recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הפרויקט הלאומי לקהילה האתיופית בישראל** (ENP) הוא חברה לתועלת הציבור, אשר מטרתה לחזק את הקהילה האתיופית בישראל ולהפעיל מאמצים ישירים ומשאבים למען מתן הזדמנויות חינוך לרבות תשומת לב מיוחדת לקשרי הורים-ילדים ונוער, חיזוק שיתוף הפעולה בין ההורים לבתי הספר, שילוב מלא וחינוך לערכים. בנוסף, יצירת הזדמנויות להמשך בנייה וחיזוק הקהילה על ידי פיתוח ועידוד מנהיגות, אחריות ועבודה התנדבותית, וכן לעודד תכנון ויזמה לביצוע כל מיזם או תוכנית שתתרום לפיתוח הקהילה האתיופית בישראל ולרווחתה.

רקע
---

בישראל חיים כיום כ-151,800 יוצאי אתיופיה, ומתוכם כ-32,137 ילדים ובני נוער, אולם 35 שנה לאחר גל העלייה הראשון במבצע משה, האוכלוסייה האתיופית עדיין לא השתלבה באופן מלא בחברה הישראלית, ואף סובלת מצורות שונות של אפליה. כמו כן, ההכנסה הממוצעת של יוצאי אתיופיה נמוכה משמעותית מההכנסה הממוצעת של משפחה ישראלית, ובנוסף, גם בתחום החינוך קיים הבדל משמעותי. תלמידי כיתות ה' יוצאי אתיופיה קיבלו את הציון הנמוך ביותר בבחינת המיצ"ב שנערכה ב-2011, עם כ-20 נקודות פחות בעברית, מתמטיקה ואנגלית. יוצאי אתיופיה מהווים את האחוז הנמוך ביותר מבחינת הזכאות לבגרות ביחס למספר התלמידים: 66.2% מהתלמידים ילידי אתיופיה היו זכאים לבגרות ב-2018, לעומת 80.2% אצל התלמידים ילידי ישראל.

על בסיס החלטת ממשלת ישראל ובסיוע של הקהילות היהודיות ברחבי העולם ופעילי בני הקהילה בארץ הוקם בשנת 2004 הפרויקט הלאומי לקהילה האתיופית בישראל, אשר מטרתו להביא לשילוב מלא ומוצלח של עולי אתיופיה בחברה הישראלית.

פעילות הפרויקט
--------------

הפרויקט הוקם במטרה לשלב את יוצאי אתיופיה בכל מערכות החיים והחברה בישראל. בעלי התפקידים הם מקור להזדהות ומשמשים דוגמה אישית לבני הנוער ולמבוגרים בני הקהילה.

על פי החלטת הממשלה הוחלט כי הפרויקט הלאומי ימקד את מאמציו בבני הנוער בגילאים 13–18. הוא פועל במסגרת התוכנית "SPACE" – (School Performance and Community Empowerment).

הפרויקט עוסק בתחומים אלו:

* חינוך – תוכנית SPACE School Performance and Community Empowerment), מענה מלא לאחר שעות הפעילות הרשמיות, כולל תגבורים, חשיפה לאקדמיה, מנהיגות צעירה, שיפור הישגים לימודיים ומצוינות.
* העצמה אישית ומנהיגות נוער.
* פרויקט תיאו"ד (תיעוד יהדות אתיופיה ודרכם לארץ ישראל).
* תוכנית ‘Bridges’ - תוכנית אנגלית מדוברת לתלמידי שכבת ט'.

הפרויקט הלאומי הפעיל בעבר 27 מרכזי נוער ברמה הארצית ביישובים כמו גם בשכונות. בשלוש השנים האחרונות קהל היעד של הפרויקט הלאומי לקהילה האתיופית בישראל הוא 80% בני הקהילה האתיופית ו-20% שאינם מבני הקהילה בכל התוכניות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפרויקט הלאומי לקהילה האתיופית בישראל
* הפרויקט הלאומי לקהילה האתיופית בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  האוכלוסייה ממוצא אתיופי בישראל באתר הלמ"ס
2. ↑  על פי הפילוח 65,000 ילידי ישראל ו-87,000 ילידי אתיופיה
3. ↑  התקציב לשילוב אתיופים קוצץ ב־90% והם נותרו עניים באתר כלכליסט, 5 במאי 2015
4. 1 2  אודותינו באתר הארגון
**סרביט אל-ח'אדם**
(למפת סיני מוגדלת)אל-ערישאל-עריש
אסמאעיליהאסמאעיליה
שארם א-שייח'שארם א-שייח'
סואץסואץ
ג'בל קתרינהג'בל קתרינה
טאבהטאבה
נואיבהנואיבה
אבו רודסאבו רודס
נח'לנח'ל
א-טורא-טור
פורט סעידפורט סעיד
**ישראל**
**ירדן**
**ערב  
הסעודית**
**הים התיכון**
**הים האדום**סרביט אל-ח'אדם**סרביט אל-ח'אדם**(למפת סיני רגילה)אל-ערישאל-עריש
אסמאעיליהאסמאעיליה
שארם א-שייח'שארם א-שייח'
סואץסואץ
ג'בל קתרינהג'בל קתרינה
טאבהטאבה
נואיבהנואיבה
אבו רודסאבו רודס
נח'לנח'ל
א-טורא-טור
פורט סעידפורט סעיד
**ישראל**
**ירדן**
**ערב  
הסעודית**
**הים התיכון**
**הים האדום**סרביט אל-ח'אדם**סרביט אל-ח'אדם**
המקדש לאלה חתח'ור
**סרביט אל-ח'אדם** (בערבית: **سرابيط الخادم**; סַרָאבִיט אַל־חָ'אדִם) הוא אתר ארכאולוגי במערב סיני, שימש בימי קדם כמכרה לאבן הטורקיז של ממלכת מצרים.

בשנת 1761 גילה במקום החוקר הגרמני קרסטן ניבור (Carsten Niebuhr), שיצא לחקור את המזרח התיכון במשלחת מדעית מטעם המלך הדני פרדריק החמישי (אנ'), מקדש ובו כתובות ופסלים מצריים. בשנת 1905 נעשו במקום חפירות על ידי הארכאולוג האנגלי פלינדרס פיטרי, שגילה מכרות עתיקים, ומקדש לאלה המצרית חתחור. גולת הכותרת של תגליותיו היו כתובות בכתב פרוטו-סינאי. זאת העדות המוקדמת ביותר של התפתחות כתב ההירוגליפים המצרי, שכלל מאות ואף אלפי סימנים, לכתב אלפביתי, שכולל מספר מצומצם של אותיות. מכתב זה התפתחו האלפבית של שפות אירופה (האלפבית היווני, האלפבית הלטיני, האלפבית הקירילי) והמזרח התיכון (האלפבית העברי, האלפבית הערבי). הכתובות נכתבו ככל הנראה על ידי עובדים מקומיים ממוצא שמי שעבדו במכרות בראשות אדם בשם חבדד, שהיה "אחיו של נסיך רזנו (אזור בכנען)". 

פענוח מִקְטע מהכתובת הפרוטו-סינאית, ובו רצף האותיות "עת מתלבעלת" בשתי שורות היורדות באלכסון משמאל לימין). מתוכן פוענחה המילה "לבעלת" שמשמעותה לגבירה או לאלילה (אשת האל). לצילום המקורי של הכתובת בספרם של ויליאם פטרי וצ'רלס קורלי "מחקרים בסיני" ראו כאן. הכתובת מסומנת במספר תקן: ISO15924 Psin. לפי פענוח זה הקווים באות ל מתחברים וכפי הנראה היטשטשו.
פרופ' רפאל גבעון מאוניברסיטת תל אביב שלמד את המקום כתב עליו בספרו 'אבני סיני', ובו הוא קורא לכתב הפרוטו-סינאי ההישג התרבותי הגדול ביותר בחצי האי סיני. ד"ר צבי אילן הציע לזהות את סרביט אל-ח'אדם עם הר סיני, זיהוי שלא מקובל על מרבית החוקרים.

ראו גם
------

* אמנמחת השלישי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרביט אל-ח'אדם** בוויקישיתוף
* חידת הר סיני, האם ניתן לזהות את הר סיני עם סרביט אל-ח'דאם?, מאת ד"ר צבי אילן, באתר מט"ח.
* אודות סרביט אל-ח'אדם, כולל תמונות ורקע היסטורי.
* אורלי גולדווסר, יציאת מצרים של הכתב, באתר הארץ, 12 באפריל 2012

אבן שחיקה ממקדש בסרביט אל-ח'אדם בסיני, 1200 לפנה"ס, מוזיאון דגון בחיפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528046105171
* VIAF: 241855739
* WorldCat (עם VIAF): 241855739

 |
**עוזיה צדוק** (נולד בכ"ה באדר ה'תשס"ב, 8 במרץ 2002) הוא זמר ישראלי. זוכה העונה השלישית של תוכנית המציאות בית ספר למוסיקה.

