recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הקולוסיאום של הונג קונג** (באנגלית: **Hong Kong Coliseum**; בסינית: **香港體育館**) המכונה גם **קולוסיאום האנג הום** (באנגלית: **Hung Hom Coliseum**; בסינית: **紅磡體育館, 紅館**) הוא מבנה זירה מקורה למטרות ספורט ופנאי, הממוקם באזור הונג גום, במפרץ הונג הום, בחצי האי קאולון שבהונג קונג.

המבנה נבנה ביוזמת המועצה המקומית ונחנך ב-27 באפריל 1983, לאחר שש שנות בנייה.

במבנה 12,500 מושבים, והוא המתקן המקורה השני בגודלו בהונג קונג (לאחר 2005 נפתחה ארנת אסייהוורלד הגדולה יותר).

הקולוסיאום מנוהל על ידי משרד הפנאי והתרבות של ממשלת הונג קונג.

מתקנים
------

המבנה כולל את הזירה הגדולה ומספר חדרי כנסים.

### הזירה

הקולוסיאום של הונג קונג בנוי בצורת פרמידה הפוכה. בתמונה - מאחורי תחנת הונג הום של הרכבת התחתית של הונג קונג.
במרכז הזירה משטח בטון רבוע שאורך צלע המגרש שלו 41 מטרים. 

גובה התקרה מעל רצפת הבטון - 23 מטרים.

רצפת הבטון של הזירה מכוסה לעיתים בריצוף עץ, גומי או כיסוי אחר על מנת לאפשר פעיליות ספורט כגון: קטרגל, בדמינטון, כדורסל, כדורעף וגם החלקה על הקרח.

יתר על כן, הרצפה יכולה להחזיק משא של עד 1,800 ק"ג/מ'2 אשר יכול לתמוך בבמות, פלטפורמות וציוד קול ציוד במהלך קונצרטים והופעות.

מסכים גדולים ומערכת הקרנה מציגים את המתרחש במגרש כך שהקהל יושב במושבים הגבוהים של האצטדיון יכול לראות את המתרחש.

### חדרי הכנסים

בקוליסאום יש אולמות לקיום כנסים ואירועים. האולם הראשי משמש לאירועי פתיחה, והחדרים השונים להרצאות ופגישות שונות..

שימושים
-------

שמו הרשמי של המתקן בסינית הוא "ספורט ארנה", אולם המתחם משמש גם להופעות של זמרים פופולריים (בשנת 2001 נערך בו קונצרט של להקת הפופ וסטלייף), וכן האוניברסיטאות של הונג קונג שוכרות אותו לטקסי הסיום של תלמידים. וכן משמש המתחם להחלקה על הקרח.

### משחקי מזרח אסיה 2009

הקולוסיאום היה אחד מחמשת האולמות שאירחו את משחקי מזרח אסיה שנערכו בהונג קונג ב-2009.

גלריית תמונות
-------------

* מבט מהאוויר על המבנהמבט מהאוויר על המבנה
* יציעים מלאים בזמן משחקיציעים מלאים בזמן משחק
* משחק כדורעף בין נבחרת הרפובליקה העממית של סין לנבחרת קובהמשחק כדורעף בין נבחרת הרפובליקה העממית של סין לנבחרת קובה
* טקס הסיום של משחקי מזרח אסיה 2009טקס הסיום של משחקי מזרח אסיה 2009

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הקולוסיאום של הונג קונג** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקולוסיאום של הונג קונג
* אתר רשמי באתר משרד הפנאי והתרבות של ממשלת הונג קונג
* אירועים שהתקיימו במתחם

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של המבנה
2. 1 2 3 4 5 6  מפרט הקולוסיאום
3. ↑  שימושי הקולוסיאום באתר משרד התיירות של הונג קונג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: b522ee96-23ed-4b98-859b-d062d48a6eef

 |
**PLOS** (ראשי תיבות באנגלית של **Public Library of Science** – "הספרייה הציבורית למדע" בעבר קוצר כ-PLoS) הוא מיזם תוכן חופשי העוסק בהוצאה לאור של מספר כתבי עת מדעיים בביולוגיה וברפואה.

היסטוריה ופעילות
----------------

הרקע ליוזמה היה הטענה כי עלות הגישה (בין אם פיזית או באופן מקוון) לכתבי עת מדעיים, אותה קבעו מוציאים לאור פרטיים כדוגמת הוצאת אלסוויר, היא גבוהה. התחושה הייתה כי הציבור משלם פעמיים: פעם עבור מימון המחקר ופעם עבור הגישה לתוצאות המחקר. לאור התפתחות האינטרנט ואמצעי ההפצה השונים נראה היה שאין הצדקה למחירים אותם גבו המוציאים לאור. 
תחילתו של מיזם PLOS בשנת 2001 בעצומת אינטרנט אשר הותנעה על ידי שני ביולוגים אמריקנים: פטריק בראון מאוניברסיטת סטנפורד ומייקל אייזן מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. העצומה קראה למדענים להצהיר כי יסרבו בעתיד לפרסם מאמרים מדעיים בכתבי עת הדורשים תשלום מהקוראים. בשיתוף עם הרולד א. ורמוס, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1989, הוציאו השניים לאור את כתב העת הראשון בקבוצת PLOS ב-13 באוקטובר 2003. המיזם נתמך בראשיתו על ידי מענק מקרן מיסודם של גורדון ובטי מור שאף תמכה בו בהמשך. 

ארגון PLOS מוציא לאור שבעה כתבי עת מדעיים (נכון לינואר 2013):

* PLOS Biology: כתב העת הראשון; עוסק בנושאי ביולוגיה כלליים.
* PLOS Medicine: נוסד ב-2004; עוסק בנושאי רפואה כלליים.
* PLOS Computational Biology: נוסד ב-2005; עוסק בביולוגיה חישובית.
* PLOS Genetics: נוסד ב-2005; עוסק בגנטיקה.
* PLOS Pathogens: נוסד ב-2005; עוסק בפתוגנים ובפתוגניות.
* PLOS Clinical Trials: נוסד ב-2006; עוסק בניסויים קליניים; אוחד עם PLOS ONE.
* PLOS ONE: נוסד ב-2006; עוסק בנושאי ביולוגיה ורפואה כלליים ויוצא לאור באינטרנט בלבד.
* PLOS Neglected Tropical Diseases: נוסד ב-2007; עוסק במחלות טרופיות "מוזנחות", אשר אינן זוכות לסיקור רב.

כתבי העת של PLOS יוצאים אחת לחודש, באינטרנט ובגרסה מודפסת, והמאמרים שבהם מתקבלים בהליך של ביקורת עמיתים, כמקובל ברובם המוחלט של כתבי העת המדעיים. בכתבי עת מסחריים מכסים כספי המינוי שמשלמים הקוראים חלק ניכר מהוצאות התפעול; ב-PLOS נדרשים מחברי המאמרים לשלם אגרת פרסום. מוסדות וקרנות מחקר רבים מקדישים סכומים מסוימים למדעניהם לפרסום מאמרים ב-PLOS, זאת בשל ההכרה בחשיבות התוכן החופשי במדע.

כל המידע המופיע ב-PLOS, טקסט ותמונות כאחד, מתפרסם תחת רישיון Creative Commons, המאפשר העתקה והפצה חופשיים, ללא קבלת רשות, בתנאי שנזכר המקור.

מאז השקתו של מיזם PLOS זכו כתבי העת שלו, ובמיוחד PLOS Biology, למקום של כבוד בקרב כתבי העת הביולוגיים ולמדד השפעה גבוה.

מטה הארגון נמצא בסן פרנסיסקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **PLoS** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של PLoS (באנגלית)
* PLoS, ברשת החברתית פייסבוק

* PLoS, ברשת החברתית טוויטר

* PLoS, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  New PLOS look | The Official PLOS Blog
2. ↑  למי שייך הידע האנושי? | הידען
3. ↑  Journals | PLOS

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576396305171
* GND: 10067182-2
* ISNI: 0000 0004 0482 455X
* LCCN: n2003130472
* NKC: nlk20050165066
* VIAF: 150591668
* WorldCat: lccn-n2003130472

 |
הרקולס נאבק באריה מנמאה, קטע מפסיפס רומאי בספרד
לפי המיתולוגיה היוונית, **האריה מנמאה** הוא אריה מפלצתי ששכן בנמאה, מצפון לארגוס. 
לגבי הוריו של האריה מנמאה יש גרסאות שונות:

* על פי התאוגוניה של הסיודוס אלו הם אכידנה יחד עם אורתוס.
* האריה והספינקס הם בניהם של כימרה ואורתוס.
* האריה והספינקס היו הצאצאים של טיפון ואכידנה.
* האריה הוא בנם של זאוס וסלנה.

האריה מנמאה היה מגיח ממערה בעלת שני פתחים ומשמיד כל מי שמצא בדרכו.

פרוותו הייתה חסינה לכל כלי נשק מכל סוג שהוא, רק ציפורניו של האריה יכלו להוריד את הפרווה מעל גופו.

