recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ההכרזה החד-צדדית על **עצמאות מצרים** הונפקה על ידי ממשלת בריטניה הגדולה ב-28 בפברואר 1922. באמצעות הצהרה זו, סיימה ממשלת בריטניה באופן חד צדדי את חסותה על מצרים והעניקה לה עצמאות סמלית, למעט ארבעה תחומים: יחסי חוץ, תקשורת, צבא וסודאן האנגלו-מצרית.

רקע
---

להצהרה קדמה תקופת משא ומתן בלתי חד משמעי בין ממשלות מצרים ובריטניה. תחומי המחלוקת כללו את עמדתה של מצרים בנושאי הפרוטקטורט ותפקידה העתידי בסודאן. ראש ממשלת מצרים אדלי יקאן פאשה ולאומנים מצרים מתונים הצליחו להשיג את הסכמת הנציב העליון הבריטי אדמונד אלנבי להבטחת הנושא הכללי יותר של עצמאות מצרים. ממשלת הקואליציה של ראש ממשלת בריטניה לויד ג'ורג' רצתה לשמור על הפרוטקטורט מעל מצרים. עם זאת, כאשר אלנבי איים להתפטר, מעשיו הביאו את נושא עצמאות מצרים לדיון ציבורי והובילו לתגובה רשמית ומהירה: כעבור שבועיים הוכרזה ההצהרה.

אף על פי שהיא נענתה לדרישותיהם המיידיות של הלאומנים המצרים להפסיק את פרוטקטורט, ההכרזה לא הייתה מספקת בעולם מכיוון שהיא לא העניקה למצרים עצמאות מלאה. ריבונות מצרים הוגבלה מאוד על ידי סעיף "נקודות שמורות" (כמצוין להלן 'ההכרזה' סעיף 3). מגבלות אלו הובילו ללחץ מתמשך על בריטניה על ידי לאומנים מצרים אשר דרשו לנהל מחדש משא ומתן על היחסים בין שתי המדינות, שהתרחש לבסוף עם חתימת האמנה האנגלו-מצרית בשנת 1936.

טקסט ההכרזה
-----------

הטקסט הבא פורסם לראשונה בשנת 1922. כתוצאה מכך הוא נמצא כיום ברשות הציבור בבריטניה שם פג תוקף זכויות היוצרים שלה.

> 
> **הצהרת מצרים על ידי ממשלת הוד מלכותו הבריטית (28 בפברואר 1922)**
> והואיל וממשלת הוד מלכותו, בהתאם לכוונותיה המוצהרות, רוצה מיד להכיר במצרים כמדינה ריבונית עצמאית;
> והואיל והיחסים בין ממשלת הוד מלכותו ומצרים הם בעלי עניין חיוני עבור האימפריה הבריטית;
> העקרונות הבאים מוצהרים בזאת:
> 1. הפרוטקטורט הבריטי על מצרים הופסק, ומצרים מוכרזת כמדינה ריבונית עצמאית.
> 2. ברגע שממשלת הוד מעלתו תעביר חוק שיפוי שתחול על כל תושבי מצרים, חוק הלחימה כפי שהוכרז ב־2 בנובמבר 1914, יתבטל.
> 3. העניינים הבאים שמורים לחלוטין לשיקול דעתה של ממשלת הוד מלכותו עד למועד שיהיה ניתן באמצעות דיון חופשי וידידותי של שני הצדדים לסיים הסכמים בעניין בין ממשלת הוד מלכותו וממשלת מצרים:
> (א) ביטחון התקשורת של האימפריה הבריטית במצרים;
> (ב) הגנת מצרים מפני כל תוקפנות זרה או הפרעה זרה, ישירה או עקיפה;
> (ג) הגנה על אינטרסים זרים במצרים והגנה על מיעוטים;
> (ד) הסודאן.
> בתקופת ההמתנה עד לכריתת הסכמים כאלה, הסטטוס קוו בכל הנושאים הללו יישאר בעינו.
>

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  King, Joan Wucher (1989) [First published 1984]. *Historical Dictionary of Egypt*. Books of Lasting Value. American University in Cairo Press. pp. 259–260. ISBN 978-977-424-213-7.
2. ↑  Blaustein, Albert P.; Sigler, Jay A.; Beede, Benjamin R. eds. (1977). *Independence Documents of the World*. Vol. 1. Dobbs Ferry, NY: Oceana Publications. pp. 204–205. ISBN 978-0-379-00794-7.
**ניצוצות** הוא סינגל שביצע הצמד פורטיסחרוף (רמי פורטיס וברי סחרוף), שכתב רמי פורטיס והלחין עם ברי סחרוף. השיר יצא לאור בשנת 1990.

רקע
---

השיר נכלל באלבום "1900?" שהוציאו פורטיס וסחרוף. פורטיס כתב את השיר על האדם האחר שקיים בתוכו, ועל המאבק איתו. כשהוקלט, לא רצה בתחילה סחרוף להכניסו לאלבום.

בשנת 1996 כתב סחרוף את פסקול הסרט "קלרה הקדושה" בבימויים של ארי פולמן ואורי סיון. השיר בוצע בגרסה אקוסטית.

בשנת 2002 השתתף רמי פורטיס ב"מקרה פסנתר", מופע משותף עם שלומי שבן, שהועלה לראשונה במסגרת פסטיבל הפסנתר. במסגרת מופע זה הוקלט השיר, ובמצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת התשס"ב (2002) דורג השיר במקום ה-38.

גרסאות כיסוי
------------

* בשנת 2004 הוציאו הזמרים מיקה שדה, ציפי משהיד ולירון לב גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
* בשנת 2021 הוציאו כל כוכבי הסדרה שקופים גרסת כיסוי של השיר במסגרת אותה סדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "ניצוצות" באתר יוטיוב
* מילות השיר "ניצוצות" באתר שירונט
* דויד פרץ, ניצוצות, באתר תרבות.il

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסימיוזיק
2. ↑  אתר למנויים בלבד בן שלו, ברי סחרוף בן 60: כל מה שלא העזתם לשאול, באתר הארץ, 22 ביוני 2017
שלט הרחוב של שמו בגבעת משואה בירושלים
**יהושע ביצור** (14 בינואר 1926 - 1 ביולי 1988) היה עיתונאי ופובליציסט, כתב וראש מערכת "מעריב" בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בווינה, מוצא משפחתו מפולין ורומניה. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל עם הוריו ולמד בגימנסיה גאולה בתל אביב. לאחר סיום לימודיו שירת בנוטרות (תחת פיקודו של משה דיין) ובמשטרת היישובים העבריים. ב-1947 יצא ללימודים בישיבה יוניברסיטי בניו יורק ובקורס לעיתונות של קולג' אוניברסיטת קולומביה. עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל שב וחויל לצה"ל עם ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות. ב-1950 שוחרר ולמד באוניברסיטה העברית גאוגרפיה, היסטוריה ויחסים בינלאומיים. במקביל למד בבית המדרש למורים בית הכרם, שם הכיר את רעייתו צביה. ב-1954 הציע לו עורך מעריב, עזריאל קרליבך, לקבל על עצמו את משרת כתב העיתון הצעיר בדרום הארץ, לפני שקיבל תואר אקדמי. אחת ממשימותיו הראשונות הייתה סיקור טבח מעלה עקרבים וחגיגות חמש השנים לשחרור אילת, בהן ראיין את דוד בן-גוריון. כן עקב מקרוב אחר העלייה ההמונית ומפעלי ההתיישבות בנגב ובחבל לכיש, מהן שיגר כתבות אנושיות וסיקורים נוקבים.

ב-1956, לאחר מותו של קרליבך, החליף ביצור את כתבו הפרלמנטרי של העיתון, שלום רוזנפלד, שמונה למשרת סגן עורך. מאז סיקר ביצור במשך שנים ארוכות את פעילות הכנסת כסופר הפרלמנטרי של מעריב. בשל נוכחותו הקבועה במשכן כינו אותו גבריאל שטרסמן ויוסף אחימאיר "חבר הכנסת ה-121". בנוסף, שיקף ביצור את הווי חיי העיר ירושלים החצויה בכתבות שהאירו פנים שונות, שפורסמו במדורו "חולין בעיר הקודש". ב-1962 קיבל את פרס ירושלים לעיתונות על שם גרשון אגרון. ב-1966 כיהן כשנה ככתב עיתונו בלונדון ולאחר שסיים את תפקידו שב לירושלים. בשנת 1975 קיבל את פרס סביסלוצקי על עבודה עיתונאית פרלמנטרית. ב-1979 מונה לראש מערכת העיתון בירושלים. במקביל לדיווח אובייקטיבי מפעילות הכנסת ומשרדי הממשלה, הביע בטוריו הפובליציסטיים את תפיסת עולמו הרוויזיוניסטית.

התגורר בשכונת טלביה, בשיכון העיתונאים (ירושלים).

על שמו רחוב בירושלים, בשכונת גבעת משואה.

