recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיקי מעוז** הוא מגזין הקומיקס הראשון בארץ ישראל, שיצא בשנת 1947 בתל אביב. המגזין היה דו שבועי והכיל מספר עלילות קומיקס שנכתבו ואוירו על ידי יעקב מיבר ועמנואל יפה בהתאמה, אודות דמויות של חברת וולט דיסני, בהם מיקי מאוס ששמו תורגם ל"מיקי מעוז", ועל שמו נקרא העיתון. העיתון פרסם סיפורים לילדים בהם מככבות דמויות מבית דיסני, מה שהיה הפרה חמורה של דיני זכויות יוצרים. העיתון היה קיים בשנים 1947–1948 ונסגר לאחר שיצאו 9 גליונות.

היסטוריה
--------

העיתון הוקם על ידי יעקב מיבר, סופר ומשורר שהיה נוהג לכתוב סיפורים קצרים לילדים, ועמנואל יפה, מאייר, מלחין וסופר ילדים, בשנת 1947. השניים כתבו כמה מעשיות אודות דמויות של חברת וולט דיסני בהם מיקי מאוס, דונלד דאק ופינוקיו. פרסום אותן עלילות היה לא חוקי לחלוטין, שכן השימוש בדמויות ללא אישור של חברת וולט דיסני הוא הפרה חמורה של דיני זכויות יוצרים וכיום היה יכול להגיע למשפט. כדי להימנע מהדבר, הצייר עמנואל יפה הקפיד שלא לצייר את מיקי מעוז כמו העכבר המדויק, אלא כהעתק מדויק של דמות עכבר דומה להפליא של חברה מתחרה, ובכך למנוע תביעה מצד וולט דיסני, אלא מצד החברה המתחרה שהייתה פחות חזקה. כך או כך בארץ ישראל של שנת 1947 החוק והסדר המשפטי היו בחיתוליהם, וספק אם מישהו בחברת וולט דיסני אפילו ידע על קיומו של העיתון.

העלילות שפורסמו במגזין אמנם עסקו בדמויות לועזיות, אך שמותיהם תורגמו לעברית ומכאן שם העיתון "מיקי מעוז" - מיקי מאוס. כמו כן גם דונלד דאק תורגם לשם דני אוזני. העיתון היה לעיתון לילדים הראשון בארץ ישראל שיצא בצבע, ואכן כל העיתון היה מודפס בצבע. בין המוציאים לאור של העיתון נמנה יהושע טן-פי, שהיה לזמן קצר המו"ל ולאחר מכן חזר לעיתון הארץ.

העיתון יצא באופן דו-שבועי בתל אביב, עם מספר מצומצם של עותקים, מסוף שנת 1947 ועד תחילת 1948. לאחר קצת יותר מחודש מיציאת הגיליון הראשון קרס כלכלית העיתון (בעיקר בגלל מחיר הצבע) והוא נשכח.

כיום קיימים בין 500 ל-1,000 גיליונות בארץ, שחלקם מוצעים למכירה באינטרנט כפרטי אספנות לחובבי קומיקס ארץ ישראלי. מחיר חוברת כיום יכול להגיע עד ל-300 דולר אמריקני. בשנת 2018 נמכרה במכירה פומבית אינטרנטית החוברת השנייה של העיתון תמורת 134 דולר אמריקני.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיקי מעוז באתר עיתונות יהודית היסטורית - ידיעות אודות מיקי מעוז משנות הארבעים

הערות שוליים
------------

1. ↑  10 עובדות מפתיעות שלא ידעתם על קומיקס, באתר חדשות 13
2. 1 2  מיקי מעוז - נוסטלגיה אונליין
3. 1 2 3 4  מיקי מעוז - חוברת שניה - ת"א 1947 | Winners Auctions, באתר winners-auctions.com
4. ↑  גיבורים מאוירים בתרבות הישראלית, באתר lib.cet.ac.il
**דרור בר-נתן** (נולד ב-30 בינואר 1966) הוא מתמטיקאי ישראלי-קנדי, פרופסור באוניברסיטת טורונטו שבקנדה.

סיים תואר ראשון במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1984. בשירותו הצבאי לימד מתמטיקה בבתי ספר תיכוניים ועם סיום השירות בשנת 1987, החל ללמוד באוניברסיטת פרינסטון, ובשנת 1991 סיים דוקטורט תחת אדוארד ויטן.

הוא לימד בין השנים 1991 ל-1995 באוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן חזר לארץ והיה לפרופסור חבר באוניברסיטה העברית. בשנת 2002 עבר לאוניברסיטת טורונטו ובשנת 2006 קודם לפרופסור מן המניין.

מחקריו תרמו רבות לתחום של הומולוגיית חובנוב (Khovanov homology). 

בשנת 1999 פרסם יחד עם המתמטיקאים ברנדן מקיי וגיל קלעי והפסיכולוגית הישראלית מיה בר-הלל מאמר ב-"Statistical Science", שבו הם הפריכו את הטענות למשמעויות נסתרות בדילוגי אותיות בתורה.

היה נשוי למתמטיקאית יעל קרשון ואב לשניים. ב-2015 קיבל אזרחות קנדית.

קישורים חיצוניים
----------------

* דרור בר-נתן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* דרור בר-נתן, באתר גוגל סקולר
* דף אישי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442183905171
* ISNI: 0000 0000 8471 6276
* LCCN: nr91020607
* MGP: 31292
* VIAF: 112958906
* WorldCat: lccn-nr91020607

 |
**יוסף לעזרוביץ' סרפר** (ברוסית: **Иосиф Лазаревич Серпер**;‏ 14 בספטמבר 1911 – 9 בנובמבר 2002) היה יהודי-סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כקצין הנדסה קרבית בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר אודסה במשפחתו של פועל. סיים בית ספר מקצועי ועבד כמסגר במפעל. בשנים 1933–1935 שרת שירות סדיר בצבא האדום. בשנת 1939 גויס שוב לצבא - נטל חלק בפלישה לפולין, במלחמת החורף ובכיבוש בסרביה. ביולי 1940 השתחרר מהשירות הצבאי וחזר לאודסה.

מיד לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות התגייס לצבא האדום. לאחר גיוסו נשלח לקורס קציני הנדסה. לאחר סיומו - לחם בדרום רוסיה כמפקד מחלקה ולאחר מכן מפקד פלוגה ביחידת הנדסה קרבית. בקיץ 1942, במהלך הקרבות באזור העיר רוסטוב על הדון נפצע ונפל בשבי. הוא הצליח להסתיר את זהותו היהודית ולאחר זמן קצר הצליח לברוח מהשבי עם קבוצת חיילים. במשך כחודשיים נעו בעורף הגרמני עד שהצליח לעבור את קו החזית ולחבור לכוחות הצבא האדום. עם שובו מהשבי נחקר יוסף סרפר בנ.ק.ו.ד. ולאחר מכן נשלח ליחידת עונשין. כמה ימים אחרי זה, נפצע בקרב. הפציעה היוותה למעשה סיום ריצוי העונש שלו.

לאחר שהחלים מפציעתו נשלח לצפון קווקז, שם מונה למפקד פלוגה בחטיבת הנדסה קרבית הררית. השתתף בקרבות בדרום רוסיה, בשחרור הערים אזוב ובטייסק. במרץ 1943 עוטר בעיטור הכוכב האדום על כך, שהיחידה בפיקודו הצליחה להניח גשרי צליחה על נהר דון תחת אש כבדה של האויב.

בקרבות על העיר מליטופול גדוד הנדסה קרבית בפיקודו של יוסף סרפר נעה ביחד עם כוחות חיל רגלים ושריון, ביצע פירוק מוקשים ומטענים תחת אש, פוצץ מכשולים ואף השתתף בהסתערויות על עמדות האויב, כאשר נפגעו מרבית חיילי החי"ר. על חלקו בקרב זה הוענק ב-1 בנובמבר 1943 ליוסף סרפר תואר גיבור ברית המועצות.

היחידה, בה שירת יוסף סרפר המשיכה להתקדם מערבה. הוא נטל חלק בקרבות לשחרור אודסה, בצליחת נהר הדנייסטר ובקרבות ברומניה. בסתיו 1944 הועבר יוסף סרפר לחזית הבלארוסית השלישית, שם מונה למפקד גדוד בחטיבת הנדסה קרבית ממוכנת מס' 2. נטל חלק בקרבות בפרוסיה המזרחית.

בשנת 1946 השתחרר מן השירות בדרגת מיור. חזר לעירו אודסה. עבד בתעשייה. בשנת 1962 סיים לימודי הנדסת קירור (בלימודי ערב). עבד במפעל לייצור מערכות קירור תעשייתיות. בסוף שנות ה-70 פרש לגמלאות.

