recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אניס דאנֵט פארקר** (באנגלית: **Annise Danette Parker**; נולדה ב-17 במאי 1956) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כראש עיריית יוסטון, טקסס, בשנים 2010–2016. היא כיהנה בתפקיד מבקרת העיר משנת 2003, וחברה במועצת עיריית יוסטון משנת 1997. פארק היא לסבית מוצהרת הראשונה לכהן בתפקיד.

ביוגרפיה
--------

אניס פארקר נולדה וגדלה בספרינג בראנץ' שביוסטון לאב שעבד בצלב האדום ולאם מנהלת חשבונות. בשנת 1971, בהיותה בת 15, עברה עם משפחתה לבסיס צבאי אמריקאי שבמנהיים שבמערב גרמניה למשך שנתיים. בגרמניה היא התנדבה בבית חולים, ועבדה בספרייה הצבאית במסגרת ארגון נוער של הצלב האדום. 

בשנת 1978 סיימה את לימודיה לתואר ראשון באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת רייס שביוסטון. לפני כניסתה לחיים הציבוריים עבדה פארקר בתעשיית הדלק (נפט וגז) במשך למעלה מ-20 שנה, מהן 18 שנים בחברת האנרגיה מוסבצ'ר (Mosbacher Energy). בנוסף, הייתה שותפה עסקית בחנות ספרים. בשנת 1986 הייתה נשיאת הוועידה הפוליטית של קהילת הלהט"ב ביוסטון. משנת 1995 עד 1997 שימשה כנשיאת המינהל האזרחי בנירטאון יוסטון. פארקר חברה במועצת המנהלים של מוזיאון השואה שביוסטון. פארקר ובת זוגה משנת 1990, קאתי הובארד, מגדלות יחד את שני ילדיהן אשר אימצו.

בבחירות לראשות עיריית יוסטון שנערכו בנובמבר 2009 זכתה פארקר במקום הראשון אך לא זכתה ברוב של הבוחרים. בדצמבר נערך הסיבוב השני שבו התמודדה מול היועץ המשפטי של העיר, ג'ין לוק. היא זכתה בתמיכתם של 53% מהבוחרים, ובכך הייתה ב-2 בינואר 2010 לאישה השנייה בהיסטוריה של העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית המכהנת בתפקיד, וראש העיר הראשונה שהיא לסבית מוצהרת בעיר בסדר גודל כזה בארצות הברית.

סיימה את תפקידה בינואר 2016, ובמקומה נבחר הדמוקרט סילבסטר טרנר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אניס פארקר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אניס פארקר
* אניס פארקר, ברשת החברתית פייסבוק

* אניס פארקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אניס פארקר, ברשת החברתית אינסטגרם
* אניס פארקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארה"ב: יוסטון בחרה לראשונה ראש עיר לסבית, באתר וואלה!‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w69s5vxw

 |
**ירון פורמוזה** הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה במילואים, שימש נספח היבשה בארצות הברית ומפקד התותחנים של פיקוד הצפון.

ביוגרפיה
--------

פורמוזה החל את שירותו הצבאי באגד ארטילרי 215 של חיל התותחנים שירת כקצין בגדוד 402 והתקדם עד לפיקוד על הגדוד. בהמשך שירת כראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה ושימש ראש זירת צפון בחטיבת המבצעים. כאלוף-משנה פיקד על עוצבת אדירים ושימש מפקד סיוע האש של עוצבת הגליל. ב-2010 מונה למפקד עוצבת גולן וב-2013 מונה למפקד התותחנים הפיקודי (מת"פ) של פיקוד הצפון. ב-2015 מונה לנספח היבשה בארצות הברית. שימש בתפקיד עד 2019.

פורמוזה בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בעל תואר ראשון בניהול ובמשאבי אנוש, תואר שני במנהל עסקים ובכלכלה באוניברסיטת בן גוריון ותואר שני נוסף בביטחון לאומי.

החל מ2019 ירון פורמוזה מנהל התפעול בחברת City Transformer.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב זיגדון, בדרך למעלה, אתר בית התותחן, 12 במרץ 2013

| מפקדי עוצבת גולן  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| משה לוי • מאיר דורון • עמוס בנין • אהרון אלדו זוהר • יצחק שלו • גדעון עציון • עמוס תור • יצחק גזית • שמעון שחם • יוסי גורל • ישראל לבל לביא • יהושע דורפמן • הרצל גדז' • דן הראל • ראובן בנקלר • צביקה פוגל • יורם אורון • מישל בן ברוך • אילן אפרת • דוד סויסה • רועי ריפטין • אמנון מאיר • ירון פורמוזה • אילן לוי • יורם כנפו • נרי הורוביץ • יאיר נתנס • נמרוד ציבולסקי • נעם סובל |

 |
**יצחק (איציק) תורג'מן** (נולד ב-1955) הוא מהנדס אלקטרוניקה, שירת כקצין בדרגת אלוף-משנה בחיל המודיעין וזכה פרס ביטחון ישראל, ממייסדי תוכנית עתידים והיה מנכ"ל קרן רש"י.

קורות חיים
----------

תורג'מן נולד בקזבלנקה שבמרוקו, עלה עם משפחתו לישראל בגיל שנה, גדל בחדרה, למד בתיכון אורט יד-ליבוביץ בנתניה במגמת קציני רדיו. במסגרת העתודה טכנולוגית המשיך באורט יד-ליבוביץ בלימודים לתואר הנדסאי אלקטרוניקה. התגייס לצה"ל ובמהלך שירותו סיים תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת בן-גוריון (1981), תואר שני באמינות ואבטחת איכות מהפקולטה להנדסה גרעינית בטכניון (1986) ולימודי מִנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון (1990).

שירת כמהנדס אלקטרוניקה ביחידת המחקר והפיתוח של חיל המודיעין, ב-1988 זכה בפרס ביטחון ישראל וב-1999 בפרס ראש אגף המודיעין לחשיבה יוצרת. היה ממייסדי תוכנית עתידים לעידוד בני נוער מיישובי פריפריה להשתלב במסלול העתודה האקדמית ועמד בראש מנהלת הפרויקט מטעם צה"ל. ב-2003 זכה לתואר עמית כבוד של הטכניון "על פועלו כנציג קציני צה"ל שהגו, יזמו ויישמו את תוכנית עתידים לצמצום הפערים החברתיים והכלכליים בישראל". בכך היה לקצין צה"ל הראשון שזכה לתואר כבוד מהמוסד. השתחרר בדרגת אלוף-משנה.

ב-2003 מונה לראש האגף הביטחוני-חברתי (האחראי בין השאר על הנוער והנח"ל) במשרד הביטחון וב-2004 למנכ"ל עמותת עתידים. ב-2007 זכה באות המופת של ארגון ליונס בתחום החינוך. ב-2008 הצטרף לקרן רש"י ושימש סמנכ"ל לקידום מצוינות, הוא ריכז את תוכנית הנשיא לגילוי וטיפוח מדעני וממציאי העתיד של ישראל, ואת תוכנית "אופקים להיי-טק" להכשרת בוגרי צבא מהפריפריה ללימודי הנדסה ומדעים. היה ממקימי תוכנית "מגשימים" לפיתוח ילדי סייבר מהפריפריה של מדינת ישראל. באוקטובר 2012 מונה למנכ"ל הקרן. תפקיד בו כיהן עד אוקטובר 2015.

בינואר 2021 הצטרף כמס' 5 למפלגה הכלכלית החדשה בראשות פרופ' ירון זליכה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם בוגר אורט: אל"ם (מיל.) איציק תורג'מן "ידע, רצון ומסירות - הופכים חזון למציאות" אתר אורט

הערות שוליים
------------

1. ↑  לראשונה בתולדותיו מעניק הטכניון: תואר כבוד לקצין צה"ל. התואר מוענק לאל"ם איציק תורג'מן, מפקד "עתידים", אתר הטכניון, 23 במאי 2003
2. ↑  ציפי שוחט, אות ליונס ישראל לתיאטרון גשר, באתר הארץ, 6 במאי 2007
3. ↑  יזהר שי, ‏תוכנית הנשיא, באתר גלובס, 18 ביולי 2011
4. ↑  מנכ"ל חדש לקרן רש"י, אתר קרן רש"י
5. ↑  אריק בנדר, ‏פרופ' זליכה מציג את רשימת מפלגתו, ומועמדו לתפקיד שר הבריאות, באתר מעריב אונליין, 19 בינואר 2021
**הנני** הוא ארגון שנוסד במאי 1973 על ידי הרבנית אסתר יונגרייז לעידוד חזרה בתשובה, ליהדות אורתודוקסית. יונגרייז נשאה נאומים בפני קהל גדול, לכל אורך שנות השבעים והשמונים של המאה ה-20, כולל תוכנית מוקדמת שכותרתה "You Are a Jew" ("אתה יהודי!") במדיסון סקוור גארדן ב-18 בנובמבר 1973. היא דיברה בתקיפות נגד תופעות של חילון והתבוללות שהיא הגדירה כ"שואה רוחנית".
המילה "הנני" מתייחסת לתשובת אברהם אבינו לה' לאחר קריאת שמו, בפרשת העקידה.

