recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
רבי **משה יצחק אביגדור** (תקס"א או תקס"ב, 1801 - כ"ג באב תרכ"ה, 15 באוגוסט 1865) היה רב ופוסק ליטאי, רבן של קובנה, שקלוב וערים נוספות. נודע על שם ספרו "פרדס רימונים" על הלכות נידה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1801, לרב שמואל מבריסק ולאמו שהייתה אחות אמו של רבי צדוק הכהן מלובלין. בצעירותו למד אצל רבי ליב חסיד, אביו של רבי בנימין דיסקין, רבה של וולקוביסק, וסבו של מהרי"ל דיסקין. נישא לשיינא אסתר בתו של הרב יהודה לייב דבוטן-בוטינסקי רבה של מוהילב תחילת דרכו ברבנות הייתה בשנת תקפ"ט, אז התמנה כדיין בסלונים; בסוף שנת תקצ"ד התמנה לרבנות ואשילישוק, בה כיהן שלוש עשרה שנים.

בסביבות שנת תר"ז (1847) התמנה לרבנות סייני שבפולין, הקים בה ישיבה במתכונתה של ישיבת וולוז'ין, אך הישיבה נסגרה בעקבות הלשנה. הוא נחקר וספרייתו הוחרמה, כששוחרר מהמעצר נאסר עליו להתגורר בפולין וספרייתו לא הוחזרה לו.

בשנת תרי"ד (1854) לאחר פטירת רבה של קובנה ואב בית הדין הראשון בה, רבי אריה לייב שפירא, התמנה לרבנות קובנה. מתלמידיו בעיר זו: הרב הלל דוד הכהן טריווש. בחודש שבט תרכ"א (1861) עזב את קובנה לטובת רבנות שקלוב, ובה נפטר ונקבר בכ"ג באב תרכ"ה, 15 באוגוסט 1865.

בנו היחיד רבי אברהם שמואל הדפיס את ספרו לאחר פטירתו.

ספריו
-----

ספרו "פרדס רימונים" הנחשב לאחד מספרי היסוד העוסקים בהלכות נידה, יצא לאור לאחר פטירתו בווילנה (תרכ"ט), במהדורת וילנא נדפס רק חלקו הראשון של הספר והוא הושלם רק במהדורת ירושלים תשס"ז. ספרו "גליוני קדש" נדפס בניו יורק (תרס"ט), בידי נכדו יוסף בוטה, והוא כולל את הערותיו לספרים רבים כפי שרשמם על גליונות הספרים שבספרייתו. מלבד ספריו אלו כתב שאלות ותשובות הלכתיות רבות, ורובן המוחלט אבד. תשובות בודדות נדפסו בספרים שונים. ספרו "נטעי אביגדור" בכתב יד נמצא בבית הספרים הלאומי בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 'ר' משה־יצחק־אביגדור ב"ר שמואל', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 70 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1268).
* ידיעה על הספד אחרי פטירתו, מפי רבי יצחק אלחנן ספקטור בקובנה. המגיד, 4 באוקטובר 1865
* הרב גרשון חנוך רוזנברג, **לדמותו של הגאון רמ"י אביגדור**, בשולי כתבה על גילוי כתב יד של ספרו, מוסף שבת קודש - יתד נאמן, גליון מס. 31 תשע"ה, עמ' 37, באתר אוצר החכמה

מכתביו
* ****פרדס רימונים****, וילנא, תרכ"ט, באתר היברובוקס
* ****גליוני קדש****, ניו יורק, תרס"ט, באתר היברובוקס
* משה יצחק בן שמואל אביגדור (1801-1865), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספרים רבים מצוינת שנת לידתו תקס"א, אך ב**פנקס סלונים**, תל אביב תשכ"א, כרך א' עמ' נב, נכתב תקס"ב.
2. ↑  כחודש לאחר התפטרותו מרבנות קובנה, התמנה לרבנות זו רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין. (חיים קרלינסקי, **הראשון לשושלת בריסק**, מהדורת ירושלים תשס"ד, עמ' 67).
3. ↑  לפי כתב ידו של בנו, מצוטט בהקדמה לחלק ד' של ספרו **פרדס רימונים** ירושלים תשס"ב, הערה 18. לפי מקור אחר המצוטט שם, תאריך פטירתו הוא בי"ד באב.
4. ↑  למחייתו התפרנס מבית הארחה שהקים בדרוזגניק (מודעה בעיתון המגיד, 23 במאי 1877, על בית ההארחה).
5. ↑  בספר **עמודי אש** לר' אברהם שמואל מראסיין (וילנא תרל"ה) נדפסה תשובה אחת; כך גם בספר **חמש ידות** לר' בנימין בישקא לדזמן (תל אביב תשל"ה), סימן יא, עמ' לג-לז. גם בכתבי עת שונים נדפסו תשובות אחדות שלו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304317805171
* LCCN: nr90025212
* VIAF: 2320023
* WorldCat (עם VIAF): 2320023

 |
**תסמונת טאוסיג-בינג** (באנגלית: **Taussig–Bing syndrome**) היא מום לב מולד סיאנוטי (בעיות בלב שפירושן שאין מספיק חמצן בדם), שבו למטופל יש גם חדר ימני כפול יציאה (DORV) וגם חדר ימני כפול יציאה וגם פגם במחיצה הבין-חדרית (VSD).

תיאור
-----

ב-DORV, במקום המצב הרגיל שבו דם מהחדר השמאלי (LV) זורם החוצה לאבי העורקים ודם מהחדר הימני (RV) זורם החוצה לעורק הריאה, גם אבי העורקים וגם עורק הריאה מחוברים ל-RV, וכן הנתיב היחיד לדם מה-LV הוא מעבר ל-VSD. כאשר ה-VSD הוא חדר ימני כפול יציאה (יושב ממש מתחת לעורק הריאה), הדם ה-LV זורם בעדיפות לעורק הריאה. אז דם ה-RV, כברירת מחדל, זורם בעיקר לאבי העורקים.

טיפול
-----

על כן הביטויים הקליניים של אנומלית טאוסיג-בינג דומים מאוד לאלו של דקסטרו-טרנספוזיציה של העורקים הגדולים (dextro-Transposition of the great arteries), אך התיקון הניתוחי שונה. ניתן לתקן את האנומליה בניתוח גם באמצעות פעולת החלפת העורקים (ASO). הפעולה מתבצעת עם הליך ראסטלי (Rastelli procedure) והוא נקרא על שם הלן טאוסיג וריצ'רד בינג (Richard Bing), שתיארו אותו לראשונה ב-1949.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Konstantinov, Igor E. (2009). "Taussig-Bing Anomaly". *Texas Heart Institute Journal*. **36** (6): 580–585. ISSN 0730-2347. PMC 2801930. PMID 20069085.
2. ↑  Ramrakha, Punit S.; Ramrakha, Punit; Hill, Jonathan (2012). *Oxford Handbook of Cardiology* (באנגלית). OUP Oxford. p. 707. ISBN 9780199643219.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בממשל אוטונומי לשעבר בסודאן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סודאן (פירושונים).
פירוש נוסף ערך זה עוסק בממשל אוטונומי שהתקיים בעבר. אם התכוונתם למדינה אפריקאית שקיבלה עצמאות מסודאן ב-2011, ראו דרום סודאן.

**הממשל האוטונומי של דרום סודאן**, (בערבית: **جنوب السودان**, בתעתיק מדויק: ג'נוב אלסודאן) היה ממשל אוטונומי אשר התקיים משנת 2005 עד שנת 2011 באזור הכלול במדינת דרום סודאן.

לממשל הייתה מידה רבה של אוטונומיה והוא נוצר על פי הסכם משנת 2005 עם ממשלת סודאן. בחודש ינואר 2011, התקיים משאל עם בחבל, אשר קבע אם תוענק לו עצמאות. לחבל הוענקה עצמאות ברוב של כמעט 99% מצביעים בעד היפרדות, והוא נהפך לרפובליקה של דרום סודאן בתאריך ה-9 ביולי 2011.

גאוגרפיה
--------

שטחו של החבל היה כ-620,000 קילומטר מרובע. החבל גבל באתיופיה ממזרח, בקניה, אוגנדה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בדרום, וברפובליקה של מרכז אפריקה במערב. בצפון גבל החבל בחלקה הצפוני של סודאן.

