recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דושאן ולאחוביץ'** (בסרבית: **Душан Влаховић**; נולד ב-28 בינואר 2000) הוא כדורגלן סרבי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת סרביה.

ביוגרפיה
--------

ולאחוביץ' נולד בבלגרד, בנעוריו שיחק במועדוני הנוער של הכוכב האדום בלגרד ושל OFK בלגרד עד שב-2014 הצטרף לפרטיזן בלגרד. ב-2015 שהוא בן 15 בלבד, חתם על חוזהו המקצועי הראשון בקבוצה, ובעונת 2016 רשם את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול OFK בלגרד. הוא היה בכך לשחקן הצעיר ביותר בתולדות המועדון. את שערו הראשון הבקיע באפריל 2016 בניצחון על ראדניק סורדוליצ'ה והיה בכך צעיר הכובשים בתולדות המועדון. באותה עונה זכה עם פרטיזן בגביע הסרבי.

### פיורנטינה

ביוני 2017 חתם בפיורנטינה מהסרייה א' באיטליה, הוא נותר בבלגרד עד הגיעו לגיל 18. בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בפיורנטינה בהפסד לאינטר מילאנו. את שער הבכורה שלו בליגה כבש בעונת 2019/2020 בהפסד לקליארי. את העונה סיים עם שישה שערים ב-30 הופעות ליגה. בעונת 2020/2021 בסרייה א' כבש 21 שערים.

### יובנטוס

ב-28 בינואר 2022 חתם ביובנטוס אליה עבור תמורת 75 מיליון יורו.

את הופעת בכורה שלו ערך בניצחון 0–2 על הלאס ורונה במסגרת הליגה, משחק בו הוא גם כבש את השער הראשון לזכות הגברת הזקנה.

ב-22 בפברואר 2022 כבש שער בכורה ביובנטוס בליגת האלופות בתיקו 1-1 בשלב שמינית הגמר נגד ויאריאל. השער נכבש 33 שניות מפתיחת המשחק, וזהו שער הבכורה המהיר ביותר של שחקן בתולדות ליגת האלופות.

### קריירה בינלאומית

ולאחוביץ' היה חבר בנבחרות הצעירות של סרביה. ב-2017 היה חבר הנבחרת למוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בה כבש שער אחד מול נבחרת שוודיה. ב-2019 היה חבר בסגל הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 בהן כבש חמישה שערים בחמישה משחקים.

באוקטובר 2020 רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בהפסד לנבחרת הונגריה במסגרת ליגת האומות 2020/2021. את שער הבכורה שלו בנבחרת כבש בנובמבר אותה שנה בניצחון 5–0 על רוסיה. במוקדמות מונדיאל 2022 - אירופה כבש בניצחון 3–2 על אירלנד.

נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דושאן ולאחוביץ'** בוויקישיתוף
* דושאן ולאחוביץ', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* משוחרר טרי, באתר וואלה!‏, 27 במרץ 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  עם חולצה מספר 7: ולאחוביץ' חתם ביובנטוס, באתר ערוץ הספורט, 28 בינואר 2022
2. ↑  חלומי: ולאחוביץ' עם שער הבכורה המהיר באלופות, באתר ONE‏, 22 בפברואר 2022
3. ↑  Head-coach Dragan Stojković announces the list of players for the FIFA World Cup 2022 in Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)

| **נבחרת סרביה – מונדיאל 2022** |
| --- |
| 1 דמיטרוביץ' • 
2 פבלוביץ' • 
3 אראקוביץ' • 
4 מילנקוביץ' • 
5 וליקוביץ' • 
6 מקסימוביץ' • 
7 רדוניץ' • 
8 גודל • 
9 א. מיטרוביץ' • 
10 טאדיץ' • 
11 יוביץ' • 
12 ראיקוביץ' •
13 ס. מיטרוביץ' • 
14 ז'יבקוביץ' •
15 באביץ' •
16 לוקיץ' •
17 קוסטיץ' •
18 ולאחוביץ' •
19 רצ'יץ' •
20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' •
21 ג'ורצ'יץ' •
22 לזוביץ' •
23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' •
24 א. איליץ' •
25 מלאדנוביץ' •
26 גרוייץ' •
מאמן: סטויקוביץ' | סרביהסרביה |
**מוחמד "מו" כתיר אל-חאוזי** (בספרדית: **Mohamed "Mo" Katir El Haouzi**; נולד ב-17 בפברואר 1998) הוא אתלט ספרדי, זוכה מדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022) בריצת 1500 מטר.

ביוגרפיה
--------

כתיר נולד באל-קסר אל-כביר שבמרוקו, ובגיל חמש עבר לספרד. בחודש אוקטובר 2019 קיבל אזרחות ספרדית.

### 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2021 בטורון שבפולין סיים כתיר במקום הרביעי בריצת 3000 מטר, בתוצאה של 7:49.72 דקות.

באולימפיאדת טוקיו שנערכה מאוחר יותר באותה שנה בטוקיו שביפן סיים כתיר במקום השמיני בריצת 5000 מטר, בתוצאה של 13:06.60 דקות.

### 2022

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון שבארצות הברית ביולי 2022 זכה כתיר במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:29.90 דקות, אחרי ג'יין וייטמן מהממלכה המאוחדת (3:29.23 דקות) ויקוב אינגבריגטסן מנורווגיה (3:29.47 דקות).

### 2023

מוחמד כתיר ניצח בריצה 1500 מ' בהמשחקים האירופיים עם תוצאה 3:36:95 שהיא שיא המשחקים. הוא הקדים את איזק נאדר מפורטוגל (3:37.37) ונילס לארוס מהולנד (3:37.59).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 1500 מטר: 3:28.76 דקות (2021)
* ריצת 3000 מטר: 7:27.64 דקות (2021)
* ריצת 5000 מטר: 12:50.79 דקות (2021)

### אולם

* ריצת 1500 מטר: 3:36.89 דקות (2021)
* ריצת 3000 מטר: 7:35.29 דקות (2021)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד כתיר** בוויקישיתוף
* מוחמד כתיר, ברשת החברתית אינסטגרם
* מוחמד כתיר, באתר olympedia.org
* מוחמד כתיר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14642046

 |
**לודוויג פון לופץ** (בגרמנית: **Ludwig von Löfftz**‏; 21 ביוני 1845, דרמשטדט – 3 בדצמבר 1910) היה אמן גרמני, שידוע בעיקר הודות עבודתו בהדרכת ציירים צעירים.

ביוגרפיה
--------

לודוויג פון לופץ נולד בדרמשטאדט ולמד ציור בנירנברג. בהמשך הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן והיה מלמד שם. בשנת 1879 הוא מונה לפרופסור ובשנים 1891–1899 היה מנהל המוסד.

במהלך עבודתו באקדמיה הוא לימד ציירים רבים לרבות אנטון אז'בה, יוזף מורודר-לוזנברג, אומברטוס ארגירוס, גאורגיוס יאקובידיס, ארנסט אופלר, לוביס קורינת, גאורג סאוטר וויליאם ג'ייקוב באר.

פון לופץ לא צייר עבודות רבות, אך כולם זכו להצלחה. בשנת 1873 עבודתו הוצגה בתערוכה העולמית של וינה. ציורו משנת 1883 "פיאטה" זכה למדליית זהב בתערוכה בינלאומית במינכן ומוצגת כיום בפינקוטק החדש.

גלריה
-----

* על החוף, בסביבות 1880על החוף, בסביבות 1880
* פיאטה, 1883פיאטה, 1883
* חתונה ליד בית העירייה, בסביבות 1880חתונה ליד בית העירייה, בסביבות 1880
* מריה הקדושה, 1888מריה הקדושה, 1888

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודוויג פון לופץ** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117149071
* ISNI: 0000 0000 7857 6887
* NKC: xx0118164
* RKD: 128870
* SNAC: w6931kp1
* ULAN: 500013943
* VIAF: 30305690
* WorldCat: viaf-30305690

 |
**נתיב החינוך** הוא סמינר לבנות חרדיות, שממוקם בשכונת רמות בירושלים, ומיועד לבנות שמשתייכות לזרם הליטאי, הספרדי, והכלל חסידי.

אודות הסמינר
------------

[[קובץ:|ממוזער|המבנה המיועד לכיתות ה-ו]]
הסמינר הוקם בשנת 2009 על ידי הגברת מיידי (מייטא) קרויזר, בהכוונתם ובתמיכתם של הרב ישראל גנס, הרב רפאל רייכמן והאדמו"ר מאמשינוב, כדי לתת מענה לבנות הרוצות חינוך חרדי ברמה גבוהה אך במסגרת קטנה יותר מהמקובל בשאר הסמינרים הגדולים. הסמינר אף זכה בפרס מנהל החינוך של עיריית ירושלים לשנת תשע"ז.

בשנותיו הראשונות פעל הסמינר בשכונת זיכרון משה בירושלים בשנת 2019 עבר הסמינר למיקום חדש בשכונת רמות.

מבנה הסמינר
-----------

ארבעה השנתונים הראשונים בסמינר הם כיתות א-ד, לגילאי תיכון.

