recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ב-4 במרץ 1977 בשעה 21:22:22 התרחשה רעידת אדמה בדרגה 7.2 בסולם ריכטר. מוקד רעידת האדמה היה בהרי ורנצ'אה, ברומניה, בעומק של כ-94 קילומטרים. רעידת האדמה גרמה למותם של מעל 1,500 בני אדם, לפציעתם של מעל 11,000 בני אדם, ולהרס של 35,000 דירות ועוד.

האנרגיה, שהשתחררה ברעידת האדמה, הייתה שוות ערך ל-10 פצצות אטום דוגמת הפצצה, שהוטלה על הירושימה. עיקר הנזקים היו בבוקרשט, אך גם בערים נוספות, כולל סבישטוב בבולגריה. בעיר זימניצ'ה נפגעו 80% מהמבנים, 175 בתים נהרסו לגמרי ו-523 נפגעו קשה, אך לא הייתה אף פגיעה בנפש. בקראיובה נפגעו קשה 550 מבנים, בוסלוי נהרגו 7 אנשים. בבוקרשט התמוטטו 32 בלוקים ובתים גדולים אחרים ו-130 מבנים אחרים נפגעו קשה. בפלוישט נהרסו 200 דירות ו-2000 נפגעו קשה.

בסיכום הכללי, נרשמו ברומניה 1,570 מתים, 11,300 פצועים, 32,900 דירות הרוסות או פגועות קשה 35,000 משפחות חסרות בית ונזקים בשווי של כשני מיליארד דולרים אמריקאים.

השלטונות והאוכלוסייה נאבקו במשך 11 ימים, כדי להציל כמה שיותר אנשים ולשם כך הובאו גם כלבים מתמחים משווייץ - הניצול האחרון, צעיר בן 19, הוצא מתוך ההריסות לאחר 250 שעות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רעידת האדמה בוורנצ'אה** בוויקישיתוף
* ‘Blocurile cădeau ca un castel de cărți’ (ברומנית)
* 7,2 grade Richter (ברומנית)
* Cutremurul din 4 martie 1977 - 55 de secunde de cosmar (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cutremurul din 4 martie 1977 - 55 de secunde de cosmar (ברומנית)
זיגוג לבן על סופגניות
**זיגוג** (מלשון זגוגית) הוא תערובת המשמשת לציפוי או קישוט של מוצרי מזון שונים ובעיקר מאפים.

הזיגוג יכול להיות בטעמים שונים. על פי רוב הזיגוג הוא מתוק, אך יש גם זיגוגים חמוצים.

מאכלים מזוגגים
--------------

הזיגוג נפוץ ביותר במאפים כמו דונאט. הוא משמש גם לקישוט של עוגיות.
הסופגנייה מוגשת באופן מסורתי עם אבקת סוכר, אך יכולה להופיע גם עם זיגוגים בטעמים וצבעים שונים.

לעיתים מוסיפים זיגוג גם למאכלים שאינם מאפים, כמו פירות יבשים, סוכריית דלעת ועוד.

לקרם ברולה נהוג להוסיף זיגוג מסוכר.

תערובת הזיגוג
-------------

זיגוגים בצבעים וטעמים שונים על דונאטס
הצבע של הזיגוג תלוי בחומרים מהם מורכבת התערובת. ניתן להוסיף צבע מאכל לקבלת מגוון צבעים רחב ומגוון.
על הזיגוג ניתן להוסיף קישוטים נוספים שנדבקים אליו כמו סוכריות קטנות או חתיכות של אגוזים.

ישנם חומרים טבעיים היכולים לשמש להזגה, כמו דבש.

### חומרי הזגה

 ערך מורחב – **חומר הזגה**  

חומרי הזגה משמשים לזיגוג מוצרי מזון על מנת לשמור על צבעם ולתת להם ברק.
חומרי ההזגה המשמשים בתעשיית המזון מסומנים במספרי E:

* חומצה סטירית (E570)
* שעוות דבורים (E901)
* שעוות קנדלילה (E902)
* שעוות ברזיל (E903), משמשת בעיקר לתת ברק למוצרי שוקולד
* שלאק (E904)
* שעוות פרפין (E905c), פרפין (E907)
* לנולין (E913)
* שעוות תחמוצת פוליאתילן (E914)
* אסטר של שרף (E915)
* פרפין

ראו גם
------

* קרם
* קרמל
* ויטריפיקציה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיגוג** בוויקישיתוף
**סֶסַאר וָאייֶחוֹ** (ספרדית: César Vallejo; ‏16 במרץ 1892 - 15 באפריל 1938) היה משורר, מחזאי ועיתונאי פרואני חשוב בראשית המאה ה-20. למרות שפרסם רק שלושה ספרי שירה בימי חייו הוא נחשב אחד המחדשים הגדולים בשירת המאה ה-20 וכמי שתמיד הקדים את זמנו מבחינה ספרותית.

חייו
----

ססאר אברהם ואייחו נולד בסנטיאגו דה צ'וקו (Santiago de chuco) כפר בהרי האנדים של פרו, כצעיר מבין אחד-עשר ילדים. הוא למד ספרות באוניברסיטה הלאומית של טרוחיו אך מחסור בכסף גרם לו לפרוש מהלימודים לזמן מה ולעבוד במטע סוכר שם נחשף לניצולם של הפועלים הפשוטים, מה שהשפיע על תפיסותיו. ב-1915 קיבל תואר ראשון בספרות ספרדית לאחר שחזר ללימודים. בהמשך עבר ואייחו ללימה שם למד באוניברסיטה הלאומית סן-מרקוס, עבד כמורה וחבר לחוגי אוונגרד פוליטיים ואמנותיים. ב-1918 פרסם את ספר שיריו הראשון 'השליחים השחורים' - Los Heraldos Negros. לאחר מספר שנים קשות בהן סירב להתחתן עם אישה שאתה ניהל רומן, אמו מתה והוא נשלח לכלא באשמת הצתת מהומות בכפרו, הוא פרסם ב־1922 את ספרו השני 'טרילצה' - Trilce - שעד היום נחשב לאחת מיצירות הרדיקליות והאוונגרדיות ביותר בשפה הספרדית. ואייחו פרסם שני ספרים של סיפורים קצרים לפני שעזב לאירופה מחשש למאסר מחודש. הוא נשאר באירופה עד למותו ב־1938 בפריז. 

בשנותיו באירופה התגורר ואייחו בעוני מר בפריז פרט לשלושה מסעות שערך לברית המועצות וכמה שנים בראשית שנות ה-30 אותן בילה בגלות בספרד שם קיבל מלגה מממשלת ספרד. ב-1934 נשא לאישה את ג'ורג'ט פיליפרט. מסעותיו לברית המועצות הובילו אותו לכתיבת שני ספרים בנושא. בנוסף כתב לאורך השנים מאמרים תאורטיים, מאמרי עיתונות ואף ספר ילדים. 

ואייחו מת ממחלה, ככל הנראה מלריה. הוא נקבר תחילה בבית קברות של הפרולטריון במונטרו (Montrouge) אך לאחר מכן הועברה גופתו לבית הקברות מונפרנאס.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ססאר ואייחו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ססאר ואייחו** |

* ססאר ואייחו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ססאר ואייחו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ססר ואיחו (1892-1938), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275559705171
* BIBSYS: 90137362
* BNE: XX1055525
* BnF: cb11927501p (data)
* CANTIC: a10173377
* CiNii: DA02147495
* GND: 118626027
* ISNI: 0000 0001 2096 0533
* LCCN: n79120777
* LNB: 000193347
* MusicBrainz: 49a870ab-7aa7-42eb-86b9-c502a4ea176d
* NDL: 001239889
* NKC: jo2002105168
* NLA: 35575294
* NLG: 84634
* NLK: KAC199628388
* NLP: A30843418
* NSK: 000068306
* NTA: 069489645
* RERO: 02-A003925985
* SELIBR: 200413
* SNAC: w66d7k1z
* SUDOC: 027174867
* Trove: 1001133
* VcBA: 495/198578
* VIAF: 46768177
* WorldCat: lccn-n79120777

 |
Ito, Y. (2013) Aquatic Plant Surveys in Asia, Australia, Europe, and N. America. Bunrui 13: 47-60.
**רופיית הים** (שם מדעי: *Ruppia maritim*a; ידועה גם בשם רוּפְּיַת הַיָּם) הוא סוג של עשב רב-שנתי טבול ממשפחת הרופיניים המזכיר במראה אצת ים. הוא גדל במים מלוחים או חצי מלוחים. הצמח רב שנתי ונפוץ בעולם ובישראל ניתן למצוא אותו בעיקר בביצות ומעיינות מלוחים.

