recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**באורו** (בפורטוגזית: Bauru) הוא כריך ברזילאי פופולרי. המתכון המסורתי דורש גבינה (בדרך כלל מוצרלה) מומסת באמבט מרים פרוסות רוסטביף, עגבנייה ומלפפון חמוץ בפאו פרנצס (לחם צרפתי שנקרא במקסיקו בוליו על פי רוב) כשתוך (החלק הפנימי הרך) מוסר לפני כן.

לבאורו יש היסטוריה מתועדת למדי. בשנת 1934, סטודנט ב- Faculdade de Direito do Largo de São Francisco, בסאו פאולו, בשם Casemiro Pinto Neto  (שהיה ידוע בשם באורו כי הגיע מהעיר בעלת אותו השם במדינת סאו פאולו), נכנס לפונטו שיק, בית אוכל מסורתי ובילוי של סטודנטים, וביקש מהטבח להכין כריך לפי המפרט שלו. "הכריך של באורו" היה להיט מיידי, ולבסוף הפך למנה הנמכרת ביותר במקום.

עם זאת, מסעדות רבות אחרות מציעות כריכים בשם באורו עם שילובים שונים של מרכיבים - למשל, שימוש בשינקן פרוס במקום רוסטביף או לחם פרוס במקום הלחם הצרפתי. בסופו של דבר, העיר באורו כינתה את הבאורו המסורתי ככריך הרשמי של העיר, רשמה את המתכון בחוק מוניציפאלי והנהיגה תוכנית הסמכה רשמית.

קבלה
----

ה-Daily Meal תיאר את הבאורו כ"חלום של חובב גבינות" במאמרו "12 כריכים משנים חיים שמעולם לא שמעת עליהם".

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מנות ברזילאיות
* רשימת כריכים

הערות שוליים
------------


1. ↑  "Official recipe" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
2. ↑  "Biography of the creator" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
3. ↑  "Ponto Chic, the birthplace of the Bauru" (בפורטוגזית). ארכיון מ-19 בדצמבר 2007. נבדק ב-2007-11-17. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Casemiro tells the story himself" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-09-23. נבדק ב-2007-11-17.
5. ↑  "History of the sandwich" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
6. ↑  "Certification program" (בפורטוגזית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-09. נבדק ב-2007-10-23.
7. ↑  Dan Myers (27 בפברואר 2015). "12 Life-Changing Sandwiches You've Never Heard Of". The Daily Meal. נבדק ב-2015-02-28. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**צ'ארלס בראדפורד "בראד" קופר השני** (באנגלית:  **Charles Bradford "Brad" Cooper II**) הוא קצין בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית המכהן כסגן מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

קופר נולד בצפון וירג'יניה. ב-1989 סיים לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והתגייס לצי.

שירת כקצין בסיירת נושאת הטילים המונחים "USS Thomas S. Gates (CG 51)", בנושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר (CVN-69), במשחתת "USS Fitzgerald", בסיירת "USS Anzio (CG 68)" ובסיירת "USS Vicksburg (CG-69)"

פיקד על המשחתת "USS Russell (DDG-59)" (בשנים 2006-2008) ועל סיירת נושאת הטילים המונחים "USS Gettysburg (CG 64)" (בשנים 2013–2015). כמו כן שירת בלשכת מזכיר ההגנה של ארצות הברית ובמשרד הרשות המבצעת של הנשיא, במטה פיקוד אפריקה, במטה צי האוקיינוס השקט, כיועץ לשר הפנים של אפגניסטן ובמטה הצי.

כאדמירל מונה בספטמבר 2016 למפקד כוחות הצי בדרום קוריאה, בינואר 2018 מונה למפקד קבוצת התקיפה השביעית, ביוני 2019 מונה לראש הלשכה המשפטית של הצי, וביוני 2020 מונה למפקד ספינות השטח של הצי האטלנטי. במאי 2021 מונה למפקד הצי החמישי והכוחות הימיים בפיקוד מרכז. בפברואר 2024 מונה לסגן מפקד פיקוד מרכז.

קופר בעל תואר שני במודיעין אסטרטגי מאוניברסיטת המודיעין הלאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראד קופר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר הצי
מראה בדלתת הדנובהמראה בדלתת הדנובה
**הדלתה של הדנובה** (ברומנית: **Delta Dunării**) הממוקמת במחוזות טולצ'ה ברומניה ומחוז אודסקאיה באוקראינה, שעל שפת הים השחור, היא הדלתה הגדולה ביותר (3,446 קמ"ר) והשמורה ביותר באירופה.

גאוגרפיה
--------

הדלתה של הדנובה היא סביבה דינאמית מאוד, כך למשל גדלה הדלתה כל שנה בכ-40 מטר לערך כתוצאה מהסחף המגיע מהנהר דנובה. על פי עדות הרודוטוס מלפני כ-2,500 שנה, התחלקה הדנובה לשבע זרועות על מנת ליצור את הדלתה, אך כיום מתחלקת הדנובה בסמוך לעיר טולצ'אה לשתי זרועות, תעלת קיליה (Chilia) ותעלת טולצ'ה (Tulcea). בהמשך מתפצלת תעלת טולצ'אה לשתי זרועות, תעלת סולינה (Sulina) ותעלת גאורגה הקדוש (Sfântu Gheorghe). עוד תעלות משנה רבות נוספות מחלקות את הדלתה לאזורים בהם גדל הקנה, לביצות וליערות, שחלקם מוצפים באביב ובסתיו.

בדלתה של הדנובה, אחרי כל השינויים שחלו בה, נותרו עדיין 670 אגמים עם שטח של כ-300 קילומטרים רבועים.

בים השחור, במרחק של 44 ק"מ מהדלתה, מצוי אי הנחשים, טריטוריה השייכת לאוקראינה שרומניה טוענת לבעלות עליה.

ב-2004 החלה אוקראינה בחפירת תעלת דנובה–הים השחור (אוקראינה) שתאפשר קשר ימי בין הים השחור לחלק האוקראיני של הדלתה. האיחוד האירופי תבע מהאוקראינים להפסיק את החפירה משום שהיא תפגע באזורים המוצפים של הדלתה. הרומנים הודיעו על כוונתם לתבוע את אוקראינה בנושא בבית הדין הבינלאומי לצדק.

טבע
---

בדלתה של הדנובה יש 1,200 מינים של צמחים, 300 מינים של עופות ו-45 מינים של דגי מים מתוקים באגמים הרבים שבה ובביצות. מדי שנה מגיעים מיליוני עופות מאזורים שונים בעולם (אירופה, אסיה, אפריקה והמזרח התיכון) לקנן בדלתה. כ-2,733 קמ"ר משטח הדלתה הוכרז כאזור מוגן ולכן סגור לדיג ולציד. ארגון אונסק"ו הכריז על הדלתה כאתר מורשת עולמית ב-1991 וכעל שמורה ביוספרית ב-1998 (הכולל גם את חלקה האוקראיני של השמורה; החלק הרומני הוכר בידי הארגון כשמורה ביוספרית כבר ב-1979 והורחב ב-1992).

תושבים
------

בול דואר המוקדש לדלתת הדנובה
כ-15,000 איש מתגוררים בדלתה, רובם חיים מדיג מתוך קיאקים הבנויים מסורתית מעץ. ביניהם קהילת הליפובנים, צאצאים של "חסידי הפולחן הישן" שעזבו את רוסיה ב-1772 כדי להימנע מרדיפות דת. המרכז הראשי של קהילת הליפובנים בחלק האוקראיני של הדלתה של הדנובה היא **וילקובו** (Vilkovo).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדלתה של הדנובה** בוויקישיתוף
* דנובה: חגיגת טבע בדלתת הנהר, באתר מסע אחר
* www.deltadunarii.ro (ברומנית) ו(באנגלית)
* הדלתה של הדנובה: אלבום תמונות (ברומנית) ו(באנגלית)
* Știați că ... (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lacurile (ברומנית)

| דגלדגל סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית ברומניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סיגישוארה • הדלתה של הדנובה • הכנסיות המצוירות של מולדובה • המצודות הדאקיות של הרי אורשטיה • מנזר חורזו • הכפרים עם הכנסיות המבוצרות בטרנסילבניה • כנסיות העץ במרמורש • יערות האשור העתיקים והבראשיתיים של הרי הקרפטים ושל אזורים אחרים באירופה (עם שבע עשרה מדינות נוספות) • נוף הכרייה ברושיה מונטנה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548947405171
* BNE: XX458497
* BnF: cb13566933k (data)
* GND: 4012713-8
* LCCN: sh91001123
* MusicBrainz: dc503d1f-9d23-47d7-96c4-4216c6a38ec1
* NSK: 000618108
* SUDOC: 05259341X
* VIAF: 316430382
* WorldCat (עם VIAF): 316430382

 |
**ארגון התעשיות האוויריות של איראן** (בפרסית: **سازمان صنایع هوایی ایران**, מכונה: **IAIO** שהם ראשי תיבות של The Iran Aviation Industries Organization) נוסד בשנת 1966 כדי להוביל את התכנון הניהול והשליטה על תחום התעשיות האוויריות של איראן.

