recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גוש המיעוטים הלאומיים** (בפולנית: **Blok Mniejszości Narodowych**) היה קואליציה פוליטית של מיעוטים אתניים ברפובליקה הפולנית השנייה, שהורכבה בעיקר מאוקראינים, בלארוסים, יהודים וגרמנים.

סקירה
-----

הקמתה מחדש של פולין לאחר מלחמת העולם הראשונה לוותה במתח פנימי מובנה. פולין הוקמה כמדינת לאום לאחר קרוב ל-150 שנות כיבוש רוסי, אוסטרי וגרמני. עם זאת, במסגרת חוזה ורסאי ותחת פיקוח חבר הלאומים היא נאלצה להבטיח שוויון זכויות מלא למיעוטים שהיוו מעל לשליש מאוכלוסייתה. כדי להקטין את ייצוג המיעוטים נבחרה שיטת בחירות שנתנה העדפה לאזורים בעלי רוב פולני.

גוש המיעוטים הוקם בורשה בשנת 1922 על ידי יצחק גרינבוים, מראשי התנועה הציונית בפולין ולימים שר הפנים הראשון של מדינת ישראל. ועדת הבחירות של הגוש הורכבה מנציגים של אוקראינים, בלרוסים, יהודים וגרמנים. הקמת הגוש נועדה לאחד את המיעוטים ובכך להביא לייצוג שלהם גם באזורים "פולניים" להם היה ייצוג יתר בפרלמנט.

גוש המיעוטים נטל חלק בשלוש מערכות בחירות. במערכת הבחירות של 1922 הגוש זכה להצלחה רבה (19.5% מן הקולות, המפלגה השנייה בגודלה). בבחירות בשנת 1928 הצליחה הממשלה להחליש את גוש המיעוטים באמצעות הבטחות לגורמים הסלאביים בגוש (האוקראינים והבלארוסים) שחלקים מהם לא הצביעו עבורו. כתוצאה מכך ההישג של גוש המיעוטים באותן בחירות היה צנוע יותר ועמד על 14% מן הקולות, עדיין המפלגה השלישית בגודלה. בחירות 1930 כבר לא הוגדרו בחירות חופשיות ובמסגרתן קיבל הגוש 3% מן הקולות בלבד. תחת הטלטלה הפוליטית שעברה פולין במהלך בחירות אלו ולאחריהן התפורר הגוש וחדל לפעול.

ייצוג יהודי במסגרת גוש המיעוטים
-------------------------------

הבחירות בפולין היו בחירות אזוריות והייצוג לכל מחוז בחירה נקבע באופן שבו מספר הנציגים במרבית המחוזות היה נמוך משיעור היהודים באותו מחוז. שיטה זו נועדה להביא לכך שייצוג היהודים בסיים הפולני יעמוד על 8–9 נציגים בלבד לעומת נציגות של כ-40 חברים במצב של ייצוג התואם את שיעורם באוכלוסייה (כ-10%). שיטת ייצוג מפלה זו היוותה מוטיבציה מרכזית ביוזמתו של גרינבאום להקמת גוש המיעוטים. ואכן, בבחירות 1922 זכו היהודים בגוש המיעוטים לייצוג של 34 נציגים בסיים, 15 מהם ציונים, זאת לעומת 11 נציגים יהודים בלבד בבחירות לאספה המכוננת בפולין בשנת 1919. 12 נציגים יהודים נוספים נבחרו במסגרת הגוש לסנאט הפולני (הבית העליון).

הבחירות השניות לסיים בשנת 1928 התקיימו באווירה פחות חופשית מן הבחירות של 1922. הממשלה העמידה רשימה "לא מפלגתית" אליה הצטרפו נציגי אגודת ישראל, הפולקיסטים והמתבוללים שהחלישה את ההצבעה היהודית עבור הגוש. כתוצאה מכך נבחרו במסגרת הגוש בבחירות אלו 13 יהודים בלבד (6 יהודים נבחרו לסנאט הפולני). הבחירות ב-1930 לוו בטרור כלפי חלק מראשי המפלגות וגוש המיעוטים התפורר למעשה כאשר אפילו הציונים לא התמודדו במסגרתו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משה לנדא, **מיעוט יהודי לוחם**, ירושלים: מרכז שז"ר, 1986
2. 1 2  שלמה נצר, "המאבק הפרלמנטרי היהודי בבית הנבחרים", ישראל ברטל וישראל גוטמן (עורכים), **קיום ושבר: יהודי פולין לדורותיהם**, מרכז שז"ר, 2001, עמ' 535-552.
3. ↑  עמנואל מלצר, "המיעוט היהודי בפולין בין המלחמות", ישראל גוטמן (עורך), **תמורות יסוד בעם היהודי בעקבות השואה**, יד ושם, 1996 עמ' 101-87.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 300730876
* WorldCat: viaf-300730876

 |
**התקבצות** הוא מצב בו שני גופים אסטרונומיים נראים בקרבה זוויתית זה לזה. הסימול המוסכם להתקבצות הוא ☌.

מונחי יסוד באסטרונומיה תצפיתית, בתמונה זו ניתן להבחין בהתקבצות תחתונה ועליונה מכדור הארץ ביחס לכוכב לכת פנימי וכן בהתקבצות של כוכב לכת חיצוני והשמש ביחס לכדור הארץ

התקבצויות ביחס לשמש
-------------------

כאשר כוכבי הלכת חולפים במרחק זוויתי קטן מאוד ביחס לשמש נוצרת "התקבצות". נהוג לחלק התקבצויות אלו להתקבצות עליונה, תחתונה ו"התקבצות". בזמנים אלו כוכבי הלכת יראו זמן קצר לפני הזריחה או אחרי השקיעה ולכן לא יהיו נוחים לצפייה.

* התקבצות של כוכבי הלכת הפנימיים, כוכב חמה ונוגה יחד עם השמש כפי שיראו מכדור הארץ. מעבר של כוכב הלכת בין כדור הארץ והשמש נקרא **התקבצות תחתונה**. מעבר של כוכב לכת פנימי מאחורי השמש נקרא **התקבצות עליונה**. כאשר כוכב לכת עובר התקבצות תחתונה ובאותו זמן נמצא בדיוק על מישור המילקה, ישנו מעבר, למשל מעבר נוגה על פני השמש.
* "התקבצות" מתארת מצב בו כוכב לכת חיצוני יראה במרחק זוויתי קטן מן השמש. בזמן זה כדור הארץ וכוכב הלכת יהיו מרוחקים במידה המרבית זה מזה.

התקבצויות של כוכבי הלכת
-----------------------

התקבצות של הירח, של נוגה (משמאל) ושל צדק (מימין) בתאריך 1 בדצמבר 2008. המרחק הזוויתי בין שני כוכבי הלכת הוא כשתי מעלות.
נהוג לכנות בשם התקבצות גם מצב כללי בו שני גופים אסטרונומיים מתקרבים זה לזה. ניתן לצפות בהתקבצויות בין כוכבי הלכת, הירח וכוכבים. לעיתים, המרחק הזוויתי בין גרמי שמיים אלו כה קטן, עד שלא ניתן להבחין ביניהם בעין. הסתרה מתרחשת כאשר גרם השמים הקרוב מסתיר את הרחוק. באמצעות תצפית בהתקבצות בין כוכב הלכת אורנוס והכוכב SAO 142857, נתגלו טבעותיו של אורנוס, מכיוון שגרמו לכוכב להבהב.

### התקבצות גדולה

התקבצות גדולה היא כינוי להתקבצות כוכבי הלכת צדק ושבתאי. תופעה נדירה זו מתרחשת פעם ב-19.8 שנים, בגלל מחזור ההקפה הארוך שלהם סביב השמש. בחודשים הקודמים להתקבצות, ניתן להבחין בצדק ושבתאי, ההולכים ומתקרבים זה לקראת זה, עד שבשיא ההתקבצות, נראים כנקודה בוהקת בשמי הלילה. אולם, המרחק הזוויתי ביניהם משתנה מהתקבצות להתקבצות. ההתקבצות הגדולה האחרונה התרחשה ב-21 בדצמבר 2020, כאשר המרחק הזוויתי ביניהם היה הקרוב ביותר מאז
1623.

יש הטוענים כי כוכב בית לחם, המתואר בברית החדשה, ואשר בישר את הולדתו של ישו, היה למעשה התקבצות צדק ושבתאי. אולם, יש הדוחים סברה זו, ותולים זאת באירוע אסטרונומי אחר כגון כוכב שביט.

לקריאה נוספת
------------

* יגאל פת-אל - **אסטרונומיה - מדריך להכרת השמים**, הוצאת קוסמוס (1998).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התקבצות** בוויקישיתוף
* תצפיות ברחבי ישראל בהתקבצות של שבתאי ומאדים ב-10 ביולי 2008
* התקבצות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צדק - 12~ שנה; שבתאי - 30~ שנה
2. ↑  יגאל פת-אל, בשני בערב: התקבצות נדירה של שבתאי וצדק בשמיים, באתר ynet, 19 בדצמבר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4164989-8

 |
**בית"ר רמת גן** הייתה קבוצת כדורסל ששיחקה בעברה בליגה הראשונה למשך שתי עונות. לאחר ירידתה לליגה השנייה התאחדה הקבוצה עם מכבי רמת גן לקבוצה עירונית אחת - עירוני רמת גן.

