recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יוסף בַּרסקי** (ברוסית: **Йосеф Барски**;‏ 1876 – 5 ביוני 1943) היה מראשוני האדריכלים הציונים בארץ ישראל וממניחי היסודות של הסגנון הארץ ישראלי. ברסקי תכנן, בין היתר, את בניין הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב ואת בית חולים ביקור חולים ברחוב הנביאים שנחנך ב-1925.

קורות חיים
----------

ברסקי נולד באודסה שם גם למד בבית הספר לאדריכלות. ב-1906 סיים את חוק לימודיו במחלקת האדריכלות באקדמיה הקיסרית לאמנויות (אנ') בסנקט פטרבורג, וב-1907 עלה לארץ ישראל והשתקע בירושלים. בירושלים החל לבנות מספר בתים, בהם תחילת התכנון של בית חולים "ביקור חולים". התכנון הראשון של הבניין כלל אלמנטים אירופיים כדוגמת גג רעפים, אך ברסקי החליפו בכיפה מזרחית מרכזית. רעיון דומה תוכנן על ידי אלכסנדר ברוולד בטכניון בחיפה, שבבנייתו שימש ברסקי כעוזרו של ברוולד.

הגימנסיה העברית "הרצליה"
הקיוסק הראשון בתל אביב (כיום)
עם הקמת אחוזת בית הוזמן ברסקי יחד עם בוריס שץ לתכנן את בניין גימנסיה הרצליה. לא הייתה זאת עבודתו היחידה של ברסקי בשכונה הצעירה: הוא גם תכנן את מגדל המים החשוב ואת הקיוסק הראשון. הקיוסק בשדרות רוטשילד, בין הרחובות הרצל ונחלת בנימין, היה מבנה קטן בצורת משושה בקוטר שני מטרים בלבד שתוכנן ב-1910, וגם הוא עוצב בצורה אקלקטית כשאר הבתים של אחוזת בית. על אף היות בית הספר מוסד חילוני עיצבו השניים חזית שהתבססה על אחד השחזורים של בית המקדש, תוך שילוב אלמנטים ששאבו את מקורם מהאדריכלות המוסלמית. במרכז הבניין תוכנן שער מונומנטלי שמשני צדדיו צריחים כעדות ליכין ובועז - עמודי הנחושת שהקים שלמה המלך בבית המקדש. בקצהו של כל צריח הציבו השניים ארבע קרניים סמל לקרנות המזבח ולאורך העמודים חלונות בצורת 'חור מפתח' מוסלמיים. באגפים הצדדיים היו מרפסות עמוקות עם קשתות מזרחיות מקומרות. בצידי המבנה בנו השניים צריחים משוננים עם חלונות כבבית החלל המרכזי. שץ וברסקי המשיכו לשתף פעולה גם אחרי סיום בניית הגימנסיה; כך למשל תכננו את מתחם בצלאל ליד מוזיאון רוקפלר, בניין מחלקות השטיחים, הציור והחיטוב (ב-1910), ביתן בצלאל ליד שער יפו ועוד. בבניינים שילב ברסקי מוטיבים עבריים אך הבניינים נשאו, עדיין, גוון אירופי.

סמוך ל-1910 עבר ברסקי לחיפה. שם עבד לצדו של ברוולד בבניית הטכניון (בעיקר בצדדים ההנדסיים שלו). כמו כן בנה בחיפה מספר בניינים כבית סמסונוב בשדרות בת גלים, בית עבד אל רחמן אל חאג' ובניין דירות ברחוב הנזירות 5 (כיום רחוב התשעים ושלוש - יחד עם המהנדס אהרון ינוביץ'). ברסקי גם הרחיב את תחומי פעולותיו מחוץ לחיפה כדוגמת מסגד ובית ספר בדמשק (בעת מלחמת העולם הראשונה). אחר כך פנה לתכנון בסגנון הבינלאומי.

ראו גם
------

* ערכים על מבנים ואתרים שתכנן יוסף ברסקי

לקריאה נוספת
------------

* יוסי קליין, **האמריקניזציה של תל אביב**, הוצאת כרמל, 2011, עמ' 54–61.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף ברסקי** בוויקישיתוף
* אלן קלסן, יוסף ברסקי (אורכב 20.10.2014 בארכיון Wayback Machine) בפרויקט "אדריכלים בגלות 1933-45", המכון לתולדות האמנות והאדריכלות, מכון קרלסרוהה לטכנולוגיה (השכלה, משרות ופרויקטים) (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  וליד כרכבי ועדי רויטנברג (מחלקת השימור בעיריית חיפה), מפגש חיפאי: שותפות אדריכלית ערבית-יהודית בתקופת המנדט הבריטי (פורסם לקראת תערוכה במוזיאון גיתאי לאדריכלות), עמ' 15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411627505171
* VIAF: 89156674887633580459
* WorldCat (עם VIAF): 89156674887633580459

 |
הרב **צבי חיים מאדאר**(1933 – 3 בדצמבר 2004) היה שוחט, סופר סת"ם, מורה, פוסק ורבה הראשי של תוניסיה.

ביוגרפיה
--------

נולד בג'רבה שבתוניסיה בשנת 1933 (י"א באדר ה'תרצ"ג) לדיאמנטה (תיתה) סעדון (אחותו הגדולה של הרב בוגיד חנינא סעדון) ולרב צמח מאדאר. בילדותו למד מקרא אצל הרב רפאל כדיר צבאן, ובהמשך למד תלמוד אצל הרב שאול מקיקץ שלי. למד פסיקה אצל הרב שלמה מאזוז, וכן אצל הרב כמוס הכהן והרב רחמים חי חויתה הכהן.

בצעירותו למד את מקצוע השחיטה אצל הרב יוסף חדאד, ואת הלכות השחיטה וטריפות למד אצל הרב חויתה סופר, ובגיל 20 החל לשמש כמורה לתלמידים בבית הכנסת "רבי מנחם חורי".

בגיל 25 נישא לחותה, בת רב בוגיד סעדון (אחי אמו), לימים רבה של ג'רבה, ויחד נולדו להם שני ילדים. לפרנסתו עסק בתקופה זו בשחיטה ובכתיבת סת"ם, וכן היה מעבד עורות קלף וגויל, ומייצר בתי תפילין ודיו לכתיבה.

בשנת 1962 (ה'תשכ"ב) התאלמן מאשתו, שנפטרה לאחר מחלה ממושכת. בשנת 1967 (ה'תשכ"ז) נישא בשנית, בעיר זרזיס, לפרטונה בת הרב בועז חדאד, להם נולדו שבעה ילדים. בין השנים 1960–1967 (ה'תש"ך - ה'תשכ"ז) שימש כמורה בישיבה בבית הכנסת "רבי אברהם חדאד", בשנת 1969 (ה'תשכ"ט) חזר ללמד בבית הכנסת "רבי מנחם חורי" למשך כשנה, ומשם המשיך לשמש כמורה ברובע הגדול של ג'רבה עד לשנת 1972 (ה'תשל"ב).

לאחר פטירת רבה של תוניסיה, רב פראג'י ווזאן, בשנת 1985 (ה'תשמ"ד), התבקש הרב מאדאר לעבור לתוניס הבירה כדי למלא את מקומו. הוא הסכים להיכנס לתפקיד רק למשך תקופת ניסיון, בעיקר בשל אי רצונו לעזוב את ג'רבה על רקע היעדר חינוך יהודי הולם בתוניס עבור ילדיו. לשם כך השאיר את משפחתו בג'רבה, ונסע לתוניס לתקופת ניסיון, שבסופה הוזמן למשכנו של חביב בורגיבה, נשיא תוניסיה, ושם השתכנע סופית לכהן במשרה. הכתרתו הרשמית לתפקיד רבה של תוניסיה נערכה בט"ו בשבט ה'תשמ"ה, והוא כיהן בתפקיד במשך כ-20 שנים.

הלך לעולמו בבית החולים שערי צדק לאחר מחלה ב-3 בדצמבר 2004 (כ' בכסלו ה'תשס"ה).

חיבורו
------

* **מקור חיים** - שו"ת על ארבעה טורים, מספר חלקים, ירושלים תשס"ז

לקריאה נוספת
------------

* **מקור חיים** - שו"ת על ארבעה טורים, חלק א', ירושלים תשס"ז, עמ׳ 26
* שמעון ואנונו, **ארזי הלבנון - אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח**, תשס"ו, חלק ב', עמ' 676

קישורים חיצוניים
----------------

* Death of the Grand Rabbi of Tunisia, באתר 10 בדצמבר 2004, באתר PRWEB

הערות שוליים
------------

1. ↑  נכתב גם כ"מאצ'אר", לפי התעתיק הערבי

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הרב פראג'י וזאן** | **רבנים ראשיים של תוניסיה** | **הבא**:**הרב חיים ביתאן** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4737 4318
* LCCN: no2008162931
* VIAF: 68756441
* WorldCat: lccn-no2008162931

 |
**שמואל (מולה) וילנסקי** (1897 - 21 בפברואר 1966) היה מהנדס בניין, מראשי "סולל בונה" ומפקד פלוגת הנדסה 745 של מתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.