במהלך שנת 2017 נפתחה בסמינר גם כיתת לימוד לשנתונים ה-ו באגף חדש שנחנך בשכונת זיכרון משה ברחוב סולובייציק הסמוך, ומיועד ללימודי הוראה ומקצועות נוספים. עם המעבר למיקום החדש בשכונת רמות אוחדו האגפים למבנה אחד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקורות מאתר (כמעט) הכל אודות מוסדות החינוך
2. ↑  פרס מנח"י לשנת תשע"ז באתר עיריית ירושלים
3. ↑  יתד נאמן, י' טבת תשע"ז.
מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גושמסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש
**אחמד קדירוב** (ברוסית: **Ахмат Абдулхамидович Кадыров**, בצ'צ'נית: **Къадири lабдулхьамидан кlант Ахьмад-Хьажи**‏; 23 באוגוסט 1951 - 9 במאי 2004) היה פוליטיקאי צ'צ'ני, שימש כמופתי של צ'צ'ניה העצמאית, עבר לצד הרוסים לפני מלחמת צ'צ'ניה השנייה ונבחר מטעמם לנשיא צ'צ'ניה. הוא נרצח בפיצוץ מטען חבלה בידי הבדלנים הצ'צ'נים בפיגוע התנקשות באצטדיון של גרוזני בעת מצעד ניצחון לזכר מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

נולד בקרגנדה שבקזחסטן, לאחר שמשפחתו הוגלתה לשם על ידי השלטון הסובייטי. ב-1980 התחיל את לימודיו במדרסה האיסלמית של בוכרה. ב-1982 עבר לבית הספר האיסלמי בעיר טשקנט(אנ'). ב-1986 סיים את לימודיו וחזר למולדתו, שם נבחר לסגן האימאם של מסגד גודרמס. ב-1990 התחיל את לימודיו בפקולטה האיסלמית של אוניברסיטת רבת עמון. ב-1991 חזר למולדתו ולקח חלק במאבקו של ג'וחר דודייב למען עצמאות צ'צ'ניה ומונה על ידו לסגן המופתי של צ'צ'ניה, ואחר כך ב-1995 מונה למופתי העליון של הרפובליקה. הכריז על מלחמת ג'יהאד נגד השלטון הרוסי. ב-1999 לאחר חילוקי דעות עם שאמיל באסייב עבר לצד השלטון הפדרלי, וחזר בו מפסק דינו הקודם. לאחר עריקתו פוטר מתפקידו כמופתי והוכרז על ידי אסלאן מסחאדוב, נשיא צ'צ'ניה כאויב העם הצ'צ'ני. ב-2000 נבחר על ידי ולדימיר פוטין כנשיא צ'צ'ניה. מאז עזר לכוחות הפדרליים לדכא את המרד הצ'צ'ני, והוכרז על ידם כיעד חיסול מרכזי. נהרג בהתפוצצות מטען באצטדיון של גרוזני ב-9 במאי 2004. בנו רמזן מונה לאחר מותו לראש ממשלתה ואחר כך לנשיא צ'צ'ניה על ידי פוטין.

הנצחתו
------

בישראל, נחנך בשנת 2014 מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש והרחוב שבו נמצא המסגד קרוי גם הוא על שמו של קדירוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחמד קדירוב** בוויקישיתוף
* אחמד קדירוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135820391
* ISNI: 0000 0000 4710 8845
* LCCN: no2008024168
* NLP: a0000003690062
* VIAF: 61345153
* WorldCat: lccn-no2008024168

 |
נמל התעופה בשנת 2006
ב-14 בספטמבר 1986 התפוצצה פצצה שהוטמנה מחוץ לטרמינל הנוסעים בנמל התעופה הבינלאומי גימפו, נמל התעופה העיקרי ששימש את סיאול, בירת קוריאה הדרומית. בפיצוץ נהרגו חמישה אנשים ונפצעו 30. כל הקורבנות היו ממוצא קוריאני.

גורמים רשמיים בקוריאה הדרומית הטילו את האחריות לפיצוץ על סוכנים חשאיים שפעלו בשם ממשלת קוריאה הצפונית. הפיגוע התרחש שישה ימים בלבד טרם תחילתם של משחקי אסיה של שנת 1986, שהתקיימו בסיאול, כאשר לטענת משטרת קוריאה הדרומית, קוריאה הצפונית הוציאה לפועל את הפיגוע בניסיון לשבש את המשחקים, ולפגוע בתדמיתה וביוקרתה של יריבתה מדרום. הפיגוע הוצא לפועל בצורה דומה לפיגוע בראנגון בשנת 1983, אשר הוביל למותם של עשרות אזרחים בורמזים ודרום-קוריאנים.

פיגועים אלו, בנוסף לאירוע טיסה 858 של קוריאן אייר ב-1987, הובילו את ממשלת קוריאה הדרומית לגייס אבטחה מקיפה ואמצעי ביטחון מוגברים לקראת המשחקים האולימפיים בשנת 1988, שנועדו אף הם להתקיים בסיאול.

ראו גם
------

* נמל התעופה הבינלאומי גימפו
* הפיגוע בראנגון (1983)
* טיסה 858 של קוריאן אייר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The bombing at Kimpo International Airport appears to have..."
2. ↑  Bairner, Alan; Kelly, John; Lee, Jung Woo (4 באוקטובר 2016). "Routledge Handbook of Sport and Politics". Routledge. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  JAMESON, SAM (15 בספטמבר 1986). "Bomb Kills 5 in Seoul; North Koreans Blamed". `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Massive Security For Seoul Olympics".
האנדרטה על קברו של אל ג'ולסון בבית הקברות הילסייד ממוריאל פארק
**בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק** (באנגלית: **The Hillside Memorial Park**; גן הזיכרון מורד הגבעה) הוא בית קברות יהודי בקלבר סיטי (אנ') שבמחוז לוס אנג'לס, קליפורניה.

בית הקברות ידוע בשל מצבת קברו המיוחדת של אל ג'ולסון המצויה בו, חלקת הקבר תוכננה בידי הארכיטקט פול ויליאמס (אנ') והיא כוללת אנדרטה וכיפה על עמודים המוצבים כולם בראש גבעה מעל מפל מים הנראה למרחקים.

בבית הקברות קבורים יהודים רבים מאנשי תעשיית הבידור האמריקאית ובהם: ג'ק בני, הנרי ברגמן (אנ'), הגיטריסט מייק בלומפילד, בן בלו (אנ'), ריצ'רד ברוקס, אדי קנטור, נל קרטר, ג'ף צ'נדלר, סיד צ'ריס, האחים ג'וליוס ופיליפ אפשטיין, המאפר מקס פקטור ובנו מקס פקטור ג'וניור (אנ'), ארתור פריד, פריץ פרילינג, המלחין ג'רי גולדסמית', מרק גודסון (אנ'), אידי גורמה, שחקן הבייסבול האנק גרינברג, רות הנדלר, מו הווארד, מייקל לנדון, לנרד נימוי, סוזאן פלאשט, דברה ראפין, ג'רי רובין, הארכיטקט ג'וליוס שולמן (אנ'), דינה שור, לו וסרמן (אנ'), אהרון ספלינג, שלי וינטרס, ויק מורו, דן ליגנט, לואי ניי (אנ'), קוני סויר, סורל בוק (אנ'), דיק שון (אנ'), פרנק בנק (אנ'), מונטי הול ורבים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק (באנגלית)
* בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק, ברשת החברתית אינסטגרם
* בית הקברות הילסייד ממוריאל פארק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
דיוקנו של צ'ארלס רנהופר כפי שהופיע בספרו "רודף התענוגות", 1894
**צ'ארלס רנהופר** (בצרפתית: **Charles Ranhofer**; ‏7 בנובמבר 1836, סן-דני, צרפת – 9 באוקטובר 1899, ניו יורק) היה שף מסעדת "דלמוניקו'ס" המפורסמת בניו יורק בשנים 1862 עד 1876 ומ-1879 ל-1896. רנהופר היה מחברו של הספר "רודף התענוגות" (The Epicurean) (1894), ספר בישול אנציקלופדי המחזיק למעלה מ-1,000 עמודים, דומה בהיקפו לספר Le Guide Culinaire של אוגוסט אסקופייה.

קריירה
------

רנהופר נשלח לפריז בהיותו בן 12 והחל להתלמד בלימודי מגדנאות, בגיל 16 נעשה השף הפרטי של הנסיך ד'הנין, קומט ד'אלזס. ב-1856 עבר לניו יורק ונעשה שף של הקונסול הרוסי, ואחר-כך עבד בוושינגטון די. סי. ובניו אורלינס. הוא שב לצרפת ב-1860 למשך תקופה קצרה, שם ארגן נשפים בחצרו של נפוליאון השלישי בארמון טווילרי, אך אז חזר לניו יורק על-מנת לעבוד במה שהיה אז מקום אופנתי "מזו דורי" (Maison Dorée). ב-1862 לורנצו דלמוניקו שכר את שירותיו למסעדת "דלמוניקו'ס", ושם נפלה בחלקו של רנהופר תהילתו הגדולה, אם כי אחרים יאמרו ששמו הלך לפניו גם לפני שהיה שף המסעדה. באותה עת, "דלמוניקו'ס" נחשבה למסעדה הטובה ביותר בארצות הברית. הוא היה שף "דלמוניקו'ס" עד לפרישתו ב-1896, פרט להפסקה קצרה בשנים 1879-1876 כשהיה הבעלים של "אוטל אמריקן" באז'ני לה בן.

