recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קובי דג'אני** (נולד ב-5 בנובמבר 1984) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

דג'אני התחיל את הקריירה שלו בנוער של גדנ"ע יהודה מתל אביב. מאחר שלא הייתה אז קבוצת בוגרים למועדון, קיבל דג'אני את כרטיס השחקן שלו ועבר לבני יהודה תל אביב. ב-19 באוקטובר 2002 דג'אני ערך את הופעת הבכורה שלו בבני יהודה כמחליף במשחק ליגת העל מול הפועל תל אביב.

אחרי חמש שנים בבני יהודה עבר דג'אני למ.ס. אשדוד. לאחר שנתיים באשדוד עבר דג'אני להפועל פתח תקווה. לאחר ששוחרר מהפועל פתח תקווה בינואר 2010, עבר דג'אני להפועל אשקלון מהליגה הלאומית, איתה עלה לליגת העל לראשונה מזה 12 שנים, בפעם השנייה בתולדות המועדון.

ביוני 2010 חתם דג'אני במכבי נתניה לעונה אחת. בעונת הבכורה שלו הצטיין במדי הקבוצה, והגיע עמה לחצי גמר גביע המדינה, ולפלייאוף העליון בליגה. ביוני 2011 חתם על חוזה חדש לארבע שנים בנתניה ושכר של 120,000 דולר לעונה. בעונת 2012/2013 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, ועזב את הקבוצה.

ביוני 2013 חתם דג'אני על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל באר שבע, עמה היה שותף לעונה מוצלחת בה סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, אך לא הצליח לתפוס מקום קבוע בהרכב. בספטמבר 2014 הצטרף להפועל חיפה.

ביוני 2015 חזר לקדנציה שנייה במ.ס. אשדוד כשזו ירדה לליגה הלאומית. בתום העונה הצטרף דג'אני להפועל מרמורק.

### נבחרת ישראל

בצעירותו דג'אני שיחק בנבחרות הצעירות, רשם 8 הופעות במדי נבחרת הנוער, והיה שותף להעפלת הנבחרת הצעירה לטורניר הגמר של אליפות אירופה עד גיל 21 ב-2007, אך לא נכלל בסגל הסופי לקראת האליפות. בסך הכל רשם 15 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת איסלנד באצטדיון בלומפילד.

סטטיסטיקה
---------

נכון ל־1 ביוני 2015

| עונה | מועדון | ליגה | גביע | גביע טוטו | אירופה | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הופעות | שערים | בישולים | הופעות | שערים | בישולים | הופעות | שערים | בישולים | הופעות | שערים | בישולים | הופעות | שערים | בישולים |
| 2002/03 | בני יהודה | 7 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 13 | 1 | 0 |
| 2003/04 | 16 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 22 | 1 | 0 |
| 2004/05 | 28 | 0 | 0 | 3 | 1 | 0 | 6 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 37 | 2 | 0 |
| 2005/06 | 23 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 30 | 0 | 0 |
| 2006/07 | 23 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 29 | 0 | 0 |
| 2007/08 | מ.ס אשדוד | 24 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 28 | 0 | 0 |
| 2008/09 | 20 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 30 | 0 | 0 |
| 2009/10 | הפועל פתח תקווה | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 | 0 |
| 2009/10 | הפועל אשקלון | 16 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 18 | 1 | 0 |
| 2010/11 | מכבי נתניה | 32 | 3 | 3 | 4 | 0 | 0 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 43 | 3 | 3 |
| 2011/12 | 35 | 2 | 1 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 41 | 2 | 1 |
| 2012/13 | 26 | 3 | 3 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 29 | 3 | 3 |
| 2013/14 | הפועל באר שבע | 19 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 21 | 0 | 0 |
| 2014/15 | הפועל חיפה | 23 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 25 | 0 | 0 |
| **סה"כ קריירה** | 297 | 11 | 7 | 22 | 1 | 0 | 55 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 374 | 13 | 7 |

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
**רזיאואן מוחמדוביץ' מירזוב** (ברוסית: **Резиуан Мухамедович Мирзов**; נולד ב-22 ביוני 1993) הוא כדורגלן רוסי המשחק כקשר בחימקי.

קריירה
------

רזיאואן נולד בעיירה בקסן שבקברדינו-בלקריה.

רזיאואן שיחק בבית הספר לכדורגל אלברוס מהעיר נלצ'יק ולאחר מכן נקלט בספרטק נלצ'יק. הוא שיחק בהרכב הקבוצה במשחק אחד, במסגרת הליגה הרוסית השנייה, במשחק נגד ספרטק קוסטרומה. זמן קצר לאחר מכן עבר לשורות זבזדה ריאזאן. חצי שנה לאחר מכן הצטרף לטורפדו מוסקבה.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת הכדורגל הלאומית בספרטק נלצ'יק ב-22 באוגוסט 2012 במשחק נגד סק"א חברובסק. בעונת 2013/14 שיחק 6 משחקים והבקיע שער אחד. הוא הופיע במדי הקבוצה ב-9 באוגוסט 2014 במשחק נגד זניט סנקט פטרבורג.

ב-23 ביולי 2015 עבר לטרק גרוזני. הוא עלה במדי גרוזני ב-25 ביולי 2015 במשחק נגד קובאן (1:1), כשעלה בדקה ה-81.

ב-2017 הוחתם ברוסטוב וישר הושאל לשנה לטוסנו. ב-9 במאי 2018 הבקיע את שער הניצחון של טוסנו במשחק גמר הגביע הרוסי שבו הקבוצה זכתה, לאחר ניצחון 2:1 על אוונגרד קורסק.

בקיץ 2018 הושאל לארסנל טולה. והיה מעורב בהעפלת הקבוצה לרבע גמר הגביע, אחרי שתרם לניצחון ארסנל על אחמט גרוזני במשחק שמינית הגמר כשהבקיע בדקה ה-70. ב-18 ביולי 2019 חתם בספרטק מוסקבה. ב-14 במרץ 2020 הבקיע את שער הבכורה במדי ספרטק, במשחק נגד אורנבורג במחזור ה-22. ב-2 באוקטובר 2020 הושאל לחימקי לעונה אחת, את שער הבכורה במדי חימקי הבקיע נגד קבוצת האם שלו ספרטק מוסקבה, במשחק המחזור ה-11 שנערך ב-17 באוקטובר 2020. לקראת עונת 2021/2022 חזר להרכב ספרטק.

תארים
-----

### קבוצתיים

* הגביע הרוסי בכדורגל: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רזיאואן מירזוב** בוויקישיתוף
* רזיאואן מירזוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Резиуан МИРЗОВ ПОДПИСАЛ КОНТРАКТ С «ТОРПЕДО МОСКВА»
2. ↑  "Career Summary". Russian Football Union. 4 באפריל 2013. אורכב מ-המקור ב-2013-09-06. נבדק ב-2018-05-09. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Match report
4. ↑  "«Терек» объявил о подписании контракта с Мирзовым".
5. ↑  פרופיל באתר ליגת העל הרוסית
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בקוסטה ריקה. אם התכוונתם למחוז בקוסטה ריקה שזו בירתו, ראו ארדיה (מחוז).

**ארדיה** (באנגלית: **Heredia**) היא בירת מחוז ארדיה בקוסטה ריקה. העיר נמצאת במרחק של 10 קילומטרים צפונית לסן חוסה, בירת קוסטה ריקה.

היסטוריה
--------

מקור העיר הוא בכנסייה והתיישבות שהוקמו בקרבת המקום בו היא נמצאת היום על ידי מתיישבים מקרטגו בתחילת המאה ה-18. באותה עת ההתיישבות נקראה "אלביריה" (Alvirilla). כעבור כמה שנים ההתיישבות הועברה למקומה הנוכחי שנקרא בפי הילידים "קובוחוקי" (Cubujuquí).

ב-1763 ההתיישבות קיבלה מעמד רשמי של עיירה. כמו כן שם העיירה שונה לארדיה, כהוקרה לאלונסו פרנאנדס דה ארדיה, מושל מושבת גואטמלה באותו זמן שהעניק להתיישבות את מעמד העיירה. ב-1779 נלקח מארדיה תואר העיירה, אך הוא הוחזר ב-1813. ב-1824 חואן מורה פרנאנדס, המנהיג של קוסטה ריקה במסגרת הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, העניק לארדיה מעמד של עיר.

ב-1835 ארדיה הפכה לבירה הרשמית של קוסטה ריקה, אם כי חלק גדול מהסמכויות נותר בפועל בסן חוסה. בהמשך אותה שנה פרצה מלחמת הליגה, מלחמת האזרחים השנייה בקוסטה ריקה אשר במסגרתה תושבי ארדיה וערים נוספות מרדו נגד השלטון בסן חוסה. בסופו של דבר המורדים הובסו. ב-1838 מנהיג קוסטה ריקה בראוליו קרייו קולינה העביר את הבירה באופן רשמי בחזרה לסן חוסה.

חינוך
-----

בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של קוסטה ריקה, אחת האוניברסיטאות הגדולות והחשובות במדינה.