תיאור הצמח
----------

הגבעולים של רופיית הים נימיים ומסתעפים. העלים נימיים. אורך עוקצי התפרחות אינו עולה בדרך כלל על אורך העלים, והם כפופים, אך לא מסולסלים. התפרחות הן סוככים קטנים ודלי פרחים. הפרחים דו-מיניים, חסרי עטיף או בעלי עטיף קטנטן. לפרח שני אבקנים וארבעה עלי שחלה. ההאבקה מתרחשת במים. ההאבקה עצמית ונעשית על ידי העברת אבקה בתוך התפרחת על שטח הפנים של בועות אוויר המתפתחות כאשר האבקנים נפתחים ונשארות קשורות לתפרחת במשך כמה שעות. המין הדומה ביותר לרופיית הים הוא רופיה לוליינית שבה גבעולי התפרחת ארוכים מאורך העלים והם מסתלסלים לאחר ההפריה. פורח בחודשי הקיץ, בתוך המים.

תפוצה בישראל
------------

הצמח נמצא כיום בחמש גלילות: חוף הכרמל, פלשת, הבקעה, אזור ים המלח והערבה. ידועים בארץ שמונה אתרים בארץ, ולפי הערכה ישנם בסך הכל שנים-עשר אתרים. בחוף הכרמל נמצא בעבר ואותר מחדש בעתלית; בפלשת מוכר מאשקלון ומנחל שקמה; בבקעה מוכר מאזור יריחו; באזור ים המלח נמצא בנווה זהר ובנאות הכיכר; ובערבה בנחל צין ובמלחת אילת. נכחד משתי גלילות: עמק עכו, שם נאסף פעמים אחדות בין השנים 1926–1960 בעכו ובמלחת הקישון; ומהנגב הצפוני בו נאסף פעם אחת בגילת ב-1959 על ידי מיכאל זהרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רופיית הים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* רופיית הים באתר צמחיית ישראל ברשת
* אתר הצמחים בסכנת הכחדה בישראל
* עדי חשמונאי‏, תגלית מדעית מרעישה בקישון: צמח מים שנכחד לפני יובל אותר באזור, באתר וואלה!‏, 24 במאי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  רופיית הים באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548660705171

 |
**שקט תעשייתי** הוא מונח ביחסי עבודה המתאר מצב בו לא מתאפשרת הפרעה של יחסי העבודה, על ידי שביתה. "שקט תעשייתי" משמש גם כביטוי המתאר אמצעי לפתרון משבר באמצעות הסכמה הדדית להפסקת ביטויי מחאה בתמורה להטבות כל שהן, או באופן רחב יותר לציון העדר מחאה בתמורה לדבר מה. הבחירה בדרך זו יכולה לנבוע מאינטרס הדדי לדחיית הפתרון, מרצון להבטיח המשך יחסים תקינים לאחר השגת הפתרון, או מתפיסה הרואה חשיבות ביחסים ללא מחאה.

המצב בחוק
---------

בגרמניה, דנמרק, הולנד, שוודיה ומדינות אירופיות נוספות, קיים חוק האוסר על שביתה בנושאים שאודותיהם הושג הסכם קיבוצי.

בישראל המצב מעט שונה. בית הדין לעבודה קבע כי כל הסכם קיבוצי כולל במשתמע התחייבות לשקט תעשייתי, ועקרונית, הפרת השקט התעשייתי מהווה עילה להטלת סנקציות כלכליות על העובדים. עם זאת, על פי חוק ההסכמים הקיבוציים, כאשר מפרים הסכם קיבוצי כללי, ניתן לפסוק פיצויים אם הצדדים קבעו זאת במפורש במסגרת ההסכם, ואילו כאשר מפרים הסכם קיבוצי מיוחד, אין אפשרות לפסוק פיצויים, כך שלמעשה לא ניתן לאכוף את השקט התעשייתי בהסכמים קיבוציים מיוחדים.

חוק יישוב סכסוכי עבודה, תשי"ז 1957, מתיר לתבוע איגודים שהפרו את השקט התעשייתי במגזר הציבורי, אך הוא מגביל זאת למקרים שהשביתה לא אושרה על ידי ההסתדרות, ולמקרים בהם העילה קשורה בסכסוך על גובה שכר עבודה או על תנאים סוציאליים. לפי נתוני משרד העבודה והרווחה, רק 20-25 אחוזים מן השביתות עומדות בתנאי השני, ועל כן ברוב השביתות לא ניתן לאכוף שקט תעשייתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* שקט תעשייתי, באתר חילן

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדס גבאי ועומר מואב, כיצד פותרים את בעיית השביתות?, תכלת.
2. ↑  סעיף 24 לחוק ההסכמים הקיבוציים, תשי"ז 1957.
3. ↑  חוק יישוב סכסוכי עבודה, התשי"ז–1957, באתר הכנסת
4. ↑  פרופ' רות בן-ישראל, **דיני עבודה** (תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2002), עמ’ 1513, 1518; גורדון, "משק יום הדין", עמ' 108.
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשפחת האצולה מג'נובה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו דוריה (פירושונים).
סמל משפחת דוריה
**דוריה** (איטלקית **Doria** או **d'Oria** מלטינית **de Auria** וקודם לכן **de filiis Auriae**) היא משפחת אצולה איטלקית מג'נובה, אשר הייתה אחת מארבע משפחות האצולה החשובות בעיר בתקופת הרפובליקה של ג'נובה, החל במאה ה-12 וכלה במאה ה-16. שלוש האחרות היו משפחות גרימאלדי (Grimaldi), זפינולה (Spinola) ופייסקי (Fieschi). בני דוריה צברו את הונם במסחר, בפיננסים וברכישת קרקעות, בניה שימשו כמפקדים חשובים בצבא ג'נובה, כאדמירלים וכשליטי העיר, והחל בראשית המאה ה-12 החזיקו ברשותם שטחים בסרדיניה ולאורך חופי ליגוריה. מרכזה של המשפחה היה בפיאצה סן מטאו (Piazza San Matteo) בג'נובה, וסביבה הקימו בניה מספר ארמונות.

על בניה הידועים של המשפחה נימנים:

* סימון דוריה הנהיג את הצלבנים בני ג'נובה, אשר השתתפו בכיבוש עכו במהלך מסע הצלב הראשון ב-1104.
* אוברטו דוריה היה מפקד צי ג'נובה והובילו לניצחון כנגד פיזה ב-1284.
* אחיו של אוברטו, לאמבה דוריה (1245–1323), הוביל את ג'נובה לניצחון על ונציה ב-1298.
* בראנקלאונה דוריה שלט באחת מארבע המדינות העצמאיות שהשתרעו בסרדיניה, וכמעט וכבש את האי כולו במאה ה-14.
* אנדראה דוריה (30 בנובמבר 1466-25 בנובמבר 1560) הוא הידוע בבני המשפחה, והוא השכיל לנצל את מעמדו ואת כוחו לטובתו האישית, והפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוריה** בוויקישיתוף
* דוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118862529
* NKC: xx0096605
* VIAF: 88585101
* WorldCat (עם VIAF): 88585101

 |
**סבטוזר בורוייביץ'** (בקרואטית: **Svetozar Borojević von Bonja**; ‏ 13 בדצמבר 1856 – 23 במאי 1920) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.

קריירה מוקדמת
-------------

בורוייביץ' נולד בכפר אומטיץ' בקרואטיה, אז בתחום האימפריה האוסטרית במשפחה מעורבת סרבית-קרואטית. הוטבל בנצרות האורתודוקסית. בגיל עשר התקבל לפנימייה צבאית וסיים אקדמיה צבאית בגראץ.

בשנת 1878 הצטיין בכיבוש בוסניה והרצגובינה על ידי אוסטרו-הונגריה. הוא טיפס מהר בדרגות ובתפקידים וב-1904 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנים 1907–1912 הוא פיקד על חיל המשמר הקרואטי המלכותי. ב-1912 התמנה למפקד הקורפוס ה-6 וב-1913 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

### בחזית המזרחית

עם פרוץ המלחמה היה בורוייביץ' מפקד הקורפוס ה-6 שהיה חלק מהארמייה הרביעית, ולחם עמו בקרב גליציה. בספטמבר 1914 הוא התמנה למפקד הארמייה השלישית במקום רודולף פון ברודרמן שהתפטר, ובאוקטובר 1914 הוא הצליח להגיע למבצר פשמישל הנצור על ידי הרוסים ואילץ את הרוסים לסגת. בפברואר 1915 פתחו הרוסים במצור על פשמישל, כבשו את המבצר ואילצו את בורוייביץ' לסגת. הוא הצליח להחזיק מעמד עד שנפתחה המתקפה המשולבת עם הגרמנים בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן שדחקה את הרוסים מזרחה וכבשה שוב את פשמישל ביוני 1915, אבל הוא לא זכה לראות את כיבוש פשמישל, כי ב-25 במאי 1915 הוא נשלח לחזית האיטלקית.

### בחזית האיטלקית

בחזית האיטלקית הוא קיבל את הפיקוד על הארמייה החמישית בחזית נהר האיזונצו והצליח לעמוד מול האיטלקים ב-11 קרבות הנהר איזונצו.
באוקטובר 1917 הנחיל לאיטלקים ביחד עם עמיתו הגרמני אוטו פון בלוב, תבוסה קשה בקרב קפורטו.

הוא זכה לתהילה וכונה "אביר האיזונצו". חייליו העריצו אותו וכינו אותו Naš Sveto (סבטו שלנו). ב-1 בפברואר 1918 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל ועוטר במדליות רבות. הוא היה הקרואטי היחיד שהגיע לדרגה זו.