מתכונים
-------

עטיפת הספר "רודף התענוגות"
רנהופר המציא או הפך מנות רבות של "דלמוניקו'ס" למפורסמות, למשל "לובסטר ניוברג" ונהג לקרוא תבשילים על שמם של אנשים ידועים – במיוחד כאלה שסעדו ב"דלמוניקו'ס" – כמו גם חבריו ואירועים בני התקופה. דוגמאות לכך:

* "לובסטר הדוכס אלכסיס", נקראה על-שם הדוכס הגדול אלכסיס ב-1871.
* "תפוחי אדמה שרה", נקראה על-שמה של שרה ברנאר.
* "לובסטר פול ברט", נקראה על-שמו של פול ברט.
* "פילה עוף סדי קארנו", נקראה על-שמו של מארי פרנסואה סדי קארנו.
* "פודינג אפרסק בנוסח קליבלנד", נקראה על-שם נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד.
* "סלט בנוסח דיומא", נקראה לכבודו של אלכסנדר דיומא האב.
* "לובסטר ניוברג", נקראה לכבודו של רב-החובל בן ונברג ואחר-כך קיבלה שם חדש כשוונברג הסתכסך עם המסעדה.
* "מרשל נה", קינוח שנקרא לכבודו של מישל נה

רנהופר לא המציא את אלסקה אפויה, אולם הוא הפך אותה לפופולרית ב-1876 כשקרא אותה לכבוד אלסקה, הרכש הטריטוריאלי החדש של מדינת ארצות הברית. הוא גם ערך ניסויים במנות חדשות, הציג בפני הניו יורקים את "אגס אליגטור" (אבוקדו) ב-1895 ודברים רבים נוספים.

מותו
----

רנהופר ואשתו היו הורים לחמישה ילדים: שלושה בנים ושתי בנות. הוא הלך לעולמו בביתו ממחלת ברייטס' (מחלת כליות) ב-1899 ונקבר בבית הקברות וודלון בברונקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס רנהופר** בוויקישיתוף
* "צ'ארלס רנהופר: השף הראשי של דלמוניקו'ס", steakperfection.com
* הספר "רודף התענוגות" של צ'ארלס רנהופר, digital.lib.msu.edu
**פיוטר בודניק** (בפולנית: **Piotr Budnik**;‏ 11 בספטמבר 1921 – 26 בספטמבר 2002) היה פולני חסיד אומות העולם שהציל יהודים בתקופת השואה וקשר את גורלו עם העם היהודי.

פעילותו להצלת יהודים
--------------------

פיוטר בודניק היה חקלאי בכפר קצ'נובקה
שליד טרנופול וגר בשכנות למשפחת הלרייך היהודית. כאשר כבשו הגרמנים את האזור במהלך מבצע ברברוסה, החביא בודניק את אם המשפחה וארבעת ילדיה ברחבי הכפר, אך האם פאני הלרייך, ושלושה מילדיה (זאב, יוסי ואסתר) נתפסו על ידי הגרמנים. אמנם אסתר וזאב הצליחו לברוח ולחזור לבודניק אבל פאני ויוסי נשלחו למחנה בלז׳ץ, שם נספו. לאחר שחזרו אל פיוטר שלושת האחים (אדלה, אסתר וזאב), הוא החליט להחביא אותם ליד ביתו, אך כאשר ראה שהסיכון לגילוים גדול, דאג להעבירם לבור מסתור בשדה באזור. בזמן שהסתתרו בבור, נדבקו האחים ובודניקֿ במחלת הטיפוס. האחים החלימו מהמחלה אך בודניק חלה בצורה קשה ולקה בדלקת קרום המוח. הוא ניצל בזכות טיפולו של רופא יהודי מהגטו הסמוך. בקיץ 1944 שוחרר האזור על ידי הצבא האדום ושלושת ילדי משפחת הלרייך יכלו לצאת ממחבואם.

לאחר המלחמה
-----------

מספר חודשים לאחר סיום מלחמת העולם השנייה התחתן בודניק עם אדלה, אחת מבנות משפחת הלרייך שהציל. השניים השתקעו בברסלאו, שם נולדו להם שני ילדים. ב-1957 בודניק ומשפחתו עלו לישראל במסגרת עליית גומולקה. עם הגעתם ארצה עברו לקיבוץ משמר הנגב אך עזבו אותו לאחר חודשיים. בעזרת היכרותם עם יגאל הורוביץ הגיעו לכפר ורבורג בו הקים בודניק משק. בשנת 1958 נולדה לבודניק בת נוספת. הוא המשיך לסבול מתופעות לוואי ממחלת הטיפוס ממנה סבל בימי המלחמה כאשר הציל את בני משפחת הלרייך. הוא נפטר ב-2002 ונקבר בבית העלמין בכפר ורבורג.

הכרה והנצחה
-----------

פיוטר בודניק הוכר כחסיד אומות העולם ב-18 באוקטובר 1966. נערך לכבודו טקס ב-28 באוקטובר באותה שנה, וניטע לכבודו עץ בגן חסידי אומות העולם ביד ושם. במסגרת מיזם "חסד אחרון" אותר קברו של בודניק (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב).

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  The Righteous Among the Nations Database - Budnik Piotr, yad vashem
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  עדינה בר-אל, סיפור הגבורה של פיוטר בודניק - אדם מיוחד במינו, אמיץ, שהציל את שכניו היהודים, באתר כנס מדיה, ‏2021-04-07
3. 1 2 3 4 5  אורי דרומי, על כפיים ביערות פולין, באתר הארץ, ‏2.10.2002
4. 1 2 3  חי פיאסצקי, לזכר סבא, חסיד אומות העולם, באתר ynet, 16 באפריל 2015
5. 1 2 3 4  קרן אור באפילה (עמ' 24-25)
6. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר רשת 13, ‏7.4.2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פיוטר בודניק"**.
**רות רוט** (באנגלית: **Ruth Root**; נולדה בשנת 1967) היא אמנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

רוט נולדה בשיקגו, ארצות הברית. סיימה את לימודיה באוניברסיטת בראון, רוד איילנד, בשנת 1990, וסיימה תואר שני במכון לאמנות בשיקגו בשנת 1993. היא למדה בתושבות בבית הספר סקוהגן לציור ופיסול בשנת 1994.

עבודתה כוללת ציורים על קנבס, ציורים על פיסות אלומיניום דקיקות, בצורה לא סדירה ופיסות נייר צבועות קטנות.

רוט השתתפה במספר תערוכות, כולל Abstract Redux בגלריית דנזה בניו יורק, Kosmobiologie בגלריית בלוות'ר בברוקלין, ו-Son-of-a-Guston בגלריית קלמנטין בניו יורק. היא הציגה באופן בינלאומי בגלריות כמו גלרי ניקולאוס רוז'יסקה באוסטריה, גלריה מרתה סרברה בספרד, מוזיאון סיאטל לאמנות וגלריה פרנקו נוארו, בטורינו, איטליה.

הציורים של רוט הם בעיקר ציורים מופשטים, המורכבים ממלבנים וצורות פשוטות אחרות בפלטה מוגבלת בעלת צבעים עזים. בציורים של תחילת שנות האלפיים נוספו עיניות או לבדי סיגריות. "ללא כותרת" משנת 2005, באוסף מוזיאון הונולולו לאמנות, הוא דוגמה לשלב זה של יצירותיהם של רוט. זוג עיניים מציצות באופן מסתורי ממרחב כחול כהה. מוזיאון הירשהורן, מוזיאון הונולולו לאמנות, מוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון סיאטל לאמנות, ומרכז האמנות ווקר נמנים עם האוספים הציבוריים המחזיקים חלק מעבודותיה של רוט.

מתגוררת בניו יורק.

פרסים
-----

* 1996 National Endowment for the Arts, Mid-Atlantic Grant in Painting
* 1996 New York Foundation for the Arts Fellowship in Painting

קישורים חיצוניים
----------------

* רות רוט, ברשת החברתית אינסטגרם
* Frances Richard, *Ruth Root - New York - hard-edge abstraction*, *ArtForum*, September 2003.
* Mario Naves, *A Headstrong Loner's Paradox: Transformations Fixed in Time*, *The New York Observer*, May 18, 2003.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ruth Root (אורכב 04.06.2007 בארכיון Wayback Machine), biography at Andrew Kreps
2. ↑  Roberta Smith, *Art in Review: Ruth Root*, *New York Times*, May 9, 2003.
3. ↑  Holland Cotter, *Art in Review: Ruth Root*, *New York Times*, March 26, 1999.
4. ↑  Smith, Roberta, "Art in Review: Ruth Root", *New York Times*, May 9, 2003
5. ↑  Griffin, Nora, "Ruth Root", *The Brooklyn Rail*, April 4, 2008
6. ↑  Honolulu Museum of Art, wall label, *Untitled* by Ruth Root, 2005, accession TCM.2009.23.160
7. ↑  hirshhorn.si.edu
8. ↑  *Untitled*, 2005, accession TCM.2009.23.160
9. ↑  ,lacma.org
10. ↑  "Ruth Root".
11. ↑  seattleartmuseum.org
12. ↑  walkerart.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 136168280
* ISNI: 0000 0003 8297 5305
* RKD: 417091
* SNAC: w6q55fc8
* SUDOC: 128432950
* ULAN: 500332853
* VIAF: 267935667
* WorldCat: lccn-no2003103643

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רות רוט"**.
**DNA הומבייס** (באנגלית: **DNA Homebase**) הוא צמד מוזיקלי ישראלי, המורכב מהזמרת-יוצרת דנה ברגר והמוזיקאי עדי שרון.

