recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**איזוצ'וקוו ג'וד אנתוני** (באנגלית: **Izuchukwu Jude Anthony**; נולד ב-3 בנובמבר 1997 במדינת אביה שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ח'ליג' מליגת העל הסעודית.

קריירת מועדונים
---------------

אנתוני גדל באקדמיית GBS הניגרית.

ב-30 בינואר 2016 חתם על חוזה לשלוש עונות בהוגסונד מליגת העל הנורווגית. ב-13 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על סרפסבורג 08 במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2016. בעונתו הראשונה במועדון ערך 15 הופעות ליגה, ובעונת 2017 ערך הופעת ליגה אחת בלבד במדי המועדון.

בעונת 2018 הושאל אנתוני לירב מהליגה הנורווגית השנייה. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון בתקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.

לקראת עונת 2019 הושאל אנתוני לנסט-סוטרה, גם היא מהליגה הנורווגית השנייה. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 26 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

בחודש ינואר 2020 חתם אנתוני בספרטק טרנבה מליגת העל הסלובקית. ב-16 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד סלובן ברטיסלאבה במסגרת המחזור ה-19 לעונת 2019/2020. בעונתו הראשונה במועדון ערך אנתוני 11 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה הוסיף 18 הופעות ליגה. בתחילת עונת 2021/2022 ערך אנתוני שלוש הופעות ליגה נוספות במדי המועדון.

ב-8 בספטמבר 2021 חתם אנתוני על חוזה לשלוש עונות בהפועל חיפה מליגת העל. ביוני 2022 הוחלט לא לחדש את החוזה.

קריירה בינלאומית
----------------

אנתוני היה חלק מסגל נבחרת ניגריה עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  Izuchukwu klar for FKH באתר הרשמי של הוגסונד, 30 בינואר 2016 (בנורווגית)
2. ↑  הדר יעקבי, ‏חיזוק להגנה: הפועל חיפה החתימה בלם ניגרי, באתר ערוץ הספורט, ‏8 בספטמבר 2021
3. ↑

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איזוצ'וקוו אנתוני"**.
כריכת "חוברת" (1974)
"**חוברת**" היא פנזין או קובץ מודפס של יצירות אמנות מושגיות שיצאה במאי 1974 בהוצאת גלריה גורדון. היא הכילה יצירות טקסט ועבודות מושגיות של דוד אבידן, תמר גטר, דוד גינתון, יאיר גרבוז, רפי לביא, מיכל נאמן ואפרת נתן. "חוברת" היוותה ביטוי לשימוש הנרחב בטקסטים באמנות מושגית בשנות השבעים של המאה ה-20. גרבוז הגדיר בדיעבד את יצירותיהם של משתתפי ה-"חוברת" כניסיון "בהגדרת טריטוריה פיזית ונפשית ובסימון מידותיה וגבולותיה."

החוברת, בת 48 עמודים לא ממוספרים, שהודפסו בסטנסיל. מיעוטם מודפס משני צדי הדף. "חוברת" הודפסה במכונה שהייתה שייכת ל"מדרשה לאמנות". בספרו "כל הסיכויים שבקרוב תעבור כאן רכבת" (2000), תיאר יאיר גרבוז את המניע שלו ושל רפי לביא להפקת החוברת כרצון להצגת העבודות המושגיות שיצרו האמנים במעין "תערוכה במדיום הסטנסיל". את המימון להפקתה סיפק שעיה יריב, בעליה של גלריה גורדון, שבה גם נמכרו עותקיה.

האמנים המשתתפים יצרו עבור "חוברת" עבודות בעלות ממד ארס פואטי בולט. דוד אבידן, לדוגמה, הדפיס את השיר "תרומה צנועה לתאוריה-של-הפואטיקה", שפורסם שנה קודם לכן בספרו "שירים שימושיים". אל מילות השיר מצורפות 22 הערות שוליים ממוספרות, בהתאמה למילות השיר. רפי לביא יצר מפות מנטאליות של דירתו ושל אזור מגוריו בתל אביב, ואילו יאיר גרבוז פרסם טקסט בשם "ביוגרפיה+תחביבים+רשימות+הסברים+תוכן העניינים" ובו דיווח בגוף ראשון על משמעות היות אמן, לצד סדרת רשימות המתבססות על שדות סמנטיים שונים, כגון מוצרי נייר וחומרי אמנות. 

בעבודות רבות ישנה התייחסות אל הגוף ואל התודעה ומגבלותיהם. דוד גינתון, לדוגמה, יצר דפים ובהם כתמים שנוצרו על ידי הטבעת חלקי גופו, בצירוף כותרות מבארות כגון "נחתם על ידי האף". מיכל נאמן יצרה דפים המשלבים התייחסויות פוליטיות עם דימויים גופניים, כגון גרסה ל"גדי בחלב אמו". תמר גטר פרסמה דפים ובהם בדיקה תודעתית של גודלה של גלוית דואר, לצד עבודת טקסט המעמתת בין צורה לטקסט. 

"חוברת", נתקלה בביקורת לא אוהדות של יהושע קנז, עורך המוסף הספרותי ב"הארץ" ושל יגאל תומרקין, שפרסם כתגובה חוברת פארודית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: עומר, מרדכי (עורך), **גבולות השפה**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, עמ' 416
2. ↑  גרבוז, יאיר, **כל הסיכויים שבקרוב תעבור פה רכבת**, עם עובד, תל אביב, 2000, עמ' 217.
3. ↑  ראו: גרבוז, יאיר, **כל הסיכויים שבקרוב תעבור פה רכבת**, עם עובד, תל אביב, 2000, עמ' 210-217.
4. ↑  ראו: גינתון, דוד, "ללמד בני יהודה אמנות או סדרה של זינוקי נפל", **סטודיו**, גיליון מס' 40, עמ' 45.
**מרקו דימיטרייב בלבנוב** (בבולגרית: **Марко Димитриев Балабанов**;‏ 1837, קליסורה(אנ'), האימפריה העות'מאנית – 16 ביוני 1921, סופיה, ממלכת בולגריה) היה רופא, משפטן, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר כיהן כשר החוץ והדתות הראשון של נסיכות בולגריה, ובהמשך כיהן בכהונה נוספת.

קורות חייו
----------

מרקו בלבנוב נולד בעיירה קליסורה באזור קרלובו. הוא רכש השכלה אקדמית בפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, רפואה ומשפטים באוניברסיטת פריז. ב-1870 עבד כעורך דין ועיתונאי בקונסטנטינופול וסייע למאבקה לעצמאות הלכתית של הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית. בהמשך, כיהן כמזכיר הסינוד הבולגרי. לאחר מרד אפריל הבולגרי סייר ברחבי אירופה ביחד עם דראגן צאנקוב בכדי להציג את העמדה הבולגרית ולקדם את רעיון העצמאות מהאימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כיהן כסגן מושל סבישטוב ורוסה של הממשלה הזמנית מטעם האימפריה הרוסית. ב-1879 כיהן כשר החוץ והדתות הראשון של נסיכות בולגריה בממשלתו של טודור בורמוב. בשנים 1883–1884 כיהן שוב כשר החוץ והדתות בממשלתו של דראגן צאנקוב.

בין השנים 1889–1898, נמנה בלבנוב עם ראשוני המרצים באוניברסיטת סופיה. בין השנים 1896–1897 כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת סופיה. בהמשך בין השנים 1902–1903 כיהן כשגריר בולגריה לממלכת רומניה, וב-1905 כשגריר בולגריה לממלכת יוון. בלבנוב הלך לעולמו בסופיה ב-1921.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו בלבנוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית).
2. ↑  : 135 years of Bulgarian diplomacy: Marko Balabanov, first Foreign Minister of Bulgaria, באתר bnr.bg (באנגלית).
3. ↑  מרקו בלבנוב - תקציר ביוגרפי, באתר ru.wikisource.org (ברוסית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אין** | **שר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה** 17 ביולי 1879 – 6 בדצמבר 1879 | **הבא**:**גריגור נאצ'וביץ'** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קיריאק צאנקוב** | **שר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה** 19 בספטמבר 1883 – 11 ביולי 1884 | **הבא**:**איליה צאנוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb155615028 (data)
* GND: 1051744962
* ISNI: 0000 0001 2030 8502
* LCCN: no2011093783
* NKC: js20201064705
* NLA: 35925807
* Trove: 1148559
* VIAF: 93810553
* WorldCat: lccn-no2011093783

 |
**איזולה** (בסלובנית: **Izola**) היא עיירה ורשות מקומית בסלובניה השוכנת באזור הסטטיסטי אובלאנו קראשקה אשר בחצי האי איסטריה, לחוף הים האדריאטי.

היסטוריה
--------

סמוך לעיר המודרנית שכנה עיר נמל עוד מתקופת הרפובליקה הרומית. איזולה נוסדה במהלך המאה ה-7. האזור נשלט על ידי הרפובליקה של ונציה ובשלהי המאה ה-18, לאחר חתימת הסכם קמפו פורמיו עבר לחזקת ממלכת הבסבורג שתחת האימפריה הרומית הקדושה. בהמשך נשלטה העיר על ידי האימפריה האוסטרית והאימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועברה לחזקת ממלכת איטליה. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה איזולה בשטח האזור החופשי של טריאסטה (איטלקית: Territorio libero di Trieste). ב-1954 סופחה דה פקטו על ידי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ב-1975 נחתמה אמנת אוזימו אשר הסדירה רשמית את חלוקת האזור בין האיטלקים ליוגוסלבים. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה איזולה בשטחי סלובניה.

