**לאוניד בוריסוֹביץ' נֶבְזְלִין** (ברוסית: **Леони́д Бори́сович Не́взлин**; נולד ב-21 בספטמבר 1959) הוא אוליגרך יהודי ישראלי-רוסי, מראשי חברת הנפט לשעבר יוקוס. בעשור השני של המאה ה-21 הוא אופוזיציונר למשטרו של ולדימיר פוטין. כאיש עסקים ישראלי, דורג במקום ה-14 ברשימת 100 העשירים של ישראל של העיתון "מעריב" לשנת 2010 עם הון בשווי 4.9 מיליארד שקל.

קורות חיים
----------

נבזלין נולד במוסקבה שבברית המועצות (רוסיה של ימינו). את השכלתו כמהנדס תוכנה רכש במכון ללימודי תעשיית הכימיה של הנפט והגז במוסקבה, והתחיל מיד לעבוד במשרד לגאולוגיה של ברית המועצות. בשנת 1987 הכיר את מיכאיל חודורקובסקי והפך לסגן מנהל המרכז ההנדסי-מדעי לצעירים, שחודורקובסקי הקים. בשנת 1991 התמנה נבזלין לנשיא בנק מנטפ, אחד הבנקים הפרטיים הראשונים שהוקמו ברוסיה, גם כן על ידי חודורקובסקי. נבזלין המשיך לכהן בבנק בתפקידים בכירים עד 1996. באפריל 1996 התמנה לתפקיד סגן נשיא חברת הנפט יוקוס, שהייתה בבעלות בנק מנטפ. נבזלין וחודורקובסקי נמנו על פמלייתו הקרובה של נשיא רוסיה דאז, בוריס ילצין, וסייעו לו להיבחר בבחירות לנשיאות ב-1996. בשנים 1999–2003 תמכה הקבוצה ומימנה את שתי המפלגות הדמוקרטיות ברוסיה (יבלוקו ו-SPS).

ב-2001 התמנה נבזלין לנשיא הקונגרס היהודי ברוסיה, ובסוף שנת 2001 נבחר כסנטור לבית העליון של הפרלמנט הרוסי, בו שימש סגן יו"ר ועדת החוץ. בין תפקידיו שימש גם כסגן מנכ"ל סוכנות החדשות הממשלתית של רוסיה ITAR TASS. ב-2003 התמנה לרקטור אוניברסיטת רוסיה למדעי הרוח.

לאוניד נבזלין הוא אחד ממתנגדיו החריפים של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בין היתר טען למעורבות של השלטון ברוסיה במותו של סוכן הביון אלכסנדר ליטביננקו. בשנת 2008 הרשיע אותו בית המשפט ברוסיה בניסיון לרצח וגזר עליו, בהיעדרו, עונש מאסר עולם. נבזלין מצידו טען שמדובר במשפט ראווה ובניסיון להשתיקו מצד נשיא רוסיה, פוטין. בקשות הסגרה שנשלחו לישראל נדחו על ידי הפרקליטות ובית המשפט העליון שקבעו כי אין מקום להסגיר את נבזלין לרוסיה, מכיוון שבקשת ההסגרה התבססה על ראיות שאינן קבילות בישראל.

בנוסף לבית המשפט העליון בישראל, גם בתי המשפט בבריטניה, הולנד, שווייץ, קפריסין, וליטא דחו את ההאשמות נגדו.

בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, ויתר על אזרחותו הרוסית.

ב-23 ביוני 2023 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את לאוניד נבזלין לרשימה של "סוכנים זרים".

### פעולותיו בישראל

בסוף שנת 2003 עלה נבזלין לישראל יחד עם משפחתו. בארץ ייסד נבזלין את קרן נדב. הקרן הוקמה בשנת 2004 במטרה לסייע במימון פרויקטים ללימודי יהדות, חינוך יהודי, יחסי ישראל והתפוצות והאומה היהודית, וכן פרויקטים לחיזוק הקשרים בין הנוער היהודי בישראל ובמדינות אחרות.

נבזלין שימש כיו"ר חבר הנאמנים של "בית התפוצות". ביולי 2012 החלה בתו, אירינה נבזלין קוגן, לשמש כיושבת-ראש דירקטוריון "בית התפוצות" ומאז הוא נושא בתואר "יו"ר מייסד" במוסד זה.

