recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הרפתקה בפוסידון** (באנגלית: **The Poseidon Adventure**) הוא סרט הרפתקאות/אסונות מ-1972 בבימויו של רונלד נים. הסרט מבוסס על ספר בעל שם זהה שנכתב על ידי פול גאליקו. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר - על אפקטים ויזואליים ועל שיר הנושא ("הבוקר שאחרי").

בסרט הופיע צוות אנסמבל שכלל את: ג'ין הקמן, ארנסט בורגניין, רד באטנס, קרול לינלי, רודי מקדואל, שלי וינטרס, ג'ק אלברטסון ולסלי נילסן.

הסרט זכה להצלחה מסחרית והיה לסרט הרווחי ביותר לשנת 1973 עם הכנסה של מעל ל-84 מיליון דולר.
בסוף 1974 הסרט נמנה, ביחד עם עוד מספר סרטים, כאחד מהסרטים המצליחים ביותר בכל הזמנים וכאחד מסרטי האסונות המוצלחים ביותר. בשנת 1979 יצא סרט המשך, אך הוא נחל כישלון חרוץ בקופות. למרות זאת, לסרט נעשו שתי גרסאות מחודשות - סרט טלוויזיה בשנת 2005, וסרט קולנוע ב-2006, בשם "פוסידון", שהופק בתקציב עתק של 160 מיליון דולר.

תקציר העלילה
------------

אוניית פאר בשם "פוסידון" שטה במסעה האחרון מניו יורק לאתונה, שם היא תפורק. קפיטן הספינה (שמגולם על ידי לסלי נילסן) מודאג בגלל מצבה המכני הירוד, אך בעלי הספינה מחליט להמשיך במסע בכל זאת. 
  
במהלך המסע האונייה נקלעת לסערה, שנגרמה בעקבות רעידת אדמה תת-ימית, וגל צונאמי הופך את הסירה ולוכד את הצוות והנוסעים בה. כומר שנמצא באונייה (ג'ין הקמן) מוביל קבוצת שורדים לעבר תחתית הספינה (שכעת נמצאת למעלה), כדי להינצל.

בין הדמויות ישנו זוג יהודי (שלי וינטרס וג'ק אלברטסון) שנוסעים בספינה בדרכם לישראל, כדי לבקר שם את משפחתם.

הפקה
----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
האונייה שבה השתמשו לצילומי הסרט היא אונייה בריטית אמיתית ששמה "קווין מרי" שהיום מתפקדת כמלון צף.

פעלולים רבים בסרט בוצעו על ידי השחקנים ולא על ידי פעלולנים. קטע זכור מהסרט הוא הנפילה של שחקן אל תוך נברשת תאורה ענקית לאחר שהאונייה התהפכה. השחקן נפל אל תוך הנברשת שהייתה עשויה יריעת פלסטיק דמוית זכוכית. קול הזכוכית המתנפצת הוסף בעריכה כדי ליצור את האשליה של נפילה לתוך נברשת הזכוכית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הרפתקה בפוסידון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הרפתקה בפוסידון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הרפתקה בפוסידון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הרפתקה בפוסידון", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הרפתקה בפוסידון", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הרפתקה בפוסידון", באתר אידיבי
* "הרפתקה בפוסידון", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "הרפתקה בפוסידון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ל**קהילה היהודית בהיילברון** היסטוריה ארוכת שנים. יישוב יהודי בהיילברון מוזכר כבר במאה ה-11. בשנת 1357 נבנה בית הכנסת הראשון בעיר. לאחר גירושם מהעיר במאה ה-15, שבו והתיישבו בה יהודים תחת "כתב חסות", עד שזכו לזכויות שוויוניות בשנת 1828. הקהילה מנתה מעל 600 איש כשנחנך בה בשנת 1877 בית כנסת חדש. בתקופת השלטון הנאצי נרצחו כ-240 מיהודי היילברון.

תולדות הקהילה
-------------

מסמכים שהתגלו מתעדים יישוב יהודי משמעותי בהיילברון בשנת 1050, אך אין בידינו מידע מפורט על גורל הקהילה הקדומה, שיהודיה הגיעו ככל הנראה מספרד. בסביבות שנת 1298 נטבחו כ-143 מיהודי היילברון בפרעות רינדפלייש. חלק משמות הנרצחים הונצחו בספר הזיכרון של קהילת זונטהיים:

> 
> "יום א' י"ב מרחשון נ"ח לאלף הששי בהיילברון נהרגו ב' מאות נפשות. הרב ר' יוחנן בן הרב ר' אליקום ואשתו מרת ליפפיט, בנו ר' פרא, ובנו אלעזר. ר' אשר הפרנס ואשתו דבורה ור' אברהם הנקדן ובנו החבר. המורה יצחק ותלמידי החכמים משולם בן משה, יהודה ונתן בן שמעון".
> 
> 
> 
> 

הקהילה שוקמה על ידי המעטים ששרדו, ובעשור השני של המאה ה-14 מוזכרים כבר מסי יהודים בסכומים ניכרים. בעת גזירות המגפה השחורה נטבחו רוב יהודי העיר, ובתיהם ובית הכנסת הובערו באש. הקהילה שוקמה בשנית, ובשנת 1357 נבנו בה בית כנסת חדש, ומאוחר יותר גם בית עלמין.

יהודי היילברון גורשו מהעיר באמצע המאה ה-15, למרות ניסיונות המגורשים בגיבויו של קארל החמישי לשנות את החלטת מועצת העיר. המאבק לשינוי ההחלטה נמשך עד שנת 1861 בה הוכרז על אמנציפציה ליהודי וירטמברג, ולמעט משפחות אחדות של סוחרים לא ניתנה דריסת רגל ליהודים במשך כשלש מאות שנה.

בשנת 1871, עם תחילת הבנייה של בית כנסת, התלקחה מחלוקת בקהילה, לאחר שהמיעוט החרדי שהתנגד להכנסת עוגב לבית כנסת, הקים לעצמו קהילה נפרדת. עם זאת, הקהילה הקטנה לא החזיקה מעמד זמן רב. בשנת 1914 מונה כרב מחוז היילברון הרב מקס ברמן (1873–1935). ברמן פעל רבות להרחבת ההשכלה התורנית של בני קהילתו, הוא ארגן שיעורים תורניים קבועים, ויזם את האוניברסיטה העממית בהיילברון. כמו כן הרבה ברמן לכתוב בגנות האנטישמיות והתפלמס בעיתונות עם מאמרי שטנה בביטאון נאצי בהם נטען שהכינוי התלמודי עכו"ם מופנה לנוצרים. ברמן זכה בתביעה משפטית שהגיש נגד מחבר המאמרים בגין השמצת דת ישראל והפרת טוהר המידות העיתונאי.

מכתב משנת 1438 של ראש מועצת העיר היילברון המציג את הסיבות לאיסור על התיישבות יהודים בעיר

בשנת 1907 הוקם בעיר בית האבות היילברון, בית אבות יהודי ששימש את כלל יהודי באדן-וירטמברג. בית האבות הוחרב בליל הבדולח, ויושביו נספו במהלך מלחמת העולם השנייה.
|  | ממעלות רמר | אל מעלות רמר |
| --- | --- | --- |
| צלזיוס | [°C] = ([°Rø] − 7.5) × 40⁄21 | [°Rø] = [°C] × 21⁄40 + 7.5 |
| פרנהייט | [°F] = ([°Rø] − 7.5) × 24⁄7 + 32 | [°Rø] = ([°F] − 32) × 7⁄24 + 7.5 |
| קלווין | [K] = ([°Rø] − 7.5) × 40⁄21 + 273.15 | [°Rø] = ([K] − 273.15) × 21⁄40 + 7.5 |
| רנקין | [°R] = ([°Rø] − 7.5) × 24⁄7 + 491.67 | [°Rø] = ([°R] − 491.67) × 7⁄24 + 7.5 |

**מעלות רמר** (**Rømer**) הן יחידות מדידה לטמפרטורה שנקבעו בשנת 1701 על ידי האסטרונום הדני אולה רמר ומסומנות באמצעות **Rø°**.

בסולם רמר, נקבע האפס כנקודת הקיפאון של מי מלח בריכוז רוויה, ו־60 מעלות נקבעו כנקודת הרתיחה של המים. לאחר שהבחין כי נקודת הקיפאון של מים מזוקקים היא בערך ב־1/8 הדרך בין שתי הנקודות הללו, קיבע רמר מחדש את נקודת קפיאת המים ל־7.5 מעלות. שינוי זה שינה אך במעט את הסולם, אך פישט את הגדרת הטמפרטורה תוך התייחסות למים מזוקקים. סימלן של מעלות רמר הוא **R°**, אך מאז שהומצאו מעלות רנקין, ניתן למעלות רמר הסימול **Rø°**.

מערכת זו שימשה כהשראה לדניאל פרנהייט כשהמציא את מערכת מעלות פרנהייט בשנת 1724.

