recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ברית שלום**, הידועה גם כ"ברית בלי מילה", "ברית מילים", "ברית חיים", "ברית תיקון", "ברית בן" ו"ברית חלופית", היא טקס מתן שם לתינוקות יהודים (ממין זכר) שאינו כולל מילה. מטרתו להחליף את ברית המילה המסורתית. המונח אינו משמש לתינוקות בנות מאחר שגם הטקסים המסורתיים בהם ניתנים שמותיהן (כגון "זבד הבת") אינם כוללים מילת נשים.

אף שברית שלום מוכרת ביהדות ההומניסטית והרפורמית, היא עשויה להיכלל גם בזרמי היהדות הלא-אורתודוקסים האחרים[דרוש מקור] והיא זוכה לחשיפה בזכות עיסוק תקשורתי במילה. ברית השלום מבוצעת על ידי רב או אדם נטול הכשרה דתית, לפי בחירת ההורים. המשפחה יכולה ליצור את הטקס בעצמה וליצוק אליו סמלים וסממנים קיימים. כיום מציעים טקסי ברית שלום למעלה מחמישים רבנים בארצות הברית, חמישה בקנדה, ואחרים באירופה וברחבי העולם. חלק מהתנועות למען זכויות האדם, כגון "מעבר לברית" (Beyond the Bris) ו"יהודים נגד מילה" (Jews Against Circumcision) תומכות בברית שלום כתחליף לברית מילה.

סוגיית ברית המילה והזהות היהודית שנויה במחלוקת בין העולם היהודי המסורתי לעולם היהודי הרפורמי. על פי ההלכה אין צורך לאדם הנולד לאם יהודיה להיות נימול כדי להיות יהודי, אולם הימנעות מכוונת מקיום המצווה היא מחדל שעונשו של האחראי לה הוא כרת. בנוסף, יהודים רבים רואים בהחלטה להימנע ממצוות המילה סימן להחלטה מודעת להתנתק מהעם. מאידך, בחוגי היהדות הלא אורתודוקסית רבים רואים בפעולת המילה מעשה שאינו נצרך ומקבלים את הנמנעים ממילה כיהודים וכחברים שווים בקהילה.

ראו גם
------

* התנגדות למילה
* ברית מילה
* מילה (ניתוח)

לקריאה נוספת
------------

* עלמה כהן-ורדי [עורכת], **קבלת פנים: שמחת הבת וברית המילה**, ידיעות ספרים ועלמא מכללה עברית, 2002
* רבקה ואלד, ליסה בראבר מוס, חוגגים ברית שלום, הוצאת נוטים, מאי 2015 **(באנגלית)**

קישורים חיצוניים
----------------

* Brit Shalom, מבוססת על Brit Without Milah המכיל פרטים על הטקסים (באנגלית)
* Celebrants of Brit Shalom (באנגלית)
* Brit Shalom, מתוך אתר JewsAgainstCircumcision (באנגלית)
* (What is a Jewish Brit Shalom? (Covenant Without Cutting (אורכב 04.11.2013 בארכיון Wayback Machine), מתוך אתר IntactNews (באנגלית)
* Choosing Brit Shalom Over Brit Milah מאת נטלי ביוואס, באתר Beyond the Bris – יהודייה אמריקנית מספרת על הבחירה בטקס "ברית שלום" לבנה לפני כ-25 שנה ועל התהליך שעברה בדרך לשם (באנגלית)
* ?Is Brit Shalom an Acceptable Alternative to Jewish Circumcision באתר Beyond the Bris, פורסם ב-10 במאי 2014. (באנגלית)
* עשו לכם טקס רשומה בבלוג של הירושלמית על טקס חלופי לברית, ללא מילה (טקס קבלת פנים לקהילה שנעשה בבית כנסת קונסרבטיבי). המידע מפורט וכולל את חלקי הטקס והטקסטים של הברכות שנאמרו בו.
* ברית מילים באתר חופש
* מנחם בן, ברית המילה החדשה - הסיפור האמיתי, באתר nrg‏, 21 ביוני 2011 "איך מַלְתִּי את בְּנִי כהלכה - ללא כאב, ללא סכין, ללא מוהל - במילים בלבד"
* הורים יהודים חותכים את הברית- מאמר על תנועת ברית שלום הצוברת תאוצה באנגליה. 28.2.2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414135905171
* LCCN: sh2015001827

 |
**אולפרט פישר** (בדנית: **Olfert Fischer**;‏ 4 באוגוסט 1747 קופנהגן, דנמרק-נורווגיה – 18 בפברואר 1829 קופנהגן, דנמרק) היה אדמירל דני שפיקד על הצי המלכותי הדני במהלך קרב קופנהגן (1801).

הכוח הדני היה מאורגן היטב לקראת ההתקפה הבריטית אולם כבר עם התחלת הקרב החל לנטות לטובת הבריטים תחת פיקודו של לורד הוריישו נלסון. ספינתו של אולפרט עלתה באש אולם הוא המשיך לפקד על הקרב מספינות אחרות למרות, שהכוח הבריטי היה גדול בהרבה, הדנים נלחמו באומץ עד שהגיעה הפקודה לסגת ולהיכנע. 

לאחר הקרב נחקר פישר, על סיבות הכישלון. היו שטענו שהעברת הפקודות בין הקצינים הייתה מסורבלת מדי, פישר דחה טענה זו בתוקף. לפי טענתו הנסיגה הייתה אמורה להיות פעולת הטעייה.

פישר היה ונותר אחד האדמירלים הנערצים ביותר בצי הדני. נלסון אמר שקרב קופנהגן היה הקרב הקשה ביותר שלו ורבים זוקפים זאת לזכותו של פישר. סטין אנדרסן בילה שימש כסגנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולפרט פישר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 187149196514974792033
* WorldCat: viaf-187149196514974792033

 |
**Never** (מאנגלית: **מעולם לא**) הוא משחק חברה מילולי שנהוג לשחק בין שני אנשים ומעלה ואינו דורש הכנות מראש. מקורו של המשחק אינו ידוע, אך חברי אחוות פי סיגמא סיגמא באוניברסיטת טנסי שבצ'טנוגה ערכו את חוקיו הרשמיים, ומאז קיבלה התפשטותו תנופה.

הביטוי "מעולם לא" מהווה חלק מכל משפט במשחק.
מטרת המשחק היא לגרום לכל שחקן "להפסיד" על ידי סדרת וידויים שלו לגבי דברים שהוא דווקא **כן** עשה, ועל ידי כך לחייב אותו במטלה כלשהי שמומצאת במקום (די דומה למשימות החובה במשחק "אמת או חובה", רק שהמשימות במשחק זה לרוב בעלות תוכן "בוגר" יותר). במהותו מהווה המשחק משחק שתייה, כלומר מטרת השחקן לגרום לשחקנים האחרים לשתות, בעוד הוא עצמו נשאר פיכח.

מהלך המשחק
----------

1. כל שחקן בתורו מכריז על דבר שמעולם לא עשה. לדוגמה: "מעולם לא נסעתי ברכבת הרים".
2. כל אחד מהשחקנים האחרים במשחק שעשו את הדבר הנדון, מקבלים "נקודה רעה". ספירת הנקודות הרעות לכל אחד מהשחקנים לרוב נעשית בספירה על אצבעות כף היד. נהוג להחליט גם על מספר הנקודות הרעות בעטיו יש להנחית על השחקן מטלה: מספר זה נע במשחק "קצר" בין 3–5 ובארוכים מ־10 ומעלה.
3. הסבב נמשך בצורה מעגלית.
4. כאשר שחקן כלשהו מגיע לאותה מכסה מקסימלית של נקודות רעות, הוא נפסל ומקבל משימה לבצע שנקבעת על ידי שאר המשחקים במשחק.
5. לאחר ביצוע המשימה, השחקן מאפס את נקודותיו והמשחק ממשיך להתנהל. ניתן גם לצבור משימות, תלוי בהלך הקבוצתי.

בסופו של דבר המשחק מסתיים ללא תלות בזמן או במטלות שניתנו, רק כאשר נמאס ממנו. בנוסף, למשחק גם קיימת גרסה הפוכה: Ever. כל אחד, בתורו, מספר על משהו שהוא עשה (באופן כללי, לדוגמה: "נסעתי ברכבת הרים"), ונקודה רעה ניתנת לשחקנים שלא עשו זאת גם הם.

ב"גרסת שתייה", במקום ספירת "נקודות רעות" כל אחד מהשחקנים שכן ביצעו את הדבר הנדון "מרימים כוסית" של משקה חריף. גרסה זו מובילה במהירות לווידויים יותר ויותר אינטימיים ולהשתכרותם של משתתפי המשחק.

Never מושאל לעיתים כביטוי שמשתמשים בו מחוץ למשחק, בתור הגדרה כללית לדברים שמישהו מעולם לא עשה. צורה זו נפוצה בבלוגים לרוב.

