**רובן וולטר פס מארקס** (בספרדית: **Ruben Wálter Paz Márquez**; נולד ב-8 באוגוסט 1959) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הקשר.

פס רשם קריירת משחק ארוכה שהסתיימה רק בגיל 47, בשנת 2006. הוא היה מהבולטים שבכדורגלני אורוגוואי במהלך שנות ה-80, ואף זכה בתוארי כדורגלן השנה בדרום אמריקה וכדורגלן השנה בארגנטינה (כשחקנה של ראסינג קלוב) לשנת 1988. במדי נבחרת אורוגוואי רשם פס 45 הופעות, וייצג את הנבחרת בשני טורנירי מונדיאל.

קריירת משחק
-----------

פס החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער פניארול דה ארטיגס מעיר הולדתו. הוא החל את קריירת הבוגרים ב-1977 במדי פניארול.

כבר בעונתו השנייה בבוגרים, עונת 1978, זכה פס עם קבוצתו באליפות אורוגוואי, תואר עליו שמר עמה עונה לאחר מכן. בעונת 1981, החמישית והאחרונה שלו בקבוצה, זכה עמה פס באליפות בפעם השלישית, ואף היה למלך השערים של הליגה באותה עונה, עם 17 שערים.

ב-1982 עבר פס לאינטרנסיונל הברזילאית. פס לבש את מדיה של אינטרסיונל במשך חמש עונות, שבמהלכן זכה עמה שלוש פעמים רצופות בקמפאונטו גאוצ'ו, אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול, בין 1982 ל-1984.

ב-1986 עבר פס לראשונה לאירופה, כשחתם במדיה של ראסינג פריז הצרפתית, ששיחקה אז בליגה הבכירה. פס שיתף פעולה בקבוצה עם שני שחקנים נוספים מאורוגוואי, ובהם אנסו פרנצ'סקולי. עם זאת, פס התקשה להתאקלם בקבוצה מחלקה התחתון של הטבלה, וסיים את דרכו לאחר עונה אחת ושש הופעות ליגה בלבד.

לאחר הקדנציה הקצרה בצרפת, חזר פס לדרום אמריקה וחתם בקבוצת ראסינג קלוב הארגנטינאית. במדיה של ראסינג היה פס לאחד מהשחקנים הבולטים בדרום אמריקה. הוא השתלב היטב במועדון, והיה למנהיג הקבוצה מחוליית הקישור. הוא זכה להכרה והערכה רחבה הן בקרב קהל הקבוצה והן בקרב אוהדי כדורגל אחרים במדינה, ובעונה הראשונה שלו במועדון זכה עמה במהדורה הראשונה אי פעם של סופרקופה סודאמריקנה, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול מול קרוזיירו. כמו כן, זכה עמה באותה עונה בטורניר ניסיוני, שלא הוסיף להתקיים מעבר לאותה עונה, ונשא את השם סופרקופה אינטראמריקנה. במשחק על התואר גברה ראסינג 3-0 על הרדיאנו מקוסטה ריקה לאחר הארכה. פס כבש את השער השני לזכות קבוצתו. על הופעותיו המרשימות באותה עונה, זכה פס בתוארי כדורגלן השנה בדרום אמריקה וכדורגלן השנה בארגנטינה לשנת 1988.

בעונת 1989/1990 עשה ניסיון נוסף להצליח באירופה. הוא עבר לגנואה ממרכז הטבלה בסרייה א', ורשם במדיה 25 הופעות ליגה בהן כבש שער בודד. לאחר עונה אחת, שב לראסינג קלוב לשלוש עונות נוספות, ובסך הכול שיחק במדיה חמש עונות במצטבר.

ב-1994 חזר פס למולדתו וחתם במדי רמפלה ג'וניורס. למעט קדנציה קצרה בגודוי קרוס מליגת המשנה בארגנטינה בעונת 1995/1996, הוסיף פס לשחק בקבוצות קטנות באורוגוואי ובהן פרונטרה ריברה צ'יקו, וונדררס דה ארטיגס, נסיונל דה סן חוזה וטיטו בורחאס, עד שפרש ממשחק פעיל במדי קבוצת פירטה ג'וניורס ב-2006, בגיל 47.

