recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
נקאטמאל עם עטיפת עלה בננה וגם נייר אלומיניום
**נַקַאטַמַאל** (בספרדית: **Nacatamal**) הוא מאכל ניקרגוואי מסורתי הדומה לטמלה ולהלאקה (אנ').

היסטוריה
--------

Nacatamales נקשרו לשבטי ניקאראו (אנ') אשר אכלסו את מערב ניקרגואה, מקור שמה בשפת הנוואט (אנ') בה דיברו הניקאראו ומתורגם ל'טמאלה בשר'.      בתקופה הפרה-קולומביאנית, בני הניקראו השתמשו בבשרים שניצודו כמו צבאים ותרנגולי הודו שהוכנו עם מרכיבים כמו עגבניות, אנאטו ועשבי תיבול, כדי לתבל ולהגביר את טעמו של הנקאטמאל לפני נעטף בקליפות תירס והוכן כמאודה. לאחר הכיבוש הספרדי, נקאטמאלים הוכנו עם בשרים כמו חזיר. הם גם התפתחו לכלול מרכיבים טעימים כמו בצל ועלי בננה לבישול שהחליפו את קליפות התירס.  הנקאטמאל הוא אולי המאכל המיוצר ביותר במטבח הניקרגואני המסורתי והוא נאכל בדרך כלל בסוף השבוע, לארוחת ערב או לארוחת בוקר; הוא נאכל על פי רוב יחד עם לחם לבן ומשקה עם קפאין כמו קפה שחור, קוקה קולה או פפסי. מקובל ליהנות מ*-*nacatamales (ברבים) באירועים מיוחדים ולהזמין משפחה מורחבת ושכנים להשתתף.

 נקאטמאלים קשורים בעלי בננה לבישול מוכנים לאידוי

מרכיבים
-------

נקאטמאל מורכב בעיקר מקמח תירס מיוחד (מעין בצק שנעשה באופן מסורתי מתהליך הנקרא ניסקזאר) ושומן חזיר, אך כולל תבלינים כמו מלח ואצ'יוטה (אנאטו). שילוב זה מבושל באופן מסורתי במנה גדולה על אש עצים. התוצאה הופכת לבסיס לנקאטמאל והיא מכונה גם "מאסא". את הבסיס הזה יוצקים על עלי הבננה לבישול המשמשים כעטיפה למנות בודדות גדולות. העלים עוברים הכנה משלהם בנפרד. לפני שניתן לעטוף נקאטמאל ולהביא אותו לשלב האחרון של תהליך הבישול, יש למלא אותו. המילוי מורכב בדרך כלל מבשר חזיר מתובל באנאטו; אורז; פרוסות תפוחי אדמה, פלפלים, עגבניות, בצל , זיתים, נענע. ופלפלי צ'ילה (אנ'), הצ'ילה הוא קטן מאוד בצורת ביצה שנמצא בניקרגואה. לעיתים ניתן להוסיף שזיפים מיובשים, צימוקים או צלפים. לאחר מכן עוטפים את המסה והמילוי בעלים, קושרים בחוט ויוצרים צרורות בצורת כרית. לאחר מכן מאדים או מבשלים אותם בסיר לחץ במשך מספר שעות. התהליך כולו הוא מאוד אינטנסיבי ולרוב דורש הכנה במהלך יומיים. ייתכן שיהיה צורך לערב את כל המשפחה, כדי להשלים אותו.

כיום מקובל לעטוף נקאטמאלס גם בעלי בננה ולאחר מכן גם ברדיד אלומיניום לפני הבישול. הבישול נמשך עד חמש שעות ובאמצע הדרך הופכים את הנקטמלים כדי להגיע עלבישול אחיד.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מנות תירס
* רשימת מנות ממולאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  "THE NACATAMAL IN NICARAGUA A LOCAL DELICACY".
2. ↑  "Catarina Where Nicaraguas Best Nacatamales Are Sold From Homes".
3. ↑  "Its Nacatamal Time".
4. ↑  "Authentic Nicaraguan Nacatamales Recipe".
5. ↑  "Geography of Nacatamal".
6. ↑  "Cooking Class Eating Nacatamales in Someones Backyard".
7. ↑  "Traditional Food of Nicaragua".
8. ↑  "The Nicaraguan Nacatamal".
9. ↑  "Five Traditional Nicaraguan Food You Must Try".
10. ↑  "Nacatamal A Taste of Nicaraguan Tradition Wrapped in Banana Leaves".
11. ↑  "Recipes for Nicaraguan Nacatamales".
12. ↑  "THE HIRSHON NICARAGUAN PORK NACATAMAL".
13. ↑  "Nacatamales Are the Fatty, Meat-Filled Tamales of Nicaragua".
14. ↑  "Nicaraguan Nacatamales Recipe".
15. ↑  "Nicaraguan Recipes".
דגם מבנה קבורה במוזיאון בית מרים - הים ומלואו
**מבני הקבורה העגולים** הם שרידים ארכאולוגיים של מבנים מאבן אשר שימשו לקבורת גלוסקמאות מהתקופה הכלקוליתית. האתר התגלה בשנת 2005 במהלך העבודות להקמת מתקן התפלה שורק בפארק תעשיות פלמחים.

תיאור האתר
----------

המבנים, שצורתם לרוב עגולה, עשויים אבני גוויל מכורכר מקומי, וקוטרם כשניים עד שלושה מטרים. בתוך המבנים הונחו גלוסקמאות כורכר, אחת או שתיים במספר, אשר שימשו לקבורה משנית של המת. בנוסף נמצאו מבני קבורה בעלי מתאר סגלגל ומלבני. באתר נחשפו כ-50 מבנים שלרובם פתח מלבני חתום בלוח אבן הפונה לכיוון צפון, בהם נחשפו מצבות ממוקמות בתוך נישות הפונות מזרחה. המבנים מסודרים בשורות ישרות והמרווחים ביניהם רוצפו באבני כורכר קטנות, עובדות המעידות על תכנון מראש של האתר. לפי הממצאים, אתר הקבורה היה פעיל במשך כמה דורות. נחשפו ארבע-חמש שכבות של מבני קבורה. ייתכן שכל מבנה שימש כאתר קבורה של משפחה גרעינית.

סימני פולחן נוספים הם כלי חרס שנמצאו בגומחות שנחצבו סמוך למצבות, או בגומחות ששולבו בקיר לידן, במקצת המבנים. על רצפת אחד המבנים, קרוב לאחת המצבות, נמצאו סימני שרפה. גם בתוך אחד הכלים שהוצאו מהגומחות היו סימני שרפה.

תארוך המבנים לתקופה הכלקוליתית נעשה באמצעות הבזיכים שנמצאו באתר. הבזיך מהווה "מאובן מנחה" לתקופה הכלקוליתית. ייחודו של בית הקברות בנוסף למצב השתמרותו, הוא בגילוי מבני אבן לראשונה במישור החוף, שבתוכם קבורות עצמות הנפטרים בגלוסקמות כורכר.

מנהגי קבורה כלקוליתיים ידועים מאתרים רבים בישראל, כגון במערת הקבורה בפקיעין וחדרה. המאפיין העיקרי שלהם הוא קבורה בגלוסקמאות מחומרי גלם שונים, בגדלים ובעיטורים מגוונים.

ראו גם
------

* בית הקברות מהברונזה המאוחרת בחוף פלמחים

לקריאה נוספת
------------

* עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, **הפרהיסטוריה של ארץ ישראל**, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 2008.
* אמיר גורזלזני, "בית קברות מן התקופה הכלקוליתית בפלמחים-צפון", **קדמוניות**, בהוצאת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, שנה ל"ט, חוברת 132, תשס"ז, 2006 עמ' 94-87
* אמיר גורזלזני, רונה וינטר-לבנה, אנג'לינה דגוט וואדים שוסטין, "פלמחים (צפון)". **חדשות ארכאולוגיות** 124, 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבני קבורה עגולים בפלמחים** בוויקישיתוף
* מבני קבורה בפלמחים, באתר רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רן שפירא, לא במערה, באתר הארץ, 24 במאי 2005
**גלוק 26** (באנגלית "Glock 26") הוא אקדח שעוצב ופותח על ידי חברת גלוק האוסטרית המיועד לנשיאה סמויה. דגם זה הוא דגם מוקטן של גלוק 19 מבית אותה חברה היצרן מכנה אותו גרסה "תת קומפקטית" בסדרת אקדחי גלוק הוצג ב-1995, בעיקר לשוק האזרחי. יש הטוענים כי מדובר באחד מאקדחי הנשיאה הפופולריים בארצות הברית.

סקירה טכנית
-----------

צינת האקדח עשויה מתכת וגוף האקדח פולימר, אורך האקדח 16.3ס"מ, רוחבו 3.2ס"מ, גובהו 10.6ס"מ, ומשקלו 615 גרם, עם קליע בגודל 9×19 מ"מ.

הוא כולל מסגרת קטנה יותר בהשוואה לגלוק 19, עם אחיזת אקדח שתומכת רק בשתי אצבעות, קנה ומגלשה קצרים יותר ומחסנית ערימה כפולה (דו טורית) בקיבולת סטנדרטית של 10 כדורים.

