recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גרנט לואלין** (באנגלית: **Grant Llewellyn**; נולד ב-29 בדצמבר 1960, טנבי, פמברוקנשייר, ויילס) הוא מנצח ולשי.

חייו
----

לואלין החל לפתח את מוניטין הניצוח שלו בשנת 1985, כשקיבל משרת עמית ניצוח במרכז המוזיקה טנגלווד במסצ'וסטס. מדריכיו שם היו ליאונרד ברנשטיין, סייג'י אוזאווה, קורט מאזור ואנדרה פרווין. בהמשך ניצח בקונצרטים בפסטיבל טנגלווד על תזמורת הטיילת של בוסטון וכעוזר מנצח של התזמורת הסימפונית של בוסטון. משנת 1990 עד 1995 היה מנצח חבר של תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס. לואלין היה מנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית סטאוונגר משנת 1993 עד 1996. לואלין כיהן כמנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של אנטוורפן בשנים 1995 עד 1998.

משנת 2001 עד 2006 כיהן לואלין כמנהל מוזיקלי של אגודת הנדל והיידן בבוסטון, מאסצ'וסטס ועכשיו הוא נושא בתואר המנצח הראשי של האגודה. מאז יולי 2004 הוא המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית. החוזה ההתחלתי שלו היה לארבע שנים, ובנובמבר 2006 הוארך עד 2012. בשנת 2020 סיים את תפקידו בתזמורת.

כמנצח אופרה, ניצח לואלין על הצגות באופרה האנגלית הלאומית (חליל הקסם) ותיאטרון האופרה של סנט לואיס. הוא יצר קשרים עם הבמאי צ'ן-שי ז'נג בהפקה משנת 2001 של דידו ואניאס מאת הנרי פרסל ב"פסטיבל ספולטו בארצות הברית". עוד ניצח בשנת 2003 על הפקה חדשה של "מאנון" מאת ז'יל מאסנה ב"אופרה נורת'". לא מכבר השתתף כמנצח בתחרות "זמר העולם מטעם BBC קארדיף. 

לואלין, אשתו שרלוט וארבעת ילדיהם חיים בקארדיף.

בספטמבר 2020 עבר לואלין שבץ מוחי, ואם כי חזר לנצח, עודנו מתמודד עם תוצאות הפגיעה ומרגיש, שלעולם לא יחזור להיות ממש כשהיה לפני.

קישורים חיצוניים
----------------

* גרנט לואלין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גרנט לואלין, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vivien Schweitzer (27 בנובמבר 2006). "Grant Llewellyn Extends Contract as North Carolina Symphony Music Director". *Playbill Arts*. נבדק ב-2008-04-16. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  חדשות BBC ויילס.יוני 2021

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מוהאי טאנג** | **מנצח ראשי, התזמורת הסימפונית של אנטוורפן**
1995-1998 | **הבא**:**פיליפ הרווחה** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**כריסטופר הוגווד** | **מנהל מוזיקלי, אגודת הנדל והיידן**
2001-2006 | **הבא**:**רוג'ר נורינגטון (יועץ אמנותי)** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**גרהרדט צימרמן** | **מנהל מוזיקלי, התזמורת הסימפונית של קרוליינה הצפונית**
2004-ממשיך | **הבא**:**לא נקבע** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5078032
* BnF: cb14199913r (data)
* CiNii: DA10656406
* GND: 13482525X
* ISNI: 0000 0000 8099 2150
* LCCN: n93091640
* MusicBrainz: 9f825166-c5d5-4e80-9472-bd2515f225db
* NLP: A29270820
* SUDOC: 157336794
* VIAF: 19891715
* WorldCat: lccn-n93091640

 |
**אלפרד ברנהיים** (בגרמנית: **Alfred Bernheim**;‏ 11 ביולי 1885 – 16 במרץ 1974) היה צלם ישראלי יליד גרמניה.

ביוגרפיה
--------

אלפרד ברנהיים נולד בכפר טינגן (Tiengen) שבדרום גרמניה בשנת 1885. הוא היה הצעיר מבין ששת ילדי משפחה שומרת מצוות. אביו עסק בסחר בנדל"ן ושימש כראש הקהילה היהודית בכפר. בגיל 10 נפטר אביו והמשפחה עברה להתגורר בעיר קרלסרוהה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שוחרר משרות צבאי, כנראה בשל לקות בראייתו. על פי השערות ביקש ברנהיים לעסוק באדריכלות, אולם החל לעסוק בצילום כאוטודידקט. בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 למד צילום אצל וולטר הגה בוויימאר ואמנות שימושית בפפורצהיים. במקביל עבד כמתלמד-מתנדב בבית חרושת לכלי כסף בעיר. בשנת 1933 פתח סטודיו בברלין ואף לימד שבעה תלמידים בו.

בשנת 1934, בעקבות עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, עלה לארץ-ישראל והתיישב בירושלים. הוא הקים בביתו מעבדת צילום והתפרנס מתצלומים מוזמנים למוסדות שונים ובעיקר בית הנכות הלאומי בצלאל והאוניברסיטה העברית. בשנת 1956 הצטרפה הצלמת ריקרדה שוורין לסטודיו של ברנהיים ונטלה חלק פעיל בעבודתו. לאחר פטירתו של ברנהיים המשיכה שוורין לנהל את הסטודיו עד לפרישתה לגמלאות בשנת 1982.

עיקר יצירתו של ברנהיים התמקדה ביצירת דיוקנאות ובצילומי אדריכלות. בשנותיו הראשונות בארץ ישראל עסק גם בצילום מסחרי בסגנון "הצילום החדש". עיזבונו של ברנהיים, הכולל כ-20,000 נגטיבים, נמצא באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים.

גלריה
-----

* דיוקן איזידור אשהייםדיוקן איזידור אשהיים
* דיוקן מרדכי נרקיסדיוקן מרדכי נרקיס
* ראש רחביה, 1937-1936ראש רחביה, 1937-1936
* המרכז הרפואי הדסה בהר הצופים, 1939-1936המרכז הרפואי הדסה בהר הצופים, 1939-1936
* קפה טעמון, ירושליםקפה טעמון, ירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד ברנהיים** בוויקישיתוף
* אלפרד ברנהיים, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 272164
* NLI: 987007287541305171
* BnF: cb124238621 (data)
* GND: 13679954X
* ISNI: 0000 0000 6688 6773
* LCCN: nr94015425
* NKC: zmp20231184999
* NTA: 072794305
* PIC: 270492
* RKD: 395289
* SUDOC: 033365547
* ULAN: 500129368
* VIAF: 68810814
* WorldCat: lccn-nr94015425

 |
כרזה של הסרט "הרקולס 2: מאפס לנכס".
**הרקולס** (אנגלית: **Disney's Hercules: The Animated Series**) היא סדרת טלוויזיה מבית היוצר של חברת וולט דיסני שהופקה בשנת 1998. הסדרה מבוססת על סרט בשם זהה שהפיקו אולפני דיסני. לסדרה הופקה עונה אחת בלבד ובה 65 פרקים, הקשר של תוכן הסדרה למיתולוגיה היוונית קלוש מאד.

עלילה
-----

עלילת הסדרה מתרחשת לפני שהרקולס פגש את מגארה, כאשר הרקולס היה מתאמן אצל פילוקטטס על מנת להפוך לגיבור. בהשוואה לסרט עלילת הסדרה מתרחשת במהלך השיר של פילוקטטס "התקווה האחרונה". רק הפרק "הרקולס והשנתון" מתרחש לאחר אירועי הסרט, כאשר הרקולס ומגארה כבר נשואים. עלילת הסדרה מתמקדת בהרקולס בזמן שהוא למד באקדמיית פרומתאוס יחד עם חבריו איקרוס וקסנדרה.

דמויות
------

 ערך מורחב – **הרקולס (דיסני) - דמויות**

הרקולס והשנתון
--------------

**"הרקולס והשנתון"** הוא הפרק היחיד בסדרה שעלילתו מתרחשת לאחר אירועי הסרט ולא במהלכו.

### עלילת הפרק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

הרקולס והלילה הערבי
-------------------

 ערך מורחב – **הרקולס והלילה הערבי**  

**"הרקולס והלילה הערבי"** הוא פרק בסדרה שמציג קרוסאובר בין הרקולס לאלאדין. בפרק הופיעו שש דמויות מהסרט של דיסני "אלאדין".

### עלילת הפרק

הכישוף של נאסירה שכובל את נשמתו של ג'אפר לעולם החיים מתבטל, וזה גורם לנשמתו של ג'אפר להגיע לשאול (עולם המתים). ג'אפר מנסה לשכנע את אל המתים האדס להחזירו לחיים. בהתחלה האדס אדיש אליו, אך לאחר שהם מגלים שלשניהם יש מכנה משותף, (ג'אפר רוצה לשלוט באגרבה במקום הסולטאן, אך אלאדין הצליח להביס אותו, והאדס רוצה לשלוט באולימפוס במקום זאוס, אך הרקולס הצליח להביס אותו.) האדס מחזיר לחיים את ג'אפר, והשניים משתפים פעולה נגד אלאדין והרקולס. ג'אפר מנסה לתקוף את הרקולס בעוד כאב ופחד מנסים לתקוף את אלאדין, אך הרקולס גובר על ג'אפר ואלאדין גובר על כאב ופחד. לאחר מכן ג'אפר והאדס חוטפים את איקרוס ואבו, ומפלילים את אלאדין והרקולס במעשה. כתוצאה מכך אלאדין והרקולס נלחמים זה בזה, אך לבסוף הם הופכים לחברים, לאחר שהם מגלים שג'אפר והאדס הם אלה שחטפו את איקרוס ואבו. אלאדין והרקולס יוצאים להציל את איקרוס ואבו, והם מצליחים להביס את ג'אפר. ג'אפר חוזר להיות נשמה, והנשמות שבסטיקס (נהר המתים) מושכות אותו אל תוך הסטיקס.

