recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המרתף** הוא בית ספר למשחק ותיאטרון שהוקם בישראל עבור נערים ונערות בעלי כישרון בתחום אמנויות הבמה הנמצאים במצבי סכנה או מצוקה, והוא היחיד בישראל המאפשר לנוער זה את ההשתלבות בתיאטרון המקצועי.

אולם המרתף הוא קומת המרתף של ההוסטל "בית-הצברית" - בית מהתקופה הטמפלרית במושבה הגרמנית בירושלים נמצא ברחוב עמק רפאים, "בית-הצברית" המשמש כהוסטל היחיד בארץ לנערות במצוקה בגילאי 24-17, הזקוקות למסגרת חוץ-ביתית מכילה, תומכת ומעצימה, ומופעל על ידי עמותת ענב.

ההקמה
-----

מתוך רצון לתת ולתרום מעצמן לסביבה ולחברה, הנערות שחסו באותה עת בהוסטל, בחרו לנצל את חלל המרתף של "בית הצברית" ולהקים בו תיאטרון, שיסייע לנערים ולנערות הדומים להן, הנמצאים במסגרות אחרות, ומטרותיו:

1. להוציא בני נוער בעלי כישורים אמנותיים ממעגל הסיכון, בתוכנית לימודים המשלבת את לימודי מקצועות התיאטרון עם חיזוק החוסן הנפשי.
2. לפתוח תיאטרון אינטימי שיעלה הצגות בתחום החברתי באיכות אמנותית גבוה.
3. הקניית מיומנויות של עבודה והעצמת הנערות ב"בית הצברית".

ב 2006, בעקבות יוזמת הנערות ובסיוען, נפתח "המרתף – בית ליצירה בימתית". גויס צוות מורים מנוסה, המתייחד בכך שהוא מייצג את הזרמים השונים בתיאטרון המודרני ומשלב בתוכו את שיטת סטניסלבסקי, גרוטובסקי, ריקוד ומיצג חזותי.

התלמידים הלומדים במרתף, מאותרים על ידי גורמים חינוכיים וסוציאליים כגון: קידום נוער, רשות חסות הנוער ושירות המבחן לנוער של משרד הרווחה והשירותים החברתיים, ולאחר בחינות ומיונים הם מתקבלים לתקופת לימודים של שלוש שנים, ולאחריה הם יכולים להצטרף ללהקת השחקנים של המרתף.

משנת הלימודים תשע"א (2011-2010) מתקיימים לימודי המשחק של המרתף כתוכנית אוטונומית בחוג לתיאטרון של האוניברסיטה העברית. חלק משיעורי המרתף משותפים לתלמידי המרתף ולסטודנטים מהחוג לתיאטרון.

מייחד את "המרתף" הוא התפיסה שנוער בסיכון הוא נוער מוכשר ורגיש לא פחות ואולי אף יותר מאשר כלל האוכלוסייה. הצבת אתגרים המתאימים להם, הופכת אותם מנוער בסיכון לנוער בסיכוי.

הצגות
-----

בקיץ 2007 העלה "המרתף" את המחזה "משפחה של איש אחד" פרי יצירתם של תלמידי "המרתף", בקיץ 2008 הועלו ההצגות "חפץ" מאת חנוך לוין ועיבוד למחזה "פאוסט" שכתב גתה, בקיץ 2009 עלתה ההצגה "ספר הג'ונגל עיבוד מקורי וחדשני לספרו הנודע של רודיארד קיפלינג ובקיץ 2010 עלתה ההצגה "קולות שבורים" המבוסס על המחזה "הזיה בשניים" מאת אז'ן יונסקו וסיפור הילדים "לא עכשיו, ברנרד" מאת דייוויד מקי

בסוף שנת 2011 הועלתה ההצגה "חוקת היער", המבוססת על סיפורים נוספים מ"ספר הג'ונגל". בהצגה זו נעשה שיתוף פעולה בין שחקני המרתף לשחקנים בוגרי בתי ספר למשחק אחרים.
במרץ 2013 הועלת ההצגה "הסיפור המופלא על ארנדירה התמימה וסבתה המרושעת", המבוססת על סיפור קצר מאת גבריאל גארסיה מארקס בשם "הסיפור העצוב שלא ייאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית". ההצגה מעלה את תופעת ניצול הנשים למטרות זנות. דרך ההצגה, הצטרף "המרתף" לעמותת עלם למאבק תודעתי וטיפולי בתופעה חמורה זו.

בקיץ 2013 הועלתה ההצגה "עזיז אפנדי - הסוד של שבתי צבי". העוסקת בנושא משיחיות דרך סיפור חייו של שבתי צבי.

בראשית 2014 הועלתה ההצגה "קריאון" המבוסס על המחזה היווני אנטיגונה.

המרתף פועל בסיוע של הקרן לירושלים, אשלים (מיוסדה של הג'וינט) וכן היה בעבר חלק מפרויקט "נקודת מפנה" של הבנק הבינלאומי. כמו כן תושבי ה"מושבה הגרמנית" הקימו את "חוג ידידי המרתף" המסייע בפעילויות השונות של המוסד.

קישורים חיצוניים
----------------

* המרתף, ברשת החברתית פייסבוק
* המרתף - אתר בית הספר
**בית איל** הוא מרכז ספורט, בריאות, תרבות והנצחה, הממוקם בקיבוץ אשדות יעקב מאוחד שבעמק הירדן. הוא נקרא על שמו של איל שמעוני, בן הקיבוץ, שנפל בלבנון ב-18 בספטמבר 1997. המרכז הוקם ביזמתה של אורנה שמעוני, אמו של איל, ועל ידה. בבית מצוי גם מרכז הנצחה לכל חללי ישראל בלבנון.

הבית
----

בבית איל קיימים בריכת שחייה מקורה, בריכה הידרותרפית, בריכת פעוטות, סאונה, טיפולי ספא, חדר כושר, סטודיו חוגים, אולם הרצאות, אמפיתיאטרון פתוח, מדשאות ומתקנים לילדים. במקום מתקיימים חוגים ופעילויות מגוונים. במקום התקיימו בשנים 2008–2013 אליפויות ישראל בשחייה בחורף, עד להקמתה של בריכת טוטו וינגייט שבה מתקיימות כיום אליפויות ישראל.

המוטו של המקום היא "הרמוניה של חיים" ומטרתו היא שילוב בין כל הגילאים, הקבוצות והגוונים הרבים בחברה הישראלית, בדגש על שילוב בעלי המוגבלויות בחברה, וחיבורם של כל אלו עם זכרם של הנופלים במערכות ישראל.

הבית תוכנן על ידי האדריכל דניאל בר קמא.

### ציר ארזי הלבנון

במפלס העליון של הבית מתפרסת לאורכו תצוגת זיכרון נרחבת הנקראת **ציר ארזי הלבנון**. היא מנציחה את שמות כל חללי היישוב בארץ ישראל וצה"ל שנפלו בלבנון - 1,397 במספר, ואת שמות 212 האזרחים שנרצחו בפעולות איבה שמקורן בלבנון. המונצחים הראשונים במקום הם כ"ג יורדי הסירה.

תצוגת הזיכרון מספרת את סיפור האירועים והמלחמות בין ישראל ולבנון משנת 1941 ואילך. היא כוללת טקסטים רבים ומסכי וידאו. במפלס תחתון ממוקם חלל המדמה מוצב של צה"ל ובו תמונות גדולות ומחשבים המיועדים ללמידה ולהתייחדות עם הנופלים וכן מסך להקרנת סרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בית איל
	+ אודות בית איל
	+ סרט על הבית
* ערוץ בית איל, באתר יוטיוב
* סרטון שמות הנופלים המונצחים בבית איל
* בית איל, באתר יזכור
* איל שמעוני, באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר יזכור מנויים 1,354 מונצחים בבית איל.
**סטלה מיינס מקסוול** (באנגלית: **Stella Maynes Maxwell**;נולדה ב-15 במאי 1990) היא דוגמנית בלגית ממוצא צפון אירי-ניו זילנדי. ידועה בעיקר בזכות עבודתה עם "ויקטוריה'ס סיקרט" משנת 2015, ומשמשת גם כפרזנטורית למותג האיפור "מקס פקטור".

ביוגרפיה
--------

מקסוול נולדה בבריסל שבבלגיה להורים מצפון אירלנד, סטלה מיינס והדיפלומט לשעבר מוריס מקסוול. יש לה שלושה אחים גדולים. מקסוול גדלה בבלגיה עד שהייתה בת 13, שם למדה בבית הספר האירופי בווליבה (אנ'). לאחר מכן עברה עם משפחתה לקנברה שבאוסטרליה, שם שהו במשך שנה לפני שעברו לוולינגטון שבניו זילנד, כשהייתה 14. היא למדה באוניברסיטת אוטגו, שם התגלתה בידי סוכנות דוגמניות בדנידין. מקסוול דוברת צרפתית ואנגלית.

קריירה
------

מקסוול משמשת כ"מלאכית" של ויקטוריה'ס סיקרט מאז 2015.