נבזלין מכהן כחבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים, כחבר מועצת המנהלים של המרכז ללימודי יהדות ברוסיה, כיו"ר קרן השואה ועוד. בשנת 2011 רכש 20% ממניות העיתון "הארץ".

בשנת 2014 הודיע נבזלין על ייסוד המגזין "ליברל", בהשראת מגזינים פוליטיים מובילים כגון "האטלנטיק", "הניו יורקר" ו"האקונומיסט". הגיליון הראשון יצא במאי 2014.

חיים אישיים
-----------

נבזלין מתגורר בהרצליה פיתוח.

בתו מנישואיו הראשונים לאנה, אירינה נבזלין, נישאה ביוני 2016 ליולי אדלשטיין.

בפברואר 2008 נישא בשנית לאולסיה קנטור, ולהם שלושה ילדים משותפים. באוקטובר 2017 נישא לטטיאנה גרינברג.

ספריו
-----

לאוניד נבזלין כתב מספר ספרים על יחסי ציבור וחשיבותם בעידן המודרני, ביניהם:

* **אדם עם רובל**
* **יחסי ציבור - מי צריך את זה**

לקריאה נוספת
------------

* דייוויד א. הופמן, **האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה**, ספריית מעריב, 2005. לפי אינדקס בעמ' 529

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד נבזלין** בוויקישיתוף
* לאוניד נבזלין, ברשת החברתית פייסבוק
* לאוניד נבזלין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* לאוניד נבזלין, ביישום טלגרם
* לאוניד נבזלין, ברשת החברתית אינסטגרם
* הבלוג האישי של נבזלין (ברוסית)
* צבי פיין, לוחם הפלמ"ח מבקש לגרש את האוליגרך הרוסי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 באוקטובר 2006
* אפרת נוימן, מיכאל רוכוורגר, "פוטין החליט לחסל אותי", באתר הארץ, 9 ביולי 2008
* שלומית לן, ‏נבזלין: "היו סיכונים שהתקשורת השמאלית תיעלם, אך ברוך השם זה לא קרה", באתר גלובס, 8 באוקטובר 2016
* הדר חורש, "רוסיה מפעילה בתשלום אנשי ציבור בישראל". לאוניד נבזלין בריאיון, באתר "פורבס ישראל", 17 בספטמבר 2017
* הטרול המסוכן בעולם // מלחמתו של פוטין בדמוקרטיה המערבית // מאמר מיוחד מאת לאוניד נבזלין, באתר ליברל, 13 בפברואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאה העשירים של ישראל לשנת 2010, מעריב
2. ↑  TheMarker, נבזלין: יש בידי מסמכים השופכים אור על פשעים המבוצעים במעורבות ישירה של השלטונות ברוסיה, באתר TheMarker‏, 24 בנובמבר 2006
3. ↑  חדשות מחלקה ראשונה - News1
4. ↑  נבזלין ויתר על אזרחותו הרוסית, באתר זמן ישראל, 9 במרץ 2022
5. ↑  Минюст присвоил статус иноагента Леониду Невзлину, Инфо24.ru
6. ↑  הארץ, הודעת הנהלת "הארץ": נבזלין רוכש 20% ממניות "הארץ", באתר הארץ, 12 ביוני 2011
7. ↑  כיכר השבת, ‏מזל טוב: יו"ר הכנסת יולי אדלשטיין - התארס, באתר כיכר השבת, 10 בפברואר 2016
8. ↑  מיכאל רוכוורגר, ליאוניד נבזלין מבעלי יוקוס: מי שנכנס לעסקים ברוסיה יבואו אליו עם אקדח לראש ויבקשו ממנו את החברה, באתר TheMarker‏, 10 ביולי 2008
9. ↑  רותי שילוני, ‏מחיים ברחוב – להנהלת ארמון הוותיקן: הסיפור של אולסיה, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2021
10. ↑  יעל ולצר, ליאוניד נבזלין התחתן בפעם השלישית, באתר ynet, 4 באוקטובר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290806405171
* GND: 143056050
* ISNI: 0000 0001 0796 5858
* LCCN: n96105469
* SUDOC: 137383673
* VIAF: 4204003
* WorldCat: lccn-n96105469

 |