recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
רבי מסעוד הכהן (מימין) לצד תלמידו וחבירו רבי דוד אבן כליפא
**הרב מסעוד הכהן** (ה'תרנ"ג 1893 - כ"ט ניסן ה'תש"י 1950) היה רבה של תמושנת שבאלג'יריה וראש הישיבה בעיר. מחבר שו"ת **פרחי כהונה.**

תולדות חייו
-----------

נולד בתאפילאת שבמרוקו לרבי אליהו הכהן ואמו עזיזה לבית משפחת אדהן, נכדתה של רבי יעקב אביחצירא. למד בישיבתו של גיסו רבי דוד אביחצירא בעיר. עם פטירת רבו בשנת ה'תר"פ, התפזרו מספר תלמידים לשמש מורי הוראה בערים שונות. רבי מסעוד התבקש לכהן בעיר תמושנת שבאלג'יריה, לאור המלצתו של הרב משה מאיר חי אליקים לאנשי העיר, לבחור את רבי מסעוד לרבם. עם הגיעו לעיר, קירב אליו את רבי דוד אבן כליפא הצעיר ממנו, והקים עמו ישיבה בעיר. לישיבה הועברה ספרייתו התורנית של הרב חיים אלכבאש, רבה הקודם של העיר. הרב מסעוד לימד תלמידים במקום. מבין תלמידי הישיבה נמנה הרב פנחס טבול (רבה של מסקרה).

רבי מסעוד עמד בקשרי מכתבים עם רבנים שונים מצפון אפריקה, כדוגמת רבי דוד הכהן סקלי, רבי יוסף משאש, רבי יחייא אמסלם, הרב משה מאיר חי אליקים, ורבי יצחק אלמליח רבה של תלמסאן.

עקב פנייתם של יהודי אוראן לרבי מסעוד שיכהן אצלם כאב בית הדין, נעתר לבקשתם, ובשנת ה'תש"ד עקר לאוראן. לא ברור אם שימש בפועל כאב בית הדין. ככל הנראה חולי השיתוק שפקד אותו מנע אותו מלכהן בפועל בתפקיד.

נפטר בכ"ט ניסן ה'תש"י, ונקבר באוראן לצד קברו של רבי דוד הכהן סקלי.

### דרכו ההלכתית

התאפיין בהתמודדותו עם שאלות חדשות בעקבות העת החדשה. מבין פסיקותיו, יש לציין את שיטתו המקילה בגיור, במקרה שיהודי חי עם גויה או להפך, והצד היהודי רוצה לגייר את הצד הגוי, שיש לקבלם לגיור. אף שברור שלא ישמרו תורה ומצוות באופן מלא. הוא מבאר את פסיקתו, שיש לגייר בכדי להציל את היהודי שלא יתבולל, ולא יעבור על איסורי עריות שונים. וכן בשביל להציל את זרעו של היהודי שלא יתחלל בגוים. כמו כן היקל בגיורי קטינים, אף על פי שהאם לא רצתה להתגייר.

כמו כן מפורסם בקרב חכמי אלג'יריה, שרבי מסעוד הורה שקטן שהתחנך לתפילין עולה לתורה אף בימי שני וחמישי. ופסקו התקבל אצל חכמי אלג'יריה.

חיבוריו
-------

* **שו"ת פרחי כהונה על ארבעת חלקי השולחן ערוך** נדפס בשנת ה'תש"ח בקזבלנקה.
* **לקט תשובות ודרשות** - בכתב יד.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה זלמן מייארה, **ספר גאוני משפחת אביחצירא**, חלק ב עמ' 184–195.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אימו עזיזה בת אסתר אבוחצירא-אדהן (אשת רבי מכלוף אדהן) בת רבי יעקב אבוחצירא.
2. ↑  אור המערב חוברת יד, אלול תשע"ה, עמ' צז.
3. ↑  ראו בספר גאוני משפחת אביחציאר חלק ב עמ' 192-3.
4. ↑  ראו מכתב בספר ריח ניחוח עמ' 606-8.
5. ↑  שו"ת מים חיים מהד' תשע"ח, חלק מים קדושים, סימן רפז.
6. ↑  מעשה חייא, עמ' 110.
7. ↑  ראו למשל בספר גאוני משפחת אביצירא חלק ד, עמ' 528.
8. ↑  ראו בספר שיח יצחק אורח חיים סימן א.
9. ↑  הקדמת הרב דוד אבן כליפא לשו"ת פרחי כהונה, מהדורה שנייה.
10. ↑  ראו בספר גאוני משפחת אביחצירא חלק ב עמ' 194.
11. ↑  פרחי כהונה אבן העזר, סימן י. ראו גם במכתבו בספר ריח ניחוח עמ' 606.
12. ↑  פרחי כהונה יורה דעה לז.
13. ↑  ע"פ פסקו בשו"ת פרחי כהונה סימן כב. ראו שיח יצחק (אלמליח) או"ח סימן א, דרכי דוד (אבן כליפא) או"ח סימן יט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587626905171
* ISNI: 0000 0000 5289 7316
* LCCN: nr94032696
* VIAF: 31880963
* WorldCat: lccn-nr94032696

 |
**טיינולופוס** (שם מדעי: *Teinolophos*; פירוש השם: "רכס שיניים מורחב") הוא סוג יונק נכחד מקבוצת יונקי הביב שהתקיים במשך הקרטיקון התחתון שלפני 120 עד 113 מיליון שנה מזמננו באוסטרליה. סוג זה תואר ב-1999 והוא נחשב למונוטיפי במשפחה **Teinolophidae**, בו נכלל מין יחיד - *Teinolophos trusleri*, הקרוי על שם האמן פיטר טרוסלר. הממצאים שלו התגלו בתצורות וונטאגי (אנ') שבדרום ויקטוריה.

היה זה יונק בעל צורה בסיסית דומה מעט לסינאפסידים שהיה קרוב בעיקר לסטרופודון ואולי היה בעל דמיון רחוק לברווזן מודרני. אצל היונק הקדום היו שיניים חותכות בעלי שחיקה מאוד מהירה וטוחנות גבוהות, אשר התאימו לקדמת פני הלסת והיו גבוהות יותר משאר הלסת (מה שנתן למין את שמו). גודל שיניים אלה היה כשישית מגודל היונק וכנראה ששימשו לאכילת חרקים וטרף דומה. ליונק זה היו אוזניים פרימיטיביות, כאשר היה חיבוק סחוס דק בין האף לסנטר.

ככל הנראה הטיינולופוס היה אחד מהסוגים הבסיסיים ביותר בקבוצתו ומספר חוקרים אף רואים בו אב קדמון של היונקים מקבוצת התריה לבין יונקי הביב האחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* טיינולופוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טיינולופוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Flannery, T. F.; Rich, T. H.; Vickers-Rich, P.; Ziegler, T.; Veatch, E. G.; Helgen, K. M. (2022). "A review of monotreme (Monotremata) evolution". Alcheringa: An Australasian Journal of Palaeontology. Online edition. doi:10.1080/03115518.2022.2025900
**כריסטי אלטומאר** (באנגלית: **Christy Altomare**; נולדה ב-23 ביוני 1986) היא שחקנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

אלטומאר נולדה בפנסילבניה, בהיותה בת חמש החלה להופיע בתיאטרון קהילתי, בגיל שתים עשרה החלה לכתוב שירים, היא למדה בבית ספר לאמנויות הבמה של אוניברסיטת סינסינטי. 

ב-2008 החלה להופיע במחזמר אביב מתעורר, היא שיחקה את סו סנל במחזמר "קארי" ואת סופי במחזמר מאמה מיה! המבוסס על שירי להקת אבבא.

היא נבחרה לגלם את הנסיכה אנסטסיה במחזמר אנסטסיה המבוסס על סרט ההנפשה, על תפקידה הייתה מועמדת למספר פרסים, בעקבות כך היא מופיעה באופן קבוע ב"קונצרט נסיכות דיסני" (Broadway Princess Party).

היא הוציאה מספר אלבומים מוזיקליים עצמאיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטי אלטומאר (באנגלית)

* כריסטי אלטומאר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* כריסטי אלטומאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* כריסטי אלטומאר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9506 4076
* LCCN: no2012147415
* MusicBrainz: c148ffc0-d10c-480e-b2bb-933ab317f238
* VIAF: 289716128
* WorldCat: lccn-no2012147415

 |
**מריה רוזאריה "מארה" קרפניה** (באיטלקית: **Maria Rosaria "Mara" Carfagna**; נולדה ב-18 בדצמבר 1975) דוגמנית, מנחת טלוויזיה והשרה לענייני שוויון הזדמנויות בממשלת איטליה.