ביוגרפיה
--------

 פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
צדוק נולד ומתגורר ביישוב אבני חפץ שבשומרון. שמיני מבין 11 ילדים. למד בבית הספר ברקאי נווה מנחם שבקרני שומרון. את דרכו המוזיקלית החל בגיל אחת עשרה כאשר הוציא עם להקת ה"יאמאן סטייל" את הקאבר ל"יא מאמא" בהפקתו של יקיר ונה.

לאחר פרסומו לראשונה הוצג על ידי FDD פרודקשיין והמפיק דוד פדידה לקחו תחת חסותו והוציא איתו ב-2014 את האלבום הראשון "שומר ישראל" ובו 11 שירים, הבולטים שבהם: "כוכב מאיר" – על הרב עובדיה יוסף, שיר הנושא "שומר ישראל", שהולחן לשלושת הנערים החטופים, ו"הכל זה לטובה". האלבום זכה להצלחה רבה, ובמצעד שנתי של רדיו קול ברמה הוכתר כזמר השנה.

ב-2015 השתתף בתוכנית הריאליטי "בית הספר למוסיקה" ובלט עם ביצועיו לשירים "צל עץ תמר", "יא מאמא", "כשאת עצובה" ו"כשהלב בוכה", וזכה במקום הראשון. לאחר התוכנית הוציא שני סינגלים מהאלבום השני, "פסגות חייך", שכתב והלחין דורון מדלי, ו"תודה" שכתב והלחין איציק דדיה. הסינגל "פסגות חייך" קיבל את המקום הראשון במצעד ההשמעות הארצי.

ב-2016 הוציא אלבום DVD מתוך מופע ייחודי שנערך ברידינג 3 תל אביב.

ב-2018 הוציא שיר בשם "שיר ימיך".

ב-2019 סיים את הקשר המקצועי עם המפיק דוד פדידה והחל לעבוד עם המפיק יקיר ונה, אשר פרסם אותו לראשונה בשנת 2013.

באוקטובר 2020 הוציא את השיר "כנס ללב".

החל משנת הלימודים תשפ"א למד בישיבת ההסדר קרני שומרון ובאפריל 2022 התגייס לצה"ל.

דיסקוגרפיה
----------

| שומר ישראל |
| --- |
|  |
| 

|  |
| --- |
| **יצא לאור** |
| 2014 |

 |
| 

| שירים |
| --- |
| 1. ירושלים
2. מברוק
3. שומר ישראל
4. הלילה כאן לשמוח
5. אתה לא לבד
6. הכל זה לטובה
7. אמא
8. נקודה של אור
9. כוכב מאיר
10. השמחה
11. נר לרגלי
 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עוזיה צדוק** בוויקישיתוף
* עוזיה צדוק, ברשת החברתית פייסבוק
* עוזיה צדוק, ברשת החברתית אינסטגרם
* עוזיה צדוק, סרטונים בערוץ היוטיוב
* עוזיה צדוק, באתר ספוטיפיי
* עוזיה צדוק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* עוזיה צדוק, באתר דיזר
* הודיה כריש–חזוני, צולם ביום חו"ל: עוזיה רוצה לכבוש את העולם, באתר nrg
* דודי פטימר, עוזיה צדוק בראיון מיוחד: "לא חלמתי להגיע כל כך גבוה", באתר nana10‏, 4 בינואר 2016.
* בוקר ספורט עם עוזיה צדוק, באתר YouTube
* ראיון בערוץ 20 I עוזיה צדוק I חנוכה 2014 I נקודה של אור באתר YouTube
* מערכת תוכניות קשת, ראיון ראשון עם עוזיה: "החלום שלי זה להופיע על במות גדולות" באתר mako
* הזמיר מאבני חפץ, באתר ערוץ מאיר לילדים

הערות שוליים
------------

1. ↑  השיר באתר יוטיוב
2. ↑  אסף נבו, עוזיה צדוק והקאבר הראשון עם יאמאן סטייל ל"יא מאמא", באתר מאקו, ‏9 ביולי 2017
3. ↑  נועה שטרנברג, "ילד הפלא הסרוג שזכה בבית ספר למוסיקה התגייס לקרבי", אתר כיפה, 25 באפריל 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412811905171
* MusicBrainz: 757f26a9-9655-4b3a-b50d-245447945edf
* VIAF: 570155104027376202100
* WorldCat (עם VIAF): 570155104027376202100

 |
**בילביס** (ערבית: **بلبيس**) היא עיר במחוז א-שרקיה שבצפון מצרים. בעבר שימשה העיר כשער הכניסה למצרים לבאים מחצי האי סיני ומכך נבעה חשיבותה האסטרטגית. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 התגוררו בעיר 198,167 בני אדם.

היסטוריה
--------

בשנת 640 נערך קרב בין הפולשים המוסלמים בפיקודו של עמר אבן אל-עאץ לחיל המצב הביזנטי של בילביס ולאחר מצור של כחודש נכנעה העיר למוסלמים. העיר שימשה זירת קרבות מרים בין הצבא הצלבני של ממלכת ירושלים בפיקודו של אמלריך הראשון, מלך ירושלים לבין הצבא המצרי בפיקודו של הווזיר המצרי שאוור והצבא של נור א-דין בפיקודו של אסד א-דין שירכוה במהלכן עברה בילביס מיד ליד ובשנת 1168 נטבחו תושבי העיר על ידי הצבא הצלבני. במהלך הפלישה של נפוליאון למצרים שימשה העיר כבסיס צרפתי וביצורי העיר שוקמו. בשנת 1907 נמנו בעיר 13,485 תושבים.

העיר כיום
---------

בסמוך לעיר נמצא שדה תעופה צבאי שבו פועלת האקדמיה של חיל האוויר המצרי, ובעיר הוקמו מונומנטים המפארים את חלקו של חיל האוויר המצרי במלחמת יום כיפור. בעיר נמצא מסגד **סאדאת קורייש** אשר לפי הנטען הוא אחד הראשונים שהוקמו במצרים.

בעיר שלושה מוסדות להשכלה גבוהה: המכון להנדסת חשמל, אקדמיית בילביס למדע וטכנולוגיה והאקדמיה לטכנולוגיית תחבורה.

בעיר וסביבותיה שני סוגי תעשייה מסורתית - חקלאות המבוססת בעיקר על גידול פירות הדר ומפעלי חציבה של חומרי בניין. בסמוך לעיר שני מרכזי תעשייה אחד בין בילביס לקהיר ובו מפעלים כימיים ומפעלים לעיבוד עץ. אזור תעשייה שני ובו מפעלי טקסטיל, מזון, תרופות ועיבוד מתכות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בילביס** בוויקישיתוף
* בילביס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* בילביס (מצרים), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
2. ↑  בילביס, באתר Online Encyclopedia (גרסה מקוונת של אנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה מספר 11) (באנגלית)
3. ↑  Egyptian Air Force, באתר Egypt Daily News

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007516700305171
* VIAF: 148151430
* WorldCat (עם VIAF): 148151430

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות הנפשה המופיעה בסרטיו המצוירים של וולט דיסני. אם התכוונתם לאל השאול במיתולוגיה הרומית, ראו פלוטו (מיתולוגיה). לפירושים אחרים, ראו פלוטו (פירושונים).

**פּלוּטוֹ** (באנגלית: **Pluto**) הוא דמות הנפשה המופיעה בסרטיו המצוירים של וולט דיסני. פלוטו מופיע בסרטים ככלב המחמד של מיקי מאוס, אולם הופיע בסרטים גם ככלבם של דונלד דאק ושל גופי (שהוא בעצמו כלב מואנש).

יחודה של הדמות
--------------

פלוטו יוצא דופן מכל דמויות דיסני בכך שאינו מואנש, הוא אינו מדבר ומביע רגשות של אדם, ולמעשה הוא מייצג כלב.

חברים, אויבים ובני משפחה
------------------------

פלוטו לרוב מעביר את זמנו בחברת בעליו אך יש לו מספר חברים, ובהם הכלבים פיפי הפקינזי, דינה ההולנדית ורוני הסנט ברנרד. אויביו כוללים את בוטץ' הבולדוג, פיגרו החתלתול, צ'יפ ודייל והדבורה באז.
בסרט ההנפשה "פלוטו הבן" משנת 1942 מוצג כלבלב בשם "פלוטו הבן" כבנו של פלוטו.

מקור השם
--------

פלוטו קרוי על שם כוכב לכת ננסי פלוטו שהתגלה בשנת 1930 - השנה בה צויר פלוטו לראשונה.

