recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בלדווין השני, רוזן פלנדריה** (צרפתית **Baudouin II de Flandre**; בערך 865 - 10 בספטמבר 918), היה בנם של בלדווין הראשון, רוזן פלנדריה ושל יהודית (בתו של שארל הקירח מלך פרנקיה המערבית).

חייו
----

בלדווין השני ירש את רוזנות פלנדריה ב-879, אחרי מות אביו, כשהוא בן ארבע עשרה שנה בלבד.

כבר בתחילת שלטונו הנורמנים הרסו את העיר תרואן, החריבו את פלנדריה, בזזו את מנזריה והשאירו אחריהם מוות וייאוש. בחורף 880 הגיעו אל העיר גנט ובאביב 881 בזזו את טורנה. ב-882 - את קמברה ואת אראס וב- 883 הגיעו לבולון סור מר ושוב לתרואן ולגנט. ב-885 בזזו שוב את אראס וב- 886 - את קורטרייק. בתגובה, בלדווין השני הקים טירות מבוצרות רבות - מה שאפיין את תקופת שלטונו ואת תחילת תקופת הפיאודליזם באזור.

ב-884 נשא לאישה את אלפטרית' בתו של אלפרד הגדול מלך אנגליה - נישואים שחיזקו את ההתנגדות הפלמית-אנגלית לפלישות הנורמנים. בזאת הונחה אבן היסוד למדיניות הפלמית של ברית עם אנגליה שנמשכה מאות בשנים.

בתקופתו של קרל השמן, בלדווין השני ניצל את המאבקים בין שארל התם לבין אודו, רוזן פריז. הוא לקח לעצמו רכוש נטוש, השתלט על שטחים שלחופי התעלה, הגיע עד בולון סור מר (בחבל נור-פה דה קאלה שבצפון צרפת) והרחיב את נחלותיו הרבה מעבר לאלה של אביו. ב-887, אחרי פרישתו של קרל השמן ובחירתו של אודו, מלך צרפת על ידי האצולה (888), בלדווין השני תמך במועמדותו של שארל התם, בעוד שהרברט השני, רוזן ורמנדואה תמך באודו.

ראול, רוזן קמברה, אחיו של בלדווין השני, נכנס לורמנדואה וכבש את הערים פרון וסן-קנטן, אך נהרג בידיו של הרברט השני (17 ביוני 896). אחרי מותו של ראול, שהיה אב מנזר סן-ברטן שבעיר סנט-אומר, אחיו בלדווין השני דרש לעצמו את ניהול מנזר זה, אך הנזירים שפחדו מרוזן פלנדריה קראו לעזרתם את פולק הנערץ, ארכיבישוף ריימס שהתמנה לאב המנזר. שמו של בלדווין השני כרודף בצע הושפע מן העובדה שחמד את המנזרים שאותם לא עלה בידו להשיג.

בלדווין השני תכנן את רצח הרברט השני, רוזן ורמנדואה, שבינתיים שב ותמך בשארל התם, אך הרברט השני כבש את פרון והשתלט גם על סנט-אומר. שארל התם, שהפך למלך צרפת ב- 898, מינה את פולק הנערץ לשומר החותם של חצרו - מה שגרם לטינה מצדו בלדווין השני, שהורה על רצח פולק הנערץ (17 ביוני 900). ארווה, שהתמנה לארכיבישוף החדש של ריימס, הוקיע את מעשיו של בלדווין השני והאפיפיור בנדיקטוס הרביעי הטיל עליו חרם. אך הכול היה ללא הועיל, כי שארל התם לא היה מסוגל לעשות דבר לבלדווין השני, שהיה החזק שבוסאלים שלו.

בלדווין השני מת ב-918, וכמו אביו לפניו, נקבר במנזר סן-ברטן שבעיר סנט-אומר. עצמותיו הועברו מאוחר יותר לכנסיית סן-פייר שבעיר גנט. בנו ארנולף הראשון ירש את מקומו כרוזן פלנדריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלדווין השני, רוזן פלנדריה** בוויקישיתוף
* בלדווין השני, רוזן פלנדריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138541876
* VIAF: 90823708
* WorldCat: viaf-90823708

 |
**רוברט ברוס "אייב" אברמס** (באנגלית: **Robert Bruce "Abe" Abrams**; נולד ב-18 בנובמבר 1960) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

אברמס נולד במערב גרמניה. הוא בנם של ג'וליה וקרייטון אברמס, ששירת כראש מטה צבא ארצות הברית ואח של ג'ון אברמס ששירת כמפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית.

ב-1982 סיים את לימודיו בווסט פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית, עבר קורס קציני שריון ושירת כקצין בדיוויזיית השריון השלישית, בדיוויזיית הפרשים הראשונה ובדיוויזיה השלישית. הוצב בין השאר במשימות בגבול מערב ומזרח גרמניה, בערב הסעודית, כווית, עיראק ואפגניסטן. כמפקד פלוגה בחטיבת הפרשים השמינית השתתף במלחמת המפרץ. פיקד על הגדוד הראשון בחטיבה ובמבצע חופש לעיראק II ב-2004 פיקד על צוות קרב שלה בלחימה במזרח בגדאד. סיפורו תואר בהרחבה בספרה של העיתונאית מרתה ראדץ "The Long Road Home: A Story of War and Family". ביולי 2005 מונה לראש מטה החטיבה.

בשנים 2009–2010 פיקד על מרכז האימונים הלאומי בפורט ארווינג. במרץ 2011 מונה למפקד דיוויזיה השלישית, ובספטמבר 2012 קיבלה הדיוויזיה תחת פיקודו את האחריות על מרחב דרום אפגניסטן. באוגוסט 2013 מונה לעוזרו הצבאי הבכיר של מזכיר ההגנה של ארצות הברית. באוגוסט 2015 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. בנובמבר 2018 מונה למפקד פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה ושירת בתפקיד עד יולי 2021.

אברמס בעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר שני באסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט אברמס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר פיקוד כוחות צבא ארצות הברית
**גוגסה** (מת ב-23 במאי 1825) היה הראס של באגמדיר מ-1798 עד מותו ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. על פי נתנאל פאריכה הוא נשא את השם הנוצרי וולדה מיכאל. הוא היה בנו של מארסו בראנטו מאשתו קאפאי שהייתה אחותו של עליגז. על פי בהרו זאווד ופאול ב. האנז שלטונו של גוגסה היה שיא כוחם של שושלת היג'ו אורומו בתקופת השופטים האתיופית. 

גוגסה נשא לאישה את בתו של דאג'זמץ מארו מדאמבייה וכן נשא אשה שנייה שהייתה בתו של דאג'זמץ היילה מריאם.

כאשר גוגסה התמנה לסגן-הקיסר הוא החל לחזק את שלטונו ונישל אצילים רבים מאדמותיהם בעיקר בבאגמדיר. כאשר סיים את מטרותיו הוא הכריז ב-1800 בשמו של הקיסר שכל האדמות שייכות לקיסר בלבד. בעלי האדמות קיבלו זאת בהכנעה אך גוגסה המשיך לנשל את המשפחות הגדולות בעלות ההשפעה מאדמתם. ריצ'רד פאנקהארסט כותב ש:

> 
> שחיילי גוגסה נהפכו לבעל הון. הם היו כל כך טורפניים שלפעמים כפרים שלמים נטשו את האדמות שלהם והיגרו לשטחים סמוכים, בעקבות זאת איכרים רבים הצטרפו לצבא מכיוון שהעדיפו את הסכנות ועצמאות של חיים צבאיים לעומת עבודת אדמה.
> 
> 
> 
> — Richard P.K. Pankhurst, Economic History of Ethiopia, 1800-1935 (Addis Ababa: Haile Selassie I University Press, 1968), pp. 137ff.
> 

ב-1803 ראס גוגסה נכנס לוויכוח הבלתי פוסק בכנסייה האתיופית ותמך באיצ'גה וולדה יונה בלהוציא את דוקטרינת **קבאת** מבאגמדיר. לאחר שהאבונא יוסאב השלישי נפטר ב-12 בספטמבר 1803 גוגוסה ניצל זאת ולקח על עצמו סמכויות דתיות.

