recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שלושה "נקניקי" גבינת פרובולונה איטלקית
**פרובולונה** (באיטלקית: **Provolone**) היא גבינה איטלקית אשר מקורה בדרום איטליה, שם היא מעוצבת במגוון צורות, בהן צורת אגס שאורכו 10–15 ס"מ, נקניק, או קונוס. גרסאות מקומיות של גבינת פרובולונה מיוצרות במדינות רבות. בתחילת המאה ה-21 רוב גבינות הפרובולונה מיוצרות בצפון איטליה.

היסטוריה וגרסאות
----------------

מקור הגבינה, לפי מקורות כתובים באזור לוקאניה שבדרום איטליה. בתקופת הרנסאנס הגיעה הגבינה גם לצפון איטליה.
המונח פרובולונה (משמעותו "פרובולה" (Provola) גדולה) נטבע בשלהי המאה ה-19, כאשר החל יצור גבינה זו באזוריה הדרומיים של איטליה בגרסת האריזה הגדולה של הגבינה. הגבינה בגרסה קטנה נקראת פרובולה ומיוצרת בשני טעמים: מעושנת וזו שאינה מעושנת.

בימינו גבינת פרובולונה מיוצרת מחלב פרות מלא ועיקר התוצרת מקורה במחלבות בעמק הפו במחוזות ונטו ולומברדיה. צורות העיצוב העיקריות של הגבינה הם: צורת נקניק גדול שקוטרו עד 30 ס"מ ואורכו כ-90 ס"מ, צורת אבטיח, צורת בקבוק קצר, או צורת אגס שבראשו לולאה המאפשרת את תלייתו על אונקל. הגבינה משווקת בדרך כלל במשקל של כ-5 ק"ג.

פרובולונה היא גבינה חצי-קשה המיוצרת במגוון טעמים, החל מפרובולונה "חריפה" (Provolone Piccante) המיושנת כארבעה חודשים, ועד פרובולונה "מתוקה" ( Provolone Dolce) שטעמה עדין מאוד. טעמה העז של הפרובולונה החריפה נוצר מהוספת אנזים ליפאז המופק מעיזים, בעוד שבתהליך הייצור של הפרובולונה המתוקה מוסף ליפאז המופק מעגלים.

שני סוגי פרובולונה - פרובולונה ואלפדנה (Provolone Valpadana) ופרובולונה דל מונקו (Provolone del Monaco) המיוצרות בנפת נאפולי - זכו להגנת כינוי מקור של הקהילה האירופית.

בישראל מיוצרת גרסה מקומית של גבינת פרובולונה בשם "בשן" על ידי תנובה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פרובולונה** |

* Provolone Valpadana, הקונסורציום להגנת פרובולונה ואלפדנה (באנגלית) (באיטלקית)
* Provolone del Monaco(הקישור אינו פעיל), הקונסורציום להגנת פרובולונה דל מונקו (באיטלקית)
* פרובולונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

פרובולונה "חריפה" ארוזה בצורת אבטיח

הערות שוליים
------------

1. ↑  European Commission-Door:Provolone del Monaco
2. ↑  European Commission-Door: Provolone Valpadana

| גבינות איטלקיות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פרמזן • מוצרלה • קשקבל • ריקוטה • מסקרפונה • פקורינו • גורגונזולה • פרובולונה • טלג'ו |

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**לטריזם** (**Lettrism** או **Letterism**) היה זרם באמנות ששאף לזקק את האולטרה-מינימליזם לצורתו הפשוטה והטהורה ביותר.

על פי ז'אן-פול קורטה (Jean-Paul Curtay) בספרו "השירה הלטריסטית", שהופיע בפריז בשנת 1974, הלטריזם נוצר ברומניה, בשנת 1942, על ידי איזידור איזו, שהיה באותה עת בן 16 בלבד.

הלטריסם נמנע ומסתלק מרצון משימוש במילים ככלי לביטוי העצמי. ומעדיף להתחבר ולבטא את עצמו דרך שימוש באונומטופיה, ובפיוט שנשמע מאחורי מהמילים.

הלטריזם היא אמנות המבוססת על הארגון של אותיות וסימנים, אשר מציע לכל רכיב (טקסט, תמונות, חפצים ...) מעבר למשמעות המיידית, כמו תמיכה ופיתוח של עובד נפש טהורה, דמיוניים או בלתי נתפסת, המבוסס על התערבויות יצירתיות, נפשית או הטון.

אפשר לומר שהלטריזם מבוסס ושואב את הבסיס הרעיוני שלו ממקורות יהודיים שכן מייסדיו למעשה היו יהודים.
איזידור איזו ששם משפחתו הוא למעשה גולדשיין נולד ברומניה והתחבר בפריז לאומנים נוספים ביניהם רוברדהי (Roberdhay) שגם הוא יהודי ממוצא אלג'יראי.

הגרעין של הלטריזם מקדש את השימוש באותיות מאשר את המילים ועושה העדפה מתקנת וכבוד לאות הכתובה מאשר למילה הכתובה. הספרות מקדשת את המילה הכתובה והלטריזם את האות הכתובה.

לפי המסורת היהודית בורא העולם ברא את העולם בצירופי אותיות, מפורסמת יצירתו כביכול של הגולם, שעל פי המסורת יצר המהר"ל מפראג באמצעות שימוש באותיות הקודש. גם הגר"א, לדברי תלמידו ר' חיים מוולוז'ין, התחיל ביצירת גולם, אולם הפסיק לאחר שראה אות משמים.
מקור לזה נמצא אף בדברי הגמרא על מספר אמוראים שיצרו אף הם אדם כל זה מצירופי אותיות [סנהדרין סה:].

הלטריזם בעצם חוזר אחורה לבריאת העולם לוקח בהשאלה את האותיות בהם נברא העולם אלא הפעם לא כדי ליצור את העולם או את הגולם מפראג אלא כדי ליצור את האמנות האנושית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לטריזם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119322413 (data)
* NKC: ph487784

 |
כתמית הורוניקה (*Melitaea cinxia*) – אחד ממיני הפרפרים המוגנים בישראל
במרץ 2009 הוכרזו 14 מיני פרפרים כמוגנים בישראל, כאשר השר להגנת הסביבה גדעון עזרא הוסיף אותם לרשימת ערכי הטבע המוגנים בהתאם לחוק.

מינים אלה הם כ-10% מתוך כ-150 מיני פרפרים המוכרים בארץ. בכך נוספו הפרפרים לדו-חיים, זוחלים, עופות, יונקים וצמחים המוגנים בארץ.

היסטוריה
--------

תיעודים וניטור על מיני פרפרים בישראל קיימים עוד משנות ה-70 בארץ ישראל. איסוף המידע השתפר משמעותית בשנת 2009 עם הקמת ה-"תוכנית הלאומית לניטור פרפרים" אותה הפעילה אגודת חובבי הפרפרים בישראל. לאחר מאמצים אלו של האגודה, במרץ 2009 הוכרזו 14 מיני פרפרים כמוגנים בישראל, כאשר השר להגנת הסביבה גדעון עזרא הוסיף אותם לרשימת ערכי הטבע המוגנים בהתאם לחוק. מאז הניטור ואיסוף מידע אודות פרפרים אף השתכלל והוקמו מספר אתרים מקוונים, קבוצות ברשת החברתית פייסבוק ואף אפליקציה ייעודית בהם מפרסמים המשתמשים דיווחים על תצפיות פרפרים.

גורמי סיכון
-----------

בישראל קיימות אוכלוסיות פרפרים שונות לפי אזורים גאוגרפיים ותנאי אקלים שונים, כך למשל קיימים כ-20 מינים ממשפחת הכחליליים המתעופפים רק בחרמון וכ-10 המתעופפים רק במדבר הערבה ובבקעת הירדן. הרחבת הבניה, פיתוח תשתיות ותיעוש גורמים לצמצום סביבות המחיה של הפרפרים והצמחים הפונדקאים שלהם. הכרה והכרזה על שמורות טבע עוזרות להגן על מינים בסיכון. לעיתים המאבקים הבירוקרטיים או המשפטיים להגנת הפרפרים אורכים זמן רב, ומינים רבים ממשיכים להפגע במהלכם.

ב-2020 למרות מאבק ממושך של פעילים, הוכרזה בניה של שכונה חדשה בחדרה הזכתה לשם העממי "שכונת הפרפרים". השכונה עתידה להיבנות על אחד מבתי הגידול הגדולים של נחושתן הנמלים הגלילי.