ראו גם
------

* פינג-פונג בירה
**רוברט מילס** (באנגלית: **Robert Mills**; ‏12 באוגוסט 1781 – 3 במרץ 1855) היה ארכיטקט, מפורסם בזכות תכנון אנדרטת וושינגטון.

ביוגרפיה
--------

נולד בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה. מילס היה תלמידו של ג'יימס הובן, מי שהיה מתכננו של הבית הלבן. מקובל לומר כי מילס היה הארכיטקט יליד אמריקה הראשון, אולם למעשה צ'ארלס בולפינץ קדם לו.

מילס עבר לפילדלפיה בשנת 1802, שם הוא הפך לעמית ותלמיד של בנג'מין הנרי לטרוב בוגר הקולג' בצ'ארלסטון, הוא הפך בהדרגה לידוע בזכות עצמו. כמה מבנייני פילדלפיה שתוכננו על ידו הם אולם וושינגטון, הכנסייה הבפטיסטית ברחוב סאמסון, והכנסייה המתומנת של הכנסייה האוניברסיאלית יונטריאנית הראשונה של פילדלפיה. הוא תכנן גם את כיסוי גשר המעבורת העליון. הוא גם תכנן ובנה את הכנסייה הפרסביטריאנית המקורית הראשונה באוגוסטה בשנת 1802. כנסייה זו הייתה מאוחר יותר ביתו של וודרו וילסון, שגדל בכנסייה, בעוד אביו, ג'וזף ר. וילסון שימש כומר. בשנת 1808 הוא שרטט שרטוטים לכלא המחוזי בברלינגטון, ניו ג'רזי (משמש בימינו כמוזיאון).

בשנת 1812 תכנן מילס את הכנסייה המונומנטלית בריצ'מונד, וירג'יניה, שנבנתה לזכר מוות 72 אנשים בתיאטרון בעיר. אירוע זה הצית בו את העניין בבניה בטיחותית מפני דליקות.

מילס עבר להתגורר בבולטימור, ותכנן את כנסיית סנט ג'ון האפיסקופלית, בית המלאכה מרילנד, ומועדון מרילנד. הוא התפרסם בזכות תכנון אנדרטת וושינגטון שבבולטימור, שהחלה להיבנות בשנת 1815.

ב-1818 תכנן מילס את הבית הלבן של הקונפדרציה, שהיה המעון הרשמי של נשיא קונפדרציית המדינות של אמריקה, ג'פרסון דייוויס בריצ'מונד, וירג'יניה.

בשנת 1820 מונה מילס כחבר ועדה במועצה לעבודות ציבוריות בדרום קרוליינה. בשנת 1823 שימש מילס כמפקח על מבני ציבור, ובשנים הבאות תכנן בניינים רבים בדרום קרוליינה, כולל בתי משפט, קמפוס האוניברסיטה של דרום קרוליינה, בתי כלא, ובניין חסין אש בצ'ארלסטון. בשנת 1825 חיבר מילס אטלס של מדינת דרום קרוליינה, ושנה לאחר מכן פרסם קובץ סטטיסטיקות של דרום קרוליינה. ככל הנראה תכנן גם את בית המשפט הישן של מחוז אולד הורי בדרום קרוליינה.

ב-1836 ניצח מילס בתחרות על תכנון אנדרטת וושינגטון, שהפכה למפורסמת שביצירותיו.

מילס תכנן גם את בניין מחלקת האוצר של ארצות הברית, יחד עם בניינים נוספים בוושינגטון די. סי. (בין השאר בניין רשם הפטנטים הישן שעוצב בדוגמת הפרתנון). בדרום קרוליינה הוא תכנן בתי משפט בלפחות 18 מחוזות, כמו כן כמה מבניני הציבור בקולומביה, תוכננו על ידו, וכן כמה בתים פרטיים.

הוא מת בוושינגטון די. סי. ונקבר בבית הקברות של הקונגרס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט מילס** בוויקישיתוף
* רוברט מילס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* רוברט מילס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422652005171
* BNE: XX4926194
* BnF: cb14582211x (data)
* GND: 119203596
* ISNI: 0000 0000 8356 2877
* LCCN: n50033256
* NLA: 35354043
* SNAC: w67084pn
* SUDOC: 067284949
* Trove: 923004
* ULAN: 500022484
* VIAF: 10095068
* WorldCat: lccn-n50033256

 |
**מיכאילו ד. בודי** (בסרבית: **Михаило Боди**‏; 18 בספטמבר 1884 – 1953) היה גנרל יוגוסלבי אשר שימש כסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי בין 1936–1938.

שימש כשלישו הצבאי של אלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה. באפריל 1927 הוא מונה לנספח צבאי ביוון. בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר לשמש כנספח צבאי בטורקיה. באפריל 1929 הוא מונה לראש סוכנות הביון הצבאית היוגוסלבית. באוקטובר 1931 הוא מונה למפקד דיוויזיית סאבסקה. הוא כיהן בתפקיד עד 1935. בספטמבר 1936 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי היוגוסלבי. ב-25 באוגוסט 1938 הוא מונה לממלא מקום הרמטכ"ל. הוא כיהן בתפקיד עד 15 בספטמבר. באוקטובר 1940 הוא פרש מהצבא. עם זאת, בעקבות פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה, הוא חזר לשירות וייעץ לפיקוד העורף. במהלך המערכה הוא נפל בשבי ונלקח למאסר בגרמניה. הוא שוחרר ב-1942 עקב מצב בריאותו והועבר לשווייץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאילו בודי באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מיכאילו בודי"**.
**הארי האמפרי מור** (אנגלית: **Harry Humphrey Moore**‏: 21 ביולי 1844 - 2 בינואר 1926) היה צייר אמריקאי, הידוע בעיקר בעבודותיו המתארות את יפן, ספרד וצפון אפריקה.

ביוגרפיה
--------

אביו, קפטן ג'ורג' האמפרי מור, היה בונה ספינות וצאצא של אוזיאס האמפרי, צייר מיניאטורות אנגלי. הוא היה חרש מלידה. בתחילה למד בבית הספר האמריקאי לחירשים בווסט הרטפורד, המוסד הוותיק ביותר באמריקה מסוג זה, ולאחר מכן הועבר לבית הספר לחירשים, בפילדלפיה.

שם הוא התחיל לקחת שיעורי אמנות מצייר הדיוקנאות, סמואל בל ווה דרכו הוא פגש את תומאס אייקינס, והחל לקחת גם ממנו שיעורים. על פי המלצתו של אייקינס, הוא נסע לפריז כדי ללמוד בבית ספר לאמנויות אצל ז'אן-לאון ז'רום. הוא גם למד אצל אדולף איבון. מאוחר יותר, הוא לקח כמה קורסים באנטומיה בבית ספר לרפואה בסן פרנסיסקו, והיה מבקר באזור זה לעיתים קרובות עד 1907.

לאחר שסיים את לימודיו הבסיסיים, בשנת 1869, הוא ליווה את אייקינס ואת החרט ויליאם סארטיין, בטיול לספרד. הוא התרשם מאוד, ונשאר שם מספר שנים לאחר שחבריו חזרו לפריז. בספרד שהה בעיקר בסגוביה ובגרנדה, שם הוקסם במיוחד מהתרבות המורית.

ב-1872 הוא התחתן עם איזבלה דה סיסטו אי נייטו, ממשפחה צבאית בולטת בסרגוסה, שידעה שפת סימנים כי הייתה לה חברת ילדות חירשת. הם נסעו לגור במרוקו, שם שהו כמעט שנתיים - טיילו וציירו לעיתים קרובות בליווי צבאי.

הוא חזר לניו יורק ב-1874 ופתח סטודיו והשתתף בתערוכות באקדמיה הלאומית לעיצוב ובאקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה.

הוא גם הציג שתי תערוכות יחיד, בסן פרנסיסקו, בגלריה סנו ומיי ובמועדון הבוהמיין. שם פגש את קתרין בירדסל ג'ונסון (1834–1893), פילנתרופית ואספנית אמנות, שהזמינה אותו ואת אשתו להתלוות אליה בטיול ליפן ב-1880. הוא הסכים, והפך לאחד האמנים האמריקאים הראשונים שהגיעו לשם. הוא יצר למעלה משישים ציורים תוך כדי ביקור, שהם בין היצירות המוכרות ביותר שלו.

הוא בילה את רוב הקריירה המאוחרת שלו בציור פורטרטים של ילדים, אמריקאים עשירים ובני האצולה האירופית. זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוא נסע לחיות באירופה ומת בפריז.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארי האמפרי מור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harry Humphrey Moore - Galleries - Hirschl & Adler, www.hirschlandadler.com (באנגלית)
2. ↑  Harry Moore - Biography, www.askart.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133122425
* RKD: 57528
* ULAN: 500023216
* VIAF: 35635852
* WorldCat: viaf-35635852

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הארי האמפרי מור"**.
לוויין בתערוכה
**אלקטרו L** (ברוסית:**Электро-Л**) היא סדרת לווייני מזג אוויר שפותחה ברוסיה. השיגור הראשון בוצע בשנת 2011. כל הלוויינים פותחו במשרד "לאבוצ'קין".