הארגון כפוף למשרד ההגנה האיראני וכולל חמישה ארגונים מרכזיים: SAHA, HESA, PANHA, GHODS ותעשיית שאהיד באשיר. חמשת הארגונים בעלי תחומים שונים ומשלימים זה את זה בתעשייה האווירית הצבאית והאזרחית של איראן, והתפתחו (להוציא את GHODS) ממתקני תיקון ותחזוקה למפעלים גדולים עם אלפי עובדים בכל אחד.

תעשיות
------

### SAHA

**SAHA** (בפרסית: صها; ראשי תיבות של: صنایع هواپیمایی ایران) או **IACI** (ראשי תיבות של: **I**ran **A**ir**c**raft **I**ndustries) נוסדה בשנת 1961 כמפעל מרכזי לתיקון מטוסים צבאיים ואזרחיים מסוגים שונים. עם השנים הפכה SAHA לאחת מחמש התעשיות האוויריות החזקות במדינה תחת IAIO.

ב-1998 החלו לייצר באיראן חלקים מורכבים. SAHA מתוכננת לייצר מנועי TV-3 למטוסי Iran-140 (אנ').

SAHA ייצרה ייצור המוני של מטוסי Toloue-4(אנ') ומסוגלת לבצע תיקונים במטוסי בואינג 747.

### HESA

 ערך מורחב – **התעשייה האיראנית לייצור כלי טיס**  

**HESA** (בפרסית: **هسا**; קיצור של **شرکت صنایع هواپیماسازی ایران**) הוא מפעל לייצור כלי טיס שנוסד בשנת 1976 באספהאן.

המפעל הראשוני, שנבנה על ידי טקסטרון היה מיועד לייצור מסוקי בל 214s מתצורות שונות באיראן בעסקה שכללה כמה מאות מסוקים והעברת מידע טכנולוגי. החוזה היה כה גדול עד שחטיבה שלמה של טקסטרון הוקמה כדי לטפל בדרישות איראן עם הגנרל דלק אודן כנשיאה. העסקה הגיעה לסיומה עם המהפכה האיראנית והעיצומים שהוחלו על איראן.

המפעל אחראי על פיתוח וייצור את טיל השיוט הכראר.

### PANHA

**PANHA** (בפרסית: **پنها** קיצור של **پشتیبانی و نوسازی هلیکوپترهای ایران**) הוא מפעל איראני לייצור מסוקים.

אחרי המהפכה באיראן בשנת 1979, אמברגו הנשק על איראן ומלחמת איראן–עיראק, החלה פעילות PANHA עם מטרה לתמוך ולתחזק מסוקים במלחמה. לאחר כמה שנים, כבר היו מסוגלים לבצע תיקונים ואחזקה שוטפת עבור כל מסוקי איראן. בשנת 1986, לאחר הצלחתה, התרחבה פעילותה לתחומים אחרים כגון תקשורת, נפט, אנרגיה ועוד.

המפעל גם מייצר בעצמו מספר מסוקים, מרביתם על בסיס מסוקי בל האמריקאים.

### GHODS

**GHODS** או **Qods** (בפרסית: **صنایع هوایی قدس**) הוא מפעל אוויוניקה שנוסד ב-1985 ומבין המוצרים המפותחים בו:

* מל"טים: אבאביל, Saeghe ,Talash, מוהאג'ר וככה"נ גם הפוטרוס.
* מצנחים ורחפנים ממונעים מבוססי מצנח.
* עמדות קרקעיות לשליטה במערכות לא מאוישות, שליטה ובקרה, מערכות עקיבה אופטיות, מערכות אלקטרוניות, איתור מטרה ועוד.

### תעשיית שאהיד באשיר

**תעשיית שאהיד באשיר** היא חברה המתמחה בייצור מוצרי אוויוניקה שנוסדה בשנת 1987. כיום היא מייצרת מעל 5,000 חלקים שונים לציוד צבאי ואזרחי. היא פועלת בשיתוף עם אוניברסיטאות, מוסדות מחקר וחברות פרטיות ברחבי העולם כדי לשפר את יעילות החלקים המיוצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארגון התעשיות האוויריות של איראן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארגון התעשיות האוויריות של איראן
* www.mod.ir
* Iran's Aviation Industry - פורסם על ידי Press TV
* Iran Aerospace research and industries (בפרסית)
**אקסומוויט אמבאיה** (באמהרית: **አክሱማዊት አምባዬ**; נולדה ב-18 באוקטובר 1994) היא אתלטית אתיופית, פעמיים סגנית אלופת עולם באולם (סופוט 2014 ובלגרד 2022) בריצת 1500 מטר.

קריירה
------

אמבאיה נולדה וגדלה באתיופיה.

### 2014

#### סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בסופוט שבפולין זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בשיא אישי חדש של 4:07.12 דקות, אחרי אבבה ארגאווי משוודיה (4:00.61 דקות) ולפני ניקול סיפואנטס מקנדה (4:07.61 דקות).

באליפות אפריקה שנערכה באוגוסט במרקש שבמרוקו סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:13.27 דקות.

### 2016

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בפורטלנד שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:09.37 דקות.

### 2019

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיימה במקום 23 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.56 דקות.

### 2022

#### סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.29 דקות, אחרי בת ארצה גודאף צגאי (3:57.19 דקות) ולפני בת ארצה הירוט מששה (4:03.39 דקות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 1500 מטר: 3:58.80 דקות (2019)

### אולם

* ריצת 1500 מטר: 4:02.12 דקות (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקסומוויט אמבאיה** בוויקישיתוף

* אקסומוויט אמבאיה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אקסומוויט אמבאיה, באתר ליגת היהלום
* אקסומוויט אמבאיה, באתר Track and Field (נשים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14534819

 |
**"גליליאו צעיר"** הוא ירחון לילדים ונוער העוסק בתחומי חיים שונים מנקודת מבט מדעית. כתב העת מיועד לילדים בגילאי 15-7 וכולל כתבות בתחומי הדעת השונים – פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אסטרונומיה, טכנולוגיה, גאוגרפיה, היסטוריה, תרבות, איכות הסביבה, בעלי חיים ועוד, מדור ניסויים הממחיש את ההסברים התאורטיים, וכן חידות ושעשועונים נושאי פרסים בתחומי המדע. כל גיליון מכיל חמש כתבות, בהן כתבה ראשית, ולמעלה מעשרה מדורים קבועים. לעיתים יש נושא מרכזי לגיליון, כך שהכתבות והמדורים מתייחסים לאספקטים שונים שלו. הטקסט מלווה באיורים מקוריים.

היסטוריה
--------

"גליליאו צעיר" ראה אור לראשונה בפברואר 2004. העורכת הראשונה הייתה מירית פרידמן ולאחריה ערכו אותו מיכל בלום ורוית קלימר. המגזין היה שייך בתחילה לחברת SBC, והיא זו שבשנת 2008 אף איחדה אותו עם מגזין הנוער "מסע צעיר". באפריל 2009 עבר המגזין לידי חברת מוטו תקשורת, ומאוקטובר 2013 יוצא המגזין לאור על ידי מו"ל עצמאי בשם 'גליליאו צעיר בע"מ' אשר זכתה בהליכי ההתמחרות נגד חברת "אבלון מחקרים בע"מ". החברה בבעלות שירי אביב, לשעבר סמנכ"לית מוטו תקשורת. העורכת הנוכחית היא רוני לנגרמן-זיו, שערכה בשנים האחרונות את מגזיני ההורות "הורים וילדים" ו"להיות משפחה". העורך המדעי של המגזין הוא צבי עצמון, שהיה גם העורך המדעי של המגזין למבוגרים "גליליאו" עד סגירתו. בגיליון 121, שפורסם בפברואר 2014, "חגג" המגזין 10 שנות הוצאה לאור.

תוכן
----

הנושאים הנדונים ב"גליליאו צעיר" כוללים נושאי טבע, איכות הסביבה, היסטוריה, תרבות, אמנות, מדע וטכנולוגיה. מדי פעם, נושא מסוים מלווה מספר גיליונות; למשל, סדרת כתבות על החושים האנושיים, או סדרה על גיבורי על בהיבט מדעי. פרויקטים נוספים כוללים סדרת כתבות שכל אחת מהן מוקדשת לבעל מקצוע מסוים, בעיקר מתחומי המדע. מדי שנה עורך "גליליאו צעיר" את תחרות ההמצאות, שמטרתה לסייע לקוראים הצעירים בפיתוח החשיבה היצירתית. בכל גיליון נבחרת המצאת החודש, ובסוף השנה מוזמנים הקוראים לבחור את ההמצאות הטובות ביותר לדעתם.

