recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ארנה שוברט** (בהונגרית: **Schubert Ernő**; באץ', 17 בדצמבר 1903 – בודפשט, 15 באוקטובר 1960) היה צייר, מעצב גרפי, טקסטיל ורהיטים יהודי-הונגרי. הרקטור לשעבר של המכללה לאמנות שימושית (1948–1952). גיסו היה הצלם וצלם הקולנוע פרנץ האר.

קורות חיים
----------

### לימודיו

ארנה שוברט נולד במשפחה יהודית והחל את לימודיו האקדמיים אצל אדולף פניאש. משנת 1924 הוא למד במכללה לאמנויות יפות בבודפשט, שם היה המאסטר שלו אישטוואן ריטי ואישטוואן צ'וק. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 הצטרף לכתב העת של לאיוש קשאק שחזר מהגירתו בווינה, שם שהה אחרי נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919. שוברט הצטרף כאמור לקבוצת אמנים צעירים שהתארגנה סביב המגזין של קשאק "עבודה" (Munka). בשל רעיונותיו האמנותיים של האוונגרד; הוא גורש מהמכללה יחד עם ג'רג' קפש, דז'ה קורניש ואלכסנדר טראונר.

### עבודתו

ציורו הושפע בעיקר מיצירות הקוביזם הצרפתי, פבלו פיקאסו, ז'ורז' בראק. בשנת 1932 ערך תערוכת אמנות מופשטת בגלריה טמאש. מאמצע שנות השלושים הוא צייר מעט, במקום זאת עסק בעיקר בעיצוב טקסטיל וריהוט ועיצוב הבית. פעילויות האמנות השימושית שלו קיבלו השראה בעיקר מהבאוהאוס ומעולם האמנות העממית ההונגרית. מהמחצית השנייה של שנות השלושים של המאה העשרים היה מבקר תכוף במושבת האמנים של סנטאנדרה, בה הפך לחבר קבוע בשנת 1946 ומילא תפקיד מרכזי בארגון מחדש של מושבת האמנים הישן. אחרי מלחמת העולם השנייה משנת 1945 הוא היה בעיקר המארגן, המקים והמנהל של חברה שעסקה בדקורציה של אירועי המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. בשנים 1948–1952 היה הרקטור של המכללה ההונגרית לאמנויות יישומיות, ואחר כך לימד שם עד מותו. תערוכת הזיכרון שלו אורגנה בשנת 1978 בגלריה הלאומית של הונגריה, ואחר כך בשנת 1986 בגלריה של מושבת האמנים של סנטאנדרה.

עבודותיו
--------

* פרברים: פנים החדר עם חלון פתוח (ללא שנה) (שמן על בד, 100x80 ס"מ; מוזיאון פרנצי, סנטאנדרה)
* קטע רחוב (ללא שנה) (שמן על בד, 40x68 ס"מ; מוזיאון פרנצי, סנטנדרה)

חברויות
-------

* KUT (האגודה החדשה לאמנים)
* מושבת האמנים של סנטאנדרה
* בית הספר האירופי

פרס
---

* פרס האמן המעוטר (1956)

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגריה
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1978–1991
* לקסיקון לאמנות הונגרית עכשווית. עורך ראשי. פיטר פיץ. 1999–2001.
* מאגר של ציירים וגרפיקאים הונגרים. סגד, 1988.
* לקסיקון אמנות, 1965–1968
* הלקסיקון ההונגרי הגדול. 2002 מסת"ב 963-9257-14-1
* דון פטר: סיפורי יהדות הונגריה. לקסיקון אנקדוטה. מכבי, 1997.
* הלקסיקון החדש של רוואי. מסת"ב 963-955-626-2
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. מסת"ב 963-547-414-8

הערות שוליים
------------

1. ↑  PIM.hu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133104389
* ULAN: 500096133
* VIAF: 47942351
* WorldCat: viaf-47942351

 |
**מרה** (**Märe**) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,087 מטר, וממוקם בגבול הקנטונים ברן ופריבורג.

משמעות השם מרה בגרמנית הוא סוסה.

גאוגרפיה
--------

מרה הוא ההר השני מדרום לעיר תון, והרביעי מצפון למעבר יאון (Jaun Pass), ברכס הקיצוני בצפון האלפים הברניים באזור המכונה גם טרום האלפים (Pre-Alps). הרכס מתחיל ליד העיר תון בהר גאנטריש (2,175), וממשיך לאורך עמק זימן דרך ההרים מרה, שאפארניש (2,107), וקייזראג (2,185), עד להר שאפברג (2,239) ליד אגם גרוייר (Lake of Gruyère) בשפלה השווייצרית, שם חוצה את הרכס מעבר יאון (המחבר את אזור גרוייר (district of Gruyère) שבשפלה השווייצרית עם עמק זימן (Simmental)), ומצידו הדרומי של המעבר ממשיך הרכס בהרים רודיגנשפיץ (2,124), דאן דה רות (2,236), דאן דה סאוויני (2,252), וניל נואר (2,389), ווניל קארה (2,197), ומסתיים בהרים רושה דה נה (2,042) ודאן דה ז'אמאן (1,879) שעל גדות אגם ז'נבה.

מצדו הצפון מזרחי ממוקם הר גאנטריש ומצידו הדרומי הר שאפארניש צדו המזרחי של ההר מתנשא מעל עמק זימן ולמרגלותיו העיירה אוברוויל בזימנטל (Oberwil im Simmental), צדו המערבי מתמזג אל תוך השפלה השווייצרית.

תיירות
------

ההר חסר ייחודיות ואינו מפורסם, אך ישנם מספר מסלולי הליכה רגליים העולים אל פסגתו ויורדים ממנה אל עמק זימן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרה** בוויקישיתוף
* מרה באתר Hikr
ארנו ברקר
**ארנו ברקר** (**Arno Breker**; ‏ 19 ביולי 1900 – 13 בפברואר 1991) היה ארכיטקט ופסל גרמני, אשר מזוהה בעיקר עם עבודתו בתקופת הנאצים. המשטר הנאצי תמך ביצירה של ברקר, אשר נחשבה בעיניהם כ"אמנות גרמנית", שהייתה אנטיתזה לאמנות המודרנית, שבה הנאצים ראו אמנות מנוונת.

ביוגרפיה
--------

ברקר נולד באלברפלד שבמערב גרמניה. הוא למד ארכיטקטורה, אנטומיה וסיתות באבן. בגיל 20 החל ללמוד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף. הוא התמקד בפיסול, ולמד תחת וילהלם קרייס והברט נטזר.  
 
בשנת 1924 נסע לפריז, שם נפגש עם פבלו פיקאסו, ז'אן קוקטו, ז'אן רנואר ודניאל הנרי קאנווילר.  
 
בשנת 1927 עבר לפריז, והחל להתבסס בעולם האמנות. בשנת 1932 זכה בפרס מטעם משרד התרבות של פרוסיה, אשר איפשר לו להתגורר במשך שנה ברומא.   

בשנת 1934, חזר לגרמניה, בעצתו של הפסל מקס ליברמן. באותה תקופה טרם זכה להערכתם של הנאצים, ויצירתו אף הוזכרה על ידי אלפרד רוזנברג, עורך העיתון הנאצי פלקישר באובכטר, כ"אמנות מנוונת".  

בשנת 1937 נישא לדוגמנית היווניה דמטרה מסלה. באותה שנה הצטרף רשמית למפלגה הנאצית, מונה על ידי היטלר כ"פסל הרשמי" של גרמניה, ולצורך עבודתו קיבל סטודיו, מימון וכ-43 עוזרים ושוליות.  

עד לנפילת המשטר הנאצי שימש כפרופסור לאמנות בברלין. בשנת 1948 התיישב בדיסלדורף, שם התגורר עד סוף ימיו, ועסק בארכיטקטורה ובפיסול.

יצירתו
------

הפסלים של ברקר התאפיינו בסגנון נאו-קלאסי, והתאימו לקו השולט בארכיטקטורה הנאצית של אותה תקופה. ברקר הוגדר כאחד מרשימת המבורכים ובשל כך זכה לקבל שחרור מהגיוס לצבא. לאחר סיום המלחמה, כ-90% מפסליו הציבוריים נהרסו על ידי בעלות הברית.

בשנת 1985 נפתח מוזיאון ארנו ברקר, אשר נבנה במימון פרטי של משפחת בודנשטיין.

ראו גם
------

פסלו של היינריך היינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנו ברקר** בוויקישיתוף
* מוזיאון ארנו ברקר
* ארנו ברקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

  

* פסל היינריך היינה של ברקר בנורדרנאיפסל היינריך היינה של ברקר בנורדרנאי
* פסל "המפלגה"פסל "המפלגה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502420705171
* BNE: XX865639
* BnF: cb12177941t (data)
* CANTIC: a16317580
* CiNii: DA13658849
* GND: 118514938
* ISNI: 0000 0001 1444 8533
* LCCN: n81108368
* NDL: 01240524
* NKC: jn20010525363
* NLA: 66254876
* NLP: A27397749
* NSK: 000640777
* NTA: 069738815
* RERO: 02-A003040845
* RKD: 131609
* SELIBR: 207667
* SNAC: w69897cm
* SUDOC: 030344891
* Trove: 1808523
* ULAN: 500096044
* VIAF: 56583257
* WorldCat: lccn-n81108368

 |
masorti logo
**מרו"ם** ("מרכז רוחני מסורתי") הוא ארגון סטודנטים וצעירים של התנועה הקונסרבטיבית בישראל.

