצה נבחרה לשמש כמדי התנועה. בשנת 1929 כשהוקמה תנועת השומר הצעיר הארץ ישראלית הוחלט לאמץ את החולצה הכחולה אך צבע השרוך שונה מאדום ללבן. אחרי השואה שינתה התנועה העולמית של השומר הצעיר את חולצתה גם.

### כיום

התנועות המשתמשות בחולצה זו כיום נבדלות זו מזו במאפיינים שונים של החולצה:

* **הנוער העובד והלומד ובני המושבים:** שרוך אדום, המסמל את דם הפועלים והעמדות הסוציאליסטיות של התנועה. כינוי החולצה בתנועה הוא "חולצת תנועה" בנוער העובד והלומד ו"חולצה כחולה" בבני המושבים במחנות העולים כיום נהוג לכנות את החולצה בשני השמות. בנוער העובד והלומד נהוג להוסיף את סמל התנועה בצד האחורי של החולצה, ובחטיבת בני המושבים היה נהוג להוסיף את סמל בני המושבים על הכיס הקדמי.
* **השומר הצעיר:** שרוך לבן, המשלים את צבעי הלאום בחולצה, ומסמל טוהר מידות (ראו הרחבה בערך השומר הצעיר). כינוי החולצה בתנועה הוא "שומרית".
* **התנועה החדשה:** שרוך תכלת, שביחד עם הכחול מסמלים את המרחבים האינסופיים: מים ושמיים.
* **המחנות העולים:** שבעה כפתורים לבנים שלושה בחזה שניים בכיסי החולצה ושניים בשרוולים אשר מסמלים את שבעת ערכי התנועה. בנוסף לסמל התנועה מאחור כנהוג בכל התנועות, תפור גם סמל התנועה על הכיס השמאלי. כינוי החולצה בתנועה הוא "חולצה כחולה".
* **האיחוד החקלאי:** חולצה כחולה (כהה יותר משל שאר התנועות) עם סמל של האיחוד החקלאי בצד שמאל, כאשר בצד שני יש בדרך כלל את סמל הסניף. מאחורי החולצה יש את סמל התנועה ומתחתיה את שם הסניף (או את מספר הגרעין). כינוי החולצה בתנועה הוא "חולצת תנועה" או "חולצת איחוד".

שירי מורל
---------

בשנת 1925 עלו להופעה חברי "קיבוץ השומר הצעיר ס.ס.ס.ר" (לימים אפיקים), לכבוד חדר האוכל החדש של קיבוצם בעפולה. ההופעה שנכתבה על ידי מרדכי זעירא ודודיק ורטמן נקראה "חולצה כחולה" וכך גם התלבשו כל המופיעים, כמחווה ללהקות שהיו מופיעות בברית המועצות שלאחר מהפכת אוקטובר, להקות אלו היו להקות של לובשי חולצות כהות שהיו מופיעות במפעלים ומעבירות מסרים פוליטיים בהופעותיהן. ההופעה בחדר האוכל הייתה לכבוד הקמת ההסתדרות וכל קטע בהופעה עסק באחד ממוסדותיה בצורה הומוריסטית וביקורתית. הפזמון של אותו ערב היה השיר שלימים יהיה הבסיס לשלל שירי תנועות הנוער לובשי החולצות הכחולות.

> 
> חולצה כחולה במפעלה  
> תמשוך לבם של כל הפועלים.
> 
> 
> חולצה כחולה והיא עולה  
> בלי שום ספק על כל העיתונים.
> 
> 
> 
> 

הגרסה הידועה יותר נכתבה והולחנה אף היא בידי מרדכי זעירא. הבית הראשון בשיר דומה לשתי השורות האחרונות לעיל, תוך החלפת "עיתונים" ב"עדיים" כדלקמן:

> 
> חֻלְצָה כְּחֻלָּה, וְהִיא עוֹלָה,  
> וְהִיא עוֹלָה עַל כָּל הָעֲדָיִים.
> 
> 
> חֻלְצָה כְּחֻלָּה, וְהִיא עוֹלָה  
> בְּלִי שׁוּם סָפֵק עַל כָּל הָעֲדָיִים.
> 
> 
> 
> 

(הבית השני זהה לשתי השורות הראשונות בגרסת אפיקים.)

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "חולצה כחולה" והאזנה לו באתר זמרשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך הפך שיר בערב תרבות של אפיקים להמנון תנועות הנוער
**ואדי אל-אחמר** (בערבית: **وادي الاحمر**. בתרגום לעברית: **העמק האדום**) הוא נחל אכזב המנקז את מי הגשמים היורדים ברכס הרי ארומה שבמזרח השומרון אל נהר הירדן.

אטימולוגיה
----------

שמו הערבי של הנחל - ואדי אל-אחמר - שמשמעותו בעברית היא: "העמק האדום", ניתן לו על שם האופי הגיאומורפולוגי של הנחל, שזורם למרגלותיהם של המורדות המזרחיים של הרי השומרון, העשויים בעיקר מסלעי גיר ודולומיט קשים ומתבלים לאדמת טרה רוסה בעלת גוון אדמדם. עקב מיעוט הצמחייה בספר המדבר, נשטפת האדמה אל עמקי הנחלים, כך שהמדרונות נשארים חשופים וסלעיים לעומת ערוצי הנחלים שהופכים לבעלי גוון אדום.

תוואי הנחל
----------

ראשיתו של הנחל מדרום לכפר בית דג'ן שבמזרח השומרון. משם ממשיך הנחל במגמת דרום ואחר כך דרום-מזרח, מזרחית לגבעת ארנון ולכפר יאנון עד בקעת גיתית, שם פונה הנחל דרומה, וצפונית למעלה אפרים חוזר ופונה לדרום-מזרח בקניון קצר בסלע גיר. בחלקו התחתון של הנחל הוא מנקז את בקעת מכורה-גיתית אל עמק פצאל. ברוב מהלכו הנחל הינו אכזב, עד הגיעו לבתרונות החוואר, שם הוא ניזון ממי תהום גבוהים ומלוחים, המתנקזים אליו וממנו לירדן באזור כיכר הירדן.

אורכו של הנחל כ-20 ק"מ ומנקז שטח של 105 קמ"ר.