ראס גוגסה נפטר ונקבר בכנסיית ייאסו בעיר דברה תבור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pearce, The Life and Adventures of Nathaniel Pearce, edited by J.J. Halls (London, 1831), vol. 1 p. 70
2. ↑  Bahru Zewde, A History of Modern Ethiopia, 1855-1994, second edition (Oxford: James Currey, 2001), p. 12
3. ↑  Henze, Layers of Time (New York: Palgrave, 2000), p. 122.
4. ↑  Mordechai Abir, Ethiopia: The Era of the Princes; The Challenge of Islam and the Re-unification of the Christian Empire (1769-1855) (London: Longmans, 1968), p. 32.
5. ↑  Donald Crummey, Priests and Politicians, 1972 (Hollywood: Tsehai, 2007), p. 25
6. ↑  H. Weld Blundell, The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840 (Cambridge: University Press, 1922), p. 474
7. ↑  Richard P.K. Pankhurst, History of Ethiopian Towns (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), p. 266.

| שליטי בגמדר |
| --- |
| שושלת יג'ו |
| עיר בירה | דברה תבור |  |
| שליטים | סארו גוונגול • עלי הראשון • עליגז • וולדה גברה • גוגסה • אימם • מאריה • דורי • עלי השני |
| ראו גם | הגירת האורומו הגדולה • תקופת השופטים האתיופית • מאמדוץ' |
| ממלכות האימפריה האתיופית |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**וולדה גברה** | **צ'יף יג'ו אורומו** 1799–1825 | **הבא**:**אימם** |
**דגל הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי** הוא דגלו הרשמי של הארגון. גרסתו הנוכחית אומצה ב-28 ביוני 2011 במסגרת מפגש שרי החוץ של הארגון בו שונה שמו של הארגון.

עיצוב וסמליות
-------------

הדגל הוא דגל לבן, ובמרכזו סהר ירוק הפונה ימינה. הסהר חובק צורת גלובוס ירוקה שבמרכזה ציור של אבן הכעבה בשחור. המרכיבים בדגל מסמלים את חזון ומשימת הארגון, הדגל הכלכלי והגלובלי שניתן לו.

הסהר והכעבה הם סמלים המייצגים את האסלאם, כאשר הכעבה הממוקמת במרכז הגלובוס בסמל מדגיש את חשיבותה כמרכז העולם האיסלאמי. הסהר הפונה ימינה הוא סמל נפוץ בדגלי העולם האיסלאמי, ומופיע בדגלים של מדינות רבות בו.
הגלובוס מסמל את הגלובליות בארגון, ואת שינוי תפיסתו במהלך 2011 ממייצג את המדינות האיסלאמיות בלבד למייצג את העולם האיסלאמי כולו. צבעי הסמל גם הם מייצגים את האסלאם - ירוק, לבן ושחור, שהם שלושה מתוך ארבעת צבעי הלאומיות הכלל-ערבית. כאשר הלבן מייצג את השלום.

גרסאות קודמות
-------------

עד ל-2011, הארגון כונה ארגון המדינות האסלאמיות, והשתמש בדגל בעל עיצוב שונה. עיצוב הדגל הקודם היה רקע ירוק, במרכזו עיגול לבן ובתוכו סהר אדום פונה כלפי מעלה, חובק את השהאדה, הצהרת האמונה האיסלמית, בכתב שחור. הדגל כלל את ארבעת צבעי הלאומיות הכלל-ערבית, והסמלים המרכזיים בו, סהר והשהאדה, סימלו את מרכזיות האסלאם בארגון.

שינוי העיצוב לגרסתו הנוכחית, הוספת הגלובוס כאלמנט מרכזי בו וצמצום מרכזיות האסלאם לכדי סמל הכעבה בלבד מראה את שינוי כוונותיו של הארגון.

ראו גם
------

* צבעי הלאומיות הכלל-ערבית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  OIC is now Organization of Islamic Cooperation, ArabNews.com, סיראג' ואהאב, 28 ביוני 2011 (באנגלית)
2. ↑  כגון דגלי אזרבייג'ן, אלג'יריה, טורקיה, פקיסטן ותוניסיה.
דגל אטול ביקיני
פיזור הנשורת הגרעינית לאחר פיצוץ "קסל בראבו"
**דגל אטול ביקיני** הוא דגל אשר אומץ בשנת 1987 על ידי תושביו לשעבר של אטול ביקיני באיי מרשל.

רקע היסטורי
-----------

לאחר מלחמת העולם השנייה הפקיד ארגון האומות המאוחדות את האטול, יחד עם איי מרשל כולם ואיים נוספים במיקרונזיה, בידיה של ארצות הברית כשטח חסות. ב-1946 פונו האיים מתושביהם, והאטול הפך לשטח ניסויים בפצצות אטום ומימן. בין השנים 1946 ו-1958 בוצעו 23 פיצוצים בחלקו הצפון-מזרחי של האטול, וב-1 במרץ 1954 בוצע פיצוץ "קאסל בראבו" - הניסוי הראשון בפצצת מימן אשר הוטלה מן האוויר. נשורת גרעינית שנוצרה במהלכו של ניסוי זה פגעה בתושבי איי מרשל באטולים שממזרח לביקיני, ושלושה מאיי אטול ביקיני עצמו התאדו ונעלמו.

הדגל
----

הדגל דומה לדגל ארצות הברית מה שמייצג את אמונתם של התושבים כי ארצות הברית עדיין חבה להם חוב בעקבות פינויו של האטול והפגיעה שנגרמה לתושבים. הדגל מורכב משלושה-עשר פסים אופקיים בצבעי אדום ולבן ומלבן כחול בקנטון. 23 הכוכבים הלבנים בקנטון מסמלים את 23 איי האטול. שלושת הכוכבים השחורים בצידו הימני העליון של הדגל מסמלים את שלושת האיים שהתאדו בניסוי "קסל בראבו". שני הכוכבים השחורים בפינתו הימנית התחתונה של הדגל מסמלים את שני האיים בהם מתגוררים התושבים וצאצאיהם כיום, והמרחק בין שתי קבוצות הכוכבים מסמל את המרחק בין שלושת האיים המקוריים לשני האיים המיושבים בהווה - הן זה הפיזי והן מבחינת איכות חייהם של התושבים. משמעות האמרה "MEN OTEMJEJ REJ ILO BEIN ANIJ" במרשלית המופיעה על הפס השלישי מלמטה, היא "הכל בידי האל", והיא מסמלת את דברי מנהיג התושבים למפקד הצבא האמריקאי, לאחר שהאחרון ביקש מהתושבים בשנת 1946 להתפנות מבתיהם "למען טובת המין האנושי".

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות הדגל באתר אטול ביקיני
**רוֹבֵּר נִיוול** (בצרפתית: **Robert Nivelle**;‏ 15 באוקטובר 1856 – 22 במרץ 1924) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שבלם את הגרמנים בקרב ורדן, ולאחר מכן היה מפקד הצבא הצרפתי בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

רובר ניוול נולד ב-15 באוקטובר 1856 בטול לאב צרפתי ולאם פרוטסטנטית אנגלייה. בשנת 1878 התגייס ניוול לצבא הצרפתי ושירת בו כקצין תותחנים. ניוול מילא מספר תפקידי פיקוד ומטה, אך עקב היותו פרוטסטנטי קידומו בצבא היה מאוד איטי. בשנת 1900 השתתף בחיל המשלוח לסין שנשלח לדכא את מרד הבוקסרים.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה היה ניוול מפקד רגימנט הארטילריה ה-5. לאחר הצלחותיו בקרב הראשון על המארן ובקרב הראשון על האן באוקטובר 1914 קודם לדרגת גנרל בריגדה וקיבל את הפיקוד על הבריגדה ה-27. בינואר 1915 קודם לדרגת גנרל דיוויזיה וקיבל את הפיקוד על דיוויזיית המילואים ה-61. בדצמבר 1915 מונה ניוול למפקד הקורפוס ה-3 ולחם עמו בקרב ורדן כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פיליפ פטן. ב-30 באפריל 1916 מונה פטן למפקד קבוצת הארמיות המרכזית, ובמקומו מונה ניוול למפקד הארמייה השנייה. ניוול היה אחד המפקדים הראשיים בזמן קרב ורדן והוביל את צרפת לניצחון על הגרמנים בקרב זה. בדצמבר 1916 הוא מונה למפקד הראשי של כוחות צרפת בחזית המערבית, והיה האחראי למתקפת ניוול, מבצע רחב היקף של מדינות ההסכמה שנועד להכניע את הגרמנים. מבצע זה נחל כישלון חרוץ וגרם למספר אבדות גבוה אצל הצרפתים, והוביל לפרוץ המרידות בצבא הצרפתי (1917). בעקבות כישלון המבצע הועבר ניוול מתפקידו אל המערכה בצפון אפריקה. ניוול חזר לצרפת בנובמבר 1918 עם תום המלחמה. ב-1921 פרש סופית מצבא צרפת. הוא מת בפריז שלוש שנים לאחר מכן, ב-22 במרץ 1924.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רובר ניוול** |

* רובר ניוול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* רובר ניוול, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זו הייתה הדרגה הגבוהה ביותר באותו זמן
2. ↑  מצביא חדש ליד וורדון, הצפירה, 10 במאי 1916
3. ↑  שונות, הארץ, 24 במרץ 1924

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5265383
* BnF: cb106827128 (data)
* GND: 1038074231
* ISNI: 0000 0001 1935 7032
* LCCN: nb99022929
* The Léonore id LH//1993/18 is not valid.
* NLP: A15169479
* NTA: 317433253
* SNAC: w67447rn
* VIAF: 66853177
* WorldCat: lccn-nb99022929

 |
**גוגל באז** (באנגלית: **Google Buzz**) היה שירות של חברת גוגל בסגנון רשת חברתית מקוונת, המבוסס על שירות הדואר האלקטרוני של החברה - Gmail. השירות מאפשר למשתמשים לשתף קישורים, הודעות סטטוס ותמונות. השירות נחשף ב-9 בפברואר 2010, במסיבת עיתונאים במטה החברה בקליפורניה, בהשתתפות סרגיי ברין. החברה הודיעה על סגירת השירות באוקטובר 2011.

