recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה** היא תזמורת כלי נשיפה של בני נוער בישראל שהוקמה כחלק מפעילות הקונסרבטוריונים שמקיים משרד החינוך.

ייסוד ופעילות התזמורת
---------------------

התזמורת נוסדה באוגוסט 2012 כמסגרת חינוך מוזיקלי, ביוזמת הפיקוח על החינוך המוזיקלי שבמשרד החינוך, בראשות ד"ר יעל שי, בעת כהונתו של גדעון סער כשר החינוך. כנס הייסוד נערך בבית הארחה בנורדיה. מאז הקמתה הופיעה התזמורת ברחבי ישראל במספר אולמות, בהם אולם רקנאטי במוזיאון תל אביב לאמנות, אולם הנרי קראון בירושלים והיכל התרבות - יד לבנים כפר סבא. בקיץ 2015 הופיעה התזמורת בסן חוזה שבקליפורניה, במסגרת ועידת WASBE (World Association for Symphonic Bands and Ensembles) העולמית, ובקיץ 2017 השתתפה התזמורת בפסטיבל בינלאומי בצ'ינגדאו שבסין.

התזמורת מונה כ-70 נגני כלי נשיפה (מעץ וממתכת) וכלי הקשה צעירים, תלמידי קונסרבטוריונים ומוסדות לחינוך מוזיקלי מרחבי ישראל, שנבחרו לנגן בתזמורת.

לצד התזמורת הייצוגית פועלת תזמורת עתודה המונה כ-50 נגנים צעירים המופיעים אף הם במסגרת ההופעות של התזמורת הבוגרת.

התזמורת מנגנת יצירות מהרפרטואר הסטנדרטי העולמי לתזמורות כלי נשיפה, עם דגש על יצירות מהמאה ה-20 והמאה ה-21. בנוסף מזמינה התזמורת יצירות מקוריות ממלחינים ישראלים.

התזמורת פועלת מטעם הפיקוח על החינוך המוזיקלי במשרד החינוך ותחת פיקוחו של מר בצלאל קופרווסר. מנהל התזמורת הוא אלכס פיאלקו.

על התזמורת הייצוגית ניצח מוטי מירון מיום היווסדה עד לשנת 2018. בשנים 2018–2021 ניצח על התזמורת הלאומית הבוגרת גל אלתרוביץ', ועל תזמורת העתודה ניצח יאיר משיח. החל משנת 2023, על התזמורת הלאומית הבוגרת מנצח רום שמיר ועל תזמורת העתודה מנצח אורי רייסנר.

בשנת 2021 נערך ערב הוקרה לנחמן יריב שגם ניצח על התזמורת הבוגרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה** בוויקישיתוף
* תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה, ברשת החברתית פייסבוק
* תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה, סרטונים בערוץ היוטיוב
**סטיב מק'קורי** (באנגלית: **Steve McCurry**; נולד ב-23 באפריל 1950 בפנסילבניה, ארצות הברית) הוא צלם עיתונות אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בשל הצילום "הילדה האפגנית", אשר הופיע לראשונה בנשיונל ג'יאוגרפיק ובו מצולמת הילדה האפגנית שרבט גולה.

עבודתו
------

מק'קורי, למד במקור קולנוע באוניברסיטה לאחר מכן הסב את לימודיו לתיאטרון. הוא החל את קריירת הצילום שלו במלחמת אפגניסטן. מק'קורי התחפש למקומי והסתיר את המצלמה שלו בבגדיו. הצילומים שלו היו בין הצילומים הראשונים מן המלחמה והתפרסמו בהרחבה. כיסוי המלחמה זיכה אותו במדליית רוברט קאפה לדיווח מצולם מחו"ל.
מק'קורי המשיך לסקר אזורי קרבות בכל העולם, כולל מלחמת איראן–עיראק, מלחמת האזרחים בלבנון, מלחמת המפרץ, קמבודיה, הפיליפינים ואפגניסטן. עבודותיו התפרסמו במגזינים בכל העולם ובמיוחד ב"נשיונל ג'יאוגרפיק". מק'קורי חבר בסוכנות הצילום מגנום מאז 1986

הכרה
----

צילומה של שרבט גולה מ-2002. היא מחזיקה את גיליון נשיונל ג'יאוגרפיק שבו הופיעה תמונתה 17 שנה קודם
צילומו המפורסם ביותר של מק'קורי הוא "הילדה האפגנית". תמונה זו הופיעה בשער המגזין נשיונל ג'יאוגרפיק ביוני 1985 ונבחרה מאוחר יותר על ידי המגזין בתור הצילום המפורסם ביותר בהיסטוריה של העיתון. הצילום שימש באופן נרחב גם בפוסטרים, לוחות שנה ובחוברות מידע המחולקות על ידי ארגוני זכויות אדם. זהותה של הילדה האפגנית נותרה לא ידועה יותר מ-15 שנה עד שב-2002, אחרי הכניסה האמריקאית לאפגניסטן, מצאו את האישה, שרבט גולה ואף צילמו אותה שנית.

בשנת 2011 הוא הציג תערוכת יחיד במוזיאון לאמנות עכשווית ברומא. התערוכה עוצבה על ידי פביו נובמברה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב מק'קורי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סטיב מק'קורי
* סטיב מק'קורי, ברשת החברתית פייסבוק

* סטיב מק'קורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סטיב מק'קורי, ברשת החברתית אינסטגרם

* סטיב מק'קורי, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  
- ביוגרפיה באתר סוכנות מגנום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007366454105171
* BIBSYS: 90190632
* BNE: XX1589003
* BnF: cb121202190 (data)
* CiNii: DA08247357
* GND: 118846930
* ISNI: 0000 0001 1576 5258
* LCCN: n85077682
* LNB: 000243300
* NDL: 01004761
* NKC: mzk2005282347
* NLK: KAC201507105
* NSK: 000343689
* NTA: 071514961
* PIC: 265208
* RERO: 02-A005890089
* RKD: 241788
* SELIBR: 282621
* SNAC: w69d29p6
* SUDOC: 029613132
* TePapa: 5137
* ULAN: 500345571
* VIAF: 84620432
* WorldCat: lccn-n85077682

 |
**דיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה** (ביוונית: **2η Μηχανοκίνητη Μεραρχία Πεζικού**) היא דיוויזיה של צבא יוון. הדיוויזיה בגלגולה הנוכחי הוקמה ב-2014, אולם היא מהווה המשך ישיר של הדיוויזיה השנייה של צבא יוון, אשר הוקמה כבר ב-1897.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה השנייה הוקמה בצו מלכותי מיוחד ב-24 באוקטובר 1897. זאת בעקבות ביצועיו הירודים של הצבא היווני במהלך המלחמה היוונית-עות'מאנית (1897). בסיסה היה באתונה, והיא כללה את בריגדת הרגלים השלישית, אשר בתורה כללה את הרגימנטים ה-1 וה-7, ואת בריגדת הרגלים הרביעית שכללה את הרגימנטים ה-8 וה-9. שתי ב-1 באוגוסט 1900 עבר הצבא היווני ארגון מחדש אשר במסגרתו פורקה הדיוויזיה ה-2 יחד עם הדיוויזיה ה-1, ושלוש דיוויזיות חדשות הוקמו חודש לאחר מכן. הדיוויזיה ה-2 הוקמה מחדש, ובסיסה עדיין היה באתונה. כעת היא כללה את הבריגדה השלישית (אתונה) שכללה את הרגימנטים ה-1 וה-7, והבריגדה הרביעית (כלקיס) שכללה את הרגימנט ה-2 וה-5, וכן את רגימנט הפרשים ה-2 ואת רגימנט הארטילריה ה-2. בינואר 1912 פורקו הבריגדות, והרגימנטים הוכפפו ישירות למרותן של הדיוויזיות.

הדיוויזיה השתתפה במלחמות הבלקן, ולאחר מכן הייתה חלק מכוח יווני שנשלח לסייע לכוחות הצבא הלבן במהלך מלחמת האזרחים הרוסית. בהמשך השתתפה הדיוויזיה גם במלחמת יוון-טורקיה, מלחמת איטליה-יוון ומלחמת האזרחים היוונית.

ב-2014 הפכה הדיוויזיה מדיווזייית חי"ר רגילה לדיוויזיית חיל רגלים ממוכן, ולפיכך שונה שמה ל"דיוויזיית חיל הרגלים הממוכן השנייה". כיום היא מוצבת באדסה, ומהווה עתודה אסטרטגית של הארמייה הראשונה. היא כוללת את בריגדת השריון ה-24, ובריגדות חיל הרגלים הממוכן ה-33 וה-34.

קישורים חיצוניים
----------------

* Έδεσσα: Αλλαγή "φρουράς" στη II Μηχανοκίνητη Μεραρχία Πεζικού (φωτο)
* Νέος διοικητής στην ΙΙ Μηχανοκίνητη Μεραρχία Πεζικού
פירוש נוסף ערך זה עוסק במאכל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מעורב ירושלמי (פירושונים).

