recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הטחנה** היא כינוי למבנה טחנת רוח ברחוב רמב"ן שבשכונת רחביה בירושלים.

היסטוריה
--------

מבנה טחנת הרוח נבנה בשנות ה-70 של המאה ה-19 על ידי הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בירושלים, בלב שטח חקלאי בן אלפי דונמים. הטחנה שימשה להפקת קמח משדות החיטה שבאזור, כדי לכלכל צליינים נוצרים-אורתודוקסים (בעיקר רוסים אורתודוקסים) שהגיעו באלפיהם לקראת חג הפסחא. הטחנה צוידה במתקן מיוחד שסובב את הכנפיים הגדולות לפי כיוון הרוח. הטחנה הפסיקה את פעילותה בסוף המאה ה-19, לאחר שהגיעו לארץ טחנות הקיטור. מאז שהפסיקה לפעול, הפכה לבית מגורים שהחליף כמה בעלים ודיירים מידועני העיר, בניהם חליל א-סכאכיני, שהיה מחנך, סופר ומנהיג פוליטי ופרופ' יוסף לחמן, מנהל מחלקת אף, אוזן גרון מבית החולים הדסה. המפורסם שבין הדיירים היה האדריכל היהודי גרמני אריך מנדלסון. בשנת 1935 רכש האדריכל המפורסם אריך מנדלסון את מבנה הטחנה, שהזכירה לו את מגדל איינשטיין - בניין שתכנן בפוטסדאם שבגרמניה בשנת 1922 והיה המבנה הידוע והחשוב הראשון שתכנן. מנדלסון הוסיף מבנה חד-קומתי ממזרח לטחנה, שבו אירח את שמנה וסלתה של ירושלים בתקופת המנדט הבריטי. בשנת 1941 עזבו מנדלסון ורעייתו את הארץ.

בשנות השישים של המאה העשרים הושכר מבנה הטחנה לממשלת הולנד, אשר שיכנה בו - בזו אחר זו - את משפחות הקונסולים ההולנדיים בירושלים. בחירתן במבנה נעשתה מתוך רצון לאמץ את טחנת הרוח של ירושלים כסמל הולנדי.

בתחילת שנות ה-80, רכשה משפחת רייכמן את המתחם, בתקופה זו היה שימור האתרים ההיסטוריים בעל חשיבות נמוכה בירושלים בפרט ובישראל בכלל, אושרו תוכניות להריסת הטחנה. בשל מחאות של תושבי הסביבה הועלתה ההצעה לפרק את הטחנה ולבנות אותה מחדש בגן העצמאות, אולם לא נמצא מימון לפרויקט ההעתקה, והוחלט להרוס את המבנה. הוחלט לבסוף לשקם את מבנה הטחנה במקום להרסה, ובהתאם לתוכניות האדריכלים יעקב אלון ואמציה אהרונסון הפכה הטחנה למרכז קניות ואירועים. הפרויקט הושלם בשנת 1987. פרויקט זה היה מקרה ראשון של שיקום מבנה ארכיטקטוני תוך שינוי ייעודו לשימוש מסחרי עסק.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, מדריך טיולים בשכונות ובתים, כתר, 1996.
* א' רמון, **דוקטור מול דוקטור גר - שכונת רחביה בירושלים**, יד בן צבי, ירושלים 1998

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטחנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמנון רמון, **דוקטור מול דוקטור גר**, ירושלים: יד בן-צבי, 1998
2. ↑  מסכי זכוכית, כותרת ראשית, 16 בדצמבר 1987
3. ↑  יעד בירן, עם כיפה ובלעדיה, **עת-מול** 216, עמ' 22
**אל-עדייסה** (בערבית: **العديسة**) הוא כפר לבנוני בנפת מרג' עיון בדרום לבנון. הוא ממוקם על גבעה בגובה של 700 מטרים סמוך לגבול ישראל–לבנון ומשקיף על קיבוץ משגב עם. לפי אדוארד הנרי פאלמר, פירוש השם "עודייתַ'ת א-תחתא" הוא "עודיית'ה התחתונה".

היסטוריה
--------

### התקופה העות'מאנית

מעט צפונית לאל-עדייסה נמצא מקום שנקרא בעבר "עודיית'ה אל-פוקא" (העליונה). ב-1875 תיאר אותו ויקטור גרן כ"רמה מוגבהת עטורת חורבות של מבצר קטן בעל צורה מלבנית, שאורכו ארבעים צעדים על שלושים ברוחב. הוא בעבודת הריסות, עם מעטפת חיצונית של אבנים רגילות בגודל קטן, ושטחו הפנימי מחולק למספר תאים". ב-1881, הסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל מצא שם "בניין סָרָצֶנִי הרוס עם בור מים אחד".

ב-1881, הסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל מצא בכפר שאותו כינה "עודיית'ה א-תחתא" (התחתונה) "בורות מים ומספר משקופים". הסקר ציין גם שמדובר ב"כפר, בנוי מאבן, המכיל כ-250 מתואלים, השוכן בעמק מוקף אדמה חקלאית. מתקיים כאן שוק יום אחד בשבוע. אספקת המים מגיעה ממעיין בכפר, ממעיין קרוב, וממספר בורות מים".

 שלט ב**אל-עדייסה**, המשקיף על ישראל
### המאה ה-21

בכפר התרחשה תקרית הגבול בגבול ישראל–לבנון (2010), שבה נרשמו חילופי אש בין כוחות צה"ל לצבא לבנון. כמה פגזי ארטילריה ישראלית פגעו בכפר במהלך הלחימה.

בינואר 2019, במסגרת מבצע מגן צפוני, חפר צה"ל אל מול הכפר כדי לשלול ולסכל מנהרות אל שטח ישראל. צבא לבנון הגיש מחאה ליוניפי"ל בשל עבודות שביצע כוח צה"ל מעבר לגדר המערכת בשטח שבין הגדר לקו הכחול.

#### מלחמת חרבות ברזל

ב-27 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, התבצע ירי נק"ל מכיוון הכפר אל עבר הקיבוץ משגב עם. כוחות צה"ל השיבו בירי אל אל-עדייסה ומיס אל-ג'בל.

ב-1 בינואר 2024 הודיע חזבאללה על שני מחבלים שנהרגו בכפר מתקיפות צה"ל.

ב-21 במרץ 2024 בוצעו תקיפות ארטילריות באזור העיירה, ובמקביל, חזבאללה קיבל אחריות על ירי לשטח ישראל, לאזור מלכיה.

ב-24 במרץ 2024 תקפו מטוסי קרב ישראליים מבנה בעיירה. בתקיפה נהרג פעיל חזבאללה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-עדייסה** בוויקישיתוף

* Aadaysseh, Localiban
* Survey of Western Palestine, Map 2: IAA, Wikimedia commons

הערות שוליים
------------

1. ↑  "الرئيسية". *Odaisseh* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-14.
2. ↑  "Israel returns fire, four Lebanese reported dead," Haaretz, August 4, 2010.
3. ↑  Palmer, 1881, p. 31
4. ↑  Guérin, 1880, p. 271; as given in Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 137
5. 1 2  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 137
6. ↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 89
7. ↑  חדשות (2024-03-21). "דיווח בלבנון על תקיפות בדרום המדינה; חיזבאללה לקח אחריות על ירי לישראל". *Ynet*. נבדק ב-2024-03-24.
**מעבר רוטאנג** (בטיבטית: **Rohtang La**, תרגום מילולי: "ערמה של גופות") הוא מעבר הרים
בגובה 3,979 מטרים ברכס פיר פנג'אל של הרי ההימלאיה, בצפון הודו. המעבר ממוקם כ-50 ק"מ צפונית לעיר מנאלי ומחבר בין עמק קולו (Kullu) בדרום לעמקים להאול (Lahaul) וספיטי (Spiti) בצפון.

גאוגרפיה
--------

המעבר משמש כחוצץ מבחינה גאוגרפית וגם מבחינה תרבותית כי הוא מפריד בין האוכלוסייה ההינדית ברובה בדרום, לבין התושבים הבודהיסטים בצפון. בהיותו המעבר העיקרי באזור הוא שימש כחלק מנתיב תחבורה ומסחר היסטורי.

מעבר רוטאנג פתוח לתנועה בין החודשים מאי ונובמבר, וחסום לתנועה בשאר השנה בגלל שלגים (התאריכים משתנים משנה לשנה בהתאם לירידת והפשרת השלג). המעבר נודע לשמצה בשל התאונות הרבות שקרו בו, ובשל תנאי מזג אוויר בלתי צפויים ומצב הדרך הצרה, העמוסה והמשובשת ברובה, הוא זכה למוניטין של אחת מהדרכים המסוכנות בעולם.

בשנת 2002 החלה ממשלת הודו בפרויקט של כריית מנהרת אטאל במטרה לקצר את הדרך ממנאלי צפונה ולאפשר תנועה בכל ימות השנה ובכל מזג אוויר. המנהרה נפתחה ב-2020.
בשנת 2010 הפיק ערוץ ההיסטוריה סידרה בשם "מובילים להימלאיה: דרך המוות" ("Deadliest Roads"), שעוקבת אחרי נהגי משאיות שמנסים לחצות את המעבר.