מאפיינים
--------

גוגל באז מבוסס על הממשק והעיצוב של Gmail, אך מכיל תכונות נוספות המאפיינות רשת חברתית. השירות מאפשר שיתוף של עדכונים, תמונות, קטעי וידאו וקישורים למספר מצומצם של חברים או לכל העולם. השירות מאפשר למשתמשים ליצור פרופיל משלהם בו יתפרסמו העדכונים שלהם. גוגל באז מאפשר אינטגרציה עם שירותי גוגל אחרים דוגמת Picasa וגוגל רידר, אך גם שירותים של חברות אחרות כמו פליקר וטוויטר. הוא מכיל גם ממשק משתמש מיוחד המתאים לטלפונים חכמים.

רישום לשירות יוצר אוטומטית רשימת עוקבים המוצגת בפומבי. ברשימת העוקבים נכללים משתמשי ג'ימייל שהנרשם מרבה להתכתב או לשוחח עמם בצ'אט. יש המבקרים את השירות וטוענים כי צעד אוטומטי זה נחשב לפגיעה בפרטיות של הנרשם. לאחר תביעות בבתי המשפט על הפרת פרטיות, הוסכם בספטמבר 2010 כי גוגל תשלם פיצויים בסך 8.5 מיליון דולר לקבוצות העוסקות בהגנת פרטיות של גולשים.

סגירת השירות
------------

באוקטובר 2011 הודיעה החברה על סגירת גוגל באז בתוך מספר שבועות, במטרה להתמקד ברשת החברתית החדשה של גוגל, Google+.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוגל באז** בוויקישיתוף
* Google Buzz אינו נמצא עוד בשימוש, הודעה באתר גוגל
* מגוון כתבות בתגית Google Buzz (גוגל באזז), באתר גלובס
* אחי רז, נקודת הבאזז, באתר כלכליסט, 18 בפברואר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  עומר כביר, גוגל השיקה את שירות "Google Buzz", באתר כלכליסט, 9 בפברואר 2010
2. ↑  סוכנויות הידיעות, גוגל באזז מעורר תגובות סוערות: "הפרה שערורייתית ובלתי מקובלת של פרטיות הגולשים", באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2010
3. ↑  ניצן סדן, גוגל תשלם 8.5 מ' דולר כפיצוי על פגיעה בפרטיות, באתר ynet, 5 בספטמבר 2010
4. ↑  אהוד קינן, גוגל הורגת את באז, באתר ynet, 15 באוקטובר 2011
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברכס הרים באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הרי טינדל (פירושונים).

**הרי טינדל** (באנגלית: **Tyndall Mountains**) הם קבוצת הרים במרכז חצי האי אירוסמית', בחוף לובה, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

ההרים מצויים בסמוך מדרום לקרחון אבסיוק.

בצידם המערבי של ההרים מצויה פסגת פריור, במרכז ההרים מצוי קרקס קרחוני המכונה "קרקס הענקים" (Giants Cirque), אשר נשפך לכיוון דרום מערב לתוך קרחון ואלו, ולגדתו של קרחון ואלו מצויה פסגת ריצ'רדסון.

ההרים מתנשאים לגובה של 2,300 מטרים מעל פני הים (בפסגות גרבייר).

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההרים

ההרים התגלו בעת שצולמה מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1956–1957.

הרי טינדל מופו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר, בין השנים 1948–1959.

### מקור השם

שמם של ההרים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה

ההרים נקראים על שמו של ג'ון טינדל (John Tyndall), גאולוג וחוקר קרחונים אירי.

שם זה ניתן בדומה לשמות אחרים באזור ההרים, לציון משלחת הגאולוגים של הסקר האנטארקטי הבריטי שנערך באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי טינדל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הרי טינדל באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הרי טימדל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי
4. 1 2 3 4 5  ההיסטוריה של חקר ההרים ומתן שמם
**רוסלה מזרחית** או **רוּסֵלָה וְרֻדַּת חָזֶה** (שם מדעי: *Platycercus eximius*) הוא מין של תוכי קטן ממשפחת הדרראים החי בדרום אוסטרליה ובאי טסמניה. האדם הפיץ את הרוסלה גם לניו זילנד, שם היא מהווה מין פולש הפוגע בעופות המקומיים.

מאפיינים
--------

אורכה של הרוסלה עד 30 ס"מ, משקלה 90–120 גרם והיא בעלת צבעים מרהיבים. הראש והחזה אדומים עם סנטר לבן ומקור לבן גם. הבטן צהובה והכנפיים והזנב ירוקים משורטטות בשחור עם כמה נוצות כחולות ואדמדמות. הרגליים אפורות. הזנב ארוך ועוזר לרוסלה להלך על הקרקע, דבר שהיא עושה לעיתים קרובות. הנקבות דומות לזכרים אך עמומות צבע יותר וגם בעלות פס תחתון כהה שחסר לזכרים.

הרוסלה ניזונה מזרעים, פירות, פרחים וחרקים. היא חיה בין סבכים, ערבות פתוחות, חורשים ויערות באוסטרליה וטסמניה. כמו מרבית התוכים הרוסלה היא עוף מונוגמי החי עם בת זוג לכל החיים. הרוסלה מקננת על עץ גבוה ומטילה בו 2–9 ביצים.

תוכי זה נפוץ בפינות חי רבות וכן מהווה חיית מחמד נפוצה, קלה לגידול.

**תת-מינים**:

* *Platycercus eximius eximius*
* *Platycercus eximius elecica*
* *Platycercus eximius diemenensis*

זכר ונקבת רוסלה מזרחית מהלכים בטסמניה
 *Platycercus eximius*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסלה מזרחית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוסלה מזרחית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  על פי החלטות האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530304005171
* LCCN: sh2003009680

 |
המונח "קוגל מוגל" מפנה לכאן. לערך העוסק במדינה לכאורה, ראו קוגלמוגל (רפובליקה).

**גוֹגֶל מוֹגֶל** (בפולנית: **Kogel mogel**) הוא משקה ביצים המשמש כתרופת סבתא במטבח היהודי וכקינוח במטבחים הפולני והאוקראיני.

המשקה משמש כתרופה לכאב גרון, לשיעול, לצרידות ולהצטננות. מקור המשקה במטבח היהודי בכפרי מרכז אירופה במאה ה-17. המאכל עשוי חלמוני ביצים המוקצפים יחד בתוספת חלב חם וממתיק כלשהו, לרוב דבש, אך גם סוכר. יש המוסיפים לו רכיב אלכוהולי, כגון רום.

עדות לשימוש ברכיבי המשקה לשיפור הקול מופיעה כבר בסוף המאה ה-13 במרכז אירופה: "ועוד יורנו רבינו על מה שראיתי בני אדם אוכלין שרשין מתוקין בשבת להנעים קול ודברים אחרים שאין דרך לאוכלם, וגם גומעים ביצה חיה" (שאלת ר' שמואל בר' ברוך, בתוך שו"ת ר' חיים אור זרוע, סימן נו).

הקינוח הפך פופולרי בפולין במחצית השנייה של המאה ה-20, בתקופת השלטון הקומוניסטי במדינה.

ראו גם
------

* ליקר ביצים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גוגל מוגל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גוגל מוגל** |

* שושנה חן, כל תרופות הסבתא שהמדע נתן להן אישור, באתר ynet, 9 בפברואר 2006
**Chikni Chameli** הוא שיר מתוך סרט הפעולה ההודי "Agneepath" (אנ') אשר בוים על ידי קרן מלהוטרה (אנ') והופק על ידי קארן ג'והאר (אנ'). השיר פורסם לראשונה ב-26 בינואר 2012 והוא בוצע על ידי שרייה גושאל (אנ'). בקליפ של השיר משתתפים קתרינה קאיף, ריטיק רושאן וסנג'יי דוט (אנ'), ואת הריקוד הכוריאוגרפי של השיר ביים גאנש אחריה (אנ'). שפת השיר היא הינדית, ואורכו כ-5:03 דקות.