המטרה העיקרית של הלוויינים היא לספק נתונים לפעילות של השירות הפדרלי להידרומטאורולוגיה ופיקוח על הסביבה בתחום החיזוי. הנתונים נקלטים ב-3 תחנות בקרה.

תיאור הלוויינים
---------------

הלוויינים מיועדים להחליף לוויינים מסדרה מטאור ולוויין "אלקטרו" שהפסיק לעבוד בשנת 1998. תכנון הסדרה החדשה החל בשנת 2001, אך בהיעדר תקציבים נמשך זמן רב.

בייצור הלוויין השתתפו מספר מפעלים של תעשיית החלל הרוסית. פאנל סולארי מסוגל לייצר 1700 ו"ט. בלוויין הותקן מדחף לינוי מסלול במידת הצורך. הציוד המדעי שוקל 550 ק"ג וכולל מספר מערכות. בין היתר הותקנו מצלמות בתחום האופטי ותת אדום עם רגישות של 1 או 4 ק"מ בהתאם. הם מעבירים מידע על 30 דקות וניתן להעביר אותם למשטר העברת מידע כל 10 דקות. לוויינים המהווים חלק של מערכת Cospas-Sarsat.

משקל כולל של הלוויין הינו 1766 ק"ג והוא מתוכנן לפעול במשך 10 שנים. הלוויינים פועלים במסלול גאוסטציונרי.

נכון לשנת 2023 פעילים 3 לוויינים ולוויין נוסף מתוכנן לשיגור בשנת 2025.

רשימת שיגורים
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | תיאור פעילות |
| 20 בנובמבר 2011 | אלקטרו L 1 | סיים פעילות ב-2016 |
| 11 בדצמבר 2015 | אלקטרו L 2 | פעיל |
| 24 בדצמבר 2019 | אלקטרו L 3 | פעיל |
| 5 בפברואר 2023 | אלקטרו L 4 | פעיל |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקטרו L** בוויקישיתוף
* לוויין מטאור 1
* תיאור השיגורים
* תיאור הלוויינים
* סרטון על פיעלות המערכת (ברוסית)
**ויליאם אנדפילד סטיינברג** (באנגלית: **William Endfield Steinberg**; נולד ב-26 בפברואר 1950) הוא פזמונאי אמריקאי. הוא זכה להצלחתו הגדולה ביותר בשנות ה-80 כאשר היה שותף של טום קלי; הם כתבו (לחוד או ביחד) את הלהיטים "Like a Virgin" של מדונה (1984), "True Colors" של סינדי לאופר (1986), "Eternal Flame" של הבאנגלס (1989), "So Emotional" של ויטני יוסטון (1987) ו-"Alone" (שהוקלט בהמשך על ידי הארט ב-1987, וזכה להצלחה בין-לאומית). הם גם כתבו או היו שותפים לכתיבתם של "I Drove All Night" (הוקלטו על ידי אמנים שונים, 1987), "I Touch Myself" של Divinyls (אנ')‏ (1990) ו-"I'll Stand by You" של הפריטנדרס (1994).

לאחר פרישתו של קלי, סטיינברג שיתף פעולה עם פזמונאים אחרים. עם ריק נואלס ומארי-קלייר ד'אובלדו הוא כתב את הלהיט "Falling Into You" (שהוקלט על ידי סלין דיון) ו-"One & One". בהמשך, כתב עם ג'וש אלכסנדר (אנ') להיטים כדוגמת "All About Us" של ט.א.ט.ו. (2005), "To Little Too Late" מאת ג'וג'ו (2006) ו-"Give Your Heart a Break" של דמי לובאטו (2012).

ביוגרפיה
--------

סטיינברג גדל בפרזנו, קליפורניה ועבר לפאלם ספרינגס, קליפורניה כשהיה בן 12. הוא למד בבית הספר קייט בקליפורניה, ובבארד קולג' בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* בילי סטיינברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בילי סטיינברג, באתר AllMusic (באנגלית)
* בילי סטיינברג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בילי סטיינברג, באתר Discogs (באנגלית)
* בילי סטיינברג, באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  Songs written by Billy Steinberg | SecondHandSongs, secondhandsongs.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007353004105171
* GND: 1060137348
* ISNI: 0000 0004 0664 3517
* LCCN: n2001063689
* MusicBrainz: a98cd83c-4f9d-4c16-a3f2-3759df41df82
* SUDOC: 255172885
* VIAF: 311574763
* WorldCat: lccn-n2001063689

 |
**סמל זכויות יוצרים**, **Ⓒ** (אות C רישית הנתונה במעגל, ומסמנת את המילה האנגלית Copyright, זכויות יוצרים), הוא סימן כתב המסמן קיום זכויות יוצרים ביצירות. השימוש בסמל מתואר בחוק זכויות היוצרים של ארצות הברית, ובאופן בינלאומי על ידי האמנה הבינלאומית לזכויות יוצרים.

בישראל מעניק חוק זכויות יוצרים הגנת זכות יוצרים לכל יצירה ספרותית, אמנותית, דרמטית או מוזיקלית בתנאי שמדובר ביצירה מקורית של האדם. הגנה זו אינה מצריכה סימון של היצירה בסמל Ⓒ, אך נהוג להשתמש בו כדי להבהיר שמדובר ביצירה מוגנת. זה המצב גם במדינות רבות בעולם.

היסטוריה
--------

הודעת זכויות היוצרים נדרשה לראשונה בארצות הברית, על ידי חוק זכויות היוצרים משנת 1802. על פי הקונגרס שבוושינגטון: "באופן כללי, הודעת זכויות היוצרים צריכה להופיע על היצירה המוגנת בזכויות היוצרים, אך במקרה של יצירה אומנותית, כגון ציור, ניתן היה לחרוט את הסימן על פני החומר של היצירה".

סמל זכויות היוצרים ©, הוצג בארצות הברית לראשונה בסעיף 18 בחוק זכויות היוצרים משנת 1909. באותה התקופה, החוק פעל רק על יצירות אמנותיות כגון ציורים, עבודות גרפיקה ופיסוליות. בשנת 1954, החוק הרחיב את שימוש הסימן בכל יצירה שפורסמה ובעלת זכויות יוצרים.

הקלדה
-----

* להקלדת הסימן במחשב במערכת הפעלה חלונות: Alt+0169

ראו גם
------

* סמל סימן מסחרי
* סמל סימן מסחרי רשום
* זכויות יוצרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל זכויות יוצרים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו Universal Copyright Convention, Article III.
2. ↑  האם חובה לציין "כל הזכויות שמורות" או ©?, באתר www.iprights.co.il
3. ↑  זכויות יוצרים, קניין רוחני, דיני מדיה ואינטרנט - עו"ד טוני גרינמן - סימני מסחר, באתר www.tglaw.co.il
4. 1 2  מקור
**ביורן מאייר** (בהולנדית: **Bjorn Meijer**; נולד ב-18 במרץ 2003 בחרונינגן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.

קריירת מועדונים
---------------

מאייר גדל במחלקת הנוער של חרונינגן. ב-16 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 לזוולה במסגרת ליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021. ב-26 בפברואר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על וילם II במסגרת הליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-19 באפריל 2022 חתם מאייר על חוזה לארבע עונות בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-17 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על ראסינג גנק במסגרת הסופר קאפ הבלגי. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2–3 על ראסינג גנק במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023. ב-21 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על קורטרייק במסגרת המחזור החמישי בליגה. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 0–1 על באייר לברקוזן במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023.

תארים
-----

קלאב ברוז'
* הסופר קאפ הבלגי (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  BJORN MEIJER MOVES TO CLUB BRUGGE באתר הרשמי של קלאב ברוז', 19 באפריל 2022 (באנגלית)
**לבל 1886** (בצרפתית: Fusil Mle 1886 M93) היה רובה בריחי תוצרת צרפת, ששימש את צבא צרפת מ-1886 עד 1916, עת הוחלף על ידי רובה הברתיה. הרובה זכה לפופולריות רבה ויוצרו ממנו כ-3.5 מיליון יחידות עד סוף שנת 1916.

מפרט טכני
---------

* קליבר - 8 מילימטר
* משקל (ריק) - 4.18 ק"ג
* אורך כולל - 1302 מילימטר
* אורך הקנה - 800 מילימטר
* קצב אש - 20 כדור בדקה
* הזנה - מחסנית פנימית של 8 כדורים
* טווח מעשי מקסימלי - 400 מטר

הנשק
----

הלבל הוכנס לשימוש ב-1886, והיה הראשון מבין רובי הבריח המודרניים, ששירתו את צבאות אירופה בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים. שלוש שנים לפני המאוזר K98, ועשר שנים לפני הלי אנפילד, היה הלבל רובה חדשני למדי. היה זה למעשה הרובה הבריחי מוזן המחסנית הפנימית הראשון שיוצר בכמויות גדולות. הוא גם היה הראשון שעשה שימוש באבק שרפה נטול עשן.

