recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**העסקה הטובה** (בגרמנית: **Der gute Handel**) היא מעשייה אנטישמית שלוקטה על ידי האחים גרים, והיא מספר 7 במעשיות האחים גרים. הסיפור הוא אחד מארבעת הסיפורים שליקטו האחים גרים, שבו קיימת אנטישמיות ברורה כלפי היהודים .

עלילה
-----

איכר מכר את פרתו בשוק תמורת 8 מטבעות. בדרכו חזרה הוא עובר ליד בריכה והצפרדעים שבה מכריזות לעברו "שבע שבע שבע". הוא מנסה להסביר להן שיש כאן שמונה ולא שבע, אולם הצפרדעים אינן מקשיבות לו. ברוב זעמו הוא משליך על הצפרדעים את המטבעות ומצפה מהן להחזיר אותן בחזרה, אולם הצפרדעים כמובן אינן עושות זאת. כעבור תקופה שוב הוא קונה פרה והפעם שוחט אותה ומתכנן למכור את בשרה לקצב. בשוק נובח לעברו כלב "הב הב". הוא סבור שהכלב מתכוון לשאת עבורו את הבשר לקצב, ועל כן משליך את הבשר לעבר הכלב תמורת הבטחה שתוך שלושה ימים יקבל את כספו. כעבור שלושה ימים הוא כמובן לא מקבל את הכסף. הוא פונה אל הקצב ושואל אותו האם הכלב הביא את הבשר. הקצב סבור שמדובר במתיחה ומגרש אותו עם מטאטא. 

האיכר משוכנע שנעשה לו עוול, פונה אל המלך ומספר לו את סיפורו המשעשע. להפתעתו בת המלך ששומעת את הסיפור מתחילה לצחוק. המלך מכריז שהוא האדם הראשון שהצליח להצחיק אותה, והוא הבטיח את בתו למי שיצליח להצחיק אותה. אולם האיכר דוחה את הצעת החתונה בגסות, ומבקש שכר אחר. המלך זועם ומכריז שבעוד שלושה ימים יחזור ויקבל "את מלא החמש מאות". כאשר יוצא האיכר מהארמון משכנע אותו השומר לתת לו מאתיים. יהודי ערמומי אחד ששומע את כל הסיפור ניגש אל האיכר ומציע לו לתת לו את השלוש מאות הנותרים, בתמורה לכך שהיהודי ישלם כעת את אותו הסכום במטבעות קטנים יותר. האיכר הפתי מאמין והיהודי הרמאי מביא לו מטבעות גרועים ששווים פחות. 

כעבור שלושה ימים מגיע האיכר אל המלך לתבוע את החמש מאות. אולם אז מתברר שהמדובר בחמש מאות מלקות. האיכר מכריז שהן כבר אינן שלו, אז נכנסים השומר והיהודי לתבוע את המגיע להם והמלך מצווה להלקותם. השומר סובל בשקט, אולם היהודי בוכה ומכריז "אוי ואבוי איזה מטבעות כבדים". המלך נהנה מהמחזה ומציע לאיכר לקחת מחדר האוצרות ככל שירצה. האיכר שמח וטוב לב ממלא את כיסיו כסף וזהב והולך לבית המרזח לספור את כספו. היהודי מתגנב אחריו ושומע את האיכר התמים מכריז שהמלך סידר אותו, כיוון שאם היה נותן לו בעצמו היה יודע אם קיבל כפי שמגיע לו. אבל כעת כאשר הוא לקח הוא אינו יודע האם קיבל מספיק. היהודי ששומע כל זאת ניגש במהירות אל המלך ומספר לו שהאיכר דיבר בו סרה. המלך זועם מצווה להביא את האיכר לפניו, היהודי נשלח לעשות זאת. אולם האיכר מכריז שאדם עשיר כמוהו אינו יכול לבוא אל המלך בבגדים פשוטים. היהודי שרוצה להזדרז משאיל את מעילו היקר לאיכר. 

האיכר ניצב בפני המלך שמוכיח אותו על הדברים שאמר. האיכר מכריז: "מה שאומר יהודי זה תמיד שקר, אף מילת אמת לא יוצאת לו מהפה. הברנש הזה מסוגל אפילו לומר שאני לובש את המעיל שלו." היהודי נזעק ומכריז שזה אכן המעיל שלו. המלך מכריז שהיהודי בוודאי רימה אותם, ומצווה להלקות אותו. והאיכר חוזר הביתה שמח וטוב לב עם המעיל והאוצרות.

ראו גם
------

* היהודי בקוצים
* הסחבה הטובה
* השמש תוציא הכל לאור היום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העסקה הטובה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1218608560
* VIAF: 4105160211323948920003
* WorldCat (עם VIAF): 4105160211323948920003

 |
**איוואן פבלוביץ' רומנובסקי** (ברוסית: **Иван Павлович Романовский**;‏ 28 באפריל 1877 – 17 באפריל 1920) היה לוטננט גנרל רוסי. שימש כראש המטה הכללי הרוסי לתקופה קצרה לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה היה אחד המפקדים הבכירים של הצבא הלבן במהלך מלחמת האזרחים הרוסית.

ביוגרפיה
--------

רומנובסקי נולד בלוהנסק ב-28 באפריל 1877. הוא למד בבית הספר לתותחנים קונסטנטינובסקי וב-1897 התגייס לצבא האימפריה הרוסית. לאחר מכן למד באקדמיית המטה הכללי "ניקולייב". הוא שרת במשמשר הקיסרי ולחם במלחמת רוסיה-יפן. הוא שרת במטה הקורפוס ה-18 עד 1906, אז הועבר למחוז הצבאי טורקסטן. ב-1909 החל לשרת במטה הכללי הרוסי.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, רומנובסקי מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-25. על חלקו במהלך הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, הוענק לו צלב מסדר גאורגיוס הקדוש. באוגוסט 1915 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-206. מיוני עד אוקטובר 1916 שירת כראש מטה הקורפוס ה-13. במרץ 1917 הוא מונה לראש מטה הארמייה השמינית. מפקד הארמייה באותה תקופה היה לאוור קורנילוב. ביולי 1917 מונה קורנילוב לראש הסטאבקה (הפיקוד העליון הרוסי), והוא מינה את רומנובסקי לראש המטה הכללי.

באוגוסט 1917 ניסו קורנילוב ורמנובסקי ליזום הפיכה צבאית נגד ממשלת המעבר הרוסית וסובייט פטרוגראד. הניסיון נכשל, ושניהם הודחו מתפקידיהם ונכלאו בביחוב. לאחר מהפכת אוקטובר, נמלטו שניהם מהכלא והגיעו לרוסטוב על הדון. שניהם הצטרפו לצבא המתנדבים שעד אז היה תחת פיקוד מיכאיל אלכסייב. קורנילוב הפך למפקד החדש של צבא המתנדבים, ורומנובסקי הפך לראש המטה הכללי שלו. הוא השתתף בצעדת הקרח, שבמהלכה צעדו חיילי צבא המתנדבים מרוסטוב עד קובאן. באפריל 1918 מת קורנילוב בקרב, ואנטון דניקין הפך למפקד העליון החדש.

אנשי צבא המתנדבים כבשו את כל אזור קובאן והכריזו על הקמת "דרום רוסיה". הוכרז על גיוס כללי באזור, ועל הקמת "הכוחות המזוינים של דרום רוסיה". דניקין שלט על המדינה כדיקטטור, ושימש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים, רומנובסקי המשיך לשמש כרמטכ"ל שלו.

רומנובסקי היה אחד האנשים הקרובים ביותר לדניקין, והיועץ הבכיר שלו. עם זאת, הוא היה שנוא על מרבית שדרת הפיקוד של הצבא הדרום-רוסי. בקיץ 1919, כוחותיו תקפו צפונה לעומק השטח שבשליטת הצבא האדום, ובשלב מסוים אף איימו על מוסקבה. עם זאת, בשל תבוסה בקרב ליד אוריול, הם נאלצו לסגת ולנטוש את השטחים שכבשו. הצבא האדום עבר ממגננה למתקפה, והחל לנגוס בהדרגתיות בשטחי דרום רוסיה. במרץ 1920 נאלצו הלבנים לנטוש את דרום-רוסיה ולהתפנות לחצי האי קרים. דניקין התפטר מתפקידו כמפקד העליון והעביר אותו לפיוטר וראנגל. בעקבות כך, גם רומנובסקי התפטר ונמלט לאיסטנבול על גבי ספינה בריטית.