היסטוריה
--------

בית"ר רמת גן העבירה את מרבית שנותיה בליגות הנמוכות. בשנת 1988 נשרה הקבוצה לליגה ג', הליגה הנמוכה בישראל. שנה לאחר שירדה לליגה ג' החלה הקבוצה לעלות במעלה הליגות. בשנת 1989 שבה הקבוצה לליגה ב' אחרי שנה אחת של היעדרות. בשנת 1990 העפילה הקבוצה לליגה א', ובחלוף עונה נוספת העפילה לליגה ארצית, ובכך רשמה הקבוצה עלייה של שלוש ליגות בשלוש שנים. במשך שלוש השנים הללו לא נוצחה הקבוצה באף משחק ליגה, כשלזכותה מאזן של 66 ניצחונות מול 0 הפסדים.

בשנת 1992 רשמה הקבוצה עליית ליגה נוספת אל הליגה הלאומית. ב-1993 רשמה הקבוצה הישג מרשים, כאשר העפילה לליגת העל, ובכך רשמה עלייה של 5 ליגות ב-5 שנים, מליגה ג' עד לליגת העל. במחזור האחרון של הליגה הלאומית נפגשה הקבוצה עם מכבי ירושלים למשחק שבו המנצחת מעפילה לליגת העל ובית"ר רמת גן ניצחה בהארכה בהפרש של נקודה. מאמן הקבוצה באותה תקופה היה מאיר קמינסקי, היושב ראש היה המזרחן, עוזי רבי, המנהלת אדמיניסטרטיבית הייתה סמדר דורון ומנהל הקבוצה היה יורם נאג'י שאת אותו ההישג של עליית ליגה שנה אחר שנה עשה נאג'י כמה שנים קודם לכן גם עם קבוצת מ.מ גבעת שמואל.

את עונתה הראשונה בליגת העל סיימה במקום העשירי, מתוך 14 קבוצות. ללא מבחני ירידה לליגת המשנה (מקומות 11 ו12). את הקבוצה הובילו בעונה זו, הרכז, גלעד כץ, יואל כהן, מילטון ואגנר, אמיר בינו והסנטר, אדי פיליפס, שהיה אחד מהמובילים בליגה ברשימת בעלי ממוצע הריבאונדים למשחק. בעונה זו רשמה הקבוצה גם ניצחונות על קבוצות צמרת כמו הפועל תל אביב, הפועל חולון ומכבי ראשון לציון. באותה עונה, ב-19 בספטמבר 1993, נערך לראשונה דרבי עירוני עם מכבי רמת גן.

לאחר שנשארה הקבוצה בליגת העל החליטה עיריית רמת גן לאחד את מכבי רמת גן ובית"ר רמת גן לקבוצה עירונית אחת. בית"ר רמת גן לא הגיעה עם העירייה להבנות לגבי האיחוד וכתוצאה מכך החליטה עיריית רמת גן לא לתקצב את בית"ר רמת גן כלל, כשמנגד מכבי רמת גן זכתה לתקציב גבוה במיוחד. כתוצאה מכך ובהחלטה נדירה של יורם נאג'י הופיעה בית"ר רמת גן למשחקיה בעונתה השנייה בליגת העל עם הרכב של שחקני נוער, רובם תלמידי תיכון וסרטים שחורים על הגופיות לאות מחאה כנגד ההחלטה של עיריית רמת גן והקבוצה הובסה בכל משחקיה. הפסדי הקבוצה היו חסרי תקדים, כולל תבוסות בהפרש של מעל למאה נקודות להפועל תל אביב ולמכבי תל אביב, וממוצע הפסדים בהפרש של 70 נקודות למשחק. הקבוצה נשרה חזרה לליגה השנייה בתום 2 עונות.

לאחר שנשרה לליגה השנייה התאחדה הקבוצה עם מכבי רמת גן לקבוצה אחת - עירוני רמת גן. במקביל לאיחוד העבירה בית"ר רמת גן את פעילות הקבוצה הזאת לרמלה, וקבוצת בית"ר רמת גן (שלולא האיחוד הייתה משחקת בליגה הלאומית) נקראה בית"ר רמת גן/רמלה, ושיחקה שנתיים בליגה הלאומית. לאחר שנתיים היא נשרה לליגה הארצית והקבוצה התפרקה סופית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עונת 1993/94, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
2. ↑  אלכס טייכמן, שיעור למתחילים, חדשות, 20 בספטמבר 1993
3. ↑  עונת 1994/95, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל
**פירמידה** (ברוסית: **Пирамида**; בנורווגית: **Pyramiden**) הוא יישוב כורי פחם באי שפיצברגן שבאיי סבאלברד שבנורווגיה. היישוב הוקם ב-1910 על ידי שוודיה ונמכר לברית המועצות ב-1927. היישוב נטוש מאז 1998 והתשתיות שלו עדיין תקינות ברובן.

היסטוריה
--------

פירמידה הוקם ב-1910 על ידי שוודיה ונמכר לברית המועצות ב-1927. היישוב שוכן בקצהו של פיורד באי שפיצברגן והוא קרוי על שם הר בצורת פירמידה הסמוך לו. היישוב שוכן 50 ק"מ מצפון לבירת הטריטוריה לונגיירבין, 100 ק"מ מצפון-מזרח לבארנצבורג ו-100 ק"מ ממזרח לנו אלסון.

היישוב הוא בבעלות חברת הכרייה בבעלות ממשלת רוסיה, ארקטיקוגול (Арктикуголь), שהיא גם הבעלים של בארנצבורג. בעבר מנתה אוכלוסיית היישוב 100 תושבים. היישוב ננטש ב-1998 עקב עלויות אחזקתו הגבוהות וריחוקו. עד לשנת 2007 היה פירמידה יישוב רפאים ובתוך הבניינים נשאר המצב כאילו העיר ננטשה בבהלה. צופים שעקב קצב הריקבון האיטי הנובע מהטמפרטורות הנמוכות, המבנים העיקריים ביישוב ישרדו במשך 500 שנה. במרכז התרבות של היישוב נמצא פסנתר הכנף הצפוני ביותר בעולם.

פירמידה כיום
------------

הגישה לפירמידה היא באמצעות אופונועי שלג מלונגיירבין, כחלק מסיור מודרך או באופן עצמאי. לא קיימות מגבלות על ביקור ביישוב שעדיין נמצא בבעלותה של חברת "ארקטיקוגול", אך נאסר על המבקרים להיכנס לבניינים ללא אישור גם אם הם פתוחים. למרות שרוב הבניינים נעולים, פריצה לבניינים, ונדליזם ולקיחת "מזכרות", הפכו למכה בעיר המאיצה את ההתדרדרות במצבם של הבניינים.

מאז 2007 שיפצה החברה את המלון ומבצעת עבודות לשדרוג התשתיות, כולל בניית תחנת כוח חדשה כדי לשכן את התיירים המגיעים ליישוב. כ-6 עובדים חיים ביישוב במהלך כל השנה כדי לתחזק את התשתיות ולהדריך את התיירים. נכון לשנת 2013 מלון "טוליפ" פועל מחדש וניתן לשהות בו ללינת לילה. בנוסף, פועל מלון קטן על גבי סיפונה של אוניית מכולות ישנה העוגנת ליד הנמל. יחד עם זאת, אין כל כוונה כרגע להחזיר את היישוב לפעילות מלאה.

בתרבות
------

* הסופר הנורווגי קיארטן פלוגסטד (Kjartan Fløgstad) כתב ספר על היישוב.
* אחד מפרקי הסדרה העולם אחרי האנושות של ערוץ ההיסטוריה צולם ביישוב פירמידה כהמחשה ליישוב שתושביו נטשו אותו בפתאומיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירמידה** בוויקישיתוף
* The City Abandoned At the Worlds End
* ##Pyramiden revisited by Ruin Memories archaeologists Bjerk and Andreassen
* אתר למנויים בלבד נמרוד ניר, דובי קוטב רצחניים ותחרות שתייה בקצה העולם: ביקור בעיירת רפאים סובייטית, באתר הארץ, 27 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  עובדי תחזוקה בלבד, היישוב נטוש
2. ↑  כתבה על מצב היישוב מתוך אתר ה-BBC
3. ↑  The orthernmost Piano In The World
4. ↑  Back in Pyramiden, Svalbard. Elin Andreassen and Hein B. Bjerck, Ruin Memories. Retrieved on 2013-04-04

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb160689537 (data)
* LCCN: no2011160519
* NKC: ge762540
* SUDOC: 136345735
* VIAF: 187128260
* WorldCat: lccn-no2011160519

 |
**גוסטב קלרנס רודולף בולאנז'ה** (בצרפתית: **Gustave Clarence Rodolphe Boulanger**;‏ 25 באפריל 1824 – 22 בספטמבר 1888) היה צייר צרפתי, שנודע בשילוב בין סגנון קלאסי לאוריאנטלי ביצירותיו.