רשימת המינים המוגנים
--------------------

| # | שם עברי | שם מדעי | תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | אפורית חלודית | *Muschampia proteides* |  |
| 2. | אפורית החמשן |  *Pyrgus serratulae* |  |
| 3. | זנב סנונית המכבים | *Papilio alexanor* |  |
| 4. | כחליל הבקיה | *Lysandra amanda* |  |
| 5. | נחושתן-נמלים גלילי | *Apharitis cilissa* |  |
| 6. | צמריר הקדד | *Tomares nesimachus* |  |
| 7. | כחליל קלאופטרה | *Plebejus pylaon* |  |
| 8. | קרקשי הסנה | *Iolana alfierii* |  |
| 9. | כתום-כנף הדופרית | *Anthocharis gruneri* |  |
| 10. | דרומי המרואה | *Colotis chrysonome* |  |
| 11. | כתמית הורוניקה | *Melitaea cinxia* |  |
| 12. | כתמית החרמון | *Melitaea acentria* |  |
| 13. | כתמית צפונית | *Melitaea collina* |  |
| 14. | כתמית הדרדר | *Melitaea arduinna* |  |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
2. 1 2 3  tamarz, שליש ממיני הפרפרים בישראל נמצאים בסכנה, באתר מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט, ‏2021-03-14
3. ↑  תוכנית לאומית לניטור פרפרים בישראל | BMS-IL, Israel Butterfly Monitoring Scheme, באתר www.gluecad-bio.com
4. ↑  אגודת חובבי הפרפרים בישראל | Facebook, באתר he-il.facebook.com
5. ↑  I Saw a Butterfly - ראיתי פרפר - Apps on Google Play, באתר play.google.com (באנגלית)
6. ↑  כחליליים Lycaenidae, באתר מן השדה, ‏2020-09-27
7. ↑  ציאון, הילה (2020-12-23). "3,000 דירות ופרפר בסכנת הכחדה: אושרה הקמת שכונת הפרפרים בחדרה". *Ynet*. נבדק ב-2022-12-02.
**טמנודונטוזאורוס** (שם מדעי: ***Temnodontosaurus***; מילולית: "לטאה בעלת שיניים חותכות") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאורים שחי בתחילת היורה והמאובנים שלו נמצאו באירופה (כולל בגרמניה ואנגליה).

מאפיינים
--------

זוחל זה היה אחד מהגדולים שבאיכתיוזאורים, באורך של 9 עד 12 מטר והוא אף מתחרה עם השוניזאורוס שנחשב בעבר לאיכתיוזאור הגדול ביותר. היו לו עיניים גדולות בקוטר 20 סנטימטר שהיו מהגדולות ביותר של בעל חיים אי-פעם. היו לו לסתות ארוכות ומלאות בשיניים חדות שמילאו את הלסת בשורות ישרות. הוא היה בעל סנפירים וזנב ארוכים וסנפיר גבי גדול.

יצור זה היה טורף-על ימי בראשית היורה שלחופי אירופה והיה ניזון גם ממיני איכתיוזאורים אחרים, נוסף על דגים, פליוזאורים ורכיכות. מאובן המצוי בשטוטגרט מציג פרט טמנודונטוזאורוס שבבטנו איכתיוזאור אחר, מסוג *Stenopterygius* שכנראה נטרף על ידו. הלסתות והשיניים שלו היו גדולות, אבל הוא השתמש בהם כדי לתפוס את הטרף ולא כדי ללעוס אותו, דבר שהוא עשה בבטנו. סוג זה הוא האיכתיוזאור היחיד שחי ביורה וניזון בעיקר מחולייתנים.

בשל זנבו הארוך והגבוה הוא היה יכול להגביר את שחייתו במהירות כדי לתפוס את טרפו. צורת שחייתו השתמשה גם בסנפיריו הגדולים כדי "לעוף" קדימה בדומה לצבי ים מודרניים. בשל גודלו ככל הנראה הוא חי רוב זמנו במצולות.

גלריית תמונות
-------------

* המודל הישן של התמנודונטוזאורוסהמודל הישן של התמנודונטוזאורוס
* 
* שלדשלד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמנודונטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**הלגיון הגרמני של המלך** (באנגלית: **King's German Legion**; בראשי תיבות: **KGL**) הייתה יחידה בצבא הבריטי במהלך המלחמות הנפוליאוניות, בה שירתו חיילים גרמנים ברובם המכריע מממלכת הנובר. הלגיון היה מעורב ממספר סוגים של יחידות והורכב מ-10 רגימנטים רגליים, 5 רגימנטי פרשים, 6 סוללות ארטילריית שדה ויחידת הנדסה.

היסטוריה
--------

הלגיון הוקם בשנת 1803 עם נפילת נסיכות הנובר וכיבושה על ידי הצבא הצרפתי בראשותו של נפוליאון בונפרטה. הנובר נשלטה באוניה פרסונלית יחד עם הממלכה המאוחדת ובית הנובר אשר מלך על שניהם, כך שכיבוש הנובר היה מעשה של עוינות גם כלפי הממלכה המאוחדת. חיילי הלגיון היו למעשה נתיני המלך הבריטי והתגייסו ליחידה תחת שירות ישיר של הצבא הבריטי, כחלק מהמשך הלחימה כנגד צרפת ובעלות בריתה. בשנת 1814 שוחררה הנובר מהשלטון הצרפתי והפכה לממלכת הנובר, כאשר הלגיון המשיך לשרת את הצבא הבריטי עד תום הקרבות ותקופת השלום שבאה אחריהם בשנת 1816.

לאורך שנות קיומו של הלגיון, לחמו חייליו לצד החיילים הבריטים בקרבות והמערכות העיקריים של המלחמה, בהם המערכה בחצי האי האיבירי, קרב גורדה וקרב ווטרלו. חיילי הלגיון נחשבו לבעלי משמעת רבה ויכולות לחימה טובות, יחידות הפרשים נחשבו לחלק מיחידות הפרשים הטובות בצבא הבריטי. לאחר פירוק הלגיון עם שיקום הצבא ההנובריאני, יחידות שונות מוזגו ליחידות צבא הנובר ומורשתם המשיכה גם לתוך יחידות אשר מוזגו בהמשך לצבא הקיסרות הגרמנית.

תמונות
------

* דרגונים מהלגיון.דרגונים מהלגיון.
* חיל רגלים קל (קלעים).חיל רגלים קל (קלעים).
* חיילים רגליים, בהם גם גרנדיר (משמאל) וקצין (שוכב).חיילים רגליים, בהם גם גרנדיר (משמאל) וקצין (שוכב).
* הוסרים מהלגיון.הוסרים מהלגיון.
* דרגונים קלים מהלגיון.דרגונים קלים מהלגיון.

ראו גם
------

* הלגיון הגרמני הבריטי
* לגיון דוכס בראונשווייג

לקריאה נוספת
------------

* Mike Chappell, **The King's German Legion (1): 1803-1812**, Oxford, UK, Osprey, 2000.
* Mike Chappell, **The King's German Legion (2): 1812-1816**, Oxford, UK, Osprey, 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון הגרמני של המלך** בוויקישיתוף
* אתר קבוצה משחזרת של היחידה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4126451-4

 |
**רעידת האדמה ביהודה** היא רעידת אדמה שהתרחשה באזור ים המלח ביהודה בשנת 31 לפנה"ס במהלך התקופה הרומית בארץ ישראל.

רעידת האדמה נרשמה בקטלוגים של רעידות האדמה ההיסטוריות על סמך תיאורה בספריו של יוספוס פלביוס "מלחמות היהודים" ו"קדמוניות היהודים". 

על פי תיאור זה, רעידת האדמה התרחשה במהלך המלחמה שהתנהלה בין הורדוס למליכוס מלך הנבטים בשולי המלחמה האחרונה של הרפובליקה הרומית, והביאה ל-30,000 הרוגים.

"כי בשנה השביעית למלכותו בעצם ימי מלחמת אַקְטְיוּם רגזה ארץ יהודה תחתיה ..." (מלחמות, א, 370 – 371) 

עיון מעמיק בדיווח זה, שנכתב כ-100 שנה לאחר התרחשות האירוע, מעלה ספקות רבים לגבי אמינותו בכל הקשור להיקף האירוע ולנזקים שנגרמו על ידו. מחברים נוספים שהתייחסו לרעידת אדמה זאת בעבודותיהם הסתמכו על טקסטים שאמינותם המקצועית ודיוקם מוטלים בספק, כגון מדרשים, ספרים חיצוניים ומקורות נוצריים ויהודיים אחרים שנכתבו בתקופת בית שני.

אין תמימות דעים בין החוקרים בשטח לגבי מוקד הרעש ולגבי העדוית הפיזיות לקיומו.

היעדר ראיות ארכאולוגיות להרס מבנים ויישובים, מרמז על כך שמדובר ברעידת אדמה מתונה בדרגת 6 – 6.5 בסולם ריכטר ולא באסון טבע נרחב. 

ארכיולוגים מסוימים גורסים שרעידת האדמה של שנת 31 לפני הספירה גרמה נזקים לחורבת קומראן והובילה לעזיבת המקום. יש סבורים שרעידת האדמה הורגשה גם במצדה וביריחו.

מחקרים גאולוגיים שהתנהלו באגן ים המלח, באזור צאלים ובאזור יריחו, חשפו ממצאים שעשויים להיות קשורים לרעידת האדמה של שנת 31 לפני הספירה, אם כי התוצאות אינן חד משמעיות.

