recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ליילה בוזיד** (נולדה ב-1 ביוני 1984) היא במאית ותסריטאית תוניסאית.

ביוגרפיה
--------

ליילה נולדה בתוניס בשנת 1984, לבמאי נורי בוזיד. היא גדלה בתוניסיה, ובילתה את ילדותה בתוניס. אחרי קבלת תעודת בגרות היא עברה לפריז, שם היא למדה ספרות באוניברסיטת סורבון. לאחר הכנת הסרט הקצר הראשון, "(Sbeh el khir (Bonjour" (בתרגום חופשי לעברית "סבח אל ח'יר אל (בונז'ור)"), היא סיימה את שנת לימודיה הראשונה ב"לה פמיס".

הסרט הקצר של ליילה, "Twitching", היה סרט הגמר שלה ב"לה פמיס". בשנת 2012, הסרט הוקרן ב"פסטיבל הסרטים הקצרים הבינלאומי של קלרמון-פראן" שם הוא התקבל היטב. היא גם זכתה בפרס חבר השוטפים של הסרטים הסטודנטים בפסטיבל באנז'ה.

בשנת 2013, הסרט שלה "Zakaria" פורסם. בשנת 2015, הסרט שלה "À peine j'ouvre les yeux" (בתרגום חופשי לעברית "אני כמעט פותחת את העיניים שלי") פורסם וזכה במספר פסטיבלים: "פסטיבל הסרטים של ונציה", "פסטיבל הסרטים של קרתגו", "פסטיבל הסרטים הבינלאומי של יוצרי קולנוע צעירים של סן ז'אן דה לוז" ו"פסטיבל הסרטים הבינלאומי של דובאי".

בשנת 2018, ליילה כתבה את הסרט "Vent du nord" (בתרגום חופשי לעברית "רוח הצפון") אשר בוים על ידי וליד מטאר.

פילמוגרפיה
----------

### במאית

* "(Sbeh el khir (Bonjour" ‏(2006)
* "Un Ange passe" ‏(2010)
* "Soubresauts" ‏(2011)
* "Zakaria" ‏(2013)
* "Gamine" ‏(2013)
* "À peine j'ouvre les yeux" ‏(2015)

### תסריטאית

* "Condamnation" ‏(2010)
* "Offrande" ‏(2012)
* "Vent du nord" ‏(2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליילה בוזיד** בוויקישיתוף
* ליילה בוזיד, ברשת החברתית אינסטגרם
* ליילה בוזיד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ליילה בוזיד, באתר AllMovie (באנגלית)
* ליילה בוזיד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007370748605171
* BnF: cb16511179v (data)
* GND: 1132541859
* ISNI: 0000 0001 1997 3599
* LCCN: no2016153307
* RERO: 02-A026454864
* SUDOC: 193400049
* VIAF: 127146573801938100452
* WorldCat: lccn-no2016153307

 |
הראש נחבט, בשלב הראשון אנרגיית המכה פוגעת בחלקו הקדמי של המוח, בשלב השני המוח נדחף לאחור וסופג מכה גם בחלקו השני
**פגיעת ראש דו-צדדית** (באנגלית: **Coup contrecoup injury**, פירוש: פגיעה קדמית-אחורית של המוח), היא סוג של פגיעת ראש, בה הראש נחבט בעצם כלשהו (למשל קיר), ובעקבות זאת המוח סופג את האנרגיה של המכה בחלקו הקדמי (שנקרא coup), וכתוצאה מכך נדחף לאחור, בתוך הנוזל שבחלל הגולגולת, מתנגש בצידה האחורי-פנימי של הגולגולת, ובכך נפגע גם בחלקו האחורי (שנקרא countercoup).
כך עלולה להיווצר פגיעה פיזית מוחית משני צדדיו של המוח, דבר העלול להוביל לזעזוע מוח קשה.

הסיבות לתופעה
-------------

בין הגולגולת למוח יש חלל קטן בו עוברים כלי דם, כדוגמת ורידים ונימים, ורידים אלו נקרעים בקלות באזור מעברם בחלל הסובדורלי אם הם נמתחים, והתוצאה היא דימום תוך-גולגולתי. המכניזם המשוער לדימום זה הוא יכולת התנועה של המוח בחלל הצמיגי המאפשר תזוזה מה של המוח בתוך הגולגולת, בעוד שהסינוסים הוורידיים הם מבנים מקובעים ולכן במקרה של חבלה, תזוזת המוח תגרום לקרע של הוורידים.

השפעה כתוצאה מפגיעה דו-צדדית
----------------------------

ההשפעה של הפגיעה הדו-צדדית גדולה יותר מפגיעת ראש רגילה, זאת מכיוון שהמוח נפגע בשלל מקומות, ועל כן הטיפול המניעתי קשה יותר. פגיעה זו, מכיוון שזוהי פגיעה פיזית ודאית של המוח עצמו, עלולה לגרור שיתוק זמני, התקפי אפילפסיה ועליית לחץ תוך-גולגולתי.

פגיעה דו-צדדית בילדים
---------------------

בילדים, הגולגולת רכה יותר וגמישה, ולכן אינה מחדירה את האנרגיה של המכה אל המוח בזמן פגיעת ראש, אלא סופגת אותו.
רכות הגולגולת עשויה אומנם למנוע פגיעה דו-צדדית של המוח, אך מכיוון שעיקר האנרגיה לא מפוזרת בכמה מקומות במוח, כמו בפגיעה הדו-צדדית, אלא במקום אחד, ילד עלול להיחבל קשה אף יותר.

ראו גם
------

* פגיעת ראש
* זעזוע מוח

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הרב נתן אורטנר נואם בפתיחת גן ילדים בלוד, סוף שנות ה-80
הרב נתן אורטנר ממונה לרב הראשי בלוד, תחילת שנות ה-80
הרב **נתן יהודה אורטנר** (תרצ"ה, 1935 - ב' בסיוון תשע"ח, 15 במאי 2018) היה רבה האשכנזי של העיר לוד וחבר מועצת הרבנות הראשית.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1935 בגרמניה לרבי משה ולפריידא, משפחה רבנית מחסידי בעלזא. סבו רבי בעריש היה מראשי העסקנים לעליית האדמו"ר רבי אהרן מבעלזא לישראל במלחמת העולם השנייה, אביו רבי משה היה מנהל המשק בחצר רבי אהרן מבעלזא בתל אביב ומבוני ישיבת בעלז ברחוב אגריפס בירושלים.

בשנת 1941 עלה לארץ ישראל. היה ממקימי אגודת יוצאי אוהנוב (היבניב), ועמד בראשה במשך שנים. כמו כן הוציא ספר זיכרון לקהילת אוהנוב. בשנת תשל"ו (1975) מונה לרב העיר לוד, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת תשע"ה, עת הגיעו לגיל 80 ובהתאם לחוק, רוב הזמן לצידו של הרב חיים חדד. עם פרישתו עבר להתגורר בבני ברק. נמנה עם חשובי רבני חסידות בעלזא והסתופף בצל האדמו"ר רבי ישכר דוב רוקח.

בחודש ניסן תשע"ז עבר אירוע מוחי, מאז היה מאושפז בבית החולים תל השומר עד לפטירתו, כשהוא בן 83. הלווייתו התקיימה בבני ברק, והוא נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.

בניו התחנכו בילדותם במוסדות חב"ד בלוד, ובבגרותם נשלחו לישיבות חסידיות.

ספריו
-----

כתב ספר בנושא יציאת האדמו"ר מבעלזא מהונגריה. הוא טען מידע אישי שהאדמו"ר הוכרח לסיים את הנאום במשפט האומר שליהודי הונגריה לא יאונה רע, כתנאי לאי-הסגרתו ולהברחתו לארץ ישראל. הרב אורטנר טען גם, שזוהי הסיבה להשמטת משפט זה, מהדפסות חוזרות מאוחרות יותר של הנאום. השמטה זו הותקפה על ידי מבקרים שונים, כניסיון התחמקות מ"אחריות הרבי מבלז" ודומיו, להתנהלות היהדות החרדית בשואה, ובעיקר להתנגדותה לציונות. כמו כן הוציא ספר זיכרון לאביו רבי משה ולסביו רבי בעריש, בשם "פאר משה" - "דבר חן", עם זכרונות מחייהם ומפועלם למען אדמו"רי בעלזא.

כן הוציא ספרים נוספים, בעיקר ספרים המבוססים על תורות אדמור"י בית בעלזא, והבני יששכר.

חיבר ספר הלכתי בשם "יד נתן" - מאמרים ושו"ת, עם הסכמת הרב שלמה זלמן אוירבך שגם הוסיף הערות לספר. כן הוציא קונטרס הדן בזמן קריאת המגילה בעיר לוד, וכן ספר בשם "אשנב ליהדות" העוסק בהסברת היהדות המיועד בעיקר לאנשים בלתי דתיים, ובו מציג את עמדת היהדות בנושאים כמו: אבולוציה, גיל העולם, העם הנבחר, שואה, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתן אורטנר** בוויקישיתוף
* ספרו אשנב ליהדות באתר אוצר החכמה
* נתן יהודה אורטנר (1935-2018), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר הזיכרון לקהילת אוהנוב (היבניב)
2. ↑
3. ↑  הפולמוס באתר דעת
4. ↑  ראו: הרב שי עילם, "פורים דלוד", כתב העת "קולמוס" גיליון 148, תשע"ז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276384205171
* ISNI: 0000 0000 6692 9120
* LCCN: n83206326
* VIAF: 48148456
* WorldCat: lccn-n83206326

 |
**אמית** (EMIT; בשמה המלא: **א. מ. י. ת. יועצי תעופה בע"מ**) הייתה חברה ישראלית שהוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20 ונחשבה לחלוצת תחום המזל"טים בישראל.

