recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלכסנדר מרקל** (בגרמנית: **Alexander Merkel**, בקזחית: **Александр Меркель**, נולד ב-22 בפברואר 1992) הוא כדורגלן קזחי-גרמני המשחק בחתא ובנבחרת קזחסטן בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

מרקל נולד בקזחסטן להורים ממוצא גרמני, ובגיל 6 חזר עימם לגרמניה. מרקל התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של שטוטגרט, ובגיל 16 הצטרף לזו של מילאן. הוא היה שותף לזכייה של קבוצת הנוער בקופה איטליה לנוער לראשונה מזה 25 שנה. ב-8 בדצמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד אייאקס אמסטרדם במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך נגד קליארי.

בתחילת עונת 2011/2012 קיבלה גנואה 50% מכרטיס השחקן שלו במסגרת העברתו של סטפן אל שעראווי שעשה את הדרך ההפוכה. ב-20 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו עבור גנואה בניצחון 3-4 נגד נוצ'רינה במסגרת הקופה איטליה. ב-17 בינואר 2012 חזר מרקל למילאן, הפעם כשחקן מושאל מגנואה. בסיום העונה רכשה גנואה את ה-50% בהם החזיקה מילאן ב-5 מיליון אירו. ב-3 בינואר 2013 מרקל חתם ביחד עם חברו לקבוצה מסאהודו אלהאסן באודינזה, במסגרת עסקת העברתו של אנטוניו פלורו פלורס שעשה את הדרך ההפוכה. אודינזה החזיקה אז ב-50% מכרטיס השחקן שלו, וביוני 2013 רכשה את שאר האחוזים תמורת 1.78 מיליון אירו.

ב-3 בינואר 2013 הושאל לווטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-14 ביולי 2014 הושאל לגראסהופרס ציריך השווייצרית. ביולי 2016 הצטרף מרקל לפיזה האיטלקית, אך כעבור עשרה ימים בלבד עזב את המועדון, ושוחרר באופן רשמי כעבור שבועיים. באוגוסט 2016 חתם מרקל בבוכום מהבונדסליגה השנייה.

בינואר 2018 חתם באדמירה ואקר מליגת העל האוסטרית.

ב-29 ביולי 2018 מרקל חתם בהראקלס אלמלו מליגת העל ההולנדית.

ב-13 בספטמבר 2020, מרקל חתם באל-פייסלי מליגת העל הסעודית.

ב-19 באוגוסט 2021 מרקל הצטרף לגזיאנטפ מהליגה הטורקית השנייה. ב-19 במאי 2023 שוחרר מהמועדון וכעבור כחודש וחצי חתם בחתא מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, שיחק מרקל בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה. בדצמבר 2010 הצהיר כי הוא מעוניין לייצג את נבחרת רוסיה אך התקשה לקבל אזרחות רוסית. בפברואר 2011 הצהיר כי הוא מעוניין לשחק עבור הנבחרת הבוגרת של גרמניה. במרץ 2015 החליט לייצג את נבחרת קזחסטן, וב-6 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד איסלנד במסגרת מוקדמות יורו 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר מרקל** בוויקישיתוף
* אלכסנדר מרקל, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ארמדיל שעיר הררי** (שם מדעי: *Chaetophractus villosus*), ידוע גם בשמות **ארמדיל גדול** (לא לבלבל עם ארמדיל ענק) ו**ארמדיל שעיר גדול** הוא מין של ארמדיל דרום אמריקאי, והוא אחד ממיני הארמדילים הגדולים ביותר. 
הארמדיל נפוץ מצפון פרגוואי ודרום בוליביה ועד לדרום ארגנטינה. בית גידולו במדבריות למחצה ובשטחים פתוחים, כגון הפמפס. 
אורך גופו של הארמדיל נע בין 22 ל-40 סנטימטר, והוא שוקל 2 קילוגרם. זנבו מגיע לאורך של 17-9 סנטימטר. על גבו של הארמדיל מצויה שכבה כפולה המורכבת מחומר קרני ועצמות המשמשת להגנה. היא מגנה על הכתפיים, הגב וצידי הגוף מפני טורפים ופגיעות גוף. שכבה זו מחולקת ללוחיות ו"חגורות" המוקפות בעור גמיש. ישנן 18 "חגורות", שמתוכן 8-7 "חגורות" ניידות, המאפשרות תזוזה וכיפוף. לארמדיל גם שריון קטן על הראש שמגן על אזור האוזניים ועל העורף. אזור הבטן מכוסה בעור רך ובפרווה דלילה. צבע פרוותו נע בין אפור-חום ללבן. גם על הזנב יש טבעות שריון שמגינות עליו.

המבנה החברתי הוא יחידאי. ההריון של הנקבה נמשך בין 75-65 יום והוולד בלידתו שוקל כ-155 גרם. הוא נולד עירום, עם עור רך וורוד ההולך ומתקשח עם הזמן. בהמלטה ישנם בין 3-1 ולדות. הוולד פוקח עיניו רק לאחר כשלושה שבועות. 

הארמדיל הוא אוכל כל, וניזון מחרקים ופרוקי-רגליים אחרים, מכרסמים, זוחלים, נבלות ומזון צמחי. הוא נוהג להתחפר מתחת לנבלות כדי להשיג רימות וזחלים, המשמשים כתוספת חלבונים. התחפרות היא הפעילות הדומיננטית אצל הארמדיל. 
בעזרת טפרים ארוכים וחזקים הוא מתחפר בכל סוג של אדמה על מנת לברוח מטורפים, כדי לחפש מזון וכדי לצנן את טמפרטורת גופו בימים חמים במיוחד. יכולתו להתחפר מסייעת לו להימלט מטורפים. כאשר הוא חש מאוים הוא מכניס את רגליו מתחת לשריון ומשתטח על האדמה כך שרק שריונו נשאר חשוף. תוחלת חייו של הארמדיל בשבי מגיעה ל-30 שנים.

הארמדיל יכול להזיק לגידולים חקלאיים וניצוד למזון על ידי האדם, ועל כן הוא בסיכון קל במרבית אזורי תפוצתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמדיל שעיר הררי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארמדיל שעיר הררי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| ארמדילאים |
| --- |
| טטויים |
| טטו | ארמדיל ארוך-אף דרומי • ארמדיל ארוך-אף גדול • ארמדיל טאטו • ארמדיל ארוך-אף שעיר • ארמדיל ארוך-אף יאנוסי • ארמדיל שבע-החגורות • ארמדיל יפס |   |
| ארמדיליים |
| ארמדיל שעיר | ארמדיל שעיר האנדים • ארמדיל שעיר צווחני • ארמדיל שעיר הררי |
| ארמדיל חשוף-זנב | ארמדיל חשוף-זנב צפוני • ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו • ארמדיל חשוף-זנב גדול • ארמדיל חשוף-זנב דרומי |
| ארמדיל מצטנף | ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי • ארמדיל מצטנף דרומי |
| ארמדיל החולד (סוג ומין יחיד) | ארמדיל החולד |
| ארמדיל חולד גדול (סוג ומין יחיד) | ארמדיל חולד גדול |
| ארמדיל שש החגורות (סוג ומין יחיד) | ארמדיל שש החגורות |
| ארמדיל ארגנטינאי (סוג ומין יחיד) | ארמדיל ארגנטינאי |
| ארמדיל ענק (סוג ומין יחיד) | ארמדיל ענק |
**אלכסנדר רודריק מקלאוד** (**Alexander Roderick McLeod**‏, 1782 – 11 ביוני 1840) היה סוחר פרוות וחוקר ארצות באמריקה הצפונית הבריטית (אנ') שהחל את דרכו בחברת צפון מערב (אנ') (בראשי תיבות NWC) בשנת 1802.

מקלאוד הפך לסוחר ומנהיג קבוצה (בריגדה) בחברת מפרץ הדסון (HBC), בראשות סר ג'ורג' סימפסון (אנ'), לאחר שה-NWC התמזג לתוכה בשנת 1821. הוא היה פעיל מאוד בגיבוש תפקיד ה-HBC באזור הפסיפיק נורת' וסט והיה לו תפקיד מכריע במשלחת הארקטית של ג'ורג' באק (אנ'), כמו גם בהקמת שביל סיסקיו בין פורט ונקובר לעמק סקרמנטו של קליפורניה.

מבסיסו בפורט ונקובר, מקלאוד חקר את הנהרות אומפקווה ורוג בשנים 1826–1828, והכין את הבריגדה שלו ליציאה נוספת ביולי 1828 כאשר מגלה הארצות האמריקני ג'דדיה סמית הגיע לשם לאחר שרוב חבריו נרצחו על ידי בני האומפקווה באורגון. המנהל הראשי של פורט ונקובר ג'ון מקלפלין (אנ') הקצה מחדש את החטיבה של מקלאוד, כולל הגשש והמתורגמן מישל לפרמבואז (אנ'), לחזור עם סמית לנהר האומפקווה כדי לחפש ניצולים ולנסות לאסוף את הסוסים, הפרוות והאספקה של סמית. חלק גדול מהציוד של סמית נאסף, כולל היומן שלו ושל האריסון רודג'רס, הפקיד של סמית, אבל 15 מתוך תשעה עשר אנשיו של סמית נרצחו. המפות של סמית עזרו למקלאוד במסעות המחקר המאוחרים יותר לצפון קליפורניה.