ראו גם
------

* יחידות מידה לטמפרטורה
* יחידות מידה על שם אישים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Allaby, Encyclopedia of Weather and Climate: A-L, pg. 204

| יחידות מידה לטמפרטורה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מעלות צלזיוס • מעלות פרנהייט • קלווין • מעלות ניוטון • מעלות ראומיר • מעלות רמר • מעלות רנקין |

 |
**מעליות הקומה ה-13** (אנגלית: 13th Floor Elevators) הייתה להקת רוק פסיכדלי שנוסדה באוסטין שבטקסס בשנת 1965 והוציאה ארבעה אלבומים עד שהתפרקה בשנת 1969. ללהקה לא היה מנהיג מוגדר, אולם הבולט שבחבריה היה הסולן והגיטריסט רוקי (רוג'ר) אריקסון (Roky Erickson) שכתב כמעט ממחצית החומר של הלהקה.

הלהקה הצליחה מבחינה מסחרית והיו לה כמה להיטים שמושמעים ברשתות הרדיו האמריקניות עד היום כגון "You're Gonna Miss Me". יש המתייחסים אל הלהקה כאל בעלת השפעה גדולה בתחום הרוק הפסיכדלי והגראז' רוק, אולם בישראל החומר של הלהקה כמעט ולא הופץ.

פירוק הלהקה נבע בעיקר מירידת התפקוד הנפשי של אריקסון שאיבד את כושר עבודתו. אריקסון בא מרקע משפחתי קשה ולאחר שהלהקה התנסתה בסמים קשים הוא החל להפגין כושר שיפוט לא סביר. אריקסון נידון למאסר אך בהתערבות עורך דינו הוא נלקח להסתכלות, אובחן כלוקה בסכיזופרניה ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי. אשתו השנייה סייעה לו לברוח מהאשפוז מספר פעמים ובעקבות זה הוא הועבר לאשפוז במחלקה סגורה לחולים פסיכיאטרים המסוכנים לציבור. אריקסון היה פעיל מוזיקלית גם במאסרו ואפילו הוציא תקליט עם להקה שהקים בבית החולים הפסיכיאטרי. אולם, בעקבות התערבות עורך דינו הוצא אריקסון מהאשפוז אל חסותה של אמו שבודדה אותו מכל חברה ואסרה עליו לראות אפילו את בנו. בחסותה של אמו הפסיק אריקסון את פעילותו המוזיקלית.

שאר חברי הלהקה המשיכו לעסוק במוזיקה, אולם הם לא זכו להצלחה מסחרית מחוץ למסגרת הלהקה. בשנת 2010 חזר אריקסון להיות פעיל והוציא לאור אלבום חדש. אריקסון נפטר ביוני 2019.

מקור השם
--------

חברים שונים מהלהקה נתנו הסברים רבים ושונים למשמעות שמה. הסבר צפוי הוא התייחסות לאמונה הטפלה בתרבויות מערביות שהמספר 13 מהווה מזל רע, ולכן ארכיטקטים רבים תכננו בניינים גבוהים ללא הקומה ה-13. כמו כן ניתן הסבר שהשם נבחר בגלל שהאות "M", האות ה-13 באלפבית האנגלי היא האות הראשונה במילה מריחואנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעליות הקומה ה-13** בוויקישיתוף
* מעליות הקומה ה-13, ברשת החברתית פייסבוק
* מעליות הקומה ה-13, באתר Last.fm (באנגלית)
* מעליות הקומה ה-13, באתר AllMusic (באנגלית)
* מעליות הקומה ה-13, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מעליות הקומה ה-13, באתר Discogs (באנגלית)
* מעליות הקומה ה-13, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מיכל ניב, פונדק הרוחות, חדשות, 22 בנובמבר 1990
2. ↑  על פי הסרט התיעודי "You're Gonna Miss Me" שצולם ב-2003 והעוסק בחיי רוקי אריקסון
3. ↑  בן שלו, הקאמבק של גיל סקוט הרון ורוקי אריקסון, באתר הארץ, 9 במרץ 2010
4. ↑  אתר למנויים בלבד בן שלו, המוות של רוקי אריקסון מ"מעליות הקומה ה-13" הגיע דווקא בתקופה של עדנה מחודשת, באתר הארץ, 5 ביוני 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 9005329
* BnF: cb14007427j (data)
* ISNI: 0000 0000 8417 1317
* LCCN: n94063692
* MusicBrainz: 1964494f-9f1a-41c1-b054-80ef3b95025c
* SUDOC: 16071995X
* VIAF: 122376884
* WorldCat: lccn-n94063692

 |
**מעלה עשו ביוחסין** הוא דין האומר כי חכמים החמירו בייחוס כוהנים, וכדי לשמור על יחוס נקי הם חששו אפילו בספיקות וחששות שאין להחמיר בהם באופן רגיל.

דוגמה מעשית
-----------

דין כזה מובא במסכת כתובות אודות אשה פנויה שהסתתרה ונתייחדה, אותה אוסר רבי יהושע לכוהן. מקשה הגמרא: הרי אין אוסרין על היחוד? ומתרצת הגמרא: מעלה עשו ביחוסין. התוספות ישנים מסביר את הגמרא באופן אחר, שמדובר כאשר היא אומרת "נבעלתי", ובמקום כזה היה לנו לאוסרה מחמת ספק, אלא שיש מיגו שהייתה יכולה לומר לא נבעלתי, ועל כך התקנה של "מעלה עשו ביוחסין".

### מחלוקת רבן גמליאל ורבי יהושע

באותה סוגיא, מובא אודות אלמנת עיסה (אשה שיש בה ספק פסול חללות, המונע ממנה להנשא לכוהן) שעל כך העידו רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא כי היא כשרה להנשא לכהונה, אבל זאת היא אם הפסול שקיים הוא רק חללות, אבל לא פסול אחר - כמו ממזר, נתין, או עבדות.

כאשר נשיא ישראל, רבן גמליאל שמע את העדות מפיהם של רבי יהושע ורבי יהודה בן בתירא, הוא הגיב כי אין לקבל קולא זו:

> 
> קבלנו עדותכם, אבל מה נעשה שהרי גזר רבן יוחנן בן זכאי שלא להושיב בית דין על כך שהכהנים שומעין לכם לרחק אבל לא לקרב
> 
> 
> 
> 

.

הגמרא מסבירה, כי רבן גמליאל מחמיר כאשר מדובר בטענת שמא - כמו בנידון באותה אלמנת עיסה, שאינה יודעת אם היא כשרה להנשא לכהונה או פסולה, ומקיל בטענת ברי - כמו באשה הטוענת שהיא וודאי כשרה, ואילו רבי יהושע מחמיר בפסק אחד - בנערה, ומקיל בשתי ספיקות - באלמנת עיסה.

יש מפרשני הש"ס שמסבירים, כי קבלה ביד התנאים על חומרא מיוחדת שיש להחמיר ביחוסי הכהנים, אך רבן גמליאל מעדיף לתקן זאת במקום שישנה טענת ספק, ולמרות שיש מקום להקל מצד ספק ספיקא, ואילו רבי יהושע מעדיף לתקן זאת במקום שיש ספק אחד, ולמרות שיש טענת ברי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף י"ג, עמוד א'.
2. ↑  לפי שיטת זעירי, שמחלוקת ר"ג ורבי יהושע, היא אפילו ביחוד.
כחל מצוי בולט בצבעיו הכחולים-תכולים, וחי גם בישראל.
**כחל** (שם מדעי: *Coracias*) הוא סוג של עופות מסדרת הכחלאים הקרויים כך עקב צבעם הכחול. בסוג זה נמצאים כל מיני משפחת הכחליים למעט ארבעת בני הסוג כחל עב-מקור.

בני סוג זה הם עופות כחולים, תכולים או סגולים בהירים עם מקור גדול ואפור. הם חיים בערבות, סוואנות ושיחיות ברחבי דרום אירופה, אסיה ואפריקה. המין כחל מצוי חי גם בישראל.

הם ציידי חרקים מהירים המשתמשים במקורם כדי להרוג את הטרף. המינים הגדולים אוכלים גם חולייתנים קטנים. קבוצות של כחלים נאספות בקרבת שריפות כדי לתפוס את החרקים הנמלטים מהן.

מינים
-----

* כחל מצוי (*Coracias garrulus*)
* כחל לילכי (*Coracias caudatus*)
* כחל כחול-בטן (*Coracias cyanogaster*)
* כחל סנגלי (*Coracias abyssinicus*)
* כחל הודי (*Coracias benghalensis*)
* *Coracias naevius*
* *Coracias temminckii*
* *Coracias affinis*
* כחל זנב-מחבט (*Coracias spatulatus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כחל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534584205171
* NKC: ph519304

 |
**כַּחְלוֹן הָאַסְפֶּסֶת** (שם מדעי: *Syntarucus pirithous* או *Leptotes pirithous*, שם קודם: **כחליל האספסת**) הוא פרפר ממשפחת הכחליליים. בספרות מכונה גם **כחליל קצר־זנב** עקב הזנבות הקצרים המדמים מחושים, בכנפיו התחתונות. שם זה הוא גם שמו העממי באנגלית. מוצאו מאפריקה, והוא מצוי גם באגן הים התיכון.

תיאור
-----

מוטת כנפיו כ- 25 מ"מ. מקים מספר דורות בשנה. ישנה דו-צורתיות זוויגית: הזכר כחול והנקבה ברובה אפורה. בקצה הכנף האחורית ישנו זנב עדין ודק ולידו בבסיס הזנב שני כתמים דמויי עיניים ("ראש מדומה" – תרמית בפני טורפים). צידן האחורי של הכנפיים מזכירות את כחלון האפון אך לפרפר זה חסר את הפס הלבן לאורך הכנף האחורית (הקיים האפון) ו"העיניים" מוקפות בעיגול כתום, כמעט במלואן.