היסטוריה
--------

ארגון מרו"ם החל את פעילותו ב-1996 במטרה ליצור מסגרת חברתית, אינטלקטואלית וקהילתית לצעירים בגילאי 18 עד 30 ברוח התנועה הקונסרבטיבית. עם הזמן, החל הארגון להשתלב בפעילות השוטפת במספר אוניברסיטאות וקהילות ברחבי הארץ. התנועה רואה בפעילות זו במה לחשיפת הקהל הישראלי לדרכיה ומחשבותיה, והעלאת הלבטים של הצעירים הישראלים בנושאים שונים ביהדות ומקומה בחיינו.

פעילות
------

מרו"ם פועל במסגרת הקמפוסים שברחבי הארץ ומונה חברים מכל קשת הזרמים ביהדות, עוסק בלבטים של יהדות בת זמננו ועורך פעילויות לחברי התנועה המסורתית ובעלי עניין נוספים.

קמפוסים בהם ישנה פעילות
* תל חי
* ירושלים
* חיפה
* באר שבע
* תל אביב
* המכללה האקדמית ספיר בשדרות
* המרכז הבינתחומי הרצליה

ראו גם
------

* התנועה המסורתית בישראל
* נוער תל"ם

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר על אודות מרו"ם ישראל (באנגלית)
* פעילות מרו"ם באר שבע

הערות שוליים
------------

1. ↑  התנועה המסורתית: מרו"ם, באתר www.masorti.org.il
**הנחת החמור ביותר** היא גישה בעולם קבלת החלטות, הקובעת שבעת התכוננות לקראת תרחיש אפשרי יש להניח שהתרחיש יתרחש במתכונת בעלת התוצאות הגרועות והחמורות ביותר.

כדי ליישם גישה זו יש לבצע תכנון תרחישים(אנ') מקיף, לאמוד את הנזקים האפשריים בכל אחד מהמקרים, לנתח ולהעריך את חומרתם ולהניח שהחמור מבניהם יתרחש.

הנחת החמור ביותר מקובלת במקרים בהם הנזק האפשרי מאי-הכנה לתרחיש אימים יהיה בלתי מתקבל על הדעת. על פי גישה זו יש להתכונן למקרה כזה, גם אם לא סביר שיתרחש ואפילו אם מחיר ההכנה גבוה במיוחד.

דוגמאות
-------

* השקעה ביתירות גדולה במערכות חירום של מטוס, על אף שצעד כזה יעלה את מחירן, זאת מפני שהמחיר של כשל במערכת חירום הוא אובדן המטוס.

* היערכות צבאית כנגד כל יכולת שיש לאויב, אפילו אם על פי הערכת המודיעין אין כוונה של האויב להשתמש בה.

ביקורת
------

במאמר "על הנחת החמור ביותר" שפורסם בשנת 1997 על ידי סא"ל (במיל') ד"ר יצחק רביד, חוקר במרכז למחקרים צבאיים ברפא"ל, מבקר רביד את תופעת "הנחת החמור ביותר". בין חסרונות הגישה שמונה רביד: הצטברות של הנחות לחומרה לכדי תרחיש ייחוס לא מציאותי, כפיית חד-ממדיות על סיכון רב-ממדי, טשטוש הגבול בין שיקול עובדתי לשיקול ערכי, טשטוש מידע מדויק וחיוני להחלטה ומשקל יתר לתת-מערכות על פני המערכת בכללותה. כמו כן לטענתו במצבי עימות, סביר להניח את החמור ביותר רק כאשר העימות הוא קוטבי (כל תרחיש חיובי מבחינת צד אחד שלילי מבחינת הצד השני ולהפך) וליריבים יש ידע מלא זה על זה. גם אז, יש להגביל את השימוש בהנחת החמור ביותר לדרג מקבל ההחלטות הגבוה ביותר בלבד, ועל כל הדרגים הנמוכים יותר לשקף לדרג העליון את התרחיש הסביר ביותר.

ראו גם
------

* ניתוח עלות-תועלת

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק רביד, ‏על הנחת החמור ביותר, **מערכות** 351, 1997
הביצה.
יסעורון אטלנטי נמלט מבז היונים.
**יסעורון אטלנטי** (שם מדעי: *Hydrobates leucorhous*) הוא עוף ימי קטן ממשפחת היסעורוניים.

אזורי המחיה
-----------

היסעורון האטלנטי מקנן באיים מבודדים ובלתי נגישים באזוריהם הצפוניים והקרים של האוקיינוסים האטלנטי והשקט. מושבותיו ממוקמות סמוך לים, לרוב מוסתרות, כמו סדקים וכוכים של צוקים סלעיים, מאורות קטנות וכדומה. 

בעונות הקינון הוא פעיל בשעות הלילה באופן בלעדי, על מנת למנוע טריפה על ידי שחפים וחמסנים.

מחוץ לעונת הקינון הוא מבלה את מרבית זמנו בשוטטות בים הפתוח. בשל עובדה זו, יחד עם העובדה שהוא מקנן באיים די נידחים, קשה לצפות בו מן היבשה. רק בזמן סערות הוא נוטה להתקרב ללשונות יבשה. המושבה הגדולה ביותר של היסעורון האטלנטי נמצאת באי בקאלייה שבמזרח קנדה, שם חיים למעלה משלושה מיליוני זוגות של יסעורונים אלו. היסעורון האטלנטי נצפה גם בחופי ישראל והים התיכון.

תיאור ואורח חיים
----------------

אורכו של היסעורון האטלנטי 18 - 21 ס"מ, ומוטת כנפיו - 43 עד 48 ס"מ. ניצוי גופו כהה (חום - שחור), למעט אזור הישבן העליון - הצבוע לבן. מעופו תזזיתי, וכנפיו מטפפות על מי האוקיינוס כאשר הוא צד פלנקטון. יכולת ההליכה שלו, כמו של יתר היסעורונים, היא קצרת טווח - והוא מסוגל ללכת רק מרחק קצר עד למאורתו. נחיריו נראים כצינור כדי למנוע כניסת מים דרכם. 
ליסעורון האטלנטי חוש ריח מפותח ביותר, בעזרתו הוא מוצא את מזונו, הכולל דגים, רכיכות ופלנקטון. כשטורף כלשהו מתקרב ליסעורון האטלנטי, היסעורון פולט מפיו נוזל שמנוני ומסריח, שמבריח את אויביו. הנקבה מטילה ביצה יחידה, שבצדה הרחב יותר טבעת של נקודות דהויות. הנקבה דוגרת על הביצים כחודשיים עד שהן בוקעות. ההורים מאכילים את הגוזלים משך כחודשיים, ולאחר שבועיים, במהלכם כנפיהם מגיעות לאורך המתאים, הגוזלים עוזבים את הקן.

אריכות ימים והתארכות הטלומרים
-----------------------------

תוחלת חייו של היסעורון האטלנטי היא 30 שנים ויותר, והיא חריגה באורכה ביחס לעופות בגודל דומה.

ליסעורון האטלנטי תכונה גנטית מיוחדת. ב-2003 הבחינו מדענים שאצל היסעורון האטלנטי, הטלומרים (רצפי DNA בקצוות הכרומוזומים שבין השאר מגנים עליהם מאיבוד מידע גנטי בשכפול) מתארכים עם הגיל, ולא מתקצרים. תופעה זו נצפתה גם בלובסטרים וגם בסוגים מסוימים של צבים. ייתכן שהיא המסבירה את אריכות ימי היסעורון האטלנטי, כמו גם את אריכות ימי הלובסטרים והצבים.

ראו גם
------

* קצב לב ותוחלת חיים
* הזדקנות
* לובסטר
* המדוזה בת האלמוות
* צבים
* חיי נצח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסעורון אטלנטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* היסעורון האטלנטי באתר U.S. Geological Survey
* גלריית תמונות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Baccalieu Island reserve homepage
2. ↑  Big Lobsters and Eternal Life
המונח "פרישה" מפנה לכאן. לערך העוסק בהינתקות של ישות פוליטית מישות גדולה יותר (סֶצֶסיה (אנ')), ראו פרישה (פוליטיקה).
**פרישה לגִמְלָאוֹת** היא סיום העבודה בעיקר עקב גיל (בין אם הגעה לגיל פרישה, או גיל אחר) או מסיבות אחרות (כגון בריאות). בעקבות הפרישה לגמלאות מקבל האדם, במקרים רבים, פנסיה (גִּמְלָה תקופתית) מקרן פנסיה או מן המעביד (ואז הפרישה נקראת גם פרישה לפנסיה), או כספים שצבר בתקופת עבודתו (כגון כספי קופת גמל, פיצויים) המשמשים לפרנסתו לאחר הפרישה. כן נהנים הפורשים לגמלאות, בדרך כלל, מקצבות הביטוח הלאומי (קצבת זקנה, קצבת נכות).

פרישה לגמלאות היא צעד פורמלי לעובד השכיר, המסיים את יחסי עובד-מעביד ומזכה את העובד בפיצויי פיטורים. פרישה לגמלאות מתקיימת גם אצל עובד עצמאי, על פי החלטתו.

