recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רחמים** הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת קומדיה שחורה משנת 2007 בכתיבה ובימוי של יניב אמודאי, עם יגאל עדיקא ושלום אסייג בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על עובד ניקיון, רווק בודד, המעביר את זמנו בחלומות בהקיץ על הלוויה המפוארת שתיערך לו, ומסתבך עם רוצח שכיר שלומיאל נשוי, ולא באושר, לאישה הממררת את חייו, שמחליט להפוך את חלומו של ה"לוזר" למציאות.

תקציר העלילה
------------

רחמים רחמים (יגאל עדיקא) הוא רווק בן 36 שגר עדיין עם הוריו מסעודה (ג'וליה מסלאווי) ויוסף (יוסף קמר). הוא בחור בודד שעובד בניקיון בקניון. אין לו חברים או חברות אבל כולם בשכונה אוהבים אותו כי הוא עוזר לכולם ובעיקר לאלמנה גב' וודלמן (מרתה רתיק) שמתאבלת כל הזמן על בעלה יעקב (צביקה הדר) שנהרג בתאונת עבודה בחברת החשמל. רחמים אוהב לצפות אתה בטלנובלה "איזבלה", מתאהב ב"איזבלה" (מורן אטיאס) ומפנטז עליה. הוא רוצה שתהיה לו הלוויה מפוארת כשימות. בדמיונו הוא צועד בבית הקברות עם איזבלה כשכל אנשי השכונה מלווים אותם ומריעים להם.

משה (שלום אסייג) עובד לפרנסתו כרוצח שכיר בשרותו של אריה (דרור קרן). הוא נשוי לשלומית (פלורנס בלוך) שממררת את חייו. יום אחד הוא מגיע לחסל את עו"ד וינגרטן כשרחמים מנקה באותו החדר. לאחר חיסול העו"ד הוא רוצה לחסל את רחמים אך יש מעצור באקדחו. רחמים מבקש שיהרוג אותו והוא מוכן לשלם לו 40,000 ש"ח כדי שיערכו לו הלוויה מכובדת. הם הולכים לבנק ומשה "משכנע" את המנהל כץ (סימון רוזנפלד) ומזכירתו שושי (אופירה רחמים) לתת לרחמים את כספו.

בינתיים מראה משה לרחמים את שגרת עבודתו. הוא מחסל את ראש הוועד משיח (גברי בנאי) במכוניתו ועוד אחד שהוא זורק את הגופה לבאר עמוקה. הוא מחבב את רחמים הבתול ולוקח אותו לבית בושת אך רחמים נמלט משם.

משה מציע לרחמים שיחסל אותה בדירתה של האלמנה וזה ייראה כמו שרחמים הציל את האלמנה משודד ויגדיל את מספר הנוכחים בהלוויה אך כשהם מגיעים לבית האלמנה מסתבר להם שהיא כבר מתה לפני מספר ימים ומעלה צחנה.

אריה מודיע למשה כי עליו לחסל את רחמים שהיה עד ראייה לחיסול העו"ד ועליו לעשות זאת ב"שושו".

משה לוקח את רחמים לבית הבאר ורחמים מודה לו שהוא החבר היחיד שיש לו וכי הוא מוכן להיהרג בתנאי שיאמר עליו קדיש. נשמעת ירייה ומשה מתחיל לומר קדיש.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יגאל עדיקא | רחמים |  |
| שלום אסייג | משה |  |
| ג'וליה מסלאווי | מסעודה רחמים |  |
| יוסף קמר | יוסף רחמים |  |
| דרור קרן | אריה | מאפיונר |
| מורן אטיאס | איזבלה | שחקנית טלנובלות |
| פלורנס בלוך | שלומית | אשתו של משה |
| סימון רוזנפלד | מר כץ | מנהל סניף בנק |
| אופירה רחמים | שושי | מזכירת סניף בנק |
| מרתה רתיק | שרה וודלמן |  |
| צביקה הדר | יעקב וודלמן |  |
| גברי לוי | שלמה משיח | ראש ועד השכונה |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "רחמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רחמים", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "רחמים", באתר אידיבי
* "רחמים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורי קליין, מה שנשאר בתחתית החבית, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2007
**סוכנות הידיעות תסנים** (בפרסית: **خبرگزاری تسنیم**) היא סוכנות ידיעות רשמית-למחצה באיראן, המקושרת עם משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC). הסוכנות הוקמה בשנת 2012, על מנת לכסות את אירועי האביב הערבי. הסוכנות מכסה מגוון נושאים פוליטיים, חברתיים, כלכליים ובינלאומיים לצד תחומים נוספים.

מנכ"ל הסוכנות מאז יום הקמתה הוא מג'יד כוליזאדח (Majid Qolizadeh).

אידאולוגיה
----------

מטרותיה המוצהרות של הסוכנות הן "להגן על הרפובליקה האסלאמית מפני מסע תעמולה שלילי בתקשורת ולספק לקוראינו את המציאות בשטח על איראן ועל האסלאם ".

נכון לשנת 2014, המטה הראשי של סוכנות תסנים ממוקם בבירת איראן, טהראן, כשכתבים ברחבי המדינה והאזור שולחים דיווחים.

לתסנים יש קשרים חזקים עם משמרות המהפכה האסלאמית (IRGC). ב-10 באפריל 2013 ביקר ראש משמרות המהפכה, מוחמד עלי ג'עפרי, במטה תסנים וצוטט על ידי סוכנות הידיעות באומרו כי "לתקשורת הנאמנה והמהפכנית יש היום חובה כבדה מאוד בהתמודדות עם מזימות אנטי-אסלאמיות ואנטי-אנושיות של המדכאים".

נושאי חדשות
-----------

כל נושאי החדשות של חדשות תסנים הם בתחומים כמו "התעוררות אסלאמית", פוליטיקה, תרבות, חברה, כלכלה, חדשות בינלאומיות, ספורט, תמונות, גרפיקה, סרטים, אודיו ועוד.

חדשות תסנים באנגלית
-------------------

סוכנות הידיעות תסנים מחזיקה מחלקה מאוישת המכילה דוברי שפה כפולה של אנגלית ופרסית אשר מתרגמת חלק ממאמרי הסוכנות לאנגלית.

חדשות תסנים בעברית
------------------

חדשות תסנים בעברית החלה רשמית לפרסם חדשות ב-3 בינואר 2022, ביום השנה השני לחיסולו של קאסם סולימני.  החדשות זמינות באתר הרשת.

מגפת הקורונה
------------

על פי דיווח הליגה נגד השמצה, תסנים טענה בסדרת מאמרים כי מגפת הקורונה היא חלק מ"מזימה אמריקאית ויהודית לשליטה עולמית באמצעות שליטה באוכלוסייה" שרקם הנרי קיסינג'ר, המתואר כ"החוקר היהודי הייחודי ואסטרטג אמריקאי" ו"שולט ממשל ומימון בינלאומי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכנות הידיעות תסנים** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות הידיעות תסנים (בפרסית)
* סוכנות הידיעות תסנים, ברשת החברתית פייסבוק

* סוכנות הידיעות תסנים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סוכנות הידיעות תסנים, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Koyagi, Mikiya (2021). *Iran in Motion: Mobility, Space, and the Trans-Iranian Railway*. Stanford University Press. p. 197. Tasnim News Agency, a media outlet with links to the Iranian Revolutionary Guards Corps (...)
2. ↑  "Tasnim News Agency launched". *Tehran Times*. אורכב מ-המקור ב-3 בספטמבר 2014. נבדק ב-21 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "About us". Tasnim News Agency. נבדק ב-21 בספטמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Visit of IRGC Commander Mohammad Ali Jafari". *Tasnim News Agency*. נבדק ב-25 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "سایت خبرگزاری تسنیم". 25 באפריל 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Tasnim News Agency". נבדק ב-21 במאי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  "חדשות באיראן ובעולם | Tasnim News Agency".
8. ↑  "Tasnim News Agency Launches Website in Hebrew Language - Society/Culture news". *Tasnim News Agency*. נבדק ב-22 נוב' 2022. `{{cite news}}`:  (עזרה)
9. ↑  אתר הרשת בעברית
10. ↑  Lerner, Shaya; Weinberg, David Andrew (3 באפריל 2020). "Battling COVID, Iran Regime Makes Jews its Bogeyman". *Anti-Defamation League*. נבדק ב-16 במרץ 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
הרב **אלפרד גוטשאלק** (באנגלית **Alfred Gottschalk**; ‏7 במרץ 1930 אוברוזל (גר'), ריינלנד-פפאלץ, גרמניה - 12 בספטמבר 2009 סינסינטי ארצות הברית) היה רב אמריקאי, יליד גרמניה. ממנהיגי התנועה הרפורמית, נשיא ההיברו יוניון קולג' במשך 30 שנה.