מעורב ירושלמי
**מְעוֹרָב יְרוּשַׁלְמִי** הוא מאכל העשוי מנתחי בשר מטוגנים במחבת או על האסכלה. נהוג להכינו בעיקר מאיברים פנימיים של עופות כגון כבד, טחול ולבבות וכן מחזה עוף והודו, המטוגן עם בצל ותבלינים כמו כמון, כורכום ועוד.

מסופר כי המאכל הורכב בסוף שנות ה-60 באחת הסטייקיות שברחוב אגריפס בירושלים, סמוך לשוק מחנה יהודה (יש כמה סטייקיות הטוענות לזכות הראשונים עליו). במהלך השנים החלו להכין אותו במסעדות ברחבי הארץ, וכן לייצרו באופן תעשייתי.

המושג "מעורב ירושלמי" הפך עם השנים לכותרת לתכנים שונים הקשורים לירושלים והמורכבות שבה. קיימים קורס, אתר אינטרנט, ספר בשם זה של הסופרת ליאת רוטנר וכן סדרת טלוויזיה הקרויים בשם זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקימילון ערך מילוני בנושא **מעורב ירושלמי,**  בוויקימילון 

* מתכון ל"מעורב ירושלמי", באתר 2eat
* משה בסון, **ירושלים של מעורב** - ההיסטוריה של המעורב הירושלמי, באתר ynet, 19 במאי 2004

* Isabel Kershner, ‏Jerusalem’s Latest Argument Over History Is About Fried Innards, New York Times, November 12, 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעורב ירושלמי באתר מכללת קיי
2. ↑  מעורב ירושלמי, סקירה על אודות האתר ב-ynet
**נפתלי בלאי** (נולד ב-28 במרץ 1997) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי במכבי נתניה.

קריירה
------

בלאי נולד בפרדס חנה-כרכור למשפחה בעלת 7 ילדים שכולם שיחקו כדורגל בילדותם. התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מ.ס. פרדס חנה-כרכור, בגיל 12 הצטרף למכבי חיפה וכעבור שלוש שנים הצטרף למכבי נתניה. ב-19 במאי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-2 נגד מכבי אחי נצרת.

בקיץ 2017 הושאל להפועל עכו מליגת העל, אך שיחק בה רק בשני מחזורי הפתיחה ובינואר 2018 עבר להפועל חדרה עמה עלה לליגת העל אחרי 38 שנות היעדרות. בסיום העונה חזר לנתניה בה רשם 16 דקות משחק שהתחלקו ב-4 משחקים.

בקיץ 2019 הושאל להפועל פתח תקווה במדיה שיחק שנתיים. ב-29 בנובמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בהפסד 3-2 לבית"ר תל אביב רמלה.

בקיץ 2021 חזר לנתניה אך הושאל בינואר להפועל רמת השרון עד לסיום העונה. ב-20 ביוני 2023 חתם על חוזה לשנתיים במכבי נתניה. ב-30 בדצמבר 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד הפועל חדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי קידר, נפתלי בלאי יודע - הגיע זמן לפרוץ: "רוצה לתת חזרה למועדון שמאמין בי", באתר MyPetahTikva, 31 ביולי 2019
2. ↑  מערכת וואלה! ספורט‏, לאומית: בן צעירי חתם בהפועל אום אל פאחם, נפתלי בלאי בהפועל פתח תקוה, באתר וואלה!‏, 26 ביוני 2019
3. ↑  תומר חבז, ‏נפתלי בלאי חתם לשנתיים נוספות במכבי נתניה, באתר ONE‏, 20 ביוני 2023
**ילדה קטנה מתבוננת באוהבים ברכבת**, הידועה גם בשמות **חווית הנסיעה** (**Travel Experience חווית הנסיעה**) או (**מציצנות** **Voyeur)**, הוא ציור של מעשה ידי המאייר האמריקאי נורמן רוקוול. הוא נוצר במקור עבור השער של הסאטרדיי איבנינג פוסט ב-12 באוגוסט 1944.

רקע
---

רוקוול הגה את הרעיון לציור כאשר נסע ברכבת עם אנשי שירות ומשפחותיהם. את הדוגמנים צייר רוקוול בקרון רכבת לא בשימוש על ציפוי של רכבת רוטלנד הנוסעת מורמונט לניו יורק. רוקוול לא היה מרוצה מהאזור סביב ראשיהם של בני הזוג המאוהבים בסקיצה הראשונית שלו, שהובילה לציור הסופי וכיסה את האזור בדף נייר נוסף כדי להתאים את הפוזה של הזוג.

תיאור הציור
-----------

הציור "ילדה קטנה מתבוננת באוהבים ברכבת" מתאר קרון רכבת צפוף. ניתן לראות זוג צעיר חסר פנים מתכרבל באחד המושבים; ראשיהם ביחד והרגליים שלובות זו בזו על גבי כמה מזוודות במושב הפונה ישירות מולם. מעיל חילות האוויר של צבא ארצות הברית של האיש תלוי מעל בני הזוג. נקודת המיקוד של הציור היא ילדה בת שש במושב מול בני הזוג שליד אמה. מבלי שהזוג הבחין בה, היא כורעת על מושבה ומתבוננת בהם. נראה שהיא לא מעוניינת ברגע האינטימי. ברקע ניתן לראות את זרועו של הפקח, עם כרטיס ביד. כובע "דיקסי גביע" של מלח בצי ארצות הברית ושיער של בת זוגו ניתן לראות במושב מאחורי הזוג.

היסטוריון האמנות הפופולרית כריסטופר פינץ' מצא שהציור הוא דוגמה טובה לסגנון הבשל של רוקוול והשווה את הציור לתמונה של אנרי קרטייה ברסון. סקיצת העיפרון לציור זה נמצאת באוסף האמנות האישי של ג'ורג' לוקאס ונכללה בתערוכת אוסף האמנות של סטיבן ספילברג בהמוזיאון לאמנות אמריקאית שהוצגה בשנת 2010.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Mecklenburg, Virginia (26 ביולי 2010). *Telling Stories: Norman Rockwell from the Collections of George Lucas and Steven Spielberg*. Smithsonian American Art Museum. Event occurs at 18:23. נבדק ב-19 באפריל 2020. `{{cite AV media}}`:  (עזרה)
2. ↑  Ciabattari, Mark (2008). *Social History of the United States: The 1940s*. Social History of the United States. Vol. 5. ABC-CLIO. p. 249. ISBN 978-1-59884-128-2.
3. ↑  Halpern, Richard (2006). *Norman Rockwell: The Underside of Innocence*. University of Chicago Press. p. 33. ISBN 978-0-226-31440-2.
4. ↑  King, Claire Sisco (2016). "American Queerer: Norman Rockwell and the Art of Queer Feminist Critique". *Women's Studies in Communication*. **39** (2): 157–176. doi:10.1080/07491409.2016.1165778.
5. ↑  Finch, Christopher (2013). *Norman Rockwell's : 332 Magazine Covers* (Kindle ed.). New York: Abbeville Press. p. Location 2473. ISBN 978-0789204097.
6. ↑  Duin, Steve (10 בינואר 2020). "Norman Rockwell: George Lucas and Steven Spielberg open their vaults". *The Oregonian*. אורכב מ-המקור ב-23 במאי 2020. נבדק ב-19 באפריל 2020. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**יְהוֹעַדָּן** היא דמות מקראית, אשת יואש ואמו של אמציה מלך יהודה אשר מלך אחריו. מוצאה של יהועדן מירושלים. שמה מופיע בספר מלכים ב', פרק י"ד, פסוק ב'.

פירוש שמה
---------

השם יהועדן הוא שם תאופורי. יש הסוברים כי גרסת הקרי במלכים ב' י"ד, ב - יהועדין עדיפה ופירושה: "יהו(ה) עדין". אך בפירוש זה יש קושי, כי שם תואר כזה מתייחס לאדם ולא לאל. יש הגורסים כי יש לפרש את השם יהועדן לפי השורש באוגריתית ע-ד-ן, אשר פירושו "האל בעל משקה את האדמה". ייתכן כי אפשר לפרש את השם כך: "ה' משקה את האדמה". פירוש זה תואם את הכתוב בתהילים: "וְנַחַל עֲדָנֶיךָ תַשְׁקֵם."

כמו כן התגלה חותם ממקור לא ידוע הנושא את הכתוב: "למעדנה בת המלך", אך זיהויו עם יהועדן אינו ודאי, וזאת משום שזהות האב אינה ידועה.

יש הסוברים כי פירוש השם מתאר שאלוהים נותן חיים נעימים או השם הוא ביטוי לתפילה שהאל יעדן את החיים.

גבעות יועדן בנגב נקראות על שמה.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל ייבין, תרביץ: רבעון למדעי היהדות, **משפחות ומפלגות בממלכת יהודה**, המכון ליהדות ע"ש מנדל, תש"א 267-241.