החבל כלל עשר ממדינות סודאן, אשר הפכו למדינות דרום סודאן עם עצמאותו:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | מיקום יחסי | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה נכון לשנת 2007 | שטח |
| 1 |  | מערב בחר אל-ע'זאל | ואו | غرب بحر الغزال | 1,467,000 | 93,900 |
| 2 |  | צפון בחר אל-ע'זאל | אבייל | شمال بحر الغزال | 826,646 | 33,558 |
| 3 |  | האיחוד | בנטיו | الوحدة | 266,726 | 35,956 |
| 4 |  | מדינת הנילוס העליון | קודוק | أعالي النيل | 1,243,855 | 77,773 |
| 5 |  |  ואראפ | אל-יונאייה | واراب | 1,032,208 | 31,027 |
| 6 |  | ג'ונגליי | בור | جونقلي | 1,206,830 | 122,479 |
| 7 |  | מדינת האגמים | רומבק | البحيرات | 578,615 | 40,235 |
| 8 |  | אקווטוריה המערבית | יאמביו | غرب الاستوائية | 1,764,142 | 79,319 |
| 9 |  | אקווטוריה התיכונה | ג'ובה | الاستوائية الوسطى | 342,093 | 22,956 |
| 10 |  | אקווטוריה המזרחית | טורית | شرق الاستوائية | 228,169 | 82,542 |
|

דמוגרפיה
--------

כיתת לימוד במחוז צפון בחר אל-ע'זאל
אוכלוסיית החבל נאמדה בכ-7.5 עד 9.5 מיליון תושבים. על פי מפקד אוכלוסין מ-2008, אוכלוסיית החבל היא 8.2 מיליוני תושבים. הקבוצה האתנית המובילה בגודלה היא הדינקה, ואחריה שבטי הנואר, הבארי והשילוק. השפה הרשמית בחבל כבר מ-1928 היא אנגלית, בשל ריבוי להגים ושפות בין השבטים הרבים. קיים גם שימוש בלהג הערבי של ג'ובה. הדת השלטת היא נצרות, לצד אמונות אליליות. רוב הנוצרים משתייכים לכנסייה הקתולית או לכנסייה האנגליקנית, בהשפעת מיסיונרים מערביים שחדרו לדרום סודאן החל מאמצע המאה התשע עשרה. מיעוטם משתייכים לכנסייה האתיופית האורתודוקסית או לנצרות הקופטית או לכנסיות מערביות קטנות יותר.

דרום סודאן הוא כיום אחד מהמקומות העניים בעולם. אוכלוסייתו מונה כ-9 מיליון אזרחים, 90% מתוכם חיים מתחת לקו העוני, 18% חיים בתנאי רעב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Christianity in Southern Sudan באתר hope for the future
2. ↑  המצוקה בדרום סודאן, 90% חיים מדולר ליום, באתר ynet, 28 בדצמבר 2010
עטיפת ספרה הביוגרפי של אהלה הלוי
**אֹהלה הלוי** (14 באפריל 1928 - 21 ביולי 2010) הייתה זמרת ושחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

בתם של משה הלוי, במאי ומיסד תיאטרון "האהל" (שעל שמו היא קרויה) ולאה דגנית, שחקנית בתיאטרון. כיוון שהוריה הופיעו שניהם בתיאטרון, נשלחה הלוי כילדת חוץ לקיבוץ משמר העמק והתחנכה במוסד החינוכי שומריה. לאחר תום לימודיה התיכוניים היא התקבלה ללהקת הצ'יזבטרון שהייתה אז תחת פיקודו של חיים חפר, בין השאר הייתה הראשונה ששרה את "הפרוטה והירח". ב-21 באוגוסט 1948, בתום סיבוב הופעות במשקים מול החזית המצרית במהלך מלחמת העצמאות, נפגעה משאית שהסיעה את חברי הצ'יזבטרון ממוקש נגד טנקים בדרך עפר בין הקיבוצים בארי ובארות יצחק בצפון הנגב.

היה זה סיבוב ההופעות הראשון שבה השתתפה אוהלה, שאר הנוסעים ברכב נפגעו קל ואולם היא נפגעה קשה בברך שמאל. היא אבדה את האפשרות לכופף את רגלה השמאלית. הרגל התקצרה לאחר ניתוחים והיא הזדקקה לנעליים אורתופדיות מיוחדות. לאחר הפגיעה היא המשיכה לשיר ולהופיע בארץ, בפריז ובניו יורק עד שנותיה האחרונות.

היא נישאה לשחקן שייקה אופיר שאותו הכירה בלהקת הצ'יזבטרון, והם היו הורים לאלעד (עליו נכתב השיר "אלעד ירד אל הירדן" של אברהם זיגמן) ועתליה. נישואים אלה הסתיימו בגירושין ב-1961.
בשנת 1970 יצאה עם אמה למסע הופעות משותף בישראל ומחוצה לה. היא שרה שירים בעברית וביידיש ואמה העלתה קטעי משחק מתפקידיה ב"אהל".
ספרה האוטוביוגרפי, "ניצחתי את הגורל", בעריכת עדנה שבתאי, יצא לאור בהוצאת קווים.

נטמנה בבית העלמין קריית שאול.

אוטוביוגרפיה
------------

* **ניצחתי את הגורל: סיפורה של אהלה הלוי**; כתבה וערכה: עדנה שבתאי, תל אביב: "קווים אישיים", 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהלה הלוי, באתר זמרשת
* אהלה הלוי, דף שער בספרייה הלאומית
* שרה פרנקל, האם, הבת ורוח ה"אהל", מעריב, 16 באוגוסט 1970
* עמית לוינסון, אהבה ממבט ראשון: פרידה מהזמרת אוהלה הלוי, באתר nrg‏, 29 ביולי 2010
* ראובן לייב, הזמיר שנדם, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 ביולי 2010
* שיחה אודות אוהלה בין רבקה מיכאלי לדן אלמגור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי אתר חברה קדישא
2. ↑  עוזי ברוך, "אלעד ירד אל הירדן" - הלך לעולמו, באתר ערוץ 7

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463011105171
* ISNI: 0000 0000 6876 5713
* VIAF: 97571183
* WorldCat: viaf-97571183

 |
**שגיאת לואה ביחידה mw.lua בשורה 143<includeonly></includeonly>: bad argument #1 to 'time' (table expected, got string).**

שער ספר אגורה באהלך
הרב **אליקים גאטינייו** (ה'תפ"ה, 1725 בערך - ה' בשבט תקנ"ה, 25 בינואר 1795) היה דיין, פרשן ופוסק באזמיר.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי יצחק גאטינייו (הראשון), שגידלו לתורה מינקות והרבה לשבח אותו: "אדוני אבי זלה"ה חלק ממעשיו הטובים בצאתי מרחם אמי נפשו איותה להעמידני על התורה...והיה טורח בגופו ובממונו לילה כיום יאיר להוציא מחשבתו לפועל, עד שבחמלת ה' עליו הגיעני ה' לפרק הכותב מחידושי תורה כאפרוח שנפתחו עיניו".

בי"ח בתמוז התק"ב, עת פרצה שריפה באזמיר, ונשרפו בתי הכנסת ובתי המדרש עד ש"לא נמצא גם ספר ללמוד", נסעו הרב אליקים יחד עם הוריו, אף שהיה אביו בן יותר מ-70, לקושטא כדי שיוכל ללמוד תורה. בקושטא, למד הרב אליקים אצל הדיין רבי שלמה אמארילייו והיה הולך עמו ללמוד אצל דודו של רבו, הרב משה אמארילייו, בעל ספר דבר משה. רבי אליקים ומשפחתו נשארו בקושטא כ-20 חודשים, וסבלו מעוני ורעב. לאחר מכן שב עם משפחתו לאזמיר.

באזמיר שב הרב ללמוד אצל רבי יהודה אשכנזי, אצלו גדל להיות מגדולי החכמים באזמיר, וכיהן כדיין יחד עם רבי רבי דוד בכר אבואלעפיה.

בנו הוא הרב יצחק גאטינייו, מחבר ספר בית ישחק על הרמב"ם.

בשנת תקנ"ה נפטר באזמיר.

חיבוריו
-------

* **אגורה באהלך** - שו"ת וחידושי הלכה הנזכר רבות בספרי רבני טורקיה. בספר קיימות תשובות מכת"י מהרדב"ז ומהרב אברהם הכהן מצפת.
* **יצחק ירנן** (שאלוניקי תקמ"ו) - חידושים ופלפולים על סדר משנה תורה לרמב"ם.
* **תועפת ראם** (אזמיר תקנ"ז) - פירוש לפירושו של הרא"ם על פירוש רש"י לתורה.
* הגהותיו לגיליון ספר פרשת דרכים שלו נדפסו מכתב ידו באלול התש"ס על ידי חברת אהבת שלום.
* **חידושים למסכת גיטין** (כת"י) - נשרפו במגדלים (דרנדל)(אנ') בתשרי התר"ו.

לקריאה נוספת
------------

* קובץ חידושי תורה מקבציאל, אלול תש"ס, גיליון כ"ח, קונטרס התשובות החדש א'.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליקים בן יצחק גטניו, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר תועפת ראם, ירושלים : מפעל פרשני רש"י, תשפ"ב, בתולדות המחבר שבתחילת הספר
2. ↑  מאגר הזהויות של הספריה הלאומית.
3. ↑  ספר יצחק ירנן, הקדמת המחבר
4. 1 2  אגורה באהלך, הקדמת המחבר
5. ↑  אוצר החכמה, באתר beta.otzar.org
6. ↑  רבי יהודה בנבנישתי, **זכר דבר**, דף ט"ו עמוד א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290350905171
* ISNI: 0000 0000 4723 1173
* LCCN: nr92010163
* NTA: 301921954
* VIAF: 63869857
* WorldCat (עם VIAF): 63869857

 |
במשפט ההומניטרי, **אזרח** הוא אדם שאינו נמנה עם הכוחות המזוינים של ארצו או על מיליציות אחרות. בכך הוא נבדל מחייל. לאזרחים מוענקת הגנה לפי חוק מפני השפעותיהם של מלחמה ושל שלטון כיבוש צבאי.

