recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנקלטוס** (בלטינית: **Anacletus**; לעיתים רחוקות נכתב - **אננקלטוס** - **Anencletus**) היה האפיפיור השלישי אחרי לינוס הקדוש. משמעות שמו ביוונית היא "נקרא שוב" (לשירות). במהלך תקופתו כאפיפיור הסמיך כמרים רבים, ולפי המסורת הנוצרית הקים 25 קהילות נוצריות ברומא. המרטירולוגיה הקתולית (Martyrologium Romanum) מתייחסת אליו אך ורק בשם "קלטוס" (Cletus), בעוד ששנתון הכס הקדוש (Annuario Pontificio) מציג את שני השמות כשמות חלופיים לאותו האדם. התאולוגים הנוצריים אאוסביוס, אירנאיוס, אוגוסטינוס ואופטטוס סבורים כי שני השמות אכן מתייחסים לאותו אדם. לעומת זאת, הקטלוג הליבריאני (Catalogus Liberianus) ו"ספר האפיפיורים" (Liber Pontificalis) מתייחסים לאנקלטוס וקלטוס כשני אנשים שונים.

על פי המסורת היה אנקלטוס אזרח רומי ונאמר כי כיהן כאפיפיור במשך 12 שנה ומת כמרטיר. שרידיו שמורים בכנסיית לינוס הקדוש בוותיקן.

כאפיפיור
--------

באופן מסורתי מחשיבים את אנקלטוס כרומאי שכיהן כאפיפיור במשך 12 שנים. ה-Annuario Pontificio (אנ') קובע: "במשך שתי המאות הראשונות, שנות כהונתם של האפיפיורים אינם ברורים". זה נותן את השנים 80 עד 92 כמו שלטונו של האפיפיור אנקלטוס. מקורות אחרים מציינים את השנים 77 עד 88.

על פי המסורת, האפיפיור אנקלטוס חילק את רומא ל-25 קהילות. אחד התיעודים הבודדים ששרדו לגבי כהנותו כאפיפיור מזכיר אותו כמי שהסמיך מספר לא ברור של כומרים.

אנקלטוס נקבר ליד קודמו, לינוס הקדוש, ליד קברו של פטרוס. שמו כלול בקנון הרומאי של המיסה.

הערכה
-----

בלוח השנה הטרידנטי (אנ') שמור התאריך 26 באפריל כיום החג של אנקלטוס, שהכנסייה כיבדה יחד עם האפיפיור מרקלינוס, ואת 13 ביולי עבור אנקלטוס בלבד. בשנת 1960, האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה, בעודו מקיים את משתה 26 באפריל, המזכיר את אנקלטוס בשם שניתן לו ב"קנון המיסה", הסיר את 13 ביולי כיום חג עבור אנקלטוס. ההוראה של קהילת הטקסים מ-14 בפברואר 1961 קבעה כי "חג אנקלטוס הקדוש", בכל מקום ובכל כיתה שהוא נחגג, מועבר ל-26 באפריל, תחת השם "סנט קלטוס". כומרים החוגגים מיסה לפי הלוח הרומי הכללי של 1954 שומרים על יום החג של 13 ביולי; אבל החג הוסר מהלוח הרומי הכללי מאז 1960, וככזה אינו נשמר אפילו במיסאל משנת 1962. למרות שיום מותו אינו ידוע, תאריך מותו ממשיך להירשם במרטיולוגיה הרומית בין הקדושים ב-26 באפריל.

בספרות
------

בקומדיה האלוהית, דנטה אליגיירי מזכיר אותו כמי שהוצב ב"גן העדן של הכוכבים הקבועים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנקלטוס** בוויקישיתוף
* אנקלטוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אנקלטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לינוס** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**קלמנס הראשון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397567905171
* GND: 100010113
* ICCU: BVEV022656
* ISNI: 0000 0000 3894 7655
* LCCN: nb2007023069
* NKC: xx0025216
* VcBA: 495/45762
* VIAF: 58608102
* WorldCat: lccn-nb2007023069

 |
**פתן ים פרוני** (שם מדעי: ***Hydrophis peronii***) הוא מין של פתן ים מתת-משפחת פתני הים שבמשפחת הפתניים אשר תפוצתו במזרח האוקיינוס השקט. הוא נקרא על שם החוקר הצרפתי פרנסואה פרון (François Péron).

מאפיינים
--------

נחש זה מגיע לאורך 1.23 מטר והוא בעל ראש קטן עם "קרניים" קטנות בדומה לאלה של השפיפון ועיניים לבנות קטנות. הגוף אפור עד חום-זית ועד שזוף ועל הגוף כתמים בהירים צרים יחסית, כשהבטן בהירה. הזנב רחב ושטוח ומשמש כהגה.

מין זה נפוץ לאורך החוליות ושוניות האלמוגים שבין תאילנד ווייטנאם לאינדונזיה, גינאה החדשה, אוסטרליה ועד קלדוניה החדשה במזרח. הוא מגיע בצפון עד לגואנגדונג שבסין, ים סין הדרומי ולמצר טאיוואן.

לנחש זה ארס משתק קטלני המדורג כאחד מהחזקים ביותר בין הנחשים. הארס יכול לשתק ולהרוג בקלות אדם אך הוא מיועד לשתק דגים שהנחש אוכל ומהירים מכדי שהוא ירדוף אחריהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן ים פרוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |



1. ↑  פתן ים פרוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פתן קולט** (שם מדעי: ***Pseudechis colletti***) היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים החי באוסטרליה. הוא קרוי על שם החוקר הנורווגי רוברט קולט (אנ'). בעבר נחשב לנחש בעל סכנה בינונית אך כיום הוא נחשב לנחש ה-19 בארסיותו בעולם.

מאפיינים
--------

נחש זה הוא קרובו של פתן שחור אדום-בטן ובעבר סווג כתת-מין של פתן שחור פפואני החי בגינאה החדשה אך הופרד ממנו ב-1902 בידי החוקר הבלגי ג'ורג' אלברט בולנג'ר (אנ'). הוא מגיע לאורך של 1.8-2.6 מטר ובעל קשקשים אפורים כהים עם פסים בהירים בצבע צהוב-שמנת עד ורוד לאורך הגב והבטן צהובה עד כתומה.

הנחש חי בעיקר בקווינסלנד באזורים יבשים אך לעיתים מגיע למגורי האדם. הנחש פעיל במשך היום וניזון מזוחלים אחרים, דו-חיים ומיונקים ואף מקניבליות.

הארס של הנחש יכול לגרום למוות תוך כמה שעות. הוא גורם להקאות, שלשולים, כאבי בטן חזקים, כאבי ראש, קרישת דם ולבסוף לאי ספיקת כליות או לתמס שריר. עם זאת ישנו נסיוב לארס היכול להציל את המוכשים בזמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתן קולט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתן קולט באתר הרשימה האדומה של IUCN
**צמחי מלכודת** הם צמחים המשמשים חלק ממערכת אקולוגית בחקלאות, במטרה לטפל במזיקים. השימוש בצמחי מלכודת היה נפוץ לפני השימוש בחומרי הדברה סינתטיים. 

להבדיל מצמחים טורפים אשר תופסים והורגים חרקים, צמחי מלכודת משמשים כחלק מאסטרטגיה של חקלאים וגננים, שמגינים על הגידול העיקרי שלהם הן מפני חרקים ומזיקים, והן מפני צמחים טפילים באמצעות עיצוב המערכת האקולוגית, כך שהגידול העיקרי יהיה פחות אטרקטיבי וצמח המלכודת יהיה יותר מושך, או שהגידול העיקרי לא יהיה נגיש, בגלל דחייה מצמחי המלכודת שנמצאים בקרבת הגידול העיקרי.

אחת ההגדרות המקצועיות לצמחי המלכודת היא "צמחים אשר מגדלים במטרה למשוך חרקים או מזיקים אחרים על מנת למנוע פגיעה בגידול העיקרי שנובעת ממתקפת המזיקים. זאת על ידי מניעת הגעתם לגידול העיקרי או על ידי ריכוזם בחלק מסוים של השדה בו ניתן לטפל בהם". 

בימינו חוזר השימוש בצמחי המלכודת ומתגבר עקב החשש מחומרי הדברה המזיקים לאדם ולסביבה, מקרים של פיתוח עמידות ושיקולים כלכליים וחקלאיים.

