recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אדם מברמן** (בגרמנית: **Adam von Bremen**, בלטינית: **Adamus Bremensis**) היה כרוניקן גרמני, שפעל בימי הביניים. הוא חי ופעל במחצית השנייה של המאה ה-11. הוא ידוע בעיקר בשל הכרוניקה שלו, מעשי הבישופים של כנסיית המבורג (Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum) (אנ').

מעט ידוע על חייו של אדם מברמן מעבר לרמזים שנכתבו בכרוניקות שלו. מקובל לחשוב שהוא הגיע ממייסן שבסקסוניה. תאריכי לידתו ומותו לא ברורים, אך ככל הנראה הוא נולד לפני 1050 ומת ב-12 באוקטובר בשנה לא ידועה, ככל הנראה 1081 ולכל המאוחר 1085. מהכרוניקות שלו נראה שהייתה לו הכרות עם מספר כותבים נוספים. תואר הכבוד "מגיסטר אדם" (Magister Adam) מעיד שהוא עבר את כל שלבי ההשכלה הגבוהה. ככל הנראה הוא רכש את השכלתו בבית הספר של הקתדרלה של מגדבורג.

ב-1066 או 1067 הוא הוזמן על ידי הארכיבישוף אדלברט מהמבורג להצטרף לכנסייה של ברמן. אדם התקבל בקרב מנהלני הכנסייה וב-1069 הוא היה למנהל בית הספר של הקתדרלה. זמן קצר לאחר מכן החל אדם לכתוב את ההיסטוריה של ברמן ושל המבורג ושל ארצות הצפון במה שהיה לחיבורו המפורסם.

מעמדו והפעילות המיסיונרית של כנסיית ברמן אפשרו לו לקבץ מידע על ההיסטוריה והגאוגרפיה של צפון גרמניה. שהותו בחצרו של סוון השני, מלך דנמרק נתנה לו את ההזדמנות למצוא מידע אודות ההיסטוריה והגאוגרפיה של דנמרק ושל ארצות סקנדינביות אחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדם מברמן** בוויקישיתוף
* אדם מברמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gilman, ed. Daniels (1905). The New International Encyclopedia. New York: Dodd, Mead & Co. p. 101
2. 1 2 3  Remy, Arthur F.J. "Adam of Bremen." The Catholic Encyclopedia. Vol. 1. New York: Robert Appleton Company, 1907. 20 Sept. 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396366305171
* BIBSYS: 90156154
* BnF: cb12564136s (data)
* CANTIC: a1114564x
* CiNii: DA03955098
* GND: 11850052X
* ICCU: BVEV074184
* ISNI: 0000 0001 1680 8301
* LCCN: n81004407
* LNB: 000168864
* NKC: ola2002113129
* NLP: A11781178
* NSK: 000685551
* NTA: 072338989
* RERO: 02-A000003712
* SELIBR: 174771
* SUDOC: 034943080
* VcBA: 495/7401
* VIAF: 84951025
* WorldCat: lccn-n81004407

 |
**אי הקופים 4: הבריחה מאי הקופים** הוא משחק הרפתקה שפותח והופץ על ידי לוקאס ארטס בשנת 2000 והוא המשחק הרביעי בסדרת משחקי אי הקופים. זה המשחק השני והאחרון מבית לוקאס ארטס שהשתמש במנוע ה-GrimE, אחרי גרים פנדנגו.

תקציר העלילה
------------

המשחק מתחיל כש**גייבראש ת'ריפווד** ו**איליין מארלי** שהתחתנו חוזרים לאי מיילי. מכיוון שנעדרו הרבה זמן הם נחשבים למתים והולכות להתקיים בחירות לתפקיד המושל. בעוד איליין רצה בבחירות, גייבראש יוצא לאי לוקה כדי לפגוש את עורכי הדין של איליין ולהביא את הירושה המשפחתית.
באי הוא מופלל בשדידת בנק ויוצא לטהר את שמו. באי הוא פוגש את **אוזיי מנדרול** איש עסקים מאוסטרליה שרוצה לסלק את הפיראטים מהאיים הקריביים. גייבראש מצליח לטהר את שמו ולחזור לאי מיילי עם הירושה המשפחתית.
כשהוא חוזר הוא ואיליין מגלים ש**לה צ'אק** חי והוא זה שרוצה להתמנות לתפקיד המושל. גייבראש לומד על כוח וודו חזק
בשם The Ultimate Insult (ההעלבה האולטמטיבית) שמורכב מגביע מוזהב, ספל כסף עם פרצוף של קוף וכובע פיראטי בצבע ברונזה שאותם ניתן למצוא באי ג'מבליה.
גייבראש מגיע לאי ג'מבליה, שם כדי למצוא את החלקים הוא נאלץ לפוצץ סלעים כדי למצוא את הכובע, לגנוב את ספל כסף ממסעדה ולהשתתף בתחרות צלילה כדי לזכות בגביע הזהב.
גייבראש מצליח וחוזר לאי מיילי רק כדי לגלות שלה צ'אק ואוזיי השתלטו על האחוזה, גונבים ממנו את החלקים וזורקים אותו באי הקופים.
גייבראש מנסה להימלט מאי הקופים ובדרך הוא לומד ש**הרמן ט'ובראט** (הנווד של האי) הוא בעצם סבה האבוד של איליין שאיבד את הזיכרון לפני 20 שנה והא בעצם מי שסיפר לאוזיי על הסוד של The Ultimate Insult. באי הוא גם פוגש את הנסיך **ג'וג'ו**
קוף שיכול לדבר. ג'וג'ו מלמד את גייבראש על "מנקי קומבאט" (פארודיה על מורטל קומבט).
באי גייבראש מגלה את הסוד האמיתי של אי הקופים: מתחת לראשי הקוף הענקים מסתתר רובוט ענק שמופעל על ידי קופים. גייבראש, ג'וג'ו
והוראשיו מארלי (שמו האמיתי של הרמן) יוצאים עם הרובוט לעצור את אוזי ולה צ'אק. באי מיילי הם מביסים אותם בקרב 
"מנקי קומבאט". לאחר הקרב חוזר הוראשיו לתפקיד המושל של האיי מיילי וגייבראש ואיליין יוצאים להרפתקה חדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אי הקופים 4: הבריחה מאי הקופים
* אי הקופים 4: הבריחה מאי הקופים, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16909835k (data)

 |
קוואסקי GPZ500S
**קוואסקי נינג'ה 500R** - המוכר גם כ־**GPZ500S** (תחת שם זה שווק האופנוע בישראל) **EX500** ,**ZZ-R500** - הוא אופנוע בנפח 498 סמ"ק. דגם זה מיוצר על ידי קוואסקי מ-1987 עד 2009. אופנוע זה נחשב כאופנוע לרוכבי ספורט מתחילים, אך ביצועיו ניכרים. עיצוב האופנוע עודכן ב־1994 ונותר בעיקרו של דבר בלי שינוי מאז.

אף על פי שלאופנוע מראה ספורטיבי, הוא מציע מצב ישיבה זקוף, סטנדרטי יותר, עם נוחות וורסטיליות רבה יותר. האופנוע מעניק שילוב של ביצועים ומחיר נמוך, דבר שהפך אותו לאהוב בקרב רוכבים חדשים ורוכבים מנוסים בעלי תקציב נמוך. 

בהינתן שהאופנוע היה האופנוע הנמכר ביותר של קוואסקי מספר שנים, הוא הפך להיות פלטפורמה פופולרית למרוצי כביש, עם חלקי חילוף זמינים וזולים. 

שילדת ה-GPZ בנויה בתצורת עריסת פלדה. המנוע שמפיק הספק של 59.1 כוחות סוס הוא בעל שני צילינדרים לרוחב והזנת דלק בעזרת זוג מאיידים. למנוע משודכת תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים והעברת הכוח מתבצעת באמצעות שרשרת. מהירותו המרבית של האופנוע 180 קילומטר לשעה וזמן התאוצה מעמידה ל-100 קילומטר לשעה הוא 3.76 שניות.

גרסאות מעט שונות של מנוע ה-GPZ, בעלות הספק נמוך יותר, שימשו בדגמים אחרים של קוואסקי כגון **ER-5** (אופנוע כביש עירום ובעל רכיבים בסיסיים), **KLE500** (אופנוע דו שימושי) ו-**EN500** (אופנוע קאסטום).