תולדות חייו
-----------

נולד בקרמנצ'וג לפעיל הציוני יהודה ליב וילנסקי. אחיו הצעירים ממנו היו המשוררת מרים ילן-שטקליס (מירה) והאדריכל עמנואל ילן (מנולי). בין השנים 1912–1914 נשלח שמואל ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, שם פגש את דוד הכהן, לימים חברו בהנהלת "סולל בונה". לאחר סיום לימודיו שב לרוסיה, למד הנדסה במוסקבה והוסמך ב-1917. ב-1918 הצטרף לצבא הלבן בחרקוב ונלחם נגד הבולשביקים. בשנת 1920 עלו אביו, אחותו ואחיו לארץ ישראל, אך שמואל נותר ברוסיה והמתין עד שאהובתו גניה (הנרייטה) בראון תסיים את לימודי הרפואה בחרקוב. בקיץ 1921 הגיעו שמואל, גניה ואחותה הצעירה אסיה לחופי ארץ ישראל, לאחר שנמלטו דרך רומניה.

שמואל השתלב עד מהרה בתכנון שכונת קריית שמואל בטבריה, גניה עבדה בבית חולים ששירת את המתיישבים החלוצים בעמק הירדן וניהלה את המרפאה בטבריה. לאחר מכן עברו בני הזוג לחיפה, שם גרו יחד עם דוד הכהן ורעייתו. ב-1924 הקימו הכהן ווילנסקי את "מחלקת עבודות ציבוריות" של ההסתדרות, הבסיס ל"סולל בונה". ב-1927 התפרקה החברה עקב המשבר הכלכלי שפקד את הארץ ווילנסקי עבר לנהריים כמהנדס תחנת הכוח של פנחס רוטנברג. ב-1929 היה למפקד ההגנה במקום.

בשנת 1935 הוקמה חברת "סולל בונה" מחדש ומשפחת וילנסקי עברה לשכונת אחוזה, שהייתה אז יישוב מבודד. בתקופת המרד הערבי הגדול (1936-1939) היה וילנסקי אחראי בתוקף תפקידו ב"סולל בונה" על הקמת גדר הצפון וכביש הצפון מטעם ממשלת המנדט ותיאם את הקמת יישובי חומה ומגדל בצפון מטעם ההגנה. ב-1942 יזם את הקמתה של פלוגת הנדסה 745, פלוגת עובדי "סולל בונה" שהתגייסו יחד לשירות חיל ההנדסה המלכותי של הצבא הבריטי, ופיקד עליה בדרגת קפטן. הפלוגה נפרסה בצפון אפריקה ועסקה בהקמת שדות תעופה, מחנות צבא וגשרים. כן תכנן וילנסקי במסגרת זו את הנמל בעיר ביזרטה שבתוניס כהכנות לפלישת בעלות הברית לאיטליה. במרץ 1944 הגיעה הפלוגה לאיטליה. עם תום המלחמה חברו אנשי הפלוגה בחשאי לשאול אביגור, מפקד המוסד לעלייה ב' וסייעו בהעפלה. בתום המלחמה הוענקה לווילנסקי מדליית הצטיינות אישית מצבא הוד מלכותו.

לאחר קום המדינה היה וילנסקי למהנדס הראשי של "סולל בונה" בצפון ישראל ונטל חלק במפעל תעלת ההטיה של נהר הירדן והמוביל הארצי, כן ייצג את "סולל בונה" בעת כריית הכרמלית, פרויקט שבוצע על ידי חברה צרפתית. בשנת 1961 השתתף בתכנון נמל אשדוד, תוך ניצול הידע שצבר בבניית הנמל בתוניס בימי מלחמת העולם השנייה.

חייו האישיים
------------

וילנסקי היה נשוי לד"ר הנרייטה (גניה) בראון (בתו של ד"ר זאב בראון, כירורג, מנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים "הדסה" בצפת), ילידת ניקולאייב, משנת 1921 ועד למותה בשנת 1955. גניה הייתה הרופאה הראשית במרפאת קופת חולים באחוזה במשך שנים רבות והייתה מנהלת בית החולים בטבריה. לבני הזוג נולדו שתי בנות, רותי (רות יעקבי) והדסה (הדסה לויט), שתיהן מוזכרות בשירים שחיברה אחותו של וילנסקי, מרים ילן-שטקליס, ואף סעדו אותה בימיה האחרונים.

וילנסקי נפטר בפברואר 1966 (11 שנים לאחר מות אשתו בינואר 1955).

לקריאה נוספת
------------

* שרה ורמי בן-ראובן, **מעשה בילדה בודדה**, הוצאת כרמל 2015, עמ' 127–131

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל וילנסקי, דבר, 22 בפברואר 1966 (נקרולוג)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר הנרייטה וילנסקי, דבר, 3 בינואר 1955 (נקרולוג); מ. י. ד"ר הנרייטה (גניה) וילנסקי, דבר, 3 בפברואר 1955 (הספד).
2. ↑  שמואל וילנסקי, דבר, 22 בפברואר 1966 (נקרולוג).
**טומס ריבר** (באנגלית: **Toms River**) היא עיר במחוז אושן, מדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. בעבר הייתה ידועה העיר כ**עיירת דובר**. שינוי השם הוחלט באמצעות בחירות ב-14 בנובמבר 2006. נכון למפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-91,000 תושבים, מה שהופך את טומס ריבר לעיר השמינית בגודלה במדינה (לאחר שהייתה ממוקמת במקום השביעי בשנת 2000). בשנת 2006 דורגה העיר במקום ה-15 בדירוג הערים הבטוחות ביותר בארצות הברית. בשנת 2007 העיר דורגה במקום ה-14 בדירוג זה.

היסטוריה
--------

ישנן מחלוקות בכל הקשור להיסטוריה המוקדמת של ההתיישבות באזור ולגבי מקור השם. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית התרחשו כמספר תקריות אלימות באזור והתקיימה מתיחות רבה אל מול הבריטים. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 העיר גדלה והתפחה באופן משמעותי. רק בשנות ה-90 אוכלוסיית העיר גדלה בכ-20,000 תושבים חדשים.

דמוגרפיה
--------

נכון למפקד האוכלוסין משנת 2010, התגוררו בעיר כ-91,239 תושבים בכ-34,760 משקי בית. הצפיפות היא כ-870 נפש לקמ"ר. ההרכב האתני של העיירה הוא: 89.91% (82,035 תושבים) לבנים, 2.70% (2,465 תושבים) אפרו-אמריקאים, 0.17% (156 תושבים) אינדיאנים, 3.58% (3,266 תושבים) אסייתים, 2.02% (1,785 תושבים) מגזעים אחרים, וכ-1.66% (1,515 תושבים) משני גזעים או יותר. לאחרונה אף החלו לגור בעיר יהודים חרדים המסונפים ללייקווד הסמוכה. הגיל החציוני הוא 43. ההכנסה החציונית היא 71,934$. כ-4.5% מהמשפחות ו-5.7% מכלל האוכלוסייה היו מתחת לקו העוני.

מבין תושבי העיר הידועים ניתן למנות את בריאן גראתי, פייפר פראבו, ג'ון הולמס ונורטון שוורץ.

פוליטיקה וממשל
--------------

מועצת העיר מורכבת מכ-7 נציגים, כאשר 4 מהם נבחרים במחוזות בחירה, ושלושת האחרים נבחרים על ידי כלל התושבים. ראש העיר וחברי מועצת העירייה נבחרים בחודש נובמבר אחת לארבע שנים, כחלק ממערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית. נכון למרץ 2018, ראש העיר וארבעה מחברי המועצה משויכים למפלגה הרפובליקנית, לעומת שלושה חברי מועצה מן המפלגה הדמוקרטית.

בבחירות 2012, המועמד הרפובליקני מיט רומני קיבל כ-57% מקולות תושבי העיר, לעומת 42% שהצביעו עבור ברק אובמה הדמוקרטי כאשר שיעור ההצבעה עמד על כ-64%.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומס ריבר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טומס ריבר (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531808905171
* LCCN: n81082029
* MusicBrainz: 8c449bf6-603a-410f-a95b-e2bbd3e73e59
* VIAF: 150107512
* WorldCat: lccn-n81082029

 |
**יחיאל יצחק גרנטשטיין** (6 ביוני 1913 - 6 בפברואר 2008) היה פרטיזן וסופר חרדי-ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יחיאל יצחק גרנטשטיין בנו של שלום זאב. נולד בעיר לובלין, פולין בא' בסיון תרע"ג, 6 ביוני 1913.

### במהלך המלחמה

כאשר הגיע לגיל גיוס, גויס לשנת שירות קרבי בצבא הפולני, לאחריה שוחרר והקים משפחה.

בשנים 1936–1939 התגורר בלודז'.

עם הפלישה הגרמנית לפולין, גויס לצבא לשירות מילואים ונשלח לחזית.