בעיני ה-HBC היה אלכסנדר מקלאוד אדם בעל דעות עצמאיות, אך היה עובד חשוב ששירת את החברה במגוון מסגרות. דלגו עליו כשהיה צריך לבחור מנהל ראשי (chief factor), משהו שהוא ציפה לקבל והרגיש שהרוויח. ג'ון באלנדן (John Ballenden), שנישא לשרה, בתו של מקלאוד מנישואיו לאישה אינדיאנית, אכן השיג תפקיד זה בחברה.

אגם מקלאוד (McLeod lake) בסטוקטון בקליפורניה נקרא על שמו, וכך גם הנהר מקלאוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mackie, Richard Somerset (1997). *Trading Beyond the Mountains: The British Fur Trade on the Pacific 1793-1843*. Vancouver: University of British Columbia (UBC) Press. p. 66. ISBN 0-7748-0613-3.
2. 1 2  biographi.ca, Alexander Roderick McLeod
**ארמדיל מצטנף דרומי** (שם מדעי: *Tolypeutes matacus*), ידוע גם בשם **ארמדיל שלוש-חגורות דרומי**, הוא מין דרום אמריקאי של ארמדיל מהסוג ארמדיל מצטנף. הוא חי בארגנטינה, דרום-מערב ברזיל, פרגוואי ובוליביה בגבהים של עד 770 מטר מעל פני הים.  
  

ארמדיל מצטנף בפעולה
הארמדיל המצטנף הדרומי והארמדיל המצטנף הצפוני, הם המינים היחידים של ארמדיל שיכולים להתקפל לכדור מושלם למטרות הגנה עצמית. שלוש החגורות שלו מאפשרות לו מספיק גמישות על מנת להצמיד את הראש והזנב שלו, מה שמאפשר לו להגן על הגפיים שלו, על העיניים האף והאזניים מטורפים. השריון שלו בנוי מקרטין, אותו חומר ממנו עשויות ציפורניים של בני אדם. הצבע שלהם הוא חום-צהבהב. הם בין הארמדילים הקטנים יותר, עם אורך של 22–27 סנטימטרים (8.7–10.6 אינץ') ומשקל של 1.0–1.6 קילוגרם (2.2–3.5 ליברות). בניגוד לרוב הארמדילים הם לא חופרים מחילות ולא מותאמים לחיים במחילות, אך לעיתים הם משתמשים במחילות נטושות של דוב נמלים ענק.

לארמדיל המצטנף יש לשון ארוכה ודביקה דמוית קשית, שמאפשרת לו לאסוף ולאכול מגוון רחב של חרקים וחסרי חוליות אחרים, בעיקר נמלים וטרמיטים. הם אוכלים לעיתים גם שורשים, פירות וירקות.

האיום העיקרי עליו הוא הרס סביבת המחיה שלו, מישורים יבשים, למטרות חקלאות, ולכידה ומכירה כחיית מחמד או כמזון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמדיל מצטנף דרומי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארמדיל מצטנף דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| ארמדילאים |
| --- |
| טטויים |
| טטו | ארמדיל ארוך-אף דרומי • ארמדיל ארוך-אף גדול • ארמדיל טאטו • ארמדיל ארוך-אף שעיר • ארמדיל ארוך-אף יאנוסי • ארמדיל שבע-החגורות • ארמדיל יפס |   |
| ארמדיליים |
| ארמדיל שעיר | ארמדיל שעיר האנדים • ארמדיל שעיר צווחני • ארמדיל שעיר הררי |
| ארמדיל חשוף-זנב | ארמדיל חשוף-זנב צפוני • ארמדיל חשוף-זנב צ'אקו • ארמדיל חשוף-זנב גדול • ארמדיל חשוף-זנב דרומי |
| ארמדיל מצטנף | ארמדיל שלוש-החגורות הברזילאי • ארמדיל מצטנף דרומי |
| ארמדיל החולד (סוג ומין יחיד) | ארמדיל החולד |
| ארמדיל חולד גדול (סוג ומין יחיד) | ארמדיל חולד גדול |
| ארמדיל שש החגורות (סוג ומין יחיד) | ארמדיל שש החגורות |
| ארמדיל ארגנטינאי (סוג ומין יחיד) | ארמדיל ארגנטינאי |
| ארמדיל ענק (סוג ומין יחיד) | ארמדיל ענק |
**זברת ברצ'ל** (שם מדעי: ***Equus quagga burchellii***) היא תת-מין של זברה מצויה שבמשפחת הסוסיים והיא הנפוצה בתת-המינים של הזברה. את שמה קיבלה מהחוקר "ויליאם ברצ'ל" (William John Burchell).

לזברה זו פסים עבים על ירכה וגבה ולפעמים יש לה פסים אפורים בין השחור-לבן. שני הזוויגים דומים זה לזה, אך הזכרים תוקפניים יותר.

תפוצת זברה זו מבוצואנה עד לנמיביה ולצפון דרום אפריקה. היא שוכנת סוואנות רחבות ולעיתים גם אזורים יבשים יותר ואף מדבריות ולהקות של זברות עושות את המרחק היבשתי הגדול ביותר ביבשת אפריקה, של 160 ק"מ מנהר קואנדו (Cuando) שבנמיביה לפארק נקסאי פאן (Nxai Pan) שבבוצואנה.

הזברות רועות יחדיו וניזונות מהחלקים העליונים של הצמחייה. כך היא יכולה לאכול יחד עם אנטילופות כמו הגנו והדלגן הלועסים חלקים נמוכים יותר. העדרים המשותפים עוזרים לעדרים להתמודד עם טורפים כאשר עיניים רבות יותר מבחינות בו. ואולם פרטים קטנים או חלשים נטרפים על ידי אריות או צבועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זברת ברצ'ל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534885605171
* LCCN: sh95001247

 |
**הלל דוד סתהון** (? - י"ז באלול ה'תרס"ט, 3 בספטמבר 1909) היה רב, פוסק הלכה ומחבר ספרים, מגדולי רבני ארם צובא.

ביוגרפיה
--------

נולד בארם צובא, כבן בכור לרבי מנשה סתהון. אחיו הם רבי יצחק, רבי משה, רבי מטלוב ורבי חיים סתהון - רבה של צפת.

נשא לאישה את בתו של רבי שלום כ'אסכי, אב בית דין ארם צובא.

היה פעיל גם בענייני ציבור, ופעל להקמת ועד חברת "תלמוד תורה" לחיזוק לימוד התורה בארם צובא. במסגרת זו פנה לגבירים רבים כדי שיסייעו לתמוך ולהחזיק את לומדי התורה.

הרב יעקב שאול אלישר מכנה אותו "הרב המובהק", וכתביו וחידושי תורתו מוזכרים רבות בספריהם של רבני ארם צובא, ביניהם הרב ישעיה דיין, הרב שאול מטלוב עבאדי, רבי רחמים יוסף פרנקו, רבי יצחק שחיבר ועוד.

נפטר בערב שבת אחר חצות, בי"ז באלול ה'תרס"ט 3 בספטמבר 1909, ונטמן בחלב.

### משפחתו

הותיר אחריו שני בנים; הרב מנשה עזרא, והרב יעקב.

נכדו רבי דוד סתהון הקרוי על שמו, הוא מייסד ארגון צדקה ומרפא בירושלים, ומרבני העדה החרדית הספרדית.

### חיבוריו

חיבורו "ארוכה ומרפא" הוא אינדקס מושגים בחכמה ומוסר, כגון "אהבת השם", "בושה", "הריגת נפש" ועוד, כשכל כל אחד מהם מובאים דברי חז"ל מהתלמוד ומהמדרשים, וכן מדברי הראשונים.

חידושי תורתו נדפסו בכתב העת המאסף, ובשו"ת 'מעשה איש' ושו"ת 'שאל האיש' לרבי יעקב שאול אלישר.

אחר פטירתו מצאו בניו את כתבי ידו, ולימים הוציאום לאור.

בין ספריו נמנים:

* **ארכה ומרפא** - אמרי מוסר על פי חז"ל, ארם צובא ה'תרע"ג. יצא לאור במהדורה מחודשת בירושלים ה'תשס"ז, על ידי מכון הכתב
* **להאיר על השולחן** - על הלכות פסח
* **פרקי אבות -** פירוש על מסכת אבות
* **שמירת שבת** - על הלכות שבת ונוסף עליו הלכות מאכלות אסורות, יצא לאור לראשונה בערבית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עזרא בצרי, **ארכה ומרפא** - מהדורה מחודשת, ירושלים ה'תשס"ו, בהקדמתו לספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519134205171

 |
**אדולף בֶּהם** (נכתב בזמנו **ביהם**, ולעיתים בכתיבה היידית: **בעהם**; בגרמנית: **Adolf Böhm**; ‏ 20 בינואר 1873 – 4 באפריל 1941) היה סופר, היסטוריון, עורך עיתונות ופעיל ציוני יהודי אוסטרי.

