recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לובי של מועדון "אתנאיאום" בלונדון בציור מ-1848
הלובי של מלון המלך דוד בשנות ה-30
**לוֹבִּי** (או **מְבוֹאָה**) הוא חלל גדול הנמצא באזור הכניסה לבניין, לרוב מדובר בבניין רב-קומות או בית מלון, והמושג משמש לעיתים גם לחללי כניסה קטנים וצנועים יותר בקומת הקרקע של בתי מגורים משותפים.

לובי משמש כמבואה גדולה ומכובדת לבניין בו הוא נמצא, ועשוי לתפקד כמקום שהייה קצרה עבור העוברים ושבים. בלובי של בניין ניתן לרוב למצוא את הקונסיירז' (שוער) ובמקרה של בתי מלון גם את דלפק הקבלה. כמו כן לובים שונים כוללים גם מקומות ישיבה לטובת המתנה ובשל כך מהווים נקודות מפגש נוחות לאנשים. בלובים גדולים, כמו בבתי מלון למשל, ניתן למצוא פונקציות נוספות כגון בית קפה ושירותים מסחריים שונים אחרים ומקומות הישיבה עשויים להיות רבים ולשמש כמעין סלון ציבורי גדול.

למקור המושג "לובי" במשמעות של שדלנות מספר פרשנויות. הרווחת בהן היא כי המושג נולד בתקופת כהונתו של יוליסס ס. גרנט כנשיא ארצות הברית אשר היה נוהג לשהות במלון ווילארד בוושינגטון הבירה. בתקופה זו היו פוליטיקאים זוטרים ועסקנים פוליטיים שונים פוקדים את לובי בית המלון תכופות כדי להתקרב אל הנשיא. פרשנות נוספת למקור המושג אותו נותן ה-BBC היא שגרת התכנסותם של פוליטיקאים בריטים במסדרונות (בלובים) ארמון וסטמינסטר לאחר דיונים פוליטיים.

קיימים מונחים אדריכליים דומים ומקבילים ללובי המאפיינים סיטואציות בעלות אפיונים מעט שונים:

* "סקיי-לובי" - לובי משני של גורד שחקים שנמצא בקומה גבוהה בבניין. סקיי-לובי משמש כלובי לכל דבר עבור קבוצת קומות של הבניין אשר הדרך אליו היא באמצעות מעלית מהירה המובילה ישירות מקומת הקרקע בלי לעצור בשום קומה בדרך, וזאת כדי לייעל בין השאר את התנועה הוורטיקלית של האנשים במגדל.
* פואייה - מתייחס לחלל דומה של מוסדות תרבות כגון תיאטרון, בית אופרה, אולם קונצרטים או קולנוע. בניגוד ללובי, הפואייה מתוכנן להכיל קהל גדול מאוד לפני תחילת הופעה באולם אשר אליו הוא מוביל.
* אטריום - אלמנט שמקורו באדריכלות רומית שם שימש כחצר פנימית פתוחה וסביבה היו מתכנסים אורחי הבית ודייריו. השימוש המודרני של המושג הוא עבור חללים פנימיים של בניינים הפתוחים לכל גובה הבניין ומקורים לרוב בזכוכית. לובים של בתי מלון רבים בנויים למעשה כאטריום.
* לטיפוסים שונים של מבני דת קיים שם אחר למבואה וחלל הכניסה וההתכנסות. לדוגמה:
	+ פרונאוס - חלל הכניסה למקדש יווני
	+ נרתקס - חלל כניסה לכנסייה או קתדרלה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לובי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540020805171
* LCCN: sh2007007134

 |
**טַנְהַא** בשפת הפאלי היא תשוקה או צמא נפשי.

כאשר מדברים בבודהיזם על תשוקה, מתכוונים לניסיון למצוא סיפוק בדברים חולפים.

גאוטמה בודהה בארבע האמיתות האצילות לימד כי:

* האמת הראשונה (דוקהה) היא בדבר קיומו של הסבל.
* האמת השנייה היא בדבר מקורו של הסבל (סמודייה): יש גורם לסבל הזה, והוא המשיכה או התשוקה, ה**טנהא** ששורשה בבורות וחוסר הבנה.
* האמת השלישית היא בדבר סילוקו של הסבל.
* האמת הרביעית היא בדבר הדרך לשחרור מסבל.

הטנהא עליה דיבר בודהה היא הצורך למצוא סיפוק בדברים חסרי ממשות אמיתית ולכן גם כאשר האדם משיג דברים אלו הוא אינו מגיע לסיפוק אמיתי ארוך טווח ולכן הוא אינו מרגיש שלמות והוא סובל.

התשוקה השלילית ביותר היא זו ההופכת לרכושנות, הרצון להיות בעלים של חפצים אינו בריא לדעתו של הבודהה.

סילוק הצורך הנפשי הזה היא מטרתו של הבודהיזם, ומי שיצליח להתגבר על הטנהא יוכל להגיע אל האושר.

הדרך המובילה לסיומו של הסבל ידועה כ"הדרך המתומנת הנאצלת" וכוללת הבנה נכונה, חשיבה נכונה, דיבור נכון, עשייה נכונה, סגנון חיים נכון, מאמץ נכון, מודעות נכונה והתבוננות נכונה.

ישנה גם השתוקקות חיובית, זו ההשתוקקות להארה והיא נקראת "צ'אנדה" אם כי גם התשוקה לידע צריכה להיות מבוקרת.

להבדיל מפילוסופיות אחרות, הבודהיזם לא דורש מהאדם לסגף עצמו או להימנע מעונג, ולכן גם השואפים להארה יכולים להינשא, לגדל ילדים ולעבוד. מותר להם לרצות עונג פיזי, לחגוג וליהנות מחייהם.

אחת התשוקות ההרסניות ביותר לדעתו של בודהה היא התשוקה להיות צודק תמיד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טנהא** |

* טנהא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
(באנגלית**: Richard Rampton**; ‏ 8 בינואר 1941 - 23 בדצמבר 2023) היה עורך דין בריטי שהתמחה בתביעות לשון הרע. הוא היה מעורב בכמה מקרים מתוקשרים, בהם התיק אירווינג נגד ליפשטדט וספרי פינגווין, שם הגן על דברה ליפשטדט וספרי פינגווין נגד דייוויד אירווינג.

ביוגרפיה
--------

רמפטון נולד בנוריץ' ב-8 בינואר 1941, בנם הבכור של איש העסקים והפילנתרופ טוני רמפטון ואשתו ג'ואן (לבית שאנקס). הוא התחנך בבית הספר בריאנסטון וקרא קלאסיקות בקווינס קולג', אוקספורד .

קריירה
------

ריצ'רד רמפטון התקבל ללשכת עורכי הדין בנובמבר 1965 (אינר טמפל) ומונה ל-QC ( יועץ המלכה) בשנת 1987.

בתיק אירווינג נגד ספרי פינגווין וליפשטדט, הוא ייצג את דבורה ליפשטדט ואת המו"ל שלה נגד האשמות שווא של הוצאת דיבה לאחר שטענה כי אירווינג מכחיש שואה בספרה "הכחשת השואה" משנת 1993. סרט אודות המשפט הכחשה הוקרן לראשונה בשנת 2016, בו גילם את רמפטון, השחקן טום וילקינסון.

רמפטון גם ייצגה את חברת מקדונלד'ס בתיק מק'ליבל, שם תבעה החברה שני חברים בקבוצת הקמפיין הסביבתי של גרינפיס בלונדון. 

המקרים המוקדמים יותר של רמפטון כוללים את אנדרו ניל (עורך הסאנדיי טיימס) נגד פרגרין וורסטהורן, לורד אלדינגטון נגד הרוזן ניקולאי טולסטוי וג'יליאן טיילפורת' נגד ניוז אוף דה וורלד. הוא גם ייצג בהצלחה את הפוליטיקאי ג'ורג' גאלווי נגד *ה"דיילי טלגרף"* בשל האשמות שלקח 375,000 ליש"ט מהמשטר העיראקי של סדאם חוסיין. הוא ייצג את Associated Newspapers Group plc ב־Lucas-Box v News Group Newspapers Ltd; Lucas-Box נגד Associated Newspapers Group plc ואחרים. מקרה זה הוליד את "משמעות לוקאס-בוקס" לפיה על פי פרקטיקה מודרנית של לשון הרע, בו נאשם חייב לפרט בכתב בתיק הנידון את המשמעות ההשמצה שהוא/היא מבקשים להוכיח כנכונה מהותית.

חיים אישיים
-----------

רמפטון התחתן עם אהובת נעוריו קרולין קלארק ב-1963. נולדו להם שני בנים ובת אחת. 