הכנה לפרישה
-----------

פרישה לגמלאות היא שינוי מהותי בחיי האדם העובד, ממצב שבו יום-יום עליו להתייצב לעבודתו, למצב שבו לא מוטלת עליו חובה כזו, וכל זמנו בידו. שינוי מהותי כזה מצריך היערכות נאותה. מקומות עבודה גדולים מארגנים לעובדיהם המתקרבים לגיל פרישה פעילות של הכנה לפרישה, המסייעת למעבר קל של השינוי.

בישראל
------

בישראל נקבע גיל הפרישה בחוק גיל פרישה. גיל פרישת חובה הוא 67 שנה, ובגיל זה רשאי המעביד להורות לעובד לפרוש לגמלאות. נשים רשאיות לפרוש כבר בגיל 62, תוך זכאות לכל הזכויות הניתנות בגיל פרישה. נשים וגברים זכאים לפרוש החל מגיל 60 בפרישה מוקדמת, שבה ניתנות רק חלק מהזכויות הניתנות בגיל פרישה. בחלק ממקומות העבודה קיימים הסכמים הקובעים גיל פרישה אחר, מאוחר מזה הקבוע בחוק או מוקדם ממנו.

כאשר עובד היה מבוטח בקרן פנסיה, עם פרישתו לגמלאות הוא מתחיל לקבל פנסיה מקרן הפנסיה לכל ימי חייו. החל משנת 2008 **מסלול קצבה** שהוא מסלול המבטיח פנסיה עם ההגעה לגיל פרישה, הוא המסלול היחיד לביטוח פנסיוני המזכה בהקלות מס. קודם לכן התאפשר גם ביטוח פנסיוני ב**מסלול הוני**, שבו ניתן לפורש בבת אחת כל הסכום שצבר במהלך עבודתו.

תשלומי פנסיה המשולמים למי שהגיע לגיל פרישה פטורים מדמי ביטוח לאומי, ונהנים מפטור ממס הכנסה עד תקרה של 4,399 ש"ח לחודש (בשנת 2021). תקרת הפטור נמוכה יותר כאשר העובד קיבל פטור ממס על פיצויי פיטורים.

לקריאה נוספת
------------

* ליאת קוליק, **לבלוב בעת שלכת - הפרישה מעבודה בעידן של שינויים**, הוצאת רסלינג, 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **מדריך ליוצאים לגמלאות בחו"ל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פרישה לגמלאות** |

* מדריכים לפרישה וגמלאות, באתר נציבות שירות המדינה
* הארכת שירות מעבר לגיל פרישה, באתר נציבות שירות המדינה
* מדריך לעובד לקראת פרישה לגמלאות (פנסיה), באתר כל זכות
* אתר למנויים בלבד כרמל שרייר, החיים קצרים ויקרים, צאו לפנסיה, באתר TheMarker‏, 3 ביולי 2018
* פרישה מעבודה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק גיל פרישה (תיקון מס' 6), התשע"ז-2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534077705171
* BnF: cb133187214 (data)
* GND: 4050918-7
* LCCN: sh85113347
* NARA: 10641505
* NDL: 00572572

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **מרדכי שמואל קרול** (בכתיב ארכאי: **קראהל**; תרנ"ט, 1899 – כ"ט באייר תש"ה, מאי 1945) היה רב בזורביץ ובנובגורוד שברוסיה, ולאחר עלייתו לארץ ישראל כיהן כרבו הראשון של כפר חסידים. היה חבר אספת הנבחרים הרביעית.

ביוגרפיה
--------

נולד ברוסיה לישראל דב קרול. נישא לרבקה, בת הרב מרדכי שלמה מובשוביץ, רבה של מלסטובקה. לאחר נישואיו התמנה כרב בזורביץ, ולאחר מכן כיהן כרב בנובגורוד. עם חידוש הופעתו של כתב העת התורני של רבני רוסיה יגדיל תורה, בשנת תרפ"ח, נמנה עם ששת הרבנים שהשתתפו בו, בנוסף לשני עורכיו הרב יחזקאל אברמסקי והרב שלמה יוסף זוין.

בתחילת שנת תרצ"ב (1931) עלה לארץ ישראל, התמנה כרבו של כפר חסידים וכיהן בתפקידו עד פטירתו. בשנת תש"ב (1942) יזם הקמת קיבוץ של בחורי ישיבות בכפר חסידים, בהם הרב אברהם סלומון והרב דוד צבי אליאך. 

בשנת 1944 עמד בראש רשימת האיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי בבחירות לאספת הנבחרים הרביעית וכיהן בה כשנה, עד מותו.

היה תלמידו של הרב יהודה לייב דון יחיא וסייע לו לעלות לארץ ישראל בשנת תרצ"ו (1936). כמו כן ערך והוציא לאור את כתביו. פרסם מאמרים תורניים והשקפתיים בבמות שונות. בנו, הרב שלמה נח קרול, כינס וערך את כתביו ומאמריו ובשנת תשנ"ח (1998) הוציאם כספר בשם "משא דמשק".

נפטר בירושלים בשנת תש"ה (1945), בגיל 46. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בהלוויה רבת משתתפים, בסמוך לקבר רבו הרב דון יחיא שנפטר ארבע שנים קודם לכן.

בשנות ה-80 הקים בנו הרב שלמה נח קרול ישיבה על שמו במושב חמד בשם "חמדת שמואל", כיום שוכנת במקום ישיבת מאור יצחק.

משפחתו
------

* בנו הרב שלמה נח קרול - רב המושב חמ"ד, ראש ישיבת חמדת שמואל במושב וממייסדי ארגון הפעילים. חתנו, הרב אהרן בן-ציון קורנפלד ממלא את מקומו כרבו של חמד
* בתו שושנה - אשת הרב אליהו אליעזר מישקובסקי, רבו של כפר חסידים וראש ישיבת כנסת חזקיהו
* בתו פנינה - אשת הרב יעקב ניסן רוזנטל
* בנותיו שולמית ומינה - נשות אחיינו הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון. לאחר פטירת שולמית נשא הרב אדלשטיין את אחותה מינה
* נכדו שמואל קרול, הוא פזמונאי ישראלי שכתב את השירים "גבריאל" ו"אין לי איש מלבדי" שהלחין הזמר צביקה פיק, ואת השיר "המון דברים" שהלחין וביצע איתן מוסרי

ספרו
----

* **משא דמשק** - אוצר דרשות ומאמרים ורעיונות על בעיות השעה (יצא לאור על ידי בנו, תשנ"ח)

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב ר' שמואל מרדכי קרול ז"ל, שערים, 17 במאי 1945
* א. י. ג. הרב מ. ש. קרול: עשרים שנה לפטירתו, הצופה, 16 ביוני 1965, עמ' 5

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרבנית קרול ז"ל, הצופה, 2 בפברואר 1965, עמ' 1; חוה שפירא, הרבנית רבקה קרול ז"ל: שבעה לפטירתה, שם, 10 בפברואר 1965, עמ' 5; מצבתה באתר "עדה המצבה"
2. ↑  כפר חסידים, דבר, 1 בינואר 1933, עמ' 3
3. ↑  הרב ר' שמואל מרדכי קרול, שערים, 17 במאי 1945
4. ↑  דרכו האחרונה של הרב מ. ש. קרול ז"ל, הצופה, 14 במאי 1945, עמ' 1; הלוית הרב קרול ז"ל, הבוקר, 14 במאי 1945, עמ' 3

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007372872405171
* LCCN: no99043637
* VIAF: 23150940083626602881
* WorldCat: lccn-no99043637

 |
**Cream tea** (תעתיק מאנגלית: "קרים טי"; תרגום מילולי: "תה שמנת") וכן "תה דבונשייר" ו"תה שמנת מקורנוול" הוא סוג של ארוחת תה בריטית הכוללת תה, סקונס, שמנת עשירה וריבה.

ארוחות תה כאלו מוצעות בבתי תה באנגליה (בפרט בדרום-מערב אנגליה), ברחבי חבר העמים הבריטי, ובהזדמנויות בהן מעוניינים להשרות אווירה אנגלית. בארצות הברית ארוחה זו מוצגת כארוחת ביניים אנגלית אופיינית לשעות אחר-הצהריים.

מקורה של הארוחה בדרום-מערב אנגליה והיא נחשבת למומחיות מקומית במחוזות דבון וקורנוול. קיימות עדויות ממנזר בדבון מהמאה ה-11 אודות המנהג לאכול לחם עם שמנת עשירה וריבה.

השם "תה דבונשייר" מתייחס לשמו העתיק, "דבונשייר", של מחוז דבון. שם זה משמש לתיאור הארוחה במדינות חבר העמים הבריטי ולא במחוז דבון עצמו.

ישנן גרסאות שונות באשר לאופן ההגשה הרצוי של Cream tea. בדבון נוהגים לחצות סקונס לשניים, למרוח כל מחצית בשמנת עשירה ולהוסיף ריבת תות שדה מעל. מקובל להגיש את הסקונס חמים, רצוי מיד לאחר שנאפו. הריבה המועדפת היא ריבת תות ולעיתים רחוקות היא מוחלפת בריבת פטל. אין מגישים חמאה והתה מוגש עם חלב
.

בקורנוול ההגשה המסורתית של Cream tea כוללת סוג של לחמנייה לבנה מתוקה המכונה "Cornish split". הלחמנייה החמה נמרחת בחמאה, מעליה ריבת תות ומעל - שמנת עשירה.

