recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תהליך ייצור זהורית מתאית
**זְהוֹרִית** (בלועזית: **וִיסְקוֹזָה**; בצרפתית: Viscose, באנגלית: Rayon) הוא נוזל אורגני צמיג שמשמש בייצור סיב הזהורית (rayon) וצלופן. סיב הזהורית הוא סיב דמוי משי ומשמש לייצור חולצות, מכנסיים, מעילים ושאר אריגים.

היסטוריה
--------

הממציא הצרפתי אלרי דה שרדונה שהמציא גם את הסיב הסינתטי הראשון ייצר את הזהורית לראשונה בשנת 1891. שנה לאחר מכן שני המדענים הבריטיים שארל קרוס (Charles Cross) ואדוארד ביוון (Edward Bevan) רשמו פטנט על המצאה זו. בשנת 1896 הם הקימו את חברת British Viscoid Co. Ltd כדי לממש את התהליך ולהתחיל לייצר את הזהורית. בשנת 1917 הזהורית שימשה כבסיס לייצור הצלופן. בתחילת שנות ה-20, בגלל הביקוש הגובר לזהורית הייצור התרחב לרחבי העולם ויוצר בשש מדינות בהן ארצות הברית ויפן.

בשנת 1924 יוצר סיב הזהורית (rayon) ממנו החלו לייצר בגדים. במשך כל אותה תקופה הזהורית יוצרה מעצים. מדענים רבים ניסו לייצר את התאית ממולקולות סינתטיות אולם רק בשנת 1938 הצליחו בכך. מאז רוב הזהורית מיוצרת בצורה סינתטית.

ב-1958 הקים ישראל רוגוזין מפעל לייצור זהורית באשדוד שנסגר ב-1998.

תהליך ייצור
-----------

בשלב הראשון מכניסים נסורת של עצים לנתרן הידרוקסידי למשך זמן. כאשר תקופת ההשריה של הנסורת בנתרן ההידרוקסידי תקבע את הצמיגות. ככל שהנסורת מושרית זמן רב יותר כך הצמיגות פוחתת. לאחר מכן משרים את התרכובת בפחמן דו-גופרי עד שנוצרת תאית צהובה בשם קסנטאט (xanthate). לאחר מכן משרים את התרכובת פעם נוספת בנתרן הידרוקסידי.

בגלל השימוש בתהליך הייצור בפחמן דו-גופרי, שהוא חומר מזהם, וכן בשל חומרים מזהמים נוספים שנוצרים בתהליך, הצטמצם בשנים האחרונות היקף הייצור של הזהורית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **זהורית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **זהורית** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמנון דרור, כשמלך הזהורית מדבר אל "נייטיבס", למרחב, 14 במרץ 1958  
י. רוגוזין הגיעה לארץ לטפל בהקמת המפעל לזהורית ב-14 מיליון דולר, הארץ, 14 במאי 1957
2. ↑  שי שלו, ‏רוגוזין מפסיקה את פעילותה באשדוד; תפטר 117 עובדים, באתר גלובס, 16 בנובמבר 1998

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541428005171
* BnF: cb12307091s (data)
* GND: 4188413-9
* LCCN: sh85143856

 |
**אדוארד יאקוב פון שטיינלה** (בגרמנית: **Edward Jakob von Steinle**‏; 2 ביולי 1810, וינה – 19 בספטמבר 1886, פרנקפורט) היה צייר אוסטרי שפעל בעיקר בגרמניה. הוא היה חבר בתנועת הנצרתיים.

ביוגרפיה
--------

אדוארד פון שטיינלה למד ציור אצל אביו שהיה אמן בווינה. בהמשך הוא למד בווינה באקדמיה לאמנות והמשיך אצל לאופולד קופנוויזר. בשנים 1828–1834 הוא התגורר ברומא.

לאחר חזרה מרומא פון שטיינלה תוך זמן קצר עבר לפרנקפורט בו קיבל הזמנה לעשות מספר ציורים בכנסיית הארמון של אציל מקומי. לפני תחילת העבודות פון שטיינלה עבר השתלמות אצל פטר פון קורנליוס. בשנים 1838–1842 הוא השלים את העבודה. הוא היה חבר קרוב של פיליפ פייט והחליט להישאר בפרנקפורט.

בשנת 1850 פון שטיינלה קיבל משרה של פרופסור באקדמיה לאמנות בפרנקפורט. פרדיננד בקר היה בין תלמידיו.

במקביל הוא עבד על ציורים עבור כנסיות בקלן, מינכן, אאכן וטריר. בשנת 1875 הוא השלים ציורים עבור קתדרלת שטרסבורג.

בנוסף לציורים עבור כנסיות פון שטיינל עשה איורים לספרי ויליאם שייקספיר וקלמנס ברנטנו.

על תרומתו לתרבות בשנת 1883 הוענק לפון שטיינלה עיטור מקסימיליאן.

גלריה
-----

* השומר במגרל (1859)השומר במגרל (1859)
* לורליי (1864)לורליי (1864)
* ציורים בקתדרלה של שטרסבורג (1875)ציורים בקתדרלה של שטרסבורג (1875)
* המשפחה הקדושה (1855)המשפחה הקדושה (1855)
* אפוקליפסה (1838)אפוקליפסה (1838)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד פון שטיינלה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb123977740 (data)
* CiNii: DA09888131
* GND: 118798634
* ISNI: 0000 0001 0908 1466
* LCCN: n86119708
* NKC: xx0104420
* NLP: A31767552
* NTA: 070163898
* RERO: 02-A011920558
* RKD: 74979
* SNAC: w6ms3wc5
* SUDOC: 058591834
* ULAN: 500010944
* VcBA: 495/278240
* VIAF: 62344955
* WorldCat: lccn-n86119708

 |
שלד של דיניקטיס
**נימְרָווידיים** (שם מדעי: Nimravidae) היא משפחה של טורפים נכחדים שהיו קרובים לחתוליים המודרניים ולמשפחה הנכחדת ברבורופליים. הם חיו בתקופות האאוקן-מיוקן בעידן הקנוזואיקון והמאובנים נמצאו בצפון אמריקה ובאירואסיה.

לטורפים אלה היה גוף מוארך וגמיש, בדומה לחתולים קטנים, אך הם היו בעלי רגלים וזנבות קטנים יותר והיה להם מבנה שונה של עצמות האוזן. לרבים מהם היו שיניים ארוכות כמו לשנחרבים, אך קטנות בהרבה. חלקם היו בגודל של נמר, אחרים בגודל של אריה או טיגריס ואחרים קטנים בהרבה מהם.

הם ניזונו מחיות אחרות וכנראה השתמשו בניביהם הגדולים כדי להורגם.

בני משפחה זו נכחדו לגמרי לפני לא פחות משבעה מיליון שנה לפני זמננו.

סוגים
-----

* *Dinailurictis*
* דיניקטיס (*Dinictis*)
* אאופליס (*Eofelis*)
* *Maofelis*
* *Pogonodon*
* קוורסילורוס (*Quercylurus*)
* דינאלורוס (*Dinaelurus*)
* נימרווס (*Nimravus*)
* אאוסמילוס (*Eusmilus*)
* הופלופונאוס (*Hoplophoneus*)
* *Nanosmilus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נימרווידיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535058905171

 |
פסיפס רומי בכניסה לבית המשורר הטרגי (אנ') בפומפיי, איטליה, המאה השנייה לפני הספירה
פסיפס בפומפיי
שלט אזהרה בליון, צרפת
שלט אזהרה בטוקיו, יפן
**זהירות כלב בחצר** הוא שלט אזהרה, המצביע על כך שכלב מסוכן נמצא בתוך החצר. ניתן להציב שלטים כאלה כדי להרתיע פורצים, גם אם אין כלב.

היסטוריה
--------

שילטי אזהרה מסוג זה נמצאו במבנים רומאיים עתיקים כמו בית המשורר הטרגי (אנ') בפומפיי, שבכניסה אליו פסיפס עם ציור כלב. יש הסבורים כי אזהרות אלו נועדו למנוע ממבקרים מלדרוך בטעות על כלבים קטנים ועדינים מסוג גרייהאונד איטלקי.

חוק
---

על פי החוק האנגלי, הצבת שלט כזה אינה פוטרת את בעל הכלב מאחריות לכל היזק שעלול להיגרם לאנשים שהותקפו על ידי הכלב. במקרים רבים, שלטי אבטחה משלבים באותו שילוט גם אזהרות טלוויזיה במעגל סגור וגם אזהרות כלב שמירה.

על פי החוק להסדרת הפיקוח על כלבים בישראל, המחזיק כלב חייב לשמור עליו בחצרו. יש לסמן את החצר בשלט "זהירות כלב". גודל כל אות בשלט לא יפחת מ-5 על 5‎ סנטימטר. על פי תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ה-2005, יוטל קנס של 3,000 שקלים על עובר תקנה זו.

תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ה-2004 (יבוא והחזקה של כלבים מסוכנים), הותקנו מכוח החוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ג-2002. התקנות נועדו לקבוע את זני הכלבים **המסוכנים** ולהטיל שורת הגבלות על זני כלבים מסוכנים והדומים להם. החזקת כלב מסוכן ברשות הפרט חייבת להיות באופן שלא יוכל לצאת מהמתחם הסגור, תוך הצבת שלטי אזהרה, ושימת זמם בכל מקרה שיש בסביבה אדם מתחת לגיל 16.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהירות כלב בחצר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  R Wright, RH Logie (1988), "How young house burglars choose targets", *The Howard Journal of Criminal Justice*
2. ↑  C Wilkinson (1998), "Deconstructing the fort", *Journal of Australian Studies*
3. ↑  Cheryl S. Smith (2004), *The Rosetta bone*, pp. 10–11, ISBN 978-0-7645-4421-7
4. ↑  James Paterson (1877), *Commentaries on the Liberty of the Subject and the Laws of England*, p. 271
5. ↑  Charles G. Addison, Horace Gray Wood (1876), *A treatise on the law of torts*, p. 285
6. ↑  ""Site Security Sign". *securitysignage.co.uk*. נבדק ב-2019-08-17.
באנליזה מתמטית, **זהות המכפלה המשולשת של יעקובי** היא הזהות המתמטית:

{\displaystyle \prod \_{m=1}^{\infty }\left(1-x^{2m}\right)\left(1+x^{2m-1}y^{2}\right)\left(1+{\frac {x^{2m-1}}{y^{2}}}\right)=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }x^{n^{2}}y^{2n},}
כאשר *x* ו-*y* הם מספרים מרוכבים המקיימים *x*| < 1| ו-*y* ≠ 0.

הזהות הוצגה לראשונה על ידי קרל גוסטב יעקב יעקובי (1829) בחיבורו Fundamenta Nova Theoriae Functionum Ellipticarum.

תכונות
------

זהות המכפלה המשולשת של יעקובי כוללת כמקרים פרטיים זהויות רבות אחרות, כמו משפט המספרים המחומשים של לאונרד אוילר וההצגה של פונקציות תטא של יעקובי כמכפלה אינסופית.

למשל, אם נציב {\displaystyle x=q{\sqrt {q}}} ו-{\displaystyle y^{2}=-{\sqrt {q}}}, אז נקבל את משפט המספרים המחומשים:

{\displaystyle \phi (q)=\prod \_{m=1}^{\infty }\left(1-q^{m}\right)=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }(-1)^{n}q^{\frac {3n^{2}-n}{2}}.}
זהות המכפלה המשולשת מאפשרת לכתוב את פונקציית תטא כמכפלה אינסופית. נניח כי {\displaystyle x=e^{i\pi \tau }} ו-{\displaystyle y=e^{i\pi z}}. אז פונקציית תטא היא:

{\displaystyle \vartheta (z;\tau )=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }e^{\pi {\rm {i}}n^{2}\tau +2\pi {\rm {i}}nz}}
והיא ניתנת לרישום כמכפלה אינסופית באופן הבא:

{\displaystyle \vartheta (z;\tau )=\prod \_{m=1}^{\infty }\left(1-e^{2m\pi {\rm {i}}\tau }\right)\left[1+e^{(2m-1)\pi {\rm {i}}\tau +2\pi {\rm {i}}z}\right]\left[1+e^{(2m-1)\pi {\rm {i}}\tau -2\pi {\rm {i}}z}\right].}
בפרט, הצבת y=1 נותנת את הזהות:

{\displaystyle \prod \_{m=1}^{\infty }(1-x^{2m})(1+x^{2m-1})^{2}=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }x^{n^{2}}}.

הצדקה לנכונות הזהות
-------------------

תהי {\displaystyle f\_{x}(y)=\prod \_{m=1}^{\infty }(1-x^{2m})(1+x^{2m-1}y^{2})(1+x^{2m-1}y^{-2})} פונקציה של המשתנה *y* (כאן *x* נלקח כקבוע). אזי

{\displaystyle f\_{x}(xy)=(\prod \_{m=1}^{\infty }(1-x^{2m}))(1+x^{3}y^{2})(1+{\frac {1}{xy^{2}}})(1+x^{5}y^{2})(1+{\frac {x}{y^{2}}})\cdots ={\frac {1+x^{-1}y^{-2}}{1+xy^{2}}}f\_{x}(y)=x^{-1}y^{-2}f\_{x}(y)}.
מכיוון ש-*fx* היא מרומורפית בעבור *y| > 0|*, יש לה פיתוח לטור לורן {\displaystyle f\_{x}(y)=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }c\_{n}(x)y^{2n}}, פיתוח המקיים:

{\displaystyle \sum \_{n=-\infty }^{\infty }c\_{n}(x)x^{2n+1}y^{2n}=xf\_{x}(xy)=y^{-2}f\_{x}(y)=\sum \_{n=-\infty }^{\infty }c\_{n+1}(x)y^{2n}}

ולכן גם {\displaystyle c\_{n+1}(x)=c\_{n}(x)x^{2n+1}=c\_{0}(x)x^{(n+1)^{2}}}. קיבלנו איפה את הצורה הכללית של ההצגה של המכפלה האינסופית שבאגף שמאל של זהות יעקובי כטור אינסופי. לעומת זאת, הוכחה ש-{\displaystyle c\_{0}(x)=1} היא טכנית יותר ועושה שימוש בתאוריה של פונקציות מודולריות.

מקורות
------

* Jacobi, C. G. J. (1829), *Fundamenta nova theoriae functionum ellipticarum* (בלטינית), Königsberg: Borntraeger, ISBN 978-1-108-05200-9, Reprinted by Cambridge University Press 2012
* Wolfram Mathworld - Jacobi Triple Product

ראו גם
------

* משפט המספרים המחומשים

קישורים חיצוניים
----------------

* זהות המכפלה המשולשת של יעקובי, באתר MathWorld (באנגלית)
**אדוארד פישר** (באנגלית: **Edward Fisher**;‏ 11 בינואר 1848 - 31 במאי 1913) היה מנצח, מורה ונגן עוגב קנדי, המייסד והמנהל המוזיקלי הראשון של הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה.

חייו
----

פישר נולד בורמונט ולמד בקונסרבטוריון של בוסטון בשנת 1867. מוריו היו יוליוס אייכברג, ג'וזף בנט שארלנד וויטני יוג'ין תאייר. הוא המשיך את לימודיו בברלין אצל קרל אוגוסט האופט וקרל אלברט לשהורן. בשנת 1875 עבר לאוטווה והיה למנהל המוזיקלי של הקולג' לבנות של אוטווה. במקביל ניצח על החברה הכוראלית של אוטווה. בהמשך עבר לטורונטו והיה שם לנגן העוגב של כנסיית סנט אנדרו הפרסביטריאנית משנת 1879 עד 1899. כמו כן היה המנהל המוזיקלי של הקולג' לבנות של אונטריו בוויטבי. בשנת 1886 פתח את הקוטנסרבטוריון למוזיקה של טורונטו ומונה למנהלו המוזיקלי.

פישר מת בשנת 1913. את מקומו תפס אוגוסטוס סטפן פוגט.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדוארד פישר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אדוארד פישר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 1384a7be-341f-460f-bb4d-dfec5a3fe1d5

 |
במתמטיקה, **זהות** היא שוויון בין שני ביטויים שמתקיים לכל הצבה של ערכים במקום המשתנים בכל אחד מהביטויים. מקובל לסמן זהות על ידי סימן שוויון עם שלושה קווים: {\displaystyle \equiv }.

תוקפה של זהות תלוי בערכים שניתן להציב בביטויים ממנה היא מורכבת, אולם לעיתים אין צורך לציין את הערכים החוקיים במפורש, שכן הדבר ברור מן ההקשר. ניתן לראות בזהות משוואה שכל אוסף של ערכים פותר אותה.

למשל השוויון {\displaystyle x^{2}-y^{2}\equiv (x-y)(x+y)} הוא דוגמה לזהות ידועה בין מספרים, שכן השוויון מתקיים לכל בחירה של ערכים מספריים שיוצבו במקום x ו-y. זהות זו נכונה גם במבנים אלגבריים כלליים יותר, כגון בחוגים חילופיים, אולם היא למשל אינה נכונה באלגברת הקווטרניונים של המילטון.

זהויות לא חייבות לכלול משתנים; ישנן זהויות המייצגות שוויון בין קבועים. דוגמה לזהות כזו היא זהות אוילר: {\displaystyle e^{i\pi }+1\equiv 0}.

המשתנים בזהות לא חייבים לייצג מספרים. למשל כללי דה מורגן הם זהויות בהם המשתנים מייצגים פסוקים לוגיים או קבוצות.

ראו גם
------

* זהות טריגונומטרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זהות** בוויקישיתוף
**מוטי בן-ינאי** (נולד ב-1 בינואר 1940) הוא סופר, עיתונאי, מוציא לאור ואיש תקשורת ישראלי.

קורות חיים
----------

נולד בעיירה קרשלדאן (Körösladány) בהונגריה, בשם אנדרה, לטרי ויאנוש סקלר, שני בין שלושת ילדי המשפחה. אמו טרי, שהייתה בת למיעוט השוואבי-גרמני בהונגריה, התגיירה על מנת להינשא לאביו.

