recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גולו ברג** (בגרמנית: **Golo Berg**; נולד ב-1968) הוא מנצח גרמני.

לימודים וקריירה
---------------

גולו ברג, נולד בויימאר ובאותה עיר רכש את השכלתו המוזיקלית באוניברסיטת פרנץ ליסט. עוד הוסיף ללמוד בכיתות אמן בהדרכתם של לורין מאזל, מיכאל גילן, גרד אלברט, דימיטרי קיטינקו ומנצחים אחרים. 

כשהיה בן 21 התמנה למנהל האמנותי של בית האופרה במקלנבורג ונמנה אז עם קובצה נבחרת של מנצחים צעירים בעולם ששימשו כמנהלים אמנותיים. בתפקידיו הבאים היה מנהל אמנותי ומנצח ראשי של בית האופרה בעיר הוף שבוואריה ושל תזמורת העיר הוף; מנהל מוזיקלי של תיאטרון אנהלט בדאסו ושל התיאטרון במערב פומרניה. מאז שנת 2017 גולו ברג הוא המנהל המוזיקלי הראשי של העיר מינסטר.

לאורך השנים הוא הקליט לערוצי רדיו רבים בהם רשות השידור של גרמניה התיכונה, רשות השידור של מערב גרמניה וטוקיו FM. הקלטותיו בחברת CPO זכו למיקום גבוה במדרג ההקלטות של העיתונות המקצועית. 

בשנת 2008 ראתה אור בחברת ARTHAUS הקלטה של האופרה "טריסטן ואיזולדה" של וגנר בניצוחו.

קריירת הניצוח של גולו ברג ציינה לא מכבר מחצית יובל שנים שבמהלכן הוא פיתח רפרטואר קונצרטנטי עשיר ומגוון. הוא מתמקד בעיקר ביצירות חדשות כפי שמעידות עשרות רבות של הקלטות של ביצועי בכורה עולמיים בניצוחו.

כמנצח אופרות מבחר היצירות שלו נרחב והוא ניצח על הפקות בבתי האופרה של אסן, לייפציג, קלן, מנהיים, סנט גאלן ואחרים.

בנוסף להפעותיו כמנצח אורח של תזמורות רבות בגרמניה ובארצות אחרות באירופה, גולו ברג מרבה לנצח על תזמורות ביפן בהן תזמורת המטרופולין של טוקיו והתזמורת הסימפונית של טוקיו.

לציון יום ההולדת המאה של התזמורת הסימפונית של מינסטר, הוא ניצח על הפקת "כרמינה בוראנה" בהשתתפות 600 זמרי מקהלה בהופעה שהתקיימה בכיכר השוק (פרינציפלמרקט) ביוני 2019 לפני קהל של 5000 מאזינים.

באוגוסט 2019 ראתה אור בחברת CPO הקלטה בניצוחו של יצירות רבות לתזמורת מאת פריץ פולבאך, מייסדה של התזמורת הסימפונית של מינסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גולו ברג

* גולו ברג, באתר AllMusic (באנגלית)

* גולו ברג, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* גולו ברג, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007329457705171
* CiNii: DA16266437
* GND: 135374049
* ISNI: 0000 0000 8265 5158
* LCCN: no2006110181
* MusicBrainz: 0e1aa2fe-ccc7-4c14-af6e-f2792ae35527
* NKC: xx0168755
* VIAF: 73617250
* WorldCat: lccn-no2006110181

 |
**הנס אֶגֶדֶה** (בנורווגית: **Hans Egede**;‏ 31 בינואר 1686 - 5 בנובמבר 1758) היה מיסיונר דני-נורווגי, שייסד בשנת 1721 את גוטהוב (נוק) בירת גרינלנד.

ביוגרפיה
--------

הנס אגדה נולד בהארשטאד (אנ'), נורווגיה, במקום הממוקם כמעט 150 קילומטרים מצפון לחוג הארקטי. סבו מצד אביו היה כומר בדרום זילנד, דנמרק. הוא למד אצל דודו, איש דת בכנסייה הלותרנית המקומית. בשנת 1704 הוא נסע לקופנהגן כדי ללמוד באוניברסיטת קופנהגן, שם קיבל תואר ראשון בתאולוגיה. לאחר סיום לימודיו הוא חזר להארשטאד, ובאפריל 1707 הוא הוסמך והוקצה לקהילה בארכיפלג של לופוטן (אנ') שבצפון נורווגיה. ב-1707 הוא נשא לאישה את גרטרוד ראסק. הם היו נשואים 13 שנה ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.

### גרינלנד

בלופוטן שמע אגדה סיפורים על ההתנחלויות הנורדיות הישנות בגרינלנד, שהקשר איתם אבד לפני מאות שנים. בשנת 1711 הוא ביקש רשות מפרדריק הרביעי, מלך דנמרק לחפש את המושבה ולהקים שם מיסיון. פרדריק נתן הסכמה לפחות חלקית להקים מחדש תביעה קולוניאלית אל האי. ב-2 במאי 1721 הספינה "Haabet" ("התקווה") ועוד 2 ספינות קטנות יותר נשאו את אגדה, אשתו ארבעת ילדיו, וכן ארבעים מתיישבים נוספים. 

ב-3 ביולי באותה השנה הם הגיעו ל-נופ כּאנגרלואה (אנ') והקימו שם מושבה. אגדה חיפש במשך חודשים צאצאים של המתיישבים הנורדים הישנים אבל הוא מצא רק את אנשי האינואיט המקומיים והחל ללמוד את שפתם. בסוף החורף הראשון חלק ניכר מן המתיישבים חלו בצפדינה ועזבו. אגדה ומשפחתו נשארו עם שאר המתיישבים ובשנת 1722 הגיעו שתי ספינות אספקה שמימן מלך דנמרק-נורווגיה בעזרת מס חדש. חקירותיו של אגדה לא העלו דבר בקשר לניצולים נורדים לאורך החוף המערבי. בסוף שנת 1722, הוא פנה צפונה וסייע בהקמת תחנת ציד לווייתנים באי ניפיסאט (אנ'). הוא נשאר במושבה עד 1736, אך נאלץ לחזור לאירופה בגלל מצבו הבריאותי.
אגדה נפטר ב-5 בנובמבר 1758 בגיל 72.

בנו, פאול אגדה, היה גם הוא מיסיונר בגרינלנד והשלים את התרגום שנכתב על ידי אביו לברית החדשה (1766), הוא פרסם מילון תרגום גרינלנדית-דנית-לטינית (1750), דקדוק גרינלנדי (1760) וכן קטכיזם בגרינלנדית (1756).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס אגדה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604879405171
* BIBSYS: 90109159
* BnF: cb12411787d (data)
* Botanist: Egede
* CiNii: DA10336041
* GND: 118687980
* ISNI: 0000 0001 2021 6990
* KulturNav: f5a0ecb4-9120-4f9b-8725-5d59a419e670
* LCCN: n79100792
* NKC: ola2011641519
* NLA: 61541438
* NLP: A27490142
* NTA: 072313528
* RERO: 02-A022937802
* SELIBR: 184578
* SNAC: w6md1q7r
* SUDOC: 033230609
* VIAF: 17310423
* WorldCat: lccn-n79100792

 |
**צ'ושירו הייאשי** (ביפנית: **林 忠四郎**‏; 25 ביולי 1920 - 28 בפברואר 2010) היה אסטרופיזיקאי יפני. מסלול הייאשי בדיאגרמת HR וגבול הייאשי קרויים על שמו.

ביוגרפיה
--------

צ'ושירו הייאשי נולד בקיוטו ב-1920 וקיבל תואר ראשון באוניברסיטת טוקיו ב-1942. החל מ-1945 עבד באוניברסיטה זו תחת הנחייתו של הידקי יוקאווה, שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1949. באותה השנה הייאשי השלים את הדוקטורט וב-1954 קיבל דרגת פרופסור. תחום מחקרו העיקרי של הייאשי היה אסטרופיזיקה תאורטית וקוסמולוגיה, העבודה המפורסמת ביותר היא פיתוח מתמטי של מסלול התפתחות של קדם-כוכב בדיאגרמת HR, שלימים נקרא על שמו - מסלול הייאשי. עבודה מפורסמת נוספת הייתה מציאת רדיוס מקסימלי של כוכב עבור מסה נתונה, הנקרא גם כן על שמו - גבול הייאשי. בנוסף, חקר הייאשי התפתחות כוכבים בשלבים צעירים וננסים חומים ותרם את חלקו לפיתוח מודל הנוקליאוסינתזה (יצירת יסודות) במפץ הגדול, שהרחיב את המאמר המפורסם אלפר-בתא-גאמוב (Alpher–Bethe–Gamow paper). ב-1984 יצא לגמלאות.

זוכה מדליית אדינגטון לשנת 1970, פרס קיוטו לשנת 1995 ומדליית ברוס בשנת 2004.

נפטר ב-2010 בגיל 89.