החברה פעלה גם בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 אך פעילותה נפגעה בעקבות חקירה בחשד לניסיון להברחת ציוד ביטחוני לסין, והיא נכנסה להליכי פירוק בסוף העשור.

היסטוריה
--------

אפרים מנשה הקים את חברת אמית (EMIT) בשנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר תקופה של מחקר ופיתוח החלה החברה לשווק מספר מוצרים, החברה מכרה לחברות ביטחוניות ישראליות, וכן ייצאה לאירופה ולאמריקה הלטינית.

ב-2002 חתמה החברה על הסכם בהיקף של כמה מיליוני דולרים לפיתוח מטוס זעיר ללא טייס "ספארו".

ב-2006 חקרו משטרת ישראל ומשרד הביטחון חשד לפיו ניסתה החברה להבריח ציוד ביטחוני לסין דרך מדינה שלישית במסווה של שליחת הציוד לתערוכה בינלאומית. בתקופה זו העסיקה החברה כ-60 עובדים, אולם בעקבות החקירה הוקפאו ההיתרים שלה ממשרד הביטחון ומספר העובדים צומצם ל-20. החברה נקלעה לקשיים וב-2010 נכנסה להליכי פירוק.

ב-2011 רכשה חברת יוויז'ן אייר שהוקמה אז בבעלות חברת מגנוס השווייצרית את הפטנטים של חברת אמית כחלק מחוזה העסקה שנחתם עם המייסד אפרים מנשה שקיבל בתמורה מניות בחברת יוויז'ן אייר. בתקופה זו רכשה חברת מגנוס גם את חברת אמית שהייתה בהליכי פירוק על מנת להפוך אותה לחברת מחקר ופיתוח שתיקרא 'יוויז'ן מחקר ופיתוח'. תוכנית זו לא צלחה והחברה לא קיימה כל פעילות כלכלית משמעותית לאחר רכישתה בידי מגנוס.

בהמשך התגלע סכסוך בין המייסד אפרים מנשה ובין חברת מגנוס. בסוף 2014 הגיש אפרים מנשה תביעה נגזרת נגד יוויז'ן אייר, נגד יוויז'ן מחקר ופיתוח (אמית) ונגד התעשייה האווירית בדרישה לסעד כספי של 19 מיליון דולר בטענה להפרת הסכם מצדה, וב-2016 התביעה נדחתה. אפרים מנשה ערער על כך לעליון, שדן בנושא "כלל שיקול הדעת העסקי" והחליט לדחות את התביעה.

סכסוך זה הביא את הקץ על פעילותה של אמית בגלגולה החדש כיוויז'ן מחקר ופיתוח. מניותיו של מנשה ביוויז'ן אייר דוללו בשל טענות החברה על תרומה זניחה שלו לפעילות החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* החלטה בתיק בשא 10822/08, אמית יועצי תעופה בע"מ ואפרים מנשה בנ' אחרים, 15.10.2008

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אלוף בן,יוסי מלמן,השתתף בהכנת הידיעה:, חברה ישראלית חשודה שניסתה להבריחלסין מזל"טי תצפית דרך מדינה שלישית, באתר הארץ, 22 במאי 2006
2. 1 2  אפרת נוימן, השופטת לא דיווחה לצדדים שעורך הדין הבכיר הוא ידיד אישי שלה, באתר TheMarker‏, 20 בספטמבר 2016
3. ↑  ברקת שמאי, ‏בשורה משמחת לדירקטורים: העליון מרחיב את הגנת "כלל שיקול הדעת העסקי", באתר גלובס, 26 באפריל 2018
4. ↑  ע"א 4857/16 אפרים מנשה נ' יווז'ין אייר בע"מ ואחרים, ניתן ב־24 באפריל 2018
ד"ר נתן ארד (וילנצ'וק)
**נתן ארד** (7 במרץ 1930 – 25 בינואר 2022) היה לוחם הפלמ"ח במלחמת העצמאות, ממקימי קיבוץ יראון, מנכ"ל משרד האנרגיה והתשתית ויושב ראש מועצת המנהלים של בתי הזיקוק לנפט.

ביוגרפיה
--------

נולד בחיפה ב-1930 לפנינה ויצחק וילנצ'וק. אחיו היה בר-עתיד (ביל) וילנצ'וק. ב-17 בספטמבר 1943 נהרגה אמו בתאונת דרכים בעת שירותה כחיילת במלחמת העולם השנייה בחיל הנשים של הצבא הבריטי (ATS), במחנה ליד העיר צידון.

סיים את לימודיו בגימנסיה הרצליה בשנת 1947.

### מלחמת העצמאות ולאחריה

מאוקטובר 1947 ועד יוני 1949 היה בשירות צבאי פעיל, תחילה במסגרת הכשרה מגויסת של הפלמ"ח, הכשרת הצופים דפנה, ולאחר מכן במסגרת צה"ל. בראשית שנת 1948 עבר קורס מ"כים בקיבוץ דליה. במלחמת העצמאות לחם בשורות הגדוד השלישי של הפלמ"ח, חטיבת יפתח, בין היתר בקרבות לשחרור הגליל, כיבוש טבריה, הגנת עמק הירדן, בדרך לירושלים, כיבוש לוד, מבצע דני ובשחרור המצור על הנגב במבצע יואב. בחודשים ינואר עד יוני 1949 עבר קורס קצינים של צה"ל, מחזור ה', במחנה "אליהו", דרומית לנתניה.

בהמשך, במסגרת שירות המילואים, שירת עד ראשית שנת 1965 בסגל הפיקוד של גדוד 112, חטיבה 11; מרבית התקופה כמ"פ, ובשנתיים האחרונות כסמג"ד. לחם עם הגדוד במסגרת מבצע קדש בדרום סיני. בשנת 1957 עבר קורס מ"פים של צה"ל במחנה "אליהו". מסוף שנת 1968 ועד 1975 השתייך למסגרת מל"ח של פיקוד הדרום. המשיך לאחר מכן לשרת באג"ם מבצעים במטכ"ל עד לקבלת הפטור משירות מילואים.

### לימודי הנדסה ותפקידים במשק

השלים תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות במכון הטכנולוגי על שם קרנגי בפיטסבורג שבארצות הברית, ותואר שלישי בהנדסת מערכות טכנולוגיות באוניברסיטה על שם ג'ורג' וושינגטון בעיר וושינגטון. בשנים 1956 עד 1977 עבד בחברת "מקורות", ובתפקידו האחרון היה מנהל אגף ההנדסה. בשנים 1965–1966 היה חבר בצוות משותף לחברת "מקורות", חברת החשמל, והוועדה לאנרגיה אטומית, שבדק את ההיתכנות של פרויקט (יזום על ידי הממשל האמריקאי וממשלת ישראל) לשילוב מתקני התפלת מי-ים עם אנרגיה גרעינית.

בין השנים 1977 ו-1979 שימש מנכ"ל הרשות הלאומית לאנרגיה. בשנים 1984–1990 שימש מנכ"ל משרד האנרגיה והתשתית. בין השנים 1990 ו-1996 היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת בתי זיקוק לנפט, יו"ר הוועד הפועל של חברת "כרמל אולפינים", וחבר בוועדה ממלכתית למינוי רואי חשבון בחברות ממשלתיות וקביעת שכרם. בין השנים 1996 ו-2002 היה יועץ עצמאי בנושאי אנרגיה ופרויקטים שונים, חבר בוועדת המניות של בנק המזרחי ודירקטור בחברות ציבוריות ופרטיות.

ארד התגורר בתל אביב והיה נשוי לדיצה (לבית סלומון) עד מותה בשנת 2009. אב לשתי בנות: דפנה וארנה. אחד מנכדיו הוא הקולנוען עמרי שנהר. 

ארד נפטר ב-25 בינואר 2022 בגיל 91.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתן ארד, האתר הרשמי
* נתן ארד, באתר הפלמ"ח
* נתן ארד, באתר מוזיאון ראשון-לציון

הערות שוליים
------------

1. ↑  בר-עתיד (ביל) וילנצ'וק, באתר הפלמ"ח
2. ↑  פנינה וילנצ'וק, באתר יזכור
3. ↑  רשימת מנכ"לים באתר משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576106305171

 |
כרזה שהוכנה לרגל המשחקים
**האולימפיאדה העממית** (בקטלאנית: **Olimpíada Popular**; בספרדית: **Olimpiada Popular**) היא אירוע ספורט שאמור היה להיערך בברצלונה ביולי 1936, זמן קצר לפני פתיחת אולימפיאדת ברלין.