קורות חיים
----------

בהם נולד בעיירה טפליץ שבמוראביה, אוסטריה, למשפחה יהודית מתבוללת. בילדותו הוריו עברו לבירה, ווינה, שם היה אביו הבעלים של מפעל טקסטיל מצליח. בנעוריו דבק בתנועה הסוציאליסטית ואף לימד שירה בשכונות העניות של וינה. הוא היה חבר באגודה הפביאנית של אוסטריה (ארגון סוציאליסטי).

בשנת 1905, לאחר מותו של הרצל, החל בהם להתקרב לחוגי הציונות. בציונותו של בהם היה מרכיב תרבותי חזק, והוא למד עברית וספרות עברית.

בהם יסד את ההסתדרות הציונית הארצית באוסטריה. יחד עם מרדכי זאב ברוידא כתב תוכנית עבודה שנתקבלה בוועידת ציוני אוסטריה בועידת קראקוב בשנת 1906.  

בשנת 1907 ביקר לראשונה בארץ ישראל וחקר את אפשרויות ההתיישבות. באותה שנה השתתף בקונגרס הציוני השמיני בהאג והציע שורת הצעות הקשורות להתיישבות בארץ ישראל.

בהם נבחר כחבר הוועד הפועל הציוני וחבר הדירקטוריון של הקרן הקיימת לישראל. בשנים 12–1910 ערך את הירחון החשוב בגרמנית "פלשתינה", שעסק בהתיישבות ובחקר ארץ-ישראל. לאחר שנסגר הירחון בגלל חוסר אמצעים, הטיח דברים קשים בהנהלת התנועה הציונית על חוסר תמיכה רוחנית וחומרית לצורך קיום כתב-עת כה חשוב, בעוד שחברות נוצריות בגרמניה ובאנגליה מפרסמות ספרות על ארץ-הקודש. הוא הצליח לחדש את הוצאת העיתון משנת 1927 ועד לסיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית ב-1938.

בשלהי מלחמת העולם הראשונה עמד בראש המועצה הלאומית של היהודים באוסטריה והיה ממייסדי הסמינריון (השיעורים הפדגוגיים בווינה) שבו הרצה על התנועה הציונית. 

ביוזמתו נוסדה בווינה הגימנסיה הריאלית היהודית על שם הרב צבי פרץ חיות.

מבחינה רעיונית היה מקורב למפלגת הפועל הצעיר וסוציאליזם.

כשלוש שנים לאחר ה"אנשלוס" ועליית הנאצים לשלטון באוסטריה נעצר על ידי הגסטפו ונרצח.

ספריו
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
* בשנת 1910 יצא ספר שכתב על הקרן הקימת לישראל.
* ספרו החשוב ביותר הוא "תולדות התנועה הציונית", אחד מספרי ההיסטוריה הראשונים של התנועה הציונית, שפורסם בשני כרכים בשפה הגרמנית. בשנת 1938 ביקר בארץ ישראל על מנת לכתוב כרך שלישי, אולם עם מותו נעלמו כתבי היד של כרך זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אדולף בהם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4882
* רשימת הפרסומים של אדולף בהם, בקטלוג הספרייה הלאומית
* אדולף בהם (1873-1941), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304302505171
* BnF: cb12509508m (data)
* GND: 124302025
* ISNI: 0000 0001 0913 3123
* LCCN: n85385844
* NKC: zmp2016919163
* NLP: A18812193
* NTA: 315126337
* SUDOC: 034329234
* VcBA: 495/106694
* VIAF: 70395028
* WorldCat: lccn-n85385844

 |
הלל דן וגולדה מאיר ב-1949 בעת בהנחת אבן הפינה למפעל צינורות.
מחצבת 4.5 של אבן וסיד בנשר מהספר בדרך לא סלולה – הגדת סולל בונה של דן הלל, פורסם ב-1963
**הלל דן** (1900, ה'תר"ס או ה'תרס"א – 9 בינואר 1969, י"ט בטבת ה'תשכ"ט) היה מראשוני העלייה השלישית, היה ממנהלי חברת סולל בונה ועמד בראשה מהתקופה שלפני הקמת המדינה ועד שנות החמישים.

חייו
----

דן נולד בליטא בשנת 1900 לשרגא ויהודית ועלה ארצה ב-1920. היה ממנהיגי גדוד העבודה, עבד בסלילת כבישים, בחציבה ובשיתוף פעולה עם סולל בונה. עבד בנהריים במפעל החשמל של פנחס רוטנברג.

דן היה אחד מחמשת מנהלי סולל-בונה מ-1933. סולל-בונה, שהייתה חברה הסתדרותית, פעלה בתקופת כהונתו הן לקידום מטרות עסקיות והן ציוניות. הלל דן גם הרחיב את פעולת המשק ההסתדרותי לתחומי התעשייה. לפי שמחה בלאס, הלל דן הוא אחד מארבעה אנשים שתרמו, לפני קום המדינה, "תרומה שאחר לא היה תורם". וכך כתב עליו:

> 
> כמעט לבדו הקים את התעשיה ההסתדרותית. אם לא יושמדו המסמכים, ידעו כותבי ההיסטוריה להעריך את תרומתו הסגולית לגיבוש הכוח, שעל בסיסו הוקמה המדינה.
> 
> 
> 
> — שמחה בלאס, **מי מריבה ומעש**, עמ' 25
> 

ב-1953 נענה לבקשת הממשלה ועמד, יחד עם פנחס ספיר, בראשות מינהל מיוחד שיטפל בשילומים מגרמניה, לאחר שלוש שנים שב לעבודה מלאה בסולל בונה.

בשלהי שנות ה-50 נקלע לעימותים עם בכירי ההסתדרות ומפלגת מפא"י. הם סברו שהתנהלותו דורסנית וכוחנית, והוא, כמו החברה שעמד בראשה, סולל בונה, צוברים עוצמה רבה מדי שעלולה להוות סכנה למשק כולו. מזכ"ל ההסתדרות, פנחס לבון, הקים ועדה שהמליצה על פיצול סולל בונה לשלוש חטיבות נפרדות, ולאחר הפיצול, ב-1958, עזב דן את החברה שהייתה מזוהה עמו במשך שלושים שנה.

לאחר שסיים את תפקידו כאחראי לניהול המשק ההסתדרותי (סולל בונה, כור) פנה הלל דן לפעול בשוק הפרטי. כן ניהל מ-1962 את החברה לפיתוח המדע מטעם משרד הביטחון. דן נפטר ב-9 בינואר 1969 מהתקף לב בעת עמדו על דוכן העדים בבית המשפט, במסגרת תביעה נגדו בנוגע לעסקיו הפרטיים.

דן נישא לחיה לבית אליס, ולהם שתי בנות.

ספרו
----

* **בדרך לא סלולה: הגדת סולל בונה**, הוצאת שוקן, תשכ"ג (1963)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלל דן** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "הלל (זלמן) דן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4425 - 4430
* אתר אודותיו

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה שבא, דרך במדבר, עמ' 271
2. ↑  שלמה שבא, דרך במדבר, עמ' 283 ואילך
3. ↑  הלל דן, דבר, 10 בינואר 1969

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302057805171
* ISNI: 0000 0001 0812 740X
* VIAF: 160599014
* WorldCat: viaf-160599014

 |
**שישי עם טל ברמן** הייתה תוכנית הבידור והאירוח המרכזית של הטלוויזיה הישראלית בשנת 2012. התוכנית שודרה בכל שישי אחרי היומן.

על התוכנית
----------

מנחה התוכנית הוא טל ברמן. במסגרת תוכניתו, מארח ברמן את אנשים מתחום הבידור, האקטואליה, הפוליטיקה והמוזיקה. במהלך התוכנית מוצגות פינות אישיות הנשענות בין היתר על תוכן וירטואלי ברשת וכן מחוות לאמנים ויוצרים שעיצבו את חיי התרבות בישראל. בנוסף, בין הפינות הקבועות: פינה סאטירית המופקת באמצעות סרטון ויראלי שמתייחס בכל פעם לפרשייה אקטואלית שהייתה בכותרות באותו השבוע. פינה נוספת היא פינת סיכום שבועית המתכתבת עם עולם הרשת.

לאחר עלייתה זכתה התוכנית לביקורות שליליות.

הרקע לתוכנית
------------

ברשות השידור ניסו לנצל תקופה בה בערבי שישי, בערוצים המסחריים משודרות תוכניות בידור, שרובן מורכבות משידורים חוזרים. במצב זה, הכוונה היא להעלות תוכנית בידור ואירוח חדשה ולהוות אלטרנטיבה לתכני הערוצים המסחריים. בכך, החזיר הערוץ הראשון את "מסורת" תוכניות הבידור בערבי שישי (כמו "סיבה למסיבה", שהגישה רבקה מיכאלי ו"ממני", של מני פאר).

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הפייסבוק של התוכנית
* ערן בר-און, ערוץ 1: טל ברמן יגיש תוכנית אירוח בשישי, באתר ynet, 4 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי שאלתיאל, שיחות סלון: תוכנית האירוח של טל ברמן מביכה, באתר nrg‏, 17 ביוני 2012  
אורי ערן, עכבר העיר אונליין, שישי עם טל ברמן: תשדיר בחירות של שעה, באתר הארץ, 15 ביוני 2012  
ירמי עמיר, אם טל ברמן נופל בשישי בלילה אפילו אלוהים לא יכול להציל אותו, באתר מגפון, 17 ביוני 2012
**אארוקאר** (באנגלית: **Aerocar**) היה אמצעי תחבורה המוגדר כ"מכונית מעופפת", אשר תוכנן ונבנה על ידי חברת "מולטון טיילור" (Molt Taylor) במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20. זה מכונית מעופפת היחידה שהייתה קרובה לייצור סידרתי.