רמפטון מת ב-23 בדצמבר 2023, בגיל 82.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Woodward, Will (19 באפריל 2004). "Irving to speak at Oxford Union". *The Guardian*. London. נבדק ב-21 בינואר 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Wilson, Sarah (9 בינואר 1999). "McLibel two in new court challenge". *The Independent*. London. נבדק ב-21 בינואר 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  [1986] 1 WLR 147).
4. ↑  "Lucas-Box v News Group Newspapers Ltd; Polly Peck (Holdings) Plc v Trelford, Viscount De L'Isle v Times Newspapers Ltd; CA 1986". swarb.co.uk. 30 ביוני 2015. נבדק ב-25 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Richard Rampton obituary, Owen Bowcott, The Guardian, published 1 January 2024
6. ↑  אתר למנויים בלבד  Telegraph Obituaries, ‏Richard Rampton, legendary libel lawyer who took on the Holocaust denier David Irving – obituary, The Telegraph, 29 December 2023
**אורלי בן-גרטי** (נולדה ב-29 במרץ 1977) היא שחקנית וזמרת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

בן-גרטי החלה לשחק בגיל חמש-עשרה, כשהופיעה בשנת 1992 בסרט הקולנוע של זאב רווח "טיפת מזל" לצד אריה מוסקונה וזהבה בן. ב־1994 השתתפה בתפקיד הראשי בסרטו של שמואל הספרי "שחור" לצד גילה אלמגור ורונית אלקבץ בדמותה הצעירה של רחל, דמותה של חנה אזולאי הספרי. הסרט זכה ב־6 פרסי אופיר והגיע למקום השני בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בן-גרטי הייתה מועמדת לפרס אופיר על תפקידה. ב-1995 השתתפה בסרט "שחקנים" לצד שמואל סגל, אקי אבני ורמי הויברגר. ב־1997 השתתפה בסרטו של דורון צברי "הבחור של שולי" שזכה בפרס "הסרט הקצר הטוב ביותר" לצד אריה אליאס ואורי גבריאל. באותה שנה החלה להשתתף בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין" לצד סמי הורי ואיילת זורר. ב-1999 שיחקה בתפקיד הראשי לצד אלברט אילוז ודפנה רכטר בסרט "צור הדסים". בן-גרטי הייתה מועמדת לפרס אופיר בקטגוריית שחקנית השנה על התפקיד שביצעה. בשנת 2000 גילמה את "מונה ליזה אזולאי" בסרטו של אייל חלפון "אתה חייב לעשות מזה סרט" המבוסס על סיפורים אמיתיים. באותה שנה גם השתתפה בתפקיד הראשי בסרט של שמואל קלדרון "המפלס העליון" לצידו של שמואל קלדרון וריטה שוקרון.

בשנת 2002 הוציאה לרדיו ארבעה סינגלים "מטריד", "דוהה באוויר", "נסיכה" ו"ביני לביני". 

בשנת 2005 השתתפה בפרסומת הטלוויזיה לווינר מטעם המועצה להסדר ההימורים בספורט ולאחר מכן עברה להתגורר בלונדון על מנת לפתח את קריירת המוזיקה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורלי בן-גרטי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אורלי בן-גרטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אורלי בן-גרטי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008898384105171
* VIAF: 2160120598440440887
* WorldCat (עם VIAF): 2160120598440440887

 |
Three men in heavy clothing stand in line on an icy surface, next to a flagstaff from which flies the flag of the United Kingdom of Great Britain and Irelandמשמאל לימין: ג'יימסון אדמס, פרנק ויילד ואריק מרשל (צילם שאקלטון) תוקעים את דגל בריטניה בנקודה הדרומית ביותר שהגיעו אליה, '23 88° דרום, ב-9 בינואר 1909
סר **ג'יימסון אדמס** (באנגלית: **Jameson Adams** ‏ 1880–1962) היה מגלה ארצות, שיצא לאנטארקטיקה עם משלחת נמרוד, המשלחת הראשונה שהנהיג ארנסט שקלטון בניסיון שלא צלח להגיע אל הקוטב הדרומי. אף על פי כן, ג'יימסון היה אחד מן הארבעה, שהגיעו אל רמת הקוטב בפעם הראשונה מאז ומעולם, ובכך התוו את הדרך אל הקוטב. ב-9 בינואר 1909 הגיעה הקבוצה אל קצה הדרום ב-88°23′S 162°00′E﻿ / ﻿88.383°S 162.000°E﻿ / -88.383; 162.000, בסך הכל 155 ק"מ מן הקוטב הדרומי, אז נאלצו לשוב על עקבותיהם בגלל המחסור במזון והחשש, שמוות ברעב ובקור ימצא אותם לפני שיוכלו להגיע אל מצבור אספקה.

חייו
----

אדמס נולד בריפינגדייל, לינקולנשייר, בן לרופא ונגד לרב חובל בצי ההודי. בגיל 13 ברח מבית הספר והצטרף לצי הסוחר. ב-1902 היה לתת-לייטננט בכוחות המילואים של הצי המלכותי, ובהגיעו לדרגת לייטננט היה אחד האחרונים שקיבלו תעודת רב חובל בספינות מפרש. על אף הישגיו, ויתר עלך קריירה מבטיחה בצי כדי להצטרף לארנסט שלקטון כסגנו במשלחת נמרוד.

בשובו מאנטארקטיקה בשנת 1909, נכנס לשירות אזרחי, שם התמנה כעבור שנה לראש המחלקה הצפון-מזרחית של האגף לחילופי תעסוקה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נקרא לחזור אל הצי המלכותי כשליש לאדמירל הוד, בפיקוד על משמר דובר. אז, לאחר פרק זמן של עבודה מיוחדת במשרד החימוש, הוצב בפלנדריה לפקד על סוללת תותחים במצור ימי. פציעת-ראש קשה חייבה את החזרתו לאנגליה ב-1917, והוא עוטר באות מסדר השירות המצוין ובצלב המלחמה (Croix de Guerre) הצרפתי על שירותיו.

אחרי המלחמה, חזר אל משרד העבודה כמפקח על המחלקה הצפון-מזרחית, ואת זמנו הפנוי הקדיש בעיקר לעזרה במועדוני נוער. הוא עזב את השירות בשנת 1935 והיה למזכיר קרן היובל לנוער של המלך ג'ורג' החמישי. במשרה זו נשאר, פרט לעוד תקופת שירות מצטיין במלחמת העולם השנייה, עד לפרישתו ב-1948, אז עוטר בתואר אבירות. למעשה, מעולם לא הפסיק לעבוד; לאחר פרישתו היה למזכיר כבוד של המגבית למען בית החולים לקצינים של המלך אדוארד השביעי, שם המשיך לעבוד עד מותו בשנת 1962.

אופי ומורשת
-----------

בחברה המתאימה, נטה אדמס להתבטא בלשון משולחת-רסן, ומוסכמות החברה לא התריעו אותו מעולם מדיבור גלוי לב. הוא העדיף שהכל, משוערים עד למשפחת המלוכה, יכירו אותו פשוט בשם "החובל". 

בנובמבר 2008, 100 שנים לאחר יציאת משלחת נמרוד לדרך, יצא אחד מניניו של "החובל", הנרי אדמס, מ"צריף שקלטון" עם עוד שני חברים במשלחת יובל המאה למשלחת שקלטון  להשלים את מלוא 1280 הקילומטרים אל הקוטב הדרומי בצעידה רגלית, כשהם גוררים אחריהם את מזחלותיהם ללא סיוע. בינואר 2009 הצטרף עוד נין של "החובל", דייוויד קורנל, למשלחת בקצה הדרום 88°23′S 162°00′E﻿ / ﻿88.383°S 162.000°E﻿ / -88.383; 162.000, להשלים את 155 הק"מ האחרונים של העסק המשפחתי הלא-גמור.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'יימסון אדמס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w686499n

 |
**וילדאן פלין קרהאן** (בטורקית: **Vildan Pelin Karahan**; נולדה ב-7 באוקטובר 1984) היא שחקנית טורקייה. היא הייתה ידועה מספר שנים בשם הנישואין שלה "פלין בקירוגלו", אבל לאחר שהתגרשה, היא חזרה לשם נעוריה.

ביוגרפיה
--------

פלין קרהאן נולדה ב-1984 באנקרה שבטורקיה. היא למדה בבית הספר היסודי Arı College, וסיימה את חטיבת הביניים חלקית בבית הספר Gaziosmanpaşa באנקרה, ובבית הספר Ödemiş. היא סיימה את לימודיה בגימנסיה של סוקולו מהמט פאשה ולאחר מכן באוניברסיטת Anadolu.

בתחילת הקריירה שלה, היא השתתפה בפרסומת של קוקה-קולה וקארפור. היא גילמה את דמותה של אסלי זייבק בסדרת הנעורים "Kavak Yelleri", ששודרה בערוץ הטורקי Kanal D בשנים 2007 - 2011.

ב-2012, היא החלה לשחק בתור מיהרימה סולטאן בסדרה המצליחה "הסולטאן", שמגוללת את קורות שלטונו של סולימאן המפואר.

חיים אישיים
-----------

קרהאן הייתה נשואה למאמן הכושר ארדינץ' בריקוגלו מ-2011 עד 2013. ב-24 ביוני 2014, היא נישאה לבדרי גונטאי.