גלריה
-----

* מראה פנורמי של פסגות ההימליה מהמעבר.מראה פנורמי של פסגות ההימליה מהמעבר.
* ההרים הסמוכים למעבר רוטאנג-לה.ההרים הסמוכים למעבר רוטאנג-לה.
* רכבי טיילים במעבררכבי טיילים במעבר
* מראה הנשקף מהמעברמראה הנשקף מהמעבר
* שיירה במעברשיירה במעבר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר רוטאנג** בוויקישיתוף
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחג לאומי ישראלי. אם התכוונתם לחג נוצרי, ראו חג העלייה.
בני ישראל חוצים את נהר הירדן ונכנסים לארץ כנען ביום י' בניסן (1919)
**יום העלייה** הוא יום ציון ממלכתי במדינת ישראל המצוין בז' בחשוון. זהו יום ציון שנתי להכרה בחשיבות העלייה לארץ ישראל כבסיס לקיום מדינת ישראל כמדינה יהודית. בנוסף, החוק הוא יום ציון של י' בניסן, המועד בו על פי המקרא בני ישראל עברו את הירדן ונכנסו לארץ ישראל. החג נקבע ב**חוק יום העלייה** משנת 2016.

קביעת החוק
----------

ציור של מעבר הירדן בימי יהושע, מאת גוסטב דורה המאה ה-19.
בני ישראל חוצים את נהר הירדן ונכנסים לארץ כנען ביום י' בניסן
יום ציון זה נועד "להכרה בחשיבותה של העלייה לארץ ישראל כבסיס לקיומה של מדינת ישראל, להתפתחותה ולעיצובה כחברה רב-תרבותית ולציון מועד הכניסה לארץ ישראל שאירע ביום י' בניסן". חג זה נקבע בחוק יום העלייה, התשע"ו-2016, שאושר בכנסת ב-21 ביוני 2016.

למרות שהחג מציין בין היתר את י' בניסן, הוא נקבע לז' בחשוון. זאת בשל הקרבה לחג הפסח, בו בתי הספר בחופשת חג והכנסת בפגרה. ז' בחשוון נמצא כתאריך מתאים בשל סמיכותו לקריאת פרשת לך לך, בה מצווה אברהם ללכת לארץ ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום העלייה** בוויקישיתוף
- ויקיטקסט חוק יום העלייה, התשע"ו-2016, באתר ויקיטקסט

* חג חדש: יום העלייה, באתר ynet, 19 ביוני 2016
* חזקי ברוך, אושר סופית: ז' בחשוון - יום העלייה, באתר ערוץ 7, 21 ביוני 2016
* עומרי אפרים, עולה אחד מאיי סיישל. תולדות העלייה ארצה, באתר ynet, 6 בנובמבר 2016
* סופה לנדבר, דעה: יום העלייה: שבט אחים בישראל, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הצעת חוק יום העלייה, התשע"ו–2016, ה"ח הכנסת 632 מ-28 במרץ 2016
2. ↑  סעיף 1 לחוק יום העלייה, התשע"ו-2016
דף מכתב יד של רומן הוורד, 1390
**רומן הוורד** הוא שם היצירה האלגורית הנודעת ביותר של ימי הביניים, מאבני היסוד של הספרות הצרפתית, ובעלת השפעה רבה על כתיבתם של דנטה אליגיירי וג'פרי צ'וסר.

את חלקה הראשון של הפואמה (4,058 שורות) חיבר גיום מלוריס בשנת 1230 בקירוב. על חייו לא ידוע ולא כלום. משירתו מסתבר כי היה בעל תרבות והשתייך למעמד חברתי גבוה. יצירתו היא מדריך לאהבה אבירית על דרך האלגוריה: המאהב שואף בחלומו להשיג את שושנת תשוקתו, הסגורה בארמונה בתוך גן פלאים. משערים כי היצירה לא הושלמה, ומיתה חטופה הפסיקה את עבודתו של המחבר.

הפואמה נפתחת בתוך חלומו של הגיבור כשהוא מקיץ בבוקר אביבי ויוצא לטייל בנחת על גדת הנהר, מתענג על המראות והקולות של הטבע. הילוכיו מובילים אותו אל גן מרהיב המוקף חומות גבוהות. תוככי הגן מסמלים פרשיית אהבים ואילו מה שמחוצה להם מסמל את חיי השגרה היומיומיים. 

החולם פוגש בגן את אל האהבה וכתולדה מכך הוא נעשה מאוהב בניצת הוורד. ניצת הוורד מסמלת את צירופן של האהובה, אהבתה ומיניותה, והחולם מבקש לממש את אהדתו אליה, כשניסיונותיו יודעים הצלחה וכישלון לסירוגין. דמויות סמליות כגון סבר פנים נאות, חמלה וכנות מסייעות לו, ואילו לזות, בושה וסכנה מעכבות אותו. ברם, אהבתו של החולם אינה מתממשת. הקנאה מסכלת את השתדלותו כשהיא בונה מתחם מבוצר סביב הוורד. 

כארבעים שנה אחרי כן הושלמה הפואמה על ידי הוגה דעות מהפכני בשם ז'אן דה מאן (אנ') "החיגר". החלק השני ארוך יותר מהראשון (17724 שורות) ושונה ממנו תכלית השינוי. אומנם בהמשך שחיבר דה מאן מצליח החולם לממש את אהבתו, ורק לאחר שהשיג את ניצת הוורד הוא ניעור מחלומו, אך במקום סיפור האהבה הכן והעדין, חדור הכרת לב האדם, באים פולמוס חריף ונאומי תעמולה, המשובצים בניבולי פה ונגועים בשנאת נשים. דומה כי התוספת שצירף דה מאן משמשת לו שופר למחשבותיו הפוליטיות על החברה בת זמנו. 

בסביבות 1500 עיבד המשורר ז'אן מולינה את הספר לפרוזה.

ראו גם
------

* ספר עיר הגבירות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן הוורד** בוויקישיתוף
* יואב רינון,  יצירות מופת בספרות עולם א'. שיעור 9, סרטון באתר יוטיוב
* רומן הוורד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454960205171
* BNE: XX3383757
* BnF: cb166125510 (data)
* LCCN: n79095628
* NLA: 35688756
* SUDOC: 028260198
* VIAF: 7464152140002811100009
* WorldCat (עם VIAF): 7464152140002811100009

 |
**גפן ברקאי** (נולד ב-7 בפברואר 1995) הוא שחקן ודוגמן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ברקאי נולד וגדל בהוד השרון ולמד בתיכון הדרים בעיר. את שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל.

חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2012 כאשר שיחק בסדרת הנעורים "יומני החופש הגדול" ששודרה בערוץ דיסני לצופי Yes, בה שיחק בתפקיד הראשי את דמותו של גור, בן זוגה של תמר (ליהי קורנובסקי). על תפקידו בסדרה היה מועמד לתואר שחקן השנה בטקס נבחרי הילדים לשנת 2012. ברקאי שיחק גם בעונה השנייה של הסדרה, בשנת 2013.

בשנת 2015 החל לגלם את דמותו של אריאל בעונה השנייה של סדרת הנוער "שוברי גלים" ששודרה בערוץ הילדים לצופי Yes.

בשנים 2015 ו-2016 הנחה את "פסטיבל יותר" למתגייסים.

בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "ירח בבית 12" בבימויה של דורית חכים. בסדרת המתח שיצרה וכתבה קרן ויסמן, "מלאך של אמא", שיחק בתפקיד אורח. בדצמבר אותה שנה החל לגלם את מייקל רוזן בסדרת הנוער "Oboy" בערוץ הילדים לצופי Yes.

בשנת 2017 שיחק בסרט "פוקסטרוט".

בשנת 2014 החל לשמש כפרזנטור של חברת האופנה הישראלית "רנואר". ביולי 2021 פורסם כי שיתוף הפעולה בין ברקאי לרנואר הגיע לסיומו.

בשנת 2019 החל לגלם את דמותו של אדר שיין (תפקיד ראשי) מתנדב במד"א ואחיה של רומי שיין (שירה לוי) בסדרת הנוער "התחנה".

ביולי 2019 החל לשחק בקומדיה הרומנטית של קשת 12, "זה לא הגיל", בתפקיד בן זוגה של מירי מסיקה הצעיר ממנה בשני עשורים.

בשנת 2019 השתתף במופע הפסטיגל השנתי, "play פסטיגל".