ב-17 באפריל 1920 הוא נרצח בחדר הביליארד של השגרירות הרוסית באיסטנבול בידי מסטיסלב חרוזין - קצין לשעבר בצבא המתנדבים שהאשים את רומנובסקי בתבוסות הצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן רומנובסקי** בוויקישיתוף
* איוואן רומנובסקי באנציקלופדיה הרוסית הגדולה
* איוואן רומנובסקי באתר המוקדש לצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
* איוואן רומנובסקי באתר כרונוס, העוסק בהיסטוריה צבאית רוסית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: js2015888502
* VIAF: 3717160848422408210007
* WorldCat (עם VIAF): 3717160848422408210007

 |
**מידד גיסין** (7 במרץ 1934 - 22 במאי 2022) היה איש ציבור בראשון לציון שעסק בענייני בריאות. ואת שירותו הצבאי עשה בחיל הים.

משפחה וילדות
------------

משפחת גיסין מותיקי ראשון לציון אביו דב גיסין ואמו רוזה שושנה. נולד בשנת 1934 יחד עם אחיו התאום אלדד גדל ולמד במושבה. מדריך בהמכבי הצעיר. עבר קורס מורי התעמלות בימק"א ירושלים ונעשה אחראי על ההתעמלות ב"מכבי" ראשון לציון. גיסין גם שיחק בנבחרת ההוקי של הקבוצה.

שירות צבאי
----------

התגייס לחיל הים ובשנת 1956, בעקבות מבצע קדש, השתתף בהפלגה ההיסטורית מסביב לאפריקה, בפריגטה אח"י משגב (ק-30) במטרה לפתוח את מצרי טיראן לשיט ישראלי.

שירת באוניות אח"י מבטח (ק-28), אח"י חיפה, אח"י יפו (ק-42), היתושים בעין גדי, אח"י מעוז, וזירת ים סוף בשארם א-שייח'

גיסין שירת במילואים על אוניות חיל הים עד שנת 1988 וכאיש צוות השתתף בכל מלחמות ישראל.

תפקידים אזרחיים
---------------

לאחר שחרורו מהשירות הסדיר, בשנת 1955, עבד גיסין בבית הקירור המשפחתי בראשון לציון.

גיסין היה בעל משאית וחבר בחברת הובלה "מסילות ראשון לציון".

משנת 1957, עבד גיסין בחברת "פז גז" ברמלה.

שירות לציבור
------------

מידד גיסין מתנדב באגודה למלחמה בסרטן וכיהן כנשיא ארגון בעלי הסטומה וכיושב ראש "צב"י" - צרכני בריאות ישראל, ארגון גג של ארגוני החולים.

בשנת 2016 התנדב מידד, לכהן כחבר בוועד המנהל של עמותת חיל הים. במשך
6 שנים הוביל מידד את תחום הבריאות בעמותה ופעל רבות לסייע לחברים בתחום מיצוי הזכויות הרפואיות ממוסדות ורשויות.

בשנת 2018 מתוך הבנה שהחינוך הוא אבן דרך להצלחה בחיים, ביקש מידד בשם אשתו דליה גיסין ז"ל לתרום מדי שנה מלגת לימודים בגובה 4,000 ש"ח במסגרת תחרות מלגות סיוע לילדי ונכדי חברי עמותת חיל הים.

הוקרה
-----

1. בשנת 2008 קיבל גיסין "מגן שר הבריאות" למתנדבים מצטיינים.
2. בשנת 2013 הוצב גיסין במקום השני ברשימת הגמלאים גיל - גמלאי ישראל לכנסת, לבחירות של הכנסת התשע עשרה. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
3. בשנת 2016 זכה גיסין בתואר "איש השנה" של ארגון ליונס.
4. בשנת 2018 קיבל גיסין אות הוקרה על מפעל חיים מטעם האגודה למלחמה בסרטן.

משפחה שהקים
-----------

גיסין נישא לדליה ממשפחת בנארי ונולדו להם שלושה ילדים:

* הבן הבכור עופר שלמה גיסין נולד בשנת 1959.
* הבן השני אמיר גיסין ששירת במגוון תפקידים דיפלומטיים ונעשה מנכ"ל מכבי העולמית
* השלישי שי גיסין, אשר הקים יחד עם אחיו עופר שלמה גיסין את אתר תפוז אנשים.

ב-22 במאי ,2022 הלך מידד גיסין לעולמו ונקבר בבית העלמין הישן בראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידד גיסין בטבלת משפחות ראשון לציון.

ביאורים
-------

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידד גיסין בטבלת משפחות ראשון לציון.
2. ↑  מכבי תנועה עולמית: אמיר גיסין מונה למנכ"ל
**תרגילי תפילה** היא שיטת תרגול של מפרקי הגוף לשמירת חיוניותם. השיטה פותחה במרכז לשתילת מפרקים בבית החולים 'בני ציון' בחיפה על ידי האורתופד דוד ג'ורג'יו מנדס והפיזיותרפיסטים קובי שורץ ודני קלמן ונוסתה בהצלחה רבה במשך שנים של טיפול במאות חולים לאחר שנותחו להחלפת מפרקי הירכיים במישתלים מלאכותיים. הכינוי תרגילי תפילה ניתן בגלל הדמיון לתנועות תפילה ובגלל ההתמדה שנדרשת בביצועם. תרגילי תפילה מיועדים לשיפור התנועה של מפרקי הגוף לסובלים מדלקת מפרקים ניוונית או דלקת מפרקים או למחלימים מניתוחי שתילת מפרקים.

היסטוריה
--------

בשנות השישים של המאה העשרים תיאר ד"ר רוברט סולטר, אורתופד מטורונטו, שיטה ממוכנת של 'תנועת פסיבית מתמדת' לשיקום שלאחר ניתוחי מפרק הברך. בחיות מעבדה הראה שהתנועה שומרת על חיוניות סחוס מפרקי שניזוק. תרגילי התפילה הם פיתוח של הרעיון של שמירת חיוניות הסחוס על ידי תנועה עצמונית של המפרק שנעשית בטווח מלא וללא עומס. 

החשיבות של שמירה על טווח תנועה מלא נלמדה משגרת התנוחה של תושבי מדינות במזרח הרחוק שמבוססת על כריעה עם כפוף מלא של ירכיים וברכיים או בישיבה מזרחית עם פישוק מלא של ירכיים וכפוף ברכיים משוכלות. שכיחות שחיקת סחוס של הירך במדינות אלו נמוך מאד.

בסיס מדעי
---------

חשיבות התנועה למפרק מוסברת בשמירת חיוניות סחוס המפרק הודות לסיכה עם נוזל סינוביאלי שמזין אותו ומנקה את תוצרותיו על ידי לחץ והרפיה פיזיולוגים לסירוגין. הנקבוביות המאפיינת את הסחוס מאפשרת את חדירת הנוזל לתוכו ויציאתו.

דלקת של המפרק גורמת להתעבות ולהתכווצות של הקופסית ולהגבלה של תנועת המפרק. השרירים מאבדים את יכולתם לתפקד בכל טווח התנועה הנורמלי. הכאב שמלווה את התהליך הדלקתי גורם להימנעות מלהשתמש בתנועות שמכאיבות ותפקוד המפרק מדרדר.
תנועה פסיבית מתמדת (CPM) מגרה את תאי הסחוס לייצר מולקולות של פרוטאוגליקן שמכונה lubricin PRG4 בנוזל הסינוביאלי ופעילותו היא של סיכה והגנה של משטח פני הסחוס.

פרסום
-----

ספר תרגילי תפילה במהדורה עברית פורסם בשנת 2007, ובמהדורה אנגלית פורסם בשנת 2012 תחת השם "Mendes system of Praying Excercises for the hip joints"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Continuous passive motion: from origination to research to clinical applications, Salter RB. 2004 Nov
2. ↑  A novel proteoglycan synthesized and secreted by chondrocytes of the superficial zone of articular cartilage, Schumacher BL, Block JA, Schmid TM, Aydelotte MB, Kuettner KE. (1994)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלהקת טראנס בשם זה. אם התכוונתם לדגל הממלכה המאוחדת, ראו דגל הממלכה המאוחדת.

**Union Jack** הוא הרכב טראנס מאנגליה, אשר חברים בו סיימון ברי וקלאודיו גוויסיני.

היסטוריה
--------

ההרכב הוקם ב-1993 והשניים התמקדו בעיקר באסיד טראנס וטכנו. ב-1995 יצא אלבומם הראשון, "There Will Be No Armageddon", אשר מתוכו בלטו השירים "Two Full Moons And A Traut", "Cactus" ו-"Red Herring". שירים אלו היו פופולרים ביותר במועדוני הטראנס ובמסיבות הטבע של שנות ה-90 המוקדמות. סגנונם המוזיקלי שם דגש על מוזיקת טראנס הניתנת לניגון הן במועדונים והן בשמיעה ביתית. הדבר בא לידי ביטוי בשילוב טראנס, מוזיקה אתנית ואמביינט אל תוך שיריהם, על מנת לייצר צליל רך ורקיד.