לגלוק 26, כמו לכל אקדחי גלוק, יש שלושה מנגנוני בטיחות נפרדים. אלו כוללים פין נעילת הדק שהוא חלק אינטגרלי מההדק, ויש ללחוץ ביחד עם ההדק על מנת לאפשר ירי, פין הגנה במנגנון הנקירה שמונע מה-striker (הרכיב שמכה בנוקר, בדומה לפטיש) להכות בנוקר אם ההדק לא נלחץ ומנגנון בטיחות למקרה נפילה של האקדח (עושה שימוש באותו פין הגנה המונע מה-striker להכות בנוקר). העדר נצרה חיצונית רגילה כסטנדרט משמעו שלחיצה על ההדק (כולל פין נעילת ההדק) תוביל לירייה, דבר שיצרנית האקדחים מפרסמת כיתרון לשימוש מיידי באקדח בשעת צורך.

כמו לכל דגמי גלוק, גם לגלוק 19 יש "מחוון כדור בקנה" המתבסס על מנגנון החולץ תרמילים, באנגלית "Chamber Indicator (LCI)" המחוון מאפשר לראות ולהרגיש (במישוש) אם קיים כדור בקנה.

ישנה אפשרות לקנות מאריך למחסנית שנותן אחיזה נוחה יותר וקיבולת של עוד שני כדורים, בנוסף, מחסניות מפעל מה-גלוק 17, גלוק 18 ו-גלוק 19, בעלי קיבולות של 15, 17, 19, 24, 31 ו-33 כדורים, יתפקדו בגלוק 26.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלוק 26** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גלוק 26

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטלוג מוצרים, באתר www.lhbltd.com
2. ↑  The Glock 26 Concealed Carry Handgun Review - Online Concealed Handgun Permit, ‏2020-01-19EST16:30:49-05:00 (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  Glock, GLOCK Safe Action® System
4. ↑  admin, גלוק 26, מה חשבנו על גלוק 26, באתר נשק הצפון, ‏2018-10-15
תרומות חלב אם בבנק חלב בברזיל
כלים לשאיבת חלב אם מהשדיים
**בנק חלב אם** הוא שירות שבו נאספות, נבדקות ומחולקות מנות של חלב אם שנתרמות על ידי אמהות מניקות, שאינן בנות משפחה של התינוק המקבל את החלב. 

במחקרים ובארגוני בריאות רבים נטען כי חלב אם הוא התזונה המיטבית עבור התינוק, לפחות בששת החודשים הראשונים לחייו. חלק מהאמהות מתקשות להניק או לשאוב חלב אם משדיהן, או שהתינוקות מתקשים לינוק, או שקיימת בעיה אחרת המונעת הנקה; בעקבות זאת התינוקות מוזנים בתחליף חלב אם. הורים שמעדיפים בכל זאת הזנה באמצעות חלב אם, יכולים להשתמש בחלב אם של אישה אחרת, שמניקה את תינוקה ויש לה עודפים של חלב שאוב. בעבר היה מקובל לשם כך מקצוע המינקת, אולם כיום הוא נדיר בעולם המערבי. לכן אפשרות נוספת הקיימת כיום לתיווך בין נשים שמציעות חלב אם שאוב לבין הורים שמבקשים חלב זה עבור תינוקם, היא בנק חלב אם. ארגון הבריאות העולמי (WHO) וארגון יוניצף (UNICEF) הודיעו גם הם כי אפשרות זו היא הטובה ביותר לתזונת התינוק במקרה בו קיים קושי בהנקה.

תרומת חלב אם יכולה להיות בעייתית כשאינה מבוצעת בזהירות. אם האם החולה נשאית או חולה במחלות מין (כגון HIV), הן יכולות לעבור בחלב. כמו כן, אם החלב לא אוחסן כראוי הוא עלול להתקלקל.

בנקים של חלב אם הוקמו בעשורים האחרונים במדינות רבות ברחבי העולם. הארגון International Milk Banking Initiative ‏(IMBI)‏ מאגד בנקי חלב מ-33 מדינות בעולם. התופעה נפוצה בברזיל, למשל, בה קיימים כ-210 בנקי חלב אם; נטען כי המאמץ המושקע בבנקי חלב אלו והתפוצה שלהם תרמו לירידה שחלה בשיעורי תמותת תינוקות בברזיל משנות ה-90 עד 2015. באירופה קיימים 203 בנקי חלב אם, ובצפון אמריקה רק 16. במרבית הבנקים ברחבי העולם נדרשות התורמות לעמוד במספר קריטריונים כדי לתרום, למשל עליהן להיות בריאות ולעבור בדיקות למחלות מין.

בעבר, לא היה קיים בישראל בנק חלב מסודר ותחת פיקוח. ב-2011 הוקם אתר אינטרנט המרכז אמהות המעוניינות לתרום חלב אם, ומתווך בינן לאמהות אחרות; עדיין אין מנגנון פיקוח ובדיקה של החלב הנתרם באמצעות אתר זה. בשנת 2014 פרסם משרד הבריאות חוזר בנוגע לסטנדרטים ותקנות הנוגעים להפעלת בנק חלב אם בישראל. החל משנת 2019 פועל בנק חלב אם בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנק חלב אם** בוויקישיתוף
* בנק חלב-האם הלאומי באתר מגן דוד אדום
* אתר למנויים בלבד  שרי מקובר־בליקוב, המרדף אחרי הזהב הלבן, באתר "ידיעות אחרונות", 22 בנובמבר 2017
* אתר למנויים בלבד עינת טלמון, זהו הבנק הראשון מסוגו במזרח התיכון, והוא מציל מדי יום את חייהם של פגים, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benefits of donor human milk for preterm infants: Current evidence
2. ↑  Human milk banking guidelines
3. ↑  International Milk Banking Initiative (IMBI)
4. ↑  Breast Milk Banks, From Brazil to the World
5. ↑  הסיפור מאחורי מאמילק
6. ↑  פולינה פרלמן, מש' הבריאות מזהיר מפני בנק חלב אם קהילתי, באתר ynet, 7 במרץ 2012
7. ↑  חוזר משרד הבריאות בנוגע להפעלת בנק חלב אם באתר משרד הבריאות
8. ↑  כך ייראה בנק חלב האם הראשון שיופעל בישראל, באתר ynet, 12 בנובמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph137032

 |
**ציון שלום** (נולד ב-1929) הוא כדורגלן עבר אשר שיחק בבית"ר ירושלים בשנות ה-40 וה-50.

ביוגרפיה
--------

שלום נולד בשכונת בית ישראל שבירושלים. בנערותו שיחק בקבוצת הנוער של בית"ר ניל"י שאוחדה יחד עם בית"ר ימין משה בשנת 1942 לבית"ר ירושלים. לאחר מכן שיחק בבית"ר נתניה עמה זכה ב"גביע תל חי" - הגביע של אגודת בית"ר.

שלום לחם במלחמת העצמאות יחד עם חבריו לקבוצה ונטל חלק בהגנה על ירושלים ובשחרור רמת רחל וממילא כחבר באצ"ל.

לאחר המלחמה שיחק בעמדת הקיצוני ימני בבית"ר ירושלים, בישל וכבש שערים רבים לזכות קבוצתו. בעונותיו אלו שלום הוזמן לסגל נבחרת ישראל ואף שובץ לנבחרת המשנה (נבחרת ישראל ב') אך לבסוף לא שיחק כתוצאה מפציעה.

בעונת 1958/1959 נפצע ונעדר תקופה ממושכת, לאחר מכן חזר והבקיע שער חשוב לזכות קבוצתו נגד מכבי רחובות במרץ 1959. בעונת 1959/1960 פרש מכדורגל פעיל ועבר לאמן את הנוער מספר שנים.

ב-6 עונותיו המתועדות, (החל מ-1954) צבר 72 הופעות ו-23 שערים במדי בית"ר ירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, **אני אוהב אותך בית"ר - תולדות בית"ר ירושלים**, פרק ראשון, ציון שלום - בעיטה קטלנית, עמוד 17, הוצאת Media41LTD
2. ↑  יצחק י. היללי, נא להכיר: ציון שלום, חרות, תאריך: 23.3.1958
חזית המבנה
**בניין מועצת העבודה וההגנה** (או **בניין הוועדה לתכנון המדינה**, **בניין הדומה**) הוא בניין במוסקבה ברחוב אוחוטני ריאד 1, המאכלס את הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הבית התחתון בפרלמנט הרוסי.

היסטוריה
--------

הרעיון להקים בניין גדול וייצוגי באתר של מבנים היסטוריים בקנה מידה קטן לאורך הקו האדום של בית האיגודים במוסקבה עלה באמצע שנות העשרים. בשנת 1926 נערך מכרז לתכנון בניין הבנק הממלכתי של ברית המועצות, אולם הבנייה באתר זה ננטשה ועל פי הפרויקט של א. ז'ולטובסקי, שהשתתף במכרז, שופץ בניין הבנק ברחוב נגלינאיה. בתחילת שנות השלושים, במקביל למכרז על מלון מוסובייט, הוכרז על מכרז לפרויקט של מלון אינטוריסט שממול, אך עד מהרה הרעיון נזנח והוחלט להקים במקום את בניין מועצת העבודה וההגנה.