בשנת 1989 היגר עם משפחתו לארצות הברית. התגורר בעיר סן פרנסיסקו. יוסף סרפר נפטר ב-9 בנובמבר 2002.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Серпер Иосиф Лазаревич, warheroes.ru, דף על שמו באתר "גיבורי המדינה"
בתורת החבורות, **פעולה פרימיטיבית** היא פעולה על קבוצה שבה אף חלוקה לא טריוויאלית אינה נשמרת. פעולה שאינה פרימיטיבית אפשר לפרק לחלקים - הפעולה על רכיבי החלוקה, והפעולה בתוכם - ולכן פעולות פרימיטיביות נחשבות קשות יותר לטיפול. בפעולה שאינה פרימיטיבית, מרכיבי הפעולה נקראים **בלוקים**. 

לדוגמה, פעולת החבורה על עצמה על ידי כפל משמאל אינה פרימיטיבית (אלא אם החבורה ציקלית מסדר ראשוני), משום שהפעולה שומרת על החלוקה של החבורה לקוסטים של תת-חבורה. הפעולה של חבורה G על הקוסטים {\displaystyle G/H} היא פרימיטיבית אם ורק אם H תת-חבורה מקסימלית. 

מספר הפעולות הפרימיטיביות על קבוצות בגודל {\displaystyle n=2,3,4,...20} הוא 1,2,2,5,4,7,7,11,9,8,6,9,4,6,22,10,4,8,4, בהתאמה. רוברט קרמייקל שמיין את הפעולות האלה ב-1937 מציין שמ-22 הפעולות הפרימיטיביות מדרגה 16, כולן פרט לפעולת החבורה הסימטרית וחבורת התמורות הזוגיות הן תת-חבורות של החבורה האפינית על המרחב ה-4-ממדי מעל השדה הסופי {\displaystyle \mathbb {F} \_{2}}. 

כל פעולה 2-טרנזיטיבית היא פרימיטיבית, וכל פעולה פרימיטיבית היא טרנזיטיבית. 

אם G חבורת תמורות פרימיטיבית מדרגה n שאינה מכילה את A\_{n}, 
Wielandt ו-Praeger-Saxl הוכיחו ש-{\displaystyle |G|\leq 4^{n}}. את החסם הזה אפשר לשפר: אם החבורה פרימיטיבית ואינה 2-טרנזיטיבית אז הסדר אינו עולה על {\displaystyle e^{4{\sqrt {n}}\log ^{2}(n)}}, ועבור החבורות ה-2-טרנזיטיביות קיים קבוע c כך ש- {\displaystyle |G|\leq e^{c\log ^{3}(n)}}
(L. Pyber). לפי משפט Wielandt, תת-החבורה הפרימיטיבית היחידה של חבורת התמורות הסופיות {\displaystyle S\_{\infty }} היא תת-החבורה של התמורות הזוגיות.

מקורות
------

* Roney-Dougal, Colva M. *The primitive permutation groups of degree less than 2500*, Journal of Algebra 292 (2005), no. 1, 154–183.
* The GAP Data Library "Primitive Permutation Groups".
* Carmichael, Robert D. *Introduction to the Theory of Groups of Finite Order.* Ginn, Boston, 1937. Reprinted by Dover Publications, New York, 1956.
* Rowland, Todd; *Primitive Group Action.* MathWorld--A Wolfram Web Resource, created by Eric W. Weisstein.
* Laszlo Babai, (Invent. math. 65, 473-484 (1982.

קישורים חיצוניים
----------------

* פעולה פרימיטיבית, באתר MathWorld (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יוסף ספיר** (1869–1935), ברקוביץ' במקור, היה פעיל ציוני, רופא נשים, מנהל מחלקת נשים בבית החולים ביקור חולים בירושלים (1925-1935).

קורות חיים
----------

ספיר נולד בקישינב, בסרביה שברוסיה לצבי ולאטיל. את לימודי הרפואה עשה בווינה ובמונפלייה.

ספיר התחתן עם מתילדה בת ד"ר אהרון פוריעס.

### פעילות ציונית

ספיר כיהן כיושב ראש של אחת האגודות הציוניות באודסה. תוך זמן קצר נעשה לראש כל האגודות, שמספרן באודיסה הגיע אז לכמה עשרות.

ספיר השתתף בקונגרסים הציוניים מהרביעי ועד ה-12.

בשנת 1914 ספיר ביקר בארץ ישראל.

בשנת 1916 נאסר בגלל היותו מעורב בפעילות ציונית, בתקופת מלחמת העולם הראשונה.

עם פרוץ הפרעות באוקראינה בין השנים 1918–1921 היה מראשי הוועד לעזרת הנפגעים.

ספיר נבחר לראש קרן קיימת לישראל באודסה, ובהמשך ליושב ראש ההסתדרות הציונית בדרום רוסיה.

ספיר נמנה עם מייסדי חוגי "עבודת הקודש" באודסה. 

אודסה של תחילת המאה היוותה ציר חשוב של הספרות העברית. ספיר קיבל על עצמו להיות המפיץ של הספרות הלאומית - ציונית ביידיש וברוסית.

לימים ייסד ספרייה שהייתה קרויה "דיא קופיקה ביבליאטהעק". בספרייה זו הוציא עשרות חוברות בהשתתפותם של טובי הסופרים הציונים על נושאים לאומיים וציוניים שונים. החוברות הללו נפוצו בהרבה רבבות טפסים. 

ספיר היה מקורב לחיים נחמן ביאליק, ולד"ר שאול טשרניחובסקי.

### בארץ ישראל

בשנת 1925 עלה לארץ ישראל.

ספיר נתמנה למנהל מחלקת היולדות בבית החולים ביקור חולים בירושלים ספיר היה פעיל בהר"י ובהסתדרות "הציונים הכלליים".ספיר היה פסל חובב. בין עבודותיו נמנה פסלו של הרצל, אשר נמכר בעותקים רבים, כשההכנסה ממכירותיו הייתה קודש לאגודת "קרן הקיימת".
הוא נפטר בשנת 1935, ונקבר בירושלים.
הותיר אחריו 2 ילדים: רופאת הנשים ד"ר רחל יהודית ספיר-וילצ'יק והאדריכל ברוך ספיר. נכדיו: מנתח הלב פרופ' דני גור, והאמנית אילנה גור.

מספריו
------

* "חלוצי התחייה" (תר"ץ) (1903), אוסף מאמרים בנושא מהות הציונות ותולדותיה, שזכה לפרס ולתפוצה עולמית ותורגם למספר שפות
* "תורת החיים"

לקריאה נוספת
------------

* דוד תדהר (עורך), "יוסף ספיר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1239
* הארץ, 22 באפריל 1936, גיליון 5074, עמוד 2

הערות שוליים
------------

1. ↑  "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1979", נסים לוי, יעל לוי, מהדורה שנייה, מרץ 2012, איתי בחור הוצאה לאור, ערך: ספיר, יוסף, עמוד 318
2. ↑  ד"ר יוסף ספירilanagoormuseum
3. ↑  פסל שפיסל ספיר - פסל ברונזה המתאר את יוסף טרומפלדורilanagoormuseum
4. ↑  אוסף תבליטים שיצר ספירilanagoormuseum.org/artwork/Collections/Creations-by-Medium/Sculpture
5. ↑  פסל שיצר ספיר מאורעות תרפ"ט. ilanagoormuseum.org/artwork/Collections
6. ↑  ברוך ספיר (1909-1976) היה אדריכל וחוקר ארץ ישראל. על שמו רחוב ביפו "רח' האדריכל ברוך ספיר"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 166622257

 |
המתרגמת והסופרת דרור אורון עם בעלה, יוסף אורון, ועם בנה, רפאל אורון
**דרור אורון** (12 בספטמבר 1923 – 19 בדצמבר 1959) הייתה סופרת ומתרגמת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אורון נולדה בתל אביב, בת לרפאל מהודר ונינה לאהרן שלוש, ממייסדי נווה צדק. בהיותה בת שנה נפטר אביה. אמה, רוז ברנשטיין (מהודר), נישאה לאדריכל יוסף טישלר שהיה לאורון כאב. למדה בגימנסיה תלפיות בתל אביב. ב-1949 סיימה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים, שם למדה ארכאולוגיה, עברית ויוונית.

אורון עסקה בתרגום יצירות קלאסיות מיוונית עתיקה לעברית. בין היצירות שתרגמה (בשלמותן או בחלקן):

* "היפוליטוס" ו"הנשים הבקחיות" של אוריפידס.
* "איאס" של סופוקלס.
* "איון" וקטע מתוך "המכתב השביעי" של אפלטון.
* "אגממנון" של איסכילוס
* "חוקת האתונאים" של האוליגרך הזקן.
* "חיי אברהם" ו"חיי יוסף" של פילון האלכסנדרוני.