הרקולס 2: מאפס לנכס
-------------------

**"הרקולס 2: מאפס לנכס"** הוא סרט המשך לסרט של דיסני משנת 1997 "הרקולס". הסרט יצא ב-31 באוגוסט 1998 והוא מבוסס על ארבעה פרקים מהסדרה. הסרט מציג את הפרק "הרקולס והשנתון" שהוא הפרק היחיד בסדרה שעלילתו מתרחשת לאחר אירועי הסרט הראשון ולא במהלכו. בפרק שמוצג בסרט מוחלפים זכרונותיו של הרקולס מלימודיו באקדמיית פרומתאוס בשלושה פרקים מלאים מהסדרה והם: "הרקולס והיום הראשון ללימודים", "הרקולס והגרים הנוקם" ו-"הרקולס והביקור מזאוס".

הסדרה בהשוואה למיתולוגיה היוונית
--------------------------------

הסדרה לקתה באי דיוקים בהשוואה למיתולוגיות היווניות. כך, לדוגמה, חלק מהדמויות מופיעות בשמות הלקוחים מרומית (לדוגמה - קופידון), אחרות משנות תפקידן מאלים לבני תמותה וכיוצא בזה ועלילות שונות מתערבבות זו בזו (לדוגמה, בסדרה שולבה עלילת מלחמת טרויה, על אף שהתרחשה על פי המיתולוגיה לאחר מותו של הרקולס).

קישורים חיצוניים
----------------

* "הרקולס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הרקולס", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית)
* "הרקולס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברצועת בד לספר תורה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו וימפל (פירושונים).
וימפל במוזיאון היהודי של ניו יורק
ילד גולל וימפל בקהילת אהבת תורה. הגלילה מתבצעת מלמטה ללמעלה כמנהג פרנקפורט בהתאם לכלל "מעלים בקודש ואין מורידין".
**וימפֶּל** (בכתיב יידי: **ווימפל**, **ווימפעל**; בגרמנית: **Wimpel**) או **מפה** הוא כינוי לחיתול ששימש תינוקות בברית המילה שלהם, שעל פי מנהג כמה קהילות בגרמניה, כשהגיע התינוק לגיל שלוש נתנה משפחתו את החיתול מתנה לבית הכנסת כדי שישמש לעיטוף ספר התורה.

רוחבו של ה"וימפל" הוא כ-20 ס"מ ואורכו כ-3 מטרים, הוא היה מקושט ביצירות אמנות ונרקמו עליו שמותיהם של התינוק ואביו. השימוש בווימפל נהג בעיקר בדרום גרמניה אך גם במספר קהילות בצפון גרמניה ובאיטליה.

רוב החיתולים נשרפו בליל הבדולח או הושמדו בשואה, והמעטים שנשמרו נמצאים במוזיאונים בישראל ובעולם.

המנהג היום
----------

ניסיון להמשיך מנהג זה נעשה במושבה "אביגדור" שבארגנטינה, על ידי פליטים מגרמניה שהגיעו לשם בשנת 1937.

גם בישראל נעשו ניסיונות דומים: בקיבוץ חפץ חיים המסורת נמשכת עד היום, כאשר נהוג שהסב מגביה את ספר התורה, האב גולל והילד בן השלוש חוגר את הווימפל סביב ספר התורה. גם בבתי הכנסת "איחוד שיבת ציון" בתל אביב, "מקור חיים" בפתח תקווה, מניין צעירים בבית אל ,"אהבת תורה" בחיפה ובקהילת "קול צופייך" בירושלים ממשיכים מנהג זה.

המנהג נפוץ בכל הקהילות של מכון מורשת אשכנז שהוקמו בארץ, וכן בבתי הכנסת של היקים ברחבי העולם.

בציורו של מוריץ אופנהיים *Das Schultragen*‏ (1869) נראים אב ובנו בטקס הצגת הווימפל בבית הכנסת.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין שלמה המבורגר, **שרשי מנהג אשכנז**, כרך ב, בני ברק: מכון מורשת אשכנז, 2000, עמ' 515.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וימפל** בוויקישיתוף
* וימפל, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
* דוד דוידוביץ, חיתול שנעשה אבנט לספר תורה, דבר, 9 ביוני 1978

הערות שוליים
------------

1. ↑  'וימפל' בגרמנית: "לגלול" או "דגל". אפשרות נוספת היא שמדובר בשיבוש של המילה "וינטל" - חיתול.
2. ↑  ראו למשל בעדת ישראל בברלין: חנני ברייטקופף, ‏היסטוריה בברלין: הקהילה היהודית בחגיגה משולשת, באתר כיכר השבת, 23 בדצמבר 2021.
3. ↑  הציור כיום שמור במוזיאון היהודי של ניו יורק: The Presentation at the Synagogue (Das Schultragen), באתר המוזיאון היהודי של ניו יורק.

| ספר תורה |
| --- |
| כתיבת סת"ם | כתב סת"ם • דיו סת"ם • קלף • גוויל • סופר סת"ם • שרטוט בסת"ם • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות |  |
| קריאת התורה | הוצאת ספר תורה • אתה הראת • ויהי בנסוע • בריך שמיה • קריאת התורה • בעל קורא • עלייה לתורה • ברכו • ברכות התורה • הגבהה • גלילה • מי שברך |
| צורת האותיות | קרי וכתיב • אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך • אותיות תלויות • אותיות מנוקדות • תיוג |
| נוסח התורה | מסורה • נוסח המסורה • כתב יד לנינגרד • כתר ארם צובא • כתר דמשק • תנ"ך קניקוט • ספר תאגי • ווי העמודים |
| מצוות ואיסורים | מצוות כתיבת ספר תורה • קריאת התורה • תלמוד תורה |
| מנהגים | הכנסת ספר תורה • היכל • ארון קודש • יד • מעיל • עצי חיים • וימפל |
**דניאל "דני" נואל דרינקווטר** (באנגלית: **Daniel Noel "Danny" Drinkwater**; נולד ב-5 במרץ 1990) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

דרינקווטר נולד במנצ'סטר שבאנגליה. שיחק במועדון הנוער של מנצ'סטר יונייטד ובנבחרות אנגליה עד גיל 18 ועד גיל 19. ב-2009 זומן לסגל הקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר יונייטד אך לא שותף בפועל במשחק. באוגוסט 2009 הושאל להאדרספילד טאון מהליגה השלישית. עונה לאחר מכן הושאל לקארדיף סיטי מהליגה השנייה, בינואר 2011 הושאל לווטפורד מהליגה השנייה ושיחק בקבוצה עד תום העונה. באוגוסט 2011 הושאל לבארנסלי מהליגה השנייה ושיחק בשורותיה עד ינואר 2012.

בינואר 2012 עבר דרינקווטר ללסטר סיטי מהליגה השנייה. בעונת 2013/2014 כבש שבעה שערים ב-45 משחקי ליגה, הוא סייע ללסטר להעפיל לפרמייר ליג ונבחר לנבחרת העונה של הליגה השנייה. בעונתו הראשונה בפרמייר ליג שותף ב-24 משחקים מהם פתח ב-16 וסייע ללסטר שסיימה במקום ה-14 להישאר בליגה. בעונת 2015/2016 היה חלק משמעותי בזכייה המפתיעה של לסטר באליפות הפרמייר ליג הראשונה בתולדותיה.

ב-31 באוגוסט 2017 ביום האחרון של חלון ההעברות חתם דרינקווטר בצ'לסי תמורת 33 מיליון ליש"ט.

ב-8 באוגוסט 2019 הושאל לברנלי עד ל-6 בינואר 2020. ב-7 בינואר 2020 הושאל לאסטון וילה עד לסוף העונה. ב-18 בינואר 2021 הושאל לקסימפאשה הטורקית עד לסיום העונה. ב-30 באוגוסט 2021 הושאל לרדינג מהצ'מפיונשיפ לעונה אחת.

### קריירת נבחרות

דרינקווטר היה חבר בסגל נבחרת אנגליה עד גיל 18 ובנבחרת אנגליה עד גיל 19 שסיימה שנייה באליפות אירופה ב-2009. במרץ 2016 זומן לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת ורשם את הופעת הבכורה שלו ב-29 במרץ במשחק ידידות מול נבחרת הולנד שהסתיים בהפסד 2-1. דרינקווטר נבחר לשחקן המצטיין של המשחק. למרות הזכייה באליפות במדי לסטר סיטי, נופה דרינקווטר מסגל נבחרת אנגליה ליורו 2016 בצרפת.