יהודים
------

יהודים התיישבו באיזולה בראשית המאה ה-15 עת נשלטה על ידי הרפובליקה של ונציה. מהם נמנו בנקאים ומלווים בריבית. בהמשך, נפתח בעיר בנק של משפחת הבנקאות מאייר. בשלהי המאה ה-16 התגוררו באיזולה 100 יהודים. בהמשך חלה הידרדרות במצבה הכלכלי של איזולה ובני הקהילה עזבו בהדרגה את העיר. משלהי המאה ה-17 לא התגוררו יהודים באיזולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזולה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איזולה
* איזולה (סלובניה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוכלוסיית העיירה איזולה, באתר citypopulation.de, אוחזר ב-22 בינואר 2015 (באנגלית).
2. ↑  **הקהילה היהודית באיזולה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 32.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565057105171
* GND: 4261827-7
* LCCN: n88271257
* MusicBrainz: 33a29650-2e4c-471b-b2e5-f2613b02646e
* NKC: ge583773
* SUDOC: 204359635
* VIAF: 126780631
* WorldCat: lccn-n88271257

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "Samsung Galaxy S5".
**סמסונג גלקסי 5**, (נקרא גם *Samsung GT-I5500*, *Samsung GT-I5503*, *Samsung GT-I5510M*, *Samsung Galaxy Europa*, *Samsung Galaxy 550*, *Samsung Corby Smartphone* ו־*Samsung Corby Android* בכמה מדינות), הוא טלפון חכם. הוא משתמש במערכת ההפעלה אנדרואיד עם קוד פתוח. הוא הוכרז ב־15 ביוני 2010.

מפרט
----

גודל הטלפון הוא 108 מילימטרים (4.3 אינץ') x‏ 56 מילימטרים (2.2 אינץ') x‏ 12.3 מילימטרים (0.48 אינץ'). הוא נשלח עם מערכת הפעלה אנדרואיד אקלר 2.1 (או 2.2 FroYo) ותומך בפרוטוקול הטלפוניה הסלולרית HSDPA‏ ("3.5G") במהירות 7.2 מגה בייט / שניות. ממשק המשתמש כולל מסך מגע קיבולי אך אינו תומך בריבוי מגע כפי שנמצא בסמארטפונים מתקדמים. מסך ה־2.8 אינץ' (71 מילימטרים) תומך ברזולוציית QVGA‏ (240 x‏ 320 פיקסלים) עם עומק צבע של 16M. תכונות התקשורת כוללות Bluetooth,‏ 3G,‏ Wi-Fi ו־A-GPS.

אנדרואיד
--------

כאשר יצא במקור, הטלפון הגיע עם אנדרואיד 2.1 כמערכת ההפעלה המותקנת מראש. נכון לאוגוסט 2011, רוב הטלפונים מועברים באמצעות אנדרואיד 2.2 FroYo. ספקים מסוימים מאפשרים עדכון מ־Android 2.1 ל־2.2 דרך חבילת התוכנה של Samsung Kies, המצורפת לטלפון. FroYo הביא לטלפון הרבה תכונות חדשות, כולל חיוג קולי.

ראו גם
------

* סמסונג גלקסי S
* Tab Galaxy Galaxy

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמסונג גלקסי 5** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סמסונג גלקסי 5

הערות שוליים
------------

1. ↑  Haselton, Todd (15 ביוני 2010). "Samsung outs i5500 Galaxy 5 Android smartphone". *MobileBurn.com*. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Westaway, Luke (4 באוקטובר 2010). "Samsung Galaxy Europa GT-i5500 review". *CNET*. CBS Interactive Ltd. אורכב מ-המקור ב-25 בדצמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**מרקו הוגר** (בגרמנית: **Marco Höger**, נולד ב-16 בספטמבר 1989 בקלן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק בוולדהוף מנהיים בעמדות המגן הימני והקשר.

קריירת מועדונים
---------------

הוגר שיחק כנער בבאייר לברקוזן, ואחר כך עבר לאקדמיית הנוער של אלמניה אאכן. בקיץ 2008 החל לשחק בקבוצת המילואים של אלמניה אאכן, ובמרץ 2010 ערך את הבכורה בקבוצה הבכירה של המועדון, במשחק מול אנרגי קוטבוס במסגרת הבונדסליגה השנייה. באותה שנה חתם הוגר על חוזה מקצועני בקבוצה הבכירה, ובעונת 2010/11 הפך לשחקן הרכב קבוע, וקבוצתו סיימה במרכז הטבלה. בקיץ 2011 עבר הוגר לשאלקה 04, כאשר דמי ההעברה לא נחשפו. כבר עם הגעתו לקבוצה שיחק הוגר בהרכב שאלקה במשחק הסופר קאפ הגרמני מול בורוסיה דורטמונד. המשחק הסתיים בתוצאה 0-0, ושאלקה ניצחה 3–4 בבעיטות הכרעה. בעונת 2011/12 סיימו הוגר ושאלקה במקום השלישי בבונדסליגה, והגיעו עד לרבע גמר הליגה האירופית, שם הודחו על ידי אתלטיק בילבאו. בעונת 2012/13 הוגר ושאלקה סיימו במקום הרביעי בבונדסליגה, והודחו בשמינית גמר ליגת האלופות על ידי גלאטסראיי. בינואר 2013 הוארך חוזהו של הוגר בשאלקה עד ליוני 2016. בעונת 2013/14 סיימו הוגר ושאלקה במקום השלישי בבונדסליגה, והודחו מליגת האלופות בשמינית הגמר לאחר שספגו צמד תבוסות לריאל מדריד. בעונה זו סבל הוגר מפציעות, וערך שמונה הופעות ליגה בלבד. ב2104/15 הוגר חזר להיות שחקן משמעותי בשאלקה, כאשר ערך 26 הופעות ליגה. בעונה זו סיימה שאלקה במקום השישי בבונדסליגה, ובליגת האלופות הצליחה למתוח את ריאל מדריד, כאשר לאחר הפסד 0–2 בבית, ניצחה 3–4 בחוץ ונזקקה רק לשער אחד נוסף כדי לחולל סנסציה. הוגר פתח והוחלף בשני המשחקים. במאי 2015 הושעה הוגר מהקבוצה לאחר הפסד הליגה 0–2 לפ.צ. קלן ביחד עם סידני סאם וקווין פרינס בואטנג, משום שמנכ"ל הקבוצה הורסט הלדט טען כי ישנו חוסר מחויבות של השחקנים לקבוצה וישנם פערים בלתי ניתנים לגישור. עם זאת, הוגר נשאר בקבוצה גם בעונת 2015/16, בה ערך חמש הופעות ליגה בלבד. עונה זו הייתה האחרונה שלו בשאלקה.

בפברואר 2016 חתם הוגר בפ.צ. קלן על חוזה לחמש שנים, שיתחיל בעונת 2016/17. עם הגעתו לקלן, הציג הוגר יכולת גבוהה וסייע לקבוצה להתמקם בצמרת הבונדסליגה.

תארים
-----

עם שאלקה 04:

* הסופר קאפ הגרמני: 2011

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו הוגר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ג'ון אלברט קַנדְלַה** (באנגלית: **John Albert Kundla**;‏ 3 ביולי 1916 – 23 ביולי 2017) היה מאמן כדורסל אמריקאי, מאמנה הראשון של קבוצת מיניאפוליס לייקרס מליגת ה-NBA. לאורך 12 עונותיו בלייקרס הוביל אותה לזכייה באליפות ליגת ה-NBL ול-5 זכיות באליפות ה-NBA. בשנת 1995 הוצג כמאמן בהיכל התהילה של הכדורסל, ובשנת 1996 נבחר לאחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA.

ביוגרפיה
--------

תמונה קבוצתית של מיניאפוליס לייקרס בעונת 1950, אותה הוביל קנדלה לזכייה באליפות ה-NBA.
קנדלה נולד בעיירה "סטאר ג'נקשן" שבמדינת פנסילבניה, ועבר בילדותו לעיר מיניאפוליס שבמינסוטה. בין השנים 1936–1939 למד באוניברסיטת מינסוטה ושיחק עבור קבוצת הכדורסל שלה, ובסיום לימודיו החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצה. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל הים האמריקאי, ובסיומה חזר למינסוטה ואימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט תומאס אשר במיניאפוליס וסיינט פול.

לקראת עונת 1947/1948 מונה למאמנה הראשון של קבוצת מיניאפוליס לייקרס מליגת ה-NBL, עבור שכר של כ-6,000 דולר לעונה. יחד עם קנדלה, הצטרף ללייקרס הסנטר ג'ורג' מייקן, שהפך במהרה לשחקן הדומיננטי ביותר של אותה תקופה. באותה עונה, היחידה של הלייקרס ב-NBL, הוביל קנדלה את קבוצתו לאליפות הליגה אחרי שגברה בסדרת הגמר על רוצ'סטר רויאלס של ארני רייסן, אל סרבי, רד הולצמן ובוב דייוויס.