קורות חייו וקריירה
------------------

פרסקו אלגוריה של מוזיקה בסאל גרנייה באופרה של מונטה קרלו
בולאנז'ה נולד ב-1824 בפריז. הוא התייתם בגיל 14 ועבר תחת חסותו של דודו, ששלח אותו לבית הספר לאמנויות היפות בפריז, שם למד אצל האומנים פול דלארוש ופייר ז'ול ז'ולבה. הוא סיים את בית הספר בהצטיינות בשנת 1840. ב-1845 ביקר בולאנז'ה באלג'יריה, שם ספג את הסגנון האוריינטלי. ב-1849 זכה בפרס רומא מטעם האקדמיה לאמנות בפריז על יצירתו "יוליסס". בעקבות זכייתו בפרס רומא, קיבל מלגה לאקדמיית צרפת ברומא שבאיטליה, שם גם ביקר בהריסות העיר פומפיי, מראה שתרם לו רעיונות רבים ליצירותיו העתידיות. הוא ביקר גם ביוון ובמדינות בצפון אפריקה, דבר שתרם לו בביטוי מדויק של אלמנטים תרבותיים של הסגנון האוריאנטלי ולמיומנותו בציור גוף האישה. בין יצירותיו הידועות ניתן למנות את "הקפה המורמוני" (1848), "קיסר ברוביקון" (1865), "טיול ברחוב הקברים, פומפיי" (1869) ויצירתו הידועה ביותר, "שוק העבדים" (1882). במהלך השנים הספיק לזכות בעוד מספר עיטורים נחשקים. ב-1882 החל ללמד במכון של צרפת. תלמידיו העידו עליו כי הוא מורה בעל השפעה חזקה על תלמידיו, שהתבלט מאוד בחוסר אהבתו לסגנון האימפרסיוניסטי. בולאנז'ה נפטר ב-1888 בפריז, בה חיי כל חייו.

תלמידיו
-------

הרמון, גוסטב בולאנז'ה
בולאנז'ה לימד תחילה באקדמיה ז'וליאן ולאחר מכן במכון של צרפת. בין תלמידיו ניתן למנות את:

* ז'ול בנואה לוי
* וולטר לופטהאוס דין
* ארתור וויסלי דואו
* ארנסט פרידריך פון ליפהארד
* תיאופיל פואלפו
* אוסמאן המדי ביי
* אלכסנדר איגנטיוס רושה
* ז'ורז' רושגרוס
* אלמר בויד סמית'
* אלברט בק ונזל
* צ'ארלס ויליאם ברטלט

ראו גם
------

* אוריינטליזם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטב בולאנז'ה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007431813605171
* BNE: XX5225320
* BnF: cb148029769 (data)
* GND: 133582280
* ISNI: 0000 0001 1750 6807
* LCCN: n97868072
* RKD: 11407
* SNAC: w60z7ws6
* SUDOC: 107967103
* ULAN: 500024407
* VIAF: 22405733
* WorldCat: lccn-n97868072

 |
**ללכת בדרכך** (באנגלית: **Me Before You**) הוא דרמה רומנטית שביימה ת'יאה שארוק. הסרט מבוסס על רומן משנת 2012 באותו השם מאת ג'וג'ו מויס. מככבים בו אמיליה קלארק, סם קלאפלין וצ'ארלס דאנס. הסרט יצא לאקרנים ב-23 במאי 2016 ברחבי העולם, ובישראל ב-2 ביוני 2016 וזכה הצלחה רבה בקופות עם הכנסות של 207 מיליון דולר ברחבי העולם.

עלילה
-----

לואיזה גרה בעיירה קטנה באזור הכפרי של אנגליה. ללא כיוון ברור בחיים שלה, היא עובדת בבית הקפה כדי לעזור למשפחתה להתפרנס בכבוד. לאחר שפיטרו אותה מעבודתה, האופטימיות שלה עומדת למבחן כשהיא עומדת בפני אתגר חדש בקריירה שלה: היא לוקחת עבודה חדשה והופכת להיות מלווה ומטפלת לוויל טריינר - בנקאי צעיר ועשיר אשר, עקב תאונת דרכים, מרותק לכיסא גלגלים. מאז התאונה, וויל נכנס לדיכאון כתוצאה מהשינוי הדרסטי בחייו, ולא מקבל את החיים החדשים שלו, נטולי הספורט האקסטרימי והבחורות הקורצות. הוא מחליט לשים קץ לחייו בהמתת חסד בשווייץ, עליה לואיזה מגלה כחצי שנה לפני כן. היא מחליטה להפוך את הרגעים האחרונים שנשארו לוויל לטובים ביותר, מתוך תקווה שהוא יתחרט על החלטתו להתאבד, והם הופכים לחברי לב ונפש ובהמשך מתפתח רומן בין השניים.
בסופו של דבר, וויל מחליט לבצע את המתת החסד למרות מאמציה הרבים של לואיזה, והסרט מסתיים בפריז - עליה סיפר וויל כשעוד היה בחיים - כעיר הקסומה והמדהימה בעולם. אז, לואיזה קוראת את המכתב שהשאיר לה, ומגלה שהעניק לה חלק נכבד מירושתו ואיחל לה להמשיך לחיות ולהנות מכל רגע.

צוות השחקנים
------------

* אמיליה קלארק - לואיזה "לו" קלארק
* סם קלאפלין - ויל טריינור
* צ'ארלס דאנס - סטיבן טריינור
* ג'נה קולמן - קטרינה קלארק
* מתיו לואיס - פטריק
* ג'נט מק'תיר - קמילה טריינור
* ונסה קירבי - אלישה
* ברנדן קויל - ברנרד קלארק
* סטיב פיקוק - נייתן
* בן לויד-יוז - רופרט
* סמנתה ספירו - ג'וזי קלארק
* צ'וקו מודו

הפקה
----

ב-2 באפריל 2014, הוכרז כי תיאה שארוק תביים את הסרט. ב-2 בספטמבר 2014, אמיליה קלארק וסם קלאפלין לוהקו לסרט. ב-24 במרץ 2015, סטיבן פיקוק לוהק לסרט. ב-2 באפריל 2015, ג'נה קולמן וצ'ארלס דאנס לוהקו גם הם. ב-9 באפריל 2015, ג'נט מקטיר הצטרפה לצוות השחקנים. ב-10 באפריל 2015, הצטרפו ברנדן קויל, מתיו לואיס, סמנתה ספירו, ונסה קירבי, ובן לויד-יוז לצוות השחקנים. הצילום החלו באפריל 2015, והסתיימו ב-26 ביוני 2015.

יציאה לאקרנים
-------------

בחודש יולי 2014, הוכרז כי הסרט יצא לאקרנים ב-21 באוגוסט 2015. בחודש מאי 2015, תאריך יציאת הסרט לאקרנים נדחה ל-2 ביוני 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ללכת בדרכך
* ללכת בדרכך, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ללכת בדרכך, ברשת החברתית אינסטגרם

* "ללכת בדרכך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "ללכת בדרכך", באתר AllMovie (באנגלית)

* "ללכת בדרכך", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "ללכת בדרכך", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "ללכת בדרכך", באתר Metacritic (באנגלית)

* "ללכת בדרכך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הטריילר הרשמי בתרגום לעברית
* ארז דבורה, "ללכת בדרכך": הצד הרגיש של אם הדרקונים, באתר ynet, 3 ביוני 2016
* יעל שוב, "ללכת בדרכך": חטיף רומנטי לא מזיק, באתר Time Out ישראל, 6 ביוני 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6148207810500342589
* WorldCat (עם VIAF): 6148207810500342589

 |
**רולנד דשיין איש גלעד** הוא גיבור סדרת הספרים "המגדל האפל" מאת סטיבן קינג. הסדרה משויכת לסוגת המדע הבדיוני/פנטזיה/אימה. הדמות גולמה על ידי אידריס אלבה בסרט המבוסס על סדרת הספרים משנת 2017.

לא הרבה ידוע על עברו של דשיין. הוא היה בן טובים שעבר מילדותו את ההכשרה לתפקיד האקדוחן, מעין שופט נודד שתפקידו לעשות צדק עם החלשים וחסרי המגן, אך הוא האקדוחן האחרון. רולנד יוצא למרדף אחרי "האיש בשחור". בהמשך יתברר כי יעדו הסופי של רולנד איננו האיש בשחור אלא המגדל האפל.

רקע
---

המגדל האפל הוא מבנה בעל כוח אינסופי השולט במספר כמעט אינסופי של יקומים מקבילים, או הרב-יקום, ומהווה את אבן היסוד והחוט המקשר בין כולם. האמונה הרווחת היא שאם המגדל האפל ייהרס, יקרוס הרב-יקום כולו וישתרר תוהו ובוהו.