לקריאה נוספת
------------

* ברוך מאירי ויוסף אחימאיר (עורכים), **מאת יהושע ביצור: מבחר כתבים וקווים לדמותו**, ספרית מעריב, 1989. ספר זיכרון, כולל דברים לזכרו מאת נשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג, יושב ראש הכנסת, שלמה הלל ואחרים בפרט:
* בצלאל עמיקם, **קורות חיים**, שם עמ' 33-32

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יהושע ביצור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3120
* שלט הרחוב, באתר עיריית ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  **מאת יהושע ביצור: מבחר כתבים וקווים לדמותו**, ספרית מעריב, 1989.עמ' 25
2. ↑  **מאת יהושע ביצור: מבחר כתבים וקווים לדמותו**, ספרית מעריב, 1989.עמ' 30
3. ↑  פרס אגרון הוענק לי ביצור, מעריב, 23 באפריל 1962
4. ↑  פרס סביסלוצקי — ליהושע ביצור וליצחק שור, מעריב, 6 במאי 1975

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008553307105171
* LCCN: n88237646
* VIAF: 28636341
* WorldCat: lccn-n88237646

 |
**הארכיון הלאומי של הולנד** (בהולנדית: **Nationaal Archief**) הוא הארכיון הלאומי שמכיל מסמכים ואוספים של ממשלת הולנד, כמו כן גם חומרים ממוסדים פרטיים הנקשרים להיסטוריה של הולנד.

מבנה ותכולה
-----------

הארכיון מנהל ומציג כמעט אלף שנות היסטוריה הולנדית: 142 קילומטרים של ארכיונים, 15 מיליון תמונות, 300,000 מפות וציורים ו-1.2 טרה-בייט של קבצים דיגיטליים. המרכז הציבורי מציע לא רק מקום לתערוכות, אלא יש בו גם חדר לימוד וחלל סדנאות.

הארכיון הלאומי מנהל את הארכיונים מהשלטון המרכזי (למשל מדיניות כלליות ומשרדים), מחוז הולנד והמוסדות המינהליים האזוריים/פרובינציאליים בדרום הולנד, מוסדות פרטיים ואנשים פרטיים בעלי אינטרס חברתי. בארכיון הלאומי תמצאו את כל קבלת ההחלטות וההתכתבויות המוקלטות של ממשלת הולנד. זה כולל את התוכניות והפעילויות שעיצבו את הולנד למה שהיא היום. נמצאים בו מסמכים על לוחמה, התפתחויות כלכליות, שירותי בריאות, חינוך, מסעות גילוי ושלטון בשטחים מעבר לים. אוסף הארכיון הלאומי גדל בהתמדה. ארכיונים חדשים מגיעים כמעט מדי יום הן מגופים ממשלתיים והן מאנשים פרטיים.

המקום הוקם בשנת 1802. בשנת 1979 עבר למיקומו הנוכחי בהאג. לאנטילים ההולנדיים ישנם ארכיונים לאומיים נפרדים.

בשנת 2011 חשף הארכיון תיקים של משתפי פעולה הולנדים עם הנאצים.

בשנת 2012 הוקם במקום מרכז לגנאלוגיה הולנדית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארכיון הלאומי של הולנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הארכיון הלאומי של הולנד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nationaal Archief, denhaag.com
2. ↑  הולנד: הארכיון נפתח, מלשינים נאצים ייחשפו, באתר ynet, 14 באפריל 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604780005171
* BnF: cb11862196j (data)
* GND: 10041732-2
* ISNI: 0000 0001 2361 1099
* LCCN: nr2003018759
* NKC: mzk2009508154
* NSK: 000450902
* RERO: 02-A009107477
* SUDOC: 026358565
* VIAF: 153139072
* WorldCat: lccn-nr2003018759

 |
**אורי מרטינוביץ** (נולד ב-27 במרץ 1946) הוא המטולוג ישראלי, מומחה לקרישת דם. סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב. התמחה בהמטואונקולוגיה בבית החולים שיבא, ובהמופיליה וקרישה בבית החולים קינגס קולג' בלונדון.

עמד במשך יותר משלושים שנה (1980 עד 2013) בראש המרכז הארצי להמופיליה ומכון הקרישה בבית החולים שיבא. הוא הפך את המרכז בתל השומר למרכז רב מקצועי לטיפול בחולי המופיליה. במהלך עבודתו פיתח את הדבק הביולוגי, המסייע לצמצום הדימום בהליכים כירורגיים שונים, בבעלי מחלות דמם ובחולים אחרים. בעניין הדבק הביולוגי הגישה מדינת ישראל תביעה נגד חברת אומריקס, ששווקה את התכשיר. המדינה טענה שיש לה זכויות קניין רוחני על הפיתוח, כי מרטינוביץ היה עובד שלה בעת פיתוח התכשיר. הפרשה הסתיימה בהסכם פשרה בין מדינת ישראל לחברת אומריקס, שקיבל תוקף של פסק דין בשנת 2016. מרטינוביץ מצא גם התוויה חדשה לפקטור 7 משופעל, ובכך הציל מאות נפגעי פיגועים, חיילים, יולדות ועוד, שסבלו מדימום מאסיבי והיו על סף מוות. על הישגיו אלה זכה, בין היתר, במגן הוקרה של הצבא האמריקאי, כיוון שחיילים רבים שלו ניצלו הודות לשימוש החדש שמצא מרטינוביץ לתרופה.

מרטינוביץ הפך את המרכז הארצי להמופיליה בתל השומר למרכז הדרכה בינלאומי לטיפול בהמופיליה. בנוסף, סייע להקמה וקידום של מרכזי המופיליה בארצות מתפתחות.

הוא זכה בפרס יושב ראש הכנסת למפעל חיים, בפרס מטעם הפדרציה העולמית להמופיליה (WFH) ובפרסים נוספים.

מרטינוביץ שרת 17 שנה בחיל הרפואה בסדיר ובמילואים, ופרש בדרגת סגן אלוף.

חיים אישיים
-----------

נשוי ואב לארבע בנות ובן, מתגורר ברמת גן, אחיו הוא קצין הרפואה הראשי לשעבר, גיורא מרטונוביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים
* פרשת "דבק ביולוגי"
* כתבה על סיום ההליך המשפטי והפשרה בעניין הדבק הביולוגי

הערות שוליים
------------

1. ↑

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אורי מרטינוביץ"**.
**אייל שילוח** (נולד ב-2 בינואר 1963) הוא אמן כינור בינלאומי.

אייל שילוח הוא כנר (מוזיקה קלאסית), מעבד ומלחין מוזיקת נשמה יהודית ומוזיקה אתנית מזרח-תיכונית.

אייל שילוח הוא המנהל האמנותי של פסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת, כיתות האמן הבינלאומיות בצפת, ושל פרויקט "צפת עיר מנגנת".

ביוגרפיה
--------

### לימודים

אייל שילוח החל את לימודי הכינור אצל פרופ' אילונה פהר והמשיכם אצל פרופ' חיים טאוב, בעבר הכנר הראשי הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

בגיל 13 נבחר לנגן בקונצרט הפתיחה החגיגי של המרכז למוזיקה ירושלים יחד עם הכנר העולמי אייזק שטרן. שנה לאחר מכן זכה במקום הראשון בתחרות לסולנים צעירים מטעם רשות השידור.

במשך כל תקופת לימודיו זכה במלגות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.

עם סיום לימודיו הוזמן על ידי אייזק שטרן להמשיך את לימודיו בארצות הברית שם השתלם אצל פרופ' מייקל טרי - חבר רביעיית גוארנרי.

### פעילות ככנר

הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית של לונדון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
השתתף בפסטיבל מרלבורו בארצות הברית.

בעבר שימש בתור כנר ראשי של התזמורת הסימפונית תל אביב.

כיום, מופיע כסולן עם תזמורות ברחבי אירופה וברסיטלים, משתתף בפסטיבלים למוזיקה קאמרית בישראל וברחבי העולם ומשתף פעולה עם נגנים מהשורה הראשונה בעולם.

מאז שנת 2002 חבר בשלישיית "ארטיס", עמה הוא מופיע בישראל ובאירופה. כמו כן הוא מופיע עם אומנים מהשורה הראשונה בישראל ובעולם.

### פעילות ניהול מוזיקלי

אייל שילוח הוא המנהל האמנותי של פרויקטים בגליל העליון, ביניהם פסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת, כיתות האמן הבינלאומיות בצפת, ופרויקט "צפת עיר מנגנת".

חיים אישיים
-----------

אייל נשוי לאורית שילוח (זמרת אופרה, מנצחת מקהלות ומורה לפיתוח קול) ולהם שני ילדים, מתגורר ברמת גן.