חייה
----

קרפניה נולדה בסלרנו. ב-1997 השתתפה בתחרות מיס איטליה, והגיעה למקום השישי. היא למדה משפטים באוניברסיטת סלרנו, וב-2001 קיבלה תואר ראשון. במקביל ללימודי המשפטים, הצטרפה בשנת 2000 לדווידה מנגאצ'י בהנחיית תוכנית הטלוויזיה "La Domenica del Villaggio" ("יום ראשון בכפר"), שעסקה בכפרים באיטליה, ושודרה בערוץ 4 של רשת מדיאסט בבעלותו של סילביו ברלוסקוני עד 2006. בשנה זו החלה להנחות את התוכנית "Piazza Grande", לצדו של ג'אנקרלו מגאלי. במקביל להופעותיה בטלוויזיה, עסקה קרפניה גם בדוגמנות, ואף הצטלמה בעירום למגזין "מקסים".

בשנת 2004 הצטרפה קרפניה למפלגתו של ברלוסקוני, פורצה איטליה. בשנת 2006 נבחרה לבית התחתון של הפרלמנט האיטלקי, ושמרה על מקומה גם ב-2008. במהלך עבודתה בפרלמנט הייתה פעילה בוועדה לעניינים חוקתיים. מראהּ המצודד חילץ מברלוסקוני מספר התבטאויות סקסיסטיות ושנויות במחלוקת. לאחר בחירתה לפרלמנט אמר כי יציע לעגן בחוק את זכות הלילה הראשון. בינואר 2007 אמר עליה כי אלמלא היה נשוי, היה נישא לה מיד. רעייתו של ברלוסקוני, ורוניקה לריו, דרשה ממנו להתנצל מעל דפי העיתונות. ב-8 במאי 2008 מינה אותה ברלוסקוני לשרה לענייני שוויון הזדמנויות.

קרפניה מגדירה את עצמה כ"אנטי-פמיניסטית", וסבורה שחירות אינה תוצר של עצמאות, כי אם של חוק ומשמעת. היא עוררה את חמתם של פעילים לזכויות הומוסקסואלים, כאשר טענה כי זכויות לבני זוג צריכות להתבסס על יכולתם להביא ילדים לעולם, וכן כי אין צורך במצעד גאווה, מאחר שאין עוד אפליה נגד הומוסקסואלים באיטליה. בספטמבר 2008 יזמה את הצעת החוק הראשונה שלה כשרה, הצעה שנועדה להוציא את הזנות מחוץ לחוק, באמצעות הטלת קנסות הן על הזונות והן על הלקוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארה קרפניה** בוויקישיתוף
* מארה קרפניה, ברשת החברתית פייסבוק
* מארה קרפניה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מארה קרפניה, ברשת החברתית אינסטגרם
* מארה קרפניה, הבלוג הרשמי
* מארה קרפניה באתר ממשלת איטליה (באיטלקית)
* הבלוג של מארה קרפניה (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: UBOV274030
* ISNI: 0000 0000 5502 5695
* LCCN: no2009024435
* VIAF: 78969987
* WorldCat: lccn-no2009024435

 |
**עפיין פרואני** (שם מדעי: *Engraulis ringens*) הוא מין של דג גרם מהסוג עפיין (אנשובי) שבמשפחת העפייניים החי במזרח האוקיינוס השקט והוא מתגודד בנחילים צפופים סביב החופים של אמריקה הדרומית באזור צ'ילה ופרו ומהווה דג מאכל מסחרי חשוב לתושבי אמריקה הדרומית, ייתכן שהוא דג המאכל השופע ביותר שנתפס למאכל כשמייצרים ממנו כל שנה 4–8 מיליון טונה למסחר.

אורכו של דג העפיין 10–20 סנטימטרים והוא בעל קשקשים כסופים. הוא מתבגר תוך שלוש שנים לגודלו המלא ואז משייט בנחילים גדולים בטווח של 80 קילומטרים מהחופים. דג זה ניזון בעזרת סינון מזון פלנקטוני כמו פיטופלנקטון ובעיקר מזואופלנקטון שמורכב מסרטני קריל ומשטרגליים. בעזרת הלסתות הרחבות הוא לוכד את הטרף ומסנן את המים החוצה.

מצב שימור העפיין הוא "ללא חשש", אם כי חלה ירידה מסוימת בתפוצתו עקב דיג יתר רחב ועקב תופעות אל ניניו הפורצות כעבור כמה שנים וגורמות להפסקת ייצור הפלנקטון, מה שממוטט את המערכת האקולוגית. הדג עצמו מכלכל מינים רבים של דגים טורפים, כרישים, עופות ימיים ואריות ים המתבססים עליו ומושפעים מהיעלמותו, מה שגורם להם להיפגע גם כתוצאה מדיג או אל ניניו. העפיין הוא המקור העיקרי של הגואנו הנוצר מלשלשת של העופות הימיים הנוהגים לקנן באיים הצחיחים שמול חופי פרו.

כיום משתמשים בדג זה בעיקר לייצור של מנת דגים (אנ') אותו מייצרת ממשלת פרו בכמות הגדולה ביותר. מעט מאוד מהסחורה שנידוגה משמשת למאכל ישיר לאנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עפיין פרואני** בוויקישיתוף
* עפיין פרואני, באתר ITIS (באנגלית)
* עפיין פרואני, באתר NCBI (באנגלית)
* עפיין פרואני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עפיין פרואני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* עפיין פרואני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עפיין פרואני, באתר FishBase (באנגלית)
* עפיין פרואני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפיין פרואני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רוברט המילטון "בוב" טרנבול** (אנגלית: **Robert Hamilton "Bob" Turnbull**‏; 22 ביוני 1894–1946) היה כדורגלן סקוטי.

חייו
----

לפני שהחל בקריירת הכדורגל היה טרנבול חייל, ששירת ב-Royal Corps of Signals והצטרף לקבוצת ארסנל כשחקן חובב בינואר 1921. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, וערך את הופעת הבכורה ב-27 בדצמבר 1921 במשחק מול קארדיף סיטי בניניאן פארק, שהסתיים בניצחון 4 - 3 לטובת קארדיף. בשלב זה של הקריירה שלו הוא שיחק באופן לא סדיר, ובעונת 1921/1922 צבר חמש הופעות. את שערו הראשון במדי ארסנל הוא הבקיע במשחק מול סנדרלנד בנובמבר 1922. בעונה שלאחר מכן הוא זכה ליותר דקות משחק, והשתתף בשמונה מתוך 15 המשחקים הראשונים של ארסנל. בשלב זה של העונה הייתה ארסנל בתחתית הטבלה, לאחר שניצחה ארבעה משחקים בסך הכל.

הנרי וייט, החלוץ הקבוע של ארסנל, היה בכושר רעוע, ובנוסף לכך למועדון לא היה תקציב להבאת שחקני חיזוק. כתוצאה מכך החליט המאמן לזלי נייטון להעביר את טרנבול לעמדה קדמית יותר, מהלך שהתברר כהצלחה; טרנבול הבקיע 21 שערי ליגה באותה עונה, כולל פעמיים ארבעה שערים במשחקים מול בולטון וונדררס ובלקפול. שעריו של טרנבול סייעו לארסנל להינצל מירידה ולסיים במקום ה-11. שער נוסף שהבקיע מול ליברפול בגביע ה-FA העלה את מאזנו ל-22 שערים בכל המסגרות, ובכך הוא קבע שיא הבקעה בליגה הבכירה בהיסטוריה של ארסנל עד אותה תקופה.

טרנבול לא הצליח לשמר את יכולתו הטובה, ובעונת 1923/1924 הצליח להבקיע רק שישה שערים. הגעתו של הארי וודס דחקה את טרנבול מההרכב של ארסנל, ובנובמבר 1924 הוא הועבר לצ'רלטון אתלטיק תמורת 350 לירות שטרלינג, כשלרשותו 28 שערים ב-66 משחקים במדי ארסנל. שלושה חודשים לאחר הגעתו לצ'רלטון הוא הועבר לצ'לסי תמורת 300 לירות שטרלינג, שם הצליח לשחזר את יכולתו הטובה. בתוך פחות משלוש עונות הוא רשם לזכותו 58 שערים ב-87 משחקים בכל המסגרות.

לאחר שעזב את צ'לסי ב-1928 הוא שיחק תקופות קצרות בקלפטון אוריינט, סאות'נד יונייטד צ'טהאם וקריסטל פאלאס. לאחר פרישתו הוא עבד בפאלאס כמאמן כושר, עד מותו בלונדון ב-1946.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 288 - 289), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ליימן שליסל בע"מ** היא חברה משפחתית פרטית ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא והפצה של מותגים בינלאומיים, בעיקר מוצרי מזון.
החברה פועלת כיבואן וכמפיץ בלעדי בישראל של מספר חברות בינלאומיות, בהן: פרפטי ואן מלה (מנטוס), לואקר, שטורק (טופיפי ומרסי), ג'נרל מילס (nature valley) ועוד רבות אחרות. משרדי החברה שוכנים ביבנה.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1919 בעיר ברלין שבגרמניה על ידי הירש ליימן. החברה צמחה מסוכנות ממתקים שהקים.

בשנת 1935, עם עליית המשפחה לארץ, הועתקו עסקיה לישראל. ב-1954, ברוך ליימן, בנו של הירש, וגיסו, אברהם שליסל, חברו להקמת חברה שתייבא מוצרי נוחות שונים לארץ, אך החברה החלה לעסוק בייבוא רק החל משנת 1960. כיום, קבוצת ליימן שליסל בבעלות מוני ליימן וראובן שלייסל.