התרגומים פורסמו בכתבי העת "קשת", "מולד", "במה" ו"אשכולות" ובספר "איסכילוס ואתונה" (מאת ג'ורג' תומסון). "איאס" של סופוקלס יצא בהוצאת מוסד ביאליק (את חלקה האחרון של היצירה תרגם שלמה דיקמן לאחר מותה של אורון).

בנוסף כתבה אורון רומן אוטוביוגרפי בשם "גנזי צרות וגנזי ישועות", שיצא לאור לאחר מותה (עם עובד 1965). פרקים מתוך הספר התפרסמו עוד בימי חייה בכתב העת "מולד" ובעקבות כך זכתה בפרס "אנה פרנק" מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל לעידוד סופרים צעירים.

בסוף שנות החמישים הייתה בין יוזמי הופעתו המחודשת של כתב העת לאמנות התיאטרון, "במה", שנוסד ב-1933, אך הופעתו פסקה ב-1948. אורון אף שימשה כעורכת כתב העת יחד עם ישראל גור ויהודה האזרחי.

אורון נפטרה בירושלים ממחלת הסרטן והיא בת 36 בלבד, נטמנה בהר המנוחות.

  

### ארכיון

ארכיונה נמצא בארכיון גנזים - אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

על דרור אורון ועל ספרה ראו המאמרים מאת י.ד. אברמסקי ואלכסנדר פוקס שהתפרסמו בכתב העת "במה" (גיליון 4 (57) מינואר 1960)

קישורים חיצוניים
----------------

* דרור אורון, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* רשימת הפרסומים של דרור אורון, בקטלוג הספרייה הלאומית
* רשימות על דרור אורון ואביה רפאל מהודר (ובכלל זה תמונות) באתר משפחת שלוש

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור אורון באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306756205171
* ISNI: 0000 0001 1731 6165
* LCCN: no2007049558
* VIAF: 78555402
* WorldCat: lccn-no2007049558

 |
דוגמה לשרביט ניצוח מודרני
שרביטי הניצוח של ארתורו טוסקניני, המוצגים במוזיאון הסמית'סוניאן
איגור סטרווינסקי מנצח
פול וייטמן עם שרביט ניצוח
**שרביט ניצוח** או **מקל ניצוח**, הוא מקל המשמש מנצח להעצמת תנועותיו בזמן ניצוח על הרכב של מוזיקאים.

תיאור
-----

השרביטים המודרניים לרוב עשויים מעץ קל משקל (כדוגמת בלזה), פיברגלס או קרבון אשר מחובר לידית בצורת נורה אשר לרוב עשויה משעם, עץ אלון, עץ אחר או אלומיניום.

לחלק מן מנצחים ידועים, כגון הרברט פון קאראיין והנרי ווד נבנו שרביטי ניצוח המותאמים לטבע הביצוע שלהם ולמאפייניהם האישיים והפיזיים.

השרביטים המודרניים הראשונים החלו להבנות בסביבות אמצע המאה ה-19. אורכם של הסטנדרטי של השרביטים נע בין 25 ל-35 ס"מ, אם כי ישנם שרביטים ארוכים יותר, רובם היסטוריים.

שימוש
-----

הדרך הסטנדרטית לאחיזת שרביט ניצוח הוא כשהמקל נמצא בין האגודל לאצבע המורה, ושהידית מונחת במרכז כף היד. רוב המנצחים מחזיקים את השרביט ביד ימין, אף על פי שחלק מהשמאליים אוחזים ביד שמאל.

במקרים כאשר מבוצעת מוזיקה ווקאלית, מוזיקה בהרכבים קטנים ומוזיקה כלית מוקדמת מהתקופה הקלאסית ומתקופת הבארוק, ההעדפה תהיה לניצוח ללא שרביט ניצוח.

היסטוריה
--------

### במאה ה-16

בתקופת הבארוק בצרפת, המלחין ז'אן-בטיסט לולי נהג לנצח על יצירותיו באמצעות הקשת הפעמות על ידי הטחת מטה ארוך לרצפה בזמן הפעמות המודגשות (המילה bâton משמעותה "מטה" בצרפתית).

בקונצרט של 8 בינואר 1687, כשהוא מנצח על יצירתו טה דאום אל מול לואי הארבעה עשר, פגע המקל באצבע רגלו. המקרה התפתח לנמק, שממנו הוא לבסוף נפטר ב-22 במרץ של אותה השנה.

### המאה ה-19

השימוש בשרביט הניצוח כאמצעי להעברת רעיונות מוזיקליים הלך והתגבר לאורך התקופה הרומנטית במוזיקה (ובמיוחד לאורך השנים 1820–1840) בעקבות שתי מגמות:

הראשונה, מוזיקה מסובכת ומתוכמת יותר אשר דורשת מוזיקאי שכל תפקידו הוא תיאום בין הנגנים השונים (עד אז זה היה תפקיד הקונצרטמייסטר). השנייה, היא תהליך התרחבותה של התזמורת, מתזמורת קאמרית לתזמורת סימפונית.

כשלואי שפור ניצח עם שרביט ניצוח על הסימפוניה השנייה שלו בזמן ביקור באנגליה בשנת 1820, איגנץ מושלס ציין כי "אמנם הוא מרוכז בדפדוף בפרטיטורה, אך הוא איננו מסוגל להוביל את הצבא המוזיקלי ללא שימוש בשרביט הניצוח שלו".

### המאה ה-20 ואילך

עם עלייתו של הג'אז ותזמורות הביג בנד בתחילת המאה ה-20, החל להיווצר צורך במנצח. עם הזמן נוצרו "שרביטי ג'אז", שהיו ארוכים או קצרים במקצת מן השרביטים הסטנדרטיים.

ראו גם
------

* ניצוח
* מנצח
* פרטיטורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרביט ניצוח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ignaz Moscheles, **The Life of Moscheles with Selections from his Diaries and Correspondence**, London: Hurst and Blackett, 1873 vol. 1 p. 76

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4631139-7

 |
**יוסף סרצ'וק** (בפולנית: **Józef Serczuk**, ‏1919 – 6 בנובמבר 1993) היה מפקד יחידת פרטיזנים יהודים באזור לובלין שבפולין במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה העיד במשפטים נגד הנאצים וקיבל על כך הוקרה מיוחדת ממדינת ישראל.

ביוגרפיה
--------

לאחר הכיבוש הגרמני, נשלח יוסף סרצ'וק ואחיו דוד לעבודות כפייה במחנה סקרז'יסקו קמיינה ולאחר מכן הועברו לעבודות כפייה בעיר חלם.

ב-1941 נודע להם שאביהם וחלק מבני משפחתם נרצחו בגטו וכי אימם ואחותם הועברו לגטו ולודבה. בניסיון להציל את בני משפחתם, ברחו האחים לוולודבה, אך כמעט מיד לאחר שהצליחו להגיע ולמצוא את הבית בו שהו בני משפחתם, פשט הגסטפו על הגטו ושלח, בין היתר, את כל בני משפחת סרצ'וק למחנה סוביבור ברגל, מרחק של כ-10 קילומטרים. בהגיעם לסוביבור, נשלחו הנשים לתאי הגזים, בעוד הגברים נשלחו לעבודות כפייה. לאחר יום אחד במחנה, נמלט יוסף יחד עם אחיו ליער קרוב ויחד עם בורחים נוספים הוא ייסד שם גרעין של קבוצת פרטיזנים. במהלך המלחמה, הקבוצה בהנהגתו קלטה יהודים שברחו מהגטאות שבסביבה וממחנה סוביבור. בין חברי הקבוצה היה גם הסופר דב פרייברג.

לאחר השחרור הסובייטי ב-1945 התגייס דוד לצבא הפולני, והתקדם במהירות בדרגות הקצונה. ב-1948 הוא נרצח באכזריות בלובלין בידי נאו-נאצים פולנים.

עם סיום המלחמה לקח יוסף חלק בפעילות לאיתור פושעי מלחמה נאצים נמלטים באירופה, ושימש כעד במשפטי נירנברג. לאחר מכן חזר לפולין והגיש בקשה להגר לישראל, אך נענה בסירוב.

ב-1950 קיבל דרכון ועלה לישראל. מיד עם הגיעו ארצה התגייס כלוחם בצה"ל. בתום השירות נישא, התיישב ביד אליהו שבתל אביב ועסק בתעשייה וביזמות.