זכויות יוצרים
-------------

בשל המחלוקת על השם, אולפני דיסני הכריחו את אולפני סרטי פרמאונט אשר יצרו את סדרת ההנפשה פופאי לשנות את שמו של אויבו של פופאי - "בלוטו" ל-"ברוטוס", על מנת שלא יהיה בלבול בינו לבין פלוטו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פלוטו, ברשת החברתית פייסבוק

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלוטו** בוויקישיתוף
* תמונות של פלוטו באתר דיסני

| מיקי מאוס וחבריו |
| --- |
| דמויות ראשיות | מיקי מאוס • מיני מאוס • פלוטו • גופי • דונלד דאק • דייזי דאק |  |
| דמויות נוספות | אוסוולד הארנב • הדוד קמצוץ • לודוויג פון דרייק • פיט • צ'יפ ודייל • קלרבל הפרה • הוראס הורסקולר • קלרה קלאק |
| שונות | יקום מיקי מאוס • מיקי מאוס (סדרת סרטים) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534723605171
* LCCN: sh96010495
* MusicBrainz: 805ecb5d-3486-45b5-b14f-cdba9295b0f1

 |
**עריצה היא הלבנה** (באנגלית: **The Moon Is a Harsh Mistress**) הוא ספר מדע בדיוני מאת רוברט היינלין שראה אור בשנת 1966. הספר מספר על מהפכה המתרחשת במושבה על הירח כנגד שלטון כדור הארץ, המשתמש בירח כבשדה תבואה. הספר זכה בפרס הוגו.

היינליין עצמו התייחס ל"עריצה היא הלבנה" (המתאר את יציאתה של קהילת תושבי הירח לעצמאות, באופן מקביל לזה של עצמאותה של ארצות הברית משלטונה של בריטניה) כאל ספרו הטוב ביותר, אך רבים רואים בספר "גר בארץ נכריה" את ספרו המעניין והמשפיע ביותר.

עלילה
-----

בספר, הירח משמש כמושבת עונשין אליה מוגלים אנרכיסטים, פושעים ומהפכנים. כדור הארץ, מנהל את הירח דרך ה**רשות** הכל-יכולה, מזניח את פיתוחו ושואב ממנו משאבים - בדמות מזון - מבלי להחזיר דבר. הרשות מנהיגה סדר, שבו החקלאים רק מפסידים, כי הרשות היא ספקית בלעדית של חומרי גלם, ומאידך היא קונה את התבואה במחירים קבועים, וההפרש הוא תמיד לרעת החקלאים.

המספר הוא מנואל גרסיה או'קלי דייוויס, צאצא מדור שלישי לגולים מכדור בארץ, טכנאי מחשבים גידם, אשר מגלה כי המחשב המרכזי של רשות הירח השנואה הפך לבעל מודעות עצמית. הוא קורא למחשב "מייק" (על שם מייקרופט הולמס, האח הבכור בסיפורי שרלוק הולמס), וזה מתעניין בעיקר בהומור האנושי.

לאחר שרשרת אירועים שתחילתה באספת מהפכנים, הופך המספר, מנואל, לדמות מרכזית בקשר נגד הרשות וכדור הארץ כולו. הוא, יחד עם מורהו הוותיק והאנרכיסט פרופ' ברנארדו דה לא פאז, ועם מהפכנית אחרת בשם וייאו (שם מלא: וייאומינג נוט), מתכנן איך להביא לירח, שתושביו קוראים לו "לוּנה" ("ירח" בלטינית) עצמאות מכדור הארץ. לשם כך הוא מגייס את "מייק", אשר שולט למעשה על כל דבר על הירח: על התקשורת, על התשתיות, ואפילו על המערכות במעונו של ראש הרשות (תושבי לונה מכנים אותו "הסוהר", אך תושבי כדור הארץ מכנים אותו "המגן").

בעזרתו של מייק ולאחר גיוס חברים נוספים לארגון המחתרתי, המוקם בחשאיות בלתי-ניתנת לחיקוי, מצליחים הקושרים לבצע הפיכה ולהפיל את רשות הירח. לאחר-מכן הם שולחים לכדור הארץ "הכרזת עצמאות", שהיא למעשה הכרזת העצמאות האמריקאית, וכשממשלות כדור הארץ מגיבות בפעולות מלחמה הם מטילים על כדור הארץ ספינות מטען עמוסות לעייפה בסלעים, אשר מתפקדות כמו מטאוריטים - עם כל התוצאות המתבקשות. בסופו של דבר ממשלות כדור הארץ נכנעות להפצצה הבלתי-פוסקת ומסכימות על עצמאותו של הירח.

פרשנות
------

בספר זה, היינליין מביע באופן השלם ביותר את משנתו המדינית, שהיא למעשה הקצנה לוגית של דברי תומאס ג'פרסון והנרי דייוויד תורו. החברה על הירח היא חברה שנבנתה בתנאים של חוסר-שלטון, והיא מצליחה להתקיים בזכות מנגנון של משוב שלילי, שעיקרו הוא פשוט מאוד: מי שלא מסתגל במהירות לכללי המקום - מת. היינליין מצייר את התוצאות של "ברירה טבעית" שכזו כחברה שומרת חוק ומנומסת, אך יש לזכור, כי זו אינה התוצאה האפשרית היחידה של אנארכיה. בנוסף לכך, היינליין משלב בספר כהרגלו, את דעתו על מגוון דברים בעולמינו - לדוגמה: ביקורת נוקבת וארסית על הבירוקרטיה, ביקורת על "טמטום השכל האנושי" ודעות אקסצנטריות אופייניות כגון "בחברה מתוקנת צריכים להיות איזה שהם כללים נגד בעלי פה גדול".

קישורים חיצוניים
----------------

* עריצה היא הלבנה, באתר OCLC (באנגלית)

* "ותהי להם הלבנה לאבן, והחימר היה להם לחומר", גלעד סרי לוי על הספר "עריצה היא הלבנה"
* יעל סלע-שפירו, כור ההיתוך האמריקאי ב"עריצה היא הלבנה" באתר בלי פאניקה, 11 בספטמבר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 1e77fef8-9631-4428-9c8b-008dab1cdaff

 |
הכניסה לבאזאר באספהאן שבאיראן.
השדירה המרכזית המקורה, אשר בבאזאר הגדול שבאיסטנבול.
**באזאר** (בכתב לטיני: **Bazzar**; בטורקית ובטטרית: **Pazar**; בפרסית: **بازار**) הוא מונח שמקורו בשפה הפרסית של תקופת האימפריה הסאסאנית, המציין מקום מפגש שבו התנהל סחר חליפין בין-שבטי, או מקטע מיישוב שבו מתנהלים בקביעות חיי מסחר והמכיל בתי מסחר בתחומים שונים. 

מאוחר יותר, הופץ השימוש במילה גם לשטחי האימפריה המוסלמית וספיחיה, האימפריה העות'מאנית ודרכן לכל האזורים אשר היו נתונים לשליטתן. הביטוי הפך לחלק מהפולקלור בישויות אלו ולמשל בסיפורי אלף לילה ולילה, חלק מהשתלשלות העלילות, מתרחש בבאזאר, שהיה גם מקום מפגש לקבוצות חברתיות. כמו כן, הפך הביטוי סטריאוטיפ לשווקים במזרח הקרוב, על שלל מאפייניהם כגון מגוון רחב של סחורות ומוצרים בתחומים שונים, רובם בתפזורת. המחירים אינם אחידים, נקבעים במקח וממכר, תוך תחרות קולנית של הסוחרים, על ליבו של הקונה. 

בחלק מן המקרים, התפתח מסביב לאתר ששימש כבאזאר מקום יישוב, אשר שמו נגזר מהייעוד המקורי. דוגמה לכך היא העיר פאזארדז'יק בבולגריה.
בערים גדולות התפתח הבאזאר לכדי רובע שלם מהעיר ובערים קטנות יותר, היה זה רחוב ארוך ובו חנויות שונות. במשך השנים התפתחה ארכיטקטורה ייחודית לבאזארים, הם נבנו מקורים עם שערי קשתות למעבר בין החלקים השונים וכן לכניסה והיציאה מהמתחם. 

חלק מהבאזארים הקדומים נותרו פעילים גם בימינו; לדוגמה: הבאזאר הגדול שבעיר איסטנבול בטורקיה, והבאזאר בעיר ביטולה שבמקדוניה. אתרים אלו במדינות רבות הפכו למוקדי משיכה לתיירים רבים.

ברבות השנים הפך השימוש במילה לבינלאומי ומציין בנוסף לייעוד המקורי, גם ירידי מכירות של מוצרים משומשים וירידי מכירות לשם צדקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באזאר** בוויקישיתוף
* באזאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* בזארים (שווקים), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הערך באזאר", באתר אוניברסיטת שיקגו (באנגלית).
2. ↑  "הערך באזאר", באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית).
3. ↑  B. S. Izhbolden, Essays on Tatar History, 1963

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282417305171
* GND: 4144088-2
* LCCN: sh85012584

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי הבישול. אם התכוונתם לתיאטרון הסאטירי, ראו הקומקום.
אוסף קומקומים
קומקום קלאסי
קומקום חשמלי
קומקום חשמלי סקאומורפי - מעוצב כמו קומקום קלאסי, המיועד לשפיתה על האש
**קומקום** הוא כלי קיבול המשמש להרתחת מים.