כדי לפנות מקום בבניין, למרות התנגדויות של מבקרי אמנות, נהרסה כנסייה מהמאה ה-17. מבלי להודיע על מכרז, תכנון הבניין הופקד בידי האדריכל ארקדי יאקובלביץ' לנגמן, שהשלים אותו בהשתתפות האדריכלים ס. סרגייבסקי ונ. מאזייר. באותה תקופה כבר היה לנגמן בעל ניסיון בבניית מבנים גדולים במוסקבה כמו אצטדיון דינמו (יחד עם לעזר צ'ריקובר) ובית אגודת דינמו (יחד עם איוואן פומין).

במקור תוכנן להיות בניין גרנדיוזי שיוביל לארמון הסובייטים. ברם, במתכונתו הנוכחית, הבניין נבנה בשנים 1932–1935, כאשר תוכניתו של לנגמן לא יושמה במלואה. על פי הפרויקט הראשוני, הבניינים היו אמורים לעמוד בכיכר סגורה עד לסמטת גאורגייבסקי ולכלול את בית האיגודים. ביקורת מצד האדריכל הראשי של מוסקבה סרגיי צ'רנישייב, שהאמין שפתרון כזה ייצור אפקט של נקיק צר, אילצה לנטוש את הפרויקט במלואו. שנתיים לאחר השלמת הבניין, מועצת העבודה וההגנה פורקה. במדריך הטיולים השנתי של מוסקבה הופיע הבניין כבית מועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות. מאוחר יותר, הבניין הועבר לידי מועצת השרים של ברית המועצות ואז לידיועדת התכנון הממלכתית של ברית המועצות (גוספלאן).

משנת 1994 שוכנת כאן הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית, הבית התחתון בפרלמנט הרוסי. תוכנן כי לאחר הקמת מרכז פרלמנטרי חדש במרכז מוסקבה, ייהרס הבניין על מנת לבנות במקומו בית מלון או מרכז קניות. תוכניות כאלה הוכרזו על ידי איש העסקים מיכאיל גוצרייב, שהיה אמור לקבל לידיו את הבעלות על הנכס. ברם התוכניות לא הבשילו לכדי מימוש.

אדריכלות
--------

תוכנית הבנייה היא סימטרית. חזיתות הצד הראשיות צרות וארוכים מעוטרות גבוה, מהמרתף לעליית הגג, עם חירוץ אומנותי לאורך הקצוות. החזית הראשית מחולקת לשתי חזיתות צדדיות ומרכזיות. באזור המרכזי ישנה אכסדרת כניסה שטוחה, שקרובה יחסית לאכסדרת העמודים של בית האיגודים הניצב בסמוך. בראש הבניין חרוט סמל ברית המועצות, ועל החלק הקדמי יש מוט וממנו מתנופף דגל רוסיה. מבחינה סגנונית, עיצוב הבניין משלב גם אלמנטים של קונסטרוקטיביזם (עקביות ועיצוב שנחשפו בחזיתות), מונומנטליות וייצוגיות - מאפיינים האופייניים לאדריכלות הסובייטית.

לקריאה נוספת
------------

* Архитектура Москвы 1933—1941 гг. / Автор-сост. Н. Н. Броновицкая. — М.: Искусство—XXI век, 2015. — 320 с. — (Памятники архитектуры Москвы). — 2500 экз. — ISBN 978-5-98051-121-0.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין מועצת העבודה וההגנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Броновицкая 2015.
2. ↑  «Архнадзор» выступал против сноса здания Госдумы после передачи Гуцериеву
**אַרְנוּוַאנְדַש השני** היה בנו של שופילוליומש הראשון ומלך החתים בין השנים 1323 - 1321 לפנה"ס.

עוד בטרם ירש את אביו נלחם עמו במלחמותיו כנגד המצרים באזור צפון סוריה של ימינו. ובהיותו מלך נעזר באחיו הצעיר מורשיליש השני במלחמותיו נגד שבט הקַשְקַש וממלכת אַרְזַוַה במערב אנטוליה שכנראה לא הוכנעה עד הסוף בימי אביו.

יחסיו עם ממלכת אשור היו כנראה מתוחים כמו בסוף ימי אביו, אולם שני הצדדים נמנעו מלתקוף אחד את השני.

ארנוואנדש השני נדבק במחלת הטולרמיה שמקורה בחיידק ב-*Francisella tularensis* בה נדבק גם אביו, אשר הובאה על ידי שבויים מכנען ונפטר כעבור קצת יותר משנה מרגע הכתרתו. יורשו היה מורשיליש השני אחיו.

לקריאה נוספת
------------

* Michael Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east**, 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארנוואנדש השני, באתר על מלכי החתים
* החתים, באתר היסטוריית העולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Siro Igino Trevisanato. (2007). *The 'Hittite plague', an epidemic of tularemia and the first record of biological warfare*. Medical hypotheses. 69(6):1371-1374. PMID 17499936.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**שופילוליומש הראשון** | **מלכי החתים** | **הבא**:**מורשיליש השני** |
**אלברט בריאן ג'וניור** (באנגלית: **Albert Bryan**; נולד ב-21 בפברואר 1968) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי. מאז 2019 מכהן כמושל התשיעי של איי הבתולה של ארצות הברית, מטעם המפלגה הדמוקרטית, בעבר כיהן בריאן כנציב העבודה של האיים בשנים 2007–2015.

ביוגרפיה
--------

בריאן נולד באי סנט תומאס שבאיי הבתולה האמריקאים ב-1968 לאלברט בריאן האב וג'נבייב בריאן, אלברט היה הבכור מבין חמישה בנים והוא גדל בשכונת סוואן שבשארלוט אמאלי, בירת איי הבתולה, בנערותו עברה משפחתו של בריאן לאי אחר באיי הבתולה האמריקאים, האי סנט קרואה, שם סיים את לימודיו התיכוניים ב-1985, בריאן החל את לימודיו לתואר הראשון בכלכלה באוניברסיטת ויטנברג ושם קיבל את תוארו הראשון בכלכלה ב-1989, מאוחר יותר קיבל את תואר ה-MBA (תואר שניתן לסטודנטים שלומדים את תחום מנהל העסקים) ב-2003, לאחר שקיבל את התואר החל לעבוד במספר עבודות הן במגזר הפרטי והן במגזר הציבורי.

ב-2007 מינה מושל איי הבתולה, ג'ון דה ג'ונג את בריאן להיות נציג העבודה של האיים והוא כיהן בתפקיד זה עד תום כהונתו של דה ג'ונג ב-2015, לאחר סיום עבודתו כנציג העבודה חזר בריאן לעסקיו במגזר הפרטי והיה מנכ"ל ונשיא של שלל חברות, מלבד זאת בריאן גם ניהל פרויקט ששם במרכזו קידום של יזמים צעירים.

ב־4 באוגוסט 2018 זכה ברייאן בפריימריז של סניף המפלגה הדמוקרטית באיי הבתולה במירוץ על תפקיד מושל האיים, בבחירות הכלליות שנערכו ב-20 בנובמבר זכה בריאן בכ-38% מהקולות בבחירות לעומת כ-33% מקולות המצביעים שהצביעו ליריבו העצמאי והמושל המכהן קנת מאפ (אנ'), עם זאת מאחר שאף אחד מהם לא הצליח לעבור את הסף הנדרש לזכייה (שדורש זכייה בה יותר מכ-50% מהבוחרים מצביעים לאחד מהמועמדים) הוחלט לערוך סבב בחירות נוסף, בו קיבל ריאן 54% מהקולות, מאפ לעומת זאת קיבל כ-45% מהקולות, בריאן הושבע למושל איי הבתולה ב-7 בינואר 2019.

בזמן התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית נלחם בריאן בהתפרצות הקורונה בשטח הטריטוריה, לאור המשבר שעבר ענף התיירות בפרט והכלכלה העולמית בעולם בכלל מתקשה הטריטוריה, שענף מרכזי בכלכלה שלה הוא תיירות, לעבור את המשבר הכלכלי והבריאותי.

חיים אישיים
-----------

בריאן נשוי ליולנדה קבודווילה, גם היא מסנט קרואה, הזוג התחתן ב-1998. לשניים יש שתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלברט בריאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלברט בריאן
* אלברט בריאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Governor Albert Bryan Jr". Government of the U.S. Virgin Islands. נבדק ב-17 ביולי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Unofficial Territorial Results (8-14-18)". *2018 General Election*. Election System of the Virgin Islands. 14 באוגוסט 2018. נבדק ב-23 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Unofficial Runoff Results - 9:05pm (Web)". *2018 General Election*. Election System of the Virgin Islands. 20 בנובמבר 2018. נבדק ב-20 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  אי בלי ודאות: האיים הפופולריים בעולם פתחו גבולות - וזה מה שקרה, באתר וואלה!‏, 19 באוגוסט 2020
5. ↑  "Governor Albert Bryan Jr". Government of the U.S. Virgin Islands. נבדק ב-17 ביולי 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1197915761
* VIAF: 4675157226621885410008
* WorldCat: viaf-4675157226621885410008

 |
רכבת ספסאן מדגם Siemens Velaro בשירות חברת הרכבות הממשלתית של רוסיה RZD.
אוטובוס מדגם LiAZ בבלגורוד.
קרון רכבת קלה בניז'ני נובגורוד. 2016.
נמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו.
תחנת אלקטרוזאבודסקאיה, בקו של הרכבת התחתית של מוסקבה. 2010.
מטוס סוחוי סופרג'ט 100.
ה**תחבורה הציבורית ברוסיה** מתבצעת במגוון אמצעי תחבורה לרבות אוטובוסים, מוניות, מוניות שירות ורכבות בין עירוניות.

