recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "גילי לנדאו".

**גיל לנדאו** (נולד ב-20 בפברואר 1985) הוא פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי, גיטריסט, זמר ומוזיקאי ישראלי.

קריירה
------

נולד ב-20 בפברואר 1985 בתל אביב. בוגר התיכון לאמנויות. ב-2011 הקים לנדאו יחד עם יעל שושנה כהן את ההרכב "לולה מארש". רעיון הקמת הקבוצה נוצר במסיבת יום ההולדת של לנדאו. במשך 18 חודשים הם כתבו, הקליטו וביצעו שירים שהופיעו בהמשך באלבומם. הם חיפשו מוזיקאים נוספים כדי להרחיב את טווח הקולות והמוזיקה שלהם, בהם מתי גלעד (גיטרה בס, חבר להקת ג'יין בורדו), רמי אוסרווסר (גיטרה) ודקל דביר (תופים) שהצטרפו להרכב זמן קצר לאחר מכן. בין השירים שהקליט ההרכב ניתן למנות את "You're Mine", שזכה להצלחה רבה בישראל ומחוצה לה תוך שנכנס אל המקום ה-10 במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום ה-135 במצעד של איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי.

ב-2012 הצטרף להרכב הקאנטרי הישראלי ג'יין בורדו כגיטריסט הלהקה, אך עזב אותה לאחר אלבומה השני.

ב-2014 חבר לנדאו אל לי בירן ויחד הקימו את ההרכב "Band Animal", שאף היה מועמד בטקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל לשנת 2014.

ב-2020 יצא האלבום השני של לולה מארש, "Someday Tomorrow Maybe". האלבום, לעומת אלבומם הקודמים, הופק במלואו על ידי לנדאו. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-54 במצעד האלבומים האוסטרלי.

חיים אישיים
-----------

נשוי לשחקנית אביב פנקס. כיום מתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיל לנדאו, ברשת החברתית פייסבוק
* גיל לנדאו, ברשת החברתית אינסטגרם
* גיל לנדאו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גיל לנדאו, באתר ספוטיפיי
* גיל לנדאו, באתר Discogs (באנגלית)
* דודי פטימר, ‏איך הפך "לולה מארש" לאחד ההרכבים המצליחים בחו"ל, באתר מעריב אונליין, 29 באוגוסט 2017

| לולה מארש |
| --- |
| אלבומי אולפן | *Remember Roses* • *Someday Tomorrow Maybe* |
| מיני-אלבומים | *You're Mine* |
| סינגלים | "Sirens"‏ • "You're Mine"‏ • "Stranger"‏ • "She's a Rainbow"‏ • "Wishing Girl"‏ • "Something Stupid"‏ • "Echoes"‏ • "Only for a Moment"‏ • "What Am I"‏ • "Hold On"‏ |
| חברי ההרכב | יעל שושנה כהן • גיל לנדאו • מתי גלעד • דקל דביר • רן גיל |
| ערכים קשורים | אנובה מיוזיק |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394323805171

 |
**אינוקנטיוס הרביעי** או אינוסנטיוס הרביעי (בלטינית: **Innocentius Quartus**, באיטלקית: **Innocenzo Quarto** אינוצ'נצו קוארטו), שמו בלידה סיניבלדו פיֶאסקי (באיטלקית: **Sinibaldo Fieschi**), נפטר ב-7 בדצמבר 1254. היה אפיפיור מיום 25 ביוני 1243 עד מותו.

קורות חייו
----------

הוא נולד בעיר ג'נובה בתאריך לא ידוע, ככל הנראה במהלך שנת 1195, כבנו של רוזן העיר לבאנה שבמחוז ליגוריה שבאיטליה. למד משפטים והתמחה במשפט קאנוני באוניברסיטת בולוניה ובאוניברסיטת פארמה. שמו כעורך דין מומחה הביא אותו לשירות הכס הקדוש ברומא בשנת 1226. הוא שימש בתפקידי מנהל שונים ובהם מושל נפת אנקונה, וזכה לתואר קרדינל דה-פיֶאסקי.

ביום 25 ביוני 1243, לאחר שנה וחצי של דיונים בקרב הקרדינלים במהלכן היה הכס הקדוש ללא מנהיג, לקח על עצמו דה-פיֶאסקי את תפקיד האפיפיור בשם אינוקנטיוס הרביעי. מצבה של מדינת האפיפיור היה בכי רע, ושנים של עימותים בלתי פוסקים עם פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה גרמו לאי שקט פוליטי בתוך מדינת האפיפיור שהקרינו על כל איטליה. בשנת 1244 נאלץ האפיפיור לעזוב את רומא ולצאת לגלות בליון שבצרפת. במהלך שלושה ימים בחודש יולי 1245 התנהלה בליון תחת ניהולו של אינוקנטיוס ועידה אקומנית ה-13 במספר שנסבה על השאלה כיצד לפתור את המשבר עם הקיסרות.

בוועידה נכחו מספר מועט של אנשי דת, רובם מצרפת ומספרד, ולאחר דיונים מקיפים הטילה הוועידה חרם ונידוי על הקיסר ושחררה את כל נתיניו מחובת נאמנות לכתר. עם זאת הוועידה לא הצליחה להכניע את הקיסר ורק מותו בדצמבר 1250 איפשר לאפיפיור לחזור לאיטליה.

אינוקנטיוס הרביעי לא שקט על שמריו עם מות הקיסר ופנה לעימות עם יורשיו במטרה להשמיד את בית שטאופן בו ראה סכנה קיומית למוסד האפיפיורות. פעולתו העיקרית הייתה נגד מנפרד מלך סיציליה בנו של פרידריך, אך בסיכומו של דבר נכשלו כל מאמציו והוא נפטר ביום 7 בדצמבר 1254 בנאפולי לאחר קבלת ידיעה על תבוסת צבאו בקרב נגד הצבא הסיציליאני.

במכתב Impia Judæorum perfidia מ-9 במאי 1244, הפציר אינוקנטיוס הרביעי במלך לואי התשיעי לשרוף בפומבי את התלמוד וספרים יהודיים אחרים בממלכתו.
אולם בשנת 1247 הוא הוציא בולה אפיפיורית ליהודי גרמניה שביטלה את ההאשמות בדבר שימוש של היהודים בדם לצורכי פסח.
הוא יצא בתקיפות כנגד עלילות הדם נגד היהודים. הוא קבע כי בעטיין "היהודים חיים תחת שלטון הנסיכים והאצילים בתנאים הגרועים מאלו שחיו בהם אבותיהם תחת פרעה במצרים". עמדתו הייתה מאז לקו הרשמי של הכנסייה בנושא.

מורשתו העיקרית היא הבולה המתירה שימוש בעינויים על ידי האינקויזיציה על מנת להשיג הודאות מכופרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינוקנטיוס הרביעי** בוויקישיתוף
* אינוקנטיוס הרביעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים ביינארט, **אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים**, 1981, עמ' 33.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סלסטינוס הרביעי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**אלכסנדר הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291046405171
* BIBSYS: 2095687
* BNE: XX976929
* BnF: cb134836787 (data)
* CANTIC: a10473300
* GND: 118555650
* ICCU: SBLV020121
* ISNI: 0000 0001 2145 0543
* LCCN: nr89012767
* NKC: mzk2010609750
* NLA: 49784720
* NLP: A25499762
* NTA: 073694576
* RERO: 02-A012379525
* SELIBR: 63536
* SNAC: w6p86zhc
* SUDOC: 030843960
* Trove: 1527125
* ULAN: 500112540
* VcBA: 495/2182
* VIAF: 100162520
* WorldCat: lccn-nr89012767

 |
**טופוריב** (באוקראינית: **Топорів**; בפולנית: **Toporów**) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

טופוריב נוסד כעיר פרטית בבעלות אצולה בשנת 1603. במאה ה-19 גדל היישוב, אך בסוף אותה מאה ובתחילת המאה ה-20 פקדו אותו מספר שריפות הרסניות. כמו כן, ניזוק היישוב קשות בעת כיבושו בידי הרוסים בתחילת מלחמת העולם הראשונה. במאה ה-19 ובמאה ה-20 נודע היישוב בשל תעשיית ייצור כלי החרס שבו. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי טופוריב
-------------

יהודים ישבו ביישוב מהיווסדו, והותר להם לבנות בו בית כנסת, הגם שזה חולל במהלך פרעות בשנת 1635. במהלך פרעות ת"ח ות"ט ניצלו יהודי היישוב מיד הקוזקים, כיוון שגייסות המלך ישבו בו. עד סוף המאה ה-18 היו כפופים יהודי היישוב לקהילת ברודי הסמוכה, ומהמאה ה-19 היו לקהילה עצמאית, שרוב אנשיה חסידים.

