recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קלמנס אוגוסט גראף פון גאלן** (בגרמנית: **Clemens August Graf von Galen**;‏ 16 במרץ 1878 – 22 במרץ 1946) היה כומר קתולי גרמני, אשר יצא בפומבי כנגד תוכנית T4 - אותנסיה, במסגרתה רצחו הנאצים עשרות אלפי גרמנים נכים, מוגבלים, או חולים במחלות נפש. לאחר מותו הועלה לדרגת קדוש על ידי האפיפיור בנדיקטוס ה-16 ב-9 באוקטובר 2005.

חייו
----

פון גאלן נולד למשפחה אריסטוקרטית בחבל ווסטפאליה, והוסמך לכמורה בשנת 1904. עם עלות המפלגה הנאצית לשלטון, לא גילה התנגדות למשטר, שכן היה ממקורביו של סגן הקנצלר פרנץ פון פאפן, וראה בשלטון החדש צדדים חיוביים מבחינה לאומית גרמנית. פון גאלן מונה לבישוף של העיר מינסטר בשנת 1933, כשמונה חודשים לאחר עליית הנאצים לשלטון, ובתחילה קיים יחסים טובים עם המשטר. לאחר קריאת ספרות נאצית, ובמיוחד את ספרו של אלפרד רוזנברג "המיתוס של המאה העשרים", היוצא גם כנגד הדת הנוצרית, הבין פון גאלן כי המדובר באידאולוגיה בעייתית, אך התבטא כנגד הנאצים רק בחוגים פרטיים.

בשנת 1941 בשורת דרשות שנשא, התבטא פון גאלן בפירוש כנגד הגסטפו וכנגד תוכנית T4 - אותנסיה במסגרתה הומתו עשרות אלפי גרמנים נכים, מוגבלים או חולים במחלות נפש. דרשות אלו גרמו להפסקתה של התוכנית. התנגדות פומבית זו למעשי המשטר הנאצי הייתה מעשה אמיץ באותה העת, עם זאת לצד ההתנגדות להמתת הגרמנים, לא באה התנגדות דומה מצידו של גאלן להשמדת היהודים בשואה. היטלר רצה בתחילה להרוג את גאלן, לכשהחלו דרשותיו להתפרסם ברבים, אך לבסוף השתכנע כי הדבר אינו רצוי מבחינה תעמולתית. התסיסה העממית כנגד תוכנית T4, ששיאה היה בדרשותיו של גאלן, הביאה את היטלר להורות על הפסקת המבצע.

עם סיום מלחמת העולם השנייה מינה האפיפיור פיוס השנים עשר את גאלן כקרדינל, והוא הגיע לרומא והוכתר בטקס מפואר ב-18 בפברואר 1946. גאלן לא הספיק לכהן כקרדינל זמן רב, ונפטר כעבור כחמישה שבועות בעירו מינסטר.

ב-18 בנובמבר 2004 הכריז האפיפיור יוחנן פאולוס השני על גאלן כמבורך (תואר שהוא שלב ביניים בטרם ה"קנוניזציה" או ההכרזה הרשמית על האדם כקדוש). על מנת להכריז על אדם כמועמד לקדושה יש למצוא נס הקשור בשמו, ואכן נמצא על ידי הכנסייה כי נער נכה שהוזכר בדרשותיו של גאלן, נרפא באופן פלאי, וכך התמלא התנאי להפיכתו של גאלן למועמד לקדושה. ב-9 באוקטובר 2005 הוכרז כקדוש.

ראו גם
------

* ההתנגדות הגרמנית לנאציזם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלמנס פון גאלן** בוויקישיתוף
* קלמנס פון גאלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קלמנס פון גאלן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261392905171
* BNC: 000383576
* BNE: XX4805732
* BnF: cb135704407 (data)
* GND: 118537210
* ICCU: CFIV060980
* ISNI: 0000 0001 2143 6194
* LCCN: n86819157
* NKC: jn20040223031
* NLA: 49788618
* NLP: A17662862
* NTA: 070485658
* RERO: 02-A014142970
* SUDOC: 052633713
* Trove: 1526242
* VcBA: 495/46525
* VIAF: 92406147
* WorldCat: lccn-n86819157

 |
**בואבום Boabom** היא שיטה של מדיטציה בתנועה, הרפיה פעילה והגנה עצמית. מורי השיטה מדגישים כי למרות שהתנועות הנלמדות באומנות זו
יכולות לשמש ללחימה, המטרה המרכזית של התרגול היא להעיר את המודעות הגופנית ולעזור לתלמיד להגיע לרמה אופטימלית של בריאות, אנרגיה וחיוניות.

שורשי השיטה והמקורות עליה מבוססת אמנות הבואבום מזוהות עם מסורת עתיקה שצמחה בטיבט בתקופה שלפני הבודהיזם.
למרות שטיבט אינה ידועה באמנויות לחימה, אלא יותר משויכת לבודהיזם, לאזור זה יש היסטוריה ארוכה בסוג זה של לימוד, הכולל שיטות ההיאבקות
כגון דוב-דוב (Dob-dob) וקהמבה (Khamba). ישנם כותבים המכירים בהשפעות הטיבטיות על אמנויות הלחימה הסיניות וכמו כן על היוגה.

לימוד זה מתואר גם כמדע של התפתחות פיזית ומנטלית, טכניקה של ריפוי עצמי דרך תנועה, הרפיה, מדיטציה וצורות שונות של הגנה עצמית פיזית ופסיכולוגית.

ישנם מספר היבטים ייחודיים לבואבום המייחדים אותה משיטות אחרות הנהוגות כיום כתרגול פופולרי.
ראשית כל, בואבום היא שיטת לימוד מדורגת, מאופיינת בתבניות של תנועות העולות במורכבותן, בהן התלמיד לומד לשלוט צעד אחד בכל פעם.
כדי שהתלמידים יוכלו להבין ולהטמיע את הנלמד, השיטה נלמדת בהדרגה, לאט ובשיטתיות, ללא התקדמות מהירה ומסובכות מדי וללא חזרה הגורמת לשעמום יתר.
בית הספר לבואבום דוגל בפילוסופיה של הימנעות מגרימת נזק פיסי לגוף, דבר הדורש שלא יהיה כל מגע, לפיכך אין במהלך השיעור כל מגע בין התלמידים.
וכן מגע יוצר פחד, בעוד שהמטרה של התרגול היא לחזק את הביטחון העצמי של כל אחד מהתלמידים.
בסופו של דבר, אין בבואבום כל תחרות או היררכיה, למעשה, השיעור מתוכנן כך שיעודד את ההפך בדיוק: מהנה, נעים ומקום כיפי ללמוד
כיצד להניע את הגוף ולמקד את המחשבה.

תרגולים
-------

הבואבום כולל שלושה ענפי אמנות נפרדים:

* **בואבום** או אוסאוס בואבום (Osseous Boabom ) היא שיטה של תנועות מהירות המתמקדת בקצב, זריזות וקלילות.

היא לעיתים נקראת "אמנות הריפוי העצמי דרך הגנה עצמית".
ענף זה מוקדש ללימוד ותרגול של תנועות המפתחות תגובות מהירות, קלילות, שליטה עצמית, איזון, זריזות, רפלקסים מדויקים, ספונטניות, נשימה, וריכוז. בנוסף, הלימוד שונה משיטות אחרות בכך שהתנועות נלמדות באופן מדורג, המדמים שרשרת בה כל תנועה חדשה הנלמדת מקושרת לתנועה הקודמת.

* **סאאם הסאני** (Seamm-Jasani) או בואבום עדין (Gentle Boabom) היא שיטה איטית ורגועה הכוללת תרגילים איטיים וזורמים המשפרים קואורדינציה, שיווי משקל ויצירת איזון

בין גוף ונפש דרך טכניקות שונות של נשימה ותנועה.

* **יאאנבאו** (Yaanbao)' היא תרגול בואבום הכולל שימוש באלמנטים שונים כחלק מאומנות זו, לומדים למשול בשלמות התנועה באופן יציב, תוך שימוש במקלות מסוגים שונים (הן באורכם והן בצורתם) כהארכה של הגוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* a b c d Asanaro; The Secret Art of Boabom. Penguin/Tarcher (2006)
* Adventures of a Tibetan Fighting Monk by Khedrup, Tashi. Orchid Press הנזיר הלוחם הטיבטי, "[tibetan fighting monk]" ב 2006
* Art of Shaolin Kung Fu, by Wong Kiew Kit Tuttle Publishing (2002) שאולין קונגפו, "[shaolin]" ב 2002
* Asanaro, bamso the art of dreams אומנות החלימה, "[bamso]" ב 2007
* Kundalini Yoga, by Satya Singh. Robin Book קונדליני יוגה, "[kundalini]" ב 1996
* Asanaro, The Secret Art of Seamm-Jasani],. אומנות סאם-הסאני, "[Seamm-jasani]" ב 2003
* Asanaro, The Legend of the Mmulmmat, lulu.com],. האגדה של הממולמת, "[mmulmmat]" ב 2007
**ז'ינט נבה** (בצרפתית: **Ginette Neveu**;‏ 11 באוגוסט 1919 – 28 באוקטובר 1949) הייתה כנרת צרפתייה מחוננת.

