**אל תיתנו להם רובים** הוא שיר פציפיסטי בן 17 בתים, שחיבר נתן אלתרמן הצעיר בשנת 1934 (שהיה אז בן 23) ופורסם לראשונה בחוברת "טורים" ב-27 ביולי 1934, במלאת 17 שנים לשימוש בגז כלור במלחמת העולם הראשונה. השיר מושפע מחוויות מלחמת העולם הראשונה ובפרט לוחמת הגז במלחמה. לימים שינה אלתרמן את טעמו והתייחס לשיר כיצירה בוסרית ואף התנגד למסר הפציפיסטי שבו. לפיכך לא נכלל השיר באף קובץ שירים רשמי שיצא בחיי המשורר, ונדפס מתוך מחברותיו רק ב-1984 במסגרת הקובץ "שיריו הראשונים של אלתרמן" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. במהלך ההתנגדות להסכמי אוסלו שימש שם השיר ככותרת לסטיקר שביקש להתריע בפני ההיתר שניתן על ידי ממשלת יצחק רבין לאספקת נשק לרשות הפלסטינית.

נסיבות כתיבת השיר
-----------------

לדברי אלישע פורת, האירוע שהשפיע על אלתרמן לכתיבת השיר היה הדיווח על מותו של אחרון נפגעי התקפות הגז בפריז (או ידיעה דומה כגון הידיעה ב"דבר" על אודות גורלם של נפגעי הגז המתעוורים ויוצאים מדעתם גם 16 שנים לאחר המלחמה). השיר השתלב במגמה הפציפיסטית בכתיבה העברית, שאותה הוביל אברהם שלונסקי והיו שותפים לה משוררים נוספים כרפאל אליעז, לאה גולדברג ואלכסנדר פן, שפרסם ביולי 1935 את שירו "נגד!".

תוכן השיר
---------

השיר הוא מונולוג אותו נושא פצוע מן המלחמה באוזניה של אחות רחמניה. בדבריו הוא מספר חוויות חיילים וזוועות מתקופת שירותו ובעיקר חוזר על כך שהרג חיילי אויב שהיו בדיוק כמוהו והפכו לאויביו רק משום שניתנו להם רובים. אלתרמן כמובן לא חווה בעצמו את חוויות המלחמה (שכן היה עוד ילד אז), אך יכול היה ללמוד עליהן מספרי חוויות המלחמה שהתפרסמו בסמוך לכתיבת השיר. בשנת 1929 פרסם אביגדור המאירי את ספרו "השגעון הגדול", וב-1932 פרסם את המשכו "בגיהנום של מטה". ב-1929 גם ראה אור ספרו של אריך מריה רמרק "במערב אין כל חדש".

המילים "אל תיתנו להם רובים", המהוות את כותרת השיר, מופיעות בשורה האחרונה: "שְׁנֵי בָּנִים לִי. שְׁנַיִם... / אֲהַבְתִּים מְאוֹד. לִבּוֹתֵיהֶם טוֹבִים. / אַךְ בְּבוֹא הַיּוֹם... לְמַעַן הַשָּׁמַיִם, / אַל תִּתְּנוּ לָהֶם רוֹבִים!".

קבלת השיר
---------

השיר התקבל בקרב בני הנוער ובתנועות הנוער, אך לא ההנהגה ואף לא אלתרמן עצמו בשנים שלאחר כתיבת השיר קיבלוהו. השיר הולחן על ידי סטפן וולפה, שהיה קומוניסט וסבר כי שיר אמור לצמוח "מלמטה", ולכן לא מסר אותו לביצוע אמן, והוא הושר רק במסגרת תנועות הנוער. לפי האתר "זמרשת", הוא הוקלט בלחנו המקורי לראשונה בשנת 1951, מאז הוקלט מספר פעמים נוספות.

בשנת 1991 הולחן השיר מחדש והוקלט על ידי דויד ברוזה עבור אלבומו "נשיקה גנובה". בשנת 2008 הקליט גרסה נוספת לשיר, עבור התקליט "לשם שינוי - אוסף שירים לשינוי חברתי".