תפיסה
-----

השיר הוא גרסה מחודשת של השיר "Kombdi Palali" מהסרט "Jatra" משנת 2006, שצולם על ידי השחקנים בהראט גדאב (אנ') וקראנטי רדקר (אנ').

המוזיקה נכתבה על ידי ההרכב "Ajay-Atul" (אנ') שזכה בפרס המלחין הארצי, ועבד על השירים של הסרטים "Natrang", "ניגודים... משפחה קודמת לכל", "Singham" ו-"My Friend Pinto".

השיר התקבל היטב על ידי המבקרים והקהל כאחד.

פרסים ומועמדויות
----------------

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרסי המוזיקה של מירצ'י (אנ') | הזמרת הטובה ביותר | שרייה גושאל | **זכייה** |
| 2012 | פרסי המוזיקה של מירצ'י | מלחין המוזיקה של השנה | Ajay−Atul | **מועמדות** |
| 2012 | פרס בחירת הקהל | זמרת השנה | שרייה גושאל | **זכייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Chikni Chameli" באתר יוטיוב
* מידע על השיר "Chikni Chameli" באתר iTunes
**גוּגל פַייבֶּר** (באנגלית: **Google Fiber**) הוא שירות של אלפאבית המספק תשתית אינטרנט בפס רחב באמצעות תקשורת סיבים אופטיים.

הוקמה תשתית נסיונית בערים: אוסטין, טקסס; קנזס סיטי, קנזס; קנזס סיטי, מיזורי ופרובו, יוטה. המיקום נבחר לאחר הליך תחרותי במהלכו נקבעו 1100 קהילות שיזכו בשירות ראשונות.
ב-30 במרץ 2011, הודיעה גוגל שקנזס סיטי, קנזס, תהיה היישוב הראשון שבו הרשת תתפרס.
לאחר בניית תשתית הרשת, ביולי 2012 הודיעה גוגל על תמחור השירות. השירות מציע שלוש אפשרויות הכוללות אינטרנט ללא הגבלה.

* 1 Gbps מהירות גלישה, תמורת 70$ לחודש.
* 1 Gbps מהירות גלישה, טלוויזיה, ו-1 TB אחסון בשרת כונן גוגל, תמורת 120$ בחודש.
* אינטרנט ציבורי במהירות שבין 1 Mbps ל-5 Mbps, ללא דמי מינוי, בעלות הקמת תשתית 300$.

בגרסת שירות הטלוויזיה יהיה ניתן להקליט עד 8 תוכניות בו זמנית, ובנוסף להזרים שידורים אל טלפונים חכמים או טאבלטים. גרסת הטלוויזיה כוללת גם טאבלט נקסוס 7 שישמש גם כשלט למערכת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוגל פייבר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גוגל פייבר
* גוגל פייבר, ברשת החברתית פייסבוק

* גוגל פייבר, ברשת החברתית טוויטר

* גוגל פייבר, ברשת החברתית אינסטגרם

* גוגל פייבר, ברשת החברתית LinkedIn

* גוגל פייבר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* גוגל פייבר, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  ]
**המצור על עכו בשנת 1104** היה מצור שהסתיים בכיבוש העיר בידי הצלבנים, והפיכתה למעוז צלבני. מצור זה ארך עשרים יום, והוא התרחש כשנה לאחר מצור כושל ב-1103. שליט ממלכת ירושלים הצלבנית, בלדווין הראשון, החליט לכבוש את עכו מאחר שנמל יפו ונמל חיפה, שנמצאו כבר בידי הצלבנים, לא ענו על צרכיה של ממלכת ירושלים, שתלותה בתגבורת מאירופה הייתה רבה. במצור זה נעזר בלדווין הראשון בצי של הרפובליקה של ג'נובה, ובתמורה הוענקו לאנשיה זכויות, שהיוו דגם לזכויות שנתנו הצלבנים לערי הנמל האיטלקיות בנמלי ממלכתם. הצלבנים טבחו והרגו כ-4,000 מאנשי העיר, ובזזו אותה.

רקע
---

ממלכת ירושלים הצלבנית נוסדה בשנת 1099 עם כיבושה של ירושלים לאחר מצור, והדיפת הצבא המצרי בקרב אשקלון באותה שנה. הייתה זו מדינה רעועה, שהקיפה את מישור החוף המרכזי ואת פרוזדור ירושלים. גבולותיה היו פרוצים לכל עבר, שודדים שרצו בדרכים, ואיים של התנגדות מוסלמית נותרו משובצים בנוף הצלבני. הכוחות הצלבנים היו דלים ביותר ולא עלו בגיוס מלא על 3,000 חיילים.

מצור 1103
---------

בראש כוח של כ-5,000 חיילים הטיל בלדווין הראשון את המצור הצלבני הראשון על עכו בשנת 1103. הצלבנים הציבו מגדלי מצור וקטפולטות סביב חומות העיר, ונראה היה כי הגנת העיר עומדת לקרוס. בעוד מגעים על כניעת העיר מתקיימים, הגיעה לנמל עכו תגבורת מוסלמית של 12 ספינות משוטים וספינת משא גדולה מצור ומצידון, ובהן תחמושת וחיילים. בלדווין הראשון החליט להפסיק את המצור והסיג את צבאו.

מצור 1104 ותוצאותיו
-------------------

המצור הצלבני התחדש שנה לאחר מכן, ב-6 במאי 1104. הפעם עמדו לרשותו של בלדווין הראשון 70 ספינות של הצי הג'נובזי, שהגיעו זמן מה לפני כן לנמל חיפה, לאחר שהשתתפו בכיבוש גבל בלבנון. בתמורה נאלץ בלדווין הראשון להסכים לדרישות אנשי ג'נובה, כי לאחר סיום המצור, יעניק להם זכויות מסחר ומתחם בעיר. צבאו של בלדווין צר על העיר מצידה היבשתי, והספינות הג'נובזיות סגרו עליה מכיוון הים. מגיני העיר עמדו בתחילה בפרץ, אך בהיעדר סיוע ממצרים, נאלצו לפתוח במשא ומתן לכניעת העיר. במגעים אלה הוסכם כי מגיני העיר ותושביה יוכלו לעוזבה בשלום יחד עם רכושם, והעיר נכנעה לאחר עשרים ימי מצור, ב-25 במאי 1104. אולם כאשר החלו תושבי העיר לעוזבה, הסתערו עליהם חיילי הצי של ג'נובה, טבחו בהם ובזזו את רכושם. החיילים הצלבנים הצטרפו גם הם למעשי הטבח, וכ-4,000 מתושבי העיר ומגיניה איבדו את חייהם. טבח יהודי העיר הביא לסופה של הקהילה היהודית, שהייתה המבוססת והחשובה ביותר בארץ ישראל באותה תקופה, אולם לאחר כמה שנים היא התחדשה וחזרה למעמדה המרכזי. 

כיבוש עכו הבטיח לממלכת ירושלים נמל מים עמוקים, אשר יכול היה לפעול משך כל ימות השנה ובכל מזג אוויר. אף שנמל יפו היה קרוב יותר לירושלים, מימיו היו רדודים, והוא לא ענה על צורכי הספינות הצלבניות. נמל חיפה היה מוגבל בפעילות בזמן שרוחות צפוניות נשבו במפרץ, ועל כן הייתה עכו עד מהרה לנמל הצלבני החשוב ביותר בארץ ישראל.

ראו גם
------

* המצור על עכו (1189-1191)
* המצור על עכו (1291)
מטוסו של דמיטרי מדבדב, נמל התעופה הבינלאומי ונוקובו במוסקבה, 2015
ולדימיר פוטין במטוס מדגם טופולב Тu-214SR בטיסתו לסוריה, 11 בדצמבר 2017
**המטוס הנשיאותי של רוסיה** (ברוסית: **Самолёт президента России**), מבחינה רשמית, **נקודת הפיקוד האווירית של נשיא רוסיה**, הוא מטוסו של נשיא רוסיה. כלי הטיס העיקרי הוא מטוס איליושין IL-96 דגם 300. המטוס מתוחזק, מופעל ומנוהל על ידי יחידת הטיסה המיוחדת "רוסיה", שהיא הגוף הממשלתי לתפעול המסוקים והמטוסים הנשיאותיים ברוסיה.
המטוס מאפשר לנשיא רוסיה לנהל את הכוחות המזוינים של רוסיה במהלך טיסות.