הרבנית אסתר יונגרייז
בשנת 1989, נפתח "מרכז מורשת הנני" (the Hineni Heritage Center) בעיר ניו יורק. המרכז הוא מקום משכנו של מוזיאון מולטימדיה ומציע שיעורי תורה, שבתונים, ותפילות ימים נוראים. המרכז גם מציע תוכנית לרווקים ורווקות. רבים מן הזוגות שפגשו זה את זה בתוכנית זו משתתפים בסמינרים לזוגות צעירים של "הנני", וילדיהם משתתפים בשיעורים לילדים קטנים (Hineni Torah Tots), מה שיוצרים מעגל של שלושה או ארבעה דורות. במרכז הסיוע של "הנני" על-שם ביל וג'יל רוברטס, בירושלים, בנוסף לתוכניות החינוכיות והחברתיות, מוצעים גם שירותי הנחיה וייעוץ לנוער בסיכון.

"הנני" הפכה לתנועה כלל-עולמית, עם מרכזים בכל רחבי העולם. בשנת 1998, "הנני" פתחה בית תבשיל במרכז הנוער בירושלים, והציעה שירותים חברתיים ותמיכה לנוער בסיכון, מלבד עריכת סדר ליל פסח שנתי לתושבים חסרי בית בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הנני
* תנועת הנוער "הנני", אוסטרליה
* "הנני" תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Esther Jungreis, Orthodox Jewish outreach pioneer, dies. Jewish Telegraphic Agency.
2. ↑  ספר בראשית, פרק כ"ב, פסוק א': "... ויאמר אליו: אברהם, ויאמר: הנני".
**חיה שלום** (נולדה ב-4 בדצמבר 1944 בירושלים) היא לסבית-פמיניסטית, פעילה חברתית ופעילת שלום ישראלית. שותפה להקמתם של מספר ארגונים פמיניסטים ולסביים כגון: קול האשה, קל"ף, נשים בשחור, קואליציית נשים לשלום ופעילה מרכזית בקבוצות נוספות. מייצגת גישה פמיניסטית רדיקלית המזהה את הקשר בין דיכויים של קבוצות שונות, שואפת להשיג שוויון לכולם ומתנגדת לניסיון להשגת זכויות באמצעות קבלת הערכים הנפוצים בחברה שכן הם נתפסים כדכאניים.

ביוגרפיה
--------

יצאה מהארון כלסבית בשנת 1979.

בשל פעילותה בתנועת השלום זכתה להכלל ביוזמת "1000 נשים לפרס נובל לשלום", שהובילה למועמדותן הקולקטיבית של אלף פעילות שלום מכל העולם לפרס זה.

במשך שנים הייתה חברת הנהלה מייעצת של IGLHRC (International Gay and Lesbian Human Rights Commission).

בשנות ה-90, שימשה כחברת הנהלה ב"קול האישה" ו"בת שלום".

בשנים 1990–2003 שימשה עוזרת פרלמנטרית של חברת הכנסת תמר גוז'נסקי. בשנים אלה הגתה את הרעיון להקמת הוועדה לזכויות נשים וציון היום הבינלאומי נגד אלימות נגד נשים, בכנסת, החל מדי שנה ב-25 בנובמבר.

הפיקה אירועים לקידום ועידוד נשים כותבות ויוצרות במסגרת פעילות התנדבותית במכללה החברתית-כלכלית, ובשיתוף סינמטק ירושלים וקול האישה. (בין היוצרות: שז, דורית וייסמן, אורלי נוי, ריטה מנדס-פלור).

ב-2012 הקימה את קבוצת "הירושלמיות" - לסביות קוויריות 45+, במסגרת "הבית הפתוח".

ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה שלום להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.

שלום היא בוגרת תואר ראשון בהיסטוריה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. למדה עיסוי ורפלקסולוגיה במכון רידמן ועסקה בזה במשך כ-20 שנה. מתגוררת בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורית אברמוביץ, מלחמת המינים, הדור הבא, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2001  
תמרה טראובמן, אחרי 20 שנות מחאה, הכיבוש לא הסתיים, אבל המסר כבר לא מאיים, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2007
2. 1 2 3  אתר למנויים בלבד אבנר שפירא, הגיבורים הנשכחים של הקהילה הגאה בישראל, באתר הארץ, 4 ביוני 2013
3. ↑  PeaceWomen Across the Globe
4. ↑  יואב שטרן, שמונה ישראליות מועמדות לנובל לשלום, באתר הארץ, 30 ביוני 2005
5. ↑  תמר גוז'נסקי, מאבק הנשים לייצוג והשפעה במוקדי קבלת ההחלטות נמשך: 20 שנה להחלטת האו"ם 1325, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית, 17 בנובמבר 2020
6. ↑  סדרת הרצאות וסרטים על תרבות וחברה בירושלים
7. ↑  יעל מרום, כן, הלהט"בים שולטים בארגוני השמאל, באתר "שיחה מקומית", 17 ביוני 2017
8. ↑  ג'ורג' אבני, היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה, מאקו גאווה, 7 ביוני 2015
אולימפיאדת השחמט ה-35, ב-2002, בבלד
**אולימפיאדת השחמט** היא אירוע שחמט דו שנתי המאורגן על ידי פיד"ה, ומתקיים באופן לא רשמי מאז 1924, ובאופן רשמי מאז 1927.

לאחר התחדשות המשחקים האולימפיים בתקופה המודרנית, הוצע שהשחמט יהיה ענף ספורט באולימפיאדה, אך הקושי להבדיל בין שחקן חובב לשחקן מקצועני בתחום השחמט, מנע את קבלת השחמט כענף אולימפי. בתקופה בה התקיימו הדיונים התקיימו שתי אולימפיאדות שחמט לא רשמיות. הראשונה התקיימה ב-1924 בפריז שבצרפת, שבה הגיעה צ'כוסלובקיה למקום הראשון, הונגריה למקום השני ושווייץ למקום השלישי. השנייה התקיימה ב-1926 בבודפשט שבהונגריה - הונגריה זכתה במקום הראשון, יוגוסלביה בשני ורומניה בשלישי. ב-1936, במינכן שבגרמניה, התקיימה האולימפיאדה הלא רשמית השלישית והסתיימה בניצחון הונגריה.

ב-1927, בלונדון שבאנגליה, התקיימה אולימפיאדת השחמט הרשמית הראשונה ומאז ועד 1939 התקיימו סך הכל שמונה אולימפיאדות שחמט רשמיות. לאחר מלחמת העולם השנייה, בדוברובניק שביוגוסלביה, התחדשו אולימפיאדות השחמט והתנהלו בקביעות דו שנתית.

ישראל אירחה פעמיים את אולימפיאדת השחמט, ב-1964, בתל אביב וב-1976, בחיפה. ארצות ערב, מדינות הגוש הקומוניסטי ועוד מדינות עוינות לישראל, החרימו את אולימפיאדת השחמט בחיפה. לוב קיימה אירוע מתחרה בטריפולי, שם זכתה אל סלוודור במקום הראשון, תוניסיה בשני ופקיסטן בשלישי.

נבחרת ישראל באולימפיאדות
------------------------

ב-1976, בהיעדר רוב המתחרות החזקות ממזרח אירופה, זכתה נבחרת ישראל לשחמט במקום הראשון בין נבחרות הנשים. ההישגים הגדולים של נבחרת הגברים הגיעו רק בעשור הראשון של שנות ה-2000: ב-2006 זכתה ישראל במקום הרביעי באולימפיאדה שנערכה בטורינו, ב-2008 במדליות הכסף באולימפיאדה שנערכה בדרזדן, וב-2010 במדליות הארד באולימפיאדה שנערכה בחנטי-מנסייסק.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולימפיאדת השחמט** בוויקישיתוף

| **אולימפיאדות השחמט** |
| --- |
| לא רשמיות | 1924 • 1926 • 1936 |
| רשמיות | 1927 • 1928 • 1930 • 1931 • 1933 • 1935 • 1937 • 1939 • 1950 • 1952 • 1954 • 1956 • 1958 • 1960 • 1962 • 1964 • 1966 • 1968 • 1970 • 1972 • 1974 • 1976 • 1978 • 1980 • 1982 • 1984 • 1986 • 1988 • 1990 • 1992 • 1994 • 1996 • 1998 • 2000 • 2002 • 2004 • 2006 • 2008 • 2010 • 2012 • 2014 • 2016 • 2018 • 2022 • 2024 |
| מקוונות | 2020 • 2021 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532205605171
* LCCN: sh92004373

 |
**מַפתח ראשי** (או **מפתח חד-חד ערכי**) הוא מונח מעולם מסדי הנתונים היחסיים. בעיצוב מסדי נתונים יחסיים משתמשים במפתח ראשי כדי לזהות שורה באופן חד-חד ערכי (Unique) בטבלה, כך שהיא תקבל כל ערך פעם אחת לכל היותר. מפתח ראשי מורכב משדה אחד או יותר (מפתח מורכב) כך שלא יתקיימו שתי רשומות בטבלה שלהן יש את אותו השילוב של ערכים בשדות המגדירים את המפתח. לטבלה אחת יכולים להיות מספר מפתחות ייחודיים (בהתאם לעיצוב הטבלה) אך רק מפתח ראשי אחד.