ספורט
-----

בעיר נמצאת קבוצת ארדיאנו, המשחקת בליגת העל של קוסטה ריקה.

ערים תאומות
-----------

* ישראלישראל אריאל, ישראל
* ארצות הבריתארצות הברית מרייטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארדיה** בוויקישיתוף
* 
* ארדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי של 2011: תוצאות כלליות, מכון הסטטיסטיקה ומהפקדים הלאומי של קוסטה ריקה (בספרדית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557231505171
* LCCN: n80107159
* VIAF: 130185992
* WorldCat: lccn-n80107159

 |
**ארגנטופיריט** הוא מינרל סולפידי נדיר מאוד המכיל כסף וברזל בגוון לבן אפרפר.

תכונות
------

### הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הארגנטופיריט היא AgFe2S3

המינרל הוא דימורפי למינרל הנדיר סטרנברגיט.

הארגנטופיריט מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "אורתורומבית דיפירמידלית" {\displaystyle 2/m\ 2/m\ 2/m}, וחבורת סימטריות מרחבית "Pmmn". הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=6.639‏, b=11.463‏ ו-c=6.452.‏

### תכונות פיזיקליות

הגבישים פריזמתיים משושים עבים המסתיימים בפירמידה. תופעת גבישים תאומים פסאודו הקסגונליים נפוצה על [100], כמו כן קיימת גם תופעת גבישים תאומים עלעליים. לארגנטופיריט אין פצילות, קשיותיו של המינרל נמוכה, 4-3.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 4.25 גרם לסמ"ק.

### תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי חזק. גבישי הארגנטופיריט אטומים, צבעם לבן-אפרפר בהיר הדוהה עם הזמן. באור מוחזר הארגנטופיריט הוא ססגוני בגוונים של ירוק, כחול, צהוב, ארגמן, חום ולבן אפרפר או צהבהב. הברק של הארגנטופיריט הוא מתכתי, והשרטוט של גבישיו בגוון אפור שחרחר.

גילוי ומקור השם
---------------

הגאולוג והמינרלוג הגרמני וולפגנג סרטוריוס פון ואלטרסהאוזן (1879-1806) מאוניברסיטת גטינגן תיאר ב-1866 לראשונה את המינרל מדגימה בפיריט שנלקחה מזנקט יואכימסתל (St Joachimsthal), כיום יחימוב (Jáchymov) ברכס קרושנה הורי בבוהמיה שבצ'כיה. שם המינרל הוא הלחם של שם היסוד כסף בלטינית (ארגנטום - *Argentum*) שבתכולתו, והמינרל פיריט הדומה לו.

מקור ותפוצה
-----------

הארגנטופיריט הוא מינרל נדיר בעורקים הידרותרמיים.

הארגנטופיריט הוא מינרל נדיר ואותר בכ-40 מקומות בעולם, ובהם: יחימוב (Jáchymov לשעבר זנקט יואכימסתל - St Joachimsthal) ברכס קרושנה הורי (מקום בו נתגלה לראשונה) ובמדנץ (Měděnec לשעבר קופפרברג) בבוהמיה שבצ'כיה; בברוקן היל (Broken Hill) ובמכרה ג'ורג' פישר (George Fisher Mine) בהר איסה (Mount Isa) באוסטרליה; במכרה סילבנה (Silvana) בסנדון (Sandon) בפרובינציה קולומביה הבריטית בקנדה; בקולקויצ'קה (Colquechaca) באזור פוטוסי בבוליביה; ובמכרה בלק קריק (Black Creek Mine) באלסקה ובמחוז סלייט קריק (Slate Creek) באיידהו שבארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגנטופיריט** בוויקישיתוף
* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* פרויקט rruff

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרויקט rruff
2. ↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר באתר Mindat.‏
**אי נמוך** הוא מונח בגאולוגיה (ולעיתים בארכאולוגיה) המתאר אי שמקורו מהצטברות ושקיעה של שוניות אלמוגים או מהתרוממות של שוניות אלמוגים עקב תנועה טקטונית. המונח נועד להבדיל בין איים מסוג זה לאיים גבוהים שמקורם געשי.

המונח "אי נמוך" נועד לזהות את מקור האי והוא אינו מתאר בהכרח את גובהו יחסית ל"איים גבוהים". קיימים מספר "איים נמוכים" כדוגמת מקטאה (בקבוצת איי טואמוטו), נאורו, ניואה, הנדרסון ובנאבה, איי אלמוגים שהתרוממו עקב תנועה טקטונית, המתרוממים לגבהים שמעל ל-100 מטרים מעל לפני הים, ולעומתם יש מספר "איים גבוהים" שגובהם מטרים ספורים בלבד מעל פני הים, שלעיתים הם נוהגים לכנותם "איונים", או "סלעים".

שני סוגי האיים מצויים לעיתים קרובות בקרבה גאוגרפית, בייחוד באיים באוקיינוס השקט, שם מצויים איים נמוכים שנוצרו משוניות האלמוגים המקיפות את רוב האיים הגבוהים.

משום שמקורם של האיים הוא ממושבות אלמוגים ניתן למצאם רק בתחום שבין חוג הסרטן לחוג הגדי שהוא התחום בו מי הים חמימים מספיק על מנת לאפשר את קיומם של שוניות האלמוגים. הצורה הנפוצה של אי נמוך היא של אטול, אי שצורתו כשל טבעת מקוטעת שרוחבה נע בין כמה עשרות מטרים לקילומטרים אחדים, המקיף לגונה רדודה. קרקע האיים הנמוכים היא קרקע חולית דלה וקיימים בהם מעט מקורות של מים מתוקים, דבר המקשה על קיום חקלאות. זו הסיבה שהאוכלוסייה באיים הנמוכים היא דלילה יחסית למספר האנשים החיים על איים גבוהים ששטחם דומה. רוב התושבים מתקיימים בעיקר מדיג.

ראו גם
------

* אטול
* קי
* איון (גאוגרפיה)
סרטון מתחנת החלל הבינלאומית המציג את חופי אמריקה הצפונית עד אמריקה המרכזית
**אפקט המבט הכולל** (באנגלית: **Overview effect**) הוא שינוי קוגניטיבי במצב המודעות, שדווח על ידי מספר אסטרונאוטים וקוסמונאוטים כאשר התבוננו בכדור הארץ מהחלל. המונח נטבע על ידי הסופר פרנק וויט ב-1987 שחקר את הנושא בספרו *The Overview Effect — Space Exploration and Human Evolution.*

האפקט מתייחס לחוויית הצפייה בכדור הארץ ממקור ראשון, שבו הוא נתפס ככדור קטן ושברירי, "תלוי בריק החלל", מוגן וניזון מאטמוספירה דקה כנייר. מהחלל, גבולות לאומיים נעלמים, והסכסוכים שמפלגים את בני האדם הופכים לפחות חשובים. הצורך ליצור חברה בין-כוכבית, עם רצון מאוחד להגן על "הנקודה הכחולה החיוורת" הזו הופך לברור והכרחי.

אסטנרואטים רבים, ביניהם ראסל שוויקארט, אדגר מיטשל, סקוט קלי, ג'יימס אירווין וכריס הדפילד, דיווחו על כך שחוו את האפקט.

ראו גם
------

* ספינת החלל כדור הארץ
* נקודה כחולה חיוורת

לקריאה נוספת
------------

* אפקט המבט הכולל: כיצד מבטו של אסטרונאוט על כדור הארץ יכול לשנות את כולנו, 21 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Psychology of space exploration : contemporary research in historical perspective**, Washington, DC: National Aeronautics and Space Administration, 2011
2. ↑  Harrison, Albert A. **Starstruck : cosmic visions in science, religion, and folklore**, New York: Berghahn Books, 2007
3. ↑  **On orbit and beyond : psychological perspectives on human spaceflight**, Heidelberg: Springer-Verlag, 2013
האגמים הגדולים של אפריקה, מבט מהחלל
מפה של האגמים הגדולים של אפריקה ושל אגמים נוספים
**האגמים הגדולים של אפריקה** (בסוואהילי: **Nchi za Maziwa Makuu**) הם מערכת של אגמים כחלק מאגמי הבקע הסורי-אפריקני, המצויים בבקע מזרח-אפריקה. הם כוללים את אגם ויקטוריה, אגם המים המתוקים השני בגודלו בעולם, ואגם טנגניקה שהוא אגם המים המתוקים השני בנפחו ובעומקו. מדינות הכלולות באזור זה הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. האגמים הגדולים של אפריקה מנוקזים לשלושה אזורי ניקוז (למעט טורקאנה שהוא בעל ניקוז פנימי) - הנילוס הלבן (עד לים התיכון), נהר שייר (עד לזמבזי, ומשם למצר מוזמביק) ונהר קונגו (עד לאוקיינוס האטלנטי).