ילדותו
------

גוטשאלק נולד ב-7 במרץ 1930 בעיירה אוברוזל (גר'), כיום במדינת ריינלנד-פפאלץ, גרמניה. בנם של ארנה לבית טרום ומקס גוטשאלק. בילדותו חווה התנכלויות אישיות כיהודי ואת ליל הבדולח. ב-1939, בגיל 8, נמלט עם הוריו לארצות הברית.

גוטשאלק סיפר כי כבר בגיל 15 החליט להיות רב, זאת בעקבות שמיעת דרשות של הרב סטיבן וויז.

השכלה ומסלול מקצועי
-------------------

לגוטשאלק תואר ראשון מברוקלין קולג' - 1952. מסטר בספרות עברית מהיברו יוניון קולג' -1957. דוקטורט מאוניברסיטת דרום קליפורניה -1965. הוא הוסמך לרבנות ב־1957.

פעילותו בהיברו יוניון קולג'
---------------------------

גוטשאלק החל את פעילותו בהיברו יוניון קולג' כדיקן הקמפוס בלוס אנג'לס. ב-1971 התמנה לנשיא ההיברו יוניון קולג', תפקיד בו כיהן במשך 25 שנים, עד 1996.

במהלך כהונתו כנשיא ההיברו יוניון קולג' הביא לפתיחת המוסד לכיוונים חדשים, ובכך השפיע על היהדות הרפורמית כולה. ב-1974 הסמיך את סאלי פריסנד לרבה הראשונה באמריקה. ב-1975 הוסמכה ברברה הרמן כחזנית לראשונה. ב-1992 הוסמכה נעמה קלמן כרבנית הראשונה בישראל. בסוף שנות השמונים פתח את שערי המוסד להומואים ולסביות ובהמשך יסד את המכון ליהדות ומיגדר (Judaism and Sexual Orientation) במטרה לשלבם במעגל החיים היהודי.

פרסומים
-------

גוטשאלק פרסם מעל 100 ספרים, מאמרים ופרסומים אחרים.

תפקידים ואותות הוקרה
--------------------

* ב-1978 מונה גוטשאלק על ידי הנשיא ג'ימי קרטר כחבר בוועדה בראשות אלי ויזל שבהתאם להמלצותיה הוקם מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון.
* גוטשאלק הוזמן לברך בטקס ההשבעה של הנשיא רונלד רייגן - 1981.
* נשיא מוזיאון המורשת היהודית בניו-יורק 2000–2003.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לג'ינה שראג, נישואים שהסתיימו בגירושין. ב-1977 נישא לדיאן זף פרנק. לגוטשאלק 4 צאצאים, שניים מנישואיו הראשונים ושניים מנישואיו השניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גוטשאלק באתר Echoes & Reflections.

הערות שוליים
------------

1. ↑  והשנייה בעולם, הראשונה הייתה רגינה יונאס שהוסמכה בגרמניה ב-.1935

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273903905171
* BnF: cb12880523h (data)
* GND: 137105061
* ISNI: 0000 0001 1021 8861
* LCCN: n85157085
* RERO: 02-A012383249
* SUDOC: 059444452
* VcBA: 495/199727
* VIAF: 17351258
* WorldCat: lccn-n85157085

 |
**ראש ממשלת פינלנד** (בפינית: **pääministeri**; בשוודית: **statsminister**) הוא המשרה הפוליטית החשובה בפינלנד. נשיא פינלנד הוא ראש המדינה, אך רוב הסמכות הביצועית היא בידי הקבינט הפיני ("מועצת המדינה") בראשות ראש ממשלת פינלנד שנבחר על ידי הפרלמנט הפיני. ראש ממשלת פינלנד נבחר בבחירות כלליות על ידי הבוחרים, ולאחר מכן נשיא פינלנד מטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני.

ראש ממשלת פינלנד הנוכחית החל מ-10 בדצמבר 2019 היא סאנה מרין מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.

התפקיד
------

בהתאם לשינויים בחוקת פינלנד שנערכו בשנת 2000, הנשיא ימנה לתפקיד ראש הממשלה את מנהיג המפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט הפיני. בדומה לישראל, מנהיג המפלגה שעליו הוטלה המלאכה חייב לערוך משא ומתן עם מפלגות אחרות במטרה להקים קואליציה. הפרלמנט חייב לאשר את הרכב הממשלה ברוב מוחלט. אם המועמד לתפקיד ראש הממשלה אינו מקבל תמיכה מספקת, הנשיא מטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על מנהיג המפלגה השנייה בגודלה ומתחיל משא ומתן להקמת קואליציה חדשה. בסמכותו של הפרלמנט להביא לנפילת "מועצת המדינה" (ממשלת פינלנד) באמצעות הצעת אי-אמון. אם גם מנהיג המפלגה השנייה בגודלה אינו מצליח ליצור קואליציה, הכל חוזר חלילה עד מנהיג המפלגה השלישית בגודלה. אם גם הוא לא מצליח, יוצאים לבחירות חדשות.

ראש הממשלה יבחר את השרים, שבחירתם יאושרו על ידי הפרלמנט הפיני, ואז השרים ימונו רשמית על ידי הנשיא.

הנשיא מקבל את התפטרות ראש הממשלה אם הפסיד בהצבעת אי אמון בפרלמנט.

ראו גם
------

* נשיא פינלנד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראש ממשלת פינלנד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ראש ממשלת פינלנד (בפינית)

| ראשי ממשלת פינלנד |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  לאורי אינגמן • קרלו קסטרן • יוהו ונולה • רפאל אריך • יוהו ונולה • איימו קאיאנדר • קיוסטי קליו • איימו קאיאנדר • לאורי אינגמן • אנטי טולנהיימו • קיוסטי קליו • ואינו טאנר • יוהו סונילה • אוסקארי מנטרה • פר אווינד סוינהופווד • קיוסטי קליו • יוהו סונילה • טויבו קיווימקי • קיוסטי קליו • איימו קאיאנדר • ריסטו רייטי • יוהאן וילהלם רנגל • אדווין לינקומייס • אנטי האקזל • אורהו קסטרן • יוהו קוסטי פאסיקיבי • מאונו פקאלה • קרל-אוגוסט פאגרהולם • אורהו קקונן • סקארי טואומיויה • ראלף טרנגרן • אורהו קקונן • קרל-אוגוסט פאגרהולם • ויאנו יוהנס סוקסליינן • ריינר פון פייאנדט • ריינו קוסקוסקי • קרל-אוגוסט פאגרהולם • ויאנו יוהנס סוקסליינן • מרטי מייטונן • אנטי קריאליינן • ריינו רגנר להטו • יוהנס וירוליינן • רפאל פאסיו • מאונו קויביסטו • טובו אאורה • אנטי קריאליינן • טובו אאורה • רפאל פאסיו • קלבי סורסה • קייו לינמה • מרטי מייטונן • קלבי סורסה • מאונו קויביסטו • קלבי סורסה • הארי הולקרי • אסקו אהו • פאבו ליפונן • אנלי יטנמקי • מאטי ואנהאנן • מארי קיביניימי • יורקי קאטאינן • אלכסנדר סטוב • יוהה סיפילה • אנטי רינה • סאנה מרין • פטרי אורפו |  |

 |
שפנפנות פלייבוי באחוזת פלייבוי ב-23 ביולי 2011
**שפנפנת פלייבוי** (באנגלית: **Playboy Bunny**) היא מלצרית במועדון פלייבוי. "שפנפנות" במועדוני פלייבוי המקוריים שפעלו בין השנים 1960 ו-1988 נבחרו באמצעות מבחני בד, עברו הכשרה מתוקננת ולבשו תלבושת הנקראת "חליפת שפנפנה" בהשראת קמע החברה - הארנבון הלבוש בטוקסידו - המורכבת ממחוך חסר רצועות, אוזני ארנבון, גרביונים שחורים, צווארון, שרווליות וזנב כותנה פרוותי. גם מועדוני פלייבוי חדשים יותר הציגו "שפנפנות", במקרים מסוימים בתלבושות מחודשות המתבססות על עיצובה של חליפת ה"שפנפנה" המקורית.

לימים פרסמו נשים ששימשו כ"שפנפנות" תיאורים על התייחסות שלילית ומשפילה כלפיהן. כיום נחשב הביטוי "שפנפנת פלייבוי" כדוגמה שוביניסטית להחפצת נשים ויש כנגדו ביקורת חברתית.

אטימולוגיה
----------

הביטוי "שפנפנת פלייבוי" בעברית מקורו בטעות בתרגום מאנגלית. למעשה, התרגום הנכון למושג "Playboy Bunny" היה אמור להיות "ארנבונת פלייבוי". אולם בעברית קיים לעיתים קרובות בלבול, שמקורו לא ברור, בין השפן ממשפחת השפניים, לבין הארנבת ממשפחת הארנביים. מדובר בבעלי חיים ממינים שונים, השייכים למשפחות טקסונומיות נפרדות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **שפנפנת פלייבוי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שפנפנת פלייבוי** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאי פלטי, ‏שפנפנת פלייבוי בספר חדש: "החיים באחוזה הם גיהינום עלי אדמות", באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2015
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב בדרום הנגב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שיטים (פירושונים).

