recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אשכול רשויות נגב מזרחי** הוא תאגיד עירוני אזורי בבעלות חמש עשרה רשויות מקומיות, הממוקמות בנגב המזרחי. הרשויות הן: עיריית דימונה, עיריית ערד, מועצה מקומית ירוחם, מועצה אזורית חבל אילות, מועצה אזורית נווה מדבר, מועצה אזורית הערבה תיכונה, מועצה אזורית אל קסום, מועצה אזורית רמת נגב, מועצה מקומית כסייפה, מועצה מקומית חורה, מועצה מקומית תל שבע, מועצה מקומית ערערה בנגב, מועצה מקומית שגב שלום, מועצה מקומית מיתר, מועצה מקומית מצפה רמון.

מנכ"ל התאגיד הוא אליעזר יעקב.

היסטוריה
--------

האשכול הוקם על ידי משרד הפנים על מנת ליצור התייעלות כלכלית ואספקת שירותים אזוריים משלימים לרשויות המקומיות. תחומי הפעילות של האשכול הם איכות הסביבה, חינוך, דיגיטציה, רישוי עסקים, תכנון אזורי, פיתוח תעסוקה, חברה ופיתוח כלכלי.

האשכול הוקם במסגרת מיזם האשכולות הלאומי, המשותף למשרד הפנים, משרד האוצר ומכון אלכא למנהיגות וממשל בג'וינט ישראל.

האשכול הוקם בשנת 2013 ונרשם בכחברה ברשות התאגידים בינואר 2015, והוא מוגדר חברה בע"מ כל אחת מהרשויות החברות באשכול מחזיקה אחוז דומה של מניות. קבלת השירותים על ידי האשכול היא וולנטרית וכל רשות מקומית יכולה לבחור האם היא רוצה לקחת חלק במיזמים של האשכול.

חלוקה מוניציפלית
----------------

| ערים | מועצות אזוריות | מועצות מקומיות |
| --- | --- | --- |
| * ערד
* דימונה
 | * ערבה תיכונה
* אל קסום
* נווה מדבר
* חבל אילות
* רמת נגב
 | * כסייפה
* חורה
* מיתר
* שגב שלום
* ערערה בנגב
* תל שבע
* מצפה רמון
* ירוחם
 |

פעילות האשכול
-------------

האשכול פועל במספר תחומים מקצועיים:

* **אגף איכות הסביבה** – מבצע פינוי פסולת ואכיפה סביבתית לרשויות המקומיות. במסגרת האגף פועלת היחידה לאכיפה סביבתית (היל״ס) אשר משותפת גם לאשכול נגב מערבי.
* **אגף פיתוח כלכלי** – פועל כדי לייצר מיזמי פיתוח כלכלי שיגדילו את הכנסות הרשויות המקומיות החברות באשכול.
* **אגף דיגיטציה** – מקדם מיזמים דיגיטליים ברשויות השונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אשכול רשויות נגב מזרחי
* כתבה על קורס להייטק שקיים אשכול נגב מזרחי, באתר ישראל היום
* כתבה על פעילות היחידה לאכיפה סביבתית של אשכול נגב מזרחי ומערבי, באתר וואלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "תשעה פקחים אמורים להילחם בהשלכה הבלתי חוקית של הררי אשפה בנגב". *הארץ*. נבדק ב-2021-11-30.
**חקיין נקאי** (שם מדעי: *Aspidontus taeniatus*) הוא מין של דג ממשפחת הקרנוניים החי בשוניות אלמוגים באוקיינוסים ההודי והשקט.

מאפיינים
--------

דג זה מתחזה לדג הנַקַּאי, אך הוא שייך למשפחה אחרת. אורכו 11.5 ס"מ והוא בעל צבעים דומים לנקאי האמיתי, עם גוף לבן, זנב וחלק גוף אחורי בתכלת, פס שחור אנכי לאורך הגוף וצבע צהוב על מהמצח עד הגב. הראש קטן עם חוטם בולט. אך פניו שונות מעט מפני הנקאי האמיתי.

לדג שתי תועלות מהחקיינות לנקאי: הוא מצליח להתחמק מדגים טורפים המגיעים אליו ל"טיפול" או שומרים עליו מטורפים אחרים ובנוסף הוא מקבל הזמנה להיכנס לפיהם כמו נקאי אמיתי וללקט שאריות מזון משיניהם, אך שלא כמו האמיתי הוא גם נוגס בפיהם ואוכל גם בשר חי ולעיתים גם ניזון מהקשקשים שלהם. הוא מצליח במיוחד על דגים צעירים למרות שבכמה מקרים הוא מצליח לרמות גם בוגרים. הוא קורע את הבשר ואז בורח מהר.

מספר דגי שונית בוגרים יודעים להבחין בהבדלים הקטנים שבין הנקאי האמיתי והחקיין ולהימנע ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חקיין נקאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חקיין נקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אישה שטן** (במקור: **She-Devil**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1989 שבוים על ידי סוזאן סיידלמן. הכוכבות הראשיות בסרט הן מריל סטריפ, ורוזאן בר ולצידן משחק אד בגלי ג'וניור. זוהי הגרסה השנייה לספרה של הסופרת הבריטית פיי וולדון, "חייה ואהבתה של אישה שטן", אחרי ששלוש שנים קודם ליציאת הסרט שידרה רשת הטלוויזיה ה-BBC מיני סדרה המספרת את אותו סיפור.

עלילת הסרט
----------

רות פצ'ט (בגילומה של רוזאן בר) היא עקרת בית מרושלת, בעלת משקל עודף המנסה נואשות לרצות את בעלה בוב (אד בגלי הבן) אך מתקשה. באירוע חגיגי בו הם משתתפים מתחיל בוב עם סופרת הרומנים היפה וגונבת הלבבות מרי פישר (בגילומה של מריל סטריפ) ורות מתחילה להבין שהיא לא תוכל לעצור את בעלה. לאחר עימות בין השניים אומר בוב לאשתו שהיא אמא רעה, רעיה גרועה, טבחית נוראית ויש לה מראה של אישה שעובדת בשדה. מיד לאחר מכן הוא עוזב את הבית ונוסע לביתה המפואר של חברתו החדשה מרי. רות מחליטה לנקום וכותבת על פתק ארבעה נכסים חשובים בחייו של בעלה אותם היא מתכוונת להרוס. "ביתו, משפחתו, הקריירה, חירותו" היא כותבת בפתק ומתחילה צעד אחר צעד להרוס את חייו של בעלה.

כצעד ראשון מציתה רות את הבית בו היא מתגוררת ולוקחת את שני ילדיה עם הכלב המשפחתי לביתה של מרי פישר המתגוררת באחוזה מול הים, ומשאירה שם את הילדים והכלב. מרי, שאוהבת ניקיון וסדר לא כל כך אוהבת את הרעיון שיסתובבו לה ילדים וכלב בבית, אך היא לא אומרת דבר. עם היציאה מהבית מסמנת רות בקו את הסעיף הראשון בפתק, "ביתו".

לאחר מכן מתנדבת רות, תחת השם הבדוי וסטה רוז, בבית אבות ומתיידדת עם אמא של מרי (סילביה מיילס) הנמצאת שם. אחרי תקופה קצרה היא דואגת שהאם תסולק מבית האבות ותעבור להתגורר עם ביתה. גם את המהלך הזה מרי לא אוהבת במיוחד וסדקים מתחילים להופיע בחיי הזוגיות שלה ובקריירה שלה כסופרת שאינה מצליחה לכתוב רומן חדש.

יחד עם חברתה החדשה הופר (לינדה האנט) פותחות השתיים משרד כוח אדם. אוליביה האני (מריה פיטילו) מחפשת עבודה ונשלחת לעבוד כמזכירתו של בוב במשרד רואי החשבון שלו. היא מתאהבת בו, שוכבת איתו ואחרי שהוא נפרד ממנה – בעצתה הטובה שהיא מקבלת מרות – היא מתחילה לזייף ולהעלים קבלות וספרי חשבונות של הבוס שלה.

רות מודיעה למשטרה על העבירות של בוב ובמהלך מסיבה גדולה בביתה של מרי, מגיעים שוטרים לעצור את בוב. במשפטו הוא מקבל שנה וחצי מאסר ובכך רות מסיימת את מטרתה כשהיא מוחקת מהרשימה את הנכס האחרון שהיה לבעלה, חירותו.