האגמים
------

להלן האגמים הגדולים של אפריקה (מהגדול לקטן):

* אגם ויקטוריה
* אגם טנגניקה
* אגם מלאווי
* אגם טורקנה
* אגם אלברט
* אגם רוקווה
* אגם מוורו
* אגם קיוו
* אגם אדוארד

יש הכוללים אך ורק את אגמי ויקטוריה, אלברט ואדוארד בקבוצת אגמים זו, בשל היותם היחידים שמתנקזים אל הנילוס הלבן. אגם קיוגה, גם הוא כלול כחלק מהמערכת, אך נהוג לא להחשיבו כאחד האגמים הגדולים בשל היותו קטן יחסית.

אזור האגמים הגדולים
-------------------

כאמור, המדינות הגובלות באגמים אלו הן בורונדי, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, רואנדה, טנזניה ואוגנדה. השפה המדוברת ביותר באזורים אלו היא הסוואהילי.

בשל צפיפות האוכלוסייה, האזור היה לאורך שנים מאורגן במספר ממלכות קטנות. העיקריות שמביניהן היו רואנדה, בורונדי, בוגנדה, ובוניורו. בניגוד למרבית שטחי אפריקה שמדרום לסהרה, כאן הגבולות המסורתיים תוחזקו על ידי המעצמות הקולוניאליות, וחלקן נותרו במסגרות שונות עד היום. 

האירופאים החלו להתעניין באזור בעקבות חיפוש מקורו של הנילוס. הראשונים שהגיעו לאזור היו מיסיונרים שזכו להצלחה מוגבלת בקרב המקומיים, אך פתחו את המרחב להתיישבות קולוניאלית עתידית. האזור הושפע בהמשך מסדרה של מגיפות הרסניות שפגעו בבני האדם ובבעלי חיים. אמנם אזור זה נתפס כבעל פוטנציאל, אך בעשורים האחרונים נפגע על ידי מלחמות אזרחים וסכסוכים, שגרמו לעוני רב.

ראו גם
------

* אגמי הבקע הסורי-אפריקני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגמים הגדולים של אפריקה** בוויקישיתוף
* האגמים הגדולים של אפריקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך אתר ספריית אוניברסיטת פרינסטון
2. ↑  Great Lakes Region of Africa - Burundi

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551801605171
* LCCN: sh2005004164
* NKC: ge1148528
* VIAF: 315143776
* WorldCat: viaf-315143776

 |
**שלמה יצחק למפרט** (נולד ב-כ"ח בחשוון ה'ת"ש; 10 בנובמבר 1939) הוא איש אקדמיה ודירקטור ישראלי, אשר הקים מספר בתי ספר ללימודי מנהל העסקים בישראל.

פעילות אקדמית
-------------

למפרט סיים לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בשנת 1963. בשנת 1965 סיים לימודי תואר שני בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת ניו יורק, ובשנת 1971 סיים לימודי דוקטורט במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה.

בשנים 1969 עד 1971 שימש כפרופסור עוזר (Assistant Professor) בבית הספר למוסמכים במנהל עסקים של אוניברסיטת ניו יורק. החל משנת 1971 שימש כמרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1973 הקים את החוג למנהל עסקים של המכללה למינהל בתל אביב ועמד בראשה עד לשנת 1979. בשנים 1977‏-1979 ייסד את לימודי התואר השני במנהל עסקים במסגרת החוג לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן וריכז אותם בדרגת מרצה בכיר. ב-1979–1982, 1986-1987, 1988-1989 שימש כפרופסור חבר (Associate Professor) בברוך קולג' בניו יורק. בשנת 1991 הקים את בית הספר למוסמכים במנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן ועמד בראשו עד שנת 1995.

בשנים 1995‏-1996 הקים למפרט את בית הספר הבינ"ל לניהול של טורו קולג' (כיום ידוע כמכון לנדר) בירושלים, ושימש כדיקן בית הספר.
בשנים 2003‏-2004 עמד בראש התוכנית לתואר שני למנהלים ה-EMBA למנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל המשיך למפרט להרצות באוניברסיטת בר-אילן עד שפרש ממנה בשנת 2005.
בשנת 2005 הצטרף למכללת הדסה על מנת לייסד את החוג לניהול מערכות בריאות, תיירות והתמחות במשאבי אנוש (נוסד בשנת 2007), ומאז הוא עומד בראשו.

תפקידים מחוץ לאקדמיה
--------------------

למפרט שימש כיועץ הכלכלי ושיווקי לגופים פרטיים וממשלתיים בישראל, בהם רשת הקמעונות שקם (1972–1973), התעשייה האווירית ומבקר משרד הביטחון (1979–1980), בנק המזרחי (1983–1986), המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר (1985–1989).

הוא אף שימש כחבר דירקטוריון בחברת בזק (1993–1994), פלאפון (1994–1995), חברת "אתגר" (1992–1998), וחברת נביעות (1997–2002).

בנוסף, המציא למפרט את הפולימטר (מכשיר למדידת עמדות, דעות ורגשות) המאפשר לאבחן את כלל האוכלוסייה, החל מגיל 4. הוא רשם אותו כפטנט בארצות הברית, קנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה וישראל. כיום הפולימטר משמש ככלי מדידה אינטרנטי שמאפשר בחינה של כל תהליך קבלת ההחלטה, ולא רק מדידה של הבחירה הסופית - זוהי גישה פורצת דרך ורשומה כפטנט בארצות הברית ובישראל.

ספרים שחיבר
-----------

* **מנהלים אינם מתמטיקאים**. הוצאת המכללה - המדרשה למינהל, 1977.
חכם **זכריה בראשי** (נטען כי נולד בשנת ה'תר"ס, אפריל 1900, ללא סימוכין רשמיים - 6 במרץ 2017, ח' באדר ה'תשע"ז) היה דרשן ירושלמי, בעל אות "יקיר ירושלים" (1980). נודע בעיקר בשל גילו המבוגר.

ביוגרפיה
--------

נולד בכפר בראשי שבכורדיסטן לשמחה ולאליהו. נטען כי נולד בשנת 1900 (ה'תר"ס) (טענה שלפיה היה האדם המבוגר ביותר בישראל עד לתאריך מותו), אך טענה זו לא הוכחה באמצעות מסמכים רשמיים. אביו עסק בין היתר באריגת שטיחים והוא למד ממנו מלאכה זו והתפרנס ממנה.

למד בתלמוד תורה בכורדיסטן ונהג לדרוש בפני הציבור. בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) ניסה להשיג אישור עלייה לארץ ישראל, ובשנת ה'תרצ"ו (1936) הצליח לעלות.

לאחר עלותו התחיל לעבוד בעבודות בניין והמשיך לדרוש בבתי כנסת. הוא נמנה בין מקימי הארגון של יהודי כורדיסטן בישראל וכן עם המוציאים לאור של כתב העת של יהודי כורדיסטן הנקרא "התחדשות" שהופיע במספר כרכים.

משנת 1950 (ה'תש"י) עבד בעיריית ירושלים במחלקת החינוך. שנים מאוחר יותר הכשיר עולים לעבוד כפועלים מטעם העירייה[דרושה הבהרה]. בשנת ה'תש"ל (1970) היה בין חברי מועצת הפועלים בירושלים, חבר מרכז העובד הדתי ופעיל במסגרת ארגון הגמלאים. בשנת 1980 (ה'תש"ם) נבחר להיות אחד מ"יקירי ירושלים" עקב פועלו למען העיר ירושלים ולמען העדה הכורדית. הוא קיבל את האות מידי נשיא המדינה, יצחק נבון ומראש עיריית ירושלים, טדי קולק.

"תעודת אזרח ותיק של כבוד" ניתנה לו מטעם סגנית השר לאזרחים ותיקים, לאה נס בשנת 2012.

אשתו ושלושה משמונת ילדיו נפטרו בחייו.

הלך לעולמו ב-6 במרץ 2017 (ח' באדר ה'תשע"ז), ונקבר בהר המנוחות.

ספריו
-----

* **ילקוט בראשי** - סדרת ספרים הכוללים דרשות על פרשיות השבוע וספר הזוהר, 1992 (ה'תשנ״ב)

ראו גם
------

* ישראל קרישטל

קישורים חיצוניים
----------------

* היהודי הזקן בעולם,
* אלחנן בליר, מאה ואחת עשרה שנים של תורה, אתר אחינו
* מיכל יעקב יצחקי, ‏הגידו כן לזקן, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2012
* בגיל 116: נפטר חכם זכריה בראשי, האדם הכי מבוגר בירושלים, באתר כיכר השבת, 6 במרץ 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426108805171
* LCCN: nr97020202
* WorldCat (עם LCCN): nr97-020202

 |
**ריקי למברט** (באנגלית: **Rickie Lambert**; נולד ב-16 בפברואר 1982) הוא כדורגלן עבר אנגלי המשחק בעמדת חלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

למברט התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ליברפול, כשהיה בן 10, אך שוחרר ממנה בגיל 15. את קריירת הבוגרים החל בבלקפול, שם פתח במשחקו הראשון ב-7 באוגוסט 1999
כאשר היה בן 17, אך לא שיחק הרבה בקבוצה ושוחרר בשנת 2000. למברט היה שחקן חופשי 4 חודשים, ואף נאלץ לעבוד במפעל למשקאות קלים על מנת להשלים הכנסה, עד שחתם בקבוצת הליגה השלישית, מקלספילד טאון במרץ 2001. בעונת 2001-2002 למברט נהפך לשחקן חשוב בסגל מקלספילד טאון כאשר שיחק 40 פעמים. ב-2002 למברט הועבר לסקוטפורט קאנטרי, כאשר זו שילמה למקלספילד טאון 300,000 ליש"ט. בעונתו הראשונה בסקוטפורט שיחק 32 משחקים, אך כבש רק שני שערים. עונה לאחר מכן למברט נתן את אחת מעונותיו הטובות בקריירה, כאשר שיחק 40 פעמים וכבש 12 שערים, כולל שער נגד קבוצתו לשעבר, בלקפול. בפברואר 2005 עזב את סקוטפורט לטובת רוצ'דייל, תמורת תשלום שלא פורסם. שערו הראשון של למברט היה רק 9 ימים לאחר העברתו. בעונת 2005-2006 שיחק בכל 46 משחקיה של רוצ'דייל וכבש 22 שערים.