בשנות ה-80 של המאה ה-19 הגיע מספר יהודי היישוב לשיא, אך בעקבות האסונות שפקדו את היישוב בשנים שלאחר מכן, היגרו ממנו רבים מיהודיו, ובתחילת המאה ה-20 נמנו במקום כ-1,400 יהודים. בין מלחמות העולם נותרו בכפר קרוב ל-700 יהודים, והתקיימה בו פעילות ציונית. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

ב-24 ביולי 1941, יומיים לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים ליישוב, ובו ביום התעללו במספר מבכירי הקהילה המקומית, ובהם רב הקהילה רבי משולם זלמן יוסף זילברפרב (חתנו של רבי אהרן מקוידנוב), במבנה בית הכנסת הגדול בו, בסיוע אוקראינים מקומיים. כעבור יומיים ערכו האוקראינים המקומיים, באישור הגרמנים, טבח ביהודי היישוב, בו רצחו כ-180 יהודים בבור שנצטוו לכרות.

יודנרט שמונה ביישוב בהמשך נצטווה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים, שחלקן בוצעו במחנות עבודה באזור טרנופול. במרץ 1942 שולחו כ-90 מיהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ. בספטמבר 1942 שולחו לבלז'ץ בין 120 ל-200 יהודים נוספים מהכפר. בנובמבר 1942 שולחו אחרוני יהודי היישוב לגטו ברודי. בפברואר 1943 שולחו כ-110 יהודים שאותרו בסביבת הכפר לבלז'ץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופוריב** בוויקישיתוף
* טופורוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "טופוריב", באתר השטעטל הווירטואלי
* "טופוריב", באתר JewishGen (באנגלית)
* טופוריב (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545134605171
* LCCN: no97060680
* VIAF: 145728823
* WorldCat (עם VIAF): 145728823

 |
**קשפיצה** (בפולנית: **Krzepice**) היא עיירה במחוז קלובוצק שבפרובינציית שלזיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

קשפיצה החלה כמבצר שנבנה באמצע המאה ה-14, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו ליישוב שנבנה במקום זכויות עיר.

מראשית המאה ה-17 נודעה העיירה בשל תעשיית המתכת שבה. באמצע המאה ה-17 ובראשית המאה ה-18 נפגעה העיירה מתקיפות האימפריה השוודית. בחלוקת פולין נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי קשפיצה
------------

בית הקברות היהודי בקשפיצה.
מאמצע המאה ה-17 התקיימה בעיירה קהילה יהודית מאורגנת, ובשל קרבתה לגבול הפרוסי, הוגבלו משך שנים רבות מגורי יהודיה לרובע מסוים. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,395 יהודים, אך במהלך מלחמת העולם הראשונה עזבו את היישוב יהודים רבים. ביוני 1919 נערכו פרעות ביהודי העיירה, מבלי שהמשטרה הפולנית פעלה להגן על היהודים.

בין מלחמות העולם היוו היהודים קרוב למחצית מתושבי העיירה, והתקיימה ביישוב פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום מספר תנועות נוער ציוניות ובית ספר מרשת בית יעקב. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים.

### בשואה

ב-1 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. עם סיפוחה של העיירה באוקטובר שלאחר מכן לשטחי הרייך השלישי עזבו אותה כ-200 יהודים לצ'נסטוחובה, ובעיירה נותרו כ-1,500 יהודים. בתקופת הכיבוש הראשונה ביצעו הגרמנים מעשי התעללות חוזרים ונשנים ביהודי העיירה, תוך תלישת זקני יהודים דתיים באלימות רבה, כליאת יהודים באסם במשך מספר ימים ללא מזון או שתייה, ואילוץ יהודים לבצע עבודות כפייה משפילות ומפרכות, תוך הטלת סכומי כופר על הקהילה. בד בבד נצטוו יהודי העיירה לענוד סרט זרוע, שהומר בהמשך בטלאי צהוב.

החל מנובמבר 1940 נלקחו מאות יהודים מהעיירה למחנות עבודה שונים. ב-22 ביוני 1942 לפנות בוקר פשטו על העיירה אנשי ס"ס שהגיעו מסוסנוביץ, וריכזו את יהודיה, יחד עם יהודים נוספים מכפרי הסביבה, במבנה בית הכנסת הישן בעיירה, שם נערכה בהם סלקציה. 26 יהודים הועברו למחנה המעבר בסוסנוביץ, וכל יתר היהודים שולחו בקרונות משא למחנה ההשמדה אושוויץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קשפיצה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קשפיצה
* קשפיצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "קשפיצה", באתר JewishGen (באנגלית)
* קשפיץ (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450769705171
* NKC: ge1127728
* VIAF: 124706044
* WorldCat (עם VIAF): 124706044

 |
**לובראנייץ** (בפולנית: **Lubraniec**; ביידיש: **ליבראָנץ**) היא עיירה במחוז ולוצלאווק שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

העיירה נזכרת מהמאה ה-12, עת הייתה בבעלות כנסייתית. מיקומה של העיירה על פרשת דרכים, הביאה להתפתחותה הכלכלית, ובשנת 1509 הוענקו לה זכויות מגדבורג ונקבעו בה ימי שוק.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.

יהודי לובראנייץ
---------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1691, ובשנת 1750 הותר ליהודי היישוב להקים במקום בית כנסת ולקדש בו בית עלמין. עד שנת 1826 חויבו יהודי העיירה במיסים מיוחדים למנזר המקומי.

מתחילת המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית ערה, ובין מלחמות העולם נמנו בה 1,050 יהודים, כמחצית מתושביה.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לעיירה פליטים יהודים מיישובים במערב פולין. עם כניסת הגרמנים לעיירה, ב-10 בספטמבר 1939, גייסו אלו את יהודיה לעבודות כפייה, והטילו עליהם תשלומי כופר גבוהים, תוך החרמת רכושם. מעת לעת ביצעו הגרמנים מעשי התעללות והשפלה ביהודי העיירה, ואת בית הכנסת המקומי הסבו למחסן.

בסוף יוני 1941 שילחו הגרמנים את הגברים היהודים מהעיירה למחנות עבודה באזור פוזנן, בהם רובם נספו, והיתר שולחו לאושוויץ. ביולי 1941 גירשו הגרמנים את הנשים והילדים היהודים שנותרו בעיירה לגטו לודז', בו רובם מתו ברעב וממחלות, והיתר שולחו למחנה ההשמדה חלמנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לובראנייץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לובראנייץ
* לובראנייץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "לובראנייץ", באתר השטעטל הווירטואלי
* לובראנייץ (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465636905171
* LCCN: n99265019
* VIAF: 153792795
* WorldCat (עם VIAF): 153792795

 |
**יליזובו** (ברוסית: **Елизово**) היא עיירה הממוקמת בחצי האי קמצ'טקה במזרח רוסיה. היא משתייכת למחוז קמצ'טקה.

היסטוריה
--------

היישוב נוסד בשנת 1848 ככפר בשם "סטארי אוסטרוג" (Stary Ostrog). בשנת 1897 שונה שם היישוב ל"זאבוייקו" (Zavoyko) על שמו של האדמירל וסילי זאבוייקו (אנ') אשר הנהיג בקרב ההגנה על פטרופבלובסק (אנ') כנגד צבאות האימפריה הבריטית והאימפריה הצרפתית שתקפו את העיר בשנת 1854, במהלך מלחמת קרים. שם היישוב שונה ליליזובו בשנת 1924. הוענק ליישוב מעמד עירוני (אנ') בשנת 1964, והוא הוכרז כעיירה בשנת 1975.

