recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גנרל **הורסט שטומפף** (בגרמנית: **Horst Stumpff**;‏ 20 בנובמבר 1887 – 25 בנובמבר 1958) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

שטומפף נולד ב-20 בנובמבר 1887 בגיסן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, והיה אחיו הבכור של גנרל הנס-יורגן שטומפף. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54 (פומרניה ה-7 - פון דר גולץ), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת האופטמן, ובמהלך המלחמה אף נפצע באחד הקרבות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר שטומפף ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1929 הועלה שטומפף לדרגת מיור, ולאחר מכן מונה למדריך בבית הספר לחי"ר בדרזדן. ב-1 בספטמבר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת אוברסט, ב-15 באוקטובר 1935 מונה שטומפף למפקד רגימנט הרובאים ה-3, וב-1 בינואר 1937 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-3. ב-1 בינואר 1938 מונה שטומפף למפקד חטיבת הפאנצר ה-3, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה שטומפף מפקד חטיבת הפאנצר ה-3, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19, וב-17 באוקטובר 1939 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3. במהלך המערכה על צרפת לחם שטומפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-16, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת הארמייה השישית, וב-13 בנובמבר 1940 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20. במהלך מבצע ברברוסה לחם שטומפף עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 ולאחר מכן כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם עימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית.

ב-10 בספטמבר 1941 פרש שטומפף מתפקידו, וב-29 בספטמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1942 מונה למפקח אזור הגיוס בקניגסברג, ביולי 1944 מונה למפקח הכללי על יחידות המילואים של השריון, וב-9 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר שטומפף בהמבורג עד למותו ב-25 בנובמבר 1958.

קישורים חיצוניים
----------------

* הורסט שטומפף באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אלון שמידט הוא רקדן ישראלי. בעבר רקד בלהקת ירושלים, להקת ענבל, ולהקת כרמון, אותה ניהל בשנים 1997-2007. כמו כן משמש שמידט כמנהל אגף תרבות ואירועים בעיריית מודיעין-מכבים-רעות.

קורות חיים
----------

שמידט נולד בשנת 1966 בירושלים. אמו, פנינה, עבדה במשרד הכרטיסים "כהנא". בנעוריו רקד בלהקה "הורה נעורים" שבעיר. שמידט שירת בשירות קבע בחיל האוויר. במהלך שירותו עסק שמדיט בהוראת מחול לחיילים במסגרת טקסי העברת פיקוד. במהלך ההכנה לאחד מטקסים אלה, פגש שמידט לראשונה ביונתן כרמון. לאחר שירותו הצבאי רקד שמידט בלהקת ענבל ולהקת ירושלים, ולמד צילום בירושלים.

בשנת 1988 החל שמידט לרקוד במופעים שונים של להקת כרמון. בשנת 1991, בעת שעבד באולפני הבירה ירושלים, הוזמן שמידט להשתתף במופע במינכן שכלל הרכב מצומצם של רקדנים מלהקת כרמון, שהופיע תחת השם "להקת כרמית". בין השנים 1989–1999 שימש שמידט כמפיק במופעים שונים בפסטיבל מחול כרמיאל, שכרמון ניהל. בשנת 1996 עזב יונתן כרמון את פסטיבל כרמיאל, והחזיר את להקת כרמון מפגרה. באותה שנה נרשמה הלהקה כעמותה בה כרמון שימש כמנהל אדמיניסטרטיבי של הלהקה, בנוסף לתפקידו כרקדן. בין היתר רקד שמידט בתוכניות "געגועים", במחולות "תמנע" ו-"תיקון חצות" בניצוח אילן מוכיח, במחולות "שדות הכותנה" ו-"שמחת היבולים" ובמחול "ללכת שבי אחרייך", ששמידט היה מיוצריו.

בשנות התשעים עבר שמידט למודיעין, ובראשית שנות האלפיים החל לשמש כמנהל אגף התרבות בעיריית מכבים, שמוזג בהמשך עם אגף התרבות בעיריית מודיעין-מכבים-רעות; במסגרת זו, יזם כרמון בשנת 2000 את פסטיבל "צלילי סתיו" בעיר, פסטיבל הקרקס במודיעין, ובשנת 2018 את מיזם 'בית פתוח'. החל משנות התשעים פועל שמידט לשימור פועלו של יונתן כרמון. בביתו של שמידט במודיעין ובשני מחסנים נצברו מאות חומרי ארכיון מסוגים שונים על כרמון ולהקתו. חומרים אלה עברו בשנת 2018 דיגיטציה ורישום בספרייה הלאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון **יונתן כרמון-אלון שמידט**, בספרייה הלאומית
* מידע על אלון שמידט בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* כתבות מאת אלון שמידט בכתב העת רוקדים-נרקודנה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ארכיון **יונתן כרמון-אלון שמידט**, בספרייה הלאומית
2. 1 2  כשהסתיו נותן קונצרט, ערן קמינסקי, מודיעין ניוז
3. 1 2 3 4  אלון שמידט, יונתן ואני, **רוקדים-נרקודה** 103, 2020, עמ' 29 - 31
4. 1 2  "הפכתי את התחביבים שלי למקצוע, בשבילי זה ממש סינמה פארדיסו", מודיעין נט
5. ↑  חולפות - 'להקת כרמון' במינכן, ארכיון יונתן כרמון, הספרייה הלאומית
6. ↑  כרמון - עמותה לאמנות מחול ישראלי, באתר "גיידסטאר ישראל"
7. ↑  ספר מזכרת - 'להקת כרמון', ארכיון יונתן כרמון, הספרייה הלאומית  
חולפות - 'געגועים', ארכיון יונתן כרמון-אלון שמידט, הספרייה הלאומית
8. ↑  תכנייה - 'להקת כרמון' 2 מתוך 2
9. ↑  תכניה - להקת כרמון, ארכיון רינה שחם, הספרייה הלאומית
10. ↑  ללכת שבי אחרייך, הבמה
11. ↑  יובל ניסני, פסטיבל בית פתוח במודיעין – עשרות אומנים ומאות תושבים, באתר כל העיר מודיעין, ‏21.5.18

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009349538505171
* VIAF: 9161149559434940032
* WorldCat (עם VIAF): 9161149559434940032

 |
**דגל חבל הבסקים** או בכינויו ה"איקוריניה" (Ikurriña) הוא סמל הבסקים ודגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית חבל הבסקים.

הדגל עוצב על פי התבנית של דגל הממלכה המאוחדת על ידי מייסדי המפלגה הלאומנית הבסקית (אנ') - לואיס וסאבינו אראנה, והוא נחשב כדגל הלאומי והלא-רשמי של ארץ הבסקים. ניתן לראותו בתפוצה רבה בחבל הבסקים הצרפתי וכחלק מהסמל של סן-פייר ומיקלון, הקהילה הצרפתית שלחופי קנדה אשר יושבה בידי מתיישבים בסקים-צרפתים ומלחים בסקים-ספרדים.

השפעתו של דגל הממלכה המאוחדת על עיצובו של דגל הבסקים מוסברת בקשרים הכלכליים אשר שררו בין בריטניה לבילבאו בתקופה שהדגל עוצב לראשונה.

היסטוריה
--------

הדגל עוצב בשנת 1894 על מנת להציג את הפרובינציה הבסקית ביסקאיה בדגל עבור כל אחת משבע הפרובינציות הבסקיות. אך כיוון שפעילי המפלגה הלאומנית הבסקית היו נדירים מחוץ לגבולות ביסקאיה, רק דגל ביסקאיה זכה להכרה רשמית. דגל הבסקים אומץ כדגל המפלגה ובשנת 1933 הוצע כדגל למחוז כולו.

בשנת 1936 אומץ הדגל כדגל הקהילה על ידי הממשלה הבסקית, אולם משטרו של פרנסיסקו פרנקו אסר להניפו משום שעורר התנגדות למשטר החדש (הדגל המשיך להיות בשימוש מצדו הצרפתי של הגבול). לאחר מות פרנקו והדמוקרטיזציה של ספרד, זכה הדגל להכרה חוקית בשנת 1977 ואומץ כדגל חבל הבסקים ב-18 בדצמבר 1978.

הסמליות
-------

השדה האדום מסמל את העם הבסקי, הסאלטייר הירוק מסמל את עץ האלון של גרניקה - סמל לחוק ולחירות של ביסקאיה, והצלב הלבן מסמל את הקתוליות הבסקית. ועל כן האדום-ירוק-לבן הם הצבעים הלאומיים הבסקיים.