על רקע זה מתנהל המאבק בין כוחות הטוב (הלבנים), המיוצגים על ידי תאגיד טט בראשות רולנד דשיין, לבין כוחות הרע (האדומים), המיוצגים על ידי תאגיד סומברה בבעלות מלך הארגמן. מלך הארגמן מבקש להשמיד את היקום שלנו או לשלוט בו על ידי תפיסת חזקה על המגרש הריק ורמיסת הוורד, ואילו משימתו של רולנד דשיין היא לרכוש את המגרש הריק ולמנוע את רמיסת הוורד. זהו רק השלב הראשון במאבק על השליטה ברב-יקום כולו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "המגדל האפל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
|  |  |
| --- | --- |
| מוסקבה, רוסיה | סמל מוסקבה |
| **מחוזות מינהליים** | 12 |
| **נפות** | 125 |
| **יישובים** | 21 |
|

**נפות מוסקבה** (ברוסית: **Райо́ны Москвы́**) הוא שם היחידות הטריטוריאליות של מוסקבה, שנוצרו תוך התחשבות בתכונות ההיסטוריות, הגאוגרפיות, העירוניות של השטחים, אוכלוסייה, מאפיינים חברתיים-כלכליים, מיקום תקשורת ותחבורה, זמינות תשתיות הנדסיות ותכונות אחרות של שטחי העיר. מעמדן של נפות מוסקבה וגבולותיהן נקבע בחוק "אודות החלוקה הטריטוריאלית של העיר מוסקבה". תפקידי מנהלה בשטח המחוז מבוצעים על ידי ממשלת הנפה.

לראשונה נעשה שימוש במונח "נפה" לייעוד החלק המנהלי של העיר בשנת 1917, לפני כן נעשה שימוש במונח "חלקה". החלוקה המודרנית נוצרה במוסקבה בשנת 1991, כאשר אומץ החוק "אודות הקמת גבולות זמניים של המחוזות העירוניים של מוסקבה". החוק יצר מחוזות אדמיניסטרטיביים שחולקו למחוזות עירוניים וכן יחידות טריטוריות בעלות מעמד מיוחד.

עם אימוצו ב-5 ביולי 1995 של החוק "אודות החלוקה הטריטוריאלית של העיר מוסקבה" המחוזות העירוניים בוטלו והוחלפו, תוך שמירה משוערת על הגבולות, על ידי מחוזות משנה הכלולים במחוזות האדמיניסטרטיביים.

כעת יש 12 מחוזות במוסקבה, הכוללים 125 נפות ו-21 יישובים.

ראו גם
------

* חלוקה מנהלית של מוסקבה
* נפות רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפות מוסקבה** בוויקישיתוף
* חוק מספר 13–47 מיום 5 ביולי 1995 "אודוץ החלוקה הטריטוריאלית של העיר מוסקבה" (*תוקן ב -4 בדצמבר 2002* ) עם התוספות מה-*28 בנובמבר 2007* ומ*יום 1 בינואר 2010*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Закон № 13-47 от 5 июля 1995 года «О территориальном делении города Москвы» (*редакция 28 ноября 2007 года*)
2. ↑  Закон № 13-47 от 5 июля 1995 года «О территориальном делении города Москвы» (*28.11.2007*)
**הטרונקטס קנטי** (בלועזית: **Heteronectes chaneti**) הוא דג מאובן שזוהה כסוליתאי (דג שטוח) פרימיטיבי, המתוארך לתחילת האאוקן (השלב הלוטיטאני, בין 47 ל-41 מיליון שנים לפני זמננו) ומאובן שלו נמצא בצרפת.

הטרונקטס נחשב מאובן מעבר. בדג שטוח מודרני טיפוסי, הראש לא סימטרי ושתי העיניים בצד אחד של הראש. בהטרונקטס, המעבר מהראש הסימטרי הטיפוסי של חולייתן אינו שלם. עין אחת ממוקמת בסמוך לחלק העליון של הראש, דומה מאוד לקרוב משפחתו שמאובן שלו נמצא באיטליה, אמפיסטיום. לשאר השלד יש מאפיינים פרימיטיביים במשותף עם קבוצות פרקומורפים (Percomorph) אחרות, שנעדרים מדגים שטוחים חיים. 

דגים שטוחים מודרניים, שוכני קרקעית, הם עם שתי העיניים באותו צד של הראש. סנט ג'ורג' ג'קסון מיברט (Mivart) טען שקשה לדמיין כיצד הטרונקטס יכול היה להתפתח באופן הדרגתי על ידי ברירה טבעית, כפי שהציע צ'ארלס דרווין. ביולוגים אבולוציוניים רבים הסכימו, והציעו שהאנטומיה המודרנית של הדגים השטוחים נוצרה כתוצאה מקפיצה (Saltation).

לפי תאוריית "שיווי המשקל המקוטע" שפיתחו גולד ואלדריג', מינים נמצאים במשך מיליוני שנים בשיווי משקל עם סביבתם ולכן כמעט ואינם משתנים, בעת אירועי ספציאציה הם עשויים להשתנות ולהתפתח למינים חדשים בקצב מהיר יחסית (אלפי או עשרות אלפי שנים "בלבד"). התאוריה עשויה להסביר את השינוי בהטרונקטס, ואת קצב השינוי האבולוציוני. ועם זאת, התגלית ב-2008 של הטרונקטס ואמפיסטיום נחשבה כמחזקת את סבירות המעבר ההדרגתי. 

פרידמן הציע שהטרונקטס ואמפיסטיום לא נחו לגמרי על קרקעית הים כמו דגים שטוחים מודרניים. במקום זאת, ייתכן שרק החזיקו זנב על קרקעית הים ואת ראשם מעלה, אל המים שמעל, תוך שימוש בעין אחת כדי לצפות בטורפים, בעוד שהשנייה שימשה לחפש טרף בבוץ מתחת. מממצאי מאובנים קודמים, פרידמן מציין שנראה שכמה משפחות מודרניות של דגים שטוחים התקיימו יחד עם הטרונקטס ואמפיסטיום, ושיער שהמודרניים בסופו של דבר תפסו את נישות המחיה ואת המשאבים של קרוביהם הפרימיטיביים וכך נכחדו ההטרונקטס והאמפיסטיום הפרימיטיביים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Friedman M (2008). "The evolutionary origin of flatfish asymmetry", *Nature* **454**(7201): p. 209-212: <www.academia.edu/download/30913977/Friedman\_2008.pdf>
2. ↑  Matt Friedman (2012). "Osteology of *Heteronectes chantey* (Acanthomorpha, Pleuronectiformes), an Eocene stem flatfish, with a discussion of flatfish sister-group relationships". *Journal of Vertebrate Paleontology*. **21** (4): 735–756. doi:10.1080/02724634.2012.661352.
3. 1 2  Minard A. "Odd Fish Find Contradicts Intelligent-Design Argument", *National Geographic News* 9/7/2008
4. ↑  Zimmer, Carl (2008). "The Evolution of Extraordinary Eyes: The Cases of Flatfishes and Stalk-eyed Flies". *Evolution: Education and Outreach*. **1** (4): 487. doi:10.1007/s12052-008-0089-9.
5. ↑  Janvier P (2008), "Squint of the fossil flatfish", *Nature* **454**(7201): p. 169-170
**איגור אלכסנדרוביץ' בוגומולסקי** (בבלארוסית: **Ягор Аляксандравіч Багамольскі**, ברוסית: **Егор Александрович Богомольский**; נולד ב-3 ביוני 2000 במינסק שבבלארוס) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נפטצ'י באקו מליגת העל האזרית ובנבחרת בלארוס.

קריירת מועדונים
---------------

בוגומולסקי גדל במחלקת הנוער של דינמו מינסק. הוא שיחק בקבוצות הבוגרות של דינמו מינסק, דינמו ברסט, רוך ברסט ומינסק במסגרת ליגת העל הבלארוסית. עם דינמו ברסט זכה באליפות בלארוס בעונת 2019.

ב-20 ביולי 2022 חתם בוגומולסקי על חוזה לשלוש שנים בנפטצ'י באקו מליגת העל האזרית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 27 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-10 ביוני 2022 ערך בוגומולסקי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלארוס, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קזחסטן במסגרת ליגת האומות 2022/2023.

תארים
-----

דינמו ברסט
* אליפות בלארוס (1): 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Belarus milli komandasının hücumçusu "Neftçi"də באתר הרשמי של נפטצ'י באקו, 20 ביולי 2022 (באזרית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איגור בוגומולסקי"**.
**לאון בן זקן** (בערבית: **ليون بن زاكين**; 31 בדצמבר 1928, טנג'יר - מאי 1977‏), היה רופא יהודי ידוע במרוקו שהפך לרופאו האישי של המלך מוחמד החמישי (סבו של המלך הנוכחי) ולשר היהודי הראשון בממלכה והממשלה הראשונה שלאחר קבלת העצמאות ב-1956‏. מונה תחילה כשר הדואר ולאחר מכן לשר הבריאות, תפקיד בו כיהן עד שנת 1958‏.