בפברואר 1936 עלתה לשלטון בספרד קואליציה של מפלגות מרכז ושמאל בשם "החזית העממית", בראשותו של מנואל אסאניה. ממשלה זו החליטה להחרים את אולימפיאדת ברלין, כמחאה על המשטר הנאצי בגרמניה, ותחת זאת לארגן אולימפיאדה אלטרנטיבית - האולימפיאדה העממית. העיר שנבחרה לארח את המשחקים, ברצלונה, הייתה אחד ממוקדי התמיכה של הרפובליקנים שבשלטון. כמו כן, ב-1931 העדיף הוועד האולימפי הבינלאומי את ברלין על פניה כמארחת המשחקים האולימפיים של 1936.

6,000 ספורטאים מ-22 מדינות נרשמו להשתתף במשחקים. המשלחות הגדולות ביותר היו מארצות הברית, בלגיה, בריטניה, דנמרק, הולנד, נורווגיה, צ'כוסלובקיה, שוודיה ואלג'יריה הצרפתית. גם גולים מגרמניה הנאצית ומאיטליה הפאשיסטית הבטיחו את השתתפותם בתחרויות. רבים מהמשתתפים נשלחו מטעם ארגוני העובדים והמפלגות הסוציאליסטיות והקומוניסטיות בארצם.

בנוסף לתחרויות הספורט הרגילות, היו אמורות להיערך במסגרת האולימפיאדה גם תחרויות שחמט, וכן אירועי מוזיקה, תיאטרון וריקודי עם.

ימים ספורים לפני שהאולימפיאדה העממית אמורה הייתה להיפתח, פרצה בספרד מלחמת האזרחים, והיא בוטלה. חלק מהספורטאים טרם הגיעו לספרד, ואחרים, שכבר הגיעו, נמלטו ממנה. כ-200 מהספורטאים נותרו בספרד, והצטרפו לבריגדות הבינלאומיות שלחמו לצד הרפובליקנים.

ראו גם
------

* חיים אלקון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האולימפיאדה העממית** בוויקישיתוף
* ליאור ברטל, ‏ב-1936 הרוח הספורטיבית חיפשה לה בית וכמעט מצאה אותו בברצלונה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בפברואר 2018
**שביעות רצון הלקוח** (באנגלית: **Customer satisfaction**, לרוב נקרא בקצרה **CSAT**) הוא מדד נפוץ בשיווק, ותפקידו למדוד את האופן שבו מוצרים ושירותים המסופקים על ידי חברה, עומדים או עולים על ציפיות הלקוחות (אנ') [דרושה הבהרה]. שביעות רצון הלקוח מחושבת על ידי מספר הלקוחות, שניסיונם המדווח עם חברה, מוצריה או שירותיה עולה על יעדי שביעות הרצון שצוינו, וזאת מתוך סך כל הלקוחות הידועים. המנה, המתקבלת על ידי החלוקה, מוכפלת ב-100 לקבלת ערך האחוז, המייצג את מדד שביעות רצון הלקוח.

מדדי שביעות רצון הלקוחות ממלאים תפקיד חשוב, בכך שהם חיוניים לשמירה על האיכות והמשך שיווק חיובי של מוצר או שירות, כך שהאינטרס של העסק הוא להבטיח את שביעות רצון הלקוחות, ולבנות נאמנות בקרב הלקוחות.

CSAT נתפס כמדד ביצועים מרכזי בעסקים, ולעיתים קרובות הוא חלק מסרגל הישגים מאוזן. בשוק תחרותי בו עסקים מתחרים על לקוחות, שביעות רצון הלקוחות נתפסת כמדד מפתח באסטרטגיה העסקית של החברה.

איך זה נעשה בפועל?
------------------

במדד CSAT נשאלת שאלה אחת בהתאם למיקוד, "עד כמה אתה מרוצה מ..." כאשר את השאלה ניתן לשאול על המוצר, על חלקים במוצר, על איכות השירות על החברה בכלל וכדומה.
חישוב התוצאה נעשה על ידי שקלול הנתונים וביצוע ממוצע וסטיית התקן של התשובות. ככל שהציון הסופי מתקרב לקצה הסקלה (בדרך כלל 10 או 5), הלקוחות נחשבים מרוצים יותר.

מטרות המדד
----------

שביעות רצון הלקוחות מספקת אינדיקטור מוביל לכוונות הרכישה והנאמנות של הצרכן,
ונתוני שביעות רצון הלקוחות הם בין האינדיקטורים הנפוצים ביותר לתפיסות השוק. השימוש העיקרי בהם הוא כפול:

1. בארגונים שונים, התהליך של איסוף, ניתוח והפצה של נתונים אלה מעבירים מסר בדבר החשיבות שרואה החברה בטיפול בלקוחות והדאגה לחוויה חיובית עם מוצרי החברה ושירותיה.
2. אף על פי שמכירות או נתח שוק יכולים להצביע על ביצועי החברה כיום, שביעות רצון היא אחד האינדיקטורים המרכזיים להגדלת כמות הלקוחות של החברה בעתיד.

בדומה למדד נאמנות הלקוח, כאשר מודדים בסקלה של 1–5, אנשים המדרגים את רמת שביעות הרצון שלהם כ-5 עשויים להפוך ללקוחות חוזרים ואף עשויים להעביר את הבשורה על איכות החברה ללקוחות פוטנציאליים.
לעומת זאת, אנשים שלא מעריכים את רמת שביעות הרצון שלהם כ-1, נראה שלא צפויים לחזור. יתר על כן, הם יכולים לפגוע בחברה[דרושה הבהרה] על ידי הערות שליליות לגביה ללקוחות פוטנציאליים.

ראו גם
------

* הצלחת הלקוח
* SERVQUAL

קישורים חיצוניים
----------------

* צרכנים, שביעות רצון, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  CSAT – מדד שביעות רצון באתר מילא
2. ↑  שונות לאורך זמן בציוני שביעות רצון הלקוחות של הפרט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557835105171
* GND: 4129147-5
* LCCN: sh85031490
* NDL: 01164106

 |
**קוֹרְד** (ברוסית: **Корд**) הוא מקלע כבד רב תכליתי שפותח בשנות ה-90 של המאה ה-20 המוקדמות על ידי מפעל קוברוב ברוסיה. המקלע החדש היה אמור להחליף את המקלע NSV הוותיק, שהיה בעל קליבר זהה. 

הסיבה להחלפת ה-NSV הייתה העובדה שלאחר התפרקות ברית המועצות יצור ה-NSV התרחש על אדמת קזחסטן העצמאית ולכן היה צורך בתחליף רוסי המיוצר על אדמת רוסיה. סיבה נוספת ליצורו של הקורד היא שמלכתחילה כבר הושמה המטרה להגדיל את דיוקו של ה-NSV.

הקורד (**Корд**) הוא קיצור של המלים הבאות: **К**онструкция **ор**ужейников - **Д**егтяревцев - עיצוב נשקי של ממשיכי דגטרב. הנשק התקבל לשירות בצבא רוסיה בשנת 1997 והיצור הסדרתי החל בשנת 2001 במפעל קוברוב. הקורד משמש כמקלע מסייע לחיל רגלים, מקלע נ"מ והוא מותקן גם על כלי רכב צבאיים דוגמת טנק ה-T-90 החדש.

פרטים טכניים
------------

קורד פועל על האנרגיה שמספק לו רתע הקליעים מפליטת הגזים. זה מתבצע על ידי תנועת גזים דרך צינור העובר מתחת לקנה. 

בקצה הקנה מותקן התקן קירור מודרני ובעל פעולה מהירה. בדגמים החדשים ביותר נוסף שדרוג הכולל בולם לוע אפקטיבי. נעילת הקנה מתבצעת על ידי בריח מסתובב. כמו כן, בולם נוסף לחלקיו הניידים. בולמים אלה מחלישים בצורה משמעותית את הרתע בזמן הירי. 

ההזנה מתבצעת עם שרשיר תחמושת בלתי נפיצה עם מקשרים פתוחים (ניתן לחיבור לשרשירים נוספים) הזהה לשרשיר שהיה בשימוש מקלע ה-NSV. כיוון ההזנה הוא מימין לשמאל, אך ניתן לשנות כיוון זה בקלות.

השליטה בנשק היא פשוטה למדי ולמעשה מורכבת ממוט כיוון ונצרה ידנית. אביזרי השליטה באש ממוקמים על הדורגל/חצובה או הקן. בגרסת תגבור חיה"ר בעלת החצובה 6T7 מותקנים (על החצובה) ידית עם קרס מתנוון ומנגנון העלאת הבריח. בנוסף לכך גרסה זו מתאפיינת בקת מתקפלת עם מערכת בולמת רתע מובנית על בסיס קפיצים.

במיוחד למקלע הקורד נוצר דורגל חדש מדגם 6Т19, השונה מעט מהחצובות הקודמת בשם 6T7. לדורגל החדש יש התקן חיבור בצורת חור, הדומה להתקן החיבור של החצובה הישנה, אך גדול יותר כדי שיהיה נוח יותר לשאת את מקלע ותאפשר גם ללוחם יחיד להעביר את המקלע הכבד ממקום למקום, תכונה נדירה במקלעים כבדים. השימוש בדורגל מחייב פשרה מסוימת בטווח הירי.

גרסת הנ"מ של הקורד מורכבת מהתקן מיוחד בשם 6U6 (**ברוסית**:6У6) המסתובבת 360 מעלות. למקלע גם כן ניתן להתקין מגוון כוונות לשימוש יומי ולילי על קורה מיוחדת שנמצאת על מין קופסה על הקנה.