ב-2008, אחרי הפסקה בת 7 שנים בה ההרכב לא הופיע ולא הופק חומר חדש, ההרכב חבר למפיק Paul Brogden על מנת ליצור את הטראק "Papillon" ולחברת התקליטים POB/Seismic Records. לאחר מספר הופעות, בהן הופעה בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי Ultra Music Festival, חזר ההרכב לאולפן ההקלטות לעבוד על אלבום חדש.

ב-2009 ההרכב הוציא את האלבום - Pylon Pigs, שכלל חומר חדש שהופק לאחר 11 שנות הפסקה.

ב-2011 ההרכב הוציא את האוסף "Retrospective" שמסכם את פעילותו של ההרכב. האוסף חומרים משני אלבומי האולפן ב-3 חלקים - Retrospective 1,2,3. בחלק השלישי מופיעים מספר מיקסים חדשים של חומרי ההרכב שלא נמצאים באלבומי האולפן.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

1995 There Will Be No Armageddon - הופק על ידי פלטיפוס רקורדס.

2009 Pylon Pigs - הופק על ידי Paul Brogden, חבר ההרכב החדש וחברת התקליטים POB/Seismic Records

2011 Retrospective - אוסף

### סינגלים

1993 "Two Full Moons And A Trout" / "Lollipop Man"  

1993 "Cactus" / "Morning Glory"  

1995 "Red Herring" / "There Will Be No Armageddon"  

1997 "Cockroach" / "Yeti"  

2009 "Pylon Pigs Club EP"  

2009 "Papillon"  

2010 "Funnelweb"  

2010 "Triclops"  

2011 The Complete "Two Full Moons And A Trout" (Remixes)  

2011 "Red Herring" (Remixes)  

2012 "Papillon" (Remixes)  

2012 "Gibbon" / "Baboon"  

2014 "Spasm"

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Union Jack
* Union Jack, ברשת החברתית פייסבוק

* Union Jack, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Union Jack, באתר Discogs (באנגלית)
* Union Jack באתר של פלטיפוס רקורדס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2216 1452
* MusicBrainz: 94cf1fe5-0431-48be-b23f-b815da39aa2f
* VIAF: 125443340
* WorldCat: viaf-125443340

 |
**מארי תרז פריאל** (באנגלית: **Mary Therese Friel**; נולדה ב-1960) היא דוגמנית ואשת עסקים אמריקאית. מיס ארצות הברית לשנת 1979.

ביוגרפיה
--------

פריאל נולדה וגדלה בניו יורק, ב-1979 נבחרה למיס ניו יורק ולאחר מכן למיס ארצות הברית כשדורגה במקום הראשון בתחרות בגדי הים ובראיונות ובאותה שנה עלתה לשלב 12 המועמדות הסופיות בתחרות מיס תבל.

כמלכת יופי היא הובילה קמפיינים שונים למטרות צדקה וביניהם לספיישל אולימפיקס ולתסמונת דאון ושימשה כשגרירה של האגודה האמריקנית לריאות וכמיס ארצות הברית הוזמנה להיות אורחת בקונצרט של הרולינג סטונז ו-The Beach Boys וטיילה ביחד עם חוליו איגלסיאס במהלך מסע ההופעות שלו ונפגשה בין היתר עם קריס קריסטופרסון.

לאחר שנת כהונתה הלה ללמוד באוניברסיטת פורדהם בניו יורק וחתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות פורד ודגמנה במקומות רבים בארצות הברית ובאירופה והופיעה על שער מגזין האופנה "גלאמור" ומגזין הנשים "משק בית טוב".

היא לקחה חלק בכתיבת הספר "את יכולה להיות הדוגמנית שאת".

ב-1987 היא הקימה סוכנות דוגמנות משלה העוסקת גם בהדרכה אישית לנערות העובדות כדוגמניות והיא משמשת גם כמאמנת ויועצת אישית לתחרויות יופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי תרז פריאל** בוויקישיתוף
"**כוכב חדש בעיר**" הוא שיר אליפות של מועדון הכדורגל מכבי חיפה. השיר נכתב על ידי יוני פוליקר ולהקת האוהדים "חוות מזור" ללחן של גיורגוס מיצאקיס (ששימש גם לשיר "כפיים" שביצע יהודה פוליקר), לרגל זכייתה של חיפה באליפות המדינה לעונת 2022/2023. השיר בוצע על ידי יהודה ויוני פוליקר ולהקת חוות מזור.

רקע
---

את עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל סיימה מכבי חיפה במקום הראשון וזכתה באליפות השלישית ברציפות. באותה עונה השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של ליגת האלופות, בפעם השלישית בתולדותיה. הייתה זו הפעם הראשונה שבה קבוצה ישראלית המשתתפת במפעל זוכה באליפות המדינה בסיום אותה עונה.

בסמוך לזכייה באליפות, התכנסו יהודה ויוני פוליקר עם חברי להקת האוהדים "חוות מזור" להקלטת השיר. מילות השיר נכתבו ללחן של גיורגוס מיצאקיס, ששימש את יהודה פוליקר לשירו "כפיים", שכתב עבורו יעקב גלעד בשנת 1989. השיר הושמע לראשונה בחגיגות האליפות שקיימה מכבי חיפה ברחבת אצטדיון סמי עופר ב-21 במאי 2023.

היה זה שיר האליפות השני שביצעה להקת "חוות מזור", לאחר שבשנת 2021 הקליטה גרסת כיסוי לשיר האליפות "ירוק בעיניים", לרגל זכייתה של הקבוצה באליפות המדינה לעונת 2020/2021.

תוכן השיר
---------

בעונת 2005/2006 זכתה מכבי חיפה באליפות העשירית בתולדותיה. בסיום אותה עונה החליט המועדון להוסיף כוכב מעל סמלו לציון עשר אליפויות, כנהוג בליגות שונות ברחבי אירופה. בשנת 2019 קבעה מנהלת הליגות לכדורגל כי כל חמש אליפויות שבהן זכתה קבוצת כדורגל בישראל יסומנו בכוכב מעל סמלן. חיפה, שבמאזנה היו אז 12 אליפויות, הוסיפה בעקבות ההחלטה כוכב שני לסמלה בתחילת עונת 2020/2021. בעונת 2022/2023 זכתה חיפה באליפות ה-15 בתולדותיה, ובעקבות כך נוסף כוכב לסמלה, והוא העומד במרכזו של שיר האליפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* כוכב חדש בעיר, בביצוע יהודה ויוני פוליקר עם חוות מזור, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה וייס‏, מכבי חיפה הציגה את שיר האליפות ששר יהודה פוליקר: "הצלחת באוויר", באתר וואלה!‏, 21 במאי 2023
2. ↑  ליאב נחמני, איך זה שכוכב: למכבי חיפה יש סמל חדש, באתר ישראל היום, 26 ביולי 2020
3. ↑  תומר לוי, ‏המנהלת: חמש אליפויות שוות כוכב מעל הלוגו, באתר ערוץ הספורט, 26 בדצמבר 2019
**ניקולאי ניקולייביץ' סטוגוב** (ברוסית: **Никола́й Никола́евич Сто́гов**; 10 בספטמבר 1873 – 7 בדצמבר 1959) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת האזרחים הרוסית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

סטוגוב נולד ב-10 בספטמבר 1873. הוא למד בבית הספר הצבאי ניקולייב ולאחר מכן בבית הספר לתותחנים קונסטנטינובסקו ואז הצטרף למשמר הקיסרי. ב-1900 הוא סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי בהצטיינות. בנובמבר של אותה שנה הוא הוצב במטה הדיוויזיה ה-17. במאי 1901 הוא הוצב כקצין למטלות מיוחדות במטה הקורפוס ה-6; מספטמבר 1904 עד מרץ 1909, הוא הוצב במחוז הצבאי ורשה. בדצמבר 1908 הוא הועלה לדרגת פולקובניק, ובמאי 1909 התמנה לראש המשרד להיסטוריה צבאית במטכ"ל.

### מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היה סטוגוב ראש מטה הבריגדה הפינית ה-1. בסתיו של אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד הפיני ה-3. ב-15 באפריל 1915 הוא הועבר למטה הארמייה השמינית. ב-25 בספטמבר 1916 הוא מונה לראש מטה הארמייה. הוא היה העוזר הקרוב ביותר לאלכסיי ברוסילוב. אחרי מהפכת פברואר הוא התקדם במהירות בשל תמיכתו במשטר החדש. ב-2 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-16 והועלה לדרגת לוטננט גנרל ב-29 באפריל 1917. בעקבות פרשת קורנילוב, ב-10 בספטמבר 1917, הוא מונה לראש מטה החזית הדרום-מערבית, ובעקבות מהפכת אוקטובר מונה לזמן קצר למפקד החזית.