דיסקוגרפיה
----------

* 2007 - Waterloo Soloists - From East to West
* 2008 - מיתרים בשמי צפת
* 2009 - מיתרים בשמי צפת 2
* 2011 - מיתרים בשמי צפת 3

קישורים חיצוניים
----------------

* אייל שילוח, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אייל שילוח, דף שער בספרייה הלאומית
* ריאיון עם אייל שילוח, בשבועון משפחה
* ריאיון עם אייל שילוח, באתר "ברסלב"
* יואב פרידמן, לקראת ההילולה: אייל שילוח עם ניגוני מירון, באתר ynet, 10 במאי 2009
* אתר פסטיבל הכליזמרים הבינלאומי בצפת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313478105171
* ISNI: 0000 0004 0202 4129
* MusicBrainz: f0bd2bf7-d3bc-4f32-9e93-3d9b1b410809
* VIAF: 297093959
* WorldCat: viaf-297093959

 |
שמנת עשירה על סקונס ומעליה ריבה (סגנון ההגשה של דבון); על גבי השמנת הצהובה ניתן לראות קרישים חמאתיים
**שמנת עשירה** (באנגלית: **Clotted cream,** מילולית: "שמנת קרושה") היא שמנת מהמטבח הבריטי המוגדרת לפי חוק כמכילה לפחות 55% שומן. כדי להכינה מחממים חלב פרה בלתי מפוסטר ומשאירים אותו מספר שעות בתבניות רדודות. במהלך זמן זה, השמנת עולה אל פני השטח ויוצרת קרישים. קרישים כאלו לא היו נוצרים בחלב מפוסטר.

שמנת עשירה היא מאכל אופייני לדרום-מערב אנגליה, אך אין הסכמה האם מקורה בדבון או בקורנוול. קיימים טיעונים לכאן ולכאן, אך אין להם עדויות מתועדות.
היצרנית העיקרית של שמנת עשירה בממלכה המאוחדת היא Rodda's מקורנוול, אך בנוסף קיימים יצרנים מקומיים רבים בדרום-מערב אנגליה, במחלבות וחוות המייצרות עבור בתי עסק מקומיים.

שמנת עשירה היא חלק מארוחת Cream tea, בה היא מוגשת על גבי סקונס עם ריבת תות שדה או פטל. בדבון השמנת משמשת באופן מסורתי כתחליף לחמאה, והריבה נמרחת מעליה. בקורנוול השמנת מונחת מעל הריבה.

באיחוד האירופי, **שמנת עשירה מקורנוול** (Cornish clotted cream) היא כינוי מקור אזורי (PDO) לשמנת עשירה המיוצרת על פי מתכון מסורתי בקורנוול.

מוצר דומה המכיל 48% שומן נקרא **שמנת דבון** (Devon Cream) או **שמנת דבונשייר** (Devonshire cream).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שמנת עשירה** |

* BRITAIN'S BEST AT TEATIME, באתר הניו יורק טיימס (באנגלית): אודות תהליך ההכנה של שמנת עשירה

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Cheese and Cream Regulations 1995 (SI 1995 No. 3240) ISBN 0110538536
2. ↑  Rodda's
3. ↑  Clotted cream באתר Devon Cream Company
4. ↑  Double Devon Cream  באתר Devon Cream Company
**שמעון (שימי) דניאל** (נולד ב-1962) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין הנדסה ראשי. משנת 2008 מכהן כמנכ"ל החברה הממשלתית להגנות ים המלח (חל"י).

חייו
----

דניאל נולד בבאר שבע, התגייס לצה"ל ב-1982 ושירת בחיל ההנדסה הקרבית, עבר קורס מ"כים וקורס מש"קי הנדסה. לחם במלחמת לבנון הראשונה יחד עם חבריו לקורס, יצא לקורס קצינים ובמהלכו השתתף בכניסת כוחות צה"ל לביירות. במהלך ההשלמה החילית של חיל ההנדסה, מונה למפקד מחלקה בגדוד סדיר של החיל שנלחם בלבנון, לאחר כחודש סיים באופן רשמי את הקורס בהצטיינות. בהמשך שירת כמפקד פלוגה, וכן כמפקד סיירת יעל במשך כשלוש שנים. השתחרר משירות הקבע ובמהלך שירות המילואים מונה לסגן מפקד יחידת מיתר וחזר לשירות הקבע. בהמשך שירותו שירת כראש ענף מפקדים בבית הספר להנדסה צבאית, כמפקד גדוד הנדסה 601, מפקד חטיבה מרחבית אפרים וקצין ההנדסה של פיקוד הצפון בתקופת הנסיגה מלבנון בשנת 2000. בתפקידו הבא שירת כמפקד בית הספר להנדסה צבאית (בהל"צ).

ב-2003 מונה לקצין ההנדסה הראשי, בתקופתו חלה רוויזיה בהכשרות בחיל ההנדסה הקרבית, כולל איחוד מסלולי איתור כוח האדם וההכשרות של הפלוגות השונות ביחידת יהל"ם והגדלת מצבתה וכן הוקמה יחידת סמו"ר להתמודדות עם מנהרות ההברחה של רצועת עזה. בתקופתו נקלטו בחיל דחפורים משוריינים מדגם D9R; הדחפורים החדשים שנרכשו בכמות גדולה נהפכו לדגם העיקרי בשירות מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית, ועל רבים מהם הותקן מיגון כלוב ב-2006. אירועים משמעותיים בהם השתתף החיל היו האינתיפאדה השנייה (בה נטל חיל ההנדסה הקרבית תפקיד מרכזי בלחימה בטרור הפלסטיני), ביצוע תוכנית ההתנתקות (בה החיל פינה את תשתיות צה"ל ופוצץ את התשתיות שלא ניתן היה לפנות) ומלחמת לבנון השנייה. בשנת כהונתו האחרונה מונה בנוסף גם לראש מטה פיקוד הדרום. באוגוסט 2007 הוחלף על ידי תא"ל משה שלי.

לאחר שחרורו מונה לראש מנהלת ים המלח שהפכה בתקופתו לחברה ממשלתית במטרה לרכז את התכנון והביצוע של ההגנה על מלונות ים המלח ותשתיות החוף מפני הצפה כתוצאה מעליית מפלס המים בחוף המערבי של בריכת מפעלי ים המלח.

דניאל בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ותואר שני במדעי המדינה, הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי והמכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה של צה"ל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דובר צה"ל מוסר כי היום התקיים טקס חילופי קצין הנדסה ראשי, 16 באוגוסט 2007, אתר צה"ל
2. ↑  שמעון דניאל מונה לראש מנהלת ים המלח, באתר ערוץ 7, 22 באוקטובר 2007

| מפקדי חטיבת אפרים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גבי אביב • בצלאל טרייבר • יחיאל גוזל • אילן הררי • מוטי יוגב • גדי איזנקוט • צביקה אמדור • יריב קריגר • שמעון דניאל • איתן אברהם • דוד מנחם • תמיר הימן • אהרון חליוה • ערן ניב • אבי גיל • רן כהנא • גיא ברגר • רועי שטרית • עידן כץ • יפתח נורקין • מרדכי וייס • נתנאל שמכה |

 |

| קציני הנדסה ראשיים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עמנואל שחר • אפרים להב • הלל אל דאג • אלחנן קליין • ירחמיאל דורי • יצחק בן דב • אריה גולן • אבישי כ"ץ • יהודה כהן • יוסף איל • ישי דותן • איתן לידור • אלי טולדנו • אברהם בן דוד • שמעון (שימי) דניאל • משה שלי • יוסי מורלי • אושרי לוגסי • אילן סבג • עידו מזרחי • יואב טורחאנסקי |

 |
**סונאטה מס' 5 של בטהובן** בדו מינור, אופוס 10 מס' 1, היא אחת מ-32 הסונאטות שהלחין לודוויג ואן בטהובן לפסנתר. הסונאטה, שהודפסה לראשונה ב-1798, הוקדשה לאנה מרגרטה פון בראון (Anna Margarete von Browne), אשתו של פטרונו של בטהובן באותן השנים, לה הקדיש את כל האופוס.

הסונאטה היא חלק מאופוס 10, הכולל שלוש סונאטות לפסנתר: מס' 5 בדו מינור, מס' 6 בפה מז'ור ומס' 7 ברה מז'ור. את הסונאטה כתב בטהובן בין השנים 1796‏-1798, ביחד עם השתיים האחרות. זוהי הסונאטה הראשונה לפסנתר שאותה כתב המלחין בשלושה פרקים בלבד (ולא בארבעה, כפי שנהג בארבע הסונטות הקודמות).

היצירה זכתה לכינוי הלא רשמי "הפאתטית הקטנה", עקב הדמיון שבינה לבין הסונאטה מס' 8 אופוס 13 של בטהובן, המכונה "הפאתטית". דמיון זה בא לידי ביטוי, בסולם דו מינור בו נכתבו שתי היצירות, במבנה הסונאטות ובהלך רוחן. הפרקים הראשוניים מאופיינים בנימה קודרת וכעוסה, הפרקים השניים מלודים ושירתיים, והפרקים השלישיים בעלי אופי ריקודי אך קודר. עוד ניתן לראות דמיון, בין הפרק השלישי בסונאטה, לסימפוניה החמישית של בטהובן.

צורה
----

בניגוד לסונאטות הקודמות של בטהובן שנכתבו במבנה המסורתי הגרמני, בן ארבעה פרקים, הסונאטה הזו בנויה בשלושה פרקים, על פי המסורת האיטלקית: הראשון מהיר, השני איטי והשלישי מהיר:

1. 1.אלגרו מולטו אה קון בריו בדו מינור.
2. 2. אדאג'יו מולטו בלה במול מז'ור.
3. 3. פרסטיסימו בדו מינור.

