recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ינו אדם** (בהונגרית: **Ádám Jenő**;‏ 12 בדצמבר 1896 – 15 במאי 1982) היה מחנך מוזיקה, מלחין ומנצח הונגרי זוכה פרס קושוט.

ביוגרפיה
--------

אדם למד הלחנה וניצוח באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, ובין מוריו שם היה זולטאן קודאי. בהמשך היה למורה באקדמיה, שם לימד שנים ארוכות ופיתח קשר עבודה קרוב עם קודאי. החל מ-1935 עבדו השניים במשותף על מיזם ארוך-טווח להכנסת תיקונים וחידושים בהוראת המוזיקה בבתי הספר היסודיים ובחטיבות הביניים. רבות משיטת ההוראה ומתוכניות הלימודים של אדם שפותחו במהלך מיזם זה אומצו על ידי קודאי ומהוות כיום חלק משיטת קודאי. אדם חיבר ספרים אחדים בנושא חינוך מוזיקלי, שיצאו לאור בהונגריה בשנות ה-40' שלהמאה ה-20, שניים מהם יחד עם קודאי. המתודולוגיה שלו הטביעה את רישומה על החינוך המוזיקלי ברחבי העולם ועד היום לומדים אותה סטודנטים לשיטת קודאי. ארגון מחנכי קודאי האמריקאים מעניק מלגת לימודים אקדמיים הנושאת את שמו.

ינו אדם היה אחראי לביצועים הראשונים בהונגריה של "טה דאום דטינגן" ואורטוריות אחרות של הנדל, "ילדותו של ישו" מאת ברליוז ודידו ואניאס של פרסל.

כמלחין, נודע אדם בעיקר בשלוש האופרות שלו, Ez a mi földünk ‏ (1923), "מאגייאר קאראשוני" (1931) ו"מריה ורוניקה" (1938). שתי האחרונות עלו בביצוע בכורה בבית האופרה של בודפשט (לשעבר בית האופרה המלכותי של הונגריה}. כמו כן היה אדם מנצח המקהלות באקדמיה למוזיקה, מנצח המקהלה בבית האופרה המלכותי ומנצחן של עוד מקהלות רבות במהלך הקריירה שלו.

ספריו
-----

* A skálától a szimfóniáig ("מן הסולם לסימפוניה"), בודפשט, 1943
* Szó-mi (ספרי לימוד זמרה לבתי ספר יסודיים, 1943, עם זולטאן קודאי)
* Módszeres énektanítás a relatív szolmizáció alapján (לימוד שירה שיטתי המבוסס על סולפג', בודפשט, 1944
* (מתורגם לאנגלית) "לגדול במוזיקה עם דו נייד", 1971
* Énekeskönyv ("ספר זמרה", בודפשט, 1947, יצא מחדש באנגלית במרץ 1998 כסדרת ספרים לבתי ספר יסודיים, עם זולטאן קודאי

ראו גם
------

* רוברטו גויטרה
* קטינקה דניאל
* פסיכולוגיה של המוזיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינו אדם** בוויקישיתוף

* ינו אדם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456973805171
* BnF: cb16306368d (data)
* GND: 12372337X
* ISNI: 0000 0001 1035 0176
* LCCN: no93008108
* NKC: mzk2009511890
* NLP: A26749907
* NTA: 102574456
* SNAC: w6vm7fv1
* VIAF: 928379
* WorldCat: lccn-no93008108

 |
**הוגו יצחק בּוּלִי** (וגם **די-בּוּלִי**, בסרבית: **Хуго Исак Були**;‏ 14 בדצמבר 1875, בלגרד, נסיכות סרביה–אוקטובר 1941, מחנה הריכוז טופובסקה שופה) היה סוחר ואיש ציבור יהודי, בן יהדות בלגרד, אשר נחשב למייסד ענף הכדורגל בסרביה (אנ').

ביוגרפיה
--------

הוגו בולי נולד בבלגרד לידידיה בולי, בנקאי ופילנתרופ שכיהן כנשיא הקהילה הספרדית בבלגרד, ולמרקושה-מרקדה בולי, אשת ציבור בת הקהילה. הוא רכש השכלה תיכונית בעירו, ובהמשך יצא ללימודים אקדמיים בברלין והתוודע אל משחק הכדורגל שצבר פופולריות בקיסרות הגרמנית. בין יולי 1892 ליוני 1896 שיחק כחלוץ בקבוצת "BFC Germania 1888" (אנ'). לקראת סיום לימודיו, כאשר שב לבלגרד הביא עמו כדור כדורגל במטרה לעניין בני נוער במשחק. הוא הצטרף למועדון הספורט "סוקו" (אנ'), וב-12 במאי 1896 ייסד בו את מחלקת הכדורגל. ב-14 במאי ארגן את משחק הכדורגל הראשון בסרביה, אשר נערך סמוך למגדל נבוישה בבלגרד ובו גם השתתף, ומועד זה נחשב לתאריך ייסוד ענף הכדורגל במדינה.

שלוש שנים מאוחר יותר הציע בולי להקים את המועדון הראשון למשחקי כדור בסרביה, ובהמשך במימונו הוקם מגרש הכדורגל הראשון בסרביה. בהמשך, השתלב בעסקים המשפחתיים. במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר הפלישה ליוגוסלביה והכרעת הממלכה, החלו רדיפות היהודים, ובמרכזם רדיפת יהודי בלגרד. הוגו בולי נשלח לעבודות כפייה ובהמשך באוקטובר 1941 נורה למוות במחנה הריכוז טופובסקה שופה. התאריך המדויק באוקטובר בו נרצח אינו ידוע. בולי היה נשוי פעמיים. נישואיו הראשונים היו לילנה לבית לוי (1883–1936) וב-1904 נולד לזוג בן בשם ידידיה-אדי. נישואיו השניים היו לפולה-פאולה בולי לבית רכניצר ילידת ביחאץ', אשר שרדה את השואה עלתה לישראל והתגוררה בנתניה.

ב-2021, ביום השנה ה-125 לייסוד ענף הכדורגל בסרביה, נחנכה בבלגרד אנדרטה לזכרו של הוגו בולי ולציון המשחק ההיסטורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוגו בולי** בוויקישיתוף
* פרופיל, באתר worldfootball.net
* הוגו בולי, במאגר קרבנות השואה באתר יד ושם (באנגלית)
* Gründung des ältesten noch existierenden deutschen Fussball-Vereins, באתר tempelhoferfeld.info (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יהודים נודעים בסרביה, עמודים 47–48 (בסרבית).
2. ↑  שמחה בצל משבר, 100 שנות כדורגל ב-פ.ק בלגרד, באתר sportklub.rs (בסרבית).
3. ↑  הוגו בולי, באתר makabijada.com (בסרבו-קרואטית).
4. ↑  תמונת האנדרטה לזכרו של בולי, באתר sportal.blic.rs (בסרבית).
**חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, התשס"ה-2005** קובע כי בית המשפט יכול להורות על חילוט (החרמה בידי המדינה) הרווחים שהפיק או עתיד להפיק אדם שהורשע בביצוע עבירה מפרסומים הנוגעים לעבירה.

החוק התקבל בכנסת ב-23 במרץ 2005, הוא קובע כי ניתן, לפי בקשת היועץ המשפטי לממשלה, להורות על חילוט הרווחים מפרסום שעניינו העיקרי עבירה. החוק אינו מונע את הפרסום עצמו, אלא רק את הפקת הרווחים ממנו.

מטרת החוק היא למנוע מצב בו עבריינים יפיקו רווח כתוצאה מפרסומים בעניין העבירות שעברו (כגון ספרים או סרטים העוסקים בעבריין והפשעים שביצע). הסדרים דומים בדבר חילוט רווחים מפרסום דבר שעניינו עבירה קיימים כבר במדינות כגון: אוסטרליה, אנגליה, קנדה וחלק ממדינות ארצות הברית.

לפי סעיף ההגדרות אפשרות החילוט חלה על רווח שנמצא "בחזקתו, בשליטתו או בחשבונו" של המורשע. הגדרת ה-"רווח" היא רחבה, וכוללת "רווח בכסף או בשווה כסף, לרבות זכות להפיק רווח ולרבות רכוש שהוא תמורתו של רווח כאמור".

חוק זה חל רק לגבי פרסום שעניינו העיקרי הוא העבירה. כמו כן, נקבעה תקופת התיישנות לאפשרות החילוט בסעיף 3 לחוק, לפיו לא תוגש בקשה לחילוט אם חלפו למעלה מחמש שנים מיום הפרסום או אם הפרסום נעשה למעלה מחמש שנים מיום ההרשעה או למעלה משלוש שנים מיום סיום ריצוי המאסר בפועל, זאת בשל ההנחה שאחרי התקופות המנויות בו, העניין הציבורי במעשה העבירה ממילא יפחת ופוטנציאל הרווח של המפרסם יקטן.

בסעיף 2 לחוק נקבע כי בית המשפט רשאי שלא להורות על חילוט אם הוא סובר כי קיימות נסיבות המצדיקות זאת. בית משפט ישקול, בין היתר, את קיומו של ערך חינוכי או שיקומי לפרסום (כדוגמת ביוגרפיה של אדם שנגמל משימוש בסמים). סעיף 5 לחוק מתייחס למעמדו של נפגע העבירה בהליך זה, וכן למידת השפעת הפרסום עליו.

