recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**Svenska Dagbladet** ("סוונסקה דאגבלאדט" בשוודית: העיתון היומי השוודי. בקיצור **SvD**) הוא עיתון יומי הרואה אור בסטוקהולם, בירת שוודיה. אחד משלושת העיתונים רבי התפוצה ביותר בשוודיה (יחד עם דגנס ניהטר ו-Göteborgs-Posten). על אף שהוא עיתון לאומי בתפוצה ארצית, מרכז תשומת הלב שלו מרוכזת במטרופולין של סטוקהולם. גישתו היא ימנית-מתונה ושמרנית ונוטה למפלגת המתונים.

היסטוריה
--------

העיתון נוסד ב-18 בדצמבר 1884. בשנות התשעים נרכש העיתון על ידי קבוצת המדיה Schibsted והועבר לפורמט טבלואיד. ב-2005 השיק יחד עם אפטונבלודט (השייך לאותה קבוצת מדיה) אתר אינטרנט כלכלי.

מאז 1925 מעניק העיתון פרס לשחקן או קבוצת ספורט השוודים הבולטים של השנה (Svenska Dagbladets guldmedalj, "מדליית הזהב של סוונסקה דאגבלאדט"). המדליה מוענקת בדרך כלל פעם אחת לכל זוכה. זוכים ספורים שזכו בשתי מדליות נחשבים ל"ליגה משהלם" (למשל ביורן בורג). 

נכון לשנת 2014 היו לעיתון 900,000 קוראים בכל הערוצים ותפוצה של 158,500 גליונות דפוס בהפצה ארצית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Svenska Dagbladet** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Svenska Dagbladet (בשוודית)
* Svenska Dagbladet, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Svenska Dagbladet, סרטונים בערוץ היוטיוב
* Svenska Dagbladet, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פרופיל העיתון באתר Schibsted

הערות שוליים
------------

1. ↑  עובדות מהירות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* KulturNav: 8179f9aa-c8b5-48c0-9e5d-0976183b0e44
* SELIBR: 130672
* VIAF: 224625919
* WorldCat: viaf-224625919

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**אורבניה** היה כתב עת עצמאי לשירה שיצא לאור בתל אביב ממרץ 2005 ועד אוגוסט 2006.

כתב העת בעריכת המשורר שלמה קראוס, חולק חינם בחנויות ספרים, מוזיקה, אוניברסיטאות ומרכזי תרבות ברחבי ישראל. בכתב העת מודפסת אך ורק שירה, על נייר כתמתם ובהיקף של שמונה עמודים. אורבניה שמה לה למטרה להחזיר את העיסוק בשירה כאקט אומנותי ולשמש כמדף אסתטי ונגיש לאומנות זו.

בתחילה, כתב העת הודפס מדי חודשיים בכ-4000 עותקים, אך החל מהגיליון החמישי, פרקי הזמן בין הגיליונות הפסיקו להיות קבועים. הגיליון השישי והאחרון ראה אור בסוף חודש אוגוסט 2006 והעורך בפועל שלו היה המשורר מרחב ישורון. גיליון זה אופיין בקו שונה מן הגיליונות שקדמו לו.
אורבניה ערכה מספר אירועים, ביניהם ערבי שירה ואמנות וכן נטלה חלק בפרויקטים גדולים יותר כדוגמת "שוק קולטורה" בשיתוף גופים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר כתב העת
* יום הולדת לכתב העת אורבניה, אתר וואלה!
* דפנה שחורי, שגעת מכונות הדפוס, באתר nrg‏, שלמה קראוס על אורבניה בפרויקט כתבי עת ספרותיים, 24 בפברואר 2006
**נולדתי לשלום** הוא פזמון שכתב והלחין עוזי חיטמן ובוצע על ידי להקת "סקסטה". השיר יצא לאור בשנת 1979.

רקע
---

את השיר כתב עוזי חיטמן לרגל הולדת בנו עידו, בעת שהתנהל המשא ומתן שלפני חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים.

השיר מבטא את השאיפה לשלום, כשבאותה עת טרם חתמה מדינת ישראל על הסכם שלום עם אחת ממדינות ערב.

השיר בוצע בפסטיבל הזמר והפזמון על ידי להקת "סקסטה", אף על פי שהלהקה בכלל לא היו מעוניינות לשיר את השיר מאחר שהוא היה מנוגד לקו המוזיקלי שלהן, והגיע למקום הרביעי. חיטמן הקליט אף הוא את השיר שיצא בשנת 1979 במסגרת אלבום אוסף משיריו, שנקרא בשם "נולדתי לשלום".

במצעד בפזמונים העברי השנתי לשנת תשל"ט (1979) של רשת ג' הגיע השיר למקום התשיעי, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום ה-22.

בשנת 1994 הוציא חיטמן את האלבום "עוזי שר חיטמן" ובו גרסה נוספת לשיר, שהכילה בנוסף למילים הקיימות גם בית נוסף בערבית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  דינה חלוץ, נולדתי לקאמבק שעוד יגיע: להקת סקסטה חוגגת 40 שנה להיווסדה, באתר Xnet‏, 28 באפריל 2020
2. ↑  מירב יודלביץ', עוזי חיטמן הלך לעולמו באתר ynet‏, 17 באוקטובר 2004
**ג'ניס "ג'ני" ליפסון-סטיוארט** (באנגלית: **Janice "Jenny" Lifson-Stuart**, ‏נולדה ב-4 באפריל 1907) הייתה שחיינית וקופצת למים אמריקאית-יהודייה בעבר. אלופת המכביה השנייה (1935) בעלת 4 מדליות, מהן 3 זהב.

ביוגרפיה
--------

ליפסון גדלה באליזבת, ניו ג'רזי.

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכתה ליפסון ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בקפיצה למים במקפצה של 3 מטר בתוצאה של 88.9 נקודות, לפני מודרן מאוסטריה (62.3 נקודות), במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:14.4 דקות, לפני פריצי לוי (1:16.2 דקות) וגרצה גוטליב (1:21.6 דקות), שתיהן מאוסטריה ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:30.2 דקות, לפני לוסי גולדנר ואלישבע שמידט, שתיהן מאוסטריה. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי אחרי פריצי לוי (6:17 דקות).

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1936 זכתה ליפסון במדליית ארד בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר.

בשל היותה יהודייה החליטה ליפסון בשנת 1936 להחרים את אולימפיאדת ברלין (1936) במחאה על מדיניותו של אדולף היטלר והתעמולה הנאצית נגד היהודים ובכך תמכה בצעדה ובמאבק של המאמנת שלה שרלוט אפשטיין.

בשנת 1937 זכתה ליפסון בפעם החמישית ברציפות באליפות ניו יורק בקפיצה למים ממקפצה של 3 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Slants on Sports, Jewish Telegraphic Agency, January 2, 1935 (באנגלית)
* טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתפוצות - בסימן ה"מכביה", דואר היום, 1 במרץ 1935
2. ↑  התחרויות הימיות במכביה השניה בחיפה, דואר היום, 11 באפריל 1935
3. ↑  המכביה נפתחה, דואר היום, 5 באפריל 1935
4. ↑  הישגי המכביה השנייה (סכום שלישי), דואר היום, 17 במאי 1935
5. ↑  The Jewish Criterion, Parade of Jewish Champions. In the World of Sports, September, 1936
6. ↑  Epstein, Charlotte (1884-1938)
7. ↑  Mazel Tough
**פרופ׳ יהודה מזור** (Mazur;‏ 17 באפריל 1925 – 25 באפריל 2004) היה כימאי ישראלי. עמד בראש המחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן.

ביוגרפיה
--------

נולד בלודז' שבפולין לאיטה ואליעזר מזור, שהקים עם אחיו את חברת "האחים מזור" בפולין. באוגוסט 1939, חודש לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, ביקר אביו בארץ ישראל לרגל עסקיו. זמן קצר לאחר מכן הצליח האב להעלות את אשתו וילדיו ובהם הבן יהודה.

למד כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת המאסטר עשה אצל פרופ' משה ויצמן. במלחמת העצמאות שירת בחיל המדע. בשנות ה-50 למד במכון הטכנולוגי של ציריך, שם עשה את עבודת הדוקטורט. בתקופת שהותו בשווייץ הכיר את פני ינקו, ילידת איטליה. השניים נישאו ונולדו להם שני בנים - יאיר ועמוס.

בשנת 1954 הצטרף למחלקה לכימיה אורגנית במכון ויצמן. בין השנים 1960 – 1962 שימש כראש המחלקה בפועל, וניצח על הקמת הבניין החדש לכימיה אורגנית שנפתח בשנת 1964. בשנת 1963 הועלה לדרגת פרופסור חבר. משנת 1979 ועד לפרישתו לגמלאות בשנת 1990 שימש כראש המחלקה. בשנת 1984 נבחר לסגן יו"ר המועצה המדעית.

בין תחומי מחקריו העיקריים: כימיה של סטרואידים, ויטמין D ושימוש בהיפרצין כחומר אנטי ויראלי. פרסם כ-200 מאמרים בתחומי עיסוקו.