קורות חייה
----------

נבה נולדה בפריז למשפחה מוזיקלית שבין בניה היה המלחין שארל-מארי וידור. היא למדה נגינה בכינור ואחיה, ז'אן-פול נבה, למד נגינה בפסנתר. ז'ינט למדה אצל אמה והתגלתה כילדת פלא בגיל שבע בנגינת הקונצ'רטו לכינור של מקס ברוך עם התזמורת הסימפונית של קלן בפריז. היא המשיכה ללמוד אצל לין טלואל וז'יל בושרי בקונסרבטואר של פריז, ולבסוף השלימה את הכשרתה המוזיקלית בהנחיית ג'ורג'ה אנסקו, נדיה בולאנז'ה וקרל פלש.

בגיל 15 השיגה נבה מוניטין בינלאומי כאשר זכתה בתחרות הכינור על שם הנריק וייניאבסקי, ראשונה בין 180 מתחרים, ביניהם וירטואוז הכינור לעתיד, דוד אויסטרך, שהגיע למקום השני. היא הוחתמה על חוזה לסיור הופעות עולמי ובמהלך השנתיים הבאות הופיעה כסולנית בגרמניה, בפולין, בברית המועצות, בארצות הברית ובקנדה.

הקריירה הבינלאומית של נבה נקטעה במלחמת העולם השנייה אולם חודשה בתומה בלונדון. אחיה, הפסנתרן ז'אן-פול, ליווה אותה והשניים ערכו סיור מקיף באירופה שאחרי המלחמה (שכלל הופעה בפסטיבל האביב הבינלאומי למוזיקה בפראג), וכן ביקרו באוסטרליה ובדרום אמריקה. הם באו גם לביקורים חוזרים באולמות הקונצרטים החשובים של ארצות הברית. סגולותיה הכנריות - העוצמה, השליטה והמצלול הנקי - מציבים את ז'ינט נבה בין הכנרים הגדולים בעולם, על אף הקריירה הקצרה.

נבה הופיעה בקונצרט האחרון שלה ב-20 באוקטובר 1949. כעבור שבוע, ב-27 באוקטובר, יצאו היא ואחיה בטיסת אייר פראנס אל סדרת קונצרטים נוספת. מטוסם התנגש בצלע הר לאחר שני ניסיונות נחיתה כושלים בנמל התעופה בסאו מיגל שבאיים האזוריים. כל 48 נוסעי הטיסה, ביניהם אלוף האגרוף הצרפתי המפורסם מרסל סרדן, נספו.

אדית פיאף כתבה על נבה באוטוביוגרפיה שלה, "גלגל המזל": "הייתי מוכנה לנסוע אלפי מילין כדי לשמוע את ז'ינט נבה הדגולה...".

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'ינט נבה, באתר AllMusic (באנגלית)
* ז'ינט נבה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ז'ינט נבה, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ינט נבה מנגנת קטע מהפואמה של ארנסט שוסון ביוטיוב
* ז'ינט נבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396619905171
* BIBSYS: 4022885
* BNE: XX1014298
* BnF: cb138979240 (data)
* CiNii: DA11033861
* GND: 134593928
* ISNI: 0000 0000 8116 1420
* LCCN: n84132589
* MusicBrainz: bdbea13a-b1d8-4d4f-91d8-6c234603ce6f
* NKC: xx0260853
* NLK: KAC201615590
* NLP: A26336091
* NSK: 000663067
* NTA: 073996890
* RERO: 02-A003637228
* SNAC: w6f88fcz
* SUDOC: 11235260X
* VIAF: 37102915
* WorldCat: lccn-n84132589

 |
**טוּרְבִּינָה** (במקור מילה לטינית *turbo* שמשמעותה מערבולת) היא מנוע סיבובי הממיר זרימה של נוזל או גז לאנרגיה מכנית סיבובית. ההדף שנוצר משריפת דלק נוזלי או גז עם אוויר דחוס משמש ככוח המניע של הטורבינה. האנרגיה בגל המסתובב של הטורבינה מנוצלת להפעלת מתקנים, מכונות או גנרטורים להפקת חשמל.

בהתאם לסוג החומר המגיע לטורבינה, מבחינים בין טורבינת מים, טורבינת גז, טורבינת קיטור או טורבינת רוח. טורבינות המים הראשונות הומצאו בעת העתיקה והגיעו לידי פיתוח בתקופה הרומאית. טורבינת המים המודרנית הומצאה על ידי פורנדון ב-1828. הטורבינה הנפוצה ביותר היום היא מנוע סילון המהווה טורבינת גז.

מבנה
----

ניתן לסווג את הטורבינות לפי כוון הזרימה בהן. בהתאם לכך ניתן להבדיל בין טורבינות ציריות וטורבינות רדיאליות. הטורבינה מורכבת מ**בית הטורבינה** (סטטור) ומ**מאיץ** (רוטור). המאיץ הוא גל המונח על המסבים של בית הטורבינה. בית הטורבינה (הסטאטור) הופך את האנרגיה הפוטנציאלית של הנוזל או הגז המוזרם לתוכו לאנרגיה קינטית של זרימה.

בית הטורבינה והמאיץ מורכבים ממערכת של כפות, כנפיים או להבים (אנ'), זאת בהתאם לסוג הנוזל או הגז המוזרם לתוכם. תפקידם הוא להזרים במהירות את הנוזל או הגז לעבר הלהבים או הכפות במאיץ ולהגביר את האנרגיה הנוצרת במאיץ כאשר הנוזל או הגז פוגע בו. דוגמה לטורבינה פשוטה היא שבשבת המסתובבת באמצעות נשיפה.

שימושים של טורבינות
-------------------

* תחנות כוח להפקת חשמל משתמשות בטורבינות שונות. ישנן תחנות בהן הטורבינה מופעלת באמצעות סילון של קיטור. תחנות מסוג זה הן תחנות אורות רבין בחדרה ואשכול באשדוד. הקיטור בתחנה זו נוצר מהסקת פחם. ישנן תחנות כוח בהן יש טורבינות המופעלות באמצעות מים, תחנות אלו נקראות - תחנת כוח הידרואלקטרית. תחנה מסוג זה היא תחנת הכוח הישנה בנהריים. תחנות כוח קטנות יותר נעזרות בטורבינות המונעות באמצעות הרוח. תחנות מסוג זה ניתן למצוא ברמת הגולן, במעלה גלבוע וברמת סירין.
* במנועי בנזין ודיזל ניתן להרכיב מגדש טורבו. מגדש זה מנצל את הגזים השרופים הנפלטים ממנוע הרכב כדי להניע טורבינה. טורבינה זו מחוברת בגל למדחס. כאשר הטורבינה מסתובבת המדחס מסתובב איתה ומזין את המנוע בתערובת נוספת לבעירה.

ראו גם
------

* טורבינת רוח
* אנרגיית הרוח
* מדחף
* פרופיל אווירודינמי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טורבינה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טורבינה** |

* טורבינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556042905171
* BnF: cb119793667 (data)
* GND: 4061226-0
* HDS: 013888
* LCCN: sh85138718
* NDL: 00572487
* NKC: ph116503

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחתימת השליט העות'מאני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו טורה (פירושונים).
מרכיבי הטורה
הטורה של סולימאן המפואר
הטורה של הסולטאן מהמוט השני: "מהמוט השני בן עבד אל-חאמיד עטור ניצחון לעד"
**טורה** או **טוגרא** (בטורקית עות'מאנית **طغراء**; בטורקית **Tuğra**) הייתה חתימתו או חותמו של השליט העות'מאני אשר עוצבה וסוגננה באופן קליגרפי ואשר הוטבעה על מטבעות, בולים, תכתובות ועל כל מסמך רשמי אחר. לכל שליט עות'מאני הייתה טורה משלו, וזו עוצבה בתחילת שלטונו על ידי הנישנג'ה (nişancı), קליגרף החצר.

הטורה הראשונה עוצבה עבור ביי אורהן הראשון, בנו של עות'מאן הראשון, אשר היה השליט העות'מאני השני ושלט במאה ה-14. זו הסיבה לכך שלמרות שהיו 36 שליטים עות'מאניים, עוצבו רק 35 טורות. לעות'מאן הראשון הייתה כמובן דוגמת חתימה אך חסרו בה שניים מארבעת מרכיבי הטורה (ראו להלן). הטורה המשיכה והתפתחה לצורתה הקלאסית בימיו של הסולטאן סולימאן הראשון במאה ה-16. אף שהטורה מזוהה במיוחד עם הסולטאנים העות'מאניים, עשו בה שימוש גם עמים טורקיים אחרים. 