קישורים חיצוניים
----------------

* הגבירה במקרא ובמזרח הקדום מאת גליה סמו. אתר מקראנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר תהילים, פרק ל"ו, פסוק ט'
2. ↑  רן צדוק, **עולם התנ"ך: מלכים ב'**, תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 108.
3. ↑  נחמן אביגד, בת המלך והכינור, **קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל ולחקר המקרא**, 1979, עמ' 62.
4. ↑  יהודה אדרי, **נשים בתנ"ך ובאספקלריית חז"ל**, קריית גת, דני ספרים, 2009, עמ' 128.
באסלאם, **אִחְסַַאן** (בערבית: **إحسان**; מילולית: "שלמות" או "מצוינות") הוא אחריותו של המוסלמי לשאוף מצוינות, או עד כמה שניתן לשלמות, בפולחן. האִחְסַַאן מתבטא בכך שהמוסלמי עובד את אללה כאילו שהוא רואה אותו (את אללה), אפילו שהוא לא רואה אותו (את אללה), תוך הכרה בכך שאללה כן רואה אותו (את המאמין).

מקור המונח
----------

הגדרתו הבסיסית של האִחְסַַאן מגיעה מחדית' של הנביא מוחמד, שבו הוא אומר שאִחְסַַאן זה "לעבוד את אללה כאילו שאתה רואה אותו, ואם אתה לא יכול לראות אותו, אז לדעת שהוא אכן רואה אותך".

לעומת חלקים אחרים באמונה האסלאמית
---------------------------------

האִחְסַַאן נחשב לרמה הרוחנית הכי גבוהה בדת האסלאמית, אשר מורכבת משלוש רמות עקריות: אִסְלַאם (התמסרות), אִמַאן (אמונה), אִחְסַאן (מצוינות). בעוד שהאסלאם הוא מה שהמאמין צריך לעשות, והאמונה היא הסיבה שבגללה הוא עושה זאת, האִחְסַַאן הוא לקיחת האמונה והאסלאם לרמה של שלמות ומצוינות. זה אשר מאופיין באִחְסַַאן, נקרא "מוחסין".

בעוד שפוסקי ההלכה מתמקדים בדרגת ה"אסלאם", והתאולוגים מתמקדים ב"אמאן", הסופים מתמקדים באִחְסַַאן. על פי הגישה הסופית, צריך המאמין להיצמד להוראותיו של האימאם שלו, השייח' שלו, שכבר הגיע לרמת האִחְסַַאן, והוא יוביל אותו אל הרמה הזאת, צעד אחר צעד.

ישנם פרשנים אשר מציינים את האִחְסַַאן כחלק הפנימי של האסלאם, בעוד שהשריעה היא החלק החיצוני.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Islam On Demand (2012-02-17), *What is Ihsan? - Hamza Yusuf*, נבדק ב-2018-04-04
2. ↑  Ihsan, The pursuit of Excellence - IslamiCity, www.islamicity.org (באנגלית)
3. ↑  Jalāl al-Dīn Rūmī, Maulana, 1207-1273. **Rumi's little book of life: the garden of the soul, the heart, and the spirit**, Charlottesville, VA: Hampton Roads, 2012
4. ↑  Sahih al-Bukhari - Sunnah.com - Sayings and Teachings of Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم), sunnah.com
5. ↑  Sahih Muslim - Sunnah.com - Sayings and Teachings of Prophet Muhammad (صلى الله عليه و سلم), sunnah.com
6. ↑  Arabian, Omid,, **The universe in you: an inner journey guided by Rumi**, Los Angeles, California: YOUniversal Center, 2016
7. ↑  Chittick, William C. **Sufism: a beginner's guide**, Oxford: Oneworld Publications, 2008
8. ↑  Jalāl al-Dīn Rūmī, Maulana, 1207-1273,, **The essential Rumi**, San Francisco, CA: Harper, 1995
9. ↑  Ihsan and It’s Place In The Quran and Sunnah | Ghayb.com, ghayb.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: ihsan--iyilik

 |
**ויליאם טרוסט ריצ'רדס** (באנגלית: **William Trost Richards**‏; 14 בנובמבר 1833 - 8 בנובמבר 1905) היה אמן נוף אמריקאי. הוא היה קשור הן לאסכולת נהר ההדסון והן לתנועה הפרה-רפאלית האמריקאית.

ביוגרפיה
--------

ויליאם טרוסט ריצ'רדס נולד ב־14 בנובמבר 1833 בפילדלפיה, פנסילבניה. ב־1846 וב־1847 למד בבית הספר התיכון המרכזי המקומי. בין השנים 1850–1855 למד במשרה חלקית אצל האמן הגרמני פאול ובר, בזמן שעבד כמעצב ומאייר עבודות נוי ממתכת. התערוכה הציבורית הראשונה של ריצ'רדס הייתה חלק מתערוכה בניו בדפורד, מסצ'וסטס, שאורגנה על ידי האמן אלברט בירסטדט בשנת 1858.

בשנת 1862 הוא נבחר לעמית של האקדמיה הלאומית לעיצוב ונבחר לאקדמאי בשנת 1871. בשנת 1863 הוא הפך לחבר באגודה לקידום האמת באמנות. בשנת 1866 הוא נסע לאירופה לשנה אחת. עם שובו ובמשך שש השנים הבאות, בילה את הקיץ בחוף המזרחי.

בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא הפיק נופים רבים בצבעי מים של ההרים הלבנים, וכמה מהם נמצאים כעת באוסף של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות. ריצ'רדס הציג באקדמיה הלאומית לעיצוב בין השנים 1861 עד 1899, ובאגודה לאמנות בברוקלין בין השנים 1863 עד 1885.

בשנת 1881 הוא בנה בית בג'יימסטאון, רוד איילנד, שם התגורר ועבד עד סוף חייו.

הוא נפטר ב־17 באפריל 1905 בניופורט, רוד איילנד.

סגנון
-----

ריצ'רדס דחה את הגישה הרומנטית והמסוגננת של ציירי נהר ההדסון האחרים ובמקום זאת התעקש על ביצוע ריאליסטי מוקפד. ציוריו את ההרים הלבנים, הם כמעט כמו צילומים בריאליזם שלהן. בשנים מאוחרות יותר צייר ריצ'רדס כמעט אך ורק בצבעי מים.

עבודותיו מוצגות במוזיאונים אמריקאיים חשובים רבים, כולל הגלריה הלאומית, מוזיאון סנט לואיס, מוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית (SAAM), וודסוורת' אתנאום, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל (YUAG), המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון (MFA Boston), מוזיאון פוג באוניברסיטת הרווארד, מוזיאון ברוקלין לאמנות, מוזיאון תיסן בורנמיסה, מוזיאון קריסטל ברידג'ס לאמנות אמריקאית ועוד.

גם בתו אנה ריצ'רדס ברוסטר הפכה לציירת.

גלריה
-----

* נוף ימי עם מגדלורנוף ימי עם מגדלור
* קשתקשת
* חוף נאנטוקטחוף נאנטוקט
* קיץ אינדיאניקיץ אינדיאני
* חוף דורסט, אנגליהחוף דורסט, אנגליה
* נוף ימינוף ימי
* הרי האדריאונדקהרי האדריאונדק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם טרוסט ריצ'רדס** בוויקישיתוף
* ויליאם טרוסט ריצ'רדס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "William Trost Richards"
2. ↑  "William Trost Richards"
3. ↑  William Trost Richards - The Complete Works - williamtrostrichards.org, www.williamtrostrichards.org
4. ↑  "William Trost Richards Biography"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007322049105171
* BIBSYS: 11019625
* BnF: cb16246698t (data)
* GND: 124891551
* ISNI: 0000 0001 0653 2364
* LCCN: n50044914
* MusicBrainz: a3b3f4ba-0e86-4f7a-9808-d5f7ba4a430e
* NLA: 35450964
* RERO: 02-A009692100
* RKD: 66631
* SNAC: w66m3r6t
* SUDOC: 150714084
* Trove: 957544
* ULAN: 500014455
* VIAF: 18169024
* WorldCat: lccn-n50044914

 |
**הרווי מילטון קלקלי** (באנגלית: **Hervey Milton Cleckley**; ספטמבר 1903 – 28 ינואר 1984) היה פרופסור אמריקאי לפסיכיאטריה ונוירולוגיה וחלוץ בתחום הפסיכופתיה. ספרו, "מסכת השפיות", שפורסם במקור ב-1941 והופץ מחדש בחמישה מהדורות עד שנות ה-80, סיפק את התיאור הקליני המשפיע ביותר של פסיכופתיה במאה העשרים. המונח "מסכת השפיות" נגזר מאמונתו של קלקלי כי אדם עם פסיכופתיה יכול להיראות נורמלי ואפילו שובה לב, אך ה"מסכה" מסתירה את ההפרעה הנפשית שלו.

קלקלי גם זכור בזכות תיאור מקרה של מטופלת הסובלת מ"פיצול אישיות", אשר שימש מאוחר יותר כתסריט לסרט שלוש פנים לחוה, וכן בשל כתיבתו על אחריות פלילית, ובזכות חוות הדעת שהגיש על טד בנדי בשנת 1979.