ב-1956, כאשר מרוקו קיבלה עצמאות, תפסו היהודים כמה תפקידים פוליטיים, כולל שלושה מושבים בפרלמנט ושר אחד בקבינט כשר הדואר והטלגרף. עם קבלת העצמאות, הסולטאן התעקש על מינויו של ליאון בן זקן, כשהקהילה היהודית לא הגיעה לידי הסכמה את מי לשלוח כנציג בקבינט. בד בבד עם מינויו הביע תמיכה בזכות היהודים להגירה, בתנאי שזה לא יכלול לחץ או פרופגנדה. הבעיה באותה עת הייתה ההתנגדות של גורמים שונים במרוקו להגירה המונית של היהודים שתשחק לידי הסוכנות היהודית, אך זכות ההגירה, לפחות על בסיס אינדבדואלי הוכרה. כמו כן, טען כי מרוקו ותוניסיה יוכלו להיות בעמדה של מתווך להסדר בין מדינות ערב לישראל, וכי אף על פי שלא יוכלו להביע זאת פומבית, המנהגים במרוקו לא חשים כל סימפתיה לנאצר או דיקטטורים אחרים במזרח התיכון.

הדעה הרווחת היא כי בזמן המאבק על העצמאות של מרוקו, נשאר נייטרלי, בשל המאבק הפנים קהילתי של היהודים, בין המודרניסטים, בוגרי "כל ישראל חברים" (AIU, אליאנס), הציונים והמסורתיים (סירב ב-1944, לחתום על מנשר העצמאות של מפלגת החרות "איסתיקלאל", שהתנגדה לכיבוש אך גם לבית המלוכה).

למרות מינויי זה, כצעד של רצון טוב כלפי היהודים, ליאון בן זקן לא שרד בתפקידו, כאשר בוצעו חלופי ממשלה, בפעם הראשונה במרוקו העצמאית ויהודים לא מונו יותר למשרות מיניסטריאליות (עד שנות ה-80).

הערות שוליים
------------

1. ↑  צאצאים-לאון בן זקן-אבות, אתר www.mygenealogy.ch
2. ↑  בעל, אישה, ילדים, אתר www.mygenealogy.ch
3. ↑  יגאל בן-נון, המאבק בגילויים אנטי יהודיים בעיתונות המרוקאית בשנים 1962-1963, אתר וואי.בי.אן פאבלקיישן
4. ↑  שמואל שגב חושף לראשונה חטאי הציונים כלפי יהדות מרוקו, בספרו החדש "הקשר המרוקני", גלובאל ריפורט, 8 במרץ 2008
5. 1 2  עצמאות ישראל ותנועת העצמאות המרוקנית, אתר rickgold.home.mindspring.com - אתר באנגלית על יהדות מרוקו
6. 1 2 3  אחמד אל אמרואי, אישה יהודייה במרוקו בריב על הסקרים, אתר אלג'זירה, 7 בספטמבר 2007
7. 1 2 3  אמריקן ג'ואיש קומיטי - ראיונותיו של אירווינג אם. אנגל עם ד"ר לאון בן זקן הנציג ממרוקו ורה"מ בורגיבה מתוניסיה, מזכר AJC (מסמך PDF), תאריך: 4 בדצמבר 1956 (גרסת HTML )
8. ↑  אנדרי גולדברג, "יהודי מרוקו" ('Les juifs du Maroc', פריז, 1992), עמודים 88, 90-91
9. 1 2  נורמן סטילמן, "יהודי מדינות ערב בזמנים המודרניים" (2003), עמודים 172–173, מסת"ב 0-8276-0370-3

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515157705171
* VIAF: 313007656
* WorldCat (עם VIAF): 313007656

 |
**בוריס קרסני** (נולד ב-1948) הוא לוביסט ישראלי והבעלים של חברת "פוליסי".

קורות חייו
----------

קרסני נולד בלנינגרד שבברית המועצות ועלה לישראל במאי 1972. הוא התגורר בשכונת גילה בירושלים ועבד כדובר במשרד הקליטה, כמשווק של ספרים, כשליח של משרד הקליטה בחו"ל ובעבודות נוספות.
בשנת 1980 החל לעבוד כעוזר אישי של עוזי ברעם שהיה אז מזכיר מחוז ירושלים של מפלגת העבודה. בהמשך שימש מזכיר סניף ירושלים של המפלגה ושימש מזכיר האגודה לחינוך תנועתי על שם גולדה מאיר.

בעבר נחשב קרסני מקורב לראשי מפלגת העבודה כמו שמעון פרס, יוסי ביילין, אפרים סנה, אברהם בורג ועמיר פרץ.

ב-1988 הקים קרסני את חברת **פוליסי** יחד עם מנחם "ממי" גולן ומשה תאומים, אך אלו נפרדו ממנו כעבור מספר חודשים. בתחילה פעלה פוליסי כחברה לייעוץ פוליטי, וב-1991 החלה לפעול בתחום השדלנות אחרי שחברת הסיגריות "פיליפ מוריס" ביקשה מקרסני לפעול למניעת הגבלות על פרסום סיגריות מחו"ל וכדי שיקטין את המיסים על סיגריות מיובאות.
בהמשך הביאו תהליכי ההפרטה והרגולציה שליוותה אותם להגברת החיכוך בין המגזר העסקי לממשלה ולגידול חד בהיקף הפעילויות של הלוביסטים.

קרסני מזוהה אצל רבים עם החיבור בין הון לשלטון. בשנת 1991 ייצג את חברת שופרסל במאבקה נגד חוק סימון המחירים,[דרושה הבהרה] וספג על כך ביקורת ציבורית רבה.[דרוש מקור] בשנים האחרונות פועל קרסני למניעת תחרותיות במערכת הבנקאית כשליח של בנק הפועלים ואיגוד הבנקים בישראל, מייצג את מונופול המלט נשר בשמירה על מעמדו, את מפעלי ים המלח במטרה להאריך את הזיכיון שלהם ועוד. ייצג את חברת בטר פלייס על מנת ליצור תקן בלעדי לטעינת הרכב החשמלי שלה.

קרסני פעל בתשלום עבור מפלגת העבודה במערכות הבחירות של שנות ה-90 ובין מערכות הבחירות פעל בקרב חברי המפלגה להצביע בעד אינטרסים של חברות עסקיות ששכרו את שירותיו.

ב-2018 מונה לקונסול כבוד של סרביה.

ב-2021, סגר את פעילות קשרי הממשל והשתדלנות של חברת פוליסי.

קרסני נשוי לברברה, עולה מגרמניה שהכיר בעת לימודיהם באולפן עברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* נחום ברנע, בוריס המסדר, כותרת ראשית, 23 בדצמבר 1987
* רותם שטרקמן, צבי זרחיה, הכירו את פוליסי: חברת הלובי החשאית ששולטת בחברי הכנסת, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2012
* שוקי שדה, סיגרים, יין ואנשי סוד: כך עובד הלוביסט שייסד את ההון-שלטון, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2012
* אלדד יניב, פניית פרסה, פרק 14: ישראל לא זזה בלי בוריס, 9 באפריל 2014
* שלומית לן, ‏בוריס קרסני היה המקף שבין ההון לשלטון. מה קרה ללוביסט מספר 1?, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורנה רביב, מאחורי הקלעים של בוריס קרסני, באתר ynet, 21 באוקטובר 2003
2. ↑  אתר למנויים בלבד שוקי שדה, תודה שעישנתם // הכירו את סיירת הלוביסטים שמשדלת אתכם לעשן, באתר TheMarker‏, 17 במאי 2013
3. ↑  שוקי שדה, סיגרים, יין ואנשי סוד: כך עובד הלוביסט שייסד את ההון-שלטון, באתר TheMarker‏, 9 בפברואר 2012
4. ↑  הודעה באתר שגרירות סרביה
5. ↑  גולן חזני וצבי זרחיה, בוריס קרסני סוגר את פעילות קשרי הממשל והלובינג של חברת פוליסי, באתר כלכליסט, 4 בנובמבר 2021
תמונת לוויין של חצי האי פיליון
**פיליון** (ביוונית: **Πήλιο**) הוא אזור הררי בחבל מגנסיה שבדרום-מזרח מחוז תסליה במרכז יוון, כ-350 קילומטרים צפונית לבירה אתונה, היוצר מעין חצי אי בין הים האגאי למפרץ פגסטיק. הכניסה לפיליון עוברת דרך עיר הנמל הגדולה וולוס. 

האזור כולל יערות המורכבים בעיקר מעצי אלון, אדר (מייפל) וערמון, ומצוקים הנופלים בחדות אל תוך הים. בשיאו, מגיע גובה ההרים באזור ל-1610 מטר. יערות פיליון נפגעו מהשריפה הגדולה שהתחוללה באזור בשנת 2007, אך מאז השתקמו. 

חופי דרום פיליון
על פי המיתולוגיה היוונית הרי פיליון היו משכנם של הקנטאורים, יצורים בעלי פלג גוף עליון של אדם ופלג גוף תחתון של סוס, ובראשם הקנטאור כיירון.

רוב הכפרים בהר פיליון נוסדו בסביבות המאה ה-13 על ידי יוונים שנמלטו מהשלטון הטורקי הכובש אשר גבה מהם מיסים כבדים. האזור נכבש על ידי היוונים מהטורקים ב-1881 בסיוע בריטי, אך נותר מבודד למדי עד שנות ה-50, רק אז חוברו הכפרים בפיליון למערכת החשמל ונסללו כבישים ראויים למעבר מכוניות. בפיליון המודרנית 24 כפרים שעדיין שומרים על הבנייה המסורתית באזור המתבססת בעיקר על אבן, חימר וגגות צפחה. 