את התחבורה הציבורית מנהל באופן ריכוזי משרד התחבורה, באמצעות השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה, אשר באחריותו מתן זיכיונות ורישיונות למפעילים פרטיים ופיקוח על הביצוע, הגדרת מסלולי הקווים ותדירותם, קביעת תעריפים והסדרת אמצעי התשלום.

התחבורה הציבורית במדינה היא מהמפותחות והמגוונות בעולם ומשולבים בה מפעילים ציבוריים ופרטיים.

רכבות
-----

 ערך מורחב – **רכבות ברוסיה**  

חברת הרכבות הממשלתית של רוסיה RZD היא המונופול בתחום הרכבות הבין-עירוניות והיא המעסיק הגדול ביותר בתחבורה ברוסיה, עם 836,000 עובדים (נכון לשנת 2014).

### מוסקבה

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **תחבורה ציבורית במוסקבה** |

החברות מוסגורטרנס ומוסטרנסאבטו מפעילות את שירותי התחבורה הציבורית בעיר מוסקבה.

### סנקט פטרבורג

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **תחבורה ציבורית בסנקט פטרבורג** |

PassajirAvtoTrans היא חברת האוטובוסים הגדולה בעיר ובפרבריה ומפעילה קווים לצפון מערב רוסיה.

אוטובוסים
---------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מוניות
------

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **יאנדקס. טקסי** |

פוניקולר
--------

הפוניקולר של ניז'ני נובגורוד, 1893.
הפוניקולר של ולדיווסטוק, 2015.
הפוניקולר של ולדיווסטוק הוא קו הפוניקולר היחיד ברוסיה שמתפקד כתחבורה ציבורית. אין גישה ציבורית לקו הפוניקולר הפועל בסוצ'י, מכיוון שהוא מיועד רק להסעת נופשים לסנטוריום המקומי. פוניקולר נוסף שפעל בעבר בעיר, גם הוא פרטי, הופסק החל משנת 2019.

בתקופה מסוימת פעלו גם פוניקולרים בסבטלגורסק (מחוז קלינינגרד) ובניז'ני נובגורוד. בתחילת המאה ה-21 ממשלת מחוז ניז'ני נובגורוד קיבלה החלטה להחיות את אחד משני הפוניקולרים שפעלו בעיר בשנים 1896 עד שנות העשרים של המאה העשרים. ההנחה הייתה ששני קרונות, המיוצרים בסגנון "רטרו", ינועו מכיכר האחדות העממית לקרמלין של ניז'ני נובגורוד, אך נכון למרץ 2013 לא הוחל בעבודה ליישום החלטה זו.

עלויות וסבסוד
-------------

בשנת 2020 משרד התחבורה של רוסיה הציג תוכנית שנועדה להפוך את התחבורה הציבורית לתחבורה ציבורית בחינם עד שנת 2035, במקביל להפיכת כבישי רוסיה לכבישי אגרה ובאופן זה לממן את התחבורה הציבורית.

חלופות
------

לאורך שנים בייחוד מאז התפרקות ברית המועצות, הממשלה הפדרלית השקיעה רבות בתשתיות לרכב פרטי, כדוגמת הוספת נתיבים או סלילת כבישים מהירים, דבר שהוביל לפערים משמעותיים בזמני נסיעה לטובת הרכב הפרטי, הן במטרופולינים והן באזורי פריפריה, במה שתרם לגידול בהיקף פקקי התנועה, בייחוד בערים הגדולות.

ליקויים וביקורת
---------------

במקומות שונים דווח על אוטובוסים יחסית ריקים שיוצאים מיישובים, תדירות נמוכה של קווים או היעדר של חלופות ישירות לעומת קווי מאספים שזמן הנסיעה שלהם ארוך משמעותית מה שיוצר עדיפות לנסיעה ברכב פרטי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  В России хотят сделать общественный транспорт бесплатным, а личный – платным, הקומסומולץ המוסקבאי
**טראנה בורק** (באנגלית: **Tarana Burke**; נולדה ב-12 בספטמבר 1973) היא פעילה אפרו-אמריקאית לזכויות האזרח שייסדה את תנועת Me Too בשנת 2006.

בורק החלה להשתמש כאקט מודע ויזום בביטוי "גם אני", כדי לקדם מודעות חברתית לתופעה החברתית הנרחבת של הטרדות ותקיפות מיניות.

המונח התפתח לתנועה חברתית בשנת 2017 בעקבות חשיפת התעללויותיו המיניות של הארווי ויינסטין. מגזין טיים העניק לבורק, לצד פעילות חברתיות נוספות, את הכינוי "מפרת שתיקה", כחלק מהענקת פרס  איש השנה 2017 לקמפיין ME TOO. 

במסגרת פעילותה החברתית, בורק נואמת בציבור ברחבי העולם ועומדת בראש עמותה אמריקאית בשם "בנות לשוויון מגדרי".

חיים מוקדמים והשכלה
-------------------

בורק נולדה ברובע הברונקס, ניו יורק, וגדלה באזור. כבר בנעוריה הפכה לאקטיביסטית ופעלה לשפר את חייהן של נערות צעירות מקהילות מוחלשות.

בורק נרשמה לאוניברסיטת אלבאמה סטייט ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת אובורן, שם סיימה תואר ראשון.

במהלך לימודיה, ארגנה מסיבות עיתונאים ואירועים חברתיים בנושא צדק חברתי, אנטי-גזענות וזכויות מיעוטים.

אקטיביזם
--------

### בנות למען שוויון מגדרי

בורק היא מנכ"לית בכירה בעמותת "בנות לשוויון מגדרי" הממוקמת בברוקלין. העמותה פועלת להעצמת נערות אפרו-אמריקאיות באמצעות קורסים ותוכניות פיתוח שונות.

### Just Be בע"מ

בשנת 1997, בורק פגשה באלבמה נערה צעירה בשם עדן, שסיפרה לה שעברה התעללות מינית על ידי חבר של אמא. בורק סיפרה כי לא ידעה מה להגיד לנערה אותה לא פגשה שוב מעולם. אולם, לדבריה, בדיעבד, הצטערה שלא אמרה לה "גם אני."

בעקבות מפגש זה ומפגשים נוספים, בורק הגיעה להבנה שנערות צעירות צריכות סוג אחר של תשומת לב מזה לו נזקקים נערים בני גילן.
מקרה זה, לצד תקריות נוספות הובילו את בורק לייסד את Just Be, ארגון המקדם נערות בנות מיעוטים בגילאי 12–18.

בשנת 2006, בורק יסדה דף לארגון באתר מייספייס ובשנת 2007 הארגון זכה במענק.

### תנועת Me Too

בשנת 2006, בורק יסדה את תנועת Me Too והחלה להשתמש בביטוי. זאת, כדרך להעלאת המודעות החברתית לשכיחות תופעת ההטרדות והתקיפות המיניות בחברה.

הביטוי התפתח לתנועה נרחבת יותר רק בשנת 2017. תרם לכך השימוש בהאשטג לצד האמירה "גם אני", כדי לציין את הטרדותיו המיניות של הארווי וויינסטין. בין האחראיות לתופעה, השחקנית אליסה מילאנו אשר השתמשה בביטוי שיצרה בורק ועודדה נשים להשתמש בביטוי "גם אני" לצד האשטג כדי לשתף בהטרדות ותקיפות מיניות אותן עברו.

הצטיינות ופרסים
---------------

* 2017:  "איש השנה" של מגזין טיים
* 2018: פרס רידנאור (Ridenhour) על הפגנת אומץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טראנה בורק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Me Too Movement – official site
* טראנה בורק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* טראנה בורק, הבלוג הרשמי
* sheslays.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  Meredith Worthen, Tarana Burke, Biography (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Garcia, Sandra E. (2017-10-20). "The Woman Who Created #MeToo Long Before Hashtags". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-08-03.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010649421005171
* BIBSYS: 1615360582870
* GND: 1241714711
* LCCN: n2021003447
* NKC: ola20231183960
* SUDOC: 260437212
* VIAF: 1631162368026225790000
* WorldCat: lccn-n2021003447

 |
**תָחִיָּה כּאריוכּא** (בערבית: **تحية كاريوكا**; 22 בפברואר 1915 – 20 בספטמבר 1999) הייתה רקדנית בטן ושחקנית קולנוע וטלוויזיה מצרייה. כאריוכא הופיעה במרבית מדינות ערב וכיכבה בסרטים מפורסמים לצד מוחמד עבד אל-והאב ופריד אל-אטרש.

כאריוכא הפכה להיות מודל לחיקוי ומקור השראה לכל הדור החדש של הרקדניות.