מעבודתו של קלקלי שאבו תמיכה והשראה כמעט כל ההמשגות המודרניות על פסיכופתיה, והדומיננטית ביותר שבהם או "סטנדרט הזהב", רשימת הפסיכופתיה המעודכנת.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1929 קיבל קלקלי תואר שני מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ג'ורג'יה. לאחר מספר שנים של פרקטיקה קלינית במחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית, הוא מונה לפרופסור לפסיכיאטריה ונוירולוגיה מטעם בית הספר לרפואה של מדינת ג'ורג'יה. בשנת 1937 הוא מונה למנהל המחלקה לפסיכיאטריה ונוירולוגיה בבית החולים של האוניברסיטה באוגוסטה.

קלקלי גם היה חבר במועצה האמריקאית לפסיכיאטריה ונויורלוגיה (ABPN), וחבר באיגוד לפסיכאטריה ביולוגית.

ראו גם
------

* רוברט דאגלס הייר
* רשימת הפסיכופתיה המעודכנת
* היסטוריה של פסיכופתיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Condé Nast, The Minds of Psychopaths, The New Yorker, ‏2008-11-03 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Psychiatry and Responsibility Edited by Helmut Schoeck and James W. Wiggins. Princeton, N.J. 1962
3. ↑  מאמר בעיתון משנת 1979. באתר Google News
4. 1 2 3  Georgia Regents University | Historical Collections and Archives, Robert B. Greenblatt, MD Library | Hervey M. Cleckley Collection, July 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275058205171
* BIBSYS: 90792901
* CiNii: DA01382106
* GND: 158356551
* ISNI: 0000 0000 8157 6319
* LCCN: n82024631
* NDL: 00436153
* NKC: xx0153325
* NLA: 36049540
* NSK: 000099747
* NTA: 070630070
* SELIBR: 355216
* SNAC: w6dz3fjw
* SUDOC: 232750750
* Trove: 1202067
* VIAF: 76838504
* WorldCat: lccn-n82024631

 |
**מריונטה** הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת דרמה קומית משנת 2019 בכתיבה, הפקה ובימויו של טומי לנג, עם לימור גולדשטיין ושירן הוברמן בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על כתבת צבאית החוקרת את היעלמותו של חייל בלבנון. במקביל, הסוכנת שלה יוצאת בהפקת פרויקט ריאליטי חדשני.

דנה ברגר מופיעה בתור עצמה ושרה את "בן חייל" המשתלב בעלילת הסרט.

תקציר העלילה
------------

מיכל נבון (לימור גולדשטיין) היא כתבת צבאית ותיקה. היא אם יחידנית לטלי (שירן הוברמן) לאחר שבעלה פולי (פולי רשף) נעלם בפעילות של שייטת 13. היא חוזה את דמותו בדמיונה מדי פעם שהיא במצוקה.

מיכל מקבלת ידיעה חשאית שחייל נעדר בלבנון. היא נפגשת עם תא"ל במילואים נמרוד ורסנו (דב רייזר) שהוא איש מוסד שהיה פעם מפקדו של בעלה המנוח. הוא מבקש ממנה להפסיק את החקירה וכשהיא מסרבת היא מפוטרת ממקום עבודתה במשך 30 שנה.

חברתה הרווקה בולי (שרית וינו אלעד) מעודדת אותה ויחד עם המפיקה מאיה (עדי ארד) הם משקיעים את כספה בתוכנית ריאליטי בשם "הלוויה ברקיע" שתיערך בדיור מוגן ובה יציגו המשתתפים את בקשותיהם ללוויה שלהם והזוכה יזכה בלוויה מפוארת...

מיכל מגלה שהחייל הנעדר הוא ניר (אדם הירש), בנה של דנה ברגר. היא מבקרת עם מאיה אצל דנה ששרה להם את "בן חייל".

בינתיים חווה מיכל סטוץ עם רמי (אסף גולדשטיין) ומתחילה ביחסים עם רון (רון אבידן). טלי מתחילה ביחסים עם "וספה" (עומרי אשין). החייל הנעדר נמצא ומסתבר שהלך להופעה של להקה ערבית בבירות. הוא משוחרר וחוזר לדנה, אמו.

בדיור המוגן מתנהלת התחרות בהנחייתו של אחד הקשישים (רוברט הניג). מיכל עוברת לפני כן טיפול אצל קוסמטיקאית אלימה (הלנה חייט). מסתבר למיכל שהמנצחת נקבעה מראש ומיכל מכירה בכך שהיא למעשה מריונטה בכל מה שקורה לה (מכאן שם הסרט).

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| לימור גולדשטיין | מיכל נבון | כתבת צבאית |
| שירן הוברמן | טלי נבון |  |
| דב רייזר | נמרוד ורסנו | תא"ל (מיל.) |
| עומרי אשין | "וספה" | חבר של טלי |
| שרית וינו אלעד | בולי | סוכנת |
| עדי ארד | מאיה | מפיקה |
| דנה ברגר | בתפקיד עצמה |  |
| פולי רשף | פולי נבון | בעלה המנוח של מיכל |
| הלנה חייט |  | קוסמטיקאית |
| אדם הירש | ניר | הבן של דנה ברגר |
| אסף גולדשטיין | רמי |
| רון אבידן | רון |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* קדימון למריונטה, באתר יוטיוב
* מריונטה, בספר הקולנוע הישראלי
* מריונטה, באתר אישים
* מריונטה, באתר סינמטק תל אביב
* דנה ברגר "בן חייל", באתר יוטיוב
* דף הפייסבוק של מריונטה
**כריסטיאן גוטלוב נפה** (בגרמנית: **Christian Gottlob Neefe**;‏ 5 בפברואר 1748, קמניץ – 28 בינואר 1798) היה מלחין ומנצח גרמני. הוא כתב מספר יצירות מוזיקליות וידוע כמורה ראשון של לודוויג ואן בטהובן.

נפה נולד בקמניץ שבסקסוניה. הוא התחיל להלחין בגיל 12. נפה למד משפטים באוניברסיטת לייפציג אך חזר לעיסוק במוזיקה והיה תלמיד של יוהאן אדם הילר. בהדרכתו הוא כתב את האופרה הראשונה שהוצגה בלייפציג בשנת 1771. בשנת 1776 הוא עבר לדרזדן וירש את התפקיד של מנהל מוזיקלי ממורו.

נפה התחתן עם השחקנית סוזנה זינק בלייפציג. איתה היו לו שלוש בנות, ביניהן מרגרטה, שלימים הייתה אשתו של השחקן לודוויג דבריאנט, והיו לה שלושה בנים, ביניהם הצייר הרמן יוזף נפה.

בשנת 1779 להקת "תיאטרון סיילר" בה נפה עבד נאלצה להגיש בקשה לפשיטת רגל למרות הישגים והצלחות אמנותיות יוצאות דופן. באותה שנה קיבל נפה עבודה כמלחין ומנהל מוזיקלי בהרכב של גוסטב גרוסמן וקארל הלמות' בתיאטרון הלאומי האלקטורלי בבון. שם הוא מונה בשנת 1781 ל"עוגב החצר". במקביל לנגינת בעוגב הוא היה המורה הראשון של לודוויג ואן בטהובן. נפה היה ראש סניף אילומינטי בבון.

בשנת 1780 הוא כתב לברית לאופרה "Schauspiel mit Gesang" לפי לברית של גוסטב גרוסמן.

בנוסף לאופרות הוא כתב מספר יצירות מוזיקליות שונות.

כאשר חיילים צרפתים כבשו את חבל הריין ב-1794 שלטון השתנה ונפה איבד את עבודתו בבון בגיל 46. לאחר מספר בקשות שלא צלחו, אחת מבנותיו הצליחה להביא אותו לדסאו ב-1796, שם נפה קיבל משרה של מנהל המוזיקלי של להקת התיאטרון. הוא החזיק בתפקיד זה עד סוף ימיו.

ב-26 בינואר 1798 נפה נפטר בדסאו בגיל 49.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן גוטלוב נפה** בוויקישיתוף
* מידע על יצירות
* עבודות באתר הספריה הגרמנית
* כריסטיאן גוטלוב נפה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265971805171
* BNE: XX847708
* BnF: cb13897885x (data)
* GND: 118586777
* ISNI: 0000 0001 1042 6003
* LCCN: no90013048
* MusicBrainz: c9fb68ad-a664-4310-bb62-b819c284ab44
* NKC: kup20000000069484
* NLP: a0000002831396
* NTA: 070835306
* SELIBR: 386281
* SNAC: w6n3031f
* SUDOC: 080218326
* VIAF: 19866387
* WorldCat: lccn-no90013048

 |
**הצוללת הגרמנית U-29** הייתה צוללת מטיפוס VIIA של הקריגסמרינה של גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.