הכפר מקרניציה עם גגות צפחה בצד הצפון מערבי של הרי פיליון
חצי האי פיליון נחשב לאחד האזורים היפים ביוון, ועל כן זוכה לתיירים רבים המגיעים לאזור בשל מסלולי הטיול הרגליים, הכפרים השלווים והחופים. בחורף יש במקום גם אתרי סקי. בין הכפרים הבולטים והמתוירים באזור ניתן למנות את צמד הכפרים מקרניציה (Makrinitsa) ופורטריה (Portaria), זגורה (Zagora), חורפטו (Horefto), צנגרדה (Tsagarada), מילייס (Milies) וויטסה (Vitsa). הכבישים בפיליון הרריים, תלולים ומפותלים, ולכן על אף המרחק האווירי הקצר יחסית בין הכפרים, זמן הנסיעה הנדרש לעיתים ארוך יותר משנדמה. בפיליון אין מלונות גדולים אלא בעיקר אכסניות קטנות ומשפחתיות הקרויות Domatia. בקרבת חופי פיליון נמצאים מספר איים קטנים אליהם ניתן להגיע בהפלגה קצרה: סקיאטוס, סקופלוס ואלוניסוס. 

המשקה החריף נפוץ בפיליון אינו האוזו המוכר אלא גרסה מעט שונה שלו הנקראת ציפורו (Tziporo).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליון** בוויקישיתוף
* זמיר סיון, חצי האי פיליון, אתר מלא בעברית
* יניב דוידסון, עכבר העיר אונליין, לגלות מחדש את יוון: ביקור בחצי האי פיליון, באתר הארץ, 5 במרץ 2013
* למטייל, חצי האי פיליון - חצי אי של יופי
* אתר למנויים בלבד  שרית סרדס־טרוטינו, החיים הטובים בפיליון, באתר "ידיעות אחרונות", 27 באוגוסט 2017
* רויטל חורש, ‏ארץ הפלאות המיתולוגית: ביקור קסום בחצי האי פיליון, באתר גלובס, 22 בספטמבר 2018
* Discover Pelio (באנגלית) (ארכיון)
* פיליון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4199000-6

 |
**אָיָה נַאפָּה** (ביוונית: **Αγία Νάπα**, בטורקית: **Ayia Napa**) היא עיירת נופש בדרום־מזרח קפריסין. בעברה הייתה כפר דייגים קטן, אך בשנות האלפיים הפכה למוקד תיירות לצעירים, בזכות חופיה היפים. במקום נמצאים פאבים ומועדונים רבים, והיא מאופיינת בחיי לילה תוססים. בנוסף, מהווה המקום מוקד משיכה גם לעוסקים בגלישת רוח וסקי מים.

גאוגרפיה
--------

משמעות השם "איה נאפה" ביוונית הוא "הקדושה של היער", ולמקום מסורת דתית על צייד שמצא במערה נטושה פסל של המדונה. אחד המאפיינים של המקום הוא השילוב בין הרוח הצעירה והמודרנית של היישוב וסביבתו, לבין ריבוי הכנסיות והאתרים הנחשבים כקדושים לנצרות היוונית-אורתודוקסית.

איה נאפה ממוקמת בדרום-מזרח האי קפריסין, מדרום לגבול הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. בשנת 1974, במהלך הפלישה הטורקית לקפריסין, נמנע כיבושה של איה נאפה על ידי הצבא הבריטי, בזכות מיקומה הסמוך לדקליה - הבסיס האוטונומי הבריטי. הצבא הטורקי, שכבש את צפון ומזרח האי והגיע עד מבואות איה נאפה, נמנע מלהיכנס לאזורים הבריטיים, מחשש לעימות צבאי עם בריטניה, והותיר את אזור החוף הדרומי המזרחי כחלק מהטריטוריה היוונית של האי.

באיה נאפה מתקיימים שלושה פסטיבלים שנתיים: "הקרנבל הלאומי השנתי" בחודש פברואר, "חג הים" בסוף חודש מאי, ו"פסטיבל היין" בסוף הקיץ.

בשנת 1994, צעירה מדנמרק בשם לואיז ג'נסן הותקפה, נחטפה, נאנסה ונרצחה באיה נאפה על ידי שלושה חיילים בריטים שיכורים. עקב התעללות החיילים, הגופה הייתה במצב כזה שרק טבעת הכסף שעל ידה של ג'נסן זיהתה אותה. השלושה קיבלו מאסר עולם, אך הוא הומתק לאחר שנתיים ל-25 שנה, בשנת 2003 קוצר על ידי הנשיא טסוס פפדופולוס ל-18 שנה, ואז קוצר שוב בשליש עקב התנהגות טובה. הרוצחים שוחררו בשנת 2006 לאחר 12 שנה בכלא הקפריסאי, ושבו לבריטניה. (אנ')

ביולי 2019 נעצרו באיה נאפה 12 צעירים ישראלים בפרשת החשד לאונס בקפריסין, ושוחררו לאחר מספר ימים. הפרשה זכתה לסיקור נרחב בכלי התקשורת בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **איה נאפה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **איה נאפה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של איה נאפה (באנגלית)

* איה נאפה, ברשת החברתית פייסבוק

* איה נאפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* על איה נאפה(הקישור אינו פעיל) - מתוך אתר "מגלים"
* אתר הבית של איה נאפה (באנגלית)
* על איה נאפה, באתר yaldo.net (באנגלית)
* הרבה יותר מסדום ועמורה: המקומות שאסור לפספס באיה נאפה, באתר וואלה!‏, 30 ביולי 2019

חצר מנזר באיה נאפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564758905171
* GND: 4570719-4
* LCCN: n84112120
* NKC: xx0030322
* VIAF: 127892431
* WorldCat: lccn-n84112120

 |
**MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית** (ברוסית: **МИРЭА — Российский технологический университет**, בעבר מכון מוסקבה להנדסת רדיו, אלקטרוניקה ואוטומציה) הוא מוסד להשכלה גבוהה במוסקבה, שהוקם בשנת 2015 כתוצאה ממיזוג של MIREA, MSUIECS, MITHT ומספר ארגוני חינוך, מדע, עיצוב וייצור. האוניברסיטה מעניקה הכשרה בתוכניות חינוכיות בתחומי ה-IT, אבטחת מחשבים, אלקטרוניקה, הנדסת רדיו, רובוטיקה, כימיה, ביוטכנולוגיה ועוד, וכן נותנת אפשרות לקבל השכלה נוספת.

RTU MIREA היא אחת האוניברסיטאות הרוסיות הגדולות ביותר המספקת הכשרה ב-112 תחומים והתמחויות (תואר ראשון, מומחה, תואר שני, לימודי תואר שני). יש לה רשת מפותחת של מרכזי מחקר, מעבדות מדעיות ולשכות עיצוב סטודנטים.

מדי שנה מוקצים 4,367 מקומות במימון המדינה לנכנסים לשנה הראשונה. נכון להיום לומדים באוניברסיטה כ-26,000 סטודנטים. כ-1,300 סטודנטים זרים מ-80 מדינות בעולם עוברים הכשרה במכון לחינוך בינלאומי של RTU MIREA. עם סיום הלימודים ב- MIREA - האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית, הבוגרים מקבלים דיפלומה ממלכתית.

האוניברסיטה מיישמת תוכניות חילופי אקדמיות ותעודות כפולות עם האוניברסיטה הפוליטכנית במילאנו (איטליה), האוניברסיטה הטכנולוגית של צפון סין (סין), אוניברסיטת Yang Ming Jiao הלאומית (טייוואן), אוניברסיטת Saitama (יפן). RTU MIREA מבצעת את תפקידי לשכת התיאום של חילופי הנוער הרוסי-יפני השנתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית
* MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית, ברשת החברתית פייסבוק

* MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית, ברשת החברתית VK

* MIREA – האוניברסיטה הטכנולוגית הרוסית, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9620 717X
* LCCN: n96074701
* VIAF: 142063052
* WorldCat: lccn-n96074701

 |
אברהם אוליצור (ראשון מימין), 1914אברהם אוליצור (ראשון מימין), אברהם יעקב חרי (שלישי משמאל), 1914
אברהם אוליצור (רביעי מימין) עם חבר'ה טראסק
**אברהם אוליצור (אוליצקי)** (21 בדצמבר 1891 - 23 ביולי 1948) היה מנהל מחלקת הכספים של קרן היסוד מיום היווסדה ב-1921 ועד מותו.