תכנון ופיתוח
------------

מולטון טיילור החל בתכנון מכונית מעופפת בשנת 1946. אב טיפוס היה מבוסס על מכונית רגילה עם כנפיים מתפרקות. היה ניתן להכין את מכונית לטיסה תוך חמש דקות. לפי התוכניות המכונית הייתה יכולה להגיע למהירות של 90 קמ"ש ובמצב טיסה לכ-200 קמ"ש.

רשות התעופה האזרחית נתנה לטיילור את כל האישורים הדרושים בשנת 1956. טיילור סיכם עם חברת Ling-Temco-Vought על תחילת ייצור סדרתי, בתנאי הוא יציג הוכחות ל-500 הזמנות. מכיוון שטיילור הצליח להשיג רק כמחצית מהכמות הזמנות הנדרשת, ייצור סדרתי לא החל. בסך הל נבנו שישה מכוניות מדגם זה. חלק מהם מוצבות במוזיאונים ונמצאים במצב מוכן לטיסה. מכונית N102D שנבנתה בשנת 1960 זה המכונית שביצע את הטיסה בשנת 2008. היא נמצאת בבעלות של אד סוויני, מתכנן של מכונית "אארוקאר 2000".

נתונים טכניים "אארוקאר 2000"
----------------------------

* צוות - טייס ונוסע
* אורך - 6.55 מטר
* מוטת כנפיים - 10.36 מטר
* מהירות שיוט - 156 קמ"ש
* מהירות מרבית - 188 קמ"ש
* מהירות הזדקרות - 80 קמ"ש
* טווח טיסה - 480 קמ"ש
* מנוע - 1 × Lycoming O-320
* מדחף מסוג Hartzell HA12 UF בעל 2 להבים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אארוקאר** בוויקישיתוף
* תיאור המכונית
זיכרון שכתבה המשוררת אלה אמיתן לילדה אילנה בקשט, ליום הולדתה השמיני, ובו אקרוסטיכון של שמה
**זיכרון** הוא דף שנכתב למזכרת בפנקס שנועד לכך, ונקרא ספר זכרונות. כתיבת זיכרון הייתה נפוצה בישראל במשך עשרות שנים במהלך המאה העשרים, ומקובלת במידה מצומצמת עד היום. כתיבת זיכרון נעשתה לציון אירוע, כגון יום הולדת או סיום שנת לימודים, ואת הזכרונות כתבו ידידיו של בעל ספר הזכרונות (מרביתם בני גילו, אך גם הורים, מורים וכו').

נוסחים שבלוניים של זכרונות הופיעו בספרי זכרונות רבים. נוסח שבלוני נפוץ היה:

> 
> על החלון ישבתי  
> וזיכרון לעפרה כתבתי  
> לפתע נשבר העיפרון  
> וזהו סוף הזיכרון
> 
> 
> 
> 

נוסח שבלוני נפוץ נוסף:

> 
> מה אכתוב לך לא אדע  
> שיר סיפור או אגדה  
> לכן אכתוב רק שתי מילים  
> יברכך האלוהים
> 
> 
> 
> 

תבנית נפוצה נוספת, שהצריכה יצירתיות, הייתה זיכרון שהוא אקרוסטיכון של שם מקבל הזיכרון.

זיכרונות אחרים כללו מסר לאומי, כגון "היי בת נאמנה לעמך ולמולדתך", מסר אישי, כגון "עלה והצלח בכל דרכיך"

יש שהעדיפו לכתוב זיכרון אישי מיוחד. גם במקרים אלה, הזיכרון היה טקסט קצר, בן שורות מעטות, בהתחשב במגבלות שהטיל הדף המיועד לכך.

לעיתים נהג כותב הזיכרון לקפל את הפינה השמאלית התחתונה של הדף, ומתחת לקפל לכתוב "סוד" - מסר קצר (בהתחשב במגבלות המקום), המיועד לכאורה למקבל הזיכרון בלבד (להבדיל מיתר הזיכרון, שאותו נהוג היה להראות לחברים). להדגשת הסודיות נכתב לעיתים על חלקו הגלוי של הקפל: "סוד כמוס", "סוד כמוס לפרה ולסוס" או "כל הפותח הוא כלב נובח".

זיכרון שכתבה זהרה לביטוב לבת כיתתה רפאלה אוליצקי

קישורים חיצוניים
----------------

* שלומית הרטמייר, על החלון ישבתי וזיכרון לך כתבתי ..:על ספרי הזכרונות שלנו, באתר "המולטי יקום של אלי אשד"
**RAH-66 קומאנצ'י** היה אב-טיפוס של מסוק חמקן מתקדם שתוכנן עבור צבא ארצות הברית מתוצרת בואינג/סיקורסקי, ויועד לתפקיד הסיור החמוש.

היסטוריה
--------

לצבא ארצות הברית יש מסוק סיור חמוש - ה-OH-58D קיואה ווריור - אך מסוק זה מבוסס על מסוק סיור מימי מלחמת וייטנאם. 

בניגוד לקיואה ווריור, הקומאנצ'י תוכנן במיוחד למטרות סיור חמוש. המסוק קטן וקל מה-AH-64 אפאצ'י - אורכו 14.29 מ' ומשקלו 3,500 ק"ג לעומת 17.7 מ' ו-5,200 ק"ג של ה-AH-64 אפאצ'י - ושלדת המסוק, העשויה מחומרים מרוכבים, כללה מאפיינים חמקנים, כמו נשק הנכנס לגוף המסוק, גוף המסוק הבנוי ממשטחים ישרים וחומרים סופגי מכ"ם. כמו כן, הקומאנצ'י שקט באופן ניכר ממסוקים אחרים. 

מערכות הגילוי והניווט המתוחכמות של הקומאנצ'י היו אמורות לסייע לו בפעולות בחשכה ובמזג אוויר סוער. המסוק תוכנן להתאים למטוסי תובלה ולספינות תובלה בקלות. 

צבא ארצות הברית תכנן לרכוש כמעט 1,300 מסוקי קומאנצ'י למטרות סיור והתקפה קלה. המסוק הראשון היה אמור להיכנס לשירות ב-2004. אב הטיפוס הראשון (מבין שניים) יוצר במפעל של סיקורסקי במאי 1995, וטס לראשונה בדצמבר 1995. שני אבות הטיפוס נבחנו במהלך שנת 1998. 

### ביטול התוכנית

ב-23 בפברואר 2004, צבא ארצות הברית הכריז על ביטול תוכנית הקומאנצ'י במטרה לספק מימון למסוקים הקיימים. סיבה נוספת לביטול הפרויקט היא העלייה בפופולריות של כלי טיס בלתי מאוישים והצלחתם באפגניסטן ובעיראק. עד לשלב ביטול התוכנית הושקעו בתוכנית 8 מיליארד דולר, ו-450-680 מיליון דולרים נוספים נדרשו כדמי ביטול פרויקט לשתי השותפות העיקריות בפרויקט, בואינג וסיקורסקי. 

הטכנולוגיה שפותחה בשביל הקומאנצ'י תשולב במסוקי האפאצ'י ובמסוקים נוספים. חלק מתפקידיו של המסוק ימולאו על ידי ה-בל ARH-70, מסוק סיור חמוש המשתמש בחלקים קיימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RAH-66 קומאנצ'י** בוויקישיתוף
* נתנאל שלומוביץ, ‏קומאנצ'י, 1983-2004, באתר חיל האוויר הישראלי

* דף ההיסטוריה של הקומאנצ'י באתר בואינג
* הקומאנצ'י באתר הצבא האמריקני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566350405171
* LCCN: sh2002000601

 |
**מפלגת הקדמה הגרמנית** (בגרמנית: Deutsche Fortschrittspartei - DFP) הייתה המפלגה המודרנית הראשונה בגרמניה שהייתה מבוססת-מצע. היא יוסדה על ידי חברים שונים בבית הנבחרים הפרוסי ב-1861, כאופוזיציה לקנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק. המפלגה התקיימה בין השנים 1861–1884. 

מפלגת הקדמה הייתה המפלגה המודרנית הראשונה בגרמניה שהחזיקה מצע מסודר. מצע זה סבב, בין השאר, סביב הדרישה לאיחוד גרמניה תחת הגמוניה פרוסית, חיזוק שיטת הדמוקרטיה הפרלמנטרית, עיקרון שלטון החוק והגדלת סמכויותיהם של הממשלים המקומיים. 

