recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אליוט דיינג'רפילד** (באנגלית: **Elliott Daingerfield**;‏ 1859 – 1932) היה אמן אמריקאי, שחי ועבד בצפון קרוליינה. הוא נחשב לאחד האמנים הפוריים ביותר בצפון קרוליינה, משויך לזרם הטונליזם האמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אליוט, בנו של קפטן בצבא הקונפדרציה, נולד במערב וירג'יניה, וגדל בפייטוויל, צפון קרוליינה. בגיל 21 עבר לניו יורק כדי ללמוד אמנות, אצל וולטר סטרלי בשנת 1880. הוא הפך למדריך בשיעור "דומם" של סטרלי ולמד בליגת הסטודנטים לאמנות.

בשנת 1884 עזב דיינג'רפילד את סטרלי ופגש את ג'ורג' איננס. עבודותיהם של איננס, אלברט פינהאם ריידר וקניון קוקס "העניקו השראה לסגנונו החזוני", על פי סטפני ג'יי פוקס. דיינג'רפילד הושפע גם מהסימבוליסטים האירופאים שאת עבודתם הוא פגש בתקופת לימודיו באירופה - 1897. בסוף שנות ה-90 השיג הכרה בציורים של נושאים דתיים, שהדוגמה לכך היא ציור קיר שעשה בכנסיית סנט מרי בעיר ניו יורק. בשנת 1902 הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כחבר, והפך לחבר מן המניין בשנת 1906.

אליוט דיינג'רפילד, גרנד קניון בלילה, 1913?
דיינג'רפילד כתב מספר מאמרים בנושא אמנות, כולל המאמר "טבע לעומת אמנות" שפורסם בשנת 1911 במגזין Scribner [2. הוא פרסם ביוגרפיה של ג'ורג' איננס בשנת 1911, וביוגרפיה של ראלף אלברט בלקלוק בשנת 1914. דיינג'רפילד נסע למערב בשנת 1911 ו -1913, ועשה שבעה ציורים של הגרנד קניון.

אליוט דיינג'רפילד, הבריכה ביער, 1915
הוא התחתן פעמיים. אשתו הראשונה, רוברטה הייתה צרפתייה, ונפטרה במהלך הלידה בשנת 1891. אשתו השנייה, אנה גריינגר (בנשואים 1895), ילדה שתי בנות.

אליוט דטינג'רפילד נפטר בשנת 1932 ונקבר בבית העלמין קרוס קריק בפייטוויל.

בשנת 1971 הציג מוזיאון האמנות בצפון קרוליינה 200 מציוריו של דיינג'רפילד; המוזיאון הוא הבעלים של "גרנד קניון" ו"ערב זוהר".

בית הקיץ שלו והסטודיו ווסטגלו, רשומים בפנקס הלאומי של מקומות היסטוריים משנת 1979.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליוט דיינג'רפילד** בוויקישיתוף
* אליוט דיינג'רפילד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Browse | Cornell University Library Making of America Collection, collections.library.cornell.edu
2. ↑  Powell, William S. (2000). *Dictionary of North Carolina Biography: Vol. 2, D-G*. Univ of North Carolina Press. p. 2.
3. ↑  "National Register Information System", npgallery.nps.gov

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174305192
* ISNI: 0000 0000 6706 7454
* LCCN: nr94010398
* NKC: jcu20221140215
* RKD: 19702
* SNAC: w6tf0fp3
* SUDOC: 261884131
* ULAN: 500024570
* VIAF: 49107926
* WorldCat: lccn-nr94010398

 |
מלון קריון, 25.8.2007
**מלון קריון** (בצרפתית: **Hôtel de Crillon**) בפריז הוא אחד ממלונות הפאר העתיקים ביותר בעולם, ומדורג כבעל הרמה הגבוהה ביותר של "חמישה כוכבים דה-לוקס" בהתאם לשיטת המדד הנהוגה כיום. המלון מכיל 103 חדרי אורחים ו-44 סוויטות. הוא ממוקם בקצה המזרחי של שדרות שאנז אליזה ובקצה הצפוני של כיכר הקונקורד כבניין מספר 10.

הטרקלינים הציבוריים של המלון מעוטרים בשלל חפצים אמנותיים עתיקים - שטיחי קיר רקומים, נברשות, רהיטים מוזהבים, פסלים מהמאות ה-17 וה-18, שידות, וכיסאות בסגנון שהיה אופנתי בתקופת שלטונו של לואי ה-16 על צרפת. סוויטת ליאונרד ברנשטיין שבקומה העליונה של המבנה, מוקפת במרפסת המשקיפה על פריז, וגם מכילה כמה מהפסנתרים של המנצח.

היסטוריה
--------

המלון מצוי באחד משני בנייני אבן תואמים, שביניהם מפריד רי רואיאל, אשר נבנו בשנת 1758 בידי הארכיטקט לואי פרנסואה טרוּאָר שקיבל את המשימה מידי לואי החמישה עשר, מלך צרפת. בתחילה נבנו שני הבניינים על מנת לשמש את משרדי הממשלה והמזרחי שבהם משמש עד לעצם היום הזה (2010) להיות מפקדת ה-Royale, חיל הים הצרפתי. אולם, הבניין המערבי נהפך למלון פאר בו ביקרה כעבור זמן קצר מארי אנטואנט וחברי האליטה שלה. היא לקחה שם שיעורי פסנתר. 

בשנת 1788, פרנסואה-פליקס-דורותה ברטון דה באלב, רוזן קריון, רכש את המלון, אלא שזה הוחרם זמן קצר לאחר מכן בידי ממשלת המהפכה הצרפתית. לבסוף הושב לידי משפחתו של הרוזן קריון, שניהלה אותו עד לשנת 1907, ובאותה שנה החל לעבור שיפוץ מחודש שארך כשנתיים בידי ארגון "חברת הלובר" ("Société du Louvre"), תחת השגחת הארכיטקט גבריאל-איפוליט דטאייר. כיום, באמצעות החברה "קבוצת מלונות הקונקורד" ("Concorde Hotels Group"), מלון קריון הוא עדיין חלק מ-"חברת הלובר" שמניותיה נסחרות בבורסה של פריז, והוא מצוי תחת שליטת חברת ההחזקות של משפחת טטינג'ה, כמו גם היותה של אן-קלייר טטינג'ה יושבת ראש הוועד המנהל של החברה. 

מזרקת מלון הקונקורד בפריז
בשנת 1918, במהלך סיור ביקורת, שהה במלון הגנרל האמריקני ג'ון פרשינג כמו גם סגן מזכיר הצי האמריקני, פרנקלין דלאנו רוזוולט. שנה לאחר מכן, במהלך ועידת השלום בפריז (1919) שהו בקריון הנשיא וודרו וילסון וכל המשלחת האמריקנית שליוותה אותו. הטרקלין צויד בטלפונים אותן ניהלו האמריקאיות המפורסמות הדו-לשוניות, הידועות בשם "Hello Girls". למעלה מעשרים שנה לאחר מכן, במהלך כיבושה של צרפת במלחמת העולם השנייה, השתלט על המלון הפיקוד העליון הצבאי הגרמני. נשיאים אמריקנים אחרים ששכנו במלון היו תאודור רוזוולט, הרברט הובר וריצ'רד ניקסון. המלון מוצג בסצנת הפתיחה של הרומן "ראבלשטיין" ("Ravelstein") של סול בלו.

מדי שנה מתקיים בקריון נשף צדקה בשם "Bal des Débutantes".

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **תענוגות פאריס**, הוצאת בבל, מארס 2003, תל אביב, עמ' 235, 272, 276-274.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון קריון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלון קריון (באנגלית)
* אתר רשת המלונות (אורכב 06.02.2016 בארכיון Wayback Machine)
* אתר נשף הצדקה
* מלון קריון, ברשת החברתית פייסבוק

* מלון קריון, ברשת החברתית טוויטר

* מלון קריון, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb125138113 (data)
* ISNI: 0000 0001 2202 9734
* LCCN: n96062916
* SUDOC: 034376305
* VIAF: 168306584
* WorldCat: lccn-n96062916

 |
**עין-חתול** (שם מדעי: *Telescopus*) הוא סוג של נחשים תת-ארסיים ממשפחת הזעמניים. הסוג כולל 13 מינים, בהם עין חתול חברבר הנפוץ בישראל. תפוצתם מפקיסטן ועד צפון אפריקה וכן באפריקה שמדרום לסהרה.