קישורים חיצוניים
----------------

* Chushiro Hayashi באתר מדליית ברוס.
* Chushiro Hayashi באתר Inamori Fondation

הערות שוליים
------------

1. ↑  Evolution of Stars of Small Masses in the Pre-Main-Sequence Stages

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342866405171
* CiNii: DA00600096
* GND: 1158037988
* ISNI: 0000 0001 1964 3434
* LCCN: n87925428
* NDL: 00009815
* SUDOC: 195091353
* VIAF: 165373062
* WorldCat: lccn-n87925428

 |
**כרפס** (שם מדעי: ***Apium***; קרוי גם **סלרי**) הוא סוג של צמח דו-שנתי או רב-שנתי הגדל על קרקע לחה (ביצות ומלחות).

מאפיינים
--------

הכרפס שייך למשפחת הסוככיים ובו בערך 20 מינים. תפוצת הסוג היא קוסמופוליטית, והוא מצוי באירופה, אסיה, אפריקה ודרום אמריקה. הצמחים בינוניים עד גבוהים - הם גדלים עד לגובה של מטר אחד. אופן סידור העלים יכול להיות או כאופן סידור הפלומה בנוצה, כך שהעלים מסודרים על גבעול אחד, או כך שהעלים מסודרים על ענפים צדדיים. יש להם גם פרחים לבנים קטנים שמסודרים במספר סוככים.

הסוג *Apium* הוא מקור שמם המדעי של משפחת הסוככיים (Apiaceae) ושל סדרת הסוככאים (Apiales).

המין המוכר ביותר הוא הכרפס הריחני, או בשמו המוכר סלרי, שנחשב לירק חשוב במסחר. לכרפס הריחני ישנם כ-4 זנים.
המין Apium נאכל גם על ידי זחלים של כמה מיני פרפראים.

הכרפס הוא אחד השלבים בליל הסדר בסדר המונה 15 שלבים, בשיטת 'קדש ורחץ'.

מינים בולטים נוספים
-------------------

* כרפס עדין (*Apium leptophyllum* שם נרדף *Ciclospermum leptophyllum*) - נקרא גם כרפסית עדינה.
* כרפס הביצות - (*Apium nodiflorum* שם נרדף *Helosciadium nodiflorum*) נקרא גם כרפסת הביצות
* *Apium inundatum* - צומח באזורי ביצות

גלריה
-----

* כרפס ריחניכרפס ריחני
* כרפס הביצותכרפס הביצות
* כרפס עדיןכרפס עדין
* Apium inundatumApium inundatum

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרפס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם סלרי, אולם, מתייחס בדרך כלל למין כרפס ריחני בסוג כרפס
2. ↑  סוכך היא קבוצת פרחים שגבעוליה יוצאים מאותו מרכז משותף. ראו לדוגמה תמונה זו של סוכך בפטסיה יפנית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544224605171
* LNB: 000247014
* NKC: ph202599

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנהר באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ארנו (פירושונים).

**נהר אַרְנוֹ** (איטלקית: Arno, מבוטא במלעיל) הוא נהר במחוז טוסקנה באיטליה והוא השני בחשיבותו במרכז איטליה, אחרי הטיבר.

גאוגרפיה
--------

מקור הנהר בהר פלטרונה באזור קסנטינו שבהרי האפנינים, זורם ומסתובב לכיוון דרום. הנהר מסתובב מערבה ליד ארֶצוֹ כשהוא עובר דרך פירנצה, אמפולי ופיזה, ונשפך לים הטירני (או לים הליגורי על פי גרסה אחרת) במרינה של פיזה. באורך 241 ק"מ, הוא הנהר הארוך ביותר בטוסקנה. פלגיו הראשיים הם: נהר הסייבה, ביסנציו, אומברונה, ארה, אלסה, פזה ופשה. שפך הנהר משתרע על שטח של 8,200 קמ"ר.

הנהר חוצה את פירנצה, שם הוא עובר תחת 'הגשר הישן' (פונטה וקיו) ו'גשר השילוש הקדוש' (פונטה סנטה טריניטה). לכל אורך ההיסטוריה, הציף הנהר את העיר באופן קבוע, כאשר ההצפה האחרונה הייתה ב-1966. הצפות גדולות נרשמו גם ב-4 בנובמבר 1333 וב-13 בספטמבר 1557.

קצב הזרימה של הנהר נתון לשינויים קיצוניים. לפעמים הוא מתואר כנהר שתוך מספר ימים הופך ממצב של נהר אכזב למצב של כמעט הצפה. בנקודה שבה עוזב הנהר את הרי האפנינים, לספיקת הנהר טווח רחב של ערכים, מ-6 מ"ק לשנייה ועד 2,000 מ"ק לשנייה. סכרים חדשים נבנו במעלה הנהר מפירנצה והקלו את הבעיה.

עליית נהר הארנו על גדותיו ב-1966
--------------------------------

 ערך מורחב – **עליית נהר הארנו על גדותיו (1966)**  

השיטפון של 1966, שהפיל את הסכרים בפירנצה, ושבעקבותיו נהרגו כ-40 איש, גרם לפגיעה או להריסה של מיליוני יצירות אומנות וספרים נדירים. שיטות שימור חדשות נוצרו אחרי השיטפון, אבל גם היום, יצירות רבות טרם שוקמו.

גלריה
-----

* נהר הארנו בפירנצה, איטליהנהר הארנו בפירנצה, איטליה
* נהר הארנו בפיזהנהר הארנו בפיזה
* שפך הנהר ליד פיזהשפך הנהר ליד פיזה
* גדות הארנו, הנראות מתוך פונטה וקיו, פירנצהגדות הארנו, הנראות מתוך פונטה וקיו, פירנצה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנו** בוויקישיתוף
* אתר רשות נהר ארנו (באיטלקית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294984805171
* BnF: cb124347955 (data)
* GND: 4358748-3
* LCCN: sh85007383
* VIAF: 241191038
* WorldCat (עם VIAF): 241191038

 |
**גולה אלקנטרה** (באיטלקית: **Gole dell'Alcantara**) הוא קניון בעמק הנהר אלקנטרה במזרח האי סיציליה, בין הקומונות קסטיליונה די סיצליה (Castiglione di Sicilia) ומוטה קמאסטרה (Motta Camastra).

שמותיהם של הנהר והעמק נובעים מהמילה "אל קנטרה" (القنطرة בערבית: גשר), השם שנתנו השליטים הערבים של סיציליה, שמו של גשר שנבנה על ידי הרומאים.

תיאור
-----

גובה הקניון עד 25 מטרים ורוחבו בין 2 מטרים ל-4–5 מטרים. הנהר אלקנטרה זורם בין קירות לבה. הקטע המרשים ביותר הוא במוטה קמאסטרה, אורכו יותר מ-6 קילומטרים, שמתוכם יש גישה קלה ל-3 קילומטרים. קירות הקניון נוצרו מקילוחים של לבה שנפלטה מהר האטנה לפני 8,000 שנים והייתה דלה בצורן, אבל עשירה בברזל, מגנזיום, וסידן. הלבה התקררה במהירות במפגש עם מי הנהר הקרים ויצרה עמודונים מחומשים ומשושים (בדומה לאלו של בריכת המשושים), כתלות במבנה המולקולרי של החומרים מהם הם בנויים. העמודונים האנכיים יכולים להגיע לגובה של 30 מטרים.

הפארק הגאולוגי והבוטני גולה אלקנטרה
-----------------------------------

הקניון כלול בתחומי הפארק הגאולוגי והבוטני גולה אלקנטרה (Parco Botanico e Geologico Gole Alcantara), והכניסה אליו בתשלום. המבקרים בפארק יכולים לראות סרט קצר בתלת־ממד על היווצרות הקניון, לרדת במעלית או במדרגות עד לקרקעית הקניון, או ללכת בשבילים. הפארק מציע פעילויות נוספות כולל, סיור ממונע, סיור בג'יפים או היסחפות בנהר בציוד מיוחד (Body Rafting).

אפשר לבקר בערוצים הן בקיץ והן בחורף דרך שני שבילים לאורכם, יתר על כן ישנם כרזות ושולחנות לאורך הערוצים עם רבים המספקים מידע שימושי ותיאורים של האתרים.

בחורף, כאשר המים עולים במפלס, הערוצים מציעים תרחיש מרתק ובלתי נשכח של הנהר המוצף. בקיץ ניתן לחצות את הערוצים כאשר המים נמוכים בחלקם המוארך לאורך 50 ו -200 מטרים. מאז תחילת המסע מפלס המים מגיע עד המותניים ולעיתים קרובות יש צורך לרדת בחלקים מסוימים של השביל בשחייה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גולה אלקנטרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גולה אלקנטרה
* אתר הפארק הגאולוגי והבוטני גולה אלקנטרה

* Gole Alcantara: Fantastic Beauty
* The Gorges of Alcantara
* Alcantara, a valley, a river, a park and a stunning natural gorge

הערות שוליים
------------

1. ↑  steemit, Gorges of Alcantara - Le gole dell'Alcantara
**מאוויזאורוס** (שם מדעי: ***Mauisaurus***) הוא סוג של זוחל ימי ממשפחת האלאסמוזאוריים שחי במימי הקרטיקון לפני 77 מיליון שנה ומאובניו נמצאו בניו זילנד. מקור שמו הוא על שם הגיבור המאורי, מאווי. הוא נמצא באזור קנטרברי שבאי הדרומי ב-1874 ונמצא ממנו מין בודד: *Mauisaurus haasti*. בעבר סברו שהיו עוד מינים בסוג אך הם שויכו לסוגים אחרים.