שלט המוביל לשיטים
**שיטים (שִׁטִּים)** (נח"ל שיטים) הוא יישוב בדרום הנגב, כ-295 מטר מעל פני הים. הוא נמצא על כביש 40, 15 ק"מ צפונית לשיזפון, באזור מישור חיון בלב המדבר. הוא נמצא בתחומה של מועצה אזורית חבל אילות והוא הצפוני ביותר מבין יישוביה.

היסטוריה
--------

היישוב שיטים הוקם כהיאחזות נח"ל בשנת 1984. במשך השנים עלו להיאחזות חיילים בסוף מסלול קרבי בחטיבת הנח"ל. גרעינים מתנועת הצופים היוו את הקו התומך בהיאחזות (ביניהם גרעין מדבר לקיבוץ שדה בוקר). בין המטלות הביטחוניות והחקלאיות בשיטים, עבדו החיילים גם במשק קיבוצים שכנים. עבודה זו כללה עבודה במפעל החלב ביטבתה, גדיד תמרים, גידול תותים ועבודה בלולי העופות של קיבוצים שכנים.

בתחילת שנות התשעים, לאחר החזרת סיני ולקראת מהלכי אוסלו, נסגר בסיס השליטה הסמוך, והפיקוד על ההיאחזות הועבר לגדוד היאחזויות שרוב מעוזיו היו בשטחי יהודה ושומרון. מעבר פיקודי זה שינה מהותית את סדרי היום בהיאחזות ולפרקי זמן רוב חיילי ההיאחזות הלוחמים נלקחו למשימות ביטחון שוטף באזור יריחו וגבול ירדן. מהלך זה שיבש את התפעול החקלאי השוטף של ההיאחזות. לאחר אכלוס אחרון על ידי שלושה גרעיני נח"ל – דיוניסאה, יעד ותמוז – נסגרה ההיאחזות ב-1997, והאחזקה על המקום הועברה מצה"ל לידי קיבוץ קטורה. ב-1997 נעשו ניסיונות לאזרח את ההיאחזות על ידי גרעין נח"ל אשר מנה חמישה חיילים, אך אלו כשלו בגלל אילוצי מערכת, וההיאחזות פורקה. אנשי קיבוץ קטורה ניסו להקים במקום בית הארחה ובית ספר לחינוך אקולוגי אך אלו כשלו גם כן.

בשנים 2002–2020 הפעילה את המקום קהילה שנוסדה על ידי תלמידי האשרם של אושו בפונה ביניהם רפיק ידידיה, בשם "אשרם במדבר". המקום הוגדר כ"בית הארחה רוחני" ברוח אושו והעידן החדש והפעיל בית הארחה, סדנאות ומדיטציות, תוכנית WOMP עבודה כמדיטציה ופסטיבלים מגוונים. 

כיום מארח שיטים פסטיבלים, סדנאות, קהילות ומטיילים מהארץ והעולם. המקום מופעל ומתוחזק על ידי קהילת עובדים המונה כ-30 איש.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שיטים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2023 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2021.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  יישובי מועצה אזורית חבל אילות (מחוז הדרום) |
| --- |
| קיבוצים | אילות • אליפז • גרופית • יהל • לוטן • נאות סמדר • נווה חריף • יטבתה • סמר • קטורה |
| יישובים קהילתיים | באר אורה • שחרות • שיטים |
| שיכון משפחות | מחנה יוכבד |
| 
מפת יישובי המועצה האזורית
מפהמפת היישובים של מועצה אזורית חבל אילותבאדום - שיטיםבירוק - מיקום בניין המועצה
 |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588145005171

 |
**איב אסתר מרדר** (באנגלית:  **Eve Marder**;‏ נולדה ב-30 במאי 1948) היא נוירוביולוגית יהודייה-אמריקאית. פרופסור באוניברסיטת ברנדייס. מרדר ידועה בזכות עבודתה על רשתות עצביות קטנות, שהביאה לגילויים חדשניים בעלי השלכות לכלל הרשתות העצביות כולל אלו של בני האדם.

קורות חייה
----------

מרדר נולדה בניו יורק והיא, לדבריה, "בחורה יהודייה כשרה מניו יורק". ילדותה המוקדמת עברה ברובע אפר וסט סייד של מנהטן, בהמשך עברה המשפחה לצפון ניו ג'רזי וכשהייתה בגיל תיכון עברו לאירוינגטון (אנ') שם למדה בתיכון המקומי (אנ'). במקביל למדה במשך שנתיים ב"היברו סקול".

נשואה לארתור וינגפילד גם הוא פרופסור למדעי העצב באוניברסיטת ברנדיים. איב וארתור הכירו ב-1981.

השכלה ומסלול מקצועי
-------------------

תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת ברנדייס, 1969. דוקטורט בביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (UCSD) - 1974. את הפוסטדוקטורט התחילה ב-1975 באוניברסיטת אורגון, והמשיכה בשנים 1976–1978 באקול נורמל סופרייר בפריז. ב-1980 חזרה לארצות הברית שם קיבלה משרת פרופסור משנה באוניבסיטת ברנדייס, בה היא ממשיכה לפעול עד היום. ב-1984 מרדר קיבלה קביעות. ב-1990 קודמה לדרגת פרופסור מן מניין.

פעילותה המדעית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
נושא הדוקטורט שלה היה תפקיד מולקולת האצטילכולין ברשת עצבית של מערכת העיכול STG(אנ') של הלובסטר. מרדר פיתחה נושא זה לעבודת חייה. מדובר אמנם ברשת עצבית קטנה בת 30 נוירונים בלבד, אולם מחקריה ברשת זאת הביאו לגילויים חדשניים בעלי השלכות לכלל הרשתות העצביות כולל אלו של בני אדם. מרדר גילתה שרשתות עצביות אינן בעלות מבנה קשיח הנותן תוצאה קבועה, אלא שהן משתנות על ידי מה שמרדר קוראת "נוירומודולטורים" (neuromodulators) מה שמאפשר תוצאות משתנות.

במקביל לעבודתה הניסויית, מרדר הייתה שותפה לפיתוח מדעי העצב התאורטיים המנצלים כלים חישוביים לניתוח פעילות מערכת העצבים.

פעילותה הציבורית
----------------

בנעוריה הצטרפה מרדר לפעילות התנועה לזכויות האזרח ובהשפעת פעילות זאת החליטה ללמוד משפטים במטרה לעסוק בליטיגציה בתחום זכויות האזרח. כוונה שנטשה כבר בשנת הלימודים הראשונה לטובת הביולוגיה.

תפקידים ואותות הוקרה
--------------------

* עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים - 2001
* פרס גררד של האגודה למדעי המוח (אנ') - 2005
* נשיאת האגודה למדעי המוח (אנ') - 2007
* עמיתת האקדמיה הלאומית למדעים -2007
* פרס גרובר למדעי המוח (אנ') - 2013
* פרס קוולי למדעי המוח - 2016
* דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב - 2017
* פרס האקדמיה הלאומית למדעים (אנ') - 2019
* פרס פרל מייסטר גרינגרד - 2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איב מרדר** בוויקישיתוף
* אתר הבית של מרדר באוניברסיטת ברנדייס

* איב מרדר, באתר ResearchGate

* איב מרדר, באתר גוגל סקולר

* איב מרדר, באתר Semantic Scholar
* אוטוביוגרפיה של מרדר באתר של פרס קוולי (באנגלית)
* מרדר באתר של קרן גרובר (באנגלית)
* ראיון בג'רוזלם פוסט בהקשר לקבלת הדוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאיון עם מרדר בגלובס
2. 1 2  פרופיל של מרדר זוכת פרס גרובר למדעי המוח (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008729689305171
* ISNI: 0000 0004 4886 8749
* LCCN: n2007182464
* ORCID: 0000-0001-9632-5448
* SUDOC: 241582482
* S2AuthorId: 2801096
* VIAF: 36377503
* WorldCat: lccn-n2007182464

 |
**איתן זליגר** (נולד ב-1971) הוא איש יחסי ציבור ותקשורת ישראלי בעלים ושותף במשרד "זליגר שומרון תקשורת".

היה בעבר חבר פאנל בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20 וסגן עורך העיתון מקור ראשון.

ביוגרפיה
--------

זליגר גדל ביישוב מרכז שפירא ולמד בישיבת בני עקיבא אור עציון. בכיתה יב למד בתיכון אפלמן בדימונה במסגרת פרויקט שמיניסטים לעיירות פיתוח (של"פ) של תנועת בני עקיבא.

בלימודיו באוניברסיטה היה חבר תא "גלעד אביב" של הליכוד והיה מראשי מאבק הסטודנטים ב-1998, עם גילה גמליאל, ארז אשל ויואב הלר, שכלל שביתת רעב ארוכה והפגנות.