לאחר פרישתו החל פס לשמש כעוזרו של חברו לשעבר בפניארול ובנבחרת, מריו סראלגי. הוא ליווה אותו כעוזר מאמן בפניארול ב-2008, ומשם המשיכו יחד לסנטרל אספניול האורוגוואית, קלוב דפורטיבו אל נסיונל וטכניקו אוניברסיטריו מאקוודור, וחזרו לאורוגוואי לקבוצת חובנטוד דה לאס פיידראס.

### נבחרת אורוגוואי

פס החל את דרכו במדי הנבחרת הצעירה של אורוגוואי, וייצג אותה בגביע העולם עד גיל 20 שנערך ביפן בשנת 1979. פס היה מהבולטים בנבחרתו באותה טורניר, וכבש במהלכו ארבעה שערים, כולל שער הניצחון בהארכה על פורטוגל בשלב רבע הגמר (1-0 בסיום), והשער מול פולין במשחק על המקום השלישי, שהסתיים בשוויון 1-1 והוכרע לטובת אורוגוואי בדו-קרב בעיטות עונשין.

באותה שנה זכה פס להיכלל לראשונה בסגל אורוגוואי הבוגרת, זומן על ידי רוקה מספולי לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 1979, ואף כבש שער במסגרת שלב הבתים מול הזוכה בסופו של הטורניר, פרגוואי.

ב-1980 הוא היה מהמצטיינים בנבחרת שזכתה בטורניר ה"מונדיאליטו" שנערך באורוגוואי והפגיש בין שש אלופות העולם עד אז (למעט אנגליה שסירבה להזמנה והוחלפה בהולנד). אורוגוואי ניצחה את הולנד ואת איטליה בשלב הבתים והעפילה לגמר בו גברה על ברזיל 2-1. על אף שלא כבש בטורניר, נחשב פס לאחת מתגליות המפעל החד-פעמי באורוגוואי.

פס זומן על ידי המאמן אומאר בוראס לסגל אורוגוואי לקראת מונדיאל 1986 במקסיקו. לאחר שלא שותף כלל במהלך שלב הבתים, נכנס פס לראשונה בטורניר כמחליף לחצי שעה בשלב שמינית הגמר, בו נוצחה אורוגוואי 1-0 על ידי ארגנטינה.

שנה לאחר שנבחר לכדורגלן העונה בדרום אמריקה, נכלל פס בסגל של אוסקר טבארס לקופה אמריקה 1989 בברזיל. הוא כבש שער אחד בטורניר, בו סיימה אורוגוואי במקום השני. שנה אחר כך, זומן על ידי טבארס לסגל אורוגוואי למונדיאל 1990 באיטליה. פס פתח בכל שלושת משחקיה של אורוגוואי בשלב הבתים של הטורניר, אך לא שותף בשמינית הגמר בו הפסידה אורוגוואי 1-0 לאיטליה המארחת, וסיימה את הטורניר.

באותה שנה סיים פס את הקריירה הבינלאומית שלו לאחר 11 שנים. בסך הכול רשם פס 45 הופעות במדי אורוגוואי, בהן כבש 12 שערים.

תארים
-----

פניארול
* אליפות אורוגוואי (3): 1978, 1979, 1981

אינטרנסיונל
* קמפאונטו גאוצ'ו (3): 1982, 1983, 1984

ראסינג קלוב
* סופרקופה סודאמריקנה: 1988
* סופרקופה אינטראמריקנה: 1988

נבחרת אורוגוואי
* קופה אמריקה: 1989 (מקום שני)

תארים אישיים
* כדורגלן השנה בדרום אמריקה: 1988
* כדורגלן השנה בארגנטינה: 1988
* מלך השערים של ליגת העל האורוגוואית: 1981