נתונים טכניים
-------------

| דגם | 500R (מודל שנת 2009) |
| --- | --- |
| שנה | 2009-1987 |
| מנוע | 4 פעימות, 2 צילינדרים מקבילי, קירור נוזלי |
| נפח | 498 סמ"ק |
| הספק | 59.1 כ"ס |
| קוטר קדח/מהלך בוכנה | 58/74 מ"מ |
| יחס דחיסה | 10.8:1 |
| הילוכים | 6 |
| אורך | 2,096 מ"מ |
| משקל | 199 ק"ג |
| מכל דלק | 15.9 ליטר |
| בסיס גלגלים | 1,435 מ"מ |
| גובה מושב | 775 מ"מ |
| צמיג קדמי | 110/70-17 |
| צמיג אחורי | 130/70-17 |

לקריאה נוספת
------------

* Kawasaki EX500 (GPZ500S)'87 to '99, ER500 (ER-5) '97 to '99, מסת"ב 1859605621

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוואסקי נינג'ה 500R** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוואסקי נינג'ה 500R

* אתר האינטרנט הרשמי של קוואסקי נינג'ה 500R
* האופנוע באתר קוואסקי באנגלית
פירוש נוסף ערך זה עוסק באי בנונאווט שבקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אי הנסיך מוויילס (פירושונים).

אי הנסיך מוויילס – מפת תקריב
**אי הנסיך מוויילס** הוא אי ארקטי בטריטוריית נונאווט שבקנדה, אשר מהווה את אחד מהאיים הגדולים שבארכיפלג הארקטי הקנדי. האי משתרע מזרחית לאי ויקטוריה, מערבית לאי סומרסט ודרומית לאיי המלכה אליזבת. 

למטרות מנהליות, מחולק האי בין שני האזורים המנהליים של נונאווט, Qikiqtaaluk ו-Kitikmeot. אין על האי כל התיישבות קבועה. האי נמוך ומכוסה בטונדרה, הנקודה הגבוהה ביותר באי, גובהה 320 מטרים, והיא נקודה ללא שם בקצה הצפון מזרחי המרוחק של האי, הצופה אל תעלת ברינג, המפרידה בין האי לבין האי ראסל הסמוך. 

גודלו של האי מוערך בכ-33,339 קמ"ר, כשטחה של מולדובה. אי הנסיך מוויילס הוא האי ה-40 בגודלו בעולם והעשירי בגודלו בקנדה. קו החוף של האי איננו רגיל, והוא מחורץ מאוד באזור מפרץ אומני (Ommanney Bay) שבמערב האי, ובאזור מפרץ בראון (Browne Bay) שבמזרח האי. 

האי התגלה לראשונה על ידי האירופים ב-1851, על ידי משלחתו של פרנסיס ליאופולד מקקלינטוק (Francis Leopold McClintock) שיצאה לשם על מזחלות, במטרה לחפש את משלחתו האחרונה של ג'ון פרנקלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אי הנסיך מוויילס** בוויקישיתוף
* אי הנסיך מוויילס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאה האיים הגדולים בעולם (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4310859-3
* VIAF: 187144783040233361476
* WorldCat (עם VIAF): 187144783040233361476

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיש העלייה השנייה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יצחק בן-יעקב (פירושונים).

**יצחק בן יעקב** (7 ביולי 1891 - 29 בדצמבר 1940) היה מאנשי העלייה השנייה, איש דגניה, מראשוני הטייסים ביישוב וממייסדי חברת "אווירון".

ביוגרפיה
--------

**יצחק גדליה בן-יעקב (ינקלזון)** נולד בעיירה מָקָרוב שבפלך קייב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (אוקראינה), לזכריה לב ונחמה. קיבל חינוך מסורתי ולמד בחדר. בגיל 14 עבר לקייב בניגוד לרצון הוריו, שם למד לימודים כלליים. ב-19 ביוני 1908 עלה לארץ ישראל יחד עם שני חברים ועבד בחקלאות במושבה זכרון יעקב. בעקבות כאבים ברגלו, שלא נמצא להם מרפא בזכרון יעקב, עבר לחיפה ומשם לירושלים. לאחר שהחלים, חזר לזכרון יעקב ומשם עבר למנחמיה. בשנת 1911 הצטרף למייסדי קבוצת דגניה באום ג'וני (לימים דגניה א') בה היה חבר פעיל עד מותו ונישא לאשתו יונה. התיידד עם יוסף טרומפלדור לפני שזה נהרג בתל חי. אצל יצחק נשארו מכתביו וארכיונו של טרומפלדור וכן שתי ידיו המלאכותיות (יד לעבודה, עם אנקול, ו"יד של שבת"). 

עסק בהקמת רשת השקיה למשקי עמק הירדן, היה פעיל בענף הרפת של דגניה והשתתף בהקמת חברת "החקלאית" לביטוח עדרי בקר. יחד עם אברהם הרצפלד נשלח לדמשק לסייע בשחרור אסירים יהודים שסירבו להתגייס לצבא העות'מאני והואשמו בריגול (בסמוך לפרשת ניל"י). היה פעיל ב"הגנה" ויחד עם דב הוז הקים את חברת "אווירון" (חברה משותפת להסתדרות ולסוכנות היהודית) שיועדה להיות הזרוע האווירית של היישוב. החברה רכשה שני מטוסים שהוצבו בקיבוצי עמק הירדן. הוקם שדה תעופה מאולתר בקיבוץ אפיקים ונפתח בית ספר לטייס שפעל ברפת של דגניה א'. יצחק בן יעקב היה מראשוני המסיימים בית ספר זה.

ב-29 בדצמבר 1940 נספה יצחק בן יעקב (שהיה המנהל בפועל של חברת אווירון) יחד עם דב הוז ומשפחתו בתאונת דרכים בשובם מביקור אסירים בכלא עכו ובדרכם לתל אביב, לישיבה בענייני החברה.

ליצחק ולאשתו נולדו שלוש בנות: שיה (שנישאה לאלוף יוחאי בן-נון שהיה מפקד חיל הים), דיתה (שהייתה טייסת מפלוגה א' של הפלמ"ח) ורחל-רליק (הייתה נשואה לפרופ' אברהם וכמן). 

על שמו נקרא שדה התעופה ראש פינה.

ראו גם
------

* ראשית התעופה העברית בארץ ישראל

לקריאה נוספת
------------

* **יצחק בן יעקב: פרקי חייו** / כתובים בידי יוסף ברץ וקבוצת חברים; ערוכים בידי ג' חנוך, תל אביב: המרכז לנוער של הסתדרות העובדים בארץ ישראל, תש"א.
* צבי לבנה, נחמן תמיר, **אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות -כרך ד**, הוצאת המרכז לחינוך ותרבות תל אביב, 1972, עמודים 15-30

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק בן-יעקב** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "יצחק גדליה בן-יעקב (ינקלזון)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1651
* יצחק בן יעקב(הקישור אינו פעיל), באתר קבוצת דגניה
* לזכר יצחק בן יעקב, דבר, 28 בדצמבר 1943

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304916005171
* VIAF: 297057011
* WorldCat: viaf-297057011

 |
**ארגון הפשע אורחובסקאיה** (ברוסית: **Ореховская организованная преступная группировка**) הייתה אחת מכנופיות הפשע המאורגן המרכזיות של מוסקבה בשנות ה-90, שהייתה יריבתם של כנופיות הפשע הקווקזיות.

היסטוריה
--------

ארגון הפשע אורחובסקאיה קיבלה את שמה מאחוזת הדיור אורוחובו-בוריסובו במוסקבה, בה התגוררו מרבית חבריה. היא החלה לצוץ באמצע שנות השמונים והתארגנה סופית בשנת 1988. המבנה של ארגון פשע זה כלל ספורטאים רבים לשעבר אשר עקב חוסר הסיכויים בספורט המקצועי ואינם בעלי מקצוע אמיתי, קיוו להשיג כסף בתחום הפלילי. באותה תקופה, כולם היו בני 18–25. הארגון החשיב את כשטחו לא רק את אזור אורוחובו-בוריסובו, אלא גם כמעט את כל הדרום והדרום-מערב של מוסקבה.

ראש ארגון הפשע אורחובסקאיה היה סרגיי טימופייב, נהג טרקטור לשעבר, ממחוז נובגורוד, יליד 1955, שקיבל את הכינוי "סילבסטר" על שריריו המרשימים (בדומה לסילבסטר סטאלון). היו לו קשרים נרחבים בעולם הפלילי, בפרט, הוא התיידד עם גנבים בחוק מפורסמים רבים:

* אנדריי ישייב (רו'), הידוע גם תחת הכינוי "רוספיס";
* פאבל זכרוב (רו'), המכונה גם "פאשה צירול";
* ויאצ'סלב איוואנקוב, הידוע גם תחת הכינוי "יפונצ'יק".

בזמן הקמת הארגון, טימופייב יצר קשרים עם ארגונים דומים, בפרט, עם ארגון הפשע סולנצבסקאיה ומנהיגה סרגיי מיכאילוב, שכונה "מיכאס".