בן-ינאי הוא ניצול שואה שעלה לישראל עם הוריו ב-1948. תחנתם הראשונה בישראל הייתה במחנה המעבר בפרדס חנה, אך לאחר תקופה קצרה שוכנה המשפחה במושבה הגרמנית בירושלים. בן-ינאי נותר בן יחיד להוריו, ששכלו את שני אחיו האחרים - אחיו הצעיר נרצח בשואה בידי ז'נדרמים הונגרים משתפי פעולה של הנאצים ואילו אחיו הבכור נפל בישראל כלוחם במלחמת העצמאות.

לאחר עלייתו לישראל בגיל 8, החל את לימודיו בבית חינוך לילדי עובדים בירושלים. בגיל 12 הצטרף לתנועת השומר הצעיר והתמיד בחברותו בה עד לגיוסו והצטרפותו לגרעין נח"ל בקיבוץ שמיר. בשנת 1954 העתיקה משפחתו את מגוריה לתל אביב, בה גם המשיך בחברותו בשומר הצעיר. בתל אביב, נרתם לסייע לפרנסת המשפחה והחל לעבוד כעוזר מכונאי במוסך. את השכלתו השלים בלימודי ערב בבית הספר התיכון המקצועי ע"ש מקס פיין. במהלך שירותו הצבאי בנח"ל, הצטרף לגרעין שעלה להתיישבות בקיבוץ שמיר ושירת גם כצנחן ולאחר שירותו אף נותר בקיבוץ והצטרף אליו כחבר עד לשנת 1966.

כבר בתקופה זו קינן בו הרצון לכתוב אך המסגרת הקיבוצית לא אפשרה לו לעשות כן, אולם, לאחר שעזב את הקיבוץ, היה חופשי לעסוק בכתיבה. תחילה כתיבה עיתונאית - הוא ניסה להתקבל למערכות עיתונים שונים אך לבסוף הקים עיתון מקומי משלו בשם "זרקור" בנתניה. העיתון עסק בנושאים מקומיים שונים שבנוסף להם היו המדורים הקבועים של ספורט, תרבות ומדור פנאי שכלל שעשועונים כגון תשבצים וחידונים.

בין השנים 1984–1987 פנה ללימודים אקדמיים בחוגים להיסטוריה, פילוסופיה ותולדות האמנות במכללת ספיר שהייתה שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

בין השנים 1979 ו-1982 שימש ככתב לענייני ימית וחצי האי סיני של "ג'רוזלם פוסט" כן של האסושיאייטד פרס ככתב לענייני הסכמי השלום עם מצרים. בתקופה זו שימש גם כמקור מידע לעיתונאי חוץ שביקשו להתעדכן בנושאים הללו ממקור מהימן. ב-1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה, הצטרף כעיתונאי שטח לקבוצת עיתונאים זרים שסיקרו את המלחמה. רשימותיו התפרסמו גם ב"אסושיאייטד פרס" (Associated Press).

ספריו
-----

בשנת 1980 יצא לאור ספרו הראשון, "פטריות ותמנונים" בהוצאת מסדה ובעריכתו של אמיר גלבע. באותה שנה יצא לאור גם ספרו השני לבני הנעורים - "סודות הכנעאידים". ב-1990 פרסם את הספר התיעודי "הירשת וגם רצחת" שעסק במשפטה של חוה יערי.

ב-2017 ראה אור ספרו "הישרדות, החטיפה אל החופש", המתאר את בריחתו הנועזת של אביו משבי הנאצים על ידי חטיפת קטר רכבת בחברת טייס קרב אמריקאי וקצינה מהצבא האדום. כמו כן מהווה הספר גם עדות על קורות המשפחה בגטו בהונגריה - גירושם ושליחתם ב"רכבת המוות" לעבר מחנה ההשמדה ומאבק ההישרדות ההרואי של האם טרי. הספר תורגם לאנגלית, תחת הכותרת "Survival", וראה אור בהוצאת אמזון ב-2018. (גם גרסאות מקוונות בעברית ובאנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* מוטי בן-ינאי, דף שער בספרייה הלאומית
* הספרים של מוטי בן-ינאי, באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוטי בן ינאי, **הישרדות החטיפה אל החופש**, 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414194705171
* ISNI: 0000 0000 3094 8119
* LCCN: n88194798
* VIAF: 33557833
* WorldCat: lccn-n88194798

 |
האגף המזרחי
**בניין הסיטי** (לשעבר מבנה סניף בנק אַפַּ"ק בחיפה) הוא מבנה היסטורי שתוכנן בשנת 1925 בדרך יפו בעיר התחתית בחיפה, ובנייתו הושלמה בשנת 1928.

המבנה הוא מבנה אבן מונומנטלי הכולל שני אגפים. אגפו המזרחי תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד. בתכנונו של המבנה ביקש ברוולד ליצור קשר בין ההיסטוריה של עם ישראל לארץ ישראל. עיצוב המבנה כולל קשתות ותבליטים של מטבעות בר כוכבא ומטבעות מימי בית שני. בשנת 1954, נבנה האגף המערבי; אגף זה תוכנן על ידי האדריכל יוחנן רטנר תוך שמירת סגנונו האדריכלי של הבניין. בתכנונו של המבנה ביקש ברוולד להביא לידי ביטוי את הסגנון ה"יהודי-מזרחי" שישלב צורות אירופאיות עם אלמנטים מזרחיים. ברוולד היה מראשי מעצבי סגנון זה שרווח בשנות ה-20 של המאה ה-20. המבנה צופה באבן בהתאם לדרישות הבנייה של הבריטים. המבנה נבנה בצמוד וממערב למרכז המסחרי הראשון שנבנה בחיפה, שבנייתו הושלמה בשנת 1927.

סניף בנק אפ"ק נפתח לראשונה בחיפה בשנת 1908. המנהלים הראשונים של הבנק היו נתן קייזרמן ושלמה זלמן נתנזון. בשנת 1918, בסוף מלחמת העולם הראשונה, לאחר כיבוש ירושלים ויפו על ידי הצבא הבריטי, נותר הסניף בחיפה מנותק מסניפיו האחרים כשבקופתו מזומנים. כדי שהכסף לא יאבד את ערכו, השתמשו בו לרכישת קרקעות על הכרמל, בעיקר קרקעות שהיו בבעלות הטמפלרים שביקשו למכור את קרקעותיהם בעקבות תבוסת צבאות גרמניה והאימפריה העות'מאנית. את הרכישה ביצעה חברת הכשרת היישוב. קרקעות אלה שימשו לאחר מכן לייסוד שכונת כרמל מרכזי.

במשך השנים הונצחו מנהליו הראשונים של סניף הבנק ברחובות העוברים ליד המבנה. בשנת 1952 שונה שמו של הרחוב ממזרח למבנה לנתן קייזרמן, ובשנת 1964 שונה שמו של קטע רחוב דרך יפו העובר ליד המבנה לנתנזון. המבנה שוכן ברחוב נתנזון 1.

עד שנות ה-80 של המאה ה-20 לערך, שכן במבנה הסניף הראשי של בנק לאומי (שמו הנוכחי של בנק אפ"ק) בחיפה, עד שעבר למבנה משרדים מודרני מולו בדרך יפו 21. במשך השנים המבנה הוגדר כמבנה לשימור. לאחר שהמבנה נמכר לחברה פרטית, הוא עבר שיפוץ תוך שמירה על אופי המבנה. המבנה משמש כבניין משרדים ושוכנים בו משרדי עו"ד, רואי חשבון וכדומה.

תבליט על קיר המבנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין הסיטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברת אנגלו - פלשתינה, הצבי, 25 באפריל 1909
2. ↑  דוד הנדל, "חיפה של פעם - מרכזים מסחריים בעיר התחתית", **חיפה**, ביטאון העמותה לתולדות חיפה, חוברת 1, 2004.
3. ↑  סילבינה סוסנובסקי וגילברט הרברט, "ארכיטקטורה בחיפה בתקופת המנדט הבריטי", **חיפה ואתריה**, הוצאת אריאל, 1985, עמ' 185.
4. ↑  יעקב שורר, **לטייל בחיפה בין כרמל וים**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003, עמ' 34-32.
**חלתית** (שם מדעי: .*Ferula assa-foetida L*), המוכרת גם כ**אספטידה**, הינג ושמות נוספים, היא צמח רב-שנתי בסוג כלך ממשפחת הסוככיים שמוצאו מדרום איראן.

צמח תבלין ורפואה הגדל באזור איראן, אפגניסטן וכן בקשמיר שבהודו. בישראל נמצא קרוב משפחה הנקרא כלך הנגב, וידוע השימוש בשרף שלו לצורכי רפואה עממית, מוזכר במשנה מסכת עבודה זרה, ובמסכת שבת ועוד. גם הרמב"ם כותב בהלכות דעות פרק ד: "בימות הגשמים--אוכל אוכלין החמין ומרבה בתבלין, ואוכל מעט מן החרדל **ומן החלתית**.".

במטבח ההודי, הפקיסטני, האפגני ובמטבחים נוספים משתמשים בשרף משורש הצמח, המגיע בגושים ונטחן או נגרס לשימוש כתבלין. לתבלין ניחוח חריף הדומה לשום, אך לאחר הבישול הוא מתעדן ותורם טעם הדומה מעט לכרישה.