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובן פס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 1989 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 סאולי • 
2 גוטיירס • 
3 דה לאון • 
4 הררה • 
5 פרדומו • 
6 דומינגס • 
7 אלסאמנדי • 
8 קוראה • 
9 פרנצ'סקולי • 
10 פס • 
11 סוסה • 
12 סרה •
13 רבלס • 
14 פינטוס •
15 אוסטולסה •
16 מרטינס •
17 אגילרה •
18 פריירה •
19 דה סילבה •
20 בנגואצ'אה •
מאמן: טבארס | אורוגוואיאורוגוואי |

| **נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 1990** |
| --- |
| 1 אלבס • 
2 גוטיירס • 
3 דה לאון • 
4 הררה • 
5 פרדומו • 
6 דומינגס • 
7 אלסאמנדי • 
8 אוסטולסה • 
9 פרנצ'סקולי • 
10 פס • 
11 סוסה • 
12 א.פריירה •
13 רבלס • 
14 פינטוס סלדניה •
15 קוראה •
16 בנגואצ'אה •
17 מרטינס •
18 אגילרה •
19 פונסקה •
20 ר.פריירה •
21 קסטרו •
22 סאולי •
מאמן: טבארס | אורוגוואיאורוגוואי |

| זוכי פרס כדורגלן השנה באמריקה הדרומית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1971: טוסטאו • 1972:קוביאס • 1973: פלה • 1974: פיגרואה • 1975: פיגרואה • 1976: פיגרואה • 1977: זיקו • 1978: קמפס • 1979:  מראדונה • 1980: מראדונה • 1981: זיקו • 1982: זיקו • 1983: סוקרטס • 1984: פרנצ'סקולי • 1985: רומריטו • 1986: אלסאמנדי • 1987: ולדרמה • 1988: פס • 1989: בבטו • 1990: אמרייה • 1991: רוג'רי • 1992: ראיי • 1993: ולדרמה • 1994: קאפו • 1995: פרנצ'סקולי • 1996: צ'ילאברט • 1997: סאלאס • 1998: פלרמו • 1999: סביולה • 2000: רומאריו • 2001: ריקלמה • 2002: קרדוסו • 2003: טבס • 2004: טבס • 2005: טבס • 2006: פרננדס • 2007: קבניאס • 2008: ורון • 2009: ורון • 2010: ד'אלסנדרו • 2011: ניימאר • 2012: ניימאר • 2013: רונאלדיניו • 2014: גוטיירס • 2015: ק. סאנצ'ס • 2016: בורחה • 2017: לואן • 2018: מרטינס • 2019: גבריאל • 2020: מאריניו • 2021: אלברס |

 |

| זוכי פרס כדורגלן השנה בארגנטינה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1970: יסאלדה • 1971: פסטוריסה • 1972: בארגס • 1973: ברינדיסי • 1974: ריימונדו • 1975: סקוטה • 1976: פסארלה • 1977: פיליול • 1978: קמפס • 1979: מראדונה • 1980: מראדונה • 1981: מראדונה • 1982: גאטי • 1983: בוצ'יני • 1984: מרסיקו • 1985: פרנצ'סקולי • 1986: מראדונה • 1987: פאברי • 1988: פס • 1989: אלפארו מורנו • 1990: גויקוצ'אה • 1991: רוג'רי • 1992: איסלאס • 1993: מדינה בז'ו • 1994: נבארו מונטוז'ה • 1995: פרנצ'סקולי • 1996: צ'ילאברט • 1997: סאלאס • 1998: בטיסטוטה • 1999: סביולה • 2000: ריקלמה • 2001: ריקלמה • 2002: מיליטו • 2003: טבס • 2004: טבס • 2005: מסי • 2006: ורון • 2007: מסי • 2008: ריקלמה/מסי • 2009: ורון/מסי • 2010: מרטינס/מסי • 2011: ריקלמה/מסי • 2012: לופס/מסי • 2013: מקסי רודריגס/מסי • 2014: פראטו/די מריה • 2015: רובן/מסי • 2016: בלוצ'י/מסי • 2017: בנדטו/מסי • 2018: מרטינס • 2019: מסי • 2020: מסי • 2021: מסי • 2022: מסי |

 |