ראו גם
------

* רעידות אדמה באזור הלבנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Josephus Quake, deadseaquake.info (באנגלית)
2. ↑  אדונֵי המדבר: תולדות הנבטים וממלכתם / אברהם נגב - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
3. ↑  Iaakov Karcz, Implications of some early Jewish sources for estimates of earthquake hazard in the Holy Land
4. ↑  Iaakov Karcz, Uri Kafri, Evaluation of supposed archaeoseismic damage in Israel, **Journal of Archaeological Science** 5, 1978, עמ' 237
**פרפרון שחור-חוטם**[דרוש מקור] המכונה גם **דג סָפַר** (שם מדעי: *Johnrandallia nigrirostris*) הוא מין דג מסדרת הדקראים וממשפחת הפרפרוניים החי בחלק המערבי של האוקיינוס השקט ונצפה כשהוא מנקה דגים אחרים מטפילים. הפרפרון יחידי בסוגו.

הוא נצפה במערב האוקיינוס השקט, סמוך לחופי אמריקה ממפרץ קליפורניה עד לפרו וכן במגוון איים לרבות אי הקוקוס, איי גלאפגוס ומלפלו. הוא מצוי בשוניות אלמוגים ובין הסלעים עד עומק 40 מ'.

תיאור
-----

הפרפרון הוא דג קטן באורך של 20.3 ס"מ והוא בעל סנפיר גבי מוגבה הבולט ממצחו, סנפירי חזה קטנים מצידי הגוף וזנב וסנפירים קטנים. הוא צהוב עם פס שחור לאורך קצה הסנפיר הגבי עד לחלק העליון של הזנב והפנים לבנות. המצח והחוטם שלו שחורים (ומשם קיבל את שמו) וגם הגבות והעיניים אדומות. במראהו הוא מזכיר חלק ממיני הסוג Prognathodes.

התנהגות
-------

הפרפרון חי בחבורות גדולות בשוניות והוא פעיל במשך היום בתחנות קבועות בשוניות אליהם מגיעים דגים שונים. הפרפרון מנקה מגוון חיות כמו צניניתיים, תוכינונים, מנטות, צבי ים ואפילו כרישים ודגי שמש מטפילים המצטברים על עורם. לעיתים כמה פרפרונים מצטרפים לניקוי של כל מטופל.

הפרפרון ניזון מהטפילים השונים שעל גוף מארחיו וכן מאצות קטנות, מסרטנים ומפלנקטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרפרון שחור-חוטם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרפרון שחור-חוטם באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יוליאן גרובלני** (בפולנית: **Julian Grobelny**;‏ 16 בפברואר 1893 - 4 בדצמבר 1944) היה חסיד אומות העולם, פעיל במסגרת המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS) החל מ-1915, ונשיא ארגון הסיוע הפולני ז'גוטה החל מהקמתו בשנת 1942.

גרובלני נולד בעיירה בז'זין שליד לודז'. הוא השתתף במרידות שנערכו בשלזיה בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, והיה לאקטיביסט בקרב פועלי לודז' בתקופת טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה. עם כניסת הכוחות הנאצים לעיר במסגרת הפלישה לפולין, ירדו בני משפחת גרובלני למחתרת עקב הכרזתם כאויבי הרייך השלישי. למרות מחלת השחפת ממנה סבל, היו מעורבים גרובלני ואשתו, הלינה (נולדה ב-1900), בהצלת מספר רב של יהודים-פולנים בתקופת הכיבוש הנאצי בפולין. הזוג היה ידוע בפעולתו להצלת ילדים יהודים מהשואה, בין השאר על ידי הברחתם מתוך גטו ורשה. בנוסף, החביאו גרובלני ואשתו למעלה מתריסר פעילי המפלגה הסוציאליסטית הפולנית בביתם, ופעלו בשיתוף פעולה צמוד עם אירנה סנדלר, ראש מחלקת הילדים של ז'גוטה. יוליאן והלינה הפכו את ביתם הצנוע בפלך צגלוב שליד נובומינסק (מינסק מזובייצקי) למקלט זמני עבור יהודים, עד שימצא עבורם מקום שהייה קבוע. הם סיפקו הגנה לנזקקים ביותר, במיוחד לאלו שברחו מהגטו. בני הזוג השקיעו את רוב זמנם ומרצם לפעולות הצלה, אך סייעו גם ליהודים מבוגרים וסיפקו להם תעודות ומסמכים "אריים", כסף ותרופות.

כוחות הגסטפו עצרו את גרובלני בחודש מרץ 1944, אך לא היו מודעים לפעולת ההצלה החשאית שלו. הוא נשלח לכלא, אך שרד הודות לעזרה מצד חבריו, קבוצת רופאים שסייעו לו בעת שהותו שם. מעט לפני תום המלחמה הפך גרובלני לראש עיריית נובומינסק. הוא נפטר בעיירה שנה לאחר מכן, ב-4 בדצמבר 1944, כתוצאה ממחלת השחפת ממנה סבל, ונקבר בבית הקברות המקומי. יוליאן והלינה גרובלני מופיעים ברבים מהספרים העוסקים בסיוע הומניטרי ליהודים בתקופת השואה, בפרט בעיר ורשה. ב-8 במרץ 1987, העניק 'יד ושם' לבני הזוג את התואר "חסידי אומות העולם".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוליאן גרובלני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוליאן גרובלני באתר יד ושם.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520092505171
* GND: 1043221204
* ISNI: 0000 0004 1998 3633
* LCCN: no2014159353
* VIAF: 305324223
* WorldCat: lccn-no2014159353

 |
**רעידת האדמה ביהודה בשנת 130 לספירה** הייתה רעידת אדמה חזקה שפגעה באזור יהודה תחת שלטון רומאי. הרעידה החריבה את קיסריה וערים נוספות באזור.

רקע
---

מספר רעידות אדמה מוכרות בתקופה הקלאסית בארץ ישראל מהספרות היהודית של אותה תקופה ומפי היסטוריונים רומיים. מבין הרעידות המוכרות ביותר הן רעידת אדמה בשנת 31 לפנה"ס. לפי יוסף בן מתתיהו רעידה זו גרמה לכ-30,000 הרוגים.

בנוסף, קיימת השערה בדבר קיום רעידת אדמה חזקה בשנות השלושים של המאה הראשונה לספירה ביהודה - רעידה קשה בעוצמה 8.2 בסולם ריכטר, שכנראה מתוארת בברית החדשה ברקע לאירועי הצליבה של ישו.

הרעידה
------

על פי הכרוניקון של הירונימוס, באולימפיאדה ה-226, בשנה ה-12 לשלטון הקיסר אדריאנוס, פרצה בארץ ישראל רעידת אדמה שהחריבה את הערים אמאוס וקיסריה. על פי הכרוניקון, הרעידה התרחשה בשנת 128 לספירה, אם כי יש המתארכים אותה לשנת 130, ויש המתארכים את הרס אמאוס ברעידת אדמה לשנת 131. הרעידה גרמה נזק לערים נוספות, בהן גם העיר לוד.

לדעת יהודה דוד אייזנשטיין, כאשר נהרסו הערים קיסריה (מושב נציב רומא בארץ ישראל) ואמאוס (מושב חיל מצב רומאי), ראו בכך היהודים אות למרד. בשנת 132 פרץ מרד בר כוכבא.

קישורים חיצוניים
----------------

* הידען - ההיסטוריה של רעידות האדמה בארץ ישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  כפר חב"ד, שיחות לנוער, שנה שבע-עשרה, חשוון תשל"ג (עמ' 6), באתר ספריית חב"ד ליובאוויטש
2. 1 2 3  סער הס, ירושלים, 33 לספירה: רעש בעוצמה 8.2, באתר ynet, 13 בפברואר 2014
3. 1 2  הירונימוס, **כרוניקון**, האולימפיאדה ה-226, שנה 12.
4. 1 2  Caesarea Maritima: A Retrospective after Two Millennia, p. 23
5. ↑  Moshe Sharon. Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae (CIAP).: A. Volume one. p.79
6. ↑  הערך "אדריינוס", אנציקלופדיה יהודית, באתר "דעת"
**הריזאו** (בגרמנית: **Herisau**) היא בירת קנטון אפנצל אוסר-רודן שבשווייץ. העיר היא מקום מושב ממשלת הקנטון והפרלמנט שלו ורשויות השיפוט של הקנטון שוכנות בטורגן.

גרעין היישוב והבתים סביב לכיכר המרכזית, הכנסייה הפרוטסטנטית משנת 1580, הבתים הקרויים Wetter ו-zur Rose (שניהם משנת 1737, גרעין הכפר שוונברג (Schwänberg) ובניין הממשלה הכולל בתוכו את ארכיון הקנטון, רשומים כאתרי מורשת לאומיים.

יחד עם ערים נוספות בהרי האלפים, הריזאו שותפה באגודה ליישום של האמנה האלפינית להשגת פיתוח בר קיימא בהרי האלפים. בשנת 2003 הוענק להריזאו תואר העיר האלפינית לאותה שנה.

היסטוריה
--------

הריזאו מוזכרת לראשונה בתיעוד משנת 837 בשם Herinisauva, והכנסייה שלה מוזכרת לראשונה ב-907. ב-1084 נחרבה העיירה במסגרת הקרבות סביב למנזר סנט גאלן. ב-1248 וב-1249 חרבה העיירה שוב, הפעם על ידי המנזר עצמו. ב-1041 הצטרפה הריזאו לברית יחד עם יישובים אחרים באפנצל כחלק ממלחמות אפנצל.