### פרק ראשון- אלגרו מולטו אה קון בריו

הפרק הראשון נכתב במשקל שלושה רבעים, בסולם דו מינור ומפעם הפרק, אלגרו מולטו (molto = הרבה, יותר) אה קון בריו (con brio = במרץ ובהתלהבות). האקספוזיציה מתחילה באקורד בדו מינור המלווה בארפג'ו עולה מאותו הסולם. אחריו חזרה על אותו הנושא, אך בסולם לה במול- הסובמדיאנטה של הטוניקה דו. אחרי כן ישנה התפתחות קלה ברוח הנושא.
בתיבות 28-30 ישנם קפיצות גדולות שמעצימות את המתח שנוצר עד כה, ונגמרות בקפיצה של אוקטבה. אחרי סיום הנושא הראשון, הפסקה של תיבה אחת, שמרחיבה את המתח ויוצרת ציפייה לנושא הבא. מתיבה 32 מתחיל מעבר הדרגתי לנושא השני, המתאפין בליווי בס אלברטי עד סוף האקספוזיציה, הנגמרת בקודה מלודית ורכה.

הפיתוח מתחיל במבנה דומה לפתיחה של האקספוזיציה, אך בסולם דו מז'ור. אחרי משפט אחד מתחילות שתי קפיצות המזכירות את הקפיצות באקספוזיציה, ושמובילות לנושא המרכזי. הנושא מתאפיין בתחילתו באוקטבות הזזות במבנה זהה פעמיים, הראשונה מפה, והשנייה בסי במול,  הסובדומיננטה המוקטנת של פה. התחלה זו מכתיבה את המשך הנושא. לכל אורך הנושא ליווי בס אלברטי.

בתיבה 168 מתחילה הרפריזה של הנושא הראשי מתחילת הפרק, בדו מינור. בתיבה 191 מתחיל הנושא השני, אך הוא עובר מודולציה לסובדומיננטה. לאחר מכן, חוזר הבס האלברטי ללוות את הנושא, במבנה הדומה לזה שבאקספוזיציה. הפרק נגמר בקודה הדומה לזו שבאקספוזיציה, אך בסולם סול מז'ור.

ראו גם
------

* סונאטה מס' 8 (הפאתטית) של בטהובן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סונאטה מס' 5 של בטהובן** בוויקישיתוף
* The Omniscient Mussel(הקישור אינו פעיל)
* פרקים 1 ו-2 של הסונטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430025905171
* BnF: cb14802563v (data)
* GND: 300016557
* LCCN: no91029515
* MusicBrainz work: 0aeaff78-1cc6-47e6-b0af-5250ef923974
* VIAF: 214736683
* WorldCat (עם VIAF): 214736683

 |
**מוזגת החלב** (בהולנדית: **Het melkmeisje**) הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר. בעברית היצירה נודעת גם בשמות "החלבנית", "הרפתנית" ו"יוצקת החלב". הציור, שאורכו 45.5 ס"מ ורוחבו 41 ס"מ, מוצג ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם, והוא נחשב לאחת היצירות המוכרות ביותר של המוזיאון. תאריך יצירת הציור אינו ידוע במדויק; הרייקסמוזיאום מעריך כי הוא נוצר ב-1658, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות מעריך כי הוא נוצר או בשנת 1657 או בשנת 1658, ואילו האתר "Essential Vermeer" נותן טווח של שלוש שנים בין 1658 ל-1661.

ורמיר מתאר ביצירה סצנה מחיי היום-יום, בין הפעמים הראשונות שבהן הציב דמות בודדת בתוך חלל סגור. ביצירה מתוארת עוזרת בית המכינה גבינה בחדר פשוט. מדובר באשה צעירה וניכר מגופה כי היא חסונה. היא חובשת כובע לבן, סינר כחול ושרווליה מופשלים לצורך עבודות הבית. על פי הערכות, היא הייתה המשרתת במטבח בביתו של ורמיר. כ על הרצפה ישנו מחמם רגליים, ובאריחי הקיר מתוצרת דלפט ניתן לראות דמויות שונות כמו קופידון. מהחלון המופיע בצד שמאל של היצירה נכנס אור רב המאיר את החדר.

ורמיר עשה שימוש באשליה אופטית ביצירה בשימוש לא רק בפירוט רב אלא גם במתן תחושת משקל לחולבת ולשולחן. האור הנשקף מהחלון לא פוגם בקשיחות הלחם המונח על השולחן או בחלקי גופה של העוזרת. חצי מפניה של החלבנית מוטל בצל, וקשה לדעת מה הם מביעים. אי הידיעה הזו מאופיינת כאפקט מונה ליזה שבו מסתורין אופף את הדמות שבמרכזה של היצירה.

נקודת המגוז בציור היא החלב הנשפך לקערה, באופן שנותן תחושה של תנועה. בתקופתו של ורמיר עוזרת הבית הוצגו כנשים מסוכנות המנסות לפתות גברים ולפגוע במעמדם החברתי, אך ביצירתו של ורמיר מוצגת העוזרת באופן מכובד.

בסריקות רנטגן שבוצעו ליצירה התגלו שינויים בקומפוזיציה הראשונית. בגרסה המקורית של הציור הייתה תלויה מפה על הקיר מעל מוזגת החלב וסל מצד ימין למטה. הסרת הפריטים סייעה למקד את המבט במזיגת החלב ובכך העצימה את הסצנה.

בנקודות המגוז - מעל היד של מוזגת החלב - נראות נקודות שמעידות על כך שוורמיר שהשתמש בסיכות. ייתכן שהוא שהשתמש בהן למתוח חוטים על מנת לדייק את הפרספקטיבה בציוריו.

האור, הנשפך מהחלון בקו אלכסוני הוא הגורם המאחד של התמונה. ורמיר הטיל את האור לחלל באופן הדרגתי ורך. רוב הקווים בציור מאוזנים ומאונכים ולא אלכסוניים ובכך תורמים לתחושת שלווה ביצירה.

בתרבות
------

ציורו של ורמיר עומד במרכז שירהּ של המשוררת הפולניה ויסלבה שימבורסקה - "ורמיר"

כָּל עוֹד הָאִשָּׁה הַזֹּאת מֵהָרַיְקְסְמוּזֵיאוּם
מוֹזֶגֶת יוֹם אַחַר יוֹם
חָלָב מִכַּד לִקְעָרָה
בִּדְמָמָה וּבְרִכּוּז מְצֻיָּרִים
הָעוֹלָם אֵינוֹ רָאוּי
לְקֵץ הָעוֹלָם.
(תרגום מפולנית: רפי וייכרט)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזגת החלב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יאן ורמיר - יוצקת החלב, באתר Art in a blink, ‏2021-04-17
2. 1 2 3 4  מוזגת החלב (ציור של יאן ורמיר), באתר גלריה אגוזי
3. ↑  דבי לוזיה, לראשונה בהיסטוריה מוצגים 28 ציוריו של יאן ורמיר, באתר ynet, 15 בפברואר 2023
4. ↑  מה עושה "יוצקת החלב" שצייר יאן ורמיר?, באתר eureka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007319563005171
* GND: 7618765-2
* LCCN: n2009052699
* RKDimages ID: 24950
* SUDOC: 143126695
* VIAF: 175564520
* WorldCat (עם VIAF): 175564520

 |
מקובל להדגים עיקרון זה באמצעות יונים בשובך. כאשר 10 יונים נמצאות ב-9 תאים בשובך, תא אחד לפחות חייב להכיל לפחות שתי יונים.
**עֶקרון שובך היונים** או **עֶקרון דיריכלה** הוא עיקרון מתמטי הקובע כי אם {\displaystyle n} פריטים מפוזרים בין {\displaystyle n-1} תאים, אז בהכרח ישנו תא אחד לפחות המכיל יותר מפריט אחד. באופן כללי יותר, כלל זה קובע כי לכל {\displaystyle n} פריטים המפוזרים בין {\displaystyle m} תאים כך ש{\displaystyle n>m}, אז בהכרח בלפחות תא אחד יימצאו לפחות {\displaystyle \lceil n/m\rceil } פריטים, כלומר קיים תא שמספר הפריטים בו הוא לפחות כמו הממוצע.

עיקרון זה נוסח ככל הנראה לראשונה בצורה רשמית בשנת 1834 בידי המתמטיקאי הגרמני יוהאן דיריכלה.

לעיקרון טריוויאלי זה יש שימושים רבים בהוכחות בקומבינטוריקה ומדעי המחשב, ועל אף פשטותו, ניתן להוכיח באמצעותו תוצאות רבות, מעניינות ובלתי טריוויאליות כלל.

הרחבת העיקרון
-------------

הרחבה למקרה האינסופי: אם יש אינסוף יונים, ומספר סופי של תאים בשובך לתוכם יש להכניס את אינסוף היונים, בהכרח בתא אחד לפחות יהיו אינסוף יונים.

הרחבה מקובלת נוספת: אם יש {\displaystyle m} תאים בשובך שלתוכם יש להכניס {\displaystyle m-1} יונים, אז בהכרח יישאר תא ריק אחד לפחות.

