recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הולגר ורפל שוירמן** (בדנית: **Holger Werfel Scheuermann**, ‏ 12 בפברואר 1877 הרסהולם - 3 במרץ 1960 רוסקילה) היה רופא אורתופד ורדיולוג דני. תיאר את העקשת של המתבגרים (Osteochondritis deformans juvenilis dorsi) הקרויה גם מחלת שוירמן.

חייו
----

הולגר ורפל שוירמן נולד ב-1877 במשפחת רופאים מהרסהולם, עיירה השוכנת בין קופנהגן ובין ארסונד. אביו היה הרופא פטר לודוויג ולדמר שוירמן ואמו - אנדראה וילהלמינה לואיזה האנסן. הוא סיים לימודי תיכון ב"בית הספר הלטיני" (גימנסיה) בפרדריקסברג.
הוא למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן בין השנים 1902-1895. בתום לימודיו התמחה בבתי חולים בקופנהגן - "ריגסהוספיטלט", (שנודע אז כבית החולים ע"ש המלך פרידריק), בית החולים סנקט יוהנס. בשנת 1905 התחתן עם אגדה אנדראה אלרנדסן.
בשנת 1918 סיים התמחות באורתופדיה ורדיולוגיה.
בשנים 1919-1910 עבד שוירמן כעוזר כירורג בבית המחסה לנכים בקופנהגן. מאוחר יותר התמנה למנהל המחלקה הרדיולוגית של בית החולים הצבאי והחל משנת 1935 בתפקיד דומה בית החולים העירוני "סונדבי" בקופנהגן. כיהן תקופה כרופא ראשי של חיל הים הדני.

בהמשך יצא להשתלמויות בגרמניה, אוסטריה ושוודיה. בשנים 1922-1920 נבחר ליושב ראש איגוד הרדיולוגים בדנמרק ובשנים 1934-1933 עמד בראש החברה הדנית לרדיולוגיה. בשנת 1936 נבחר כחבר בהתכתבות באקדמיה האמריקאית של הכירורגים האורתופדים.
אחרי פרישתו לגמלאות בשנת 1947 עבד עוד שנים רבות כרדיולוג פרטי.

בשנת 1921 פרסם את תיאורו את תסמונת עקשת המתבגרים הנושאת את שמו, אותה מצא, בין השאר, אצל חניכי שענים ואצל צעירים שעבדו בחוות חקלאיות. עבודתו בנושא זה לא התקבלה בשנת 1934 על ידי האוניברסיטה לצורך הדוקטורט.
החוקר, שהפך לחשוב שברדיולוגים של דנמרק, פוצה על כך רק כעבור 38 שנה על ידי הענקת תואר דוקטור לרפואה לשם כבוד. שוירמן נודע גם במחקריו על האוכף הטורקי הנורמלי והפתולוגי והמציא טכניקה רדיולוגית להדמיית ה foramen opticum.

שוירמן נפטר ברוסקילה ב-1960 בגיל 83 והובא לקבורה בבית הקברות ביישוב הולדתו, הרסהולם.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* 1936 - חבר במסדר דאנברוג (של הדגל הדני) בדרגת אביר
* 1959 - דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת קופנהגן

פרסומים
-------

* Holger Werfel Scheuermann: *Kyphosis dorsalis juvenilis.*, *Zeitschrift für orthopädische Chirurgie einschließlich der Heilgymnastik und Massage.* Bd. 41, 1921, S. 305–317.

Zeitschrift
fur Orthopadische Chirurgie 4\ : 305, 1921.
Translated and edited by Erne t Bettmann, White
Plains, ew York.

לקריאה נוספת
------------

* Seyed Behrooz Mostofi *Who's Who in Orthopedics Springer 2005*

קישורים חיצוניים
----------------

* באתר who named it
* מאמר לזכרו

J Bone Joint Surg Br May 1961 vol. 43-B no. 2 394

* בלקסיסון ביוגרפי דני

Dansk Biografisk Leksikon Gyldendal המהדורה השלישית.1984-1979

* Zeitschrift fur Orthopadische Chirurgie 4\ : 305, 1921

Translated and edited by Ernest Bettmann, White Plains, New York.
**אריק תומפסון** (באנגלית: **Eric Thompson**; נולד ב-8 באפריל 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסנטר ב-CSO וולונטרי (אנ') מליגת העל הרומנית.

קריירה
------

תומפסון החל את דרכו כשלמד ושיחק בתיכון פונטיאק בפונטיאק, מישיגן. את קריירת המכללות שלו החל במכללת לייק מישיגן, שם העמיד ממוצעים של 9.7 נקודות, 9.6 ריבאונדים, 1.9 חסימות ו-1.2 חטיפות למשחק, כשהוא קולע ב-55 אחוזים מהשדה.

בעונתו השנייה, עבר תומפסון למכללת סאדלבק. תומפסון הוביל את סאדלבק ל-24 ניצחונות, בממוצעים של 12.7 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק. את שתי שנותיו האחרונות שיחק תומפסון באוניברסיטת הפסיפיק, שם העמיד 9.9 נקודות, 7.5 ריבאונדים וחסימה אחת בממוצע למשחק בשנתו האחרונה.

ב-4 ביולי 2016, החל תומפסון את הקריירה המקצועית שלו כשחתם בשוורץ אסן מהליגה הגרמנית. ב-30 משחקים בהם שותף, הוא העמיד ממוצעים של 10 נקודות ו-8 ריבאונדים למשחק.

ב-5 בספטמבר 2017, חתם תומפסון לעונה בלוצרן מהליגה השווייצרית. ב-4 במרץ 2018, רשם תומפסון דאבל דאבל עם שיא עונתי של 27 נקודות ו-15 ריבאונדים, כשהוא קולע ב-10 מ-13 מהשדה, במהלך ההפסד 75–83 לסאם באסקט מסאגנו. ב-25 משחקים בהם שותף עבור לוצרן, הוא העמיד ממוצעים של דאבל דאבל עם 16.2 נקודות ו-11.2 ריבאונדים, כשהוא קולע ב-63.3 אחוזים מהשדה.

ב-13 ביוני 2018, חתם תומפסון לעונה בהפיי יואנצ'ואנג מהליגה הסינית. ב-11 ביולי 2018, קלע תומפסון שיא קריירה של 42 נקודות, כשהוא קולע ב-16 מ-24 מהשדה, יחד עם 23 ריבאונדים ו-3 חסימות בהפסד 119–150 להבי שיאנגלאן. ב-25 משחקים בהם שיחק בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 23 נקודות ו-20 ריבאונדים למשחק, כשהוא קולע ב-69.6 אחוזים מהשדה.

ב-18 בספטמבר 2018, חתם תומפסון בהירושמה דראגון פלייס מהליגה היפנית. ב-10 בפברואר 2019, עזב תומפסון את הירושמה וחתם עד תום העונה בקגוואה פייב ארו'ס. ב-2 במרץ 2019, רשם תומפסון דאבל דאבל של 24 נקודות ו-21 ריבאונדים, מה שהוביל את קגוואה לניצחון 65–82 על שינשו ברייב ווריירס. ב-17 משחקים בהם שותף בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 14.4 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים למשחק.

ב-28 באוגוסט 2019, חתם תומפסון לעונה בהפועל אילת מהליגה הישראלית. תומפסון העמיד ממוצעים של 11.6 נקודות ו-9.3 ריבאונדים למשחק.

ב-8 ביולי 2020, חתם תומפסון באינצ'יאון אלפנטס מהליגה הקוריאנית.

ב-22 בפברואר 2021, חזר תומפסון לישראל וחתם בהפועל באר שבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket

הערות שוליים
------------

1. ↑  רכש נוסף לאילת: אריק תומפסון, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏28 באוגוסט 2019
2. ↑  חוזר לישראל: אריק תומפסון בבאר שבע, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏22 בפברואר 2021
**אריקה פרנקה** (בגרמנית: **Erika Franke**; נולדה ב-8 במאי 1954) היא גנרל חיל הרפואה בבונדסוור. אחת מחמש הנשים הראשונות שקיבלו דרגת גנרל בגרמניה, לצד ורנה פון ויימארן, גזינה קריגר, אלמוט נולטה וניקול שילינג.

ביוגרפיה
--------

פרנקה נולדה ב-8 במאי 1954 בברלין המזרחית. היא למדה רפואה באוניברסיטת הומבולדט, וב-1978 קיבלה רישיון לעסוק ברפואה. ב-1984 החלה לעבוד בבית החולים של הפולקספוליציי בברלין. ב-13 במרץ 1986 קיבלה דוקטורט ברפואה. לאחר איחוד גרמניה מחדש התגייסה לבונדסוור כרופאת שטח בכירה. היא הפכה לסגנית ראש המכון המרכזי של השירות הרפואי של הבונדסוור. ב-1997 היא נשלחה לבלקן עם כוח הייצוב, ובשנת 2000 יצאה לשם שוב עם כוח קוסובו. ב-2001 היא הפכה לראש מחלקה במשרד הרפואי של הבונדסוור בבון, ואחר כך מונתה לסגנית ראש מחלקת הרפואה בפיקוד המבצעים של הבונדסוור בפוטסדאם. עד 31 במרץ 2006 עמדה בראש המכון לבטיחות תעסוקתית רפואית והגנת הסביבה של הכוחות המזוינים הגרמניים בברלין.