מבין המדורים הקבועים ניתן להזכיר את מדור חדשות המדע, מדור איכות הסביבה המספק הצצה לנושאי איכות סביבה בארץ ובעולם, את מדור מדינה המתעמק בכל חודש במדינה אחרת על ייחודיותה, בעלי החיים ואוצרות הטבע שלה, מדורי עולם החי - העוסקים בחיות בית ובחיות הספארי, ומדור הניסויים, המציג ניסויים שאפשר לעשות בבית ומספק להם את ההסבר המדעי. בנוסף, בירחון מדור המלצות לאתרי אינטרנט, ספרים, אירועי תרבות ומדע, סרטים ועוד. כמו כן, הוא מפרסם ציורים של קוראים.

ראו גם
------

* גליליאו (כתב עת)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גליליאו צעיר
* עמוד הפייסבוק של גליליאו צעיר
* דפנה לוי, על כתבי עת לילדים בעידן המסכים, ישראל היום, אוקטובר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידיעה על האיחוד בין גליליאו צעיר ומסע צעיר
**גאורגי זלמה** (שם אמיתי הוא **זלמנוביץ'**; 1906 – 1984) היה צלם ועיתונאי יהודי-סובייטי. כתב צלם של העיתונים איזווסטיה, אוגוניוק, קרסנאיה זבזדה ופרסומים נוספים בשנות ה-20 וה-30, כתב צלם צבאי בקרבות מלחמת העולם השנייה. עסק בצילום למעלה מ־60 שנה.

קורות חיים
----------

נולד בשנת 1906 בטשקנט במשפחתם של אנטולי ואסתר זלמנוביץ'. בשנת 1921 עבר למוסקבה, שם החל לצלם במצלמת קודאק 9 × 12 הישנה. קיבל את חוויית הצילום הראשונה שלו באולפן "פרולטקינו" ובמהלך חזרות תיאטרון למגזין "תיאטרון". הוא המשיך לעבוד בסוכנות "רוספוטו" לשם הגיע כמתלמד ובמהרה החל לעבוד באופן עצמאי.

בשנים 1924 – 1927 עבד ככתב צלם של הסוכנות במולדתו באוזבקיסטן, אפגניסטן (אנ'), איראן ומרכז אסיה. פורסם ב"פראוודה (אמת) המזרח". בשנת 1927 גויס לשורות הצבא האדום, שירת במוסקבה. לאחר השחרור למילואים בשנת 1929 חזר לטשקנט לזמן קצר.

לאחר שחזר למוסקבה פרסם את צילומיו במגזין "צילום סובייטי", צילומיו צולמו במצלמת לייקה. לאורך כל שנות ה-30 הוא נסע למשימות צילום במכרות ומפעלים של דונבאס, לחוות קולקטיביות של אזור טולה ולאימונים של הצבא האדום בחוף הים השחור.

עבד עם רומן כרמן (רו') על הפרויקטים "ברית המועצות משמיים" ו-"10 שנים של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של יקוטיה", שפורסמו בכתב העת "ברית המועצות באתר בנייה". עבד גם עם מקס אלפרטום ואלכסנדר רודצ'נקו.

במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כאינטנדנט (מעמד דמוי עובד צה"ל לדרגות תומכות לחימה) בדרגה השלישית, ככתב העיתון איזווסטיה, בחזיתו במולדובה, אודסה ואוקראינה. התצלומים המפורסמים ביותר שלו צולמו במהלך קרב סטלינגרד, שם נלחם בחורף 1942–1943. הוא יצר תיעוד מהלך הקרבות בעיר. חבר במפלגה הקומוניסטית.

לאחר המלחמה עבד במגזין "אוגוניוק", ומאז 1962 - בסוכנות "חדשות" (רו').

נפטר בשנת 1984.

בנו במאי הקולנוע טימור זלמה.

העבודות שלו באוספים
-------------------

* המוזיאון לאמנות מודרנית, ניו יורק

ספרים בהשתתפות עבודותיו
-----------------------

* תצלומי צבע בספר "10 שנות לטביה הסובייטית", 1950 (ברוסית)
* "אנתולוגיה של הצילום הסובייטי, 1917 - 1940", 1986 (ברוסית)
* "אנתולוגיה של הצילום הסובייטי, 1941 - 1945", 1987 (ברוסית)
* PROPAGANDA & DREAMS‏, 1999 ISBN 3-908161-80-0 (באנגלית)

אזכורים בספרות
--------------

* *ג'צ'ודקוב.* כתב והחיים. // מגזין "הצילום הסובייטי", 1980, מס' 12 (ברוסית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורגי זלמה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של זלמה (ברוסית)
* תערוכת יצירותיו (ברוסית)
* התערוכה (ברוסית)
* תמונות של זלמה (ברוסית)
* תיעוד מהלך המלחמה של זלמה (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף על הענקת העיטור באתר "גבורת העם" (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007580115805171
* BnF: cb14062476s (data)
* GND: 136443710
* ISNI: 0000 0001 0879 1466
* LCCN: n2005016593
* LNB: 000223017
* NKC: jo2006333689
* NLP: a0000002400060
* PIC: 19476
* RKD: 380848
* SUDOC: 172666821
* ULAN: 500116865
* VIAF: 24003603
* WorldCat: lccn-n2005016593

 |
**בו קנדה ליטה באהרה** (בגרמנית: **Bo Kanda Lita Baehre**; נולד ב-29 באפריל 1999) הוא אתלט גרמני, סגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בקפיצה במוט.

ביוגרפיה
--------

ליטה באהרה נולד בדיסלדורף שבגרמניה. אביו ממוצא קונגולזי. בן דודו הוא הכדורגלן לירוי ליטה (אנ').

### 2015

#### אלוף הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך ביולי-אוגוסט בטביליסי שבגאורגיה זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.92 מטר.

### 2016

#### סגן אלוף אירופה עד גיל 18

באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה ביולי בטביליסי זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.30 מטר, אחרי עמנואל קראליס מיוון (5.45 מטר) ולפני סונדרה גוטורמסן מנורווגיה (5.05 מטר).

### 2017

#### סגן אלוף אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי בגרוסטו שבאיטליה זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.45 מטר.

### 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים במקום 15 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.51 מטר.

### 2019

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת סיים במקום שביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.55 מטר.

#### אלוף אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביולי ביבלה שבשוודיה זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.65 מטר, לפני עמנואל קראליס (5.60 מטר) וטיבו קולה מצרפת (5.60 מטר).

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.

### 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיים במקום שמיני בקפיצה במוט לאחר שלא הצליח לקבוע תוצאה בגמר.

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום 11 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום שביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.87 מטר.

#### סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי ארמנד דופלנטיס משוודיה (6.06 מטר) ולפני פאל האוגן לילפוסה מנורווגיה (5.75 מטר).

### 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.40 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה במוט: 5.90 מטר (2022)

### אולם

* קפיצה במוט: 5.81 מטר (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בו קנדה ליטה באהרה** בוויקישיתוף
* בו קנדה ליטה באהרה, ברשת החברתית פייסבוק
* בו קנדה ליטה באהרה, ברשת החברתית אינסטגרם
* בו קנדה ליטה באהרה, באתר olympedia.org
* בו קנדה ליטה באהרה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bo Kanda Lita Baehre: Kometenhafter Aufstieg in perfektem Umfeld באתר Leichtathletik, ‏ 13 באוקטובר 2018 (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14649117

 |
**קדיר** (בפרסית: **موشک قدیر**) הוא טיל שיוט איראני נגד מטרות ימיות לטווח של 300 ק"מ. הטיל מפותח ומיוצר בתעשיות משרד ההגנה האיראני.

הטיל נחשף לראשונה ב-24 באוגוסט 2014 על ידי שר ההגנה האיראני חוסיין דהקאן ונשיא איראן חסן רוחאני.

ב-2015 נחשף פס הייצור הסדרתי של הטיל ונחשף כי מיועד עבור חיל הים של משמרות המהפכה האסלאמית (משה"מ). בטקס נכח עלי פאדווי, מפקד חיל הים של משה"מ ושר ההגנה חוסיין דהקאן.

ב-30 בנובמבר 2015 קיבל חיל הים של משה"מ טילי קדיר לרגל "יום חיל הים האיראני".

מאפיינים
--------

במהלך טקס פתיחת קו הייצור טען חוסיין דקהאן כי "לטיל יכולת לבצע הרס באופן משמעותי, להתמודד מול לוחמה אלקטרונית באמצעות המכ"מים המתקדמים שבו, אפשרויות להיות משוגר מספינות ומסוקים שמאפשר לו להגדיל את הטווח".