סינגל הבכורה של הצמד "מקלט ציבורי" יצא בשנת 2019. בתחילת שנת 2020 יצא אלבום הבכורה של הצמד, *DNA*. מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים בסך הכול, מתוכם בלטו "וואלה יופי" ו"עצים". בשנת 2022 יצא אלבום ההמשך שנשא את אותו השם, *DNA*. מתוך האלבום יצא סינגל אחד בשם "רק אתה (יודע לאהוב אותי)".

ביוגרפיה
--------

### 2019–הווה: הקמת הצמד

בשנת 2019 הכריזו דנה ברגר ועדי שרון על יציאת הסינגל "מקלט ציבורי". בהמשך לכך, יצא "סליחה". בתחילת שנת 2020 יצאו שני הסינגלים "וואלה יופי" ו"עצים". לאחריהם, יצא אלבום הבכורה של הצמד, *DNA*. במסגרת האלבום הוקלטו אחד-עשר שירים בסך הכול, שהופקו בידי השניים. בשנת 2021 התארחו אצל רבקה מיכאלי במהלך מגפת הקורונה והצהירו: "מתוך הצורך לעשות דברים יחד ולנגן ביחד – קרה דבר מדהים. במקום להרוג אחד את השני, עשינו מוזיקה".

ב-5 בדצמבר 2022 יצא הסינגל "רק אתה (יודע לאהוב אותי)". בהמשך אליו, יצא אלבום נוסף בשם *DNA*.

חברי ההרכב
----------

* **דנה ברגר** – נולדה ב-2 בנובמבר 1970. היא זמרת, מלחינה, פזמונאית ושחקנית טלוויזיה ישראלית, "זמרת השנה" לשנים 2000 ו-2003.
* **עדי שרון** – בן זוגה של ברגר. מוזיקאי ומפיק מוזיקלי.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* 2020: *DNA*
* 2022: *DNA*

הערות שוליים
------------

1. ↑  DNA homebase, Spotify
2. 1 2  *מקלט ציבורי*, 2019-11-28, נבדק ב-2023-12-09
3. 1 2  *Dna*, 2020-03-12, נבדק ב-2023-12-09
4. 1 2  *וואלה יופי*, 2020-01-27, נבדק ב-2023-12-09
5. 1 2  *עצים*, 2020-03-01, נבדק ב-2023-12-09
6. 1 2  *DNA*, 2022-12-26, נבדק ב-2023-12-09
7. 1 2  *רק אתה (יודע לאהוב אותי)*, 2022-12-05, נבדק ב-2023-12-09
8. ↑  *סליחה*, 2019-12-15, נבדק ב-2023-12-09
9. ↑  יובל אראל, עדי שרון ודנה ברגר - DNA - יובל אראל, באתר הבלוג של יובל אראל, ‏2020-03-13
10. ↑  דנה ברגר ובעלה עדי שרון התארחו באולפן של רבקה מיכאלי | 103fm, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
**עומר היית'ם** (בערבית: **عمر هيثم**), נולד ב-3 בינואר 1963, בסוריה), הוא איש עסקים סורי, שהתאזרח ברומניה ונידון בה בהיעדרו לעונש של 20 שנות מאסר על מעורבותו בחטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק, ב-2005.

ביוגרפיה
--------

היית'ם, שנולד בסוריה והגיע לרומניה בשנת 1980 לצורך לימודים אוניברסיטאיים בבוקרשט, הוא קרוב משפחה של מוסטפא טלאס. הוא נשא לאישה את רומנייה בשם אדלה ויחד הביאו לעולם שבעה ילדים. לאחר המהפכה הרומנית התאזרח ברומניה.

### חטיפת העיתונאים הרומנים

שני עובדי ערוץ הטלוויזיה המסחרי הרומני Prima TV, יחד עם כתב של כתב העת הרומני România liberă ועם מלווה ומתרגם יליד עיראק בעל אזרחות אמריקאית (משנת 2000) בשם מוחמד מונאף, שהתגורר ברומניה משנת 2001 ועבד שם בשירותו של עומר היית'ם, שהו מזה כשבוע בעיראק לצורך העבודה עיתונאית של הרומנים. ביום 28 במרץ 2005 הם נסעו באזור בגדאד ברכב פרטי הנהוג בידי המלווה הערבי. רכב אחד של החוטפים חסם את מעבר כלי הרכב בו נסעו העיתונאים ורכב חוטפים נוסף חסם את אפשרות המילוט ברברס. העיתונאים והמלווה שלהם נלקחו באיומי רובים והוכנסו לתאי המטען של מכוניות החוטפים. החטופים הוסעו לחדר גדול ובו מזרנים מונחים על הרצפה. בערב העבירה מרי-ז'אן יון מסרון לערוץ הטלוויזיה בו עבדה ובו הודיעה על חטיפתם וביקשה שיפנו לשגרירות הרומנית בעיראק. בהמשך הודיע משרד החוץ הרומני על ייתכנות של חטיפת עיתונאים רומנים בעיראק.

ב-30 במרץ מסר עומר היית'ם, מי שמימן את נסיעת העיתונאים לעיראק, שהתקשר אליו אלמוני ותבע ארבעה מיליוני אירו תמורת שחרור העיתונאים. לאחר הפרסום הזה צולמו החטופים על ידי חוטפיהם בעזרת ציוד הצילום שלהם והצילומים נשלחו לגיבוי תביעתם לנסיגת הכוחות הרומנים מעיראק.

### המעצר

עומר המשיך לנהל ברומניה עסקים גם אחרי המהפכה הרומנית והסתבך עם המשמר הפיננסי.

באוקטובר 2005 נפתח ברומניה משפטם של עומר היית'ם ומוחמד מונאף החשודים בקשירת קשר לחטיפת העיתונאים הרומנים וחטיפת אנשים פוליטיים רומנים, הכל לשם קבלת כופר נפש של ארבעה מיליוני יורו.

לעזרתו של עומר היית'ם ובני משפחתו גויס עורך דין ישראלי, מרדכי ציבין.

ב-19 ביולי 2013 הודיע דובר נשיא רומניה שעומר היית'ם הובא לרומניה, כדי שירצה את מאסרו.

ראו גם
------

* חטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק

קישורים חיצוניים
----------------

* Andi Laslau, "ערביי רומניה, שיקוף מלא" (ברומנית)
* Romania sentences Arab businessman for Iraq kidnap (באנגלית)
* אובידיו אוחנסיאן על הבאתו לרומניה של עומר היית'ם: זה נראה טוב מדי מכדי שיהיה אמת (ברומנית)
* עומר היית'ם בראיון הראשון לאחר הימלטותו מרומניה: "החוטפים הם אחרים" (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עו"ד ציבין: יש לי קשר אישי עם הסורים" באתר חדרי חרדים, ביום 27 בפברואר 2007
2. ↑  DOCUMENTAR Omar Hayssam şi dosarul de terorism privind răpirea jurnaliştilor români în Irak תיעודי "עומר היית'אם ותיק הטרור בנוגע לחטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק (ברומנית)
3. ↑  אורי יבלונקה "ישראלי למען טרוריסט סורי באתר מעריב, 14 במרץ 2007
**גדעון (גידי) שפסקי** (28 במרץ 1932 – 10 בדצמבר 2017) היה כימאי ישראלי, שכיהן כפרופסור לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה העברית ובשנים 1975–1979 כיהן כרקטור האוניברסיטה.

חייו
----

נולד בברלין לוולטר שפסקי, שהיה רופאו האישי של משה זמורה. בהיותו בן שנתיים עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. למד בתיכון בית הכרם (מחצית משכר הלימוד מומנה על ידי זמורה, לאחר מות האב בחטף). בראשית שנות החמישים למד כימיה ופיזיקה באוניברסיטה העברית וקיבל מלגה מטעם חברת החשמל. שפסקי קיבל תואר שני מהאוניברסיטה העברית ב-1956 וסיים דוקטורט ב-1960, באוניברסיטה העברית, בהנחיית פרופסור גבריאל שטיין.

לאחר מספר שנים פוסט דוקטורט מחוץ לישראל מונה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית שנת 1964, ובשנת 1966 הוא הועלה לדרגת פרופסור חבר בכימיה פיזיקלית. בשנת 1970 מונה לפרופסור מן המניין.