גרסאות
------

* 6P49 - הגרסה הבסיסית להרכבה על כלי רכב. אורכה 1.625 מטר ומשקלה 27 ק"ג.
* 6P50 - גרסת תגבור חיה"ר. אורכה 1.98 מטר ומשקלה 25.5 ק"ג.
* 6P50-1 - גרסה מותקנת על דורגל 6T19. אורכה 1.98 מטר ומשקלה 31.5 ק"ג, בעלת זווית תנודה של +/- 15 מעלות.
* 6P50-2 - גרסה המותקנת על חצובת 6T7. אורכה 1.98 מטר ומשקלה 41.5 ק"ג, פליטת התרמילים היא מימין.
* 6P50-3 - גרסת נ"מ היא בעצם תגבור חיה"ר על התקן 6U6 המסתובב 360 מעלות. משקלה 75 ק"ג פליטת התרמילים היא מימין.
* 6P51 - גרסה קואקסילית (בעלת ציר (קנה) כפול). משקלה 27 ק"ג מוזנת מימין ופולטת תרמילים מקדימה.

מאפיינים (6P50)
---------------

* **קליבר**: 12.7x108 מ"מ
* **מסה**: גוף - 25.5 ק"ג, שרשיר-11 ק"ג, חצובה - 16 ק"ג, דורגל - 7 ק"ג
* **אורך**: 1980 מ"מ
* **הזנה**: שרשיר של 50 קליעים
* **קצב ירי**: 600-750 יריות לדקה
* **טווח מעשי**: 2 ק"מ (1.5 ק"מ בגרסת הנ"מ)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקלע קורד** בוויקישיתוף
* מקלע קורד באתר כלי נשק רוסי (באנגלית)
**דולומיט** הוא מינרל נפוץ הבנוי מפחמה (קרבונט) של סידן ומגנזיום והוא גם שמו של סוג סלע המשקע (דולומיט) הבנוי בעיקר ממינרל זה. הדולומיט דומה פיזית לקלציט אך קיימים בין המינרלים כמה הבדלים

* הדולומיט קשה מקלציט. דרגת הקושי של הקלציט היא 3 על פי סולם מוס בעוד שדרגת הקושי של המינרל דולומיט היא 4-3.5.
* הגוון של הדולומיט לרוב כהה יותר מהגוון של קלציט.
* קלציט תוסס בחומצת מלח, גם כשהחומצה קרה וריכוזה נמוך. דולומיט יתסוס רק אם נחמם את החומצה או נכתוש את הסלע.
* המרקם הגבישי של הדולומיט גס יותר מזה של הקלציט. עקב כך, גבישי הדולומיט מנצנצים בשמש. (יש הנוהגים לקרוא בשל כך לסלע הדולומיט, דולומיט סוכרי).

המינרל והסלע קרויים על שמו של החוקר הצרפתי דאודה דה דולומייה (1801-1750) שבשנת 1791 זיהה את הסלע לראשונה באלפים של טירול.

בעיית הדולומיט
--------------

קיימת אי־ודאות משמעותית לגבי הסיבה להיווצרות הדולומיט. מרבצים עבים של דולומיט, לעיתים של מאות מטרים מצויים בחתכים גאולוגיים, אך המינרל נדיר למדי בשכבות מודרניות. לעובדה זו מתייחסים כאל "בעיית הדולומיט". דולומיט מהווה כ-10% מכל סלעי המשקע, כולל כאלו שנוצרו במקור על פני השטח. במעבדה הצליחו ליצור דולומיט רק בטמפרטורה העולה על 100 מעלות, ועם זאת נראה כי רוב הדולומיט המופיע בחתכים של סלעים נוצר דווקא בטמפרטורות נמוכות. נראה כי הטמפרטורה הגבוהה מזרזת את תנועת היונים של הסידן והמגנזיום כך שהם מוצאים את מקומם במבנה המסודר של סריג הגביש בתוך זמן סביר. עובדה זו מרמזת כי ייתכן שהעדר הדולומיט מסלעים הנוצרים כיום נובע מגורמים קינטיים.

עם זאת, תחת תנאים מיוחדים, נוצר דולומיט גם כיום. דולומיט בתהליכי היווצרות אותר בימות המלוחות של אזור קורנוג שבאוסטרליה הדרומית, במפרץ הפרסי ובאזור ריו דה ז'ניירו בלגונות רדודות שהקשר שלהם לים הפתוח רופף ולכן נוצרת תמלחת מרוכזת בשל ההתאדות. דולומיט מסוג זה קרוי דולומיט סינגנטי. גבישי דולומיט נוצרים גם במשקעים על קרקעית אזורים עמוקים בים מקום בו תכולת החומר האורגני גבוהה. דולומיט מסוג זה מכונה דולומיט אורגנוגני.

אחד ההסברים המקובלים לבעיית הדולומיט היא שהמינרל מתחיל כקלציט או ארגוניט היוצרים אבן גיר ואז כשתמיסות עשירות במגנזיום שוטפות את הסלע מוחלף הקלציט בדולומיט, תהליך הקרוי דולומיטיזציה.

שימושים
-------

הדולומיט משמשת כאבן לקישוט וכחומר גלם לייצור מלט, כחצץ לבניין וללבנים חסינות אש. לעיתים משתמשים בדולומיט כתחליף לקלציט בתהליך יצור ברזל ופלדה לשם סילוק זיהומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דולומיט** בוויקישיתוף
* דולומיט באתר webmineral
* דולומיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10638061

 |
**סילגיים** (שם מדעי: *Sillaginidae*; באנגלית מכונים סמלטים חוליים) היא משפחה של דגי ים מסדרת הדקראים. במשפחה ישנם 35 מינים ב-5 סוגים.

דגים אלה חיים בהאזור האינדו פסיפי ברחבי העולם מחופי מזרח אפריקה עד ליפן ואוסטרליה. הם חיים בעומקים רדודים על חוליות מימיות בקרבת שוניות אלמוגים וגם בקרבת חופים ולגונות וחלקם אף חיים בשפכי נהרות גדולים. 

אלו דגים קטנים ובעלי צבעים בהירים והם מתאפיינים בלסתות מוארכות דמויי-חדק ושיניים גדולות המצויות על לסתם העליונה. הם בעלי שלפוחיות שחייה בולטות ועיניים גדולות. יש להם סנפירי גב ושת גבוהים אך סנפירי חזה קטנים. הגדול שבהם הוא המין Sillaginodes punctatus שאורכו מעל 70 ס"מ והוא שוקל 4.8 ק"ג. 

דגים אלו הם טורפים הניזונים בעיקר מחסרי חוליות מימיים שהם מוצאים בחולות כמו סרטנים, תולעים רב-זיפיות, רכיכות שונות, קווצי עור ודגים קטנים. 

הסילגיים הם דגי מאכל חשובים באזורים הטרופיים.

סוגים
-----

* סוג ומין יחיד Sillaginodes punctatus
* סוג ומין יחיד Sillaginopodys chondropus
* סוג ומין יחיד Sillaginops macrolepis
* סוג ומין יחיד Sillaginopsis panijus
* Sillago - בו 31 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילגיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע"פ האקדמיה ללשון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551681405171

 |
**זוּראבּ אַדֶאִישווילי** (בגאורגית: **ზურაბ ადეიშვილი**; נולד ב-27 ביולי 1972) הוא משפטן ופוליטיקאי גאורגי, כיהן כשר המשפטים של גאורגיה.

חייו
----

אדאישווילי נולד בכפר מתיסדזירי (მთისძირი) שבנפת קווארלי קאחתי גאורגיה הסובייטית. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בשנת 1994, והמשיך את הכשרתו במשפטים במכון הממלכתי למשפטים בטביליסי, ולאחר מכן באוניברסיטת חרונינגן בחרונינגן הולנד. בין השנים 1996-1999 הוא עבד כמומחה מוביל למשפט חוקתי בפרלמנט של גאורגיה. לאחר מכן עבד בסקטור הארגונים לא ממשלתיים (כמו ב"ארגון המשפטנים הצעירים של גאורגיה" ומכון החופש) וזמן קצר אף עבד כעורך דין עד שנבחר, בנובמבר 1999, להיות חבר הפרלמנט של גאורגיה במסגרת מפלגתו של נשיא גאורגיה אדוארד שוורדנדזה, איחוד האזרחים של גאורגיה. אדאישווילי היה חבר משפיע וקולני, אך עדיין בקבוצת מיעוט בסיעתו של שוורדנדזה, שתמך ברפורמות שהונהגו על ידי זוראב ז'ווניה ומיכאיל סאקשווילי. הוא קרא לרפורמות קיצוניות ופרו-מערביות יותר.

בסוף שנת 2001, כאשר מפלגת "איחוד האזרחים של גאורגיה" הייתה בתהליך התפוררות, הצטרף אדאישווילי למפלגתו של סאקשווילי, התנועה הלאומית המאוחדת וצורף לסיעה לרפורמות דמוקרטיות, שהייתה אופוזיציה לממשלת שוורדנדזה.