בפרשנותו משנת 1958 על אמנת ז'נבה הרביעית מציין הצלב האדום: 

> 
> לכל אדם המוחזק בידי האויב מוכרח להיות מעמד כלשהו תחת החוק הבינלאומי: או שהוא שבוי מלחמה, וככזה הוא מוגן על ידי אמנת ז'נבה השלישית, או שהוא אזרח המוגן על ידי האמנה הרביעית, או שהוא נמנה עם צוותי הרפואה של הכוחות המזוינים ומוגן על ידי האמנה הראשונה. אין מעמד ביניים; אף אחד לא יכול להיות מחוץ לחוק בידי האויב. אנו חשים שזהו פתרון מספק – לא רק מספק את המחשבה, אלא גם, ומעל לכול, מספק מנקודת מבט הומניטרית.
> 
> 
> 
> 

הצלב האדום אף חיווה את דעתו כי 

> 
> אם אזרחים לוקחים חלק פעיל בעימותים, הם נחשבים ללוחמים בלתי חוקיים, בלתי מוגנים או צדדים בעימות (האמנות של המשפט ההומניטרי אינן מכילות בפירוש מונחים אלה). הם יכולים לעמוד לדין תחת החוק המקומי של מדינה המביאה למעצר עבור פעולה כזו.
> 
> 
> 
> 

בפרוטוקול I הנספח לאמנות ז'נבה משנת 1977, פרק II, סעיף 50 – "הגדרה של אזרחים ואוכלוסייה אזרחית" – מרמז שאזרח הוא אינו לוחם חוקי. כן הוא קובע כי במקרה של ספק אם אדם הוא אזרח, ייחשב אדם זה לאזרח. סעיף 51 מתאר את ההגנות שצריכות להינתן לאוכלוסייה אזרחית ואזרחים בודדים. פרק III של פרוטוקול זה מסדיר את הפגיעה במטרות אזרחיות. סעיף 8(2)(ב)(א) באמנת רומא גם כולל זאת ברשימת פשעי המלחמה: תקיפה מכוונת של אוכלוסייה אזרחית כזו או של אזרחים בודדים שלא לוקחים חלק בעימות. לא כל המדינות אשררו את פרוטוקול I או את אמנת רומא, בהן ישראל וארצות הברית, אולם זהו עיקרון מקובל של המשפט ההומניטרי הבינלאומי שפגיעה מכוונת באזרחים היא הפרה של דיני המלחמה הנהוגים והיא תקפה לגבי כל הצדדים בעימות.

אזרחים פצועים מגיעים לבית חולים בחאלב במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, 2012
במלחמות מודרניות המעמד האמיתי של אזרח נשאר מסובך בשל מספר גורמים, בהם:

* העובדה כי מלחמות מודרניות רבות הן מלחמות אזרחים, שבהן דיני מלחמה לרוב קשים ליישום, ושבהן ההבחנה בין חייל לאזרח קשה במיוחד,
* מלחמות גרילה וטרור, הנוטים לערב לוחמים הנוטלים מראה של אזרחים,
* ריבוי הדוקטרינות של מלחמות מבוססות-השפעה, לפיהן פחות מתמקדים בפגיעה בחיילי האויב מאשר בחתירה תחת מקורות הכוח של המשטר היריב, דבר אשר כולל מטרות אזרחיות לכאורה כתחנות כוח,
* השימוש בלוחמה משפטית - ניסיונות להטיל דופי ביריב על ידי הצגת כוחותיו כמפרים את דיני המלחמה, למשל כתוקפים של אזרחים שלמעשה משמשים מגן אנושי ללוחמים בלתי חוקיים. ביבי המלך

ראו גם
------

* אמנות ז'נבה
* פשע מלחמה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזרח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jean Pictet (ed.) – *Commentary on Geneva Convention IV Relative to the Protection of Civilian Persons in Time of War* (1958), p. 51. 1994 reprint edition.
2. ↑  The relevance of IHL in the context of terrorism, הצהרה רשמית של הצלב האדום מיום 21 ביולי 2005.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4190984-7
* NARA: 10675324

 |
**עונת 2019/2020 בליגה ארצית בכדורגל נשים** הייתה העונה ה-6 לקיומה של הליגה השלישית אך למעשה העונה הראשונה שבה נערכה כליגת כדורגל מן המניין בכדורגל נשים בישראל, תחת אחריות ההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-1 בדצמבר 2019 והופסקה ב-13 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל. בעונה זו השתתפו 10 קבוצות, והפעם הראשונה שבה הוחלט, כי שתי הקבוצות שיסיימו ראשונות יעלו לליגת הלאומית.

לקראת פתיחת העונה
-----------------

לעונה זו נרשמו 9 קבוצות.

קבוצת בנות עירוני מודיעין, ששיחקה בליגה הארצית בעונה הקודמת, דרשה להצטרף לליגה הלאומית אך בקשתה נדחתה על ידי ההתאחדות לכדורגל. הקבוצה פנתה לבית המשפט וזה הורה להתאחדות לצרפה לליגה הלאומית. ההתאחדות ערערה על פסיקה זו לבית המשפט וערעורה התקבל. התנהלות משפטית זו גרמה לדחייה נוספת בפתיחת הליגה שהתעכבה גם כך בגלל המאבק שהתנהל בשנה זו על ידי קבוצות כדורגל הנשים כנגד אפלייתן והיעדר תקציבים שהובטחו להן.

פורמט הליגה
-----------

כיוון שבליגה היו בסופו של דבר 10 קבוצות, התכנית הייתה לקיים שני סיבובים בני 9 מחזורים כל אחד - 18 מחזורים בסך הכל. שתי הקבוצות שיסיימו ראשונות בליגה בתום העונה יעפילו לליגה הלאומית.

סיום העונה
----------

מעט לפני סיום העונה הסדירה הוחלט על הפסקת הליגה עד להודעה חדשה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל. ב-14 באפריל הודיעה ההתאחדות לכדורגל על ההחלטה לסיים את העונה בכל ליגות הגברים והנשים החובבניות ובכללן הליגה הארצית לנשים. בהמשך נקבע כי שתי הקבוצות שהיו במקומות הראשונים בעת הפסקתה יעלו לליגה הלאומית.

למרות זאת, עקב התפרקותה של בית"ר בנות עירוני מעלה אדומים מהליגה הלאומית, הוחלט ש-3 קבוצות יעלו מהליגה הארצית.
אס"א תל אביב ב' שסיימה ראשונה לא יכלה לפי תקנון ההתאחדות לעלות ליגה ולכן שלוש הקבוצות שסיימו במקומות 2-4 ועלו לליגה הלאומית היו בנות עירוני מודיעין, בנות יהודה תל אביב ובית"ר ירושלים.

טבלת הליגה הסדירה בעת הפסקת הליגה
---------------------------------

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אס"א תל אביב ב' | 12 | 11 | 0 | 1 | 66 | 8 | 58 | 33 |  |
| 2 | בנות עירוני מודיעין | 12 | 10 | 1 | 1 | 63 | 11 | 52 | 31 | העפילו לליגה הלאומית |
| 3 | בני יהודה תל אביב | 12 | 9 | 0 | 3 | 50 | 16 | 34 | 27 |
| 4 | בית"ר ירושלים | 12 | 9 | 0 | 3 | 40 | 15 | 25 | 27 |
| 5 | הפועל תל אביב | 12 | 6 | 1 | 5 | 37 | 20 | 17 | 19 |
| 6 | הפועל קריית ים | 12 | 6 | 0 | 6 | 35 | 28 | 7 | 18 |
| 7 | הפועל רמת גן | 12 | 4 | 0 | 8 | 15 | 20 | 5- | 12 |
| 8 | מכבי יבנה | 12 | 3 | 0 | 9 | 10 | 43 | 33- | 9 |
| 9 | מכבי עירוני אשדוד | 12 | 1 | 0 | 11 | 13 | 91 | 78- | 3 |
| 10 | הפועל רעננה 2 | 12 | 0 | 0 | 12 | 5 | 82 | 77- | 0 |

ראו גם
------

* גביע המדינה בכדורגל נשים 2019/2020

קישורים חיצוניים
----------------

* עונת 2020–2019 בליגה הארצית בכדורגל נשים, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  שעתיים לפני פתיחת העונה בליגה הארצית, הקבוצות קיבלו הודעה על דחיית פתיחת הליגה בעקבות החלטת בית משפט המחוזי. ההתאחדות: ״מדובר בהחלטה שגויה ומסוכנת״
2. ↑  כדורגל / ליגת העל והבג"צ
3. ↑  משרד התרבות והספורט יידרש להציג פתרון ארוך טווח לתקצוב כדורגל הנשים, באתר וואלה!‏, 19 בנובמבר 2019
4. ↑  נדב צנציפר ומשה שיינמן, הופסקו כל משחקי ליגות הכדורגל, באתר ynet, 13 במרץ 2020
5. ↑  רמת השרון בליגת האלופות
**הקרב על אמבה אלגי** התרחש במאי 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, חלק מהמערכה במזרח אפריקה. לאחר התבוסה האיטלקית בקרן באפריל 1941, הנסיך אמדאו, דוכס אאוסטה, החזיר את כוחותיו למעוז ההר באמבה אלגי. להר היו גלריות חצובות בסלע כדי להגן על הכוחות המגינים ולהחזיק תחמושת ומחסנים בשפע, והחיילים האיטלקיים חשבו שהם בלתי ניתנים לחדירה. אולם לפי מקורות אחרים, ניתן היה להתקיף בקלות את המבצר הודות למיקומו ולשטח ההררי, אך חסר מזון ומים, כך שהמרשל אנריקו קאוויליה מאוחר יותר מתח ביקורת על הדוכס על שבחר בו לקרב האחרון שלו, וכינה את אמבה אלגי "סלע ללא מים וללא אוכל".