הקומקום הקלאסי הוא מכל מתכת שממלאים במים ושופתים על אש, קומקום שכזה מצויד לפעמים במשרוקית אדים, ש"שורקת" כשהמים מגיעים לנקודת הרתיחה. לפני המצאת הקומקום החשמלי היו קומקומי מתכת הדרך הנפוצה ביותר להרתיח מים לצרכים ביתיים. 

ה**קומקום החשמלי** עשוי מפלסטיק עמיד או ממתכת, ובתוכו גוף חימום המחובר לחשמל. המתג של הקומקום מכיל מגע דו-מתכתי, כך שברגע שהמים מגיעים לנקודת הרתיחה, הקיטור עובר דרך צינור הנמצא בידית האחיזה של הקומקום, מחמם את המגע הדו-מתכתי, וזה פותח את המתג ומפסיק את הזרם בגוף החימום. 

במקומות מסוימים בעולם משמעות המילה "קומקום" היא סיר מתכת המשמש להרתחה או בישול. במשמעות הזאת הקומקום הוא כנראה כלי הבישול המתכתי העתיק ביותר. 

מקור המילה קומקום בלשון חז"ל[דרושה הבהרה], מלטינית cucuma, מיוונית κούκκουμα (koúkkouma).

קומקומים בתרבויות שונות
-----------------------

בחצי האי ערב מצויים סוגים שונים של קומקומים המשמשים לתכליות שונות. משקה הקפה שמוגש באירועים או קפה שמוגש בבית מבושל ב'דאללה', הוא קומקום גדול ורחב בעל בסיס עגול וזרבובית מעוקלת. קפה שמבושל בדאללה מוגש בקומקום המכונה 'מסב' (מקור השם במלה הערבית סוב = מזיגה) והוא חרוטי בצורתו. מצידו יוצאת ידית גלילית. תה מבושל ב'בריק'. בריק הוא קומקום בעל בסיס עגול וזרבובית מעוקלת. ידית הבריק מאחור, בצד המנוגד לזרבובית. במצרים מקובל לבשל קפה ותה ב'רלייה' הוא קומקום בצורת כוס מתכת וידית יוצאת בצידו. בניצב לידית יש בדרך כלל מגרעת המסייעת במזיגה ממנו.

הקומקום המרוקני רחב בסיס ובעל זרבובית מעוקלת.

הקומקום האתיופי עשוי כדור חומר או פח וצוואר מזיגה ישר וצר יוצא ממנו.

* קומקום מסוג דאללהקומקום מסוג דאללה
* קומקום מסוג מסב, להגשת הקפהקומקום מסוג מסב, להגשת הקפה
* קומקום עם ציורים בסגנון סיניקומקום עם ציורים בסגנון סיני
* קומקום על פתיליהקומקום על פתיליה
* דגם תלת־ממדי של קומקום (לחצו להגדלה)דגם תלת־ממדי של קומקום (לחצו להגדלה)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קומקום** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קומקום חשמלי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קומקומים** |

* מאיר ברק, האם אסור להרתיח מים שסוננו במסנן מסחרי?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 13 אוקטובר 2009
* כיצד עובד הקומקום? מתוך איך דברים עובדים
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהיסטוריון של יהדות הונגריה. אם התכוונתם לראש המועצה האזורית חבל יבנה, ראו אבי פוקס.
**אברהם פוּקס** (ה'תרפ"ה, 1925 – ה'תשס"ג, 2003) היה חוקר והיסטוריון ישראלי. חקר את תולדות היהדות האורתודוקסית בהונגריה במאה ה-20 ואת קורות רבניה וישיבותיה, וכן חקר את הפן החרדי-אמוני של השואה.

ביוגרפיה
--------

נולד בטשנד שבטרנסילבניה לאלתר-יעקב וצביה פוקס. בצעירותו למד בישיבה המקומית, בראשות הרב מרדכי בריסק. לאחר סגירת הישיבה בטשנד נסע לבודפשט, שם המשיך בלימודיו. לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית, בשנת 1944, גויס לגדודי העבודה של ההונגרים. עם סיום המלחמה שב לעיירת הולדתו טשנד ואז גילה לראשונה שרוב בני משפחתו הובלו יחד עם בני הקהילה לאושוויץ, שם נספו. הוא הגיע למחנה העקורים ברגן-בלזן, שם פגש את אחותו.

בשנת 1949 עלה לישראל. באמצע שנות ה-50 נישא לעדה, בתו של הרב מרדכי עטיה. בשנות ה-70 החל לעסוק בחקר יהדות הונגריה, רבניה וישיבותיה. בשנת 1973 פרסם את ספרו הראשון "טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק", על עירו ועל ישיבתה. מפעלו המרכזי היה ספרו "ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן", המרכז את תולדותיהן ופועלן של כל ישיבות הונגריה במאה ה-20. הכרך הראשון יצא בשנת 1978 והשני בשנת 1987.

ב-1980, שנה לאחר פטירת האדמו"ר רבי יואל טייטלבוים מסאטמר, פרסם פוקס את הביוגרפיה שלו.

פוקס חקר גם את הפן היהודי-חרדי של השואה. הוא חקר את פעילותו של הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל בתקופת השואה, ואת ממצאיו העלה בספר "קראתי ואין עונה", שיצא בשנת 1983. בספר מכתבים ומסמכים חדשים שלא פורסמו בספרו של הרב ויסמנדל "מן המצר". בשנת 2007 הוציא בנו של פוקס, יעקב, את "קינת מן המצר", קינה פיוטית על השואה מאת הרב וייסמנדל, וצירף לה ביאור ופירוש.

ספרו האחרון של פוקס, שיצא ב-1995, היה "השואה במקורות רבניים: שו"ת ודרשות", אוסף דרשות ושאלות הלכתיות שנשאלו הרבנים בזמן השואה, מהן ניתן ללמוד על הלכי הרוח של היהודים בתקופה השואה, על האמונה באלוהים ועל ההקפדה בשמירת מצוות גם בתנאים הקשים של התקופה.

ספריו
-----

* **טאשנד וישיבת מהר"ם בריסק**, 1973
* **ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן** (2 כרכים), 1978 ו-1987
* **האדמו"ר מסאטמר**, 1980
* **קראתי ואין עונה: זעקתו של רחמ"ד וייסמנדל בתקופת השואה**, 1983
	+ ספר זה תורגם לאנגלית: **The unheeded cry : the gripping story of Rabbi Weissmandl, the valiant Holocaust leader who battled both allied indifference and Nazi hatred**, 1984
* **השואה במקורות רבניים: שו"ת ודרשות**, 1995

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר אינטרנט לזכרו
* אברהם בן יעקב פוקס (1925-2002), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296727905171
* LCCN: n2007025388
* VIAF: 91370967
* WorldCat: lccn-n2007025388

 |
**סאטיה נאראיין גוֹאֶנְקָה** (30 בינואר 1924- 29 ספטמבר, 2013) היה מורה למדיטציית ויפאסנה במסורתו של סיאג'י או-בה-קין (אנ') (1971-1899) מבורמה (מיאנמר). מוצא משפחתו מהודו, אך גואנקה נולד והתחנך בבורמה. במהלך חייו שם התוודע לאו-בה-קין ולמד ממנו את טכניקת הוויפאסאנה. בשנת 1969, לאחר שקיבל הכשרה ממורהו במשך ארבע-עשרה שנה, התיישב גואנקה בהודו והחל ללמד ויפאסנה. 

במדינה השסועה עדיין בין כתות ודתות שונות, משכו הקורסים של גואנקה אנשים מכל קצות החברה בהודו. הטכניקה שמלמד גואנקה מייצגת מסורת ששורשיה במשנתו של בודהה. גואנקה מדגיש כי "בודהה מעולם לא לימד דת, אלא דהרמה, הדרך לשחרור, שהיא אוניברסלית". נאמן לאותה מסורת, גישתו של גואנקה היא שוויונית ואינה כיתתית. גואנקה לימד עשרות אלפי אנשים ביותר מ-300 קורסים בהודו ובארצות אחרות, במזרח ובמערב. בשנת 1982 הוא החל למנות מורים-עוזרים שיסייעו לו לעמוד בדרישה הגוברת והולכת לקורסים. תחת הדרכתו הוקמו מרכזי מדיטציה בהודו, ארצות הברית, אוסטרליה, ניו זילנד, צרפת, אנגליה, יפן, סרי-לנקה, תאילנד, בורמה, נפאל ומדינות רבות נוספות.