### מעיינות ואתרים בעלי עניין

עין ג'היר הנובע בוואדי אל-אחמר. ברקע ניתן לראות את הר הסרטבה מזדקר.
בתוואי הנחל שבקרבת הכפר יאנון נובע עין ג'היר, בו ישנה בריכה אליה מגיעים המים מצינור היוצא מניקבה הנמצאת מספר מטרים מצפון. במי המעיין נעשה שימוש על ידי החקלאים הפלסטינים באזור ששואבים ממימיו.

בקרבת עין ג'היר נמצא ביר א-דווא, וכן ח'רבת טאנא א-תחתא, שמוצע לזהותה עם תאנת שילה הנזכרת בספר יהושע לצד הכפר ינוח שאותו הוצע לזהות עם הכפר יאנון.

### אירוס השומרון

אירוס השומרון בוואדי אל-אחמר
נחל אל-אחמר הוא מהמקומות הבודדים בהם פורח אירוס השומרון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  nrg מעריב, דבר אליי בפרחים: המלצות טיולי אביב לפסח, באתר nrg‏, 8 באפריל 2014
2. ↑  רשות הטבע והגנים, הירדן הדרומי מנחל בזק עד ים המלח, עמ' 48.

|  נחלי השומרון |
| --- |
| נחלי איתן | נחל קישון • נחל חדרה • נחל תרצה • נחל קנה |
| נחלי אכזב | נחל תענך • ואדי טייבה • ואדי עזם • ואדי ג'אמוס • נחל נרבתה • נחל בזק • ואדי אל-חשנה • ואדי אל-בשם • נחל מילחה • ואדי אל-פארעה • נחל חביבה • נחל שכם • נחל אסף • ואדי דיר שרף • נחל תאנים • ואדי ערעור • נחל קנה • ואדי אל-אחמר • ואדי אל-ג'נאב • ואדי א-שער • נחל רבה • ואדי אל-ח'ליל • ואדי עלי • ואדי אל-ג'נאב • נחל שילה • ואדי מוסא • ואדי רשאש • נחל הילה • ואדי אל-עיש • ואדי אל-בלט • ואדי אל-חכם • ואדי א-זרקה • נחל אברך • נחל נטוף |
**אָפְּיוּ** (בלאדינו: **Apiu**) הוא סוג של מתאבן מהמטבח היהודי ספרדי של תפוצות הבלקנים ואסיה הקטנה העשוי משורש סלרי וגזר ומוגש קר. נהוג להגיש את המתאבן לפני ארוחת חגי שלוש הרגלים.

אטימולוגיה
----------

המילה אפיו היא שיבוש של המילה אפיום (Apium), שהיא המינוח הספרדי לסלרי. עם זאת סביר להניח שהמאכל שאול ממתאבן טורקי עות'מאני, שהכיל ירקות נוספים ובכלל זה לבבות ארטישוק. במהלך המאה ה-19 חלה נסיגה משמעותית במצבם הכלכלי של יהודי הבלקן בכלל ואזורי בולגריה ומקדוניה בפרט, אשר חפף לתהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית. היהודים חיו בעוני ודלות וכפי שאירע בקהילות יהודיות רבות באירופה, רכשו את מוצרי המזון הזולים והנפוצים ביותר וכך התבסס המאכל על שורש הסלרי והגזר. יהודי הבלקן אשר שימרו דורות ארוכים את שפת הלאדינו כינו את המתאבן על שם המרכיב המרכזי שלו.

הכנת המאכל
----------

ההכנה מתבססת על אידוי פרוסות של שורש סלרי וגזר בתיבול מגוון המתאים לייעודה של המנה, בדרך כלל עשבי תיבול ומיץ לימון או חומץ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו כותרת המתכון המצורף ותוכנו, באתר 2eat.co.il.
2. ↑  קשלס, חיים, דורות הראשונים, בתוך **אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה**, ירושלים, 1967, עמוד 59.
**עומר פדידה** (נולד ב-17 ביולי 1990) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בכפר סבא 1928 מליגה ג'.

קריירה
------

פדידה החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, וב-25 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 2-2 נגד הפועל בני לוד במסגרת הליגה הלאומית. בעונת 2010/2011 ערך 27 הופעות בליגה הלאומית, כאשר ב-19 מהן פתח בהרכב. בעונת 2012/2013 הבקיע תשעה שערים ב-33 משחקים, אך בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה א'.

בקיץ 2013 חתם בהפועל תל אביב. ב-21 באוקטובר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ובליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי. ב-29 במרץ 2014 כבש את שערו היחיד בעונת 2013/2014, בניצחון 4–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד. בהפועל תל אביב התקשה פדידה למצוא את מקומו ובסך הכול ערך במדיה בעונה זו 14 הופעות, רובן כמחליף.

ב-14 בספטמבר 2014 הושאל בחזרה למועדון נעוריו הפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שלושה שערים וסייע לקבוצה לחזור לליגת העל. לקראת עונת 2015/2016 חתם על חוזה חדש בהפועל כפר סבא, ובעונה זו כבש שני שערים ב-27 הופעות בליגת העל. בעונת 2016/2017 ערך 25 הופעות ליגה ולא כבש, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 כבש 12 שערים בליגה הלאומית, ובסופה חתם לשנתיים נוספות במועדון. בעונת 2018/2019 הבקיע 13 שערים, כולל שער הניצחון בדקה ה-98 במחזור האחרון נגד הפועל עפולה, שהבטיח את העפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל.

ב-23 ביוני 2021 חתם בהפועל חדרה. ב-26 בינואר 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.