הכוחות הלוחמים
--------------

### איטליה

לפני הקרב מנו הכוחות האיטלקיים באזור כ-7,000 חיילים, בהם גדוד מקלעים, גדוד ארטילרי (40 תותחי הרים 65 מ"מ 65/17 דגם 1913) וגדוד חי"ר.

### בעלות הברית

מספר הכוחות הבריטיים היה 41,000, מתוכם 25,000 חיילים בריטים (הועברו מהודו) ו-16,000 אתיופים. כוחות אלו כללו גם את הדיוויזיה ההודית, חטיבה מדרום אפריקה ויחידות נפרדות נוספות. לאחר כיבושה של דסה, הצטרפה לכוחות בעלות הברית קבוצת גרילה אתיופית.

מהלך הקרב
---------

ההתקפות הראשוניות על הגישות לאמבה אלגי על ידי כוחות בריטיים בפיקודו של מייג'ור-גנרל מיין מצפון, החלו ב-4 במאי מהצד המזרחי והמערבי.

הייתה לחימה קשה בשטח ההררי המשונן, אך לחייליו של מיין הצטרפו ב-12 במאי גם הבריגדה הדרום אפריקאית הראשונה של בריגדיר דן פיאנאר, שכבשה את חיל המצב האיטלקי של דסי (20 באפריל) שנמצא 200 מייל (320 ק"מ) דרומית לאמבה אלגי, ועד 14 במאי אמבה אלגי הייתה מוקפת לחלוטין. תקיפה סופית תוכננה למחרת, אך תקיפה של פגז ארטילריה פגעה במזבלה של דלק איטלקי, ושלחה זרם נפט למי השתייה האיטלקים האחרונים שנותרו, ואילצה את חיל המצב לסיים את התנגדותו.

המפקד האיטלקי החל במשא ומתן על הפסקת אש ב-16 במאי 1941. הדוכס מאאוסטה וחיל המצב שלו נכנעו למפקד הבריטי, לוטננט-גנרל סר אלן קנינגהם, ב-19 במאי 1941. הדוכס וחיל המצב זכו לכבוד המלחמה. כניעה זו סימנה את סופה של כל שליטה איטלקית משמעותית במזרח אפריקה, אם כי כמה כוחות מצב ימשיכו להילחם עד 1943.

תוצאות הקרב
-----------

חיילים איטלקיים נלחמו באומץ נגד הכוחות המוחלטים של בעלות הברית, אך בהיעדר אספקת מים ומזון, נאלצו להיכנע לכוחות בעלות הברית ב-17 במאי. למפקד המובס, אמדאו, נשללה הזכות לשאת נשק אישי מתוך הכרה בגבורתם של חייליו (אם כי ייתכן שהדבר נבע מהשתייכותו לשושלת המלוכה האיטלקית).

לאחר לכידתו של אמבה אלגי, הקבוצה העיקרית של החיילים האיטלקיים באתיופיה חדלה להתקיים. רק החיילים של פייטרו גאזטרי בדרום המדינה ובקונגו הבלגית (עד 6 ביולי) וגוגלילמו נאסי באזו בגונדר (עד 28 בנובמבר 1941) המשיכו להילחם בכוחות בעלות הברית. ב-5 במאי 1941, לאחר חמש שנות גלות, חזר היילה סלאסי הראשון לאתיופיה. המושל הכללי של מזרח אפריקה האיטלקית ומפקד הכוחות האיטלקיים באזור נכנעו. חלק גדול ממרכז וצפון אתיופיה שוחרר מהשלטון האיטלקי.

בתרבות הפופולרית
----------------

הסרט "סיירת אמבה אלגי", שצולם ב-1953 על ידי פלאביו קאוואלארה, מהלל את ההגנה האיטלקית מול הבריטים.

ראו גם
------

* המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה
* איטליה במלחמת העולם השנייה
* קרב אמבה אלגי (1895)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב אמבה אלגי** בוויקישיתוף
חתימת ידו של רבי יום טוב דאנון (ירושלים, תקע"ה בערך)
הרב **יום טוב דאנון** ( איזמיר תק"א, 1741 - ה'תקפ"ג, 1823 ירושלים), מגדולי חכמי איזמיר בתחילת המאה ה-19, והראשון לציון בירושלים.

ביוגרפיה
--------

רבי יום טוב דאנון נולד באיזמיר בשנת תק"א, לאביו הרב ברכה דאנון. בהיותו בעל קול ערב ומשכיל נקרא לשמש כשליח צבור בקהילת "מחזיקי תורה" (שונצינו) בעירו. על הצטיינותו כחזן אנו קוראים מתוך השבחים שכתב עליו רבי חיים פאלאג׳י, רבה של אזמיר:

> 
> ובימינו זכינו לשמוע לתרי גברי רברבי, הרב "כבוד יו"ט" והרב ״שפתי רננות״ ז"ל כשהיו משוררים היו"ד דברות אין ספק דמלאכי מרום היו באים לשמוע...אשרי אזן דשמעה דלא הניחו אחריהם אפילו לשליש ולרביע
> 
> 
> 
> — מ"י החסד, רמז תשכ"ג (דף קמ"ה ע"ב)
> 

היה מחשובי הדיינים באזמיר ובאחרית ימיו עלה לירושלים. בשנת תקפ"א (אוקטובר, 1820) לאחר פטירתו של הראשון לציון הרב רפאל יוסף חזן, נתמנה לתפקיד זה בו שימש עד לפטירתו. רבי יום טוב דאנון נפטר ב-ח' באב תקפ"ג, (1823) ונקבר בבית הקברות הר הזיתים בירושלים.

הרב דאנון חיבר את הספר "כבוד יום טוב" - בו חידושים ושו"ת על הרמב"ם. את תשובותיו היה רגיל לסיים בחתימה "אחיו הקטן המצפה לינון, יום טוב דאנון". שאר חיבוריו וכתבי יד רבים אבדו בשריפה באיזמיר.

בנו, הרב ברכה דאנון, מחבר הספר "בד קדש", נקבר בירושלים. נכדו הרב יהודה דאנון הדפיס את ספרו "כבוד יום טוב", בסלוניקי תר"ו, (1846), שנדפס יחד עם הספר "בד קדש". 

נמצאה הסכמתו משנת ה'תקע"ד (1814) יחד עם רבני ירושלים בעניין תעשיית הגבינות.

בני התקופה מזכירים שנפלה מחלוקת בינו לבין הרב אליעזר חזן בנו של הראשון לציון הקודם ומסיבה לא ברורה לא יכלו להשלים ולהתפשר ביניהם ונפטרו שניהם באותו יום.

חיבוריו
-------

* **כבוד יום טוב**, באתר היברובוקס - חידושים ושו"ת על הרמב"ם

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, **יהודי המזרח בארץ ישראל**, חלק ב' עמ' 219, באתר היברובוקס
* דוד תדהר (עורך), "יום טוב דאנון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 865

| הראשונים לציון |
| --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509803705171
* ISNI: 0000 0000 3742 2371
* LCCN: nb2007015863
* VIAF: 11834247
* WorldCat (עם VIAF): 11834247

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר לויים בנחלת שבט דן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גת רימון (פירושונים).
**גת רימון** הייתה עיר לויים בנחלת שבט דן.

גת רימון מוזכרת בנחלת דן על פי הפסוקים בספר יהושע:
"לְמַטֵּה בְנֵי-דָן לְמִשְׁפְּחֹתָם יָצָא הַגּוֹרָל הַשְּׁבִיעִי. וַיְהִי גְּבוּל נַחֲלָתָם צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל וְעִיר שָׁמֶשׁ. וְשַׁעֲלַבִּין וְאַיָּלוֹן וְיִתְלָה. וְאֵילוֹן וְתִמְנָתָה וְעֶקְרוֹן. וְאֶלְתְּקֵה וְגִבְּתוֹן וּבַעֲלָת. וִיהֻד וּבְנֵי-בְרַק וְ**גַת-רִמּוֹן**".

בהמשך, מוזכרת גת רימון ברשימת ערי הלויים:
"וממטה-דן--את-אלתקא, ואת-מגרשיה; את-גיבתון, ואת-מגרשיה. את-איילון, ואת-מגרשיה, את-גת-רימון ואת-מגרשיה: ערים, ארבע.".

יש המזהים את גת רימון עם העיר גת (במצרית: כנת) המוזכרת ברשימת תחותמס השלישי בסמיכות ליפו, לוד, אונו ואפק. יש הסוברים שהיא מוזכרת בשם Gamteti במכתבי אל-עמרנה. 

באונומסטיקון של אוסביוס מצויין שגת רימון היא כפר גדול, 12 מיל בדרך מלוד לבית גוברין. המהדיר כתב שייתכן שהכוונה היא לגת וזיהויו בתל צפית הנמצא 8 מיל צפונה מבית גוברין, וטוען שגת רימון נמצא בנחלת דן הנמצא הרבה יותר צפונה. 