מחזור החיים
-----------

הביצים מוטלות על מיני אספסת וצמחים אחרים ממשפחת הפרפרניים, וכן על הינבוט, העוזרר והעופרית. הוא נפוץ במיוחד בגינות נוי על שיחי עופרית הכף. הנקבה מטילה את ביציה על ניצני האספסת ועל ניצני פרחים רבים אחרים ממשפחת הפרפרניים. צבע הביצה ירקרק והיא פחוסה ומרושתת. 

הזחל הבוקע מן הביצה צבעו בהיר וראשו כהה והוא מעט שעיר. עם גדילתו צבעו הופך לירוק ועליו קווי אורך ירקרקים. הזחל מפריש (לאחר הנשל השלישי) נוזל מתוק מבלוטות בגופו. נוזל זה מושך נמלים השותים אותו בהנאה. "בתמורה" הם שומרים על הזחל מכל רע ומרחיקים כל מזיק מעליו. הזחלים קניבלים וטורפים גלמים שהם מוצאים על פני צמח הפונדקאי. בהגיעם לגודל של כ- 10 מ"מ הם מתגלמים על צמח הפונדקאי. 

הגולם חום או ירוק ובגודל של כ- 7 מ"מ. תקופתו כ- 9 ימים. הפרטים הבוגרים מופיעים בישראל ממרץ עד סוף דצמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כחלון האספסת** בוויקישיתוף
* כחליל האספסת - "מן השדה"

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 

	+ IUCN
	+ EOL
	+ NCBI
	+ GBIF |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כחלון האספסת באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2  יצחק אייזנשטיין, **פרפרי ארץ ישראל**, הוצאה עצמית, 2003
3. 1 2  דובי בנימיני, **מדריך הפרפרים בישראל**, כתר, 2002
**כחל סנגלי** (שם מדעי: *Coracias abyssinicus*) הוא מין של כחל שחי באפריקה הטרופית, ברצועה שמדרום למדבר סהרה וידועה בשם סאהל. הוא מקנן בחלק הדרומי של טווח תפוצתו, ונודד צפונה בעונה הגשומה.

תיאור
-----

אדר של כחל סנגלי
כחל סנגלי
הכחל הסנגלי הוא עוף גדול יחסית, בגודל עורבני. גודל גופו הוא 28–30 סנטימטרים (11–12 אינץ'). גופו כחול-תכלת אך גבו בצבע חום. אברות התעופה בצבע כחול עמוק עד שחור בצידן הגחוני. לבוגרים יש זוג נוצות מוארכות בזנבם באורך 12 סנטימטרים (4.7 אינץ') המשמשות בין השאר לחיזור. מעוף החיזור שלו מרשים הן מבחינת הצבעוניות והן מבחינת האווירובטיקה שהוא מפגין. שני המינים בעלי ניצוי דומה, אך הניצוי של הצעיר דהוי יותר ופחות צבעוני. קריאת הכחל נשמעת דמוית עורב או עורבני "גאק" או "אאארג".

הכחל הסנגלי דומה מאוד במראהו לכחל המצוי. ההבדל הבולט ביניהם הוא זוג הנוצות המוארכות והדקיקות בזנב הכחל הסנגלי, שלא קיימות בכחל המצוי.

תפוצה ובית גידול
----------------

הכחל הסנגלי נפוץ באופן טבעי באפריקה הטרופית, מסנגל ודרום מאוריטניה במערב, עד לאתיופיה, סומליה וצפון קניה במזרח. הוא נמצא גם בדרום-מערב ערב הסעודית ותימן. 

בית הגידול שלו הוא שטחים פתוחים המנוקדים בעצים, שמשמשים לו כנקודת תצפית וקינון. הוא מותאם לאקלים חם. הוא התאקלם גם בשדות חקלאיים ומשכנות האדם.

התנהגות ואקולוגיה
-----------------

הכחל הסנגלי ניצב בתצפית על עצים, עמודים וחוטי חשמל, מהם הוא צופה על סביבתו ומאתר את הטרף שלו: חרקים גדולים ומכרסמים קטנים. לעיתים הם גם ינצלו שרפות יער על מנת לארוב ולטרוף חרקים שנסים בגלל האש. הכחל הסנגלי הוא לא עוף חששן אלא בעל תעוזה, ויבצע מעופי צלילה וגלגולים גם לנוכח בני אדם ופולשים אחרים. מטרת תצוגת תעופה זו היא להרתיע את הפולש. כחלים אלה מקננים בחורים בסלע, בעץ או במבנים. הם מטילים עד שש ביצים בתטולה בודדת.

מצב שימור
---------

ההערכה היא כי אוכלוסיית הכחל הסנגלי נמצאת בעלייה, שכן הוא מנצל את ההזדמנויות והשפע שמציעים לו החקלאות והעיור של בני האדם. טווח התפוצה שלו רחב מאוד וה-IUCN דירג אותו כ"לא נתון בסיכון" (LC).

ראו גם
------

* כחל מצוי - מין דומה במראהו ובהתנהגותו, שנודד בין אירופה לאפריקה, ומקייץ גם בארץ ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כחל סנגלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כחל סנגלי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**משה (מישקה) לוין** (7 בנובמבר 1921 - 14 באוגוסט 2010) היה היסטוריון של ברית המועצות ושל רוסיה.

אודות
-----

משה לוין נולד בווילנה להורים ממוצא רוסי יהודי. בשנת 1941, כשהיה בן עשרים, נמלט לברית המועצות ברגע האחרון לפני כיבוש העיר על ידי הוורמאכט, ושני הוריו שנשארו שם נרצחו בשואה. ברוסיה עבד כחקלאי בקולחוז, ולאחר מכן כמפעיל כבשן במפעל מתכות. בקיץ 1943 התגייס לצבא האדום, הוא נשלח לקורס קצינים אולם סיים אותו רק כשהסתיימה המלחמה, כך שהוא לא השתתף בה. בשנת 1946 שב לפולין, ולאחר זמן קצר עבר לפריז, שם פעל במסגרת מנגנוני ההעפלה לארץ-ישראל. בשנת 1951 עלה לישראל, ומתוך אמונה בציונות הסוציאליסטית, הצטרף לקיבוץ. כעבור זמן קצר עבר לתל אביב, שם שימש ככתב בעיתונה של מפ"ם, על המשמר. בהמשך היה עורך בעיתונים "שמאל" - עיתון "מפלגת השמאל הסוציאליסטי הישראלי", וב"קול העם". 

בשנת 1956 גויס לצבא לקראת מלחמת סיני. כשהביע את מחאתו על הרג שבויים מצריים, נכלא עד תום המבצע. 

הוא למד באוניברסיטת תל אביב, שם סיים תואר ראשון בהיסטוריה, ובשנת 1961 עזב לפריז כדי ללמוד בסורבון. הוא סיים שם את עבודת הדוקטורט שלו, שאחר כך גם פרסם כספר, "האיכרים הרוסים והכוח הסובייטי 1930-1928". במחקר טען כי הקולקטיביזציה שנעשתה בברית המועצות הייתה בסך הכל אחת מן האפשרויות, שבעזרתן יכלו ראשי המשטר להתמודד עם המשבר שהתחולל בגידול החקלאי; ושהאפשרות הזאת נכפתה על ידי הממשל כפתרון מעשי, ולא כפי שרבים חושבים - כמימוש אידאולוגי של התורה הקומוניסטית.

בין השנים 1967 ל-1968 היה לוין עמית מחקר באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בין השנים 1968 ל-1978 שימש פרופסור באוניברסיטת ברמינגהאם באנגליה. כשסיים את התקופה שם, עבר לאוניברסיטת פנסילבניה, שם לימד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1995.

בספרו "מאבקו האחרון של לנין" (1968), הוא עסק בהשגותיו של לנין על ההתפתחות של השלטון הבירוקרטי בברית המועצות. הוא הציג את האופציות שלנין כתב עליהן על ערש דווי, והציגן כ"אופציות אבודות", שהיו יכולות להתגשם אילו לנין היה ממשיך לחיות עוד מספר שנים.

בשנות השבעים התפרסם ספרו "זרמי העומק הפוליטיים בפולמוסים הכלכליים הסובייטיים: מבוכארין לרפורמיסטים המודרניים", ובו הוא חקר את פועלו של ניקולאי בוכארין, ממתנגדי סטלין בשנות העשרים, וטען כי רעיונותיו של בוכארין דומים לאלה של הרפורמיסטים המאוחרים יותר של שנות השבעים.

ספרו האחרון, "המאה הסובייטית", התפרסם בשנת 2005, ובו הוא מסביר מדוע קרסה ברית המועצות, לשיטתו. 

בשנת 1992 יצא לכבודו ספר יובל שכותרתו: "Stalinism: Its Nature and Aftermath: Essays in Honour of Moshe Lewin" בעריכת ניק למפרט וגאבור ריטרספורן.

לוין שימש במשך שנים כיועץ לזרועות שונות של הממשל האמריקאי בענייני ברית המועצות. כתב קבוע בעבור העיתון "Le Monde Diplomatique".