בשנת 1979 פיתח יחד עם פרופ' שמואל אדלשטיין את התרופה אלפא D3 של חברת "טבע" לחולי כליות ואוסטיאופורוזיס. בשנת 1988 עסק עם פרופ' דוד לביא בפיתוח תרופתי של החומר היפרצין לחולי איידס וסרטן המוח.

בין תלמידיו פרופ' מודי שבס, פרופ׳ צבי הכהן, ד"ר עמירם הירשפלד, ופרופ' אמנון יוגב.

נפטר בשנת 2004, בגיל 79.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק יעקבי, המכון שהוליד מכונים, דבר, 7 באפריל 1964
2. ↑  במכון וייצמן למדע, מעריב, 24 ביוני 1963
3. ↑  עדה זמיר - יו"ר המועצה המדעית במכון ויצמן, מעריב, 28 באוקטובר 1984
4. ↑  ארנון מגן, ויטמין אחד - מחלות הרבה, דבר, 4 במאי 1978
5. ↑  חומר יוצר עצמות אובחן במכון וייצמן, מעריב, 26 בינואר 1979
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתב עת לגברים. אם התכוונתם לתואר כבוד אנגלי, ראו אסקווייר (תואר).
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**אסקווייר** (באנגלית: **Esquire**) הוא מגזין לגברים המתפרסם בארצות הברית משנת 1933 תחת תאגיד הרסט.

היסטוריה
--------

הגיליון הראשון של המגזין יצא באוקטובר 1933 והעורכים והמייסדים היו דייוויד סמארט והנרי ג'קסון. מאוחר יותר הפך למגזין מעודן יותר עם דגש על אופנת גברים. בין הכותבים המפורסמים שתרמו לעיתון נמנים ארנסט המינגוויי, פרנסיס סקוט פיצג'רלד, אלברטו מורביה, אנדרה ז'יד וג'וליאן האקסלי.

בשנות השישים היה העיתון בין החלוצים אשר קידמו את גל הניו-ג'ורנליזם עם תרומתם של כתבים כמו נורמן מיילר, טים אובריאן וטום וולף. המגזין נמכר על ידי בעליו המקוריים לקליי פלקר בשנת 1977 אשר מכר אותו שנתיים לאחר מכן לחברת "13-30". בשנת 1986 נסגרה החברה והעיתון נמכר ולתאגיד הרסט המנהל אותו עד היום.

דייוויד מ. גריינג'ר מונה לעורך העיתון ביוני 1997 ומאז זכה העיתון במספר פרסים. לפני הגעתו למגזין היה גריינג'ר עורך במגזין GQ במשך שש שנים.

האישה הסקסית בעולם
------------------

החל משנת 2005 עורך העיתון את תחרות "האישה הסקסית בעולם" אשר מתפרסם בגיליון נובמבר בכל שנה. הנשים שנבחרו הן:

* 2005: ג'סיקה בייל
* 2006: סקרלט ג'והנסון
* 2007: שרליז ת'רון
* 2008: האלי ברי
* 2009: קייט בקינסייל
* 2010: מינקה קלי
* 2011: ריהאנה
* 2012: מילה קוניס
* 2013: סקרלט ג'והנסון
* 2014: פנלופה קרוז
* 2015: אמיליה קלארק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסקווייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אסקווייר (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של אסקווייר (באיטלקית)
* אסקווייר, ברשת החברתית פייסבוק

* אסקווייר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אסקווייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* אסקווייר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אסקווייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* האתר הרשמי (ארצות הברית) (באנגלית)
* האתר הרשמי (הממלכה המאוחדת) (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1085917355
* TePapa: 37548
* VIAF: 1343145857123622922774
* WorldCat (עם VIAF): 1343145857123622922774

 |
**נימפית משוננת** (שם מדעי: *Polygonia egea*) הוא מין של פרפר ממשפחת הנימפיתיים, הנפוץ בדרום אירופה עד למרכז אסיה. בישראל הוא נפוץ בהרי יהודה ושומרון, בגליל העליון, בגליל התחתון ובחרמון בחודשים אפריל עד נובמבר.
הפרפר תואר לראשונה בשנת 1775.

מאפייניים
---------

פרפר זה הוא פרפר טריטוריאלי המגרש זכרים אחרים משטחו. מוטת כנפיו כ50 מילימטרים. כנפיו של הפרפר משוננות וזה מקור השם העברי. הזכר כהה מהנקבה. הוא נפוץ בעיקר באזורי חומות ובתים ישנים שם גדלה הכתלית שהיא הצמח הפונדקאי שלו ועליה מטילה הנקבה את הביצים.

רבייה
-----

צבע הביצה ירקרק. מן הביצה בוקע זחל בצבע חום וראשו שחור. שהזחל גדל צבעו הופך לחום ועליו כתמים שחורים. לאורך גפו של הזחל יש גבשושיות בעלות זיפים. צבעו וצורתו של הזחל מוסווים היטב על צמח הכתלית. גודלו המרבי של הזחל הוא כ35 מילימטרים. בדרך כלל הזחל מתגלם על הקיר שעליו צומחת הכתלית. הגולם בצבע חום ומוסווה על הקיר. תקופת הגולם כשבועיים. המין מקים מספר דורות בשנה.

תת-מינים
--------

למין זה שני תתי־מין:

* Polygonia egea undina
* Polygonia egea egea

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נימפית משוננת** בוויקישיתוף
* נימפית משוננת, באתר NCBI (באנגלית)
* נימפית משוננת, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נימפית משוננת, באתר GBIF (באנגלית)
* מידע על הפרפר מאתר מן השדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  נימפית משוננת במילון בעלי חיים: פרפרים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**הד-המזרח** היה ביטאון ליהדות הספרדית שפורסם בירושלים בטרם קום המדינה ואחריו. הופץ בשנים 1942–1946 בעריכתו של אליהו אלישר, ובשנים 1948–1951 בעריכתם של אלישר כעורך ראשי ודוד סיטון כעורך.

היסטוריה
--------

גיליונו הראשון יצא לאור ב-10 ביוני 1942. ותדירותו השתנתה במהלך השנים. הוא החל כדו-ירחון עד לחודש פברואר 1944, לאחר מכן הפך לשבועון, עד להפסקת הוצאתו לאור ב-1946. עם חידוש הוצאתו בנובמבר 1948 המשיך כשבועון, אולם בשנת 1951 (האחרונה להוצאתו) הופיעו שישה גיליונות בחודשים ינואר, פברואר ויולי, כשהאחרון שבהם יצא ב-20 ביולי 1951, ובמרכזו עידוד ההצבעה לרשימת ספרדים ועדות מזרח – ס"צ (ספרדים ציוניים) לכנסת השנייה.

בגיליונות הראשונים היה שמו של כתב העת "המזרח – ביטאון ליהדות הספרדית", כשכותרתו מתורגמת לערבית ואנגלית; ומהגיליון שהתפרסם ב-15 בינואר 1943 נקרא כתב העת "הד-המזרח – ביטאון ליהדות הספרדית". מרבית גיליונותיו היו בני 16 עמודים.

בגלגולו הראשון של כתב העת כללה המערכת, מלבד את העורך הראשי אליהו אלישר, את אברהם אלמליח ודוד סיטון. בגלגולו השני (משנת 1948) היה סיטון לעורכו השני ונוספו לכתיבה משה כרמון, יוסף יואל ריבלין ושלום שוורץ.

כתב העת התמקד באירועים שפקדו את היישוב היהודי, מדינת ישראל והתנועה הציונית עם התייחסות למיקום החברתי של קהילת היהודים הספרדים והיחס ביניהם לאשכנזים. בנוסף, נבדק מצבם של היהודים בארצות ערב ונתנה התייחסות רבה לתרבות המזרח, ולאנשי הספר והפולקלור הספרדי-יהודי.

הד-המזרח הביא לביטוי של דעות מתונות בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי, תוך הדגשת חשיבות הדיאלוג וההיפתחות אל העולם דובר הערבית, שפה המשותפת להם וליהודים הספרדיים. כך במאמר משנת 1942 נכתב:

> 
> ״יש לפתוח פקולטה לספרות הערבית ומדעי המזרח במכללה העברית, ע"י צרוף אנשים הדוברים וכותבים ערבית רהוטה. ובאמצעותם ליצור יחסים רוחניים ותרבותיים כנים ועמוקים עם שאר אנשי הרוח שבארצות המזרח, ע"י עריכת פגישות עם אישיים מעולם הרוח במזרח ולהחליף דעות, אשר רוח המערב לא תעמוד לשטן ביניהן״
> 
> 
> 
> — מאיר דהאן, ⁨יהודים וערבים, הד-המזרח, 23 באוקטובר 1942
> 

.

הד-המזרח נסגר בשל מחסור במימון, וכתב העת "במערכה", בעריכתו של דוד סיטון, נחשב למעין ממשיכו.