בעונת 1948/1949 עברה מיניאפוליס לשחק בליגת ה-BAA (שסופחה שנה לאחר מכן לליגת ה-NBA), והפכה מיד לקבוצה המובילה בליגה הודות לכוכביה ג'ורג' מייקן, ורן מיקלסן, ג'ים פולארד וסלייטר מרטין. ב-6 עונותיה הראשונות ב-NBA זכתה מיניאפוליס ב-5 אליפויות, כולן תחת הדרכתו של קנדלה. בתחילת עונת 1957/1958 עבר קנדלה לתפקיד בהנהלת הקבוצה, והשאיר את אימון הקבוצה בידי מייקן שפרש זה מכבר. לאחר פתיחת עונה חלשה בה העמידה מיניאפוליס מאזן ניצחונות שלילי 9–30 חזר קנדלה לאמן את הקבוצה, והחזיק בתפקיד עד סיום עונת 1958/1959. בעונתו האחרונה בלייקרס הצטרף לקבוצה הרוקי אלג'ין ביילור, שקלע 24.9 נקודות בממוצע למשחק והוביל את מיניאפוליס לגמר ה-NBA, בו הפסידה לבוסטון סלטיקס בתוצאה 0–4.

בעונת 1959/1960 עבר מועדון הלייקרס לעיר לוס אנג'לס, מה שהביא לעזיבתו של קנדלה שהעדיף להישאר במיניאפוליס. בין השנים 1959–1968 אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מינסוטה, ולאחר תפקיד זה פרש מאימון.

ב-11 עונותיו כמאמן ראשי ב-NBA העמיד קנדלה מאזן מצטבר של 725 ניצחונות ו-423 הפסדים בעונה הסדירה (58.3%), וכן 95 ניצחונות ו-60 הפסדים בשלב הפלייאוף (63.2%). קנדלה הוא אחד משלושה מאמנים בלבד שהובילו את קבוצתם ל-3 זכיות רצופות באליפות ה-NBA, לצד רד אאורבך ופיל ג'קסון.

ב-23 ביולי 2017 נפטר קנדלה במרכז דיור מוגן במיניאפוליס, בגיל 101.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* סטטיסטיקות האימון ב-NBA, באתר Basketball-reference.com
* ג'ון קנדלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דף המאמן, באתר היכל התהילה
2. ↑  עשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA, במדור ההיסטוריה של אתר ה-NBA
3. 1 2  Lakers' titles began as Kundla led way, באתר startribune.com,‏ 2 במרץ 2011
4. ↑  סיכום עונת 1958/1959 של הלייקרס, באתר Basketball-reference.com
5. ↑  סטטיסטיקות האימון של קנדלה ב-NBA, באתר Basketball-reference.com
6. ↑  John Kundla, former Minneapolis Lakers coach and Hall of Famer, dies at 101, באתר הרשמי של ה-NBA,‏ 23 ביולי 2017
**שני העצים** (באנגלית: **The Two Trees**) הוא שיר שחיבר המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס ב-1887. ייטס פרסם את השיר באוספי השירים "הרוזנת קת'לין ושירים ואגדות שונים" (The Countess Kathleen and Various Legends and Lyrics, 1892) ו"השושן" (The Rose, 1893). ייטס כתב את השיר, אחד מני רבים בתקופה זו אשר נכללו במסגרת אוסף השירים "השושן", עבור אהובתו באותם ימים, הפעילה הלאומנית האירית מוד גון. ייטס נפגש איתה לראשונה ב-1889, תוך שהוא מתוודע לאישה בת 23, יפה וגבוהה, שחקנית ופעילה מסורה למען מאבק הלאום האירי לעצמאותו מהבריטים. ייטס העריץ כמעט באופן אובססיבי את יופייה ואופן דיבורה של מוד ובמשך שלושה עשורים כמעט היא הייתה מושא לחיזוריו הבלתי פוסקים. לבסוף, ב-1917, כשהוא כמעט בן 52, לאחר שנואש מחיזוריו אחריה (ולאחר אכזבה נוספת שנחל עקב סירובה של בתה, איזולט להצעתו להינשא לה), הוא נשא לאישה את ג'ורג' הייד-ליס.

ניתוח
-----

בבית הראשון, המשורר מבקש מאהובתו להבחין בעץ החיים אשר צומח בלבה. זהו עץ פורה, עלוותי ונושא פירות אשר יוצר הן יופי ותואם בנשמת הפרט וביקום.

בית שני מעלה באוב את רוחו של עץ אחר, עץ הדעת על דימוייו של עולם החומר. זהו עץ חורפי, שבור ועקר. הדימוי אשר עולה במוח הוא לא דימוי של נצחיות הנשמה כי אם של ניוון הגוף. כמו העצים אשר נמצאים בתקופת השלכת, הגוף חייב להיהרס. המחשבה המופשטת, המתקשרת לרוחות הרעות (שדים) ו'העורב', ציפור המוות, יאיצו את זמן ההזדקנות ויקרבו את הגוף לחשכת הליל.

פרשנות
------

ההקשר הישיר של השיר הוא התסכול שחש ייטס עקב מסירותה של מוד גון לפוליטיקה מאשר לאהבה. אולם, הדימוי של העצים מעביר את השיר למימד יותר רוחני. באופן בסיסי, אין שום אפשרות איזה משני העצים לבחור. זאת מפני ש'שני העצים' הם למעשה אחד והם מהווים את התמונה ההפוכה אחד של השני. הנשמה בחיים אלה איננה יכולה לברוח מכליאתה בתוך הגוף, שהוא למעשה טרף לשדי הזמן ו'עורבי הנפש חסרת המרגוע'. מבנה השיר משקף את תוכנו בכל בית, שניהם מכילים עשרים שורות, המספקות את הצד ההפוך של האחר. כאשר, הגוף נתפס כהשתקפות במראה של הנשמה העצמותית והחיה. כל מאפיין של יופייה של הנשמה מוצא את ההפכי לו בכיעור הגוף.

ראו גם
------

* ויליאם בטלר ייטס

קישורים חיצוניים
----------------

* Loreena McKennitt - The Two Trees סרטונים
"ישו ושני העיוורים" מאת יוליוס שנור, המאה ה-19
**ישו מרפא שני עיוורים** הוא אחד מהנסים של ישו בבשורת מתי. הוא מסופר מיד לאחר סיפור ריפויה של בת יאיר.

הסיפור
------

על פי המסופר בבשורה, כאשר ישו ממשיך במסעו לאחר שריפא את בתו של יאיר, הולכים אחריו שני עיוורים, שקוראים לעברו: "חָנֵּנוּ־נָא אֲדֹנֵינוּ בֶּן־דָּוִד!" כשהוא נכנס לבית, ניגשים אליו העיוורים, שואל אותם ישו, מה רצונכם שאעשה לכם? והם עונים שעינהם תפקחנה, ישו מוסיף לשאול אותם: "האם אתם מאמינים שאני מסוגל לעשות זאת?" הם עונים, "כן אדוני". לאחר מכן הוא נוגע בעיניהם, ואומר "יעשה לכם על פי אמונתכם"; ומאור עיניהם מושב להם. ישו מזהיר אותם בחומרה, לבל יספרו על כך לאיש, אולם הם הולכים ומפיצים את הידיעה על הריפוי "ברחבי אותו מחוז".

התפתחות
-------

הסיפור הוא כעין עיבוד לאחד מהסיפורים בבשורת מרקוס, ריפוי ברטימאי. בפרקטיקה האופיינית למחבר בשורת מתי, מספר האנשים מוכפל ופרטים רבים מושמטים. אותו סיפור מסופר בהמשך באותה הבשורה מתי כ: 34-29) עם פרטים זהים כמעט:

ציטוט מבשורת מתי
----------------

> 
> 29 וַיְהִי כְּצֵאתָם מִירִיחוֹ וַיֵּלֶךְ אַחֲרָיו הֲמוֹן עַם־רָב׃ 30 וְהִנֵּה שְׁנֵי־עִוְרִים יֹשְׁבִים עַל־יַד הַדָּרֶךְ וַיִּשְׁמְעוּ כִּי יֵשׁוּעַ עֹבֵר וַיִּצְעֲקוּ לֵאמֹר חָנֵּנוּ־נָא אֲדֹנֵינוּ בֶּן־דָּוִד׃ 31 וַיִּגְעַר־בָּם הָעָם לְהַחֲשֹׁתָם וְהֵם צָעֲקוּ עוֹד וַיֹּאמְרוּ אֲדֹנֵינוּ חָנֵּנוּ־נָא בֶּן־דָּוִד׃ 32 וַיַּעֲמֹד יֵשׁוּעַ וַיִּקְרָא לָהֶם וַיֹּאמַר מַה־תִּרְצוּ שֶׁאֶעֱשֶׂה לָכֶם׃ 33 וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו אֲדֹנֵינוּ אֲשֶׁר תִּפָּקַחְנָה עֵינֵינוּ׃ 34 וְרַחֲמֵי יֵשׁוּעַ נִכְמָרוּ וַיִּגַּע בְּעֵינֵיהֶם וּפִתְאֹם נִפְקְחוּ עֵינֵיהֶם וַיֵּלְכוּ אַחֲרָיו׃
> 
> 
> 
> — הבשורה על-פי מתי, פרק כ', פסוקים 29–34, בתרגום דליטש
>

חשיבות
------

מחבר בשורת מתי מתאר את המונח "אדוננו בן דוד" כדי לציין כי הריפוי מוכיח את ישו כמשיח.