בין אפריל 2006 לספטמבר 2009 היא שימשה כרופאה ראשית בבית החולים הצבאי באולם. לאחר מכן מונתה לראש הסגל במשרד הרפואי של הבונדסוור. ב-1 ביולי 2013 היא הועלתה לדרגת גנרל חיל הרפואה - השנייה בהיסטוריה של גרמניה שהגיעה לדרגת גנרל, ומונתב למפקדת האקדמיה הרפואית של הבונדסוור. ב-12 במאי 2016 העבירה את הפיקוד על האקדמיה לגנרל גזינה קריגר, וב-1 ביוני של אותה שנה פרשה מהצבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריקה פרנקה** בוויקישיתוף
* אריקה פרנקה באתר הבונדסוור
* Frau General lässt strammstehen באתר www.tagesspiegel.de

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1136512632
* VIAF: 25218592
* WorldCat: viaf-25218592

 |
צייר אריק ורנשלד בסביבות 1890
**אריקה ניסן**, לשעבר **ליה** (בנורווגית: **Erika Nissen**, née **Lie** ‏ 17 בינואר 1845 - 27 באוקטובר 1903, נודעה גם בשם **Erika Røring Møinichen Lie Nissen**, הייתה פסנתרנית נורווגית.

חייה
----

ניסן נולדה בקונגסוינגר, בת למשפטן מיכאל סטרום ליה. 

קונצרט הבכורה שלה היה ב-1866 בברלין, ובשנים הבאות הופיעה בסקנדינביה, גרמניה, הולנד, שווייץ ופריז. היא הייתה המלווה של הזמרת אוה ננסן בסיורי הקונצרטים שלה בסקנדינביה, שזכו להצלחה רבה. בסוף שנות ה-70' של המאה ה-19 פרשה מקריירת הנגינה והתמסרה להוראת מוזיקה. בשנת 1894 קיבלה מלגת אמן ממדינת נורווגיה.

בשנת 1874 נישאה לפוליטיקאי אוסקר ניסן. הנישואים הסתיימו בפברואר 1895.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריקה ניסן** בוויקישיתוף

* אריקה ניסן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה סטורה נורסק לקסיקון, הוצאת Kunnskapsforlaget ביוגרפיה של אריקה ליה ניסן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117741949
* ISNI: 0000 0003 6831 894X
* MusicBrainz: 5e84495c-4880-433c-9492-d938d072696e
* VIAF: 315524555
* WorldCat: viaf-315524555

 |
**מייקל וינצ'נזו גַאצוֹ** (**Michael Vincenzo Gazzo**; ‏5 באפריל 1923 - 14 בפברואר 1995) היה מחזאי ושחקן קולנוע אמריקאי. היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 1974 על תפקידו בתור פרנקי פנטנג'לי בסרט "הסנדק חלק שני".

ביוגרפיה
--------

גאצו נולד בעיירה הילסייד שבניו ג'רזי. לאחר שחרורו מחיל האוויר האמריקאי בתום מלחמת העולם השנייה למד משחק במספר מוסדות, והוא בוגר בית הספר למשחק "אולפן השחקנים".

החל את דרכו כמחזאי והיה אחראי למחזה המצליח כובע מלא גשם". פרד זינמן החליט לאמץ את תסריטו של גאצו לגרסה קולנועית מרשימה שהוציא לאקרנים ב-1957.
גאצו השתתף גם בכתיבת התסריט לסרטו של אלביס פרסלי "המלך קרלואי".

בשנת 1974 קיבל גאצו לראשונה במה ראשית להציג את יכולת המשחק שלו, בסרט "הסנדק חלק שני", ההמשך לקאלט הקולנועי של פרנסיס פורד קופולה. את התפקיד קיבל לאחר שקופולה לא להצליח להשיג סיכום כספי עם השחקן ריצ'רד קאסטלנו, השחקן שגילם את דמותו של קלמנזה בסרט הראשון. גאצו עט על המציאה והציג יכולת משחק מרשימה בדמותו פרנקי פנטנג'לי, חייל בכיר ובוגדני במשפחת קורליאונה שהחליף את הקאפו פיטר קלמנזה לאחר הירצחו. הופעתו של גאצו העניקה לו מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אותו הפסיד לחברו לסט צילומי הסרט רוברט דה נירו, שגילם את דון ויטו קורליאונה בתחילת דרכו.

לאחר הצלחתו ב-1974 הופיע בסרטים "יום ראשון השחור" ו"תנין". את הופעתו האחרונה עשה בסרט הפעולה "אחרון גיבורי הפעולה".

גאצו נפטר משבץ בשנת 1995 בגיל 71, נקבר בבית הקברות "פארק הזיכרון וסטווד" בלוס אנג'לס.

קישורים חיצוניים
----------------

* מייקל גאצו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מייקל גאצו, באתר AllMovie (באנגלית)
* מייקל גאצו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מייקל גאצו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007525262205171
* BNE: XX1282759
* BnF: cb14100633h (data)
* GND: 144054892
* ISNI: 0000 0001 1875 5071
* LCCN: n86872683
* NKC: xx0170969
* NLP: A35945023
* SNAC: w6d80tdm
* SUDOC: 168121166
* VIAF: 44506146
* WorldCat: lccn-n86872683

 |
**מייקל גארט** (באנגלית:  **Michael X. Garrett**) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

גארט נולד בקליבלנד שבאוהיו. הוא סיים ב-1984 לימודי תואר ראשון במשפט פלילי באוניברסיטת זאוויר והתגייס לצבא ארצות הברית. 

שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השלישי של חטיבה 19 בדיוויזיית החי"ר ה-24. פיקד על מחלקה רובאית ושימש סגן מפקד פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הריינג'רס ה-75. שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה מסייעת בגדוד השני של חטיבה 503 בדיוויזיית החי"ר השנייה של הארמייה השמינית המוצבת בקוריאה הדרומית ולאחר מכן כעוזר מפקד הדיוויזיה. בשנים 1991–1993 שירת כעוזר קצין מבצעים ומפקד פלוגה בגדוד השלישי של רגימנט הריינג'רס ה-75. בשנים 1995–1997 שירת כקצין מבצעים בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75 ולאחר מכן מילא תפקיד מטה בענף האימונים של פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית. 

ביוני 2000 מונה למפקד הגדוד השלישי בחטיבה 325 של הדיוויזיה המוטסת ה-82. ביוני 2002 מונה לקצין מבצעים של הקורפוס המוטס ה-18 ובמסגרת זו שימש קצין המבצעים של הכוח המשולב 180 במלחמת אפגניסטן. בשנים 2003–2005 שימש מדריך באקדמיה הצבאית של ארצות הברית. בפברואר 2005 מונה למפקד צוות קרב של חטיבה 4 בדיוויזיה החי"ר ה-25, תפקיד בו שירת עד יולי 2008, כשבתקופה בין אוקטובר 2006 לדצמבר 2007 פיקד על הכוח במלחמת עיראק. 

ביוני 2009 מונה לסגן מפקד פיקוד הגיוס של צבא ארצות הברית. בספטמבר 2010 מונה לראש מטה הקורפוס המוטס ה-18, במסגרת זו הוצב בעיראק והשתתף במבצע שחר חדש כסגן ראש מטה הכוחות האמריקאיים בעיראק. במאי 2012 מונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית באלסקה ובאוגוסט 2013 מונה לראש מטה פיקוד מרכז של ארצות הברית.

בנובמבר 2015 קודם לדרגת לוטננט גנרל מונה למפקד הארמייה השלישית, מפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית ומפקד פיקוד הכח היבשתי של כוחות הקואליציה בעיראק, סוריה ואפגניסטן (CFLCC). במרץ 2019 מונה למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית והועלה לדרגת גנרל. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו ביולי 2022 כאשר במקומו מונה אנדרו פופאס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל גארט** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר פיקוד מרכז של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר צבא ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר האוניברסיטה לביטחון לאומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lt. Gen. Michael Garrett nominated to lead FORSCOM, כוכבים ופסים, 15 בינואר 2019
אובליסק העיר הגיבורה שנבנה בסנקט פטרבורג
**עיר גיבורה** (ברוסית: **город-герой**) הוא תואר כבוד שהוענק לתריסר ערים מטעם ברית המועצות בתחומיה, עבור הפגנת גבורה יוצאת דופן במהלך "המלחמה הפטריוטית הגדולה", היא מלחמת העולם השנייה. בנוסף ניתן התואר **מבצר גיבור** למבצר אחד. תארים אלו מקבילים לתואר האישי "גיבור ברית המועצות".