לטורה הקלאסית היו ארבעה חלקים, שיצרו ביחד את צורתה האופיינית:

* "בייזה" (Beyze, מערבית "ביצה") - שני קווים מעגליים בצד שמאל, שיש הטוענים כי סימלו את שני הימים עליהם שלטו הסולטאנים - המעגל הגדול הוא הים התיכון והקטן הוא הים השחור. בבייזה הופיעה גם המילה Dâimâ ("שריר" או "קיים").
* "טו" (Tuğ) - שלושה קווים אנכיים בחלק העליון המסמלים עצמאות. קווים אלה שנידמו לאות א' בערבית כונו üç Elife ("שלוש (אותיות) א") ולעיתים נקראה ה"טו" כולה בשם Elif ("אלף"). קווים אלה עוטרו בקווים מעוקלים המכונים "זילפה" (Zülfe) או "זיליף" (Zülüf) ואשר סימלו את תנועת הרוחות ממזרח למערב, או את כיוון נדידתם ההיסטורי של הטורקים. פירוש אחר גורס כי שלושת הקווים המעוקלים רומזים לצורתה של להבה.
* "סרה" (Sere) - כיתוב מסולסל בחלק התחתון שכלל את שמו של השליט ואשר נעשה מורכב במהלך השנים. בטורה הראשונה של אורהן הראשון היה רשום בפשטות "אורהאן בן עות'מאן" ואילו בזו של מהמט השישי נרשם "מהמט והידטין האן בן אבדילמג'יט עטור ניצחון לעד".
* "הנצ'רה" (Hançere) או "קול" (Kol) - שני קווים השלוחים ימינה ומסמלים חרב, אות לכוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טורה** בוויקישיתוף
* אתר מקיף אודות הטורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555914805171
* GND: 4472291-6
* LCCN: sh85138494

 |
**חאריס סילאייג'יץ** (בכתב לטיני: **Haris Silajdžić**, בכתב קירילי: **Харис Силајџић**, נולד ב-1 באוקטובר 1945), פוליטיקאי ואקדמאי בוסני. היה ראש ממשלת בוסניה והרצגובינה (1993-1996), אחד משלושת חברי נשיאות בוסניה והרצגובינה (2006-2010) ויו"ר הנשיאות (2008, 2010), כנציג הבוסניאקי של הפדרציה.
בשנים 1990 עד 1993 שימש סילייג'יץ' כשר החוץ של בוסניה והרצגובינה, ובשנים 1993 עד 1996 כיהן כראש ממשלתהּ.

ביוגרפיה
--------

חאריס סילייג'יץ' נולד בשנת 1945 בברזה, בבוסניה, אז חלק מיוגוסלביה, במשפחתו של חאג' חאפז קמיל אפנדי סילייג'יץ.
אחרי סיום בית הספר היסודי בשנת 1964 למד במדרסה המוסלמית חוסרוו בג בסרייבו. אחר כך השתלם בשפה הערבית ובלימודים אסלאמיים בבנגאזי בלוב. את התואר השני (1977) ואת הדוקטורט (1979) (בנושא היחסים בין אלבניה לארצות הברית) סיים באוניברסיטת פרישטינה בחבל קוסובו, אז חלק מסרביה במסגרת יוגוסלביה.
סילייג'יץ' כיהן כפרופסור לערבית באוניברסיטת פרישטינה וכפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת סרייבו. לימד כמרצה אורח באוניברסיטאות קורנל, מרילנד והרווארד בארצות הברית.

סילייג'יץ' שימש כחבר בוועדת הסכם דייטון והיה אחד ממבקרי ההסכם לאחר מלחמת האזרחים בבוסניה והרצגובינה.
כשנשאל למה הביע תרעומת ענה כי חתם על ההסכם משום שרצה לעצור את שפיכות הדמים ושיעשה זאת שוב, אך ההסכם חייב להשתנות. סילייג'יץ' המשיך להיות אישיות בכירה בפוליטיקה הבוסנית, רשמית היה חבר וסגן נשיא מפלגת הפעולה הדמוקרטית של בוסניה אך נטש אותה והקים את המפלגה למען בוסניה והרצגובינה. סילייג'יץ' החזיק גם בתפקיד סגן ראש מועצת השרים.

בשנת 2002 התמודד על חברות בנשיאות בוסניה והרצגובינה אך הפסיד לסוליימן טיהיץ' שכיהן עד 2006.

בבחירות שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר כנציג הבוסניאקי בנשיאות ושימש בתפקיד עד שנת 2010 (בצירוף מקרים מעניין, תאריך זה הוא יום הולדתם של סילייג'יץ', שחגג 61, ושל מקבילו הסרבי בנשיאות רדמנוביץ', שחגג 57).

### חייו הפרטיים

החל משנת 2016 סילייג'יץ' נשוי לזמרת הפופ לשעבר סלמה מוחדינוביץ' איתה היה בקשר זוגי לממעלה מ- 15 שנה. שניהם מתעניינים באמנות, בעיקר שירה ומוזיקה. 
ב-27 במאי 2020 סילייגיץ' עבר בהצלחה בסרייבו ניתוח לב פתוח. 
סילייג'יץ' מדבר אנגלית שוטפת ובעבר הרצה בכמה אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית.הוא מתגורר בסרייבו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חאריס סילייג'יץ'** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb150463437 (data)
* GND: 121296369
* ISNI: 0000 0001 0885 5765
* LCCN: no96024615
* NKC: jo2012705829
* NTA: 18332160X
* SUDOC: 074708643
* VIAF: 32281310
* WorldCat: lccn-no96024615

 |
פסלה של מולי מאלון ברחוב גרפטון.
**רחוב גרפטון** (באירית: **Sráid Grafton** , באנגלית: **Grafton Street**) הוא אחד משני רחובות הקניות העיקריים במרכז דבלין, כשהשני הוא רחוב הנרי. תחילתו מדרום בפארק סיינט סטפנ'ס גרין, וסופו בצפון בכיכר קולג' גרין. הרחוב נקרא על שמו של הנרי פיצרוי, הדוכס הראשון של גרפטון, שהיה בעליו של קרקע באזור. הרחוב נסלל ב-1708 על ידי משפחת דוסון, והרחוב המקביל נקרא רחוב דוסון על שמם.

בתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים, הפך הרחוב למדרחוב, מלבד קטע קצר שבין הרחובות נסאו וקולג' גרין. בקטע הזה נמצאים שני אתרים ידועים: בית פרובוסט'ס מהמאה ה-18 שבו מתגורר ראש טריניטי קולג', ופסלה של מולי מאלון מסוף המאה ה-19 אשר הפך למקום מפגש ידוע בדבלין. 

ברחוב פועל משנת 1927 בית הקפה בוולי'ס אוריינטל. ב-2004 הודיע בית הקפה על סגירתו, יחד עם הסניף ברחוב ווסטמורלנד. לאחר מאבק ציבורי שכלל את ראש עריית דבלין, קטרין בירן, נפתח מחדש בית הקפה ברחוב גרפטון.

אמני רחוב
---------

ברחוב מופיעים בדרך קבע אמני רחוב, מוזיקאים, כותבי שירים ואמני חיקוי. מהאמנים הידועים:

* רודריגו וגבריאלה – נגני גיטרה מקסיקניים המנגנים בדואט
* רודמאג – מופע קסמים קומי
* גלן הנסרד – אמן רחוב גרפטון לשעבר
* דמיין רייס – אמן רחוב גרפטון לשעבר, כיום מוזיקאי מפורסם
* ג'ון ני – חקיין של צ'ארלי צ'פלין
* דייב מקסאווג' – קומיקאי סטנד-אפ ומוזיקאי
* פדי קייסי – אמן רחוב גרפטון לשעבר, כיום מוזיקאי מפורסם
* אד שירן – אמן רחוב גרפטון לשעבר שניגן שם לפני שהיתפרסם, כשהיה נער. כיום מוזיקאי מפורסם.
* אלי שרלוק – ילידת קורק שהתפרסמה בגיל 12 בזכות סרטון יוטיוב שבו ביצעה שיר של אד שירן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב גרפטון** בוויקישיתוף
* בנייני רחוב גרפטון, באתר Archiseek(הקישור אינו פעיל)
**זליג רוסצקי** (1891 - 14 במרץ 1960) היה חבר המפקדה הארצית של ההגנה, סגן יו"ר הוועד למען החייל ומראשי מכבי.

ביוגרפיה
--------

רוסצקי נולד למשפחה אמידה בוורשה. אביו, בן ציון רוסצקי היה ספורטאי חובב. בעת שלמד באוניברסיטה בוורשה, עוד לפני מלחמת העולם הראשונה, הקים יחד עם מ. גורדון וח. קרונגולד תנועת ספורט יהודית ראשונה בפולין. בהמשך היה חבר הנהלת מכבי ועמד בראש תנועת מכבי בפולין. הוא גם ייסד את השבועון "ספורט צייטונג". בתחילת 1932 הוא הגיע לארץ ישראל כדי להכין את המכביה הראשונה ולאחר המכביה שב לפולין לחסל את ענייניו שם ועלה לארץ ישראל. הוא עבד תחילה עבור חברת ווסטינגהאוז ואז היה מזכיר כללי ומנהל הספורט בהסתדרות מכבי. הוא היה חבר הנהלת מכבי ויו"ר מפקדת מכבי הצעיר. הוא היה חבר המפקדה הארצית של ההגנה משנת 1940 עד פיזורה לאחר הקמת מדינת ישראל.

לאחר הקמת מדינת ישראל היה למנהל אגף הנכסים במשרד הביטחון וסגן יושב ראש הוועד למען החייל, בה פעל לארגון אימוץ יחידות צה"ל על ידי עיריות ברחבי ישראל. במקביל המשיך להיות פעיל במכבי, היה ממארגני המכביה החמישית ומקימי כפר המכביה.