במקורות נוספים נטען כי הוא בעל 300 ק"מ, יכול להיות משוגר מפלטפורמות שיגור של טילים אחרים, ובעל מאפיינים הדומים לטילי הנור והקאדר.

הטיל ניתן לשיגור מספינה כאשר היא במהירות של מעל 30 קשר ימי.

ראו גם
------

* נור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קדיר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  farsnews. *Mass delivery of marine cruise missile "Ghadir" the Navy for the first time*.
2. ↑  militarynews. *The opening line mass production and delivery Ghadir cruise missiles to Sepah*.
3. ↑  mehrnews. *Navy cruise missile Ghadir was equipped*.
4. 1 2  פס ייצור טיל הקדיר, farsnews
5. ↑  פס יצור קדיר, 30 בנובמבר 2015, Tansimnews
6. ↑  "שני טילי שיוט חדשים ומל"טים אחרונים שנחשפו", wilayah news, 24 באוגוסט 2014
7. ↑  אירן: בקרוב נחשוף טיל שיוט חדש תוצרת עצמית, אוקטובר 2012, וואלה!
סמל האצולה. במרכז החלק השמאלי התחתון, על רקע תכלת מצויות שלוש הטבעות הקרויות טבעות בורומאיות
ארמון בורומאו באי "איזולה בלה" שבאיים הבורומאים באגם מאג'ורה
**בית בורומאו** (באיטלקית: **La famiglia Borromeo**) היא משפחת אצולה איטלקית רבת השפעה בעיקר באזור מילאנו, רוזני ארונה מן המאה ה-15. בין בניה הידועים בני הדודים הקרדינלים הקדוש קארלו בורומאו ופדריקו בורומיאו מייסדה של הספרייה האמברוזיאנית, שניהם כיהנו כארכיבישופי מילאנו. בשלט האצולה של המשפחה מופיעות שלוש טבעות שלובות שנתנו את השם לקשר הידוע כ"טבעות בורומאיות".

היסטוריה
--------

האדם הראשון הנזכר בהיסטוריה והנושא את שם המשפחה הוא פיליפו שהיה ראש המורדים הגיבלינים של סן מיניאטו ונלחם בשנת 1367 בשירותו של קארל החמישי כנגד הגואלפים של פירנצה. הוא נלכד והוצא להורג בפירנצה ב-1370. חמשת בניו מצאו מקלט במילאנו.

ויטליאנו היה הראשון מבני בורומאו שקיבל אזרחות של מילאנו ב-1406 מאת דוכס מילאנו פיליפו מריה ויסקונטי. הוא שירת בחצרו כשר אוצר וכיועץ. ב-1445 קיבל פייף (שטחי אדמה ותואר העובר בירושה) רוזן ארונה. ב-1447 מינה אותו הסנאט של הרפובליקה האמברוזית לאחד משנים-עשר ה"שופטים" (המנהיגים, למעשה). הוא נפטר שנתיים לאחר מכן. בנו, פיליפו, פיתח עסקי בנקאות ופתח סניפים בברצלונה ולונדון וצבר עושר רב. הוא התחתן עם פרנצ'סקה ויסקונטי שמשפחתה הייתה קשורה בקשרי נישואין גם עם משפחת ספורצה. ב-1450 העניק לו דוכס מילאנו, פרנצ'סקו ספורצה, תואר אביר זהב לאות תודה על סיוע משפחת בורומאו בהגנה על העיר.

בראשית המאה ה-16 החלו בני המשפחה לרכוש את האיים הבורומאים, קבוצת איים באגם מאג'ורה שבעמק הפו. על אחד מהאיים הקימו ארמון מפואר.

ב-2004 נישאה צאצאית המשפחה, הנסיכה לויניה בורומאו לתעשיין ג'ון אלקן, נשיא פיאט.

סמל האצולה
----------

סמל האצולה, כמו סמלים הרלדיים רבים מסוגו, התפתח עם השנים. בראש הסמל מופיעה המלה הלטינית "humilitas" (ענוה) באותיות גותיות.

ה-"capo dell'impero": נשר אימפריאלי גרמני שחור על רקע מוזהב מציין את מקור המשפחה כתומכי המפלגה הגיבלינית. החדקרן המתבונן אל סמל בית ויסקונטי (נחש זולל נער) נוסף לשלט עם הפיכת ויטליאנו לרוזן ב-1445. הטבעות הבורומאיות המשתלבות הוענקו לפיליפו בורומאו על ידי דוכס מילאנו פרנצ'סקו ספורצה והן מציינות את הקשר בין שלוש המשפחות החזקות במילאנו ויסקונטי, ספורצה ובורומאו, ה"איחוד הבלתי נפרד" (unione inscindibile). אחד הסמלים הבלתי שגרתיים בשלט הוא גמל היושב בתוך סל נצרים. זה היה הסמל שאימץ ויטליאנו כאשר היה עני וחסר כל וביקש שדודו העשיר ג'ובאני יפרוס עליו את חסותו.

השלט מוצג על מספר בנייני מרכזיים במילאנו, על הספרייה האמברוזיאנית (שהוקמה על ידי פדריקו בורומאו) על בניינים בכיכר בורומאו, בקתדרלת מילאנו (שקארלו בורומאו היה בין מכונניה), על כרכוב הגג של ארמון Borromeo d'Adda מן המאה ה-18 ברחוב מנצוני נמצא סמל הטבעות הבורומאיות ובמקומות נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית בורומאו** |
* אתר האינטרנט הרשמי של בית בורומאו (באיטלקית)
* אתר אודות המשפחה (באנגלית)
* אודות שלט האצולה (באנגלית)
* גנאלוגיה של בית בורומאו
	+ - חלק 1
	+ - חלק 2
	+ - חלק 3

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 120527537
* VIAF: 32829412
* WorldCat (עם VIAF): 32829412

 |
**דהוכ** (בערבית: **دهوك**, בכורדית: **دهۆک**) היא עיר בכורדיסטן העיראקית ובירת מחוז דהוכ. דהוכ היא העיר ה-14 בגודלה בעיראק.

היסטוריה
--------

להתיישבות באזור דהוכ יש היסטוריה הנמשכת עוד מתקופת אשור, חורים וממלכת אוררטו. העיר הצטרפה לנסיכות הכורדית בדינאן מתישהו במאות ה-13 או ה-14 תחת ייסוד שבט הקארי הכורדי.

ב-1820 דהוכ תוארה כעיירה קטנה הכוללת 300 בתים. המיסיונר הנרי אהרון שטרן סקר ב-1851 את אוכלוסייתו המגוונת של דהוכ, שכללה גם תושבים יהודים. ב-1859 תועדו שני מניינים יהודיים בעיירה. הקהילות הנוצריות המוסלמיות והאשוריות כללו כמאה בתי אב.

בשנת 1929 הגיעה האוכלוסייה בעיירה לכ-3,500 תושבים, כשרובם כורדים. מבין 550 משקי הבית, 65 היו נוצרים-אשורים ו-30 יהודים. 

אוניברסיטת דהוכ נוסדה ב-31 באוקטובר 1992.

העיר היא ביתם של קבוצות אתניות מגוונות: הרוב הוא כורדי-עיראקי והמיעוטים הבולטים הם אשורים, יזידים וערבים. העיר מארחת גם עשרות אלפי עקורים יזידים ואשורים בעקבות המלחמה עם ארגון המדינה האסלאמית. לפי הארגון הבינלאומי להגירה מחוז דהוכ אירח כ-326,106 עקורים ב-169 מיקומים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דהוכ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7736522-7
* NARA: 10037696

 |



1. ↑  "Duhok City". *dhk-pti.com*. נבדק ב-2023-10-16.
2. 1 2  Zaken, M. (2007-01-01), "Chapter Three. Dohuk", *Jewish Subjects and Their Tribal Chieftains in Kurdistan* (באנגלית), Brill: 79–96, doi:10.1163/ej.9789004161900.i-376.24, ISBN 978-90-474-2212-9, נבדק ב-2023-10-10
3. ↑  "University of Duhok (UoD)". נבדק ב-19 באוקטובר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "DTM-IOM-Iraq Mission". *iraqdtm.iom.int*. נבדק ב-2019-08-08.
רבי **יצחק יעבץ** (נפטר ז' בטבת ה'ש"ח) היה רופא ורב בסלוניקי.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי יוסף יעבץ, ממגורשי ספרד ומחבר הספר "אור החיים", והיה חתנו של המקובל רבי יהוסף אבן שרגא בפדובה, אצלו גם למד תורה. היה דר בפדובה, וגם למד שם אצל המהר"י מינץ, והעיד כי ראהו מברך ברכת החמה בשנת ה'רס"ה, כבן 100 שנה. שימש כרב בשאלוניקי, ונחשב מגדולי דורו, כפי שנראה מהתשובה בעניין אמירת "ה' אלוהיכם אמת" המופיעה בספר "באר מים חיים" לרבי חיים עובדיה די בושאל, שחתם יחד עם רבני הזמן, ביניהם מהר"י בן חביב, מהר"ש שארליוו, מהר"ם עראמה ועוד.