תארים
-----

לסטר סיטי
* אליפות אנגליה: 2015/2016

צ'לסי
* הליגה האירופית: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני דרינקווטר** בוויקישיתוף
* דני דרינקווטר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
* דני דרינקווטר באתר לסטר סיטי
* דני דרינקווטר באתר התאחדות הכדורגל האנגלית
* דני דרינקווטר באתר הפרמייר ליג
* נדב יעקבי, שתה מהבאר: סיפור ההצלחה של דרינקווטר, באתר ynet, 29 באפריל 2016
* מתן בכור‏, אז נפלת, זה הסיפור: דני דרינקווטר הפך מגיבור אהוב לסמל לחמדנות, באתר וואלה!‏, 27 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
2. ↑  England rookie Danny Drinkwater timing his Euro 2016 run to perfection, דיילי מירור, 29 במרץ 2016
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגם במקדוניה הצפונית וביוון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו דויראן (פירושונים).

**אגם דוֹיְרָאן** (בבולגרית: **Дойранско езеро**, במקדונית: **Дојранско Езеро**), הוא אגם המשתרע של שטח של 43.1 קמ"ר, בשטח מקדוניה הצפונית וחבל מערב מקדוניה המצוי ביוון. במערבו מצויה העיר המקדונית דויראן, בצפונו מורדות הרי בלאסיצה ובדרומו העיר דויראני ביוון.

אזור האגם, היה הקו הדרומי של החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה והיווה תפאורה לשלושה קרבות קשים בין כוחות בריטיים ויווניים מצד מדינות ההסכמה וכוחות צבא ממלכת בולגריה שנלחמו לצד מעצמות המרכז. בסמיכות לאגם קיימים אנדרטה להנצחת הקרבות ושני בתי עלמין, האחד בריטי והאחד יווני.

מבחינת החי והצומח, ישנם זוחלים, עופות מסוגים שונים ובאגם עצמו רכיכות מיני בעלי חיים ספוגיים, מיני דו-חיים ודגי מאכל כגון קרפיון. מרבית העצים הסמוכים לאגם הם עצי ערבה ושקמה. באזור הצפון מזרחי של האגם, קיים יער עצי אלון ושמורת ציפורים נודדות.

האגם ממוקם בין הלוחות הטקטוניים של הר קרקיני והאזור מועד לרעידות אדמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם דויראן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט של האגם (יוון)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אדם דויראן", באתר משרד החוץ היווני (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge493176
* VIAF: 316735942
* WorldCat (עם VIAF): 316735942

 |
**רוברט ברוס קריין** (באנגלית: **Robert Bruce Crane**;‏ 1857 - 30 באוקטובר 1937) היה צייר אמריקאי. הוא הצטרף למושבה Lyme Art בראשית המאה העשרים. אולם התקופה הפעילה ביותר שלו הגיעה לאחר 1920, כאשר במשך יותר מעשור עשה רישומי שמן של יער, כרי דשא וגבעות. הוא התפתח לצייר טונליסטי בהשפעת ז'אן צ'ארלס קאזין בגריז-סור-לוינג. העבודות הבוגרות של קריין היו כמעט תמיד סצינות סתיו וחורף. בדרך כלל הוא צייר בסטודיו שלו בברונקסוויל, ניו יורק, שם כמו רבים מהטונליסטים הסתמך בעיקר על זיכרונות מחוויות הרישום שלו בחוץ.

יצירה מוקדמת
------------

אביו של ברוס קריין, סולומון קריין, היה אמן חובב בעצמו והכיר לבנו את תחום האמנות בניו יורק מגיל צעיר. עם זאת, בטיול קיץ להרי האדירונדאק הוא שגרם להתעניינותו של ברוס בציור. בגיל שבע עשרה בסביבות 1874 עבר עם משפחתו לאליזבת, ניו ג'רזי שם הוא עבד כצייר אצל אדריכל. בתקווה להתחיל קריירה בתחום זה, הוא פנה לאמן המפורסם אלכסנדר הלוויג וויאנט וביקש להתחיל אצלו חניכה. וויאנט ביקש לראות כמה מעבודותיו של קריין, אך ברוס לא האמין כי כישוריו מספיקים כדי להרשים את וויאנט. לכן, הוא דחה את הבקשה ובילה את השנה שלאחר מכן, בשיפור כישוריו לפני שהראה את עבודתו בפני וויאנט והחל לעבוד אתו. הם נשארו חברים עד מותו של וויאנט.

תהילה
-----

ברוס קריין החל ללמוד בליגת הסטודנטים לאמנויות בניו יורק ובשנת 1876 הוצג לראשונה בתערוכה באקדמיה הלאומית לעיצוב, והגיש את ציור בשם "הכנסייה השוודית העתיקה, פילדלפיה "

ברוס קריין, נוף בשלג
קריין החל לצייר נופים של איסט המפטון ולונג איילנד, מה שהביא לו שבחים ואישור ביקורתי (כמו גם הכנסה קבועה.) לאחר מכן עזב את ניו יורק ללמוד בצרפת אצל ז'אן צ'ארלס קאזין, צייר צרפתי ידוע של המאה ה-19. הוא חווה שם הצלחה אך הדברים עמדו להשתנות.

משבר משפחתי
-----------

אשתו הראשונה של ברוס קריין, ז'אן בוצ'ארד בריינרד, אושפזה במוסד סגור, אף כי מעולם לא הובהר אם הדבר נבע ממחלת נפש ממשית או היה זה מקרה של אלכוהוליזם, כפי שהסבירה אן קריין (בתה מנישואים קודמים). ז'אן החלה להאשים בפומבי את ברוס קריין בניאוף עם בתו החורגת אן, אך התיק נדחה והגירושין הסתיימו בשנת 1902. ברוס יתחתן עם אן בריינרד שנתיים לאחר מכן, למרות פער גיל 25. הייתה להם בת, שנקראה גם אן.

חזרה לתהילה
-----------

פרק הזמן הזה גרם למבקרים רבים להאמין שקריין איבד את מגעו ואת כישוריו. אבל חזרתו להרי האדירונדאק גרמה לעבודתו להתבגר כשהחל להתמקד ביסודות הטבע.

ברוס קריין, גבעות בחורף
בשנת 1909 זכה במדליית ארד בתערוכת מכון קרנגי על עבודותיו, והראה שהוא עדיין בכושר טוב. במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-20, קריין זכה לפחות בעשרה פרסים גדולים ולאומיים ובינלאומיים.

הוא גם היה קשור לגלריות האומנות של גרנד סנטרל והשתתף בתערוכת חבריו בשנת 1933. בשנת 1897 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כאקדמאי חבר, והפך לאקדמאי מלא בשנת 1901.

מוות
----

קריין שבר את אגן הירכיים בנפילה בשנת 1935, שכמעט הרגה אותו. את שארית שנותיו בילה בברונקסוויל לפני שמת ב-30 באוקטובר 1937.

הוא קבור בבית העלמין גרין-ווד, ברוקלין.

ברוס קריין, נוף סתווי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברוס קריין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  New York Times obituary

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6708 0587
* LCCN: no2004002801
* RKD: 18982
* SNAC: w66133xh
* ULAN: 500017443
* VIAF: 66172957
* WorldCat: lccn-no2004002801

 |
**חד-צלע חלק**, (שם מדעי: *Compsobuthus levyi,* מכונה בטעות בשם הלא-רשמי "חד-צלע דרומי") הוא עקרב נפוץ וקטן יחסית, שגודלו עד כ-4 סנטימטרים (נקבות בוגרות), וצבעו הכללי צהוב. שם הסוג, "חד-צלע", נובע משלושה רכסים בולטים המסתיימים בחודים, מעין צלעות, על גבו של העקרב. את שמו המדעי קיבל ברוויזיה משנת 2012, על שמו של חוקר העכבישנים גרשם לוי.

מקומות חיות ותפוצה
------------------

חד-צלע חלק נפוץ בישראל, בסיני, ובירדן.

תפוצתו של חד-צלע חלק בישראל משתרעת בדרום הארץ ובמזרחה, באזורים מדבריים ולמעט שטחי חולות. בטבע שוכן תחת אבנים קטנות עד בינוניות ובקירות אבן.