לפי סעיף זה יש ליידע את נפגע העבירה, אם ניתן, על הגשת בקשה לחילוט לפי החוק והוא זכאי להביע את עמדתו בפני בית המשפט. כמו כן, בסעיפים 2 (ב) ו-6 לחוק, נקבעו הסדרים המעניקים קדימות לתשלום פיצוי שנפסק לטובת נפגע העבירה, מתוך הכספים שחולטו.
בית המשפט לא יצווה על חילוט רווחי העבירה, כולם או חלקם, אלא אם כן נוכח כי לבעל הרכוש שיחולט ובני משפחתו הגרים עמו יש אמצעי מחיה סבירים ומקום מגורים סביר. כמו כן לא יחולטו רווחי עבירה שהם בגדר צורכי מחיה בסיסיים, כדוגמת מזון, מגורים או ביגוד.

**התיישנות**

החוק קובע כי לא ניתן יהיה להגיש בקשה לחילוט הרווחים אם חלפו למעלה מחמש שנים מיום ההרשעה או למעלה משלוש שנים מיום סיום ריצוי המאסר בפועל, המאוחר מביניהם. כמו כן לא ניתן להגיש בקשה לחילוט הרווחים לאחר שחלפו 5 שנים מיום הפרסום.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, בספר החוקים הפתוח
* היסטוריית החקיקה של חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* נוסח החוק(הקישור אינו פעיל)
**אן סאבאג'** (באנגלית: **Anne Savage**‏; 27 ביולי 1896 – 25 במרץ 1971) הייתה ציירת ומורה לאמנות קנדית, הידועה בנופיה הליריים והקצביים. היא הייתה חברה מייסדת בקבוצת הציירים הקנדית.

ביוגרפיה
--------

סאבאג' נולדה במונטריאול, קוויבק, קנדה, בתו של ג'ון סבאג', תעשיין עשיר. היא גדלה באזור שהיה אז כפרי בקוויבק, ובילתה את הקיץ בבית הקוטג' המשפחתי בהרי לורנטיאן, שם פיתחה אהבה לסביבה שהפכה למקור השראה לאמנותה. היא למדה בבית הספר התיכון במונטריאול.

בין השנים 1914–1918 למדה סאבאג' אמנות באגודת האמנות של מונטריאול אצל כמה מדריכים, ביניהם ויליאם ברימנר (1855–1925) ומוריס קולן. עולמה הפרטי השתנה לצמיתות כאשר אחיה התאום נהרג בצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר סיום המלחמה נסעה סאבאג' למיניאפוליס, מינסוטה, שם למדה עיצוב בבית הספר לאמנות. עם חזרתה למונטריאול, היא קיבלה עבודה כמורה לאמנות בבית הספר התיכון Baron Byng שם נשארה 26 שנה (1922–1947).  בנוסף, היא לימדה קורסי אמנות לילדים, וקידמה את חשיפתם המוקדמת לתחום וכעבור שנים הצליחה להקים את המועצה לאמנות ילדים בקוויבק, שנודעה מאוחר יותר כחברה לחינוך באמצעות אמנות בקוויבק.

בשנת 1921 הצטרפה סאבאג' לקבוצת "ביבר הול היל" שצייריה היו קשורים קשר הדוק לקבוצת השבעה. אלכסנדר יאנג ג'קסון, חבר בקבוצת השבעה הפך לחברה הקרוב של סאבאג' לכל החיים. לאחר שבילתה זמן מה בקולג' לאמנות באונטריו בטורונטו עם הצייר ארתור ליסמר, חבר נוסף בקבוצת השבעה, נסעה סאבאג' לאירופה שם הוצגו כמה מיצירותיה. סאבאג' בילתה גם בקולומביה הבריטית ועשתה רישומים של כפרים מקומיים בחוף הצפון-מערבי; עבודתה זו הוצגה בשנת 1927 בגלריה הלאומית בתערוכה "אמנות החוף המערבי הקנדי, ילידי ומודרני".

בשנת 1933 הייתה אחת החברות המייסדות של קבוצת הציירים הקנדית ובשנים 1949 ו-1960 שימשה כנשיאה של האגודה. היא שימשה כמייסדת של האגודה להוראת אמנות בתיכון ובשנת 1955 עוררה השראה להקמת המועצה לאמנות ילדים שהפכה לחברה לחינוך באמצעות אמנות בקוויבק.

סאבאג' פרשה מההוראה בשנת 1953 ונבחרה כמפקחת על אמנות במועצת בית הספר הפרוטסטנטי במונטריאול רבתי. לאחר מכן הוזמנה על ידי אוניברסיטת מקגיל ללמד, שם סיימה את לימודיה בין השנים 1954–1959. 

לאורך כל חייה עסקה סאבאג' בזכויות נשים ובאי שוויון מגדרי. בין הקבוצות להן הצטרפה הייתה הליגה לזכויות נשים, ארגון זכות הבחירה במונטריאול. באופן מוזר, בנאום בשנת 1942 אמרה כי היא מרגישה שנשים אמניות אינן מתמודדות עוד עם אי שוויון בין המינים, הם היו שוות לגברים פרט לנושא ניקיון הבית. עם זאת, ניקיון הבית אינו עניין מינורי מכיוון שהוא לוקח זמן ואנרגיה מעשיית אמנות ומחזק את התפיסה שמקום הנשים היה בבית.

סאבאג' נפטרה במונטריאול בשנת 1971 ונקברה שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן סאבאג'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Canadian Women Artists History Initiative : Artist Database : Artists : SAVAGE, Anne, cwahi.concordia.ca
2. ↑  Anne Savage fonds -, concordia.accesstomemory.org
3. ↑  A. E. Dyson, **Between Two Worlds**, London: Macmillan Education UK, 1972, עמ' 1–14, מסת"ב 978-1-349-01311-1
4. ↑  Lehmann, Henry (September 14, 2002). "Two Women, Two Worlds". The Gazette, Montreal.
5. ↑  McDougall, Anne. Anne Savage, The Story of Canadian Painter. Montreal: Harvest House Ltd. pp. 159–186

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007347157805171
* ISNI: 0000 0000 7379 8034
* LCCN: n78012171
* SUDOC: 160483603
* ULAN: 500102508
* VIAF: 50477128
* WorldCat: lccn-n78012171

 |
**ינה שיפוש** (במקור **שפילר**, בהונגרית: **Sipos Jenő**; קצ'קמט, 20 ביולי 1910 – בודפשט, 27 בדצמבר 2000) היה זמר אופרה (טנור), מורה לשירה ולפיתוח קול יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

ינה שיפוש נולד במשפחה יהודית כבנם של פרנץ שיפוש (שפילר), סוחר בגדי אופנת נשים ושל מריה פישפן.

משנת 1936 למד שירה אופראית והוראת שירה ופיתוח קול באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט כסטודנט של אימרה מולנר ולאחר מכן באיטליה כתלמידו של הבריטון האיטלקי המפורסם ריקרדו סטראצ'ארי (Riccardo Stracciari). בין השנים 1939–1944, בשל החוקים היהודיים, ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי הוא יכול היה להופיע רק בפני קהל יהודי במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. שיפוש שרד את השואה בגטו בודפשט.

משנת 1961 היה מרצה באקדמיה למוזיקה ומ-1970 עד 1981 היה פרופסור באוניברסיטה. בשנים 1977–1980 היה הקפלמייסטר של "להקת התיאטרון העירוני" (Städtische Bühnen) בפרנקפורט אם מיין. החברה בנויה היום משני ארגונים, Oper Frankfurt לאופרה ו-Schauspiel Frankfurt לדרמה. משנת 1979 עד 1981 עבד בטהראן ומשנת 1981 עד 1983 היה מורה לשירה ולפיתוח קול בטוקיו. משנת 1983 עבד כמורה לשירה בבית האופרה הממלכתי של הונגריה. שיפוש העביר קורסי שירה באוסטריה, ברפובליקה הפדרלית של גרמניה, בנורווגיה ובשווייץ.

עבודתו הפדגוגית: פיתוח קול במקהלה. הוא היה המאסטרו של כמה זמרי וזמרות אופרה הונגריות מפורסמות בעולם, כמו פטר קלן, אווה מרטון, קטלין פיטי, לאסלו פולגר ועוד.

לקריאה נוספת
------------

* ביוגרפיה, באתר omike.hu
* מוזיקה (2000) כרך 43, מספר 7
* מיהו מי במוזיקה הונגרית? עורך אנדראש סקיי. בודפשט, 1979.
* תמונות של ינה שיפוש מהארכיון של הטלוויזיה ההונגרית
* ביוגרפיה, באתר משתתפי פעילת אומיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a kecskeméti polgári születési akv. 1515/1910. folyószáma alatt".
2. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a kecskeméti polgári házassági akv. 271/1909. folyószáma alatt".
**ינון עזרוני** (11 בנובמבר 1927 – 1 במרץ 2009) היה קצין חימוש ראשי בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. מנכ"ל תעשיות רכב נצרת עילית וחברת אליאנס.