הרקולס והאריה מנמאה
-------------------

הרקולס והאריה הנימאי. פסל של מקס קליין (1879) באי המוזיאונים בברלין
הרקולס והאריה הנימאי. העתק רומאי אחרי ליסיפוס בארמיטאז'.
הרקולס עטוף בעור האריה מנמאה וראש האריה משמש לו כקסדה מעלה את קרברוס מהשאול במוזיאון הוותיקן
המשימה הראשונה שהוטלה על הרקולס הייתה להביא לאוריסתאוס את עור האריה. לכך יש קשר מסוים עם משימתו השנייה כי ההידרה מלארנה הייתה צאצא של האריה.

הרקולס טיפס על ההר, פילס דרך בסבך השיחים, ולפנות ערב הבחין באריה הענקי וירה בו חץ. אלא שעורו של האריה היה חסין בפני כלי נשק, והחץ החליק מעליו בלא שיעורר את תשומת לבו. החץ השני פגע בחזהו של האריה, אך גם הוא לא חדר אל תוך גופו אלא צנח בין רגליו. אז הבחין האריה בהרקולס וזינק לעברו. הרקולס הלם באלה על ראש האריה אך האלה שהייתה עשויה מענף עץ זית, נשברה. האריה לא נפגע, רק עיניו התערפלו והוא נסוג למאורתו. הרקולס חסם את מבואה האחורי של המאורה ופרץ מפתחה הקדמי. ומכיוון שהבין שנשק לא יועיל לו החליט להאבק באריה בידיים חשופות. הוא תפס את האריה מגבו כדי לא להפגע מציפורניו ולפת בעוצמה את צווארו. וכך בעודו דורך בכפות רגליו על בהונותיו של האריה ומחשק בירכיו את צלעותיו, חנק אותו הרקולס למוות.

האריה מת, אך מכיוון שעורו היה חסין בפני כלי נשק, אי אפשר היה לחתוך אותו בסכין כדי להפשיטו, ולכן הרקולס השתמש בציפורני האריה כדי לחתוך את העור. מאז נהג הרקולס להתעטף בעור הזה כשריון, וראש האריה שימש לו כקסדה. כשהופיע כך במיקנה נבהל אוריסתאוס ומאז אסר עליו להיכנס העירה עם שללו.

על מנת לשבח את ניצחונו של הרקולס נקבעו "המשחקים הנמאים" ביוון.

בתרבות פופולרית
---------------

בספר פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן פרסי מצליח להביס את האריה מנמאה על ידי הלעטתו במזון לאסטרונאוטים, שממנו הוא נחנק. עורו של האריה הפך למעיל פרווה חסין כדורים. פרסי מעניק את המעיל כמנחה לאביו בתמורה להגנה על גרובר והאופיאוטאורוס במסעם לאולימפוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האריה מנמאה** בוויקישיתוף
**פסופי חיוור כנף** (שם מדעי: *Psophia leucoptera*) הוא מין עוף ממשפחת הפסופיים שבסדרת העגוראים החי על קרקעית יערות הגשם של אמריקה הדרומית בברזיל, צפון בוליביה ומזרח פרו. למרות דמיונו להוקו גדול הוא איננו קרוב להוקיים.

מאפיינים
--------

הפסופי מגיע לאורך 45-52 ס"מ ומשקלו עד 1 ק"ג והוא בעל גוף עגלגל ומגושם בצבע שחור עם זנב לבן והחלק החיצוני של הכנפיים ירקרק-כחול. הראש קצר ובעל מקור קצר וצהוב. הפסופי נע במהירות ביער עם רגליו הארוכות אך הוא מעופף חלש הממריא לעיתים רחוקות. הוא מצוי על קרקעית היער בקבוצות גדולות המחפשות אחרי פירות וחרקים באדמה.

למין זה התנהגות רבייה מיוחדת: בעוד נקבה דומיננטית מוכנה להזדווג, כמה זכרים דומיננטיים מזדווגים איתה ומגנים יחדיו על אותו הקן, בו יכולות להימצא 5 ביצים, ועליהן דוגרים הזכרים והנקבות בלהקה. הצעירים בוקעים ויכולים להתנועע מיד ולחפש מזון, תוך הליכה אחרי אמם.

תת-מינים
--------

* *Psophia leucoptera ochroptera* - לעיתים משויך למין עצמאי
* *Psophia leucoptera leucoptera*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסופי חיוור כנף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פסופי חיוור כנף, באתר world-birds

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסופי חיוור כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
טריטוריות של צרפת בעולם.      טריטוריות מעבר לים
**טריטוריה מעבר לים** (בצרפתית: **territoire d'outre-mer**; ראשי תיבות: TOM) היא יחידה אדמיניסטרטיבית של צרפת שכולל אזורים בצרפת מעבר לים. היום רק הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת נמצאות בסטטוס זה.

במהלך הרפובליקה הצרפתית הרביעית רוב השטחים מעבר לים והקולוניות של צרפת היו בסטטוס של טריטוריה מעבר לים. ברפובליקה הצרפתית החמישית פחות שטחים היו בסטטוס זה כאשר בשנת 1998 רק פולינזיה הצרפתית, ואליס ופוטונה והארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת נכללו בסטטוס זה. ב-2003 בעקבות יצירת הסטטוס קולקטיב מעבר לים, רק הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת נשאר בסטטוס זה.

הטריטוריות בתקופת הרפובליקה הרביעית
-----------------------------------

הרפובליקה הצרפתית הרביעית נוסדה על ידי חוקה חדשה שהתקבלה בצרפת ב-1946, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. במסגרת החוקה, הוגדר המושג טריטוריה צרפתית וקולוניות רבות עברו לסטטוס זה ולשמם נוסף המילה טריטוריה. 
הטריטוריות בייסוד הרפובליקה הרביעית היו:

* אפריקה המשוונית הצרפתית (קונגו הצרפתית, גבון, אובאנגי שארי, צ'אד וקמרון הצרפתית)
* אפריקה המערבית הצרפתית (חוף השנהב, דהומיי, גינאה הצרפתית, וולטה עילית, מאוריטניה, ניז'ר, סנגל וסודאן הצרפתית)
* הטריטוריה של קומורו
* התיישבות צרפתית באוקיאניה (שינתה את השם לפולינזיה הצרפתית ב-1957)
* הודו הצרפתית
* מדגסקר
* קלדוניה החדשה
* סן-פייר ומיקלון
* סומלילנד הצרפתית

בתחילת שנות החמישים, צרפת הגיע להסכם עם הדומיניון של הודו ושטחי הודו הצרפתית הועברו להודו. אולם הפרלמנט הצרפתי לא אישר את העברת השטחים אלא רק בשנות ה-60 ולכן הודו הצרפתית הייתה קיימת שמשך כל תקופת הרפובליקה הרביעית.

בחוק מספר 55–1052 מאוגוסט 1955, נוסד הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת שמאחד איים מדרום ומזרח אפריקה, לאחר עצמאות מדגסקר ואת השטח באנטארקטיקה שבשלטון צרפת. ויחד השחט מוגדר כטריטוריה מעבר לים. בניגוד לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת, האי קליפרטון, ההברידים החדשים (ונואטו) וואליס ופוטונה לא מקבלות סטטוס של טריטוריות מעבר לים.

הטריטוריות בתקופת הרפובליקה החמישית
-----------------------------------

בשנת 1958, שארל דה גול מציג חוקה חדשה שהופכת לחוקה המייסדת של הרפובליקה החמישית. בחוקה צרפת הופכת מאיחוד צרפת (Union française) לקהילה הצרפתית (Communauté française). במסגרת זו, רוב הקולוניות מחליטות לאמץ סטטוס של **מדינה חברה** וגיאנה הצרפתית מחליטה שלא לקבל את החוקה החדשה ולמעשה מקבלת עצמאות. רק שש קולוניות נשארו בסטטוס של טריטוריה מעבר לים:

* הטריטוריה של קומורו
* קלדוניה החדשה
* פולינזיה הצרפתית
* סן פייר ומיקלון
* סומלילנד הצרפתית (בשנת 1967 שינתה את שמה לטריטוריה הצרפתית של העפארים והעיסאים)
* הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת

בשנת 1960 כל המדינות החברות מקבלות עצמאות מצרפת. ובהמשך כל הטריטוריות מעבר לים משנות סטטוס מלבד הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת. זה מתחיל ב-1975 כאשר קומורו מקבלת עצמאות. מיוט, שהייתה חלק מקומורו נשארת בשליטה צרפתית בעקבות שני משאלי עם שמתקיימות שם ובדצמבר 1976 היא עוברת לסטטוס של קוטלקטיב מעבר לים ובהמשך הופכת למחוז מעבר לים. בשנת 1977 הטריטוריה הצרפתית של העפארים והעיסאים מקבלת עצמאות והופכת לג'יבוטי.
סן פייר ומיקלון עוברים לסטטוס של מחוז מעבר לים ב-1976 ופולינזיה הצרפתית הופכת לקולקטיב בשנת 1977. קלדוניה החדשה היא האחרונה שעוברת לסטטוס של קלקטיב מיוחד ב-1998.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריטוריות צרפת מעבר לים** בוויקישיתוף
**אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה במערכות ישראל** ניצבת ליד היישוב משמר דוד שבשפלה. היא נחנכה ב-1950 לכבוד מקימי כביש הגבורה לירושלים. משנת 1982 היא משמשת כאנדרטה החילית לזכר חללי חיל ההנדסה במערכות ישראל. לידה נבנו לימים מבני הנצחה ומורשת נוספים של החיל.