בינואר 1918 הצטרף סטוגוב לצבא האדום. בין 8 במאי ל-2 באוגוסט של אותה שנה, הוא מונה לראש המטה הכל רוסי (אחד משני המטות הכלליים של הצבא האדום). באוקטובר של אותה שנה הוא נעצר בידי הצ'קה בשל חשד לפעילות כנגד המשטר. הוא שוחרר כבר בנובמבר, והחל לעבוד בארכיון המרכזי של הצבא האדום. במהלך 1919 הוא עמל על ארגון מחתרת אנטי-בולשביקית באזור מחוז מוסקבה, ולפיכך נעצר שוב בידי הצ'קה. הוא הוחזק בכלא בוטירסקאיה ובמנזר אנדרוניקוב. בסתיו 1919 הוא נמלט מכלאו לפולין, שם חבר לצבא הלבן ולחם עמו במלחמת האזרחים הרוסית. בין ינואר לפברואר 1920 הוא שימש כראש מטה צבא המתנדבים. במאי של אותה שנה הוא מונה למפקד מבצר סבסטופול. בעקבות תבוסת הצבא הלבן, הוא נמלט ליוגוסלביה שם התגורר מספר שנים. בשנת 1924 הוא עבר לפריז, שם עבד במפעל. ב-1928 הוא מונה לסגן מפקד הארגון של יוצאי הכוחות המזוינים הרוסים, וב-6 ביולי 1930 הוא מונה לגזבר הארגון (עד 1934). הוא היה פעיל בארגונים אנטי-בולשביקיים שונים וכן כתב עבור המגזין הרוסי האנטי-בולשביקי "כבוד". הוא נפטר ב-7 בדצמבר 1959 בכפר הצרפתי סן-ז'נבייב-דה-בואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי סטוגוב** בוויקישיתוף
* ניקולאי סטוגוב (ברוסית)
* ניקולאי סטוגוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
תבנית {{אמן}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**אלי נדלמן**, באנגלית: **Elie Nadelman** ( 20 בפברואר 1882 - 28 בדצמבר 1946) היה פסל פולני-אמריקאי, מאסכולת פריז ואספן אמנות עממית.

שנים מוקדמות
------------

נדלמן נולד למשפחה יהודית בוורשה 1882. הוא למד זמן קצר בורשה ולאחר מכן ביקר במינכן ב-1902, שם החל להתעניין בעתיקות קלאסיות. הוא התגורר בפריז בין השנים 1904 ל-1914, מעורב באופן הדוק עם האוונגרד, והציג בבסלון הסתיו בפריז מ-1905 עד 1908. תערוכת היחיד הראשונה שלו הייתה ב-1909 בפריז. שם הציג סדרה של ראשי נשים קלאסיים מגבס וברונזה וציורים קוביסטים. הציור הקוביסטי נרכש על ידי ליאו שטיין, שהביא את פיקאסו לסטודיו של נדלמן ב-1908.  לעבודתו של נדלמן בתקופה מוקדמת זו (1905–12)  הייתה חשיבות מכרעת בפיסול המודרני של תחילת המאה ה-20.

בלרינה, 1920
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא עבר לארצות הברית והפך לאזרח אמריקאי ב-1927. הוא נישא לגברת ויולה פלנרי, יורשת עשירה, ב-1920.  הוא ואשתו הרכיבו אוסף גדול של אמנות עממית והקימו מוזיאון לאמנויות עממיות בריברדייל, ניו יורק ב-1925. עם זאת, הסגנון שלו היה לפעמים קלאסי, לפעמים דקורטיבי, ולפעמים סוג חדש של אמנות עממית אורבנית מתוחכמת. הוא ניסה ליצור מהדורות גדולות ולא יקרות של דמויות קטנות, פשוטות, קלאסיות. בסך הכל, נדלמן אסף אלפי יצירות אמנות עממית והוסיף אותן לאוסף העצום שלו.

### השפל הגדול

משנות ה-20, ועד מותו, חי ועבד נדלמן בשכונת ריברדייל בברונקס. 

כאשר עושרו נעלם בשפל הגדול, עבודותיו לא הצליחו לעניין את עולם האמנות. הוא לא קיבל הזמנות מלבד דיוקנאות. בשנת 1937 נמכר האוסף של המוזיאון לאמנויות עממיות לחברה ההיסטורית של ניו יורק.[2] הוא ערך את תערוכת היחיד האחרונה שלו ב-1930 (בפריז). ב-1935 רבים מדמויות הגבס ומגילופי העץ שלו נהרסו על ידי פועלים שנשלחו לשפץ את הסטודיו שלו. נדלמן שמר את כל עבודתיו שלפני 1935 בעליית הגג ובמרתף ביתו בריברדייל והשאיר אותה שם כדי שיתפוררו.

לאחר מותו, בריברדייל, ב-28 בדצמבר 1946, שוחזר הפסל שלו "דמות באוויר הפתוח", והוצג מחדש ברטרוספקטיבה ב-MOMA, ניו יורק. המוניטין שלו גדל מאז מותו, ועבודתו נמצאת במוזיאונים מרכזיים רבים והוא מוזכר בתולדות האמנות האמריקאית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ybargal/אלי נדלמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Elie NADELMAN, Bureau d’art Ecole de Paris, ‏2019-01-05 (באנגלית אמריקאית)
2. 1 2  "ELIE NADELMAN, 64, A SCULPTOR HERE; Co-Founder in '26 of Museum of Folk Arts Dies--Work Caused Stir in Paris". *The New York Times* (באנגלית). נבדק ב-2024-02-20.
3. ↑  The Sculpture of Elie Nadelman (exhibit catalogue by L. Kirstein, New York, MOMA, 1948
4. ↑  Elie Nadelman, **The sculpture and drawings of Elie Nadelman, 1882-1946.**, Whitney Museum of American Art, 1975. (בenglish)
5. ↑  "Wed sculptor Nadelman: Mrs. Flannery a bride a week when her daughter married"
6. ↑  Glueck, Grace (1982-02-05). "ART: PERU'S 'NAZCA LINES' AS SEEN FROM AIR". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-02-20.
7. ↑  Haskell, Barbara, Elie Nadelman: Sculptor of Modern Life, Whitney Museum: New York, 2003
**קרל וולפגנג דויטש** (21 ביולי 1912 - 1 בנובמבר 1992) היה חוקר בתחום מדעי המדינה.

ביוגרפיה
--------

דויטש נולד בפראג, האימפריה האוסטרו-הונגרית למשפחה יהודית. אימו מריה דויטש הייתה פעלה פוליטית בולטת, בין הנשים הראשונות שנבחרו לפרלמנט הצ'כי. הוא למד באוניברסיטת קארל בפראג וסיים אותה בשנת 1934. לאחר מספר שנים באנגליה הוא חזר לפראג וסיים עבודת תואר שלישי בשנת 1938.

בעקבות הסכם מינכן הוא ואשתו החליטו לא לחזור לצ'כוסלובקיה מסיור בארצות הברית. בשנת 1939 הוא קיבל מלגת לימודים באוניברסיטת הרוורד ובשנת 1951 סיים בו דוקטורט נוסף.

במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף כסטודנט בוועידת האומות המאוחדות בנושא ארגון בינלאומי, אשר נערכה בסן פרנסיסקו, ארצות הברית, שתוצאותיה היו חתימת מגילת האומות המאוחדות והקמת האו"ם בשנת 1945.

דויטש שימש כפרופסור אמריטוס לשלום בינלאומי באוניברסיטת הרווארד, תפקיד שהחזיק בו עד יום מותו.

דויטש חקר את בעיות פוליטיות תוך שימוש ביישומי של הדמיה ומודלים קיברנטים.

דויטש חיבר את הספר "The Nerves of Government: Models of Political Communication and Control", העוסק בהתמודדויות עם הרעיונות החדשניים של למידה, שליטה וניטור עצמי. 

דויטש נפטר בשנת 1992.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרל וולפגנג דויטש, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260292405171
* BIBSYS: 90129594
* BNE: XX905177
* BnF: cb12179146t (data)
* CANTIC: a1126441x
* CiNii: DA00492029
* GND: 118678035
* HDS: 044838
* ISNI: 0000 0001 2103 7257
* LCCN: n50001784
* MGP: 219587
* NDL: 00437777
* NKC: ola2002161469
* NLA: 35035178
* NLG: 158784
* NLK: KAC199606988
* NLP: a0000002154623
* NSK: 000029469
* NTA: 068429177
* SELIBR: 341224
* SNAC: w62b9r63
* SUDOC: 030360358
* Trove: 807591
* VIAF: 108324139
* WorldCat: lccn-n50001784

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרל וולפגנג דויטש"**.
**ניקולאי מיכאילוביץ' פוטאפוב** (ברוסית: **Николай Михайлович Потапов**;‏ 12 ביולי 1874 – 2 בפברואר 1946) היה גנרל רוסי אשר שרת בצבא האימפריה הרוסית ובצבא האדום. שימש למשך תקופה קצרה כראש המטה הכללי של הצבא האדום.