פליוזאור זה היה הגדול ביותר שבפליוזאורים של ניו זילנד. הוא היה בעל 68 חוליות בצווארו ואורכו הכולל הגיע ל-8 מטרים. היצור היה בעל סנפירים עבים איתם הוא ריחף במים בצורה חסכנית באנרגיה. צווארו הארוך עזר לו להפתיע להקות דגים ודיונונים ולהגיח לעברם במהירות ועם שיניו המוזרות הוא תפס אותם. ייתכן מאוד שהיצור נח על החופים לזמן קצר, אולי כדי להימנע מטורפים או להתחמם.

פליוזאור זה זכה לפרסום בניו זילנד עקב נדירות היצורים הפרהיסטוריים בהם, למעט דינוזאורים. איורים שלו כיכבו על כמה בולי דואר ב-1993.

בתרבות
------

יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאוויזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**הנחה S5** היא הנחת יסוד (אקסיומה) של מערכת S5 בלוגיקה מודלית. ההנחה מוכרת בשתי גרסאות:

* אם פסוק א' (פסוק כלשהו) הוא אפשרי, אז הכרחי שפסוק א' הוא אפשרי. בהצרנה: [{\displaystyle \Diamond p\to \Box \Diamond p}]
* אם אפשרי שפסוק א' הוא הכרחי, אז פסוק א' הוא הכרחי. בהצרנה: [{\displaystyle \Diamond \Box p\to \Box p}]

כאשר על פסוק מסוים מופעלים מספר אופרטורים מודאליים ("אפשרי" ו"הכרחי"), ניתן, באמצעות הנחה זו ומשפטים היכיחים ממנה, להוריד את האופרטורים הנוספים ולהישאר רק עם האחרון (למשל, מ"אפשרי שהכרחי ש-א'", אפשר להגיע לטענה הפשוטה יותר, "הכרחי ש-א'".)

אקסיומה זו אינה תלויה בפשר סמנטי מסוים למושגים המודאליים "אפשרי" ו"הכרחי". עם זאת, ההצדקה של הנחת היסוד יכולה להיעשות בהירה יותר כאשר חושבים על המודל הנפוץ של עולמות אפשריים, על-פיו טענה היא אפשרית אם היא נכונה לפחות בעולם לוגי אפשרי אחד והיא הכרחית אם היא נכונה בכל העולמות הלוגיים האפשריים. אם כן, אם אפשרי שטענה א' היא הכרחית (כלומר, בעולם אפשרי אחד נכון להגיד שהיא נכונה בכל העולמות האפשריים) אז טענה א' היא הכרחית (נכונה בכל העולמות האפשריים). כמו כן, אם טענה א' היא אפשרית (נכונה בעולם אפשרי אחד לפחות), אז הכרחי שטענה א' היא אפשרית (כי בכל העולמות האפשריים נכון להגיד שהיא אפשרית, כלומר נכונה לפחות בעולם אפשרי אחד).

אם המודליות כאן היא מה שאלווין פלנטינגה מכנה הכרח ואפשרות "לוגית במובן הרחב", הטיעון להנחת היסוד יכול להיות כזה: אם ייתכן שבהכרח ה' (הנחה כלשהי), כי אז ישנו עולם אפשרי שבו ההנחה תקפה בהכרח. מכאן, נכון בעולם כלשהו שההנחה היא באופן רחב ולוגי אמת בהכרח, משהו ששלילתו תהיה במובן הלוגי הרחב סתירה-עצמית. אבל אם משהו הוא בסתירה עצמית בעולם אפשרי כלשהו, כי אז הוא בסתירה עצמית בכל העולמות ולטענת פלנטינגה הדבר נכון גם במקרה של סתירות עצמיות במובן הלוגי הרחב.
**הנחיות להתנהלות הכוחות ברוסיה** היו "צו פלילי" שהוציא הוורמאכט בראשות וילהלם קייטל ב-4 ביוני 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. ההנחיות פירטו את ההתנהגות הצפויה של החיילים הגרמנים במהלך הפלישה לברית המועצות. אזרחים נכללו בהגדרה של קבוצות התנגדות. הצו קבע: "הבולשביזם הוא האויב הקטלני של העם הגרמני הנציונל-סוציאליסטי. להשקפת העולם המשחיתה הזו – ולאלה התומכים בה – מתנגד המאבק של גרמניה. מאבק זה מחייב דיכוי חסר רחמים ומאומץ נגד תועמלנים בולשביקים, בלתי סדירים, חבלנים ויהודים, וחיסול מוחלט של התנגדות אקטיבית ופסיבית כאחד. החיילים האסייתים, בפרט, הם בלתי ניתנים להבחנה, בלתי צפויים, מטופשים וחסרי רגש ותחושה". 

עמר ברטוב כתב כי ההנחיות להתנהלות הכוחות ברוסיה פירטו "צעדים חסרי רחמים נגד תועמלנים בולשביקים, גרילה, חבלנים ויהודים, וקראו לחיסול מוחלט של כל התנגדות אקטיבית או פסיבית". 

וייד ביורן, בספרו *Maring into Darkness,* ציין שהצו כוון ליהודים במפורש כ"אויבים גזעיים שיש לחסל על ידי הצבא ללא קשר להתנהגותם".

לקריאה נוספת
------------

* Heer, Hannes; Manoschek, Walter; Pollak, Alexander; Wodak, Ruth (2008). *The Discursive Construction of History: Remembering the Wehrmacht's War of Annihilation*. New York: Palgrave Macmillan. ISBN 9780230013230.
* Bartov, Omer (1986). *The Eastern Front, 1941–1945, German Troops and the Barbarisation of Warfare*. New York: St. Martins Press. ISBN 0312224869.
* Beorn, Waitman (2014). *Marching into Darkness*. London, UK: Harvard University Press. ISBN 978-0-674-72550-8.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Resources on the German Military" (PDF). *USHMM*.
2. ↑  Heer et al. 2008, pp. 17–19.
3. ↑  Bartov 1986, p. 106.
4. ↑  Beorn 2014, p. 52.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מאהר דבאח** (נולד ב-1974) הוא מרצה ערבי-ישראלי פרופסור בתחום ההגבלים העסקיים, המלמד וחוקר כיום באוניברסיטת לונדון בבריטניה. 

דבאח נולד בכפר דיר אל אסד שבגליל, כבן זקונים להורים מעוטי השכלה ואח לשלושה בנים ושלוש בנות. הוא גדל בישראל לפני שעבר לגור בבריטניה. סיים ב-1996 תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ויילס Aberystwyth, חזר לישראל ועבר מבחני הסמכה. לאחר מכן חזר לבריטניה ולמד לתואר שני ושלישי בקינגס קולג' בלונדון. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בגלובליזציה של דיני תחרות; היא יצאה כספר בהוצאת קיימברידג' והפכה לרב-מכר ותורגמה לשפות רבות. דבאח התמנה לפרופסור כבר בגיל 28. 

ב-2005, בהמשך לעבודתו כפרופסור-חבר בבית הספר קווין מרי, החל בישראל התמחות כעורך דין אצל השופט יורם דנציגר, והמשיך בהתמחות בבית המשפט העליון אצל השופט אהרן ברק. 

דבאח נחשב כיום למומחה מוביל בתחום ההגבלים העסקיים והתחרות העסקית. הוא מכהן כמנהל המרכז הבינתחומי של דיני ומדיניות התחרות באוניברסיטת לונדון, וכיועץ של גופים ממשלתיים ועסקיים, כמו גם ארגונים בינלאומיים ובהם ארגון OECD. הוא העורך הראשי של סדרת ההגבלים העסקיים מטעם הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. פרסם שבעה ספרים ומאות מאמרים בכתבי עת אקדמיים.

מכהן גם כפרופסור-אורח במכללה למינהל בישראל, בה ייסד את מרכז המחקר הראשון בתחום ההגבלים העסקיים בישראל. 

דבאח הוא הישראלי הראשון שהגיע לדרגת פרופסור מן המניין בתחום ההגבלים העסקיים. הוא גם הערבי-ישראלי הראשון אשר זכה בדרגה זו בתחום המשפטים בכלל. 

ב-2011 היה מועמד לתפקיד הממונה על ההגבלים העסקיים בישראל, אך לא נבחר.