בהתקפה האיטלקית האחרונה בקרב ויטוריו ונטו החל הצבא האוסטרו-הונגרי להתפרק כאשר הונגריה פרשה מהאיחוד עם אוסטריה והחיילים ההונגרים ביחד עם בני לאומים נוספים סירבו להמשיך להילחם עבור הקיסר האוסטרי.

הקיסר פיזר את הצבא ב-6 בנובמבר 1918 ובורובייץ' פרש ב-1 בדצמבר 1918.

לאחר המלחמה
-----------

בורוייביץ' הציע את שירותיו לממלכת יוגוסלביה שהקימו הסרבים הקרואטים והסלובנים אבל הם לא הסכימו לקבלו ואף החרימו את רכושו. הוא התיישב בקרינתיה בדרום אוסטריה ונפטר ב-1920 בבית חולים בקלאגנפורט בירת קרינתיה.

הוא נקבר בבית הקברות המרכזי בווינה. קרל הראשון, קיסר אוסטריה שגלה בשווייץ, שילם עבור המצבה המפוארת אבל היה מנוע מלהשתתף בהלווייתו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סבטוזר בורוייביץ'** |

* סבטוזר בורוייביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15930299g (data)
* GND: 118796631
* ISNI: 0000 0000 5538 6247
* LCCN: n85283502
* NKC: xx0010714
* SUDOC: 241536367
* VIAF: 47558199
* WorldCat: lccn-n85283502

 |
**מִצְווֹת עֲשֵׂה** היא הגדרה למכלול המצוות בתורה שציוויין 'קום ועשה'. אדם שעבר על מצוות עשה אינו לוקה. מניין מצוות 'עשה' מתוך תרי"ג (613) המצוות הוא רמ"ח (248).

רקע
---

תרי"ג מצוות התורה מתחלקות לשני סוגים: האחד צווי לעשות את מצוות ה'עשה', והשני צווי להימנע מלעשות את מצוות 'לא תעשה'. מוני המצוות (הרמב"ם, הסמ"ג ודומיהם) חילקו על פי המקובל בידינו את המצוות לשני סוגים אלו כאשר רמ"ח צווים שייכים לסוג הראשון, ונקראים מצוות עשה. ושס"ה צווים משתייכים לסוג השני, ונקראים מצוות 'לא תעשה'.

דוגמאות למצוות 'עשה':

* מילה - המצווה היא לעשות מעשה ולמול את הילד.
* אכילת מצה - המצווה היא לעשות מעשה ולאכול מצה.

קיימות מצוות 'עשה', שהשלכותיהן יוצרות גם איסור שלא לעשות מעשה, לדוגמה, שמירת השבת היא (בין היתר) מצוות עשה "שמור את יום השבת" (דברים ה, יב), למרות זאת ההשלכות שלה הן לא לחלל את השבת.

ענישה
-----

מצוות 'עשה', בשונה ממצוות לא תעשה, לא גוררות עונש גשמי אחריהן (מלקות), והתמורה היחידה שמקבלים עליהן הוא בשכר ועונש שמימי.

עם כל זה, מצוות עשה שנכתבה יחד עם לאו, לוקין עליה מצד הלאו שכתוב בה, אם הלאו אינו לאו הניתק לעשה.

כמו כן ישנן מצוות בודדות שאי קיומן כרוך בעונש חמור, כמו קרבן פסח וכן ברית מילה שהמבטלן במזיד נידון בכרת.

ראוי להוסיף, כי אף שאין עונש **לאחר** ביטול המצווה, קיימת כפייה **לפני** אי קיום המצווה כדי שיעשנה. בלשון התלמוד: כופין אותו עד שתצא נפשו.

מאפיינים הלכתיים
----------------

* על מצוות עשה, אדם מחויב לבזבז רק עד חומש מממונו, לעומת מצוות לא תעשה, בהן על האדם לתת כל ממונו ובלבד שלא יעבור על המצווה.
* קיום מצוות עשה דוחה מצוות לא תעשה, אם אי אפשר לקיים שניהם, כך למשל מותר ללבוש טלית העשויה צמר שציציותיה עשויות פשתן אף על פי שעוברים בכך על לאו של שעטנז, כיוון שמקיימים בזה מצוות ציצית.

מצוות עשה שהזמן גרמן
--------------------

 ערך מורחב – **מצוות עשה שהזמן גרמן**  

סוג מסוים של מצוות עשה נקרא מצוות עשה שהזמן גרמן (שתלויות בזמן), ונשים פטורות מעשייתן כגון: נטילת לולב, ישיבה בסוכה, ודומיהן.

על אף שנשים פטורות ממצוות אלו, הן מורשות לקיים את המצווה (לדעת השו"ע וכן הוא מנהג הספרדים, אין הנשים יכולות לברך עליהן, אך לדעת הרמ"א וכן מנהג האשכנזים, רשאיות לברך), והן מקבלות שכר על עשייתן.

יש מצוות עשה שהזמן גרמן שגם נשים חייבות בהן, כיוון שריבתה התורה בפירוש גם את חיוב הנשים. כגון אכילת מצה שחז"ל דרשו שציווי זה נאמר על כל מי שנאסר עליו לאכול חמץ, וחמץ נאסר גם על נשים משום שגם הן היו בגזרת שעבוד מצרים או משום ש"בזכות נשים צדקניות נגאלו ישראל".

ראו גם
------

* תרי"ג מצוות
* מצוות לא תעשה
* רמ"ח איברים

קישורים חיצוניים
----------------

* רמ"ח מצוות עשה מתוך ספר המצוות לרמב"ם
* מאמרים בנושא מצוות עשה, באתר ספריית אסיף
**רודולף "רודי" אוגרטן** (באנגלית: **Rudolph "Rudy" Augarten**‏, ידוע גם בשם **זאב כרמי**; 16 ביוני 1922 - 11 בספטמבר 2000) היה טייס קרב יהודי אמריקאי, ששירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית ועוטר בצלב התעופה המצוינת על פועלו במלחמת העולם השנייה. היה ממתנדבי חוץ לארץ ומראשוני חיל האוויר הישראלי. הפיל במלחמת העצמאות שלושה וחצי מטוסים מצריים (הפלה אחת בשיתוף עם בוריס סניור), הדריך את קורסי הטיס הראשונים בחיל האוויר ופיקד על בסיס רמת דוד.

ביוגרפיה
--------

אוגרטן נולד בפילדלפיה בן להורים יהודים שהיגרו מפולין.

במלחמת העולם השנייה שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. הוא הוכשר כטייס P-47 ת'נדרבולט, שירת בזירה האירופית ונטל חלק בכ-100 גיחות מבצעיות. במהלך הפלישה לנורמנדי נפגע מטוסו מאש נ"מ והוא נאלץ לנוטשו בסמוך לעיר קן שבצרפת. לאחר מספר ימים נפל בשבי הגרמנים, מהם הצליח להימלט ולחבור לכוחות הפלישה האמריקאית. הוא המשיך לשרת כטייס קרב והפיל שלושה מטוסי אויב. באחת מגיחותיו רשם הפלה של שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 גרמנים, גיחה שזיכתה אותו בצלב השירות המצוין.

לאחר המלחמה חזר לארצות הברית, למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד. במהלך לימודיו שמע הרצאה של אבא אבן והחליט להתנדב לצה"ל. הוא עבר הכשרה בצ'כוסלובקיה על מטוסי מסרשמיט Bf 109 שהיו בשימוש שירות האוויר והגיע לישראל בתום ההפוגה הראשונה במלחמת העצמאות. שירת בטייסת 101 כמפקד גף א' והטיס מטוסי אוויה S-199, ספיטפייר וP-51 מוסטנג. הוא היה שיאן ההפלות של חיל האוויר (יחד עם ג'ק דויל) לאחר שיירט ארבעה מטוסים מצריים. את ההפלה הראשונה השיג ב-16 באוקטובר 1948 במהלך מבצע יואב, כשטס במטוס אוויה S-199 והפיל ספיטפייר מצרי. ב-21 באוקטובר 1948 היה בגיחת סיור בספיטפייר והפיל מטוס ספיטפייר מצרי נוסף. במבצע משה רשם את הפלתו השלישית. ב-22 בדצמבר 1948 הפיל מטוס מאקי MC205V ובמהלך מבצע חורב השתתף בהפצצת אל עריש.

הוא שימש מפקד גף מתקדם בבית הספר לטיסה והדריך את חניכי קורס הטיס הראשון והשני של חיל האוויר על מטוסי הרווארד וספיטפייר. ולאחר מכן חזר לארצות הברית. ביוני 1950 חזר לישראל ומונה למפקד בסיס רמת דוד תפקיד בו שירת עד ספטמבר 1951. בתקופה זו שינה את שמו לזאב כרמי. הוא השתתף בתקיפת חיל האוויר בסוריה בתגובה לתקרית אל-חמה. לאחר מכן שב לארצות הברית, סיים את לימודיו בהרווארד ועבד כמהנדס ואיש נדל"ן.