עבור ארגונים, מהווה המפתח הראשי מעין לקסיקון המשמש את הארגון לתיוג הלקוחות ולחיפוש רשומה במאגר המידע בעת הצורך. ההבדל העיקרי בין מפתח ראשי לבין מפתח חד-חד ערכי הוא העובדה שמפתח חד-חד ערכי יכול לקבל NULL (שדה ריק) כערך תקין ואילו מפתח ראשי לא מאפשר זאת. מפתחות ראשיים ומפתחות חד-חד ערכיים משמשים גם לזהות רשומות על ידי מפתחות זרים.

דוגמאות למפתחות ראשיים
----------------------

מפתח ראשי חייב להיות כזה המסוגל לזהות את כל הרשומות בטבלה ולא רק רשומות שקיימות בו בזמן נתון. דוגמה נפוצה למפתח ראשי היא מספר תעודת זהות, כיוון שלכל אזרח יש מספר אחד ויחיד, ואין שני אזרחים בעלי מספר זהות זהה. לחלופין, ניתן להעניק לכל לקוח מספר ייחודי, המשמש לזיהויו. לעומת זאת, שם פרטי ושם משפחה (בנפרד או ביחד) אינם יכולים להוות מפתח ראשי, מכיוון שהם אינם מהווים יחס חד-חד ערכי, בשל העובדה שייתכנו שני אזרחים עם שם זהה. 

דוגמה נוספת למפתח חד-חד-ערכי הוא במפתח שלפיו פותרים חידה בתשבץ. התשובה היא אחת, אך יכול להיות מצב שבו אותה תשובה מופיעה פעמיים (כפרטים דומים בין שתי רשומות או כפי שהרשומות נקראות "רשומות זהות", הזהות בפרטיהן). למשל, ההגדרה של התכנסות היא "ועידה" אך גם ההגדרה של קבוצה של אנשים הנאספת לשם מטרה מסוימת היא ועידה.

ראו גם
------

* מסדי נתונים - מונחים

| מסד נתונים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שדה • רשומה • טבלה • מפתח ראשי • מפתח מורכב • קובץ • מסד נתונים • נרמול • מודל ישויות קשרים • CAP theorem |

 |
**טירת בלוודיר** (באנגלית: **Belvedere Castle**) היא מבנה שטות הממוקם במרכז סנטרל פארק שבאי מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

המבנה משמש כיום כמרכז מבקרים ומרכז מידע וכן כולל חדרי תצוגה ומרפסת תצפית. מאז שנת 1919 ממוקמת במבנה תחנת מזג האוויר הרשמית של הפארק.

מקור השם
--------

שמה של הטירה מקורו באיטלקית ומשמעו "נוף יפה".

היסטוריה
--------

הטירה נבנתה בשנת 1869 בסגנון ויקטוריאני כמבנה שטות, על מצוק ויסטה - הגבעה השנייה בגובהה בפארק.
הטירה בנויה מצפחת מנהטן (Manhattan schist) שנכרתה במהלך בניית הפארק, וצופתה בגרניט אפורה. מגדל הטירה הוא המבנה הגבוה ביותר שבפארק.

הטירה תוכננה על ידי האדריכלים קלוורט וו וגיי'קוב וורי מולד, אשר מונו, יחד עם פרדריק לו אולמסטד לתכנן את הפארק בשנת 1865. בסמוך לטירה נבנו שני ביתנים עשויים עץ מעוטר (על מנת לחסוך בהוצאות הבנייה).

לאחר הקמת הטירה היא שימשה כתחנת תצפית לשירותי כיבוי אש עד שנת 1867 עת שעברה להנהלת הפארק. בנייני העץ הוסרו בשנת 1900 לערך, בשל תחזוקה לקויה.

עיטור ברונזה המתאר קוקאטריס.
מגדל הטירה. בראש המגדל ניתן לראות אנמומטר ושבשבת המשמשים את תחנת החיזוי הממוקמת בטירה.
החל משנת 1919 שימשה הטירה כתחנת תצפית עבור שירות חיזוי האוויר של ניו יורק, וגם כיום ממוקמת בטירה תחנת מדידה אוטומטית.

בשנות ה-60 עברו משרדי שירותי חיזוי מזג האוויר למרכז רוקפלר, מתקני החיזוי שבטירה עצמה הפכו אוטומטיים, והטירה נסגרה לעובדים ולציבור. בהיעדר פעילות במבנה סבל המבנה מוונדליזם ונזק רב נגרם לו.

בשנת 1983 החל שיפוץ המבנה, ובשנת 1995 הוקמה מחדש הכניסה למבנה - עשויה מעץ, בהתאם לתוכניות המקוריות.

אזכורים תרבותיים
----------------

הטירה מוזכרת בסדרות וסרטים רבים העוסקים בעיר ניו יורק, ובהם הסרטים "חנה ואחיותיה" משנת 1986 ובסרט "הדרדסים" משנת 2011 כמפקדתו של גרגמל.

הטירה מופיעה בסדרת הילדים האמריקאית רחוב סומסום כביתו של "מר סופר" (Count Von Count).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת בלוודיר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת בלוודיר (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת בלוודיר (באנגלית)
חזרה של תזמורת דיוואן מזרח-מערב בניצוחו של דניאל בארנבוים, 2005
**תזמורת דיוואן מזרח-מערב** היא תזמורת סימפונית רב-תרבותית המקבצת נגנים ממדינות שונות ובפרט יהודים וערבים אשר נוסדה בשנת 1999 על ידי המאסטרו דניאל בארנבוים וידידו אדוארד סעיד.

  
מטרת התזמורת היא לעודד יצירה משותפת של אמנים ממדינות עוינות בסכסוך הישראלי-ערבי וכן להופיע בכל אותן מדינות, כמו גם במדינות אחרות.

בארנבוים הגדיר את התזמורת כ"פרוייקט נגד בורות" ותיאר את הסיבות להקמתה:  

"...[התזמורת הוקמה] משום העובדה שחיוני לאנשים להכיר את האחר, להבין מה האחר חושב ומרגיש, מבלי בהכרח להסכים איתו."

  
שמה של התזמורת נגזר משמו של אוסף פואמות בעל אותו שם של יוהאן גתה. בתזמורת מנגנים ישראלים (יהודים וערבים), פלסטינים, לבנונים, סורים, מצרים, איראנים וכן בני לאומים רבים שונים מעבר לסכסוך הישראלי-ערבי ובהם ספרדים. התזמורת מקבלת את חסות ממשלת ספרד וזוכה ממנה לסיוע ותמיכה.

מיזם נוסף שמהווה המשך לתזמורת הוא אקדמיית ברנבוים-סעיד.

הופעות והישגים בולטים
---------------------

התזמורת יוצאת לסיבוב הופעות מדי שנה והופיעה באירועים רבים לאורך השנים.
בין האירועים הבולטים ניתן לציין את הופעתה בפני בנדיקטוס השישה עשר (2012), את פסטיבל הפרומס (מספר פעמים), כאשר במהלך פסטיבל הפרומס 2012 הייתה התזמורת הראשונה מאז 1942 לבצע את כל תשע הסימפוניות של בטהובן בפסטיבל זה.
כמו כן התזמורת זכתה בפרס פרמיום אימפריאלה מטעם קיסרית יפן, בשנת 2007.  

הסרט הדוקומנטרי "ידיעה היא ההתחלה" שנעשה על התזמורת זכה בפרסים רבים, ובהם פרס אמי הבינלאומי (The International Emmy Award) לסרט דוקומנטרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תזמורת דיוואן מזרח-מערב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תזמורת דיוואן מזרח-מערב (באנגלית)
* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, ברשת החברתית פייסבוק

* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, ברשת החברתית אינסטגרם

* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, באתר AllMusic (באנגלית)

* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, באתר Discogs (באנגלית)
* תזמורת דיוואן מזרח-מערב, סרטון באתר יוטיוב
* תזמורת דיוואן בהופעה בפני בנדיקטוס ה-16, סרטון באתר יוטיוב
* סיבוב הופעות ל"דיוואן מערב-מזרח", באתר nrg‏, 18 אוגוסט 2008
* יוסי פישמן, תזמורת כמעבדה של קירבה אנושית, כתבה על תזמורת דיוואן ועל הסרט הדוקומנטרי אודותיה ("ידיעה היא ההתחלה"), ‏27 דצמבר 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bridging the gap, part two ראיון בגרדיאן הבריטי עם ד. בארנבוים אודות תזמורת דיוואן
2. ↑  הודעה רשמית בדבר הופעת תזמורת דיוואן בפני באפיפיור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313210905171
* BIBSYS: 9066940
* BnF: cb150309526 (data)
* GND: 5571135-2
* ISNI: 0000 0000 9296 7622
* LCCN: no2006036089
* MusicBrainz: a0866859-b547-4146-9035-46509a4d861c
* NLP: a0000003423903
* SUDOC: 129555460
* VIAF: 136421416
* WorldCat: lccn-no2006036089

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אליעזר גלטנר** (1909 – אוגוסט 1996) היה רופא פנימי, מומחה למחלות כרוניות וגרונטולוגיה, ייסד את האגודה הישראלית לגרונטולוגיה, מנהל מחלקה גריאטרית ומנהל בית החולים אסף הרופא בין השנים 1951–1975.