היא הונחה ב-2 בינואר 1936, הושקה ב-29 באוגוסט ונכנסה לשירות ב-10 בנובמבר. במהלך הקריירה שלה הייתה U-29 מעורבת בשבעה סיורי מלחמה בפיקודו של קפיטן-לויטננט אוטו שוהארט.

תכנון
-----

כאחת מעשר הצוללות הגרמניות הראשונות מטיפוס VII שהוגדרו מאוחר יותר כצוללות מטיפוס VIIA, ל-U-29 הייתה תפוסה של 626 טונות (616 טונות ארוכות) כאשר שטה על פני השטח ו-745 טונות (733 טונות ארוכות) בזמן הצלילה. היה לה אורך כולל של 64.51 מטרים (211 רגל 8 אינץ'), אורך גוף לחץ של 45.50 מטרים (149 רגל 3 אינץ'), רוחב של 5.85 מטרים (19 רגל 2 אינץ'), גובה של 9.50 מטרים (31 רגל 2 אינץ'), ושוקע של 4.37 מטרים (14 רגל 4 אינץ'). הצוללת הונעה על ידי שני מנועי MAN M 6 V 40/46 ארבע פעימות, שישה צילינדרים דיזל, שהפיקו סך של 2,100–2,310 כוחות סוס (1,700 קילוואט) לשימוש תוך כדי פני השטח, שני מנועים חשמליים שתי פעימות של BBC GG UB 720/8 המפיקים סך של 750 כוחות סוס (550 קילוואט) לשימוש בזמן הצלילה. היו לה שני צילינדרים ושני מדחפים בקוטר 1.23 מטרים (4 רגל). הצוללת הייתה מסוגלת לפעול בעומקים של עד 230 מטרים (750 רגל).

לצוללת הייתה מהירות מרבית מעל פני השטח של 17 קשרים (31 קמ"ש) ומהירות צלילה מקסימלית של 8 קשרים (15 קמ"ש). כשהצוללת מתחת לפני המים, היא יכלה לפעול לאורך 73–94 מיילים ימיים (135–174 ק"מ) במהירות של 4 קשרים (7.4 קמ"ש); כאשר עלתה, היא יכלה לשוט לטווח של 6,200 מיילים ימיים (11,500 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). ל-U-29 הותקנו חמישה צינורות טורפדו בקוטר 53.3 סנטימטרים (21 אינץ') (ארבעה מותאמים בחרטום ואחד בירכתיים), 11 טורפדות, תותח ימי 8.8 ס"מ (3.46 אינץ') SK C/35 אחד, 220 פגזים ותותח נ"מ 2 ס"מ (0.79 אינץ') C/30 אחד. לצוללת היו בין 44 ל-60 אנשי צוות.

היסטוריית שירות
---------------

אה"מ קורייג'וס טובעת לאחר שטורפדה על ידי U-29
U-29 הייתה אחראית להטבעת נושאת המטוסים אה"מ קורייג'וס, ב-17 בספטמבר 1939, ספינת המלחמה הבריטית הראשונה שטבעה במלחמה על ידי פעולת אויב. מפקד כוח הצוללות הגרמני, קומודור קרל דניץ, ראה את טביעתה של קורייג'וס כ"הצלחה נפלאה" וגרוס-אדמירל אריך רדר, מפקד הקריגסמרינה, הורה להעניק לשוהארט את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ולכל שאר אנשי צוות U-29 את צלב הברזל דרגהה שנייה.

במהלך הקריירה של U-29, היא הטביעה שתים עשרה ספינות, בסך הכל 67,277 טונות רישום ברוטו (GRT) וספינת מלחמה אחת בהדחק של 22,500 טון. בתחילת 1941, U-29 הוצאה מתפקידה בקו החזית והוקצתה מחדש לשייטת הצוללות ה-24 כצוללת אימונים. הצוללת שימשה בתפקיד זה עד ה-17 באפריל 1944, אז הוצאה משימוש ושימשה להדרכה.

### גורל

U-29 הושמדה במפרץ קופפרמולן, (מזרחית לפלנסבורג), ב-5 במאי 1945 כחלק ממבצע רגנבוגן. שרידי הצוללת עדיין היו במקום בשנת 1993.

סמל הצוללת
----------

הסמל של U-29 היה עלה אלון, עם עוגן וסכין או פגיון. היא גם חלקה את הסמל הזה עם U-3‏, U-120‏, U-747‏, U-1274 ו-U-1308‏.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Helgason, Guðmundur. "Emblems". *German U-boats of WWII - uboat.net*. נבדק ב-8 בדצמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1033578797

 |
**אלברט "פט" ביזלי** (אנגלית: **Albert "Pat" Beasley**‏; 16 ביולי 1913 - 27 בפברואר 1986) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

קריירה
------

ביזלי נולד בעיירה סטורברידג' שבווסטרשייר, והחל את הקריירה שלו במועדונים המקומיים קידרמינסטר וסטורברידג'. ב-1931, בהיותו בן 17, חתם בארסנל תמורת 550 לירות שטרלינג. בתקופה שלאחר חתימתו הוא שיחק בקבוצת הנוער ובקבוצת המילואים, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבוגר במשחק מול סנדרלנד ב-6 באפריל 1932. הוא שיחק בסגל הבוגר באופן לא סדיר, מאחר שבעמדה שלו שיחקו ג'ו האלם וקליף באסטין, שהיו בין השחקנים הבכירים של ארסנל בשנות ה-30.

לאחר פציעתו של האלם בעונת 1933/1934 קיבל ביזלי הזדמנות, והבקיע 10 שערים ב-23 משחקי ליגה, שבזכותם זכתה ארסנל באליפות. הוא שיחק בהרכב באופן קבוע גם בעונת 1934/1935, בה זכתה ארסנל באליפות נוספת. אולם, הוא נאלץ להתמודד על מקומו בהרכב פעם נוספת, הפעם מול האלם והשחקן החדש אלף קירקן, והחמיץ את ניצחון ארסנל על שפילד יונייטד בגמר גביע ה-FA של 1936. באוקטובר 1936 הוא הועבר להאדרספילד טאון תמורת 750 לירות שטרלינג, לאחר שרשם לזכותו 90 הופעות ו-25 שערים במדי ארסנל.

הוא השתתף ב-108 משחקים בשלוש עונות במדי האדרספילד, והעפיל לגמר גביע ה-FA ב-1938, בו הפסיד עם קבוצתו לפרסטון נורת' אנד. ב-1939 ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בכל 90 הדקות במשחק מול נבחרת סקוטלנד. הוא השתתף גם בשני משחקי נבחרת לא רשמיים במהלך מלחמת העולם השנייה, ואף השתתף כשחקן אורח במדי ארסנל ב-18 משחקים.

ביזלי המשיך לשחק לאחר חידוש המשחקים התחרותיים בתום המלחמה; לאחר ששיחק במשך ארבע עונות בפולהאם הוא התמנה למאמן-שחקן בבריסטול סיטי ב-1950, פרש ב-1952 ממשחק פעיל והמשיך לאמן עד 1958. ב-1959 החל לאמן את ברמינגהאם סיטי, אך כיהן בתפקיד זה במשך שנה אחת, שבמהלכה הוביל את המועדון לגמר גביע ערי הירידים, שהסתיים בהפסד 1 - 4 לברצלונה. לאחר מכן עבד כמאתר כישרונות עבור פולהאם, ואימן את מועדון הכדורגל דובר. הוא פרש ועבר להתגורר בעיירה צ'ארד שבסאמרסט, ומת בטאונטון בגיל 72.

לקריאה נוספת
------------

* Tony Matthews, **Who's Who of Arsenal** (Pages 30 – 31), 2007. (ISBN 1-84596-232-X)
**אוג'ניו קסטלוטי** (באיטלקית: **Eugenio Castellotti**;‏ 10 באוקטובר 1930 – 14 במרץ 1957) הוא נהג מרוצים איטלקי, שהתחרה באליפות הפורמולה 1 עבור קבוצות לנצ'יה ופרארי. נהרג בתאונה שאירעה במהלך נסיעת מבחן שערך במסלול המרוצים במודנה.

קריירת מרוצים
-------------

קסטלוטי נולד בעיר לודי, איטליה. בגיל 20 רכש מכונית פרארי ושנתיים אחר כך החל להשתתף במרוצי מכוניות ספורט. באותה שנה ניצח בגרנד פרי פורטוגל, סיים שלישי במרוץ שהתקיים בבארי ושני במרוץ שהתקיים במונקו. בשנת 1953 ניצח את מרוץ 10 השעות של מסינה וסיים שלישי במרוץ הקררה פאנאמריקה שהתקיים במקסיקו. בשנת 1954 חתם בקבוצת לנצ'יה והמשיך להתחרות במכוניות ספורט, בזמן שהוא ממתין למכונית הפורמולה של הקבוצה. בינואר 1955 ערך את הבכורה בפורמולה 1 כשהתחרה בגרנד פרי ארגנטינה, אך לא הצליח לסיים את המרוץ. בגרנד פרי מונקו הגיע אל הפודיום כשסיים במקום השני. בגרנד פרי בלגיה זינק מהפול פוזישן והיה לנהג הצעיר ביותר שעושה זאת (בגיל 24 שני, 7 חודשים ו-26 ימים), שיא שהחזיק מעמד במשך 13 שנים עד שנשבר על ידי ג'קי איקס.

