recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
כיכר קים איל-סונג
כיכר קים איל-סונג. המבנה בימין התמונה הוא "בית הלימוד העממי הגדול"
הכיכר ומגדל ג'וצ'ה, מעבר לנהר
**כיכר קים איל-סונג** היא כיכר עירונית גדולה במרכז העיר פיונגיאנג, בירת הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, קוריאה הצפונית. הכיכר קרויה על שמו של קים איל-סונג, המנהיג המייסד של המדינה. הכיכר הוקמה ב-1954 כחלק מתוכנית אב לשיקום הבירה, לאחר ההרס הכבד שחוללה מלחמת קוריאה, ונפתחה באותה שנה. 

הכיכר מתוכננת בדומה לכיכר טיאננמן בבייג'ינג, ומשמשת למטרות דומות: עצרות, מצעדים צבאיים, ריקודים ואירועים ממלכתיים שונים המתקיימים בה לעיתים קרובות. שטחה של הכיכר הוא כ-75,000 מטרים רבועים, והיא הכיכר ה-37 בגודלה בעולם. שטחה הגדול מאפשר להכיל עצרת של 100,000 איש ויותר, והאירועים העצומים המתרחשים בה לעיתים קרובות נותנים לה את חשיבותה התרבותית הרבה.

הכיכר ממוקמת לרגלי גבעת נאמאסאן, על הגדה המערבית של נהר טאדונג. למרות שהכיכר תוכננה, כאמור, במתכונתה של כיכר טיין-אן-מן שבסין, מיקומה על גדת הנהר מעדן את עיצובה האדריכלי. הכיכר ממוקמת הישר ממול למגדל ג'וצ'ה המונומנטלי שבצידו השני של הנהר; מרכזה של הכיכר נמוך מעט מגדת הנהר, וכך נוצרת אשליה אופטית אצל העומד בכיכר כאילו המגדל צמוד לכיכר, בעוד שהוא נמצא, כאמור, מצידו השני של הנהר. 

סביב הכיכר מספר מבני ממשל, שבעבר היו עליהם דיוקנאות של מרקס לנין, עד שהוחלפו באלו של קים איל-סונג ומאוחר יותר גם של קים ג'ונג-איל. ובצידה המזרחי והדומיננטי ביותר, "בית הלימוד העממי הגדול". מעל מדרגות הכניסה אל מבנה בית הלימוד נמצאת עמדת ישיבה וצפייה של מנהיגי צפון קוריאה בעת קיום מצעדים וחגיגות בכיכר.

כיכר קים איל-סונג היא נקודת ה"קילומטר אפס" של קוריאה הצפונית ממנה נמדדים כל מרחקי הכבישים הלאומיים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כיכר קים איל סונג** |

* תמונות של הכיכר
סלט שופסקה כפי שהוא מוגש בבולגריה
**סלט שופסקה** (בבולגרית: **Шопска салата**) או בשמו הנוסף **סלט בולגרי** הוא סלט קר המשתייך למטבח הבולגרי ונפוץ במדינות הבלקן ומרכז אירופה. לסלט תפוצה ושמות דומים במטבח הסרבי, המקדוני, הרומני, הצ'כי, ההונגרי, הפולני, האלבני ועוד. סלט זה מורכב מעגבניות, מלפפונים, בצל/בצל ירוק, פלפלים קלויים או טריים, גבינה בולגרית ופטרוזיליה.

הירקות לרוב נקצצים ומתובלים במלח, מוסיפים להם שמן חמניות או שמן זית ולעיתים גם חומץ. הוספת החומץ תורמת לחמיצות שמקנות העגבניות לסלט. 
ובנוסף, ניתן להוסיף לסלט רוטב ויניגרט שום ואלף האיים במסעדות, התוספות מוגשות לחוד לבחירת הסועדים. מעל הירקות והרטבים תימצא גבינה בולגרית מגורדת או חתוכה. הסלט מהווה לרוב מתאבן ולצידו שותים ראקיה (משקה אלכוהולי בלקני).

אם כי הסלט נקרא על שם אזור הקרוי שופלוק, הוא למעשה הומצא בשנת 1960 כדי לעודד תיירות. שפים של חברת תיירות בשם "בלקנטוריסט" המציאו מתכונים לסלטים נוספים להם קראו סלט דוברוג'ה, סלט מקדוני, סלט תראקי וסלטים נוספים שיתאימו למחוזות ולהרכבי אוכלוסייה שונים של בולגריה. מתברר שרק המתכון לסלט הבולגרי הצליח. הסלט נקלט בתור סמל קולינרי לאומי בשנות השבעים והשמונים. מהמטבח הבולגרי הסלט התפשט למטבחי המדינות השכנות. מכיוון שהאזור שופלוק מתחלק בין בולגריה, מקדוניה וסרביה, שפים במקדוניה וסרביה החלו לטעון שמקור הסלט הוא מדינתם. בשנת 2014 סלט השופסקה הוכתר בתור המאכל המזוהה ביותר מהמטבח הבולגרי ברחבי אירופה.

ראו גם
------

* סלט יווני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלט שופסקה** בוויקישיתוף
**ביאור התפלגות האלקטורים:**  
מפה המתארת את ההצבעות של כל מדינה בארבע הבחירות האחרונות, שימו לב שקליפורניה, אורגון וושינגטון מוגדרות כ"מדינות כחולות" (אלה שהצביעו למפלגה הדמוקרטית, הליברלית יותר), ואלסקה כ"מדינה אדומה" (אלה שהצביעו בעד המפלגה הרפובליקנית, השמרנית יותר).
**החוף השמאלי** הוא ביטוי פוליטי המרמז על כך שהחוף המערבי של ארצות הברית נוטה פוליטית שמאלה או שהביטוי יכול להתייחס למדינות הנוטות שמאלה פוליטית. המשמעות היא כי (למעט אלסקה), מדינות קליפורניה, אורגון, ושינגטון והוואי נוטות להצביע למפלגה הדמוקרטית. כמו כן, המשמעות היא שלרוב האנשים החיים באזור החוף המערבי יש גישה ליברלית יותר משאר המדינה. הכינוי מתבסס על כך שכאשר מפת ארצות הברית מוצבת כך שהמוצפנת מופנה כלפי מעלה - החוף המערבי של ארצות הברית יימצא בצד שמאל של ארצות הברית. המונח חל גם על תופעה דומה לגבי קולומביה הבריטית בקנדה, מאותן סיבות.

באופן מסורתי נחשבות מדינות החוף המערבי לליברליות יותר. במלחמת האזרחים השתייכו קליפורניה, אורגון וושינגטון לאיחוד הצפוני ששלל את העבדות. גם הגישה להפלות וזכויות להט"ב במדינות האזור היא באופן מסורתי ליברלית יחסית. מאז 1988 בחרו מדינות האזור במועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית.

בחוף השמאלי נמצאת הכמות הרבה ביותר של עובדים במקצועות ה-STEM (Science, technology, engineering, and mathematics) והוא צפוי להמשיך להיות מוקד טכנולוגי מוביל עבור ארצות הברית. התוצר הגולמי של החוף השמאלי הוא כ -1.2 טריליון דולר.

בקנדה, רצועת החוף של קולומביה הבריטית, כולל האי ונקובר, מכונה גם הוא החוף השמאלי.

ראו גם
------

* הרפובליקה העממית של דרום יורקשייר

קישורים חיצוניים
----------------

* מגזין החוף השמאלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hyslop, Stephen G. (5 באפריל 1996). *Political Geography of the United States*. Guilford Press. p. 65-68. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Francis, Daniel. "Far Out on the Left Coast: British Columbia's Sense of Isolation and Belonging". *The Canadian Encyclopedia*. נבדק ב-29 בספטמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  ראו חוקי ההפלה לפני 1973 בחתך לפי מדינות
4. ↑  "America's Next Decade - Forbes". נבדק ב-6 בספטמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת** (קרוי גם: **בית ספר תיכון עירוני בגין, אילת**, **בית הספר ע"ש מנחם בגין, אילת**) הוא בית ספר תיכון מקיף (ממלכתי על יסודי), שש שנתי (כיתות ז'-י"ב), (לימוד י"ג בתחום ניהול משפטי) באילת.

בית הספר נקרא על שמו של ראש הממשלה השישי של מדינת ישראל מנחם בגין.

בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין
---------------------------

התיכון הוא אחד משלושת התיכונים באילת, בנוסף לבית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר ו-בית ספר תיכון עירוני מקיף ע"ש יצחק רבין, אילת. לצידם, קיים גם בית הספר העל-יסודי "אורים" לחינוך מיוחד, ובית הספר ברנקו וייס.

בית הספר ממוקם ברחוב מלכת שבא 2.

נכון לשנת הלימודים תש"ע (2010/2009) בבית הספר למדו 1,050 תלמידים. צוות המורים כלל 100 מורים.

נכון לשנת הלימודים ה'תשע"ו (2016/2015) למדו בבית הספר 1,135 תלמידים. אחוז הזכאות לבגרות עמד על 70.7%.

נכון לשנת הלימודים תש"ף (2020/2019) לומדים בבית הספר 1,113 תלמידים (ממוצע תלמידים בכיתה: 26)

בנוסף, מאפשר בית הספר לימודי המשך במסגרת כיתה י"ג במסלול ניהול משפטי.

בין השנים 2004–2009 היה "בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת" מוגדר כ-"מצטיין פריפריה".