במהלך הקריירה שלה, היא דגמנה עבור אלכסנדר מקווין, אסוס, H&M, קרל לגרפלד, רוברטו קוואלי, אורבן אאוטפיטרס (אנ') וטופשופ, והצטלמה לגרסה הטורקית, היפנית, הגרמנית, הספרדית והתאילנדית של מגזין האופנה "ווג". כדוגמנית בתצוגות אופנה היא צעדה עבור ג'רמי סקוט (אנ'), מארק ג'ייקובס, טומי הילפיגר, מוסקינו (אנ'), ברנדון מקסוול (אנ'), דולצ'ה וגבאנה, ז'קמוס (אנ'), טורי ברץ', ג'יילס (אנ'), Dsquared2, מוגלר, מאנו ריוס, פנדי, שאנל, מיו מיו וורסאצ'ה.

מקסוול שיתפה פעולה עם המותג הצרפתי The Kooples כדי ליצור תיק יד שנקרא על שמה.

בשנת 2016 נבחרה מקסוול למקום הראשון ברשימת "100 הלוהטים" של מגזין "מקסים".

חיים אישיים
-----------

מקסוול היא ביסקסואלית, ותארה את עצמה כ"נזילה מינית". בעבר נקשרה לנשים רבות, ביניהן מיילי סיירוס וקריסטן סטיוארט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטלה מקסוול** בוויקישיתוף
* סטלה מקסוול, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Janelle Okwodu, Stella Maxwell on the Importance of Supporting LGBTQIA Beyond Pride, Vogue, June 30, 2020
**רפאל מתתיהו לוין** (נולד ב-13 באוגוסט 1948, ח' באב ה'תש"ח, במחנה עקורים לכפלד, גרמניה) הוא פיזיקאי ומנהל ישראלי.

היה ממקימי חברת נשיונל סמיקונדקטור ישראל[דרוש מקור] ומנכ"ל משותף של החברה שהפכה לטאואר סמיקונדקטור, ולימים לטאואר-ג'אז.

פרסם מעל 20 מאמרים מדעיים וספר ביאור על ספר עמוס הנביא.

ביוגרפיה
--------

לוין נולד ליעקב נתן ושרה איטה לוין, יוצאי פולין. עלה לישראל ב-1949.

גדל בשכונת רמת חן ברמת גן. למד בבית הספר הממלכתי דתי הרא"ה שברמת גן ובישיבת בני עקיבא נחלים.

את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחטיבת הנח"ל.

בעל תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה (1973) ותואר שלישי בפיזיקה (1979) מהאוניברסיטה העברית.

עבודת הדוקטורט שלו נעשתה בהדרכתו של פרופסור דוד שאלתיאל בנושא "חקר אינטראקציות חילוף ושדות גבישיים באבקות ובגבישים יחידים של תרכובות בין-מתכתיות".

קריירה
------

בין השנים 1979–1983, בבתר-דוקטורט שנעשה במעבדות בל שבניו ג'רזי, ארצות הברית, ולאחר מכן כחבר סגל במעבדות אלו, עסק במחקר ופיתוח של תהליכי ייצור של מעגלים משולבים.

ב-1983 עבר לעבוד בנשיונל סמיקונדקטור שבעמק הסיליקון סנטה קלרה (קליפורניה).
היה חבר בצוות שהקים את מפעל החברה במגדל העמק, ישראל.

בשנים 1983–1995 מילא שורה של תפקידי ניהול בכירים בנשיונל סמיקונדקטור ישראל ששמה הוחלף לטאואר סמיקונדקטור לאחר קנייתה ב-1992 בידי קבוצת משקיעים.

בשנים 1995–2003 שימש כמנכ"ל משותף של החברה ביחד עם ד"ר יואב ניסן-כהן. השניים הובילו את הקמת המפעל השני (FAB-2) של החברה.

בשנת 2003 פרש מתפקידו ומאז הוא עוסק במחקר וכתיבה בנושאים שונים ביניהם מקרא, התפתחות ההלכה והיסטוריה של עם ישראל בימי בית שני.

חיים אישיים
-----------

לוין נשוי לוורדה ואב לשלושה ילדים.

אחיו של לוין, אפרים לוין, אף הוא דוקטור לפיזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפי לוין, באתר news1
* Neal Sandler, A Chip Upstart In Galilee, Bloomberg February 26, 1996 (באנגלית)
* רפאל לוין, התנהגות חזקיהו ודורו לאחר המהפכה הדתית, מגדים נ"ו, עמ' 75–93
* חגי הופר, ביקורת של חגי הופר על עמוס - הנביא מתקוע, 5.9.15
* השקת הספר עמוס – הנביא מתקוע, סרטון בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריאל אטיאס, טאואר לא עוצרת: ראסל אלוואנגר צופה הכנסות של יותר ממיליארד דולר ולא חושש מהחובות, באתר ביזפורטל‏, 7 באפריל 2010
2. ↑  רפאל לוין, עמוס: הנביא מתקוע - עיונים בספר עמוס, ירושלים, ראובן מס, 2015
3. ↑  קרן צוריאל, ‏טאואר סמיקונדקטור: "בעצם, המשבר עדיין לא נגמר", באתר גלובס, 2 באוגוסט 2000
4. ↑  סופי שולמן מאת אורה קורן, חילופים בצמרת טאואר - כרמל ורניה יתמנה למנכ"ל זמני ויו"ר, באתר הארץ, 4 במרץ 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264431205171
* LCCN: no2016031625
* VIAF: 297451491
* WorldCat (עם VIAF): 297451491

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רפי פרידן**, קצין במשטרת ישראל, שהפך לחוקר פרטי ועמד במרכזן של כמה פרשיות פליליות שהסעירו את מדינת ישראל.

בהיותו בעל משרד חקירות, ניהל עם שותפו, החוקר יעקב צור, מעין "בנק האזנות סתר" שהיה, לדברי חוקרי משטרה, הגדול במדינת ישראל (הוא צותת והקליט, באופן פלילי, עשרות אישים וגופים).

בראשית שנות התשעים נעצרו פרידן וצור במה שכונה לאחר מכן "פרשת נמרודי א'" (או "פרשת האזנות הסתר"), כמי שצותתו, ללא רשות, למערכות העיתונים "ידיעות אחרונות", ו"מעריב", בשליחותם של משה ורדי ושל עופר נמרודי. בתום משפט סנסציוני, נשלחו נמרודי הבן ופרידן למאסר - נמרודי לשמונה חודשים ופרידן לארבע שנים. כן נדון פרידן לשנתיים מאסר על תנאי בגין עבירות מסוימות ושנה מאסר על תנאי בגין עבירות אחרות. פרידן ערער על הרשעתו ועל חומרת העונש, כשנימוקו העיקרי הוא טענת הגנה מן הצדק, אך ערעורו נדחה. בקשת רשות ערעור שהגיש לבית המשפט העליון נדחתה אף היא.

מתוך מעצרו החל פרידן להעביר חומרים לפרקליטות ולמשטרה, ופתח בכך את "פרשת נמרודי ב'", שבמרכזה טענתו של פרידן (שהופרכה בבית המשפט) כי עופר נמרודי הזמין ממנו את רצח נוני מוזס ועמוס שוקן, בעלי "ידיעות אחרונות" ו"הארץ", בהתאמה. עופר נמרודי נעצר עד תום ההליכים ופרידן הפך, ביחד עם שותפו יגאל תם ועוד כמה קציני משטרה, לעד מדינה.

בעת מתן עדותו של פרידן, הגיע אליו הסופר אריה קרישק, ידידו של איש העסקים ובכיר לשעבר במוסד- יעקב נמרודי, אביו של עופר,(ואדם בעל רקע מודיעיני) ובאמתלה של הכנת ספר על פרידן, ניסה לשאוב ממנו מידע, בכוונה לשבש את משפט הבן. המשטרה עצרה את קרישק ואת נמרודי האב ("פרשת נמרודי ג'") וגם הם הועמדו למשפט והורשעו.

פרידן עצמו השתחרר לאחר ריצוי מלא של עונשו. מקורות במשטרה קשרו אותו גם לפרשיות אחרות - ציתות לראשי ערים וניסיונות סחיטה (בישראל וגם מעבר לים), כמו גם סיוע שהעניק לנשיא פרו הנמלט, אלברטו פוג'ימורי. בראשית נובמבר 2007, נעצר פרידן על ידי המשטרה, ביחד עם החוקר אביב מור, כחשודים בהפעלת האזנות-סתר כנגד השר אביגדור ליברמן ואיש העסקים מיכאיל צ'רנוי. בספטמבר 2010 הוגש נגד פרידן כתב-אישום בפרשה זו, ובעבירות נוספות. בהגנתו, חשף פרידן את עובדת היותו מודיע וסייען של משטרת ישראל. בנובמבר 2011 נגזרו על פרידן שישה חודשי עבודות-שירות וקנס כספי כבד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תפ (ת"א) 3172/94 מדינת ישראל נ' רפי פרידן
2. ↑  רע"פ 3747/99 רפי פרידן נ' מדינת ישראל, ניתן ב-29.7.99
**יוחנן התשעה-עשר**, נולד בשם **רומנוס, רוזן טוסקולום** (באיטלקית: **Romanus dei conti di Tuscolo**;‏ 975 – 6 באוקטובר 1032) היה אפיפיור ברומא בין השנים 1024–1032.