פרפרזה על מילות השיר בסטיקרים
-----------------------------

במסגרת ההתנגדות להסכמי אוסלו הופץ סטיקר עם הכיתוב "אל תיתנו להם רובים", שמחה נגד אספקת נשק לפלסטינים והפך לססמה נגד כל העברת נשק לפלסטינים בנימוק שכל נשק שיועבר לפלסטינים ישמש לטרור נגד ישראל. הסטיקר הפופולרי נכלל ב"שירת הסטיקר" שחיבר דויד גרוסמן וביצעה להקת הדג נחש. הביטוי הופנה גם מהכיוון ההפוך - מחוגי השמאל נגד מתנחלים והשימוש החופשי מדי שהם עושים בנשקם לטענתם.

כאשר התחוללו בירושלים בשנת 2008 פיגועי דריסה שבהם השתמשו המפגעים בטרקטור, נתלו כרזות בלשון "אל תתנו להם טרקטורים".

קישורים חיצוניים
----------------

* "אל תיתנו להם רובים" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "אל תיתנו להם רובים" והאזנה לו באתר זמרשת
* אלישע פורת, אל תתנו להם רובים - מקור השראה אפשרי
* דן לאור, מ"אל תתנו להם רובים" ועד לזמר הפלוגות, הרצאת וידאו במסגרת הקורס "נתן אלתרמן: הכתיבה והחיים"
* קטע קול יובל מלחי, פרק 51: המלחמה הגדולה- חלק ז – הסיפור המדהים של פרופסור גז, באתר "קטעים בהיסטוריה", 5 במרץ 2012
* השיר בביצוע נון, האידנה מוזיקה 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  על "אל תתנו להם רובים" באתר "מילים".
2. ↑  הא"ב הפוליטי של יוסי ביילין, באתר של יוסי ביילין.
3. ↑  קרבנות מלחמה מתעוורים לאחר 16 שנה, דבר, 27 בנובמבר 1934.
4. ↑  ברכה, הלזה ייקרא נשף "משמרת ההסתדרות", דבר, 27 בדצמבר 1934.
5. ↑  דן לאור, **אלתרמן: ביוגרפיה**, תל אביב: עם עובד ('ספרית אפקים'), תשע"ד 2013. עמ' 132.
6. ↑  לשם שינוי - אוסף שירים לשינוי חברתי.
7. ↑  למשל אפרת וייס, מועצת יש"ע: "אל תתנו להם רובים", באתר ynet, 25 ביוני 2007.
8. ↑  יאיר חסון‏, אל תתנו להם רובים!, באתר וואלה!‏, 17 בנובמבר 2004.
9. ↑  פנחס וולף‏, מודעות נתלו בירושלים: "אל תתנו להם טרקטורים", באתר וואלה!‏, 27 ביולי 2008.

| **כתבי נתן אלתרמן** |
| --- |
| ספרי שירה (ושירים בולטים מתוכם) | כוכבים בחוץ (1938) (עוד חוזר הניגון • פגישה לאין קץ • האם השלישית) • שמחת עניים (1941) • שירי מכות מצרים (1944) • עיר היונה (1957) (ליל חניה) • חגיגת קיץ (1965) (שיר משמר) |
| משירי הטור השביעי | הלשון השוודית • מגש הכסף • מכל העמים • מכתבו של מנחם מנדל • מסביב למדורה • נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי • ניו פומבדיתא • עוד יסופר • על זאת • צריף בנגב |
| מחזות | פונדק הרוחות • כנרת כנרת • משפט פיתגורס • אסתר המלכה • ימי אור האחרונים |
| הבמה הקלה | לי-לה-לו • שוק המציאות • צץ וצצה |
| פזמונים ושירים נוספים | אל תיתנו להם רובים • אליפלט • זה היה בחנוכה • זמר שלוש התשובות • חנה'לה התבלבלה • כלניות • ליל חניה • ערב עירוני • קונצרטינה וגיטרה • שיר הסנדלר • שיר ערש |
| תרגומים | שלמה המלך ושלמי הסנדלר (תרגום ופזמונים) • בלדות ישנות ושירי עם סקוטיים • **שייקספיר**: יוליוס קיסר • אותלו • נשי וינדזור העליזות • **מולייר**: תעלולי סקפן • הקמצן • דון ז'ואן • החולה המדומה • **ז'אן רסין**: פדרה • **ז'אן אנוי**: אנטיגונה |