לאחר קריסת הצבא הפולני, נסוג ללודז' שם נודע לו כי משפחתו נמצאת בעיר סלונים, שהייתה נתונה בתחילה בשליטה סובייטית. הוא חבר שם אל אשתו ובנו, ועבר יחד איתם לגטו, לאחר כיבוש העיר על ידי הגרמנים.

לאחר שניצל מן הטבח הגדול בגטו, נלקח לעבודת פרך יחד עם ה120 גברים שניצלו. כאשר חוסלה קבוצת העבודה, הוא ברח וחבר אל הפרטיזנים הרוסים שפעלו ביערות פולסיה שבבלארוס. הידע הצבאי שרכש בצבא הפולני סייע לו כאשר הצטרף ל'בריגדה הפרטיזנית הרוסית על שם המרשל רוקוסובסקי', בה לחם כשנתיים וחצי עד לסיום המלחמה.

במהלך הלחימה ביערות לחם נגד הנאצים, על ידי פיצוץ מסילות רכבת, פגיעה ברכבות ובחיילים נאצים שלחמו בסביבת פולסיה. אך הוא נאלץ גם להילחם על יהדותו וחייו מול הפרטיזנים הרוסים שלחמו 'לצדו'.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הגיע לעיר לודז', אליה הגיעו יהודים רבים לאחר המלחמה. בלודז' שימש כמזכיר של ועד פועלי אגודת ישראל , שפעלו למציאה וחילוץ של ילדים יהודים שנמסרו למסגרות ומשפחות נוצריות והשבתם ליהדות. הילדים רוכזו במספר בתי יתומים והוכנו בקבוצות לקראת עלייתם ארצה

ב-1946 עבר להתגורר בפריז, וב-1950 עלה לישראל.

נפטר בירושלים ב-6 בפברואר 2008.

יצירתו הספרותית
---------------

### פרסומים בעיתונים

ב-1936 פרסם סיפורים ביידיש בעיתון פועלי אגודת ישראל ולאחר מכן פרסם גם בעיתונים "שערים", "המודיע", "הצופה", "דבר" ועוד.

### ספריו

* איך האָב געוואָלט לעבן (1950)
* איך האָב געוואָלט לעבן (1950)
* יהודי ביער (1955)
* אורות מאופל (1958)
* פרעמדע וועלדער - אייגענע ערד (1979)
* הוד וגבורה (1987)
* הגבורה האחרת (1989)
* חיים כפולים (1991)
* מגע בנפש (1993)
* הולכי נתיבות (1995)
* ימי בראשית (1996)
* שם נפשו בחיים (1998)
* מקדשי השם (2006)

קישורים חיצוניים
----------------

* יחיאל גרנטשטיין - הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה

הערות שוליים
------------

1. ↑  המודיע, יהודי ביער וחסיד בוער, משה גוטמן, 2009
2. ↑  יחיאל גרטנשטיין, **יהודי ביער**, תל אביב: מורשת, תשס"ו
3. ↑  אמונה נחמני גפני, **לבבות חצויים**, ירושלים: יד ושם, תשס"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275109705171
* ISNI: 0000 0000 6668 4944
* LCCN: n83179054
* SUDOC: 240527879
* VIAF: 69345030
* WorldCat: lccn-n83179054

 |
**ויליאם קונסטבל אדם** (באנגלית: **William Constable Adam**;‏ 29 באוגוסט 1846 – 17 באוקטובר 1931) היה צייר צבעי שמן וצבעי מים יליד אנגליה ממוצא סקוטי, שבילה את 33 השנים האחרונות לחייו בקליפורניה, ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

אדם נולד דרומית לסקוטלנד, בטווידמות' בפאתי ברוויק-אפון-טוויד בשנת 1846.

לאחר שסיים את בית הספר התיכון, הוא החל בשיעורי ערב בבית הספר לאמנות של גלאזגו (GSA). לפי מפקד האוכלוסין של 1861, הוא התגורר בקאטקארט - פרוור של גלאזגו, עם משפחתו הגדולה. עיסוקו הוגדר כ"פקיד".  בגיל 19 הוא נסע לאמריקה הדרומית, למד אמנות בבואנוס איירס, עבד כמתווך במונטווידאו, ובשנת 1926 פרסם ספר מסע על הרפתקאותיו.  בשובו לסקוטלנד (תחילת שנות ה-70) הוא המשיך את הכשרתו באמנות אצל רוברט גרינליס ורוברט בריידל, והיה חבר במועדון האמנות של גלאזגו. לאחר טיולים בצפון אפריקה והשתלמויות בפריז בהדרכת אוגוסט ג'וזף דלקלוז, הוא הציג באקדמיה הסקוטית המלכותית (RSA) ובמכון המלכותי לאמנויות יפות של גלאזגו (RGI).

לאחר מותה של אשתו, עדה רבקה רוברטסון, היגר ויליאם אדם חסר הילדים לארצות הברית בשנים 1893–1894, התיישב במסצ'וסטס, הצטרף למועדון האמנות של בוסטון, והיה מייסד שותף ונשיא מועדון האמנות לואל. 

בשנים 1898–1899 הוא עבר לקליפורניה ועבד כרואה חשבון בחברת כרייה לפני שעבר לצמיתות לחצי האי מונטריי. עד 1901 הוא התגורר במושבה המתודיסטית של פסיפיק גרוב, קליפורניה, החל להציג את ציוריו במקום, וקיבל הזמנה להציג בסן פרנסיסקו, קליפורניה בגלריה החשובה W. K. Vickery.  לאחר שהחליף דירות אחדות, הוא רכש ב-1906 את בית פסיפיק גרוב ב-450 Central Avenue עם אשתו החדשה, מרי סוזן טאפט, שהייתה אלמנה ילידת מיין וצעירה מבעלה ב-18 שנים. מכיוון שלימד שיעור אמנות בפסיפיק גרוב, הוא נודע בחיבה בשם "הפרופסור".

הוא הציג במגוון מקומות, כולל אגודת האמנות של ברקלי, קליפורניה, הגלריה לאמנות במלון היוקרתי דל מונטה במונטריי, קליפורניה, וגלריות פרטיות רבות בסן פרנסיסקו. הוא בילה חלק ניכר מזמנו במושבת האמנות הסמוכה כרמל ליד הים, שם הציג במועדון כרמל לאמנויות ואומנויות ובאגודה לאמנות כרמל (CAA) בין השנים 1906 ל-1927. ציוריו היו פופולריים במיוחד בקרב תיירים (לכן הם חוזרים על עצמם לעיתים קרובות) של הארכיטקטורה הספרדית המקומית, גנים פורחים וסצנות יפות לאורך חוף האוקיינוס. לתערוכות תחרותיות הוא יצר נופים מקוריים ביותר שהשתמשו בעבודת המכחול הדרמטית הנועזת של האימפרסיוניסטים הצרפתים.

### מוות

ויליאם אדם מת ב-Pacific Grove ב-17 באוקטובר 1931.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Edwards, Robert W. (2012). *Jennie V. Cannon: The Untold History of the Carmel and Berkeley Art Colonies, Vol. 1*. Oakland, Calif.: East Bay Heritage Project. pp. 215–216, 248, 256, 264, 290, 309–310, 688.
2. ↑  Scotland Census of 1861, RD: Cathcart, p.10.
3. ↑  Del Monte Weekly (Monterey), 2.20, 1911, p. 1
4. ↑  San Francisco Call, 25 August 1901, p. 11.
5. ↑  Monterey Peninsula Herald, 28 November 1930, p. 9.
6. ↑  The Monterey County Herald, 17 October 1931, p. 1.
7. ↑  Pacific Grove Review: 12 April 1902, p.1; 31 January 1903, p.1.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 133044

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ויליאם קונסטבל אדם"**.
**מתיו רוברט פטריק**   (נולד ב-15 בנובמבר 1986),  הידוע יותר בשם המסך שלו **MatPat**, הוא אישיות רשת אמריקאי והיוצר והמספר של סדרת האינטרנט של יוטיוב *The Game Theorists* (מוכרת יותר בשם *Game Theory* ). MatPat גם יצר ומספר את התוצרים של game theory הנקראת *The Film Theorists* (הידועה גם בתור *Film Theory* ), GTLive(קיצור של Game Theory Live), *The Food Theorists* (הידועה גם בתור *food theory* ) ו- The Style Theorists (הידוע גם בתור Style Theory). 

Game theory מתמקדת בנושאים כמו ההיגיון, הדיוק המדעי והידע של משחקי וידאו שונים ותעשיית המשחקים. Film theory מתמקדת בקולנוע/טלוויזיה/פילמוגרפיה באינטרנט, Food Theory בזיכיונות מזון וטרנדים מעולם המזון וStyle Theory בסגנונות חיים(בנושאים שונים כגון פנג שווי), טרנדים ואופנה. GTLive הוא ערוץ המשחקים של The Game Theorists שהתחיל כערוץ לתוכן לייב ונכון ל2023 עבר להעלאת כ3 סרטונים שבועיים בצורה לא חיה וערוכה אך שמדמה שידור חי ולכן מכונה GT"Not"Live.