ביוגרפיה
--------

רומנוס נולד בשנת 975 ברומא, כבן לגרגוריו הראשון, רוזן טוסקולום, ואחיינו של האפיפיור יוחנן השנים עשר. בצעירותו הוא פנה ללימודי כמורה, ועד מהרה טיפס בסולם הדרגות בכנסייה, וב-7 ביולי 1017 מונה לקרדינל על ידי אחיו האפיפיור בנדיקטוס השמיני.

לאחר מותו של אחיו בנדיקטוס השמיני, נבחר רומנוס כאפיפיור ב-14 במאי 1024. יוחנן התשעה-עשר מילא תפקיד חשוב בפילוג הכנסייה הנוצרית, לאחר שסירב להגדיר את תחום השפעתו של פטריארך קונסטנטינופול במזרח, ולאחר שחזר בו מכוונתו לתת שוחד גדול ולהעניק לפטריארך את התואר ה"אקומני".

לאחר מותו של היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1024, תמך יוחנן התשעה-עשר בקונרד השני, מלך גרמניה, ואף הכתירו לקיסר בשנת 1027. בשנת 1025 הוא תמך בהכתרתו של בולסלאב הראשון, דוכס פולין למלך, ואף שלח לו את כתר ההכתרה.

ב-6 באוקטובר 1032 מת יוחנן התשעה-עשר ברומא. במקומו מונה כאפיפיור אחיינו בנדיקטוס התשיעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוחנן התשעה-עשר** בוויקישיתוף
* ערך באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית)
* יוחנן התשעה-עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם שנטל לעצמו, ושבו מוכר לעיתים היה **יוחנן השמונה עשר**, שאת כיוון שמי שכיהן בשם יוחנן השישה עשר (אנטי-אפיפיור) לא היה אפיפיור לגיטימי

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בנדיקטוס השמיני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**בנדיקטוס התשיעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397565805171
* BNE: XX1304919
* GND: 118712578
* ISNI: 0000 0000 4332 1614
* LCCN: nb2007019532
* NTA: 074411292
* ULAN: 500355754
* VcBA: 495/46005
* VIAF: 233371607
* WorldCat: viaf-29061073

 |
**מתתיה בן שמואל** (לפי נוסחאות אחרות: **מתיה**, **מתיא**, **מתתיא**) היה הממונה על הפייסות בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.

תפקידו
------

**הפיס** היה גורל המתקיים בין הכהנים בבית המקדש, כדי לקבוע מי יזכה לבצע את העבודה שעמדה על הפרק (השם "פיס" מרמז שההגרלה נערכת לצורכי שלום והתפייסות, כדי למנוע תחרות וקנאה בין הכהנים על קבלת העבודה המקודשת). בבית המקדש היו ארבעה פייסות, שנערכו כדי לברר מי יבצע את העבודות הבאות: תרומת הדשן, שחיטת קרבן התמיד ותריסר העבודות הנלוות אליו ועוסקות באיברי הקרבן, הקטרת קטורת הסמים, והעלאת איברי קרבן התמיד למזבח העולה. תפקידו של מתתיה היה לערוך את תהליכי הפייסות, ולפקח על התנהלותן. הפייסות התקיימו בלשכת הגזית - למעט פיס תרומת הדשן, שיש הסוברים שנערך בבית המוקד - ובמהלכם היה הממונה, הוא מתתיה בן שמואל, בוחר באופן אקראי מספר גדול ממספר הכהנים שמולו, ומתחיל למנות את הכהנים עד למספר זה; מתתיה היה מסיר את מצנפתו של כהן אקראי כדי לסמן שבו פותחת הספירה, והכהנים היו מושיטים קדימה את אצבעותיהם. אז החל מתתיה לספור את האצבעות, והכהן שבו הסתיימה הספירה היה זוכה בפיס ומקבל את העבודה.

תיאורו כממונה
-------------

המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, ובהם מתתיה:

> 
> אלו הן הממונין שהיו במקדש: יוחנן בן פינחס, על החותמות; אחיה, על הנסכים; **מתתיה בן שמואל**, על הפייסות; פתחיה, על הקנין, פתחיה זה מרדכי, למה נקרא שמו פתחיה? שהיה פותח בדברים ודורשן ויודע שבעים לשון; בן אחיה, על חולי מעיים; נחוניא, חופר שיחין; גביני, כרוז; בן גבר, על נעילת שערים; בן בבי, על הפקיע; בן ארזה, על הצלצל; הוגרס בן לוי, על השיר; בית גרמו, על מעשה לחם הפנים; בית אבטינס, על מעשה הקטורת; אלעזר, על הפרוכת; ופנחס, על המלבוש.
> 
> 
> 
> — משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א'
>

הלכות שמסר
----------

במסכת יומא נאמר כי כיוון ששחיטת התמיד פסולה בלילה, מוודא הממונה קודם שחיטתו שכבר עלה השחר:

"אמר להם הממונה: צאו וראו אם הגיע זמן השחיטה. אם הגיע, הרואה אומר: ברקאי. **מתתיא בן שמואל אומר**, [שואלים אותו:] האיר פני כל המזרח עד שבחברון? והוא אומר: הן."

ובגמרא נאמר: "מתיא בן שמואל הממונה על הפייסות אומר [שנוסח השאלה היה]: האיר פני כל המזרח עד שבחברון".

זו ההלכה היחידה האמורה בשם מתתיה בן שמואל, ולכן היו שביארו על פי דברי הגמרא, כי "הממונה" האמור כאן אינו אלא האחראי על הפייסות, שבתפקידו היה כלול גם הפיקוח על עבודות קרבן התמיד, והוא שהיה צריך לוודא שכבר עלה השחר כדי לפתוח בארבע ההגרלות; ומסיבה זו אומר מתתיה בן שמואל את דבריו, כיוון שהוא עצמו היה הממונה על הפייסות ולכן ידע היטב את הנוסח המדויק של פקודת הממונה. בתוספות יום טוב הוסיף ושיער שייתכן שהכרעת הרמב"ם ורבי עובדיה מברטנורא כדברי מתתיא בן שמואל נובעת מאותה הסיבה, שכיוון שכיהן כממונה בוודאי שידע מה היה המנהג לומר.

ראו גם
------

* פיס (בית המקדש)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרק ג', משנה א'.
2. ↑  בכתבי יד ופירושים רבים השם הוא **מתיה** או **מתיא**.
3. ↑  יומא, דף כ"ח עמוד ב'.
4. ↑  רש"י ותוספות במסכת מנחות דף ק' עמוד א', ועוד.
5. ↑  מסכת יומא, פרק ג' משנה א'.

| חמישה עשר ממונים שהיו בבית המקדש השני |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יוחנן בן פינחס על החותמות • אחיה על הנסכים • מתתיה בן שמואל על הפייסות • פתחיה על הקינין • בן אחיה על חולי מעיים • נחוניא חופר שיחין • גביני כרוז • בן גבר על נעילת שערים • בן בבי על הפקיע • בן ארזה על הצלצל • הוגרס בן לוי על השיר • בית גרמו על מעשה לחם הפנים • בית אבטינס על מעשה הקטורת • אלעזר על הפרוכת • פנחס על המלבוש |  |

 |
**ויקטור אזוס** (נולד ב-21 במרץ 1960) הוא גיטריסט, מלחין, מפיק מוזיקלי ומורה לגיטרה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אזוס גדל בפרו ועלה לארץ בגיל 18. בוגר האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בירושלים ניגן בגיטרה בס בלהקת "צליל שכן" יחד עם הגיטריסט אהרוני בנארי.

בשנת 1989 הצטרף אזוס לחבר ילדותו רובן סלמון, ויחד עם אהרוני בנארי, הפסנתרן איתי רוזנבאום ונגני כלי ההקשה אורן בלבן והמתופף דורון רפאלי הקימו את להקת "אטרף", שסגנונה היה רוק לטיני. אזוס היה שותף מרכזי בהלחנה ובעיבוד המוזיקלי של השירים. שירים ידועים שהלחין הם "ענבל", "בלומברג", "אודליה" ו"מרווה ורוזמרין". הלהקה זכתה להצלחה בתחילת שנות ה-90, ובהמשך פעלה לסירוגין והוציאה ארבעה אלבומים ועוד מספר סינגלים עד 1999.

אזוס היה גם חבר בלהקת "כחול", שניגנה מוזיקה אירית אתנית, והיה שותף באלבומה "הגמל הקלטי" (2003). בנוסף היה חבר בלהקת "בלקאן" למוזיקה בלקנית, והשתתף באלבום "GYPSY RIDE" ‏(1998).

הפיק עשרות אלבומים של אמנים ישראלים. הופיע בישראל ובעולם עם אמנים שונים.

מאז 2006 חבר בלהקת "אנדרמלוסיה", המופיעה במופעי ג'אז. כן עובד עם גיל קופטש על הפרויקט "המהפכה".