ב-2016 קיבלה החברה מכה קשה כאשר איבדה את הזיכיון לקבוצת המותגים החזקים ביותר שלה ב-45 השנים האחרונות ואשר היוו לפחות כ-60 אחוז ממכירות החברה - פררו - הכוללים את המוצרים פררו רושה, ממרח נוטלה, קינדר, רפאלו, דופלו וסוכריות הטיק טק.

ליימן שליסל מעסיקה כיום כ-530 עובדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליימן שליסל
* אתר ליימן שליסל
* יעל ולצר, "מייד אין ג'רמני" בישראל: ממוקצה לאהוב, באתר ynet, 28 ביוני 2015
* אתר למנויים בלבד שוקי שדה, החיים המתוקים של ליימן ושליסל: אימפריית הממתקים היקרים של בני הדודים נחשפת, באתר TheMarker‏, 24 בינואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילנית חיות, ‏ליימן שליסל בדרך לאבד את זיכיון נוטלה ופררו רושה, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2015
2. ↑  נווית זומר, פררו רושה נפרדת מלימן שליסל, באתר ynet, 23 בנובמבר 2015
3. ↑  נורית קדוש, השוקולד מחליף ידיים: ליימן שליסל נכנעה לנוטלה, באתר כלכליסט, 22 ביוני 2021
**שממית חול נמיב** (שם מדעי: *Pachydactylus rangei*) היא מין של שממית קטנה המצויה במדבר נמיב החם. שממית זו התגלתה בשנת 1908 על ידי החוקר לאר גבריאל אנדרסון (Lars Gabriel Andersson).

אורכה של השממית 13 ס"מ והיא בעלת עור ורוד ומפוספס מלמעלה באדום, כשצידי הגוף צהובים וכפות רגליים גדולות בעלות כפות נצמדות. הראש גדול ומעט לבן והעיניים צהובות עם אישונים גדולים שחורים. לשונה של השממית ארוכה מאוד ויכולה לנקות את ארובות עיניה.

השממיות חיות מאנגולה עד נמיביה ומחזיקות מעמד בחום המדבר על ידי פעילות לילית ועם שחר השממיות עומדות על קצה הדיונות הגדולות ומחכות לערפילים לחים שמגיעים מהים ומתכסים בראש הדיונות. לאחר מכן הם מתחפרים מתחת לקרקע עד הלילה.

הם אוכלות חרקים שונים ובעיקר חיפושיות מדבר, כמו חיפושית מדבר נמיב (Stenocara gracilipes). הם תופסות את הטרף בלשונם הדביקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שממית חול נמיב** בוויקישיתוף
* שממית חול נמיב, באתר ITIS (באנגלית)
* שממית חול נמיב, באתר NCBI (באנגלית)
* שממית חול נמיב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שממית חול נמיב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שממית חול נמיב, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שממית חול נמיב באתר הרשימה האדומה של IUCN
**הרי נור** (בטורקית: **Nur Dağları**) או **הרי אמאנוס** (ביוונית: **Ἁμανός**) הם רכס הרים בדרום טורקיה המשתרע בנפות האטיי ואוסמניה. בפי תושבי האזור קרוי הרכס בשם "הרי גאבור" (Gavur Dağları), היינו, "הרי הכופרים" שכן באזור ישבו בעבר נוצרים רבים.

הרכס שייך למסיף הרי הטאורוס מהם הוא נשלח דרומה כאצבע שאורכה כ-150 ק"מ. ממערב גובלים הרי נור במישור צ'וקורובה ובמפרץ איסכנדרון ובדרום ובמזרח הוא תחום על ידי נהר עאסי ויובליו. הרי נור מגיעים לשיאם בהר בוז (Bozdağ - "הר הכסף", או Mıgır Tepe - "תל מיגיר"), המתנשא לגובה של 2,240 מטרים. 

שני מעברי ההרים החשובים לרוחבו של הרכס הם "מעבר בלן" (Belen Geçidi, בעבר "השערים הסורים") המחבר בין איסכנדרון וחלב; ו"מעבר בהצ'ה" (Bahçe Geçidi, בעבר "מעבר אמאנוס", לטינית "Amani Portae") שבו עובר כיום כביש מהיר O-52 ‏(E90) בין אדנה וגזיאנטפ.

זיהויו כהר האמנה. יש הסוברים כי השם "אמנאוס" משמר את השם המקראי "אמנה", הר האמנה מוגדר במקורות רבים בתור הגבול הצפוני של ארץ ישראל השלמה, התלמוד הירושלמי במסכת שביעית אומר שכל מה שנמצא לפנים מהאמנה הוא ארץ ישראל, ומה שנמצא מחוץ לאמנה הוא חו"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרי נור** בוויקישיתוף
הרי נור
**גדי גולן** (נולד בשנת 1955) הוא מהנדס אלקטרוניקה ישראלי, פרופסור לאלקטרוניקה, נשיא מכון טכנולוגי חולון מאוקטובר 2011 עד דצמבר 2012 ולאחר מכן נשיא מכללת אורט הרמלין ומרצה באוניברסיטת אריאל בשומרון בפקולטה להנדסת חשמל ואלקטרוניקה.

ביוגרפיה
--------

בשנת 1982 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנת 1986 קיבל תואר שני בהנדסת חשמל ובשנת 1990 קיבל תואר דוקטור, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. יצא לפוסט-דוקטורט בקולג' האוניברסיטאי של לונדון.

בשנת 1991 הצטרף לסגל האקדמי של מכון טכנולוגי חולון. היה דקאן הפקולטה להנדסת חשמל אלקטרוניקה ותקשורת וראש המרכז למיקרואלקטרוניקה ושכבות דקות. באוקטובר 2011 מונה לנשיא המכון. בדצמבר 2012 התבקש לסיים את כהונתו כנשיא המכון.
פיתח יחד עם פרופ' אדיר בר-לב, במסגרת האוניברסיטה הפתוחה, את הקורסים "מוליכים למחצה" ו"התקני מוליכים למחצה ומיקרואלקטרוניקה", ושימש מרכז ההוראה של קורסים אלו במשך שנים רבות. 

תחומי המחקר שלו הם: מיקרוסקופיה אקוסטית, אלקטרואופטיקה, הוראה מרחוק באמצעות תקשורת מחשבים, מידענות, התקני גלי שטח אקוסטיים, מיקרואלקטרוניקה בשכבות דקות.

עומד בראש חטיבת ההתקנים האלקטרוניים של IEEE מאז 1996 והוא כמזכיר הסניף של IET ישראל. עומד בראש הסניף הישראלי של SID – "החברה למידע תצוגות", והוא חבר הנהלה בהתאגדות המהנדסים SEEEI, האגודה הישראלית לתאי שמש ISES, והאגודה העולמית להנדסת הספק – CIGRE. על שמו רשומים 15 פטנטים. יזם שלש חברות הזנק בתחום ההתקנים החשמליים: ATCT, SILBID, MICRO-D.

קישורים חיצוניים
----------------

* גדי גולן, באתר של מכון טכנולוגי חולון
* גדי גולן, באתר של מכללת אורט בראודה
* פרופסור גדי גולן מונה לנשיא HIT מכון טכנולוגי חולון, באתר "הידען", 10 באוקטובר 2011
* ראיון בלעדי: פרופסור גדי גולן: טכנולוגיית תאי הדלק תוביל את ישראל לחזית המדע, באתר "תשתיות", 23 במאי 2011

* גדי גולן, באתר dblp

**מכּתביו**:

* עידן חדש ברשת החשמל העולמית, באתר "תשתיות", 2 במאי 2010
* עידן האינטליגנציה החשמלית – Smart Grid, באתר "תשתיות", 6 ביוני 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  "לבחון המשך כהונתו של מנכ"ל המכון הטכנולוגי בחולון", דוד רפאלי, 14 במאי 2014, בכלכליסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312389805171
* dblp: 68/2540
* ISNI: 0000 0004 0280 9209
* ORCID: 0000-0002-1993-583X
* VIAF: 299060624
* WorldCat (עם VIAF): 299060624

 |
**סיטרד-חליין** (בהולנדית: ‏**Sittard-Geleen**ⓘ‏?‏, בלימבורגית: **Zittert-Gelaen**) היא עיר במחוז לימבורג שבהולנד. העיר הוקמה ב-2001 כאיחוד של הרשויות לשעבר של סיטרד, חליין ובורן. סיטרד-חליין גובלת במערב בבלגיה ובמזרח בגרמניה.