קורות חיים
----------

עזרוני נולד בחיפה, בנם של שרה ויקותיאל, בוגר בית הספר החקלאי מקוה ישראל. ב-1945 הצטרף לפלמ"ח ושירת בפלוגה א' בקיבוץ יגור. סיים קורס קציני חבלה וקורס מפקדי כיתות. שימש מדריך חבלה. בתקופת פעילות תנועת המרי העברי השתתף בהכנות לפיצוץ גשר, כסיוע להורדת המעפילים מהספינה "חנה סנש" ליד נהריה וכן השתתף בפיצוץ תחנת הרדאר בח'רייבה. השתתף בפעולות רבות נגד כנופיות ערביות וחברי הוועד הערבי העליון.

במלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בגדוד הראשון של חטיבת יפתח. השתתף בהדיפת צבא ההצלה בקרב משמר העמק, במבצע מטאטא ובקרבות מלכיה, בהם נפצע באורח קשה. לאחר החלמתו השתתף בכיבוש לוד, בקרבות בנגב, במבצע גי"ס, בקרב חרבת מחאז ובמבצע יואב. לקראת סוף המלחמה מונה לסגן מפקד הגדוד. לאחר פירוק הפלמ"ח יצא לקורס מפקדי גדודים בצריפין.

ב-1950 השתחרר והחל בלימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אותם סיים ב-1954. עבד כמהנדס בתעשייה הצבאית ובמקביל, במסגרת שירותו במילואים שירת בחיל החימוש. במלחמת סיני שירת באוגדה 77 שלחמה באזור רפיח ואל עריש. ב-1956 חזר לשירות הקבע ומונה למפקד בימ"ל (בית מלאכה) בחיל החימוש. בתקופתו הוקם בבסיס מפעל בן 1,000 עובדים שפעל להסבת טנקי השרמן לטנקי סופר שרמן בהם הותקן התותח הצרפתי CN 75-50.

בשנת 1957 מונה לסגן קצין חימוש ראשי. ב-1961 יצא לארצות הברית ללימודי תואר שני במנהל תעשייתי והנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה. ב-1963 מונה לקצין חימוש ראשי. במרץ 1964 קודם לדרגת אלוף-משנה.

לאחר שחרורו היה ממקימי חברת תעשיות רכב נצרת עילית ב-1965 ושימש כמנהלה הכללי עד 1986. הוא זכה על פועלו בפרס התעשייה של התאחדות התעשיינים, ב-1976. ב-1987 מונה למנכ"ל חברת הצמיגים אליאנס, תפקיד בו כיהן עד שנת 2000.

נפטר ב-1 במרץ 2009. היה נשוי לחנה ואב לשלושה ילדים. כלתו (אשת בנו) היא הציירת רינה עזרוני.

קישורים חיצוניים
----------------

* ינון עזרוני, באתר הפלמ"ח
* אורי דרומי, אל"מ (בדימוס) ינון עזרוני, לוחם הגדוד הראשון של הפלמ"ח, באתר הארץ, 1 במאי 2009
* סא"ל ינון עזרוני קצין חימוש ראשי, דבר, 25 בפברואר 1963
* ינון עזרוני, באתר עמותת חיל החימוש

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקבל פרס תעשייה, אתר התאחדות התעשיינים

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |
באלגברה מופשטת, **איבר** x של חוג R הוא **נילפוטנטי**, אם יש לו חזקה שהיא אפס, כלומר, אם {\displaystyle x^{m}=0} עבור m גדול מספיק. המספר הטבעי הקטן ביותר בעל תכונה זו נקרא **דרגת הנילפוטנטיות** (ולעיתים גם **אינדקס הנילפוטנטיות**) של x.

חוג (בלי יחידה) שכל אבריו נילפוטנטיים נקרא **חוג נילפוטנטי**. כל אלגברה נילפוטנטית מממד סופי ניתנת לשיכון באלגברת המטריצות המשולשיות מעל השדה.

דוגמאות
-------

* בחוג {\displaystyle \mathbb {Z} /4\mathbb {Z} } של השאריות מודולו 4, האיבר 2 נילפוטנטי (מדרגה 2) כי {\displaystyle 2^{2}=4\equiv 0{\pmod {4}}}.
* המטריצה הריבועית {\displaystyle A={\begin{pmatrix}0&1&0\\0&0&1\\0&0&0\end{pmatrix}}} היא מטריצה נילפוטנטית (מדרגה 3), כי מתקיים {\displaystyle A^{3}=0}.
* בכל חוג (גם אם אינו קומוטטיבי), אם {\displaystyle ab} נילפוטנטי, אז גם {\displaystyle ba} כזה, משום ש- {\displaystyle (ba)^{n+1}=b(ab)^{n}a}. לדוגמה, אם {\displaystyle a=e\_{12}+e\_{22}} ו- {\displaystyle b=e\_{12}}, כאשר {\displaystyle e\_{ij}} הן מטריצות בסיסיות (זו המטריצה בה בכניסה ה-i,j יש 1 וביתר הכניסות יש {\displaystyle 0}), אז {\displaystyle \ ab=0} ו- {\displaystyle \ ba=b} נילפוטנטי מדרגה 2.

אם x נילפוטנטי מדרגה n, אז {\displaystyle 1-x} איבר הפיך, ומתקיים {\displaystyle (1-x)^{-1}=1+x+x^{2}+x^{3}+\dots +x^{n-1}}. באופן דומה גם 1+x הפיך.

בחוג קומוטטיבי, הסכום של כל איבר הפיך ואיבר נילפוטנטי הוא הפיך: אם x הפיך ו-y נילפוטנטי, אז {\displaystyle x+y=x(1+x^{-1}y)}, ומכיוון ש-y נילפוטנטי נקבל שגם {\displaystyle x^{-1}y} נילפוטנטי ומהאמור לעיל {\displaystyle 1+x^{-1}y} הפיך, ואז {\displaystyle x+y} הפיך כמכפלת הפיכים.

הספקטרום של חוג קומוטטיבי A הוא מרחב טופולוגי אי פריק אם ורק אם אוסף כל האיברים הנילפוטנטים בחוג הוא אידיאל ראשוני.

ראו גם
------

* אידיאל נילי

קישורים חיצוניים
----------------

* איבר נילפוטנטי, באתר MathWorld (באנגלית)
**אן חנה "חני" נויברגר** (באנגלית: **Anne Neuberger**; נולדה ב-1976) היא יהודייה-אמריקאית, מומחית לאבטחת סייבר בתפקיד סגנית היועץ לביטחון לאומי לענייני סייבר וטכנולוגיות מתפתחות. בעבר כיהנה כמנהלת אבטחת הסייבר בסוכנות לביטחון לאומי בפיקודו של הגנרל פול נקאסוני. היא הצטרפה לממשלה הפדרלית כעמיתת הבית הלבן, ועבדה בפנטגון עבור שר ההגנה רוברט גייטס, ולאחר מכן כיהנה כסגנית ניהול ראשי של הצי. לפני שנכנסה לשירות ממשלתי הייתה נויברגר סגנית נשיא בכירה לתפעול בחברה האמריקאית להעברת מניות ונאמנות.

ב-6 בינואר 2021 דווח כי נויברגר תמונה לסגנית היועץ בתחום אבטחת הסייבר במועצה לביטחון לאומי של ממשל ביידן. ב-20 בינואר 2021 נכנסה לתפקידה.

השכלה אקדמית
------------

נויברגר קיבלה את התואר הראשון מטורו קולג' בשנת 1997. סיימה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה עם תואר שני במנהל עסקים ותואר שני בעניינים בינלאומיים בשנת 2005.

חיים אישיים
-----------

סבא וסבתא של נויברגר הם ניצולי שואה, והוריה, חסידי סאטמר, היו בין הנוסעים בטיסת "אייר פראנס" החטופה בשנת 1976, שחולצו על ידי כוחות סיירת מטכ"ל במבצע יונתן מנמל התעופה הבינלאומי אנטבה. מבין שמונת הסבים והסבתות של הוריה – שבעה נרצחו באושוויץ ואחת שרדה. המשפחה שלה היגרה מהונגריה לארצות הברית אחרי השואה. נויברגר אמרה כי העובדה שמשפחתה עברה את השואה, כמו גם את חטיפת המטוס, סייעו לעצב את תפישת עולמה.

נויברגר היא גם מייסדת הארגון ללא מטרות רווח, "אחות לאחות", שמשרת אמהות חד הוריות ברחבי ארצות הברית. היא גם מכהנת בדירקטוריון ב-Bridging Voice ובג'וינט.