גאוגרפיה
--------

העיירה ממוקמת בגובה של כ־20 מטרים מעל פני הים, כ־10 קילומטרים מחופי האוקיינוס השקט וכ־12 קילומטרים מצפון־מזרח לפטרופבלובסק־קמצ'טסקי, בירת החבל. כ־25 קילומטרים מצפון־מזרח לעיירה נמצאים שניים מהרי הגעש של קמצ'טקה: קוריאקסקי ואווצ'ינסקי.

דמוגרפיה
--------

נכון לאומדן משנת 2018, בעיירה מתגוררים כ־39,200 תושבים, ירידה קלה מאז מפקד האוכלוסין בשנת 2010, אז התגוררו בעיירה 39,569 תושבים. אוכלוסיית העיירה פחתה בכמה אלפים מאז מפקד האוכלוסין של שנת 1989 ומפקד האוכלוסין בשנת 2002.

| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
| 1989 | 46,929 |
| 2002 | 41,533 |
| 2010 | 39,569 |
| 2018 | 39,216 |

נכון לשנת 2010, 89.4% מאוכלוסיית העיירה הם רוסים, 3.5% הם אוקראינים, 1.5% קוריאנים, 0.6% הם טטרים, 0.6% הם בלארוסים ו־4.4% הם אחרים.

תחבורה
------

ממזרח לעיירה נמצא נמל התעופה אליזובו (אנ') ממנו יוצאות טיסות ליעדים שונים ברוסיה, הבולטים שבהם הם מוסקבה, ולדיווסטוק וחברובסק. בנוסף, העיירה מחוברת לכביש הראשי של חצי האי. נהר אוואצ'ה (אנ') עובר דרך העיר ונשפך לאוקיינוס השקט מספר קילומטרים דרומה. ישנו גשר אחד לרכבים אשר מחבר בין שני חלקי העיר משני צידי הנהר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יליזובו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Историческая справка
2. ↑  "Главная".
**ג'יימס "ג'ים" פרייס** (באנגלית: **James "Jim" Price**; נולד ב-27 בנובמבר 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1972–1979. בעונת 1974/1975 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן מילווקי באקס, ולאורך 7 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 10.0 נקודות, 3.7 אסיסטים ו-3.1 ריבאונדים למשחק.

ביוגרפיה
--------

פרייס נולד בעיר ראסלוויל שבקנטקי, ובין השנים 1968–1972 למד באוניברסיטת לואיוויל. בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1971/1972, הוביל אותה למעמד פיינל פור טורניר אליפות המכללות בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, עם ממוצעים של 21.0 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק. במשחק חצי הגמר הפסידה לואיוויל מול UCLA בה שיחקו שחקני ה-NBA לעתיד ביל וולטון, ג'מאל וילקס, הנרי ביבי וסוון נייטר, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, אותה הובילו בוב מקאדו, ג'ורג' קארל ובובי ג'ונס.

בדראפט ה-NBA‏ 1972 נבחר פרייס בבחירה ב-16, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בעונת הרוקי שלו שימש כשחקן ספסל, והעפיל עם הלייקרס לגמר ה-NBA בו הפסידו מול ניו יורק ניקס בתוצאה 1–4. בעונה העוקבת ביסס את מעמדו כשחקן חמישייה קבוע, קלע 15.4 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.

בנובמבר 1974, לאחר מעט יותר משנתיים בלוס אנג'לס, הועבר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לרכז לוציוס אלן. במשחקו החמישי עם הבאקס, ב-19 בנובמבר 1974, קלע שיא קריירה של 43 נקודות מול פיניקס סאנס. בהמשך אותה עונה, במהלכה רשם ממוצעים של 16.1 נקודות ו-5.6 אסיסטים למשחק, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם היחידה בקריירה, לצד חבריו לקבוצה כרים עבדול-ג'באר ובוב דאנדרידג'.

בתחילת עונת 1976/1977 הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, וכחודש לאחר מכן היה מעורב בטרייד נוסף לדנוור נאגטס, במדיה שיחק במשך כעונה וחצי. בפברואר 1978 נשלח לדטרויט פיסטונס תמורת רלף סימפסון, ובעונתו האחרונה בקריירה, 1978/1979, חזר לשחק עבור הלייקרס. באוגוסט 1979 שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 29 בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של פרייס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של פרייס, באתר sports-reference.com
3. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין לואיוויל ל-UCLA, באתר sports-reference.com
4. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין לואיוויל ל-UNC, באתר sports-reference.com
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1972, באתר basketball-reference.com
6. ↑  מילווקי מצרפת את פרייס בתמורה לאלן, באתר הניו יורק טיימס, 10 בנובמבר 1974
7. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין מילווקי לפיניקס, באתר basketball-reference.com
**גובורובו** (בפולנית: **Goworowo**; ביידיש: **גאוואראווע**) הוא כפר במחוז אוסטרולנקה שבפרובינציית מזוביה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

היישוב הוקם בראשית המאה ה-14 כיישוב כנסייתי. לאחר חלוקת פולין נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית, וזאת עד שנת 1918. בסוף המאה ה-19 ובמהלך מלחמת העולם הראשונה נפגע היישוב משריפות.

יהודי גובורובו
--------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא מהמאה ה-18, והקהילה שבמקום, אשר החזיקה בית כנסת ובית עלמין, פרשה חסותה גם על יהודי כפרי הסביבה.

בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 כיהן כרב הקהילה יעקב יהודה כהנא בוצ'יאן. טרם מלחמת העולם הראשונה חיו בכפר למעלה מ-2,000 יהודים, רוב תושביו.

במהלך מלחמת העולם הראשונה נאסרו בידי השלטונות הרוסיים מספר מנכבדי הקהילה ביישוב, ובהם רב הקהילה אלטר משה מרדכי בורשטין, באשמת סיוע לגרמנים, ואלו שוחררו רק לאחר השתדלות פרנסי הקהילה. בד בבד יהודים רבים נמלטו מהכפר. עם תום המלחמה פרעו ביהודי המקום חיילי הצבא הכחול, תוך ביצוע מעשי התעללות וביזה. בסיוע יוצאי הכפר בארצות הברית, השתקמה הקהילה בכפר לאחר המלחמה, ואף נבנה במקום בית כנסת חדש וגדול.

בין מלחמות העולם פעלו בכפר המפלגות הציוניות השונות, הגם שרוב הקהילה הייתה חרדית, והשתייכה לחסידויות שונות. כמו כן, בכפר פעלו קיבוצי הכשרה, אשר חלק מבוגריהם עלו לארץ.

### בשואה

ב-8 בספטמבר 1939 נכנסו לכפר הגרמנים, ועד מהרה החלו במעשי התעללות ושוד ביהודי המקום. כעבור כשבועיים רוכזו כאלפיים יהודי הכפר, ונדחסו לבית הכנסת הגדול בו. יהודים שהסתתרו בבתיהם נורו במקום, ובתי היהודים הועלו באש.

הגרמנים החלו להצית את בית הכנסת על היהודים שבו, אך בשלב מסוים הותר ליהודים לצאת מהמבנה הבוער. יהודי הכפר הנותרים הועברו לאוסטרולנקה, וממנה לשטחים שבשליטת ברית המועצות. שם נספו רובם לאחר פרוץ מבצע ברברוסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גובורובו** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת גובורובו, בספריית העיר ניו יורק
* גובורובו באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "גובורובו", באתר השטעטל הווירטואלי
* "גובורובו", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2010114841
* VIAF: 143486426
* WorldCat (עם VIAF): 143486426

 |
**הרימאיליב** (באוקראינית: **Гримайлiв**; בפולנית: **Grzymałów**; ביידיש: **רימאלאוו**) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

תחילתה של הרימאליב כיישוב מבוצר שהוקם במאה ה-16. במאה ה-17 סבל היישוב מפשיטות הטטרים. בראשית המאה ה-18 קיבל היישוב זכויות עיר, ובשנת 1879 הוקמה בעיירה טחנת קמח מונעת בקיטור.

יהודי הרימאיליב
---------------

חורבת בית הכנסת של העיירה
יהודים ישבו בהרימאיליב מעת שהוקמה, ועד אמצע המאה ה-18 היו יהודי המקום כפופים לקהילת טרמבובלה. לקראת סוף המאה ה-19 היוו היהודים כ-60% מהאוכלוסייה המקומית.

מרבני העיר המפורסמים היה הרב יעקב ווידנפלד. בנו הרב דב בעריש ווידנפלד עמד בראש ישיבה בעיר שנקראה "אביר יעקב" על שם אביו, ונתקיימה עד השואה. 