היסטוריה
--------

המטוס הראשון נבנה ב-1995 עבור הנשיא בוריס ילצין. המטוס השני הוכנס לשירות בתקופת הנשיא ולדימיר פוטין והמריא לראשונה ב-21 באפריל 2003 (מטוס מספר 96016). את המטוס הטיס הטייס ויקטור גלקין. במטוס שלושה ברים, חדר מנוחה עם מיטה זוגית עבור הזוג הנשיאותי, חדר עבודה, ומשרד הנשיא בגודל 10 מטרים רבועים וטרקלין מצופה זהב טהור.

עד 2010, מנהיגי ברית המועצות ורוסיה טסו רק בכלי טיס רוסיים. באוקטובר 2010 הנשיא דמיטרי מדבדב טס במטוס דגם Dassault Falcon 7X צרפתי בביקורו במחוז סחלין במזרח המדינה.

מטוסים נוספים בשירות הנשיא
--------------------------

מטוס נוסף המשרת את הנשיא הוא מטוס טופולב Tu-214SR, מטוס שידור להצפנת שיחות המבוצעות מהמטוס הנשיאותי ליעד אחר בשיחת טלפון. מטוס שירות שני הוא מטוס Tu-214SUS, מטוס לאחזקת תקשורת הנשיא ואבטחתה. המטוס הוא רכוש המינהל הנשיאותי הרוסי, הגוף האחראי גם להגדרת סדר יומו של הנשיא.

המטוס הנשיאותי הרוסי מאובטח על ידי יחידת האוויר 235 של חיל האוויר הרוסי והיא זו שמלווה את הנשיא הרוסי בטיסותיו לחו"ל, במשך שנים היחידה ליוותה גם את מנהיגי המדינה הסובייטית. בסיסם של חיילי היחידה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי ונוקובו, שם גם חונה המטוס הנשיאותי.

נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב בנמיביה כשברקע מטוסו הנשיאותי, 26 ביוני 2009במרץ 2010, הנשיא המכהן דמיטרי מדבדב הזמין שני מטוסים נוספים ממפעל המטוסים של וורונז' מדגם איליושין IL-96-300PU. באותה שנה המינהל הנשיאותי רכש מטוס אנטונוב An-148, לליווי המטוס הנשיאותי.

### צי

טופולב Tu-214.
סוחוי סופרג'ט 100 בשירות נשיא רוסיה.
‏Mi-8PS-7.
נכון לדצמבר 2016 צי המטוסים הנשיאותי כלל את המטוסים הבאים:


| דגם מטוס | בשירות | בהזמנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| ‏Ан-148-100 | 2 | 0 |  |
| ‏Ил-96-300 | 10 | 0 |  |
| ‏Ил-96-400 | 1 | 0 |  |
| Ми-8МТВ-1 | 20 | 0 |  |
| AgustaWestland AW139 | 4 | 0 |  |
| ‏Ту-134А | 2 | 0 | שני מטוסים נוספים באחסנה |
| ‏Ту-204-100 | 1 | 0 |  |
| ‏Ту-204-300 | 5 | 0 |  |
| טופולב Tu-214 | 4 | 0 |  |
| ‏Ту-214СР | 5 | 0 |  |
| ‏Ту-214ПУ | 2 | 0 |  |
| ‏Ту-214ВПУ | 1 | 0 |  |
| ‏Ту-214СУС | 2 | 0 |  |
| Як-40 | 3 | 0 |  |
| Airbus A319-100 | 2 | 0 |  |
| Sukhoi Superjet 100 | 2 | 0 |  |
| Dassault Falcon 7X | 2 | 0 |  |
| סך הכל | 67 | 0 |  |

ראו גם
------

* אייר פורס 1 - מטוסו של נשיא ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המטוס הנשיאותי של רוסיה
* תצלומים שונים מפנים המטוס
* אודות המטוס מספר אחת של רוסיה (אורכב 09.07.2009 בארכיון Wayback Machine)

ולדימיר פוטין בביקור רשמי בערב הסעודית, שברקע מטוסו הנשיאותי, 11 בפברואר 2007.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Президентский самолет разложили в интернете
2. ↑  Russian President’s Jet Goes Online
3. ↑  גם פוטין אוהב זהב: הצצה למטוס הנשיאותי הרוסי
4. ↑  "Сайт госзакупок". נבדק ב-2019-01-09.
**Chkrootkit**‏ (ראשי תיבות של "**C**heck **R**oot **K**it") הוא כלי לבדיקות אבטחה, סריקה ואיתור של יישומי Rootkit וקובצי דלת אחורית, מבוסס קוד פתוח ומותאם למערכות הפעלה דמויות לינוקס.

**הכלי מאתר קבצים חשודים באמצעות מספר דרכים:**

* חיפוש ביטויים רגולרים בתוך מידע טקסטואלי.
* חיפוש מידע בתהליכים שרצים במערכת.
* איתור מחרוזות חשודות.

שימוש
-----

השימוש הסטנדרטי בכלי `chkrootkit`, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:

```
$ chkrootkit
 
ROOTDIR is `/'
Checking `amd'...                                           not found
Checking `basename'...                                      not infected
Checking `biff'...                                          not found
Checking `chfn'...                                          not infected
Checking `chsh'...                                          not infected
Checking `cron'...                                          not infected
Checking `crontab'...                                       not infected
Checking `date'...                                          not infected
Checking `du'...                                            not infected
Checking `dirname'...                                       not infected

```

ניתן לשלב ערכים נוספים:

* chkrootkit -l: תציג רשימה של הבדיקות הזמינות.
* chkrootkit -v: תציג את הגרסה הנוכחית של הכלי המותקן.
* chkrootkit -h: תציג את ספר הוראות של פקודה זו.

ראו גם
------

* בדיקת חדירות
* דלת אחורית
* סורק פגיעות
* סוס טרויאני (תוכנה)
* Rkhunter

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Chkrootkit (באנגלית)
**בן-ציון בחבוט** (18 ביוני 1897 – 25 בפברואר 1956) היה סוחר, עורך ספרות, איש ציבור ופעיל ציוני במנצ'סטר שבאנגליה ובבואנוס איירס שבארגנטינה, שם כיהן כסגן הנשיא של לשכת בני ברית.

קורות חיים
----------

נולד בירושלים ב-18 ביוני 1897 (י"ח בסיוון ה'תרנ"ז) לרב שבתי בחבוט ולמזל בת עזריה די-בוטון, שנמנה עם מייסדי השכונות עזרת ישראל ואבן ישראל בירושלים. בילדותו למד בבית הספר למל, ובגיל שמונה עבר להתגורר עם הוריו ביפו, ובתקופה זו החל ללמוד בגימנסיה הרצליה.

בן-ציון בחבוט (עומד מימין), ב-1918, בחאלב, סוריה. לצידו יהודה רוגובסקי, יושבים קנטרוביץ, משה שרת
בשנת 1915 סיים את לימודיו, ותקופה לא ארוכה לאחר מכן, במלחמת העולם הראשונה, הוגלה לדמשק ומשם לחלב שבסוריה. לקראת סוף המלחמה, התנדב לצבא הבריטי, ושירת בו כסגן קצין בשירות המודיעין, לצד הקצין אלכסנדר אהרנסון.

בסיום המלחמה חזר לארץ ישראל, ובתחילת שנת 1920 נסע ללמוד פסיכולוגיה וכלכלה מדינית באוניברסיטת מנצ'סטר, ובתקופת שהותו שם פעל להפצת השפה העברית, נמנה עם מייסדי הסתדרות הספרדים בעיר, ושימש כיושב ראש "צעירי ציון" וכחבר לשכת בני ברית בעיר.

בשנת 1925 נבחר על ידי העדה הספרדית לשמש כנציגה בקונגרס הציוני, אך לבסוף לא השתתף בו בשל מחלה.

בשנת 1926 עבר להתגורר בארגנטינה, וכמומחה לתעשייה ומסחר בטקסטיל, ייסד בבואנוס איירס עסק למסחר. באותה שנה שהה בארץ ישראל למשך תקופה, ובחודש אוקטובר מסר הרצאה בנושא הפסיכולוגיה של התעשייה בפני אנשי ועד העיר ליהודי ירושלים.

לצד עיסוקו במסחר, החל להשתתף בפעילות ציבורית וציונית בקהילה היהודית, ונמנה עם מייסדי לשכת בני ברית בארגנטינה. בזו האחרונה אף שימש במשך יותר מ-20 שנה כעורך כתב העת הספרותי שלה, והגיע בה לדרגת סגן נשיא. בנוסף שימש כאח בלשכת הבונים החופשיים, כחבר הוועד הפועל של הפדרציה הציונית בארגנטינה, כחבר הוועד של המרכז הציוני ושל לשכת קרן קיימת לישראל וההסתדרות העברית בעיר, וכחבר וועד אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית.