### ממאפייני בית הספר

תיכון בגין מנהל מספר מגמות ייחודיות לבית הספר, ביניהן מגמת מחול ומגמת מוזיקה. כמו כן, ניתן לראות מספר תלמידים אשר לובשים מדי צבא בשטח בית הספר, זאת במסגרת המסלול הצבאי "פלדה כחולה", אשר פועל בתיכון בגין. המסלול מכשיר תלמידים מכיתה ט', הנקראים "שוחרים", למקצועות חיל האוויר.

### חלוקה לכיתות

* חטיבת ביניים - 18 כיתות
* חטיבה עליונה - 21 כיתות
* חינוך מיוחד - 5 כיתות

### מגמות (נכון לשנת 2016)

* מנהל וכלכלה
* מערכות אלקטרוניות
* אלקטרוניקה ומחשבים
* מחול
* מדעי החברה
* תקשורת בנתיב העיוני
* ביולוגיה
* מערכות פקוד ובקרה
* מחשבת ישראל לבי"ס
* דיפלומטיה
* אזרחות

קישורים חיצוניים
----------------

* משרד הרישוי באילת שעות קבלת קהל למשרד הרישוי, אילת

* אתר האינטרנט הרשמי של בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין, אילת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הושלם סבב מינוי מנהלי בתי הספר באילת - אלדד חיימוביץ', מחנך מוערך של כתת-אומץ בבגין, מורה להיסטוריה ואזרחות, בנה של המנהלת המיתולוגית של בית הספר 'הרי אילת'- נורית חיימוביץ', הוא מחליפה של מנהלת תיכון בגין טליה ז'אן יום יום באילת, מירב לוי דיאמנט, 14 ביוני 2019
2. ↑  בית ספר תיכון עירוני "בגין", אילת אתר בית הספר
3. ↑  אודות בית הספר עיריית אילת
4. ↑  מקיף ע"ש מנחם בגין / חטיבת ביניים מפת בית הספר
5. ↑  תיכון בגין מקיף ע"ש מנחם בגין, אילת חינוך מדד הנדלן יד שנייה
6. ↑  מצטייני פריפריה 2004–2009 / ראו אילת, תיכון ע"ש מנחם בגין הרשמה ללימודי תואר ראשון אוניברסיטת תל אביב
7. ↑  בית ספר בגין אילת אילת - אתר התיירות הרשמי של אילת
8. ↑  אגף החינוך עיריית אילת / בתי ספר העל יסודיים באילת בית ספר תיכון ע"ש מנחם בגין
9. ↑  בית ספר ע"ש מנחם בגין, אילת אתר מדלן
שלט על תוואי הויה סקרה. ברקע – הקולוסיאום
שרידי ויה סקרה בפורום הרומאי
**ויה סקרה** או **סקרה ויה** (בלטינית: **Via Sacra** - "הדרך הקדושה") הייתה הרחוב הראשי של רומא העתיקה. הדרך הובילה לאורך הפורום הרומאי, צפונית לגבעת הפלטין לעבר פסגת גבעת הקפיטולין. לאורך הדרך נערכו התהלוכות הדתיות ותהלוכות הניצחון.

השם Via מעיד על כך שהדרך בראשיתה הייתה מחוץ לעיר, מעבר לפומריום של רומא. ההיסטוריון אפיאנוס מאלכסנדריה מספר שהתואר "קדוֹשה" הוענק לדרך בשל הברית שכרתו רומולוס וטיטוס טאטיוס מלך הסבינים (Sabini), שאחריה מלכו על רומא במשותף.

הדרך החלה באוכף בגבעת וֶליה (אנ'), שם נקרא הנתיב בשם Summa Sacra Via, סמוך למקום בו עמד מקדש יופיטר סטאטור (אנ'), ולימים במקום בו הוצב שער טיטוס, והמשיכה מערבה לקצה המזרחי של הפורום, בסמוך למקדש וסטה.

גובהה של הדרך נע בין 28.3 מטרים בקצה המזרחי, ל-11.9 מטרים או 12.5 מטרים מעל פני הים, במרכז הפורום, 14 מטרים בסמוך למקדש רומולוס וכ-27 מטרים מעל פני הים בסמוך לגבעת הפלטין. בסמוך לדרך ניצבו מקדשים רבים וכן בית הבתולות הוסטליות. במערב הדרך נמצאים מקדשי יוליוס קיסר וקשת אוגוסטוס.

לאחר בניית הרגיה (אנ') ומקדש יוליוס האלוהי בשנת 36 לפנה"ס עברה הדרך מצפון למבנים אלה, ופנתה דרומה לעבר מקדש קסטור.

בתקופת הקיסר אוגוסטוס היה רוחבה של הדרך כ-5 מטרים. לימים הוצרה הדרך, ונבנו מבנים על חלקיה.

בתקופת נירון שונה נתיב הדרך במקצת, בשל מפעלי הבנייה שהקים בפורום. 

נוסף על מקדשים ומבני ציבור, היו לאורך הדרך מבני מגורים וחנויות, בעיקר חנויות תכשיטים. בתקופות שונות נהרסו חלק ממבני המגורים והחנויות שהיו לאורך הרחוב והדרך הורחבה ל-23 מטרים, ובתקופת קונסטנטינוס, עת הוקמה בזיליקת קונסטנטינוס, אף ל-30 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויה סקרה** בוויקישיתוף
* סמיואל בול פלאטנר, **מילון טופוגרפי של רומא העתיקה**, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1929
* מיקום הדרך בפורום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4454381-5

 |
**רבאני** (בטורקית: **Revani**) הוא קינוח מסורתי ומתוק העשוי מסולת ועמילן ונפוץ בטורקיה, יוון ומצרים.

הקינוח מורכב מסולת, ביצים ועמילן שאותם מערבבים ואופים ועליהם יוצקים סירופ לימון המעורבב עם סוכר ומים ומעטרים בשקדים או פיסטוקים.

נהוג להגיש את המאפה בעיקר בחתונות, פסטיבלים ובאירועים דתיים כשהוא חם ובליווי תה או קפה טורקי.

מקורו של הקינוח הוא מתקופת האימפריה העות'מאנית לאחר שהומצא על ידי טבחי הארמון לאחר כיבוש ארמניה וירוואן ולכן נקרא רבאני.

מלבד הגרסה הבסיסית, למאכל גרסאות מבוססות גבינה, חלב או יוגורט, ביוון מורכב הקינוח מגרידת תפוז ומי ורדים ובמצרים מורכב מדבש ומי ורדים ונקרא בסבוסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רבאני** בוויקישיתוף
* רבני: עוגת סולת טורקית, באתר הארץ
* עוגת סולת עם סירופ מתוק, באתר כיכר השבת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Özge Şengelen, Turkish delights: Traditional desserts of Turkish cuisine, Daily Sabah, ‏2023-02-26 (ב־American English)
2. ↑  Osmanlı Tekke Mutfak Kültürü ve Mecmuâ-i Fevâid
3. ↑  MELCEÜ’T- TABBÂHÎN
4. ↑  , Learn How to Make the Mediterranean Dessert Revani, The Spruce Eats (באנגלית)
דיג בקרח המתבצע באמצעות חכה
**דיג בקרח** (באנגלית: **Ice fishing**) הוא פעילות של דיג המתבצעת דרך פתח בקרח בגוף מים קפוא. הדיג מתבצע בעזרת חוטים, חכה, קרסים (אנ'), חניתות, וכלי ציד נוספים המשמשים לדיג.

דיג בקרח כמקצוע
---------------

דיג בקרח אינו מקצוע בפני עצמו, אבל פופולרי בתור ספורט או תחביב באזורים קפואים. בעבר דיג בקרח שימש כמקור מזון לאנשים ללא כל אלטרנטיבה, כי הוא פעילות ציד מסוכנת ולא משתלמת כמקור מזון. כיום בדומה לתחרויות דיג, מתקיימות תחרויות דיג בקרח בעיקר באזור צפון אמריקה הצפונית, וכוללות פרסים כספיים. המשתתפים בתחרויות אינם נחשבים ספורטאים אלא דייגים ומתחרים על:

* מספר הדגים שנתפסו בזמן מוגבל
* השווי הכספי של הדגים שדגו
* גודל הדגים
* נדירות הדגים

גודל הדגים הוא המדד הנפוץ ביותר בתחרויות. התחרות הגדולה ביותר כיום נערכת מדי שנה בבריינרד שבארצות הברית וכוללת מספר רב של משתתפים הדגים באמצעות חכה ומתחרים על הדג הגדול ביותר.

הסכנות בדיג בקרח
----------------

שלט אזהרה מקרח דק ומסוכן
שני דייגים
קרח הוא קרקע קשה שבירה ולא צפויה לעיתים קרובות. לכן, פעילות כלי רכב אופנועים ומשאיות המשמשות לרוב כמקור לציוד יכולות לגרום לסדקים ושברים בקרח. במקומות קרים מתרחשות רוחות חזקות ששוברות לוחות קרח גדולים. בנוסף קרח הוא חלק וקשה נפילה על קרח יכולה להיות מסוכנת וכואבת ויכולה לגרום לכוויות קור והיפותרמיה, נפילה למים קפואים יכולה לגרום להלם קור, לטביעה מתחת לשכבת הקרח, להיפותרמיה ולמוות.