מוחמד עבד אל-והאב נהג לומר עליה שהיא מסוגלת להופיע עם מגוון מלא של תנועות על שטח מאוד קטן וכשהיא רקדה רקס-שרקי, הסגנון שלה היה "מזרחי" טהור.

ביוגרפיה
--------

כאריוכא נולדה באסמאעיליה בשם אבּלה בנת אל מוחמד כרים. היא עזבה את משפחתה לאחר סכסוך עם אביה בגיל 12 ועלתה על הרכבת לקהיר. עד גיל 31 הייתה לאחת מאגדות המחול המזרחי.

כאריוכא למדה בבית בספר למחול של איוונובה בטרם עברה לרחוב מוחמד עלי, הרחוב המקביל לברודוויי. היא נקראה כאריוכא בהקשר לריקוד סמבה ברזילאי, שאותו נהגה לבצע בתחילת הופעותיה בשנות ה-30 כאשר רקדה בקזינו של בדיה מסבני.
כאריוכא, שהוקסמה מהמקצבים הברזילאיים, ביקשה מנגן הדרבוקה לנגן את המקצב הזה עבורה וכפי שהכניס עבד-אל-והאב את הסגנון הלטיני ללחניו הכניסה כאריוכא את הסגנון הלטיני לריקוד.

התחרות בקזינו של מסבני הייתה קשה במיוחד מול סאמיה גמאל, שרקדה שם בתחילת הקריירה שלה. הופעותיה של כאריוכא נמשכו כ-20–25 דקות לכל היותר. את תהילתה קיבלה כאריוכא בשנות ה-30 וה-40, עד כדי שהמלך פארוק הזמין אותה לרקוד עבורו. הסגנון של כאריוכא היה שונה לחלוטין מזה של המתחרה שלה, סאמיה גמאל. התחרות בין כאריוכא לגאמל התחילה בימי הקולנוע ונמשכה עד לנישואיהן. לכל הרקדניות היה חלום אחר; להיות כוכבת קולנוע. כאריוכא הייתה אחת מהמעטות שהגשימו את החלום. היא כיכבה בסרטים בלתי נשכחים והפכה לאלילה בין הרקדניות של תקופתה ובעקבות כך התפתח "תסביך תחיה כאריוכא" של רקדניות שביקשו להידמות לה.

לאחר התאבדותה של מורתה בדיה מסבני בעקבות כישלון סרטה ואובדן כספה הגיעה לכאריוכא עזרה מצד סולימאן נג'יב, שבאותה העת היה המנהל של בית האופרה בקהיר. כאריוכא למדה בלט, דיברה אנגלית וצרפתית באופן שוטף והייתה מעורבת פוליטית; בין השאר הייתה ממייסדי ה- H.D.T.O (תנועה דמוקרטית לשחרור לאומי) ובעקבות כך נשלחה לכלא ל-101 ימים. בשלהי שנות ה-40 היא רקדה רק עבור המלוכה ולאחר מספר שנים הפסיקה לרקוד בכלל והתמסרה רק למשחק. 

סרטה הראשון של כאריוכא, "La Femme et le Pantin" (האישה והבובה), הזניק את הקריירה הקולנועית שלה בשנת 1935. לאחר מכן עשתה 120 סרטים. היא שיחקה גם בתיאטרון וסדרות טלוויזיה.

  

כאריוכא נישאה 14 פעמים והייתה אם לבת בשם עטיית אללה, אותה אימצה לאחר ניסיונות לא מוצלחים להביא לעולם ילדים משלה; רשימת הגברים בחייה כוללת את השחקן רושדי עבזה, מוהרם פואד וכמו סאמיה גמאל, היא גם נישאה לאמריקאי שהמיר את דתו לאסלאם ולקח אותה לארצות הברית. נישואים אלה לא החזיקו מעמד; כאריוכא התגעגעה למצרים והבדלי התרבויות עשו את השאר. היא התגרשה וחזרה למצרים. מאוחר יותר, היא שבה לחיק האסלאם האורתודוקסי.

כאריוכא נפטרה בקהיר, 20 בספטמבר 1999 מהתקף לב. בת-אחותה הייתה השחקנית והדוגמנית רגאא אלגדאוי (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחיה כאריוכא** בוויקישיתוף

* תחיה כאריוכא, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14025556b (data)
* ISNI: 0000 0000 6432 0645
* LCCN: nr97022531
* VIAF: 280584879
* WorldCat (עם VIAF): 280584879

 |
**ג'יימס מייקל מיד** (באנגלית: **James Michael Mead**‏; 27 בדצמבר 1885 – 15 במרץ 1964) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת ניו יורק בקונגרס של ארצות הברית בשנים 1919–1947, ראשית בבית הנבחרים ולאחר מכן בסנאט.

ביוגרפיה
--------

מיד נולד במאונט מוריס שבמחוז ליווינגסטון שבמערב מדינת ניו יורק, ועבר להתגורר בבאפלו עם משפחתו כשהיה בן ארבע. כבר בגיל 12 החל לעבוד, והועסק על ידי חברת הרכבות "דלאוור, לאקוואנה ווסטרן ראלירוד" (Delaware, Lackawanna and Western Railroad). בין היתר הוא הועסק כנער מים, כנועץ יתדות ובעבודות טכניות אחרות. הוא גם עבד בחברת פולמן כמכונאי. בשנים 1911–1914 הועסק כקצין במשטרת הקפיטול של ארצות הברית.

מיד רכש את השכלתו הגבוהה תוך כדי עבודותיו במשטרה ובחברות הרכבות. הוא למד בבית הספר "קטלו" להנדסה בבאפלו וסיים קורס לימודי הנדסה במכון הטכנולוגי של באפלו. הוא למד גם בקורסים של קולג' קניזיוס (אנ') ובאוניברסיטה הקתולית של אמריקה. בזמן שעבד במשמרות לילה במשטרת הקפיטול למד במרכז ללימודי משפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. בשנת 1914 היה חבר במועצת המפקחים של מחוז ארי, ובשנים 1915–1918 היה חבר בבית המחוקקים של מדינת ניו יורק.

בשנת 1918, ניצח את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ויליאם פרדריק וולדוב המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית וזכה לייצג את מחוז הקונגרס ה-42 של מדינת ניו יורק בבית הנבחרים האמריקאי. הוא ייצג מחוז זה בבית הנבחרים בשנים 1919–1938. הוא פרש מבית הנבחרים לאחר שגבר על אדוארד פ. קורסי הרפובליקני בבחירות הבזק שנערכו בשנת 1938 כדי לבחור את ממלא מקומו של הסנאטור רויאל קופלנד, שנפטר בעודו מכהן בתפקידו. הוא נבחר מחדש בשנת 1940, כשהביס את חבר הקונגרס הרפובליקני ברוס ברטון.

בשנת 1946 היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ניו יורק, אך הפסיד למושל המכהן תומאס דיואי. לאחר הפסדו בבחירות, היה חבר בוועדת המסחר הפדרלית בשנים 1949–1955.

מיד היה ציר מטעם מדינת ניו יורק בכינוסי הוועדה הדמוקרטית הלאומית בכל שנת הבחירות לנשיאות ארצות הברית מ-1936 ועד 1952. בשנת 1937, בנה מינהל קידום העבודות (Works Progress Administration) את מה שיהפוך בסופו של דבר לספריית ג'יימס מיד בבאפלו, עיר הולדתו. מיד הלך לעולמו בעיר לייקלנד שבפלורידה ונטמן בבית העלמין אואקיל שבקלרמונט, פלורידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מיד** בוויקישיתוף
* ג'יימס מיד באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* ג'יימס מיד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ex-Senator Mead Of New York Dies; EX-SENATOR MEAD OF NEW YORK DIES, באתר הניו יורק טיימס, 15 במרץ 1964 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4617 2503
* LCCN: no2003012809
* NARA: 10610844
* SNAC: w6z62r5p
* US Congress: M000615
* VIAF: 31677453
* WorldCat: lccn-no2003012809

 |
**תומאס אי. "טום" דונילון** (באנגלית: **Thomas E. Donilon**; נולד ב-14 במאי 1955) כיהן כיועץ לביטחון לאומי בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2010–2013. בעל קריירה כיועץ פוליטי אמריקאי, פקיד בממשל הפדרלי של ארצות הברית וכעורך דין. כיהן בצוותא עם הדיפלומטית ונדי שרמן, כראש צוות ביקורת מחלקת המדינה של ארצות הברית בתקופת המעבר לפני כניסת ברק אובמה לתפקידו כנשיא, וכסגן היועץ לביטחון לאומי ג'יימס ג'ונס בתחילת כהונתו של ממשל אובמה.

שנותיו הראשונות והשכלה
----------------------

דונילון נולד בפרובידנס, רוד איילנד. אביו היגר לארצות הברית מאירלנד וכך עשו גם הסבא והסבתא שלו מצד אִמוֹ. דונילון סיים את התואר הראשון שלו באוניברסיטה הקתולית של אמריקה (The Catholic University of America) ב-1977, ותואר J.D. במשפטים סיים באוניברסיטת וירג'יניה ב-1985. הוא מילא תפקיד במערכת העיתון של ה-Virginia Law Review.