ויפאסנה בישראל
--------------

בישראל קיימים קורסי ויפאסנה בשיטת ס.נ. גואנקה מאז תחילת שנות התשעים. כמיטב המסורת נערכים הקורסים על ידי מורים, מדריכים, מסייעים ומנהלי קורס מתנדבים. בשנים האחרונות נערכו לאורך כל השנה קורסים בקיבוץ בית זרע שבאזור הכנרת ובחצבה, והחל מסתיו 2014 נלמדים הקורסים במרכז החדש שנבנה בקיבוץ דגניה, המרכז נחנך רשמית ב-12 בדצמבר 2014, בבוקרו של סיום הקורס העשירי שנערך בו. עד היום לקחו חלק בקורסים בישראל כ-10,000 ישראלים. אחד מתלמידיו המפורסמים בישראל הוא הפרופ' יובל נח הררי, שאף הקדיש לו את ספרו ההיסטוריה של המחר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ס.נ. גואנקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ס.נ. גואנקה
* ראיון עם ס.נ. גואנקה באתר העמותה לוויפאסנה בישראל
* הארץ, מת מורה המדיטציה הנודע ס.נ. גואנקה, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007571045205171
* BnF: cb12384060f (data)
* CiNii: DA09300047
* GND: 13054342X
* ICCU: MODV050665
* ISNI: 0000 0001 0914 974X
* LCCN: n89260528
* NKC: xx0131419
* NLK: KAC201732280
* NTA: 262641291
* SUDOC: 032900600
* VIAF: 72990837
* WorldCat: lccn-n89260528

 |
**סמואל אונטרמאייר** (באנגלית: **Samuel Untermyer**;‏ 6 במרץ 1858 – 16 במרץ 1940) היה עורך דין יהודי-אמריקאי ופעיל ציוני.

נולד בלינצ'בורג שבמדינת וירג'יניה בשנת 1858 להורים ממוצא יהודי-גרמני, ולאחר מות אביו, עברה משפחתו לניו יורק.

למד משפטים באוניברסיטת קולומביה, והתמחה בדיני חברות. הפעיל משרד לעריכת דין בניו יורק עם אחיו הצעיר מוריס, ועם אחיו למחצה רנדולף גוגנהיים. מאוחר יותר הצטרף אליהם לואי מרשל.

ניהל תיקים משפטיים מגוונים, ובהם תביעות מתוקשרות רבות, כגון זו בה תבע הרמן ברנשטיין את הנרי פורד בגין הפצת עותקים של הפרוטוקולים של זקני ציון בשנת 1921.

במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כיועץ למשרד האוצר האמריקאי בנושא דיני מיסים.

היה פעיל של המפלגה הדמוקרטית, ונודע כתומך נלהב של וודרו ווילסון. כמו כן, היה פעיל ציוני, ושימש כנשיא קרן היסוד.

נפטר בקליפורניה בשנת 1940. על אדמות שרכש במחוז וסטצ'סטר שבמדינת ניו יורק הוקמו לאחר מותו גנים שנקראו על שמו ("Untermyer Park").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל אונטרמאייר** בוויקישיתוף
* Untermyer Fountain, Central Park(הקישור אינו פעיל)
* Home page of the Untermyer Gardens Conservancy
* *The Columbia Encyclopedia*, 6th ed
* סמואל אונטרמאייר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280167005171
* GND: 128647574
* ISNI: 0000 0000 2845 0418
* LCCN: n85831277
* SNAC: w6hh782h
* SUDOC: 230439500
* VIAF: 23197777
* WorldCat: lccn-n85831277

 |
הרב **אליהו אריה הנדלר** (נולד ב-י"א באייר ה'תשי"ט - 19 במאי 1959) הוא ראש ישיבת ההסדר ברמלה, אותה הקים בשנת ה'תשע"ה. לפני כן היה סגן ראש ישיבת שעלבים. הוא מתמחה בתחום החסידות, ובנוסף בתלמוד, מדרש, קבלה ומחשבת ישראל ומנחה מסעות לפולין.

קורות חיים
----------

נולד בתל אביב, למד בישיבה התיכונית-חרדית היישוב החדש ("ישיבת הרב עמיאל"), ולאחר לימודיו התיכוניים עבר לישיבת ההסדר שעלבים. שירת בחיל השריון ולחם במלחמת שלום הגליל. עד שנת תשע"ג היה ר"מ בישיבת הסדר שעלבים, ומשך מספר שנים כיהן גם כסגן ראש הישיבה. בשנת תשע"ה הקים את ישיבת ההסדר רמלה ומאז עומד בראשה. בנוסף הוא מרצה במדרשה לנשים באוניברסיטת בר-אילן מאז שנת תשס"ב (2002) ומדריך מסעות בני נוער לפולין.

התמחותו של הרב היא תחום החסידות, ובעיקר ספרו של הרב יהודה אריה לייב אלתר, "שפת אמת". נושא שעליו הוא מעביר שיעור שבועי. הרב כתב ספר המלקט בתוכו מאמרים לפרשת השבוע של השפת אמת, הנקרא "שפת הגן" - על נ"ג פרשיות השבוע. כתב ספר בשם **חן מקום**, וכן ספר דרשות השפת אמת על שבת הגדול, יום הכיפורים ועוד. בנוסף הוא מעביר שיעורים והרצאות בסיפורי מעשיות משנים קדמוניות של ר' נחמן מברסלב ועוד. ספרו **מרחוק** הוא ספר העוסק בנושאי אמונה אשר נכתב בעקבות שאלות שונות שהופנו אליו, בעיקר על ידי בני נוער, בעת מסעותיו לפולין.

בעבר שידר פינה שבועית של סיפורי חסידים בערוץ שבע, וכתב מדור באותו נושא בעיתון בשבע.

נשוי לד"ר חנה הנדלר, מרצה לספרות באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת אורות, בתו של הרב חיים ישעיהו הדרי ראש ומייסד ישיבת הכותל. לבני הזוג עשרה ילדים. בנו אלקנה הלך לעולמו בי"ד בתמוז ה'תשפ"ב בגיל 22 לאחר שעבר אירוע לב.

ספריו
-----

* **שפת הג"ן** - על השפת אמת
* **מרחוק - פרקי אמונה במבחן משבר**, תשע"א - התמודדות אמונית עם השואה
* **חן מקום** - מקומות ואתרים בספרות חז"ל ובמקורות
* **אשיחה** : שיחות על פרשיות השבוע מבית מדרשה של ישיבת ההסדר שעלבים / מאת: הרב יחזקאל יעקבסון והרב אריה הנדלר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר שיעורי הרב הנדלר
* מאמרי הרב הנדלר באתר "ישיבה" (כולל המדור "סיפורי חסידים" מהעיתון בשבע).
* שאלות ותשובות לרב הנדלר(הקישור אינו פעיל) באתר "מוריה"
* שיעורי הרב הנדלר באתר ישיבת שעלבים
* 
* רשימת המאמרים של אריה הנדלר באתר רמב"י
* רשימת המאמרים של אריה הנדלר, באתר רמבי"ש
* רבקי גולדפינגר, הולך לפני המחנה, באתר ערוץ 7, 6 באוקטובר 2011
* כל הכתבות על הרב יהודה עמיחי, באתר ערוץ 7
* אריה הנדלר (1959-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה יואלי, ‏אלפים בניחום אבלים לבנו של הרב אריה הנדלר, באתר "סרוגים", 20 ביולי 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299111505171
* VIAF: 2352364
* WorldCat (עם VIAF): 2352364

 |
**קלארק קר** (באנגלית: **Clark Kerr**;‏ 17 במאי 1911 – 1 בדצמבר 2003), סוציולוג וכלכלן אמריקני, מראשי קבוצת חוקרים שעסקה בשוק העבודה במשך יותר משני עשורים לאחר מלחמת העולם השנייה. כיהן כנגיד אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וכנשיא אוניברסיטת קליפורניה.

בשנת 1954 טען קר כי בשוק עבודה קפיטליסטי קיימת נטייה לחלוקת שוק העבודה לענפים כלכליים וגאוגרפיים, בכל אחד מהם מתקיים שוק עבודה פנימי. נטייה זו כינה קר בשם **בלקניזציה** (על שם הפיצול המדיני הרב באזור הבלקן).

קר טוען כי בתוך שווקים פנימיים אלו קיימות הגבלות רבות על גמישות השוק (בניגוד לכלכלה נאו-קלאסית ליברלית, שהזניחה את קשיחות השוק). הגבלות אלו נובעות הן מפעולותיהם הכלכליות של העובדים והמעסיקים (לדוגמה: הגבלת הכניסה לשוק לפי קריטריונים כגון הכשרה ייחודית, חברות בארגון מסוים, תקופת חונכות וכו'), ומהגבלות מוסדיות הפועלות על השוק (חוקים המגבילים את התעסוקה, פעולותיהם של איגודים מקצועיים ושל איגודי מעסיקים וכו').