בתחילת 1960 רוסצקי אובחן כחולה בסרטן ונסע לבוסטון לניתוח. אולם הוא נפטר בבית החולים בבוסטון ב-14 במרץ 1960 ונקבר בבית העלמין קריית שאול ב-21 במרץ 1960.

האמפיתיאטרון במחנה הנופש לחיילים בגבעת אולגה נקרא על שמו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב"צ רוסצקי ז"ל, דואר היום, 9 בספטמבר 1935
2. ↑  מכבי, הצפירה, 7 בפברואר 1918
3. ↑  זליג רוסצקי, דבר, 16 במרץ 1960
4. ↑  נפטר ז. רוסצקי, הַבֹּקֶר, 16 במרץ 1960
5. ↑  שיחה עם ה' סיני הרמן, הארץ, 19 בינואר 1933
6. ↑  ספורטאי ועסקן מצניע לכת, הַבֹּקֶר, 16 במרץ 1960
7. ↑  הנהלה חדשה למכבי, הארץ, 24 בינואר 1944
8. ↑  הכלל והפרט, הארץ, 30 ביולי 1946
9. ↑  הוקם אגף לנכסים במשרד הבטחון, הארץ, 10 באפריל 1949
10. ↑  נפטר זליג רוסצקי, חרות, 16 במרץ 1960
11. ↑  נשלמות ההכנות לקראת המכבייה, הארץ, 21 באוגוסט 1957
12. ↑  זליג רוסצקי למנוחות, למרחב, 21 במרץ 1960
13. ↑  ישראל שיוו, אמפיתיאטרון לחייל בנופש, דבר, 5 באוגוסט 1970

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007600140705171

 |
**טוראון** (בספרדית: **Torreón**) היא עיר במדינת קואווילה במקסיקו. העיר שוכנת על גדות נהר נסס (Nazas), המשמש כגבול המערבי של קואווילה עם מדינת דורנגו. ב-2010 התגוררו בעיר למעלה מ-600,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה בקואווילה אחרי הבירה סלטיו, ובמטרופולין שלה, הידוע בשם קומרקה לגונרה, התגוררו למעלה מ-1.2 מיליון תושבים, מה שהופך אותה למטרופולין הגדול בקואווילה.

היסטוריה
--------

בסביבות 1850 נבנה במקום מגדל גדול (שנקרא בספרדית "טוראון") שסביבו התפתחה התיישבות. טוראון התחילה לגדול באופן משמעותי לקראת סוף המאה לאור הביקוש לכותנה מהאזור וכן בגלל קרבתה לצומת מסילות רכבת. ב-1893 טוראון קיבלה מעמד של עיירה, וב-15 בספטמבר 1907 היא קיבלה מעמד של עיר.

העיר נכבשה מספר פעמים על ידי הפלגים השונים במהלך המהפכה המקסיקנית, שהתרחשה בין 1910 ו-1921. אחד הכובשים שלה במהלך המהפכה היה פנצ'ו וייה.

כלכלה
-----

במקור כלכלת טוראון התבססה על חקלאות מהאזור. עם גדילתה היא הפכה למרכז תמיכה חשוב לחקלאות ולייצור הכותנה באזור. בנוסף הכלכלה המקומית מתבססת על תיירות ותעשייה, הכוללת ייצור טקסטיל וביגוד וכן עיבוד מתכות.

פסל קריסטו דה לאס נואס
### תיירות

בגבעת סרו דה לאס נואס בטוראון נמצא פסל קריסטו דה לאס נואס, פסל בדמות ישו בגובה של למעלה מ-20 מטרים. הפסל הוא אחד ממוקדי התיירות של העיר והוא הפסל השלישי בגובהו של ישו באמריקה הלטינית, אחרי פסל ישו הגואל בריו דה ז'ניירו שבברזיל ופסל קריסטו דה לה קונקורדיה בקוצ'במבה שבבוליביה.

חינוך
-----

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה האוטונומית של קואווילה והאוניברסיטה האוטונומית האגררית אנטוניו נרו אונידד לגונה.

תחבורה
------

את טוראון משרת נמל התעופה הבינלאומי פרנסיסקו סרביה, המציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית. הנמל משרת גם את הערים בקומרקה לגונרה שנמצאות במדינת דורנגו, כמו גומס פלסיו.

ערים תאומות
-----------

* מקסיקומקסיקו ארמוסיו, סונורה, מקסיקו
* ארצות הבריתארצות הברית פרזנו, קליפורניה, ארצות הברית
* ארצות הבריתארצות הברית אל פאסו, טקסס, ארצות הברית
* גרמניהגרמניה המבורג, גרמניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוראון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טוראון
* טוראון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567163105171
* LCCN: n85057652
* MusicBrainz: eb2c39f4-31db-44a8-b5fc-7d063b97be9b
* NARA: 10037251
* VIAF: 144306827
* WorldCat: lccn-n85057652

 |
המונח "זיזף חנית" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו זיזף זהוב.

**זיזף** או **זיזף חנית** (שם מדעי: *Phyllostomus*), הוא סוג של עטלף בינוני-גדול במשפחת הזיזפיים, הכולל 4 מינים החיים באמריקה המרכזית והדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1799 על ידי חוקר הטבע הצרפתי ברנר-ז׳רמין דה לספד וקרוב מבחינה גנטית בעיקר לזיזף חיוור-פנים ובמידה פחותה יותר לזיזף זהוב.

תיאור
-----

לזיזף גוף חסון ועגלגל, ראש גדול עם גולגולת חזקה ומסיבית וכנפיים קצרות ורחבות. החרטום קצר ורחב והלוע מעוגל. כפי שמרמז שמם, בני הסוג מתאפיינים בעיטור עלה אפי גדול ומוארך בצורת זיז שנוטה קדימה ומעניק להם מראה מבעית. העיטור מתואר כדמוי עלה או חנית וזהו גם המקור לשמם המדעי. לזיזפים אוזניים ארוכות, רחבות ומחודדות, שיניים גדולות ועיניים חרוזיות קטנות. על השפתיים יש חריץ בצורת V המוקף ביבלות קטנות. לזכר יש על הגרון בלוטה נפוחה ומפותחת בעוד שאצל הנקבות היא קטנה ואינה פונקציונלית. כנף הזנב רחבה ומקיפה לחלוטין את הזנב הקצרצר והדקיק.

הפרווה של הזיזף קצרה וקטיפתית. צבעה הכללי נע בין כתום לאדמוני, ערמוני, חום שחרחר, חום-אפרורי או אפור. הגחון והחזה נוטים להיות חיוורים יותר. הזרועות והרגליים ורודים והכנפיים שחורות. גודל הזיזפים משתנה בין המינים. המין הגדול בסוג הוא גם בין העטלפים הגדולים ביותר באמריקה עם מוטת כנפיים של 45 ס"מ ומשקל של 140 גרם בעוד שהמין הקטן בסוג שוקל 20–40 גרם. טווח אורך הגוף הוא 75–130 מ"מ, אורך הזרוע 55–97 מ״מ ואורך הזנב 10–25 מ"מ.

ביולוגיה
--------

הזיזפים מצויים באמריקה המרכזית והדרומית, מדרום מקסיקו עד לארגנטינה. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, על גדות נחלים או בשטחים פתוחים של עשב יבש. במהלך היום הם ישנים במערות, גזעי עץ חלולים, תלוליות טרמיטים או בניינים, בתוך קבוצות המוניות שעשויות למנות אלפי זיזפים. הם יוצאים לתור אחר מזון בנפרד לפני השקיעה, ומבצעים מספר גיחות לאורך הלילה. הזיזפים הם יונקים אוכלי כל, ותזונתם העיקרית מורכבת מחסרי חוליות, חרקים, צוף ופירות (במיוחד גויאבה); המינים הגדולים בסוג ניזונים גם ממכרסמים קטנים וציפורי שיר.

הארגון החברתי של הזיזפים מורכב מהרמונות שמכילים זכר אחד ועד 30 נקבות. הזכרים הצעירים חיים בקבוצות רווקים. לעיתים קרובות מתרחשים קרבות על השליטה בהרמון בין הזכרים. הנקבות אינן מושפעות משינוי השליטה על ההרמון ועשויות לחיות באותה קבוצה במשך שנים רבות.

עונת הרבייה מתרחשת באוקטובר עד פברואר והלידות מתרחשות בין אפריל למאי. הזיזפיות בקבוצה ממליטות צאצא אחד כמעט בו זמנית. הזיזף הצעיר נתלה על אימו בימים הראשונים ולאחר כשבוע מתחיל לחפש מזון בכוחות עצמו; הוא הופך לעצמאי תוך חודשיים ועוזב את קבוצת ההורים עם צעירים נוספים ליצירת קבוצות חדשות.

מינים
-----

בסוג זה 4 מינים:

* זיזף גדול (*Phyllostomus hastatus*) - נפוץ מגואטמלה עד דרום ברזיל.
* זיזף זוטר (*Phyllostomus elongatus*) - נפוץ ממקסיקו עד ארגנטינה.
* זיזף גיאנה (*Phyllostomus latifolius*) - מצוי בקולומביה, גיאנה, גיאנה הצרפתית וצפון ברזיל.
* זיזף חיוור (*Phyllostomus discolor*) - מזרחית להרי האנדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534596805171

 |
**בואה עצים** (שם מדעי: *Corallus*) הוא סוג של נחשים גדולים החיים ביערות גשם באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית. הם מזכירים במראם פיתוניים אך שייכים למשפחת החנקיים.