ב-15 ביוני 2022 חתם במכבי פתח תקווה. ב-31 בינואר 2023 חזר לקבוצת נעוריו הפועל כפר סבא. ב-21 לספטמבר 2023 חתם במועדון אוהדים הפועל כפר סבא 1928 מליגה ג'.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין ואופיר סער‏, הפועל תל אביב פנתה לקובי מויאל, באתר וואלה!‏, 1 ביולי 2013
2. ↑  סיון גולדנברג, ‏רוצה לעלות: רן יצחק ועומר פדידה חתמו בהפ' כפ"ס, באתר ONE‏, 14 בספטמבר 2014
3. ↑  ירדן בלחסן, ‏חדרה הפעילה את הסעיף, פדידה חתם במועדון, באתר ONE‏, 23 ביוני 2021
4. ↑  תומר חבז, ‏איוניר חתם בנוף גליל, פדידה חוזר לכפ"ס, באתר ONE‏, 31 בינואר 2023
5. ↑  רז זהבי, עומר פדידה מטיל פצצה ומצטרף לקבוצת האוהדים בליגה ג', באתר דאבל פס, ‏21/9/2023
**מה לעשות עם הזאב** הוא שיר של הזמרת-יוצרת הישראלית עלמה גוב. השיר נכתב, הולחן והופק על ידי עלמה גוב ויצא לאור ב-12 במאי 2023 כחלק מאלבום האולפן השני של גוב, "איך האהבה הזאת חומקת בין האמצעות".

רקע
---

השיר יצא לאור ב-12 במאי 2023 כחלק מאלבום האולפן השני של גוב, "איך האהבה הזאת חומקת בין האמצעות". הוא נכתב, הולחן והופק על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית עלמה גוב.

וידאו קליפ
----------

ב-14 במאי 2023 יצא לאור הווידאו קליפ של השיר בבימוי, צילום ועריכה של תמיר פיינגולד.

ניתוח מוזיקלי
-------------

ב"כאן 88" תואר השיר בתור בלדה פולקית עם טוויסט של רוק נשי ורטרו ניינטיזי ברוח התקופה שמשקף את האסתטיקה הוויזואלית של גוב. עוד נכתב כי חל קושי להגדיר את השיר כאלטרנטיבי או כמיינסטרים, לא כי הוא ב"אמצע הדרך", אלא כי הוא מורכב.

מבחינה מילולית השיר כביכול מדבר על מפגש אקראי עם האקס, והדוברת ממשילה אותה ואת אותו הבחור לכבשה וזאב. היא תוהה מה לעשות, וחותמת ב"לא משנה, אתה בכל זאת עוזב". מילות השיר תוארו ב"כאן 88" בתור טקסט כנה, חשוף, אך עדיין מעורפל ומסתורי, ואמוץ פינצ'ובר מ"מקור ראשון" כתב כי המילים "מה לעשות כשאתה מסתובב / יהיה לי טוב ואז יהיה לי כואב" מזכיר כי בחיים, הטוב והכאב שלובים זה בזה.

ביקורת
------

"מה לעשות עם הזאב" הגיע למקום השני ברשימת סיכום השנה של "כאן 88" שם צוין כי השיר חצה במהלך השנה גבולות של ז'אנרים ומצא את דרכו לקהלים שונים. עמית אטיאס מ"חדשות 12" תיאר כי השיר כבש את הרדיו ואת פורום המעריצים ההולך וגדל, שרובם הם מתבגרים שרוצים להיות חברים של הזמרת.

מיקומי שיא
----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מצעדים שבועיים

| 
‏‏‏  **2024** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| היטליסט | 50 |

 | מצעדים שנתיים

| 
‏‏‏  **2024** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | כאן 88 – בחירות העורכים | 2 |

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלמה גוב, איך האהבה הזאת חומקת בין האצבעות, באתר ספוטיפיי, ‏12 במאי 2023
2. 1 2   עלמה גוב - מה לעשות עם הזאב, סרטון בערוץ "Alma Gov", באתר יוטיוב (אורך: 02:56)
3. ↑  עלמה גוב, מה לעשות עם הזאב- הקליפ!!!, באתר אינסטגרם, ‏14 במאי 2023
4. ↑  בחירות העורכים - 4.7.2023, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 ביולי 2023
5. 1 2 3 4  88 שיודעים: חוגגים את היצירה הישראלית של תשפ"ג, באתר כאן 11, ‏14 בספטמבר 2023
6. ↑  רגשות מודל 2023 /// רועי ויינברג על האלבום החדש של עלמה גוב - Columbus Music Magazine, באתר Columbus Music Magazine, ‏6 ביוני 2023
7. ↑  אמוץ פינצ'ובר, ‏חנן בן ארי מתבגר ושלומי שבן חוזר: סיכום שנה של המוזיקה הישראלית, בעיתון מקור ראשון, 12 בספטמבר 2023
8. ↑  עמית אטיאס, ‏לפעמים עלמה גוב חושבת שזה גדול עליה, וזה לא, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2024
9. ↑  היטליסט: מצעד המוזיקה של ישראל mako, באתר hitlist.mako.co.il, ‏2024-04-01
10. ↑  כאן 88, 88 שיודעים - והנה הזוכים!, באתר אינסטגרם, ‏14 בספטמבר 2023
רונן יצחקי
**רונן יצחקי** (נולד ב־25 בספטמבר 1972, י"ח בתשרי ה'תשל"ג) הוא כוריאוגרף ורקדן ישראלי ויוצר מחול עכשווי; ראש התוכניות לתואר ראשון במחול, באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

ביוגרפיה
--------

יצחקי נולד בגבעתיים לעשירה ויוסף יצחקי. למד תיאטרון מחול אצל רות זיו איל, תואר ראשון בחוג לתנועה באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים, תואר שני באוניברסיטה העברית בשיתוף האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. יצחקי הוא בוגר מחזור ב' של מכון מנדל בתוכנית למנהיגות בתרבות יהודית. 

יצחקי לימד תנועה בחוג לתיאטרון באוניברסיטה העברית בירושלים, לימד כמדריך פדגוגי של תיאטרון מחול בבית הספר לאמנויות הבמה במכללת סמינר הקיבוצים בת"א. עבד ככוריאוגרף עצמאי מאז 2003, עבודותיו הועלו בפסטיבלים שונים בישראל ובחו"ל.

מאז 2018 יצחקי מלמד בפקולטה למחול באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים והחל מאוקטובר 2021 מכהן כראש התוכניות לתואר ראשון במחול, בפקולטה למחול. 

מאז שנת 2008 ועד 2021 ניהל יצחקי את פעילות מרכז "בין שמיים לארץ" ב-2015 ייסד את עמותת "בין שמיים לארץ". 