גרסה נוספת של הארוחה, המכונה "רעם וברק", כוללת פרוסת לחם מרוחה בשמנת עשירה שמעליה דבש או סירופ סוכר זהוב או חום.

שמנת עשירה על סקונס ומעליה ריבה (סגנון ההגשה של דבון)
סקונס עם ריבה ומעליה שמנת עשירה (סגנון ההגשה של קורנוול)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Cream tea** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  BRITAIN'S BEST AT TEATIME, באתר הניו יורק טיימס
2. ↑  ?Were cream teas "invented" in Tavistock, באתר ה-BBC
3. ↑  Cream Teas
4. ↑  Devonshire Cream Teas
5. ↑  Cornwall: A clean break, באתר האינדיפנדנט
**פרלה ליברטורי** (באיטלקית: **Perla Liberatori**; נולדה ב-10 בנובמבר 1981) היא מדבבת איטלקית, שמוכרת בדיבוב הדמויות סטלה וצ'אטה בסדרת ההנפשה "מועדון ווינX".

ביוגרפיה
--------

ליברטורי נולדה בשנת 1981 ברומא, בירת איטליה, היא נכדתם של השחקנים פרנצ'סקה ומרקו גואדג'נו.

ליברטורי דיבבה בשפה האיטלקית שחקניות רבות, ביניהן הילרי דאף בסדרה "ליזי מקגוויר", סופיה בוש בסדרה "מגרש ביתי", סקרלט ג'והנסון בסרט "שכחו אותי בבית 3" וקירסטן דנסט בסרט "ג'ומנג'י". כמו כן היא דיבבה דמויות רבות בסרטי וסדרות הנפשה, ביניהן סטלה וצ'אטה בסדרת ההנפשה "מועדון ווינX", נלה בסרט "מלך האריות", שרי וטרי מקלברי בסדרה "משפחת סימפסון" לאחר מותה של המדבבת לאורה לאטני בשנת 2012, סיליה הילס בסדרת האנימה "אינאזומה 11", מלודי בסרט "בת הים הקטנה 2: השיבה לים", באבלס בסדרה "בנות הפאוור פאף" והפיה הכחולה בסדרה "פינוקיו וחברים". בשנת 1995 היא שיחקה בסרט הטלוויזיה האיטלקי "Una bambina di troppo" בבימויו של דמיאנו דמיאני.

בשנת 2006 היא זכתה בפרס "הקול הטוב ביותר בסרט מצויר" בכנס Romics, ובשנת 2008, באותו כנס, היא זכתה בפרס "קול נשי בסרט מצויר" עבור דיבובה בסדרת האנימה "Black Lagoon". בשנת 2011 היא זכתה בפרס Leggio d'oro בקטגוריית "ההופעה הנשית הטובה ביותר".

באביב 2010 היא התחתנה עם המדבב ג'אנלוקה קריסאפי, איתו נולד לה בן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרלה ליברטורי** בוויקישיתוף

* פרלה ליברטורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרלה ליברטורי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פרלה ליברטורי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: c9566519-672e-4e48-a013-4061bbff250f

 |
**תולעת הפיצה** (באנגלית: **Pizza Worm**) הוא משחק וידאו, המבוסס על המשחק סנייק, שיצא בשנת 1994 והיה פופולרי בשנות ה-90.

המשחק
-----

המשחק פותח על ידי חברת Zorlim Software הפינית, כשלמעשה עבד בה באותה עת אדם אחד בלבד.

משחקיות המשחק מבוססת על סנייק. באופן זה, במסגרת המשחק שולט השחקן על תולעת ארוכה ירוקה ודקה המשוטטת באזור מבודד, אוספת פיצה בגדלים שונים, ומנסה להימנע מלהתנגש בזנבה או בקירות המקיפים את אזור המשחק. התולעת מתארכת כשהיא אוכלת, וכך קשה לה יותר להימנע מלהיתקע בזנבה או בגופה. השחקן שולט על כיוון תנועת ראש התולעת (באמצעות המקשים למעלה, ימינה, למטה או שמאלה), ויתר גופה של התולעת עוקב אחרי ראשו. התולעת נמצא בתנועה מתמדת ולא ניתן לעצור אותה במהלך המשחק.

מה שמבדיל את המשחק ממשחקי סנייק מסורתיים, הוא שהתולעת לא מסוגלת לבצע פניות חדות של 90 מעלות, והיא נעה במעגלים. באופן זה, החזקה של מקש החץ לזמן ארוך מידי, תביא לכך שהתולעת תבצע פניה של 360 מעלות ותפגע בגופה.

הבדל נוסף בין המשחק הזה לשאר משחקי הסנייק הוא הניקוד - בעוד שבמשחקים המסורתיים על השחקן תמיד לאסוף אותו סוג של "בונוס"; לעומת זאת, בתולעת הפיצה, גודל הפיצות משתנה, ובהתאם לכך גם הניקוד - פיצה קטנטנה תזכה בניקוד מועט, ואילו פיצה משפחתית תזכה במספר רב של נקודות.

המשחק היה פופולרי במהלך שנות ה-90. בשנת 2005 הוציאה החברה גרסה חדשה של המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* תולעת הפיצה באתר מסע אל העבר
* תולעת הפיצה, סרטון באתר יוטיוב
* פרופיל המשחק באתר MobyGames (באנגלית)
**פרכלורט** או **על-כלורט** היא תרכובת כימית המכילה את היון העל-כלורי שנוסחתו -ClO4 . רוב הפרכלורטים הם מלחים כדוגמת נתרן פרכלורט, אשלגן פרכלורט או אמוניום פרכלורט כלומר תוצרי הסתירה של חומצה על-כלורית. פרכלורטים הם מחמצנים חזקים. כך למשל מגיב יון פרכלורט עם יוני טיטניום 3+

{\displaystyle ClO\_{4(aq)}^{-}+8Ti\_{(aq)}^{3+}+8H\_{3}O\_{(aq)}^{+}\rightarrow Cl\_{(aq)}^{-}+8Ti\_{(aq)}^{4+}+12H\_{2}O\_{(l)}}

בחימום יון הפרכלורט מתפרק ומשתחרר חמצן

{\displaystyle ClO\_{4}^{-}\rightarrow Cl^{-}+2O\_{2}}

פרכלורטים משמשים כמחמצנים בדלק טילים (פרופלנטים). זהום סביבתי בפרכלורט מהווה סכנה בריאותית, הרדיוס היוני של פרכלורט קרוב לזה של יון היוד -I ולכן פרכלורט מקטין את ספיגת היוד בבלוטת התריס ומדכא את פעילותה. 

מרבצים טבעיים של מלחי פרכלורט נמצאו, מעורבים בנתרן חנקתי במדבר אטקמה בצ'ילה. פרכלורט מיוצר מכלור המופק בתהליך כלור-אלקלי. במקום להפריד את תוצרי התהליך: הכלור וההידרוקסיד מגיבים אותם לתת יון כלורט
{\displaystyle {\ce {3Cl\_2 +6OH^- -> 5Cl^- +ClO\_3^- +3H\_2O}}}

יון הכלורט מחומצן בתגובה אלקטרוכימית נוספת לקבלת פרכלורט
{\displaystyle {\ce {ClO\_3^- +3H\_2O -> ClO\_4^- +2H\_3O^+ +2e^-}}}

רוב מלחי הפרכלורט מסיסים. יוצאי דופן הם יוני אשלגן, רובידיום וצזיום היוצרים משקע לבן בנוכחות פרכלורט
{\displaystyle HClO\_{4(aq)}+KCl\_{(aq)}\rightarrow KClO\_{4(s)}+HCl\_{(aq)}}

סידן פרכלורט Ca(ClO4)2 ומגנזיום פרכלורט Mg(ClO4)2 נמצאו באדמת מאדים בריכוז משקלי של 0.6%

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרכלורט** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתוכנת התאמה ל-Windows. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו קרוסאובר.

**CrossOver** היא תוכנת התאמה עבור הרצת יישומי מחשב שנועדו ל-Windows של מיקרוסופט במערכות ההפעלה שונות, הכוללות הפצות שונות של לינוקס, macOS ו-Chrome OS. גרסת הלינוקס נקראת "CrossOver Linux" וגרסת ה-Mac נקראת "CrossOver Mac". גרסת שרת עבור סולאריס ולינוקס הייתה גם כן בעבר, אך אינה נתמכת מאז 2007.

התוכנה מפותחת על ידי חברת CodeWeavers על בסיס Wine, פלטפורמת תאימות קוד פתוח של Windows. הפיתוח של CodeWeavers כולל קינפוג ועדכוני תוכנה ידידותיים למשתמש. החברה מעסיקה כמה ממפתחי ה-Wine ותורמת לקוד הפתוח של הפרויקט תחת הרישיון LGPL.

גרסאות
------

### CrossOver Linux

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### CrossOver Mac

הגרסה הראשונה של התוכנה עבור מערכת ההפעלה של אפל הייתה גרסה 6, אשר שוחררה ב-10 בינואר 2007. הגרסה העוקבת, גרסה 7, כללה שני סוגים של תתי גרסאות: "סטנדרטית" ו"פרו". זו הראשונה כללה חצי שנה של תמיכה ושדרוגים, כשהאחרת כללה שנה של תמיכה ושדרוגים וכן עותק מתנה של "Crossover Games"- תוכנה שנועדה להרצת משחקים. בגרסה 11 שתי גרסאות אלו אוחדו שוב לכדי גרסה אחת.