ביוגרפיה
--------

גלטנר נולד בבוצ'ץ', בגליציה שבאוסטרו הונגריה. בנעוריו, גלטנר היה פעיל ציוני ועמד בראש ארגון הנוער הציוני "אחווה". בהמשך היה פעיל במפלגת "הציונים הכלליים". גלטנר סיים את לימודי הרפואה בפראג ב-1935.

בשנת 1935 עלה גלטנר לארץ ישראל. עד שנת 1937 עבד בבית החולים הדסה בירושלים. לאחר מכן עבר לטבריה ועבד בבית החולים על שם שוויצר כרופא כללי.

בין השנים 1939–1946 שירת גלטנר בצבא הבריטי כרופא צבאי. בשנת 1942 שירת בצפון אפריקה. במהלך שירותו בלוב הוטל עליו לפקד על שיירה של יהודים ששבו לבתיהם ממחנה ריכוז.

בשנת 1940 עבר גלטנר להתגורר ברחובות. גלטנר היה חבר בהגנה עד 1948.

בין השנים 1948–1949 שירת גלטנר בחיל הרפואה של צה"ל. במלחמת העצמאות היה בפלמ"ח והשתתף בשחרור באר שבע.

בין השנים 1949–1951 היה רופא בלשכת הבריאות המחוזית ויושב ראש מגן דוד אדום ברחובות. ב-1950 מונה גלטנר למנהל הרפואי של מבצע מרבד הקסמים.

בין השנים 1951–1975 ניהל גלטנר את בית החולים הממשלתי "אסף הרופא" בצריפין. בנוסף ניהל את המחלקה הגריאטרית שבבית החולים. ב-1951 עת ניהל את בית חולים אסף הרופא, נפתחה המחלקה לטיפול בנפגעי הפוליו, בעזרת תרומה של נשות ויצו קנדה.

במקביל גלטנר לימד בבית הספר לאחיות ובבית הספר לפיזיותרפיה של בית החולים "אסף הרופא" וכן הרצה בפני אחיות, סטודנטים ורופאים משתלמים.

בשנת 1955 ערך גלטנר מחקר על מחלות כרוניות בישראל בתמיכתם של ארגון הבריאות העולמי ומלב"ן.

בשנת 1956 ייסד גלטנר את האגודה הישראלית לגרונטולוגיה.

עם יציאתו של גלטנר לגמלאות, המשיך לעסוק ברפואה בסקטור הממשלתי. בין השנים 1975–1985 היה גלטנר רופא בלשכת השיקום במשרד הביטחון ברחובות וחבר בוועדות רפואיות לקביעת אחוזי נכות לנכי צה"ל ולנפגעי מלחמת העולם השנייה.

גלטנר מונה לחבר ועדות רפואיות לערעורים של המוסד לביטוח לאומי.

בשנת 1978 החליטה עיריית רחובות להעניק לגלטנר את התואר "יקיר העיר רחובות".

בשנת 1988 זכה גלטנר בעיטור על"ה (עיטור לוחמי המדינה).

גלטנר נפטר בשנת 1996 ברחובות.

משפחתו
------

אשתו בטי, אותה נשא בשנת 1939 נפטרה בשנת 1956. ילדיו: הרופא פרופסור דוד גלטנר (1944–1999), ויהודית הופמן גלטנר, שופטת.

בשנת 1957 נשא לאשה את לוסי, שנפטרה בשנת 1986.

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר אליעזר גלטנר (הארכיון לתולדות רחובות)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  האגודה הישראלית לגרונטולוגיה
3. ↑  "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: גלטנר, אליעזר, עמוד 155
4. ↑  "ילקוט הפרסומים", 6 ביוני 1963, "ועדות רפואיות לערעורים". ד"ר אליעזר גלטנר, עמוד 1288
5. ↑  יקירי העיר רחובות - 1978 ד"ר אליעזר גלטנר
6. ↑  יהודית הופמן, באתר הרשות השופטת
**צ'ארלס ר. בייץ** (באנגלית: **Charles R. Beitz**; נולד ב-20 ביולי 1949) הוא פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון. הגותו של בייץ מתייחסת בעיקר לתאוריה פוליטית בינלאומית, תאוריה של הדמוקרטיה ותאוריה של זכויות אדם. הוא גם עורך כתב העת "Philosophy & Public Affairs".

בייץ סיים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת פרינסטון. בין 1987 ל-1988 היה עמית מחקר בתוכנית הבינלאומית של מרכז בלפר למדע ויחסים בינלאומיים, בבית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי באוניברסיטת הרוורד. לפני שהצטרף למחלקת מדע המדינה בפרינסטון לימד בסוורצמור קולג' וקולג' בואודין, שבהם שימש גם דיקן לעניינים אקדמיים. בשנים 2007–2009 היה פרופסור אורח למדע המדינה בתוכנית ללימודי הצדק הגלובלי, במכון פרימן ספוגלי ללימודים בינלאומיים באוניברסיטת סטנפורד.

בייץ נמנה עם ההוגים מסוגם של בריאן ברי, של תומאס פוגי ושל הנרי שוהה שעסקו בעניין הצדק הגלובלי, או הדרך הנכונה לחלוקת המשאבים הגלובלית. בהגותו ניסה ליישם את עקרונות "הצדק כהגינות" שהגה ג'ון רולס. עקרונות אלו התייחסו לקהילה פוליטית סגורה, ובייץ ניסה לבחון דרכים ליישומם במישור הגלובלי של היחסים בין אומות ועמים. עבודתו החשובה ביותר היא ספרו משנת 1979 "תאוריה פוליטית ויחסים בינלאומיים" (Political Theory and International Relations) ‏(1979), שזכתה לתהודה רבה ולסימפוזיון בכתב העת "Review of International Studies" בשנת 2005. רולס עצמו התייחס לתאוריה של בייץ בספרו "חוק העמים" (1999), ושלל אותה לטובת עקרונות סיוע מצומצמים יותר, אותם הצדיק בספרו.

פרסומיו
-------

### ספרים

* Beitz, Charles R. Political Theory and International Relations. Princeton: Princeton University Press, 1979.
* Beitz, Charles R. The Idea of Human Rights. Oxford. Oxford University Press, 2009

### מאמרים

* Beitz, Charles R. "Rawls’s Law of Peoples." Ethics 110:4 (2000) : 669–696.
* Beitz, Charles R. "Human Rights as a Common Concern." The American Political Science Review 95:2 (2001): 269–282.
* Beitz, Charles R. "What Human Rights Mean." Daedalus, 132: 1 (2003), 36-46.
* Beitz, Charles R. "Human Rights and the Law of Peoples." In The Ethics of Assistance, morality and the distant needy, ed. Deen K. Chatterjee. Cambridge: Cambridge University Press, 2004.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ון רולס, **חוק העמים**, תרגם מאנגלית שחר פלג, הוצאת רסלינג 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305165605171
* BIBSYS: 90208960
* BnF: cb12322116h (data)
* GND: 171815734
* ISNI: 0000 0001 0902 3100
* LCCN: n79059528
* LNB: 000004659
* MGP: 263578
* NDL: 00463033
* NKC: jo2013778911
* NTA: 068245920
* SUDOC: 06919064X
* VIAF: 54216818
* WorldCat: lccn-n79059528

 |
רכב איסוף ותצפית רקון
**רקון** (באנגלית: Stalker) הוא מערכת תצפית לאיסוף מודיעין המותקנת על כלי רכב מסוג האמר המקנה לה ניידות ועבירות גם בשטחים קשים. המערכת עצמאית לגמרי ומכילה את כל המרכיבים לתנועה, תצפית, וניתוח המידע שנאסף. 

המערכת פותחה ומיוצרת על ידי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, והיא כוללת מכ"ם קרקעי בעל יכולת להבחין בבני אדם ממרחק של כ-10 קילומטרים ומצלמה מדגם POP לאיסוף מודיעין חזותי, המורכבים על תורן טלסקופי המתנשא לגובה של עד תשעה מטרים. בנוסף מותקן על התורן אמצעי מדויק למציאת הצפון (north finder) המערכת מופעלת על ידי צוות של שלושה אנשים, היושבים בתא סגור וממוזג בחלקו האחורי של הרכב. 

המערכת פועלת משנת 2001 בשירות חיל האיסוף הקרבי, ומאוחר יותר גם בשירות משמר הגבול ומשטרת ישראל. ב-2010 נכנס לשירות צבאי אב טיפוס של ה"גרניט" שאמור בסופו של תהליך להחליף את הרקון המיושן. במשטרה משמשת המערכת לזיהוי מרחוק של פעילות עבריינית, ובמשמר הגבול משמשת המערכת לאיתור מסתננים וכן סיוע לפעילות היחידות המיוחדות של מג"ב.