בשנת 2015, פטריק יצר את אחד מערוצי המשחקים החיים הראשונים של YouTube *GTLive*, ובשנת 2016, הוא יצר את סדרת YouTube Premium *MatPat's Game Lab*. בשנת 2018, MatPat הצטרף ל- Joey Graceffa יחד עם אורחי יוטיוב אחרים בעונה השלישית של סדרת YouTube Premium של Graceffa *Escape the Night*. הוא הופיע בעונה 4, תחילה לפתיחת פרק 1 ולאחר מכן כעוזר בפרק 6. נכון לנובמבר 2023, הוא צבר למעלה מ-41.23 מיליון מנויים ולמעלה מ-8.5 מיליארד צפיות בסך הכל בחמשת הערוצים שלו. בין ה-1 ביולי 2016 ל-31 ביולי 2016, הוא כיכב בתוכנית המשחק *The Runner*. הוא גם עובד עם סדרת האינטרנט המוזיקלית *מפגשים אקראיים* ועוזר בתפקידי קול מיוחדים בשירים. 

ב-9 בינואר 2024, פטריק הודיע כי הוא יפרוש מיוטיוב ב-9 במרץ 2024 ושמנחים אחרים ינחו את ארבעת הערוצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MatPat** בוויקישיתוף
* MatPat, ברשת החברתית פייסבוק
* MatPat, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* MatPat, ברשת החברתית אינסטגרם
* MatPat, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  MatPat [@MatPatGT] (24 באוקטובר 2016). "Just got ordained to officiate Jason's wedding. But I can do house blessings and funerals too! I'M A ONE-STOP SHOP! #PastorPat t.co/oCrxOLHChq" (Tweet) (באנגלית). ארכיון מ-2 באוקטובר 2021. נבדק ב-26 באוקטובר 2021 – via Twitter. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  *GTLive: SHE LOVES ME NOT?! | Emily is Away Too (Part 4)*. The Game Theorists. 20 ביוני 2017. אורכב מ-המקור ב-22 ביולי 2021. נבדק ב-26 באוקטובר 2021. `{{cite AV media}}`:  (עזרה)
3. ↑  @MatPatGT (15 בנובמבר 2012). "Today's my birthday. Best comment so far: "I was 26 when I was your age."" (Tweet) – via Twitter. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 33349b30-9b2a-4886-97f0-7a0e814f3571

 |
**הרמן פון אייכהורן** (בגרמנית: **Hermann von Eichhorn**; ‏13 בפברואר 1848 – 30 ביולי 1918) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון אייכהורן נולד בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1866 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמה האוסטרו-פרוסית ובמלחמת צרפת–פרוסיה. פון אייכהורן התקדם בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-9, ב-1904 מונה למפקד הקורפוס ה-18, וב-1912 מונה למפקד האזור הצבאי השביעי.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה אמור פון אייכהורן לפקד על הארמייה החמישית, אך עקב תאונת רכיבה שבה נפצע קשה לא היה יכול לקבל את הפיקוד. בסוף 1914 הוחלט בפיקוד הגרמני לרכז את המאמץ העיקרי בחזית המזרחית, ואילו בחזית המערבית להישאר בהגנה. לצורך כך הקימו ב-26 בינואר 1915 את הארמייה העשירית בפיקוד פון אייכהורן.

הארמייה שכללה את הקורפוס ה-21 ואת קורפוסי המילואים ה-38 וה-39, השתתפה בפברואר בקרב השני על האגמים המזוריים. באוגוסט 1915 השתתפה הארמייה במתקפה הגדולה של מעצמות המרכז שהביאה לנסיגת הצבא הרוסי מגליציה ופולין, וכבשה את וילנה. במרץ 1916 הדפה הארמייה את מתקפת אגם נארוץ' הרוסית.

ב-18 בדצמבר 1917 הועלה פון אייכהורן לדרגת גנרלפלדמרשל.

לאחר שנחתם חוזה ברסט-ליטובסק, הועברו רוב יחידות הארמייה לחזית המערבית, ורק 6 דיוויזיות נשארו בארמייה ושימשו כחיל כיבוש בבלארוס.

ב-5 במרץ 1918 מונה גנרל פון אייכהורן למפקד קבוצת הארמיות אייכהורן ולמושל הצבאי של אוקראינה. ב-30 ביולי 1918 נרצח פון אייכהורן על ידי בוריס מיכאילוביץ דונסקוי, שהיה מהפכן שמאלני סוציאליסטי. פון אייכהורן נקבר באינווליד בפרידהוף בברלין.

עיטורים
-------

* הצלב הגדול של מסדר העיט האדום עם עלי אלון
* פור לה מריט עם עלי אלון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן פון אייכהורן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117497819
* ISNI: 0000 0000 1402 4725
* NLP: a0000003660813
* SUDOC: 176960988
* VIAF: 45082068
* WorldCat: viaf-45082068

 |
**ליאורה הרצל** (נולדה ב-1954) היא דיפלומטית ישראלית בדימוס. כיהנה כשגרירה בנורווגיה וסמנכ"לית אמריקה הצפונית במשרד החוץ.

ביוגרפיה
--------

הרצל נולדה בשנת 1954 בתל אביב, ישראל. היא בעלת קשר משפחתי לבנימין זאב הרצל.

הרצל היא בוגרת תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ובוגרת תואר מוסמך אוניברסיטה במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1978, הצטרפה הרצל למשרד החוץ השתתפה בקורס הצוערים וכיהנה מאז בתפקידים רבים, וביניהם כראש החטיבה הבינלאומית במרכז החקר של משרד החוץ, כנציגת משרד החוץ לאגף התכנון של צה"ל, וכמנהלת המחלקה לפירוק נשק. היא שירתה בשגרירות ישראל בהאג, הולנד כנספחת תקשורת ומידע וכסגנית קונסול ביוסטון, טקסס. כמו כן, הייתה מדריכה במכללה לביטחון לאומי.

הייתה שגרירת ישראל בנורווגיה ושגרירה לא תושבת לאיסלנד בשנים 2001 עד 2005. כיהנה כסמנכ"לית אמריקה הצפונית במשרד החוץ בשנים 2012 עד 2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאורה הרצל** בוויקישיתוף
* ליאורה הרצל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יוסף וקסמן, נצר של הרצל - במש' החוץ של מדינת היהודים, מעריב, 9 ביולי 1979
2. 1 2  "Ny israelsk ambassadør i Norge". *Aftenbladet*. נבדק ב-2018-06-20.
3. ↑  Aron Heller, Herzl's Grandson Buried in Jerusalem, The Associated Press, ‏December 5, 2007
4. ↑  "Branching Out". *Haaretz* (באנגלית). 2010-05-03. נבדק ב-2018-06-20.
5. 1 2 3  Amb. Liora Herzl, Jewish Federations of North America's General Assembly 2014 (ארכיון)
6. ↑  Speakers, www.herzliyaconference.org (באנגלית)
7. ↑  ראשי נציגות אוסלו, באתר ההנצחה של משרד החוץ
**אִיקֶר מוּנִיָאִין גוֹניי** (בבסקית: **Iker Muniain Goñi**, נולד ב-19 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק באתלטיק בילבאו בעמדת החלוץ והקיצוני, ומשמש גם כקפטן הקבוצה. בשל סגנון משחקו וקומתו, הוא כונה בתקשורת "מסי הספרדי", ובצעירותו גם היה יידוע כאחד השחקנים הספרדים המוכשרים בהיסטוריה. מוניאין בילה את כל הקריירה שלו באתלטיק בילבאו, כמעט 14 שנים במועדון ולמעלה מ-430 הופעות, לאחר שהופיע הופעת בכורה לראשונה ב-2009 כשחקן הצעיר ביותר שאי פעם שיחק משחק רשמי במועדון, בגיל 16. הוא עזר לקבוצתו להגיע לגמר הליגה האירופית ב-2012 וכן לארבעה גמרים בגביע המלך בתשע שנים, אם כי בכל פעם סיים בצד המפסיד; ב-2022 הוא הפך לשחקן השישי שרשם 500 הופעות במועדון.

קריירת מועדונים
---------------

מוניאין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אתלטיק בילבאו. ב-30 ביולי 2009, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת מוקדמות הליגה האירופית נגד יאנג בויז ברן והפך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות המועדון המשתתף במשחק רשמי כאשר הוא בן 16 שנים, 7 חודשים ו-11 ימים. שבוע לאחר מכן הבקיע בגומלין בו ניצחה בילבאו 1–2 ועלתה לשלב הבא ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש בתולדות המועדון. ב-30 באוגוסט 2009 הפך לשחקן הצעיר שרושם הופעה בליגה הספרדית הבכירה כאשר פתח בהרכב נגד אספניול. ב-4 באוקטובר 2009 הפך לשחקן הצעיר ביותר שכובש בליגה הספרדית כאשר הוא בן 16 ו-289 ימים. ב-1 בדצמבר 2009 חתם במועדון עד ליוני 2015. את עונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת סיים עם 35 הופעות ושישה שערים. ב-17 באפריל 2011 הבקיע את שער הניצחון בדקה האחרונה נגד אוסאסונה. בשנת 2011 נבחר לשחקן הצעיר של העונה בספרד. עונה לאחר מכן העפיל עם הקבוצה לגמר הליגה האירופית, שם הפסידה בילבאו 0–3 לאתלטיקו מדריד.