זליגר הוא בוגר תוכנית העמיתים של ארגון מעוז וחבר רשת מעוז.

עד שנת 2003 היה סגן עורך העיתון "מקור ראשון", ועוד לפני כן שימש כדובר ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.

החל משנת 2003 איתן זליגר הוא בעלים ושותף, עם אמנון שומרון, במשרד "זליגר שומרון תקשורת", המעניק שירותי אסטרטגיה ותקשורת לארגונים ציבורים ופוליטיים. משמש כיועץ האסטרטגי של תנועת הנוער בני עקיבא, בית החולים הדסה וניהל עבור ארגון רבני צהר את קמפיין "חוק צהר" לפתיחת אזורי הרישום להרשמה לנישואין ואת מיזם הכשרות של צהר.

החל משנת 2016 מכהן כחבר פאנל קבוע בתוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20 לצד ינון מגל לצד אראל סגל, קלמן ליבסקינד, יריב אופנהיימר וכיום לצד ינון מגל ואנשי תקשורת נוספים.

זליגר גם משמש מגיש מחליף של התוכנית "ריקלין ושות'" והאולפן הפתוח, בערוץ 20.

זליגר נשוי לנטליה ולהם ארבע בנות. הם מתגוררים במזכרת בתיה.

זליגר גם היה בצוות ההקמה של בית הספר קשת במזכרת בתיה, המשותף לדתיים וחילוניים שם גם לומדות בנותיו.

זליגר הוביל את הקמת "נבחרת השבת" ואת שינוי תקנת התקצוב לאגודות ספורט שיתנו אפשרות לשומרי שבת להתחרות באופן שוויוני.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע החל לכתוב פרשנות פוליטית בעיתון גלובס.

זליגר הוא מייסד תנועת הרבעון הרביעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איתן זליגר** בוויקישיתוף
* איתן זליגר, ברשת החברתית פייסבוק
* איתן זליגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ביוגרפיה, באתר מעוז
* איתן זליגר, באתר ערוץ 7
* איתן זליגר, באתר סרוגים
* איתן זליגר, באתר כיפה
* איתן זליגר, ברשת 13
* איתן זליגר, באתר ערוץ 20
* נטעאל בנדל, הקמפיינר של הציונות הדתית חושב שאנחנו מאוחדים יותר מכפי שנדמה לנו, באתר כיפה, 30 באוגוסט 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר כץ, מיזם הכשרות של צהר: שווי חשיפה לקמפיין - 4.5 מיליון ש', באתר אייס, 26 במרץ 2018
2. ↑  3 מבנותיו הן ספורטאיות מקצועיות: 2 בהתעמלות אקרובטית ו-1 בשיחה אומנותית

בין קודש לספורט: הקרב על השבת, באתר ynet, ‏ 30 ביולי 2018
3. ↑  גלובס, ‏הדילמה של נתניהו, האתגר של לפיד, ולמה כולם מתמקדים בבני גנץ?, באתר גלובס, 24 בפברואר 2021
4. ↑  אנשי הרבעון / שותפים לדרך / מייסדים, באתר הרבעון הרביעי
**רוברט אנדרסון** (באנגלית: **Robert Anderson**‏; 14 ביוני 1805 – 26 באוקטובר 1871) היה קצין בצבא ארצות הברית. הוא נודע בכך שפיקד על פורט סאמטר במהלך קרב פורט סאמטר, אשר פתח את מלחמת האזרחים האמריקנית.

שנותיו הראשונות
---------------

אנדרסון נולד בעיירה ליד לואיוויל במדינת קנטקי שבארצות הברית. הוא התחנך בווסט פוינט, שם סיים את לימודיו בשנת 1825, ואז הוצב בדרגת ייצוג של לוטננט משנה ברגימנט הארטילריה ה-2 של צבא ארצות הברית. במהלך המלחמה בשבטי האינדיאנים בשנת 1832 שירת כקולונל במסגרת גדודי המתנדבים של אילינוי (אחד מפקודיו שם היה קפטן אברהם לינקולן, לימים נשיא ארצות הברית). בשנת 1833 חזר לצבא הקבע בדרגת קבע של לוטננט. בתקופת מלחמת סמינול השנייה בשנים 1835–1842 שירת כקצין מטה במטהו של הגנרל וינפילד סקוט. במלחמת ארצות הברית–מקסיקו נפצע קשה במהלך קרב מולינו דל ריי וקודם עקב כך לדרגת מייג'ור. ב-5 באוקטובר 1857 הוצב ברגימנט הארטילריה ה-1. בשנת 1839 פרסם ספר בשם "הוראות הפעלת ארטילריית השדה, סוסים ורגלים".

מלחמת האזרחים
-------------

כשמדינות הדרום החלו בפרישתן מארצות הברית, נותר אנדרסון, תומך עבדות ובעל עבדים בעברו, נאמן לאיחוד. הוא הוצב כמפקד חיל המצב אשר החזיק במצודות מפרץ צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית ובפרט בפורט סאמטר. הוא היה מפקד המבצר בעת הפגזתו על ידי כוחות הקונפדרציה, בפיקודו של בריגדיר גנרל פ.ג.ט. בורגארד (שהיה חניכו של אנדרסון בווסט פוינט) בתחילת המלחמה. ההפגזה, אשר החלה ב-12 באפריל 1861, הסתיימה לאחר 34 שעות עם כניעתו של אנדרסון ופינוי חיל המצב מהמצודה.

עמידתו של אנדרסון במצור ובהפגזה הפכוהו לגיבור בצפון. הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל והשתתף במצעדים ובעצרות בהניפו את הדגל אשר הביא עמו מהמצודה. ב-28 במאי הוצב אנדרסון בתפקיד פוליטי רגיש - מפקד ארמיית הקמברלנד, עד אשר חלה והוחלף בבריגדיר גנרל ויליאם שרמן ב-6 באוקטובר באותה השנה. לאחר שהבריא הוצב כמפקד פורט אדמס אשר ברוד איילנד. הוא פרש משירות צבאי סדיר ב-27 באוקטובר 1863. ב-3 בפברואר 1865 קודם אנדרסון לדרגת כבוד של מייג'ור גנרל.

לאחר המלחמה
-----------

מספר ימים לאחר כניעת מפקד צבא הדרום, הגנרל רוברט לי, הגיע אנדרסון לצ'ארלסטון. הוא הביא עמו את הדגל אשר הוריד מתורן פורט סאמטר 4 שנים קודם לכן והשתתף בטקס הנפת הדגל על חורבות המצודה לאחר איושן על ידי כוחות צבא האיחוד. 

אנדרסון נפטר ב-26 באוקטובר 1871, בגיל 66, בעת ששהה בניס שבצרפת. גופתו נקברה בבית הקברות וסט פוינט.

לקריאה נוספת
------------

* Eicher, John H. and Eicher, David J. *Civil War High Commands*, Stanford University Press, 2001, מסת"ב 0-8047-3641-3.
* Lawton, Eba Anderson, *Major Robert Anderson and Fort Sumter, 1861* (New York, 1911).
* Warner, Ezra J. *Generals in Blue: Lives of the Union Commanders*, Louisiana State University Press, 1964, מסת"ב 0-8071-0822-7.
* "Robert Anderson Biography". נבדק ב-2006-10-01.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט אנדרסון** בוויקישיתוף
* רוברט אנדרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1055256091
* ISNI: 0000 0000 4353 2585
* LCCN: no95037201
* NARA: 10573878
* PIC: 10104
* SNAC: w6cj8p6r
* SUDOC: 232932506
* ULAN: 500372931
* VIAF: 34042467
* WorldCat: lccn-no95037201

 |
**נאו-פגאניזם גרמאני** הוא שם כולל למספר רב של זרמים, שמאפיינם המשותף הוא שאיפה ל"שיקום" או הקמה מחדש של דתות פוליתאיסטיות גרמאניות שמלפני הנצרות (הפגאניזם הגרמאני). היעדר המקורות המהימנים על האמונות, הטקסים, המנהגים, הקוסמולוגיה ותפישות-העולם של העמים הגרמאנים שמלפני הנצרות מותיר את אלו שמנסים להחיות דתות אלו בעמדה שדורשת "בנייה מחדש דתית" (באנגלית: Religious reconstruction). כבר בראשית המאה ה-19 התנועה הרומנטית בגרמניה וסקנדינביה החלה לנסות לפתח אסתטיקה וקריאה לחזרה לדת גרמאנית אותנטית. אולם, תנועות אלו מעולם לא התגבשו לדתות ומערכות אמונה מבוססות. בראשית המאה ה-20 התנועה הפולקלוריסטית (גרמנית: Volkisch, עממי) החלה לבסס גרסה חדשה של דת גרמאנית, שמבוססת על איחוד בין הדת, הלאום, התרבות, הגזע והאל. בתגובה לביקורת על דת זו החלו לצמוח החל משנות ה-50 של המאה ה-20 זרמים חדשים בנאו-פגאניזם הגרמאני שמבקרים את ההנחות הגזעניות של התנועה הפולקלוריסטית.