אוגרטן נישא פעמיים והותיר שני בנים ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

* רודי אוגרטן באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* אייל בירנברג, ‏רודי אוגרטן הלך לעולמו, באתר חיל האוויר הישראלי
* רודי אוגרטן באתר findagrave.com
* Rudy Augarten – avenging the Holocaust
* אחד הראשונים-רודי אוגרטן, אתר מרקיע שחקים

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני שלום, חיל האוויר בקרב- 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, ינואר 2018, עמ' 71
2. ↑  דני שלום, חיל האוויר בקרב- 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, ינואר 2018, עמ' 156, עמ' 38
3. ↑  דני שלום, חיל האוויר בקרב- 70 שנות עליונות אווירית, באוויר פרסומי תעופה וחלל, ינואר 2018, עמ' 117

| מפקדי בסיס רמת דוד  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהושע גילוץ • רודי אוגרטן • קלמן טורין • בנימין בונה • עזר ויצמן • גדעון אלרום • מנחם בר • יחזקאל סומך • יעקב אגסי • ארלוזור לב • יעקב אגסי • גיורא רם-פורמן • רמי הרפז • יפתח ספקטור • הרצל בודינגר • איתן בן-אליהו • אמיר נחומי • יצחק גת • אבנר נווה • גדעון אילת • יוסף גונן • רני פלק • אליעזר שקדי • רם שמואלי • אבי יעקבי • רמי בן אפרים • אילן בוגר • רונן שמחי • ניר ברקן • אמנון עין-דר • אמיר לזר • גלעד פלד • א' |

 |
**לוסיאנו ריביירו קוראה** (בפורטוגזית: **Luciano Ribeiro Corrêa**; נולד ב-25 בנובמבר 1982 בברזיליה) הוא ג'ודוקא ברזילאי המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 100 ק"ג, לשעבר אלוף העולם בג'ודו בקטגוריה זו.

הישגים
------

הישגו החשוב הראשון של קוראה בזירה הבינלאומית היה כשזכה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים עד גיל 20 שנערכו באקפולקו בשנת 2001. בשנת 2002 זכה באליפות דרום אמריקה, באליפות אמריקה שנערכה באותה שנה בסנטו דומינגו זכה במדליית הארד, וכן הוכתר לראשונה כאלוף ברזיל. באוניברסיאדה שנערכה בטגו בשנת 2003 זכה קוראה במדליות זהב הן בקטגוריית המשקל הרגילה שלו והן בקטגוריית המשקל הפתוחה. על אף הישגיו, לא נשלח לאולימפיאדת אתונה (2004), בה ייצג את ברזיל מריו סבינו, זוכה מדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים של 2003.

בשנת 2005 זכה קוראה במדליית הזהב באליפות אמריקה שנערכה בקגואס שבפוארטו ריקו. בהמשך השנה זכה גם במדליית ארד באליפות העולם שנערכה בקהיר, ובמשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ב-2007 זכה במדליית הארד. באליפות העולם שנערכה אף היא בריו דה ז'ניירו באותה שנה רשם את הישג השיא שלו, כשהוכתר כאלוף העולם. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה רחוק מיכולתו באליפות העולם. הוא הפסיד כבר בקרב הראשון להולנדי הנק חרול, ובבית הניחומים גבר על אריק זאבי אך הפסיד ברבע הגמר לפולני פז'מיסלאב מתיאשק, והודח.

באליפות אמריקה שנערכה ב-2009 בבואנוס איירס זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל הרגילה שלו, אך גם במדליית זהב בקטגוריית המשקל הפתוחה. במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ב-2011 בגואדלחרה זכה במדליית הזהב.

באולימפיאדת לונדון (2012) הודח קוראה שוב בידי הנק חרול, הפעם בשמינית הגמר. באליפות העולם שנערכה בריו דה ז'ניירו ב-2013 הודח כבר בסיבוב השני.

קישורים חיצוניים
----------------

* לוסיאנו קוראה, באתר olympedia.org
* לוסיאנו קוראה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* לוסיאנו קוראה, באתר JudoInside.com
* סרטוני וידאו של קרבות בהם השתתף באתר Judo Vision
**לארס רוג'ר "בנו" מגנוסון** (בשוודית: **Lars Roger "Benno" Magnusson**, נולד ב-4 בפברואר 1953 בקלמאר שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר. למגנוסון 11 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1974.

בנו מגנוסון הוא אחיו של רוג'ר מגנוסון, אף הוא כדורגלן עבר שוודי בינלאומי.

קריירת מועדונים
---------------

מגנוסון החל לשחק באוטבידברג בשנת 1969, והיה חלק מתור הזהב של המועדון, שזכה בגביע השוודי בשנים 1970 ו-1971, ובאליפויות ליגת העל השוודית בשנים 1972 ו-1973, אז שיתף פעולה בקבוצה עם קוני טורסטנסון ורולאנד סנדברג.

בקיץ 1973 חתם מגנוסון בקייזרסלאוטרן, שם שיחק עונה אחת וערך 16 הופעות. קייזרסלאוטרן סיימה עונה זו במקום השישי. בעונה זו, מגנוסון היה חלק מהתקפה איכותית במיוחד שכללה את רולאנד סנדברג שהגיע עמו מאוטבידברג, קלאוס טופמולר ויוזף פירונג. לאחר עונה זו, עזב מגנוסון את קייזרסלאוטרן וחתם בהרטה ברלין. בעונתו הראשונה בהרטה ברלין, הקבוצה סיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שש נקודות מהאלופה בורוסיה מנשנגלדבך. למרות זאת, מגנוסון ערך רק תשע הופעות בעונה זו, והבקיע שער אחד. בעונתו השנייה של מגנוסון בקבוצה, 1975/76, הוא ערך 11 הופעות. הרטה ברלין סיימה את העונה במקום ה-11 בליגה.

בתום עונת 1975/76 עזב מגנוסון את הרטה ברלין וחזר לאוטבידברג לתקופה קצרה, ולאחר מכן חתם בקלמאר השוודית, שם שיחק שבע עונות, והפך לשחקן המזוהה במיוחד עם המועדון. מגנוסון לא זכה בתארים עם קלמאר, אך הפך לאגדה בקרב האוהדים, שאף קראו את שמו של אתר האוהדים באינטרנט על שמו. 

בשנת 1984 פרש מגנוסון ממשחק פעיל, והפך לכוכב טלוויזיה בשוודיה.

קריירה בינלאומית
----------------

מגנוסון ערך 14 הופעות במדי נבחרת שוודיה, הראשונה בשנת 1973. בשנת 1974 השתתף מגנוסון עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, בו צלחה שוודיה את שלב הבתים הראשון והודחה בתום שלב הבתים השני. מגנוסון פתח בטורניר זה בשני משחקים, ובשניים נוספים עלה מהספסל. בשנת 1981 ערך מגנוסון את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים.

תארים
-----

עם אוטבידברג:

* אליפות ליגת העל השוודית (2): 1971/72, 1972/73
* הגביע השוודי (2): 1969/70, 1970/71

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת שוודיה – מונדיאל 1974** |
| --- |
| 1 הלסטרום • 
2 אולסון • 
3 קרלסון • 
4 נורדקוויסט • 
5 אנדרסון • 
6 גראהן • 
7 ב.לארסון • 
8 טורסטנסון • 
9 שינדוואל • 
10 אדסטרום • 
11 סנדברג • 
12 ס.ג.לארסון •
13 גריפ • 
14 טאפר •
15 מגנוסון •
16 איידרשטאט •
17 הוגברג •
18 אוגוסטסון •
19 קרונקוויסט •
20 לינדמן •
21 פרסון •
22 אוהלסטרום •
מאמן: אריקסון | שוודיהשוודיה |
לוסיאן פטיפה
**לוסיאן פֶּטיפָּה** (בצרפתית: **Lucien Petipa**;‏ 22 בדצמבר 1815 – 7 ביולי 1898) היה רקדן בלט צרפתי בתקופת הבלט הרומנטי של המאה ה-19, אחיו של מריוס פטיפה, מנהל הבלט המפורסם של הבלט האימפריאלי הרוסי. הוא נולד במרסיי ומת בורסאי.

פטיפה, בנו של ז'אן-אנטואן פטיפה, היה הפרשן המקורי של רבים מתפקידי הגברים הראשיים בתקופה הרומנטית, שעבד עם כוריאוגרפים ידועי שם, בהם ז'אן קוראלי, בין השאר. התפקיד המפורסם ביותר שיצר היה, מן הסתם, אלברט, דוכס שלזיה (שנודע בהמשך כרוזן אלברכט) בבלט בן שתי המערכות ז'יזל, בשנת 1841, מול הבלרינה האיטלקייה קרלוטה גריזי, שהבלט נוצר למענה. בין 1860 ל-1868 היה מנהל הבלט באופרה של פריז ובשנים 1872 ו-1873 ניהל את תיאטרון לה מונה בבריסל.