תפקידים נוספים: יצחקי ניהל אמנותית את סדרתרבות של קרן מנדל בניהול הקרן לירושלים, כיהן כשופט בתחרויות כוריאוגרפיה במסגרת מחול שלם ובמסגרת תחרות גרטרוד קראוס, אצר את סדרת המחול של בית מזיא לתיאטרון, חבר בחבר הנאמנים של פרס נבון של משרד התרבות ובחבר הנאמנים של פרס אריק איינשטיין, יו"ר ועדת השיפוט בפרס ליצירה יהודית של שר החינוך בתחום המחול, בחן במבחני בגרות מעשיים של מחול במשרד החינוך.

יצחקי נשוי לתמר יצחקי, איתה הוא יוצר מחול עכשווי מאז שנת 2005. אב לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רונן יצחקי, ברשת החברתית LinkedIn
* רונן יצחקי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מרב יודילוביץ', סינסתזיה מציגה: כמו שירת העשבים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2003
* שיר חכם, עם הרבה חופש באגן הארץ, 2012
* עקיבא נוביק, רוקדים באמונה, 24 שעות ידיעות אחרונות, 2013
* ענת זכריה, עושה מה שרות אומרת לו, הבמה, 2014
* Janice Ross, New York Times - Whirling Along The Borders Of Israeli Life - 2011
* Brian Schaefer, New York Times - Thirsty for Wisdom of the Body, Finding It in Dance - 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010997765305171
* VIAF: 28153124335524492788
* WorldCat (עם VIAF): 28153124335524492788

 |
**דפנה ליליאן אוולין האזנייגר** (באנגלית: **Daphne Lilian Evelyn Hasenjäger**; נולדה ב-2 ביולי 1929), היא אתלטית דרום אפריקאית בעבר. סגנית אלופה אולימפית (הלסינקי 1952) בריצת 100 מטר.

ביוגרפיה
--------

האזנייגר נולדה וגדלה בפרטוריה בשם **דפנה רוב**.

### 1948

במאולימפיאדת לונדון היא סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.7 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 24.4 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 25.1 שניות ובמקום תשיעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 12.4 שניות.

### 1950

#### מדליית ארד במשחקי האימפריה הבריטית

במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו באוקלנד, ניו זילנד בפברואר 1950 זכתה במדליית ארד בריצת 220 יארד בתוצאה של 24.7 שניות, אחרי מרג'ורי ג'קסון שקבעה שיא משחקים חדש של 24.3 שניות ושירלי סטריקלנד (24.5), שתיהן מאוסטרליה. נוסף לכך, היא השתתפה בריצת 100 מטר אך לא עלתה לריצת הגמר.

### 1952

#### סגנית אלופה אולימפית

במאולימפיאדת הלסינקי היא זכתה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.8 שניות, אחרי מרג'ורי ג'קסון שהשוותה את שיא העולם - 11.5 שניות ולפני שירלי סטריקלנד (11.9 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת 200 מטר בתוצאה של 24.6 שניות. בשלב המוקדמות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 24.4 שניות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דפנה האזנייגר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* דפנה האזנייגר, באתר olympedia.org
* דפנה האזנייגר, באתר Track and Field (נשים)
**ילד טוב ירושלים** הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה רומנטית, בבימויו של רועי פלורנטין ועל פי תסריט של רן אפלברג, שיצא לאור בשנת 2016. הסרט מספר על אדם שגילה שנותר לו זמן קצר לחיות, ובזמן הקצר שנותר לו הוא משנה באופן משמעותי את אורח חייו.

"ילד טוב ירושלים" היה סרטו הראשון של פלורנטין כבמאי, וכן סרטו הראשון של אפלברג כתסריטאי. הסרט לא נתמך על ידי קרנות הקולנוע, והוא הופק על ידי משקיעים פרטיים (האחים משה ולאון אדרי).

תיאור העלילה
------------

עדי לוי (עמוס תמם) הוא איש משפחה בורגני הנשוי לעורכת דין ואב לילד. עדי התייתם מאביו בעת שהיה בן 5. לפני שאביו עלה ללבנון הוא ביקש ממנו להיות אדם אחראי והשביע אותו להיות "ילד טוב ירושלים". בבגרותו עדי לוי הוא אדם שעוזר לסובבים אותו, אך אלה אינם מעריכים אותו בשל כך. הוא אדם שהולך בתלם, מרצה אחרים ואינו עומד על שלו.

בעת בדיקה שגרתית בקופת החולים, טעות קשה בזיהוי,(כאשר הוא מקבל כרטיס מגנטי של פציינט עם שם משפחה דומה לשלו) גורמת לכך שהוא מתבשר בטעות שהוא חולה בסרטן הלבלב, גופו מלא בגרורות, ונותר לו זמן קצר לחיות.

עם הבשורה מתקשה עדי לחיות. הוא לא מצליח לספר לאשתו מעיין (מלי לוי גרשון) על מצבו הרפואי. יתרה מכך, הוא רואה מרחוק את אשתו מתנשקת עם מישהו אחר. בעת שנסע במכוניתו, מאבד עדי את הריכוז ודורס כלב שמולך על ידי דוגווקרית, ההולכת עם קבוצה של כלבים. עדי אוסף את הדוגווקרית נטליה (מיטל גל סויסה) לרכבו בדרכם לטיפול רפואי לכלב. בין עדי לנטליה הרווקה הצעירה מתפתח קשר, תחילה אפלטוני, ולאחר מכן קשר מיני. עדי מחליט שאין הוא רוצה יותר לרצות אחרים, וכי הגיע הזמן שיעשה את מה שהוא רוצה. הוא ממשיך בקשר עם נטליה ומנצל הזדמנות לספר לאשתו ואמו על דבר מחלתו. הוא אף מתעמת עם אשתו שיודעת על הקשר עם האשה האחרת, ומתעמת עם בנו איתו היה לו עד עתה קשר רופף. עדי משנה את צורתו החיצונית לאופן "חנוני" פחות ומתחיל לעשן. הוא מתפטר מעבודתו ושורף את המשרד, מתעמת עם אימו וממשיך בקשר עם נטליה. עדי אף פורץ לבתים בהם חיים כלבים עליהם משגיחה נטליה, וגונב מהם חפצי ערך וכסף.