שיטת ה-Push-pull
----------------

אחת הדרכים לשימוש בצמחי המלכודת היא שיטת ה-Push-pull. שיטה זו משתמשת בהתנהגות החרקים המזיקים ואויביהם הטבעיים דרך יצירת גירוי הגורם לגידול העיקרי להיות פחות מושך, ובלתי מתאים למזיק (Push) תוך כדי פיתויים למקור משיכה (pull), אשר ממנו יוסרו המזיקים. שיטה זו אינה משתמשת ברעלים, ולכן היא משמשת כשיטה לצמצום אוכלוסיות, בעיקר בהדברה ביולוגית, ומורידה את הצורך להסתמך על מדבירי חרקים. כל אחד מחלקי השיטה אינו יעיל לגמרי כמדביר מזיקים, אולם שימוש מקביל במשיכה ובדחייה מגביר את היעילות. בשיטה זו יש להבין את הביולוגיה של ההתנהגות והאינטראקציה עם כל מזיק
.
דחייה ומשיכה של המזיקים הרחק מהגידול העיקרי ואל המלכודת, מתבצע בין השאר, באמצעות סימנים ויזואליים, חומרים נדיפים של הפונדקאי, פרומוני התקבצות ומין, גירויים להטלה או אי-הטלת ביצים וחומרים המסמנים את מקור ההאכלה.

שתילה היקפית
------------

בשיטה זו נשתלים צמחי המלכודת סביב גידול המטרה ומשמשים כגבול אשר מעכב את הגעת המזיק אליו.

שיטות נוספות
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

דוגמאות
-------

* תמכה משמש כצמח מלכודת שדוחה חשופיות.
* שיפון מגן על פולי סויה מפני חרקים.
* פטוניה מגינה על סולניים כמו עגבניות וצמחי טבק מפני רחפניים ופשפשאים נושאי וירוס צהבון האמיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Concepts and applications of trap cropping in pest management. Shelton and Badenes-Perez, (2006)
2. ↑  The Use of Push-Pull Strategies in Integrated Pest Management, Cook S, Khan Z, Pickett J (2007)
3. ↑  Developing sustainable pest control from chemical ecology, Pickett J, Wadhams L, Woodcock C (1997)
**פקודת בתי הסוהר** היא פקודה המסדירה את פעולתם של בתי הסוהר בישראל.

הפקודה נחקקה על ידי שלטונות המנדט הבריטי ב-1946 ועובדה לנוסח חדש ב-1971. הנוסח המנדטורי תוקן תשע פעמים בטרם עובד לנוסח חדש. הנוסח החדש תוקן, נכון לשנת 2019, 54 פעמים נוספות.

פרקי הפקודה
-----------

פרק א' בפקודה הוא פרק הפרשנות.

פרק ב' הוא פרק האסירים. הפרק כולל הוראות הנוגעות לחובותיהם ולזכויותיהם של אסירים, ולהתנהלות כלפיהם בבתי הסוהר: קבלת האסירים וכליאתם; משמורת אסירים והעברתם; החזקה בהפרדה; הבאת אסיר לבית משפט; עבודת אסירים; חופשות; חפצים אסורים וקשר עם החוץ; הוראות בדבר אסירים שנידונו למיתה; משמעת; עתירות אסירים; שחרור ושחרור מנהלי. בשנת 2015 נוסף לפרק זה סימן ב'2 שכותרתו "מניעת נזקים בריאותיים לאסיר שובת רעב", המתיר הזנה בכפייה של אסיר שובת רעב שיש סכנה חמורה לבריאותו.

פרק ג' הוא פרק בתי הסוהר. הפרק כולל הוראות הנוגעות להקמת בתי סוהר ומבנה שירות בתי הסוהר: הקמת בתי סוהר; מבקרים רשמיים בבתי הסוהר; רופאים בבתי הסוהר; ארגון השירות (ובכלל זה מינוי נציב בתי הסוהר והסוהרים); גיוס ושחרור סוהרים; סמכויות הסוהרים; איסורים על סוהרים; דין משמעתי בשירות בתי הסוהר; בירור קבילות סוהרים.

בשנת 2002 נחקק פרק ג'1, שהסמיך את שירות בתי הסוהר לנהל מקומות משמורת לעובדים זרים ולשוהים בלתי חוקיים, שבהם יועסקו מאבטחים שאינם סוהרים. הפרק נחקק כהוראת שעה שפקעה ב-2004.

בשנת 2004 נחקק פרק ג'2, שאפשר את הקמתו של בית סוהר בניהול פרטי. ב-2009 פסק בית המשפט העליון בבג"ץ הפרטת בתי הסוהר כי ניהול בית סוהר בידי גורמים פרטיים אינו חוקתי, שכן עצם העברת הסמכות לכלוא לידי גורם פרטי המפיק רווח מכך מהווה פגיעה בזכות החוקתית לחירות, כמו גם בזכות החוקתית לכבוד. משכך, נקבע כי הפרק בטל.

פרק ד' כולל הוראות שונות, בין היתר בנוגע להיעדר יחסי עובד-מעביד בשירות בתי הסוהר, איסור התארגנות, הוראת עונשין כללית, סמכות הנציב להקים ועדת חקירה וסמכות השר לביטחון הפנים להתקין תקנות.

קישורים חיצוניים
----------------

 פקודת בתי הסוהר, בספר החוקים הפתוח

* היסטוריית החקיקה של פקודת בתי הסוהר, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑   חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מס' 48), התשע"ה–2015, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת  
אתר למנויים בלבד יהונתן ליס, עידו אפרתי, הכנסת אישרה את חוק ההזנה בכפייה לעצירים ביטחוניים בנוסחו המרוכך, באתר הארץ, 30 ביולי 2015
"**נֹחַ בשבע שגיאות**" הוא ביטוי המתאר כתיבה רצופת שגיאות. אלה יכולות להיות שגיאות כתיב או ניסוח, ובמובן הרחב יותר של הביטוי – שגיאות המעידות שהכותב אינו מבין מאומה בתחום עליו הוא כותב. גם על משימה פשוטה שאינה מבוצעת כהלכה ניתן להחיל ביטוי זה.

היסטוריה
--------

מקור הביטוי הוא ככל הנראה מיידיש, המשתמשת באותיות א, ו, י ו-ע בתור אותיות ניקוד, בדומה לשפות לועזיות אחרות. מילים שאולות מעברית, ושמות מקראיים בכלל זה, נכתבות ביידיש בכתיב העברי המקורי, ולא בכתיב היידי המקובל. את המילה "נֹחַ" אפשר לכתוב ביידיש כמילה ארוכה, שגויה, בת שבע אותיות (לדוגמה: "נאוייעך" כאשר ההגיה היא יידישאית - נויֶח), ומכאן נולד הביטוי היידישאי: "(ער שרייבט) נח, מיט זיבן גרייזן", שתרגומו: "(הוא כותב) נח בשבע שגיאות", וכוונתו – עומס שגיאות בדבר שאפילו תינוק של חדר יודע.

בקרב יהודי מזרח אירופה וישראל במאה הקודמת[דרושה הבהרה], נהגו ללעוג לקומוניסטים היהודים שהתגוררו בבירוביג'ן, "בבירוביג'אן כותבים נח עם שבע שגיאות". זאת בשל האורתוגרפיה הסובייטית של היידיש, שהתעלמה ממקורן העברי של המילים וכתבה גם מילים ממקור עברי בכתיב פונטי התואם את ההגייה היידית. כך למשל, בטאון המפלגה הסובייטית ביידיש (מקבילו של ה"פראוודה") נכתב "עמעס", במקום "אמת". הלצה נוספת על חשבון כתיב זה הייתה האמירה: "אַזוי פיל אמת זאָגן די קאָמאָניסטן, ווי גליַיך זיי קענען שריַיבן אמת!" (יידיש: "כל כך הרבה אמת אומרים הקומוניסטים, כשם שכותבים הם נכון/ביושר [המילה 'גליַיך' משמשת לשתי האפשרויות] את המילה אמת"). כאמור, שתיהן מהוות שימוש נוסף לאמירה היידישאית עתיקת היומין.

בדומה לביטוי "יהודי-עברי" זה, מסופרת בדיחה רוסית על יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. נתיניה של יקטרינה נהגו ללעוג לה, כי עקב מוצאה הגרמני-פרוסי, שליטתה בשפה הרוסית הייתה נמוכה. כדוגמה לכך סיפרו, כי את שמו של מרק הכרוב העממי הרוסי "שְצִ'י", הנכתב ברוסית "щи" בשתי אותיות, מאייתת הקיסרית גם באלפבית רוסי בשמונה אותיות, כפי שהיא נכתבת בשפת אמהּ הגרמנית: "*Schtschi*", ופי ארבעה מגודלה האמיתי באיות הרוסי.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **נח בשבע שגיאות** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך הספר "זכרונות יחזקאל קוטיק", הערה 22.
**הדיוויזיה ה-117** (בגרמנית: **117. Division**) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1915, ולמפקדה מונה ארנסט קונצה. בתחילה לחמה הדיוויזיה בחזית המערבית, והשתתפה בקרב ארטואה השני, קרב ארטואה השלישי והקרב על הסום. באוגוסט 1916 הועברה הדיוויזיה לרומניה, שם לחמה בקרבות השונים. באוקטובר 1917 הועברה הדיוויזיה לאיטליה, שם היא נטלה חלק בקרב קפורטו. במרץ 1918 הועברה הדיוויזיה שוב לחזית המערבית, שם היא השתתפה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-30 באפריל 1919 פורקה הדיוויזיה.