במהלך השנים יצא סרצ'וק לאירופה מספר פעמים כדי להעיד במשפטיהם של פושעי מלחמה נאצים. באחד מהם, משפטו של אוברשרפיהרר הוגו ראשנדורפר, הוא שימש כעד התביעה, יחד עם חיים פדר וחיים פוברוז׳ניק. לאחר שראשנדורפר הורשע ונידון למאסר עולם, הוענק לסרצ'וק אות הוקרה מיוחד ממחלקת חקירות פשעי הנאצים של משטרת ישראל.

בשנת 1967 העניק לו ראש ממשלת ישראל לוי אשכול את אות הלוחם בנאצים, ובשנת 1968 קיבל בנוסף את עיטור לוחמי המדינה.

ראה בהקמת וחיזוק צה"ל ומדינת ישראל והגברת הילודה היהודית - את נקמתו בנאצים שטבחו את כל משפחתו המורחבת.

סרצ'וק נפטר בשנת 1993 בתל אביב בגיל 74. היה נשוי, והשאיר אחריו תשעה ילדים ויותר ממאה נכדים ונינים.

לקריאה נוספת
------------

* דב פרייברג, **שריד מסוביבור**, רמלה, 1988
* דב פרייברג, **להיות כאחד האדם**, רמלה, 1996

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף סרצ'וק, באתר איגוד הפרטיזנים
* מידע על Oberscharführer Hugo Raschendorfer וגזר הדין (באנגלית)
* יוסף סרצ'וק ואחיו ברשימת הניצולים מסוביבור (באנגלית)
**שראפודין לוטפילאייב** (באוזבקית: **Sharofiddin Lutfullayev**; נולד ב-9 בספטמבר 1990) הוא ג'ודוקא אוזבקי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן אלוף העולם (2019).

הישגים
------

באוקטובר 2013, לוטפילאייב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי טשקנט שבמדינת הולדתו. בשנת 2015 הוא זכה במדליית ארד באליפות אסיה שנערכה בכווית סיטי ובאותה השנה הספיק גם לזכות במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי. בשנת 2017 לוטפילאייב זכה במדליית כסף בגראנד סלאם פריז ובמדליית ארד מטורניר המאסטרס השנתי.

באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה לוטפילאייב במדליית הכסף בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. מתוך 6 קרבות, הוא ניצח 5, כולם באיפון. ברבע הגמר הוא ניצח את נאוהיסה טקאטו היפני לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח, ובחצי הגמר הוא גבר על גוסמן קירגיזבאייב הקזחי שוב לאחר תרגיל אוצ'י-מטה תוך דקה ו-38 שניות. בגמר לוטפילאייב התמודד מול לוחום צ'חווימיאני הגיאורגי והפסיד באיפון.

באולימפיאדת טוקיו 2020, לוטפילאייב הודח בסיבוב השני לאחר קרב אחד כאשר הפסיד בווזארי לארטם לסיוק האוקראיני בתוך זמן ניקוד זהב.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | גראנד פרי | טשקנט | אוזבקיסטןאוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2015 | גראנד פרי | טביליסי | גאורגיהגאורגיה גאורגיה |
| 2015 | גראנד פרי | סמסון | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2019 | גראנד פרי | מרקש | מרוקומרוקו מרוקו |
| 2019 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |

קישורים חיצוניים
----------------

* שראפודין לוטפילאייב, ברשת החברתית פייסבוק
* שראפודין לוטפילאייב, ברשת החברתית אינסטגרם
* שראפודין לוטפילאייב, באתר olympedia.org
* שראפודין לוטפילאייב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* שראפודין לוטפילאייב, באתר JudoInside.com
* שראפודין לוטפילאייב באתר JudoInside

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**אנטואן פלמונדו** (בצרפתית: **Antoine Plamondon** ‏: בערך 1804–1895) היה אמן קנדי בקוויבק, שצייר בעיקר דיוקנאות ודימויים דתיים, שהוזמנו בעיקר על ידי כנסיות בעיר קוויבק וסביבתה.

ביוגרפיה
--------

פלמונדו נולד בשנת 1804 (או 1802) בל'אנסיין-לורט, קוויבק, בנם של חנווני הכפר ואשתו. הוא למד בבית ספר בסנט-רוך, פרבר של קוויבק סיטי, ולאחר מכן למד אצל ג'וזף לגארה (1795–1855), משחזר תמונות וצייר חובב.

בשנת 1826, בגיל 22, נסע פלמונדו לפריז, שם למד אצל ציירים קלאסיים כמו פולן גארה (1783–1855).

בשנת 1830, לאחר מהפכת יולי, חזר פלמונדו מצרפת לקוויבק. הוא התמחה בדיוקנאות. הוא גם עשה ציורים דתיים (שהוזמנו על ידי כנסיות ומסדרים דתיים שונים ברחבי העיר קוויבק), שבדרך כלל התבססו על תחריטים של הציירים המאסטרים הוותיקים באירופה, מנהג נפוץ בקרב אמנים בני זמנו. עבודת הדיוקנאות שלו הייתה בולטת בסגנונו המלא, ובייצוג סגנון הלבוש.

בשנת 1850 עבר פלמונדו למחוז בנויוויל ליד נהר סנט לורנס, עם אמו, אחיו ואחותו. הוא חי שם עד שנות ה -90 של המאה ה-19. חלק ניכר מעבודותיו בתקופה זו היו ציורים דתיים, העתקים של המאסטרים הוותיקים, שהוזמנו על ידי כנסיות מקומיות. הדיוקן העצמי של פלמונדו משנת 1882 היה ככל הנראה יצירתו האחרונה.

הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות.

חיים אישיים
-----------

פלמונדו מעולם לא התחתן. הוא היה מונרכיסט לכל החיים ותמך במפלגה השמרנית, ידידם של סר ג'ורג' אטיין קרטייה וסר אטיין טאצ'ה. הוא מחה עם השמרנים על הוצאתו להורג לואי ריאל של אינדיאני יליד אמריקה, בשנת 1885 שנלחם למען זכויות אנשיו בקנדה. הוא היה מקבוצת מטיס שהוכרה כלאום מקורי על ידי הממשלה הלאומית.

פלמונדו נפטר בנויוויל בשנת 1895.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטואן פלמונדו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  R. H. Hubbard, Antoine Plamondon / 1802-1895, Théophile Hamel / 1817-170. Two Painters of Quebec / Deux Peintres de Québec (Ottawa: National Gallery of Canada, 1970), pp. 14-15.
2. ↑  Royal Canadian Academy of Arts - Académie royale des arts du Canada, web.archive.org, ‏2011-05-26

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122763939
* ISNI: 0000 0001 1622 7910
* LCCN: no2013124344
* RKD: 63762
* SUDOC: 127912460
* ULAN: 500027327
* VcBA: 495/171488
* VIAF: 37808257
* WorldCat: lccn-no2013124344

 |
**מנדריל** (שם מדעי: *Mandrillus*) הוא סוג בן שני מינים של פרימטים גדולים ולמעשה המינים הגדולים ביותר במשפחה קופים בעלי זנב.

מאפיינים
--------

לזכרים פנים גדולות ומקושטות בכחול מסביב העיניים. הפנים עצמם שחורות ומסביבם רעמה עבה והאחוריים של הזכרים מקושטים בכחול ואדום. לנקבות הקטנות לעומת זו, אין כמעט אזורים מקושטים, למעט החזה והאחוריים הקטנים בהרבה, וגם אין להן רעמה גדולה.

קופים אלה הם קרוביהם של הבבונים וכמותם יש להם לסת רחבה ובעלת שיניים חדות, המשמשות בעיקר להגנה ופחות לציד. הם מעדיפים תזונה צמחונית, אם כי לא יהססו לטרוף יצורים קטנים.

שני המינים בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד ופגיעה ביערות הגשם.

מינים
-----

בסוג שני מינים, שניהם קופים גדולים החיים רק במרכז אפריקה:

* מנדריל (*Mandrillus sphinx*)
* דריל (*Mandrillus leucophaeus*)
	+ תת-מין דריל השפלה (*Mandrillus leucophaeus leucophaeus*)
	+ תת-מין דריל ביוקו (*Mandrillus leucophaeus poensis*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנדריל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593030305171

 |
**המשוואה ההיפסומטרית**, הידועה גם כ**משוואת העובי**, מקשרת בין יחס לחצים באטמוספירה ובין העובי האקוויוולנטי של שכבה אטמוספירית, תחת ההנחה שהטמפרטורה ושדה הכבידה אחידים. המשוואה נובעת מהמשוואה ההידרוסטטית של גז אידיאלי.