פילמוגרפיה
----------

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2007–2011 | Kavak Yelleri | אסלי זייבק |
| 2012–2014 | הסולטאן | מיחרימה סולטאן |

קישורים חיצוניים
----------------

* פלין קרהאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פלין קרהאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pelin Karahan in "Magnificent Century", May 24, 2014, Hurriyet
2. ↑  Pelin Karahan got married, October 23, 2011, Magazin
**כְּרוֹנוֹמֶטֶר** הוא שעון בעל רמת דיוק גבוהה, כזו שאפשר להסתמך עליה גם בספינה שיצאה למסע ארוך בים. אומנם זהו מכשיר מדידה המודד את הזמן, אך חשיבותו הגדולה והמניע להמצאתו קשורים דווקא לניווט ימי.

הכרונומטר כמכשיר לניווט ימי
---------------------------

כדי לקבוע את מיקומו של כלי שיט בים הפתוח, יש לדעת את קו הרוחב ואת קו האורך שבו הוא נמצא. בעוד שאת קווי הרוחב קל לחשב על פי מיקומם של גרמי שמיים, מציאת קו האורך מצריכה שעון מדויק, מכשיר שלא היה קיים במשך שנים רבות. ימאים היו מוכרחים להשתמש בשיטת ניווט עיוור (dead reckoning) הבלתי מדויקת, שכללה מדידת מהירות הספינה באמצעות מד דרך ימי וחישוב מקורב של הדרך שהיא עברה. רק במאה ה-18 הצליח בונה השעונים האנגלי ג'ון הריסון לבנות כרונומטר בעל רמת דיוק מספקת כפי שדרשה ועדת קו האורך, שאיפשר לחשב במדויק את מיקום האנייה בים.

בשל חשיבותו, נהגו לשמור את הכרונומטר במקום שמור ומוגן בכלי השיט, והשתמשו במנגנון קרדני הנמצא בקופסת עץ בעלת מכסה זכוכית.

עד להמצאת השעונים הדיגיטליים השתמשו בכרונומטר הנמתח ידנית בעזרת מפתח מיוחד. בכל יום, בשעה קבועה, בדרך כלל בשעה שמונה בבוקר, היה זה מתפקידו של החובל השלישי, שהיה מתחיל בשעה זו את משמרתו בגשר, למתוח את הכרונומטר. מתיחת השעון בוצעה על ידי סיבוב המפתח שבעה סיבובים וחצי.

בעבר היה נהוג לעשות שימוש בכדור זמן(אנ') לטובת כיול הכרונומטר. הכדור, שהיה מוצב על מבנה ביבשה, היה יורד לאורך עמוד במועד קבוע מראש. לימים, משהחל השימוש בתקשורת אלחוטית בכלי שיט, הייתה שגיאת הכרונומטר נבדקת מדי יום על פי "אות זמן" המשודר באלחוט מתחנת חוף ונרשמת ביומן הכרונומטר. 

מחלוצי השימוש במכשיר היה ג'יימס קוק.

הכרונומטר כיום
--------------

מעל מיליון שעונים בשנה עוברים ביקורת בארגון בדיקת הכרונומטר הרשמי של שווייץ (COSC), ורק מנגנון שעבר בחינה מקיפה רשאי לשאת שם זה. במשך מספר ימים רצופים, כל מנגנון נבדק ונמדד בנפרד בחמישה מצבים שונים ובשלוש טמפרטורות שונות.

ניווט
-----

הכרונומטר משמש בכלי שיט כיותר מאשר שעון, באמצעותו ניתן לדעת מהי השעה המדויקת לפי שעון גריניץ', כך שניתן להשתמש בו לצורך ניווט אסטרונומי. בידי קציני האונייה מצוי אלמנך אשר מראה נתונים שונים לגורמים שמימיים נבחרים. השעות של אותם נתונים מתייחסים לקו גריניץ' כנקודת הזמן, זמן מדויק נדרש לצורך מציאת מיקום מדויק של האוניה, דיוק המיקום מושפע משני חלקים, דיוק בזמן, האם הכרונומטר נבדק ואופס כראוי, ודיוק המדידה, האם התכווין שנלקח בסקסטנט היה מדויק.

ראו גם
------

* שעון

לקריאה נוספת
------------

* דווה סובל, **קו האורך – סיפורו האמיתי של הגאון הבודד שפתר את הבעיה המדעית הגדולה ביותר של זמנו**, 1998, כתר הוצאה לאור.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כרונומטר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כרונומטר** |

* המירוץ אחר קו האורך  אמיר גור, מתוך מגזין חיל הים, מדור "כוכב הצפון"
* ג'ון הריסון ובעיית קו האורך: על ניווט ימי ומפות חובקות עולם רן לוי, עושים היסטוריה
* כרונומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286460605171
* BnF: cb11979100r (data)
* GND: 4148010-7
* LCCN: sh85025422
* NKC: ph280630

 |
**התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי** (באנגלית: **NCAA**; בראשי תיבות של **National Collegiate Athletic Association**) הוא גוף התנדבותי המארגן תחרויות ב-22 ענפי ספורט שונים כגון פוטבול, כדורסל, כדורגל, בייסבול ואתלטיקה בכל רחבי ארצות הברית. בארצות הברית ישנם גופי ספורט נוספים שמאגדים בתוכן מכללות, אוניברסיטאות ומוסדות אחרים, אך ה-NCAA הוא האיגוד החזק, העשיר והיוקרתי ביותר המאגד בתוכו כ-1,100 מכללות שונות. 

המטה הראשי של ה-NCAA ממוקם באינדיאנפוליס, אינדיאנה. 

ה-NCAA מחולק ל-3 דרגות: מחלקה ראשונה שהיא הגדולה והיוקרתית ביותר, מחלקה שנייה ומחלקה שלישית. על פי תקנון הארגון המכללות בשתי המחלקות הראשונות יכולות להציע מלגות לספורטאים מצטיינים מקרב תלמידיהן.

במחלקה הראשונה משחקות 346 מכללות. במחלקה השנייה משחקות 282 מכללות. במחלקה השלישית משחקות 449 מכללות.

נשיאי ה-NCAA לאורך השנים
------------------------

* וולטר באיירס (1951–1988)
* דיק שולץ (1988–1993)
* סדריק דמפסי (1993–2002)
* מיילס ברנד (2003–2009)
* מארק אמרט (2010–2023)
* צ'ארלי בייקר (2023–מכהן)

טורניר הכדורסל של ה-NCAA
------------------------

 ערך מורחב – **טורניר אליפות המכללות בכדורסל**  

בטורניר משתתפות 68 קבוצות מהמחלקה הראשונה, המתחרות ביניהן על האליפות הארצית בכדורסל מכללות בשיטת גביע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **NCAA** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של NCAA (באנגלית)
* NCAA, ברשת החברתית פייסבוק

* NCAA, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* NCAA, ברשת החברתית אינסטגרם

* NCAA, סרטונים בערוץ היוטיוב
* NCAA, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570739805171
* GND: 210250-X
* ISNI: 0000 0000 9700 7292
* LCCN: n79058449
* MusicBrainz: 51a8edd3-cc1d-4742-854b-dcfccac54036
* NKC: kn20080708012
* VIAF: 143411501
* WorldCat: lccn-n79058449

 |
מגדל בלפרון
**מגדל בלפרון** (באנגלית: **Balfron Tower**) הוא בניין דירות בן 27 קומות, המצוי בשכונת פופלר של רובע טאוור המלטס שבלונדון. 

המבנה מהווה חלק מאחוזת בראופילד (Brownfield estate) שבקרבת מנהרת בלקוול.

תיאור המבנה וייחודו
-------------------

המבנה תוכנן על ידי האדריכל ארנו גולדפינגר, והוא דומה ביותר למבנה מאוחר יותר שתכנן גולדפינגר - מגדל טרליק. המבנה בנוי בסגנון האדריכלות הברוטליסטי שהיה נפוץ בלונדון בשנות ה-60 של המאה ה-20.

מגדל בלפרון (כמו גם מגדל טרליק) נחשב על ידי רבים לאחד מהמכוערים שבמבני העיר לונדון. גולדפינגר כה אהב את הבניין עד שעבר להתוגרר בדירה 130 בקומה ה-26 בשנת 1968. הוא התגורר בדירה חודשיים עד שהושכרה על ידי בעלי הבניין.

גולדפינגר עיצב את בית קארדייל ובית גלנקרי הסמוכים בסגנון התואם את סגנון הבנייה של מגדל בלפרון.

גובהו של המגדל 84 מטרים ובו 146 דירות. מעליות הבניין מצויות במגדל נפרד ושבעה מסדרונות מקשרים כל קומה שלישית במגדל המעליות אל הבניין. שתי הקומות שאינן מקושרות אל מגדל המעלית מקושרות אל מסדרון הקישור באמצעות מדרגות פנימיות. כך לדוגמה, הקומה ה-12 במגדל המעליות מקושרת למגדל הדירות. על מנת להגיע לקומות 11 ו-13 יש לרדת או לעלות מהמעליות בקומה 12.