קישורים חיצוניים
----------------

* הד המזרח באתר הספרייה הלאומית
* הד המזרח באתר עיתונות יהודית היסטורית - גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון
* בקול גדול: המזרח – ביטאון ליהדות הספרדית, היסטוריום: רגע היסטורי למורים ותלמידים, המרכז ללימודי רוח בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד השער הראשון
2. ↑  הד המזרח, 18 בינואר 1946
3. ↑  הד המזרח 1, 12 בנובמבר 1948
4. ↑  אליהו אלישר, מהותה של הרשימה ס"צ, הד-המזרח, 20 ביולי 1951.
5. ↑  מיכל הרמתי, פירוק המנטליות של הכובש הציוני: תוכנית עבודה היסטורית, באתר "העוקץ", 29 בנובמבר 2015
הרב **עמרם יצחק זקס** (כ"ב בחשוון תרפ"ו, 30 באוקטובר 1926 – כ' בכסלו תשע"ג, 3 בדצמבר 2012) היה ראש ישיבת סלבודקה בבני ברק במשך כשלושים שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים, לחיים אליהו זלמן ולאסתר-לאה זקס. אביו שעסק לפרנסתו במכירת ספרים ותשמישי קדושה, הוא נינו של אברהם אלקנה זקס, ראש כולל הו"ד ובנו של השד"ר משה זקס, ראשון העולים לארץ ישראל מגרמניה במאה ה-19 שעלה ארצה בשנת תקע"א ממיינינגען שבגרמניה, (במחוז זאכסן אשר הוא מקור שם המשפחה: זקס) והיה תלמידו של החתם סופר.

למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים בירושלים, כאשר רבותיו העיקריים שם היו: הרב שמואל גדליה ניימן והרב מרדכי דוד לוין. בין תלמידי הישיבה באותה תקופה היה הרב שאר ישוב כהן, לימים רבה של חיפה. בשנת ה'תש"ח (1948), עם פרוץ מלחמת השחרור, והמצב הביטחוני הקשה בירושלים שכלל הפגזות קשות על מערב העיר, עבר ללמוד בישיבת סלובודקה בבני ברק, שנוסדה שנה קודם לכן, היה מראשוני תלמידי הישיבה והיה מקורב לראש הישיבה הרב אייזיק שר. לימים עברו הוריו לגור בבני ברק.

בשנת ה'תשי"א (1951) נשא את אסתר-רבקה, בתו של הרב מרדכי שולמן ונכדת הרב אייזיק שר. לאחר נישואיו למד בכולל של הישיבה. היה מקורב לחזון איש שהתגורר בסמוך לישיבה בגבעת רוקח.

בשנת ה'תש"ך (1960) החל לכהן כר"מ בישיבת סלובודקה. לאחר פטירת חותנו ראש הישיבה הרב מרדכי שולמן בכ"ז בשבט ה'תשמ"ב, התמנה לראש הישיבה, לצד גיסיו הרב נתן שולמן והרב משה הלל הירש. הרב זקס היה חבר נשיאות מפעל הש"ס.

בשנת ה'תש"ן (1989) נפטרה בתו דבורה ליבוביץ. זמן קצר לאחר מכן חלה ומאז לא שב לאיתנו. בכ' בכסלו תשע"ג הלך לעולמו ונקבר בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.

ביום השנה הראשון לפטירתו הוציאו תלמידיו לאור ספר זיכרון ובו נדפסו חידושים מתורתו, ודברי תורה שנכתבו לכבודו בידי ידידיו ותלמידיו.

משפחתו
------

אשתו, הרבנית אסתר רבקה זקס, ניהלה במשך עשרות שנים את משק הבית ואת חדרי הפנימיה בישיבת סלובודקה (נפטרה ב-10 באוקטובר 2021). הם התגוררו בדירה צמודה לישיבה, ונולדו להם בן אחד וחמש בנות. חתנו, הרב יצחק שוורץ, מונה תחתיו לראשות הישיבה; בנו, הרב שמחה שמואל, ירש את זכויותיו בישיבה ומונה גם הוא לראש ישיבה בתואר; חתנו, הרב צבי אליהו שטיינברג (בנו של שרגא פייבל שטיינברג, ראש ישיבת תפארת ציון ומתלמידי החזון אי"ש), הוא ר"מ בישיבת אור יהודה; חתנו, הרב יצחק גפן, הוא ר"מ בישיבת סלבודקה לצעירים; חתנו, הרב בנימין שקוביצקי, הוא ראש כולל פתחי תשובה.

אחיו הם:

* הרב אהרן זקס – כיהן כראש ישיבת סלבודקה לצעירים והיה חבר מועצת מכבי שירותי בריאות. היה גם גיסו של ראש הישיבה הרב דוב לנדו (נפטר במרץ 2017).
* הרב דב זקס – ר"מ בישיבת סלבודקה לצעירים. (נפטר באוקטובר 2020).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמרם יצחק זקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007572428905171
* ISNI: 0000 0000 4691 7421
* LCCN: no2006083534
* VIAF: 56370359
* WorldCat: lccn-no2006083534

 |
**נקודתי** היה ירחון ישראלי המיועד לציבור הדתי לאומי. הוא נוסד ב-2003 ונסגר ב-2006.

היסטוריה
--------

נקודתי, שזיהה את עצמו כ"המגזין היחיד לציבור הדתי לאומי בישראל", נוסד בשנת 2003 על ידי קבוצת סטודנטים מאוניברסיטת בר-אילן בראשות עמיעד טאוב, עורך המגזין, אז יו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בר-אילן. המטרה הייתה ליצור מדיה חדשה בעלת אופי דתי לאומי וימנית שתדבר ל"זרם המרכזי" בציונות הדתית. רוב הכותבים השתייכו למחנה הדתי לאומי הימני. יו"ר מועצת המנהלים היה שלמה שחר, לשעבר משנה למנכ"ל מעריב.

תכניו של המגזין היו שונים מהעיתונות הדתית הרגילה וכללו פובליציסטיקה, מגוון מדורים לאשה הדתית, כתבות צבע ומדורי רכילות וסאטירה שלא ניתן למצוא בעיתונות הדתית הרגילה. 

המגזין הודפס על גבי נייר כרומו והופץ חינם לכ-40,000 משקי בית באמצעות הפצה רוויה (בתיבות הדואר) וכן באמצעות מרכזים דתיים (בתי כנסת, מקוואות, מחלקות לתרבות תורנית ועוד).

ב-2006, החליט טאוב לרכז את הפעילות ברשת אינטרנט. הוא הקים רשת אתרים סביב אתר האינטרנט "דתילי" והירחון נסגר.

מבנה המגזין
-----------

בין המדורים הקבועים:

* הערת פתיחה - עמיעד טאוב
* הזווית שלי - אבי רט
* הילוך סרק - מתי טוכפלד
* מימין ימינה - איתמר בן-גביר
* מנהיגות בראי הפרשה - הרב אליעזר שנוולד
* חוקי יסוד - ד"ר אשר כהן
* צ'ולנט - מדור הרכילות היחיד בשעתו לציבור הדתי
* רפואה שלמה - אלדד שחר

בנוסף הכיל העיתון מדורים בנושאי משפטים, תרבות, אופנה וצרכנות, ילדים, סאטירה ומדורים נוספים.
**האקדמיה האמריקנית לרפואת ילדים** (באנגלית: **American Academy of Pediatrics** ובראשי תיבות **AAP**) היא עמותה אמריקנית מקצועית של רופאי ילדים, שבסיסה ב-Elk Grove Village, אילינוי. האקדמיה מהווה, פרט לתפקידה המקצועי, גם מוסד אקדמי המאגד בעיקר רופאי ילדים אמריקאים אך גם חברים "בינלאומיים" מכל מדינות תבל.

פעילות
------

האקדמיה נוסדה בשנת 1930 על ידי 35 רופאי ילדים כדי לטפל בתקני בריאות ילדים. כיום חברים בה 60,000 רופאי ילדים ראשוניים. היא מפעילה תוכניות המשך חינוך רפואית (CME) לרופאי ילדים ותת מומחים. האקדמיה מחולקת ל-14 מחלקות ו-26 חטיבות. הנשיא של האקדמיה נבחר לקדנציה בת שנה והנוכחי הוא תומאס מקאינרני.

לאקדמיה פרסומים וההוצאה לאור הגדולה ביותר ברפואת ילדים בעולם, עם יותר מ-300 כותרים ומעל 500 רופאים ואנשי מקצוע אחרים בצוות הכותבים. פרסומים אלה כוללים מוצרים אלקטרוניים, הפניות מקצועיות / ספרי לימוד, פרסומי ניהול בפועל, חומרי חינוך מטופל וספרי הורות. חדשות ה-AAP היא השבועון הרשמי של האקדמיה, והעיתון PEDIATRICS הוא עיתון הדגל שלה.

האקדמיה מפרסמת מאות "הצהרות מדיניות" המייצגות את מדיניות האקדמיה. ביניהן, בהצהרת משנת 2012, האקדמיה קבעה כי "היתרונות הבריאותיים של ברית מילה של תינוקות זכרים עולים על הסיכונים של ההליך", וכי היתרונות הבריאותיים "מספיקים כדי להצדיק גישה שזה אמור להיות הליך הבחירה למשפחות המעונינות בכך אך אין האקדמיה ממליצה על ברית מילה לכל ילוד זכר". האקדמיה לוקחת את העמדה כי הורים צריכים לקבל את ההחלטה הסופית לגבי ברית מילה, לאחר שמידע מתאים נאסף על הסיכונים ויתרונות של ההליך. הצהרה זו היא שינוי בעמדתה הקודמת של האקדמיה משנת 1999.