אנשי המפלגה ובראשם פרנץ הרמן שולצה דליטש, פנו לציבור הפועלים בקריאה לאמץ את עקרון ה'עזרה עצמית' כפתרון למצוקם. בפתרון ליברלי זה הם עודדו את הפועלים לחסוך משכרם, לרכוש השכלה ולהתקדם מבחינה מקצועית ופוליטית. שולצה-דליטש קרא לפועלים להשתלב במאבק הלאומי כשותפים זוטרים ולחזק את סמכות הפרלמנט אל מול הממסד הצבאי והבירוקרטי הפרוסים

מייסד מפלגת הקדמה הגרמנית, פרנץ הרמן שולצה דליטש
המפלגה נוסדה ב-6 ביוני 1861 על ידי הצירים הליברלים בבית הנבחרים הפרוסי. ציריה היוו את הקבוצה הגדולה ביותר בבית הנבחרים הפרוסי התחתון בין השנים 1861–1865. בשנת 1866, בעקבות מלחמת שבעת השבועות, התפצלה המפלגה. חברי המפלגה שתמכו במדיניות החוץ של אוטו פון ביסמרק פרשו ממפלגת העם ויצרו את מפלגת הליבראלים הלאומיים. פיצול נוסף התרחש בשנת 1868, כאשר צירים מדרום גרמניה פרשו ויצרו את מפלגת העם הגרמני.

המפלגה הגיעה לסוף דרכה ב-5 במרץ 1884.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת הקדמה הגרמנית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה נאמן, פרדיננד לסל, הוצאת עם עובד, תל אביב 1984, עמ' 124

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11982999c (data)
* GND: 5006371-6
* ISNI: 0000 0001 0674 4789
* LCCN: n84224026
* NKC: xx0104354
* SUDOC: 027883868
* VIAF: 157161154
* WorldCat: lccn-n84224026

 |
לוטננט גנרל **סר אלכסנדר המילטון-גורדון** KCB (באנגלית: **Alexander Hamilton-Gordon**;‏ 6 ביולי 1859 - 13 בפברואר 1939) היה גנרל בריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

המילטון-גורדון היה אחד מעשרת ילדיהם של הגנרל סר אלכסנדר המילטון-גורדון, KCB וקרוליין הרשל. סבו מצד אביו היה ג'ורג' המילטון-גורדון, הרוזן הרביעי של אברדין, ראש ממשלת בריטניה מ-1852 עד 1855. סבו מצד אמו היה ג'ון הרשל.

### קריירה צבאית

המילטון-גורדון למד בווינצ'סטר קולג', ולאחר מכן הצטרף כקצין לרגימנט הארטילריה המלכותי בשנת 1880. שירותו הצבאי הראשון היה במלחמה אנגלו-אפגנית השנייה ב-1880. המילטון-גורדון שירת מאוחר יותר במלחמת הבורים והשתתף בפעולות בליידיסמית', ספיון קופ, ואל קרנץ וטוגלה הייטס. הוא הפך לקצין המודיעין בדרום אפריקה בתחילת 1901. כשחזר לממלכה המאוחדת, הוא הפך לזמן קצר למדריך בבית הספר לתותחנים לפני שמונה לצין אג"ם באלדרשוט באוקטובר 1901.

בשנת 1910, הוא קיבל תפקיד כמנהל המבצעים הצבאיים ההודו, שם שירת עד 1914, אז הפך למפקד העליון של פיקוד אלדרשוט. בשנת 1916, הוא קיבל את הפיקוד על הקורפוס התשיעי, עמו לחם בקרב מסין ובקרב השלישי על האן. הוא סיים את תפקידו ב-1918 ופרש מהצבא ב-1920, וב-13 בפברואר 1939 מת והוא בן 80 שנים.

משפחתו
------

ב-1888 הוא נישא לאיזבל ניומארך, ממנה נולדו לו שלושה ילדים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Liddell Hart Centre for Military Archives
2. ↑  ThePeerage.com
בניין SIS - מבט ממילבנק
מבט על המבנה מכיוון ווקסהול
**בניין SIS** (באנגלית: **SIS Building**) המכונה גם **בניין MI6** (באנגלית: **MI6 Building**) משמש כמפקדת ארגון הביון האנגלי MI6. הבניין שוכן בווקסהול שבדרום מערב החלק המרכזי של לונדון, בקרבת רציף אלברט, וממוקם על גדת נהר התמזה קרוב לגשר ווקסהול.

בשל צורתו הייחודית מכונה המבנה "לגולנד" (באנגלית: *Legoland*) או "בבל שעל התמזה" (*Babylon-on-Thames*) בשל דמיונו לזיגוראת בבלי.

תכנון והקמת המבנה
-----------------

המבנה תוכנן על ידי האדריכל טרי פארל בשנת 1987 בסגנון פוסט מודרני מובהק. פארל פנה לממשלה הבריטית והתעניין אם יש להם שימוש לתוכניתו. באותה עת ארגון ה-MI5 חיפש לעצמו אתר מפקדה חדש, והועלה הרעיון כי הן ה-MI6 והן ה-MI5 ישתמשו באותו מבנה. הצעה זו נזנחה בשל העדר מבנה גדול מספיק שיכול להכיל את שני הארגונים, ובשל שיקולים ביטחוניים. ביולי 1988 אישרה ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר הקמת מפקדה חדשה עבור ארגון ה-MI6. הממשלה הסכימה לשלם עבור המבנה מיד (ומבלי לערוך מכרז) על מנת להסתיר את ייעוד המבנה. באותה עת עצם קיום ארגון ה-MI6 הוכחש על ידי הגורמים הרשמיים (במפות העיר לונדון מסוג A עד Z נכתב כי בניין זה היה "משרדי ממשלה" ואילו בית התמזה שימש את משרד צפון אירלנד).

תוכניות המבנה שונו על ידי אדריכלים ממשלתיים, על מנת להתאימם לצורכי הארגון תוך הגברת אמצעי ההגנה על המבנה, הוספת מערכות גיבוי למבנה, והוספת מערכות למניעת אמצעי מעקב אלקטרוניים. עלויות בניית המבנה לא פורסמו, אף שהבנייה נדונה על ידי משרד הביקורת הלאומית אשר פרסם עליו דו"ח.

על פי אחת הסברות, עלויות המבנה הגבוהות (שאינן ידועות במדויק, אולם משוערות בכ-135.5 מיליון ליש"ט עבור רכישת הקרקע והקמת המבנה עצמו ו-152.6 מיליון ליש"ט עבור התאמת המבנה למטרתו החדשה) נגרמו בשל הצורך לבנות מנהרה מתחת לנהר התמזה, המקשרת בין הבניין לויטהול ובנייני הממשל הבריטי. לפי סברה אחרת, צבע חלונות המבנה ירוק, משום שהזכוכיות הן זכוכיות מחוסמות שעוביין כ-90 מ"מ.

מתקפת הטרור בשנת 2000
---------------------

ב-20 בספטמבר 2000 המבנה הותקף על ידי רקטה נגד טנקים רוסי מדגם RPG-22. הרקטה פגעה בקומה השמינית של המבנה וגרמה נזק רק לקירות החיצוניים.
מתקפת טרור זו מיוחסת לארגון ה-IRA.

אזכורים תרבותיים
----------------

המבנה מופיע בסרטי ג'יימס בונד רבים ובהם: **גולדן איי**, **העולם אינו מספיק**,סקייפול ו**למות ביום אחר**.
בסצנת הפתיחה של "העולם אינו מספיק" בונד רודף אחרי אדם חמוש הנמלט מהבניין. ארגון ה-MI6 התיר לצלם סצנות אלה מחוץ לבניין.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **האדריכלות** |

* בית התמזה - מפקדת MI5

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין SIS** בוויקישיתוף
* דוח על הבניין מאת משרד המבקר הלאומי האנגלי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כ-3 שנים מאוחר יותר נחנך מבנה נוסף בתכנונו של פארל על גדות התמזה - תחנת צ'רינג קרוס החדשה שנבנתה באותה הסגנון.
2. ↑  'Rocket' theory over MI6 blast, באתר חדשות BBC,‏ 21 בספטמבר 2000
אורי אלפרט, 1986
אורי אלפרט ואשתו לעתיד מיקה גולדשמידט (במרכז התמונה). יפו, 1933
אורי (לייבל) אלפרט (מימין), בתנועת "החלוץ הצעיר". קובל, 1924.
**אורי אלפרט** (10 במאי 1909 - 23 באפריל 1990) היה מפקד פלוגה בארגון "ההגנה", חבר בהנהלת מפלגת מפא"י ההיסטורית, מילא תפקידי מפתח בהסתדרות ובאיגוד המקצועי.

ביוגרפיה
--------

אורי (אוריה, לייבל מהבית) אלפרט נולד בעיר קובל שבחבל ווהלין בשנת 1909 להוריו מאיר, מצאצאי הרב מפרוז'נה, ולאמו ציפורה בת ירוחם כהן מבריסק. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר", למד בישיבת הרב סולובייצ'יק בבריסק והמשיך לימודיו בגימנסיה העברית "תרבות" שבקובל. 