האנדרטה
-------

האנדרטה הוקמה על גבעה בסמוך לקצהו המערבי של כביש הגבורה, ואבן הפינה לה הונחה במעמד פתיחת הכביש. היא הוקמה לכבוד ראשוני חיל ההנדסה, שהיו סוללי כביש הגבורה.

מספר גרמי מדרגות מעפילים אל רחבת האנדרטה. האנדרטה המקורית, שעוצבה על ידי משה ציפר, היא עמוד רחב מצופה אבן בגובה של 12 מטר, הניצב על גבי בסיס מסלעים. על גבי ראש העמוד נקבע סמל "ההגנה", עלה זית וחרב. תחתיו קבועה הכתובת "אם אשכחך ירושלם תשכח ימיני". במרכז החזית הקדמית של העמוד נקבע סמלו של חיל ההנדסה ותחתיו המילים: "זיכרון עולם ללוחמים ולסוללים. בדם נפשם כבשו וסללו דרך ירושלים". לידה מונפים על תרנים דגל ישראל ודגל חיל ההנדסה.

לאחר שהוחלט על הסבת האנדרטה לאנדרטה חילית הוכשר שטח מישורי מאחוריה ומעט מעליה. הוצבו בו עשרה כותלי אבן הנטויים בזווית זה אל זה, שביניהם מרווחים. שמונה מהם נושאים את שמות 611 חללי החיל שנפלו במהלך שנות קיומו. על גבי הכותל הימני נכתב: "חללי חיל ההנדסה במערכות ישראל. לזיכרון עולם". על הכותל השמאלי קבוע הפסוק: "לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה". שורת עצים ניצבת מאחורי הכתלים.

מבנים בקרבת האנדרטה
-------------------

בעורפה של האנדרטה הוכשר שטח שבו נבנה אמפיתיאטרון ובו 3,000 מושבים ביציעים, לשם קיום טקסים. מוצבים בו מספר כלי הנדסה צבאית היסטוריים של החיל. בקרבתו הוקמו חדרי הנצחה והדרכה.

לימים הוקם בקרבת האנדרטה שביל זיכרון ומורשת ליחידות חיל ההנדסה. השביל מרוצף ומוצבות בו 24 אבני מורשת, שהכיתובים עליהן מוקדשים ליחידות החיל, לנפגעיו ולהיסטוריה שלו במערכות ישראל.

בקרבת האנדרטה מוצבים שלטי מורשת אודות קרבות מלחמת העצמאות, המהווים חלק מהשילוט בפארק יצחק רבין.

לקראת יום הזיכרון התש"ם (1980) הנפיק השירות הבולאי בול ועליו תמונת האנדרטה המקורית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה במערכות ישראל** בוויקישיתוף
* האנדרטה, באתר יזכור
* שביל המורשת, באתר עמותת חיל ההנדסה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר תהילים, פרק קל"ז, פסוק ה'.
2. ↑  המספר מעודכן לחודש יולי 2022.
3. ↑  ספר ישעיהו, פרק ב', פסוק ד'.
4. ↑  מקור: אתר עמותת חיל ההנדסה.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפסוק בתנ"ך. אם התכוונתם לפסוק בלוגיקה, ראו פסוק (לוגיקה). למשפט מוזיקלי, ראו פסוק (מוזיקה).
**פסוק** הוא משפט בתנ"ך או בכתבי קודש הנוצריים (הביבליה: הברית הישנה והחדשה).

החלוקה לפסוקים אינה מופיעה בספרי התורה, לעומת החלוקה לפרשיות, שהיא החלוקה היחידה המופיעה בהם.

הפסוק הראשון בתורה, ואולי הידוע מכולם, הוא "בְּרֵאשִׁית בָּרָא אֱלֹהִים אֵת הַשָּׁמַיִם וְאֵת הָאָרֶץ" (בראשית א', א'). הפסוק האחרון המופיע בספרי התנ"ך היהודי הוא "כֹּה אָמַר כּוֹרֶשׁ מֶלֶךְ פָּרַס: כָּל מַמְלְכוֹת הָאָרֶץ נָתַן לִי ה' אֱלֹהֵי הַשָּׁמַיִם, וְהוּא פָקַד עָלַי לִבְנוֹת לוֹ בַיִת בִּירוּשָׁלַים אֲשֶׁר בִּיהוּדָה. מִי בָכֶם מִכָּל עַמּוֹ, ה' אֱלֹהָיו עִמּוֹ וְיָעַל" (דברי הימים ב', ל"ו, כ"ג).

על פי הנוסח המצוי בידינו, בתנ"ך ישנם בקירוב: 23,204 פסוקים, מתוכם בחמישה חומשי תורה: 5,845 פסוקים. בספרות היהודית התפרסמו במשך הדורות סטטיסטיקות שונות של התנ"ך, רובן לא תואמות לנתונים שלפנינו.

בעבר היו מספר נוסחאות לחלוקה לפסוקים. למשל, בתלמוד הבבלי מספר רב אחא בר אדא שבארץ ישראל מחלקים לשלושה חלקים את הפסוק "ויאמר ה' אל משה הנה אנכי בא אליך בעב הענן'".

בתלמוד יש דיון בנוגע למספר הפסוקים בספר תהילים, ולגבי אמצעם. על פי התלמוד, פסוק האמצע הוא "וְהוּא רַחוּם יְכַפֵּר עָוֹן וְלֹא יַשְׁחִית וְהִרְבָּה לְהָשִׁיב אַפּוֹ וְלֹא יָעִיר כָּל חֲמָתוֹ" (תהילים, ע"ח, ל"ח) שנמצא במרחק של שני פסוקים מאמצע הספר על פי חשבוננו. עם זאת, על פי הסוגיא ישנם 5,896 פסוקים בספר, יותר מפי שניים מאשר בחשבון שלנו. ייתכן שהגמרא החשיבה כל צלע בפסוק כפסוק בפני עצמו. על כל פנים, הגמרא שם כותבת שאנחנו לא בקיאים בחלוקת הפסוקים כפי שהיו בקיאים פעם, ולפיכך מנייננו שונה ממניינם.

חשיבות הפסוקים בהלכה מתבטאת בכך שאין עולה לתורה קורא פחות משלושה פסוקים, וכל פסוק שאין עליו מסורת לא יוצרים עליו מסורת חדשה של פיסוק. חלוקת הפיסוק בתוך הפסוק נעשית על ידי טעמי המקרא: חילוק הפסוק לשניים נקרא "אתנחתא", והטעם המורה על סוף הפסוק נקרא "סלוק" או "סוף פסוק" (שם שהפך לביטוי שמשמעותו סיום עניין).

מספור הפסוקים נהוג לרוב כספירה משנית לחלוקה לפרקים, (למשל, ספר שמות, פרק ג', פסוק י"א), אולם הוא משמש גם כמספור משני לחלוקה לסדרים ולפרשיות. המספור נועד לאפשר מציאה מהירה של פסוקים.

ראו גם
------

* מסורה
* טעמי המקרא
* חלוקת הפרקים בתנ"ך
* חלוקת התנ"ך לסדרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ל"ח, עמוד א'
2. 1 2  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל', עמוד א'
**iGo** היא תוכנת ניווט שפותחה על ידי החברת ההונגרית NNG LLC (לשעבר, "Nav N Go").

היסטוריה
--------

חברת Nav N Go נוסדה בשנת 2004 על ידי דודי ורניק וקובי הלפרין, הבעלים של חברת "Gps&More", שהוקמה בשנת 2004. החברה מוכרת גם בשם iGO בזכות תוכנת הניווט שפיתחה, אשר משתמשת בטכנולוגיית תלת-ממד ומדמה דרכים, נתיבים ומבנים. 

בעקבות רכישת NNG את חברת Topmap בשנת 2009, חברת מיפוי אירופאית, התאפשר לחברה לבצע התאמה של תוכנת הניווט iGO עבור משתמשים בארצות שונות, תוך שימוש ב-54 שפות שונות ומגוון גדול של מפות בכיסוי עולמי. נכון לשנת 2013, לחברת Gps&More סניפים באירופה, ארצות הברית, דרום אמריקה, סין, אוסטרליה, ישראל והונגריה.

iGoZIP
------

השירות נועד לענות על הצורך במיפוי "שטחים מתים" דוגמת יישובים שאינם מסומנים, שטחי טיולים, מדבריות וכולי. Gps & More Ltd מיפתה את שטח מדינת ישראל עד לכדי קנה מידה של מטר רבוע. פריסת המיקוד המעניקה לכל בית ולכל ריבוע מספר ייחודי ובכך היא מגשרת על פערי הניווט בין שטחים ממופים לשטחים מתים.