קישורים חיצוניים
----------------

* האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים, ברשת החברתית פייסבוק
* האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה האמריקאית לרפואת ילדים (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592448105171
* BnF: cb12334334p (data)
* CiNii: DA02028612
* ISNI: 0000 0004 0399 264X
* LCCN: n79018368
* NKC: nlk20030136355
* SUDOC: 03228358X
* Trove: 786163
* VIAF: 150058294
* WorldCat: lccn-n79018368

 |
קריירה
------

ריקנטי נולדה בירושלים, שם החלה בקריירת הספורט שלה ככדורסלנית מקצוענית בהפועל ירושלים.
לאחר שחרורה מהצבא נכנסה להסגר כדי לעזוב את קבוצתה ולאחר שנתיים עברה לשחק במכבי רמת חן ואחר כך בהפועל תל אביב בליגת העל לנשים. בשנת 1995, לאחר 15 שנות קריירה מקצוענית, פרשה ועברה לאימון כדורסל. במקביל סיימה תואר ראשון בחינוך במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט והחלה לעבוד כמורה לחינוך גופני, היא ממשיכה לעסוק בתחום בתור מקצועה השני עד היום.

את קריירת האימון המקצועני החלה כעוזרת מאמן במכבי רמת חן ומשם עברה באותו תפקיד לקבוצת אליצור רמלה שם זכתה בתואר האליפות הראשון שלה בעונת 1999-2000.   

בעונת 2001-2002 הפכה לראשונה למאמנת ראשית בליגת העל לנשים בקבוצת הפועל גליל עליון. בעונת 2005-2006 זכתה באליפות השנייה שלה, עדיין כעוזרת מאמן בקבוצת הפועל תל אביב. בעונות 2006-2009 שימשה כעוזרת מאמן של אלי רבי בקבוצת אליצור רמלה, איתה זכתה בשתי אליפויות ושני גביעי מדינה. לאחר עזיבתו של רבי, הייתה ריקנטי מאמנת הקבוצה בעונת 2009/10, שבסיומה שבה לעמדת העוזרת עם הצטרפותו של המאמן עדן ענבר.

בנוסף שימשה כעוזרת מאמן בנבחרת הקדטיות והנערות של ישראל.

בעונת 2012/2013 העפילה עם קבוצת הנערות שלה מכבי רמת גן/חן לגמר גביע המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר אליצור רמלה נשים
* רענן וייס, מאמנת חדשה לאליצור רמלה: נועה רקנאטי, באתר ynet, 4 במאי 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענבל מנור‏, נועה רקנאטי מונתה למאמנת אליצור רמלה, באתר וואלה!‏, 4 במאי 2009
**גרנד פרי לאס וגאס** הוא מרוץ גרנד פרי שנתי בארצות הברית המתקיים כחלק ממרוצי אליפות הפורמולה 1 החל מעונת 2023. המרוץ מתקיים במסלול רחוב שיעבור בחלקו הגדול בסטריפ של לאס וגאס.

היסטוריה
--------

גרנד פרי לאס וגאס הוא מרוץ הגרנד פרי הראשון של אליפות הפורמולה 1 מאז גרנד פרי סיזרס פאלאס שהתקיים בעיר בשנת 1982. קיומו של הגרנד פרי הוכרז במהלך חודש מרץ 2022. המרוץ יערך כמרוץ לילה במסלול רחוב שחלקו יעבור הסטריפ של לאס וגאס. בניגוד לכל שאר המרוצים באליפות, הגרנד פרי של לאס וגאס מתקיים בשבת ולא ביום ראשון.

המסלול
------

המסלול באורך 6.201 ק"מ כולל 17 פניות וכולל ישורת באורך 1.9 ק"מ. המסלול בנוי נגד כיוון השעון. נקודת הזינוק נתנתה באזור ששימש כמגרש חנייה נטוש. האזור שופץ ונבנו בו גם הפאדוק שמשמש את הקבוצות ואזורי הטיפול. הפנייה הראשונה היא פניית הירפיין, אחרי המסלול נוטה מעט שמאלה עד לפנייה ימנית מהירה ממנה הוא מתחבר לכבישי העיר. המסלול ממשיך 800 מטר במורד רחוב קובל ומגיע לפנייה ימנית של 90 מעלות, לאחריה ישנה פנייה ארוכה שמאלה. רצף פניות שמאל-ימין-שמאל מגיע לשדרות סאנדס. לאורך הרחוב ישנן 2 פניות מהירות לפני שמגיעים לפנייה איטית שמובילה לשדרות לאס וגאס, האזור המוכר בשם "הסטריפ". ישורת של 1.9 ק"מ מתסיימת בשתי פניות איטיות שמובילות לישורת נוספת של 800 מטרים בשדרות הרמון. פנייה מהירה שמאלה מביאה להשלמת המסלול ולחצייה של קו הסיום.

מנצחים לפי שנה
--------------

| שנה | נהג | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2023 | הולנדהולנד מקס ורסטאפן | רד בול |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Las Vegas to host Formula 1 night race from 2023, Formula1.com, 31 March 2022
2. ↑  Las Vegas Strip Street Circuit, racingcircuits.info
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים ריקים [ תמונה ] 

פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתב עת אמריקאי לענייני כלכלה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו פורצ'ן (פירושונים).
**Fortune** (בתרגום חופשי לעברית: הון, גד) הוא כתב עת אמריקאי לענייני כלכלה, מבית האחים וורנר דיסקברי (אנ'). כתב העת מופיע ברציפות מאז פברואר 1930 וידוע בפרט בשל פרסום דירוג החברות של כתב העת Fortune, המדרג את 500 החברות הגדולות בעולם, ("Fortune 500"). כתב העת מפורסם גם ברשת האינטרנט באתר CNNMoney.com‏, יחד עם כתב העת *Money*. מדי מספר גליונות, מפרסם כתב העת גיליון נושא המוקדש לנושא מסוים בכלכלה העולמית כגון סחר חוץ, גיליונות המוקדשים למאמרי עומק וניתוח על כלכלותיהן של מדינות שונות או תחומים תעשייתיים, טכנולוגיים ומסחריים שונים וכדומה.

כתב העת נוסד על ידי המייסד-השותף של הטיים מגזין, הנרי לוס (Henry Luce), חודשים ספורים לאחר קריסת וול סטריט 1929, שהביאה לשפל הגדול. כתב העת הודפס מראשיתו על נייר משובח ועבה יחסית למגזינים, הציג אמנות בעמוד הפותח ונמכר בדולר אחד, בשעה שעיתון יומי נמכר בחמישה סנט.

בתקופת השפל הגדול ייצג כתב העת עמדה של מודעות חברתית. כתבות מצולמות מאת צלמים נודעים כווקר אוונס ומרגרט בורק-וייט וכותבים כארצ'יבלד מקליש, ג'ון קנת גלבריית ואלפרד קייזין פרשו מעל דפיו התרשמויות מן האזורים החקלאיים של ארצות הברית וממוקדי אבטלה וייאוש. במהלך הזמן, ובפרט במהלך שנות החמישים עבר כתב העת לעמדות קפיטליסטיות יותר והתמקד בכתיבה על כלכלה, ניהול ותכנון תאגידי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל עורכו, מרשל לב (Marshall Loeb) לשלב במגזין כתבות על אורח חייהם של בכירים ועל בעיות חברתיות בעלות זיקה כלכלית.

עד שנות השישים עיטרו את שערי המגזין ציורים, לרוב בסגנון קוביסטי או פוטוריסטי. מאז מעטרים את שערי הגיליון תצלומים.

ראו גם
------

* דירוג החברות של כתב העת Fortune
* 40 Under 40

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורצ'ן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורצ'ן (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פורצ'ן
* פורצ'ן, ברשת החברתית פייסבוק

* פורצ'ן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ארכיון שערי המגזין

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירחון עד 1978, דו-שבועון מאז ועד 2009 ובעל תדירות של פעם בשלושה שבועות מאז.
2. ↑  CNNMoney.com
3. ↑  מגזין Fortune בשנות השלושים
4. ↑  פרישתו של לב, הניו יורק טיימס, 2 במאי 1994
יום העצמאות הוא גם החג הלאומי  יום המהפכה או יום האיחוד הוא גם החג הלאומי  אין חג לאומי רשמי
**חג לאומי** הוא יום מיוחד המצוין במרבית מדינות העולם, בדרך כלל על מנת לציין אירועים בעלי אופי לאומי. חגים לאומיים מציינים בדרך-כלל מאורעות היסטוריים חשובים בתולדות המדינה: יום היווסדה, יום אימוצם של חוקה או דגל, אירועים מכריעים במהפכות או מלחמות נגד כובש זר, או איחוד בין חלקים שונים במדינה. בחלק מהמדינות נחגג חג לאומי ביום עלייתו לשלטון או יום הולדתו של השליט.