לאחר המהפכה ללא שפיכות דמים, מהפכת הוורדים בנובמבר 2003, התמוטטה ממשלת שוורדנדזה. בתקופת הביניים בין התמוטטות ממשל שוורדנדזה ועד לקיום בחירות חדשות ב-4 בינואר 2004 וכניסתו של סאקשווילי לתפקיד נשיא גאורגיה ב-25 בינואר של אותה שנה, כיהנה נינו בורג'נדזה כנשיאה הזמנית של גאורגיה. בתקופה זו, ב-26 בדצמבר 2003, מונה אדאישווילי לתפקיד שר המשפטים של גאורגיה אותו מילא עד ל-17 בפברואר 2004. לאחר מכן, מפברואר ועד יוני 2004, כיהן בתפקיד השר לביטחון לאומי של גאורגיה, ולאחר מכן, מיוני 2004 ועד לינואר 2008 הוא כיהן כתובע הכללי של גאורגיה, ומינואר 2008 ועד לנובמבר של אותה שנה כיהן כראש מנהלת לשכת נשיא גאורגיה. בכל תקופת פעילותו הפוליטית הוא עמד בעמדות ההשפעה הבכירות ביותר בממשל הגאורגי ובעל ברית קרוב של הנשיא סאקשווילי. בעקבות זאת הפך אדאישווילי למושא לביקורת חריפה של האופוזיציה בגאורגיה, במיוחד בתקופת כהונתו כתובע הראשי של גאורגיה. כחלק מחילופי-הגברי שנערכו בקבינט הגאורגי באוקטובר 2008, מונה אדאישווילי, ב-1 בנובמבר, בפעם נוספת, לתפקיד שר המשפטים של גאורגיה שאוחד לאחרונה עם תפקיד התובע הראשי של גאורגיה. בתפקידו החדש הכריז אדאישווילי על כוונתו לערוך ליברליזציה של הקודקס הפלילי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זוראב אדאישווילי** בוויקישיתוף
* ג'ונתן וולת'י (2005), **גאורגיה מתחייה לאומית למהפכת הוורדים**: מעבר מאוחר בברית המועצות לשעבר, עמ' 117 ו-147, מסת"ב 0754645037, (באנגלית)
* זוראב אדאישווילי (אורכב 13.11.2008 בארכיון Wayback Machine), ביוגרפיה באתר משרד המשפטים של גאורגיה, (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שר המשפטים המיועד אומר כי דרושה "גישה ליברלית", "סיביל ג'ורג'יה", 30 באוקטובר 2008 (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**רולנד גיליגאשווילי** |  **שר המשפטים של גאורגיה** 
2003-2004 | **הבא**:**גיאורגי פפואשווילי** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**??** |  **השר לביטחון לאומי של גאורגיה** 
2004 | **הבא**:**ואנו מראבישווילי** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**??** |  **התובע הכללי של גאורגיה** 
2004-2008 | **הבא**:**??** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקה גוורמיה** |  **שר המשפטים של גאורגיה** 
2008–2012 | **הבא**:**טי צולוקיאני** |
המצודה רוקה מג'ורה במורד ההר מונטה סובסיו והעיר אסיזי מתחתיה
**מונטה סובסיו** (באיטלקית: **Monte Subasio**) הוא הר שגובהו 1,290 מטר במרכז הרי האפנינים. על מדרונו המערבי בנויה העיר אסיזי (מרכז שלטוני מימי רומא העתיקה), ובתחתית המדרון הדרומי העיר ספלו (Spello).

תולדות המקום
------------

במורדות ההר נמצאת מצודת "סאסו רוסו" (Sasso Rosso, באיטלקית:"ההר האדום"). במאה ה-12 היא הייתה מקום מושבן של קלרה מאסיזי ואגנס הקדושה מאסיזי, אשר לפי המסורת היו בנותיו של פבורינו סקיפי, ה"נסיך" של המצודה. מוצאו היה ממשפחת רומית מכובדת ובבעלותו היו אדמות האזור.

בשנת 1208 נתן אב המנזר של המסדר הבנדיקטיני המקומי כנסייה קטנה בפורציונקולה (Porziuncola) לפרנציסקוס מאסיזי, מייסד מסדר הפרנציסקנים. האבנים שנחצבו מההר נצבעו בצבע עץ אורן, המהווים סמל למבני הפרנציסקנים, בלוחות שהוצבו בעיר אסיזי לרגל הכרזתה כאתר מורשת עולמי.

פרקו דל מונטה סובסיו
--------------------

בהר סובסיו פארק טבעי גדול הנקרא פרקו דל מונטה סובסיו (Parco del Monte Subasio), בו ניתן ללמוד על חיות הבר ועל הצומח - מבחינת נוף הצומח השולט בו, המינים העיקריים הבולטים בנוף, והחברות העיקריות - של מרכז איטליה.

מרכז המבקרים של הפארק "Gruppo Umbro Mineralogico Paleontologico" מציג תערוכה מתמדת של נושאים גאולוגיים ופליאונטולוגיים. הרקע להם תהליך היווצרות שיפוע ההר. ההר נוצר מאינטראקציה בין גורמים אנדוגניים ואקסוגניים. הגורם האנדוגני הוא היווצרות שכבות משקעים ימיים בעידנים גאולוגיים שבין 210 מיליון שנה (מזוזואיקון) עד 10 מיליון שנה (מיוקן). הגורם האקסוגני המקובל (אולי בטעות) הפעילות הוולקנית.

התצוגה במרכז כוללת שלושה חדרים:

* הראשון מציג את תהליך היווצרות של מאובנים והעידנים הגאולוגיים שבהם מתגלים מאובנים.
* השני מציג את ההר עצמו על הסלעים שבו והמאובנים שנמצאו בו.
* השלישי עורך השוואה בין מאובני האזור לבין אחרים שנמצאו ביבשת אירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונטה סובסיו** בוויקישיתוף
* אתר המתאר את המקום

ההר

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15082615p (data)
* GND: 4298639-4
* VIAF: 236049070
* WorldCat (עם VIAF): 236049070

 |
המחזה **דולי סיטי** הוא עיבוד בימתי לספרה של אורלי קסטל-בלום "דולי סיטי".

קבוצת התיאטרון של הזירה הבינתחומית בירושלים
-------------------------------------------

ריימונד אמסלם, **דולי סיטי**
בדצמבר 2006 הועלתה ההצגה "דולי סיטי" בתיאטרון הקאמרי על ידי קבוצת התיאטרון של הזירה הבין-תחומית בירושלים.

### יוצרים

* עיבוד ובימוי: טובי דיקמן
* עיצוב תפאורה ותלבושות: יהודית אהרון
* מוזיקה מקורית: יונתן נעים
* תנועה: אופיר דגן
* תאורה: מרטין עדין
* סאונד ועריכה דיגיטלית: תומר רן
* עריכת קליפים: נדב לזר

### שחקנים

* דולי: ריימונד אמסלם
* האם (ודמויות נוספות): אורה מאירסון
* בן (ודמויות נוספות): יונתן שוורץ
* דמויות שונות: בני אלדר
* דמויות שונות: רחל אביה זינדר
* דמויות שונות: עזר קלמוביץ'
* שירה וקריינות: דורון תבורי

תיאטרון האוניברסיטה
-------------------

בינואר 2013 הועלה עיבוד נוסף של "דולי סיטי" בתיאטרון האוניברסיטה של אוניברסיטת תל אביב, בעיבוד של עדי ברק ובבימוי של נתי בן-חנן, תלמידה לתואר שני במסלול שחקן יוצר-חוקר בחוג לאמנות התיאטרון. הטקסט של המחזה נאמן מאוד לזה של הרומן המקורי. 

### שחקנים - יוצרים

* דולי: נטע נדב
* האם: מילנה סנדלר
* בן הילד (ומקהלה): רינת קידר-אברהם
* בן הנער (ומקהלה): תומר יעקובצ'ק
* גורדון: אייל זוסמן
* דמויות שונות ומקהלה: אביב לוי, מיכל בובילסקי, גד נבו, מיכל בובילסקי, מתן פרמינגר, אוולין קצ'ולין, יעל הוד, עינת גור, נטע בר רפאל, נבו פלזן.
* קריינות: שמעון לוי וגד קינר.

הבמאית נתי בן חנן סיפרה על יחסה לרומן "דולי סיטי":

אני קוראת את המעשים של דולי כהקצנה של החרדה שנטועה בלב של כל אמא, הקצנה של האזורים שאנחנו לא שולטות בהם, וההקצנה הזו מעוררת אצלי המון אמפתיה. אני אוהבת את הדרך שבה קסטל-בלום מתארת את עוצמת הרגשות שבהורות, את זה שהיא בוחרת לשים על השולחן דברים שלא תמיד לגיטימי להגיד בקול - האימהות כחוויה מעוררת אימה, כשק של חרדות.
על עיבוד הספר למחזה כתב/ה עדי ברק: 

קשה לעבד את **דולי סיטי** למחזה. קשה, כי הספר כתוב כמונולוג אחד ארוך, ואין כמעט דו-שיח, אלא אם כן בין דולי לבין עצמה, ולעיתים, פה ושם, בין דולי לבין דמויות המצייתות לחוקי הסיוט, מופיעות ונעלמות זמן קצר אחרי שהופיעו. ... הספר, כאמור, מסופר בקולה של דולי, בגוף ראשון, ואילו הבמה מבקשת את הריבוי שבאותו מונולוג, את הצפיפות שבו. **דולי סיטי** אינה מונודרמה. היא מבקשת להיות בלגן, עומס. כדי לפתור את הקושי הזה הענקתי חלקים מהטקסט של דולי לדמויות שעליהן היא מספרת. וכך הגוף הראשון של דולי הופך לגוף שלישי. המונולוג הופך לדיאלוג עם הדמויות שמתפצלות ממנה - האם, האחות, המאהב, עובר האורח, העיר כולה. הקהילה. המקהלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרב יודילוביץ', "דולי סיטי" עכשיו ההצגה, באתר ynet, 5 בדצמבר 2006
* מיכל בעדני, עכבר העיר אונליין, אמא עם איזמל, באתר הארץ, 4 בינואר 2007
* דולי סיטי, באתר של החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "שיחה עם במאית ההצגה נתי בן-חנן", תוכנייה להצגה "דולי סיטי", החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, 2013
2. ↑  עדי ברק, "לעבד את דולי סיטי לבמה", תוכנייה להצגה "דולי סיטי", החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, 2013
**נטבאס** (אנגלית: **NetBus**) היא תוכנת מחשב המאפשרת שליטה מרחוק. תוכנה זו תומכת במערכות הפעלה חלונות 95, חלונות 98, חלונות ME וחלונות NT 4.0. למרות מטרתה העיקרית של התוכנה לשליטה מרחוק, תכונות נוספות כלולות בה. 

נטבאס פותחה על ידי קרל פרדריק נייקטר (Carl-Fredrik Neikter) והופצה לראשונה במרץ, 1998. התוכנה פותחה כחלק ממעשה קונדס אך במהרה הפכה לתוכנה פגיעה המשמשת דלת אחורית במערכות ההפעלה השונות.

מבנה התוכנה
-----------

ישנם שני מרכיבים לתצורת שרת-לקוח, קובץ הלקוח (netbus.exe) וקובץ השרת (patch.exe, בגודל 500 קילו בייט).

קובץ השרת חייב להיות מותקן במחשב המרוחק בו רוצים לשלוט. לאחר שקובץ השרת מופעל לראשונה, הוא מתקין את עצמו באופן אוטומטי ומבצע שינויים ב-Registry של מערכת ההפעלה. קובץ הלקוח מכיל ממשק הפעלה פשוט המאפשר לבצע פעולות שונות:

* רישום הקשות
* לכידת מסך כקובץ תמונה
* כיבוי המערכת
* מנהור
* פתיחה / סגירה של כונן התקליטורים
* הפעלת קבצים מקומיים
* שליטה בתזוזות העכבר
* העלאה והורדת קבצים

רוב מערכות האנטי-וירוס מזהות את התוכנה ומסירות אותה מהמחשב באופן אוטומטי.

ראו גם
------

* Teamviewer
* פרוטוקול VNC לשליטה מרחוק
* פרוטוקול תקשורת
* DarkComet
* Back Orifice
* Bomgar

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של NetBus
* יוני שדמי, ‏פיסגת הפחד, באתר גלובס, 6 בדצמבר 1998 (בעברית)
* מידע אודות נטבאס - באתר סימנטק (באנגלית)
בריטניקוס
**טיבריוס קלאודיוס קיסר בריטניקוס** (12 בפברואר 41 - 11 בפברואר 55) היה אציל רומאי מהשושלת היוליו-קלאודית ובנו של קיסר רומא, קלאודיוס. בנוסף לכך, הקיסר טיבריוס היה דודו מדרגה שנייה מצד אביו, הקיסר קליגולה היה בן דודו מצד אביו, והקיסר נירון היה אחיו החורג, גיסו והבן של בת דודתו, אגריפינה הצעירה.

תקופת שלטונו של קלאודיוס
------------------------

**בריטניקוס** נולד בשם טיבריוס קלאודיוס גרמניקוס, כחודש אחרי עליית אביו, קלאודיוס, לשלטון. מאחר שהיה בנו הבכור של הקיסר (בן אחר של קלאודיוס נפטר כמה עשרות שנים לפני כן), סומן מלידתו כיורש פוטנציאלי. כשהיה בן שנתיים הציע הסנאט לאביו את תואר הכבוד "בריטניקוס" לציון כיבושה של בריטניה על ידי האימפריה. קלאודיוס עצמו סירב לתואר, ובחר להעניק אותו לבנו.

בריטניקוס היה כלי במזימתם של אמו ולריה מסלינה ובעלה גאיוס סיליוס. בשנת 48 הם תכננו להדיח את קלאודיוס ולהמליך תחתיו את בריטניקוס וכך לשלוט כעוצרים מטעם הילד הצעיר. מזימתם נכשלה והם הוצאו להורג על ידי קלאודיוס.

אחרי חשיפת הקשר, נישא קלאודיוס לאחייניתו, אגריפינה הצעירה, ואימץ את בנה נירון. הוא קבע את בנו המאומץ כיורשו. דבר זה פגע במעמדו של בריטניקוס. לפי ההיסטוריון טקיטוס האחים החורגים לא הסתדרו ביניהם: בריטניקוס המשיך לקרוא לנירון בשם הלידה שלו, ונירון טען שבריטניקוס הוא לא באמת בנו הביולוגי של קלאודיוס.

בשנת 54 בריטניקוס היה על סף ההגעה לגיל הבגרות, לפי החוק הרומאי, ודבר זה חיזק את מעמדו כיורש. לפי ההיסטוריון סווטוניוס, קלאודיוס שקל להתגרש מאגריפינה, להדיח את בנה נירון ולמנות את בריטניקוס כיורשו היחיד. בנאומו האחרון לפני הסנאט, קלאודיוס התייחס לבריטניקוס ולנירון כשווים.

תקופת שלטונו של נירון
---------------------

קלאודיוס נרצח ב-13 באוקטובר 54 על ידי אגריפינה לפני שיכול היה לשנות את סדרי הירושה. בריטניקוס ואחיותיו ננעלו בביתם כדי להבטיח שאף אחד לא יוכל לאיים על מעמדו של נירון. בנוסף, צוואתו האחרונה של קלאודיוס נגנזה, משום שבריטניקוס הוזכר בה כיורש אפשרי. תומכו העיקרי של בריטניקוס, טיבריוס קלאודיוס נרקיסוס, הוצא להורג.

אגריפינה, ששלטה באימפריה באמצעות בנה נירון, התחילה לחפש לו מחליף כתוצאה מסכסוך שפרץ ביניהם. בריטניקוס נתפס בעיניה כמועמד מתאים. נירון הבין שבריטניקוס מסכן את שלטונו. הוא הרעיל אותו בזמן מסיבה. בריטניקוס נפטר ב-11 בפברואר 55, יום אחד לפני יום הולדתו ה-14 וחודש לפני מועד הפיכתו לבוגר על פי החוק הרומאי.

לפי סווטוניוס, הקיסר טיטוס היה חברו הקרוב של בריטניקוס. הוא טען שישב עם בריטניקוס בארוחתו האחרונה וטעם מהאוכל המורעל שהרג אותו. בזמן שלטונו הקים טיטוס פסלים וטבע מטבעות לזכר חברו המת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריטניקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280822705171
* GND: 1119334071
* ISNI: 0000 0000 2849 1981
* LCCN: n86071071
* SUDOC: 242603084
* VIAF: 23621133
* WorldCat: lccn-n86071071

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שרי עזוז** (נולדה ב-15 באוקטובר 1973) היא במאית, עורכת ותסריטאית ישראלית. זוכת פרס וולג'ין לשנת 2006 בפסטיבל הקולנוע ירושלים על העריכה הטובה ביותר של הסרט "האולפן", זוכת פרס דוקאביב לשנת 2009 על העריכה הטובה ביותר של הסרט "בשם האם" וזוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2012 (יחד עם דוד אופק) על הבימוי הטוב ביותר של הסדרה "30 ש"ח לשעה". 
שרי עזוז נשואה לאלי ברגר ולהם 2 בנות משותפות. בשנת 2013 הקים הזוג את חברת ההפקה שריאלי סרטים www.sarieli.com המעודדת יוצרים הכותבים תסריטים על בסיס סיפורי חיים אמיתיים.

ביוגרפיה
--------

עזוז למדה קולנוע בבית הספר קמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות בתל אביב. במהלך השנים ערכה ובימה מספר סרטים וסדרות טלוויזיה. ב-2004 ערכה וכתבה את תסריט הסרט "אור", בכיכובן של דאנה איבגי ורונית אלקבץ. בשנת 2006 שימשה כעורכת הסרט התיעודי "האולפן", עליו זכתה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע מטעם הרשות השנייה. ב-2007 ערכה את הסרט התיעודי "זרעי קיץ". 

בשנת 2009 ערכה את סרט הקולנוע "ציון ואחיו", בו כיכבו ראובן בדלוב, עופר חיון, רונית אלקבץ וצחי גראד. באותה שנה ערכה וביימה את הסרט התיעודי "בשם האם", עליו זכתה בפרס דוקאביב על העריכה הטובה ביותר. בשנים 2012-2014 ערכה וביימה את הסדרה של הערוץ הראשון "30 ש"ח לשעה". על בימוי סדרה זו היא חלקה יחד עם דוד אופק את פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית "הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה". 