במבנה אין רק דירות מגורים, אלא גם חללים משותפים, כמו חדרי כביסה, חדרים לחוגים ולמוזיקה, וגן ילדים וחנויות במבנה צמוד.

בשנת 1998 הוכרז המבנה כמבנה בעל חשיבות ארכיטקטונית שיש לשמרו.

ראו גם
------

* גורדי שחקים בלונדון

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **פורטל האדריכלות** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל בלפרון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגדל בלפרון
* מידע על המבנה
* סיבוב במגדל בלפרון בלונדון בתכנון ארנו גולדפינגר וב-AA בבלוג "חלון אחורי" של מיכאל יעקובסון

| טאוור האמלטס |
| --- |
| שכונות | אולד פורד • אייל אוף דוגס • בואו • בלקוול • ברומלי שליד בואו • בת'נל גרין • וופינג • וייטצ'אפל • ליימהאוס • מייל אנד • מילוול • פופלאר • רטקליף • סטפני • שיידוול • ספיטלפילדס |
| אתרים בעלי חשיבות | מצודת לונדון • רציפי סנט קת'רין • מוזיאון הילדות • מוזיאון בדוקלנדס |
| שווקים | פטיקוט ליין • בריקליין • שוק ספיטלפילדס הישן • שוק ספיטלפילדס החדש |
| ראו גם | אתרים נוספים בטאוור האמלטס |
**סטראדה ביאנקה לנשים** (באיטלקית: **Strade Bianche Donne**) הוא מהדורת הנשים של סטראדה ביאנקה, מרוץ אופני כביש חד-יומי באיטליה. המרוץ נוסד ב-2015, כ-8 שנים לאחר תאריך היווסדו של מרוץ הגברים ומאורגן על ידי חברת RCS. המרוץ כולל דרכי גראבל רבים ומתחיל ומסתיים בסיינה שבטוסקנה, כשקו הסיום הוא בפיאצה דל קאמפו.

היסטוריה ומסלול
---------------

המרוץ נוסד בשנת 2015 לאחר הצלחתו של מרוץ הגברים שנוסד ב-2007, מייגן גווארנייר האמריקאית ניצחה בו, כשהיא מקדימה את ליזי ארמיטסטד ואת אליסה לונגו בורגיני ב-35 שניות. המהדורה הראשונה כללה 103 קילומטרים, מסן ג'ימיניאנו עד לסיינה. 

ב-2016 הפך המרוץ לחלק מסבב הוורלד טור של הנשים. באותו המרוץ ניצחה אלופת העולם ליזי ארמיטסטד, כשהפעם המרוץ התחיל והסתיים בסיינה וכלל 121 קילומטרים, מתוכם 22.4 קילומטרים של דרכים משובשות, עפר וגראבל. 

ב-2018 גדל המרוץ מבחינת קילומטרים ל-136 כאלו, מרחק שנשמר עד היום. מתוך ה-136 האלו, 30 קילומטרים מהם היו של דרכים משובשות. כשהמקטע הארוך ביותר של הדרך הזו היה 9.5 קילומטרים. במרוץ ניצחה אנה ואן דר ברחן, מקדימה את קטרזינה ניוואדומה ואת אליסה לונגו בורגיני.

מנצחות
------

| שנה | רוכבת | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2015 | הולנדהולנד מייגן גווארנייר | בוולס–דולמנס |
| 2016 | בריטניהבריטניה ליזי ארמיטסטד | בוולס–דולמנס |
| 2017 | איטליהאיטליה אליסה לונגו בורגיני | Wiggle High5 |
| 2018 | הולנדהולנד אנה ואן דר ברחן | בוולס–דולמנס |
| 2019 | הולנדהולנד אנמיק ואן פלוטן | מיצ'לטון בייקאקסצ'יינג' |
| 2020 | הולנדהולנד אנמיק ואן פלוטן | מיצ'לטון בייקאקסצ'יינג' |
| 2021 | הולנדהולנד שנטל בלאק | SD-Worx |
| 2022 | בלגיהבלגיה לוטה קופקי | SD-Worx |
| 2023 | הולנדהולנד דמי וולרינג | SD-Worx |
| 2024 | בלגיהבלגיה לוטה קופקי | SD-Worx |

ראו גם
------

* סטראדה ביאנקה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטראדה ביאנקה לנשים (באיטלקית ובאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידוע גם כ"Strade Bianche Rosa" באיטליה
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשלב בחיי העוף. אם התכוונתם למילונאי יהודי-ספרדי, ראו שלמה פרחון.
**פִּרְחוֹן** (באנגלית: **Fledgling**) הוא שלב בחיי עופות צעירים כשנוצותיהם ושרירי כנפיהם התפתחו די הצורך לתעופה, והם פרחו מהקן, אולם עדיין תלויים בטיפול הוריהם לצורך תזונה והישרדות. 

באורניתולוגיה, משמעות המונח "פרחון" משתנה בהתאם למין. לעיתים עופות נחשבים לפרחונים ברגע שהם עוזבים את הקן, אף על פי שהם עדיין לא מסוגלים לעוף. לעיתים המונח מתייחס לגוזלים בלתי תלויים בבוגרים, על אף שהבוגרים יאכילו אותם לעיתים קרובות לאחר שפרחו מהקן והם מסוגלים לעוף.

המין מורלט קשיש ממשפחת האלקיים, פורח יומיים בלבד לאחר הבקיעה, ורץ מהמחילה שלו לאוקיינוס ולעבר הוריו הקוראים לו. ברגע שהוא מגיע לאוקיינוס הוריו יגדלו אותו במשך מספר שבועות. מינים אחרים, כגון האוריה וכמה קורמורניים, עוזבים את אתרי הקינון לפני שהם מסוגלים לעוף, או מסוגלים לעוף ממש בקושי. בוגרי האוריה יובילו את הפרחונים דרך מושבת האוריות במידת האפשר, ובמורדות תלולים כגון צוקים הם יעופו מטה ויקראו לפרחונים. הפרחונים ישגרו עצמם מהצוק, ינסו לעוף רחוק ככל האפשר עד האוקיינוס או שיבצעו נחיתת התרסקות על הקרקע, אז טורפים שונים כמו שועל שלג יטרפו אותם אם לא יגיעו לים.

גלריית תמונות
-------------

* שתי סנוניות בריכה (Hirundo neoxena) לאחר הפריחה מהקן. גם אצלם בסיס המקור הצהוב מצביע על כך שהם פרחונים. שתי סנוניות בריכה (Hirundo neoxena) לאחר הפריחה מהקן. גם אצלם בסיס המקור הצהוב מצביע על כך שהם פרחונים.
* פרחון פתיאלי שחור ראש (Pheucticus melanocephalus).פרחון פתיאלי שחור ראש (Pheucticus melanocephalus).
* פרחון של עקעק זנבתןפרחון של עקעק זנבתן

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פרחון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פרחונים** |

* אפרוח
* גוזל (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא חסר ישע)
* אבקוע (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא עצמאי)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
**וינר** (באנגלית: **Winner**) היא להקה שהוקמה על ידי חברת YG אנטרטיינמנט וכללה במקור חמישה חברים. הלהקה זכתה להצלחה וביצעה מעל ל-100 הופעות וסבבי הופעות ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

חברי הלהקה התחילו בקריירה נפרדת. בשנת 2013 הם התאחדו ללהקה חדשה במסגרת תחרות של חברת YG אנטרטיינמנט בשם "Win: Who Is Next". באוקטובר 2013 הם הוכרזו מנצחי התחרות. בדצמבר, החל שידור תוכנית הריאליטי Winner TV בטלוויזיה הדרום-קוריאנית.

במהלך שנת 2014 הם השתתפו בהופעות של להקת הבנות "2NE1" ברחבי דרום-מזרח אסיה. באוגוסט 2014 פורסמו סינגלים של הלהקה, שזכו להצלחה מסחרית ופרסים.

בספטמבר 2014 פורסם ביפן האלבום הראשון של הלהקה, *S/S: Japan Collection* שזכה למכירות של 35 אלף עותקים תוך ארבעה ימים. האלבום הגיע למקום ראשון במצעד הסינגלים הקוריאני ובמצעד אלבומי העולם הדיגיטליים של בילבורד.

למרות ההצלחה, בשנת 2015 הכריזה הלהקה על הפסקה וחבריה פנו לקריירה נפרדת. בהמשך, הם קיימו סבב הופעות נוסף ביפן. בשנת 2016 הוכרז על פרישה סופית של נאם טאהיון מהלהקה, ומאז הלהקה כוללת ארבעה חברים.