עדי מתבשר על ידי אמו שלמעשה אביו לא מת כחייל בלבנון, אלא כשעלה על מוקש בעת עסקת סמים בלבנון. מפגש מקרי עם שוטר שמבקש ממנו להציג רישיונות, מגלה לעדי כי כרטיס קופת החולים שניתן לו הוחלף בטעות. גילוי זה מביא את עדי לקופת החולים בה הוא מתבשר שאכן נעשתה טעות מצערת של בלבול עם שם דומה, וכי הוא עצמו בריא לחלוטין. על אף ניסיונות התקרבות מצד רעייתו, וניתוק קשר עם נטליה, עדי לבסוף מספר לאשתו כי ברצונו להתגרש ממנה. הוא מנסה לחזור אל נטליה, שפוטרה בינתיים מעבודתה בשל פרשת הגנבות, והחלה לעבוד בדוכן גלידות. עדי מצליח לבסוף לשכנע את נטליה לשוב אליו.

שחקנים
------

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
| עמוס תמם | עדי לוי |
| מיטל גל סויסה | נטליה |
| מלי לוי גרשון | מעיין, אשתו של עדי |
| אוולין הגואל | אמו של עדי |
| ארי נשר | קים, בנו של עדי |
| מל מלכה | דולב, חבר של קים |
| ענת וקסמן | מורה של עדי כשהיה ילד |
| ציון ברוך | פפו, ניהל בעבר רומן עם נטליה |

קישורים חיצוניים
----------------

* טלי קיים‏, "ילד טוב ירושלים": עמוס תמם ומלי לוי מתוודים על האופי האמיתי שלהם, באתר וואלה!‏, 18 באפריל 2016
* שמוליק דובדבני, "ילד טוב ירושלים": סרט מקומי, לא מקורי, באתר ynet, 22 באפריל 2016
* ״ילד טוב ירושלים״, ביקורת, באתר סינמסקופ, 26 באפריל 2016
* ישי קיצ'לס, היפה והחנון, באתר ישראל היום, 28 באפריל 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב כהן השני, באתר cinema of israel
2. ↑  אביב כהן השני, באתר אישים
3. ↑  אורן שמיר, "ילד טוב ירושלים": מה קרה לעמוס תמם?, באתר הארץ, 22 באפריל 2016
**יִידִישֶע פִּירַאטְען** (ביידיש: ייִדישע פּיראַטן – 'פיראטים יהודים', או 'פיראטים יידיים') הוא שיר שנכתב עבור להקת חיל הים ובוצע על ידה במסגרת תוכניתה התשיעית, "רפסודה בכחול", שהועלתה לראשונה בשנת 1969. סולני הלהקה לשיר היו אבי אוריה ושלמה ארצי.

מילותיו ההיתוליות של השיר משתעשעות ברעיון של קיום שודדי ים יהודים דוברי יידיש. הוא עוסק בעלילותיה של חבורת פיראטים הנערצת בריכוזים היהודיים במזרח אירופה שלפני השואה – כמילות הפזמון החוזר: "מביאליסטוק עד ווהלין, מליטא ועד פולין, כל העם כבודנו ימלל / איזה חברה יאַטן [=שובבים], יידישע פיראטן, שירבו כמותם ב[עם] ישראל"). הם מפליגים בים הבלטי כשמגמת פניהם ארץ כוש ותרשיש, ובכליהם דברי מזון מסורתיים – קרעפלאך, טשולנט וגעפילטע פיש. בנדודיה מגיעה החבורה לבסוף לארץ ישראל, ובמעבר קל בין תקופות הזמן מגויסת למקהלת הרבנות הצבאית (זה כנראה המקרה היחיד בו בשיר של להקה צבאית מוזכרת להקה צבאית אחרת).

מילות השיר, הרוויות במילים ובביטויים יידישאיים, נכתבו על ידי יורם טהרלב ודני ליטאי (במאי הלהקה באותה עת).
את לחן השיר, השואב מצליליה של המוזיקה היהודית המסורתית, חיברה דרורה חבקין. העיבוד המוזיקלי הוא של בני נגרי שהיה המנהל המוזיקלי של התוכנית.

נשמעה הטענה שהשיר חובר בהשראת פעולת חיל הים בה הוברחו ספינות שרבורג מצרפת לישראל, אך הואיל והשיר נכתב לפני הפעולה (שהתרחשה בדצמבר 1969), אין לכך בסיס.

מצעדים
------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| רשת ג | 6 |

קישורים חיצוניים
----------------

* "יידישע פיראטן" באתר בית לזמר העברי
* "יידישע פיראטן" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "יידישע פיראטן" באתר שירונט
* התוכנית "רפסודה בכחול" באתר "שרים במדים"
* על השיר באתרו של טהרלב

הערות שוליים
------------

1. ↑  יידישע פיראטן, באתר "בית לזמר העברי"
2. ↑  יידישע פיראטן, מתוך פזמונט
**דרייק סטיבן קלנדר** (נולד ב-7 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק כשוער בקבוצת אינטר מיאמי מה-MLS.

קריירה
------

ב-2016, קלנדר החל לשחק כדורגל מכללות עבור קליפורניה גולדן בירס. בארבע עונות, קלנדר ערך 54 הופעות ושמר על 16 רשת נקיות.
בזמן ששיחק במכללות, קלנדר בילה זמן עם סן פרנסיסקו גלנס מה-USL, אך לא הופיע עבור הקבוצה במהלך עונת 2019.
ב-12 בנובמבר 2019, אינטר מיאמי רכשה את זכויות השחקן הביתי של קלנדר מסן חוזה ארת'קווייקס תמורת הבחירה ה-27 בדראפט ה-MLS 2020. הוא הצטרף לסגל הקבוצה לקראת העונה הבכורה שלהם ב-MLS ב-2020.
קלנדר ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-7 במאי 2021, כשפתח בהרכב עבור קבוצת פורט לודרדייל (קבוצת המילואים של אינטר מיאמי), נגד אוניון אומהה ב-USL. קלנדר ביצע 6 הצלות במהלך ניצחון אינטר מיאמי בפתיחת עונת 2023 נגד מונטריאול אימפקט, מה שהקנה לו מקום בנבחרת המחזור של הליגה במחזור הראשון. ב-19 באוגוסט 2023, קבוצתו אינטר מיאמי זכתה בגביע הליגות לאחר דו-קרב בעיטות עונשין, שבו הוא הבקיע פנדל ועצר שתי בעיטות. הישג זה הקנה לקלנדר את תואר שוער המצטיין של גביע הליגות 2023 והשחקן המצטיין במשחק הגמר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרייק קלנדר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  MATCH RECAP: Inter Miami CF Wins 2023 Leagues Cup Title to Clinch Historic First Trophy for the Club, intermiamicf
האוטובוס שבו סירבה רוזה פארקס לפנות את מושבה לאיש לבן
**חרם האוטובוסים של מונטגומרי** (באנגלית: **Montgomery Bus Boycott**) היה אירוע מחאה פוליטית שנערך במונטגומרי, אלבמה מצד ארגונים של אפרו-אמריקנים במטרה לכפות על רשויות התחבורה העירוניות את הפסקת מדיניות ההפרדה הגזעית. מאבק זה הוביל בסופו להחלטה (Browder v. Gayle) של בית המשפט העליון של ארצות הברית לקבוע ב-13 בנובמבר 1956 כי הפרדה גזעית נוגדת את חוקת ארצות הברית.