דוגמאות
-------

עקרון שובך היונים מבטיח לנו שאם יש במגירה גרביים משני צבעים, כחולות וצהובות, אז מכל שלוש גרביים שנוציא מהמגירה, יהיו לפחות שתי גרביים באותו צבע.
דוגמאות נוספות ליישומים של העיקרון:

* בכל קבוצה בת שלושה עשר אנשים יהיו לפחות שני אנשים שנולדו באותו חודש.
* יש במדינת ישראל לפחות שני אנשים עם אותו מספר שערות על ראשם; זאת מכיוון שמעריכים את מספר השערות האפשרי על ראשו של אדם בכמאה אלף, ואילו מספר התושבים במדינת ישראל הוא כמה מיליונים. בדוגמה זו ישנו תא שובך לכל מספר שערות אפשרי, והיונים הם תושבי מדינת ישראל.
* בכל תת-קבוצה של {\displaystyle \ n+1} ערכים מתוך הקבוצה {\displaystyle \ \left\{1,2,\dots ,2n\right\}} יש שני ערכים כך שאחד מהם מחלק את השני. כדי לראות זאת, ניתן לכתוב כל מספר בקבוצה בצורה {\displaystyle \ 2^{k}m} כש-{\displaystyle \ m} הוא אי זוגי וקטן מ-{\displaystyle \ 2n} ({\displaystyle \ m} מתקבל פשוט על ידי חלוקה חוזרת ונשנית של המספר ב-2 עד שמתקבל ערך אי זוגי). יש רק n מספרים אי-זוגיים בין 1 ל-2n ולכן יש בקבוצה שני ערכים בעלי אותו חלק אי-זוגי m - ואחד מהם (זה שהחזקה של 2 עבורו היא קטנה יותר) בהכרח מחלק את השני.
* דיריכלה עצמו השתמש בעיקרון כדי להוכיח כי כל מספר אי-רציונלי ניתן לקירוב דיופנטי מסדר שני (הוכחה).
* משפט ארדש-סקרש.

הוכחת העיקרון
-------------

נניח בשלילה כי חולקו {\displaystyle n} פריטים בין {\displaystyle m}תאים ושבכל התאים ישנם לכל היותר {\displaystyle \lceil n/m\rceil -1} פריטים. בעקבות הנחה זו, מספר הפריטים הכולל בתאים הוא {\displaystyle m(\lceil n/m\rceil -1)}. סכום זה קטן מ-{\displaystyle n} ולכן נגיע לסתירה.

עקב פשטותה של ההוכחה נעשה בה שימוש רב במחקר העוסק בסיבוכיות של מערכות הוכחה (Proof Complexity).

ראו גם
------

* המלון של הילברט
* פרדוקס יום ההולדת

לקריאה נוספת
------------

* Martin Aigner, Günter M. Ziegler, **Proofs from THE BOOK**, Springer, 1998.
* Alexander Razborov, Proof Complexity of Pigeonhole Principles, Proceedings of the 5th DLT, Lecture Notes in Computer Science, vol. 2295, 2002, pages 100-116

קישורים חיצוניים
----------------

* עקרון שובך היונים, באתר MathWorld (באנגלית)
* "אבודים בריבוע, שובך יונים" ב"כאן חינוכית" (בעברית)
**ניהול מבוסס ראיות** (באנגלית: **Evidence-Based Management**) היא גישה לפיה החלטות ניהוליות צריכות להיות מבוססות על שילוב של חשיבה ביקורתית והראיות הזמינות הטובות ביותר על מנת להגדיל את הסיכוי לתוצאה חיובית.

רקע
---

תחום הניהול מבוסס ראיות (EBM), מגיע אל עולם הארגון והניהול מעולם הרפואה, מתחום הרפואה מבוססת ראיות (אנגלית: Evidence Based Medicine). "מבוסס ראיות" הוא מונח שנטבע במקור בשנת 1990, לפיו החלטות מתקבלות על סמך מחקרים קליניים, ספרות מקצועית ופרוטוקולים קליניים מבוססי ראיות, ולא על סמך כישורי מכירה של ספקים ויצרני תרופות, ידע שנרכש בתקופת הלימודים או ניסיון אישי. כיום עקרונות המונח הורחבו לתחומים מגוונים, כגון חינוך, קרימינולוגיה, מדיניות ציבורית, עבודה סוציאלית וניהול.

סקירה
-----

ניהול מבוסס ראיות נועד לשפר את דרך קבלת ההחלטות. זוהי גישה לקבלת החלטות ביום יום בעבודה שעוזרת למנהלים להעריך באופן ביקורתי את המידה שבה הם יכולים לסמוך על הראיות שבידיהם. הדבר גם מסייע למנהלים לזהות, למצוא ולהעריך ראיות נוספות שרלוונטיות להחלטות שלהם, ולא להתבסס על הטיות קוגניטיביות או היוריסטיקות כגון אמונות, אופנות, רעיונות פופולריים או על סיפורי הצלחה של מנכ"לים מפורסמים. ניהול המבוסס על ראיות אינו רעיון חדש, צ'סטר ברנרד (1938), קידם את הפיתוח של מדעי טבע בארגון כדי להבין טוב יותר בעיות בלתי צפויות הקשורות בסמכות ובהסכמה.

התהליך של ניהול מבוסס ראיות כולל 6 שלבים:
1. לשאול: תרגום נושא או בעיה מעשי לשאלה בת מענה
2. לרכוש: באופן שיטתי מחפשים ואוספים ראיות
3. לאמוד: שופטים את אמינות ורלוונטיות הראיות
4. לשקלל: נתינת משקל לראיות ואיחודן
5. ליישם: שילוב הראיות בתהליך קבלת ההחלטות
6. להעריך: הערכת התוצאה של ההחלטה שהתקבלה

בעשורים האחרונים בוצע מחקר מדעי בנושאים הרלוונטיים לפרקטיקות ניהול, כגון צמצומים, הנעת עובדים, הגדרת מטרות, עידוד יזמות, ניהול מיזוגים, תמריצים כספיים, ניהול הדרכה, שיפור ביצועים, גיוס והערכת עובדים ועוד.

יישום והטמעה של "מבוסס ראיות" קשה ממספר סיבות: יש יותר מידי ראיות, אין מספיק ראיות טובות, הראיות לא תואמות לשאלה, אנשים מנסים להטעות אותך, אתה בוחר להתעלם מחלק מהראיות, השפעות נלוות לפתרון מעיבות על התוצאה ויותר קל לשווק סיפור מאשר לשווק ראיות.
על אף הקשיים, ניתן לקדם את התחום ולצמצם את הפער בין המחקר לבין הפרקטיקה בארגונים דרך עבודה עצמאית וקולקטיבית כאחד: ניהול ציפיות סטודנטים, לספק מודלים של פרקטיקה מבוססת ראיות, לקדם שימוש פעיל בראיות ולבנות שיתופי פעולה בין המנהלים, חוקרים ומחנכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Center for Evidence-Based Management (באנגלית)
* יסמין שיקלר-הורוביץ, ניהול מבוסס ראיות - שינוי בתפישת הניהול, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בנובמבר 2010
* The (uncomfortable) truth of HR and leadership development | Patrick Vermeren | TEDxKMA, סרטון בערוץ "TEDx Talks", באתר יוטיוב (אורך: 19:28) (באנגלית. כתוביות בעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rousseau, D. M. (2006). Is there such a thing as "evidence-based management"? Academy of management review, 31(2), 256-269.
2. ↑
3. ↑  Pfeffer, J. & Sutton, R. I. (2006). Evidence-based management. Harvard business review, 84(1), 62.
4. ↑  Rousseau, D. M. (2006). Is there such a thing as "evidence-based management"? Academy of management review, 31(2), 256-269.
שולחן "הפת סין" - שבעת הסמ"כים של חג הנורוז
**הפת סין** (בפרסית: **هفت‌ سین**) הוא כינוי לסידור של שבעה פריטים סמליים שמתחילים באות "**ס**" (**س**; נהגית "סין"), האות ה-15 באלפבית הפרסי. שולחן ההפת סין נערך ומוצג בנורוז, ראש השנה האיראני, שנחוג ביום שוויון האביב, המציין את תחילת האביב בחצי הכדור הצפוני.

פריטי הפת סין
-------------

על שולחן ההפת סין מציגים את הפריטים הבאים, שמתחילים כולם באות "ס" (س) בפרסית:

1. סַבְּזֶהּ (سبزه) – נבטי חיטה, שעורה, שעועית מונג או עדשים הגדלים בצלחת
2. סַמַנוּ (سمنو) – פודינג מתוק מנבט חיטה
3. סֶנְגֶ'ד (سنجد) – יצהרון מכסיף(אנ')
4. סֶרְכֶהּ (سرکه) – חומץ
5. סִיבּ (سیب) – תפוח
6. סִיר (سیر) – שום
7. סֹמָאק (سماق) – סומאק

בין הפריטים האחרים שמניחים לעיתים על השולחן: מטבעות (سکه), פרח היקינתון (سنبل), ושעון (ساعت).