נכדו ר' יצחק יעבץ מספר עליו בספרו **חסדי אבות**, ומובא על ידי רבי אברהם כלפון (רב) ב"מעשה צדיקים", סימן רצ, וז"ל: "מעשה בהרב יצחק יעב"ץ הזקן שהיה דן דין אחד, ובא גדול הקהל ורמז לו על הדבר וכוונתו להחניף לו, ותכף בראותו אותו כי רמז לו על הדבר חרה אפו מאד, ועם כל זה לא דן הדין אלא לאמיתו. ואמר לאנשי קהלתו, דעו לכם רבותי כי כך וכך היה המעשה, ומעתה בחרו לכם את מי ידון דינכם וירביץ תורה ביניכם ונשבע בשבועה ואמר להם כי אין חפץ באלה אשריו ואשרי יולדתו".

ב"מחזור הגדול מכל השנה", שלוניקי ש"י, דף 366, ב. כתוב: "גם האחים האומנים... שלמה .. והיקר הר’ יוסף יעבץ... בתחלת המלאכה היה עוד אביהם הזקן חי... ר’ יצחק יעבץ ... היה אבי כל תופש לוטש עט ברזל ועופרת והוא עומד עליהם ברוב חכמתו ותבונתו, אומנותו ואמונתו, היה גם המתקן ומגיה כל דבר המלאכה".

מלבד ההקדמה לספרו של אביו "חסדי ה'", חיבר מאמר בשם "קריאת שמע בדקדוק אמרותיה ואותיותיה". המאמר נדפס בחלקו תחת שמו של אביו.

צאצאיו
------

ילדיו היו רבי שלמה ורבי יוסף, שהיו מדפיסים והקימו יחד בית דפוס בשנת ה'ש"ג בשאלוניקי ומאוחר יותר הדפיסו את התלמוד הבבלי בדפוס שהקימו בקושטא.

בנו של רבי שלמה, רבי יצחק יעבץ, חיבר את הספרים: חסדי אבות (קושטא שמ"ג) – פירוש על מסכת אבות; יפק רצון (קושטא שנ"ג) – פירוש על הפטרות בנוסח ספרד ואשכנז; תורת חסד (ביל וידיר שנ"ד) – ביאור על חמש מגילות, תהלים, רות ואיוב.

נפטר ז' בטבת ש"ח, ונקבר בבית העלמין היהודי העתיק בסלוניקי.

לקריאה נוספת
------------

* ש' וואנונו, **רבנן תקיפי ארעא**, עמוד 606
* מיכאל מולכו, **בית העלמין של יהודי שאלוניקי**, עמוד 115.
* מסכת אבות, ר"י יעב"ץ, ירושלים תש"נ, מבוא עמוד 15.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **חסדי ה'**, הקדמה
2. ↑  רבי חיים עובדיה, **באר מים חיים**, שלוניקי, ש"ו, סימן כ"ו.
3. ↑  חסדי אבות, באתר beta.hebrewbooks.org.
4. ↑  צילום כתבי יד בספרייה הלאומית: מהמאה ה־15, מהמאה ה־16.
5. ↑  "קריאת שמע בדקדוק אמרותיה ואותיותיה", **קובץ בית חיינו** ב, בני ברק: ישיבת פוניבז', תשס"ז, עמ' ז–ט, באתר אוצר החכמה.
6. ↑  חיים דב פרידברג, תולדות הדפוס העברי במדינות איטליה, אספמיה-פורטוגליה, ותוגרמה שמלפנים, אנטוורפן תרע"ד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2020071166
* VIAF: 3160906969212690419
* WorldCat (עם VIAF): 3160906969212690419

 |
**שחר בכטיאר-פיבן** (ברוסית: **Шахар Пивень**; נולד ב-21 בספטמבר 1995) הוא כדורגלן ישראלי יליד-רוסיה, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת הפועל ירושלים.

קריירת מועדונים
---------------

בכטיאר-פיבן נולד בבירוביג'ן שברוסיה, ובגיל 6 עלה עם אמו לישראל. גדל בראשון לציון. כשהיה בן 10 התחיל פיבן לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובעונת 2014/2015 זכה עם קבוצת הנוער של המועדון באליפות ליגת העל לנוער.

בקיץ 2015 הושאל פיבן לבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. ב-10 באוגוסט 2015 ערך פיבן את הופעת הבכורה שלו בקריירה, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול הפועל ירושלים בגביע הטוטו, ובסך הכל שיחק שנתיים וחצי במועדון.

ב-10 בינואר 2018 הושאל פיבן למועדון ספורט אשדוד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי נתניה שהסתיים בתיקו 2–2, ועד תום עונת 2017/2018 שותף פיבן ב-14 משחקי ליגה.

לקראת עונת 2018/2019 חזר פיבן למכבי תל אביב, וחתם על חוזה חדש לשלוש שנים במועדון. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על בית"ר ירושלים בגביע הטוטו. ב-19 באוגוסט 2018 כבש פיבן את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 4–1 על הפועל תל אביב בגביע הטוטו, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות. בדצמבר 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לתום עונת 2023/2024, ובסיום העונה זכה עם הקבוצה באליפות נוספת. בעונת 2020/2021 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, אך לא שותף במשחק הגמר בו ניצחה מכבי 2-1 את הפועל תל אביב.

בחודש אוגוסט 2023 חתם בקבוצת הפועל ירושלים מליגת העל.

קריירת נבחרות
-------------

ב-14 בנובמבר 2021 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר, להמשך משחקיה במוקדמות מונדיאל 2022, מול איי פארו.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות: 2018/2019, 2019/2020
* גביע המדינה: 2020/2021
* גביע הטוטו: 2018/2019, 2020/2021
* אלוף האלופים: 2019/2020, 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* יניב טוכמן‏, שחר חסון: כך הפך שחר פיבן לשחקן הרכב קבוע במכבי תל אביב, באתר וואלה!‏, 14 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לפי אתר ההתאחדות לכדורגל
2. ↑  דור ביטון, ‏רשמית: דור ג'אן ושחר פיבן חתמו באשדוד, באתר ONE‏, 10 בינואר 2018
3. ↑  רז אמיר, ‏שחר פיבן חתם לשלוש שנים במכבי תל אביב, באתר ONE‏, 25 ביולי 2018
4. ↑  גיל לוין, ‏איביץ': למה יונתן כהן לא משחק? הוא יודע, באתר ערוץ הספורט, 19 בדצמבר 2019
5. ↑  רז אמיר, ‏פיבן נפרד ממכבי ת"א ועבר להפועל ירושלים, באתר ONE‏, 29 באוגוסט 2023
6. ↑  מוטי פשכצקי, ‏פיבן תורגל על חשבון נאתכו, גם דגני יפתח, באתר ערוץ הספורט, 14 בנובמבר 2021
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "איינאו פרדה סנבטו".

**איינאו פרדה** (נולד ב-29 באפריל 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל ירושלים מליגת העל.

קריירת מועדונים
---------------

פרדה נולד בירושלים, ישראל, למשפחה יוצאת אתיופיה. גדל במחלקת הנוער של הפועל ירושלים. ב-15 במרץ 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 להפועל כפר שלם במסגרת גביע המדינה לעונת 2020/2021. ב-3 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הישראלית, בניצחון 3-0 על מועדון ספורט אשדוד במסגרת המחזור השלישי לעונת 2022/2023.

נבחרת ישראל
-----------

פרדה הוא חלק מסגל נבחרת ישראל עד גיל 21. נכלל בסגל הנבחרת לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* איינאו פרדה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏גלוך, רביבו וקארצב בסגל הצעירה ליורו, באתר ערוץ הספורט, 14 ביוני 2023
**שהאד 285** (באנגלית: **HESA Shahed 285**), הוא מסוק קרב לתקיפה וסיור מתקדם, חד-מושבי, חד מנועי, בעל רוטור דו-להבי, מתוצרת HESA האיראנית.

עיצוב ופיתוח
------------

ה-שהאד 285 מבוסס על השאהד 278 שמבוסס על מערכות ההנעה, התמסורת והרוטור של מסוקי ה-בל 206. תכנון המסוק נעשה על ידי משמרות המהפכה האסלאמית, ובשנת 2009 המריא לראשונה. בהשוואה ל-בל OH-58 קיואה האמריקאי ששומר על שלדת המטוס של ה-בל 206, ה-שאהד 285 הוא חד-מושבי עם גוף צר יותר, אך שומר על מבני הזנב וכוח הכוח/רוטור, ומיועד לשימוש צבאי. למרות שתוכנן על ידי משמרות המהפכה, מסוק זה מתוכנן להיות מיוצר על ידי HESA.

