recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אריק סטיוארט מרשל** (באנגלית: **Eric Stewart Marshall**;‏ 29 במאי 1879 - 26 בפברואר 1963) היה מגלה ארצות, שיצא לאנטארקטיקה עם משלחת נמרוד בראשותו של ארנסט שקלטון, בשנים 1907–1909, והיה אחד מקבוצת הארבעה (מרשל, שקלטון, ג'יימסון אדמס ופרנק ויילד, שהגיעו אל קצה הדרום ב-88°23′S 162°00′E﻿ / ﻿88.383°S 162.000°E﻿ / -88.383; 162.000 ב-9 בינואר 1909.

חייו
----

משלחת נמרוד לקוטב הדרומי (משמאל לימין): ויילד, שקלטון, אריק מרשל ואדמס
אריק מרשל נולד בהמפסטד, סארי. אחרי סיום לימודיו בעמנואל קולג', קיימברידג', המשיך ללימודי רפואה בבית החולים סנט ברתולומיי, שם הוסמך כרופא. הוא פגש את שקלטון ב-1906 כששניהם היו אורחים בבית בלונדון. שקלטון סיפר לו על המשלחת המתוכננת לקוטב הדרומי והציע למרשל לעבור קורס הכשרה במדידה, כדי שיוכל להצטרף למשלחת כרופא, מודד וקרטוגרף נוסף להיותו הצלם הראשי.

לדברי לייף מילס, שכתב על השניים ב" *Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton, 2012* ("חיכוך קוטבי: היחסים בין מרשל לשקלטון", 2012), מרשל היה "חבר שאין לו תחליף במשלחת שקלטון; אף על פי כן, בהפלגה דרומה מניו זילנד אל אנטראקטיקה, במשך החורף האנטארקטי הארוך בבסיסם בכף רוידס ובמהלך המסע אל הקוטב הדרומי, לא חדל מרשל לבקר את שקלטון ביומנו, לעיתים במילים ארסיות כמעט, ודומה שלא רחש לו אלא בוז." מרשל התמיד בביקורתו כלפי שקלטון לכל אורך חייו, בהתייחסו אליו כ"שרלטן הגדול ביותר של המאה" במכתב, השמור במכון הגאוגרפי המלכותי, מתאריך 30 באוגוסט 1956.

מרשל הצטרף לחיל הרפואה המלכותי וגויס בדרגת סגן משנה באפריל 1915. הוא שירת באיפר ובסום במלחמת העולם הראשונה וקיבל אות הצטיינות על שירותו בינואר 1918. הוא סיים את המלחמה בדרגת רב-סרן בפועל.

בסתיו 1918 הוצב מרשל בארכנגלסק בצפון רוסיה כחבר בפלוגת המשלחת הבריטית לצפון רוסיה.

מרשל נשא לאישה את אניד ב-1922. בשנות ה-30' של המאה ה-20 עברה המשפחה לקניה, שם עסק שנים אחדות בחקלאות לפני שובו לאנגליה. במלחמת העולם השנייה חזר מרשל והתגייס לחיל הרפואה המלכותי והגיע לדרגת סגן-אלוף.

אחרי שהסתיימה המלחמה, הצטרף מרשל למשרד הגמלאות כקצין רפואה. לאחר פרישתו, עברו הוא ואשתו ליארמות' באי וייט. הוא מת ב-26 בפברואר 1963.

לקריאה נוספת
------------

See: Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton by Leif Mills, 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  Polar Friction: the relationship between Marshall and Shackleton by Leif Mills, 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2002124654
* SNAC: w6rg3rfj
* VIAF: 60911349
* WorldCat: lccn-n2002124654

 |
סרגל מדידה רגיל ובו הסמנים הגבוהים מסמנים סנטימטרים והסמנים הקצרים מסמנים מילימטרים
אורכים שונים ביחס לספקטרום האלקטרומגנטי. גלי קרינת מיקרו הם בעלי אורך גל הנע בין 1 מילימטר עד 1 מטר.
**מילימטר** (בראשי תיבות מ"מ ולפי מערכת היחידות הבינלאומית mm) היא יחידת מידה של אורך המייצגת אלפית של המטר. לפיכך במטר בודד ישנם 1,000 מילימטרים ובסנטימטר 10 מילימטרים.

מילימטר אחד שקול לאלף מיקרומטרים ולמיליון ננומטרים. בהשוואה למידות ולמשקלות שנהוגות בארצות הברית ובאנגליה, מילימטר הוא 5 חלקי 127 של האינץ' (בקירוב 0.039370 ממנו) וכן ניתן להגדיר את האינץ' כ-25.4 מילימטרים.

הגדרה רשמית
-----------

משנת 1983, המטר מוגדר כמרחק אותו עובר חלקיק אור בריק בזמן המהווה 1 חלקי 299,792,458 של השנייה. לפיכך, המילימטר, אלפית מן המטר, הוא הזמן שלוקח לאור לנוע בריק במשך 1 חלקי 299,792,458,000 של השנייה.

מדידה
-----

על סרגל רגיל העושה שימוש בשיטה המטרית, יחידת המידה הקטנה ביותר היא לרוב מילימטר. סרגלי שרטוט באיכות גבוהה מאפשרים מדידה עד לכדי 0.5 מילימטר. קליברים דיגיטליים מאפשרים מידה של עצם עד לרמת דיוק של 0.01 מילימטר. 

לגלי מיקרו בעלי תדירות של 300 גיגה-הרץ יש אורך גל של 1 מילימטר. שימוש בגלים הנעים בתדירות שבין 30 ל-300 גיגה-הרץ לצורך תמסורת מידע, בניגוד לתדרים שבין 300 מגה הרץ ל-3 גיגה-הרץ בהם נעשה שימוש בטלפונים ניידים, יכול לאפשר העברת מידע בקצב של 10 גיגה-בייט לשנייה.

העצם הקצר ביותר בו עין אנושית יכולה להבחין נע בין 0.02 ל-0.04 מילימטר, רוחבה בקירוב של שערה אנושית. עובי נייר נע בין 0.07 עד 0.18 מילימטר, כאשר נייד דפוס או נייר צילום ממוצע הוא בעל עובי של עשירית המילימטר. 

במדינות דוברות אנגלית, נהוג לקרוא למילימטר בקיצור מיל, אלא שקיצור זה עלול להוביל לאי הבנה. ה"מיל" במדינות אלה מוגדר כאלפית האינץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילימטר** בוויקישיתוף
* מילימטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
"**מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי?**" (באנגלית: **Why Not Sneeze Rose Sélavy?**) הוא פסל מאת האמן האמריקאי יליד צרפת מרסל דושאן, אשר נוצר בשנת 1921. 

העבודה מורכבת מכלוב ציפורים, בתוכו הניח דושאן 152 קוביות שיש המעוצבות בצורת קוביות סוכר, מדחום רפואי ושלד גירני של דיונון (הניתן לעיתים קרובות לציפורים כדי שישחיזו בו את מקורן). הכותרת החידתית של העבודה, המנוסחת כשאלה, מאזכר את דמותה של רוז סלאווי (Rose Sélavy), דמות המופיעה בכמה עבודות של דושאן. 

הפסל נוצר עבור דורותיאה דרייר, אחותה של קתרין דרייר, אשר הייתה פעילה בתנועת הדאדא הניו-יורקית לצידו של דושאן. דושאן קיבל בעבור היצירה 300 דולר. דורותיאה שלא הייתה מרוצה מן האובייקט, העבירה אותו לאוסף האמנות של אחותה. בשנת 1937 נמכר הפסל לאוסף של וולטר ארמסטרונג, אשר נתרם למוזיאון פילדלפיה לאמנות. 

דושאן יצר מספר העתקים ליצירה. בשנת 1963 נוצר העתק ראשון של העבודה ובשנת 1964 נוצרה סדרה של 8 העתיקים חתומים ו-3 שאינם חתומים לעבודה. אולם רק בעותק המקורי, הנמצא במוזיאון פילדלפיה לאמנות, מוטבע על קוביות השיש הכיתוב "Made in France" ("תוצרת צרפת"). 