תולדות התואר
------------

השימש במונח "עיר גיבורה" הופיע לראשונה בעיתון פראבדה ב-1942. השימוש הרשמי הראשון בו היה ב-1 ביוני 1945, כאשר שליט ברית המועצות יוסיף סטלין הוציא את פקודת הפיקוד העליון מס' 20 שלו. בפקודה ציווה לירות מטחי כבוד לכבוד הערים הגיבורות **לנינגרד, סטלינגרד, סבסטופול ואודסה**.

ב-22 ביוני 1961 - יום השנה העשרים לתחילת המלחמה הפטריוטית הגדולה - הוכרה **קייב** כעיר גיבורה, ביחד עם הענקת אות לנין לעיר וייסוד מדליית הגנת קייב.

ב-8 במאי 1965 - יום השנה ה-20 לסיום המלחמה - הוכרז התואר רשמית בצו של הפרזידיום של הסובייט העליון של ברית המועצות. באותו מועד הוענק התואר באופן רשמי לחמש הערים הנזכרות לעיל, ובנוסף ניתן גם ל**מוסקבה**. אז גם הוכרז **מבצר ברסט ליטובסק** כמבצר גיבור.

התואר הוענק בהמשך לשש ערים נוספות:

* **קרץ' ונובורוסיסק** - ב-14 בספטמבר 1973
* **מינסק** - ב-26 ביוני 1974
* **טולה** - ב-7 בדצמבר 1976
* **מורמנסק וסמולנסק** - ב-6 במאי 1985

ב-1988 הסתיימה רשמית הענקת התואר.

לערים הגיבורות הוענקו גם אות לנין, מדליית כוכב הזהב ותעודה על מעשה הרואי מאת הפרזידיום של הסובייט העליון. בנוסף הוקם בכל עיר אובליסק זיכרון מיוחד.

תואר "עיר תהילה צבאית" ברוסיה
-----------------------------

בשנת 2006 אישר הפרלמנט של רוסיה חוק לייסוד התואר עיר תהילה צבאית, המקביל לתואר העיר הגיבורה הסובייטי. תואר זה הוענק עד כה ל-45 ערים ברוסיה. שום עיר לא קיבלה את שני התארים גם יחד.

תארים דומים במדינות אחרות
-------------------------

מספר מדינות העניקו עיטורי גבורה לערים או טריטוריות שלהן לזכר קורותיהן במלחמת העולם השנייה ובמלחמות אחרות:

* יוגוסלביה הקומוניסטית העניקה בעקבות מלחמת העולם השנייה את אות גיבור יוגוסלביה לשמונה ערים בתחומיה - בלגרד, זאגרב, ליובליאנה, נובי סאד, פרילפ, דרבר וטסטינה;
* קובה העניקה תואר עיר גיבורה למספר ערים בתחומיה ובראשן סנטיאגו דה קובה, להכרה בגבורתה במהלך מלחמת האזרחים של קובה, מלחמת ארצות הברית–ספרד והמהפכה הקובנית;
* איטליה עיטרה מספר ערים במדליית הזהב של גבורה צבאית, בהן נאפולי על ההתקוממות העממית נגד הכוחות הנאצים ששלטו בעיר במלחמת העולם השנייה, ;
* האימפריה הבריטית עיטרה את האי מלטה בעיטור צלב ג'ורג' על עמידתו במצור במלחמת העולם השנייה;
* ספרד העניקה לעיר סרגוסה את התואר Siempre Heroica (הרואית תמיד) בעקבות הגנת האזרחים על העיר ב-1838, במהלך המלחמה הקרליסטית הראשונה;
* אוקראינה העניקה לערים הוסטומל, וולנוואחה, חרסון, חרקיב, מריופול, מיקולאייב וצ'רניהיב את אות גיבור אוקראינה, וכן הקנתה להן את התואר עיר גיבורה, במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיר גיבורה** בוויקישיתוף
* כתבה על הערים הגיבורות, באתר פראבדה (באנגלית)

| **ערים גיבורות של ברית המועצות** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| סנקט פטרבורג • וולגוגרד • אודסה‎ • סבסטופול • מוסקבה • קייב • קרץ' • נובורוסיסק • מינסק • טולה • מורמנסק • סמולנסק
**מבצר גיבור:** ברסט ליטובסק | ברית המועצותברית המועצות |

 |
**הרוזנת** (באנגלית: **The Countess**) הוא סרט דרמה היסטורית צרפתי-גרמני שנכתב ובוים על ידי ז'ולי דלפי שגם שיחקה בתפקיד הראשי.

הסרט יצא ב-2009 ומתבסס על חייה של ארז'בט באטורי.

הוא הוקרן לראשונה בפסטיבל ברלין ובנוסף הוא גם הוצג בפסטיבל קאן.

עלילה
-----

באטורי נולדת ב-1560 לבית באטורי, בית אצולה הונגרי, מגיל צעיר הוריה חינכו אותה לקבל נוקשות ואכזריות. כנערה היא נכנסת להריון מאיכר צעיר איתו היא מנהלת מערכת יחסים והיא נאלצת לראות אותו מוצא להורג אל מול עיניה. לאחר הלידה אמה של ארז'בט לוקחת את התינוק על מנת להבטיח שהיא לא תראה אותו יותר.

ארז'בט נישאת לרוזן פרנץ נדאסדי ונולדים להם שלושה ילדים, אחרי שנדאסדי חוזר ממלחמות עות'מאנית-הונגרית הוא נכנע למחלה שנדבק בה בחוץ לארץ ומת ממנה.

כעת היא מהווה את היורשת היחידה של האחוזה של בעלה והיא מבקשת הכרה לכך ממתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והוא מסכים עקב החוב שיש לו לרוזנת. במהלך נשף היא מתאהבת באיסטאבן, בנו בן ה-21 של הרוזן גיורגי תורזו, לאחר לילה שהם מבלים ביחד איסטאבן נאלץ לסיים את הקשר עקב רצון אביו ולהתחתן עם בת של סוחר עשיר מדנמרק, ארז'בט בת ה-39 סבורה שהפרש הגילאים ביניהם הוא הגורם לכישלון הקשר.

בעקבות אירוע בו היא ניתזת בדם לאחר שהכתה את אחת המשרתות שלה היא מתחילה להאמין שרחצה בדם של בתולות יכולה לעזור להגיע למראה הנעורים יופי נצחי, לשם כך צוות הארמון מתחיל לרצוח באכזריות נערות צעירות.

לבסוף ארז'בט אחרי ייאוש שהיא חווה בחייה היא מתאבדת.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הרוזנת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הרוזנת", באתר נטפליקס
* "הרוזנת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הרוזנת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הרוזנת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ישראל מלך שמרלינג** (1892–1977) היה יושב-ראש מועצת רמת גן הראשונה, ולאחר מכן סגנו של ראש המועצה אברהם קריניצי.

קורות חיים
----------

שמרלינג נולד וגדל ביפו, בנם של בת שבע ויחיאל שמרלינג, מראשי היישוב היהודי ביפו. למד בתלמוד תורה שערי תורה ואצל מלמדים פרטיים ביפו. כמו כן רכש השכלה כללית.

בהיותו בן שמונה עשרה החל לעבוד בחברה המשפחתית "בית המכס" לעמילות מכס ביפו. במלחמת העולם הראשונה עבר לאלכסנדריה ולקהיר. עם סיום המלחמה שב לארץ וקיבל לידיו את ניהול עסקי המשפחה יחד עם אחיו הגדול אברהם יוסף. ייסד ביפו את חברת "אחיעזר" לעזרה הדדית בין חבריה.

בשנת 1923 נשא את מרים לבית פופל מראשון לציון. אביה, מרדכי פופל, היה יינן ראשי של יקבי כרמל מזרחי, וכשנפתח סניף כרמל מזרחי בקהיר נשלח לפקח על הקמתו.

לאחר נישואיו הצטרף לקבוצה שקנתה אדמות בכפר הערבי סלמה, שעליהן הוקמה שכונת קריית בורוכוב. היה מראשוני המתיישבים ב"עיר גנים", לימים רמת גן. בשנת 1925 נבחר ליושב ראש המועצה הראשון של רמת גן, ושימש בתפקידו עד מאי 1926, אז החליפו אברהם קריניצי. בשנת 1927 היה ממייסדי "הלוואה וחסכון שרון רמת גן", ושימש יושב ראש ההנהלה עד 1938. בשנת 1935 נבחר כסגנו של קריניצי, ושימש בתפקידו עד 1938. בעליית הגג של ביתו החביא נשק של ההגנה.

היה מראשי המזרחי ברמת גן וחבר המועצה הדתית ברמת גן מיום היווסדה. נאבק על הקמת בית ספר דתי בעיר. בשנת 1952 הצטרף להנהלת מדרשית נעם בפרדס חנה.