שותפויות
--------

קונסולת קומודו (של סלקום) - הפקת גרסת iGo הכוללת שירות דיווחי תנועה ושילוביות מלאה בין תוכנת הניווט ויישומוני הקונסולה.
בטר פלייס (מכונית חשמלית) - הפקת גרסת iGo המותאמת למערכת המולטימדיה של הרכבים החשמליים תוך יצירת שילוביות בין מחשב הרכב לתוכנת הניווט.

ראו גם
------

* מערכת ניווט לווינית

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של IGO
* אתר הבית הישראלי של חברת NNG
* עמית סלונים, ‏המיליונר הסודי, באתר ‏מאקו‏‏, ‏21 בנובמבר 2013‏
* ריאיון עם דודי ורניק (אורכב 25.08.2017 בארכיון Wayback Machine) בפודקאסט עושים עסקים של רן לוי

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון פישלר, הדרך הקצרה אל העושר, באתר ynet, 9 במרץ 2008
**פסוק האור** (בערבית: آیة النور) הוא פסוק מספר 35 בסורה מספר 24 בקוראן, אשר נקראת סורת אל-נור. הפסוק ידוע בדימויים שבו, ואולי יותר מכל פסוק אחר נועד לקריאות מיסטיות או אזוטריות של הקוראן. חלק מפרשני הקוראן השיעים גורסים כי הפסוק מרמז בין היתר על אהל אל-בית, בעוד אחרים גורסים כי הוא אלגוריה המדמה את אלוהים לאור כדי לעזור לאדם להבין את האלוהים. פסוק האור היה הנושא המרכזי של הספר "גומחת האורות" של האימאם אל-ע'זאלי. עבור חלק מהסופים, פסוק האור מרמז על חשיבותו המיסטית של מוחמד.

הפסוק
-----

> 
> "אלוהים הוא האור של השמים והארץ. אורו נמשל לגומחה אשר בה מנורה, המנורה בתוך כלי זכוכית, והזכוכית ככוכב מזהיר, ודולקת בשמן עץ הזית המבורך, העץ אינו נוטה מזרחה ולא מערבה. שמנו כמעט מאיר אף אם לא תיגע בו אש. אור על גבי אור. אלוהים ינחה אל אורו את אשר ירצה, וכך הוא ממשיל משלים לאנשים, כי הוא הכול יודע"
> 
> 
> 
> — "תרגום משמעויות הקוראן המבורך"
> 

> 
> "אלהים הוא מאור השמים והארץ. אורו נמשל כשיפוע בחומה אשר בו מנורה, והמנורה בכלי זכוכית, והזכוכית תהל אור ככוכב נוגה. פרי עץ מבורך, הזית, יוקד בה; איננו צומח לא במזרח ולא במערב. שמנו מפיק אור, גם אם לא תגע בו האש; נרו יהל על כל הנרות, ואלהים ינחה באורו את הישר בעיניו. כך ממשל אלהים משלים לבני האדם, כי הוא יודע כל".
> 
> 
> 
> — הקוראן בתרגום צבי הרמן רקנדורף
>

לקריאה נוספת
------------

* תרגום משמעויות הקוראן המבורך
* פסוק האור להאזנה בערבית עם תרגום בעברית
* סורת האור בתרגום רקנדורף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסוק האור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Surah An-Nur(24) Ayat 35 - Verse of Light Abstract Calligraphy Original Mix Media Hand Painted Canvas, www.artz-i.com(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  Ayat Un Noor - Verse of Light Design 2 Original Hand Painted Canvas, www.artz-i.com(הקישור אינו פעיל)
3. ↑  Al-Nur Verse, WikiShia (באנגלית)
4. ↑  An Exposition of the Verse of Light (Ayat al-Nur), Al-Islam.org, ‏2013-01-30 (באנגלית)
5. ↑  גמחת האורות / מאת אבו חאמד מחמד אל-עזאלי ; תרגם מערבית קלסית לעברית בת-זמננו הקדים מבואות וביאורים העיר הערות וחילופי נוסחאות: אבי אלקיים ; עריכה לשונית: הרצליה אפרתי | אלע'זאלי, מחמד בן מחמד, 1058-1111 (אלקיים, אברהם (מתרגם מחבר תוכן טקסטואלי נוסף) ) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
6. ↑  האור של מוחמד | תרבויות עולמי | טיולים מסביב לעולם, באתר www.eco-tarbut.co.il (ארכיון)
**Peak signal-to-noise ratio** (ובקיצור PSNR) הוא מונח בהנדסה עבור היחס המרבי האפשרי בין הספק האות לבין הספק הרעש (פיזיקה) שמשפיע על אמינות האות המוצג. לאותות יש טווח דינאמי מאוד רחב, לכן חישוב היחס נעשה בדרך כלל בדציבלים על סקאלה לוגריתמית.

השימוש ב-PSNR מאוד שכיח כאשר מודדים איכות שחזור של אות שעבר דחיסה מאבדת נתונים (לדוגמה דחיסת תמונות). האות במקרה הזה הוא המידע המקורי, והרעש הוא השגיאה הנוצרת עקב הדחיסה. כאשר משווים שחזורים של המידע (למשל תמונות), ה-PSNR מהווה הערכה של איכות השחזור בעין אנושית, לכן במקרים מסוימים השחזור יכול להראות קרוב יותר למידע המקורי למרות שה-PSNR שלו נמוך מה-PSNR של שחזור אחר (בדרך כלל כאשר ה-PSNR יותר גבוה, אז המידע המשוחזר יותר קרוב למידע המקורי).

נוח להגדיר את ה-PSNR באמצעות שימוש בטעות ריבועית ממוצעת ( MSE - Mean Squared Error)

בהינתן שתי תמונות I, ו-K בעלות צבע אחד בגודל של M\*N, כאשר תמונה אחת כוללת שחזור רועש של התמונה השנייה. ה-MSE מוגדר על ידי:

{\displaystyle {\mathit {MSE}}={\frac {1}{mn}}\sum \_{i=0}^{m-1}\sum \_{j=0}^{n-1}|I(i,j)-K(i,j)|^{2}}
נגדיר את ה-PSNR- בעזרת ה-MSE כך:

{\displaystyle {\begin{aligned}{\mathit {PSNR}}&=10\cdot \log \_{10}\left({\frac {{\mathit {MAX}}\_{I}^{2}}{\mathit {MSE}}}\right)\\&=20\cdot \log \_{10}\left({\frac {{\mathit {MAX}}\_{I}}{\sqrt {\mathit {MSE}}}}\right)\\&=20\cdot \log \_{10}\left({{\mathit {MAX}}\_{I}}\right)-10\cdot \log \_{10}\left({\mathit {MSE}}\right)\end{aligned}}}
כאשר *MAXI* זהו הערך של הפיקסל המרבי האפשרי בתמונה. כאשר הפיקסלים מיוצגים ב-PCM ליניארי על ידי 8 ביטים לדגימה, אזי הערך המרבי הוא 255. באופן כללי, כאשר דוגמים פיקסלים שמיוצגים על ידי B ביטים לדגימה, אז *MAXI* = 2B−1. בתמונות צבעוניות עם שלושה ערכי RGB לפיקסל, ההגדרה של ה-PSNR היא זהה, מלבד שה־MSE מחושב על ידי סכום ריבועי ההפרשים חלקי גודל התמונה וחלקי 3.
הערכים האופייניים של ה-PSNR בתמונה רועשת ובדחיסת וידאו הם בין 30dB ל-50dB, כאשר PSNR גבוה משקף מצב יותר טוב. ערכים סבירים של PSNR בשידור Wireless הם בין 20dB ל25dB.
כאשר שתי תמונות זהות לחלוטין, אז ה-MSE הוא 0, ולכן ה-PSNR הוא אינסופי. מצד שני של הסקאלה, כאשר מחשבים תמונה שבה כל הערכי הפיקסלים הם אפס, כלומר תמונה שחורה, לתמונה המקורית, לא מקבלים PSNR של 0dB, אפשר לקבל PSNR שווה ל 0dB רק כאשר יש תמונה אחת שכולה לבנה, ותמונה שנייה שכולה שחורה.

ראו גם
------

* יחס אות לרעש (SNR)
הדור הראשון של טלפון לוויני אירידיום.
**טלפון לוויני** הוא סוג של טלפון סלולרי המתחבר לטלפונים אחרים או לרשת הטלפוניה באמצעות רדיו דרך לוויינים הסובבים סביב כדור הארץ במקום באמצעות אתרים סלולריים יבשתיים. היתרון של טלפון לווייני הוא שהשימוש בו אינו מוגבל לאזורים המכוסים במגדלי סלולר. ניתן להשתמש בו ברוב או בכל המיקומים הגאוגרפיים על פני כדור הארץ.

למכשירי טלפון לווייני מוקדמים היו גודל ומשקל דומים לאלו של טלפונים סלולריים בסוף שנות השמונים או תחילת שנות התשעים, בדרך כלל הם היו עם אנטנה גדולה נשלפת. טלפונים לווייניים חדשים יותר דומים בגודלם לטלפון סלולרי רגיל בעוד שבחלקם אין הבדל מובחן מטלפון חכם רגיל. טלפונים לווייניים פופולריים במסעות לאזורים מרוחקים שבהם שירות סלולרי יבשתי אינו זמין.