חייו
----

אוליצור נולד בסקווירא אוקראינה, התחנך בבית ספר תיכון למסחר בלודז' ועלה לארץ ישראל ב-1908. ב-1914 יסד וניהל את אגודת הרצל של חניכי הגימנסיה בתל אביב ובירושלים. ב-1917 החל לעבוד במשרד הארץ ישראלי ואחר כך בוועד הצירים כמזכירו של ארתור רופין. הוא נמנה עם מייסדי מגן דוד אדום, מועדון החיילים היהודים, מרכז אגודת ציון בירושלים, ועד ההצלה לנגועי הפרעות באוקראינה ופולין, וארגונים נוספים. היה ממקימי שכונת תלפיות בירושלים. הוא מונה לראש המנגנון, ולאחר מכן מנהל הלשכה לתעשייה ועבודות ציבוריות, של ההנהלה הציונית בירושלים. בין השנים 1920–1926 היה מזכיר הכשרת הישוב בלונדון. בלונדון ייסד קלוב אנגלו-ארץ ישראלי. אוליצור שימש חבר הנהלה מטעם קרן היסוד והסוכנות בהנהלות של חברת קהילת ציון, חברת הכשרת מפרץ חיפה, חברות המים "גלבוע", "יזרעאל", לויד ארץ ישראל ומצרים ועוד.

הוא חיבר ספרים ומאמרים על קרן היסוד ובענייני כלכלה של היישוב טרם הקמת המדינה.

נשא לאישה את יעל (אולה) לבית סמיטיצקי. אב לשמעון (מוני), מיקרוביולוג בטכניון, וזיוה (סיון), גרפיקאית וציירת.

הוא נפצע בפיצוץ בית המוסדות הלאומיים ב-11 במרץ 1948, ונפטר ב-23 ביולי 1948.

מספריו
------

* עשרים שנות קרן היסוד: עובדות ומספרים: תרפ"א-ת"ש, 1921-1940, הלשכה הראשית של קרן היסוד
* מפעל היסוד: כ"ה שנות פעולה של קרן היסוד: עובדות ומספרים תרפ"א-תש"ו 1921–1946, הלשכה הראשית של קרן היסוד, 1946
* להתפתחות החינוך והתרבות בארץ-ישראל: על חלקו של ההון הלאומי בהחזקת החנוך העברי ובהתפתחותה של התרבות העברית בארץ-ישראל, המחלקה לנוער של הלשכה הראשית לקרן היסוד
* ההון הלאומי ובנין הארץ : עובדות ומספרים: תרע"ח - תרצ"ז, 1937 - 1918, הלשכה הראשית של קרן היסוד, 1939

לקריאה נוספת
------------

* 'אוליצור (אוליצקי), אברהם', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 27. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע מקטלוג ULI(הקישור אינו פעיל)
* אברהם אוליצור, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים
* "מאחורי המספרים", אודות אברהם אוליצור, באתר הארכיון הציוני
* דוד תדהר (עורך), "אברהם אוליצור (אוליצקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 670

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269160305171

 |
**מרדכי בניטה** (נולד ב-6 בפברואר 1967, כ"ו בשבט ה'תשכ"ז) הוא המשנה למנכ"ל משרד הביטחון. בעבר היה מנכ"ל משרד ירושלים ומורשת, מנכ"ל משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה ומנכ"ל ישיבת עטרת ירושלים ומשמש כאלוף-משנה במילואים.

ביוגרפיה
--------

מרדכי בניטה נולד בכפר סירקין לוויקטור ורחל בניטה, זוג עולים ממרוקו. הדריך בתנועת הנוער במחנות העולים. התגייס לצה"ל ב-1986 לגדוד צבר, בשנים הראשונות של חטיבת גבעתי, ושימש בה כקצין קרבי. הוא אלוף-משנה במילואים. בין השנים 2013–2018 שימש מפקד גדוד, ואף קיבל פרס משר הביטחון ועוד, על הגדוד עליו פיקד, כגדוד מצטיין לשנת 2016.

לאחר שחרורו משירות סדיר בצה"ל ב-1990 חזר ללמוד בישיבת מרכז הרב, ישיבת מעלה אדומים ומכון מאיר אצל הרב יהושע צוקרמן. בעל תואר ראשון בחינוך ממכללת ירושלים ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת רייכמן.

### פעילות ציבורית

בין השנים 2006–2019 שימש בניטה כמנכ"ל ישיבת עטרת ירושלים ("עטרת כהנים") בראשות הרב שלמה אבינר.

בין השנים 2017–2019 שימש חבר דירקטוריון ברשות לפיתוח ירושלים. כן שימש כחבר דירקטוריון במכון מאיר בין השנים 2014–2019, ונחשב למי ש"הבריא" את המכון ממצוקתו הכלכלית. היה ממייסדי ערוץ מאיר.

בשנת 2019 מונה למנכ"ל משרד ירושלים ומורשת וכיהן בתפקיד זה עד 14 ביוני 2020, אז מונה למנכ"ל משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה, בשני המשרדים תחת השר זאב אלקין, ובהמשך תחת השר יואב גלנט. הוא שימש בתפקיד עד סגירת המשרד ביולי 2021, עם כינון ממשלת ישראל ה-36.

בשנת 2023 מונה למשנה מנכ"ל משרד הביטחון.

חבר פעיל בתנועת הליכוד ופקד לתנועה אלפי פקודי ימין. התמודד לרשימת הליכוד לכנסת העשרים ואחת, כנציג מחוז ירושלים. במסגרת פעילותו ניהל את קמפיין "זזים ימינה" לעידוד הצבעה לימין בבחירות לכנסת העשרים ואחת. הוא מהפעילים הוותיקים של ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים.

### צילום וכתיבה

בניטה היה במשך שנים רבות צלם מקצועי, ואף פרסם מספר ספרים בתחום. כמו כן תרגם הגדה של פסח מערבית מרוקאית לעברית והיה שותף בכתיבה של מספר ספרי ילדים.

חיים אישיים
-----------

נשוי לרחל לבית בראון, ואב לשמונה. מתגורר בשכונת מעלה הזיתים בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הפייסבוק של מרדכי בניטה
* "ארץ אהבתי" – אתר תמונותיו המקצועיות של מרדכי בניטה
* חגית רוזנבאום, הלוחש לשרים, בשבע, 8 ביוני 2017
* דשה אברמנקו, "אם אין חינוך ראוי – צומח שעמום ובטלה, ומתוכו גם אלימות", באתר "כל העיר ירושלים", 21 באוגוסט 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרדכי בניטה - ליכודניק ומג"ד מצטיין - ליכודניק, באתר ליכודניק, ‏2 במאי 2016
2. ↑  ציוץ של אמיר אטינגר ברשת החברתית טוויטר, 8 בינואר 2021.
3. ↑  ערוץ 7, מרדכי בניטה יתמודד בפריימריס בליכוד, באתר ערוץ 7, 10 בינואר 2019
4. ↑  אתר למנויים בלבד חיים לוינסון, נציב שירות המדינה אישר למנות חבר ליכוד למנכ"ל משרד, אף שאסר על מינויים פוליטיים, באתר הארץ, 30 ביולי 2019
5. ↑  מניהול הישיבה - לניהול משרד ממשלתי, כיפה, 1 באוגוסט 2019
6. ↑  יהודה ושומרון - ארץ אהבתי, באתר הספרייה הלאומית
7. ↑  הספר ירושלים של זהב, פתח לנו שער: מחזור לילדים בעריכת מרדכי בניטה, באתר הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502679705171
* LCCN: n2013037788
* VIAF: 303949020
* WorldCat: lccn-n2013037788

 |
**בית הכנסת של אינגווילר** (צרפתית: **Ingwiller**), בעיירה אינגווילר (אנ') בריין התחתון שבאלזס, הוא בית כנסת נטוש שלא מתקיימות בו יותר תפילות סדירות.

פנים בית הכנסת, ארון הקודש
פנים בית הכנסת, לוח זיכרון

היסטוריה
--------

בשנת 1809 רכשה קהילת אינגווילר (שמנתה אז כ-250 יהודים, מתוך אוכלוסייה של 1600 תושבים) את חורבותיה של טירת הרוזנים לבית ליכטנברג. הטירה הוקמה ב-1472, וחרבה בשנת 1677. על חורבות הטירה הקימה הקהילה הבית כנסת שנחנך בשנת 1822, והורחב בשנת 1891. בשנת 1870, זכה המבנה להכרה רשמית כמקום תפילה. כיפת הנחושת של בית הכנסת, הבנויה בסגנון מזרחי, מתוארכת לשנת 1913. בית הכנסת נפגע בהפצצות הגרמנית ב-1940, אך לא נהרס בעת הכיבוש הגרמני. בשנת 1948 שופץ בית הכנסת בידי הקהילה המתחדשת, ונחנך בימים הנוראים בשנת ה'תש"י.

שיאה של הקהילה היה ב-1842, אז מנתה כ-500 נפש (כרבע מכלל האוכלוסייה). במחצית השנייה של המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 חוותה הקהילה ירידה דמוגרפית, בעיקר עקב הגירה לארצות הברית: מפקדי האוכלוסין מהשנים 1851, 1861, ו-1905 מציינים 459, 399, ו-322 יהודים, בהתאמה. בשנת 1936 מנתה הקהילה 160 יהודים בלבד. מלחמת העולם השנייה והשואה האיצו את שקיעתה של הקהילה: בשנת 1954 היו בכפר 93 יהודים, וב-1987, 28 יהודים. לאחר מכן, כבר לא נותר בקהילה מניין, אך חברי הקהילה שנותרו המשיכו להתפלל בית הכנסת בשבתות בלי מניין. בחגים הובאו יהודים מבחוץ שישלימו מניין.