כדור 8 המילימטר של הלבל היה חזק מאוד ואפשר דיוק טוב. הנשק הצטיין גם באמינות גבוהה יחסית.

לנשק היה חיסרון קריטי אחד - אי זהירות בזמן הטענת שמונת כדורי ה-8 מ"מ הייתה עלולה לגרום לפיצוץ. חיסרון זה בנוסף לנחיתות מול המאוזר הגרמני המצוין הביאה להחלפת הרובה בשנת 1916. למרות הוצאתו משרות היחידות הסדירות, יחידות מילואים הפעילו אותו גם ב-1940 כאשר פלשו הגרמנים לצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבל 1886** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  James, Garry, **American Rifleman**, NRA, 2014, עמ' 67-68, 108-109
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא טנאקה. 
**טנאקה גיאיצ'י** (ביפנית: **田中 義一**;‏ 22 ביוני 1864 - 29 בספטמבר 1929) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-26.

ראשית חייו
----------

אינוקאי נולד למשפחת סמוראים בעיר האגי שבנחלת נאגטו (כיום מחוז ימאגוצ'י). הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית ובמכללת הלוחמה ב-1892, ושירת בצבא יפן במלחמת סין–יפן הראשונה.

לאחר סוף המלחמה שימש טנאקה נספח צבאי במוסקבה ובפטרוגרד, ואף דיבר רוסית באופן שוטף, אותה למד מהשתתפותו במיסה מדי יום ראשון בכנסייה. במלחמת רוסיה–יפן שימש טנאקה עוזרו האישי של גנרל קודמה גנטארו במנצ'וריה. טנאקה סייע בכתיבת תוכניות הגנה עבור הצבא היפני הקיסרי, ותוכניות אלה זכו להערכת המטה כללי של הצבא הקיסרי והגנרל יאמגאטה אריטומו, עד שנעשה בהם שימוש במהלך מלחמת העולם הראשונה. באפריל 1906 קיבל טנאקה את עיטור מסדר דיית הזהב.

טנאקה קיבל קידום לדרגת מייג'ור-גנרל ב-1911, והתמנה למנהל האגף לענייני צבא במשרד המלחמה, שם תמך בהרחבת הצבא ובחיזוקו. בספטמבר 1918 קיבל את עיטור מסדר האוצר הקדוש. ב-1920 הפך טנאקה לגנרל, וכיהן כשר המלחמה בממשלותיהם של הארה טקאשי ושל ימאמוטו גונבאה, במהלכן תמך בהתערבות בסיביר. בספטמבר 1920 קיבל את עיטור מסדר השמש העולה.

לאחר פרישתו מהצבא, קיבל טנאקה הזמנה להיות נשיא מפלגת ריקן סייוקאי, וקיבל מושב בבית האצילים של הדיאט של יפן. לאחר מכן אף קיבל קידום בתואר הקזוקו שלו, כשהפך לדאנשוקו (ברון). לאחר פרישתו מהצבא אמור היה טנאקה לקבל את דרגת הפילדמרשל, אך לאחר שהתברר במשרד המלחמה שטנאקה קיבל 3 מיליון ין עבור הצטרפותו לריקן סייוקאי, נדחה הקידום.

ראש הממשלה
----------

טנאקה התמנה לראש ממשלת יפן ב-20 באפריל 1927, ובמקביל החזיק בתפקיד שר החוץ. לאחר מכן לקח על עצמו גם את תפקיד שר הפנים והשר לענייני מושבות.

בנושאי פנים, ניסה טנאקה לדכא את תנועות השמאל, את הקומוניסטים ואת תומכיהם על ידי מעצרים המוניים. בנושאי מדיניות החוץ, המשיך טנאקה בקו התוקפני בו החל כקצין בסין, במנצ'וריה ובמונגוליה. בשלושה מקרים שונים הוא שלח כוחות כנגד כוחות הקוומינטנג של צ'יאנג קאי שק, שניסו לאחד את סין.

על אף תמיכתו בהתפשטות צבאית, לא הצליח טנאקה לשלוט בצבא קוואנטונג היפני ששהה בסין. ב-1928 התנקשו חיילים יפנים בחייו של הגנרל הסיני ג'אנג דזוו-לין, וטנאקה קרא להעמידם למשפט צבאי על רצח. הממסד הצבאי, שעתה הפנה עורף לטנאקה בשל הביקורת שהשמיע, סירב להעמידם לדין וניסה להסתיר את פרטי המקרה. לאחר שכרע תחת ביקורת מצד הממסד הצבאי, מפלגות אחרות בדיאט של יפן, ואף מצד הקיסר הירוהיטו, נאלצו טנאקה וממשלתו להתפטר ב-2 ביולי 1929.

המאגוצ'י אוסאצ'י החליף את טנאקה בראשות הממשלה, והאחרון נפטר מספר חודשים לאחר התפטרותו. לאחר מותו הוענק לו עיטור מסדר פרחי הפאולוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טנאקה גיאיצ'י** בוויקישיתוף
* טנאקה גיאיצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* טנאקה גיאיצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279038005171
* BnF: cb12215155r (data)
* CiNii: DA05642027
* GND: 1049352483
* ISNI: 0000 0001 1060 1481
* LCCN: n80010393
* NDL: 00393890
* NKC: xx0194211
* NLA: 35510171
* NTA: 087049120
* SNAC: w6hd9520
* SUDOC: 125077653
* Trove: 979228
* VIAF: 44696546
* WorldCat: lccn-n80010393

 |
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Katayama. 
**טצו קאטיאמה** (ביפנית: 片山 哲;‏ 28 ביולי 1887 - 30 במאי 1978) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46.

ראשית חייו
----------

קאטיאמה נולד במחוז ואקיאמה, ולמד באוניברסיטת טוקיו. הוא קיבל חינוך נוצרי ודגל בנצרות סוציאלית. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטה, הקים קאטיאמה משרד עורכי דין.

קריירה פוליטית
--------------

קאטיאמה הצטרף למפלגה הסוציאליסטית של יפן והצטרף לבית הנבחרים של יפן, כנציג מחוז קאנגאווה, ב-1930. קאטיאמה הנהיג את הקבוצה הסוציאל-דמוקרטית של המפלגה.

ראש הממשלה
----------

קאטיאמה התמנה למזכיר הכללי וליושב ראש מועצת המפלגה הסוציאליסטית ב-1945. לאחר הבחירות הכלליות ב-1947, בהן זכתה המפלגה במירב הקולות, הקים קאטיאמה קואליציה עם המפלגה הדמוקרטית ועם מפלגה נוספת. אף על פי שממשלתו התקיימה במשך זמן קצר בלבד, היא הצליחה לערוך רפורמות סוציאליות נרחבות, כגון הקמת משרד העבודה הראשון ביפן, הנהגת דמי אבטלה, ושינוי חוקים אזרחיים. החוק לחיסול הריכוזיות הכלכלית המוגזמת של 1947 הביא לסגירת חברות שנחשדו בהנהגת מונופול, והחוק לביטול שליטת הזאיבצו מ-1948 אילץ את כל חברי הדירקטוריון של הזאיבצו השונים, שהיו מקורבים למשפחה השולטת, להתפטר.

בראשית כהונתו נאלץ קאטיאמה להתפטר, בעקבות לחץ מצד גורמי שמאל. לאחר התפטרותו, הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית-סוציאליסטית וקרא לשמירה על החוקה, לעריכת רפורמות בצורת הבחירות והקמת חבר לאומים עולמי.

קאטיאמה היה ראש ממשלת יפן הסוציאליסט הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טצו קאטיאמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA01090009
* GND: 1025804929
* ISNI: 0000 0001 1463 2250
* LCCN: n81010374
* NDL: 00027546
* NLA: 35315269
* NTA: 296399558
* SNAC: w6f21vp7
* Trove: 908677
* VIAF: 108747458
* WorldCat: lccn-n81010374

 |
יושינורי שירקאווה נואם דקות ספורות לפני הרצח
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא שירקאווה. 
**יושינורי שירקאווה** (ביפנית: 白川 義則;‏ 24 בינואר 1869 - 26 במאי 1932) היה גנרל יפני, שלקח חלק פעיל בתחילת מלחמת סין–יפן השנייה. נרצח בידי פעיל עצמאות קוריאני.