ראו גם
------

* סמל חבל הבסקים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל חבל הבסקים** בוויקישיתוף
* חבל הבסקים, באתר דגלי העולם (באנגלית)

| דגלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | דגל ספרד • הנס המלכותי • נס נסיך אסטוריאס |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
**ויליאם קיסאם ואנדרבילט** (באנגלית: **William Kisam Vanderbilt**‏; 12 בדצמבר 1849, ניו דורפ, סטטן איילנד – 22 ביולי 1920, פריז) היה בן בולט למשפחת ואנדרבילט האמריקנית, ומגדל סוסים.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו השני של ויליאם הנרי ואנדרבילט, ממנו ירש 55 מיליון דולר, ועד 1903 היה פעיל במידה חלקית בניהול חברת הרכבות המשפחתית. בניו, ויליאם קיסאם ואנדרבילט הבן (1878–1944) והרולד סטרלינג ואנדרבילט (1884–1970), היו האחרונים שפעלו בתחום זה לאחר שהרולד הפסיד במאבק על חברת הרכבות המשפחתית לחברת הרכבות המרכזית של ניו יורק בשנות ה-50.

אשתו הראשונה הייתה אלווה ארסקין סמית', לה נישא ב-20 באפריל 1875. מוצאה היה ממשפחה בעלת עבדים באלבמה, והיא הייתה אם ילדיו ובעלת תפקיד חשוב בכפייה על בתם קונסואלו להינשא לדוכס התשיעי ממרלבורו. זמן קצר לאחר מכן נפרדו ואנדרבילט ואשתו, והיא נישאה לאוליבר בלמונט.

ב-1903 הוא נישא לאן הרימן, בתו של הבנקאי אוליבר הרימן, שהייתה אלמנתם של הספורטאי סמואל סטיבנס סנדס ולואיס מוריס רתרפורד הבן, בנו של האסטרונום לואיס מוריס רתרפורד, שמת בשווייץ ב-1903. היו לה שני בנים מנישואיה הראשונים ושתי בנות מנישואיה השניים, אך היא וואנדרבילט לא הצליחו להביא ילדים לעולם. לאחר מות אחיו קורנליוס ב-1899 הוא נחשב בדרך כלל לראש המשפחה.

בדומה לבני המשפחה האחרים הוא בנה מספר בתי מגורים גדולים. הבתים שלו היו מארבל האוס (1892), שתוכנן על ידי ריצ'רד האנט מוריס בניו פורט שברוד איילנד, ואידל האואר (1900) בלונג איילנד. האנט תכנן גם את אחוזתו של ואנדרבילט בשדרה החמישית 660.

הוא היה שותף בבעלות על היאכטה *Defender*, שזכתה באליפות אמריקה ליאכטות בשנת 1895. הוא היה גם אחד מהמייסדים של התיאטרון החדש בניו יורק, ואף כיהן כנשיאו.

ואנדרבילט היה אחד ממייסדי מועדון הג'וקי. הוא החזיק בבעלותו מניות במועדון, היה נשיא מועדון המרוצים "Sheepshead Bay Race Track" בברוקלין, ובעליה של אורוות מרוצים מצליחה. ב-1896 הוא בנה את בורסת הסוסים האמריקנית בפינת רחוב 50 וברודוויי שבמנהטן. ב-1911 הוא השכיר (ולבסוף מכר) את המבנה לארגון שוברט, שהפך אותה לתיאטרון וינטר גארדן.

לאחר גירושיו מאלווה הוא היגר לצרפת, בנה ארמון והקים את אורוות סוסי המרוץ Haras du Quesnay, וחוות הרבעה ליד דוביל באזור גידול סוסי המרוץ שבנורמנדי תחתית. אחד מן הסוסים שהיו בבעלותו היה "מאסקט", חבר היכל התהילה האמריקני של מרוצי הסוסים, שנרכש מחוות קאסלטון שבקנטקי תמורת שירותי הסייסות בחווה בצרפת. סוסיו של ואנדרבילט השתתפו בשורת מרוצים חשובים בצרפת, ובחלקם זכו בפרסים.

ואנדרבילט מת בפריז ב-22 ביולי 1920. גופתו הוחזרה לארצות הברית ונקברה בחלקה המשפחתית בבית הקברות המוראביאני שבסטטן איילנד.

במלחמת העולם השנייה הוחלט לקרוא על שמו של ואנדרבילט את אחת מאוניות המשא מסדרת ליברטי.

לקריאה נוספת
------------

* Case, Carole - The Right Blood: America's Aristocrats in Thoroughbred Racing (2000) Rutgers University Press מסת"ב 0-8135-2840-2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם קיסאם ואנדרבילט** בוויקישיתוף
* ויליאם קיסאם ואנדרבילט(הקישור אינו פעיל) באתר אוניברסיטת לונג איילנד
* ויליאם קיסאם ואנדרבילט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr92032985
* The Léonore id LH//2672/1 is not valid.
* SNAC: w6r79hjv
* ULAN: 500371585
* VIAF: 34322370
* WorldCat: lccn-nr92032985

 |
**אָאֶטְיוֹס מֵאַנְטִיּוֹכְיָה** (ביוונית: **Ἀέτιος ὁ Ἀντιοχεύς**;‏ ? – 367) היה תאולוג נוצרי, ממייסדי פלג האנומויאניות (anomoeanism), שדגלו באריאניות קפדנית.

חייו
----

אאטיוס נולד בקוילה-סוריה, שם גדל בעוני או כעבד. בבגרותו עבד כצורף זהב באנטיוכיה כדי לפרנס את אמו האלמנה ולמד פילוסופיה. לאחר מות אמו המשיך אאטיוס במשלח ידו, והרחיב את לימודיו לכתבי הקודש הנוצריים, לתאולוגיה נוצרית ולרפואה. לאחר שעבד ככורם וכצורף זהב, היה לרופא נוסע. במקצוע זה הפגין מיומנויות ויכוח, אשר בהמשך שימשו אותו בדיונים תאולוגיים.

אאטיוס למד בזה אחר זה משרביטם של האריאנים, אתנסיוס, הבישוף של אנזרבוס ואנטוניוס מטרסוס. בשנת 350 הוסמך לדיאקונות על ידי לאונטיוס מאנטיוכיה, אולם זמן קצר לאחר מכן אילצו אותו תומכי השילוש הקדוש לעזוב את העיר. בסינוד הראשון של סירמיום הוא גבר בדיאלקטיקה על הבישופים ההומויוסיאניים, בזיליוס ואאוסטתיוס, שניסו לאחר מכן לשווא לעורר עליו את איבתו של קונסטנטיוס גאלוס. בשנת 356 נסע לאלכסנדריה עם אאונומיוס במטרה לגייס תמיכה באריאניות, ושם לכאורה התפלמס נמרצות עם אפתוניוס מאלכסנדריה עד שהאחרון מת. לאחר מכן גורש מאלכסנדריה על ידי קונסטנטיוס השני. הקיסר יוליאנוס הכופר השיב אותו מגלותו, העניק לו נחלה בלסבוס והשאיר אותו בחצרו בקונסטנטינופול לזמן מה.

לאחר הסמכתו לבישוף קידם את האריאניות בהסמיכו בישופים נוספים מזרם זה. עם עלייתו של ואלנס בשנת 364 פרש לנחלתו בלסבוס, אולם עד מהרה שב לקונסטנטינופול, שם מת ב-367.

הפלג האנומויאני
---------------

הפלג האנומויאני באריאניות, שהיה בין מייסדיו, נקרא אף לעיתים על שמו – אאטיאניות. חיבורו, De Fide, השתמר כחלק מהפרכתו על ידי אפיפניוס מסלמיס. הרעיון המרכזי בחיבור זה הוא שההומואוזיה – הגישה שלפיה ישו, הבן, הוא למעשה אלוהים – סותרת את עצמה, מאחר שטבע האלוהים הוא שאינו נולד, בעוד שהבן מעצם הגדרתו נולד. על כן הוא דגל בגישה שהאב והבן אינם עשויים מאותו חומר אלוהי.

נגד זאת, כתב בזיליוס הגדול באחד מחיבוריו נגד האנומויאנים בהובלתו של אאטיוס, ומתאר אותם ככלי בידיים של "אויב האמת".

קישורים חיצוניים
----------------

* Aetius, an Arian sect founder and head, בתוך Dictionary of Christian Biograph (באנגלית)
* אאטיוס מאנטיוכיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102378290
* VIAF: 32386021
* WorldCat (עם VIAF): 32386021

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בביטוי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יוריקה (פירושונים).
אאורקה - מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ומסופר בה על הדרך בה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור.
**אֵאוּרֵקָה** (ביוונית: **Εὕρηκα** – "מצאתי"; מבוטא **הֵאוּרֵקָה** ביוונית עתיקה ו**אֶבְרִיקָה** ביוונית מודרנית) היא אמרתו המפורסמת של ארכימדס, המיוחסת לו לאחר גילוי חוק הציפה שעל שמו. הביטוי משמש בהשאלה לציון גילוי חשוב או תובנה חשובה ומפתיעה. 