דבאח פעיל בארגוני צדקה ומממן קרן התורמת לבתי ספר בקרב המגזר הערבי בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאהר דבאח, באתר אוניברסיטת לונדון
* Interdisciplinary Centre for Competition Law and Policy (ICC), באתר אוניברסיטת לונדון
* אלה לוי-וינריב, ‏מדיר-אל-אסד לצמרת עולם המשפט: סיפור הסינדרלה של פרופ' מאהר דאבח, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2009
* שמואל בן-טובים, פרופ' מאהר דבאח: סטנלי פישר של ההגבלים העסקיים, באתר TheMarker‏, 1 בדצמבר 2010
* "דווקא בגלל שיצאתי אל העולם הגדול, אני חייב לחזור", ריאיון עם דבאח בכתב העת "דין שווה", אוגוסט 2012 (עמ' 20)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמה סיקולר, שמחון ונתניהו יקבעו את זהות הממונה על ההגבלים, באתר כלכליסט, 19 בינואר 2011
2. ↑  אורה קורן, מאהר דבאח ומירב בארי מובילים בהתמודדות לממונה על ההגבלים, **הארץ**, 1 במרץ 2011
**הברירה השטנית** (באנגלית: **The Devil's Alternative**) הוא ספר מתח מאת פרדריק פורסיית'. שם הספר נגזר מכך שבמהלך העלילה נדרש נשיא ארצות הברית לבחור בין ברירות, שכל אחת מהן תביא למותם של אי אלו בני אדם.

עלילה
-----

בשנת 1982 התברר הן למודיעין האמריקני והן למזכיר המפלגה הקומוניסטית מקסים רודין כי יבול הדגן של רוסיה יימצא השנה בגירעון של כ-55 מיליון טונות. המשמעות המידית של המידע היא שברית המועצות עומדת בפני איום ממשי של רעב. האמריקנים, בראשות הנשיא ויליאם מאתיוס מנצלים את המשבר כדי ללחוץ על ברית המועצות להיכנס למשא ומתן על הפחתת הנוכחות הצבאית במזרח אירופה וצמצום הנשק הגרעיני, בנוסח הסכמי סאלט. רודין נטה להסכים אבל מנהיג האופוזיציה בפוליטביורו התנגד והציע לפתוח במלחמה מוגבלת, שמטרתה להשתלט על מרחבים במערב אירופה. אם לא ייחתם הסכם וייפתר איום הרעב, יפתחו הרוסים במלחמה שתוביל למלחמת עולם.

במקביל מתמנה אדם מונרו, קצין חיל רגלים לשעבר ברגימנט ההרריים של גורדון ואיש מבצעים ותיק ומנוסה לראש תחנת השירות החשאי הבריטי במוסקבה. שם פגש מונרו באהובתו לשעבר, ולנטינה, קצרנית המתמללת את דיוני הפוליטביורו. זו מעבירה לידיו מידע רגיש המסייע בידי המערב לנהל את המשא ומתן עם ברית המועצות. עתידו של ההסכם, כמו גם שלום העולם, הופך בטוח פחות כאשר ארגון טרור אוקראיני, עליו מפקד בריטי-אוקראיני בשם אנדרו דרייק, מתנקש בחיי ראש הק.ג.ב. אף שהפוליטביורו ניסה לטייח את הפרשה, השתלטו דרייק ואנשיו על מכלית הנפט הגדולה בעולם, המפליגה בים הצפוני, ואיימו שאם לא תיחשף ההתנקשות יפוצצו את המכלית וימיטו שואה אקולוגית על המרחב הצפון אירופי. ברית המועצות מצידה הודיעה לממשל האמריקני שאם המערב לא יצליח לפתור את משבר המכלית ותיחשף ההתנקשות בחיי ראש הק.ג.ב, יסרבו לחתום על ההסכם שאליו הגיעו עם האמריקנים, הכולל דגן תמורת צמצום כוחות באירופה וצמצום נשק גרעיני.

הממשל הבריטי הטיל על מפקד שירות הסירות המיוחד, רב-סרן סיימון פאלון, להיערך לפעולת השתלטות על המכלית ואילו על מונרו, להתיר את התסבוכת שבין המעצמות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "הברירה השטנית", באתר "סימניה"
* חיים נגיד, עיון ראשון, מעריב,‏ 21 במרץ 1980

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרדריק פורסיית', "**הברירה השטנית**", הוצאת שוקן, 1980, עמוד 217.
2. ↑  פרדריק פורסיית', "**הברירה השטנית**", הוצאת שוקן, 1980, עמוד 27, "בשנת 1954 הוא גויס לצבא, ואחרי הטירונות הוצב לשרת בגדוד שבו שירת אביו בזמנו, רגימנט ההרריים של גורדון. הוא נשלח לקפריסין ופעל נגד הפרטיזנים היוונים בהרי טרודוס".
3. ↑  פרדריק פורסיית', "**הברירה השטנית**", הוצאת שוקן, 1980, עמוד 205, "רב-סרן סיימון פאלון מחיל הנחתים המלכותי הבריטי".
**פליקס יוזף פון מוטל** (גרמנית: **Felix Josef von Mottl**‏; 24 באוגוסט 1856 - 2 ביולי 1911) היה מנצח ומלחין אוסטרי.

ביוגרפיה
--------

פליקס מוטל נולד סמוך לווינה וטיפח קריירה מוצלחת בקונסרבטוריון הווינאי. הוא עשה לו שם כמנצח מחונן למוזיקה של וגנר ובשנת 1886 עמד בראש הצגת "טריסטן ואיזולדה" בפסטיבל ביירוית. בין השנים 1881 ל-1903 היה מנצח האופרה של קרלסרוהה ופעילותו שם פרסמה את שמו ברבים, בעיקר הודות להפקת יצירותיהם של וגנר ושל ברליוז. בשנים הבאות ביקר בלונדון ובניו יורק, שם היה מנצח אורח במטרופוליטן אופרה בשנת 1903. בשנת 1904 התמנה למנהל האקדמיה למוזיקה בברלין. 

פליקס מוטל נפטר ב-2 ביולי 1911, 11 ימים לאחר שלקה בהתקף לב בשעה שניצח על הצגה של "טריסטן". המנצח יוזף קיילברת התמוטט בדיוק באותו מקום, בשעת ניצוח על אותה אופרה עצמה, ומת בשנת 1968. 

מוטל נחשב לאחד המנצחים המבריקים ביותר בתקופתו. הוא חיבר כמה אופרות, שהמצליחה ביותר בהן הייתה "אגנס ברנהאואר" (ויימאר 1881), ומספר רב של שירים וקטעי מוזיקה אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס מוטל** בוויקישיתוף

* פליקס מוטל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פליקס מוטל, באתר Discogs (באנגלית)
* פליקס מוטל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך *Mottl, Felix* מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**הרמן צומפה** | **מנהלים מוזיקליים כלליים, האופרה הממלכתית של בוואריה**
1904 - 1911 | **הבא**:**ברונו ולטר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265638505171
* BNE: XX1575377
* BnF: cb139271982 (data)
* GND: 116942037
* ISNI: 0000 0001 1063 3504
* LCCN: no89002089
* MusicBrainz: ec48a500-423f-4c07-aedc-9beec3016944
* NKC: xx0056424
* NTA: 07492690X
* SNAC: w6862rvf
* SUDOC: 080493882
* Trove: 1063082
* VIAF: 54334992
* WorldCat: lccn-no89002089

 |
**משרד ההגנה** (בספרדית: **Ministerio de Defensa** או בראשי תיבות **MINISDEF**) הוא משרד בממשלה הספרדית, האחראי על יישום מדיניות הביטחון של ממלכת ספרד. בראשו עומד השר, חבר הממשלה.

על פי חוקת ספרד מ-1978, המפקד העליון של הכוחות המזוינים הוא מלך ספרד. המלך יכול להכריז על יציאה למלחמה ועל הסכם שלום, אולם הוא זקוק לאישור הקורטס חנרלס ולהסכמת ראש הממשלה.

שר ההגנה אחראי על ניהולו השוטף של הצבא כמו גם על גיוסו בשעת הצורך. הוא מדווח ישירות לראש הממשלה. מפקדי צבא ספרד, הצי הספרדי וחיל האוויר הספרדי כפופים ישירות לשר ההגנה. תפקידו של ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מתמצה בתיאום בין החילות השונים ובחלוקת המשאבים והיחידות ביניהם. הוא מדווח ישירות לשר ההגנה. שני מזכירי ההגנה של ספרד כפופים גם הם לשר ההגנה וכך גם ראש מרכז המודיעין הלאומי.

שרת ההגנה הנוכחית היא מרגריטה רובלס ממפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משרד ההגנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משרד ההגנה (בספרדית)
* משרד ההגנה, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0726 9975
* VIAF: 150329515
* WorldCat: lccn-n91035233

 |
**מיכאל אגורסקי** (ברוסית: **Михаил Самуилович Агурский**;‏ 1933 מוסקבה – 21 באוגוסט 1991 מוסקבה) היה סופר, פעיל ציוני ופרופסור של אוניברסיטה העברית בירושלים.

ברית המועצות
------------

אגורסקי נולד במוסקבה למשפחת פעיל במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שמואל אגורסקי. בשנת 1938, במהלך הטיהורים הגדולים אביו נשלח לסיביר ממנה לא חזר. שמו טוהר מכל אשמה בשנת 1956.

מיכאל אגורסקי סיים לימודי הנדסה ועבד בתחום התמחותו. במאי 1969 הוא סיים עבודת הדוקטורט בקיברנטיקה.