שמונה עשר חודשים לאחר מכן מפרסמת מרי פישר את ספרה החדש הזוכה להצלחה. היא חותמת על ספריה בחנות ספרים ומפלרטטת עם אחד הקונים ומראה כי חזרה לסורה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מריל סטריפ | מרי פישר |  |
| רוזאן בר | רות פצ'ט |  |
| אד בגלי הבן | בוב פצ'ט |  |
| לינדה האנט | הופר |  |
| סילביה מיילס | גברת פישר | אמא של מרי |
|

ביקורות
-------

הסרט לא קיבל ביקורות מחמיאות וזכה לציון 41% מתוך 17 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אישה שטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אישה שטן", באתר נטפליקס
* "אישה שטן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אישה שטן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אישה שטן", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "אישה שטן", באתר אידיבי
* "אישה שטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "אישה שטן", קדימון באתר YouTube

הערות שוליים
------------

1. ↑  "shedevil ‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
**בית החולים "אור החיים"** (בטורקית מודרנית: **Balat Or-Ahayim Hastanesi**) הוא בית חולים בבלט (הרובע היהודי ההיסטורי) באיסטנבול, שנוסד בשנת 1898 כמוסד צדקה עבור עניי הקהילה היהודית בעיר, אך כיום משמש כבית חולים כללי. בית החולים קרוי על שם ספרו המפורסם של הרב חיים בן עטר[דרוש מקור].

היסטוריה
--------

בית החולים אור החיים התחיל כיוזמת צדקה של מספר רופאים ופילנתרופים בני קהילת יהודי איסטנבול להקים מוסד שיעניק טיפול רפואי בחינם לעניי הקהילה היהודית. הוגה הרעיון היה כנראה ד"ר קפטן רפאל "ביי" דלמדיכו (Rafael Dalmediko), רופא וקצין בצבא העות'מאני שהיה פעיל בקהילה היהודית. בין חבריה האחרים של הקבוצה המייסדת נמנים ד"ר אברהם דה קסטרו (Avramino de Castro) האדמירל ד"ר יצחק מולכו פאשה (İzak Molho Paşa; לימים המפקח הראשי על הצי העות'מאני), יעקב חביב, הבנקאי יוסף חלפון, ד"ר אליאס כהן פאשה (Eliyas Kohen Paşa; רופא החצר העות'מאני שהחזיק בדרגת גנרל) ועוד.

הכסף להקמת בית החולים גויס על ידי נדבנים ועל ידי מסיבות ונשפי התרמה שאורגנו למען מטרה זאת בקהילה היהודית באיסטנבול. היסודות להקמת הבניין הונחו ב-15 במאי 1885 ובנייתו הושלמה לאחר שנתיים. לשם הפעלתו הובא לבית החולים ציוד מתקדם, רופאים שעבדו בו בקביעות ומימון לתפעולו השוטף. במהלך מלחמת העולם הראשונה בית החולים סטה מיעודו המקורי וטיפל בחיילים טורקים פצועים רבים, ועל כך קיבל צוות בית החולים אות כבוד מהסהר האדום הטורקי.

בשנות ה-20 עבר בית החולים הרחבה ומודרניזציה גדולה בזכות תרומה גדולת ממדים מהנדבן היהודי אלי כדורי, בן למשפחת כדורי שבמקורה מבגדאד וצברה הון מופלג מעסקים במזרח הרחוק. בזכותה בית החולים הקים בשטחו שלושה מבנים נוספים, הצטייד בציוד חדיש והצליח למשוך אליו רופאים בעלי שם, בהם ד"ר שמואל מרמרלי (Samuel Abravaya Marmaralı) ששימש גם כרופא האישי של שליט ואבי טורקיה המודרנית אטאטורק.

כיום בית החולים "אור החיים" הוא בית חולים כללי ידוע ונחשב באיסטנבול, וממוקם ברובע בלט, שכונת אייוואן סיראיי (*Ayvansaray*), רחוב *Demirhisar Caddesi* מס' 48-46. בית החולים גם מהווה אטרקציה היסטורית בעיר. על אף הפיכתו לבית חולים כללי לאורך השנים, ממשיך בית החולים להיות בעל אופי יהודי מסוים ופועל בו בית כנסת.

לקריאה נוספת
------------

* Danacıoğlu, Esra, Emine Çiğdem Tugay, Mehmet Selim Tugay, Rafael Torel, and Edmon Benkohen. *Or-ahayim Hastanesi: Sevgi ve şefkatin yüzyılı*, (Balat: Or-ahayim Musevi Hastanesi Vakfı, 2001).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית החולים אור החיים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים אור החיים
* ההיסטוריה של בית החולים "אור החיים" באתר הרשמי של בית החולים (באנגלית)
* Aksel Erbahar. "Or Ahayim Hospital, Istanbul." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014
* קונסטנטינופול, חבצלת, 10 באפריל 1896
* בית החולים אור החיים (קושטא), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Or-Ahayim Özel Balat Hastanesi, www.balathastanesi.com.tr
2. ↑  COHEN, ELIAS the 1906 *Jewish Encyclopedia*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302249605171
* LCCN: n2007002143
* VIAF: 139774957
* WorldCat: lccn-n2007002143

 |
חצר הכבוד בארמון ורסאי
איור של ארמון ברבריני מהמאה ה-18
**חצר הכבוד** (בצרפתית: **Cour d'Honneur**) הוא מונח באדריכלות המתאר חצר בעלת שלושה צדדים, הנוצרים כאשר המבנה המרכזי מאוגף על ידי שני מבנים סימטריים המכילים חדרים משניים.

קומת הקרקע בבתי הכפר הסימטריים שהיו נפוצים במערב אירופה במאה ה-16 נבנתה בצורת האות U, כך שדלת הכניסה הראשית הייתה "מוגנת" על ידי שני אגפים של הבית. אולם חצרות הכבוד הרשמיות הראשונות החלו להופיע בארמונות ובאחוזות הגדולות של אירופה במאה ה-17, ושימשו כאזור הגישה הראשי וככניסה הטקסית למבנה. 

מבחינה טכנית אפשר להשתמש במונח באשר לכל בניין גדול שבו יש חצר סימטרית הבנויה באופן זה, ודרכה נכנסים האורחים המכובדים.

דוגמאות לחצר הכבוד ניתן למצוא ברבים מן המבנים הבולטים של אדריכלות הבארוק האירופית. בין השאר ניתן למנות את פאלאצו פיטי, אחד המבנים הראשונים מהמאה ה-16 שבהם היה אלמנט זה, וארמון ברבריני. דוגמאות נוספות לכך ניתן למצוא בארמון בקינגהאם וארמון בלנהיים שבאנגליה, וארמון ורסאי שבצרפת.

בקנה מידה עירוני צפוף הרעיון של חצר הכבוד בא לידי ביטוי במבנים רבים בפריז. במקומות האלה חזית הרחוב של הבית עוצבה כסדרה של מבנים שאינם כמו האגפים, אך עם מעברים גדולים שדרכם נכנסו הכרכרות אל חצר הכבוד שמאחור. במקומות צפופים יותר אחד הקירות המאגפים היה יכול להיות קיר פשוט, שאיזן את האגף הנגדי שהכיל משרדים ואורווה. בערים בעלות צפיפות אוכלוסין גבוהה אין כמעט בתים פרטיים שבהם יש חצר כזאת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצר הכבוד** בוויקישיתוף
**אישה נשית** (באנגלית: **Girly girl**) הוא מונח לילדה או אישה, שבוחרות להתלבש ולהתנהג בסגנון נשי מסורתי, כגון ללבוש ורוד, להשתמש במייק-אפ, להשתמש בבושם, להתלבש בחצאיות, שמלות וחולצות נשים, ולדבר על זוגיות ופעילויות אחרות, שקשורות לתפקיד המגדרי המסורתי של אישה.

אף על פי שלפעמים המונח משמש כמונח מזלזל, ניתן להשתמש בו בצורה חיובית יותר, במיוחד כאשר בוחנים אחד ממגוון העמדות המגדריות.

גורמים חברתיים
--------------

ההפך הנשי מאישה נשית הוא טום בוי. המקביל הגברי של אישה נשית הוא "גבר גברי". השכיחות הגוברת של נשים נשיות במאה ה-21 המוקדמות מקושרת לפוסט-פמיניזם, פוסט פרו פמיניזם ובנייה של גבריות לבין נשיות במונחים בלעדיים זה לזה, בניגוד לייצוגים המגדריים המטושטשים יותר בעשורים הקודמים.

ראו גם
------

* בוצ'ה ופמית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אישה נשית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Linda Duits, **Multi - Girl - Culture : An Ethnography of Doing Identity**, Amsterdam: Amsterdam University Press, 2008, עמ' 141, מסת"ב 978-90-5629-525-7
2. ↑  **Duits**, עמ' 136
3. ↑  Natasha Walter, Living Dolls: The Return of Sexism, **Community Development Journal** 46, 2010, עמ' 291 doi: 10.1093/cdj/bsr041
4. ↑  Adam Phillips, On Flirtation, **The Journal of Psychiatry & Law** 24, 1994, עמ' 4-122 doi: 10.1177/009318539602400108
"**חצר תל-חי**" או "**חצי תל -חי וברווז קטום ראש**" (1978) הוא ציור מאת הציירת הישראלית תמר גטר. הציור מהווה חלק מסדרה של עבודות, שנוצרו בין השנים 1974-1978 ועושות שימוש בדימוי של תל חי.