מראשית המאה ה-20 התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לרבות של תנועות נוער ציוניות, ובשנת 1933 הוקם בכפר הסמוך לעיירה קיבוץ הכשרה. כמו כן, פעל בעיירה בית ספר עברי. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,550 יהודים, רוב תושביה.

### בשואה

ב-6 ביולי 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו הגרמנים לעיירה. באותה עת הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה, ומספר תושביה היהודים עלה לכ-2,200.

ביומיים הראשונים לכיבוש ערכו הגרמנים ואוקראינים מקומיים פוגרום ביהודי העיירה, וכ-350 עד 500 מהם, לרבות נשים וילדים, נרצחו על גדת נהר גנילה. בהמשך, מונה בעיירה יודנרט, בראשות אברהם רוס, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה. בד בבד, החלו להילקח מהעיירה יהודים למחנות עבודה שונים בסביבתה. בהרימאיליב עצמה הוקם מחנה עבודה בן שלושה בניינים, בו שוכנו כ-3,500 מיהודי הסביבה.

באוקטובר 1942 חוסל היישוב היהודי בהרימאיליב, ויהודיו הועברו לגטו סקלט. מחנה העבודה שנותר בעיירה חוסל בינואר 1943, כאשר הגרמנים הציתו אותו על יושביו.

הרימאיליב שוחררה מידי הגרמנים ב-23 במרץ 1944. מתושביה היהודים שרדו את השואה כ-30 איש בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרימאיליב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרימאיליב
* הרימאיליב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "גז'ימלוב", באתר השטעטל הווירטואלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008917467205171
* GND: 1068270713
* LCCN: no2012126692
* NKC: ge1137496
* WorldCat (עם LCCN): no2012-126692

 |
**טווְרְדושין** (בסלובקית: **Tvrdošín**; בגרמנית: **Turdoschin**; בהונגרית: **Turdossin**; בפולנית: **Twardoszyn**; ביידיש: **טורדאשין**) היא עיר במרכז סלובקיה. עד השואה התקיימה בה קהילה יהודית קטנה.

גאוגרפיה
--------

העיר נמצאת במפגש הנהרות אורבה ואורביצה כ-12 ק"מ דרומית לגבול עם פולין וכ-32 ק"מ מהעיר דולני קובין.

היסטוריה
--------

העיר נזכרת במסמכים משנת 1111 ובמסמכי המלך בלה השלישי משנת 1183. היא קיבלה מעמד עצמאי מחצר המלוכה בשנת 1139.

הקהילה היהודית
--------------

התיישבות יהודית בטווְרְדושין החלה כנראה בראשית המאה ה-19. הקהילה הגיעה לשיאה ב-1880 שאז נמנו בה 176 יהודים. בקהילה כיהן רב יחיד – ר' משה סלומון שחיבר מספר חיבורם שבהם עורר עליו את זעמם של רבנים אורתודוקסים. הוא שימש כרב עד פטירתו ב-1912 ומאז לא היה בה רב. ב-1869 עם הקרע ביהדות הונגריה הקהילה הגדירה עצמה כקהילת סטטוס קוו ובהמשך השנים כקהילה ניאולוגית.

ב-1922 מנתה הקהילה 222 נפשות והיו בה בית כנסת, בית קברות, מקוה טהרה, בית ספר יסודי ואטליז.

החוקר היהודי אדולף רוזנצווייג נולד בעיירה ב-1850.

עם כינון המדינה הסלובקית ב-1939 ניתכו גזירות על היהודים, נציגיהם פוטרו מהמועצה המקומית ובתי העסק היהודים עברו אריזציה. ממרץ 1942 גורשו יהודים למחנות אושוויץ ומיידנק. כמה עשרות יהודים חזרו לטווְרְדושין אחרי השחרור אולם במשך השנים עזבו כולם עד האחרון שבהם.

לקריאה נוספת
------------

* פנקס הקהילות – סלובקיה, יד ושם, תשס"ג, עמ' 235–236.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוורדושין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טוורדושין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588629405171
* LCCN: no2006071617
* MusicBrainz: d125bbd0-4062-4a97-b48c-96e1bab6543a
* NKC: ge131158
* VIAF: 155140492
* WorldCat (עם VIAF): 155140492

 |
**קונוב** (בפולנית: **Kunów**, ביידיש: **קינעוו**, **קינוב**) היא עיירה במחוז אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין.

תולדות היישוב
-------------

קונוב נזכרת לראשונה בתחילת המאה ה-12 כאחוזת בישופים, ובשנת 1365 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1502 הוחרב היישוב בידי הטטרים, ולאחר שהשתקם, נפגע שוב באמצע המאה ה-17 כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית לפולין. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בשטחי פולין הקונגרסאית.

במהלך מרד ינואר היווה היישוב אחד ממוקדי המורדים הפולנים, ועקב כך, נטלו ממנו הרוסים את מעמדו העירוני בשנת 1869. זכויות אלה הושבו ליישוב רק בשנת 1990.

יהודי קונוב
-----------

בשנת 1912 (תרע"ב) מונה רבי יעקב יצחק דן לנדא (לימים האדמו"ר מסטריקוב) לכהן כרב העיר. לפניו כיהן אחיו רבי אברהם אביגדור שנפטר בחטף. לאחר עשר שנות רבנות הייתה שרפה גדולה בעיר והרב לנדא חזר לבית הוריו וסייע לאביו בהנהגת החסידות. 

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-500 יהודים, כרבע מתושביו. עם כיבוש היישוב בידי הגרמניה הנאצית בתחילת ספטמבר 1939, גורשו יהודיו לאוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי, וכעבור שבוע הורשו לחזור אליו. עם שובם, הוטלו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת ביצוע עבודות כפייה, החרמת רכוש, איסור על קשר עם לא יהודים וחובת תשלום סכומי כופר. במרץ 1941 הובאו ליישוב כ-100 יהודים שגורשו מווינה.

בסוף אוקטובר 1942 ערכו אנשי ס"ס וכוחות אוקראיניים אקציית חיסול בגטו שביישוב, תוך שליחת כ-500 מיושביו למחנה ההשמדה טרבלינקה, ורצח הקשישים והחולים מחוץ ליישוב. מקהילת קונוב שרד את השואה יהודי אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונוב
* קונוב באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* קונוב (Kunów), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "קונוב", באתר השטעטל הווירטואלי
* יולנטה קריימר, קונוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 251–252), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007574760805171

 |
**קונספסיון דה לה וגה** (בספרדית: **Concepción de La Vega**), או בקיצור **לה וגה**, היא העיר השלישית בגודלה ברפובליקה הדומיניקנית ובירת מחוז לה וגה. העיר, שממוקמת במרכז המדינה, נמצאת במרחק של 125 קילומטרים מבירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו.

היסטוריה
--------

כריסטופר קולומבוס בנה מבצר באזור הקרוב ללה וגה של ימינו ב-1494, במטרה להגן על הנתיב למרבצי הזהב בעמק סיבאו. סביב המבצר התפתחה קונספסיון דה לה וגה, שהתחילה לגדול לאחר שהתגלו כמויות זהב גדולות באזור ב-1508. ב-1510 היא הייתה אחת הערים הגדולות והחשובות של האירופאים בחצי הכדור המערבי. העיר נחרבה ברעידת אדמה ב-2 בדצמבר 1562, והניצולים העבירו את היישוב למקומו הנוכחי. גם עשרות שנים לאחר מכן, היישוב נותר קטן מאוד. בתחילת המאה ה-18 היו במקום כ-3,000 תושבים, מתוכם 450 אנשי צבא.

במהלך כיבוש האיטי במאה ה-19, העיר התפתחה מאוד, אך היא נהרסה ברעידת אדמה ב-1842.

העיר הייתה פעילה מאוד במהלך מלחמת העצמאות של הרפובליקה הדומיניקנית, והייתה העיר הראשונה להניף את דגלה. זרם מהגרים שהגיע לאחר מכן מערים אחרות במדינה גרם לגדילת החקלאות והמסחר באזור.

כלכלה
-----

הכלכלה המקומית מסתמכת על גידול קקאו, קפה, טבק, אורז ובקר.