למרות השכלתו הטכנית, מיכאל אגורסקי התעניין בנושאים שונים של מדעי החברה. הוא למד לעומק יצירות פילוסופיות לרבות פילוסופים שיצירותיהם נאסרו בברית המועצות. במחצית שנות ה-60 של המאה ה-20 הוא התקרב לאלכסנדר מן. קשרים של אגורסקי עם כמרים ופעילות למען ישראל לא התיישרו עם עבודתו במכון לפיתוח אמצעי לחימה. לאור כך הוא עזב את עבודתו, אך כל ניסיונותיו להתקבל לעבודה בתחום התמחותו לא צלחו. כתוצאה מכך, אגורסקי החל להתפרנס מתרגום.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 אגורסקי התקרב לפעילים ציוניים במוסקבה אך גם לפעילים דיסידנטים רוסים. בשנת 1971 הוא לראשונה ביקש לקבל אשרת יציאה לישראל ולאחר סירוב כתב מספר מכתבים ללאוניד ברז'נייב. בשנת 1972 הוא השתתף בהפגנה מול שגרירות לבנון במוסקבה. כל משתתפי ההפגנה נעצרו. בשנת 1973 הוא חתם על עצומה להגנת אנדריי סחרוב. ביוזמת אלכסנדר סולז'ניצין, אגורסקי כתב מאמר לאוסף מאמרים בעריכת הסופר. האוסף פורסם בסאמיזדאט בשנת 1974 ובהמשך בפריז. בעקבות פעילותו הרחבה, באפריל 1975 אגורסקי קיבל אשרת יציאה מברית המועצות.

ישראל
-----

בשנת 1976 מיכאל אגורסקי התקבל לאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1979 הוא סיים עבודת דוקטורט בסורבון ומונה לפרופסור ללימודי תרבות ומדינות סלאביות. במקביל לעבודה באוניברסיטה, אגורסקי נתן חוות דעת לממשלת ישראל, עבד בטלוויזיה ופרסם מאמרים על המצב בברית המועצות.

בשנים 1983–1990 הוא כתב 3 ספרים על המצב בברית המועצות. לאחר תחילת הפרסטרויקה אגורסקי קיבל הזדמנות לנסוע לברית המועצות. במהלך ביקורו הוא נפגש עם מכרים ותיקים ונתן מספר הרצאות לרבות הרצאה באוניברסיטת מוסקבה.

בשנת 1991 הוא הוזמן לביקור נוסף. אגורסקי הגיע למוסקבה ב-19 באוגוסט 1991 בשיא האירועים של ניסיון ההפיכה. הוא נפטר לאחר מספר ימים בעקבות התקף לב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל אגורסקי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* קורות חיים (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450738205171
* BNE: XX889061
* BnF: cb11888191p (data)
* GND: 128753579
* ISNI: 0000 0001 1716 9126
* LCCN: n78070052
* NKC: uk2012716788
* NTA: 071766162
* SELIBR: 175776
* SNAC: w6h846vf
* SUDOC: 026678918
* VIAF: 79018751
* WorldCat: lccn-n78070052

 |
סוחוי Su-24
**סוחוי Su-24** (ברוסית: Су-24, קוד דיווח נאט"ו: פנסר, באנגלית: "Fencer") הוא מטוס תקיפה על-קולי לכל מזג אוויר, שפותח בברית המועצות על ידי משרד המהנדסים סוחוי. למטוס כנף בעלת משיכה משתנה, והיה לראשון המטוסים הסובייטיים הכולל מערכות ניווט ותקיפה דיגיטליות.

היסטוריה
--------

לאחר פיתוחו של הסוחוי-7 בשנת 1961 דרש חיל האוויר הסובייטי פיתוחו של מטוס שיהיה מסוגל לפעול בכל מזג אוויר, תוך תקיפת יעדים מדויקת. בדיקות ראשוניות הראו כי מבנה הסוחוי-7 אינו גדול דיו כדי להכיל את כל האוויוניקה הנדרשת לעמוד במטלה, ובשל כך החלו בתכנון מחודש של מערכת האוויוניקה. במשך הזמן הוסיף הצבא הסובייטי דרישות נוספות: המראה ונחיתה קצרים ויכולת טיסה במהירות על-קולית בגבהים נמוכים.

הדגם הראשון הוטס לראשונה ב-2 ביולי 1967, בידי ולדימיר איליושין. המטוס נכנס לשירות באופן רשמי ב-4 בפברואר 1975.

ב-23 בספטמבר 2014 יירט מערך ההגנה האווירית של ישראל מטוס סוחוי Su-24 של חיל האוויר הסורי שחדר לשטח ישראל באזור רמת הגולן, באמצעות טיל MIM-104 פטריוט. הייתה זו הפלת מטוס אויב הראשונה בעולם באמצעות טיל פטריוט.

ב-24 בנובמבר 2015 הפיל חיל האוויר הטורקי מטוס סוחוי Su-24 רוסי שחדר לשטח טורקיה. אחד הטייסים שהפליט נהרג מאש המורדים, וגופתו נשבתה. הטייס השני חולץ בפעולת קומנדו רוסית וסורית.

ב-24 ביולי 2018 חדר מטוס סוחוי Su-24 של חיל האוויר הסורי למרחב האווירי של ישראל באזור רמת הגולן והופל על ידי זוג טילי MIM-104 פטריוט ששיגר צה"ל. המטוס נפל בשטח סורי באזור הדרומי של הגבול ברמת הגולן.

שיפורים
-------

במשך השנים עברו מטוסים רבים שיפורים שונים: הותקנה מערכת הניווט "GLONASS" (המקבילה הרוסית ל-GPS), ומערכת תצוגה עילית בתא הטייס, וכמו כן המטוס הותאם לשיגור טילי וימפל R-73.

מפעילים
-------

### מפעילים נוכחיים

* רוסיהרוסיה רוסיה
* איראןאיראן איראן
* סוריהסוריה סוריה
* אוקראינהאוקראינה אוקראינה
* סודאןסודאן סודאן
* קזחסטןקזחסטן קזחסטן
* אלג'יריהאלג'יריה אלג'יריה
* עיראקעיראק עיראק

### מפעילים בעבר

* אנגולהאנגולה אנגולה
* אזרבייג'ןאזרבייג'ן אזרבייג'ן
* לובלוב לוב
* בלארוסבלארוס בלארוס
* אוזבקיסטןאוזבקיסטן אוזבקיסטן

ראו גם
------

* סוחוי Su-34
* F-111
* טורנדו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוחוי Su-24** בוויקישיתוף
* Su-24 באתר חברת סוחוי
* ניצן סדן, המטוס הכי מסוכן של סוריה ואיראן, באתר כלכליסט, 3 בינואר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוללת פטריוט יירטה מטוס קרב סורי שחדר לישראל, נענע10, 23 בספטמבר 2014.
2. ↑  מטוס קרב סורי חדר לישראל ויורט, Mako, ‏24 ביולי 2018.

| מטוסים תוצרת סוחוי  |
| --- |
| מטוסי קרב | סוחוי 9 • סוחוי 11 • סוחוי 15 • סוחוי 27 • סוחוי 30 • סוחוי 33 • סוחוי 35 • סוחוי 37 • סוחוי 47 • סוחוי-57 • סוחוי 75 | סוחוי 27 |
| מטוסי תקיפה | סוחוי 2 • סוחוי 4 • סוחוי 7 • סוחוי 17/20/22 • סוחוי 24 • סוחוי 25 • סוחוי 34 |
| מטוסי ביון | סוחוי 12 |
| כלי טיס בלתי מאוישים | סוחוי S-70 |
| אבות טיפוס | סוחוי P-1 • סוחוי T-4 • סוחוי Su-47 • סוחוי FGFA |
| מטוסי אימון | סוחוי 28 • סוחוי 29 |
| מטוסי נוסעים | Su-38 • Su-80 • סופרג'ט 100 • KR-860 • סופרג'ט ניו |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007549344105171
* LCCN: sh98006918

 |
**מיכאל ארגווי** (געז: ሚካኤሌ አረጋዊ ‏; 1848/49 לערך - 1931) מיסיונר אתיופי פרוטסטנטי שפעל בקרב ביתא ישראל בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. 

נולד בדמביה להבטו גברה מריאם ולתקלית אדגו אגיצ'וו שנפטרה כאשר היה כבן שלוש. בגיל שבע נמסר על ידי אביו אל המיסיונר מרטין פלאד אשר שיכן אותו בבית יתומים בגרמניה ב-1866. ארגווי למד במנזר כריסטינה הקדושה בשווייץ וב-1863 סיים את לימודיו. באותה השנה נשלח חזרה לאתיופיה כחלק מקבוצה יהודית מומרת שהתחנכה למיסיונרית והחל משנה זו פעל ארגווי כמיסיונר ביישובי ביתא ישראל לרבות במרכז בג'נדה.

עם פטירתו של ברו וובה, המנהל של המיסיון ב-1892 מונה ארגווי כמחליפו וכיהן בתפקיד עד מותו. ארגווי פרסם גם תרגום של הברית החדשה לשפה האמהרית. 

ארגווי נישא לתללץ', קרובת משפחה של ברו וובה והביא עימה ארבעה ילדים. שלוש בנותיו נישאו ליהודים מביתא ישראל ובנו, מנקר נשא יהודייה מומרת. 

ארגווי נפטר ב-1931 בג'נדה.