לרוב מוענק יום שבתון בימי חג לאומי.

במדינות שונות מנהגים המציינים את החג הלאומי ובהם טקסים, מצעדים צבאיים, הנפת דגלי הלאום על מבני שלטון ומבנים פרטיים, וחגיגות במרחב הציבורי. תושבי המדינה חוגגים באירועים פרטיים (מסיבות, ברביקיו, ופיקניקים).

חגי ישראל ומועדיו
-----------------

 ערך מורחב – **חגי ישראל ומועדיו**  

החג הלאומי של ישראל הוא יום העצמאות, אשר מועדו נקבע לפי התאריך העברי של יום הכרזת המדינה. 

ביום שלפני יום העצמאות, מציינים את יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולפגעני פעולות האיבה.

בחוק מוגדרים מועדים נוספים הזוכים לציון ממלכתי: יום ירושלים, יום העלייה (הישראלי), יום הזיכרון לשואה ולגבורה ויום לציון היציאה והגירוש של היהודים מארצות ערב והאסלאם, יום (חג) הסיגד  של יוצאי יהדות אתיופיה, וכן ימי זיכרון לאישים ציבוריים, כגון יום הרצל, יום זאב ז'בוטינסקי, יום הזכרון לרחבעם זאבי, ויום הזיכרון ליצחק רבין.

ראו גם
------

* ימי עצמאות
* יום הולדתו הרשמי של המונרך
* הארבעה ביולי
* יום הבסטיליה
* יום אבל לאומי
* יום זיכרון לאומי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חג לאומי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4171213-4
* NKC: ph126194

 |

1. ↑  חוק חג הסיגד, ה'תשס"ח-2008, ס"ח 2164, מיום 9 ביולי 2008
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**המזרחי** היה כתב עת עברי שיצא לאור בפולין בין 10 בדצמבר 1918 עד 29 במאי 1924 במתכונת של שבועון, מטעם תנועת המזרחי בפולין.

היסטוריה
--------

העיתון קם בשנת 1918, לאחר כינוס הוועד הפועל של תנועת המזרחי בפולין בכ"ט-ל' בכסלו תרע"ט, במסגרתו דן הוועד בשאלות הנוגעות לעם היהודי בכלל, ולהתארגנות תנועת המזרחי בפולין בפרט. בסיכום הוועידה נכתב כי יש "לגשת מיד להוציא שבועון עברי בשם 'המזרחי'". עורך העיתון לאורך כל שנות פרסומו היה יצחק ניסנבוים, רב ודרשן מהוגי המזרחי שגם שימש כנשיא תנועת המזרחי בפולין. מטרת העיתון הייתה לשמש כביטאון המרכזי של התנועה, במיוחד לקראת וועידת התנועה העולמית אשר עמדה להתכנס.

העיתון עסק בעניינים הנוגעים לעם היהודי. מדור אחד הביא חדשות מארץ ישראל, מדורים אחרים דיווחו על החלטות הוועד הפועל של התנועה בפולין, וכן פעילויות התנועה. מדור נוסף בשם "בציונות" עסק בפעילות התנועה הציונית בפולין. המדורים לא היו קבועים, והשתנו במרוצת השנים.

העיתון שימש ככלי פוליטי-מפלגתי, ושיקף את פעילות התנועה והאידאולוגיה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* המזרחי באתר עיתונות יהודית היסטורית של הספרייה הלאומית
* לצפייה בעיתון "המזרחי", באתר עיתונות יהודית היסטורית

הערות שוליים
------------

1. ↑  כפי שנכתב בסיכום ישיבת הוועד הפועל ופורסם בגיליון הראשון של "**המזרחי**", 18 בדצמבר 1918.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעסקן ספורט אמריקאי. אם התכוונתם למנצח אמריקאי, ראו דייוויד שטרן (מנצח).

**דייוויד ג'ואל סטרן** (באנגלית: **David Joel Stern**;‏ 22 בספטמבר 1942 – 1 בינואר 2020) היה עורך דין יהודי-אמריקאי שהיה נציב (קומישנר) ליגת ה-NBA משנת 1984 ועד שנת 2014. נחשב בעיני רבים לאחד הנציבים המצליחים והמשפיעים בתולדות הספורט המקצועני בצפון אמריקה.

קורות חייו
----------

סטרן בילה את ילדותו בעיר טינק שבניו ג'רזי. בשנת 1963 סיים לימודי היסטוריה באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי, ובשנת 1966 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק. באותה שנה החל לעבוד במשרד עורכי דין שייצג את ליגת ה-NBA. בשנת 1978 מונה ליועץ המשפטי של הליגה, ובשנת 1980 מונה לסגן נשיא בכיר של הליגה. ב-1 בפברואר 1984 מונה לנציב הרביעי של הליגה, אחרי פרישתו של לארי או'בריין. באותה שנה התקבלו לליגה השחקנים מייקל ג'ורדן, צ'ארלס בארקלי, ג'ון סטוקטון והאקים אולאג'ואן.

בשנות ה-80, הגיעה הליגה בניהולו של סטרן לשיאים של רווחיות ופופולריות בכל העולם, בעיקר בזכות השחקנים הבולטים מייקל ג'ורדן, מג'יק ג'ונסון ולארי בירד. משחקי הליגה משודרים במעל 200 מדינות בכל העולם, וחברות בה 30 קבוצות - 29 מארצות הברית ואחת מקנדה. בשנת 1996 הוקמה ליגת הכדורסל המקבילה לנשים - ליגת ה-WNBA.

סטרן נחשב לנציב קפדן בענייני משמעת, והתנגד בתוקף להימורים על משחקי הליגה. בשנת 2005 אישר לקבוצות הליגה תקרת שכר גמישה של 49.5 מיליון דולר, במטרה להימנע מסכסוך שיוביל להשבתה של הליגה. הסכם פשרה זה עורר ביקורת מצד התומכים בהגבלת שכר השחקנים ובעידוד התחרותיות.

ב-1998 הונצח סטרן ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח אנשי ספורט יהודיים שזכו להישגים יוצאי דופן.

ב-26 באוקטובר 2012 הודיע סטרן שיעזוב את תפקיד הנציב ב-1 בפברואר 2014, 30 שנה בדיוק לאחר שנכנס לתפקיד. סטרן המליץ על סגנו בעשר השנים האחרונות אדם סילבר, והוא החליפו בתפקיד הקומישינר. דווח כי בשנותיו האחרונות כנציב משכורתו השנתית עמדה על 9 מליון דולר.

ב-2014 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.

ב-12 בדצמבר 2019 עבר סטרן אירוע של דימום מוחי,נותח ואושפז בבית חולים במנהטן. הוא נפטר ב-1 בינואר 2020 בגיל 77. לאחר מותו, כל קבוצות הליגה עלו עם סרט שחור על הזרוע של השחקנים כהוקרה לפועלו.

חיים אישיים
-----------

סטרן היה נשוי לדיאן, הם התחתנו ב-1963 ולזוג היו 2 בנים: אריק ואדוארד. הם התגוררו בסקרסדייל במדינת ניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד סטרן** בוויקישיתוף
* אסף רביץ‏, עולם חדש וטוב, באתר וואלה!‏, 2 בינואר 2020
* ניצן פלד, "גאון שהקדים את זמנו", בעיתון ישראל היום, 3 בינואר 2020
* דייוויד סטרן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שגיא רפאל‏, היורש: אדם סילבר, הקומישינר החדש של ה-NBA, באתר וואלה!‏, 1 בפברואר 2014
2. ↑  NBA commissioner David Stern towered over the league he built, ESPN.com, ‏2020-01-02 (באנגלית)

| נציבי ליגת ה-NBA |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מוריס פודולוף (1946–1963) • ג'יי. וולטר קנדי (1963–1975) • לארי אובריאן (1975–1984) • דייוויד סטרן (1984–2014) • אדם סילבר (2014–הווה) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1132545455
* LCCN: no2016000273
* SUDOC: 171165365
* VIAF: 16538079
* WorldCat: lccn-no2016000273

 |
**אלמנט כתובת קנונית** (או **תגית קנוניקל**) הוא אלמנט HTML שמאפשר לבעל האתר למנוע בעיה של תוכן כפול במנועי החיפוש על ידי הגדרת הגרסה ה"קנונית" או ה"מועדפת" של דף אינטרנט. 

בעיה של תוכן כפול מתקיימת כאשר אותו תוכן נגיש מכמה כתובות URL. הדבר נוצר על ידי מרבית מערכות ה-CMS, שמייצרות כתובות כפולות שנבדלות בענייני אותיות גדולות או קטנות, בפרמטרים נוספים ב-URL שמשמשים למדידה ועוד. למשל, הכתובת http://www.example.com/page.html תיחשב על ידי מנועי חיפוש כתובת של דף שונה מאשר http://www.example.com/page.html?parameter=1, על אף ששתי כתובות ה-URL מפנות לאותו תוכן. דוגמה נוספת היא תוכן זהה בשני דפים, שממוין בצורה שונה. שכפול תוכן באתר עלול להזיק לפוטנציאל הדירוג שלו במנוע החיפוש, בצורה משמעותית.