בשנת 1929 נישא לעליזה בת הרב אליהו דנן.

בשנת 1951 ביקר בישראל, במטרה למלא את צוואת אביו, שביקש להעביר את עצמותיו מביירות שבלבנון לקבורה בירושלים, וכדי להשלים הכנות לקראת עלייה ארצה. בסיום ביקורו שב לבואנוס איירס.

לבסוף לא זכה לעלות ארצה, והלך לעולמו בבואנוס איירס ב-25 בפברואר 1956 (י"ג באדר ה'תשט"ז).

בנו, שבתי-מרסל בחבוט שימש כמזכיר הראשי של תנועת החלוץ בארגנטינה.

חיבוריו
-------

בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, פרסם מאמרים בנושא ציונות ויהדות בעיתון דואר היום ובהמשך בעיתונים יהודיים בארגנטינה. כן כתב ספר בספרדית על תולדות מנורת המקדש כסמל של מדינת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "בן-ציון בחבוט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2252
מגש לחם הקודש ממטמון גורדון
הגביע ממטמון גורדון
**מטמון גוּרדון** הוא מטמון מטבעות וכלי זהב מסוף המאה החמישית או תחילת המאה השישית, שהוטמן לאחר 524 והתגלה ליד העיר גוּרדון במחוז סון ולואר בצרפת ב-1845. 

המטמון הכיל מערכת כלים - גביע ומגש מלבני ללחם הקודש שעוטרו באופן דומה בטכניקת קלואזונה (cloisonné) באבני גארנט וטורקיז, וכמאה מטבעות זהב שנטבעו מתקופת לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 474-457) עד תקופתו של יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 518-527). 

בשל עיטור הצלב בתוך המגש, מערכת הכלים מזוהה באופן חד משמעי כנוצרית. המלך המרובינגי כלוביס הראשון התנצר ב-496 כך שהגביע והמגש עשויים להיות מהתקופה המרובינגית המוקדמת או מסוף התקופה הגאלו-רומית.

במאה השישית שכן בגורדון מנזר, המקור הסביר לחפצי המטמון. התאריך המאוחר ביותר של מטבעות המטמון הוא סביב 524. ייתכן שהאוצר הוטמן בשל חשש מפשיטה. בעשור ה-520 היו הגאלים עדים למלחמות של ארבעת יורשי כלוביס בבורגונדים. המלחמה המכרעת בה הובסו הבורגונדים התרחשה ב-524. 

מציאת המטמון התרחשה בנסיבות מקריות - נערת רועים מצאה אותו תחת אריח רומי, עליו היה חרוט צלב. המטמון נמכר במכירה פומבית בפריז ב-20 ביולי 1846, הגביע והמגש נקנו על ידי המדינה אך המטבעות פוזרו ועקבותיהן אבדו. מטמון גורדון שמור כיום באגף המדליות בספרייה הלאומית של צרפת בפריז.

הגביע קטן, גובהו 7.5 ס"מ, בסיסו חרוט קטום, בעל שתי ידיות בדמות ציפור מופשטת המזוהה רק בזכות המקור ועיניה העשויות מאבני גארנט. לגביע בסיס בעל קימורים, חלקו העליון מתרחב מעט, מעוטר בחבלי זהב ובשיבוצים בטכניקת קלואזונה של אבני גארנט וטורקיז בתוך עיטורים דמויי לבבות ועלי דקל.

הגביע דומה לגביעי מתכת או חרס ששימשו את הרומאים לשתיית יין. מאידך, העיטור הוא ברברי, הן מבחינת איקונוגרפיה והן מבחינת טכניקת הקלואזונה והקלילות האופיינית בעיצוב. מוטיבים דומים של ציפורים ניתן למצוא ביצירות אמנות ממתכת של הויזיגוטים, הלומברדים והמרובינגים. 

מידות המגש הן 19.5 {\displaystyle \times } ‏12.6 ס"מ ועומקו 1.6 ס"מ. שוליו משובצים גארנט, בטכניקת קלואזונה, במרכזו צלב גארנט ובארבע הפינות מוטיבים בטורקיז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטמון גורדון** בוויקישיתוף
ד"ר **ז'אק קונפינו** (בסרבית: **Жак Конфино**;‏ 22 ביוני 1892, לסקובאץ, ממלכת סרביה – 16 באוגוסט 1975, בלגרד הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה איש ציבור יהודי ויו"ר הקהילה היהודית בלסקובאץ. קונפינו היה רופא אשר ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי של כוחות הפרטיזנים של טיטו בבלגרד. כמו כן היה גם סופר פורה אשר פרסם מספר רב של ספרים ונובלות.

ביוגרפיה
--------

ז'אק קונפינו נולד ב-1892 בלסקובאץ למשפחת אומנים יהודית ספרדית. הוא סיים בית ספר יסודי בעירו ובית ספר תיכון בבלגרד. ב-1910 החל בלימודי רפואה באוניברסיטת וינה וב-1917 הוסמך לרפואה באוניברסיטת ברן בשווייץ. בהמשך, התמחה בכירורגיה בלוזאן. ב-1920 שב ליוגוסלביה והשתלב במערך הרפואה הציבורית. בין השאר כיהן כראש מערך הרפואה בביטולה. במאי 1921 שב לעיר הולדתו ונבחר למנהל מערך הרפואה בעיר. במקביל, פתח קליניקה פרטית. ב-1926 התפטר קונפינו ממערך הרפואה הציבורית, פתח וניהל בית חולים פרטי בלסקובץ. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 כיהן כיושב ראש הקהילה היהודית בלסקובאץ. בשלהי 1936 עזב את לסקובץ ועבר לבלגרד. בבלגרד עבד במספר בתי חולים ציבוריים וגם בקליניקות פרטיות.

ב-1943, לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית נלכד קונפינו בידי כוחות צבא איטלקיים. הוא נמלט משביו, הגיע ללוזאן בשווייץ ושם עסק בפעילות פוליטית למען השבת המלוכה ביוגוסלביה. הוא נעצר על ידי השלטונות השווייצריים ולבסוף עזב את המדינה. בשלהי 1944 שב ליוגוסלביה והצטרף למערך הרפואה בכוחות הפרטיזנים של טיטו. בין אוקטובר 1944 למרץ 1946 ניהל את בית החולים הצבאי המרכזי בבלגרד. בהמשך כיהן כרופא הקהילה היהודית בבלגרד. ז'אק קונפינו נפטר בבלגרד ב-1975 והוא בן 83 שנים.

לאורך הקריירה הספרותית שלו שהחלה ב-1934 פרסם קונפינו עשרות סיפורים קצרים, רומנים, דרמות ונובלות. ספריו תורמו למספר שפות ובכללן: אנגלית, גרמנית, פולנית וטורקית. כן כתב את התסריט לסרט הטלוויזיה היוגוסלבי "Екс Гертруде Шулц" מ-1960.

קישורים חיצוניים
----------------

* Lekar, doktor za književnost, באתר jevrejski-glas ("הקול היהודי") (בסרבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **הקהילה היהודית בלסקובאץ**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 169-168.
2. ↑  ז'אק קונפינו - ביוגרפיה וסקירת פעילותו האמנותית, באתר novinardkocic (בסרבית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394645305171
* LCCN: no2015003497
* NKC: js2007269363
* VIAF: 84264578
* WorldCat: lccn-no2015003497

 |
**קוסמו המילטון** (באנגלית: **Cosmo Hamilton**‏; 29 באפריל 1870, נורווד - 14 באוקטובר 1942, גילדפורד) היה סופר ומחזאי בריטי, אחיו של פיליפ גיבס וארטור גיבס.

חייו
----

הנרי צ'ארלס המילטון גיבס נולד בנורווד. הוא לקח שם משפחת אימו כאשר החל לכתוב. נישא פעמיים: אשתו הראשונה נפטרה בשנת 1912 ולאחר מספר שנים הוא התחתן עם ג'וליה שהייתה האישה הראשונה של גאי בולטון.

בשנים 1904–1906 הועלו מספר מחזות שלו על הבמה בלונדון ולאחר מלחמת העולם הראשונה גם בארצות הברית.

קוסמו המילטון גם כתב מספר רב של רומנים, בקצב של יצירה כל שנה בממוצע.

רומנים וסיפורים של קוסמו המילטון היו בסיס למספר רב של סרטים, חלק יצאו לאקרנים לאחר מותו.