דושאן הגדיר את העבודה כ"רדי מייד". בראיון שהעניק בשנת 1956 הסביר את הקשר בין האובייקט לרעיון הרדי מייד (מוכן מראש):

> 
> זה היה [במסגרת] טבעית, בנסיון לפתור או לתת תשובה [לתהליך] הדה-הומניזאציה של יצירת האמנות, שבו הגעתי לרעיון של הרדי-מיידים. זהו השם, כידוע לך, שנתתי לאותן עבודות שהן בעצם כבר מוכנות בעצמן. הנח לי להראות לך: זהו כלוב מוכן מראש עם, אם אתה יכול לראות אותי, אני מתקשה [להחזיק אותו]. זה אינו סוכר, זהו שיש, והוא שוקל טון, וזה היה, אתה מבין, האלמנט שעניין אותי כשעשיתי [עבודה] זו. זה 'מוכן מראש' במובן שבו סוכר משתנה לשיש. זהו אפקט מעט מיתולוגי.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי?, מאמר על היצירה (באנגלית)

  


| יצירות מרכזיות של מרסל דושאן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גבר צעיר ונערה באביב (1911) - עירום יורד במדרגות (1912) - כלה (1912) - גלגל אופניים (1913) - שלושה מעצורים תקניים (1913) - מטחנת שוקולד (1913/1914) - מתקן בקבוקים (1914) - רשת של מעצורים (1914) - הזכוכית הגדולה (1915-1923) - בטרם הזרוע השבורה (1915) - אפולינר באמייל (1916) - פריט מתקפל לנוסעים (1916) - מסרק (1916) - עם רעש נסתר (1916) - מלכודת (1917) - מתלה כובעים (1917) - מזרקה (1917) - 50 מ"ל של אוויר העיר פריז (1919) - L.H.O.O.Q.‎ - רוז סלאווי (1920) - אלמנה טרייה (1920) - מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי? (1921) - קולנוע אנמי (1926) - הקופסה הירוקה (1934) - הקופסה במזוודה (1935-1941) - וסט (1957) - נתון (1944–1966) |

 |
**דייוויד קייד** (באנגלית: **David Cade**, נולד ב-6 בנובמבר 1987) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומפיק אמריקאי.

קריירה
------

הופעתו הראשונה בקולנוע הייתה ללא קרדיט, בסרט מילק משנת 2008. שנה לאחר מכן הופיע בסרט הקולנוע "Lament to Roswell".

בשנת 2010 התארח בסדרות הטלוויזיה סקראבס ו-"Steam Room Stories". באותה שנה שיחק בסרט "טיק". בשנת 2011 שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה שקרניות קטנות. באותה שנה התארח בפרק בסדרה "Futurestates".

בשנת 2011 דיבב את קולו של ג'קסון בסדרת האנימציה "וונדי". בין השנים 2010–2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה ביג טיים ראש.

בין השנים 2013–2017 התארח במספר סדרות טלוויזיה. בשנת 2017 גילם את המפיק המוזיקלי טרי מלצ'ר בסרט הקולנוע "Bigger Than the Beatles". באותה שנה שיחק בסדרות הטלוויזיה "NCIS: לוס אנג'לס" ,"Training Day", בסרט הטלוויזיה "Fatal Defense" ובסרט הקולנוע "אורות הבמה".

בשנת 2019 שיחק בסרט אל תוך האפר.

בשנת 2021 גילם את באגסי סיגל בסרט הקולנוע לנסקי שביים איתן רוקוואיי. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "Heart of Champions".

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד קייד, ברשת החברתית פייסבוק
* דייוויד קייד, ברשת החברתית טוויטר
* דייוויד קייד, ברשת החברתית אינסטגרם
* דייוויד קייד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tom Ford, David Cade Net Worth, Net Worth Post, ‏3 במאי 2017
2. ↑  Exclusive Interview: Pop-Culturalist Chats with Lansky's David Cade - Pop-Culturalist.com, Pop-Culturalist.com, ‏3 ביוני 2021
3. ↑  Programme TV, Films, Actu Ciné, Célébrité - Scoopflix, Scoopflix, ‏באוקטובר 2021
4. ↑  Harvey Keitel, Sam Worthington, Minka Kelly stand out in mob drama 'Lansky', The Patriot Ledger, ‏2 במאי 2021
5. ↑  Stream Online Heart of Champions (2021) Full Movie on Myflixer Movies, Myflixer Movies, ‏6 באוקטובר 2021
**ג'וליה לוריין היל** (באנגלית:**Julia Butterfly Hill**‏, המוכרת בשם **ג'וליה בטרפליי היל**, נולדה ב-18 בפברואר 1974, מאונט ורנון, מיזורי, ארצות הברית), היא פעילה סביבתית, המוכרת כמי שחיה על עץ סקויה במשך 738 ימים כדי למנוע את כריתתו לצרכים מסחריים.

בשנת 1996 עברה ג'וליה בטרפליי היל תאונת דרכים קשה, שממנה היא ניצלה בנס. התאונה וזמן השיקום הארוך שנלווה לה הובילו את היל לצאת למסע במערב ארצות הברית, שם טיילה ביערות הסקויה של קליפורניה – ואלו הדהימו אותה והשפיעו עליה מאוד. ב-1997, כשנודע להיל על עץ סקויה בן כ־1,000 שנה בקליפורניה שיועד לכריתה, היא החליטה לעשות מעשה ומ-10 בדצמבר 1997 עד 18 בדצמבר 1999, היא חייתה בין ענפיו של עץ עתיק זה שזכה לשם "לונה". המחאה שלה זכתה לסיקור נרחב בתקשורת בארצות הברית, והעלתה לסדר היום את הסכנה שבה נתונים עצי הסקויה העתיקים.

מאבקה של היל נשא פרי, והיא הצליחה להגן על "לונה" ועל שלושה דונמים נוספים של יער. היל נחשבת לאחת מאקטיביסטיות הסביבה המפורסמות בעולם, וב-1999 היא ייסדה עמותה ללא מטרות רווח בשם Circle of Life, ששמה לה למטרה ללמד בני אדם כיצד לחיות בכדור הארץ באופן שמתחשב יותר בטבע, באמצעות אירועים, סדנאות, תוכניות הכשרה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וליה בטרפליי היל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'וליה בטרפליי היל
* ג'וליה בטרפליי היל, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'וליה בטרפליי היל, ברשת החברתית טוויטר

* ג'וליה בטרפליי היל, ברשת החברתית Goodreads
* ג'וליה בטרפליי היל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* רעות אלון, מובילים שינוי: האנשים ששמים את הסביבה במרכז, באתר זווית: סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, 21 במאי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009748183405171
* GND: 122342550
* ISNI: 0000 0000 5766 7181
* LCCN: n99253489
* NDL: 00906209
* NKC: xx0160212
* NLK: KAC200804539
* NTA: 226523314
* SNAC: w6z07r08
* SUDOC: 24979487X
* VIAF: 79463315
* WorldCat: lccn-n99253489

 |
**מדונה ליטה** (**Madonna Litta**) היא יצירה מהמאה ה-15 המתארת את מרים המחזיקה בזרועותיה את בנה ישו שצוירה על ידי לאונרדו דה וינצ'י ומוצגת כיום במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה.

יש העתקים רבים של היצירה שצוירו על ידי ציירים אחרים מתקופת הרנסאנס, סקיצה ראשונית של היצירה שלאונרדו צייר את ראשה של מרים, מוצג בלובר. התנוחה מביכה של הילד, לעומת זאת, הובילה חוקרים מסוימים לייחס חלקים מהציור בולטראפיו, תלמיד של לאונרדו. רמזים אחרים שתורמים לעובדה שהציור הזה הושלם על ידי אחד מתלמידיו של לאונרדו כוללים את קווי המתאר הקשים של המדונה והילד, כמו גם הנוף הרגיל.

עבודה זו צוירה עבור שליטי בית ויסקונטי של מילאנו ועברה במהרה למשפחת ליטה, שהיצירה הייתה בחזקתה במשך מאות שנים. בשנת 1865, רכש אלכסנדר השני, קיסר רוסיה את היצירה מידי הרוזן ליטה והוא הפקיד את הציור במוזיאון הארמיטאז', בו מוצגת עד היום. הציור הוצג בקצרה בסרט צופן דה וינצ'י מ-2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדונה ליטה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4777824-6
* VIAF: 180378193
* WorldCat (עם VIAF): 180378193

 |
**שפת סתרים** או **לשון סתרים** היא שיטה להפעלת מניפולציות על מילים מדוברות, כך שיהפכו בלתי מובנות לשומע בלתי מיומן. בשפות סתרים משתמשות קבוצות המעוניינות להסתיר את תוכן שיחותיהן מזרים. שפת הבי"ת היא דוגמה לשפת סתרים המופעלת על העברית. דוגמאות נוספות הן Pig Latin, שפת סתרים המופעלת באנגלית ובשפות נוספות (ההברה הראשונה מועברת לסוף המילה ומוסיפים אחריה "ay") ו-Verlan, המופעלת על צרפתית (החלפת סדר ההברות ויצירת אנגרמות).

בכל שפה כזו משתמשים בטרנספורמציה, פשוטה בדרך כלל, להצפנת השפה המקורית. דובר מיומן מסוגל לקודד את שפתו לשפת הסתרים ולפענח דיבור בה, בקצב הדיבור הרגיל. מאזינים שאינם מכירים את מפתח ההצפנה או אינם מיומנים בשפת הסתרים יקלטו רק ג'יבריש.

שפות סתרים מועברות בדרך כלל בעל פה. כתיבתן אפשרית, אך לרוב אינה מעשית, כיוון שהיא עלולה להיות מאויתת באופן בלתי אחיד, במגוון איותים. 

שפות סתרים משמשות לרוב ילדים, כאמצעי ליכוד קבוצתי וכמשחק מיומנות דיבור. מילים שנוצרו בשפת הסתרים עשויות להיטמע בסלנג של שפת המקור. מילים עבריות ששוקעו בשפות היהודיות שימשו לעיתים כשפת סתרים של יהודים, למניעת הבנה על ידי גויים, כגון שפת הלכודיש בכפר שופפלוך בגרמניה. 