  

ב-2015 פיתחה את תסריט הסרט "את לי לילה", בכיכובם של לירון בן-שלוש, דאנה איבגי ויעקב זדה-דניאל.

קישורים חיצוניים
----------------

* שרי עזוז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שרי עזוז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שרי עזוז, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2011 - קרן מרגלית ואמנון קוטלר ("פלפלים צהובים")** | **פרס האקדמיה לטלוויזיה- הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה 2012 - שרי עזוז ודוד אופק (30 ש"ח לשעה)** | **הבא**:**2013 - אלון זינגמן (שטיסל)** |
**הדיוויזיה ה-56 של הצבא הבריטי** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות מחוץ לבריטניה, והיא כללה יחידות מאזור לונדון.

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הדיוויזיה במלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וחלק מיחידותיה נשלחו כתגבור ליחידות שונות בצרפת. בחורף 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב על הסום, ובשנת 1917 היא נטלה חלק בקרב אראס, קרב איפר השלישי וקרב קמברה. באביב 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

בשנת 1920 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1936 היא הפכה לדיוויזיית לונדון, לאחר שהדיוויזיה ה-47 (לונדון) הוסבה לדיוויזיית הנ"מ ה-1.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-56 (לונדון) הוקמה הדיוויזיה ה-47 (לונדון). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, אך היא לא נשלחה לצרפת ונותרה בבריטניה. בתחילה היא הייתה דיוויזיה ממונעת עם 2 חטיבות בלבד, אולם לאחר המערכה על צרפת היא שונתה לדיוויזיית רגלים וצורפה לה חטיבה שלישית. בנובמבר 1942 נשלחה הדיוויזיה למזרח התיכון, שם שירתה בעיראק ובארץ ישראל, ובמרץ 1943 היא נשלחה למצרים. באפריל נשלחה הדיוויזיה לתוניסיה, שם לחמה בשלב האחרון של המערכה בתוניסיה. בשל הנפגעים הרבים שספגה הדיוויזיה היא לא השתתפה בפלישת בעלות הברית לסיציליה, אולם היא השתתפה בקרבות השונים בחזית האיטלקית, ובכלל זה הנחיתה בסלרנו, כיבוש נאפולי, קרב מונטה קאסינו, קרב אנציו ומתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה.

### לאחר המלחמה

סמל דיוויזיית השריון ה-56
סמל הדיוויזיה בשנים 1951–1961
בשנת 1946 פורקה הדיוויזיה, אולם בשנת 1947 היא הוקמה מחדש ככוח מילואים של הצבא הטריטוריאלי, ונקראה **דיוויזיית השריון ה-56 (לונדון)**, ובשנת 1956 הפכה בחזרה לדיוויזיית חיל רגלים. בשנת 1961 צומצמה הדיוויזיה למפקדה מחוזית, ובשנת 1967 פורקה הדיוויזיה. בשנים 1987–1993 אוחדו היחידות הלונדוניות לחטיבה ה-56.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-56
* כוחות צבא במלחמת העולם השנייה
**פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי** (באיטלקית: **Romanzo di una strage**) הוא סרט דרמה ושיתוף פעולה איטלקי-צרפתי משנת 2012 בבימויו של מרקו טוליו ג'ורדנה. ג'ורדנה (שביים את הסרט האיטלקי "קסם הנעורים") בוחן בסרט את האירועים שבישרו את תחילת שנות העופרת באיטליה - תקופה פוליטית וחברתית סוערת המואפיינת בקיצוניות פוליטית וטרור. הסרט מבוסס בכלליות על ספרו של פאולו קוצ'ארלי "הסוד של פיאצה פונטנה". הסרט דובר איטלקית וצולם בטורינו באיטליה.

הסרט זכה בפרס בתי הקולנוע האירופאיים ובפרס מיוחד מטעם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של קרלובי וארי ב-2012. הסרט היה מועמד ב-16 קטגוריות לפרס דוד דה דונטלו (David di Donatello) מתוכם זכה בשלוש קטגוריות שחקן המשנה הטוב ביותר, שחקנית המשנה הטובה ביותר, ובקטגוריית אפקטים ויזואליים. הסרט הוקרן לראשונה בישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-28 בחיפה, שהתקיים בחול המועד סוכות שנת 2012.

עלילת הסרט
----------

בסרט בוחן הבמאי את האירועים שהביאו למותו של האנרכיסט ג'וזפה פינלי (בגילומו של ולריו מסטרנדריאה) ולחקירתו של מפקח המשטרה לואיג'י קלאברזי (בגילומו של פיירפרנצ'סקו פאבינו). הרקע לסרט הוא אירוע שהתרחש ב-12 בדצמבר 1969 במילאנו. באותו יום התפוצצה פצצה בסניף "פיאצה פונטנה" של הבנק המרכזי בעיר שהיה מלא בלקוחות. בפיצוץ נהרגו 17 איש ו-80 אנשים נפצעו. הבמאי משחזר את האירועים שקדמו והובילו להנחת הפצצה בסניף וכן את האירועים שלאחר מכן.

פינלי נחשד על ידי המשטרה באחריות להנחת הפצצה, במהלך החקירה "נפל" פינלי באופן מסתורי מחלון הקומה הרביעית במטה המשטרה המקומית, נסיבות הנפילה נשארו עלומות. המפקח קלאברזי נתפס על ידי השלטונות כאשם, לפחות מבחינה מוסרית, במעשה הנורא. קלאברזי לא מוותר וממשיך בחקירת הפיצוץ ונסיבות נפילתו של פינלי עד להירצחו בשנת 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פיאצה פונטנה: הקשר האיטלקי באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
**פורוסרקוס** (שם מדעי: ***Phorusrhacos***) הוא סוג של עוף טורף ענקי ממשפחת הפורוסרקוסיים שחי באמריקה הדרומית בתקופת המיוקן לפני 13–20 מיליון שנה. מאובניו התגלו בארגנטינה. המשמעות של שמו היא: "עוטה סמרטוט", זאת עקב מבנה הלסת התחתונה, אשר הזכיר לחוקרים מבנה מכוער. באותו זמן הלסתות נחשבו ללסתות של יונק קדום, דומה לעצלן.

מאפיינים
--------

עוף זה היה אחד מהגדולים ביותר שהיו מעולם. גובהו הגיע ל-2.5 מטרים ומשקלו ל-130 קילוגרם. הוא היה בעל מקור עצום שאורכו עד 60 סנטימטרים ומבנהו ומבנה הטפרים שברגליים מצביעים על כך שהיה טורף קטלני. רגליו דמו בצורתם לרגלי יען והוא יכל לנוע במהירות גדולה. כנפיו כמעט ולא נראו והוא לא יכל לעוף.

העוף חי באמריקה הדרומית ברחבי הערבות והביצות והיה מהטורפים הראשיים לצד התיילקוסמילוס בעל ניבי החרב. יצורים אלה יכלו לטרוף כל יצור אחר שהיה קטן מהם, באמצעות הכאה של מקורם העצום בטרף והפשטתו מהעור.

ואולם לאחר ההחלפה האמריקאית הגדולה הם נכחדו לאחר תחרות עם מיני יונקים טורפים כמו הסמילודון, דובים כמו הארקטותריום וטורפים נוספים, וכן עקב היכחדות של הפאונה הדרום אמריקאית והחלפתה ביצורים קטנים וזריזים יותר.

בתרבות
------

* בסרט "Journey to the Beginning of Time" מ-1955 נראה פורוסרקוס בסיום.
* הפורוסרקוס נראה באי התעלומות מ-1961, בתחילה.
* בתוכנית הילדים "Valley of the Dinosaurs" נראית דמות שלו.
* הפורוסרקוס נראה בפרק החמישי של סדרת הBBC ללכת עם חיות, בו הוא מהווה טורף-על שמאוים בידי הסמילודון ומזנב אחרי עדרי מקרוקניות.
* הוא נראה גם בסדרה פארק פרהיסטורי בפרק הרביעי, בו הוא גם מאוים מסמילודון אך ניזון מנבלות שמשאיר החתול הגדול. פרט אחד מובא לפארק הפרהיסטורי.
* פורוסרקוסים נראים בסרט מ-2008 10,000 לפנה"ס.
* בסדרה בראשית בעונה 3 ו-4, נראים פרטי עופות אימה הדומים לפורוסרקוס.
* הפורוסרקוס נראה גם במשחקים של פארק היורה: Jurassic Park Builder, עולם היורה: המשחק - בו הוא נראה דומה לפורוסרקוס מ"ללכת עם חיות" וגם בJurassic World: Alive.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורוסרקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
סוגים שונים של יין פורט
**פּוֹרְט** (בפורטוגזית: **Vinho do Porto**) הוא יין אדום מתוק ומחוזק, המיוצר בחבל היין אלטו דורו בפורטוגל, ומיוצא מהעיר פורטו בצפון המדינה, והיא מקור שמו. היין מכיל כ-20% אלכוהול.

מקור היין ביקבים שנפתחו בצפון פורטוגל על ידי סוחרי יין אנגלים שחיפשו תחליפים ליין בורדו בעת מלחמה עם צרפת במאה ה-17. לפיכך, לרוב יינות הפורט שמות אנגליים, למרות מוצאם הפורטוגלי.