מאפיינים
--------

אורכו של המין הגדול בסוג, רב חנק אזמרגדי, הוא עד 1.8 מטרים. נחשים אלה בעלי גוף ירוק ומנומר בעדינות וחלקם חומים. כשמם, הם מצויים בין ענפי העצים ביער ומסתווים במארב לטרף לא זהיר. הם יכולים ללכוד מכרסמים, זוחלים אחרים ועופות שונים על ידי תפיסה בעזרת לסתותיהם הגדולות והתלפפות עליהם עד למותם. הם יכולים לצום זמן רב לאחר שאכלו ארוחה טובה.

חלק ממינים אלה הם חיות מחמד מבוקשות, אך אחרים נמצאים בסכנה בטבע.

מינים
-----

* *Corallus annulatus*
* רב חנק האמזונאס (*Corallus batesii*)
* *Corallus blombergi*
* רב חנק איזמרגדי (*Corallus caninus*)
* *Corallus cookii*
* *Corallus cropanii*
* *Corallus grenadensis*
* *Corallus hortulanus*
* *Corallus ruschenbergerii*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בואה עצים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**ז'ילבר ססברון** (בצרפתית: **Gilbert Cesbron**;‏ 13 בינואר 1913 - 13 באוגוסט 1979) היה סופר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

ז'ילבר ססברון נולד בפריז. הוא למד בבית הספר התיכון "קונדורסה" שבעיר, ואחר כך במכון למדעי המדינה. ראה את יעודו כחבר מועצת המדינה, אך דרכו הובילה אותו לקריירה ברדיו - פעילות שהמשיך בה במקביל להתלהבותו מן הכתיבה. ב-1934 פרסם לקט שירה בשם "פלג הרים".

הרומן הראשון שלו "התמימים מפריז" (1944) זכה להצלחה מיידית. באותה שנה קיבל את פרס אגודת הסופרים. שמו הלך לפניו אחרי פרסום הרומן "בית הכלא שלנו הוא ממלכה" (1948) שבעטיו קיבל את פרס סנט-בוו. המחזה "הגיעה שעת חצות, דוקטור שוויצר" (1952) עובד לרדיו ולקולנוע. במשך כל ימי חייו המשיך לכתוב רומנים, נובלות, סיפורים, מסות ואת ה"יומן ללא תאריך" שיצא לאור בשלושה כרכים (1963, 1967 ו- 1973).

ב- 1972 החל בפעילות חברתית והומניטרית. בין היתר פעל ב"אגודה לעזרה קתולית". ב- 1978 קיבל את פרס עירית פריז לאות הוקרה על פעילותו זו.

ז'ילבר ססברון מת ב-1979 בפריז, ונקבר בבית הקברות דה בורה במחוז לואר-א-שר שבחבל סאנטר-עמק הלואר.

יצירתו
------

הרומנים של ססבורן עוסקים בבעיות חברתיות כמו מעמדם של הכמרים ("הקדושים הולכים לגיהנום", 1952), בעבריינים צעירים ("כלבים אבודים ללא קולר", 1954 על ילד יתום ושופט נדיב שעובד לקולנוע ב- 1955), בהמתת חסד ("השעה מאוחרת יותר מכפי שאתם חושבים", 1958), ובאלימות ואי אלימות ("בין כלבים וזאבים", 1962).

רומנים אלה מאופיינים על ידי הרצון לשקף את המציאות החברתית של תקופתו מנקודת מבטו של נוצרי המאחל לטוב: "יש ברצוני לעודד את המוסר מבלי להיות מטיף". ססברון מטפל בכתביו בבעיות העוני הסבל וההשפלה של המעמדות הנחותים שבחברה. סגנונו העממי והנושאים שבהם הוא מטפל גרמו להערכה הרבה שבה ספריו התקבלו בציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ז'ילבר ססברון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'ילבר ססברון** |

* ז'ילבר צסברון (1913-1979), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305421505171
* BIBSYS: 90747429
* BNE: XX885674
* BnF: cb11895787k (data)
* CANTIC: a10064783
* CiNii: DA07413326
* GND: 118668994
* ICCU: RAVV043847
* ISNI: 0000 0001 2140 7860
* LCCN: n80039731
* LNB: 000085071
* NDL: 00435608
* NKC: skuk0000221
* NLA: 35026960
* NLK: KAC199604716
* NLP: A12659010
* NTA: 068391064
* RERO: 02-A003091696
* SELIBR: 335750
* SUDOC: 026774933
* Trove: 800489
* VcBA: 495/287877
* VIAF: 78769882
* WorldCat: lccn-n80039731

 |
**זיזף האזמל** (שם מדעי: *Glyphonycteris*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1896 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס וקרוב מבחינה גנטית לסוג זיזף ננסי. הסוג נקרא על שם צורת השיניים החותכות העליונות שלו.

תיאור
-----

לזיזפי האיזמל ראש גדול, גוף כדורי וזנב זעיר. הזרועות והרגליים ארוכים ודקיקים. האוזניים גדולות ורחבות (28-17 מ״מ) עם צפירים קטנים, העיניים זעירות והחרטום גדול וקרנפי. על הסנטר זוג יבלות עור גדולות. עיטור העלה האפי של הסוג גדול למדי ונוטה קדימה וצורתו כשל חנית רחבה. הסוג ידוע בחותכות הקדמיות הגדולות שלו שצורתן כאזמל וכמעט זהות באורכן לניבים.

אורך הראש והגוף של זיזפי האיזמל כ-70 מ״מ, אורך הזנב 10 מ״מ ואורך הזרועות 44–50 מ״מ. המשקל נע בין 7 ל-20 גרם. אורך הזרועות וצבע הפרווה משמשים כסימן זיהוי עיקרי בין המינים בסוג.

לזיזפי האיזמל פרווה צפופה וצמרירית. צבעם חדגוני, ונע בין חום שוקולד לחום אפרורי, חום בהיר, אוכרה, זהוב או אפור דהוי. לעיתים יש כתמים כהים סביב העיניים והמצח או במרכז הגב. הכנפיים שחרחרות או סגלגלות, והזרועות, הרגליים והחוטם בולטים בצבעם הארגמני-בורדו.

ביולוגיה
--------

זיזפי האיזמל מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, ביצות או סוואנות גשומות, וכולם יש נוכחות מסוימת ביער האמזונס. הם חיים לרוב בשפלות, אך עשויים להיות נוכחים על מדרונות הרריים עד רום 1,100 מטר מעל פני הים.

זיזפי האיזמל פעילים בשעות הלילה, וצדים בעיקר חרקים גדולים שנישאים ונאכלים לאחר מכן במקום מסתור; מדי פעם הם מגוונים את תזונתם בפירות קטנים ובדו-חיים. בשעות היום הזיזפים תופסים מחסה במערות ועצים חלולים, ולנים במושבות בינוניות של עד 75 פרטים. מעבר לכך, אין מידע רב אל אורח החיים והביולוגיה של המינים בסוג.

מינים
-----

בסוג זה 3 מינים:

* זיזף אזמל בן (*Glyphonycteris behnii*) - אזור הסראדו והפנטנל מזרחית לאלטיפלאנו (בעיקר צפון בוליביה, מרכז פרו, ומערב ברזיל).
* זיזף אזמל דייוויס (*Glyphonycteris daviesi*) - אזור גויאנה, אגן האמזונאס וחוף האוקיינוס האטלנטי.
* זיזף אזמל טריקולור (*Glyphonycteris sylvestris*) - אזור גויאנה, דרום ברזיל, וחלקים מאמריקה המרכזית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף האזמל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**שכונת קרמידאר בבוקרשט** (ברומנית **Mahalaua Cărămidarilor**), הידועה גם בשם **Cărămidarii de Jos** (**קרמידאר תחתית**) הייתה שכונה היסטורית עממית ("מאחאלה") בדרום-מזרחה של העיר בוקרשט, בירת רומניה. קיומה כיישוב תועד לראשונה בשנת 1668. היא שכנה באדמות ביצתיות על הגדה הימנית של הנהר דמבוביצה, לא רחוק מהגבעות פיסקולוי, מרצישורולוי ווקרשט.
השכונה השתרעה מ"הגשר הישן" (פודול וק Podul vechi), כיום הגשר "טימפור נוי" (Timpuri Noi - "זמנים חדשים") ועד ליציאת הדמבוביצה מן העיר. במאה ה-18 המקום הפך לחלק מן העיר בוקרשט.

שמה - קרמידאר - ציין את מקצוע יוצרי הלבנים, ברומנית "קרמידה" (מילש שהושאלה מיוונית "קרמידי"). כאן יוצרו לבנים ששימשו לבניית בתים וארמונות רבים בבוקרשט למשך כמה מאות שנים.
בשלהי המאה ה-19 התקיים בשכונה מפעל המים שסיפק מים לעיר. במאה ה-19 תושבי השכונה התחילו לעסוק בגידול ירקות ופרחים, סנדלרות ומלאכות אחרות.