ראו גם
------

* נגמפו"פ

קישורים חיצוניים
----------------

* פרסום מהאתר הרשמי של רפא"ל
* יניב קובוביץ, מה עשה רכב תצפית בהפגנת המחאה בת"א, באתר הארץ, 1 ביולי 2012

| ישראלישראל אמצעי לחימה מתוצרת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות |
| --- |
| טילים ורקטות | אנקור כחול • אנקור כסוף • אנקור שחור • ברק • גיל • גיל 2 • דרבי • לוז • מטאדור • סיימון • ספייק • פופאי • פיתון • שפריר • משגר השביט • תמוז • ‏CARPET • ‏Sea Breaker |
| עמדות שליטה מרחוק בנשק | טייפון • מאג רפא"ל • קטלנית • רואה-יורה |
| מערכות הגנה אווירית | ברק • כיפת ברזל • כיפת מגן • מגן אור • קלע דוד ("שרביט קסמים") • קלע חד • SPYDER • ‏כיפת רחפן |
| לויינים | אביר • ונוס |
| רכבי שטח, כלי שיט וכלי טיס | גולן • זאב • חצצית • סקיילייט • פרוטקטור • רקון • מעוז |
| שונות | אזוב • מאמין • מאמין קל • "מעיל רוח"/TROPHY • ספייס • לייטנינג‏ • Sky Shield‏ • THOR - אש קרה |
**קאן אייהאן** (בטורקית: **Kaan Ayhan**; נולד ב-10 בנובמבר 1994 בגלזנקירכן שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בגלאטסראיי ובנבחרת טורקיה בעמדות הבלם והקשר האחורי.

קריירת מועדונים
---------------

אייהאן הצטרף לשאלקה 04 כבר כאשר היה בן ארבע. בשנת 2012, כאשר היה בן 18, חתם אייהאן על חוזה מקצועני בשאלקה לשלוש עונות. באוקטובר 2013 ערך אייהאן את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של שאלקה, בניצחון 1–4 על  אאוגסבורג במסגרת הבונדסליגה, כשהחליף את אדם סאלאי. במאי 2014 הבקיע אייהאן את שער הבכורה שלו בשאלקה, בניצחון 0–2 על פרייבורג. מאז הופעת הבכורה שלו, אייהאן הספיק לערוך 29 הופעות ליגה עד לאמצע עונת 2015/16, שכן אז עבר בהשאלה לאיינטרכט פרנקפורט עד לתום העונה, עם אופציה לרכישה בסיום ההשאלה. אייהאן ערך שתי הופעות בלבד במדי פרנקפורט, ולבסוף לא נרכש, עקב המחיר שפרנקפורט לא הייתה מוכנה לשלם. בתום תקופת ההשאלה, חזר אייהאן לשאלקה.

באוגוסט 2016, לאחר שערך הופעת ליגה אחת בעונת 2016/17 במדי שאלקה, עזב אייהאן את שאלקה 04 לאחר 17 שנים במועדון, וחתם בפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה. אייהאן הפך במהרה לשחקן הרכב קבוע, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה בעונתו הראשונה בקבוצה. בעונה השנייה שלו בדיסלדורף, 2017/18, אייהאן נטל חלק משמעותי בהעפלת המועדון לבונדסליגה כשהוא עורך 31 הופעות ליגה.

ב-16 באוגוסט 2020, לאחר ירידת ליגה עם פורטונה דיסלדורף בסיום עונת 2019/2020, עבר לליגה האיטלקית וחתם בססואולו. ב-18 במרץ 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–4 על ספציה.

בינואר 2023 הושאל לגלאטסראיי אליה עבר רשמית בסיום אותה העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

אייהאן היה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת גרמניה משום שנולד בגרמניה, או בנבחרת טורקיה עקב מוצאו הטורקי, ובחר לייצג את טורקיה. באוקטובר 2013 שיחק אייהאן במדי נבחרת טורקיה בכדורגל עד גיל 21. באוגוסט 2016, זומן אייהאן לסגל נבחרת טורקיה על ידי המאמן פתיח טרים, למשחק ידידות מול נבחרת רוסיה, בו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבכירה, ולמפגש מול נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אייהאן המשיך לשחק במדי טורקיה במוקדמות מונדיאל 2018, אך כשל להעפיל עמה למונדיאל 2018 עצמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאן אייהאן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

| **נבחרת טורקיה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 גונוק • 
2 צ'ליק • 
3 דמיראל • 
4 סויונג'ו • 
5 יוקושלו • 
6 טופאן • 
7 אינדר • 
8 טוקוז • 
9 קרמאן • 
10 צ'להאנולו • 
11 יאזיג'י • 
12 באינדיר •
13 מראש • 
14 אנטליאלי •
15 קאבאק •
16 אונאל •
17 ב. יילמאז •
18 ר. יילמאז •
19 קקצ'י •
20 אומור •
21 קהבצ'י •
22 אייהאן •
23 צ'אקיר •
24 אקטורקואולו •
25 מולדור •
26 דרבישואולו •
מאמן: גונש | טורקיהטורקיה |
כתב היד של הדף הראשון, ובו פתיחת האדג'יו מהסונטה לכינור סולו בסול מינור מספר 1 (מתוך שש הסונטות), BWV 1001, מאת יוהאן סבסטיאן באך.
סונאטות ופרטיטות לכינור סולו (רי"ב-1001-1006) הן סט של שש יצירות שהלחין יוהאן סבסטיאן באך.

היצירות מכונות לעיתים כסונאטות ופרטיטות לכינור סולו בהתאם לכותרות שנתן להן באך בכתב היד של היצירה: "Partia" "Partien" היה שם נפוץ באזורים דוברי גרמנית בתקופתו של באך ליצירות מסוג זה.

הסט מורכב משלוש (סונאטה כנסייתית) בארבעה פרקים ושלוש פרטיטות בצורת ריקוד מחולות. הסט הושלם עד 1720, אך לא פורסם לפני 1802. היצירות פורסמו באופן במלואן בשנת 1803. גם לאחר פרסום זה, התעלמו מהן במידה רבה עד שהכנר יוסף יואכים החל לבצע את היצירות.

כיום, הסונטות והפרטיטות של באך הן חלק חיוני ברפרטואר הקלאסי של הכינור, והן מבוצעות ומוקלטות לעיתים קרובות. שישה סולו לכינור ללא ליווי קונטינואו, כפי שכינה אותם באך, מציגות היטב את היכולת הטכנית של הכינור ככלי סולו. היצירות שימשו לעיתים קרובות ארכיטיפים לכתיבה לכינור סולו על ידי דורות של מלחינים מאוחרים יותר, ביניהם אז'ן איזאיי, ובלה ברטוק. יש הסבורים שהמשמעות המילולית של הכותרת "סולו סאי" של הכותרת (אתה לבד) היא התייחסות מכוונת למותה הפתאומית של אשתו הראשונה, מריה ברברה באך. תאוריה זו נפוצה בקרב מוזיקאים, אך לא בקרב מביני דבר, אם כי נראה שהסימן החריג לשנת ההשלמה על עמוד השער מצביע על מחווה לאשתו.

אחד מהמופעים המפורסמים ביותר של הסונאטות והפרטיטות הוא הכנר והמלחין ג'ורג'ה אנסקו, שראה את היצירה כ-"ההימלאיה של הכנרים", והקליט את כל הסונאטות והפרטיטות בסוף שנות הארבעים.

### היצירות בוצעו על ידי הכנרים והמוזיקאים הבאים

* יהודי מנוחין, 1934-1944 ו- 1957 ו- 1975
* ג'ורג'ה אנסקו, 1948
* יאשה חפץ, 1952
* הנריק שרינג, 1954 ו -1967
* אמיל טלמאני(אנ'), 1954
* נתן מילשטיין, 1956 ו -1973
* יוזף סיגטי, 1956
* ארתור גרומיו, 1961
* גדעון קרמר, 1980 ו -2005
* אוסקר שומסקי, 1983
* שלמה מינץ, 1984
* יצחק פרלמן, 1988
* אידה הנדל, 1995
* סלבטורה אקרדו, 1996
* ונסה-מיי , 1996
* דמיטרי סיטקובצקי (אנ'), 1997
* ג'יימס אהנס, 2000
* יוליה פישר, 2005
* כריסטיאן טצלאף, 1993, 2006, ו-2017
* ויקטוריה מולובה, 2009
* איזבל פאוסט, 2010 ו-2012
* קיונג-וה צ'ונג 2016
* הילרי האן, 2018
* כינור הבארוק
* סרג'יו לוקה, 1977
* סיגיסוולד קאוקן 1981
* יאפ שרדר, 1984-1985
* לוסי ואן דאל, 1996
* רחל פודגר, 1997-1999
* אליזבת וולפיש, 1997
* מוניקה האגט, 1997
* אינגריד מתיוס, 2000
* ג'ון הולווי, 2006
* רוברט היל, 19

### כתבי יד ומהדורות שפורסמו

באך, י. (2001), Günter Haußwald; פיטר וולני, עורכים, שלוש סונטות ושלוש פרטיטות לכינור סולו, BWV 1001-1006 (Urtext), Bärenreiter, ISMN 979-0-006-46489-0. הקדמה מאת פיטר וולני, דפים VIII-XII.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סונאטות ופרטיטות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427639805171
* BNE: XX3468847
* BnF: cb13909385b (data)
* GND: 300011113
* LCCN: n85136814
* MusicBrainz work: 4a8c18a0-efe2-4b56-a127-9958dec08ad3
* NLA: 35711829
* VIAF: 178649074
* WorldCat (עם VIAF): 178649074

 |
**ארמון מוגושואיה** (ברומנית: **Palatul Mogoșoaia**) הוא מכלול של מבנים היסטוריים בכפר **מוגושואיה**, המרוחק כ-15 קילומטרים ממרכז בוקרשט, בירת נסיכות ולאכיה, לימים בירת רומניה. מכלול המבנים כולל את הארמון עצמו, חצר עם מגדל תצפית, בית תבשיל, בית אורחים, בית קירור, אחוזת קבורה וכן את הכנסייה "גאורגה הקדוש", הסמוכה לחומת המכלול. הארמון הוא דוגמה לאדריכלות בנייה חילונית בסגנון ברנקובאני.