חינוך
-----

בעיר פועלת האוניברסיטה הקתולית הטכנולוגית של הסיבאו ושלוחה של האוניברסיטה הלאומית פדרו אנריקס אורניה, שבסיסה בסנטו דומינגו.

תחבורה
------

יש קווי אוטובוס רבים המקשרים את לה וגה לערים אחרות במדינה, כמו סנטו דומינגו, סנטיאגו דה לוס קביירוס, פוארטו פלטה ועוד.

באזור העיר נמצא שדה התעופה אל פונטון, שמשמש לטיסות פנים.

ערים תאומות
-----------

* מקסיקומקסיקו טולוקה דה לרדו, מקסיקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונספסיון דה לה וגה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונספסיון דה לה וגה
* עוד על לה וגה כאתר תיירותי
* קונספסיון דה לה וגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555167405171
* LCCN: n81108990
* NKC: ge753475
* VIAF: 131361663
* WorldCat: lccn-n81108990

 |
**וישנייווייץ** (באוקראינית: **Вишнівець**; בפולנית: **Wiśniowiec**) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

האזכור הראשון לעיירה הוא משנת 1395, עת התקיים במקום מבצר. בשנת 1512 הביסו הכוחות הפולנים את הטטרים שהשתלטו על האזור.

בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכלל בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי וישנייווייץ
-----------------

בית הכנסת בעיירה ב-1900
יהודים ישבו בעיירה מהמחצית השנייה של המאה ה-16, ובשנת 1635 התקיימה במקום ישיבת גליל ווהלין של ועד ארבע הארצות. באמצע המאה ה-17 פרעו ביהודי העיירה הקוזקים של חמלניצקי, ולאחר מכן הטטרים.

במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בעיירה. בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה התארגנה בעיירה קבוצת הגנה עצמית יהודית, עקב הפוגרומים שנערכו בעיירות הסביבה. לאחר תום מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה מאות מיהודיה.

בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות ובית ספר עברי מרשת תרבות, לצד תלמוד תורה וישיבה. בשנים אלה חיו בעיירה כ-3,000 יהודים, רוב תושביה.

עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939, הגלו אלו לסיביר מספר יהודים אמידים ופעילים ציוניים מהעיירה.

### בשואה

אנדרטה לזכר יהודי וישנייווייץ שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
ב-2 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ועד מהרה ערכו האוקראינים המקומיים פוגרום ביהודיה, בו רצחו מאות מהם עד סוף חודש יולי. ב-4 בספטמבר 1941 נערכו פרעות חדשות בעיירה, בהן נרצחו 146 יהודים.

ב-16 במרץ 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו סגור, אליו הובאו גם יהודים מוישגרודק ומיישובי הסביבה, עד שמספר יושביו הגיע לכ-3,500 איש. בגטו שררו תנאי רעב כבדים, אשר הפילו חללים רבים.

באוגוסט 1942 פשטו על הגטו שוטרים אוקראינים, ירו לתוכו באופן אקראי, ובכך רצחו עשרות מיושביו. ב-11 באוגוסט 1942 נרצחו 2,669 יהודי הגטו הנותרים, רובם נשים וילדים, מחוץ לעיירה, תוך שבשבועות הבאים נערך מצוד מקיף אחר יהודים שהסתתרו בעיירה ובסביבתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וישנייווייץ** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת וישנייווייץ, בספריית העיר ניו יורק
* וישנייווייץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* וישנייווייץ (Wiśniowiec), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "וישנייווייץ", באתר השטעטל הווירטואלי
* מרטין דין (אנ') ואנדרו קוס, וישניובייץ, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1492–1494), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
**ילטושקיב** (באוקראינית: **Ялтушків**; בפולנית: **Jałtuszkiw**; ברוסית: **Ялтушков**, ילטושקוב) היא עיירה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

ילטושקיב נזכרת לראשונה בשנת 1431, ובאמצע המאה ה-16 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאה ה-16 פשטו על העיירה הולאכים והטטרים, ובסוף המאה ה-17 הייתה תחת שלטון טורקי.

יהודי ילטושקיב
--------------

במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה בוצעו בעיירה מספר פוגרומים בידי חיילים ואיכרים אוקראינים, בהם נרצחו כ-50 יהודים. בתקופה הסובייטית פעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי, ונמנו בה כ-1,200 יהודים.

ב-15 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, תוך רצח חלקם. ב-20 בדצמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל, ואשר אליו הובאו גם יהודים מיישובי האזור. בגטו, בו שררה צפיפות רבה, מתו יהודים רבים מרעב וממחלות, ומעת לעת ביצעו שוטרים גרמנים ואוקראינים מעשי התעללות ורצח ביושביו.

ב-19 באוגוסט 1942 נערכה בגטו סלקציה, תוך הפרדה בין "כשירים לעבודה" ושאינם, ורצח המסתתרים. למחרת נורו כ-450 מיהודי הגטו בבורות ירי ליד תחנת הרכבת המקומית, תוך העברת קבוצת צעירים למחנות עבודה. 

ב-15 באוקטובר 1942 נרצחו 1,194 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ילטושקיב** בוויקישיתוף
* ילטושקוב (Yaltushkov), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), ילטושקוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1365–1366), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009631688905171

 |
**אלכסנדר ואסילייביץ' מסליאקוב** (ברוסית: **Александр Васильевич Масляков**; נולד ב-24 בנובמבר 1941 בסברדלובסק, ברית המועצות) הוא מנחה טלוויזיה סובייטי ורוסי. הוא דמות אייקונית ידועה במיוחד ברחבי ברית המועצות לשעבר, לאחר שהופיע על המסך במשך למעלה מ-50 שנה, בכך הוא משווה עם אישים כמו בוב ברקר או אפילו דיק קלארק בטלוויזיה האמריקאית.

שעשועונים
---------

מסליאקוב עובד בטלוויזיה מאז 1964. הוא אירח תוכניות משחק רבים בתקופה זו, כולל "שלום, אנו מחפשים כישרונות", "כתובות הצעירים", "חבר'ה שמחים" והמשחק "הלאה, בנות", בהן נשים צעירות התמודדו זו בזו במיומנויות כמו בישול, ריקוד או חליבת פרות, והוא הנחה גם את המקבילה לזמן קצר לגברים צעירים, "הלאה, בנים". הוא גם היה המנחה הראשון (1974) של מה שהפך לאחר מכן לאחת מתוכניות המשחק הארוכות ביותר ברוסיה, "מה? היכן? מתי?".

מסליאקוב היה המנחה הקבוע של הסיקור הסובייטי בפסטיבלים עולמיים לנוער וסטודנטים, שהתקיימו בבירות עולמיות מרכזיות כמו סופיה, הוואנה, (מזרח) ברלין, פיונגיאנג ומוסקבה וכן אירח מספר תחרויות שירים סובייטיים בסגנון האירוויזיון.

KVN
---

 מסליאקוב בפתיחת מרכז הנוער Planeta KVN במוסקבה ב-1 באפריל 2013.
עם זאת, מסליאקוב הוא המפורסם ביותר בזכות מעורבותו בתוכנית המשחקים KVN (מועדון המצחיקים ובעלי התושייה), תוכנית משחק ותיקה, שבה קבוצות של צעירים נלהבים וחכמים (בדרך כלל סטודנטים באוניברסיטה) מתחרות זו בזו בסדרה של מערכונים קומים ומוזיקליים מאולתרים וחזרות ומופעים שנונים (ומדי פעם עולים עם סאטירה ארסית פוליטית וחסכנית) מול קהל חי וחבר מושבעים של כוכבי במה ומסך. KVN עלה לשידור בשנת 1961 ומסליאקוב הפך למנחה שלה בשנת 1964, כשהיה עדיין סטודנט בעצמו. מאז ועד היום הוא נשאר בראש ההגה וכעת הוא מנהל את חברת ההפקה שבבעלותה המופע עצמו והזיכיון. מסליאקוב הוא כיום נשיא האיחוד הבינלאומי של KVN ומארח את משחקי הליגה הבכירה של KVN וכן של פסטיבלי KVN השנתיים בסוצ'י ויורמאלה.