תפוצה
-----

דתות נאו-פגאניות גרמאניות נפוצות בעיקר במדינות גרמאניות, כגון איסלנד, נורווגיה, שוודיה, דנמרק, גרמניה, אנגליה וארצות הברית, שם קיימת אוכלוסייה גדולה של קולוניאליסטים ממוצא גרמאני. לא קיימות הערכות מלאות של תפוצת דת זו, אך ההערכות הנמוכות עומדות על מספר עשרות אלפים. הערכה אחת מ-2014 טוענת כי רשומים לפחות 20,000 אנשים ברחבים העולם בארגונים דתיים שמשויכים לנאו-פגאניזם הגרמאני.

הערות שוליים
------------

1. ↑  norse revival, stephanie von schnurbein
פפירוס אנאסטאזי א
**פפירוס אנאסטאזי א** הוא פפירוס מצרי עתיק, המכיל טקסט סאטירי, ששימש לאימון סופרים בתקופת הממלכה החדשה. הפפירוס מתוארך לתקופת השושלות ה-19 וה-20 המאות ה-13-14 לפנה"ס. בטקסט כותב סופר צבאי ששמו חורי, לחברו הסופר ששמו אמנמופה (Amenemope), בדרך השמה ללעג את טיב עבודתו חסרת האחריות של אמנמופה. הוא שואל אותו סדרת שאלות ולועג לו על חוסר יכולתו לענות לו. הפפירוס נקרא על שמו של סוחר ארמני שרכש אותו במחצית הראשונה של המאה ה-19. הפפירוס הוא חלק מאוספו של המוזיאון הבריטי ומספרו 10247.

המכתב נותן דוגמאות מה סופר אמור להיות מסוגל לעשות: לחשב את מספר המנות שצריך לחלק למספר מסוים של חיילים החופרים גם, או כמות הלבנים הנדרשות לבניית רמפה בגודל נתון. להעריך את מספר האנשים הדרושים כדי להעביר אובליסק או לבנות פסל ולארגן אספקה לצבא באמצעות לוח מזון צבאי.

בקטע אחר דן חורי בגאוגרפיה של חופי הים התיכון עד לבנון והבעיות המתגלעות לנוסעים במסע לשם.

פפירוס זה חשוב להיסטוריונים וחוקרי המקרא בגלל המידע שהוא מספק הכולל רשימה של ערים בגבולות השליטה של מצרים, בסוריה ובכנען בתקופת הממלכה החדשה. רשימת הערים המופיע בטקסט עוקבת אחר דרך הים על סעיפיה השונים. הסופר מתחיל בצפון מצומור עובר דרומה לאורך החוף הפיניקי עד עכו, משם ממשיך הסופר לכיוון חצור וינועם ששלטו על מעברי בקעת הירדן. משם עולה צפונה לבקעת הלבנון מגיע לקדש עולה לכיוון דמשק וחוזר דרך רמת הגולן לאזור בית שאן. משם פונה למגידו, עובר דרך נחל עירון ומגיע ליפו. בקטע האחרון של החלק הגאוגרפי של הפפירוס מתוארות דרכי המדבר בין הגבול המצרי ועד רפיח.

הערים מוזכרות במסגרת שאלות אותן שואל חורי, על הערים האלה, כדי להראות עד כמה הוא לא מכיר אותן ואת דרכי המעבר בכנען.

ברשימת ערים המוזכרות בפפירוס אפשר למצוא את מגידו, חצור, שכם, אדרעי, צומור, גבל, ביירות, צידון, צור, צרפת, עכו, עזה וערים נוספות.

לקריאה נוספת
------------

* Alan H. Gardiner *Egyptian Hieratic Texts - Series I: Literary Texts of the New Kingdom*, Part I, Leipzig 1911
* K. A. Kitchen, *Ramesside Inscriptions*, Blackwell 2000

קישורים חיצוניים
----------------

* פפירוס אנאסטאזי א במוזיאון הבריטי
* פפירוס אנאסטאזי א טקסט מפורט באנגלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוחנן אהרוני, **ארץ ישראל בתקופת המקרא : גאוגרפיה היסטורית**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1987, עמ' 35
**Bat Conservation International** (‏**BCI**; "שימור עטלפים בינלאומי") הוא ארגון לא-ממשלתי וקרן נדבנות העוסקת בשימור **עטלפים** ובתי הגידול שלהם באמצעות פעולות שימור שימור בטבע, חינוך והסברה, מחקר ושדלנות ציבורית. BCI משתף פעולה עם ארגוני טבע רבים אחרים, בהם שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית.

היסטוריה
--------

BCI נוסד ב-1982 בידי חוקר ומשמר העטלפים מרלין טאטל (אנ'). זמן קצר לאחר היווסדו נקבע מטהו באוסטין, טקסס, עיר שהפכה לסמל לשימור עטלפים בעקבות המהפך התודעתי שחוללו טאטל ועמיתיו בקרב התושבים בנוגע לאוכלוסיית ענק (בת מיליון וחצי פרטים) של עטלפים מהמין אשף מקסיקני שהתנחלה מתחת לאחד הגשרים הראשיים בעיר - גשר שדרת הקונגרס על שם אן ריצ'רדס (אנ') - מאיום שצריך להדביר לאטרקציה תיירות שחביבה על המקומיים והתיירים הזרים כאחד. מאז עסק הארגון במאמצי שימור, מחקר וחינוך רבים. הוא שיתף פעולה עם גורמים רבים אחרים, פרסם מאמרים וספרים, ארגן סדנאות, העניק מלגות מחקר וכן תמך הן במחקר תאורטי והן במחקר מעשי אקולוגי בכל רחבי ארצות הברית ומאוחר יותר גם ברחבי העולם. 

נכון ל-2016 מעסיק BCI צוות של 30 ביולוגים, מחנכים ואנשי מנהלה. בארגון תומכים חברים מיותר מ-60 מדינות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Bat Conservation International (באנגלית)
* Bat Conservation International, ברשת החברתית פייסבוק

* Bat Conservation International, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Bat Conservation International, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0441 4823
* LCCN: no90016174
* SUDOC: 160226708
* VIAF: 156218052
* WorldCat: lccn-no90016174

 |
**אתר הנופש יוניברסל אורלנדו** (באנגלית: **Universal Orlando Resort**) הוא קומפלקס בידור ונופש הממוקם באורלנדו, פלורידה, ארצות הברית. המתחם מנוהל על ידי NBCUniversal דרך השלוחה "יוניברסל יעדים וחוויות" (Universal Destinations & Experiences) ונפתח ב-7 ביוני 1990. המתחם הוא הגדול ביותר שקיים בבעלות יוניברסל ברחבי העולם כאשר הוא במקום השני באורלנדו אחרי וולט דיסני וורלד ריזורט. שטח האתר מתפרש על פני 2,190 דונם ומכיל 2 פארקי שעשועים, פארק מים, מתחם קניות והסעדה ו-8 מלונות.

היסטוריה
--------

לאחר פתיחת הפארק אולפני יוניברסל פלורידה ב-7 ביוני 1990, חברת יוניברסל הקימה מיזם משותף עם "קבוצת בלאקסטון" (חברת השקעות) והחלה לתכנן הרחבה עתידית שתהפוך את הפארק היחיד ליעד נופש רב-יומי. בסוף שנת 1995 החלה בניית הפארק החדש איי ההרפתקאות. איי ההרפתקאות של יוניברסל נפתח לציבור ב-28 במאי 1999 והציג 6 אזורי נושא. הפארק זכה לפופולריות בינונית וכתוצאה מכך, מספר אטרקציות נסגרו מוקדם אחר כך.

ביחד עם הפארק החדש, זמן קצר אחר כך נפתחה גרסה פלורידנית של טיילת העיר (CityWalk) מאולפני יוניברסל הוליווד. המלון הראשון באתר נפתח בספטמבר 1999 ונוהל בחלקו על ידי Loews Hotels.

שני הפארקים, טיילת העיר והמלון מותגו כ-"המפלט של אולפני יוניברסל" (Universal Studios Escape), אך זמן קצר אחר כך השם שונה במהירות ל"אתר הנופש יוניברסל אורלנדו" (Universal Orlando Resort).

בשנת 2011 "קבוצת בלאקסטון" מכרה את חלקה בפארק ל-NBCUniversal.

טיילת העיר (אנ')
----------------

נוף פנורמי של אתר הנופש.
טיילת העיר של יוניברסל (Universal CityWalk) הוא מתחם חנויות, מסעדות ומועדוני לילה, שנבנה בין הפארקים על שטח מגרשי החניה של פארק השעשועים אולפני יוניברסל פלורידה (בסמוך נבנו שני מבני מגרשי חנייה רב קומתיים). מתחם זה נבנה על מנת להתחרות במתחם דיסני ספרינגס הסמוך.