### בריסטול רוברס

בעונת 2006-2007, עבר למברט תמורת 200,000 ליש"ט לבריסטול רוברס. למרות השתלבותו המהירה בקבוצה, את שערו הראשון הבקיע רק בנובמבר, כאשר בריסטול רוברס ניצחה 2-0 את בארנט. בעונת 2007-2008 שיחק בכל משחקיה של בריסטול רוברס והבקיע במדיה 19 שערים, והיה למלך הערים של הקבוצה באותה העונה. בעונה שלאחר מכן היה למברט אחד השחקנים הטובים בליגה וסיים את העונה עם תואר מלך שערי הליגה כאשר כבש 29 שערים.

### סאות'המפטון

ב-10 באוגוסט 2009, למברט עבר לסאות'המפטון תמורת מיליון ליש"ט. באותה העונה למברט היה מלך השערים של סאות'המפטון עם 36 שערים בכל המסגרות. ב-12 בפברואר 2011, כבש את שערו ה-50 במדי סאות'המפטון. בעונת 2010-2011 היה מלך השערים של סאות'המפטון עם 21 שערים. ביולי 2011 חתם על חוזה ל-3 עונות נוספות, עד 2014. למברט היה שותף לעלייתה המחודשת של סאות'המפטון לפרמייר ליג בעונת 2011-2012. ב-2013 האריך שוב את חוזהו בסאות'המפטון, הפעם עד 2016. ב-2012-2013 היה מלך השערים של סאות'המפטון פעם שלישית, הפעם עם 15 שערים.

ב-2 ביוני 2014 חתם במועדון נעוריו ליברפול תמורת 4 מיליון אירו. 

ב-31 ביולי 2015 חתם לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון תמורת 3 מיליון אירו.

ב-31 באוגוסט 2016 חתם למברט לשנתיים בקארדיף סיטי בהעברה חופשית. ב-2 באוקטובר 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.

חיים אישיים
-----------

למברט נשוי לאיימי. לזוג שלושה ילדים. בתם השלישית, נולדה ב-8 באוגוסט 2013, היום בו זומן לסגל נבחרת אנגליה בפעם הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקי למברט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אנגליה – מונדיאל 2014** |
| --- |
| 1 הארט • 
2 ג'ונסון • 
3 ביינס • 
4 ג'רארד • 
5 קייהיל • 
6 ג'אגיילקה • 
7 וילשר • 
8 למפארד • 
9 סטארידג' • 
10 רוני • 
11 ולבק • 
12 סמולינג •
13 פוסטר • 
14 הנדרסון •
15 אוקסלייד-צ'מברלין •
16 ג'ונס •
17 מילנר •
18 למברט •
19 סטרלינג •
20 לאלאנה •
21 בראקלי •
22 פורסטר •
23 שו •
מאמן: הודג'סון | אנגליהאנגליה |
**האגם הפוקיני** או **אגם פוקינוס** (בלטינית **Fucinus Lacus**; באיטלקית **Lago Fucino**) היה אגם רחב-ידיים במרכז איטליה, בחבל אברוצו. בתקופת הקיסרות הרומית נעשו כמה ניסיונות לנקז את מי האגם ולייבשו, אך הוא יובש סופית רק ב-1875, וכיום הוא עמק בשם **פוּצִ'ינוֹ**.

היסטוריה
--------

הרומאים הכירו את האגם בשם "פוקינוס", ובשם זה הוא מופיע בחלק השביעי של האינאיס מאת ורגיליוס, המתאר כיצד מבכה האגם את מותו של הכוהן אוּמְבּרו. הרומאים בנו יישובים לגדת האגם (כולל העיר מָרוּביוּם, כיום סן בנדטו דֵיי מָארְסִי), ונערך שם קרב חשוב בשנת 89 לפנה"ס במסגרת מלחמת בעלות הברית. אלא שהאגם, אף על פי שסיפק קרקע חקלאית פורייה ושפע של דגים, היה גם מקור ליתושי מלריה, ומאחר שלא היה לו ניקוז טבעי הוא היה מציף לעיתים תכופות את האדמות החקלאיות שסביבו. הקיסר קלאודיוס ניסה לפתור את הבעיה באמצעות חציבת מנהרה באורך 5.6 ק"מ דרך ההרים, שתזרים את מי האגם אל נהר הלירי, משימה שארכה אחת-עשרה שנה ועבדו בה 30,000 פועלים, אלא שלא ברורה מידת הצלחתו. את סיום העבודות, לפני פתיחת הסכר, הוא חגג בנאומכיה ראוותנית. שטח האגם המקורי, המשתנה על פי העונה, היה כ-140 קמ"ר, וייתכן שמפעלו של קלאודיוס צמצם אותו לכ-90 קמ"ר. אדריאנוס הרחיב והעמיק תעלת אגירה באורך 4.5 ק"מ, והקטין את שטח האגם לכ-57 קמ"ר. המנהרה הגדולה יותר שנבנתה במאה ה-19, פחות או יותר במסלול זהה לזו הרומית, חיסלה את רוב הממצאים הארכאולוגיים של המנהרה הרומית, ולפיכך קשה לאמוד אל נכון את מידת הצלחתו של קלאודיוס. התעלה שבנה אדריאנוס השמידה את שרידי התעלה של קלאודיוס. התעלה הרומית האחרונה, לעומת זאת, השאירה ממצאים ברורים: במרחק קילומטר מן האגם היא הייתה בעומק 7.5 מטר ורוחבה 19.5 מטר בשפתה ו-4.5 מטר בבסיסה. השיפוע שלה היה 0.05%.

לאחר נפילת הקיסרות הרומית, מערכת הניקוז הרומית לא תוחזקה ולבסוף נסתמה התעלה בסחף ובצמחייה. רעידת אדמה מוטטה את הקרקע לצד האגם והנמיכה את פני השטח ב-30-35 ס"מ ביחס לחיבור למנהרה, אבל הממצאים מצביעים על כך שהסחף נצבר בה עוד קודם לכן. קרוב לוודאי שעד סוף המאה החמישית חזר האגם למצב שבו היה לפני העבודות של קלאודיוס. במאות ה-13 וה-15 היו הצעות לשקם את הניקוז הרומי, אבל הן לא יצאו אל הפועל: פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תכנן לייבש את האגם, וכמוהו גם אלפונסו החמישי, מלך אראגון. 

במאה ה-19 שכר הנסיך אלסנדרו טורלוניה את המהנדס השווייצרי פרנץ מאיור דה מונטרישה (Montricher) לייבש את האגם אחת ולתמיד. העבודות החלו ב-1862 והסתיימו כעבור שלוש-עשרה שנה, שבמהלכן נחצבה תעלה באורך 6.3 ק"מ וברוחב 21 מטרים. האגם נוקז והתייבש, וכיום מישור פוצ'ינו הוא אחד האזורים הפוריים ביותר באיטליה. עתיקות רומיות ושרידים שנותרו מעבודות הניקוז הקדומות של האגם הם היום חלק מאוסף טורלוניה.

בקעת פוצ'ינו כיום, במבט מהר סִירֶנְטֶה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגם הפוקיני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו סווטוניוס, שנים עשר הקיסרים, "קלאודיוס", 20.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532671905171
* GND: 4384961-1
* LCCN: sh98003744
* VIAF: 246264410
* WorldCat (עם VIAF): 246264410

 |
**הַאגֶן איש טְרוֹנֶג** (בגרמנית: **Hagen von Tronje**) הוא דמות המופיעה בשירת הניבלונגים, בה הוא מתואר כווסל של המלך גונתר משושלת בורגונד. האגן מייצג את דמותו של הווסל הנאמן נאמנות מוחלטת לאדונו, ואשר לא נוטש את אדונו גם במחיר מותו הוודאי (של הווסל). נאמנות זו, כפי שמתבטאת בהתנהגותו של האגן בשירת הניבלונגים, מכונה בשפה הגרמנית **Nibelungentreue**.

