**בית וַעַד** (גם: **בית הועד** או **מקום הועד**) הוא כינוי בספרות חז"ל למקום התכנסות החכמים, בסנהדרין, בבית דין או בבית המדרש.

בית הועד כבית מדרש
------------------

המושג **בית ועד** נזכר במשנה, כחלק מרצף מאפיינים של תקופת עקבתא דמשיחא, ובכללם: "**בית ועד** יהיה לזנות". במסכת אבות מיוחס המושג כבר לתקופת הזוגות: "יוסי בן יועזר אומר: יהי ביתך **בית ועד** לחכמים", הוראה המשקפת את "ראשיתו של תהליך התפשטות לימוד התורה בפריפריה".
במדרש אגדה ניתן הסבר למושג: "**בית ועד** - שיהא מורה בו דברי תורה ושיהיו [...] לומדים בו". ובמקור אחר: "**בית ועד** לחכמים - כשיהא חכם נכנס לתוך ביתך [...] הוי יושב תחת רגליו על הארץ ומקבל כל דבריו באימה ויראה, כשם שאתה שומעו ב**בית המדרש**".

כבר הראה החוקר אהרן אופנהיימר, כי יש והביטוי **בית ועד** המופיע בירושלמי מתחלף ל**בית מדרש** בגרסה הבבלית, כמו: "מעשה ביום סגריר שלא נכנסו חכמים ל**בית הוועד** ונכנסו התינוקות"; ובבבלי: "אתו דרדקי האידנא **לבי מדרשא**". במדרש הלכה מופיע הביטוי **בית ועד** כמונח המציין מקום חשוב, מוגדר וידוע: "וְשֵׁם אֱלֹהִים אֲחֵרִים לֹא תַזְכִּירוּ (שמות כג, יג) - שלא תעשנו **בית ועד**, לא יאמר לו, היכן אתה שרוי? במקום עבודה זרה פלונית, אתה ממתין לי אצל עבודה זרה פלונית", מכאן שהכינוי **בית ועד** יתפרש "במובן של מרכז הוראה, שבראשו עומד חכם מרכזי".

בית הועד כבית-דין
-----------------

בכמה מקורות נזכר **בית ועד** בלשון **מקום הועד**, וזאת בהקשר של בית-דין. במשנה: "ועוד זאת התקין רבן יוחנן בן זכאי, שאפילו ראש בית דין בכל מקום, שלא יהו העדים הולכים אלא **למקום הוועד**". בפירוש המשנה לרמב"ם: "מקום הוועד הוא מקום הידוע לקיבוץ בית דין, כדי שיהיה מקום אחד ידוע בלבד". בבבלי נזכר **מקום הועד** בהקשר של **בית-דין ידוע ומומחה** : "התוקף את חבירו בדין, אחד אומר: נדון כאן, ואחד אומר: נלך **למקום הוועד**, כופין אותו וילך למקום הוועד".

בית הועד כסנהדרין
-----------------

בירושלמי התבאר המושג **מקום הועד**: "מקום הוועד של חודש", קרי, מוסד הסנהדרין, שרק בסמכותו קבלת עדות של קידוש החודש. לדברי אופנהיימר: "בידוע הוא, כי התלמוד הירושלמי משתמש בביטוי **בית הועד**, כאשר בתלמוד הבבלי מדובר על מוסד ההנהגה (סנהדרין)".

תנאים בבית הועד
---------------

כמה מקורות בספרות חז"ל מזכירים את **בית הועד** בהקשר של חכמים מתקופת התנאים: "מעשה ביום סגריר שלא נכנסו חכמים ל**בית הוועד** ונכנסו התינוקות, אמרין איתון נעביד **בית וועדא** דלא יבטל [...] ועמדו כולן בני אדם גדולים, אמרון ר' ליעזר ור' יהושע הוון מינהון". וכן: "רבי פנחס בן יאיר הוה אזל ל**בית וועד** [...] אמר ליה: גיניי מה את מנע לי מן **בית וועדא**". ובמקור נוסף: "רבי מאיר הוה יליף סלק **לבית וועדא**". וכן: "אחר הציץ וקיצץ בנטיעות, מני אחר? אלישע בן אבויה [...] דהוה עליל **לבית וועדא**". ועל אודות רבי: "כד הוה עליל [רבי] **לבית וועדא** הוה אמר יכנס רבי חייא רובה לפנים". במדרש אגדה: "ר' אלעזר בר' שמעון כשהיה נכנס לבית הוועד היו פניו של רבי מקדירות".

אמוראים בבית הועד
-----------------

בירושלמי מופיע הכינוי כמה פעמים בהקשר של חכמים מהתקופה האמוראית: "חד רב נפק מן **בית וועדא**, אמר נפק עובדא כר' יוחנן וסמכון עלוי".;
ר' זעירא כד סלק להכא אזל אקיז דם [...] ברומשא נחית **לבית וועדא**".; "סלק ר' יוחנן **לבית וועדא** וסלק יודן נשיא **לבית וועדא**".; ובמדרש: "רבי זעירא נפיק ליה לשוקא [...] על **לבית וועדא** ושמע קליה דרבי שילא"; ועוד.

לקריאה נוספת
------------

* גיל היטנמייסטר, ‏'בית-הכנסת ובית-המדרש והזיקה ביניהם', **קתדרה** 18, ינואר 1981
* אהרון אופנהיימר, 'יחודו של בית-המדרש', **קתדרה 18**, ינואר 1981
* שלום אלבק, 'בתי הדין בימי התלמוד': בית הוועד ובית דין הגדול, רמת-גן תשמ"ז, עמ' 117–122, באתר מט"ח

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק דז'מיטובסקי, 'בין "שביל הסנהדרין" הקדום ו-"שביל הסנהדרין" החדש', באתר Academia

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה, מסכת סוטה, פרק ט', משנה ט"ו
2. ↑  משנה, מסכת אבות, פרק א', משנה ד'
3. ↑  משנת ארץ-ישראל, אבות א ד
4. ↑  בראשית רבה, פרשה צה סימן ג
5. ↑  אבות דרבי נתן נוסח ב פרק יא
6. ↑  א' אופנהיימר, 'ייחודו של בית המדרש', קתדרה, 18, תשמ"א, עמ' 47
7. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק א', הלכה ט'
8. ↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ד, עמוד א'
9. ↑  מכילתא דרבי ישמעאל משפטים, מסכתא דכספא פרשה כ
10. ↑  אופנהיימר, שם עמ' 48
11. ↑  משנה, מסכת ראש השנה, פרק ד', משנה ד'
12. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"א, עמוד ב'
13. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה, פרק ד', הלכה ה'
14. ↑  אופנהיימר, שם עמ' 47
15. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מגילה, פרק א', הלכה ט'; השוו: בראשית רבה פרשה א סימן יא
16. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי, פרק א', הלכה ג'
17. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ביכורים, פרק ג', הלכה ג'
18. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה, פרק ב', הלכה א'
19. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כלאים, פרק ט', הלכה ג'
20. ↑  קהלת רבה, פרשה יא
21. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת קידושין, פרק א', הלכה א'
22. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק ב', הלכה ח'
23. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, פרק ב', הלכה א'
24. ↑  שיר השירים רבה, פרשה ח