שנות השמונים
------------

הארגון קיבל את כספו הראשון באמצעות שוד משאיות שהובילו סחורה. הארגון גם לקח תחת שליטתו כמעט את כל גנבי המכוניות ובית. בסוף שנות השמונים, החל גם עידן הסחיטה. בשליטת הארגון היו מספר קואופרטיבים, מסעדות, מפעלים. כנופיית הפשע אורחובסקאיה הייתה אחת מארגוני הפשע הראשונים שניסו להשתלט על מארגני הקונצרטים של זמרי פופ.

העימותים הראשונים של הארגון החלו גם בסוף שנות השמונים. מאז 1988 הם החלו להתנגש ברצינות עם ארגונים אתניים של אזרבייג'נים וצ'צ'נים עם מטרה להפסיק את חסותם על השוק בנמל הדרומי שהיה הגדול ביותר בברית המועצות.

בשנת 1989 נעצר סילבסטר וחלק מארגונו באשמת סחיטה ונידון לשלוש שנות מאסר. לאחר שהשתחרר הוא חזר ארגון ועסק בעסקים חוקיים.

שנות התשעים
-----------

בשנת 1991 טימופייב וארגונו החלו לשים לב על עסקי הבנקאות. כתוצאה מעבודה פעילה בכיוון זה החלה כנופיית אורוחובסקאיה לשלוט בכ־30 בנקים באזור המרכז ברוסיה. בנוסף, סילבסטר עסק בכל מה שיכול רק לייצר הכנסה - ענף האבנים היקרות והמתכות היקרות, הנדל"ן, עסקי הרכב, עשה ניסיונות לתפוס פלח מסוים בשוק הנפט. כסף מפעילות הארגון הועבר לבנקים זרים, וטימופייב עצמו התחתן ורכש אזרחות כפולה והפך לאזרח ישראלי סרגיי ז'לובינסקי. כך, החל משנת 1993 עד 1994, ארגון אורחובסקאיה היה בין הארגונים הפליליים הראשונים שהתחילו להלבין את הונם.

לוחמי אורוחובסקאיה באותה תקופה היו מרוצים ממצב הדברים. הם קיבלו הכנסה יציבה, והארגון למעשה לא סבל מהפסדים משמעותיים. הכירו בטימופייב כמנהיג של כל כנופיות הפשע הסלאביות, אנטגוניסטים טבעיים של ארגוני הפשע הקווקזיים. סמכותו הייתה עצומה.

ב-13 בספטמבר 1994, המכונית של סילבסטר מרצדס 600SEC התפוצצה ברחוב טברסקאיה-ימסקאיה ה-3. על פי גרסה אחת, את הרצח ארגן "יפונצ'יק", וגרסה שנייה - מנהיגי ארגון הפשע קורגנסקאיה (רו'). שעם שניהם לסילבסטר היה עימות בחודשים האחרונים בחייו.

מותו של מנהיג הארגון הייתה מכה איומה לארגון. לאחר מותו של סילבסטר, מקורבים לשעבר החלו להילחם על מקומו. ארגון פשע אורחובסקאיה שפעם התפרק לכ-15 קבוצות.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה של אירגון הפשע אורחובסקאיה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**למור עכברי גדול** (שם מדעי: *Mirza*) הוא סוג ממשפחת הלמורים הצמריים המכיל 2 מינים והוא הסוג בעל המינים הגדולים ביותר במשפחתו. כמו שאר הלמורים הסוג אנדמי למדגסקר, במזרח מדגסקר. הוא תואר ב-1870 בידי ג'ון אדוארד גריי.

תיאור
-----

סוג זה מכיל את המינים הגדולים ביותר במשפחה והם מגיעים עד למשקל 300 גרם ולאורך של 300 מ"מ. הם בעלי פנים דמויות-עכבר עם חוטם מחודד, אוזניים גדולות ועיניים גדולות המותאמות לתנאי חשיכה. הפרווה אפורה בהירה עם בטן לבנה והזנב ארוך ושרירי.

מינים אלה הם פעילי לילה הנחים על ענפים וחללי עצים במשך היום ויוצאים בלילות לחפש פירות, צוף, חרקים ואף חולייתנים קטנים. הם מתקשרים בקולות מהדהדים ביער אך גם משתמשים בסימנים כימיים הנוצרים בשתן, רוק ובבלוטות ריחניות. הם מתרבים פעם בשנה לאחר היריון של 90 יום שבסופם נולדים 2 צעירים. טורפיהם כוללים את הפוסה, נמייה צרת-פסים, עקב מדגסקר וינשוף מדגסקר (*Asio madagascariensis*).

שני המינים מצויים בסכנת הכחדה ומוגנים בחוק לפי אמנת וושינגטון.

מינים
-----

* למור עכברי גדול דרומי (*Mirza coquereli*)
* למור עכברי גדול צפוני (*Mirza zaza*)

מין נוסף התגלה ב-1980 בידי איאן טאטרסול אך הוא לא אושר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור עכברי גדול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**למור אפור-ראש** (שם מדעי: *Eulemur cinereiceps*) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר ונחשב בעבר לתת-מין של המין למור חום (*Eulemur fulvus*), אך בשנת 2001 הופרד למין עצמאי.

מאפיינים
--------

הלמור אפור הראש הוא אחד הגדולים שבלמורים. אורכו מגיע למטר ללא הזנב. הלמור אפור הראש בעל פרווה בצבע חום-אדמדם, עיניים בצבע צהוב-כתום או אדום וראש בצבע אפור וזה מקור שמו של הלמור. הלמור אפור הראש חי ביערות הגשם של דרום-מזרח מדגסקר וניזון בעיקר מפירות, עלים, פרחים ופטריות. הטורפים של הלמור אפור הראש כוללים עופות דורסים כמו עקב מדגסקר ואיה זרונית מדגסקרית, טורפי מדגסקר כמו הפוסה וחנק קרקע מלגשי. הלמור אפור הראש מסווג על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד. על פי הערכות נותרו בטבע פחות מ–10,000 למורים אפורי ראש והוא אחד מ–25 הפרימטים הנדירים ביותר בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור אפור-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  למור אפור-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN

| למוריים |
| --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |
**מצעד הסינגלים העצמאיים הבריטי** ו**מצעד האלבומים העצמאיים הבריטי** הם מצעדים של הסינגלים והאלבומים העצמאיים הנמכרים ביותר, בהתאמה, בממלכה המאוחדת. שני המצעדים הונפקו במקור בינואר 1980, והם ידועים בכינוי: **מצעדי האינדי** (**המצעדים העצמאיים**). הרלוונטיות של המצעדים התמעטה בשנות ה-90, כאשר בעלות על חברות התקליטים הגדולות טשטשו את הגבול בין חברות תקליטים עצמאיות לאלה הגדולות.

מצעדים עצמאיים נפרדים מתפרסמים כעת מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC).

היסטוריה
--------

בעקבות הפאנק החלו לקום חברות תקליטים עצמאיות, כמוצא לאמנים שלא היו מוכנים לחתום על חוזים עם חברות תקליטים גדולות, או שלא נחשבו אטרקטיביות מבחינה מסחרית עבור אותן חברות. עד 1978, החלו חברות תקליטים כמו רד צ'רי, ראף טרייד ומיוט, ועד מהרה נוצר מבנה תמיכה, כולל הדפסה, הפצה וקידום עצמאיים. בהמשך לכך, הוקמו מצעדי הסינגלים והאלבומים העצמאיים הבריטי.

עף אף שלמצעדים העצמאיים יש פחות רלוונטיות כיום, חברת המצעדים הרשמית (OCC) עדיין מפרסמת אותם; הם מורכבים מאותם סינגלים מהמצעד הראשי של חברות תקליטים עצמאיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מצעדי הסינגלים והאלבומים העצמאיים הבריטיים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Will the indie chart rise again?, the Guardian, ‏2009-07-30 (באנגלית)
2. ↑  Lazell, Barry (1997). Indie hits : 1980-1989 : the complete U.K. independent charts (singles & albums). London: Cherry Red. מסת"ב 978-0-9517206-9-1. OCLC 38292499.
3. ↑  Official Charts - Home of the Official UK Top 40 Charts, www.officialcharts.com
סר **קליפורד הסבנדס** (באנגלית: **Clifford Husbands**;‏ 5 באוגוסט 1926 - 11 באוקטובר 2017) היה המושל הכללי של ברבדוס מ-1 ביוני 1996 ועד ל-31 באוקטובר 2011.

ביוגרפיה
--------

הסבנדס נולד בסנט אנדרו שבצפון המדינה. בין 1931 ל-1936 הוא למד בבית הספר היסודי לנערים שלה, ואת חינוכו התיכוני והעל-תיכוני בבית הספר פארי ובמכללת האריסון בין 1936 ל-1946. לאחר שסיים את לימודיו בהאריסון הוא לימד בפארי במשך שלוש שנים, ולאחר מכן היגר ללונדון והתקבל למידל טמפל לצורך לימודי משפטים. הוא הוסמך כעורך דין המופיע בבית משפט, והתקבל ללשכת עורכי הדין המקומית ב-1952.