מפקדים
------

* ארנסט קונצה (6 באפריל 1915 – 26 באוגוסט 1916)
* פאול זיידל (27 באוגוסט 1916 – 24 בנובמבר 1917)
* פאול פון דראביך-וכטר (25 בנובמבר 1917 – 12 באפריל 1918)
* קרל הפר (13 באפריל 1918 – 30 באפריל 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-117** בוויקישיתוף
פארק צ'פולטפק
**צ'פולטפק** (בספרדית: **Chapultepec**) הוא פארק במקסיקו סיטי. הפארק משתרע על פני שטח של 6.8 קמ"ר והוא הגדול ביותר באמריקה הלטינית. אחד מייעודיו של פארק צ'פולטפק הוא לשמש כאזור אקולוגי ו"ריאה ירוקה" למקסיקו סיטי. אזור צ'פולטפק שימש בתקופה הפרה קולומביאנית כמקום התבודדות לשליטים האצטקים, ומאוחר יותר הוקמה במקום טירת צ'פולטפק אשר שימשה כמקום מגוריהם של ראשי המדינה עד שנת 1940, אז הועבר משכן הנשיא ללוס פינוס הנמצא גם כן בפארק צ'פולטפק. הפארק מחולק לשלושה אזורים, כשהאזור הראשון הוא העתיק והמתויר ביותר וכולל בתוכו גן חיות, את המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה ואת מוזיאון רופינו טמאיו. מדי שנה מבקרים בצ'פולטפק כ-15 מיליון מבקרים.

משמעות שמו של צ'פולטפק הוא "בגבעת החגבים" בנאוואטל, המתייחס לאזור מרכז האזור הראשון של הפארק. במקור היה האזור יער מחוץ לטנוצ'טיטלאן (היום מקסיקו סיטי) ונחשב קדוש בתקופה הפרה קולומביאנית, אולם כיום הוא נמצא כולו בתוך העיר (בעיקר ברובע מיגל אידלגו). הפארק מחולק לשלושה אזורים, כשהאזור הראשון הוא העתיק ביותר, מוקף בגדר וסגור בשעות הלילה. הפארק כולל בתוכו תשעה מוזיאונים, פארקי שעשועים, שבילים, פסלי הנצחה, אגמים ומזרקות.

מפה סכמטית של האזורים של צ'פולטפק
הפארק משמש כריאה ירוקה למקסיקו סיטי, ועוברות בו ציפורים נודדות מקנדה, ארצות הברית ואזורים אחרים של מקסיקו. בפארק נמצאים בין 38 ל-60 מיני עופות, חלקם נודדים וחלקם יציבים. בפארק חיים גם מיני זוחלים ודו-חיים שונים. בין המינים בסכנת הכחדה החיים בפארק נמצאים האקסולוטל המקסיקני, מיני דג כליל גרמיים ממשפחת הגודאתיים ומיני עש מהסוג *Alandria*. בפארק נמצאים עצים רבים של ברושי מונטזומה (*Taxodium mucronatum*) שחלקם בני מאות שנים.

באזור הפארקים נמצאים שרידים של נוכחות אנושית עוד מתקופת הטולטקים. במחקרים ארכאולוגיים גילו וזיהו בין היתר קברים של תושבי טאוטיווקאן, מזבח טולטקי בפסגת גבעת צ'פולטפק ומוביל מים מהתקופה הקולוניאלית. אחד האתרים הבולטים במקום הוא מרחצאות מוקטזומה, מערכת של מאגרי מים ותעלות שהוקמו בתקופת האצטקים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **מקסיקו סיטי/צ'פולטפק-לומאס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צ'פולטפק** |

* מידע על צ'פולטפק
Nslookup Command
**nslookup** הוא כלי לניהול רשת בשורת פקודה אשר זמין עבור מערכות ההפעלה של מחשבים רבים לביצוע שאילתות DNS כדי להשיג שם תחום (domain) או לשם מיפוי כתובת ה-IP או כל רשומת DNS אחרת.

בשלב מוקדם של התפתחות ה-BIND 9, מערכות קונסורציום האינטרנט תכננו לזנוח את nslookup לטובת dig (domain information) groper ו-host. עם זאת, החלטה זו התהפכה בשנת 2004 עם שחררו של BIND 9.3, ומאז nslookup נתמך באופן מלא.

רקע
---

פירוש השם nslookup הוא בדיקת שם השרת. nslookup אינו משתמש בספריית מערכות ההפעלה המקומית של DNS כדי להציג את השאילתות, ובכך הפקודה עשויה להתנהג באופן שונה ממה שעושה dig. בנוסף לכך, גרסאות שהספק ספק יכולות לסבך את השימוש או הכללת פלט של מקורות אחרים של שם המידע (כמו קובצי host ורשת שירות מידע). התנהגויות מסוימות של nslookup ניתן לשנות על ידי התוכן של resolv.conf.

שימושים
-------

nslookup פועל במצב אינטראקטיבי או אי-אינטראקטיבי. כאשר נעשה שימוש באופן אינטראקטיבי על ידי הפעלתו ללא ארגומנט או הארגומנט הראשון הוא - (סימן חיסור) והארגומנט השני הוא כתובת אינטרנט של שם השרת או שם של המארח, תצורות נושאי פרמטר המשתמש או בקשות לאחר שהוצגה בפניו פקודת nslookup (<). כאשר הפקודה ניתנת ללא ארגומנטים, פקודת השאילתה תשתמש בשרת ברירת מחדל. סימן החיסור (-) מפעיל את הפקודות אשר צוינו בשורת הפקודה וצריך להקדים את פקודת ה-nslookup. במצב שאינו אינטראקטיבי, דהיינו כאשר הארגומנט הראשון הוא שם של כתובת האינטרנט או המחשב המארח שחופש, הפרמטרים והשאילתה יצוינו כארגומנט שורת פקודה בתוך הבקשה של התוכנית. במצב אי-אינטראקטיבי חיפוש המידע על מארח (host) ספציפי מתבצע על ידי שימוש בשם השרת המוגדר כברירת מחדל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mark Andrews, BIND 9.3.0 is now available, ‏Thu Sep 23 06:05:37 UTC 2004
2. ↑  DNS and BIND, Fourth Edition: Chapter 12. nslookup and dig, DNS and BIND, Fourth Edition: Chapter 12. nslookup and dig, ‏20 July 2010
3. ↑  Publib.boulder.ibm.com, Commands Reference, pSeries and AIX Information Center, ‏2012-09-05

| פקודות בסביבת Unix ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס |
| --- |
| מערכת קבצים | 
bzip • cat • cd • chmod • chown • chgrp • cksum • cmp • cp • dd • du • df • file • fsck • gzip • ln • ls • mkdir • mount • mv • pwd • rm • rmdir • tar • tee •  tree • touch • umask • zip
 |
| תהליכים | 
at • chroot • cron • htop • kill • killall • nice • pgrep • pkill • ps • pstree • time • top
 |
| סביבת משתמש | 
dig • env • exit • finger • passwd • su • sudo • uptime • talk • uname • w • wall • who • whoami
 |
| עיבוד טקסט | 
awk • basename • cut • diff • ed • ex • head • less • more • paste • sed • sort • strings • tail • tr • uniq • vi • vim • wc • xargs
 |
| מעטפת | 
alias • echo • expr • printf • sleep • test • wait
 |
| רשת | 
ifconfig • inetd • ip • netcat • netstat • nload • nmap • nslookup • ping • rlogin • route • ssh • traceroute
 |
| חיפוש | 
find • grep • locate
 |
| שונות | 
man • bc • cal • date • parted • seq
 |
אזור הקרב - מבט מהנמל של מורמוגאו, תמונה משנת 2007
**קרב מורמוגאו** נערך בסמוך לעיר הנמל מורמוגאו שבמחוז גואה בהודו ב-30 בספטמבר 1639. הקרב החד צדדי נערך בין כוח פשיטה ימי הולנדי לחיל המצב הפורטוגזי והסתיים עם השמדת ספינות המלחמה הפורטוגזיות.

רקע
---

מלחמת הולנד-פורטוגל הייתה עימות חמוש שנערך בין כוחות הולנדיים מחברת הודו המזרחית ההולנדית וחברת הודו המערבית ההולנדית לבין מושבות האימפריה הפורטוגזית, אשר החלה ב-1588. העימות התאפיין בעיקר בפלישות ופשיטות שערכו חברות הסחר ההולנדיות על המושבות הפורטוגזיות באמריקה, באפריקה, בהודו ובמזרח הרחוק. במידה רבה נחשבת מלחמה זו כשלוחה חוץ-אירופאית של מלחמת שמונים השנים שהתנהלה באותה התקופה בין ספרד להולנד, זאת בשל האיחוד בין כתרי ספרד ופורטוגל באותה התקופה, תחת בית הבסבורג. יתר על כן, קשר רופף בין עימות זה למלחמה מבית באירופה - ההולנדים פשטו על הקולוניות הפורטוגזיות בעיקר כדי לייסד אימפריה ימית וכתוצאה מכך להשתלט על הסחר בתבלינים של האימפריה הפורטוגזית הנתונה במשבר. בהזדמנויות שונות במהלך המלחמה, סייעו להולנדים כוחות אנגליים.