נפטר בשנת 1977 ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* י. גורקה, ר' ישראל מלך שמרלינג בן שבעים, הצופה, 3 באפריל 1962
* תדהר
* שמרלינג ישראל מלך, אלבום המשפחות ראשון לציון
* קברו(הקישור אינו פעיל), חברה קדישא תל אביב

| ראשי עיריית רמת גן |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ישראל מלך שמרלינג: 1925–1926 • אברהם קריניצי: 1926–1969 • ישראל פלד: 1969–1983 • אורי עמית: 1983–1989 •  צבי בר: 1989–2013 • ישראל זינגר: 2013–2018 • כרמל שאמה הכהן: 2018 ואילך |  |

 |
**תסקילוזאורוס** (שם מדעי: ***Thescelosaurus***; מילולית: "לטאה אלוהית/מופלאה") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת בעלי אגן דמוי עוף שחי בשלהי תקופת הקרטיקון לפני 68 עד 66 מיליון שנה באמריקה הצפונית. ממצאיו התגלו לראשונה באלברטה, קנדה וכן בויומינג, דקוטה הדרומית, מונטנה ועוד.

מאפיינים
--------

זה היה יצור קטן באורך 2.5–4 מטרים והיה נראה כמו היפסילופודון, ובעבר אף היה חלק מסוג זה אך מיונים מאוחרים הכלילו אותו בסוג שונה. נמצאו 3 מינים שלו. יצורים אלה היו בעלי זנב ארוך, ראש קטן בעל מקור וכפות בעלות אצבעות קטנות. הוא היה אצן שנמלט מטורפים גדולים יותר.

מאובני היצור נמצאו באזור של אבני נחלים כך שייתכן שהוא חי בקרבת נחלים או לפחות מת בתוכם. הוא חי גם ביערות של מחטניים כמו טקסודיון, גינקו דו-אונתי, שרכים ובעלי פרחים. לצידו נמצאו הדינוזאורים האחרונים בעולם, כולל טריצרטופס וטירנוזאורוס.

דינוזאור זה תואר בשנת 1913 על ידי הפלאונטולוג צ'ארלס ו. גילמור.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחק Jurassic Park: Operation Genesis.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תסקילוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**פריץ רימן** (בגרמנית: **Fritz Riemann**;‏ 2 בינואר 1859, פולין - 25 בנובמבר 1932, גרמניה) היה שחמטאי גרמני.

קריירה
------

רימן היה תלמידו של אדולף אנדרסן בעיר ורוצלב. בשנת 1876 ניצח בדו-קרב את ארנולד שוטלנדר 5-0. 

בשנת 1879 הגיע רימן למקום החמישי בלייפציג (אליפות גרמניה הראשונה, ניצח: ברטולד אינגליש), והגיע למקום השני בתחרות וסלבורן. בשנת 1880 הגיע למקום השני, אחרי לואיס פאולסן בתחרות בראונשויג, ובברלין סיים בתיקו דו-קרב עם אמיל שאלופ +2 -2 =2 (+ ניצחונות –הפסדים = תוצאות תיקו).

בשנת 1881 חלק מקום 13-14 בתחרות ברלין (אליפות גרמניה השנייה, ניצח: ג'וזף הנרי בלקברן).
בשנת 1883 חלק מקום 6-7 בתחרות נירנברג (האליפות השלישית, ניצח: שמעון אברמוביץ וינוור).
בשנת 1885 חלק רימן מקום 8-9 בתחרות המבורג (האליפות הרביעית, ניצח: איזידור גונסברג), ובאותה שנה סיים בתיקו דו-קרב עם ארנסט פלשיג +5 -5 =0) בעיר ורוצלב. בשנת 1888 חלק מקום ראשון עם קורט פון ברדלבן בתחרות לייפציג.

כתב ספר:

Riemann, Fritz: Schach-Erinnerungen des jüngsten Anderssen-Schülers. Mit vielen Diagrammen im Text und einem Bildnis des Verfassers. de Gruyter, Berlin und Leipzig 1925.

קישורים חיצוניים
----------------

* פריץ רימן, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* משחק התקפה מבריק של רימן מול זיגברט טאראש
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Braunchsweig (Germania), 13°Congresso Germania Occidentale,18. - 26.07.1880, באתר La grande storia degli Scacchi
2. ↑  Berlino, 2°Congresso degli scacchi tedeschi, 29/08-19/09-1881, באתר La grande storia degli Scacchi
3. ↑  Norimberga, 3°Congresso degli scacchi tedeschi, 1883, באתר La grande storia degli Scacchi
4. ↑  Amburgo 1885, 4°Congresso degli scacchi tedeschi, באתר La grande storia degli Scacchi
5. ↑  Leipzig 1888, באתר La grande storia degli Scacchi

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132801051
* ISNI: 0000 0000 1973 6393
* NTA: 089511492
* VIAF: 65177549
* WorldCat: viaf-65177549

 |
איור ראשים של בני המשפחה
שחזור של מיאקיס
**מיאקיים** (שם מדעי: ***Miacoidea***) היא משפחה נכחדת של יונקים דמויי טורפים מקבוצת המיאקויים (שייתכן שהיא פרפילטית), הקרובה לטורפים ולעיתים נכללת בתוכה. המשפחה כוללת את המינים הקרובים ביותר לטורפים האמיתיים.

יונקים אלה חיו בתקופת הפלאוקן עד האאוקן והיו קטנים מאוד, מגודל חמוס עד לגודל של שועל. הם דמו במראם לגחנים או לדלקים מוארכים והתאימו לתנועה זריזה בין העצים, שם הם חיפשו טרף קטן. היו להם ניבים דומים לניבי הטורפים המודרניים, אך נראה שמבנה אוזניהם היה שונה. המאובנים שלהם התגלו באמריקה הצפונית בתחילת הפלאוקן, אך בהמשך הם הגיעו עד לאירופה ולאסיה. הם נכחדו בסוף האאוקן עקב התייבשות גדולה ועקב תחרות עם קרוביהם - הטורפים האמיתיים.

סוגים
-----

* *Chailicyon*
* *Eogale*
* *Gracilocyon*
* *Harpalodon*
* מיאקיס (*Miacis*)
* *Miocyon*
* *Oodectes*
* *Palaearctonyx*
* *Pappidictops*
* *Paramiacis*
* *Paroodectes*
* *Prodaphaenus*
* *Quercygale*
* *Simamphicyon*
* *Uintacyon*
* *Vassacyon*
* *Vulpavus*
* *Xinyuictis*
* *Ziphacodon*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיאקיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**תקוות גדולות** (באנגלית: **Great Expectations**) היא מיני-סדרה בריטית המבוססת על רומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. הסדרה בת השישה פרקים שודרה לראשונה ברשת ITV בשנת 1991, אם כי היא הופצה בארצות הברית על גבי קלטות וידאו כבר ב-1989.

ג'ין סימונס ששיחקה בתפקיד אסטלה הצעירה בסרט הקולנוע מ-1946, גילמה בעיבוד זה את דמותה של מיס האווישם. תפקידים נוספים כוללים את ג'ון ריס-דייוויס בתפקיד ג'ו גרג'רי, ריי מקאנלי בתפקיד ג'אגרס, אנתוני קאלף בדמות פיפ הבוגר, קים תומסון בדמות אסטלה הצעירה וגם והבוגרת, אדם בלקווד בתפקיד הרברט פוקט, אנתוני הופקינס בתפקיד אייבל מגוויץ', ניבן בויד בתפקיד אורליק, סוזן פרנקלין בתפקיד בידי ומרטין הארווי בדמות פיפ הילד. העובדה שאותה שחקנית מגלמת את אסטלה כילדה וכאישה יוצר מעבר חלק יותר של מעקב אחר הדמות מאשר בעיבודים אחרים.

המיני-סדרה שנמשכת חמש שעות אפשרה להראות יותר תוכן מהסיפור המקורי מאשר העיבודים הקולנועיים של הרומן. התאפשר גם להציג דמויות שהושמטו בגרסאות אחרות כגון וופסל ואורליק, והרחבה נוספת בתפקידים של דמויות אחרות כגון בידי, דראמל, מיס האווישם ואסטלה הבוגרת. התוצאה היא פיתוח עלילה מובן יותר, וגילוי של נושאים שנשארים מעורפלים בגרסאות הקצרות יותר. עיבוד זה נאמן יותר למקור הספרותי ותואם לסיום של הרומן של דיקנס כפי שיצא לאור.