"חצר תל-חי" עשוי כרישום גיר על גבי בד כהה, המעניק לציור מראית עין של לוח כיתה. בחלקו העליון של הבד, מתחת לכתובת "חצר תל-חי", מופיע רישום של מבנה, הדומה לאחד האגפים בחצר תל-חי. המבנה מתואר בעזרת שימוש באיזומטריה. בחלקו התחתון של הבד מופיעים שני מבנים תלת-ממדים מלבניים, היכולים להתפרש כאבוסים. בתחתית הבד מופיע רישום של ברווז המשורטט בקו מתאר וראשו נקטע בשולי הבד.

בעוד העבודות המוקדמות ב"מחזור תל-חי", כפי שהגדירה אותן גטר, "חוות את הפרספקטיבה כאידאה אלימה", הרי עבודה זו מציבה בפני הצופה את התפרקות הפרספקטיבה ההיסטורית ואת הפיכתה לייצוג חלקי. הדבר בא לידי ביטוי בחוסר העקביות בשימוש בה. בתיאור האבוסים, לדוגמה, נעשה שימוש בנקודת מגוז שונה לכל אחד מן האבוסים. בנוסף, גטר השתמשה בקנה מידה שונה לתיאור הציפור לתיאור המבנה. 

בראיון מאוחר תיארה גטר את משמעות הדימוי של תל-חי בעבודותיה:

> 
> בזה העניין: תל-חי המצוירת היא גרוטסקה של 'עומק'. אין שום 'עומק': משחקי הפרספקטיבה מפרקים כל עומק מרחבי, לא מאפשרים אותו. הניגוד של זה הוא האופן שבו החינוך, או רחב יותר - היסטוריציזם - עמלים תדיר על העמדת אשליה של 'עומק'. תל-חי האידיאולוגיה הציונית ובמיוחד באידיאולוגיה של הימין, היא מופתית לאיך מייצרים אשראי בלתי מוגבל שממנו מסדרים ומגבים את 'משמעות ההיסטוריה', מיצרים 'עומק'. 
> 
> 
> 
> 

הציור הוצג בתערוכה "ציורים 1977-78", שנערכה במוזיאון ישראל ביולי-אוגוסט 1978. בשנת 2010 הוצג הציור בתערוכה הרטרוספקטיבית של גטר במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנה זו מוצג הציור גם כחלק מתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* חצר תל-חי באתר מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר גטר, "מחשבות מאוחרות על תל-חי ועל בדיית הפרספקטיבה", בתוך: מרדכי עומר (עורך), **גבולות השפה**, תל אביב: מוזיאון תל אביב לאמנות, 2008, עמ' 256.
2. ↑  מצוטט בתוך: אביב, נעמי, תמר גטר, GO 2, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 13-14.

תרשים ריאלי של חצר תל חי
צולם בקיץ 2012
**אישה עטויה יושבת** (באנגלית: **Draped Seated Figure**) הוא פסלו של האמן הבריטי הנרי מור. עשוי ברונזה וסלעי בזלת, גובהו 185.4 ס"מ. נוצר בשנים 1957–1958.

תיאור הפסל
----------

היצירה מייצגת מרכיבים אופייניים של עבודותיו של מור המוצבות ברחבי תבל: דמויות גדולות ממדים, המשולבות בטבע, שעיצובן משוחח עם האמנות של העת העתיקה, בד בבד עם ההכללה וההפשטה הצורנית המודרנית של המאה ה-20. דמויות הנשים בפסליו, על פי החוקרות יעל אשל ועדינה קמיאן-קשדן: "משרות עוצמה וביטחון. אלה נשים עצמאיות, לא קשורות עוד לתיאורי האם והילד או המדונה והילד. הן מושפעות מאמנות פרהיסטורית, מאמנות המזרח הקדום ומאמנות אגאית; הן על-זמניות ועכשוויות בעת ובעונה אחת". סימני ההיכר ביצירות הנשים אצל מור נכללות ב"אישה עטויה יושבת": דמות בעלת גוף עצום ורחב וראש קטן ממדים היושבת בנינוחות או בהסבה על עצם כבד ההולם אותה.

עותקים
------

מהפסל נוצרו 7 עותקים, השוכנים במקומות שונים בעולם:

* קמפוס גבעת רם, ירושלים, ישראל – נתרם לאוניברסיטה העברית בירושלים על ידי הנדבנית שרלוט ברגמן לזכר לואיס ברגמן.
* מוזיאון פון דר הייט, וופרטל, גרמניה
* הגלריה הלאומית, מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה
* המוזיאון לאמנות מודרנית, בריסל, בלגיה
* הגלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל, ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
* בניין המועצה של טאוור האמלטס, לונדון, הממלכה המאוחדת
* עותק בבעלות פרטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אישה עטויה יושבת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדינה קמיאן-קשדן, **הנרי מור**, מבט על האוסף, ירושלים: הוצאת מוזיאון ישראל, 2004, עמ' 51.
דגם של קמפוס בית החולים
הנארנטורם
שרידי בית הכנסת בקמפוס הישן של בית החולים
**בית החולים הכללי של וינה** (בגרמנית: **Allgemeines Krankenhaus der Stadt Wien**; בראשי תיבות: **AKH**) הוא בית חולים אוניברסיטאי בעיר וינה, בירת אוסטריה. זהו בית החולים הגדול בעיר ובארץ כולה.

תולדות בית החולים
-----------------

ראשיתו של בית החולים בשנת 1693. אז הורה הקיסר לאופולד הראשון על הקמת בית חולים, שהיה למעשה מעון לוותיקי מלחמה נכים. תוך ארבע שנים גרו בו יותר מאלף מהם. 

במאה ה-18 הוקם בבית החולים ה"נארנטורם" - "מגדל השוטים" (Narrenturm), המבנה הייעודי הראשון בעולם לשיכונם של חולי נפש. ב-1903 הוקם בו בית כנסת. בית הכנסת הושחת במהלך ליל הבדולח ב-1938. בשנת 2005 הוא שוחזר ומשמש כיום כאנדרטה.

בבית חולים זה ערכו איגנץ זמלווייס וקרל לנדשטיינר במאות ה-19 וה-20 את מחקריהם אודות מניעת זיהומים אצל יולדות ואודות קבוצות הדם בבני אדם, בהתאמה. 

בית החולים הוא מרכז רפואי שלישוני ובו שירותים בכל תחומי הרפואה. כיום הוא המרכז הגדול באירופה להשתלות ריאה והשני בגודלו בעולם בתחום זה (אחרי המרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג).

### הקמפוס החדש של בית החולים

בשנת 1957 התקבלה החלטה להקים לבית החולים קמפוס חדש במערבה של וינה, ובנייתו החלה ב-1964, במימון ממשלת אוסטריה ועיריית וינה. לב הקמפוס הוא בניין מסד רחב בגובה של 11 קומות, שעליו ניבנו שני מגדלי אשפוז גדולים בגובה של 14 קומות נוספות. בגובה כולל של 85 מטרים הם ממבני בתי החולים הגבוהים בעולם. אחד מהמגדלים משכן בעיקר מחלקות כירורגיות והאחר - בעיקר מחלקות בענפי הרפואה הפנימית. חדרי האשפוז בו משכנים עד שלושה חולים.

המבנה המרכזי והמגדלים הופעלו חלקית ב-1991 ונחנכו ב-1994. שטח בנייני הקמפוס מגיע ל-240 אלף מטר רבוע. הקמפוס מחובר באמצעות תחנה משלו לרכבת התחתית של וינה.

בקמפוס שוכנת גם האוניברסיטה הרפואית של וינה, אשר הוקמה על בסיס בית הספר לרפואה של אוניברסיטת וינה. בית החולים מסונף אליה ורופאיו מכהנים כמרצים בה.

הקמפוס הישן של בית החולים משמש כיום את אוניברסיטת וינה.

נתוני פעילות
------------

להלן נתוני פעילות של בית החולים לשנת 2015:‏

* מיטות בבית החולים: 2,048, מהן 1,834 מיטות אשפוז ו-214 מיטות באשפוז יום. מיטות האשפוז כוללות 1,560 מיטות רגילות, 130 מיטות טיפול נמרץ ו-144 מיטות טיפול ביניים.
* חדרי ניתוח: 48 חדרי ניתוח כלליים, 11 חדרי ניתוח אמבולטוריים, 8 יחידות התאוששות.
* עובדים - 8,838, מהם 1,578 רופאים, 2,690 אחים ואחיות.
* אשפוזים: 106,869
* ניתוחים: 41,782 בחדרי הניתוח, 11,392 ניתוחים אמבולטוריים
* השתלות איברים: לב - 49, ריאות -116, כליה - 158, כבד - 51, לבלב - 4
* ביקורים במרפאות חוץ: 1,112,765

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית החולים הכללי של וינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים הכללי של וינה (בגרמנית)
* אתר בית החולים

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: דוח פעילות של בית החולים לשנת 2015, באתר בית החולים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425648005171
* GND: 4299789-6
* ISNI: 0000 0004 0520 9719
* LCCN: n50055586
* VIAF: 197593439
* WorldCat: lccn-n50055586

 |
**הטבח בצומת גן הוורדים** היה פיגוע ירי על רקע לאומני שביצע עמי פופר בצומת גן הוורדים בראשון לציון. בטבח נהרגו שבעה פלסטינים מרצועת עזה ונפצעו 11.

הטבח
----

ב-20 במאי 1990, רצח עמי פופר שבעה ערבים מרצועת עזה ופצע 11 בשעה שהמתינו לעבודה בצומת גן הוורדים בעיר מגוריו ראשון לציון. את הרצח ביצע באמצעות רובה גליל שגנב מאחיו החייל. פופר נמלט מהמקום במכוניתו של אחד מהפועלים.

פופר נעצר בו ביום, ואמר תחילה שהמניע הוא חברתו שעזבה אותו, ושבביתה נעצר. אחר כך אמר שבגיל 13 נאנס על ידי ערבי והוא ביקש לנקום על כך. בית המשפט הרשיע אותו ברצח ודן אותו לשבעה מאסרי עולם מצטברים ועוד עשרים שנה חופפות.

בעקבות הרצח פרצו מהומות בריכוזים ערביים בישראל וביהודה ושומרון וחבל עזה, שבהן, לפי מקורות ערביים, נהרגו מאש חיילי צה"ל ארבעה פלסטינים ונפצעו 166.

עמי פופר נידון לשבעה מאסרי עולם בעקבות הטבח. ב-1999 קצב הנשיא עזר ויצמן את עונשו ל-40 שנה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  איה אורן, כתב האישום נגד עמי פופר - רצח שבעה וניסה לרצוח עשרה, מעריב, 19 ביוני 1990
2. ↑  עונש במקומו, מעריב, 19 במרץ 1991
3. ↑  מוקדי התבערה בתחומי הקו הירוק, מעריב, 22 במאי 1990
4. ↑  על פי הכותרת הראשית בעיתון "הארץ" מ-22 במאי 1990, מצוטטת כאן
5. ↑  ארבעה הרוגים וארבעים פצועים; נפצעו שלושה חיילים ושוטר מג"ב, מעריב, 22 במאי 1990
6. ↑  מנהל האתר, רוצח הפועלים הפלסטינים בראשון לציון מבקש חנינה, באתר ראשון נט, ‏1 במרץ 2011
**גייגן** (ביפנית: **ガイガン**, באנגלית: **Gigan**) הוא יצור-ענק קיברנטי חייזרי המופיע בסדרת סרטי גודזילה. גייגן נחשב לאויבו המושבע של אנגירוס, משום שהוא נלחם נגדו בסדרת סרטי שווה. דמותו של גייגן הופיעה לראשונה במהלך 12 במרץ 1972, בסרט גודזילה נגד גייגן, מבית היוצר של טוהו ונוצרה על ידי ג׳ון פוקודה וטאקשי קימורה. דמותו של גייגן מדורגת במקום החמישי ברשימת 10 מפלצות-הענק היפניות הגדולות ביותר בכל הזמנים, לפי אתר IGN.

עיצוב
-----

גייגן מתואר כמפלץ מוזר לחלוטין, בעל מסור עגול בחזהו, קרסים גדולים מעוקלים בידיים, דוקרנים שעוברים לאורך זנבו, 3 סנפירי גב על גבו ועין קיברנטית אדומה.

הוא נושא גם מאפייני עופות, כמו ציצית מעוקלת ומקור מתכתיים. בסדרת סרטי שווה, עורו של גייגן היה בצבע ירוק כהה בעל קשקשים זהובים בחלק מגופו. בגודזילה: המלחמות הסופיות, מראהו של גייגן שונה כדי להיראות יותר קיברנטי. בנוסף, בסרט זה, עורו של גייגן בצבע כחול כהה, גופו הרבה יותר דק ויעיל וישנם גם מבנים דמויי חוט העוברים על גופו.

כשגייגן עובר שדרוג, ידי הקרס המעוקלים המפורסמים שלו מוחלפים בצמד מסורים כפולים וצווארו משוריין יותר. עיצוב זה זכה לשבחים רבים ודורג בידי המעריצים כאחד העיצובים המוצלחים ביותר שיכלו להיעשות אי פעם לכל קאייג'ו.

סדרת סרטי שווה
--------------

בסדרת סרטי שווה, גייגן מופיע כיצור חוצני העוזר לגידורה להשמיד את כדור הארץ. שם חוצנים בצורת תיקנאים שולטים בו ובגידורה על מנת להרוס את הכוכב אך גודזילה ואנגירוס הורסים להם את התוכניות. מאז גודזילה נגד מגאלון גייגן כבר אינו מופיע יותר בסדרת סרטי שווה.

סדרת סרטי שווה:

* **גודזילה נגד גייגן**
* **גודזילה נגד מגאלון**

סדרת סרטי מילניום
-----------------

בסדרת סרטי מילניום, גייגן הוא ישות חוצנית קדומה שנשלחה לכדור הארץ בתקופת האבן ונלחם במות'רה אך הובס. 12,000 שנה לאחר מכן, גופתו החנוטה מתגלה באגם בהוקאידו ומתגלה גם כנשק ששימש עבור גזע חוצני אלים בשם האקסיליאן. גייגן מתעורר וגורם למסע של חורבן ורצח ברחבי יפן, אך בעיקר מגיע להשמיד את צוללת הגוטנגו, בתקווה שגודזילה לא יתעורר. למרות שגייגן מצליח לחרב את צוללת הגוטנגו, גודזילה מתעורר ומחסל את גייגן על ידי פיצוץ ראשו באמצעות הקרן האטומית שלו. במהלך הקרב של גודזילה נגד קייזר גידורה, מות'רה מנסה לסייע לגודזילה אך נלכדת על ידי גייגן (לאחר ששודרג) ונלחמת נגדו עד שמתנגשת בו עם צורתה הבוערת והשניים מתפוצצים למוות.

סדרת סרטי מילניום:

* **גודזילה: המלחמות הסופיות**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גייגן** בוויקישיתוף
* התפתחותו של גייגן לאורך הסרטים וסדרות הטלוויזיה
"נגינה" בגיטרת אוויר
"**גיטרת אוויר**" (Air Guitar) היא מעין ריקוד המקובל בסצנת המטאל והרוק, המהווה חיקוי מוגזם של תנועות פריטת הגיטריסט בעת הופעה במה שנראה כנגינה על "גיטרה" בלתי נראית. 

גיטרת האוויר נועדה לתפוס את הסגנון המתפרע של נגני גיטרה בזמן סולו, ללא צורך בגיטרה או ביכולת לנגן, בנוסף משמשת תחליף נאות לאלו הרוצים להימנע מהשתתפות בריקוד הפוגו. אך גיטרת האוויר יכולה להתבצע גם בזמן ישיבה בבית תוך הקשבה למוזיקה, ישנן אף תחרויות של ביצועים מרשימים בגיטרת אוויר. 
השימוש בגיטרת אוויר נעשה בעיקר לנגינת סולו גיטרה וכמעט ולא לאקורדים

מתאבק ה-WWE, האלק הוגאן, נודע בכך שהוא ניגן על גיטרת אוויר בעת שהיה נכנס לזירה לצלילי אחד משירי הכניסה שלו, "וודו צ'יילד" של ג'ימי הנדריקס.
בסרט מסע הכזבים של ביל וטד נעשה שימוש נרחב בגיטרת אוויר.

ה"ריקוד" הנ"ל בו הרוקד מחקה את תנועות האמן המופיע מולו על הבמה נתן השראה גם ל"תופי אוויר" (Air Drums) בהם ניתן לראות את הרוקדים בהופעות מבצעים תנועות של תיפוף לקצב התופים של המוזיקה ואף "קלידי אוויר" הכוללים תנועת נגינה על פסנתר/קלידים בלתי נראים בהתאם למוזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיטרת אוויר** בוויקישיתוף
* קפטן אינטרנט, גיטרת אוויר שממש מנגנת, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2005
* גרמניה בוחרת... את אלוף המדינה בגיטרת אוויר, באתר ynet, 29 ביולי 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561526005171
* BnF: cb15723164q (data)
* GND: 1025203623
* LCCN: sh2004006680

 |
מונטאז' גדול של גיטריסטים בולטים לאורך ההיסטוריה
**גיטריסט** הוא מוזיקאי המנגן בגיטרה. הגיטריסט יכול להיות חלק מלהקה, הרכב או להופיע לבד. את פריצתם לקדמת הבמה חייבים הגיטריסטים למוזיקת הג'אז והרוק, אך עוד קודם לכן הם היו חלק חשוב מהרכבים שונים כגון: הרכבי קאנטרי, ניגון בריקודי פלמנקו והרכבים קלאסיים.