תפקידים חשובים
--------------

* אלברכט בז'יזל (1841)
* אחמד ב"לה פרי" של בורגמילר (1843)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיאן פטיפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007444601705171
* BnF: cb10325428s (data)
* GND: 120359227
* ISNI: 0000 0001 2130 8782
* LCCN: n97873335
* SNAC: w6gq827d
* SUDOC: 148516645
* VIAF: 46749990
* WorldCat: lccn-n97873335

 |
ראמה יאד, 2007
ראמה יאד (**Rama Yade**; נולדה כ**מיים רמאטולאיה יאד**; ב-13 בדצמבר 1976, דקר, סנגל) היא פוליטיקאית צרפתית, חברת המפלגה הרדיקלית. כיהנה כמזכירת המדינה לענייני חוץ וזכויות אדם בממשלת צרפת בשנים 2007-2009, וכמזכירת המדינה לענייני ספורט עד שנת 2010.

יאד באה ממשפחה מוסלמית בת העם לבו בסנגל. אמה אמינאטא קאנג'י הייתה פרופסור ואביה ג'יבריל יאד, פרופסור אף הוא, היה מזכירו האישי של נשיא סנגל. בשנת 1987, בהיותה בת 11, היגרו הוריה לצרפת. יאד התחנכה בבתי ספר קתוליים ולאחר מכן במכון למדע המדינה בפריז, שם היא סיימה בשנת 2000.

עם סיום לימודיה החלה יאד לעבוד בעיריית פריז, ולאחר מכן בפרלמנט הצרפתי. ב-2005 הצטרפה למפלגת השלטון הימנית שמרנית, ה-UMP, והסבירה את החלטתה בכך שהיא מעריצה את הכריזמה של סרקוזי. 

יאד נשואה לז'וזף זימט - בנו של זמר היידיש בן זימט, יועץ פוליטי ופעיל סוציאליסט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראמה יאד** בוויקישיתוף
* ראמה יאד, ברשת החברתית טוויטר
* אור הלר, הנסיכה הסוררת של סרקוזי, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15515106g (data)
* GND: 133470520
* ISNI: 0000 0000 7847 6544
* LCCN: no2007036839
* NKC: xx0072508
* SUDOC: 112514278
* VIAF: 37223534
* WorldCat: lccn-no2007036839

 |
**גליקריוס** (בלטינית: Glycerius; נולד בערך 420, נפטר אחרי 480) היה אחד הקיסרים הרומיים האחרונים. שלט במשך 8 חודשים בין השנים 473 ו-474 ומאוחר יותר שימש בישוף קתולי.

חייו
----

גליקריוס החזיק בתואר ראש הארמון בחצר הקיסרית ברוונה כאשר הועלה לכס הארגמן על ידי המגיסטר מיליטום (אדון החיילים) החדש של האימפריה המערבית, גונדובאד הבורגונדי בערך ב-3 במרץ 473. כשליט בובה של גונדובד, שירש את הקיסר הנבחר הלגיטימי אנתמיוס שנרצח, הוא לא זכה להכרה מטעם חצר האימפריה הביזנטית של הקיסר ליאו הראשון.

פעולתו העיקרית הייתה משלוח כוחות צבא רומיים לגאליה בסוף שנת 473 כדי לבלום את הכוחות האוסטרוגותים המתקדמים. פעולה זו, עם זאת, לא תרמה לחיזוק הלגיטימיות שלו בעיני האימפריה הביזנטית ובתוך זמן לא רב מונה במקומו יוליוס נפוס, שהפליג מדלמאטיה לנמל אוסטיה וביוני 474 כפה על גליקריוס לעזוב את רומא. כתמורה על שיתוף הפעולה שלו, הוא קיבל מינוי כבישוף בסלונה שבדלמאטיה, ארץ מולדתו של נפוס.

על–פי טענותיו של ההיסטוריון מלקוס, גליקריוס היה מעורב בקשר שהביא לרציחתו של נפוס מאוחר יותר, ככל הנראה ב-25 באפריל 480. מי שהורה על הרצח, המלך הברברי של איטליה אודואקר העניק לגליקריוס תמורה הולמת במנותו אותו לבישוף מדיולנום, מילאנו של היום, שהייתה כבר אחת הערים החשובות באירופה (מידע זה אינו ידוע בוודאות ושנוי במחלוקת[דרושה הבהרה]).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גליקריוס** בוויקישיתוף
* גליקריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **קיסרי האימפריה הרומית המערבית** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הונוריוס • קונסטנטיוס השלישי • יואנסוס • ולנטיניאנוס השלישי • פטרוניוס מקסימוס • אוויטוס • מיוריאנוס • ליביוס סוורוס • אנתמיוס • אוליבריוס • גליקריוס • יוליוס נפוס • רומולוס אוגוסטולוס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102394156
* LCCN: nb2010016416
* NKC: jx20050104007
* VIAF: 231919057
* WorldCat: viaf-231919057

 |
המצבה על קברו של פרופ' בנו ארבל
**בנו ארבל** (20 בינואר 1939 - 9 באפריל 2013) היה מתמטיקאי והיסטוריון של המתמטיקה, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב. עסק רבות בחינוך מתמטי וריכז במשך שנים רבות את החוגים למתמטיקה במכללות לחינוך, בית ברל וסמינר הקיבוצים ולימד בהם.

קורות חיים
----------

נולד ברומניה. הוא החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת בוקרשט. עלה לישראל בשנת 1961 והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. סיים תואר ראשון במתמטיקה-פיזיקה ב-1963. סיים תואר שני במתמטיקה באפריל 1965 בהדרכתו של פרופ' אריה דבורצקי. התגייס לצה"ל במאי 1965 ושירת בחיל האוויר. סיים את עבודת הדוקטורט בשנת 1987 באוניברסיטת תל אביב בהדרכתו של פרופ' מרצל הרצוג. נושא הדוקטורט: "אסטרטגיות אלמנטריות לפתרון בעיות ומחקר מתמטי". לימד באוניברסיטת תל אביב, מכללת סמינר הקיבוצים, מכללת בית ברל ובמכללה האקדמית תל אביב יפו.

מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שימש כראש התוכנית לתלמידים צעירים (תלמידי בית ספר תיכון) מצטיינים הלומדים במקביל לבית הספר גם לימודי מתמטיקה או מדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2013 קיבל תעודת הוקרה על מפעל חיים מדקאן הפקולטה למדעים מדויקים באוניברסיטת תל אביב על פועלו.

ארבל היה נשוי ליוהנה, ואב לשניים. הוא נקבר בקבורה אזרחית בבית העלמין מנוחה נכונה כפר סבא.

אוניברסיטת תל אביב הקימה תוכנית להנצחתו. התוכנית מאפשרת לתלמידי חטיבות ביניים ותיכון ללמוד קורסים אקדמיים לתואר ראשון בבית הספר למדעי המתמטיקה באוניברסיטת תל- אביב.

מספריו
------

* בעיות נבחרות במתמטיקה אלמנטרית, 1982
* אסטרטגיות לפתרון בעיות מתמטיות, האוניברסיטה הפתוחה (שני כרכים), 1990
* בעיות עם עקרון (דיריכלה) ורעיון (הצביעה). 1995
* הזמנה לפתרון בעיות מתמטיות (שלושה חלקים א, ב,ג) 1996, 1997
* קיצור תולדות המתמטיקה, מכון מופ"ת, 2005. לקריאה מקוונת באתר של מכון מופ"ת
* מתמטיקאים ואירועים גדולים בתולדות המתמטיקה, מכון מופ"ת, 2009. לקריאה מקוונת באתר של מכון מופ"ת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנו ארבל** בוויקישיתוף
* פרופ' דוד גילת, לזכרו של פרופ' בנו ארבל

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמונות מהטקס, באתר בית הספר למדעי המתמטיקה של אוניברסיטת תל אביב.
2. ↑  תוכנית בנו ארבל למצטיינות ומצטיינים במתמטיקה, באתר של אוניברסיטת תל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496529905171
* LCCN: no2009125576
* VIAF: 96848131
* WorldCat: lccn-no2009125576

 |
**לוסיה סאנצ'ס סאורניל** (בספרדית: **Lucía Sánchez Saornil**; ‏13 בדצמבר 1895 – 2 ביוני 1970) הייתה משוררת, הוגה פמיניסטית ומהפכנית אנרכיסטית ספרדייה. היא מוכרת בעיקר כמייסדת הארגון האנרכו-סינדיקליסטי מוחרס ליברס וכפעילה בארגון האנרכו-סינדיקליסטי CNT.

חייה המוקדמים
-------------

סאורניל גודלה על ידי אביה האלמן מהמעמד הנמוך, ולמדה באקדמיה המלכותית לאמנויות סן פרננדו. בגיל צעיר החלה לכתוב שירה והתחברה לתנועה הספרותית האולטראיסטית. עד לשנת 1919 יצירותיה של סאורניל התפרסמו תחת שם עט גברי במספר כתבי עת פופולריים, בין השאר היא עסקה בנושאים לסביים בעת בה הומוסקסואליות הייתה טאבו, ונחשבה לעבירה על החוק.