צוות השחקנים
------------

* אנתוני הופקינס – מגוויץ'
* ג'ין סימונס – מיס האווישם
* ג'ון ריס-דייוויס – ג'ו גרג'רי
* ריי מקאנלי – מר ג'אגרס
* אנתוני קאלף – פיפ
* קים תומסון – אסטלה
* אדם בלקווד – הרברט
* מרטין הארווי – פיפ הילד
* רוזמרי מקהייל – גברת גרג'רי
* ניבן בויד – אורליק
* שון ארנולד – קומפייסון
* פרנק מידלמאס – הדוד פאבמלצ'וק
* ג'ו קוונטין – מר וופסל
* פרסטון לוקווד – מר האבל
* איב פירס – גברת האבל

אתרי צילומים
------------

הכנסייה בהארטי באייל אוף שיפי בקנט – שם צולמה הסצנה בה פיפ פוגש את האסיר הנמלט מגוויץ'
הכנסייה של הכפר הארטי באייל אוף שיפי שבמחוז קנט שימשה לצילום של הילד היתום פיפ שמבקר בקברם של הוריו ופוגש את האסיר הנמלט אייבל מגוויץ'. הכפר אפנור שימש לצילומי ביתה של קלרה, ארוסתו של הרברט פוקט. המגדלור של אפנור נראה ברקע כאשר פיפ מגיע לכפר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "תקוות גדולות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תקוות גדולות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Radio Times, 20–26 July 1991
2. ↑  Kent Film Office. "Kent Film Office Great Expectations Film Focus".
תקוה וינשטוק, 2018
**תקוה וַינשטוק לוריא** (11 בדצמבר 1925 – 12 בדצמבר 2022) הייתה עיתונאית ישראלית, חברת מערכת "מעריב".

ביוגרפיה
--------

תקוה וינשטוק נולדה בשנת 1925 בשם **תקוה נאדיה כהן**, בתם של ד"ר נפתלי כהן וצלה לבית אטינגון, ילידת רוסיה, בת למשפחה עשירה מחסידי חב"ד. הוריה נישאו בארץ ישראל ולאחר נישואיהם עברו להתגורר בפריז בירת צרפת, שם נולדה בתם. הנישואים לא עלו יפה; לאחר גירושיהם שבה אמה לפתח תקווה, ואילו אביה השתקע בצרפת.

וינשטוק גדלה בפתח תקווה. בשנת 1935 נישאה אמה לד"ר יהודה (צבי אריה) (הירש לייב) וינשטוק (לימים יששכרי) (1909–1965). וינשטוק, יליד ורשה, היה מורה בתיכון ומפקח של רשת "תרבות" העברית בפולין, מפעילי "הפועל המזרחי" שעלה לארץ ישראל ב-1926. בארץ ישראל עבד כעורך דין בתל אביב ופעל כעסקן ציבורי בענייני קק"ל וקרן היסוד.

התחנכה בבית ספר עממי במושבה ובגימנסיה "אחד העם" בפתח תקווה.[דרושה הבהרה] לאחר מכן המשיכה ללימודי ספרות והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. הייתה יו"ר ויצו הצעירה.

את דרכה העיתונאית החלה ביומון "הבוקר", ובשנת 1949, כשהייתה בת 22, החלה לכתוב כתבות ופיליטונים בעיתון "מעריב". היא המשיכה לכתוב ב"מעריב" אל תוך שנות ה-80 ובמשך שנים רבות הייתה חברת מערכת "מעריב" ו"את". בנוסף כתבה מדורים ב"על המשמר", ב"משמר לילדים" ועוד.

בשנת 2020 קיבלה אות יקירת העיר תל אביב-יפו.

משפחתה
------

נישאה לירוחם לוריא (1914–1977), משורר, מתרגם ועורך, נכדו של אהרן שלוש, ממייסדי נווה צדק. בראשית שנות ה-60 נולד בנם היחיד, יששכר (שָׂכִי) לוריא.

דודתה (אחות אמה) הייתה הפסנתרנית נדיה אטינגון-רייכרט (ובן זוגה – ישראל רייכרט, מחלוצי המחקר החקלאי בישראל).

ספריה
-----

* **נמרים בעין גדי**, תל אביב: י’ גולן (סדרת ברקאי לפרוזה מקורית לילדים ולנוער), תשנ"ו 1996. (ספר לילדים)
* **בעקבות האב האבוד**; ציורים: מנחם לרון, תל אביב: חלונות, תשס"ז 2007. (סמי־אוטוביוגרפי; לבני הנעורים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תקוה וינשטוק** בוויקישיתוף
* תקוה וינשטוק, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* רשימת הפרסומים של תקוה וינשטוק, בקטלוג הספרייה הלאומית
* דוד תדהר (עורך), "תקוה וינשטוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3754
* ב"צ, בתו של פייר נייראק, הוא נפתלי כהן, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2007 (על הספר "בעקבות האב האבוד")
* סרטונים תקוה וינשטוק, במיזם "סופרים קוראים" של מרכז הספר והספריות בישראל
* שרון גבע, מה תקוה וינשטוק הייתה אומרת בבלוג אל מדף ספרי ההיסטוריה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אלי אלון, העיתונאית תקוה וינשטוק מתה בגיל 97, באתר News1, ‏14 בדצמבר 2022
2. ↑  צילה וינשטוק באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר יהודה אריה צבי (הירש ליב) וינשטוק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4950.
4. ↑  חמשה סבלים תימנים, מעריב, 2 בדצמבר 1949  
החיים נפסקים בגיל 45, מעריב, 20 בנובמבר 1950
5. ↑  האמא של התזמורת, מעריב, 13 במרץ 1984  
טיפול נמרץ, מעריב, 10 בנובמבר 1986
6. ↑  בגליון החדש של את, מעריב, 16 באפריל 1980

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312454505171
* VIAF: 52156675126133582575
* WorldCat (עם VIAF): 52156675126133582575

 |
**תקודונטוזאורוס** (שם מדעי: ***Thecodontosaurus***; משמעות השם: "לטאה שקועת שן". חושבים בטעות שמשמעות השם היא: "לטאת תקודונט", אם כי פירוש השם דומה) הוא סוג של דינוזאורים בעל אגן דמוי לטאה שהיה קרוב לזאורופודים והוא הסוג היחיד במשפחת ה**תקודונטוזאוריים** (Thecodontosauridae). הוא מבין הקדומים ביותר בקבוצת דמויי זאורופודים והוא חי באנגליה במשך הטריאס העליון לפני 203.6 עד 201.3 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

סוג זה התגלה סמוך לעיר בריסטול שבדרום-מערב אנגליה והוא נחקר ותואר בידי החוקרים הנרי ריילי (Henry Riley) ועוזרו סמואל סטטצ'ברי (Samuel Stutchbury), אשר העניקו לו את שמו ב-1836. הוא היה הדינוזאור החמישי שתואר בשם, לאחר המגלוזאורוס, האיגואנודון, ההילאוזאורוס והסטריפטוספונדילוס והוא העתיק ביותר מדינוזאורי בריטניה. בעבר הכלילו בסוג זה מינים, אך רבים מהם בוטלו או הועברו לסוגים אחרים, בין השאר לסוגי דמויי דינוזאורים או תניסתרופאיים. רק מין אחד נותר תקף - *T. antiquus* - מילולית: "עתיק".

דינוזאור זה היה קרוב לפלטאוזאורוס ולמסוספונדילוס, אך היה קדום יותר, דו-רגלי ואולי היה אוכל-כול זריז. הוא לא עלה על אורך של 1.2 עד 2.5 מטרים ומשקל של 10 עד 20 קילוגרם בקירוב. הוא היה בעל גולגולת מרובעת עם חלל עיניים גדול, רגליים אחוריות גדולות בהרבה מהקדמיות וזנב ארוך שתמך בייצוב הגוף. הגפיים הסתיימו בחמש אצבעות קצרות.

במקור הדינוזאור לא נחשב לדמוי זאורופוד אלא שויך לקבוצות אחרות כמו לסקדילוזאוריים ולארכוזאורים קדומים. רק החוקר תומאס הנרי האקסלי שייך אותו לקבוצתו הנוכחית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תקודונטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**רביעיית אאוליאן** (באנגלית: **Aeolian Quartet**) היא רביעיית מיתרים בריטית ידועת שם, שבסיסה היה בלונדון. הרביעייה יצאה לסיורי קונצרטים רבים ברחבי העולם, הוציאה תקליטים רבים והייתה בעלת פרופיל גבוה בשידורי רדיו. רביעיית אאוליאן הייתה ממשיכתה של רביעיית סטראטון, שקמה ופעלה לפני מלחמת העולם השנייה. היא אימצה את שמה החדש בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 והתפרקה בשנת 1981.

הרכב הנגנים
-----------

לפני 1953, רשום אלפרד' קייב כמנהיג הרביעייה.

במהלך שנות ה-50' היה הרכב הרביעייה כדלקמן:

* סידני האמפריס (כינור) 1952 - 1970) כנר ראשון
* טרבור ויליאמס, (כינור)
* ווטסון פורבס ויולה
* ג'ון מור (צ'לו) (לפני 1956)

ב-1970 החליף עמנואל הורביץ את הכנר הראשון. יתר הנגנים נשארו ברביעייה.

* עמנואל הורביץ (כינור) (מ-1970)
* ריימונד קינליסייד (כינור) (לפני 1965)
* מרגרט מייג'ור (ויולה) (מ-1965)
* דרך סימפסון (צ'לו) (מ-1956)

מקורות הרביעייה
---------------

רביעיית סטראטון עלתה כפורחת בשנות ה-20' וה-30' של המאה ה-20. ג'ורג' סטראטון, הכנר הראשון, התקשה יותר ויותר לעמוד הן בראש התזמורת הסימפונית של לונדון והן בראש הרביעייה, ועובדה זו היא שהביאה להולדת רביעיית אאוליאן.