שאהד 285 מגיע בשתי גרסאות. AH-85A שהיא גרסה יבשתית ו-AH-85C שהיא ימית.

AH-85A חמוש ב-14 2.75 אינץ' (70 מילימטרים) רקטות ומקלע קל PKMT על צריח מסתובב או על מתקן סטטי, או מקלע כבד NSV בגונדולה תת-גוף (הגרסה האחרונה). הוא משתמש גם במצלמת EO/IR בחלק העליון שלו.

במקום המקלע, ל-AH-85C יש מכ"ם חיפוש ומעקב על הסנטר כדי למצוא ולעקוב אחר ספינות אויב. הטווח שלו מוערך בין 30–40 קילומטרים (19–25 מיל). הוא משתמש בשני קאוסר או בשמונה טילים נגד ספינות Sadid-1. כדי לירות טילים אלה, AH-85C מסתמך על צג רב-פונקציונלי בתא הטייס שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאהד 285** בוויקישיתוף
* מפעל צבאי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "HESA Shahed [Jet Ranger 206]". *GlobalSecurity.org* (באנגלית אמריקאית). 2019-07-08. ארכיון מ-2022-05-19. נבדק ב-2022-05-19.
2. ↑  "HESA שאהד 285 / AH-85 (Witness)". *Military Factory* (באנגלית אמריקאית). 2017-11-18. ארכיון מ-2022-05-19. נבדק ב-2022-05-19.
3. ↑  شاهد285 شمشير بُرنده سپاه+عکس [Witness 285 Swordsman Winning Photo Corps]. *Mashreq News* (בפרסית). 2011-04-27. ארכיון מ-2022-05-19. נבדק ב-2022-05-19.
**בני מר** הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כמפקד אגד בחיל התותחנים וכראש מטה פיקוד הצפון.

ביוגרפיה
--------

מר נולד בחולון, בן להורים ניצולי השואה. התגייס לצה"ל ב-1984, שירת כלוחם כחיל התותחנים ולאחר קורס מפקדים שימש מפקד צוות בגדוד 55. לאחר קורס קצינים שימש קצין סיור בגדוד 55, קצין עמדה בקורס מפקדים ומפקד סוללה בגדוד 55. בהמשך שימש קצין אג"ם במפקדת קצין התותחנים של פיקוד המרכז, סגן מפקד גדוד 403 וקצין אג"ם בעוצבת הגולן. כסגן-אלוף פיקד על גדוד 404 וכאלוף-משנה שירת כראש תורת חיל תותחנים במפקדת זרוע היבשה. ב-2003 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. בתפקיד זה מונה ב-2004 גם למפקד חטיבת מכבים, חטיבה מרחבית חדשה שהוקמה באוגדת אזור יהודה ושומרון. בתפקידו הבא פיקד על בית הספר לתותחנות שדה, במקביל שירת כקצין התותחנים הפיקודי בפיקוד הדרום. שירת כראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה ובתפקידו האחרון בשירות הקבע כיהן כראש מטה פיקוד הצפון עד שחרורו ב-2013. 

לאחר שחרורו מונה לסמנכ"ל פיתוח וחדשנות בחברת הייעוץ הביטחוני SBM. 

ב-2016 הקים את חברת 'בימר ייעוץ אסטרטגי' - העוסקת בייעוץ ביטחוני ושיווק בינלאומי

מר בוגר תואר ראשון בעבודה סוציאלית, ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה מ- US Army War College' 

מר מתגורר בגדרה, נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמיר רפפורט, "כדי להיות איש אש טוב צריך להבין הקשרים רחבים" אתר חיל התותחנים, 23 בינואר 2014.
* בני מר, "לקחי האש הסטטיסטית", ישראל דיפנס, 7 יוני, 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  פליקס פריש, ‏48 התרעות לפיגועים; 10 מבוקשים נעצרו ביו"ש, באתר גלובס, 10 בפברואר 2004
2. ↑  BEEMEHR – Precision.Focus.Creativity. www.beemehr.com (באנגלית)

| מפקדי עוצבת עמוד האש (תותחנים)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בני גרין • יעקב אשל • יצחק יכין • צבי נשר • נתן שרוני • דניאל אבידר • חיים גרניט • מיכאל כרמלי • ברוך קורות • שמואל מאיר • אריה שחם • דוד אורון • אלי ברק • פרנקו גונן • אליעזר המלי • שמואל גולן • אהרון אמויאל • יונתן שמשוני • מוטי טל • יעקב זיגדון • אלי יפה • אשל פשטי • צביקה פוקס‎ • שולי לוי • לורנס מועלם • יואב הר אבן • בני מר • יוני גדג' • שי מלכא • אלון קלוס • הדי זילברמן • אבירם סלע • ירון לביא • גיא מרקיזנו • גדי דרור • אהוד ביבי |

 |
**שפת הסימנים של ניקרגואה** היא שפת סימנים שהתפתחה באופן ספונטני בקרב ילדים חירשים בכמה בתי-ספר במערב ניקרגואה במהלך שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. זוהי שפה המעוררת עניין מיוחד בקרב בלשנים, שכן היא מספקת הזדמנות נדירה לחקור מקרה של "לידת" שפה חדשה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
עד שנות ה-70 לא הייתה קהילת חירשים בניקרגואה. החירשים היו מבודדים אלה מאלה, ורובם השתמשו ב"סימנים ביתיים" (באנגלית: home signs או kitchen signs - מערכת של מחוות שאין לה דקדוק מסודר ומתפתחת באופן טבעי בתקשורת בין ילדים חירשים לבני משפחתם השומעים) ובמימיקה כדי לתקשר עם בני משפחה וחברים שומעים.

התנאים ההכרחיים להיווצרות שפה טבעית באו בשנת 1977, משעה שמרכז לחינוך מיוחד פתח תוכנית שנועדה בתחילה ל-50 ילדים חירשים. בית הספר שכן בשכונת סאן חודס בעיר מנגואה, ומספר התלמידים החירשים בו הגיע ל-100 בשנת 1979, כשפרצה המהפכה הסנדיניסטית.

ב-1980 נפתח בית ספר מקצועי לנוער חירש באזור "וילה ליברטאד" שבעיר מנגואה. ב-1983 כבר נרשמו 400 בני נוער חירשים לשני בתי ספר ממין זה. בתחילה שמה תוכנית הלימודים דגש על לימוד השפה הספרדית ועל קריאת שפתיים. השימוש בסימנים הוגבל לאיות, כלומר שימוש בסימן עבור כל אות בספרדית, ושימוש בסימני הידיים האלה כדי לאיית מילים ושמות בספרדית. הצלחת השיטה הזאת הייתה מוגבלת מאוד, ורוב התלמידים נכשלו בתפיסת משמעויותיהן של המילים. בין התלמידים למורים שרר נתק לשוני, אך בין התלמידים לבין עצמם - במגרש המשחקים, בהסעות לבתי הספר ובחזרה, במסדרונות וכו' - נוצרה קרקע פורייה לתקשורת לשונית. התלמידים השתמשו במחוות וב"סימנים הביתיים" כדי לתקשר, ויצרו שפת סימנים דמוית פידג'ין. מאוחר יותר התפתח אמצעי התקשורת הזה לשפה דמוית שפות קראוליות. אפשר לומר שהתלמידים המציאו לעצמם שפה. הפידג'ין הראשוני נקרא בספרדית Lenguaje de Signos Nicaragüense ("דיאלקט הסימנים של ניקרגואה"). הוא עדיין משמש בקרב חירשים שהגיעו אל בית הספר בגילאי העשרה.

צוות המורים בבית הספר לא זיהה את השפה החדשה, והתייחס אליה כאל פנטומימה. מבחינתם הייתה זו עדות לכישלון לימודי השפה הספרדית. כיוון שלא הצליחו להבין את פשר הסימנים, הם ביקשו עזרה מבחוץ. עזרה כזו הגיעה ב-1986 לפי בקשת משרד החינוך של ניקרגואה. ג'ודי קגל (Judy Kegl) בלשנית אמריקנית המתמחה בשפות סימנים מאוניברסיטת נורת'איסטרן (Northeastern University) שבארצות הברית, החלה לחקור את שפת הסימנים שהתפתחה בקרב תלמידי בית הספר. כשהיא, בעזרת חוקרים נוספים, ניתחה את השפה, הם הבחינו כי הילדים הצעירים הביאו את ה"פידג'ין" ששימש ילדים מבוגרים יותר, לדרגת מורכבות גבוהה יותר. הם גילו למשל מערכת התאם בפועל (verb agreement) וחוקים דקדוקיים נוספים. השפה המורכבת ידועה כיום כ- Idioma de Señas de Nicaragua ("שפת הסימנים של ניקרגואה").

מחקרים בנושא התפרסמו בכתב העת Science, ומשכו תשומת לב רב בקרב בלשנים, פסיכולוגים ואנתרופולוגים. זאת כיוון שמדובר במקרה מתועד ראשון של יצירת שפה יש מאין. אפשר להוכיח בקלות כי התלמידים של בית הספר לחירשים לא נחשפו לשפה טבעית כלשהי לפני הגעתם לבית הספר, וכי התפתחות השפה הייתה תלויה לחלוטין באינטראקציה שבין התלמידים החירשים לבין עצמם. זאת בניגוד לדגם המוכר של רכישת שפה טבעית, שבה הילד נחשף לשפה טבעית קיימת, ומסגל לעצמו את כלליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפת הסימנים של ניקרגואה** בוויקישיתוף
* How the World's Newest Language Developed, סרטון בערוץ "Half as Interesting", באתר יוטיוב
**חוקי ג'ורדן** היו אסטרטגיית כדורסל הגנתית שהפעילו דטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA נגד מייקל ג'ורדן על מנת להגביל את היעילות שלו במשחקים נגדם.

היסטוריה
--------

האסטרטגייה פותחה לאחר שג'ורדן קלע 59 נקודות נגדם באפריל 1988 על ידי צ'אק דיילי מאמנה הראשי של דטרויט פיסטונס ועוזריו באותה תקופה, רון רוטשטיין ודיק ורסאצ'ה. האסטרטגיה של הפיסטונס הייתה "לשחק איתו קשוח, לאתגר אותו פיזית ולגוון את ההגנות שלו. לנסות להוציא אותו מאיזון".  ג'ורדן מעולם לא רצה שהיריבים יחשבו שהם טובים מספיק כדי להשפיע עליו או על המשחק שלו. הניצחון בקרב הפסיכולוגי היה חשוב לג'ורדן לא פחות מהפיזי.  בנוסף, מי שג'ורדן שמר בהגנה, דטרויט תאלץ את השחקן להעביר את הכדור כדי לגרום לג'ורדן לעבוד קשה מאוד בשני קצוות המגרש, ובכך להגביר את רמת העייפות שלו ולהפוך אותו לפחות יעיל. אסטרטגיה זו הופעלה לפעמים גם נגד שחקנים אחרים.  חוקי ג'ורדן היו היבט אינסטרומנטלי של היריבות בין פיסטונס לשיקגו בולס של ג'ורדן בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. סגנון הגנה זה הגביל שחקנים כולל ג'ורדן מלהיכנס לצבע והוא בוצע על ידי דניס רודמן וביל ליימביר.

חוקי ג'ורדן היו היעילים ביותר עבור הפיסטונס במהלך שלושת מפגשי הפלייאוף הראשונים שלהם עם הבולס. דטרויט ניצחה את שיקגו ארבעה משחקים ב-1988, וב-1989 ניצחה את הבולס בשישה משחקים. ב-1990 ניצחה בשבעה משחקים. הפיסטונס זכו באליפויות על חשבון הבולס. לבסוף, ב-1991, הבולס ניצחו את הפיסטונס בפלייאוף, נטרלו את אסטרטגיית ההגנה שלהם עם התקפת המשולש שלהם, בניהלו של המאמן פיל ג'קסון ועוזרו טקס ווינטר. הם ניצחו את הפיסטונס בגמר המזרח של 1991. זמן קצר לאחר מכן, הבולס זכו בתואר ה-NBA הראשון שלהם אי פעם, כשהם ניצחו את לוס אנג'לס לייקרס בגמר ה-nba. הפיסטונס העפילו שוב לפלייאוף ב-1992, 1996, 1997, 1999 ו-2000, ולא עלו לסיבוב השני עד 2002.

אסטרטגיה זו שימשה מאוחר יותר את הניו יורק ניקס מ-1992 עד 1998. עם זאת, הניקס לא הצליחו כמו דטרויט לעצור את ג'ורדן והבולס. ג'ורדן התמודד מול ניו יורק בפלייאוף ה-NBA ב-1991, 1992, 1993 ו-1996. הבולס הביסו את הניקס וזכו באליפות ה-NBA בכל ארבע העונות הללו.

ראו גם
------

* מייקל ג'ורדן

הערות שוליים
------------

1. ↑  30 for 30: Bad Boys. Dir. Zak Levitt. Perf. Isiah Thomas and Dennis Rodman. ESPN Films, 2014. DVD.
2. ↑  Bucher, Ric. "How Michael Jordan Broke 'The Jordan Rules'". *Bleacher Report* (באנגלית). נבדק ב-2021-04-23.
3. ↑  "PISTONS: Reliving the Pistons-Bulls Rivalry". *NBA.com*. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2005. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  ניצחון הרוח: חזרה ל"חוקי ג'ורדן" של הבאד בויז בסוף שנות ה-80 - וואלה! ספורט, באתר וואלה!, ‏2016-12-05

קטגוריה:מייקל ג'ורדן
קטגוריה:מושגים בכדורסל
צלעות חזיר
 צלעות טלה עם תפוחי אדמה חדשים ושעועית ירוקה
**צלע בשר** היא נתח בשר החתוך בניצב לעמוד השדרה, שכולל לרוב חלק מהצלעות ולעיתים גם קטע מעמוד השדרה. הנתחים משמשים להכנת מנות שונות ומגוונות במטבחים רבים על פני העולם, וניתן להכין אותן באמצעות שיטות בישול שונות כגון עישון, צלייה ובישול איטי. הצלעות מוגשות לעיתים כמנה אישית.

המונח "צלע" מתייחס לחתיכה הגדולה ביותר של נתחי הבשר החתוכים, בניגוד ל"קוביות" או "קיצוץ" שהם גזרות קטנות יותר, ול"ריסוק" שמתאר חתיכות הקטנות ביותר. במהלך הכנת המאכלים, חשוב לשים לב לגודל החיתוך כדי להבטיח בישול אחיד ובזמן המתאים. בשימוש בסכין, יש לוודא שהיא חדה על מנת למנוע תאונות ולשפר את יעילות החיתוך, כאשר מומלץ להחדיר את הסכין לליטוש לפני כל שימוש בה לצורך בישול.

צלעות בשר נחתכות בדרך כלל מכבש, עגל, חזיר ומבשר ציד, כגון בשר צבי. החיתוך נעשה ניצב לעמוד השדרה וכולל בדרך כלל חלק מהצלע וקטע מעמוד השדרה. עובי החיתוך של הצלעות משתנה, אך הוא נע בדרך כלל בין 10 ל-50 מילימטרים.

חיתוך צלעות בשר ניתן לבצע בשתי שיטות עיקריות: הראשונה היא על ידי הפרדת הצלעות באמצעות סכין ולאחר מכן חיתוך עמוד השדרה באמצעות מסור או פקעת. השיטה השנייה היא חיתוך ניצב לעמוד השדרה באמצעות מסור פס, שבו החיתוך מתבצע באלכסון על פני מספר צלעות. לעיתים, נעשה שימוש בפקעת או בפטיש בשר על מנת לדקדק את הצלעות ולהפוך אותן לרכות יותר, תהליך המקציף את הבשר ומשפר את טעמו ומרקמו.

בישול
-----

 גריל חיצוני מסורתי ( *בראי* ) של צלעות חזיר ונקניקיות בדרום אפריקה.
צלעות בשר ניתנות לבישול במגוון רחב של שיטות, כאשר כל אחת מהן מעניקה טעמים ומרקמים שונים למנה. בישול בתנור הוא אחת השיטות הנפוצות, כאשר הצלעות מתבשלות בחום גבוה עד להשגת פנים רכות וקרום חיצוני מזהיב. עישון הצלעות הוא שיטה פופולרית נוספת, במיוחד בדרום ארצות הברית, שם הצלעות מתבשלות בחום נמוך למשך שעות רבות, מה שמאפשר לעשן לחדור לבשר ולתת לו טעם עשיר ומעושן.

במזרח אסיה, צלעות בשר נפוצות במיוחד במטבח הקוריאני והסיני. בקוריאה, צלעות נאכלות בדרך כלל כ"גלבי", שם הן מוגשות ממורחות ברוטב סויה מתובל, ג'ינג'ר, שום וממתיקים. בסין, צלעות הבשר נפוצות במנות כמו צלעות בצ'אר סיו, שהן מצופות ברוטב מתוק ומוגשות עם אורז לבן פריך.

באירופה, ובמיוחד במטבח הצרפתי והאיטלקי, צלעות הבשר נכנסות למנות תבשיל ורגו. בצרפת, מבשלים אותן ביין אדום ותבלינים לקבלת רגו עשיר, ובאיטליה, הן יכולות להיות חלק ממרק או סוג'י שבו הצלעות מתבשלות ברוטב עגבניות מתובל.

בעולם הערבי, צלעות בשר מתבשלות לעיתים קרובות בתנורי טאבון, שם הן מקבלות טעם עשיר ומעושן מהעצים הבוערים. ניתן למצוא צלעות בשר גם במאכלים כמו מחבושה, שהיא תבשיל עם אורז ובשר טלה או חזיר, המתבל בתבלינים מזרח תיכוניים כגון כמון וכורכום.