ראו גם
------

* ישו
* הברית החדשה
* הבשורה על-פי מרקוס
* הנסים של ישו

לקריאה נוספת
------------

* פ. נ'ון מלדאו, המשיח בשתי הבריתות, 1956, 1969, 1998, קרן אחוה משיחית, ISBN 965-447-053-5
* ריסטו סנטלה, המשיח בתנ"ך - לאור ספרי חז"ל, 1980, 1984, דפוס ינץ בע"מ
* ריסטו סנטלה, המשיח בברית החדשה - לאור ספרי חז"ל, 1984, דפוס ינץ בע"מ
* פ. לבר טוב, בן האדם - חיי ישוע המשיח ופעליו, 1968, הוצאת דולפין
* הראלד פלש, איך נכיר את המשיח, 1972, מרכז לכתבי הקדש הר הזיתים
* רוברט ליאו אודום, משיח ישראל שמוצאותיו מקדם, המכון למורשת ישראל, ניו יורק ירושלים
* אנטוני בזארד, זהותו של המשיח - מחקר שנועד לסייע בשיקום האמונה בכתובים, 2002, דפוס אאא חיפה
* ד"ר ארנולד ג. פרוכטנבאום, הנבואות המשיחיות בתנ"ך - עיון בנבואות על ביאת המשיח הראשונה, 2009, קרן אחוה משיחית, דפוס ינץ בע"מ, ISBN 978-965-447-170-1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריפוי שני העיוורים מהגליל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Gospel of Matthew (New International Commentary on the New Testament) by R. T. France (Jul 27, 2007) מסת"ב 080282501X page 365
2. ↑  Biblegateway Matthew 9:27-31
3. ↑  Matthew 9:27-31
4. ↑  Daniel J. Harrington, *The Gospel of Matthew* (Liturgical Press, 1991) page 133.
5. ↑  Graham H. Twelftree, *Jesus the Miracle Worker: A Historical and Theological Study* (InterVarsity Press, 1999) page 120.
לוגו פארק אמריקה של דיסני
**אמריקה של דיסני** (באנגלית: **Disney's America**) היה פארק שעשועים שתכננה חברת וולט דיסני, והוא אמור היה להיבנות בהיימרקט וירג'יניה. במרחק של כ-50 קילומטרים מוושינגטון הבירה. 

הפארק אמור היה להתמקד בנושא ההיסטוריה של ארצות הברית, וארצות הפארק אמורות היו לשקף תקופות שונות בהיסטוריה. תוכניות הפארק היו יוזמה של מנכ"ל חברת וולט דיסני באותה עת - מייקל אייזנר. המועצה של מדינת וירג'יניה לפיתוח המדינה אישרה את ביצוע הפרויקט, אולם התוכנית בוטלה ב-28 בספטמבר 1994 בשל התנגדות תושבי הסביבה ותנועת "הגנו על אמריקה ההיסטורית" (Protect Historic America).

בשנת 1995 ניסתה מדינת וירג'יניה המערבית לשכנע את חברת וולט דיסני להקים את הפרויקט בשטחה, אך בשל הריחוק של השטחים שהוצעו ממרכזי אוכלוסייה ונמלי תעופה גדולים, ניסיון זה לא צלח. עם זאת, חברת וולט דיסני הכינה בשנת 1996 הצעות למתקנים בפארק השעשועים, כך שנראה שהרעיון לא נזנח לחלוטין. בין תוכניות אלה הוצע להקים חיקוי של אליס איילנד, וכן תוכנית לבנות שחזור של הקרב בין המוניטור למרימק.

מבנה הפארק
----------

מפת הפארק המוצע.
על פי התוכנית, היה הפארק צפוי לכלול שבע "ארצות": 

* כפר אינדיאני
* מצודה צבאית בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית
* אליס איילנד
* יריד כפרי
* חווה כפרית.

חלק מהתוכניות בוצעו לבסוף בפארק ההרפתקה הקליפורנית של דיסני.

קישורים חיצוניים
----------------

* מסמכים על הפארק ותוכניות הקמתו

הערות שוליים
------------

1. ↑  DISNEY'S AMERICA AND VIRGINIA'S GROWTH COMMISSION, scholar.lib.vt.edu

| פארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני |
| --- |
| אתר הנופש דיסנילנד | דיסנילנד • ההרפתקה הקליפורנית של דיסני • דאונטאון דיסני |  |
| אתר הנופש דיסניוורלד | ממלכת הקסם • אפקוט • אולפני הוליווד של דיסני • ממלכת החיות של דיסני • חוף סופת השלגים • לגונת הטייפון • דאונטאון דיסני • *ארץ הנהר*\* |
| אתר הנופש טוקיו דיסני | דיסנילנד טוקיו • דיסניסי |
| אתר הנופש דיסנילנד פריז | דיסנילנד פריז • פארק אולפני וולט דיסני • כפר דיסני |
| אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג | דיסנילנד הונג קונג |
| אתר הנופש דיסני שאנגחאי | דיסנילנד שאנגחאי |
| קו הספנות דיסני | דיסני וונדר • דיסני מג'יק • דיסני דרים • דיסני פנטזי • קאסטאווי קי |
| פארקים מתוכננים שלא הוקמו | *וסטקוט*\*\* • *אמריקה של דיסני*\*\* |
| שונות | דולר דיסני |
| הערות | \* פארקים שנסגרו  \*\* פארקים שלא הוקמו |
| פורטל דיסני |
"**שני עצים לזכר המצי"ר**" (1973) הוא הדפס מאת אריה ארוך.

תיאור
-----

העבודה "שני עצים לזכר המצי"ר" הוא חלק מסדרה של שלושה הדפסים, שיצר אריה ארוך בשנים 1974-1972 בסטודיו של דוד בן שאול בירושלים. ההדפס בוצע בטכניקה של הדפס אבן ובמהדורה בת 25 עותקים. בן שאול שב בראשית שנות ה-60 של המאה ה-20 מלימודי אמנות בפריז, שם התמחה בטכניקות גרפיות. ארוך ביצע כמה מתווים להדפס זה.

ההדפס מכיל פרופיל של ראש גבר, המתואר כדמות אנונימית, חסרת פרטים. מתחתיה מתוארות שתי צורות המאזכרות צורות של שני עצים שונים. כמו הראש, גם העצים משורטטים באופן מרומז, ללא גזע. לצד הדימויים, מופיעים שרבוטי צבע שונים בצבע שחור, סגול ובאדום-כחול. הדימויים מודפסים על רקע של משטח לבן, היוצר מסגרת פנימית לעבודה. בחלקו השמאלי של ההדפס מופיעה הכתובת בכתב יד - "שני עצים לזכר המצי"ר", המהווה את שמה של העבודה. המצי"ר הוא כינויו של המשורר העברי מרדכי צבי מאנה (1859–1886). בין היתר כתב מאנה חיבור שכותרתו "חכמת הציור בכלל ובין בני עמנו בפרט" (1881).

מרדכי עומר טען כי אחד המקורות לשימוש בדימויי העצים הוא באיורים לספר הלימוד לאמנים של כריסטיאן לודולף ריינהולד מ-1784, ששימש מקור לכמה עבודות אחרות של ארוך. גדעון עפרת הציע לזהות את דמות הפרופיל בהדפס הן עם דמות אביו של ארוך והן עם דמותו שלו. ההדפס מהווה על פיו "פיוס עצמי עם 'שדים' נפשיים של ארוס ואב, אך לא פחות מכך צוואה תרבותית של לב ומוח, שעניינם אחדות ניגודים כסוד היצירתיות בכלל, אך סודו של אמן יהודי".

קישורים חיצוניים
----------------

* שני עצים לזכר המצי"ר, באתר עזבון האמן
* "חכמת הציור בכלל ובין בני עמנו בפרט" מאת מרדכי צבי מאנה באתר פרויקט בן יהודה

הערות שוליים
------------

1. ↑  על השימוש בצמד הצבעים אדום-כחול ראו: עפרת, גדעון, **בספרייתו של אריה ארוך**, בבל, תל אביב, 2001, עמ' 185-189
2. ↑  ראו: עומר, מרדכי, **אריה ארוך**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2003, עמ' 511-507
3. ↑  עפרת, גדעון, **בספרייתו של אריה ארוך**, בבל, תל אביב, 2001, עמ' 306

| אריה ארוך |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מבעד לחלון (1938) • שלוש ילדות ברחוב (1953) • אוטובוס בהרים (1955-1944) • בית אדום (מה נשמע בבית) (1960) • מוטיב יהודי (1961) • צקפר (1966-196) • רחוב אגריפס (1964) • הנציב העליון (1966) • בעקבות "הנשף בסורן" של דרן (1967) • בחנותו של ראצ'יק (1968-1967) • סירה (1968) • אורנמנט ופרופיל (1969) • דף מתוך "יוליסס" של ג'ויס (1972) • שני עצים לזכר המצי"ר (1973) |

 |
**שני הפְרָדים** (בצרפתית: **Les Deux Mulets**) הוא משל שכתב המשורר וממשיל המשלים הצרפתי ז'אן דה לה פונטן. זהו המשל הרביעי המובא בספרו הראשון (Livre I des Fables de La Fontaine (צר')) שיצא לאור בשנת 1668.