דמותו של האגן בשירת הניבלונגים
------------------------------

 ערך מורחב – **שירת הניבלונגים**  

באפוס הגרמני "**שירת הניבלונגים**" מצווה המלכה ברונהילדה (אשתו של גונטר) את האגן להרוג את הגיבור המיתולוגי זיגפריד, אשר חילל את כבודה. האגן, רוכש את אמונה של קרימהילדה (אשת זיגפריד ואחות המלך), וטרם יציאה למסע ציד, נודע לו ממנה על נקודת התורפה של זיגפריד - חלק אחד בגבו של הגיבור כוסה על ידי עלה תאנה, בעת שהלה רחץ בדמו של הדרקון פפניר, אותו הרג. בחלק זה של גופו, זיגפריד הגיבור אינו מוגן מפני התקפה.

בעת מסע הציד, זיגפריד נהייה צמא, ורואה מעיין סמוך למקום המצאם. האגן מציע לו לשתות ממימי המעיין, ובעת שזיגפריד כורע לשתות, האגן נועץ סכין בגבו, והורגו. לאחר הרצח, דורשת קרימהילדה לנקום ברוצח בעלה, אך גונתר מסרב לבקשת אחותו ולא מוכן לבגוד במשרתו.

לאחר זמן, קרימהילדה נישאת לאצטל, ומתכננת את הנקמה בהאגן ובבני משפחתה. היא מזמינה אותם לארצו של בעלה, כביכול על מנת ליישר את ההדורים ביניהם, והם נענים בחיוב להזמנתה. בדרכם אל ממלכתו של אצטל, מתגלה להאגן כי אם ימשיכו במסע, יבוא הקץ על כל חברי המשלחת. על אף הידיעה, הם ממשיכים בדרכם לעבר מוות ודאי, תוך קיום מצוות הנאמנות לה הם מחויבים מתוקף שבועתם הפיאודלית.

השפעות תרבותיות
---------------

היחס אל האגן השתנה עם הזמן, ובעוד בתחילה הוא נחשב לנבל שפל התוקע סכין בגב, בתקופה מאוחרת יותר, הוא נתפש דווקא כדוגמה למופת של הווסל הצייתן, שממלא את הוראות אדוניו ללא שאלות.

### במאה ה-19 וראשית המאה ה-20

לאחר גילויים מחדש של כתבי "**שירת הניבלונגים**", בשלהי המאה ה-18 היצירה זכתה לעדנה מחודשת, אך האגן נחשב לאדם מנוול, אשר לא מהסס לנקוט באמצעים בלתי מקובלים על מנת לחסל את יריביו. לאחר מלחמת העולם הראשונה, הואשמו היהודים בכך ש"תקעו סכין בגב האומה הגרמנית", בפרפרזה על מעשהו של האגן לזיגפריד.

### בגרמניה הנאצית

עם זאת, בעקבות סרטו של פריץ לאנג, הניבלונגים (1924) בו הוצג האגן לא כנבל, כי אם המודל לחיקוי של הגרמני הצייתן, השתנה היחס אליו לטובה. הנאצים אימצו סרט זה לחיקם, והוא שימש להם לתעמולה בעד הצייתנות של העם למנהיג העליון של העם.

ביבליוגרפיה
-----------

* *שירת הניבלונגים*, תרגום: אריה סתיו, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2006.

ראו גם
------

* שירת הניבלונגים
* ניבלונגנטרויה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגן איש טרונג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך מופיע שמו בתרגום של אריה סתיו לשירת הניבלונגים.
2. ↑  סוזן בראטון, "יחסי אדם-טבע וגזענות אקולוגית ב*ניבלונגים* לפריץ לאנג," בתוך: *שירת הניבלונגים*, עמ' 496.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118719866
* VIAF: 30331751
* WorldCat: viaf-30331751

 |
דנדרימר ודנדרון (מונומר המרכיב את הדנדרימר)
**הדנדרימרים** מאופיינים במבנה תלת־ממדי מרושת, סימטרי וכדורי המקנה להם מגוון רחב של שימושים. 

דנדרימרים הם סוג חדש של פולימרים שנוצרו במקור מסינתזה פשוטה של חזרות רבות על מונומר (תת היחידה). בדנדרימרים תהליך הפילמור של תתי היחידות אינו קווי באוריינטציה של קשר ראש לזנב, אלא מעגלי במרחב בשל מספר הקבוצות פונקציונליות הקיימות על כל מונומר. לדנדרימרים תכונות ייחודיות כגון: הסתעפויות רבות, משקל מולקולרי מוגדר וחלל פנימי בין ענפי הדנדרימר, בדרך כלל בעל אופי הידרופובי. ניתן לשלוט על גודל הדנדרימר לפי מספר הפילמורים המעגליים. תכונות אלו הפכו את הדנדרימרים ליעד מושך עבור פיתוח יישומים ביולוגיים ולשיגור תרופות בפרט. ניתן להעניק לדנדרימרים תכונות רצויות על ידי חיבור קבוצות פונקציונליות על פני שטח המולקולה או בחללים שנוצרים בין הענפים. בדרך זו ניתן לתכנן את המולקולה בהתאם למטרה הטיפולית שלשמה נועדה: לכוונה ליעד הרצוי בגוף, לשלוט באופן שחרור התרופה ולדאוג לאחסון מתאים של התרופה בחלל המולקולה. לדוגמה: ניתן להפוך את הדנדרימרים למסיסים במים על ידי עטיפת המולקולה בקבוצות הידרופיליות. את התרופה ניתן לחבר לסביבה החיצונית של הדנדרימר עצמו, לקבוצות הפונקציונליות או לאחסנה בחלל הפנימי של הדנדרימר.
האפשרות האחרונה הציבה את הדנדרימרים בחזית המחקר למציאת נשא מתאים לתרופות אנטי סרטניות. אולם המחקר עדיין בראשית דרכו ויש לשכלל את השיטה על מנת למצוא פתרונות מתאימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דנדרימר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  a b Morgan, Meredith T.; Yuka Nakanishi, David J. Kroll, Aaron P. Griset, Michael A. Carnahan, Michel Wathier, Nicholas H. Oberlies, Govindarajan Manikumar, Mansukh C. Wani and Mark W. Grinstaff (2006Meredith T. Morgan1). "Dendrimer-Encapsulated Camptothecins". American Association for Cancer Research 66 (24): 11913–21. DOI:10.1158/0008-5472.CAN-06-2066. PMID 17178889.
2. ↑  Tekade, Rakesh Kumar; Tathagata Dutta, Virendra Gajbhiye and Narendra Kumar Jain (2009). "Exploring dendrimer towards dual drug delivery". Journal of Microencapsulation 26 (4): 287–296. DOI:10.1080/02652040802312572. PMID 18791906.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph921685

 |
**אוגוסטוס צ'ארלס ניומן** (באנגלית: **Augustus Charles Newman**;‏ 19 באוגוסט 1902 - 26 באפריל 1972) היה לוטננט קולונל בצבא הבריטי אשר שימש כמפקד גדוד "הקומנדו מספר 2" ועוטר בצלב ויקטוריה על חלקו בפשיטה על סן-נאזר במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

ניומן נולד וגדל במחוז אסקס. בשנת 1926 התגייס לצבא הטריטוריאלי, מערך המילואים של הצבא הבריטי, הוסמך כקצין חי"ר ושירת בגדוד ה-4 שברגימנט אסקס. בחייו האזרחיים עבד כקבלן בניין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לשרת בפלגות העצמאיות, שהיוו את גרעין היסוד לקומנדו הבריטי. ניומן פיקד על הפלגה העצמאית ה-3 בלחימה בנורווגיה בשנת 1940. ב-5 במרץ 1941 מונה למפקד גדוד "הקומנדו מספר 2". ניומן פיקד על כוח קומנדו בפשיטה על האי הנורווגי ואגזו בדצמבר אותה שנה. ב-28 במרץ 1942 הוביל ניומן את "הקומנדו מספר 2" וכוחות קומנדו נוספים בפשיטה על סן-נאזר, במהלכה נחתו כוחותיו מן הים בהפתעה בנמל סן-נאזר, וחיבלו במתקניו. הפשיטה הייתה מוצלחת אולם ניומן ורבים מחייליו נפלו בשבי הגרמני. ניומן נותר בשבי עד תום המלחמה. על האופן שבו פיקד על כוח הקומנדו בפשיטה הוענק לו צלב ויקטוריה. לאחר שובו מן השבי בתום המלחמה נשאר בצבא הקבע ושימש כמפקד גדוד השירות האווירי המיוחד ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוגוסטוס צ'ארלס ניומן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוקס פיליפס, **הפשיטה הגדולה בכולן**, הוצאת מערכות, 1961, עמודים 55-64.
2. ↑  לוקס פיליפס, **הפשיטה הגדולה בכולן**, הוצאת מערכות, 1961, עמודים 225-253.
3. ↑  Augustus Charles Newman VC, OBE, TD, DL. מתוך אתר "victoria cross online".
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אוגוסטין (פירושונים).

**הר הגעש אוגוסטין** (באנגלית: **Augustine Volcano**) הוא הר געש פעיל היוצר את האי אוגוסטין בצידו הדרום מערבי של מפרץ קוק (אנ') לחוף מדינת אלסקה שבארצות הברית, 280 ק"מ דרום מערבית לאנקורג'.

תיאור ההר
---------

הר אוגוסטין הוא מעגלי בצורתו, שרוחבו 12 ק"מ ממזרח למערב ו-10 ק"מ מצפון לדרום. במרכזו נמצאת הפסגה שגובהה 1,260 מטרים.

בפסגת ההר מספר כיפות שנוצרו בעקבות ההתפרצויות הרבות של ההר, וסביב הפיסגה שרידים למפולות אדמה רבות שנגרמו בשל ההתפרצויות.

התפרצויות בעת האחרונה
---------------------

ב-27 במרץ 1986 התפרץ ההר, ובשל ענן האפר נעצרה התעופה האווירית באזור העיר אנקורג' למספר ימים.

ב-11 בינואר וב-13 בינואר 2006 התפרץ ההר מספר פעמים. עמוד העשן והאפר הגיע לגובה של 15,849 מטרים.

התפרצות הר אוגוסטין ב-12 בינואר 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסטין** בוויקישיתוף
* תמונת NASA מדצמבר 2005
* מעקב הרי הגעש של אלסקה
* מצלמת אינטרנט של ההר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539167605171
* LCCN: sh87001044
* VIAF: 315526421
* WorldCat (עם VIAF): 315526421

 |
**אוגושטו אינאסיו** (בפורטוגזית: **Augusto Inácio**; נולד ב-30 בינואר 1955) הוא כדורגלן עבר פורטוגלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי ומאמן כדורגל.

קריירת כדורגלן
--------------

אוגושטו נולד בליסבון. הוא את הקריירה שלו בקבוצת ספורטינג ליסבון, עמה זכה בשתי אליפויות (בעונות 1979/80 ו-1981/82) ובשני גביעים (בעונות 1977/78 ו-1981/82). בשנת 1982 עבר לפורטו עמה זכה בשלוש אליפויות (בעונות 1984/85, 1985/86 ו-1987/88) ובשני גביעים (בעונות 1983/84 ו-1987/88). בעונת 1983/84 הוא הגיע יחד עם פורטו לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הפסידה קבוצתו ליובנטוס בתוצאה 1:2. בעונת 1986/1987 זכה עם קבוצתו בגביע אירופה לאלופות לאחר ניצחון במשחק הגמר בתוצאה 0–2 על ביירן מינכן.

לזכותו 25 הופעות בנבחרת פורטוגל והוא נבכל בסגל הנבחרת במסגרת יורו 1984 ומונדיאל 1986.

קריירת מאמן
-----------

לאחר פרישתו ממשחק פעיל, פנה אינאסיו לקריירת אימון. בשנת 1999 מונה למאמנה של ספורטינג ליסבון אותה הוביל לזכייה באליפות, ובכך הפך לאחד המאמנים הבודדים שרושמים הישג זה הן כמאמן והן כשחקן. פרט לקבוצות בפורטוגל אימן אינאסיו גם ביוון, רומניה, אנגולה, ברזיל, קטר ומצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**כביש 66** (באנגלית: **U.S. Route 66**) היה כביש מהיר ראשי בארצות הברית משיקגו ללוס אנג'לס.

כאשר הכביש נפתח לראשונה לתנועה בשנת 1926 הוא היה אחד מהכבישים המהירים הראשונים בארצות הברית. נתיבו המקורי של הכביש היה באורך 3,940 ק"מ והוא חצה שלושה אזורי זמן בארצות הברית משיקגו ללוס אנג'לס כאשר הוא עובר דרך שמונה מדינות: אילינוי, מיזורי, קנזס (קילומטרים בודדים), אוקלהומה, טקסס, ניו מקסיקו, אריזונה וקליפורניה. הנתיב המקורי של הכביש קישר במכוון בין עיירות קטנות רבות לאורך המערב התיכון.

לאורך השנים עבר כביש 66 מקצי שיפורים רבים אשר שינו את נתיבו ואורכו הכולל. רבים ממקצי השיפורים העניקו לנוסעים בו נתיבים מהירים יותר ובטוחים יותר או חלקים חדשים שעקפו את הכבישים שעברו דרך מרכזי הערים.

כביש 66 היה הנתיב העיקרי בו עברה במהלך המאה ה-20 תנועה רבה אל עבר מערב ארצות הברית, במיוחד במהלך קערת האבק והשפל הכלכלי הגדול של שנות ה-30. הכביש סייע רבות לצמיחת הכלכלות של היישובים שדרכם הוא עבר. רבים מהאנשים שניהלו עסקים בתוואי הכביש זכו לאורך השנים להצלחה רבה בשל הפופולריות הגוברת לה זכה הכביש - אותם האנשים נלחמו בהמשך לשמר את הכביש כאשר החל לגדול האיום של בניית כבישים מהירים חלופית.

בשנת 1985 הוצא כביש 66 באופן רשמי ממערכת הכבישים הבין-מדינתיים לאחר שהוחלט כי תוואי הכביש לא היה מועיל עוד. רוב התנועה עברה לכבישים מהירים בינעירוניים עוקפים. הכבישים הבין-מדינתיים ה-40, ה-57 וה-15 נסללו על שרידי הנתיב המקורי של כביש 66.

חלק מהנתיב המקורי של הכביש עדיין זמין כאטרקציה תיירותית תחת השם "Historic Route 66" (כביש 66 ההיסטורי).

השיר Route 66 של להקת הרוק הרולינג סטונז עוסק בכביש זה. בשנת 2006, אולפני האנימציה פיקסאר השתמשו בכביש 66 בתור נקודת ההתרחשות של סרטם מכוניות.

כינויים
-------

במהלך השנים קיבל כביש 66 כינויים רבים. ישר אחרי שהוזמן, הוא נודע כ"כביש האלכסוני הגדול" בגלל שהוא נמתח משיקגו בצפון לאוקלהומה סיטי בדרום. לאחר מכן פורסם כביש 66 על ידי אגודת הכביש המהיר 66 כ"רחוב הראשי של אמריקה". השם היה בשימוש גם על ידי תומכי כביש 40, אך קבוצת כביש 66 הצליחה יותר. ברומן ענבי זעם מאת ג'ון סטיינבק, הכביש המהיר נקרא "אם הכבישים" ("The Mother Road") שמו הרווח של הכביש היום. השם האחרון לכביש 66 ניתן על ידי אגודת הכביש המהיר 66 בשנת 1952 כשם הלא רשמי "הכביש המהיר וויל רוג'רס" ("The Will Rogers Highway"), למרות ששלט הוצב בדרך עם שם הכביש בסרט של ג'ון פורד "ענבי זעם" שיצא לאקרנים בשנת 1940, 12 שנים לפני שהארגון קרא לכביש בשם זה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **כביש 66** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כביש 66** |

* כביש 66, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539113305171
* BNE: XX5648871
* BnF: cb125515150 (data)
* GND: 4290117-0
* LCCN: sh88002477
* NKC: ge687926
* SUDOC: 08612773X
* VIAF: 239123146
* WorldCat: viaf-315527102

 |
מבט על האגף המזרחי של הבית הלבן מכיוון דרום-מזרח
תרשים הקומפלקס של הבית הלבן. האגף המזרחי מימין
**האגף המזרחי של הבית הלבן** (באנגלית: **East Wing of the White House**) הוא מבנה דו קומתי, המצוי מזרחית לבית הלבן - משכנו של נשיא ארצות הברית המצוי בוושינגטון בירת ארצות הברית.

במבנה זה מצויים משרדי הגברת הראשונה של ארצות הברית וכן צוותים שונים של הבית הלבן ובהם צוות ההתכתבות (המענה לתכתובות) של הבית הלבן. באגף זה נמצא תיאטרון הבית הלבן (the White House theater), וכניסת המבקרים ולובי המיועד למבקרים.

האגף מחובר למבנה הראשי באכסדרת העמודים המזרחית (the East Colonnade).

היסטוריה
--------

הנשיא תומאס ג'פרסון הוסיף שתי אכסדראות עמודים, מזרחית ומערבית לבית הלבן בתקופת כהונתו. האכסדרה המזרחית הוסרה בשנת 1866 ונבנתה מחדש בשנת 1902 במהלך השיפוץ שנעשה בתקופת כהונתו של תיאודור רוזוולט. בקצה אכסדרה זו ניצבה חממת הבית הלבן.

המבנה הנוכחי נבנה בשנת 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה על מנת להסוות בניית בונקר השמש מקלט מפני הפצצה אווירית עבור המשפחה הנשיאותית וצוות הבית הלבן. מקלט זה, האמור לעמוד בפני מתקפה אטומית, הוסב ומשמש כיום את מרכז המבצעים הנשיאותי לשעת חירום והוא למעשה חלק ממרתף הבית הלבן.