קריירה בינלאומית
----------------

מוניאין שיחק עבור כל נבחרות הנוער של ספרד. בשנת 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הצעירה וזכה עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנים 2011, 2013. ב-29 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–5 נגד ונצואלה.

תארים
-----

נבחרת ספרד
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2011, 2013

אישיים
* השחקן הצעיר של השנה בלה ליגה: 2011

אתלטיק בילבאו
* הסופר קאפ הספרדי (2): 2015, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איקר מוניאין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איקר מוניאין
* איקר מוניאין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר BDFutbol

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר אתלטיק בילבאו
* מיכאל יוכין‏, שובו של מסי הבאסקי: ילד הפלא לשעבר איקר מוניאין פורח מחדש, באתר וואלה!‏, 16 בספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  Manchester United Given Go-Ahead to Sign the "New Messi", web.archive.org, ‏2011-12-22

| **נבחרת ספרד – אולימפיאדת לונדון 2012** |
| --- |
| 1 דה חאה • 
2 אספיליקווטה • 
3 דומינגס • 
4 ח. מרטינס • 
5 א. מרטינס • 
6 אלבה • 
7 אדריאן • 
8 מוניאין • 
9 רודריגו • 
10 מאטה • 
11 קוקה • 
12 מונטויה •
13 בוטיה • 
14 רומאו •
15 איסקו •
16 טייו •
17 הררה •
18 מריניו •
מאמן: מייה | ספרדספרד |
**ויליאם ספריי** (באנגלית: **William Spry**;‏ 11 בינואר 1864 – 21 באפריל 1929) היה פוליטיקאי אמריקאי, מושל מדינת יוטה השלישי בין השנים 1909–1917.

ביוגרפיה
--------

ספריי נולד בווינדזור (אנ') שבמחוז ברקשייר באנגליה, הממלכה המאוחדת. משפחתו היגרה לארצות הברית כשהיה 11, והתיישבה בטריטוריית יוטה.

בשנת 1885 נקרא ספריי לשירות כמיסיונר מטעם כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים והחל לפעול במיסיון הכנסייה המורמונית במדינות דרום ארצות הברית. מ-1888 עד 1891 שימש כנשיא המיסיון של מדינות הדרום. בשנת 1890, במהלך שליחותו, קיבל ספריי היתר מראשי הכנסייה לשוב לזמן קצר לסולט לייק סיטי, שם נישא למרי אליס ורטהול.

בשנת 1894 נבחר ספריי למשרת גובה המיסים במחוז טווילה (Tooele). ב-1902 נבחר ספריי לבית הנבחרים של יוטה, ובמהלך 1905 מונה לאחד מחברי מועצת נציבי הקרקעות של מדינת יוטה. בשנים 1906–1908 שימש ספריי כסוכן שירות המרשלים של ארצות הברית מטעם יוטה.

בבחירות 1908 נבחר ספריי למושל יוטה, והוא מילא תפקיד זה מינואר 1909 עד ינואר 1917. את תפקיד המושל מילא מטעם המפלגה הרפובליקנית. ספריי היה מתנגד חריף לתקופת היובש, והטיל וטו על שתי הצעות חוק ששמו להן למטרה ליישם את חוקי היובש. בבחירות 1912 נבחר לתקופת כהונה שנייה. ב-1915 מיאן ספריי לבקשת נשיא ארצות הברית וודרו וילסון לשקול מחדש את הוצאתו להורג הממשמשת ובאה של ג'ו היל, ואפשר את החלת עונש המוות ב-19 בנובמבר.

מ-1921 עד 1929 שימש ספריי כממונה על האדמות ציבוריות, התפקיד שקדם למנהל לשכת ניהול הקרקעות של ארצות הברית. ספריי מת בווושינגטון הבירה ב-1929 בעודו מכהן כנציב הפדרלי לאדמות ציבוריות. הוא נטמן בבית הקברות של סולט לייק סיטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם ספריי** בוויקישיתוף
* ויליאם ספריי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gov. William Spry, באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
2. ↑  מרים ב. מרפי, SPRY, WILLIAM, באתר Utah History Encyclopedia (באנגלית)

| מושלי יוטה יוטהיוטה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| היבר מאנינג ולס • ג'ון כריסטופר קטלר • ויליאם ספריי • סיימון במברגר • צ'ארלס ר. מייבי • ג'ורג' דרן • הנרי בלאד • הרברט מאו • ג'. בראקן לי • ג'ורג' דיואי קלייד • קאל רמפטון • סקוט מת'סון • נורמן בנגרטר • מייק ליוויט • אולן ווקר • ג'ון האנטסמן • גארי הרברט • ספנסר קוקס |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1176684507
* LCCN: n91067019
* SNAC: w6zp49pm
* VIAF: 31175752
* WorldCat: lccn-n91067019

 |
**זמיר בן-ארי** (1950 – 31 במרץ 2021) היה ראש המועצה המקומית (ומשנת 2007 ראש העיר) גבעת שמואל, בין השנים 1996–2008.

תחילת הקריירה הפוליטית
----------------------

את הקריירה הפוליטית שלו התחיל כחבר מפלגת הליכוד. בשנת 1983 נבחר למקום השני ברשימת הליכוד למליאת המועצה המקומית גבעת שמואל. רשימת הליכוד קיבלה שני מנדטים ובן-ארי נבחר למועצה. בבחירות 1989 נבחר ליו"ר סניף הליכוד במועצה והתמודד מטעם הליכוד לראשות המועצה. הוא זכה ל-44% מקולות הבוחרים והפסיד לראש המועצה הוותיק, יעקב ויסמונסקי.

בבחירות 1993 הוצב במקום השני ברשימת הליכוד למועצה אחרי המועמד לראשות העיר, ירמי אולמרט. אולמרט זכה בראשות המועצה ובן ארי מונה לסגנו וממלא מקומו. אולמרט החליט להתפטר בשנת 1996 אולמרט החליט להתפטר ובן-ארי נבחר להחליפו עד הבחירות ב-1998.

ראש המועצה המקומית
------------------

בבחירות 1998 נבחר לכהונה מלאה לראשות המועצה עם 49.54% מקולות הבוחרים. רשימת הליכוד בראשותו קיבלה 3 מנדטים. במהלך הקדנציה התמודד בן-ארי עם אתגרים כמו התחלת בנייה של שתי שכונות חדשות וגידול במספר התושבים.

בבחירות 2003 התמודד פעם נוספת לראשות המועצה, הפעם מטעם תנועה עצמאית בשם "גבעת שמואל מאוחדת". בבחירות למועצת העיר סיעתו החדשה נחלה כישלון והפכה לסיעה הקטנה ביותר במועצה עם 3 מנדטים מתוך 11. בבחירות לראשות המועצה בן-ארי זכה ברוב דחוק של 41.4% מקולות הבוחרים. בקדנציה זו בן-ארי שם דגש על ענייני חינוך, תרבות וספורט ועסק בהקמת מתנ"ס שנחנך לקראת סוף הקדנציה. באוקטובר 2007 גבעת שמואל הוכרזה כעיר ובן-ארי הפך לראש העיר הראשון.

בבחירות 2008 זכה ל-44.76% מקולות הבוחרים, אך הפסיד ליוסי ברודני שזכה ל-52.06%. סיעתו זכתה ל-2 מנדטים ובן ארי פרש מהחיים הפוליטיים.

חיים אישיים
-----------

בן-ארי היה נשוי פעמיים ואב לילדים משתי נשותיו. נפטר ב-31 במרץ 2021 לאחר מאבק במחלת הסרטן. על שם בן ארי קרוי מתנ"ס בדרום העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מצגת חינוך מתקופתו כראש העיר, באתר יוטיוב
* מאבק בזמיר בן ארי על הקמת פארק רמת הדר, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ילקוט הפרסומים 2997, באתר נבו, ‏9 בדצמבר 1983
2. ↑  ילקוט הפרסומים 3630, באתר נבו, ‏12 במרץ 1989
3. ↑  שמואל דקלו, ‏בג"ץ: אין למנוע מירמי אולמרט להתפטר מראשות מועצת גבעת שמואל, באתר גלובס, 28 בדצמבר 1997
4. ↑  ילקוט הפרסומים 5241, באתר נבו, ‏18 בנובמבר 2003
5. ↑  ילקוט הפרסומים 5874, באתר נבו, ‏3 בדצמבר 2008
6. ↑  גיא גפן, גיא גפן, נפטר ראש עיריית גבעת שמואל לשעבר זמיר בן ארי, באתר אונו News, ‏1 באפריל 2021
**מסע המלך** (אנגלית: **King's Quest**) היא סדרה של משחקי הרפתקאות מתוצרת Sierra Entertainment (לשעבר Sierra On-Line). הסדרה נחשבת בעיני רבים כקלאסיקה מתור הזהב של משחקי ההרפתקה והיא זאת שבנתה בראש ובראשונה את המוניטין של החברה, כהמשך להצלחה של הפרק הראשון בסדרה - משחק הרפתקה ממוחשב ה"תלת-ממדי" הראשון. על העיצוב של כל המשחק אחראית אחת מהבעלים של סיירה, רוברטה ויליאמס (Roberta Williams).