ישנן שפות סתרים שהשימוש בהן כה נפוץ עד כי בפועל אינן יכולות לשמש למטרת הסתרה, שכן כמעט כל דובר של שפת המקור, גם אם אינו מיומן בדיבור בשפת הסתרים, מכיר את עקרון ההצפנה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שפת הסתרים, באתר האקדמיה ללשון העברית, 24 באוקטובר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283200305171
* GND: 4019464-4
* LCCN: sh85019776

 |
**ג'וליאן פיליפס** (באנגלית: **Julianne Phillips**; נולדה ב-6 במאי 1960) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

פיליפס נולדה באוונסטון וגדלה באורגון למשפחה קתולית בת שישה ילדים. בתחילת שנות השמונים היא החלה לעבוד כדוגמנית במנהטן, היא יוצגה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית ותקופה מסוימת הרוויחה 2,000 דולר ליום עבודה. לאחר מכן עברה ללוס אנג'לס והופיעה בקליפ לשיר "If I'd Been the One" של להקת .38 Special.

ב-1986 שיחקה בסרט הקומדייה "Odd Jobs" עם פול רייזר, ב-1988 שיחקה בסרט "Seven Hours to Judgment" בבימויו של בו ברידג'ס, ב-1989 שיחקה מתווכת נדל"ן בסרט "Fletch Lives", ב-1996 הופיעה בקומדייה השחורה "Big Bully".

מ-1991 ועד 1996 שיחקה את תפקיד פרנקי בסדרה אחיות.

היא זכתה לסיקור תקשורתי בשל היותה בת זוגו של ברוס ספרינגסטין, היא הופיעה בקליף לשירו "Glory Days", ב-1985 הם התחתנו וב-1989 הם התגרשו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וליאן פיליפס** בוויקישיתוף

* ג'וליאן פיליפס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'וליאן פיליפס, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'וליאן פיליפס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* ג'וליאן פיליפס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ג'וליאן פיליפס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1112283
* BnF: cb14215776n (data)
* ISNI: 0000 0000 7822 7281
* LCCN: no96051031
* MusicBrainz: 4a757646-f9cf-490a-9816-0ae5ac3545f7
* VIAF: 4526116
* WorldCat: lccn-no96051031

 |
**סשה אליסון** (באנגלית: **Sasha Alyson**;‏ נולד ב-22 במאי 1952) הוא איש עסקים וסופר אמריקאי שקיבל מספר פרסים בתחום הספרות ויזמות.

ביוגרפיה
--------

סשה אליסון גדל בעיירה בראה באוהיו. הוא לא אהב ספרים עד שהגיע לספר "חתול תעלול". בגיל 16 הוא היה בין יוזמי עיתון מחתרתי בבית הספר בו תוארו נושאים כמו מלחמת וייטנאם, גזענות וזכויות סטודנטים. לאחר סיום בית הספר הוא לא המשיך ללימודי קולג' ועסק בעבודות מזדמנות.

בשנת 1980 בהיותו להתגורר בבוסטון אליסון הקים הוצאה לאור Alyson Publications. תחילה הוא הוציא ספרים בנושאים שונים לרבות ספר "Young, Gay and Proud" וספר על וייטנאם Health Care for the People: Studies from Vietnam. עד מהרה הוא הבין שלהצלחת העסק צריך להתרכז בנושא ספציפי והחליט לרכז את פעילות הוצאה לאור סביב נושאים קשורים ללהט"ב.

בשנת 1988 הוצאה לאור הוציאה ספר You Can Do Something About AIDS. מהדורה ראשונה של 100 אלף העתקים נמכרה תוך 10 ימים. בסך הכול ספר זה נמכר בכ-1.5 מיליון העתקים. על ספר זה סשה אליסון קיבל פרס למבדה עבור "שרות הוצאה לאור".

בשנת 1990 אליסון הקים סדרה Alyson Wonderland המיועדת לילדים. הוא בעצמו כתב מספר ספרים לסדרה לרבות The Duke Who Outlawed Jelly Beans ‏ (1991). ספר זה זכה ב"פרס למבדה". לאור התוכן הוא נאסר להפצה במספר סיפריות.

בשנת 1992 Alyson Publications הגיע לרמת מכירות של כמיליון דולר בשנה. בשנת 1994 אליסון קיבל פרס "עסק קטן של השנה" ממועצת העסקים של בוסטון. בשנת 1995 אליסון החליט למכור את העסק ולפנות לתחום אחר.

בשנת 1995 אליסון הקים סוכנות נסיעות Alyson Adventures שהתמחה בארגון נסיעות לקהילת להט"ב. העסק פעל עד לשנת 2002 ונמכר.

בעקבות עסקי התיירות אליסון הגיע לדרום מזרח אסיה. הוא החליט לעבור להתגורר ללאוס ולהקים פרויקט Big Brother Mouse שמטרתו ללמד לקרוא ולהפיץ ספרים לאזורים נידחים של המדינה. בהשראת יצירות של  דוקטור סוס אליסון כתב מספר ספרים. ספרים אלו תורגמו לשפות מקומיות בקמפוצ'יאה ומזרח טימור.

קישורים חיצוניים
----------------

* סשה אליסון, ברשת החברתית Goodreads
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412087005171
* ISNI: 0000 0003 8352 1436
* LCCN: n87816524
* NKC: xx0221748
* NTA: 072130636
* VIAF: 269963276
* WorldCat: lccn-n87816524

 |
**סוכריית דלעת** היא סוכריית גומי קטנה בצורת דלעת המיוצרת מסירופ תירס, דבש וסוכר. באופן מסורתי, הסוכריות צבועות בצבע כתום עם קצה ירוק בדומה לדלעת. סוכריות אלו מזוהות בעיקר עם ליל כל הקדושים. בסוכריות אלו אין שמנים או שומנים והם נחשבות לדלות שומן. מרקמן דומה למרשמלו. סוכריות אלו מיוצרות באופן דומה לסוכריות תירס.

תהליך הייצור
------------

סוכריות אלו מיוצרות מבלילה של סירופ סוכר, דבש, סוכר וצבעי מאכל המחוממים בסירים גדולים שבהם נוצר סירופ מתוק מאוד. סירופ זה מעורבב עם שני צבעים (ירוק וכתום) ומוכנס לתבניות עשויות מעמילן תירס בצורה הרצויה. תבניות אלו נשלחות לחדר ייבוש למשך 24–36 שעות. לאחר שהסוכריות מתייבשות, הן עוברות תהליך של זיגוג המעניק להן מראה מבריק.

היסטוריה
--------

סוכריות הדלעת נוצרו לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-20 על ידי המגדנאי ג'ורג' רמינגר מחברת הממתקים ונדרלי. בתחילת שנות ה-90 הוערך כי המשק האמריקאי צורך 15 אלף טון בשנה כאשר הרוב הוא בתקופה של ליל כל הקדושים. בשנת 1997 הוערך שווי השוק בארצות הברית של סוכריות לליל כל הקדושים ב-950 מיליון דולר. בעקבות גודל השוק, החליטה חברת מרס בע"מ להוציא גרסה של ממתק הסניקרס בטעם דלעת.

סוכריות אלו הפכו גם לסוגיה בנושא החזרה לשעון חורף בארצות הברית. משנת 1960, יצרניות ממתקים השתמשו בנימוק כי המעבר לשעון חורף לאחר ליל כל הקדושים יתן לילדים עוד שעת אור יום לתעלול או ממתק וכך הם יאספו יותר ממתקים. במהלך שנת 1985 בדיונים בקונגרס האמריקאי על המעבר לחזרה לשעון חורף, תעשיית הסוכריות הניחה סוכריות דלעת על מושב של כל סנאטור. ב-8 ביולי 1986, חתם הנשיא רונלד רייגן על חוק שבו שעון הקיץ יהיה עד ליום ראשון האחרון של חודש אוקטובר (לא כולל את ליל כל הקדושים). בשנת 2005 שונה החוק כך ששעון הקיץ מוחלף ביום ראשון הראשון של חודש נובמבר על מנת שליל כל הקדושים יהיה עדיין בשעון קיץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכריית דלעת** בוויקישיתוף
שלטי הכוונה בברטונית ובצרפתית בחבל ברטאן
שלט אזהרה ביידיש/יינגליש בארצות הברית: המילה "מדרכה" באנגלית, ושאר ההכוונה ביידיש
**שפת מיעוטים** היא שפה המדוברת על ידי מיעוט מן האוכלוסייה הכוללת בטריטוריה מסוימת. דוברי השפה מכונים "מיעוט לשוני". מכיוון שבעולם קיימות כמעט 200 מדינות ריבוניות, ולעומת זאת כמה אלפי שפות, מרבית השפות בעולם הן שפות מיעוטים. "**האמנה האירופית לשפות אזוריות ושפות מיעוטים**" מגדירה שפת מיעוטים כשפה שאינה השפה הרשמית ואינה דיאלקט או שפה של מהגרים. עם זאת, הגדרות אחרות מתייחסות גם לשפותיהם של מהגרים כשפות מיעוטים, ואף לשפה רשמית, במקרה שקיימות כמה שפות רשמיות ורק מיעוט מתושבי המדינה דובר אותה.