אולפני יוניברסל פלורידה
-----------------------

 ערך מורחב – **אולפני יוניברסל פלורידה**  

אולפני יוניברסל פלורידה נפתחו ב-7 ביוני 1990. פארק השעשועים מכיל אטרקציות, מתקנים אפלים ומופעים המבוססים על סרטי אולפני יוניברסל. בפארק שש "ארצות" בעלות תמות שונות: הוליווד, מרכז ההפקה, ניו יורק, סן פרנסיסקו/ אמיטי, אקספו ואזור הילדים (קידזון).

איי ההרפתקאות
-------------

 ערך מורחב – **איי ההרפתקאות**  

פארק השעשועים איי ההרפתקאות נפתח במאי 1999 בסמוך לפארק אולפני יוניברסל פלורידה. הפארק כולל שש "ארצות" הנקראות "איים" בעלות תמות שונות: נמל הכניסה, ארץ גיבורי העל של מארוול, לגונת המצוירים, פארק היורה, היבשת האבודה, מנחת סוס, ואזור המבוסס על סרטי הארי פוטר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **אתר הנופש יוניברסל אורלנדו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אתר הנופש יוניברסל אורלנדו** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אתר הנופש יוניברסל אורלנדו (באנגלית)
* אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, ברשת החברתית פייסבוק

* אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, ברשת החברתית אינסטגרם

* אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, הבלוג הרשמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0492 6281
* MusicBrainz: 8710b9d5-3462-4990-aa64-08ac6691988e

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות כדורגל   
פרמטרים [ נשוי ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**איתי ארקין** (נולד ב-7 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער.

קריירה
------

ארקין, בנו של איש העסקים מורי ארקין, נולד וגדל בכפר שמריהו. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של מכבי הרצליה, ובהמשך שיחק גם בקבוצת הנוער של הפועל כפר סבא. בעונת 2007/2008 הצטרף לקבוצת הפועל רמת גן, ששיחקה אז בליגה הלאומית, ושימש שוער מחליף. בעונת 2010/2011, עת שיחקה הקבוצה בליגת העל, היה ארקין לשוער הראשון של הקבוצה, והחזיק בעמדה זו במשך שלוש עונות. בעונה הראשונה ירדה רמת גן לליגה הלאומית, בשנייה חזרה לליגת העל, ובשלישית שוב ירדה לליגה הלאומית, אך גם זכתה בגביע המדינה, כאשר ארקין מניף את הגביע בתום משחק הגמר, בו ניצחה קבוצתו את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין. 

בשנת 2009 היה אחיו של ארקין, ניר, למשקיע העיקרי בקבוצה שרכשה את הפועל רמת גן. קידומו של איתי ארקין, לעמדת השוער הראשון של הקבוצה שאחיו הוא בעליה, עורר ביקורת, בטענה כי אינו מתאים לשמש שוער ראשון של קבוצה בליגת העל, וכי קודם אך ורק בשל קשריו.[דרוש מקור] מנגד, טוענים אחרים כי אף שלא נחשב לאחד מטובי השוערים בישראל, הוא אינו פחות טוב משוערים אחרים בליגת העל, ושדווקא קשריו המשפחתיים גורמים לכך שישפטו אותו בחומרה.

לקראת עונת 2013/2014 עזב אביו את הפועל רמת גן ואיתי ארקין חתם בקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית. הוא פתח בשערה עד ינואר 2014, עת החתימה הקבוצה את השוער דניאל ליפשיץ, וארקין עזב את הקבוצה ולמעשה פרש ממשחק פעיל.

חיים אישיים
-----------

ב-2014 מונה ארקין לאנליסט בארקין אחזקות, זאת לאחר התמחות בקרן הגידור ספרה וכיום הוא מנהל השקעות בחברה. בנוסף, הוא משמש כחבר דירקטוריון בחברות אקסלנס ביוסיינס, סול-ג'ל טכנולוגיות וקמרי פארמה. ארקין משמש אף כחבר בוועדות ההשקעה של הקרנות אקסלמד וספרה גלובל הלת'קר. ארקין למד במרכז הבינתחומי הרצליה לתואר BA במנהל עסקים, אותו סיים בהצטיינות.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* אורן יוסיפוביץ‏, כמה הוא עוד יוכל לספוג? על שוער הפועל רמת גן איתי ארקין, באתר וואלה!‏, 8 במאי 2013
* אתר למנויים בלבד ניר צדוק, ר"ג מחזיקת הגביע || מה הבעיה באיתי ארקין?, באתר הארץ, 8 במאי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתי ארקין מנהל השקעות באתר ארקין אחזקות
נאט פרידמן באפריל 2006
**נתניאל (נאט) דוּריף פרידמן** (באנגלית: **Nathaniel Dourif Friedman**, נולד ב-6 באוגוסט 1977), הוא מתכנת ואיש עסקים יהודי אמריקאי, מנכ"ל גיטהאב סמנכ"ל במיקרוסופט, מייסד ומנכ"ל Xamarin ומייסד Ximian, יחד עם מיגל דה איקזה בשנת 1999, חברה שנרכשה על ידי נובל ב-2003.

ב-1999, הוא קיבל בוגר במדעים במדעי המחשב ומתמטיקה מן המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.

ב-Novell, לאחר רכישת החברה שהקים, Ximian, פרידמן היה CTO בתחום קוד פתוח עד ינואר 2010.

בשנת 2011 קנתה Attachmate את Ximian והכריזה על פיטורי מאות עובדים, כולל מרבית העובדים שתמכו במונו. לאור המהלך של Attachmate, עתיד התכנה היה בסכנה. חודש לאחר מכן, במאי 2011, פרידמן פרש והפך למנכ"ל של Xamarin, חברה חדשה שהקים יחד עם מיגל כדי להמשיך את הפרויקט.

בפברואר 2016, Xamarin נרכשה על ידי Microsoft בסכום שהוערך בכחצי מיליארד דולר.

כיום, פרידמן הוא מנכ"ל גיטהאב שירות אירוח מיזמי לקוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתניאל פרידמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נתניאל פרידמן (באנגלית)
* נתניאל פרידמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נתניאל פרידמן, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Ximian Founder Nat Friedman Leaves Novell". *Linux Magazine Online*. 8 בינואר 2010. נבדק ב-2010-03-07. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Kirk St.Amant; Brian Still (2007). *Handbook of Research on Open Source Software: Technological, Economic, and Social Perspectives*. IGI Global. p. 595. ISBN 1-59140-999-3.
3. 1 2  "Xamarin". אורכב מ-המקור ב-2012-07-11. נבדק ב-2017-01-11.
**קלאודיו טרצני** (באיטלקית: **Claudio Trezzani**; 22 במרץ 1881 – 13 בספטמבר 1955) היה גנרל איטלקי אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ולאחר המלחמה שימש כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1945-1950.

ביוגרפיה
--------

טרצני נולד בסוביליאנו ב-22 במרץ 1881. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית, וב-1901 סיים את לימודיו והחל לשרת בצבא המלכותי האיטלקי בדרגת לוטננט משנה. הוא שרת בתחילה בקורפוס האלפיני ולחם עמו במלחמה האיטלקית-עות'מאנית. לאחר המלחמה קודם לדרגת קפיטנו. בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא קודם לדרגת מאיורו. ב-1917 הוא קודם לדרגת טנטה קולונלו, ובשנה שלאחר מכן לדרגת קולונלו.

לאחר סיום המלחמה, הפך למורה בבית הספר למלחמה בטורינו. ב-1932 הוא מונה למפקד בריגדת הרגלים ה-7. לאחר מכן הועלה לדרגת גנרלה די דיוויזיוני, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-2. ב-1938 הוא נשלח למזרח אפריקה האיטלקית, ומונה לראש מטה הצבא האיטלקי במושבה. ובמקביל, הוא שימש כסגן המושל במושבה.

הוא לחם במערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה, ולאחר כניעת הצבא האיטלקי באזור, נפל בשבי הצבא הבריטי. הוא נכלא במחנה שבויים בבריטניה, ואחר מכן בארצות הברית. ב-1943, לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, טרצני החל לשמש כיועץ עבור צבא ארצות הברית.

לאחר סיום המלחמה, סייע טרצני בהקמתו מחדש של הצבא האיטלקי, ומונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הראשון לאחר המלחמה. הוא כיהן בתפקיד עד 1 בדצמבר 1950, אז עזב את הצבא. הוא נפטר ברומא ב-13 בספטמבר 1955.

קישורים חיצוניים
----------------

* קלאודיו טרצני באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
**יהודה לייב ביאלר** (ג' בניסן תרנ"ו, 17 במרץ 1896 – ח' באייר תשל"ז, 26 באפריל 1977) היה פעיל ציבור, חבר המזרחי, סופר ומשורר.