מנהל ההשכלה הגבוהה של קליפורניה
-------------------------------

בשנת 1952 מונה קר כנגיד הראשון של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, עד אז ניהל את הקמפוס נשיא אוניברסיטת קליפורניה (שכלל בשנים אלה עוד שני קמפוסים בדרום קליפורניה) באופן ישיר. בשנת 1958 הוא מונה לנשיא אוניברסיטת קליפורניה. בתפקיד זה היה אחראי להכנת תוכנית האב של ההשכלה הגבוהה בקליפורניה, לפיה חולקו המוסדות הציבוריים (הקיימים ואלה העתידים לקום) לשלוש שכבות: אוניברסיטאות שישתייכו למערכת האוניברסיטה של קליפורניה (היום עשרה קמפוסים) בהם יתקיימו לימודים לכל התארים, מכללות שיישתייכו למערכת "האוניברסיטאות של המדינה" California State University, בהן לא יתקיימו לימודי דוקטורט, ומכללות קהילתיות (אנ') בהן לומדים שנתיים. למערכת הראשונה יוכלו להתקבל השמינית העליונה של בוגרי התיכון, לשנייה השליש העליון ולמכללות המקומיות כל בוגרי התיכון. התוכנית אף יצרה מסלול מעבר בין המכללות המקומיות למערכות האחרות. 

בשנת 1960 אימצה קליפורניה באופן רשמי את התוכנית ופתחה בהרחבה גדולה של מערכת ההשכלה הציבורית שלה שנחשבת בסקרים שונים כטובה בעולם.

בתקופת כהונתו של קר התחוללו הפגנות ומהומות סטודנטים רבות על רקע "התנועה לחופש הדיבור" ומלחמת וייטנאם. תגובתו של קר, שסלד מגירוש סטודנטים מהאוניברסיטה, ספגה ביקורת מחוגים שמרניים שסייעו לבחירתו של רונלד רייגן כמושל. לאחר בחירתו של רייגן בשנת 1967 פוטר קר ממשרתו כנשיא.

קר כיהן בתפקידים שונים הקשורים להשכלה גבוהה בקרן קרנגי. 

בשנת 2002 נודע כי ה-FBI בימיו של ג'ון אדגר הובר עקב אחרי קר והדליף אודותיו מידע כוזב לחבר הנאמנים של אוניברסיטת קליפורניה, לרייגן ולבית הלבן.

ראו גם
------

* מונחים בשוק העבודה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלארק קר** בוויקישיתוף
* קלרק קר, דף שער בספרייה הלאומית

* Clark Kerr, 'One of the Giants,' Dies


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310199905171
* BIBSYS: 90068396
* BNE: XX915708
* BnF: cb124423786 (data)
* CiNii: DA00465387
* GND: 118984497
* ISNI: 0000 0001 1491 0265
* LCCN: n78093730
* NDL: 00445531
* NLK: KAC199614766
* NTA: 074633716
* SELIBR: 193367
* SNAC: w6nk3j5k
* SUDOC: 033568383
* Trove: 890109
* VIAF: 44392158
* WorldCat: lccn-n78093730

 |
הרב **אריה מלכיאל קוטלר** (נולד ה'תשי"א, 17 באפריל 1951) הוא ראש ישיבת לייקווד בניו ג'רזי וחבר במועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית.

קורות חייו
----------

נולד לרישל ולרב שניאור (בנו של הרב אהרן קוטלר). בנם השני מתוך 9 ילדים. נקרא על שם אבי אמו, הרב אריה מלכיאל פרידמן. מצד אביו הוא נינו של רבי איסר זלמן מלצר.

למד בישיבת בית התלמוד בברוקלין ובישיבת בריסק בישראל. נישא להינדה, בתם של ליפשא (בת הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק) והרב יחיאל מיכל פיינשטיין. הם היו נשואים במשך עשר שנים והתגוררו בירושלים. לא נולדו להם ילדים. בתקופה זו למד בישיבת בריסק. לאחר פטירת אביו, בשנת 1982, מונה בגיל 32 לעמוד בראשות ישיבת "בית מדרש גבוה" בליקווד, הישיבה הגדולה בארצות הברית. הרב אלעזר מנחם מן שך הכריז על מינויו בהלוויה של אביו. אשתו הינדה סירבה להגר עמו לארצות הברית בשל איסור שהטיל סבה, הרב יצחק זאב, על צאצאיו שלא להגר למדינה זו. בלחצה של משפחתה סירבה גם להתגרש. הוא השאיר עבורה גט למקרה שתתרצה, בבית הדין של הרב ניסים קרליץ אך היא סירבה לקבלו. בסופו של דבר קיבל הרב קוטלר היתר מאה רבנים כדי להינשא בשנית, בשנת ה'תשמ"ה (1985) וכעבור מספר חודשים נישא לחנה לאה לבית טיקוצקי. בני הזוג מתגוררים בלייקווד ונולדו להם בת ובן. הינדא עברה להתגורר בבית הוריה בבני ברק וממשיכה בסירובה לקבל את הגט. הפרשה עוררה סערה גדולה בין המחנות במגזר החרדי-ליטאי ושימשה רקע למחזהו של אמנון לוי "שיינדלה".

הרב קוטלר משמש כראש הישיבה, לצד גיסו הרב דוד שוסטאל ובני דודיו הרב ירוחם אולשין והרב ישראל ניומאן.

ספריו
-----

**קונטרס הגות תשובה**, על הלכות תשובה לרמב"ם, ה'תשס"א

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה מלכיאל קוטלר (1951-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הרב שניאור קוטלר, בן 64, ראש בית המדרש לרבנים בניו ג'רזי", הניו יורק טיימס, 27 ביוני 1982, (אנגלית)
2. ↑  ראו דברי המתנגדים בקונטרס אמת קנה
3. ↑  שיינדלה, באתר www.weilcenter.org.il
4. ↑  טל לוין, שיינדלה: הצגה שלא החליטה מה היא רוצה להגיד, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2010
5. ↑  עמוס בונים, אירווינג מ' בונים, 1901-1980, האיש והשפעתו על היהדות האורתודוקסית האמריקנית, הוצאת פלדהיים, 1989, עמ' 244 (אנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310448605171
* BnF: cb155264627 (data)
* ISNI: 0000 0001 1098 1154
* LCCN: nr2003022317
* VIAF: 2412804
* WorldCat: lccn-nr2003022317

 |
**גברי ברגיל** (נולד ב-29 במאי 1958) הוא יו"ר מכללת אורנים, כיהן בעבר כמג"ד מילואים וכמזכיר התנועה הקיבוצית.

ביוגרפיה
--------

גברי ברגיל נולד בקיבוץ רמות מנשה בשנת 1958 להורים ממקימי הקיבוץ שעלו מאורוגוואי. היה חניך ומדריך בשומר הצעיר. התגייס לצה"ל לחיל התותחנים והמשיך בשירות קבע. הגיע לדרגת סא"ל בשירות המילואים ובין השנים 1990 ל-1996 שימש כמפקד גדוד תותחנים במילואים.

בשנים 1984–1988 החזיק במספר משרות בתנועת הקיבוץ הארצי ובהנהגת השומר הצעיר. בשנת 1988 לאחר פרוץ האינתיפאדה, הצטרף לשלום עכשיו כפעיל והיה למזכ"ל התנועה בשנים 1990–1994. בשנת 1994 סיים בהצטיינות תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1994–1996 כיהן כמזכיר קיבוץ רמות מנשה. בשנים 1996–1999 שימש כשליח המרכזי של התנועה הקיבוצית וכנציג השומר הצעיר בצפון אמריקה.

בשנת 2000 נבחר לתפקיד מזכיר תנועת הקיבוץ הארצי. במהלך הקדנציה הראשונה שלו ביצע את תהליך איחוד התנועות הקיבוציות, וב-2005 נבחר לקדנציה שנייה כמזכיר התנועה הקיבוצית. סיים את תפקידו במרץ 2009.

מהשנים 2009 ואילך היה חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, כיהן כיו"ר של תנועת השומר הצעיר העולמי, יו"ר מועדון צוותא בתל אביב, יו"ר עמותת דרכים ויו"ר בקיבוצים כפר עזה, שילר, כרמים, נתיב הל"ה, כרמיה, הראל, תל יצחק, מגידו וביישוב הקהילתי גבעות בר.

בבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-12 ברשימת העבודה-גשר לכנסת ולא נכנס לכנסת לאחר שהמפלגה קיבלה 6 מנדטים.

כיום מכהן כיו"ר במכללת אורנים, יו"ר בקיבוצים גבעת ברנר, כיסופים ונחשונים. כמו כן, הוא מכהן כיו"ר מחוז הקיבוצים במפלגת העבודה וחבר בהנהלת קיבוץ כישורית (קיבוץ של בעלי צרכים מיוחדים).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של גברי ברגיל
* נחמן גלבוע, "חברי הקיבוצים הבינו טוב מאוד מי ראוי לייצג אותם ואיך", באתר mynet‏ קיבוץ, 17 בפברואר 2019
* מאמרי דעות של ברגיל ב-ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנחס וולף‏, מרצ: גם לנו יש "רשימת כוכבים", באתר וואלה!‏, 18 בנובמבר 2008
**דייוויד ריצ'רד ברקוביץ'** (באנגלית: **David Richard Berkowitz**; נולד בשם ריצ'רד דייוויד פאלקו, ב-1 ביוני 1953), הידוע גם בשם "הבן של סם" ו"רוצח קליבר 44.", הוא רוצח סדרתי אמריקאי שהודה ב-8 מקרי ירי שהחלו בניו יורק ב-29 ביולי 1976.