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* ירח בבית 12 (2015)
* פוקסטרוט (2017)

### טלוויזיה

* יומני החופש הגדול (2012–2013)
* שוברי גלים (2015–2016)
* מלאך של אמא (2016)
* Oboy (2016– )
* התחנה (2019– )
* זה לא הגיל (2019– )

מועמדויות ופרסים
----------------

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | טקס נבחרי הילדים | שחקן השנה | **מועמדות** |
| 2014 | טקס פרסי האופנה | דוגמן השנה | **מועמדות** |
| 2017 | טקס נבחרי הילדים של פרוגי | אינסטגרם השנה | **זכייה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* גפן ברקאי, ברשת החברתית אינסטגרם
* גפן ברקאי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גפן ברקאי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גפן ברקאי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* גפן ברקאי, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* הדס בשן, ‏"הייתי ילד ורבלי וגאה, זה לא בא טוב לכולם", באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2016
* אתר למנויים בלבד איתי סגל, הו, בוי, באתר "ידיעות אחרונות", 2 באוקטובר 2017
* אתר למנויים בלבד רז שכניק, "מי היה משחק אותי? ליאור אשכנזי, כי הוא מוכשר וכי הוא יצחק אם הוא יקרא את זה", באתר "ידיעות אחרונות", 8 ביולי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  חבצת דמארי, המורה שאזכור לעד, באתר ynet, 11 בפברואר 2018
2. ↑  ערן סויסה, הכינו את הממחטות: גפן ברקאי נוטש את "רנואר", באתר ישראל היום, 15 ביולי 2021
3. ↑  מירי מסיקה - זוכרת את הים, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2019
עצם העוקץ במבט אחורי. 1.קרני העוקץ, 2-5.חוליות העוקץ הראשונה (למעלה) עד הרביעית (למטה)
**עצם העוקץ** (TA: Os coccygis; Coccyx), המוכרת גם כ**עצם הזנב**, היא חלקו התחתון ביותר של עמוד השדרה של האדם. העצם מורכבת מכארבע חוליות ששלוש התחתונות מהן התאחו לעצם אחת והיא מופרקת בחלקה העליון עם עצם העצה דרך מפרק סחוסי בעל תנועה מעטה. עצם העוקץ היא שריד לזנב הקיים בחלק מבעלי חוליות ובעוברים אנושיים בשבועות הראשונים לקיומם.

בעצם העוקץ נאחזים מספר שרירים, ביניהם שריר העכוז הגדול ושרירי העוקץ. לאחרונים תפקיד בהפרשת צואה.

מבנה אנטומי
-----------

לרוב בנויה עצם העוקץ מארבע חוליות, לעיתים קיימות חמש חוליות או רק שלוש. בשלושת החלקים העליונים של העצם נמצאים שרידים לזיזים רוחביים ולזיזים מפרקיים, ולמבנה של גוף חוליה. החלק התחתון הוא פיסת עצם שאינה מזכירה בצורתה חוליה. בכל החלקים נעדרים מבנים אופייניים לחוליות כגון רגליות, לוחות וזיז קוצי.

חוליית העוקץ הראשונה (Vertebrae coccygeae I) היא הגדולה ביותר ולה מבנה הדומה לחוליית העצה התחתונה, לעיתים היא לא מתאחה עם יתר חלקי עצם העוקץ.

### פני העצם

הפן הקדמי של העצם קעור ונושא שלושה חריצים רוחביים המסמנים את אזורי האיחוי של החוליות. העצם פחות קעורה בנשים מאשר בגברים שכן עצם העוקץ היא חלק מפתח האגן התחתון ועל הוולד לעבור דרכו בזמן לידה. בפן הקדמי נאחזים הרצועה הקדמית של העצה והעוקץ והשריר מרים פי הטבעת. הפן הקדמי תומך גם בחלק מהחלחולת.

הפן האחורי של העצם קמור וגם עליו חריצים רוחביים דומים לאלו שבפן הקדמי. לאורך שני צדדיו גבשושיות שהן שרידים לזיזים המפרקיים. הזוג העליון מהגבשושיות גדול במיוחד ומכונה קרני העוקץ (Cornu coccygeum). קרני העוקץ מופרקות עם קרני העצה בדרך המותירה מעבר לשורשי העצב התחתונים של העצה.

### גבולות

לאורך הגבולות הצידיים של עצם העוקץ נמצאות בליטות קטנות, שרידי הזיזים הרוחביים של החוליות. הזוג העליון של הבליטות מכיל את הבליטות הגדולות מכולן, יתר הבליטות קטנות יותר ולעיתים חסרות. לאורך הגבולות נאחזים רצועת העצה והגבשוש, רצועת העצה והקוץ, שריר העוקץ לפני הרצועות ושריר העכוז הגדול מאחוריהן.

החלק התחתון של עצם העוקץ מכונה חוד העוקץ. צורתו מעוגלת ולפעמים חצויה. בחוד נאחז גיד השריר סוגר הטבעת החיצון.

כאבים באזור עצם העוקץ (coccygodynia)
------------------------------------

אנשים הסובלים מכאבים באזור עצם העוקץ מהווים כאחוז מתוך אוכלוסיית הסובלים מהפרעות שריר-שלד. הכאב מקושר לעיתים קרובות עם טראומה, צניחת העצם, רכיבה אינטנסיבית על אופניים או לידה (אצל נשים). הסיבה לכאב יכולה להיות הגורמים המתוארים לעיל, אך קיימת גם תופעה של כאבים בעצם העוקץ שמקורם אינו מזוהה, שגורמת לקשיים טיפוליים אצל מומחים משדות מקצוע רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עצם העוקץ** בוויקישיתוף
* עצם העוקץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fallon JF, Simandl BK. **Evidence of a role for cell death in the disappearance of the embryonic human tail.** *The American journal of anatomy*. 1978 May;152(1):111-29. PMID 677043

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4183078-7
* TA98: A02.2.06.001

 |
**שלמה קטן** (נולד ב-25 באוגוסט 1948) הוא איש ציבור ישראלי. היה ראש המועצה הראשון של אלפי מנשה בשנים 1985–1998 וכיהן שוב כראש המועצה בשנים 2012–2018.

חייו
----

שלמה קטן נולד ב-1948 בבצרה, צעיר מבין עשרה אחים. עלה לארץ בשנת 1951 ושירת בצה"ל בשנים 1986-1966 והגיע לדרגת סגן-אלוף. במהלך שירותו השתתף בחמש מלחמות: במלחמת ששת הימים שירת בגזרת בית חאנון-ניר עם, במלחמת ההתשה שירת במסגרת קורס מ"כים בגדוד נח"ל 906 שבשבטה ולאחר מכן במעוז האגם המר על גדות תעלת סואץ, במלחמת יום הכיפורים בגזרת צפון ובמלחמת לבנון הראשונה ובמערכה ברצועת הביטחון כמפקד יחידה מוטסת. במסגרת השירות באותה יחידה נטל חלק בהעלאת יהודי אתיופיה. 

במהלך שירותו סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה וכלכלת ארצות מתפתחות ולימודי תואר שני במזרח תיכון ואפריקה.

פעילות ציבורית ופוליטית
-----------------------

קטן הוא ראש המועצה הראשון של אלפי מנשה.כיהן במשך שלוש קדנציות בין השנים 1998-1985. בתקופה זו הוקם מתנ"ס ויוסדה חברה כלכלית שהקימה פרויקטים כלכליים ואזור תעשייה.

לאחר סיום התפקיד ב-1998, ניהל בשנים 2002-1999 את היישוב צופים בשומרון. בשנת 2004 היה סגן מנהל מוזיאון ז'בוטינסקי בתל אביב ולאחר מכן מונה למנהל המוזיאון. במאי 2011 פרש מתפקיד זה.

קטן חבר מרכז הליכוד משנת 1987, פרט לתקופה קצרה ב-1999 שהיה מועמד מפלגת המרכז לכנסת. ב-2000 שב לליכוד ומאז הוא פעיל בה.

ביוני 2012 נבחר קטן לקדנציה רביעית ובאוקטובר 2013 נבחר לקדנציה חמישית. ב-30 באוקטובר 2018 התמודד קטן בשישית לראשות מועצת אלפי מנשה ולא נבחר.

באפריל 2016 הצטרף קטן לוועד המנהל של מחוז השרון בארגון "צוות".

בין השנים 2022-2019 עבד כמנהל כספים ופרויקטים במכון ז'בוטינסקי, במקביל החל להוביל קבוצת קצינים במילואים, מותיקי יחידה 8200, לפעילות מורשת והדרכה לחיילי היחידה. על פעילות זו זכה בדצמבר 2021, יחד עם חבריו, בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת.

בספטמבר 2023, השיק קטן את הספר "מהצללים לפסגה" המגולל את סיפור חייו. ספר זה זיכה אותו בפרס אח"י בתחום ספרות זכרונות לאותה השנה.

כתביו
-----

* **מהצללים לפסגה**, הוצאת אות ועוד, 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של שלמה קטן, באתר "סימניה"
* עמוס גלבוע, "ידיעות זהב" שלא הוחמצו (עמ' 12-13, 15), באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏29 באוגוסט 2016
* אתר למנויים בלבד  איתי אילנאי, הקרון הסודי שבו נדלקו הנורות האדומות, באתר "ידיעות אחרונות", 9 בספטמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑   אלה היחידות הזוכות בפרויקט "חשיבה יוצרת" של אגף המודיעין, באתר צה"ל, 21 בדצמבר 2021
2. ↑  תאיר דנינו, סודות וגילויים מ 8200 בהשקת ספרו של סא"ל במיל שלמה קטן במרכז מורשת יהדות בבל, באתר מקומונט תל אביב, ‏5 בספטמבר 2023
3. ↑   סא״ל מיל׳ שלמה קטן - ״מהצללים לפסגה״ במרכז מורשת יהדות בבל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:33:35), 4 בספטמבר 2023
4. ↑  הודעה על הזוכים בפרסים ותעודות הערכה לשנת 2023, בעמוד הפייסבוק של מוזאון מורשת יהדות בבל, 1 בינואר 2024
5. ↑   טקס פרסי אחי לשנת 2023, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:19:27), 19 בפברואר 2024
**מוצב תל קבעה** היה מוצב של צה"ל ברצועת הביטחון. המוצב שכן ליד מוצבי צד"ל תל קבעה ו-627 שהגנו על הכפרים רב א-תלתין ומרכבא.