המשל הוא עיבוד מחדש של יצירה מהעת העתיקה שכתבו איזופוס, ומאוחר יותר פדרוס (לטינית: Phaedrus) שהיה ממשיל משלים בתקופת האימפריה הרומית, ובו מוסר השכל על צניעות וגאווה.

תקציר המשל
----------

המשל, מספר על שני פְרָדים שנשאו משא על גבם, והיו בדרכם אל היעד. האחד נושא חציר, והשני - כספי מיסים. האחרון הולך בגאוותנות יחסית, מכיוון שנושא מטען חשוב יותר מחברתו.

בדרכם, הותקפו השניים על ידי שודדי דרכים, שלא התעניינו כלל בחציר, אלא בכסף בלבד, התנפלו על הפרד שנשא את כספי המס, פצעו אותו ושדדו אותו. בעוד הוא פצוע וגוסס ומבכה את מר גורלו, הוכיח אותו הפרד האחר ואמר: לו היית נושא בתפקיד פשוט, כמוני, מצבך היה טוב בהרבה.

מוסר השכל
---------

מוסר ההשכל של המשל הוא שתפקיד, או עמדה בכירה יותר, אינם בהכרח טובים יותר. ובנוסף לכוח שבהם, חושפים את הנושא בהם לסכנות נוספות. שנושאי תפקידים פשוטים יותר אינם חשופים אליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שני הפרדים** בוויקישיתוף
* Les Deux Mulets, תמליל המשל (בצרפתית)
* Fables de Phèdre תמליל המשל מפי פדרוס בתרגום לצרפתית
* Ésope Fables Émile Chambry תמליל המשל מפי איזופוס ופירושו לצרפתית מודרנית (בצרפתית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ésope Fables Émile Chambry
2. ↑  Fables de Phèdre
**בית רבינסקי** הוא בניין מגורים בסגנון הבינלאומי (באוהאוס) הנמצא בלב תל אביב ומהווה את אחד המבנים הידועים של העיר הלבנה ואבן דרך חשובה בהתפתחות האדריכלות הישראלית. המבנה הממוקם בפינת הרחובות הגלבוע ושינקין, בסמוך לשדרות רוטשילד בתל אביב.

היסטוריה
--------

המבנה, המהווה את אחת הדוגמאות הטובות ביותר של הסגנון הבינלאומי, הוא, ככל הנראה, המבנה היחיד בתל אביב שתוכנן על ידי לוציאן קורנגולד (קורנגולד עלה לישראל מוורשה שבפולין, והתגורר בתל אביב בין השנים 1933–1935).

המבנה מורכב משלושה גושים - שני הקדמיים מלבניים, והאחורי, בצורת ח'רטום של אוניה. מאפיינים נוספים של הסגנון הבינלאומי המצויים במבנה הם החלונות המעוגלים דמויי חלונות אונייה, המרפסות הרבות, שבהם פתחי אוורור, בניית המבנה על עמודים, וכן מוטות הבטון המשמשים להצללת המרפסות ושטחי הגג (אשר נועד להיות שטח ציבורי של דיירי הבית).

במבנה צולם המערכון "מגדלור" של החמישייה הקאמרית.

גלריה
-----

* קורות בטון המשמשות להצללת המרפסותקורות בטון המשמשות להצללת המרפסות
* חלונות מעוגלים דמויי ספינה, המאפיינים את הסגנון הבינלאומיחלונות מעוגלים דמויי ספינה, המאפיינים את הסגנון הבינלאומי

לקריאה נוספת
------------

* עופר רגב, **טיול קטן בעיר הגדולה**, משרד הביטחון, ההוצאה לאור, 1999

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית רבינסקי** בוויקישיתוף

|  |
| --- |
| 
**עיינו גם:**

**בגלריית "העיר הלבנה" בפורטל תל אביב-יפו**
 |
**בית רוטנברג** היה ביתו הפרטי של פנחס רוטנברג בחיפה. הבית משמש כמקום לפעילות חינוכית.

היסטוריה
--------

הבית, בשדרות הנשיא 77, תוכנן על ידי שמואל רוזוב ונחנך ב-1939. בבניין מרפסות גדולות, שאפיינו בניינים גדולים שנבנו בתקופה. שטח המגרש חופף ברובו לפארק הקייזר ששתלו הטמפלרים.

רוטנברג הספיק להתגורר בבניין זה רק כשנה. בצוואתו הוריש רוטנברג את הבית ואת הגן הנרחב מוקף החומה לטובת פעילות חברתית. ביום השנה לציון מותו של רוטנברג נחנך "המכון לחינוך הנוער ע"ש פנחס רוטנברג". פעולתו הראשונה של המכון הייתה קיום סמינרים לתנועות נוער.

ב-1947 הוחרם הבניין, כמו חלק מהאזור בו הוא שוכן, בידי הצבא הבריטי. צוות המכון עבר למחנות המעצר בקפריסין ושם המשיך בפועלו. אחרי הקמת המדינה עבר המתחם, כמו שאר מתחמי הצבא הבריטי, לרשות צה"ל. רק ב-1958 חזר המתחם ליעודו המקורי ותחת "אוצר פנחס רוטנברג". ב-1964 הוספה לבניין קומה.

בשנים 1993–2007, פעל בבית רוטנברג בית ספר תיכון דתי. בית ספר זה החל את דרכו כסניף של רשת אמי"ת ובשנותיו האחרונות נפרד מהרשת ונלקח תחת חסותו של הפילנתרופ השווייצרי ברנקו וייס במסגרת מכון ברנקו וייס.

חדר העבודה של רוטנברג שומר, ומהווה מעין מוזיאון קטן לפעילותו הענפה. 

בקרבת מקום נמצא "בית הציידים". בית זה היה שייך למשפחת נגלר שהיוותה חלק מקבוצה שרצתה לבנות יישוב עם בתים הדומים לבתי הקיץ שהיו ברשותם ביער השחור בגרמניה. הבית תוכנן על ידי אלכסנדר ברוולד בקצה הצפון-מערבי של כרמלהיים. לאחר קום המדינה נקנה הבית על ידי קרן רוטנברג, שומר, והוא מהווה כיום חלק ממתחם בית רוטנברג. הבית נבנה מעץ, ושרידים המעידים על כך נמצאים בפנים הבית.

הבית עטור בצמחייה

לקריאה נוספת
------------

* זאב ענר, בית רוטנברג, **סיפורי בתים - סיפורם של שבעים בתים בתולדות ההתיישבות**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, יולי 1998

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית רוטנברג** בוויקישיתוף
* דוד ז--ן, "בית רוטנברג" - אכסניה לתורה, הצופה, 4 באוגוסט 1943
* ד. זכאי, מן ההווה בעיר העתיד, הצופה, 20 ביוני 1946

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוזוב היה "ארכיטקט הבית" של רוטנברג וחברת החשמל עד 1932 אך המשיך לשמור על קשרים איתו. הוא תכנן גם את ביתו של אחיו של רוטנברג, אברהם, בשדרות הנשיא 19 (לימים בית החולים אמהות).
2. ↑  ראו אודות מוצאות המשפחה מברלין בסרט "קפה נגלר".

| פנחס רוטנברג |
| --- |
| כללי | משק החשמל בישראל • הקמת תשתית החשמל בתל אביב • חברת החשמל לישראל | פנחס רוטנברגפנחס רוטנברג |
| אישים | אברהם רוטנברג |
| תחנות כוח שהקים | תחנת הכוח הראשונה של תל אביב • תחנת הכוח בטבריה • תחנת הכוח הראשונה בחיפה • תחנת הכוח הקיטורית בחיפה • תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהריים • תחנת הכוח רדינג |
| מבנים אחרים שהקים | בית רוטנברג • בניין רוטנברג • סכר דגניה • תל אור • שכונת קריית חשמל |
| מורשת והנצחה | תחנת הכוח רוטנברג • איש החשמל |
**מאטרה R.530** הוא טיל אוויר-אוויר מונחה מכ"ם חצי אקטיבי צרפתי שנכנס לשירות לראשונה בשנת 1962. הטיל עבר מספר שדרוגים. הדגם הנוכחי מכונה **סופר R.530** ותתי-הדגמים שלו הם **R.530F** ו-**R.530D**.

בשנות ה-60 חיל האוויר הישראלי רכש טילי מאטרה R.530 יחד עם הרכש של מטוסי מיראז' 3. בשירות ישראל הטיל כונה "**יהלום**". הטיל, בדומה להרבה וטילי אוויר-אוויר בזמנו היה לא אמין, והושפע מחוסר האמינות של מערכת המכ"ם של המיראז' 3CJ.