המילטון שירת במהלך מלחמת העולם הראשונה בשירות האוויר של הצי המלכותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוסמו המילטון** בוויקישיתוף

* קוסמו המילטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* כתבי קוסמו המילטון בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* נתונים מבסיס נתונים של ברודוויי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272593505171
* BnF: cb12730124j (data)
* GND: 1212894189
* ISNI: 0000 0000 6374 9896
* LCCN: n86836027
* SNAC: w6bk20n2
* VIAF: 33495648
* WorldCat: lccn-n86836027

 |
**חברת הרכבות הממלכתית הבולגרית** (בבולגרית: **Български държавни железници**, בקיצור БДЖ, **BDZ** או **BDŽ**) הן חברת הרכבות הלאומית של בולגריה שמהווה לחברת התחבורה הגדולה במדינה, הוקמה לראשונה כישות עצמאית ב-1888. מטה החברה ממוקם בבירה סופיה.

מאז שנות ה-90 החברה נתקלה בתחרות רצינית מצד מפעילי תחבורה אחרים. עד שנת 2002 החברה גם החזיקה/ניהלה את תשתית הרכבת במדינה, כאשר על פי תקנות האיחוד האירופי נוסדה חברה ממלכתית נפרדת חדשה, החברה הלאומית לתשתיות רכבת, שהפכה לבעלים של התשתית המסילתית.

בולגריה חברה באיגוד הרכבות הבינלאומי (UIC).

היסטוריה
--------

קו רוסה – וארנה, היה קו הרכבת הבולגרי הראשון, שהחל לפעול ב-1864. ממשלת טורקיה הזמינה עבורה חברה אנגלית בניהולו של ויליאם גלדסטון, פוליטיקאי, והאחים בארקלי, מהנדסים אזרחיים. הקו, שהיה 223 ק"מ אורכו, נפתח בשנת 1866.

בשנת 1870 החל הברון מוריס דה הירש בבניית קו הרכבת קונסטנטינופול - בלובו, שהושלם שלוש שנים מאוחר יותר.

ב-1885 העבירה האספה הלאומית הבולגרית את חוק הרכבת, לפיו מסילות ברזל בבולגריה נחשבו רכוש המדינה והיו אמורות להיות מופעלות על ידי המדינה. בשנת 1888 מפקיעה ממשלתו של סטפן סטמבולוב את קו הרכבת וואקרל – בלובו (שנבנה והופעל בעבר על ידי ויטאליס) והחלה להפעילו. המדינה קנתה את קו הרכבת רוסה - וארנה והחלה להפעילו ב-10 באוגוסט. חברת הרכבת הממלכתית של בולגריה הוקמה, על בסיס קווי הרכבת צאריברוד – סופיה – בלובו ורוסה – וארנה. משרד עצמאי לרכבות, דואר וטלגרף הוקם ב-1912, ואחריו בית הספר לרכבת הממלכתית ב-1923.

ב-1 בינואר 2002, נכנס לתוקף חוק תעבורת הרכבות החדש, שעבר על ידי האספה הלאומית של בולגריה, לפיו החברה פוצלה לשני מפעלים נפרדים: חברת הובלת נוסעים בשם חברת הרכבת הממלכתית ומפעל תשתיות (החברה הלאומית לתשתיות רכבת)

באוקטובר 2010 הוכרז על ארגון מחדש נוסף, כאשר חברת הרכבות הפכה לחברת אחזקות, וכל אחזקותיה הועברו לידי חברות בנות נוסעים ומטענים.

 רכבת בתחנת הרכבת פרניק
 רכבת מדגם סימנס דזירו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חברת הרכבות הממלכתית הבולגרית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של חברת הרכבות הממלכתית הבולגרית (בבולגרית)
* חברת הרכבות הממלכתית הבולגרית, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  "News in Brief". Railway Gazette. 2010. נבדק ב-2010-07-05.
2. ↑  "Railway Gazette: BDZ becomes holding company". נבדק ב-2010-11-19.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n84089716
* VIAF: 140452229
* WorldCat: lccn-n84089716

 |
**F/A-259 סטרייקר** (באנגלית: **F/A-259 Striker**) הוא מטוס תקיפה קל, הנמצא בפיתוח משותף של התעשייה האווירית לישראל וחברת אארו וודוכודי, יצרנית המטוסים הגדולה בצ'כיה.

תוכניות פיתוח למטוס הוצגו לראשונה בסלון האווירי בפארנבורו, בריטניה בשנת 2018. המטוס יועד להשתתף בתחרות מטוס התקיפה הקל העתידי של חיל האוויר האמריקני (תוכנית OA-X).

מאפיינים
--------

המטוס מתוכנן על בסיס ה-L-159 של אארו, וצפוי לקבל מערכות אוויוניקה וטכנולוגיות מתקדמות נוספות מבית התעשייה האווירית שיביאו את יכולות המטוס לרמה של דור רביעי. המטוס מתוכנן למשימות תקיפה, לוחמה בעצימות נמוכה, סיור ופטרול וביון.

המטוס צפוי להיות באורך של 12.8 מטר, מוטת כנפיים של 9.75 מטר ומשקל מרבי של 7,982 קילוגרם. כנפי המטוס לא יכללו את מכלי הדלק בקצה הכנף האופייניים למטוסי L-159 במקום זאת כנפי המטוס יכללו תאי דלק פנימיים. המטוס יכלול מנוע האניוול F124 שיקנו למטוס מהירות מרבית של מאך 0.82, סייג רום של 43,000 רגל (13,100 מטר), קצב טיפוס של 10,400 רגל לדקה (52.8 מטר לשנייה), והגבלות ג'י של 8+ (ג'י חיובי) ו- 4- (ג'י שלילי). כמו כן המטוס מתוכנן לפעול משדות ארעיים ולא סלולים וכולל אופציה להתקנת מערכת תדלוק אווירי.

המטוס יהיה חד-מושבי ויכלול תא טייס מזכוכית מותאם לאמצעי ראיית לילה, שלושה מסכים רב תכליתיים עם ממשק שליטה המעוצב בתפיסת HOTAS, מכ"ם מפתח סינתטי מבית אלתא מערכות. אופציונלית ניתן יהיה לכלול מכ"ם מערך סריקה אלקטרוני מתקדם, מערכת תצוגת כסדה עילית, ומערכת תקשורת לווינית.

המטוס יכלול שבע תחנות חימוש – שלוש מתחת לכל כנף ואחת בגחון המטוס. ויוכל להשתמש במגוון טילי אוויר-אוויר, רקטות וכוורות רקטות, פודי תותחים, פצצות, חימוש מונחה, ומכלים נתיקים. המטוס יוכל גם לשאת פודים לתקיפה וביון. הצפי למשקל חימוש מרבי למטוס הוא 2,722 קילוגרם.

מטוס הניסוי
-----------

התעשייה האוורית קיבלה מחברת Aero Vodochody מטוס L-39 אלבטרוס, מספר זנב 4X-CFM המשמש כפלטפורמה לניסויי טיסה עבור הפרויקט.

* מטוס אארו L-39 אלבטרוס 4X-CFM בטיסת ניסוי.מטוס אארו L-39 אלבטרוס 4X-CFM בטיסת ניסוי.
* אארו L-39 אלבטרוס 4X-CFM בהכנות לטיסת ניסוי מנמל התעופה בן-גוריוןאארו L-39 אלבטרוס 4X-CFM בהכנות לטיסת ניסוי מנמל התעופה בן-גוריון
* אארו L-39 אלבטרוס 4X-CFM חונה בנמל התעופה בן-גוריוןאארו L-39 אלבטרוס 4X-CFM חונה בנמל התעופה בן-גוריון

ראו גם
------

* אלניה איירמאק'י M-346
* יאקובלב Yak-130
* טקסטרון איירלנד סקורפיון

קישורים חיצוניים
----------------

* התעשייה האווירית וחברת AERO מציגות: מטוס קרב-תקיפה קל, ה-F/A-259 STRIKER, באתר israeldefense, יולי 2018
* Aero and IAI introduced multirole F/A-259 Striker aircraft (video), באתר aero.cz.
* F/A-259 Striker Light Attack Aircraft, באתר airforce-technology, ‏13 באפריל 2021.
* Aero Vodochody and IAI introduce the F/A-259 Striker, באתר edrmagazine.eu, ‏ 19 באןגוסט 2018.

| כלי טיס מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- |
| מטוסי קרב | נשר • כפיר • נמר • אריה • לביא • F/A-259 סטרייקר |
| מטוסים צבאיים | ערבה • סי-סקאן • צוקית |
| מטוסים אזרחיים | וסטווינד • גאלפסטרים G100 (אסטרה) • גאלפסטרים G200 (גלקסי) |
| כטב"מים | בירד-איי • I-View |
| כטב"מים טקטיים | מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • תעתוע • הרון-T |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • יסעורון ירוק |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק |
| טילים | שביט (משגר לוויינים) • יריחו • להט • נמרוד • ברק 8 • גבריאל • לורה • חץ • חץ 3 • חץ 4 • ג'אמפר • SkySniper |
**ג'ורג' בנג'מין** (באנגלית: **George Benjamin**; נולד ב-31 בינואר 1960), מלחין, מנצח, פסנתרן ומורה למוזיקה בריטי.