בשנת 2017 הוצאו סינגלים חדשים של הלהקה. בשנת 2018 יצא לאור האלבום השני, *Everyday*. הוא הגיע לראש מצעד הפזמונים וזכה בפרסים. בשנת 2019 יצא המיני-אלבום *Cross*, שזכה להצלחה פחותה מהאלבומים הקודמים. באפריל 2020 יצא האלבום השלישי, *Remember*. באותה תקופה, התגייסו שניים מחברי הלהקה לצבא.

באוגוסט 2021 נחתם חוזה חדש ל-5 שנים. בסוף 2021 / ינואר 2022, חברי הלהקה שהיו מגויסים סיימו את השרות הצבאי.

דיסקוגרפיה
----------

* 2014: *2014 S/S*
* 2018: *Everyday*
* 2020: *Remember*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וינר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וינר

* אתר האינטרנט הרשמי של וינר
* וינר, ברשת החברתית פייסבוק

* וינר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* וינר, ברשת החברתית אינסטגרם

* וינר, ברשת החברתית טיקטוק

* וינר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* וינר, באתר אייטונס (באנגלית)

* וינר, באתר ספוטיפיי

* וינר, באתר Last.fm (באנגלית)

* וינר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* וינר, באתר דיזר

* וינר, באתר Discogs (באנגלית)

* וינר, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: acb2191f-0f55-4ec6-b7ff-ce73dea50f3e

 |
**דביבון גוואדלופ** (שם מדעי: ***Procyon lotor minor***) הוא תת-מין של דביבון מצוי, האנדמי לשני איים - באס-טר וגרנד טר בגוואדלופ באנטילים הקטנים.

מיון
----

דביבון גוואדלופ נחשב למין נפרד בעבר, אך שני מחקרים, אחד שנערך ב-1999 והשני ב-2003 הניבו את התוצאה שדביבון גוואדלופ הוא תת-מין של הדביבון המצוי (*Procyon lotor*). מחקר התכונות המורפולוגיות והגנטיות שנעשה ב-2003 על ידי כריסטופר מ. הלגן ודון א. וילסון קבע שתת-מין זה הובא לאיים לפני כמה מאות שנים. השערה זו נתמכת על ידי כך שדביבון גוואדלופ נראה מקורב לדביבון איי בהאמה (*Procyon lotor maynardi*), שהוא אנדמי לאי ניו פרובידנס באיי בהאמה ארכיפלג במרחק של 2,000 ק"מ. לכן, דביבון גוואדלופ ודביבון איי בהאמה שייכים לאותו הזן במהדורה השלישית של יונקי העולם ושמו המדעי הקודם *Procyon minor* רשום כשם מדעי נרדף לדביבון איי בהאמה.

בהשוואה לדביבון בגודל ממוצע, דביבון גוואדלופ הוא דביבון קטן, שהופך אותו לדוגמה של גמדות איים. גולגולתו עדינה, פרוותו היא אפורה כהה, עם קצת גוון חום-צהוב באזור הצוואר והכתפיים.

שימור
-----

ב-1996 סווג דביבון גוואדלופ כמין בסכנת הכחדה על ידי ארגון השימור העולמי כיוון שהאוכלוסייה של מין זה שמספרה פחות מ-2,500 פרטים ממשיכה להתדלדל. בהתחשב בטווח תפוצתו, סביר להניח שלעולם יהיה בסכנת הכחדה, בדיוק כמו ארבעת דביבוני האיים האחרים (דביבון טרס מריאס, דביבון קוסומל, דביבון איי בהאמה, ודביבון ברבדוס שנכחד ב-1964).

מין זה סובל מהרס בתי גידול, המנגרובים, ויערות הגשם. יתר על כן, הוא עדיין ניצוד על ידי תושבי האיים ומשמש עבורם למזון, וכן מאוים על ידי חדירתם של דביבוני סרטנים לאיים. דביבון גוואדלופ נבחר כמין הסמלי של הפארק הלאומי גוואדלופ, אבל יעמוד בפני הכחדה ללא מאמצי שימור נוספים. מצד שני, הלגן ווילסון מחזיק בדעה שדביבון גוואדלופ הוא בעצמו מין פולש שנחשב איום למערכת האקולוגית המבודדת.

קישורים חיצוניים
----------------
ציור קיר באחת ממנהרות חלם
הכניסה לאתר
**מנהרות הגיר של חלם** (פולנית **Podziemia kredowe w Chełmie**) הן מערכת של מנהרות באורך כולל של 15 קילומטרים, שנחפרה בקרקע הגיר של העיר חלם שבפולין. חפירת המנהרות החלה בימי הביניים לשם כריית גיר והופסקה במאה ה-19. כיום פתוח חלק ממערכת המנהרות לביקוריהם של תיירים.

תולדות המנהרות
--------------

המנהרות נוצרו בעקבות הרצון לנצל מרבצים עשירים של אבן גיר שהתגלו בקרקע שתחת העיר חלם. החל בימי הביניים נחפרו בורות ומנהרות תחת בנייני העיר ורבים מהם התחברו למרתפי הבתים. אבן הגיר שנכרתה נמכרה על ידי התושבים. בהמשך חוברו יחד מנהרות שניכרו בנפרד על ידי התושבים ויצרו מערכת תת-קרקעית של מעברים. אולמות רחבים תחת פני האדמה התהוו כתוצאה מחיבור בלתי מתוכנן מראש בין חללים שנכרו כל אחד בנפרד בתוך אבן הגיר. מקצתם נמצאים בעומק של 20 מטרים מתחת לפני הקרקע. המנהרות החלו לשמש את תושבי חלם גם כמקלטים.

במהלך המאה ה-19 הוחלט להפסיק את כריית אבן הגיר על מנת שלא לסכן את יציבות הבניינים בעיר. במשך שנים רבות לאחר מכן היו המנהרות סגורות. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם עלה הרעיון לנצל את המנהרות כאתר תיירות, בעקבות גילוי המנהרות מחדש במהלך בניית צנרת אספקת מים לעיר, אך הוא לא יצא לפועל: נתיב תיירות מתוכנן במנהרות באורך של כ-300 מטרים נהרס במהלך הכיבוש הגרמני של העיר במלחמת העולם השנייה. בתקופה זו גם ניסו יהודים מן העיר להסתתר במנהרות מפני רדיפות הנאצים אחריהם.

התקנת המנהרות לביקורי תיירים החלה בפועל בשנות ה-70: תקרת אחת המנהרות קרסה תחת לחץ משקלה של משאית שנסעה ברחובות העיר. בעקבות האירוע החלה חפירה ובדיקה של מערכת המנהרות, שבמהלכה התגלו פרוזדורים תת-קרקעיים רבים נוספים. עם זאת, מנהרות רבות לא נבדקו ונחקרו בשל מחסור במשאבים כספיים לכך וסכנה של התמוטטות. מנהרות נוספות במערכת המנהרות מתגלות כל העת, ועל פי הערכה מגיע אורכה הכולל ל-15 קילומטרים והיא משתרעת אף מעבר לתחומי העיר.

נתיב הסיור במנהרות
------------------

במהלך שנות ה-70 החלה הכשרה של נתיב ביקור במנהרות והוא נפתח לתיירים, אך סיום הגיבוש של הנתיב הנוכחי הסתיים רק ב-1985. נתיב זה מחבר שלוש מערכות של מנהרות מתחת לכיכר השוק הישנה של העיר. אורך נתיב הביקור הוא כשני קילומטרים והסיור בו אורך כ-50 דקות. במנהרות הכלולות בנתיב הסיור הותקנה תאורה חשמלית ונשמרת בהן טמפרטורה של 9 מעלות צלזיוס ולחות של 80%.

ראו גם
------

* מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנהרות הגיר של חלם** בוויקישיתוף
**לויד אָלטון דוגט השני** (באנגלית: **Lloyd Alton Doggett II**; נולד ב-6 באוקטובר 1946) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת טקסס, ברציפות מאז 1995. במהלך כהונתו ייצג ארבעה מחוזות שונים, כולם חולשים על חלקים מבירת טקסס אוסטין. דוגט, חבר המפלגה הדמוקרטית, כיהן טרם היבחרו לקונגרס כחבר הסנאט של טקסס בשנים 1973–1985 וכשופט בבית המשפט העליון של טקסס.

ביוגרפיה
--------

דוגט נולד באוסטין, בנם של אליס פולין (פרידנפלד) ולויד אלטון דוגט. סבו וסבתו מצד אמו היו שוודים. דוגט השלים את לימודיו הגבוהים עם תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני במשפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין. במהלך שנתו האחרונה כסטודנט היה נשיא התאחדות הסטודנטים באוניברסיטה. ב-18 באוגוסט 1973 החל את כהונתו בסנאט של טקסס כנציג מחוז הבחירה ה-14. במהלך 1984 היה מועמד המפלגה הדמוקרטית לסנאט של ארצות הברית, אך הפסיד בפער גדול לסנאטור המכהן פיל גראם מהמפלגה הרפובליקנית. בעקבות זאת עזב את הסנאט המדינתי ב-8 בינואר 1985.