דגמים מתקדמים יותר של הטיל נישאים על גבי מטוסי מיראז' F1 ומיראז' 2000.

מפעילים
-------

דגמי המאטרה סופר R.530.
* צרפתצרפת צרפת
* ארגנטינהארגנטינה ארגנטינה
* אוסטרליהאוסטרליה אוסטרליה
* ישראלישראל ישראל
* ירדןירדן ירדן
* לבנוןלבנון לבנון
* לובלוב לוב
* מרוקומרוקו מרוקו
* פקיסטןפקיסטן פקיסטן
* דרום אפריקהדרום אפריקה דרום אפריקה
* ספרדספרד ספרד
* ונצואלהונצואלה ונצואלה
* ברזילברזיל ברזיל
* קטר (מדינה)קטר (מדינה) קטר
* עיראקעיראק עיראק
* כוויתכווית כווית
* הודוהודו הודו
* בלגיהבלגיה בלגיה
* פרופרו פרו

ראו גם
------

* AIM-132 אסראם
* AIM-9X
* דרבי (טיל)
* איריס-טי

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיקה (טיל)** |
**דיולה באש** (בהונגרית: **Basch Gyula**; פשט, 9 באפריל 1851 – באדן, 8 בינואר 1928) היה מהנדס וצייר יהודי-הונגרי ידוע מאוד בתקופתו, אביו של הצייר אנדור באש.

ביוגרפיה
--------

דיולה באש נולד במשפחה יהודית כבנם של פילפ באש (1821–1901)  יועץ מסחרי, בעל קרקעות, נשיא חברת המניות בערבון מוגבל של טחנת קמח הקיטור הראשונה בבודפשט ושל יוזפה וודיאנר (1828–1883). לאחר סיום בית הספר התיכון למד וסיים לימודי הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך (1872). מ-1873 עד 1874 למד אמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז. אף על פי שעבד גם כמהנדס, מאוחר יותר התמסר כולו לציור. הוא יצא לסיור לימודים בגרמניה, איטליה והולנד, היה חבר בחבר השופטים של תערוכת המילניום. היה נשיא אגודת האמנים ההונגרים (1899-1900) ולאחר מכן של המועצה הלאומית לאמנויות יפות (1909-1911). לאחר מלחמת העולם הראשונה הפסיק לצייר, ומשנת 1920 היה תושב קבוע בבית הבראה פזקאש (Fazekas) בבאדן (אוסטריה).

הוא עבד בעיקר כצייר דיוקנאות, ויצירות מקראיות, אך צייר גם תמונות של ציור ז'אנר (אנ') בתפיסה הרומניסטית של שנות ה-80 של המאה ה-19 הוא הציג לראשונה בתערוכת הסתיו של 1886 של היכל האמנות בבודפשט. תמונות הז'אנר הידועים ביותר שלו: הפטאק ; נטוש ; עקשן קטן ; ממה עלינו לחיות? ; עונש. תמונה אחרונה זו מוצגת במוזיאון לאמנויות יפות (בודפשט). הוא היה נשיא הגלריה היכל האמנות (בודפשט) פעמיים. בשנת 1928 הוצג אוסף מיצירותיו בסלון הלאומי כתערוכה לזכרו.

יצירותיו העיקריות
-----------------

* "Habt Acht!"
* "Die Erste Uniform"
* "More Patrio"
* "Nie!"

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
* Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (AZ). מסת"ב 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1994)
* "Basch Gyula" (באנגלית). Jewish Encyclopedia. 1906. אורכב מ-המקור ב-2014-09-24.
* גיל העבר (13 בספטמבר 2004)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיולה באש** בוויקישיתוף
* תמונותיו של דיולה באש
* דיולה באש בגלריית קיזלבך
* דיולה באש ב-Google Arts&Culture
* דיולה באש ב-Academic
* דיולה באש באתר Arcanum

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 122/1851. folyószáma alatt".
2. ↑  "Basch Fülöp halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 405/1901. folyószáma alatt".
3. ↑  Vasárnapi Ujság (1901)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 4853

 |
**מחלף שער מוריה** הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 333 בירושלים. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החלו עבודות לסלילת תוואי חדש לכביש 1 דרך צפון ירושלים ששמו "דרך יצחק שמיר", בעוד התוואי הישן משמש ככניסה למרכז העיר. פיצול התוואי הישן מהתוואי החדש נבנה כמחלף "T" חלקי בסמוך למחלף מוצא המקורי. גשר ארוך וגבוה מקשר אל התוואי הישן, בעוד הכניסה לתוואי החדש עוברת מתחת לגשר. המחלף נפתח לתנועה בשנת 2007. בעבר נחשב כחלקו המזרחי של מחלף מוצא, למרות שהוא מרוחק כקילומטר מזרחה ממחלף מוצא.

בסמוך למחלף זה עובר ערוצו של נחל שורק, באזור המכונה עמק הארזים.

במהלך 2021 שונו הסדרי התנועה במחלף שער מוריה, כך שהנתיבים השמאליים מובילים לתוואי עמק הארזים, והנתיבים הימניים מפנים לשדרות בן-גוריון, שסומן בתור כביש 333. נתיב התחבורה הציבורית שנבנה במחלף נשאר בצידו השמאלי של הכביש, ומחובר ישירות לשדרות בן-גוריון.

גלריה
-----

* הגשר המפצל בין תוואי כביש 1 הישן לתוואי החדש במחלף מוצאהגשר המפצל בין תוואי כביש 1 הישן לתוואי החדש במחלף מוצא
* המחלף מעמק הארזים (פברואר 2009)המחלף מעמק הארזים (פברואר 2009)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלף שער מוריה** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מחלף מוצא** | **מחלפים בכביש 1** | **הבא**:**מחלף יגאל ידין** |
תרשים קווי מתאר של הפוטנציאל האפקטיבי של מערכת דו-גוף עקב כוח הכבידה ואינרציה בנקודת זמן אחת.
**ספירת היל** (באנגלית: **Hill sphere**) של גרם שמיים הוא האזור שבו הוא שולט במשיכה של לוויינים טבעיים. כדי להישמר על ידי כוכב לכת, לירח חייב להיות מסלול שנמצא בתוך ספירת היל של כוכב הלכת. לירח הזה, בתורו, תהיה ספירת היל משלו. כל גוף במרחק זה נוטה להפוך ללווין של הירח, ולא של כוכב הלכת עצמו. ראייה פשוטה אחת של היקף מערכת השמש היא ספירת היל של השמש ביחס לכוכבים מקומיים ולגרעין הגלקטי.

במונחים מדויקים יותר, ספירת היל מתקרבת לתחום ההשפעה הכבידתי של גוף קטן יותר מול הפרעות מגוף מסיבי יותר. היא הוגדרה על ידי האסטרונום האמריקאי ג'ורג' ויליאם היל (אנ'), בהתבסס על עבודתו של האסטרונום הצרפתי אדוארד רוש (אנ'). ספירת היל מכונה גם לעיתים **ספירת רוש**.

בתמונה משמאל, ספירת היל של כדור הארץ המשתרעת בין נקודות לגראנז' L1 ו-L2, השוכנות לאורך קו המרכזים של שני הגופים. אזור ההשפעה של הגוף הקטן הוא הקצר ביותר בכיוון זה, ולכן הוא פועל כגורם מגביל לגודל ספירת היל. מעבר למרחק הזה, עצם שלישי במסלול סביב העצם הקטן יבלה לפחות חלק ממסלולו מחוץ לספירת היל, ויהיה מוטרד בהדרגה מכוחות הגאות והשפל של הגוף המרכזי (למשל השמש), ובסופו של דבר יקיף את כדור הארץ.

עבור כל אנרגיה נתונה של הגוף השלישי (שנחשב בעל מסה זניחה) יש משטח בעל מהירות אפס במרחב שאי אפשר לעבור אותו. זהו קו מתאר של אינטגרל יעקובי (אנ'). כאשר האנרגיה נמוכה, משטח מהירות האפס מקיף את הגוף השני (הקטן מבין השניים) לחלוטין, מה שאומר שהגוף השלישי לא יכול לברוח. באנרגיה גבוהה יותר, יהיו פערים או צווארי בקבוק אחד או יותר שבאמצעותם האובייקט השלישי עשוי להימלט מהעצם השני ולעבור למסלול סביב העצם הראשון. אם האנרגיה נמצאת ממש בגבול בין שני המקרים הללו, אזי העצם השלישי לא יכול לברוח, אבל משטח מהירות האפס המגביל אותו נוגע במשטח מהירות אפס גדול יותר סביב העצם הראשון באחת מנקודות לגראנז' הסמוכות (ויוצר חרוט-נקודה כמו שם). בצד הנגדי של כוכב הלכת הוא מתקרב לנקודת לגראנז' השנייה. משטח מגביל זה של מהירות אפס סביב העצם השני הוא בעצם "ספירת היל" שלו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chebotarev, G. A. (March 1965). "On the Dynamical Limits of the Solar System". Soviet Astronomy. 8: 787. Bibcode:1965SvA.....8..787C.