במחצית העונה עבר להתחרות עבור קבוצת פרארי עבורה התחרה עד מותו. במהלך השנים התחרה ב-14 מרוצי גרנד פרי, סיים 13 פעמים על הפודיום וצבר 19.5 נקודות אליפות. בנוסף השתתף במספר מרוצים שלא נכללו כחלק מאליפות הפורמולה 1. בשנת 1956 ניצח את מרוץ 12 השעות של סברינג בשיתוף פעולה עם חואן מנואל פנג'יו. באותה השנה ניצח גם את מרוץ המילה מילייה בברשיה, איטליה ואת הגרנד פרי למכוניות ספורט ברואן, צרפת. במרוץ 1,000 הק"מ של נורבורגרינג סיים במקום השני.

מותו
----

ב-14 במרץ 1957 ערך קסטלוטי נסיעת מבחן במסלול מודנה. באחת הפניות הוא הגיע במהירות של כ-140 קמ"ש והתרסק. המכונית התגלגלה כמה פעמים וקסטלוטי הועף למרחק של כ-90 מטרים. רופא שהיה במקום קבע כי מותו היה מיידי כתוצאה משבר בגולגולת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוג'ניו קסטלוטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Argentine GP, 1955
2. ↑  XIII Grand Prix De Monaco, Motorsport Magazine, June 1955
3. ↑  Death Of Castellotti, Motorsport Magazie, April 1957, Page 16

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3397 0354
* LCCN: n2002098341
* VIAF: 58442949
* WorldCat: lccn-n2002098341

 |
**הנרי אמיל "הנס" מוסל** (בהולנדית: **Henri Emile "Hans" Mossel**; אמסטרדם, 24 בדצמבר 1905 – אושוויץ, פולין, 4 באוגוסט 1944) היה קלרניתן וסקסופוניסט יהודי-הולנדי שנרצח בשואה.

1905–1935: שנים ראשונות
-----------------------

הנס מוסל נולד למשפחה יהודית מוזיקלית מאוד. הוא היה בנם של הצ'לן ההולנדי הידוע אייזק מוסל (רוטרדם, 1870 – אמסטרדם, 1923) ושל הפסנתרנית ז'נט בלינפנטה (1868–1925). הוא בילה את נעוריו בלרן בהולנד, שם התגורר ברחוב ולתויזן. בגיל צעיר לימדו אותו לנגן בפסנתר. אביו עורר את אהבתו לג'אז. בשנת 1923 היה מוסל מתופף ופסנתרן ב"להקת הג'אז של לרנשה". כעבור כמה שנים הוא הקים להקת ג'אז משלו, "להקת הג'אז ההודית". בשנת 1931 הועסק מוסל על ידי הכנר ומנהל להקות המוזיקה, הגרמני מארק וובר ועבר לגרמניה.

מכיוון שהיה יהודי, וובר היה מוקד להתנכלויות של הנאצים, שראו במוזיקה שלו כמוזיקה המנוונת (גרמנית: Entartete Musik), תווית שהוחלה גם על מוזיקת ג'אז. התנכלויות אלה מצד השלטונות נועדו לבודד, להכפיש ובסופו של דבר לאסור כל נגינה של מוזיקה זו. לקראת סוף 1932 עזב וובר את גרמניה ונסע דרך לונדון לארצות הברית. מוסל חזר להולנד.

עשר השנים האחרונות מ-1935 עד 1944
---------------------------------

הנס מוסל נחשב לאחד מנגני הקלרינט ומהסקסופוניסטים הבולטים ביותר שהופיעו באירופה. בשנת 1935 הועסק מוסל על ידי רשות השידור ההולנדית AVRO כמנהל תזמורת רשות השידור AVRO. בשנת 1939 התחתן מוסל עם עדה אליזבת ואן אולפן ונולדו להם שני ילדים.

זמן קצר לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה החיים היו קשים מאוד עבור הנס מוסל. למרות שהיה נשוי לאישה לא יהודייה, הוא אולץ לעבוד במילוי מכתשי פצצות בנמל התעופה סכיפהול, ששימש שדה תעופה צבאי גרמני בשם פליגרהורסט 561 וכתוצאה מכך הותקף באופן קבוע על ידי כוחות בעלות הברית. ב־13 בדצמבר 1943, 199 מטוסים אמריקאים הטילו כ־1,600 פצצות (כ־400,000 קילוגרם) על פליגרהורסט 561, ולאחר מכן הגרמנים לא יכלו להשתמש בו יותר.

על בסיס מקרה חבלה שנעשה במכוון, גורש הנס מוסל בשנת 1943 לאושוויץ מונוביץ. הנס מוסל אולץ לעבוד עבור חברת אי גה פארבן, שהעסיקה עובדי כפייה לטובת התעשייה. תוחלת החיים של עובדי הכפייה הללו באי גה פארבן הייתה שלושה עד ארבעה חודשים. כתוצאה מרעב ותשישות נפטר מוסל ב-4 באוגוסט 1944.

ביוגרפיה קצרה אודות מוסל נכתבה על ידי הרמן אופנייר (1935–2017), ממייסדי ארכיון הג'אז ההולנדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס מוסל** בוויקישיתוף
* AVRO dansorkest olv Hans Mossel, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:15)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Herman Openneer (1935-2017), 1993.
2. ↑  The family house on the Velthuijsenlaan 19, Laren.
3. ↑  Avro Dance Orchestra with band leader Hans Mossel.
4. ↑  NIOD Institute for War, Holocaust and Genocide Studies, Hans Mossel.
5. ↑  Dutch Jazz Archive.
6. ↑  The most knowledgeable man on Dutch jazz (NRC, 5 August 2017).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: d494f7f1-f979-456f-9190-0823031d6223

 |
**מאתלובה דדבאייבה** או **דדבוייבה** (באוזבקית: **Matluba Dadaboyeva** ‏ נולדה ב-15 באוקטובר 1955) היא זמרת טג'יקית מאוזבקיסטן, מבצעת מוזיקה מסרותית קלאסית ומוזיקה עממית אוזבקית וטג'יקית. היא בעלת תואר אמנית העם של אוזבקיסטן. אישה נמוכה בקומתה, מצטיינת מאתלובה דדבאייבה במנעד הרחב, בחוזק קולה ובשליטה בסודות אמנות הזמרה ממרכז אסיה.

ביוגרפיה
--------

מאתלובה דדבאייבה נולדה בשנת 1955 בכפר טג'יקי אוץ' קורגון בנפת צ'וסט של מחוז נמנגן בדרום עמק פרגנה שבמזרח אוזבקיסטן. מגיל 4 ליוותה את אמה שהייתה זמרת-עם במופעיה. אמה הייתה מורתה הראשונה לזמרה. בילדותה למדה דדבאייבה שירים רבים גם מתוכניות רדיו ומרפרטואר הפועלות בשדות הכותנה. מאוחר יותר סיימה תואר בדרמה מוזיקלית במכון הממלכתי לאמנויות בטשקנט.
בתחילת הקריירה היא הייתה סולנית של להקת הפולקלור "דוני זקירוב" של רשות השידור האוזבקית. מאוחר יותר הייתה סולנית של להקת הששמקאם ע"ש יונוס רג'בי. באותה עת למדה את סודות שירת המקאם ממורים כמו טורגון אלימטוב, קמונה איסמעילובה, אריף אלימחסומוב, אריף חאן חותמוב ואבדולחאשים איסמעילוב טורגון אלימטוב, נגן טנבור וסאטו צירף אותה להופעותיו ברסיטלים למוזיקה מסורתית קלאסית. הופיעה גם לצדו של נגן הגיג'אק באני ג'ן זיאאוב, ורבים אחרים.
בשנת 2009 דורגה דדבאייבה במקום הראשון בתחרות "מנגינות המזרח" (שארק טרונלרי) שהתקיים מתקיים במתחם רגיסטן בסמרקנד.
דדבאייבה ערכה סיורי הופעות בכל רחבי העולם, ומלמדת כעת שירה מסורתית קלאסית.

אלבומים
-------

* Ozorin aitai 1988
* Matlubeh:Yar Kelour
* Matlubeh:the Turquoise of Samarkand 1996 - Nilyi rangli Samarkand שירים קלאסיים אוזבקים וטג'יקים בליווי כלי של טורגון אלימטוב ונאבי ג'אן זיאאוב

לקריאה נוספת
------------

* Mark Ellingham in Rough Guide of World Music 1999 p.31

קישורים חיצוניים
----------------

* rootsworld - Ivan Emke ab the album Yar Kelour
* דדבאייבה מבצעת ששמקאם מאת מרזאייב בערוץ יו טיוב
* על האלבום "יאר קלור" ופרטים ביוגרפיים על הזמרת בערוץ יו טיוב

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאתלובה דדבאייבה"**.
**רעננה מרידור** (18 בפברואר 1923 – 9 בנובמבר 2023) הייתה חוקרת ספרות יוון העתיקה, מורה ליוונית ופרופסור חבר בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטה העברית. יקירת ירושלים לשנת תשס"ג (2003).