ניסוח מתמטי
-----------

המשוואה ההיפסומטרית היא:

{\displaystyle \ h=z\_{2}-z\_{1}={\frac {R\cdot {\bar {T}}}{g}}\cdot \ln \left({\frac {p\_{1}}{p\_{2}}}\right)}
כאשר במערכת היחידות הבינלאומית:

\ h = עובי השכבה [m]
\ z = הגובה הגאומטרי [m]
\ R = קבוע הגז בעבור אוויר יבש [J/kg K]
{\displaystyle \ {\bar {T}}} = טמפרטורה ממוצעת בקלווין [K]
\ g = תאוצת הכובד הסטנדרטית[m/s2]
\ p =לחץ [Pa]
במטאורולוגיה, p\_{1} ו-p\_{2} הם המשטחים האיזובריים (כלומר שווי לחץ). באלטימטריה (מדידת גובה), משמשת הנוסחה לחישוב הלחץ בהינתן גובה בשכבות איזותרמיות (שוות טמפרטורה), בחלקה העליון והתחתון של הסטרטוספירה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיוונית: ὕψος ‏(hypsos): גובה, ו- μέτρον ‏(metron): מדידה
2. ↑  "Hypsometric equation - AMS Glossary". American Meteorological Society. נבדק ב-12 במרץ 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**יוסף פורת** (Porath;‏ נולד **היינץ יוזף פֶרדֶר**, **Heinz Joseph Foerder**;‏ 7 ביוני 1909 – 18 במאי 1996) היה שחמטאי בדרגת אמן בינלאומי, אלוף ישראל בשחמט וחבר נבחרות ישראל וגרמניה באולימפיאדות השחמט.

ביוגרפיה
--------

פורת נולד בברסלאו שבגרמניה. הוא היה חבר הנבחרת האולימפית של גרמניה. בשנת 1927 הוא ניצח בתחרות בגליביצה לצד לודוויג שמיט (אדולף קרמר סיים במקום הרביעי). בשנים 1930, 1931 ו-1931 הוא ניצח בתחרות הקונגרס השילזי. ב-1933 איבד את עבודתו עם עליית הנאצים לשלטון, ועבר לריגה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל, והתגורר ברמות השבים עד יום מותו. בישראל עִברת את שמו ליוסף פורת. הוא השתתף בשתי אולימפיאדות השחמט מטעם ארץ ישראל לפני קום המדינה (1935 ו-1939) ואף הצטיין באולימפיאדה של 1939 וקיבל מדליית זהב.

פורת היה אלוף ישראל בשחמט 6 פעמים (1937, 1940, 1953, 1957, 1959, 1963). ב-1928 השתתף באולימפיאדת השחמט השנייה כאשר הוא מייצג את גרמניה. בשנת 1943 זכה במקום הראשון באליפות תל אביב.

לפני מלחמת העולם השנייה השתתף פורת ב-3 אולימפיאדות לשחמט (ב-1928 בנבחרת גרמניה) ואחרי מלחמה זו השתתף בכל האולימפיאדות משנת 1952 עד 1968 (9 במספר). בשנת 1952 זכה ביחד עם משה צ'רניאק בתואר אמן בינלאומי.

נפטר ברמות השבים ב-18 במאי 1996.

הופעות באולימפיאדות
-------------------

יוסף פורת ייצג את גרמניה, פלשתינה וישראל באולימפיאדות השחמט.

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1928 |  | גרמניה | 1.5 מ-4 | 1+ 1= 2- | 37.5 | 9 קבוצתי |
| 1935 | 1 | פלשתינה | 8.5 מ-18 | 5+ 7= 6- | 47.2 | 15 קבוצתי |
| 1939 | 1 | פלשתינה | 11 מ-14 | 9+ 4= 1- | 78.6 | 9 קבוצתי, 1 אישי |
| 1952 | 3 | ישראל | 8 מ-14 | 6+ 4= 4- | 57.1 | 11 קבוצתי |
| 1954 | 1 | ישראל | 4.5 מ-15 | 1+ 7= 7- | 30 | 7 קבוצתי |
| 1956 | 2 | ישראל | 6 מ-15 | 2+ 8= 5- | 40 | 12 קבוצתי |
| 1958 | 1 | ישראל | 5 מ-15 | 1+ 8= 6- | 33.3 | 17 קבוצתי |
| 1960 | 1 | ישראל | 7.5 מ-15 | 4+ 7= 4- | 50 | 14 קבוצתי |
| 1962 | 1 | ישראל | 6.5 מ-14 | 4+ 5= 5- | 46.4 | 15 קבוצתי |
| 1964 | 1 | ישראל | 8.5 מ-16 | 6+ 5= 5- | 53.1 | 14 קבוצתי |
| 1966 | 1 | ישראל | 9 מ-16 | 5+ 8= 3- | 56.3 | 19 קבוצתי |
| 1968 | 2 | ישראל | 6 מ-13 | 2+ 8= 3- | 46.2 | 18 קבוצתי |
|

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטלפורטל | לעוד מידע על שחמט ראו: פורטל שחמט |

* יוסף פורת, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דירוג המשתתפים באולימפיאדת השחמט החמישית, שנערכה בשנת 1939 בבואנוס איירס
2. ↑  שאול, יוסף פורת - אלוף השחמט, מעריב, 27 באוקטובר 1957

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8879 6172
* NTA: 213758466
* VIAF: 282090463
* WorldCat: viaf-282090463

 |
גבולות המשולש האדום
**המשולש האדום** הוא שטח ימי בצורת משולש השוכן באוקיינוס השקט מול חופי צפון קליפורניה, והוא אזור מועד ביותר לתקיפות כרישים.

גבולות המשולש
-------------

הקודקוד הצפוני של המשולש ממוקם במפרץ בודגה (אנ'), צפונית לסן פרנסיסקו. קודקודו המערבי הוא באיי פאראלון (אנ') וקודקודו הדרומי הוא באזור מפרץ מונטריי.

נוכחות כרישים
-------------

הכריש שנוכח במשולש בכמויות הגדולות ביותר הוא עמלץ לבן. נוכחות כרישים באזור המשולש האדום נחקרת כבר מ-1999, אז גילו כי הכרישים במשולש אינם זהים גנטית לעמלצים לבנים מאזורים אחרים באוקיינוס, כגון דרום אפריקה ואוסטרליה.

באזור המשולש ישנה כמות גדולה מאוד של כרישים ממינים שונים, משום שהוא מלא במינים רבים של יונקים ימיים, כגון פיל ים, פוקת המפרץ, אריות ים ולוטרת הים, המהווים את מזונו.

אוכלוסיית העמלצים הלבנים נוטה להתקבץ קרוב לחופים בסתיו, ובדצמבר הם נעים לכיוון האזורים העמוקים יותר של האוקיינוס.

כרישים לבנים מבוגרים נוטים לעזוב את גבולות המשולש האדום במאי, ולשוב באוגוסט.

תקיפות כרישים
-------------

כ-38% מתוך תקיפות העמלצים הלבנים על בני האדם בארצות הברית מתרחשות בתוך גבולות המשולש האדום (כ-11% מכלל התקיפות ברחבי העולם).

המשולש שוכן באזור מפרץ סן פרנסיסקו, שחופיו מאוכלסים בכבדות, ואנשים רבים בו עוסקים בגלישת גלים, גלישת רוח, שחייה וצלילה, מה שגורם להגדלת מספר הנפגעים בידי כרישים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fimrite, Peter (22 בספטמבר 2012). "Great white sharks back in Red Triangle". *San Francisco Chronicle*. נבדק ב-4 ביולי 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Unveiling the underwater ways of the white shark" (Press release). Stanford University. 15 בפברואר 2008. נבדק ב-4 ביולי 2018. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
3. ↑  iamnotaconsumer, WE CURATED ALL OF THE BEST INFORMATION ABOUT GREAT WHITE SHARKS SWIMMING IN THE SAN FRANCISCO BAY, iamnotaconsumer.com, ‏2021-03-28 (באנגלית)
4. ↑  "FLMNH Ichthyology Department: 1876-2010 World's Confirmed Unprovoked Attacks by White Sharks". *ufl.edu*.
5. ↑  California, Florida Museum, ‏2018-01-24 (ב־American English)
6. ↑  "Tracking Great Whites in The Red Triangle". *pelagic.org*.
השדה המגנטי של כדור הארץ נתון לשינויים מתמידים, שינויים אלו יכולים להשפיע על המתרחש על פני כדור הארץ וניתן לבחון את השינויים בשיטות מחקר שונות

השדה המגנטי של כדור הארץ
------------------------

אחת התכונות הפיזיקליות המאפיינות את כוכב הלכת ארץ היא השדה המגנטי שלו.
לשדה המגנטי יש מגוון השפעות על המתרחש על פני כדור הארץ, כגון הגנה מפני קרינה קוסמית וסיוע לבעלי חיים בניווט.
השדה המגנטי דומה לשדה של מגנט דו קוטבי אשר קוטב אחד שלו באנטארקטיקה והקוטב השני שלו באוקיינוס הקרח הצפוני.