בשנים 1517 – 1518 הצליחה הריזאו להשיג את עצמאותה מהמנזר. ב-1601 נבנה בניין העירייה. ב-1606 עלה רוב שטחה של העיר באש. ב-1648 נפרד מהריזאו הכפר שוולברון והיה לכפר עצמאי נפרד. בין השנים 1798 – 1803 הייתה הריזאו בירת קנטון זנטיס במסגרת הרפובליקה ההלווטית.

גאוגרפיה דמוגרפיה וכלכלה
------------------------

שטחה של הריזאו הוא 25.2 קמ"ר. מתוכו 56.8% משמשים לחקלאות, 27.1% הם שטחים מיוערים, 15.5% הם שטחים בנויים ו-0.6% הוא שטחי נהרות, קרחונים והרים.

העיר ממוקמת באזור ההינטרלנד לשעבר. היא שוכנת על צומת דרכים אזורים חשוב: הכביש בין סנט גאלן וטוגנבורג והכביש בין גרוסאו ואזור אפנצל. בנוסף להיותה בירת הקנטון, כשליש מאוכלוסיית הקטנון מתגוררת בהריזאו. היא כוללת את הכפר הריזאו וכפרים מפוזרים המהווים ערי שינה ואזורי תעשייה. לפני 1648 היה שטח השיפוט של הריזאו כפול מזה של היום, אז נפרד ממנה הכפר שוולברון וב-1720 נפרד ממנה הכפר וולדשטאט.

נכון לשנת 2014 מנתה אוכלוסיית הריזאו 15,512 תושבים. הריזאו שוכנת במרכז חלקה המזרחי של שווייץ. כבר ב-1537 היא קנתה לעצמה שם של מרכז סחר חשוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הריזאו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הריזאו (בגרמנית)
* הריזאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך הריזאו במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
2. ↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
3. ↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566934705171
* GND: 4024493-3
* HDS: 001293
* LCCN: n83030308
* MusicBrainz: ba72697e-6f5a-49e0-923c-906320dc3a23
* VIAF: 123190278
* WorldCat: lccn-n83030308

 |
**הלגיון הנורווגי** (בנורווגית: **Den Norske Legion**; בגרמנית: **Freiwilligen-Legion Norwegen**) הייתה יחידה מיוחדת בוואפן אס אס אשר הורכבה ממתנדבים מנורווגיה.

היסטוריה
--------

הגרמנים החלו לעבוד על הקמת יחידה נורווגית בתוך האס אס מיד לאחר סיום המערכה בנורווגיה ב-1940. הגרמנים תכננו להקים יחידה בת 30,000 איש, ולשם כך הפיצו ברחבי נורווגיה תעמולה בה הבטיחו שהיחידה תהיה בפיקוד נורווגי, עם מדים נורווגיים, ושפת פיקוד נורווגית. הגרמנים הבטיחו להשתמש ביחידה כדי לסייע לשכנתה וידידתה הקרובה של נורווגיה - פינלנד, שבאותה עת הייתה שקועה במלחמת ההמשך מול ברית המועצות. אולם עד סוף 1941 נרשמו רק 1,900 אזרחים נורווגים לשירות באס אס.

מרבית המתנדבים עברו אימון צבאי בגרמניה, והשאר התאמנו בבית ספר צבאי מיוחד שהוקם למטרה זו בהולמסטרנד. הגרמנים הפרו את כל הבטחותיהם למתנדבים הנורווגים. הם העניקו להם מדי אס אס, והחילו עליהם את החוק הצבאי הגרמני. ההנחה היחידה שהתירו להם הייתה להחליף את סמל האס אס במדיהם בסמל נורווגיה. במקום לשלוח אותם לפינלנד כפי שהובטח להם, נשלחו הנורווגים לחזית המזרחית.

הלגיון הנורווגי הוכפף תחת בריגדת האס אס ה-2, ונלחם במהלך המצור על לנינגרד. ביצועי הלגיון היו גרועים, ועד סוף 1942 הוא איבד 180 אנשים. בתחילת 1943 הוציאו הגרמנים את הלגיון מהחזית, ושלחו אותו לתקופת התרעננות בבוואריה. לנורווגים ניתנה אפשרות לחזור לביתם, ורובם בחרו לעשות זאת. רק 300 בחרו להאריך את חוזה השירות שלהם באס אס, והם היוו את הבסיס לרגימנט הפאנצרגרנדיר אס אס ה-23 (נורווגיה) אשר היה חלק מדיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-11. חיילים אלו המשיכו להילחם עם הגרמנים עד הסוף המר. הם השתתפו בהצטיינות בקרב על ברלין, ולאחריו נפלו אלו מהם ששרדו, בשבי הסובייטי.

מפקדים
------

* שטנורמבנפיהרר פין קיילסטרופ (29 ביוני 1941 – 1 בדצמבר 1941)
* שטורמבנפיהרר יורגן באקה (1 בדצמבר 1941 – 15 בדצמבר 1941)
* אובר-שטורמבנפיהרר אוליבר קביסט (15 בדצמבר 1941 – מרץ 1943)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון הנורווגי** בוויקישיתוף
* Den norske legionen i Filmavisa, 4. aug. 1941. Frå 3m4s.
* Omtale av «Den norske legionen» på NorgesLexi
* «Den norske legionen» på waffen-ss.no
* Foredrag av Sverre Kjelstrup, skipinga av den norske legionen, og dens innsats
* Nasjonal Samling si årbok 1944 (organisasjon, aktivitetar, liste over falne osb.)
יסודות לבניין בדרך מנחם בגין בתל אביב
יסוד באר המשמש לביסוס עמוד לגשר רכבת באזור ירושלים
**יסודות** הם החלקים עליהם מבוססים מבנים. היסוד מעביר את מכלול העומסים הפועלים על המבנה אל הקרקע.

### קביעת עומק היסודות

על פי ההנחיה הכללית ייקבע עומק היסודות בעומק בו ישנם מי תהום במפלס קבוע, על מנת שהשינויים במפלס מי התהום לא ישפיעו על יציבות המבנה. לא תמיד מי תהום הם הגורם העיקרי לקביעת עומק היסוד, כיוון שישנם אזורים בהם אין מי תהום הסמוכים לפני הקרקע וישנן קרקעות, שמי התהום אינם משפיעים באופן משמעותי על תכונותיהן המכניות.[דרוש מקור]

היקף ועומק הסיוד תלויים בתכונות הקרקע של המבנה העתידי. לעיתים נדרש שימוש בטכניקת "ג'ט גראוט" לשיפור הקרקע.

סוגי יסודות
-----------

ניתן למנות חמישה סוגים עיקריים של יסודות

1. יסודות בודדים
2. יסודות נמשכים
3. יסודות רפסודה
4. כלונסאות ביסוס (בשונה מכלונסאות דיפון)
5. יסודות באר

### יסוד בודד

בדרך כלל יסוד בודד הוא פירמידה קטומה מבטון הנוצקת בתוך בור רדוד. מעל היסודות הבודדים בונים את עמודי המבנה. יסודות בודדים, משמשים לביסוס בתים קטנים ופשוטים, או סככות, בעיקר באזורים בהם הקרקע נחשבת כקרקע טובה לביסוס, כלומר קרקע חולית או קרקע סלעית רכה ורציפה.

יסוד בודד
### יסוד נמשך

יסוד נמשך נבדל מיסוד בודד בכך שמידת האורך שלו גדולה בהרבה ממידת הרוחב. למעשה מדובר בקורה ארוכה בעלת חתך טרפזי, שצידה הרחב פונה לכיוון הקרקע. היסוד הנמשך בדרך כלל נושא קורת יסוד ממנה יכולים לעלות עמודים, כמו ביסוד בודד, או לחלופין, קורת היסוד יכולה לשאת קיר נושא, שמהווה תחליף למערכת עמודים.

ראו גם
------

* מתווה יסודות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסודות** בוויקישיתוף
* יסודות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יסודות, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי מדריך לאינג'נר פרק בנאות הוצאת מסדה 1957

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548254605171
* BnF: cb11931426h (data)
* LCCN: sh85051049
* NARA: 10637265
* NDL: 00566005
* NKC: ph127726

 |
**קרל קורן** (בגרמנית: **Carl Korn**; בפולנית: **Karol Korn**‏ 1852, ודוביצה – 20 בינואר 1906, ביילסקו) היה אדריכל ובונה ערים יהודי-גרמני, אשר יחד עם עמנואל רוסט (Rost) ואנדראס ואלצ'וק (Walczok) עיצבו את פני מרכזי הערים ביילסקו וביאלה במאה ה-19.

קורות חיים
----------

חלקת הקבר המחודשת של בני הזוג קורן
קרפל קורן, כפי שנקרא בעת שנולד, היה בן למשפחה יהודית. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה הפוליטכנית של קרלסרוהה ובאוניברסיטת וינה, ואחר כך עבד כעוזר בבית הספר הטכני של ברן.

ב-1882 ייסד חברת בנייה ואדריכלות שנוהלה לאחר מותו בידי בנו פליקס.