את הגיטריסטים ניתן לחלק לאלו המנגנים על גיטרה חשמלית, גיטרה קלאסית או גיטרה אקוסטית.

עם עליית מוזיקת הרוק החלו גיטריסטים לקבל מעמד של כוכבי על, מאחר שבמוזיקת רוק חשיבותה של הגיטרה היא רבה, שנייה או מתחרה עם השירה. עם פריצתו של ג'ימי הנדריקס לתודעה בסוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים, החל תור הזהב של נגני הרוק ושל הסולואים הארוכים.

כיום, יצרניות הגיטרה מייצרות גיטרות הנושאות שמות של גיטריסטים ידועים, ומיוצרות על פי המפרט הטכני של הגיטרה המזוהה עם הגיטריסט, בהם: ריצ'י בלקמור, אריק קלפטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיטריסט** בוויקישיתוף
* "100 הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים" על פי מגזין רולינג סטון
* "100 הגיטריסטים הגדולים במטאל" על פי מגזין "Guitar World"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545846705171
* GND: 4157372-9
* LCCN: sh85057846
* NDL: 01156819
* NKC: ph122071

 |
גיטרת גיטלר
**גיטרת גיטלר** (באנגלית: **Gittler guitar**) היא גיטרה חשמלית עם עיצוב נסיוני שנוצרה על ידי אלן גיטלר (1928 - 2003). גיטלר הרגיש שהעיצוב הרגיל של הגיטרה החשמלית שמחקה גיטרה אקוסטית מיותר בגיטרה חשמלית מוגברת, ולכן עיצב את הגיטרה שלו בצורה המינימלית האפשרית לגיטרה חשמלית.

היסטוריה
--------

גיטלר התחיל לייצר גיטרות בעיצוב המיוחד לו, באמצע שנות השבעים של המאה העשרים בארצות הברית, וסך הכל ייצר בסביבות 60 גיטרות עד תחילת שנות השמונים. אחת מהן הוא אף מכר לאנדי סאמרס, גיטריסט להקת הפוליס. הגיטרה מופיעה בקליפ לשירם סינכרוניסיטי II.

בשנת 1982, גיטלר עלה לישראל, שינה את שמו לאברהם בר רש"י וגר בקריית ארבע. גיטלר נתן רישיון להשתמש בעיצוב שלו לחברה מקומית בקריית ביאליק שנקראת אשטרון. החברה ייצרה בסביבות 300 גיטרות, אך הוסיפה להן גוף פלסטיק. בר רש"י הודיע שהוא איננו מרוצה מהתוצאה הסופית. אשטרון מצידם טענו, שהגיטרות שהם ייצרו, הן העתק מדויק של הגיטרה המקורית, וגוף הפלסטיק מכיל רכיבים אלקטרוניים ונועד לצורך טיפול פשוט. 

60 הגיטרות הראשונות שנוצרו בארצות הברית, מוצגות לעיתים בשם Fishbone Gittler Guitar.
כמו כן גיטלר ייצר בניו יורק גם 3 גיטרות בס.

הישגים
------

גיטרת גיטלר מוצגת במוזיאון לאומנות מודרניתMOMA בניו יורק, וכמו כן מוצגת בBoston Museum of Fine Arts.

מפרט טכני
---------

לגיטרת גיטלר שישה מיתרים, כאשר לכל מיתר יש פיקאפ משל עצמו.
בגרסאות מאוחרות לגיטרה יש גם גוף פלסטיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיטרת גיטלר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גיטרת גיטלר
* אתר הבית של גיטרת גיטלר
* סרטון קצר המציג את הגיטרה באתר youtube.
**גיטרת פלדה הוואית** היא סוג של גיטרת פלדה אשר מנגנים בה בדרך כלל עם הכלי במצב אופקי על ירך הנגן. הנגן משנה את גובה הצליל על ידי לחיצה על מוט מתכת או זכוכית כנגד המיתרים, לעומת גיטרה מסורתית שבה קצות האצבעות של הנגן לוחצים על המיתרים נגד הסריגים. מוט זה ממוקם נגד המיתרים ונקרא "מוט פלדה" או "מוט צליל".

תיאור
-----

גיטרת הפלדה שונה מגיטרה רגילה בדרך שמנגנים בה. מחזיקים את גיטרת הפלדה על הירך כאשר היא פונה לכיוון המנגנים. המיתרים מורמים מעל הפינגרבורד ומוט הפלדה נלחץ על המיתרים.

היסטוריה
--------

ב 1885 בהונולולו, ג'וזף קיקוקו, ילד בן 11 תלמיד בבית הספר קמהאמהא התנסה בדרכים שנות כדי לשנות את הצלילים המוזיקליים בגיטרה שלו. בעקבות זה הוא יצר כלי חדש שנקרא גיטרת פלדה הוואית. פעם אחת ג'וזף מצא בורג והחליק אותו על גבי המיתרים, מה שהפך להתנדנדות האופיינית הראשונה של גיטרת הפלדה ההוואית. במשך שבע שנים, ג'וזף לימד את עצמו לייצר את הצלילים הייחודיים במסרק שיער, בכוס. לבסוף, בבית המלאכה של בית ספרו, פיתח את מוט הפלדה החלק, שמשתמשים בו היום. עד מותו בבוסטון בשנת 1932, קיקוקו סייר בארצות הברית וברוב מדינות אירופה ושם הראה את הגיטרה ולימד לנגן בה.

הפופולריות של גיטרת הפלדה הפכה למוכרת היטב בהוואי בתחילת המאה ה-20, זמן קצר לאחר מכן בשדה המוזיקה האמריקאי, פחתה באופן משמעותי כמות המורים לגיטרת הפלדה ההוואית. כך, בשנות ה-60 למאה ה-20 האומנות והטכניקה של הניגון בגיטרת הפלדה ההוואית כמעט אבדו.

גיטרת פלדה מקצועית של פנדר

איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות
---------------------------

ישנו ארגון של נגנים וחובבי גיטרת פלדה הוואית שקוראים לעצמם איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות. איגוד גיטרות הפלדה ההוואי הוא ארגון ללא מטרת רווח בינלאומי אשר מקדם מוזיקה הוואית מסורתית ואת צליל ההיכר של גיטרת הפלדה. המטרה העיקרית של איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות הוא קידום והנצחה של מוזיקה הוואית מסורתית. אחד מהמטרות שלהם זה ליצור רשת גלובלית של נגנים וחובבי מוזיקה הוואית מסורתית. חברות באיגוד פתוחה לכל סוגי נגני גיטרות הפלדה (גם חובבנים וגם מקצועיים) וגם לאנשים שלא מנגנים שרוצים לתמוך באיגוד ובמה שהוא מייצג. באיגוד זה יש חברים ממקומות רבים מכל צפון אמריקה, במקומות שונים באירופה, בחלקים מאסיה, אוסטרליה ואפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיטרת פלדה הוואית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטייסי פיליפס, **The Art of Hawaiian Steel Guitar**, 2016
2. ↑  אשר, Asher Guitars & Lap Steels Store, ‏1982
3. ↑  ברד, Brad's page of steel
4. ↑  וייסנבורן ס.ל, Lap steel guitars, ‏2005
5. 1 2  ג'ון ממפורד, hawaiian steel guitar association, ‏2019
  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 921330d6-eb1b-4e59-b4b6-824ebcdb89c2

 |
**גיטרן פרודוקטוס** (שם מדעי: ***Rhinobatos productus***) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הגיטרניים. הוא חי במימי האוקיינוס השקט לחופי אמריקה הצפונית ובעיקר במפרץ קליפורניה וחופי קליפורניה וכן דרומה עד למסטלאן שבמקסיקו.

מאפיינים
--------

הגיטרן הוא דג שטוח עם מבנה מוארך המזכיר גיטרה והוא מגיע לאורך 120 סנטימטרים בממוצע אצל זכרים ו-137 סנטימטרים בממוצע אצל נקבות. השיא היה אצל נקבה שהגיעה לאורך 170 סנטימטרים ולמשקל של 9.8 קילוגרם, אך לרוב הפרטים קטנים יותר. צבעו אפור-כחול ומנומר בצידי הגוף. הוא בעל גוף שטוח בעל מעט סנפירים, אך בעל סנפירי זנב ואונות זנב בשרניות. מבנה החרטום שלו עוזר לו לקלוט טרף הקבור בחול בעזרת ריח או בעזרת אמפולות לורנציני.

הגיטרן נובר בחולות הקרקעית, בעומק של 12 עד 91 מטרים מתחת פני הים בחיפוש אחרי טרף של רכיכות, תולעים ודגים, אותם הוא מפרק בלסתותיו החזקות. רוב הזמן הוא שוכב שטוח ללא תנועה בהסוואה. גיטרן יכול לחיות עד 16 שנים בטבע.

הגיטרן נידוג למאכל בחלק מהחופים בהם הוא חי וכן נידוג לשם ספורט אתגרי. דברים אלה גוררים אותו לסכנת הכחדה. מצבו כיום הוא "קרוב לסיכון".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיטרן פרודוקטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיטרן פרודוקטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מקהלת הקיבוץ הארצי** היא מקהלה מעורבת, המורכבת מאנשי קיבוצים ברחבי ישראל, הנפגשים פעם בשבוע לחזרה משותפת. המקהלה נוסדה בשנת 1958 ועשתה לה שם כאחת המקהלות הטובות בישראל רפרטואר המקהלה כולל הן יצירות א-קפלה מתקופות שונות והן יצירות תזמורתיות, שאותן היא מבצעת עם התזמורות הנודעות בארץ, בניצוח מנצחים ידועי שם.

מקהלת הקיבוץ הארצי יוצאת לסיורי קונצרטים מחוץ לישראל: בארצות הברית ובארצות אירופה. סיוריה כללו גם הקלטות עם תזמורות שונות בעולם. בשנת 2009 יצאה המקהלה לסיור של 12 קונצרטים במזרח הרחוק, בדרום קוריאה וביפן. ביולי 2012 זכתה המקהלה במדליית כסף בתחרות בינלאומית בבייג'ינג, סין. במהלך ביקור זה הופיעה בקונצרט באוניברסיטה לכלכלה ומינהל של בייג'ינג, לחנוכת אגף לחקר התרבות והכלכלה היהודית, ולקחה חלק בקונצרטים משותפים עם מקהלות סיניות ומקהלות אורחות. ארגון נוצרי של ידידי ישראל ICIA - Israel China Interflow Association אירח את המקהלה הסיור זה. ביוני 2016 השתתפה המקהלה בפסטיבל בינלאומי בליסבון, פורטוגל, שבו זכתה במדליית כסף. בביקורה בפורטוגל הופיעה בשלושה קונצרטים.

מאז 1990 מכהן יובל בן עוזר במשרת מנצח ומנהל מוזיקלי של המקהלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של מקהלת הקיבוץ הארצי
* מקהלת הקיבוץ הארצי באתר "שירה עובדת"
* אתר הקיבוץ מיינט, מקהלת הקיבוץ הארצי בפסטיבל אבו גוש, 2017
* אתר האופרה הישראלית, "מקהלת הקיבוץ הארצי"
* התזמורת הסימפונית ירושלים, הסימפוניה השנייה של מאהלר עם מקהלת הקיבוץ הארצי והמקהלה הקאמרית רמת גן (אורכב 10.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
* יוטיוב, "מזמורי צ'יצ'יסטר" מאת ליאונרד ברנשטיין, עם מקהלת הקיבוץ הארצי ומקהלת גיתית, מנצח יובל בן עוזר

הערות שוליים
------------

1. ↑  עומר שומרוני, אופוס המגזין למוזיקה קלאסית, "סטבאט מאטר" של דבוז'אק בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים, עם מקהלת הקיבוץ הארצי והמקהלה הקאמרית רמת גן, מנצח דורון סלומון 21 ביולי 2016
2. ↑  קונצרט, סטמאטיס ספאנודאקיס עם מקהלת הקיבוץ הארצי בהיכל התרבות בתל אביב ינואר 2020
פירוש נוסף ערך זה עוסק במכשיר המשמש ליצירת קוד. אם התכוונתם למכשיר למדידת אורכים, ראו אנקודר.
**מקודד** או **Encoder** הוא התקן המשמש לשינוי אות או נתון לכדי קוד. הקוד מסוגל לשרת מגוון של מטרות כמו דחיסת נתונים (לקראת שליחתם), אחסון, תרגום מקוד אחד למשנהו ועוד. האלגוריתם שמבצע את הקידוד יכול להיות בנוי בתוכנה, במעגל חשמלי, בהתקן אלקטרוני, אופטי, ביולוגי, או מכני והוא המבצע את הפעולה העיקרית של קידוד בכל שטחי תורת הקודים. מקודד גם יכול לשמש כשם תיאור כללי להתקן המבצע המרה כלשהי של מידע מתבנית מסוימת לתבנית אחרת כמו הדרך בה מקודד מוח האדם את המידע אותו הוא אוגר.

דוגמאות
-------

* תוכנה לקידוד שמע, חוזי, תמליל לתבנית תקנית תוך כדי כיווצו והתאמתו לשידור או אחסון.
* קידוד מידע לצורך הגנתו - הצפנה.

מעגל קידוד
----------

מעגל קידוד הוא התקן המבצע המרה של אות המיוצג כאוסף סיביות או נתון אחר לקוד. המקודד מסוגל לכווץ את המידע לצורך ייעול העברתו או למטרות חיסכון בשטח אחסון או לצורך הגנתו והצפנתו וכמו כן הוספת מידע נוסף המשמש לצורכי תיקון שגיאות. קיימים מעגלים ספרתיים או אנלוגיים.

דוגמה למעגל מקודד 4 ל-2
-----------------------

מימוש ספרתי למעגל קידוד 4 ל-2
למקודד יש 2*n* כניסות ו-*n* יציאות. המקודד מייצר קוד בינארי המתאים לערכי הכניסות למשל המרה של קוד בעל 4 סיביות ל-2 סיביות כאשר יש רק 4 ערכים אפשריים לכניסות 0001, 0010, 0100, 1000.

| A3 | A2 | A1 | A0 | F0 | F1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 |

ראו גם
------

* קוד גריי
* מפענח בינארי
* אפנון
**ספקטרוסקופיית בליעה אטומית** (Atomic absorption spectroscopy או בקיצור AAS או AA) היא שיטת אבחון המסתמכת על תהליך בליעה של קרינה אלקטרומגנטית על ידי אטומים, לשם זיהוי ומדידת ריכוז יסודות בחומר או לחקירת המבנה וההתנהגות של חלקיקים, אטומים, מולקולות ותרכובות. השיטה מערבת הארה של החומר הנבדק בקרינה אלקטרומגנטית, זיהוי ומדידת סוג הקרינה שנבלעה בו על ידי בחינת ספקטרום הבליעה, וניתוח כימי פיזיקלי של התוצאות. 

השיטה משמשת בשלל תחומים מעבר לתחומי הפיזיקה והכימיה הטהורים: אבחון קליני, זיהוי זרזים ורעלנים בתעשיית התרופות, בדיקות שונות בתחום איכות הסביבה, כרייה ועוד.

עקרונות פעולה
-------------

ספקטרום בליעה.
כאשר מאירים חומר באלומת אור (או קרינה אלקטרומגנטית אחרת) עשויים חלק מהפוטונים להיבלע באטומי החומר ולעורר אותם - להעלות את האלקטרונים באטום מרמת היסוד לרמת אנרגיה (אורביטל) גבוהה יותר. 
כמעט לכל חומר ישנן רמות אנרגיה ייחודיות - אורביטלים בדידים אפשריים, שמעבר אלקטרון ביניהם נעשה רק על ידי קליטה או פליטה של ערכים מסוימים (קוונטים) של אנרגיה. תגובת חומר לקרינה מתבטאת בספקטרום תדירויות הבליעה או הפליטה של הקרינה. במקרה של ספקטרוסקופיית בליעה אטומית, מנתחים את ספקטרום הקרינה שעברה דרך החומר, באמצעות ספקטרומטר אופטי, ומקבלים ספקטרום בליעה. בספקטרום הבליעה יופיעו כל אורכי הגל של הקרינה בה הואר החומר, למעט אלו שנבלעו בו - במקום אלו יופיעו 'קווים חסרים'. זיהוי אורכי הגל החסרים יעיד על הרכב החומר הנבדק ועל מבנה רמות האנרגיה של האטום או התרכובת הכימית הנבדקת. במידה ויעד הבדיקה הוא זיהוי הרכבו וריכוזו של יסוד בחומר, הזיהוי יעשה על ידי הערכת כמות הקרינה שנבלעה והשוואת התדירויות החסרות לערכים הידועים עבור יסודות מוכרים (אנליזה ספקטרוגרפית). במידה ויעד הבדיקה הוא חקר המבנה וההתנהגות של חלקיק, אטום או מבנה מולקולרי, תוצאות הבדיקה ישמשו להערכת רמות האנרגיה וינותחו בהתאם ליעד המחקרי.

במקרים רבים, הליך הבדיקה יכלול הבאה של החומר הנבדק למצב גזי בו התנועה של מולקולות היא חופשית יותר.

מכשיר בליעה אטומית.

רכיבי המערכת
------------

**מקור אור** – כאמור, כדי לעורר אטום יש להעניק לו אנרגיה, במקרה זה סוג האנרגיה הוא קרינה אלקטרומגנטית המכונה אור. אמנם מונוכרומטור רגיל אינו מסוגל להפיק קרן דקה וספציפית באורך הגל שלה, להקרנה על אטומים. לפיכך משתמשים ב-Hollow Cathode Lamp. בתוך המתקן ישנו גז אציל בלחץ גבוה מאוד. כאשר מועבר מתח בתוך התא הגז עובר יינון ומקבל מטען חיובי. יוני הגז מתנגשים בעוצמה על קתודה העשויה ממתכת האנליט וגורמים ליציאה של אטומי מתכת שעוברים ערור על ידי התנגשות עם אטומים אחרים. בחזרתם למצב היסוד, אטומי המתכת פולטים קרן אור דקה בדיוק באורך הגל של האנליט.  

**להבה** – הלהבה מספקת את האנרגיה הדרושה כדי להביא את חומרי התמיסה למצב אטומרי (אנרגיית אטומיזציה) ולאדות אותם.  

**גלאי** - מגלה את עוצמת האור הנפלט מהדוגמה וממיר אותו לאות חשמלי אשר מוצג על מסך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספקטרוסקופיית בליעה אטומית** בוויקישיתוף
* ספקטרוסקופיית בליעה אטומית, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **ספקטרוסקופיה של בליעה אטומית**, מתוך ידיעון כימיה טכנולוגיה, חוברת מס' 74, 1998

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295872305171
* GND: 4068917-7
* LCCN: sh85009307
* NKC: ph118657

 |
סירות עוגנות לחופיה של ספצס
נמל ספצס ותותח חוף עתיק
**ספצס** (ביוונית: **Σπέτσες**) הוא אי מול חופי דרום יוון, במפרץ ארגוליס. מהווה חלק מקבוצת האיים הארגו-סרונים.

גאוגרפיה
--------

שטח האי 27.121 קמ"ר. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 4,027 נפש ב-2010). הנקודה הגבוהה באי היא פסגת אליאס, גובהה מעל פני הים 248 מטרים, הנקודה מזוהה באמונה המקומית עם מקום עלייתו של אליהו הנביא השמימה במרכבת אש ובמקום שוכן מנזר גדול. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה.

האי צחיח ברובו אך חלקו מכוסה ביערות נטועים של עצי אורן. הקרקע סלעית והצומח הטבעי מורכב ברובו מחורש ים תיכוני. אזור הנמל משמש אוניות מסחר, אוניות תיירות, יאכטות בכל הגדלים, סירות מפרש, אוניות ומוניות מעבר בין האיים. יש בו מספר חופים מורשים לשחייה, והמים צלולים בדרך כלל.

היסטוריה
--------

במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים, כמו באי הידרה הקרוב, גם כאן התקיימה באותה תקופה מושבה עצמאית למחצה של סוחרים ששלחו ידם הן במסחר לגיטימי והן בהברחות ושוד ימי. גם בספצס, כמו בהידרה, הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז שהתייצב מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים.

במהלך מלחמת העצמאות של יוון פעלה באי לסקרינה בובולינה שתרמה את ספינתה ועודדה רבים מהסוחרים לתרום גם הם את ספינותיהם לצי המורדים בממשל העות'מאני.

העיירה ספצס
-----------

העיירה בנויה בסמוך לנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת בו נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. סמטאות העיירה מרוצפות באופן ייחודי בחלוקי אבן המסודרים הן כדגמים גאומטריים והן כתמונות. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים. 

בעיירה מספר מבנים מרכזיים ביניהם מוזיאון לסקרינה בובולינה וכנסייה עם מגדל שעון. מחוץ לעיירה נמצאים מבני פנימיית עילית פרטית ובה פעל בין השנים 1927 עד 1983 בית ספר בסגנון בריטי, "בית הספר סוטיריוס אנארגירוס ומרטינוס קוריאלניוס" (The Sotirios Anargyros and Marinos Korgialeneios school of Spetses), על שם שני נדבנים בני האי שתרמו רבות לפיתוחו בשנות ה-20 של המאה ה-20. רבים מבני העילית הפוליטית והכלכלית של יוון הם בוגרי בית ספר זה. כיום מתקיימים במקום קורסים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספצס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ספצס
* מידע
* אתר בית הספר סוטיריוס אנרירוס ומרטינוס קורגיאלניוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Είσοδος

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11964623c (data)
* GND: 4224347-6

 |
**פילים לא מתקבלים** הוא ספר העוסק בילד המחזיק בביתו פיל כחיית מחמד, ונחשב לילד המחזיק חיה מוזרה. הוא מגיע למועדון החיות המקומי, אך מגורש משם, ומחליט לבנות מועדון אליו כל החיות מוזמנות. זהו ספרה של ליזה מנטצ׳ב (אנ') אשר נכתב באנגלית, תורגם על ידי ראובת ניצן ויצא לאור בעברית ב-2019. הספר אויר על ידי טאי-יון, והוא מיועד בעיקר לילדים קטנים, אך בכל זאת מהווה גם חומר מחשבה למבוגרים. הספר מדבר על קבלת השונה, האחר, ומביע את ערכי הסובלנות.

עלילה
-----

גיבור סיפורנו הוא ילד, המגדל פילון קטן כחיית מחמד. אין עוד הרבה ילדים כמוהו, המחזיקים חיות משונות. רוב הילדים מחזיקים חיות כמו כלבים וחתולים. הוא מרגיש אחר ושונה מכולם. הוא מאוד אוהב את הפילון שלו. יום אחד מכריזים במועדון החיות השכונתי על מפגש ילדים וחיות המחמד שלהם, והילד הולך עם פילון המחמד שלו לשם. כאשר הוא מגיע לפתח המועדון, הוא נפעם לראות על הדלת שלט ועליו כתוב "פילים לא מתקבלים". הוא עצוב ומדוכדך, ומתיישב על ספסל ליד ילדה לא רחוק משם. לפתע הוא רואה שהילדה יושבת ביחד עם חיית המחמד המיוחדת שלה. היא מגדלת בואש! "למרות שלא היה כתוב 'בואש' על השלט", היא אומרת, "והוא בכלל לא מסריח", שניהם גורשו ממועדון החיות. הילד והילדה מחליטים לפתוח מועדון חיות משלהם, ועליו הם תולים שלט: ״כולם מוזמנים״.

הסופרת
------

ליזה מנטצ'ב (אנ') נולדה במדינת קליפורניה שבארצות הברית ב-30 בדצמבר 1975. מנטצ'ב היא סופרת של רומני פנטזיה וסיפורים קצרים. היא ידועה בעיקר בזכות סדרת התיאטרון שלה, שהיא טרילוגיה של רומני פנטזיה לנערים. אחד מספריה, "עיניים כמו כוכבים" (באנגלית - "Eyes Like Stars") הראשון בסדרת "אילומינטה" (Illuminata), היה מועמד לפרס אנדרה נורטון לשנת 2009 למדע בדיוני ופנטזיה לצעירים. הספר היה מועמד גם לפרס מיתופואי לספרות ילדים בשנת 2010. הספר השלישי בסדרה "So Silver Bright" נבחר כאחד מחמשת הרומנים המובילים ב-YA בשנת 2011. הרומן הבדיוני שלה הופיע במגזינים "Weird Tales",‏ "Strange Horizons",‏ "Faerie Magazine" ו-"Clarkesworld Magazine".

ביקורות
-------

הספר עורר התלהבות וזכה להצלחה ולמכירות רבות מיד עם הוצאתו לאור בעברית. אמרו עליו שהוא ספר מתר, מרגש ומחמם את הלב, עם מסר חשוב. ב-2019, הספר נבחר על ידי ספריית פיג'מה וכך הופץ בין ילדי הגן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליזה מנטצ'ב, **פילים לא מתקבלים**, תרגום: ראובן ניצן, אגם הוצאה לאור, 2019
2. ↑  פילים לא מתקבלים, באתר אגם הוצאה לאור
3. ↑  נועה הולצר, פילים לא מתקבלים - סקירה, באתר פרלמנט הספרים
4. ↑  פילים לא מתקבלים, באתר ספריית פיג'מה

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פילים לא מתקבלים"**.
**פיליפ אוֹגָן** (בצרפתית: **Philippe Auguin**; נולד ב-1961) הוא מנצח צרפתי.

ביוגרפיה
--------

אוגן נולד בניס. הוא למד לנגן בקרן יער בקונסרבטוריון של ניס, ושם החל גם את לימודי הניצוח שלו, אותם סיים באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה בשנת 1988.

אוגן היה עוזרו של המנצח הרברט פון קאראיין במשך שלוש שנים, ולאחר מכן עבד עם גאורג שולטי. הוא ניצח על מספר תזמורות ידועות, בהן התזמורת הפילהרמונית של וינה, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן והתזמורת הלאומית של צרפת. ניצח על אופרות רבות בבתי אופרה ידועים, בהם לה סקאלה, קובנט גרדן, האופרה הממלכתית של בוואריה ומטרופוליטן אופרה.

בתחילת 1990 מונה אוגן למנצח הראשי של האופרה של שטוטגרט, בשנים 1994–1995 היה המנהל המוזיקלי של תזמורת בראונשווייג, ובשנת 1998 של בית האופרה בנירנברג. הוא השתתף בפסטיבל זלצבורג ובמספר פסטיבלי מוזיקה קלאסית נוספים, בהם פסטיבל המוזיקה בשלזוויג-הולשטיין ופסטיבל האמנויות בהונג קונג.

באוקטובר 2010 התמנה למנהל המוזיקלי של האופרה הלאומית בוושינגטון די. סי.

רפרטואר
-------

פיליפ אוגן מבצע רפרטואר רחב של יצירות, בסגנונות מוזיקליים שונים. הוא אמר בראיון: "לא בזבזתי 30 שנה רק על יצירות של וגנר בגרמניה ושל ורדי באיטליה." הוא ניצח על ביצועי יצירות של מוצרט, אנטון ברוקנר, איגור סטרווינסקי, בלה בארטוק ועוד. כמו כן הוא ביצע יצירות של מלחינים עכשוויים כמו הנס ורנר הנצה, פיטר מקסוול דייוויס ופייר בולז. בנוסף, אוגן ניצח על כל הסימפוניות של גוסטב מאהלר.

בשנת 2010 פורסמה ביקורת אוהדת במיוחד על ניצוחיו לאופרה "סאלומה" של ריכרד שטראוס ול"דמדומי האלים" של ריכרד וגנר.

בסרט משימה בלתי אפשרית 5 מוצגים קטעים רבים מהאופרה "טורנדוט", כפי שבוצעה בבית האופרה של וינה בניצוחו של פיליפ אוגן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פיליפ אוגן (באנגלית)

* פיליפ אוגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פיליפ אוגן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13958964t (data)
* GND: 123361583
* ISNI: 0000 0000 8386 3231
* LCCN: no95039210
* MusicBrainz: 43a735c9-443b-4fc6-81fb-8fe9d120e833
* NKC: xx0165654
* SUDOC: 080852904
* VIAF: 59275714
* WorldCat: lccn-no95039210

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נקודת ויליאמסון.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בלשון יבשה בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה, עם הערך "סלע ויליאמסון (אנטארקטיקה)", העוסק בסלע מצפון לאי רוס, שבאנטארקטיקה.

**ראש ויליאמסון** (באנגלית: **Williamson Head**) הוא לשון יבשה בולטת, בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה ממוקמת 11 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מראש דרייק.

שיא גובהה של לשון היבשה 36 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גלוי הלשון

לשון היבשה התגלתה בפברואר 1911 על ידי צוות הספינה טרה נובה, ספינת משלחת טרה נובה (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910- 1913), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.

### מקור השם

סקוט נתן לאתר את שמו.

סקוט קרא ללשון היבשה על שמו של תומאס ס. ויליאמסון (Thomas S. Williamson), מהצי המלכותי, שהיה חבר המשלחת.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 224
• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 409

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש ויליאמסון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* ראש ויליאמסון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* ראש ויליאמסון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת אזור ראש ויליאמסון
* ראש ויליאמסון באתר marineregions
* נתוני זריחת/ שקיעת שמש/ירח עדכניים עבור ראש ויליאמסון
* מזג אוויר נוכחי מעודכן בראש ויליאמסון
	+ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור ראש ויליאמסון
	+ סטטיסטיקות מזג אוויר ונתוני מזג אוויר היסטוריים עבור ראש ויליאמסון

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי
ישיבת "השדולה לתחבורה בת קיימא" בכנסת ה-19, שבראשות חברי הכנסת תמר זנדברג (מרצ) ויריב לוין (הליכוד - ישראל ביתנו)
בכנסת או בממשלה, **שְׁדֻלָּה** (או **לוֹבִּי**) היא קבוצה של חברי הכנסת, לאו דווקא מאותה סיעה, הפועלת לשם קידום רעיון מסוים. לשדולות אין מעמד רשמי, מה שמאפשר לה חופש פעולה מסוים שמנותק מסדר יומה של הכנסת על כן, לצד היתרון בחופש הפעולה, מדובר בהתארגנות ללא כלים פרלמנטריים שעומדים לרשותה, ולפיכך ללא סמכות פורמלית.

בכנסת ה-16 נמנו כ-44 שדולות, בכנסת ה-17 מעל 50 שדולות ובכנסת ה-20 קיימות כ-180 שדולות.

שדולה היא התארגנות וולנטרית של חברי כנסת. סדר היום של שדולה והאג'נדה שלה, לצד תדירות פעולותיה, היוזמות ושיתופי הפעולה שהיא יוצרת, כל אלו תלויים ברצון ובמטרת השדולה. לאורך השנים נושאים רבים נבחרו לקבל קידום על ידי שדולות. בין השאר, נוצרו שדולות למען אזורים גאוגרפיים: הנגב והגליל, יש"ע, ירושלים, הגולן, תושבי תל אביב, ראשון לציון, חיפה והקריות, אשדוד ובקעת הירדן; וכן שדולות למען קבוצות אוכלוסייה: שדולה חקלאית, למען הבדואים בנגב, הגמלאים, המאבטחים, יוצאים בשאלה, אנשים עם מוגבלויות, נוער עולה וענף הבנייה. יקיימות גם שדולות שממוקדות בנושאי ליבה, בין השאר למאבק בבעיית יוקר המחיה בישראל, למען חוקה, נגד קזינו, מאבק בתאונות דרכים, מאבק בסמים, טיפול בחיילי המילואים ודאגה לבריאות הציבור.

חלק מהשדולות הן בעלות חברים רבים (מעל חמישה).

בכנסת ה-16, לדוגמה, היו בעלות חברים רבים "השדולה לקידום היחסים עם הקהילות הנוצריות בעולם" (אשר המשיכה עם חברים רבים גם בכנסת ה-17), ו"השדולה להשכלה גבוהה" [אשר בכנסת ה-17 היה בה רק חבר בודד (מנחם בן ששון)].

בכנסת ה-17 היו חברים רבים בשדולה "הסביבתית-חברתית", ובשדולה "למען ירושלים".

פעמים רבות יש לשדולות כמה יושבי ראש, ולעיתים השדולה מונה כמה יושבי ראש, ללא חברים נוספים.

רוב השדולות בכנסת הן בעלות חבר אחד בלבד ואינן אלא מצג של שדולה המשמש ככלי הצהרתי של חבר כנסת לגבי חשיבות נושא מסוים בעיניו.

יש אף מקרים שבהם שתי שדולות עוסקות בנושא אחד. כך למשל, בכנסת ה-16 הייתה שדולה לצרכנות של דני יתום, והשדולה להגנת הצרכן של אורית נוקד. בשני המקרים הם היו החברים היחידים בשדולתם.

קישורים חיצוניים
----------------

* שדולות בכנסת, באתר הכנסת
* רשימת שדולות, באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדי ארבל, שדולות בכנסת, באתר הפורום לחברה האזרחית
2. ↑  ברקת שמאי, מדוע חברי כנסת מקימים שדולות ?, באתר
**אדולפו גרסיה אורטגה** (בספרדית: **Adolfo García Ortega**; נולד בוואיאדוליד ב-22 במאי 1958) הוא סופר ומתרגם ספרדי.

מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 הוא מבקר תרבות וספרות בעיתונים כמו אל פאיס בו הוא גם בעל טור, דיאריו 16 ולה ונגארדיה ובעיתוני ספרות. עסק בעריכה ספרותית בהוצאות הספרים "אגילר" ו"סייש באראל", ותרגם ספרים רבים, ביניהם של הסופרים רולאן בארת ומיקל מרטי אי פול. משנת 2000 עוסק כעורך ראשי וכיועץ בחברת המדיה הספרדית Grupo Planeta.  

אורטגה כתב 11 נובלות, 6 מסות ו-9 ספרי שירה. הוא זכה בפרס המבקרים של קסטיליה ולאון ב-2007 על ספרו *Automaton*, וב-2008 זכה בפרס על שם הסופרת דולסה צ‘אקון על ספרו "האיש שקנה ימי הולדת". הספר יצא לאור ב-2003, תורגם לעברית על ידי עינת טלמון ויצא בהוצאת אבן חושן ב-2007.

הוא מתגורר מאז 1982 במדריד.

קישורים חיצוניים
----------------

* רועי בית לוי, גם קתולי, גם יהודי. כזהו הסופר הספרדי אדולפו גרסיה אורטגה, באתר הארץ, 27 בפברואר 2009
* אסתי סגל, ‏"בגיל 13 הכרזתי על עצמי כיהודי", באתר גלובס, 17 בפברואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  הספר באתר הוצאת חושן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261677905171
* BIBSYS: 12028085
* BNE: XX936628
* BnF: cb12210290b (data)
* CANTIC: a11058195
* GND: 139900829
* ISNI: 0000 0001 0927 9405
* LCCN: n93019094
* NKC: xx0245501
* NTA: 084885939
* SELIBR: 336151
* SUDOC: 030749050
* VIAF: 97835953
* WorldCat: lccn-n93019094

 |