המינים בסוג זה מגיעים לאורך של 80-180 ס"מ והם בעלי צבעי הסוואה, חיוורים לרוב. רק המין עין-חתול חצי-טבעתי בעל צבע כתום בולט. אלו ציידים מיומנים על הקרקע או על העצים, לפי המין, וניזונים מזוחלים קטנים (בעיקר לטאות), מכרסמים, דו-חיים וציפורים.

כל מיני עין החתול הם ארסיים; ארסם הוא נוירוטוקסין (פוגע במערכת העצבים). הם לא נחשבים מסוכנים לבני אדם משום שהארס בעל ערך LD50 נמוך, ומכיוון שלנחש יש שיני ארס אחוריות כך שהוא צריך לנשוך נשיכה עמוקה כדי שהארס יועבר לקורבנו.

מינים
-----

בסוג זה 13 מינים:

* *Telescopus beetzi*
* עין חתול אדמדם (*Telescopus dhara*)
* עין חתול חברבר (*Telescopus fallax*)
* *Telescopus gezirae*
* עין-חתול אפור (*Telescopus hoogstraali*)
* *Telescopus nigriceps*
* *Telescopus obtusus*
* *Telescopus pulcher*
* *Telescopus rhinopoma*
* עין-חתול חצי-טבעתי (*Telescopus semiannulatus*)
* *Telescopus tessellatus*
* *Telescopus tripolitanus*
* *Telescopus variegatus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עין-חתול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על המינים מאתר reptile-database.reptarium
**טינקרבל: תחרות אפייה** (באנגלית: **Pixie Hollow Bake Off**, "בייק אוף עמק הפיות") הוא סרט קומדיה קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת משנת 2013, אשר לוקח חלק בסדרת הסרטים "טינקרבל" שמבוססת על הזיכיון "פיות דיסני" שבבעלות חברת וולט דיסני. עלילת הסרט עוקבת אחר טינקרבל וחברותיה שמתחרות בתחרות אפייה נגד ג'לטה וצוות הבישול שלה.

הסרט בוים על ידי אליוט מ' בור, נכתב על ידי קייט קונדל, הופק על ידי ז'אן הירוטה, נערך על ידי ליסה לינדר והולחן על ידי זאין אפנדי. אולפני דיסניטון הפיקו את הסרט, כאשר הוא הונפש על ידי Arc Productions. בשונה משאר הסרטים בסדרה, הסרט לא הולחן על ידי ג'ואל מקנילי ולא הונפש על ידי Prana Studios.

הסרט שודר במקור בבריטניה בערוץ דיסני ב-20 באוקטובר 2013 בהפצת Disney–ABC Domestic Television, ולאחר מכן, בשנת 2014, הופץ כבונוס למהדורות ה-Blu-ray של הסרט "טינקרבל ופיית הפיראטים", יחד עם 10 סרטים קצרים נוספים. עוד באותה שנה הסרט פורסם ב-Disney Movies Anywhere. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב עברי בשנת 2013 בערוץ דיסני. אורך הסרט הוא כ-6 דקות.

ג'לטה דובבה באנגלית אמריקנית על ידי ג'יאדה דה לורנטיס ובאנגלית בריטית על ידי ליסה פוקנר, כאשר שתיהן מתחום הבישול. פוקנר שיתפה שהעבודה בסרט הייתה "מקסימה" ושהיא הייתה רוצה שתהיה לג'לטה סדרת טלוויזיה שבה היא אופה.

עלילה
-----

במשך 339 שנים, ג'לטה אלופת האפייה וצוות הבישול שלה מכינים את אותה עוגה לכבוד המסיבה של קלריון, מלכת עמק הפיות. כשטינקרבל מציעה להכין עוגה שונה, ג'לטה מסרבת להכין אותה, וכך מתחילה תחרות אפייה בין טינקרבל וחברותיה נגד ג'לטה וצוות הבישול שלה - תחרות של מי תכין את העוגה הטובה ביותר. בסיום התחרות, העוגה של טינקרבל וחברותיה נראית יותר מושכת, אך המלכה קלריון לא אהבה את הטעם שלה, לעומת העוגה של ג'לטה והצוות שלה שנראתה רגילה והמלכה קלריון אהבה את הטעם שלה. במהלך הסרט טינקרבל וג'לטה מדברות על המתרחש בתחרות כמו בתוכנית מציאות.

מדבבים
------

הדיבוב העברי של הסרט בוים על ידי אפרת קרצמן, והופק על ידי הדס מוזס.

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| טינקרבל | מיי ויטמן | מייה קדוש |
| ג'לטה | ג'יאדה דה לורנטיס (אנגלית אמריקנית)ליסה פוקנר (אנגלית בריטית) | דקלה הדר |
| סילברמיסט | לוסי לו | לורן סביר |
| וידיה | פמלה אדלון |
| אירידסה | רייבן סימון | הדר שחף-מעיין |
| רוזטה | מייגן הילטי | נועה גורן |
| פוון | אנג'לה ברטיס |
| קלנק | ג'ף בנט | שמחה ברבירו |
| הפיה גארי | אמנון וולף |
| בובל | רוב פאולסן | מולי שולמן |
| הפיה מרי | ג'יין הורוקס | רונה בקרמן |
| המלכה קלריון | אנג'ליקה יוסטון | יעל עמית |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טינקרבל: תחרות אפייה

* "טינקרבל: תחרות אפייה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "טינקרבל: תחרות אפייה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* טינקרבל: תחרות אפייה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרצדס מיליגן, Disney Fairies Flit to DMA, באתר Animation Magazine‏, 1 ביולי 2014
2. ↑  דניאל פלקונר, Lisa Faulkner Exclusive Interview - 'The Pixie Hollow Bake Off', באתר Female First‏, 16 באוקטובר 2013
**אִדְריס** (בערבית: **إدريس**) הוא אחד מנביאי האסלאם המוזכרים בקוראן. המסורת האסלאמית מזהה אותו עם חנוך המקראי. מסורות מימי הביניים זיהו אותו לעיתים עם הרמס טריסמגיסטוס.

אדריס מבקר בגן עדן ובגיהנום. איור לספר "סיפורי הנביאים", המאה ה-16

בקוראן
------

אדריס מוזכר בקצרה פעמיים בקוראן:
"הזכר בספר את אדריס. הוא היה צדיק ונביא, והעלינו אותו אל מקום רם ונישא."

בסורת הנביאים (21) הוא מוזכר יחד עם ישמעאל וד'ו אלכפל, אשר "כולם היו בעזי הרוח... והם בישרים."

במסורת האסלאמית
---------------

לפי המסופר בחדית', מוחמד נפגש עם אדריס במהלך המסע הלילי שלו. מוחמד עלה במעלה השמיים, וברקיע הרביעי ראה את אדריס. דמותו של אדריס שימשה השראה למיסטקנים מוסלמים רבים, וחלקם אף ציינו שפגשו בו במהלך מסעותיהם המיסטיים.

ב**סיפורי הנביאים** מסופר על אדריס שהיה ראשון המושכים בעט וראשון הכותבים על מגילות קלף (أول من خط بالقلم ودون الصحف). אל-כסאאי מספר כי אלוהים הוריד עבור אדריס 50 יריעות קלף ואת 28 אותיות האלפבית (הערבי). אדריס כתב את האותיות האלוהיות על יריעות הקלף וגם לימד אותן את בניו, באומרו: "דעו, בניי, כי צאבאים אתם. לימדו אפוא כתיבה בצעירותכם למען תועיל לכם בזקנתכם."

הרמס טריסמגיסטוס
----------------

בשל קישורו של אדריס עם ראשית הכתיבה ועם מלאכות כפיים אחרות, שמו נקשר בזה של הרמס טריסמגיסטוס. המלומד צדר א-דין שיראזי כתב כי "החוכמה התחילה עם אדם הראשון וצאצאיו, שת והרמס - שהוא אדריס - ונוח..."