**התגוננות מסכנות בדיג בקרח**

לפני הדיג יש לבדוק את עובי שכבת הקרח, שיש כוחות הצלה מוכנים בקרבת מקום, בגדים חמים וציוד הגנה מכוויית קור. במקומות קפואים שוממים ומרוחקים (המשמשים באופן שכיח לדיג קרח) לוקח זמן לכוחות ההצלה והחילוץ להגיע ולאתר את המקום. תחרויות קרח רבות שוכרות צוללנים וכוחות הצלה פרטיים לאירוע ובמקרים חריגים מזעיקים מסוקים ואנשי חילוץ מיוחדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיג בקרח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000052670

 |
באלגברה ליניארית, **מטריצת הגרמיאן** (או מטריצת גראם) של סדרת וקטורים {\displaystyle v\_{1},\dots ,v\_{n}} במרחב מכפלה פנימית היא המטריצה ההרמיטית שאיבריה הם כל המכפלות הפנימיות של שני וקטורים מתוך הסדרה, כלומר המטריצה אשר איבריה נתונים בנוסחה {\displaystyle G\_{ij}=\langle v\_{i},v\_{j}\rangle }. הדטרמיננטה של מטריצת הגרמיאן שווה לריבוע הדטרמיננטה של המטריצה המקורית ממנה נבנתה, על כן יישום חשוב אחד שלה הוא בקביעה האם סדרת וקטורים תלויה ליניארית: אוסף של וקטורים הוא בלתי תלוי ליניארית אם ורק אם דטרמיננטת הגרמיאן שונה מאפס. 

נקראת על שם יורגן פדרסן גרם.

הגדרה ויישומים
--------------

במרחב וקטורי ממשי בעל מספר ממדים סופי עם המכפלה הסקלרית האוקלידית הסטנדרטית, הגרמיאן היא פשוט {\displaystyle G=V^{\mathrm {T} }V} (או {\displaystyle G={\overline {V}}^{\mathrm {T} }V} בעבור מרחבים וקטוריים מעל המרוכבים), כאשר V היא המטריצה שעמודותיה הן הווקטורים {\displaystyle v\_{k}}.

### יישומים

* בגאומטריה רימנית, בהינתן יריעה משוכנת k-ממדית {\displaystyle M\subset \mathbb {R} ^{n}} ומערך קואורדינטות {\displaystyle \phi :U\to \mathbb {R} ^{n}} בעבור {\displaystyle (x\_{1},\ldots ,x\_{k})\in U\subset \mathbb {R} ^{k}}, תבנית הנפח \omega  המושרית על M על ידי השיכון ניתנת לחישוב באמצעות הגרמיאן של סדרת וקטורים המהווים בסיס למרחב המשיק ל-M:

{\displaystyle \omega ={\sqrt {\det G}}\ dx\_{1}\cdots dx\_{k},\quad G=\left[\left\langle {\tfrac {\partial \phi }{\partial x\_{i}}},{\tfrac {\partial \phi }{\partial x\_{j}}}\right\rangle \right].}
נוסחה זאת מכלילה את הנוסחה הקלאסית לאינטגרל המשטחי של משטח פרמטרי {\displaystyle \phi :U\to S\subset \mathbb {R} ^{3}} בעבור {\displaystyle (x,y)\in U\subset \mathbb {R} ^{2}}:

{\displaystyle \int \_{S}f\ dA\ =\ \iint \_{U}f(\phi (x,y))\,\left|{\tfrac {\partial \phi }{\partial x}}\,{\times }\,{\tfrac {\partial \phi }{\partial y}}\right|\,dx\,dy.}
שטח המשטח מתקבל מאינטגרל על פונקציה שערכה על המשטח קבוע על 1.

דטרמיננטת גרם
-------------

הדטרמיננטה של מטריצת הגרמיאן היא:

{\displaystyle G(x\_{1},\dots ,x\_{n})={\begin{vmatrix}\langle x\_{1},x\_{1}\rangle &\langle x\_{1},x\_{2}\rangle &\dots &\langle x\_{1},x\_{n}\rangle \\\langle x\_{2},x\_{1}\rangle &\langle x\_{2},x\_{2}\rangle &\dots &\langle x\_{2},x\_{n}\rangle \\\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\\langle x\_{n},x\_{1}\rangle &\langle x\_{n},x\_{2}\rangle &\dots &\langle x\_{n},x\_{n}\rangle \end{vmatrix}}.}
גאומטרית, דטרמיננטת הגרמיאן היא ריבוע הנפח של המקבילון היסודי הנוצר על ידי וקטורי העמודות של המטריצה. תוצאה זאת נובעת מתכונת הכפליות של הדטרמיננטה (הווה אומר,
{\displaystyle det(AB)=det(A)\cdot det(B)}) ומכך שלפי הגדרת הגרמיאן {\displaystyle G=V^{\mathrm {T} }V} (שכן הדטרמיננטה של מטריצה שווה לזו של המטריצה המשוחלפת שלה).

ראו גם
------

* תהליך גרם-שמידט

קישורים חיצוניים
----------------

* גרמיאן, באתר MathWorld (באנגלית)
**הפארק הלאומי טג'יק** (ידוע גם כ**פמרסקי**, **פמירסקי** או **הפארק הלאומי פמיר**) הוא פארק לאומי ושמורת טבע במזרח טג'יקיסטן. הפארק הוקם ב-1992. בין 1989 ל-1992 אנבר ג'. בוזורוקוב (ראש מחלקת שמורות הטבע במשרד לאיכות הסביבה של טג'יקיסטן) יזם, תכנן והוביל מחקרי סטטיסטיקה מדעיים ואת המחנה המדעי הבינלאומי "פמיר-90" לקראת הקמת הפארק הלאומי הראשון ופארקים טבעיים אחרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית (שהפכה לטג'יקיסטן במהלך שנים אלו), שהפך לפארק ההרים הגדול ביותר בברית המועצות.

על הקמת הפארק נקבעה החלטה מספר 267 של ממשלת טג'יקיסטן ב-20 ביולי 1992. שמו של הפארק, הכולל חלקים מהרי פמיר, הפך בהמשך ל"הפארק הלאומי טג'יק". ב-2001 גודל אזור הפארק הורחב ל-2.6 מיליון הקטאר, שהם 18% מהגודל הכולל של טג'יקיסטן, בהוראה של הממשלה הטג'יקית.

אקולוגיה וחיות בר
-----------------

הפארק הלאומי מציג שילוב של אזורים בהם שוררים אקלים ערבתי, מדברי ואלפיני. בפארק חורפים ארוכים וקרים וקיץ קריר, וממוצע משקעים שנתי של 127 מ"מ.

מינים שידוע שחיים בפארק הלאומי כוללים את הדוב החום, נמר השלג, זאבים, כבשי מרקו-פולו (תת-מין של כבש ארגאלי), עז מבריגה, שחפים חומי ראש ואווזים.

סטטוס מורשת עולמית
------------------

ב-2008, הפארק הלאומי הגיש בקשה לאונסק"ו בבקשה להפוך להיות אתר מורשת עולמית. ב-2013, הפארק אושר כאתר מורשת עולמית.

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

* הפארק באתר אונסק"ו (באנגלית)

| Flag of Tajikistan.svgFlag of Tajikistan.svg סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בטג'יקיסטן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סראזם • הפארק הלאומי טג'יק |

 |
**טוניו קרגר** היא נובלה שנכתבה על ידי תומאס מאן מוקדם בשנת 1901 בהיותו כבן 25 שנה. פורסמה לראשונה בשנת 1903.
א' א' קנוף בניו יורק פרסם את המהדורה האמריקאית הראשונה בשנת 1936 בתרגום הלן טרייסי לואר-פוטר.

תמצית העלילה
------------

העלילה עוקבת אחר מהלך חייו של אדם מימי בית הספר שלו לימי בגרותו. הבן של סוחר צפון גרמני ואם "דרומית" (קונסואלו) בעלת כישרונות אמנותיים. טוניו ירש תכונות משני צידי משפחתו.
כילד הוא חווה רגשות מנוגדים של הבורגנים שבסביבתו. הוא חש גם נעלה עליהם בראייתו וגם קנאה בחיוניותם התמה.
קונפליקט זה ממשיך גם לימי בגרותו של טוניו, כאשר נהיה לסופר מפורסם החי בדרום גרמניה. "כדי להיות לאמן" הוא מאמין, "על האדם למות מפני חיי היום-יום". נושאים אלה נפתרים רק בחלקם כאשר טוניו נוסע צפונה לבקר בעיר הולדתו. בעודו שם, טוניו נחשד בטעות כעבריין נמלט, דבר המחזק את חשדו הפנימי כי על האמן להיות יוצא דופן ביחס לחברה המהוגנת.
כפי שאריך הלר – אשר הכיר את תומאס מאן באופן אישי – ציין, כי הנושא של טוניו קרגר הוא של "האמן כגולה מן המציאות", עם טרקוואדו טאסו של גתה (1790) וסאפפו של גרילפרצר (1818) כבני לוויה. ועדיין היה זה אריך הלר אשר, קודם לכן, בנעוריו הוא, אבחן את הנושא הראשי של טוניו קרגר כהתאהבויותיו והסתבכויותיו של לב נלהב, כדי לתת להן ביטוי אינטלקטואלי במונחים אמנותיים.