לקריאה נוספת
------------

* Shalva Weil, "Mikael Aragawi: Christian Missionary among the Beta Israel" in Emanuela Trevisan Semi & Shalva Weil (Editors), **Beta Israel: the Jews of Ethiopia and beyond History, Identity and Borders**, Libreria Editrice Cafoscarina, 2011, מסת"ב 9788875432867, pp. 147-158
* Shalva Weil, "Mikaˀel Arägawi" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: He-N**, Otto Harrassowitz Verlag, 2007, מסת"ב 344705607X, p. 961-962
* Werner Sidler (Editor), Friedrich Flad, **Michael Argawi: Ein mutiger Bekenner**, 1952

קישורים חיצוניים
----------------

* Rita J. Pankhurst, "Mikael Aragawi"in Dictionary of African Christian Biography
* Richard Pankhurst, "History of Education, Printing, and Literacy in Ethiopia. 6"in Link Ethiopia
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנוזקה צבאית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סוטר (פירושונים).
**סוטר** (אנגלית: Suter) היא נוזקה צבאית שפותחה על ידי BAE Systems המשמשת את חיל האוויר האמריקאי לתקיפת מערכות נ"מ.

היסטוריה
--------

סוטר פותחה בעקבות גישה חדשה בלוחמה אלקטרונית. התוכנה משבשת את מערכות ההגנה של האויב על ידי חדירה לרשת התקשורת ולא על ידי הזנת מידע חיצוני שגוי, כפי שנהוג באמצעים משבשי מכ"ם אחרים. לתוכנה שלושה דורות:

* סוטר 1 - ניטור המידע שנקלט על ידי מפעיל מכ"ם האויב.
* סוטר 2 - שליטה ברשת התקשורת של האויב ושליטה בחיישנים של המכ"ם.
* סוטר 3 - שליטה בקישור של מערכות המכ"ם עם מערכות אויב אחרות כטילים בליסטיים וטילי קרקע-אוויר ניידים.

את הנוזקה ניתן לשדר ממטוסים שונים כגון F-16CJ ומערכות מל"ט. הפכה פעילה מאז 2006 ונוסתה על ידי חיל האוויר האמריקאי בעיראק ובאפגניסטן.

בכירים בחיל האוויר האמריקאי העריכו שטכנולוגיה דומה קיימת גם לחיל האוויר הישראלי ובעזרתה הצליחו ב-2007 מטוסי חיל האוויר לחמוק ממערכות המכ"ם החדישות של סוריה בזמן תקיפת הכור הגרעיני בסוריה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  David A. Fulghum, Why Syria's Air Defenses Failed to Detect Israelis, Aviation Week, October 3, 2007
האי **סנדי** (באנגלית: **Sandy Island**; בצרפתית: **Île de Sable**; אי החולות) הוא אי תעתוע שהופיע במפות ימיות במזרח ים האלמוגים בין אוסטרליה לקלדוניה החדשה במים הטריטוריאליים של צרפת.

היסטוריה
--------

מפה של השירות ההידרוגרפי של בריטניה מ-1908 בו מופיע האי סנדי
מגלה הארצות ג'יימס קוק סימן את האי סנדי במפות, מדרום לקו רוחב 19 דרום, סמוך ממערב לקו האורך 164 מזרח. רק מאה שנה לאחר מכן הגיע דיווח נוסף על האי סנדי, כאשר האונייה "ולוסיטי" (*Velocity*) שבה ממסעה לאירופה, ודיווחה על מספר איי חול בקו האורך 159.925°, בין קווי הרוחב 19°7' ו-19°20'. בקרבת מיקום זה שוכנים איי שסטרפילד (*Chesterfield*), ונראה כי אונייה זו טעתה בניווט והגיעה אליהם. בעקבות הדיווח, החל מסוף המאה ה-19, הופיע האי סנדי במפות ימיות של גרמניה, ארצות הברית ובריטניה.

במפות הידרולוגיות מאוחרות יותר נרשם ליד האי כי קיומו בספק (*ED*‏ - existence doubtful). סקר של השירות ההידרוגרפי האוסטרלי (*Australian Hydrographic Service*) מצא כי באזור זה קרקעית האוקיינוס נע בין 1,500 מטר - 2,400 מטר מתחת לגובה פני הים. בעקבות סקר זה נעשתה בדיקה אווירית של השירות ההידרוגרפי והאוקיינוגרפי הימי (*Naval Hydrographic and Oceanographic Service*) של צרפת בעקבותיו הוסר האי מהמפות הרשמיות של צרפת ב-1979 וב-1985 גם מהמפות האוסטרליות. 

למרות תגלית זו, האי נשאר על המפות האמריקאיות והופיע גם באטלס העולם של הטיימס (Times Atlas of the World) ב-1999 ובגוגל מפות. בסוף שנת 2012 סקר ימי של אוסטרליה שמטרתו היה חקר טקטוניקת הלוחות של צפון ים האלמוגים בדק מחדש גם את הימצאותו של האי ולאחר שלא נמצא, דווח כי האי לא קיים. דיווח זה יצר הד תקשורתי עולמי בעקבותיו נמחק האי בכל המפות כאשר האי הוסר מגוגל מפות ב-26 בנובמבר 2012 וב-Google Earth האזור הוסתר בפיקסלים שחורים. ב-29 בנובמבר 2012 הודיעו בנשיונל ג'יאוגרפיק כי סופית הוכח כי האי לא קיים והוא הוסר מכל המפות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנדי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה לעיתונות מטעם השירות ההידרוגרפי והאוקיינוגרפי הימי של צרפת מ-12 בדצמבר 2012 בדבר אי קיומו של האי משנת 1979 (בצרפתית)
2. ↑  כתבה מה-BBC:‏ "South Pacific Sandy Island 'proven not to exist'" (האי סנדי הוכח שלא קיים)(באנגלית)
3. ↑  "מתי אי איננו אי?", מאתר אוניברסיטת סידני
**יאקופו מלאני** (באיטלקית: **Jacopo Melani**; ‏6 ביולי 1623, פיסטויה - 18 באוגוסט 1676, פיסטויה) היה מלחין איטלקי וכנר מתקופת הבארוק.

חייו
----

מלאני כיהן כנגן עוגב בקתדרלה של פיסטויה והמשיך שם כמנצח המקהלה. בשנת 1667 עבר לרומא. מלאני נודע כמלחין חשוב של אופרות קומיות במאה ה-17. את כל האופרות שלו פרט לאחת כתב בשנים 1644–1667. ייתכן שגם האופרה האנונימית Helena rapita da Thessa משנת 1652 נכתבה על ידו. מבין כעשר האופרות שכתב, המצליחה ביותר הייתה האופרה הסאטירית "איל ג'ירלו" (Il Girello), שהוצגה לראשונה ברומא בשנת 1668 ופתחה תקופה של תחיית האופרה הרומאית. את שאר יצירותיו כתב בשביל פירנצה. אחת האופרות שלו חנכה את בית האופרה תיאטרו דלה פרגולה בפירנצה ובסך הכל הוצגו שם בין השנים 1657 ל-1661 ובשנת 1680 חמש מן האופרות שלו, כולן ללברית של מוניליה.

מלאני השתייך לאקדמיה דה סורג'נטו בפירנצה וכתב בשבילה אינטרמדי שונים. בחגיגות כלולותיהם של קוזימו השלישי דה מדיצ'י עם מרגריט לואיז ד'אורליאן הוצגה אופרה שלו, שהשפעתה ניכרה באופרות של פרנצ'סקו קאוואלי ושל אנטוניו צ'סטי.

ליאקופו מלאני היו שישה אחים מוזיקאים, ביניהם אטו ואלסנדרו מלאני.

לקריאה נוספת
------------

J.A. Sadie & Christopher Hogwood, 
Companion to Baroque Muzic

* ג'ולי אן סיידי וכריסטופר הוגווד: "מדריך למוזיקת בארוק"

קישורים חיצוניים
----------------

* יאקופו מלאני, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Operone biography page


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282809505171
* BNE: XX1763387
* BnF: cb14783866f (data)
* GND: 130673129
* ISNI: 0000 0000 8130 8971
* LCCN: no93001215
* MusicBrainz: 75edf96f-779b-4055-a8cd-621d5e9fd073
* NTA: 16597785X
* SNAC: w6x36x6c
* SUDOC: 080217842
* VcBA: 495/306760
* VIAF: 51953287
* WorldCat: lccn-no93001215

 |
**רוברט קושוצקי** (בפולנית: **Robert Koszucki**; נולד ב-18 ביולי 1977) הוא שחקן ודוגמן פולני.

ביוגרפיה
--------

קושוצקי נולד ב-18 ביולי 1977 בקרקוב שבפולין ולמד בבית ספר לתיאטרון בעיר.

ב-1997 נבחר ל"מיסטר פולין" וייצג את פולין בתחרות הבינלאומית של מר עולם.

בשנת 2002 החל באופן קבוע לגלם רופא בדרמה הרפואית לטוב ולרע המשודרת בטלוויזיה הציבורית של פולין.

ב-2003 הופיע ללא קרדיט בדרמה ההיסטורית "An Ancient Tale: When the Sun Was a God".