את פעילותו הציונית החל כמזכיר "החלוץ הצעיר" וכראש מועדון הספורט העברי "קדימה" בקובל. עבר הכשרה חקלאית ועלה ארצה ב-10 בינואר 1925. תחילה שהה בהכשרת גבעת השלושה שבפתח תקווה ומשם הצטרף לקבוצה ביבנאל שם עבד בסלילת כבישים ובמחצבה ואחר כך בגדוד העבודה. לאחר כשנה (1927), התחילה בגדוד העבודה ירידה מאורגנת לרוסיה של קבוצת אלקינד. אלפרט עם עוד חברים ממפלגת "אחדות העבודה" עברו לעבוד בתל אביב, שם חלה בקדחת. הרופאים יעצו לו לחזור לפולין, אך הוא עלה לירושלים והצטרף לקואופרטיב שרברבים. כחבר ב"הגנה" עבר קורס מפקדי פלוגות והוצב כמפקד בעיר העתיקה. במאורעות 1929 מונה על ידי רחל ינאית למפקד ה"הגנה" בסנהדריה.

בשנת 1933 נשא לאשה את מיקה (מרים) בת ליבוש גולדשמידט, בת עירו, חניכה בקן "השומר הצעיר" בקובל וחברה בגרעין עין-הקורא (לימים קיבוץ שער הגולן). לבני הזוג שהתיישבו בת"א לא נולדו ילדים.
בת"א הקים קבוצה חדשה של שרברבים שהתמחו בהתקנת צנרת מודרנית בפרדסי הארץ. עם סיום העבודה ב-1936 הוא נקרא ל"בית ברנר" לשמש מזכיר אגודת עובדי המתכת. 

אלפרט (שכונה "עמיקם" כמפקד ב"הגנה") שימש כמפקד שכונת ברנר ואחר כך מפקד "הנודדת" שפעלה בנוה שאנן, רח' המלך ג'ורג' ועוד. בעימות עם הערבים שהתקדמו בשוק הכרמל עד רחוב השומר הצליחה החוליה של אלפרט להודפם. 
ב-1942 התגייס לצבא הבריטי, שירת במצרים, בלוב ועד טוברוק. ממצרים נשלח לאיטליה עם "פלוגת סולל בונה" שהתקדמו עם הצבא עד מילאנו. עם סיום המלחמה עסק בהצלה, בהקמת הכשרות ובהעברת הניצולים לארץ במסגרת עליה ב'. 

בשובו ארצה עסק בשיקום החולים, חזר למועצת פועלי תל אביב כחבר מפא"י במזכירות המועצה. 
כתב מאמרים מפעם לפעם בנושאים מקצועיים. השתתף בעריכת ספר ההתנדבות. 

**תפקידים שמילא אחרי קום המדינה:**

חבר מועצת התעשייה של משרד המסחר והתעשייה ומועצת שירות התעסוקה של משרד העבודה.

חבר בוועד הפועל של הסתדרות העובדים הכללית, המחלקה לאיגוד מקצועי. 

השתתף בוועדה הכלכלית של מפא"י. 

הנהלת שיכון עובדים. 

הנהלת התזמורת הפילהרמונית. 

הנהלת האופרה הישראלית. 

מרכז החיילים המשוחררים. 

הנהלת בנק אוצר החייל.

בשנת 1960 נבחר כמזכיר מועצת מחוז תל אביב-יפו, בה כיהן עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1976.
המשיך בפעילות ענפה בהתנדבות בהנהלת הסתדרות הגמלאים.

זכה בתואר "יקיר העיר תל אביב" בשנת ה'תשל"ט- 1979.

אורי אלפרט נפטר בכ"ח בניסן ה'תש"ן. בני הזוג ציוו את רכושם להסתדרות.
על שמו ושם אשתו הוקמה קרן מלגות לתלמידי רשת "עמל". 
מסמכים ומכתבים של בני הזוג מתועדים בארכיון מכון לבון - המכון לחקר תנועת העבודה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אורי אלפרט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4433
**יונה מעופפת** (בסינית: **飞鸽**) היא חברה סינית לייצור אופניים שמרכזה בעיר טיאנג'ין. מאז שנת 1950 יצרה החברה מעל 500 מיליון זוגות אופניים, יותר מכל סוג של כלי רכב כלשהו בהיסטוריה.

היסטוריה
--------

בשנת 1936 הקים איש עסקים יפני בעיר טיאנג'ין מפעל ליצור אופניים. לאחר סיום מלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949 הולאם המפעל, והונחה לייצר דגם חדש של אופניים שיהיה חזק, עמיד, קל משקל, ומעוצב, וזה הוצג לראשונה ב-5 ביולי 1950.

עיצוב הדגם החדש התבסס על הדגם הקלאסי של אופני שירות של חברת ראלי הבריטית (אנ') משנת 1932 שנקרא בשם Raleigh roadster.
במהלך מלחמת קוריאה שונה שם החברה ל"יונה מעופפת", כביטוי של שלום. הלוגו עוצב מחדש ונועד לסמל הסכמה והרמוניה.

חברת יונה מעופפת עמדה בחזית תופעת ההתרחבות העצומה של השימוש באופניים ככלי רכב עממי בסין הקומוניסטית. על פי קביעה ממשלתית, בעלות על אופניים הייתה סוג של חובה אזרחית (ביחד עם בעלות על מכונת תפירה ושעון) המפגינה מודרניות, ומאפשרת בעלות על נכסים, בתוך מערך חברתי השואף להבטיח נוחות במסגרת של אורח חיים סדיר, יציב, ושוויוני.
במהלך שנות ה-60 וה-70 הפך לוגו החברה לשם נרדף כמעט לכל זוג אופניים שיוצר במדינה. מנהיג סין בתקופה שלאחר מאו, דנג שיאופינג, אשר יזם את המהפכה הכלכלית של סין בשנות ה-70, הציב יעד של בעלות על זוג אופניים אחד לפחות בכל משק בית כהוכחה לשגשוג כלכלי. בשנות ה-80 הפכה החברה ליצרן האופניים הגדול בסין עם מכירות של כ-3 מיליון זוגות מדי שנה.

בשנת 1998 הועבר המפעל ששכן במרכז העיר טיאנג'ין לאזור התעשייה שמחוץ לעיר. ציוד היצור עבר מודרניזציה מלאה וכיום מעסיק המפעל כ-600 עובדים ומייצר כ-40 דגמים שונים של אופניים. רוב הדגמים החדשים הם בתצורה של אופני הרים או אופניים עירוניים מודרניים במגוון צבעים, תלת אופניים לשימושים ביתיים ומסחריים, ואופניים חשמליים. חלק מתוצרתה מיועד גם ליצוא.

בשנים האחרונות חווה סין ירידה בשימוש באופניים ככלי רכב אישי עממי כתוצאה מן ההתפתחות הכלכלית שעברה בעשורים האחרונים, ואשר הגבירה מאוד את השימוש בכלי רכב ממונעים, בעיקר על ידי בני מעמד הביניים המשכיל בערים הגדולות. בשנת 1994 הכריזה ממשלת סין על האופניים הקלאסיות מתוצרת חברת יונה מעופפת כעל "מותג בעל סימן מסחרי לאומי תחת הגנה" בדומה לאוצרות לאומיים אחרים.

עיצוב
-----

הדגם הבסיסי של אופניים מתוצרת החברה היו בתצורה הקלאסית של אופני שירות (roadsters) (אנ'), בצבע שחור בלבד (אם כי אופניים לשירות הדואר הסיני נצבעו בירוק, לשימוש מכבי האש נצבעו באדום, וצבעים נוספים לשימוש עסקים אחרים), ללא הילוכים ובעיצוב שונה לשימוש עבור גברים (עם מסגרת עליונה אופקית) ונשים (עם מסגרת עליונה המשתפלת מטה בחלקה האחורי, המאפשרת פסיעה לישיבה בדומה לקטנוע). זוג אופניים כזה שקל כ-20 ק"ג, היה פופולרי ביותר ורשימת ההמתנה לרכישת זוג אופניים שמחירן היה שווה לשכר 4 חודשי עבודה, נמשכה מספר שנים ולעיתים דרשה גם הפעלת קשרים אישיים להשגתם.

האופניים הורכבו משלדת צינורות פלדה במבנה היהלום המסורתי. הגלגלים בקוטר 28 אינץ' בעלי חישורים. הגלגלים כוסו בכנפיים להגנה על רגלי הרוכב מפני בוץ ולכלוך, וכך גם מגן השרשרת המכוסה במלואה אשר סיפק הגנה נוספת לרוכב מפני לכלוך והתפסות המכנס בגלגל השיניים הראשי. המושב עשוי עור ומכיל קפיצים לצורך שיכוך מינימלי. מנופי הבלמים הותקנו על הידיות ופעלו באמצעות מוטות העברה. על האופניים ניתן להתקין סבל אחורי, סל קדמי ודינמו להפעלת התאורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונה מעופפת** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יונה מעופפת (באנגלית)
**אורי ביילין** (נולד ב-31 ביולי 1978) הוא מוזיקאי ופרסומאי ישראלי.

עולם הפרסום
-----------

אורי ביילין עומד בראש משרד הפרסום "הביילינים", אשר החל דרכו בשנת 2003 כיחידת חדשנות במסגרת משרד הפרסום מקאן אריקסון (היום מקאן תל אביב) ומאז שנת 2007 פועל באופן עצמאי. ביילין זכה בעבר בתחרות הקריאייטיב הבינלאומית EPICA ולפני מספר שנים זכו "הביילינים" בפרס הזהב השמור למקום הראשון במכירות ובאפקטיביות של מהלכי פרסום בתחרות האפי, בקטגוריית חשמל ומוצרי אלקטרוניקה.