שימוש רפואי
-----------

ברפואה העממית מאמינים שהתבלין מסייע לעיכול ומרפא קשיי עיכול, וכן מקל על בעיות אסתמה ומהווה תרופה נגד דיכאון. בתימן היו משתמשים בו גם נגד דמיונות שווא ותעתועים.
ידוע ששימוש מופרז בחלתית עלול לגרום להרעלות כי במינון גבוה החומר הוא רעלן. במצבו הירוק הצמח מסוכן לאכילה ואדם, בקר או צאן האוכלים ממנו עלולים לסבול משטפי דם תת-עוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלתית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  .Ferula assa-foetida L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
2. ↑  משנה, מסכת עבודה זרה, פרק ב', משנה ו'
3. ↑  משנה, מסכת שבת, פרק כ', משנה ג'

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**הסב מוֹרוֹזוֹב** (ברוסית: **Дед Морозов**, "דֶד מוֹרוֹזוֹב") היא סדרת טלוויזיה ביוגרפית היסטורית המגוללת את קורות חייו של המהפכן ניקולאי מורוזוב, שחי חיים ארוכים: הוא היה גם מהפכן וגם מחבל. הוא נידון למאסר עולם וישב כשלושים שנה בבתי הכלא הקיסריים. את ראשית מלחמת העולם השנייה ניקולאי אלכסנדרוביץ' פוגש כבר כזקן מאוד. עם זאת, הוא התנדב להילחם בחזית כשהוא בן 87.

שידור פרק הבכורה יתקיים ב-10 במאי 2020 ברשת NTV הרוסית.

עלילה
-----

שנת 1941. זקן אפור שיער מגיע למשרד הרישום והגיוס הצבאי של לנינגרד. למרות גילו הניכר, האדם מבקש את החזית - שם, בקו החזית, הוא רוצה לשלם את חובו למולדת ולכפר על טעויות עברו המהפכני והוא רוצה למצוא את הילד השכן איליה, שלעיתים קרובות הגיע לבקרו בימי שלום ואז ברח לחזית כדי להגן על העיר והמדינה מפני הפולשים הנאצים.

הזקן מתברר כניקולאי אלכסנדרוביץ' שעסק בכימיה, פיזיקה, אסטרונומיה, היה חובב מתמטיקה, פילוסופיה וספרות, מנדלייב שיבח את יצירותיו וטולסטוי עצמו דיבר בחביבות על סיפוריו. במשך 14 שנים היה חבר כבוד באקדמיה למדעים של ברית המועצות ומנהל המכון למדעי הטבע על שם לסגפט. המדען יצא למלחמה כשהיה בן 87 ובחזית ירה בחיילים גרמנים ברובה צלפים.

שחקנים
------

* אריסטארך ליוואנוב - ניקולאי מורוזוב
	+ ניקולאי שסטאק - מורוזוב בצעירותו
* מקסים סאפריקין - איליה
* פיליפ ריינהרדט - צלף נאצי
* יבגני מורוזוב
* נינו קנטאריה
* עמנואל ויטורגאן
* אלה פרוליץ'
* ולנטינה גרצוייבה
* אנדריי אולפירנקו

הפקה
----

צילומי הסדרה נערכו בבלארוס, במינסק ובמחוז מינסק.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הסב מורוזוב
* פרק הבכורה בערוץ היוטיוב של רשת NTV
* 

* "הסב מורוזוב", במסד הנתונים הקולנועיים Kinopoisk.ru

הערות שוליים
------------

1. 1 2  10 мая в эфир НТВ выходит военная драма «Дед Морозов», снятая «Киностудией КИТ»
2. ↑  — משחק מילים ברוסית עם דד מורוז
**טנרק לוטרה ענק** או **פוטמוגל** (שם מדעי: *Potamogale velox*) הוא מין יחיד בסוגו של יונק מסדרת הטנרקאים החי באפריקה המשוונית ומתמחה בחיים מימיים.

מאפיינים
--------

הטנרקים הם קרובי משפחה רחוקים של הארכפים הקטנים. למרות הדמיון הם אינם קרובים של החדפים האמיתיים.

טנרק הלוטרה הוא מין גדול ביותר של טנרק ואורכו 29–34 ס"מ ומשקלו 340–400 גרם ויכול להגיע עד ל-1 ק"ג. כשמו הוא מזכיר מעט לוטרה במראה אך בעל עיניים קטנות יותר ואף מוארך ושעיר. הרגליים בעלות קרום שחייה והזנב שעיר ושרירי ומשמש להנעה במים. השיער הגס בצבע חום בהיר עד אפור והבטן בהירה. הנחיריים בעלי שסתומים המונעים ממים להיכנס אליהם והאוזניים קטנות.

הטנרק חי בטבע במרכז מערב אפריקה בניגריה, גבון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, רפובליקת קונגו, דרום סודאן, אנגולה, זמביה וכן פרטים בודדים נמצאו באוגנדה וקניה. הטנרק מעדיף סביבות נהרות לחות ויערות גשם. הטנרקים הם יחידים וחיים בגדת נהר בה הם חופרים מאורה ומכסים אותה בעלים ושם חיים. הם מסמנים את הנחלה ותוקפים כל טנרק שמתקרב לשם.

הטנרק הוא צייד מימי המשתמש בעיקר בחוש המישוש של השפם והכפות שלו כדי לתפוס מזון. הוא לא מאריך זמן בצלילה ויכול לבלות שעות רבות עד שיתפוס מזון. הוא אוהב סרטנים, אך יניח לאלה הגדולים מאורך 7 ס"מ והם בעלי צבתות מרשימות. סרטנים קטנים יותר וכן דגים ודו-חיים קטנים הם טרפו העיקרי, והם נתפסים ונגזרים על ידי שיניו לחתיכות הנאכלות ביבשה. כמו כן הוא יאכל חרקים, רכיכות וסרטני מים מתוקים. סרטנים הם המזון העיקרי שלו בשבי והוא יאכל 15–20 כאלה ביום.

הטנרק מצוי בירידה במספרו בטבע, אך לא בכמות של סכנה. הוא נפגע מכריתת היערות, ציד עורו וזיהום נהרות, וכן מטביעה בעת שהוא מחפש דגים ליד רשתות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנרק לוטרה ענק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טנרק לוטרה ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553472105171

 |
דנטה אליגיירי
**הסגנון החדש המתוק** (באיטלקית: **Dolce Stil Novo**, בעברית מתורגם לעיתים גם "הסגנון הענוג החדש") הוא שמה של התנועה הספרותית החשובה ביותר באיטליה של המאה ה-13. בהשפעת השירה הסיציליאנית והטוסקנית. המוטיב המרכזי של תנועה זו היא האהבה (Amore באיטלקית).

בהשוואה לתנועות הספרותיות שקדמו לה, השירה הנכללת בתנועה זו נחשבת לנעלה באיכותה ולאינטלקטואלית יותר: שירה מזוקקת יותר, עשירה בדימויים וסימולים ושזורה בכפלי משמעות שנונים. הערצת היופי הנשי משורטטת בפירוש על ידי משוררי התנועה, המתעמקים לעיתים קרובות בהתבוננות עצמית. למעשה, מבקרי ספרות רבים טוענים כי ההתבוננות העצמית נולדה לראשונה עם הסגנון החדש, ורק מאוחר יותר התפתחה על ידי פרנצ'סקו פטרארקה.

שירה מאסכולה זו מאופיינת בתיאורים חיים של היופי הנשי ולעיתים קרובות משווה את האשה הנחשקת ליצור מגן עדן. האשה מתוארת כ"מלאך" או כ"השער אל אלוהים". האהבה ב"סגנון המתוק החדש" היא סוג של אהבה שמיימית, להבדיל מהאהבה החומרית המובעת לעיתים בסגנונות אחרים.
שתי התפיסות העיקריות של הסגנון (התבוננות פנימה ואהבה) נפגשות כאשר המשורר חודר אל נבכי נפשו על מנת להביע את תחושותיו הפנימיות ביותר המתעוררות על ידי תיאוריו (המוגזמים לעיתים) את היופי הנשי.

יש הטוענים כי חבלי לידתה של התנועה בשירת הטרובדורים של פרובאנס. משם הגיע הסגנון המליצי עד הגזמה אל משוררי סיציליה, ורק בהגיעו אל טוסקנה (ובעיקר פירנצה) החל השימוש במוטיבים איטלקיים עממיים להבעת האהבה. סגנונות הכתיבה הנפוצים ביותר בתנועה זו הם סונטות שנכתבו בעגות מקומיות, קנצונה (Canzone) ובלֵטֱה (Ballate).

הביטוי הראשון של התנועה נזקף לזכותו של גואידו גוויניצלי (Guido Guinizzelli), איש בולוניה, בשירו "Al cor gentil repara sempre amore" ("האהבה תמיד מחפשת את הלב העדין"), בעוד שדנטה אליגיירי נחשב למשורר שהפיח יותר מכול רוח חיים בסגנון זה, ואף טבע את השם "Dolce Stil Nuovo".