פריטים נוספים המוצגים על השולחן אף על פי שאינם מתחילים באות "ס":

* ביצים מצוירות: סמל לפוריות
* מראה: סמל השתקפות עצמית
* נר: סמל ההארה
* דג זהב: סמל הקידמה
* Book: The symbol of wisdom (could be Avesta, theShahanamaor Hafez's diwan))

הפת מיווה באפגניסטן
-------------------

באפגניסטן מקובל להכין **הפת מיווה** ("שבעה פירות") בנוסף או במקום ההפת סין הנפוץ באיראן. הפת מיווה הוא סלט פירות העשוי משבעה פירות יבשים שונים, המוגשים בסירופ. הפירות היבשים הם: צימוקים, סנג'ד (הפרי היבש של עץ היצהרון), פיסטוקים, אגוזי לוז, שזיפים מיובשים (או משמשים מיובשים), אגוזי מלך, שקדים או סוג אחר של פרי שזיף.

גלריה
-----

* שולחן הפת-סין בבית הלבןשולחן הפת-סין בבית הלבן
* שולחן הפת-סין במלון בביג'אר, כורדיסטןשולחן הפת-סין במלון בביג'אר, כורדיסטן
* שולחן הפת-סין באוניברסיטת שריף לטכנולוגיהשולחן הפת-סין באוניברסיטת שריף לטכנולוגיה
* שולחן הפת-סיןשולחן הפת-סין
* שולחן הפת-סיןשולחן הפת-סין
* שולחן הפת-סיןשולחן הפת-סין
* שולחן הפת-סיןשולחן הפת-סין
* שולחן הפת-סיןשולחן הפת-סין
* הפת מיווההפת מיווה

ראו גם
------

* קערת ליל הסדר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפת סין** בוויקישיתוף
* תמר עילם גינדין, "ראש השנה בעדה שלי"
* Nauruz customs

הערות שוליים
------------

1. ↑  Levy, R. Bosworth, C.E. "Nawrūz", in: **Encyclopaedia of Islam, Second Edition**
2. ↑  A. Shapur Shahbazi, HAFT SIN, **Encyclopaedia Iranica**, XI/5, pp. 524-526, available online at
מוזיאון סטלין
**מוזיאון יוסיף סטלין** (בגאורגית: **იოსებ სტალინის სახელმწიფო მუზეუმი**) בגורי שבגאורגיה מוקדש לבנה המפורסם ביותר של העיר, יוסיף סטלין, שהיה מנהיג ברית המועצות.

מבנה
----

שחזור חדר חקירות של הקג"ב בכניסה למוזיאון. המוזיאון אמנם נשאר כמעט כמו שהוקם, שזה אומר הערצה והאדרה לדמותו, ויחד עם זאת כבר בכניסה המוזיאון מציג גם את הפשעים שביצע
תמונה נוספת של שחזור חדר החקירות של הקג"ב
קרון הרכבת של סטלין בחצר המוזיאון
שחזור משרדו של סטלין
המוזיאון מחולק לשלושה חלקים הממוקמים בכיכר המרכזית של העיר. החלק המרכזי של המוזיאון הוא מבנה מפואר בסגנון קלסיציזם סטליניסטי שנוסד בשנת 1951, לכאורה כמוזיאון מקומי להיסטוריה, אולם היה ברור כי הוא מיועד להפוך למוזיאון הנצחה לסטלין. סטלין נפטר בשנת 1953 וב-1957 הפכה ההנצחה רשמית.

המוזיאון עצמו מכיל בתוכו חפצים רבים שהשתייכו לסטלין בפועל או לכאורה. בכלל זה, חלק מרהיטיו במשרד, חפציו האישיים ומתנות שניתנו לו במשך השנים. המוזיאון כולל גם המחשות רבות לחייו המתבטאת בתיעוד, תמונות ומאמרים מעיתונים. תצוגת הראווה כוללת את אחת משתים עשרה מסיכות המוות (תבליט פני המת) של סטלין שנלקחה זמן קצר לאחר מותו.

במוזיאון נמצאים גם שני קירות הנצחה ותיעוד, כשעל אחד מהם יש תמונות מהמלחמה באוגוסט 2008, כשהצבא הרוסי השתלט על חלקים מגאורגיה וביניהם העיר גורי. ועל הקיר שמולו תמונות מהמהפכה הבולשביקית.

בחזית המבנה הראשי נמצא בית הולדתו של סטלין, בו התגורר עד גיל ארבע. חלק זה של המוזיאון שוחזר בהרחבה ונמצא תחת חופת אבנים.

בצידו האחד של המוזיאון נמצא קרון הרכבת האישי של סטלין. הקרון, שמצופה שריון ושוקל 83 טון, היה בבעלותו ובשימושו של סטלין משנת 1941, וסטלין הופיע איתו בועידת יאלטה וועידת טהראן. הקרון נשלח למוזיאון לאחר ששוחזר, בשנת 1985, במגרש הקרונות של רוסטוב על הדון.

בתקופת המלחמה בדרום אוסטיה, באוגוסט 2008, כשהצבא הרוסי השתלט על העיר גורי החליט צוות המוזיאון להעביר את פריטי המוזיאון לבירה טביליסי. כשהכוחות הרוסיים עזבו את העיר ב-22 באוגוסט, תוצאות הלחימה פגעו במבנים רבים ורבים נהרסו והופצצו, אך המוזיאון לא נפגע.

ראו גם
------

| גאורגיהגאורגיה פורטל גאורגיה | **גלריית תמונות מוזיאון סטלין** |
| --- | --- |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון סטלין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון סטלין
* סטלין שרד גם את המלחמה בגאורגיה, באתר וואלה!‏, 31 באוגוסט 2008
* מכתב של המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית הגאורגית, ואסיל מז'אוונדזה בנושא פתיחת המוזיאון, 21.3.1951, (ברוסית)
**סריארקה** (בקזחית: **saryarka** או **Сарыарка** - "הרכס הצהוב") היא ערבה המשתרעת על פני רמה בצפון קזחסטן. חלקים מסריארקה הוכרזו בשנת 2008 כאתר מורשת עולמית בשם "סריארקה - הערבות והאגמים של צפון קזחסטן". האתר משתרע על פני שתי שמורות הטבע נאורזום וקורגלז'ין, המשמשות נקודות עצירה ראשונות במעלה בחשיבותן עבור עופות נודדים, וכבית גידול לפאונה ולפלורה של הערבה האירואסייתית. שטחו הכולל של האזור המוכרז, הכולל ארבעה מוקדים, הוא 4,500,344 דונם.

גאוגרפיה
--------

הערבה משתרעת על פני מרבית שטחה של צפון קזחסטן וחלקים מדרום רוסיה. אורכה כ-3,000 ק"מ מהים השחור במערב עד לגבול סין במזרח ורוחבה עומד על כ-500 ק"מ. בצפון גובלת הערבה בחורש של עצי מחט ובדרום באזור החצי-מדברי המשתרע בדרום קזחסטן. האקלים יבשתי ומתאפיין בקיץ חם ובחורף קר. באזור מספר אגמים של מים מתוקים ומליחים, השוכנים בסביבות קו פרשת המים שבין האוקיינוס הארקטי ובין אזור הניקוז המרכז אסייתי של ימת אראל. אגמים אלה הם ליבן של שמורות הטבע והם משתרעים על פני מרבית השטח המוכרז. סביב האגמים משתרעת ערבה בשטח של 1,200,000 דונם (בתחומי השטח המוכרז).

המרחק בין שתי השמורות הוא 350 ק"מ. שמורת נוזרום (49°55′29″N 63°54′00″E﻿ / ﻿49.92472°N 63.90000°E﻿ / 49.92472; 63.90000) שוכנת בבקע טורגאי (Torghay), בגבהים של בין 200 ל-350 מטר מעל פני הים. בשמורה מספר אגמים הכפופים למשטר הצפות עונתי קיצוני. בעונות שכונות עשויים האגמים להתייבש לחלוטין, דבר המאיץ את פריחתן של אצות. שמורת קורגלז'ין (50°26′56″N 69°11′14″E﻿ / ﻿50.44889°N 69.18722°E﻿ / 50.44889; 69.18722) שוכנת בשקע שבו שכן בעבר אגם, בגובה של 300 עד 400 מטר מעל פני הים. בשטחה של השמורה משתרעת מערכת גדולה של אגמים וביצות. שטחו של האגם הגדול ביותר, אגם טנגיז (Tengiz), עשוי להשתנות באופן קיצוני והוא נע בין 1,590,000 ל-1,130,000 דונם. מימי האגם מליחים והוא ניזון בעיקר על ידי נהר נורה שגם מימיו מליחים. הנהר נשפך אל האגם בדלתה, ובעת הצפה היא הופכת לאגם רדוד בשטח של 470,000 דונם.

החי והצומח
----------

אגמי סריארקה הם צומת חשוב עבור עופות נודדים, החוצים את מרכז אסיה בדרכם מאירופה במערב ועד יקוטיה במזרח, ומחופי האוקיינוס הארקטי בצפון ועד אוסטרליה בדרום. רק בקורגלז'ין עשוי מספרם של עופות אלה להגיע לכ-15 עד 16 מיליון פרטים בעונת הנדידה. סך הכל נסקרו בשטח השמורות 351 מיני עופות, מהם 259 מינים של עופות נודדים. אוכלוסיית העופות תומכת בתורה באוכלוסייה מגוונת של עופות דורסים.