המגזר הפרטי
-----------

דונילון עבד כסגן נשיא בכיר למשפט ולמדיניות בפאני מאי, חברת מימון המשכנתאות הפועלת בחסות ממשל ארצות הברית, כלוביסט רשום, בין השנים 1999–2005.

קודם למינויו לממשל אובמה, היה דונילון שותף במשרד עורכי הדין הוושינגטוני O'Melveny & Myers, שם ייעץ לחברות ולמועצות המנהלים שלהן, ביחס למגוון של עניינים רגישים בתחומי ממשל, מדיניות ועניינים רגולטוריים ומשפטיים.

עבודה פוליטית וממשלתית
----------------------

דונילון עבד כיועץ לביטחון לאומי לנושאים ציבוריים ושירת כראש הסגל של מזכיר מחלקת המדינה של ארצות הברית, וורן כריסטופר, בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון.

על אף העובדה שהוא חף מכל ניסיון צבאי ועבד כלוביסט, היה דונילון "מעורב בצורה אינטימית בנושאי מדיניות חוץ חשובים רבים כולל המשא ומתן להשגת הסכם השלום שסיים את מלחמת בוסניה והמגעים להרחבת נאט"ו". דונילון היה אחת הדמויות הבולטות בגיבוש האסטרטגיה האמריקאית ביחס לאפגניסטן והדיונים הקשורים לכך, בספרו של בוב וודוורד "Obama's Wars" מ-2010.

הגנרל ג'ונס השמיץ באחת ההזדמנויות את דונילון בכך שביקר אותו על היעדר הניסיון שלו בתחומי מדיניות חוץ ואמר לו שכתוצאה מכך: "אין לך כל אמינות בצבא", על פי ספרו של וודוורד, "Obama's Wars". ג'ונס טען שדונילון נכשל בהתנהלותו מול הצוות שלו במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית בהציגו "מעט מדי רגש לאנשים שעובדים שם יום ולילה". דונילון ביקר באפגניסטן במהלך ביקורו הלילי בן שש השעות של הנשיא אובמה במדינה.

חיים אישיים
-----------

דונילון הוא אחיו של מייק דונילון, עורך דין ויועץ פוליטי המייעץ לנשיא הנבחר של ארצות הברית, ג'ו ביידן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טום דונילון** בוויקישיתוף
* פרופיל ופרטים ביוגרפיים באתר הוושינגטון פוסט

| היועצים לביטחון לאומי |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רוברט קאטלר • דילון אנדרסון • ויליאם ה. ג'קסון • רוברט קאטלר • גורדון גריי • מקג'ורג' באנדי • וולט רוסטו • הנרי קיסינג'ר • ברנט סקוקרופט • זביגנייב בז'ז'ינסקי • ריצ'רד ו. אלן • ויליאם פ. קלארק • רוברט מקפרלן • ג'ון פוינדקסטר • פרנק צ. קרלוצ'י • קולין פאוול • ברנט סקוקרופט • אנתוני לייק • סנדי ברגר • קונדוליזה רייס • סטיבן הדלי • ג'יימס ג'ונס • טום דונילון • סוזן רייס • מייקל פלין • הרברט ריימונד מקמאסטר • ג'ון בולטון • רוברט אובריאן • ג'ייק סאליבן | החותם של הבית הלבן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2015139336
* NARA: 183019538
* VIAF: 268144782714482545537
* WorldCat (עם VIAF): 268144782714482545537

 |
**אולפני פבל מיל** (באנגלית: **Pebble Mill Studios**) היו מרכז הפקה ושידור של תוכניות טלוויזיה ורדיו של ה-BBC בעיר ברמינגהאם שבבריטניה. המרכז היה פעיל משנת 1971 ועד לשנת 2004. בתקופה זו הופקו בו רבות מן התוכניות הנודעות ביותר של ה-BBC והוא נחשב שני בחשיבותו רק למרכז הטלוויזיה של ה-BBC בלונדון.

המרכז נבנה בשנים 1967–1971 בפרבר של העיר וכלל מבנים על פני מגרש בגודל של 36 דונם, ובכללם בניין מרכזי בעל תשע קומות. הוא נפתח על ידי הנסיכה אן ב-10 בנובמבר 1971.

התוכנית הידועה ביותר ששודרה מהמרכז הייתה Pebble Mill at One – אחת מתוכניות האירוח הראשונות בטלוויזיה, ששודרה בערוץ BBC1 בשעת הצוהריים (בשנים 1972-1986). תוכנית יומית פופולרית זו נודעה בין השאר בכך שלא צולמה באולפן טלוויזיה מסורתי, אלא במבואה בעלת קירות זכוכית של אחד הבניינים, וזאת בשל העובדה שהאולפנים במרכז היו תפוסים במשך רוב הזמן לצורך הפקות אחרות.

בין יתר תוכניות הטלוויזיה שהופקו במרכז זה היו:

* "כל היצורים, גדולים כקטנים" – סדרה המבוססת על ספריו של הווטרינר אלף וייט (למעט הסצינות שצולמו בשטח פתוח);
* הסדרה "רופאים" (Doctors);
* הסדרה החיים האלה;
* הסדרה Dangerfield;
* תוכנית הטלוויזיה המוטורית טופ גיר.

במרכז שכנה תחנת הרדיו BBC West Midlands – אחת מזרועות הרדיו האזורי של ה-BBC. בין תוכניות הרדיו שהופקו בו הייתה אופרת הסבון ברדיו **The Archers** – תוכנית הרדיו בעלת משך השידור הרצוף הארוך ביותר בעולם (מ-1950 ועד עתה).

בראשית שנות האלפיים החליט ה-BBC לסגור את המרכז ולהעביר את הפעילות בו לאתר אחר. ההחלטה נתקבלה בשל שיקולים כלכליים שונים ובכללם הוצאות התחזוקה הגדלות של הבניינים. המרכז נסגר באוקטובר 2004 וחלק מהפעילות בו הועתקה לבניין במרכז העיר ברמינגהאם. בנייני המרכז נהרסו באביב 2005 מתוך כוונה לבנות במקומם פארק מדע וטכנולוגיה, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל. בשנת 2016 נפתח במקום "בית החולים ברמינגהאם לרפואת שיניים", שכולל מרפאות שיניים כחלק משירות הבריאות הלאומי ובית ספר לרפואת שיניים שקשור לאוניברסיטת ברמינגהאם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולפני פבל מיל** בוויקישיתוף
* אתר נוסטלגיה על אולפני פבל מיל.
* ידיעה על ההחלטה לסגור את אולפני פבל מיל באתר ה-BBC.
* ידיעה על סגירת אולפני פבל מיל באתר ה-BBC.

הערות שוליים
------------

1. ↑  להרחבה ראו כאן.
2. ↑  להרחבה ראו כאן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2006008246
* MusicBrainz: 39b3bdcc-8a8c-4c38-8217-e6d6eaa3bbbb
* VIAF: 156191716
* WorldCat: lccn-nb2006008246

 |
השיר "**אימפריות נופלות לאט**" מהאלבום "יורד נמוך" יצא בשנת 1996. השיר נכתב על ידי מאיר גולדברג והולחן על ידי דן תורן, וזכה במספר מצעדים ופרסים.

בהתחלה תורן ביצע את השיר לבדו אך השיר הגיע למצעדים בגרסת הביצוע של דן תורן וחמי רודנר. בגרסה הזו היו מעורבים בעיבוד השיר תורן, אורי תכלת, שיקו פלדמן ועופר קורן. בתחילת יצירת השיר, גולדברג כתב את המילים ללחן השיר america (על ידי סיימון וגרפונקל) ודן תורן קיבל את המילים בלי לדעת את העובדה הזו לכן יצר להן לחן.

את "אימפריות נופלות לאט" הפיצו כסינגל כפול על גבי תקליטור ביחד עם "חוץ לארץ" בו התארחה הזמרת-יוצרת דנה ברגר.

תוכן השיר
---------

השיר הוא שיר אינטימי על הפער בין אירועי ההיסטוריה שהילד מנסה להכין עליהם שיעורי בית לבין חיי היומיום הפשוטים בביתו. הילד משווה את המשפחה לאימפריה שבסופו של דבר דוהה ולא זוכרים אותה, כשהאבא נכנס לבית, הפלישה מתחילה. הילד שומע חלקים מהשיחה, האבא אומר שחצי מהמשכורת הלכה, ובשלב זה כבשו כבר חצי מהאימפריה. עד שהשיחה נגמרה, האבא מרגיע את האמא וכבר כל האימפריה נכבשה.

תורן מספר על השיר: "הוא מדבר על הפיצול, היקום המקביל, שקיים בין ההווה הכלכלי הלא קל של המשפחה בשיר, לבין עולם החלום והדמיון של הילד. כשמדברים על עבדות מודרנית צריך לזכור, זה נכון שהחיים בחוץ לא קלים, אבל לקרוא, לדמיין ולחלום זה עוזר, לעיתים אפשר למצוא בזה נחמה. בסופו של דבר, בפנים כל אחד הוא בן אדם". השיר, בביצועו של דן תורן, נכנס למצעדים השנתיים ותפס מקום מכובד בין שירים אחרים לגמרי באופיים המילולי והמוזיקלי.