קישורים חיצוניים
----------------

* Can an Astronaut Orbit the Space Shuttle?
* The moon that went up a hill, but came down a planet Archived 2008-09-30 at the Wayback Machine
בתורת החבורות הקומבינטורית, **גרף שרייר** (נקרא גם גרף הקוסטים של שרייר) הוא גרף מכוון ומסומן המאפשר, בהינתן חבורה G (פעמים רבות זאת תהיה חבורה חופשית) ותת חבורה H ללמוד על התכונות של H. הגרף הוא הכללה של גרף קיילי.

הגרף נקרא על שמו של אוטו שרייר.

הגדרה
-----

תהי G חבורה הנוצרת על ידי יוצרים {\displaystyle g\_{1},\dots ,g\_{n}}. בהינתן תת-חבורה H, נגדיר את הגרף להיות הגרף הבא:

* הקודקודים שלו יהיו המחלקות הימניות של H.
* מהקודקוד {\displaystyle Hg}, עבור כל יוצר {\displaystyle g\_{i}} של G, יוצאת קשת המסומנת ב-{\displaystyle g\_{i}} אל הקודקוד {\displaystyle Hg\cdot g\_{i}}.
* השורש של הגרף הוא המחלקה H.

תכונות
------

הגרף הוא רגולרי: מכל קודקוד יוצאת בדיוק קשת אחת עם כל סימן ונכנסת בדיוק קשת אחת מכל סימן.

כל הילוך על הגרף, לאורך הקשתות {\displaystyle e\_{1},\dots ,e\_{n}} מקביל להכפלה באיבר המתקבל מהכפלת הסימנים על הקשתות (כאשר הליכה בכיוון ההפוך היא הכפלה בהופכי).

כאשר לוקחים {\displaystyle H=\{e\}} (החבורה הטריוויאלית) מתקבל גרף קיילי של החבורה G ביחס ליוצרים הללו. יותר מכך, אם H נורמלית אז הגרף הוא גרף קיילי של המנה {\displaystyle G/H}.

שימושים
-------

כל הילוך על הגרף מהשורש לקודקוד אחר מתאים למילה בחבורה {\displaystyle G/H}. אם נקח עץ פורש של הגרף, נקבל דרך הצגה יחידה לכל איבר בעזרת היוצרים.

נניח ש-G החבורה החופשית. אז אפשר לראות שלאחר הסרת עץ פורש, לכל סדרת קשתות קיים הילוך יחיד שהולך דרכן בסדר ובכיוונים המתאימים (וזאת כיוון שיש רק דרך אחת לעבור מאחת לשנייה בעזרת קשתות מהעץ הפורש). זוהי הוכחה למשפט נילסן-שרייר, כיוון ש-H היא החבורה החופשית הנוצרת על ידי הקשתות שנותרו. יתרה מכך, מספרן הוא דרגת החבורה. מכאן אפשר לראות את דרגת החבורה H ב-G כאשר {\displaystyle [G:H]} סופי: בגרף היו תחילה {\displaystyle rk(G)\cdot [G:H]} קשתות (מספר הקודקודים כפול מספר הקשתות היוצאות מכל אחד) והורדנו {\displaystyle [G:H]} מהן. מכאן שנשארנו עם {\displaystyle rk(G)\cdot [G:H]-([G:H]-1)} קשתות, ולכן {\displaystyle rk(H)=rk(G)\cdot [G:H]-([G:H]-1)+1}.

### גרף הליבה של Stallings

בהינתן גרף שרייר, אפשר לבנות ממנו את "גרף הליבה" - איחוד כל המסלולים הסגורים מהשורש לעצמו שאינם כוללים "פניית פרסה" (מעבר על קשת ומיד מעבר נוסף בכיוון השני). אינטואיטיבית, גרף הליבה הוא הגרף שנותר לאחר שמסירים את העצים.

קיים אלגוריתם לבניית גרף הליבה של תת-חבורה, בהינתן יוצרים שלה (שמוצגים כמכפלת יוצרים של החבורה המקורית). האלגוריתם נקרא Stalling Foldings. מגרף הליבה ניתן בקלות לשחזר את הגרף המקורי, ולמעשה קיימת התאמה חחע"ל בין תתי חבורות של החבורה החופשית לגרפים שעשויים להיות גרפי ליבה (מכל קודקוד יוצאת לכל היותר קשת אחת מכל סימן ונכנסת לכל היותר קשת אחת מכל סימן, קשיר ואין קודקודים מדרגה 1).

בעזרת גרף הליבה אפשר למצוא בסיס לתת החבורה ולפתור את בעיית המילה.

בנוסף, אם {\displaystyle H,K} שתי תתי חבורות של G, אז יש מורפיזם מגרף הליבה של H לזה של K אם ורק אם K היא תת-חבורה של H.
**גרפטק** (באנגלית: **GrafTech International**) הוא יצרן אלקטרודות גרפיט וקוק נפט הנמצאים בשימוש בתעשיית המתכות. מטה החברה נמצא בברוקלין הייטס, אוהיו והיא מחזיקה במפעלים בקאלה בצרפת, פמפלונה בספרד, מונטריי במקסיקו וסנט מריס, פנסילבניה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה ב-1886 כחברת הפחמן הלאומית (National Carbon Company) שנרכשה ב-1917 על ידי יוניון קרבייד והפכה למחלקת מוצרי פחמן. ב-1914 החברה החלה למכור לראשונה אלקטרודות גרפיט בקוטר 12 אינץ'.

ב-1956 זכתה החברה בפרס מהאקדמיה האמריקאית לקולנוע הודות לפיתוח וייצור של חומר בשימוש תעשיית הקולנוע.

בשנים 1958–1978 פיתחה החברה סיבי פחמן. ב-1985 פיתחה החברה טכנולוגיה של חומר מרוכב לשימוש בתעשיית החלל.

ב-1989 נערך ארגון מחדש ביוניון קרבייד, ובעקבותיו שונה השם ממחלקת מוצרי פחמן לחברת הפחמן UCAR. ב-1990 הציגה החברה לראשונה אלקטרודות גרפיט בקוטר 30 אינץ'. ב-1995 פיתחה החברה מוצר גרפיט לשימוש בסוללת ליתיום-יון בכלי רכב חשמליים. באותה השנה הנפיקה עצמה לציבור והפכה לחברה ציבורית.

באפריל 1998 נתבעה החברה על הרצת מניות, וב-2000 נדרשה בעקבות זאת לשלם 40.5 מיליון דולר. באפריל 1998 נתבעה החברה גם על ידי מחלקת המשפטים של ארצות הברית בסכום של 110 מיליון דולר בשל קרטל אסור בעסקי אלקטרודות גרפיט, וביולי 2001 נתבעה באירופה יחד עם 7 חברות נוספות על סכום של 50.4 מיליון אירו בשל תיאום מחירים.

ב-2002 שינתה החברה את שמה מ-UCAR לגרפטק (Graftech).

ב-2008 קנתה החברה 18.9% ממניות יצרנית הקוק נפט סידריפט (Seadrift) תמורת 135 מיליון דולר. באפריל 2010 הודיעה גרפטק על קנייה מלאה של סידריפט וכן של C/G Electrodes LLC תמורת 692 מיליון דולר. במרץ 2011 רכשה החברה את יצרנית הגרפיט, תאגיד המחקר מיקרון (Micron Research Corporation), ובאוקטובר רכשה את Fiber Materials. ב-2016 מכרה החברה את Fiber Materials.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גרפטק
* מידע עסקי על חברת גרפטק באתרים Yahoo! Finance • MarketWatch • CNN Money • Bloomberg Business (באנגלית)
* גרפטק, בגוגל פיננסים

* גרפטק, באתר Crunchbase (באנגלית)
* גרפטק, באתר EDGAR של הודעות ל-SEC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Securities Class Action Clearinghouse: Case Page, securities.stanford.edu
2. ↑  "United States Department of Justice fine for graphite electrode cartel" (Press release). United States Department of Justice. 7 באפריל 1998. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
3. ↑  GrafTech Buys 19% Minority Stake In Seadrift for $135 Mln - Update, RTTNews (באנגלית)
4. ↑  GrafTech Agrees to Acquire Seadrift Coke L.P. and C/G Electrodes LLC, Concludes $260 Million Revolving Credit Facility Refinancing and Reports GrafTech’s First Quarter 2010 Results, www.businesswire.com, ‏2010-04-29 (באנגלית)
5. ↑  "Micron Research Corporation announces sale to GrafTech International" (Press release). Carter Morse. 9 במרץ 2011. אורכב מ-המקור ב-2019-03-22. נבדק ב-2019-03-22. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Edgewater Capital Partners Acquires Fiber Materials, Inc. from GrafTech International Holdings, Ltd" (Press release). Edgewater Capital Partners. 8 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2017-03-07. נבדק ב-2019-03-22. `{{cite press release}}`:  (עזרה)
**ישיבת בית יוסף – נובהרדוק** בבני ברק הייתה הישיבה גדולה הראשונה בבני ברק ומהישיבות הוותיקות ביישוב החדש במאה ה-20. הישיבה הוקמה על ידי הרב מתתיהו שצ'יגל בשנת תרצ"א (1931), ונסגרה בשנות החמישים של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

ה"סבא" מנובהרדוק ותלמידיו פעלו להפצת שיטת נובהרדוק והקימו רשת של ישיבות ברחבי פולין ורוסיה. לאחר פטירתו של ה"סבא" מנובהרדוק נקראה רשת הישיבות על שמו – "בית יוסף".