ביוגרפיה
--------

ברקוביץ' גדל בעיר ניו יורק ושירת בצבא ארצות הברית.
באמצעות אקדח בולדוג קליבר 44. מיוחד שהחזיק הוא רצח שישה אנשים ופצע שבעה אחרים עד יולי 1977, ובמקביל הטיל אימה על תושבי ניו יורק וזוכה למוניטין עולמי.
ברקוביץ' הצליח לחמוק מהמצוד המשטרתי הגדול ביותר בתולדות העיר ניו יורק, תוך שהוא שולח מכתבים שלעגו למשטרה ומבטיח לבצע פשעים נוספים, שזכו לפרסום רב בעיתונות.

ברקוביץ' נעצר ב-10 באוגוסט 1977, ולאחר מכן הוגש נגדו כתב אישום בגין שמונה מקרי ירי. הוא התוודה עליהם, וטען בתחילה כי ציית לפקודות של שד שהתגלה אליו בדמות של כלב שחור השייך לשכנו "סם".
לאחר שנמצא כשיר נפשית לעמוד לדין, הוא הודה ברצח מדרגה שנייה ונידון לשישה מאסרי עולם רצופים עם אפשרות לשחרור על תנאי לאחר 25 שנים.
לאחר מכן הוא הודה שסיפור הכלב היה מתיחה. בחקירות המשטרה התגלה כי ברקוביץ' היה מעורב גם בתיקי הצתות רבות לא פתורות בעיר ניו יורק.

סיקור תקשורתי אינטנסיבי של המקרה העניק לברקוביץ' סוג מעמד הדומה לזה של ידוענים, שצופים רבים מהצד ציינו כי נראה שהוא נהנה מזה.
בית המחוקקים של מדינת ניו יורק חוקק חוקים חדשים, הידועים בכינויים "חוקי הבן של סם" (באנגלית: Son of Sam laws) שנועדו למנוע מפושעים להרוויח כלכלית מהפרסום שנוצר מפשעיהם, וחוקים דומים נחקקו בכמה מדינות אחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ברקוביץ** בוויקישיתוף
* דייוויד ברקוביץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דייוויד ברקוביץ, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258509805171
* BIBSYS: 90073423
* GND: 1286774292
* ISNI: 0000 0000 7901 750X
* LCCN: n77010098
* SNAC: w6gt7mdx
* VIAF: 64148995966759751892
* WorldCat: lccn-n77010098

 |
**זאב שוורץ** (נולד ב-3 באפריל 1967 ביוהנסבורג, שבדרום אפריקה) הוא מייסד ומנכ"ל ארגון תורה מציון. בעבר שימש מזכ"ל תנועת בני עקיבא העולמית.

ביוגרפיה
--------

שוורץ נולד וגדל ביוהנסבורג שבדרום אפריקה והיה חניך בתנועת בני עקיבא. הוא עלה לישראל בגיל 17 לאחר השתתפות בתוכנית הכשרה של תנועת בני עקיבא העולמית בישיבת הר עציון, התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחטיבת גבעתי ובמילואים בחטיבת אלכסנדרוני.

בעל תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדעי המדינה ותואר שני במדעי המדינה עם התמחות במינהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן. את עבודת התזה שלו כתב על הבחירה הישירה לראשי ערים בישראל, בהנחייתו של פרופ' דניאל אלעזר.

היה רכז באגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן ובפרויקט פר"ח. בשנת 1992 התמנה למנהל היחידה לקשרים עם מוסדות חינוך באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל שימש בתפקיד ניהולי באוניברסיטה.

בשנת 1996 הקים את תורה מציון, תנועה תורנית ציונית הכוללת רשת של בתי מדרש ללימוד תורה וחינוך יהודי ציוני וכן ומדרשות לנשים בקהילות יהודיות בתפוצות, בין השנים 1996–2006 שימש כמנכ"ל הארגון, ומינף את היקף עבודת הארגון ברחבי העולם. עם מינויו למזכ"ל בני עקיבא העולמית פרש מתפקידו, אך המשיך לשמש כיו"ר הארגון. ביולי 2012 חזר לתפקיד.

בשנת 2006 התמנה כמזכיר הכללי של תנועת בני עקיבא העולמית, והחליף את גאל גרינוולד. לאחר 5 שנים בתפקיד, בסוף שנת 2011, סיים את תפקידו. בשנים אלו הוביל שתי ועידות עולמיות בסימן "חלוציות" ו"בשליחות המדינה". שימש כיו"ר מועצת תנועות הנוער בישראל ומכהן כיו"ר ישיבת ההסדר "תורה בציון" שבאפרת. שוורץ חבר עמית בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, פעיל כחבר הנהלה בתנועות המזרחי העולמי, בני עקיבא העולמית ועמותת חיים לאלון המגייסת תרומות לחקר מחלת דושן.

ב-2002 ייסד את הארגון לב יהודי - לחיזוק הזהות היהודית בקרב תרמילאים בהודו.

בדצמבר 2014, במערכת הבחירות לכנסת העשרים, הודיע שוורץ שיתמודד בפריימריז על מקום ברשימת הבית היהודי. הוא הוצב במקום ה-28 ברשימה הסופית לכנסת, רשימה שכללה גם את נציגי האיחוד הלאומי-תקומה, ולא נבחר לכנסת.

שוורץ נשוי לשולמית לבית וקנין ואב לחמישה. הוא מתגורר ביישוב שוהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר ארגון תורה מציון
* אתר תנועת בני עקיבא העולמית
* אתר תנועת המזרחי העולמי
* אתר לב יהודי
* אתר חיים לאלון
* ירעם נתניהו, שליפות עם זאב שוורץ, באתר nrg‏, 6 בנובמבר 2007
* עפרה לקס, עניין אישי עם זאב שוורץ, בעיתון בשבע 29 נובמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר ניר, ‏זאב שוורץ המתמודד הבינלאומי לבית היהודי, באתר "סרוגים", 23 בדצמבר 2014

| בני עקיבא |
| --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד • זאב שוורץ • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל • צבי אלון |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |
**תומאס "טויבי" בלאט** (באנגלית: **Thomas "Toivi" Blatt**, בפולנית: **Tomasz Blatt**; ‏15 באפריל 1927, י"ג בניסן ה'תרפ"ז - 31 באוקטובר 2015, י"ח בחשוון ה'תשע"ו) היה דובר וסופר אמריקאי יהודי יליד פולין. בהיותו בן 16 היה מבין הניצולים היחידים ממחנה המוות סוביבור ששרדו את ניסיון המרד והבריחה באוקטובר 1943, אירוע שבו ברחו 300 אסירים ממחנה ההשמדה. רובם נרדפו, נלכדו והוצאו להורג על ידי הגרמנים.

סוביבור
-------

בלאט נולד בשנת 1927 למשפחה יהודית בעיירה איזביצה שבפולין, אחד מבן שני אחים.

בשנת 1942, בלאט ומשפחתו יחד עם כ-400 יהודים נוספים מעיירתו נשלחו על ידי הגרמנים בטרנספורט לסוביבור. כל משפחתו נספתה במחנה ההשמדה וכן רובם המוחלט של בני העיירה. במחנה סוביבור נרצחו כ-250,000 יהודים מפולין, צרפת והולנד וכן כ-1,000 אזרחים פולנים.

הבריחה מסוביבור
---------------

בלאט היה אחד מ-300 אסירים שלקחו חלק במרד במחנה סוביבור באוקטובר 1943 והצליחו להימלט. בעודו נמלט מאנשי האס-אס בגיל 16, איכר פולני שהסתיר אותו בגד באמונו וירה לו בלסת. הוא הצליח להימלט ולשרוד את תקופת המלחמה, אך הוא עדיין נשא את הקליע שפגע בו. לאחר הבריחה ההמונית מהמחנה, הגרמנים סגרו והרסו את מחנה סוביבור. הם עברו עם דחפורים על שטח המחנה ושתלו עצים כדי להסתיר את ההריסות. אזור המחנה משמש כאתר זיכרון מאז סיומה של המלחמה.

בשנת 1958 עלה לישראל ולאחר מכן היגר לארצות הברית. בשנות השבעים והשמונים עבד יחד עם הסופר ריצ'רד רשקה כדי לאתר ניצולים נוספים מהמחנה. ביחד הם הוציאו לאור ספר בשם "הבריחה מסוביבור" (1983), שעסק במרד הגדול במחנה.

בשנת 1983 הוא ראיין את קרל פרנצל, גרמני שהיה שלישי בדרגתו במחנה סוביבור, לאחר שחרורו מהכלא. פרנצל הורשע בבית משפט ונשפט למאסר עולם על מעשיו במחנה. לאחר שריצה 16 שנות מאסר הוא שוחרר עקב ערעורו. בלאט האמין שהריאיון שערך היה הפעם הראשונה שבה אסיר ממחנה השמדה ישב ושוחח פנים מול פנים עם איש מסגל המחנה.