רשת לווייניים
-------------

ניתן לסווג מערכות טלפון לווייניות לשני סוגים: מערכות המשתמשות בלוויינים במסלול גאוסטציונרי גבוה, 35,786 קילומטרים מעל פני כדור הארץ, ומערכות המשתמשות בלוויינים במסלול נמוך של כדור הארץ (LEO), 640-1,120 קילומטרים מעל כדור הארץ.

מגבלות חוקיות
-------------

במדינות מסוימות, החזקת טלפון לווייני אינה חוקית. אותות הטלפונים הלווייניים יעקפו בדרך כלל מערכות טלקום מקומיות, וימנעו צנזורה וניסיונות האזנת סתר, מה שהוביל כמה סוכנויות ביון להאמין שטלפונים לווייניים מסייעים לפעילות טרור. הגבלות קיימות גם במדינות המנוהלות על ידי משטרים של ממשלות מדכאות כדרך לחשוף סוכנים חתרניים בתוך ארצם וגם למקסם את השליטה במידע שיוצא מהמדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טלפון לווייני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "New Satellite Phone Runs Windows Mobile". Gearlog. אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "CTIA 2008: MSV Makes "Lost" Satellite Phone Real". Gearlog. אורכב מ-המקור ב-3 בינואר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Hossain, Moazzem (24 בספטמבר 2002). "Bangladesh jails Indian rebel chief". BBC News. ארכיון מ-18 במאי 2009. נבדק ב-4 בינואר 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "How illegal sat phones are a big headache for intelligence agencies". *Rediff*. ארכיון מ-14 בנובמבר 2017. נבדק ב-2017-11-13. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Countries Where Satellite Phones Are Banned or Restricted". *Blog - Telestial* (באנגלית אמריקאית). 2017-11-08. ארכיון מ-14 בנובמבר 2017. נבדק ב-2017-11-13. `{{cite news}}`:  (עזרה)
ה**קולגיום הלאומי של מקסיקו** (בספרדית: **Mexico Colegio Nacional**) הוא אקדמיה לשם כבוד שנוצרה במקסיקו בצו נשיאותי בשנת 1943 על מנת שתכלול את האישים הבולטים של המדינה, אנשי רוח, אמנים ומדענים. החברות בו היא לכל החיים ומקנה הוקרה מיוחדת. חברי הקולגיום הלאומי מוזמנים לפרקים להרצות בתחומם במסגרת קורסים וסמינרים.
אין לבלבל עם El Colegio de Mexico, מכללת מקסיקו, שהיא בית ספר גבוה לחינוך ולמחקר.

היסטוריה
--------

הקולגיום הלאומי הוקם ב-8 באפריל 1943 במטרה לקדם את התרבות והמחקר של מקסיקו בתחומים שונים. המוטו של הארגון הוא Libertad por saber (חירות למען הידע) וסמלו הוא נשר המוכן לעוף (המסמל חופש החשיבה) ומעל - שמש לוהטת (המסמלת חוכמה)
צו הקמת הקולגיום שנחתם על ידי נשיא מקסיקו באותה תקופה, הגנרל מנואל אבילה קמאצ'ו (1946-1940), הגביל את מספר חבריו לעשרים בלבד. הם היו אמורים להרצות במושב הרשמי של הארגון החדש במקסיקו סיטי.
בשנת 1971 העלה הנשיא לואיס אצ'ווריה אלברס את מספר חברי הקולגיום לארבעים והרשה להם שירצו וילמדו גם במקומות מחוץ לעיר הבירה. מעל גיל 70 הם פטורים מחובת ההרצאות, אם זה מבוקשם. אנשים שהתאזרחו במקסיקו יכולים להתקבל לקולגיום אם עברו עשר שנים מאז התאזרחותם.
בשנת 1995 הנשיא ארנסטו סדייו תיקן את הכללים בכך שאיפשר לכל אזרח מקסיקני להתקבל למוסד זה, בלי קשר לוותק אזרחותם.

הבניין
------

מושב הקולגיום הוא בניין שבו שכן עד שנת 1863 בית שהתשייך למנזר לה אנסניאנסה (La Enseñanza). אחרי הרפורמות שהביאו לסגירת המנזר, הוא הפך להיכל המשפט. מאוחר יותר הוא חולק בין הארכיון הנוטריוני הלאומי ולקולגיום הלאומי.
הבניין נראה כמו היום החל משנת 1871. בימי הנשיא לאסרו קארדנס הוא שימש את תנועת הנוער הסוציאליסטי המאוחדת.

הכניסה הראשית לבניין הוא מרחוב לואיס גונסלס אוברגון בין הרחובות ארגנטינה וברזיל. כניסה זו הייתה בעבר הכניסה האחורית של המנזר. לבית בחזית שלוש קומות והוא מכוסה באבן מקומית "טסונטלה" (tezontle), שהיא אבן וולקנית, אדומה ונקבובית. הדלתות, החלונות והמרפסות ממוסגרות באבן אפורה-לבנה הקרויה "צ'ילוקה". החלונות והמרפסות מצוידות במעקות וסורגי ברזל. הכניסה הראשית מובילה דרך אולם כניסה לפאטיו מרכזי. בקומת הקרקע של הפאטיו ישנן פילסטרים ובקומה העליונה -עמודים. החלל החשוב ביותר בבניין הוא אולם האספה, שבו מתקיימים דיונים, מתארגנים טקסי הקבלה של חברים חדשים וכנסים בתחומים השונים.

הבניין מאכסן אוסף של תשעה מזבחים מוזהבים מסוף המאה ה-17, הגדול ביניהם מוקדש למרים אם ישו, במעמד "הגבירה הקדושה של העמוד".
בין הציורים המוצגים בהם נמצאים "עליית מרים" ו"הבתולה של האפוקליפסה" שניהם מאת אנדרס לופס משנת 1779.

חברים בקולגיום
--------------

**חברים מייסדים (1943)**
* אלפונסו רייס, סופר ודיפלומט,
* דייגו ריברה, צייר ויוצר ציורי קיר
* חוסה וסקונסלוס, סופר ופילוסוף
* חוסה קלמנטה אורוסקו, צייר ויוצר ציורי קיר
* קרלוס צ'אבס, מלחין

ואחרים.

### חברים שהתקבלו אחרי ההקמה, במאה ה-20

* אוקטביו פס, משורר וסופר, חתן פרס נובל לספרות
* קרלוס פואנטס, סופר
* אלפונסו גרסיה רובלס, משפטן
* אדוארדו מאטה, מלחין ומנצח
* לואיס רודריגס, אסטרונום
* רופינו טאמאיו, צייר

ואחרים

### חברים שהתקבלו במאה ה-21

* מריו חוסה מולינה, חתן פרס נובל לכימיה (1995)
* לינדה רוסה מנסנייה, ארכאולוגית

ואחרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקולגיום הלאומי של מקסיקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הקולגיום הלאומי של מקסיקו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0469 9101
* VIAF: 268745087
* WorldCat: viaf-268745087

 |
קווזאר, במרחק של 10 מיליארד שנות מכדור הארץ
**קוואזר** (באנגלית: **Quasar**, נקרא גם **גוף מעין כוכבי** **Quasi-Stellar Object**, או **QSO** כראשי תיבות) הוא גרם שמים אנרגטי במידה יוצאת דופן - בין האנרגטיים ביותר הקיימים ביקום. ההשערה המקובלת היא שקוואזרים נמצאים בליבן של גלקסיות צעירות שבמרכזן חור שחור גדול במיוחד - מסה של מיליארדי שמשות, להבדיל מגודלו של חור שחור בליבת רוב הגלקסיות, שמסתו בין עשרות אלפי שמשות לעשרות מיליוני שמשות.

הסברה המקובלת היא שסביב החור השחור יש מסה גדולה של כוכבי ענק, גז ואבק. מסה זו נדחסת ומצטופפת בנפילה לתוך החור השחור, ופולטת קרינה בכמויות גדולות במיוחד. מאחר שלאחר פרק זמן שאורכו לכל היותר מיליארד שנה כמעט כל המסה הצפופה כבר נבלעה בחור השחור, ורמת הקרינה קטנה מאוד. מדובר בתהליך שראשיתו בקוואזר שרמת הקרינה שלו הולכת ופוחתת באורח מתון, עד לרמת גלקסיה בעלת ליבה פעילה, ובהמשך לרמת קרינה של ליבת גלקסיה מן השורה.

הקוואזרים הראשונים (3C 48 ו-3C 273 (אנ')) התגלו בשנות ה-60 של המאה ה-20 הודות לתצפיות בטלסקופי-רדיו, ואף שמם נובע מהכינוי "מקור רדיו מעין כוכבי" (quasi-stellar radio source).
הייחוד של גרמי שמיים אלה הוא בכך, שהם אומנם בסדר גודל של מערכת שמש, אך עוצמת האנרגיה שהם פולטים רבה, מסדר גודל של כל כוכבי גלקסיית שביל החלב יחדיו.