קישורים חיצוניים
----------------

* עמרי איתן, מהפכה בחדר הגדול, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2010
* אלכס מסיס, חברים לדעה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2010
* Arfon Rees, Moshe Lewin obituary, הגארדיאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264528005171
* BIBSYS: 90731906
* BnF: cb119128838 (data)
* CANTIC: a19420195
* CiNii: DA00299018
* GND: 112519598
* ISNI: 0000 0001 1469 5120
* LCCN: n50049241
* LNB: 000029953
* NDL: 00447560
* NKC: jn20020211003
* NLA: 35168717
* NSK: 000024206
* NTA: 072623225
* RERO: 02-A003517816
* SNAC: w6qv5zdt
* SUDOC: 026988801
* Trove: 849900
* VIAF: 27067647
* WorldCat: lccn-n50049241

 |
המעלית בחפיר העיר. מראה מכיוון רציפי הנמל הגדול
**מעלית ברקה** (באנגלית: **Barrakka Lift**) היא מעלית חיצונית בגובה של 58 מטרים או כ-20 קומות, המחברת בין רציפי הנוסעים של הנמל הגדול בוולטה, בירת מלטה וקו המעבורת המגיע אליה מבירגו, אל גני ברקה העליונים והלאה אל שער העיר ולמרכזה של העיר.

המעלית הנוכחית
--------------

פיר המעלית הוקם בחפיר הדרום-מזרחי של העיר, סמוך לחומות העיר מהמאה ה-16. בשנת 2010 ניתן אישור ההקמה ומגדל המעליות נחנך ב-15 בדצמבר 2012 בידי ראש ממשלת מלטה לורנס גונצי. עלות ההקמה בסך 2.5 מילין אירו מומנה בעיקר בידי האיחוד האירופי. בפיר שניצב באופן עצמאי הותקנו שתי מעליות בקיבולת של 21 איש בכל אחת, ובהספק של 800 נוסעים לשעה, וכן גרם מדרגות. המגדל עשוי מבטון מזוין ומוקף במעטפת אלומיניום בגוון דבש, על מנת שישתלב בקיר הביצורים שמשמש לו רקע. המיזם הוזמן על ידי "החברה לחידוש הנמל הגדול בע"מ" (Grand Harbour Regeneration Corporation plc), ותוכנן בידי Architecture Project, AP, כחלק ממתיחת הפנים שעוברת העיר לקראת מינויה של מלטה לנשיאה התורנית של מועצת האיחוד האירופי בשנת 2017, ולקראת הכרזתה כאחת משתי בירות התרבות של אירופה לשנת 2018.

המעלית ההיסטורית
----------------

בעבר קישרה מעלית קודמות בין הנמל לעיר. במגדל מעליות זה שהתנשא לגובה של 60 מטרים פעלו שתי מעליות שהגיעו לרום של 52 מטרים מבסיסו, והתחברו לגשר מאוזן באורך של שבעה מטרים, אשר הוביל לגנים. בכל מעלית היה מקום ל-12 איש. המגדל שקל 75 טון ועלות הקמתו הסתכמה ב-5,000 ליש"ט. המגדל הוקם עבור החברה האנגלית אשר הניחה את פסי החשמלית ברחבי מלטה, ונחנך בשנת 1905. למעט בשנים 1917–1919, פעלו המעליות ברציפות עד 2 בפברואר 1973, אך בעשור האחרון לפעולתן הן לא היו כלכליות. באוגוסט 1983 המגדל נהרס.

גלריה
-----

* המעלית ההיסטוריתהמעלית ההיסטורית
* המעלית לעת ערב - מבט לכיוון מזרח לעבר העירם בירגו וסנגלאה שמעבר לנמל הגדולהמעלית לעת ערב - מבט לכיוון מזרח לעבר העירם בירגו וסנגלאה שמעבר לנמל הגדול
* מעבר הכניסה אל המעלית מגני ברקה העליוניםמעבר הכניסה אל המעלית מגני ברקה העליונים
* ראשו של מגדל המעליתראשו של מגדל המעלית
* המעלית מדרום-מזרח והגשר המחבר אותה אל גני ברקה העליונים שמימין לההמעלית מדרום-מזרח והגשר המחבר אותה אל גני ברקה העליונים שמימין לה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעלית ברקה** בוויקישיתוף
* מעלית ברקה באתר architecture-project
* המעלית ההיסטורית
**המכון לביטחון לאומי של הרפובליקה של בלארוס** (בבלארוסית: **Інстытут нацыянальнай бяспекі Рэспублікі Беларусь**) הוא מוסד להשכלה גבוהה במינסק. מעניק הכשרה למומחים ברמה הראשונה והשנייה של ההשכלה הגבוהה בתחום הביטחון הלאומי מבין אנשי שירות המשרתים במסגרת חוזה במנגנוני הביטחון של בלארוס.

היסטוריה
--------

נוסד ב-27 בדצמבר 1946 בלבוב בהוראת השר לביטחון המדינה של ברית המועצות כבית ספר מיוחד להכשרת צוות מבצעי עבור סוכנויות ביטחון המדינה. 

בדצמבר 1954, על פי החלטת הממשלה, הועבר בית הספר למוהילב, שם החל בשנת 1956 להכשיר פעילים באופן בלעדי על בסיס השכלה גבוהה. בשנים 1957–1960 בית הספר מעניק הכשרה בשפות זרות, וכן הכשרת צוותי גופי הביטחון. 

במשך זמן רב בית הספר היה אחד משני מוסדות חינוך, יחד עם בית הספר הגבוה של הק.ג.ב של ברית המועצות על שם דזרז'ינסקי, שהכשיר כוח אדם עבור גופי ביטחון המדינה. 

באוגוסט 1961 בית הספר הועבר למינסק. 

בינואר 1992 הועבר לתחום שיפוטה של הוועדה לביטחון המדינה של בלארוס. באפריל 1994, הפך למכון לביטחון לאומי של הרפובליקה של בלארוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המכון לביטחון לאומי של בלארוס
**המכון למדעים נואטיים** (באנגלית: **Institute of noetic sciences** בראשי תיבות: **IONS**) הוא מכון מחקר לפאראפסיכולוגיה ללא מטרות רווח. הוא נוסד בשנת 1973 בידי האסטרונאוט לשעבר אדגר מיטשל והמשקיע פול טמפל, מתוך עניין בחקר תופעות כביכול על-טבעיות. מקור שמו של המוסד במונח היווני נואוס.

לדברי המכון הוא עוסק בחקר תופעות כגון מדיטציה, תפילה ויוגה על מנת לנסות להוכיח את כוחן של מסורות אלו ואת "הכוח של חיבור הדדי והפוטנציאל שלו". לפי המכון הוא מיישם מחקר מדעי "על נושאים הנתפסים לעיתים קרובות כמסתוריים או חמקמקים, כמו כוחה של האמונה להאיץ ריפוי או הקשר בין אינטואיציה להמצאה". בין הנושאים הנוספים שהמכון עוסק בהם אפשר למנות את חקר התודעה האנושית, רפואה אלטרנטיבית, רוחניות, טלקינזיס וחיים לאחר המוות.

קמפוס המכון ומעבדות המחקר ממוקמים בפטלומה, סונומה, קליפורניה. המנהלת הנוכחית שלו היא קסנדרה ויטן. חוקרים אחרים הקשורים אליו הם דין רדין ורופרט שלדרייק.

מחקרים דומים נערכו גם באוניברסיטת פרינסטון, במעבדות המחקר להנדסת אנומליות (Princeton Engineering Anomalies Research (PEAR))

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המכון למדעים נואטיים
* המכון למדעים נואטיים, ברשת החברתית פייסבוק

* המכון למדעים נואטיים, ברשת החברתית טוויטר

* המכון למדעים נואטיים, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The 40th Anniversary of the Moon Landing - TIME". *Time* (באנגלית אמריקאית). 2009-07-16. ISSN 0040-781X. נבדק ב-2021-06-20.
2. ↑  Institute of Noetic Sciences, About

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461726305171
* GND: 5107056-X
* ISNI: 0000 0004 0445 2397
* LCCN: n79142985
* NLA: 35972677
* VIAF: 132159035
* WorldCat: lccn-n79142985

 |
**מגפת השפעת האסייתית 1957–1958** הייתה מגפה עולמית של שפעת מתת-סוג של הנגיף H2N2 שמקורו בגוויג'ואו שבדרום סין.
מספר מקרי המוות שנגרמו על ידי המגפה נאמד בין 1 ל-4 מיליון ברחבי העולם, מה שהפך אותה לאחת מהמגפות הקטלניות בהיסטוריה.
עשור לאחר מכן זן חדש יותר של הנגיף H3N2 גרם למגפת שפעת הונג קונג (1968–1969).

היסטוריה
--------

המקרים הראשונים של השפעת דווחו בגוויג'ואו שבדרום סין, בשנת 1956 או בתחילת 1957. עד מהרה דווח עליהם במחוז השכן יונאן בסוף פברואר או תחילת מרץ 1957.
באמצע מרץ התפשטה השפעת בכל רחבי סין.