מקור המילה באגדה מפורסמת שמופיעה בכרך התשיעי של הספר "על אודות האדריכלות" מאת ויטרוביוס, ובה מסופר על הדרך שבה הצליח ארכימדס לגלות האם הכתר של המלך היירון השני עשוי מזהב טהור. כדי למצוא את הרכב כתר המלך היה צריך להשוות את נפחו לנפח של כתר זהב באותו משקל, אולם אז לא ידעו איך למדוד את נפח הכתר. בעת שארכימדס רחץ בבית מרחץ ציבורי הוא הבין שגופו השקוע באמבט דוחה כמות מים השווה לנפח גופו. בדרך זו הוא למד כיצד למדוד נפח של גוף כלשהו. מרוב התלהבות יצא בריצה לרחוב כשהוא עירום וצועק "**אאורקה!**" (מצאתי). הסיפור ככל הנראה לא מדויק משום שהבדלי הנפח בין כתר זהב לכתר מזויף באותו משקל, שלצורך הדוגמה חציו זהב וחציו כסף, יגרמו לעליית פני המים בהפרש קטן מדי מכדי שיבחינו בו במכשירי המדידה של אותם ימים.

הביטוי משמש כמוטו של מדינת קליפורניה שבארצות הברית, וזאת כדי לסמל את הבהלה לזהב של שנת 1848.

ראו גם
------

* חוויית "אהא!"
* חוק ארכימדס

לקריאה נוספת
------------

* סיפור המעשה בתרגום לעברית בתוך: ויטרוביוס, **על אודות האדריכלות** בעשרה ספרים. תרגם לעברית והוסיף מבוא, הערות, איורים ומפתחות רוני רייך. תל אביב, הוצאת דביר, תשנ"ז/1997. עמ' 193-194.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאורקה** בוויקישיתוף
* הסיפור המקורי בספרו של ויטרוביוס
* ארכימדס במוזיאון המדע בירושלים
* סיפור התגלית של ארכימדס (הערה: יש לשים לב כי ההגדרה של חוק ארכימדס שמופיעה באתר לא נכונה)
* חדשנות מהטבע ארגון הביומימיקרי הישראלי, ‏אאורקה – רגע ההשראה מהטבע, באתר "הידען", 17 ביולי 2014
**אָאֶטְיוֹס** (ביוונית: **Αέτιος**) היה דוקסוגרף ופילוסוף יווני לקטני בן המאה הראשונה או השנייה לספירה.

חיבוריו
-------

אף אחד מחיבוריו של אאטיוס לא שרד עד לעת החדשה, אולם קיומו מובא בספרו של התאולוג בן המאה החמישית תאודורטוס (אנ'), "רפואת המחלות היווניות", כמחבר של "על אודות אסופת התורות" (Ἀετίου περὶ τῶν Ἀρεσκόντων Συναγωγήν). חוקר העת העתיקה הגרמני הרמן דילס (אנ') גילה בספרו על הדוקסוגרפיה היוונית, מונח שטבע הוא עצמו, כי בחיבורו זה של תאודורטוס מובאים במלואם ציטוטים אשר הובאו בקצרה בשני הספרים: "הדוקטרינות של הפילוסופים" (Περὶ τῶν ἀρεσκόντων φιλοσόφοις φυσικῶν δογμάτων) מאת פסאודו-פלוטרכוס ו"אסופות על טבע ומוסר" (Ἐκλογαὶ φυσικαὶ καὶ ἠθικαί) מאת סטובאיוס (אנ'), ועל כן ההנחה היא שאלה הושפעו מאאטיוס או ציטטו אותו.

דילס טען כי אאטיוס עצמו רק תמצת חיבורים שדילס כינה "הרעיונות הקדומים" (Vetusta Placita). אולם טענה זו של דילס אינה מקובלת בקרב חוקרי העת העתיקה בני ימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Mansfeld, Jaap. "Doxography of Ancient Philosophy". In Zalta, Edward N. (ed.). Stanford Encyclopedia of Philosophy.
* הטקסט המלא של "הדוקטרינות של הפילוסופים": יוונית וצרפתית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344938305171
* CiNii: DA12845614
* GND: 119436671
* ISNI: 0000 0001 0463 2564
* LCCN: n80107954
* NKC: zcu2014808300
* SELIBR: 322180
* VcBA: 495/43773
* VIAF: 25169362
* WorldCat: viaf-13118051

 |
**חבטת תילול** בטניס היא חבטה בכדור במסלול גבוה, תלול ועמוק אל תוך חלק המגרש של היריב. ניתן להשתמש בה כנשק התקפי או הגנתי בתלות במצב.

היסטוריה
--------

חבטת התילול נצפתה לראשונה על ידי אלוף ווימבלדון השני, פרנק האדו, בהפסדו לספנסר גור. מסיבה זו נודע האדו כ"אלוף הנשגב ביותר".

  

חבטת תילול נחבטת בדרך כלל כאשר היריב עומד קרוב לרשת וממתין לחבטת יעף. המטרה בחבטה זו היא להעביר את הכדור מעל לשחקן היריב, אל חלק המגרש הפתוח שמאחוריו. חבטת תילול התקפית טובה היא כזו שהיריב לא מספיק להגיע אליה, כלומר חבטה נמוכה ובעלת מהירות מספקת שלא תאפשר ליריב לרוץ לאחור, לרדוף אחר הכדור ולהגיע אליו. חבטה זו מסוגלת לְזַכּוֹת את החובט ישירות בנקודה, אולם יש בה גם סיכון מסוים. סיבוב עילי משפר באופן משמעותי את יעילותה של חבטת התילול ההתקפית, אולם גם הופך אותה לקשה יותר לביצוע. בעת ביצוע חבטת התילול, שחקנים חובטים לרוב בכדור בזווית שבין 0 מעלות (חבטה שטוחה) ל-45 מעלות (חבטה אלכסונית). שחקנים מסוימים, דוגמת אנדרה אגאסי, מייקל צ'אנג, ולייטון יואיט, פיתחו חבטות תילול התקפיות טובות.

מטרתה של חבטת תילול הגנתית, לעומת זאת, היא פשוט לדחוק את היריב בחזרה לאחור, לקו הבסיס, ולהאריך את הנקודה. כאשר שחקן מוּצָא מתחומי המגרש במהלך נקודה, חבטת תילול הגנתית שימושית גם משום שהיא מקנה לשחקן המגן זמן לרוץ לאחור ולהגיע לעמדה הגנתית טובה יותר.

חבטת תילול לא מוצלחת היא כזו שהיריב מסוגל להגיע אליה (לרוב משום שהיא איננה גבוהה דַּיּוֹ) ולסיימה בהנחתה בסבירות גבוהה.

בזוגות מפעילים על חבטת התילול סיבוב או חיתוך, וזאת במטרה להעביר את הכדור מעל לראשו של השחקן שברשת וכן שיקפוץ הרחק מן השחקן שבקו הבסיס.

שחקנים מסוימים מסוגלים לייצר חבטת תילול שלמראית עין נראית חזקה וארוכה מדי, אולם בפועל החבטה מספיק עמוקה כדי לנחות באזור קו הבסיס ובתוך חלק המגרש של היריב, ובכך מתווסף לה לעיתים גם ערך מוסף של הטעיית היריב. חבטה מסוג זה נוצרת באמצעות סיבוב אחורי רב או חיתוך של הכדור המתווספים לה ומסייעים להעברתה מעל לראשו של השחקן היריב. חבטה זו, אותה ניתן לחבוט גם באמצעות סיבוב עילי רב, מכונה גם "חבטת יעף דמוית ירח".

בספר הביוגרפיה העצמית שלו הקדיש טניסאי העבר האמריקני ג'ק קרמר עמוד אחד לחבטות הטניס הטובות ביותר שראה מימיו. הוא כתב: "חבטת תילול - ריגס כמובן. אך גם אלו של סגורה, ביטסי גרנט ורוזוול היו יעילות כמעט באותה מידה. גם זו של קונורס מצוינת".

שחקנים נוספים שנודעו בחבטת התילול המצוינת שלהם הם:
(שחקנים מודגשים הם שחקנים פעילים).

* מאטס וילאנדר
* כריס אוורט
* איליה נסטאסה
* **רוג'ר פדרר**
* **רפאל נדאל**
* **נובאק ג'וקוביץ'**
* **אנדי מארי**
* **גרגור דימיטרוב**
* דויד נלבנדיאן
* גיירמו קניאס
* מייקל צ'אנג
* אנדרה אגאסי
* פיט סמפראס
* **לייטון יואיט**
* מרטינה הינגיס
* **ילנה יאנקוביץ'**
* קים קלייסטרס
* **קרוליין ווזניאקי**
* **ז'וסטין הנין**
* **אגניישקה רדוונסקה**

קישורים חיצוניים
----------------

* וידאו: חבטת תילול
**ג'ון ג'יימס "ג'ימי" רימר** (אנגלית: **John James "Jimmy" Rimmer**; נולד ב-10 בפברואר 1948 בסאות'פורט שבלנקשייר) הוא שוער כדורגל אנגלי לשעבר.