נויברגר מתארת עצמה כחובבת שפות ודוברת אנגלית, עברית, יידיש, ערבית וצרפתית. היא ובעלה יהודה הם פעילים בקהילה היהודית בבולטימור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן נויברגר** בוויקישיתוף
* אן נויברגר, ברשת החברתית LinkedIn
* יצחק בן-חורין, וושינגטון, בת החסידות שהפכה לבכירה ב-NSA, באתר ynet, 13 בספטמבר 2015
* יוסי נכטיגל, ‏הכירו: יועצת הסייבר של ג'ו ביידן - חסידית מברוקלין, באתר כיכר השבת, 7 בינואר 2021
* שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב   
'סוג: הרצאה של חנה נויברגר' אינו ערך חוקי  Inside the NSA, הרצאה של חנה נויברגר באתר יוטיוב (אורך: 1:29:34) (באנגלית)
* ארי טננבוים, ‏החרדית בתפקיד הבכיר בעולם בראיון נדיר, באתר כיכר השבת, 19 בינואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  "NSA launches new cyber defense directorate". *Washington Post* (באנגלית). נבדק ב-2020-05-20.
2. 1 2  "Anne Neuberger". *French-American Foundation* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-10-13.
3. ↑  "Biden taps intelligence veteran for new White House cybersecurity role". *Politico*.
4. ↑  "A Safer World". *Ideas & Insights* (באנגלית). נבדק ב-2020-05-26.
5. ↑  "Anne Neuberger: Inside the NSA - The Long Now". *longnow.org*. נבדק ב-2019-10-13.
6. ↑  "At The NSA, A Rising Star's Commitment To Faith — And Public Service". *NPR.org* (באנגלית). נבדק ב-2019-10-13.
7. ↑  Anne Neuberger - Trustee , באתר המכון החרדי למחקרי מדיניות
**פְּרוֹקוֹפְּיוּס מעזה** (ביוונית: **Προκόπιος**; ‏465–528 לספירה) היה סופר, מורה ונואם נוצרי, אחד הנציגים החשובים ביותר של בית הספר ללימוד הרטוריקה בעזה, שם בילה כמעט את כל הקריירה המקצועית שלו ולא לקח חלק בתנועות התאולוגיות של זמנו.

פרוקופיוס למד באלכסנדריה, פעל זמן מה בקיסריה, והשתקע בבית הספר ללימוד הרטוריקה בעזה. פעילותו חופפת את תקופת שלטונו של אנסטסיוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית וראשית שלטונו של יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. רוב המידע המצוי בידינו על פרוקופיוס מגיע מכתביו של תלמידו כוריקיוס מעזה. רוב חיבוריו של פרוקופיוס אבדו, ונותרו רק שיר הלל על הקיסר אנסטסיוס הראשון שנכתב סמוך להעמדת פסל של הקיסר בעיר, בו הוא מפאר את פעולותיו של הקיסר ומשווה אותו לאלכסנדר מוקדון, כורש וגיבורים אחרים.

הוא כתב הספד לאחר רעידת האדמה באנטיוכיה ונאומים רטוריים ספורים שלגבי חלקם לא ברור האם נכתבו על ידו או על ידי תלמידו כוריקיוס. 162 מכתבים המופנים לאנשים בעלי שררה, חברים, ומתנגדים ספרותיים, שופכים אור על מצבה של הרטוריקה המתוחכמת של תקופתו ועל דמותו של פרוקופיוס עצמו. הקטע של מסה פולמוסית נגד הניאופלטוני פרוקלוס שבעבר חשבו שהוא פרי עטו של פרוקופיוס משויך על פי הפרשנות העכשווית לניקולאוס, הארכיבישוף ממסניה בפלופונס בן המאה ה-12. כתביו התאולוגיים של פרוקופיוס מכילים פירושים על ספרים שונים הכלולים בכתבי הקודש, הן הברית הישנה והן החדשה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266758705171
* BIBSYS: 90396271
* BNE: XX1325749
* BnF: cb12046694j (data)
* CANTIC: a19999033
* GND: 118793497
* ICCU: MILV025456
* ISNI: 0000 0001 1761 9908
* LCCN: n84045623
* NKC: ola2013770050
* NLA: 56963945
* NLG: 28168
* NTA: 070284741
* RERO: 02-A005490580
* SELIBR: 196714
* SUDOC: 028681401
* Trove: 1676751
* VcBA: 495/18019
* VIAF: 48159479
* WorldCat: lccn-n84045623

 |
**ג'וד איקצ'וקוו נוורו** (באנגלית: **Jude Ikechukwu Nworuh**; נולד ב-9 ביוני 1989) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

נוורו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אבדיי וכשהיה בן 18 עבר לזו של מיטיולן הדנית. ב-20 ביולי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בניצחון 1-2 נגד אולבורג. כעבור 11 ימים הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-4 נגד בנגור סיטי הולשית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. לאחר שבעונת 2008/2009 הצליח לתפוס את מקומו בהרכב הקבוצה, עונה לאחר מכן מעמדו התערער ובקיץ 2010 הושאל לפרדריקה מהליגה השנייה בה הצטיין עם 14 שערי ליגה.

את עונת 2012/2013 התחיל במיטיולן וב-4 בספטמבר 2012 חתם בהורסנס הדנית. בקיץ 2015 שוחרר מהמועדון.

את עונת 2015/2016 התחיל בקבוצה סלובנית, אך שוחרר ממנה. ב-9 באוקטובר 2015 חתם בבני יהודה תל אביב.

ב-4 באוגוסט 2016 חתם בבני סכנין לעונה אחת, אך הוא שוחרר מהקבוצה באמצע העונה.

באפריל 2017 חתם בילבס מליגת העל הפינית במדיה שיחק משחק אחד בלבד. בדצמבר אותה שנה כתם בקבוצת צ'נאיין בליגת העל ההודית. הוא היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות, אך שוחרר לאחר סיום העונה.

ב-1 בפברואר 2019 נוורו חתם בהפועל מרמורק.

ב-21 ביולי 2019 נוורו חתם בהפועל רמת גן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* עמוד השחקן באתר תא כתום -הבית של אוהדי בני יהודה ת"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי זריהן, ‏יש חלוץ: ג'וד וורו חתם לשנתיים בבני יהודה, באתר ערוץ הספורט, ‏9 באוקטובר 2015
2. ↑  שלמה וייס‏, בני סכנין: ג'וד נוורו חתם לעונה אחת, עם אופציה לשנתיים נוספות, באתר וואלה!‏, 4 באוגוסט 2016
3. ↑  ISL Champions Chennaiyin FC Release Eight Players, news18.com, 1 June 2018
4. ↑  מאור רחמני ושקד עמירם, ‏מרמורק מתחזקת: מלכה, נורו וליאל כהן הצטרפו, באתר ONE‏, 1 בפברואר 2019

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'וד נוורו"**.
ה**איביביו** (באנגלית: **Ibibio**) היא קבוצה אתנית בדרום מזרח ניגריה. לקבוצה כנראה מוצא משותף עם הקבוצות האתניות אננג ואפיק. הכינוי איביביו מתייחס לעיתים לדוברי שפת האביביו. מעל ל-10 מיליון אנשים משתייכים לאיביביו מהם כ-8.5 מיליון בניגריה,

משמעות המילים "איביו-איביו" היא 'קצר' אך אינה קשורה לגובהם של בני הקבוצה. באזורים רבים של האיביביו מדוברים ניבים שונים של שפתם.

על פי המסורת חיו האיביביו באותה מדינה בניגריה שבו חיו בני האננג, אורון, אקט, ושאר בני מחוז אוגוג'ה. לאחר מכן חולק אזור זה לשתי מדינות - מדינת אקווה איבום ומדינת נהר קרוס. 

מדינת אקווה איבום מורכבת מבני אננג, מבני האיביביו, ובני אקט ואורון.
מדינת נהר קרוס מורכבת מבני אפיק ובני מחוז אוגוג'ה. 
בני האיביביו הם רוב באקווה איבום ושולטים במדינה זו בתוך הרפובליקה. המנהל והממשל נחלק עם הקבוצות האתניות האחרות והמערכת הפוליטית במדינה מנוהלת באופן מסורתי - המנהיגים הפוליטיים נקבעים טרם הבחירות בדיון בין הקבוצות השונות. 

בעבר היה נהוג בקרב קבוצה זאת ואחרות להשאיר תאומים שהיו נולדים ביערות למות. מנהג זה נאסר על ידי מארי סלסור.

מרק אפאנג נמנה עם המאכל המסורתי של הקבוצה.

הגעת המיסיון הנוצרי לאיביביו
----------------------------

מיסיונרים ראשונים הגיעו לאביביו בתחילת המאה ה-19. הכומר סמואל ביל החל את עבודתו באיבנו. הוא הקים את כנסיית קואה איבו, שהתפרסה לאחר מכן למרכז ניגריה.
אחריו הגיעו גם הכנסייה הקתולית, הכנסייה המתודיסטית והכנסייה הפריסביטריאנית. כנסיות נוספות חדרו לאזור בחלקה השני של המאה ה-20.

ראו גם
------

* יהודי האיגבו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איביביו** בוויקישיתוף
* איביביו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536173005171
* BnF: cb12313555j (data)
* GND: 4089310-8
* LCCN: sh85063911
* SUDOC: 032027400

 |
**פרוקונסול** (שם מדעי: *Proconsul*) הוא סוג של פרימט נכחד מקבוצת ההומינואידים, אשר נחשב לעיתים לראשון קופי האדם. הפרימט התקיים במזרח אפריקה במשך המיוקן שלפני 28.4 עד 11.608 מיליון שנה מזמננו. סוג זה השתייך למשפחה הקדומה פרוקונסוליים.