הרפובליקה העממית של סין לא הייתה אז חברה בארגון הבריאות העולמי (לפחות עד 1981) ולא הודיעה למדינות אחרות על ההתפרצות בשטחה.
לעומת זאת, המרכז לבקרה ולמניעת מחלות של ארצות הברית (CDC), הצהיר כי השפעת דווחה לראשונה בסינגפור בפברואר 1957.

בסוף שנת 1957 התרחש הגל השני של השפעת בצפון סין, במיוחד באזורים כפריים. באותה השנה כתגובה למגפה, הקימה ממשלת סין את המרכז הסיני הלאומי לשפעת, שפרסם עד מהרה ספר הוראות על השפעת בשנת 1958.

באוקטובר 1957 הגיעה השפעת לישראל, כאשר הייתה התפרצות שלה בשכונת התקווה ובחלקים אחרים של תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השפעת האסייתית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף לפיד, השפעת האסיאתית מוסיפה לתקוף, מעריב, 8 באוקטובר 1957
**אוסאמה בן לאדן** (באנגלית: **Osama bin Laden**) היה פיל אסייתי שנקרא על שם הטרוריסט אוסאמה בן לאדן. הוא אחראי על לפחות 27 מקרי מוות של אנשים במחוז סוניטפור במדינת אסאם שבהודו בשנים 2004–2006, ועל הרס רב של רכוש. הוא נורה למוות בדצמבר 2006.

ביוגרפיה
--------

אוסאמה בן לאדן היה פיל אסייתי. הוא נקרא על ידי המקומיים על שם הטרוריסט אוסאמה בן לאדן, משום שהשליט טרור במחוז סוניטפור במדינת אסאם שבהודו. הוא החל להיקרא בשם זה לאחר שמספר מקרי המוות שגרם הפך להיות דו-ספרתי.

הפיל, שההערכות הן שהיה בגיל 45–50 שנים, היה בגובה של 2.7–3 מטרים. הוא לא פחד מאש או חזיזים.

הפיל הרג 27 בני אדם, 14 מתוכם בששת החודשים שקדמו למותו.

בדצמבר 2006 הוצאה על הפיל הכרזת "לירות על מנת להרוג", שהייתה בעלת תוקף עד לסוף החודש. ב-18 בדצמבר 2006 דווח כי הפיל נראה במטע תה בעיירה קטנה, 140 קילומטרים צפונית לגוואהטי. המקומיים השתמשו בתופים ובאש כדי ללכוד אותו בפינת המטע. הוא החל לרוץ לכיוון הציידים, והצייד דיפן פוקאן הרג אותו.

בימים שלאחר מותו חששו החקלאים באזור מנקמה עתידית של הפילים באזור, אך החששות התבדו.

זיהויו
------

הוא זוהה כ"אוסאמה בן לאדן" משום שלא היו לו חטים. עם זאת, מקומיים רבים ואנשי צער בעלי-חיים טענו כי הפיל כלל אינו הפיל הנכון, משום שהוא נורה במרחק של כ-80 קילומטרים מהאזור בו הוא היה מסתובב בדרך כלל. הם האשימו את הפקידים הממשלתיים בכך שירו בפיל חף מפשע רק כדי להרגיע את הרוחות, וקברו אותו במהירות כדי שלא יספיקו לבדוק את טביעות רגליו ולאמת את זהותו.

אירועים נוספים
--------------

בשנת 2008 פעל באזור ג'הרקאנד פיל נוסף שכונה "אוסאמה בן לאדן". הוא נורה ונהרג לאחר שהרג 17 אנשים ופצע עשרות נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונה של הפיל "אוסאמה בן לאדן" הרוג, באתר USA Today

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Authorities in India hunting killer elephant named after Osama bin Laden". WAFF. נבדק ב-3 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "India's killer elephant shot dead". BBC News. 2006-12-17. נבדק ב-2013-04-23.
3. ↑  "Serial killer elephant shot dead in India". NBC News. 2006-12-17. נבדק ב-2013-04-23.
4. ↑  Bignell, Paul (2006-12-18). "'Osama' the serial killer elephant is shot dead – or is he?". *The Independent*. נבדק ב-2015-01-02.
5. ↑  "Killer elephant named after Osama bin Laden slain". *USA Today*. Guwahati, India. 18 בדצמבר 2006. נבדק ב-2 בינואר 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  robertevans, 5 Terrifying Serial Killers Who Happened to Be Animals, Cracked.com, ‏2012-03-27 (באנגלית)
7. ↑  AP, Serial killer elephant shot dead in India, msnbc.com, ‏2006-12-17 (באנגלית)
8. ↑  Osama bin Laden shot dead, Metro, ‏2006-12-17 (באנגלית)
9. ↑  "Osama Bin Laden" shot dead in India, news.asiantown.net (ארכיון)
10. ↑  "Killer elephant "Osama" shot dead in Jharkhand". *Reuters* (באנגלית). 2008-05-31. נבדק ב-2019-12-15.
11. ↑  Cdmartini, Chuck's Weird World: Osama Bin Laden Shot Dead...Again!, Chuck's Weird World, ‏2008-05-31
**אוסביו גואל אי בסיגלופי** (בקטלאנית: **Eusebi Güell i Bacigalupi**; 15 בדצמבר 1846 – 8 ביולי 1918) היה יזם קטלאני שהרוויח רבות מהמהפכה התעשייתית שהתרחשה בקטלוניה בשלהי המאה ה-19. הוא ידוע בעיקר כפטרונו של האדריכל ואמן המודרניסטה אנטוני גאודי.

ביוגרפיה
--------

גואל נולד בברצלונה לחואן גואל אי פרר, תעשיין קטלאני אמיד שהרוויח את הונו בקובה ובברצלונה. אימו, פרנצ'סקה בסיגלופי אי דולסר, הייתה בת למשפחת סוחרים מג'נובה שהתמקמה בקטלוניה בסוף המאה ה-18.

כשגדל השתלב גואל בעסקים של אביו, בעיקר בתחום הטקסטיל, והגדיל את ההון המשפחתי. בשנת 1878, נסע גואל לבקר בתערוכה העולמית שהתקיימה בפריז, שם הוא פגש לראשונה את האדריכל הצעיר אנטוני גאודי שהציג את עבודותיו בביתן הספרדי. השניים הפכו לחברים ושותפים, וגילו כי הם חולקים תחומי עניין משותפים, בין השאר השקפה דתית זהה (שניהם היו קתולים אדוקים). גואל היה לפטרונו של גאודי, והוא ראה בו אדם שבידיו הוא יוכל להפקיד רעיונות לעיצובים מיוחדים.

בין העבודות הראשונות שביצע גאודי עבור גואל ניתן למנות את היקב בודגה גואל שבגאראף, את קומפלקס הבתים פבלונס גואל שבשכונת פדרבלס בברצלונה, ואת פלאו גואל, בית משפחת גואל, בשכונת אל רבאל בברצלונה.

בשנת 1890, גואל העתיק את מיקום מפעל הטקסטיל שלו משכונת סאנטס שבברצלונה לסנטה קולומה דה סרווליו, דרומית לברצלונה. בסנטה קולומה הקים גואל מושבת עובדים, על פי המודל של מושבות העובדים הבריטיות שנבנו במהלך סוף המאה ה-19. המושבה, שידועה היום בשם קולוניה גואל, נבנתה על פי סטנדרטים חברתיים מרכזיים: בתים עם חדרים גדולים מהממוצע, חלונות רחבים ואוורור טוב, כך שעובדי הטקסטיל ובני משפחותיהם יהנו מאורח חיים גבוה. המושבה נועדה לספק את עצמה, וכללה חנויות, בתי קפה, תיאטרון, ספרייה ובית ספר (עבור בנים בלבד). את בניית הכנסייה והקריפטה על גבעה שצפתה על המושבה הפקיד גואל בידי חברו גאודי. לבסוף, נתקל גואל בקשיים כלכליים והפרויקט ננטש. למרות מצבה הבלתי גמור, עבודתו של גאודי במושבה נחשבת ליצירת מופת, והמושבה עצמה מציגה כמה דוגמאות טובות של מודרניזם קטלאני.

בשנת 1900, רכש גואל שטח אדמה בשכונת גרסיה שבברצלונה ושכר את גאודי לבנות אחוזת נופש לעשירים. באותו הזמן, נחשב האזור שבהרים למרוחק מהעיר, והפרויקט נחל כישלון מסחרי. רק שני בתים נבנו במתחם. בשנת 1923, מכרה משפחת גואל את השטח לעיריית ברצלונה, שהפכה אותו לפארק הציבורי פארק גואל.

בשנת 1908, המלך אלפונסו השלושה עשר העניק לגואל תואר רוזן.

הוא מת בביתו אשר בפארק גואל בשנת 1918.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסביו גואל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Colonia Güell – Descubre la cripta de la Colonia Güell".
2. ↑  "Palau Güell, Map of the Visit, p. 4" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 באוקטובר 2012. נבדק ב-29 בינואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1214670
* BnF: cb145456008 (data)
* CANTIC: a10098148
* GND: 12327639X
* ISNI: 0000 0000 2681 1152
* LCCN: n86841235
* SUDOC: 068933606
* ULAN: 500318900
* VIAF: 40282248
* WorldCat: lccn-n86841235

 |
אונסן חיצוני
אזור הרחצה
קופי מקוק יפני נהנים מאונסן חיצוני
**אונסן** (ביפנית: *Onsen* 温泉) הוא מונח יפני המשמש לרוב לתיאור מעיינות חמים, אך גם את מתחם הרחצה ואת האכסניות שמסביבו. ביפן, כמדינה הפעילה מבחינה געשית, פזורים אלפי אונסן. באופן מסורתי שימשו האונסן בתי מרחץ ציבוריים, וכיום הם מהווים חלק חשוב מתיירות הפנים במדינה.