בפברואר 2009 פרסמו גוגל, יאהו ומיקרוסופט שהן תומכות באלמנט הכתובת הקנונית, שמוכנס כתגית תחת אלמנט ה-<head> של המסמך, ושנועד למנוע את בעיית התוכן הכפול. אלמנט הכתובת הקנונית מאפשר לבעלי אתרים להבהיר למנוע החיפוש איזו כתובת צריכה להיחשב ככתובת המקורית של העמוד.

לפי פרסום של גוגל, מנוע החיפוש שלה אינו רואה באלמנט הכתובת הקנונית הנחיה מחייבת, אלא בקשה שבעל האתר "יעריך מאוד" את מילויה.

דוגמאות לשימוש באלמנט הכתובת הקנונית
------------------------------------

בשפת HTML האלמנט מוכנס בעזרת תגית `canonical` באופן הבא (בתלות בכתובת שנבחרה ככתובת ה"קנונית"):

```
<link rel="canonical" href="http://www.example.com/" />
```

או

```
<link rel="canonical" href="http://www.example.com/page.html" />
```

או

```
<link rel="canonical" href="http://www.example.com/directory/page.html" />
```

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר על אלמנט הכתובת הקנונית, במדריך של גוגל
* RFC 6596

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
שליו וירג'ניה זכר ונקבה בוגרים אילוסטרציה של המאייר Louis Agassiz Fuertes
**שליו וירג'יניה** (שם מדעי: *Colinus virginianus*; מוכר גם בשם: **בובווייט צפוני**) הוא מין של עוף קטן עד בינוני, מהסוג בובווייט שבמשפחת השלווים האמריקניים הנפוץ בארצות הברית, בקובה, במקסיקו ובאיים הקריביים.

מאפיינים
--------

לשליו וירג'יניה כתם כהה אופייני, דמוי כובע, המצוי מאחורי עיניו לאורך ראשו. צבעיו נעים בין צהבהב לזכרים, עד חום לנקבות.

שוקל 140–170 גרם, כשאורכו 20–25 סנטימטר ומוטת כנפיו 9-12 סנטימטר. הנקבה מטילה 6–28 ביצים, בתוך קן בגומה קטנה בקרקע אשר ברוב המקרים מחופה בעשבים יבשים. תקופת ההטלה היא בין פברואר לאוקטובר והדגירה נמשכת כ- 23 יום. שליו וירג'ניה הוא פוליגמי והזכרים או הנקבות מגדלים את אפרוחיהם עם יותר מבן זוג אחד.

מזונו של שליו וירג'יניה בעיקר מזרעונים אך כולל גם עלים ירוקים, פירות וחסרי חוליות. באביב, מהווים עלים מקור חשוב של ויטמינים, ואילו חרקים משמשים מרכיב חשוב מן האביב עד הסתיו. נקבות צורכות יותר חרקים הנדרשים כמקור לחלבון, בייצור הביצים.

בווירג'יניה, מכנים שליו זה בשם בּוֹבּוַוייט, על שום שריקותיו, הנשמעות בּוֹבּ בּוֹבּ ווייט. שליו וירג'יניה משמש כציפור מחמד, ועל כן באזורים מסוימים מרבים לצוד אותו.

ראו גם
------

* שלווים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שליו וירג'יניה** בוויקישיתוף
* שליו וירג'יניה, באתר ITIS (באנגלית)
* שליו וירג'יניה, באתר NCBI (באנגלית)
* שליו וירג'יניה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שליו וירג'יניה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שליו וירג'יניה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* שליו וירג'יניה, באתר GBIF (באנגלית)
* שליו וירג'יניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שליו וירג'יניה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282543705171

 |
**מֵטָא דָאטָה** (באנגלית: **Metadata**), בעברית **מֵטָא-נתונים**, הוא "**מידע אודות המידע**". מקור הקידומת מטא בשפה היוונית, ומשמעותה עשויה להיות: "על", "אחרי", "מעבר". הקידומת Meta עשויה לתאר גם משהו שהוא מעל המושג העוקב את קידומת זו, למשל: "מטאפיזי" הוא משהו שמעל לפיזי. באופן דומה המטא דאטה הוא מעל לנתונים, כלומר: מתאר את התכונות של הנתונים ברמת הפשטה גבוהה יותר.

באמצעות המטא דאטה ניתן לאתר זהות מופעים שונים של נתונים המאוחסנים במקומות שונים (למשל: בסיסי נתונים מסוגים שונים, קבצים שונים). במקרים רבים מימוש סכימות של Metadata נעשה במערכות מחשוב מודרניות באמצעות XML. נעשה שימוש שכיח לייצוג מטא דאטה גם בשפות SGML מבוססות תגים אחרות. כמו כן קיימים מוצרי תוכנה ייעודיים לטיפול במטא דאטה הנקראים Metadata Repositories.

מידע על מידע מתייחס בדרך כלל למערכות מחשוב אבל יכול להתייחס גם לעולמות תוכן אחרים. 
השימוש הנפוץ במטא דאטה הוא לצורך חיפוש: באמצעות המטא דאטה מחפשים פריטים התואמים אותו, למשל: חיפוש דפים באינטרנט שהכותרת שלהם כוללת נושא מסוים, אבל קיימים שימושים רבים אחרים כגון: הדפסה של מדריכים לפי נושאים, הפקת סטטיסטיקות של שימוש בפריטים לפי מאפיינים. שימושים נוספים למטא דאטה הם במסגרת מימוש ארכיטקטורות כלל ארגוניות (Enterprise Architectures) כגון: SOA, תפיסות מתקדמות בניהול מידע בארגון, כגון: EII ומודלים מתקדמים של טכנולוגיות Web.

דוגמאות לשימוש במטא דאטה
------------------------

* **סכמה של בסיס נתונים** – מהווה מידע על המידע הנמצא בבסיס הנתונים ולכן הסכמה עצמה היא סוג של מטא דאטה.
* **ספר** – מטא דאטה הוא שם הסופר, שם הספר, מספר ISBN, נושא הספר, סוגה (ז'אנר) של הספר, שם ההוצאה, שנת ההוצאה, מחיר. במימוש אפליקציה ממוחשבת של ספרייה עשוי להיעשות שימוש בנתוני המטא דאטה, למשל: לצורך חיפוש ספר.
* **צילום** – נתונים כמו התאריך, מיקום GPS, זמן הצילום, צבעים, נתוני כוון המצלמה כגון: מרחק, הגדלת התמונה ועוד. במצלמות דיגיטליות כל זה עשוי להישמר כמטא דאטה הניתן להעברה לאמצעי ממוחשב.

המאמר של טים ברי מבהיר את המושג באמצעות דוגמאות מעולמות תוכן שונים להן מטא דאטה משותף.

* באינטרנט **Resource Description Framework** או בראשי תיבות **RDF**  היא מסגרת לתיאור ולהחלפה של מטא דאטה.
* תפיסות חדשניות כמו ווב סמנטי (Semantic Web) מבוססות על מטא דאטה.

ראו גם
------

* שפת תגיות
	+ XML
	+ HTML
* ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים
* אינטגרציית מידע ארגונית
* תוכנה להסרת metadata
* קטלוג (ספרנות)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטא-דאטה** בוויקישיתוף
* RDF and Metadata TiM Bray, 1998
* Understanding metadata, NISO, 2004
* מטאדטה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מֵטָא-נְתוּנִים במילון טכנולוגיית המידע: מסדי נתונים (תשנ"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  במאמר של טים ברי, המופיע ברשימת הקישורים החיצוניים, מופיעה דוגמה בה לפריטים בספרייה, בספר טלפונים ובספרית וידאו עשויים להיות אותם מאפייני מטא דאטה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539518705171
* BNE: XX549841
* GND: 4410512-5
* KulturNav: fd95ede3-e11a-45ed-8080-ced97a0734e4
* LCCN: sh96000740
* LNB: 000061625
* NDL: 00981806
* NKC: ph222821

 |
בול שהונפק לרגל מאה שנה להולדתו של הפנר, עם הכיתוב "צדק ואהבה" בלטינית
**יוזף קרדינל הפנר** (בגרמנית: **Joseph Kardinal Höffner**;‏ 1906, הורהאוזן (אנ')‏ שבחבל ריינלנד-פפאלץ בגרמניה – 1987, קלן) היה קרדינל, הארכיבישוף של קלן, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה.

קורות חיים
----------

נולד בדצמבר 1906 לפאול הפנר, איכר, ולאשתו הלנה לבית שוג, הבכור מבין שבעה אחים ואחיות במשפחתו. הוא היה תלמיד מחונן, ולאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בטריר בשנת 1926, למד באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית ברומא. בשנת 1929 קיבל תואר דוקטור - אחד מבין ארבעה תוארי "דוקטור" שקיבל במהלך חייו. בשנת 1932 קיבל את ההסמכה לתואר כומר ברומא, ובשנת 1934 סיים עבודה נוספת לתואר דוקטור, בנושא "צדק חברתי ואהבה חברתית" (*Soziale Gerechtigkeit und soziale Liebe*).