יצחק גולדהאר זיהה את גת רימון עם רנתיה מזרחית ליהוד. החוקר הקתולי, האב פליקס-מארי אבל, זיהה את גת רימון בתל אבו זיתון שבפרדס כץ. בנימין מזר שלל זיהוי זה בגלל שתל אבו זיתון הוא קטן מידי, לטענתו, ועל כן הציע לזהות את גת רימון בתל נפוליאון. בייאר הציע לזהות את גת רימון באזור סלמה בעקבות זיהוי של גת רימון עם גיתתם המוזכרת באונומסטיקון. החופרים בתל אבו זיתון בסוף 1957, אשר מצאו בו ממצאים מימי שבי ציון המעידים על התיישבות במקום, הביעו תמיכה בזיהוי תל אבו זיתון כגת רימון. אולם שאלת מיקומו של גת רימון לא הוכרעה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים מ'–מ"ה.
2. ↑  ספר יהושע, פרק כ"א, פסוקים כ"ג–כ"ד.
3. 1 2  בנימין מזר, גת רימון, אנציקלופדיה מקראית, כרך ב', עמ' 572-574
4. ↑  Gethremmōn, THE ONOMASTICON OF EUSEBIUS PAMPHILI, page 56
5. ↑  יצחק גולדהאר, **אדמת קודש**, ירושלים תרע"ג, עמוד 206, באתר היברובוקס
6. ↑  ש. פינס, תל אבו־זיתון שבפרדס כץ - הוא גת־רימון העתיקה, דבר, 29 בנובמבר 1957
7. ↑  אוסטרקון מגת רימון, דבר, 7 בפברואר 1958.
8. ↑  Geththa, THE ONOMASTICON OF EUSEBIUS PAMPHILI, page 56
9. ↑  ראו למשל פירוש דעת מקרא על הפסוק ביהושע יט.

| ערי הלויים |
| --- |
| בני גרשון (ערים מיששכר, מאשר, מנפתלי ומחצי המנשה המזרחי) | בְּעֶשְׁתְּרָה • גולן • דברת • חֶלְקָת • חַמֹּת דֹּאר • יַרְמוּת • מִשְאָל • עַבְדּוֹן • עין גנים (אתר מקראי) • קֶדֶש • קַרְתָּן • קִשְׁיוֹן • רְחׁב |
| בני קהת (ערים מאפרים, מדן ומחצי המנשה המערבי) | שכם • גזר • קִבְצַיִם • בֵּית חוֹרֹן • אַיָּלוֹן • אֶלְתְּקֵא • גִבְּתוֹן • גַּת רִמּוֹן • תַּעְנַךְ |
| בני מררי (ערים מראובן, מגד ומזבולון) | בֶּצֶר • דִּמְנָה • חשבון • יַהְצָה • יַעְזֵר • יקנעם • מַחֲנַיִם • מֵיפַעַת • נהלל • קְדֵמוֹת • קַרְתָּה • רָמת |
**גתין ג'ונס** (באנגלית: **Gethin Jones**; נולד ב-12 בפברואר 1978) הוא מגיש טלוויזיה בריטי, שהתפרסם כמנחה תוכניות ילדים.

ביוגרפיה
--------

גתין ג'ונס נולד בקארדיף למשפחת מורה לניגון בוויולה ומורה בבית הספר. במקביל ללימודי בבית הספר הוא התקדם בלימוד נגינה בויולה ובפסנתר. במהלך לימודיו באוניברסיטה במנצ'סטר הוא היה חבר נבחרת הרוגבי ואף קיבל הזמנה להשתתף במבחנים לקבוצה מקצועית. בסופו של דבר הוא חזר לקארדיף ועסק בעבודות שונות.

בהיותו בקארדיף גתין ג'ונס הצטרף לצוות של ערוץ טלוויזיה מקומי והחל להנחות תוכניות ילדים.

בשנת 2005 הוא הוזמן להנחות תוכנית ילדים של BBC Blue Peter הוא התחיל באפריל כאשר סימון תומאס עזב את התוכנית. במהלך התוכנית הוא טס עם החיצים האדומים והפליג בצוללת מתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא היה בין האזרחים בודדים שקיבלו אישור להשתתף במסע של חיל הנחתים המלכותי והשלים אותה. ג'ונס מנחה התוכנית במשך מספר עונות ועזב אותה לאחר עונת שנת 2008.

גתין ג'ונס ממשיך להופיע בערוצים שונים בבריטניה כמנחה של תוכניות שונות.

בשנת 2006 הוא היה האזרח השני שהצליח לסיים את המסע של חיל הנחתים המלכותי באורך של 48 ק"מ.

בשנת 2009 הוא היה מנחה של "תמכור לי את השאלה".

בנוסף לפעילותו העיקרית כמנחה, גתין ג'ונס הצטלם במספר סדרות טלוויזיה ותוכניות טלוויזיה כמשתתף (למשל ברוקדים עם כוכבים).

בשנת 2008 ו-2010 הוא היה חלק של נבחרת אנגליה במשחק כדורגל Soccer Aid.

בסתיו 2020 הוא התחיל להגיש תוכנית טלוויזיה Morning Live ב-BBC One.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גתין ג'ונס** בוויקישיתוף
* גתין ג'ונס, ברשת החברתית פייסבוק
* גתין ג'ונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גתין ג'ונס, ברשת החברתית אינסטגרם
* גתין ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גתין ג'ונס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* רעיון עם גתין ג'ונס
**גאיה קורן** (נולדה ב-28 במרץ 1969) היא עיתונאית ישראלית, מחברת הספר "אני מלכה גרושה באושר", מרצה להעצמה נשית, מנחת סדנאות "אני מלכה" ומטפלת בשיטת NLP.

ביוגרפיה
--------

את כתיבתה העיתונאית החלה בשנת 1985 ככתבת צעירה ב"מעריב לנוער". המשיכה בכתיבה לשבועון לנוער "ראש 1" ובעריכת כתבי עת שונים. החל משנת 1992 נמנית עם בכירי העיתונאים במוספי "ידיעות אחרונות" וכותבת טורי דעה לצד כתבות מגזין לעיתון, בין השאר במוספים "7 ימים" ו"זמנים בריאים".

בראשית שנות ה-90 שודר בערוץ 2 הסרט התיעודי "רציתי להגיד לך". בסרט, שהיה הראשון מסוגו, הנציחה קורן את זכרו של רס"ן ערן אלכאווי, קצין צנחנים ובן זוגה, שנהרג במהלך שירותו הצבאי בהיתקלות עם אנשי חזבאללה. הסרט מתמקד בניגוד החריף שבין הנפש העדינה של צעיר רגיש המפגין אהבה ורכות יוצאת דופן, לבין דמות הקצין הקשוח והנערץ שזוכה לימים באות הצטיינות.

בין חשיפותיה העיתונאיות נמנה סיפור ההשתמטות מצה"ל של הדוגמנית והשחקנית בר רפאלי, שנישאה באוקטובר 2003 בנישואים פיקטיביים לארי ויינשטיין, ידיד של הוריה, מספר ימים לפני מועד גיוסה לצה"ל.

בשנת 2012 השתתפה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "בואו לאכול איתי" וניצחה בשבוע בו השתתפה. בהמשך, היא השתתפה בשבוע נוסף בעונה השנייה של התוכנית.

בדצמבר 2012 חשפה חשד להטעיית הציבור בעקבות סרטון מטעם "שידורי קשת" לאירוע ההתרמה "יום טוב" – שבו הוצג ילד שזקוק לתרומה כספית, לכאורה, כשלמעשה היה מדובר בילד שחקן, בן למשפחה אמידה. בעקבות הפרסום הודתה "שידורי קשת" בעובדות החשיפה ואף התנצלה.

בחודש יוני 2014 פורסמה במוסף "7 ימים" כתבה פרי עטה על תופעת הקשרים הרומנטיים שמחוץ למסגרת הנישואין, ובה תיעדה כוונות לניאופים בחסות אתרי היכרויות ברשת האינטרנט. פרסום היומן זכה לתהודה תקשורתית ועורר תגובות רבות.

בין השאר הגישה קורן את התוכנית "המסגננים" בערוץ האופנה הישראלי, וכן הגישה מספר פינות לייף סטייל בתוכניות הבוקר לצד פינות צרכנות בתוכנית הטלוויזיה "אודטה". בהיעדרותה של טלי מורנו הגישה את חדשות הבוקר לצדו של חיים אתגר בערוץ 10.

קורן זכתה לכינוי 'גורו הגרושות' בזכות רב המכר שכתבה, 'אני מלכה גרושה באושר', שמהווה מדריך מפורט ויומן חושפני המתאר את חייה של אשה גרושה בישראל.

בין השאר מעבירה קורן את ההרצאה "אני מלכה" וכן הרצאות בנושאי זוגיות וצמיחה ממשבר. היא מטפלת בשיטת NLP ובעלת טור אישי ומקצועי באינטרנט.

קורן היא בעלת תואר אקדמי בקולנוע וטלוויזיה מאוניברסיטת תל אביב. היא התחתנה בשנת 1995, וכיום היא גרושה ואם לשניים.