ישנם סוגים רבים של אונסן, בהם אונסן פנימי (*notenburo* 野天風呂) ואונסן חיצוני. חלק מהאונסן משמשים בתי מרחץ ציבוריים וחלקם פרטיים, לרוב כחלק ממלון או אכסניה.

לרוב ניתן למצוא את האונסן באזורים הכפריים של יפן, והדבר מושך תיירים יפנים רבים המגיעים לאונסן על מנת להירגע מחיי העיר. היפנים רואים חשיבות בהפלת המחסומים והכרת אנשים אחרים באווירה הנינוחה של ריוקן (מלון בסגנון יפני מסורתי) ושל האונסן. המצאות אונסן מצוינת במפות לרוב בסימן ♨ או בקאנג'י 湯 (*יו*, פירושו "מים חמים").

יש להבדיל בין אונסן לסנטו, שהוא בית מרחץ ציבורי פנימי בו הבריכות מלאות במי ברז חמים. ההגדרה הרשמית של אונסן קוראת למים חמים הנוצרים בשל פעילות גאותרמית, וההגדרה החוקית קובעת שעל המים להכיל לפחות אחד מתוך תשעה עשר יסודות כימיים מוגדרים.

למי האונסן יש[דרוש מקור] סגולות מרפאות בזכות המינרלים שבהם. אונסן עשוי להכיל מספר בריכות, כשבכל אחת מהן מים והרכב מינרלים שונה. הבריכות החיצוניות עשויות על פי רוב מעץ ברוש יפני, משיש או מגרניט, בעוד בריכות פנימיות עשויות לרוב אריחים, פלדת אל-חלד או זכוכית אקרילית.

באופן מסורתי רחצו נשים וגברים יחד באונסן ובסנטו, אך מאז פתיחתה של יפן למערב בתקופת מייג'י הפכה הנורמה לאונסן נפרד לכל מין. באזורים כפריים ביפן ניתן למצוא עד ימינו אונסן משותף, שלרוב מציעים הפרדה בשעות מסוימות של היום. ילדים קטנים משני המינים רשאים להיכנס לשני האונסן.

הליכות
------

### היגיינה

באונסן, כמו בסנטו, על המבקר לשטוף עצמו ביסודיות בטרם הכניסה למים החמים. תחנות הרחצה מצוידות בשרפרפים, ברזים, דליים וכלי רחצה כגון סבון ושמפו. כניסה למים בלי לרחוץ את הגוף או עם שיירי סבון אינם דבר מקובל.

### בגדי ים

לרוב אסורה הכניסה לאונסן עם בגדי ים.

### מגבות

המבקרים לרוב מביאים מגבת קטנה המשמשת לרחצה. המגבת עשויה גם לשמש כיסוי חלציים בעת המעבר מאזור הרחצה לאזור הבריכות. ניתן לטבול את המגבת במי הבריכה ולהניחה על הראש וכך לחמם גם אותו.

### קעקועים

אונסן רבים אוסרים על כניסה עם קעקועים, המזוהים ביפן באופן מסורתי עם היאקוזה, ולפיכך עם עולם הפשע. חוק זה נאכף על כולם, כולל זרים ונשים. כיום, חלק קטן מהאונסנים מאפשרים לבעלי קעקועים קטנים להיכנס לאונסן כל עוד הקעקוע מכוסה בפלסטר עמיד למים בצבע גוף.

תרפיה
-----

בשל המינרלים והכימיקלים הטבעיים המצויים במימיו, נחשב האונסן כמקום בעל השפעות רפואיות. היפנים מאמינים שאונסן מרפא כאבים ומחלות, ופוקדים אותו כאתר תרפי.

ראו גם
------

* סנטו
* מעיין חם
* אשיו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונסן** בוויקישיתוף
* אתר המרכז מידע על 125 אונסן מרחבי יפן.
* מפה אינטראקטיבית המציגה אונסן ביפן.
* עפר קידר, מי מפחד מרחצה משותפת - חוויית הרחצה באונסן של טייל ישראלי, אתר "המצלמה מוסיפה חמישה קילו".

הערות שוליים
------------

1. ↑  Julian Ryall, Japanese owners of famous ‘onsen’ hot springs soften their stance on tattoo ban to appease foreign visitors, **South China Morning Post**, 2015-11-06

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1070678562
* NDL: 00568894

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא האיאישי. 
**אוסאמו האיאישי** (ביפנית; 早石 修‏ 8 בינואר 1920 - 17 בדצמבר 2015) היה ביולוג יפני ופרופסור במכון אוסקה למדעי החיים, חתן פרס וולף.

האיאישי נולד בסטוקטון, קליפורניה שבארצות הברית. הוא השלים את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת אוסקה בשנת 1942. משנת 1942 עד 1952 עבד כחוקר במחלקה לבקטריולוגיה שבבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אוסקה. הוא קיבל דרגת פרופסור במספר אוניברסיטאות והוא עומד בראש חבר הנאמנים של מכון אוסקה למדעי החיים.

האיאישי נודע בשל גילויו את האוקסיגנאזות, אנזימים נפוצים בטבע, המייצגים קבוצה מיוחדת של אנזימי נשימה אשר מזרזים החדרה ישירה של חמצן מולקולרי לתוך המצע שעליו הם פועלים. לפני גילוי האוקסיגנזות בידי האיאישי בשנת 1955, הייתה ידועה רק תאוריית הדהידרוגנציה שהציע היינריך אוטו וילנד בשנת 1920 כמנגנון חמצון ביולוגי. על מחקרו זה זכה בפרס וולף לרפואה בשנת 1986.

נפטר ב-17 בדצמבר 2015, בגיל 95.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסאמו האיאישי** בוויקישיתוף
* אוסאמו האיאישי (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר קרן וולף.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009347809205171
* BnF: cb12224164p (data)
* CiNii: DA00507272
* GND: 121778592
* ICCU: SBLV068088
* ISNI: 0000 0001 0931 1444
* LCCN: n50036423
* NDL: 00009201
* NTA: 068707223
* SUDOC: 030922526
* VIAF: 108335385
* WorldCat: lccn-n50036423

 |
לוגו לבלוב, גיליון 11
"לבלוב" הוא כתב עת של ה"ארגון העולמי של יהודים יוצאי לוב" בשיתוף עם מרכז מורשת יהדות לוב, העוסק בשמור ותיעוד המורשת ובהיסטוריה של קהילת יהודי לוב. העלון ברובו המוחלט נכתב בשפה העברית, אך חלקו נכתב גם באיטלקית ובאנגלית. גיליון לבלוב הראשון יצא ביוני 2007 ומאז יוצאים שלושה עד ארבעה גיליונות מדי שנה.

העורך הראשי הראשון ומייסד כתב העת הוא נחום גלבוע המכונה נחצ'ה. משנת 2010 ועד היום עורכת את כתב העת מתי גילעד. בין חברי המערכת נמנים פרופסור מוריס רומני והחוקרים דוד ויוסף ג'יאן ועוד.

מאמרי כתב העת עוסקים בהרחבה בהיסטוריה של יהודי לוב, בתיעוד ובשימור המורשת של יהודי לוב. בשלוש השנים האחרונות יצאו לאור גיליונות ייעודיים בנושאים: החינוך בלוב, הציונות בלוב ושואת יהודי לוב. כמו כן ניתן למצוא מידע אודות כנסים ואירועים של הקהילה, ובתוכם הכנסים השנתיים הקבועים "עת שערי רצון" וה-"ליבלוביאדה" המתקיימים בכל שנה מאז שנת 2007.

בראש כל גיליון מתנוסס הפסוק מ"שיר השירים": "הניצנים נראו בארץ עת הזמיר הגיע וקול התור נשמע בארצנו" המסמל את פריחת האביב ואת שיבת עם ישראל לארצו ותחילת גאולתן של ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מרכז יהדות לוב
* כתב העת "לבלוב" - גליונות אלקטרונים של כתב העת
**לבידוזאוריקוס** (שם מדעי: **Labidosaurikos**; מילולית: "לטאת מלקחיים") הוא סוג של חולייתן נכחד מהמשפחה Captorhinidae, שהיה אולי מראשוני הזוחלים האמיתיים. הוא התקיים בתקופת הפרם באמריקה הצפונית שלפני 279 עד 272 מיליון שנה מזמננו.

הסוג תואר ב-1950 בידי החוקר ג'ון וויליס סטובאל (John Willis Stovall) על סמך ממצאי מאובנים שהתגלו בתצורות ערוגות הפרם של טקסס ואוקלהומה (אנ'), בהם התגלו מספר סינאפסידים, דו-חיים וזוחלים קדומים שונים. בסוג זה כלול מין יחיד - *Labidosaurikos meachami*.

