**סמהורודוק** (באוקראינית וברוסית: **Самгородок**, ברוסית נהגה: "סמגורודוק") היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

העיירה נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-17, וסבלה ממאבקי כוחות בין הפולנים והקוזקים. בסוף המאה ה-17 נכבשה העיירה בידי הטורקים.

בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.

יהודי סמהורודוק
---------------

יהודים התגוררו בסמהורודוק מראשית היישוב. במהלך מרד חמלניצקי נמלטו היהודים מן העיירה (חלקם נשבו בידי טטרים ונלקחו לחצי האי קרים וחלקם נרצחו על ידי הקוזאקים). יהודים שבו לסמהורודוק באמצע מאה-18 - ברשומות של שנת 1764 ישנו אזכור של משפחה יהודית בת 5 נפשות שמתגוררת בסמהורודוק. בשנת 1779 רוכש את כפרי האזור הרוזן הפולני אנטוני פוטוצקי. הוא מזמין את הסוחרים היהודים לבוא לאזור כדי לסייע בפיתוחו הכלכלי. משפחות יהודיות מגיעות לעיירה. נכון לשנת 1795 מתגוררות בסמהורודוק כ 50 משפחות יהודיות. לאחר חלוקה של פולין ומעבר העיירה לשלטון רוסי - נכנסה סמהורודוק לתחום המושב. לפי מרשם אוכלוסין משנת 1847 התגוררו בעיירה 224 יהודים (כ 10% מהאוכלוסיה). בשנת 1863 - התגוררו בה 261 יהודים (כ-15% מכלל אוכלוסיה). היו בעיירה 2 בתי כנסת, יהודי העיר עסקו בייצור ומסחר בסוכר. לפי מרשם האוכלוסין המורחב שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897, התגוררו בסמהורודוק 1234 יהודים (34% מאוכלוסיה). היו בה ארבעה בתי כנסת וחמישה בתי ספר תלמוד תורה. כל בתי המסחר ומפעלי ייצור בעיירה הו בבעלות יהודית: חנויות לממכר מזון, מחסני עצים , מפעל לייצור משקאות קלים, מבשלת בירה, מאפיות וטחנת הקמח של היירה. גם המרפאה ובת מרקחת של העיירה נוהלו על ידי יהודים. לאחר המהפכה הבולשביקית ב1917 הולאומי כל העסיקם בעיירה על ידי השלטונות. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה אירעו בעיירה כמה פרעות ביהודים : במרץ 1919 ערכו כנופיות של לאומנים אוקראינים פוגרום ביהודי העיירה. במהלכו נרצחו כמה יהודים ורכוש יהודי נבזז. באוקטובר 1920 התפרעו בעיר חיילי הצבא האדום מארמיית הפרשים הראשונה - כמה יהודים נרצחו וכ50 נשים נאנסו. הפורעים נעצרו על ידי יחידות צ'קה וחלקם הוצאו להורג. 

בשנת 1923 נפתח בעיירה בית ספר יהודי 7 שנתי, בו שפת הלימוד הייתה יידיש. במהלך שנות השלטון הסובייטי חלק מן היהודים עזבו את העיירה - עברו לעיר המחוז ויניצה או לערים גדולות אחרות בברית המועצות. ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בסמהורודוק כ-800 יהודים. במהלך הפלישה הנאצית לברית המועצות נכבשה העיירה ב22 ביולי  1941. יהודים מעטים הספיקו להתפנות מזרחה - רוב היהודים נשארו בעיירה. באוגוסט 1941 הוקם במרכז העיירה גטו יהודי, בו התגוררו (לפי מסמכים גרמנים) כ-700 יהודים. בגטו הוקם יודנראט, שבראשו עמד בערל ברנפוס. היהודים חויבו בביצוע עבודות כפייה ותשלום סכומי כופר גדולים. על הגטו שמרו שוטרים אוקראינים ממשטרת העזר. במהלך החורף 1941/1942 נפטרו ממחלות ותת תזונה כ-150 יהודים. ב16 במאי 1942 קיבלו יהודי סמהורודוק הוראה להתפנות מרוב שטחי הגטו ולהתרכז במספר מבנים בסמוך לגדות הנהר דסנה. ב1 ליוני הגיע לעיירה גדוד רגלים הונגרי. ב-4 ביוני 1942 החל מבצע לחיסול הגטו - הגטו הוקף בידי חיילים הונגרים, שוטרים גרמנים ושוטרים אוקראינים. השוטרים הגרמנים והאוקראינים ביצעו סלקציה ביהודי העיירה - בחרו כ-40 בעלי מלאכה, אותם העלו על משאיות והסיעו לקוזיאטין. את שאר היהודים הובילו אל בורות הירי, אשר נחפרו מבעוד מועד מחוץ לעיירה. שם חיילים הונגרים ושוטרים גרמנים הוציאו להורג כ-500 יהודים. בחודשים הבאים נילה משטרת עז האוקראינית מצוד באזור אחרי היהודים, אשר הצליחו בדרך כלשהי להימלט מן הגטו ולהסתתר ביערות או בכפרי הסביבה. בכל זאת כ-20 יהודים הוסתרו על ידי תושבים מקומיים והצליחו לשרוד את תקופת הכיבוש הנאצי.

לאחר המלחמה שבו לעיירה 7 משפחות יהודיות. אך במהלך שנות ה- 50 עזבו כולן, פרט למשפחת ברגר, אשר התגוררה בעיירה עד שנת 1985. מאז לא מתגוררים יהודים בסמהורודוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמהורודוק** בוויקישיתוף
* סמגורודוק (Samhorodok), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
* מרטין דין (אנ'), סמגורודוק, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1567–1569), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)