עם שחרורה של macOS Catalina הוסרה התמיכה ביישומי  32 ביט, דבר שהציב קשיים מהותיים להמשך פיתוח התוכנה עבור macOS. עם זאת, בסופו של דבר פותחה גרסה אשר יכלה להשתמש בספריות 32 ביט של ווינדוס אפילו שאין כאלה ב-macOS- גרסה 19, אשר שוחררה בדצמבר 2019.

### CrossOver Chrome OS

הגרסה עבור Chrome OS הושקה בשנת 2017. בתחילה התבססה על היכולת של מערכת ההפעלה להריץ יישומי אנדרואיד ואף הייתה זמינה עבור מכשירי כרומבוק דרך Google Play, אך בהמשך הוצגה נוספה גרסה המתבססת על היכולת של מערכת ההפעלה להריץ יישומי לינוקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של CrossOver (באנגלית)
* עכשיו הרבה יותר קל להתקין תוכנות של Windows על לינוקס באתר ZDNet, יולי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roadmap for 2008, מתוך אתר התוכנה
2. ↑  MacOS Catalina is killing off 32-bit apps. Here’s what that means for you, מתוך אתר CNET
3. ↑  Celebrating the difficult; the release of CrossOver 19, מתוך אתר התוכנה
4. ↑  Codeweavers CrossOver for ChromeOS is Now in Open Beta, Lets You Run Windows Apps, מתוך אתר xda-developers.com
5. ↑  CrossOver 20 for Chrome OS uses the Linux container to enable Windows app support on Chromebooks, מתוך אתר xda-developers.com
**TNT**, ראשי תיבות של **Turner Network Television** (רשת הטלוויזיה של טרנר) הוא ערוץ טלוויזיה אמריקאי המבוסס על רשת כבלים ולוויין אשר הייתה בבעלות מחלקת השידור של חברת טיים וורנר של איש העסקים טד טרנר עד למיזוגה עם חברת דיסקברי בשנת 2022. נכון לפברואר 2015, הערוץ זמין לצפייה עבור כ-95.3 מיליון צופי כבלים ולוויין בארצות הברית (יותר מ-80% ממשקי הבית במדינה).

תוכניות הערוץ כוללות סרטים וסדרות טלוויזיה, לרוב מסוגת הדרמה, לצד שידור אירועי ספורט מקצועי (כגון משחקי ליגת הכדורסל NBA ומשחקי איגוד הגולף המקצועני PGA).

היסטוריה
--------

הערוץ הושק ב-3 באוקטובר 1988. התוכנית הראשונה ששודרה בו הייתה הסרט "חלף עם הרוח", שהיה האהוב על המייסד טד טרנר. תחילה שודרו בו בעיקר סרטים ישנים מספריית מטרו גולדווין מאייר שבבעלות טרנר, וכן סדרות בבעלותו, כגון "בבילון 5" ו"לויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן". כן שודרה בשנות ה-90 רצועת שידור לילדים, "TNT Toons", שכללה מגוון סדרות וסרטים מצוירים מספריית טרנר, בהם "הפלינסטונס", "סקובי דו" ו"הפנתר הוורוד". בהדרגה הוספו לערוץ תוכניות מקור חדשות. ב-1993 הוחל בשידור תוכנית הלילה "MonsterVision", שכללה מרתון סרטי אימה. ב-1995 הוחל בשידור אירועי ספורט דוגמת אליפות בהיאבקות מקצועית ("WCW Monday Nitro"). 

ב-2001 עבר הערוץ מיתוג מחדש, פרסם לוגו וסלוגן חדשים ("We Know Drama"), ועבר לשדר בעיקר תכנים מסוגת דרמה, לצד תוכניות ספורט. סדרות מרכזיות ששודרו החל מתקופה זו בערוץ היו "חוק וסדר", "ER",‏ "NYPD Blue" ו"המשפט של איימי". ב-2003 החל הערוץ לשדר את משחקי ליגת הכדורסל NBA וכן מרוצי מכוניות של איגוד NASCAR. ב-2014 עבר הערוץ לשדר לצד תוכניות דרמה וספורט גם סדרות וסרטי פעולה, פנטזיה ומדע בדיוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TNT** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של TNT (באנגלית)
* TNT, ברשת החברתית פייסבוק

* TNT, ברשת החברתית טוויטר

* TNT, ברשת החברתית אינסטגרם

* TNT, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Seidman, Robert (February 22, 2015). List of how many homes each cable network is in as of February 2015. TV by the Numbers. Zap2it.

| רשתות טלוויזיה עיקריות בארצות הברית |
| --- |
| רשתות מסחריות | ABC • CBS • FOX •‏ NBC • The CW • MyNetworkTV |
| רשתות ציבוריות | PBS • ‏PBS Kids |
| כבלים ולוויין |
| ערוצי בידור | USA • SyFy • E! • AMC •‏ TNT •‏ TBS‏ • HBO‏ • Showtime • Comedy Central •‏ FX |
| ערוצי חדשות | CNBC • MSNBC • CNN • פוקס ניוז |
| ערוצי ספורט | Versus‏ • ESPN‏ |
| ערוצי מוזיקה | MTV • VH1 |
| ערוצי ילדים ונוער | Cartoon Network • ניקלודיאון • דיסני • Freeform |
| ערוצי טבע ומדע | דיסקברי • נשיונל ג'יאוגרפיק |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג של אדמה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו חמרה (פירושונים).
רגבי אדמת חמרה
**חמרה** היא אדמה העשירה בתחמוצות ברזל, שצבעה אדום-חום. מקור השם הוא מהמילה הערבית חמרה - "אדומה".

תכונות
------

החמרה היא אדמה בוצית, מאווררת ומנוקזת היטב שעומקה מגיע לעיתים למטרים אחדים.

החמרה פורייה ומשמשת מצע נוח לחקלאות, משום שהיא משמרת היטב חומרים מזינים ומים, ומאפשרת למים עודפים להתנקז. בשל היותה דלה בחומרי מזון לצומח יש לדשן אותה בהתמדה. בעיה נוספת נובעת מכושר חלחול מים נמוך, שמחריף גם עקב עיבוד חקלאי אינטנסיבי והיווצרות קרומי נזאז (הצטברות של חרסיות ותחמוצות ברזל בין השורשים).

הרכב
----

החמרה מורכבת ברובה מגרגירי קוורץ מצופים בתחמוצות ברזל. ההרכב הכימי הממוצע של החמרה הוא 90% צורן דו-חמצני (SiO2), 5% אלומינה ותחמוצת ברזל (Al2O3+Fe2O3), 4% סידן פחמתי (CaCO3), 0.7% אשלגן חד-חמצני (K2O) ו-0.4% חומר אורגני.

היווצרות
--------

שכבת אדמת חמרה לכודה בין שתי שכבות כורכר, כביש החוף, סמוך לקיבוץ מעגן מיכאל
אין ודאות לגבי תהליך ההיווצרות של אדמת החמרה, אולם סמיכותה לסלעי הכורכר מצביעה על קשר ביניהם. קיימות מספר סברות:

1. החמרה התפתחה על אזורי כורכר קיימים בתהליכים אורגניים של פירוק.
2. החמרה, כמו הכורכר, נוצרה מדיונות חול עתיקות שהתייצבו, ומה שקובע האם ייווצרו כורכר או חמרה הוא האקלים ששרר בעת ההיווצרות - אקלים גשום שהוביל לשטיפת חלק מהפחמות ולחמצון הברזל.
3. החמרה הועשרה על ידי חמרים שנשטפו מההרים במזרח.
4. החמרה נוצרה מאבק חרסיתי שהועבר באמצעות הרוח.
5. החמרה מקורה בגרגירי חול שעברו תהליך שציפה אותם בחומרים המכילים ברזל.

אפשר שלכל אחת מהאפשרויות הללו תרומה חלקית בלבד להיווצרות החמרה.

תפוצה
-----

החמרה נפוצה בישראל לכל אורך מישור החוף מראש הנקרה ועד אשקלון. היא מופיעה בדרך כלל בסמוך לרכסי הכורכר.

ראו גם
------

* קרקע

לקריאה נוספת
------------

* עמנואל מזור, **גיאולוגיה בפטיש ישראלי**, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3, עמודים 59-60

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמרה** בוויקישיתוף
* חמרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראלי, מכון ויצמן למדע, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, עמ' 64

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533593305171
* GND: 4035049-6
* LCCN: sh85077860
* NKC: ph503009

 |
**פרכוס חלקי פשוט** (Simple Partial Seizure). הוא סוג פרכוס המשפיע רק על אזור קטן של המוח, לעיתים קרובות על האונות הרקתיות או על ההיפוקמפוס. אנשים שיש להם פרכוסים פשוטים חלקיים לא מאבדים את ההכרה
פרכוסים חלקיים פשוטים הם, לעיתים קרובות, מבשרים של פרכוסים גדולים יותר, כאשר הפעילות החשמלית החריגה מתפשטת לאזור גדול יותר (או לכל המוח) וגורמת על ידי כך לפרכוס חלקי מורכב או לפרכוס טוני-קלוני. במקרה כזה הם ידועים, לעיתים קרובות, כאאורה.