פעילות פוליטית
--------------

בשנת 1931, סאורניל, שעבדה כמרכזנית טלפונית החל משנת 1916, השתתפה בשביתה שאורגנה על ידי איגוד העובדים האנרכו-סינדיקליסטי CNT, כנגד חברת "טלפוניקה". מאורע זה היווה נקודת מפנה בחייה, ומאז סאורניל נאבקה למען מהפכה חברתית אנרכיסטית.

סאורניל ואמה גולדמן.
בשנת 1933 נבחרה סאורניל למזכירת ה-CNT במדריד, והפיקה את כתב העת של הארגון בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים בספרד. ובמאי 1938 מונתה למזכירה הכללית של ארגון הסיוע האנרכיסטי "סולידריות בינלאומית נגד הפאשיזם" (בספרדית: Solidaridad Internacional Antifascista או SIA בראשי תיבות).

סראוניל פרסמה מאמרים במספר מגזינים וכתבי עת אנרכיסטיים בהם הדגישה את נקודת המבט הפמיניסטית שלה.

### מוחרס ליברס

 ערך מורחב – **מוחרס ליברס**  

מתוך תסכול מהסקסיזם של חבריה הרפובליקנים, חברה סאורניל למרסדס קומפוסאדה ואמפארו פוץ' אי גסכון ויחד ייסדו את הפדרציה האנרכו-סינדיקליסטית מוחרס ליברס בשנת 1936. הארגון חתר במאבק כפול לשחרור האישה ולמהפכה חברתית וחברותיו השתתפו במלחמת האזרחים בספרד. 

סאורניל וחברותיה דחו את הגישה הרווחת בקרב ארגונים מהפכניים כי שוויון מגדרי יבוא כפועל יוצא של חברה ללא מעמדות. עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית, שורות המוחרס ליברס גדלו במהרה וכללו 30,000 חברות, שארגנו חללים חברתיים עבור נשים, בתי ספר, עיתונים ומסגרות עבור ילדים.

גלות
----

עם תבוסתה של הרפובליקה השנייה נאלצו סאורניל ובת זוגה אמריקה בארוסו לברוח לפריז, שם המשיכה סאורניל את פעילותה ב-SIA. עם פלישת גרמניה לצרפת נאלצו השתיים להימלט שוב, הפעם בחזרה למדריד.

במדריד, החלה סאורניל לעבוד כעורכת תמונות, אך במהרה זוהתה כאנרכיסטית ונאלצה להימלט שוב. היא ואמריקה עברו לולנסיה שם הייתה לאמריקה משפחה. חייהן היו בסכנה בצל עליית הפשיזם בגלל מערכת היחסים הלסבית שלהן, והן נאלצו לשמור עליה בסוד. בשנת 1970 נפטרה סאורניל מסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיה סאנצ'ס סאורניל** בוויקישיתוף
* שאלת הפמיניזם, מאמר של לוסיה סאנצ'ס סאורניל.
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1174600
* BnF: cb16625438f (data)
* CANTIC: a11212913
* CiNii: DA18276588
* GND: 1088452469
* ISNI: 0000 0000 7975 741X
* LCCN: nr97011391
* RERO: 02-A016391789
* SUDOC: 158692225
* VIAF: 56514756
* WorldCat: lccn-nr97011391

 |
"**ילד הכרובית**" הוא ספר ילדים מאת היוצר יהונתן גפן. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1982 בהוצאת כנרת זמורה דביר ואויר על ידי המאיירת איטה מינר. בשנת 2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לספר.

תקציר העלילה
------------

הסיפור נפתח כאשר דניאל נענה להזמנתו של עץ הפיקוס ומחליט לטפס עליו בשביל להתחבא בו במהלך משחק המחבואים. מכאן והלאה דניאל נשאר על העץ, למרות הבקשות הבלתי פוסקות של הוריו, חבריו, אנשי הכפר והממשלה. הוא מחליט להישאר על העץ במשך שנה שלמה, ובמהלכה אנשי הכפר משתנים בזכותו. כמו כן הם מתחילים לראות את העולם מנקודת מבט שונה. בסוף הסיפור דניאל מגדל כנפיים, ולאחר מכן מתעופף ונעלם.

מאפייני הסיפור
--------------

### אמצעים אומנותיים

בספר ישנו שימוש רב באמצעים האומנותיים של חזרה וניגוד, המופיעים גם כמילים וצירופי מילים. אלה עוזרים להדגיש ולשמור על המתח בקרב הקוראים בזמן הקריאה, למשל: "זה לא עץ פיקוס רגיל. זה עץ פיקוס מיוחד. עץ עם סיפור. עץ מכושף." (עמוד 8)

### מאפייני מבנה הסיפור

בספר ישנם סוגי מבנים שונים. החל מפרקים קצרים וארוכים וכלה בקטעי שירה ופרוזה, בשימוש באיורים שחור־לבן לצד איורים צבעוניים. המשותף לכולם הוא שכל מבנה מותאם למסופר באותו העמוד בספר.

### מאפייני לשון בסיפור

בספר נעשה שימוש בעברית פשוטה וברורה, ללא סלנג. נוסף על זה, הספר מנוקד ומפוסק ומתאים לקוראים צעירים, ונעשית בו פנייה ישירה לקוראים, בין היתר באמצעות שימוש רחב בלשון הציווי. למשל; "אם אתם עוברים בכפר שלנו, ששמו כפר-קטן - עצרו לרגע ליד עץ הפיקוס הגבוה העומד בדיוק באמצע הככר, מול המגדניה. עמדו לרגע והביטו למעלה, אל צמרת העץ" (עמוד 8).

עיבודים למדיה
-------------

הסיפור "ילד הכרובית" עובד למחזה שאותו ביים רועי שגב בשנת 2006. המחזה עלה בתיאטרון בימת הנוער מזכרת בתיה.

בשנת 2011, בפסטיבל ישראל, הועלה מחזה של "ילד הכרובית" שנוצר על ידי נועה קנולר וקבוצתה. בשונה מן הספר, במחזה התמקדו רק בחמש דמויות וביחסים ביניהן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ילד הכרובית - יהונתן גפן, באתר www.e-vrit.co.il
2. ↑  ילד הכרובית : מעשיה עם שירים וגם ציורים / יהונתן גפן ; איורים: אטה מינר | גפן, יהונתן, 1947-2023 מחבר (מינר, אטה (מאייר) ) | מינר, אטה (מאייר) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. 1 2  ילד הכרובית : דף דף, ספרות ילדים : ספרים : ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il
4. ↑  יהונתן גפן, **ילד הכרובית**, אור יהודה: כנרת, זמורה ביתן דביר, 2016
5. 1 2 3  משרד החינוך, להיות מיוחד, באתר משרד החינוך, המינהל הפדגוגי, האגף לחינוך יסודי. המזכירות הפדגוגית הפיקוח על הוראת העברית
6. ↑   ילד הכרובית – בימת הנוער, מזכרת בתיה 2006, סרטון בערוץ "Matan Melech", באתר יוטיוב (אורך: 01:01:31)
7. ↑  ציפי שוחט, נתנו להם במה: הפרינג' מגיע לפסטיבל ישראל, באתר הארץ, 22 במאי 2011
**בנה של אפרודיטה** (באנגלית: **Aphrodite's Child**) היא להקת רוק מתקדם יוונית, שהוקמה בשנת 1967 על ידי אמן הסינתיסייזרים ואנגליס, הסולן דמיס רוסוס שהיה גם בסיסט, המתופף לוקאס סידראס והגיטריסט סילבר קולוריס.

הלהקה ידועה בין השאר בסינגל הבכורה המצליח שלה "Rain and Tears" אשר התבסס על הקאנון של פכלבל, שזכה להצלחה מסחרית משמעותית ברחבי אירופה וגם בישראל. הלהקה התפרקה בשנת 1971, לפני צאת אלבומם האחרון "666".

היסטוריה
--------

לאחר פירוקה של להקת הפורמינקס, חבר ואנגליס לדמיס רוסוס כדי להקים להקה חדשה במקום זו הקודמת. המתופף לוקאס סידראס נמנה בין מקימי הלהקה. החבר הרביעי, סילבר קולוריס, הצטרף מאוחר יותר.

הם הקליטו את סינגל הבכורה שלהם, Rain and Tears, שזכה להצלחה מסחרית משמעותית. הלהקה התמקמה בלונדון. סילבר קולוריס הצטרף מאוחר יותר משום שנשאר ביוון לשירות צבאי חובה.

זמן לא רב לאחר שהוציאו את הסינגל המפורסם, הוציאו את אלבומם הראשון "End of the World". 

ב-1970 התחילה הלהקה לעבוד על אלבום קונספט חדש: 666. הלהקה התחילה לעבוד על האלבום שקיבל גוון עמוק של רוק מתקדם, אך ככל שעבר הזמן התברר יותר ויותר כי ואנגליס נהנה יותר מעבודת סולו.

ב-1971, כשנה לפני צאתו הרשמית של האלבום, התפרקה להקת בנה של אפרודיטה וחבריה המשיכו בקריירות סולו.