קורות חייו
----------

ביאלר נולד ב-1896 לר' חנוך, מפרנסי ורשה, וחסיד אמשינוב. עד מלחמת העולם הראשונה גר בוורשה. ב-1915 נישא למרים לבית ז'ליכובסקי מלוביץ, ועבר לגור בעיר זו. עד פרוץ מלחמת העולם השנייה היה מנהל מפעל תעשייתי גדול בלוביץ. נוסף לעבודתו היומיומית היה עסקן חשוב, חבר מרכז המזרחי בפולין וחבר מועצת העיר לוביץ. בתחילת מלחמת העולם השנייה ברח מוורשה לרוסיה. רעייתו וצעיר בניו נשארו בוורשה עם רבים מבני משפחתו ונספו בשואה.

### לאחר מלחמת העולם

מיד עם שובו לוורשה נבחר כמנהל ועד הקהילות היהודיות שהוקם בפולין, ומנהל המחלקה המדעית בספרייה המרכזית של ורשה.

#### כתביו

עם שובו לוורשה בשנת תש"ו מצא אותה חרבה, ושם כתב את קינתו המפורסמת "אֱלִי אֱלִי נַפְשִׁי בְּכִי", קינה על השואה וחורבן הקהילות היהודיות באירופה. הקינה בנויה במבנה הקינה "אֱלִי צִיּוֹן וְעָרֶיהָ", וקהילות רבות נוהגות לאומרה בתום הקינות בתשעה באב. כמו כן כתב מספר קינות נוספות על השואה וחורבן יהדות פולין, מספר מונוגרפיות על הקהילות שנספו בשואה, ואף מחקר על החיים היהודיים בפולין.

### עלייה לארץ

בקיץ 1949 עלה לארץ ישראל, ונתבקש על ידי הרב יהודה לייב פישמן מימון, שר הדתות דאז, לנהל את המחלקה למועצות דתיות במשרד הדתות. 

ביאלר הקים את המוזיאון לאמנות יהודית בהיכל שלמה, והיה מנהלו הראשון.

### תפקידים ציבוריים

משנת 1956 שימש חבר בוועד המנהל של "יד ושם". כמו כן היה חבר בהנהלת בית הנכות "בצלאל", וחבר בהנהלת איגוד המוזיאונים.

הוקרה
-----

קיבל את תואר "יקיר ירושלים" בשנת 1970.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  על פי אנצקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו', הוצאת מוסד הרב קוק, שנת 2000, עמ' 140
2. ↑  היכל שלמה || המרכז למורשת היהדות, באתר www.hechalshlomo.org.il

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אלי נפשי בכי יהודה לייב ביאלר בדף מאגר הפיוטים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271721205171
* CiNii: DA17113125
* GND: 143405187
* ISNI: 0000 0001 1452 8218
* LCCN: n82112019
* NKC: zmp20191029113
* NTA: 129513199
* VIAF: 199535461
* WorldCat: lccn-n82112019

 |
רבי **אהרן שמואל קאיידנובר**, מכונה גם **מהרש"ק** או **מהראש"ק** (קרי: 'קוֹידַנוֹבֶר', ה'שפ"ד, 1624 - י"ט בתמוז ה'תל"ו, 20 יוני 1676) היה רב אשכנזי, מראשוני האחרונים. רבן של ערים רבות במרכז אירופה ובמזרח אירופה.

חיבור ספרים רבים, בהם: **ברכת הזבח** על סדר קדשים ו**תפארת שמואל** על פסקי הרא"ש.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם אהרן לרב ישראל בעיר קוידנוב (כיום דזיארז'ינסק) הסמוכה למינסק (בלארוס), ומכאן שם משפחתו "קאיידנובר". בילדותו חלה, והיה בסכנת חיים, ועל כן הוסיף לו אביו את השם "שמואל". בצעירותו למד אצל רבי יעקב מלובלין ולאחר פטירתו אצל בנו רבי השיל מקראקא.

היה דיין בבית דינו של רבי משה לימא, מחבר ספר "חלקת מחוקק" על שולחן ערוך אבן העזר, ביחד עם רבי אפרים הכהן מחבר ספר "שער אפרים", והש"ך.

בזמן גזירות ת"ח ת"ט, נאלץ לעזוב את מקומו ונמלט ביחד עם משפחתו, אך הפרעות לא פסחו עליו, והקוזאקים רצחו את שתי בנותיו, ואיבד את רוב כתביו, והוא נותר חסר כל ונכה בשתי רגליו. בנו היחיד שנותר, הוא רבי צבי הירש קאיידנובר, מחבר הספר **קב הישר**.

כיהן ברבנות בעיר מיקולוב (ניקלשבורג) אשר במוראביה, ולאחר מכן בגלוגאו (שלזיה), רישא (פולין), ובפיורדא (בוואריה - גרמניה) (ה'ת"כ - ה'תכ"ז), כן שימש ברבנות בערים בריסק (ליטא) (ה'תכ"ט - ה'תל"ג), פפד"מ (הסן - גרמניה) ולבסוף בקרקוב (פולין).

בהיותו בקרקוב, נסע לוועד הגליל בענייני ארבע ארצות שהתקיים בעיירה חמלניק, בהשתתפות כל רבני ומנהיגי הגליל, ותוך כדי כך נפטר בי"ט בתמוז ה'תל"ו, (20 ביוני 1676). שם נקבר.

  

התאפיין בשיטת כתיבה קצרה. הגהותיו על הרא"ש, והשגותיו על המהרש"א הודפסו בתוך הש"ס.

החיד"א כתב עליו: "הגדיל תושיה בהגהותיו וחידושיו האמיתיים, בדרך קצרה וכשרה". היעב"ץ העיד שרבי אהרן שמואל, ידע את כל ארבעת הטורים והבית יוסף בעל פה. רבי דוד הלוי סגל (הט"ז) מצטט את מהר"ש קאיידנובר, בספרו "טורי זהב". וכן המג"א מביאו וקורא לו בתואר 'גאון'.

מספריו
------

בפרעות ת"ח ת"ט בעת שכל רכושו נבזז, אבדו לרבי אהרן שמואל כמה כתבי יד אשר כתב. להלן, חיבוריו שנותרו והודפסו:

* **תפארת שמואל** -חידושים על הרא"ש, והשגות על המהרש"א נדפס לראשונה בפפד"מ (פרנקפורט דמיין), ומאז בכל מהדורות הש"ס עד ש"ס וילנה
* שו"ת **אמונת שמואל** נדפס לראשונה בפרנקפורט ב-1683. קיימת עוד מהדורה מהודרת בבני ברק בה'תשנ"ט עם תוספות תולדות המחבר, הערכתו, דעותיו, והשפעתו ברבני זמנו בסוף הספר.
* **ברכת הזבח** - על סדר קדשים נדפס לראשונה באמסטרדם
* **ברכת שמואל** - דרושים על התורה נדפס לראשונה בפפד"מ

קישורים חיצוניים
----------------

* 'קיידנובר, ר' אהרן־שמואל ב"ר ישראל (מהרש"ק)', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 83 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1281)
* מרדכי מרגליות (עורך כללי), **ר' אהרן שמואל ב"ר ישראל קידנובר (מהרש"ק)** אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 125–126 באתר HebrewBooks
* ברכת שמואל, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי (טקסט הספר)
* אהרן שמואל בן ישראל קידנובר (1614-1676), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  קב הישר.
2. ↑  מערכת ספרים ב', קכ"ב
3. ↑  ראו ספרו של רבי יעקב עמדן **"מגילת ספר"** פרק ראשון (עמ' ו' במהדורת ה'תשעב)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313243105171
* GND: 131790021
* ISNI: 0000 0000 6688 2182
* LCCN: no94015819
* NTA: 250686384
* VcBA: 495/159743
* VIAF: 60224045
* WorldCat: lccn-no94015819

 |
בניין הספרייה המרכזית של עזה, ברחוב עומר אל-מוח'תאר
**רחוב עומר אל-מוח'תאר** (בערבית: **شارع عمر المختار**; תעתיק מדויק: **שארע עמר אלמח'תאר**) הוא רחובה הראשי של העיר עזה. הוא מתחיל בכיכר פלסטין ומסתיים בנמל עזה שבשכונת רימאל. הוא מפריד בין רובע א-דרג' של העיר העתיקה של עזה לשכונת זייתון. רצועת המלונות של עזה היא חלק מרחוב זה, כמו גם מרבית מבני הממשל, הציבור והמסחר החשובים.

הרחוב נבנה במהלך מלחמת העולם הראשונה, בידי המושל האזורי של האימפריה העות'מאנית, ג'מאל פאשה, ונשא במקור את שמו של המושל. בעקבות תבוסת הטורקים לבריטניה, בשנת 1917, מועצת העיר, בראשות פהמי אל-חוסיני (فهمي الحسيني) נתנה לרחוב את שמו הנוכחי. השם הנוכחי מנציח את מנהיג המרד הלובי - עומר אל-מוח'תאר.