ראו גם
------

* חנוך
* הרמס טריסמגיסטוס

לקריאה נוספת
------------

* Seyyed Hossein Nasr, **Islamic Life and Thought**, The Other Press, 2010
* John Walbridge, **The Wisdom of the Mystic East: Suhrawardi and Platonic Orientalism**, SUNY Press, 2001

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yoram Erder, "Idrīs", in **Encyclopaedia of the Qurʾān**, Brill online, s.v.
2. ↑  Vajda, G. "Idrīs", in **Encyclopaedia of Islam**, Second Edition, s.v.
3. ↑  קוראן, סורה 19 [מרים], פס' 56–57, בתרגומו של אורי רובין (תל אביב, 2005).
4. ↑  קוראן, סורה 21 [הנביאים], פס' 85-86 בתרגומו של אורי רובין (תל אביב, 2005).
5. ↑  **צחיח מוסלם**, ספר 1, פרק 75 (המעראג'), מס' 309, 313, 314.
6. ↑  "Idris", **Encyclopedia of Islam**, Juan Eduardo Campo, ed. Infobase Publishing 2009, p. 345.
7. ↑  **סיפורי הנביאים**, מוחמד בן עבד אללה אל-כסאאי, תרגמה מערבית: אביבה שוסמן, תל אביב 2013, עמ' 122.
8. ↑  M. Plessner, "Hermes Trismegistus and Arab science," in **Studia Islamica** 2 (1954), pp. 45-59.
9. ↑  צדר א-דין שיראזי, **רסאאיל**, טהראן 1302 הג', עמ' 67.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1253006156
* TDVİA: idris
* VIAF: 4164717869602091325
* WorldCat (עם VIAF): 4164717869602091325

 |
**ריטה טאשינגהם** (באנגלית: **Rita Tushingham**;‏ נולדה ב-14 במרץ 1942) היא שחקנית קולנוע תיאטרון וטלוויזיה בריטית, התפרסמה בעיקר בשנות ה-60.

קורות חיים
----------

נולדה בליברפול ומגיל צעיר נמשכה לבמה. למדה משחק בעיר והחלה לעבוד כעוזרת במאי בתיאטרון ליברפול. לאחר שראתה מודעה על מבחן בד לסרט "קורטוב של דבש" לפי המחזה המצליח של שילה דילייני, התייצבה למבחן עם 2000 מועמדות והתקבלה.

הסרט היה ממייצגי הגל החדש הבריטי - סרטים ריאליסטים בשחור-לבן שכונו גם "סרטי כיור המטבח" וחשפו את הצד הפחות מושך של המעמד החברתי הנמוך בבריטניה. טאשינגהם בת ה-19 זכתה בפרסום עולמי, בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1962 ובפרס באפט"א לשחקנית החדשה המבטיחה ביותר. 

היא המשיכה להופיע בסרטים אבל לא הצליחה לשחזר את הצלחתה הראשונה. "נערי העור" (1964), "הנערה עם העיניים הירוקות" (1964), "דוקטור ז'יוואגו" (1965), "מרחפת" (1986) ו-"להיות ג'וליה" (2004).

כן הופיעה על הבמה ובמספר סדרות טלוויזיה בריטיות, בין היתר במיני-סדרה "תעלומת המגייה השחורה" ברשת BBC One. 

בשנת 2020 שיחקה בסרט האימה "הבעלים", והצטלמה לסרטו החדש של הבמאי אדגר רייט "אתמול בלילה בסוהו", אשר עתיד לצאת לאקרנים במהלך 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריטה טאשינגהם** בוויקישיתוף

* ריטה טאשינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ריטה טאשינגהם, באתר AllMovie (באנגלית)
* ריטה טאשינגהם, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אורי קליין, שחקני הקולנוע הבריטים מחזירים לממלכה את הגאווה, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455294005171
* BIBSYS: 5025392
* BNE: XX1546284
* BnF: cb140448659 (data)
* GND: 120080087
* ISNI: 0000 0000 7840 8867
* LCCN: no99082402
* NKC: xx0181514
* NTA: 074162225
* SNAC: w62w6kz8
* SUDOC: 132529122
* VIAF: 64207736
* WorldCat: lccn-no99082402

 |
**טינמו מצויץ עדין** (שם מדעי: *Eudromia elegans*) הוא עוף דרום אמריקאי השייך לקבוצת עופות פרימיטיבית המקורבת ליענאים ומכונה טינמאים. הטינמו הוא עוף שוכן קרקע המזכיר שליו גדול בצורתו ומגיע לאורך 39-41 ולמשקל 400-800 גרם.

מאפיינים
--------

לטינמו מצויץ עדין גוף מעוגל בצבע אפור מקווקו בשחור והראש אפור בעל שני פסים לבנים לצד המקור האפור-חיוור וכתר שחור על הראש. הטינמו מצוי בטבע בעיקר בערבות העשב הגדולות של צ'ילה וארגנטינה ומצוי בגבהים של עד 2,500 מ' וגם באזורים חקלאיים.

הוא שוכן קרקע וניזון מצמחים, זרעים ופרוקי רגליים קטנים שהוא מוצא ובקיץ הם ניזונים כמעט לגמרי על חרקים. הנקבה מקננת בין שיחים קטנים ומטילה 2-3 ביצים. האפרוחים יכולים לרוץ מרגע בקיעתם מהביצים ולרוץ והטינמואים אינם יודעים לעוף אלא לרוץ כמו יענים מטורפים כמו הפומה, דוב המשקפיים ושועלים, אך עלולים להיתפס על ידי עופות דורסים.

תת-מינים
--------

* *E. e. elegans*
* *E. e. intermedia*
* *E. e. magnistriata*
* *E. e. riojana*
* *E. e. albida*
* *E. e. multiguttata*
* *E. e. devia*
* *E. e. patagonica*
* *E. e. numida*
* *E. e. wetmorei*

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טינמו מצויץ עדין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טינמו מצויץ עדין באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אדריס סאלח תיתי** (נולד ב- 22 במרץ 1957) (בערבית: **إدريس صالح تيتي**) הוא מתמטיקאי ערבי ישראלי, משמש כפרופסור במחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן ובאוניברסיטת קליפורניה באירווין.

אודות
-----

תיתי נולד במשפחה ערבית בעכו העתיקה. למד בבית-הספר הפרטי "טרה סנטה" בעיר. הוא היה תלמיד מצטיין במתמטיקה ובפיזיקה. בשנת 1974 הוא החל ללמוד בטכניון ובשנת 1979 סיים תואר ראשון במתמטיקה. בשנת 1981 קיבל תואר שני במתמטיקה עיונית מאותו מוסד תחת הנחיית פרופסור דב אהרונוב. בשנת 1986 סיים את לימודיו לתואר שלישי באוניברסיטת אינדיאנה ולאחר מכן ביצע מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת שיקגו. הוא היה מרצה במשך שנתיים באוניברסיטת קורנל, ואחר כך עבר לאוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם הועלה לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1989. בשנת 1999 החל לשמש כפרופסור אורח במכון ויצמן למדע. בשנת 2003 הצטרף למחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון. 

מחקריו של תיתי עוסקים בפיתוח שיטות אנליטיות וממוחשבות לחקר מערכות לא ליניארית. במיוחד הוא עוסק במשוואות נאוויה-סטוקס ומשוואות דיפרנציאליות דומות והתאמתן למודלים הנדסיים ופיזיקליים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדריס תיתי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* דף אישי באתר אוניברסיטת קליפורניה באירווין
* Edriss S. Titi, באתר מכון ויצמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522528905171
* MGP: 2836
* ORCID: 0000-0002-5004-1746
* SUDOC: 260638412
* VIAF: 315200881
* WorldCat (עם VIAF): 315200881

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג **Lachesis**. אם התכוונתם לסוג אחר של נחש שנקרא בעברית גומצן, ראו גומצן.

**גומצן** (שם מדעי: *Lachesis* מוכר גם כ**גומצן ענק** ו**אימתן ענק**) הוא סוג של נחשים ארסיים החיים רק בדרום ובמרכז אמריקה. בסוג זה מוכרים 3 מינים של נחשים ארסיים ביותר.