בסוף שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30 הגיעו לארץ ישראל קבוצות מתלמידי ה"סבא" מנובהרדוק לארץ ישראל. בשנת תרפ"ט (1928) הקים הרב הלל ויטקינד סניף של ישיבת "בית יוסף" בתל אביב, חלוצת ישיבות נובהרדוק בארץ ישראל.

הישיבה בבני ברק הוקמה בידי הרב מתתיהו שצ'יגל, בסיוע הרב דוד בליאכר, שעמד בראשות ישיבת "בית יוסף" במזריטש. בשנת תרצ"א (1931) הגיעו השניים לבני ברק, אז מושבה צעירה בת פחות מעשור, וסמוך לבואם הקימו את הישיבה. הרב בליאכר חזר כעבור זמן קצר לפולין. קבוצה של תלמידי נובהרדוק שעלתה באותה שנה לארץ ישראל היוותה הגרעין המייסד של הישיבה. בין התלמידים הראשונים: הרב יעקב שניידמן, לימים מייסד ישיבת תפארת ציון, הרב שרגא פייבל שטיינברג, לימים ראש ישיבת תפארת ציון, הרב שמעון יוז'וק, לימים דיין בפתח תקווה ואב"ד בנתניה, הרב אריה פומרנצ'יק, מחבר הספר "עמק ברכה", ושמואל בן ארצי. בתקופה הראשונה שכנה הישיבה בבית הכנסת הגדול שבמרכז המושבה.

בשנת תרצ"ד (1934) הונחה אבן הפינה לישיבה בגבעת רוקח. בטקס השתתפו גדולי הרבנים בארץ ישראל, ובראשם החזון איש, שעלה ארצה כחצי שנה קודם לכן והשתכן בסמוך למבנה החדש של הישיבה בגבעת רוקח. כמו כן השתתפו בטקס הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב ראובן כץ והרב יעקב משה חרל"פ. לאחר הטקס ביקר הרב קוק את החזון איש בביתו.

באותה תקופה עלה לארץ ישראל גיסו של ה"חזון איש", הרב יעקב ישראל קניבסקי, חניך ישיבת "בית יוסף"-נובהרדוק בביאליסטוק ור"מ בישיבת "בית יוסף"-נובהרדוק בפינסק. הוא התיישב בגבעת רוקח, וכעבור זמן קצר מונה לעמוד בראש הישיבה. מייסד הישיבה הרב שצ'יגל שימש כמנהל הרוחני ומסר שיחות מוסר לתלמידים. מדי פעם היה ה"חזון איש" מוסר שיעורים לתלמידי הישיבה.

הישיבה השפיעה על צביונה הרוחני והתורני של המושבה בני ברק. שתי ועדות מתושבי המושבה הוקמו למען הישיבה, האחת התגייסה למציאת מימון לאחזקת הישיבה והשנייה הייתה ועדת נשים שתפקידה היה לדאוג להקמת המטבח ואספקת מזון לתלמידים. בין תלמידי הישיבה נמנו תלמידי ישיבות נובהרדוק בחו"ל שעלו לארץ ישראל במהלך שנות ה-30 וה-40, ובהם הרב אברהם צוקרמן, וכן בחורים ארץ-ישראלים ממשפחות דתיות וחרדיות.

בשנות ה-40, לאחר הקמת הישיבות החדשות בבני ברק, ישיבת פוניבז' וישיבת סלבודקה (שהוקמה סמוך מאוד לישיבת "בית יוסף" במרכז גבעת רוקח), הועם זוהרה של הישיבה הוותיקה. בסוף שנות ה-50 נסגרה הישיבה. בשנת תשמ"א (1981) הוקמה במבניה ישיבת בית מתתיהו, הקרויה על שם מייסד הישיבה הרב מתתיהו שצ'יגל.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה טיקוצ'ינסקי - **גדלות האדם' ו'שפלות האדם' בארץ לא זרועה: ישיבות המוסר 'סלבודקה' ו'נוברדוק' עולות לארץ ישראל 1925 – 1935.** חינוך ודת – בין מסורת לחידוש, (עמנואל אטקס ואחרים, עורכים) הוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית ירושלים, עמ' 220 - 267.

הערות שוליים
------------

1. ↑  למען בניין ישיבת בית יוסף בירושלים, הצופה, 16 בינואר 1938
2. ↑  יסוד ישיבות "בית יוסף" בארץ ישראל, הצפירה, 6 באוגוסט 1931
**באקכילידס** (יוונית עתיקה: Βακχυλίδης; ‏525 לפנה"ס, האי כיאוס - 450 לפנה"ס) היה משורר יווני ארכאי, קלאסי, בן תקופת המעבר של המאה הששית והחמישית לפנה"ס. כמשורר בעל רגישות חברתית ופוליטית חווה באקכלידס את חילופי המשטרים במרכז יוון, ממשטר אוליגרכי וטימוקרטי לדמוקרטי, ומעברי משטר אלה השפיעו על אופי כתיבתו.

משורר הספורט והספורטאים
-----------------------

באקכילידס מזכיר לא מעט את המשורר הידוע פינדארוס. פרט לרגישותו החברתית והפוליטית, נחשף באקכילידס, ממש כמו פינדארוס, לתופעה החינוכית-חברתית המעניינת ביוון - ובעיקר באתונה - של החינוך הגופני ותרבות הגוף ביוון העתיקה. באקכילידס ראה במו עיניו את המעבר העקרוני בתרבות היוונית בין אידיאל הכוח האתלטי לבין אידיאל העידון האתלטי, כשבמרכזו עומד ה"איידוס", המיתאם ההרמוני בין גוף לנפש.
בדומה לפינדארוס התענג באקכילידס בצפייה בתחרויות הספורטיביות, ובעיקר במיפגשים התחרותיים של מרכזי הקודש ביוון. בשיריו אפשר למצוא תיאורים קולחים וציוריים על תחרויות הספורט, על השיפוט והאימון, על חיי הספורטאי, בדידותו מחד וחברותיותו מאידך.

משורר מוזמן
-----------

באקכילידס חיבר יצירות ליריות רבות לשירי מקהלות, כמקובל בתרבות היוונית הקלאסית. הוא הוזמן אחר כבוד על ידי מועצות עירוניות של הפוליס, כגון אתונה, ארגוס ואף ספרטה, לכתוב עבור העיר קטעים ליריים. לצד שירי הלל והדר למנצחים בתחרויות הספורטיביות, חיבר בקכילידס שירים מרשימים ומרגשים על חגיגות מקודשים לאלי הפנתאון, לחגים ממלכתיים, לקדמוניותן של אותם ערים שהזמינו אותו ואף לשירי משתה ויין של אריסטוקרטים שונים.

מוסר בין הטורים
---------------

ניתן למצוא אצל בקכילידס, ולא במאמץ רב, אמירות מוסריות במישרין ובעקיפין, בעניין שקר ואמת, צדק ורשע, אנוכיות והומניזם ועוד. לעיתים שולבו אלה בשירי השבח למנצח האתלטי, כשהמחבר הציג אותן בזיקה למשפחת המנצח, העיר (פוליס) המיוצגת, המרכז התחרותי שבו השתתף ועוד. לעיתים הושפע באקכילידס מהתפתחות הדרמה והתיאטרון ביוון, ומתוך כך הציג באורח דרמטי חילופי דברים בין הדמות המרכזית, כגון מלך אתונה, לבין המקהלה, המייצגת עמדות מהותיות אנטי-מלוכניות.

המעט ששרד
---------

חלק גדול מיצירותיו אבד. העובדה כי המעט שנותר הונצח על גבי פפירוסים במצרים, והעובדה שחלק מאמירותיו ושיריו מונצחים בכתבים רומיים, מלמדת עד כמה השפיע משורר חשוב ומרכזי זה על השירה הלטינית ומחשבתה.

לקריאה נוספת
------------

* Jebb, Richard Claverhouse (1905), *Bacchylides: The Poems and Fragments*, Cambridge University Press

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באקכילידס** בוויקישיתוף
* באקכילידס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יצירות מאת או על באקכילידס באתר ארכיון האינטרנט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258042605171
* BIBSYS: 90193179
* BNE: XX1139878
* BnF: cb12349762f (data)
* CANTIC: a11037908
* CiNii: DA00865862
* GND: 118506080
* ICCU: CFIV060017
* ISNI: 0000 0003 8165 2846
* LCCN: n50058180
* NKC: jn19990210077
* NLA: 36575153
* NLG: 15423
* NLP: A11917416
* NSK: 000673531
* NTA: 068873948
* RERO: 02-A000015082
* SELIBR: 176426
* SUDOC: 032474520
* Trove: 1300909
* VcBA: 495/7564
* VIAF: 100169207
* WorldCat: lccn-n50058180

 |