עזה ניזוקה מאוד במהלך מלחמת העולם הראשונה. שלטונות המנדט הבריטי לארץ ישראל הצליחו לרכז מאמץ בשיקומה רק בשנת 1937. את תוכנית השיקום תכנן הנרי קנדל. תוכנית בינוי העיר כללה את הפיכת רחוב עומר אל-מוח'תאר לרחוב ראשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב עומר אל-מוח'תאר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lee, Risha Kim. *Let's Go Incorporate* pp.361-366.
2. ↑  Sharon, Moshe (2009). "Handbook of oriental studies: Handbuch der Orientalistik. The Near and Middle East. Corpus inscriptionum Arabicarum Palaestinae (CIAP)". BRILL: 30. מסת"ב 90-04-17085-5.  

Jacobs, Daniel (1998). Israel and the Palestinian territories Rough Guides, p.453.
3. ↑  רנה הברון, ‏מוחמד רוּשדי – משרתם של שני שלטונות, **קתדרה** 63, אפריל 1992, עמ' 107-98
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

חיילי חטיבה 8 עם ה-MG34 במלחמת העצמאות
סוללת MG34 כפול משמש כנ"מ
שני מקלעי MG-34 המותקנים על גבי ג'יפ. רכב זה היה בשימוש של יחידת שועלי שמשון של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות. הרכב מוצג במוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל בתל אביב
**MG34** (קיצור מגרמנית של **Maschinengewehr 34**, נהגה אֶם גֶה) הוא מקלע מתוצרת גרמניה הנאצית שהיה בשימוש נרחב במלחמת העולם השנייה.

פיתוח
-----

המקלע MG-34 פותח על ידי חברת ריינמטאל (Rheinmetall-Borsig) לפי הזמנת הצבא הגרמני. המטה הכללי של צבא גרמניה דרש לקבל מקלע רב שימושי - מקלע שיכול לשמש גם כנשק כיתתי (מקלע קל) וגם כנשק פלוגתי (מקלע בינוני). המקלע MG-34 שפותח לפי הזמנה הוא מקלע אחיד הראשון בעולם. המקלע נכנס לשימוש בצבא הגרמני בשנת 1934, מכאן שמו MG-34 (שתי האותיות הראשונות בשם הן קיצור של המילה "מקלע" בגרמנית - Maschinengewehr).

משתמשים
-------

מקלע זה שימש את יחידות חיל רגלים של הוורמאכט בשנים 1934 - 1942, אז הוחלף במקלע חדיש יותר, ה-MG42 בעקבות מחירו הגבוה. המקלע הורכב גם על טנקים, שריוניות ונגמ"שים. כמו כן הייתה גם גרסת הנ"מ (נגד מטוסים) של המקלע.

בנוסף לצבא הגרמני סופק מקלע זה גם לבעלות הברית של גרמניה הנאצית (רומניה והונגריה).
מקלעי MG-34 נקנו על ידי שליחים של ההגנה בצ'כוסלובקיה לפני קום המדינה. מקלע זה נכנס לשימוש סדיר בצה"ל תחת השם **מגל"ד** - מקור השם הוא בצירוף האותיות מ.ג. (כמו בשם הגרמני - MG) עם ראשי התיבות ל"ד המציינים בגימטריה את המספר 34. המקלע היה בשימוש סדיר ביחידות חיל רגלים בצה"ל עד סוף שנות ה-50 של המאה העשרים, כאשר הוחלף במקלע מאג. מקלעי מגל"ד הועברו ליחידות הגנה מרחבית.

ראו גם
------

* MG42
* בראונינג 0.3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MG34** בוויקישיתוף
* MG34 באתר כלי נשק רוסי (באנגלית) מכיל תמונות רבות של כלי הנשק והסבר מפורט
**תומר אבירם** (נולד ב-19 במאי 1977) הוא במאי, ותסריטאי ישראלי. בוגר המחלקה לקולנוע מכללת בית ברל, המדרשה לאמנות.

יצירה טלוויזיונית
-----------------

בשנת 2001 כתב וביים סרט קצר בשם "ההולך על חבל דק", על פי סיפורו מאת חנוך לוין. הסרט היה מועמד לפרס וולג'ין בתחרות הסרט הקצר והשתתף ב-12 פסטיבלים בינלאומיים בהם זכה בפרס התסריט הטוב בפסטיבל הקולנוע בפאריס, ופרס הבמאי המבטיח בפסטיבל הסרטים בליסבון. 

בין השנים 2003–2005 כתב וביים מערכונים עבור תוכנית הטלוויזיה "אחורי החדשות" עם יאיר ניצני בערוץ 10, ובשנים 2006–2007 ביים וכתב בתוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת".

ב-2008 ביים עבור YES את העונה השנייה של סדרת הדרמה "לא הבטחתי לך" בכיכובם של אלי פיניש, גורי אלפי ועלמה זק, ובהמשך אותה שנה שימש כבמאי עריכות של הדרמה היומית "חשופים" בחברת הכבלים הוט. 

ב-2009 כתב עם אחיו, ארז אבירם, עבור קשת פיילוט לסדרה הקומית "עצור, משטרה" אותו ביים, וב-2010 עבד כבמאי בתוכנית "האח הגדול".

ב-2014 שב לישראל לאחר 3 שנים בלוס אנג'לס כדי לכתוב ובהמשך לביים (יחד עם איתן צור) את העונה הראשונה של הסדרה הקומית ״השוטר הטוב״, אותה יצר בשיתוף עם אחיו, ארז.

ב-2015 כתב עבור תיאטרון חיפה את המחזה ״שלא תתעורר הילדה״ (יחד עם שי שבתאי), קומדית פשע משפחתית בכיכובם של משה איבגי, אלמה דישי, שלומי קוריאט, אלברט אילוז, יוסוף אבו ורדה, ויוגב יפת. את ההצגה ביים רוני ניניו.

ב-2017 ביים והיה שותף לכתיבת "השוטר הטוב" עונה 2. 

ב-2019 ביים והיה שותף לכתיבת "השוטר הטוב" עונה 3.

השוטר הטוב
----------

הסדרה מגוללת את סיפורו של שוטר מורעל ואלים בשם דני קונפינו (יובל סמו) שחוזר לגור עם הוריו המזדקנים (משה איבגי ולאורה ריבלין) לאחר שנבגד על ידי בת-זוגו. 

את חבריו של סמו לתחנה מגלמים גיא לואל, יגאל עדיקא, אורטל בן שושן ולואי נופי. 

העונה הראשונה של "השוטר הטוב" עלתה לאוויר בחברת הלווין YES ב-15 באוגוסט 2015 וזכתה להצלחה גדולה. כשנה וחצי לאחר מכן, ב-4 באפריל 2017, עלתה לשידור עונתה השנייה ובמהלכה פרסמה YES כי אושרו צילומי עונה שלישית. במהלך אותה שנה נמכרו זכויות הסדרה לשידור על ידי ענקית המדיה האמריקאית נטפליקס, כמו גם זכויות העיבוד לגרסה דוברת אנגלית.

ב-21 בספטמבר 2018 עלתה The Good Cop האמריקאית לשידור. בסדרה כיכבו טוני דנזה (במקור תפקידו של משה איבגי) והזמר-שחקן ג'וש גרובן בתפקידו המקורי שגילם סמו. הסדרה צולמה בניו יורק וכללה 10 פרקים באורך חמישים דקות. 

ב-2019 העלתה נטפליקס את "השוטר הטוב" הישראלית עם דיבוב לשלל שפות וכיום היא זמינה ב-190 מדינות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומר אבירם** בוויקישיתוף

* תומר אבירם, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* תומר אבירם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תומר אבירם, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* תומר אבירם, באתר קוטלר ייצוג אמנים
* אתר למנויים בלבד עינב שיף, בלוז לכחול מדים, באתר "ידיעות אחרונות", 7 באפריל 2017
* אתר למנויים בלבד ניב הדס, אל תקשיבו למבקרים ותנו צ'אנס ל"השוטר הטוב", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2015
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, "השוטר הטוב": סאטירה על המשטרה הישראלית, או סתם קומדיה?, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2015
* אילן לוקאץ', ‏פרודיה ללא גבולות: "השוטר הטוב" חוזרת למסך, באתר ‏מאקו‏, 1 באפריל 2017
* איתי שטרן, נטפליקס תפיק גרסה אמריקאית לסדרה "השוטר הטוב", באתר הארץ, 20 ביוני 2017
* אתר למנויים בלבד ניב הדס, מה הקשר בין "השוטר הטוב" ו"כבודו" לפרשת אלוביץ'?, באתר הארץ, 6 ביולי 2017
* רן בוקר, כך נראית הגרסה האמריקנית של "השוטר הטוב", באתר ynet, 30 ביולי 2018