בחלק ממדינות המערב – למשל בקנדה ובדרום אפריקה של אחרי האפרטהייד – יש לשפות מיעוטים מעמד רשמי, ולעיתים אף הגנה בחקיקה. בנוסף, בשנים האחרונות זכו שפות מיעוטים לתחייה תרבותית ולשונית במערב, לצד תהליך כולל יותר של מות שפות מיעוטים במקומות רבים בעולם. בשוודיה, למשל, יש רק כ-3,000 דוברי יידיש, אך השפה מוכרת כשפת מיעוטים רשמית וקיימת אף סיומת אינטרנט לאתרים שוודיים ביידיש - .שוועדן.

שפות מיעוטים בישראל
-------------------

בשל היותה מדינת הגירה, קיים בישראל מספר רב של שפות מיעוטים, שאותן דוברים רק חלקים מן האוכלוסייה; למעשה, רק באוסטרליה קיים מגוון רב יותר של שפות מיעוטים. שפות אלה יכולות להיות קשורות למוצאם האתני של דוברי השפה (ערבית, צ'רקסית ושפותיהם של עולים חדשים או מהגרים ובכללם מהגרי עבודה ממדינות העולם) או לתפיסות אידאולוגיות ודתיות שלהן (למשל יידיש אצל המסרבים לדבר עברית כשפת חולין). בנוסף, חלק ניכר מלקויי השמיעה בישראל דוברים את שפת הסימנים הישראלית, וניתן להגדיר גם אותה כ"שפת מיעוטים".

ראו גם
------

* שפות בישראל
* החייאת שפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפת מיעוטים** בוויקישיתוף
* מיעוטים לשוניים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Questions for Each Territory
2. ↑  מלכה מוצ'ניק, רפאל ניר, **לשון, חברה ותרבות**, כרך 3, הוצ' האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 57

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529216505171
* GND: 4132313-0
* LCCN: sh85077218

 |
**סרקופאגו** (Sarcófago) היא להקת מטאל קיצוני ברזילאית אשר הוקמה בשנת 1985 על ידי וונגר למונייר אחרי פרישתו מהרכב המטאל ספולטורה, הלהקה התפרקה בשנת 2000 מסיבות אישיות של חברי הלהקה.

השנים הראשונות
--------------

סרקופגו הוקמה על ידי וונגר "אנטיקרייסט" למונייר ב-1985 לאחר פרישתו מספולטורה.
המוזיקה הייתה פרימיטיבית מאוד לאותה תקופה ובלתי מתפשרת, והלהקה הייתה ידועה בזכות איפור הקורפס פיינט, שהשפיע על הרכבי בלאק מטאל שונים מהגל השני של הסגנון. לאחר מספר דמואים הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה I.N.R.I שהשפיע רבות על להקות הבלאק מטאל מהגל השני, המוזיקה באלבום אגרסיבית, עם סאונד מאוד "מלוכלך" ואנגלית בלתי תקינה.
שנתיים אחרי הוציאה הלהקה את אלבומה השני בשם Rotting (נרקב).

שנות ה-90
---------

אחרי הפסקה של שנה הלהקה הוציאה את אלבומה השלישי במספרו בשם The Laws of Scourge. כיוון הלהקה השתנה, הנגינה נהייתה יותר טכנית, האיכות יותר קלה למאזין והליריקה אף היא השתנתה.
באותה שנה הלהקה התארחה בתוכנית המטאל הבריטית "The Headbangers ball".
שלוש שנים אחרי, הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי במספר "Hate", באלבום ניכרו השפעות של הדת' מטאל הסקנדינבי, ונעשה שימוש במכונת תופים להמחשה. האלבום היה שנוי במחלוקת וסימן ירידה משמעותית בקרירת הלהקה.
אחרי שלוש שנים של חוסר פעילות הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי והאחרון "The Worst". שנתיים אחרי, הלהקה הוציאה את האיפי Crust ובו נמצא השיר F.O.M.B.M. Fuck off the Melodic Black Metal, שיר מחאה נגד הבלאק מטאל המלודי שקיבל תאוצה בשנות ה-90, השיר חולל כעסים ופרובוקציות כלפי הלהקה שבאותה שנה הודיעה על פירוק רשמי.

הניסיון לאיחוד
--------------

בשנת 2006 קיבל ווגנר הצעה להופעת איחוד של סרקופגו בפסטיבל המטאל ואקן, אך סירב לה בטענה שאינו יודע היכן חברי ההרכב המקורי.

השפעות ומחוות
-------------

תרבות איפור הקורפספיינט שהייתה ידועה בקרב מאזיני הבלאק מטאל בשנות ה-90 הודות לסרקופגו שהתחילו כאיפור בדימוי גופה.
השפעותיה של סרקופגו ידועות בקרב הלהקות Darkthrone ,Watain, בלאספמי, טוקסיק הולוקוסט, ארקוגוט, מרדוק, ביסטיאל וורלאסט, Destroyer 666 ומייהם.
הלהקה השפיעה על סאונד הבלאק מטאל ועל רוח ה"טרו מטאל". מתופף להקת דארקט'רון אף הוא הושפע מההרכב בכתיבת השירים והסאונד ואף הוציא את אלבום האוסף **Fenriz Presents... The Best of Old-School Black Metal**, בו הוא שם את השפעותיו כמוזיקאי בלאק מטאל ובו השיר הנודע של סרקופגו **Satanic Lust**.

דיסקוגרפיה
----------

* Satanic Lust (Demo )-1986
* I.N.R.I - 1987
* Rotting - 1989
* The laws of scourge-1991
* Hate -1994
* The Worst-1997
* The Worst(EP) -2000
* Nights in Hell Live -2001

קישורים חיצוניים
----------------

* סרקופגו, באתר ספוטיפיי
* סרקופגו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סרקופגו, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* סרקופגו, באתר דיזר
* סרקופגו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 12074408
* BnF: cb139427440 (data)
* MusicBrainz: f5003609-10fb-478f-91c3-49277a074a42
* VIAF: 67145970254632251937
* WorldCat: viaf-67145970254632251937

 |
**סוכרת נאונטלית** היא סוג של סוכרת נדירה, תפוצתה היא 1:400,000.
מדובר בהיפרגליקמיה בחודש הראשון לחיים לפחות במשך שבועיים, כאשר אצל חלק מילודים אלו הסכרת חולפת ולא חוזרת, אצל חלקם היא חוזרת לאחר שנים, ואצל חלק הסוכרת נשארת באופן תמידי. ישנן שתי קבוצות עיקריות של סוכרת נאונטלית:

**סוכרת נאונטלית חולפת**- אצל תינוקות בחודש הראשון לחיים- לרוב, מצב זה עובר בשנה הראשונה לחיים, ואולם חלק ניכר מתינוקות אלו יחזרו להיות סוכרתיים שנים לאחר מכן. בחלק מהמקרים נמצא קשר לפגם בכרומוזום 6.

**סוכרת נאונטלית פרמננטית**- לרוב אצל תינוקות גדולים יותר- בני יותר מחודש אולם פחות מחצי שנה. לעיתים תינוקות אלו מפתחים קטו-אצידוזיס.

גנטיקה
------

המנגנון העיקרי של סוכרת נאונטלית קשור לתעלות לשחרור אינסולין הנקראות KIR ו- SUR. מוטציות בחלבונים אלה נמצאו במקרים של סוכרת נאונטלית- תינוקות אלו מפרישים פחות אינסולין (אינסולינופניה)- בעיקר במקרים של סוכרת נאונטלית פרמננטית. (קיימות תסמונות אחרות, בהן יש הפרשה עודפת של אינסולין, אשר גורמת להיפוגליקמיה- PHHI). 

אצל 60% מהילדים עם סוכרת נאונטלית חולפת מוצאים דיזומיה של כרומוזום 6 באזורים מסוימים.

טיפול
-----

ניתן לטפל בתרופות ממשפחת הסולפניל-אוריאה.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**סוכרוז** הוא דו-סוכר (דיסכריד), המהווה מרכיב עיקרי בקנה סוכר ובסלק סוכר, ולאחר מיצויו, ניקויו וגיבושו הופך לסוכר הלבן המוכר בשימוש יומיומי. כל מולקולה של סוכרוז מורכבת ממולקולה של גלוקוז המחוברת בקשר גליקוזידי למולקולה של פרוקטוז. סוכרוז הוא הצורה העיקרית שבה פחמימות עוברות בין תאים בצמח.