בשטח המוכרז 53 מיני יונקים ובהם מיני מרמיטה, סנאים, למינג וארנבאים. על מיני היונקים הטורפים נמנים הזאב, השונר, השועל המצוי, השועל הקורסאקי והגירית. הפרסתנים כוללים, בין היתר, את האייל הקורא, את אייל סיבירי, הסאיגה ואת חזיר הבר. עוד חיים בשטח עשרה מיני זוחלים ודו-חיים, 16 מיני דגים ולמעלה מאלף מיני חסרי חוליות.

בשטח המוכרז כ-770 מיני צמחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סריארקה** בוויקישיתוף
* אודות שמורת קורגלז'ין

| דגלדגל סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בקזחסטן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| כתובות הסלע בטמגאלי • המאוזוליאום של קוז'ה אחמט יסאווי • סריארקה - הערבות והאגמים של צפון קזחסטן • דרך המשי (עם קירגיזסטן וסין) • מערב טיין שאן (בשיתוף עם אוזבקיסטן וקירגיזסטן) • מדבריות החורף הקרים של טוראן (בשיתוף עם אוזבקיסטן וטורקמניסטן) |

 |
האגף הישן בכלא סינג סינג, 1938
**מתקן הענישה סינג סינג** (באנגלית: **Sing Sing Correctional Facility**) הוא בית סוהר בכפר אוסינינג שבמדינת ניו יורק. הוא נמצא במחוז ווסטצ'סטר, במרחק של כ-60 ק"מ מצפון לעיר ניו יורק. שמו בא לו מהשם המקורי של הכפר אוסינינג.

היסטוריה
--------

כלא זה היה החמישי שנבנה במדינת ניו יורק, כשבית המחוקקים של המדינה הקצה ב-1825 סך של $20,100 לצורך רכישת מחצבת Silver Mine Farm, ששטחה היה כ-0.5 קמ"ר. בית הסוהר היה אמור לממן את עצמו ולא להזדקק לתמיכה מכספי משלם המיסים.

אלאם לינדס (אנ'), מפקד בית הסוהר אובורן, בית סוהר אחר במדינת ניו יורק, הביא משם 100 אסירים לאתר המחצבה, והם אלה שבנו את הכלא החדש. מפקדים מפורסמים נוספים של בית סוהר זה, מלבד לינדס. לאווס הצליח "לנקות" את בית הסוהר מהשערוריות שדבקו בו, וכן הצליח לדכא את האלימות שפשטה בו. עם זאת, גם בימיו האפלים ביותר, התנאים בסינג סינג לא היו חמורים כמו במתקני כליאה אחרים בדרום, כגון פארצ'מן או מתקן המעצר של לואיזיאנה.

סרטי גנגסטרים סייעו להפוך את בית הסוהר לאגדה גם מעבר לגבולות המדינה, ביניהם 'The Big House' (1930) 'Castle on the Hudson' (1940), ו-'20,000 years in Sing Sing' (1932) - המבוסס על ספרו של המפקד לאוואס.

האריס א. סמיילר היה האסיר הראשון שהוצא להורג ב"כיסא חשמלי" בכלא סינג סינג, ב-7 ביולי 1891. מ-1914 השתמשו שם בביצוע ההוצאות להורג אך ורק ב"כיסא חשמל". ההוצאה להורג האחרונה בסינג סינג בוצעה באוגוסט 1963. מדינת ניו יורק ביטלה את עונש המוות שנתיים מאוחר יותר, אך החזירה אותו לשימוש ב-1995. מאז לא נגזר עונש מוות על אף אדם במדינה זו.

ב-8 בינואר 1983 פרצה מרידה בקרב יותר מ-600 אסירים באגף B, שתפסו 17 סוהרים כבני ערובה. המרד הסתיים לאחר 53 שעות. כיום כלואים בסינג סינג מעל 2,000 אסירים. ישנן תוכניות להפיכת האגף המקורי שקיים מ-1825, ועדיין עומד על תילו - למוזיאון.

אסירים מפורסמים
---------------

* אלברט פיש, רוצח סדרתי וקניבל.
* ג'יימס לרקין, מנהיג פועלים אירי. נכלא בין 1920–1923 על "אנרכיה פושעת" כתוצאה מפרסום כתביו השמאלניים.
* "The Rose Man", לשעבר עורך עיתון בניו יורק, שריצה מאסר עולם על רצח.
* יוליוס ואתל רוזנברג שהורשעו בריגול לטובת ברית המועצות ("מרגלי האטום").
* ויליאם ה. ואן שאיק, קברניט הספינה גנרל סלוקום שנחשב לאחראי לאסון הימי הגדול ביותר בתולדות מדינת ניו יורק.
* לואיס "לפקה" בוכהלטר, מראשי הפשע המאורגן בניו יורק.
* פול גיידל - ריצה את המאסר הארוך ביותר בארצות הברית והסתיים בשחרורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינג סינג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528207505171
* ISNI: 0000 0001 0291 4680
* LCCN: n84101616
* MusicBrainz: 71efc643-0524-430a-ba8d-97882d8dcace
* VIAF: 153655133
* WorldCat: lccn-n84101616

 |
**עבד א-סלאם בילאל עומראני** (בצרפתית: **Leny Olivier Yoro**, בערבית: **عبد السلام بلال عمراني**, בתעתיק מדויק: **עבד אלסלאם בלאל עמראני**; נולד ב-2 ביוני 1993 בפורבק שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי-אלג'יראי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת אלג'יריה.

קריירת מועדונים
---------------

עומראני גדל במחלקת הנוער של אולימפיק מרסיי. בשנת 2011 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך שש הופעות ליגה והבקיע שער אחד במסגרת ליגת העל הצרפתית. בין השנים 2013–2014 הושאל לארל מליגת המשנה הצרפתית, במדיה ערך 13 הופעות ליגה.

בהמשך שיחק בקבוצות צ'.פ.ר. קלוז', מועדון כדורגל סטיאווה בוקרשט ופטרולול פלוישט מליגת העל הרומנית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-12 ביוני 2022 ערך עומראני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 2-1 על נבחרת איראן במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בילאל עומראני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"בילאל עומראני"**.
**אתבעל הראשון** (המוכר גם כ**אתבעל מלך צידונים**; ביוונית: **Ἰθώβαλος** או **Εἰθώβαλος**) היה מלך פיניקיה בשנים 878 לפנה"ס עד 847 לפנה"ס וכהן עשתרת.

מלכותו
------

אתבעל הראשון היה מלך צור וצידון, וכינויו "מלך צידונים" מצביע על מלכותו על כל פיניקיה. יוסף בן מתתיהו, בהתבסס על מנאנדרוס מאפסוס, כתב שחייו ארכו 48 שנה, ושהוא הרג את קודמו המלך פלט (ביוונית Φέλλητος) בהיותו כהן עשתרת, ולאחר מכן מלך 32 שנה. אחרי מותו ירש אותו בנו בעליעזור (אנ'). אתבעל בנה (כלומר ביצר) את בתרון ואת העיר "Αὖζαν" בלוב. בימיו גם נוסדה, כנראה, המושבה הפיניקית המרכזית בקפריסין – כתיון. במסגרת חידוש מדיניות החוץ של חירם ודוד ושלמה, אתבעל כרת ברית עם אחאב, שנשא את בתו איזבל לאישה. ברית זאת הייתה כה משמעותית וכה ארוכת־ימים, שהדיה עוד נשמעת בדברי עמוס, המכנה את יחסי ממלכת ישראל–צור "בְּרִית אַחִים" (עמוס, א', ט'). יוסף בן מתתיהו, הסופר המונותאיסט, כתב שבימי אתבעל בנה אחאב מקדש לבעל אלוהי הצורים בשומרון, מינה לו נביאים ועבד אותו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, 8.13.1 (ראו גם במקור היווני)
2. ↑  יוסף בן מתתיהו, **נגד אפיון**, פסקה 18 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
3. 1 2  ע. ג. חורון, **קדם וערב**, דביר, 2000, עמ' 327
4. ↑  ספר מלכים א', פרק ט"ז, פסוק ל"א
5. 1 2  משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, **שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום** י, 1986, עמ' 23
6. 1 2  יוסף בן מתתיהו, **נגד אפיון**, 1.18 (ראו במקור היווני) – לפי מנאנדרוס מאפסוס
7. ↑  משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, **שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום** י, 1986, עמ' 24
8. ↑  ע. ג. חורון, **קדם וערב**, דביר, 2000, עמ' 382
9. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, 9.6.6
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "אדוארד ברוק".

**אדוארד ריימונד בורק** (בשם מלא באנגלית: **Edward Raymond Burke**‏; 28 בנובמבר 1880 – 4 בנובמבר 1968) היה פוליטיקאי אמריקאי, שייצג את מדינת נברסקה בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית — תחילה בבית הנבחרים (1933–1935) ולאחר מכן בסנאט (1935–1941).