תוצאת המלחמה הייתה ייסודה של נוכחות הולנדית איתנה ביותר במזרח הרחוק. בזירות חשובות אחרות במירוץ כלכלי זה, לדוגמה בברזיל ובאנגולה, הצליחו הפורטוגזים לעמוד בהתקפות ההולנדיות. גם האנגלים הפיקו תועלת לא מעטה מהעימות הממושך בין שתי יריבותיה העיקריות בזירת המזרח הרחוק.

הקרב
----

ב-30 בספטמבר 1639 תקפה שייטת הולנדית בת תשע ספינות מלחמה ועליהן 261 תותחים, 810 מלחים ו-170 נחתים את נמל מורמוגאו בו עגנו במבדוק שלוש ספינות גליאון פורטוגזיות, **בום חסוס** (Bom Jesus), **סאו סבסטיאו** (São Sebastião) וה**סאו בואוונטורה** (São Boaventura) כשהן ללא תותחים. שתי הספינות הראשונות נתפסו ללא התנגדות ובום חסוס הוצתה ושוגרה לכוון ה**סאו בואוונטורה**, שצוותה סירב להיכנע, והאחרונה עלתה באש וטבעה. לקראת סוף הקרב ניסו הפורטוגזים להתקיף את השייטת ההולנדית באמצעות פריגטות שלא היו חמושות בתותחים אך אלה נרתעו מהספינות ההולנדיות ולא יצרו איתן מגע.

לקריאה נוספת
------------

* Disney, A.R. (1978), Twilight of the Peper Empire, Portuguese Trade in Southwest India in the Early Seventeenth Century, Harvard university Press, Massachusetts and London, England.
* Boxer, C.R. (1969), The Portuguese Seaborne Empire 1415 – 1825, Carcanet, England.
**ונרה 7** הייתה רכב חלל סובייטי, השביעית בתוכנית ונרה הסובייטית של גשושיות שנשלחו לכוכב נוגה. זו הייתה החללית הראשונה שנחתה בהצלחה על כוכב לכת אחר ושדרה משם אותות חזרה לכדור הארץ. 

כמו הגשושיות הקדומות של "תוכנית ונרה", הגשושית נבנתה במשרד "לאבוצ'קין". בעקבות נתוני לחץ וטמפרטורה שהועברו על ידי גשושיות קודמות, מבנה החללית הותאם למידע מעודכן. יחידת הנחיתה נבנתה מטיטניום במקום מסגסוגת אלומיניום. בגשושית הייתה מותקנת סוללת עופרת-חומצה. כשבועיים לפני הנחיתה נטענה הסוללה תוך שימוש בפאנלים סולריים של הגשושית. 

כתוצאה משדרוג שבוצע, משקל הגשושית ויחידת הנחיתה גדל באופן משמעותי והיה צורך להוריד ממנה את רוב מכשירי המדידה. כמו כן היה צורך בשימוש במשגר לוויינים וחלליות חזק יותר. הדבר גרם לצורך בביצוע שדרוגים במשגר מדגם מולניה.

החללית שוגרה ב-17 באוגוסט 1970 ונכנסה לאטמוספירה של נוגה ב-15 בדצמבר 1970. הגשושית נכנסה לאטמוספירה כשהיא מחוברת לרכב האם שלה לצורך שמירה על טמפרטורה נמוכה זמן רב ככל האפשר בתוך האטמוספירה החמה של כוכב הלכת.

הגשושית התנתקה מחללית האם ונפתח מצנח בגובה 60 ק"מ תוך דגימת ההרכב האטמוספירי וחשפה הרכב של 97% פחמן דו-חמצני. מהירות הפגיעה בקרקע הייתה גבוהה מהמתוכנן (16.5 מטר לשנייה), כנראה כתוצאה מכשל בביצועי המצנח. החללית ככל הנראה ניזוקה בנחיתה, אך שידרה את מדידת הטמפרטורה של 475° על פני השטח. עקב תקלה בציוד המדידה רוב המכשירים לא הצליחו להעביר את הנתונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור החללית (ברוסית)
* נתונים מאתר נאס"א
* תיאור החללית באתר היצרן (ברוסית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ונרה 6** | **תוכנית ונרה** | **הבא**:**ונרה 8** |
**אנצ'וטאותיס** (שם מדעי: *Enchoteuthis* מילולית: "דיונון חנית") הוא סוג נכחד של רכיכה גדולה מקבוצת הסילוניות שהתקיימה במשך הקרטיקון העליון בימים שלחופי אמריקה הצפונית בים הפנימי המערבי ובאוסטרליה. הסוג תואר למדע ב-1868 בידי Miller & Walker.

יצור זה היה דומה מאוד לדיונון ענק מודרני ואחד מחסרי החוליות הגדולים ביותר שהתגלו, קרוב לתוסוטאותיס (על פי מספר חוקרים מדובר באותו הסוג) עם גלימה מאובנת באורך של 2 עד 3 מטרים ובדומה לו היה קרוב יותר לתמנונאים המודרניים (אם כי המיון שלו נתון במחלוקת). הסוג הכיל 3 מינים: *Enchoteuthis melanae* - הקרוי על שם המגלה שלו - מלאני בונר, *Enchoteuthis tonii* ו- *Enchoteuthis cobbani*. המאובנים שלו התגלו במרכז אוסטרליה, בארצות הברית (בקנזס, ויומינג ודקוטה הצפונית והדרומית) ובקנדה במניטובה ובקולומביה הבריטית.

ככל הנראה יצור זה חי בדומה לדיונון הענק והיה בעל זרועות בעלות כפתורי יניקה איתם תפס טרף כמו דגים וסרטנים. הוא עצמו נטרף בידי מוזאזאוריים שונים או דגים גדולים כמו הקימוליכתיס, כשבמרכז בטנו של פרט אחד הכיל רכיכה צעירה שכנראה הרגה את טורפה באמצעות חסימת הזימים שלו בעוד הוא ניסה לבלוע אותה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנצ'וטאותיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**גורדון סֶטֶר** (באנגלית: **Gordon Setter**) הוא תת-מין של כלב השייך למשפחת הכלביים. שמו הגיע לו מהשבט הסקוטי גורדון.

היסטוריה של הגזע
----------------

אבות אבותיו, כמו של תת-מיני הסטר האחרים, הם כפי הנראה הכלאה של פוינטר, ספרינגר ספניאל אנגלי וספניאל מים אירי. גזע זה הוא כלב ציד אשר שימש לאיתור ציד על ידי חוש הריח. הסטר שייך לקבוצת כלבי הציד ששמם מלמד על תפקידם: הרטריוור משמש להבאת הציד אחרי שנורה, הפוינטר מצביע על הצייד ואילו הסטר מתיישב ליד הציד.

מבנה כללי
---------

גובהו מגיע עד 69 סנטימטרים. הגוף באורך בינוני ביחס לגובהו ויש לו גפיים אחוריים חזקים.

פרוותו קצרה עד בינונית ובעלת מרקם משיי. פרוותו מתארכת בחלק החיצוני של האוזניים, הצוואר, החזה, במורד החלק האחורי של הרגליים הקדמיות, מתחת לבטן וברגליים האחוריות, ואינה מתולתלת. היא שחורה או חומה.

אופי
----

הסטר נחשב לכלב בעל מרץ רב, כלב ציד מעולה ובעל חוש ריח מפותח.

מכיוון שזהו כלב נמרץ ושובב מומלץ להוציא אותו למרחבים פתוחים ויש הממליצים לאלפו. הם כלבים פעילים שזקוקים להרבה פעילות גופנית, לפחות שעתיים ביום.

הסטר עירני, מתעניין ובטוח בעצמו. הוא חסר פחד ואינטליגנטי. הוא נאמן, וחזק מספיק כדי לעמוד בקשיים של האימונים. הם רגישים ואמפתיים, להוטים ללמוד וזקוקים לטיפול תקיף אך עדין.

סטרים אנגליים הם אינטליגנטיים מאוד, וניתן לאמן אותם לבצע כל משימה שגזע אחר יכול לעשות, למעט רעיית צאן. עם זאת, לא תמיד קל לאמן אותם, שכן אינסטינקט הציפורים הטבעי שלהם נוטה להסיח את דעתם בסביבות חיצוניות.