החרם החל עם סירובה של רוזה פארקס לפנות את מקומה באוטובוס לאדם לבן (מעשה שעשתה בהשראתה של ילדה בשם קלודט קולוין). באוטובוסים של מונטגומרי ישבו הלבנים בחלקו הקדמי של האוטובוס והשחורים בחלקו האחורי. כאשר נגמר המקום בחלק הלבן התיישבו לבנים בחלק האחורי והנהג היה מורה לשחורים לקום. רוזה פארקס סירבה לקום ממקומה בחלק השחור של האוטובוס ב-1 בדצמבר 1955. בעקבות מעשה זה נעצרה, נשפטה והורשעה.

האירוע נתפש כהזדמנות מושלמת בעיני א.ד. ניקסון, נשיא הסניף המקומי של NAACP במונטגומרי. ניקסון תר משך זמן מה אחר מועמד מתאים, ודחה את אימוצם של כמה שחורים שסירבו לפנות מקומם קודם לכן (דוגמת קלודט קולווין), שכן סבר כי לא יתאימו לשמש נציגים למאבק. פארקס, לעומת קודמיה, הלמה את שאיפותיו של ניקסון וזה הוסיף ובחר כדוברם של השחורים במרטין לותר קינג, שהיה תושב טרי במקום. קינג היסס תחילה, אך תחת לחצו של ניקסון אימץ את התפקיד.

רוזה פארקס לצידו של מרטין לותר קינג
בעקבות מעצרה של פארקס, הכריזה האגודה על חרם נגד חברת האוטובוסים שנמשך 381 ימים. החרם במונטגומרי נסמך על העובדה כי חלק ניכר מנוסעי האוטובוסים בעיר היו שחורים. היענותם של התושבים השחורים לקריאה לחרם הובילה להפחתה ניכרת במספר הנוסעים ולהפסדים ניכרים לחברת האוטובוסים העירונית. השחורים הלכו בעיקר ברגל, ובנוסף ראשי הקהילה השחורה ארגנו מערכת של הסעות באמצעות בעלי מכוניות שחורים מתנדבים, ואף דאגו לביטוח רכב למכוניות המתנדבות בלוידס של לונדון לאחר שחברות הביטוח המקומיות, בלחץ העירייה, ביטלו את פוליסת הביטוח של הרכבים.

לאחר שהרשויות העירוניות עצרו את מרטין לותר קינג עורר הדבר מחאה ציבורית בארצות הברית כולה. לבסוף, בעקבות החלטת בית המשפט העליון שונו החוקים העירוניים ואפשרו לשחורים לשבת באוטובוסים היכן שרצו.

ראו גם
------

* קלודט קולווין – הראשונה במונטגומרי לסרב לפנות את כסאה לאדם לבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרם האוטובוסים של מונטגומרי** בוויקישיתוף
* קטע קול ערן סבאג, "חיים של אחרים" על חרם האוטובוסים של מונטגומרי‏, 5 בדצמבר 2012
* חרם האוטובוסים של מונטגומרי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544618805171
* LCCN: sh2006000842
* NKC: ph741866

 |
דב ויינשטוק
**דב (דוּבּק) וינשטוק** (ג' בכסלו תש"ז 26 בנובמבר 1946 - ט' באלול תשס"ז 23 באוגוסט 2007) היה סייר שדות בגוש עציון, מחנך בלתי פורמלי, מקים יחידות איתור הנעדרים במדבר יהודה וממציא שיטת איתור נעדרים. הוא חילץ עשרות אנשים וגופות ממדבר יהודה. התפרסם לאחר מותו בסרט דוקומנטרי "דובק - פלסטיני ישראלי".

ביוגרפיה
--------

קברו של וינשטוק
וינשטוק נולד למשפחה ירושלמית ותיקה וגדל בשכונת קטמון בירושלים. בבגרותו קבע את ביתו באלון שבות שבגוש עציון. שימש כסייר שדות של המועצה האזורית גוש עציון, קשר קשרים עם ערביי האזור והבדואים במדבר יהודה. הוא סיפק להם בגדים ומזון והם שיתפו אותו בעולמם, ובקשייהם. קשרים אלו הביאו להתעניינות תקשורתית. נכתב עליו פרק בספר Cain's Field: Faith, Fratricide, and Fear in the Middle East שבהוצאת הטיים מגזין. את הספר כתב מאט ריס והוא עוסק בסכסוך הישראלי פלסטיני.

היה נשוי לשרון לבית דולגין ואב לחמישה ילדים וגיסו של ח"כ ניסן סלומיאנסקי. בנו ד"ר משה וינשטוק שימש יושב-ראש המזכירות הפדגוגית במשרד החינוך. בנו יצחק נרצח בפיגוע טרור בשנת תשנ"ד (1993).

דב וינשטוק נפטר ממחלת לב בט' באלול תשס"ז (2007).