החל משנת 1977 משמש האגף המזרחי את לשכתה של הגברת הראשונה של ארצות הברית. רוזלין קרטר הייתה הגברת הראשונה שמיקמה את משרדה האישי באגף המזרחי וקראה לו באופן רשמי "משרדה של הגברת הראשונה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגף המזרחי של הבית הלבן** בוויקישיתוף
* האגף המזרחי באתר הבית הלבן.
* האגף המזרחי באתר מוזיאון הבית הלבן

| משרד הבית הלבן |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| משרד החדשנות האמריקנית • משרד הקבינט של הבית הלבן • מנהל התקשורת בבית הלבן • ראש סגל הבית הלבן • יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית • משרד דובר הבית הלבן • יועץ לנשיא ארצות הברית • משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית • (שף הבית הלבן • קונדיטור הבית הלבן • מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן • המזכיר החברתי של הבית הלבן • הסדרן הראשי של הבית הלבן) • משרד הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים • משרד הבית הלבן לענייני חקיקה • משרד הבית הלבן לניהול ומנהל • משרד הבית הלבן לפעולות המשרד הסגלגל • משרד הבית הלבן לעניינים פוליטיים • משרד הנשיאות • משרד הבית הלבן של מזכיר מטה הבית הלבן • משרד הבית הלבן למסחר וייצור • משרד היועץ המשפטי של הבית הלבן • משרד עמיתי הבית הלבן של הבית הלבן • המשרד הצבאי של הבית הלבן • לשכת היועץ לביטחון לאומי • משרד אסטרטגיה דיגיטלית • משרד טכנולוגיית המידע • משרד התקשורת • המועצה הכלכלית הלאומית • המועצה למדיניות פנים של ארצות הברית |  |

 |
**האגריפיוס** (שם מדעי: ***Hagryphus***; מילולית: "הגריפין של הא (אנ')") הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הקנגנתיים, אשר התקיים באמריקה הצפונית של הקרטיקון שלפני 75.95 מיליון שנה מזמננו. הדינוזאור נקרא ב-2005 בידי החוקרים סקוט ד. סאמפסון (Scott D. Sampson) ולינדזי זאנו (Lindsay Zanno). הסוג מכיל מין בודד - *Hagryphus giganteus*, שפירושו: "ענקי".

מאפיינים
--------

הממצאים המאובנים של ההאגריפיוס התגלו בתצורות קאיפרוויץ' (אנ') שביוטה ואלה כללו רק שרידי זרועות מוארכות בעלות טפרים מגודלים. טפריו הזכירו במראם גריפון - יצור מיתולוגי בעל כנפיים ועל שם הא - אלת המדבר של דת מצרים העתיקה - זאת עקב ממצאיו שהתגלו במדבר, סמוך מעט לאזור הנופש הלאומי קניון גלן שעל גדות נהר הקולורדו. 

דינוזאור זה היה דו-רגלי גבוה וזריז שהגיע לאורך 2.4 עד 3 מטרים ולמשקל מוערך של 50 ק"ג, מה שהופך אותו לאחד מהגדולים יחסית שבבני קבוצת האובירפטורוזאוריה, לאחר הגיגנטורפטור, כאשר הוא היה כבד ב-30 עד 40% מהאובירפטור הבא בגודלו באמריקה הצפונית - הצ'ירוסטנוטס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האגריפיוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
מגדל תורען
מצפור ה-17
**מגדל תורען** הוא מגדל תצפית אש של הקרן הקיימת לישראל. המגדל נבנה ב-1970 על פסגת הר תורען בגובה 548 מטר. הוא בנוי בטון וגובהו 15 מטר. הכניסה אליו אפשרית רק בנוכחות תצפיתן במקום.

מבקרים מדווחים כי מגדל התצפית לא נגיש. הדלת נעולה, אין זכר לשעות פתיחה והשלט האוסר כניסה ניצב במקום.

דרך נוף יער תורען
-----------------

דרך הנוף יער תורען מתחילה ליד הכניסה לקיבוץ בית רימון אליו אפשר להגיע מכביש 77 בדרך החוצה את בקעת תורען ומטפסת על רכס הר תורען. בתחילת הדרך יש חניון ומצפור על שם לאודרמילק. מהמצפור יש תצפית על בקעת בית נטופה ועל התעלה הפתוחה של המוביל הארצי שחוצה אותה. כן גם נצפים מצפונה רכס הרי יודפת ואזור לב הגליל. במרחק עוד צפונה ניתן לראות את רכס הרי מירון בגליל העליון. מדרום, בקעת בית רימון (תורען) שאחריה רכס הרי נצרת. בימים של ראות טובה ניתן לראות הרחק דרומה אל תוככי השומרון ובמזרח אף את הר הדרוזים שבסוריה. מהתצפית ישנה דרך נופית מצופה אספלט לאורך הצד הצפוני של רכס תורען וממנה יש תצפיות מרהיבות על הבקעה והחלקות החקלאיות שבה. הדרך מגיעה עד למגדל תורען. משם אפשר להמשיך בדרך כורכר משובשת בחלקה, עד לכביש הגישה למצפה נטופה. את דרך הנוף אפשר לעבור בשני הכיוונים.

מצפור ה-17
----------

 ערך מורחב – **תאונת האוטובוס בגליל**  

ליד המגדל נמצא אתר זיכרון "מצפור ה-17".

ב-9 באוקטובר 1999 נסעו 53 מטיילים בטיול פו"פ (פנויים ופנויות) לטיול לגליל. בכביש 65 ליד צומת נטופה החליק האוטובוס ונפל לתהום. 17 מטיילים נהרגו ו-37 נפצעו. ב-6 בדצמבר 2006 זיכה בית המשפט את הנהג וחברת האוטובוסים מהריגה בנסיבות מחמירות וקבע כי יש לראות כגורם התאונה את השפיכה של חומר ניסיוני על הכביש על ידי עובדי מע"ץ לפני התאונה. אחד מהנחקרים ממע"ץ התאבד והשני נפטר במהלך המשפט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל תורען** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצפור ה-17** בוויקישיתוף
* דרך נוף הר תורען, באתר e-ירוק.
* ג'קי ח'ורי‏, הנאשמים בהתהפכות האוטובוס ב-1999 זוכו מהריגה; בתאונה נהרגו 17 בני אדם, באתר וואלה!‏, 6 בדצמבר 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  תצפית מהר תורען, באתר "טיולי"
תוכנית של קומה טיפוסית במגדל בה ניתן לראות את פירי השירות בפינות המשולש, אטריום משולש במרכז וגן מקורה בחלק הדרומי. לחצו להגדלה
**מגדל קומרצבנק** (**Commerzbank Tower**) הוא גורד שחקים השוכן בפרנקפורט שבגרמניה. בבניין שוכנים המשרדים הראשיים של "קומרצבנק", הבנק השני בגודלו במדינה, שיזם את בנייתו. נכון ל-2020 מגדל קומרצבנק הוא גורד השחקים הגבוה ביותר בגרמניה וכן באיחוד האירופי. גובהו כ-300 מטר עם האנטנה וכ-260 מטר בלי.

היסטוריה
--------

תכנון המגדל הופקד בידי משרד "פוסטר ושותפים" בניהולו של הלורד נורמן פוסטר, אדריכל בריטי ידוע זוכה פרס פריצקר. פוסטר תכנן את מבנה הפלדה המשולש בסיוען של חברות הנדסה מובילות, ביניהן: "Arup" שבסיסה בלונדון. תהליך התכנון החל בשנת 1991. הבנייה החלה ב-1994 וארכה שלוש שנים.

המבנה המשולש מתנשא לגובה של 259 מטרים ויש בו 58 קומות. על גגו של המבנה יש אנטנה, שיחד איתה גובהו עומד על 300.1 מטרים. לרשותו של קומרצבנק עומדים 53 קומות ו-120,000 מטר רבוע של שטחי משרד. המגדל כולל אטריום משולש היוצר חלל במרכזו של המבנה, אליו מקושרים תשעה גני חורף (גנים מקורים) מוארים ואליו פונים חלק מהמשרדים. רציפות האטריום וגני החורף לאורך הבניין - שכוללים קירות מסך כלפי חוץ - מחדירים אור טבעי לנוחיותם של שוכני הבניין ומאפשרים מקומות נעימים בתוך הבניין, גם בקומותיו הגבוהות. את החלונות במבנה אפשר לפתוח ובעזרת האטריום הם מביאים לזרימתו של אוויר טבעי לבניין. באופן זה, מתפקד הבניין כבניין ירוק. המגדל מואר באור צהוב בלילות.

קודם להשלמתו של מגדל קומרצבנק, מסה טורם (מגדל הירידים) באותה עיר, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר באירופה". מגדל קומרצבנק "גנב" לו את התואר בעת השלמתו כאשר הוא גבוה ממנו בשני מטרים בלבד. בדצמבר 2003 התואר נלקח על ידי מגדל המגורים טריומף פאלאס במוסקבה, המתנשא לגובה של 264.1 מטרים. מאז נבנו באירופה שני גורדי שחקים גבוהים אף יותר: במוסקבה ובאיסטנבול.