חינוך ופרסים
------------

מסליאקוב סיים את לימודיו בשנת 1966 במכון למהנדסי תעבורה במוסקבה ובשנת 1968 סיים קורסים גבוהים לעובדי טלוויזיה. הוא דמות ראויה לאמנויות של הפדרציה הרוסית, חתן פקס Ovation ב-1994 וחבר באקדמיה הרוסית לטלוויזיה. בשנת 2002 הוענק לו הכבוד הגבוה ביותר של האקדמיה לטלוויזיה רוסית, פרס TEFI עבור תרומה פרטנית להתפתחות הטלוויזיה המקומית. בשנת 2006, לציון יום השנה ה-45 ל-KVN, נשיא הפדרציה הרוסית העניק לו עיטור ממלכתי כתרומה משמעותית להתפתחות הטלוויזיה הביתית ושנים רבות של פעילות יוצרת.

הוא זכה בשלל פרסים ועיטורים ביניהם:

* אמן כבוד של הפדרציה הרוסית
* עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית
* עיטור מסדר המולדת דרגה רביעית
* עיטור אלכסנדר נבסקי
* מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3
* עיטור מסדר המולדת דרגה שנייה
* מדליה לחיזוק אחוות הנשק
* מסדר ההצטיינות של רפובליקת דאגסטן
* מסדר הידידות
* פרס TEFI‏ (2002)
* תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר מסליאקוב** בוויקישיתוף
* 
* אתר KVN הרשמי

* אלכסנדר מסליאקוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אלכסנדר מסליאקוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6744154260399424480007
* WorldCat (עם VIAF): 6744154260399424480007

 |
**אדריאן זמד** (באנגלית: **Adrian Zmed**; נולד ב-14 במרץ 1954) הוא שחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

זמד נולד בשיקגו לזוג הורים שהיגרו מחבל באנאט שברומניה, ג'ורג' זמד ופרסידה לבית גולוב. האב היה כומר אורתודוקסי והיגר בזמנו לארצות הברית בימי האימפריה האוסטרו-הונגרית. האב ג'ורג' נולד בשיקגו וחזר לרומניה בה התחתן ואחר כך שב לאמריקה. בתיכון בו למד הוא שיחק תקופה פוטבול ולאחר פציעה עזב את תחום הספורט והחל להופיע בהפקה של בית ספרו למחזמר "ברנשים וחתיכות", אחרי כן הוא סיים תואר בבית ספר לדרמה.

הוא שיחק את דני זוקו בהפקה של המחזמר "גריז", ב-1978 הופיע לראשונה בטלוויזיה בשני פרקים של "סטארסקי והאץ'", אחרי כן ב-1979 החל לשחק ב-"Flatbush", קומדיית מצבים אודות קבוצת חברים שסיימו תיכון וגרים בפלטבוש, לאחר סיום התוכנית שיחק בקומדיית המצבים "Goodtime Girls".

הוא קיבל פרסום כששיחק בסדרת המשטרה "T. J. Hooker", ב-1982 שיחק בסרט "גריז 2" המהווה סרט המשך לגריז, ב-1984 הופיע בסרט "מסיבת רווקים".

בשנות ה-90 שב להופיע על הבמות ושיחק בין היתר במחזמר "אחים בדם".

ב-2002 דיבב במשחק הווידאו "Star Wars: Jedi Starfighter".

ב-2007 שיחק במספר פרקים של "תשוקות".

הוא נישא שלוש פעמים ולו שני בנים מאשתו הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריאן זמד** בוויקישיתוף

* אדריאן זמד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אדריאן זמד, באתר AllMovie (באנגלית)
* אדריאן זמד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אדריאן זמד, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13942290s (data)
* GND: 135096316
* ISNI: 0000 0000 7364 5118
* LCCN: n94062318
* VIAF: 19870846
* WorldCat: lccn-n94062318

 |
**בעלות צולבת** היא מושג בכלכלה בעלת מספר משמעויות בתחום ההגבלים העסקיים. במשמעות אחת, המושג מתייחס למצב בו חברות המתחרות זו בזו בשוק אחד הן בעלים משותפים במיזם אחר. במשמעות אחרת, המושג מתייחס למיזוג אופקי בשווקים משיקים, כלומר למצב בו חברה משקיעה במתחרה שלה, בשוק משיק, ובמיוחד בתחום התקשורת. לרוב, המושג "בעלות צולבת" מתייחס למקרים בהם שיתוף הפעולה בין החברות בבעלות משותפת היא מינורית, למשל מכיוון שהבעלות באחת החברות היא חלקית.

במחקר על שוק הטלפון הסלולרי בארצות הברית בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, נמצא מתאם חיובי בין קיומו של בעלות משותפת בשוק אחר לבין התנהגות קרטליסטית.

בתקשורת
-------

ענף התקשורת הוא תחום רגיש ציבורית מבחינת הפעלת מונופול או קרטל. מצד אחד, יש המאמינים שלשליטה של אנשים מעטים על ענף התקשורת יש משמעויות שליליות לגבי חופש המידע. למשל, נטען שפוליטיקאים יחששו להביע דעות נגד בעלים של כלי תקשורת מפחד שכלי התקשורת יתייחסו אליהם באופן שלילי. מצד שני היכולת להעמיד תכנים באיכות גבוהה דורשת משאבים רבים ולכן יש בענף רק מעט שחקנים.

בארצות הברית נקבעו כללים המונעים בעלות משותפת של עיתון ותחנת טלוויזיה מקומית באותו אזור.

בישראל קיימים חילוקי דעות לגבי אפשור בעלות צולבת בתקשורת, במיוחד על מצב בו אדם או חברה הוא הבעלים של עיתון וגם של ערוץ טלוויזיה. התומכים טוענים שנתינת השליטה בערוצי הטלוויזיה בידי העיתונים תבטיח שהם יספקו תכנים באיכות גבוהה וכי ישתמשו בניסיונם המקצועי למנוע כניעה ללחץ של בעלי אינטרסים. המתנגדים טוענים, לעומת זאת, שהיכולת להשפיע על מספר כלי תקשורת כאשר מספר השחקנים נמוך נותן בידי הבעלים כוח רב מידי אשר יכול לשמש לגניזת כתבות בלתי רצויות לבעלים ושליטה בדעת הקהל. לטענתם, הסכנות בבעלות צולבת נמצאות גם במצב של "שכירות צולבת", מצב בו אותו עיתונאי עובד במספר כלי תקשורת וב"מימון צולב", מצב בו אותו בנק מממן מספר כלי תקשורת.

לקריאה נוספת
------------

* ירון אזרחי, זוהר גושן, שמואל לשם, **בעלות צולבת - שליטה ותחרות בשוק התקשורת הישראלי היבטים כלכליים ומשפטיים והשלכותיהם על הדמוקרטיה הישראלית**, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בעלות צולבת** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסמך רקע בנושא הערוץ השני והשלישי, מוגש לוועדת הכלכלה, אתר הכנסת
2. ↑  Cross-ownership, אתר Dictionary
3. ↑  Collusive conduct in duopolies: multimarket contact and cross-ownership in the mobile telephone industry, RAND Journal of Economics, September 1997
4. ↑  עדיף בעלות צולבת. עובדה, באתר ynet, 26 בדצמבר 2005
5. ↑  אלעד מן, המימון שצולב את התקשורת, המכללה האקדמית למשפטים, רמת גן
**פלאנודונטה** (שם מדעי: **Palaeanodonta**) הוא ענף של יונקים פרהיסטוריים בעלי שליה מהקבוצה פריה, בה נכללים הטורפים והפנגולינאים המודרניים וכן הקראודונטים הטורפים. קבוצה זו נחשבת לקבוצת מעבר בין שני הסדרות, אך יש חוקרים המשייכים אותה לסדרת הפנגולינאים (Pholidota). לצידם הם משויכים לקבוצה פוליודונטמורפה.

המאובנים של בני קבוצה זו התגלו מאמצע הפלאוקן עד לתחילת האוליגוקן, כשמרביתם התגלו באמריקה הצפונית, במזרח אסיה ובאירופה. הם נכחדו עד לתחילת המיוקן, אולי עם התייבשות הסביבה ושינויי אקלים גדולים.

מינים אלה היו קטנים יחסית, לא עלו על 50 סנטימטרים באורכם שדמו באורח חייהם לארמדילים. הם היו שוכני קרקע ברובם והיו בעלי גולגולות רחבות, ובהם ניבים חדים וחזקים כמו לכלבים, אשר במשך הזמן התנוונו. מבנה השיניים לא התאים לאכילת בשר, והם היו אוכלי חרקים, אך לא מותאמים לחלוטין לאכילת נמלים כמו הפנגולינים. ייתכן שהיו מתחפרים באדמה תוך שימוש בטפריהם הגדולות.

מיון
----

* תת-סדרה **פלאנודונטה** (Palaeanodonta)
	+ - סוג *Arcticanodon*
		- סוג *Melaniella*
		- סוג *Molaetherium*
		- סוג *Amelotabes*
	+ משפחה Escavadodontidae
	+ סוג *Escavadodon*
	+ משפחה Epoicotheriidae
	+ סוג *Alocodontulum*
	+ סוג *Auroratherium*
	+ סוג *Pentapassalus*
		- סוג *Dipassalus*
		- סוג *Tetrapassalus*
		- סוג *Epoicotherium*
		- סוג *Tubulodon*
		- סוג *Xenocranium*
	+ משפחה Metacheiromyidae
		- סוג *Propalaeanodon*
		- סוג *Palaeanodon*
		- סוג *Brachianodon*
		- סוג *Mylanodon*
		- סוג מטצ'ירומיס (*Metacheiromys*)
	+ משפחה Ernanodontidae
		- סוג ארננודון (*Ernanodon*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאנודונטה** בוויקישיתוף
**סיימונס טאון** (באנגלית: **Simon's Town** או **Simonstown**; באפריקאנס: **Simonstad**) היא עיירה לחופו המערבי של מפרץ פולס בדרום אפריקה, בצדו המזרחי של כף התקווה הטובה, בתחום השיפוט של העיר קייפטאון. בסמוך לעיר שוכנים מפקדת הצי הדרום-אפריקאי ובסיס ההדרכה שלו. נכון לשנת 2011, התגוררו בסיימונס טאון כ-6,500 תושבים.

היסטוריה
--------

פינגווין על החוף של סיימונס טאוןסיימונס טאון נוסדה ב-1680, ונקראה על שם סימון ואן דר סטיל, המפקד ההולנדי של מושבת הכף באותה העת, ומי שב-1691 יהפוך למושל הראשון שלה. עם זאת, רק ב-1741 החלה העיירה להתפתח, כאשר חברת הודו המזרחית ההולנדית בחרה בה כמרכזה בדרום אפריקה בעונת החורף. 

לאחר שהבריטים השתלטו על המושבה בראשית המאה ה-19, הם הקימו, ב-1813, בסיס של הצי המלכותי הבריטי בסיימונס טאון. ב-1957 עבר הבסיס לידי הצי הדרום-אפריקאי. 

ב-1832 הוכרז הנמל של סיימונס טאון כנמל חופשי.

ב-1985 התמקמה בחוף בולדרס שבפאתיה הדרומיים של סיימונס טאון להקה של פינגווינים שחורי-רגל. על אף קרבתו של החוף לבתי העיירה, התבססו הפינגווינים במקום, והמושבה שהקימו הפכה למוקד משיכה לתיירים. במקום הוקמו תשתיות המאפשרות למבקרים לצפות בפינגווינים מקרוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימונס טאון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיימונס טאון
* אתר האגודה ההיסטורית של סיימונס טאון (באנגלית)
* סיימונס טאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531183805171
* LCCN: n94076253
* VIAF: 138206117
* WorldCat: lccn-n94076253

 |
**שועל חול טיבטי** (שם מדעי: *Vulpes ferrilata*) הוא מין של שועל החי בטבע באזור הרמה הטיבטית (אנ') ורמת לדאק שבהרי ההימלאיה בגובה 5,300 מ' מעל הקרקע בפקיסטן, בנפאל, בסין הם נמצאים ב:טיבט, צ'ינגהאי, גאנסו, שינג'יאנג, יונאן, וסצ'ואן, ובבהוטן ובחבל הארץ סיקים בהודו. השועל חי בקרבה למיני שועלים נוספים מאותו אזור כמו שועל קורסאקי או שועל החולות וכן שועלים אדומים בהירים, אך הוא בעל ראש מרובע מעט ומוזר מאוד המקל בזיהויו.

תיאור
-----

השועל קטן יחסית, אורכו 70-60 ס"מ, אורך זנבו 40-29 ס"מ ומשקלו 4-5.5 ק"ג ולו פרווה ארוכה מלאה העוזרת להתמודדות עם האקלים הקשה. צבע הפרווה אדמוני ברובו, צידי הגוף וחלקי הרגליים והזנב העליונים אפורים, והבטן והמשך הזנב לבנים. הראש כהה מעט ומוזר עם לחיים מרובעות, חוטם גדול העוזר לנשימה יעילה בתנאי ההר ופה לבן קטן עם שפם בולט וניבים ארוכים יחסית לשועל. האוזניים קטנות ומשוטחות, העיניים ירוקות וכריות הרגליים מרופדות בפרווה עבה למנוע קפיאה ולהשקיט את צעדיהם מטרפם.

אקולוגיה
--------

השועלים חיים באזורי המרעה היבשים והצחיחים של רמת טיבט בגבהים של 5,200-3,500 מ' מעל פני הים ומדי פעם יורדים מעט למורדות הגבעות. הם טורפים חיות קטנות כשהעיקרי ביניהם הוא פיקת הרמה - המין הקטן הנפוץ ביותר בערבה. השועל מתגנב אל פיקה שיצאה ממאורתה, משטח את אוזניו ומתקרב אליה באיטיות. כשהוא קרוב למאורתה הוא מנסה לתפוס אותה לפני שתברח למסתור והורג אותה בנשיכה עם ניביו הארוכים. הוא יאכל גם מרמיטות, ארנבות שעירות (Lepus oiostolus) ולטאות רמה וינסה לתפוס ציפורים וביציהן וגם יאכל נבלות של פרסתנים גדולים כמו אנטילופה טיבטית, איילי מושק וכבשים כחולים. הוא צייד בודד שפעיל בעיקר בשעות היום. 

לעיתים השועל משתף פעולה בציד עם דוב כחול טיבטי, האנדמי לטיבט. הדוב חופר בטפריו את מאורות הפיקות ואם הפיקה נמלטת (מה שקורה בדרך כלל) השועל תופס אותה.

בעונת הרבייה השועלים חיים בזוגות ולעיתים גם צדים יחדיו. הנקבה נמצאת בהיריון של 60-50 יום וממליטה במאורה סלעית 4-2 גורים שנשארים עם הוריהם עד גיל עשרה חודשים. בשביל ההמלטה הזוג יורד מתחת לאזור מחייתו הרגיל למורדות הרמות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שועל חול טיבטי** בוויקישיתוף
* שועל חול טיבטי, באתר ITIS (באנגלית)
* שועל חול טיבטי, באתר NCBI (באנגלית)
* שועל חול טיבטי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שועל חול טיבטי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* שועל חול טיבטי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שועל חול טיבטי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שועל חול טיבטי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| כלביים (מתת-משפחת הכלבים) |
| --- |
| כלב | תן זהוב • תן לבן-פס • תן שחור • זאב זהוב אפריקאי • זאב חבשי • זאב אדמוני • זאב ערבות • זאב מצוי (כלב הבית) |  |
| שועל רקון | שועל רקון מצוי • שועל רקון יפני |
| זאב הרעמה (סוג ומין יחיד) | זאב הרעמה |
| זאב טלוא (סוג ומין יחיד) | זאב טלוא |
| שועל קטן-אוזן (סוג ומין יחיד) | שועל קטן-אוזן |
| זאב היער (סוג ומין יחיד) | זאב היער |
| דול מצוי (סוג ומין יחיד) | דול מצוי |
| שועלים |
| שועל | שועל אדום • פנק • שועל החולות • שועל הכף • שועל שלג • שועל צוקים • שועל בנגלי • שועל קורסאקי • שועל מקרוטיס • שועל מהיר • שועל חיוור • שועל חול טיבטי |
| שועל אפור | שועל אפור מצוי • שועל איים אפור |
| שועל דרום-אמריקני | שועל הפמפס • שועל דרווין • שועל ארגנטינאי אפור • שועל ארגנטינאי לבן • שועל ערבות פרואני • שועל קולפאו |
| שועל הסרטנים (סוג ומין יחיד) | שועל הסרטנים |
| שועל אוזנן (סוג ומין יחיד) | שועל אוזנן |
**ולדימירץ** (באוקראינית: **Володимирець**, ווֹלודימירץ; בפולנית: **Włodzimierzec**, ולודז'ימייז'ץ) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, במפגש הנהרות סטיר והורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

האזכור הראשון לעיירה, אשר נוסדה בזמן נסיכות קייב, הוא משנת 1570, ובשנת 1667 הוענקו לה זכויות עיר.