### איתור נעדרים

כחבר צוות החילוץ האזורי הקים וינשטוק יחידת איתור נעדרים. הוא פיתח שיטת חילוץ אשר התבססה על בדואים שלא סיימו בית ספר יסודי ורעו במדבר מגיל צעיר, ובשל כך חושיהם חדים במיוחד. לצורך איתור נעדר במדבר יהודה הוא פיזר את צוותו לאורך קילומטרים רבים עד לגילוי עקבות הנעדרים ומציאת נעדר או גופתו. באחד המקרים חילץ וינשטוק בעזרת הבדואים אדם ששרד שמונה ימים בתוך מערה במדבר. צוות האיתור העצמאי תיפקד במסגרת צוותי חילוץ עין גדי ומגילות. בעקבות צוות זה הוקמו יחידות איתור נוספות בישראל ושיטת האיתור שפיתח נלמדת בהשתלמויות ארציות בנושא.

### טיפול בנערים נפלטי מסגרות וטיפוח מעיינות

וינשטוק יצר מערכת חינוכית של טיפול בנערים שנפלטו מן המסגרות החינוכיות. במסגרת עבודתו עם נוער שוליים, שיפץ וינשטוק מעיינות ואתרים בגוש עציון, מתוך תפיסה שעבודת האדמה והקשר לטבע בונים את הנערים והנערות. לאחר מותו נבנתה בריכה גדולה לזכרו ליד המעיין ששיפץ לזכר בנו יצחק, שנקרא על שמו "עין יצחק" (ידוע יותר בשם: עין סג'מה). הבריכה מצויה בסמוך ליישוב בת עין ונקראת לזכרו בריכת דובק.

### הסברה וחינוך כללי

וינשטוק הקים עמותה בשם "רוח המדבר". במסגרת פעילות העמותה לסיורים והרצאות אצל דובק מבקרים רבים, ובהם חיילים, עיתונאים, אנשי ממשל וסנאטורים אמריקאיים, אנשי ממשל אירופאים ועוד. דובק ערך להם סיורים במעיינות, בהרי הסביבה ובמדבר יהודה, תוך שיתוף פעולה עם הבדואים הפלסטינים.

לקריאה נוספת
------------

* Matt Rees ,Cain's Field: Faith, Fratricide, and Fear in the Middle East

קישורים חיצוניים
----------------

* נדב שרגאי, הנוטר האחרון, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2007
* על סרטו של דובק(הקישור אינו פעיל)
* Dubak - A Palestinian Jew
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עמנואל פרופר**, (1892–1976) היה רופא, קרדיולוג, מנהל בית החולים משגב לדך, בירושלים בין השנים 1935-1948. עד פינוי העיר העתיקה ב-מלחמת העצמאות באביב 1948.

קורות חיים
----------

 רחוב הנביאים 62 – בית ד"ר עמנואל פרופר
פרופר נולד בברן שבשווייץ בשנת 1892 להורים ציוניים. אימו השתתפה בקונגרסים הציוניים וכתבה על חשיבות כינוס עם ישראל בארצו ההיסטורית. עמנואל למד רפואה והתמחה ברפואה פנימית וב קרדיולוגיה, ב-ציריך, קיימברידג', לונדון, ובמכון ע"ש לואי פסטר בפריז.

ארבעת אחיו עלו לארץ ישראל כבר בשנות ה-20 של המאה הקודמת. פרופר עלה בשנת 1925.

פרופר התחתן עם השווייצרית יוהנה, ילידת כפר סמוך לאינטרלאקן. הזוג התגורר ברחוב הנביאים 62. הזוג לא הצליח להביא ילדים לעולם. אימצו את ברברה. ב-15 במאי 1952 עולים חגי אבריאל, ברברה פרופר, דניאל הלל ועוד עשרה מחבריהם על הקרקע ומקימים את שדה בוקר. בסוף ספטמבר 1952 נרצחה ברברה על ידי קבוצת מסתננים בדואים, בגיל 22.. על שמה נחל הרועה, ו"חניון הרועה", בכניסה לשדה בוקר..

החל משנת 1935 ניהל ד"ר פרופר את בית החולים "משגב לדך" בעיר עתיקה בירושלים. בית חולים זה פעל במבנה שהוקם על ידי משפחת רוטשילד במחצית המאה ה-19 ושעבר לידי ועד העדה הספרדית.

עמנואל היה פעיל ב"רוטרי" ואף כהן בתפקיד הנשיא הגדול של ארגון "הבונים החופשיים" - "הלשכה הגדולה של פלשתינה" שנוסדה בשנת 1932.

תחביביו : מתמטיקה, פילוסופיה, היסטוריה, ובעיקר שענות. היה שען מעולה.

נפטר בשנת 1976, בשווייץ.

לאחר מותו, אשתו יוהנה מכרה את ביתם בירושלים וחזרה להתגורר עם אחיותיה בשווייץ.

ראו גם
------

* נחל הרועה.
* רחוב הנביאים - רשימת מבנים - בית מספר 62, בית ד"ר עמנואל פרופר.

לקריאה נוספת
------------

* נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, עמוד 345.
* נורית גוברין,"היא נפלה בשדות" `קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה`, כרך ב`, הוצאת גוונים, תשס"ב, 2002 .
* פרש - הצג הודעה בודדת - חניון הרועה (ליד שדה בוקר), 17.8.2013
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, האיש שניסה מזלו בפוליטיקה אך תחום יצירתי יותר הוא שהעניק לו פרסום רב, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' ישעיהו ליבוביץ, "לתולדות בתי החולים היהודים בירושלים"
2. ↑  בית הרופא עמנואל פרופר הנביאים 62
3. ↑  עמנואל פרופר - Yoaview
4. ↑  אזרחים חללי פעולות איבה - חיפוש לפי שם, אירוע או מקום מגורים
5. ↑  בעקבות "העיר האבודה"
6. ↑  זית המדבר - מסלולי טיול, חניון הרועה ע"ש ברברה פרופר
מפל ילוסטון הגבוה. ברקע נראה הגשר הנושא את דרך הרכס הדרומי
**מפלי ילוסטון** הם זוג מפלי מים על הנהר ילוסטון בתחומי הפארק הלאומי ילוסטון במדינת ויומינג שבארצות הברית.