בשנת 2004 הופיע בתפקיד קטן בסרט "הזוג הארי" העוסק בזוג יהודים הונגרים במהלך מלחמת העולם השנייה.

בשנת 2006 הופיע בסרט "כולנו קדושים" שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בטקס פרסי הקולנוע של פולין. ב-2012 גילם שוטר בפרק של סדרת הדרמה "Gleboka woda".

ב-2017 השתתף בגרסה הפולנית של "רוקדים עם כוכבים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט קושוצקי** בוויקישיתוף
* Zaskakująca przeszłość gwiazdora "Na dobre i na złe". 20 lat temu został... Misterem! Poznajecie?, plejadapl, ‏2017-03-15 (בפולנית)
* FilmPolski.pl, FilmPolski (בפולנית)
* Aktor "Na dobre i na złe" pokazał rodzinę, Fakt24.pl, ‏2016-03-16 (בפולנית)

* רוברט קושוצקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jerris, Mister Poland 1997, www.zarchiwummiss.eu (ב־)
**קילומבו** (בפורטוגזית: quilombo; המקור בשפת ה- Kimbundu האפריקנית: kilombo) היה סוג יישוב בברזיל הקולוניאלית שנוסד בידי עבדים נמלטים, ולעיתים גם בידי מיעוט של פורטוגלים, אמרינדיאנים ברזילאיים ואחרים אשר נדחקו לשולי החברה. 

קילומבו באמאפה
אחדים מיישובים אלו מוקמו בסמוך לנקודות יישוב פורטוגליות והיו פעילות הן בהגנה כנגד משלחות ללכידת עבדים נמלטים והן בסיוע לבריחתם של עבדים נוספים. מכיוון שכך קיומם היה תמיד בצילם של מאבקים עם רשויות קולוניאליות הולנדיות, לאחר מכן פורטוגליות ולבסוף, מצד האימפריה הברזילאית ובעלי העבדים. הקילומבוס היו אחת מצורות ההתנגדות החשובות לעבדות. לעיתים נעשה ניסיון לשחזר בקילומבו מערכת חברתית אפריקאית וחזרה לחברה שבטית. המאבק המתמיד על קיומם של הקילומבוס הביא לכך שמשך קיומם של מרביתם היה קצר למדי. אולם, קיומן של אחדות מנקודות היישוב שהיו מרוחקות יותר מיישובים פורטוגלים, ומאוחר יותר מערים ברזילאיות, נסבל, והן קיימות כיום כעיירות בהן שגורים גם ניבים של שפות אפריקאיות שונות. באמריקה הספרדית יישובים שכאלו קרויים "פלנקה" (בספרדית: palenque).

הידוע מבין הקילומבוס הברזילאים היה הקילומבו של פלמארס (Palmares), קילומבו עצמאי ליד רסיפה שנוסד בשנת 1600. בשיאו כלל הקילומבו של פלמראס מספר יישובים ובהם מעל ל-30,000 איש, רובם עריקים ועבדים נמלטים. שני המנהיגים-לוחמים המפורסמים ביותר של הקילומבו היו גנגה זומבה (Ganga Zumba) וזומבי (Zumbi). לאחר שנים של התנגדות ולחימה נהרגו השניים מאש ארטילרית פורטוגלית בשנת 1695. בברזיל זוכים שני המנהיגים לכבוד רב והם נחשבים כסמלים ל"גאווה שחורה", חירות ודמוקרטיה גם כיום. תאריך הוצאתו להורג של זומבי, ה-20 בנובמבר, נחגג כ"יום המודעות השחורה הלאומי" החל משנת 1995, והוא מופיע על גבי בולי דואר, שטרי כסף ומטבעות.

החוקה הברזילאית של שנת 1988 העניקה לקילומבוס שעדיין היו קיימים זכות בעלות קיבוצית על הקרקע עליה ישבו מאז התקופה הקולוניאלית. בכך הכירה החוקה בזהותם הייחודית של תושבי הקילומבוס, בדומה לזו של אמרינדיאנים ברזילאיים.

בספרדית של אזור ריו דה לה פלטה התגלגלה המילה קילומבו לציון בית בושת ולאחר מכן מהומה וחוסר סדר. בספרדית ונצואלנית משמעות המילה היא כינוי מזלזל בשטח כפרי מרוחק בפנים הארץ.

קילומבו עיקריים
---------------

* פלמארס

ראו גם
------

* קפואירה
* עבדות
* ביטול העבדות בברזיל

קישורים חיצוניים
----------------

* קילומבו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547377205171
* BnF: cb17152640q (data)
* GND: 7600395-4
* LCCN: sh2007000945
* SUDOC: 219950970

 |
**סַנְדָּק** הוא תפקיד סמלי-דתי בנצרות.
במסורת הנוצרית, סנדק הוא האיש המקבל על עצמו את האחריות לחינוכו הדתי של תינוק המוטבל בכנסייה ואת הדאגה לגידולו במקרה שיתייתם מהוריו. כיום מקובלת ביותר חובה שנייה זו כמשימה המוטלת על סנדק או סנדקית, והתפקיד איננו נושא עוד, במקרים רבים, שום קונוטציות דתיות. ההגדרה המודרנית של סנדק או סנדקית היא אדם שנבחר על ידי הורי התינוק לגלות עניין קבוע בילד ולתרום לגידולו לאדם שלם יותר. עם זאת, סנדקות איננה מעמד חוקי כמו אפוטרופסות, ואם הורים מתכוונים בכובד ראש לייעד את הסנדקים לשמש כאומנים או מאמצים לילד במקרה של מותם, הם חייבים לציין את הדבר באמצעים המקובלים (כגון צוואה).

בכנסייה האנגליקנית חובה על סנדקים לעתיד לעבור לפחות הטבלה לנצרות כדי שיוכלו לקבל עליהם אחריות זו. הכנסייה הקתולית דורשת גם שהסנדקים המיועדים יעברו את טקס הקונפירמציה.

במקרים רבים ביקשו הורי הילדים להעניק את כבוד הסנדקות לאדם רב השפעה או עשיר, כדי שהילד ייהנה מהשפעתו או מעושרו של הסנדק. אחת התולדות הייתה מתן כבוד הסנדקות לראשי המאפיה, וכך עבר הכינוי "סנדק" והפך לכינוי מקובל של ראשי המאפיה האיטלקית, הן באיטליה והן בארצות הברית. הסופר מריו פוזו כתב ספר, שהיה גם לסרט, בשם "הסנדק".

סנדק יכול, אך איננו חייב, להיות קרוב משפחה של הילד. לילד אחד יכולים להיות מספר סנדקים. בחלק מהכנסיות ריבוי הסנדקים הוא תופעה נפוצה: לדוגמה, בכנסייה האנגליקנית, מקובל שלילד שלושה סנדקים בני מינו ושני סנדקים בני המין השני.

### הכנסייה הקתולית

בכנסייה הקתולית, רק קתולים יכולים להתקבל כסנדקים. נוצרי שאינו קתולי איננו יכול להיות סנדק, אבל הוא מוכר כעד נוצרי, הנושא בעיקר תפקידו הרגיל של סנדק. מי שאינם נוצרים אינם באים כלל בחשבון לשום תפקיד דתי שהכנסייה רואה כרשמי, עקב חלקה של רוח הקודש באירוע ההטבלה, לפי תפיסת הכנסייה הקתולית.

| משפחה |
| --- |
| משפחה מצומצמת | 

|  |  |
| --- | --- |
| הורות | אם • אב • דמות אב • אימוץ • פונדקאות • משפחת אומנה • הצבת גבולות • העברה בין-דורית • הורות להט"בית • אימוץ בקרב הקהילה הגאה • אימוץ ילד על ידי הורה שני • הורות משותפת • הורות לאחר גירושין או פרידה • דיכאון לאחר לידה • אחריות הורית • אל-הורות |
| צאצאים | תינוקות • ילדים • בת • בן • אחים • סדר הלידה במשפחה • בכור • תאומים |

 |
| משפחה מורחבת | סב • דוד • דודה • אחיין • נכד • נין • גיס • דודן • שבט • קלאן |
| זוגיות | ידוע בציבור • אירוסים • נישואים • נישואים של זוגות מאותו המין • נישואים פתוחים • משפחה חד-הורית • הסכם טרום-נישואים • הפרת הבטחת נישואים • ברית זוגיות |
| משק בית | בית מגורים • שלום בית • חלוקת תפקידים במשפחה • עקרת בית • כלכלת המשפחה • איזון עבודה-חיים • קונפליקט עבודה-משפחה |
| פירוק המשפחה | דיני משפחה • גירושים • מזונות • אפוטרופוס • משמורת ילדים • אלמנות • יתמות • ירושה |
| חקר המשפחה | שארות • חקר יוחסין • ספר יוחסין • עבודת שורשים • איחוד משפחות • טיפול משפחתי |
| המשפחה בתרבות | יום המשפחה • יום האב • כיבוד אב ואם • מורא אב ואם • איסור קללת אב ואם • איסור הכאת הורים • כיבוד אח גדול • סנדק (יהדות) • סנדק (נצרות) • ערכי המשפחה |

קישורים חיצוניים
----------------

* סנדק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529439505171
* GND: 4173522-5
* LCCN: sh85126857

 |
**יאקופו סנסובינו** (באיטלקית: **Jacopo Sansovino**;‏ 1486, פירנצה – 1570, וונציה) היה פסל ואדריכל איטלקי.