חשיבותו של הסגנון המתוק החדש נעוצה בעובדה שלבד מהיותו הביטוי הראשון של תנועה ספרותית אמיתית באיטליה, הוא נסך מכובדות בלשון הטוסקנית והפך אותה לשפה האיטלקית הרשמית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסגנון החדש המתוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שירה איטלקית - עד 1400, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565395505171
* LCCN: sh85068842
* NKC: ph1088135

 |
**טנרק מצוי** או **טנרק חסר זנב** (שם מדעי: ***Tenrec ecaudatus***) הוא מין של יונק יחיד מסוגו מסדרת הטנרקאים וממשפחת הטנרקיים. הא חי בעיקר באי מדגסקר שלחופי אפריקה והוא המין הגדול ביותר בסדרה.

מאפיינים
--------

הטנרק המצוי דומה מעט לעכבר ענקי או לאופוסום. משקלו נע בין 1.5 ל-2.5 ק"ג ואורכו 25–39 ס"מ. פרוותו עבה ואפורה, פניו לבנים ופסים שחורים מעטרים את עיניו. אפו ורוד, מוארך ובעל שפם. יש לו קוצים קצרים בצבע זהוב-אדום וביניהם קצוות אפורים. הטנרק המצוי הוא יצור מתבודד שחי בכל רחבי האי.

הטנרק המצוי צד בלילות וניזון מחסרי חוליות וכן מצפרדעים, מעכברים, מביצים ומנבלות. כאשר הוא מותקף על ידי טורף כמו עוף דורס או פוסה הוא יורק, נושף ומגלגל את עצמו לכדי כדור קוצני הנראה כקיפוד. אין לו קרבת משפחה לקיפודים למרות מראהו.

תפוצתו ניכרת בעיקר באי מדגסקר, ברחבי היערות הטרופיים והסובטרופיים, בסוואנות, בכרי דשא, בשטחים הררים וכן באזורים חקלאיים, אך לא במדבריות. הוא נפוץ פחות גם בקומורו, במאוריציוס, בראוניון ובסיישל.

ראו גם
------

* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנרק מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טנרק מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00572856

 |
**כריסטיאן ואנדה ולדה** (נולד ב-22 במאי 1976 באילינוי, ארצות הברית) הוא לשעבר רוכב אופניים אמריקאי שרכב עבור קבוצת גרמין-סרוולו.

קריירה
------

ואנדה ולדה הפך למקצוען בשנת 1998, עת הצטרף לקבוצת רשות הדואר האמריקאית. ב-1999 הוא הוביל למשך שישה קטעים את דירוג החולצה הלבנה של הרוכב הצעיר המוביל בטור דה פראנס - מרוץ האופניים הגדול בעולם. בשנים 1999 ו-2001 הוא סייע למוביל הקבוצה לאנס ארמסטרונג לזכות במרוץ. הוא עבר לקבוצת ליברטי-סגורוס ב-2004, והשתתף במדיה פעם נוספת בטור דה פראנס.

בשנת 2005 עבר ואנדה ולדה עבר לקבוצת CSC, במדיה שימש בתחילה בעיקר כפועל של הרוכבים הבכירים. המרוץ הראשון בו זכה במדי הקבוצה היה הטור של בנלוקס ב-2005, וכמו כן הוא השתתף בשנה זו בג'ירו ד'איטליה ובוואלטה אספניה, שניים משלושת הגרנד טורס. הוא ויתר בשנה זו על השתתפות בטור דה פראנס. ב-2006 זכה ואנדה ולדה בטור של לוקסמבורג, ואף הגיע למקום ה-24 בטור דה פראנס, מיקום השיא שלו באותה עת במרוץ זה. באותה שנה הוא סיים גם במקום התשיעי בטור של קליפורניה. ב-2007 הוא סיים במקום השני בטור של ג'ורג'יה.

ב-2008 חתם ואנדה ולדה בקבוצת סליפסטרים-צ'יפוטל (כיום גרמין-סרוולו), והיה לרוכב המוביל שלה. בשנה זו הוא הגיע להישג השיא בקריירה שלו, מקום חמישי בדירוג הכללי של הטור דה פראנס. בנוסף, הוא הוביל למשך קטע אחד את דירוג החולצה הוורודה של המוביל הכללי בג'ירו ד'איטליה. הוא זכה באותה שנה גם במקום הראשון בטור של מיזורי, וסיים במקום השלישי בטור של קליפורניה.

בשנים 2009 ו-2010 פקד אותו מזל ביש. ב-2009 הוא ניצח קטע במרוץ פריז-ניס אך בהמשך, פרש מהג'ירו ד'איטליה בקטע השלישי לאחר שנפצע בנפילה. באותה שנה סיים במקום השמיני בדרוג הכללי בטור דה פראנס. ב-2010 פרש שוב מהג'ירו ד'איטליה (גם כאן בקטע השלישי) לאחר פציעה שנגרמה מנפילה. גם בטור דה פראנס הוא פרש בשלב מוקדם (הקטע השני) לאחר שנפצע בנפילה שנגרמה מכתם שמן על הכביש.

באוקטובר 2012 הושעה ליפהיימר על ידי ה-USADA (הסוכנות האמריקאית למלחמה בסמים בספורט) למשך 6 חודשים בשל מעורבותו בפרשת השימוש בחומרי אמרוץ בקבוצת הדואר האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן ואנדה ולדה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטיאן ואנדה ולדה (באנגלית)
* כריסטיאן ואנדה ולדה, ברשת החברתית טוויטר

* כריסטיאן ואנדה ולדה, באתר olympedia.org

* כריסטיאן ואנדה ולדה, באתר Cycling Archives
* כריסטיאן ואנדה ולדה באתר Cycling Website

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007489336805171
* ISNI: 0000 0003 8314 1652
* LCCN: no2011151175
* SUDOC: 144512572
* VIAF: 267341550
* WorldCat: lccn-no2011151175

 |
מאמן טיסה של חיל האוויר הישראלי
סימולטור לנסיעה בכלי רכב.
**סימולטור** (בעברית: **מַדְמֶה**) הוא מתקן המאפשר סימולציה (הדמיה או חיקוי) של פעילות מסוימת במצבים ותרחישים אופייניים שונים, שהם חלק מהמציאות. המתקן עשוי להיות מכני או ממוחשב, והוא משמש לצורכי הדרכה או אימון (בעיקר בהקשר הצבאי), וכן לצורכי בידור ופנאי.

סימולטורים צבאיים
-----------------

סימולטור בריטי לאימון פרשים, תחילת מלחמת העולם הראשונה
סימולטור הרכב המתהפך המדגים את חשיבות חגירת חגורת בטיחות
מדמים צבאיים משמשים להכשרת מפעילי אמצעי לחימה שונים, שיפור מיומנויותיהם המוטוריות והקוגניטיביות, ואימונם בתרחישים שונים שבהם יצטרכו לפעול במסגרת תפקידם.
לסימולטור במקרה זה מספר יתרונות על-פני האימון הרגיל, "יבש" או "רטוב" (תרגיל אש חיה):

* האימון בסימולטור זול בהרבה מאימון במציאות.
* בסימולטור ניתן לדמות תרחישים ומצבי-חירום שונים, קרובים למציאות, ושביצועם בכלי האמיתי אינו אפשרי או שהוא כרוך בסכנת-חיים.
* בסימולטור ניתן לשלב אמצעי בקרה ותיעוד שונים, המאפשרים ניתוח ותחקור של התנהגות ופעולות המתאמן, לצורך שיפור דרכי התמודדותו עם המצבים במציאות וכן לצורך שיפור תורות הלחימה.

סימולטורים בידוריים
-------------------

מדמה משמש גם לבידור, בהעניקו, למשל, את חוויית הטיסה בחללית גם למי שאינו טייס חלל. כמו כן, נפוצים סימולטורים למחשב הבייתי בהם השחקן יכול להטיס שלל מטוסי קרב ומסוקים ולהפיל מטוסי אויב. בסימולטורים רבים הושם דגש על ריאליזם גבוה ומנוע המשחק פועל לפי חוקי הפיזיקה האמיתיים בנוסף לשליטה במטוס, שלעיתים דומה מאוד לשליטה במטוס האמיתי (מבחינת לוח מכוונים, תצוגת נתונים, ביצוע תרגולות כמו ירי חימוש, המראה ונחיתה ועוד). 

בתחום התעופה הכללית קיימים מספר מוצרי סימולציה שמאפשרים דימוי טיסה בעזרת מסך ומקלדת, יוק או ג'ויסטיק. מוצרי תוכנה אלו ניתנים להפעלה כמעט בכל מחשב מודרני, התוכנה הנפוצה ביותר היא פלייט סימולטור של מיקרוסופט (Microsoft Flight Simulator).

הסימולטורים הביתיים מאפשרים אימון במכשירי המטוס, מכשירי ניווט, ודינמיקת טיסה בדומה למציאות, למדמי הטיסה הביתיים אין מערכת תזוזה הידראולית, שקיימת בדרך כלל במאמני הטיסה המסחריים\צבאיים, לחלק ממאמני הטיסה הביתיים ניתן להוסיף תוכנת פיקוח (ATC) שבה פקחים נמצאים בשידור חי ומדמים פיקוח אווירי כמו במציאות, עניין זה עוזר ללמוד את הנדב"ר (נוהלי דיבור ברשת) וביטויי הלשון בקרב הטייסים, ועוזר להעלות את הריאליזם בסימולטור.