היסטוריה
--------

השבטים הילידים של אמריקה הכירו ככל הנראה את המפלים במשך מאות שנים. האדם האירופי הראשון שביקר בהם היה הצרפתי בטיסט דושארם (Baptise Ducharme), אשר טען שהגיע אליהם שלוש פעמים - ב-1924, 1826 ו-1839. החוקרים בריג'ר וגרמל טענו שהגיעו אליהם ב-1846. חוקרי משלחת קוק-פולסום-פטרסון (אנ') נתנו למפלים את שמותיהם בשנת 1969. האיור הראשון שלהם נעשה על ידי החייל צ'ארלס מור (Charles Moore), שהיה בין המלווים של משלחת חקר שסקרה את נהר ילוסטון ב-1870. שנה אחת אחר כך הם צולמו על ידי החוקר ויליאם הנרי ג'קסון (אנ'). במשך שנים נעשו הערכות לא מדויקות לגבי גובה המפלים.

תיאור המפלים
------------

המפלים שוכנים על הנהר ילוסטון מספר קילומטרים מצפון למוצאו מאגם ילוסטון ובמרחק של כ-400 מטר זה מזה. צפונה מהמפל הנמוך נכנס הנהר לקניון הגדול של ילוסטון, שעומקו עד ל-304 מטר.

גובה המפל העליון הוא 33 מטר, ואילו גובה המפל הנמוך הוא 94 מטר. נפח המים הזורם במפל הנמוך הוא הגדול ביותר מהזורמים במפלי הרי הרוקי בארצות הברית. בעוד שגובה מפל זה הוא קרוב לפי שניים מגובהם של מפלי ניאגרה, הרי שנפח המים הזורמים בו (19 עד 240 מטר מעוקב לשנייה) נמוך מנפח המים הזורמים במפלי הניאגרה. הטעם לכך הוא שרוחב הנהר בראש המפל הוא 21 מטר בלבד, בעוד שרוחב הנהר בראש מפלי הניאגרה הוא 790 מטר.

נקודות תצפית רבות בפארק משקיפות על נוף המפלים.

גלריית תמונות
-------------

* המפל העליון ומראה הזרם שלמרגלותיוהמפל העליון ומראה הזרם שלמרגלותיו
* מראה מראש המפל העליון בצילום מ-1916מראה מראש המפל העליון בצילום מ-1916
* סרטון וידאו שצולם מראש המפל התחתון
* סרטון וידאו של מראה המפל התחתון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלי ילוסטון** בוויקישיתוף
* מפה ותיאור של המפלים בפארק הלאומי ילוסטון

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיקום: 44°42′46″N 110°29′59″W﻿ / ﻿44.712778°N 110.499722°W﻿ / 44.712778; -110.499722
2. ↑  מיקום: 44°43′05″N 110°29′46″W﻿ / ﻿44.718056°N 110.496111°W﻿ / 44.718056; -110.496111
הרב **שלמה סאגיס** (חי במחצית השנייה של המאה ה-16, ונפטר ב-1587, ולפי דעה אחרת בין 87' ל-89', צפת) היה רב, מקובל ופוסק. עמד בראשות ישיבה גדולה והיה אב בית דין של צפת, אך עם זאת חי בעוני. לפי כמה מקורות נישא לבתו של האר"י, וכנראה היה גם תלמידו.

ביוגרפיה
--------

נולד בצפת לרב יוסף סאגיס, וכשבגר החל לכהן כראש ישיבה. תלמידו וחתנו היה רבי אברהם שלום השני, רב חשוב בצפת. זמן מה שהה במצרים וכיהן בה ברבנות, ייתכן שבשל המצב הכלכלי בצפת. בשנת שכ"ט (1569) חתם עם רבני צפת בדבר מנהגי א"י בעניין הירושות.

בישיבתו של הרב סאגיס למדו הרבנים ר' טוביה הלוי מחבר הספר "חן טוב", ר' חייא רופא מחבר הספר "מעשה חייא", ר' גדליה קורדובירו בנו של הרב משה קורדובירו, ואחרים. הרב משה מטראני (השני) (בנו של הרב יוסף מטראני) כתב אודות לימודו של אביו בישיבה: "עד שהעיר ה' את רוחו (של המהרי"ט), בית מדרשו של שם, הלא הוא הרב הגדול מחודד ומפולפל, כמוהר"ר שלמה סאגיש זלה"ה, כפול ומכופל... אשר עין כל אליו ישבר והוא כמעיין המתגבר, ועד שבע שנים בשעריו המצוינים, הציב לה ציונים, בנה אצלו ציון בדרך המעיין ותרב חכמת שלמה"." מכאן שאביו של הכותב, הרב יוסף מטראני, למד אצל הרב סאגיס שבע שנים.

כתביו ופסקיו אבדו ומעט מחידושיו הובאו בספריהם של תלמידיו כרבי טוביה הלוי בעל הספר "חן טוב", בו הוא מרבה להביא מדברי רבו, או זה של תלמידו ר' חייא רופא, "מעשה חייא". רבי שלמה שלומיל מיינשטרל מדרעזניץ, העיד במכתב משנת שס"ז (1607) בערך: "סיפר לי כמר"ר מנחם בכהר"ר אברהם גלנטי שחיבר ספר "קול בוכים" איך שפעם אחת היה מוליך אביו על שכמו שק אחד ובא מאחוריו הרב הגדול ואב"ד, כמהר"ר שלמה שגי"ש זצ"ל וחטף השק מעל שכמו וכו'. וכן פעם בא מוהר"ר אברהם גלנטי ע"ה ממירון ולמד הזוהר ופגע בכפר עין זיתון... וקנה כד אחד חדש ומילא אותו מיים חיים מבאר עין זיתון... בתוך הדרך פגע בו כמוהר"ר שלמה שגיש ע"ה נטה שכמו להשקותו... מיד לקח הכד בידו..."

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר אברהם דוד, **עלייה והתיישבות**, עמ' 260.
2. ↑  פרופסור מאיר בניהו: "בשנת שמ"ז (1587) הייתה מגפה בעיר צפת שהפילה חללים רבים ורבי שלמה (סאגיז) ביניהם, בעודנו במבחר שנותיו".
3. 1 2  צבי אילן, "ר' שלמה ור' משה סאגיס", **ציוני הקברים בארץ ישראל**.
4. ↑  שו"ת מהר"ם אלשיך, (כ"ז, עמ' 54).
5. ↑  שמחה אסף, **קובץ על יד** (ג' י"ג).