מתגורר בנתניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקטור אזוס, באתר Discogs (באנגלית)
* ויקטור אזוס, דף שער בספרייה הלאומית
* ויקטור אזוס, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אייל לוי, אטרף, לא רוצים שוליים, מעריב, 2 באוקטובר 1989
2. ↑  טל פרי, את שולה כבר הכרנו. ומי זה בלומברג?, מעריב, 6 במרץ 1990
3. ↑  גדי שמשון, שיעור בלטינית⁩, חדשות, 22 22 בנובמבר 1990
4. ↑  גבע קרא עוז, שומעים כחול באוזניים, באתר ynet, 19 באוגוסט 2003
5. ↑  בן שלו, קולות ירושלמיים בתל אביב בהופעה של "אנדרלמוסיה", באתר הארץ, 6 ביולי 2006  
עכבר העיר, להקת אנדרלמוסיה - פסטיבל ישראל 2010, באתר הארץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007501081505171

 |
**בֵּית אָוֶן**, הייתה יישוב מקראי בנחלת שבט בנימין. העיר נזכרת בספר יהושע בתיאור כיבוש הארץ והתנחלות השבטים. ובסיפור אודות מלחמות שאול בפלשתים.

זיהוי המקום
-----------

בית און המקראית ממוקמת מזרחית לבית אל ליד העיר המקראית העי. אולברייט טוען שיש לזהות את בית און עם העיר ברקא בקרבת העיר מכמש. אחרים מזהים את א תל בקרבת בית אל. מהכתוב בספר בראשית, פרק י"ב, פסוק ח': "וַיַּעְתֵּק מִשָּׁם הָהָרָה מִקֶּדֶם לְבֵית-אֵל וַיֵּט אָהֳלֹה בֵּית-אֵל מִיָּם וְהָעַי מִקֶּדֶם וַיִּבֶן-שָׁם מִזְבֵּחַ לַה' וַיִּקְרָא בְּשֵׁם ה'.", נראה כי בית און שימשה כאתר הפולחן של העיר בית אל ובית און הוא שמה הקודם של בית אל.

ההגייה "בֵּית אָוֶן" שמה ללעג את השם בית און. למקור השם "בֵּית אָוֶן" רומז בדבריו הושע הנביא. בדבריו על יעקב אשר "בַּבֶּטֶן עָקַב אֶת אָחִיו וּבְאוֹנוֹ שָׂרָה אֶת אֱלֹהִים" הושע לועג לבית אל כאשר הוא משתמש בכינוי "בֵּית אָוֶן": "אִם זֹנֶה אַתָּה יִשְׂרָאֵל אַל יֶאְשַׁם יְהוּדָה וְאַל תָּבֹאוּ הַגִּלְגָּל וְאַל תַּעֲלוּ בֵּית אָוֶן וְאַל תִּשָּׁבְעוּ חַי ה' ".

קישורים חיצוניים
----------------

* בית און (עיר קדומה) (יהודה ושומרון), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק ז', פסוק ב'
2. ↑  ספר שמואל א', פרק י"ג, פסוק ה', ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק כ"ג
3. ↑  יחזקאל קויפמן, **ספר יהושע**, ירושלים, קרית ספר, 1963, עמ' 118
4. ↑  זאב קלאי, **אנציקלופדיה מקראית: כרך ב'**, ירושלים, מוסד ביאליק, 1954, עמ' 55
5. ↑  יהודה אליצור, **ישראל והמקרא: מחקרים גאוגרפיים, היסטוריים והגותיים**, רמת גן, בר-אילן, 2000, עמ' 61
6. ↑  יאיר זקוביץ, **עולם התנ"ך: יהושע**, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 70
7. ↑  ספר הושע, פרק י"ב, פסוק ד'
8. ↑  ספר הושע, פרק ד', פסוק ט"ו
9. ↑  שמואל אחיטוב, **מקרא לישראל: יהושע**, ירושלים, מאגנס, 1995, עמ' 124

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007375707005171

 |
**הווארד מלקולם בולדרייג' הבן** (אנגלית: **.Howard Malcolm Baldrige Jr**; ‏4 באוקטובר 1922 - 25 ביולי 1987) היה תעשיין אמריקני וכיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית תחת הנשיא רונלד רייגן.

חייו
----

בולדרייג' נולד באומהה שבנברסקה להווארד בולדרייג' האב, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. אחותו, לטישיה, החזיקה בתפקידים שונים בשירות מחלקת המדינה של ארצות הברית והייתה ראש הסגל של ג'קלין קנדי.

בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת באוקיינוס השקט באוגדה 27 והשתחרר בדרגת קפטן. בשנת 1944 סיים לימודים גבוהים באוניברסיטת ייל ובשנת 1947 היה בין מייסדי מפעל ברזל בקונטיקט. בשנת 1960 מונה לנשיא המפעל, ובשנת 1962 מונה ליו"ר ולמנכ"ל חברת Scovill ועמד בראשה בשנות צמיחתה.

עם בחירתו של רונלד רייגן לנשיא ארצות הברית, בדצמבר 1980 הוצגה מועמדותו למשרת מזכיר המסחר. בראשית 1981 הוא נכנס לתפקיד ובו שימש שש שנים, עד מותו. בשנת 1982 היווה גורם מרכזי בהכנת חוק הסחר בייבוא ובשנות כהונתו לקח חלק בניסוח חוק אבטחת איכות שאושר בשנת 1987. בולדרייג' היה בעל מעמד בקרב מנהיגי העולם, פתר בעיות בסחר עם מדינות במזרח הרחוק, והיה הראשון מקרב הממשל האמריקני בדרג הקבינט לנהל דיונים עם ברית המועצות. בתחום משרדו קיצץ בולדרייג' את תקציב ההוצאות באחוזים ניכרים.

מנעוריו השתתף בולדרייג' בתחרויות רודאו וזכה בפרסים. במהלך השתתפותו בתחרות ב-1987, נפגע פגיעה קשה שגרמה למותו.

בשנת 1988 העניק לו הנשיא רייגן לאחר מותו את מדליית החירות הנשיאותית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הווארד בולדרייג'** בוויקישיתוף
* הווארד בולדרייג', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מזכירי המסחר של ארצות הברית דגל מזכיר המסחר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רדפילד • אלכסנדר • הובר • וייטינג • לאמנוט • צ'אפין • רופר • הופקינס • ג'ונס • וולאס • הארימן • סוייר • ויקס • מיולר • הודג'ס • קונור • טרוברידג' • סמית' • סטאנס • פיטרסון • דנט • מורטון • ריצ'רדסון • קרפס • קלוצניק • בולדרייג' • וריטי • מוסבכר • פרנקלין • בראון • קנטור • דיילי • מינטה • אוונס • גוטיירז • לוק • ברייסון • פריצקר • רוס • ריימונדו | חותם מחלקת המסחר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n81021680
* NARA: 10567696
* SNAC: w6s18snc
* VIAF: 23457052
* WorldCat: lccn-n81021680

 |
**הוואה ברזילאית** (שם מדעי: *Hevea brasiliensis*; קרויה גם **עץ הגומי** ולעיתים גם קאוצ'וק) היא עץ המהווה את המקור העיקרי לגומי טבעי.

היסטוריה
--------

ההוואה הברזילאית גדלה פרא ביערות ברזיל, באגן האמזונאס, בעיקר מדרום לנהר. השימוש בעץ היה ידוע לאינדיאנים בני המקום והם יצרו מוצרים שונים מהלטקס. חוקר הטבע הצרפתי שארל מארי דה לה קונדמין (Condamine) הבחין בעץ ובאופן שימושו וכבר ב-1745 הביא כמות קטנה מהלטקס לאירופה ופרסם מחקר מקיף אודותיו. ב-1770 הובא הגומי לראשונה לאירופה, כחומר גלם למחקים.

עם המצאת הגיפור על ידי צ'ארלס גודייר ב-1839 הלך וגדל השימוש בגומי, שהביא לשגשוג כלכלי בברזיל ונטיעת מטעי גומי, במסגרת "בום הגומי", בין השנים 1879 ל-1912. ערים כמנאוס, בלם ופורטו וליו שגשגו וצמחו באותה תקופה. באגן האמזונאס צמחו טייקונים של גומי, שנעשו לעשירים מופלגים. אחד מהם, חוליו אראנה, שלט על מטעים בשטח של קרוב ל-30,000 קמ"ר. העובדים בתעשייה זו חוו עבודה בתנאים קשים ובתשלום מינימלי.

יצוא זרעי עצי ההוואה הברזילאית מברזיל נאסר, אולם קצינים בריטיים הצליחו להבריח מספר זרעים וזרעו אותם במושבות במזרח הרחוק. עם התבגרות המטעים בראשית המאה ה-20 קמה לראשונה תחרות לגומי הברזילאי.

תיאור העץ
---------

איסוף לטקס באמצעות ניקוזו מחתך בקליפת העץ.
ההוואה הברזילאית משתייכת למין הוואה, ממשפחת החלבלוביים. חשיבותה הכלכלית העיקרית נובעת משרף הלטקס, נוזל חלבי לבנבן, המצוי בעיקר בשיפת העץ, וממנו מייצרים גומי. אזור הגידול של ההוואה הברזילאית הוא באקלים טרופי - בעיקר ביערות הגשם של ברזיל, והיא איננה סובלת קרה או כפור. החל מראשית המאה ה-20 מגדלים את העץ גם באזורים הטרופיים של דרום-מזרח אסיה - בתאילנד, וחצי האי המלאי. בטבע מגיעים העצים עד לגובה של יותר מ-40 מטרים, אולם במטעים מוגבל גובהם לכ-24 מטר, שהוא הגובה האופטימלי לייצור הלטקס. בטבע גדלים העצים בצפיפות נמוכה של כ-28 עצים בקילומטר רבוע.