אלו הם נחשים גדולים באורך ממוצע של 2-2.5 מ' ויכולים להגיע ליותר מ-3.5 מ' והם קרובים במשקלם (3-5 ק"ג) למיני הביטיס הגדולים או לגדולים שבעכסנים. הם ארסים ביותר ויכולים (וגם עושים זאת) לקטול אנשים במהירות גדולה והם ממלאים כמות ארס רבה בכל נשיכה. אך הם לא מתראים עם אנשים לעיתים קרובות והדיווחים על הכשות מנחשים אלה די נדירים למרות שהם בהחלט ייתכנו.

מיני הגומצן
-----------

* גומצן שחור ראש (Lachesis melanocephala)
* גומצן ענק (Lachesis muta)
* גומצן מרכז אמריקאי (Lachesis stenophrys)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גומצן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* גומצן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550884805171

 |
**פרוטאום** (באנגלית: **Proteome**) הוא מונח המתאר את כלל החלבונים המתבטאים בגנום, בתא, ברקמה או באורגניזם השלם. הגדרה אחרת של המונח היא כלל החלבונים המתבטאים בנקודת זמן נתונה תחת תנאים מסוימים. השם הוא שילוב של המילים "פרוטאין" (חלבון) ו"גנום".

המונח מתייחס לכמה סוגים שונים של מערכות ביולוגיות:

* **פרוטאום תאי** הוא כלל החלבונים שמקודדים בסוג מסוים של תא, תחת מכלול מסוים של תנאים סביבתיים, כמו למשל חשיפה לגירוי הורמונלי.
* **פרוטאום שלם** של אורגניזם, כמכלול השלם של החלבונים מתוך כלל הפרוטאומים התאיים השונים. ניתן לומר כי זו המקבילה של החלבונים לגנום.

ביצורים איקריוטיים הפרוטאום עשוי להיות נרחב יותר בהשוואה לגנום, כיוון שביצורים אלה יש שחבור חלופי של גנים ותהליכים נוספים המגדילים את מספר החלבונים האפשריים. 

לפרוטאום יש שתי רמות ארגון נוספות לעומת הגנום, כיוון שהגנום מוגדר על ידי סדר הנוקלאוטידים שלו, ואילו הפרוטאום מוגדר על ידי גורמים נוספים. הכרת הפרוטאום דורשת הכרה של מבנה החלבונים בפרוטאום ושל האינטראקציה התפקודית בין החלבונים.

פרוטאומיקה (חקר החלבונים) מתבצעת בעיקר על ידי הפרדת חלבונים בג'ל אלקטרופורזה דו־ממדי. בממד האחד מתקיים מיקוד איזואלקטרי, על פי גודל המטענים. בממד השני חלבונים מופרדים על פי משקל מולקולרי בשיטת SDS-PAGE. הג'ל נצבע בצבע קומסי כחול או בכסף כדי שיהיה ניתן לצפות בחלבונים, שמופיעים כנקודות במיקומים שאליהם נדדו. ספקטרומטר המסה עודד את הפרוטאומיקה. בשיטת Peptide mass fingerprinting קוטעים את החלבון לפפטידים קצרים, בודקים את המסות שלהם, מזינים אותן במאגר הנתונים ומשווים למסות ידועות לקביעת זהות החלבון.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4576155-3

 |
**גומפרט** (בגרמנית: **Gumpert**) היא חברה גרמנית לייצור מכוניות-על ומכוניות מרוץ אשר בסיסה בעיר אלטנבורג בגרמניה.

היסטוריה
--------

חברת גומפרט נוסדה בשנת 2004 על ידי רונאלד גומפרט, לשעבר ראש חטיבת 'אאודי ספורט', אשר תחת ניהולו ידעה אאודי הצלחות רבות בזירות המרוצים בהן 4 אליפויות עולם בראלי.

הדגם הראשון שהוצג היה הגומפרט אפולו, ובשנת 2007 הוצגה מכונית ה**אפולו ספורט**, כאשר מחירה לרכישה הוא כ-380,000 אירו, ולאחריה הוצגה ה**אפולו מרוץ** (אפולו Race), כאשר מחירה לרכישה הוא כ-430,000 אירו.

בשנת 2008 הציגה גומפרט את האפולו היבריד אשר השתתפה במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג לשנת 2008. לאפולו היבריד מנוע טורבו כפול מגדשים 8 צילינדרים בנפח 3.3 ליטרים, בנוסף למנוע חשמלי אשר הספקו הוא 134 כ"ס, בסה"כ הספק המכונית הוא 630 כ"ס.

בשנת 2019 התחילה גומפרט לייצר את מכונית העל אפולו אינטנסה אמוזיונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גומפרט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גומפרט
* גומפרט, ברשת החברתית פייסבוק

* גומפרט, ברשת החברתית טוויטר

* גומפרט, ברשת החברתית אינסטגרם

* גומפרט, ברשת החברתית LinkedIn

* גומפרט, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
**גומצן לבן-שפה** (שם מדעי: ***Trimeresurus albolabris***) הוא מין של נחש ארסי מתת-משפחת צפעוני גומה השוכן ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה.

מאפיינים
--------

אורך הגומצן הוא כ-100–120 ס"מ, כשהנקבות גדולות מעט מהזכרים. הנחש ירוק לאורך גופו באופן המסתווה בצמחיית היער. הראש מחודד בעל עיניים גדולות כתומות ופס לבן המתחיל מתחת העיניים לאורך הלחיים וצידי הראש ומגיע עד הפה. לעיתים הפס מקיף את כל צידי הגוף. הצבע התחתון של הנחש ירוק בהיר. הוא מתמחה בטיפוס עצים ומשתמש בזנבו כדי להיתלות מענפים שם הוא יכול להיכרך במשך ימים.

תפוצתו של הגומצן ממזרח הודו, בנגלדש, מיאנמר, תאילנד, קמבודיה, לאוס, וייטנאם, דרום סין, הונג קונג, חצי האי המלאי ואינדונזיה. הנחש פעיל בעיקר בלילה ואז אורב לטרף מזדמן כמו מכרסמים, עופות, צפרדעים ושאר זוחלים. הנחש ארסי מאוד ובניגוד למיני צפעים אחרים אינו נוטה לשחרר את הטרף אלא לאחוז בו עד מותו כדי שלא ייפול מהעץ.

הנחש יתקוף אנשים להגנה והוא מכיש שוב ושוב. הנחש יכול להרוג אדם במהירות אם לא מקבל טיפול, תוך גרימה לקרישת דם מהירה. למרות זאת הוא לא נמצא במגע עם אנשים רבים ומקרי המוות נמוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גומצן לבן-שפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גומצן לבן-שפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אמיל גוסטב ריטר פון ציגלר** (בגרמנית: **Emil Gustav Ritter von Ziegler**;‏ 14 באפריל 1861 – 1 באוגוסט 1915) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ציגלר נולד ב-14 באפריל 1861 בעיר קרונשטאט שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום שם העיר בראשוב והיא נמצאת בתחומי רומניה המודרנית. הוא למד בבית הספר לקצינים בווינה ואז באקדמיה הצבאית הטרזיאנית בווינר נוישטאדט, ובאוגוסט 1880 התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב ברגימנט האולאנים השני. בנובמבר 1885 הועלה לדרגת לוטננט, בינואר 1889 לדרגת האופטמן, וב-1893 הועבר לרגימנט הדרגונים השלישי. במאי 1895 הועלה לדרגת אובר-לויטננט ובנובמבר 1897 לדרגת אוברסט-לויטננט. באותה שנה הועבר לשרת במטה הדיוויזיה ה-36, וב-1898 מונה למפקד רגימנט הדרגונים השלישי. במאי 1901 הועלה לדרגת אוברסט. באותה שנה מונה למפקד רגימנט הדרגונים ה-15. בנובמבר 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור ובאותה שנה מונה למפקד בריגדת הפרשים הראשונה. ארבע שנים מאוחר יותר הוא הועלה לדרגת לוטננט פלדמרשל ומונה למפקד דיוויזיית הפרשים השנייה.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, נכללה הדיוויזיה של ציגלר במסגרת הקורפוס ה-14 אשר היה חלק מהארמייה השלישית בפיקוד רודולף פון ברודרמן. הדיוויזיה לחמה בקרב גליציה ובסתיו הועברה אל הארמייה הראשונה. במרץ 1915 הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-18 במקום היינריך צ'ורצ'נטאלר פון הלמהיים שנשלח לטירול כדי להכין הגנות במקרה של התקפה אפשרית מצד ממלכת איטליה. ב-1 במאי של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. הוא מת במפתיע מכולרה ב-1 באוגוסט 1915 בגיל 54. הוא היה אחד הקצינים האוסטרו-הונגרים הבכירים ביותר שנהרגו בעת פיקודם על יחידה בחזית.