ביוגרפיה
--------

מרידור נולדה בווינה שבאוסטריה, בשם **רעננה טננבלט**, בת למרדכי אנשיל טננבלט וחיה לבית בֶּר. אביה היה עורך עיתון יהודי בעיר לבוב. ב-4 בפברואר 1935 עלתה עם משפחתה לארץ ישראל על סיפון האונייה "פילסנה".

את לימודיה התיכוניים עשתה בגימנסיה העברית רחביה. ב-1939, והיא בת 16, הצטרפה לבית"ר.

את כל השכלתה האקדמית רכשה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנות ה-40 למדה לתואר שני בלימודים קלאסיים, בין היתר אצל פרופ' משה שוובה, והצטיינה בלימודיה. ב-1951 ביקש ממנה שוובה ללמד יוונית באוניברסיטה, והיא התמידה בכך משך ארבעה עשורים. ב-1979 השלימה את לימודיה לדוקטורט בהנחיית פרופ' אברהם וסרשטיין ובהמשך מונתה לפרופסור חבר. בראשית שנות ה-90 יצאה לגמלאות.

בשנת ה'תשס"ג (2003) קיבלה את אות יקיר ירושלים.

### חיים אישיים

נישאה לאליהו וירז'בולובסקי (לימים מרידור) באוגוסט 1943, שפגשה לראשונה בסניף בית"ר בירושלים שעליו פיקד, והם היו נשואים עד פטירתו של אליהו ב-1966.

לרעננה ואליהו מרידור נולדו ארבעה ילדים: סגן ראש הממשלה, שר האוצר ושר המשפטים לשעבר דן מרידור, פרופ' חגית הורביץ, לשעבר מנהלת מחלקת הילדים בבית החולים ביקור חולים, ד"ר אביטל דרמון, מנהלת היוזמה למחקר יישומי בחינוך, וסלי מרידור, לשעבר יו"ר הסוכנות היהודית ושגריר ישראל בארצות הברית.

נכדה הבכור הוא אלי הורביץ, איש חינוך ומנכ"ל קרן טראמפ. נכדים נוספים הם אבישי מרידור, שחקן, לשעבר נווט בחיל האוויר, ושאול מרידור, שכיהן כמנכ"ל משרד האנרגיה וכראש אגף התקציבים במשרד האוצר.

התגוררה כל חייה הבוגרים בשכונת רחביה בירושלים, בשכנות לבנה דן.

מרידור נפטרה ב-9 בנובמבר 2023 והיא בת 100. גופתה נתרמה למדע.

ספרה
----

* **יוונית למתחילים**, האוניברסיטה העברית בירושלים, הפקולטה למדעי הרוח, החוג ללימודים קלאסיים, 1990

קישורים חיצוניים
----------------

* רעננה מרידור, באתר לוחמי האצ"ל
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, הטרגדיה היוונית עזרה לה להתמודד: בגיל מאה מתה רעננה מרידור, חוקרת ספרות יוון, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2023
* רעננה מרידור (1923-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רעננה מרידור, באתר לוחמי האצ"ל
2. ↑  ארכיון המדינה, Tenenblatt Mordko Anczel, ארכיון המדינה
3. 1 2 3  ארכיון המדינה, רשימות עולים 1935 (ינואר - אפריל) - חיפה, עמ' 108, מס' סדורי 84, באתר ארכיון המדינה
4. ↑  רשימת מקבלי האותות באתר עריית ירושלים
5. ↑  הזמנה לטקס הנישואין של רעננה ואליהו מרידור, באתר דבר, ‏15 באוגוסט 1943
6. ↑  אתר למנויים בלבד יואב בירנברג, מרידור 3.0, באתר "ידיעות אחרונות", 25 בנובמבר 2015
7. ↑  רעננה מרידור: מודעת אבל באתר "אבלים"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007494077505171
* LCCN: nr91000042
* VIAF: 34308803
* WorldCat: lccn-nr91000042

 |
**סילביה רודריגז גרסיה** (באנגלית: **Sylvia Rodriguez Garcia**; נולדה ב-6 בספטמבר 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-29 של מדינת טקסס, מאז 2019. גרסיה, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת את מחוז הקונגרס הכולל בתוכו את רוב מזרח יוסטון.

ביוגרפיה
--------

גרסיה נולדה בראשית ספטמבר 1950 בעיר סן דייגו שבטקסס, השמינית מבין עשרת ילדיהם של זוג מהגרים ממקסיקו. היא למדה באוניברסיטת נשות טקסס על בסיס מלגה, והשלימה לימודי תואר בעבודה סוציאלית. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטת דרום טקסס. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 מונתה בידי ראשת העיר של יוסטון לשופטת בכירה, ומילאה תפקיד זה עד 2003. בשנים 2003–2011 הייתה נציבה במועצת מחוז האריס. ממרץ 2013 עד נובמבר 2018 הייתה חברה בסנאט המדינתי של טקסס מטעם מחוז הבחירה השישי.

בעודה מכהנת כשופטת מוניציפלית, התמודדה גרסיה בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-29 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית, אשר הוקם זה עתה ב-1992. היא סיימה במקום השלישי בפריימריז בן חמישה מועמדים — התחרות האמיתית במעוז הדמוקרטי בעל הרוב הלטיני. למקום השני העפיל חבר מועצת העיר בן רייס ולמקום הראשון נבחר ג'ין גרין, חבר הסנאט המדינתי. גרין הוסיף לנצח בבחירות הכלליות, ונבחר לתקופת כהונה שהסתכמה ב-26 שנה בקונגרס.

בנובמבר 2017 הכריז גרין על פרישתו מהחיים הפוליטיים, וגרסיה — שאיישה באותה העת מושב בסנאט המדינתי של טקסס — הצטרפה לבחירות המקדימות הדמוקרטיות מול שבעה מתמודדים אחרים. המחוז היה ונותר מעוז דמוקרטי, והזוכה בפריימריז נחשב למנצח המשוער בבחירות הכלליות. גרסיה קיבלה מומנטום משמעותי כשגרין הביע בה את תמיכתו, והיא זכתה בקלות בבחירות המקדימות עם 63 אחוז מהקולות. יריבה פיליפ ארונוף, מועמד המפלגה הרפובליקנית, הטיח בגרסיה האשמות בדבר הטרדה מינית והתנהגות לא-הולמת לכאורה, ללא הועיל. גרסיה ניצחה בנבחרת בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-6 בנובמבר 2018. לצד ורוניקה אסקובר, נמנתה גרסיה בין שתי הלטיניות הראשונות מטקסס, ונוסף על כך היא האישה הראשונה המייצגת את המחוז. כמו כן, גרסיה היא ההיספנית הראשונה שמייצגת חלק משמעותי מיוסטון בקונגרס.

ב-15 בינואר 2020 נבחרה גרסיה בידי יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי לאחת משבעת מנהלי בית הנבחרים שהציגו את תיק ההדחה נגד הנשיא דונלד טראמפ במהלך משפטו בפני הסנאט של ארצות הברית. בבחירות 2020 נבחרה מחדש אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילביה גרסיה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סילביה גרסיה בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* סילביה גרסיה, ברשת החברתית פייסבוק

* סילביה גרסיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סילביה גרסיה באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
2. ↑  ג'רמי ואלס, Sylvia Garcia looks to make history in 29th Congressional District, באתר Chron‏, 6 במרץ 2018 (באנגלית)
3. ↑  Veronica Escobar, Sylvia Garcia win, will be first Texas Latinas in Congress, באתר NBC News‏, 7 בנובמבר 2018 (באנגלית)
4. ↑  קלייר פוראן וג'רמי הרב, List: House impeachment managers announced for Trump Senate trial, באתר CNN‏, 15 בינואר 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018169736
* SNAC: w6c84pcq
* US Congress: G000587
* VIAF: 513154590133443080960
* WorldCat: lccn-no2018169736

 |
**אבי חסון** הוא מנכ"ל סטארט-אפ ניישן סנטרל. בעבר כיהן בתור המדען הראשי של משרד הכלכלה, וראש רשות החדשנות הראשון של מדינת ישראל.

ביוגרפיה
--------

לאחר סיום התיכון התגייס לתוכנית תלפיות של צה״ל, ושירת כקצין מודיעין. חסון הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ולימודי המזרח התיכון, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.

בשנות ה-90 חסון מילא שורה של תפקידים בתחומי שיווק, מוצר ופיתוח עסקי בחברות תקשורת. בין היתר, בחברת ECI Telecom, חברת ECtel ותדיראן. בשנת 1999 הצטרף חסון לקרן ההון סיכון ג'מיני, ובשנת 2004 מונה לשותף בקרן.