ביוגרפיה
--------

יאקופו נולד בפירנצה בשם יאקופו טאטי, התמחה אצל אנדריאה סנסובינו והחליט לאמץ את שמו של המורה שלו.

סנסובינו משך ברומא את תשומת ליבם של דונטו ברמנטה ושל רפאל ויצר מודל שעווה של הורדת ישו מהצלב לשימושו של פייטרו פרוג'ינו.

סנסובינו חזר לפירנצה בשנת 1511 שם קיבל הזמנה ליצור פסלי שיש של יעקב בן זבדי עבור סנטה מריה דל פיורה ופסל של בכחוס אשר נמצא היום במוזיאון במוזיאון הלאומי ברג'לו. הצעתו ליצירת חזית בזיליקת סן לורנצו נדחתה על ידי מיכלאנג'לו שהיה אחראי על התכנון, סנסובינו כתב לו מכתב מחאה ממורמר בשנת 1518.

בשנים 17–1510 היה שותף באותו סטודיו עם אנדריאה דל סרטו והם שיתפו מודלים. כמו אדריכלי המאה ה-16 עסק ביצירת חללים זמניים לחגיגות וטקסים. כניסתו המלכותית של לאו העשירי לפירנצה בשנת 1515 הייתה מבין הטקסים הבולטים, בהמשך סנסובינו חזר לרומא שם שהה תשע שנים,
ועזב לוונציה בזמן ביזת רומא.

קריירה
------

בשנת 1529 הפך סנסובינו לאדריכל הראשי והאוצר של הפרוקורטור של סן מרקו.

סנסובינו נפטר בוונציה ונקבר בבזיליקת סן מרקו.

ג'ורג'ו וזארי מקדיש לו מקום נפרד בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.

גלריית אדריכלות
---------------

* ביבליוטקה מרצ'יאנה בכיכר סן מרקוביבליוטקה מרצ'יאנה בכיכר סן מרקו
* לוג'טה סנסובינו בכיכר סן מרקולוג'טה סנסובינו בכיכר סן מרקו
* ארמון דולפיו מאנין בתעלה הגדולה בוונציהארמון דולפיו מאנין בתעלה הגדולה בוונציה
* ארמון קורנר בתעלה הגדולה בוונציהארמון קורנר בתעלה הגדולה בוונציה
* פאלאצו פיזאניפאלאצו פיזאני

גלריית פיסול
------------

* בכחוס במוזיאון הלאומי ברג'לובכחוס במוזיאון הלאומי ברג'לו
* יוחנן המטביל במוזיאון הלאומי ברג'לויוחנן המטביל במוזיאון הלאומי ברג'לו
* יוחנן כותב הבשורה במוזיאון בודהיוחנן כותב הבשורה במוזיאון בודה
* המדונה והילד במוזיאון בודההמדונה והילד במוזיאון בודה
* המדונה והילד במוזיאון בודההמדונה והילד במוזיאון בודה
* המדונה והילד וקדושים במוזיאון בודההמדונה והילד וקדושים במוזיאון בודה
* קדוש צעיר במוזיאון הלאומי ברג'לוקדוש צעיר במוזיאון הלאומי ברג'לו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקופו סנסובינו** בוויקישיתוף
* יאקופו סנסובינו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436881305171
* BNE: XX1464684
* BnF: cb12299923z (data)
* CANTIC: a11111641
* GND: 118794485
* ICCU: CFIV113614
* ISNI: 0000 0001 2140 5734
* LCCN: n87881471
* NKC: ola2002159485
* NLA: 35702441
* NLP: A32110091
* NTA: 078360110
* RKD: 69659
* SNAC: w6sx9wcc
* SUDOC: 031863647
* Trove: 1049470
* ULAN: 500019903
* VcBA: 495/17643
* VIAF: 77111998
* WorldCat: lccn-n87881471

 |
**רוברט קוש** (בגרמנית: **Robert Kosch**;‏ 5 באפריל 1856 – 22 בדצמבר 1942), היה גנרל גרמני, שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמייה בחזית המזרחית ובחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### בצעירותו

קוש נולד ב-5 באפריל 1856 בקלודצקו שהשתייכה לממלכת פרוסיה, והיה צעיר הילדים מבין עשרת ילדיהם של הרמן ואגנס קוש. ב-1874 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1912 מונה למפקד הדיוויזיה ה-10.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה קוש מפקד הדיוויזיה ה-10 שהייתה חלק מהארמייה החמישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות, ובכלל זה בקרב הארדנים. ב-9 באוקטובר 1914 מונה קוש למפקד הקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השמינית בחזית המזרחית, ולחם עמו בקרב השני על האגמים המזוריים. על הצלחתו בקרב זכה בעיטור הפור לה מריט. ב-11 ביוני 1915 מונה קוש למפקד קורפוס המילואים ה-10, ולחם עמו בקרבות באזור הדנייסטר. לאחר מכן הועבר עם הקורפוס שבפיקודו לחזית הבלקן, והשתתף עמו בכיבוש סרביה. על חלקו במערכה קיבל קוש ב-27 בנובמבר תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט. בסוף פברואר 1916 השתתף קוש עם הקורפוס שבפיקודו בקרב ורדן. ב-18 באוגוסט 1916 הועלה קוש לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-28 באוגוסט 1916 מונה למפקד הקורפוס ה-52 שפעל כחלק מארמיית הדנובה, ולחם עמו במערכה על רומניה. ב-1 במאי 1917 מונה קוש באופן זמני למפקד הארמייה התשיעית במקום גנרל אריך פון פאלקנהיין שעבר לפקד על הכוחות העות'מאנים בארץ ישראל. ב-10 ביוני 1917 חזר גנרל קוש לפקד על הקורפוס ה-52, ובמקומו מונה גנרל יוהנס פון אבן. לאחר פירוק ארמיית הדנובה במרץ 1918, השתתף קוש בכיבוש אוקראינה ובלחימה עם הצבא האדום. במאי 1918 מונה קוש למפקד הכוחות הגרמניים באזור חצי האי קרים.

לאחר המלחמה היה קוש מפקד משמר הגבול במזרח גרמניה עד לפרישתו ב-10 בינואר 1919.

קוש נפטר בברלין ב-22 בדצמבר 1942 והוא בן 86 שנים.

משפחתו
------

קוש היה נשוי לגרטרוד נגראט, ממנה היו לו 3 בנות.

עיטורים
-------

* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון וחרבות
* הצלב הגדול של מסדר אלברכט עם חרבות
* הצלב הגדול של מסדר ליאופולד עם חרבות
* מסדר הכתר דרגה שנייה
* צלב הברזל דרגה שנייה (1914)
* צלב הברזל דרגה ראשונה (1914)

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט קוש** בוויקישיתוף
* persönlicher Nachlass im Bundesarchiv Abt. MA: Militärarchiv; Freiburg i. Breisgau בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025863178
* ISNI: 0000 0003 8166 8039
* VIAF: 262538181
* WorldCat: viaf-262538181

 |
**מקדם וארבורג** בכימיה בכלל ובאלקטרוכימיה בפרט הוא גודל המכמת את קצב הדיפוזיה של יון בתמיסה. קבוע זה מנהל קשר הדוק עם עכבת וארבורג.
חשיבותו של קבוע וארבורג רבה משום שהוא חלק מהותי בניתוח תוצאות מדידות עכבה חשמלית ומשמש לאבחון מערכות כימיות ואלקטרוכימיות במאמרים מדעיים רבים.

חישוב הקבוע
-----------

ניתן לחשב את גודלו של קבוע וארבורג בעזרת חישוב השיפוע של האזור תלוי הדיפוזיה בדיאגרמת נייקוויסט של מדידת עכבה חשמלית.  

לחלופין ניתן לחשב את הקבוע בערת הנוסחא הבאה:

{\displaystyle A\_{W}={\frac {RT}{n^{2}F^{2}{\sqrt {2}}}}{\left({\frac {1}{D\_{O}^{1/2}C\_{O}^{b}}}+{\frac {1}{D\_{R}^{1/2}C\_{R}^{b}}}\right)}={\frac {RT}{n^{2}F^{2}\Theta C{\sqrt {2D}}}}}

כאשר:
R- קבוע הגזים, T- הטמפרטורה במעלות קלווין, F- קבוע פאראדיי, n- מספר הקשרים הקוולנטיים של היון, D- מקדם הדיפוזיה, O או R בכתב תחתי- מסמנים את הצורון המחומצן או המחוזר בהתאמה, C- ריכוז היון, A- שטח הפנים של האלקטרודה בניסוי.  

כוחה של משוואה זו יפה לשני חצאי תגובת חימצון-חיזור הן במקרה של תגובה הפיכות והן במקרה של תגובה הפיכה באופן חלקי.

ראו גם
------

* עכבת וארבורג
* דיפוזיה
* מדידות עכבה חשמלית