עיירה זו מהווה מרכז של ראיון ולדימירץ שגובל עם ראיון דוברוביצקי, ראיון סארני וראיון זריצ'נה של מחוז רובנו.

יהודי ולדימירץ
--------------

אנדרטה לזכר יהודי ולדימירץ שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
בשנת 1700 מתועד קיומה של קהילה יהודית קטנה בעיירה. היא כונתה על ידי היהודים "לודמיר קטן" כדי להבדילה מלודמיר. מהמאה ה-19 כיהנו כרבני הקהילה בעיירה בני משפחת שליטא. ערב מלחמת העולם הראשונה נוסדה בעיירה ישיבה שנסגרה לאחר זמן לא רב. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים, וחיילי צבא האימפריה הרוסית חנו במקום, דבר שהעניק ביטחון, אך גם גרם לפגיעה ביהודי המקום. לאחר המלחמה, הוטל על יהודי העיר תשלום כופר גבוה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,263 יהודים, קרוב למחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. לאחר מהפכת 1917 הוקמה מיליציה אזרחית בפיקוד יהודי. לאחר שהתפרקה המיליציה הוקמה אגודת הגנה עצמית יהודית.

ב-3 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידיה גרמנים, לאחר שהרגו מאות צעירים ממנה שגויסו לצבא האדום ונפלו בשבי, ובהם יהודים רבים. בימים שקדמו לכך, ביצעו אוקראינים מקומיים מעשי רצח ושוד בקרב יהודי העיירה.

עם הכיבוש הגרמני, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום סכומי כופר. בראש היודנרט בעיירה הועמד יעקב אייזנברג.

באפריל 1942 רוכזו כ-3,000 יהודים מהעיירה ומסביבתה בגטו שהוקם בה. בסוף באוגוסט 1942 נרצחו רוב יושבי הגטו בקבר אחים, חלק קטן הצליח לברוח כתוצאה ממהומה שקרתה במהלך ההוצאה להורג. לאחר מכן, נערך מצוד אחר יהודים שהצליחו להימלט מהאקציה.

לקריאה נוספת
------------

* אהרן מאירוביץ (עורך), **ספר ולאדימרץ : גלעד לזכר עירנו**, תל אביב: דפוס עופר, תשכ"ג (לעיון מקוון באתר ספריית העיר ניו יורק)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימירץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ולדימירץ
* ולדימירץ באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* ולדימירץ (Włodzimierzec), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') וסמואל פישמן, ולודז'ימייז'ץ, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1494–1496), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547825205171
* LCCN: n78059139
* NKC: ge1135385
* SUDOC: 175907773
* VIAF: 133670754
* WorldCat (עם VIAF): 133670754

 |
דומנארסוואלסן, אצטדיון הבית של ברוגה בשנת 2010.
**Idrottsklubben Brage**, המכונה גם **IK Brage** או פשוט **ברוגה**, הוא מועדון כדורגל שוודי הממוקם בעיר בורלנגה. המועדון מארח את משחקי הבית ב-Domnarvsvallen. צבעי המועדון הם ירוק לבן.

ניתן לראות במועדון המשך של מועדון **IK Blixt** שהוקם בראשית שנות העשרים של המאה העשרים אך התמזג עם Domnarvets GoIF בשנת 1923. שנתיים לאחר מכן המיזוג התפצל ו-IK Blixt שינתה את שמה ל-IK Brage, על שם האל הנורדי ברגי.

הישגי השיא של המועדון הם העפלה לגמר הגביע השוודי בעונת 1979/1980 ומקום רביעי בליגת העל השוודית בעונת 1980 ובעונת 1981. עם זאת, מאז 1993 מתמודד בליגות הנמוכות ולא שב לליגת העל מאז.

המועדון שיחק בסך הכל 18 עונות בליגת העל השוודית. כיום מתמודדים בליגת המשנה השוודית, בה העונה נמשכת מאפריל עד נובמבר. בעונת 1982/83 התמודדה בגביע אופ"א אך לא העפילה מעבר לסיבוב המוקדמות השני. בעונת 1988/89 התמודדה שוב במפעל זה אך הפסידה כבר במשחקה הראשון מול אינטר מילאנו.

שחקנים ומאמנים ידועים
---------------------

### שחקנים

* איסלנדאיסלנד ביארני מארק אנטונסון
* ניקרגואהניקרגואה קרלוס גרסיה אמברוסיאני
* רוסיהרוסיה ניקיטה קשאייב
* שוודיהשוודיה אנטון לונדין
* דנמרקדנמרק כריסטיאן אנדרסן
* אנגליהאנגליה סיימון האנט
* בולגריהבולגריה פלאמן ניקולוב
* יוגוסלביהיוגוסלביה דושקו רבינוביץ'

### מאמנים

* הונגריההונגריה יוזף נאגי
* הולנדהולנד יאן מאק
* פינלנדפינלנד טומי לינדהולם
* אנגליהאנגליה סיימון האנט
* שוודיהשוודיה רוג'ר לונדין
* רוסיהרוסיה סרגיי פריגודה

הישגים
------

* **הגביע השוודי:**
	+ **גמר (1):** 1979/80

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברוגה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ברוגה (בשוודית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Kontaktuppgifter och tävlingar – Dalarnas Fotbollförbund – Svenskfotboll.se". נבדק ב-2012-12-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SELIBR: 306998
* VIAF: 145993554
* WorldCat: viaf-145993554

 |
**ועדת החירום של מדעני האטום** (*Emergency Committee of Atomic Scientists*) נוסדה על ידי אלברט איינשטיין ולאו סילארד ב-1946. מטרתה הייתה להזהיר את הציבור מהסכנות הכרוכות בפיתוח פצצות האטום, לקדם שימוש באנרגיה אטומית שלא לצורכי לחימה ובסופו של דבר להתקדם לעבר שלום עולמי, אשר נראה בזמנו כאפשרות היחידה למנוע שימוש נוסף בפצצת אטום.

אלברט איינשטיין
הוועדה הוקמה לאחר שליחת "עצומת סילארד" (1945)  אל נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, שבאה לגנות שימוש בפצצת האטום על בסיס מוסר ונחתמה על ידי 68 מדענים אשר עבדו על פרויקט מנהטן. רוב המדענים אשר עבדו על הפרויקט לא ידעו, בזמנו, מה הם יוצרים.

הוועדה התבססה על שמונה חברי מנהלה אמונים, אשר היו:

* אלברט איינשטיין - **יושב ראש**
* הרולד יורי - **סגן יושב ראש**
* הנס בתה
* ט. ר. הוגנס
* פיליפ מורס
* לינוס פאולינג
* לאו סילארד
* ויקטור וייסקופף

מחצית מהחברים עבדו באופן ישיר בפרויקט מנהטן וכולם היו מעורבים בדרך זו או אחרת בפיתוח פצצת האטום הראשונה.

מספר חברים בוועדה קיימו סיבוב הרצאות להעברת מסר השלום של הוועדה.
הם יצרו חומרי פרסום, כולל את אחד מהסרטים הראשונים שדימו את עולמנו לאחר מלחמה גרעינית.
הוועדה הייתה מאוד פעילה בהשמעת קולה בהתנגדות לפיתוח פצצת המימן הראשונה.

הוועדה הייתה פעילה ארבע שנים, עד 1950. לאחר מכן ננטשה באופן מדורג, אף על פי שרוב החברים המשיכו במאבקם כדי למנוע מלחמה גרעינית והשתתפו בועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בינלאומיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* חלק מריאיון עם לינוס פאולינג המספר על הימים הראשונים של הוועדה.
* מכתבו של אלברט איינשטיין בבקשת העזרה והתרומה למטרות הוועדה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1084821370
* LCCN: no98093378
* VIAF: 152761262
* WorldCat (עם VIAF): 152761262

 |