מבנה כימי
---------

הנוסחה הכימית של סוכרוז היא C12H22O11. הקשר שבין מולקולת הגלוקוז למולקולת הפרוקטוז הוא קשר קוולנטי אלפא (1–2), כאשר 1 ו-2 מייצגים את מספר האטומים בחד-סוכרים היוצרים את הקשר. כיוון שהקשר הגליקוזידי מחבר את שתי הקבוצות המחזרות: האלדהיד בפחמן 1 של הגלוקוז והקטון בפחמן 2 של הפרוקטוז (הפחמנים האנומרים בצורה הטבעתית) הרי שהסוכרוז **אינו** סוכר מחזר. סוכרוז מותך בטמפרטורה של 186 מעלות צלזיוס, והופך לקרמל. סוכרוז מתפרק בבעירה לפחמן דו-חמצני ומים. מידת המסיסות של סוכרוז היא 2.1 גרם סוכרוז לגרם מים.

שימוש בסוכרוז כמקור מזון
------------------------

 ערך מורחב – **סוכר**  

סוכרוז ממוצה לרוב מקנה סוכר (20% מהמשקל הכולל) ומסלק סוכר (15% מהמשקל הכולל) ועובר ניקוי וגיבוש, לסוכר הלבן המוכר. בנוסף, כמויות קטנות של סוכרוז מופקות מדורה ומאדרי סוכר. סוכרוז נפוץ ביותר כממתיק בחברה המערבית. רוב היונקים האחרים, פרט למשפחת החתוליים, יקבלו באהדה מזון המומתק בסוכרוז, גם אם אינם רעבים. סוכרוז מפורק במערכת העיכול לגלוקוז ולפרוקטוז, על ידי האנזים סוכראז. גם לחרקים מסוימים, כגון דבורת הדבש, יש אנזימים שמסוגלים לפרק סוכרוז לגלוקוז ולפרוקטוז.

השפעות בריאותיות
----------------

לסוכרוז השפעות שליליות רבות על בריאות האדם. ההשפעה המפורסמת ביותר היא פגיעה בשיניים. בנוסף, בשל הערך האנרגטי הגבוה שלו, סוכרוז נקשר גם לעודף משקל. אנשים הסובלים מסוכרת צריכים לעקוב באופן מתמיד אחר רמות הגלוקוז בדם. כמות גבוהה של סוכרוז בדם גורמת לעלייה ברמת הסוכר בדם ובסופו של דבר לעלייה בלחץ הדם.

### עששת

חיידקים השוכנים בפה, ובמיוחד חיידקי סטרפטוקוקוס מסוג מוטנס, מפרקים פחמימות מכל הסוגים, ולא רק סוכרוז, לחומצה לקטית. החומצה עלולה לפגוע בציפוי האמייל של השן, ולגרום לעששת.

הסוכרוז הוא הפחמימה שממנה נוצר חומר בשם דקסטרן בכמות גדולה יותר מפחמימות אחרות. הדקסטרן הוא החומר שבאמצעותו חיידקי הסטרפטוקוקוס מוטנס מדביקים את עצמם לשן וכן מהווה להם מקור אנרגיה לשעת הצורך. לכן הסוכרוז גורם לעששת יותר משאר הפחמימות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סכרוז** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סוכרוז** |

* סוכרוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סוכרוז, דף שער בספרייה הלאומית

| סוגי פחמימות |
| --- |
| גאומטריה מולקולרית | אנומר • מוטרוטציה |
| חד-סוכרים | 

|  |  |
| --- | --- |
| פנטוזות | אלדופנטוזות (אראבינוז • ליקסוז • קסילוז • ריבוז) • קטופנטוזות (ריבולוז • קסילולוז) |
| הקסוזות | אלדוהקסוזות (אידוז • אלוז • אלטרוז • גולוז • גלוקוז • גלקטוז • טלוז • מנוז) • קטוהקסוזות (טגטוז • סורבוז • פסיקוז • פרוקטוז) |

 |
| דו-סוכרים | איזומלטוז • איזומלטולוז • טורנוז • טרהלוז • לקטוז • לקטולוז • מלטוז • סוכרוז • צלוביוז |
| אוליגו-סוכרים אחרים | מלטודקסטרין • ציקלודקסטרין |
| רב-סוכרים | אינולין • גליקוגן • המיצלולוז • כיטין • סיבים תזונתיים • עמילן (עמילוז • עמילופקטין) • פקטין • תאית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543730405171
* BNE: XX525555
* GND: 4178816-3
* LCCN: sh85129598
* NKC: ph355394

 |
**שְׂפַתְנִיב כתום-נקודות** (שם מדעי: *Choerodon anchorago*) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים החי באוקיינוס ההודי ובמערב האוקיינוס השקט מסרי לנקה עד פולינזיה הצרפתית ומצפין עד לאיי ריוקיו. הוא מצוי סביב שוניות אלמוגים חמימות.

הדג מגיע לאורך של עד 50 ס"מ. הוא בעל ראש גדול עם עיניים בגוון כחול-ירוק וסביבם טבעות כתומות. הראש והגוף אפורים והצידיים ירוקים כהים. כפי ששמו מציין הגוף מנוקד בנקודות כתומות. הבטן והצידיים התחתונים לבנים והזנב אפור בהיר. לדג סנפיר גבי קוצני וסנפירים קצרים.

הדג קיבל את שמו בזכות ניביו הגדולות שבולטים כשהוא פוער את פיו. הוא מחפש בחולות הקרקעית רכיכות, סרטנים ויצורים קטנים נוספים. כשהוא מוצא את טרפו הוא בולע אותו ומוציא את הקונכייה בעזרת לסתותיו הגדולות. לכמה מיני צדפות ישנם קונכיות חזקות מדי ולכן הוא לוקח אותם לאלמוג אבן חזק ומטיח את הצדפה שוב ושוב באלמוג עד שהיא נפערת והשפתניב יכול לבלוע אותה.

ראו גם
------

* שפתניב הרלקוין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפתניב כתום-נקודות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפתניב כתום-נקודות באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מאייר האריס "מיקי" כהן** (באנגלית: **Meyer Harris "Mickey" Cohen**;‏ 4 בספטמבר 1913 – 29 ביולי 1976) היה גנגסטר יהודי-אמריקאי מלוס אנג'לס, שעמד בראש משפחת הפשע "כהן", ושמר על קשרים הדוקים עם המאפיה האמריקאית של שנות ה-30 עד שנות ה-60.

ביוגרפיה
--------

מיקי כהן נולד למשפחה של מהגרים יהודים, יוצאי אוקראינה. בגיל 6 מכר עיתונים ברחוב, וסייע לאחיו הארי ולואי. עד מהרה הוא ושני אחיו נמשכו לעולם הפשע.

ב-1923, בגיל 9, מכר אלכוהול ועבד בבית מרקחת. באותה שנה נעצר לראשונה, אך בזכות קשריו של אחיו נחלץ מענישה, והמשיך למכור אלכוהול בלוס אנג'לס. בבגרותו עסק באגרוף, ומשעבר לניו יורק השתתף בתחרויות אגרוף מקצועניות. במהלך התחרויות דבק בו הכינוי "הגנגסטר מיקי כהן" (Gangster Mickey Cohen).

בתקופת היובש הוא התיישב בשיקגו, והצטרף לארגון פשיעה מקומי. הוא נאסר על רצח מספר מאפיונרים בעת משחקי קלפים. הוא שוחרר לאחר זמן קצר ועבד עבור ג'ייק גוזיק. אך לאחר ויכוח עם יריב במשחק קלפים נמלט משיקגו לקליבלנד ועבד עבור לו רוטקופף, שותפו של מאיר לנסקי ובאגסי סיגל. בשל מחסור בעבודה בקליבלנד, אפשר לו רוטקופף לעבוד עם סיגל בקליפורניה. הוא נשלח ללוס אנג'לס, ובעת שיתוף הפעולה עמם הקים את Flamingo Las Vegas בלאס וגאס.

לאחר כמה ניסיונות התנקשות בחייו, הוא הפך את ביתו למבצר והציב פרוז'קטור ומערכת איתות. כמו כן, רכש רכב משוריין מדגם קאדילק, ושכר את ג'וני סטומפנאטו לשומר ראשו (לפני מותה של לנה טרנר).

עד מהרה, כהן לכד את תשומת לבם של השלטונות והבולשת הפדרלית. בשנת 1950 עניינו נחקר בוועדה של הסנאט של ארצות הברית, והוא הואשם בהעלמת מיסים, ונשפט לארבע שנות מאסר. בסוף שנות ה-50 הופיע בטלוויזיה והתראיין אצל מייק וולס. ב-1961 נשפט שוב על אותו עוון ונשלח לכלא אלקטרז. רכבו המשוריין הוחרם על ידי משטרת לוס אנג'לס וכיום מאוחסן כמוצג במוזיאון הרכבים של ניו זילנד. בעת שהותו באלקטרז ניסה אחד העצורים לרצוח אותו באמצעות חתיכת צינור. ב-1972 שוחרר מהכלא באטלנטה.

ב-1976 נפטר בשנתו ונקבר בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק, בקלבר סיטי שבקליפורניה.