בעיות נפוצות
------------

לגזע זה מספר בעיות מוכרות: תת-פעילות של בלוטת התריס, מחלת אגן תורשתית, קטרקט ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גורדון סטר** בוויקישיתוף
* גורדון סטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533754305171
* BnF: cb12003760z (data)
* LCCN: sh85055938

 |
**ונרה 10** (ברוסית: **Венера-10**) הייתה גשושית בתוכנית ונרה הסובייטית. תוכנית הופעלה לצורך חקר כוכב הלכת נוגה הידוע בכינויו וונוס (בלטינית Venus) או ברוסית "ונרה". הגשושיות הראשונות של התוכנית פותחו על ידי ברית המועצות בין השנים 1961–1964 במטרה לאסוף מידע חדש שלא התגלה עד כה על כוכב הלכת נוגה. "ונרה 10" הייתה הגשושית השנייה שהצליחה לבצע נחיתה והעבירה צילומים.

כחלק מהתוכנית שוגרו 16 גשושיות אל כוכב הלכת נוגה, 8 מתוכן נחתו בהצלחה והעבירו מידע על פני השטח של הכוכב, 3 מתוכן העבירו בהצלחה מידע הנוגע לאטמוספירה של הכוכב. 
גשושיות "ונרה" היו הראשונות שהצליחו לחדור לאטמוספירה של כוכב אחר, לנחות על אדמת כוכב אחר, להחזיר תמונות של פני השטח ולבצע מיפוי מכ"ם של הכוכב ועל כן התוכנית נחשבת כהצלחה.
כל הגשושיות תוכננו במשרד תכנון "לאבוצ'קין" בראשות גאורגי בבקין (עד לשנת 1970).

תיאור המשימה
------------

ונרה 10 היא אחת מהגשושיות ששוגרו כחלק מ"תוכנית ונרה" לכוכב הלכת נוגה. היא שוגרה ב-14 ביוני 1975 בעזרת משגר פרוטון K. מספר ימים לפני זה שוגרה גשושית ונרה 9. גשושיות אלו היו מדגמים משופרים בהם בוצעו שינויים בהתאם לנתוני לחץ וטמפרטורה על פני נוגה שהועברו מנוגה על ידי גשושיות קודמות. 

הגשושית שוגרה ממסלול ביניים אל כוכב הלכת וזאת במטרה להמשיך במחקרים שעשו הגשושיות לפניה. הגשושית כללה מקפת ויחידת נחיתה. מטרת הגשושית הייתה לבצע נחיתה ולהעביר צילומים ותוצאות המדידות.

מהלך הטיסה ותוצאות
------------------

 צילום שהועבר מקרקעית נוגה
במהלך הטיסה פעמיים בוצע תיקון מסלול. יומיים לפני הגעה ליעד בוצע ניתוק של יחידת נחיתה מהמקפת. לאחר מכך הגשושית עברה למסלול סביב נוגה ופעלה כתחנת ממסר להעברת מידע מקרקעית נוגה. בנוסף היא העבירה נתוני מדידות של המכשירים שהותקנו בה. היא פעלה עד לדצמבר 1975.

הנחיתה המוצלחת בוצע ב-25 באוקטובר 1975. במהלך הנחיתה היה שימוש במצנח במשך כ-20 דקות. בזמן זה הועברו נתוני שכבת העננים של כוכב לכת. הקשר עם יחידת נחיתה התקיים במשך 65 דקות. כ-2 דקות לאחר הנחיתה החלה העברת צילומים שונים. נתוני צפיפות הקרקע גילו שצפיפות היא כ-2.8 גראם לסמ"ק. לחץ על הקרקע היה כ-90 אטמוספירות וטמפרטורת שנמדדה הייתה כ-465 מעלות. בגלל תקלה באחד המצלמות לא היה ניתן לקבל צילום פנורמי. נתוני עוצמת האור מראו שלקרעית נוגה מגיע כ-5-10% מאור השמש בלבד, זאת לאור העננות הצפופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונרה 10** בוויקישיתוף
* ונרה 9 באתר היצרן.
* צילומים שהתקבלו
* תיאור החללית
* נתונים מאתר נאס"א
* תיאור מפורט של ונרה 9 ו-ונרה 10

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ונרה 9** | **תוכנית ונרה** | **הבא**:**ונרה 11** |
בפיזיקה של מאיצים, מסלול האלומה הוא המסלול של קרן חלקיקים המואצת במתקן מאיץ חלקיקים. המונח מתייחס לאחד מהבאים: 

* הקו במאיץ חלקיקים קווי שלאורכו קרן החלקיקים נעה.
* המסלול המוביל ממאיץ מעגלי לתחנה הסופית.

אלומות אלו מגיעות לתחנות ניסויים המשתמשות בהן בעיקר לניסויים בפיזיקת חלקיקים,  מדע החומרים, כימיה, וביולוגיה מולקולרית.

מסלול האלומה במאיץ חלקיקים
--------------------------

מסלול האלומה במאיצי חלקיקים נמצא, בדרך-כלל, במנהרה תת-קרקעית. לרוב, הוא מורכב מצינור מתכת הנקרא צינור האלומה, שבו נמצא ריק גבוה כך שנמצאות בתוכו מעט מאוד מולקולות המפריעות לאלומת החלקיקים המואצים. כאשר יש מולקולות בצינור הן עלולות לפזר את אלומת החלקיקים במקרה של התנגשות.
סמוך למתקן נמצאים מכשירים וציוד הנועדים לייצור, ניטור, האצה, ותחזוקה של קרן החלקיקים. אלה יכולים להיות מחוברים למסלול האלומה ישירות או להימצא בקרבתו. מכשירים אלה כוללים מתמרים (רכיבים הממירים אות פיזי לאות חשמלי ולהפך), מכשירי דיאגנוסטיקה, עדשות, קולימטורים (מקבלים), צמדים תרמיים, משאבות יונים, מדי יונים, ותאי יינון .
ישנם גם אמצעי קירור המשתמשים במים על מנת לקרר את ה מגנטים הדו-קוטביים והארבע-קוטביים. לחץ, כמו זה הנוצר מאוויר דחוס, מווסת את משאבות הריק ואת המניפולטורים שעל מסלול האלומה.

מסלול אלומת נייטרונים
---------------------

תחנה סופית ניסיונית במתקן מחקר לנייטרונים נקראת מסלול אלומת נייטרונים. הניסויים בדרך-כלל מודדים את התפזרות הנייטרונים מהמדגם שנבחן בניסוי.

מבנה
----

מסלול האלומה מורכב מבקתה אופטית, בקתה ניסיונית, ובקתת בקרה המסודרות בשורה זו אחר זו.

#### בקתה אופטית

עבודתו העיקרית של המסלול היא לעבד את קרינת הרנטגן שסופקה על ידי המאיץ. בבקתה זו נמצאים מראות ורכיבי אופטיקה המותאמים לסביבה של חום רב, שכן האלומה נושאת כמות עצומה של אנרגיה בשטח קטן.

#### בקתה ניסיונית

לאחר מכן, כמות קטנה של חומר מונחת באלומת הרנטגן. החומר נמצא באוויר, מקורר על ידי הליום או חנקן, או בתוך חלל מותאם השומר על תנאי ניסוי מסוימים. מסביב לחומר נמצאים גלאים המקליטים את קרן הרנטגן העוברת דרכם או את קרן הרנטגן החוזרת מדגימת החומר. בסינכרוטרון, הגלאים עשויים מחומר ההופך את הפוטונים של קרינת הרנטגן לאור נראה או לאות חשמלי. לאחר מכן נמצאים גלאים שקולטים את האור או את האות החשמלי.

#### בקתת בקרה

בבקתת הבקרה החוקרים משתמשים בתוכנה מותאמת על מנת לשלוט על אלומת החלקיקים ועל המכשירים האחראים ללקיחת הדגימות. נוסף על כך, תוכנה זו אחראית גם לאיסוף הנתונים שנקלטו מהניסוי.

(צילום של שני צינורות אלומה ממכון המחקר לפיזיקת חלקיקים CERN)

קישורים חיצוניים
----------------

* WHAT IS A BEAMLINE?
טביעת נעל
**טביעת נעל** היא צורה דו-ממדית או תלת־ממדית המושארת על גבי משטח בעקבות דריכת נעל. טביעות נעליים משמשות בזיהוי פלילי לאיתור חשודים והוכחת הימצאותם באתר פשע. בעוד קיימת הסכמה לגבי היעילות של טביעות נעל לזיהוי סוג הנעל והמידה שלה, הדעות חלוקות לגבי המהימנות של זיהוי חד משמעי של טביעת נעל כמגיעה מנעל מסוימת.

טביעות נעליים מחולקות לשלושה סוגים עיקריים:

* טביעות נראות - טביעות של חומר צמיג כמו דם, צבע ובוץ המוטבעות על משטח ונראות עליו. טביעות אלו מצולמות לצורך ניתוח עתידי.
* טביעות פלסטיות - טביעות של הנעל בחומר רך היוצרות טביעה תלת־ממדית במשטח. טביעות אלו נהוג לצלם ואחר כך להכין מהם תבנית גבס.
* טביעות סמויות - טביעות בחומר בלתי נראה כמו שמן, הנמצאות על משטח. טביעות אלו נאספות על ידי פיזור אבקה ואיסוף התבנית על נייר דביק.