איך הם מתבטאים
--------------

פרכוסים חלקיים פשוטים הם חוויות מאוד סובייקטיביות והסימפטומים של פרכוס חלקי פשוט משתנים במידה רבה מאוד מאדם לאדם. הסיבה לכך היא המיקום השונה במוח בו נמצא מקור ההתקף. פרכוס חלקי פשוט יכול לחלוף מבלי שאחרים יבחינו בו או שייפטר על ידי הסובל כמשהו מוזר שקרה לו. פרכוסים חלקיים פשוטים מתחילים, בדרך כלל, בפתאומיות והם מאוד קצרים. נדיר שהם יהיו מבודדים משום שבדרך כלל הם יובילו לצורות אחרות של פרכוסים חלקיים.
בזמן ערות הסימפטומים האופייניים להתקפים מוקדיים שוטים הם:

* ההכרה נשמרת.
* רגשות פתאומיים ובלתי מוסברים של פחד, כעס, עצבות, אושר או בחילה.
* התנסות ברגשות או בתחושות לא רגילים.
* תחושה שונה של חושי השמיעה, ריח, טעם, ראייה או המישוש (אשליה חושית או הזיה) או תחושה כאילו הסביבה אינה אמיתית או ניתוק מן הסביבה.
* תחושה של הפרעה מרחבית – חפצים קרובים נראים כאילו הם רחוקים.
* דז'ה וו (קירבה) או ז'אמה וו - jamais vu (זרות)
* דיבור בכבדות או חוסר יכולת לדבר בכלל.
* בדרך כלל זוכרים את האירוע לפרטיו.

כאשר הפרכוס מתרחש בשינה האדם יהיה, לעיתים קרובות, חצי ער ויפעל מתוך חלום בזמן שהוא מעורב עם הסביבה כרגיל. חפצים ואנשים יופיעו כרגיל או מעוותים במידה קטנה, כשהוא יכול לתקשר אתם במובן אחר באופן רגיל. עם זאת, משום שהאדם פועל במצב דמוי שינה הוא יטמיע כל הזיה או אשליה לתוך התקשורת כשהוא מדבר לאדם הקיים רק בהזיה שלו או מדבר על אירועים או מחשבות הנוגעים לחלום או להזיה אחרת.
בזמן השינה כוללים הסימפטומים:

* התחלה, בדרך כלל בשנת רע"מ.
* מצב דמוי חלום.
* הכרה מלאה.
* הזיות או אשליות.
* התנהגות או חזיונות אופייניים לחלום.
* אפשרות להיות מעורב עם הסביבה ואנשים אחרים כמו בהכרה מלאה, אם כי ההתנהגות היא, לעיתים, חריגה, לא יציבה או לא מצליחה להיות עקבית.
* שכחה מלאה או הטמעת הזיכרון כאילו היה זה חלום אמיתי בזמן שחוזרים להכרה מלאה.

למרות שיכולות להיות הזיות בזמן התקף מוקדי פשוט הן שונות מהסימפטומים הפסיכוטיים בכך שהאדם מודע בדרך כלל לכך שההזיות אינן אמיתיות.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק שילר, **אפילפסיה : מדריך לחולה ולבני משפחתו**, פרולוג, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל דובלין ויהודית מנליס, סיווג האפילפסיות(הקישור אינו פעיל) 2005.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Types of Seizures" 2008. Epilepsy Foundation.
2. ↑  מידע אודות אפילפסיה המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
3. ↑  "Partial (focal) seizure" 2009. Medline Plus.
4. ↑  Hart, Y. M. and Sander, J. W. 2008, p. 16
5. ↑  Hart, Y. M. and Sander, J. W. 2008, p. 16
6. ↑  "Partial Simple Seizure" 2008. Epilepsy Foundation
7. ↑  Hart, Y. M. and Sander, J. W. 2008, p. 17

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**העמותה למשחקי תפקידים בישראל** היא גוף התנדבותי שהוקם בדצמבר 1998 על ידי חובבי משחקי תפקידים ישראליים, ומתמקד בארגון המשחקים בישראל ובשיפור התדמית של התחום.

לעמותה אתר אינטרנט, ובו ריכוז של פעילויות משחקי התפקידים (כנסים, משחקים וכדומה) המאורגנות על ידה, ארכיון של כתבות ומאמרים ומאגר שחקני תפקידים. כמו כן, היא מפעילה מועדון חברים ללא תשלום, שחברות בו מקנה הנחות בכנסי העמותה ובכנסים של עמותות אחרות. יש לה גם קבוצות פעילים אזוריות המארגנות כנסים ואירועים נוספים באזורן.

מטרות העמותה
------------

לעמותה יש מספר מטרות, אותן פירטה במסמך ההקמה שלה: 

* קידום הנושא בישראל.
* בנייה וטיפוח של קהילת שחקנים מקומית.
* הרחבת מעגל השחקנים וקידומם של אלה שכבר משחקים.
* הגברת המודעות הציבורית והגברת החשיפה התקשורתית למשחקי תפקידים.
* ארגון ותמיכה בפעילויות של כל סוגי משחקי תפקידים ברחבי המדינה.

בשנת 2013 שינתה העמותה את ניסוח מטרותיה הרשמיות והן כיום: 

* להגדיל את היקף העוסקים בתחום משחקי התפקידים
* לספק שירותים לקהילות שחקני תפקידים
* להרחיב את היצע ומגוון חוויות המשחק
* לפתח קהילה מקצועית בתחום ומסביב לו

פעילות
------

### כנסים

העמותה מארגנת את כנס ביגור, כנס שנתי, רב יומי, המתקיים במהלך חופשת הפסח ועוסק בעיקר במשחקי תפקידים וכמו כן משתתפת בארגון פסטיבל אייקון, אשר חלק מהפעילויות בו עוסקות במשחקי תפקידים.

העמותה מקיימת מספר אירועים במהלך השנה באזור תל אביב והמרכז, ירושלים, חיפה וכרמיאל.

### מענק לעידוד יצירה

העמותה מעניקה מדי שנה מענק עידוד ליוצרים בתחום משחקי התפקידים בישראל, בגובה 1,000 עד 2,000 ₪. המענק הראשון ניתן בשנת 2013 לאביב מנוח עבור פיתוח משחק התפקידים ואנור. מענקים נוספים ניתנו להדר רייזמן-גרייף עבור הקמת התערוכה *מייצג שווא* בשנת 2015; ולאיתי חורב עבור תרגום והוצאה לאור של משחק התפקידים *קוסמים קטנים* ב-2016.

### הוצאת גיבורים

העמותה מפעילה מיזם הוצאה לאור תחת השם "גיבורים". המיזם מסייע ליוצרים המעוניינים להוציא לאור משחקי תפקידים בעברית, בכל שלבי תהליך פיתוח המוצר - מהרעיון הראשוני, כתיבה, עריכה והכנה לדפוס. הוצאת גיבורים מפעילה חנות מקוונת בשיתוף *הפונדק הוצאה לאור*, למכירת עותקים דיגיטליים ומודפסים של מוצרי ההוצאה ומוצרים נוספים וכן מאיישת דוכני מכירות בכנסים ואירועי משחקים לאורך השנה. חנות גיבורים מוכרת משחקי תפקידים ישראליים שיצאו בהוצאה עצמאית כמו "ואנור: משחק הרפתקאות", "קוסמים קטנים", "עיר בערפל", ו"פלאים: גיבורי המחר".

ראו גם
------

* כנס ביגור
* ואנור (עולם המבוך)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העמותה למשחקי תפקידים בישראל
* העמותה למשחקי תפקידים בישראל, ברשת החברתית פייסבוק
* עמותה למשחקי תפקידים בישראל, דף שער בספרייה הלאומית
* העמותה למשחקי תפקידים בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  במקור **העמותה לקידום משחקי תפקידים בישראל**, שינוי השם בוצע בדצמבר 2009
2. ↑  "מענק עידוד ליוצרים - העמותה למשחקי תפקידים בישראל". *העמותה למשחקי תפקידים בישראל*. 2013-10-15. נבדק ב-2017-04-09.
3. ↑  על ידי: ננסק, פרק 14 - ואנור, משחק תפקידים ישראלי, באתר על כתפי גמדים, ‏2013-04-22
4. 1 2  "גלגלו יוזמה: יזמי משחקי תפקידים מדברים | Icel.me". *Icel.me*. 2015-07-26. נבדק ב-2017-04-09.
5. ↑  "מוזה". *חנות גיבורים*. 2015-09-03. נבדק ב-2017-04-10.
6. ↑  "אודות החנות". *חנות גיבורים*. 2015-06-02. נבדק ב-2017-04-10.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007598596505171
* VIAF: 179147266650435480710
* WorldCat: viaf-179147266650435480710

 |
**TMZ** הוא אתר רכילות ידוענים וחדשות בידור אמריקאי בבעלות תאגיד פוקס. TMZ הושק ב-8 בנובמבר 2005, במקור כשיתוף פעולה בין AOL וחברת Telepictures אשר היא חטיבה של האחים וורנר עד שחברת טיים וורנר הפסיקה את השותפות עם AOL במהלך 2009. ב-13 בספטמבר 2021 חברת WarnerMedia מכרה את האתר לתאגיד פוקס כחלק מתהליך הארגון מחדש של חברת האם AT&T.