שימש כמנחם של מדענים רבים, כולל חתני פרס ישראל לכימיה אברהם ניצן ועמנואל פלד.

בתחילת שנות השבעים היה יושב ראש המועצה המתאמת של ארגוני הסגל במוסדות להשכלה גבוהה. במסגרת זאת התעמת עם מנכ"ל האוניברסיטה, יוסף הרפז. במאי 1975 נבחר ברוב גדול של סגל האוניברסיטה לתפקיד רקטור האוניברסיטה, בחירה שהתפרשה כהתנגדות להרפז. שפסקי כיהן כרקטור עד 1979 והוחלף על ידי פרופסור רפאל משולם.

בשנים האחרונות לחייו עסק בניתוח ממצאים בנושא דירוג מוסדות אקדמיים ובתנאי המחקר של מדענים בישראל. בנוסף, היה פעיל בתנועת "אני ישראלי" ובעשור הראשון של המאה ה-21 נמנה עם העותרים לשינוי הלאום שלהם מ"יהודי" ל"ישראלי", עתירה שנדחתה בבית המשפט העליון בפסק דין עוזי אורנן נגד משרד הפנים.

בן 85 במותו. הותיר אחריו רעיה ושתי בנות. ב-11 בדצמבר 2017 נטמן בבית העלמין שבקיבוץ עינת.

קישורים חיצוניים
----------------

* גדעון שפסקי (1932-2017), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברות ישראליות העניקו סטיפנדיות, על המשמר, 13 באוגוסט 1954
2. ↑  מינויים והעלאות באוניברסיטה, מעריב, 8 באוגוסט 1966
3. ↑  דוד מושיוב, מתחילה השביתה באוניברסיטאות, דבר, 10 ביוני 1973  
תביעה נגד האוניברסיטה העברית בגלל אי העברת תמיכות, דבר, 22 בינואר 1975
4. ↑  אהרון גבע, איך מנהלים אוניברסיטה, דבר, 5 במאי 1975
5. 1 2  פרופ' ג. שפסקי - רקטור האוניברסיטה העברית, דבר, 8 במאי 1975
6. ↑  מנכ"ל האוניברסיטה העברית עומד לפרוש מתפקידו, דבר, 9 במאי 1975
7. ↑  פרופ' משולם רקטור האוניברסיטה העברית, דבר, 1 באוגוסט 1979
8. ↑  יובל דרור, ‏כוכבים בחלל, צולעים ברפואה, באתר "הידען", 23 ביולי 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462293005171
* BnF: cb12986474r (data)
* ISNI: 0000 0000 5285 5829
* LCCN: nr2003001339
* SUDOC: 057133948
* VIAF: 203056750
* WorldCat: viaf-203056750

 |
**ATI Technologies Inc.** (ראשי תיבות של **Array Technologies Incorporated**) הייתה חברה קנדית שייצרה וסיפקה מעבדים גרפים. 
החברה נוסדה בשנת 1985 ונקנתה על ידי חברת AMD באוקטובר 2006. 
החברה מפורסמת בעיקר בזכות סדרת כרטיסי המסך Radeon וסדרת כרטיסי המסך למידול תלת־ממדי FireGL.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה על ידי שלושה מהגרים סינים: קווק יו הוו, בני לאו ולי לאו.

בתחילת דרכה יצרה החברה כרטיסי מסך לתאגידים גדולים (כמו IBM). ב-1997 רכשה החברה את מעבדות טסנג, ועם רכישה זו התווספו לה 40 מהנדסים. בשנת 2000 רכשה החברה את חברת ArtX, ויחדיו יצרו את ה"פליפר" ששימש בגיימקיוב, קונסולת המשחקים של חברת נינטנדו. מאוחר יותר, יצרו את הכרטיס גרפי של קונסולת המשחקים היורשת של הגיימקיוב, ה-Wii. בנוסף, יצרו את השבב הגרפי של קונסולת המשחקים Xbox 360.

שוק
---

בתחילה השיקה החברה כרטיסי מסך דו־ממדיים (כגון ה-Commodor). באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20, כשטכנולוגיית התלת־ממד החלה להיכנס לשוק, הוציאה החברה את שבב ה-Rage שהתחרה בשבב ה־Voodoo, שהיה עד אז היחידי בטכנולוגיית התלת מימד. בשנת 1999 הוציאה החברה את שבב ה-Rage 128, שהיווה קפיצת מדרגה משמעותית בתחום ה-DirectX 6.0. בשנת 2000 הוציאה החברה את סדרת המעבדים הגרפים Radeon. כתוצאה מסדרה זו התפרסמה החברה. לסדרת ה-Radeon יצאו סדרות רבות המבוססות על הצ'יפסט שלהם: R100 – סדרת 7000, R200 – סדרת 8000, R300 – כרטיסי מסך: 9500-9800, ו-X300-X600, צ'יפסט R420 X700-X850, צ'יפסט R520 X1300-X1950, צ'יפסט R600 – סדרת HD200. 

החל משנת 2007 יצאו כרטיסים מבוססי צ'יפסט RV670 – סדרת HD3000, ו-R700 – סדרת HD4000 (כשכל דרג כרטיסים בנוי כמו המעבדים מרובי הליבות).

בסוף שנת 2009 הוציאה ATI-AMD את כרטיסי המסך מסדרת ה-5XXX שתומכים בטכנולוגיית ה-DX11. נוסף על כך גם סדרת ה-5XXX תמכה בטכנולוגיית ריבוי מסכים מתקדמת.

אסטרטגיה חדשה
-------------

באוגוסט 2007 הודיעה החברה שהיא משנה את האסטרטגיה שלה, שתוציא כרטיסי מסך לשוק הגבוה כל חצי שנה ותשווקם במחירים של כרטיסים לשוק הבינוני (300$).

ראו גם
------

* AMD
* כרטיס גרפי
* NVIDIA

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ATI טכנולוגיות** בוויקישיתוף
**סטפן קארל סטפנסון** (באיסלנדית: **Stefán Karl Stefánsson**;‏ 10 ביולי 1975 – 21 באוגוסט 2018) היה שחקן וזמר איסלנדי שהתפרסם בגילום דמותו של הנבל רובי רקב בסדרת הטלוויזיה האיסלנדית לילדים "נווה עצלנות".

קריירה
------

הקריירה של סטפנסון החלה בשנת 1994. בגיל 19, הוא עבד בתור בובנאי בטלוויזיה. בשנותיו כמתאגרף, הוא גם למד באקדמיה לדרמה של איסלנד. עם זאת, הוא לא היה מרוצה מנקודות המבט של סטנדרטים דרמטיים איסלנדים. הוא נזכר כי מנהל בית הספר התיכון שלו אמר כי "ממלא מקום לא עושה פרצופים ומשנה פנים".

לימים הוזמן סטפנסון על ידי מאגנוס שבינג, מתעמל איסלנדי, לגלם את אחת הדמויות בהצגה השנייה של "נווה עצלנות". סטפנסון הסביר כי "שבינג רצה שהילדים יהיו בריאים יותר, ולכן הוא יצר מחזמר בשם 'נווה עצלנות'. הוא שיחק את ספורטקס, פנאט הכושר, ואני הייתי רובי רקב, הבחור שאהב להישאר בבית ולישון". לאחר ההצלחה הראשונית עם המחזמר ביצעה ניקלודיאון עסקה עם יוצרי "נווה עצלנות" על מנת לשדר את ארבעים הפרקים הראשונים של הסדרה, ואלה הופקו באולפן מיוחד שנבנה באיסלנד. בתחילת דרכה של "נווה עצלנות" בתחילת שנות ה-2000, סטפנסון לא ידע אנגלית כלל, אך במהרה שלט בשפה באופן מלא.

חיים אישיים
-----------

סטפנסון התגורר בלוס אנג'לס יחד עם אשתו, שלוש בנות ובן אחד.

הוא אובחן לראשונה כחולה בסרטן כיס המרה ב-2016 ועבר ניתוח להסרת גרורות בשנת 2017. המחלה חזרה בשנת 2018 באופן חמור יותר, ובשנה זו הוענק לו אות "מסדר הפלקון".

מחלתו ומותו
-----------

סטפנסון הודיע באוקטובר 2016 כי אובחן כחולה בסרטן כיס המרה; בעקבות כך, נוצר קמפיין "GoFundMe" על ידי אחד מהיוצרים הראשיים של נווה עצלנות, מארק ואלנטי, לסייע לשלם את עלויות המחיה של סטפנסון כאשר הוא נעשה חולה מדי לעבודה. הקמפיין זכה לפופולריות על ידי משתמשי יוטיוב שונים שהעלו פרודיות על עבודותיו של סטפנסון, בין השאר על השירים "We Are Number One" ו"The Mine Song" מהתוכנית. סטפנסון הבהיר במהלך מסע הקמפיין של "GoFundMe", כי בעוד שהגרורות שלו הוסרו לאחר ניתוח כבד מוצלח ביוני 2017, הוא עדיין היה חולה וסירב לקבל עוד טיפולים.