ב-8 במאי 1899 נישא ציגלר למריה מיטלאכר אשר ילדה לו חמישה ילדים: גרטרוד, הלן, סוזאן, פרידריך גוסטב וגוסטב אלפרד. לאחר מותו עברה משפחתו לגור אצל אחיו אלפרד אשר היה אף הוא קצין בכיר בצבא. גם בנו, פרידריך גוסטב היה חייל בצבא ולחם בחזית האיטלקית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיל פון ציגלר (באנגלית)
* אמיל פון ציגלר (בגרמנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמיל פון ציגלר"**.
**גֻּמְצָן אֵימָתָן** או **אימתן איום** (שם מדעי: ***Bothrops atrox***) הוא מין של צפע גדול החי ברחבי אמריקה הדרומית. זהו מין של נחש ארסי ביותר, ובני אדם רבים מתו מהכשתו. עקב הקטלניות בה הארס שלו הורג הוא קיבל את שמו.

תיאור
-----

אורכו של נחש זה 75–125 סנטימטרים (2.46–4.10 רגל), אך היו מקרים שהגיע לאורך (אצל נקבות) של 140 ואף של 160 סנטימטרים (5.2 רגל). הוא בעל גוף מגושם בעל 23–29 רצועות עור על גבו ומספרם פוחת ככל שמתקרבים לראש נטול הרצועות. הצבע יכול להשתנות מצבע אדמה, זית, חום בהיר, שזוף, צהוב, אפור או שחור. לעיתים רחוקות יהיה גם בצבע חלודה. לנחש ראש מעוגל ובו גומות חישה ליד האף העוזרות לו לחוש בחום גוף של חיות חמות דם.

הגומצן הוא נחש ארסי ביותר והרג לא מעט אנשים. הנחשים מסתתרים לעיתים בתוך מטעי בננות או קפה שם עובדים פועלים והנחש המוסווה והשקט שמופרע על ידי האדם מכיש במהירות. בארס ישנו מרכיב הנקרא המוטוקסין המורכב מחלבונים ופוגע במערכת הדם ומערכת העצבים וגורם לקרישת דם. תסמינים להכשה כוללים בחילות, הקאות, התעלפויות ורעידות בכל הגוף. עם זאת, ישנו נסיוב נפוץ לנחש והוא יכול להציל את המוכש אם יגיע לבית חולים בזמן.

הנחש עצמו מעדיף להכיש את טרפו - בעיקר יונקים ועופות קטנים וגם לטאות, צפרדעים ונחשים אחרים אותם הוא הורג במהירות. הנחש ממתין לטרף במארב כשהוא מסווה ואז מתקיף במהירות ומחכה שהארס יפעל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גומצן אימתן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |



1. ↑  גומצן אימתן באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אמיל-סזאר-ויקטור פֶּרין** (בצרפתית: **Émile-César-Victor Perrin**‏; 9 בינואר 1814 - 8 באוקטובר 1885) היה צייר צרפתי, שנודע בעיקר כבמאי תיאטרון ואמרגן. חתנו היה קמי דו לוקל.

ביוגרפיה
--------

פרין למד אצל אנטואן-ז'אן גרו ואיפוליט דלארוש. הוא החל בקריירה של ציור היסטורי והציג בסלון הפריזאי. בין התחייבויותיו לאופרה-קומיק חזר לפרקי זמן קצרים לציור.

פרין היה מנהל האופרה-קומיק ממאי 1848 עד נובמבר 1857, ושוב לזמן קצר ב-1862, כש"גילה" את
גאלי-מארי, ששרה ברואן. מיולי 1854 עד ספטמבר 1855 ניהל במקביל את התיאטרון הלירי, ובמשך כהונתו הקצרה השתפר מעמדו האמנותי והחברתי של התיאטרון, אם כי הוא פרש, מאוכזב מן התוצאות שהשיג התיאטרון. וגנר תיאר אותו באותה תקופה כ"אדם שנון, אמיד וצייר".

בדצמבר 1862 התמנה פרין למנהל האופרה הלאומית של פריז. בתקופה זו העסיק את ביזה בנגינת פרטיטורות שלמות שהוגשו לאופרה, אף כי לא סייע למלחין להביא את יצירותיו הוא לביצוע שם. ויקטורין סרדו תיארה במכתב את פרין כ"הפכפך, קפריזי וחסר יציבות מאין כמותו". הוא פוטר מן האופרה במאי 1870 אחרי שהאשימו אותו שאינו פטריוט במידה מספקת.

סשנת 1875, נקרא לשמש בורר במחלוקת בין ביזה למנהלי האופרה-קומיק בשאלת ההכנות לכרמן, אף כי הוא תיעב את היצירה.

פרין היה מנכ"ל הקומדי פרנסז מ-1871 עד מותו. ב-1876 היה לחבר האקדמיה לאמנויות יפות של צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל פרין** בוויקישיתוף
* אמיל פרין, באתר data.bnf.fr

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb148135728 (data)
* GND: 116082313
* ISNI: 0000 0000 8097 0867
* The Léonore id LH//2109/36 is not valid.
* NTA: 217825036
* SNAC: w6t46jdx
* SUDOC: 108534537
* ULAN: 500185087
* VIAF: 17489847
* WorldCat: viaf-17489847

 |
**אורי צוויק** הוא מדען מחשב, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

אורי צוויק הוא בנם של אברהם צוויק, שהיה מנכ"ל רכבת ישראל, ושל חוקרת הספרות יהודית הלוי-צוויק. קיבל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון, ובשנת 1989 קיבל תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה בהנחייתו של פרופ' נוגה אלון, שכותרתה "Lower Bounds on the Complexity of Boolean Functions". המשיך לשנתיים של פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ווריק באנגליה.

בשנת 1991 הצטרף לסגל בית הספר למדעי המחשב של אוניברסיטת תל אביב. מחקרו עוסק בתורת הגרפים, ובפרט באלגוריתמים בתורת הגרפים. 

אלגוריתם קרלוף-צוויק (אנ'), שאותו הציג, יחד עם האוורד קרלוף, בשנת 1997, קרוי על שמו. 

בשנת 2011 הוענק לו פרס רובינס מטעם האיגוד האמריקאי למתמטיקה (MAA).

בשנת 2021 הוענק לו פרס Test-of-Time בכנס STOC, בקטגוריית מאמרים שהשפיעו לאורך כ-20 שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי צוויק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* אורי צוויק, באתר dblp
* אורי צוויק, באתר גוגל סקולר
* אורי צוויק, באתר של אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Uri Zwick, UC Berkeley
2. ↑  David P. Robbins Prize, Mathematical Association of America
3. ↑  The following Test of Time Awards were given at STOC 2021, Sigact

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DBLP: z/UriZwick
* ISNI: 0000 0000 4514 9678
* MGP: 48895
* ORCID: 0000-0002-7638-7710
* SUDOC: 074573837
* VIAF: 278928501
* WorldCat (עם VIAF): 278928501

 |
**דסמטוסוכוס** (שם מדעי: *Desmatosuchus*; מיוונית: "תנין מחובר") הוא סוג של זוחל פרהיסטורי מקבוצת הארכוזאורים שהיה קרובו של האיטוזאורוס וחי בסוף הטריאס לפני כ-210–228 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

זוחל זה היה יבשתי ארבע-רגלי באורך 4.5 מטרים שהיה בעל ראש קטן וזיזים גדולים מעל עצמות השכם אשר נראו כמו קרניים ונועדו לגונן על היצור, בדומה לכמה אנקילוזאוריים. היצור כנראה היה צמחוני, אוכל כל או אפילו אוכל נמלים והיו לו שיניים קטנות, 5-6 בלסת מאחורי מקור רחב. לאורך הגב בלטו שורות זיזים קטנים יותר מאלה שעל השכם וגם הם עזרו להגן על היצור. ייתכן גם שהזיזים הגדולים אולי עזרו להרשים נקבות.