בשנת 1998 נקרא רחוב על שמו בביילסקו-ביאלה, שבה מתגוררת משפחתו גם כיום. במימון המשפחה ועיריית ביילסקו ביאלה שופצה חלקת הקבר של בני הזוג קרל ופאולה קורן בבית הקברות היהודי בביילסקו ביאלה בספטמבר 2009. במרכז הקבר כתובת עברית ובה ציטוט מספר דברי הימים הרומז לבניית בתי כנסת רבים ומפוארים בידי קורן: "הוא יבנה לי בית וכננתי את כסאו עד עולם".

מבנים מפורסמים שבנה
-------------------

* תחנת הרכבת המרכזית בביילסקו-ביאלה (גר')
* מלון פרזידנט בביילסקו-ביאלה
* בית הטהרה בבית הקברות היהודי בביילסקו-ביאלה (פול')

בין המבנים המפורסמים שבנה, ישנם כמה בתי כנסת שחרבו בשואה:

* בית הכנסת בביאלה
* בית הכנסת הגדול בביילסקו
* בית הכנסת באושוויינצ'ים (אושוויץ)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל קורן** בוויקישיתוף
* על קרול קורן (בפולנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברי הימים א', פרק י"ז, פסוק י"ב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009754986005171
* VIAF: 1785148997675459870006
* WorldCat: viaf-1785148997675459870006

 |
עטיפה של הגרסה הרביעית של גורל, 2013
**גורל** הוא משחק תפקידים שנכתב על ידי *Fred Hicks* ויצא לאור באמצעות חברת *Evil Hat games*. המשחק נותן דגש על הסיפור ועל העלילה, ונחשב למשחק פשוט יחסית למשחקי תפקידים אחרים.  

המכניקה הבסיסית של המשחק מבוססת על קוביות "פאדג'", קוביות בעלות שש פאות, שתיים מהם עם הסימן מינוס, שתיים עם פלוס ושתיים ללא סימן כלל. כששחקן מבצע פעולה, הוא מגלגל מספר קוביות השווה לערך שלו בתכונה, במידה שזו פעולה מנוגדת, היריב מגלגל גם מספר קוביות השוות לערך התכונה שלו. במידה שיש לשחקן יותר הצלחות מאשר ליריב, הוא מצליח בפעולה.

לכל שחקן יש נקודות גורל - שמאפשרות לשחקן לבצע פעולות מיוחדות, כשהייחוד הוא שהן מאפשרות לשחק לשלוט בסביבה - למשל להוסיף פרט חדש לסצנה, או לגרום ליריב להתנהג באופן מסוים. בנוסף, לכל דמות יש אספקטים - אלו הם למעשה תגיות, שהשחקן יכול לנצל אותן כדי להפעיל נקודת גורל. לדוגמה, אם לשחקן יש אספקט של מדען, הרי כשהוא חוקר דבר-מה הוא יכול להשתמש בנקודת גורל.  

ניתן גם להמציא אספקטים לדב"שים ולמקומות תוך כדי משחק, באישור המנחה. אם הדמויות מגיעות לבאר אפלולי, אחד השחקנים יכול להכריז שבמקום יש תגית "אפל" ולהשתמש בה כדי לקבל את ההשפעה של נקודת גורל.

מוצרים
------

גורל הוא משחק תפקידים גנרי, כלומר שניתן להשתמש בו בכל עולם מערכה או רקע. לשיטה ספר חוקי בסיס, חוקים מזורזים (שתורגמו לעברית) ומספר עולמות מערכה כגון תיקי דרזדן, Diaspora ,Spirit of the Century ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדף הרשמי (באנגלית)
* תרגום החוקים לעברית
**הלקסיקון היהודי** (גרמנית: **Jüdisches Lexikon**), ובשמו המלא: "הלקסיקון היהודי: מדריך אנציקלופדי לידע יהודי" (Jüdisches Lexikon: ein enzyklopädisches Handbuch des jüdischen Wissens) הוא לקסיקון יהודי בשפה הגרמנית שהופיע בהוצאת היידישער פערלאג בברלין בירת גרמניה בשנים 1927–1930.

הלקסיקון, בן ארבעה כרכים (הרביעי מורכב משני חלקים), הוא עודנו הלקסיקון היהודי הכללי המעמיק והמקיף ביותר בשפה הגרמנית. "הביוגרפיה הלאומית היהודית הגדולה" שחיבר שלמה וינינגר אמנם עולה עליו בהיקף, אך זהו לקסיקון ביוגרפי בלבד. יוזמה אנציקלופדית נוספת בשפה הגרמנית, אנציקלופדיה יודאיקה, הופסקה עם עליית הנאצים לשלטון.

הלקסיקון נערך על ידי גאורג הרליץ וברונו קירשנר, בהשתתפות איסמר אלבוגן, ובהכנתו השתתפו יותר מ-230 אינטלקטואלים יהודים נודעים, בהם יוסף מייזל, אהרון סנדלר, מקס סולובייצ'יק, פליקס טיילהבר, רוברט ולטש, מיכאל ברקוביץ, נתן מיכאל גלבר והרב מקס וינר.

ישנם חוקרים הסבורים כי התעמולה הנאצית בגרמניה עסקה ברדיפה אנטישמית של צ'ארלי צ'אפלין בהסתמכה באופן שגוי על הערך עליו בלקסיקון, שבו נכתב על צ'אפלין כך: "אחד מגדולי השחקנים בדורנו. נולד בשנת 1889 למשפחה יהודית ממזרח אירופה, טוֹנְשְׁטֵיין [Thonstein], שהיגרה לאנגליה באמצע המאה ה-19. בלצונו הוא מצייר את הצער הנצחי, את מצב הרוח היהודי הטרגי הטיפוסי, ואכזבה אילמת המביאה הלם עמוק מאוד." למעשה, הביוגרפים של צ'אפלין סבורים כיום שלשחקן לא היו שורשים יהודיים.

כרכי הלקסיקון היהודי עברו דיגיטציה וזמינים במלואם באינטרנט.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלקסיקון היהודי, הוצאה מקוונת. פרנקפורט 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב הלחמי, ‏כי מזרע היהודים הוא…, באתר בית הסרט העברי, 6 ביוני 2007
**קרל צישק** (בגרמנית: **Karl Zischek**; ‏28 באוגוסט 1910 – 6 באוקטובר 1985) היה כדורגלן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

צישק נולד ב-28 באוגוסט 1910 באוסטריה-הונגריה. במשך כל הקריירה שיחק באדמירה ואקר וזכה עימה בדאבל מקומי ב-1947.

במדים הלאומיים היה צישק חבר ב"נבחרת הפלא" של אוסטריה בשנות ה-30 של המאה ה-20 והורשה לערוך את הופעת הבכורה שלו ב-16 במאי 1931 נגד סקוטלנד. למשחק זה שנערך בווינה הגיעו הסקוטים כשהם בלתי מנוצחים ביבשת אירופה אך הם הפסידו בו 0–5 עם צמד שערים של צישק. משחק זה נחשב לתחילתו של נבחרת הפלא האוסטרית כשהם המשיכו עם ניצחונות גדולים על גרמניה, שווייץ והונגריה.

לקראת מונדיאל 1934 צישק והאוסטרים ניצחו 2–4 בחוץ את איטליה עם שלושער שלו. בטורניר עצמו כבש ברבע הגמר נגד הונגריה אך הם הפסידו בחצי לאיטליה במשחק עם שיפוט מפוקפק. במונדיאל 1938 הם לא הורשו להשתתף עקב סיפוחה של אוסטריה לגרמניה על ידי הרייך השלישי.

משחקו הטוב ביותר של צישק היה דווקא בהפסד 4–3 לאנגליה בלונדון ב-1932. האנגלים הגיעו אליו כשהם ממשיכים את רצף האי הפסדים בביתה למשך ה-20 שנים הבאות, ובנוסף לכך גם לא ספגו יותר משער אחד עד למשחק זה. אוסטריה ששיחקה טוב קיבלה שבחים ברחבי העיר וצישק כבש צמד בדקות ה-51' וה-87'. לקראת סוף עידן נבחרת הפלא הוא כבש שער בניצחונות על צרפת ובלגיה. ב-1945 פרש צישק מהנבחרת עם 40 הופעות בהם כבש 24 שערים.

תארים
-----

אדמירה ואקר
* אליפות אוסטריה: 1947
* הגביע האוסטרי: 1947

נבחרת אוסטריה
* מקום רביעי בגביע העולם: 1934

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1934** |
| --- |
| 1 אורבאנק • 
2 ביצאן • 
3 בראון • 
4 ינדה • 
5 האסמן • 
6 הופמן • 
7 הורוואט • 
8 ואגנר • 
9 וולצהופר • 
10 וירטל • 
11 צישק • 
12 ססטה •
13 שטרוך • 
14 סיזאר •
15 סמיסטיק •
16 פלאצר •
17 פרנזל •
18 קבורק •
19 ראפטל •
20 שאל •
21 סינדלר •
22 שמאוס •
מאמן: מייזל | אוסטריהאוסטריה |
**ניקנור זאבאלטה** (בספרדית: **Nicanor Zabaleta**‏; 7 בינואר 1907 – 31 במרץ 1993) היה נבלאי ספרדי, מהנבלאים הידועים במאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

### ילדות ומשפחה

ניקנור זאבאלטה נולד וגדל בסן סבסטיאן באזור הבסקי של ספרד, בצפונה, סמוך לגבול עם צרפת. כשהיה בן שבע וחצי לקח אותו אביו לחנות עתיקות ושם מצא נבל ישן, בעל דוושה יחידה. כיון שגילה עניין בכלי, קנה לו אביו את הנבל והוא התחיל ללמוד אצל הנבלאית ויסנטה טורמו דה קלבו, פרופסור לנבל מאוניברסיטת
מדריד, שהגיעה לסן סבסטיאן עם תזמורת סימפונית, שהוזמנה לנגן בקזינו המקומי בעונת הקיץ.
בהמשך למד אצל לואיסה מנארגס. ניקנור גדל במשפחה מוזיקלית - אביו היה מוזיקאי חובב, חלילן וזמר בריטון. אחיו הבכור ניגן בכינור להנאתו.