היסטוריה
--------

### סיטרד

על פי ממצאים ארכאולוגיים מתוארכת ההתיישבות הראשונה בסיטרד לכ-7,000 שנים לפני זמננו. העיר של היום נוסדה ככל הנראה בשנת 850 לספירה לערך והיא נבנתה סביב לתל מלאכותי המוקף חומת עץ. סיטרד מוזכרת לראשונה במקורות משנת 1157. ב-1243 הוענקו לה זכויות העיר על ידי דוכס לימבורג. ב-1400 היא נמכרה לדוכס יוליך והיא נותרה בבעלותו עד 1794. העיר נחרבה ונבנתה מחדש כמה פעמים עקב שריפות ועקב עימותים צבאיים שהתחוללו בין המאות ה-15 וה-17. העיר בוצרה עד שהיא נהרסה כמעט לחלוטין ב-1677 במהלך מלחמת הולנד. תחת הכיבוש הצרפתי, בשנים 1794 – 1814, הייתה סיטרד חלק ממחוז רור. לאחר מכן היא הייתה חלק מהולנד, למעט בשנים 1830 – 1839, כאשר היא הצטרפה למהפכה הבלגית. במלחמת העולם השנייה נכבשה העיר על ידי הגרמנים, שאיחדו כמה רשויות מקומיות קטנות, כמו ברוקסיטרד, לסיטרד. ב-18 בספטמבר 1944 שוחררה העיר על ידי הדיוויזיה המשוריינת השנייה של צבא ארצות הברית. החלק העתיק ההיסטורי של העיר לא סבל ברובו מנזקים במהלך המלחמה, למרות שהעיר שכנה על קו החזית במשך יותר מארבעה חודשים, שבהם יותר מ-4,000 פגזים הכו בעיר.

לאחר המלחמה צמחה סיטרד במהירות ונבנו בה שכונות רבות. מכרות הפחם בסביבה היו הכוח המניע מאחורי צמיחתה הכלכלית של העיר, עד שהם נסגרו בשנות השישים והשבעים. כיום העיר מהווה מרכז תעשייתי וכן פועלים בה בנייני משרדים רבים.

### חליין

עד לסוף המאה ה-19 הייתה חליין לא יותר מאשר כפר קטן. במקום התגלו השרידים של אחד הכפרים הפרהיסטוריים העתיקים ביותר בהולנד. במאה ה-20 פעם בעיר מכרה בפחם הגדול ביותר באירופה, שהביא לגידול מהיר באוכלוסיית העיר. בשנות השישים והשבעים, נסגרו כל מכרות הפחם. עם זאת, חברת הפחם הלאומית של הולנד, שהופרטה ב-1989, נותרה פעילה בחליין, וכיום היא מייצרת כימיקלים.

ספורט
-----

סיטרד היא ביתה של מועדון הכדורגל פורטונה סיטארד המשחק נכון ל-2020 בליגת העל ההולנדית, ושל מועדון הכדוריד סיטרדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטרד-חליין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיטרד-חליין (בהולנדית)
* סיטרד-חליין, ברשת החברתית פייסבוק

* סיטרד-חליין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סיטרד-חליין, ברשת החברתית אינסטגרם

* סיטרד-חליין, ברשת החברתית LinkedIn

* סיטרד-חליין, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד הסטטיסטיקה של הולנד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 0ef1c310-30bb-4400-8585-80a80b2b104c
* VIAF: 248769239
* WorldCat: viaf-248769239

 |
**מרקוס אמרמן**, באנגלית: **Marcus Amerman** הוא אמן זכוכית, צייר, מעצב אופנה ואמן מייצגים, המתגורר באיידהו. הוא ידוע בזכות דיוקנאות בעבודת החרוזים הריאליסטיים ביותר שלו.

רקע
---

מרקוס אמרמן נולד בפיניקס, אריזונה, בשנת 1959 אך גדל בצפון מערב. בגיל 10, דודתו לימדה אותו את הטכניקות לעבודת חרוזים אינדיאנית. הוא סיים את התואר הראשון באמנויות במכללת ויטמן בוואלה, וושינגטון. הוא גם למד במכון לאמנויות אינדיאניות אמריקאיות ובמרכז הסרטים האנתרופולוגי.

### עבודת אומנות

העבודה שלו בז'אנרים רבים של אמנות, חופפים זה לזה. לדוגמה, עבודת החרוזים של אמרמן משולבת בעיצוב הבגדים. התלבושות שלו מוצגות באמנות המיצג שלו. ציוריו ועבודות הזכוכית שלו משתמשים בפלטה צבע שנמצאת בעבודות החרוזים שלו. הוא אפילו יצר חרוזי ענק מזכוכית.

העבודה הראשונה של אמרמן בעבודת חרוזים הייתה מעיל סוס הברזל שלו משנת 1993, מעיל עור משובץ עם תמונה מפורטת ומעוצבת ביותר של ברוק שילדס בעבודת חרוזים. מאוחר יותר, הוא הוסיף צמידי דיוקן לרפרטואר שלו. הוא עיצב גיבורים היסטוריים רבים בעבודות החרוזים שלו, כמו לויד קיווה ניו; אייקוני פופ, כמו ג'נט ג'קסון, ודימויים בהשראת גיבורי על קומיים שהם נושא שנמשך לאורך כל עבודתו.

ציוריו אקספרסיביים ולעיתים קרובות משקפים את שורשי המוצא שלו, עם דימויים מאזור המיסיסיפי. עבודתו בזכוכית כוללת גם עיצובים קרמיים, אך לעיתים קרובות יותר משקפת עיצובים עכשוויים, כגון כדורי הארץ.

### אוספים ציבוריים נבחרים

עבודתו של אמרמן נמצאת באוספים ציבוריים כמו מרכז ג'ורג' גוסטב היי, המוזיאון הלאומי של האינדיאנים האמריקנים, המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, מוזיאון הרד, מוזיאון האמנות של פורטלנד, מוזיאון Wheelwright בסנטה פה, ובמוזיאון לאמנויות ועיצוב. הוא האמן היחיד שעבודות החרוזים שלו מוצגות במגזין פלייבוי.

### כבוד ופרסים

בשנת 2008, אמרמן היה עמית בבית הספר לזכוכית פילצ'וק ואמן שם בשנת 2008. בשנת 2014 הוענק לו תואר עמית ארצות הברית, פרס שנתמך על ידי קרן רסמוסון.

### אישי

אחיו של אמרמן, רוג'ר אמרמן, גם מעצב בחרוזים ועטור פרסים, בהשראת עיצובי דרום מזרח. בת דודתם הראשונה, לינדה לומאהפטווה, ידועה בזכות ההדפס והציור שלה, וכך גם אחיה ובן דודו של אמרמן, דן לומהפטווה המנוח.

אמרמן מתגורר בשמורת האינדיאנים נז פרס בקושיה, איידהו, עם הוריו הקשישים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרקוס אמרמן (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס אמרמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marcus Amerman ’81 Pushes Boundaries of Native American Beadwork, Whitman College, ‏2019-12-16 (באנגלית)
2. ↑  Marcus Amerman-Artwork, web.archive.org, ‏2008-10-24
3. ↑  "Marcus Amerman"
4. ↑  "United States Artists » Marcus Amerman"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1462 7208
* LCCN: no2001068785
* SNAC: w6225sk5
* ULAN: 500126317
* VIAF: 96612940
* WorldCat: lccn-no2001068785

 |
**סמדר שילוני** (נולדה ב-2 באוגוסט 1974) היא עיתונאית, כותבת טורים ומבקרת טלוויזיה ישראלית. מאז שנת 2005 היא משמשת כמבקרת הטלוויזיה של ynet. בעברה ערכה את מדור הטלוויזיה של האתר. שילוני היא בוגרת מסלול העיתונאות והתקשורת בבית הספר "קמרה אובסקורה" בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

לפני שהגיעה לאתר "ynet", בסוף שנות ה-90, עבדה שילוני כשדרנית וכמנהלת בית הספר לרדיו ברדיו תל אביב. בהמשך החלה לעבוד ב-"ynet" עם הקמתו, תחילה ככתבת בריאות וחינוך ובהמשך הקימה את מדור החברה של האתר, המשיכה לתפקיד כתבת הטלוויזיה של מדור התרבות, עורכת מדור הטלוויזיה ופרשה מתפקידי עריכה לטובת תסריטאות.

שילוני היא חלוצת ז'אנר טורי הריאליטי, עם טור שכתבה על הסדרה "פרויקט Y", שעלתה ב-yes. בנוסף לביקורות טלוויזיה וכתבות מגזין באתר היא כותבת טורים קבועים על סדרות הריאליטי הישראליות, "האח הגדול", "המירוץ למילון" ו"הישרדות". כיום היא מפרסמת טור בשם "בשידור חוזר", שמספר על היווצרותן של סדרות עבר ישראליות וזרות.

בנוסף לעבודתה ב-ynet שימשה שילוני ככתבת ובעלת טורי דעה במגזין "פנאי פלוס", תחקירנית ראיונות בסדרות כמו "חדר 101" עם עינב גלילי, "ברוורס" עם ארז טל, "פגישה עם רוני קובן", "הסטנדאפיסטים" עם רשף לוי וסדרות נוספות.