תמונה מטלסקופ החלל האבל של קווזאר, מימין הטלסקופ נעזר בקורונגרף כדי לחסום את האור של הקווזאר
מאפיין נוסף של הקוואזרים הוא ריחוקם הרב, ואי לכך הם מהגופים הקדומים ביותר ביקום הנצפה, ובעזרת הבנת אופן פעולתם ניתן לקבל תמונה על השלב הראשוני של היווצרות היקום. הקוואזר הקרוב ביותר לצופה מכדור הארץ הוא במרחק של למעלה ממיליארד שנות אור.

בצפייה בקוואזרים הרחוקים ביותר, ניתן לראות קוואזר כפי שהיה בזמן של מיליארד שנה אחרי המפץ הגדול.

מחקרים מתקדמים מנסים לאפיין את הגאומטריה של קוואזרים בודדים ושל כלל האוכלוסייה, בעזרת מדידת מהירויות סיבוב של ענני הגז סביב המקור המרכזי (תוך שימוש באפקט דופלר הנצפה בקווי הפליטה בספקטרום) ומדידת הפרשי הזמנים שבין שינויי העוצמה בקרינת המקור המרכזי (דיסקת הספיחה) ובקרינת קווי הפליטה. בשיטות אלו ניתן, עקרונית, גם להעריך את מסת החור השחור. 

מקובל להניח כי במרכזן של מרבית הגלקסיות ביקום ישנו חור שחור, וכי בתקופות מסוימות הוא הופך ל"פעיל", כלומר מתחיל לספוח גז ולקרון כקוואזר. כמו כן, נמצא קשר תצפיתי ברור בין בהירות הקוואזר לקצב יצירת כוכבים באזורים המרכזיים של הגלקסיה, ואף להתפלגות המהירויות של הכוכבים במרכז הגלקסיה (עקב המסה העצומה של החור השחור). מודלים וסימולציות ממוחשבים מצליחים באחרונה לשחזר את הקשרים הללו, תוך שמתבררת והולכת החשיבות העצומה שיש לפיזיקת הקוואזרים ביצירתן והתפתחותן של הגלקסיות.

הדמיית אמן של הקוואזר Gb1508

ראו גם
------

* קוואזר אפוף אבק
* בלאזר
* גלקסיה
* חור שחור

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קוזר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוואזר** |

* רן לוי, הקוואזרים – רחוק מאוד וחזק להחריד, הידען, 1 בנובמבר 2009
* קוואזר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קוואזרים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Black holes, quasars and active galaxies, אתר טלסקופ החלל האבל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553305005171
* BNE: XX553307
* BnF: cb11977608d (data)
* GND: 4136468-5
* LCCN: sh85109741
* NARA: 10648241
* NDL: 00575124
* NKC: ph122057
* SUDOC: 027815110

 |
**טלק** (מפרסית: **تالک**) הוא מינרל סיליקטי ממשפחת הפילוסיליקטים (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) השייך לקבוצת הסמקטיט במשפחת מינרלי החרסית. הוא מופיע לרוב במקבץ עלעלי או סיבי וקשה מאוד להבחין בגבישים המרכיבים אותו. הלוחיות המרכיבות אותו ניתנות לכיפוף אך אינן גמישות. הטלק שמנוני למגע.

טלק הוא מינרל מותמר שהוא תוצאה של התמרה של סיליקטים של מגנזיום כדוגמת הפירוקסן, האמפיבול, האוליבין ומינרלים דומים נוספים. הטלק מצוי בדרך כלל בסלעים מותמרים בסיסיים כתוצאה מהתמרה של המינרלים שהוזכרו.

טלק הוא המינרל עם הקשיות הנמוכה ביותר (דרגה 1 מתוך 10 בסולם מוס). ותכונות אלה מנוצלות לשימושים רבים.

מקומות בהם מוצאים את הטלק כוללים מכרות במחוז ארייז' בצרפת, הרי האפלצ'ים, קליפורניה וטקסס שבארצות הברית, גרמניה, פירנצה באיטליה, טירול באוסטריה, טרנסוואל בדרום אפריקה ואיי שטלנד בסקוטלנד.

מקור השם מפרסית (تالک – תאלכּ), משם הגיע לערבית (طَلْق – טַלְק), וממנה ללטינית של ימי הביניים (talcum).

שימושים
-------

סלע הבנוי מטלק אפרפר מחוספס קרוי אבן-סבון או סטיאטיט ובשימוש לתנורים, כיורים, משטחי עבודה, לוחות מיתוג חשמל וכו'. בטלק נעשה שימוש בקוסמטיקה (כאבקת טלק), כאחד המרכיבים בהכנת צבעים, כחומר סיכה, כחומר מילוי בתעשיית הנייר. טלק הוא אחד המרכיבים באבקה לתינוקות, אבקה עוצרת דימום שתפקידה למנוע פריחות באזור המכוסה על ידי החיתול. הגיר בו משתמשים חייטים עשוי מטלק כמו גם הגיר בו נעשה שימוש בעבודות מתכת. כמו כן נעשה שימוש בטלק כתוסף מזון או בתרופות. 

בעבר היו חששות שמא הטלק גורם למחלות ריאות אולם מנהל המזון והתרופות בארצות הברית (ה-FDA) מסווג את הטלק **שאינו מכיל** סיבי אזבסט כחומר בטוח.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טלק** |

* טלק באתר webmineral
* טלק באתר geology.com
* טלק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

אבקת טלק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558436605171
* BnF: cb11981709s (data)
* LCCN: sh85132075
* NDL: 00565136

 |
גרסת סינתיסייזר של המנגינה
תווי המנגינה
חצוצרן צבאי אוסטרלי משמיע את המנגינה
לוחית בשער מנן המזמינה את הציבור להאזין לנגינת המנגינה היומית במקום
**Last Post** היא מנגינת חצוצרה צבאית של חיל הרגלים וחיל הפרשים של צבא בריטניה, שמקורה במאה ה-18. היא משמשת כתרועת אבל במהלך טקסי זיכרון וטקסי הלוויה צבאיים של הממלכה המאוחדת ושל חלק מארצות חבר העמים הבריטי. היא מושמעת בטקס האזכרה הממלכתי בלונדון ביום הזיכרון השנתי ובטקסי זיכרון אחרים הנערכים ביום זה.

מקור המנגינה ותפקידה הטקסי
--------------------------

מקור המנגינה הוא ביחידות צבא בריטיות שהיו מוצבות בהולנד במאה ה-18 ואימצו מנהג מקומי. במקור הייתה זו אחת מתרועות החצוצרה השונות שהושמעו במהלך שגרת היום של הצבא הבריטי. היא נודעה להכריז שתמה ביקורת הערב על עמדות הזקיפים במחנה וכי הוא מוכן ללילה. שימוש נוסף שהיה לה היה להודיע לחיילים בשדה הקרב כי תם יום הלחימה, וכי על החיילים הפצועים או הפזורים בשטח לעשות את דרכם לכיוון קול החצוצרה על מנת להגיע למקום מבטחים.

במאה ה-19 החלה המנגינה לשמש בטקסי הלוויה צבאיים בטריטוריות שונות של האימפריה הבריטית. משמעותה הייתה קריאת פרידה מהחייל המת, המכריזה כי תפקידו תם והוא יכול לנוח על משכבו.

במלחמת העולם הראשונה הושמעה המנגינה בטקסי קבורה צבאיים בשדות הקרב ובאזכרות והפכה מלחן צבאי בלבד לכזה של כלל הציבור. לאחר המלחמה שולבה המנגינה בטקסי הזיכרון השנתיים המתקיימים במדינות חבר העמים הבריטי, לרבות יום אנזא"ק המצוין באוסטרליה ובניו זילנד. 

בדרך כלל באות מיד לאחר המנגינה שתי דקות דומייה ולאחריהן מנגינת החצוצרה The Rouse, ששימשה במקור כקריאת השכמה צבאית, והיא מסמלת את החזרה לחיים. בטקס הנערך תחת כיפת השמיים מחויבים אנשי צבא להצדיע במהלך השמעת המנגינה.

למנגינה יש גרסאות שונות בחיל הרגלים ובחיל הפרשים הבריטים. כמו כן, בעוד שבמהלך חיי המחנה הרגילים הייתה מושמעת מנגינה באורך של 45 שניות, הגרסה הטקסית של המנגינה היא ארוכה יותר - כ-75 שניות.

המנגינה שולבה עם השנים ביצירות מוזיקליות שונות וכן בהצגת תיאטרון, העוסקות כולן בנופלים במלחמה.

השמעת המנגינה באנדרטת איפר
--------------------------

מדי יום מאז 1928, בשעה שמונה בערב, מנגנים חצוצרנים את המנגינה באנדרטת איפר בעיר איפר שבבלגיה (המוכרת גם כ**שער מנן**). אנדרטה זו מנציחה 55 אלף חיילים של האימפריה הבריטית שנפלו בעיר ובסביבתה במלחמת העולם הראשונה ומקום קבורתם לא נודע. 

בימי הכיבוש הגרמני בבלגיה (1940‏-1944) במלחמת העולם השנייה לא קוים הטקס. במקום זאת נוגנה המנגינה בתקופה זו מדי יום בבריטניה, בבית הקברות הצבאי ברוקווד שבקרבת לונדון. הטקס חודש באתר האנדרטה עם שחרור העיר איפר על ידי כוחות פולנים מצבאות בעלות הברית, ואף לפני שנסתיימה הלחימה בעיר. 