הגרסה המוזיקלית
---------------

בזכות הפרסום הרב שלו זכה השיר, הוא בוצע במסגרת התוכנית "כוכב נולד". כמו כן, במסגרת פאנל בשם "העבדות המודרנית" בוצע דואט מיוחד לשיר על ידי דן תורן ובוצר. גרסה נוספת של השיר, ביצוע חי של חמי רודנר במופע "דן תורן: עוד סיבוב" שנערך ב־9 בנובמבר 2000 במסגרת "ציפורי לילה" במועדון הבארבי. המופע תועד על גבי אלבום בשם זה שיצא ב־2002.

ביקורות על השיר
---------------

אף על פי שלא זכה להצלחה גדולה במצעדים השבועיים, השיר בביצועו של דן תורן נכנס למצעדים השנתיים ותפס מקום מכובד בין השירים האחרים. בין היתר, השיר זכה במקום ה-23 במצעד השנתי של 2002, וצעד שישה שבועות במצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג', לה הוצג כמועמד ב־14 ביולי 2002 (מה-24 ביולי 2002 עד ה-1 בספטמבר 2002) ובשיאו הגיע למקום השישי (4 באוגוסט 2002). זאת ועוד, הגיע למקום ה-49 במצעד פסקול העשור, ולמקום ה-7 במצעד השנתי של גלי צה"ל.

השפעתו של השיר
--------------

בעקבות ביצועו של חמי רודנר בשנת 2002 התפרסם השיר ומשמעותו הדהדה במיוחד לאחר אסון מגדלי התאומים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דן תורן: אימפריות נופלות לאט, באתר מיוסיק
* Imperiot Noflot Le’et - אימפריות נופלות לאט, באתר genius
* המילים של אימפריות נופלות לאט, באתר שירונט
* מידע על אימפריות נופלות לאט בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דן תורן, "עוד סיבוב: הופעה חיה בבארבי", NMC, ‏2002.
2. ↑  מימה - דן תורן - אימפריות נופלות לאט, באתר www.mima.co.il
3. 1 2  אימפריות נופלות לאט – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
4. ↑  מאיר גולדברג, מאיר גולדברג חושף: הסיפור מאחורי 'אימפריות נופלות לאט', בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 22.04.2018
5. ↑  *Dan Toren - דן תורן – Imperiot Noflot Le'et - אימפריות נופלות לאט* (באנגלית), נבדק ב-2021-03-07
6. ↑  מילות השיר, באתר tarbutil.cet.ac.il
7. ↑  ליבא | אימפריות נופלות לאט | דן תורן, באתר ליבא, ‏2016-11-15
פירוש נוסף ערך זה עוסק באחת מארבע רוחות השמים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מערב (פירושונים).
שקיעה בחוף ראשון לציון. בשל סיבוב כדור הארץ השמש נצפת "שוקעת" בצד מערב
**מערב** הוא אחת מארבע רוחות השמים. הוא הפוך למזרח ונמצא בזווית ישרה לצפון ודרום. המערב נמצא באזימוט 270 מעלות.

**מערב** הוא הכיוון ההפוך לכיוון הסיבוב של כדור הארץ 
להבדיל מצפון ודרום, שהם כיוונים מוחלטים, שלהם אותה משמעות בכל מקום על-פני כדור הארץ, מערב ומזרח הם כיוונים יחסיים, שמשמעותם תלויה במקום שבו נמצא אומרם.

* המונח **מדינות המערב** משמש להתייחסות למדינות השוכנות במערב אירופה ובאמריקה. כמו כן מונח זה מתייחס גם לתרבויות היהודיות-נוצריות - תרבות המערב.
* המונח **מערב** מתאר גם את המדינות ששוכנות במערב ארצות הברית, שבקרבת האוקיינוס השקט, דוגמה למדינות אלה היא המערב הפרוע והסרט שמצולם שם ומכונה מערבון.
* בסין העתיקה, המונח **מערב** ציין את ארצו של בודהה והמקום ממנו הגיעו כתבים בודהיסטיים קדושים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערב** בוויקישיתוף

| **רוחות השמיים** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
|  

צפון
מזרח • מערב
דרום

**ראו גם**: שושנת הרוחות • מצפן |

 |
צילום מסך של הפרויקט
**פרויקט יום הדין** של ה-BBC (באנגלית: **BBC Domesday Project**) היה פרויקט חינוכי שנעשה בשיתוף פעולה ובמימון ה-BBC והחברות אייקורן מחשבים בע"מ, פיליפס ולוג'יקה וכן בהשתתפות של הנציבות האירופית ותוכנית אספיריט של האיחוד האירופי, לציון 900 שנים לכתיבת ספר יום הדין במאה ה-11. הפרויקט ניסה ליצור קובץ דיגיטלי המתאר את החיים בבריטניה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

תיאור הפרויקט
-------------

בין השנים 1984–1986 נאספו קטעי מידע רבים שהוכנו על ידי תלמידי בתי ספר בכל רחבי הממלכה המאוחדת. התלמידים הכינו מידע גאוגרפי, היסטורי וסוציאלי על מקום מגוריהם ותיאורים של חייהם היומיומיים. מידע זה צולם והותאם למיקום מגורי הילדים על גבי המפות. המידע כלל נוסף על קטעי וידאו גם תצלומים סטטיים, מידע סטטיסטי, ו"סיורים וירטואליים". למעלה ממיליון משתתפים תרמו את המידע עבור הפרויקט.

אחסון המידע
-----------

המידע נשמר על גבי לייזרדיסקים בשיטת LV-ROM אשר הכילה את קטעי הווידאו (בפורמט אנלוגי), תמונות ומידע דיגיטלי. כל דיסק הכיל כ-300 מגהבייט של מידע. מחשבים ייעודיים שנבנו (Philips VP415 "Domesday Player"‎) איפשרו את הצגת המידע.

הפרויקט נשמר על גבי שני דיסקים: 

* "דיסק הקהילה" (Community Disc) אשר הכיל מידע על חיי הקהילה בבריטניה. הניווט במידע זה התאפשר על ידי בחירת האזור על גבי מפה גאוגרפית של בריטניה. המדינה חולקה לאזורים שגודלם 4 ק"מ על 4 ק"מ, ולכל אזור הוצמד תיאור המכיל עד שלוש תמונות ומספר סרטי וידאו המתארים את החיים באזור.
* "הדיסק הלאומי" (National Disc) המכיל מידע ממפקד האוכלוסין של שנת 1981 וכן תצלומים רבים של המדינה. המידע בדיסק זה אורגן בצורה היררכית וכן ניתן היה לאחזר מידע באמצעות מילות מפתח.

שיקום ושימור המידע
------------------

בשל התדרדרות מצב המדיה המגנטית עליה נשמר הפרויקט, החלו בשנת 2002 בפעולות של הורדת המידע מהדיסקים. בעיה נוספת התעוררה בשל צורת שמירת המידע, ובשל העובדה שהתמונות נשמרו בצורת וידאו אנלוגי ולא כ-JPEG.

פרויקט CAMiLEON של ה-BBC בשיתוף אוניברסיטת לידס ואוניברסיטת מישיגן אפשר גישה למידע השמור על גבי דיסקי לייזר, הורדת המידע והקלטתו מחדש בצורה דיגיטלית. הורדת המידע ושינוי אופן שמירתו אפשרה העלאתו והצגתו ברשת האינטרנט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרויקט יום הדין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פרויקט יום הדין
* אתר אינטרנטי של הפרויקט
* מידע על הפרויקט באתר הארכיב הלאומי הבריטי (ה-National Archives)
* ההיסטוריה של הפרויקט ושיקומו
* קטע קול רן לוי, להציל את פרוייקט דומסדיי- על שימור מידע דיגיטלי, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו)
**מרטה יופימיה לופטון היינס** (באנגלית: **Martha Euphemia Lofton Haynes**‏; 11 בספטמבר 1890 - 25 ביולי 1980) הייתה מתמטיקאית ומחנכת אפרו-אמריקאית. ידועה בעיקר בשל היותה האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שקיבלה דוקטורט במתמטיקה, מהאוניברסיטה הקתולית של אמריקה.

קורות חיים
----------

נולדה בתאריך 11 בספטמבר 1890 לוויליאם לופטון, רופא שיניים ואיש פיננסים במקצועו, וללבינה לופטון, אקטיביסטית בכנסייה הקתולית, והייתה בתם היחידה. בשנת 1907 סיימה את לימודיה מוקדם מהצפוי במסלול מואץ ובהצטיינות בתיכון וושינגטון הבירה. עד 1914 עסקה היינס בלימודי תואר ראשון דו-חוגי במתמטיקה ופסיכולוגיה במכללת סמית'. בשנת 1917 נישאה היינס להרוולד אפו היינס. בשנת 1930 סיימה תואר שני בחינוך באוניברסיטת שיקגו, והיא המשיכה את לימודיה עד שקיבלה דוקטורט ב-1943. הישג זה היה חסר תקדים בשנים אלו בקהילה האקדמאית באמריקה, משום שבשנים אלו הייתה הקהילה מאופיינת בקודים שמרנים ולא ליברלים ביחס להיום. ב-1959 הצטרפה לופטון למרכז החינוכי של מחוז קולומביה וכן בשנת 1966 הפכה לנשיאה שלו. ב-25 ביולי 1980 נפטרה היינס מהתקף לב. ניירותיה וניירות משפחתה נמצאים בארכיון האוניברסיטה הקתולית.