פרימט זה התקיים כנראה בין העצים ביערות לחים עד לסוואנות שהתקיימו בקניה ואוגנדה והחוקרים חלוקים אם נע בדומה לאנשים, לגיבונים, לאורנגאוטן או לשימפנזה (הדעה הכי נתמכת). הסוג תואר בידי החוקר האנגלי ארתור הופווד ב-1933 ו משמעות שמו היא: "לפני הקונסול" - מונח שהיה מקובל בעבר באקדמיה של לונדון לתיאור השימפנזה המצוי. המאובנים שלו התגלו בקרבת קניה ואלה נחשבים למאובנים הראשונים של יונק באפריקה שמדרום לסהרה וכן לראשון ההומנידים המאובנים שנמצאו בעת החדשה.

עם זאת למרות הדימוי הרווח הפרוקונסול היה בעל מאפיינים שונים משל שימפנזה וניחן ברגליים ארוכות יחסית ובמוח קטן. ככל הנראה היה דומה בהתנהלותו לקופים האחרים ואולי היה מאבות כל קופי האדם.

מינים
-----

* פרוקונסול אפריקני (*Proconsul africanus*)
* *Proconsul gitongai*
* *Proconsul major*
* *Proconsul meswae*

גלריה
-----

* איוראיור
* איוראיור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוקונסול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אור המזרח** היה רבעון שיצא לאור על ידי הסתדרות המזרחי בארצות הברית ובהמשך שנות פעילותו בשיתוף עם המחלקה לחינוך ולתרבות תורניים בגולה בהסתדרות הציונית העולמית. לפי הגדרת מוציאי כתב העת בשער גליונותיו, הוא "מוקדש לתורה, לאומה ולמדינה".

הקובץ כלל מאמרי הלכה ופרשנות לתלמוד, לצד מסות השקפתיות. בסוף כל גיליון נדפס מדור אקטואליה "בעולם היהדות", בעיקר על הנעשה בתנועת המזרחי, אך גם ידיעות כלליות מחיי יהדות ארצות הברית והספדים על אישים שנפטרו. ומדור סקירת ספרים "בשדה ספר".

גליונות אור המזרח ראו אור בניו יורק במשך למעלה מחמישים שנה, בין השנים ה'תשי"ד, 1954 - ה'תשס"ו, 2006.

היסטוריה
--------

ההחלטה על הקמת כתב העת, שיעסוק בדברי תורה ובענייני השעה העומדים על סדר יומו של המזרחי, התקבלה בוועידה ה-33 של הסתדרות המזרחי באמריקה, לרגל מלאת ארבעים שנה לקיומה של התנועה בארצות הברית. הזרוע הספציפית שהופקדה על מימוש הרעיון היה "הוועד לחיזוק התורה והיהדות באמריקה" שבאותה עת מלאו חמש עשרה שנה לפעילותו.

במאמר הפתיחה כתבו העורכים, כי דווקא לאחר הקמת מדינת ישראל הם רואים לנכון לפתוח במסע תעמולה לחיזוק רעיונות חיבת ציון, כי עם הקמת המדינה וכינון המוסדות הפוליטיים, נשכח האידיאל הרוחני כמרכז רעיון יישוב הארץ.

עורכי כתב העת
-------------

בראש מערכת כתב העת עמד עם הקמתו, הרב יעקב לוינסון. ובין חברי המערכת נמנו: הרב ניסן טלושקין, הרב אהרן דוד בוראק, הרב יחיאל מיכל חרל"פ והרב יצחק סטולמן.

בין הכותבים הקבועים בכתב העת, נמצאו פוסקים וחוקרים חשובים מכל שכבות יהדות ארצות הברית ואף מישראל. שמות בולטים: הרב יעקב מסקין, הרב משולם ראטה, הרב משה צבי נריה, הרב שלמה גורן, הרב אליעזר יהודה וולדנברג, הרב שמעון פדרבוש, הרב יהודה גרשוני, הרב יצחק בונין והרב ש"י זוין. ישעיהו וולפסברג-אביעד, ש.ז. שרגאי

### עורכים ראשיים

* הרב יעקב לוינסון
* הרב אהרן פטשניק
* הרב ישראל ש. אלפנביין (התפטר עקב מחלה בניסן ה'תשכ"ד)
* הרב חיים קרלינסקי (החל מניסן ה'תשכ"ה)
* הרב ישראל שציפּאנסקי
* אלחנן אדלר ונתנאל הלפגוט (תשס"ג-תשס"ו)

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת מאמרים שהתפרסמו ב"אור המזרח", באתר רמב"י
* מאמרי 'אור המזרח' באתר רמבי"ש
* ****אור המזרח** - גליונות השנה הראשונה**, ניו יורק, תשי"ד, באתר היברובוקס
* סנדר ואסתר מלכה שיזגל, **מפתחות למאה החוברות של "אור המזרח"**, בתוך "גליון המאה", שנה כט, גליון א-ב. ניו יורק תשמ"א, באתר אוצר החכמה
* **מפתח: כרכים לו-נא (שנת תשמ"ח-תשס"ו)**, בתוך: אור המזרח, שנה נא גליון ג-ד, ניו יורק תשס"ו. עמ' 203–247, באתר אוצר החכמה
**הרב מנחם הלוי פולק** (ה'תרנ"א, 1891 - ה' בתשרי ה'תשי"ג, 1952) היה רבה של סרנץ' שבהונגריה. בעיצומה של מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית ופעל שם להצלת יהודי הונגריה בשואה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר קליינורדיין שבהונגריה לאביו הרב אברהם מתלמידי הרב מאיר פערלעס מקרולא. אביו היה סוחר ביין אך הרבה לעסוק בתורה, והיה בקשרים טובים עם הרב חיים הלברשטאם בעל ה'דברי חיים'. הרב מנחם למד אצל הרב מאזעס חיים ליטש-רוזנבוים בקליינווארדיין, הרב שמואל רוזנברג באונסדורף (אנ'), והרב עקיבא סופר בפרשבורג. נסמך להוראה על ידי רבה של אונסדורף והרב מרדכי יהודה ווינקלר (לבושי מרדכי).

בשנת ה'תרע"ד, בהיותו בן 23, החל לכהן כרבה של סרנץ' וגם ניהל את הישיבה שם. בעת מלחמת העולם הראשונה הנהיג את קהילתו בשעותיה הקשות.

אשתו היא יהודית, ביתו של הרב פנחס ביליצער, נצר למשפחת רבנים.

היה שותף בתנועת 'חיזוק הדת', ובספרו חלק הלוי הוא עוסק בחשיבות הגדולה של העמדת מורים יראי שמים שמתמחים בחינוך, ועומד על כך שיש להגדיל את משכורתם.

בשנת תש"א (1941) קיבל אישור להגר לאמריקה רק עבורו ועבור אשתו. באמריקה ניסה לפעול להצלת יהודי הונגריה, ועסק רבות בחיזוק ועידוד הניצולים שהגיעו לאמריקה, יחד עם עוד רבנים יוצאי הונגריה.

נפטר בה' תשרי ה'תשי"ג בניו יורק.

ספריו
-----

* שו"ת חלק לוי (תרצ"ד), וכן ספר 'חלק לוי' על הש"ס, שיצא לאחר מותו.
* עיון מנחם א-ב, על אגדות הש"ס (תש"ח). וספר חלק לוי על הש"ס שיצא לאחר מותו.
* חסד לאברהם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284339305171
* ISNI: 0000 0000 5067 3263
* LCCN: nr91002798
* VIAF: 14622960
* WorldCat (עם VIAF): 14622960

 |
דגם של פרוקומפסוגנתוס
**פרוקומפסוגנתוס** (שם מדעי: *Procompsognathus*) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצלופיזיים שחי בתקופת הטריאס הקדומה בגרמניה.

מאפיינים
--------

משמעות שמו של דינוזאור זה היא "דמוי-קומפסוגנתוס", אף שאין לו קשר משפחתי למשפחת הקומפסוגנתוסיים של תקופת היורה. ככל הנראה הקשר הוא צורת הלסתות הדומה שלהם.

זהו יצור טורף קדום שהגיע לאורך מטר אחד בממוצע ונע במהירות על שתי רגליים. הוא היה קל ביותר וכנראה שמשקלו הגיע רק ל-1.1 ק"ג. מבנה ירכיו מצביע על רגליים שיכלו לגמוא מרחקים. הוא היה בעל גוף קל, טפרים בזרועותיו ולסתות צרות ודמה לקרובו הצלופיזיס. ככל הנראה הוא היה טורף או אוכלי נבלות. דינוזאור זה תואר בשנת 1913 על ידי הפלאונטולוג הגרמני אברהרד פראס (אנ').

בתרבות
------

הדינוזאור מוכר בעיקר בזכות שני הספרים של פארק היורה, בהם הוא מתואר כיצור טורף קטן הנע בלהקות וטורף יצורים גדולם ממנו, בין השאר בעזרת ארס. לא התגלו בלוטות ארס במאובנים וגם לא תיעוד של ציד שלו בלהקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוקומפסוגנתוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* Procompsognathus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
**מדד תל אביב טק-עילית** הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של המניות הכלולות במדד מדד תל אביב בלוטק ששווי השוק שלהן הוא לפחות 75 מיליון ש"ח.