הטורפים העיקריים בתקופתו היו מיני ארכוזאורים אחרים כמו הפוסטוסוכוס אך נמצאו עצמות של היצור בקרבת המאובנים של האחרון, כך שאולי הוא הצליח לטרוף אותו למרות השריון המרתיע. ייתכן שהיצור נע בלהקות אחרי מזון.

בתרבות
------

זוחל זה הופיע בסדרה כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דסמטוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**נסיכות (רוזנות) זאלם-זאלם** (בגרמנית: **Grafschaft (Fürstentum) Salm-Salm**; בצרפתית: **Principauté de Salm-Salm**) הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה. היא הייתה ממוקמת במחוזות הצרפתים של ימינו ריין תחתון ו-ווז'; היא הייתה אחת מהמדינות של זאלם.

היסטוריה
--------

זאלם-זאלם הוקמה בעקבות חלוקה של זאלם-דאון ב-1574, והועלתה מרוזנות לנסיכות ב-1739 לאחר שעברה בירושה ושמה שונה על ידי ניקולס לאופולד, רוזן זאלם-הוגסטרטן. זאלם-זאלם חולקה בינה לבין זאלם-נויילר ב-1608.

החלוקה הטריטוריאלית האחרונה התרחשה ב-1751, כאשר זאלם-זאלם ארגנה מחדש את גבולותיה עם דוכסות לורן.

בשנת 1790, לאחר המהפכה הצרפתית, נמלטו נסיכי זאלם מהשטח ועברו לטירתם באנהולט, וסטפאליה. זאלם-זאלם הייתה נצורה אז על ידי הצבא המהפכני, שחסם את אספקת המזון מלהגיע למדינה. כתוצאה מכך, האוכלוסייה נאלצה להיכנע לצרפת. ב-2 במרץ 1793, הוועידה הלאומית הצרפתית הכריזה על זאלם-זאלם כחלק מהרפובליקה הצרפתית וצירפה אותה למחוז הווז'. זה הוכר על ידי האימפריה הרומית הקדושה בשלום לינוויל של 1801.

כמה שנים מאוחר יותר, ב-1802/1803, יחד עם זאלם-קירבורג, הוענק לנסיך זאלם-זאלם שטחים חדשים שהיו שייכים בעבר לבישופות מינסטר (וסטפאליה). השטח החדש נשלט באיחוד עם זאלם-קירבורג והיה ידוע כנסיכות זאלם.

גאוגרפיה
--------

בשנת 1165, רוזנות זאלם המקורית חולקה לרוזנויות זאלם תחתית, בארדנים, וזאלם העילית, השוכנת בהרי הווז'. בשנת 1738 הועלתה רוזנות זאלם העילית לנסיכות זאלם-זאלם.

בירת זאלם-זאלם הייתה תחילה באדונווילר, ומ-1751 ואילך, סנונס. החלק השני של השם זאלם-זאלם נובע מטירת זרלם ליד זאלם (היום לה ברוק).

בסוף קיומה היה לזאלם-זאלם שטח של כ 200 קילומטרים רבועים (77 מילים רבועים) ו-10,000 תושבים. היא הופרדה מהחלק העיקרי של האימפריה הרומית הקדושה כאשר רוב אלזס נמסרה לצרפת במאה ה-17. עד 1766 היא גבלה בדוכסות לורן במערב ובצרפת במזרח. לאחר שלורן הפכה לחלק מצרפת ב-24 בפברואר 1766, זאלם-זאלם הפכה למובלעת של האימפריה הרומית הקדושה מוקפת בשטח צרפתי.

כלכלת זאלם-זאלם התבססה בעיקר על מכרה ברזל ליד גראנדפונטיין.

* (רוזנות זאלם העילית (גר'))(רוזנות זאלם העילית (גר'))
* טירת זאלם בשנת 1589טירת זאלם בשנת 1589

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסיכות זאלם-זאלם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119330598
* VIAF: 64815018
* WorldCat: viaf-64815018

 |
**אמיל ליכטנברג** (בהונגרית: **Lichtenberg Emil**; בודפשט, 2 באפריל 1874 – בודפשט, 6 בדצמבר 1944) היה מנצח ומלחין יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

אמיל ליכטנברג נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ ליכטנברג, מנהל חברת הביטוח ושל ז'ופיה וייסקופף. בין השנים 1892–1897 היה תלמידו של יאנוש קוסלר (הלחנה) ושל אפראד סנדי (פסנתר) באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. מ-1902 הפך קורפטיטור של בית האופרה של בבודפשט. בשנים 1907 עד 1925 היה מנצח של בית האופרה.

לפני מינויו השתתף בסיור לימודים אירופאי, כולל ביקורים בריגה ובקלן. נראה שבאותה עת הוא התוודע למגמת "פולחן האורטוריה", שהייתה בתקופת שיאה בגרמניה. ליכטנברג שימש בבית האופרה בעיקר כמורה מנצח, כמנצח יצירות רפרטואר, ובמיוחד כמורה לתפקידי וגנר. במשך כמעט שני עשורים ניצח על הופעת אופרה אחת, בת המערכה האחת של ז'ורז' ביזה ג'מילה.

בשנת 1908 ייסד ליכטנברג את איגוד סגל השירה של נשים הונגריות, בשנת 1910 את איגוד סגל השירה בבודפשט (סגל גברים). מהמיזוג של שני איגודים אלה, בתוספת להקת חובבים, ייסד בשנת 1919 את איגוד הזמר והתזמורת של בודפשט, שפסק להתקיים ב-1 בינואר 1951, למעשה התמזג לתוך מקהלת בודפשט בניצוחו של מיקלוש פוראי. ליכטנברג נתן קונצרטים קבועים עם האנסמבל, שהיה המנהל והמנצח שלו.

הוא הופיע בפברואר 1944 בפעם האחרונה. בתחילת דצמבר הוא ואשתו נחטפו על ידי אנשי מפלגת צלב החץ. עם הופעותיו רכש זכויות רבות בתחום ייסוד תרבות המקהלה הקלאסית בהונגריה, הכנסת והפצת אורטוריות וקידום באך והנדל. הוא הציג את רוב אורטוריות של הנדל בבודפשט.

רעייתו הייתה ארנקה פרופר (1879–1944). הם נישאו ב-4 באוגוסט 1907 בבודפשט. הם נורו למוות בשל יהדותם על ידי אנשי מפלגת צלב החץ בגינה שלהם (על פי הלשנה של המשרת שלהם).

עבודותיו
--------

* ריכרד וגנר: פרסיפל (מחקר)
* חייו ויצירותיו של באך (1940)
* באך - Die kunst der fuge (מחקר)
* הנדל - המשיח (אורטוריה)
* באך - מיסה B מינור
* סונטות לפסנתר של בטהובן (1940)
* רקוויאם של ברהמס (1910)

### מונוגרפיות

* בטהובן ומיסה סולמניס. בודפשט: יאנוש מאי, 1931
* היינריך שוץ. בודפשט: יאנוש מאי, 1935
* סונטות הפסנתר של בטהובן. ניתוח מוזיקלי של סונטת המאסטר; Rózsavölgyi és Társa, Bp. 1939
* חייו ויצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך. בודפשט: Rózsavölgyi és Társa, 1940
* חייו ויצירותיו של מוצרט. בודפשט: Rózsavölgyi és Társa, 1943
* מוזיקה קאמרית של בטהובן. בודפשט: Rózsavölgyi és Társa, 1944

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* הלקסיקון הגדול של רוואי, כרך 12: קונטור-לובאש (1914)
* ז'ובור נמט - אמיל ליכטנברג והרכביו

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 824/1946. folyószáma alatt. 1945. április 2-ai dátummal nyilvánította holttá a budapesti központi járásbíróság Pk.I.581959/1946/3. sz. jogerős végítéletével".
2. ↑  "Lichtenberg Emilné Propper Aranka halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 825/1946. folyószáma alatt".
3. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 359/1907. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050477235
* ISNI: 0000 0001 1390 1869
* VIAF: 306153986
* WorldCat: viaf-306153986

 |
**איתן ענר** (נולד ב-8 באוגוסט 1969) הוא במאי קולנוע, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ענר נולד בירושלים. הוא בוגר התיכון ליד האוניברסיטה, סיים בהצטיינות את בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים בשנת 1995. הוא כתב את התסריטים לסרטים הקצרים הישראליים "גול עצמי" (בבימוי רן כרמלי) ו"רות סוף" (בבימוי יואב גורפינקל) וביים את הסרטים הקצרים "גברת פוקס החדשה" (1995) ו"אסימון ואסיוול" (1994). כתב וביים את הדרמה "הצל של החיוך שלך" שזכתה בפרס פסטיבל ירושלים - תחרות וולג'ין, 1999.