קריירה והישגים
--------------

ד"ר היינס תרמה רבות למערכת החינוך במחוז קולומביה, היא לימדה בבית הספר הציבורי של וושינגטון הבירה במשך 47 שנים והייתה לאישה הראשונה לעמוד בראש מועצת בית הספר. היא לימדה מתמטיקה לכיתה א' בבתי הספר גאריסון וגארפילד וגם בבית הספר התיכון ארמסטרונג. שימשה כראש החוג למתמטיקה בתיכון בדנוור. לאחר מכן נהפכה לפרופסור ושימשה ליו"ר החטיבה למתמטיקה ועסקי חינוך, מחלקה אותה היא יצרה. לאחר שפרשה ב-1959 ממערכת החינוך המשיכה ללמד לעיתים במשרה חלקית באוניברסיטת הווארד. בנוסף כחלק מפעילותה החברתית כיהנה כסמנכ"ל הראשון של מועצת הנשים הקתוליות, חברת ועדה של האספה הלאומית לשלום חברתי, וכן חברת ליגת נשים מצביעות וחברת האגודה של נשות האקדמיה. כפועל יוצא מפעילות חברתי זו הוענק לד"ר היינס פרס האפיפיור לתרומה חברתית מהכנסייה הקתולית.

תרומות
------

היינס תרמה רבות למעמד האישה בארצות הברית ובעולם, וההישג הדוקטורט שלה במהרה התפשט ברחבי ארצות הברית וכן בכל העולם. בנוסף במהלך חייה ד"ר היינס פתחה קרן נאמנות שמטרתה הייתה לתמוך באוניברסיטה הקתולית שהרוויחה 700,000 דולר. במהלך חיה הרבה מוסדות חינוך אימצו את שיטות החינוך שלה, ומאמצים אותם עד היום.

ראו גם
------

* נשים במדע

לקריאה נוספת
------------

* Williams, Scott W. (1 ביולי 2001). "Martha Euphemia Lofton Haynes, first African American woman mathematician". *Mathematicians of the African diaspora*. נבדק ב-21 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יופימיה לופטון היינס** בוויקישיתוף

* יופימיה לופטון היינס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* יופימיה לופטון היינס, באתר MacTutor (באנגלית)
* יופימיה לופטון היינס-המטתמקאית האפרו אמריקאנית הראשונה
* יופימיה לופטון היינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יופימיה לופטון היינס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6234 7297
* MGP: 43027
* NTA: 125083122
* SNAC: w6bs2wr7
* VcBA: 495/171597
* VIAF: 88994462
* WorldCat: viaf-88994462

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יופימיה לופטון היינס"**.
מנה של הלים עם בצל מטוגן וקינמון
**הלים** או **חלים** (פרסית: **حلیم**) הוא תבשיל פרסי ודרום אסייתי העשוי חיטה מלאה מבושלת עם בשר (על פי רוב עצמות בקר, כבש או, תרנגולהודו). 

על פי רוב מוגש ההלים כארוחת בוקר בליווי בצל מטוגן עם כורכום ונהוג לפזר עליו קינמון טחון. בימי הרמאדן, ההלים הוא מנה מקובלת בארוחות איפטאר באיראן ובפקיסטן. יהודי אירן, נוהגים לבשל הלים בישול ארוך בלילה כמנה לשבת, בדומה למאכלים אחרים בבישול ארוך כמו חמין.

סיר הלים
גרגירי החיטה מבושלים בשלמותם בישול ארוך, עד התפרקות העמילן שבהם, שלצד הג'לטין הנוצר מבישול העצמות מעניק למנה מרקם סמיך של דייסה. בחלק מגרסאות המנה, היא מכילה גם גרעיני שעורה או גריסים ולעיתים קטניות דוגמת שעועית וחומוס.

 

מקורו של ההלים במנה הערבית האריס (אנ') (ערבית: هريس). מאכלים דומים קיימים גם בטורקיה, ארמניה, עירק, אזרבייג'ן, אוזבקיסטן וטג'יקיסטן. בדרום אסיה (הודו, בנגלדש, פקיסטן ובנגל) ישנם תבשילים הנקראים לעיתים בשם זהה, אף הוא בבישול ארוך עם בשר, המכיל גם קטניות כגון עדשים ותיבול שונה כגון קארי וזנגוויל. בחלק מגרסאות התבשיל נהוג למעוך את גרעיני הדגן שבתבשיל למרקם משחתי יותר. 

* הלים הודי נוסח העיר מיראטהלים הודי נוסח העיר מיראט
* הלים בסגנון בנגלדשיהלים בסגנון בנגלדשי
* הלים הודי נוסח העיר היידראבאד(אנ')הלים הודי נוסח העיר היידראבאד(אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלים** בוויקישיתוף
* Halim (Persian Porridge) באתר Jewish Food Society. (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתכון לחמין פרסי- הלים, באתר לגדול.
2. ↑  Halim(Haleem)|Persian wheat and lamb porridge recipe - PersianGood, PersianGood, ‏5 באוגוסט 2020(באנגלית)
3. ↑  Halim (Persian Porridge) באתר Jewish Food Society. (באנגלית)
4. ↑  מתכון להלים באתר של אודי גלילי
5. ↑  Meredith Goad, Observing Ramadan: Maine family expresses faith by sharing traditional Pakistani dish, at Portland Press Herald. (באנגלית)
**אזוואק** (באנגלית: **Azawakh**) הוא גזע של כלב הבית מסוג כלב רוח שמקורו באפריקה.

היסטוריה של הגזע
----------------

מקור הגזע הוא בכלבי רוח שהובאו עם שבטי נודדים מהמזרח הקרוב לצפון אפריקה ומשם חצו את מדבר הסהרה. מוצאו בעמק האזוואק, בדרום מדבר סהרה באפריקה, שם שימש ככלב ציד וכלב שמירה במחנות נוודים וגודל על ידי שבטי הטוארג. האזוואק הוא השם המקומי לעמק הנהר ניג'ר והמקומיים קוראים לכלב אידי-אידי או אסקאס. לאירופה הגיע בשנות השבעים על ידי דיפלומט יוגוסלבי שקיבל במתנה כלבת אזוואק ואחר כך לצרפת. לארצות הברית בתחילת שנות ה-80, בשנת 1891 הוכר כגזע.

ארצות המוצא של הגזע עד היום הן ארצות הסהל - דרום הסהרה: מאלי, מאוריטניה, בורקינה פאסו וניז'ר. הגזע קנה לו באירופה ובארצות הברית מעריצים רבים הן בקרב מגדלים והן בקרב אומנים וציירים בשל דמותו האלגנטית והמיוחדת ובשל אופיו האצילי. באירופה וארצות הברית, פועל ארגון A.B.I.S. ששם לו למטרה לשמור את המשך קיום הגזע בארצות המקור שלו ובקרב המגדלים המקוריים הסובלים מתוצאות של שנות בצורת קשות ומלחמות אזרחים. ארגון א.ב.י.ס. מקיים משלחות לסהרה ופועל להקמת בתי ספר, מפעלי הזנה ומקורות תעסוקה לבני הטוארג גם כדי שיוכלו לשמר את גידול הכלבים המיוחדים האלה. בארץ קיים לגזע בית גידול אחד בבעלות ד"ר צחי נבו.

ייעודו של גזע זה היה הן לציד והן לשמירה.

מבנה כללי
---------

האזוואק הוא גזע בריא ועמיד שתהליכי הברירה האכזריים במדבר הכתיבו לו במהלך הדורות מבנה המאפשר לו לשרוד בתנאים הקיצוניים של מדבר הסהרה.

האזוואק מייצג היטב את כלבי הרוח האוריינטלים ומהווה מעין נקודת שיא בהתפתחותם. כמו כלבי רוח אוריאנטלים נוספים: האפגני, הסלוקי והסלוגי, הוא בעל מבנה קצר יחסית ולמעשה זהו הכלב היחיד שאמור להיות יותר גבוה מארוך וצלליתו בהתאם כשל מלבן עומד. המבנה הקצר והדק, מאפשר ריצה למרחקים ארוכים תוך שימור מקסימלי של אנרגיה ויכולת להתיש גם את חיות הציד המסוגלות לנוס למרחקים ארוכים. החזה העמוק מאוד והזיוותים המיוחדים ברגליו מאפשרים ריצה מהירה לאורך זמן רב תוך חיסכון באנרגיה, וגם משווים להליכתו ולריצתו את המראה הקופצני הטיפוסי.

אופי
----

בשל נטיתו לשמור על הבית, נטייה שמנוצלת גם על ידי המגדלים המקוריים של הגזע- שבטי הטוארג, יש לחשוף את הגור ככל האפשר לאנשים זרים ולסיטואציות שונות ולהשקיע בחיברות של הכלב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אזוואק** |

* החוג הישראלי לכלבי רוח-אזוואק(הקישור אינו פעיל)