היסטוריה
--------

בתחילת שנות ה-90 מוצב תל קבעה היה משטח מלבני באורך פחות מ-100 מטר ורוחב 50 מטר, מוקף בגדר תלתלית עם שטח מוגבה ומסתור לטנק. במרחק של פחות מקילומטר מגדר המערכת, המשטח היה לא מאויש ושימש רק למארבי טנקים ולפעמים בליווי של כוחות חיל רגלים.

מטרת המוצב הייתה להרחיק איומים מהגדר המגינה על מנרה ומרגליות בעיקר ולמנוע הנחת מטענים על מעברים הכרחיים. מתל קבעה היה ציר שהוביל לבינת ג'בייל, ברעשית (אנ') ואראג'מין אך מיעטו להשתמש בו בשל האיומים.
למוצב הצה"לי לא נכנסו כוחות צד"ל בהנחיה מפורשת, בעקבות החשש ממטעני הצד (בגלל נקודות נסתרות מתצפיות בדרך אליו). לעיתים עברו שבועות עד שכוחות צה"ל נכנסו למשטח. הכוחות חיכו לאישור של היחידה לסילוק פצצות של צה"ל.

מאמצע שנות ה-90 הפך מוצב תל-קבעה למוצב צה"לי לכל דבר. כוח מגדוד רכס רמים ישב בו באופן קבוע, והמוצב היה מטווח לעיתים קרובות.

ב-16 בנובמבר 1998 התפוצץ מטען צד במוצב תל-קבעה בלבנון ושלושה מחיילי צה"ל של פלחי"ק גולני נהרגו. בעקבות האירוע הוקמה ועדת חקירה בראשות ישראל זיו שלא הסיקה מסקנות אישיות אולם הוציאה תחת ידה דוח מקיף אודות אופן שהיית צה"ל ברצועת הביטחון.

ב-24 במאי 2000, בעקבות התמוטטות צד"ל ונסיגת צה"ל מרצועת הביטחון ננטש המוצב ופוצץ.

ראו גם
------

* צבא דרום לבנון
* הלחימה בדרום לבנון (1985–2000)

לקריאה נוספת
------------

* אהוד ערן, **תמצית געגוע: סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון**, תל אביב: ידיעות ספרים, 2007, מסת"ב 9655116824
* משה (צ'יקו) תמיר, **מלחמה ללא אות**, תל אביב: מערכות - משרד הביטחון, 2005, מסת"ב 9650512969
* יוסי פלד (כתבה: רונית ורדי), **איש צבא**, תל אביב: ספרית מעריב, 1993
* עמוס הראל ואבי יששכרוף, **קורי עכביש**, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310

קישורים חיצוניים
----------------

* מוצב תל קבעה, באתר "מפת סיפור מוצבי אזור הביטחון בלבנון"
* עמוס הראל, בפלוגה שלנו אין הומור שחור, הארץ, ‏ 15.12.1998, כפי שהועלה באתר פרש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביחי בקר, אייזן פטון, הארץ, ‏ 10 בספטמבר 1999, כפי שהועלה באתר פרש.
2. ↑  אביחי בקר, מלחמות ישראל, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2001.
**הבולשת הבריטית** או **מחלקת החקירות הפליליות** (באנגלית: **Criminal Investigation Department**; בראשי תיבות: **CID**) היא גוף שעוסק בחקירות הפליליות בתחנות המקומיות של המשטרה בממלכה המאוחדת.

מחלקת החקירות הפליליות הוקמה לראשונה ב-7 באפריל 1878 כחלק ממשטרת העיר לונדון. בתחילת הדרך הייתה כפופה לפיקודו של שר הפנים, ומשנת 1888 הועברה לפיקודו של מפקד משטרת הבירה.

דרישת קבלה מקדמית למועמד על מנת להתקבל כחוקר במחלקה היא פעילות כשוטר רגיל במדים במשך שנתיים לפחות. לאחר מכן המועמד עובר הכשרה מקצועית של שנה בטרם הסמכתו כחוקר.

חוקרי המחלקה עוסקים בעיקר בחקירות של פשע חמור, כגון רצח, אונס, אלימות קשה, זיוף ושאר סוגי פשע אשר פיענוח או מניעה שלהם כרוכים בפעילות בילוש מורכבת. החוקרים נעזרים בחקירותיהם בפעילות מודיעינית, והם רשאים לעצור ולחקור חשודים בהתאם לצורך.

חוקרים פליליים מוצבים בכל אחת מתחנות המשטרה הבריטית, וסדר הגודל של המצבה תלוי בגודל התחנה ובאינטנסיביות הפעילות הפלילית באזור שבאחריותה.

מעמדם של חוקרי המחלקה אינו בכיר יותר ממעמד שוטרים רגילים, כמקובל לעיתים בקרב כוחות משטרה אחרים. ההבדל העיקרי בינם לבין שוטרים רגילים מתבטא בכך שחוקרי המחלקה (הבלשים) לבושים בלבוש אזרחי רגיל ולא במדים.

דרגות חוקרי המחלקה זהות לדרגות המקובלות במשטרה ה"רגילה" אך בתוספת התואר בילוש. לדוגמה, סמל בילוש, מפקח בילוש, רב פקד בילוש וכדומה.

בארץ ישראל בתקופת המנדט
-----------------------

 ערך מורחב – **מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט**  

מטה הבולשת הבריטית ב**מגרש הרוסים** בירושלים לאחר פיצוצו ב-23 במרץ 1944 על ידי האצ"ל. עקב מיקומו האסטרטגי של מגרש הרוסים על אם הדרך ובקרבת העיר העתיקה, הלאימו הבריטים את הנכסים הרוסיים והפכו את המקום למרכז שלטונם. בעקבות ההסלמה ביחסים בין השלטון הבריטי והיהודים, עם הקמת המחתרות, ובעיקר לאחר פיצוץ בית הבולשת הבריטית ב-23 במרץ 1944, ופיצוץ מלון המלך דוד ביולי 1946, בוצר מגרש הרוסים והוקף בגדרות תיל גבוהים ובמחסומי משטרה, אחד מכמה "אזורי ביטחון" שהוגדרו סביב מבני שלטון בריטיים בירושלים.
הבולשת הבריטית בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הוקמה ב-1921 כחלק מכוח השיטור הרגיל ועיקר עיסוקה היה בתפקידי הבילוש הפלילי המסורתיים.

בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, החלה לעסוק גם בסיכול ומניעה של פעילות חתרנית וטרור שמקורם פוליטי. הבולשת הפעילה מודיעין למניעה וסיכול הן בקרב היהודים והן בקרב הערבים.

הבולשת הבריטית חששה כי התנועות הלאומיות של היהודים והערבים נתמכות על ידי גורמי חוץ – מעצמות זרות העוינות את בריטניה, ועושות שימוש בערבים והיהודים המקומיים ובעולים החדשים ככלי להחלשתה.

תפקודה של הבולשת הבריטית כגורם מניעה פעיל לסיכול של טרור פוליטי התחזק במיוחד בשנת 1932 עם מינויו של הארי רייס, מפקד חדש ומנוסה שהיה בעל הכשרה מקצועית מתאימה. תחת פיקודו תוגבר כוח האדם, הוסדר המבנה הארגוני והוגדרו לבולשת באופן ברור משימות, חלוקת עבודה, תפקידים, וגזרות אחריות במאבקה לשמירת הסדר הציבורי.

אמצעי האכיפה שבהם נעשה שימוש על ידי הבולשת היו מניעת מתן אזרחות ארץ-ישראלית לחשודים בפעילות של הפרת הסדר הציבורי, גירוש, והחתמה על ערבות כספית של החשודים להימנע מביצוע פעילות חתרנית.

מסמכי הבולשת, בהיקף של כ-400 אלף פריטים, נשמרו בשירות הביטחון הכללי ולאחר מיון על ידי ישראל הרן הועברו למוזיאון ההגנה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבולשת באתר המשטרה הבריטית
* יעקב מרקוביצקי, המרדף אחר 'האחים האדומים': הבולשת הבריטית והפק"פ 1938–1945, **עיונים בתקומת ישראל** 12, 2002
**גאורגי פרוקופייביץ' דוברינין** (ברוסית: **Гео́ргий Проко́пьевич Добры́нин**;‏ 1907, סראטוב – מאי 1977, מוסקבה) היה אחד מראשי הגולאג, גנרל לייטננט

ביוגרפיה
--------

דוברינין נולד בשנת 1907 בסראטוב במשפחה ממעמד הפועלים.

משנת 1925 עד 1928 שירת דוברינין בשורות הצבא האדום: מאוגוסט 1925 למד בבית הספר לחי"ר בסראטוב, ומאוגוסט 1927 עד ספטמבר 1928 - בבית הספר לחי"ר אוליאנובסק.

במרץ 1930 הצטרף למפלגה הקומוניסטית (ב). כבר בשנת 1928 הצטרף דוברינין לסניף המשטרה החשאית בקאזאן. ב-7 באוקטובר מונה למפקד מחלקה של הגדוד ה-25, במרץ 1930 - הדיוויזיה ה-32 הנפרדת, במרץ 1932 - שוב חזר לפקד על הגדוד ה-25, ומאז דצמבר פיקד על מחלקה של המשטרה החשאית בזלנודולסק. ב-4 באוגוסט 1934 מונה למפקד אוגדת הגדוד ה-192 לביטחון הפנים של הנ.ק.ו.ו.ד.