במחצית הראשונה של המאה ה-19 הייתה השכונה אחת מ"עשר היציאות" או ה"מחסומים" (המצוינים בתקנון האורגני של בוקרשט).

בשכונה זאת בילה חלק רב מילדותו הצייר ניקולאיה גריגורסקו. הוא עבר לגור בה עם אמו ואחיו בשנת 1843.
בשכונה זו נולדה בשנת 1913 הזמרת הלאומית של רומניה במאה ה-20, מריה טנאסה.

כיום, במקום שבו נמצאה בעבר שכונת קרמידאר, עומד רובע טינרטולוי (רובע "הנוער"). ציון היסטורי לשכונה שאיננה עוד נשארה כנסייה לכבוד גאורגה הקדוש (ספנטול גאורגה) הנקראת "קרמידאר דה ז'וס" (קרמידאר תחתית).

בימי מלחמת העולם השנייה, בהפצצה האווירית האמריקאית הגדולה הראשונה על בוקרשט ב-4 באפריל 1944, נהרגו בשכונה כ-140–150 אזרחים, מתוכם 75 נקברו בבית הקברות המקומי.

אתר השכונה לשעבר משתלב כעת בנוף המודרני של בוקרשט, שבו התפתחו קמפוס האוניברסיטה הפוליטכנית, הגן הבוטני, בניינים צבוריים ושיכוני מגורים.

בבוקרשט של פעם הייתה קיימת גם שכונה בשם "קרמידאר דה סוס" (קרמידאר עילית) גם על אדמות ביצתיות בקצה הצפון-מערבי של העיר, במקום שבו נכנסה הדמבוביצה אל הכפר גרוזבשט.

קישורים חיצוניים
----------------

* Constantin C. Giurescu *Istoria Bucureştilor, Bucureşti, Vremea, 2009*
* אתר הפארוכיה קרמידאר דה ז'וס
* כנסיית קרמידאר דה ז'וס עם תמונות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  C.Giurescu עמ' 47
2. ↑  אתר הפארוכיה "קרמידאר דה ז'וס"
3. ↑  C.Giurescu עמ' 420
**זיזף אוזנן ניספורו** (שם מדעי: *Trinycteris nicefori*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שמצוי ביבשת אמריקה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1949 על ידי הביולוג האמריקני קולין קמפל סנבורן ונחשב בעבר כמין בסוג זיזף ננסי.

תיאור
-----

לזיזף ניספורו גוף כדורי וקטן וגולגולת צרה ומעוגלת. אוזניו גדולות וארוכות עם צפירונים קטנים. הגרון מכוסה בשערות נוקשות וארוכות והלוע רחב ודליל בשיער. העיטור האפי גדול למדי וצורתו כחץ עבה ומסוגנן. זיזף ניספורו זעיר למדי: אורך גופו 55–68 מ״מ, אורך זרועותיו 35–40 מ״מ, אורך זנבו 9–13 מ״מ ומשקלו 7–11 גרם בלבד.

הפרווה של הזיזף קצרה וצבעונית. צבעה הכללי כתום תפוז בוהק, כתום-אדמוני, זהוב, ערמון או חום אפרורי, ולעיתים קרובות היא בעלת צבעים עזים באזור הראש והצוואר. לאורך הגב יש פס אפור חיוור ודקיק וסביב הפנים מסכה כהה. הכנפיים והאוזניים בצבע שחור מפויח או מבריק והזרועות והרגליים בצבע בורדו. העיטור האפי ורוד מלוכלך או אפור.

תפוצה וביולוגיה
---------------

זיזף ניספורו מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית; טווח התפוצה שלו משתרע על דרום ניקרגואה, מרבית קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, וונצואלה, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, פרו, מזרח אקוודור, צפון בוליביה וברזיל, עם אוכלוסיות מבודדות בטרינידד וטובגו, דרום מקסיקו ובליז, הונדורס וגואטמלה. חרף טווח התפוצה הרחב, זיזף ניספורו נפוץ בדלילות ונחשב לנדיר יחסית. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, והוא מצוי בשפלות עד רכסים הרריים ברום 1,000 מטר מעל פני הים.

הזיזף פעיל בחשיכה, ושיא הפעילות מתרחשת לאחר השקיעה ולפני הזריחה. את שעות היום הוא מבלה בעצים חלולים, במערות ובמבנים נטושים. מעבר לכך, אין מידע נוסף אודות האקולוגיה שלו, וסביר להניח שהיא דומה בפרטים רבים לבני הסוג זיזף ננסי.

מצב
---

זיזף ניספורו מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור תפוצתו הרחבה, וחוסר אינדקציות לירידה במספריו בשיעור הנדרש לקטגוריה מאוימת. הוא מצוי במספר אזורים מוגנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף אוזנן ניספורו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיזף אוזנן ניספורו באתר הרשימה האדומה של IUCN
**זלמוקסס** (שם מדעי: ***Zalmoxes***) הוא סוג של דינוזאור בעלי אגן דמוי עוף שחי בסופו של הקרטיקון לפני 66–70 מיליון שנה. הוא חי באי הקדום האצג שבטרנסילבניה, רומניה לצד אוכלוסייה שעברה גמדות איים. את שמו קיבל מהאל הדאקי שכונה "זלמוקסיס" או "זלמוקסס" (Zalmoxis) שהיה אדם שהפך לאל בעת הגעתו לרומניה.

מאפיינים
--------

סוג זה התגלה כבר ב-1915, אך שויך לסוג דומה - רבדודון (*Rhabdodon*). רק ב-1899 החשיבו את הממצאים לסוג חדש בשם הנוכחי במין *Z. robustus*. ב-2003 התגלה עוד מין בסוג, *Z. shqiperorum*.

דינוזאור זה היה אוניתופוד קטן שעבר גמדות איים. הוא הגיע לאורך של 1.5 מטרים עד 2.5 מטרים. הרדבדון היבשתי הגיע לאורך של 3 מטר, כך שהוא היה קטן יותר, אף שהיו ליצור קרובים באותו גודל שחיו ביבשת כמו האורודרומיאוס. ליצור לא נמצאה גולגולת שלמה, אך מניחים ממבנה שאר הגולגולת שהיה אוכל צמחייה בעל ראש משולש ומקור עבה בקצהו. נמצאו ממנו עצמות חזה וכמה חוליות וזנב ארוך ועבה ששימש לאיזון. הרגליים חסרות במאובנים.

היצור היה קרוב של ההיפסילופודוניים, אך היה קרוב גם לקמפטוזאורוס שחי ביורה והיה מאבותיו של האיגואנודון.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי ובמשחק עולם היורה: המשחק.

גלריה
-----

* 
* בהשוואה לאדם (בסגול)בהשוואה לאדם (בסגול)
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זלמוקסס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ארמאש** (ברומנית: **Armaș**) היה תוארו של אחד מסוגי הדרגטור בחצר שליטי נסיכות מולדובה או נסיכות ולאכיה. הארמאש היה בויאר ממונה על שמירת בתי הסוהר ועל ביצוע העונשים הגופניים, שהטילו השליט או המועצה שלו (הדיוואן), כולל הוצאות להורג ועבודות הפרך במכרות. מתוקף תפקידו לארמאש היו כפופים תלייני בתי הסוהר. התואר מוזכר כבר במסמכים מתקופתם של שטפן הגדול (1489) וולאד המשפד (1460 לערך). במאות 16-17 הארמאש נקרא גם בשם ממקור סלאבי "אורז'ניק" (orâjnic).

במהלך הזמן התפקיד עבר שינויים והארמאש הפך להיות גם מפקד חיל התותחנים. הוא היה אחראי על התותחנים, הרובאים ועל נושאי הלפידים (מסלאג'י masalagii). הארמאש השגיח גם על התותחים, על הפגזים ועל אבק השרפה.
בוולאכיה הפך הארמאש אחראי גם על צועני המלכות ה-aurari שעבדו במכרות הזהב ב"ארץ התחתונה"..
השם ארמאש נגזר מהמילה הרומנית לכלי נשק (armă) ומשמעותו הראשונה הייתה "אדם מזוין". 
על אף שכיהן הארמאש הגדול (וֶל-ארמאש) במועצת המלוכה, הדיוואן, הוא לא היה חבר בקבינט המצומצם והחשאי של השליט.
לארמאש הגדול היו כפופים ארמאשים בדרגאות נמוכות יותר - שנייה ושלישית וכ-60 ארמשיי (armășei), במעמד זוטר.
ארמשיי נקראו לפעמים גם חיילים ביחידת תותחנים תחת פיקוד הארמאש.
הארמאש היה אחראי גם על ארגון המוזיקה בחצר, כולל ה"טובולחאנה" תזמורת היניצ'רים.