לפנים, בעלת הקרקע הייתה "אלמנת הבויאר מוגוש" (ברומנית: "מוגושואיה"), מכאן שם המקום. קונסטנטין ברנקוביאנו רכש את הקרקעות באזור כבר ב-1681. לא ידוע מתי החלו עבודות בניית הארמון אך ידוע כי הסתיימו ב-20 בספטמבר 1702, כפי שכתוב על כותל המזרח של הארמון.

ב-1714 ברנקוביאנו ובניו הוצאו להורג בקונסטנטינופול וכל רכושו, כולל הארמון, הוחרמו לטובת שליט האימפריה העות'מאנית. הארמון, שנבזז והוצת בעת מעצר בונהו, הוסב לשמש כפונדק. שטפאן קנטאקוזינו, מי שבגד בברנקוביאנו, פדה את הארמון מידי העות'מאנים, אך ב-1716 הודח בעצמו מכהונתו כשליט ולאכיה, נעצר והובל לקונסטנטינופול, שם הוצא להורג. הארמון הגיע לידי הבאן הגדול, קונסטנטין השלישי ברנקוביאנו, נכדו של בונה הארמון.

במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) שוב בזזו העות'מאנים את הארמון, מאחר שבעליו באותה עת, ניקולאה ברנקוביאנו, צידד ברוסים. בימי טודור ולדימירסקו הפנדורים שבהנהגתו שרפוהו עד היסוד והחריבו אותו. ב-1911, ג'ורג'ה-ולנטין ביבסקו קנה את הארמון כשהוא הרוס וחרב. גם במהלך מלחמת העולם הראשונה הופצץ המקום. הארמון נקנה על ידי ביבסקו כמתנה לרעייתו, מרתה ביבסקו, אשר דאגה לשיפוצו.

* ארמון מוגושואיה במראה מכיוון גן הוורדיםארמון מוגושואיה במראה מכיוון גן הוורדים
* בית התבשילים בארמון ברנקובאנובית התבשילים בארמון ברנקובאנו
* החממות של ארמון ברנקובאנוהחממות של ארמון ברנקובאנו
* מגדל התצפית בשער ארמון ברנקובאנומגדל התצפית בשער ארמון ברנקובאנו
* בית האורחים בחצר מלון ברנקובאנובית האורחים בחצר מלון ברנקובאנו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמון מוגושואיה** בוויקישיתוף
* Mogosoaia, palatul domnesc (ברומנית)
* România originală de la Mogoşoaia (ברומנית)
* Grădina palatului de la Mogoşoaia...  (ברומנית)
* Mogoșoaia Marthei Bibescu & călătoria ei spre Ispahan (ברומנית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Istoria de foc şi sânge a Palatului de la Mogoşoaia (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 143324233
* VIAF: 215185436
* WorldCat: viaf-215185436

 |
**רינקה דייקסטרה** (בהולנדית: **Rineke Dijkstra**; נולדה ב-2 ביוני 1959) היא צלמת הולנדית.

ביוגרפיה
--------

דייקסטרה נולדה בסיטרד שבמחוז לימבורג בדרום הולנד. בין השנים 1981 ו-1986 למדה אמנות ב-"Gerrit Rietveld Academy", שבאמסטרדם, לאחר מכן היא עבדה במשך שבע שנים כצלמת מגזינים. עיקר עבודתה היה בצילומי דיוקנאות מוזמנים.

דייקסטרה עובדת במדיום הצילום והוידאו ארט. היא מצלמת סטילס בגדולים ומשתמשת בצילומיה בפלאשים ישירים על האובייקט אותו היא מצלמת.

דייקסטרה מתמקדת בעבודותיה בפורטרטים, עובדת בדרך כלל בסדרות ומחפשת בעיקר אחר קבוצות מתבגרים (חיילים, בליינים וכו'). מצולמיה ממוקמים לרוב במרכז הפריים כשהרקע מינמליסטי בדרך כלל.

Beach portraits
---------------

"Beach portraits" הוא אחד מהפרויקטים המוקדמים של דייקסטרה, שצולם בין השנים 1992-1996. בראיון שהיה איתה, סיפרה דייקסטרה כי הפרויקט החל כאשר שברה את הירך ונאלצה לשחות מדי יום, ואז החלה לצלם את עצמה מיד עם תום השחייה. "היה לי רק בגד ים לגופי, מעין עירום נפשי, לא ממש פיזי". מכאן התגלגל הפרויקט לצילום בני נוער בבגד ים על החוף. בפרויקט זה היא מצלמת בני נוער וילדים על חופי ים במקומות שונים בעולם. הדמויות בצילומים מנותקות מהקשר ומסביבה ונושאות מבט למצלמה. בתצלומיה היא מחפשת בדרך כלל את המאחד, האוניברסלי, הכללי, ולאו דווקא את המקומי. היא מבקשת להפקיע את הזהות הלוקאלית לטובת תובנה אוניברסלית ביחס לבני גיל הנעורים.

עבודותיה נמצאות, בין היתר, באוספי גלריית טייט והמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.

דייקסטרה מתגוררת כיום בברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רינקה דייקסטרה** בוויקישיתוף
* רינקה דייקסטרה, ברשת החברתית פייסבוק
* רינקה דייקסטרה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רינקה דייקסטרה באתר artnet
* רוברטה סמית, הניו יורק טיימס, צילום, רגע לפני המסכה, באתר הארץ, 13 ביולי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  רינקה דייקסטרה באתר גלריית טייט
2. ↑  רינקה דייקסטרה באתר המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260559105171
* BIBSYS: 5029312
* BNE: XX1732300
* BnF: cb151163711 (data)
* CiNii: DA12247532
* GND: 120673371
* ISNI: 0000 0000 8163 1904
* LCCN: nr98038582
* NKC: js20060205007
* NLA: 36578529
* NTA: 074024434
* PIC: 19409
* RERO: 02-A006323773
* RKD: 23109
* SNAC: w6b87707
* SUDOC: 063049155
* Trove: 1303141
* ULAN: 500116127
* VIAF: 89825558
* WorldCat: lccn-nr98038582

 |
**רפאל מיר ויסנטה** (בספרדית: **Rafael Mir Vicente**; נולד ב-18 ביוני 1997) המכונה בקצרה בשם **ראפה מיר**, הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת החלוץ בסביליה מהלה ליגה.

קריירה
------

### קריירה מוקדמת

מיר, יליד במורסיה, החל את הקריירה שלו ב-CD Javalí Nuevo. לאחר תקופה בה כבש 120 שערים ב-ElPozo Murcia FS, הוא החל לשחק בראנרו, בה כבש 57 ו-84 שערים בעונותיו בהתאמה לפני שהצטרף לברצלונה.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים הבוגרת, ולנסיה ב', ב-1 במרץ 2015 בהפסד 1–2 לל'הוספיטלט. בסך הכל ערך 2 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון בטרם נמכר.

### וולברהמפטון וונדררס

ב-3 בינואר 2018 חתם מיר בוולברהמפטון וונדררס מהצ'מפיונשיפ. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו שלושה ימים לאחר מכן בסיבוב השלישי של הגביע האנגלי מול סוונסי סיטי. ב-13 בינואר 2018 ערך הופעת בכורה בליגה בתיקו 0-0 מול בארנסלי.

ב-23 ביולי 2018 הושאל ללאס פאלמאס מהליגה הספרדית השנייה. ב-19 באוגוסט ערך הופעת בכורה בניצחון 0–2 על ראוס דפורטיו. ב-1 בספטמבר כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד ריאל סרגוסה.

ב-30 ביולי 2019, חזר לצ'מפיונשיפ והושאל לנוטינגהאם פורסט. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-3 באוגוסט בהפסד 1–2 לוסט ברומיץ' אלביון.

ב-13 בינואר 2020 הושאל לוסקה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-19 בינואר בתיקו 1-1 עם ריאל אוביידו. ב-25 בינואר כבש שער בכורה בניצחון 1–2 על דפורטיבו לוגו. בסך הכל כבש 22 שערים ב-56 הופכות ליגה בקבוצה.

### סביליה

ב-20 באוגוסט 2021 חתם על חוזה לשש שנים בסביליה.