ביוגרפיה
--------

בורק נולד בשלהי נובמבר 1880 במחוז בון הום שבדקוטה הדרומית. בהמשך עבר עבר לספרטה, השוכנת במדינת ויסקונסין עם הוריו ואז לבלויט (Beloit) שבאותה המדינה, שם למד במכללה המקומית. בורק סיים את לימודיו בשנת 1906, עבר לשדרון שבצפון-מערב נברסקה, והחל ללמד בבית ספר עד 1908. משהשלים את לימודיו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד, התקבל ללשכת עורכי הדין של נברסקה בשנת 1911. אחר כך היה חנוון באומהה.

במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס בורק לחיל האוויר של ארצות הברית ושירת כלוטננט שני בשירות האוויר בין השנים 1917–1919. הוא כיהן כנשיא מועצת החינוך של אומהה מ-1927 עד 1930. בשנת 1933 החל כהונתו בקונגרס ה-73 כנציג מחוז הקונגרס השני של נברסקה בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר תקופת כהונה אחת בבית הנבחרים האמריקאי התמודד בהצלחה אל הסנאט של ארצות הברית בבחירות 1934. בראשית ינואר 1935 בורק הושבע לתפקידו בסנאט.

בסנאט, תמך בורק בניו דיל הראשון של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, אך התנגד לניו דיל השני ויצא חוצץ נגד מדיניות הבית הלבן על הוספת שופטים חדשים לבית המשפט העליון של ארצות הברית ולחלק ממדיניות החוץ של רוזוולט. בנוסף, בורק האמין האמין ששום נשיא לא צריך לכהן יותר משתי תקופות כהונה. כתוצאה מהתנגדותו העזה לנשיא איבד בורק את מועמדות המפלגה הדמוקרטית לתקופת כהונה שנייה בסנאט ובמקומו נבחר מושל נברסקה רוברט לירוי קוקרן (אנ'). במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1940 הוא אישר אתתמך בורק במועמד המפלגה הרפובליקנית, ונדל וילקי, וגם במועמד הרפובליקני לסנאט בנברסקה יו באטלר, שגבר על קוקרן ביום הבחירות הכלליות.

הוא שב לעסוק בעריכת דין באומהה ב-1941 ועבר לוושינגטון הבירה בשנה העוקבת כדי לשמש כנשיא התאחדות מפיקי הפחם הדרומית עד ל-1947. הוא היה נציג בוושינגטון ויועץ כללי בוועדה למתן מעמד מדינה עבור הוואי עד 1950, אז פרש לקנסינגטון שבמרילנד. בראשית נובמבר 1968 הלך בורק לעולמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד בורק** בוויקישיתוף
* אדוארד בורק באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* אדוארד בורק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדוארד בורק באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2007034993
* NARA: 10614756
* SNAC: w6r79nmd
* US Congress: B001089
* VIAF: 61318792
* WorldCat: lccn-no2007034993

 |
**אלנבי 58** היה מועדון לילה שפעל בתל אביב בין השנים 1994–2000.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם על ידי אורי שטרק, רל נדל וניצן לב צור ב-1994 ברחוב אלנבי 58, בסמוך לכיכר מגן-דוד, במקום שבו שכן קולנוע אלנבי. מסיבות הטראנס וההאוס שנערכו בו מדי יום חמישי היו לשם דבר, והתקליטנים המובילים בעולם פקדו אותו. המועדון הפך לחוד החנית של סצנת המועדונים התל אביבית בשנות ה-90, סביבה התפתחה תרבות שלמה. פתיחת המועדון השתלבה בגל עולמי של הסבת בתי קולנוע ישנים למועדוני ריקודים. המועדון הוכתר על ידי מגזין "מיניסטרי אוף סאונד" כאחד מעשרים המועדונים הטובים בעולם. ב-1996 החלו במועדון מסיבות "אפטר פארטי", המתחילות עם עלות השחר ונערכות בשעות הבוקר.

בשנת 2000 נסגר המועדון, כתוצאה משילוב של כמה גורמים: מדיניות עיריית תל אביב-יפו לדחיקת אזורי הבילוי ממרכז העיר, פרוץ האינתיפאדה השנייה, עלייתם של מועדונים קטנים יותר וממוסחרים פחות, וכן תחושת מיצוי בקרב הבליינים. מייסדיו הקימו חודשים ספורים אחר כך את "מועדון ה-TLV" בנמל תל אביב.

המבנה נרכש על ידי יזמי נדל"ן בשם "מאיר עייני ישראל מניבים בע"מ". במקומו ייבנה מבנה מגורים, תוך שימור של חזית המבנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה קוטנר, תרבות / מועדונים בתל אביב: תולדות הבילויים, באתר מסע אחר
* ניב הדס‏, אלנבי 58, 1994: הערפד מגיע לעיר, באתר וואלה!‏, 15 בינואר 2009
* נועם דביר, נדל"ן במקום נוסטלגיה: פרידה מאלנבי 58, באתר הארץ, 15 בפברואר 2011
* דקל גודוביץ, השימור הפך לשיחזור: כך אישרה עיריית ת"א להרוס את אלנבי 58, באתר ynet, 21 ביוני 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  דקל גודוביץ, השימור הפך לשיחזור: כך אישרה עיריית ת"א להרוס את אלנבי 58, באתר Xnet‏, 21 ביוני 2016
**אור שושנה** (נולד ב-17 בינואר 1992), הידוע בשם הבמה **וייב איש**, הוא ראפר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שושנה נולד בדרום תל אביב וגדל ללא אב.

### קריירה

ב-2017 החל את דרכו המוזיקלית בשיתוף פעולה עם הראפר רון עשהאל. השניים הקימו את ההרכב "תלא מובב". באותה השנה הוציאו את אלבומם הראשון הנושא את שמם. האלבום נבחר על ידי מגזין "הספוג" כאלבום הראפ הטוב ביותר של 2017.

ב-2019 התארח באלבומם של צמד ההיפ הופ הישראלי שרק וצוקוש, "בראש שלי" בשיר "עדיין".

ב-2020 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "העלייה". האלבום כולל הופעות אורח של עדן דרסו, מיכאל סוויסה, טדי נגוסה ויסמין מועלם, בין היתר, והופק על ידי די ג'יי מש, בשיתוף עם מפיקים שונים. בהמשך אותה השנה, הוציא לאור את הסינגל הראשון מתוך האלבום "ג'ולי" המסמפל את גרסת הכיסוי של אביגייל רוז לשירה של עפרה חזה, "עוד מחכה לאחד", שנכלל באלבום המחווה לחזה "קול הנשמה: שרים עפרה חזה". השיר זכה להצלחה רבה ואף נכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ.

ביוני 2021 הוציא את המיקסטייפ "תזמון מושלם" ביחד עם צוקוש. אלבום הסולו השני שלו, "איזה מזל", יצא לאור ב-16 במרץ 2023.

ב-20 בנובמבר 2023 הוציא את השיר "לאן" שנכתב לזכרו של עידו פרץ שנרצח בטבח במסיבת הטבע ליד רעים.

במרץ 2024 הוציא את אלבום הEP - ב ח ו ץ, ואף אירח בשירו השני באלבום "מוזה" את הזמר והיוצר דנידין. האלבום זכה להצלחה רבה עקב השילוב בין ראפ, פופ ורוק באלבום EP.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* 2020: העלייה
* 2023: איזה מזל

### מיקסטייפים

* 2021: תזמון מושלם (עם צוקוש)

### מיני-אלבומים

* 2024: בחוץ

### אלבומים בהרכבים

* 2017: תלא מובב (בהרכב תלא מובב)

קישורים חיצוניים
----------------

* וייב איש, ברשת החברתית פייסבוק
* וייב איש, ברשת החברתית אינסטגרם
* וייב איש, באתר אייטונס (באנגלית)
* וייב איש, באתר ספוטיפיי
* וייב איש, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* וייב איש, באתר דיזר
* וייב איש, באתר Discogs (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד בן שלו, מתי בפעם האחרונה ראיתם ראפר שמצייר תמונה ישראלית כל כך קשה ונוגעת?, באתר הארץ, 25 באפריל 2020
* מתן שרון, חיפשנו OCB חום - מצאנו ראפר מטורף, באתר ynet, 17 ביוני 2020
* עומר טסל, וייב איש: "כשאתה לא סוגר את החודש אתה בוחר – אוכל לבית או ללכת לסשן?", באתר ynet, ‏5 באפריל 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן שלו, וייב איש הגשים אתמול עוד חלום, אבל משהו קצת התפספס, באתר הארץ, ‏24 בספטמבר 2023
2. ↑  ג'יגה ג'וס: Tela Mobb 19.4.2017, באתר הרדיו הבינתחומי, ‏2017-04-19
3. ↑  Yakov הגיב, 10 אלבומי ההיפ הופ הישראלים הטובים של 2017, באתר הספוג, ‏2017-12-24
4. ↑  הפלייליסט של גלגלצ, באתר glz.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 43ffb2ee-5c91-47ba-a45e-4eece203bf5e

 |