היין מבוקבק במפעלים הנמצאים בעיר התאומה של פורטו שנמצאת על הגדה הדרומית של הנהר, וילה נובה דה גאיה. יין הפורט מקבל את טעמו המיוחד מברנדי שמוסף אליו בתהליך התסיסה. התוספת גורמת לתסיסה להיעצר וכתוצאה מזה מתיקות הענבים נשמרת. עובדה זו נתגלתה במקרה על ידי סוחרים בריטיים, שהוסיפו ברנדי ליין כדי לחזק אותו במשך מסעותיהם הימיים הארוכים לבריטניה.

על גבי בקבוקי יין אלו לא מצוינת שנה, היות שהיין בכל בקבוק מיוצר מתערובת (בלנד) של יינות מחוזקים. בשנים משובחות במיוחד מוציאים בתי הפורט יין הנקרא וינטג' הנושא את שנת הבציר. היין עצמו מיושן בדרך כלל במשך מספר שנים (בהתאם למותג ולרמה) בחביות עץ אלון ואלו משמשות לאחר מכן ליישון ויסקי ובפרט בורבון.

שנות הבציר המשובחות הן: 1963, 1977, 1985, 1994, 1997.

סוגי פורט
---------

קיימות רמות איכות שונות של פורט: הרמה הנפוצה והזולה ביותר היא Ruby, הרמה הבאה היא Garrafeira, רמה משובחת היא Tawny, והרמה הגבוהה ביותר היא הווינטג' המיוצרת רק בשנות בציר משובחות.

מותגים
------

* קינטה דה נובל
* פונסקה
* גרהאם
* וורן
* סאנדמן (Sandeman)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורט** בוויקישיתוף
* רועי ירושלמי, פורט על הנימים: הכל על פורט ויין מחוזק, באתר ynet, 26 באוקטובר 2011
* פורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11942539k (data)
* GND: 4202227-7
* NKC: ph444991

 |
**ארווין סקלה** (באלבנית: **Ervin Skela**; נולד ב-17 בנובמבר 1976 בוולורה) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו של סקלה 75 הופעות במדי נבחרת אלבניה.

קריירה
------

הקריירה המקצוענית שלו בכדורגל החלה במועדון הצמרת האלבני פלמורטרי ולורה ומאוחר יותר בקבוצת אס קיי טירנה. בשנת 1995 עבר לשחק בגרמניה, בקבוצות אוניון ברלין (בין השנים 1995-1998), ארצגבירגה אווה (1998-1999) וקמניצר (1999-2000) לפני שעבר לשחק בוולדהוף מנהיים, שהחמיצה את העלייה לבונדסליגה בעונה שלאחר מכן בנקודה אחת בלבד. הוא עבר לשחק באיינטרכט פרנקפורט (2001-2004), ארמיניה בילפלד (2004-2005) ובקייזרסלאוטרן (2005-2006). 

אחרי העונה המאכזבת ב-2005-2006 (ירידה לבונדסליגה השנייה), ארווין סקלה שוחרר מחוזהו בקייזרסלאוטרן, והצטרף למועדון האיטלקי אסקולי בהעברה חופשית. הוא חתם באיטליה לעונה אחת וערך את משחק הבכורה שלו באסקולי, ב-9 בספטמבר 2006. למרות זאת, סקלה לא הצליח לפרוץ להרכב הראשון של הקבוצה ושוחרר מיד לאחר תחילת מועד ההעברות של ינואר 2007, עת שחתם באנרגי קוטבוס מגרמניה לשנתיים וחצי. בקוטבוס הציג יכולת טובה ולאחר שנתיים בהן הבקיע 9 שערים עזר את הקבוצה ב-30 ביוני 2009. במשך חודשים רבים חיפש סקלה קבוצה, אך אף אחת מהקבוצות באחת מהליגות הבכירות באירופה לא גילו בו התעניינות ולכן לאחר ארבעה חודשים ללא קבוצה, נאלץ לחתום בטוס קובלנץ, קבוצת תחתית מהבונדסליגה השנייה. אך עזב את הקבוצה בפברואר 2011 לטובת מועדון הכדורגל של ווינדק, גרמניה. לאחר חודש בלבד בקבוצה, במרץ באותה שנה עבר לקבוצת ארקה גדיניה בעיר גדיניה שבפולין שם שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל.

ארווין סקלה זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה בשנת 2000, בה רשם 75 הופעות בהן הבקיע 12 שערים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארווין סקלה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**הדיוויזיה ה-59 של הצבא הבריטי** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הדיוויזיה במלחמת העולם הראשונה
ב-6 בינואר 1915 הוקמה הדיוויזיה ה-59 (צפון מידלנד ה-2), כחלק מהצבא הטריטוריאלי, והיא הייתה שכפול של הדיוויזיה ה-46 (צפון מידלנד). באפריל 1916 נשלחה הדיוויזיה לאירלנד, על מנת למגר את מרידת חג הפסחא, ובמהלך דיכוי המרד ספגה אבדות כבדות. לאחר מכן חזרה הדיוויזיה לאנגליה, וב-17 בפברואר 1917 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. בספטמבר לחמה הדיוויזיה בקרב פשנדל, ובנובמבר היא השתתפה בקרב קמברה. באביב 1918 לחמה הדיוויזיה במבצע מיכאל וספגה אבדות כבדות, וכתוצאה מכך במאי אותה שנה פורקה הדיוויזיה באופן זמני. ביולי 1918 הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולאחר מכן היא השתתפה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-55 הוקמה הדיוויזיה ה-59 (סטפורדשייר). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, אך היא לא נשלחה לצרפת ונותרה בבריטניה. בתחילה היא הייתה דיוויזיה ממונעת עם 2 חטיבות בלבד, אולם לאחר המערכה על צרפת היא שונתה לדיוויזיית רגלים וצורפה לה חטיבה שלישית.

בסוף יוני 1944 הוקצתה הדיוויזיה לארמייה השנייה והועברה לצרפת לקחת חלק במערכה בנורמנדי. ב-7 ביולי נטלה הדיוויזיה חלק במבצע צ'רנווד, שהביא לתפיסת העיר קן. שבוע לאחר מכן נלחמה הדיוויזיה במבצע רימון, אשר מטרתו הייתה לכבוש את העיירה נויר, אך היא לא הושגה עקב התנגדות גרמנית נחושה. הלחימה מילאה תפקיד חשוב בהסחת דעת כוחות גרמנים מהמתקפה הבריטית הגדולה, מבצע גודווד, שהושק זמן קצר לאחר מכן. בסוף יולי, החזית הגרמנית התפוררה, ומתקפה כללית יצאה לדרך. הדיוויזיה התקדמה ותפסה ראש גשר מעל נהר האורן, והגנה עליו בפני מתקפות נגד נחושות. באוגוסט 1944, הצבא הבריטי סבל ממחסור גובר והולך בכוח אדם. מכיוון שהדיוויזיה הייתה המערך האחרון שהוקם לאחרונה בשירות הארמייה השנייה בצרפת, ולא כתוצאה מביצועיה, היא נבחרה להתפרק ואנשיה הועברו ליחידות אחרות כדי לחזק אותם. הדיוויזיה התפזרה ב-26 באוגוסט, והתפרקה רשמית ב-19 באוקטובר 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-59
פיאצה ברבריני, מצויר על ידי אתור רוסלר פרנץ, סביבות 1880 המראה את המזרקה
הכיכר כיום, 2011
**פיאצה ברבריני** (באיטלקית: **Piazza Barberini**) היא כיכר גדולה במרכז העיר רומא, איטליה, והיא ממוקמת בגבעת הקווירינאליס. הכיכר נבנתה במאה ה-16, אך רבים מהבניינים המקיפים אותה נבנו מחדש במהלך השנים.

צורתה הנוכחית של הכיכר נוצרה בשנת 1625, והיא כונתה על שם ארמון ברבריני, שנבנה באותה עת מדרום לכיכר. במקור היה לכיכר שער כניסה רחב אל הארמון בחלק הדרום-מזרחי, שתוכנן בידי הארכיטקט והצייר בן התקופה, פייטרו דה קורטונה. אך הוא נהרס כדי לאפשר את סלילתה של דרך חדשה במאה ה-19. קיומו ידוע מתחריטים ותמונות מוקדמות של הכיכר.

במרכז הכיכר נמצאת מזרקת טריטון (Fontana del Tritone), שנבנתה במהלך המאה ה-17, על ידי ברניני. מזרקה אחרת, מזרקת הדבורים (Fontana delle Api), אף היא של ברניני ממוקמת לא הרחק משם, בוויה ויטוריו ואנטו (Via Vittorio Veneto), אך היא שוחזרה באופן שרירותי במהלך הזזתה ממיקומה הקודם, בפינת הכיכר היכן שויה סיסטינה מתחבר אל הכיכר.

עד המאה ה-18, גופות בני אדם שזהותם לא נודעה, הוצבו בכיכר לצורך זיהוים. בין 1632 ל-1822 הוצב בכיכר אובליסק עתיק, שלאחר מכן הוצב בוילה מדיצ'י.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיאצה ברבריני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7581928-4
* VIAF: 245445792
* WorldCat: viaf-245445792

 |