בישראל בלטו להיטיהם "It's Five O'Clock" (השעה חמש) שצעד במצעדי הפזמונים בקיץ 1970 ו-"Spring summer winter and fall (אביב, קיץ, חורף וסתיו) שצעד בתחילת 1971. רק מאוחר יותר התפרסם בישראל להיטם הראשון, "Rain and Tears".

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* End of the world (פברואר 1968)
* It's Five O'Clock (דצמבר 1969)
* 666 (יוני 1972)

קישורים חיצוניים
----------------

* בנה של אפרודיטה, באתר ספוטיפיי
* בנה של אפרודיטה, באתר Last.fm (באנגלית)
* בנה של אפרודיטה, באתר AllMusic (באנגלית)
* בנה של אפרודיטה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* בנה של אפרודיטה, באתר Discogs (באנגלית)
* בנה של אפרודיטה, באתר Genius

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5074403
* BnF: cb13901659p (data)
* GND: 5558645-4
* ISNI: 0000 0001 0657 3625
* MusicBrainz: 51625f3d-adfa-4096-a7b9-113f5225cc58
* SUDOC: 078616727
* VIAF: 125296442
* WorldCat: viaf-125296442

 |
"**בנו של האדם**" (בצרפתית: **Le Fils de l'homme**) הוא אחד מציוריו המפורסמים של רנה מגריט. זהו ציור שמן על בד, שגודלו 116 × 89 ס"מ, וצויר בשנת 1964. 

בתמונה דמות של אדם החובש כובע באולר ולבוש חליפה, כפי הנראה פורטרט עצמי. ברקע מופיעה חומת באר (לפי גובהה) וכן ים כחול. אלא שאת פניה של הדמות, שהם לכאורה הדבר העיקרי בציור, מסתיר תפוח ירוק ועסיסי, הצף מול פניו של האדם וקורא בכך תיגר על כוח המשיכה. התפוח מצויר במרכז הפנים, ומסתיר את רובן (פרט לעין שמאל) ועשוי להיחוות גם כחלק אינטגרלי מפניה של הדמות. 

תמונת "בנו של האדם" שייכת לסוגת הסוריאליזם הווריסטי – שהוא סוריאליזם פיגורטיבי העושה שימוש בדימויים הלקוחים מן המציאות כדי ליצור יצורי כלאיים. כלומר, צירוף חלקי דימויים חסרי הקשר למכלול משותף אחד. כל דימוי בנפרד מוכר מהמציאות היומיומית, אך צירופם יחד יוצר מציאות חדשה שהיא מעל למציאות הקיימת. היוצרים המזוהים עם סגנון זה, מלבד רנה מגריט, הם סלבדור דאלי ומקס ארנסט. 

בציור מייצג מגריט את הפן האשלייתי של המציאות. יצירה זו מעלה פרדוקסים רבים בנוגע למשמעות סמליות התפוח בקונוטציה זו. התפוח מסמל את **הדעת** בסיפור גן העדן, וניתן לשאול האם הדעת היא חלק אינטגרלי מהאדם או שהיא "צפה" בנפרד ממנו, או האם הדעת מונעת מהאדם מלראות את המציאות והאמת כמו שהן.

ראו גם
------

* בגידת הדימויים

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיר טרוסמן, סימבוליקה של פירות באמנות, 29.1.07
**שפות הפאמיר** הן אגד שפות איראניות צפון-מזרחיות. הן מדוברות בעיקר לאורך נהר הפיאנדז' (בפרסית: ab-i panja). נהר זה על יובליו זורם באזור באדאחשאן אשר בדרום-מערב טג'יקיסטן, בקרבת הגבול האפגני. ניתן למצוא גם קהילות קטנות של דוברי פאמיר מעבר לגבול האפגני. קיימות טענות לפיהן קיימים דוברי פאמיר במערב סין. היישוב הגדול ביותר של דוברי לשונות פאמיר היא העיר חורוג (28,000 נ'), שגם מהווה את המרכז האדמיניסטרטיבי של אזור באדאחשאן שבטג'יקיסטן.

המספר הכולל של דוברי שפות אלו מוערך בכ-100,000.

חלוקת השפות והיחסים בינן
------------------------

שפות הפאמיר מתחלקות למספר תת-קבוצות, אף על פי שהקשר הגנאלוגי בינן מקובל על הקהילה המדעית, פרטיו אינם ברורים די צרכם, בעיקר עקב מיעוט מחקר.
תת-הקבוצה הגדולה ביותר קרויה קבוצת שוע'ני-רושני. הלשונות הנכללות בקבוצה זו מצויות לאורך הצד הטג'יקי של נהר הפאנגז'. בקבוצה זו נוהגים לכלול את הלשונות שוע'ני (כ-50,000 דוברים), רושני (כ-15,000 דוברים), ברטנגי (כ-3,000 דוברים) ואת לשונות המיעוט רושרוי (roshorvi) וסריקולי (sariqoli), שלהן כמה מאות בודדים של דוברים. 

קבוצת הלשונות השנייה כוללת בעיקר את היזע'ולמי, המדוברת לאורך מספר יובלים של נהר הפאנדז' ולה כ-2,000 דוברים (לפי מפקד שנערך ב-1966).

הקבוצה השלישית כוללת את האישקשמי, הזבכי והסנגליצ'י המדוברות בעיקר בגדה האפגנית של נהר הפאנדז'.
הואחי היא הלשון העיקרית המרכיבה את הקבוצה הרביעית. מבין לשונות הפאמיר זוהי הלשון המוכרת ביותר למדע, למרות שאינה הנפוצה ביותר. עובדה זו היא תוצאה של היות הואחי הלשון העיקרית של חורוג, עיר המחוז המרכזית של אזור באדאחשאן. לואחי כ-20,000–30,000 דוברים.

פונולוגיה
---------

### התפתחויות פונולוגיות עצמאיות

לשפות הפאמיר התכונות העיקריות המאפיינות את השפות האיראניות המזרחיות. התפתחויות עצמאיות כוללות מעתק של החוככים חסרי הקוליות θ\* ו-x\* לפוצצים חסרי קוליות, בעיקר בצרורות עם הסוננט r. כך שהצרורות ההיסטוריים θr\* ו-xr\* מובעים בשפות הפאמיר כ-tr ו-kr בהתאמה. בנוסף יש המונים את מעתק הצרור האיראני העתיק Sr ל-sh. חלק ממעתקים אלו מצויים כבר בכוטאנית, שפה איראנית מזרחית אמצעית.

### מערכות עיצורים

המחקר המשווה של לשונות הפאמיר מבחין בין ארבע מערכות עיצורים שונות. כל המערכות מבחינות בין עיצורים קוליים ולא-קוליים, ובכולן סדרה של עיצורים גרוניים. המערכת הפונולוגית המפותחת ביותר שייכת ללשונות היאזע'ולמי. בלשון זו התפתחה סדרה ארוכה במיוחד של עיצורים שפתיים, וכוללת g ו-k חכיים (באופן מעניין, שכן עיצורים אלו, המשוחזרים עבור לשון האם ההודו-אירופית, אינם מצויים באף לשון ה"א אחרת). 
בלשון הואח'י ניתן למצוא סדרה קצרה של עיצורים רטרופלקסיים מחוככים. לא ברור אם מדובר בהשפעה של לשונות צפון-הודיות או בהתפתחות עצמאית.

| **שפות באפגניסטן** |
| --- |
| שפות רשמיות ברמת המדינה | דארי • פשטו | דגל אפגניסטן |
| שפות רשמיות ברמת המחוזות | אוזבקית • בלוצ'י (אנ') • טורקמנית • טג'יקית • שפות נורסתאניות (אנ') • שפות פתאניות (אנ') • קירגיזית |
| שפות מיעוטים | שפות הפאמיר • קירגיזית |
| ראו גם | שפות הודו-אירופיות • שפות איראניות • ערבית • פרסית • אפגניסטן: שפות |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000085319

 |
**בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב** (אנגלית: **RAF High Wycombe**) הוא בסיס של חיל האוויר הבריטי, השוכן במחוז בקינגהאמשייר שבאנגליה. הוא משמש כמשכן מפקדת פיקוד האוויר (RAF Air Command) של החיל ואיננו בסיס טיסה.

היסטוריה
--------

הבסיס נוסד בשנת 1938, בשטח מיוער שליד הכפר וולטרס אש (Walters Ash), בקרבת העיירה היי ויקומב, כ-80 קילומטרים מצפון מערב למרכז לונדון. מיניסטריון האוויר חיפש באותה עת אתר מוגן מתאים מחוץ ללונדון עבור מפקדת פיקוד ההפצצה של חיל האוויר. האתר הוצע על ידי מפקד כנף אלן אוקשוט (Alan Oakeshott), שגדל באזור והכירו, במחשבה שהעצים בשטח יספקו הסוואה טבעית למבני הבסיס.

הבסיס הוקם בשלושה ריכוזי מבנים נפרדים, שמנהרות מקשרות ביניהם. הוא כלל גם מרכז מבצעים מבוטן שנבנה בעומק של 17 מטרים מתחת לפני הקרקע. לצורך הסוואה עוצבו המבנים בו כך שייראו כמבנים אזרחיים, ונעשה מאמץ לכרות עצים מעטים ככל האפשר במהלך הבנייה. לימים הוצב בפתח הבסיס אחד ממטוסי הספיטפייר של החיל במלחמת העולם השנייה.