ביוגרפיה
--------

פוטאפוב נולד במוסקבה ב-12 ביולי 1874. הוא למד בגימנסיה צבאית במוסקבה, וב-1888 סיים את לימודיו והחל ללמוד בבית הספר לתותחנים מיכאילובסקי, וב-1891 החל לשרת כלוטננט בבריגדת התותחנים ה-3 של המשמר. לאחר מכן החל ללמוד באקדמיית המטה הכללי ניקולייב, אותה סיים ב-1897. הוא שרת בדיוויזיה ה-38 ולאחר מכן במחוז הצבאי ורשה. ב-1901 הוא נשלח לווינה כנספח צבאי. ב-1903 הוא עבר לשמש כנספח צבאי במונטנגרו. ב-1912 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. בין 1913–1914 היה נציג רוסיה בוועדה בינלאומית שקבעה את גבולות אלבניה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא נותר במונטנגרו כנציג הצבא הרוסי במדינה. ב-1916 הוא חזר לרוסיה ומונה לראש מחלקת הפינוי במטה הכללי.

בעקבות מהפכת אוקטובר מונה פוטאפוב (שהיה נאמן לשלטון הבולשביקי) לראש המטה הכללי הרוסי. הוא כיהן בתפקיד עד מאי 1918. לאחר מכן שימש כחבר במועצה הצבאית העליונה. בין 1921–1922 הוא שימש כעוזר הממונה על הווסבובוך (אימונים צבאיים לאזרחים). לאחר מכן שימש כמומחה לצרפתית באקדמיה הצבאית של הצבא האדום. במקביל, השתתף ב"מבצע אמון" - מבצע מיוחד של הג.פ.או. שבמסגרתו הקימו פוטאפוב וקצינים נוספים ארגון מונרכיסטי מזויף בשם "האיחוד המונרכיסטי של מרכז רוסיה" במטרה למשוך וללכוד מונרכיסטים אמתיים. למרות קשריו הקרובים עם צמרת השלטון, פוטאפוב סירב בנימוס אך בתוקף להצטרף למפלגה הקומוניסטית.

ב מאי1938 פרש מהשירות הצבאי. התגורר במוסקבה, שם מת 2 בפברואר 1946. נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי פוטאפוב** בוויקישיתוף
* ניקולאי פוטאפוב באתר המוקדש לצבא הרוסי במלחמת העולם הראשונה
* ניקולאי פוטאפוב באתר משרד ההגנה הרוסי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2005042238
* VIAF: 3246151778213518130004
* WorldCat: lccn-no2005042238

 |
**מינדאוגאס קלונאס** (בליטאית: **Mindaugas Kalonas**; נולד ב-28 בפברואר 1984) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

קלונאס גדל במחלקת הנוער של דינמו מוסקבה ולאחר מכן עבר לרובין קאזאן ומשם לספורטינג בראגה, אך באף אחד מהמועדונים לא זכה ולו לדקת משחק אחת. בשנת 2005 חתם בלייפאיס מטאלורגס הלטבית עימה זכה באליפות באותה שנה ובגביע הלטבי עונה לאחר מכן. בשנת 2007 חזר לרוסיה כאשר חתם בקובאן קרסנודאר, אך גם בה לא הצליח להשאיר חותם. לכן עזב וחתם בריגה. ב-31 ביולי 2008 בבוהמיאן ולמחרת ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. באותה עונה זכה קלונאס עם המועדון בדאבל. בשנת 2009 חתם במטאלורג זפוריז'יה האוקראינית. ב-23 ביולי 2012 חתם בסטומיל אולשטין הפולנית. בינואר 2013 הצטרף קלונאס לרוואן באקו האזרית במדיה הבקיע 8 שערים ב-13 משחקי ליגה ובאותה שנה אף נבחר כדורגלן הליטאי של השנה. בסוף העונה הא חתם בבאקו, ובמהלך העונה הושאל לסימורק עד לסיום העונה. ב-10 ביוני 2014 קלונאס חתם בהפועל חיפה לשנתיים. ב-11 בדצמבר שוחרר מהמועדון וחתם בסקונטו ריגה עד לסיום העונה. בקיץ 2015 חזר לרבאן באקו, אך שוחרר לפני תחילת העונה לאחר שהמאמן לא היה מרוצה ממנו באימונים. בספטמבר 2015 חתם במ.כ. נצרת עילית מהליגה הלאומית.

### קריירת נבחרות

קלונאס שיחק בנבחרת ליטא החל משנת 2006. ב-6 בספטמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד רומניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. קלונאס היה חלק בלתי נפרד מסגל הנבחרת עד שנת 2010. בעקבות הצלחתו ברוואן באקו, הוא חזר לסגל הנבחרת בשנת 2013. בשנת 2014 פרש מהנבחרת.

תארים
-----

ליפאייס מטאלורגס
* אליפות לטביה: 2005
* הגביע הלטבי: 2006
* הליגה הבלטית: 2007

בוהמיאן
* אליפות אירלנד: 2008
* הגביע האירי: 2008

אישיים
* הכדורגלן הליטאי של השנה: 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏ירד מהכרמל: קאלונאס שוחרר מהפועל חיפה, באתר ONE‏, 11 בדצמבר 2014

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **2012**:**ז'ידרונאס קרצ'מארסקאס** | **הכדורגלן הליטאי של השנה** 2013 | **2014**:**גיידריוס ארלאוסקיס** |
**ג'אנטה דאל** (בהינדי: **जनता दल**, מפלגת העם) היא מפלגה הודית שהתקיימה מ-1988 ועד להתפוררותה ב-1999. המפלגה הרכיבה שלושה מממשלות הודו, שאף אחת מהן לא האריכה ימים.

היסטוריה
--------

ג'אנטה דאל הוקמה ב-1988 על ידי ו. פ. סינג כאיחוד של מפלגות על מנת להביס את הקונגרס הלאומי ההודי ואת רג'יב גנדי. המפלגה הקימה את החזית הלאומית, שזכתה לתמיכה מבחוץ של מפלגת הימין מפלגת העם ההודית ושל החזית השמאל, בראשות המפלגה הקומוניסטית של הודו והמפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית).

בבחירות ב-1989 הייתה המפלגה המפלגה השנייה בגודלה, כשהיא זוכה ב-142 מושבים, ושתי חברותיה לחזית הלאומית טלוגו דזאם מאנדרה פרדש והקונגרס (S) מקרלה זכו בשלושה מושבים נוספים. המפלגה הקימה ממשלה בתמיכת 85 מושבי מפלגת העם ההודית, 33 מושבי המפלגה הקומינסטית של הודו (מרקסיסטית) ומספר מפלגות קטנות נוספות. הממשלה נפלה לאחר שלאל קרישנה אדוואני נעצר במהלך מסעו לאיודיה ומסגד באבור ב-23 באוקטובר 1990, ומפלגת העם ההודית משכה את תמיכתה בממשלתו, גורמת לסינג להפסיד בהצעת אי-אמון בפרלמנט ב-7 בנובמבר 1990.

המפלגה גם הקימה ממשלות בעקבות הבחירות הפנימיות במדינות באנדרה פרדש, אודישה, גוג'ראט וביהאר ב-1989/1990.

בבחירות הכלליות בהודו בשנת 1991, ג'נטה דאל הייתה המפלגה השלישית בגודלה בלוק סבהה, לאחר הקונגרס הלאומי ההודי ומפלגת העם ההודית, והיא ישבה באופוזיציה.

בבחירות ב-1996 הייתה המפלגה השלישית בגולדה, עם 46 מושבים בלבד, אך עקב כישלון הקונגרס ומפלגת העם להקים ממשלה הקימה המפלגה בתמיכת הקונגרס ממשלה בראשות ה. ד. דווה גאודה שהתפזרה באפריל 1997 והוחלפה בממשלה נוספת מטעם המפלגה, בראשות אינדר קומאר גוג'ראל, שהתפזרה ב-1998.

ב-1998–1999 התפוררה המפלגה בהדרגה לפלגים קטנים יותר, שהפכו במידה רבה למפלגות אזוריות כמו ביגו ג'אטה דאל, ראשטריה ג'נטה דאל, ג'נטה דאל (חילונית) וג'נטה דאל (מאוחדת).