עד לחודש יולי 2015 הושמעה המנגינה בשער מנן 30 אלף פעמים.

ראו גם
------

* אודת הזיכרון
* בשדות פלנדריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Last Post** בוויקישיתוף
* The story of the Last Post, באתר ה-BBC, ‏11 בנובמבר 2015
* אתר אגודת Last Post, המארגנת את הנגינה היומית באנדרטת איפר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: ce5b9301-47c3-4331-9bbc-ecbfe31e18e2

 |
**יאיר ורטהיימר** (נולד ב-3 בנובמבר 1955) הוא טניסאי עבר ישראלי. אלוף ישראל בטניס (1976) וחבר נבחרת ישראל, ייצג את ישראל במשחקי אסיה (טהראן 1974) וזכה במדליית הזהב בזוגות מעורבים ביחד עם פאולינה פלד.

ביוגרפיה
--------

### 1974

#### אלוף אסיה

במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בספטמבר אותה שנה זכה ורטהיימר במדליית זהב בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם פאולינה פלד לאחר שצמד הטניסאים מסין לא התייצב למשחק הגמר.

### 1975

בכינוס הפועל העשירי שנערך בתל אביב במאי 1975 זכה ורטהיימר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בטורניר זוגות גברים ביחד עם יוסף שטבהולץ לאחר ניצחון במשחק הגמר ב-3 מערכות. מדליית כסף בגברים לאחר שהפסיד במשחק הגמר ליהושע שלם בשתי מערכות (7-5, 6-4).

### 1976

#### אלוף ישראל

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1976 זכה ורטהיימר בתואר לגברים.

### 1978

בשנת 1978 מלגת לימודים והחל ללמוד מנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בארצות הברית ושם שיחק בקבוצת הטניס של האוניברסיטה.

### גביע דייוויס

ורטהיימר החל להשתתף בנבחרת גביע דייוויס של ישראל בשנת 1972 ושיחק עד לשנת 1980. הוא השתתף ב-12 טורנירים ובמאזנו 6 ניצחונות ו-4 הפסדים ביחידים ו-5 ניצחונות ו-6 הפסדים בזוגות ובסך הכל 11 ניצחונות ו-10 הפסדים.

סניורים
-------

השתתף בתחרויות סניורים שנערכו בישראל, במשך שנים רבות.

חיים אישיים
-----------

ורטהיימר חזר לישראל בסיום לימודיו בארצות הברית ועבד במשך כשנתיים כמאמן ראשי באקדמיית הטניס שהוקמה במרכז לטניס ברמת השרון. הוא סיים את לימודיו לתואר שני באוניברסיטת תל אביב.

ורטהיימר עוסק בתחום שוק ההון והפיננסים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יאיר ורטהיימר, באתר ה-ATP
* יאיר ורטהיימר, באתר ה-ITF
* יאיר ורטהיימר, באתר גביע דייוויס
* איפה הוא היום: יאיר ורטהיימר, באתר איגוד הטניס בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהושע שלם זכה ביחדים וורטהיימר ושטבהולץ - בזוגות, דבר, 10 במאי 1975
**תחקיר עיתונאי** נעשה על ידי עיתונאים המבקשים לחשוף מידע שאינו ידוע לציבור. עבודתו של עיתונאי חוקר שונה מעבודתו של עיתונאי המדווח על התרחשויות. העיתונאי החוקר נרתם למשימה בדרך כלל בעקבות מידע על אירועים או תופעות הנראים על פניהם כמסתירים מחדלים או עבירות פליליות. עבודתו נעשית בחשאי כדי להגיע אל הפעילויות המרכזיות בנושאי התחקיר.

העיתונאי החוקר איננו חוקר משטרתי, ואינו יכול להגיע לאיסוף ממצאים כמוהו. יכולתו לאסוף פרטים בדרך כלל מוגבלת. מסקנותיו מהתחקיר, כפי שהן מוצגות על ידיו, יכולות להביא לחקירה נרחבת של הנושא על ידי גורמים המוסמכים לאסוף פרטים נוספים, לתקן את המצב הקיים ובמידת הצורך לשנות נהלים, לפטר אנשים או להביא להעמדתם לדין.

העיתונאי החוקר נעזר לעיתים קרובות בעוזרים הנקראים "תחקירנים", המסייעים לו בהכנת התחקיר. התחקירן יכול לאסוף ממצאים בשטח, לספק חומר רקע, לערוך, לשכתב, הכול בהנחיית עורך התחקיר.

תחקירים מפורסמים הובילו לחשיפת פרשיות שהעסיקו את הציבור. כך למשל פרשת ווטרגייט בארצות הברית נחשפה בעקבות עבודת תחקיר יסודית של העיתונאים בוב וודוורד וקארל ברנסטין. בישראל הובילו תחקירים עיתונאיים לחשיפות פרשיות שחיתות (כמו פרשת האי היווני והחקירה בענייניו של אריה דרעי), לחקירת אירועים צבאיים, לגילויים על מחדלים בבתי חולים, ועוד.

עבודות התחקיר העיתונאי הן תחום פורה בעיתונאות. עיתונים יומיים מקדישים להן מקום נרחב, ובטלוויזיה קיימות תוכניות המתמקדות בעיקר בתחקירים שנועדו לחשוף מסקנות של תופעות ואירועים. מקצתם: "כלבוטק" של רפי גינת, "עובדה" של אילנה דיין, "שומר מסך" של אמנון לוי ו"המקור" של רביב דרוקר וברוך קרא. קיימים אף ארגוני תחקירים כגון פרופבליקה הניו יורקי, המבצע תחקירים לתועלת הציבור ומעבירם לפרסום בתוכניות תחקירים, בעיתונים ובאתרי חדשות.

מסקנות התחקיר מתקבלות בדרך כלל באופן חיובי, אך לעיתים הן מעוררות מחלוקת. כך למשל בפרשת וידוא הריגת הילדה איימן אל המאס ("פרשת סרן ר'") ברצועת עזה ב-2004. תחקירני התוכנית "עובדה" הציגו מסקנות מהן עלה כי קצין צה"ל ירה במכוון אל הילדה שלא סיכנה את חייו ואף וידא את הריגתה, בעוד צה"ל ומקורבי הקצין טענו כי התחקיר מבוסס על ממצאים שגויים. בית המשפט קבע כי התחקיר היה לקוי.

חלוצה בתחום העיתונאות החוקרת וממציאת הטכניקה של כתבת תחקיר בזהות שאולה הייתה העיתונאית נלי בליי.

תחקיר בעל אופי דומה נעשה לעיתים לשם כתיבתו של ספר תיעודי, ולעיתים אף לשם כתיבת פרוזה (לבירור פרטים עובדתיים המשמשים בסיפור).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחקיר עיתונאי** בוויקישיתוף
* עיתונות חוקרת, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529857105171
* LCCN: sh87001872
* NDL: 001098478
* NKC: ph114791

 |
**Le Soir** (בעברית: **הערב**) הוא עיתון יומי בלגי המתפרסם בצרפתית, שנוסד בשנת 1887 על ידי אמיל רוסל. "Le Soir" הוא אחד העיתונים בצרפתית הפופולריים ביותר בבלגיה. מאז שנת 2005 הוא מתפרסם בפורמט ברלינר ונמצא בבעלות חברת Rossel & Cie (אנ').

היסטוריה
--------

עותק של "Le Soir", אפריל 1943
"Le Soir" נוסד בשנת 1887 כפרסומון חינמי. מאוחר יותר הוא הפך לעיתון בתשלום.

כאשר גרמניה כבשה את בלגיה במלחמת העולם השנייה, הוחרם "Le Soir" מבעליו הקודמים והמשיך להתפרסם תחת צנזורה הדוקה של יחידות התעמולה של הוורמאכט, בניהולו של הכותב הפרו־נאצי רמון דה בקר (אנ'). הוא כונה "Le Soir volé" (צר') - ‏"'Le Soir' הגנוב". חלק מהעיתונים המתחרים של "Le Soir" הפסיקו לחלוטין להתפרסם, מה שגרם לעלייה בפופולריות של העיתון. תרמה לכך גם הצטרפותם של אמנים מפורסמים, כגון הרז'ה, לצוות העיתון.

ב-6 בספטמבר 1944, ימים ספורים לאחר שכוחות אנגליים שחררו את בלגיה מהכיבוש הגרמני, חזר "Le Soir" לבעליו המקוריים והחל להתפרסם תחת ניהולו של לוסיאן פוס. כיום מפיצה את העיתון חברת ההוצאה לאור Rossel & Cie.