כיום נותרו בקהילה יהודים ספורים בלבד, ובית הכנסת אינו משמש לתפילה באופן סדיר, אלא אם מגיעות קבוצות אורחים. מישל לוי, אחד מיהודי הקהילה, לקח על עצמו את שימור בית הכנסת.

גלריה
-----

* שער בית הכנסתשער בית הכנסת
* מבט כללימבט כללי
* פנים בית הכנסתפנים בית הכנסת

ראו גם
------

* יהדות אלזס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת של אינגווילר** בוויקישיתוף
* בית הכנסת באינגווילר באתר *alemannia judaica* (בגרמנית)
* ביה"כ באינגווילר, באתר למורשת יהדות אלזס ולורן (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תולדות יהודי אינגווילר מימי הבינים ועד ימינו, באתר למורשת יהדות אלזס ולורן. (בצרפתית)
2. ↑  יעקב מאור, אלזס – הנקודה היהודית.

| בתי כנסת באלזס |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| וולפיסהיים • אינגווילר • ברגהיים • אלטקירש | טראם |

 |
**איירובוטיקס** (באנגלית: **Airobotics**) היא חברה ישראלית לייצור כלי טיס לא מאוישים לשימוש תעשייתי. מוצרי החברה כוללים חומרה, עיצוב, הנדסת תוכנה, ומערכות אלקטרוניות לשימוש בתעשייה מכרות ערים חכמות ואבטחה

היסטוריה
--------

איירובוטיקס נוסדה בשנת 2014 על ידי רן קראוס ומאיר קליינר. קראוס משמש מנכ"ל החברה וקליינר סמנכ"ל מחקר ופיתוח. עד ספטמבר 2017 גייסה החברה כ-61 מיליון דולר.

בשנת 2021 החברה נכנסה לתחום ניקוי פנלים סולריים.

ראו גם
------

* ליליום

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איירובוטיקס

* אתר האינטרנט הרשמי של איירובוטיקס (באנגלית)
* נתונים מאתר ניירות ערך

הערות שוליים
------------

1. ↑  Krauss, Ran (1 בנובמבר 2016). "Rise and Rise of Automation". BusinessNews. Airobotics. נבדק ב-5 בדצמבר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  איירובוטיקס מפתחת רחפן לניקוי פנלים סולאריים, באתר TechTime‏, 7 בדצמבר 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איירובוטיקס"**.
**הגמ"ח המרכזי** הוא קרן גמ"ח הלוואות בקהילה החרדית שהוקמה בשנת 2002 ובה התורם מכספו לקופת הגמ"ח מקבל זכות קדימה לקבל בעתיד הלוואה נוחה ומענק עבור נישואי צאצאיו בהתאם לגודל תרומתו.

מייסד הגמ"ח הוא הרב גבריאל יוסף לוי, ראש ישיבת באר התורה בבית שמש, בהמלצתם של כל גדולי ישראל דאז, הגרי״ש אלישיב, הגרמ״י לפקוביץ, הגראי״ל שטיינמן והגר״נ קרליץ. בהנהלת הגמ"ח חברים רבנים, רואה חשבון ואישי ציבור. רב הגמ״ח לענייני ריבית הוא הרב יצחק וינברג. מנכ״ל הגמ"ח כיום הוא הרב חיים אלעזר אלתר, אשר ניהל מספר עמותות, ביניהן, מרכז הצדקה ועוד, מייסוד הגמ״ח ועד שנת 2023 כיהן כמנכ״ל הגמ״ח משה מונטג, לשעבר חבר מועצת עיריית בית שמש מטעם דגל התורה. משרדי הגמ"ח מצויים בבית אקה נדל"ן בשכונת רוממה שבירושלים. 

נכון לפברואר 2023 חברים בגמ"ח כ-162,000 בתי אב.

התוכנית הכלכלית של הגמ"ח
------------------------

על פי התוכנית הכלכלית של הגמ"ח, כל הורה התורם לגמ"ח "יחידת השתתפות" בת 4,800 ש"ח מקבל תמורתה זכות ללוות עד 40,000 ש"ח ב100 תשלומים חודשיים בעת נישואי ילדיו. תקנון הגמ"ח מאפשר לתרום עבור כל ילד עד 6 יחידות השתתפות. מחצית מסך כל יחידת השתתפות מוחזר כמענק לזוג הצעיר.
כך שבסופו של דבר תרומת ההורים מסתכמת ב2,400 ש״ח בכדי לזכות את ילדיהם ב40,000 ש״ח באל יחידת הלוואה.

כדי להימנע מהאיסור ההלכתי על נטילה או מתן של ריבית, החוזה הנחתם עם הגמ"ח מפריד באופן פורמלי בין "יחידת ההשתתפות" המוגדרת כתרומת ההורה, לבין ההלוואה הניתנת לבנו של התורם. לפי החוזה לתורמים ניתנת רק זכות קדימה בבואם לקבל הלוואה ואין התחייבות מלאה למתן ההלוואה.

הונו העצמי של הגמ"ח מבוסס על הפקדות ההורים, בשווי כולל של מיליוני דולרים, וכן על הפקדות שניתנות לגמ"ח כהלוואה לטווח ארוך על ידי מי שמוותרים על הריבית שכספם יכול להניב באפיקי השקעה אחרים.

התרחבות פעילותו
---------------

ב-2003 יצא כרוז החתום על ידי רבנים ליטאים רבים (בראשות הרב יוסף שלום אלישיב והרב אהרן יהודה לייב שטיינמן) הקורא להצטרף לגמ"ח. ביולי 2009 הגיע מספר בתי האב החברים בגמ"ח לכ-10,000 בתי אב אשר זכאים לכ-95,000 יחידות הלוואה של 10,000 דולרים כל אחת. ובפברואר 2017 פורסם כי בגמ"ח יש מעל 125 אלף משפחות.

עם השנים, הגמ"ח החל לפעול בתחומים נוספים ובהם המאבק בעליית מחירי הדירות בשכונות "מתחרדות" דוגמת קריית היובל בירושלים, ופרדס כץ בבני ברק. מומחים מטעם הגמ"ח העריכו את מחירן הריאלי של הדירות בשכונה, פרסמו אותו והצהירו על מניעת הזכות ליהנות משירותי הקהילה מהרוכשים דירות במחיר גבוה מהמחיר שעליו הוכרז. הגמ"ח השתתף במכרז הקרקעות של האוניברסיטה העברית בירושלים. מנהלי הגמ"ח עניינו בעלי הון חרדים מהארץ ומחו"ל כדי לממן רכישת קרקע לשם בניית דירות במחיר מוזל. בסופו של דבר לא זכה הגמ"ח במכרז.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הגמ"ח המרכזי
* נתי טוקר, כלכלת תרומות, באתר הארץ, 15 במאי 2008
* על הגמ"ח המרכזי ב'שיחת השבוע'
* על הגמ"ח המרכזי באתר 'אנשים ישראל'
* על הגמ"ח המרכזי באתר יסו"ד - ישראל סוציאל-דמוקרטית
* הגמ"ח המרכזי, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיתון שחרית, י"ג בשבט תשע"ז
2. ↑  אקטואליטי - העולם החרדי דתיבברכת הגר"ח קנייבסקי נמשכת היוזמה למניעת הפקעת מחירי דירות בפרדס כץ
**אליפות וימבלדון 1906** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים. זו הייתה האליפות האחרונה בה השתתפו אחים דוהרטי שבמהלך השתתפותם בתחרויות וימבלדון זכו ב-17 תארים (מהם 8 בתחרויות זוגות).

התחרות
------

### תחרות הגברים

לורנס דוהרטי, מנצח תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון היה עולה להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1905 על התואר. לתחרות זו נרשמו 69 טניסאים, מהם 61 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים ארתור גור ניצח את פרנק ריסלי. במשחק האליפות הוא פגש את לורנס דוהרטי (מנצח אליפות וימבלדון 1905) והפסיד ב-4 מערכות.

### תחרות הנשים

דורותי דאגלס צ'יימברס, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 48 טניסאיות בריטיות שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת תחרות בשנים 1903, 1904) נפגשה עם שרלוט קופר (מנצחת בשנים 1895, 1896, 1898, 1901) וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק על התואר היא פגשה את מיי סטן בונדי (מנצחת אליפות וימבלדון 1905) וניצחה אותה ב-2 מערכות.

### תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 28 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד האחים דוהרטי, מנצחי אליפות וימבלדון 1905. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בתחרות זו ניצחו פרנק ריסלי וסידני סמית' (מנצחי אליפות וימבלדון 1902). במשחק על האליפות הם ניצחו את האחים דוהרטי (מנצחי אליפות וימבלדון 1905) ב-4 מערכות. בכך הם זכו באליפות בפעם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של אליפות וימבלדון
* תוצאות משחקי גברים
* תוצאות משחקי זוגות
* תוצאות משחקי נשים

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |