recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סגר** (באנגלית: **Lockdown**) היא סדרת טלוויזיה לילדים ובני נוער, בהפקה משותפת של ארצות הברית וקנדה, שהופקה על ידי Sinking Ship Entertainment והוזמנה והופצה על ידי YouTube Originals.

הסדרה פותחה והופקה מרחוק בעיצומה של מגפת COVID-19 ועוקבת אחר קבוצה של בני נוער מרוחקים חברתית הפועלים יחד באמצעות תקשורת וידאו כדי לפתור תעלומה בשכונתם. במקור הוכרזה הסדרה באפריל 2020, כסדרה בת עשרה הפרקים שהוקרנה בבכורה בערוץ YouTube Originals for Kids & Family ב-26 ביוני 2020.

הסדרה זכתה בפרס הישג מיוחד מהפסטיבל הבינלאומי Prix Jeunesse על הצטיינות כתוכנית בידורית בתקופת מגפת COVID-19, כשהפסטיבל העולמי מכיר כל שנתיים בהשפעה הטובה של הטלוויזיה על ילדים ונוער.

עלילה
-----

הסדרה עוקבת אחר שישה חברים כשהם עובדים יחד כדי לפתור תעלומה בשכונה שלהם בעידן של ריחוק חברתי. הסדרה צולמה כולה באמצעות מצלמת רשת וסמארטפון מבתיהם ושכונות מגוריהם של השחקנים. הסדרה מתמקדת בז'אנר המותחן על האופן שבו צעירים שומרים על קשר בזמן שהם נאלצים לשמור על ריחוק. הסיפור נפרש כמעט בזמן אמת כשהחבורה עובדת יחד - ממרחק - כדי לפתור את התעלומה, תוך בחינת חרדות ותסכולים אישיים במהלך מגפת הקורונה.

שחקנים ודמויות
--------------

* סערה צ'אודרי בתפקיד נירה
* אריסטה ארהין בתפקיד סאם
* אמנדה צ'אונג בתפקיד אמי
* דוריאן ג'יורדנו בתפקיד איידן
* אדיסון גרנט בתפקיד לוק
* תומאסו סאנלי בתפקיד כריס

קישורים חיצוניים
----------------

* "סגר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "YouTube rolls out first content fund series". נבדק ב-2020-07-02.
2. ↑  White, Peter; White, Peter (2020-04-22). "YouTube Originals Launches COVID-19 Slate With Stars Including Karlie Kloss, Ken Jeong, Yungblud & Joseph Gordon-Levitt". *Deadline* (באנגלית). נבדק ב-2020-07-02.
3. ↑  "YouTube". *www.youtube.com*. נבדק ב-2020-07-02.
4. ↑  "PRIX JEUNESSE INTERNATIONAL 2020". *Prix Jeunesse* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-07-02.
**סגסטריים** או **עכבישי צינור** (שם מדעי: Segestriidae) היא משפחת עכבישאים המצויים בכל היבשות. הם בעלי שש עיניים ובעלי גוף עגלגל בצבע חום או שחור. הם בעלי כליצרות בולטות ורגליים שעירות מעט.

עכבישים אלה בונים את הרשתות שלהם מתחת לסדקי עצים או בין סלעים ושם טווים רשת מסועפת דמוית צינור. בתוך הצינור הם ממתינים לטרף לא זהיר שיילכד ואז עטים עליו. העכביש עצמו מסתתר בתוך עמק הצינור כך שטרפו לא רואה אותו.

עכבישים אלה ניזונים בעיקר מחרקים שונים והם אוהבים בעיקר דבורים. הם מתמודדים עם הדבורים על ידי שפשוף העוקץ הארסי שלהם כנגד הקורים וכך הוא נפלט בקלות. הם יכולים לצוד ולהרוג כמה חרקים בבת אחת.

מין נפוץ מהמשפחה הוא Segestria florentina המצוי ברחבי אירופה. נשיכתו נחשבת כואבת מאוד.

מיון
----

* משפחה **סגסטריים** (*Segestriidae*)
	+ סוג *Ariadna*
	+ סוג *Citharoceps*
	+ סוג *Gippsicola*
	+ סוג *Segestria*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סגסטריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
איור של סטיקסוזאורוס שוחה בים הקרטיקון לצד שלושה קסיפקטינוסים
**סטיקסוזאורוס** (שם מדעי: ***Styxosaurus***; משמעות שמו: "לטאת הסטיקס") הוא סוג של זוחל ימי מסדרת הפלזיוזאוריה שהשתייך למשפחת האלאסמוזאוריים, אשר בעבר נחשב למין של אלאסמוזאורוס שחי לצידו במימי הקרטיקון של הים הפנימי המערבי. בסוג זה התגלו 2 מינים: *Styxosaurus snowii* ו-*Styxosaurus browni*.

מאפיינים
--------

אורכו של הזוחל הגדול הגיע לאורך 11–12 מטר ואורך הצוואר היה חצי מאורך הגוף - עד 5.25 מטר ובו היו בין 60 ל-75 חוליות. כמו קרוביו הוא היה בעל שיניים חרוטיות שנועדו לתפוס מזון שאותו בלע במהירות. גפיו הארוכים עזרו לו לשוט ביעילות במרדף אחרי דגים ורכיכות כמו אמוניטים ובלמניטים בים. בדומה למינים נוספים נראה שהיה בולע גסטרוליתים כדי למנוע ציפה מיותרת.

בתרבות
------

זוחל ימי זה הופיע בסרט מפלצות ים ובמשחקי המחשב Jurassic World Evolution 2, עולם היורה: המשחק וכן בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיקסוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**סגרש** (בפורטוגזית: **Sagres**) היא עיירה בפורטוגל הנחשבת כיום לחלק מן המועצה המקומית של וילה דו בישפו במערב אלגארבה; ליד קאבו דה סאו ויסנטה, שהיא הנקודה הדרום-מערבית ביותר ביבשת אירופה. סגרש ידועה בעיקר כעיר שבה הקים אנריקה הספן את בית הספר הפורטוגזי לספנות (escola náutica) במהלך המאה ה-15. בעיירה מתגוררים 1,939 תושבים ושטחה הוא 34,28 קמ"ר.

מיקומה של סגרש בקצה יבשת אירופה ועל חוף האוקיינוס האטלנטי הפכה אותה לנקודה נוחה להפלגה ואכן, מספר מסעות התחילו ממנה. עם זאת, ככל הנראה מקור הטענה כי אנריקה הספן (שהיה אז מושל אלגרבה) הקים בה את האקדמיה לספנות היא פרי סיפורים שפותחו במאות מאוחרות יותר, כפי שהוכיחו היסטוריונים פורטוגזיים כבר בתחילת המאה ה-20. ההכשרה המעשית של הספנים הייתה בליסבון ובלאגוש.

מצודת סגרש (Fortaleza de Sagres) שוכנת דרומית-מערבית לעיר על צוק שאורכו כקילומטר. המצודה היא אתר לאומי והיא ידועה במשטח אבן בקוטר של 43 מטר הנמצא בחצר הפנימית שלה ומייצגת את "שושנת הרוחות" (Rosa dos Ventos).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מצודת סגרש** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סגרש
* אודות סגרש

הערות שוליים
------------

1. ↑  Instituto Nacional de Estatística

שושנת הרוחות במצודת סגרש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533315305171
* LCCN: no93009249
* SUDOC: 151219672
* VIAF: 137493494
* WorldCat: lccn-no93009249

 |
סדן בולט מבתולית
בגאולוגיה, **סדן** הוא מחדר פלוטוני הנוצר מחדירת מאגמה לסלעי הליתוספירה והתגבשותה לסלע פלוטוני. סדנים הם גופי חדירה בלתי-תואמים, כלומר הם חודרים בניצב לשכבות סלעי הסביבה.

היווצרות והרכב
--------------

סדנים נוצרים כתוצאה מהתגבשות סוגי מאגמה שונים. הם מהווים מחדרים רדודים יחסית, הניזונים מבתוליתים. הסדנים עשויים להיות שרידיהם של צינורות הזנה ולבלוט ככיפה מעל פני השטח לאחר סחיפה של סלעי הסביבה.

חתך הרוחב של סדן הוא לרוב עגול, וקוטרו נע ממאות מטרים עד קילומטרים אחדים. התגבשות איטית של המאגמה יוצרת בסדן גבישים גדולים.

תפוצה
-----

סדן שן רמון במכתש רמון
סדנים קיימים במרבית האזורים בהם התקיימה געשיות.

בישראל מוכר סדן "שן רמון" במכתש רמון, הנחשף סמוך לדופן הדרומית של המכתש. הסדן חדר לסלעי המשקע מהטריאס, והתגבש לסלעי קוורץ-סיאניט בעלי גבישים גדולים. סדן זה נחשף עקב סחיפה בעת התחתרות הנחלים שיצרה את המכתש.

במכתש רמון מצויים סדנים נוספים, כמותם ניתן למצוא במקומות נוספים בדרום ישראל – בגושי התשתית המהווים את חלקו הצפוני של השילד הערבו-נובי: אילת, רודד ותמנע.

ראו גם
------

* גאולוגיה - מונחים
* בתולית
* דייק
* סיל

לקריאה נוספת
------------

* עקיבא פלכסר, **גיאולוגיה, יסודות ותהליכים**, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
* עמנואל מזור, **גיאולוגיה בפטיש ישראלי**, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
* שלמה שובאל, **צפונות כדור הארץ**, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 965-06-0872-9
* **Encyclopedia of Volcanoes**,‏ מסת"ב 0-12-643140-X ,Academic Press

הערות שוליים
------------

1. ↑  CVO Website - Laccoliths and Batholiths
2. ↑  **קוורץ-סיאניט** – סיאניט בעל תכולה גבוהה של קוורץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536299205171
* LCCN: sh85128232

 |
**קוטר הידראולי** הוא מושג תאורטי המשמש לחישובי זרימה ומפלי לחץ בצינורות ששטח החתך בו מתבצעת הזרימה אינו עגול.

הנוסחאות לחישוב מפלי לחץ פותחו ונוסו בצינורות עגולים והשימוש במושג קוטר הידראולי מאפשר קבלת תוצאות סבירות בשימוש במשוואות ובנוסחאות מוכרות ללא צורך בעריכת ניסוי מיוחד לכל צורה של שטח חתך בה מתקיימת זרימה של זורם.

**הגדרה**

{\displaystyle D\_{h}={\frac {4A}{U}}}
* {\displaystyle \ D\_{h}} - קוטר הידראולי
* {\displaystyle \ A} - שטח החתך של הזורם
* {\displaystyle \ U} - ההיקף הרטוב של חתך הזורם

**דוגמאות**
1. בצינור עגול, הקוטר ההידראולי הוא קוטר הצינור:

* {\displaystyle D\_{h}={\frac {4{\frac {\pi D^{2}}{4}}}{\pi D}}=D}

{\displaystyle \ D} - קוטר (פנימי) של הצינור
2. כאשר שטח החתך של הזורם הוא טבעת, הקוטר ההידראולי הוא ההפרש בקטרים:

* {\displaystyle D\_{h}={\frac {4\cdot 0.25\pi (D\_{o}^{2}-D\_{i}^{2})}{\pi (D\_{o}+D\_{i})}}=D\_{o}-D\_{i}}

{\displaystyle \ D\_{i}} - קוטר פנימי של הטבעת
{\displaystyle \ D\_{o}} - קוטר חיצוני של הטבעת
3. כאשר שטח החתך של הזורם הוא תעלה מלבנית:

* {\displaystyle D\_{h}={\frac {4LW}{2(L+W)}}={\frac {2LW}{L+W}}}

{\displaystyle \ L} - אורך חתך התעלה
{\displaystyle \ W} - רוחב חתך התעלה
4. כאשר שטח חתך התעלה הוא ריבוע, הקוטר ההידראולי הוא כגודל צלע הריבוע:

* {\displaystyle D\_{h}=\ L}

{\displaystyle L=\ W}
5. בתעלה מאוד צרה, כאשר האורך גדול מאוד ביחס לרוחב, הקוטר ההדראולי הוא פעמיים רוחב התעלה:

* {\displaystyle D\_{h}=\ 2W}

{\displaystyle L\gg W}
הערה:
הרדיוס ההידראולי בו נעשה שימוש במשוואת מנינג הוא מושג אחר, בלתי תלוי, והוא איננו מחצית ה**קוטר ההידראולי** המוצג כאן.

לקריאה נוספת
------------

* J. Paul Tullis, **Hydraulics of Pipelines**, John Wiley & Sons, 1989. מסת"ב 0-471-83285-5
* Nicolas P. Cheremisinoff, **Fluid Flow Pocket Handbook**, Gulf Publishing Company,1984. מסת"ב 0-87201-707-9

קישורים חיצוניים
----------------

* קוטר הידראולי באתר אינג'ינירינג טול בוקס, באנגלית
* קוטר הידראולי(הקישור אינו פעיל), הגדרה ושימוש בקרור רכיבים אלקטרונים, באנגלית
נבו יריחו
**נבואיים** (שם מדעי: Diplocentridae) היא משפחת עקרבאים בינוניים, בתוכה 120 מינים החיים באמריקה, למעט הסוג נבו החי במדבריות המזרח התיכון. כמה חוקרים רואים בהם תת-משפחה במשפחת העבידיים.

אלו עקרבים גדולים יחסית בעלי צבעים כהים המסתתרים רוב הזמן מתחת לסלעים וצמחייה ויוצאים בלילות לצוד חרקים ויצורים קטנים אחרים. ארסם חלש יחסית והם לא קטלניים לאדם.

בישראל מצויים כמה מינים מהמשפחה כמו נבו יריחו שהפך בספטמבר 2018 לעקרב הלאומי של ישראל.

מיון
----

* משפחה **נבואיים** (Diplocentridae)
	+ תת-משפחה Diplocentrinae
		- סוג *Bioculus*
		- סוג *Cazierius*
		- סוג *Didymocentrus*
		- סוג *Diplocentrus*
		- סוג *Heteronebo*
		- סוג *Kolotl*
		- סוג *Oiclus*
		- סוג *Tarsoporosus*
	+ תת-משפחה Nebinae
		- סוג נבו (*Nebo*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נבואיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555394905171

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "כוי".
 המונח "קוי" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קוי (פירושונים).

**קוי**, או, "נישיקיגוי" (錦鯉 ביפנית – מילולית: "קרפיון רקום רקמת זהב"; "קוי" – 鯉 – ביפנית הוא "קרפיון מצוי") הוא תת-מין מבוית של קרפיון אמור (*Cyprinus rubrofuscus*) ממשפחת הקרפיוניים, הנפוץ באקווריום ובבריכות נוי וידוע בגווני זהוב, לבן ועוד. בעבר היה תת-מין של קרפיון מצוי.

מוצאו של הקוי מסין אך רוב הזנים פותחו ביפן. זהו דג מאוד חזק ועמיד ומסוגל לשרוד בטמפרטורות נמוכות (כמו שיש בחורף בסין שמשם מוצאם). בתנאים אופטימליים הקוי יכול להגיע אפילו לאורך מטר ולחיות יותר ממאה שנים (יש דיווחים על דגים שעברו את גיל מאתיים, ופרט אחד שמת בגיל 226). מרבית הגדילה של הקוי מתרחשת בשנתיים הראשונות של חייו, עם זאת הקוי גדל עד יום מותו כסנטימטר עד שניים בשנה.

זני קוי
-------

קיימים עשרות סוגים של קוי צבעי הדגים משתנים מסוג לסוג העיקרים הם: **קוהקו** - לבן ואדום, **סנקה** - לבן אדום ושחור, **שוהה** -לבן שחור ואדום, **שירואוצורי** - שחור לבן, **היאוצורי** - שחור ואדום, **קינאוצורי** - צהוב ושחור, **שושוי** - כחול ואדום, **אסאגי** - כחול ואדום (עם קשקשים), **ימבוקי** - צהוב, **צאגוי** -חום, **סורוגוי** - אפור, **גורומו** - לבן וחום.

מחלות
-----

**Koi Herpes Virus - KHV** היא מחלה שפגעה קשות בגידולי הקוי. המחלה פוגעת בזימי הדג ומביאה למותו המהיר (10–12 יום). בבריכה שנגועה בנגיף ימותו תוך שבועיים כ-90% מהדגים. הדגים המגודלים בישראל עוברים חיסון כנגד המחלה. את החיסון פיתחה חברת קו-וקס הישראלית. פרט לזה הקוי הוא דג חסין מאוד.

גידולים בארץ
------------

בישראל יש מספר מכונים מתקדמים לגידול קוי ביניהם בקיבוצי הזורע, מעגן מיכאל, גן שמואל, כפר רופין ומעברות ובמושב תרום. מרבית ההכנסות מגידול דגי נוי בישראל
 מקורם בייצוא דגי קוי, זאת בזכות העובדה שלקוחות בארצות היעד – בעיקר באירופה, מוכנים לשלם אפילו עשרות אלפי ש"ח לדג יוקרה בודד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוי** בוויקישיתוף

* אודות דגי הקוי

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרפיוניים בוויקיפדיה האנגלית
2. ↑  כ-700 מיליון ש"ח בשנת 2007, על פי השוק העולמי לדגי נוי – מאמר מיולי 2009 של יעל קחל מהיחידה לחקר שווקים של משרד החקלאות ופיתוח הכפר; כ-50 מיליון ש"ח על פי הערכה בכתבה של שי גל "סיפורי דגים" ששודרה ב"אולפן שישי" בערוץ 2 ב-2 באפריל 2010(הקישור אינו פעיל, 10.07.2018)
3. ↑  כ-30 מיליון שקל על פי הכתבה "סיפורי דגים" הנ"ל
4. ↑  5000 עד 8000 ליש"ט על פי "סיפורי דגים" הנ"ל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550926205171
* LCCN: sh85095696
* NDL: 01113442
* NKC: ph1168018

 |
**נבודאר** (ברומנית: **Năvodari**) היא עיר נמל על חוף הים השחור בחבל דוברוג'ה, רומניה, בקצה התעלה הצפונית של תעלת דנובה–הים השחור.

גאוגרפיה
--------

נבודאר ממוקמת על החוף הדרומי של אגם טאשאול ועל רצועת היבשה המפרידה אותו מאגם טקירגיול, במרחק 15 קילומטרים מקונסטנצה.

במאה ה-15 היה במקום כפר בשם "קאראקויום" (Caracoium), שפירושו בטורקית: "הכבשה השחורה". עם הזמן השם השתנה ל"קאראקיוי" (Carachioi), שמשמעותו בטורקית: "הכפר השחור". ב-1877 היו בכפר 317 משפחות שעסקו בחקלאות. ב-1927 שונה שם הכפר לנבודאר וכעבור חמש שנים, ב-1932, קיבל מעמד של מועצה מקומית. ב-1968, לאחר שהאוכלוסייה עברה 6,500 תושבים, היישוב הוכרז כעיר וזכה להתפתחות מהירה הודות להקמת מרכז פטרוכימי בשם פטרומידיה (Petromidia) הכולל בית זיקוק גדול מאוד ומפעל לעיבוד מוצרים מזוקקים והודות לפתיחת תעלת דנובה–הים השחור.

אוכלוסיית נבודאר, נכון ל-2011, כוללת 32,981 תושבים, כ-90% מהם רומנים. בנבודאר יש פעילות ספורטיבית רבה, בענפי ספורט שונים, בעיקר במועדון AFC Săgeata Năvodari (החץ נבודאר) ובמועדון CS Năvodari.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של נבודאר

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נבודאר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2996148705746437080008
* WorldCat (עם VIAF): 2996148705746437080008

 |
**אליהו (אלי) מירב** (נולד בשנת 1950) הוא ראש המועצה הראשון של עמנואל לשעבר (1985–1990).

ביוגרפיה
--------

מירב נולד במצרים. בשנת 1954 עלה עם משפחתו לישראל. תחילה התיישבה המשפחה ברמתיים, וכעבור זמן עברה לבית אלפא. התגייס לחיל האוויר, ובתקופת מלחמת יום הכיפורים שירת בצוות אוויר של לוחמה אלקטרונית. זמן קצר לאחר מכן נישא לחנה הרמן. באותה תקופה חזר בתשובה, ובמשך ארבע שנים למד בישיבת הנגב בנתיבות. בסוף שנות ה-70 עבר להתגורר בשכונת מטרסדורף בירושלים ולמד בישיבת חברת אהבת שלום.

בתחילת שנות ה-80 נעשה חסיד ברסלב, ובהמשך עבר להתגורר בעמנואל, שהייתה בשלבי הקמתה הראשונים. לאחר מכן התקרב לרב אליעזר ברלנד ועבר לגור בירושלים.

קריירה
------

עם הכרזתה של עמנואל כמועצה מקומית, בשנת 1985, נבחר לעמוד בראשה. בתקופת כהונתו כראש המועצה נאלץ להתמודד עם ההשלכות של קריסת חברת "כוכב השומרון" שיזמה והקימה את היישוב. בקדנציה שלאחר מכן כיהן כסגן ראש המועצה.

באמצע שנות ה-90 פרש מהחיים הציבוריים בעמנואל ועבר להתגורר בירושלים. כיום הוא משמש כראש כולל ברסלב במודיעין עילית. בשנת 2010 נבחר כחבר בהנהלה החדשה של ישיבת שובו בנים.

חיים אישיים
-----------

לאחר פטירת אשתו חנה נישא בשנית. ב-13 בדצמבר 2018 נהרג בנו החורג, סמל יוסף כהן, לוחם בגדוד נצח יהודה, בפיגוע בטרמפיאדה הסמוכה למאחז גבעת אסף שבבנימין.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אליהו מירב נושא דברים בטקס יום הזכרון תשע"ט, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 13:17)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף כהן.
2. ↑  אלי רוטמן, ‏אביו של החייל החרדי: יוסי הודה לקב"ה שזכה לשרת בצה"ל, באתר כיכר השבת, 13 בדצמבר 2018

| ראשי מועצת עמנואל |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליהו מירב | שמואל זייבלד | שמואל לנזה | אבנר מעטוף | ישכר פרנקנטהל | אבנר מעטוף | ישעיהו ארנרייך | עזרא גרשי | אליהו גפני |
| 1985–1990 | 1990–1995 | 1995–1998 | 1998–2000 | 2000–20004 | 2004–2005 | 2005–2009 | 2009–2018 | 2018 ואילך |

 |
**אולם ספורט נופי ים** נמצא בשכונת נופי ים ברובע 1 בצפון-מערב העיר תל אביב-יפו וממוקם על שפת כיכר הצופה מערבה אל הים. צורתו הגלילית של המבנה שקיבלה את השראתה ממבני האנגרים למטוסים, יחד עם הצבתו לכיוון צפון-מערב, מייצרת ציר מבט החודר דרך הבניין אל האופק הרחוק ומשקיף אל הים, מאפשרת מעברים היורדים מגבעות הכורכר אל חוף הים ומדגישה את מיקומו הייחודי בסמוך למבני החינוך הקיימים במקום ולשדה התעופה שדה דב שנמצא מולו בזמן הקמתו עד אשר נסגר והפסיק את טיסותיו ביולי 2019. המבנה נגיש ופונקציונלי ומשמש גם לאירועי תרבות המתרחשים בחלליו הפנימיים ובכיכרות החיצוניות שהוא מייצר והוא מהווה המשך טבעי של הכיכר ושל המרחב הציבורי כולו. שטחו מסתכם בכ-2,000 מ"ר בשתי קומות. בקומה העליונה נמצאת הכניסה המרכזית וכן יציעי הקהל, ואילו בקומה התחתונה ממוקמת זירת המשחק וכן מכון כושר, חדרי סטודיו, מלתחות, שירותים וחדרי מכונות ומסדרון תת-קרקעי המקשר את האולם עם בית הספר הסמוך. עלותו של המבנה שהוקם על ידי חברת "עזרה וביצרון" הסתכמה בכ-17 מיליון ש"ח והמימון להקמתו הגיע ממפעל הפיס וממשרד הספורט. האולם תוכנן על ידי האדריכלים מוטי בודק ודנה אוברזון והקמתו הסתיימה בספטמבר 2018. המבנה מהווה ציון דרך ומוכר בזכות צורתו הייחודית ושיטת הבניה המקורית.

אדריכלות
--------

### עיצוב המבנה והקונסטרוקציה

מעטפת האולם הגלילית מורכבת מקשתות של קורות פלדה בחתך משתנה, התומכות מעטפת תרמו-אקוסטית שמורכבת ממילואה של תבניות פח, שכבות איטום ובידוד אקוסטי ותרמי. החיפוי החיצוני בוצע מגלילי אלומיניום בצבע כחול עמוק. קורות הפלדה הקשתיות שגובהן המקסימלי הוא 50 ס"מ בלבד, מעבירות את העומסים והכוחות לבסיס המבנה ומקטינות באופן משמעותי את הגובה הסטטי הנדרש ואת עובייה של מעטפת המבנה שעקב שכבת האוויר הכלואה בתוכה מספקת בידוד תרמי מעולה. עקב כך משוחרר החלל הפנימי מהאגדים המגושמים הנדרשים בדרך כלל למפתחים כאלה ויחד עם הטמעתם של גופי התאורה ויחידות מיזוג האוויר בתוך מרווחי המעטפת, מתקבל באולם המרכזי חלל פתוח ואוורירי, המהווה המשך ישיר לחללי החוץ הגובלים בו. 

### פיתוח בר-קיימא וחסכון באנרגיה

מיזוג האולם נעשה באמצעות 22 מפזרי אוויר, המגיעים רק עד לגובה המינימלי הנדרש, בו נמצאים הצופים ביציע העליון ובכך צומצמה באופן משמעותי צריכת האנרגיה הנדרשת לקירור המבנה. האוויר החם עולה באופן טבעי לחלקו העליון של החלל ונפלט דרך עשרות הפתחים העגולים המשמשים גם להכנסת תאורה טבעית ולשחרור עשן בעת הצורך.
שיטת הבנייה המתועשת שחסכה את הצורך בהקמה ופירוק של תבניות ופיגומים, הביאה בעקבות זאת לחסכון רב בעלויות העבודה ובתפעול האתר, ולצמצום משמעותי ברמות הרעש וזיהום האוויר הנגרמים בתהליכי הבנייה הקונבנציונלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולם ספורט נופי ים** בוויקישיתוף
* מגזין d+a ,מרכז ספורט נופי ים תל אביב, ספטמבר 2018
* אולם ספורט נופי ים באתר חברת עזרה וביצרון
* אולם ספורט נופי ים באתר קול גרופ
* שלבי הקמת אולם ספורט נופי ים
* אולם ספורט נופי ים באתר תומק
* אולם ספורט נופי ים בפייסבוק
* שכונת נופי ים בפייסבוק
סטימוביל, מספר 112, שנת 1901
**סטימוביל** (באנגלית: **Steamobile**) היא מכונית בעלת מנוע קיטור אשר יוצרה בארצות הברית בעיר "Keene", במדינת ניו המפשייר, באזור ניו אינגלנד על ידי "Steamobile Company of America" בין השנים 1900–1902.

דגמים
-----

* מודל "Runabout" (מחיר בשנת 1900 - 1,100 דולר)
* מודל "Tonneau" (מחיר בשנת 1900 - 1,300 דולר)

סטימוביל
--------

* דגם פתוח (קבריולה)
* מערכת ההיגוי ומקום מושב הנהג - בדרך כלל במושב האחורי (גבוה)
* מערכת היגוי - על ידי מוט (ממוקם לימינו של הנהג)
* משאבת אוויר אוטומטית
* צבעים: שחור או ירוק ברוסטר

מנוע קיטור
----------

**מנוע קיטור** הוא מנוע בעירה חיצונית בוכנאי, המופעל על ידי לחץ קיטור.

שני חלקיו היסודיים של מנוע הקיטור הם צילינדר ובוכנה. קיטור בלחץ גבוה, המיוצר בדוד קיטור, מסופק אל הצילינדר על ידי שסתום חלוקה, המונע באמצעות מערכת מוטות על ידי הבוכנה עצמה. הקיטור הנכנס לצילינדר דוחף את הבוכנה מטה. לאחר דחיפת הבוכנה וביצוע העבודה המכנית, יוצא הקיטור מן הצילינדר כשהטמפרטורה והלחץ שלו נמוכים יותר, והוא מעובה למים על ידי קירורו במעבה. המים החמים מוזרמים אל דוד הקיטור לשימוש חוזר. מנגנון ארכובה הופך את התנועה הקווית של הבוכנה לתנועה סיבובית של גל ארכובה, אשר מניע במקרה הנ"ל את רכב הקיטור.

לקריאה נוספת
------------

* סטימוביל - היסטוריה (1900-1902) (autopasion18.com/HISTORIA-STEAMOBILE)
* סטימוביל שנת 1902, 8 כ"ס (steamcar.net/register/steamobile)

קישורים חיצוניים
----------------

* סטימוביל, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטימוביל - מודעת פרסומתhobbydb.com/catalog
2. ↑  סטימוביל - הוראות יצרןvirtualsteamcarmuseum.org/makers/steamobile\_company\_of\_america
3. ↑  סטימוביל gracesguide.co.uk/Steamobile
4. ↑  סטימוביל allcarindex.com/main-index/car-make-details

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטימוביל"**.
**נבו יריחו** (שם מדעי: *Nebo hierichonticus*) הוא מין עקרב גדול והוא נחשב לעקרב הגדול ביותר בישראל בפרט, והגדול באזור הים התיכון כולו, בכלל. עקרב זה גם נבחר לעקרב הלאומי של ישראל.

עקרב זה חובב סדקים בסלעים (כפי שניכר מגופו הפחוס), ומסתתר בהם מעת לעת. כמו כן הפרטים הבוגרים יימצאו בדרך כלל תחת אבנים גדולות וסדקים עמוקים, אך לעיתים גם תחת אלו הקטנות יותר.

הוא נחשב לעקרב נפוץ יחסית, אך נפוץ פחות מהעבידיים.
ישנן וריאציות צבעים רבות אצל הנבו, מחום בהיר עד כמעט שחור ולעיתים אף גוון אדמדם, בעוד הרגליים בהירות מיתר הגוף.

סימני זיהוי ומאפיינים
---------------------

גודלו של פרט בוגר עד 13 סנטימטרים (5.1 אינץ') והוא גדול יחסית לעקרב. צבעו חום כהה עד בהיר, והרגליים בהירות מיתר הגוף.

צבתותיו של נבו יריחו עבות, אך לא כמו אלו של העבידים. אצלו הצבת מוארכת ומצולעת יותר. סימן הזיהוי של הנבו לעומת העביד - צבתות מוארכות ומצולעות, וגבשושית קטנה, מעין נקודה בולטת בשלפוחית הארס, מעט לפני העוקץ.

עקיצה
-----

עקיצתו אינה מסכנת חיים, אך יש גם הסוברים שעקיצה מפרט בוגר שכזה (13 ס"מ) עלולה לגרום לנמק, או להרס פעולת המפרק, אם עקץ בין פרקי האצבעות. למרות זאת, במקרה של עקיצת עקרב (כולל ממין זה) יש לפנות לקבלת טיפול רפואי.
ככלל, מזגו של עקרב זה אינו חם במיוחד, ולמעט פרטים יוצאי דופן הוא רגוע או לכל היותר מתגונן, בעת הצורך. עקיצה מעקרב זה אינה כואבת.
בשל גודלו, נגישותו, מזגו הנוח וצורתו הכוללת, עקרב זה משמש לעיתים חובבי טבע בתצפיות ועבודות גמר על אורח חייו של העקרב.

תפוצה
-----

נבו יריחו
תפוצתו של נבו יריחו משתרעת על כל שטחה של ארץ ישראל, למעט שטחי חול. שטחים בהם נפוץ הנבו יריחו הם רבים יותר מאזורי תפוצת העקצן הצהוב. עם זאת, מספרם של העקצנים הצהובים גבוה בהרבה ממספר פרטי הנבו יריחו.

מקור השם
--------

החוקר שתיעד אותו, מצא עקרב זה בפעם הראשונה בהר נבו, הנמצא באזור יריחו. כך נוצר שמו המדעי – *Nebo hierichonticus*. השם העברי הוא תרגום של שמו המדעי - נבו יריחו.

בתרבות
------

על פי הצבעה שנערכה בספטמבר 2018 באתר ynet, נבו יריחו הוא העקרב הלאומי של ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נבו יריחו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארז ארליכמן, העקרב הלאומי של ישראל: נבו יריחו, באתר ynet, 9 בספטמבר 2018
רחוב באנדריטסאינה
**אנדריטסאינה** (ביוונית: **Ανδρίτσαινα**) הוא כפר באזור אליס, במחוז מערב יוון, שבחצי האי פלופונס שביוון. מאז הרפורמה בשלטון המקומי ב-2011 מהווה הכפר חלק מהיחידה העירונית אנדריטסאינה-קרסטנה. שטח יחידה עירונית זו הוא 131 קמ"ר. נכון ל-2011 התגוררו בכפר כ-800 תושבים והיחידה העירונית מנתה כ-2,150 תושבים.

גאוגרפיה
--------

אנדריטסאינה ממוקמת באזור הררי בדרום-מזרח אליס, על הגבול עם ארקדיה ומסניה. הכפר בנוי על גבעה, מצפון-מערב להר ליקאון. הנהר אלפיוס יוצר את הגבול הצפון מזרחי של היחידה העירונית. שימושי הקרקע העיקריים באזור הכפר הם ייעור וחקלאות בקנה מידה קטן. אנדריטסאינה שוכנת  22 ק"מ מצפון-מערב למגלופוליס, 28 ק"מ מדרום-מזרח לקרסטנה, 41 ק"מ ממערב לטריפולי ו-46 ק"מ מדרום-מזרח לפירגוס. הכביש היווני לאומי 76 עובר דרך אנדריטסאינה.

היסטוריה
--------

על פי המסורת, אנדריטסאינה קרויה על שם אשתו של רועה צאן מכרתים בשם אנדריקוס, שבשעה שרדף אחרי כבשה שעזבה את העדר, הגיע למעין שעל הר ליקאון. הוא בנה במקום פונדק, שאחרי מותו הוחזק על ידי אשתו אנדריקאינה (כלומר, "אשתו של אנדריקוס"). כינויה, שסיומו נהגה בניב המקומי "טסאיה" במקום "קאיה", העניק לפונדק את שמו ובהמשך גם לכפר.

האזור היה חלק מארקאדיה העתיקה. אנדריטסאינה שגשגה במאות ה-13 וה-14 לספירה, בעת שבאזור שלטה נסיכות אכאיה, והיא מוזכרת בכרוניקה של מוראה. הכפר מילא תפקיד מכריע במהלך מרד אורלוב שבמלחמת העצמאות היוונית. בשנת 1826, כחלק מאותה מלחמה, נהרסה אנדריטסאינה על ידי כוחותיו של אבראהים פאשא.

נקודות ציון
-----------

כיום, יש בכפר אוסף מרשים של בתים עתיקים ורחובות המרוצפים באבני מרצפות (אנ'), כיכר המוקפת עצים גבוהים ומן הכפר נשקף נוף האזור. המזרקה בכיכר, שנבנתה ב-1724, נחשבת כמזרקה העתיקה ביותר בחצי האי פלופונס. בכפר נמצאת ספריית ניקולופולוס, שנוסדה ב-1840, מתרומותיו של ההומניסט קונסטנטינוס ניקולופולוס (אנ') שמשפחתו הגיעה מאנדריטסאינה. האוסף שלה כולל כתבים נדירים מהמאה ה-16 וה-17, ביוונית ובשפות נוספות, מסמכים חשובים מן התקופה של מלחמת העצמאות היוונית ומוצגי פולקלור מקומי. הספרייה מכילה יותר מ-40,000 פריטים. מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי נמצא כ-6 ק"מ דרומית לאנדריטסאינה.

האוכלוסייה
----------

| שנה | הכפר | הקהילה | היחידה העירונית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | - | 1,034 | - |
| 1991 | 660 | - | 2,511 |
| 2001 | 575 | 663 | 2,152 |
| 2011 | 795 | 856 | 1,798 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריטסאינה** בוויקישיתוף
* Andritsaina Public Library, באתר "Visit Greece" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560270205171
* BnF: cb12142615m (data)
* GND: 1163407615
* LCCN: n88056992
* VIAF: 170236042
* WorldCat (עם VIAF): 170236042

 |
**נחום רז (בריזמן)** (1936 - 16 בפברואר 2011) היה יקיר העיר תל אביב וחבר מועצת העיר תל אביב-יפו. היה מעורב בפרויקטים רבים בעיר, ביניהם הקמת קריית עתידים בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

נחום רז נולד בזמברוב שבפולין. בגיל שלושה חודשים עלה לארץ ישראל עם משפחתו והם השתקעו בתל אביב. למד בבית הספר היסודי ביל"ו ובתיכון מקס פיין. בשנות נעוריו התקבל כחניך למשרד הביטחון, שם החלה היכרותו הקרובה עם שר הביטחון וראש הממשלה דוד בן-גוריון. לאחר ששירת בצבא בחטיבת גבעתי, חזר למשרד הביטחון.

בשנות השלושים לחייו החל לעסוק בפעילות ציבורית הן ברמה הארצית והן בעירו, תל אביב. בשנת 1959 שימש ראש אגף הצעירים של מפא"י במחוז תל אביב. 

הוא הוקיר מאוד את יחסי הידידות שלו עם דוד בן-גוריון ושמר במשך כל השנים על תחלופת מכתבים ביניהם, שנגעו בנושאים פוליטיים, אידאולוגיים ועוד. ב-1968 התחתן עם זהר אוריין קריינית קול ישראל. 
הוא שימש עוזר למנכ"ל מפעלי נייר חדרה, וב-1969 היה יו"ר מועצת המנהלים של היכל הספורט ביד אליהו. בעקבות "נס בדאלונה" של ראשית 1967, שבו השיגה מכבי תל אביב ניצחון על יריבתה הספרדית, גבר באחת העניין בכדורסל, והוחלט לשדרג את האולם ביד אליהו (שנקרא אז על שם יוסף בורשטיין, וכיום היכל מנורה מבטחים). בהובלתו של רז, ובתכנונם של האדריכל זאב פורת ואינג'ינר אשר מילשטיין, הוגדל המקום וקורה בתקרת מתכת, והפך לאולם כדורסל בינלאומי.

ב-1973 הוא התמנה למנכ"ל מרכז הספורט הלאומי ת"א שהקים וניהל את אצטדיון האתלטיקה ואת מגרשי הטניס בהדר יוסף וב 1974 ביקש ממנו ראש העיר יהושע רבינוביץ' לנהל - גם את חברת "עתידים".

בהנהלתו של רז נבנתה קריית עתידים ברמת החיל, המשותפת לעירייה ולאוניברסיטת תל אביב, שנועדה לפתח מקורות תעסוקה ולהשביח את צפון מזרחה של תל אביב. הוא שימש כמנכ"ל "עתידים" עד לפרישתו ב-2003.
בין היתר, כיהן גם כיו"ר ועדת הכספים של חברת "אתרים", ופעל להחזרת המרינה לרשות החברה; וכיו"ר האגודה לתרבות הדיור, הקים את סניף תל אביב.

בראשית שנות ה-80, קרא ראש העיר דאז, שלמה להט, לרז לנהל את "מרכז הירידים" שהיה שרוי אז במצב כלכלי קשה, רז הצליח לייצב את המרכז, להפריד בו עסקים מפוליטיקה ולמסור אותו כשהוא שוב איתן למחליפו. 

תוך כדי כך תרם תרומה נוספת לתל אביב, כשב-1985 גילה יצירה אבודה של נחום גוטמן. רז גילה כי "ימים ראשונים", יצירה ענקית שצייר גוטמן לתערוכת היובל של תל אביב, מוטלת באחד המחסנים, מפורקת ומוזנחת, וחלקים ממנה אפילו נוסרו. היצירה הועברה למוזיאון תל אביב, שם שקד המשחזר דורון לוריא להחזיר עטרה לישנה, בסיוע חמי גוטמן, בנו של הצייר. 

נחום רז נפטר ב-2011, הותיר אישה, קריינית קול ישראל לשעבר, זהר אוריין, שתי בנות ו-6 נכדים.
**עם לוחם** הייתה יוזמה קצרת ימים של אליהו לנקין ואליהו מצדי במחצית השנייה של 1943 להקמת גוף על תנועתי שיפעל באופן אלים כלפי שלטון המנדט, בניגוד לגישת ההבלגה ושיתוף הפעולה של ההגנה ומוסדות היישוב.

אליהו לנקין פרש מהאצ"ל לאחר הפילוג ב-1940. אליהו מצדי (רביד) היה פעיל בלח"י ופרש. השניים שוחחו על התסיסה בקרב הנוער הדורש לפעול ושאפו להקים חזית מאוחדת לכל הנוער. הם פנו ליעקב מרידור, מפקד האצ"ל, שהבטיח לשתף פעולה, והחלו במשא-ומתן עם חוגים אקטיביסטים ביישוב, בראשם התנועה הרוויזיוניסטית. דרך חבר משותף שלחם איתו בצבא הבריטי, הגיעו לחברי פלוגה ו' הירושלמית של הפלמ"ח, שהייתה קבוצה תוססת ושאפה לפעילות, לעיתים על דעת עצמה, עוד בעבר.

בקיץ תש"ג, 1943, התקיימה פגישה בין כמה חברי הגנה ואצ"ל, בה דובר על הצורך באיחוד במיוחד בקרב הנוער. אנשי האצ"ל אמרו, כי יהיו מוכנים להילחם תחת פקודתו של בן-גוריון, אם הוא יוביל למלחמה. סוכם, כי "הדרך היחידה לכפות על היישוב אחדות היא על ידי ביצוע כמה פעולות בעלות ערך הפגנתי", ושיוכרז קבל עם ועדה שפעולות אלה נעשו על ידי גוף שבו מאוחדים הן אנשי האצ"ל והן אנשי ההגנה.

הגוף החדש נקרא בשם "עם לוחם", בראשו עמד יוסף אידלברג ובין מייסדיו נמנה יגאל הורביץ. נקבע מטה משותף ובו שני חברי אצ"ל ושני חברי הגנה. מספר חברי ההגנה והפלמ"ח שהיו קשורים עם הגוף הזה היה קטן יחסית, ואנשי הלח"י סירבו להצטרף ליוזמה.

הארגון גיבש קו מדיניות והפיצה בחוברת שנשאה את שם הארגון ב-1 בנובמבר 1943. מטה הארגון גיבש את תוכנית הפעולה הראשונה שלו: חטיפת הנציב העליון, מק-מייקל. חברי פלוגה ו' של הפלמ"ח נסוגו בהם ברגע האחרון, וכך גם מפקד האצ"ל בירושלים והפעולה לא יצאה אל הפועל.

מרגע היוודע הדבר לראשי ההגנה, הוציא ראש המטה הארצי (רמ"א) של ההגנה פקודה בה הודיע, כי יש לראות ב"עם לוחם" "שלוחה של האצ"ל הרוויזיוניסטי אשר פשט את הרגל אחרי שנים של פרישות והתבדלות... ועתה הריהו מנסה להציל את קיומו על ידי הופעה בשם מזויף, על ידי גנבת דעתו של הנוער העברי בסיסמאות שוא, בסיסמאות האיחוד מעל לראשי המוסדות והארגונים הקיימים, ובסיסמת הטרור נגד השלטון, ללא יפוי-כוח מאת הגורמים המוסמכים, ללא תלות בהם וללא ביקורת מצדם". ניתנה הוראה לכל חברי ההגנה בעם לוחם לנתק את קשריהם עמו תוך שלושה ימים ולהודיע על כך למפקדיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה לפידות, עם לוחם
* עם לוחם, באתר הפלמ"ח
**שפמנון אדום-זנב אסייתי** (שם מדעי: *Hemibagrus wyckioides*) הוא מין של דג גדול במשפחת הבגרידיים, החי בדרום-מזרח אסיה והוא מגדול שבבני משפחתו.

דג זה מצוי בטבע בנהר המקונג ויובליו, וכן בצ'או פראיה ובנהר מיי קלונג (אנ') שבתאילנד ובעוד נהרות בתאילנד. הדג הוכנס גם כמין פולש למלזיה.

זהו השפמנון הגדול ביותר במשפחתו שמוצאו מאסיה, והוא מגיע לאורך של מעל 130 ס"מ ומשקל של 80 ק"ג. הוא בעל מבנה מוארך עם לסתות ארוכות בעלות בינים רחבות ועיניים גדולות. בבגרותו (מעל אורך 15 ס"מ) זנבו נצבע באדום בקצהו וכן שולי סנפיריו.

הדג מצוי בנהרות עמוקים, לרוב בקרבת הקרקעית הסלעית. השמפנון ניזון מחרקים שונים, סרטנים, חסילונים ודגים אחרים, כשהוא מגוון במזונו בהתאם לגודלו. השפמנונים לעיתים נכנסים ליערות מוצפים, בדרך כלל בחודשים יולי עד אוקטובר ובהם הם מתרבים. הצעירים שוחים דרך יובלים אל הנהרות וחיים בהם בבגרותם.

דג זה מגודל ברחבי אסיה למזון ומצוי לעיתים באקווריום. למרות זאת הוא איננו בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפמנון אדום-זנב אסייתי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפמנון אדום-זנב אסייתי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עם הספר** (באנגלית: **Amaseffer**) היא להקת מטאל מתקדם ישראלית, השרה בעברית ובאנגלית. הלהקה הוקמה בתל אביב ב-2004 על ידי ארז יוחנן ויובל קרמר. ב-2005 הצטרף הגיטריסט חנן אברמוביץ' והלהקה קיבלה את שמה. הלהקה מנגנת מוזיקה המערבת כלי נגינה רבים, שחלקם לא מוכרים ברוק הכבד כמו חלילים וטאבלה ומשלבת מקצבים ומלודיות מזרחיות. הרעיון העומד בבסיס הפעילות של הלהקה הוא להפיק שלושה אלבומים הפורסים את תולדות בני ישראל כפי שהם מסופרים בתורה משעבוד מצרים ועד הכניסה לארץ כנען.

התקליט הראשון, **Slaves for Life** (עבדים לכל החיים), יצא ברחבי העולם ב-2008 וזכה להתייחסות חיובית ולביקורות חיוביות רבות בעולם. בהקלטת התקליט השתתפו בין היתר אלמוג בר בשירה, קובי פרחי מאורפנד לנד ויותם אבני מ-Prey For Nothing. התקליט מכסה את תקופת עבדות עם ישראל עד עשר המכות, שהוא אחד השירים העוצמתיים באלבום.

נכון ל-2015 נמשכת העבודה על אלבומה השני של הלהקה, **When the Lions Leave Their Den** באולפן הקלטות בירושלים. התקליט יכסה את תקופת הנדודים במדבר סיני, שם השיר הפותח אותו הוא "עמוד האש".

הלהקה גם כתבה את הפסקול לסרט על פרשת אלטלנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עם הספר (באנגלית)
* עם הספר, ברשת החברתית פייסבוק

* עם הספר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* עם הספר, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* עם הספר, באתר Discogs (באנגלית)
* ריאיון עם טל עופר
* סקירה של האלבום הראשון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302986805171
* MusicBrainz: 773055b0-ae36-44cf-84a2-d1b75b7f29bc
* SUDOC: 158361970
* VIAF: 161057149
* WorldCat: viaf-161057149

 |
**אנדריי איוואנוב** (ברוסית: **Андрей Иванов** ‏; 24 ביולי 1775–1848) היה צייר רוסי בסגנון נאו-קלאסי שהתמחה בסצנות היסטוריות.

ביוגרפיה
--------

הוא ננטש על ידי הוריו וגדל בבית היתומים במוסקבה. הוא נרשם לקורסים היסודיים באקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1782, ולאחר מכן למד אצל גריגורי אוגריומוב  וגבריאל פרנסואה דויין, וסיים את לימודיו ב-1797. הוא החל ללמד באקדמיה ב-1798 והפך לאקדמאי ב-1803.

בערך באותו זמן, הוא פגש את אשתו לעתיד, יקטרינה איוואנובנה דמרט (1782–1843). ב-21 בספטמבר 1800 התקיימה החתונה שלהם. בשנת 1806, נולד לבני הזוג איוואנוב הבן, אלכסנדר, אמן לעתיד. מאוחר יותר, כפרופסור בכיר, קיבל אנדריי איוואנוב דירה בבניין הראשי של האקדמיה. לבני הזוג איוואנוב היו עשרה ילדים.

במהלך תקופה זו, הוא עסק בהעתקת יצירות של המאסטרים האיטלקיים הישנים ובציור אייקונים. בשנת 1812 הוא מונה לפרופסור על ציורו של הנסיך מסטיסלאב האמיץ ועל תבוסתה של רדדיה. בשנת 1820 הוא צייר את הפרסקו "מינרווה מרחפת בשמיים" עבור גרם המדרגות בבניין האקדמיה.

ציורו "מותו של גנרל קולנב" הכעיס את הצאר ניקולאי הראשון כשהוצג ב-1830, ככל הנראה משום שהוא תיאר אירוע בעייתי בהיסטוריה הרוסית. כתוצאה מכך, איוואנוב הודח מהאקדמיה. 

כמה שנים לאחר מכן, כאשר חזר קארל ברולוב לרוסיה והוצג לו זר דפנה, הוא הוריד אותו מראשו והניח אותו במקום זאת על ראש איוואנוב, כאות כבוד והערכה.

למרות פרישתו הכפויה, איוואנוב נשאר פעיל כצייר וחבר בכמה אגודות אמנותיות.

הוא מת מכולרה.

קברו בבית הקברות בסמולנסק לא שרד.

בנו היה הצייר אלכסנדר איוואנוב.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי איוואנוב** בוויקישיתוף
* אנדריי איוואנוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ЭСБЕ/Иванов, Андрей Иванович — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
2. ↑  Kenneth, Andrei Ivanov, www.rusartnet.com (ב־British English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1000 0387
* LCCN: n80116875
* NKC: js2011620993
* ULAN: 500058977
* VIAF: 96076464
* WorldCat: lccn-n80116875

 |
**סתיו בניו יורק** (באנגלית: **Autumn in New York**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית שיצא בשנת 2000 בבימוי ג'ואן צ'אן ובכיכובם של ריצ'רד גיר, וינונה ריידר ואנתוני לפאליה.

עלילה
-----

וויל קין (גיר), בעל מסעדה בן 48, הוא גבר החרד ממחויבות ביחסים זוגיים. כאשר הוא פוגש את שרלוט פילדינג (ריידר), אישה שגילה הוא מחצית מגילו, הוא מצפה לעוד רומן מהיר וקליל. בפועל, הפגישות שלהם רוויות עימותים בין-דוריים ועימותים בין פילוסופיות שונות בהן מחזיק כל אחד מהם.

כאשר ויל מתפתה לצאת ממערכת היחסים עם המשפט הרגיל שלו "אני לא מבטיח שזה יהיה לנצח", שרלוט מגיבה עם סיבה משלה למה היא מרגישה שהקשר הזה לא יכול להימשך לנצח: היא גוססת, כי יש לה נוירובלסטומה בלב.

שרלוט מגלה שויל בגד בה ועוזבת אותו. ויל מבקר את שרלוט ומבקש ממנה סליחה. שרלוט כועסת, אך לבסוף סולחת, והם ממשיכים להיות ביחד למשך זמן קצר.

בסופו של דבר, שרלוט מתה וויל נשאר לבד. מושפע מהשינוי שחל בו, הוא חוזר לדבר עם ליסה, בתו המנוכרת, ומכיר את נכדו שזה עתה נולד.

שחקנים
------

* ריצ'רד גיר - ויל קין
* וינונה ריידר - שרלוט פילדינג
* אנתוני לפאליה - ג'ון וולף
* ורה פרמיגה - ליסה טיילר
* שרי סטרינגפילד - שרה וולף
* ג'יל הנסי - לין מק'קייל
* ג'יי קיי סימונס - ד"ר טום גרנדי
* סאם טראמל - סיימון
* מרי בת' הרט - ד"ר פול סיבלי
* קלי רוחה - שאנון
* סטיבן ראנדזו - אלברטו
* ג'ורג' ספיילווגל השלישי - נאטו
* ראנג'יט צ'ודרי - פאקיר
* אודרי קוק - אריקו
* טואני סייפרס - מליסה
* דניאלה ואן גראס - דוגמנית בבר
* רייצ'ל ניקולס - דוגמנית בבר

הפקה
----

הסרט צולם במיקומים שונים בניו יורק, בהם מנהטן, מרכז רוקפלר וסנטרל פארק.

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט קיבל בעיקר ביקורות שליליות. הוא אף היה מועמד לפרס פטל הזהב לזוג הקולנועי הגרוע ביותר (ריצ'רד גיר ווינונה ריידר).

באתר "Rotten Tomatoes", הסרט קיבל דירוג של 20% על בסיס 70 ביקורות של מבקרי קולנוע בכירים. לעומת זאת, דירוג הקהל היה 55%, בהתבסס על 32,613 חוות דעת.

הסרט פתח במקום הרביעי בהכנסות בצפון אמריקה, כשהכניס 10,987,006 $ בסוף השבוע הראשון שלו. הסרט הכניס 37,761,915 $ בארצות הברית ו-90,726,668 $ ברחבי העולם בסך הכל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "סתיו בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סתיו בניו יורק", באתר נטפליקס
* "סתיו בניו יורק", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סתיו בניו יורק", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סתיו בניו יורק", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "סתיו בניו יורק", באתר Metacritic (באנגלית)
* "סתיו בניו יורק", באתר אידיבי
* "סתיו בניו יורק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ביקורת על הסרט באתר יאהו! סרטים
* Movie stills

הערות שוליים
------------

1. ↑  סתיו בניו יורק בוקס אופיס מוג'ו.
2. ↑  סתיו בניו יורק IMDb
זיפי שפם של חתול.
שפם זקור של צ'ינצ'ילה.
בזואולוגיה, **שפם** הוא כינוי לזיפי שיער הצומחים מצידי פניהם של מספר בעלי חיים ומשמשים לחישה בידי מישוש, דומה מעט לזה של מחוש חרקים או למשוש החילזון.

לרוב שפמות מצויים אצל יונקים ובעיקר ליליים כמו חתולים ומיני טורפים אחרים. עם זאת היא נפוצה גם במיני יונקים אחרים (למעט אצל כמה יונקים ימיים) ואפילו במספר עופות למשל אלקית מצוייצת, תוכיליל או קיווי. אצל הדגים השפם מוחלף בבינים כמו של השפמנונאים והקרפיונאים והוא משמש למטרה דומה.

השפם מורכב מזקיק שיער ארוך בעל תאים עצביים המקושר בידי סינוסים לאונה הקודקודית של המוח. לרוב השפמות מפוזרות לאורך הראש בעיקר ב-4 אזורים: מעל העיניים, בלחיים, מתחת האף (באזור של השפם האנושי) ותחת הלסת התחתונה. אורך השפם משתנה אצל מינים כשאצל הצ'ינצ'ילה למשל אורך השפם הוא שליש מאורכו של הגוף.

מטרת השפם היא בעיקר כחוש המקביל לראייה ומשמש כאשר הראייה חלשה למשל בחשיכה, או במים עכורים. בנוסף נטען שזרימת האוויר שלאורך השפם יכולה לעזור לבעליו, למשל חתול לעבור לפתח באורך השפם. אצל חולדות אורך השפם עוזר לחולדה להסתמך על החישה כדי להחליט על מעבר בפתח מקביל לאורך הגוף, אך חתולים רבים ינסו לעבור בפתחים ברוחב שונה מאורך שפמם, כך שהדבר לא מוכח אצלם. עם זאת אצל כלבי ים נראה שהשפם מצליח להחליף את הראייה וכך כלבי ים עיוורים מצליחים לשרוד עם שפמם. לעומת זאת פגיעה בזיפים תקשה מאוד על בעליו לנוע ביעילות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפם** בוויקישיתוף
* עולם קטן עם שפמים באתר מכון דוידסון
* שפם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במחבר ספרים, איש עסקים ופילנתרופ בלארוסי יליד המאה ה-19. אם התכוונתם לדובר הרשמי ויו"ר המוסדות המרכזיים של חסידות חב"ד העולמית, ראו יהודא קרינסקי.
הרב **יהודה ליב קרינסקי** מחבר ספרים, איש עסקים ופילנתרופ בלרוסי יליד המאה ה-19. מחבר "מחוקקי יהודה", פירוש לפירוש האבן עזרא על התורה.

ביוגרפיה
--------

אביו, יצחק, ככל הנראה התגורר במינסק. שנת לידתו אינה ידועה, אך אביו נפטר ב-1853, כך שנולד לא יאוחר משנת 1854. תקופה מסוימת חי בסלוצק, ושם הרוויח את הונו מסחר בעצים. לאחר מכן חזר למינסק שם החל את עבודתו על חיבורו - "מחוקקי יהודה".

מחוקקי יהודה
------------

חיבורו הגדול של הרב קרינסקי הוא ספר **מחוקקי יהודה**, פירוש על רבי אברהם אבן עזרא, הנחלק לשני חלקים: שם האחד יהל אור אשר בו ביאר הכוונה הפשוטה בדברי הראב"ע; ושם השני קרני אור אשר בו הביא דעות החולקים על הראב"ע, ולפעמים הוא הגין על הראב"ע, גם ביאר כמה דברים הצריכים אריכות יותר. הפירושים האלו נדפסים גם כן עם מקורי רש"י, וגם פירוש מנחת יהודה על רש"י בחומשים ויקרא, במדבר, דברים. בתחילת חומש בראשית הדפיס גם כן תולדות המחבר הראב"ע. אף יש פירוש על הראב"ע בג' מהחמש מגילות ונמצא בסוף הספר.

החיבור התקבל בביקורות שליליות בעולם האקדמי. עוד ב-1907 פרסם דוד הרצוג ב-Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft (כתב העת של החברה הגרמנית למזרחנות) ביקורת שלילית לפירוש. שנים לאחר מכן, ב-1990, במהדורה מדעית לפירוש האבן עזרא לפרק הראשון של בראשית, העיר אריה (לאו) פריס (Leo Prijs) כי פירושו של קרינסקי לא מושלם ומטעה, תוך ציטוט ביקורתו של הרצוג.

עם זאת, למרות הביקורות על קרינסקי ואיכות עבודתו, נותר הפירוש כפירוש נרחב ומקיף על פירוש האבן עזרא, מפעל שרק מעטים באקדמיה הצליחו להגשימו. פירושו של אשר ויזר על האבן עזרא נשאר מצומצם ולא נרחב, ואילו פרשנים נרחבים יותר הקיפו רק מעט מן החומר (כמו עבודתו של פריס העוסקת רק בפרק הראשון של בראשית).

קשריו עם תנועת ההשכלה
---------------------

בספרו מרבה קרינסקי לציין לכתבי חכמי תנועת ההשכלה: שד"ל, גרץ ובמיוחד משה מנדלסון, מה שמעלה את השאלה על מידת קשריו והשתייכותו לתנועת ההשכלה. עצם העיסוק הנרחב בפירוש האבן-עזרא מרמז על השתייכותו לתנועה, מכיוון שהפירוש לא היה כה פופולרי באזורו ובתקופתו של קרינסקי, למעט בחוגי ההשכלה. האבן-עזרא מרבה לעסוק בדקדוק ובבחינה כמו-מדעית של החומש.

בהסכמתו של רבי אליעזר רבינוביץ', רב העיר מינסק, המודפסת בתחילת הפירוש לחומש בראשית, נאמר כי המחבר הוא "מופלג בתורה ויראת שמים", דבר המעיד כי המחבר היה שומר מצוות. הדבר מציב אותו בענף הדתי של תנועת ההשכלה. הדבר מתבטא גם בהסכמות שניתנו לפירוש לחומש שמות: הסכמות מאברהם אליהו הרכבי, שמואל אברהם פוזננסקי ואברהם ברלינר (כולם משכילים דתיים). 

במהדורה מחודשת משנת 1989, הושמטו הסכמות חכמי ההשכלה כליל, והושארו רק הסכמות הרבנים החרדיים.

לקריאה נוספת
------------

* אודותיו באתר גליונות נחמה

קישורים חיצוניים
----------------

אתר היברובוקס: 

* בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים

אתר דעת:

*
**בית ליפה** (בגרמנית: **Haus Lippe**) היה בית אצולה גרמני שכלל כמה ענפים, ושניים מהם התקיימו עד המהפכה הגרמנית בשנת 1918. ביאטריקס, מלכת הולנד, אף היא מבנות בית האצולה הזה.

היסטוריה
--------

בית ליפה יוסד על ידי יובסט הרמן, רוזן ליפה (מת ב-1056), וצאצאו ברנהרד הראשון, הלורד של ליפה היה המייסד של מדינת ליפה בשנת 1123. כמה מבני המשפחה היו השליטים ששלטו למשך הזמן הארוך ביותר באירופה, כולל השליט ששלט במשך הזמן הארוך ביותר, ברנהרד השביעי, הלורד של ליפה.

בשנת 1613 חולקה רוזנות ליפה בין בניו של זימון השישי, רוזן ליפה-דטמולד; בנו הבכור זימון השביעי ירש את רוזנות ליפה-דטמולד, בנו השני אוטו ירש את רוזנות ליפה-בארקה, שחזרה והתאחדה בשנת 1709 עם רוזנות ליפה-דטמולד, ובנו הצעיר פיליפ ירש את רוזנות ליפה-אלפרדיסן, שהתאחדה בהמשך עם נסיכות שאומבורג-ליפה. בשנת 1625 העניק זימון השביעי, רוזן ליפה-דטמולד חלק מאדמותיו לבנו הצעיר הרמן יובסט, הלורד של ליפה-ביסטרפלד כלורדות, ששודרגה בשנת 1762 לרוזנות.

בשנת 1789 שודרגה רוזנות ליפה-דטמולד לדרגת נסיכות, ולאופולד הראשון, נסיך ליפה קיבל את התואר "נסיך האימפריה". בשנת 1806 הצטרפה נסיכות ליפה לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1807 הועלתה גם רוזנות שאומבורג-ליפה למעמד נסיכות והצטרפה לקונפדרציה של הריין. לאחר מפלת נפוליאון הצטרפו הנסיכויות בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכויות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הן הצטרפו לאימפריה הגרמנית.

בשנת 1895 מת וולדמאר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין בית שאומבורג-ליפה לבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שהנסיכות תעבור ללאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד.

בנובמבר 1918 התפטרו לאופולד הרביעי, נסיך ליפה ואדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה מתפקידיהם, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.

לאחר עליית הנאציזם בגרמניה, כל שלושת בניו מאשתו הראשונה של לאופולד הרביעי הפכו לחברי המפלגה הנאצית, ובנו הבכור ארנסט, נסיך הכתר של ליפה שהצטרף למפלגה במאי 1928, היה הנסיך הגרמני הראשון שעשה זאת.

בשנת 1937 התחתן ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד עם יוליאנה, נסיכת הכתר של הולנד, אשר עלתה לשלטון בהולנד בשנת 1948, אולם, למרות שבתם ביאטריקס, מלכת הולנד משתייכת לבית ליפה, היא משויכת באופן רשמי לבית אורנז'-נסאו.

מדינות שנשלטו על ידי בית ליפה
-----------------------------

* ליפה (1123–1918), כונתה ליפה-דטמולד משנת 1613
* ליפה-בארקה (1613–1709)
* ליפה-אלפרדיסן (1613–1640, 1681–1777)
* ליפה-ביסטרפלד
* ליפה-וייסנפלד
* שאומבורג-ליפה (1643–1918)
* הולנד (1980–2013) באופן רשמי נודע כבית אורנז'-נסאו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ליפה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007581198005171
* GND: 118728520
* LCCN: sh2010001689
* NKC: jo2016934214
* VIAF: 128145663157905072295
* WorldCat: viaf-128145663157905072295

 |
**בית ליכטנשטיין** (בגרמנית: **Haus Liechtenstein**), שממנו הנסיכות נוטלת את שמה, היא המשפחה ששולטת בנסיכות ליכטנשטיין.

הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין (יליד 1945), הריבון השליט הנוכחי של הנסיכות וראש בית ליכטנשטיין

היסטוריה
--------

מקור המשפחה הוא בטירת ליכטנשטיין שבאוסטריה תחתית, אשר הייתה בשליטת המשפחה מאז המאה ה-12. במשך השנים רכשה המשפחה אדמות רבות, בעיקר בשטחי המדינות אוסטריה וצ'כיה של היום.

בתחילת המאה ה-18 רכש יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין, את שטחי מחוזות שלנברג וואדוץ שבעמק הריין, ובשנת 1719 הוכרו על ידי הקיסר קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כ"נסיכות" במסגרת האימפריה הרומית הקדושה, שנקראה על שם בעליה. הרכישה בוצעה כדי לבסס מעמד פוליטי, אך בפועל כף רגלם של נסיכי בית ליכטנשטיין לא דרכה בנסיכותם במשך דורות, והם המשיכו להתגורר בווינה.

בשנת 1806, בעקבות התפוררות האימפריה הרומית הקדושה, הוכרה נסיכות ליכטנשטיין כמדינה ריבונית. במשך שנים מספר הייתה כבושה תחת צרפת של נפוליאון, ואחר כך הייתה חלק מהקונפדרציה הגרמנית. עם התפרקות הקונפדרציה הכריזה ליכטנשטיין על נייטרליות, וזו נשמרה במשך שתי מלחמות העולם. עד מלחמת העולם הראשונה הייתה בעלת קשרים כלכליים חזקים ביותר לאוסטריה, אך מצבה הכלכלי הקשה של אוסטריה בעקבות המלחמה הביא את ליכטנשטיין להיקשר כלכלית לשווייץ השכנה.

עד האנשלוס בשנת 1938 ישב פרנץ הראשון, נסיך ליכטנשטיין, בווינה, ואשתו אליזבת פון גוטמן הייתה ממוצא יהודי. לאחר השתלטות הנאצים הוא ויתר על כס הנסיכות והוחלף על ידי בן דודו פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין. הנייטרליות והקשר עם שווייץ אפשרו לנסיכות לעבור בשקט יחסי את שנות מלחמת העולם השנייה, ולאחריהן זכתה לפריחה כלכלית.

כיום עומד בראש הבית הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין.

ארמונות ובתי מגורים
-------------------

* טירת ואדוץ, המעון הרשמי של נסיכי ליכטנשטייןטירת ואדוץ, המעון הרשמי של נסיכי ליכטנשטיין
* טירת ליכטנשטיין באוסטריה תחתית, משמש כמוזיאוןטירת ליכטנשטיין באוסטריה תחתית, משמש כמוזיאון
* איור ארמון הגן של ליכטנשטייןאיור ארמון הגן של ליכטנשטיין
* ארמון העיר ליכטנשטיין בווינהארמון העיר ליכטנשטיין בווינה
* טירת וילפרסדורף באוסטריה, משמשת כאחד ממעונותיו הרשמיים של נסיך ליכטנשטייןטירת וילפרסדורף באוסטריה, משמשת כאחד ממעונותיו הרשמיים של נסיך ליכטנשטיין
* טירת ולטיס בצ'כיה, מעון הנסיך עד לאחר מלחמת העולם השנייה.טירת ולטיס בצ'כיה, מעון הנסיך עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
* טירת לדניס בצ'כיה, הולאמה בשנת 1945 על ידי ממשלת צ'כוסלובקיהטירת לדניס בצ'כיה, הולאמה בשנת 1945 על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה
* אחוזת ולקהל לוסיניאחוזת ולקהל לוסיני
* טירת ריגרסבורגטירת ריגרסבורג
* 
* אחוזת ולדשטייןאחוזת ולדשטיין
* בית רוסגבית רוסג
* אחוזת הולנד באוסטריהאחוזת הולנד באוסטריה

ראו גם
------

* נסיך ליכטנשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ליכטנשטיין

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ליכטנשטיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Princely House of Liechtenstein.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118572784
* HDS: 019973
* LNB: 000153938
* NKC: jx20060403053
* VIAF: 4250155832945033490000
* WorldCat (עם VIAF): 4250155832945033490000

 |
**מיכאל אוחיון**, בלש משטרתי, הוא דמות בדיונית, גיבור סדרת הספרים הבלשיים של הסופרת הישראלית בתיה גור. דמותו מבוססת, ככל הנראה, על שוטר אמיתי בשם זה.

אוחיון נולד בשנת 1945 והוא ממוצא מרוקאי. בתיכון למד בפנימייה למחוננים בירושלים. היה נשוי לנירה ונולד להם בן אחד בשם יובל. לאחר מספר שנים התגרש מאשתו. מאז ניהל כמה מערכות יחסים, בהם רומן אחד ארוך עם אישה נשואה.

קיבל תואר שני בהיסטוריה כללית מהאוניברסיטה העברית. לאחר סיום למודיו פנה אליו קצין משטרה בשם עמנואל שורר, והציע לו לעבוד כבלש במשטרת ירושלים. אוחיון קיבל את ההצעה, קיבל דרגת קצונה והשתלב כבלש חוקר במשטרה. רוב הזמן היה במחוז ירושלים, אך תקופה מסוימת פעל ביחידה הארצית לחקירת פשעים. בדרך כלל הוא פועל בצוות חקירה מיוחד (צח"מ) עם קצין המודיעין דני בלילתי ועם הבלש אלי בכר ורעייתו צילה, אף היא שוטרת. במהלך שירותו במשטרה עלה מדרגת פקד עד דרגת סגן ניצב.

אוחיון חוקר פרשות רצח המתרחשות בקבוצות חברתיות סגורות, כמו אגודה של פסיכיאטרים, מרצים בחוג לספרות או חברי קיבוץ. השיטה שהוא משתמש בה בחקירת רצח היא בירור מערכות היחסים בין הדמויות הפועלות בפרשה והתחקות אחר המניעים העמוקים שלהם. הוא מנסה להתבונן מנקודת המבט של החשודים, ולפענח את מה שהביא אותם לפעול כפי שפעלו. ההזדהות שלו עם נחקריו מביאה לפתיחות מצדם ובסופו של דבר להודאתם במעשה. בחקירותיו הוא נעזר בידע האקדמי ובהשכלה התרבותית שרכש באוניברסיטה.

אוחיון חובב ספרות יפה ומוזיקה קלאסית. רוב חייו עישן, אך בשלב מסוים ניסה להיגמל. דעותיו הפוליטיות, שאותן איננו מרבה לבטא, ממוקמות בשמאל הציוני המתון. הוא מתאפיין במלנכוליה תמידית המלווה אותו ובדאגנות רבה כלפי בנו.

ב-1991 יצא בערוץ 1 הסרט "רצח בשבת בבוקר" המבוסס על הספר ובו מיכאל אוחיון גולם על ידי השחקן ארנון צדוק.

סדרת ספרי "מיכאל אוחיון"
------------------------

* **רצח בשבת בבוקר** (כתר, 1988)
* **מוות בחוג לספרות** (כתר, 1989)
* **לינה משותפת** (כתר, 1991)
* **המרחק הנכון** (כתר, 1996)
* **רצח בדרך בית לחם** (כתר, 2001)
* **רצח, מצלמים** (כתר, 2004) (לפי תסריט שכתבה גור עבור סדרת טלוויזיה בשם זה, שביים רם לוי בשנת 2000)

לקריאה נוספת
------------

* דוד גורביץ', ‏**הבלש כגיבור תרבות : ספרות, קולנוע, טלוויזיה**, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2013, הפרק "מיכאל אוחיון והאליטות הנפשעות: מהקיבוץ אל 'מנזר השתקנים'", עמ' 300–310.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל אוחיון על פי אריאנה מלמד, באתר ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן אסתרקין, **אני מיכאל אוחיון**, מוסף סופשבוע של "מעריב", 1.1.2010