קשר ליצירות אחרות של תומאס מאן
------------------------------

טוניו קריגר יוצר צמד עם סיפור מפורסם יותר: "מוות בוונציה" (Der Tod in Venedig).
שתי היצירות מתארות את חייו של אמן ומבטאות את עמדותיו של תומאס מאן על האמנות. בסיפור אחד האמן נוסע מדרום לצפון, בשני מצפון לדרום. אחד המסע מסתיים בפיוס קלוש והשני במוות.
אך, כשם ש-ט' ג' רייד ציין:
"ב'מוות בוונציה' תומאס מאן חוזר ממסע ומגיע לאלגוריה ושוב כותב ישירות על אמן-הכתיבה. אבל הישירות אינה של טוניו קרגר. שם הוא הביע בצורה לירית את חוויותיו המיידיות, כשהוא מגבש ומתפייס עם מה שעבר עליו."

החשיבות של היצירה מונחת, ביסודה, באופיה האוטוביוגרפי, ובה במידה בתרומתה, דרך תיאור ידידות מיוחדת (amitié particulière) כתאוריה של האהבה.
בשנת 1964 נעשה סרט על פי הנובלה בבימויו של Rolf Thiele.

ראו גם
------

Júlia da Silva Bruhns אימו של תומאס מאן שימשה השראה לקונסולאו, אימו של טוניו

קישורים חיצוניים
----------------

* טוניו קרגר, באתר OCLC (באנגלית)
* טוניו קרגר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stories of three decades, WorldCat
2. ↑  Erich Heller, The Disinherited Mind: Essays in Modern German Literature and Thought, **(Cambridge, Bowes & Bowes, 1952), p. 167. Cf. id. The Disinherited Mind (Harmondsworth, Penguin Books, 1961), p. 187.**
3. ↑  Erich Heller, Flucht aus dem zwanzigsten Jahrhundert: Eine kulturkritische Skizze (Vienna, Saturn-Verlag, 1938), p. 9.
4. ↑  **T. J. Reed, Thomas Mann: The Uses of Tradition (2nd ed.; , p. 144.**, Oxford, Clarendon Press, ), 1996

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590310305171
* BnF: cb155250470 (data)
* GND: 4065373-0
* VIAF: 309265982
* WorldCat (עם VIAF): 309265982

 |
אוליבר קרומוול, הלורד פרוטקטור של חבר העמים של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד
**לורד פרוטקטור** (באנגלית: **Lord Protector**) היה תוארו של העוצר בממלכת אנגליה, מיום ביטול המלוכה נעשה בפועל שימוש בתואר על ידי שליט הרפובליקה.

במקרה שהמלך הוא קטין היה נהוג למנות עוצר שהחזיק בתואר הלורד פרוטקטור של הממלכה. בהיסטוריה האנגלית היו חמישה עוצרים שנשאו בתואר הלורד פרוטקטור: ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, המפרי, דוכס גלוסטר וריצ'רד, דוכס יורק כיהנו במשרה בזמן שלטונו של הנרי השישי. ריצ'רד, דוכס גלוסטר שימש במשרה בזמן שלטונו של אחיינו אדוארד החמישי, אותו הדיח מהשלטון לאחר מספר חודשים והמליך את עצמו. אדוארד סימור, דוכס סומרסט שימש במשרה בזמן שלטונו של אדוארד השישי, לאחר הדחתו, יורשו ג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד נשא בתואר הלורד נשיא המועצה. 

עם סיום מלחמת האזרחים האנגלית בתבוסת המלוכנים, הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון וביטול המלוכה ב-1649, אנגליה נשלטה על ידי הפרלמנט האנגלי עד 1653. בשנה זאת אוליבר קרומוול פיזר את הפרלמנט והכריז על עצמו כשליט הרפובליקה ונשא בתואר "הלורד פרוטקטור" של חבר העמים של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד. באופן מעשי סמכויותיו היו כשל מלך ואף טקס מינויו למשרה היה זהה כמעט לטקס ההכתרה של מלכי אנגליה. עם מותו ב-1658 ירש אותו בנו ריצ'רד במשרה, אולם הוא חסר את יכולותיו הפוליטיות והצבאיות של אביו והיה חסר בסיס כוח משלו. שלטונו התמוטט לאחר מספר חודשים, וב-1659 הכריז שהוא מוותר על משרתו. כעבור שנה המלוכה הוחזרה וצ'ארלס השני עלה לשלטון. לאחר הרסטורציה הפרלמנט פסק שצ'ארלס השני היה מלך מזמן הוצאתו להורג של אביו ב-1649. במקרה היחיד בו היה צורך בעוצר מאז, בזמן שלטונו של ג'ורג' השלישי, ג'ורג', נסיך וויילס נשא בתואר הנסיך-העוצר.
**נמר אפריקאי** (שם מדעי: **Panthera pardus pardus**) הוא תת-המין הנפוץ ביותר של הנמר המצוי כשמו לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במגוון בתי גידול ולעיתים נדירות אף בצפון אפריקה. הנמר הוא אחד מחמשת הגדולים, בעלי החיים העיקריים הפופולרים לציד באפריקה.

תיאור פיזי
----------

גודלו ומשקלו של הנמר האפריקאי הזכר רב יותר מאלו של הנקבה, אורך גופו בממוצע שני מטרים ומשקל גופו כ-90 ק"ג. גווני פרוותו נעים בין חום אדמומי ועד לצהוב כהה והוא משתנה לפי סביבת מחייתו אך מנומר בנקודות שחורות.

תזונה
-----

תזונתו של הנמר האפריקאי מגוונת וכוללת מינים שונים של טרף בין חיפושיות זבל עד גודל של איילנד ענק, כשהוא ניזון בעיקר מפרסתנים כמו אנטילופות, צעירי זברות וחזיר יבלות, מכרסמים, שפניים, ארנבות, כמה זוחלים ועופות. נמרים כבדים יכולים לטרוף גם צעירי ג'ירף ותאו אפריקני. הנמר לעיתים מתבסס על מספר פרימטים והוא חזק מספיק לטרוף גורילה, מה שקורה במספר מקרים. כמו כן נמרים יטרפו טורפים קטנים יותר כמו תנים, שועלים ואף תניני יאור צעירים מחוץ למים.

הנמר פעיל בעיקר בזריחה והשקיעה או במשך הלילה, ולעיתים גם בשעות היום. הוא צד לבדו ממארב מוסווה, לרוב בין ענפים או שיחים והוא מסוגל לזנק למרחק של 6 מטרים ולגובה של 3 מטרים אחרי טרפו. לרוב הוא הורג את טרפו בכך שהוא תופס את גרונו של הטרף ונושך אותו בעזרת שיניו החדות, כאשר הוא מנצל את עוצמת נשיכתו החזקה. הנמר מקבלים נוזלים משתייה אך גם מהטרף אותו הוא צד. נמרים גם לעיתים אוכלים ירקות וסוקולנטים כדי לקבל נוזלים.

לאחר שנמר הורג את טרפו הוא מעלה אותו במעלה עץ לאכילתו בבטחה, הרחק מחומסנים כמו אריות וצבועים.

תפוצה
-----

תפוצתו של הנמר היא באפריקה שמדרום לסהרה, לרוב בסוואנות וערבות עשב, אך גם בין ההרים, במדבריות מסוימים וביערות גשם טרופיים כמו באגן הקונגו. נמרים יכולים גם להתאים עצמם לסביבות חדשות במהירות, אך יצטרכו מרחב מחייה גדול מספיק ובו מספיק טרף.

גלריה
-----

* 
* נמר בסרנגטינמר בסרנגטי
* נמר בדרום אפריקהנמר בדרום אפריקה
* 
* נמר צעירנמר צעיר
* 
* נמר בדרום אפריקהנמר בדרום אפריקה
* נמר בטנזניהנמר בטנזניה
* נמר בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.נמר בפארק הלאומי קרוגר בדרום אפריקה.
* 
* נמר אוכל אימפלהנמר אוכל אימפלה
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמר אפריקאי** בוויקישיתוף
* נמר אפריקאי, באתר ITIS (באנגלית)
* נמר אפריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נמר אפריקאי, באתר GBIF (באנגלית)
* נמר אפריקאי, באתר הספארי (באנגלית)
**אנה הול** (באנגלית: **Anna Hall**; נולדה ב-23 במרץ 2001) היא אתלטית אמריקאית, זוכת מדליית כסף באליפות העולם (בודפשט 2023) בקרב שבע ומדליית ארד באליפות העולם (יוג'ין 2022).

ביוגרפיה
--------

### 2022

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, שבארצות הברית ביולי 2022 זכתה הול במדליית ארד בקרב שבע בשיא אישי חדש של 6,755 נקודות, אחרי נפיסטו ת'יאם מבלגיה (6,947 נקודות) ואנוק פטר מהולנד (6,867 נקודות).

### 2023

בפברואר 2023 זכתה באליפות ארצות הברית באולם בקרב חמש בשיא צפון אמריקה של 5004 נקודות, תוצאה המדרגת אותה רביעית בכל הזמנים. במאי 2023 זכתה במקום הראשון בתחרות בגוציס, בה קבעה שיא אישי בקרב שבע של 6,988 נקודות, תוצאה המדרגת אותה חמישית בכל הזמנים.
באוגוסט באותה השנה זכתה במדלית הכסף באליפות העולם בבודפשט, רק 20 נקודות אחרי קתרינה ג'ונסון-תומפסון.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר משוכות: 12.75 שניות (2023)
* ריצת 400 מטר משוכות: 54.42 שניות (2023)
* קפיצה לגובה: 1.92 מטר (2023)
* הדיפת כדור ברזל: 14.03 מטר (2023)
* ריצת 200 מטר: 22.88 שניות (2023)
* קפיצה לרוחק: 6.54 (2023)
* הטלת כידון: 45.75 מטר (2022)
* ריצת 800 מטר: 2:02.97 דקות (2023)
* קרב שבע: 6,988 נקודות (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה הול** בוויקישיתוף

* אנה הול, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14713272

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחלקי היממה. אם התכוונתם לזמן בהלכה, ראו חצות (הלכה).
שעון דיגיטלי המראה את שעת חצות הלילה – 24:00
**חצות הלילה** (בלשון הדיבור: **חצות**) היא נקודת הזמן ביממה המסמנת את חילופי הימים.