מתגוררת ביישוב הקהילתי שחרות שבמועצה אזורית חבל אילות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **סמדר שילוני** |

* סמדר שילוני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* סמדר שילוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סמדר שילוני, באתר ynet
* סמדר שילוני, אנחנו החרא השר והרוקד של הווילה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2004
* סמדר שילוני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
**שארל-ויקטור מוֹגֶן** (בצרפתית: **Charles-Victor Mauguin**‏; 19 ביולי 1878 – 25 באפריל 1958) מינרלוג וקריסטלוגרף צרפתי.

חייו
----

מוגן נחשב כאבי המחקר הצרפתי של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. יחד עם הקריסטלוגרף הגרמני קרל הרמן (Carl Hermann) הוא המציא שיטת סימון תקנית בינלאומית לחבורות סימטריות מרחביות הידועה כסימון הרמן-מוגן או "הסימון הבינלאומי".

שארל-ויקטור מוגן, בנו של אופה, נולד בפרובן (Provins) שבחבל איל-דה-פראנס שבצרפת ב-1878. הוא למד תחילה באקול נורמל דה סן-קלו (École Normale de Saint-Cloud). הוא סיים בהצטיינות והמשיך במעבדה לכימיה אורגנית באקול נורמל סופרייר, שם הגיש את התזה שלו.

מוגן גילה את הקריסטלוגרפיה ב-1905 דרך שיעוריו של פייר קירי על הסימטריה בתופעות פיזיקליות. מוגן התמנה לעוזרו של פרדריק ואלרן (Frédéric Wallerant) בסורבון, הוא עסק בחקר גבישים נוזליים. לאחר ששימש כפרופסור למינרלוגיה בבורדו ונאנסי הוא החליף את ואלרן בתפקיד האחראי על הקתדרה של מינרלוגיה בפקולטה למדעים בסורבון. מוגן שימש בתפקידו עד 1948, עת הוחלף על ידי ז'אן ויאר (Jean Wyart). בכל תקופתו בסורבון הוא התמקד במחקר גבישים בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, בייחוד בחקר גבישי הנציצים.

ב-1931 העלה מוגן הצעה לשיטת סימון לסמן את כל 230 החבורות הסימטריות המרחביות. הקריסטלוגרף הגרמני קרל הרמן שכלל את ההצעה, וההצעה המתוקנת קיבלה את השם סימון הרמן-מוגן והתקבלה בסופו של דבר כתקן של האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה. כקריסטלוגרף הבולט ביותר בצרפת הוזמן מוגן להשתתף בתהליך הקמת האיגוד ב-1946.

ב-1 במרץ 1937 נבחר מוגן כעמית של האקדמיה הצרפתית למדעים בתחום המינרלוגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שארל-ויקטור מוגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* שארל-ויקטור מוגן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  במקומות שונים באינטרנט מוצג מוגן כאחד המייסדים של האיגוד. טכנית, זו עובדה נכונה, מעשית, רק שניים זכאים לשאת בתואר זה: פאול פטר אוואלד שהיה בעל הרעיון, וויליאם לורנס בראג שהפך את הרעיון למציאות. בראג דאג לשתף בהקמת האיגוד את הקריסטלוגרפים הבולטים באירופה ובארצות הברית ובהם את מוגן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265146505171
* BnF: cb155921350 (data)
* ISNI: 0000 0001 1441 5547
* LCCN: no00067699
* Léonore: 255535
* MGP: 313518
* NTA: 072092270
* SUDOC: 091294398
* VIAF: 34774760
* WorldCat: lccn-no00067699

 |
"**Who Shot Ya?‎**" הוא שיר היפ הופ של הראפר הנוטוריוס בי. איי. ג'י. השיר יצא כסינגל ולאחר מכן כחלק
מהאלבום "Born Again" שיצא לאחר מותו. לשיר היה מקום מרכזי בליבוי היריבות בין הראפ של החוף המזרחי וזה של החוף המערבי.

במקור השיר הוקלט לאלבומה של מרי ג'יי בלייג' "My Life" אך גרסתו של "ביגי" (נוטוריוס בי. איי. ג'י.) הוערכה כאלימה מידי לאלבום רית'ם אנד בלוז והראפר קיית' מארי נתבקש להקליט במקומו.

השיר כולל סאמפל משירו של דייוויד פורטר "I'm Afraid The Masquerade Is Over". בשיר יש גם התייחסות לשיר "C.R.E.A.M.‎" של להקת ההיפ הופ וו טאנג קלאן וייחוסה של העיר ברוקלין כ-Crooklyn. השיר צבר למעלה מ-74 מיליון השמעות בספוטיפיי.

המחלוקת
-------

ב-30 בנובמבר 1994 נורה הראפר טופאק שאקור חמש פעמים ונשדד בכניסה לאולפן ההקלטות Quad Recording במנהטן. לאחר התקרית האשים שאקור את שון קומבס, אנדרה הארל והנוטוריוס בי. איי. ג'י. במעורבות בירי או בהזמנתו. אחת ה"עדויות" לאמיתות השל האשמה זו הייתה כאשר השיר יצא לאור, שאקור חש כי השיר כיוון אליו. שאקור ומעריצי ראפ רבים פירשו את השיר כשיר דיס (Diss) אשר לועג למקרה הירי והשוד. מאידך טענו "ביגי" ושון קומבס כי השיר הוקלט כמה חודשים לפני ואין לו כל קשר לירי בשאקור. המחלוקת הרבה שנוצרה בעקבות השיר הוסיפה ליריבות בין מעריצי הראפ של החוף המזרחי ואלו של החוף המערבי. שאקור, אמני ומעריצי ראפ מן החוף המערבי הפכו להיות עוינים יותר ויותר כלפי "ביגי", שון קומבס, חברת התקליטים באד בוי רקורדס, וכל מי שהואשם על ידם שהיה לו קשר למקרה. כתגובה לשיר, הוציא טופאק את השיר המפורסם "Hit 'Em Up" בו הוא לועג ל"ביגי", שון קומבס, ליל קים וראפרים נוספים מהחוף המזרחי.

לאחר הירצחו של שאקור בפיגוע ירי בלאס וגאס בספטמבר 1996 נפוצו כמעט מיידית שמועות על מעורבותו של ביגי ברצח. כחצי שנה מאוחר יותר, במרץ 1997 נורה גם ביגי למוות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Who Shot Ya?‎" באתר מיוזיק בריינז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 0bb4681b-c523-335a-a856-078b9ac678a7

 |
**עידו לביטוב** (נולד ב-15 באוקטובר 1989) הוא מתעמל ישראלי בספורט "גלגלי ענק".   
הוא סגן אלוף העולם לגיל 18 בקטגוריית הקרב-רב, ומדורג מקום שלישי במקצה ישר ומקום חמישי בספירלה.

ביוגרפיה
--------

לביטוב גדל בזכרון יעקב. בגיל 10 החל להתאמן בספורט "גלגלי הענק" בזכרון יעקב. מועדונים נוספים קיימים במועצה אזורית חוף הכרמל, קריית טבעון ותמרת. לביטוב הוא חבר נבחרת ישראל ב"התעמלות גלגלי ענק" משנת 2002, ושותף בכיר להישגי הנבחרת באליפויות העולם ובתחרויות הפתוחות באירופה. לביטוב הוא מאמן פעיל ברמה בינלאומית ולוקח חלק בתחרויות ובמחנות אימונים בינלאומיים ברחבי העולם.

בשנת 2003 השתתף לראשונה לביטוב באליפות העולם שהתקיימה בלילהאמר, נורווגיה וסיים במקום ה-11 לנוער עד גיל 18.

בשנת 2005 השתתף לביטוב באליפות העולם שהתקיימה באכן, גרמניה וסיים במקום השישי במקצה הישר.

בשנת 2007 באליפות העולם שהתקיימה בזלצבורג, אוסטריה זכה במדליית כסף ובתואר סגן אלוף עולם בקטגוריית הקרב-רב לנוער עד גיל 18. קטגוריית הקרב-רב ב"התעמלות גלגלי ענק" בדומה ל"התעמלות מכשירים", מורכבת מציון משוקלל של כל מקצי התחרות (ישר, ספירלה וקפיצות). בנוסף, הוא זכה במדליית ארד במקצה ישר.

בשנת 2011 השתתף לביטוב באליפות קריטריון לקראת אליפות העולם שהתקיימה בארווילר, גרמניה ולאחר מכן, לקח חלק באליפות העולם שהתקיימה בארנסברג, גרמניה.

בשנת 2012 באליפות ארצות הברית הפתוחה שהתקיימה בשיקגו, זכה לביטוב במקום השני בקטגוריית הקרב-רב.

בשנת 2013 השתתף לביטוב באליפות קריטריון לקראת אליפות העולם שהתקיימה במרבורג, גרמניה ולאחר מכן לקח חלק באליפות העולם שהתקיימה בשיקגו, אילינוי.

בשנת 2014 באליפות דרום גרמניה שהתקיימה בטאונשטיין, זכה במקום השלישי בקטגוריית הישר.

בשנת 2015 צפוי עידו לביטוב להוביל את נבחרת ישראל כמאמן הלאומי של המשלחת לאליפות העולם הבאה אשר תתקיים בליגננו, איטליה.