משקלן היחסי של המניות במדד מתעדכן מדי יום על פי שווי השוק שלהן בטרם פתיחת יום המסחר. ערך המדד מחושב ומפורסם על ידי הבורסה בזמן המסחר מדי 15 שניות. הרכב המדד מתעדכן פעמיים בשנה: ב-15 ביוני וב-15 בדצמבר.

היסטוריה
--------

בראשית ספטמבר 2012 מינה יו"ר רשות ניירות ערך שמואל האוזר ועדה לקידום השקעות בחברות ציבוריות הפועלות בתחום המחקר והפיתוח (מו"פ), במטרה לתמוך בחברות הפועלות בתחום זה ולסייע להן בגיוס הון.

הוועדה הגישה דו"ח ביניים ב-4 ביוני 2013, ואת המלצותיה הסופיות ב-21 בינואר 2014. אחת מהמלצות הוועדה הייתה כי הבורסה תיצור מדד חדש בשם "טק עילית" שיכלול את מניותיהן של חברות ההיי-טק הנסחרות בבורסה בעלות שווי של 400 מיליון ש"ח, וכן יתאפשר לחברות היי-טק שטרם נסחרות בבורסה והוגדרו כ"חברות מטרה" להיכלל במדד בתנאי ששווי השוק שלהן אינו פחות מ-200 מיליון ש"ח לאחר ההנפקה.

בעקבות המלצות הוועדה, הושק מדד תל אביב טק-עילית ב-11 במאי 2014. מדד הבסיס במועד ההשקה היה זהה למדד הבסיס של מדד ת"א בלוטק-50 (שכחודש לאחר מכן שונה שמו למדד תל אביב בלוטק) באותו מועד.

הרכב המדד
---------

| מניות מדד תל אביב טק-עילית |
| --- |
| (נכון ל-7 בפברואר 2018) |
| 

|  |
| --- |
| אבוג'ן • או.אר.טי.טכנולוגיות • אודיוקודס • אופקו הלת' • אורביט • אורמד • אורמת טכנולוגיות • אינטק פארמה • אירונאוטיקס • אלביט מערכות • אלוט • אלומיי • אלרון • א.מ.ת. מיחשוב • אנלייט • אנרג'יקס • אקסלנז • ארד • ארית תעשיות • בונוס ביוגרופ • ביוטיים • ביוליין • בריינסוויי • ברנמילר • גילת רשתות לווין • קבוצת דוראל אנרגיה • וואן טכנולוגיות • חילן • טאואר סמיקונדקטור • טלדור • טלרד • יוניטרוניקס • כלל ביוטכנולוגיה • לייבפרסון • מג'יק תעשיות תוכנה • מזור רובוטיקה • מטומי • מטריקס • מיטרוניקס • מלם תים • נובה • נייס • ננו דיימנשן • סאנפלאואר • סאפיינס • סומוטו • סיירן • סינאל • פוינטר • פורמולה מערכות • פורסייט • פלורי • פרוטליקס • פריון נטוורק • פריורטק • קומפיוג'ן • קמהדע • קמטק • רדהיל |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מדד תל אביב טק-עילית באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  יו"ר רשות ניירות ערך מינה ועדה לקידום ההשקעות בחברות ציבוריות הפועלות בתחום המחקר והפיתוח, הודעה לעיתונות, באתר הרשות לניירות ערך
2. ↑  ועדת מו"פ, דו"ח הביניים וההמלצות הסופיות, באתר הרשות לניירות ערך
3. ↑  הרכב מדד ת"א טק-עילית, באתר הבורסה
**פטר אנדראס הייברג** (בדנית: **Peter Andreas Heiberg**‏, 16 בנובמבר 1758 - 30 באפריל 1841) היה סופר דני.

קורות חיים
----------

פטר אנדראס הייברג נולד בוורדינבורג למשפחה בעלת שורשים נורווגים. אביו היה מנהל בית ספר מקומי והוא נפטר כאשר פטר היה בן שנתיים בלבד. הוא סיים לימודים בשנת 1774. בשנת 1779 פטר אנדראס הייברג נאלץ לעזוב את קופנהגן, ככל הנראה בגלל חובות. פטר הייברג נסעה לשוודיה והתנדב לשירות צבאי. לאחר שנה וחצי, משפחתו עזרה לו לעזוב את השרות והוא עבר לברגן.

בהיותו בברגן, פטר הייברג החל לכתוב. לאחר חזרה לקופנהגן הייברג החל לעסוק בתרגום מצרפתית. הוא תרגם יצירות שכללו ביקורת קשה על צורת השלטון ולכן פרסם את התרגומים האופן אנונימי. בשנת 1790 הוא התחתן עם תומאסינה כריסטינה גילמבורג-אהרנסוורד שהייתה בת 16 בלבד.

פטר הייברג הושפע מרעיונות של המהפכה הצרפתית. בשנת 1789 הוא פרסם את ספרו הראשון Rigsdalersedlens Hændelser שכלל ביקורת על חיי האצולה והשפעה גרמנית על השלטון בדנמרק. ספר זה ויצירות ביקורתיות נוספות הרגיזו את האליטה השולטת. בסופו של דבר, בשנת 1799 הייברג גורש מהמדינה ועבר לפריז. בשנת 1800 אשתו עזבה אותו וחזרה לדנמרק עם בנה.

בפריז הייבר התגורר עד לשנת 1841, כאשר חלק מהזמן הוא עבד במשרד החוץ.

לקריאה נוספת
------------

* H. Schwanenflügel, Peter Andreas Heiberg : en biografisk Studie, I.H. Schubothes Boghandel, 1891.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר אנדראס הייברג** בוויקישיתוף
* פטר אנדראס הייברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275262005171
* BIBSYS: 90147190
* GND: 119159724
* ISNI: 0000 0001 0908 1618
* LCCN: n83177728
* NTA: 339707232
* SELIBR: 257241
* SUDOC: 139634983
* VcBA: 495/129857
* VIAF: 62352229
* WorldCat: lccn-n83177728

 |
**האפיפיור יוחנן הארבעה עשר** (בלטינית: **Ioannes XIV**; מת ב-20 באוגוסט 984) היה האפיפיור מנובמבר 983 עד מותו בשנת 984. הוא היה יורשו של האפיפיור בנדיקטוס השביעי.

ביוגרפיה
--------

פייטרו קאנפאנובה נולד בפאביה, וכיהן כקנצלר הקיסרי באיטליה של הקיסר אוטו השני. המסמך הראשון שלו בתפקיד זה הוא מ-28 בדצמבר 980, והאחרון מ-27 באוגוסט 983. המלכה אדלייד מבורגונדי, אשתו של אוטו השני, והמלכה תיאנו, אשתו של אוטו השלישי, ביקשו להפוך את מג'ולוס מקלוני לאפיפיור בשנת 983, אבל הוא סירב, ופייטרו, בישוף פאביה, נבחר במקום זאת.

אף על פי ששמו המקורי היה פייטרו, הוא אימץ את השם יוחנן הארבעה עשר כדי למנוע מלהיות מקושר לפטרוס עצמו.

אוטו השני מת זמן קצר לאחר בחירתו, ויורשו אוטו השלישי, היה רק בן 3 שנים ולא היה מסוגל להגן על מעמדו של יוחנן כאפיפיור. האנטי-אפיפיור בוניפקיוס השביעי, על פי התחושה העממית נגד האפיפיור החדש, חזר מקונסטנטינופול והכניס את יוחנן לכלא בטירת סנטאנג'לו, שם הוא מת מרעב או מרעל ב-20 באוגוסט 984.

הבלבול בנוגע לשמו
-----------------

היה בלבול ניכר במספר האפיפיורים בשם יוחנן. היה רק אחד בשם יוחנן הארבעה עשר, עם זאת, במהלך המאה ה-13, רשויות פקידות של הוותיקן נטו בטעות להאמין כי היו שני יוחנן הארבעה עשר, ודבר זה הוביל לאפיפיור שקרא לעצמו יוחנן העשרים ואחד, במקום יוחנן העשרים, בשנת 1276.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן הארבעה עשר** בוויקישיתוף
* יוחנן הארבעה עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gerhard Schwart (1907), [ *Die Besetzung der Bistümer Reichsitaliens unter den sächsischen und salischen Kaisern: mit den Listen der Bischöfe, 951-1122* (Leipzig: B.G. Teubner) (in German), p. 142.
2. ↑  J. N. D. Kelly, *The Oxford Dictionary of Popes* (Oxford 1986), "John XIV", p. 132.
3. ↑  George L. Williams, *Papal Genealogy: The Families And Descendants Of The Popes*, (McFarland & Company, 1998), 232.
4. ↑  Eleanor Shipley Duckett, *Death and Life in the Tenth Century*, (University of Michigan Press, 1967), 110.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בנדיקטוס השביעי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**יוחנן החמישה עשר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397566105171
* BnF: cb103577548 (data)
* CANTIC: a10478565
* GND: 100950132
* ISNI: 0000 0004 4645 4999
* LCCN: nb2007019857
* NKC: skuk0003214
* NTA: 074353373
* ULAN: 500355753
* VcBA: 495/45997
* VIAF: 312717165
* WorldCat: viaf-312717165

 |
**אנדור פטרדי** (במקור **פולק**, בהונגרית: **Peterdi Andor**; שופורניה, 28 מאי 1881 – בודפשט, 27 במרץ 1958) היה משורר, מתרגם, עיתונאי יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

אנדור פולק נולד במשפחה יהודית כבנם של קלמן פולק, קצב ושל אנה הכט. הוריו עברו לסרד, ילדותו עברה עליו שם וסיים במקום שלוש כיתות בבית ספר יסודי. ב-1889 התגרשו הוריו ואביו עבר לבודפשט. בשנת 1890 נשלח הילד בן ה-9 אל אביו, על חשבון מועצת הכפר, כדי לגדלו וללמדו. בבודפשט הוא התחיל שוב את לימודיו בשלוש הכיתות היסודיות ולמד גם את השפה ההונגרית.