במרץ 2018 התבשר סטפנסון כי הסרטן שלו סופני, ואמר כי הוא עובר כימותרפיה כדי להאריך את חייו. באפריל 2018 הודיע כי הוא בחר להפסיק את הטיפול הכימותרפי, והחל לסגור את כל חשבונות המדיה החברתית שלו. הוא נפטר ב-21 באוגוסט 2018, בגיל 43. אשתו אמרה כי "לפי בקשתו של סטפן, לא תהיה הלוויה. שרידיו יפוזרו בחשאיות באוקיינוס רחוק".

המנהל שלו, שריל אדיסון, הכריז כי אקדמיה ומרכז לאומנויות הבמה על שמו יושקו בשווייץ בשנת 2019 כמחווה לפועלו ולקריירה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטפן קארל סטפנסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סטפן קארל סטפנסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* סטפן קארל סטפנסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סטפן קארל סטפנסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סטפן קארל סטפנסון, באתר Discogs (באנגלית)
* סטפן קארל סטפנסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4869325
* GND: 1293064432
* ISNI: 0000 0000 7321 385X
* MusicBrainz: 7446820f-98e3-4435-ad1d-8b77ae494fa2
* VIAF: 102360585
* WorldCat: viaf-102360585

 |
**פיסל פיקרד** מילולית חוט פיקרד או פתיל פיקרד (בצרפתית: **Ficelle picarde**) הוא מאכל מהמטבח הצרפתי, שמקורו בפיקארדי, המוגש כמנה ראשונה.

היסטוריה
--------

פיסל פיקרד נוצר בשנות ה-50 בעיר אמיין, על ידי הטבח מרסל לפבר.  במהלך יריד התערוכה La Hotoie באמיין, הוגשה ארוחה לנכבדי המחלקה. המסעדנים הנודעים בעיר הוזמנו לפתח את התפריט, ובהזדמנות זו נולד פיסל פיקרד.

המתכון המקורי לפיסל פיקרד מוגן על ידי "אחוות החברים של פיסל פיקרדי" ו-Companes de la Rabotte Picarde.

עמותה בשם Confrérie de la ficelle picarde נוסדה ב-1997.

הכנה
----

פיסל פיקרד הוא קרפ עם ז'אמבון של פריז, ופטריות של פריז דהיינו פקועה דו-נבגית דיקסל, בצלצל שאלוט, בצל, קרם פרש (או בשמל), אגוז מוסקט וגבינת גרוייר מגוררת. לאחר מכן אופים אותו בתנור.

ראו גם
------

* Yves Sudres (1984). *Gastronomie picarde* (בצרפתית). S.A.E.P. ISBN 2-7372-2110-2..
* De Wazières, Isabelle; Boidanghein, Isabelle (2008). *Gourmandises en Somme* (בצרפתית). Punch Edition. ISBN 2-913132-97-9..

מאמרים קשורים
-------------

* אמיין אנדואלט
* סופגניית אמיין
* מטבח פיקרד
* ארנב בסיידר
* אמיין מקארון
* פטה ברווז אמיין

קישורים חיצוניים
----------------

* "Confrérie de la ficelle picarde". *ficellepicarde.asso-web.com*..
* "Ficelle picarde". *cuisinealafrancaise.com*..

הערות שוליים
------------

1. ↑  "La ficelle picarde, une spécialité de Picardie". *villagesetpatrimoine.fr* (בצרפתית)..
2. ↑  Olivier Averlant. "Gastronomie : au-delà des vieilles ficelles picardes". *dailynord.fr* (בצרפתית)..
3. ↑  Patrick Caffin. "Breteuil : la confrérie de la ficelle picarde a 20 ans". *leparisien.fr* (בצרפתית). Le Parisien..
4. ↑  De Wazières, p. 7.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פיסל פיקרד"**.
הרב **שניאור זלמן גרליק** (כ"ה בסיון ה'תר"ם, 4 ביוני 1880 - ח' בסיוון תשל"ד, 28 במאי 1974) היה הרב הראשון של כפר חב"ד והתלמיד הראשון בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'.

תולדות חייו
-----------

הרב גרליק נולד בבעיר ראגאצ'וב בבלארוס לליבא ליהושע גרליק, שהיה מחסידי הרבי הרש"ב.

בשנת ה'תרנ"ז (1897), בגיל 17 נסע עם אביו ללובביץ' לחתונת אדמו"ר הריי"צ, לאחר ששמע את ההכרזה מהאדמו"ר הרש"ב על הקמת ישיבת תומכי תמימים בעת סעודת השבע ברכות של בנו אדמו"ר הריי"צ, בבואו ללובביץ סר פעמיו מיד להירשם לישיבה, וכך למעשה היה התלמיד הראשון שנרשם לישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. היה מעשרה התלמידים הראשונים שהתקבלו למחזור הראשון של ישיבת תומכי תמימים בלובביץ', שם קיבל סמיכה לרבנות מהמו"ץ של ליובאוויטש, הרב דוד צבי חן ועוד.

בשנת ה'תרס"א, בגיל 21, החל לכהן כרב בעיר ברזנה שבאוקראינה. בשנת ה'תרפ"ז עבר לכהן כרב בעיר סנובסק.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדד ללנינגרד, ומאוחר יותר לטשקנט.

בתום המלחמה ולאחר תלאות רבות הגיע עם בני משפחתו לארץ ישראל. לקראת חג השבועות תש"ט השתקע בכפר חב"ד שהוקם באותה תקופה.

הרב גרליק החל לארגן שיעורי תורה, ואף דאג לשפץ מבנה עבור המקווה. תושבי היישוב שהכירו במעלותיו ביקשו למנותו כרב היישוב, אולם הוא סירב בתחילה לקבל עליו את התפקיד, בסוף חודש תשרי תש"י ערכו תושבי הכפר אספה ובה החליטו כי הם מקבלים עליהם את הרב גרליק לרב הכפר, אך למרות החלטה הוא שלח מכתב לאדמו"ר הריי"צ על החששות שלו לעניין, בכ' בכסלו תש"י קיבל מכתב חזרה עם ברכת הצלחה ו'מזל טוב' לרגל התמנותו ומאז החל לכהן כרבה של כפר חב"ד, וכיהן במשרה זו במשך עשרים וחמש שנים עד לפטירתו.

במוצאי ז' בסיוון אסרו חג של חג השבועות ה'תשל"ד (28 במאי 1974) כאשר שב במכונית מחתונה בירושלים, נהרג בתאונת דרכים, יחד עם שלשה אנשים נוספים, בהם כלה ערב נישואיה. התאונה עוררה זעזוע בקרב חסידי חב"ד, והרבי מנחם מנדל שניאורסון התייחס למאורע והתבטא כי לא ניתן להסביר את סיבת המות הטראגי, אך אין לתהות על מידת הדין של הקב"ה.

על שמו נקרא רחוב בכפר חב"ד. לרב גרליק נולדו בן יחיד ושלשה בנות. חתנו הרב נחום טרבניק מילא את תפקידו ברבנות לאחרי פטירתו.

לקריאה נוספת
------------

שניאור זלמן רבינוביץ, **התמים הראשון**, תולדות חייו פועלו ואמרותיו של ראשון תלמידי 'תומכי תמימים' הרב שניאור זלמן גרליק ע"ה, רבו הראשון של כפר חב"ד, תשפ"א

קישורים חיצוניים
----------------

* נכדו אלעזר גרליק מספר עליו
* כללי הנחת תפילין ביד ימין או שמאל מאמר תורני מאת הרב גרליק
* 41 שנה לרב גרליק, על אישיותו של רבה הראשון של כפר חב"ד הרב מנחם מנדל טננבוים, י"א סיון תשע"ה, אתר COL
* החלפת מכתבים בין נשיא המדינה זלמן שזר עם הרב שניאור זלמן גרליק, באתר ארכיון המדינה
* כרטיס הקבר של הרב שניאור זלמן גרליק, באתר הר הזיתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגרות קודש הריי"צ כרך יח עמוד שלב
2. ↑  לקריאה נוספת אודות התאונה חב"ד און ליין, תשע"ו.
3. ↑  לקט כתבות מהעיתונות לאחר התאונה
**בית הקברות היהודי ברוסאו** (גרמנית: Jüdischer Friedhof Rossau) נמצא ברובע אלזרגרונד(ה־9) ברחוב זהגאסה seegasse בעיר וינה, אוסטריה. זהו בית הקברות השמור העתיק ביותר בווינה. יהודי וינה נקברו בו בין השנים 1540–1783.

מיקום
-----

בית הקברות ממוקם בפרבר רוֹסַאוּ של הרובע התשיעי של וינה, ומכסה שטח של כ-2,000 מ"ר. כיום, בית הקברות נמצא בחצר בית אבות הנמצא ברחוב סיגאסה (Seegasse), ששימש בעבר את הקהילה היהודית כבית חולים סגור לחולים מדבקים. בשנת 1629 קראו לרחוב: "רחוב קטן עם בית קברות יהודי" (Gassel allwo der Juden Grabstätte). בשנת 1778 הרחוב נקרא "רחוב היהודים" (Judengasse). בשנת 1862 שונה שם הרחוב לשמו הנוכחי סיגאסה (Seegasse), רחוב האגם, על שם בריכת דגים שהייתה באזור.