תוצאות בחירות
-------------

| שנה | מושבים בלוק סבהה | מצביעים | שינוי | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | 143 / 545 | 53,518,581 | Increase 143 | ממשלה, התפרקה |
| 1991 | 59 / 545 | 32,628,400 | Decrease 84 | אופוזיציה |
| 1996 | 46 / 545 | 27,070,340 | Decrease 13 | ממשלה |
| 1998 | 6 / 545 | 11,930,209 | Decrease 40 | פלג פורש הצטרף לקואליציה |

לקריאה נוספת
------------

* Lewis P. Fickett, Jr, The Rise and Fall of the Janata Dal, **Asian Survey** 33 מס' 12, אוניברסיטת קליפורניה, דצמבר 1993, עמ' 1151-1162 (באנגלית)‏, JSTOR 2645175

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Lewis P. Fickett, Jr, The Rise and Fall of the Janata Dal, **Asian Survey** 33 מס' 12, אוניברסיטת קליפורניה, דצמבר 1993, עמ' 1151-1162 (באנגלית)‏, JSTOR 2645175
**הסדר הקורינתי** הוא אחד משלושת **הסדרים הקלאסיים** באדריכלות יוון העתיקה. סדר זה התפתח משני הסדרים היווניים האחרים, הדורי והאיוני, והוא היה נפוץ במיוחד באדריכלות הרומית לעומת זו היוונית.

המאפיין הבולט ביותר בסגנון זה הוא כותרת העמודים הקישוטית העשויה תבליטי עלים. העלים הם עלי צמח האקנתוס (*Acanthus*) וכך גם מכונים תבליטי האבן. את הכותרת הקורינתית המציא הפסל היווני קאלימאכוס. על פי האדריכל והסופר הרומי מרקוס ויטרוביוס פוליו, אשר תיעד את הסדרים הקלאסיים בספרו "De Architectura", האגדה מספרת כי מקור השראתו של קאלימאכוס לכותרת היה סלסלת קש שהונחה על יד קברה של ילדה מעל שיח אקנתוס קטן. בסלסלה היו כמה מצעצועיה, והם כוסו בלבנה מלבנית על מנת להגן עליהם מפני הגשם. אילוסטרציה של מקור ההשראה צוירה במאה ה-17 על ידי הצרפתי קלוד פרו (Claude Perrault) (בתמונה).

הדוגמה העתיקה ביותר לשימוש בעמודים קורינתיים נמצאת במקדש אפולו אפיקוריוס בבסאי שבארקאדיה, שהושלם בשנת 420 לפנה"ס. המקדש נבנה אמנם על פי הסדרים האיוני והדורי, אך הופיע בו עמוד קורינתי אחד בודד במרכז אולמו המרכזי. ארכאולוגים משערים כי ייתכן שנבנה לראשונה כ"עמוד לדוגמה" בטרם ייעשה בו שימוש נרחב יותר. גם במקדשים היווניים שנבנו במאה השנים שלאחר מכן נעשה שימוש בעמודים קורינתיים, בעיקר בפנים המבנה. שימוש נרחב יותר בסדר הקורינתי בשלמותו נעשה בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית. הרומאים אף פיתחו סדר משולב (Composite order) המשלב את עלי האקנתוס הקורינתיים עם הוולוטות של הכותרת האיונית.

הסדר הקורינתי עבר התפתחויות רבות בסגנונות אדריכלות אחרים באופן כזה שרוב חוקרי האדריכלות מתארים אותם כאסתטיים פחות. ככל הנראה, לאחר התפוררות האימפריה הרומית הלכה לאיבוד אוּמנות ייצור הכותרות הקורינתיות, ובדוגמאות שניתן למצוא כבר באדריכלות הביזנטית, נבנו עמודים המנסים לחקות את הכותרת הקורינתית ללא הצלחה להגיע לשלמות. אדריכלי הרנסאנס באיטליה גילו מחדש את הסגנון הקורינתי ושחזרו את השימוש בו. הסגנון היה פופולרי במיוחד גם במבנים נאו-קלאסיציסטיים ובאדריכלות האמריקאית במאה ה-19 בפרט.

תרשים הסדר הקורינתי

פרטים
-----

* [1] טימפנון
* [2] אקרוטריון(אנ')
* [3] קרניז עליונה
* [4] קורונה (Corona)
* [6] דנטיל (Dentil מלשון 'שיניים')
* [7] אפריז
* [13] ארכיטרב
* [14] כותרת
* [17] עמוד
* [18] חריצים (Flutes)
* [19] סטילובטה
* [20] וולוטה (Volute)
* [22] תבליטי עלי אקנתוס
* [23] בסיס
* [24] טורוס

גלריה
-----

* הסדר הקורינתיהסדר הקורינתי
* כותרות קורינתיות בפנתאון ברומאכותרות קורינתיות בפנתאון ברומא
* כותרת קורינתית בכנסיית סנט אנה, ורשהכותרת קורינתית בכנסיית סנט אנה, ורשה
* מקור ההשראה של כותרת העמוד הקורינתי בציור של קלוד פרו (אנ')מקור ההשראה של כותרת העמוד הקורינתי בציור של קלוד פרו (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסדר הקורינתי** בוויקישיתוף
* הסדר הקורינתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| הסדרים הקלאסיים |
| --- |
|  |  |  |
| **הסדר הדורי** | **הסדר האיוני** | **הסדר הקורינתי** |
| מונחים באדרכילות קלאסית |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12126397h (data)
* GND: 1258828553

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקרב במהלך המרד האיוני. אם התכוונתם לקרבות אחרים באותו שם, ראו קרב סלמיס (פירושונים).

ערי הממלכות של קפריסין
**קרב סלמיס** שבקפריסין הוא קרב ימי שניטש בקיץ 497 לפנה"ס, במהלך המרד האיוני, בין הצי הפיניקי שבשירות דריווש מלך פרס לבין הצי האיוני שנחלץ לעזרת ערי קפריסין המורדות. ההתנגשות הימית התחוללה במימי סלמיס, הגדולה והחשובה שבערי קפריסין בעת ההיא. עיר זו שכנה בחוף המזרחי של האי, בשפך הנהר פדיאוס. תוך כדי הקרב הימי נערך במישור סלמיס גם קרב יבשתי. הצי האיוני ניצח אמנם בים, אך הפרסים הנחילו מפלה ביבשה לצבא ערי קפריסין, והמרד באי דוכא.

רקע היסטורי
-----------

המרד האיוני, שפרץ ב-500 לפנה"ס, התפשט עד מהרה מערי איוניה אל קאריה וההלספונטוס. הרודוטוס, ההיסטוריון היווני בן המאה ה-5, מספר כי בהשפעת אוֹנֶסילוֹס, אחיו הצעיר של גוֹרגוֹס, הטיראן של סלמיס שבקפריסין, הצטרפו גם כל תושבי האי למרד בדריווש, להוציא העיר אמאתוס. תגובת המלך הפרסי לא איחרה לבוא, ועוד קודם שנפנה להדביר את המורדים באיוניה, שלח צבא גדול מקיליקיה שבאסיה הקטנה אל סלמיס, מלווה באניות מן הערים הפיניקיות הנאמנות לו.

הקרב ותוצאותיו
--------------

הידיעות על הצבא הפרסי העושה דרכו בים אל עבר קפריסין הגיעו לאוזניו של אונסילוס, והוא פנה אל האיונים בבקשת עזרה. כך ארע, שעם בוא הצי הפיניקי ונחיתת הצבא הפרסי בחוף קפריסין הגיעו גם אניות הברית האיונית, כשעל סיפוניהן חיילים רבים.

משניתנה לאיונים האפשרות לבחור אם להילחם בצבא הפרסי בקרב יבשה או נגד אניות הפיניקים בים, בחרו הם באפשרות השנייה. שני הקרבות, הימי והיבשתי, התחוללו בעת ובעונה אחת. "בים התעלו האיונים וניצחו באותו יום את הפיניקים, וביניהם הצטיינו אנשי סאמוס". ביבשה, לעומת זאת, הכה צבא פרס את חילות הערים המורדות, ונפנה להטיל עליהן מצור.

האיונים, שראו כי אפסה כל תקווה לניצחון, עלו על האניות ושבו לאיוניה. בתוך חודשים אחדים נפלו ערי קפריסין בזו אחר זו לידי צבא דריווש ובתחילת 496 לפנה"ס הושלם דיכוי המרד. היה זה סימן מבשר רעות ליוונים אשר באיוניה, שידעו כי במוקדם או במאוחר ירגישו גם הם את נחת זרועו של מלך פרס.

מקורות
------

* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת"; העתקה דיגיטלית בפרויקט בן-יהודה.
* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.

* N.G.L. Hammond, *A History of Greece to 322 BC.* Oxford University Press, 1967 (2nd edition). p. 206.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר ה, 105-104.
2. ↑  הרודוטוס, ספר ה, 108.
3. ↑  הרודוטוס, ספר ה, 109.
4. ↑  הרודוטוס, ספר ה, 112 (בתרגום א' שור).
5. ↑  הרודוטוס, ספר ה, 115.
**אווה רויין** (בנורווגית: **Eva Røine**; נולדה ב-11 בדצמבר 1928) היא פסיכולוגית וסופרת נורווגית. בעברה הייתה שחקנית ודוגמנית.