ב-23 באוגוסט ערך הופעת בכורה בניצחון 0–1 על חטאפה. ב-22 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על קבוצתו לשעבר ולנסיה. ב-23 בנובמבר כבש שער בכורה במסגרת אירופית, כשכבש שער בניצחון 0–2 על וולפסבורג בליגת האלופות. בעונתו הראשונה בקבוצה רשם 10 שערי ליגה.

נבחרת ספרד
----------

מיר היה שותף לזכייה באליפות אירופה 2019 עם נבחרת ספרד עד גיל 21, ובמדליית כסף עם הנבחרת האולימפית באולימפיאדת טוקיו 2020.

חיים אישיים
-----------

מיר הוא בנו של כדורגלן העבר מגין מיר.

תארים
-----

**וסקה**

* סגונדה ליגה: 2019/2020

  

**סביליה**

* הליגה האירופית: 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראפה מיר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2  @ANDRESGODELLA, Rafa Mir, el 'gigante' de los mil goles del Valencia CF, Superdeporte, ‏10 בנובמבר 2015 (בספרדית)
2. ↑  Welcome Rafa, www.wolves.co.uk (באנגלית)
3. 1 2  Mir Departs Molineux On Loan, www.wolves.co.uk (באנגלית)
4. ↑  Jorge Puyuelo, Rafa Mir será el '9' del Huesca, Diario AS, ‏24 באוגוסט 2020 (בספרדית)
5. ↑  RAFA MIR, NUEVO REFUERZO PARA LA PARCELA OFENSIVA DEL SEVILLA FC, Sevilla FC (בספרדית)
**ניסן יתיר (קוליה כגן)** (12 בפברואר 1904 - 10 בפברואר 1982) היה שחקן תיאטרון ישראלי. נודע בקולו המחוספס ובהתמחותו בגילום דמויות של אנשים קטנים ותפקידי משנה קצרים אך מלאי-הבעה ועומק שהקנו לו את הכינוי "מלך התפקידים הקטנים". את רוב הקריירה שלו עשה בתיאטרון הקאמרי, בו כיהן גם כחבר מועצת השחקנים של התיאטרון.

תולדות חייו
-----------

יתיר נולד בריגה, לטביה, וכבר מגיל 10 היה רקדן. בין היתר רקד באופרה של ריגה, שיחק ורקד בתאטרוני לנינגרד ובלהקות נודדות ברחבי אירופה ולמד משחק בבית הספר לדרמה בלנינגרד. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל והקים עם נתן כוגן ומרק לברי את תיאטרון "רמפ"א" (ראשי תיבות של ריקוד, מוזיקה, פנטומימה, אופרטה). "רמפ"א" הציגו בכל רחבי ארץ-ישראל, בין השאר העלו את "החטיפה מן ההרמון" של מוצרט ובין הרקדניות הייתה גם חנה מרון, שהייתה אז ילדה. כן היה יתיר חלק מסגל תיאטרון המטאטא (1938). 

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף למתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה שיחק בתיאטרון "גחלילית" (1946). משנת 1948 ובמשך 20 שנה היה חלק מסגל שחקני הקאמרי, במסגרת זו שיחק בהצגות השגעון הגדול, הוא הלך בשדות, משרתם של שני אדונים, ז'אן ד'ארק, האדרת, אנריקו, הערב אימפרוביזציה, הדרקון, גן הדובדבנים, רומיאו ויוליה, מריוס, כובע הקש האיטלקי, קזבלן, הצל, אגדות לוד, נערת הפקר, מהומה רבה על לא דבר, גנרל קישוט, כזאת הייתה אמא, נאסר א-דין, רוזנים ואביונים, אהבתה של יובל אור, מסיבת יום הולדת, שלמה המלך ושלמי הסנדלר, אסתר המלכה, מרי סטיוארט, פילומנה, ביקור הגברת הזקנה ועוד. 

לאחר מכן שיחק בתיאטרון העממי של אברהם דשא ובתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער. 

בקולנוע השתתף בסרטים - "אלדורדו" (1963), "סאלח שבתי" (1964), "שלושה ימים וילד" (1967), "ארבינקא" (1967), "איריס" (1968) ו"אבות ובנים" (1972) ששודר בערוץ הראשון.
ניסן יתיר נפטר ערירי בגיל 78. נטמן בבית העלמין הדרום.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניסן יתיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ניסן יתיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ניסן יתיר, במערכת החיפוש אנשי במה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ותיקים מספרים על הקאמרי, מעריב, 16 בינואר 1970
2. ↑  טלילה בן-זכאי, דמוקרטיה באמנות: בחירות ב"הקאמרי", מעריב, 12 בנובמבר 1963
**השביתה הכללית בוונצואלה** הייתה שביתה פוליטית שארגנה האופוזיציה לנשיא הוגו צ'אווס, בדרישה לקיים בחירות חדשות לנשיאות. השביתה נמשכה מדצמבר 2002 עד פברואר 2003. מרכיב עיקרי בשביתה היה צמצום ניכר של הפקת הנפט במדינה. הדבר המיוחד בשביתה הזו היא העובדה, שהיא נתמכה על ידי הבורגנות כנגד ממשלה הנתמכת על ידי הפועלים ולא להפך.

הסיבות לשביתה
-------------

הבורגנות בוונצואלה, יחד עם שותפיה בארצות הברית, נמצאת במגננה מאז היבחרו של הנשיא הוגו צ'אווס בשנת 1998. ונצואלה היא אחת מיצאניות הנפט הגדולות בעולם, וחלק עיקרי מכלכלתה מתבסס עליו. לכן גם הלאים צ'אווס את הנפט כשעלה לשלטון. באפריל 2002 נעשה ניסיון הפיכה כושל נגד הנשיא, והמצב הכלכלי הלך והידרדר. האינפלציה טיפסה במהלך השנה לרמה של 35 אחוזים ומעמד הביניים הלך והתרושש.
בשנת 2001 נבחר קרלוס אורטגה להוביל את הקונפדרציה של האיגודים המקצועיים של וונצואלה. אומנם בית המשפט פסל את תוצאות הבחירות, אך הוא נשאר בתפקידו. אורטגה היה שותף בניסיון ההפיכה באפריל, וכשצ'אווס החליט על הלאמה מוחלטת של חברת הנפט הגדולה PDVSA, הוא קרא לשביתה כללית, שהחלה בדצמבר.

מהלך השביתה
-----------

מטרת השביתה הייתה לזעזע את המשק של וונצואלה במידה כזאת, שתתאפשר הדחתו של צ'אווס, בדומה אולי למהלך שהובילו כוחות הימין בצ'ילה בזמן שלטונו של סלבדור איינדה. אך רוב העובדים לא נטשו את מקומות העבודה שלהם, וצ'אווס אף היה בטוח מספיק בשביל להשתתף בחגיגות ההשבעה של הנשיא החדש של ברזיל ב-2 בינואר 2003.
הייצור לא נפסק לגמרי, אך במקום מיליוני חביות נפט ביום יצרו רק 400 אלף חביות ביום, עדיין יותר מהצריכה הלאומית. ממשל ארצות הברית תמך בגלוי בהפלת משטרו של צ'אווס, אך לא תכננה הפיכה צבאית כמו במקרה של צ'ילה.

תוצאות השביתה
-------------

אלפי עובדים של ה-PDVSA פוטרו. כנגד אורטגה התנהל משפט ארוך, ובסופו נכלא ל-16 שנים בכלא, אך ברח משם כבר בשנת 2006. האופוזיציה כנגד צ'אווס נחלשה בעקבות השביתה. חולשה הביאה אותם לכיוון של התקפות טרוריסטיות אחרי השביתה.
אך גם צ'אווס לא מרגיש יותר בטוח. לארצות הברית הוא לא נסע ב-2003 לפתיחת הדיונים באו"ם, כי חשש שיתנקשו בחייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השביתה הכללית בוונצואלה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539981105171
* LCCN: sh2004000877

 |
|  |
| --- |
| **יש לשכתב ערך זה**. הסיבה היא: **דרושה ויקיזציה. יש להבהיר באמצעות מקורות את משמעות הנושא וההגדרות השונות בדף הערך, במיוחד מבחינה משפטית, לערוך ולהבהיר את הניסוח, וכן להפריד בין עיקר לטפל**. |
| אתם מוזמנים לסייע ולתקן את הבעיות, אך אנא אל תורידו את ההודעה כל עוד לא תוקן הדף. |

**הסדר חובות** (גם: **בוררות חוב**, **משא ומתן בענייני חוב** או **הסדרי אשראי**) הוא גישה להפחתת חוב שבה החייב והנושה מסכימים - תוך התפשרות - לצמצם את החוב שביניהם, וצמצום זה ייחשב כאילו החוב שולם במלואו.