בתרבות הפופולרית
----------------

### בקולנוע

* בסרט **באגסי** (1991), מיקי כהן גולם על ידי השחקן הארווי קייטל. שהיה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בטקס פרסי האקדמיה האמריקאית לקולנוע.
* בסרט **So I Married an Axe Murderer** (1993), מיקי כהן הוזכר כמי שהיה אסיר בכלא אלקטרז.
* בסרט **L.A. Confidential** (1997), מיקי כהן גולם על ידי פול גילפויל.
* בסרט **הדאליה השחורה** (2006), מיקי כהן אוזכר בקצרה.
* בסרט **יחידת הגנגסטרים** (2013), כהן גולם על ידי שון פן והוא היה האנטגוניסט הראשי בסרט, המגולל באופן חופשי את נפילתו של המאפיונר.

### משחקי מחשב

* פטריק פישלר דובב את דמותו של כהן במשחק הווידאו **L.A. Noire** (המתרחש בשנת 1947).

### בטלוויזיה

* בסדרת הטלוויזיה של פרנק דראבונט **Mob City**, כהן גולם על ידי ג'רמי לוק.

ראו גם
------

* באגסי סיגל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקי כהן** בוויקישיתוף
* מיקי כהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "L.A. Noire Has A Star Studded Cast Of Whatstheirnames. |". Hmsfriday.com. 2011-03-10. נבדק ב-2014-01-15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282956205171
* BnF: cb166593827 (data)
* GND: 143319272
* ISNI: 0000 0001 0979 874X
* LCCN: n2006015098
* NKC: jx20130213003
* SNAC: w6185v4x
* SUDOC: 25458568X
* VIAF: 63430226
* WorldCat: lccn-n2006015098

 |
**קיפנהיים** (בגרמנית: **Kippenheim**) היא עיירה במחוז אורטנאו שבמדינת באדן-וירטמברג, גרמניה. היא שוכנת למרגלות היער השחור בעמק הריין ונמצאת קרוב מאוד לגבול עם צרפת.

תושביה הראשונים של קיפנהיים היו קרוב לוודאי קלטים, שנדחקו מאוחר יותר על ידי הרומאים ושבטים גרמאניים. האזכור הראשון של העיירה הוא מתעודה משנת 762, ואישור לשמה ניתן על ידי האפיפיור, בשנת 1225, אשר נתן אישור לתרומה עבור מסע הצלב השני. קיפנהיים הושמדה בשנת 1677 על ידי הצרפתים.

כיום העיירה מיושבת על ידי קתולים ופרוטסטנטים, ויש גם כנסייה של הזרם האפוסטולי (New Apostolic Church) בכפר. לפני השואה הייתה בעיירה גם קהילה יהודית.

יהדות קיפנהיים
--------------

### בית הכנסת

בית הכנסת של קיפנהיים, תמונה משנת 1930
בית הכנסת הראשון המאוזכר הוא משנת 1750 שהיה לא יותר מחדר שהוקדש כבית כנסת. עם שיפור מצב החיים לקראת סוף המאה ה-18, נבנה בשנת 1800 בית כנסת חדש שאפיין את מצב היהודים. בית הכנסת היה קטן, לא בולט ופשוט. בשנת 1806 הכיר הדוכס של באדן ביהודים כקהילה דתית מוכרת. דבר זה, יחד עם שיפורים ברמת החיים, הוביל לבניית בית כנסת חדש שנבנה בשנים 1850–1852 ותוכנן על ידי גאורג יקוב שניידר, אדריכל פרוטסטנטי, שתכנן מספר בתי כנסת באזור. בית הכנסת נבנה בסגנון נאו-רומנסק, והוא מובדל מהמבנים בסביבתו שבנויים בסגנון מקומי.

בשנת 1938, כחלק מליל הבדולח, חולל בית הכנסת, אך כדי למנוע נזק לבתים סמוכים כובתה האש וכך ניצל המבנה. בשנת 1956 נרכש הבניין על ידי קואופרטיב של חקלאים, אשר הכניסו בו שינויים רבים והפכו אותו לבית מלאכה. בשנת 1981 הוכרז המבנה כמבנה מוגן, ובשנת 1983 רכשה אותו עיריית קיפניים ושחזרה חלק ממאפייניו המקוריים. בשנת 2003 שופץ בית הכנסת ושוחזר על ידי חברי בית הכנסת של קיפנהיים, וכיום ישנה מצבה המנציחה את היהודים שנרצחו בשואה.

### בית הקברות היהודי

בית הקברות היהודי
בית הקברות נוסד בשנת 1682 ושימש את יהודי האזור כולו. כיום נותרו במקום 2,491 מצבות, כאשר העתיקה ביותר היא משנת 1701. בית הקברות כולל גם אתר זיכרון ליהודים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה. בית הטהרה נהרס בשנת 1938, והקבורה האחרונה נעשתה בשנת 1941. האתר הוכר כאתר תרבותי על ידי ממשלת באדן-וירטמברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* קיפנהיים (גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל גרמניה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיפנהיים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קיפנהיים
* אגודת חברי בית הכנסת של קיפניים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562352705171
* GND: 4110272-1
* LCCN: n85125046
* VIAF: 244117831
* WorldCat: lccn-n85125046

 |
**רונישה מקגרגור** (באנגלית: **Roneisha McGregor**; נולדה ב-9 באוקטובר 1997) היא אתלטית ג'מייקנית, סגנית אלופת העולם בריצת שליחים 4x400 מטר משולב ומדליסטית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר (דוחה 2019).

קריירה
------

### 2019

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו ב-10 באוגוסט 2019 זכתה מקגרגור במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם סטפני אן מקפירסון, נתויה גול וטיפאני ג'יימס בתוצאה של 3:27.61 דקות, אחרי ארצות הברית (3.26.46 דקות) וקנדה (3.27.01 דקות).

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-29 בספטמבר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת שליחים 4x400 מטר משולבת ביחד עם נייתון אלן, טיפאני ג'יימס וג'בון פרנסיס בתוצאה של 3:11.78 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:09.34 דקות ולפני בחריין (3:11.82 דקות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שרצה בשלב המוקדמות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונישה מקגרגור** בוויקישיתוף

* רונישה מקגרגור, באתר olympedia.org
* רונישה מקגרגור, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הריצה משולבת בשתי אצניות ובשני אצנים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 302828

 |
אאודי A6, מכונית המנהלים הבסיסית של אאודי
**מכונית מנהלים** (באנגלית: **Executive car**, המונח מוכר גם בקיצור "**מנהלים**") הוא מונח בריטי, אשר שווה למגזר E קלאס האירופי ומכונית משפחתית גדולה באמריקה. היא נחשבת למכונית גדולה יחסית הממוקמת בין מכונית סלון אשר גדולה ממנה למכונית יוקרה שממוקמת מתחתיה. מכוניות המנהלים מתאפיינות בפאר ונוחות נסיעה. המונח אומץ גם על ידי יורו NCAP במבחני הרכב שלהם.

היסטוריה
--------

אחת ממכוניות המנהלים הראשונות
המונח החל בשנות השישים בכדי לתאר מכונית שמיועדת לאנשי מקצוע מצליחים ולמנהלים בינוניים עד בכירים. המכוניות שימשו כתמריץ לעובדים בתפקידים בכירים, וניצול תוכניות המס של בריטניה ואירופה של החברה המעסיקה. מכוניות המנהלים הציעו בדרך כלל מנועי בנזין או דיזל בנפחי 2.0-3.5 ליטר (122-214 כ"ס), לעומת 1.6-2.4 ליטר (98–146 כ"ס) למכונית משפחתית גדולה.

לפני שנות התשעים מכוניות המנהלים היו במרכב סדאן (אנ'), אולם בשנים האחרונות מכוניות המנהלים מיוצרות גם במרכבי קופה, קבריולה, סטיישן והאצ'בק.

מכוניות מנהלים
--------------

להלן כמה דוגמאות למכוניות מנהלים.

| תמונה | שם |
| --- | --- |
|  | מרצדס-בנץ E-קלאס |
|  | פיג'ו 607 |
|  | קיה K8 |

ראו גם
------

* סיווג מכוניות
* מכונית קופה
* מכונית סטיישן
* האצ'בק
* קבריולה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכונית מנהלים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Top 10 best mid-size executive cars 2021, Autocar (באנגלית)
2. ↑  Latest Safety Ratings | Euro NCAP, www.euroncap.com (באנגלית)
3. ↑  המשמעות של מכונית מנהלים
4. ↑  Best executive cars 2021, Auto Express (באנגלית)
**מיקי ומוד** (באנגלית: **Micki & Maude**) סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1984 בבימויו של בלייק אדוארדס עם דדלי מור, איימי אירווינג ואן רייקלינג בתפקידים הראשיים.

דדלי מור זכה בהשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

הסרט היה מועמד גם לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.

אנדרה הענק מופיע בסרט בתפקיד קטן של מתאבק.

תקציר העלילה
------------

רוב סלינג'ר (דדלי מור) הוא כתב טלוויזיה הנשוי למיקי (אן רייקלינג), עורכת דין השקועה בעבודתה. היא פעילה במערכת הבחירות למושל המדינה ולאחר ניצחונו מובטח לה משרת שופטת.