קריירה
------

רימר הצטרף למנצ'סטר יונייטד ב-1963, בעודו תלמיד בבית הספר, וחתם על חוזה המקצוען שנתיים לאחר מכן. הוא שיחק באולד טראפורד במשך 11 שנים, בעיקר כמחליפו של אלכס סטפניי. בסך הכל הוא השתתף ב-46 משחקים בתקופה זו. באוקטובר 1973 הוא הושאל לסוונסי סיטי. כששיחק שם הפגין יכולת טובה, שבזכותה הוחתם על ידי ארסנל בפברואר 1974 על מנת להחליף את בוב וילסון.

רימר ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ליברפול בעונת 1973/1974, שהיה היחיד שלו בעונה זו. רימר הפך לשוער הבכיר של ארסנל לאחר שווילסון הודיע על פרישתו, ושמר על מעמדו במשך שלוש העונות הבאות. בתקופה זו הוא זכה לשחק בפעם הראשונה והאחרונה בנבחרת אנגליה, לאחר שהשתתף בניצחון 3 - 2 על נבחרת איטליה והוחלף במחצית.

רימר איבד את מקומו בהרכב והועבר לאסטון וילה, לאחר שפט ג'נינגס הצטרף לארסנל על פי בקשתו של המאמן החדש טרי ניל. בסך הכל הוא השתתף ב-146 משחקים במדי ארסנל. הוא היה השוער הבכיר של אסטון וילה במשך שש עונות, וזכה באליפות ובמגן הצדקה ב-1981. בעונה שלאחר מכן העפיל המועדון לגמר גביע אירופה לאלופות, אך רימר נפצע כבר בדקה התשיעית והוחלף על ידי נייג'ל ספינק הצעיר. המשחק הסתיים בניצחון 1 - 0 על באיירן מינכן, ורימר היה לכדורגלן האנגלי הראשון שזוכה בגביע אירופה עם שני מועדונים שונים, למרות העובדה שהוא השתתף בתשע דקות בשני המשחקים. באותה עונה זכה עם אסטון וילה גם בסופר קאפ האירופי.

רימר עזב את וילה ב-1983 וחזר לסוונסי סיטי. בין יולי 1987 למאי 1988 הוא שיחק במועדון האמרון ספורטס ממלטה, ולאחר מכן פרש מכדורגל. לאחר פרישתו ניהל מגרש גולף בסוונסי, ולאחר מכן התמנה לתפקיד מאמן השוערים של סוונסי, ואף כיהן במשך תקופה קצרה בתפקיד המאמן בעקבות פיטוריו של קווין קאליס ולפני הגעתו של יאן מולבי. לאחר מכן הוא היגר לסין, ועבד כמאמן שוערים בנבחרת סין ובמועדון דאליאן שייד. כיום (2009) הוא עובד בקנדה.

לג'ימי רימר יש שלושה ילדים, כאשר הצעיר מביניהם (דייוויד) משחק כמגן במועדון גארדן וילג' מהליגה השנייה בוויילס.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 241), מיינסטרים,‏ 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
דוקטור **ג'יימס "ג'ימי" פטרסון** (באנגלית: **James "Jimmy" Paterson**‏; 9 במאי 1891, לונדון - 1970, גלאזגו) היה רופא וכדורגלן סקוטי.

ביוגרפיה
--------

פטרסון נולד בלונדון אך גדל בגלאזגו. באפריל 1910 הצטרף לגלאזגו ריינג'רס כשחקן חובב והחל ללמוד בבית ספר לרפואה. הוא השתתף ב-168 משחקים בכל המסגרות במדי ריינג'רס, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לרגימנט הסקוטי של לונדון, שירת כקצין רפואה, וזכה בעיטור הצלב הצבאי על אומץ לב שהפגין בעת שהותו בצרפת. לאחר תום המלחמה הוא חזר ללונדון, ופתח קליניקה פרטית בקלפטון ביחד עם גיסו, ג'.ל סקוט, שהיה הרופא הקבוצתי של ארסנל. סקוט הצליח לשכנע את פטרסון לחתום בארסנל כשחקן חובב, והוא ערך את הופעת הבכורה שלו בעמדת הקיצוני השמאלי במשחק מול דרבי קאונטי ב-30 באוקטובר 1920.

פטרסון היה שחקן הרכב קבוע בארסנל בעונתו הראשונה, ואף ייצג את שיחק במדי נבחרת הפוטבול ליג במשחק מול נבחרת ליגת העל הסקוטית, והיה לסקוטי הראשון שעושה זאת. הוא לא הרבה לשחק בעונת 1921/1922, אך בעונת 1922/1923 ועונת 1923/1924 השתתף ב-20 משחקים כל אחת תוך תחרות על המקום עם ג'ו טונר. העיתונאי בריאן גלנוויל מ"הטיימס" סיפר כיצד במשחק אחד קיבל פטרסון זר נרקיסים מילדה שצפתה במשחק, ושיחק עמו בעמדת הקיצוני עד שמצא מקום להניח אותו.

הוא פרש מכדורגל בקיץ 1924 על מנת לטפח את הקריירה הרפואית שלו, אך שנתיים לאחר מכן נעתר לבקשתו של הרברט צ'פמן, מאמן ארסנל, וחזר למשחק אחד. משחק זה היה בניצחון 3 - 0 על ניוקאסל יונייטד ב-13 בפברואר 1926, ופטרסון הבקיע בו את שערו היחיד אי פעם בליגה. בסך הכל הוא השתתף ב-77 משחקים במדי ארסנל בכל המסגרות, והבקיע בהם 2 שערים.

לקריאה נוספת
------------

* Tony Matthews, WHO'S WHO OF ARSENAL (Page 225), Hamlyn, 2008 (מסת"ב 1-84596-232-X)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בריאן גלנוויל, Future is bright after farewell to Highbury, באתר "הטיימס", 7 במאי 2006
**הייתה זו שעתם היפה ביותר** (באנגלית: **This was their finest hour**) הוא שמו וסיומו של נאום אשר נשא וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה בזמן מלחמת העולם השנייה, בפני בית הנבחרים של הפרלמנט הבריטי ב-18 ביוני 1940, כחודש לאחר עלייתו לשלטון כראש ממשלת אחדות לאומית שכללה את כלל המפלגות החברות בפרלמנט. היה זה הנאום השלישי בסדרה של שלושה נאומים אשר נשא צ'רצ'יל במהלך ימי המערכה על צרפת וקדמו לו "דם, עמל, דמעות ויזע" מ-13 במאי, "נילחם בחופים" מ-4 ביוני.

בנאומו הצדיק צ'רצ'יל את התמיכה המועטה לה זכו הצרפתים מצדה של הממלכה המאוחדת מאז אירועי דנקרק ודיווח אודות הצלחת פינויים מדנקרק של הכוחות המתגברים במבצע דינמו. הוא התנגד ללחץ ליצירת קואליציה פייסנית כלפי גרמניה הנאצית. בנוסף הוא סקר את הכוחות אשר עמדו לרשות הממלכה המאוחדת למניעת פלישה קרקעית לחופי האיים הבריטיים וסקר אגרות תמיכה מהדומיניונים אשר חיזקו את האמונה בניצחונה של בריטניה.

הנאום הסתיים במשפט:

> 
> Let us therefore brace ourselves to our duties, and so bear ourselves that if the British Empire and its Commonwealth last for a thousand years, men will still say, 'This was their finest hour.'
> 
> 
> 
> 

> 
> לכן, הבה נצא למלא את חובותינו, ונפעל כך, שאם האימפריה הבריטית וחבר העמים שלה יישארו עוד אלף שנים, עדיין יאמרו האנשים 'הייתה זו שעתם היפה ביותר'.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **הייתה זו שעתם היפה ביותר (באנגלית)** |

* ערן סבאג, נאום צ'רצ'יל – שעתם היפה ביותר
* הייתה זו שעתם היפה ביותר - הנאום באתר צ'רצ'יל
**אריסטובולוס מקסנדריה** (באנגלית: **Aristobulus of Cassandreia**; המחצית הראשונה של המאה ה-4 לפנה"ס – לאחר 301 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני, בנו של אריסטובולוס, שכפי הנראה הגיע מפוקיס (אנ') והתיישב בעיר קסנדריה (אנ') (Κασσάνδρεια) במוקדון.

אריסטובולוס היה כנראה חברו של פיליפוס השני, מלך מוקדון, אביו של אלכסנדר הגדול, והוא התלווה אל אלכסנדר במסעות המלחמה שלו באסיה. מאחר שהוא אינו נזכר כמשתתף בקרבות, ההשערה היא שהוא שירת במסעות המלחמה כמהנדס צבאי או כפקיד בכיר אזרחי. בהיותו חבר קרוב של אלכסנדר עצמו, נהנה מאמונו והופקד בידיו תיקון קברו של כורש בפסארגאדה.