השם TMZ נגזר מראשי התיבות של המונח "אזור השלושים מייל" (Thirty-Mile Zone) אשר שימש בעבר בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה כדי להתייחס למה שנקרא "אזור האולפנים" - אזור המשתרע על פני רדיוס בגודל 30 מייל (48 קילומטרים) אשר מרכזו בשדרות בוורלי ושדרות לה סיינה אשר בלוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה ואשר אותו בדרך כלל פוקדים סלבריטאים אמריקנים רבים. האזור מכונה אזור האולפנים בשל מספר אולפני הקולנוע והטלוויזיה הרבים שממוקמים בו.

העורך הראשי של TMZ הוא הארווי לווין(אנ') אשר הוא עורך דין אמריקני שהפך לעיתונאי אשר היה בעבר מומחה משפטי של תחנת הטלוויזיה KCBS-TV בלוס אנג'לס.

ב-10 בספטמבר 2007 עלתה לראשונה לשידור תוכנית הטלוויזיה של TMZ אשר מציגה תוכן דומה לזה המתפרסם באתר של TMZ.

ביקורת
------

לאורך השנים TMZ ספג ביקורת רבה מצד הציבור הרחב, כולל ניסיונות לעשות חרם על התוכן של TMZ וכמו גם ביקורת על הטקטיקה שלפיה האתר פועל והמיקוד של תוכן האתר. בנוסף לכך האתר ספג ביקורת רבה לאורך השנים על השימוש התדיר שלו בתמונות וסרטונים שהתקבלו מצלמי פפראצי, אשר חלקם נוהגים באופן אגרסיבי ופולשני על מנת להשיג סקופים עבור TMZ. רבים מהסרטונים באתר מראים כיצד צלמי הפפראצי של TMZ רודפים אחרים ידוענים בחיי היומיום שלהם. במהלך השנים, היו שקראו להחרים את האתר של TMZ ואת תוכנית הטלוויזיה של TMZ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TMZ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של TMZ
* TMZ, ברשת החברתית טוויטר

* TMZ, ברשת החברתית אינסטגרם
**גני היובל** (באנגלית: **Jubilee Gardens**) הם פארק ציבורי הממוקם באזור סאות' בנק שברובע למבת' בלונדון בירת הממלכה המאוחדת. הגנים ממוקמים על הגדה הדרומית של נהר התמזה.

היסטוריה
--------

הפארק הוקם בשנת 1977 על מנת לציין את יובל הכסף של המלכה אליזבת השנייה.

הפארק ממוקם במקום בו עמדה קודם לכן כיפת התגליות ומגדל הסקיילון שנבנו עבור פסטיבל בריטניה בשנת 1951 ונהרסו לאחר תום הפסטיבל, בשנת 1953.

בגן ממוקמת אנדרטה לבריגדות הבינלאומיות שלחמו במלחמת האזרחים בספרד, ובייחוד לזכר הבריגדה הבריטית.

בסמוך לגנים ממוקם הלונדון איי ובניין המחוז.

בשנת 2007 פורסמו תוכניות לעיצוב מחדש של הגנים, אולם העבודות טרם החלו.

* האנדרטה לבריגדות הבינלאומיות. ברקע - בניין המחוז.האנדרטה לבריגדות הבינלאומיות. ברקע - בניין המחוז.
* האנדרטה. ברקע - הלונדון איי.האנדרטה. ברקע - הלונדון איי.
* הכנים, הלונדון איי ובניין המחוז.הכנים, הלונדון איי ובניין המחוז.
* מבט על הגנים. ברקע - גשר הנגרפורדמבט על הגנים. ברקע - גשר הנגרפורד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גני היובל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גני היובל
**רוברט קראנל מינור** (באנגלית: **Robert Crannell Minor**‏; 1839–1904) היה אמן אמריקאי מאסכולת ברביזון.

חיים ועבודה
-----------

נולד בעיר ניו יורק ב־30 באפריל 1839. אביו, ישראל מינור, היה סוחר שעשה הון רב בעסקי תרופות. כצעיר עבד רוברט מינור כמנהל חשבונות בניו יורק, אך החליט ללמוד אמנות בתחילת שנות השלושים לחייו. לאחר שלמד בניו יורק אצל הצייר אלפרד קורנליוס האולנד, נסע מינור לאירופה בשנת 1871 כדי להמשיך בחינוך האמנותי. הוא ביקר בגלריות שונות באנגליה לפני שנסע לברביזון, צרפת, שם למד אצל נרקסיס דיאז. בהמשך למד באנטוורפן אצל ג'וזף ואן לופן והיפוליט בולנגר. בשנת 1874 היה סגן נשיא ארגון האמנים והסופרים באנטוורפן.

בשובו לארצות הברית בשנת 1874, הוא פתח סטודיו בניו יורק. ההוא צייר במשך שנים רבות מתוך הסטודיו שלו בבניין הישן של אוניברסיטת ניו יורק. הוא צייר בהרי אדירונדאק ואחר כך בווטרפורד, קונטיקט.

מינור נודע במהרה בנופיו הדומים לסגנון אסכולת ברביזון. בהשפעת ג'ורג' איננס ואלכסנדר הלוויג וויאנט, הוא החל לצייר גם בסגנון טונליזם.

משנות ה -90 של המאה ה-19 ועד מותו הציג מינור תכופות עם הטונליסטים בניו יורק. בשנת 1897 נבחר לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב, ניו יורק. בשנת 1900 השיג מינור את שיא הצלחתו במכירה של ויליאם אוונס, שם הציור שלו "סגירת היום" (אוסף פרטי) השיג 3,050 דולר, המחיר הגבוה ביותר עבור נוף של צייר אמריקני חי במכרז.

במהלך חייו היה מינור חבר באגודת האמנים האמריקאים ובמועדון סלמגונדי. הוא הציג בניו יורק, ברוקלין, שיקגו ובמקומות אחרים בארצות הברית, כמו גם באקדמיה המלכותית של לונדון ובסלונים של פריז ואנטוורפן.

מינור היה במצב בריאותי גרוע בעשור האחרון לחייו. הוא נפטר בביתו בווטרפורד, קונטיקט, ב -4 באוגוסט 1904.

ציוריו בבעלות המוזיאון האמריקאי לאמנות סמית'סוניאן, הגלריה לאמנות באוניברסיטת ייל, מוזיאון לאמנות מיד, ועוד.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט קראנל מינור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joseph Alfred Scoville, **The Old Merchants of New York City**, Carleton, 1863. (באנגלית)
2. ↑  Minor, Robert Crannell. *The Robert Crannell Minor Papers*. Archives of American Art, Smithsonian Institution: Owned by Isabel T. Davis and Gladys T. Pritchard.
3. ↑  Minor, Robert Crannell. The Robert Crannell Minor Papers. Archives of American Art, Smithsonian Institution: Owned by Isabel T. Davis and Gladys T. Pritchard.
4. ↑  Wingel, Kelsey (2014). Studies in American Tonalist Painting: The Materials and Techniques of Robert Crannell Minor's Souvenir of Italy. Thesis, University of Delaware. pp. 23–31.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174247389
* ISNI: 0000 0001 1690 4707
* LCCN: no2010075009
* RKD: 56329
* SNAC: w61k0nq8
* ULAN: 500020597
* VIAF: 95807850
* WorldCat: lccn-no2010075009

 |
מפה המראה את אתרי הבסיסים של "אמריקה הקטנה" 1, 2, 3, ו-4. הקואורדינטות למעלה מצוינות בקירוב.
**אמריקה הקטנה** (באנגלית: **Little America**) הייתה סדרה של בסיסי מחקר, שמוקמו על מדף הקרח רוס, דרומית למפרץ הלווייתנים.

אמריקה הקטנה 1
--------------

"**אמריקה הקטנה 1**" - הבסיס הראשון בסדרה הוקם על ידי ריצ'רד בירד בינואר 1929 ונעזב ב-1930. כאן צולם הסרט "עם בירד בקוטב הדרומי" (1930, על מסעו של בירד אל הקוטב הדרומי.

אמריקה הקטנה 2
--------------

"**אמריקה הקטנה 2**" הוקמה בשנת 1934, כ-9 מ' מעל אתר הבסיס הראשון, עם גישה אל חלק מן הבסיס הראשון באמצעות מנהרה. הבסיס הזה נסחף לזמן קצר בשנת 1934, אבל שדה הקרח התמזג עם הקרחון העיקרי. 

במהלך המשלחת של 1935-1934, נשלחו מאמריקה הקטנה מכתבי מזכרת רבים, שעשו שימוש בבול זיכרון שהנפיקה ממשלת ארצות הברית.

אמריקה הקטנה הקימה את תחנת הרדיו הראשונה שהצליחה להוציא מאנטארקטיקה שידורי רדיו סדירים, שנקלטו על ידי מקלטי רדיו ביתיים בארצות הברית, במרחק של קרוב ל-18,000 ק"מ סביב קימור כדור הארץ.

במשלחת מאוחרת יותר לאנטארקטיקה, איתרו אנשיו של בירד את מגדלי השידור של אמריקה הקטנה שעדיין ניצבו על מכונם, כולל טחנת הרוח ג'ייקובס
שהוקמה בשנת 1933.