סימולטורים שמדמים טיסה:

* פלייט סימולטור - סדרת סימולטורים למחשב הביתי מבית מיקרוסופט.
* כוכב כחול - סימולטור קרב ישראלי שכולל בתוכו הדמיות של מלחמות ישראל.
* פאלקון 4.0

ראו גם
------

* סימולטור נהיגה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימולטור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מַדְמֶה במילון מושגים בסיסיים בטכנולוגיית המידע (תשס"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
**פיטר אונדג'ן** (באנגלית: **Peter Oundjian** נולד ב-21 בדצמבר 1955) הוא מנצח קנדי.

בעבר היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של קולורדו, ומנצח אורח ראשי ויועץ אמנותי של תזמורת דטרויט, שם סייע בייסודו של פסטיבל רב-תחומי ב-2007.

במשך למעלה מעשור כיהן כיועץ אמנותי ומנצח ראשי של פסטיבל קרמור בניו יורק. כמו כן, הוא ממשיך ומופיע בקביעות עם התזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת. הוא ניצח, בין היתר, על התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם, תזמורת רדיו שטוטגרט, התזמורת הסימפונית של שיקגו, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, התזמורת הסימפונית של בוסטון, תזמורת פילדלפיה, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת פסטיבל אספן, והתזמורת הסימפונית של סידני.

אונדג'ן שימש בעבר כמנהלה המוזיקלי של התזמורת הסקוטית הלאומית ושל התזמורת הסימפונית של טורונטו.

בתחילת כהונתו בתזמורת הסימפונית של טורונטו ייסד את פסטיבל מוצרט ואת פסטיבל "יצירות חדשות".

בשנת 2022 התמנה למנהלה המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קולורדו.

ביוגרפיה
--------

פיטר אונדג'ן, שנולד בטורונטו, התחנך באנגליה, שם למד נגינה בכינור אצל מנוג פריקיאן. לאחר מכן למד במכללה המלכותית למוזיקה בלונדון, שם זכה במדליית זהב כתלמיד מצטיין ובפרס סטאוצקר על הצטיינותו ככנר. הוא השלים את לימודי הנגינה בכינור בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, שם למד אצל איבן גלמיאן ודורותי דיליי.

במשך 14 שנים היה הכנר הראשי של רביעיית טוקיו הנודעת.

לפיטר אונדג'ן ותק של שלושים שנה כפרופסור אורח בבית הספר למוסיקה של ייל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר אונדג'ן** בוויקישיתוף

* פיטר אונדג'ן, באתר AllMusic (באנגלית)
* פיטר אונדג'ן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פיטר אונדג'ן, באתר Discogs (באנגלית)
* פיטר אונדג'ן, באתר Songkick (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד אמיר מנדל, כך הצלתי את התזמורת הסימפונית של טורונטו, באתר הארץ, 8 במאי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007324611605171
* BIBSYS: 4002028
* BnF: cb16772136d (data)
* GND: 173979548
* ISNI: 0000 0000 2897 9119
* LCCN: n90601862
* MusicBrainz: e7d63486-ff65-4fa2-aea8-596b8725a769
* NKC: xx0191081
* SNAC: w6pp7w9c
* VIAF: 43454735
* WorldCat: lccn-n90601862

 |
**אדוארד פון בלו** (בגרמנית: **Eduard von Below**;‏ 29 בדצמבר 1856 – 13 בינואר 1942) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוסים ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון בלו נולד ב-29 בדצמבר 1856 בזלכו שהשתייכה לממלכת פרוסיה לאדוארד פרידריך וילהלם פון בלו, ולמריה אנה פרדריקה לבית פון קוישטורפ. ב-1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1910 מונה למפקד החטיבה ה-17, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון בלו מפקד הדיוויזיה ה-9, שהייתה חלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. ב-13 במאי 1915 מונה פון בלו למפקד זמני של הקורפוס ה-5, וב-2 בפברואר 1917 מונה למפקד הקבוע של הקורפוס ה-5. ב-9 בנובמבר 1918 מונה פון בלו למפקד פלגת הארמייה C, ופיקד עליה עד ה-19 בדצמבר 1918, ולאחר מכן פרש לביתו. על הצלחתו בקרבות קיבל פון בלו ב-18 באוגוסט 1917 את העיטור פור לה מריט. 

ב-13 בינואר 1942 מת פון בלו באויטין, והוא בן 85 שנים.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד פון בלו** בוויקישיתוף
שרשיר בדרום אפריקה
**שרשיר הכף** (שם מדעי: *Anas capensis*) הוא מין של ברווז מצוי הנפוץ בביצות באפריקה מדרום למדבר סהרה. הוא אינו דוגר בישראל, אך נצפה בארץ 3 פעמים.

שרשיר הכף הוא אחד העופות שהסכם השימור על עופות המים האפריקאים-אירואסיים הנודדים תקף לגביו.

תיאור המין
----------

אורך גופו כ-35 ס"מ ומשקלו כ-316–502 גרם. תוחלת החיים הממוצעת של המין היא 20–30 שנים. צבע נוצות גופו בהיר ואפור, עם גב חום יותר ומקור ורוד בהיר עם בסיס שחור (לעופות הצעירים יותר חסר הצבע הורוד). נוצות הספקולום שלו הן ירוקות ושחורות עם מסגרת לבנה. הנקבות קטנות יותר מהזכרים, מעט בהירות יותר ועם פחות נקודות. הנקבה מטילה בכל פעם כ-7–8 ביצים ותקופת הדגירה היא כ-25–26 ימים. הגוזל מתחיל להצמיח נוצות בשבוע השישי.

תפוצה ואזורי מחיה
-----------------

מין זה אינו נודד, למרות זאת הוא נע לעיתים קרובות מרחקים גדולים עם שינויים במפלס המים (בדרך כלל בגלל גשמים). הוא מצוי באפריקה הדרומית, ודוגר במדינות: אנגולה, בוטסואנה, צ'אד, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, אתיופיה, קניה, מוזמביק, נמיביה, ניז'ר, ניגריה, דרום אפריקה, סודאן, טנזניה, זמביה, זימבבואה.

מצוי בדרך כלל ליד מקורות מים רדודים וביצות במרחבים פתוחים, לגונות ושפכי נהרות.

למרות תפוצתו הרחבה של מין זה, בדרך כלל הוא מפוזר בלהקות קטנות בהן 3–7 פריטים, או בזוגות. לעיתים נדירות תועדו להקות גדולות של המין בעיקר בעונת נשירת הנוצות, כאשר חלק מהלהקות מגיעות לגודל של עד כ-2,000 פריטים.

תזונה
-----

מין זה ניזון מצמחי מים ויצורים קטנים (חסרי חוליות, סרטנאים, פלנקטון ודו-חיים) אותם הוא משיג על ידי טבילת ראשו במים.

התנהגות
-------

מין זה הוא שקט לרוב, מלבד בעת תצוגות חיזור. לזכר ישנה שריקת חיזור דקה, ולנקבה קריאת חיזור חלשה יותר של "קוואק". בשעת החיזור הזכרים שוחים במהירות במעגלים בזמן שהם שומטים את כנפיהם ומראים את נוצות הספקולום הנאות שלהם. בני הזוג הם מונוגמיים והגנתיים מאוד על גוזליהם.

את הקן מקים הזוג מתחת לצמחייה וקרוב למים. תקופת הרבייה של המין היא במשך כל השנה, אך נרשם שיא בתקופת החורף והאביב המוקדם (יוני–נובמבר).

שרשיר הכף הוא אחד ממיני הברווזים המצויים היחידים המסוגלים לצלול. הוא מסוגל לשחות מתחת למים כאשר כנפיו סגורות כמו ברווז צולל. בדרך כלל, הברווזים המסוגלים לצלול מהברווזים המצויים צוללים עם כנפיים פתוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרשיר הכף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרשיר הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3  מגדיר הציפורים של ישראל - שרשיר הכף, באתר פורטל צפרות
3. 1 2 3 4 5 6  MindComet, Inc. - , Cape Teal, seaworld.org (באנגלית)
4. 1 2  Anas capensis (Cape Teal), www.iucnredlist.org
5. ↑  Cape Teal (Anas capensis), www.hbw.com (באנגלית)
6. ↑  מידע על המין ב-" The Atlas of Southern African Birds"
**פיטקרנית** (ידועה גם כ-**פיטקרן־נורפוק** או **פיטקרנזית**) היא שפה קריאולית המבוססת על השפה האנגלית שהייתה מדוברת במאה ה-18 ועל השפה טהיטית. לשפה דוברי שפת אם באיי פיטקרן אך היא מדוברת בעיקר (בניב שונה מעט) באי נורפוק. כ-70 בני אדם דוברים את השפה באיי פיטקרן ועוד כמה מאות בנורפוק.