כמתעמל צעיר זכה לביטוב באליפות ישראל בספורט "גלגלי ענק" בשנים 1999, 2001 ו-2002, והוא מדורג ראשון בישראל משנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עידו לביטוב** בוויקישיתוף
* עידו לביטוב, ברשת החברתית LinkedIn

 אתר האינטרנט הרשמי של עידו לביטוב בארכיון האינטרנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Finals conclude 7th Wheel Gymnastics World Championships
2. ↑  Israel wheel gymnastic - גלגלני ישראל האתר הרשמי
3. ↑  Israel wheel gymnastic - גלגלני ישראל האתר הרשמי
4. ↑  Israel wheel gymnastic - גלגלני ישראל האתר הרשמי
5. ↑
**יו יו האקושו** (ביפנית: **幽 遊 白書**; ברומאג'י: **Yū Yū Hakusho**, בתעתיק לעברית: **יוּ יוּ הָאקְשוֹ**, מסוגנן: **יו☆יו☆האקושו**, ביפנית: **幽☆遊☆白書**) היא סדרת מאנגה יפנית מסוגת השונן, שנכתבה ואוירה בידי יושיהירו טוגאשי (冨樫義博).
המאנגה פורסמה במקור במגזין שונן ג'אמפ השבועי מדצמבר 1990 ועד יולי 1994, עם 175 פרקים שאוגדו לתוך 19 כרכים. באמריקה הצפונית, המאנגה פורסמה במגזין שונן ג'אמפ האמריקאי מינואר 2003 ועד ינואר 2010. סדרת המאנגה עובדה לסדרת אנימה בת 4 עונות ו-112 פרקים, שבוימה על ידי נורייוקי אבה והופקה על ידי סטודיו פיירו בשיתוף עם Fuji TV ו-Yomiko Advertising. סדרת האנימה שודרה מ-10 באוקטובר 1992 עד 17 בדצמבר 1994. מאוחר יותר זכויותיה נרכשו על ידי Funimation והיא שודרה באמריקה הצפונית ב-2001 בערוץ Cartoon Network ברצועת Toonami וכן בערוצים נוספים כמו Adult Swim ו-Toku. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בדיבוב עברי שהופסק לאחר פרק 42, וכן גם ביפנית, כחלק מרצועת "טלמאנגה" ששודרה בשעות הערב המאוחרות.

תקציר העלילה
------------

הסדרה עוקבת אחר יוסקה אוראמשי (בדיבוב העברי: יו יו האקושו), נער עבריין שנדרס ונהרג בתאונת דרכים על ידי רכב בעודו מנסה להציל את חייו של ילד אחר. לאחר מותו, יוסקה נבחן במבחנים של קואנמה, הבן של השליט של העולם התחתון ולאחר שזה עובר אותם, יוסקה קם לתחייה בתור "הבלש של העולם התחתון". בתפקידו החדש, יוסקה חוקר תיקים הקשורים לשדים ורוחות רפאים המופיעים בעולם בני האדם. סדרת המאנגה מתמקדת ברובה בקרבות אמנויות לחימה ובתחרויות. טוגאשי החל בכתיבת הסדרה בסביבות נובמבר 1990 והושפע רבות מתורת הנסתר, מסרטי אימה וכן מהמיתולוגיה של הבודהיזם.

הזכיון
------

זיכיון המדיה של יו יו האקושו כולל בנוסף למאנגה גם שני סרטי אנימה, סרטי OVA, אלבומי אודיו, משחקי וידאו, צעצועים ומוצרים נוספים.

כמו כן, הסדרה עובדה לסדרת לייב אקשן יפנית בת 5 פרקים בהפקת נטפליקס, אשר עונתה הראשונה עלתה לאוויר ב-14 בדצמבר 2023.

קבלה
----

הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות, כאשר המאנגה מכרה מעל 50 מיליון עותקים ביפן בלבד וכן זכתה בפרס המאנגה של Shogakukan בקטגוריית השונן ב-1993. סדרת האנימה זכתה בפרס Anime Grand Prix של Animage לאנימה הטובה ביותר ב-1994 ו-1995. הסדרה נצפית על ידי קהל גדול ביפן ובארצות הברית. האנימה זכתה גם כן לביקורות חיוביות, אשר שיבחו את הכתיבה, הדמויות, הקומדיה וכן את כמות האקשן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יו יו האקושו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יו יו האקושו (ביפנית)
* "יו יו האקושו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יו יו האקושו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יו יו האקושו (מאנגה), באתר MyAnimeList (באנגלית)
* יו יו האקושו (אנימה), באתר MyAnimeList (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Animerica: Animerica Feature: Yû Yû Hakusho, web.archive.org
**Figure AI** בע"מ היא חברת רובוטיקה אמריקאית המתמחה בפיתוח רובוטים דמויי אדם. היא נוסדה בשנת 2022, על ידי ברט אדקוק, מייסד Archer Aviation ו-Vettery. צוות Figure AI מורכב ממומחים ברובוטיקה, בינה מלאכותית, חישה וניווט, ומשלב מוצרים ושיטות עבודה מחברות בולטות כמו בוסטון דיינמיקס וטסלה.

בשנת 2022 הציגה החברה את אב הטיפוס הראשון שלה, Figure 01, רובוט דו-פדלי (בעל שתי דוושות) המיועד לעבודה ידנית, המכוון תחילה לחברות לוגיסטיקה ואחסנה.

במאי 2023 גייסה החברה 70 מיליון דולר ממשקיעים ובפברואר 2024 גייסה עוד 675 מיליון דולר במימון הון סיכון מקונסורציום הכולל את ג'ף בזוס, מיקרוסופט, Nvidia, אינטל וחטיבות מימון הסטארט-אפים של אמזון ו-OpenAI. המימון העלה את ערך החברה ל-2.6 מיליארד דולר. באותו חודש הכריזו בחברה על שותפות עם OpenAI. שיתוף הפעולה כולל בניית מודלים מיוחדים של AI עבור הרובוטים האנושיים של Figure, המאפשרים להם להאיץ את ציר הזמן של הפיתוח של Figure על ידי מתן אפשרות לרובוטים שלה "לעבד ולהגיב על בסיס שפה".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Figure AI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Palmer, Annie (2024-02-29). "Humanoid robot startup Figure AI valued at $2.6 billion as Bezos, OpenAI, Nvidia join funding". *CNBC* (באנגלית). נבדק ב-2024-03-15.
2. 1 2  Kingson, Jennifer A. (17 מרץ 2023). "Humanoid robots are coming". *Axios*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Berg, Nate (3 בפברואר 2023). "The race to build AI-powered humanoids is heating up". *Fast Company*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Hu, Krystal (24 במאי 2023). "AI startup Figure raises $70 million to build humanoid robots". *Reuters*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Singh, Jaspreet (24 בפברואר 2024). "Bezos, Nvidia join OpenAI in funding humanoid robot startup, Bloomberg reports". *Reuters*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  O’Brien, Matt (3 במרץ 2024). "Humanoid robot-maker Figure gets funding from OpenAI, Jeff Bezos, Nvidia, and other tech giants". *Fast Company*. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"Figure AI"**.
**תיאטרון האסטרדה הממלכתי של מוסקבה** (ברוסית: **Московский государственный театр эстрады**) הוא תיאטרון במוסקבה, נוסד בשנת 1954. מאז 1961 הוא ממוקם בבית הממשלה בברסנבסקיה נברז'ניה. ישנן הצגות של התיאטרון עצמו ושל להקות אחרות. זהו גם מקום לקונצרטים של אמני אסטרדה. האולם של התיאטרון מיועד ל-1,300 איש.

היסטוריה
--------

לאחר סגירת האולם למוזיקה במוסקבה בשנת 1936, נותרה אסטרדה של הבירה ללא מקום קבוע להופעות. תיאטרון המגוון במוסקבה נפתח ב-5 ביוני 1954 בכיכר סאדובו טריומפלנאיה, שם שכנו בעבר מסעדת "אלקדדר" ותיאטרון הסאטירה. את הפתיחה יזמה קבוצה של אמני פופ במוסקבה בראשות ניקולאי סמירנוב-סוקולסקי. סמירנוב-סוקולסקי תמיד רצה ליצור תיאטרון בו יעלו מופעי פופ תיאטרליים.

בפברואר 1961, התיאטרון עבר לבית הממשלה לברסנבסקיה נברז'ניה.