בעת השלמתו היה לגורד השחקים הגבוה ביותר באיחוד האירופי, תואר אותו איבד עם השלמתו של מגדל השארד בלונדון בשנת 2012, ובו זכה מחדש עם פרישתה של הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי בשנת 2020.

בשונה מגורדי שחקים רבים אחרים ברחבי העולם (דוגמת מגדל Q1 באוסטרליה), מגדל קומרצבנק אינו כולל קומת תצפית. למעשה קומותיו העליונות כלל אינן פתוחות לקבלת קהל, והכניסה אליהן אפשרית רק לעובדי הבנק. רק קומת הכניסה של המגדל פתוחה לקבלת קהל. מגדל קומרצבנק שוכן ב-Kaiserplatz (מגרמנית, כיכר הקיסר).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל קומרצבנק** בוויקישיתוף
* מגדל קומרצבנק, באתר גורדי השחקים העולמי (באנגלית)
* מגדל קומרצבנק, ב-SkyscraperPage
* מאמר על המבנה, ב-a view on cities
* פוסטר ושותפים, מתכנני המגדל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Home | Arup | A global firm of consulting engineers, designers, planners and project managers, www.arup.com
**רנואידה ספלנדידה** (שם מדעי: ***Ranoidea splendida***) היא מין של צפרדע ממשפחת האילניתיים (תת-משפחת הפלודריאדיים), המצויה בטבע בצפון אוסטרליה. חלק מהחוקרים משייכים אותה לסוג ליטוריה, לצד האילנית האוסטרלית הלבנה, הקרובה לה מאוד. צפרדע זו חיה רק בשטחים הלחים של אזור קימברלי שבצפון אוסטרליה המערבית וצפון-מערב הטריטוריה הצפונית. הצפרדע נחשבת לחיית מחמד נפוצה באוסטרליה.

תיאור
-----

אורך הצפרדע הירוקה הוא 10.4 ס"מ בזכרים, בעוד הנקבות גדולות מעט יותר באורך 10.6 ס"מ, גדול יחסית לצפרדע. צבעה ירוק-זית עם גוונים צהובים על הבטן והצידיים ולאורך הגוף ישנם נקודות לבנות רבות. הרגליים שלה ארוכות מאוד ועוזרות לצפרדע לזנק בין העצים. על ראשה של הצפרדע ישנה בליטה היכולה להפריש רעלים נוירוטוקסינים בעת מתקפה.

הצפרדעים מצויות במגוון סביבות לחות לרבות ביערות גשם, נהרות איטיים ובמערות אליהם הן נכנסות במשך היום כדי להתקרר. באזורים בקרבת האדם הן יכולות להיכנס לפתחי ניקוז ואף לשירותים, אך יימנעו מאזורי מים מלוחים המסוכנים להם. הצפרדע היא פעילה ליילית, אז היא מחפשת חרקים למאכל, אותם היא תופסת בלשונה הדביקה.

לא ידוע הרבה על הרגלי הרבייה של צפרדע זו, אך היא מתרבה בעונה הרטובה, אז הזכרים פולטים קריאות קולניות עמוקות החוזרות על עצמם מספר פעמים עד שנקבה מגיעה ואז הזכרים קופצים עליה ומתרבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנואידה ספלנדידה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רנואידה ספלנדידה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שגיא הרְטוֹב** (באנגלית: **Sagi Hartov**) הוא צ'לן ישראלי-בריטי. הוא מייסד התחרות לנגינת יצירות של ארנסט בלוך.

מאז 2010, הרטוב חבר בטריו מוצרט הלונדוני. בשנת 2011, התמנה לדקן ומנהל לונדון קולג' לאמנויות בנות-זמננו.

חייו
----

### לימודים

שגיא הרטוב התחיל ללמוד נגינה בצ'לו בגיל 10. מקור ההשראה העיקרית שלו היה הצ'לן והמנצח הרוסי מסטיסלב רוסטרופוביץ', שעמו הופיע בהמשך. הוא למד בקונסרבטוריון רובין בחיפה, ובגיל 15 הופיע עם התזמורת הסימפונית חיפה.

בין 1995 ל-1999 למד הרטוב אצל עוזי ויזל, תחילה באוניברסיטת תל אביב ואחר בקונסרבטוריון למוזיקה של סידני. כמו כן למד אצל אלדו פאריזוט, יאנוש סטארקר ומאטס לידסטרם.

בספטמבר 2000 עבר הרטוב לבריטניה ללמוד באקדמיה המלכותית למוזיקה. והיה למוסמך להוראה מטעם האקדמיה (LRAM).

הרטוב לימד באקדמיה המלכותית למוזיקה והיה למרצה בכיר.

הרטוב לימד תלמידים לתואר מוסמך וכיתות אמן בקונסרבטוריון של ברמינגהאם, בבית הספר ע"ש יהודי מנוחין ובאוניברסיטת קיימברידג'. מאז ספטמבר 2010 מלמד הרטוב בקולורסטרינגס סנטר וקונסרבטוריון בצפון לונדון.

פרסים והופעות
-------------

שגיא הרטוב הופיע ביותר מ-12 ארצות. הוא ניגן ברסיטל סולו עם בנג'מין פרית' בויגמור הול ובקונצרט עם הפסנתרן הארגנטינאי אלברטו פורטוחאיס ברג'נט הול.

הרטוב השתתף בפסטיבלי מוזיקה שונים. בשנים 2007 ו-2008 ייסד את תחרות המוזיקה הישראלית ואת תחרות ארנסט בלוך. בשנת 2010, נרשמו לתחרות המוזיקה הישראלית 500 מועמדים מ-60 מדינות שונות.

בשנת 2010 הצטרף הרטוב לטריו מוצרט הלונדוני, שייסד הפסנתרן קולין סטון בשנת 1989. הטריו הוציא שני אלבומים; החבר השלישי בטריו הוא קשישטוף סמיאטאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שגיא הרטוב, ברשת החברתית LinkedIn
* יוטיוב, שגיא הרטוב ודייוויד סמית' מנגנים את "הברבור" מתוך קרנבל החיות של קאמי סן-סנס 18 ביולי 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארגון תחרות מוזיקה ישראלית ותחרות ארנסט בלוך
2. ↑  מלקולם מילר בקטע נבחר מפסטיבל הקיץ ברג'נט הול
3. ↑  התזמורת הסימפונית החדשה חיפה
4. ↑  שגיא הרטוב - ראיונות וסיפורים משלך - בוגרים - האקדמיה המלכותית למוזיקה
5. ↑  שגיא הרטוב, מו"ל=קינגס פלייס
6. ↑  מכינה לאקדמיה - לימודים - האקדמיה המלכותית למוזיקה
7. ↑  "צ'לו", ארגון cpmuck, 14 באפריל 2011
8. ↑  שגיא הרטוב, Nlcolourstrings.co.uk
9. ↑  שגיא הרטוב מנגן עם בנג'מין פרית' וראמון וודובסקי יצירות מאת גלינקה, ברהמס, בטהובן; אולם ורה פלטשר; תמז דיטון. 20 באפריל 2009
**דנבולה** או **β באריה** (נקרא גם **גליזה 448** או **LHS 2462**) הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים אריה ומייצג את זנבו. שמו של הכוכב הוא שיבוש של שמו בערבית **ذنب الاسد** - **דנב אל-אסד**, כלומר זנב האריה. למרות שהוא פחות בהיר מהכוכב γ באריה הוא קיבל את ציון באייר β באריה.

תכונות
------

דנבולה הוא כוכב צעיר יחסית לשמש שגילו מוערך במאות מיליוני שנים בלבד. זהו כוכב הסדרה הראשית מסוג ספקטרלי A3 V, צבעו לבן - כחלחל ועוצמת ההארה שלו היא פי 12 משל השמש. תכונותיו דומות לשל אלטאיר, אך מרחקו יותר מכפול, כ-36 שנות אור לעומת מרחק של 16 שנות אור לאלטאיר, ולכן בהירותו נמוכה בהרבה, כרבע משל אלטאיר.

עוצמת ההארה של דנבולה משתנה במעט מאוד במחזוריות של מספר שעות במנגנון דומה לזה של δ במגן, אך ההשתנות קטנה מכדי להיות מורגשת וניתן להבחין בה רק באמצעות מכשירי מדידה רגישים. את הכוכב מקיפה דיסקת אבק קר (כ-120 קלווין) הפולטת קרינה בתחום התת-אדום, בדומה לכוכבים צעירים דומים כמו וגה או β בכן-ציור. בשל כך ובשל מרחקו הקטן יחסית, מהווה הכוכב מטרה לחקר תהליכי היווצרות כוכבי לכת.

קישורים חיצוניים
----------------

* דנבולה באתר של ג'ים קלר
* דנבולה ב-Solstation
* דנבולה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  VizieR: LHS 2462, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)

| הכוכבים הבהירים בקבוצת אריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (רגולוס) • γ (אלג'יבה) • β (דנבולה) • δ (זוסמה ) • ε (אלג'נובי) |  |

 |