באותה שנה חזר לברבדוס, והחל לעבוד בלשכת עורכי הדין המקומית. הוא עבד כעורך דין פרטי עד 1954, ומאותה שנה ועד 1960 התמנה למספר תפקידים משפטיים רשמיים בגרנדה, אנטיגואה, מונטסראט, סנט קיטס ונוויס ואנגווילה. ב-1960 חזר לברבדוס ומונה לעוזר התובע הכללי. הוא התמנה לתפקיד התובע הכללי ב-1967, וכעבור שנה ליועץ המלכה. הסבנדס התמנה לשופט בבית המשפט העליון של ברבדוס ב-1976, וב-1991 מונה לבית המשפט לערעורים, בו כיהן עד 1996. במספר הזדמנויות הוא כיהן גם כנשיא בית המשפט.

כהכרה על שירותו המשפטי הארוך לברבדוס הוא קיבל אותות מטעם מסדר ברבדוס ב-1986, ב-1989 וב-1995.

היה נשוי לרובי פאריס עד למותה ביולי 2009.

נפטר ב-11 באוקטובר 2017, בגיל 91.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברות במסדר ברבדוס היא תואר המוענק על ידי מושל המדינה. המסדר עצמו הוקם בהוראת אליזבת השנייה ביולי 1980.
וושינגטון חוצה את הדלאוור (1851). צויר על ידי עמנואל לויצה, מוחזק במוזיאון המטרופוליטן לאומנות, ניו יורק.
**חציית הדלאוור** הייתה צליחה צבאית של נהר הדלאוור, אשר בוצעה על ידי הצבא הקונטיננטלי בפיקודו של ג'ורג' וושינגטון בלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר 1776 במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית. הצליחה הייתה הצעד הראשון במתקפת הפתע שתוכננה על ידי ג'ורג' וושינגטון נגד חיל המצב ההסיאני בטרנטון, ניו ג'רזי בבוקר 26 בדצמבר. 

וושינגטון הוביל את חלקו הגדול של הצבא הקונטיננטלי על פני נהר דלאוור הקפוא בחלקו לפי תכנון סודי ומוקדם מראש, במבצע שהיה מאתגר ומסוכן מבחינה לוגיסטית. בתחילה תוכננו חציות נוספות על ידי כוחות נוספים של הצבא הקונטיננטלי, אך אלו בוטלו ברגע האחרון עקב בעיות לוגיסטיות. למרות זאת, הורה וושינגטון על המשך הפעולה, והתקיף את הכוחות ההסיאנים בטרנטון עם הכוחות שהיו בידו בלבד. 

התקפת הפתע הצליחה באופן מוחלט, וכמעט שני שלישים מחיל המצב ההסיאני נלקחו בשבי. עם סיום הקרב, חצה הצבא את הנהר פעם נוספת בחזרה לפנסילבניה, הפעם עם שבויים רבים כמו גם אספקה צבאית שנלקחה מטרנטון כשלל מלחמה.

וושינגטון והצבא הקונטיננטלי חצו את הנהר בפעם השלישית בסוף השנה, תחת תנאים קשים יותר שנבעו בעיקר מעובי הקרח על הנהר, שהיה לא בטוח לחציה. הם הביסו את כוחות התגבורת הבריטית תחת פיקודו של לורד קורנווליס בטרנטון, ב-2 בינואר, 1777. ב-3 בינואר, הביס הצבא הקונטיננטלי את חיל המאסף הבריטי בפרינסטון, לפני שנסוג למחנה החורף שלו במוריסטאון, ניו ג'רזי.

מורשת
-----

בשנת 1851 צייר הצייר עמנואל לויצה את ציורו המונומנטלי "וושינגטון חוצה את הדלאוור", בו מתוארת חציית נהר הדלאוור בידי ג'ורג' וושינגטון והצבא הקונטיננטלי. הציור שמור כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, ועותק ממנו קיים בבית הלבן.

לקריאה נוספת
------------

* דייוויד מקאלו, "**1776 - המלחמה ששינתה את ההיסטוריה של העולם המערבי**", אריה ניר הוצאה לאור, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חציית הדלאוור** בוויקישיתוף

| המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי במלחמת העצמאות של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קרב לונג איילנד • הפשיטה למפרץ קיפ • קרב הארלם הייטס • קרב פלס פוינט • קרב וייט פליינס • קרב פורט וושינגטון • מארב גרי • קרב איירון וורקס היל • חציית הדלאוור • קרב טרנטון • קרב אסונפיק קריק • קרב פריסטון • המלחמה אחר המזון • קרב מיילסטון |

 |
| בוסטון • קנדה • המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי • סרטוגה • פילדלפיה • החזית המערבית • החזית הצפונית • החזית הדרומית • יורקטאון • המערכה הימית |
**למור צווארון** (שם מדעי: *Varecia*) הוא סוג במשפחת הלמוריים. בסוג זה יש שני מינים:

* למור צווארון שחור לבן (*Varecia variegata*)
* למור צווארון אדום (*Varecia rubra*)

כמו כל הלמורים, המינים אנדמיים למדגסקר כשתפוצת היא ביערות הגשם הלחים של צפון ומזרח מדגסקר. הלמורים שוקלים מ-3.5 עד 4 ק"ג. אורכם הוא כ-50 ס"מ, ואורך הזנב הוא כ-60 ס"מ. הנקבות גדולות במעט מהזכרים, ואורך חייהם הוא כ-20 שנה.

כשמם, יש להם צווארון ופרווה בצבע שחור לבן. הרגליים, הבטן והראש שחורים ולבנים. יש להם נקודת עור שחורה בגב ובצוואר, ולעיתים גם ברגליים] ובפה.

הלמורים חיים בקבוצות של 30 עד 50. הקבוצות מונהגות על ידי הנקבות שהם במעמד החברתי הגבוה מן הזכרים ואף מצטיינות בתקיפות ומגנות על שטחי מחיתם.

ההיריון נמשך כשלושה חודשים לאחר מכן הנקבה ממליטה תאומים או שלישייה.

ילידי מדגסקר - המלגשים מתייחסים אל למורי הצווארון כחיות קדושות אשר מתפללות אל השמש כמה פעמים ביום.

שימור
-----

שני המינים מצויים בסכנת הכחדה חמורה בגלל הרס בתי-גידול, ציד ומסחר לחיות מחמד, הנחשבים כאיומים העיקריים לקיומם. יצירת הפארק הלאומי מסואלה בשנת 1997 עזרה להגן על הלמורים, אך למורי צווארון רבים לא חיים בתוך גבולות הפארק, והם עדיין בסיכון גבוה.

קולות
-----

הלמורים יכולים להפיק קולות חזקים ורועשים כדי לתקשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור צווארון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

| למוריים |
| --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |
**אָוּגוּסטוֹ טאסו פרגוזו** (בפורטוגזית: **Augusto Tasso Fragoso**‏; 28 באוגוסט 1869, סאו לואיס - 20 בספטמבר 1945) היה איש צבא ופוליטיקאי ברזילאי. כיהן בתפקיד ראש ממשלת ברזיל בשנת 1930, בין הדחתו של הנשיא וושינגטון לואיס להשבעתו של ז'טוליו ורגאס.

מוצאו של פרגוזו במשפחה שהיגרה מפורטוגל לברזיל. הוא היה בן דודו של אנטוניו קרמונה נשיא הדיקטטורה הלאומית הפורטוגזית. פרגוזו נולד בעיר סאו לואיס, מחוז (כיום מדינת) מרניאו, האימפריה הברזילאית בשנת 1869. הוא עלה בדרגות הצבא ונותר נאמן למשטר הרפובליקה הברזילאית הראשונה לאורך רוב הקריירה הצבאית שלו. שינויים חברתיים בתוך ברזיל, כגון עליית אי-השוויון הכלכלי בין העירוניים לכפריים, מונופול כלכלי בידי מייצרי הקפה והחלב ועלייה נרחבת בבני מעמד הביניים הוביל לעלייה בהתנגדות העממית להמשך הממשל האוליגרכי שהנהיג את האומה עוד מימיו של הנשיא הברזילאי השלישי, פרודנטה דה מוראיס.