מודרניות
--------

בשנת 1997 מינה ראש עיריית מוסקבה, יורי לוז'קוב, מינה את גנאדי חזנוב לתפקיד המנהל האמנותי של התיאטרון. עם הגעתו לתיאטרון, הרפרטואר השתנה, התזמורת פורקה, הופעות של בדרנים חדלו מלהיות בראש סדר העדיפויות, במקום זאת החלו להעלות מופעים דרמטיים שהועלו על ידי התיאטרון של אנטון צ'כוב וקומיקאים עזבו בהדרגה את התיאטרון. הוא נפתח ובשל חוסר הפופולריות שלו, האולם הקטן במפעל "קרסני אוקטברסקי" נסגר כמעט מיידי. תיאטרון האסטרדה ספג ביקורת בגלל פרסום מוגזם. התיאטרון עצמו נותר ממלכתי, אך האתר גם התחיל להיות מושכר. לטענת המתנגדים, חזאנוב, כמנהל האמנותי של התיאטרון, נוקט במדיניות קשה, ויוצר תנאים לא טובים להופעתם של אמנים פופולריים כמו סרגיי פנקין, יבגני פטרוסיאן, יפים שיפרין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון אסטרדה של מוסקבה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון אסטרדה של מוסקבה
* תיאטרון אסטרדה של מוסקבה, ביישום טלגרם

* תיאטרון אסטרדה של מוסקבה, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4514154260653924480004
* WorldCat: viaf-4514154260653924480004

 |
**טאראס פטריננקו** הוא מוזיקאי אוקראיני, אמן העם של אוקראינה .

ביוגרפיה
--------

קריירת המוזיקה שלו החלה בשנת 1969 לאחר הופעתו על רחבת הריקודים עם להקת "אנסי", שחבריה היו תלמידים מבית הספר למוזיקה על שם מיקולה ליסנקו. בשנת 1970 הופיעה הלהקה לראשונה בטלוויזיה, והייתה למשך כשנתיים המובילה הבלתי מעורערת של מוזיקת הרוק האוקראינית.

בשנת 1971, טאראס יצר את הקבוצה החדשה *Dzvony*, אשר בשנת 1974 התמזגה עם *Eney* האסור בפומבי.

לאחר שירותו הצבאי, היה פטריננקו מנהיג הלהקה המפורסמת "מרייה". אולם, לאחר שנאסר עליהם לבצע שירים משלהם (ובמיוחד את "שיר על השיר"), היגר פטריננקו יחד עם להקת "המגיטרות הקסומות" לרוסיה. החל משנת 1982 הופיע פטריננקו עם ההרכב "פרחי כלנית אדומה" מטולה, שבאותה תקופה כלל רק מוזיקאים אוקראינים. כאן הקליט את להיטיו הראשונים ברוסית: "כוכבים כבויים", "ציפור נודדת", "ואני חוזר", אך לאחר זמן קצר שב לאוקראינה.

בשנת 1991 החל פטריננקו להקליט את האלבום "אדוני, חוס עלינו" לקראת "אודיו אוקראינה", אך השלמתו התעכבה למשך כשנתיים. הסיבה לכך הייתה התפרקותה של להקת הליווי "כרונו", כשהמוזיקאים פשוט לא שבו מסיבוב ההופעות בחו"ל. אך עיכוב זה לא פגע באיכות האלבום, אשר נחשב בשנת 1993 לטוב ביותר באוקראינה באותה שנה.

בשנת 1995, טאראס הנחה במשך זמן מה את תוכנית הטלוויזיה המרכזית *Kolyskova dlia doroslykh*. בקיץ 1997 ב- «Tavria games - VI» קיבל פטריננקו את הפרס הכל-אוקראיני במוזיקה ומופעים המוניים, *ציפור האש המוזהבת*, במועמדות לאגדה חיה.

בסוף השנה הוציאה חברת *נובה רקורדס* את אלבום הסולו השלישי של Petrynenko *Liubov moya*, בתכנון סוף סוף להוציא גם את הקודם. בשנת 1999 על התרומה האישית בפיתוח התרבות והאמנות הלאומית וההישגים האמנותיים המשמעותיים, זכתה הסולו-סולן של הארגונים היצירתיים לקונצרטים *Kyivschyna*, Taras Petrynenko, בתואר אמן העם של אוקראינה .

בשנת 2003, המותג אטלנטיק סיווג את Tarasa Petrynenko לקבוצת מוזיקאי רוק והוציא אוסף משיריו בתור סדרת *Rock Legends of Ukraine* .

בסתיו 2004 טאראס השתתף באופן פעיל במהפכה הכתומה, שם בכיכר העצמאות בקייב ביצע את שיריו. בשנים 2013–2014, טאראס פטריננקו השתתף באופן פעיל במהפכה של כבוד, שם ביצע את שיריו פעמים רבות.

היצירות המפורסמות ביותר
-----------------------

 קונצרט במינכן בגרמניה
*אוקראינה*
Дороги іншої не треба,
Поки зорить Чумацький Шлях.
Я йду від тебе і до тебе
По золотих твоїх стежках.
Україно, Україно!
Ти зоря наших надій
Вірне серце твого сина
я кладу тобі до ніг.
(תרגום של *אוקראינה* )
דרך נוספת מיותרת
עד ששביל החלב יזרח (הדרך של צ'ומאק )
אני הולך ממך ולקראתך
על שבילי הזהב שלך
אוקראינה, הו, אוקראינה שלנו
אתה כוכב התקוות שלנו
הלב הנאמן של בנך ילידך
אני מניח את זה עכשיו, ממש לרגליך

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאראס פטריננקו** בוויקישיתוף
* ראיון עם טאראס פטריננקו (in Ukrainian)
* רשימת יצירותיו וביוגרפיה קצרה (in Ukrainian)
* מילים מתוך אלבום *Lyubov moya* מאת *נובה רקורדס* (in Ukrainian)
* כתבה עליו *בשדרות קייבאן גורדון* עם תמונות (in Russian)
* אתר נוסף עם כמה תמונות וביוגרפיה קצרה (in Ukrainian)
* טאראס פטריננקו, ברשת החברתית פייסבוק

* טאראס פטריננקו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* טאראס פטריננקו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3432 1313
* LCCN: n99030176
* MusicBrainz: 1b06c764-7ecb-4bee-b46c-614a2a8c515e
* VIAF: 70720590
* WorldCat: lccn-n99030176

 |
**יהושע "יוש" זרקא** (נולד ב-10 באפריל 1964) הוא דיפלומט ישראלי אשר מונה לכהן כשגריר ישראל בצרפת.

קורות חיים
----------

יהושע זרקא נולד ב־1964 בפריז, בן יחיד למשפחה ציונית שמקורה בתוניס. זרקא ומשפחתו עלו לארץ בשנת 1975 והשתקעו בירושלים. זרקא בוגר תואר ראשון אוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת חיפה.

יהושע זרקא נשוי לאסתר, אב ל־4 ילדים.

### שירות במשרד החוץ

בשנת 1991 התקבל זרקא לקורס הצוערים של משרד החוץ, ובסיומו הצטרף לסגל שירות החוץ והחל במילוי תפקידים בישראל בנציגויות ישראל בעולם:

בין השנים 1993–1995 שירת כנציג בשגרירות ישראל באבידג'אן. בין 1995–1998 היה קונסול בקונסולית ישראל במונטריאול.

זרקא ייצג את ישראל שנים רבות במדינות המפרץ הפרסי, הן כראש הנציגות הישראלית בבחריין (2009-2011) והן כפרויקטור מיוחד (1998–2002).

ב-2002–2006 יצא לשליחות בשגירות ישראל לאו"ם בז'נבה בתור נציג לענייני בקרת נשק.

מ־2007 עד 2009 הושאל להוועדה לאנרגיה אטומית, שם שימש בתור מנהל קשרי החוץ של הוועדה.

ב-2011 החל את תפקידו בתור ציר קונגרס בשגרירות ישראל בוושינגטון, תפקיד אשר מילא עד שנת 2015. כהוקרה על שירותו חבר הקונגרס מארק מדוז ציין את פועלו ברשומות בית הנבחרים.

בשנת 2015 השתתף כחניך במחזור מ"ג של המכללה לביטחון לאומי.

בין השנים 2018–2024 שימוש כסמנכ"ל אגף לעניינים אסטרטגיים, ונחשב למומחה בינלאומי לגרעין האיראני. במסגרת תפקיד זה קיים מפגשים רמי דרג עם דיפלומטים מארצות הברית, רוסיה וסין.

בנובמבר 2023 אישרה ועדת המינויים של משרד החוץ את מינויו לשגריר ישראל בצרפת, ובפברואר 2024 מונה על ידי ממשלת ישראל השלושים ושבע לתפקיד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Celebrating the service of Joshua Zarka, Congress.gov, ‏09.07.2015
2. ↑  ברק רביד, Israel sends envoy to Vienna as nuclear talks reach crunch time, Axios.com, ‏15.2.2022
3. ↑  Press release on Deputy Foreign Minister Sergey Ryabkov’s consultations at the Israeli Ministry of Foreign Affairs
4. ↑  China and Israel Hold a New Round of Consultation on Arms Control and Nonproliferation, ‏29.11.2018
5. ↑  אחרי שנה ללא שגריר: יהושע זרקא ימונה לשגריר ישראל בצרפת, באתר וואלה!‏, 23 בנובמבר 2023
6. ↑  החלטה 1430 של הממשלה ה־37, מינוי שגריר ישראל לצרפת ושגריר לא תושב למונקו, באתר משרד ראש הממשלה

קישורים חיצוניים
----------------

* יהושע זרקא, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
**מגנה ליקסת-סקוגמן** (בשוודית: **Magna Lykseth-Skogman**;‏ 6 בפברואר 1874 – 13 בנובמבר 1949) הייתה זמרת אופרה שוודית ילידת נורווגיה.