בהמשך, כתב וביים את הדרמה "פרצוף של פוקר" ששודרה במסגרת הסדרה "שיעור מולדת" וזכתה בפרס הראשון בפסטיבל באנף בקנדה ובפרס הבימוי בפסטיבל ירושלים, 2001. כתב וביים את הדרמה "בני ילד רע" עבור הכבלים בשנת 2002, וכן את הדרמה "במבי קופצת למים". בשנים 2003-2002 ביים את סדרת הטלוויזיה הקומית "ג'וני" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2004 ביים את הסרט העלילתי באורך מלא "ריקי ריקי" על פי תסריט של דלית קהן. בשנת 2005 כתב וביים את הסרט העלילתי באורך מלא "סיפור חצי רוסי", אשר הופץ בישראל ובעוד מספר מדינות החל מסתיו 2006. בשנת 2009 ביים את סדרת טלוויזיה "שירות חדרים" ששודרה בערוץ 2, במסגרת שידורי הזכיינית רשת. בשנת 2010 ביים את סדרת טלוויזיה "טקסי דרייבר" ששודרה ב-yes ובמסגרת שידורי הזכיינית רשת בערוץ 2. 

בראשית 2017 עלה למסכים סרטו "לב שקט מאוד", בכיכובה של אניה בוקשטיין, וזכה לביקורות טובות ופרסים אחדים בפסטיבלים בחו"ל. 

ענר נשוי לשחקנית הקאמרי תמר קינן והם הורים לשניים ומתגוררים בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* איתן ענר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* איתן ענר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איתן ענר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* איתן ענר, באתר AllMovie (באנגלית)
* איתן ענר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* להאזנה לתמת הסרט פרצוף של פוקר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407584105171
* GND: 141468572
* ISNI: 0000 0000 8067 7628
* LCCN: no2018136460
* VIAF: 122249220
* WorldCat: lccn-no2018136460

 |
**נסיכות ליין** (בגרמנית: **Fürstentum Leyen**) הייתה מדינה גרמנית נפוליאונית שהתקיימה בין השנים 1806–1814 בהוהנגרולדסק, במערבה של באדן-וירטמברג המודרנית.

היסטוריה
--------

מפה הממחישה את צמיחתה של הדוכסות הגדולה של באדן, עם נסיכות ליין באפור, באמצע שמאל
בית ליין רכש מחוזות רבים במערב גרמניה, ובסופו של דבר אלה עברו בירושה על ידי שורת הרוזנים ליין באדנדורף. בשנת 1797, צרפת ניצחה את האימפריה הרומית הקדושה וכל האדמות ממערב לנהר הריין אבדו. לאחר תבוסתה של אוסטריה בדצמבר 1805, רוב מדינות הנסיכות הגרמניות הקטנות יותר נמסרו למדינות הגדולות, למעט ליין, בגלל שהרוזן השליט היה אחיינו של הארכי-קנצלר קרל תאודור פון דאלברג, משתף פעולה קרוב של נפוליאון.

בשנת 1806, הרוזן פיליפ פרנץ מאדנדורף הועלה לדרגת נסיך, ואדמותיו שונו ל'נסיכות ליין'. השטח יצר מובלעת מוקפת בבאדן. הנסיך פיליפ פרנץ, כמו חברים רבים אחרים בקונפדרציה של הריין הפך במידה רבה לבובה צרפתית, ולכן בעקבות תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג ב-1813, קונגרס וינה בחר לפרק את נסיכותו ולתת אותה לאוסטריה. בשנת 1819, אוסטריה מסרה אותה לבאדן.

נסיך ליין
---------

* פיליפ פרנץ (1806–1814), בעבר רוזן אדנדורף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסיכות ליין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heinrich von Treitschke, *History of Germany in the Nineteenth Century, Volume 1*, page 270.
**אמיל פאיול** (בצרפתית: **Marie Émile Fayolle**;‏ 14 במאי 1852 – 27 באוגוסט 1928) היה מצביא צרפתי במלחמת העולם הראשונה שפיקד על הארמיות הרביעית, השישית, והראשונה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אמיל פאיול נולד ב-14 במאי 1852 בלה פוי-אן-ולה. בשנת 1873 התגייס פאיול לצבא הצרפתי ושירת בחיל התותחנים. בשנת 1914 פרש פאיול מהצבא בדרגת גנרל של חטיבה.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ המלחמה מונה פאיול למפקד דיוויזיית המילואים ה-70, ופיקד עליה במהלך הקרב על המארן. במאי 1915 מונה פאיול למפקד הקורפוס ה-33, ופיקד עליו במהלך קרב ארטואה השני. ב-26 בפברואר 1916 מונה פאיול למפקד הארמייה השישית, ופיקד עליה במהלך הקרב על הסום. ב-19 בדצמבר 1916 מונה פאיול למפקד הארמייה הרביעית, וב-31 בדצמבר מונה למפקד הארמייה הראשונה. ב-4 במאי 1917 מונה פאיול למפקד קבוצת הארמיות המרכזית, וב-16 בנובמבר באותה שנה מונה למפקד חיל המשלוח הצרפתי באיטליה. ב-14 בפברואר 1918 מונה פאיול למפקד קבוצת הארמיות של המילואים, ופיקד עליה בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמהלך מתקפת מאה הימים.

### לאחר המלחמה

בשנת 1920 מונה פאיול כחבר במועצת המלחמה העליונה, ובשנת 1921 מונה למפקח הכללי על התעופה. ב-19 בפברואר 1921 קיבל פאיול את דרגת מרשל צרפת, כאות הוקרה על פעולותיו במהלך המלחמה.

ב-27 באוגוסט 1928 מת פאיול בביתו שבפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל פאיול** בוויקישיתוף
* אמיל פאיול

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרגה המקבילה לדרגת תת-אלוף בצה"ל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb112537637 (data)
* GND: 123488850
* ISNI: 0000 0000 0091 0996
* The Léonore id LH//950/27 is not valid.
* NLG: 152255
* SUDOC: 154222038
* VIAF: 39370616
* WorldCat: viaf-39370616

 |
**רוית הכט** (נולדה ב-23 ביוני 1980) היא עיתונאית ישראלית ועורכת בעיתון "הארץ", בעלת טור שבועי במדור הדעות.

ביוגרפיה
--------

רוית הכט נולדה וגדלה בקריית ביאליק. בתום לימודיה התגייסה לצה"ל ושירתה בתפקיד כתבת בעיתון "במחנה". לאחר שחרורה מהשירות הצבאי החלה לעבוד במערכת העיתון "ידיעות אחרונות" בתפקידי עריכה וכתיבה (בתחומי כלכלה, צרכנות, מוסף "זמנים מודרניים" ועוד).

בשנת 2003 החלה ללמוד בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. לאחר חמש שנות לימודים ויצירת סרט גמר ("חופשת מחלה", 2008), חזרה לעולם התקשורת והחלה לעבוד בתפקידי עריכה וכתיבה שונים באתרי חדשות ובטלוויזיה. הכט עבדה כעורכת חדשות ב"חברת החדשות של ערוץ 2" ובאתר האינטרנט של "חדשות 2"; וכראש דסק "עסקים" באתר "וואלה!".