בסופו של דבר, צלעות בשר מהוות מרכיב מרכזי במטבחים רבים ומגוונים על פני הגלובוס, וכל אזור מתאים את שיטות הבישול לטעמים המקומיים ולמסורת הקולינרית הייחודית לו.

ראו גם
------

* סטייק
* סטייק טומהוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלע בשר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Learn the Definition of Chop in Cooking, The Spruce Eats (באנגלית)
"**השמלה הסגולה**" הוא שיר מאת המשורר והפזמונאי חיים חפר, שהולחן על ידי סשה ארגוב.

כתיבת השיר
----------

השיר מבוסס על שיר של להקת "בצל ירוק" בשנת 1959, עם הסולנים אילנה רובינא ושמעון ישראלי. השיר המקורי נכלל בתוכנית "ושלוש נקודות", שבוימה על ידי אורי זוהר וכללה שירים מעולם הכלא. בגרסה זו נקרא השיר "**כשאנחנו נצא ביחד**", מילותיו היו שונות מאלה המוכרות כיום, ומשמעות הביטוי "נצא ביחד" לא הייתה פגישה רומנטית, אלא יציאה מהכלא. צבע השמלה בשיר היה צהוב.

בשנת 1963, כשכתב חפר שירים לתוכניתה השנייה של להקת התרנגולים, ביקשה הבמאית נעמי פולני לשנות את מילות השיר, ובין השאר להחליף את צבע השמלה מצהוב לסגול. השיר יועד לקטגוריית "שירי אהבה" בתוכנית, ולטענתה של פולני הצבע הצהוב לא הלם את נושאו.

השיר היה לאחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה ולאחד מהשירים המזוהים ביותר עם יצירתם המשותפת של חפר וארגוב. עוד ביצעו את השיר מתי כספי, ליאור ייני, ההרכב חלב ודבש ונורית גלרון.

מילות השיר
----------

בבית הראשון הדובר בשיר מתאר את הציפייה לקראת פגישתו עם אהובתו:

"הבוקר יבוא, הבוקר יבוא
  

אנחנו לא נישן את כל הלילה לפניו"

בפזמון מתוארת הפגישה הצפויה:

"את תלבשי את השמלה הסגולה
  

ושוב עינייך מוצפות באור כהה
  

את תשלחי חיוך אל כל עובר ושב
  

וסיגלית פתאום תפרח בשערך"

בבית השני מתאר הדובר את החזרה הצפויה מהפגישה המשותפת. הפזמון המופיע אחריו שונה מעט מהפזמון הראשון, ומנוסח בלשון שאלה: "איך תלבשי את השמלה הסגולה (...) כאשר לא נצא ביחד?".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "השמלה הסגולה" באתר מיוזיק בריינז
* "השמלה הסגולה" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "השמלה הסגולה" באתר שירונט
* ציפורי לילה מתגעגעות עם שייקה לוי, גלי צה"ל, 4 ביולי 2010
* השיר המקורי -  כשאנחנו נצא ביחד, בביצוע בצל ירוק, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  השמלה הסגולה (כשאנחנו נצא ביחד), אתר ארגוב, הספרייה הלאומית
2. ↑  בתוכנית ציפורי לילה מתגעגעות - תוכנית מחווה לתרנגולים(הקישור אינו פעיל) ששודרה בגלי צה"ל ב-11 בספטמבר 2010, פולני הכחישה את הטענה שרצתה להחליף את צבע השיר כיוון שכבר היה בידה את "שיר הצהובים" בקטגוריית שירי צבעים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 9c91a529-31a1-3f0d-9399-0a45415b1c85

 |
**צ'וּרוּג** (בסרבית קירילית: **Чуруг**, בסרבית בכתב לטיני: **Čurug**) הוא כפר בסרביה השוכן במחוז באצ'קה הדרומי אשר בפרובינציית וויבודינה.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון לכפר הוא מ-1238 עת נשלט האזור על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה. ב-1542 נכבש האזור על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) חרב הכפר ונשרף כליל. לאחר המלחמה נכלל האזור בשטחי ממלכת הבסבורג מתוקף הסכם קרלוביץ. בראשית המאה ה-18 נבנה היישוב מחדש ונכלל בשטח הספר של הממלכה. במחצית השנייה של המאה ה-18 היגרו למקום משפחות רבות ממוצא סרבי והפכו לרוב ביישוב.

בהמשך נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל הכפר בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה נמסר לחזקת הונגריה. בינואר 1942 ערכו ההונגרים את הטבח בדרום באצ'קה ובמסגרתו רצחו כ-900 מתושבי הכפר, מרביתם סרבים ומקצת יהודים. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה והפך מרכז חקלאי אזורי. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה עבר צ'ורוג לחזקת סרביה.

הקהילה היהודית
--------------

יהודים היגרו לכפר במחצית השנייה של המאה ה-19 ככל הנראה מהמרחב ההונגרי. ב-1880 עת מנתה הקהילה 96 נפשות הוקם בית הכנסת הקהילתי וככל הנראה גם חלקת בית עלמין יהודי. בהמשך, הוקם במקום בית הקהילה ובו שכנו מוסדות קהילתיים כגון חדר מזכיר הקהילה, שליח הציבור וחברה קדישא. ב-1900 מנתה הקהילה 222 נפשות שהיוו 2.34 אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה הדרגתית במספר בני הקהילה. ב-1931 התגוררו בצ'ורוג 75 יהודים ובפרוץ מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה 50 נפשות.

לאחר כיבוש יוגוסלביה הועבר אזור באצ'קה לחזקת הונגריה. כאמור, בינואר 1942 ערכו ההונגרים את הראצייה בדרום באצ'קה. כל בני הקהילה נעצרו ביחד עם תושבי הכפר הסרביים ונכלאו באסמים ומחסנים, ושם נורו או הורעבו למוות. גופותיהם הושלכו אל הנהר טיסה. ב-1950 הרסו השלטונות היוגוסלביים את מבנה בית הכנסת. נכון ל-2001 עמד המבנה אשר שימש כבית הקהילה על תילו. את חלקת בית העלמין היהודי בכפר לא ניתן היה לאתר במועד זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ורוג** בוויקישיתוף
* "צ'ורוג", באתר JewishGen (באנגלית)
* Aleksandra Terzić ,Željko Bjeljac,‏‏ The extermination of jewish population and heritage in BAČKA region of ap vojvodina-serbia (באנגלית)
* יהדות באצ'קה, באתר "יד ושם"

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתוני אוכלוסין בצ'ורוג, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של סרביה, אוחזר ב-14 ביולי 2018 (באנגלית).
2. 1 2  **הקהילה היהודית בצ'ורוג**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 287.
3. ↑  צילום בית הקהילה (2001), באתר המרכז לאמנות יהודית.
4. ↑  אתרי מורשת יהודית בסרביה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007491821405171
* LCCN: n2005055227
* VIAF: 125697784
* WorldCat: lccn-n2005055227

 |
**קדמוס איש מילטוס** (ביוונית עתיקה: Κάδμος ὁ Μιλήσιος) היה על פי כמה מקורות עתיקים, העתיק ביותר מבין הלוגוגרפים. חוקרים המקבלים דעה זו, מייחסים את קדמוס לסביבות שנת 550 לפסה"נ; אחרים רואים בו דמות מיתית לחלוטין. ציון מבולבל בסודא מזכיר שלושה אנשים בשם "קדמוס איש מילטוס": הראשון, ממציא האלפבית; השני, בנו של פנדיון, שעל פי מקורות מסוימים היה סופר הפרוזה הראשון, מחבר היסטוריה של ייסוד מילטוס ושל איוניה בכלל, בארבעה ספרים; השלישי, בנו של ארכלאוס, מזמן מאוחר יותר, מחבר היסטוריה של אטיקה ב-14 ספרים, ושל כמה שירים בעלי אופי ארוטי.

מאחר שדיוניסיוס מהליקרנסוס (*Judicium de Thucydide*, פרק 23) מציין באופן ברור שהיצירה בזמנו תחת השם קדמוס הייתה זיוף, סביר להניח שהשניים הראשונים זהים לקדמוס הפיניקי, מי שנחשב ממציא האותיות, שהפך לאחר מכן לאיש מילטוס, מחבר היצירה ההיסטורית. בהקשר זה יש לציין כי האצילים הזקנים של מילטוס טענו כי מוצאם מקדמוס הפיניקי או מאחד מחבריו.

לא ברור מנוסח הטקסט בסודא אם יש להסביר את קדמוס איש מילטוס השלישי באותו אופן, או שהיה אישיות היסטורית, שכל תיעוד נוסף שלה אבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* Smith, William (ed.). "Cadmus". *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*. Perseus Digital Library.