בינואר 1939 סיים דוברינין את האקדמיה הצבאית על שם פרונזה, לאחר מכן עבד במערכת מחנות עבודת הכפייה של משרד הפנים של ברית המועצות. מ-7 במרץ 1939 עד 15 במאי 1943 עבד כסגן ראש מערך הגולאג של ברית המועצות: עד מאי 1939 - ראש מחלקת הביטחון, ממאי 1939 עד מרץ 1941 - ראש אגף בגולאג של ברית המועצות, ומרץ 1941 עד מאי 1943 - ראש המחלקה להגנה ומשטר הגולאג.

ב-13 באוקטובר 1941 מונה דוברינין לתפקיד ראש הביטחון של קלינין במוסקבה. מאז ספטמבר 1942 שירת בצבא, השתתף בהגנת הקווקז.

מ-15 במאי 1943 עד 2 בספטמבר 1947 עבד כסגן ראש המנהל הראשי של הגולאג. מאפריל עד מאי 1944 היה ראש המחלקה המבצעית הששית ביבפטוריה, שם כיוון את הפינוי מחצי האי קרים ומספטמבר 1944 היה ראש אספינדזה ותיאם יישוב מחדש מאזורי הגבול בגאורגיה.

ממאי עד 2 באוגוסט 1945 היה דוברינין בנסיעת עסקים לגרמניה, שם עבד כראש תחום המבצעים של נקוו"ד במקלנבורג-מערב פומרניה. ב-2 בספטמבר 1947, מונה לראש המינהל הראשי של מחנות העבודה במשרד הפנים של ברית המועצות, בו עבד עד 31 בינואר 1951, אז הועבר לתפקיד סגן ראש אגף הכוחות במשרד הפנים לענייני הגנה על רכבות ומתקני תעשייה חשובים במיוחד. ב-19 במרץ 1952 מונה לאחראי על הבנייה של תעלת וולגה-דון.

מ-12 בספטמבר 1952 עד ה-12 במרץ 1953, היה המפקד בפועל, ומה--18 בנובמבר 1952, הוא היה ראש המינהל הראשי במשרד לביטחון המדינה של ברית המועצות לבקרה ובדיקה של הביטחון המחלקתי.

מאפריל 1959 עד ינואר 1962 עבד כיועץ בכיר ויועץ של הק.ג.ב במשרד הפנים של מונגוליה.

דוברינין התפטר עקב מחלה ביולי 1962. הוא גר במוסקבה, שם מת במאי 1977.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Stalinisme en Sovjetisering 1945—1953 Universiteit van Amsterdam (בהולנדית)
2. ↑  Краткие биографии руководящего состава СВАГ Государственный архив Российской Федерации
3. ↑  ДОБРЫНИН Георгий Прокопьевич История отечественных спецслужб
**יולוס אנטוניוס** (לטינית: **Iullus Antonius**;‏ 43–2 לפנה"ס), אציל ופוליטיקאי רומאי שפעל בתקופת האימפריה המוקדמת.

תולדות חייו
-----------

אנטוניוס נולד ברומא בשנת 43 לפנה"ס, אביו מרקוס אנטוניוס היה חלק מהטריומווירט ואחד האנשים החזקים ביותר ברומא ואמו פולביה אנטוניה הייתה צאצאית של האחים גרקכוס והמצביא סקיפיו אפריקאנוס.

אמו של אנטוניוס ניסתה, ביחד עם דודו לוקיוס אנטוניוס, להנהיג מרד באיטליה כנגד שלטונו של אוקטביוס אולם ניסיון זה לא צלח והמורדים הובסו. כתוצאה מכך פולביה הוגלתה לסיקיון שם היא נפטרה בשנת 40 לפנה"ס. בינתיים אוקטביוס ומרקוס אנטוניוס השלימו ביניהם וחידשו את בריתם וכדרך לחיזוק הברית מרקוס אנטוניוס נשא לאישה את אוקטביה שהייתה אחותו של אוקטביוס.

אנטוניוס עבר לגור ביוון יחד עם אביו ואמו החורגת ושאר משפחתם. אולם בשנת 36 לפנה"ס מרקוס אנטוניוס נטש את משפחתו וחידש את יחסיו עם קלאופטרה השביעית מלכת מצרים מכיוון שנזקק לכספיה למען מימון הפלישה לאימפריה הפרתית אותה תכנן. בניגוד לאחיו הבכור אנטיליוס אנטוניוס לא התלווה אל אביו כשזה עבר לחיות בחצר המלוכה שבאלכסנדריה.

אנטוניוס חזר עם אמו החורגת לרומא, והיא המשיכה לגדלו כאילו היה בנה. אוקטביה השיאה אותו בשנת 21 לפנה"ס לאחותו החורגת קלאודיה מרקלה שהתגרשה ממרקוס ויפסניוס אגריפס באותה שנה במצוות אוגוסטוס, לזוג נולד בן בשם לוקיוס אנטוניוס.

אנטוניוס נכנס לחיים הציבוריים וכיהן כפראיטור בשנת 13 לפנה"ס, כקונסול בשנת 10 לפנה"ס וכפרוקונסול של אסיה בשנים 6-7 לפנה"ס. אנטוניוס זכה להערכה רבה מצדו של אוגוסטוס, ככל הנראה בהשפעת אמו החורגת שסייע לו בקידום הקריירה הפוליטית שלו.

אנטוניוס היה מאהבה של יוליה בת אוגוסטוס וכשהדבר התגלה בשנת 2 לספירה אוגוסטוס גזר עליו עונש מוות אולם הוא הספיק להתאבד לפני ביצוע עונשו. למרות שבאופן רשמי הוא הואשם בניאוף ייתכן שאנטוניוס היה בעל כוונת פוליטיות ואף קשר כנגד שלטונו של אוגוסטוס, ההיסטוריון דיו קסיוס מציין שהוא היה "בעל שאיפות למלוכה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יולוס אנטוניוס** בוויקישיתוף
כד חובצה (מימין; לצדו מוצרים נוספים להכנת סקונס - קמח ושמן)

**חֻבְצָה**, **רוויון** או **חלב חמאה** היא נוזל לבן וסמיך הנותר מהכנת חמאה משמנת, במהלך תהליך החיבוץ. טעמה של החובצה חמוץ קמעה. לחמים רבים נאפים עם החובצה, והיא משמשת במתכוני מאפים כגון סקונס ופנקייק. היא אף משמשת להכנת מרקי שמנת ורטבים למיניהם.

רוב החובצות המודרניות שניתן לרכוש במרכולים ובחנויות המכולת (למשל לֶבֶּן) אינן חובצות אמיתיות, אלא חלב רזה שחיידקי חומצה לקטית הוספו אליו כדי לחקות את המוצר המסורתי.

הטעם החמצמץ של חובצת תרבית אינו אלא תוצאת תהליך ההתססה שבו החיידקים הופכים את הלקטוז לחומצה לקטית. חמיצות החלב עולה ככל שה-pH יורד. בנקודה זו, קזאין, חלבון חלב, מופרד משום שאינו מסיס בתנאים חומציים כאלה, ובכך נגרמת החמצה או התקרשות. חומציות החובצה מדכאת התרבות חיידקים, ודבר זה מאפשר לחובצה עמידות רבה יחסית בתנאי קירור נאותים. בשינויים קלים, ניתן לחזור על תהליך זה ליצירת שמנת חמוצה.

חובצה מסורתית היא רזה וחומצית במקצת, בעוד שחובצת תרבית מלאה וחמוצה יותר.

באפייה, ניתן להחליף חובצה בחלב רגיל בכף אחת של מיץ לימון או חומץ או 1.75 כפיות אשלגן דו-טרטרי לכל כוס חלב רגיל. יש לאפשר לחלב החמוץ לעמוד במשך כ-10 דקות בטרם ניתן להוסיפו למתכון הדרוש. לצורך מתכונים טבעוניים אפשר לעשות שימוש בשיטה זו אף עם חלב אורז וחלב סויה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חבצה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חלב חמאה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חובצה** |

* מדריך להכנת חובצה (באנגלית)
* topic/cultured-buttermilk חובצה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חֻבְצָה במילון כלכלת הבית (תשל"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  Buttermilk(הקישור אינו פעיל, 27.2.2020)
3. ↑  Buttermilk Storage

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4147072-2

 |
**ג'ובאני במבו** (באיטלקית: **Giovanni Bembo**;‏ 21 באוגוסט 1543 - 16 במרץ 1618) היה הדוכס ה-92 של ונציה. במבו כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-2 בדצמבר 1615 ועד פטירתו.

בתקופת כהונתו ניסה שגריר ספרד בוונציה, אלפונזו דה לה קואבה להביא, בלא הצלחה, לנפילת לה סרניסימה.

קורות חיים
----------

ג'ובאני נולד בוונציה לאוגוסטין במבו וקיאה דל באסו. משפחת במבו הייתה אחת ממשפחות האצולה הוותיקות (**vecchie**) של ונציה, ואחת המשפחות העשירות בעיר.

בהיותו בן 12 החל במבו לעבוד בספינת קרב ונציאנית. הוא עבד על הספינה כ-16 שנים, ובין היתר השתתף בקרב לפאנטו בשנת 1571 תוך שהוא מפגין אומץ רב כאשר המשיך בלחימה על אף פציעותיו הקשות.