בשנת 1989 התמנה לשופט בבית המשפט העליון של טקסס, במקביל לעבודתו כמורה מן החוץ בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טקסס באוסטין. בבחירות 1994 נבחר דוגט לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-10 של טקסס, לאחר שג'. ג'. פיקל שכיהן מזה 32 שנה פרש מהחיים הפוליטיים. הוא היה אחד הדמוקרטים הבודדים שזכו במושב פתוח בניצחון הרפובליקני הגדול בבחירות אמצע אלה. בהתמודדות לכהונה שנייה ב-1996, דוגט ניצח את המועמדת הרפובליקנית תרזה דוגט, שבמקרה חלקו את אותו שם משפחה. הייתה זו הפעם השנייה ברציפות בה ניצח מועמדת אפרו-אמריקאית מהמפלגה הרפובליקנית. במחזורי הבחירות שלאחר 1996 זכה דוגט בעקביות בסביבות 85% מהקולות, מול יריבים ליברטריאנים בלבד. מחוז הקונגרס העשירי, שבעבר יוצג בידי לינדון ג'ונסון, היה זה מכבר מעוז דמוקרטי ליברלי בטקסס שהלכה ונהייתה רפובליקנית ושמרנית.

דוגט, שתואר כ"מין בסכנת הכחדה", היה אחד משלושת הדמוקרטים היחידים במשלחת טקסס לקונגרס שהיו גברים לבנים בקונגרס ה-113 (האחרים היו ג'ין גרין (אנ') ובטו או'רורק). מאז פרישתם של גרין ואו'רורק בבחירות 2018, דוגט הוא הדמוקרט הלבן היחיד המייצג את טקסס בקונגרס. הוא אחד הדמוקרטים הליברלים ביותר בדרום ארצות הברית, ואחד האנשים הליברליים ביותר שייצגו את טקסס בקונגרס. דייוויד הוקינגס מ-"Roll Call" תיאר את מדיניות המס והסביבה שלו כ"פרוגרסיביות שרירית".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לויד דוגט** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לויד דוגט בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* לויד דוגט, ברשת החברתית פייסבוק

* לויד דוגט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לויד דוגט, ברשת החברתית אינסטגרם

* לויד דוגט, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לויד דוגט באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
2. ↑  דייוויד הוקינגס, Sober Look at the Depth Chart Intensifies for House Democrats, באתרה Roll Call‏, 2 בפברואר 2014 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012121907
* SNAC: w6718s54
* US Congress: D000399
* VIAF: 263253683
* WorldCat: lccn-no2012121907

 |
**ורסצ'ה** (באיטלקית: **Versace**) הוא בית אופנה וחברה איטלקית. החברה הוקמה על ידי ג'אני ורסצ'ה בשנת 1978.

היסטוריה
--------

ורסצ'ה פתח את חנותו הראשונה במילאנו בשנת 1978 והחנות הפכה להצלחה מיידית. כיום ורסצ'ה הוא מבתי האופנה המובילים בעולם. בשנת 1994 השיק ורסצ'ה את קולקציית השעונים הראשונה של המותג. בשנת 1997 נרצח ורסצ'ה על ידי אנדרו קונאנן. אחותו דונטלה ואחיו סנטו תפסו פיקוד והפכו למנהלים הראשיים של החברה. בתה של דונטלה, אלגרה ורסצ'ה, היא הבעלים של 50 אחוז מהחברה כפי שכתב ג'יאני בצוואתו. המותג עצמו מורכב מקווי אופנה שונים הפונים למגזרים שונים אך ביחד מרכיבים את המותג הכולל. בנוסף לביגוד ואביזרי אופנה המותג כולל גם מלון שנקרא "Palazzo Versace" שנפתח בשנת 2000 באוסטרליה. מלון נוסף נפתח בדובאי בסוף שנת 2013. הקו המרכזי של המותג נקרא **Versace Couture** והוא כולל בגדים, תכשיטים, שעונים, מוצרי קוסמטיקה, בשמים, תיקים ורהיטים. בשנת 2010 נחשף מכשיר סלולרי שעוצב על ידי ורסצ'ה. 
המותג מושפע בעיקר מהמיתולוגיה היוונית והים התיכון וניכר שמרבית ההיסטוריה העיצובית נשענת על ידי מוטיבים חוזרים של תקופות היסטוריות שונות. הלוגו והסמל המסחרי של המותג נותן כבוד למדוזה ולסמלים של ממלכת צרפת והים התיכון. בית האופנה נותן דגש למוטיבים אדריכלים בהשארת קווי עיצוב של מנזר סנט הארלי בדרום צרפת הידוע באדריכלות ים תיכונית עם מוטיבים של המיתולוגיה היוונית. 

  

בית האופנה ידוע בקרב מפורסמים רבים כגון: אליזבת הרלי, ג'ניפר לופז, סינדי קרופורד, קתרין זיטה-ג'ונס, ביונסה נואלס, ליידי גאגא, ואלטון ג'ון. הייחוד של ורסצ'ה מבתי אופנה אחרים הוא השימוש התדיר שלו במפורסמים בפרסומות שלו. חלק מהאנשים שהיו הפנים של המותג במהלך השנים היו מדונה, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, דמי מור, אשטון קוצ'ר, ואיאן סומרהולדר. כיום הפנים של המותג היא השחקנית והדוגמנית ג'נוארי ג'ונס.

עיצובי עבר של ורסצ'ה
--------------------

* עיצוב של ורסצ'ה, 2007עיצוב של ורסצ'ה, 2007
* עיצוב של ורסצ'ה משנות ה-90 המוקדמותעיצוב של ורסצ'ה משנות ה-90 המוקדמות
* עיצוב של ורסצ'ה בצבעים בולטיםעיצוב של ורסצ'ה בצבעים בולטים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ורסצ'ה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ורסצ'ה** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ורסצ'ה (באיטלקית ובאנגלית)
* ורסצ'ה, ברשת החברתית פייסבוק

* ורסצ'ה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ורסצ'ה, ברשת החברתית אינסטגרם

* ורסצ'ה, ברשת החברתית טיקטוק

* ורסצ'ה, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ורסצ'ה, באתר פינטרסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 6105198-6
* LCCN: n2009050362
* VIAF: 149158737
* WorldCat: lccn-n2009050362

 |
רבי **נתן דוד רבינוביץ' משידלובצה** (תשרי תקע"ד, 1813 – ז' בחשוון תרכ"ו, 1866), היה אדמו"ר מבית פשיסחה, נכדו של "היהודי הקדוש". היה אדמו"ר בולט בפולין, ורבים מצאצאיו כיהנו באדמו"רות. מבנו יצאה שושלת ביאלה.

ביוגרפיה
--------

נולד בפשיסחא לרבי ירחמיאל רבינוביץ', שכיהן כאדמו"ר בעיר. נישא לדבורה פערל בת הרב שמואל ושליצקי. היה תלמידו של רבי ישכר בער מראדושיץ, תלמידם של "החוזה מלובלין" ו"היהודי הקדוש".

לאחר פטירת אביו, החל לכהן באדמו"רות בשידלובצה. הנהגתו הייתה בדרך אביו ולא בדרך פשיסחא, היה מקפיד על תפילה בזמנה והיה נוהג בפרישות ובקדושה גדולה, בעיקר הייתה הקפדתו במסירות נפש על טבילה במקווה אפילו אם יצרך לשבור קרח בשביל כך. נודע כבעל מופת גדול. גם בימי אדמו"רותו נסע אל רבותיו, וכך נסע גם אל השרף ממוגלניצא, רבי מאיר מפרמישלאן, רבי ישראל מרוז'ין, השר שלום מבעלזא ועוד. במיוחד היה דבק בשנותיו האחרונות ברבי חיים מצאנז והיה נוסע אליו פעמיים בשנה. חלק מחסידי רבו מרדושיץ פנו אליו לאחר פטירתו.

רבי יצחק מאיר מגור אמר עליו: "רבי נתן דוד משידלובצה הוא כתר שם טוב".

נפטר ונקבר בשידלובצא. קברו היה למוקד עלייה לרגל.

בין תלמידיו היו רבי ירחמיאל מאוסטרובצה - בנו של רבי יהודה לייביש פסח מליפסק וממלא מקומו בליפסק, ולאחר מכן באוסטרובצה ורבי משה רויגנפיש - רבה של טומשוב.

אחריו כיהנו בניו: רבי צמח ברוך בשידלובצה, רבי פינחס בקינצק, רבי שרגא יאיר בביאלברזיג ורבי יצחק יעקב בביאלא. חתנו (בזיווג ראשון) של רבי נתן דוד היה רבי אפרים טאוב מקוזמיר.

דברי תורתו
----------

דברי תורתו כונסו בספרים "תפארת אבות", "ישרי לב", "תפארת בנים", "סיפורי חסידים" על המועדים וכן בקונטרס "זר זהב" שבסוף ספר "ארן עדת" (דברי תורתו של בנו רבי שרגא יאיר).