לפי מרבית לוחות השנה, חצות הלילה היא נקודת הזמן של המעבר בין יום אחד למשנהו והרגע שבו משתנה התאריך (בשונה מהתאריך העברי שמתחלף עם צאת הכוכבים).

זמן חצות הלילה הסולארי, כשהשמש קרובה ביותר לנקודת הנאדיר והלילה נמצא במרחק שווה משעת השקיעה לזריחה, הוא ניגודו של זמן הצוהריים הסולארי. עקב הנהגתם של אזורי זמן ההופכים את הזמן לזהה על פני מגוון מרידיאנים, רק לעיתים נדירות זמן חצות הלילה הסולארי חופף עם השעה 0:00 בשעון. זמן חצות הלילה הסולארי אינו תלוי באזור זמן, אלא בקוי אורך ובעונות השנה.

בתקופה הרומית סימנה חצות הלילה את נקודת האמצע בקטע הזמן שבין השקיעה לזריחה, קטע המתארך ומתקצר בהתאם לעונות השנה.

תחילתו וסיומו של יום
--------------------

חצות הלילה מסמנת את ההתחלה ואת הסוף של כל יום בשעון ברחבי העולם. זוהי הנקודה המפרידה בין יום אחד למשנהו.

בשעון בן 24 שעות "00:00" ו־"00:00:00" מתייחסים לחצות הלילה בתחילתו של תאריך נתון. תקן ISO 8601 מאפשר שימוש ב־24:00 בהצביעו על חצות הלילה, ו־12:00 לצהרי היום.

בשעון בן 12 שעות, ניתן להתייחס ל־12 בצוהריים לציון חצות היום, ו־12 בלילה לציון חצות הלילה. הסימון המקובל בשעון דיגיטלי כזה, באותיות am (בלטינית: **a**nte **m**eridiem שפירושו "לפני הצוהריים") ו־pm (בלטינית: **p**ost **m**eridiem שפירושו "אחרי הצוהריים"), יוצר אי בהירות בשעה 12, שבה בדיוק מתחלף הסימון מ־am ל־pm (בצוהריים) או להפך (בחצות הלילה).

בתרבות
------

בחצי הכדור הצפוני, ל"חצות הלילה" יש קשר גאוגרפי עתיק עם הצפון (כמו שיש לצוהריים עם הדרום). פולנית מודרנית ואוקראינית משמרות את הקשר עם מילותיהם המשמשות עבור חצות הלילה ("północ", "північ" – פשוטו כמשמעו "בחצי הלילה"), שפירושן הנוסף הוא צפון.

חצות הלילה בסידני, אוסטרליה – חגיגת המעבר לשנת 2007 במפגן זיקוקים
ליל סילבסטר, שבו מתחלפת השנה בלוח הגרגוריאני נחגג במסיבות ששיאן בחצות הלילה, עם התחלפות השנה, ונחתם בנשיקה. כיכר טיימס בניו יורק, קנתה לעצמה שם ברחבי העולם כאחת מזירות המסיבה הראשיות. בין הבניינים בכיכר נתלה כל שנה כדור ענק היורד אל החוגגים בחצות הלילה. מסיבות נוספות נערכות במקומות ציבוריים נוספים ברחבי העולם כמו גם במועדונים ובבתים פרטיים. מנהג נפוץ נוסף הוא יריית זיקוקים במרכזי הערים הגדולות.

בסיפור העם הנודע "סינדרלה", פיה עוזרת לסינדרלה להגיע לנשף בעזרת קסם: את בגדי המשרתת הבלויים של סינדרלה היא הופכת לשמלת נשף מרהיבה, את נעליה המרופטות – לנעלי זכוכית, וקליפת דלעת הופכת לכרכרה מהודרת. הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות הלילה, לאחר ששעון המטוטלת ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והחפצים יחזרו לצורתם המקורית.

ראו גם
------

* ראש השנה האזרחית
* רמת חצות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חצות** בוויקישיתוף

| חלקי היממה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שחר • דמדומי בוקר • זריחה • בוקר • צהריים • אחרי הצהריים • שקיעה • דמדומי ערב • ערב • לילה • חצות הלילה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4702366-1

 |
קסטוריוםבונה קנדי
**קסטוריום** (Castoreum) היא הפרשה נוזלית שומנית בצבע חום כהה שמדיפה ריח עז ומופקת בבלוטה של הבונה הקנדי (Castor canadensis) והבונה האירופי (Castor fiber), הממוקמת באזור פי הטבעת של החיה. ההפרשה משמשת את הבונה לצורך טיפוח פרוותו וכן לצורך סימון טריטוריה.

כיום השימוש בנוזל נפוץ בעיקר בתעשיית הבשמים ולעיתים רחוקות בתעשיית המזון כחומר טעם טבעי. עד למאה ה-18 החומר היה נפוץ גם כתרופת פלא לטיפול במחלות שונות בהם כאבי ראש, חום, והיסטריה.

שימושים
-------

הבושם "Shalimar" מופק בין היתר באמצעות קסטוריום
### בשמים

לאחר שחולץ מהבלוטה קסטוריום משמש בין היתר לצורך הפקת בשמים. חלק מהבשמים הפופולריים ביותר שמשתמשים בחומר זה כוללים את הבשמים – Emeraude, Chanel Antaeus, Cuir de Russie, Magie Noire, Lancôme Caractère, Hechter Madame, Givenchy III ו-Shalimar.

### שימושים בתעשיית המזון

מנהל המזון והתרופות האמריקני אישר להשתמש בחומר במזונות כאשר הוא מסווג בתור "חומרי טעם טבעיים". הקסטוריום משמש בעיקר לצורך הפקת הטעמים וניל, פטל ותות שדה במאכלים שונים. לפי נתונים על תעשיית המזון בארצות הברית, השימוש בקסטוריום כחומר טעם מועט מאוד.

בסקנדינביה נעשה שימוש בקסטוריום כחומר טעם במשקה המכונה באוורהויט (Bäverhojt).‏

### שימושים עתיקים

על אף שהשימוש בקסטוריום ברפואה המודרנית נדיר יחסית, עד למאה ה-18 החומר היה נפוץ כתרופת פלא לטיפול במחלות שונות בהן כאבי ראש, חום, והיסטריה. הרומאים האמינו כי האדים שנוצרים כתוצאה משריפת קסטוריום מסייעים לגרום להפלות. הרופא השווייצרי פאראצלסוס סבר שניתן להשתמש בחומר לצורך טיפול באפילפסיה. כוורנים בימי הביניים נהגו גם להשתמש בחומר לצורך הגברת ייצור הדבש.

### שימושים אחרים

קסטוריום משמש גם לצורך הוספת טעם וריח ייחודיים לסיגריות.

ראו גם
------

* כנימת קוכיניאל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסטוריום** בוויקישיתוף
* קסטוריום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Safety Assessment of Castoreum Extract as a Food Ingredient
2. 1 2  CRC Handbook of Food Additives - Thomas E. Furia - Google Boeken
3. ↑  Castoreum, Center for Science in the Public Interest, January 29 2022
4. ↑  Burdock, George A. Fenaroli's handbook of flavor ingredients, Sixth edition. CRC Press, 2010. p. 273-5
5. ↑  J and Nordic award Wining Products For Premium Restarangs and Bars
6. ↑  The Beaver: Its Life and Impact - Dietland Muller-Schwarze - Google Boeken
7. ↑  Mummy or Mumia
8. ↑  What's Inside: For a Refreshing Hint of Tear Gas, Light Up a Cigarette
**רטרוטרנספוזונים** (מכונים גם **רטרופוזונים**), הם גורמים גנטיים שמעתיקים את עצמם ל־RNA ובאמצעות רוורס טרנסקריפטאז, חזרה ל־DNA. לרבים מהרטרוטרנספוזונים יש אזורי חזרות ארוכות בקצותיהם (LTRs=Long Terminal Repeats). אזורים שיכולים לכלול למעלה מ־1000 חזרות כל אחד. כמו טרנספוזון, הם יוצרים חזרות ישירות באתר החדירה שלהם לגנום, חזרות שניתן להשתמש בהן כדי לזהות אותם. משערים ש־40% מהגנום האנושי כולל רטרוטרנספוזונים. רוב הרטרוטרנספוזונים בתאים אנושיים אינם פעילים עקב צבירת מוטציות רבות, ורובם מצויים באינטרונים. 

מספר וירוסים, דוגמת HIV ו־HTLV-1, מתנהגים כמו רטרוטרנספוזונים ומכילים רוורס טרנסקריפטאז וגם אינטגראז, שהוא המקבילה הנגיפית של טרנספוזאז.