לקריאה נוספת
------------

* Mihai Țipău, *Domnii fanarioți în Țările Române - mică enciclopedie* Omonia, București 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* armaș - definiție | dexonline (ברומנית)
* "תיאור מולדובה" מאת דימיטריה קנטמיר (ברומנית)

Dimitrie Cantemir *Descriptio Moldaviae* - cap.VI - *Despre boieriile moldovinești și stările lor* (תרגום לרומנית)

* Lazăr Șăineanu *Dicționar universal al limbii române*, ediția a 6-a, 1929
* N.Stoicescu
* Nicolae Stoicescu - *Sfatul domnesc și marii dregători din Țara Românească și Moldova 1968 ,sec.XIV- XVII*,-Editura Academiei R.S.România, București

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  M.Țipău עמ' 197
2. ↑  DEX 2009
3. ↑  N.Stoicescu עמ' 63
4. ↑  Micul Dicționar academic ediția a II-a 2010
5. ↑  Dimitrie Cantemir
6. ↑  L.Șăineanu
7. ↑  D.Cantemir
**זיזף זנבתן** (שם מדעי: *Choeroniscus*) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 3 מינים, החיים בעיקר באמריקה הדרומית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1928 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס, אך חלק מהמינים תוארו עוד הרבה קודם לכן ושויכו לסוגים אחרים.

תיאור
-----

הזיזפים הזנבתנים בעלי גוף וראש קומפקטים ועגלגלים, ואוזניהם העגולות קטנות לעומת מינים אחרים. הראש שלהם מחודד וחרוטי בקצהו, אך אינו מוארך כאצל הזיזף החוטמני. לזיזף הזנבתן ניבים חדים אך שאר השיניים קטנות ועדינות בהתאם לתזונה שאינה מתבססת על מזון מן החי. הלשון דקיקה וארוכה ומכוסה בקצה בזיפים כדי לסייע באיסוף צוף. אורך הראש והגוף של המינים בסוג 50–55 מ״מ ואורך זנבם עד 12 מ״מ. המשקל הממוצע הוא כ-8 גרם.

הפרווה של הזיזפים הזנבתנים צפופה וסמיכה, וצבעה הכללי נע בין חלודה לחום ערמוני, אוכרה או אפרורי. הכנפיים הכנפיים והאוזניים בצבע שחור-סגלגל, והפנים השעירות גם הן כהות למדי. מעל האף, יש להם גידול בשרני משולש דמוי זיז המוכר כעלה אפי ואופייני למשפחה.

ביולוגיה
--------

הזיזפים הזנבתנים מצויים בעיקר בדרום אמריקה ובמידה פחותה גם במרכז אמריקה. טווח התפוצה שלהם משתרע ממקסיקו עד לפרו ובוליביה, ולשלושת המינים יש נוכחות בקולומביה. בית הגידול שלהם מורכב בעיקר מיערות גשם טרופיים.

הזיזפים הזנבתנים פעילים בשעות הלילה וניזונים בעיקר מאבקה וצוף; הם מסתייעים בחוטמם המחודד ובלשונם הדקיקה כדי לתקוע את הראש בתפרחות ולשאוב מהן צוף תוך כדי ריחוף. הזיזפים משמשים כמאביקים חשובים עבור צמחים הפורחים בלילה ובפרט עבור קקטוסים. חרקים ופירות נאכלים בעיקר כמזון משלים.
הזיזפים מבלים את שעות היום בשינה בבדידות או בקבוצות קטנות, תחת בולי עץ או בעצים חלולים בגובה נמוך. מעבר, לכך אין מידע רב על הביולוגיה ואורח החיים של המינים בסוג. הזיזפים הזנבתנים מאוימים מצד בירוא יערות.

מינים
-----

בסוג זה 3 מינים.

* זיזף זנבתן גדול (*Choeroniscus periosus*) - מערב קולומביה ואקוודור.
* זיזף זנבתן זוטר (*Choeroniscus minor*) - אגן האמזונאס (בעיקר צפון ברזיל, פרו, אקוודור, קולומביה וונצואלה, וגויאנה).
* זיזף זנבתן גודמן (*Choeroniscus godmani*) - אמריקה המרכזית, קולומביה, סורינאם, ונצואלה וגויאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף זנבתן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285763005171

 |
**זיזף חוטמני** (שם מדעי: *Platalina genovensium*) הוא מין של עטלף חרקים יחיד בסוגו, האנדמי למדינת פרו שבאמריקה הדרומית וניזון בעיקר מצוף פרחי קקטוסים ומפירותיהם. 
לא ידוע רבות על מין זה ותפוצתו, אבל מחקרים מעריכים שהוא קרוב לסיכון, עקב אובדן בית הגידול.

מאפיינים
--------

הזיזף החוטמני גדול למדי. אורכו 7.2–8.9 ס"מ והוא בעל מוטת כנפיים של 12–26 סנטימטרים (4.7–10.2 אינץ'). משקלו 12.8–26.5 גרם; הזכר כבד מן ההנקבה.

פרוותו של הזיזף בצבע חום בהיר בצד העליון ולבנבן בצד התחתון; בחלק האחורי של הגוף, יש מעט מאוד שיער ובין הרגליים האחוריות וסביב הזנב יש קרום עור דק. לשונו ארוכה במיוחד וחוטמו מוארך ובעל עלה אפי בקצהו.

הזיזף החוטמני נפוץ בדרום הרי האנדים של פרו מפיורה בצפון לטאקנה בדרום. הוא נפוץ עד גובה של 2,500 מטר וגם מותאם לחיי מדבר עם קקטוסים.

הזיזפים פעילים בלילה וניזונים מצוף ואבקות של פרחי הקקטוסים מסוג *Weberbauerocereus* שמהווים כמעט את כל תזונתם; בנוסף, הם ניזונים גם מפירות הקקטוס וכן מחיפושיות קטנות שנמצאות בפרחים. הזיזפים מאביקים את הקקטוסים יחד עם כמה מיני קוליבריים ובשנה אחת יכולים להתקיים מקקטוס אחד עד חמישה זיזפים (בשנה גשומה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף חוטמני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיזף חוטמני באתר הרשימה האדומה של IUCN
המבנה הכימי של סדרת תרכובות המכונה ויטמין B12.  
האות R בתרשים מסמנת את הקשר השישי של יון הקובלט, במקרה של ציאנוקולבלמין, האות R מסמנת יון של ציאניד (CN).
**ציאנוקובלמין** (Cyanocobalamin) הוא אחד מתוך סדרה של תרכובות המכונות ויטמין B12.

ציאנוקובלמין מופיע בתכשירי ויטמין B12 הניתנים בזריקה לשריר, בבליעה או מתחת ללשון.

המבנה המולקולארי של ויטמין B12 מפורט בתרשים. במרכזו - יון קובלט (Co), המקושר לחמישה אטומים של חנקן (N).
בציאנוקולבלמין, לקשר השישי של הקובלט (מסומן בתרשים באמצעות האות **R**) קשור יון של ציאניד (CN).

הרחבה על ויטמין B12
-------------------

* ויטמין B12

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציאנוקובלמין** בוויקישיתוף

| ויטמינים |
| --- |
| ויטמינים מסיסים במים | ויטמין B1 (תיאמין) • ויטמין B2 (ריבופלאבין) • ויטמין B3 (ניאצין, ניקוטינאמיד) • ויטמין B5 (חומצה פנטוטנית) • ויטמין B6 (פירידוקסין, פירידוקסאמין) • ויטמין B7 (ביוטין) • ויטמין B9 (חומצה פולית) • ויטמין B12 (אדנוסילקובלמין, הידרוקסיקובלמין, מתילקובלמין, ציאנוקובלמין) • ויטמין C (חומצה אסקורבית) |
| ויטמינים מסיסים בשמן | ויטמין A • ויטמין D • ויטמין E (טוקופרול) • ויטמין K |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ארמדיל ענק** (שם מדעי: *Priodontes maximus*; לעיתים משתמשים בשם זה כדי לתאר מינים גדולים יותר שנכחדו) הוא הארמדיל הגדול ביותר שחי כיום (למרות שבעבר התקיימו זנים כגון גליפטודון ודואדיקורוס שהיו גדולים הרבה יותר).

מאפיינים
--------

בעבר הארמדיל הענק היה נפוץ בכל רחבי דרום אמריקה, אך כיום גבול תפוצתו הדרומי ביותר הוא צפון ארגנטינה. הארמדיל הענק ניזון מפרוקי רגליים כמו רוב הארמדילים, ומעדיף טרמיטים ונמלים כמזון. לעיתים קרובות הם אוכלים קיני טרמיטים שלמים (עשרות עד מאות אלפי טרמיטים). הם ניזונים גם מתולעים קטנות, ומיצורים גדולים יותר כמו עכבישים, נחשים ולעיתים צמחים.  

הארמדיל הענק מאופיין בגודלו הגדול. אורך גופו מגיע עד למטר וחצי, כולל הזנב. ומגיע למשקלים של עד 32.5 קילוגרם בדרך כלל, למרות שנתפס פרט בטבע במשקל 52 קילוגרם ובגני חיות היו פרטים במשקל של 80 קילוגרם. גוף הארמדיל מגיע לאורך של מטר אחד, והזנב מוסיף בערך חצי מטר. לארמדיל הענק יש 80–100 שיניים, יותר מכל יונק יבשתי אחר, ויש לו טפרים גדולים ארוכים במיוחד, כולל טופר אמצעי בצורת מגל. על גופו יש 11–13 לוחות שריון, ועל הצוואר יש 3–4 לוחות נוספים. השריון הוא בצבע חום בהיר, עם רצועה צהובה בהירה בשולי השריון.