בתורתו, חוץ מן הסגנון המאפיין של אביו רבי ירחמיאל הכוללת שילובים מתורת פשיסחא הנוקבת ותורת חסידות פולין העממית, נמצאים גם מוטיבים מתורתם של רבותיו מרדושיץ, מוגלניצא, צאנז ורוז'ין[דרוש מקור].

משפחתו
------

### בניו

* רבי צמח ברוך
* רבי פינחס
* רבי שרגא יאיר
* רבי יצחק יעקב
* בתו נישאה לרבי אפרים טאוב מקוזמיר.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, החסידות מדור לדור, ירושלים תשנ"ה
* יצחק אלפסי, תורת החסידות, ירושלים תש"ע, כרך שלישי עמ' 216,15,14,13,12,6,5

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, רבי נתן דוד רבינוביץ משידלובצה, **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' ש', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* נתן דוד בן ירחמיאל רבינוביץ (1814-1865), משידלובצה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תורת החסידות מאת יצחק אלפסי כרך שלישי, עמ' 5.
2. ↑  מאיר עיני הגולה, אות תקצ"ח.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296722505171
* GND: 1152330217
* LCCN: nr98040881
* VIAF: 82452493
* WorldCat: lccn-nr98040881

 |
מפת העיר ברזיליה
**לוסיו מרסל פרירה ריביירו לימה קוסטה** (בפורטוגזית: **Lúcio Marçal Ferreira Ribeiro Lima Costa**;‏ 27 בפברואר 1902, טולון – 13 ביוני 1998, ריו דה ז'ניירו) היה אדריכל ומתכנן ערים ברזילאי חשוב. קוסטה היה מחשובי הזרם המודרניסטי בברזיל וזכור בעיקר בזכות תכנון העיר ברזיליה ב-1956.

ביוגרפיה
--------

קוסטה נולד בצרפת להורים ברזילאים והתחנך באנגליה ובשווייץ עד 1916. את לימודי האדריכלות סיים בריו דה ז'ניירו ב-1924.

עבודותיו האדריכליות התאפיינו בשילוב בין הבנייה המסורתית של ברזיל, "הבארוק הבריזילאי" והשפעה ניכרת של האדריכלות המודרנית שהחלה לפרוח בימיו כאדריכל צעיר. בין 1930 ל-1932 היה שותף לעבודה עם האדריכל הרוסי גרגורי וורשבצ'יק, פוטוריסט שהביא למעשה לראשונה את המודרניזם לברזיל.

בשנת 1936, הזמין קוסטה את לה קורבוזיה להיות שותף בתכנון משרדיו החדשים של משרד החינוך והבריאות הברזילאי כמחאה על ההחלטה לתכננם בסגנון אר דקו על ידי ארכימדס ממוריה, אדריכל ברזילאי נוסף בתקופה זו. הזמנה הפגנתית זו הביאה כבר אז למחלוקת סביב מקומה של האדריכלות המודרנית בברזיל.

בסוף שנות ה-30 חבר קוסטה לאוסקר נימאייר ותכנן יחד איתו את הביתן הברזילאי ליריד העולמי בניו יורק בשנת 1939, פרויקט שבו השפעתם של לה קורבוזיה והתפישה המודרניסטית הייתה רבה. החברות בין השניים נמשכה גם בזמן תכנון העיר ברזיליה בשנות ה-50. באותן שנים תכנן יחד עם האדריכלית הצרפתית שארלוט פאריו על הביתן הברזילאי באוניברסיטת פריז.

תכנון העיר ברזיליה ב-1956 הושפע במידה רבה מתכנון העיר צ'אנדיגאר בהודו על ידי לה קורבוזיה, שנים ספורות קודם לכן. את תכנון העיר ביצע קוסטה, ואילו נימאייר תכנן רבים ממבני הממשל והציבור של העיר החדשה. תכנון העיר, שגרר מחלוקות רבות הנמשכות עד היום, היה דוגמה לתכנון עירוני מודרניסטי שניסה ליצור סוג חדש של עירוניות. התכנון פרס את העיר על שטח עצום בגודלו ובצורה המזכירה צורתו של מטוס וכלל מערכת כבישים מתקדמת מאוד. עיקר הטענות כנגד התכנון הוא שהעיר בנויה למעשה עבור מכוניות ולא עבור הולכי רגל, מה שיוצר בעיר בעיות של תנועה ,ובעל השלכות סביבתיות בריאותיות חברתיות וכלכליות קשות שנובעות מבניית העיר בסגנון של פרוור משתרע.

ראו גם
------

* ברזיליה
* אדריכלות בברזיל
* אוסקר נימאייר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיו קוסטה** בוויקישיתוף
* בית לוסיו קוסטה
* לוסיו קוסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007429870205171
* BnF: cb137745713 (data)
* GND: 119406683
* ICCU: CFIV069302
* ISNI: 0000 0000 6653 9624
* LCCN: n87920210
* NKC: xx0216799
* NTA: 315719222
* SUDOC: 066910471
* ULAN: 500033205
* VIAF: 24785160
* WorldCat: lccn-n87920210

 |
**לאהוב מחדש** (באנגלית: **Love Again**) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 2023 בבימויו של גים סטרוס, עם פריאנקה צ'ופרה, סם היואן וסלין דיון בתפקידים הראשיים.

זה רימייק לסרט הגרמני "SMS für Dich" (מסרון לך) משנת 2016 (אנ') המבוסס על רומן בשם זה מאת סופי קרמר משנת 2009.

תקציר העלילה
------------

מירה ריי (פריאנקה צ'ופרה) היא מאיירת ספרי ילדים מצליחה. לאחר שהארוס שלה, ג'ון (ארינזה קין), נהרג בתאונת דרכים היא נכנסת לדיכאון, עוברת לגור עם הוריה ומתקשה לצייר. רק לאחר שהמו"לית שלה ג'ינה (לידיה וסט) מאיימת לפטר אותה היא מחליטה לעבור לגור אצל אחותה סוזי (סופיה ברקלי), להמשיך בציור ומוכנה לדייטים.

היא עדיין קשורה נפשית לג'ון ו"מנהלת" איתו קשר בצורת מסרונים בהם היא מספרת על תחושותיה כלפיו ועל תוכניותיה. היא אינה יודעת שמספר הטלפון שלו הועבר לנמען אחר.

רוב בארנס (סם היואן) הוא עיתונאי שנמצא בסערת רגשות לאחר שארוסתו עזבה אותו סמוך לחתונתם המיועדת. הוא מקבל משימה לראיין את סלין דיון ולשם זה הוא מקבל מכשיר טלפון מהעיתון. לטלפון הזה מתקבלים המסרונים של מירה. רוב אינו יודע מה לעשות ונעזר בעיצותיהם של שני עמיתיו לעבודה - בילי (ראסל טובי) וליסה (לידיה וסט).

מהמסרונים יודע רוב על דייט של מירה והוא ובילי עוקבים אחריה וצופים עליה נפגשת עם ג'ואל (ניק ג'ונאס -בעלה בחיים) אך היא לבסוף זורקת אותו מהמונית לאחר שניסה לנגוע בה.

רוב נפגש עם סלין דיון ובמקום לראיין אותה הוא מספר לה על התלבטויותיו בקשר למסרונים והיא מעודדת אותו להמשיך. לבסוף נודע לו מהמסרונים שמירה הולכת להופעה של אורפיאו ואאורידיצ'ה במטרופוליטן אופרה שם הוא פוגש בה ומתחיל אתה. הוא מוצא חן בעיניה והם מתחילים לצאת ואף לקיים יחסים. רוב מספר עליה לסלין דיון והיא מתקשרת אליה ומציעה לה להפתעתה לצייר פוסטרים למענה.

רוב מפרסם את שיחותיו עם סלין דיון וחוטף צעקות מהעורך (ריצ'רד יוז) שבשקט מברך אותו על כך.

לבסוף מגלה מירה את פרטי המסרונים שלה על המחשב של רוב והוא מגלה לה את האמת ומודה שחשש לגלות לה בהתחילה כי חשב שתעזוב אותו.

היא כועסת עליו והם נפרדים אך כעבור זמן הם נפגשים שוב ומתנשקים והוא מבטיח לה כי לא ישקר להבא.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| פריאנקה צ'ופרה | מירה ריי |  |
| סם היואן | רוב בארס |  |
| סלין דיון | סלין דיון | בתפקיד עצמה |
| ניק ג'ונאס | ג'ואל | מחזר |
| ראסל טובי | בילי ברוקס | עיתונאי |
| לידיה וסט | ליסה סקוט | עיתונאית |
| סופיה ברקלי | סוזי ריי |  |
| ארינזה קין | ג'ון | ארוס של מירה |
| סיליה אימרי | ג'ינה |  |
| אומיד ג'לילי | מוהסן | בעל מסעדה |
| סטיב אורם | ריצ'רד יוז | עורך עיתון |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "לאהוב מחדש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לאהוב מחדש", באתר נטפליקס
* "לאהוב מחדש", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לאהוב מחדש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לאהוב מחדש", באתר Metacritic (באנגלית)
* קדימון לאהוב מחדש, באתר יוטיוב
* סלין דיון שרה "לאהוב מחדש", באתר יוטיוב
* סלין דיון שרה "I'll Be", באתר יטיוב
* רוב ומירה, באתר יוטיוב
גבולות הרמה הארמנית ב-1901 על פי H. F. B. Lynch
**רמת ארמניה**היא רמה בחלק הצפוני של המזרח התיכון.  