היסטוריה
--------

בית הקברות נבנה במאה ה-16 ושימש כבית הקברות של הקהילה היהודית כמעט 250 שנה. בשנת 1670 (ה'ת"ל) התרחש גירוש ווינה על ידי לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שילמו בני הסוחר היהודי קופל פרנקל, ר' ישראל סג"ל פרנקל ואחיו ר' דוד יצחק זעקל וגיסם רבי חגי חנוך סכום של 4,000 זהובים עבור התחייבות העיר להמשיך לקיים את בית הקברות. בשנת תנ"ו מכרו אותו לשמואל אופנהיימר. בית הקברות פעל עד לשנת 1783, בה החליט הקיסר יוזף השני שאין לקבור יותר בין חומות העיר, ובית עלמין יהודי חדש הוקם מחוץ לחומות העיר ברובע ורינג (Währing).
בינואר 1941 החליטו הנאצים להרוס את בית הקברות ולבנות עליו מחדש. קבוצה של יהודים מווינה הבריחו את המצבות לבית הקברות המרכזי בווינה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 280 מתוך 931 המצבות, הושבו למקומן ושוחזרו, לפי רישומיו של ההיסטוריון ברנרד ואכשטיין מתחילת המאה ה-20. בית הקברות קודש מחדש ב-2 בספטמבר 1984. המצבות כתובות כולן בעברית.

אישים הקבורים בבית הקברות
-------------------------

* הרב מנוח הנדל – רבה של וינה (נפטר ב-1611).
* הרב שבתי שפטל הלוי הורוביץ (ווי העמודים) – רבה של וינה ואביו של השל"ה (נפטר ב-1660).
* שמואל אופנהיים – יהודי החצר של הקיסר לאופולד הראשון (נפטר ב-1703).
* הרב שמשון ורטהיימר – רבה של ממלכת הונגריה (נפטר ב-1724).
* הרב אברהם פלוש-אויסטרליץ

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית הקברות רוסאו** |

* תמונות מבית הקברות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2009016377
* VIAF: 126931817
* WorldCat: lccn-nb2009016377

 |
**סרחיו אנדרס היגיטה גרסיה** (בספרדית: **Sergio Andrés Higuita García**; נולד ב-1 באוגוסט 1997) הוא רוכב אופני כביש קולומביאני בקבוצת בורה–הנסגרוהה. היגיטה הוא אלוף קולומביה בשנת 2020 ומנצח הטור של קולומביה באותה שנה. בשנת 2022 ניצח את הוולטה אה קטלוניה.

ביוגרפיה
--------

היגיטה נולד ב-1 באוגוסט 1997 במדיין, עיר בקולומביה ובירת מחוז אנטיוקיה.

### מנסנה פוסטובון (2016–2018)

היגיטה הצטרף לקבוצת למנסנה פוסטובון (אנ') הקולומביאנית ב-2016.

ב-2017, היגיטה ניצח בקטגוריית ההרים בוואלטה אסטוריאס.

### קרן אאוסקדי (2019)

היגיטה הצטרף לקבוצת קרן אאוסקדי. הוא פתח את העונה בספרד, בכמה מרוצים חד יומיים ובלט בהם, אך לא הצליח לנצח אחד בהם כשסיים שישי במרוץ טרופאו סס סלינס, במקום ה-12 במרוץ טרופאו אנדרקס ובמקום ה-4 בטרופאו קמפוס. היגיטה ניצח את דירוג הצעירים בוולטה ולנסיה וסיים שביעי בוואלטה אה אנדלוסיה. הוא ניצח את הקטע הרביעי בוולטה או אלנטחו בפורטוגל וסיים במקום החמישי כללי כשהוא מסיים שני בקטגוריית ההרים וקטגוריית הרוכב הצעיר. לאחר מכן חזר היגיטה לספרד וסיים שלישי בגראן פרמיו מיגל אינדוראין ורביעי בקלאסיקה פרימאוורה.

### EF Education First (מרץ 2019–2021)

היגיטה הצטרף ל-EF Education First החל מ-30 במרץ וכבר בהופעות הראשונות שלו בקבוצה בלט, כשסיים 2 בטור של קליפורניה, 16 שניות פיגור מטאדיי פוגאצ'אר המנצח. היגיטה גם סיים שני בקטע השישי, לאחר שהפסיד לפוגאצ'אר בספרינט הסיום, ושלישי בקטע ה-5. היגיטה השתתף בטור של פולין לאחר שלושה חודשים של היעדרות מתחרויות וסיים במקום הרביעי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לוואלטה אספנייה, וניצח את הקטע ה-18 במרוץ לאחר בריחת סולו. הוא סיים את המרוץ במקום ה-14 הכללי, 32:17 דקות אחרי פרימוז' רוגליץ' המנצח. למרות שכבר התחרה במרוצי העלית, הוא העדיף להתחרות באליפות העולם במקצה עד גיל 23, וסיים רביעי בספרינט שהסתיים בניצחונו של סמואלה באטיסטלה (אנ') האיטלקי. לאחר מכן התחרה בסדרה של מרוצים חד יומיים באיטליה, וזה בלט בג'ירו דל'אמיליה כשסיים שלישי, וחמישי במרוץ טרה ואלי וארסינה, שבשני המרוצים ניצח פרימוז' רוגליץ'. 

ב-2020, היגיטה ניצח את אליפות קולומביה, לאחר שהקדים את איגן ברנל ואת דניאל פליפה מרטינס (אנ'). הוא ניצח את הטור של קולומביה לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ וסיים שני בקטע השישי. היגיטה התחרה בפריז - ניס וסיים את המרוץ במקום השלישי, 59 שניות ממקסימיליאן שכמן המנצח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרחיו היגיטה** בוויקישיתוף
* סרחיו היגיטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סרחיו היגיטה, ברשת החברתית אינסטגרם
* סרחיו היגיטה, באתר olympedia.org
* סרחיו היגיטה, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  לאחר פסילתו של נילס אקוך
2. ↑  National Championship Colombia, procyclingstats.com
הרב **ניסן בן ציון בן-ציון** (**שמושקוביץ**; כסליו ה'תרמ"ו, 1885 – י' באלול ה'תשי"ג, 21 באוגוסט 1953) היה רב ליטאי ישראלי. כיהן כרבן של מספר קהילות ברוסיה, בבלארוס ובפולין ובסוף ימיו רבה של קריית חיים בחיפה. היה אב בית הדין הרבני בחיפה. חיבר ספר שאלות ותשובות בשם "בנין ציון".

תולדותיו
--------

נולד בנובהרדוק כניסן בן ציון שמושקוביץ, בנם של הרב מנחם מאיר ובריינה שמושקוביץ. בבחרותו למד בישיבות מיר וסלובודקה. נשא לאשה את דינה בת רבי משה לוינסון מהעיר אראן (רבי משה אראנער).

לאחר נישואיו, בשנת תרע"ה (1915) מונה לרב הקהילה בארזאמאס (אנ') שבמחוז ניז'ני נובגורוד, רוסיה. בתקופה זו הוא הקים במקום תלמוד תורה וישיבה וכונן את חיי הדת בעיר. לאחר מכן מונה לרב העיר אמסטיובה שבמחוז וולקוביסק, בלארוס. שם הוא הוציא לאור את חלקו הראשון של ספר השו"ת שלו "בנין ציון". בשנת תרפ"ד נתמנה לרב הקהילה בבאדקי שבמחוז ביאליסטוק.

בשלהי שנת תרצ"ה (יולי 1935) עלה לארץ ישראל ושינה את שם משפחתו ל"בן ציון". תקופה קצרה לאחר מכן מונה לרבה של קריית חיים שהייתה בשנות היווסדה וברגישות הקים בה את חיי הקהילה התורנית למרות היותה שכונת פועלים שהתנגדו לחיי הדת. בשנת 1942 הוא הכשיר את תחנת המשטרה בקריית חיים.

מתחילת שנות ה-40 כיהן במקביל לרבנות קריית חיים גם כאב"ד בבית דין לאישות וירושות בחיפה. לאחר שפרש מרבנות קריית חיים בשנת 1947, המשיך בתפקיד אב בית דין עד לפטירתו.

הרב ניסן בן ציון נפטר בי' באלול ה'תשי"ג, 21 באוגוסט 1953, ונקבר בחיפה.

משפחתו
------

גיסו, אח אשתו, היה הרב אברהם אלישיב, אביו של הרב יוסף שלום אלישיב.

נולדו לו ארבעה בנים. ילדיו שינו את שם המשפחה ל"ציוני". בנו הרב מנחם מאיר ציוני היה אב בית דין בתל אביב. ביו נכדיו היו הרב פרץ ציוני רבה של עפולה ומנחם ציוני ראש המועצה המקומית אור עקיבא. 

מנישואיו השניים נולד לו בן אחד, הרב ראובן ישראל בן ציון.