פסאודוגנים, (נקראים גם LINE = Long Interspersed Elements), הם מקטעי DNA ארוכים שמייצגים מולקולות RNA שעברו תעתוק לאחור (באמצעות רוורס טרנסקריפטאז) לאחר ששועתקו על ידי RNA פולימראז II ל־mRNA. הפסאודוגנים אינם מכילים אקסונים אולם יכולים לקודד לרוורס טרנסקריפטאז או אינטגראז, עובדה שמאפשרת להם להעתיק את עצמם כמו גם גנים נוספים. 

מכיוון שהפסאודוגנים נעים על ידי העתקת עצמם (בניגוד לטרנספוזונים שרק נעים ממקום למקום בגנום), הם מגדילים את הגנום. הגנום האנושי מכיל, לדוגמה, 500,000 פסאודוגנים, שהם בערך 16% של הגנום. הפסאודוגנים משמשים לזיהוי טביעת אצבעות גנטית (genetic finger printing).

מקטעי DNA קצרים שמכונים: SINES (short interspersed elements מפוזרים אף הם בגנום. 
הם מייצגים מולקולות RNA קצרות ששועתקו על ידי RNA פולימראז III במקור כדי ליצור tRNA (המולקולה שאחראית על תרגום RNA לחלבונים), rRNA (מרכיב מבני של הריבוזום) ומקטעי RNA גרעיניים אחרים. ה־SINEs הנפוצים ביותר מכונים אלמנטים מסוג Alu, מקטעים שאורכם 300 זוגות בסיסים, שאינם מכילים רצף מקודד, וניתן לזהותם על ידי אנזים ההגבלה AluI (מכאן השם). 
מעריכים שישנם כמיליון עותקים בגנום ולפיכך הם מהוים 11% מהגנום האנושי. 

רצפי ה־LINE־ים וה־SINE־ים מכונים DNA אנוכי, והיוו חלק ממה שכונה בעבר DNA זבל (junk DNA), מפני שלא ברור מהו תפקידם הביולוגי.
מעריכים כי הכנסת רצפים חוזרניים אלו לגנום העניקה יתרון סלקטיבי כלשהו לאורגניזמים הנושאים אותם, הואיל ואחרת הם היו נעלמים במהלך האבולוציה, בהתאם לעקרון הברירה הטבעית. במחקרים שנערכו לאחרונה מוצאים לרטרוטרנספוזונים, כגון Alu, תפקידים בבקרת ביטוי גנים. כמו כן, ישנן הערכות שאבולוציה של אזורי בקרה קושרי חלבון בגנום, כגון פרומוטורים החלה עם הכנסת מוטציות לרצפים חוזרניים, עקב יכולת חלק מהרצפים הללו לגייס חלבונים האחראיים לביטויים ולהעתקתם ממקום למקום ברחבי הגנום.

ראו גם
------

* RNAi
* טרנספוזון
* LTR retrotransposon

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רטרוטרנספוזון** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רטרופוזון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רטרוטרנספוזון** |
הרב **יצחק פרידמן** (ה'תר"ס, 1900 לערך – ט' באלול ה'תשכ"ח, 2 בספטמבר 1968) היה האדמו"ר האחרון בשושלת הוסיאטין.

תולדות חייו
-----------

נולד בהוסיאטין שבאוקראינה לרבי יעקב פרידמן, לימים האדמו"ר השלישי מחסידות הוסיאטין, בנו של ר' יצחק פרידמן מבוהוש, וחתנו של ר' ישראל פרידמן מהוסיאטין האדמו"ר השני מהוסיאטין, שהיה נכדו של ר' ישראל מרוז'ין. מצד סבתו (אם אביו) היה צאצא של ר' מנחם מנדל הגר מקוסוב, ר' משה לייב מסאסוב ואדמו"רים נוספים. מצד אמו היה צאצא של השרף ממוגלניצא, המגיד מקוז'ניץ ועוד. נקרא בשם "יצחק" על שם סבו מצד האב, מייסד חסידות בוהוש, שנפטר 4 שנים לפני לידתו.

חסידיו מספרים כי עוד מילדותו שקד על לימוד התורה. כל חייו חי ופעל בסמיכות אל סבו ואביו האדמו"רים מהוסיאטין.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והקרבות בגליציה עבר עם אביו וסבו לעיר באד הומבורג הסמוכה לפרנקפורט, ולאחר מכן לווינה. גם לאחר המלחמה נותר יחד עימם בווינה.

בטבת תרצ"ז (1937) עלה לארץ ישראל עם אביו וסבו, והתגורר בתל אביב ברחוב ביאליק 19, שם היו גם בית הכנסת ובית מדרשו של סבו ולאחר מכן של אביו.

בי"ח בחשוון תשי"ז נפטר אביו ובצוואתו לא מינה אדמו"ר ממשיך. ר' יצחק סירב להפצרות החסידים לכהן כאדמו"ר ועל כן אמו החלה לקבל את החסידים ולשמש מעין אדמו"ר. לאחר פטירתה בי"ג בכסלו תשי"ט נענה לבקשות החסידים והחל לכהן כאדמו"ר הרביעי והאחרון לחסידות הוסיאטין.

ר' יצחק היה צנוע בהליכותיו, ובשל היותו רווק גם לא חבש את השטריימל הרוז'ינאי הידוע לראשו.

ר' יצחק לא נישא מעולם, ולאחר פטירתו חדלה להתקיים שושלת אדמו"רי הוסיאטין.

ר' יצחק נפטר בט' באלול תשכ"ח (1968) ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה בסמוך לקבר אביו וסבו.

לאחר פטירתו ניהל את החסידים אחיינו, ר' מרדכי באומינגר שהיה מתוועד עימם בימי היארצייט של אבותיו ונושא שיחות משלו.

כתביו
-----

תורותיו של ר' יצחק כונסו על ידי חסידיו לספר **שיח יצחק** שמכיל (דרשות) לימי היארצייט של אבותיו וחגים, שנשא מתקופת עלייתו לכהן כאדמו"ר (החל מחנוכה תשי"ט, בחודש הראשון לעלייתו לכהן כאדמו"ר) ועד פטירתו. מנהג אדמור"י בית הוסיאטין היה שלא לומר דברי תורה בפומבי, ור' יצחק המשיך את מסורת אביו שחידש אמירת דברי תורה בימי הילולה של אבות השושלת, כתיווך בין מסורת בית הוסיאטין שלא לומר בכלל לבין מסורת בית בוהוש מצד אביו שם נהגו לומר דברי תורה כל שבת.

התורות מבוססות על מחברות שבהן רשם ר' יצחק את דבריו, בתוספת עריכה מעטה.

הספר יצא בשתי מהדורות, האחרונה שבהם משנת תשפ"ב (2022).

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **"אנציקלופדיה לחסידות - אישים"** כרכים א-ג, הוצאת מוסד הרב קוק, 1986, 2000, 2004.
* **במלכות הקדושה** - הרב יהודה ברנדס, הוצאת תבונות, אלון שבות, תשס"ו (2006).
* **אמרו צדיק** - הרב מאיר צבי גרוזמן, רמת גן, תשס"ו (2006).
* הרב מאיר צבי גרוזמן (עורך), **"ראיתי צדיק"**, תשע"ו (2016).

| שושלת אדמו"רי הוסיאטין |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מרדכי שרגא פרידמן • ישראל פרידמן • יעקב פרידמן • יצחק פרידמן |

 |
**מרטין ברנדנבורג** (בגרמנית: **Martin Brandenburg**‏; 8 במאי 1870 – 19 בפברואר 1919) היה צייר, שרטט ואמן גרפי אימפרסיוניסטי גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי. ידוע בעיקר בנופיו המלאים בדמויות פנטסטיות.

קורות חיים
----------

בשנים 1889 עד 1892 הוא למד באקדמיה הפרוסית לאמנות, בין השנים 1894 עד 1895 למד בפריז. לראשונה הוא הגיע לתודעת הציבור באמצעות תערוכה שהתקיימה בסלון פריץ גורליט בברלין.

בשנת 1897 הוא הצטרף לחברת אמנים מקומית, ובשנה שלאחר מכן היה חבר בזצסיון בברלין. הוא היה חבר טוב של הצייר הריאליסטי, הנס בלושק. בשנת 2017 הציג מוזיאון ברהאן תערוכה משותפת ליצירותיהם.

בשנים 1908 עד 1918 הוא היה ראש הסטודיו ללימוד לציור ופיסול, בבית ספר לאמנות לנשים צעירות, הידוע גם בשם "בית הספר לווין-פונקה". בין תלמידיו הידועים ביותר היו מעצבת הטקסטיל אנני אלברס והציירת אירמה שטרן. בשנת 1906 הוא היה אחד האמנים שנבחרו על ידי חברת השוקולד שטולוורק ליצור פרסום מסחרי חדש למוצריהם. הוא הפיק עיצובים עבור אלבומי האספנים שלהם מספר 9 ו-10.

הוא היה גם חבר בהתאחדות האמנים הגרמנית (Deutscher Künstlerbund) והציג איתם בתערוכה בברלין בשנת 1914.

מעת לעת הושוו עבודותיו לאלו של מקס בקמן.