הסוג היה קרוב לקפטורינוס והגיע לאורך של 1.5 מטר. במראהו דמה ללטאה מגושמת עם זנב קצר יחסית וגולגולת בעל "כיפה" רחבה אך לסתות צרות דומות מעט לחדק עם שיניים קטנות רבות, גדולות יותר בתוך הלסת העליונה מהתחתונה, המזכירות זוחלים פרימיטיביים או דו-חיים. אורך הגולגולת הידועה של הסוג הגיע ל-280 מ"מ, מה שאומר שהייתה גדולה יחסית לגודל הגוף. מבנה השיניים שלו מרמז שהיה אוכל צמחים קרקעיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבידוזאוריקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
רבי **מרדכי משפיקוב** (ה'תר"ח – י"ח בניסן ה'תרע"ד), היה אדמו"ר חסידי, השני בשושלת שפיקוב.

ביוגרפיה
--------

נולד בשפיקוב לרבי מנחם נחום טברסקי משפיקוב ולשיינדל בת רבי דוד טברסקי מטולנה. נישא לחוה בתו של רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה. 

לאחר פטירת אביו הוכתר רבי מרדכי לממלא מקומו. בתקופת כהונתו דאג רבות לרווחתם הכלכלית של לומדי התורה בעירו. כמו כן ייסד בעיר חברת ביקור חולים ופדיון שבויים והתאפיין באהבת ישראל נדירה.

בחורף תרע"ד חלה ומצב בריאותו הלך והדרדר. בליל הסדר ירד בקושי רב ממיטתו לערוך את שולחן הסדר, וביום י"ח בניסן נפטר בגיל 66.

צאצאיו
------

* רבי יצחק מנחם נחום טברסקי מרווה-רוסקה. חתן רבי ישכר דב מבעלז. מילא את מקום אביו ברווה רוסקה. נספה בשואה בשנת ה'תש"ב.
* רבי משה דוד טברסקי מרשקוב, חתן רבי שלמה זלמינא (השני) מרשקוב. מילא את מקום אביו ברשקוב. נספה בשואה בכ"ז בתשרי ה'תש"ב.
* פייגא אשת רבי שלום יוסף פרידמן משפיקוב, בן רבי דוד פרידמן מבוהוש. מילא את מקום חמיו בשפיקוב.
* חיה אשת רבי מנחם נחום מטריסק-ורשא
* מירל אשת רבי אשר בן הינוקא מסטולין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעולמנו, הצפירה, 22 באפריל 1914
2. ↑  נקבר בקבר אחים בעיר אובידווקה.
**אורימדון** (ביוונית: **Ευρυμέδων**; המאה ה-5 לפנה"ס) היה מצביא אתונאי שפעל בתקופת המלחמה הפלופונסית.

ביוגרפיה
--------

אביו היה אתונאי בשם תוקליס, לא ידוע דבר על מוצאו או ילדותו.

הוא נזכר לראשונה לאחר קרב סיבוטה, הוא נשלח בראש צי ספינות לעזרת הקרקירים שהותקפו בידי הקורינתים. השייטת שלו הגיעה באיחור, לאחר שהקורקירים כבר הובסו. אולם הוא הצליח להרתיע את הקורינתים ולגרום לנסיגתם למרות זאת. הוא שהה בקרקירה שבוע, במהלכו התחוללה בעיר מלחמת אזרחים, שנמשכה גם לאחר עזיבתו את העיר.

בקיץ 425 לפנה"ס נשלח אורימדון יחד עם סופוקלס אל רגיון, כדי לתגבר את חיל המצב האתונאי שם. על פי הפקודות שניתנו להם, היה עליהם לנחות תחילה בקרקירה, להפסיק את מלחמת האזרחים שם, לרתום את הצי הקרקירי לעזרת האתונאים, ורק לאחר מכן להמשיך אל רגיון. אולם כאשר עברו ליד מסיניאה בדרך לקרקירה, נודע להם שחיל מצב ספרטני חזק כבר נמצא בנמל מסיניאה. דמוסתנס הציע לכבוש את פילוס, כדי להקשות על חיל מצב זה. אורימדון וסופוקלס סרבו, אולם סערה חזקה הדפה אותם ממילא לפילוס, ובלית ברירה ערכו את הקרב, שכונה קרב פילוס והסתיים בניצחון אתונאי מוחץ. לאחר מכן הפליג אורימדון לקרקירה, והצליח לסיים את מלחמת האזרחים שם. כשהגיעו לרגיון, התברר שהערים שלחמו באתונאים באזור כבר השלימו ביניהם, ולאורימדון ועמיתיו לא נותר אלא להתפנות. באתונה זעמו על כך, ואורימדון נידון לקנס באשמה של קבלת שוחד. עמיתיו נידונו לגלות.

למשך עשר השנים הבאות הוא אינו נזכר שוב, אולם כאשר הגיעו דיווחים מדאיגים על תוצאות המערכה האתונאית בסיצליה, נשלח אורימדון עם 10 ספינות וסכום כסף גדול לסיציליה. זמן קצר לאחר מכן נשלח בעקבותיו דמוסתנס. הוא לקח חלק שולי למדי במערכה באי, והיה שותף לדעתו של דמוסתנס שטען שיש לפנות את האי במהירות האפשרית, אולם המפקד העליון ניקיאס סירב לאשר זאת. ההתקפות האתונאיות על סירקוסאי הפכו לנואשות יותר ויותר, באחת מהן אורימדון הוביל צי שהיה אמור לתקוף את סירקוסאי דרך הים. הוא התנגש בצי הסירקוסי, אולם רצה לאגף אותו, ועל כן עם חלק מהספינות עזב את המרכז וניסה לתקוף מימין. לרוע המזל הסירקוסים הביסו את המרכז האתונאי מהר מדי, ולאחר מכן הביסו את אורימדון שנהרג בעצמו בהתקפה.

לקריאה נוספת
------------

* תוקידידס. **תולדות מלחמת פילופוניס**. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט.
* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת מאגנס, תשס"ב. (הספר בקטלוג ULI)

* Thucydides. Translated by C.F. Smith. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1920 (reprinted 1975).
* Diodorus. Translated by C.H. Oldfather. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1954.
* A.W. Gomme, *A Historical Commentary on Thucydides*. Oxford, Oxford University Press, 1956 (reprinted 1981). Vol III: The Ten Years' War, Books IV-V.24.
* H.D. Westlake, "The Naval Battle at Pylos and its Consequences"'. *Classical Quarterly* 24 (1974), 211-226.
* Kagan, Donald. The Fall of the Athenian Empire. Ithaca, Cornell University Press, 1987.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוקידידס, ספר שלישי, 80.
2. ↑  תוקידידס, ספר שלישי, 81.
3. ↑  תוקידידס, ספר רביעי, 3.
4. ↑  תוקידידס, ספר רביעי, 46.
5. ↑  תוקידידס, ספר רביעי, 65.
6. ↑  תוקידידס, ספר שביעי, 16.
7. ↑  תוקידידס, ספר שביעי, 49.
8. ↑  תוקידידס, ספר שביעי, 52.
**אוריקייטה** (מאיטלקית: *orecchia* - אוזן, והסיומת *-etta -* קטן) היא סוג של פסטה טיפוסית מפוליה, אזור בדרום איטליה. שמה בא מצורתה, שדומה לאוזן קטנה.

תיאור
-----

לאוריקייטה יש צורה של כיפה קטנה, מרכזה דק יותר מקצוותיה, ומשטחה מחוספס. כמו פסטות אחרות, אוריקייטה מוכנת עם קמח דורום ומים. לעיתים נדירות משתמשים בביצים. בבישול ביתי דרום-איטלקי מסורתי, מגלגלים את הבצק ואז חותכים לקוביות. כל קובייה נמחצת עם סכין, ונגררת על משטח המסלסל את הפסטה (ייצור של קווטלו (אנ')). לאחר מכן הצורה מלופפת על האגודל.

מנות
----

אוריקייטה מוגשת בדרך כלל עם בשר כמו חזיר, צלפים ויין לבן פריך.

המנה המסורתית מפוליה היא "orecchiette alle cime di rapa" (איט'), מנה של אוריקייטה וראפיני (אנ'). גם ברוקולי או כרובית נמצאים בשימוש נרחב כתחליף. במיוחד בסביבות קפיטנטה (אנ') וסלנטו, אוריקייטה מוגשת באופן מסורתי גם ברוטב עגבניות (אל סוגו), לפעמים עם קציצות בשר מיניאטוריות או זילוף של ריקוטה או ריקוטה פורטה.

ספר הבישול האיטלקי "Il cucchiaio d'argento" (מילולית: כפית הכסף) מצביע על כך שאוריקייטה אידיאלית עבור רטבי ירקות.

לקריאה נוספת
------------

* Zanini De Vita, Oretta (2009). "Orecchiette". *Encyclopedia of Pasta*. University of California Press. pp. 188–190. ISBN 978-0-520-94471-8. נבדק ב-18 בספטמבר 2013. `{{cite encyclopedia}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריקייטה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Knight, Florence. "Florence Knight's recipe for orecchiette, pork, capers and white wine" (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2022-12-31.
**חברת אחוות ציון** (ברומנית: **Societatea Înfrăţirea Zion**) הייתה הגרסה של יהדות רומניה למסדר בני ברית.