עקיצה
-----

עקיצתו של עקרב זה אינה מסוכנת לאדם, עם זאת - ראוי שלא להקל בו ראש - וככל עקרב אחר, עקיצתו עשויה לגרום לתגובה אלרגית. מדובר בעקרב רגוע יחסית הממעט לעקוץ, אך תנועתו מהירה וכך גם עשויה להיות עקיצתו. ככלל, עקיצתו אינה מכאיבה בהרבה מעקיצת דבורת הדבש, ומסתכמת בדרך כלל בכאב מקומי, המותיר לאחריו עקצוץ שחולף בדרך כלל לאחר מספר שעות. עקרב זה אינו מרבה לחדור למגורי אדם.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |
**דיוויזיית השריון ה-11 של צבא ארצות הברית** (באנגלית: **11th Armored Division**) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוגוסט 1942 בפורט פולק, לואיזיאנה, ובהמשך השתתפה בתמרוני לואיזיאנה. ב-29 בספטמבר 1944 הפליגה הדיוויזיה מנמל ניו יורק לאנגליה, אליה הגיעה ב-11 באוקטובר, שם התאמנה במישור סולסברי. הדיוויזיה נחתה בחופי נורמנדי ב-16 בדצמבר 1944, ומיד הופנתה להגן על גשרי המז מפני מתקפת הארדנים הגרמנית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בבלגיה והשתתפה בחיסול הבליטה הגרמנית בארדנים. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה באזור הסאר והמוזל, ובמרץ חצתה את הריין והשתתפה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה התקדמה ברחבי בוואריה ואף חצתה את הדנובה, ובתחילת מאי נכנסה לאוסטריה והייתה היחידה הראשונה של הארמייה השלישית שנפגשה עם כוחות הצבא האדום. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש עד לפירוקה ב-31 באוגוסט 1945. במהלך המלחמה נהרגו 432 מחיילי הדיוויזיה ו-2,394 נפצעו.

מפקדים
------

* אדוארד ברוקס (אוגוסט 1942 – מרץ 1944)
* צ'ארלס ס. קילבורן (מרץ 1944 – מרץ 1945)
* הולמס א. דאגר (מרץ 1945 – מאי 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוויזיית השריון ה-11** בוויקישיתוף
* דיוויזיית השריון ה-11 (באנגלית)
טירת קרונבורג
**טירת קרונבורג** (בדנית: **Kronborg slottet**) שוכנת לחופי מצר ארסונד (Øresund) בעיר אלסינור (בדנית: Helsingør; באנגלית: Elsinore) שבצפון-מזרחו של האי שלן בדנמרק. הטירה הוקמה במיקום אסטרטגי סמוך לנקודה הצרה ביותר במצר ארסונד, שרוחבו מגיע בה ל-4 ק"מ בלבד.

היסטוריה
--------

החצר הפנימית
טירת קרונבורג מבחוץ
טירת קרונבורג וסביבתה
מצודת קרואון (Krogen) שהוקמה בשנות העשרים של המאה ה-15 קדמה לטירה הנוכחית. המצודה שכללה מספר מבנים מוקפים בחומה נועדה לאכוף את גביית מסי המעבר במצר הים שעליהם הורה המלך הדני אריק מפומרניה (אריק השביעי). 

בין השנים 1577 ו-1585 בנה פרדריק השני את הטירה הנוכחית בסגנון הרנסאנס, ושם האתר שונה לקרונבורג. 

בשנת 1629 פקדה שרפה את הטירה והיא נהרסה כמעט לחלוטין. תקרת הנחושת נמסה, המגדלים התמוטטו וחלק גדול מהריהוט ויצירות האמנות אבדו. רק הקפלה ניצלה בדרך נס, והאש לא הגיעה אל החומה החיצונית ואל מאגר אבק השרפה בטירה. עבודות השיקום נמשכו עשר שנים עד שנת 1639 אולם פנים הטירה לא שב לזוהרו המקורי. 

ב-1658 נכבשה רובה של דנמרק בידי השוודים והטירה נכבשה על ידיהם לאחר מצור בן שלושה שבועות. השוודים נסוגו לאחר שנתיים ולאחר שבזזו את הטירה והותירו אותה הרוסה באופן חלקי. הדנים הסיקו את המסקנות, ולקראת סוף המאה ה-17 חיזקו את הגנתה של הטירה והוסיפו חפירות סביבה, כך שעם תום העבודה נחשבה הטירה לחזקה באירופה. 

אולם בשנת 1801 שוב הוכיחה הטירה את חוסר מוכנותה לקרב. הצי הבריטי בפיקודו של לורד הוריישו נלסון חצה את מצר הארסונד בבטחה אל תוך הים הבלטי שכן אש תותחי הטירה לא הגיעה עד לצידו השני של המצר. 

החל באמצע המאה ה-18 ועד אמצע המאה ה-19 שימשה הטירה גם כבית כלא, והאסירים הועסקו, בין היתר, בעבודות התחזוקה של המבנה. חשיבותה כמשכן מלכותי הלכה ופחתה ומ-1785 ועד 1922 היא שימשה לצרכים צבאיים בלבד. 

ב-9 באפריל 1940 כבשה גרמניה הנאצית את דנמרק והטירה הפכה למחנה צבאי גרמני. הוקמו בה עמדות נ"מ ולחופי המצר נבנו שלוש עמדות שיגור לפצצות טורפדו. עם זאת, הגרמנים לא פגעו בטירה ולא בזזו אותה עם נסיגתם, והטירה שבה לרשות הצבא הדני ב-15 במאי 1945. 

ב-30 בנובמבר 2000 הוכרזה טירת קרונבורג כאתר מורשת עולמית.

הטירה בתרבות
------------

תלבושות המלט ואופליה המוצגות בטירה
פסל הולגר דנסקה במרתף הטירה
הטירה התפרסמה בעיקר כמקום התרחשות רוב המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, ובמחזה עצמו היא מכונה טירת אלסינור (Elsinore). "המלט" הועלה לראשונה בטירה עצמה ביום השנה המאתיים למותו של שייקספיר, ומאז הוצג בה מספר פעמים.

עוד קשורה הטירה בדמותו המיתולוגית של הולגר דנסקה (Holger Danske) שפסלו ניצב במרתפה. לפי האגדה, ביום בו תהיה נתונה דנמרק בסכנה יקום הפסל לתחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת קרונבורג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של טירת קרונבורג
* טירת קרונבורג, ברשת החברתית פייסבוק

* טירת קרונבורג, ברשת החברתית אינסטגרם
* הטירה באתר משרד האוצר הדני

| דגל דנמרקדגל דנמרק סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בדנמרק |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קתדרלת רוסקילה • טירת קרונבורג • התילים, האבנים הרוניות והכנסייה בילין • צוקי סטנס • ים ואדן (עם גרמניה והולנד) • היישוב הכנסייתי המוראבי בכריסטיאנספלד • נופי הציד בצפון שלן
גרינלנדגרינלנד גרינלנד: אילוליסאט • קויאטה גרינלנד • אאסיוויסואיט-ניפיסט |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4322988-8
* LCCN: no2009058277
* VIAF: 172213867
* WorldCat: lccn-no2009058277

 |
מושב מאה שנה למועצת המדינה בארמון מרינסקי ב-5 במאי 1906, לפני אימוץ חוקי 1906. ציור מאת איליה רפין.
 ניקולאי השני, קיסר רוסיה: 1894–1917. דיוקן מאת ארנסט ליפגארט.
 איליה רפין, 17 באוקטובר 1905. רוסים חגגו את הענקת מניפסט אוקטובר על ידי ניקולאי השני, שהוביל לחוקי 1906.
**חוקי היסוד של האימפריה הרוסית משנת 1906** (ברוסית: **Основные Государственные Законы Российской империи**), המכונים **חוקת 1906** הם כינוייהם של התיקונים הגדולים לחוקי היסוד של האימפריה הרוסית משנת 1832, שהפכה את המדינה האבסולוטית לשעבר למדינה בה הסכים הקיסר בפעם הראשונה לחלוק את כוחו האוטוקרטי עם פרלמנט נבחר. החוקים נחקקו ב-6 במאי 1906, ערב פתיחת הדומה הראשונה. חוקה רוסית ראשונה זו הייתה תיקון לחוקי היסוד הקודמים, שפורסמו כקוד החוקים של האימפריה הרוסית (רוסית: Свод законов Российской империи, או Сводъ законовъ Россійской имперіи) ב-1832. חוקי היסוד הוצגו במהלך מהפכת 1905, במאמץ אחרון של הממשלה הקיסרית לשמור על קיומה שלה ולמנוע מהאומה להתדרדר לכדי אנרכיה כוללת.

החוקים החדשים קבעו פרלמנט רוסי דו-ביתי, שבלי אישורו לא היו אמורים לחוקק חוקים ברוסיה. מחוקק זה הורכב מבית עליון, המכונה מועצת המדינה ומבית תחתון, המכונה הדומה הממלכתית. מחצית מבני הבית העליון מונו על ידי הצאר, ואילו המחצית השנייה נבחרה על פי אינטרסים ממשלתיים, פקידותיים ומסחריים שונים. חברי הבית התחתון היו אמורים להיבחר על ידי מעמדות שונים של העם הרוסי, באמצעות מערך מורכב של בחירות עקיפות — כשהמשקל היה משוקלל כדי להבטיח את הכוח האולטימטיבי של המעמדות. הדומה אמנם החזיקה בכוח החקיקה ובזכות לחקור את שרי הצאר, אך לא הייתה לה שליטה במינוים או בפיטוריהם, שהיו שמורים למלוכה בלבד. היא גם לא הייתה יכולה לשנות את החוקה, מלבד ביוזמת הקיסר. הצאר שמר על וטו מוחלט על חקיקה, כמו גם על הזכות לפזר את הדומה בכל עת, מכל סיבה שהוא מצא לנכון. לקיסר הייתה גם הזכות להוציא צווים במהלך היעדרות הדומה — אם כי אלה איבדו את תוקפן אם לא אושרו על ידי הפרלמנט החדש תוך חודשיים.