ביוגרפיה
--------

רויין נולדה במייסן שבדרום נורווגיה, ב-1952 הוכתרה לתואר מיס נורווגיה ובכך גם הייתה הראשונה לייצג את נורווגיה בתחרות מיס תבל, בשנה זו גם שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "Trine!".

היא למדה שנתיים בבית ספר לתיאטרון בלונדון ולאחר מכן החלה לעבוד בתיאטרון במדינתה, מ-1955 ועד 1959 עבדה כעיתונאית בדאגבלדט, אחד העיתונים המובילים בנורווגיה, מ-1963 ועד 1968 שימשה כמזכירת העיתונות של התיאטרון הלאומי הנורווגי.

היא עשתה תואר בפסיכולוגיה וקרימינולוגיה וב-1985 הוסמכה כמומחית לפסיכולוגיה קלינית, ב-1986 ייסדה בית ספר לפסיכודרמה, עד 2004 שימשה כמנהלת בית הספר, היא עבדה בפסיכודרמה זה במדינות שונות, בנוסף היא כתבה שני ספרים בתחום.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  MISS NORWAY / FRøKEN NORGE, lempimissit.suntuubi.com, ‏2010-09-09 (בפינית) (ארכיון)
2. ↑  NORWAY | FEPTO, www.fepto.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007437043305171
* BIBSYS: 90386307
* BnF: cb144626730 (data)
* ISNI: 0000 0001 1570 4148
* LCCN: nb97044784
* NTA: 132899043
* VIAF: 51913533
* WorldCat: lccn-nb97044784

 |
במוזיאון
**המוזיאון המרכזי של חיל האוויר** (ברוסית: **Центра́льный музе́й Вое́нно-возду́шных сил**) הוא סניף של המוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית והוא אחד ממוזיאוני התעופה הגדולים באירופה. המוזיאון ממוקם בכפר מונינו שבפרברי מוסקבה.

המוזיאון נוצר ב-28 בנובמבר 1958, ונפתח לקבלת מבקרים ב-23 בפברואר 1960. במוזיאון תערוכה עשירה של מסוקים ומטוסים למטרות אזרחיות וצבאיות, כמו גם כלי נשק, כלים שונים, מדים ועוד. בשנת 2020, אוסף המוזיאון כלל יותר מ-54 אלף מוצגים, ביניהם: 194 מטוסים, 118 דגמים של מנועי מטוסים, ו-5,152 יחידות ציוד, כגון: מדחפים, ציוד מטוסים וכלי נשק ו-71 פריטי מוזיאון שונים. התערוכות ממוקמות באוויר הפתוח, כמו גם בשלושה אולמות האנגר ושני אולמות נוספים במתחם המוזיאון.

היסטוריה
--------

בשנת 1956 פורק אגף התעופה מונינו. שטחי האגף הועברו לארגון המוזיאון. מטוסים ומסוקים, פעילים וניסיוניים, הועברו בהדרגה למוזיאון. ראש המוזיאון הראשון היה רס"ן ק. פ. דנילין. במשך שנה וחצי הכינו המארגנים את התערוכה לקראת הפתיחה, וב-23 בפברואר 1960 היא התקיימה וקיבצה מספר רב של צופים: אזרחיים וצבאיים כאחד. בזמן הפתיחה, המוזיאון הכיל מטוסים ומסוקים מבצעיים וניסיוניים.

באמצע שנות התשעים, מוזיאון חיל האוויר במונינו שינה את הנהגתו לעיתים קרובות. המוזיאון המשיך לשפר את המבנה הארגוני שלו, ונכון לשנת 2017 היו לו 3 מחלקות מוזיאון עיקריות: עבודה מדעית וקרנות, עבודות אקספוזיציה מדעיות ועבודה מדעית וחינוכית. מספר המבקרים במוזיאון גדל ללא הרף, כולל אנשי צבא, עובדים ותלמידי בית הספר. מדי יום מקיים המוזיאון סיורים לכולם; תיירים זרים הם משתתפים תכופים. לדברי הנהלת המוזיאון, מאז פתיחת התערוכה ביקרו במונינו יותר משלושה מיליון איש.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

ראו גם
------

* מוזיאון החלל במוסקבה
* המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית
* פארק פטריוט
* המוזיאון המרכזי של הצי על שם הקיסר פיוטר הגדול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון המרכזי של חיל האוויר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון המרכזי של חיל האוויר של הפדרציה הרוסית (ברוסית)
* קרן סיוע ציבורי למוזיאון חיל האוויר
* המוזיאון המרכזי של חיל האוויר של הפדרציה הרוסית, וויקימפיה
* סיור וירטואלי פנורמי במוזיאון
* דו"ח מאויר מפורט על עבודתם של מתנדבי המוזיאון
* דו"ח מפורט אודות המוזיאון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Положение о музее
2. ↑  "На авиамузей в Монино наплевали с большой высоты". «Коммерсантъ» №37 (37). 1993-09-20. נבדק ב-2012-02-20.
3. ↑  Общие сведения о музее

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1242701-9

 |
*Quercus suber*
**אלון השעם** (שם מדעי: ***Quercus suber***) הוא עץ אלון ירוק-עד שגודלו בינוני ונפוץ בדרום אירופה. מקליפתו של האלון מופק חומר השעם אשר ממנו מיצרים לרוב פקקי בקבוקים ואטמים בשל אי חדירותו לנוזלים.

מידע
----

אלון השעם גדל בדרום-מערב אירופה, בעיקר באזור פורטוגל, גיברלטר, צרפת, איטליה וספרד וכן בצפון-מערב אפריקה בעיקר באזור מרוקו תוניסיה ואלג'יריה. כשליש מיערות השעם בעולם גדלים בפורטוגל, והמדינה מייצרת כ-50 אחוזים מכלל תפוקת השעם העולמית. קליפתו של אלון השעם עבה ומבודדת והיא מתחדשת פעם אחת בעשר שנים. מכיוון שהשעם אטום לנוזלים, מייצרים ממנו פקקים לבקבוקים ובעיקר לבקבוקי יין.

פירותיו של אלון השעם הם בלוטים אשר קוטרם הוא 2–3 סנטימטרים, גזעו צפוף ורחב.

אלון השעם אינו דורש השקיה מרובה, והוא חסכוני במים
גובהו של האלון מגיע עד 20 מטרים, ואורך חייו הוא כ-150 שנה.

אלון השעם ביער אילנות - עלים
אלון השעם ביער אילנות - קליפה
בישראל גדלים מספר עצים: בגינון על תל כפר-סבא במזרח העיר, בחורשה הלימודית של קריית אונו, במרום גולן וביער גבעת כ"ח (יער קולה) על שביל אלכסנדרוני (סימון שחור) קיים פרט בודד בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלון השעם** בוויקישיתוף
* אלון השעם, באתר ITIS (באנגלית)
* אלון השעם, באתר NCBI (באנגלית)
* אלון השעם, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אלון השעם, באתר Tropicos (באנגלית)
* אלון השעם, באתר GBIF (באנגלית)
* אלון השעם, באתר The Plant List (באנגלית)
* אלון השעם, באתר IPNI (באנגלית)
* אלון השעם באתר קק"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלון השעם באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אלון השעם - עצים ושיחים ביערות קק"ל
3. ↑  Quercus-suber rainforest-alliance
4. ↑  שעם - שאלות ותשובות, באתר ארודור
5. ↑  רשימת עצים חסכני מים - ירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565385005171
* BNE: XX530727
* BnF: cb12089052h (data)
* GND: 4165312-9
* LCCN: sh85032612

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסופר ומתרגם יידי. אם התכוונתם לפרופסור לרפואה, ראו אריה ליאו אוליצקי.

**לייב** (**אריה**) **אוֹליצקי** (1897 – 1 בספטמבר 1975) היה סופר יידיש, משורר, סופר ילדים ומתרגם יהודי פולני-ישראלי.

קורות חיים
----------

לייב אוליצקי נולד בעיירה טוריסק שבפולין. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי, אך גם חינוך כללי, והפולנית הייתה לשון שגורה על פיו מילדות. עם סיום לימודיו התמסר להוראה במסגרות בתי הספר היהודיים ביידיש. הוא לימד וניהל מוסדות חינוך בעיירתו בפולין, ובשנת 1938 עבר לוורשה הבירה ומשם בשלהי שנת 1939 לעיר קובל שהייתה אז תחת הכיבוש הסובייטי, שם לימד יידיש בגימנסיה. סיפוריו הראשונים, סיפורים קצרים, נדפסו החל מראשית שנות העשרים, ובהם תיאר את גלגולי העיירה היהודית בעת מלחמת העולם הראשונה.

בשנות הוראתו הארוכות במוסדות החינוך היהודיים כתב אוליצקי והוציא לאור ספרי משלים, מקראות וסיפורים לילדים ביידיש. כמתרגם עשה רבות לתרגום הספרות הפולנית ליידיש; ובין היוצרים שתרגם: יוליאן טובים ואדם מיצקביץ'. גם מרוסית תרגם ליידיש, מיצירות פושקין וקרילוב.