בשנת 2017 יצא לאור במימון המונים, חלקו בהוצאת סטימצקי ספרה "אני מלכה גרושה באושר".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גאיה קורן
* הסרט "רציתי להגיד לך"
* תחיה ברק, חופה ומזמוזים: ריאיון עם העיתונאית גאיה קורן, באתר את, 24 בנובמבר 2015
* אתר למנויים בלבד  סמדר שיר, גירושים פלוס, באתר "ידיעות אחרונות", 5 בספטמבר 2017
* אתר למנויים בלבד צליל אברהם, "אני מלכה גרושה באושר": מדריך המאשש מיתוסים סקסיסטיים על גרושות, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאיה קורן, בר רפאלי מדגמנת: חתונה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2003
2. ↑  גאיה קורן, ל"ילד העני" יש קולנוע ביתי, באתר ynet, 23 בדצמבר 2002
3. ↑  דוד אברהם‏, גאיה קורן מצטרפת לערוץ האופנה הישראלי, באתר וואלה!‏, 30 בינואר 2012
4. ↑  ערוץ האופנה הישראלי, המסגננים - 11, באתר Xnet‏, 3 באוקטובר 2012
5. ↑  אני מלכה, באתר של גאיה קורן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007387979205171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במאמן ספורט. אם התכוונתם למאמן כושר, ראו אימון כושר אישי.
מאמן קבוצת פוטבול אוסטרלי מדריך את שחקניו
בספורט, **מאמן** הוא אדם המדריך ספורטאי או קבוצת ספורטאים, מייעץ להם ומנהל את פעולותיהם כאשר הם מתכוננים לתחרות ספורטיבית, ובזמן שהם משתתפים בה בפועל. חלק מהמאמנים עסקו בענף בו הם מתמחים כספורטאים מקצוענים. לכל הפחות שיחקו בענף בו הם מאמנים עד גיל נוער. ברוב ענפי הספורט המאמנים צריכים לעבור הכשרה מקצועית כדי לעסוק בכך. כמו קורס הפרו בענף הכדורגל.

תפקידי המאמן
------------

המוטל על המאמן משתנה מענף לענף וממקום למקום. בדרך כלל תפקידו כולל את:

* התוויית הטקטיקה והאסטרטגיה המתאימה לכל משחק או תחרות, בהתאם ליריב ולנסיבות המשתנות.
* בחירת התחרויות שבהן ישתתף הספורטאי או הקבוצה, בענפי ספורט שבהם קיימת האפשרות לבחור (כגון טניס).
* בחירת משטר האימונים הפיזי, התרגילים וההכנות שיבצעו הספורטאים, במטרה להביא אותם לשיא ברגע הנכון, לחלק נכון את מאמציהם ולמנוע פציעות.
* בחירת ההרכב המתאים לכל תחרות או משחק, בענפי ספורט קבוצתיים, כגון כדורגל או כדורסל, וביצוע חילופים תוך כדי ההתמודדות, אם הם מותרים.
* הטלת משמעת על הספורטאים.

מקומו בארגון
------------

ארגונים ספורטיביים מודרניים כוללים בתוכם מבנה ארגוני מורכב, על פי רוב היררכי, שכולל יותר ממאמן אחד, ומחלק את תחומי האחריות בין נושאי התפקידים השונים. בייחוד אמורים הדברים במועדוני ספורט מקצוענים.

במסגרת מבנה היררכי זה, פועלים ביחד בדרך כלל **מאמן ראשי**, יחד עם עוזרי מאמנים ומאמנים ייעודיים כגון מאמני שוערים בכדורגל, או כאלו שאחראים על כושר גופני. ישנם מאמנים המופקדים על מחלקות הנוער וקבוצות המשנה של מועדוני ספורט, כמו גם כאלה שמאמנים נבחרות לאומיות בגילאים שונים.

בארגונים מסוימים, כמו בקבוצות הכדורגל בבריטניה, מקובל מודל שמקנה למאמן הראשי סמכויות נרחבות יותר, הגולשות גם להיבט הכלכלי-ניהולי של הקבוצה. מאמן כזה אף נקרא לעיתים מנהל או **מנג'ר**. ברוב מועדוני הספורט הבכירים בעולם, יש איש מקצוע הנמצא מעל המאמן הוא ה**מנהל המקצועי** (Gerenal Manager באנגלית) שאחראי בעיקר על הבאת רכש מקצועי הן של שחקנים והן של אנשי אימון. לעיתים את העבודה השוטפת מול השחקנים באימונים עושים עוזרי המאמנים, בעוד המאמן הראשי עסוק בעיקר בהכנה הטקטית למשחקים. 

מקובל שעל הספורטאים לנהוג יראת כבוד מסוימת במאמן, שמתבטאת בין השאר בפנייה אליו כ"המאמן" ולא בשמו[דרושה הבהרה]. יחס זה נובע בחלקו מכפיפות הספורטאים למאמן, ובחלקו מעובדת היות המאמן, ברוב הגדול של המקרים, מבוגר מהספורטאים אותם הוא מדריך.

כדורגל
------

בכדורגל, המאמן אחראי על העברת האימונים בין המשחקים, על קביעת המערכים וההרכבים למשחק וניהול המשחק עצמו (חילופים, טקטיקות וכו'). במהלך משחק הכדורגל על המאמן להיות באזור הטכני של קבוצתו.

כדי לאמן במשחק רשמי של אופ"א או בליגה הראשונה במדינה החברה באופ"א, על המאמן להיות בעל תעודת פרו של אופ"א. בישראל קיימת חובה לעבור הסמכה במכון וינגייט או הסמכה מקבילה במוסד בעולם בשביל לאמן בכל מסגרת ובכל קבוצת גיל.

ראו גם
------

* מנהל ספורטיבי
* מאמן זמני
* עוזר מאמן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאמני ספורט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284073305171
* LCCN: sh85027294
* NKC: ph202160

 |
**ברונו סקלנובסקי** (בצ'כית: **Bruno Sklenovský**‏; 17 באוקטובר 1893 - 1 באוגוסט 1957) היה מייג'ור גנרל צ'כוסלובקי אשר שימש כמפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

סקלנובסקי נולד בוייטרקוביצה ב-17 באוקטובר 1893. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא גויס לצבא האוסטרו-הונגרי ולחם בחזית המזרחית. באוגוסט 1916 הוא נפל בשבי הרוסי. הוא בחר להתגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו לצד הרוסים עבור עצמאות ארצם. ב-1920 הוא חזר לצ'כוסלובקיה, שזכתה בינתיים בעצמאותה, והתגייס לצבא הצ'כוסלובקי. בין 1922-1923 הוא למד בבית הספר למלחמה בפראג. ב-1927 הוא חזר לבית הספר, הפעם כמורה לטקטיקת ארטילריה. באוקטובר 1933 הוא מונה למפקד גדוד ארטילריה. בין 1935–1938 היה חבר בצוות שעסק בתכנון ביצורי הגבול של צ'כוסלובקיה. לאחר מכן מונה לראש מטה הפיקו האזורי ברנו.

במרץ 1939 נכבשה צ'כוסלובקיה בידי הגרמנים. למשך תקופה קצרה, סקלנובסקי היה חבר בתנועת התנגדות לגרמנים, אולם בדצמבר של אותה שנה נמלט לצרפת שם חבר לממשלה הצ'כוסלובקית הגולה. הוא מונה למפקד הארטילריה של הדיוויזיה ה-1 של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. לאחר נפילת צרפת בידי הגרמנים, סקלנובסקי נמלט יחד עם הממשלה לבריטניה. הצבא הצ'כוסלובקי הגולה עבר ארגון מחדש, וסקלנובסקי מונה לסגן ראש מטה משרד ההגנה. ב-13 בינואר 1941 הוא מונה לראש מטה משרד ההגנה - תפקיד שהפך אותו בפועל למפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. הוא כיהן בתפקיד עד סיום המלחמה, ולאחריה נותר בבריטניה כראש המשלחת הצ'כוסלובקית בארץ.

בסוף שנת 1945, חזר סקלנובסקי לצ'כוסלובקיה, ומונה ליועצו הצבאי של נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש. ב-1 באוקטובר 1946 הוא הועבר לתפקיד מפקד הקורפוס ה-3. בינואר 1948 הוא עזב את הצבא. כעבור חודש, השתלטו הקומוניסטים על הארץ. סקלנובסקי החליט לעזוב את הארץ. הוא עזב לגרמניה המערבית, ומשם לבריטניה ולבסוף השתקע בטורונטו שבקנדה. השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקי הוריד אותו לדרגת טוראי ושלל ממנו את כל עיטוריו. הוא נפטר בטורונטו ב-1 באוגוסט 1957.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברונו סקלנובסקי באתר הצבא הצ'כי
* ברונו סקלנובסקי באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: jo2004259827
* VIAF: 84168459
* WorldCat (עם VIAF): 84168459

 |
**הירקודונתיים** (שם מדעי: **Hyracodontidae**) היא משפחה נכחדת של מפריטי פרסה שנכחדו שחיו בתקופות אאוקן עד מיוקן לפני 26–55.8 מיליון שנה.

בני משפחה זו היו יונקים בינוניים עד גדולים בעלי רגליים וצווארים ארוכים, שחיו באמריקה הצפונית, אירופה ואסיה, וניזונו מעשבים ועלים. הם דמו במראם לקרנפים, אך היו חסרי קרניים וחלקם היו קטנים בהרבה. הם שגשגו במיוחד ביערות הגשם שהיו בעבר באזורים של קזחסטן, פקיסטן ודרום סין, ונראה שהיגרו מערבה עד לגרמניה.