בעקבות הפגנת האומץ שלו מונה במבו לתפקיד פרוודיטורה, תפקיד אותו מילא בהצטיינות, ולימים מונה לתפקיד סאביו, קונסליירי ופרוקורטור.

### בחירתו לתפקיד הדוג'ה

בעת מותו של מרקאנטוניו ממו ב-31 באוקטובר 1615 לא היה אציל ונציאני אשר לא הייתה מחלוקת בדבר התאמתו לתפקיד הדוג'ה. משפחות האצולה נחלקו בין המשפחות הוותיקות (**vecchie**), לבין המשפחות החדשות (ה-**nuove**) ולא יכלו להסכים על מועמד. לאחר מספר סבבי בחירה לא יכלו 41 בעלי זכות הבחירה להסכים, ומהומות החלו ברחבי ונציה.

לבסוף, רק ב-2 בדצמבר 1615 הושגה פשרה בין הפלגים והוחלט על בחירת במבו - מחד בין למשפחת אצולה ותיקה, ומאידך, בעל דעות מתונות התואמות את עמדות משפחות האצולה החדשות.

לאחר בחירתו, החל, כמקובל, פסטיבל חגיגי ברחבי העיר, אשר הביא להפחתת המתיחות בין הפלגים.

ג'ובאני במבו כורע לפני האנשה של לה סרניסימה - ציור מעשה ידי דומניקו טינטורטו.
### כהונתו כדוג'ה

בשנים שקדמו לכהונתו הותקפו אוניות הסוחר הוונציאניות על ידי שודדי ים אשר פעלו בתמיכת פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. אחד ממעשיו הראשונים של במבו כדוג'ה היה להכריז מלחמה כנגד אוסטריה. במלחמת גרדיסקה, בקרבות שהתנהלו בפריולי, גרדיסקה ד'איזונצו, גריציה ואיסטריה הייתה ידה של ונציה על העליונה. הסכם השלום נחתם בפריז ב-27 בספטמבר 1617.

בין השנים 1617–1618 ניסה אלפונזו דה לה קואבה, שגריר ספרד להביא להפלת המשטר ברפובליקת לה סרניסימה על מנת לאפשר את כיבושה על ידי ספרד. דה לה קואבה יזם מהומות ברחבי העיר, ובמבו פעל לייצב את השלטון, אולם נפטר טרם פתרון ניסיון הקשר.

במבו נפטר בוונציה ב-16 במרץ 1618.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ובאני במבו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132708558
* ISNI: 0000 0000 6122 1182
* VcBA: 495/136597
* VIAF: 1180898
* WorldCat: viaf-1180898

 |
**מסרו אמוטו** (ביפנית **江本勝**, באנגלית: **Masaru Emoto**, ‏22 ביולי 1943 ביוקוהמה, יפן -17 באוקטוברשינג יבטטה 2014) היה סופר ויזם (מוכר שמן נחשים) יפני הידוע בעיקר בזכות טענתו שדיבור ומחשבות המופנות כלפי מים משפיעים עליהם.

חייו
----

אמוטו סיים לימודים ב-Yokohama Municipal University ביחסים בינלאומיים (ענף במדעי החברה), ובשנת 1992 קיבל תואר דוקטור לרפואה אלטרנטיבית לאחר שהשלים לימודים בהתכתבות ב"אוניברסיטה ההודית ללימודי רפואה אלטרנטיבית ".

לטענת אמוטו, כאשר חושפים כלי מים למילים חיוביות, תמונות יפות או מוזיקה נעימה, מחלקים אותם למספר צלחות פטרי (צלוחית שטוחה לבדיקות וניסויים במעבדה) וחושפים אותם לטמפרטורה של 250C- למשך שלוש שעות, ניתן לראות במיקרוסקופ שנוצרים בהם גבישים קריסטליים מרהיבים. אולם, כאשר המים נחשפו לדברים שליליים, מתקבלות צורות מכוערות ולא סימטריות.

משנת 1999 פרסם אמוטו מספר כרכים של עבודתו תחת הכותרת "Message From Water - מסרים מהמים", בהם תמונות מרהיבות של מים שנאמרו עליהם דברים חיוביים ושליליים בהתאמה. בנוסף, מציע אמוטו למכירה באתר האינטרנט שלו שלל "מוצרי מים" ככוסות וכלים שונים להם הוא מייחס מגוון רחב של סגולות רפואיות.

ביקורת
------

יש הסוברים כי טענותיו של אמוטו לא זכו להתייחסות רצינית בקרב החוקרים, מאחר שהניסויים שביצע לא נעשו לטענתם בתנאי הניסוי המקובלים בעולם המדע ומעולם לא הוצגו כנדרש לביקורת עמיתים. ניסיונות לשחזור הניסוי לא העלו את אותן התוצאות.
ג'יימס רנדי, קוסם מקצועי העוסק בין היתר בחשיפת נוכלים ושרלטנים הטוענים לכוחות על טבעיים, הציע לאמוטו סכום של מיליון דולר אם יצליח להוכיח את טענותיו בתנאי מעבדה תחת פיקוח, אולם אמוטו סירב.

רעיונותיו של אמוטו הופיעו בסרט בליפ משנת 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מסרו אמוטו
* האתר המסחרי של אמוטו
* אתר המבקר את מחקרו של אמוטו
* אתגר מיליון הדולר
* יורם שורק, האם יכולה המחשבה להשפיע על מים?, במדור "דברים שיורמים יודעים", באתר ארכיון האינטרנט (במקור, מאתר "nana10‏")

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260864305171
* BIBSYS: 6007819
* BNE: XX1699038
* BnF: cb150095174 (data)
* CANTIC: a11688099
* CiNii: DA06897442
* GND: 123648084
* ISNI: 0000 0001 0928 4327
* LCCN: no2003047530
* NDL: 00312296
* NKC: xx0038966
* NLK: KAC200203362
* NLP: a0000002307509
* NTA: 242611338
* PIC: 316992
* SNAC: w628324z
* SUDOC: 194505332
* ULAN: 500128683
* VIAF: 99095006
* WorldCat: lccn-no2003047530

 |
ציור של חתול באמנות פיקסלים בגודל 64x64 פיקסלים. בפינה השמאלית התחתונה ניתן לראות תמונה מוגדלת של חלק מהציור
ציורים באמנות פיקסלים של דמויות ממשחק וידאו
אייקונים בשולחן העבודה במערכת ההפעלה Microsoft Windows שהנם בפועל ציורים באמנות פיקסלים
שימוש באמנות פיקסלים באנימציות של משחק הוידאו "Broforce"(אנ') משנת 2015
**אמנות פיקסלים**, מוכרת גם בשם התעתיק מאנגלית: **פיקסל ארט** (**Pixel art**), היא סוג של אמנות דיגיטלית שעושה שימוש במפות סיביות שנערכות ברמת דיוק של פיקסל. גרפיקות של משחקי מחשב ווידאו ישנים ומשחקים בטלפונים סלולריים נחשבים לאמנות פיקסלים.

הגדרה
-----

לעיתים קרובות אמן פיקסלים צריך לשמור על מספר צבעים נמוך, משום שמכשירים שמציגים את היצירות מוגבלים בצבעים. בנוסף לכך, ישנם אמנים שבוחרים להגביל את כמות הצבעים כאמירה אמנותית או כמחווה למכשירים הישנים.

באופן כללי, אמנות פיקסלים "טהורה" נעשית על ידי ציור כל פיקסל בנפרד, בדרך כלל באמצעות כלי העפרון. ישנם כלים שמזרזים את היצירה, כמו כלי הקו, העיגול והדלי ופילטרים אוטומטיים, אבל חלק מהאמנים מתנגדים לשימוש בהם.

יצירת אמנות פיקסלים היא בדרך כלל יצירה שנעשית בתכנון ובהקפדה עם עוצמת רגש ומחשבה.

טכניקות ציור
------------

בדרך כלל היצירה מתחילה מקווי מתאר. קווים אלה לעיתים לקוחים מתמונות סרוקות, או מצוירים ביד חופשית. הצביעה היא לעיתים רחוקות בצבע אחיד. בדרך כלל מנסה האמן ליצור אפקט של הדרגה בצבע. עקב מגבלות הצבע והגודל, משתמשים האמנים בדגמים כמו "לוח השחמט" כדי ליצור אשליה של צבע חדש.

שמירה וכיווץ
------------

בדרך כלל אמנים רוצים לשמור את היצירות שלהם בפורמטים שלא מאבדים מידע, כלומר כל פיקסל נשמר בדיוק. מכיוון שלעיתים קרובות ישנן מגבלות צבע, בחירת פלטת צבע יכולה להיות יעילה. PNG ו-GIF הם דוגמאות לפורמטים ששומרים על הצבע באמצעות פלטה וגם אינם כבדים. דרך אחרת לשמור את המידע היא באמצעות שורות קוד שתוכנות מסוימות יכולות לפענח.
קובצי JPEG אינם מתאימים לאמנות פיקסלים מכיוון שהכיווץ שלהם גורם לאיבוד פרטים והם תופסים מקום גדול יותר בזיכרון.

קטגוריות
--------

המיון הנפוץ ליצירות פיקסלים הוא למבט איזומטרי ומבט לא איזומטרי. יצירות שנעשות במבט איזומטרי מדמות תלת-ממד, לעומת יצירות לא איזומטריות שבהן הדמויות והחפצים מצוירים מקדמתם, מצדם או במבט עילי.