הפנר שב לגרמניה והתמנה לכומר בזארבריקן. בשנת 1937 המשיך את לימודי התאולוגיה באוניברסיטת פרייבורג, ובשנת 1938 סיים אותם עם תואר דוקטור נוסף. במבוא לדוקטורט שכתב הביע התנגדות לתורת הגזע של הנציונל-סוציאליזם.

### בתקופת מלחמת העולם השנייה

משנת 1939 ועד 1943 היה הפנר כומר קהילתי בקייל שבריינלנד-פפאלץ במערב גרמניה. בשנת 1942, במסגרת פינוי ילדים מהערים הגדולות בגרמניה עקב המלחמה (גר'), הגיעה להפנר קבוצת ילדים. בין הילדים הייתה ילדה יהודייה בת שמונה, אסתר מאיירוביץ, שזהותה הוסתרה במסווה של זהות נוצרית ושם נוצרי: כריסטה קוך. הפנר טיפל בה ולא הסגיר את זהותה האמיתית, גם לא לאחותו, שטיפלה בה אף היא.

באפריל 1943 הוצב הפנר בטריר. הוא לא יכול היה לקחת את מאיירוביץ איתו בלי לעורר חשד, ולכן שיכן אותה בביתם של איכרים בקייל. מאיירוביץ שרדה את השואה בלא שזהותה התגלתה. במקרה אחר ביקש הפנר מאחותו, הלנה הפנר-הסלר, לשכן בביתה שבהורהאוזן יהודייה מברלין, וכן את בעלה הנוצרי של אותה יהודייה. כך הצליחו בני הזוג להתחמק מהגסטפו בשנת 1943 למשך שישה חודשים. האישה שרדה בשואה.

### אחרי המלחמה

באוקטובר 1945 פנה הפנר לשלטונות הכיבוש האמריקאיים בטריר וביקש אישור להעברתה של אסתר מאיירוביץ לברלין, בליווי אדם מבוגר. כך התאפשר לאסתר להתאחד עם אמה, ששרדה אף היא בשואה.

משנת 1962 היה הפנר הבישוף של מינסטר. משנת 1969 היה הארכיבישוף של קלן. משנת 1976 היה יושב ראש ועידת הבישופים הגרמניים (אנ'). הוא התפטר ממשרת הארכיבישופות ב-14 בספטמבר 1987, חודש לפני מותו.

הכרה והנצחה
-----------

הפנר נקבר בקתדרלת קלן.

בשנת 2003 הכיר יד ושם ביוזף הפנר בתור חסיד אומות העולם. בשנת 2006, לרגל מאה שנה להולדתו של הפנר, הונפק בול גרמני לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף הפנר** בוויקישיתוף
* יוזף הפנר, באתר "יד ושם" (באנגלית)
* יוזף הפנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273956105171
* BNE: XX858172
* BnF: cb12153692h (data)
* GND: 118551906
* ICCU: TO0V511088
* ISNI: 0000 0001 1032 6803
* LCCN: n83038832
* MGP: 211937
* NKC: skuk0000586
* NLK: KAC200612513
* NLP: a0000002975784
* NTA: 073137774
* SUDOC: 085579653
* VcBA: 495/96477
* VIAF: 110635958
* WorldCat: lccn-n83038832

 |
**עִירִית גְּדוֹלָה** (שם מדעי: *Asphodelus ramosus*) היא גאופיט רב שנתי, מין בסוג עירית, ממשפחת העיריתיים. שמות מדעיים נרדפים: *Asphodelus microcarpus*.

תיאור
-----

שורש העירית הוא ציצת פקעות מוארכות. צבע הפקעות צהוב-חום, אורכן כ-15 ס"מ, ועוביין כ-2.5 ס"מ. עלי העירית ארוכים – עד כ-50 ס"מ, ורוחבם כ-2 ס"מ. לעלים חתך בצורת V, העוזר לעירית לאגור מים. מי הגשמים והטל מטפטפים אל מרכז העלה, משם למרכז הצמח, ונספגים בקרקע בסביבת השורשים. העלים מציצים בתחילת החורף; בתחילת האביב, מפברואר עד מאי, מתפתח עמוד התפרחת. עמוד התפרחת ארוך ומסתעף, גובהו עולה לעיתים על מטר אחד. בראשי הסעיפים מתפתחים הפרחים במכבדים גדולים. הפרחים בעלי עוקץ, 6 עלי עטיף כותרתיים, ו-6 אבקנים. הפרח נפתח בערב, האבקנים נפתחים בשתי קבוצות – אחת בבוקר, ואחת במהלך היום. לקראת ערב, נובל הפרח, ובמכבד נפתח פרח נוסף. הפרחים צופניים. הפרי הוא הלקט בצורת ביצה, הנפתח עם הבשילו. הרוח מפיצה את הזרעים השחורים לאזור הסמוך לצמח האם. 

משרעת התפוצה של העירית הגדולה היא מזרח ים-תיכונית, בארץ נפוץ באזורים ים-תיכוניים ואירנו-טורניים. צומח בעיקר בבתה ובגריגה, ולעיתים יוצר מרבדים צפופים. בולט בעיקר במקומות בהם ישנה רעייה אינטנסיבית, שכן הוא מוגן משיני בעלי החיים על ידי רעלים ורפידים (מחטים מיקרוסקופיות), הנמצאים בעלים הטריים.

שימושים
-------

את פרחי העירית ניתן לאכול, וכמו כן את שורשיה. את השורשים מקובל לחלוט.

אבו אל-עבאס א-נבאתי, רופא ועשבונאי אנדלוסי, ערך מסע בארץ ישראל בתקופה האיובית ותיעד בספרו את השימוש בשורשים טחונים של העירית הגדולה לצורך הכנת דבק בירושלים.

גלריית תמונות
-------------

* דבורה מהסוג מדרונית אוספת צוף מפרח של עירית גדולהדבורה מהסוג מדרונית אוספת צוף מפרח של עירית גדולה
* עירית גדולה בנגב המערביעירית גדולה בנגב המערבי
* שלבי הפריחה השונים של עירית גדולה.שלבי הפריחה השונים של עירית גדולה.
* עירית גדולה בנחל השומר על רקע עומדים של הדס מצויעירית גדולה בנחל השומר על רקע עומדים של הדס מצוי
* מבט עלמבט על

ראו גם
------

* שום העירית
* עיריתיים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עירית גדולה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Asphodelus ramosus** |

* עירית גדולה, באתר NCBI (באנגלית)
* עירית גדולה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עירית גדולה, באתר צמח השדה
* עירית גדולה, באתר צמחיית ישראל ברשת
* עירית גדולה, באתר Tropicos (באנגלית)
* עירית גדולה, באתר GBIF (באנגלית)
* עירית גדולה, באתר The Plant List (באנגלית)
* עירית גדולה, באתר IPNI (באנגלית)
* עירית גדולה, באתר למטייל בישראל
* עירית גדולה, מדרשת שדה בקר
* עירית גדולה עוסאלן/סוואי
* עירית גדולה, מרכז הרופאים המומחים

הערות שוליים
------------

1. ↑  עירית גדולה, באתר "צמח השדה"
2. ↑  אורי מאיר צ'יזיק, **צמחי בר למאכל**, מפה, 2010
3. ↑  זהר עמר, "אבו אלעבאס הנבאתי: עשבונאי אנדלוסי בארץ ישראל האיובית", **אריאל 100-101**, תשנ"ד, עמ' 235- 239
**יורגן ברנדט** (בגרמנית: **Jürgen Brandt**;‏ 19 באוקטובר 1922 – 26 ביולי 2003) היה גנרל גרמני אשר שרת בבונדסוור ושימש כמפקח הכללי שלו (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1978–1983.

ביוגרפיה
--------

ברנדט נולד בקיל ב-19 באוקטובר 1922. ב-1940 הוא התגייס לוורמאכט ולחם במלחמת העולם השנייה. ב-1944 הוא הועלה לדרגת לויטננט ומונה למפקד מחלקה. לאחר המלחמה הוא היה בשבי במשך שנתיים ואז החל לעבוד כעיתונאי. ב-1950 הוא החל לעבוד ב"מרכז לשירות המולדת" - גוף מיוחד בפיקודו של הגנרל בדימוס גרהרד פון שוורין שהיה אחראי על בנייה מחדש של כוחות ביטחון הפנים של גרמניה בתקופת הכיבוש האמריקני. המרכז לשירות המולדת לא האריך ימים, ופורק עוד באותה שנה. בעקבות כך, ברנדט עבר לשרת במשרד הפדרלי להגנת החוקה. ב-1953 הוא החל לעבוד במשרד בלנק - גוף שקדם למשרד ההגנה הגרמני.

ב-1955 התגייס ברנדט לבונדסוור ובמשך מספר שנים מילא תפקידי מנהל בכירים. בין 1974–1976 הוא שימש כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-10. ב-1978 הוא מונה לנציג גרמניה המערבית בוועדה הצבאית של נאט"ו בבריסל. עם זאת, כעבור כמה חודשים הוא נקרא לשוב לגרמניה בפתאומיות לאחר שהמפקח הכללי (מקביל לרמטכ"ל) הראלד ווסט נאלץ להתפטר בעקבות פרשת ריגול. ברנדט חזר לבון והפך למפכ"ל החדש. הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1983 אז פרש מהצבא.