אריסטובולוס כתב דיווח, בעיקר גאוגרפי ואתנולוגי.
על פי לוקיאנוס מסאמוסאטה, נאמר על אריסטובולוס כי חי מעל 90 שנה והחל לכתוב את חיבורו ההיסטורי על כיבושיו של אלכסנדר בגיל 84, במהלך מסע המלחמה שלו להודו.
החיבור אבד אמנם, אולם יחד עם הביוגרפיה מאת תלמי הראשון (סוטר) וה"אינדיקה" של נארכוס, הוא היה אחד המקורות החשובים ביותר לאנבסיס של אריאנוס - המקור העיקרי שיש בידנו על אלכסנדר מוקדון.
עבודתו נזכרת פעמים רבות גם אצל אתנאיוס, פלוטרכוס וסטראבון,
היא שרדה רק בציטוטים שנעשו על ידי אחרים, אולם ישנם סימנים המצביעים על כך שלא כולם אותנטיים.

ניתן להבחין כי אריסטובולוס היה ממעריציו הגדולים ביותר של אלכסנדר, מאחר שכאשר יש יותר מסיפור אחד על אותו אירוע, אריסטובולוס בדרך כלל מספק את הגרסה האוהדת יותר. למשל, כל המקורות מסכימים על כך שאלכסנדר היה שתיין כבד, אולם אריסטובולוס מסביר שעשה זאת רק כי אהב להיות עם חבריו. וכאשר אלכסנדר השיכור הרג את קלייטוס השחור, אריסטובולוס מסביר כי הייתה זו טעות של קלייטוס עצמו. ובזמן שתלמי כתב שאלכסנדר ציווה לצלוב את קליסתנס, שביקר אותו בפומבי, טען אריסטובולוס כי האיש מת בכלא.

סביר להניח שמוטיב ה"פוטוס" (השתוקקות) נכנס לספרות על אלכסנדר הגדול על ידי אריסטובולוס. מוטיב זה היה דרך טובה לתאר את המניע הפנימי של אלכסנדר.

ייתכן ואריסטובולוס חי באלכסנדריה ומת בקסנדריה לאחר שנת 301 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריסטובולוס, באתר livius.org

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  אריסטובולוס, באתר livius.org
2. 1 2  אריסטובולוס, William Smith's Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867
3. ↑  Lucian, **Macrobii**, 22 (באנגלית)
4. ↑  Athenaeus, **The Deipnosophistae**, Book II, 43, D; Book VI, 251, A; Book X, 434, D; Book XII, 513, F; 530, B
5. ↑  פלוטרכוס, **חיי אישים**, אלכסנדר, פרק 15, סעיף 2; פרק 16, סעיף 15; פרק 18, סעיף 4; פרק 21, סעיף 9; פרק 46, סעיף 2; פרק 75, סעיף 6.
6. ↑  למשל: סטראבון, **גאוגרפיקה**, ספר 11, פרק 7.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118992791
* ICCU: SBNV099868
* NKC: ola2008481168
* NTA: 06985078X
* VIAF: 45102114
* WorldCat: viaf-45102114

 |
ענני סופה של אזור ההתכנסות הבין טרופי מחוברים כקו, מזרח האוקיינוס השקט
א**זור ההתכנסות הבין-טרופי** (באנגלית: Intertropical Convergence Zone,‏ ITCZ) הוא האזור המקיף את כדור הארץ בסמוך לקו המשווה, ובו רוחות הסחר הצפוניות והדרומיות נפגשות. 

אזור זה ידוע בקרב ימאים כ-doldrums,[דרושה הבהרה] והוא נקרא במקור, משנות ה-20 ועד שנות ה-40, בשם "החזית הבין-טרופית" (Intertropical Front,‏ ITF), אולם לאחר ההכרה בחשיבות התכנסות רוחות השדה במזג האוויר הטרופי, נעשה שימוש במונח הנוכחי - אזור ההתכנסות הבין-טרופי. כאשר אזור זה קרוב לקו המשווה הוא מכונה האפיק הקרוב-משווני (near-equatorial trough). כאשר האזור נמשך לתוך המחזור המונסוני הוא מכונה לעיתים האפיק המונסוני (מינוח זה נפוץ יותר באוסטרליה ובחלקים מאסיה).

השם הנפוץ בקרב הימאים, doldrums, נובע מחוסר היציבות המשונה שלו. מזג האוויר יכול להיות רגוע למשך תקופות ארוכות מאוד, עם סופות רעמים חזקות מדי פעם, ששוככות במהירות. אזור ההתכנסות הבין-טרופי נראה כרצועת עננים המקיפה את כדור הארץ, בסמוך לקו המשווה. 

בחצי הכדור הצפוני, רוחות הסחר נעות לכיוון דרום מערב מצפון מזרח, בחצי הדרומי נעות צפון מערבה מדרום מזרח. כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי ממוקם מצפון או מדרום לקו המשווה, הכיוונים משתנים בהתאם לכוח המדומה, כוח קוריוליס, הנובע מהסיבוב של כדור הארץ. למשל, כאשר אזור ההתכנסות הבין-טרופי הוא מצפון לקו המשווה, רוחות הסחר הדרום מזרחיות משנות פניהן לרוחות דרום מערביות כשהן חוצות את קו המשווה. אזור ההתכנסות הבין-טרופי נוצר כתוצאה מתנועה אנכית רחבה, הנראית כפעילות קונבקטיבית (זרמי אוויר עולים באטמוספירה) של סופות רעמים. היא נובעת מהתחממות האוויר על ידי קרינת השמש ועלייתו. תנועת האוויר שתופס את מקומו היא למעשה רוחות הסחר. אזור ההתכנסות הבין-טרופי למעשה עוקב אחר אזור עליית האוויר הלח של תא הדלי. האזור שבו יורד האוויר ומתייבש הוא קווי רוחב הסוס (horse latitudes). מיקום אזור ההתכנסות משתנה במשך הזמן. הוא נע הלוך ושוב ביחס לקו המשווה יחד עם נקודת הזנית. מעל האוקיינוס, שם אזור ההתכנסות מוגדר טוב יותר, המחזור העונתי עדין יותר, משום שהקונבקציה מרוסנת מפאת פיזור החום באוקיינוס. לעיתים, נוצר אזור כפול, אחד מצפון לקו המשווה ואחד מדרום. במצב זה נוצר רכס לחץ גבוה בין שני אזורי ההתכנסות. על פי רוב אחד חזק מהשני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזור ההתכנסות הבין-טרופי** בוויקישיתוף
* אזור ההתכנסות הבין-טרופי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Barry, Roger Graham; **Richard Chorley J.** (1992). *Atmosphere, weather, and climate*. London: Routledge. ISBN 978-0-415-07760-6. OCLC 249331900.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
2. ↑  "Inter-Tropical Convergence Zone". *JetStream - Online School for Weather*. NOAA. 2007-10-24. נבדק ב-2009-06-04.

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558024705171
* GND: 4261941-5
* LCCN: sh85067537
* VIAF: 239556442
* WorldCat (עם VIAF): 239556442

 |
**טיעון התוצאה** או "טיעון המסקנה" הוא טיעון נגד קומפטיביליזם, טיעון שאותו פרסם פיטר ואן אינוואגן (Peter van Inwagen). לפי הטיעון, אם לסוכן אין שליטה על עובדות העבר אז לסוכן אין שליטה על ההשלכות של עובדות אלו.

האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד נותנת את הגרסה הבאה של הטיעון, בצורה של סילוגיזם:

> 
> 1. לאף אחד אין כוח לקבוע או לשנות את עובדות העבר וחוקי הטבע.
> 2. לאף אחד אין כוח לשנות את העובדה שעובדות העבר וחוקי הטבע כרוכים בכל עובדה של העתיד (כלומר, הדטרמיניזם הוא נכון)
> 3. לכן, לאף אחד אין כוח לשנות או לקבוע את עובדות העתיד.
> 
> 
> 

או במילותיו של ואן אינוואגן, במאמרו "מאמר על רצון חופשי":

> אם הדטרמיניזם נכון, אז המעשים שלנו הם תוצאה של חוקי טבע ואירועים בעבר המרוחק. אבל מה שהיה לפני שנולדנו לא תלוי בנו, וגם חוקי הטבע לא תלויים בנו. לכן, ההשלכות של דברים אלו (כולל מעשינו הנוכחיים) אינן תלויות בנו (עמ' 56).
> 
>

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Arguments for Incompatibilism". *Stanford Encyclopedia of Philosophy*. נבדק ב-3 במרץ 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Compatibilism". *Stanford Encyclopedia of Philosophy*. נבדק ב-3 במרץ 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Van Inwagen, Peter (1983). *An Essay on Free Will*. Clarendon Press. ISBN 9780198246244. נבדק ב-3 במרץ 2017. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**היכל ההרמוניה העליונה** (בסינית: **太和殿**; בפין-יין: **Tài Hé Diàn**) הוא האולם הגדול ביותר שבתוך "העיר האסורה", שבסין.