הטביעות הן לרוב מטושטשות וקשות לקריאה וזיהוי. לעיתים ניתן לזהות מטביעת נעל את סוג הנעל. אחד המקרים המפורסמים היה זה של רצח גרושתו של או. ג'יי. סימפסון בו טביעת נעל בזירה זוהתה כשייכת לסוג מסוים ודי נדיר.

במקרים רבים מנסים חוקרי משטרה לא רק לזהות מטביעת נעל את סוג הנעל אלא גם למצוא התאמה בין טביעת נעל לבין נעל ספציפית של חשוד. הדעות חלוקות לגבי הדיוק של זיהויים אלו. בדצמבר 2013 קבע בית המשפט העליון של ישראל שהמשקל הראייתי של עדות על התאמה בין נעל לטביעת נעל הוא אפסי, משום שאין גוף מידע סטטיסטי המגבה את הטענות על מידת התאמה.

ראו גם
------

* רצח תאיר ראדה
* טביעות רגליים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טביעת נעל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Forensic Investigations: Using Science to Solve Crimes, Carson-Dellosa Publishing, 2008, page 64
2. ↑  The Use of Forensic Anthropology, page 116
3. ↑  Peg Tyre, Thanks to O.J. Bruno Maglis are really big shoes, CNN interactive, January 23, 1997
4. ↑  ע"פ 1620/10 ניקולאי מצגורה נ' מדינת ישראל, ניתן ב־3 בדצמבר 2013
**פדריקו דה מדרסו** (בספרדית: **Federico de Madrazo**; ‏9 בפברואר 1815 – 10 ביוני 1894) היה צייר ספרדי.

ביוגרפיה
--------

נולד ברומא, הוא היה בנו של חוסה דה מדרסו, הצייר והמנהל של מוזיאון הפראדו. סבו של פדריקו מצד אמו היה תדיאוש קונצה, צייר פולני. אחיו היו לואיס דה מדרסו, צייר, פדרו דה מדרסו, מבקר אמנות וחואן דה מדרסו, אדריכל. בין ילדיו היו ריקרדו דה מדרסו, גם הוא צייר, ריימונדו דה מדרסו וססיליה דה מדרסו שנישאה לאמן האוריינטליסטי מריה פורטוני.  משפחת מדרסו תוארה כאחת משושלות הציור החשובות ביותר, ששלטה בציור של המאה ה-19 בספרד. 

הוא קיבל את ההוראה הראשונה בציור מאביו. בעודו משתתף בשיעורים באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו, הוא צייר את תמונתו הראשונה, "תחיית ישו" (1829), אשר נרכשה על ידי כריסטינה, מלכת שוודיה. זמן לא רב לאחר מכן צייר את "אכילס באוהל שלו", ולאחר מכן הציג בפני האקדמיה את The Continence of Scipio, מה שהבטיח לו את הקבלה כ"חבר כבוד".

ב-1832 נסע לפריז, שם למד אצל פרנץ וינטרהאלטר, צייר דיוקנאות של הברון טיילור ואנגר. ב-1837 הוזמן להפיק תמונה עבור גלריה בורסאי, וצייר את "גוטפריד מבויון מוכרז כמלך ירושלים". לאחר מכן חזר לרומא, שם עבד על נושאים שונים. אחר כך צייר את מריה כריסטינה בשמלת נזירה ליד מיטת פרדיננד השלישי (1843), המלכה איזבלה, הדוכסית מדינצ'לי והרוזנת דה וילש (1845–1847), זאת מלבד מספר דיוקנאות של האצולה הספרדית, חלקם נשלחו לתערוכת פריז ב־1855.

הוא קיבל את אות לגיון הכבוד ב-1846, ומונה לעמית באקדמיה לאמנויות יפות ב-10 בדצמבר 1853, וב-1873, הוא נבחר לחבר. שלוש שנים לאחר שאביו עזב את תפקידו, הוא גם הפך למנהל מוזיאון הפראדו ולנשיא האקדמיה לאמנויות יפות של סן פרננדו.

הוא מת במדריד.

אחיו, לואיס דה מדרסו, נודע גם כצייר, בעיקר על ידי הציור "קבורתה של ססיליה הקדושה" (1855). תלמידיו הידועים ביותר של פדריקו היו בניו, ריימונדו וריקרדו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פדריקו דה מדרסו** בוויקישיתוף
* פדריקו דה מדרסו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Federico de Madrazo. Painting. Biography and works at Spain is culture. www.spainisculture.com
2. 1 2  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Madrazo y Kunt, Don Federico de". Encyclopædia Britannica. Vol. 17 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 292.
3. ↑  Caso, E.D. Les Orientalistes de l'école Espagnole, ACR edition, 1997, p. 158
4. ↑  Los Madrazo, una familia de artistas: [Exhibition], Museo Municipal, 1985 [catálogo de la exposición, tapa del libro]

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289375405171
* BNE: XX1087538
* BnF: cb13485500h (data)
* CANTIC: a11091174
* GND: 119424517
* ISNI: 0000 0000 6636 676X
* LCCN: nr95018886
* NLA: 35506854
* NLP: A27869623
* RKD: 130430
* SNAC: w64x6kcm
* SUDOC: 035212241
* Trove: 978079
* ULAN: 500012679
* VcBA: 495/143899
* VIAF: 41993001
* WorldCat: lccn-nr95018886

 |
**ניסן כהן** (נולד ב-8 במאי 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעבר במספר קבוצות בליגה הבכירה בישראל, שנקראה אז "הליגה הלאומית", בהן: בית"ר תל אביב, בני יהודה תל אביב ומכבי הרצליה, שיחק בתפקיד קשר אחורי ונשא את הספרה 6.

במרבית הקריירה שיחק בבית"ר תל אביב ושיחק בתקופה הגדולה ביותר שלה, בין השנים 1988-1992, בהן הגיעה הקבוצה בכל עונה לפלייאוף העליון, שיחק יחד עם הכהנים ניסים כהן וירון כהן, שלושת אילו הוליכו את בית"ר תל אביב בעונת 1990/1991 למקום השלישי, המקום הגבוה ביותר בתולדותיה.

בשנת 1992 עזב ניסן כהן את בית"ר תל אביב ועבר יחד עם ניסים כהן למכבי הרצליה ששיחקה בליגה השנייה. כהן עזר להרצליה להעפיל לליגה הראשונה בפעם הראשונה בתולדותיה. שנה לאחר מכן המשיך ניסן כהן לעונה נוספת בהרצליה ובשנת 1995 חזר לבית"ר תל אביב לעונה אחרונה בקבוצת נעוריו.

לאחר שעזב את בית"ר תל אביב שיחק כהן במספר קבוצות בליגות הנמוכות. בשנת 2002 עזר ניסן כהן למכבי השיקמה/רמת חן לעלות מליגה ב' לליגה א'. בסיום אותה עונה פרש סופית מכדורגל.

לניסן כהן הופעה אחת בנבחרת ישראל, אותה רשם בשנת 1988, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר National Football Teams
גלוקוז, החומר ההתחלתי במסלול הפנטוז פוספט.
**מסלול הפנטוז פוספט** (באנגלית: **Pentose Phosphate Pathway**) הוא מסלול מטבולי המתרחש בתאיהם של יצורים רבים, ובמסגרתו נוצרים סוכרים בעלי חמישה אטומי פחמן מגלוקוז, שהוא סוכר בעל שישה אטומי פחמן.

המסלול קרוי כך כיוון שנוצרים בו **פנטוזות**, סוכרים בעלי חמישה אטומי פחמן, וכיוון שהוא כרוך בהעברת קבוצות זרחה (פוספט) בין המולקולות השונות המשתתפות בו. המסלול קרוי גם מסלול ה**הקסוז מונופוספט** (Hexose monophosphate) ו**מסלול הפוספוגלוקונט** (Phosphogluconate).

למסלול זה חשיבות עליונה, שכן הסוכר החמש-פחמני **ריבוז**, התוצר הסופי של המסלול, מהווה את אחת מאבני הבניין של הנוקלאוטידים, ואילו הללו מהווים את אבני הבניין של חומצת הגרעין RNA וכן של מולקולות חשובות אחרות בתא, כגון ATP ו-NAD. חלק ממולקולות הריבוז מחוזרות לאחר ייצורן והופכות ל**דיאוקסיריבוז**, המהווה אחת מאבני הבניין של ה-DNA.