רוב נשוי כבר שבע שנים ורוצה להקים משפחה. מיקי עברה הפלה טבעית אחת, שקועה בעבודתה ובמערכת הבחירות ומותירה אותו לעיתים קרובות לבד. הקשיים במשפחה והעבודה הבנלית שלו בטלוויזיה מייאשים אותו. הבוס שלו ליאו (ריצ'רד מאליגן) משתדל לעודד אותו ולעזור לו.

הוא מראיין צ'לנית צעירה בשם מוד גילורי (איימי אירווינג). הוא מתאהב בה וכשהיא מודיעה לו כי היא בהריון, הוא מחליט להתגרש ממיקי ולהתחתן איתה. מוד מכירה את רוב לאביה שהוא מתאבק מקצועי (דון סטנסוק) המקבל את רוב בשמחה ביחד עם עמיתיו המתאבקים ובתוכם אנדרה הענק.

רוב מזמין את מיקי למסעדה כדי להודיע לה על כוונתו להתגרש אבל היא מפתיעה אותו בהתחלה כאשר היא מגלה לו כי היא בהריון ממנו. הוא נמצא כעת בבעיה רצינית היות שהוא אוהב אותה ואת מוד.

חייו מתנהלים בין מיקי ומוד. הוא מתחתן עם מוד ומחלק את זמנו בין מוד למיקי שנאלצה להתפטר מעבודתה ולנוח בבית לשם שמירת ההריון. הבוס שלו ליאו מעודד אותו ומחפה עליו בין מיקי ומוד.

מיקי ומוד מגיעות באותו הזמן לאותו בית חולים ליולדות ורוב נאלץ לתמרן בין שניהם כדי שסודו לא יתגלה. כאן מתחילה מערכת מטורפת שלו בין חדרי הלידה לנוכח השתאותם של האחיות והרופאים.

לבסוף מתגלה הסוד. מיקי ומוד מתגרשות מרוב והופכות לחברות טובות. מרוב נמנע מלבקר את ילדיו אבל לבסוף בעזרת ליאו, הם מתפייסים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מיקי ומוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מיקי ומוד", באתר נטפליקס
* "מיקי ומוד", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מיקי ומוד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מיקי ומוד", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מיקי ומוד", באתר אידיבי
* "מיקי ומוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט מיקי ומוד, באתר יוטיוב
**רנה דה סולה** (בספרדית: **René De Sola**; נולד בשנת 1919) הוא מדינאי ומשפטן יהודי-ונצואלי.

קורות חיים
----------

דה סולה נולד בשנת 1919 בקראקס. הוא קיבל דוקטורט בלימודי פוליטיקה ומדעי החברה מהאוניברסיטה המרכזית של ונצואלה (אנ'), תואר המקביל היום ללימודי משפטים, בשנת 1943. בשנת 1944 הוא ייסד משרד עורכי דין עם שותף. בשנת 1947 הוא מונה לשופט. הוא לימד משפטים באוניברסיטאות שונות בוונצואלה והיה דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת סנטה מריה (אנ'). בשנת 1958 לאחר הדחת מרקוס פרס חימנס, הדיקטטור של ונצואלה, כיהן דה סולה כשר המשפטים, כנציג מקצועי של לשכת עורכי הדין של ונצואלה, בממשלה הזמנית שפעלה תחת החונטה השלטת וכללה 17 חברים. בתפקיד זה ייסד את משטרת מערכת המשפט (אנ') של ונצואלה. בסוף מאי 1958, לאחר ביקורו של ריצ'רד ניקסון בוונצואלה בה הוא נתקל בהמוני מפגינים, התפטרו שניים מחברי החונטה ודה סולה מונה לשר החוץ. דה סולה החזיק בתפקיד שר החוץ עד פברואר 1959, עת כוננה ממשלה חדשה לאחר הבחירות. בנובמבר 1958 הוא הכריז על הקמת נציגות דיפלומטית בישראל. בניגוד לקודמו בתפקיד, פעל דה סולה להסגרתם של ראשי המשטר הקודם לידי ונצואלה ובראשם את הנשיא המודח מרקוס פרס חימנס. הוא דאג לשלול מהם את הדרכונים הדיפלומטיים שניתנו להם בידי קודמו ונאבק לצמצם את ההגדרה של עבירות פוליטיות שחסינות מפני הסגרה.

בשנת 1964 ושוב בשנת 1966 הוא סירב להיות שופט במשפטו של מרקוס פרס חימנס לאור טיפולו בנושא הסגרתו בשנת 1958.

דה סולה היה פרופ' למשפט מסחרי באוניברסיטה המרכזית של ונצואלה וכתב בנושא ספרים שנחשבו לאוטוריטה בתחומם.

בשנים 1969–1974 הוא היה הנציג הקבוע של ונצואלה באונסק"ו. בשנת 1979 מונה דה סולה לשופט בבית המשפט העליון של ונצואלה ובשנת 1987 היה לנשיא בית המשפט העליון, תפקיד בו החזיק את פרישתו בשנת 1989. באותה שנה קיבל תואר ד"ר לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* René De Sola, praelegal

הערות שוליים
------------

1. ↑  נאמנים לישראל ונצמדים לרכושם, למרחב, 28 בספטמבר 1962
2. ↑  Desola, Rene, Encyclopedia Judaica, 1974 Year Book, page 226
3. 1 2  ד"ר ר. דה־סולה לביקור בארץ, דבר, 30 במרץ 1959
4. ↑  Robert H. Michel, TThe Venezuela Story, Congressional Record: Proceedings and Debates of the Congress, June 4, 1958
5. ↑  William Arceneaux, The Venezuelan Experience: 1958 and the Patriotic Junta, 1969, page 207
6. ↑  ביום ה' פגישת ג' מאיר - דאלס, הַבֹּקֶר, 30 בספטמבר 1958
7. ↑  ונצואלה תקים נציגות בישראל, למרחב, 17 בנובמבר 1958
8. ↑  Judith ewell, **The indictment of a dictator : the extradition and trial of Marcos Pérez Jiménez**, 1981, page 49
9. ↑  Judith Ewell, **The indictment of a dictator : the extradition and trial of Marcos Pérez Jiménez**, 1981, pages 120-121, 131-132
10. ↑  Venezuela, page 277
11. ↑  Honorary Doctor of Philosophy, tel Aviv University
**מילים שהייתי אומר רק לך** הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי ים רפאלי. השיר יצא לאור ב-9 בדצמבר 2018, בהוצאת חברת התקליטים "ארומה מיוזיק".

רקע
---

בעת צאת השיר, רפאלי אמר עליו בריאיון ל"ישראל היום" כי: "השיר הזה מאוד שונה מהשיר הראשון שהוצאתי. הוא פחות אלקטרוני, יותר אישי, עוסק בלב שבור, באהבה. זה טקסט שכתבו לי ושמאוד התחברתי אליו, אבל הסגנון המוזיקלי שונה. פחות אופטימי, עצוב יותר, מתאים לחורף. אני מאוד לחוץ לגבי איך זה יתקבל, האם הקהל הישראלי יאהב אותי גם בתור ים הפגיע ולא רק ים המרטש וזה שזורק את הכאב החוצה."

ביקורות
-------

מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי, העניק לשיר 3.5 כוכבי זכה מתוך חמישה, וכתב עליו: "יש תחושה לאחר השמיעה של עולה על גדותיו, שהוא היה יכול מעט להקטין, להפנים, מצד שני – איך אומר השיר – מוציא הכל, ולא רק על הדף."

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "מילים שהייתי אומר רק לך" באתר יוטיוב

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מילים שהייתי אומר רק לך
2. ↑  מאיה כהן, ‏הלהיט הבא של ים רפאלי, באתר ישראל היום

| ים רפאלי |
| --- |
| דיסקוגרפיה |
| סינגלים | "שהכאב ימצא לו חברים" • "מילים שהייתי אומר רק לך" • "הכל מהתחלה" • "אין אף אחד" |
| השתתפות בסינגלים | "ורוד שחור" • "ימים טובים" |
**מיקי עטיה** (נולד ב-18 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירה
------

עטיה, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי קריית גת, עמה עלה לליגת העל בתום עונת 2000/2001. בעונה שלאחריה, עטיה שותף בכל משחקי הליגה של המועדון למעט משחק אחד וכבש שלושה שערים, כאשר אחד מהם היה בניצחון 0-4 נגד מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר.

בקיץ 2002, עטיה חתם בבית"ר ירושלים. ב-14 בספטמבר, עטיה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מכבי נתניה.

בקיץ 2005, עטיה חתם בהפועל באר שבע מהליגה הלאומית.

בקיץ 2007, עטיה חזר לליגת העל כאשר חתם במ.ס. אשדוד.

בהמשך הקריירה, עטיה שיחק בהכח עמידר רמת גן, מכבי באר שבע ומכבי עירוני בת ים.

תארים
-----

הכח עמידר רמת גן
* ליגה לאומית: 2007/2008

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת וואלה! ספורט‏, מיקי עטיה חתם בבית"ר ירושלים, באתר וואלה!‏, 13 ביוני 2002
2. ↑  שי מלול, ‏מיקי עטיה חתם ל-3 עונות בהפועל ב"ש, באתר ONE‏, 16 ביולי 2005
3. ↑  מערכת ONE, ‏מיקי עטיה חתם באשדוד, באתר ONE‏, 8 באוגוסט 2007
"**מדיאה**" הוא הדפס מאת הצייר הישראלי מירון סימה. ההדפס מתאר את דמותה של מדיאה.