רוב שטחה של הרמה מהווה כיום את מזרח טורקיה, אך הרמה משתרעת גם במדינות נוספות: ארמניה, מערב איראן, דרום גאורגיה, ומערב אזרבייג'ן. החלק הצפון מערבי של הרמה ידוע גם בשם הקווקז הקטן.

לאורך ההיסטוריה האזור יושב בעיקר על ידי ארמנים, אך גם על ידי גאורגים ואשורים. אזור זה ידוע עוד מהעת העתיקה כאזור מרכזי בהיסטוריה של הארמנים. במהלך ימי הביניים, שבטים טורקמנים נדדו לאזור והתיישבו במספרים גדולים ברמת ארמניה. מרבית הארמנים בחלקו המערבי של האזור (מזרח טורקיה של ימינו) הושמדו בזמן רצח העם הארמני ב-1915. במקביל, הושמדו גם האשורים במערב הרמה כחלק מרצח העם האשורי.

כיום האזור מאוכלס בעיקר על ידי ארמנים, טורקים, כורדים, אזרים וגאורגים.

גאוגרפיה
--------

המפה הפוליטית של האזור
השטח הכולל של הרמה הוא כ-400,000 קמ"ר. ברמת ארמניה הייתה פעילות וולקנית נרחבת, וקיימים בה מספר הרי געש כבויים או רדומים: הר אררט המתנשא לגובה של 5,137 (הנקודה הגבוהה ביותר ברמה), הר ארגץ בארמניה ועוד.

  

הר ארטוס ואגם ואן במבט מהאי אקדאמאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רמת ארמניה** בוויקישיתוף
* רמת ארמניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4701002-2
* VIAF: 241879122
* WorldCat (עם VIAF): 241879122

 |
**האל הינסון** (באנגלית: **Hal Hinson**) הוא מבקר קולנוע וספרות אמריקאי שכתב במדור "Style" של "וושינגטון פוסט" בין השנים 1987–1997.

הינסון נחשב למבקר שאינו פופולרי בקרב חבריו המבקרים, מכיוון שאינו חושש לתת ביקורת שהולכת כנגד הקונצנזוס; למשל, הוא הילל את "הדסון הוק" (1991), שנקטל בידי שאר המבקרים. דוגמה נוספת היא הסקירה שלו לסרט "האחים סופר מריו", שהלכה נגד הזרם הביקורתי. בביקורת זו, שבה שיבח את האפקטים שמופיעים בסרט, כתב בין השאר "בקצרה, זהו סרט פצצה" (In short, it's a blast). האמירה ליוותה בהמשך את הפרסומים של הסרט במדיה הביתית. בשנת 1996 פוטר הינסון בידי "וושינגטון פוסט", ובשל איחורים קבועים להקרנות.

הינסון כתב מאמר על מונטגומרי קליפט, תחת הכותרת "Some Notes on Method Acting" (כמה הערות על משחק מתודי) למגזין "סייט אנד סאונד" בשנת 1984. הוא גם סקר עבור מגזין הקולנוע "Film Comment" באמצע שנות השמונים.

מתגורר במערב הוליווד.

קישורים חיצוניים
----------------

* האל הינסון באתר Rotten Tomatoes

הערות שוליים
------------

1. ↑  New York Magazine, 7 אוקטובר 1996
2. ↑  Hinson, Hal (29 במאי 1993). "'Super Mario Bros.' (PG)". *The Washington Post*. נבדק ב-29 בדצמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  דייוויד קאר, Critical Lapse, וושינגטון סיטי פייפר, 27 בספטמבר 1996
4. ↑  Kurnick, David (5 בדצמבר 2011). *Empty Houses: Theatrical Failure and the Novel*. Princeton University Press. p. 242. ISBN 978-1-4008-4009-0. נבדק ב-19 ביולי 2015. `{{cite book}}`:  (עזרה)
5. ↑  Robson, Eddie (31 ביולי 2011). *Coen Brothers – Virgin Film*. Ebury Publishing. p. 322. ISBN 978-0-7535-4770-0. נבדק ב-19 ביולי 2015. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  Hal Hinson באתר סלון
**ג'ייקוב אהרון גלמן** (במקור **Jacob Aaron Gellman**, באנגלית: **Jack Gilford**;‏ 25 ביולי 1908 – 4 ביוני 1990) היה שחקן יהודי-אמריקאי מועמד לשני  פרסי אמי, שני  פרסי טוני, פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1973 על הופעתו בסרט "להציל את הנמר".

ביוגרפיה
--------

גילפורד נולד במזרח מנהטן וגדל בשכונת ברוקלין. בן למהגרים יהודים רומנים; סופיה, בעלת מסעדה ואהרון גלמן.
לגילפורד היו שני אחים; מבוגר יותר - מארי וצעיר - נת'ניאל. גילפורד נהג להופיע כקומיקאי ומנחה בערבי חובבים והתגלה על ידי הקומיקאי היהודי מילטון ברל (אנ') כאשר עבד בבית מרקחת. החיקויים והבעות הפנים המוזרות עליהם עבד עזרו לו להתבלט ויצרו סביבו עניין.

קריירת משחק
-----------

גילפורד החל את דרכו כשחקן בשנות ה-40, בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. התפרסם לראשונה בברודוויי במחזמר "דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום בו שיחק את הייסטרווי, עבד הסנטור הרומאי סנקס, עליו היה מועמד לפרס הטוני. בקולנוע התפרסם לראשונה באותו תפקיד בגרסה הקולנועית המצליחה של המחזה, אותה ביים ריצ'רד לסטר. גילפורד היה מועמד לפרס הטוני בפעם השנייה על הופעתו במחזה "קברט"

שיחק לאחר מכן בפרודיית המלחמה הקולנועית שהתבססה על הרומן "מלכוד 22" בתפקיד החובש הצבאי ד"ר דניקה. גילפורד גילם בשנת 1973 את פיל גרין, שותפו העסקי של איש העסקים הארי סטונר (ג'ק למון) בדרמה של ג'ון ג. אבילדסן "להציל את הנמר". על הופעתו זו הי מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב. ב-1985 הופיע בקומדיה של רון הווארד, "קוקון", בתור ברני לפקוביץ' הקשיש הפסימי שמסרב לשחות בבריכת השחייה הקסומה וחזר על התפקיד גם בסרט ההמשך "קוקון 2: החזרה". לקראת סוף הקריירה שלו היה גילפורד מועמד לפרסי אמי על הופעות אורח שעשה בקומדיית המצבים הטלוויזיונית "בנות הזהב" ובסדרת הדרמה "שלושים ומשהו".

חיים פרטיים
-----------

גילפורד היה נשוי במשך כ-39 שנים לשחקנית ולפעילה החברתית מדליין לי אותה הכיר כשהנחה מפגשים הפוליטיים להם הייתה שותפה.
הזוג גידל ביחד שלושה ילדים, שניים משותפים ובת אחת מנישואיה הקודמים של לי.
גילפורד נפטר בביתו שבגריניץ' וילג' בשנת 1990 כשהוא בן 81 מסרטן הקיבה.
הוא קבור בבית הקברות היהודי "מאונט הברון" שברובע קווינס, ניו יורק לצד אשתו היהודייה פולנייה שנפטרה ב-2008.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* החולם בהקיץ (1966)
* דבר מצחיק קרה לי בדרך לפורום (1966)
* מי משגיח על ההון? (1967)
* מלכוד 22 (1970)
* יהיו ענקים (1971)
* להציל את הנמר (1973)
* נוכלים בחוג הנוצץ (1976)
* משה והרשל'ה (1980)
* איש המערות (1981)
* אנה לכוח האין סופי (1983)
* קוקון (1985)
* כוסית לארתור (1988)
* קוקון 2:החזרה (1988)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ק גילפורד** בוויקישיתוף

* ג'ק גילפורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ק גילפורד, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ק גילפורד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בישראל הופץ הסרט בשם "הרומאים באים"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280239505171
* BIBSYS: 98013412
* BNE: XX1621573
* BnF: cb14023684c (data)
* GND: 142160946
* ISNI: 0000 0001 1856 2245
* LCCN: n89643472
* NKC: xx0179876
* NLK: KAC2020M7864
* NTA: 230367992
* RERO: 02-A003296338
* SUDOC: 234787236
* VIAF: 49421780
* WorldCat: lccn-n89643472

 |