ביוגרפיה
--------

שירקאווה נולד למשפחת סמוראים בעיר איו, שבמחוז אהימה שבאימפריה היפנית. הוא הצטרף לצבא הקיסרי, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1890. הוא החל להרצות באקדמיה, אולם עם פרוץ מלחמת סין–יפן הראשונה נכנס לצבא באופן פעיל. הוא לחם בהצטיינות והועלה לדרגת לוטננט. לאחר המלחמה חזר ללמד, ובשנת 1899 הועלה לדרגת קפטן. בשנת 1903 הועלה לדרגת מייג'ור, ופיקד על רגימנט הרגלים ה-21 במהלך מלחמת רוסיה–יפן. במהלך אותה מלחמה מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1907 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל, ושנתיים לאחר מכן לקולונל. אותה שנה (1909) מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-34.

ביוני 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. מאוחר יותר באותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. מ-1913 עד 1915 שימש כמפקד הכוחות היפניים שהיו מוצבים בסין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד בריגדת הרגלים התשיעית. בין השנים 1916-1919 שימש כראש לשכת כוח האדם במשרד המלחמה הקיסרי. בשנת 1919 הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, ובשנת 1921 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11. אולם שנה לאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1, אותה שנה מונה להיות סגן שר ההגנה תחת הנזו יאמאנאשי (山梨 半造), הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1923, אז הפך למפקד צבא קוואנטונג - קבוצת ארמיות יוקרתית של הצבא היפני, הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1926.

במרץ 1925 הועלה לדרגת גנרל. כאשר התגברו המתחים בסין שהתפרצו מאוחר יותר בדמות מלחמת סין–יפן השנייה, נשלח שירקאווה ב-25 בפברואר 1932 כראש חיל משלוח לסין. הוא פיקד על הצבא היפני במהלך מספר "תקריות" שאירעו בינו לבין הצבא הסיני, הבולטת שבהן "תקרית שאנגחאי". אולם ב-29 באפריל של אותה שנה במהלך חגיגות שנערכו בשאנגחאי לכבוד יום הולדתו של הקיסר הירוהיטו, השליך פעיל עצמאות קוריאני בשם יון בונג-גיל, פצצה מאולתרת על דוכן הכבוד שבו נאם אותו רגע שירקאווה, שנפצע קשה וב-26 במאי מת מפצעיו.

לקריאה נוספת
------------

* Bix, Herbert P. (2001). Hirohito and the Making of Modern Japan. Harper Perennial.
* Dupuy, Trevor N. (1992). Encyclopedia of Military Biography. I B Tauris & Co Ltd.
* Sims, Richard (2001). Japanese Political History Since the Meiji Renovation 1868–2000. Palgrave Macmillan.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יושינורי שירקאווה** בוויקישיתוף
* יושינורי שירקאווה באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
* מפקדי צבא קוואנטונג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7533 2950
* NDL: 00626144
* VIAF: 251500362
* WorldCat: viaf-251500362

 |
**הארמייה הרביעית** (ביפנית: **第4軍**) הייתה ארמייה של הצבא היפני הקיסרי.

היסטוריה
--------

הארמייה הרביעית הוקמה לראשונה ב-24 ביוני 1904, במהלך מלחמת רוסיה–יפן, בפיקוד גנרל נוזו מיכאצורה, על בסיס כוחות מילואים שונים שנועדו לתגבר את הכוח היפני בשן-יאנג. ב-24 באוגוסט, לקחה הארמייה חלק בקרב ליאויאנג. ב-19 בפברואר 1905 בקרב מוקדן. לאחר שהמלחמה הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, פורקה הארמייה ב-17 בינואר 1906.

הארמייה הרביעית הוקמה שוב ב-15 ביולי 1938, במנצ'וריה. ויחד עם הארמייה החמישית, הארמייה ה-30, הארמייה ה-44, הארמייה השלישית, והארמייה ה-34, שימשה כחיל מצב נגד פלישה אפשרית של הצבא האדום למנצ'וריה. ביולי 1942 נכללה בתוך צבא קוואנטונג. זירה זו התבררה בהדרגה כשקטה, הסובייטים כיבדו את הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני. אולם זירות אחרות של מלחמת העולם השנייה החלו להתגלות כנוטות לרעת היפנים, ועל כן חלק מהיחידות של הארמייה הרביעית הועברו לזירות אחרות.

ב-9 באוגוסט 1945 פתחה ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט, במהלכו פלש הצבא האדום למנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הכוח היפני באזור כלל 1,217,000 חיילים, אך מרבית החיילים היו מגויסים חדשים, שחסרו ניסיון וציוד, והיו מאומנים בעיקר בלחימת אנטי-גרילה והגנה על הגבול, ולא עמדו בפני הפלישה המסיבית של כוחות השריון וחיל רגלים ממוכן של הסובייטים, שריכזו 1,577,225 לוחמים. הצבא היפני המאולתר התפרק תוך 3 שבועות מול הכוח הרוסי העדיף, הארמייה הרביעית נאלצה לסגת מעמדותיה במחוז באיאן אל חרבין. ב-16 באוגוסט 1945, יום לאחר הודעתו של הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן, הורה מפקד הכוחות היפניים באזור אוטוזו יאמאדה לחייליו להיכנע. הצבא היפני הקיסרי פורק בידי בעלות הברית, ובכלל זה הארמייה הרביעית. מרבית חיילי הארמייה נלקחו לברית המועצות כשבויי מלחמה, ונוצלו לעבודת פרך.

מפקדים
------

### הקמה ראשונה

* גנרל נוזו מיכאצורה (24 ביוני 1904 - 17 בינואר 1906)

### הקמה שנייה

* לוטננט גנרל קאשארה נאקאשאימה (15 ביולי 1938 - 1 באוגוסט 1939)
* לוטננט גנרל יון אוסאירוקו (1 באוגוסט 1939 - 28 בספטמבר 1940)
* לוטננט גנרל קואי ואסאיזו (28 בספטמבר 1940 - 15 באוקטובר 1941)
* לוטננט גנרל איסמו יוקויאמה (15 באוקטובר 1941 - 21 בספטמבר 1942)
* לוטננט גנרל טצומי קוסאבה (21 בספטמבר 1942 - 7 בפברואר 1944)
* לוטננט גנרל קנג'י ניסאיארה (7 בפברואר 1944 - 23 במרץ 1944)
* לוטננט גנרל מיקיו אומורה (23 במרץ 1944 - 16 באוגוסט 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

* History of Imperial General Headquarters Army Section (Revised Edition), HyperWar Foundation.
* Lt. Col. David Glantz, *August Storm: The Soviet 1945 Strategic Offensive in Manchuria*, Leavenworth Paper No.7, Command and General Staff College, February 1983.
* Kwantung Army Order of Battle 30 July 1945
**פומיהיטו** (ביפנית: **文仁**; נולד ב-30 בנובמבר 1965) הוא אחיו הצעיר של נארוהיטו, קיסר יפן. הוא הראשון בתור בסדר הירושה לכס היפני. לאחר נישואיו קיבל פומיהיטו את התואר "נסיך אקישינו", והוא עומד בראש ענף נפרד במשפחה הקיסרית היפנית. לאחיו הקיסר נארוהיטו יש בת אחת, ולכן הוא יורש העצר של קיסרות יפן וזאת בגלל שעל פי החוק ביפן, נשים לא נכללות בסדר הירושה.

ביוגרפיה
--------

פומיהיטו נולד ב-30 בנובמבר 1965 בבית החולים של הארמון הקיסרי ברובע צ'יודה שבטוקיו. אביו הוא אקיהיטו, קיסר יפן ואמו היא מיצ'יקו, קיסרית יפן. יש לו אח גדול בשם נארוהיטו, ואחות קטנה בשם סאיאקו. בילדותו הוא קיבל את השם "הנסיך איה" (礼宮 איה נו מיה). הוא התחנך בבתי הספר של הגאקושין. באפריל 1984 הוא החל ללמוד משפטים וביולוגיה באוניברסיטת גאקושין. לאחר שהשלים תואר ראשון, נרשם ללימודים בסנט ג'ון קולג' באוניברסיטת אוקספורד, ומאוקטובר 1988 עד יוני 1990 למד שם איכתיולוגיה. ב-1989 מת סבו הקיסר הירוהיטו, ואביו הפך לקיסר החדש.

ב-29 ביוני 1990 הוא נישא לקיקו קאוואשימה, בתו של פרופסור לכלכלה באוניברסיטת גאקושין. כמו אמו של פומיהיטו, גם קיקו באה ממשפחה פשוטת עם. הנישואים גררו מחאה מצד סבתו של פומיהיטו, הקיסרית נאגקו. בעקבות נישואיו, הוענק לפומיהיטו התואר "אקישינו נו מיה", אשר מתורגם בדרך כלל כ"נסיך אקישנו". תואר זה עובר בירושה לצאצאיו. באוקטובר 1996 הוא קיבל תואר דוקטור לאורניתולוגיה. לצורך עבודת הדוקטורט שלו הוא ערך מסעות מחקר באינדונזיה בין השנים 1993–1994, וגם שהה במחוז יונאן שברפובליקה העממית של סין. כיום משמש פומיהיטו כנשיא "מכון ימאשינה לאורניתולוגיה", ו"האגודה היפנית לזואולוגיה ואקווריומים". הוא גם משמש כנשיא הכבוד של הסניף היפני של הקרן העולמית לשימור חיות הבר, איגוד הטניס היפני, ואגודת יפן-הולנד. הוא אף משמש כפרופסור אורח באוניברסיטת טוקיו.