גלריה
-----

* חדשות חדשות
* נוף טבעי נוף טבעי
* יער פרא יער פרא
* ריקוד הפיות ריקוד הפיות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין ברנדנבורג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Martin Brandenburg in The Artist, vols.31-32 @ Google Books
2. ↑  Brandenburg, Martin
3. ↑  Martin Brandenburg and Hans Baluschek – A friendship of two artists | Bröhan-Museum, web.archive.org, ‏2019-04-26
4. ↑  Anni Albers, belovedlinens.net

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116399538
* RKD: 12038
* VIAF: 35207374
* WorldCat: viaf-35207374

 |
**טרסקה טורס** (בצרפתית **Tereska Torrès**,‏ 3 בספטמבר 1920 – 20 בספטמבר 2012) הייתה סופרת צרפתייה-אמריקאית ממוצא יהודי-פולני.

ביוגרפיה
--------

טורס נולדה בפריז, בתם היחידה של הפסל מרק שוורץ ואשתו גיניה. בני הזוג התנצרו, ובתם גדלה כקתולית אך נדרשה להסתיר זאת מסביה וקרובי משפחתם בפולין. בגיל 9 החלה לכתוב יומן. בגיל 17 החלה לכתוב את הרומן הראשון שלה. בתחילת מלחמת העולם השנייה התנדב אביה לצבא הפולני הגולה, ועם נפילת צרפת פונה לבריטניה. טורס ואמה ברחו לדרום צרפת, משם לפורטוגל, באמצעות ויזה שהוענקה על ידי הקונסול ארישטידש דה סוזה מנדש, ומשם לבריטניה.

בלונדון התנדבה לכוחות צרפת החופשית, ובמאי 1944 נשאה לז'ורז', בנו של עורך הדין אנרי טורס. אמו של ז'ורז', ז'אן, נשאה ב-1943 ללאון בלום, ראש ממשלת צרפת לשעבר, בעת שהיה עציר בבוכנוואלד. באוקטובר 1944, כאשר טורס הייתה בחודש החמישי להריונה, נהרג ז'ורז' בקרב בחבל לורן שבצרפת. בתם, דומיניק טורס, היא עיתונאית.

ב-1946 שהתה טורס לראשונה בארץ ישראל, כנערת תסריט בצילומי הסרט **בית אבי** של הסופר האמריקאי מאיר לוין. בהמשך השתתפה בהפקת סרטו של לוין **הבלתי חוקיים** (או **הבלתי לגאליים**), ושיחקה בו בתפקיד הראשי, שרה וילנר. הסרט צולם בנתיבי ההעפלה מאירופה, והוא משלב עלילה בדיונית, שבמרכזה זוג מעפילים, בצילומים תיעודיים. ארבעה מאנשי הצוות – לוין, טורס, השחקן יענקל מיכאלוביץ (לימים יצחק מיכאלי) והצלם ברטראן הס – הפליגו בדצמבר 1947 באוניית המעפילים "לא תפחידונו". הם השתלבו בין המעפילים, ונעצרו לימים ספורים אחרי שהאונייה נתפסה בידי הבריטים.

ב-1948 נשאה טורס ללוין, שהיה מבוגר ממנה ב-15 שנה, וחיזר אחריה עוד לפני נישואיה הראשונים. בני הזוג חיו לסירוגין בצרפת, בישראל ובארצות הברית. לשניים נולדו שני בנים: המשורר והמתרגם גבריאל לוין, והצלם מיכאל לוין. אחרי מותו של לוין ב-1981, חזרה טורס לפריז. במהלך שנות ה-80 השתתפה בפעילות להעלאת יהודי אתיופיה לישראל. היא נפטרה ב-2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרסקה טורס** בוויקישיתוף
* 

* טרסקה טורס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הבלתי חוקיים" - סרט תעודתי על ההעפלה לארץ ישראל, דבר, 9 ביוני 1950
* יוסף שריק, אכסודוס מס' 1, דבר, 3 ביוני 1960, על הסרט **הבלתי חוקיים**
* יוסף שריק, ריבוע מוזר, דבר, 13 בינואר 1961
* יהודיה, קתולית, פולניה וגם צרפתיה וישראלית, מעריב, 12 בפברואר 1971
* נירית אנדרמן, מסתננים, גרסת הבמאי: על הסרט "הבלתי לגאלים", באתר הארץ, 18 בינואר 2012
* גבי לוין, אשה של שלושה זמנים, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2012
* Margalit Fox, Tereska Torrès, 92, Writer of Lesbian Fiction, Dies, באתר הניו יורק טיימס, 24 בספטמבר 2012
* טרסקה טורס, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  משפחת פינקוס-שוורץ באתר sousamendesfoundation.org
2. ↑  סרט העפלה נגנב באורח מסתורי בחיפה, המשקיף, 26 בדצמבר 1947  
מחשש עינא-בישא, משמר, 30 בדצמבר 1947

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269051905171
* BIBSYS: 1000495
* BNE: XX1455168
* BnF: cb11926845w (data)
* CiNii: DA09246134
* GND: 123767938
* ISNI: 0000 0003 6850 3918
* LCCN: n50050084
* NDL: 00526809
* NLK: KAC201771000
* NLP: A17405373
* NTA: 133362116
* RERO: 02-A003906450
* SUDOC: 052547205
* VIAF: 102142050
* WorldCat: lccn-n50050084

 |
**פרדוקס הסבא** הוא פרדוקס של מסע בזמן האומר "אתה נוסע לאחור בזמן והורג את סבך לפני שזה פגש את סבתך. בכך מנעת את לידתו של אחד מהוריך, ובהכרח גם את לידתך, אם כן - כיצד יכולת להרוג את סבך?".

היסטוריה
--------

הפרדוקס הופיע מספר פעמים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. הוא מופיע למשל בסיפור קצר של צ'ארלס קלוקי שהתפרסם בשנת 1929. הפרדוקס מופיע גם בסיפור נתן שכנר שפורסם בדצמבר 1933.

הפרדוקס הופיע בשנות ה-40 בסיפור של סופר והעיתונאי הצרפתי רנה בארז'אבל "Le Voyageur Imprudent" (בתרגום חופשי: הנוסע הפזיז). 

מאז, השימוש בפרדוקס בקרב יוצרי המדע הבדיוני נעשה נפוץ מאוד בספרות ובסרטים, בווריאציות שונות. כאשר אולי הדוגמה המפורסמת מכולן היא טרילוגיית הסרטים "בחזרה לעתיד", בה מועלית השאלה - האם ניתן כלל לשנות את העבר? מוטיב אשר חוזר ונשנה בהרבה מהיצירות שעוסקות בנושא.

הפתרון המקובל לפרדוקס הוא שלילה של האפשרות למסע אחורה בזמן.

הפתרון של עולמות מקבילים
------------------------

אחד הפתרונות לפרדוקס זה נעוץ בתפיסת יקומים מקבילים.
אם אתה חוזר אחורה בזמן והורג את סבך, אתה עושה את זה ביקום מקביל בלי שהתוצאה תשפיע עליך. בכל מקרה קיומך לא נמחק מהיקום המקורי שלך.
הסיפור הקצר של אלפרד בסטר "האיש שהרג את מוחמד" משתמש בהנחת היסוד הזאת. 
לפי פירוש העולמות המרובים של תורת הקוונטים בכל נקודת זמן במהלך ההיסטוריה רצף המרחב-זמן מתפצל וכך מתקיימים אינסוף עולמות מקבילים. על פי פירוש זה, אם הרגת את סבך שאמור להיות המסובב שיביא אותך לעולם, ופגעת במהלך ההיסטוריה, בעצם אתה נכנס למרחב-זמן חדש שבו סבך מת ואי לכך אתה לא נולדת.

פתרון הפעולה המוגבלת
--------------------

פתרון אחר נעוץ בטענה שלו היית נוסע אחורה בזמן חוקי הטבע פשוט ימנעו מעצמם לעשות כל דבר שיימנע כתוצאה מהמסע בזמן לקרות. תאוריה זו מביאה לחשש לגבי דטרמיניזם - אי-קיום רצון חופשי. במודל כזה רצון חופשי הוא בגדר אשליה. תאוריה זו אף טוענת כי סיבתיות צריכה להיות קבועה, כלומר ששום דבר לא יכול להיווצר מהיעדר סיבה. בעוד יש תאוריות שנאחזות בטענה שאירועים יכולים להישאר קבועים גם אם הסיבה הראשונית כפועל יוצא חוסלה. יש גם אפשרות שפעולות יזומות במסגרת מסעות בזמן ייושמו אבל לא די בהצלחה כדי שתוצאתן תימחק.

לקריאה נוספת
------------

* מריוס כהן, פרדוקסים של מסע בזמן, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, פורסם לראשונה בגליליאו גיליון מספר 67, מרץ 2004.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Charles Cloukey, Paradox, Amazing Stories Quarterly, Summer 1929, page 392
2. ↑  Ancestral Voices
**אַבּוּלְיָה** (לפי מונחי האקדמיה ללשון העברית: **רִפְיוֹן הָרָצוֹן**; בלועזית: **Abulia** או **Aboulia**; ביוונית: **αβουλία** – אי רצון), הוא מונח המתאר מצב נוירופסיכיאטרי פתולוגי של שיתוק כוח הרצון, איבוד המוטיבציה ואיבוד היכולת ליזום פעולות מונחות מטרה, לקבוע מטרות ולהחליט החלטות. המונח היפרבוליה (Hyperbulia) מציין את המצב ההפוך של אבוליה.