בשנת 2010 מונה חסון לתפקיד המדען הראשי במשרד הכלכלה (אז עדיין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה) בעת כהונת השר בנימין בן אליעזר. בינואר 2016, עם החלפת לשכת המדען הראשי במשרד הכלכלה ברשות החדשנות, מונה לראש הרשות הראשון והוביל את השינוי הארגוני שהממשלה החליטה עליה. חסון מילא את שני התפקידים במקביל עד שנת 2017. בתוקף תפקידיו, ייעץ לממשלה בשלל נושאים הקשורים ליישום החוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (חוק המו"פ).

בשנת 2018, לאחר כמעט עשור בתפקידים ציבוריים, הצטרף חסון לקרן אימרג'.

ביולי 2021 חסון מונה למנכ"ל סטארט-אפ ניישן סנטרל, חברה לתועלת הציבור הפועלת לחיבור בין ענף ההיי-טק בישראל למשקיעים, חברות ויזמים מהעולם. הוא החליף בתפקיד את פרופסור יוג'ין קנדל.

בנוסף לתפקידיו, חסון מכהן כחבר וועד מנהל במספר ארגונים בולטים, כולל SpaceIL, המרכז הרפואי שיבא - תל השומר, Israel Tech Challenge, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבי חסון** בוויקישיתוף
* נורית רוט ומאיר אורבך, "הרשות לחדשנות טכנולוגית צריכה להיות דינמית, נסיינית, הכי טובה בעולם. וזה מאוד אנטי ממשלה", באתר כלכליסט, 9 בנובמבר 2016
* ״האקזיט מאוד מעניין את איש ההון סיכון, ואותי בכלל לא", גלובס. 25 בפברואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתיה פלדמן, ‏אבי חסון מצטרף כשותף לקרן ההון סיכון ג'מיני, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2004
2. ↑  12 על 12: הדמויות המשפיעות בהייטק בעולם הממשל... באתר tech12
3. ↑  מאיר אורבך ונעמה סיקולר, פרסום ראשון: אושר מינויו של אבי חסון למדען הראשי, באתר כלכליסט, 23 בנובמבר 2010
4. ↑  אתר למנויים בלבד אורה קורן, הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית יוצאת לדרך: מונתה מועצת המנהלים, באתר TheMarker‏, 5 ביוני 2016
5. ↑  נורית רוט ומאיר אורבך, "הרשות לחדשנות טכנולוגית צריכה להיות דינמית, נסיינית, הכי טובה בעולם. וזה מאוד אנטי ממשלה", באתר כלכליסט, 9 בנובמבר 2016
6. ↑  אתר למנויים בלבד אלירן רובין, המדען הראשי מסיים את תפקידו - אך טרם נפתח המכרז להחלפתו כיו"ר רשות החדשנות, באתר TheMarker‏, 26 בדצמבר 2016
7. ↑  אתר למנויים בלבד אלירן רובין, אבי חסון חוזר להון סיכון: יקים את קרן אימרג' 2 – שרוצה לגייס 100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 25 ביולי 2018
8. ↑  אופיר דור, ‏אבי חסון מונה לתפקיד מנכ"ל ארגון סטארט-אפ ניישן סנטרל, באתר גלובס, 14 ביולי 2021
9. ↑  מאיר אורבך, מנהל חדש לארגון Start-up Nation Central: המדען הראשי לשעבר אבי חסון, באתר כלכליסט, 14 ביולי 2021
**אנדראש שאפר** (בהונגרית: **András Schäfer**; נולד ב-13 באפריל 1999) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת הקשר באוניון ברלין ובנבחרת הונגריה.

קריירת מועדונים
---------------

שאפר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של סומבטהיי האלאדאש ובגיל 15 הצטרף לזו של מ.ט.ק. בודשפט. ב-1 באפריל 2017 שאפר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד גימירוט. ב-10 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד נירגאזה ספרטקוס.

ב-25 בינואר 2019 שאפר חתם בגנואה מהסרייה א'. ב-21 באוגוסט הושאל לקייבו ורונה. כאשר שאפר שיחק בגנואה, לא צבר ולו דקת משחק אחת.

ב-30 בינואר 2020 שאפר הושאל לדונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית. בסיום העונה, החליט המועדון לרכוש את כרטיס השחקן שלו. ב-1 באוגוסט 2021 שאפר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד ליפטובסי מיקולאש.

ב-21 בינואר 2022 חתם באוניון ברלין מהבונדלסיגה. ב-7 במאי כבש בה שער בכורה בניצחון 1–4 על פרייבורג.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, שאפר שיחק בנבחרות הנוער של הונגריה, אך מעולם לא שיחק עבור הנבחרת הצעירה.

ב-3 בספטמבר 2020 שאפר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–1 נגד טורקיה. ב-4 ביוני 2021 שאפר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד קפריסין. 19 ימים לאחר מכן, הבקיע בתיקו 2-2 נגד גרמניה במסגרת שלב הבתים של יורו 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראש שאפר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת הונגריה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 גולאצ'י • 
2 לאנג • 
3 קצקש • 
4 אט. סאלאי • 
5 פיולה • 
6 אורבן • 
7 נגו • 
8 נאג' • 
9 אד. סאלאי • 
10 צ'רי • 
11 הולנדר • 
12 דיבוס •
13 שאפר • 
14 לוברנצ'יץ' •
15 קליינהייזלר •
16 גזדאג •
17 ר. ורגה •
18 סיגר •
19 ק. ורגה •
20 שאלאי •
21 בוטקה •
22 בוגדאן •
23 ניקוליץ' •
24 שן •
25 האן •
26 בולה •
מאמן: רוסי | הונגריההונגריה |
**מתתיהו (מתי) שילון** (17 באוגוסט 1920–2015) היה אדריכל ישראלי. 

שילון נולד בעיר לבוב, אז בפולין וכיום באוקראינה כמשה (מרצלי) שליין. בהיותו בן 18 היגר לארץ ישראל והתקבל מיד ללימודי אדריכלות בטכניון בחיפה. בתום השנה השנייה ללימודיו פרש מהטכניון והצטרף לצבא הבריטי לתקופה של חמש שנים. עם שחרורו שב לטכניון והשלים את לימודי האדריכלות.

ב-1949 הצליח שילון לסיים את לימודיו והצטרף למשרד העבודה לצוות של "תכנון פיסי לישראל", אותו צוות שערך את תוכנית המתאר הארצית הראשונה למדינת ישראל שזה עתה קמה. בראש הצוות עמד האדריכל אריה שרון. הוא המשיך ועבד במשרד העבודה עד לשנת 1953, אז פתח משרד אדריכלים בתל אביב, העיר שבה קבע את מושבו עד לפטירתו.

עבודתו הראשונה הייתה תכנון בית הספר בקיבוץ כפר בלום ומאוחר יותר תכנן שם גם את בית התרבות. באותה עת קשר קשרים בקריית שמונה ותכנן בה שורה ארוכה של עבודות: מרכז מסחרי, מלון, מעון עולים, בית קולנוע (קולנוע שניר), אולם ספורט ובתי ספר (בהם תיכון אורט דנציגר). הוא תכנן את קריית הנופש לחיילי בגבעת-אולגה ובעכו (נהרס) וכן את בית החייל בטבריה ואת בית יד לבנים באשדוד. פיתח טיפוס מגורים שיושם על ידי משרד השיכון ונקרא על שמו "טיפוס שילון", בדומה לטיפוסים שפיתחו אדריכלים אחרים כמו יצחק פרלשטיין, דוד בסט, דן איתן ויצחק ישר וכן תכנן שכונות מגורים כמו "שכונת מגדים" בכרמיאל ביוזמתו של משרד השיכון. יותר מכל, התמחה שילון בתכנון בתי ספר והוא אף היה יועץ של משרד החינוך וליווה תוכניות שתכננו עמיתים לבתי ספר.

לאורך השנים היה פעיל במיוחד באגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל. במסגרת זו ערך הרצאות, דיונים וקורסים בתחומי האדריכלות השונים. במקביל, היה חבר באגודת הבונים החופשיים.

שילון נפטר ב-2015 בתל אביב. חלקים ששרדו מאוספו המקצועי בעת פינוי דירתו לאחר פטירתו נקלטו בארכיון בארכיון אדריכלות ישראל.

גלריה
-----

* יד לבנים אשדוד בקריית התרבות ע"ש צבי צילקריד לבנים אשדוד בקריית התרבות ע"ש צבי צילקר
* אולם מופעים בקיבוץ כפר בלוםאולם מופעים בקיבוץ כפר בלום

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל יעקובסון: סיבוב בבית יד לבנים באשדוד, באתר "חלון אחורי", 20.7.2022
* מיכאל יעקובסון: סיבוב באולם הספורט והתרבות הנטוש בקרית שמונה, באתר "חלון אחורי", 27.9.2022
* מיכאל יעקובסון: סיבוב בקולנוע שניר בקרית שמונה שנהרס, באתר 'חלון אחורי', 22.10.22