איסוף הלטקס
-----------

כאשר העצים הם בני שש שנים ניתן להתחיל באיסוף הלטקס. חתכים מתבצעים בניצב לעורקי הלטקס שבעץ, תוך פגיעה מינימלית בעץ עצמו. את השרף אוגרים בדליים קטנים הנתלים מתחת לחתכים אלה.

שימושים נוספים
--------------

להוואה הברזילאית שימוש גם כעץ לרהיטים. שימוש זה נחשב כידידותי לסביבה מאחר שהוא אינו כרוך בכריתת עצים, שכן באלו נעשה שימוש רק לאחר שסיימו את תפקידם כיצרני לטקס.

ראו גם
------

* קאוצ'וק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוואה ברזילאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* הוואה ברזילאית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוואה ברזילאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  אם כי הפטנט נרשם על ידי תומאס הנקוק, שהיה שותפו של מקינטוש בעסקי הגומי
מסירת הודעה לעיתונות
**הודעה לעיתונות** (לפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: **מֵידָע לָעִתּוֹנוּת**) היא הודעה כתובה שמוסר אדם או ארגון לעיתונאים, על מנת להביא לידיעת הציבור מידע בעל ערך חדשותי. 

הודעה לעיתונות אמורה לשרת את מטרותיו של האדם או הארגון שמפרסם אותה ולעורר תשומת-לב חיובית של כלי התקשורת לפעילות, לכוונות מוצהרות או להישגים של מפרסם ההודעה. 

מפרסם ההודעה מפיץ את ההודעה בעצמו או באמצעות סוכנות יחסי ציבור בדואר אלקטרוני, בפקס או בדואר לכתבים ולעורכים של אמצעי התקשורת הכתובה והאלקטרונית. במדינות רבות, כגון ארצות הברית, שבהן אלפי כלי תקשורת מקומיים וארציים, נהוג להפיץ הודעות לעיתונות גם דרך שירותי הפצה אלקטרוניים (Wires) או דרך סוכנויות ידיעות. ארגונים רבים מפרסמים באתר האינטרנט שלהם את ההודעות לעיתונות שפרסמו.

המידע הכלול בהודעה אינו בהכרח אמת לאמיתה או האמת במלואה, אלא גרסה סובייקטיבית של עובדות או דעות שמפרסם ההודעה מעוניין להציג ברבים. הפרקטיקה העיתונאית הראויה היא שהודעה לעיתונות מתפרסמת בכלי התקשורת רק לאחר שכתב או עורך נקטו פעולות סבירות לוודא את אמיתות המידע המובא בהודעה. לכל הפחות, ראוי שהודעה לעיתונות תתפרסם תוך ציון העובדה שהמידע נמסר מטעם האדם או הארגון שפרסם את ההודעה. 

לעיתים מהווה ההודעה בסיס לעבודה עיתונאית נמרצת יותר, החל מבדיקת פרטים מסוימים עם מפרסם ההודעה, וכלה בתחקיר המצליב את הנאמר בהודעה עם מקורות אחרים ומוביל לכתבה עיתונאית המשרתת טוב יותר את ציבור הקוראים. עם זאת, אמצעי התקשורת מפרסמים לעיתים את ההודעה לעיתונות כלשונה. 

לעיתים ההודעה לעיתונות אינה עוסקת במידע שקשור ישירות לפעילותו של מפרסם ההודעה, אלא במידע כללי. במקרה זה פרסום ההודעה בא להפגין את מומחיותו של מפרסם ההודעה. דוגמה לכך היא הודעה מטעם משרד לראיית חשבון המנתחת הקלת מס חדשה.

ראו גם
------

* מסיבת עיתונאים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הודעה לעיתונות** בוויקישיתוף
* מאגר הודעות לעיתונות ארצי באתר Scooper

הערות שוליים
------------

1. ↑  מֵידָע לָעִתּוֹנוּת במילון ספרנות (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית. בעבר שימש גם המונח תַּמְסִיר, ראו שם. על אף ההחלטה המצוטטת, בפועל גם האקדמיה משתמשת במונח "הודעה לעיתונות", כמו בדף זה.
2. ↑  ראו, למשל, הודעה של דובר האוצר שפורסמה ככתבה וכלשונה כחומר מערכתי באתר ynet, ללא כל רמז לקורא על מקורה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533926305171
* GND: 4175659-9
* LCCN: sh85106524
* NARA: 10629355

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במבנה בנחל אלכסנדר. אם התכוונתם לאתר ארכאולוגי בשומרון, ראו ח'ירבת סמארה (שומרון).

**חורבת סמארה** (בערבית: **خربة سمارة**) הוא מבנה השוכן על גבעה בגובה של 15 מטר מעל פני הים, צפונית לנחל אלכסנדר ולחופית. צורתו של המבנה כשל מלבן ובו שלושה חדרים מחוברים זה לזה. הוא נתמך בשלוש קשתות חיצוניות המעגנות את קירותיו אל סלע הכורכר. המבנה הוקם בסוף המאה ה-19 על ידי עבדאללה סמארה, תושב טולכרם שהחזיק באדמות האזור, ושימש אותו לתצפית עליהן. חמולת הסמארה הם צאצאי שומרונים שאוסלמו.

מאוחר יותר הפך אותו השלטון העות'מאני לתחנה לגביית מכס על האבטיחים שגודלו בעמק חפר, ויוצאו לרחבי האימפריה. האבטיחים הועברו לאורך הנחל על גבי גמלים או באמצעות רפסודות, עד לנמל מינת אבו זבורה, בחוף מכמורת של ימינו.

כיום שוכן המבנה בתחומי הגן הלאומי נחל אלכסנדר, והוא משמש את המטיילים בו לתצפית על האזור. דרומית-מערבית למבנה נחשפו שרידיה של חווה חקלאית ובה רצפת פסיפס מהתקופה הרומית המאוחרת וגתות יין מהתקופה הביזנטית. עוד נמצאו במקום מערות קבורה שנחצבו בסלע הכורכר. שביל ישראל ושביל השרון העוברי לאורך הנחל מעפילים אל המבנה.

גלריה
-----

* 
* תצפית מתוך הח'ירבה לכיוון מזרחתצפית מתוך הח'ירבה לכיוון מזרח
* תצפית לכיוון חופיתתצפית לכיוון חופית
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חורבת סמארה** בוויקישיתוף
* נחל אלכסנדר 3D - תמונות בתלת־ממד מחורבת סמרה, באתר "המימד השלישי"
* דודו דיין, חורבת סמארה: הרולס-רויס של האבטיחים, באתר ynet, 17 באוקטובר 2012
* צילום אווירי מחורבת סמרה
**Remaiten** היא נוזקה הפועלת נגד בנתבים, מצלמות אבטחה והתקני IOT בהם מותקנת מערכת הפעלה לינוקס.

הנוזקה עושה שימוש בהתקפת כוח גס לצורך הדבקה ובאמצעות מילון של סיסמאות ברירת מחדל אפשריות מנחשת את סיסמת ההתחברות.

לאחר ההתחברות אל ההתקן היא פותחת דלת אחורית לצורך הרצת פקודות עתידיות, מתחברת אל שרת שליטה ובקרה (C&C) ומתקשרת באמצעות פרוטוקול IRC.

הנוזקה אוספת מידע מקדים אודות ההתקן על מנת להוריד שירותים וכלים המתאימים לארכיטקטורה משרת השליטה והבקרה ובכך לחסוך זמן.

בעזרת התקני הקורבנות בנה התוקף בוטנט זדוני שסייע לו באיסוף נתונים, שליטה על תהליכי מערכת וביצוע התקפות מניעת שירות.

ראו גם
------

* בוטנט
* Linux.Wifatch
* Linux.Darlloz
* נוזקות בלינוקס
* אבטחת מחשב אישי

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע אודות Remaiten באתר Exchange IBM (באנגלית)
* כתבה על הנוזקה באתר Computerworld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  New Remaiten Malware Builds Botnet of Linux-Based Routers | SecurityWeek.Com, www.securityweek.com
2. ↑  Catalin Cimpanu, Remaiten Is a New DDoS Bot Targeting Linux-Based Home Routers, softpedia (באנגלית)
3. ↑  Meet Remaiten - a Linux bot on steroids targeting routers and potentially other IoT devices, WeLiveSecurity, ‏2016-03-30 (באנגלית)
ג'רג' גדו בסביבות 1972
**ג'רג' גדו** (בהונגרית: **Gedó György**; אויפשט, 23 באפריל 1949) מתאגרף ומאמן איגרוף יהודי-הונגרי בעבר. אלוף אולימפי (מינכן 1972) פעמיים אלוף אירופה (1969, 1971) ו-8 פעמים אלוף הונגריה (1968–1973, 1975, 1980) באיגרוף משקל זבוב קל.

ביוגרפיה
--------

גדו נולד במשפחה יהודית. בגיל 8 החל להתאמן במועדון קדימה של בוני בקשצ'בה (Békéscsabai Építők Előre), ומ-1965 היה מתאגרף של מועדון הכותנה הונגרית (Magyar Pamut), ומ-1967 של בודפשט ואשאש. הוא התחרה במשקל זבוב קל, של עד 48 ק"ג. מ-1968 עד 1980 היה חבר בנבחרת הונגריה.