מבחינה פילוסופית ישנו הבדל גדול בין תרגום המונח ל"רפיון הרצון" לבין תרגומו ל"אי רצון". רפיון הרצון הוא מצב מוכר ברפואה במקרים של הפרעות פסיכולוגיות כגון דיכאון סכיזופרניה דמנציה ועוד, שבהם נחלש כח הרצון. היעלמות מוחלטת של כח רצון היא רעיון מופשט שלמעשה לא יכול להיות קיים אצל בן אנוש בצורה מוחלטת. אי רצון מוחלט פירושו היעלמות החוויה והזהות, וגם אם נראה שהוא יכול להתקיים לרגעים מסוימים מצב תמידי שלו לא אפשרי. ישנה היחלשות בכוח הרצון או עיוותים שלו אך לא יתקיים מצב של חוסר רצון מוחלט.

לאיבוד הרצון והתשוקה קיים גם היבט חיובי בהשקפות שונות בבודהיזם ודתות קרובות, המוזכרת כדרך המביאה את האדם למצב של נירוונה.

היסטוריה של המונח
-----------------

המונח הופיע לראשונה בספרות הפסיכיאטרית ב-1847 לערך, אז הוגדר כ"היעדר של רצון, סוג של אי-שפיות, שבו התסמין הוא דומיננטי". הפסיכולוג הצרפתי תאודול ריבו תיאר מצב זה במחצית השנייה של המאה ה-19, כ"מחלה טהורה של רצון, בהּ היכולת של הפרט לעשות מעשה – בוטלה, והוא או היא צומצמו לפרט של 'שכל טהור'". נוירופסיכולוגים רבים באותה תקופה הסכימו על הרעיון של אבוליה, אך הייתה מחלוקת לגבי השאלה אם הפרעה זו נגרמת בשל ליקוי בקוגניציה, כתוצאה של תפקוד לקוי במערכת ספציפית בתוך המוח האחראית על המוטיבציה. בתחילת המאה העשרים היו שהשתמשו במונח זה בהקשר משפחתי, כגון בטענות של הורים כלפי ילדיהם הבוגרים או הסטודנטים באשר ל"אבוליה" שלהם. למרות זאת, המונח הנוירופסיכיאטרי של הפרעות הרצון לא היה בשימוש רב בתקופה זו, ועד סוף מלחמת העולם הראשונה הוא לא הופיע בסיווגים פסיכיאטרים.

לפי ספר הלימוד הנוירופסיכאטרי האמריקני, החל שימוש מחודש במונח זה בסוף המאה ה-20. ב-1984 השתמש בו אחד מחלוצי הנוירולוגיה, צ'ארלס מילר פישר (אנ'), כתיאור לבעיות של ספונטניות (רצון חופשי) כתוצאה מבעיות מוחיות; הוא הדגים זאת במקרה הקיצוני של אילמות אקינטית (אנ') (Akinetic mutism – אילמות של חוסר תנועה).

ראו גם
------

* אבוליציה
* אדישות
* דיכאון
* מוטיבציה

לקריאה נוספת
------------

* C. Edward Coffey ,Thomas W. McAllister ,Jonathan M. Silver, **Guide to Neuropsychiatric Therapeutics**, USA 2007, 2 page
* אוליבר סאקס, **יקיצות** (מילון מונחים בסופו), הוצאת זמורה ביתן, 1987, עמ' 279.
* Stuart C. Yudofsky ,Robert E. Hales, **The American Psychiatric Publishing Textbook of Neuropsychiatry** (הוצאה חמישית) American Psychiatric Publishing 2008, page 164
* Marit, R. S. & Wilkosz, P. A. (2005). Disorders of diminished motivation. [Article]. Journal of Head Trauma Rehabilitation, 20(4), 377-388

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי ארתור ס. ריבר בלקסיקון למונחי הפסיכולוגיה, ח"ב עמ' 2: "המונח מיוחד למקרים פתולוגיים **באמת**".
2. ↑  אם כי שם מדובר על הליכה בדרך כזו מתוך בחירה
3. 1 2 3  תרגום מילולי-חופשי מתוך C. Edward Coffey ,Thomas W. McAllister ,Jonathan M. Silver, **Guide to Neuropsychiatric Therapeutics**, USA 2007, 2 page
4. ↑  Stuart C. Yudofsky,Robert E. Hales, The American Psychiatric Publishing Textbook of Neuropsychiatry (5th ed.) American Psychiatric Publishing 2008, page 164
**ברנהרד קלודט** (בגרמנית: **Bernhard Klodt**;‏ 26 באוקטובר 1926 – 23 במאי 1996) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ. זכה עם גרמניה המערבית במונדיאל 1954.

ביוגרפיה
--------

קלודט נולד ב-26 באוקטובר 1926 בגלזנקירכן שבגרמניה. אחיו, האנס קלודט, היה כדורגלן ששיחק בעמדת השוער. במשך קריירת הקבוצות הוא שיחק בעיקר בשאלקה 04 וגם לזמן קצר ב-TSV הורסט-אמשר. הופעת הבכורה הרשמית שלו עם שאלקה 04 הייתה ב-17 בינואר 1943 כשהוא בן 16, בה כבש בניצחון 2–6 על ווסטפליה הרן. למשך כל הקדנציה השנייה שלו במועדון הם שיחקו בליגה המערבית הבכירה בגרמניה. קלודט כבש בליגה זו 129 שערים ב-330 הופעות, ואף זכה בעונת 1957/58 לעלות עם שאלקה 04 לליגה הגרמנית בניסיון לזכות בה לאחר וסיימו במקום הראשון. בגמר הליגה הגרמנית קלודט כבש צמד בניצחון 0–3 על המבורג וגם סיים כמלך שערי הטורניר עם 5 שערים. כשהוא בן 36 ערך את הופעת הפרישה שלו עם פתיחת הבונדסליגה בשנת 1963, והוא זכה לכבוש את שער הניצחון במשחק ב-0–1 נגד בולגריה.

במדי נבחרת גרמניה המערבית קלודט ערך 19 הופעות וכבש 3 שערים. הוא לקח חלק בזכייתה במונדיאל 1954, בו שיחק תחילה על חשבון הלמוט ראן. בשני משחקי שלב הבתים נגד טורקיה היה שותף וכבש גם בראשון מביניהם בניצחון 1–4. מאמן הנבחרת, זפ הרברגר, החליט להכניס במשחק נגד יוגוסלביה ברבע הגמר את ראן על פניו ודבר זה התקבל לא טוב מצד העיתונות. אך משום שראן כבש באותו משחק הוא תפס את מקומו של קלודט עד סיום הטורניר. במונדיאל 1958 גם שיחק והגרמנים סיימו במקום הרביעי. קלודט ערך את הופעתו האחרונה במדיה ב-20 במאי 1959 נגד פולין בהמבורג.

לאחר שפרש מכדורגל הוא אימן בין היתר את קבוצת הנוער של שאלקה 04. לאחר שסבל מהתקף לב ושבץ מוחי בשנת 1990 הצד הימני של גופו היה משותק. קלודט נפטר ב-23 במאי 1996 בגרמיש-פרטנקירכן שבגרמניה בגיל 69.

תארים
-----

שאלקה 04
* אליפות גרמניה: 1958

נבחרת גרמניה המערבית
* גביע העולם: 1954
* מקום רביעי בגביע העולם: 1958

אישיים
* מלך השערים בליגה הגרמנית: 1958

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu


| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1954 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 טורק • 
2 לאבנד • 
3 קולמאייר • 
4 באואר • 
5 ארהרדט • 
6 אקל • 
7 פוסיפאל • 
8 מאי • 
9 מבוס • 
10 ליבריך • 
11 מצנר • 
12 ראן •
13 מורלוק • 
14 קלודט •
15 א.ואלטר •
16 פ.ואלטר •
17 הרמן •
18 ביזניגר •
19 פפאף •
20 שפר •
21 קובש •
22 קוויאטקובסקי •
מאמן: הרברגר | מערב גרמניהמערב גרמניה |

| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1958 (מקום רביעי)** |
| --- |
| 1 הרקנראט • 
2 ארהרדט • 
3 יוסקוביאק • 
4 אקל • 
5 ווברס • 
6 שימניאק • 
7 שטולנוורק • 
8 ראן • 
9 ואלטר • 
10 שמידט • 
11 שפר • 
12 זלר •
13 קלודט • 
14 צ'יסלארצ'יק •
15 קלבסה •
16 שטורם •
17 שנלינגר •
18 הופמן •
19 פטרס •
20 נובר •
21 זאוויצקי •
22 קוויאטקובסקי •
מאמן: הרברגר | מערב גרמניהמערב גרמניה |
**מקסימיליאן ג'יימס ארונס** (באנגלית: **Maximillian James Aarons**; נולד ב-4 בינואר 2000 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת בורנמות' מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

ארונס גדל במחלקות הנוער של לוטון טאון ונוריץ' סיטי. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של נוריץ' סיטי, והוא שיחק עמה במשך חמש עונות בפרמייר ליג ובפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לסירוגין. בסך הכל ערך 201 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.

ב-10 באוגוסט 2023 חתם ארונס בבורנמות' מהפרמייר ליג.

קריירה בינלאומית
----------------

ארונס השתתף עם נבחרת אנגליה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנים 2021 ו-2023. בטורניר השני זכה יחד עם הנבחרת.

תארים
-----

נבחרת אנגליה עד גיל 21
* אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס ארונס** בוויקישיתוף
* מקס ארונס, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Max Aarons Joins The Cherries באתר הרשמי של בורנמות', 10 באוגוסט 2023 (באנגלית)