ביילין הוא הבמאי, התסריטאי והמפיק של סרטי הפרסום של של חברת הביילינים ובין עבודות הבימוי: קמפיין לקרולינה למקה ברלין, המכללה האקדמית תל אביב יפו, מיקרוסופט, החברה להגנת הטבע, דיוטי פרי ג׳יימס ריצ’ארדסון, מגה ספורט, לשכת רואי החשבון, לשכת סוכני הביטוח, עמותת עיגול לטובה ועוד.

כיום אורי הוא מרצה מן החוץ בחוג לתקשורת של המרכז הבינתחומי הרצליה בנושא חדשנות ופרסום ומשמש כשופט בתחרויות פרסום.

קריירה מוזיקלית
---------------

אורי ביילין הוא זמר-יוצר, שמנגן על מגוון כלים ביניהם: פסנתר, תופים, בס וגיטרות.

ביילין שירת בצבא בלהקה צבאית והוא בן מחזורו של עידן רייכל, שאף שימש כקלידנו של ביילין בהופעות אלבום הבכורה, לצד עילי בוטנר בגיטרות. בשנת 1999 נבחר על ידי גלגלצ ל"דבר הבא" במוזיקה הישראלית (מבצע, מלחין, כותב ומעבד) עם שירו "היום את במבצע". בשנת 2002 זכה בתחרות "נוצת הזהב" של אקו"ם על אלבום הבכורה שלו "כובש".

בשנת 2016 השיק את הפרויקט "הבכירים + אורי", במרכזו שיתף בשיריו המקוריים, אמנים בכירים וותיקים וביניהם ניסים סרוסי, דורית ראובני, דני ליטני, עוזי פוקס, רבקה מיכאלי, ישראל גוריון, מיכל טל, דודו זכאי ואמנים נוספים. שני השירים מתוך הפרויקט אשר בלטו ואשר שניהם הגיעו לראש בחירת העורכים המוזיקליים ברשת ג' של קול ישראל הם "בואי" עם חנן יובל ורמי קליינשטיין ו"מגדלים וארמונות" עם מיקי גבריאלוב. הפרויקט זכה לתהודה בתקשורת ובעבורו קיבל אורי אות הוקרה מיוחד מארגון אמני ישראל – אמ"י.

ב-2022 הוציא את "גבוה" ו"נפלא בקולה", שני סינגלים מתוך אלבומו הרביעי שעתיד לצאת בהמשך השנה.

חיים פרטיים
-----------

אורי ביילין הוא בנו של השר וחבר הכנסת לשעבר יוסי ביילין ושל עו"ד הלנה ביילין. הוא נשוי לעו"ד מארי ביילין ואב לשלושה.

דיסקוגרפיה
----------

* כובש (2002)
* The F Album ‏(2012)
* הבכירים + אורי (2016)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורי ביילין** בוויקישיתוף

* אורי ביילין, באתר שירונט
* אורי ביילין, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* אורי ביילין, דף שער בספרייה הלאומית
* אורי ביילין, באתר בנדקמפ
* אורי ביילין, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* רונית מוזיקנט, אורי (הבן של) ביילין: "גדלתי בבית של גאונים", באתר ynet, 19 באוגוסט 2000
* ערן סויסה, ‏פסטיבל הזמר הישראלי, באתר ישראל היום, 7 באוגוסט 2016
* אבישי מתיה, ביקורת על האלבום "כובש" (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
* הקליפ לשיר "גבוה" בתוכנית "סוכן תרבות" בכאן11
* נתי טוקר, ישראל מזדקנת: מה עושים בעולם הפרסום כשהקהל מעל גיל 50?, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  איילה צורף, אחוות הביילינים במקאן, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2005
2. ↑  נימוקי השופטים למוסיקה הפופולארית - 2002 | אקו"ם, באתר www.acum.org.il
3. ↑  הבכירים+אורי, באתר www.facebook.com
4. ↑  ביקורת של יוסי חרסונסקי על השיר "גבוה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296746405171
* ISNI: 0000 0004 0255 0479
* VIAF: 298266561
* WorldCat: viaf-298266561

 |
אלכסנדר וינוגרדוב
**אלכסנדר וינוגרדוב** (ברוסית: **Александр Павлович Виноградов** ;‏ 9 באוגוסט (הלוח היוליאני, 21 באוגוסט הלוח הגרגוריאני) 1895 – 16 בנובמבר 1975) היה גאוכימאי סובייטי. במהלך עבודתו הוא היה בין היתר אחראי קבלת חומרים רדיואקטיביים בעלי טיהור גבוה לצורכי פצצה גרעינית. על פעילותו המדעית הוענקו לו עיטורי לנין (6 פעמים), עיטור הדגל האדום, גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים), פרס לנין ו-3 פעמים פרס ברית המועצות.

אלכסנדר וינוגרדוב נולד בכפר בקרבת ירוסלבל למשפחה איכרים. בסוף המאה ה-19 המשפחה עברה לסנקט פטרבורג. אלכסנדר וינוגרדוב סיים לימודי בית הספר בשנת 1907. בשנת 1925 הוא סיים לימודי כימיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג והיה בין עוזריו ותלמידיו של ולדימיר ורנדסקי. בעקבות מערב האקדמיה הסובייטית למדעים למוסקבה גם וינוגרדוב עבר למוסקבה. בשנת 1947 הוא הקים היה המנהל הראשון של מכון לגאוכימיה על שם ורנדסקי.

בסוף שנות ה-40 וינוגרדוב צורף לצוות שעבד על פצצה גרעינית סובייטית. בעקבות הצלחת הניסוי הראשון וינוגרדוב קיבל תואר גיבור העמל הסוציאליסטי, עיטור לנין ופרס סטלין.

בשנת 1953 וינוגרדוב הקים קתדרה לגאוכימיה באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1953 הוא נבחר לאקדמיה למדעים הסובייטית. בשנת 1967 הוא נבחר לסגן נשיא של האקדמיה.

וינוגרדוב תרם רבות לפיתוח תחום גאוכימיה בברית המועצות. הוא היה העורך הראשי של מספר אטלסים בתחום גאוכימיה וגאולוגיה וערך מחקרים רבים.

החל משנות ה-60 וינוגרדוב החל לבצע מחקרים בתחום כוכבי לכת על בסיס מידע שהיה מגיע מגשושיות סובייטיות. תחת פיקוחו בוצעו מחקרים של דגימות קרקעית הירח שהובאו למעבדות על ידי גשושית לונה 16.

וינוגרדוב נפטר בשנת 1975 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

על שם של וינוגרדוב נקראו:

* מכתש על קרקעית האוקיינוס האטלנטי
* הר על הירח
* מכתש על המאדים
* אוניית מחקר סובייטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר וינוגרדוב** בוויקישיתוף
* קורות חיים (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463367005171
* CiNii: DA05517546
* GND: 11939717X
* ISNI: 0000 0001 0969 1571
* LCCN: n50013468
* NKC: jn19990210651
* NTA: 270467416
* SUDOC: 12889430X
* Trove: 826152
* VIAF: 47570552
* WorldCat: lccn-n50013468

 |
**מרים אלאהה סורור** (בפרסית: **الهه سرور**) היא זמרת פופ אפגניסטנית, בת המיעוט ההזארי. זכתה לפופולריות רבה באפגניסטן ומחוצה לה לאחר שהשתתפה בתוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד" באפגניסטן, ולאחר מכן התפרסמה בשירי המחאה שכתבה נגד שלטון הטליבאן. בשנת 2020 זכתה בתואר "האומנית החדשה המבטיחה ביותר" של המגזין הבריטי "Songlines".

קורות חייה
----------

סורור נולדה באיספהן, איראן, למשפחה של פליטים הזארים שנמלטו מביתם עקב מלחמת אפגניסטן, והתגוררה באיראן במשך 14 שנה. היא ומשפחתה חזרו לאפגניסטן בשנת 2005, לאחר נפילת שלטון הטליבאן. במהלך לימודיה התיכוניים עבדה סורור ככתבת חדשות בתחנת רדיו מקומית בעיר קונדוז, בצפון אפגניסטן, וגם בסוכנות ידיעות מקומית. באותה עת ארגנה קבוצות של נשים ונערות בשכונתה שלא הורשו ללמוד בבית הספר על פי חוקי הטליבאן, ולימדה אותן קרוא וכתוב ומתמטיקה. סורור יצאה בגלוי נגד דעות שמרניות והצהירה על מטרתה להיאבק למען חברה שוויונית יותר. עקב כך קיבלה איומים על חייה מתושבים שתמכו בטליבאן, והיא ומשפחתה נאלצו לעזוב את קונדוז.

לאחר שעברה עם משפחתה לקאבול בשנת 2007, החלה סורור לפתח קריירה מוזיקלית. היא למדה בבית ספר למוזיקה, שם התמחתה במוזיקה עממית אפגנית מסורתית, המשלבת גם הרמוניה מערבית. היא החלה להופיע עם להקה אפגנית, ללא הסכמה או תמיכה ממשפחתה, שהתנגדו לקריירה שלה כמוזיקאית. כאשר נודע להם, מנעו ממנה להופיע במשך שנה.