היסטוריה
--------

תהליך היווצרות השפה הפיטקרנית החל ב-1790 כאשר מורדים בריטים מהמרד על הבאונטי הגיעו אל האי בספינה כדי למצוא מחסה בפני הממשלה הבריטית. בדרכם, חטפו כמה מאנשי האי טהיטי. התקשורת הזו בין שתי הקבוצות אט־אט התפתחה ונוצרה שפת פידג'ין. בעשורים הבאים, תושבי פיטקרן התרבו עד כדי כך שמשאבי האי לא יכולים היו לכלכלם. כיוון שכך, ב-1856 הועברו חלקם אל האי נורפוק. זמן מה לאחר מכן, כמה עשרות מיוצאי פיטקרן עשו דרכם חזרה מנורפוק אל האי ובגלל הריחוק הגאוגרפי בין שני האיים, שתי השפות התפתחו לצורת דיבור שונה במשהו. עם זאת, בגלל הדמיון הרב בין שתי השפות, הן מוגדרות כשפה אחת. עם הזמן, נראה כי השפה עומדת בסכנת הכחדה, ונעשים מאמצים למען שימור השפה.

ראו גם
------

* טהיטי
* איי פיטקרן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011016773705171
* GND: 4415402-1
* LCCN: sh85102488
* SUDOC: 027889327

 |
רגנאר לודברוק בצינוק הנחשים. מאת הוגו המילטון, 1830
**מעשיות ראגנאר לודברוק** (בנורדית עתיקה: **Ragnars saga loðbrókar**) הוא סאגה איסלנדית מהמאה ה-13 על השליט הוויקינגי רגנאר לודברוק מהמאה ה-9 לספירה. היצירה כתובה לאחר וולסונגה סאגה (Völsunga saga), באותו כתב היד. הסיפור מתאר את מסעותיו של רגנאר, נישואיו לאצילה ת'ורה בתו של מושל אסטרייטלנד, נישואיו המאוחרים עם הנסיכה אסלוג, מעשי בניהם בקרב, ומותו של ראגנאר בידי המלך אלה השני, מלך נורת'מבריה.

סאגת רגנאר מקשרת בין הדמויות האגדיות של סיגורד וברינהילדר לבין האירועים ההיסטוריים של המאה ה-9 עד המאה ה-11, ומספק מקור מרכזי לשושלת בית המלוכה הנורווגי על ידי הצגת סיגורד כאב קדמון.

הסאגה היא חלק מסאגות האיסלנדים (*Íslendingasögur*), סיפורי גבורה שנכתבו בין המאות ה-12 וה-14 על המשפחות הבולטות של איסלנד, סאגות אלו מתרחשות בתקופה שבין השנים 930–1030, המכונה בתולדות איסלנד "עידן הסאגות"; סאגות אלו נחשבות כפנינת הסאגות האיסלנדיות ונוטות לעסוק בדמויות "גדולות מן החיים" מבין בני ארץ זו, ובראשן ראגנאר לודברוק.

מקורות
------

* Schlauch, Margaret (1978). *The saga of the Volsungs: the saga of Ragnar Lodbrok together with the Lay of Kraka*. New York
* Waggoner, Ben (2009). *The Sagas of Ragnar Lodbrok*. New Haven, CT

הערות שוליים
------------

1. ↑  McConnell, Winder (2013). *The Nibelungen Tradition: An Encyclopedia*. Routledge. pp. 77–78. ISBN 978-1136750199.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404841105171
* BnF: cb121332742 (data)
* GND: 4275710-1
* LCCN: n95121192
* SELIBR: 326568
* SUDOC: 029781558
* VIAF: 183978755
* WorldCat (עם VIAF): 183978755

 |
**פיטר FM** (ברוסית: **«Пи́тер FM»**) היא תחנת רדיו הפועלת בסנקט פטרבורג ובפרבריה.

היסטוריה
--------

משנת 1998 שידרה תחנת הרדיו בשם "רדיו פטרוגרד - שנסון רוסי", בבעלות חברת נורד ליין בתדר 100.9 FM. 

ב-29 בדצמבר 2008 נרכש נתח של 94% בנורד ליין על ידי חברת Ars Legis, חברה בבעלות נשיא חברת PMI Corporation (Petersburg Music Industry, המחזיקה במספר תחנות רדיו ומשרדי פרסום. הבעלים החדש הודיע על כוונתו להשיק רדיו "לפי דרישה" בשם "פיטר FM" בתדר 100.9 FM, כ-20 מיליון רובל תוכננו להיות מושקעים במיתוג מחדש.

תחנת הרדיו פיטר FM החלה לשדר בסנט פטרסבורג ובוויבורג במרץ 2009. (המותג נרשם על ידי PMI מיד לאחר יציאתו לאקרנים של סרט באותו שם).

בספטמבר 2014 נרכשה תחנת הרדיו על ידי רודיון יורייב, הבעלים של משרד עורכי הדין יורייב, שהפך גם לעורך הראשי. בדצמבר 2014 הוענק רישיון השידור לחברת R178 ובמרץ נרשם רישיון המדיה של פיטר FM מחדש עבורה.

ב-31 באוגוסט 2015, בעלי תחנות הרדיו היו סרגיי יאמשצ'יקוב ואנדריי דנילוב, בעלי תחנות הרדיו "רדיו לשניים" ו"רדיו וניה" ומייסדי "רדיו לדרכים".

מאז אוגוסט 2016 פורמט השידור שונה וכולל כעת בעיקר שידורי מוזיקה המורכבים מרוק רוסי, שאנסון ומוזיקת פופ.

קישורים חיצוניים
----------------

* רדיו פיטר FM

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  *Анна Афанасьева*. Основатели "Дорожного радио" оторвутся по-питерски Газета "Коммерсантъ" №174 от 23.09.2015, стр. 13
2. ↑  *Ирина Бычина*. "Добрые песни" заглушат "Русский шансон" Газета "Коммерсантъ С-Петербург" №9 от 21.01.2009, стр. 16
3. ↑  *Ирина Бычина*. "Шансон" перепевают по-новому Газета "Коммерсантъ С-Петербург" №73 от 29.04.2008
**שמחה יצחק לוצקי** (ברוסית: **Луцкий, Симха Исаак бен-Моисей**; בפולנית: Łucki, Sima Izaak 1760-1716) הוא חכם קראי בן המאה ה-18.

ביוגרפיה
--------

החכם שמחה יצחק לוצקי היה בין המלומדים הקראים האחרונים במזרח אירופה. היה ידוע גם בשם "רש"י הקראי". החכם לוצקי נולד בלוטסק והתגורר שם עד 1754, אז עבר לצ'ופוט-קלה (קרים) בהזמנתו של מרדכי בן ברכה, מראשי הקהילה המקומית, כדי להפוך לראש החדש של המדרשה שלהם. הוא כתב כעשרים וארבעה ספרים במגוון נושאים – הגות, פילוסופיה, פרשנות, הלכה, היסטוריוגרפיה וקבלה. בין ספריו, 'ארבע יסודות', על חידוש העולם ומציאותו של בורא, אחדותו ואי גשמיותו, 'תפילה למשה', פירוש לשמות לג-לד (בקשות משה: 'הודיעני נא את דרכיך', 'הראני נא את כבודך' ומדות ה'), 'ספר בראשית', על מונחים בסיסיים בקבלה, ו'כבוד מלכים', על התכונות הקבליות של אותיות האל"ף-בי"ת. בנוסף, עסק בהעתקה של כתבי יד יהודיים קראיים קדומים. החכם לוצקי היה הוגה שכתביו יועדו לכלל הציבור היהודי.[דרושה הבהרה]

בהקדמה לרוב יצירותיו לוצקי הזכיר כי הוא בנו של משה בן שמחה, בנו של יוסף, בן ישועה (נפטר בדרז'נה בשנת 1649 במרד חמלניצקי), בן שמחה, בן ישוע, בן שמואל, למשפחה אצילית.

בשנת 2015 הוציא פרופ' דניאל לסקר מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב לקט כתבים מכתב ידו של החכם לוצקי בהוצאת יד בן צבי. בחודש נובמבר באותה השנה התקיים באוניברסיטה ערב עיון לכבוד הוצאת הספר שעסק כולו בהגותו של החכם שמחה לוצקי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - ערב עיון לכבוד צאת הספר: החכם שמחה יצחק לוצקי. רב קראי בן המאה השמונה עשרה - לקט כתבים, באתר in.bgu.ac.il

קישורים חיצוניים
----------------

* שמחה יצחק בן משה מלוצק, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308279705171
* BnF: cb11301446g (data)
* ISNI: 0000 0000 6694 8719
* LCCN: n80028212
* VIAF: 55440582
* WorldCat: lccn-n80028212

 |
**כריסטיאן הראשון, רוזן אולדנבורג**, (מת ב-1167  ), היה רוזן אולדנבורג מ-1143 עד 1167.

ביוגרפיה
--------

כריסטיאן היה בנם של אלימאר השני, רוזן אולדנבורג ואשתו איליקה פון ורל-ריטברג, בתו של הרוזן היינריך פון ריטברג.  לאחר מות אביו חולקה הירושה בינו לבין אחיו היינריך הראשון. היינריך ייסד את קו וילדסהאוזן של שושלת אולדנבורג, ואילו כריסטיאן שלט באולדנבורג.