חייו
----

בנג'מין נולד בלונדון ולמד אצל אוליבייה מסייאן בקונסרבטואר של פריז במחצית השנייה של שנות ה-70. בנג'מין היה, על פי השמועה, בכיר תלמידיו של מסייאן.

בנג'מין המשיך ללימודי מוזיקה בקינג'ס קולג', קיימברידג', שם למד אצל אלכסנדר גהר ויצא משם בראשית שנות העשרים לחייו כמוזיקאי בוגר ומבטיח. יצירתו התזמורתית Ringed by the Flat Horizon, העוסקת בסופת רעמים במדבר מקסיקו נכתבה למען האגודה המוזיקלית של אוניברסיטת קיימברידג' והושמעה בביצוע בכורה בקיימברידג' בניצוח מארק אלדר ב-5 במרץ 1980. היא בוצעה בסדרת הפרומס באוגוסט של אותה שנה, כשהיה עדיין סטודנט, ובכך היה למלחין הצעיר ביותר שיצירתו בוצעה בסדרת הקונצרטים הזו.

מאז שנות ה-80 כתב בנג׳מין יצירות למספר רב של הזמנות נכבדות, ביניהן Sudden Time (לתזמורת); Three Inventions (לתזמורת קאמרית); A Mind of Winter לסופרן ותזמורת קאמרית, שבוצעה לראשונה בפסטיבל אלדבורו ב-26 ביוני 1981; At First Light, שביצוע הבכורה שלה היה בלונדון ב-23 בנובמבר 1982 בניצוח סיימון ראטל ו"אנטארה" (להרכב כלי ואלקטרוניקה, שהופק ב-IRCAM והיה החיבור המוזיקלי הראשון להתפרסם בתוכנת התיווי הממוחשבת "סיבליוס"). בנג׳מין גם מרבה לנצח; עיקר תרומתו כמנצח היא ניצוח על מוזיקה מודרנית ועכשווית, כולל בכורות רבות, לרבות של מוזיקה שלו עצמו. הוא מרבה לנצח על הסינפונייטה של לונדון, אנסמבל מודרן, ותזמורת מאהלר הקאמרית, אך ניצח על מספר תזמורות אחרות, לרבות התזמורת הפילהרמונית של ברלין והתזמורת הפילהרמונית של רדיו צרפת.

לאחר שנים רבות של חיפושים אחר לבריתן מתאים, כתב בנג׳מין את האופרה הראשונה שלו באורך מלא, Written on Skin, עם טקסט מאת מרטין קרימפ. אופרה זו זכתה להצלחה כבירה מאז בכורתה ב-2012 בפסטיבל אקס-אן-פרובאנס, עליה ניצח. קדמה לה האופרה הקאמרית Into the Little Hill לסופרן, אלט, ותזמורת קאמרית מ-2006, וממשיכה אותה Lessons in Love and Violence מ-2017, גם היא אופרה באורך מלא. גם לאופרות אלה כתב קרימפ את הליברת.

בנג'מין מתגורר בלונדון. הוא לימד קומפוזיציה ברויאל קולג' למוזיקה הלונדוני וכיום הוא מלמד בקינג'ס קולג' לונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' בנג'מין** בוויקישיתוף

* ג'ורג' בנג'מין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ורג' בנג'מין, באתר קומפוניסטן דר גנווארט
* ג'ורג' בנג'מין, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'ורג' בנג'מין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ורג' בנג'מין, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ורג' בנג'מין, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601727205171
* BnF: cb13945016j (data)
* CANTIC: a11710494
* GND: 120557568
* ISNI: 0000 0000 8125 5961
* LCCN: n80042707
* MusicBrainz: 5d625cf7-0963-42bd-8488-d524758194ed
* NKC: xx0267633
* NTA: 074916726
* SUDOC: 085648124
* VIAF: 46951536
* WorldCat: lccn-n80042707

 |
**שאנדור גרגיי** (במקור **גליק**, בהונגרית: **Gergely Sándor**; הודמזוושרהיי, 26 באוגוסט 1889 – ברלין, 26 באוגוסט 1932) היה פסל אקטיביסטי יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

שאנדור גרגיי נולד במשפחה יהודית. אביו, ליוש גליק, יליד העיירה ואשארושנאמני במזרח הונגריה היה קמעונאי בוואשארהיי, ברחוב ניארפה. אמו הייתה אליז בלנקה קוהן (כהן). המשפחה עברה לעיר מאקו בשנת 1890 והתגוררה ברחוב בית מסחר 1, שם ניהל אביו סחר למצבות. כבר בילדותו החל שאנדור גרגיי לעסוק בעבודות אבן, ומאוחר יותר למד פיסול באבן בשלזיה. לאחר מכן סיים את בית הספר לאמנויות יישומיות בבודפשט, שם היו מוריו האמנים לאיוש מטראי (1875–1965) וגזה מארוטי (1875–1941), ולאחר מכן למד באקדמיה לאמנויות בוורוצלב אצל פיליפ תאודור פון גוזן ובמינכן למד כתלמידו של אדולף ארנסט הילדברנד (1847–1921) ובלתזאר שמידט (1858–1942). במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת בשדות הקרב של מונטנגרו, איטליה ורומניה עד 1917 כתותחן בארטילריה. נפצע ועבר לסגד כחייל לא קרבי. במהלך התאוששותו פגש את המשורר דיולה יוהאס. יוהאס ולאיוש קאשאק העריכו מאוד את האמנות של שאנדור גרגיי. האחרון הציג את פסליו של גרגיי פעמיים ב־15 בספטמבר 1918 בתערוכת כתב העת מא (Ma) שפירושו "היום". גרגיי היה גם בין אלה שחתמו על מניפסט האמנים הפעילים ה"מהפכנים". בשנת 1919 הופיע בשתי תערוכות עם עבודותיו בעיר סגד. פסל עירום אחד שלו הגיע למוזיאון לאמנויות יפות בבודפשט. הוא התחתן ב־23 בפברואר 1920, והתחתן עם האמנית ארז'בט מיקו (1891–1977). המשורר דיולה יוהאס בירך אותם בשיר. עוד באותה שנה גרגיי עבר לגרמניה והתגורר תחילה בלייפציג ואחר כך בברלין. בשנת 1923 רצה להגיש מכרז ל"אנדרטה הגבורה" במאקו, אך בסופו של דבר לא הגיש הצעה. בגרמניה הוא היה ממייסדי כתב העת ברוח הקידמה Neue Welt עם הסופר גינטר בירקנפלד. המגזין נאסר לפרסום בגלל עמדתו השמאלנית. כיוון שהוא פוטר מתפקיד הייעוץ שלו ולא הצליח לפתח את אמנותו בהונגריה, הוא התאבד ביום הולדתו ה-43 באמצעות הרעלת גז בישול. גופתו נמצאה למחרת בבוקר.

מנהל המוזיאון, ד"ר פרנץ טוט, תיאר את גרגיי כך:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| *"שאנדור גרגיי היה איש קשה, חסון, רגוע, נוטה להומור טוב, אך עבודה קשה, עיקשת, לא הייתה בטבעו.* *כפסל, הוא היה קרוב לאקספרסיוניזם הרציני ביותר.* *היה בו האומץ והמומנטום של החלוצים, אך גם הכוח האינסטינקטיבי והתעוזה המודעת של האמנים המדממים...* *הופעתו בחיי האמנות של סגד הייתה וולקנית, אך - בתנאים הפוליטיים המשתנים - הוא כמעט נשכח מהיום למחר."* | "|
|  |  |
|  |

לקריאה נוספת
------------

* שאנדור (גליק) גרגיי אנשים מפורסמים מהודמזוושרהיי
* שאנדור גרגיי, פָּסַל האקטיביסטים שולינאט, 01.03.2017.
* לקסיקון ביוגרפי של הודמזוושרהיי. 2002. מסת"ב 963-9347-79-5

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a hódmezővásárhelyi izraelita hitközség születési akv. 31/1889. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0227549
* ULAN: 500100203
* VIAF: 96422942
* WorldCat: viaf-96422942

 |