כיצד מתרחשים השינויים בשדה המגנטי
---------------------------------

הקטבים המגנטיים נמצאים בתנועה מתמדת כך שנוצרים שינויים בשדה המגנטי. בין תנועת הקוטב המגנטי הדרומי ובין תנועת הקוטב המגנטי הצפוני לא נמצאה התאמה. בשנים האחרונות, הקוטב המגנטי הצפוני נע לכיוון צפון-מערב בקצב של כ-40 ק"מ בשנה. שני הקטבים המגנטיים אינם נמצאים בנקודות גאוגרפיות מנוגדות זו לזו, וכיום המרחק בין הקוטב המגנטי ובין הקוטב הגאוגרפי גדול יותר בדרום מאשר בצפון.
הידע המדעי על אופן התפתחותו של השדה המגנטי ועל השינויים הנוצרים בו אינו רב, השתנות השדה המגנטי של כדור הארץ הוגדרה על ידי אלברט איינשטיין כאחת מחמש התעלומות הגדולות בפיזיקה, אך קיימות דרכים שונות לחקור את היחלשות השדה המגנטי ומדידות הנערכות במאה הנשים האחרונות מצביעות על היחלשותו של השדה.

פלאומגנטיזם
-----------

 ערך מורחב – **פלאומגנטיזם**  

פלאומגנטיזם הוא תחום לימוד בגאולוגיה העוסק בחקר עברו של השדה המגנטי של כדור הארץ כפי שנשמר במינרלים מגנטיים לאורך זמן. המחקר בתחום זה הגיע לידי השערה כי השדה המגנטי של כדור הארץ משתנה בצורה ניכרת הן בכיוונו והן בגודלו לאורך הזמן.

ארכיאומגנטיזם
-------------

ארכיאומגנטיזם הוא כינוי לחקר הבודק היסטוריה מגנטית בעזרת ממצאים ארכאולוגיים, מחקרים בינתחומיים שנערכו על ידי המכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בשיתוף החוג לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב ורשות העתיקות וכן מחקר עם המכון המגנטי של Scripps מסן דייגו, בדקו את השדה המגנטי שנוצר מחדש בעת שריפתם של חרסים, לבנים, רעפים וכבשנים באתרי עתיקות בירושלים וב17 אתרים נוספים ברחבי הארץ.
המחקרים הביאו לפריצת דרך במחקר הארכאולוגי שכן היא מביאה לכאורה לשיטת תיארוך חדשה היכולה להגיע לדיוק ברמה של יום בודד, להבדיל משיטת התיארוך שהייתה מקובלת עד כה באמצעות פחמן 14 שרמת הדיוק בה נמוכה משמעותית.

קישורים חיצוניים
----------------

* השדה המגנטי שמתגלה מתוך סדקי השרידים, אוניברסיטת תל אביב
* השדה המגנטי של כדור הארץ מספר את סיפור חורבן בית ראשון, הידען
* רון שער ארז בן יוסף, עוצמת השדה המגנטי של כדור הארץ, האוניברסיטה העברית
כני אשפה ברחוב

**שינוע אשפה** הוא תהליך העברת האשפה ממקום אחד לאחר, בדרך כלל מנקודות איסוף אשפה (פחים ציבוריים, מכולות אשפה) לנקודות איסוף אשפה מרכזיות יותר או לטיפול באשפה, כל זאת באמצעי תעבורה שונים.

הדרך המוכרת לשינוע אשפה היא על ידי משאית המובילה אשפה. שינוע אשפה יכול להתבצע גם באופן בינלאומי דרך ספינות ואפשרויות משא אחרות.

ניהול ושינוע פסולת נועד לצמצם את ההשפעות השליליות של הפסולת הביתית והעירונית על בריאות התושבים, על איכות הסביבה או על הניראות העירונית והארצית.

יתרונות הניהול ושינוע האשפה בצורה מתוכננת ויעילה
------------------------------------------------

פעמים רבות מתייחסים לניהול ושינוע פסולת, מבחינה מוניציפלית וממשלתית, כאל דבר של מה בכך, בלי להקדיש חשיבה או אנרגיה מספקת בראייה לעתיד. עם זאת, ניהול ושינוע הפסולת בצורה יעילה וחכמה, המתבטאת במדיניות בפועל, עשויה להוביל לחיסכון כלכלי רב, לשיפור איכות הסביבה ולשיפור הניראות העירונית והארצית.
מבחינה כלכלית, ניהול ושינוע אשפה בצורה חכמה עשוי להוביל לתכנון ויישום פרקטיקות יעילות בייצור וצריכה של מוצרים וחומרים, וכן בהתנעת מיחזור חומרים יקרי ערך, המופנים לשימוש חוזר.
מבחינה חברתית, ניהול ושינוע הפסולת בצורה נאותה, עשויה להפחית ולצמצם את ההשפעות השליליות של האשפה על בריאות התושבים.
מבחינת איכות הסביבה, תכנון מדויק יותר של ניהול ושינוע האשפה עשוי לצמצם ואף לבטל את ההשפעות השליליות על הסביבה, ובפרט על איכות האוויר והמים, ועל פליטת גזי החממה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שי ניר, ‏סוד האשפה: איך הפכה העבודה על משאית הזבל למשרה מבוקשת?, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 ביוני 2019
**מנדרין** (שם נוסף: **שפריר מקושט**, שם מדעי: *Synchiropus splendidus*) הוא דג קטן בעל צבעים עזים ממשפחת השפריריים.

תיאור
-----

בדומה לשאר הדגים ממשפחת השפריריים המנדרין הוא דג קטן, אורכו המרבי כ-6 ס"מ. גופו כמעט גלילי, עטוף בעור דק מכוסה בריר שמשמש כמחסום פיזי מצוין מפני פרזיטים ודוחה בצורה אפקטיבית טורפים פוטנציאלים. למנדרין ראש קצר ושתי עיניים גדולות ובולטות, פיו קטן וניתן למתיחה קדימה. בתוך הפה מספר שורות של שיניים קטנות. בדומה לשאר הדגים במשפחה זימיו של המנדרין נראים כשני חורים קטנים ולשני סנפירי הגב יש קרניים רכות. המנדרין הוא הדג הצבעוני ביותר במשפחת השפריריים ולכן הוא זוכה לפופולריות רבה. המנדרין הוא אחד משני מינים שידוע כי צבעם הכחול נובע מתאי פיגמנט ולא מננו-מבנים, השני הוא ה-*Synchiropus picturatus*. הדו-צורתיות הזוויגית באה לידי ביטוי במין זה בגודל הקרן הראשונה של סנפיר הגב שארוכה פי 2 אצל הזכרים. למרות איטיותם והעובדה שהם יחסית נפוצים בתחום מחייתם, דגי המנדרין לא נצפים לעיתים קרובות. תורמים לכך גודלם הקטן והעובדה שהם אינם יוצאים לחפש מזון מחוץ לאזור מחייתם.

שמות נוספים
-----------

תמונה של המנדרין מהחזית
המנדרין קיבל את שמו בזכות צבעיו העזים המזכירים את לבושו של המנדרין מהעידן של סין הקיסרית. הוא מוכר גם, באופן מטעה, כ**גובי מנדריני** מכיוון שהוא דומה לדגי קברנון או לקרנון. שמות נוספים בהם הוא מכונה הם "מנדרין ירוק", "דג קשקוש", "מנדרין מפוספס", ו"דג פסיכדלי". בשם "מנדרין פסיכדלי" מכונה גם המין הקרוב *Synchiropus picturatus*.

הדג *Siniperca chuatsi* הידוע גם כאוקונוס סיני נקרא גם הוא מנדרין.

אזור מחיה
---------

המנדרין חי באוקיינוס השקט באזור שבין אוסטרליה לאיי ריוקיו. דגי המנדרין שוכנים בתוך שוניות אלמוגים המספקות להם הגנה. הם מעדיפים לחיות בשוניות הקרובות לחופים.

תזונה
-----

המנדרין ניזון מסרטנאים וחסרי חוליות קטנים שחיים בין הסלעים בשוניות האלמוגים.