באוגוסט 2009 הוזמנו פומיהיטו וקיקו בידי ממשלת הולנד לציון 400 שנות מסחר בין הולנד ליפן. ביאטריקס, מלכת הולנד אירחה אותם בהאג. פומיהיטו גם ממלא את חלק מתפקידיו הציבוריים של אביו כאשר הוא אינו מתפקד. במרץ 2011 ביקר באזורים שנפגעו בעקבות רעידת האדמה והצונמי בסנדאי.

ב-1 במאי 2019 אחיו נארוהיטו הפך לקיסר יפן והוא עצמו הפך בכך ליורש העצר. טקס ההכתרה הרשמי כיורש עצר התרחש ב-9 בנובמבר 2020.

משפחתו
------

קיקו ילדה לפומיהיטו שלושה ילדים:

* מאקו קומורו (לשעבר מאקו, נסיכת אקישינו; נולדה ב-1991)
* קאקו, נסיכת אקישינו (נולדה ב-1994)
* היסאהיטו, נסיך אקישינו (נולד ב-2006)

תואר
----

מיום לידתו, קיבל את התואר "הוד מעלתו הקיסרית הנסיך איה". לאחר נישואיו שונה תוארו ל"הוד מעלתו הקיסרית הנסיך אקישינו".[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פומיהיטו, נסיך אקישינו** בוויקישיתוף
* Their Imperial Highnesses Prince and Princess Akishino and their family
* Press Conference on the Occasion of the Birthday of His Imperial Highness Prince Akishino (2006)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Their Imperial Highnesses Prince and Princess Akishino and their family
2. ↑  Japanese emperor’s brother Akishino formally becomes crown prince after pandemic delays

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA11112254
* ICCU: IEIV126017
* ISNI: 0000 0003 8061 8507
* LCCN: no00102542
* NDL: 00374496
* SUDOC: 145528960
* VIAF: 195187249
* WorldCat: lccn-no00102542

 |
סמל דן חסכן כפי שהופיע בגב חוברת "מדריך ליונקי ארצנו" שחולקה לחוסכי דן חסכן בשנות ה-60.
**דן חסכן** היא תוכנית חיסכון פופולרית שבנק הפועלים יזם ופיתח במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, במטרה לעודד ילדי ישראל לחסוך כסף. כארבעה עשורים לאחר מכן, באמצע שנת 2009‏, חידש בנק הפועלים את רעיון התוכנית והחזיר אותה באמצעות פרסומות בבתי-ספר, באתרי אינטרנט ובעיתונים בישראל. דן חסכן הוא גמד בעל זקן לבן ומצנפת אדומה.

בשנת 2023 הופיעה דמות חדשה בשם "דנית החסכנית" שמשמשת כנכדתו של דן בקמפיינים של בנק הפועלים.

התוכנית המקורית
---------------

לכל ילד שפתח תוכנית "דן חסכן" בשנות ה-60 וה-70 ניתן "כרטיס חוסך". במסגרת התוכנית גם יצאו לאור ספרים חינוכיים ועוד. הפעילות נחלה הצלחה בראשיתה, ועודדה חיסכון ומודעות פיננסית.

בין שנת 1963 ועד שלהי שנות ה-80, ראו אור בהוצאת "עם עובד" 160 ספרי ילדים במסגרת "מועדון ספריית דן חסכן", בהן קלאסיקות רבות. עורכי הסדרה היו ט. כרמי, חיים באר ונירה הראל.

התוכנית החדשה
-------------

במסגרת התוכנית שיצאה ב-2009 הושקו קופות חיסכון אדומות שחולקו חינם בסניפי הבנק ברחבי הארץ.

במרכז הפרויקט עומד אתר אינטרנט בשם "עולמו של דן חסכן", אתר תוכן המאפשר לילדים הגולשים לשחק משחקים, לקרוא כתבות ולענות על שאלות ובתמורה לצבור "דנדשים" (כסף דן חסכן) אשר יאפשרו להם לקבל פרסים ממשיים. ה'דנדשים' הם דמויות של גמד שנקרא בשם 'דן החסכן'. החינוך לחיסכון מתבטא בכך שהילדים צוברים סכום מסוים ובוחרים את מועד ואופן השימוש בו ברכישת פרסים דרך האתר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר דן חסכן
* דן חסכן באתר bankinfo
* עדי בן ישראל, ‏בנק הפועלים מחיה את "דן חסכן" ומשיק סדרת תוכניות חיסכון, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן חסכן באתר bankinfo
2. ↑  איתמר לוי, דן חסכן  
נירה הראל, ‏דן כבר לא חסכן, **עולם קטן** 1, ינואר 2000, עמ' 167–176
תבנית {{מדען}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**מאדס פרדריק גילברט** (נולד ב-2 ביוני 1947) הוא רופא נורווגי מומחה ברפואת חירום. מנהל מחלקת רפואת חירום בבית החולים האוניברסיטאי של צפון נורווגיה (אנ') ופרופסור לרפואת חירום באוניברסיטת טרומסו (אנ').

גילברט הוא חבר מפלגת השמאל הנורווגית "המפלגה האדומה של נורווגיה" והתפרסם בפעילותו ההומניטרית כרופא בעיקר בקרב האוכלוסייה הפלסטינית, בלבנון וברצועת עזה.

ספרו "Eyes in Gaza" ("עיניים בעזה") מתעד את חוויותיו בעזה במבצע עופרת יצוקה בתקופה שנאסרה הכניסה לעזה על עיתונאים זרים.

גילברט מבקר חריף של מדיניות ישראל והמערב, בעת שירותו בעזה העביר תדיר דיווחים תומכים בגרסת הפלסטינים וחלקם זכו לתהודה רבה בעולם. כשחזר לנורווגיה זכה לשבחים רבים מאנשי המרכז-שמאל, בהם ראש הממשלה דאז, ולימים מזכ"ל נאט"ו, ינס סטולטנברג. מאידך, הימין הנורווגי גינה אותו וסיב ינסן מנהיגת מפלגת הקידמה גינתה אותו כשופר של תעמולה אנטי-ישראלית. בתגובה, טען נגדה שר החוץ יונס גר סטיורה שגילברט פועל כמיטב המסורת הרפואית של עזרה לעשוקים, ושורת אישים פוליטיים מהשמאל ומהימין: אודון ליסבאקן (אנ'), ארנה סולברג ולארס ספונהיים (אנ'), טענו נגדה שהיא זו שתומכת בטרור הישראלי נגד הפלסטינים.

בעקבות מכתב פתוח ששלח יחד עם ידידו לכתב העת הרפואי 'לאנסט'. דובר משרד החוץ הישראלי, יגאל פלמור האשים את גילברט בהפצת שקרים מרושעים. אך גילברט עמד על דבריו.

ב-2012, בעת מבצע עמוד ענן חזר גילברט לעזה והספיק לעבוד בבית החולים שיפא לפני שהפסקת האש נכנסה לתוקף.

ב-2014 אסרה עליו ישראל להיכנס לרצועת עזה. תחילה נמסר כי האיסור הוא ללא הגבלת זמן, הדבבר עורר מחאה בנורווגיה ובקשה רשמית של הממשלה הנורווגית שההחלטה תבוטל. גילברט פרסם בלאנסט בתגובה מכתב שנחתם על ידי 23 רופאים ומדענים נוספים, שבו נטען כי ישראל הכריזה על מצב חירום כדי להסוות טבח בפלסטינים ובמיוחד שמה למטרה פגיעה בנשים וילדים. בהמשך התנצל עורך הלאנסט, ריצ'רד הורטון, על פרסום המכתב. ישראל הרשמית הגיבה כי אסרה את כניסתו לישראל בלבד וכי אם המצרים יאפשרו לו להיכנס ממעבר רפיח, שהיה סגור באותם ימים, יוכל לפעול ברצועה.

גילברט תקף את ארגון רופאים ללא גבולות על שלא נקט עמדה ברורה אנטי ישראלית. זאת לאחר שמנהיג הסניף הנורווגי של הארגון ביקר את גילברט בחריפות על שהביע תמיכה בפיגועי ה-11 בספטמבר בארצות הברית.

גילברט זכה בפרסים רבים על פעילותו ההומניטרית.