ב-1893 עברה גם אמו לבודפשט, ומאחר שגם היא נאלצה לעבוד כל היום לפרנסתה, מסרה את בנה כשוליית אופה, שם למד עד המחצית הראשונה של 1894-1895; אחר כך הפך לשוליית חייט; עם זאת, בשנת 1896 עזב את המקצוע הזה וצעד ברגל לווינה, משם נשלח חזרה לבודפשט על חשבון המדינה ונכנס לעבוד בבית מסחר לבדים. עם זאת, אביו מסר אותו לחבר קצב כשולייה ב-1898 והוא נשאר שם עד 1901. לפני שחרורו מחניכותו היה חולה במשך כשנה.

ב-1902 בילה את הקיץ במישור ההונגרי הגדול ובספטמבר נרשם לבית הספר למשחק של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, אותו סיים את ב-1904. באותה השנה שינה פולק את שם משפחתו לפטרדי. גם השחקן ינה בלשה (מקודם שווייגר) לימד אותו והוא זה שפרסם את כרך השירה הראשון שלו. פטרדי הפך לעיתונאי ב-1905 וב-1909 נשא לאישה את המשוררת ז'ני וארנאי (מקודם: אאוגניה וייס) שנולדה בכפר ההונגרי נג'וואז'ון בו נולד גם טדי קולק, לימים ראש עיריית ירושלים. פטרדי כתב מאמרים שפורסמו בנפסבה ובעיתוני שמאל אחרים. הוא הפך לחבר באגודת פטפי ב-1916, אך עד מהרה התפטר. הוא היה חבר גם ב"אגודת מיקייביץ (Mickiewicz) ההונגרית", שמטרתה הייתה לטפח את יחסי הונגריה-פולין. בין שתי מלחמות העולם עבד כסוחר אמנות, וכתביו פורסמו בכתב העת החשוב "עתיד יהודי". משנת 1942 היה פעיל בתנועת ההתנגדות האנטי נאצית הקטנה בהונגריה. הוא שרד את השואה ובתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 פרש עקב מחלתו. פטרדי תרגם את שיריו של המשורר הבלגי אמיל ורהארן (בודפשט, 1917) וחלק מכתבי צ'כוב.

ילדיהם היו מיקלוש פטרדי, מריה פטרדי והצייר גאבור פטרדי.

 קבריהם של ז'ני וארנאי, בעלה אנדור פטרדי ובתם מריה פטרדי בבודפשט

כרכי השירה החשובים
------------------

* לבי (1904)
* שירים חדשים (1906)
* הארץ שרה (1919)
* ציפור בר ברוח הסתיו (1936)
* מסר (שירים נבחרים 1905–1955, 1957)

ראו גם
------

* שירי אנדור פטרדי
* פרידייש קארינתי: שירים מאת אנדור פטרדי. ניוגט, 1909. מס' 15
* המוזיאון למורשת היהדות דוברת הונגרית. גאבור פטרד עם הוריו אנדור פטרדי וז'ני וארנאי.
* אנדור פטרדי באתר moly.hu

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* אנדור פטרדי באתר Arcanum.hu
* אנדור פטרדי - תולדות הספרות ההונגרית מ-1905 עד 1919
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. אנדור פטרדי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדור פטרדי** בוויקישיתוף
* אנדור פטרדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנדור פטרדי באתר GENI
2. ↑  צילום בביתם בשנת 1956
3. ↑  Gerencsér Tibor: A Magyar Mickiewicz Társaság második évtizede. A Magyar Mickiewicz Társaság tagjainak névsora. In: Acta Papensia XI (2011) 3-4. 195-199. o. library.hungaricana.hu.
4. ↑  תרגום ספר השירה בהוצאת טבן
5. ↑  באתר Billiongraves

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266420305171
* BnF: cb16408373n (data)
* ISNI: 0000 0004 0178 0977
* VIAF: 121451850
* WorldCat: viaf-121451850

 |
**פרס אלבטרוס** היה פרס ספרותי יוקרתי בינלאומי שניתן מדי שנתיים על ידי גינטר גראס שיוסד בברמן שבגרמניה. הפרס הוענק רק חמש פעמים. הפרס ניתן בקטגוריות פרוזה, שירה או חיבור בן ימינו הכולל יצירות מתורגמות. הפרס ניתן בסכום של 40,000 אירו המחולקים בין המחבר (25,000 אירו) למתרגם (15,000 אירו).

הפרס הוענק "לסופרים מרחבי העולם שיצירתם מאופיינת באיכות ספרותית גבוהה ורלוונטית תרבותית וחברתית-פוליטית". בנוסף ל"עבודה מצוינת של חשיבה פתוחה ודיון חופשי על כל היבטי חיינו, נושאים בעולמנו וזמננו". הפרס מוענק גם למתרגם מצטיין שתרגם יצירה לגרמנית. כנס הענקת הפרס אורגן על ידי קרן גינטר גראס. בחירת הזוכים נעשית על ידי חבר שופטים. טקס הענקת הפרס התקיים בברמן.

הסופר האמריקאי דייב אגרס, שאמור היה לקבל את פרס אלבטרוס מטעם קרן גינטר גראס, סירב באפריל 2012 להשתתף בטקס, בעקבות השיר האנטי-ישראלי שפרסם גראס. בפרס בסך 40 אלף אירו זכה אגרס על ספרו "זייתון" (כנרת זמורה ביתן, מאנגלית: דנה אלעזר הלוי), המגולל את חוויותיו של אמריקאי ממוצא סורי לאחר הוריקן קתרינה. "בעקבות הפואמה השנויה במחלוקת שפרסם באחרונה גראס, הרגשתי שיש לדחות את טקס הענקת הפרס, כדי שהמחלוקת לא תסיט את תשומת הלב מהפעילות הנפרדת של הקרן ומהנושא של 'זייתון'", אמר אגרס, שהסביר כי החליט שלא להשתתף בטקס כיוון שהמארגנים סירבו לדחות אותו כבקשתו. הוא הודה לקרן על בחירתה וביקש שהכסף יועבר לארגונים בגרמניה הפועלים לקידום הבנה בין בני דתות שונות.

מקבלי הפרס
----------

* 2006 לידיה ז'ורז' (מחבר), קארין פון שודר-שריינר (מתרגמת), על הרומנים הקודמים שלה.
* 2008 בורה קוסיק (אנ') (מחבר), קתרינה וולף גריבהבר (מתרגמת), על עבודתיהם המשותפות.
* 2010 דייוויד גרוסמן (מחבר), אנה בירקנהאור (מתרגמת) על הרומן שלו אשה בורחת מבשורה.
* 2012 דייב אגרס (מחבר), אולריקה ואסל וקלאוס טימרמן (מתרגם), עבור זייתון (אנ').
* 2014 ג'ולי אוטסוקה (מחברת), קאטיה סחולטצ (מתרגמת), עבור Wovon wir träumten (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* פרס אלבטרוס - האתר הרשמי, בארכיון האינטרנט
* מיה סלע, פרס אלבטרוס הגרמני יוענק לדויד גרוסמן, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרס אלבטרוס היוקרתי לדויד גרוסמן באתר הספרייה החדשה
2. ↑  "Kulturpreise.de : ALBATROS". *Handbuch der Kulturpreise – Handbook of Cultural Awards* (בגרמנית).
3. 1 2  "Internationaler Literaturpreis ALBATROS". Günter-Grass-Stiftung. אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  מיה סלע, סופר אמריקאי זכה בפרס ע"ש גינטר גראס וסירב לקבלו, באתר הארץ, 17 באפריל 2012
5. ↑  "Jury 2006". אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Wegen Grass: US-Autor bleibt Preisverleihung fern, Weser-Kurier, 13 April 2012
7. ↑  "Albatros-Literaturpreis an Julie Otsuka und Katja Scholtz". *Focus*. 15 בדצמבר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
8. ↑  "Albatros Literaturpreis an Julie Otsuka und Katja Scholtz überreicht". *BuchMarkt* (בגרמנית). 29 באפריל 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה** (בצרפתית: **École des hautes études en sciences sociales** או בקיצור **EHESS**) הוא מוסד צרפתי למחקר והשכלה גבוהה, Grands établissements (מוסדות מחקר ציבוריים יוקרתיים). משימתו היא מחקר ושימוש מעשי במחקרים בתחום מדעי החברה. המוסד כולל גם תחומים במדעי הטבע ובמדעי החיים. המוסד ממוקם במרכז פריז (הרובע השישי של פריז), על אף שכמה ממרכזי וקבוצות המחקר שלו ממוקמים במרסיי, ליון וטולוז.