הסתגלות לחיים באקווריום
-----------------------

אף על פי שהוא פופולרי מאוד בקרב מגדלי דגי נוי, המנדרין נחשב לדג קשה מאוד לגידול בגלל הרגלי האכילה שלו. חלק מהדגים לא מתרגלים לחיים בתוך האקווריום והם מסרבים לאכול דבר מלבד שטצדאים ושטרגליים חיים (כמו בטבע). למרות זאת, הדגים שכן מסתגלים לאוכל באקווריום נחשבים לעמידים מאוד בפני מחלת הנקודות הלבנות.

המנדרין אגרסיבי מאוד ועלול להילחם בזכרים אחרים עד המוות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שפריר מקושט** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Synchiropus splendidus** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* המנדרין באתר Reef Corner
* המנדרין באתר FishGeeks
* מידע על המנדרין באתר "אקווה וויקי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנדרין באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  רשימת מיני דגים פלשניים במאמרו של דני גולני מהמחלקה לאבולוציה, סיסטמטיקה ואקולוגיה באוניברסיטה העברית (הטבלה בעמ' 19)
**פלגיוס השני** (בלטינית: **Pelagius II**;‏ 520 בערך – 7 בפברואר 590) כיהן כאפיפיור משנת 579 ועד פטירתו.

פלגיוס היה יליד רומא, אולם ככל הנראה היה ממוצא אוסטרוגותי - כפי שניתן ללמוד משם אביו - ויניגילד.

פלגיוס החל את כהונתו ארבעה חודשים לאחר מות קודמו, בשל העובדה שנדרש אישור קיסר האימפריה הביזנטית למינויו. בעת בחירתו צרו הלומברדים על העיר רומא. פלגיוס פנה לקיסר האימפריה הביזנטית מאוריסוס וביקש את עזרתו להגן על רומא מפני הלומברדים הפולשים. בהיעדר עזרה מהביזנטים נאלץ פלגיוס לשלם ללומברדים על מנת שיסיגו כוחותיהם מהעיר.

בתקופת כהונתו של פלגיוס השני, בשנת 581, נוצר מחדש הקשר עם הבישוף של מילאנו שניתק את הקשרים עם רומא בשל תמיכת האפיפיור פלגיוס הראשון בהחלטת הקיסר יוסטיניאנוס הראשון לגנות את שלושת הבישופים - תאודורט מקירוס, תאודור ממופאסטיה, ואיבס, ואת כתביהם של שני הראשונים, אשר נודעו כ"שלושת הפרקים" (τρία κεφάλαια). יתר הבישופים של צפון איטליה המשיכו את הנתק עם רומא.

פלגיוס השני הורה על הקמת בזיליקת סן לורנזו פיואורי לה מורה.

בשנת 589 נפטר פלגיוס ממחלת הדבר אשר הרגה רבים מתושבי רומא, ונקבר בבזיליקת פטרוס הקדוש.

יורשו של פלגיוס השני, גרגוריוס הראשון, חשב שתקנותיו בנוגע לפרישות נוקשות מידי, ושינה אותן במידה מועטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלגיוס השני** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* פלגיוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלגיוס השני באתר www.newadvent.org.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בנדיקטוס הראשון** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**גרגוריוס הראשון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278386605171
* BNE: XX1506813
* BnF: cb13486418j (data)
* CANTIC: a11330272
* GND: 100957404
* ISNI: 0000 0001 0653 2874
* LCCN: n88652709
* NKC: kup19980000075356
* NTA: 074228560
* RERO: 02-A012412161
* SUDOC: 067720099
* VcBA: 495/45834
* VIAF: 19831430
* WorldCat: lccn-n88652709

 |
איור של מבנה הכנסייה ב-2004
**הכנסייה האפיסקופלית של מרטין הקדוש** (**St. Martin's Episcopal Church**) היא כנסייה אפיסקופלית השוכנת ביוסטון שבטקסס, ארצות הברית, והקהילה שהיא משרתת היא בין הקהילות האפיסקופליות הגדולות בעולם. הכנסייה נבנתה מחדש ב-2004 בסגנון נאו-גותי.

הקהילה
------

הכנסייה נוסדה בידי הכומר ג'. תומאס באגבי ב-1 בספטמבר 1952. בתפילה הראשונה נכחו 125 אנשים. ב-1954 נרכשו בידי ועד הכנסייה 4 אקר בדרך סייג' ושם נבנה המבנה הראשון של הכנסייה, המכונה כיום "היכל המייסדים". ב-1959 הורחב המבנה ונוספו לו קפלה חדשה, טרקלין, משרדים וכיתות.

ב-1983, בגיל 72, פרש באגבי מהנהגת הכנסייה והוחלף בידי הכומר קלוד אי. פיין, שמונה לרקטור ב-28 באוגוסט 1983. פיין עמד בראש הכנסייה עד 1993, אז נבחר לבישוף הדיוקסיה האפיסקופלית של טקסס.

מספר המבקרים הממוצע בכנסייה בדרשות ימי ראשון עמד ב-2006 על 1,925 נפשות , שהוא הממוצע הגבוה ביותר בין הקהילות האפיסקופליות. מספר המבקרים נחשב על ידי רוב החוקרים למדד אמין לגודלה וחיוּתה של קהילה. במספר החברים הרשומים, הקהילה הייתה באותה שנה השנייה בגודלה בכנסייה האפיסקופלית.

בכנסייה היו חברים, בין השאר, נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש ואשתו ברברה בוש. ב-5 בדצמבר 2018, לאחר מותו של בוש, נערך בכנסייה טקס האשכבה שלו.

אדריכלות
--------

המבנה הנוכחי, שהחליף את המבנה הישן שבו שכנה הקהילה מ-1959, תוכנן על ידי משרד האדריכלים ג'קסון וראיין (Jackson & Ryan Architects) בסגנון נאו-גותי. הבנייה, שנמשכה ארבע שנים, הסתיימה ב-2004.

המבנה מבוסס על כנסיית אליזבתקירכה במארבורג שבגרמניה, הבנויה בסגנון גותי. הכנסייה בנויה מאבן אדומה. בחזית שני צריחים מחודדים פשוטים בעלי מבנה של פירמידה ריבועית, המתנשאים לגובה 57.3 מטר. בסמוך לכנסייה ישנו קלויסטר ובמרכזו גן
. בתוך הכנסייה כ-36 חלונות ויטראז' מזכוכית צבעונית ועוגב.

תוכנית המבנה של האדריכלים ג'קסון וראיין זכתה במספר פרסים ואף הופיעה על שערם של מספר כתבי-עת מקומיים בנושא הנדסה..

מבנה הכנסייה עולה בקנה אחד עם סגנון הבנייה האמריקאי, החל ממבני השלטון (הבית הלבן), שיאו בגני שעשועים (דיסנילנד ודיסניוורלד) והמשכו במבני ציבור ומגורים ברחבי ארצות הברית. בעקבות זאת, מבנה הכנסייה האפיסקופלית מבקש להחיות ולהוות המשך רציף לתקופת השיא שבה שלטה הכנסייה בסוף ימי הביניים באירופה. ייבוא זה מימי הביניים האירופאים אל העת החדשה בארצות הברית מהווה דוגמה מובהקת לסגנון הבנייה המאפיין את ארצות הברית מאז ימי הקמתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הכנסייה האפיסקופלית של מרטין הקדוש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הכנסייה האפיסקופלית של מרטין הקדוש (באנגלית)
* St. Martin's Episcopal Church האתר הרשמי
* אתר משרד האדריכלים ג'קסון וראיין הכולל הסבר ותמונות של המבנה

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקלויסטר, באתר כנסיית סנט מרטין.
2. ↑  עוגב וחלונות ויטראז', באתר כנסיית סנט מרטין.
3. ↑  "Award Winning Projects". *Matrix Structural Engineers, matrixstructural.com*. אורכב מ-המקור ב-2007-04-30. נבדק ב-2007-05-04.
מנדף כימי טיפוסי
**מנדף כימי** הוא מתקן אוורור המגן על העובדים בסביבתו מחשיפה לחומרים מסוכנים בעיקר כאלו הנדיפים מביניהם. ישנם מנדפים כימיים עם זכוכיות מיוחדות המגנים גם מפני חומרים ותוצרי תגובות נפיצים. מנדפים נפוצים מאוד במעבדות כימיות ובמקומות עבודה בהם יש שימוש בחומרים מסוכנים.

היסטוריה
--------

המנדף הופיע לראשונה בתקופה הוויקטוריאנית, כנראה במעבדתו של תומאס אדיסון שלא יכול היה להשתמש בארובה לפליטת תוצרי הניסויים הכימיים שביצע בקיץ. הוא גם הראשון שהשתמש בשימשה העולה אנכית כלפי שטח העבודה.