תיאור
-----

העולם בו מתרחשת סדרת "מסע המלך" אינו עקבי מאוד או מתוחכם במידה רבה. הוא מקיף מעל עשרה עולמות שונים, ביניהם Daventry (מסע המלך 1), Kolyma (מסע המלך 2), Llewdor (מסע המלך 3), Tamir (מסע המלך 4) ו-Serenia (מסע המלך 5).

הדמויות הראשיות בכל פרק בסדרה הן המלך גרהאם (King Graham) ובני משפחתו. קיים רק יוצא מן הכלל אחד - "מסע המלך 8" - בו השחקן שולט על סר קונר מדבנטרי (Sir Connor of Daventry), האביר של המלך גרהאם (שמופיע גם בחידוש הלא-רשמי של "מסע המלך 2", שם הוא יוצר קשר בין שתי הדמויות). עקב זאת, ובגלל ההתמקדות הגדולה באלמנטים של RPG וארקייד במשחק האחרון, מעריצים רבים נמנעים מלהחשיב אותו כהמשך אמיתי של הסדרה והם מכנים אותו KQ:MOE (King's Quest: Mask of Eternity).

דמויות מפורסמות רבות ממיתוסים ואגדות מופיעות בסדרת המשחקים, כולל היפה והחיה, עוץ לי גוץ לי, כיפה אדומה והרוזן דרקולה. הם מופיעים בעיקר במשחקים המוקדמים יותר, בהם הקונספט היה פתרון של פאזלים בעולם פנטזיה סוריאליסטי. המשחקים המאוחרים יותר בסדרה דורשים שימוש רב יותר בלוגיקה ויש להם עלילה מבוססת יותר, בנוסף למקומות ודמויות ריאליסטיות.

בסך הכול יצאו לאור שמונה משחקים בסדרת "מסע המלך". מספר אתרי אינטרנט מספקים תוכניות עבור פרק תשיעי בסדרה, אך למעשה לא קיים משחק רשמי כזה. אולם, קיימת קבוצה של מעריצים שעובדת בימים אלו על יצירת המשך לא רשמי לסדרה בשם The Silver Lining.

סדרת המשחקים
------------

* King's Quest: Quest for the Crown (1984)
* King's Quest II: Romancing the Throne (1985)
* King's Quest III: To Heir Is Human (1986)
* King's Quest IV: The Perils of Rosella (1988)
* King's Quest V: Absence Makes the Heart Go Yonder! (1990)
* King's Quest VI: Heir Today, Gone Tomorrow (1992)
* King's Quest VII: The Princeless Bride (1994)
* King's Quest VIII: The Mask of Eternity (1998)
	+ *King's Quest* (2015), an episodical reboot game by The Odd Gentlemen

ראו גם
------

* מסעותיו של טורין - משחק הרפתקאות קומי מבית סיירה

קישורים חיצוניים
----------------

* King's Quest 1: Quest for the Crown, באתר מסע אל העבר
* King's Quest 2: Romancing the Throne, באתר מסע אל העבר
* King's Quest 3: To Heir is Human, באתר מסע אל העבר
* King's Quest 4: The Perils of Rosella, באתר מסע אל העבר
**מוטי אמישה** (נולד ב-1964) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק במרבית הקרירה בהפועל חיפה.

ביוגרפיה
--------

אמישה גדל בחיפה כבן למשפחת כדורסלנים כשגם אחיו קורן וליאור היו שחקני כדורסל מקצוענים. בניגוד לאחיו ששיחקו במכבי חיפה, אמישה הצטרף למחלקת הכדורסל של הפועל חיפה, במדיה העפיל פעמים לגמר הליגה לנוער, בעונת 1981/82 אז הפסידה הקבוצה למכבי רמת גן, אז קלע 18 נק', ועונה לאחר מכן כאשר זכתה הקבוצה באליפות לאחר ניצחון על הפועל ירושלים אז סיים כקלע המוביל עם 28 נק'. באותה השנה זומן אמישה לנבחרת ישראל עד גיל 16 לאליפות אירופה שהתקיימה ביוון, במשחק השיא שלו הוביל את הנבחרת לניצחון חריג על נבחרת יוגוסלביה כאשר קלע 37 נק' והיה לקלע השני במשחק לאחר דראז'ן פטרוביץ' היוגוסלבי שקלע 42 נק'.

את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של חיפה עשה בעונת 1980/1981 בהפסד להפועל רמת גן בה לא קלע נק', את נק' הבכורה (4) קלע בעונת 1981/1982 בהפסד לבית"ר תל אביב, בסיום העונה זומן לנבחרת עד גיל 18 לאליפות אירופה אך לא הרבה לקלוע והעמיד ממוצע של 4.3 נק' ב-7 משחקים. אמישה המשיך לשחק בחיפה עד לסיום עונת עונת 1985/1986 כולל תקופת השאלה קצרה במכבי כרמיאל מהליגה הארצית, אך עם כניסת הקבוצה להליכי פירוק עזב את חיפה, אז גם נרשם ללימודים בטכניון ועבר לשחק בליגה השנייה במכבי קריית מוצקין לליגה הבכירה שב בעונת 1989/1990, עם מוצקין שעלתה מהליגה השנייה. בעונת 1993/94 חתם במכבי חיפה מהליגה השנייה.

חיים אישים
----------

מאז 1999 משמש אמישה מנהל באמדוקס ומתגורר במאסטריכט שבהולנד. אמישה אב ל-3.[דרוש מקור]

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספסל, גמרי הליגות לנוער, כל השנים
2. ↑  יהונתן אליהו‏, לנצח את פטרוביץ': המשחק הנשכח של נבחרת הקדטים מול יוגוסלביה, באתר וואלה!‏, 1 באוגוסט 2017
3. ↑  סטטיסטיקה מוטי אמישה
**אנרי נסטלה** (בצרפתית: **Henri Nestlé**, ‏10 באוגוסט 1814 – 7 ביולי 1890) היה יזם שווייצרי יליד-גרמניה, נודע בפרט כמייסד ענקית המזון והמשקאות השווייצרית "נסטלה", וכן כאחד מיצרני השוקולד הבולטים של תקופתו.

קורות חיים
----------

נולד בשם **היינריך נסטלה** (בגרמנית: **Heinrich Nestle**) נולד בפרנקפורט, גרמניה (חלק מהדוכסות הגדולה של פרנקפורט דאז), כשמיני מבין ארבעה-עשר ילדיהם של יוהאן אולריך מתיאס נסטלה ושל אנה מריה קתרינה אהמן. הוא המשיך בדרכו של אביו, ונעשה זגג בעיר.

לפני גיל עשרים, סיים תקופה של ארבע שנות חונכות תחת בעל בית המרקחת J.E.‎ שטיין, ושלוש שנים לאחר מכן (1839) קיבל הרשאה רשמית לערוך ניסויים כימיים, לרשום מרשמי תרופות ולמכור תרופות. באותה תקופה, שינה את שמו הפרטי הגרמני **היינריך** לשם הפרטי הצרפתי **אנרי**, עם המעבר לווה, עיר בקנטון וו דובר צרפתית בשווייץ.

בשנת 1843, השתלב באחת התעשיות המפותחות באזור, ייצור שמן קנולה. הוא השתלב גם בתעשיית ייצור השמן מאגוזים, שבו השתמשו בהפעלת מנורות שמן, ובייצור ליקר, רום, אבסינת וחומץ. הוא גם החל לייצר ולמכור לימונדה ומים מינרליים מוגזים, אך במהלך המשבר של 1845-1847 הוא הפסיק לייצר ולשווק את המים. ב-1857, הוא החל לעסוק בתאורה באמצעות גז ובדישון.

ב-23 במאי 1860, אנרי נסטלה התחתן עם אנה קלמנטיין תרזה אמט.

### חברת "נסטלה"

התעניינותו של נסטלה בתחום המזון לתינוקות נבעה ממספר סיבות:

* שיעור התמותה הגבוה של ילדים במשפחתו: מחצית מ-14 הילדים בה מתו לפני בגרות.
* הרקע שלו כשוליית רוקח.
* הידע הרב של אשתו בתחום, שנבע מהיותה בתו של רופא צדקה.