באותה העת היה פרגוזו איש צבא בדרגת גנרל והוא החל לתכנן הפיכה שלטונית צבאית שתסיים את משטר האוליגרכים בראשות הנשיא וושינגטון לואיס. פרגוזו היה דמות מכריעה בהוצאה לפועל של מהפכת 1930 שסיימה את עידן הרפובליקה הישנה בברזיל. המהפכה הדיחה את וושינגטון לואיס ומנעה את מינויו של הנשיא הנבחר, ז'וליו פרסטס. פרגוזו, ביחד עם שני מארגנים ראשיים נוספים של ההפיכה, הגנרלים מנה ברטו ואיזאיאס דה נורוניה, החלו במשטר של המועצה הממשלתית הזמנית (מעין חונטה דיקטטורית) שהייתה קיימת 11 ימים לפני שהעבירה סמכויות דיקטטוריות לידי הפוליטיקאי ז'טוליו ורגאס שהיה לנשיא החדש ולמעשה דיקטטור שהכריז על חנינה כללית לכל המעורבים במהפכה, כולל פרגוזו.

בהמשך פרש פרגוזו לגמלאות וכתב שלושה ספרי היסטוריה צבאית, הגדול מביניהם היה "תולדות מלחמת הברית המשולשת בפרגוואי" אשר יצא לאור בשנת 1934 בחמישה כרכים. פרגוזו נפטר בבירה הברזילאית, ריו דה ז'ניירו, בספטמבר 1945, חודש בלבד לפני נפילת ממשלו של ורגאס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסטו פרגוזו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459182305171
* BNE: XX5314844
* ISNI: 0000 0000 5319 4516
* LCCN: no99060262
* NTA: 297266292
* SUDOC: 070307628
* VIAF: 45438787
* WorldCat: lccn-no99060262

 |
**חצי המרתון של באת'** (אנגלית: **Bath Half Marathon**) היא תחרות חצי מרתון שנתית הנערכת בעיר באת' שבאנגליה. התחרות נערכה בפעם הראשונה ב-1981, ומאז היא נערכת בדרך כלל ביום ראשון השני או השלישי של חודש מרץ. התחרות נוסדה שנה אחת לאחר ייסוד מרתון לונדון, והיא נחשבת כאחת מתחרויות ההכנה הפופולריות עבורה.

חצי המרתון נערך על מסלול שטוח, משני צדדיו של נהר אייבון, והוא מתחיל ומסתיים ברחוב גרייט פולטני. המיל הראשון הוא ירידה מתונה מדרך פולטני לגשר צ'רצ'יל, לאחר מכן שתי הקפות זהות סביב גשר צ'רצ'יל, עלייה מעבר לתחנת גרין פארק, מסביב לכיכר המלכה, ירידה ברחוב שארלוט ופנייה מערבה ממרכז העיר לאורך כביש A4 לכיוון ניוברידג'. מנקודה זו פונה המסלול בחזרה לכיוון מזרח על כביש A36 ולעבר מרכז העיר, לאורך דרך לואר בריסטול, ולאחר מכן הוא חוצה פעם נוספת את גשר צ'רצ'יל ואת גרין פארק בתחילת הסיבוב השני. בסיום הסיבוב השני הרצים חוצים את גשר צ'רצ'יל לאורכו, ולבסוף עולים בדרך פולטני ומסיימים ברחוב גרייט פולטני. מסלול המירוץ נותר קבוע מאז שהשתנה במקצת ב-2006, והוא דומה מאוד למסלול שהיה נהוג בימיו הראשונים של המירוץ. אתר ההתכנסות לקראת המירוץ הוא אזור הפנאי של באת'.

בחצי המרתון שנערך בשנת 2008 גויסו 1.2 מיליון לירות שטרלינג, ובכך הייתה התחרות לאחד מאירועי הצדקה הבולטים בדרום-מערב אנגליה. המירוץ זוכה לכ-15,000 משתתפים ו-30,000 צופים, והוא דורג במקום השלישי ברשימת אירועי הריצה הטובים ביותר של הדיילי טלגרף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצי המרתון של באת'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של חצי המרתון של באת'

הערות שוליים
------------

1. ↑  חצי המרתון של באת' באתר Visit Bath
**מרכז Aon** (באנגלית: **Aon Center**) הוא גורד שחקים בלוס אנג'לס המשמש כבניין משרדים. המגדל, הנמצא בשדרות וילשייר 707, משמש את חברת הביטוח וניהול הסיכונים Aon. למבנה, שתוכן על ידי האדריכל צ'ארלס לאקמן, חתך ריבועי, עם מסכי זכוכית בצבע שחור וקו-מתאר לבן. בראשו מוצג לוגו אדום (כיום לוגו Aon, בעבר נקרא הבניין First Interstate Tower ו-Wells Fargo Tower, בין 1998 ו-2003 לא היה לוגו על הבניין). בבניין 62 קומות, שטח כל אחת מהן 1,626 מטר מרובע. נכון ל-2010 זהו הבניין השני בגובהו בלוס אנג'לס.

שיאי גובה
---------

בעת הקמתו, בשנת 1973, היה המגדל בן 262 המטרים הגבוה ביותר ממערב לנהר המיסיסיפי, ב-1982 זכה בתואר זה מגדל ג'יי. פי. מורגן בטקסס (נקרא גם Texas Commerce Tower). עד שנת 1990 היה המגדל הגבוה ביותר בקליפורניה עד להקמת מגדל US Bank (נקרא בעבר Library Tower) בלוס אנג'לס.

השרפה בבניין
------------

ב-4 במאי 1988 בשעה 10:00 בערך החלה לבעור שרפה בקומה ה-12. השרפה גברה עד מהרה וכילתה חמש קומות, היות שבבניין לא היו אמצעי כיבוי אש (התקן לא דרש זאת אז). 40 איש נפגעו, בהם עובד אחד שנהרג. השרפה כובתה רק ארבע שעות לאחר שפרצה. עלות תיקון הנזקים הכבדים שנגרמו הייתה 50 מיליון דולר והשיקום נערך במשך ארבעה חודשים. עקב השרפה בבניין שונו תקנות כיבוי אש בגורדי שחקים ונקבע שעל כולם להיות מצוידים במערכות גילוי וכיבוי אש ומתזים ("ספרינקלרים").

לקריאה נוספת
------------

* Cameron, Robert (1990). **Above Los Angeles. San Francisco: Cameron & Company**. מסת"ב 091868448X
* Sam Hall Kaplan, **L A Lost & Found: An Architectural History of Los Angeles**, Hennessey & Ingalls, 2000 מסת"ב 978-0940512238

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז Aon** בוויקישיתוף
* המגדל באתר גורדי השחקים (באנגלית)
* המגדל באתר Emporis (באנגלית)
* המגדל באתר Structurae (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דו"ח חקירת המקרה
**רובן מיקאל פרייטאס דה רסורסיאאו** (בפורטוגזית: **Rúben Micael Freitas da Ressureição**; נולד ב-19 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן פורטוגלי המשחק בעמדת הקשר בנסיונל מדיירה.

קריירה
------

מיקאל נולד בקמרה דה לודוס בארכיפלג מדיירה. בגיל 10 הצטרף לקבוצה המקומית אסטרייטו, ולאחר שנה עבר לאוניאו מדיירה. בגיל 17 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצת הבוגרים.

בקיץ 2008 עבר לנסיונל מדיירה מהליגה הבכירה. ב-26 באוקטובר 2008 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על ויטוריה סטובאל. ב-11 בינואר 2009 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–3 על פאסוס די פריירה. ב-20 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בניצחון 3–4 על זניט סנט פטרסבורג במוקדמות הליגה האירופית. בהמשך העונה באירופה הבקיע שבעה שערים בשמונה משחקים.

בינואר 2010 חתם בפורטו לארבע וחצי שנים. ב-30 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–4 על קבוצתו לשעבר נסיונל. עם הקבוצה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ובליגה האירופית, לאחר ניצחון במשחק הגמר 1-0 על ספורטינג בראגה. מיקאל נותר על ספסל הקבוצה ולא שותף בגמר.

ב-18 באוגוסט 2011 חתם באתלטיקו מדריד יחד עם חברו בפורטו רדאמל פלקאו. חמישה ימים לאחר מכן הושאל לריאל סרגוסה עד לסוף העונה. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בסרגוסה בתיקו 0-0 נגד ראיו ואיקאנו.

ב-26 ביולי 2012 הושאל מיקאל לספורטינג בראגה. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד בנפיקה ליסבון. ב-25 באוגוסט 2012 הבקיע צמד בכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על ביירה מאר. ב-2 באוקטובר 2012 הבקיע את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון 0–2 על גלאטסראיי. בתום עונת ההשאלה חתם באופן קבוע בבראגה.

ביוני 2015 חתם מיקאל בשה-ג'יאג'וואנג אבר בריית הסינית. ב-4 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד צ'נצ'ום יטאי. ב-31 באוקטובר 2015 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בהפסד 1–3 לשאנדונג לוננג.