### לימודים

ניקנור זאבאלטה למד בבית ספר למסחר, אך המשיך לנגן בנבל בשעות הפנאי. עם סיום לימודיו בחר להניח למסחר ולהתמסר ללימודי מוזיקה ואת החלטתו זו מימש בעזרת מלגת לימודים ממשלתית, שאיפשרה לו לנסוע לפריז וללמוד שם אצל מרסל טורניה וז'קלין בורו, בין השאר. הופעת הבכורה שלו הייתה בפריז בשנת 1926.

קריירה
------

אחרי תקופת שירות קצרה בצבא, יצא לארצות הברית, שם הופיע לראשונה בשנת 1934. הוא נשאר באמריקה במשך עשרים השנים הבאות. בשנת 1936 החל במסעות קונצרטים בקובה ובמקסיקו, וקצר הצלחה רבה. בקונצרט בפוארטו ריקו, בשנת 1950, פגש את אשתו לעתיד, גרסיאלה, וכעבור שנתיים נישאו השניים. הם קבעו את מושבם בספרד ומשם יצא זאבאלטה למסעות קונצרטים בערים הראשיות של אירופה, פריז, אמסטרדם, לונדון, מינכן, קופנהגן וציריך. חואקין רודריגו עיבד למענו בשנת 1952 את ה"קונסיירטו דה אראנחואס" שלו וכמו כן כתב למענו קונצ'רטו שנקרא "קונסיירטו סרנאטה". אלברטו חינסטרה כתב לו קונצ'רטו לנבל בשנת 1956 וזאבאלטה ניגן אותו בביצוע בכורה עם יוג'ין אורמנדי ותזמורת פילדלפיה בשנת 1965. זאבאלטה כלל ברפרטואר שלו יצירות משל באך, הנדל, מוצרט, דביסי וראוול, אך קרוב ל-30 מלחינים בני-זמננו כתבו יצירות בשבילו. בשנת 1971 כתב עבורו יוסף טל "קונצ'רטו לנבל ומוזיקה אלקטרונית", אשר בוצע על-ידו לראשונה במינכן באותה שנה. 

משנות ה-60' ואילך הרבה זאבאלטה בהקלטות, לצד הקונצרטים והרסיטלים הרבים שהופיע בהם בכל רחבי העולם.

בקונצרט האחרון שלו, ב-16 ביוני 1992, במדריד, כבר היה מצבו הבריאותי גרוע מאוד. הוא נפטר ב-31 במרץ 1993 בסן חואן, פוארטו ריקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניקנור זאבאלטה, באתר AllMusic (באנגלית)
* ניקנור זאבאלטה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ניקנור זאבאלטה, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיגוי בספרדית ובבסקית **סאבאלטה**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007429086305171
* BIBSYS: 4053257
* BNE: XX1096938
* BnF: cb13901367g (data)
* CiNii: DA08028342
* GND: 132588196
* ICCU: RAVV102879
* ISNI: 0000 0001 0902 9334
* LCCN: n81053684
* LNB: 000284498
* MusicBrainz: 710ae454-7d6e-40da-86c5-f5c1de5e758c
* NKC: mzk2006353972
* NLA: 35813769
* NSK: 000626226
* NTA: 109658744
* RERO: 02-A003993437
* SNAC: w6m62jxz
* SUDOC: 114720614
* Trove: 1099570
* VIAF: 54411541
* WorldCat: lccn-n81053684

 |
**הלשכה המרכזית למודיעין ומבצעים** (בצרפתית: **Bureau Central de Renseignements et d'Action**), נודע בראשי התיבות **BCRA**, היה גוף הביון הצרפתי בימי מלחמת העולם השנייה – קודמו של SDECE, שירות המודיעין הצרפתי.

BCRA נוצרה על ידי המפקד העליון של צרפת החופשית בשנת 1940, ופיקד עליו לראשונה, מייג'ור אנדרה דוואברין, שכונה "קולונל פאסי". דה גול הקים את מערכת המודיעין הצרפתית החופשית שלו לשילוב תפקידים צבאיים ופוליטיים כאחד, כולל פעולות סמויות. הוא בחר בעיתונאי פייר ברוסולט (1903–1944) לעמוד בראש הלשכה Central de Renseignements et d'Action (BCRA). המדיניות התהפכה בשנת 1943 עם מינויו של עמנואל ד'אסטרייה (1900–1969), שר הפנים, שהתעקש על שליטה אזרחית במודיעין הפוליטי.

היסטוריה
--------

לארגון קדם המשרד השני של המטה הכללי הצרפתי, שהייתה סוכנות הביון הצבאית החיצונית הצרפתית מאז 1871.

לאחר תבוסת צרפת בשנת 1940, אורגן שירות המודיעין של משטר צרפת של וישי כ**מרכז המידע הממשלתי** (**Centre d’information gouvernemental**,‏ CIG), בניהולו של האדמירל פרנסואה דרלאן. לדברי הקולונל לואי ריבט, ראש המשרד השני מאז 1936, זמן קצר לאחר תבוסת צרפת ביוני 1940, הוא, קפטן פול פאיול, וחברים שונים בשירות הביון נפגשו בסמינר של בון-אנקונטרה שליד אגן. בסיועו של הגנרל מקסים ווייגאן, הם תכננו להחיות את המודיעין הצרפתי במסגרת המאבק בכיבוש הגרמני. עד אוגוסט 1942 הגוף נודע בראשי התיבות BMA ובתור **Bureau des Menées Antinationales**, הלכה לפעולולת נגד לאומיות. ב-1943 אורגנה בחשאי כשירות הביטחון הצבאי על ידי פייר לאוואל ואדמירל דארלן, שנזקקו לארגון כזה כדי לנסות לשמור על ריבונות צרפת של וישי.

בינתיים, ב-1 ביולי 1940, הממשלה הגולה של צרפת החופשית בלונדון הקימה שירות מודיעין משלה. הגנרל שארל דה גול מינה את מייג'ור דוואברין לפקד על הארגון. הסוכנות, שהייתה ידועה בתחילה בשם Service de Renseignements (SR), תשנה את שמה ל-Bureau central de renseignements et d'action militaire (BCRAM) ב-15 באפריל 1941, ושוב תשנה שמה ל-BCRA ב-17 בינואר 1942.

עם ההתפייסות בין הגנרל אנרי ז'ירו לבין שארל דה גול בשנת 1943, הורתה ועדת השחרור הלאומית הצרפתית על מיזוג BCRA ושירותי המודיעין החשאיים של ריבט לגוף חדש: Direction générale des services spéciaux (Ge') (DGSS, Direction générale des services spéciaux, המינהל הכללי לשירותים מיוחדים). לואי ריבט התפטר מתוך התנגדות לארגון החדש.

בשנת 1944 הפך DGSS ל-"Direction générale des études et recherches" (DGER, ה"מינהל הכללי למחקר ולימוד"), שהפך ל"שירות לתיעוד חיצוני וסיכול ריגול" ("SDECE",‏ Service de" documentation extérieure et de contre-espionnage") בשנת 1945 ושימש כסוכנות המודיעין הצרפתית במרבית שנות המלחמה הקרה.

ראו גם
------

* צרפת החופשית
* SDECE
* מנהלת המבצעים המיוחדים

קישורים חיצוניים
----------------

* BCRA, באתר france-libre.net (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Simon Kitson, *The hunt for Nazi spies: Fighting espionage in Vichy France* (U of Chicago Press, 2008).
2. ↑  Sébastien Laurent, "The free French secret services: Intelligence and the politics of republican legitimacy." *Intelligence and National Security* 15.4 (2000): 19-41.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390508305171
* BnF: cb11963773z (data)
* GND: 4768206-1
* LCCN: n99057179
* SUDOC: 027639282
* VIAF: 168202304
* WorldCat: lccn-n99057179

 |
**קרל שולץ** (באנגלית: **Karl L. Schultz**) הוא קצין אמריקאי בדימוס בדרגת אדמירל. כיהן כמפקד משמר החופים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

שולץ נולד וגדל באיסט הרטפורד שבקונטיקט. ב-1983 סיים תואר ראשון בהנדסה אזרחית מאקדמיית משמר החופים. ב-1992 סיים תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת קונטיקט והוא בוגר תוכנית עמיתים שנתית לאנשי מערכת הביטחון בבית הספר לממשל של אוניברסיטת הרווארד.