אנרי נסטלה יצר תחליף חלב אם עבור אותם ילדים שדחו הנקה טבעית או שאמם לא יכלה להניקם. תחליף זה הוא ייצר על ידי ערבוב של חלב פרה עם קמח חיטה וסוכר. הוא וחברו, ז'ן בלתזר שנצלר, מדען בתחום תזונת האדם, הוציאו את החומצות והעמילן מקמח החיטה, משום שהן היו קשות לעיכול עבור פעוטות. המוצר היה זמין לשימוש לאחר שהוספו אליו מים. מוצר זה נחשב לראשון תחליפי חלב האם לתינוקות. תחליף החלב, שנקרא *Farine Lactée Henri Nestlé* (בצרפתית: אבקת החלב של אנרי נסטלה), זכה להצלחה רבה ונמכר ברחבי אירופה. בשנות ה-70 של המאה ה-19 המוצר, שנקרא כעת "המזון לתינוקות של נסטלה", יוצר מלתת, חלב פרה, סוכר וקמח חיטה ונמכר בארצות הברית ב-50 סנט לבקבוק.

בסביבות סוף שנת 1874 מכר אנרי את החברה "נסטלה" ועבר עם אשתו ל"וילה נסטלה", שם עזרו לשכניהם באמצעות הלוואות קטנות ותרמו בגלוי כספים למען שיפור התשתית המקומית.

ב-7 ביולי 1890 אנרי נסטלה מת מהתקף לב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנרי נסטלה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של אנרי נסטלה (באנגלית)
* על ההיסטוריה של חברת נסטלה, מתוך אתר החברה (באנגלית)
* אנרי נסטלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1381264
* GND: 119138913
* HDS: 028895
* ISNI: 0000 0001 0814 3805
* LCCN: no97055687
* NKC: xx0129892
* NTA: 151420254
* VIAF: 40181769
* WorldCat: lccn-no97055687

 |
**עפרה פרחי** היא דיפלומטית ישראלית המכהנת כשגרירת ישראל לזמביה, זימבבואה בוטסואנה ונמיביה, אשר מקום מושבה בירושלים.

ביוגרפיה
--------

פרחי נולדה באילינוי, ארצות הברית, לד"ר אשר ועדנה פרחי לבית קסטלנואובו-אזכרלי.

היא בעלת תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל וגאוגרפיה ממכללת בית ברל, ותואר שני בלימודי ארץ ישראל מאוניברסיטת בר-אילן.

קריירה
------

בשנת 1991 הצטרפה פרחי לקורס הצוערים של משרד החוץ, ולאחר שסיימה אותו הוצבה בשנים 1993 עד 1999 בקונסוליות הישראליות ביוסטון, בוסטון וניו יורק, שם עמדה בראש המחלקה לדיפלומטיה ציבורית.

בשנים 2010–2014 שירתה כנספחת התרבות בשגרירות ישראל ברומא.

בשנים 2017–2020 שירתה כצירה בשגרירות ישראל באיטליה ובסן מרינו.

במהלך שנותיה במשרד החוץ שירתה במגוון רחב של תפקידי מטה בירושלים, כולל סגנית מנהל המחלקה לטורקיה, יוון וקפריסין, מנהלת המחלקה לקשרי החוץ של החטיבה לשיתוף פעולה של האגף לשיתוף פעולה מש"ב ומנהלת המחלקה לקשרים כלכליים עם ארצות הברית ואירו-אסיה באגף הכלכלי.

ביוני 2021 אישרה הממשלה את מינויה של פרחי לשגרירה לא תושבת של ישראל בזמביה, זימבבואה, בוטסואנה ונמיביה, אשר באפריקה. היא החלה לכהן בתפקידה באוגוסט אותה שנה.

ביוני 2022 ארגנה בזמביה כנס כלכלי לחיזוק הקשרים בין ישראל וזמביה, אשר אנשי עסקים מזמביה טענו שהוזמנו אליו רק אנשי עסקים נבחרים, ושקיומו הוסתר מאחרים. בשנה זו גם נפגשה עם נשיא זמביה האקאינדה היצ'ילמה בלוסקה, לאחריו נענה להזמנת הנשיא יצחק הרצוג לביקור בישראל באוגוסט 2023.

ב-2023 נשדדה בעת ביקור עבודה בזמביה.

פעילות נוספת
------------

בשנים 2004–2007 מילאה את תפקיד מנכ"לית איגוד האופניים הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* עפרה פרחי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משרד ראש הממשלה, מינויים בשירות החוץ, ‏20.06.2021
2. ↑  Ada Treves, FEATURES Ofra Farhi: "Culture is my life", moked/מוקד il portale dell'ebraismo italiano, ‏04.08.2014
3. ↑  Klein Leichman, Abigail (2023-09-27). "The inspiring story of Israel's 65 years of aid to Africa". *ISRAEL21c* (באנגלית). נבדק ב-2024-02-25.
4. ↑  אריאל כהנא, תלונה למשרד החוץ: "השגרירה בזמביה קידמה איש עסקים ישראלי תוך מידור עמיתיו", באתר ישראל היום, ‏26.6.2022
5. ↑  Mofya, Mwenya (2022-06-03). "HH reaffirms commitment to improving trade environment". *News Diggers!* (באנגלית). נבדק ב-2024-02-25.
6. ↑  בית הנשיא, נשיא המדינה ערך טקס קבלת פנים ממלכתית לנשיא זמביה
7. ↑  איתמר אייכנר, שגרירת ישראל בזמביה נשדדה בעת ביקור מדיני: "מדינה בטוחה ושלווה", באתר ynet, 4 בפברואר 2023
8. ↑  דנית ניצן, לא טוב היות הרוכב לבדו, באתר הארץ, 10 בפברואר 2007
**אריה ליפסקי** (נולד ב-11 בינואר 1955) הוא מנצח, צ'לן וחלילן ישראלי אמריקאי.

קורות חיים
----------

אריה ליפסקי נולד בחיפה, שם עבר הכשרה מקיפה כצ'לן וכחלילן. בגיל 9 זכה ליפסקי בתחרות מוזיקלית ראשונה שאפשרה לו להופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית חיפה. לאחר הצלחה זו כסולן, הוא החל להופיע בהופעות ברחבי אירופה וישראל שהובילו בסופו של דבר ללמידה בקומפוזיציה ובניצוח.

ליפסקי הוא בעל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה ומוזיקה אותם קיבל לפני שירותו בצה"ל. לאחר שירותו במלחמת יום הכיפורים, היגר ליפסקי לארצות הברית ב-1980, חזר למוזיקה, וקיבל תואר שני ממכון קליבלנד למוזיקה.

אריה ליפסקי עבר לבאפלו בניו יורק בשנת 1984 כדי להיות הצ'לן הראשי של התזמורת הפילהרמונית של באפלו, תפקיד שהחזיק במשך 17 שנים. במהלך תקופה זו הוא הופיע תחת שרביטם של יוליוס רודל וסמיון ביצ'קוב. בשנת 1990 הוא הפך למנצח הרזידנט של התזמורת הפילהרמונית של באפלו. בתחילת 1995, בהתראה קצרה, החליף ליפסקי את אדוארדו מאטה בקונצרט של התזמורת הקאמרית הישראלית, שם הצלחתו הביאה להתקשרויות חוזרות עם רבות מהתזמורות בישראל. ליפסקי ניצח גם על התזמורת הפילהרמונית ע"ש ארתור רובינשטיין בלודז' שבפולין וכן סייר והקליט כצ'לן של שלישיית האמנויות החדשות.

בשנת 2000, התמנה ליפסקי למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אן ארבור. בהמשך, כיהן כמנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אשלנד ובמקביל גם כיו"ר התוכנית למוזיקה קאמרית בבית הספר למוזיקה של מוסד צ'אוטוקו, כמו גם ניצח על תזמורות מרכזיות אחרות בארצות הברית, קנדה, אירופה וישראל.

ליפסקי מונה למנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית חיפה בשנת 2013. זמן קצר לאחר מכן, הוא ומשפחתו עברו לאן ארבור במישיגן, על מנת להמשיך את כהונתו בתזמורת הסימפונית של אן ארבור תוך כדי נסיעה לישראל ברחבי הארץ.

כהונתו של אריה ליפסקי בתזמורת הסימפונית של אן ארבור כללה יוזמות חינוכיות כולל קונצרטים משפחתיים ותוכניות זו לצד זו המשלבות תזמורות נוער עם מוזיקאים מקצועיים. בנובמבר 2017, זכו ליפסקי והתזמורת הסימפונית של אן ארבור בפרס השירות המצטיין של מועדון רוטרי אן ארבור על שירות יוצא דופן לקהילת אן ארבור הגדולה יותר באמצעות הצגת מוזיקה מרוממת ותכנות קונצרטים חינוכיים לילדי בית ספר. הוא התפטר מהתזמורת הסימפונית של אן ארבור ביוני 2019 ומהתזמורת הסימפונית של אשלנד באוגוסט 2019.