### 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא לא התייצב לקרב הראשון שלו.

### 1969

#### אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבוקרשט, רומניה בשנת 1969 זכה במדלייתז הב במשקל זבובו קל

### 1971

באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1971 זכה במדליית זהב ובכך הגן על תוארו.

#### אלוף אולימפי

באולימפיאדת מינכן (1972) זכה במדליית זהב במשקל זבוב קל. בסיבוב השלישי ניצח את סוראפונג סריפירום מתאילנד בנוק-אאוט טכני. בשמינית הגמר ניצח את דניס טלבוט מאוסטרליה בהחלטת שופטים 0–5, ברבע גמר ניצח את ולדימיר איבנוב מברית המועצות בהחלטת שופטים 2–3, בחצי גמר ניצח את ראלף אוונס מבריטניה בהחלטת שופטים 0–5 ובגמר ניצח את קים או-גיל מקוריאה הצפונית בהחלטת שופטים 0–5.

### 1976

באולימפיאדת מונטריאול (1976) לאחר שני קרבות שבהן ניצח, הוא הפסיד בשלב רבע הגמר לפיאו פונטרט מתאילנד בהחלטת שופטים 1–4 ולא הצליח להגן על תוארו.

### 1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980) לאחר הקרב הראשון שבו ניצח, הוא הפסיד בשלב רבע הגמר להיפוליטו ראמוס מקובה בהחלטת שופטים 0–5.

חיים אישיים
-----------

ב-1980 פרש מתחרויות והחל לאמן מחלקת האיגרוף של ואשאש. עבד כמנהל העסקים של חברת הקייטרינג במרכז העיר, מנהל הביטחון של חברת נפשטדיון (האצטדיון הלאומי) ומוסדותיו, ובין 1994 ל-1995 היה המאמן הראשי של Kordax SE באגר.

בינואר 2016 הוא משמש כמנהל המקצועי של איגוד האגרוף בהונגריה.

פרסים והוקרה
------------

* מתאגרף השנה בהונגריה (1968, 1972)
* פרס פרנץ צ'יק (2013)
* אזרחות כבוד של זוגלו (2015)
* כוכב הספורט האלמותי של בקשצ'בה (2017)

לקריאה נוספת
------------

* Gedó György profilja az Olympedia oldalán (ג'רג' גדו בעמוד אולימפדיה)
* Ki kicsoda a magyar sportéletben?: I. kötet (A–H). Szekszárd: Babits. 1994. 378. ISBN
* 963-495-008-6 (מיהו מי בחיי הספורט ההונגרי. 1994)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'רג' גדו** בוויקישיתוף

* ג'רג' גדו, באתר olympedia.org
* מתאגרפים יהודים שזכו במדליות זהב אולימפיות
**Colony 5** (עברית: מושבה 5) היא להקת סינתפופ/EBM שוודית שנוסדה בשנת 1999.

חברים בלהקה
-----------

* פי או סוונסון (1999-הווה)
* מאגנוס קאלנינס (2002-הווה)
* מאגנוס לופדהל (1999–2001)
* יוהאן נילסון (2001–2003)

ביוגרפיה
--------

הלהקה הוקמה על ידי פי או סוונסון וגנוס לופדהל כתחביב, במרץ 1999. בד בבד עם השינויים הפרסונליים, השתנה סגנונה המוזיקלי של Colony 5 וצלילה הפך עקבי יותר. הלהקה הופיעה במספר מדינות ברחבי אירופה, מקסיקו, ובשנת 2010 אף הופיעה הלהקה בישראל.

בשנת 2001, בעקבות זכייה במקום השני בתחרות Quest for Fame, הקליטה הלהקה את המיני-אלבום הראשון שלה, *Colony 5*, ואת אלבומה המלא הראשון, *Lifeline*. בתקופה זו עזב מאגנוס לופדהל את הלהקה והצטרף יוהאן נילסון. בשנת 2002 הצטרף מאגנוס קאלנינס, והלהקה בהרכבה המחודש הקליטה את הסינגל *Follow Your Heart*.

בשנת 2003 הושק הסינגל "Black" ובעקבותיו האלבום המלא *Structures*. בשנים 2004–2005 ערכה הלהקה הופעות רבות באירופה, ולא השיקה אלבומים חדשים.

בשנת 2005 הוציאה Colony 5 אוסף סינגלים בשם *Colonisation* ואלבום בשם *Fixed*, שהושק גם במהדורת אלבום כפול (הדיסק השני כלל רמיקסים לשירים מהאלבום וגרסת כיסוי לשיר
"Last Man On Earth" של להקת S.P.O.C.K).

דיסקוגרפיה
----------

* Colony5 - 2001
* Lifeline - 2001
* Follow Your Heart - 2002 - סינגל
* Black - 2003 - סינגל
* Structures - 2003
* Colonisation - 2004
* Fixed - 2005
* 2005 - Plastic World - סינגל
* 2007 - Knives - סינגל
* 2008 - Buried Again

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Colony 5
* Colony 5, ברשת החברתית פייסבוק

* Colony 5, ברשת החברתית אינסטגרם

* Colony 5, באתר AllMusic (באנגלית)

* Colony 5, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Colony 5, באתר Discogs (באנגלית)

* Colony 5, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10337033-X
* ISNI: 0000 0001 1509 1484
* MusicBrainz: 0dc6a8e4-30d5-43a3-b3d2-98bdd8c43362
* VIAF: 167738305
* WorldCat: viaf-167738305

 |
**Code Composer Studio** ובקיצור **CCStudio** או **CCS** היא סביבת פיתוח משולבת (IDE) לפיתוח יישומים עבור מעבדים משובצים של טקסס אינסטרומנטס.

מעבדים משובצים של טקסס אינסטרומנטס כוללים TMS320 DSPs, וכן מערכות-על-שבב OMAP ו DaVinci, מעבד יישומי Sitara, מיקרו-בקרים של הרקולס, MCUs Simplelink (כמו MSP432 וקישוריות אלחוטית  מיקרו-בקרים), MSP430 ומיקרו-בקרי Tiva/Stellaris. היא גם מאפשרת איתור באגים בכמה מערכות-מערכות כמו דוקאטי,  IVA Accelerator  ו- PRU-ICSS. 

CCStudio תוכנן בעיקר עבור תכנון פרויקטים למערכות משובצות ולניפוי שגיאות מבוסס JTAG. עם זאת, המהדורות האחרונות מבוססות על גרסאות של Eclipse, שניתן להרחיב אותן בקלות כדי לכלול תמיכה בבאגים ליישומים ברמת מערכת ההפעלה ( לינוקס, אנדרואיד, Windows Embedded) ומהדרי קוד פתוח כגון GCC.

גרסאות מוקדמות כללו ליבת זמן אמת בשם DSP/BIOS ומאוחר יותר SYS/BIOS. נכון לעכשיו, "יורשם" הכלים הללו, מערכת הרחבה יותר TI-RTOS, זמינה להורדה כתוסף בחינם ל-Code Composer Studio.

גרסאות
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wireless connectivity page at TI wiki (ארכיון)
2. ↑  Texas Instruments Ducati page at Omappedia wiki
3. ↑  Image Video Audio Accelerator page at TI wiki (ארכיון)
4. ↑  Programmable Real-Time Unit and Industrial Communication SubSystem page at TI wiki
תרשים 1. רוכסן לאוצין. GCN4 leucine zipper (PDB accession code 1zik)
**Coiled coil** הוא מוטיב מבני בחלבונים, המורכב משניים עד שבעה סלילי אלפא (Alpha helix) הכרוכים ומלופפים זה בזה בדומה לחבל שזור (צמדים ושלשות הם הנפוצים ביותר). מבנים רבים מסוג זה מעורבים בתפקודים ביולוגיים חשובים כגון בקרה על ביטוי גנים (פקטורי שעתוק). דוגמאות ראויות לציון הם חלבונים כגון: אונקופרוטאינים c-fos ו-jun (מכילים גנים בעלי רצף DNA הגורם לסרטן) וחלבון השריר טרופומיוזין (Tropomyosin).

מבנה מולקולרי
-------------

לרוב מכילים רצף של שבע חומצות אמינו כתבנית קבועה. הסלילים אשר על פני השטח מקיימים אינטראקציות ביניהם, יכילו בדרך כלל, שיירים הידרופוביים כגון לאוצין (Leucine) המסודרים במבנה המכונה רוכסן לאוצין. הדרך המועדפת ביותר מבחינה תרמודינמית, עבור שני סלילים להתארגן בסביבה המוקפת מים כגון ציטופלסמה, היא להישזר זה בזה ובין חומצות להן שיירים הידרופיליים. כך נוצר מחסום על פני השטח המספק כוח תרמודינמי המניע את היצמדות הסלילים והפיכתם לצמד (דימריזציה).
סלילי האלפא עשויים להימצא באוריינטציה מקבילה או לא מקבילה (Parallel או Antiparallel). לרוב יאומץ סיבוב שמאלי (ראו תרשים 1). בטבע ובחלבונים אשר יוצרו במעבדות, נצפו סלילים מלופפים בעלי סיבוב ימני (Right handed) למרות שסידור זה אינו מועדף תרמודינמית.

היסטוריה של סלילים מלופפים
--------------------------

האפשרות שאלפא קרטין (Keratin) בנוי כסלילים מלופפים, הוצעה על ידי פרנסיס קריק (Francis Crick) בשנת 1952 בנוסף לשיטות מתמטיות לשם קביעת המבנה. היה זה זמן קצר לאחר שמבנה סליל האלפא הוצע בשנת 1951 על ידי לינוס פאולינג (Linus Pauling) ושותפיו.

תפקיד סלילים מלופפים בהדבקה על ידי נגיף האיידס
----------------------------------------------

תרשים 2. שישיית סלילי gp41 המאפשרים את כניסת ה-HIV לתא המטרה
שלב מפתח בחדירת נגיף האיידס לתוך תאים אנושיים הוא החשיפה לשלשת סלילים מלופפים באוריינטציה מקבילה הידועים כ-gp41 (גליקופרוטאין - חלבון וסוכר המחוברים בקשר גליקוזידי; ראו תרשים 2). שלשה זו לרוב מכוסה בחלבון סוכרי נוסף gp120, אשר מגן עליו מפני נוגדנים. בעת החיבור לתא המטרה, gp120 עובר שינוי קונפורמציה (תצורה) החושף gp41 ומאפשר את כניסת הקצה האמיני - טרמינלי ההידרופובי שלו לתוך ממברנת תא המטרה.
שלושה סלילי אלפא נוספים של gp41 מתקפלים כלפי מטה לתוך הבקעים שייצרה שלשת הסלילים המלופפים ובכך יוצרים מבנה המורכב משש יחידות, שישייה (hexamer) המושך את ממברנת הנגיף ואת ממברנת תא המטרה אחת לכיוון השנייה, קרוב מספיק על מנת לאחות ביניהן. בשלב זה חודר הנגיף כולו לתא ומתחיל את שכפולו. לאחרונה פותחו חומרים הנקשרים ל-gp41 ומעכבים את פעולתו.
**ארץ של חירשים** (ברוסית: Страна глухих) הוא סרט דרמה רוסי מוערך משנת 1998 שזכה בכמה פרסים והיה מועמד לפרס ניקה. הוא מציג את מערכת היחסים בין אישה שומעת ורקדנית חירשת. הסרט נכתב ובוים על ידי ואלרי טודורובסקי, מככבים בו צ'ולפן חמאטובה ודינה קורזון, שזכתה על תפקידה בסרט בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר.

הסרט נחשב לאחד ממאה הסרטים הטובים בהיסטוריה של הקולנוע ברוסיה, על פי מגזין Afisha.

עלילה
-----

ריטה חווה תקופה קשה: החבר שלה אליושה, שחקן רולטה נלהב, חייב סכום כסף עצום ועכשיו חייו, כמו חייה של ריטה, תלויים על הכף. במהלך פגישה עם הנושה שלו במסעדה שלו, אליושה עוזב מבלי לחזור ומותיר את חברתו לבדה עם הנושה. בעת יציאתה החוצה, ריטה פוגשת בטעות רקדנית חירשת בשם יאיא, שמצילה אותה ממרדף. יאיא, למרות היותה חירשת לחלוטין, מבינה היטב אנשים שומעים. היא משכנעת את ריטה לשכוח את אהובה ומשכנעת שכל הגברים הם נבלות וצריך לחיות רק בשביל עצמך.

השתיים מבלות יחד כל הזמן והופכות לחברות הכי טובות. יאיא מלמדת את ריטה שפת סימנים ומספרת לה על החלום שלה — לחסוך הרבה כסף ולנסוע אל "ארץ החירשים", שם היא, כמו אנשים דומים לה, יכולה לחיות באופן מוחלט מבלי להתכחש לעצמה. כשהיא שומעת את הרעיון, ריטה מתקשה להזדהות, אבל בכל זאת היא תומכת בה. החברות מנסות להרוויח כסף בזנות, אך ללא הצלחה. עד מהרה, יאיא מציגה לחברתה את מנהיג כנופיית החירשים, ״חזיר״, שמתאהב בריטה. לאחר זמן מה, הגבר מציע לה עבודה - להיות ה"אוזניים" שלו: ריטה חייבת לגלם את התפקיד של אשתו החירשת של ה״חזיר״ ולהזהיר אותו מפני סכנה. באחת הפעמים היא מצילה את חייו במהלך פגישה עם שותפים חסרי מצפון.

יום אחד, ריטה מקבלת טלפון מאדם אלמוני שמודיע לה על מקום הימצאו של אליושה. לאחר שמצאה אותו, ריטה מביאה את אהובה הביתה. בתחילה, יאיא מתנגדת החלטה כזו באופן מוחלט. מאוחר יותר, בהיעדרה של ריטה, היא לומדת להכיר את אליושה טוב יותר ושוכבת איתו. במשך כל הזמן הזה יאיא משוכנעת בהוללות ובאנוכיות של הצעיר, שהוא לא צריך את ריטה ומנסה לשכנע בכך את חברתה, שעדיין מאוהבת באליושה. פורץ ריב בין הבנות וריטה הולכת לאליושה, מנתקת את היחסים עם יאיא. כשיש בידיה סכום כסף גדול, ריטה מציעה לאליושה להחזיר את החוב. אבל הוא מפסיד את כל הכסף על שולחן הרולטה ואומר שזה משפיל בשבילו להיות לידה, בחורה מאוד מוסרית ועוזב אותה.

בינתיים יאיא מגיעה אל הנושה של אליושה, הבוס שלו, ומבקשת ממנו להעניש את החייב, תוך שהיא מתחננת שלא יגע בריטה. מאחר שאליושה שוב נעלם, הנושה, יחד עם אנשיו, מבקר אצל ריטה ודורש להחזיר את הכסף, תוך שהוא מאיים לחתוך את אוזניה של יאיא. ריטה הולכת אל ״חזיר״ ומבקשת עזרה. פורצת קטטה בין כנופיות החירשים לשומעים, שמסלימה לקרב יריות, בו מתים כל השודדים. אחרי שחיכו לבוקר, יאיא שנמלטה וריטה, שהתחרשה מקרב היריות, מבינה שעכשיו הם תמיד יהיו בלתי נפרדים. מאושרות הן יוצאות למרחקים: אל ארץ של חירשים.

שחקנים ודמויות
--------------

* דינה קורזון — יאיא
* צ'ולפן חמאטובה — ריטה
* מקסים סוחאנוב — ״חזיר״
* ניקיטה טיונין — אליושה (דיבוב: סרגיי בזרוקוב)
* אלכסנדר יאצקו — נושה
* אלכסיי גורבונוב — ספק
* פאבל פוימאלוב — מאו
* סרגיי יושקביץ' — נונה
* יארוסלב בויקו — חבר כנופיה

קישורים חיצוניים
----------------

* "ארץ של חירשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ארץ של חירשים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ארץ של חירשים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ארץ של חירשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
אוקראינה ומולדובה ניהלו משא ומתן בנושא שינוי הגבול ביניהן והגיעו לתוצאות, שמשביעות את רצונן.

רקע
---

מולדובה ואוקראינה הן שתי מדינות עצמאיות שכנות, שבעבר היו חלק מברית המועצות. כאשר שתי מדינות אלה הכריזו על עצמאותן, הגבול ביניהן נקבע לפי הגבול שסומן ביניהן במסגרת ברית המועצות. לגבול זה היו שתי מגרעות חסרות חשיבות במסגרת ברית המועצות, אך מכבידות מאוד עבור שתי מדינות עצמאיות. לרפובליקת מולדובה לא היה נמל עם גישה אליו לספינות ימיות וכביש אודסה - רני האוקראיני נקטע על ידי הגבול.

ההסכם
-----

ב-23 באוקטובר 1992 נערך פרוטוקול בין שתי המדינות וב-1999 חתמו, הפוליטיקאי המולדובני וסילי שובה והאוקראיני פטרו פורושנקו, על הסכם בו מולדובה מעבירה לאוקראינה שטחים בקרבת הדניסטר בגודל של 10.5 קילומטרים רבועים, שטחים הכוללים את אזור הכביש האוקראיני ובתמורה מעבירה אוקראינה לידי מולדובה שטח דומה באזור ג'יורג'יולשט על חוף הפרוט בשפך שלו לדנובה, בקרבת הגבול הרומני, שטח הכולל חוף, שנוצל בהמשך לבניית נמל ג'יורג'יולשט, הנמל המולדבי היחיד, אליו יכולות להגיע ספינות ים.

קישורים חיצוניים
----------------

* TRATATUL de frontieră cu Ucraina şi Protocolul său adiţional (ברומנית)
* TRATAT Nr. 1999  (ברומנית)
* Dilemă: cazul Palanca—Giurgiuleşti (ברומנית)
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא יאנג. 
**יאונג סי** (בסינית מפושטת: **杨斯**, בסינית מסורתית: **楊斯**, בפין-יין: **Yáng Sī**; ביוטפנג:‏ **Yeung4 Si1**; ‏‏נולד ב־3 ביולי 1946), שנודע בשם הבמה **בּוֹלוֹ יאנג** (באנגלית: **Bolo Yeung**), הוא מפתח גוף מקצועי לשעבר ושחקן סרט אמנויות לחימה סיני. יאנג מלוהק בעיקר כנבל, הוא נודע במיוחד בשל הופעתו כבולו ב"הדרקון" וכצ'ונג לי ב"ספורט הדמים" כמו גם בסרטים סיניים רבים.

ביוגרפיה
--------

בולו החל את קריירת אמנויות הלחימה שלו בגיל מוקדם בגואנגג'ואו, סין, שם למד תחת מספר מורים לוו-שו. הוא גם למד אקרובטיקה והתחרה בהרמת כוח. בניגוד לדעה הנפוצה, בולו לא היה אלוף בקראטה שוטוקאן, ולמעשה מעולם לא התאמן באמנות לחימה זו.

הוא מופיע בסרט "הדרקון" שם הוא משחק את הנבל הסדיסטי בּוֹלוֹ. במהלך שנות השבעים כיכב בולו בסרטי קונג פו רבים, אולם את פריצת הדרך שלו בהוליווד עשה כשכיכב לצידו של ז'אן-קלוד ואן דאם בסרט "ספורט הדמים". יאנג דיבר מעט אנגלית כשצילם את "ספורט הדמים" ורוב הדיאלוגים בסרט דובבו בתום הצילומים, לאחר מכן הופיע לצד ואן דאם גם בסרט הפעולה "דאבל אימפקט".

### חייו הפרטיים

בולו אב לשלושה ילדים. הוא עדיין מרים משקולות כשעתיים כל יום, ומתאמן דרך קבע בטאי ג'י צ'ואן. הוא יושב ראש Hong Kong Gym Business Association ומנהל קבוצת פיתוח הגוף הבינלאומית של טאיפיי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בולו יאנג** בוויקישיתוף

* בולו יאנג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בולו יאנג, באתר AllMovie (באנגלית)
* בולו יאנג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ביוגרפיה של בולו יאנג


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6591 121X
* VIAF: 92185655
* WorldCat: viaf-92185655

 |
הונגריההונגריה
זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא Zilzer. 

**היינלקה צילצר** (בהונגרית: **Zilzer Hajnalka**; בודפשט, 24 ביוני 1893 – בודפשט, 27 במרץ 1947) הייתה פסלת, וקרמיקאית יהודייה-הונגרייה, בתו של הצייר אנטל צילצר, בת דודו של הצייר וגרפיקאי דיולה צילצר.

ביוגרפיה
--------

היינלקה צילצר נולדה במשפחה יהודית כבתם של הצייר אנטל צילצר (1860–1921) ושל אירמה קוֹך (1874–1947). היא הצטיינה כבר מוקדם בילדותו בזריזות ידיה לאחר שיצרה דגמים מפלסטלינה עבור אביה. לאחר ששאלו את דעתו של הפסל ההונגרי הגדול אלאיוש שטרובל, החליטו הוריה לכוון את בתם לקריירה אמנותית. בין השנים 1911–1915 המשיכה היינלקה את לימודיה במחלקה לפיסול בבית הספר הלאומי לאמנויות יישומיות (כיום שמה אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב), שם הייתה תלמידה של לאיוש מטראי, גזה אודווארי ומיקלוש ליגטי. היא יצרה דמויות מקסימות מאגדות עם גוונים ייחודיים ובעיקר יצירות של דיוקנאות. היא הייתה אמנית תערוכות קבועה, ועבודותיה הוצגו בתערוכות המקומיות והבינלאומיות של היכל האמנות ושל החברה הלאומית לאמנות שימושית. בשנת 1924 ערכה תערוכת אוסף בסלון הלאומי.

קברה נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

מקצת מיצירותיה
--------------

* פסל חזה של הרופא היהודי-הונגרי הנריק בנדיקט
* פסל קרמיקה של קלאופטרה
* פסל קרמיקה של רקדנית הינדית
* אגרטלים שונים
* חפצי נוי

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון לאמנות. עורכת אדית לייטה. בודפשט, 1965–1968.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינלקה צילצר, בלקסיקון יהודי הונגרי. פטר אויווארי. בודפשט, 1929.
* היינלקה צילצר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1518/1893. folyószáma alatt".
2. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 310/1947. folyószáma alatt".
**היימפסל הראשון** (בלטינית: **Iempsale**; המאה ה-2 לפנה"ס) היה נסיך נומידי. בנו של מיקיפסה, אחיו של אדהרבעל, ובן דודו של יוגורתה.

ביוגרפיה
--------

למסיניסה מלך נומידיה היו שלושה בנים, גולוסה, אסטנבעל, ומיקיפסה. לגולוסה נולד בן בשם מאסיווא, לאסטנבעל היה בן בשם יוגורתה, ובן נוסף חולני מטבעו בשם גאודה, ולמיקיפסה היו שני בנים אדהרבעל, והיימפסל. גולוסה ואסטנבעל מתו ככל הנראה ממגפה, על כן הפך מיקיפסה למלך, ואימץ את אחיינו יוגורתה. 

לפני מותו קרא מיקיפסה לבניו וליוגורתה, וביקש מהם לשלוט בממלכה יחד באופן הוגן. השלושה הבטיחו, אולם מיד לאחר מותו של מיקיפסה פרצו הסכסוכים. כאשר הגיעו אדהרבעל, יוגורתה, והיימפסל, לדון בענייני המדינה, מיהר היימפסל והתיישב ליד אדהרבעל, כך שיוגורתה לא יכל לשבת באמצע. על פי מנהגי הנומידיים המבוגר ביותר זכאי לשבת באמצע והיימפסל היה הצעיר ביותר מבין השלושה. אדהרבעל הפציר בהיימפסל לוותר משום שיוגורתה מבוגר יותר, בסופו של דבר הסכים היימפסל לוותר. אולם כאשר המשיכו לדון בענייני המדינה הציע יוגורתה לבטל את כל החוקים שחוקק מיקיפסה בחמש השנים האחרונות לחייו כיוון שאז היה חולה ודעתו לא הייתה צלולה. היימפסל השיב בלעג שלדעתו זהו רעיון טוב מאוד כיוון שאז אומץ יוגורתה והפך למלך. יוגורתה נעלב והחל מחפש דרכים כיצד להיפטר מהיימפסל.

השלושה לא הצליחו להסתדר ועל כן החליטו לחלק את הממלכה ביניהם. היימפסל הפזיז התארח בערך בשנת 117 לפנה"ס בעיר תירמידה בביתו של אחד מידידי יוגורתה. אותו ידיד נתן ליוגורתה העתק של מפתחות הבית. יוגורתה שלח לשם קבוצה של נאמניו שהחלו סורקים את הבית בחיפוש אחר היימפסל. זה האחרון נמלט אל ביתה של משרתת שם התחבא עד שחיילי יוגורתה איתרו אותו, ערפו את ראשו, והביאו אותו ליוגורתה.

יוגורתה לא הסתדר גם עם אדהרבעל. מה שגרר לבסוף את מלחמת יוגורתה.

לקריאה נוספת
------------

* סאלוסטיוס קריספוס, **קאטילינא-יוגורתה - קטעים מדברי הימים**, ירושלים, 1968, תרגמה שרה דבורצקי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 10
2. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 11
3. ↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה", סעיף 12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124047149
* VIAF: 8310292
* WorldCat: viaf-8310292

 |
**היינץ בראנדט** (בגרמנית: **Heinz Brandt**;‏ 11 במרץ 1907 – 21 ביולי 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שנרצח במהלך קשר העשרים ביולי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

בראנדט נולד ב-11 במרץ 1907 בברלין, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1925 התגייס בראנדט לרייכסווהר, והצטרף לרגימנט הפרשים ה-13. במהלך אולימפיאדת ברלין (1936) זכה בראנדט במדליית זהב, בתחרות רכיבה עם סוסו אלכימיה.

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

בפרוץ המלחמה היה בראנדט קצין מטה בדיוויזיה ה-25, ולאחר מכן מונה לקצין במטה הכללי. בפברואר 1940 מונה לקצין אג"ם הדיוויזיה ה-297, ובנובמבר אותה שנה מונה לקצין בOKH, וקיבל ב-1 בינואר 1941 דרגת מיור. ב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט, וב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת אוברסט. 

ב-20 ביולי 1944 היה בראנדט במאורת הזאב בתדרוך אצל אדולף היטלר, בדיוק באותו יום שקלאוס שנק פון שטאופנברג החליט להתנקש בחיי היטלר והניח תיק ובו פצצה מתחת לשולחן דיונים בחדר בו שהה היטלר. בראנדט הזיז את התיק בו הייתה הפצצה, מכיוון שזה הפריע לו לגחון לעבר המפה שעמדה על השולחן. הזזת התיק בסנטימטרים ספורים גרמה לכך שבין התיק ובין היטלר חצצה רגל עץ עבה. בעקבות זאת היטלר אמנם נפגע בפיצוץ באזנו ובידו, אך לא באופן שפגע בתפקודו. בראנדט נפצע אנוש עקב הפיצוץ ונפטר למחרת. ב-22 ביולי הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל-מיור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינץ בראנדט** בוויקישיתוף

* היינץ בראנדט, באתר olympedia.org
* היינץ בראנדט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb158796982 (data)
* GND: 1034698931
* VIAF: 302592311
* WorldCat: viaf-302592311

 |