בשלהי מלחמת העולם השנייה שכנו בבסיס גם יחידות של חילות האוויר של צבא ארצות הברית.

בשנים 1958–1965, במהלך המלחמה הקרה, שכנה בבסיס מפקדת דיווזיית האוויר ה-7 של פיקוד האוויר האסטרטגי של חיל האוויר של ארצות הברית. משנת 1968 שכנה בבסיס מפקדת פיקוד התקיפה של חיל האוויר המלכותי (RAF Strike Command) (איחוד של פיקוד מטוסי הקרב ופיקוד ההפצצה של החיל). בשנת 2007 אוחד פיקוד התקיפה עם פיקוד ההדרכה של החיל, ליצירת פיקוד האוויר (הפיקוד היחיד הפעיל כיום בחיל האוויר המלכותי). מפקדת הפיקוד שוכנת מאז בבסיס היי ויקומב. כיום שוכנת בו גם מפקדת להק האוויר האירופי.

ב-2021 הוקם כאן פיקוד החלל של הממלכה המאוחדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב
* היסטוריה של בסיס היי ויקומב באתר חיל האוויר המלכותי
* אתר המגזין של הבסיס

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד כנף אוקשוט נהרג בקרב בשנת 1942, והונצח על ידי קריאת מרכז הרווחה של הבסיס על שמו ב-2011.

| בסיסי חיל האוויר המלכותי |
| --- |
| הממלכה המאוחדת | בנסון • בולמר • ברייז נורטון • דיגבי • הלטון • הנלו • הונינגטון • ואלי • היי ויקומב • ודינגטון • ויטרינג • ודוייל • ויטון • פילינגדיילז • לימינג • לוסימות' • מרהאם • נורתהולט • סקמפטון • ספיידאדם • סנט מוגאן • סירסטון • קונינגסבי • קוספורד • שוברי |  |
| מעבר לים | אקרוטירי • אסנשן • גיברלטר • מאונט פלזנט |
**גריגורי מינסקין** (באסטונית: **Grigori Minaškin**; נולד ב-1 בפברואר 1991) הוא ג'ודוקא אסטוני. מינסקין מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (קאזאן 2016).

באוקטובר 2009, מינסקין זכה במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בפריז. בינואר 2011, מינסקין זכה לראשונה באליפות אסטוניה בה זכה ארבע פעמים נוספות במהלך הקריירה. בפברואר 2012 הוא זכה במדליית כסף בטורניר 'World Cup Oberwart'. בשנת 2015 הוא זכה במדליות ארד בטורנירים 'European Open Minsk' ו-'Oceania Open Wollongong'. בינואר 2016 מינסקין זכה בטורניר 'African Open Tunis' לאחר שניצח בגמר את גוראם טושישוילי הגיאורגי.

באפריל 2016 הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את סטפן ג'וריסיץ' הסרבי, בשמינית הגמר הוא ניצח את לוקאש קרפאלק הצ'כי וברבע הגמר הוא ניצח את בנג'מין פלצ'ר האירי. בחצי הגמר הוא הפסיד לתומא ניקיפורוב הבלגי ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר על אלמר גסימוב האזרי. מינסקין השתתף באולימפיאדת ריו 2016 והודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד בעונשים למקסים ראקוב הקזחי.

באולימפיאדת טוקיו 2020, מינסקין הודח בסיבוב הראשון לאחר הפסד בווזארי לאוטגונבטאר לחאגבאסורן המונגולי.

קישורים חיצוניים
----------------

* גריגורי מינסקין, ברשת החברתית פייסבוק
* גריגורי מינסקין, ברשת החברתית אינסטגרם
* גריגורי מינסקין, באתר olympedia.org
* גריגורי מינסקין, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* גריגורי מינסקין, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**נחום טייט** (באנגלית: **Nahum Tate**;‏ 1652 - 30 ביולי 1715) היה משורר, מחזאי ולבריתן אירי.

חייו
----

טייט נולד בדבלין, אירלנד ולמד בטריניטי קולג' לפני שעבר ללונדון. בשנת 1678 הופק המחזה הראשון שלו, "ברוטוס מאלבה". במהלך שנות ה-80' של המאה ה-17 כתב עוד שבעה מחזות, בעיקר עיבודים של יצירות קיימות.

הלברית של דידו ואניאס, האופרה היחידה המושרת כולה של הנרי פרסל, עוצבה על פי "ברוטוס מאלבה". האופרה, שהוצגה כנראה ב-1689 בפנימייה לבנות אצולה בצ'לסי בניהולו של ג'ושיאס פריסט, נועדה על פי סימנים שונים להצגה בחצר המלך. העלילה הדחוסה מדי התאימה, על אף מגרעותיה, למלודיות ולרצ'יטאטיבים עתירי ההבעה של פרסל. עיצוב דמותו של אניאס לוקה אמנם בחסר, אבל דווקא חיסרון זה מבליט ביתר שאת את דמותה הטרגית של דידו.

הפרולוג המושר, שהקדים את האופרה עצמה בהפקת הפנימייה ואבד לאחר זמן, היה כנראה בעל משמעות פוליטית מרומזת וסביר להניח, שכך גם האופרה עצמה, בשל נטייתו הפוליטית הברורה של טייט והשימוש המתבקש בעלילות אניאס בקרתגו לרמיזות על המתרחש בחצר המלוכה. עם זאת, בפרק הזמן המשוער של כתיבת האופרה, בין 1684 ל-1689, היה רצוף אירועים רבים כל כך בבית המלוכה האנגלי - מות צ'ארלס השני, הדחת ג'יימס השני והכתרת ויליאם ומרי - שקשה לעמוד על כוונתו המדויקת של טייט. **צ'ארלס גילדון** (Charles Gildon) השתמש הן באופרה והן בפרולוג בעיבוד שלו למידה כנגד מידה של שייקספיר, שהוצג בשנת 1700.

טייט מונה למשורר החצר ב-8 בדצמבר 1692 ומכאן ואילך היו ידיו מלאות בכתיבת טקסטים מתאימים לימי חג ואירועים שונים. כמה מכתביו, בהם מזמור חג המולד "ועיני הרועים רואות", עודם כלולים בספרי מזמורים בני ימינו.

מקור
----

* מרגרט לורי וקרטיס פרייס: "נחום טייט", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחום טייט** בוויקישיתוף

* נחום טייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נחום טייט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* נחום טייט, באתר Discogs (באנגלית)
* נחום טייט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nahum Tate | English writer | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268729705171
* BIBSYS: 90954818
* BNE: XX1133763
* BnF: cb12017025p (data)
* CANTIC: a1151629x
* CiNii: DA02485079
* GND: 118801422
* ISNI: 0000 0001 2125 856X
* LCCN: n50008196
* MusicBrainz: 4e56b2c5-ddb5-4424-ac6d-0a9da381a5fc
* NKC: pna2010575949
* NLA: 35540106
* NLG: 168415
* NLP: A1800636X
* NTA: 070682631
* RERO: 02-A003889097
* SNAC: w64j1gxv
* SUDOC: 028307372
* Trove: 989443
* VcBA: 495/132586
* VIAF: 29545787
* WorldCat: lccn-n50008196

 |
**דדו פון שנק** (בגרמנית: **Dedo von Schenck**; 11 בפברואר 1853 – 28 באפריל 1918), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון שנק נולד ב-11 בפברואר 1853, בטירת מנספלד שהשתייכה לפרובינציית סקסוניה בממלכת פרוסיה. ב-1 במאי 1870 התגייס פון שנק לצי הקונפדרציה הצפון-גרמנית, ממנו פרש כעבור זמן קצר, וב-19 ביולי 1870 התגייס לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-2 (פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה), עמו לחם במלחמת צרפת–פרוסיה. בהמשך מילא פון שנק תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1901 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הגרנדירים של המשמר ה-2 (פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה). בשנת 1904 הועלה לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1908 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-2. בשנת 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-14, ובשנת 1912 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-18.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון שנק מפקד הקורפוס ה-18 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן לחם כחלק מהארמייה השנייה, ובשנת 1916 לחם כחלק מהארמייה החמישית בקרב ורדן. לאחר מכן לחם עם הארמייה הראשונה בקרב על הסום, ובהמשך לחם שוב כחלק מהארמייה השנייה. בשנת 1917 פרש שנק לביתו עקב מחלתו, וב-28 באפריל 1918 מת פון שנק בביתו שבויסבאדן.

משפחתו
------

ב-2 באוקטובר 1884 התחתן פון שנק עם הלנה פון ורדנברג, בתם של אוגוסט, נסיך וירטמברג ומריה בתגה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:

* אלברכט פון שנק (1885–1888)
* אברהרד פון שנק (1887)
* פרדה פון שנק (1890–1946)
* דדו פון שנק (1892)

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דדו פון שנק** בוויקישיתוף
* דדו פון שנק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139882464
* VIAF: 102718375
* WorldCat: viaf-102718375

 |