שם ההיכל
--------

שמו של ההיכל בתחילה היה "Fengtian Dian‏" (奉天殿; "היכל הסגידה לשמיים"), ולאחר מכן הוחלף ל"Huangji Dian‏" (皇极殿; "היכל הציר הקיסרי"). שמו הנוכחי ניתן להיכל על ידי הקיסר שׂוֵ'אן-יֵה, הקיסר השלישי בשושלת צ'ינג.

בניית ההיכל
-----------

האולם המקורי, שהוקם בשנת 1406 על ידי שושלת מינג, נהרס שבע פעמים על ידי שריפות במהלך שושלת צ'ינג, ונבנה בפעם האחרונה בשנים 1695–1697. לאחר שחזור במאה ה-16, הצטמצמו מידות האולם מסביבות 95 על 48 מטרים, למידותיו הנוכחיות, 64 על 37 מטרים.

מבנה ההיכל
----------

ששת העמודים הקרובים לכס המלכות שבתוך ההיכל מצופים בזהב, והמוטיב השולט בארכיטקטורה של המבנה הוא דרקון סיני. על כס המלכות עצמו ישנם חמישה דרקונים המתפתלים על גב הכיסא ועל משענות הידיים שלו. על הקיר מאחוריו יש תשעה דרקונים, משום שהמספרים 5 ו-9 מרמזים על הודו של הקיסר. הכס עצמו בנוי מעץ המכונה אלמוג אדום (אנ'), והוא שימש את קיסרי שושלת צ'ינג.

בתקרה מעל הכס נמצא מונומנט של קיסון (אנ') המעוטר בדרקון מפותל, אשר מפיו מוציא סט כדורי מתכת דמוי נברשת. הוא מכונה "Xuanyuan Mirror", על שם הקיסר הצהוב. הסינים האמינו כי כדורי המתכת יפלו על ראשו של המערער על הכס.

מיקום
-----

האולם ממוקם בציר הגישה המרכזי של העיר האסורה, מאחורי שער ההרמוניה העליונה. ההיכל, שנבנה מעל שלושה מפלסי בסיס מאבן שיש, ומוקף במבערי קטורת מברונזה, הוא אחד ממבני העץ הגדולים ביותר בסין.

ההיכל הוא אחד משלושת ההיכלות המרכזיים של העיר האסורה החיצונית, יחד עם היכל ההרמוניה המרכזית והיכל שימור ההרמוניה.

היסטוריה
--------

קיסרי שושלת מינג ושושלת צ'ינג ערכו בהיכל את טקסי ההכתרה והחתונה שלהם. ההיכל שימש את קיסרי שושלת מינג גם כזירת משפט, וקיסרי שושלת צ'ינג ערכו בו טקסי הסמכה סמליים (אינווסטיטורה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היכל ההרמוניה העליונה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Palace Museum. "Yin, Yang and the Five Elements in the Forbidden City" (בסינית). נבדק ב-2007-07-05.
2. ↑  p 67, Yu, Zhuoyun (1984). *Palaces of the Forbidden City*. New York: Viking. ISBN 0-670-53721-7.
3. ↑  p 253, Yu (1984)
4. ↑  The Palace Museum. "太和殿 (Hall of Supreme Harmony)" (בסינית). אורכב מ-המקור ב-2007-06-17. נבדק ב-2007-07-25.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 308219294
* WorldCat (עם VIAF): 308219294

 |
**טיעון היקשי** הוא טיעון שבו מסקנה ביחס לכיתה של עצמים מבוססת על המאפיינים שנצפו במדגם של אותה כיתה. טיעונים כאלו עשויים להיות משכנעים כאשר המדגם מקושר באופן סיבתי לכיתה הרחבה יותר באופן שהמאפיינים של הכיתה הרחבה יותר ישתקפו במדגם. לדוגמה: 

"רוב הגולות שבידי שקופות. לקחתי אותן מהצנצנת וערבבתי אותן היטב לפני שלקחתי את הגולות. לכן, רוב הגולות בצנצנת הן שקופות."
הטיעון ההיקשי מבוסס על הקשר הסיבתי שבין המדגם והקבוצה הרחבה יותר אליה הוא שייך, ולכן הוא מאפשר לנו להסיק מסקנות החורגות ממה שהוצהר בהנחות. ההיקש מצביע על התכונות של הקבוצה באשר היא, מעבר לכל הפרטים שניתן לצפות בהם. ואולם עובדה זו הופכת את הטיעון ההיקשי לפתוח לטעות, כלומר למצב שבו המסקנה שקרית הגם שכל הנחותיו אמיתיות. 

בהיקש ההנחה המשנית היא מקרה, כמו בטיעון היסקי, ומונח קיומה של קבוצה או כיתה הפועלת לפי כלל מסוים שאותו מבקשים לבחון. עם זאת, ההנחה הראשית היא התוצאה של התצפיות המבוצעות בכיתה זו. התצפיות, על כן, נוטות לאשר את הכלל, משום שהיקש עובר מהמקרה והתוצאה אל הכלל.

דוגמה:

1. כלב נובח - תוצאה; עובדה נצפית ביחס לכלב
2. בולדוג הוא כלב - מקרה; בולדוג הוא מדגם של קבוצה רחבה יותר של כלבים
3. לכן, כל הבולדוגים נובחים - כלל; הכללה החורגת מתחום המדגם

ראו גם
------

* אינדוקציה
* דדוקציה
**יום נלסון מנדלה הבינלאומי** (או **יום** **מנדלה**) הוא יום בינלאומי שנתי לכבודו של נלסון מנדלה, הנחגג כל שנה ב-18 ביולי, יום הולדתו של מנדלה. היום הוכרז באופן רשמי על ידי האו"ם בנובמבר 2009, כאשר יום מנדלה הראשון של האו"ם התקיים ב-18 ביולי 2010. עם זאת, קבוצות אחרות החלו לחגוג את יום מנדלה ב-18 ביולי 2009.

ב-27 באפריל 2009, הזמינו סדרת הקונצרטים 46664, וקרן נלסון מנדלה את הקהילה העולמית להצטרף אליהם בתמיכה לקיום יום מנדלה רשמי. יום מנדלה אינו יום חג כללי, אלא יום לכבוד מורשתו של נלסון מנדלה, נשיא דרום אפריקה לשעבר, והערכים שלו, דרך התנדבות ועבודות שירות.

יום מנדלה הוא יום קריאה לפעולה עולמי אשר מציין את הרעיון כי לכל אדם יש את הכוח לשנות את העולם, ואת היכולת להשפיע.

המסר של הקמפיין של יום מנדלה הוא:

"נלסון מנדלה נלחם עבור צדק חברתי במשך 67 שנים. אנחנו מבקשים מכם להתחיל עם 67 דקות."
"יהיה לנו לכבוד אם יום כזה יכול לשמש לכך שאנשים ברחבי העולם יחברו יחד כדי להילחם בעוני ולקדם את השלום, את ההתפייסות ואת הגיוון התרבותי," על פי הצהרה שנאמרה בשם מנדלה.
כדי לסמן את הציון העולמי הראשון של יום מנדלה ב-18 יולי 2009, יום הולדתו ה-91 של מנדלה, סדרת הקונצרטים 46664 וקרן נלסון מנדלה ארגנו סדרה של אירועים סדרה חינוכיים, תערוכת אומנות, גיוס כספים, ואירועי התנדבות שקדמו לקונצרט באולם המוזיקה רדיו סיטי ב-18 ביולי. בנובמבר 2009, העצרת הכללית של האו"ם הכריזה באופן רשמי על 18 ביולי כ"יום נלסון מנדלה הבינלאומי".

ראו גם
------

צוות של MONUSCO מנקה חלק מבית החולים הכללי "גומא" ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ביום מנדלה ב-2012
* עבודות שירות
* יום מעשים טובים
* יום מרטין לותר קינג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום מנדלה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יום מנדלה
* הילה דיין, מורשתו של נלסון מנדלה, באתר "העוקץ", 18 ביולי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Nelson Mandela International Day, July 18, For Freedom, Justice and Democracy". *un.org*. נבדק ב-11 ביולי 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑
3. 1 2  "Mandela Day". Mandela Day. אורכב מ-המקור ב-2020-03-11. נבדק ב-31 ביולי 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "World urged to mark 'Mandela Day'". *BBC News*. 27 באפריל 2009. נבדק ב-1 באפריל 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "UN gives backing to 'Mandela Day'". BBC News. 11 בנובמבר 2009. נבדק ב-16 בנובמבר 2009. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**היכל הספורט "זניט"** (ברוסית: **Дворе́ц спорти́вных игр «Зени́т»**) הוא מתחם ספורט בעיר סנקט פטרבורג, המשמש למשחקי קטרגל וכדורגל אולמות והוא המתחם המקורה היחיד בעיר המיועד למשחקי כדורגל. שימש בעבר כאולם הבית של מועדון הקטרגל זניט.