האיום העיקרי עליהם מצד האדם הוא ציד בלתי חוקי. כיום יש תוכניות שימור להצלתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמדיל ענק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארמדיל ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN

ארמדיל ענק בשינה

| ארמדילאים |
| --- |
| טטויים |
| טטו | ארמדיל ארוך-אף דרומי • ארמדיל ארוך-אף גדול • ארמדיל טאטו • ארמדיל ארוך-אף שעיר • ארמדיל ארוך-אף יאנוסי • ארמדיל שבע-החגורות • ארמדיל יפס |   |
| ארמדיליים |
| ארמדיל שעיר | ארמדיל שעיר האנדים • ארמדיל שעיר צווחני • ארמדיל שעיר הררי |
| ארמדיל חשוף-זנב | ארמדיל חשוף-זנב צפוני • ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו • ארמדיל חשוף-זנב גדול • ארמדיל חשוף-זנב דרומי |
| ארמדיל מצטנף | ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי • ארמדיל מצטנף דרומי |
| ארמדיל החולד (סוג ומין יחיד) | ארמדיל החולד |
| ארמדיל חולד גדול (סוג ומין יחיד) | ארמדיל חולד גדול |
| ארמדיל שש החגורות (סוג ומין יחיד) | ארמדיל שש החגורות |
| ארמדיל ארגנטינאי (סוג ומין יחיד) | ארמדיל ארגנטינאי |
| ארמדיל ענק (סוג ומין יחיד) | ארמדיל ענק |
**זיזף זהוב** או **זיזף חקיין** (שם מדעי: *Mimon*; מוכר גם כ**זיזף חנית**) הוא סוג של עטלף במשפחת הזיזפיים, הכולל 2 מינים החיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1838 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי ומשמעות שמו המדעי היא ״חקיין״ בהתייחס לדמיון שלו לסוג זיזף. שני מינים נוספים שנכללו בעבר בסוג, הועברו לסוג חדש: זיזף שעיר-חוטם; בין שני הסוגים יש קרבה מורפולוגית וגנטית גבוהה, ובטקסונומיות רבות הם עדיין מופיעים כ-4 מינים בסוג אחד.

תיאור
-----

זיזף זהוב דרומי.
הזיזף הזהוב מתאפיין בראש עגול וקצר עם גולגולת מסיבית, בגוף שמנמן ובזנב קצרצר. עיטור העלה האפי שלו ארוך במיוחד ודמוי חנית גדולה, והוא נוטה לעיתים קרובות קדימה. מלבד החנית, העיטור כולל גם גידול בשרני דמוי פרסה או דיסקית סביב הנחיריים.

אוזניו של הזיזף ענקיות ורחבות עם צפירים קצרים ועבים. כפי שמצופה מסוג הניזון מטרף, מערכת השיניים של הזיזף הזהוב מפותחת במיוחד, עם ניבים גדולים וטוחנות חדות למדי. השפתיים שסועות, ובמרכזן מספר יבלות גדולות. אורך הראש והגוף של הזיזף הזהוב כ–75 מ״מ, אורך זנבו כ–30 מ״מ ואורך זרועותיו עד 57 מ״מ. משקלו מגיע ל-22 גרם.

הפרווה של הזיזף הזהוב שעירה, צפופה וצמרירית ובניגוד למינים רבים הוא שעיר גם בפנים. צבע הפרווה נע בין זהוב לאוכרה, חום אדמוני, חום ערמוני או חום קפה עמוק. הכנפיים והאוזניים שחורים, בעוד שהצפירים, הלוע והחנית על האף בצבע ארגמן, ורוד מלוכלך או זהוב כהה. הזיזף שעיר האף נבדל מהזיזף הזהוב בממדיו הקטנים יותר, בפרוותו הכהה והרבגונית, ובחנית האף הקטנה, השעירה והמחוספסת שלו.

ביולוגיה
--------

הזיזפים הזהובים מצויים באמריקה הדרומית והמרכזית. בית הגידול שלהם מורכב מיערות גשם טרופיים, יערות ירוקי-עד, יערות נשירים וסוואנות טרופיות. הזיזף פעיל בשעות הלילה, וניזון בעיקר מחרגוליים וחיפושיות ובמידה פחותה גם מפירות, לטאות וציפורים קטנות כמזון משלים. הזיזף מבלה את שעות היום בשינה במערות גיר לחות בזוגות או בקבוצות של 15–20 פרטים.

שני המינים בסוג בעלי תפוצה רחבה, ומצב שימורם מוגדר כיציב ללא איומים משמעותיים.

מינים
-----

בסוג זה 2 מינים:

* זיזף זהוב דרומי (*Mimon bennettii*) - אזור הסראדו בדרום ברזיל ואזור גויאנה.
* זיזף זהוב קוזומלי (*Mimon cozumelae*) - אמריקה המרכזית (דרום מקסיקו עד קולומביה) והאי קוזומל. נחשב בעבר כתת-מין של הקודם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיזף זהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**רחוב הגאולה** (בסרבית: **Устаничка улица**, או **Ustanička ulica**) הוא סרט מותחן פוליטי סרבי בבימויו של מירוסלב טרזיץ', ששוחרר לאקרנים ב-13 במרץ 2012.

עלילה
-----

סגן התובע לפשעי מלחמה בסרביה, דושאן איליץ' הוא פרקליט צעיר במשרד התובע הכללי של סרביה בבלגרד הגר עם אביו, פרופסור מכובד למשפטים ואשתו אירנה. יום אחד התובע הראשי מעביר לידיו תיק חשאי של חקירת פשעי מלחמה שבוצעו במהלך מלחמות יוגוסלביה על ידי יחידה צבאית שפורקה, כשהוא מצליח למצוא ניצול אחד בלבד בשם מיצ'ון החי בצניעות עם אשתו ידראנקה. הם גם מצפים לילד. למרות שהחיים לא נתנו להם הרבה, הם מוצאים נחמה באהבתם ובילד שבדרך. עם זאת, אף אחד לא יודע שמיצ'ון הוא למעשה מישהו אחר והעבר חוזר ורודף אותו עד שיום אחד התחושות המוקדמות האפלות מתגשמות.

שחקנים ודמויות
--------------

* גורדן קישיץ' - דושאן איליץ'
* אוליקס פהמיו - סרדויה גוברושה / מיצ'ון דובניאק
* ראדה שרבדז'יה - וראנש
* פטאר בוז'וביץ' - גרבאווי

הפקה
----

צילומי הסרט נערכו באפריל 2011 והסתיימו לאחר 42 ימי צילומים ביוני. הצילומים נערכו בגולובץ', ווייוודינה ובבלגרד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רחוב הגאולה

* "רחוב הגאולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "רחוב הגאולה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "רחוב הגאולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**גריט** (באנגלית: **Gerrit**) היא מערכת לסקר קוד של שינויים שמועמדים להיכנס לתוך מאגר גיט.

מערכת גריט מסתמכת על היותה של גיט מערכת מבוזרת: כל עותק מקומי יכול לשמש כמאגר עצמאי. שינוי שמועמד להיכנס למאגר הגיט הראשי נדחף על ידי המפתח למאגר שבשרת גריט ושם הוא מוצב כענף נפרד. מפתחים שונים יכולים להעיר הערות עליהם. השינוי יתקבל רק אם הוא קיבל מספיק ביקורות חיוביות.

היסטוריה
--------

הכלי נקרא על שמו של האדריכל והמעצב חריט ריטפלד: חברת גוגל השתמשה במקור בכלי שנקרא מונדריאן לאותה המטרה. הכלי הזה נועד לשימוש עם מערכת בקרת הגרסאות הקניינית פרפורס שבה השתמשו בגוגל באותה תקופה. גווידו ואן רוסום החל לעבוד בגוגל והיה צריך כלי דומה שיעבוד עם מערכת Subversion. במאי 2008 הוא פרסם כלי בשם "ריטפלד" שהיה מבוסס על מונדריאן. התוכנה ריטפלד נכתבה, כצפוי מוואן רוסום, בשפת פייתון ונועדה לרוץ בסביבת Google App Engine.

עם חשיפת הקוד של אנדרואיד לציבור נדרשה שם מערכת דומה לסקר קוד שתעבוד עם גיט. ריטפלד שוכתבה כדי להתאים לכך ומכיוון שהשינוי היה גדול, שונה שם התוכנה לגריט. בהמשך (גרסה 2) שוכתבה המערכת בג'אווה כדי להיפטר מהתלות ב־App Engine.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גריט (באנגלית)
* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גריט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכלי נקרא על שם הולנדי ששמו מבוטא "חריט", אולם שמו נובע גם מדמיון למילה "גיט" ולכן הגייה זו סבירה יותר.
2. ↑  ר' הערך על גיט לפירוש המושגים
3. ↑  ריטפלד: עד כלי סקר קוד - כתבה בLWN.net על ריטפלד לאחר הצגתו. ר' קישור משם להכרזה ב־1 במאי 2008
4. ↑  רקע - דף מידע באתר גריט
5. ↑  גריט: סקר קוד בנוסח גוגל פוגש את גיט - סקירה על גריט בLWN.net, 30 באוקטובר 2009