לקריאה נוספת
------------

* נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בני ברק תשל"ה. פריט 16064

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי ניסן בן-ציון – שמושקוביץ, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
* דוד הלחמי, רבי ניסן בן-ציון (שמושקוביץ), **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' תי"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* הרב ר' ניסן בן ציון ז"ל, הצופה, 20 בספטמבר 1953

ספריו
* שו"ת בנין ציון חלק א' פיוטרקוב תרפ"ב, באתר אוצר החכמה
* **שו"ת בנין ציון חלק ב'**, ביאליסטוק תר"צ, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. 1 2  בין הבאים, דואר היום, 29 ביולי 1935
2. ↑  הלווית הרב ניסן בן ציון ז"ל, הצופה, 23 באוגוסט 1953
3. ↑  "במשוך היובל: 50 שנות בני עקיבא בישראל", הוצאת תנועת בני עקיבא בישראל, תל אביב, 1987, עמ' 31–33
4. ↑  מטבח כשר במשטרת קרית חיים, הצופה, 6 בפברואר 1942
5. ↑  הרב ניסן בן ציון (שמושקוביץ) בן שישים, הצופה, 5 בדצמבר 1945
6. ↑  הוא עדיין היה רב בקריית חיים בשנת 1946. ראו: גמילות חסדים בקרית חיים, הצופה, 21 בפברואר 1946
7. ↑  חוק בתי הדין הרבניים יוגש לכנסת בשבוע הבא, שערים, 12 ביוני 1952
8. 1 2  הרב ניסן בן-ציון (שמושקוביץ) ז"ל, שערים, 23 באוגוסט 1953
9. ↑  ניסן בן-ציון באתר GRAVEZ
10. ↑  אישים ומוסדות, הצופה, 3 ביולי 1951

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346301705171
* VIAF: 71261929
* WorldCat (עם VIAF): 71261929

 |
**אָבִי גַּנּוֹר** (נולד ב-8 באוקטובר 1950) הוא אמן ויוצר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גנור נולד ב-1950 ברמת השרון. החל לצייר מגיל צעיר ולמד ציור בנעוריו אצל רפי לביא. למד הנדסה אווירונאוטית בטכניון ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית. לאחר מכן נסע לארצות הברית ולמד צילום במכון פראט (Pratt Institute) אשר בניו יורק ובמכון סן פרנסיסקו לאמנות (San Francisco Art Institute). ב-1977 שב לישראל, בין השנים 1996–1998 למד לימודי מדיה דיגיטלית באוניברסיטת רייכמן.

בשנים 1975–1980 התמקד גנור בצילומי רחוב בצבע, תוך כדי תנועה ערה ובשילוב מקורות אור נוספים על אור השמש. במהלך השנים 1980–1985 פנה גנור לצילומים אינטימיים בבית ולשימוש במצלמות חובבים והגדלות ענק. אותה תקופה סוכמה בתערוכת יחיד שאצר מיכה בר-עם במוזיאון תל אביב ב-1985. ב-1990 הוצגה התערוכה "הר כשלעצמו" במוזיאון ישראל שאצר ניסן פרז. בשנת 2011 הציג גנור תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב לאמנות בשם "RealityTrauma" אוצרת התערוכה הייתה נילי גורן.

גנור מתמודד בעבודתו עם מורכבות היחסים בין תמונה ומציאות, צילום ומטאפורה, בזמן, מולו ובתוכו, לתיאור חוויית חיים של היות אדם בעולם.

גנור הוא מחבר משותף של הספרים:

* "Taste of Israel" עם רון מיברג
* "The Grill" עם קרן הנדלר-קרמרמן וארז קומרובסקי
* "גן" עם פרופ' אדיר כהן ופיליפ בולקיה
* "מאנטה-ריי" - הספר
* RealityTrauma - קטלוג התערוכה במוזיאון תל אביב
* אלגברה של צילום (בכתובים) 2022

יזם ביחד עם חיים לוסקי ומכון שפילמן לצילום את האנתולוגיה RealityTrauma וההגיון הפנימי של צילום, וכן את תרגומו של הספר **לקראת פילוסופיה של הצילום**, בהוצאת רסלינג.

גנור צילם את עטיפות התקליטים "יחס חם" של דני ליטני (1978), "רוק תל אביב" של מני בגר (1980), סוף היום של מתי כספי (1981), צמר גפן מתוק של שלמה גרוניך (1982), על פני האדמה של שלום חנוך (1983), דרך ארץ של גידי גוב (1987), ואלבום הבכורה של החברים של נטאשה (1989).

גנור עסק בייעוץ לחברות עסקיות בתחומי המיתוג והאסטרטגיה. הוא לימד בבצלאל פרסום, מיתוג וארט דיירקשן במחלקה לתקשורת חזותית, בקמרה אובסקורה, בבית צבי ובמדרשה לאמנות.

אשתו עפרה גנור היא הבעלים של מסעדת "מאנטה ריי" ושל "שי-שי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבי גנור** בוויקישיתוף
* אבי גנור ב-kinnernet2005
* אלי ערמון אזולאי, הצלם אבי גנור חוזר להציג במוזיאון תל אביב, באתר הארץ, 17 במרץ 2011
* אתר RealityTrauma
* מורן שוב־רובשוב, צָפוּן בָּרֵךְ | באיזה אופן יכול ספר להיות אינסופי, באתר "מעלה", דצמבר 2022 - על "אלגברה של צילום"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי גנור, **אלגברה של צילום**, תל אביב: Franciscus Vieta, 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 272780
* NLI: 987007261561805171
* BIBSYS: 90746920
* BnF: cb122275755 (data)
* GND: 1027951449
* ISNI: 0000 0000 7363 5569
* LCCN: n86065112
* MusicBrainz: 70a7b1e4-f9b1-4eb1-80e2-2997d23f4b2e
* NKC: zmp20191046658
* NLA: 35992993
* NTA: 101294050
* PIC: 273641
* RKD: 387270
* SUDOC: 227002083
* Trove: 1176752
* ULAN: 500482592
* VIAF: 94028104
* WorldCat: lccn-n86065112

 |
**פיטמאסטר** היא רשת מסעדות בשרים כשרה וישראלית הפועלת בפתח תקווה, אלונים וירושלים. מסעדות פיטמאסטר מגישות "מופע קרניבורי" במהלכו השף (ה"פיטמאסטר") מכין את המנות במקום, בשיתוף עם קהל ובליווי הסברים.

שם הרשת
-------

מקור השם הוא באנגלית: **Pit** - בור, תא, או מקום מוקף באדמה או אבנים המשמש לבישול בשר על אש גלויה, **Master**: מומחה, אמן, או בעל שליטה בתחום מסוים. לכן, "פיטמאסטר" מתייחס למומחה בבישול בשר על אש גלויה, בדרך כלל בעזרת מעשנה. הפיטמאסטר אחראי על שליטה בטמפרטורה, בחירת סוג העץ, הכנת הבשר ותהליך העישון.

השם "פיטמאסטר" הפך פופולרי בשנים האחרונות בעקבות עלייה בפופולריות של בשר מעושן.

היסטוריה
--------

הרעיון למסעדה עלה בזמן מפגשים של החבורה המייסדת במהלכם הכינו יחד בשר ושיתפו ביניהם את דרכיהם לבשל ולעשן בשרים. לאחר הקמת קבוצת פייסבוק והגעתה למעל 50 אלף חברים, שם חלקו מתכונים, ייעצו בידע ושיתפו מתכונים על נתחי בשר מיוחדים, החליטו על הקמת המסעדה.

הסניף הראשון הוקם בפתח תקווה בשנת 2019, בשנת 2022 נפתח סניף נוסף בחוצות אלונים ובשנת 2023 סניף חדש וכשר למהדרין נפתח בירושלים.

הנצחת חללי הנובה
----------------

פינת זיכרון לבן שמעוני וגאיה חליפה במסעדת פיטמאסטר
לאחר ששניים מעובדי המסעדה בן שמעוני וגאיה חליפה נהרגו בטבח בפסטיבל המוזיקה ברעים, הנהיגו במסעדה שכל "משתה" בפיטמאסטר מתחיל ברגע לזכרם, הרמת כוסית. והקימו פינת זיכרון לבן וגאיה בכל מסעדה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאבטחת שגרירויות בחו"ל למטבח: מומחה הבשר של פיטמאסטר מדבר, באתר כיפה, ‏2022-09-01
2. ↑  "פיטמאסטר: מסעדת הבשרים של קבוצת הפייסבוק הפופולרית". *הארץ*. נבדק ב-2024-02-15.
3. ↑  פיטמאסטר: החלום הרטוב של כל קרניבור, באתר mako, ‏2019-11-19
4. ↑  כל הבשר שחלמתם עליו – ואז עוד קצת, באתר www.makorrishon.co.il
5. ↑  פיטמאסטר בפתח תקווה: המקום שנהיה להיט, באתר mako, ‏2019-12-17
6. ↑  10 המסעדות הכי מדוברות של ספטמבר 2022, באתר mako, ‏2022-09-01
7. ↑  The Pitmaster: The spectacular meat show comes to Jerusalem - review, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2023-08-12 (באנגלית אמריקאית)
8. ↑  חווית הבשרים המיוחדת הגיעה לירושלים, באתר www.inn.co.il