* נקודת מבט איזומטריתנקודת מבט איזומטרית
* נקודת מבט לא איזומטריתנקודת מבט לא איזומטרית

שימושים
-------

כיום השימוש באמנות פיקסלים פוחת עם השיפור בגרפיקת התלת-ממד בקונסולות המשחק ובמחשבים. בטלפונים הניידים, בעבר, נפוץ היה השימוש באומנות פיקסלים עקב מגבלות הרזולוציות ונפח האחסון הנמוכים. במערכות הפעלה יש צלמיות שנחשבות לאמנות פיקסלים, מכיוון שיש בהן מגבלות צבע וגודל.

ראו גם
------

* פסיפס
* אמנות ASCII

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנות פיקסלים** בוויקישיתוף
* מספר מדריכים על פיקסל ארט (בעברית)
**פרלה דנוך צוקרל** (נולדה ב-30 בינואר 1989) היא שחקנית, קומיקאית, חקיינית, ויוטיוברית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

פרלה נולדה בטבריה והיא הבת של הזמר רמי דנוך מלהקת צלילי העוד. כשהייתה בת שנתיים, עברה המשפחה לראשון לציון.
לא להתגייס לצהל מכיון והייתה בתת משקל

בשנת 2017 השתתפה בסדרה "להיות איתה" ששודרה בערוץ 2 גילמה את פרלה. באותה השנה גילמה את איב המאפרת בתוכנית הרשת שיצרו רן סופר ורוני ששון, "בסלון אצל ששון". 

בשנת 2019 שיחקה בסדרה "בת אל הבתולה" ששודרה בחברת הכבלים של HOT בתפקיד סיגלית. באותה השנה שיחקה גם בסדרת הטלוויזיה "דוז פואה".

בשנת 2020 דיבבה את מאמא בסדרה "חבורת חיות המחמד".

בשנת 2021 גילמה את אדווה בסדרה "מה שבע" ששודרה בערוץ קשת 12. באותה השנה השתתפה עם מני בעלה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי "זוג מנצח VIP" ששודרה בערוץ רשת 13.

בשנים 2022-2024 שיחקה בשתי העונות של הסדרה הקומית המצליחה "שנות ה-90" בערוץ רשת 13 בתפקיד פרח פנסו.

בשנת 2023 התארחה בעונה הרביעית של הסדרה הקומית ״קופה ראשית״ בערוץ כאן 11 גילמה את לירי כהן, מועמדת להחליף זמנית את שירה (נועה קולר), וגם התקבלה, רק שהגיעה לתפקיד רק לאחר ששירה חזרה.

חיים אישיים
-----------

דנוך נישאה בשנת 2021, לכוכב הילדים מני צוקרל (מני ממטרה).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרלה דנוך, ברשת החברתית פייסבוק
* פרלה דנוך, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרלה דנוך, ברשת החברתית טיקטוק
* פרלה דנוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרלה דנוך, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* סרטונים בערוץ של פרלה דנוך, באתר יוטיוב
* אבי איצקוביץ', אני, מני והממטרה: פרלה דנוך, כוכבת "זוג מנצח VIP", מגלה הכל, באתר mynet‏ ראש העין, 28 במאי 2021
* בר שם אור, פרלה דנוך: "החלטתי לא לחכות ולכתוב לעצמי תפקידים", באתר ynet, 15 בספטמבר 2023
* שיר זיו, פרלה על בעלה מני ממטרה: "היו לי משברים מאוד קשים, ולא ממקום של קנאה", באתר ישראל היום, 9 בפברואר 2023
* שרה פני עוזרי, ‏"פתאום ארץ נהדרת הייתה אצלי בבית": פרלה דנוך כבר לא רק כוכבת רשת, בעיתון מקור ראשון, 11 במאי 2023
* יפעת הללי אברהם, ‏"אמא שלי עסוקה בלהסביר שהבת שלה לא בהיריון", באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2023
* בר שם-אור, פרלה דנוך: "החלטתי לא לחכות ולכתוב לעצמי תפקידים", פודקאסט "ברשת", ספטמבר 2023
**ג'ורג' פלאצ'ק** (**Georg Placzek**;‏ 26 בספטמבר 1905, ברנו – 9 באוקטובר 1955, ציריך) היה פיזיקאי תאורטי יהודי צ'כי, שנודע בעיקר בזכות ניסוח קבועי פלאצ'ק המתארים הצגה בלתי פריקה של רכיבי טנזור הפולריזביליות. קבועים אלו משמשים לחישוב פיזור רמאן, שיטה ספקטרוסקופית חשובה.

ילדותו ומשפחתו
--------------

פלאצ'ק נולד בעיר ברנו שבמוראביה, אז חלק מהקיסרות האוסטרו הונגרית, הוריו אלפרד ומריאן היו בני המעמד הבינוני-גבוה והיה בבעלותם מפעל טקסטיל, הרב ד"ר ברוך פלאצ'ק סבו היה הרב הראשי של העיר ברנו ושל מחוז מוראביה. הוריו, ואחיו פרדריק ואדית נספו בשואה.

קריירה אקדמית
-------------

פלאצ'ק השלים את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת וינה, לאחר מכן השתתף במחקרים שונים באוניברסיטאות החשובות באירופה, באוטרכט חבר להנס קרמרס במשך 3 שנים, לאחר מכן שהה תקופה קצרה בלייפציג שם עבד עם פטר דביי וורנר הייזנברג, לאחר מכן שיתף פעולה במסגרת קבוצת חוקרים בהובלת אנריקו פרמי, בין השנים 1932 עד 1938 עבד בקופנהגן עם נילס בוהר, בזמן זה בילה תקופות באוניברסיטאות נוספות ברחבי העולם ובכללן באוניברסיטה העברית בירושלים שם הוצע לו להתמנות למשרת פרופסור לפיזיקה תאורטית.

במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחריה עבד פלאצ'ק בפרויקט מנהטן, שם הוביל מספר צוותים ואף החליף את הנס בתה בראש קבוצת המחקר התאורטי. בתקופה זו שינה את שמו מגיאורג לג'ורג'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' פלאצ'ק** בוויקישיתוף
* על חייו של ג'ורג' פלאצ'ק

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף העד של אלפרד פלאצ'ק, אביו, מאתר יד ושם.
2. ↑  דף העד של מריאן פלאצ'ק, אימו, מתוך אתר יד ושם.
3. ↑  על הרב ברוך פלאצ'ק
4. ↑  דף העד של אדית פלאצ'ק, אחותו, מאתר יד ושם.
5. ↑  Alexander Weissberg, **The Accused**, Pickle Partners Publishing, 2016-07-26, ISBN 978-1-78625-965-3. (באנגלית)
6. ↑  The Genesis of Physics at the Hebrew University of Jerusalem

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 127856080
* ISNI: 0000 0000 6320 8598
* LCCN: no2006087875
* NKC: js20051031018
* NTA: 227016335
* SNAC: w6gb26bb
* SUDOC: 156638576
* VIAF: 7150091
* WorldCat: lccn-no2006087875

 |
לוח המראה את מערכת האיזונים והבלמים ברפובליקה הרומית
ברומא העתיקה שלטו **מוסדות פוליטיים** מיוחדים וייחודיים. ברפובליקה הרומית, במקום מלך, עמדו בראש הרשות המבצעת שני קונסולים למשך שנה. בין היתר, תפקיד הקונסולים היה להנהיג את הצבא. לאחר שנת שירות אחת, היה מקבל את מעמד ה"פרוקונסול" לשנה נוספת. בדרך כלל עשה את השנה הזאת באחת הפרובינקיות.

ישנו חוק המאפשר לקונסולים לוותר על תפקידם לטובת דיקטטור בשעת חירום, החוק נקרא Lex Hortensia. הדיקטטור התמנה לתקופה שלא תעלה על חצי שנה או עד סיום העניין הספציפי שלשמו נבחר. הדיקטטור היה ממנה את מפקד הפרשים שהיה כפוף לו. בתום תקופת כהונת הדיקטטור הוא היה עלול לעמוד לדין אם נהג באכזריות כלפי העם.

מתחת לקונסולים היו כמה בעלי תפקידים, החשובים ביותר היו הפרטורים, אשר שימשו תחילה כשופטים ברומא ואחר כך בכל האימפריה. בנוסף לכך, יכלו לקבל ניהול של שטח מסוים ולהנהיג את הצבא בקרב. פקידים נוספים היו הקנסורים. פקידים אלו היו אחראים על עריכת הקנזוס (מפקד אוכלוסין) שבו הם חילקו את הרומאים לפי המעמד הכלכלי.

לחלוקה זו הייתה משמעות כלכלית ופוליטית חשובה. פקידים נוספים היו הקווסטורים, אשר שימשו כשרי אוצר. ברומא היו כמה אסיפות עם, החשובה שבהם הייתה הסנאט, שם ישבו בהתחלה 200, לאחר מכן 300 ובסוף 600 סנאטורים, שייצגו את בתי האב של רומא. תפקיד הסנאט היה לייעץ לקונסולים בענייני כלכלה ופוליטיקה. הם לא היו מוסד מבצע או מחוקק, אך הקונסולים לא העלו על דעתם לבצע דבר כלשהו מבלי לקבל את העצה של הסנטורים אשר ייצגו את המשפחות העשירות של רומא.