שולץ שירת כקצין בספינות הסיור של משמר החופים "PETREL" ו-"GENTIAN". שימש קצין משמרת במרכז המבצעים של מחוז 7 ופיקד על ספינות הסיור "VENTUROUS", ‏ "ACACI" ו-"FARALLON". בשנים 2006–2008 פיקד על גזרת דרום-מזרח פלורידה.

הוא שימש קצין קישור לקונגרס ולמחלקת המדינה וב-2010 מונה לראש מחלקת הקונגרס והממשל במטה משמר החופים. ביולי 2012 מונה למפקד מחוז 11 של משמר החופים וב-2014 מונה לקצין האג"ם של פיקוד דרום של ארצות הברית. באוגוסט 2016 מונה למפקד האזור האטלנטי וכוח ההגנה המזרחי במשמר החופים וראש כוח המשימה המשותף מזרח במחלקה לביטחון המולדת. כמפקד האזור פיקח על מאמצי משמר החופים במהלך הוריקן מריה, הוריקן הארווי והוריקן אירמה, מהסופות שחוללו את הנזק הגדול בהיסטוריה. 

במרץ 2018 הוכרז על קידומו לדרגת אדמירל ומינויו למפקד הבא של משמר החופים. הוא נכנס לתפקידו ב-1 ביוני 2018. שירת בתפקיד עד 1 ביוני 2022.

שולץ נשוי לדון והם הורים לחמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל שולץ** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר משמר החופים של ארצות הברית
* קרל שולץ ולץ(הקישור אינו פעיל) באתר bcnavyleague.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vice Adm. Karl Schultz Nominated to be Next Coast Guard Commandant, ‏news.usni.org, ‏8 במרץ 2018
2. 1 2  East Hartford Native To Be Named U.S. Coast Guard Commandant, הרפורד קורנט, 13 במרץ 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0005 0129 3180
* LCCN: no2020041746
* VIAF: 2158548581016350899
* WorldCat (עם VIAF): 2158548581016350899

 |
**ראלף קירקפטריק** (באנגלית: **Ralph Kirkpatrick**;‏ 10 ביוני 1911 - 13 באפריל 1984) היה מוזיקאי, מוזיקולוג וצ'מבליסט אמריקאי. קירקפטריק נולד בליאומינסטר, מסצ'וסטס. עיקר פרסומו בא לו מן הקטלוג הכרונולוגי שערך לסונאטות לכלי מקלדת של דומניקו סקרלטי.

חייו ועבודתו
------------

קירקפטריק למד תולדות האמנות באוניברסיטת הרווארד והמשיך ללימודים בפריז, אצל נדיה בולאנז'ה ואצל ונדה לנדובסקה, הצ'מבליסטית שעבודתה החלוצית העניקה חיים מחודשים לצ'מבלו. עוד השתלם אצל ארנולד דולמטש בהאזלמיר, היינץ טיסן בברלין וגונתר ראמין בלייפציג. בשנים 1933–1934 לימד באוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג, אוסטריה. מלגת גוגנהיים אפשרה לו לאחר זאת לחקור כתבי יד ופרטיטורות באירופה.

משנת 1940 כיהן כפרופסור באוניברסיטת ייל, שם פרסם ביוגרפיה של דומניקו סקרלטי והוצאה ביקורתית של מכלול יצירות סקרלטי (1952). רשימה מוסכמת של יצירות אלה מצוינת עכשיו במספרי קירקפטריק (שסומנו בעבר ב-Kk.ובהוצאות מאוחרות יותר ב-.K בלבד), רישום הנחשב כיום לשיטת המספור התקנית והמוסמכת לסונאטות לכלי מקלדת של סקרלטי (על אף שתי שיטות מספור מתחרות, לפחות) (ראו אופוס (מוזיקה)).

קירקפטריק הקליט מספר רב של יצירות צ'מבלו מאת באך (הקלטות ארכיב). כמו כן הפיק הוצאה של וריאציות גולדברג של באך (1938, הוצאת שירמר, ניו יורק - 37149) הכוללת דיון נרחב בעיטורים, אצבוע, פיסוק, דינמיקה ופרשנות כללית. כמו כן חיבר את "פרשנות לפסנתר המושווה של באך: מסה של מבצע", שיצאה לאור לאחר מותו. 

קירקפטריק ניגן גם מוזיקה מודרנית, כולל הקונצ'רטו לצ'מבלו ותזמורת של קווינסי פורטר, סונאטה לכינור וצ'מבלו של דריוס מיו והקונצ'רטו הכפול לצ'מבלו, פסנתר ותזמורת קאמרית מאת אליוט קרטר, שהוקדש לו.

כנגן ואמן מקליט, נודע בעיקר בביצועי הצ'מבלו שלו ליצירות המקלדת של יוהאן סבסטיאן באך ודומניקו סקרלטי. הוא הקליט גם בקלוויקורד (למשל, את האינוונציות לשניים ושלושה קולות של באך) ובפורטה-פיאנו (בייחוד יצירות של מוצרט).

ראלף קירקפטריק מת בגילפורד, קונטיקט בגיל 72.

מקור
----

* Ralph Kirkpatrick: A Bibliography and Discography ביבליוגרפיה ודיסקוגרפיה של ראלף קירקפטריק מרדית קירקפטריק, ספריית המוזיקה של אוניברסיטת בוסטון,

קישורים חיצוניים
----------------

* ראלף קירקפטריק, באתר AllMusic (באנגלית)
* ראלף קירקפטריק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ראלף קירקפטריק, באתר Discogs (באנגלית)
* ראלף קירקפטריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* echambermusic.net - A table of all Scarlatti's keyboard works. To find a work (or a group ofworks) - sort a column by the available information such as catalog # (Longo, Kirkpatrick or Pestelli) or an attribute (e.g. key, time signature). Then, it is also possible to find the corresponding unknown items of that work.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277286205171
* BIBSYS: 90388017
* BNE: XX987727
* BnF: cb126163379 (data)
* CiNii: DA02757124
* GND: 118800639
* ICCU: CFIV028868
* ISNI: 0000 0001 1029 3167
* LCCN: n81074640
* MusicBrainz: 957f3222-063c-4057-878d-b968f06b7623
* NDL: 00445771
* NKC: pna2009505005
* NLA: 35273500
* NTA: 071367306
* RERO: 02-A003456155
* SNAC: w6f50t49
* SUDOC: 056539215
* Trove: 892368
* VcBA: 495/216260
* VIAF: 72190568
* WorldCat: lccn-n81074640

 |
**ניקלאס דורש** (בגרמנית: **Niklas Dorsch**; נולד ב-15 בינואר 1998) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר באאוגסבורג.

קריירת מועדונים
---------------

במהלך שנותיו של דורש במחלקות הנוער, הוא שיחק במחלקת הנוער של באיירן מינכן, כשב-1 ביולי 2016, הוא חתם על חוזה לשנתיים בקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 16–2015, הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, כשאת שערו הראשון כבש ב-17 ביולי 2016 במסגרת המשחק הראשון של העונה הבאה. ב-28 באפריל 2018, הוא הופיע לראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ניצחון הבונדסליגה הביתי 1–4 על איינטרכט פרנקפורט. דורש כבש את השער הראשון בהתמודדות, כשעשה זאת לאחר שקיבל בישול מסנדרו וגנר בדקה ה-43.

ב-23 במאי 2018, דורש עבר לפ.צ היידנהיים מהבונדסליגה השנייה בהעברה חופשית בחוזה לשלוש שנים.

ב-22 ביולי 2020, דורש הצטרף לגנט מהליגה הבלגית בחוזה לארבע שנים.

ב-8 ביולי 2021 חתם באאוגסבורג לחמש שנים. ב-14 באוגוסט ערך הופעת בכורה בהפסד 0–4 להופנהיים. ב-10 בדצמבר כבש שער בכורה בניצחון 0–2 על פ.צ. קלן.

תארים
-----

### קבוצתיים

באיירן מינכן
* בונדסליגה (1): 2017/18
* הסופר קאפ הגרמני (2): 2016, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוזים מקצועיים לבנקו ודורש
2. ↑  היידנהיים שמה את ידה על היהלום של באיירן (בגרמנית)
3. ↑  בלגיה על פני הבונדסליגה: דורש עוזב את היידנהיים (בגרמנית)
4. ↑  הקשר הגרמני, ניקלאס דורש, חותם על חוזה לארבע שנים בגנט הבלגית (בצרפתית)
ה**נשר אדום-הראש** (שם מדעי: *Sarcogyps calvus*), הקרוי גם **נשר אסייתי מלכותי**, **נשר הודי שחור** או **נשר פונדיצ'רי** הוא נשר מתת-משפחת נשרי העולם הישן המצוי בדרום אסיה.

מאפיינים
--------

זהו דורס גדול, אך בין שאר נשרי העולם הישן גודלו בינוני: אורכו מגיע עד 85 ס"מ, מוטת כנפיו כ-2–2.6 מטר, ומשקלו נע בין 3.7 ל-5.4 ק"ג. פניו בולטות וייחודיות במראן, עקב צבען האדום ורצועות העור התלויות מהן.

בדומה לשאר הנשרים, מזונו כולל בעיקר פגרים. הוא לרוב אינו הראשון שמגיע אל הפגר, אך מסוגל לגרש מיני נשרים אחרים ולתבוע לעצמו זכות בכורה, בדומה לעוזנייה השחורה ולעוזניית הנגב בתחומי תפוצתן. אף כי הוא אינו גדול במיוחד, הוא עדיין מתחרה בגודלו עם שני מיני הנשרים האחרים באזורו – הנשר ההודי והנשר הבנגלי, ואופיו לרוב תוקפני בהרבה משלהם. בנוסף, בדומה לעוזניות, מקורו גדול וחזק משל הנשרים האחרים, משמש כנשק רב-עוצמה, ומסוגל לבתק גם את עורן של חיות גדולות. שאר המינים, שלרוב ניזונים מאיבריו הפנימיים של הפגר, אינם מסוגלים לעשות זאת, ועל כן נאלצים לעיתים לחכות לבואו של נשר זה על מנת שיבתר את המעטה הקשה.

בעבר היה נפוץ בדרום-מזרח ודרום-מרכז אסיה מפקיסטן עד סינגפור, אך אוכלוסייתו התדלדלה באיטיות במשך השנים. כיום תפוצתו כוללת בעיקר את נפאל וצפון הודו, שם הוא מצוי באזורי מדבריות מעובדים ובתת-מדבריות. ב-1994 הוא דורג על ידי איגוד השימור העולמי בקטגוריית סיכון נמוך. השימוש הנפוץ בוולטרן – תערובת שכיום ידוע שהיא רעילה לנשרים, ברפואה וטרינרית בהודו, גרם לאוכלוסייתו להתמוטט בשנים האחרונות. האוכלוסייה של המין קטנה בחצי בכל שנה בשנות ה-90 המאוחרות, והאוכלוסייה שמנתה בעבר מאות אלפי פרטים, הצטמצמה לכדי סף הכחדה בכעשור ומחצית. כתוצאה מכך ב-2007 הנשר דורג מחדש כמין בסכנת הכחדה חמורה על ידי ה-IUCN.

נשר אדום ראש בהודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשר אדום-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשר אדום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  "אפילו (נשרים בנגליים) לא מסוגלים לבתק את (עור) הפגר. כולם מחכים למומחה בתחום" BBC Earth (2015-05-15), *Vultures Vs Crow Vs Jackal - Lands of the Monsoon - BBC*, נבדק ב-2017-04-19

| נשרי העולם הישן |
| --- |
| עוזנייה שחורה (סוג ומין יחיד) | עוזנייה שחורה |  |
| נשר | נשר מקראי • נשר דרומי • נשר הודי • נשר אפריקני • נשר ההימלאיה • נשר בנגלי • נשר הכף • נשר צר-מקור |
| נשר לבן-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר לבן-ראש |
| עוזניית הנגב (סוג ומין יחיד) | עוזניית הנגב |
| נשר אדום-ראש (סוג ומין יחיד) | נשר אדום-ראש |
| פרס (סוג ומין יחיד) | פרס |
| נשר הדקלים (סוג ומין יחיד) | נשר הדקלים |
| נשר אפור-כיפה (סוג ומין יחיד) | נשר אפור-כיפה |
| רחם (סוג ומין יחיד) | רחם |
**ילד חוץ** הוא כינוי לילד שלא היה מבני הקיבוץ והצטרף לקיבוצים שבהם הוסדרה לינה משותפת או חברת ילדים ומסגרת חינוכית מופרדת ועצמאית מהחברה הבוגרת, כדוגמת מוסדות החינוך של הקיבוץ המאוחד. בהיעדר משפחה ביולוגית בסביבה, הוצמדה לילד "משפחה מאמצת" מתושבי הקיבוץ.

ההורים ששלחו את הילדים ללמוד בקיבוץ מסיבות אידאולוגיות וחינוכיות, עשו זאת מתוך מחשבה שזה החינוך הטוב ביותר עבור ילדיהם. מרביתם התקשו בגידול ילדיהם בשל התמודדות עם שכול או היעדרות של אחד ההורים. בהמשך, חלק מהילדים הגיעו ממשפחות במשבר שהתקשו במסגרות העירוניות. ובעיקר נשלחו ילדים שהוגדרו כבעלי יכולת, אך התקשו להסתגל וחוו בעיות אישיות שונות, ולא נמצאה עבורם מסגרת חינוכית מתאימה בעיר.

מודעה שפרסמה קבוצת עין צורים, ובה מבוקש ילד חוץ בכיתה ד' ("מעריב", 7 במאי 1961)
במקרים מסוימים, קיבוצים שחברת הילדים בהם הייתה קטנה, יזמו את קליטתם של ילדי חוץ על מנת להגדילה. כך ילדים שהוריהם לא חיו בקיבוץ אומצו במשפחות, בעיקר בגיל בית הספר.

קיבוצים כמו גבעת ברנר פתחו את מערכות הלימוד שלהם לילדים שלא התגוררו בקיבוץ כבר מראשיתו. הכינוי "ילד חוץ" והפער בין מעמדם וזכויותיהם של ילדי בני הקיבוץ הוביל, בחלק מהמקרים, לבעיות השתלבות בקיבוץ ולרגשי נחיתות מצד ילדי החוץ.

בחלק מהמקרים התייחס המושג לנוער מקבוצות חינוכיות כמו בחברות נוער של עליית הנוער והמפעל להכשרת ילדי ארץ ישראל או הכשרה צעירה. אולם נוער מקבוצות אלה נקלט גם במושבים וכפרי נוער והגיע לקיבוצים מאירופה כאמצעי להימלט מהשלטון הנאצי.

המושג בספרות
------------

מספר סיפורים נכתבו על תופעה ייחודית זו – חלקם על ידי מי שהיו "ילדי חוץ" בעצמם, וחלקם על ידי סופרים מובילים בתחום ספרות הילדים. בין הסיפורים: "ילדת חוץ" על ידי הסופרת נורית זרחי, שבעצמה הייתה "ילדת חוץ" בקיבוץ גבע, שאליו נשלחה להתחנך לאחר מות אביה, "ילד חוץ: סיפורו של ילד עזוב" של גלילה רון פדר והסיפור "ילדי חוץ" מאת שמעון בלס.

לקריאה נוספת
------------

* 'ילד חוץ', בתוך: אלי אברהמי, **לקסיקון הקיבוץ**, רמת אפעל: יד טבנקין, תשנ"ח 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

* ילדי חוץ, באתר תנועת העבודה הישראלית
* הלינה המשותפת בקיבוץ, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל"
* ילד חוץ, באתר "סיפורי גבעת ברנר"
* ילדי-החוץ השמיעו קול, משה ברק, גבת, "הקיבוץ", 19 בספטמבר 2002

הערות שוליים
------------

1. ↑  נורית זרחי (2011)**ילדת חוץ**, הוצאת זמורה-ביתן
2. ↑  גלילה רון-פדר (1977) **ילד חוץ: סיפורו של ילד עזוב**, הוצאת מילוא
3. ↑  שמעון בלס (2003) תל אביב מזרח: הטרילוגיה, הוצאת הקיבוץ המאוחד
המין *Sitana attenboroughii* עם מפרש זקור
**סיטנה** או **לטאת מניפת-גרון** (שם מדעי: *Sitana*) הוא סוג של לטאות ממשפחת החרדוניים השוכנים בתת-היבשת ההודית, בין השאר בנפאל, פקיסטן, הודו וסרי לנקה באזורים חמים ואף במדבריות.

מאפיינים
--------

בני סוג זה קטנים יחסית לחרדונים, באורך 37–47 מ"מ בזכרים ו-36–52 מ"מ בנקבות. הם בעלי דו-צורתיות זוויגית ולזכרים ישנו צווארון-מפרש הבולט מתחת לכיס הגרון, בדומה לדרקון מצליף או למיני האנוליס. המפרש בעל גוון אדום-כחול ומעט שחור והוא משמש למטרות חיזור ומשיכת נקבות, אך גם להתרעת יריבים. אם הדבר לא עוזר החרדונים ייאבקו בלסתותיהם אחד עם השני, תוך זינוקים אקרובטיים עד שאחד יובס ויברח. הם יכולים לכנס את הצווארון אם טורפים מתקרבים אליהם.

החרדונים הם שוכני קרקע בעיקרם אך יטפסו כדי לתצפת על הסביבה. מזונם העיקרי הוא חרקים ויצורי קרקע קטנים.

מינים
-----

* *Sitana attenboroughii* - קרוי על שם החוקר דייוויד אטנבורו
* *Sitana devakai*
* *Sitana fusca*
* *Sitana gokakensis*
* *Sitana kalesari*
* *Sitana laticeps*
* *Sitana marudhamneydhal*
* *Sitana ponticeriana*
* *Sitana schleichi*
* *Sitana sivalensis*
* *Sitana spinaecephalus*
* *Sitana thondalu*
* *Sitana visiri*

חלק מהמינים בסוג זה עברו לסוג אחר - חרדון סארדה (*Sarada*).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |