**פטריציה פאניקו** (אנגלית: **Patrizia Panico**;‏ נולדה ב-8 בפברואר 1975) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל איטלקייה. פאניקו היא אחת הכדורגלניות האיטלקיות המעוטרות בכל הזמנים, כשבחיקה עשר אליפויות איטליה, חמישה גביעי מדינה, שמונה סופר-קאפ, זכייה אחת בפרס מלכת השערים של ליגת האלופות ו-14 זכיות בתואר מלכת השערים של הליגה. בנוסף, פאניקו היא מלכת ההופעות והשערים של הנבחרת, כשלזכותה 110 שערים ב-204 משחקים. בשנת 2015 נבחרה פאניקו לחברה בהיכל התהילה של הכדורגל האיטלקי, והייתה לכדורגלנית השנייה שנכללה בו, אחרי קרולינה מוראצ'ה.

קריירה
------

פאניקו החלה את הקריירה הבוגרת שלה בגיל 18, כשהוחתמה על ידי לאציו מהסרייה א'. ב-8 באפריל 1996, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת איטליה במשחק נגד פורטוגל, וכבר אחרי חמש דקות של משחק היא כבשה את שער הבכורה שלה. שנה לאחר מכן, היא עברה לקבוצת מודנה וזכתה להגשים את חלומה - לשחק באותה קבוצה עם קרולינה מוראצ'ה, שנחשבת על ידי רבים לשחקנית האיטלקית הטובה אי פעם. באותה עונה, הובילו השתיים את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה ובסופר קאפ האיטלקי.

לאחר עונה זו, חזרה פאניקו ללבוש את המדים של לאציו. בחמש העונות הבאות שלה בקבוצה, היא זכתה באליפות אחת, שני גביעי מדינה וסיימה ארבע פעמים כמלכת השערים של הליגה. ב-1999, זומנה פאניקו לסגל הנבחרת שהשתתף בגביע העולם שנערך בארצות הברית. זו הייתה הפעם השנייה בלבד שאיטליה העפילה לטורניר, והיא שובצה לבית עם ברזיל, גרמניה ומקסיקו. איטליה סיימה רק במקום השלישי בבית, הישג שלא הספיק לה כדי להפעיל לרבע הגמר. פאניקו כבשה שני שערים מתוך השלושה שהבקיעה הנבחרת בכל הטורניר. 

בקיץ 2003, נקלעה לאציו לקשיים כלכליים ונאצלה לשחרר מספר שחקניות מהסגל. פאניקו, ששוחררה גם היא, החליטה לחתום במילאן. פאניקו שיחקה בקבוצה עונה אחת, ואז החליטה לעבור לטורינו, שם שיחקה בעבר. בשתי עונותיה בקבוצה, סיימה פאניקו כמלכת השערים של הסרייה א', אך לא הצליחה להוביל את הקבוצה לאליפות הליגה. ב-2006, היא החליטה לעבור לברדולינו ורונה - אחת מקבוצות הצמרת של הליגה. פאניקו שיחקה בקבוצה שלוש עונות, במהלכן היא זכתה בשלוש אליפויות, שני גביעי מדינה, שני סופר קאפ ושלוש פעמים סיימה כמלכת שערי הליגה. בעונת 2007/08 היא השתתפה עם קבוצתה בגביע אופ"א, והובילה אותה לחצי הגמר, תוך כדי שהיא מסיימת כמלכת השערים של הטורניר (9 שערים ב-10 משחקים). עונה לאחר מכן, העפילה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות לגביע אופ"א, אך הפעם נעצרה ברבע הגמר על ידי ליון הצרפתית.

בקיץ 2009, השתתפה פאניקו עם הנבחרת באליפות אירופה שנערכה בפינלנד. הייתה זו אליפות אירופה הרביעית בה השתתפה פאניקו, והיא הצליחה להוביל את איטליה עד לרבע הגמר, שם נעצרה על ידי האלופה שבדרך - גרמניה. באותו הקיץ היא עברה לקבוצת טורס, וזכתה עימה באליפות הליגה. ב-2010, היא עברה לשחק לתקופה קצרה בקבוצת סקיי בלו מארצות הברית, ולאחר מכן חזרה לטורס. בארבע עונותיה הבאות בקבוצה, היא זכתה בשלוש אליפויות נוספות, וסיימה בכל אחת מהעונות כמלכת השערים של הליגה. את שתי העונות האחרונות בקריירה שלה, העבירה פאניקו בוורונה ובפיורנטינה, ובסוף עונת 2015/16 פרשה ממשחק פעיל. שנה לאחר פרישתה, היא מונתה למאמנת נבחרת הנשים של איטליה עד גיל 16.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטריציה פאניקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פטריציה פאניקו

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* רשומת משחקיה הבינלאומיים באתר פיפ"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏ Carolina Morace (ITA), באתר פיפ"א

| מלכת השערים של גביע אופ"א וליגת האלופות לנשים |
| --- |
| גביע אופ"א | 2002: אנצ'ה • 2003: יונגברי • 2004: גסטוטנר • 2005: פוהלרס • 2006: וידרסדוטיר • 2007: פליטינג • 2008: דייטל, וידרסדוטיר, פאניקו • 2009: וידרסדוטיר |
| ליגת האלופות | 2010: בורקי • 2011: גרינגס • 2012: אבילי ולה סומר • 2013: רוס • 2014: ניקוליץ' • 2015: סאסיץ' • 2016: הגרברג • 2017: מידמה וג'קאבפי • 2018: הגרברג • 2019: הארדר • 2020: מידמה, אוגביאגבה ות'ורואלדסדוטיר • 2021: הרמוסו וקירבי • 2022: פוטיאס • 2023: פייור |