רביעיית סטראטון הרבתה להופיע בשמה זה בגלריה הלאומית בתקופת המלחמה. בשנת 1946, בערך בזמן שאימצה לה את שמה החדש, השתתפה הרביעייה בפסטיבל המוזיקה הבינלאומי הראשון בפראג. הן ווטסון פורבס והן ג'ון מור, הוויולן והצ'לן, היו חברים ברביעיית סטראטון. בהקלטות שנעשו לפני 1953 ליצירתו של פיטר וורלוק, "החרטומן", עם לאון גוסנס והטנור רנה סומס, ול"פנטזיות" של הנרי פרסל השתתף חבר הרביעייה לעתיד עמנואל הורביץ. בראש הרביעייה עמד אז אלפרד קייב. עם זאת, האיש שמנהיגותו גיבשה את ההרכב בשנות ה-50' היה סידני האמפריס, כנר קנדי, שלמד בוונקובר ובטורונטו והשתלם באירופה אצל פרדריק גרינק וג'ורג'ה אנסקו. האמפריס עמד בראש רביעיית אאוליאן משנת 1952 עד 1970. הוא היה כנר בעל שם הן ככנר ראשי בתזמורת והן בהרכבים קאמריים, בייחוד בשלישיית סנטה צ'צ'יליה בשנים 1954 - 1965 וככנר ראשון ברביעיית פרסל בשנים 1979 - 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

* רביעיית אאוליאן, באתר AllMusic (באנגלית)
* רביעיית אאוליאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רביעיית אאוליאן, באתר Discogs (באנגלית)
* סידני האמפריס באנציקלופדיה קנדית

הערות שוליים
------------

1. ↑  טולי פוטר, הערך "רביעיית אאוליאן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439289405171
* BnF: cb139015044 (data)
* ISNI: 0000 0001 0761 2198
* LCCN: n00069981
* MusicBrainz: 88f8221d-8713-4070-b417-e33afe434485
* NKC: xx0069334
* SUDOC: 156568284
* VIAF: 151234938
* WorldCat: lccn-n00069981

 |
משמאל לימין: לובט, בריינין, ניסל ושידלוף
**רביעיית אמדאוס** (אנגלית: **Amadeus Quartet**) הייתה רביעיית מיתרים בעלת שם עולמי, שהוקמה בשנת 1947.

ייסוד
-----

מוצאם היהודי של הכנרים נורברט בריינין וזיגמונד ניסל והויולן פטר שידלוף אילץ אותם לצאת בבהילות מווינה אחרי האנשלוס על אוסטריה בשנת 1938. בריינין ושידלוף נפגשו במחנה מעצר בריטי; שם נכלאו יהודים רבים על ידי הבריטים בתור "זרים ממדינה אויבת" בבואם לבקש מקלט בממלכה המאוחדת. בריינין שוחרר לאחר חודשים ספורים, אך שידלוף נשאר במחנה, שם פגש את ניסל. לבסוף שוחררו גם שידלוף וניסל ושלושתם התקבצו ללמוד אצל המורה לכינור מקס רוסטאל, שלימד אותם ללא תשלום. באמצעות רוסטאל פגשו את הצ'לן מרטין לובט. ובשנת 1947 הקימו יחד את **רביעיית בריינין**, ששמה שונה לרביעיית אמדאוס בשנת 1948.

פעילות
------

הקבוצה הופיעה לראשונה כרביעיית אמדאוס בלונדון, ב-10 בינואר 1948. הרביעייה הרבתה בסיורי קונצרטים ברחבי אירופה, קנדה, ארצות הברית, יפן ודרום אמריקה. רביעיית אמדאוס, שצוינה לשבח על סגנונה החלק והמתוחכם, נגינתה האחידה והמתואמת כהרכב והרגישות המאפיינת את פרשנותה המוזיקלית, הקליטה כ-200 תקליטים, ביניהם מכלול רביעיות המיתרים של בטהובן, ברהמס ומוצרט. ההרכב שם אומנם דגש על הרפרטואר הקלאסי והרומנטי המקובל, אך ביצע גם יצירות משל מלחינים בני המאה ה-20 כמו בלה בארטוק ובנג'מין בריטן (שכתב את הרביעייה השלישית שלו במיוחד בשבילם).
הרביעייה התפרקה ב-1987 לאחר מותו של הויולן פטר שידלוף, שיתר חברי הרביעייה סברו שאין לו תחליף.

הוקרה
-----

רביעיית אמדאוס הייתה אחת מרביעיות המיתרים המהוללות ביותר במאה ה-20. חבריה עוטרו באותות כבוד רבים, ביניהם:

* אות מסדר האימפריה הבריטית, בידי המלכה
* תוארי דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות לונדון, יורק וקאראקס.
* הגבוה באותות הכבוד הגרמניים, "הצלב הגדול לשירות המצוין".
* צלב הכבוד האוסטרי לאמנויות ולמדעים.

לקריאה נוספת
------------

* Muriel Nissel, *Married to the Amadeus: Life with a String Quartet*, מסת"ב 1-900357-12-7, Giles de la Mare Publishers Limited

'The Amadeus Forty Years in Pictures and Words' compiled by Suzanne Rozsa-Lovett available from beares1@btconnect.com

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רביעיית אמדאוס** בוויקישיתוף

* רביעיית אמדאוס, באתר AllMusic (באנגלית)
* רביעיית אמדאוס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רביעיית אמדאוס, באתר Discogs (באנגלית)
* רביעיית אמדאוס, באתר בילבורד (באנגלית)
* רביעיית אמדאוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295891705171
* BnF: cb13901581k (data)
* GND: 1212441-2
* ISNI: 0000 0001 1956 4998
* LCCN: n81132328
* MusicBrainz: 7bf0b7e0-ce0b-411e-9977-aed8e67172a1
* NKC: xx0019541
* SUDOC: 027462137
* VIAF: 134996717
* WorldCat: lccn-n81132328

 |
רב אמן הורט במשחק סימולטני בשנת 1997
בשחמט, **משחק סימולטני** או **סימולטן** הוא אירוע שבו שחקן (בדרך כלל אמן שחמט או רב אמן) משחק מספר רב של משחקים בו-זמנית נגד שחקנים ברמה נמוכה יותר (בדרך כלל ברמה נמוכה מרמת אמן. לעיתים אף מול חובבנים). עם זאת, ישנן דוגמאות למקרים אחרים, כמו משחק סימולטני עם שעוני שחמט שקיים גארי קספרוב מול 4 רב-אמנים שייצגו את ישראל בנבחרת האולימפית. במשחק סימולטני כפול ניצח גארי קספרוב 7.5-0.5.

בסימולטן רגיל לא נעשה שימוש בשעוני שחמט. האמן צועד משולחן לשולחן בצורה מסודרת. בדרך כלל הלוחות מאורגנים במבנה עיגול או מלבן. על המתמודדים להניע את הכלי כאשר האמן מגיע לשולחנם. האמן יכול להשתהות קמעה לפני שיגיב במסע משלו, אך השהיה תכופה או ארוכה מדי עשויה לגרום למשחק להימשך זמן רב. בדרך כלל סימולטן יהיה מול 20 לוחות או יותר. כאשר משחקים מסתיימים, בדרך כלל לא מתחילים במקומם אחרים, ומכאן שלקראת הסוף נותרים משחקים מועטים יחסית, ואז גדל יתרונו של האמן כאשר הוא מאלץ את יריביו לענות במהירות רבה יותר. ברוב המשחקים הסימולטניים האמן משחק בכלים הלבנים בכל משחקיו.

במשחקים סימולטניים עם שעונים כל המשחקים מתקיימים באותם תנאים המקובלים בתחרויות, פרט לעובדה שהאמן משחק מול יריביו בצד אחד ובכל המשחקים. משום שדוחק הזמן יכול להפוך לחמור מאוד, מקובל שישתתפו פחות שחקנים בסוג זה של סימולטן.

המשחק יכול להיות עיוור. במקרה זה, האמן לא מסתכל על הלוחות, אלא שומר את כל המסעים בזכרונו. ליריביו יש לוח וכלים כמקובל, אך את המסעים הם צריכים לדווח בקול רם לאמן או למתווך מטעמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משחק סימולטני** בוויקישיתוף
* וידאו של בובי פישר במשחק סימולטני
**משחק פשוט** הוא מושג מתורת המשחקים המתאר משחק קואליציוני בו הערך של כל קואליציה הוא 0 או 1.
במשחק פשוט קואליציה S היא קואליציה זוכה אם {\displaystyle \ V(S)=1} ואילו אם {\displaystyle \ V(S)=0} היא קואליציה מפסידה.
בדרך כלל ישמשו משחקים פשוטים למידול הצבעות, שכן ניתן להגדיר מספר תנאים - לאו דווקא רוב - בהם על הקואליציה לעמוד כגון: מספר חברים, זהות החברים, הסכמים פנימיים... על מנת לזכות, כלומר על מנת ש- {\displaystyle \ V(S)=1}.

הגדרה פורמלית
-------------

משחק {\displaystyle \ (N,V)} יקרא משחק פשוט אם לכל קואליציה S מתקיים {\displaystyle \ V(S)=0} או {\displaystyle \ V(S)=1}.

דוגמה
-----

במדינת זולו יש מיליון אזרחים המחולקים על פני 10 מחוזות ניפרדים (לאו דווקא באותו הגודל).
על מנת לזכות בבחירות במדינה יש לעמוד בתנאים הבאים:

* על המפלגה לזכות ביותר מ-50% מהקולות.
* על המפלגה לזכות ביותר מ-4 מחוזות שונים.

פונקציית התועלת המתאימה למשחק זה היא הפונקציה הבאה:

{\displaystyle V(S)=\left\{{\begin{matrix}1&{\mbox{if}}\ \ (S\geq 500,000)\cup (won\geq 4)\\0&\ else\end{matrix}}\right.}
דוגמה נוספת היא המערכת השלטונית בארצות הברית. כדי להעביר חוק דרושה תמיכת הנשיא ורוב פשוט גם בסנאט וגם בבית הנבחרים, או רוב של שני שלישים גם בסנאט וגם בבית הנבחרים ללא תמיכת הנשיא.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2008.
* האוניברסיטה הפתוחה- "תורת המשחקים" יחידה 4 ההוצאה לאור של האוניברסיטה הפתוחה 1981.
שיקישימה
**שיקישמה** (ביפנית: 敷島; מילולית: שמה הפואטי העתיק של יפן) הייתה אוניית מערכה מסוג פרה-דרדנוט מאוניות המערכה מסדרת שיקישימה, ששירתה בצי הקיסרי היפני. יחד עם אוניות המערכה הנוספות פוג'י, יאשימה, הצוסה, הסאי ומיקאסה היוו אוניות אלה את עמוד התווך של הצי היפני במלחמת רוסיה–יפן בשנים 1904-1905.

היסטוריה
--------

לאחר מלחמת סין–יפן הראשונה והחזרת חצי האי ליאטונג לידי הסינים, החלה יפן בחיזוק כוחה הצבאי לקראת מערכה נוספת. יפן הכינה תוכנית עשור שהתמקדה בחיזוק כוחה הימי. במספנות התמזה שבאנגליה נבנו שש אוניות מערכה ושש סיירות אשר היוו את עמוד התווך של הצי.

השיקישמה תוכננה על ידי פיליפ וואטס והייתה למעשה שיפור של גרסת אניית הצי הבריטי מסוג מג'סטיק הן בשריון והן בחימוש.

השיקישימה השתתפה בקרב צושימה וספגה 10 פגיעות שגרמו לאבדן חיי 13 אנשי צוות. לאחר מלחמת רוסיה–יפן השיקישימה הוצבה מחוץ לססבו שם תפקדה בסיורי חופי ים סין המזרחי. בשנת 1916 אירע על סיפונה פיצוץ, ופיצוץ נוסף שנה מאוחר יותר.

עם פיתוחן של אוניות מערכה מסוג דרדנוט הפכה השיקישימה להיות מיושנת. בשנת 1920 שימשה השיקשימה ככוח עזר, שעזר לחפות על נחיתת הכוחות היפנים ברוסיה, לאחר סכסוך נוסף בין השתיים בסיביר.

לאחר שחודשה ושופצה בשנת 1921 חזרה השיקשימה לשירות בהגנת החופים כאוניה מן שורה הראשונה. בסוף אותה שנה היא הועברה לשרת כספינת אימונים. בשנת 1923 בעקבות החתימה על אמנת וושינגטון, פורקה האונייה מנישקה ושימשה כבית ספר לאנשי צוות הצוללות. בשנת 1926 נמחקה מרשימת אוניות הצי היפני, אולם נשארה לעגון בססבו שם עדיין השתמשו בה למגורים וכמרכז למידה.

השיקישימה שרדה את הפצצות צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה בה הייתה נייחת. בשנת 1948 היא פורקה לגרוטאות.

לקריאה נוספת
------------

* Kowner Rotem, Historical Dictionary of the Russo-Japaneese War, The Scarecrow press, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיקישימה** בוויקישיתוף
**שיר ארץ** (מוכר במילותיו הראשונות: "ארץ שיושביה היא אוכלת") הוא שיר עברי שכתב נתן יונתן בשנות ה-70 ללחן של סשה ארגוב.

נסיבות כתיבת השיר
-----------------

ארגוב חיבר במקור את הלחן למילים של נסים אלוני עבור שלישית הגשש החיוור, שבסופו של דבר לא ביצעו אותו. המילים הולחנו בשנית על ידי עודד לרר והפכו ל"שיר כלולות" שאותו שר יזהר כהן בפסטיבל הזמר והפזמון ב-1973. 

תרצה אתר חיברה ללחן המקורי את השיר "רק זיכרון אחד", אשר הוקלט על ידי שלמה ארצי באלבומו הראשון (1970). נתן יונתן חיבר את השיר "שיר ארץ" בעקבות בקשת ארגוב.

תוכן השיר
---------

השיר מציג יחס אמביוולנטי של נתן יונתן לישראל, על האהבה והכאב שלו כלפיה.

הוא פותח בשילוב שני הצדדים של התיאור ששנים עשר המרגלים נתנו לארץ לפי הסיפור המקראי – מצד אחד "ארץ אוכלת יושביה" ומצד שני "ארץ זבת חלב ודבש" – ובאותו בית מוסיף אזכור של גזל כבשת הרש.

בבית השני עוסק יונתן, ששכל את בנו במלחמת יום הכיפורים כמה שנים לפני כתיבת השיר, בקורבן הכואב שאוהבי הארץ מקריבים. השורה "אֶרֶץ שֶׁמָּתְקוּ לָהּ רְגָבֶיהָ", שכביכול מנוגדת לשורה הבאה: "וּמְלוּחִים כַּבֶּכִי כָּל חוֹפֶיהָ", רומזת על הביטוי "ימתקו לו רגבי עפרו".

בהמשך השיר משתמש יונתן בפרחים (חצב, יסמין וסביונים) ובעונות השנה לתאר צדדים שונים של כאב ונחמה.

ביצועים בולטים
--------------

* אורה זיטנר – באלבומה הראשון, "סשה ארגוב מנגן משיריו, שירה: אורה זיטנר" (1979)
* חוה אלברשטיין – באלבום "נמל בית" (1983)
* הדודאים – באלבום "עכשיו" (1983)
* "ניסים והנפלאות" (טל הפטר) – באלבום "מסע אספלט: ביצועים חדשים לשירי סשה ארגוב" (2011)
* רביד פלוטניק וטל הפטר – באלבום "שפל וגאות" של פלוטניק, שיצא עדיין תחת שם הבמה נצ'י נצ' (2017). בגרסה זו יש חזרה של מקהלה על הבית הראשון באמצע ובסוף השיר (שלא הייתה בביצועים המקוריים), ולעומת זאת חזרה על הבית השני באמצע הביצועים המקוריים הורדה.

השיר בדפוס
----------

* "שיר ארץ", בתוך: נתן יונתן, **שירים אחרים**, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ד 1984.
* הבית השני של השיר צוטט בבול יום הזיכרון התשפ"א (2021).

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "שיר ארץ" באתר שירונט
* נתי גבאי, ארץ שיושביה היא אוכלת: הקורבן האישי של נתן יונתן, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, 12 במרץ 2018
* מידע על שיר ארץ בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתי גבאי, ארץ שיושביה היא אוכלת: הקורבן האישי של נתן יונתן, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, 12 במרץ 2018.
2. ↑   שיר ארץ, בביצוע חוה אלברשטיין, סרטון באתר יוטיוב.
3. ↑   שיר ארץ, בביצוע נצ'י נצ' עם טל הפטר, סרטון באתר יוטיוב.
4. ↑  מידע על בול יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל התשפ"א, באתר התאחדות בולאי ישראל.
**סכום הזוויות במשולש** הוא סכומן של שלוש הזוויות הפנימיות במשולש. בגאומטריה אוקלידית סכום זה הוא תמיד 180 מעלות (שהן \pi רדיאנים). בגאומטריות לא-אוקלידיות לסכום זה ערך אחר. סכום הזוויות במשולש (והתכונות הנגזרות ממנו) הוא אחד המאפיינים הבולטים המבדילים בין הגאומטריה האוקלידית לגאומטריות הלא-אוקלידיות.

בגאומטריה אוקלידית
------------------

הוכחת סכום הזוויות במשולש בגאומטריה אוקלידית
בגאומטריה אוקלידית סכום הזוויות במשולש הוא תמיד 180 מעלות. הוכחה לכך ניתנה כבר בספרו של אוקלידס, "יסודות".