הגדול בבני הקבוצה היה יונק היבשה הגדול מכל הזמנים - הפרצרתריום, ששקל מעל 20 טונות ואורכו היה 8 מטר ודמה לו בגודל האורטינותריום הקדום יותר.

מיון
----

* תת-משפחה Hyrachyinae
* תת-משפחה אינדריקותריים (Indricotheriinae)
* תת-משפחה Hyracodontinae
* תת-משפחה Triplopodinae
* תת-משפחה Eggysodontinae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הירקודונתיים** בוויקישיתוף
* הירקודונתיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* הירקודונתיים, באתר GBIF (באנגלית)

שלד של פרצרתריום - כנראה היונק הכבד ביותר שהלך על פני האדמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563834505171

 |
**שמעון כשר** (13 במאי 1914 – 2 ביולי 1968) היה חוקר, סופר ומשורר עברי דתי.

ביוגרפיה
--------

נולד בפולין לרב מנחם מנדל כשר. בשנת 1924, בהיותו בן עשר, עלה עם משפחתו לארץ ישראל והמשפחה התגוררה בירושלים. למד בישיבות בעיר, בבית המדרש למורים של המזרחי ובאוניברסיטה העברית. היה ממובילי הטון בתנועת בני עקיבא בתחילת דרכה, מעורכי ביטאונה "זרעים" ומכותביו הבולטים.

אביו שהיה חסיד גור, הקים את ישיבת שפת אמת בהוראת האדמו"ר מגור, ועמד בראשה בשנתיים הראשונות לקיומה, ולאחר מכן יזם את הוצאת סדרת הספרים "תורה שלמה", כאשר שמעון סייע בידו בהוצאת הכרכים הראשונים של הסדרה. 

שירת בצה"ל כקצין בצנזורה הצבאית ממלחמת העצמאות עד מותו. במקביל עסק במחקר על התורה וחיבר את הספר "פשוטו של מקרא", על פשט התורה שבכתב לאור התרגומים, דברי חז"ל, ראשונים ואחרונים. כמו כן פרסם בין השנים 1938 – 1964 ארבעה ספרי שירה. תקופה מסוימת היה מקורב ליצחק למדן.

היה נשוי לצפורה, בתו של הרב יעקב רבינוביץ' תאומים, רבה של רוגולי, שהיה בנו של הרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים. 

נפטר בפתאומיות בשנת 1968, בהיותו בן 54.

### בניו

* פרופסור אסא כשר
* פרופסור רימון כשר

ספריו
-----

* **לפשוטו של מקרא**
* **בעלי תשובה: סיפורים על בעלי תשובה מדורות קודמים**
* **סלמות לרום: שירים** (1938), הוצאת קריית ספר
* **לבוקר רינה: שירים** (1941)
* **כרמלית: שירים** (1949)
* **הכל צפוי: שירים** (1964)

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי שמעון כשר בפרויקט בן-יהודה
* צבי קפלן, זיכרון להולכים: שמעון כשר (ליום השבעה), הצופה, 11 ביולי 1968, עמ' 3
* מ"א, חוקר ומשורר: לדמותו של שמעון כשר ז"ל, הצופה, 30 באוגוסט 1968, עמ' 4
* מנחם בן ישר, ספר "פשוטו של מקרא" להרב ש. כשר, **המעין**, ירושלים תשכ"ה, באתר היברובוקס
* שמעון כשר, וילאות, הירדן, 7 ביוני 1940, עמ' 2 ו-4 (חלק 1, חלק 2)
* שמעון כשר, חובות היצרים (שיר), מעריב, 13 במרץ 1964, עמ' 30

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499099405171
* ISNI: 0000 0000 4890 1984
* LCCN: nr95019810
* SUDOC: 126227543
* VIAF: 36808063
* WorldCat (עם VIAF): 36808063

 |
**אורטינותריום** (שם מדעי: ***Urtinotherium***) הוא סוג של יונק נכחד מהסדרה מפריטי פרסה שהשתייך למשפחה הנכחדת הירקודונתיים. הוא חי בתקופת האאוקן ובתחילת האוליגוקן לפני 35–47 מיליון שנה. שמו ניתן על שם "אזור אורטין אבו" (Urtyn Obo) שבמונגוליה הפנימית שם נמצא ב-1963. השם "therium" פירושו "בהמה". מאובנים נוספים של היצור התגלו בצפון סין, במונגוליה, בקזחסטן וייתכן שאפילו בטרנסילבניה שברומניה.

יצור זה היה קרובו של הפרצרתריום, שהיה יונק היבשה הגדול ביותר מעולם, ושניהם השתייכו למשפחת ההירקודונתיים הקרובה לקרנפים המודרניים. לא נמצא ממנו שלד, אך נמצאה לסת תחתונה באורך 71.5 ס"מ והיא דמתה מאוד ללסת הפרקרתריום, מה שגורם להשערה שהיצור היה דומה לו בגודלו מאוד. השיניים היו חותכות רחבות המצויות במרכז הלסת ושימשו ללעיסת עלים, בדומה לקרנפים. קצה הלסת הייתה שפופה מעט ואולי דמתה לחדק. מבנה השיניים מרמז שהיה קרוב לסוגים קדומים יותר כמו ה-*Juxia*, אך היה שלב מעבר לפרקרתריום.

התנהגות
-------

הקרנף הקדום היה אוכל עלים מהעצים שהשתמש בצווארו הארוך כדי לקטוף עלים מהעצים. בשל גודלו יכול להיות שהיה חסר טורפים טבעיים, אך היה נאלץ ללדת גור יחיד ולטפל בו במשך זמן ממושך לבגרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורטינותריום** בוויקישיתוף
* אורטינותריום, באתר GBIF (באנגלית)
**חגי אמיר** (נולד ב-1959) הוא רופא ישראלי, שמכהן כמנהל המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין, מומחה בכירורגיה אורתופדית, ברפואה פיזיקלית ובשיקום.

ביוגרפיה
--------

אמיר סיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1984, ובשנת 1997 סיים התמחות באורתופדיה. בשנת 1998 סיים לימודי תואר שני במינהל מערכות בריאות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב, ובשנים 2002 עד 2023 התמחה בשיקום במכון השיקומי של שיקגו שבאוניברסיטת נורת'ווסטרן.

אמיר שירת בחיל הרפואה כרופא גדודי, רופא חטיבתי, קצין רפואה אוגדתי, ובתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמפקד גדוד רפואה בדרגת סגן-אלוף. בשנת 2000 פרש מהשירות הצבאי, עבד במחלקות לשיקום אורתופדי במרכז רפואי שיבא ובבית החולים איכילוב, ובשנת 2014 מונה למנהל המחלקה לשיקום אורתופדי במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין. בשנת 2019 מונה למנהל המרכז. בין היתר, יזם ד"ר אמיר את שינוי שם המוסד מבית החולים לוינשטיים למרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין. מונה למנהל המרכז.

אמיר נשוי לאנט, אמנית שעובדת עם אנשים לאחר שבץ מוחי, ואב לשבעה ילדים. מלבד עיסוקו כרופא, אמיר הוא חזן חובב.

קישורים חיצוניים
----------------

* חגי אמיר באתר המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין.
* ד"ר חגי אמיר והשינוי הגדול שהגיע מהרבי מליובאוויטש
* ד"ר חגי אמיר מנהל בית לוינשטיין: "לא היה דבר כזה מאז השואה", באתר mynetraanana, ‏2023-10-27
**ירוסלב צ'יהאק** (בצ'כית: **Jaroslav Čihák**‏; 24 ביולי 1891 - 30 באפריל 1944) היה מייג'ור גנרל בצ'כוסלובקי, אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

צ'יהאק נולד בקרטונוהי ב-24 ביולי 1891. ב-1912 הוא התנדב לשירות בן שנה אחת בצבא האוסטרו-הונגרי. לאחר מכן הוא הועבר למילואים. הוא החל לעבוד כפקיד בנק בעיר חרודים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא גויס לשירות פעיל. הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה, ומונה למפקד מחלקה. הוא לחם בחזית המזרחית, נפצע פעמיים, ובספטמבר 1916 נפל בשבי הרוסי. בשבי, הוא הצטרף ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחו לצד הצבא הרוסי למען עצמאות ארצם. בעקבות מהפכת אוקטובר, לחמו הלגיונות לצד הצבא הלבן במלחמת האזרחים הרוסית.

לאחר סיום המלחמה, חזר צ'יהאק לצ'כוסלובקיה, שזכתה בינתיים בעצמאותה. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי. הוא הועלה לדרגת מאיור ומונה למפקד גדוד. ב-1926 הוא החל ללמד באקדמיה הצבאית בפראג. ב-1929 החל ללמד בבית הספר למפקדים בפראג. בין 1931 ל-1939 הוא פיקד על גדודים שונים לפני שמונה למפקד בית הספר לחי"ר במילוביצה.

בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, צ'יהאק הצטרף לארגון המחתרת "אובראנה נארודנה" ("הגנה על האומה"). בפברואר 1940, הצליחו הגרמנים לחסל את מרבית הנהגת הארגון, וצ'יהאק נאלץ להימלט לצרפת. הוא הצטרף אל הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה, ומונה לסגן מפקד הדיוויזיה ה-1 של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. יחד עם הדיוויזיה הוא השתתף קרבות נגד הגרמנים בצרפת. לאחר נפילת צרפת, הוא נמלט יחד עם ההנהגה הצ'כוסלובקית לבריטניה. בבריטניה, התארגן מחדש הצבא הצ'כוסלובקי הגולה, וצ'יהאק מונה לראש מטה משרד ההגנה - תפקיד שהפך אותו בפועל למפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. הוא כיהן בתפקיד עד 13 בינואר 1941. בפברואר 1942 הוא מונה לחבר במועצת המדינה של הממשלה הגולה. כמו כן, הוא שימש כיו"ר הצלב האדום הצ'כוסלובקי.

הוא נפטר בלונדון ב-30 באפריל 1944.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירוסלב צ'יהאק** בוויקישיתוף
* ירוסלב צ'יהאק באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
* ירוסלב צ'יהאק באתר valka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: jo2004259826
* VIAF: 84168444
* WorldCat (עם VIAF): 84168444

 |
**אוטאקאר ריטר** (בצ'כית: **Otakar Rytíř**‏; 26 ביוני 1913 – 6 במאי 1979) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא צ'כוסלובקיה בין 1958–1968.

ביוגרפיה
--------

ריטר נולד בוויסוקה מיטו ב-26 ביוני 1913. ב-1932 הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת קארל בפראג, אולם עזב את הלימודים לאחר שלושה סמסטרים. ב-1935 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה והוכשר כקצין ארטילריה. באוגוסט 1937 הוא מונה למפקד סוללת תותחנים. בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, הוא עזב את הארץ ונמלט לפולין, שם חבר ליחידות מהצבא הצ'כוסלובקי הגולה. לאחר נפילת פולין הוא נמלט לברית המועצות, ונכלא במחנה מעצר של הנ.ק.ו.ד. בעקבות מבצע ברברוסה, החלו הסובייטים להקים יחידות צ'כוסלובקיות שיסייעו בלחימה נגד הגרמנים. ריטר התגייס לצבא הצ'כוסלובקי הגולה, ועד סוף המלחמה השתתף בקרבות רבים וטיפס בסולם הדרגות. עם סיום המלחמה הוא היה מאיור וראש מטה חיל התותחנים של הצבא הצ'כוסלובקי.

עם סיום המלחמה, ריטר חזר לצ'כוסלובקיה והתגייס מחדש לצבא הצ'כוסלובקי. ב-1 באפריל 1946 הוא נשלח למוסקבה לצורך השלמת הכשרתו הצבאית. ב-30 באפריל 1947 הוא החל ללמד באקדמיה הצבאית בפראג. ב-15 במאי 1949 הוא מונה לסגן מפקד הבריגדה ה-13. ב-1 באוקטובר 1950 הוא מונה למפקד הבריגדה. ב-15 באוקטובר הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-3. ב-15 ביולי 1951 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי ה-1. ובינואר 1952 הוא הועבר לשמש כסגן מפקד המחוז. ב-27 באפריל 1953 הוא מונה למפקד המחוז.

ב-4 ביוני 1956 הוא מונה לסגן שר ההגנה. ב-28 ביולי 1958 הוא מונה לראש המטה הכללי. ב-1 במאי 1966 הוא הועלה לדרגת גנרל ארמייה. ב-19 באפריל 1968 הוא פרש מהצבא והפך לחוקר עצמאי במכון להיסטוריה צבאית בפראג. ב-25 ביולי 1969, בעקבות פלישת כוחות ברית ורשה לצ'כוסלובקיה (האביב של פראג), הוא מונה למתאם בין ממשלת צ'כוסלובקיה לכוחות הזרים השוהים בארץ. הוא נפטר באוסטרבה ב-6 במאי 1979.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוטאקאר ריטר באתר הצבא הצ'כי
* אוטאקאר ריטר באתר valka
**רובן אילוי הינוהוסה** (באנגלית: **Rubén Eloy Hinojosa**; נולד ב-20 באוגוסט 1940) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של מדינת טקסס, בשנים 2017–1997. הינוהוסה, חבר המפלגה הדמוקרטית, ייצג חלק מהדרום העמוק של טקסס המשתרע מהעיר סיגין השוכנת מזרחית לסן אנטוניו ועד למקאלן הנמצאת על גבול ארצות הברית–מקסיקו.

ביוגרפיה
--------

הינוהוסה נולד באדקוץ' שבדרום טקסס, השמיני מתוך אחד עשר ילדיו של הורים. הינוהוסה גדל במחוז הידאלגו הגובל במקסיקו, ובהמשך השלים שני תארים אקדמיים בתחום העסקים: תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת טקסס באוסטין ותואר שני באותו התחום מאוניברסיטת טקסס–פאן אמריקאן. במשך שני עשורים הוא היה הנשיא ומנהל הכספים הראשי של חברת עיבוד המזון של משפחתו, "H&H Foods". בשנת 1983 כינה נשיא ארצות הברית רונלד רייגן את החברה כ"העסק מס' 1 בבעלות בני מיעוטים". ב-1987 זכה בתואר "היזם בין המיעוטים של השנה" מטעם הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית.

ב-1974 נבחר הינוהוסה למועצת החינוך של מדינת טקסס, תפקיד אשר מילא במשך עשר שנים. בשנת 1994 הייתה חברת "H&H Foods" אחת המעסיקות הגדולות באזור ריו גרנדה, עם 350 עובדים, והחלה לייצר מזון מוכן לאכילה. ב-2005 לחברה נרשמו הכנסות בסך 40 מיליון דולר אמריקאי ו-270 עובדים.

כאשר חבר הקונגרס קיקה דה לה גרזה (אנ') פרש מהחיים הפוליטיים בבחירות 1996, התמודד הינוסה לרשת אותו בתפקידו כנציג מחוז הקונגרס ה-15 של טקסס, ומשניצח בבחירות מקדימות, היה למועמד המפלגה הדמוקרטית. באותה שנה נבחר מטעם המפלגה אל הקונגרס והושבע לתפקידו בראשית ינואר 1997. בבית הנבחרים היה נחשב לליברל מובהק, ובמהלך הקונגרס ה-111 הצביע עם מפלגתו ב-99% מהמקרים. הוא תמך בהרחבת חוק הפטריוט ובהעברת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. ב-2010 נמנה בין נותני החסות להצעת חוק ששמה לה למטרה לשפר את ביטחון הגבולות של ארצות הברית, אם כי התנגד לבניית חומה בגבול ארצות הברית–מקסיקו.

לקראת בחירות 2016 הכריז הינוהוסה על פרישתו מבית הנבחרים, וכהונתו נתחמה בינואר 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובן הינוהוסה** בוויקישיתוף
* רובן הינוהוסה, ברשת החברתית פייסבוק
* רובן הינוהוסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רובן הינוהוסה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* רובן הינוהוסה באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניה פרז-הרננדז, Rubén Hinojosa’s retirement begins after 20 years in Congress, באתר AP‏, 4 בינואר 2017 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6zj35zs
* US Congress: H000636

 |
**מיכל שמיר** (נולדה ב-1951) היא פרופסור אמריטה בבית הספר למדע המדינה ומחזיקת הקתדרה על שם אלווין רובינשטיין למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

מיכל שמיר סיימה תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב ודוקטורט באוניברסיטת מינסוטה. 

שימשה חברת סגל במחלקה למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב עד פרישתה לגימלאות בשנת 2021. תחומי המחקר של פרופסור שמיר הם: פוליטיקה דמוקרטית, בחירות, מערכות מפלגתיות, דעת קהל, סובלנות ותרבות דמוקרטית. היא מתמקדת בדמוקרטיות ותיקות וחדשות, עם דגש מיוחד על הדמוקרטיה הישראלית. 

שמיר היא מנהלת מחקר הבחירות הישראלי (INES) מאז 1988 (עד 2009 בשותפות עם אשר אריאן) ועורכת את סדרת הספרים *הבחירות בישראל* מאז 1984 (עד 2009 ביחד עם אשר אריאן ומאז 2015 עם גדעון רהט). הסדרה מתפרסמת באנגלית מאז 1969 ובעברית מ-1996. היא גם עומדת בראש פרוייקט המחקר *להסתכל מעבר למשבר הדמוקרטיה: דפוסי ייצוג בבחירות בישראל* במימון הקרן הלאומית למדע. 

עבודותיה התפרסמו בכתבי עת בין-לאומיים רבים והיא גם חברת מערכת במספר כתבי עת. בשנת 2018 זכתה בפרס מפעל חיים של האגודה הישראלית למדע המדינה.

פרסומים נבחרים
--------------

* **הפוליטיקאי הישראלי : פרופיל חברתי ופוליטי של פעילי המרכז במפלגות העבודה וחירות** (ביחד עם חנה הרצוג ואלן צוקרמן), ירושלים, מכון ירושלים לחקר ישראל, 1989.
* **פערים מגדריים בפוליטיקה בישראל** (עורכת ביחד עם חנה הרצוג ונעמי חזן), ירושלים, מכון ואן ליר, 2020.
* סדרת הספרים על הבחירות בישראל (עורכת), ירושלים, המכון הישראלי לדמוקרטיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכל שמיר, באתר בית הספר למדע המדינה אוניברסיטת תל אביב.
* מיכל שמיר, הפער המגדרי בהצבעה והשלכותיו על עיצוב מדיניות