כשפרצה מלחמת העולם השנייה הוגלה אוליצקי על ידי הסובייטים לבשקיריה, ועבד שם בעבודות כפייה. בשנים 1942–1945 עבד בבית חולים צבאי סובייטי, ואיתו נדד עד ניצחון ברית המועצות על גרמניה הנאצית. בתום המלחמה שב לפולין. ערך את הירחון הספרותי "יידישע שריפטן".

בסוף שנת 1959 עלה לישראל עם אשתו ובנו. בארץ השתקע אוליצקי בעיר גבעתיים, והמשיך בפעילותו הספרותית הענפה.

הוא פרסם למעלה מארבעים כרכים של סיפורת, תרגומים, משלים ושירי ילדים ביידיש. לעברית תורגמו שלושה מספריו.

אוליצקי נפטר ב-1975 בגבעתיים, בגיל 78. הותיר אישה, בן ונכדה.

שני אחיו של אוליצקי, ברוך אוליצקי ומתתיהו אוליצקי, היו אף הם משוררי יידיש (אחדים משיריו של ברוך אוליצקי, שנהרג בידי הנאצים, תורגמו לעברית בידי אברהם שלונסקי).

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

ספריו בעברית
------------

* **דודיה נפח** (תרגמו מיידיש: ד"ב מלכין וחיים פלג), תל אביב: עם עובד, 1968.
* **לבן בצה"ל: שירים ופואמות**, תל אביב: ספרית פועלים, 1971.
* **בשולי התנ"ך**, תל אביב 1969.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לייב אוליצקי** |

* רשימת הפרסומים של לייב אוליצקי, בקטלוג הספרייה הלאומית
* מת הסופר לייב אוליצקי, דבר, 2 בספטמבר 1975

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי אנציקלופדיה עברית שמו העברי הוא ראובן
2. ↑  לייב אוליצקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
3. ↑  לייב אוליצקי בא להשתקע בארץ, דבר, 19 בנובמבר 1959.
4. ↑  ארכיון **לייב אוליצקי**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306301105171
* GND: 120844443
* ISNI: 0000 0003 5614 9026
* LCCN: nr90009453
* NKC: zmp2013780634
* NLP: a0000001934449
* NTA: 107139588
* SELIBR: 81455
* VIAF: 32837618
* WorldCat: lccn-nr90009453

 |
**מיכאיל אלכסייביץ' בלאייב** (ברוסית: **Михаи́л Алексе́евич Беля́ев**;‏ 23 בדצמבר 1863 – 1918) היה גנרל רוסי אשר שימש כראש מנהל המטה הכללי בשנתיים הראשונות של מלחמת העולם הראשונה. כמו כן, שימש כשר המלחמה האחרון של האימפריה הרוסית.

ביוגרפיה
--------

בלאייב נולד בסנט פטרבורג ב-23 בדצמבר 1863. אביו היה הגנרל-לוטננט אלכסיי בלאייב. הוא למד בגימנסיה בסנט פטרבורג ולאחר מכן בבית הספר לתותחנים מיכאילובסקי, וב-1885 התגייס לצבא האימפריה הרוסית. הוא החל לשרת במשמר הקיסרי, ובאוגוסט 1890 הוא הועלה לדרגת לוטננט והחל ללמוד באקדמיה הצבאית "ניקולייב". ב-1893 הוא סיים את לימודיו והחל לשרת במפקדת הדיוויזיה ה-24. באמצע ינואר 1897, הוא מונה לקצין ראשי לתפקידים מיוחדים של הקורפוס ה-18 ולראש המטה של הקורפוס בתחילת דצמבר. הוא עלה לדרגת פודפולקובניק בתחילת אפריל 1898. מתחילת דצמבר 1898, שירת בוועדה הצבאית-מדעית של המטה הכללי כפקיד זוטר, הוא הפך לפקיד בכיר באמצע אפריל 1901. באותה שנה הוא גם הועלה לדרגת פולקובניק. ב-1902 הוא מונה למפקד רגימנט במשמר הקיסרי. הוא לחם בהצטיינות במהלך מלחמת רוסיה-יפן, וב-1908 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ביוני 1912 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה בלאייב לראש מנהל המטה הכללי. בפועל, תפקידו היה חסר משמעות, מכיוון שמיד עם פרוץ המלחמה הכריז הצאר ניקולאי השני על הקמת הסטאבקה - הפיקוד העליון של הצבא הרוסי, והעמיד בראשו את הנסיך הגדול ניקולאי ניקולאייביץ'. ב-10 באוגוסט 1916 הוא הוחלף בתפקיד בידי פיוטר אווריאנוב ומונה לנציג הסטאבקה בחזית הרומנית. ב-3 בינואר 1917 הוא מונה לשר המלחמה.

עם פרוץ מהפכת פברואר, ניסה בלאייב לגדוע את המהפכה באיבה באמצעות הכרזה על מצב חירום בפטרוגראד וניסיון להכניס לעיר כוחות צבא מהחזית. לאחר הצלחת המהפכה, הוא הוכנס למעצר ונחקר בידי ועדת חקירה מיוחדת של ממשלת המעבר הרוסית בחשד להתעללות באזרחים. הוא נמצא זכאי, אולם ב-1918, לאחר מהפכת אוקטובר, הוא נרצח בידי הצ'קה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל בלאייב** בוויקישיתוף
* מיכאיל בלאייב באתר משרד ההגנה הרוסי
* מיכאיל בלאייב במילון האנציקלופדי הצבאי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050971353
* ICCU: PALV076014
* VIAF: 308220651
* WorldCat (עם VIAF): 308220651

 |
**סרחי קרדונה ברמודס** (בספרדית: **Sergi Cardona Bermúdez**; נולד ב-8 ביולי 1999 ביורט דה מאר שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת לאס פאלמאס מלה ליגה.

קריירת מועדונים
---------------

קרדונה גדל במחלקת הנוער של ז'ימנסטיק טרגונה. בשנת 2018 החל לשחק בפובלה מאפומט, קבוצת הבת של המועדון. ב-9 ביוני 2019 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה הראשונה של ז'ימנסטיק טרגונה, בתיקו 1-1 נגד דפורטיבו לוגו במסגרת המחזור ה-42 בליגה הספרדית השנייה לעונת 2018/2019.

ב-26 בספטמבר 2020 חתם בלאס פאלמאס מהליגה הספרדית השנייה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-30 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1-0 על UD לוגרונייס במסגרת המחזור ה-42 בליגה לעונת 2020/2021. בתום עונת 2022/2023 העפיל עם המועדון ללה ליגה. ב-12 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה, בתיקו 1-1 נגד מיורקה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2023/2024.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sergi Cardona jugará en el filial de Las Palmas באתר Diari de Tarragona, ‏ 26 בספטמבר 2020 (בספרדית)
**תנשמת מינהאסה** (שם מדעי: ***Tyto inexspectata***) הוא מין של דורס לילה ממשפחת התנשמתיים, החי ביערות האי סולאווסי שבאינדונזיה. התנשמת קרויה על שם חצי האי מינהאסה (Minahasa Peninsula), בו התגלתה ובו מצויה ביותר, אף שנצפתה גם בצפון סולאווסי. היא תוארה ב-1879.

תיאור
-----

תנשמת זו בינונית בגודלה באורך 27 עד 31 סנטימטרים ובעלת מוטת כנפיים של 24 עד 25 סנטימטרים, והן קצרות ומעוגלות, מותאמות לתנועה ביערות בחרישיות. צבע הנוצות חומות אדמוניות עם פרצוף שמע בהיר ועיניים שחורות גדולות המותאמות לראיית לילה. אין הרבה הבדלים בין הזוויגים, אך הזנב של הנקבות לרוב כהה יותר.

התנשמת פעילת לילה ומחפשת בלילות זוחלים או יונקים קטנים, בייחוד עטלפי פרי שהיא חוטפת מהעצים. בימים היא נחה בנקרות עצים פתוחות. בעונת הרבייה התנשמת היא מונוגמית.

תנשמת זו מצויה בטבע בסכנת הכחדה, והיא נפוצה בעיקר ביערות הגשם הצפופים, בגובה 100–2,500 מטר בעיקר סביב הפארק הלאומי לור לינדו (Lore Lindu National Park) והפארק הלאומי בוגני נאני וורטבון (Bogani Nani Wartabone National Park).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנשמת מינהאסה** בוויקישיתוף
* תנשמת מינהאסה, באתר ITIS (באנגלית)
* תנשמת מינהאסה, באתר NCBI (באנגלית)
* תנשמת מינהאסה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* תנשמת מינהאסה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* תנשמת מינהאסה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* תנשמת מינהאסה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תנשמת מינהאסה באתר הרשימה האדומה של IUCN