מאפייני העיתון
--------------

מאז סיום מלחמת העולם השנייה נוקט העיתון בהשקפה ליברלית יחסית למתחרו העיקרי, La Libre Belgique (אנ'). העיתון מגדיר את עצמו כ"עיתון ערב למאבק למען זכויות הגברים והנשים, כבוד האדם, חופש הביטוי, סובלנות, רב־תרבותיות ושונות."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Le Soir** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Le Soir (בצרפתית)
* Le Soir, ברשת החברתית פייסבוק

* Le Soir, ברשת החברתית טוויטר

* Le Soir, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Le Soir, www.belgiumwwii.be (בצרפתית)
2. ↑  פייר אסולין, **Hergé: the Man Who Created Tintin**, ניו יורק: אוניברסיטת אוקספורד, 2009, עמ' 72, מסת"ב 978-0-19-539759-8. (באנגלית)
3. ↑  Un nouveau Soir se lève!, web.archive.org, ‏2014-04-19

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4676708-3
* MusicBrainz: 0911b55e-6a5a-45bf-bbc2-0c6cf007f414

 |
**וילי הס** (בגרמנית: **Willy Hess**;‏ נולד ב-14 ביולי 1859 – מת ב-17 בפברואר 1939) היה כנר וירטואוז גרמני ומורה לכינור.

ביוגרפיה
--------

הס נולד במנהיים ולמד אצל יוזף יואכים. הוא למד גם אצל אביו, שהיה תלמיד של לואי שפור.

בין השנים 1904 - 1910 היה נגן ראשי בתזמורת הסימפונית של בוסטון ולימד נגינה בכינור באוניברסיטת הרווארד. תקופה מסוימת גם עמד בראש תזמורת האלה ושימש נגן ראשי בפרנקפורט וברוטרדם. בשנת 1910 עבר לברלין, שם קיבל את משרת המדריך הראשי להוראת כינור בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין. המלחין מקס ברוך, ידידו של הס, עזר בהסדרת מינויו של הס לפרופסור. בתקופת רפובליקת ויימאר עמד בית הספר הגבוה למוזיקה במרכז הזירה המוזיקלית הבינלאומית והס עמד בקשר עם רבים מן המאורות הגדולות של עולם המוזיקה בימיו ולימד סטודנטים, שבאו לברלין מכל רחבי תבל. בית הספר נודע כיום בשם "בית הספר הגבוה למוזיקה על שם הנס אייזלר".

הס היקנה לתלמידיו את הסגנון הגרמני של טכניקת יד ימין, המדגיש תנועת פרק יד עם מעט מאוד תנועת אצבעות.

הס לא מצא כל קושי במעבר בין הכינור לוויולה וניגן את תפקיד הוויולה בביצוע הראשון של הקונצ'רטו הכפול של מקס ברוך לקלרינט, ויולה ותזמורת, אופוס 88. בשנת 1910 גם חיבר ברוך את ה"קטע קונצרטי" בכינור ותזמורת, אופוס 84, בשביל הס, שייעץ לו בנושא ההלחנה לכלי מיתר וניגן בביצועי בכורה עוד יצירות משל ברוך. בין היצירות האחרות שנכתבו בשביל הס הייתה הבלדה אופוס 59 של ארתור ו. פוט.

וילי הס ניגן בשלישיית פסנתר עם הצ'לן הוגו בקר והפסנתרן דניאל קווסט.

בין הכלים שהס ניגן בהם היה כינור גואדניני.

הס מת בברלין.

תלמידים ידועים
--------------

* ארתור פידלר
* ארתור קאטרול
* המלחין ניקוס סלקוטאס
* הכנר האמריקאי פיליפ ניומן
* הכנר הקנדי הרולד סאמברג
* אדולף בוש
* מרטין ספניארד
* ארנסט קרל אוברהולצר
* ביונג-סו אהן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילי הס** בוויקישיתוף

* וילי הס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118704117
* ISNI: 0000 0004 4513 4408
* MusicBrainz: 629fcc7a-0157-4264-b790-bbbdf3b64178

 |
פסל של יופ דה יונג בכניסה לקיבוץ מרום גולן
**יופ (יוהנס) דה יונג** (בהולנדית: **Joop de Jong**; נולד ב-1951) הוא פסל מתכת ישראלי.

דה יונג נולד בהולנד למשפחה פרוטסטנטית אך קיבל חינוך קתולי. הוא החל ללמוד סיעוד פסיכיאטרי אך הפסיק לימודיו לטובת שירות בצבא ההולנדי.

ב-1973, זמן קצר לפני מלחמת יום הכיפורים, הגיע כמתנדב לקיבוץ מרום גולן. הוא נישא לרונית, חברת הקיבוץ, ולהם שלושה ילדים. שירת שנה בצה"ל.

שנים רבות עבד במחצבה ופיסל כתחביב. עם הפרטת הקיבוץ הפך את הפיסול לעיסוקו העיקרי.

פסליו עשויים מגרוטאות מתכת מרותכות. מפסלים קטנים עד לפסלים ענקיים. הסטודיו שלו נמצא בקיבוץ מרום גולן ופסלים רבים שלו מפוזרים בכל הקיבוץ. פסלים רבים שלו נמצאים על הר בנטל.

בחולון נמצאים פסליו בגן סיפור "האריה הרעמתן והג'ירפה גם" לפי ספרו של דב אלבוים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יופ דה יונג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יופ דה יונג
* ביקור אצל יופ דה יונג, באתר דה מארקר
* יופ דה יונג, באתר הארץ
* מהולנד לישראל: "אני הגוי הכי ציוני שתפגשו", באתר N12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007374776505171
* LCCN: n85383497
* WorldCat (עם LCCN): n85-383497

 |
**וילי ויליאם** (באנגלית: **Willy William**; נולד ב-14 באפריל 1981) הוא תקליטן, מפיק מוזיקלי וזמר צרפתי. הוא מפורסם של הלהיט "Ego" והלהיט "Mi Gente", שבו שיתף פעולה עם ג'יי באלווין.

קורות חייו
----------

הוא נולד ב-14 באפריל 1981, בפרג'וס (אנ'), צרפת להורים מהגרים. הוא גדל בקומונה שמפניה (אנ'), בצפון מערב צרפת.

קריירה
------

ב-2003–2004, הוא הופיע בשירים "B Boyz Shake da Body" ו-"Tragedie" של דיג'יי פלקס. מאוחר יותר, הוא הצטרף להרכב המוזיקלי הצרפתי, Collectif Métissé (אנ')‏.

ב-2013, הוא התארח בסינגל "Es tu fiesta" של ריסדה (אנ'). בהמשך השנה, הוא התארח, יחד עם עלאין ראמאנסום, בסינגל "Li tourner" של דיג'יי אסד (אנ')‏.

ב-2014, הוא התארח, יחד עם דניס אזור ומריו רמזי, בסינגל "Alalila (Le Sega)" של דיג'יי אסד (אנ').

ב-2015, הוא התארח, יחד עם טפה & מוקס, בגרסת הכיסוי של הסינגל "Englishman In New York" של כריס קאב (אנ').

ב-2015, הוא הוציא את הסינגל "Te quiero".

ב-24 בספטמבר 2015, הוא הוציא את הסינגל "Ego".

ב-2016, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם Keen'V (אנ'), את הסינגל "On s'endort?".

ב-2016, הוא התארח בסינגל "Keep My Cool" של מדקון (אנ').

ב-2016, הוא הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו, "Une seule vie".

ב-30 ביוני 2017, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'יי באלווין, את הסינגל "Mi Gente". גרסת רמיקס של השיר, בשיתוף פעולה עם ביונסה, יצא ב-28 בספטמבר 2017. השיר זכה בקטגוריית שיר השנה הקצבי לטיני של פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד, ובקטגוריית הקליפ הלטיני הטוב ביותר של פרסי הווידאו קליפים של MTV.

ב-2018, הוא הוציא את הסינגל "La La La", והתארח, יחד עם ניקי מינאז', בסינגל "Goodbye" של דייוויד גטה וג'ייסון דירולו.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* 2016: "Une seule vie"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילי ויליאם** בוויקישיתוף
* וילי ויליאם, ברשת החברתית פייסבוק
* וילי ויליאם, ברשת החברתית טוויטר
* וילי ויליאם, ברשת החברתית אינסטגרם
* וילי ויליאם, סרטונים בערוץ היוטיוב
* וילי ויליאם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר אייטונס (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר ספוטיפיי
* וילי ויליאם, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר Last.fm (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר AllMusic (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר דיזר
* וילי ויליאם, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* וילי ויליאם, באתר Discogs (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר Songkick (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר Genius
* וילי ויליאם, באתר SecondHandSongs
* וילי ויליאם, באתר בילבורד (באנגלית)
* וילי ויליאם, באתר טיידל (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Buchanan, John D. "Willy William – Biography". *AllMusic*. RhythmOne. אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2017. נבדק ב-26 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "South Indies Crew: Willy William biography".
3. ↑  "Collectif Metisse". *Skyrock*. ארכיון מ-2021-04-28. נבדק ב-2021-10-18.
4. 1 2 3 4  "Booking Stars Ltd. Booking & Touring Agency. - Willy William". *bstars.eu*. ארכיון מ-2021-01-26. נבדק ב-2021-10-18.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1096191334
* ISNI: 0000 0000 0254 7000
* LCCN: no2018015207
* MusicBrainz: afd6e960-0e48-444d-b65d-99e85cae90ba
* VIAF: 827155284861387061778
* WorldCat (עם VIAF): 827155284861387061778

 |