הוא נפטר במכנהיים ב-26 ביולי 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* יורגן ברנדט בארכיון הבונדסוור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1119898633
* VIAF: 2529148037699788350000
* WorldCat (עם VIAF): 2529148037699788350000

 |
**שמעון לוי** הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד במרוקו ועלה לישראל בשנת 1955. יחד עם משפחתו הגיעו למעברת חצרים בבאר שבע. שם התחיל את לימודיו. מספר שנים לאחר מכן, עבר יחד עם משפחתו לשכונה ד'. עם סיום לימודיו בבית ספר התיכון הדתי, התגייס לצה"ל כאלחוטן בפיקוד דרום. לאחר שירותו הצבאי התגייס למשטרת ישראל והיה שוטר סיור בתחנת באר שבע. לאחר סיום קורס הקצינים, הוצב בתחנת קריית גת כמפקד תחנה בתקופת מלחמת יום הכיפורים. משם עבר לתחנת באר שבע, הקים ופיקד על חקירות ומודיעין ומאוחר יותר כמפקד תחנת אשקלון. בין השנים 1982-1987 שימש כקצין אג"מ של מרחב נגב, סגן מפקד מרחב הנגב, מפקד נפת יהודה, מפקד נפת עזה. בתקופתו החלה האינתיפאדה הראשונה, דצמבר 1987 ותוך מספר ימים, כל שוטרי הנפה הערבים התפטרו משירותם במשטרת ישראל ולוי התחיל בגיוס מסיבי של שוטרים מתוך הארץ על מנת למלא את השורות ולהקים נפה על טהרת שוטרים ישראלים אחרים. לאחר מכן, שימש כמפקד מרחב לכיש. בחג השבועות של אותה שנה מאי 1990, פיקד יחד עם כוחות צה"ל על ניסיון הפיגוע בחוף ניצנים בו נהרגו ונתפסו מחבלים. בסוף 1990 הוחלט על קידומו לדרגת תת-ניצב כסגן מפקד המחוז הדרומי. בתפקיד זה, היה בצוות ההקמה של המחוז הדרומי במשכנו החדש בבאר-שבע. 

בשנים 1993–1996 היה מפקד מחוז הדרום. בתקופת היותו מפקד המחוז נערכו שינויים רבים במחוז.

-הוקמו תחנות חדשות, העיירות, נתיבות, הנחת אבן הפינה לרהט.

-הוקם מרחב שמשון עם פינוי הרצועה ופריסת חמש תחנות משטרה במעברים ובגוש קטיף.

-הוקמו יחידות מחזויות בדמות היס"מ, הימל"ס ויחידות מיוחדות נוספות.

-הוקם בית ספר מחוזי להכשרת שוטרי המחוז.

-הוקם מחט"ב מגב לראשונה בתחום המחוז בעקבות קבלת האחריות לביטחון פנים באזור לכיש.

-הוקמה יחידת אילת (מרחב) ונפתחו מעברי גבול חדשים מול ירדן ורצועת עזה וחיזוק מעברים קיימים.

-במהלך שלוש השנים, גדל המחוז בלמעלה מאלף שוטרים ובאמצעים רבים ומגוונים. 

יש לציין שבתקופה זאת, אירע הטבח במערת המכפלה, הסכמי השלום (אוסלו), והסכמים עם ירדן. 
בעקבות אסון פסטיבל ערד רשם לו המפכ"ל אסף חפץ הערת מפקד. על אף השערות בנוגע לקידומו האפשרי הודיע לוי על פרישתו לגמלאות.

לוי בעל תואר ראשון במדעי הרוח, נשוי ואב לחמישה.

| מפקדי מחוז הדרום של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שאול רוזוליו (1970-1962) • דוד עופר (1972-1970) • אהרון שלוש (1973-1972) • חיים תבורי (1975-1973) • אריה איבצן (1980-1975) • יהושע כספי (1984-1980) • אברהם תורג'מן (1985-1984) • רחמים קומפורט (1990-1985) • רפי פלד (1993-1991) • יהודה וילק (1993) • שמעון לוי (1996-1993) • יאיר יצחקי (1997-1996) • דן ברינקר (2000-1997) • יצחק אהרונוביץ' (2002-2001) • משה קראדי (2004-2002) • דודי כהן (2004) • אורי בר-לב (2008-2004) • יוחנן דנינו (2011-2008) • יוסי פריינטי (2012-2011) • יורם הלוי (2016-2012) • דוד ביתן (2016–2018) • מוטי כהן (2018–2019) • יורם סופר (2021-2019) • פרץ עמר (2023-2021) • אמיר כהן (2023-) |

 |

,
פרסומת של "קשת" בצורת סימנייה אשר הופצה בתוך ספרים של הוצאת **עם הספר** בשנים 1958 - 1959
**קשת: רבעון לספרות עיון וביקורת** היה כתב עת שיצא לאור בעריכת המתרגם והמשורר אהרן אמיר משנת 1958 עד שנת 1977. **קשת החדשה**, בעריכת אמיר, יצא לאור כרבעון משנת 1998 ונסגר בשנת 2008, בעקבות פטירתו של אמיר. 

על פי עורכיו, "קשת" נועד לסייע להתחדשות הספרות העברית, מתוך ההשקפה שיש לפתוח חלון בעיקר לספרות המערב ואירופה אך גם לספרות העולם בכלל. החידוש העיקרי של "קשת" היה במתן חשיבות רבה לז'אנרים נוספים, לבד מהשירה והסיפורת. כתב העת טיפח את המסה העברית וכן פרסם ראיונות מקיפים ומקוריים עם יוצרים ורבי שיח.

בקשת, התגלו וטופחו עשרות משוררים וסופרים. בניגוד לרוב כתבי העת, שנטו לתפיסה סוציאליסטית, על אף נטיותיו הכנעניות של העורך, כתב העת לא היה קשור בהתחייבות פוליטית מגבילה, והמשתתפים בגיליונותיו באו מכל כיווני המחשבה והיצירה בארץ. חוברות מיוחדות של "קשת" הוקדשו לספרויות זרות. ב-1975, לאחר תום שמונה עשרה שנה של הופעה רצופה החליט אמיר לסגור את שעריו של כתב העת, מתוך הבנה ותחושה של מיצוי.

קשת החדשה
---------

עטיפת הגיליון הראשון של "קשת החדשה"
לכבוד מלאת ארבעים שנה ליסוד כתב העת, ב-1998, יצאה לאור חוברת מיוחדת. לאחר מכן, החליט אמיר להמשיך במפעלו, וכתב העת במתכונתו החדשה "**קשת החדשה**" החל להופיע כרבעון באורח סדיר, עד למותו של אמיר בשנת 2008. לאחר מכן, החליטו חברי המערכת שלא להמשיך בפרסום כתב העת.

חברי המערכת של קשת החדשה היו יהושע קנז, עליזה ציגלר, אשר רייך, פרופ' דוד ויטל, פרופ' אמנון רובינשטיין, ש. שפרה, אסף ענברי ואהרן אפלפלד.

בשנת 2013 הוציא בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה מהדורה מחודשת של קשת - קולנוע משנת 1968. בנוסף יזם בית הספר כתב עת חדש בשם "קשת קולנוע", בהשראת כתב העת המקורי.

הוצאה לאור
----------

קשת המקורית ראתה אור באמצעות "עם הספר", הוצאה לאור שייסד דב ליפץ, אביו של אהרון אמיר.   
קשת החדשה ראתה אור באמצעות "ספרות עכשיו".

קישורים חיצוניים
----------------

* קשת, בלקסיקון הספרות העברית החדשה
* עם קריאת ״קשת״, **עכשיו** 03-04, אביב תשי״ט-1959, עמ' 156–155
* ישראל צין, "קשת" בעיני עורכו: שיחה עם אהרן אמיר, חרות, 29 בינואר 1960
* ת. גולובסקי, "קשת" לשנתו השביעית, חרות, 27 בספטמבר 1964
* עז"ר, קשת בחלל ריק, דבר, 27 בספטמבר 1968 (במלאת עשור לכתב העת)
* יפעת נבו, "המיתר הדידקטי" של "קשת", דבר, 15 בנובמבר 1968
* דרור אידר, בחינת ה"עת" מתוך הקשבה זהירה לאלפי שנות יצירה יהודית, באתר הארץ, 28 במרץ 2007 (על גיליון 18 של "קשת החדשה")
* לילך וולך, עת אסון, נענע 10, 18 ביולי 2007
* קובי בן-שמחון, כתב העת הספרותי "קשת" מת עם עורכו, חתן פרס ישראל לתרגום, הסופר והמשורר אהרן אמיר, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2008
* נגה אלבלך, קשת של כשרונות צעירים, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  רנן שור, ‏עברית, קולנוע, נעורים, באתר "אלכסון", 17 באוקטובר 2013.
2. ↑  נירית אנדרמן, הוכרז כתב עת חדש לקולנוע, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293370105171
* VIAF: 258300230
* WorldCat (עם VIAF): 258300230

 |