כשגלוקוז מתפרק בתחילת המסלול הוא משחרר אלקטרונים (כפי שמתרחש גם בגליקוליזה). את האלקטרונים קולט הנוקלאוטיד +NADP, אשר הופך ל-NADPH. ברקמות מסוימות בגופם של יצורים רב-תאיים לתוצר זה של המסלול חשיבות רבה יותר מאשר לריבוז. NADPH הוא חומר מחזר, אשר נוטה לתרום אלקטרונים ולהתניע בכך תגובות כימיות רבות בתא. בניית חומצות שומן, המתבצעת בעיקר בכבד בבעלי חיים, ובניית הורמונים סטרואידיים, המבוססים על כולסטרול (מתבצעת בכבד, בכליות, באשכים ובשחלות) הן שני תהליכים הדורשים אלקטרונים רבים, והללו נתרמים על ידי NADPH. בנוסף, מסייע NADPH לתקן נזקי חמצון הנגרמים על ידי רדיקלים חופשיים – נגזרות של חמצן בעלות נטייה חזקה להגיב עם מולקולות בתא ולהרסן. ברקמות החשופות באופן ישיר לחמצן ולרדיקלים חופשיים – תאי הדם האדומים ורקמות עדשת העין, למשל – מהווה ה-NADPH גם כן את התוצר החשוב ביותר של מסלול הפנטוז פוספט.

ריבוז, התוצר הסופי של מסלול הפנטוז פוספט
**חוסר G6PD**, המחלה התורשתית-מטבולית הנפוצה ביותר בעולם, נובעת מכשל במסלול הפנטוז פוספט. האנזים G6PDH (גלוקוז 6-פוספט דהידרוגנאז) מזרז את השלב הראשון של המסלול, שלב שבמהלכו נוצר NADPH. אצל הלוקים במחלה קיים פגם בגן המקודד לייצור האנזים. החוסר באנזים בגופם של החולים גורם למחסור חמור ב-NADPH, דבר המאפשר לרדיקלים חופשיים לתקוף רקמות רגישות בגוף – בעיקר תאי דם אדומים. בגופם של החולים מתרחשת **המוליזה** – הרס של תאי דם אדומים – והם סובלים מאנמיה חמורה. הגן הפגום, אשר מצוי בגופם של כ-400 מיליון איש ברחבי העולם, אינו גורם כלשעצמו לתסמינים כלשהם, ורוב נשאי המחלה אינם לוקים בה. המחלה מתפרצת עם חשיפה לגורמים סביבתיים המביאים לייצור מוגבר של רדיקלים חופשיים בגוף – תרופות מסוימות, חומרים להדברת מזיקים, קרינה מייננת ועוד.

| מטבוליזם |
| --- |
| נשימה תאית | גליקוליזה • מעגל קרבס • זרחון חמצוני |
| מסלולים נוספים | גלוקונאוגנזה • גליקוגנזה • גליקוגנוליזה • מסלול הפנטוז פוספט • מעגל קורי • מעגל האוריאה • חמצון בטא • תסיסה  מעגל קלווין • מעגל הגליוקסילט • פוטוסינתזה • ניטריפיקציה |
| תרכובות עיקריות | גלוקוז • פירובט • NAD • כלורופיל |
| מגוון מטבולי | אורגניזם אווירני • אורגניזם אל-אווירני • הטרוטרוף • אוטוטרוף |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסלול הפנטוז פוספט** בוויקישיתוף
**טבלן השמש** (שם מדעי: *Heliornis fulica*) הוא מין יחיד בסוג *Heliornis* במשפחת הטמשניים. הוא מצוי באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית, ממקסיקו בצפון עד לצפון-מזרח ארגנטינה ודרום ברזיל בדרום. זהו מין העוף היחיד הידוע המסוגל לשאת את גוזליו איתו בזמן תעופה, בתוך "כיסים" המצויים בכנפיו.

מאפיינים
--------

אורכו 28 עד 31 ס"מ, ומשקלו כ-130 גרם. בתי הגידול הטבעיים שלו הם נחלים עם זרם איטי ונתיבי מים מבודדים. הזכר והנקבה זהים במראם מלבד בצבע הלחיים: לבן אצל זכרים וחום בהיר אצל הנקבות.

עונת הרבייה של טבלן השמש מתחילה באמצע אפריל. הזכר והנקבה בונים קן שעשוי מסוף, זרדים ועלים יבשים, והוא ממוקם על צמחייה צפה. הנקבה מטילה 2-4 ביצים בצבע חום עם נקודות סגולות בכל תטולה. הזכר והנקבה דוגרים על הביצים (הזכר בשעות הצהריים והנקבה בשעות הבוקר והלילה), והן בוקעות לאחר 10-11 ימים; תקופת דגירה קצרה מאוד ביחס לעופות אחרים.

ישנו מידע מועט מאוד על תזונתו של טבלן השמש; אך הוא נצפה אוכל חלזונות, חרקים, עכבישים קטנים, סרטנים, צפרדעים קטנות, לטאות, דגים, רכיכות, דו-חיים, מרבי רגליים, עלים וזרעים. טבלן השמש מחפש לרוב את מזונו על הצמחייה הצפה או על גדת מקווה המים. הוא אוכל בעיקר במים ועל הצמחייה שבסמוך להם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבלן השמש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלן השמש באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2  טבלן השמש
התפוצצות ספינת התופת שתכנן ג'אמבלי באנטוורפן - תחריט מ-1623 לערך, מאוסף המוזיאון הימי הלאומי בגריניץ'
**פֶדֶרִיגוֹ גָ'אמְבֶּלִי** או גָ'אנִיבֶּלִי (באיטלקית: **Federigo Giambelli** או Gianibelli), היה מהנדס צבאי איטלקי יליד מנטובה, שנולד באמצע המאה ה-16 לערך. לאחר שרכש ניסיון בהנדסה צבאית באיטליה, נסע אל ספרד כדי להציע את שירותיו למלך פליפה השני. הצעותיו לא נתקבלו בהתלהבות, ומשלא זכה בתעסוקה לה קיווה, התיישב באנטוורפן ונתפרסם עד מהרה כבקי בענפי מדע שונים.

מסופר כי נשבע לנקום במלך ספרד על דחייתו, וכאשר הטיל דוכס פארמה מצור על אנטוורפן ב-1584, יצר קשר עם המלכה אליזבת שהכירה ביכולותיו, והיא שדחפה אותו לסייע בעצותיו להגנת העיר.

תוכניותיו להעביר אספקה לעיר הנצורה נדחו על ידי חברי הסנאט של אנטוורפן. עם זאת, הם הסכימו תוך הסתייגויות אחדות לתוכניתו להרוס את גשר האוניות המפורסם שחסם את הכניסה לעיר מצד הים על ידי הסבת שתי אוניות בנות 60 ו-70 טונות לספינות תופת. אחת משתי האוניות התפוצצה סמוך לגשר, פערה בו פרצה ברוחב של יותר מ-200 רגל וקטלה למעלה מ-1,000 חיילים; ואילמלא הססנותו של אדמירל יאקובזון אפשר שניתן היה לפרוץ את המצור ולהציל את העיר.

לאחר כניעת אנטוורפן עבר ג'אמבלי אל אנגליה, שם עסק זמן מה בביצור התמזה. כשתקפו האנגלים בספינות הבערה את אוניות הארמדה הספרדית העוגנות בקאלה בחצות ה-28 ביולי 1588, התעוררה בהלה עצומה בקרב הספרדים. הם היו משוכנעים כי הספינות הקרבות לעברם הן "ספינות תופת" כמו אלו שבנה ג'אמבלי באנטוורפן, ולכן חתכו בחיפזון את חבלי העוגנים ונמלטו מן המקום כל עוד נפשם בם.

מסופר כי מת בלונדון, אך שנת מותו אינה ידועה.

ג'אמבלי תכנן את ביצורי העפר המקיפים את טירת קריסברוק באי וייט.

ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך *Giambelli, Federigo* מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל
**קורט זאקס** (בגרמנית: **Curt Sachs**;‏ 29 ביוני 1881 – 5 בפברואר 1959) היה מוזיקולוג יהודי-גרמני, שחי רוב ימיו בארצות הברית. זאקס היה אחד ממייסדי האורגנולוגיה המודרנית (חקר כלי נגינה), וכיום הוא זכור בעיקר, כפי הנראה, הודות ליצירת שיטת הורנבוסטל-זקס למיון של כלי נגינה, פרי עבודה משותפת עם עמיתו למחקר אריך מוריץ פון הורנבוסטל.

המוזיאון לכלי נגינה בברלין, האמונד רג'נט 4172

ביוגרפיה
--------

זאקס גדל בברלין ולמד שם נגינה בפסנתר, תאוריית המוזיקה והלחנה. עם זאת, הדוקטורט שקיבל בשנת 1904 מאוניברסיטת ברלין (שם כיהן בהמשך כפרופסור למוזיקולוגיה) היה בתולדות האמנות - הדיסרטציה שלו עסקה בפיסול של ורוקיו. זאקס החל בקריירה של היסטוריון אמנות, אך תוך זמן קצר גילה עניין גדל והולך במוזיקה ובסופו של דבר התמנה למנהל האוסף הממלכתי הגדול של כלי נגינה (Staatliche Instrumentensammlung) ושל מוזיאון כלי הנגינה ברלין. הוא ארגן מחדש ושיפץ חלק גדול מן האוסף, ובכך נפתחה הקריירה שלו כאורגנולוג.