יש להבדיל בין הסדר חובות לאיחוד חובות. באיחוד חובות החייב מעביר תשלומים חודשיים לגורם מתווך (הגובה עמלה משלו) והוא זה שמעביר את התשלומים לנושים, בעוד שבהסדר חובות החייב מעביר תשלומים לגורם מתווך (הגובה עמלה משלו) והאחרון מעביר את התשלומים לחשבון נאמנות. הנושים יוכלו לקבל את כספם בתנאי שיגיעו להסדר חובות עם החייב. יתרה מכך הגורם המתווך לרוב ממליץ לחייבים לא להעביר את התשלומים החודשיים, ובכך להכריח בעקיפין או ביודעין את הנושים להגיע להסדר חובות עם החייב במהירות האפשרית.

בין אם מדובר באדם פרטי ובין אם מדובר בחברה עסקית, על מנת לטפל בחובות באופן אחראי ניתן להיעזר בהליך המכונה הסדר חובות על מנת למנוע את המפגש הלא נעים עם אנשי ההוצאה לפועל. החובות הקיימים יכולים להיות במסגרת חובות אישיים של אדם או במסגרת חוב של חברה עסקית, אך תהליך הסדר החובות ומניעת ההוצאה לפועל הוא יחסית זהה.

החייבים יכולים לבחור במספר דרכים כדי להגיע להסדר חובות, באמצעות ייעוץ אינטרנטי, שכירת עו"ד שיפעל למענם מול הנושים, או באמצעות חברה המתמחה בניהול הסדרי חובות.

הסדר חובות בין אדם פרטי לחברה בע"מ
----------------------------------

אחד ההבדלים הקיימים בין חברה עסקית (בע"מ) לאדם פרטי הוא בכך שקיים מסך משפטי המגן על בעלי החברה מפני עיקול נכסיהם הפרטיים.

בשנים האחרונות עולה תדירות הדרישה לפעולה משפטית הנקראת הרמת מסך שעיקרה הוא היכולת לדרוש מבעלי החברה את כיסוי החוב מנכסיהם וביטול "החסינות" לכיסוי החוב שמעניקה החברה.

תהליך התמודדות עם חוב
---------------------

בשלב הראשון, אדם פרטי החייב לבנקים כסף בעבור הלוואה או משכנתא שלקח לדוגמה, יקבל התרעה מן הבנק ממנו לווה את הכסף. כבר בשלב זה, מומלץ לנסות להסדיר את החוב על ידי פריסתו מול פקיד הבנק ולהתגמש כך שיהיה ניתן לעצור את סחף החובות כבר בשלב זה.

בשלב הבא, הבנקים יתאמו מול עורך דין חיצוני בנוגע למצב, החייב יקבל מכתב מעו"ד הדורש את התשלום, ומתריע על נקיטת הליכים משפטיים ופתיחת תיק מול בעל החוב בלשכת הוצאה לפועל.

אם החובות לא הוסדרו עד שלב זה, יפתח כנגד האדם תיק בהוצאה לפועל ויתווספו תשלומים נוספים מלבד החוב (הוצאות משפטיות עבור עורך דין, אגרה ללשכת ההוצאה לפועל וכו'). השלב הבא הוא קבלת אזהרה לפני הוצאה לפועל, בהוצאה לפועל יידרש האדם לבצע חקירת יכולת שתקבע את יכולתו להחזיר את החוב וינסו לפרוס את התשלומים על פי הסדר שמחשב את יכולתו הכלכלית של החייב. במצב זה ישלם בעל החוב בכל חודש סכום קבוע לפירעון החובות שלו.

אדם בעל מספר תיקים בהוצאה לפועל יכול לבקש את איחודם ואז סכום הפירעון החודשי יחולק באופן יחסי בין כל הזוכים. בנוסף, לשכת ההוצאה לפועל יכולה לבצע פעולות שונות על מנת להחזיר את החוב לבעליו למשל, לעקל נכסים ומשכורת, לעכב יציאה מן הארץ וכיוצא בזה.

יש לפנות למשרד עורכי דין המתמחה בהסדר חובות. עורך הדין ינסה להגיע לפשרה מול עורך הדין החיצוני או מול עו"ד של הבנק וינסה להגיע להסדר חובות שיספק את החייב מחד אך גם את הבנק וכך ייפסק הליך הפניה להוצאה לפועל.

ראו גם
------

* הסדר חוב
**המהומות בפודגוריצה** התרחשו במהלך משחק הכדורגל בין נבחרות מונטנגרו ורוסיה במוקדמות יורו 2016 שנערך ב-27 במרץ 2015 באצטדיון העירוני בפודגוריצה שבמונטנגרו. המשחק הופסק בדקה ה-68. לאחר שאוהדי נבחרת מונטנגרו החלו לזרוק חפצים לעבר השחקנים.

מהלך האירועים
-------------

המהומות החלו כבר בדקה הראשונה של המשחק, כאשר שוער נבחרת רוסיה איגור אקינפייב נפגע מחזיז שהושלך לעברו מאחורי השער מהיציע של אוהדי מונטנגרו. השוער נפל על כר הדשא ואושפז בדחיפות (הוא נלקח במכונית חשמלית). הרופאים אבחנו כוויות צוואר וזעזוע מוח המשחק הופסק למשך 35 דקות והקהל הוזהר כי במקרה של אירוע חוזר ונשנה משני הצדדים, המשחק יסתיים.

לאחר שרומן שירוקוב החמיץ בעיטת עונשין מול נבחרת מונטנגרו, עפו חפצים על המגרש ופרצה מריבה בין הצדדים. שופט המפגש דניז אייטקין לקח את הנבחרת הרוסית לחדר ההלבשה. אייטקין קיבל החלטה להפריע למשחק כאשר השחקן הרוסי דמיטרי קומבארוב הראה כי נפגע מפגיעת מטבעות שהושלכו לעברו. האוהד המונטנגרי לוקה לזרביץ', שיידה נור לעבר אקינפייב, הסגיר את עצמו למשטרה לאחר המשחק ובבוקר 28 במרץ נלקח לתחנת המשטרה.

קורבנות
-------

אבחנתו של אקינפייב לא הייתה ידועה בתחילה. הצד הרוסי דיבר על זעזוע מוח, הצד המונטנגרי דיווח על צריבה בצוואר. ב-28 במרץ נתן רופא המרכז הקליני המונטנגרי אליו נלקח אקינפייב מיליאן זינדוביץ', בראיון לחברת הטלוויזיה והרדיו המונטנגרית RTCG, אמר כי השוער קיבל כוויות קלות בצווארו. הוא גם אמר כי לא היו איומים על חייו של אקינפייב ובהמשך כל הדיווחים הרפואיים הסתכמו בכוויה. עד מהרה שוב החל אקינפייב להשתתף במשחקים ואף בילה את היום עם אוהד נכה במפגש שאורגן מטעם קרן הצדקה של ורה. ב-28 במרץ אוהדי נבחרת מונטנגרו התנצלו בפני נבחרת רוסיה ואוהדיה, אליהם הצטרף מאמן נבחרת מונטנגרו, ברנקו ברנוביץ'. בבוקר 29 במרץ נתן לוקה לזרביץ' ראיון בו התנצל בפני השחקנים ואוהדי שתי המדינות.

השלכות
------

רוסיה דרשה לפסוק הפסד טכני למונטנגרו, מונטנגרו התעקשה לערוך את המשחק מחדש במגרש נייטרלי עם יציעים ריקים. ב-28 במרץ הודיעה אופ"א כי תוציא פסק דין ב-30 במרץ, אך ההחלטה הסופית נדחתה. לבסוף, ב-30 במרץ אופ"א הודיעה כי היא עלולה להעניש את האוהדים הרוסים, שכן במהלך המשחק הוצגו ביצועים שלהם דגל גרמניה המזרחית והדגל השחור-צהוב-לבן הקיסרי הרוסי, והאוהדים עצמם שרפו את דגל נאט"ו במחאה נגד הפצצת יוגוסלביה בשנת 1999.

ב-8 באפריל בישיבת ועדת הבקרה, האתיקה והמשמעת של אופ"א, התקבלו ההחלטות הבאות:

* נבחרת מונטנגרו ספגה תבוסה טכנית בתוצאה 0:3, כמו גם שני משחקי בית שלאחר מכן ללא צופים;
* איגוד הכדורגל של מונטנגרו ייענש בקנס של 50,000 יורו;
* התאחדות הכדורגל הרוסית תיענש בקנס של 25,000 אירו על התנהגות האוהדים הרוסיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל יוכין‏, איך זה שדביל אחד מעז: על פיצוץ המשחק בין מונטנגרו לרוסיה, באתר וואלה!‏, 28 במרץ 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  Футбольный матч Россия — Черногория был прекращен из-за беспорядков на стадионе — Новости Владивостока на VL.ru
2. ↑  צפו: חזיז פגע בשוער רוסיה. המשחק פוצץ
3. 1 2 3 4  Футбольный матч Россия — Черногория был прекращен из-за беспорядков на стадионе — Новости Владивостока на VL.ru
4. ↑  קאפלו: "היו חייבים להפסיק את המשחק"
5. ↑  Болельщик, бросивший файер в Акинфеева сдался полиции (ברוסית)
6. ↑  Disciplinary updates
7. ↑  רוסיה קיבלה ניצחון טכני, מונטנגרו תארח בלי קהל
8. ↑  0:3 טכני לרוסיה על מונטנגרו
9. ↑  רוסיה זכתה בניצחון טכני על מונטנגרו