### חייו האישיים

אריה ליפסקי מתגורר באן ארבור, עם אשתו רייצ'ל ובתם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקאמרית הישראלית חוגגת למוצרט, באתר הבמה
* ריגולטו של הסימפונית חיפה, באתר הבמה
* אריה ליפסקי, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 121856980
* WorldCat (עם VIAF): 121856980

 |
כלא אל-ח'יאם
כלא אל-ח'יאם בשנת 2006 לאחר מלחמת לבנון השנייה
**כלא אל-ח'יאם** (בערבית: **سجن الخيام**, בתעתיק מדויק: **סג'ן אלח'יאם**), הנמצא ליד הכפר ח'יאם בדרום לבנון, היה קסרקטין של הצבא הצרפתי אשר נבנה בשנות השלושים. לאחר מכן שימש המבנה את צבא לבנון, עד שעבר לשליטת צבא דרום לבנון. בשנת 1985 הוסב לשמש כבית מעצר, בית כלא ומתקן חקירות עד לנסיגת צה"ל מדרום לבנון במאי 2000 והתפרקות צבא דרום לבנון. לאחר הנסיגה הפך חזבאללה את הכלא למוזיאון. אסירים ששהו בכלא דיווחו על חקירות קשות ושימוש בעינויים. מבנה הכלא הושמד בתקיפות חיל האוויר הישראלי במהלך מלחמת לבנון השנייה.

חלקו של צה"ל בניהול הכלא שנוי במחלוקת. מדינת ישראל הכחישה מעורבות ישירה בניהול הכלא ומסרה שהמתקן הועבר לרשות צבא דרום לבנון בשנת 1988. לפני העברת הכלא לאחריות צבא דרום לבנון, צה"ל אישר (בשנת 1986) שאזרח אמריקאי נתפס על ידי כוחות צבא דרום לבנון, הועבר לכלא אל-ח'יאם ונחקר במחנה על ידי שני אנשי צד"ל וחוקר ישראלי על מנת לדאוג לכך שהנחקר יקבל טיפול נאות.
אולם בתצהיר שמסר דן חלוץ בשם משרד הביטחון, הוא הודה במעורבות מסוימת של ישראל, כולל תשלום המשכורות לסוהרים ואנשי הכלא והכשרת חוקרים.

בכלא אל-ח'יאם היה גם אגף נשים עבור אסירות. האסירה המפורסמת ביותר בכלא הייתה סוהא בשארה שניסתה להתנקש במפקד צד"ל, אנטואן לאחד.

ראו גם
------

* כלא אווין
* כלא אבו גרייב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלא אל-ח'יאם** בוויקישיתוף
* עתירה לשחרור עצורים בכלא אל-ח'יאם, באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מסמכי שב"כ חושפים: עינויים וכליאה בלי הגבלת זמן בכלא שהפעילה ישראל בלבנון, באתר הארץ, 23 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  צור שיזף, ארץ החזבאללה
2. ↑  עודד גרנות, ישראל אחראית לעינויי אזרח אמריקני שנתפס בידי צד"ל, מעריב, 16 באפריל 1986.
3. ↑  בג"ץ 1951/99 רמדאן ואח' נ' שר הביטחון - תצהיר תשובה
**נפת טריאסטה** (באיטלקית **Provincia di Trieste**; בסלובנית **Tržaška pokrajina**) היא נפה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה בצפון-מזרח איטליה, ובירתה בטריאסטה. הנפה משתרעת על שטח של 212 קמ"ר ומבחינה זו היא הנפה הקטנה במדינה. בשנת 2006 מנתה אוכלוסייתה 236,512 תושבים, רובם המכריע בעיר טריאסטה. הנפה מחולקת לשש רשויות מקומיות וגם מבחינה זו היא הקטנה באיטליה.

גאוגרפיה
--------

נפת טריאסטה משתרעת לחופיו של מפרץ טריאסטה שהוא שלוחה של הים האדריאטי, וצורתה כשל רצועה מוארכת שאורכה 30 ק"מ ורוחבה בן 5 ל-10 ק"מ. הנפה מוקפת מדרום, מזרח וצפון על ידי סלובניה, וממערב היא גובלת בים לאורך חוף בן 48.1 ק"מ. רק בפינה הצפון-מערבית, גובלת הנפה לאורך קו גבול קצר, בטריטוריה איטלקית (נפת גוריציה).

נופה של הנפה עוצב בתהליכים קרסטיים וחבל קראס הסלובני, שהעניק את שמו לתופעה, גולש לתחומה של הנפה ומשתפל מגובה של כ-400 מטר עד לחוף הים, לעיתים בצורת מצוקים תלולים. גרוטה ג'יגאנטה (Grotta Gigante - "המערה הענקית") היא תופעת הקרסט הידועה ביותר בנפה, והאולם המרכזי בה משתרע לאורך של 130 מטר, רוחב של 65 מטר, וגובהו 107 מטר.

כלכלה ותחבורה
-------------

ה-A-4 בסיסטיאנה בנפת טריאסטה
כלכלת הנפה מבוססת בעיקרה על מתן שירותי ביטוח, מסחר (בעיקר בנמלה של העיר טריאסטה), ותיירות, אך גם על תעשייה ובמידה פחותה מכך על חקלאות. התעשייה המרוכזת בעיקר בבירת הנפה כוללת מפעלי מתכת, מספנות ותעשיית מזון כמו קפה "אילי" (Illy) ו"פסטה זרה" (Pasta Zara). החקלאות כוללת גידול גפנים והפקת שמן.

חשיבותו של נמל טריאסטה הביאה לחיבור הנפה לרשת הרכבות של האימפריה האוסטרו-הונגרית כבר ב-1857. רכבות נוסעים יוצאות מטריאסטה בעיקר לוונציה או למסטרה ממנה ניתן להמשיך ליתר חלקי איטליה.

הנפה שוכנת בקצה המזרחי של הכביש המהיר A4 (המכונה על שם ונציה La Serenissima). כביש מהיר זה מוביל לאורך 517 ק"מ עד לטורינו והוא ציר התנועה העיקרי לאורך עמק הפו. הכביש הארצי SS14 מוביל מהנפה אל ונציה במקביל לכביש המהיר. הנפה מחוברת במספר עורקי תנועה גם אל סלובניה ואל הכבישים המהירים A1 ו-A3 במדינה זו.

ראו גם
------

* טריאסטה
* רייקה
* איסטריה
* קראס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריאסטה** בוויקישיתוף
* אתר הנפה

* טירת דואינוטירת דואינו
* טירת מירמרהטירת מירמרה
* מפל רוזנדרה בסן דורליגו דלה ואלהמפל רוזנדרה בסן דורליגו דלה ואלה
* המעגן במוג'יההמעגן במוג'יה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564342005171
* GND: 4471020-3
* LCCN: n79072700
* MusicBrainz: 1db5404d-8819-418e-a801-82ef2ad42529
* VIAF: 124322638
* WorldCat: lccn-n79072700

 |
**אלי אג'ון איליג'אלי** (בטורקית: **Ali Acun Ilıcalı**;‏ נולד ב-29 במאי 1969 באיסטנבול, אדירנה) הוא מנחה טלוויזיה ויזם טורקי שהקים תאגיד תקשורת שבבעלותו מספר ערוצי טלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

אג'ון איליג'אלי נולד באדירנה במזרח טורקיה. אביו הוא ממוצא אזרי. לאחר סיום בית הספר איליג'אלי עבר לאיסטנבול והחל לימודי אנגלית באוניברסיטה, ועוד לפני סיום לימודי התואר הוא פנה לעסקים ועבודה בטלוויזיה.

בגיל 22 החל לעבור בטלוויזיה הטורקית ככתב ספורט. בשנת 2002 הוא התחיל להפיק תוכניות טלוויזיה. בין תוכניותיו הראשונות הייתה Acun Firarda שבמהלך הכנתה הוא סייר בכ-100 מדינות.

לאור ההצלחות, בשנת 2004 החליט אג'ון להקים חברת תקשורת בשם "אג'ון מדיה". החברה זכתה בזיכיון לתוכניות לרבות ביניהן: The Voice, Deal or no Deal?, Fear Factor, Survivor, MasterChef, Got Talent, Dancing with the Stars, Rising Star. תוכניות אלה זכו להצלחה רבה בטורקיה.

בשנת 2008 רכש אג'ון את ערוץ הטלוויזיה TV8 ואחוזי צפייה של הערוץ גדלו באופן משמעותי.

בשנת 2016 אג'ון נכנס לשוק הטלוויזיה ביוון. תוכניותיו שודרו בערוץ Skai TV עם אחוזי צפייה של 70%. באותה שנה הוא התחיל להפעיל בטורקיה ערוץ בידור חדש בשם TV8.5.

אג'ון פיתח תוכנית טלוויזיה חדשה בשם Exatlon והצליח למכור את הזכויות לערוצי טלוויזיה בארצות הברית, מקסיקו, רומניה, ברזיל ומדינות נוספות.

בשנת 2021 אג'ון הקים אתר אינטרנט עם תוכן משפחתי. תוך שנה הוא הגיע ל-1.5 מיליון משתמשים רשומים.

בינואר 2022 התאגיד שבראשותו רכש את המועדון הבריטי "האל סיטי".

אג'ון היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו 4 בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אג'ון איליג'אלי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אג'ון איליג'אלי
* אג'ון איליג'אלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אג'ון איליג'אלי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ראיון עם אג'ון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Club Statement, www.hullcitytigers.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2019017676
* VIAF: 6867154983555367860001
* WorldCat: lccn-no2019017676

 |