בשנת 2009 הופיעה בטלוויזיה בתוכנית Afghan Star, גרסה מקומית של "כוכב נולד". היא הייתה ההזארית הראשונה שהופיעה בתוכנית, וזכתה לפופולריות רבה באפגניסטן ומחוצה לה. לאחר מכן הוציאה לאור מספר אלבומים עם שירים מקוריים, בסגנון המשלב מוזיקה אפגנית מסורתית עם פופ מודרני. רבים משיריה הם שירי מחאה פוליטיים. לדוגמה, בשנת 2010 הקליטה שיר בשם "Sangsar" המבקר בגלוי את חוקי השריעה המאפשרים סקילה באפגניסטן.

פעילותה של סורור גרמה לגל חדש של איומים עליה ועל משפחתה, ובשנת 2011 היא נאלצה לברוח מאפגניסטן ועברה להתגורר בהודו, ולאחר שנה היגרה ללונדון והחלה ללמוד אנימציה. היא ממשיכה להקליט שירים ולהופיע באירופה ובאוסטרליה.

בשנת 2015 השתתפה בתחרות כישרונות ושירה בטלוויזיה האיראנית.

בשנת 2019 הוציאה את האלבום "Songs Of Our Mothers" עם מוזיקאים בריטים. השירים באלבום הם עיבודים מודרניים לשירי עם אפגנים שבוצעו באופן מסורתי על ידי נשים. הם מהווים, לדבריה, "מחאה נועזת נגד אי-השוויון המגדרי, הסקסיזם והמיזוגניה הקיימים בעולם." היא מנסה להיות קול עבור "נשים ברחבי העולם שדמותן נמחקה וקולן נאסר."

בשנת 2020 זכתה בתואר "האומנית החדשה המבטיחה ביותר" של המגזין הבריטי Songlines (אנ').

בשנת 2022 הופיעה בסרט תיעודי שהופק על ידי Human Rights Watch אודות השפעת החינוך על חייהן של נערות באפגניסטן, ועל הוראות הטליבאן למנוע מנערות ללמוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלאהה סורור** בוויקישיתוף

* אלאהה סורור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kefaya + Elaha Soroor, ‏2019 (באנגלית).
2. ↑  Afghan Singer Elaha Soroor Wins UK's Songlines 'Newcomer' Award | TOLOnews, ‏17 בדצמבר 2020 (באנגלית).
3. ↑  Afghan girls face bleak future as ban on secondary education persists, ‏13 ביולי 2022 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 25440474X
* VIAF: 7430161819228027960005
* WorldCat (עם VIAF): 7430161819228027960005

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג של פסטה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פנה (פירושונים).

פסטה פנה מחיטה מלאה (משמאל, לפני הבישול, ומימין לאחריו)
תבשיל פסטה פנה עם עגבניות, ארטישוק ובזיליקום
**פֶּנֶה** (באיטלקית: **Penne**) הוא סוג של פסטה שצורתו צינור חלול עם חיתוך אלכסוני. פנה הוא צורת הריבוי של פנה (penna) באיטלקית, שמקורה בלטינית penna ("נוצות", או "נוצה"), הכוונה להיותו מזכיר את עט הנוצה (קולמוס) ומקורו בחבל קלבריה שבדרום איטליה.

באיטליה מייצרים פנה בשתי גרסאות עיקריות: פנה לישה ("penne lisce") - פנה חלק, ופנה ריגטה ("penne rigate") או ריגטוני - פנה מחורץ שעליו רכסים קטנים חרושים. ריגטה פירושה באיטלקית "מחורצות". קיימת גרסה נוספת בשם "פנוני" (pennoni) ("נוצה גדולה"), שהוא גרסה רחבה יותר של פנה. צורה זהה או דומה נקראת "מוסטצ'ולי" (mostaccioli)- (מ־mosto, תירוש) שהוא גרסה של פנה לישה חלק ולא מחורץ במרקמו וקצות צינורותיו חתוכים למעוין. וזיטי (ziti) ("חתנים") שהם מוטות חלולים קצרים ומכופפים עד לצורתה של האות C במרקם חלק גם כן, וזיטוני - הגרסה העבה של הזיטי.

פנה מבושל בדרך כלל עד לדרגת אל דנטה, ומוגש עם רטבים לפסטה כמו פסטו. הוא מרכיב פופולרי בסלטי פסטה. פנה מעולה ליישומים השונים בשל עיצובו המעשי. מרכזו החלול מאפשר לו להחזיק רוטב היטב, בעוד שהזווית בה הוא חתוך משמשת כסוג של מצקת המקילה על האכילה. בנוסף, פנה ריגטה מחורץ, מחזיק כמות גדולה יותר של רוטב וכן מרקם נגיס יותר למאכלים שונים, ולכן מתאים לרטבים סמיכים.

ראו גם
------

* מקרוני
* סלט פסטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנה** בוויקישיתוף
* ההבדלים בין סוגי הפנה השונים (באנגלית)
* אנה וגנר, פרפרים ושפמים, באתר ynet, 1 במאי 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוט על סוגי פנה (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יונה קרוננברג** (נולד ביולי 1943, אוש קירגיזסטן, לשעבר ברית המועצות) הוא רופא אף אוזן גרון וסופר ישראלי, פרופסור בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

קורות חיים
----------

יונה קרוננברג נולד ביולי 1943 בקולחוז בקירגיזסטן להורים שברחו מפולין עם כיבושה על ידי הגרמנים. לאחר תום מלחמת העולם השנייה, המשפחה חזרה לפולין ולאחר מסע ארוך ברחבי אירופה והמתנה לסרטיפיקט במחנה של הג'וינט באוסטריה, הם עלו לישראל ב-1948. לאחר שהות קצרה במחנה עולים השתכנה המשפחה במנשייה בתל אביב. למד ב"חדר" ביפו, בבית הספר המעורב בשכונת נווה צדק ובתיכון עירוני א' בתל אביב.

קרוננברג למד רפואה בווינה בשנים 1974 - 1976 ועבד במשך שנתיים בבית חולים בעיר קורנויבורג שבפאתי העיר וינה. נישא בווינה ליוליה, בתו של לדיסלאו פארדי שהיה סגן שר הבריאות בהונגריה. התמחה ברפואת אף אוזן גרון בציריך ב-1984 - 1985 אצל פרופ' אוגו פיש (Hugo Fisch) שהיה בזמנו בכיר מנתחי האוזניים בעולם.

בשנת 1976 חזר לישראל והתמחה במקצוע אף אוזן גרון במרכז רפואי שיבא בתל השומר עד יציאתו לפנסיה ב-2009.

מתחומי עיסוקו
-------------

קרוננברג הוא רופא אא"ג, ובמשך 20 שנה ניהל את מחלקת אא"ג במרכז הרפואי שיבא. מרצה מבוקש באיגוד הישראלי למחלות אא"ג, באוניברסיטה והוא מוזמן תדירות להרצאות בכנסים ולמתן קורסי ניתוח במחלקות. קרוננברג הוא חלוץ ניתוחי שתל שבלול בישראל ובין המובילים בנושא זה בעולם[דרוש מקור]. ב-1989 בוצעו על ידו ניתוחי שתל שבלול הראשונים בישראל. קרוננברג הוא מומחה בטיפול בעצב הפנים, ליקוי שמיעה, דלקות אוזניים וסחרחורת והוא מוביל בישראל בגישות הניתוחיות השונות לטיפול במחלות אלו. הוא פיתח שיטות ניתוחיות חדשניות במקצוע אא"ג: שיטת SMA לביצוע ניתוח שתל השבלול המקצרת את משך הניתוח ומפחיתה את סיבוכיה. שיטת SMA אומצה על ידי רופאים רבים בעולם. שיטת ניתוח MAPRO לניתוח של כולסטאתומה של המסטואיד. שיטה זו מאפשרת סילוק מלא של הכולסטאתומה ללא גרימת נכות.

לקרוננברג כ-200 פרסומים אקדמיים בעיתונות המקצועית.

מספריו
------

* האוזן דלקות, ליקויים הטיפול והמניעה. תיאור מחלות האוזניים והטיפול בהן, פרולוג 1995.
* The Suprameatal Approach (SMA) An Alternative Surgical Technique for Cochlear Implantation Sheba Medical Center Tel-Aviv University 2001
* על השניצל מוצרט ובתי הקפה, טעמים ומראות בווינה. מדריך טיולים יוצא דופן המתאר ביד אוהבת את בתי הקפה, המאפים, המאכלים ופינות החמד בווינה, "מערכת" קיבוץ דליה 2006
* הבלון של יעלה. הסיפור על בלון שרצה לארץ הבלונים, "מערכת" קיבוץ דליה 2005
* הילד שאהב ללכת למרפאה. ילד אמיץ שלא פחד ממחלות ומתרופות, הוצאת המחבר 2006
* חנית הגורל. רומן היסטורי המתרחש בווינה ובישראל, המתאר מרדף אחר רוצחי הקיסרית אליזבט המתפתח למאבק איתנים למרגלות הר מגידו – ארמגדון, הוצאת "יונה" 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופסור יונה קרוננברג
* יונה קרוננברג (1943-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298224105171
* LCCN: no2012122370
* WorldCat (עם LCCN): no2012-122370

 |