משמש בעיקר את בתי הספר לכדורגל ואת קבוצות הילדים של זניט סנקט פטרבורג. המתחם ממוקם ברחוב בוטלרוב 9 ברובע קלינין בעיר.

היסטוריה
--------

פנים ההיכל
ההיכל נבנה בשלהי 1976 על ידי האדריכלים ג. מורוזוב וו. סאבלייבה, בשיתוף פעולה עם המהנדסים א. קורבאטוב, ל. ביילין וו. פוסטניקוב. תחילה ההיכל תוכנן לשמש כבסיס אימונים, אבל אחרי שהושלמה הבנייה הוא שימש לאירוח משחקים רשמיים. מאז נחנך ההיכל אירח תחרויות כדורגל, טניס, הוקי שדה, כדוריד ובדמינטון. יש גם אזור לאירוח משחקי טניס שולחן ואולם לפיתוח גוף. קומפלקס הספורט מצויד במלתחות ומקלחות ומרפסת עבור האוהדים.

יחד עם קומפלקס "פטרבורגסקי" המתחם אירח את משחקי גביע חבר המדינות בשנים 2008 ו-2011 .

בעלות
-----

ב-2011, בית המשפט לבוררות מצא כי מבנה מתחם הספורט "זניט" לא נמצא בשליטת העירייה אלא בבעלות פדרלית. דבר המעלה לדברי השופטים את הסיכון לפינוי הדיירים ומכירת הבניין.

אדריכלות
--------

המתחם כולל מגרש כדורגל במידות סטנדרטיות עם משטח דשא סינתטי וחלל שמסוגל להכיל 3,500 צופים. חלונות ויטראז' ענקיים מספקים תאורה מעולה של המשחק באור טבעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג (ברוסית)

* אתר האינטרנט הרשמי של היכל הספורט זניט סנקט פטרבורג (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Теннис". אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-2011-01-05.
**הורסט זהופר** (בגרמנית: **Horst Seehofer**; נולד ב-4 ביולי 1949) הוא פוליטיקאי גרמני שמרן שהיה יושב ראש המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה משנת 2008 עד 2019. זהופר כיהן בשנים 2021-2018 בממשלת אנגלה מרקל כשר הפנים, הבינוי והקהילה של גרמניה. הוא שימש בעבר ב-1992 – 1998 כשר הבריאות של גרמניה , בממשלתו של הלמוט קוהל, וב-2008-2005 כ-שר הפדרלי של המזון, החקלאות והגנת הצרכן בממשלתה של אנגלה מרקל. ב-2012-2011 כיהן כיושב ראש הבונדסראט ובשנים 2018-2008 היה ראש ממשלת בוואריה. זהופר הוא איש מנהל וכלכלן בהכשרתו.
בעת כהונתו כיושב ראש הבונדסראט מילא זמנית את תפקיד ראש המדינה - נשיא בפועל של גרמניה - בתקופה שבין התפטרות הנשיא כריסטיאן וולף ב-17 בפברואר 2012 ובחירתו של יואכים גאוק כנשיא החדש ב-18 במרץ 2012.

ביוגרפיה
--------

הורסט זהופר נולד בשנת 1949 באינגולשטאדט כבן לאב שעבד כנהג משאית וכפועל בניין. בשנים 1965-1961 למד במסגרת המסלול Mittlere Reife בתיכון הריאלי לבנים ע"ש פרייהר פון איקשטאט בעיר הולדתו. עבד אחר כך כנער שליח במנהל המקומי ולמד שנתיים לימודי פקידות. באותה תקופה שיחק גם כדוריד בקבוצה מקומית. בשנת 1967 סיים בגרות בבית הספר למנהל הבווארי. בשנת 1979 סיים תואר במנהל וכלכלה באקדמיה למנהל ולכלכלה במינכן.
בשנים 2008-1980 היה הורסט זהופר חבר הבונדסטאג, הבית התחתון של הפרלמנט הגרמני.

בממשלתו של הלמוט קוהל כיהן כשר הפדרלי לבריאות והביטוח הלאומי 1992–1998. לאחר מכן באוקטובר 1998 הפך לסגן היושב ראש של סיעת ה-CDU/CSU בבונדסטאג. הוא התפטר מתפקידו זה ב־22 בנובמבר 2004, אך נשאר סגן היושב ראש של ה-CSU. בבחירות הפדרליות בשנת 2005 קיבל 65.9 אחוזים מהקולות במחוז שלו.

בשנים 2011–2012 כיהן כיושב ראש הבונדסראט. לאחר התפטרות הנשיא כריסטיאן וולף שימש זהופר כנשיאה הזמני של גרמניה במשך חודש.

### סוגיית הפליטים

זהופר הצטיין בהתנגדותו הנחרצת למדיניותה של הקנצלרית אנגלה מרקל בסוגיית קליטת הפליטים בגרמניה והוא מתנגד לקבלתה של טורקיה לאיחוד האירופי. בגלל מעמדה כחלק מן "העולם המוסלמי". כשר הפנים בשנת 2018 תבע זהופר מהקנצלרית לקבוע מכסה פדרלית מוגבלת למספר הפליטים הנקלטים בגרמניה. ב-2 ביולי 2018 הודיע כי הגיע לפשרה במחלוקת שלו עם מרקל בסוגיית הפליטים והידוק הפיקוח על קליטתם.

חיים פרטיים
-----------

הורסט זהופר נשוי בשנית החל משנת 1985 עם קרין גבריאלה לבית שטארק, והזוג הוליד שלושה ילדים. בנוסף בשנת 2007 נולדה לו בת מקשר מחוץ לנישואים עם עוזרת פרלמנטרית של חבר בונדסטאג אחר. אחר כך שיקם את קשר הנישואים עם אשתו.
בשנת 2002 בתקופה של עבודה מאומצת שרד זהופר התלקחות של מיוקרדיטיס חריף.
בהתחלת 2015 סבל מהתמוטטות בעת נאום האירוע מפלגתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הורסט זהופר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הורסט זהופר

* ביוגרפיה באתר politico

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119526069
* ISNI: 0000 0000 1170 7336
* LCCN: n2017033894
* NLP: A32727057
* NTA: 191084298
* VIAF: 35268314
* WorldCat: lccn-n2017033894

 |
**אדווין בלאנז'ה** (בצרפתית: **Edwin Bélanger** ‏ 18 בנובמבר 1910 - 14 בינואר 2005) היה מנצח, כנר, ויולן, מעבד ומורה קנדי. קשריו עם התזמורת הסימפונית של קוויבק נמשכו למעלה מיובל שנים, בכלל זה כהונת מנצח ראשי משנת 1942 עד 1951. אדווין בלאנז'ה היה אביהם של המוזיקאים מארק בלאנז'ה וגי בלאנז'ה.

חייו
----

### לימודים

בלאנז'ה נולד בנפת קוויבק. השכלה כללית ולימודי כינור רכש בקולג' "אחי הלב הקדוש" בעיר הולדתו ואחר המשיך בלימודי כינור והרמוניה בסמינר של קוויבק. בשנת 1933 זכה בפרס אירופה לכנרים ויצא לפריז להשתלם בכינור אצל קרל פלש (1933-34) וללונדון, להשתלם בניצוח אצל ארנסט ריד (1934-35).

### קריירה

בלאנז'ה התחיל את קריירת ההופעות שלו בגיל 17, ככנר באגודה הסימפונית של קוויבק (שהייתה בהמשך לתזמורת הסימפונית של קוויבק), ועם הרכב זה נשאר עד 1931. אחרי שהשלים את לימודיו באירופה, החל לעבוד בשנת 1935 ככנר, ויולן, מנצח ומעבד בתאגיד השידור הקנדי בקוויבק. ב-1936 ייסד את החוג הפילהרמוני של קוויבק (Cercle philharmonique de Québec) וכיהן כמנצחו עד 1942, כשהתזמורת התמזגה עם התזמורת הסימפונית של קוויבק. בשנים 1942 - 1951 היה המנהל האמנותי של התזמורת המאוחדת והמשיך את קשריו התדירים עמה כמנצח אורח. משנת 1966 עד 1975 ניגן בשורה הראשונה של קבוצת הכינור השני של התזמורת והיה הוויולן הראשי שלה מ-1975 עד 1977. בין 1977 ל-1984 חזר לנגן בקבוצת הכינור השני של התזמורת.