הוא מתראיין בקביעות בנושא הישראלי-פלסטיני בערוץ אל-ג'זירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ידיעה על זכייתו בפרס חמדאן לרפואה, "על שירותיו החברתיים המשמעותיים ברצועת עזה ועבודתו ההתנדבותית המרשימה בתחום הטראומה והרפואה הדחופה", דצמבר 2014
* המכתב הפתוח למען תושבי עזה מיום 23 ביולי 2014, באתר הלאנסט
* נפתלי בלנסון ואלכס גרינברג, **רשלנות רפואית: מעורבות ארגונים רפואיים בקמפיינים אנטי-ישראליים**, באנגלית ובעברית (גרסה מקוצרת), באתר NGO Monitor (הדו"ח כולל מידע על פעילותו האנטי-ישראלית של מאדס גילברט).
פירוש נוסף ערך זה עוסק במיכאל שיר הסופר והעורך. אם התכוונתם למיכאל (מייקל) שיר העיתונאי והמורה דרך, ראו מיכאל (מייקל) שיר.

מיכאל שיר בשנת 1955 לערך
 **מיכאל שיר**  (22 במאי 1923, ורשה, פולין – 13 באפריל 2006, תל אביב) היה סופר עברי, עורך וסופר לילדים. מייסד ועורך עיתון הילדים "אצבעוני".

ביוגרפיה
--------

מיכאל שיר (שירטשאק) היה בנם של הבלשן דוד שיר והעיתונאית מרים שיר. אמו כתבה ופרסמה שירים וסיפורים לילדים, בשם העט שלה, "הדודה מרים". סבו, יהודה ליב וולמן, היה פובליציסט, עיתונאי וסופר ידוע, ופרסם יצירותיו ביידיש ובעברית.
מיכאל היה בן שנתיים כשהועלה עם ההורים לארץ ישראל, והמשפחה השתקעה בתל אביב. הוא גדל התחנך ולמד בעיר תל אביב, ובה גם סיים את לימודיו בגימנסיה נורדיה.

שיר היה ברוך כישרונות, הוא החל לכתוב שירים וסיפורים כבר בילדותו, אך בד בבד גילה כישרון בולט למקצועות הטכניים. בתום לימודי התיכון שלו הוא יצא לבית הספר הטכני הגבוה בלונדון, אנגליה, וסיים בו את לימודיו בתואר של מהנדס אלקטרוניקה. הוא חזר ארצה והתגייס לחיל האוויר הצעיר, ושירת בו כקצין אלקטרוניקה עד שנת 1955.

בשנת 1955 ייסד את עיתון הילדים "אצבעוני", שהיה מפעל חייו. במשך כל שנות הופעתו של העיתון היה מיכאל שיר העורך והכותב הראשי בו. הוא גם ניסה כוחו במהדורות לועזיות של עיתוני הילדים שלו. כך למשל הוציא באנגלית את "אצבעוני", עיתון ילדים בערבית, בשם "סינדבאד", ועיתון לילדים בגרמנית בשם "גראסהופר". הוא גם ייסד הוצאת ספרים קטנה בשם "אצבעוני", שבה הוציא לאור את מרבית ספריו.

הכותר "אצבעוני" ניתן לעיתון הילדים שלו לזכרו הנערץ של ח"נ ביאליק, שמיכאל שיר הקטן, בעודו ילד, זכה לשמוע סיפורים מפיו. כמחוות כבוד קרא לעיתונו על שם שירו הידוע של המשורר הגדול.

נטמן בבית העלמין בקיבוץ עינת. הותיר אחריו את רעייתו הפסלת שושנה, את שלושת ילדיהם נירה אלווד, טלילה שיר רוזנבוים, רמי שיר עורך אצבעוני ואת בתו מיכל שיר שנולדה לו מחוץ לנישואין מגרציה אשר /שיר. מיכל היא חברת כנסת מטעם יש עתיד.

מספריו
------

* **שירים לאלמונית**, ציורים - אשר עין-דור, תל אביב, 1976.
* **הרוזנת**, פרשת אהבה וריגול, תל אביב, 2005.
* **סיפורי גמדים**, ספרייה חינוכית, בעריכת מיכאל שיר, תל אביב, 1965.
* **נשר הזהב**, תל אביב, 1964.
* **מרבד הקסמים**, תל אביב, 1966.
* **מעשה באצבעון קטן**, תל אביב, 1968.
* **מסיפורי טבעת הפלאים**, תל אביב, 1966.
* **לעלמה בכחול**, ציורים - אשר עין-דור, תל אביב, 1981.
* **לך באהבה**, ציורים - אשר עין-דור, תל אביב, 1972.
* **הרפתקאות אצבעוני**, תל אביב, 1967.
* **ארמון הזכוכית**, תל אביב, 1966.
* **8 בערב בטלוויזיה**, שבועון הטלוויזיה, 1968.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל שיר** בוויקישיתוף
* מרב יודילוביץ', נפטר מייסד "אצבעוני", באתר ynet, 13 באפריל 2006
* ענת באלינט, מייסד "אצבעוני" מת בגיל 83, באתר הארץ, 14 באפריל 2006
* מרב יודילוביץ', יובל ל"אצבעוני", באתר ynet, 4 בספטמבר 2002
* יריב מוהר, "לא עשו אותו באצבע", באתר nrg‏, 6 ביולי 2005
* מיכאל שיר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* אתר ההוצאה לאור "אצבעוני"

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "מרים שיר (שירטשאק-וולמאן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2554
2. ↑  דוד תדהר (עורך), "יהודה ליב וולמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1742

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426711705171
* GND: 1128628805
* ISNI: 0000 0000 7028 0643
* LCCN: no2005121307
* VIAF: 97521237
* WorldCat: lccn-no2005121307

 |
**מלון בוורלי וילשייר** (באנגלית: **Beverly Wilshire Hotel**) הוא מלון היסטורי ויוקרתי השוכן בבוורלי הילס שבקליפורניה. הוא נפתח ב-1928. החל משנת 1992 המלון הוא חלק מרשת ארבע העונות. הוא שוכן בשדרות וילשייר מול הקצה הדרומי של הקטע המסחרי של רודיאו דרייב.

היסטוריה
--------

השטח התחום בין שדרות וילשייר בצפון, דרך לאסקי במערב, שדרות אולימפיק בדרום וסאות' בוורלי דרייב במזרח שימש בשנים 1920 עד 1924 מסלול מרוץ מכוניות מפורסם ופופולרי בשם Beverly Hills Speedway (וקודם לכן היה שדה שעועית). עליית שווי הקרקעות באזור הביאה לכך שהאדמה הייתה שווה יותר מהמסלול ובעליו מכרו אותו ליזם הנדל"ן וולטר ג'ורג' מקארתי (1882 – 1956) לשם פיתוח עירוני. מקארתי יזם, בין היתר, את הקמתו של מלון דירות בצורת האות E בשם Beverly Wilshire Apartment Hotel. המבנה שהוקם היה בסגנון רנסאנס איטלקי והוא נבנה מאבן טוסקנית ושיש קרארה. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים ווקר ואייזן.

בשנות ה-40 של המאה ה-20 המלון, אשר החליף ידיים, שופץ על ידי הבעלים החדשים והוקמו בו חדר נשפים, בריכת שחייה ומגרשי טניס. הטניסאי פנצ'ו גונזלס מונה למנהל הטניס. המלון החליף ידיים פעם נוספת ב-1958 ואחר כך גם ב-1961 כאשר נמכר להרננדו קורטרייט שהקים בו אגף חדש; האגף נבנה דרומית לאגף הוותיק, הוא מתנשא לגובה של 50 מטרים וכולל 14 קומות מעל קומת הקרקע. הבנייה החלה ב-1969 והסתיימה ב-1971, דבר שהביא להכפלת שטחו של המלון. ב-1985 נרכש המלון, שמנה בשלב זה 395 חדרים וסוויטות, על ידי רשת ריג'נט תמורת 125 מיליון דולר ו-100 מיליון דולר נוספים הושקעו בשיפוצו. שמו שונה בשלישית, הפעם למלון ריג'נט בוורלי וילשייר. ב-1992 נרכשה רשת ריג'נט על ידי רשת ארבע העונות, מותג שצורף לשמו. ב-1995 נרכש על ידי קרן השקעות פרטית שבסיסה בהונג קונג. ב-2006 השף וולפגנג פאק פתח במלון מסעדת סטייקים בשם CUT.

במשך השנים המלון אירח ואף שימש כביתם של אנשים מפורסמים רבים. וורן בייטי ואלביס פרסלי התגוררו בו שנים, ג'ון לנון התגורר בו חודשים בזמן שהיה פרוד מאשתו יוקו אונו. אשת החברה ברברה האטון בילתה בו את שנותיה האחרונות. בין היתר התארחו במלון גם הדלאי לאמה, קיסר יפן הירוהיטו וברק אובמה. המלון אירח פעמים רבות את טקס פרס גלובוס הזהב. המלון שימש פעמים רבות כזירת צילום לסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע (בין אם לצילומי חוץ, פנים או שניהם יחד), בהם: השוטר מבוורלי הילס (1984), בולוורת' (1998) ופרוסט/ניקסון (2008). הופעתו הזכורה ביותר על המסכים התרחשה ב-1992, אז כיכב המלון בשובר הקופות אישה יפה – שם התארחו אדוארד לואיס (ריצ'רד גיר) וויויאן וורד (ג'וליה רוברטס). צילומי הפנים של המלון בסרט התבצעו במלון אמבסדור שבלוס אנג'לס.