ב-1870 עזב אברהם כהן-בוקורשטאנו את לשכת הבונים החופשיים של בוקרשט בגלל האווירה האנטי-יהודית. הוא יצר סביבו קבוצה של נכבדים בני הקהילה היהודית (ביניהם היו נפתלי פופר והבנקאי א. בלומנפלד) ויחד הם הקימו ב-1872 את החברה אחוות ציון.

בעידודו של בנימין פרנקלין פיישוטו, הקונסול האמריקאי, שהיה שר גדול בלשכה האמריקאית של בני ברית, המייסדים ניסחו את החוקה של החברה ואת הריטואל והצביעו עליהם.

ביום 17 בפברואר 1873, פתחו בוקורשטאנו וחבריו את הלשכה Înfrăţirea Zion (אחוות ציון) וכעבור זמן לא רב גם את לשכת Lumina (האור). בסיוע שתי הלשכות נפתחו והופעלו בתי ספר ומוסדות סעד יהודים. הפעולה הורחבה גם מחוץ לעיר הבירה, אל הקהילות היהודיות של פוקשאן, קראיובה, פלוישט, ברלאד, בקאו, רומן, בראילה, גאלאץ ועוד. 

עם פתיחת מלחמת העצמאות הרומנית עודדו הלשכות את היהודים להירתם למאמץ המלחמתי ואף תרמו והפעילו אמבולנס, שקיבל את השם "אמבולנס ציון".

במהלך השנים היו חברים באחוות ציון כמעט כל מנהיגי יהדות רומניה, כולל אדולף שטרן ואלי ברקוביץ' והרבנים הראשיים יעקב יצחק נימירובר ואלכסנדר שפרן ואישים דוגמת וילהלם פילדרמן.

החל מ-1879 יצא לאור בבוקרשט ביטאון האחווה, שנשא את שמה, **Înfrăţirea Zion**. מ-1930 יצא לאור ביטאון יוקרתי יותר, Noua Fraternitate (האחווה החדשה).

השלטונות הקומוניסטיים של רומניה הפסיקו את פעילות האחוות ב-1949, אך לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, כעבור 50 שנים, האחווה קמה מחדש.

לקריאה נוספת
------------

* Teşu Solomovici, România Judaică, כרך א' פרק 19 - הוצאת טשו, בוקרשט, 2001. (ברומנית)
**Juice Rap News** היא תוכנית דמוית חדשות סאטירית אינטרנטית, שנוצרה במלבורן, אוסטרליה. התוכנית היא היצירה של צמד, הוגו פאראנט וג'ורדנו נאני, התוכנית משודרת מאוסטרליה והיא מורכבת מפרקי חדשות עם פרשנות חברתית באמצעות מילות ראפ קומיות. היא מציגה חיקויים של אישים מפורסמים מרחבי העולם, דמויות בדיוניות שלרוב מהוות פרודיה על אדם מסוים או על קבוצה של אנשים, ולעיתים אורחים מבחוץ כמו נועם חומסקי והלהקה דם. זו מנוהלת על ידי מגיש חדשות בדיוני בשם רוברט פוסטר. Juice Rap News מופצת באמצעות יוטיוב. פרקים מסוימים משודרים ברישיון בערוץ החדשות הרוסי הבינלאומי RT בשידור חוזר. הקהל של Juice Rap News הוא בינלאומי ופרקים רבים תורגמו ליותר מ-20 שפות.

דרך התוכנית מעביר הצמד פאראנט ונאני בדרך של אקטיביזם תקשורתי מקוון את תפיסותיו הפוליטיות והחברתיות. התכנים כוללים בין היתר תוכני מחאה סביבתניים, אנטי-גלובליים, אנטי תאגידיים, אנטי-מערביים ותכנים הקשורים בסולידריות עולמית.

ביקורת
------

הביקורת המרכזית כלפי התוכנית היא על כך שהתכנים מוטים במכוון ושהיא מהווה יותר סדרת סרטוני תעמולה מאשר תוכנית סאטירה אמיתית, ביקורת זו הושמעה במהלך הבחירות הפדרליות של אוסטרליה ב-2013, כאשר נטען כי התוכנית נותנת תעמולה חינמית למפלגות השמאל, בעיקר למפלגת הירוקים האוסטרלית, אשר אחד מחבריה, הסנטור סקוט לנדלן, הוזמן להתארח כמה חודשים לאחר הבחירות לקראת כינוס ה-G-20 בבריסביין ב-2014. בנוסף, ארגונים יהודיים בארצות הברית טענו כי התוכנית כוללת תכנים אנטי-ציונים ואף אנטישמיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Juice Rap News
* אתר הבית של התוכנית (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
**ג'מבומייל (JumboMail)** הוא שירות חינמי מבוסס ענן לשליחה ואחסון של קבצים גדולים. השירות נועד לספק למשתמשים כלי פשוט וידידותי לניהול ושינוע קבצים גדולים ברשת, אשר אינם ניתנים להעברה באמצעות שירותי דואר אלקטרוני רגילים (כגון Gmail, Yahoo, Walla ואחרים). השירות מאפשר שיתוף קבצים מכל הסוגים באמצעות הדואר האלקטרוני, לרבות תמונות, סרטונים, קובצי מוזיקה, מסמכים, ועוד.

ג'מבומייל הוקם בשנת 2010 על ידי צמד האחים ערן ושחר רונן, וכיום הוא שירות שליחת הקבצים מהמובילים בישראל, עם מאות אלפי משתמשים מדי חודש, ועלייה הדרגתית בממוצע הכניסות החודשי. ג'מבומייל מצטרפים לשורת שירותי שיתוף קבצים כגון WeTransfer, HighTail ועוד.

בשנת 2016 ג'מבומייל עלתה לאוויר עם אתר חדש ומודל עסקי חדש הכולל יכולת לשליחת קבצים בחינם עד לנפח 5GB ובתשלום עד לנפח 20GB.החל משנת 2022 ג'מבו מייל מאפשרת למנויי ה PRO שלה לשלוח קבצים במשקל כולל של עד 250GB בפעולה אחת ולמנויי ה Business שליחת קבצים ללא הגבלת משקל. ג'מבומייל הוא השירות הראשון בישראל שמציע שיתוף קבצים של עד 5GB בחינם.

שימוש
-----

שיתוף קבצים נעשה על ידי מילוי טופס שליחה הכולל אפשרות להוספת עד 50 נמענים (כתובות דואר אלקטרוני) או להעלאת הקבצים ישירות לשרת ללא הכנסת נמען ספציפי. לאחר מילוי הטופס המשתמש בוחר אילו קבצים להעלות על ידי גרירת הקבצים או לחיצה על כפתור "הוספת תיקייה" או "הוספת קבצים". לאחר העלאת הקבצים, מקבל השולח לינק לעמוד הורדה, בו ניתן לצפות בקבצים אונליין ולהורידם למחשב.

הקבצים המשותפים נשמרים למשך 7 ימים (אך ניתן לבצע שיתוף בפייסבוק על מנת לשמור את הקבצים לעוד 7 ימים) ולאחר מכן נמחקים. במסגרת השירות ניתן לרכוש מנוי המאפשר שמירה של הקבצים לטווח ארוך.

ראו גם
------

* מחשוב ענן
* שיתוף קבצים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של JumboMail

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vikas Agrawal, Four Awesome File Sharing Alternatives to Dropbox, LifeHack
2. ↑  לא ידוע, אודות ג'מבומייל (ארכיון)
3. ↑  Titian Fogliata, How to send large files, fogliata.net (באיטלקית)
4. ↑  Rahul Dubey, 15+ Excellent Free Large File Sharing Tools, TechReviewPro (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**טיעון רטרודוקטיבי** (**Retroductive Argument**) הוא טיעון שבו מוצע הסבר שיבאר עובדה או ערכת עובדות נצפית. ההסבר נובע מהתרחשות בו זמנית או הקבלה: "הדם על חולצת הנרצח תואם את סוג דמה של שטרנהולצר -- ייתכן שהיא הרוצחת". מאחר שהטיעונים מבוססים על הקבלות או הצלבה, טיעונים רטרודוקטיביים עשויים להיות שגויים במקרים רבים, מה שהופך אותם לסוג הטיעון החלש ביותר. למרות זאת, רטרודוקציה היא הסוג היחיד של טיעון המצביע על קשרים אפשריים חדשים שבאמצעותם ניתן להרחיב את ידיעותינו על העולם.

בטיעון רטרודוקטיבי, ההנחה הראשית היא **כלל**, כמו בהיסק -- הצהרה כללית ביחס למבנה העולם. בניגוד להיסק, ההנחה המשנית היא ה**תוצאה** של תצפית -- עובדה, לעיתים מפתיעה, שאנו מנסים להסביר. **מקרה**, המניח את התוצאה לפי כלל ידוע, מציע הסבר אפשרי. רטרודוקציה עוברת מה**כלל** וה**תוצאה** אל ה**מקרה**. 

דוגמה:

1. כל הסוסים אוכלים עשב (**כלל** -- סדירות ידועה כלשהי)
2. סוקרטס אוכל עשב (**תוצאה** -- סוקרטס נתפש מלחך להנאתו)
3. לכן, ייתכן שסוקרטס הוא סוס (**מקרה** -- העובדה שסוקרטס הוא אחד מן הסוסים יכולה להסביר את לחיכת העשב שלו).

ראו גם
------

* היסק
* היקש
* רטרודוקציה