בשנת 1937 החליף בלאנז'ה את צ'ארלס או'ניל כמנצח התזמורת הצבאית של הגדוד המלכותי מס' 22. עם התמנותו לתפקיד קיבל דרגת סרן בצבא קנדה. הוא נשאר בתפקידו זה עד 1961, כשהיה לבעליה של הוצאת המוזיקה Procure générale de musique, עם התזמורת הצבאית יצא לסיורי קונצרטים באסיה, אירופה וארצות הברית, נוסף להופעות בכל רחבי קנדה. בהמשך היה המנהל המוזיקלי של "קונצרטי קופרן", משנת 1977 עד 1982. 

במשך כל שנות הקריירה שלו עסק בלאנז'ה בהוראת כינור וויולה, הן באופן פרטי והן בכמה מוסדות. במשך כמה עונות לימודים לא-רצופות כיהן כנשיא האקדמיה למוזיקה בקוויבק (1947-50, 1953-56, 1963-65 ו-1971-1974). משנת 1973 עד 1985 לימד ויולה ונגינה תזמורתית בקונסרבטוריון למויקה בקוויבק. בשנת 1984 העניקה לו אוניברסיטת קוויבק תואר דוקטור לשם כבוד. הוא מת בקוויבק בשנת 2005, בן 94.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדווין בלאנז'ה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אדווין בלאנז'ה, באתר Discogs (באנגלית)
* אדווין בלאנז'ה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 44988e6f-6601-4351-a121-df248b166279

 |
*Saxicola rubicola*
**דוחל שחור גרון** (שם מדעי: *Saxicoia rubicola*) הוא ציפור ממשפחת החטפיתיים בסדרת ציפורי שיר. לעיתים משויך למשפחת הקיכליים.

מקור השם כנראה המילה הארמית "דחיל" שמשמעותה פחד, משום שהוא רוטט כאילו הוא מפחד. תרגום השם המדעי הוא שוכן סלעים.

תיאור הציפור
------------

מוטת כנפיו היא 18–22 ס"מ, אורך גופו הוא 11.5-13 ס"מ, ומשקלו 14–16 גרם. רגלו ארוכה ושחורה, והאצבעות עדינות. המקור קצר, חד וגם הוא שחור. קשתית העין בצבע חום כהה. אצל הזכר הראש והסנטר שחורים, בצידי הצוואר יש שני כתמים לבנים. העל שת חום מנוקד או לבנבן. חלקי הגוף העליונים שחומים. החזה כתום-ערמוני והבטן לבנה. אצל הנקבה הצבעים דהויים יותר, והכתמים בצידי הצוואר קטנים.

מזון
----

מזונו העיקרי הוא חרקים וחסרי חוליות אחרים וזחליהם, לעיתים ניזון מפירות וזרעים. נצפה אוכל לטאות ודגים קטנים.

קינון ושטחי מחיה
----------------

מצוי בישראל בין ספטמבר לאפריל, חולף וחורף בכל הארץ. נמצא בשטחים פתוחים עם צמחייה חד שנתית ושיחים או עצים נמוכים, שם הוא גם מקנן.

בני הזוג נמצאים בדרך כלל זה ליד זה. גודל שטח המחיה שלהם הוא 5–10 דונם, הזוג חוזר בדרך כלל לאותה הטריטוריה כל שנה. הדוחל אינו מקנן בישראל. הקן נמצא קרוב לקרקע על שיח נמוך וצפוף. בניית הקן נמשכת 4–10 ימים. הנקבה מטילה 4–6 ביצים ודוגרת עליהן לבדה במשך 13–14 ימים. שני ההורים מאכילים ומטפלים בגוזלים שבקעו, הגוזלים פורחים אחרי 13–14 יום מן הבקיעה, לפעמים לפני שיכולים לעוף. שני ההורים מאכילים את הגוזלים 4–5 חמישה ימים אחרי הפריחה, אחר הזכר ממשיך לבדו להאכילם 5–10 ימים בזמן שהנקבה מתחילה לבנות קן למחזור נוסף. הדוחלים משלימים 2–4 מחזורי קינון בשנה.

התנהגות אופיינית
----------------

הוא מרבה לעמוד בנקודות תצפית בולטים כמו עמודים, גדרות, קוצים ולרטוט בזנבו ובכנפיו. מעמדתו קולט הדוחל חרקים, צד אותם וחוזר למקומו. קולות האזהרה הם שריקה ונקישות, "ויסט טרק טרק ויסט...", השירה גבוהה, רוטטת וחד-גוונית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוחל שחור-גרון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------


  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph517019

 |
הרב **אברהם הלל גולדברג** (נולד בא' בשבט ה'תר"ע, 1 בנובמבר 1910– 8 באפריל 1994) היה רבו של כפר פינס ומחבר תורני.

ביוגרפיה
--------

נולד בסקידל, במחוז גרודנה בפולין לאביו הרב יצחק גולדברג אשר שימש בעיר סקידל כשו"ב ולאמו לאה בת ר' הלל זאב עמיאל.

קיבל חינוך מסורתי אצל אביו וגדולי התורה בעיר מולדתו. למד בישיבות הגדולות בקוברין בראשותו של הרב פסח פרוסקין ובישיבת שער התורה בראשותו של הרב שמעון שקופ מחבר ספר "שערי יושר". זכה לשמש את בעל ה"חפץ חיים" .הוסמך לרבנות על ידי גדולי התורה בחו"ל ובראשם הרב שמעון שקופ ובארץ על ידי הרב הראשי לפתח תקווה הרב ראובן כץ.

היה ר"מ בישיבה ומורה לתלמוד בבית הספר. ארגן שיעורים לתורה ומחשבת ישראל לנוער ובעיקר לפועלים והקים וניהל ישיבה קטנה בעיר מולדתו.היה עסקן חינוך בגלילות הספר בפולין, מנהלו של בית-ספר יסודי דתי "תורה ודעת" ששפת ההוראה שלו הייתה עברית, ארגון הנוער החרדי לעלייה. השתתף בקרנות ומפעלים למען א"י והיה חבר הנהלה של מוסדות חסד ידועים.

עלה לארץ בשנת תש"א לפי דרישה מ"ישיבת הרב קוק" בירושלים ובזכות הרב שבתי שמואלי אשר ניהל את השגת הסרטיפיקטים להצלת יהודים בתקופת מלחמת העולם הראשונה, ובכך הציל אותו יחד עם הרב משה צבי נריה ואחרים.

כיהן במשך עשרות בשנים כרב המקומי של "כפר פינס", מושב עובדים של "הפועל המזרחי".היה פעיל בחיי הכפר, פיתוחו, הדרכתו ועיצוב דמותו הרוחנית.

כיהן חבר המרכז של חבר הרבנים על ידי הפועל המזרחי בישראל, חבר המרכז הארצי של הארגון למען השבת בישראל. נתן הרצאות תורניות, חינוכיות ושיעורים בעיון בישיבת "ירחי כלה" בפתח תקווה.

היה חבר ההגנה (פלוגה דתית בפתח תקווה). השתתף במלחמת העצמאות ושירת בשירות סדיר בצה"ל.

כתב ופרסם בקביעות מאמרים בעיתונות הדתית בחוץ-לארץ: "דרכנו" (ורשה), "דאס ווארט" (וילנה). ובארץ : "היסוד", "המודיע", "שערים", "דגלנו" ועוד. כמו כן פרסם חידושי תורה בקובצים שונים.

חיבוריו
-------

* הארץ ומצוותיה -הלכות תרומות ומעשרות ,ערלה, כלאיים, שמיטת קרקעות ושמיטת כספים ,חלה, חדש ומתנות עניים. הספר זכה להסכמותיהם של הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב אברהם שפירא, הרב מרדכי אליהו הרב יהושע משה אהרונסון הרב בנימין זילבר והרב שלמה שמשון קרליץ. תע"ב עמ'. תשמ"ח.
* הלכות שמיטה : על פי הרמב"ם ופסקי ראשונים ואחרונים, שביעית במשנתו של מרן החזו"א. רסו ע'. תשמ"ו
* "עמוד החסד" (כתוספת לספר "אהבת חסד". תשי"ד, תש"ך),
* "פה קדוש" (כתוספת לספר "שמירת הלשון". תשט"ו).

משפחתו
------

בשנת תש"ו נשא לאשה את יוכבד בת הרב אליעזר פנחס טהורי. לזוג היו חמישה ילדים, ביניהם יצחק, יהושע וצבי.

* בנו יוסף הוא חבר בית הדין הרבני בתל אביב ומחבר הספר "גט מעושה", נשוי לרבקה בתו של הרב שמואל כהנא שפירא.
* בתו לאה נשואה לרב אביגדור ברגר מראשי ועורכי מכון ירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אברהם הלל גולדברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4274
* מאמריו באתר רמב"יש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286280305171
* LCCN: n80030188
* VIAF: 297133889
* WorldCat (עם VIAF): 297133889

 |