חוקים חדשים אלה הוענקו בכפייה, וניקולאי תעב את מגבלותיה על שלטונו, שנשבע בהכתרתו להעביר לידי בנו. הוא פיזר את הדומה הראשונה והשנייה כשלא תמכו בו ובצו מ-3 ביוני 1906 הוא שינה באופן חד צדדי את תקנות הבחירות כדי להבטיח שאנשים נוספים קרובים אליו יבחרו לדומה. אף על פי שהדומה השלישית והרביעית שהתקבלו הוכיחו את קיומם יותר, הם עדיין הסתכסכו עם הצאר וממשלתו על הכיוון הכללי של המדיניות והאופי הבסיסי של המדינה הרוסית. בסופו של דבר, עם פרוץ המהפכה הרוסית בשנת 1917, לקחה הדומה תפקיד מוביל בהבאה לכניעתו של הצאר, מה שהוביל בתורו לביטול המונרכיה ולעלייתה לשלטון של הממשלה הזמנית הרוסית תחת קרנסקי.

ראו גם
------

* חוקת רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

* חוקי 1906

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Основные Законы Российской Империи — Викитека". *ru.wikisource.org* (ברוסית). נבדק ב-2017-11-17.
**אקטינופודיים** (שם מדעי: **Actinopodidae**) היא משפחה של עכבישאים מהקבוצה מיגלומורפה, החיים באמריקה הדרומית ובאוסטרליה, והם קרוביהם של המשפכנים האוסטרלים. חלק מעכבישים אלה, בעיקר מהסוג *Missulena* ארסיים ועלולים להיות מסוכנים לאדם ולגרום לבעיות רפואיות שונות ואף לסכנת חיים. עם זאת מקרי הכשות ארסיות הם נדירות מאוד.

עכבישים אלה בעלי רגליים רחבות וראש וחזה שטוחים ורחבים, ורבים מהם בעלי גוונים חזקים של אדום וכחול. הניבים שלהם מעוקלים ופונים כלפי מעלה והם מכילים ארס רב העוזר להם להרוג טרף של חרקים גדולים או עכבישניים אחרים ואף חולייתנים קטנים. בניגוד לעכבישים אחרים הם לא בונים קורים חזקים והם חיים במחילות, בהם הם אורבים לטרף (ומכאן שמם העממי, "עכבישי עכבר"). גודלם הממוצע 1 עד 3 סנטימטרים כשהנקבות גדולות מהזכרים.

סוגים
-----

* *Actinopus* - בו 49 מינים החיים באמריקה הדרומית.
* *Missulena* - בו 18 מינים החיים באוסטרליה ובצ'ילה
* *Plesiolena* - בו 2 מינים החיים בצ'ילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקטינופודיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293852405171

 |
**וויפט** (באנגלית: **Whippet**) הוא כלב ציד, הקטן במשפחת כלבי רוח. וויפט נחשב לאצן המהיר ביותר למרחקים קצרים מבין כלבי הרוח. במרוצת הזמן, הפך הגזע לאחד הגזעים המהירים ביותר בעולם. הוא מסוגל להגיע למהירות של 58 קמ"ש בתנאים אופטימאליים. מוצא הגזע באנגליה והשם וויפט מגיע מהמילה whip – שוט בעברית.

היסטוריה
--------

הקטן מכלבי המירדף מופיע בציורים כבר בתחילת המאה ה-17 והיה ידוע אז כ -Wappits. מקורו ככל הנראה בהכלאה של גרייהאונד קטן עם מנצ'סטר טרייר. ניתן למצוא כלבי ציד קטנים רבים במהלך ההיסטוריה, מהתקופה הרומית עד היום, אך השם וויפט נכנס למילון האנגלי רק בשנת 1610. בשל מהירותו הרבה ובשל גודלו (היחסית זעיר) הוא נחשב כסוס המרוצים של העניים. הוויפט שימש גם לתפיסת ארנבות. במהלך המאה ה-18 הפך הגזע לפופולרי ביותר בקרב אוהבי מרוצי הכלבים.

מאפייני הגזע
------------

הגזע נראה שברירי מאוד, אך במהלך הריצה ניתן לראות עד כמה עוצמתי הכלב. הגזע נחשב בעיקרון כאחד הגזעים הבריאים ביותר, עם זאת הם סובלים מאוד מקור ולעיתים אף מעצמות רכות (באופן גנטי) וממחלות עיניים גנטיות. הוויפט נוצר בשביל לצוד באמצעות חוש הראייה שלו, ויכול לעבור מרחק גדול מאוד בשטחים פתוחים במהירות רבה.

אופי ואילוף
-----------

הוויפט שקט ועדין. אף על פי שהוא אמור לרוץ כל היום, הוויפט נהנה מאוד ממנוחות ארוכות. הוויפט נחשב כגזע החכם ביותר מבין כלבי הרוח. יכולות הלמידה שלו נחשבות גבוהות, אך נדרשת תוכנית תרגול ארוכה בשביל להטמיע את האילוף. הוויפט הוא כלב תצוגה אידיאלי, שאינו דורש הכנה מרובה. הוויפט הוא בן לוויה נעים ונקי בבית, ובעל אופי נוח.

מתאים ל: חיי עיר (אם מקבל את הפעילות הגופנית הנכונה) וכפר. בעלים אקטיביים, ילדים ובעלי חיים אחרים (עדיף לא חיות קטנות). 

לא מתאים ל: שמירה, הגנה, תקיפה, קשישים, ככלב חצר, בעלים לא אקטיביים.

סטאוט

גלריה
-----

* ציור משנת 1915 של מרוץ כלבי ויפטציור משנת 1915 של מרוץ כלבי ויפט
* ציור מהמאה ה-18 מאת האמן ז'אן בטיסט של כלבי הויפט של מלך צרפת לואי ה-15 עשר - מיסה וטורלוציור מהמאה ה-18 מאת האמן ז'אן בטיסט של כלבי הויפט של מלך צרפת לואי ה-15 עשר - מיסה וטורלו

ראו גם
------

* כלבי רוח
* מרוץ כלבים
* החוג הישראלי לכלבי רוח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויפט** בוויקישיתוף
* וויפטים בארץ, באתר החוג הישראלי לכלבי רוח
* ויפט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556021305171
* LCCN: sh85146434

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בחקיקה ופסיקה פנים-דתית, עם הערך "חקיקה דתית בישראל", העוסק בחקיקה אזרחית בהשפעת הדת.
**חוקי הדתות** הם חוקים שנקבעו במסגרת דתית כלשהי ובהתאם לכללי החקיקה המוסכמים והמקובלים באותה מסגרת דתית. בהקשר למסורת הדתית במובנה היהודי אורתודוקסי, חקיקה דתית היא, למעשה, פסיקת הלכה המתבצעת על ידי רב המוסמך לפסוק הלכה.

תפקידי ההנהגה הדתית: חקיקה ופסיקה
---------------------------------

### נצרות

בעקבות ביטול התוקף של מצוות רבות שמופיעות בברית הישנה כדוגמת: דיני הקרבת קורבנות, איסורי אכילה אין בנצרות מערכת מפורטת של מצוות. עם זאת, יש חיוב לאדם המאמין לקיים את המצוות המוסריות שמופיעות בברית הישנה כגון: איסורי עשרת הדיברות- רצח, גנבה וכן, איסור גילוי עריות- איסור נישואים עם קרובי משפחה.

החוק הנוצרי, הקרוי "חוק קנוני", נקבע במועצת הבישופים. מועצות הבישופים הן ועידות המתכנסות מאז ראשית הנצרות ועד זמנינו - לעיתים כל כמה עשרות שנים ולעיתים בהפרשי זמן רחבים יותר. החוקים הנחקקים בוועידות אלה, בהן משתתף לעיתים גם האפיפיור, מופצים בכל קהילה ומשמשים תשתית לעבודת בית הדין שבראשות הבישוף.

מקור החקיקה נוצרית היא מן הברית הישנה, מן הברית החדשה ומכתבי האבות הכנסייה. לדוגמה, איסור על נישואים של קרובי משפחה מדרגת קרבה מסוימת, מבוסס על האיסור של גילוי העריות המופיע בברית הישנה ומרחיב אותו.

רבים מן החוקים הקנוניים עוסקים בחלוקת הסמכויות בין אנשי הכנסייה בדרגות השונות ובכללי ההתנהגות המחייבים אותם. לדוגמה, "נאסר על כמרים לארח בבתיהם נשים, בגלל החשד שעשוי לעלות, מלבד אמם, אחותם או נשים שהן מעבר לכל חשד"; צריך לבדוק היטב את אורח חייהם של המועמדים לבישוף ורק לאחר מכן יוכלו לעבוד.

### אסלאם

פוסק ההלכה באסלאם הוא המֻפְתִי. כדי לשמש מֻפְתִי חייב אדם להיות מוסלמי ובקי בהלכה. בדרך-כלל, המופתי פוסק פסק הלכה (פתווה) בתשובה לשאלה של אחד המאמינים, או לשאלת השליט. פסקי ההלכה עוסקים באופן קיום המצוות, בענייני ירושה, בדיני משפחה ועוד.