אמריקה הקטנה III
----------------

"**אמריקה הקטנה III**" הוקמה לעונת 1941-1940 במרחק כ-10 ק"מ צפונה.

בשנת 1940 נקנה רכב מחקר ענקי, יוצא דופן, "סיירת שלג אנטארקטית", לתחנת אמריקה הקטנה III. אך נמצא, שהרכב לוקה בכמה וכמה נקודות תורפה עיצוביות וטכניות וכמעט לא נעשה בו שימוש. לאחר נטישתו, נקבר עם הזמן בשלג. בפעם האחרונה התגלה הרכב בשנת 1958, אך לאחר מכן חזר ואבד, או תחת השלג או במצולות האוקיינוס הדרומי.

אתר "אמריקה הקטנה III" נסחף לים בשנת 1963.

אמריקה הקטנה IV
---------------

אמריקה הקטנה IV
"**אמריקה הקטנה IV**" הוקמה בשנים 1947-1946 כמחנה העיקרי למבצע הייג'אמפ.

אמריקה הקטנה V
--------------

"**אמריקה הקטנה V**" הוקמה ב-3 בינואר 1956 במפרץ קיינן, כ-48 ק"מ מזרחית לאמריקה הקטנה IV, כחלק ממבצע דיפ פריז. אמריקה הקטנה V שימשה כבסיס האמריקאי לתוכנית הקוטב הדרומי בשנה הגאופיזית הבינלאומית, מ-1 ביולי 1957 עד 31 בדצמבר 1958. אמריקה הקטנה V נבנתה על ידי ה-Seabees של צי ארצות הברית בחלון הזמן בן שלושת החודשים לפני שהחורף האנטארקטי ימנע כמעט לגמרי את ההקמה. כל אמריקה הקטנה הורכבה מתחת לקו השלג בקרח, עם חדרי מגורים אישיים, חדר מחולל וקפטריה, ועם שיפועים המובילים החוצה באחד הקצוות לכלי רכב נגררים. משמעות הבנייה מטיפוס זה הייתה, שאיש מן הדיירים באמריקה הקטנה V לא ייאלץ לצאת החוצה בחורף הקשה כדי לעבור מחלק אחד של העיר האנטארקטית לאחר.

אתר אמריקה הקטנה V נסחף אל הים על קרחון B-9 בשנת 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמריקה הקטנה** בוויקישיתוף
* אמריקה הקטנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Paper by CE Palmer, RNZAF on *Winds at Little America*, 1929

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Righter, '*Wind Energy in America* p.95 אנרגיית רוח באנטארקטיקה
2. ↑  On the Current Location of the Byrd "Snow Cruiser" and Other Artifacts from doi=10.1080/789610142
3. ↑
4. ↑   "מכניקה פופולרית", יוני 1956, עמ' 94-89, "דבורי הים בונות עיר"
5. ↑   ההתפרקות והסחף של קרחון B-9 בים רוס, אנטארקטיקה
**צִינוּן אָמֵרִיקָנִי** או **צינון אטלנטי** (שם מדעי: ***Polyprion americanus***) הוא מין של דג גרם ממשפחת הצינוניים החי ברחבי האוקיינוס האטלנטי, מערב האוקיינוס ההודי ודרום-מזרח האוקיינוס השקט. הוא רגיל לחיות בעומקים גבוהים שבין 40 ל-600 מטרים מתחת למים, במקרים רבים במערות או ספינות טבועות. כמו כן הוא משוטט סביב הסלעים של קרקעית הים. דג זה נפוץ לעיתים בחופי ישראל.

הצינון דומה במראהו לדקר ובעבר השתייך למשפחת הדקריים, אם כי ישנם כמה הבדלים קטנים במבנה השלד ומבנה הזימים. זהו דג גדול שיכול להגיע לאורך 210 סנטימטר ולמשקל של עד 100 ק"ג. הדג בעל קשקשים בצבע אפור כהה-חום עם סנפירי חזה בעלי זיזים פרוקים בולטים, בעל ראש גדול ועיניים גדולות בעלות קרום המותאם לראייה באפלה ובעל זנב גדול ושרירי העוזר לו להאיץ אחרי טרף. ראש הצינון גדול והלסת הכבדה יכולה להיפער קדימה כדי לבלוע טרף שהוא מוצא.

דג זה משוטט בתחומי האפלה באזורים שונים וצד מינים של סרטנאים, סילוניות ודגים אחרים. הצינון יעדיף לחכות לטרף ממארב ואז לשאוב אותו במהירות ללועו. הדגים הבוגרים הם יחידאים למעט בעונת הרבייה אז הם נודדים יחדיו לחופים כדי להשריץ. הצעירים מתגודדים יחדיו למטרות הגנה.

זהו דג מאכל מסחרי שאת בשרו אפשר לאכול הן טרי והן קפוא. הוא נידוג גם כדיג ספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צינון אמריקני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* צינון אמריקני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צינון אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
טנקי סן שאמון
**סן שאמון** (בצרפתית: **Char Saint Chamond**) היה טנק צרפתי שהוצג במהלך מלחמת העולם הראשונה.

רקע
---

הטנק תוכנן במגמה לאפשר לכוח מסתער לפרוץ את מכשולי גדרות התיל של שטח ההפקר שהפריד בין עמדות הביצורים של מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. בהגדרה היה על הכלי להיות בעל כושר עבירות, כך שיוכל לעבור מכתשים שנפערו בשטח בשל פגזי הארטילריה מבלי להתהפך, יוכל לעבור שוחות וידרוס מכשולי תיל; יהיה בעל כוח אש עצמאי כך שיוכל להתגונן ויהיה בעל שריון שיגן על צוותו מירי נשק קל של האויב. מטרת הכלי הייתה לפרוץ דרך לחיל רגלים שיבוא בעקבותיו.

ב-16 ביוני 1915 הציג מהנדס חברת שניידר, אז'ן ברילה (Eugène Brillié), אבטיפוס של הטנק לנשיא צרפת, רמון פואנקרה. הטנק השתמש במנגנון זחלי (מזקו"ם) שבוסס על מנגנון הנעה של טרקטור ופותח יחד עם חברת סן שאמון אך בהמשך נפרדו דרכי שתי החברות וכל אחת פיתחה כלי שונה על בסיס אותו תכנון ראשוני.

תיאור הכלי
----------

ההבדל העיקרי בין הסן שאמון לשניידר CA1 היה התותח. בסן שאמון נעשה שימוש בתותח 75 מ"מ, אותו קליבר כמו בשניידר CA1, אך באורך קנה ארוך יותר של 12 קליברים (כלומר 90 סנטימטר), דבר שהפך את הכלי למעשה לסוג של תותח מתנייע, הראשון מסוגו בעולם. אורך הקנה, שלא היה קיים באפיון הצבא כלל, סיבך את התכנון ויצר חוסר-פרופורציה בצידו הקדמי של הטנק, אך לבסוף בספטמבר 1916 הושלם התכנון ו-400 יחידות הוזמנו.

בנוסף לתותח צויד הטנק ב-2 מקלעי הוצ'קיס 8 מ"מ משני צדדיו, ו-2 מקלעים בחזית, אחד לצד התותח ואחד מקביל.

הכלי היה ארוך יותר (בשני מטרים) וכבד יותר (ב-8 טון) מה"שניידר" אך גם מהיר ממנו (12 קמ"ש לעומת 7.5 על כביש), ומנועו החזק (90 כ"ס לעומת 60 של השניידר) איפשר לו יכולת תמרון גבוהה יותר. אולם בתנאי הבוץ של מלחמת החפירות היו משקלו הרב וחוסר הפרופורציה שלו לרועץ והוא הרבה להתקע, חרטומו קדימה. גם מערכת הזחלים הרבתה להתקע ולהשבר עקב המשקל העודף וטנקים רבים לא הצליחו להגיע כלל לשדה הקרב. עם זאת, נעשה בכלי שימוש מושכל יותר כנושא-ארטילריה בעורף הכוחות (על ידי ציוד רוב הכלים בתותח 75 מ"מ מודל 1897 האמין, בעל טווח של כ-8 ק"מ) וכמשמיד סוללות ארטילריה גרמניות במהלך ההתקפי של מתקפת מאה הימים בסוף המלחמה, שם יכלה לבוא לידי ביטוי יכולת התנועה המהירה יחסית שלו.

צוות הכלי כלל נהג ושבעה אנשי צוות. השריון היה בתחילה בן 11 מ"מ, אך משהוכח בלתי יעיל הוספה לו שכבה של 8 מ"מ בחזית, בגחון ובצדדים. הגג תוכנן בשיפוע כך שרימוני יד שהוטלו על הכלי יתגלגלו ממנו ארצה.

לאחר המלחמה יוצרו עוד כ-50 טנקים, חלקם סופקו לפולין במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית של 1920.

טנק אחד שרד, ושוחזר למצב נסיעה, כיום הוא מוצג במוזיאון הטנקים בסומיר, צרפת.

לקריאה נוספת
------------

* Jean-Gabriel Jeudy, **Chars de France**, E.T.A.I. 1997
* Alain Gougaud, **L'Aube de la Gloire, Les Autos-Mitrailleuses et les Chars Français pendant la Grande Guerre**, 1987, Musée des Blindés, מסת"ב 2904255028

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סן שאמון** |