בשנת 1913 יצא לאור ספרו *Real-Lexicon der Musikinstrumente*, שהוא קרוב לוודאי הסקירה המקיפה ביותר של תולדות כלי המוזיקה ב-200 השנים האחרונות. כעבור שנה פרסמו הוא ואריך מוריץ פון הורנבוסטל את העבודה, שבה בהם נודעים ביותר כיום, ב-*Zeitschrift für Ethnologie* (כתב העת לאתנולוגיה), שיטה חדשה של מיון וסיווג כלי נגינה, הנודעת כיום בשם שיטת זאקס-הורנבוסטל. במהלך השנים עברה השיטה תיקונים ושינויים רבים והייתה מושא לביקורת, אך היא עודנה שיטת המיון המקובלת ביותר על אתנומוזיקולוגים ואורנולוגים.

עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, וחקיקת החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, פוטר זאקס היהודי ממשרותיו בגרמניה. כתוצאה מכך היגר לפריז, שם עבד במוזיאון האתנולוגי (אז מוזיאון טרוקאדרו) ולימד בסורבון. משם עבר בהמשך לארצות הברית והשתקע בניו יורק משנת 1937 עד 1953 לימד באוניברסיטת ניו יורק וכן עבד בספרייה הציבורית של ניו יורק.

ספריו הרבים כוללים עבודות מחקר על מקצב, מחול וכלי נגינה. ספרו "תולדות כלי הנגינה" (1940), סקירה מקיפה של כלי נגינה בכל העולם במהלך ההיסטוריה, נחשב לאחד החשובים בתחום. הקשר רב השנים שלו עם הוצאת המוזיקה ו. ו. נורטון ושות' החל עם "צמיחת המוזיקה בעולם העתיק" (1943). אף כי במשך הזמן תפסו מחקרים חדשים יותר את מקום המחקרים האלה מכמה בחינות, הם נחשבים עדיין לטקסטים חיוניים בתחום.

זאקס מת ב-1959 בניו יורק. האגודה האמריקאית לכלי נגינה מעניקה מדי שנה פרס על שם קורט זאקס לאנשים פרטיים על תרומותיהם לאורגנולוגיה.

ראו גם
------

* מוזיאון כלי הנגינה ברלין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורט זאקס** בוויקישיתוף
* קורט זאקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קורט זקס (1881-1959), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  הווארד מאייר בראון, הערך "קורט זאקס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267317905171
* BIBSYS: 90225559
* BNE: XX988537
* BnF: cb12171430b (data)
* CiNii: DA0038104X
* GND: 119384000
* ISNI: 0000 0001 0814 519X
* LCCN: n50015225
* MusicBrainz: d98fd5fb-10c2-4fc9-9b8b-9a440c28a75a
* NDL: 00455108
* NKC: kup19950000085897
* NLK: KAC199623878
* NLP: A29886296
* NTA: 068366892
* SNAC: w67t0k9b
* SUDOC: 030260442
* Trove: 964852
* VcBA: 495/123043
* VIAF: 46802025
* WorldCat: lccn-n50015225

 |
*Podiceps auritus*
**טבלן לבן-לחיים** (שם מדעי: *Podiceps auritus*) הוא מין של טבלן מהסוג *Podiceps*, שמצוי באירואסיה ובצפון אמריקה. אורכו כ-31 עד 38 ס"מ, מוטת כפניו כ-55 עד 64 ס"מ, ומשקלו כ-300 עד 570 גרם. בתי הגידול של הטבלן בעונת הרבייה הם בריכות וביצות; באזורי החריפה, הטבלנים מצויים בחופים ובמקווי מים גדולים.

בניצוי הרבייה הצוואר, הבטן ואזור הצלעות אדומים; הגב, הגרון, המקור והראש שחורים, והבטן לבנה. מכל אוזן יוצאת מעין "ציצת" נוצות בצבע חום-צהבהב. בניצוי חורף, הלחיים, הגרון והבטן לבנים, הכיפה, הצוואר והגב שחורים, והמקור בהיר יותר. הזכרים והנקבות דומים יחסית, אך הזכר גדול מהנקבה, וצבעוני מעט יותר ממנה.

הטבלן ניזון בעיקר מדגים, סרטנים, וחרקים שאותם הוא מוצא על פני המים. הטבלן צולל על מנת לתפוס דגים, ושוחה מתחת לפני המים בעזרת רגליו. כשאר מיני הטבלנים, הוא לעיתים בולע נוצות שאותן הוא מסיר מגופו.

תוחלת החיים של רוב הטבלנים בטבע היא כ-5 שנים.

רבייה
-----

הטבלנים לבני-הלחיים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה; דפוס הרבייה הוא מונוגמיה. הקן בנוי מעשבים, ונבנה על ידי שני בני הזוג. צורתו דמוית קערה, והוא מוצב בדרך כלל על צמחייה מימית או על סלעים. הנקבה מטילה 3-8 ביצים לבנבנות בכל תטולה, בעלות גוון ירוק בהיר או חום בהיר. בדרך כלל ביצה אחת מוטלת בכל יום.  

הזכר והנקבה דוגרים על הביצים במשך 23-24 ימים. הגוזלים יודעים לשחות ולצלול זמן קצר לאחר בקיעתם מהביצה, אך הם מבלים את השבוע הראשון לחייהם על גב הוריהם. ההורים ממשיכים להאכיל את הגוזלים כ-14 ימים לאחר בקיעתם; הגוזלים נעשים עצמאיים בגיל 20 עד 25 ימים, אך הם אינם יכולים לעוף עד גיל 41-50 ימים. 

בדרך כלל יש תטולה אחת בשנה; אם יש 2, הצאצאים של התטולה הראשונה מסייעים להוריהם לגדל את הצאצאים מהתטולה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבלן לבן-לחיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* טבלן לבן-לחיים, באתר מדריך הציפורים על שם אודובון
* טבלן לבן-לחיים, באתר הצפרות של אוניברסיטת קורנל

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלן לבן-לחיים באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292757005171
* LCCN: sh00003626

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבוטנאי ישראלי. אם התכוונתם לנוירולוג גרמני, ראו קורט מנדל (נוירולוג).
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**קוּרְט מֶנדֶל** (Kurt Mendel;‏ 11 בנובמבר 1903, המבורג, גרמניה – 1997, רעננה) היה בוטנאי ישראלי וחוקר בעל שם בתחום ההדרים. פרופסור להורטיקולטורה באוניברסיטה העברית בירושלים.

מנדל נולד בהמבורג שבגרמניה. בנעוריו הצטרף לתנועת "בלאו וייס", ומשנת 1926 היה חבר "החלוץ". את לימודיו הגבוהים במקצועות מדעי הטבע (פיזיולוגיה, פתולוגיה וגנטיקה של צמחים, בוטניקה וכימיה) עשה באוניברסיטת המבורג ולאחר מכן למד באוניברסיטת ברסלאו ובשנים 1927–1929 במכון למחקר ולימודי הורטיקולטורה בדאהלם שבברלין (Lehr- und Forschungsanstalt für Gartenbau Berlin-Dahlem), ובו הוכשר כהנדסאי.

בשנת 1930 עלה לארץ ישראל והצטרף לתחנת הניסיונות החקלאית. הוא המשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית. בשנת 1942 קיבל תואר מוסמך במדעים, ובשנת 1951 סיים לימודי דוקטורט. עבודת המחקר שערך, בנושא "חקירות בחיוניות ענפי אילנות הדר", זיכתה אותו בפרס ויצמן לשנת 1950.

מנדל התמנה למנהל משתלת ההדרים בתחנת הניסיונות, ובמחקריו עסק בחקר זני הדרים. בין השנים 1953–1968 ניהל את המחלקה לחקר הדרים, ובשנים 1963–1967 ריכז בנוסף לתפקידו את מחלקת המטעים. בשנת 1959 התמנה לסגן התחנה לענייני מחקר, תפקיד בו שימש עד 1964. במקביל עסק מנדל בהוראה, החל ב-1942. בשנת 1956 קודם לדרג מרצה, ובשנת 1965 לדרגת פרופסור חבר. לאחר פרישתו לגמלאות (1968) המשיך ללמד במדרשת רופין, במקווה ישראל והמרכז לשיתוף פעולה בינלאומי.

היה נשוי לסֶנְטָה לבית וייטמן, ואב לנעמי סְמוּליאן (נולדה ב-1934), אמנית המתגוררת ביוסטון שבטקסס.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורט מנדל באתר מכון וולקני

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Hebrew University of Jerusalem. General information, 1972-1973*,‏ עמ' 404. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265372205171
* BnF: cb144761624 (data)
* ISNI: 0000 0000 6656 5937
* LCCN: no97013143
* RERO: 02-A011012058
* VIAF: 12531526
* WorldCat: lccn-no97013143

 |