הסרט "הבריחה מסוביבור", שזכה בפרסים, מתאר את שאירע במחנה המוות. בלאט שימש כיועץ טכני לסרט. מנהיגי המרד - ליאון פלדהנדלר ואלכסנדר פצ'רסקי, בלאט עצמו ואסירים יהודים אחרים מהמחנה גולמו על ידי שחקנים.

לאחר מכן פרסם בלאט שני ספרים נוספים על סוביבור. ספר זיכרונותיו "מעפר סוביבור" (1997), מספר על חוויותיו במחנה, וכן על חלקו במזימה למרוד שהובילה לניסיון הבריחה של כ-600 אסירים ב-14 באוקטובר 1943. הוא כתב גם על חייו לפני המלחמה, וכן על הכיבוש הגרמני של עיירת הולדתו בפולין ועל המשלוח שלו ושל משפחתו למחנה המוות.

בלאט כתב גם ספר נוסף בשם "סוביבור, המרד הנשכח" (1997), ספר היסטורי המתבסס על שנות מחקריו. בהמשך הקים אתר אינטרנט בעל אותו שם, המציג קישורים לאירועים שתיעד.

בשנותיו האחרונות התגורר בסנטה ברברה קליפורניה.

תומאס בלאט נפטר ב-31 באוקטובר 2015, והוא בן 88.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס בלאט** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מת ניצול הבריחה מסוביבור, שסייע להרשיע את דמיאניוק, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2015
* אי-פי‏, הלך לעולמו תומאס בלאט, ניצול השואה מסוביבור שהעיד נגד דמיאניוק, באתר וואלה!‏, 2 בנובמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלך לעולמו תומאס בלאט, ניצול השואה מסוביבור שהעיד נגד דמיאניוק, באתר וואלה!‏, 2 בנובמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258599805171
* BNE: XX4931402
* GND: 122155386
* ISNI: 0000 0001 1000 3262
* LCCN: n97027398
* NTA: 355516500
* SUDOC: 072311649
* VIAF: 97682524
* WorldCat: lccn-n97027398

 |
**ארווידאס אנוּשׁאוסקאס** (בליטאית: **Arvydas Anušauskas**; נולד ב-29 בספטמבר 1963) הוא פוליטיקאי ליטאי ממפלגת איחוד המולדת, חבר הסיימאס מאז 2008. משמש כשר ההגנה הלאומית מאז 11 בדצמבר 2020.

ביוגרפיה
--------

אנושאוסקאס נולד בווילנה ב-29 בספטמבר 1963. ב-1982 הוא נרשם לאוניברסיטת וילנה וסיים תואר שני בהיסטוריה ב-1989. ב-1983, תוך כדי לימודיו באוניברסיטה, הוא גויס לצבא האדום לשירות חובה של שנתיים. ב-1990 הכריזה ליטא על עצמאותה, ואנושאוסקאס החל לשרת בכוחות המתנדבים של ליטא. במקביל, המשיך את לימודיו באוניברסיטה. ב-1995 הוא השלים דוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת ויטאוטאס הגדול באותה שנה הוא קיבל דרגת לוטננט בכוחות המתנדבים. במקביל היה עמית מחקר במכון הליטאי להיסטוריה. בין 1996–1997 היה פרופסור חבר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת ויטאוטאס הגדול ובאוניברסיטה הפדגוגית של וילנה. בין 1998–2007 היה ראש המרכז לחקר רצח עם והתנגדות של ליטא (GRLC).

בין 2002–2007 היה פרופסור אורח במכון ליחסים בין-לאומיים ומדע המדינה, אוניברסיטת וילנה, ופרופסור חבר בפקולטה להיסטוריה, אוניברסיטת וילנה בין השנים 2002–2008. במהלך הקריירה האקדמית שלו, אנושאוסקאס כתב למעלה מ-100 ספרים ומאמרים, וכן 14 תסריטים לסרטים דוקומנטריים. המחקר שלו מתמקד בעיקר בשירותי הביטחון הליטאיים בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, ובתקופת השלטון הסובייטי בליטא. בשנת 2008[דרושה הבהרה] ביוזמת ארווידאס אנושאוסקאס החלו משטרת ליטא והתובע הכללי של ליטא בחקירה נגד יצחק ארד

ב-2004 הצטרף אנושאוסקאס למפלגת איחוד המולדת, והוצב במקום נמוך ברשימת המפלגה לסיימאס. הוא לא נבחר לסיימאס בבחירות שנערכו באותה שנה. ב-2008 הוא נבחר לראשונה לסיימאס. הוא מונה ליו"ר הוועדה לביטחון לאומי והגנה ושימש בתפקיד זה עד פיזור הסיימאס ב-2012. הוא נבחר לפרלמנט עוד שלוש פעמים נוספות.

ב-11 בדצמבר 2020 מונה לשר ההגנה הלאומית בממשלתה של אינגרידה שימוניטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארווידאס אנושאוסקאס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארווידאס אנושאוסקאס (בליטאית ובאנגלית)
* ארווידאס אנושאוסקאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257885205171
* BIBSYS: 9057411
* BnF: cb155374871 (data)
* CiNii: DA1364919X
* GND: 131482114
* ISNI: 0000 0001 0909 6238
* LCCN: n94120135
* LNB: 000026857
* NLP: a0000001068364
* NTA: 23735358X
* SUDOC: 110838459
* VIAF: 64317247
* WorldCat: lccn-n94120135

 |
**יעקב כהן** (24 בדצמבר 1947, י"א בטבת ה'תש"ח – 29 בדצמבר 2018, כ"א בטבת ה'תשע"ט) היה איש ציבור חרדי, ממייסדי מפלגת ש"ס וסגן ראש עיריית ירושלים מטעמה. מייסדה ובעליה של הוצאת הספרים 'שיח ישראל'.

ביוגרפיה
--------

 לוח שיח ישראל בהוצאתו רבת השנים של הרב יעקב כהן
כהן נולד בירושלים לשמחה אליגרה ולראובן כהן, מצאצאי החיד"א. למד בישיבת הרמב"ם בראשות הרב אברהם חפוטא.

מספר שנים לאחר נישואיו הקים את הוצאת הספרים 'שיח ישראל' בשכונת מקור ברוך. הדפיס את כל ספרי סביו וספרים רבים נוספים. לוח השנה בהוצאתו, 'לוח שיח ישראל' - הכולל זמני הלכה, מולד הירח וימי זיכרון של חכמי ישראל, זכה להצלחה.

בשנת 1982 הקים עם ניסים זאב ושלמה דיין את מפלגת ש"ס כרשימה שהתמודדה לבחירות בעיריית ירושלים, כדי להילחם באפליה במוסדות החינוך החרדיים, שנשלטו אז בעיקר על ידי אגודת ישראל. הרשימה זכתה להישג בלתי צפוי כשהכניסה שלושה נציגים למועצת העיר (לעומת שני מנדטים לאגודת ישראל ומנדט אחד למפד"ל). כהמשך להצלחה המוניציפלית הוקמה מפלגת ש"ס הארצית, ובמהלך ההתמסדות והקמת מועצת חכמי התורה, נדחק יעקב כהן למקום החמישי ברשימה, כשבראשות הרשימה הוצב הרב יצחק פרץ. המפלגה זכתה לארבעה מושבים בבחירות והוא לא נכנס לכנסת.

לאחר הבחירות פרש מש"ס והתמקד במעשי חסד וסיוע לציבור. בביתו ברחוב מלכי ישראל הקים מדי שנה בימי חג הסוכות את 'סוכת החסד', שאליה היו מגיעים אנשים שנקלעו לירושלים וסעדו בסוכה.

כהן נפטר ממחלה בשבת, בכ"א בטבת תשע"ט. לאחר פטירתו עלו ראשי מפלגת ש"ס ובראשם שר הפנים אריה דרעי לקברו, שם הודו לו על פועלו וביקשו מחילה על התנהלות המפלגה כלפיו בראשית ימיה.

בתרבות הפופולרית
----------------

בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "הבלתי רשמיים" המספר על הקמת מפלגת ש"ס, שבו מגלם שולי רנד את דמותו של יעקב כהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* לאחר מחלה קשה: רבי יעקב כהן הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים.
* לינוי משעלי, ‏הבלתי רשמי: יעקב כהן ממייסדי תנועת ש"ס הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 29 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי דבריה של ד"ר ענת פלדמן, בסרטו של ניסים מוסק, מבט שני - "בין לינדנשטראוס לש"ס" (18 בינואר 2012). קודם לכן ניסה ניסים זאב להקים בית ספר עבור בנות מזרחיות. כשניסה לגייס מימון מעיריית ירושלים אמר לו פקיד בעירייה כי ללא כוח פוליטי לא יוכל לגייס מימון ותמיכה
2. ↑  כשסיעת ש"ס עלתה לקברו של הנפטר לבקש מחילה • צפו, באתר בחדרי חרדים, 2 בינואר 2019