ביוגרפיה
--------

ליקסת-סקוגמן נולדה בשטח עליו נמצאת כיום העיר אוסלו בפברואר 1874. היא עברה לסטוקהולם ב-1894, שם למדה בקולג' המלכותי למוזיקה (אנ'). היא למדה גם בגרמניה וצברה ניסיון בפסטיבל ביירוית. בשנים 1901 עד 1910 הייתה נשואה לסוחר הנורווגי אולאב שג'רבן ומ-1911 לברון השוודי קרל סקוגמן.

ב-1898 ערכה את הופעת הבכורה שלה בקונצרט לפני שיצאה לסיבוב הופעות בשוודיה עם להקת האופרה של אוסקר לומברג, שבה שימשה במספר תפקידים. ב-1901 הופיעה לראשונה באופרה המלכותית השוודית. במהלך התקשרותה עם האופרה המלכותית שנמשכה עד 1918 היא זכתה להצלחה רבה. בשל הרפרטואר הנרחב שלה, היא הפכה לפופולרית ביותר בשוודיה. קולה רחב היריעה והופעות הבמה שלה תרמו להצלחתה באופרה האיטלקית. בין תפקידיה הרבים היו הרוזנת ב"נישואי פיגארו" של מוצרט, ליאונורה ב"פידליו" של בטהובן ומיקה ב"כרמן" של ביזה.

היא נפטרה בסטוקהולם בנובמבר 1949.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגנה ליקסת-סקוגמן** בוויקישיתוף

* מגנה ליקסת-סקוגמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מגנה ליקסת-סקוגמן, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  153 (Svenska män och kvinnor : biografisk uppslagsbok / 5. Lindorm-O)
2. ↑  Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens, **Großes Sängerlexikon**, Walter de Gruyter, ISBN 978-3-598-44088-5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 142035882
* ISNI: 0000 0000 9385 7994
* LCCN: n84130059
* MusicBrainz: 4a8ba0d1-b720-4efc-88c5-8202985acfe8
* VIAF: 137970908
* WorldCat: lccn-n84130059

 |
מרים כבהא בטקס חתימת אמנת הגיוון התעסוקתי בבית הנשיא במעמד נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו, שרת הכלכלה אורנה ברביבאי, נשיאת בית הדין הארצי לעבודה ורדה וירט-ליבנה, יו"ר ההסתדרות ארנון בר-דוד וראשי הארגונים העסקיים.
**מרים כבהא** (נולדה ב-6 באוגוסט 1974) היא נציבת שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה לשעבר, משפטנית במקצועה.

ביוגרפיה
--------

כבהא היא בוגרת תואר ראשון במשפטים מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה ובוגרת תואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית. בין השנים 1996–1997 ביצעה התמחות במשרד "הוד, סוקול ושות'" בחיפה. בשנת 1998 עבדה כעורכת דין במשרד "עו"ד מאיר ברק" בתחום דיני הנזיקין והביטוח. בשנים 1999–2010 הייתה שותפה במשרד עורכי דין פרטי בחיפה. בהמשך נבחרה כנציבת מחוז חיפה והצפון בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

בפברואר 2016 החליפה את ציונה קניג-יאיר כנציבת שוויון הזדמנויות בעבודה לאחר שגברה על 59 מועמדים לתפקיד.

במשך השנים אשר שימשה כנציבה הייתה כבהא חברה במועצות שונות, ובהן המועצה הציבורית של היחידה הממשלתית במשרד המשפטים לתיאום המאבק בגזענות, מועצת שירות התעסוקה, הוועדה המייעצת של התוכנית הכלכלית למען החברה הערבית במכון אהרון, הוועדה המייעצת לאפוטרופוס על נכסי נפקדים, וועדת המעקב הבין-משרדית לקידום תעסוקת ישראלים יוצאי אתיופיה. במועצה לביטוח לאומי, נציגת משרד הכלכלה בחברת "אשרה - החברה הישראלית לביטוח סיכוני סחר חוץ בע"מ", בוועדה להרחבת סל שירותי בריאות לשנת 2019 ובוועדה לקידום התעסוקה לקראת 2030.

כבהא היא בוגרת קרן וקסנר ומעוז.

כבהא נבחרה פעמיים על ידי העיתון "גלובס" כאחת מחמישים הנשים המשפיעות ביותר. בשנים 2021 ו-2023.

במסגרת תפקידה פיתחה כבהא וקידמה בנציבות שוויון הזדמנויות את תחום השוויון והגיוון התעסוקתי, וכיום תחום זה מהווה נדבך מרכזי בנציבות. כבהא פיתחה את "מדד הגיוון", פרויקט משותף של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ואוניברסיטת תל אביב. כן קידמה שיתוף פעולה נרחב עם מעסיקים רבים בענפים שונים לקידום שוויון וגיוון תעסוקתי.

החל מ-2016 ועד לסיום תפקידה הייתה האישה הערבייה הבכירה ביותר בשרות הציבורי.

חיים אישיים
-----------

כבהא נשואה לד"ר עורך הדין איהאב כבהא, אם לבן ובת. מתגוררת בחיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרים כבהא** |

* אתר למנויים בלבד טלי חרותי-סובר, מרים כבהא תמונה לנציבת שוויון ההזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה, באתר TheMarker‏, 27 בדצמבר 2015
* לאה אפרתי, למרות שהחרדים משתלבים גבוה, הם עדיין מרוויחים פחות, באתר ביזפורטל, 25 ביוני 2022
* ניצן צבי כהן, ‏"שירות המדינה הוא חוד החנית שמסמן באיזה סוג חברה אנחנו רוצים לחיות", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 במאי 2020
* אלישע סילברקלנג, דירוג הגיוון וההכללה מייצר סטנדרט חדש בשוק העבודה באתר מעלה
* דרור פויר, 50 הנשים המשפיעות של ישראל 2021: מרים כבהא, באתר גלובס, ‏2021-03-02

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מרים כבהא, באתר Maoz
2. 1 2  עו"ד אורי ישראל פז, עו"ד מרים כבהא היא מועמדת יחידה לתפקיד נציבת שוויון ההזדמנויות בעבודה, באתר תקדין, 29 בדצמבר 2015
3. 1 2  50 הנשים המשפיעות של ישראל 2021: מרים כבהא, באתר גלובס
4. ↑  דורי, אורן (2021-12-14). "הנציבה שנלחמת על שוויון חברתי ומגדרי בשוק העבודה". *Globes*. נבדק ב-2023-08-16.
דבש מאלזס המסומן בתו אדום
חוות עופות (תו אדום) לנדס, בבנקט
**תו אדום** (בצרפתית: **Label Rouge**) היא סימן להבטחת איכות בצרפת כפי שהוגדרה בחוק מס' 11–2006 (5 בינואר 2006).

מוצרים, המתאימים לתו אדום, הם: פריטי מזון, מוצרים חקלאיים שאינם מזון, ומוצרים לא מעובדים כגון פרחים. על פי משרד החקלאות הצרפתי: "התו האדום מאשר כי למוצר יש קבוצה או מערך ספציפי של מאפיינים, המבססים רמה מעולה ומבדיל אותו ממוצר דומה (ללא תו)".

תעודה
-----

כדי להשיג את התו האדום, יש לאמץ מערך תקנים מחמיר ביותר שהוכן על ידי קבוצת יצרנים. תקנים אלה קובעים את הקריטריונים שעל המוצר לעמוד בהם לאורך שרשרת הייצור, לרבות טכניקות חקלאיות, הזנה, עיבוד והפצה.

האישור מוכרז רשמית בצו משותף של שר החקלאות והדייג והשר לענייני צרכנות, על פי המלצות "המכון הלאומי למקור ואיכות" (בצרפתית: **Institut national de l'origine et de la qualité**; ובראשי תיבות: **INAO**). INAO הוא הגוף הציבורי הצרפתי האחראי על סימני איכות ומקור הנוגעים למוצרי מזון.

התעשייה
-------

תו זה מאשר את הייצור של 434 מוצרים צרפתיים שנהנים מהתו האדום, 329 מהם נוגעים למגזרי העופות, הבשר והשרקוטרי ב-6,000 חברות בתעשיית המזון החקלאי שלמעשה מקבלים את תוצרתן של 45,000 חוות חקלאיות נכון לשנת 2018,מחזור המכירות של חברות אלה בשנת 2018 עמד על 1.5 מיליארד אירו. הדו"ח שמתפרסם מדי שנה על ידי ה-INAO מאשר כי "התו האדום" נמצא בעלייה מתמדת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תו אדום
* תו אדום, באתר משרד החקלאות והמזון הצרפתי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  JORF, 2006-01-06, p. 1-40
2. ↑  "Définition Label rouge". *Definitions Marketing*. נבדק ב-2016-01-25.
3. ↑  "Le Label rouge". *Ministère de l'agriculture, de l'agro-alimentaire et de la forêt (translation by Google)*. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2012. נבדק ב-2012-08-06. `{{cite web}}`:  (עזרה)