במדינות המוסלמיות המודרניות, ישנה הסמכה של בתי הדין השרעיים לדון בענייני אישות ואפוטרופסות, המדינה מעסיקה פוסקי הלכה מטעמה. תפקידם של פוסקי הלכה אלה הוא להנחות את שופטי בתי הדין השרעיים שבתחומה.

על-פי השָרִיעָה, אין באסלאם היררכיה של פוסקי הלכה. כל מֻפְתִי רשאי להוציא פסקי הלכה כתשובות לשאלות המופנות אליו. עם זאת, היו בכל תקופה פוסקי הלכה שהשפעתם הייתה גדולה משל עמיתיהם, וזאת משום הידע הרב שיוחס להם. חלקם עסקו בהוראה בבתי-ספר ידועים, וחלקם עסקו בפסיקה בלי לקבל שכר והתפרנסו ממסחר ומלאכה.

ראו גם
------

* חופש דת
* חקיקה דתית בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוקי הדתות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4030746-3
* HDS: 008931
* NDL: 00572401
* NKC: ph139175

 |
**אקטואריה** היא מדע, המשתמש בטכניקות מתמטיות וסטטיסטיות לפתרון בעיות כלכליות וחברתיות בהן משולבים מצבים של אי-ודאות. אדם העוסק במדע האקטואריה באופן מקצועי נקרא אקטואר.

אקטואריה כוללת כמה תחומים חופפים כגון סטטיסטיקה, הסתברות, כלכלה ומימון. אקטואריה שימושית במיוחד בענף הביטוח, שבו יש צורך לחזות עלות של סיכונים. בביטוח חיים יש להעריך סיכונים כגון מוות של מבוטח בטרם עת ומשך חייו לאחר פרישתו מעבודה. בביטוח רכוש יש להעריך סיכונים כגון שרפה ושיטפון. אקטואריה נחוצה גם בניהול עסקי, למשל כדי להעריך את החבות של ארגון בגין דמי מחלה לעובדיו.

אחד מתפקידי האקטואריה הוא לחזות את היכולת של גוף מבטח (קרן פנסיה, חברת ביטוח, ביטוח לאומי וכדומה) לעמוד בהתחייבויות עתידיות שלו, כדי לוודא שיעמוד בהן גם לאחר עשרות שנים. האקטואריה מציגה מאזן אקטוארי, לפיו אפשר לדעת האם הגוף המבטח מצוי בגירעון אקטוארי - מצב של חוסר יכולת לעמוד בהתחייבויות עתידיות, המצריך נקיטת אמצעים לתיקונו.

היסטוריה
--------

בעולם העתיק לא הייתה מערכת לרווחת חולים ומוגבלים. אדם שנפגע ולא היה מסוגל לכלכל עצמו כראוי, היה פונה בדרך כלל למשפחתו או לארגונים דתיים ומבקש צדקה. ב-1662 ג'ון גרונט הבחין כי קיים דפוס ניתן לחיזוי באורך חיי אנשים מקבוצות שונות. המחקר הוביל ליצירת מה שידוע כיום כלוחות של הסתברויות ביומטריות כמו לוחות תמותה המשמשים לחישוב תוחלת החיים והפרמיות שאדם יתבקש לשלם בכל גיל כדי להיות מבוטח למקרה שלא יוכל לפרנס את עצמו או את בני משפחתו. הלוחות אפשרו הקמת מערכת ביטוחים ששילמה אנונה לפרטים המבוטחים או לבני משפחותיהם במקרים מוסכמים מראש או בלתי צפויים כמו נכות, פרישה בגיל מסוים או מוות. הראשון שהראה כיצד ניתן לעשות זאת היה אדמונד האלי שהכין לוח תמותה לחישוב הפרמיות שאדם יתבקש לשלם בכל גיל תמורת ביטוח חיים כדי שיורשיו יקבלו אנונה לאחר מותו.

אקטואריה הוכרה כתחום מתמטי נפרד כבר במאה ה-17 אך לא השתנה רבות עד לשנות השמונים עם כניסת מחשבים ומודלים מתמטיים חדשים.

ראו גם
------

* אקטואר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אקטואריה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אקטואריה** |

* אתר אגודת האקטוארים בישראל
* נייר עמדה - עדכון מערך ההנחות הדמוגרפי בקרנות פנסיה, באתר של רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, 1 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  E. Halley, An Estimate of the Degrees of the Mortality of Mankind, drawn from curious Tables of the Births and Funerals at the City of Breslaw; with an Attempt to ascertain the Price of Annuities upon Lives, Philosophical Transactions, 1693, pp. 596-610

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561643805171
* BNE: XX533747
* BnF: cb119678000 (data)
* GND: 4063194-1
* LCCN: sh2008005723

 |
טירת צ'סקי קרומלוב 
**טירת צ'סקי קרומלוב** היא מוזיאון שנמצא בעיירה הצ'כית צ'סקי קרומלוב. הטירה נבנתה בשנת 1240 על ידי משפחת Witigonen, הענף העיקרי של משפחת רוזנברג.

היסטוריה
--------

במאה ה-17 נחלשה שליטתה של משפחת רוזנברג במקום. כתוצאה מכך הועברה השליטה בעיר על ידי פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה להנס אולריך פון אגנברג. עם העברת השליטה הוא זכה לכינוי דוכס קרומלוב. לאחר מות בנו של הנס אולריך, יוהאן אנטון הראשון פון אגנברג, הטירה נוהלה בין השנים 1649 ל-1664 על ידי אלמנתו, אנה מריה פון אגנברג, לבית ברנדנבורג-ביירוית.

אחד מבניה של אנה מריה, יוהאן כריסטיאן הראשון פון אגנברג, הוא האחראי לשיפוצים שנערכו בה בסגנון הבארוק ולהרחבתה, כמו למשל הוספת תיאטרון למקום. עם סופה של שושלת אגנברג ב-1717 הועברה השליטה בטירה והדוכסות כולה לשליטת בית שוורצנברג. ב-1947 כל נכסי המשפחה ובכללם הטירה הולאמו, תחילה על ידי השלטון המקומי, וב-1950 על ידי ממשלת צ'כוסלובקיה. הטירה הוכרזה כאתר לאומי בשנת 1989 ובשנת 1992 נוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

כיום תיאטרון הטירה בסגנון הבארוק נחשב לאחד מהתיאטראות המשוחזרים הטובים בעולם מתקופה זו. התיאטרון כולל את מבנהו המקורי, מקום לתזמורת, במה ואביזרים שונים כגון תלבושות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת צ'סקי קרומלוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת צ'סקי קרומלוב (בצ'כית)

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת צ'סקי קרומלוב (באנגלית)
* עמוד הבית של הטירה
* סיור וירטואלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  האתר הרשמי של טירת צ'סקי קרומלוב (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2015162068
* NKC: ko2002101769
* VIAF: 155258473
* WorldCat: lccn-no2015162068

 |
**טירת קנוסה** (באיטלקית: **castello di Canossa**) ממוקמת בקרבת העיירה בעלת אותו השם במחוז אמיליה-רומאניה, צפון איטליה. 

הטירה מוכרת בעיקר בשל הפגישה בין היינריך הרביעי קיסר האימפריה הרומית הקדושה והאפיפיור גרגוריוס השביעי שנערכה בין כתליה בשנת 1077 במהלך מאבק האינווסטיטורה בעניין הזכות למנות אנשי דת לכהונות כנסייתיות, ואשר ממנה נגזר הביטוי הליכה לקנוסה.

המבנה
-----

טירת קנוסה ממוקמת במרכזה של שרשרת טירות וביצורים בשיפולי הרי האפנינים, בין בולוניה ופארמה, כ-18 קילומטרים מדרום מערב לבירת המחוז רג'ו אמיליה ועל גבול ממלכת טוסקנה.

הטירה נבנתה בשנת 940 לערך על ידי אדלברטו אוטו, בנו של זיגיפרדו מלוקה נסיך לומברדיה, בפסגתה של גבעה סלעית בגובה 576 מטרים. המתחם כלל מבנה מגורים, כנסייה, ומנזר ל-12 נזירים בנדיקטינים. הטירה הייתה מוגנת בחומה משולשת כאשר בין השתיים התחתונות נבנו מגורי השומרים והמשרתים.

היסטוריה
--------

במהלך ימי הביניים נחשבה הטירה לבלתי חדירה ובשנת 950 עמדה תחת מצור שנמשך 3 שנים ולא נפרצה. 

האפיפיור גרגוריוס השביעי היה מיודד עם מטילדה רוזנת טוסקנה, בת אצילים מטוסקנה שתמכה בו בתקופת האינבסטיטורה, העמידה את הטירה לשימושו, והורישה את כל רכושה לטובת הכנסייה. פגישת הפיוס בין קיסר האימפריה והאפיפיור בשנת 1077 היה האירוע המשמעותי ביותר בתולדות הטירה. 

 ערך מורחב – **הליכה לקנוסה**  

בשנת 1255 נהרסו הטירה והכנסייה בידי אנשי רג'ו אמיליה והשטח הוחזר לבעלות משפחת קנוסה. בשנים 1321-1402 שוב עברה הטירה לשליטתה של רג'ו אמיליה, ובשנים שלאחר מכן ועד 1409 חזרה לבעלות המשפחה. משנת 1409 ועד 1796 הייתה הטירה בבעלות הענף הדרומי של שושלת הנסיכים מבית אסטה (Este). במשך השנים קבעו בטירה את משכנם מספר רוזנים ואצילים אחרים שהיו מקורבים לבית אסטה עד שסולקו במרד עממי של האוכלוסייה שתמכה בהקמת הרפובליקה של רג'ו אמיליה.

כיום
----

בשנת 1846 התמוטט ונהרס חלק מן המבנה כתוצאה ממפולת סלעים. בשנת 1878 נרכשה הטירה על ידי ממלכת איטליה אשר הכריזה עליה כעל אתר מורשת לאומי. כיום הטירה עדיין עומדת בהריסותיה אם כי מספר פעולות שימור מנעו את המשך התדרדרות המבנה. במתחם פועל מוזיאון המציג את ההיסטוריה של הטירה וממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בשטחה ובין הריסותיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת קנוסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת קנוסה
* אתר הבית של מוזיאון הטירה (באיטלקית)
* טירת קנוסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 248788780
* WorldCat: viaf-248788780

 |
**ינס פטר מלר** (בדנית: **Jens Peter Møller**;‏ 4 באוקטובר 1783 – 29 בספטמבר 1854) היה צייר דני.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

מלר היה צייר נוף ובנו של קדר. הוא נולד בפאבורג וגדל אצל קרוב משפחה בשלזוויג. יחד עם חברו הצייר כריסטופר וילהלם אקרסברג, מלר עבר לקופנהגן בשנת 1803 ללמוד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות. באקדמיה זכה במדליית הכסף והיה תלמידו הראשון של ניקולאי אבידגור ומאוחר יותר לימד אותו כריסטיאן אוגוסט לורנץ. 

### קריירה

כריסטיאן השמיני מדנמרק תמך במלר כפטרון. במקביל החליט מלר ללמוד כיצד לשחזר ציורים. בשנת 1810 קיבל מענק נסיעות בין השאר בתמיכתו של הנסיך. מלר נסע בהתחלה לבריסל ומשם לפריז. בפריז השלים נושאים טכניים וכן עשה ציורי נוף על ידי העתקת דוגמאות מיצירות של קלוד לוריין. כאן פגש מלר שוב את אקרסברג וחי עמו בשנת 1813 עד שחברו נסע לרומא.

כבר בשנת 1814 מונה מלר לאוצר באוסף הציורים המלכותי והיה במשך שנים אחדות מורה לציור של בני דור. משנת 1841 הוא גם פיקח על הציורים בטירות המלכותיות. מלר קיבל את המדליה "Ingenio an art" בשנת 1842 על שחזור של דיוקנה של המלכה קרוליין אמאלי. משנת 1834 היה גם מפקח על אוסף הציורים של הרוזן קרל מולטקה.

בארמון כריסטינסבורג צייר מלר את ארבעת הנופים העיקריים שלו משווייץ וטירול.

אוסף הציורים המלכותי מחזיק בשמונה מתמונותיו.

מלר היה גם מורה חשוב לציירי הנוף הצעירים באקדמיה והשיג פרסים כספיים בעזרת ציורי נוף.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינס פטר מלר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Weilbachs Kunstnerleksikon entry for Jens Peter Møller (Danish)"
2. ↑  Carl Frederik Bricka, 70 (Dansk biografisk Lexikon / XII. Bind. Münch - Peirup), runeberg.org (בדנית)
3. ↑  Carl Frederik Bricka, "Jens Peter Møller Brief Biography (Danish)", runeberg.org (בדנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117585726
* KulturNav: 5bf77f42-9657-4b4a-b1b2-27727ef60f84
* RKD: 56477
* ULAN: 500067836
* VIAF: 96150909
* WorldCat: viaf-96150909

 |
**טימור** (פורטוגזית: Timor) הוא אי בצידו הדרומי של הארכיפלג המלאי, המחולק בין המדינה העצמאית מזרח טימור, ומערב טימור השייכת למחוז מזרח נוסה טנגרה באינדונזיה. שטח האי 30,777 קמ"ר. מקור שמו במילה המלאית טימור שפירושה מזרח, מפני שהאי נמצא בחלקה המזרחי של שרשרת האיים.

שפה
---

השפות הרשמיות במזרח טימור הן טטום ופורטוגזית, בעוד שבמערב טימור השפה הרשמית היא אינדונזית.

גאוגרפיה
--------

ממזרחו ודרום-מזרחו של האי שוכנת אוקיאניה. בצפון-מזרחו שוכן האי סוּלָאווֵסִי, וממערבו האי סומבה. ממערב צפון-מערב לאי שוכנים האיים פלורס ואלור, ומצפון-מזרחו שוכנים איי באראט דיה, כולל האי ווטאר.

בטימור אין געשיות ויש בו ארכאולוגיה עתיקה יותר מאשר בשאר איי סונדה הקטנים. תופעות אלה הן תוצאה מהיותו של האי על קצהו הצפוני של הלוח האינדו-אוסטרלי שנדחק אל תוך דרום-מזרח אסיה.

היסטוריה
--------

כאי הקרוב ביותר להתיישבות אירופאית בתקופה, טימור היה יעדו של ויליאם בליי ושל הימאים הנאמנים לו לאחר המרד על הבאונטי הידוע לשמצה ב־1789 הוא הגיע אל קופאנג שנשלטה על ידי ההולנדים ומשם שלח אל בריטניה את מכתב התלונה על המרד. באי גם נמצאו שרידיה של הספינה HMS pandora, שנשלחה לעצור את מורדי הבאונטי, לאחר שהתרסקה לתוך שונית המחסום הגדולה.

האי חולק פוליטית לשני חלקים: מערב טימור, שנודע כטימור ההולנדית מהשנים הראשונות של המאה ה-19 עד ל-1949 כשהיא הפכה לטימור האינדונזית, חלק מרפובליקת אינדונזיה שהוקמה מאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ומזרח טימור, שנודע שטימור הפורטוגזית מ-1512 ועד ל-1975. מזרח טימור כוללת בתוכה את גם את המובלעת אוקוסי-אומנו שבמערב טימור. הולנד ופורטוגל לא פתרו רשמית את בעיית הגבול עד לשנת 1915.

כוחות יפנים השתלטו על האי מ-1942 עד ל-1945.

לאחר התקוממות נגד המשטר הקולוניאלי פלשו כוחותיה של אינדונזיה אל תוך מזרח טימור ב-1975. מזרח טימור סופחה לאינדונזיה ונודעה כטימוֹר טימוּר או בקיצור "טים טים". היא נחשבה בידי האינדונזים כמחוז ה-27, אך הכיבוש מעולם לא הוכר בידי האו"ם או בידי פורטוגל. אוכלוסיית מזרח טימור התקוממה במשטר האינדונזי ופתחה ממלחמת גרילה.

לאחר משאל עם ב-1999, נחתם הסכם בין פורטוגל ואינדונזיה בחסות האו"ם שקבע שמזרח טימור תקבל עצמאות מלאה.

אחד מפחדיה הגדולים ביותר של הממשלה האינדונזית בנוגע למזרח טימור תמיד היה האפשרות שמערבו של האי יתעודד מעצמאותו של מזרחו, וינסה להצטרף לחציו השני בהקמת מדינת אי שלמה. חשדה של הממשלה האינדונזית אושר בהקמתה של תנועת טימור הגדולה, שהחלה לפעול ב-2001 בצדו המערבי של האי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טימור** בוויקישיתוף
* טימור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4060188-2
* NARA: 10044832
* NDL: 00628771
* NKC: ge139267
* VIAF: 260846794
* WorldCat: viaf-260846794

 |
**רייקרז** או **האי רייקרז** (באנגלית: **Rikers Island**) הוא אי באיסט ריבר עליו נמצא הגדול בבתי הכלא המחוזיים של העיר ניו יורק.

גאוגרפיה
--------

שטח האי 1.7 קמ"ר והוא מצוי בין הרבעים קווינס והברונקס בקרבת נמל התעופה לה גוארדיה.

הכלא מנוהל על ידי מחלק המוסר של מדינת ניו יורק, בתקציב של 860 מיליון דולרים מדי שנה, ועובדים בו צוות של 10,000 סוהרים ו-1,500 עובדים נוספים המטפלים ב-130,000 אסירים הכלואים בכלא מדי שנה. בכל עת מצויים באי עד 15,000 אסירים.

באי עשרה בתי כלא ובתי מעצר.

האי ממוקם ברובע הברונקס, אולם הגישה אליו היא מכיוון קווינס, באמצעות גשר האי רייקרז שנבנה בשנת 1966. אורכו של הגשר התלת-מסלולי 1.28 ק"מ. קודם לבניית הגשר, הגישה היחידה לאי הייתה באמצעות מעבורת.

האי קרוי על שם אברהם רייקן, מתיישב הולנדי שעבר ללונג איילנד בשנת 1638, וצאצאיו היו הבעלים של האי עד שנת 1884 עת נמכר לעיריית ניו יורק בסכום של 180,000$ במטרה לשמש כבית כלא.

ציור שיצר סלבדור דאלי כהתנצלות על כך שלא הצליח להגיע להרצאה בפני האסירים בכלא היה תלוי בחדר האוכל של האסירים בשנים 1965–1981. ב-1981 הועבר הציור לאולם המבואה של הכלא, משם נגנב בשנת 2003 על ידי שלושה סוהרים. הציור לא הושב לכלא.

בתי הכלא של רייקרס ידועים באכזריותם, ולאי ניתנו מספר שמות בלתי רשמיים כמו "אי העינויים". בקצהו הצפוני של האי, נמצא אגף הבידוד, מבנה בן חמש קומות המכיל 500 תאי בידוד.

בעקבות המוניטין השלילי ובעקבות התאבדותו של העציר קאליף בראודר, החליטה עיריית ניו יורק לסגור את הכלא, והוא צפוי לנעול שעריו באופן סופי בשנת 2026. במקום מתקני הכליאה הנוכחיים, צפויים להיבנות ארבעה בתי כלא עיקריים במתחם, שיחליפו את המצב הקיים, בעלות של 8 מיליארד דולר. מקרה התאבדותו של בראודר, הוביל את ברק אובמה להורות בצו נשיאותי שלא לאכסן קטינים בבידוד בבתי כלא פדרליים.

בין יתר האסירים המפורסמים, ניתן למנות את הזמר טופאק שאקור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייקרז איילנד** בוויקישיתוף
* מתקני העונשין של מדינת ניו יורק
* מפת האי
* "שומרים מאשמים בגניבת דאלי" - (BBC)
* "ההיסטוריה של מחלקת הענישה של ניו יורק"
* רייקרז איילנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| איי ניו יורק |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| או תאנט • אליס איילנד • ברוד צ'אנל • גברנרז • הארט • הבלאוזז • הופמן • היי • הנטרז • וורד • טווין • לונג איילנד • ליברטי • מדוז • מיל רוק • מנהטן • נורת' ברד'ר • סאות' ברד'ר • סווינבורן • צ'ימני סוויפס • סטטן איילנד • סיטי • פרולס • קוני איילנד • רוזוולט • רט • רייקרז איילנד • רנדל • שוטרז |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551507905171
* LCCN: sh95005517
* VIAF: 315527979
* WorldCat: viaf-315527979

 |
גשר מישר פשוט, 2017
דחפור D9 משוריין של חיל ההנדסה הישראלי חוצה תעלת נ"ט על גבי גשר מישר
גשר מישר במוזיאון יד לשריון
**גשר מישר** הוא אמצעי גישור הנגרר על ידי טנקים ורכבי הנדסה קרבית, אותו אפשר לדחוף באמצעות הכלים מעל תעלות נ"ט צרות.

גשר מישר
--------

גשר המישר מורכב מפלטת מתכת הנגררת על הקרקע מאחורי כלי גורר. במרכז הפלטה מצויה רגלית אשר עם השקתו לתעלה נופלת לתוכה ומייצבת את הגשר.

לגשר המישר מספר יתרונות:

* השקת גשר מישר מהירה ונעשית מבלי שיהיה צורך לצאת מהרק"ם אשר גורר אותו.
* ההתנתקות מהגשר מהירה מאוד והרק"מ הגורר יכול להתפנות במהירות ללחימה במידת הצורך.
* הגשר עמיד מאוד ועבירותו גבוהה.

חסרונותיו:

* הגשר מאט מאוד את הכלי שגורר אותו.
* הגשר קטן מאוד.

### השקת הגשר

על מנת להשיק את הגשר מעל תעלת נ"ט, מתקרב הרק"ם לתעלה ככל שניתן, מתנתק מהגשר, עובר עליו ומתיישר כשהוא מאחורי הגשר. בשלב זה, בעזרת שרשרת, דוחף הרק"ם את הגשר לתוך התעלה. הרגלית נופלת לתוך התעלה והרק"ם ממשיך לדחוף את הגשר עד אשר שפתו הרחוקה נוחתת על הגדה השנייה של התעלה. קצין הנדסה שהוסמך לכך מאשר כי הגשר יציב בטרם יעברו עליו כלי רכב.

גשר P
-----

גשר "P" הוא סוג של גשר מישר. גשר זה ארוך יותר ורכוב על גלגלים, ובדומה למישר, נגרר על ידי רק"ם.

יתרונות:

* בתנאי שטח טובים תנועת הגשר מהירה מאוד.
* הגשר גדול יחסית.

חסרונות:

* לצורך השקת גשר P יש לצאת מהרק"מ אשר גורר אותו.
* תהליך ההשקה איטי.
* לא ניתן להתנתק מהגשר במהירות.
* עבירות הגשר בינונית.
* תהליך חיבור הרק"ם לגשר ארוך ודורש מנוף.

### השקת הגשר

הגשר תמיד רתום לחלקו הקדמי של הרק"ם. על מנת להשיק את הגשר מעל תעלה דוחף הרק"ם את הגשר עד שקרני הגשר מונחות בחלקה הרחוק של התעלה. בעזרת חבל ניתן לנתק את הגשר מהרק"ם מבלי לצאת ממנו. גם גשר זה יאושר על ידי קצין הנדסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אור הלר, תיעוד: חיילי ההנדסה הקרבית ערכו ניסוי מבצעי של הנגמ"ש החדש - 'נמר הנדסה', באתר של "רשת 13", 13 באפריל 2016 (במקור, מאתר "nana10") - כולל סרט וידאו המדגים השקת גשר מישר על ידי נמ"ר הנדסי
**ינס פדר ברגנסטן** (בשוודית: **Jens Peder Bergensten**; נולד ב-18 במאי 1979 בארברו, שוודיה) הידוע יותר בכינויו "**Jeb**", הוא מתכנת משחקי וידאו שוודי. הוא ידוע בעיקר כמעצב הראשי של מיינקראפט. בשנת 2013, הוא, יחד עם יוצר מיינקראפט, **מרקוס פרסון**, נבחר לאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים. כעובד של אולפני מוג'אנג, הוא פיתח יחד עם פרסון את מיינקראפט מאז 2010, הפך למעצב הראשי בשנת 2011, וקיבל שליטה על הסטודיו בשנת 2014, כאשר פרסון עזב את החברה לאחר רכישתה על ידי מיקרוסופט.

קריירה
------

ברגנסטן החל לתכנת את משחקיו הראשונים בגיל 11, באמצעות BASIC וטורבו פסקל. עד גיל 21 הוא בנה מפות ומודים למשחק היריות בגוף ראשון Quake III Arena. הוא עבד כמתכנת ++C ו-Java עבור חברת הפיתוח **Korkeken Interactive Studio**, שפשטה את הרגל והפכה ל-Oblivion Entertainment. באותה תקופה הוא הוביל את הפיתוח של משחק התפקידים הממוחשב Whispers in Akarra, אותו הפסיק מאוחר יותר לאחר שהמשחק סטה מחזון היצירה המקורי של צוות הפרויקט.

לאחר ההתפרקות של Oblivion Entertainment, ברגנסטן עבר למאלמו וקיבל תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת לונד בשנת 2008. במהלך לימודיו הקים את חברת פיתוח משחקי האינדי **Oxeye Game Studio** יחד עם דניאל ברינולף ופונטוס האמרבר. האולפן נודע בזכות משחק הפלטפורמה Cobalt ומשחק האסטרטגיה בזמן אמת Harvest: Massive Encounter. עד ה-24 בנובמבר 2010 עבד ברגנסטן עבור קהילת הידע המקוונת, Planeto.

### Mojang Studios

בנובמבר 2010 נשכר ברגנסטן כמפתח קצה אחורי של Mojang Studios עבור Scrolls (הידוע כיום בשם Caller's Bane). מאוחר יותר החל לתכנת חלקים משמעותיים יותר ויותר של מיינקראפט עד שהפך למעצב הראשי של המשחק בדצמבר 2011, במקום מרקוס פרסון. לאחר שמרקוס פרסון פרש מהנהלת Mojang Studios בעקבות קניית הסטודיו על ידי מיקרוסופט בשנת 2014, ברגנסטן הפך לבעל השליטה בסטודיו בפועל.

חיים אישיים
-----------

ב-11 במאי 2013 התחתן ברגנסטן עם ג'ני ברגנסטן (לבית ת'ורנל). ב-10 בדצמבר 2015 נולד לברגנסטן בן, בירן.

משחקים שפיתח
------------

* Harvest: Massive Encounter (2008)
* Minecraft (2011)
* Cobalt (2016)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינס ברגנסטן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ינס ברגנסטן (באנגלית)
* ינס ברגנסטן, ברשת החברתית טוויטר

* ינס ברגנסטן, ברשת החברתית LinkedIn
* ינס ברגנסטן, ברשת החברתית טוויטר

| Mojang Studios |
| --- |
| משחקי וידאו | מיינקראפט • Caller's Bane • Minecraft: Story Mode • Cobalt • (אנ') Crown and Council • (אנ') Cobalt WASD • ‏Minecraft Earth • מיינקראפט דאנג'נס • Minicraft (אנ') |
| אנשי מפתח | מרקוס פרסון • ינס ברגנסטן • נתן אדמס • C418 • לנה ריין |