עם הכניסה לעידן הגרעין, ב-1943 ג'ון ובר הוסיף למנדף שאיבה אחידה בפתח כניסת אוויר ובקרת שינוי זרם פליטה. עם הזמן התפתחו סוגים נוספים של מנדפים.

מבנה
----

קיימות שתי תצורות למנדפים הכימיים: בעלי צינור סילוק וללא צינור. העיקרון זהה לשתיהן: האוויר נשאב מהפתח הקדמי ויוצא עם פליטות המבנה (במקרה בו קיים צינור סילוק) או מנוטרל ומוחזר חזרה לחדר בו נמצא המנדף.

על מנת ששום חומר מסוכן לא ייפלט החוצה ברבים מן המנדפים קיימות הגנות נוספות מפני התפוצצות וחיבור פנימי ישיר למכל שפכים. כמו כן ישנם מנדפים המיועדים להגן על חומרים איתם עובדים במנדף.

במקור המנדפים נבנו מעץ עם צינורות פליטה מאסבסט שהוחלפו בפלדה פחמנית עטופה באפוקסי עם צינורות פליטה מפוליוויניל כלוריד או פוליפרופילן.

רוב המנדפים הנייחים קיימים ב 5 רחבים: 1000, 1200, 1500, 1800 ו-2000 מילימטרים. העומק נע בין 700 ל-900 מילימטרים וגובה בין 1900 ל 2700 מילימטרים. הם יכולים לאפשר עבודה לאחד עד שלושה עובדים. בפנים קיימת תאורה מוגנת אדים. מנדפי לימוד שקופים לא רק מפתח קדמי אלא גם בצדדים על מנת לאפשר תצפית רחבה על המתרחש בפנים.

השקעות תפעול
------------

מנדף כימי אחד באורך 1800 מילימטרים העובד 24/7/365 עלה בסוף המאה ה-20 ‏5,000 דולרים (כ-20 אלף שקלים).

הערות שוליים
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מנדף כימי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מנדף כימי** |

1. ↑
2. ↑  T. Smith, S. Crooks. "Implementing a laboratory ventilation management program," Chemical Health and Safety, Vol. 3, No. 2, (1996) pp.12-16
3. ↑  Laboratory control and safety solutions applications guide. Siemens Building Technologies, Inc. Landis Div. Buffalo Park, IL (1999)
**דונאטוס, רוזן הסן** (בגרמנית: **Donatus Landgraf von Hessen**; ‏נולד ב-17 באוקטובר 1966), הוא נסיך גרמני מבית הסן ובנו של מוריץ, רוזן הסן.

ביוגרפיה
--------

דונאטוס נולד ב-17 באוקטובר 1966 בקיל, למוריץ, רוזן הסן ולטטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, בתם של גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי ומרגריט פוש. דונאטוס הוא נין של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה, ובן נין של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה, אומברטו הראשון, מלך איטליה וניקולה הראשון, מלך מונטנגרו. הוא גם נינו של פרידריך קרל, נסיך הסן שהיה מלך פינלנד במשך כמה חודשים.

בשנת 1968 מת לודוויג, נסיך הסן, אשר היה ראש בית הסן-דרמשטדט ואשר אימץ את אביו ללא יורשים, ובעקבות כך איחד סבו את בית הסן. בשנת 1980 מת סבו פיליפ, רוזן הסן, ואביו מוריץ, רוזן הסן הפך לראש בית הסן.

ב-25 באפריל 2003 התחתן דונאטוס עם פלוריה פרנציסקה מארי לואיזה אריקה פון פאבר, רוזנת קסטל, וב-17 במאי נערך טקס החתונה הדתי בארמון פרידריכסהוף לשעבר בקרונברג (כיום מלון יוקרה ומסלול גולף), שבו התגוררה הקיסרית ויקטוריה בתקופת אלמנותה, בהשתתפות 300 מוזמנים, ובהם קרוליין, נסיכת הנובר, בנדיקטה, נסיכת דנמרק, אנה מריה, מלכת יוון וגלוריה, נסיכת טורן וטקסיס.

בשנת 2013 מת אביו מוריץ, רוזן הסן, ודונאטוס ירש את תאריו ואת ראשות בית הסן. בנוסף דונאטוס מנהל את יקב "נסיך הסן", ואשר כולל גם כרם בשטח של 45 דונם.

משפחתו
------

ב-25 באפריל 2003 התחתן דונאטוס עם פלוריה פרנציסקה מארי לואיזה אריקה פון פאבר, רוזנת קסטל, ממנה נולדו לו 3 ילדים:

* פאולינה, נסיכת הסן (נולדה ב-2007)
* מוריץ, נסיך הסן (נולד ב-2007)
* אוגוסט, נסיך הסן (נולד ב-2012)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרידריך קרל, נסיך הסן |   | מרגרטה, נסיכת פרוסיה |   | ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה |   | אלנה, נסיכת מונטנגרו |   | ריכרד, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג הרביעי |   | מגדלנה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-פרוידנברג |   | שארל לואי פוש ד'אוטרנטה, דוכס אוטרנטה |   | מדלן דגלאס |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פיליפ, רוזן הסן |   |   |   |   |   | מפאלדה, נסיכת סבויה |   |   |   |   |   | גוסטב אלברכט, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג החמישי |   |   |   |   |   | מרגריט פוש |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | מוריץ, רוזן הסן |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | טטיאנה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **דונאטוס, רוזן הסן** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* חתונתו של דונאטוס, נסיך הסן
סמלו
האפיפיור **לאו השנים עשר** (בלטינית: **Leo XII**;‏ 22 באוגוסט 1760 – 10 בפברואר 1829) כיהן כאפיפיור מ-28 בספטמבר 1823 ועד מותו.

ביוגרפיה
--------

נולד כאניבלה (חניבעל) פרנצ'סקו קלמנטה מלכיורה ניקולה סרמטי דלה גנגה (Annibale Francesco Clemente Melchiore Girolamo Nicola Sermattei della Genga) באזור אנקונה שבמדינת האפיפיור. ב-1792 מונה למזכירו האישי של האפיפיור פיוס השישי, שנה לאחר מכן הועלה למעלת ארכיבישוף ומונה לנונציו (שגריר אפיפיורי) בלוצרן ושנה לאחר מכן הועבר לקלן ואאוגסבורג. במהלך 12 שנה פעל בשליחויות דיפלומטיות שונות בגרמניה, במסגרתן נפגש עם שליטים מקומיים במינכן, דרזדן, וינה וויטנברג וכן עם נפוליאון בונפרטה. כאשר ביטל נפולאון את קיומה של מדינת האפיפיור ב-1798, נכלא כאסיר מדיני.

ב-1814 היה ראש המשלחת האפיפיורית שנשלחה לברך את לואי השמונה עשר, מלך צרפת. ב-1816 מונה לקרדינל הממונה על כנסיית סנטה מריה אין טרסטוורה ברומא ולאחר מכן לממונה על בזיליקת סנטה מריה מג'ורה, אחד מתפקידי הקרדינלים הבכירים ברומא. ב-1820 היה לקרדינל-הארכיבישוף בפועל של רומא.

בקונקלווה של 1823 נבחר לאפיפיור, למרות התנגדות צרפת. שלטונו התאפיין בשמרנות ובהכפפת כל מוסדות הלימוד הקתולים למרות ופיקוח של הוותיקן. הוא הרבה לתקן תקנות המתערבות בפרטי החיים כגון סוגי בדים מותרים ללבישה ואורכן של חצאיות.

כנגד היהודים גזר האפיפיור איסור על החזקת רכוש ברומא ונתן להם זמן קצר ביותר להתארגן. הוא השיב תקנות מימי הביניים, בהן הכרח להתגורר בגטו רומא, חיוב לבישת לבוש מזוהה והשבת כוחה של האינקוויזיציה כמוסד המטפל ביהודים. כן החזיר את מוסד ההלשנות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לאו השנים עשר** |

* ערך באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית)
* "כתר משולש", על האפיפיור לאו השנים עשר
* תפקידים
* לאו השנים עשר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לאו השנים עשר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פיוס השביעי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**פיוס השמיני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285034505171
* BNE: XX1086397
* BnF: cb116833236 (data)
* BPN: 58772700
* CANTIC: a10256969
* GND: 119180413
* ICCU: ANAV001363
* ISNI: 0000 0001 0922 9213
* LCCN: nr93018628
* NKC: jo2007409402
* NLA: 35969534
* NLP: A11920439
* NTA: 071023240
* SNAC: w62r40h8
* SUDOC: 069634858
* Trove: 1167670
* ULAN: 500354337
* VcBA: 495/21242
* VIAF: 88846822
* WorldCat: lccn-nr93018628

 |