תיאור
-----

מירון סימה יצר את ההדפס "מדיאה" בשנת 1956. דמותה מעוצבת על פי דמותה של השחקנית חנה רובינא. כבר בשנת 1937 יצר סימה אלבום הדפסים ובו עשרה הדפסי אבן שנקרא "חנה רובינא בחיים ועל הבמה". כאן רובינא היא מתוארת בתפקידה בהפקת המחזה "מדיאה" מאת אוריפידס בתיאטרון הבימה בשנת 1955. ההדפס הוצג בשנת 1959 בתערוכת יחיד של חיתוכי עץ שהציג סימה בבית הנכות הלאומי בצלאל בירושלים.

ההדפס נוצר בטכניקה של חיתוך עץ צבעוני בן חמישה צבעים והופיע במהדורה של 35 עותקים. מדיאה מתוארת כאן לובשת שמלה אדומה, המתמזגת עם הרקע. שיערה מעוצב בתסרוקת תלתלים פרועה. ברקע התיאור מופיע מעין פסל או דמות המתוארת מאחור. מדיאה מתוארת כאן כמסתייגת מן הסיטואציה או הדמות. ראשה פונה בצדודית (פרופיל) לשמאל, בעוד ידיה, שתנוחתן אקספרסיבית מאוד, פונות אל צידו הימני של הפורמט. סימה השתמש כאן בהטבעה של טקסטורה של עץ על גבע ההדפס. בתקופה זו הרבה סימה לעשות שימוש בחומרים שונים כשבלונות לשם הדפסת טקסטורות שונות בעבודותיו.

תצלום היצירה הופיע על כריכת המונוגרפיה על סימה "מדרזדן לירושלים" (1987), בקטלוג התערוכה "חיתוך העץ בישראל" (1986) שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים, במונוגרפיה "לראות בחשכה: מירון סימה" (2003) ובספר "100 שנות אמנות ההדפס בישראל" (2015).

עותקים מן ההדפס נמצאים באוספים של המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, מוזיאון תל אביב לאמנות ובאוספים נוספים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: עפרת, גדעון, **לראות בחשכה: מירון סימה**, הוצאת ש. זק ועמותת מירון סימה, 2003, עמ' 165.
2. ↑  ראו: עפרת, גדעון, **לראות בחשכה: מירון סימה**, הוצאת ש. זק ועמותת מירון סימה, 2003, עמ' 166-165.
3. ↑  בר אור, גליה, **מדרזדן לירושלים**, משכן לאמנות ע"ש חיים אתר, עין חרוד, 1997
4. ↑  עפרת, גדעון, **חיתוך העץ בישראל 1986-1920**, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 1986
5. ↑  עפרת, גדעון, **לראות בחשכה: מירון סימה**, הוצאת ש. זק ועמותת מירון סימה, 2003
6. ↑  עפרת, גדעון, **100 שנות אמנות הדפס בישראל**, סדנת ההדפס ירושלים, 2015
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר במדינת קליפורניה שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר ברנהאם.

**הר ברנהאם** (באנגלית: **Mount Burnham**) הוא אחת הפסגות הגבוהות ביותר בהרי סן גבריאל, במדינת קליפורניה שבארצות הברית.

ההר ממוקם בשטח הבר של "הר הככבשים" (Sheep Mountain Wilderness)

ההר ממוקם 1.6 קילומטרים מערבית הר באדן-פאוולר; ו-1.9 קילומטרים צפונית- מזרחית מפסגת ת'רופ.

ההר ממוקם בשטח מחוז לוס אנג'לס; 26 קילומטרים צפונית לעיר גלנדורה, ו-106 קילומטרים מהעיר לוס אנג'לס.

ההר מכוסה ביערות האופיינים לאזור - יערות אורן גמיש (*Pinus flexilis*), אורן מפותל (*P contorta*), אורן הסוכר (*P lambertiana*), ואורן ג'פרי (*P jeffreyi*).

ביערות ההר מצויים כבשים גדולי-קרניים ולעיתים נדירות גם פומות ההרים.

גובהו של ההר 2,742 מטרים מעל פני הים.

מקור השם
--------

שמו הנוכחי של ההר ניתן לו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1951; השם אושר בשנת 1954 על ידי מועצת השמות הלאומית של ארצות הברית (ה-USBGN).

ההר נקרא כיום על שמו של פרדריק ראסל ברנהאם, שהיה סייר צבאי, אשר לימד את רוברט באדן פאוול את עקרונות הסיירות, דבר שהפך השראה לפאוול עת שזה הקים את תנועת הצופים.

קודם למתן השם הנוכחי נקרא ההר בשם "הר בולדי הצפוני" ("North Baldy Mountain").

מסלולי הליכה
------------

שביל מוקסין הכסף הוא שביל הליכה, שאורכו 85 קילומטרים, המחבר את הר ברנהאם עם הר באדן-פאוולר, פסגת ת'רופ והר הוקינס.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר ברנהאם באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר ברנהאם באתר summitpost
* הר ברנהאם באתר peakbagger
* הר ברנהאם באתר מועדון סיירה
* מפות אזור הר ברנהאם, ומידע למטפסי הרים
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הר ברנהאם (לפי גבהים)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
3. 1 2 3 4  מידע היסטורי על שם ההר
**Y בעשר – חדשות הבידור של ישראל** הייתה תוכנית טלוויזיה יומית בהנחיית הילה נחשון ומיכאל הנגבי ששודרה בערוץ yes stars Next. החל מה- 17 בינואר 2010 עלתה לאוויר העונה האחרונה תחת השם **Y בערב** בערוץ הסדרות החדש, yes stars Next, לאחר שערוץ yes stars ישראלי נסגר.

היסטוריה
--------

התוכנית עלתה לאוויר בפברואר 2005 בערוץ YTV. את העונה הראשונה, ששודרה ב-22:00 בערוץ YTV (ומכאן גם שמה – "Y בעשר") הנחו מיכאל הנגבי (שגם ערך את התוכנית) והילה נחשון, והפיקה חברת ההפקות סינרגיה. לאחר מס' עונות עברה התוכנית לערוץ yes stars ישראלי.

התוכנית צברה תאוצה ועד מהרה הפכה לתוכנית מובילה בתחום חדשות הבידור, ואחת מתוכניות הדגל של yes. בעונה השנייה החליף אביעד קיסוס את מיכאל הנגבי, והצטרף להילה נחשון בהנחיית התוכנית. במהלך 2008, בעונה הרביעית של התוכנית, יצאה הילה נחשון לחופשת לידה ומאז מנחה אותה אביעד קיסוס. החל מהעונה השלישית מפיקה את התוכנית חברת My TV, בבעלותם של לי ירדני ואבירם בוכריס, שמשמשים גם כעורכים האחראיים שלה.

פירוט כללי
----------

Y בערב בעונה הראשונה של התוכנית הייתה בנויה כך שכל פרק מורכב מכמה פינות שביניהן מבזק חדשות, והתוכנית הייתה גם תוכנית אירוח בכך שבכל תוכנית התראיין ידוען אחר ובזמן האירוח הייתה פינה שנקראה "סלב לסלב סלב" בו היו מוצאים קשר בין האורח שמתראיין בתוכנית לאורח בתוכנית הקודמת. החל מהעונה השנייה התוכנית שינתה את הפורמט ואת עיצוב האולפן והחלה להגיש מבזקים של חדשות הבידור מהארץ ומחו"ל, פינות אולפן וכתבות שטח. תחומי הסיקור של התוכנית נעים בין הבידור לרכילות, ועוסקים בקולנוע, מוזיקה, אופנה, טלוויזיה, תיאטרון ועוד. כתבות מאחורי הקלעים, סקופים מעולם הזוהר, סקירה של אירועי התרבות, והצצות בלעדיות למה שקורה בעולם הבידור, בעונהנ הראשונה שימשה גם כתוכנית אירוח ואירחו בה ידוענים שונים.

כתבים
-----

יניב ברק – כתב.  

אורלי מירקין – כתבת.  

אוריה בן ניסן – כתב.  

עדי עזרוני – כתבת בניו יורק.

### כתבים ומנחים לשעבר

אביעד קיסוס – מנחה.  

הילה נחשון – מנחה  

מיכאל הנגבי – מנחה  

דודו ארז - כתב  

דודי מליץ – כתב  

ליאת בלו – כתבת  

יעל דואני – כתבת, מבזקנית.  

נועה מימן – כתבת  

סיון קליין- כתבת  

יעל נצר – כתבת   

שחר חסון - כתב  

עמית בחובר - כתב  

יפעת הללי וליהי שלו - כתבות "צמד הבלונדיניות"  

רוני אורון – מגישת פינת הקולנוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* "Y בערב", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* האתר הרשמי בyes וואלה!