ב-2 בפברואר 2017 הושאל למכבי תל אביב עד לסוף העונה. ב-8 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחונה של מכבי תל אביב 0–1 על מכבי פתח תקווה במשחק הראשון ברבע גמר גביע המדינה. ב-18 במרץ 2017 כבש את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב בניצחון 0–3 על בני סכנין בליגה.

ב-16 בינואר 2018 חתם מיקאל בפאסוס די פריירה. ב-1 ביולי 2018 חתם מיקאל בויטוריה סטובאל. ב-1 ביולי 2019 חתם מיקאל בנסיונל מדיירה.

### נבחרת פורטוגל

ב-29 במרץ 2011 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת בה הבקיע צמד בניצחון 0–2 על פינלנד. מיקאל נכלל בסגל הנבחרת ביורו 2012.

תארים
-----

פורטו
* הליגה האירופית: 2010/2011
* אליפות פורטוגל (2): 2010/2011, 2011/2012
* הגביע הפורטוגלי (2): 2009/2010, 2010/2011
* הסופר קאפ הפורטוגלי: 2011

בראגה
* גביע הליגה הפורטוגלית: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובן מיקאל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת פורטוגל – יורו 2012** |
| --- |
| 1 אדוארדו • 
2 אלווש • 
3 פפה • 
4 ולוזו • 
5 קונטראו • 
6 קוסטודיו קסטרו • 
7 רונאלדו • 
8 מאוטיניו • 
9 אלמיידה • 
10 קווארסמה • 
11 אוליביירה • 
12 פטריסיו •
13 קושטה • 
14 רולאנדו •
15 מיקאל •
16 מיירלש •
17 נאני •
18 וארלה •
19 לופס •
20 ויאנה •
21 פריירה •
22 בטו •
23 פושטיגה •
מאמן: בנטו | פורטוגלפורטוגל |
רבי **משה אייכנשטיין** (כונה גם: **רבי משה מסאמבור** ו**התפלה למשה**; ה'תקכ"ה - ו' באייר ה'ת"ר) בן רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין שימש כרב ואדמו"ר בסאמבור.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תקכ"ה לרבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מספרין ולהינדא בתו של רבי צבי, נישא לבתו של רבי יהודה חריף. היה תלמידם של החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ, רבי מנדל מרימנוב ורבי משה מפשעווארסק ובנוסף היה תלמידו המובהק של אחיו רבי צבי הירש (אבי חסידות זידיטשוב), כך שבהקדמה לספרו של רבי צבי הירש: "עטרת צבי" כותב רבי משה דברי שבח והודיה על שזכה ללמוד מתורתו של אחיו. 

לאחר פטירת אחיו רבי צבי הירש בי"א בתמוז ה'תקצ"א ואת מקומו מילא אחיהם רבי ישכר בעריש אייכנשטיין אך כעבור שנה נפטר ובמקומו החל רבי משה מסמבור לנהוג באדמו"רות ובמקביל כיהן בנו רבי יהודה צבי מראזלא כממלא מקום חמיו רבי צבי הירש באדמו"רות. בתקופה זו חיבר רבי משה את ספרו "תפילה למשה".

רבי אליעזר צבי ספרין, בעל ה"דמשק אליעזר", היה תלמידו.

רבי משה נפטר בו' באייר ה'ת"ר ונטמן לצד אחיו. את מקומו מילא בנו רבי יחיאל מיכל.

צאצאיו
------

* רבי יהודה צבי הירש אייכנשטיין חתן רבי צבי הירש מזידיטשוב, רב בראזלא ואדמו"ר מזידיטשוב (נפטר ה'תר"ח)
* רבי יעקב קופל אייכנשטיין, רב ברודיק
* רבי ישעיה אייכנשטיין, רב בסניוטין
* רבי יחיאל מיכל אייכנשטיין, ממלא מקום אביו באדמו"רות ומחבר "עטרת זקנים" (נפטר ה'תר"ה)

ראו גם
------

* חסידות זידיטשוב

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, ****רבי משה איכנשטין מסמבור****, בספר "חכמי ישראל", תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רע"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

ספרו
* "תפלה למשה" באתר היברובוקס.
* משה בן יצחק איזיק איכנשטין, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן רבי צבי אייכנשטיין מסטובניק נכדו של רבי גרשון שאול יום-טוב ליפמן הלוי הלר ולרשטיין (**התוספות יום-טוב**)
2. ↑  אחר מחלה קצרה מי"ד בניסן ה'ת"ר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308087805171
* VIAF: 263906526
* WorldCat (עם VIAF): 263906526

 |
המישור האדום והצירים מגדירים את הקבוצה הכחולה שהיא חיתוך של ארבעה חצאי-מרחבים.
בגאומטריה, **חצי מרחב** הוא אחד משני החלקים שנוצרים מחלוקת המרחב התלת-ממדי באמצעות מישור. באופן כללי יותר אחד משני החלקים שעל-מישור יוצר במרחב האפיני המתאים לו. 

במרחב דו-ממדי (מישור) חצי המרחב הוא **חצי מישור** (כאשר העל-מישור הוא ישר) ובמרחב חד-ממדי (ישר) חצי המרחב הוא **קרן** (כאשר העל מישור הוא נקודה).

חצי מרחב נקרא **פתוח** אם הוא אינו מכיל את העל-המישור המגדיר אותו, ונקרא **סגור** אם הוא מכיל את העל-מישור שמגדיר אותו. חצאי מרחב פתוחים וסגורים הם קבוצות פתוחות וסגורות בהתאמה, תחת המטריקה האוקלידית. 

חצי מרחב הוא תמיד קבוצה קמורה, וכל קבוצה קמורה ניתנת לתיאור כחיתוך (ייתכן אינסופי) של חצאי מרחבים.

ניתן להגדיר חצי מרחב באמצעות אי-שוויון ליניארי הנגזר מהמשוואה הליניארית המגדירה את העל-מישור. אי-שוויון ממש (קטן ממש או גדול ממש):

{\displaystyle a\_{1}x\_{1}+a\_{2}x\_{2}+\cdots +a\_{n}x\_{n}>b}
מגדיר **חצי מרחב פתוח** בהנחה שלפחות אחד מהמקדמים שונה מאפס, בעוד שאי-שוויון (קטן שווה או גדול שווה):

{\displaystyle a\_{1}x\_{1}+a\_{2}x\_{2}+\cdots +a\_{n}x\_{n}\geq b}
מגדיר **חצי מרחב סגור** בהנחה שלפחות אחד מהמקדמים שונה מאפס.

קישורים חיצוניים
----------------

* חצי מרחב, באתר MathWorld (באנגלית)
**נוּפָריים** (שם מדעי: Nymphaeaceae) היא משפחה של צמחים דו־פסיגיים רב־שנתיים הנפוצה באזורים חמים או ממוזגים בכל רחבי העולם. זו משפחה של צמחים הגדלים במקווי מים מתוקים או מעט מלוחים, כאשר שורשיהם חבויים בקרקעית. הפרחים בודדים, לרוב גדולים ויפים. עלי הכותרת מעט קשיחים ומותאמים להאבקה על ידי חיפושיות. העלים בעלי פטוטרת ארוכה ולרוב צפים על־פני המים, אך לעיתים נדירות גם מורמים מעליהם או נמצאים מתחת לפני המים.

הנופריים קרובים במובנים אחדים לחד־פסיגיים. כך, למשל, צרורות הרקמה המובילה (הצינורות) אינם ערוכים בטבעת, אלא פזורים בגבעול, ובתוך הצרורות חסר קמביום. מאפיין זה מעיד על גילה העתיק של המשפחה, ואכן היא בין העתיקות שבמערכת בעלי הפרחים. למעשה, היא שייכת לקבוצת הדו-פסיגיים הקדומים.

בארץ ישראל מיוצגת המשפחה על ידי שלושה מינים: נימפאה לבנה, נימפאה תכולה ונופר צהוב. ייבוש נרחב של הביצות בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20[דרוש מקור] צמצם מאוד את בתי הגידול הטבעיים שלהם, וכיום[דרושה הבהרה] כולם הוכרזו כצמחים מוגנים.

נופריים בתרבות
--------------

מיני נופריים רבים משמשים כצמחי נוי באגמים מלאכותיים, וגידולם אינו מסובך במיוחד. כמו כן, רוב המינים ראויים למאכל על כל חלקיהם - שורש, עלים, פרחים וזרעים.

בתרבות ההודית והמצרית העתיקה היה לפרח הלוטוס מקום מיוחד כסמל דתי. למרות ששניהם הם צמחי מים ודומים בפריחה ובגדילה, הלוטוס מצרי והלוטוס ההודי הם שני מינים שונים, הלוטוס ההודי הקדוש נקרא גם נלומבו נאכל (שם מדעי Nelumbo nucifera) ונהוג לאכול אותו במזרח. הלוטוס המצרי נקרא גם נימפאה כחולה (שם מדעי Nymphaea caerulea), וגדל בר בארץ ישראל (בסכנת הכחדה).

נימפאה

ראו גם
------

* לוטוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נופריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* נופריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541135005171
* NDL: 00571575
* NKC: ph514304

 |
המינרל הומיט נתן את שמו לקבוצה
**קבוצת ההומיט** היא קבוצה של מינרלים נזוסיליקטיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל הומיט, המינרל הראשון מקבוצה זו שזוהה.

הנוסחה הכללית של חברי הקבוצה היא M(2n+1)(SiO4)n(OH,F)2, כאשר M יכול להיות ברזל, מגנזיום, מנגן, סידן וכו', ו-n הוא ערך מספרי בין 1 ל-4. כאשר n=1 המינרל קרוי נורברגיט, n=2 הוא כונדרודיט, n=3 הוא הומיט ו-n=4 הוא קלינוהומיט. Deer ועמיתיו (ראו לקריאה נוספת) מדגישים כי אף שהנוסחה דלעיל מייצגת נכון את הכימיה של מינרלים אלו, נוסחאות המבנה הפנימי מורכבות בהרבה.

המינרלים בקבוצת ההומיט יוצרים סדרה מורפוטרופית עם המינרלים אוליבין (Fe,Mg)2SiO4)) וברוסיט (Mg(OH)2). ברוסיט הוא מינרל היוצר יריעות של ארבעונים המקושרים ביניהם. החברים בקבוצת ההומיט בנויים מכמה שכבות של אוליבין (או טפרואיט - Mn2SiO4, השייך גם הוא לקבוצת האוליבין), שביניהן מפרידות יריעות של ברוסיט. מספר שכבות האוליבין בין שתי יריעות של ברוסיט יכול לנוע בין אחת לארבע. הגדלת כמות שכבות האוליבין מאריכה את תא היחידה וגורמת לשינוי הסימטריה. לא כל יריעות הברוסיט בנויות מברוסיט טהור. ברזל ומנגן יכולים להחליף את המגנזיום ופלואור יכול להחליף את ההידרוקסיל. המינרלים בקבוצת ההומיט משתייכים למערכת הגבישית האורתורומבית או למערכת הגבישית המונוקלינית.

מקורם של כמעט כל חברי הקבוצה הוא בסלעים שעברו התמרה, וכן בעורקים הידרותרמיים, במיוחד אם כתוצאה תהליך המטאסומטיזם חדרו לסלע תמיסות המכילות ברזל, בורון ופלואור.

בשל המבנה הדומה לא ניתן להבחין בתנאי שדה בין הסוגים השונים של קבוצת ההומיט ונדרשת בדיקה במעבדה.

המינרלים בקבוצת ההומיט
----------------------

* נורברגיט – Mg3(SiO4)(F,OH)2
* כונדרודיט – Mg,Fe2+)5(SiO4)2(F,OH)2)
* הומיט - Mg,Fe2+)7(SiO4)3(F,OH)2)
* קלינוהומיט - Mg,Fe2+)9(SiO4)4(F,OH)2)
* הידרוקסילקלינוהומיט - Mg9(SiO4)4(F,OH)2
* ריביט - Mg,Mn)5(SiO4)2(OH)2)
* אלגניט - Mn5(SiO4)2(OH)2
* ריינהרדבראונזיט - Ca5(SiO4)2(F,OH)2
* מנגנהומיט - Mg,Mn)7(SiO4)3(OH)2)
* לויקופוניקיט - Mn7(SiO4)3(OH)2
* ג'ריגיבסיט – Mn,Zn)9(SiO4)4(OH)2)
* סונוליט - Mn9(SiO4)4(F,OH)2

לקריאה נוספת
------------

* Deer, W. A. Howie, R. A. and Zussman, J. 1997, *Rock-forming minerals: Volume 1A, Second Edition, Orthosilicates.* The Geological Society, Bath, UK. מסת"ב 1-897799-8-88

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצת ההומיט באתר Mineral Galleries
* קבוצת ההומיט באתר גרסת 1911 של האנציקלופדיה בריטניקה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מורפוטרופיזם הוא מונח בקריסטלוגרפיה הבא לתאר מצב בו לשני גבישים יש מבנה פיזי דומה בשל הרכב כימי זהה.
**קתרינה סטופיה** (בשוודית: **Catharina Stopia**; נפטרה לאחר 2 באפריל 1657) הייתה הדיפלומטית הראשונה בשוודיה, והשגרירה הראשונה של שוודיה - שגרירה לרוסיה בתקופה שבין 1632–1634 - ובכך הייתה לשגרירה הראשונה בעולם.

קורות חיים
----------

קתרינה סטופיה הייתה ביתו של, זכרי סטופי, רופא העיר (אנ') ריגה. היא נישאה בשנת 1620 ליוהאן מולר שהיה שגריר שוודיה לרוסיה ב-1630. סטופיה נסעה עימו למוסקבה.

כאשר יוהאן מולר נפטר ב-21 באוגוסט 1632, סטופיה מונתה על ידי הריקסראד (אנ'), מועצת המלוכה של המדינות הסקנדיביות, להמשיך את כהונתו של בן זוגה המנוח ולמלא את תפקידו כשגרירה. במהלך כהונתה השלימה בהצלחה משא ומתן על יחסי הסחר בין שוודיה לרוסיה. לאחר מכן היא חוותה עוינות, ורכושה הותקף ונשרף. בעקבות זאת, בשנת 1634 היא נאלצה לברוח לשוודיה.

סטופיה נישאה מחדש לסגן קולונל כריסטופר יאגו בשנת 1637 לערך.

האזכור האחרון של שמה מופיע בתיעוד מ-2 באפריל 1657.

לקריאה נוספת
------------

• Glenda Sluga, Carolyn James, **Women, Diplomacy and International Politics since 1500**, P 115 (באנגלית)
• B. F. Porshnev, **Muscovy and Sweden in the Thirty Years' War 1630-1635**, P 149 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  ראו ב"לקריאה נוספת" בספרו של Porshnev.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קתרינה סטופיה"**.
**קבוצת הקרב 107** או בשמה המקוצר **BG-107** היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. הרכבה הראשון של הקבוצה בשנת 2007 כלל חיילים מהולנד (720), גרמניה (800) ופינלנד (200), כשקבוצת הקרב עצמה הייתה תחת הנהגה גרמנית בין 1 בינואר ל-30 ביוני 2007.

לאחר שהקבוצה הוקמה מחדש במחצית הראשונה של 2011, הרכב הקבוצה התעדכן ונוספו חיילים אוסטריים וליטאים, כאשר הולנד קיבלה את הפיקוד על הקבוצה.

היסטוריה
--------

במהלך כינוס שהתקיים בבריסל ב-22 בנובמבר 2004, שר ההגנה ההולנדי הנק קאמפ ועמיתיו לאיחוד הגיעו להחלטה על הקמת קבוצת קרב משותפת הולנדית-גרמנית-פינית. במהלך תקופת פעילותה של הקבוצה, ובשעה שהחיילים הפינים הוקצו לעבודת מודיעין, הם זכו לכינוי הלא רשמי "חטיבת נוקיה".

האימון הסופי שסימן את הפיכת קבוצת הקרב לפעילה התקיים בבסיס האוויר הגרמני בלייפהיים בסוף שנת 2006. בעקבות התרגיל, לוטננט-גנרל הנס זונוולד ממפקדת הכוחות ההולנדים, מסר כי קבוצות הקרב של האיחוד האירופי הן צעד חדש לקראת "הגברת המודעות העצמית של אירופה".

הרכב וציוד הקבוצה
-----------------

קבוצת הקרב כללה במקור 720 חיילים הולנדים, 800 חיילים גרמנים ו-200 חיילים פינים. הולנד סיפקה פלוגת חי"ר, כוח משימה רפואי, גדוד לוגיסטי, אנשי מפקדה ויחידת מודיעין. גרמניה סיפקה את מרבית חיילי הרגלים, ופינלנד סיפקה כלי רכב משוריינים לאבטחת המחנה.

מלבד כלי רכב משוריינים, נשק נ"ט ומקלעים קלים, לרשות קבוצת הקרב עמדה גם פריגטה גרמנית ומשחתות גרמניות. במקביל, הולנד סיפקה גם פריגטה ומטוס קרב ומסוקי תקיפה במידת הצורך.

אימוני הקבוצה
-------------

בין 30 בספטמבר ל-8 באוקטובר 2010, ערכה קבוצת הקרב אימון נרחב במפגש הגבול שבין הולנד ובלגיה. המבצע, שזכה לשם הקוד "קרנף אירופי 1", דימה תרחיש בה קבוצת הקרב נחלצה לעזרתה של ממשלת המדינה האירופית הפיקטיבית 'בלולנד', אשר ביקשה סיוע בשמירה על הסדר לאחר התפרצות מהומות ומתיחות אתנית בין המיעוט השולט לבין קבוצות אוכלוסייה אחרות במדינה.

בין התאריכים 30 בנובמבר – 12 בדצמבר 2010 יצא לפועל מבצע אימון נוסף בהולנד, "קרנף אירופי 2", לשם הכשרת 300 לוחמים נוספים.

ראו גם
------

* קבוצת קרב (האיחוד האירופי)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Volpi, Valerio (2011). *Why Europe Will Not Run the 21st Century: Reflections on the Need for a New European Federation*. Cambridge: Cambridge Scholars Publishing. p. 155. ISBN 978-1443830522.
2. ↑  Bonaiuti, Chiara; Lodovisi, Achille (2010). *Sicurezza, controllo e finanza. Le nuove dimensioni del mercato degli armamenti* (באיטלקית). Milan: Editoriale Jaca Book. p. 273. ISBN 978-8816409279.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתב עת ישראלי למדעי הרוח. אם התכוונתם למונח המתאר הזדככות או טיהור, ראו קתרזיס.
**קתרסיס: כתב עת לביקורת במדעי הרוח והחברה** הוא כתב עת הרואה אור פעמיים בשנה ועוסק בביקורת מחקרית של מדעי הרוח והחברה בישראל ויוצא לאור בהוצאת כרמל. את כתב העת ייסדה בשנת 2004 עמותת "מצרף", והעורכים הראשונים היו יוחנן גלוקר, דורון מנדלס ומשה שוקד. עד 2017 התפרסמו 27 גליונות. 

כל חוברת נפתחת במאמר המותח ביקורת על צד זה או אחר של התנהלות מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל ולעיתים גם בעולם האקדמי הבינלאומי. רוב המאמרים עוסקים בספרי מחקר שונים שרואים אור בשפה העברית. מאמרים אלה מנתחים את הטקסט ומבקרים את המתודולוגיה המחקרית בה השתמש המחבר ונכתבים על ידי מומחים בתחומם. מטרת כתב העת היא להעלות את הרמה האקדמית בישראל על ידי חשיפת טעויות, כשלים ועוותים בספרים שהמבקרים רואים כבעלי רמה מחקרית נמוכה. בצד זאת, גם משבחים ספרים בעלי רמה גבוהה. כל גיליון מסתיים במאמר "זיכרון לראשונים" שבו נסקרים חייו ותרומתו המדעית של אחד מגדולי החוקרים במדינת ישראל שהלך לעולמו ולאחריו מתפרסם מאמר מאת אותו חוקר. בכל גיליון יש מספר עמודים ובהם מצוטטות אמירות שכתב איש תקשורת או אקדמיה, המגלות אי-ידיעות בסיסיות בתחומי ידע שונים, ולאחריהן מועמדות הטעויות על תיקונן.

חברי המערכת הם הפרופסורים דורון מנדלס, יוחנן גלוקר, אלון הראל, יהודה פרידלנדר ועמוס אדלהייט. במועצת המערכת חברים: דוד בר-גל, איל זמיר, דניאל שפרבר, ששון סומך, עמנואל סיון, אסא כשר, רחל בירנבאום, מנחם פרידמן, משה גיל, אלישע קימרון, אהרון קנטורוביץ', חנה רוזן, משה שוקד, מאיר שטרנברג, וראובן שיינדלין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קתרסיס
* אתר קתרסיס - אתר נוסף, עדכני.
* אתר למנויים בלבד יצחק לאור, תיקון שגיאות אינו דבר של מה בכך, באתר הארץ, 23 ביוני 2017
**במלחמת העולם השנייה הטילה רומניה מצור על העיר אודסה וכבשה אותה**. המצור החל ב-5 באוגוסט והסתיים ב-16 באוקטובר 1941. הפיקוד הסובייטי החליט על פינוי העיר לאור המצב האסטרטגי שנוצר בדרום ברית המועצות, וחדירת כוחות הציר לחצי האי קרים, ולמרות שהיה ניתן להמשיך בהגנה עליה. המערכה סביב העיר נחשבת כאחת ההצלחות הבודדות של הצבא האדום בשלבים הראשונים של המלחמה בחזית המזרחית.

הצדדים
------

### רומניה

בהתאם להסכמים בין גרמניה הנאצית לבין רומניה, הרומנים הצטרפו למלחמה והתקדמו בחלק הדרומי של החזית. באזור אודסה לחמו יחידות של הארמייה הרביעית הרומנית בפיקוד ניקולאי צ'ופרקה.

לצבא הרומני הייתה עדיפות ברורה בכוחות היבשה. חיל האוויר הרומני לא הצליח להשיג עליונות אווירית וגם הצי הרומני לא הצליח להפריע לספינות של צי הים השחור הסובייטי להעביר לעיר הנצורה תחמושת ותגבור כוחות.

### ברית המועצות

להגנה על מתחם העיר הוקם "מרחב ההגנה אודסה" בפיקודו של תת-אדמירל גבריאל ז'וקוב. תחת פיקודו היו יחידות יבשה שכללו גם את ארמיית החוף בפיקוד גאורגי ספרונוב (מאוחר יותר איוואן פטרוב) וגם יחידות צי הים השחור מהבסיס שהיה בנמל העיר.

להגנה על העיר נבנו 3 קווי ביצורים - הקדמי כ-20-25 ק"מ מהעיר, הראשי - 10-14 ק"מ מהעיר ופנימי 6-10 ק"מ מהעיר. הבסיס הימי של העיר חוזק ואליו הועברו ספינות נוספות מסבסטופול. כוחות היבשה בתחילת הקרבות מנו 34,5 אלף חיילים. במהלך הלחימה סביב העיר, גדל הכוח שהגן על העיר והגיע ל-86 אלף חיילים, על אף האבדות שספג הכוח המגן.

מהלך הקרבות
-----------

בעקבות תבוסות הצבא האדום במרכז אוקראינה החלה נסיגה כללית של הצבא הסובייטי. כתוצאה מכך, ב-5 באוגוסט היחידות שהיו מוצבות בעיר החלו בקרבות סביב העיר. עד ל-10 באוגוסט נערכו קרבות במרחק די גדול מהעיר אך הצבא האדום נאלץ לסגת לפרברי העיר. ב-13 באוגוסט נותק הקשר עם יתר יחידות הצבא האדום והחל מצור על העיר. אספקת תחמושת וכוח אדם חדש לעיר הנצורה בוצעה על ידי ספינות צי הים השחור הסובייטי. יחידות הצי הרומניות לא הצליחו להטיל מצור ימי על העיר.

ב-14 בספטמבר מצב כוחות המגן הסובייטיים היה קשה. הרומנים התקרבו לעיר והחלו בהפצצות על הנמל. במהלך המחצית השנייה של ספטמבר הובאו לעיר כוחות חדשים בהיקף של 12,600 חיילים. ב-22 בספטמבר בוצעה נחיתה מוצלחת לעורף הרומנים והם נאלצו לסגת. כתוצאה מכך הופסקו הפצצות על הנמל והחזית התייצבה במרחק סביר מהעיר.

לאחר התייצבות החזית, מטה ההגנה הסובייטי החל בהכנות למלחמת החורף שמתקרב. אומנם ב-30 בספטמבר הגיעה פקודת הסטבקה על הצורך בפינוי הצבא האדום מהעיר. ב-5 באוקטובר, גנרל גאורגי ספרונוב שפיקד על כוחות היבשה קיבל התקף לב ופונה מהעיר (בהמשך הוא חזר לשורות הצבא אך לא מונה לתפקיד פיקודי בחזית). במקומו מונה איוואן איוואנוב (לאחר פינוי אודסה הוא היה אחראי על הגנת סבסטופול). עד ל-16 באוקטובר 1941 86 אלף חיילים, אלפי אזרחים וציוד צבאי כולל ציוד כבד הועמסו על ספינות הצי ועזבו את העיר. היחידות פונו לסבסטופול והצטרפו למגננה על העיר.

מורשת
-----

על הגבורה בקרבות סביב העיר, אודסה קיבלה תואר "עיר גיבורה". ב-22 בדצמבר 1942 הוחלט על הענקת מדליה למגני העיר. בסך הכול בוצעו כ-30 אלף הענקות (רוב מגני העיר נהרגו במהלך הקרבות סביב סבסטופול במהלך שנת 1942).

בשנות ה-60 של המאה ה-20 נבנו אנדרטאות לאורך 100 ק"מ של קו ההגנה סביב העיר לזכר הנופלים.

מפקד מצור העיר הרומני ניקולאי צ'ופרקה נעצר לאחר המלחמה ונפטר בכלא רומני.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543524005171
* LCCN: sh85094077

 |