אספת עם נוספת ברומא הייתה "אספת הקנטוריות", מבחינה פורמלית היא הייתה החשובה ביותר שכן היא הייתה המוסד המחוקק והיא זו שבחרה את בעלי התפקידים הציבוריים.
הרכב האספה היה תוצאה של מפקד הקנזורים, באספה היו 5 מחלקות, במחלקה הראשונה היו העשירים שהייתה להם יכולת הכרעה. מבחינה פורמלית הם היו חשובים יותר מהסנאט.

מעמד נוסף שהיה ברומא הוא מעמד הפלבס. מוצאם אינו ברור כנראה הם היו עבדים שהשתחררו או זרים שהגיעו לרומא ובמשך הזמן עלו במעמדם הכלכלי והחלו לתבוע זכויות פוליטיות. הפלבאים תבעו זכות להתמנות לקונסולים, זכות להיכנס לסנאט, זכות לקבל את אדמת הציבור וזכות לאספת עם משלהם. לאחר מאבק שפרטיו לא ידועים הפלבאים קיבלו את כל תביעותיהם ואף יותר. לפלבאים ניתנה משרה פוליטית חדשה ברפובליקה אשר נקראה טריבון הפלבס. תפקיד הטריבון היה להגן על הפלבאים מפני שרירות לבם של המגיסטראטים. לטריבון הייתה זכות להטיל וטו על כל ההחלטות והפעולות של כל מוסד או בעל תפקיד בתוך בעיר רומא.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה של החוקה הרומית (באנגלית)
* רומי, פוליטיקה וממשל, דף שער בספרייה הלאומית

| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543882305171
* LCCN: sh85115178

 |
**שרה מרום שלו** (נולדה ב-23 בספטמבר 1934) היא חברת הכנסת ה-17 לשעבר מטעם סיעת גיל.

ביוגרפיה
--------

מרום שלו נולדה בי"ד בתשרי ה'תרצ"ה, 23 בספטמבר 1934 בדורוחוי, רומניה ועברה בה את מלחמת העולם השנייה. מתוך משפחה של שש נפשות, שרדו את השואה רק שלוש – מרום שלו, אחיה, ואמם. הם העפילו לארץ ישראל, גורשו על ידי הבריטים לקפריסין ולאחר מכן שהו במחנה עתלית. כששוחררו, שוכנו בשכונת שעריים ברחובות. אחיה של מרום-שלו נהרג במהלך קרבות התקומה במדינת ישראל והיא נשארה עם אמה.

עבדה בעיריית רחובות ושימשה יו"ר ועד עובדי העירייה. מאז פרישתה, במהלך שנות השמונים, עומדת בראש ארגון הגמלאים של העירייה.

בבחירות לכנסת ה-17 התמודדה מטעם מפלגת הגמלאים ונבחרה לכנסת לאחר שמוקמה שביעית ברשימתה. כחברת כנסת, הייתה חברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדה לקידום מעמד האישה ובוועדה המיוחדת לבעיית העובדים הזרים, ומ-19 בנובמבר 2007 גם בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות. בנוסף, עמדה בראש השדולה למען ניצולי השואה.

במהלך כהונתה בכנסת יזמה מרום שלו תיקון לחוק נכי המלחמה בנאצים, המתיר לנכה המתייצב בפני ועדה רפואית מכוח החוק להתלוות בשני מלווים. כן יזמה תיקון לחוק התכנון והבניה, הקובע כי תוכנית מתאר מקומית תכלול הוראות לגבי הימנעות מפגיעה בצמחייה ובערכי טבע, נוף ומורשת, וכן הוראה לפיה בין שימושי הקרקע הנקבעים בתוכנית יש לקבוע גם שטחים ציבוריים פתוחים.

התפלגות הסיעה
-------------

ב-28 באפריל 2008 הגישה יחד עם חבריה לסיעת גיל, משה שרוני ואלחנן גלזר לוועדת הכנסת בקשה להתפלג מהסיעה ולהקים סיעה עצמאית בשם "צדק לגמלאים". ב-4 במאי כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם גאידמק ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". לאחר שוועדת הכנסת דחתה פעמיים את בקשת ההתפלגות בעקבות חשד לאי-חוקיות בהסכם עם גאידמק, אישרה הוועדה ב-2 ביוני את בקשת ההתפלגות, וזאת לאחר שהשלושה הודיעו כי ניתקו כל קשר עם גאידמק. עוד בטרם אושר הפילוג, החליטה סיעת גיל כי מרום שלו תישאר הנציגה מטעמם רק בוועדה לקידום מעמד האשה.

לבסוף, ולאחר שבוטל ההסכם עם גאידמק, אישרה ועדת הכנסת ב-2 ביוני את התפלגות הסיעה ואת הקמת סיעת "צדק לזקן". ב-15 באוקטובר, בעת נסיונותיה של ציפי לבני להקים ממשלה חדשה בראשותה, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש. חבר הכנסת גלזר הודיע כי יישאר בסיעת היחיד "צדק לזקן".

חיים אישיים
-----------

כיום מתגוררת מרום שלו ברחובות, גרושה ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* שרה מרום שלו, באתר הכנסת

* שרה מרום שלו, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמנון מרנדה, הגמלאים מזגזגים: 3 פורשים לסיעה חדשה, באתר ynet, 3 במאי 2008
2. ↑  אמנון מרנדה, הגמלאים - האיחוד: איתן ושרוני שוב ביחד, באתר ynet, 15 באוקטובר 2008
**אדולף "אדי" דסלר** (בגרמנית: ;**Adolf "Adi" Dassler**;‏ 3 בנובמבר 1900, הרצוגנאורך (אנ'), ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית – 6 בספטמבר 1978, הרצוגנאורך, גרמניה המערבית) היה מייסד חברת הביגוד הגרמנית אדידס, ואחיו הצעיר של רודולף "רודי" דסלר (אנ') מייסד חברת פומה. בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בשנות השלושים, הצטרפו שני האחים למפלגה הנאצית.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר הפרנקונית הרצוגנאורך. לאחר מלחמת העולם הראשונה בה לחם, החל דסלר לייצר נעלי ספורט במכבסה של אמו. אביו כריסטוף עבד במפעל לנעליים, אחיו רודולף ייצר סוליות לנעליים, ושניהם תמכו בו בהקמת עסק משלו לייצור נעלי הספורט. ב-1 ביולי 1924, רודולף הצטרף לעסק של אחיו, והוא הפך ל-"Gebrüder Dassler Schuhfabrik" (בגרמנית: מפעל הנעליים של האחים דסלר). ספורטאים רבים נעלו את נעלי החברה במהלך אולימפיאדת אמסטרדם, דבר שפרסם את החברה. הספורטאי ג'סי אוונס נעל את נעלי החברה במהלך ריצה באולימפיאדת ברלין, אולימפיאדה שבה זכה בארבע מדליות זהב, למגינת לבו של היטלר.

בעקבות עליית הנאצים לשלטון בשנות השלושים של המאה ה-20 הצטרפו האחים למפלגה הנאצית, אך רודולף נחשב לתומך נלהב יותר של המפלגה מבין השניים. במהלך מלחמת העולם השנייה נוצר קרע בין האחים: ב-1943 נכנסו אדולף ואשתו למקלט במהלך הפצצה של בעלות הברית, מקלט שאליו נכנסו, קודם לכן, רודולף ומשפחתו. אדולף אמר "הממזרים המטונפים חזרו", בהתייחסו, ככל הנראה, למטוסיהן של בעלות הברית, אלא שרודולף היה משוכנע כי אדולף מתייחס אליו ואל משפחתו. לאחר שרודולף נפל בשבי הצבא האמריקני, ונחשד כאיש אס אס, החריפה היריבות בין שני האחים, משום שרודולף סבר כי החשד בו נבע ממידע שהדליף אחיו. בתקופת שביו של רודולף, אדולף המשיך בפיתוח החברה, וקידם מכירת מגפיים לוורמאכט. בשנת 1948 הריב בין השניים הגיע לנתק מוחלט. רודולף ניתק את השותפות והקים את חברת פומה, ואדי שינה את שמה של חברת הנעליים ל-"אדידס" על שם עצמו (**Adi Das**sler).

בשנת 1973 הקים בנו של אדולף, הורסט, את חברת ארנה(אנ'), המייצרת ציוד וביגוד לשחייה. לאחר מות אדולף בשנת 1978, הורסט ואשתו קטי העבירו לידיהם את ניהול חברת אדידס. אדידס הפכה לחברה פרטית בשנת 1989 לאחר מותו של הורסט שנתיים לפני כן, אך רכוש החברה נשאר בידי המשפחה עד הנפקתה בשנת 1995.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדולף דסלר** בוויקישיתוף
* אדולף דסלר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  rediff.com, How Adidas and Puma were born, November 8, 2005
2. ↑  Fortune, The hatred and bitterness behind two of the world’s most popular brands,
Omar Akhtar, March 22, 2013
3. ↑  DW, Business, FOCUS ON BUSINESS, The Town that Sibling Rivalry Built, and Divided, Kyle James, July 3, 2006
4. ↑  Adidas,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007369013505171
* GND: 133407063
* ISNI: 0000 0000 3916 1515
* LCCN: nb2007019313
* NKC: vse2016910679
* NTA: 294574778
* VIAF: 65195387
* WorldCat: lccn-nb2007019313

 |