מייסדי בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה היו חברי Paris Universitas (איגוד של שמונה אוניברסיטאות פריזאיות).

סקירה כללית
-----------

במקור היה בית הספר חלק מהאֵקוֹל פְּרָאטִיק דֶה אוֹטְז אֵטִיד (École Pratique des Hautes Études;‏ EPHE), ושימש כאגף השישי שלו: מדעי הכלכלה והחברה. ה-EHESS זכה לאוטונומיה כמוסד חינוכי להשכלה גבוהה ב-23 בפברואר 1975. יצירת ענף המוקדש לחקר מדע החברה בתוך ה-EPHE זכתה לתמיכתם של מספר יזמים מקרן רוקפלר שהחלו בכך בשנות העשרים. לאחר מלחמת העולם השנייה, קרן רוקפלר השקיעה כספים נוספים במטרה ליצור מוסד מחקר סוציולוגי שאינו מרקסיסטי. לכן, האגף השישי נוצר ב-1947, ולוסיאן פבר שהיה מושפע מג'ורג' גורביץ עמד בראשו. מעט לאחר יצירתו (1947), האגף השישי, שכונה לאחר מכן EHESS, נעשה אחד מהמעצבים רבי ההשפעה ביותר של מתודולוגיות מחקריות עכשוויות בהיסטוריוגרפיה, מדעי הסביבה ומדעי החברה, הודות לתרומתם של מלומדים בולטים כמו פרנאן ברודל, ז'אק לה גוף או פרנסואה פירה. ברודל ירש את פברה בשנת 1962 והתרכז בהקמתן של קבוצות מחקר מגוונות שמקום מושבן הנוכחי הוא בשדרת רַסְפָּיְי, באופן חלקי היה זה הודות לתמיכתה של קרן פורד.

כיום, בית הספר הוא אחד ממוסדות ה-Grands établissements היוקרתיים ביותר בצרפת. הוא מתפקד כמוסד מחקר והוראה אשר מעניק לבוגריו תארים. הוא מציע תוכניות ברמה גבוהה לסטודנטים לתארים מתקדמים מתוך כוונה להכשירם לקריירת מחקר. למוסד יש תוכניות לתואר שני ותוכניות דוקטורט. תחומי ההתמחות העיקריים הם: היסטוריה, בלשנות, פילוסופיה, פילולוגיה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, כלכלה, מדעים קוגניטיביים, דמוגרפיה, גאוגרפיה, ארכאולוגיה, משפטים, ומתמטיקה, אם כי המוסד מתמקד במחקר בינתחומי בתוך מקצועות אלה. ה-EHESS משמש כיום כאכסניה ללמעלה משמונים מרכזי מחקר (ביניהם מספר יחידות מחקר משותפות עם המרכז הלאומי למחקר מדעי) ו-22 תוכניות דוקטורט, או 13 שבהן נערכת שותפות עם אוניברסיטאות וגראן אקול צרפתיים אחרים.

מספר חברי סגל ידועים בעבר ובהווה
--------------------------------

* פייר אדו
* רולאן בארת
* פייר בורדייה
* פרנאן ברודל
* ז'אק דרידה
* פייר וידאל-נאקה
* ז'אן טירול
* ז'אק לאקאן
* ז'אק לה גוף
* עמנואל לה רואה לדורי
* אדגר מורן
* לוסיאן פבר
* תומא פיקטי
* פרנסואה פירה
* מילן קונדרה
* מנואל קסטלס
* פרננדו אנריקה קרדוזו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה
* בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, ברשת החברתית פייסבוק

* בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, ברשת החברתית טוויטר
* רשימת מכוני המחקר של בית הספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260744505171
* BNE: XX83831
* BnF: cb118634582 (data)
* CANTIC: a10448457
* GND: 90164-7
* ISNI: 0000 0001 2178 632X
* LCCN: n80137541
* NKC: ko2002102319
* NLA: 35390653
* NLP: A22969810
* SUDOC: 026374889
* ULAN: 500310122
* VcBA: 494/37343
* VIAF: 285674985
* WorldCat: lccn-n80137541

 |
**פטר בּוֹיוֹבִיץ'** (בסרבית קירילית: **Петар Бојовић**; ‏16 ביולי 1858, מישביצ'י, נסיכות סרביה, האימפריה העות'מאנית – 19 בינואר 1945, בלגרד, יוגוסלביה הדמוקרטית פדרלית), היה מרשל סרבי, שכיהן כמפקד הארמייה הראשונה של צבא סרביה בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה ובהמשך כיהן כראש המטה הכללי של ממלכת יוגוסלביה.

תחילת הקריירה
-------------

בויוביץ' נולד למשפחה קשת יום בכפר מישביצ'י שבדרום סרביה. תקופת שקיעתה של האימפריה העות'מאנית אשר רשמית שלטה בנסיכות האוטונומית, לוותה במשבר כלכלי חריף ומשפחתו של בויוביץ' נאלצה להגר לבלגרד כדי להתפרנס. ב-6 באוקטובר 1875 התקבל לאקדמיה הצבאית הסרבית והוכשר למקצועות הארטילריה. בויוביץ' נלחם כצוער במלחמה העות'מאנית-סרבית (1876) ובהמשך כקצין ארטילריה במלחמה העות'מאנית רוסית (1877-1878). הוא נלחם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) ולאחריה מונה לתפקיד ראש מטה של אוגדה. ב-30 באוגוסט 1893 הועלה לדרגת מייג'ור-ג'נרל וב-1901 מונה לתפקיד מפקד אוגדת "מוראבה" של הצבא הסרבי. במלחמת הבלקן הראשונה כיהן בויוביץ' כראש המטה של הארמייה הראשונה ולאחריה נשלח כאחד מנציגי סרביה לועידת השלום בלונדון.

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

במלחמת העולם הראשונה כיהן בויוביץ' כמפקד הארמייה הראשונה אשר נטלה חלק פעיל במערכה על סרביה. ב-6 באוקטובר 1914 השתתפו כוחותיו בקרב דרינה במהלכו הצליחו לבלום את התקדמות כוחות האימפריה האוסטרו-הונגרית, אך במחיר אבדות כבדות. במהלך הקרב נפצע בויוביץ' קשה ונאלץ לשהות בתקופת החלמה ושיקום ממושכות. במקומו מונה לפקד על הארמייה הגנרל ז'יוויין מישיץ'. בנובמבר 1915 חזר בויוביץ' לפיקוד על הארמייה הראשונה והצליח לעכב את התקדמות צבא ממלכת בולגריה, הישג שאיפשר לצבא וההנהגה הסרבים להתארגן באופן מסודר יחסית לנסיגה דרך אלבניה. ב-12 בינואר 1916 מונה לסגן הרמטכ"ל הסרבי, אך בגלל מתיחות קשה מול מפקד החזית הגנרל אדולף גיומא, הודח מתפקידו בראשית 1918. רק לאחר מינויו של הגנרל לואי פראנשה ד'אספרה הוחזר בויוביץ' לשירות פעיל ופיקד שוב על הארמייה הראשונה. בויוביץ' השתתף עם כוחותיו במתקפת כוחות מדינות ההסכמה לאורך עמק הוארדאר שהובילה לתבוסת מעצמות המרכז וכניעת ממלכת בולגריה. ב-26 בספטמבר זכה לתואר וויווד על חלקו בשחרור סרביה.

שלהי הקריירה ואחריתו
--------------------

ב-1921 התמנה לראש המטה הכללי של ממלכת יוגוסלביה ובשלהי 1922 פרש משירות פעיל. בראשית מלחמת העולם השנייה מונה בויוביץ' על ידי המלך פטר השני כעוזר מיוחד לראש המטה הכללי של הממלכה, אך מפאת גילו היה תפקידו סמלי בלבד. בויוביץ' הלך לעולמו בינואר 1945 והוא בן 86 שנים.

ראו גם
------

* המערכה על סרביה במלחמת העולם הראשונה

לקריאה נוספת
------------

* H. Collinson Owenחזית סלוניקי ומה שאחריה-הזירה הצדדית שסיימה את המלחמה הגדולה, באתר www.archive.org, (באנגלית).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרשל פטר בויוביץ'** בוויקישיתוף
* פטר בויוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "המרשל פטר בויוביץ'" באתר www.politika.rs (בסרבית).

| **וויוודי ממלכת סרביה ממלחמת העולם הראשונה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ראדומיר פוטניק • ז'יוויין מישיץ' • פטר בויוביץ' • סטפה סטפנוביץ' • לואי פראנשה ד'אספרה |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13505703m (data)
* GND: 140737170
* ISNI: 0000 0000 7767 2455
* LCCN: n93047133
* NKC: js2016930589
* SUDOC: 059858729
* VIAF: 17638963
* WorldCat: lccn-n93047133

 |