הוכחה: במשולש ABC נעביר דרך הקודקוד A ישר מקביל לצלע BC. הזוויות XAC ו-ACB הן זוויות מתחלפות, ולכן שוות זו לזו, וכך הזווית ABC והזווית שבין הישר AX והצלע AB, כלומר סכום שלוש הזוויות הפנימיות במשולש שווה לזווית שטוחה, כלומר ל-180 מעלות.

המשפט "סכום הזוויות במשולש הוא תמיד 180 מעלות" שקול לאקסיומת המקבילים. בגאומטריות לא-אוקלידיות, שבהן אקסיומה זו אינה מתקיימת, סכום הזוויות במשולש שונה מ-180.

בגאומטריה ספירית
----------------

משולש בגאומטריה ספירית
גאומטריה ספירית היא גאומטריה לא אוקלידית, העוסקת בתכונות של ישרים על ספירה, היינו מעטפת של כדור. בגאומטריה ספירית נקודה היא זוג נקודות אנטיפודיות על פני הספירה, והקווים הישרים הם "מעגלים גדולים" - כאלה שרדיוסם שווה לרדיוס הכדור.

במשולש בגאומטריה ספירית, כל אחת מהזוויות \alpha  ו-\beta  היא 90 מעלות, ונוספת עליהן הזווית \gamma , כך שסכום שלוש הזוויות הוא תמיד יותר מ-180 מעלות, ויכול להגיע עד 540 מעלות.

גם בגאומטריה אליפטית סכום הזוויות במשולש גדול מ-180 מעלות.

בגאומטריה היפרבולית
-------------------

משולש על משטח היפרבולי
גאומטריה היפרבולית היא גאומטריה לא אוקלידית שבה אקסיומת המקבילים מוחלפת באקסיומה הבאה: "דרך כל נקודה שמחוץ לישר עוברים לפחות שני ישרים מקבילים לישר זה".

בגאומטריה היפרבולית סכום הזוויות במשולש תמיד קטן מ-180 מעלות. במשולש אידיאלי (אנ') כל אחת משלוש הזוויות הפנימיות גודלה אפס, ולכן גם סכום הזוויות במשולש זה הוא אפס. המשפט הקרוי Theorema Elegantissimum, שהוא מקרה פרטי של משפט גאוס-בונה, קובע כי המגרעת הזוויתית של המשולש, כלומר ההפרש בין סכום זוויותיו ל-180 מעלות, שווה לאינטגרל על עקמומיות (עקמומיות גאוס) המשטח בתחום המשולש.

סכום הזוויות החיצוניות במשולש
-----------------------------

זווית חיצונית במשולש היא הזווית שבין צלע להמשך הצלע הסמוכה. בהתאם להגדרה זו, הזווית הפנימית והזווית החיצונית הצמודה לה יוצרות תמיד זווית שטוחה, כלומר סכומן הוא 180 מעלות, ולכן הסכום של שלוש הזוויות הפנימיות ושלוש הזוויות החיצוניות הוא 540 מעלות. כתוצאה מכך, בגאומטריה אוקלידית סכום הזוויות החיצוניות במשולש שווה תמיד ל-360 מעלות, בגאומטריה ספירית הוא פחות מ-360 מעלות, ובגאומטריה היפרבולית הוא יותר מ-360 מעלות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוקלידס, **יסודות**, ספר I, טענה 32
**סירת קרח** (נקראת באופן מסורתי יאכטת קרח או ספינת קרח) היא כלי שיט הנתמכת במחליקי מתכת ומפרשים לשם החלקה על משטחי קרח. במשך מאות שנים סירות אלה שימושו במדינות קרות בזמן החורף לשם הובלת אנשים וסחורות, וכיום עיקר השימוש בהן הן לצורכי ספורט ונופש.

סירת קרח ספורטיבית מודרנית
את אחד המחלקים ניתן להזיז כדי לנהג את הסירה. במקור, כלי שיט כאלה היו סירות בעלות מבנה תומך, שרכבו על ההמחליקיים והובלו עם להב אחורי, כמו עם הגה רגיל. ככל שהתפתחו ספינות הקרח, המבנה הפך למסגרת עם מושב או תא טייס עבור המלח של ספינת הקרח, שנשען על הלהבים, וההיגוי הועבר לחזית.

בגלל התנגדותן הנמוכה לתנועה קדימה מעל קרח, סירות הקרח מסוגלות לנוע בהירות העולה על 100 קילומטרים בשעה. תודות למהירותן, שימשו הסירות להובלת אנשים בתקופות הקרח במדינות קרות, כאשר נהרות ותעלות מים היו קופאים ומשמשים כנתיבי תעבורה למחליקים, ואילו הדרכים קשות למעבר בגלל השלג. סירות הקרח משמשות כיום הן לבילוי והן למרוצים. כלי שיט למרוצים בדרך כלל נושאים אדם אחד.

סירות קרח בהולנד במאה ה-17סירות קרח בהולנד, המאה ה-17
פעילות דומה, הפלגה ביבשה, משתמשמשת כלי שיט הדומים לסירות קרח, שיש להן גלגלים במקום מחליקיים.

בתרבות נזכרות סירות קרח בספר "מחליקי הכסף" של מרי מייפס דודג' שם הן מחליקות לצד אנשים מחליקים בתעלות הולנד ומשמשות להובלת נוסעים בדומה למונית שירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סירת קרח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538546205171
* KulturNav: ded3fd40-a11c-4e29-b448-fa29ef95bde4
* LCCN: sh85063976
* NARA: 10636733

 |
**נברן שדה קצר-זנב** (שם מדעי: *Microtus agrestis*) הוא מין נברן ממשפחת האוגריים החי לאורכה של אירופה ומזרח אסיה בין חופי האוקיינוס האטלנטי לימת באיקל. הוא תואר בידי קארולוס לינאוס ב-1761.

מאפיינים
--------

הנברן מגיע לאורך של 8 עד 13 ס"מ והוא בעל זנב קצר באורך של 3 עד 4 ס"מ, ממנו קיבל את שמו. משלקו כ-20 עד 50 גרם בקירוב כשאין הבדל גדול בין הזוויגים. צבע פרוותו אפור-חום והוא בעל שפמות ארוכים ואוזניים קצרות. הוא משמיע שריקות חלשות ונמוכות.

תפוצתו היא בחורשות, בתות, ביצות וגדות נהרות לאורך אזורים צפוניים עד לנורווגיה, שוודיה ופינלנד ומזרחה עד סיביר וכן באזורים ממוזגים לאורך מרבית אירופה, למעט דרומה ובאסיה מדרים עד צפון-מערב סין.

הנברן הוא אוכל צמחים הניזון מעשבים, פקעות, פרחים ונבטים ולעיתים גם מזחלי חרקים. הנקבות ממליטות עד שבע פעמים בכל שנה לעיתים קרובות בין האביב לקיץ, ובכל אחת בממוצע נולדים 4 עד 6 גורים, הנגמלים לאחר כ-14 יום.

מכרסם זה נפוץ מאוד ונחשב למזיק לחקלאות, אף שהוא כמעט ולא נראה על פני השטח. הוא עצמו משמש כמזון מועדף לתנשמת מצויה ועוד ינשופים וכן לבזים, סמוריים שונים, שועלים ונחשים, אך לאלה יש השפעה מועטה מאוד על כמותם. נברנים מצליחים להתבסס באזורים מסוימים עד להתפרצות מגפה, המחזירה אותם לכמות קטנה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נברן שדה קצר-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נברן שדה קצר-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531443005171
* LCCN: sh85084943
* NKC: ph508882

 |
**נבלי אלברט** (שם מדעי: ***Menura alberti***) הוא מין של ציפור שיר אוסטרלית ממשפחת הנבליים וקרוב משפחתו של הנבלי ההדור.

מאפיינים
--------

נבלי זה קטן ונדיר יותר מקרובו. אורך הזכרים 75-90 ס"מ, מוטת כנפיהם 76-79 ס"מ ומשקלם עד 930 גרם. הם בעלי נוצות חומות-אדמוניות, בטן צהובה, ראש אפור-כחול וסנטר כתום. הזנב אפור כהה ומכיל פחות ציצות ארוכות המשתלשלות למעלה. כמו הנבלי ההדור הזכרים גדולים ומקושטים בהרבה מהנקבות וגם אינם עוזרים לנקבות כלל בקינון ובגידול הצאצאים. 

לנבלי יש יכולת קולית לחקות מינים אחרים, בדומה לקרובו.

הנבלי חי ביערות שבין ויקטוריה לדרום-מזרח קווינסלנד. הנבלי מצוי רוב זמנו על הקרקע ומחפש באדמה תולעים וחרקים.

הנבלי אינו בסכנה עדיין אך נמצא בירידה בגלל כריתת היערות לגידול אקליפטוסים או אורנים, צמחייה פולשת המשתלטת על האזור, קרבה לערים רועשות והבאת מיני טורפים לאוסטרליה כמו שועלים, חתולים וכלבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נבלי אלברט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נבלי אלברט באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563645005171

 |