כריסטיאן היה למעשה וסאל של הדוכס היינריך האריה, אך עד 1166 לכל המאוחר הוא החל להתנגד לו. בנוסף הוא השתתף במערכה הראשונה של הקיסר פרידריך ברברוסה באיטליה ב-1154 וב-1155, הוא גם השתתף במערכה נגד מקלנבורג ב-1164 ובקרב אוסטרינגספלד ב-1153. הוא ניסה להימלט מהשפעתו של היינריך האריה על ידי ברית עם ברמן ב-1167, אך זה לא מנע את התקפת בית ולף, בעקבותיה הוא נסוג לאולדנבורגנאלץ. כריסטיאן מת בסביבות 1167 במהלך המצור על אולדנבורג על ידי בית ולף. מכיוון שילדיו עדיין היו קטינים באותה תקופה, היה זה היינריך האריה שקבע את גורלה של אולדנבורג עד נפילתו בסביבות 1180.

משפחתו
------

כריסטיאן התחתן עם קוניגונדה ממנה נולדו לו:

* מוריץ, רוזן אולדנבורג (בערך 1145 - 1211 לערך)
* כריסטיאן מאולדנבורג (לפני 1167–1192)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Lineage of HRH The Prince Philip, Duke of Edinburgh" (PDF). Burke's Peerage. נבדק ב-27 ביולי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  *Biographisches Handbuch zur Geschichte des Landes Oldenburg* (PDF; 6,8 MB). Isensee-Verlag, pag. 126, 127, מסת"ב 3-89442-135-5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138723508
* VIAF: 90981767
* WorldCat (עם VIAF): 90981767

 |
**פיטר ברוק** (באנגלית: **Peter Brock**;‏ 26 בפברואר 1945 – 8 בספטמבר 2006) היה נהג מרוצים אוסטרלי. הוא ניצח בתחרויות רבות באוסטרליה, במשך 40 שנים היה חלק מקבוצת הולדן.

ביוגרפיה
--------

פיטר ברוק נולד בפרבר של מלבורן, ויקטוריה שבאוסטרליה. לאחר סיום הלימודים בשנת 1965 הוא התגייס לצבא אוסטרליה. בשנת 1969 הוא לראשונה השתתף במרוץ מכוניות. בשנת 1972 הוא לראשונה ניצח במרוץ "בטהרסט" ועד לשנת 1987 ניצח במרוץ זה עוד שמונה פעמים. בשנת 2003 לאחר הפסקה של מספר שנים הוא ניצח פעם נוספת בתחרות זו.

פיטר ברוק השתתף שלוש פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן, בפעם הראשונה בשנת 1976. ב"לה מאן" ברוק היה נהג של מכוניות BMW ופורשה. אי הצלחתו במרוץ 1984 (שם הוא היה נהג משנה בצוות) גרמה לו אכזבה גדולה ולמעשה הוא לא חזר להתחרות מחוץ לאוסטרליה.

ברוק נהרג בשנת 2001 תוך השתתפות במרוץ מכוניות במכונית Daytona Sportscar.

במרוצת הקריירה ברוק ניצח ב-86 מרוצים באוסטרליה ומעל ל-200 פעמים היה בשלולת המהירים. בשנת 1978 ו-1980 הוא ניצח באליפות אוסטרליה. בניגוד לנהגי מרוצי מכוניות אוסטרלים אחרים, הוא לא השתתף בתחרויות רבות מחוץ לגבולות המדינה.

בעקבות ההצלחה במסלול המרוצים, ברוק הוזמן להנחות מספר תוכניות טלוויזיה. על חייו צולמו מספר סרטי תעודה, הראשון בשנת 1997 The Legend.

כהכרה להצלחותיו של פיטר ברוק, החל משנת 2006 מנצחי תחרות בטהרסט מקבלים Peter Brock Trophy. בשנת 2016 הוקרנה ברשת טלוויזיה אוסטרלית סדרת טלוויזיה Brock על חייו.

בשנת 1980 הוא התקבל למסדר אוסטרליה ובהמשך קיבל מספר עיטורים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר ברוק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פיטר ברוק

* פיטר ברוק, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
* פיטר ברוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6399 0380
* LCCN: nb2006026943
* Trove: 529774
* VIAF: 31522109
* WorldCat: lccn-nb2006026943

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנתן רפופורט (ראשוני כפר סבא). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נתן רפופורט (פירושונים).

**נתן רפופורט** (יוני 1886, סיוון ה'תרמ"ו - 5 במאי 1921, כ"ז בניסן ה'תרפ"א) היה מראשוני כפר סבא. נלחם במאורעות תרפ"א בפתח תקווה ונפל בקרב.

נעוריו
------

נתן רפופורט נולד בשאוולי שבליטא בבית אבי-אמו, הרב יוסף זכריה שטרן. אביו, הרב יעקב דב רפפורט, היה הרב בקהילת זימל. למד בישיבת אביו ואחר כך בישיבת טלז, שבראשה עמד אז הרב אליעזר גורדון, ורכש ידיעה רבה בש"ס ובפוסקים.

כשהתחילה התנועה הציונית הצעירה לחדור לתוך העיירות עמד נתן בן ה-16 והודיע יום אחד להוריו שאינו מוכן לשבת על ספסל בית המדרש וכי חובה על כל יהודי לעבוד עבודה של ממש בארץ ישראל. ב-1905, בתקופת העלייה השנייה, עזב את בית אביו, עלה לארץ ישראל והתיישב כפועל בפרדסי פתח תקווה. כאשר רוב הפועלים עזבו את פתח תקווה נשאר נתן על מקומו, ועל שאלת ידידיו השיב, כי מי שרוצה לעבוד יש לו אפשרות לחיות על עבודתו בארץ. הוא התמחה בכל העבודות החקלאיות, ובייחוד ידע לטפל בבעלי חיים.

חייו כפועל
----------

היה מן הראשונים שהתיישבו במושבה החדשה כפר סבא ושם נטע כרם שקדים לעצמו וגם בשביל אביו הרב, שחסך ממשכורתו הדלה לשם מצוות יישוב ארץ ישראל.
קיבל על עצמו עבודות שונות במושבה ואחרי שעבר זמן מועט כבר ידע את כל הסביבה וקיבל על עצמו את השמירה. יחיד היה עובר רכוב על סוסו ושומר על כפר סבא ועל עין חי. מביתו הקטן (בן שני חדרים, והוא אותה שעה כבר בעל משפחה) מסר חדר לספריה ואחר כך לגן ילדים. כשחלק מן המגורשים מיפו התיישב בכפר סבא מסר את ביתו הקטן לרשות הוועד. במלחה״ע הראשונה עבר עם משפחתו לחדרה וגם שם נתמנה שומר.
מסופר עליו כי התמכרותו לעבודה עברית לא ידעה גבול, אם כי לא תמיד חי בשלום עם הפועלים שעבד איתם. הוא היה דורש הרבה מעצמו ומאחרים והיה מדבר בהתלהבות על עבודתם המסורה של החלוצים.

מותו
----

במאי 1921, יומיים לאחר תחילת הפרעות ביפו, נודע לתושבי כפר סבא כי יש תוכנית של ערביי קלקיליה להתנפל על המושבה. רפופורט דרש נשק להגנה על כפר סבא, ומשלא נענה עבר לעין חי ביום שלישי, 3 במאי 1921. תושבי כפר סבא לקחו את עדר הפרות והתפנו לכיוון עין חי (כפר מל"ל), ואחר כך המשיכו לפתח תקווה. בדרך התנפלו עליהם בדואים ושדדו 20 פרות. מפתח תקווה ראו במשקפות איך המושבה נגזלת ונהרסת.
בפתח תקווה נכנס ל"הגנה", וביום חמישי בבוקר, בשעת ההתנפלות, בעמדו בשורות הראשונות של המגינים, נפצע קשה ומת באותו יום, 5 במאי 1921. הרופא שטיפל ברפופורט הפצוע כתב: "רפופורט הלך לעולמו כשהכרתו צלולה עליו עד הרגע האחרון, מתוך מנוחה שלמה ובלי להוציא מפיו אף מלה אחת".

הנצחה
-----

בכפר סבא ובפתח תקווה נקרא רחוב על שמו של נתן רפפורט.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה אנגל, **70 שנה לכפר סבא**, הוצאת עיריית כפר סבא 1973
* סקיבין דב, **זכרונות איש כפר סבא**, הוצאת מסדה 1946
* **ספר הבנים: בני כפר-סבא שנפלו במערכות ישראל**, הוצאת קרן הבנים - גיבורי מערכות ישראל 1979

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של נתן רפופורט, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* נתן רפופורט(הקישור אינו פעיל), אתר ארגון ההגנה
* כפר סבא כעיר מקלט
* 94 שנים למאורעות כ"ז בניסן תרפ"א (1921), הארכיון לתולדות פתח תקווה ע"ש עודד ירקוני, 19 באפריל 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי הספר "70 שנה לכפר סבא", מאת שלמה אנגל.