ב-1987 צורף המלון למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון בוורלי וילשייר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מלון בוורלי וילשייר

הערות שוליים
------------

1. ↑  IMAGES of America, Early Beverly Hills by Marc Wanamaker - עמוד 82
2. ↑  ציון באתר National Register of Historic Places
3. ↑  מלון בוורלי וילשייר, האגף הדרומי, באתר EMPORIS
4. ↑  Obama and rain in L.A. make for potential traffic nightmare באתר לוס אנג'לס טיימס, 25 באוקטובר 2011
**הרלבה** (באנגלית: **Herlava**) הייתה אישה נורמנית מהמאה ה-11 שהייתה אימו של ויליאם הראשון, מלך אנגליה (ויליאם הכובש), אותו ילדה בעת שהייתה נשואה לרובר הראשון, דוכס נורמנדיה, ואימם של אחיו למחצה של ויליאם הכובש: אודו מבאייה (אנ') ורוברט, דוכן מורטיין (אנ'), אותם ילדה בעת שהייתה נשואה להרלויאן דה קונטוויל (אנ').

ביוגרפיה
--------

המקור הקדום ביותר המתייחס למוצאה של הרלבה הוא התוספות של הכרוניקן הנורמני אורדריקוס ויטליס ל-Gesta Normannorum Ducum, שם נקרא אביה של הרלבה בשם פולברט, שיהפוך לצ'מברלין של הדוכס. ויטליס טען כי ויליאם הראשון נולד בפאלש (אנ'), הנחשבת לעיר הולדתה של הרלבה.

לפי אגדה אחת, מערכת היחסים שלה עם רובר הראשון, דוכס נורמנדיה, החלה כאשר רובר ראה את הרלבה מהצריח שלו. לפי האגדה, הרלבה, שראתה את הדוכס על חומותיו מעל, הרימה את חצאיותיה קצת יותר מהנדרש כדי למשוך את תשומת ליבו של הדוכס. האחרון נפגע מייד והורה להביא אותה (כפי שהיה מקובל לכל אישה שהסבה את תשומת ליבו של הדוכס) דרך הדלת האחורית של הטירה. הרלבה סירבה ואמרה שהיא תיכנס לטירת הדוכס רק כשהיא רכובה על סוס דרך השער הקדמי של הטירה. הדוכס הסכים, וכעבור כמה ימים רכבה הרלבה על סוס לבן ועברה דרך השער הקדמי של הטירה בראש מורם. להרלבה מעמד רשמי למחצה כפילגשו של הדוכס. מאוחר יותר היא ילדה את בנו, ויליאם, בשנת 1027 או 1028.

### נישואיה להרלויאן דה קונטוויל

הרלבה נישאה להרלויאן דה קונטוויל (אנ') ב-1031. יש הטוענים שרובר תמיד אהב את הרלבה, אך הפער במעמדם החברתי הפך את הנישואים ללא אפשריים. ולכן, על מנת שחייה יהיו יותר טובים, הוא חיתן אותה עם דה קונטוויל, אחד מהאצילים האהובים עליו.

מנישואיה לדה קונטוויל נולדו לה שני בנים: אודו מבאייה (אנ') ורוברט, דוכן מורטיין (אנ'). שניהם היו אישים בולטים בתקופת מלכותו של ויליאם הכובש. היו להם גם שתי בנות: לאחת קראו אמה ושם הבת השנייה, שאף הייתה נשואה לוויליאם, לא ידוע.

### מותה וקבורתה

הרלבה נפטרה בשנות הארבעים לחייה. על פי רוברט מטוריגני (אנ'), היא נקברה במנזר גרסטיין (אנ'), שהוקם על ידי דה קונטוויל ובנם רוברט בסביבות שנת 1050.

ביאורים
-------

1. ↑  הייתה ידועה גם בתור **הרליב**, **ארלט**, **ארלטה**, **ארלוט** (**Arlotte** ,**Arlot**, **Arlott**) ו**הרלטה**.

הערות שוליים
------------

1. ↑  David C. Douglas, William the Conqueror, Berkeley and Los Angeles: University of California Press, 1964, p. 15.
2. ↑  Edward A. Freeman, The history of the Norman conquest of England, its causes and its result, Volume I, Oxford: Clarendon Press, 1867, p. 530.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2001024939
* VIAF: 56115439
* WorldCat: lccn-nb2001024939

 |
**יאשוּהיטוֹ, הנסיך צ'יצ'יבּוּ** (ביפנית: **秩父宮雍仁親王**;‏ 25 ביוני 1902 – 4 בינואר 1953) היה בנו השני של יושיהיטו, קיסר יפן וטיימיי, קיסרית יפן, אחיו הצעיר של הירוהיטו, קיסר יפן. קודם מלחמת העולם השנייה פעל ללא הצלחה בניסיון לחזק את יחסי האימפריה היפנית – האימפריה הבריטית. מעורבותו בתוך קבלת ההחלטות של הצבא היפני הקיסרי במלחמת סין–יפן השנייה נתונה בספק ולאחר המלחמה הוא זוכה מכל אשמה בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בהחלטתו של דאגלס מקארתור.

ביוגרפיה
--------

יאשוהיטו, הנסיך צ'יצ'יבו, נולד בשנת 1902, אביו יושיהיטו היה יורש העצר היפני ובנו של מוצוהיטו, קיסר יפן המכהן באותה העת. זמן קצר לאחר הולדתו הועבר לגדול בביתו של הרוזן קאוומורה סומיושי ביחד עם אחיו הבכור, הירוהיטו, הגדול ממנו בשנה. כאשר נפטר קאוומורה שנה מאוחר יותר שבו שני האחים לגדול בבית הוריהם בטוקיו הבירה. בגיל 7 החל ללמוד בגאקושין, בית ספר פרטי לבני האצולה היפנית. הנסיך צ'יצ'יבו חונך לקראת קריירה בצבא היפני הקיסרי.

בשנת 1922 סיים את לימודיו באקדמיה צבאית ונרשם לזרוע היבשתית של הצבא הקיסרי. בשנת 1928 התחתן עם סטסוקו מטסודאירה, בת למשפחת סמוראים שהייתה רבת השפעה במהלך תקופת אדו. מעורבותו של הנסיך צ'יצ'יבו בתוך אירועי מרד הנפל של 26 בפברואר 1936 נתונה בספק. במהלך שירותו הצבאי הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ופיקד על דיוויזיית חיל הרגלים ה-31 במהלך מלחמת סין–יפן השנייה.

בשנת 1937 היה הנסיך במסע דיפלומטי ברחבי אירופה במסגרתו התארח אצל ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת, גוסטב החמישי, מלך שוודיה, וילהלמינה, מלכת הולנד ואדולף היטלר, עמו ניסה לחזק את יחסי גרמניה–יפן. במהלך מלחמת העולם השנייה הסתירו פלגים בצבא מידע מהשטח מפני הקיסר הירוהיטו, ועל כן הקיסר פנה לצ'יצ'יבו ובני משפחה אחרים במטרה להשיג מידע מהשטח במערכה בסין. עקב מחסור בעדויות על מעורבותו בקבלת ההחלטות, בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק זיכה את צ'יצ'יבו מכל אשמה בלחץ מצדו של דאגלס מקארתור, שהיה המושל הכללי של יפן תחת הכיבוש האמריקאי לאחר המלחמה.

הנסיך צ'יצ'יבו היה ידוע באהבתו לספורט, שזיקתה אותו בכינוי "נסיך הספורט". הנסיך היה מסור במיוחד לקידום הרוגבי ושימש כנשיא התאגדות הרוגבי ביפן. כאשר נסיך צ'יצ'יבו נפטר בשנת 1953, שונה שם אצטדיון הרוגבי של טוקיו באצטדיון הרוגבי של צ'יצ'יבו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאשוהיטו, הנסיך צ'יצ'יבו** בוויקישיתוף
* יאשוהיטו, הנסיך צ'יצ'יבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Emperor Hirohito: Bold Leader or War Criminal?, YouTube
2. ↑  History's Verdict: Japanese Emperor Hirohito (WWII Documentary), YouTube
3. ↑  Yasuhito, Prince Chichibu, Prominent people from Minato City

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007374751305171
* BnF: cb16152006r (data)
* CiNii: DA14204723
* ISNI: 0000 0000 2646 1105
* KulturNav: e2cff2a3-95b7-4583-9efe-f8fd2ad078c7
* LCCN: n84068439
* NDL: 00084173
* NLK: KAC201006665
* NTA: 326081321
* VIAF: 23538456
* WorldCat: lccn-n84068439

 |