בשנת 2010 עברה למערכת עיתון "הארץ", ובמשך שנתיים הייתה סגנית עורך במוסף "ספרים" וכתבה ביקורות ספרים ומאמרי דעה. בשנת 2012 התקדמה לתפקיד עורכת מדור הדעות בזירה הדיגיטלית, ממלאת מקום עורך מדור הדעות במהדורה המודפסת ואחראית על כתיבתם ועריכתם של מאמרי המערכת. כיום, הכט בעלת טור שבועי במדור הדעות בנושאי כלכלה וחברה, פוליטיקה, תרבות ופמיניזם. כמו כן, מפרסמת ראיונות פוליטיים.

ב-2013 החלה ללמד כתיבה מתקדמת במכללה האקדמית ספיר ובמכללת הדסה בירושלים.

מגישה תוכנית שבועית בגלי צה"ל בשם "רוית הכט מדברת עם".

קישורים חיצוניים
----------------

* רוית הכט, ברשת החברתית פייסבוק
* רוית הכט, ברשת החברתית טוויטר
* רוית הכט, ברשת החברתית אינסטגרם
* רוית הכט, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* רוית הכט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מאמרי רוית הכט, באתר "הארץ"
* סיני גז, השאלון עם רוית הכט

הערות שוליים
------------

1. ↑  על הסרט "חופשת מחלה", 2008, אתר הפסטיבל הבינלאומי ה-6 לסרטי נשים ברחובות
2. ↑  רוית הכט מדברת עם, באתר גלי צה"ל
**אניקיוס אוליבריוס** (לטינית: **Anicius Olybrius**) היה קיסר רומי בין 11 ביולי 472 ו-2 בנובמבר 472.

חייו
----

אוליבריוס היה ככל הנראה מצאצאי אניקיוס הרמוגניאנוס אוליבריוס, שהחזיק במשרת הקונסול בשנת 395 ואשתו נקראה אניקיה יוליאנה. מכאן ניתן להקיש ששניהם היו מחברי משפחת אניקיוס החזקה באיטליה. בערך בשנת 454 נישא לפלקידיה, בתם הצעירה של הקיסר ולנטינינוס השלישי וליקיניה אאודוקסיה. ייתכן והמניע לנישואים היה רצונו של ולנטיניוס לחזק את קשריו עם האצולה האיטלקית, במיוחד בעימותו מול גנרלים רבי עוצמה כמו פלביוס אאטיוס (aëtius).

ולנטיניוס הורה על רציחתו של פלאביוס אאטיוס וזמן קצר אחרי כן, במרץ 455, נרצח ולנטיניוס אף הוא ואת הכתר תפס פטרוניוס מקסימוס. חודשיים אחרי כן, ככל הנראה כאשר אוליבריוס היה בקונסטנטינופול בזזו הוונדלים את רומא ושבו את הקיסרית אאודוקסיה ואת רעייתו של אוליבריוס, פלקידיה. עם שובם, כנראה בעקבות הסכם, ניתנה אחותה הצעירה של פלקידיה, אאודוקיה, כרעיה להונריק, בנו של מנהיג הוונדלים גאיזריק.

אחרי מותו של הקיסר מיוריאנוס בשנת 461 הפעיל גאיזריק לחץ למינוי אוליבריוס, עמו היה קשור עתה בקשרי נישואין, למשרת הקיסר. סיבה נוספת הייתה יכולה להיות נוכחותו של גאוּדנטיוס, בנו של פלאביוס אאטיוס, בחצרו. לחציו לא הועילו ולתפקיד מונה ליביוס סוורוס, בן חסותו של הגנרל הברברי ריקימר. גאיזריק הפעיל לחצים למנותו שוב בשנת 465, אך גם כאן נכזבו תקוותיו ולתפקיד מונה אנתמיוס.

בשנת 472 נשלח אוליבריוס לאיטליה על-ידי לאון הראשון, לכאורה כדי לסייע לקיסר אנתמיוס במאבקו בריקימר, חותנו ובהמשך, לנסות לכרות ברית בין ביזנטיון לבין הוונדלים, שעם מלכם היה אוליבריוס קשור בקשרי נישואין. ככל הנראה, שיחק כאן ליאו משחק כפול. הוא חשש מכך שאוליבריוס ישנה את טעמו כאשר יגיע לרומא וישלב כוחות עם גאיזריק כדי להשתלט על רומא. הכרוניקאי הביזנטיני מאלאלאס מספר כי ליאו שלח במקביל שליחים לאנתמיוס ובידם הוראה כפולה: הרוג את ריקימר ואחר כך הרוג את אוליבריוס עצמו. ככל הנראה, ריקימר תפס את השליחים והציג את מכתבי ההוראה לאוליבריוס.

מטבע של אוליבריוס
ככל הנראה במהלך חודש אפריל 472 מונה אוליבריוס לתפקיד הקיסר. מאחר שאנתמיוס נרצח בהוראת ריקימר רק ביולי, הוא שלט ככל הנראה כקיסר משך חודשיים בעוד קודמו בחיים. אחרי מותו של ריקימר זמן קצר אחרי כן, הגיע בן אחותו גונדובאד, למלא את מקומו. זמן לא רב אחרי כן, במהלך החודש השישי או השביעי לכהונתו, נפטר אוליבריוס בנסיבות טבעיות. הוא נחשב לנצר האחרון לשושלת תאודוסיוס. אשתו ובנותיו, שנותרו כל העת בקונסטנטינופול, האריכו ימים שנים רבות אחריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוליבריוס** בוויקישיתוף
* אוליבריוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **קיסרי האימפריה הרומית המערבית** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הונוריוס • קונסטנטיוס השלישי • יואנסוס • ולנטיניאנוס השלישי • פטרוניוס מקסימוס • אוויטוס • מיוריאנוס • ליביוס סוורוס • אנתמיוס • אוליבריוס • גליקריוס • יוליוס נפוס • רומולוס אוגוסטולוס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7979 4018
* LCCN: nb2010016413
* VIAF: 89202835
* WorldCat: lccn-nb2010016413

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מונטנגרו".

**נסיכות מונטנגרו** (בסרבית קירילית: **Књажевина Црнa Горa**), הייתה מדינה בבלקן שהתקיימה בין השנים 1852–1910, שודרגה לאחר מכן לממלכת מונטנגרו, ובשנת 1918 צורפה לממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.

היסטוריה
--------

בשנת 1851 הכריז דנילו השני, נסיך-בישוף מונטנגרו על הקמת נסיכות מונטנגרו, ועל הפיכתה למדינה חילונית, ובשנת 1858 הביס אחיו מירקו פטרוביץ'-נייגוש כוח עות'מאני חזק, ובכך הביא לגבולות רשמיים בין הנסיכות לאימפריה העות'מאנית. לאחר מותו בשנת 1860 עלה לשלטון אחיינו ניקולה, נסיך מונטנגרו.

בשנת 1876 הכריז ניקולה, נסיך מונטנגרו על מרד באימפריה העות'מאנית. המרד נחל הצלחה וכוחותיו הצליחו להגיע עד לחופי הים האדריאטי. העצמאות של מונטנגרו הוכרה בקונגרס ברלין בשנת 1878 ובעשורים הראשונים לעצמאותה נהנתה מונטנגרו משגשוג ויציבות. מערכת החינוך והעיתונות התרחבו במידה רבה. הצבא נהנה מתמיכה וסיוע של רוסיה הצארית. בשנת 1883 ביקר הנסיך ניקולה את הסולטאן הטורקי, שעמו שמר לאחר מכן על יחסים לבביים. בשנת 1896 הוא חגג מאתיים שנה של שושלת פטרוביץ', ובאותה השנה השתתף בהכתרתו של הצאר הרוסי ניקולאי השני. במאי 1898 ביקר הנסיך את המלכה ויקטוריה בטירתה בווינדזור.

ניקולה הראשון הסכים לכינון החוקה הראשונה של מונטנגרו בשנת 1905 בעקבות לחץ ציבורי מהאוכלוסייה שדרשה יותר זכויות וחופש. הוא הסכים לחופש עיתונות וכינון קודי משפט ברורים בתחום הפלילי. בשנת 1906 קיבלה מונטנגרו מטבע משלה. במרץ-אפריל 1909, בתמורה להכרה בסיפוח בוסניה והרצגובינה לאימפריה האוסטרו-הונגרית, קיבלה מונטנגרו את הזכות לבנות אוניות מלחמה ושליטה מלאה בערי החוף בר ואולצין.

לאחר מכן
--------

 ניקולה בלבוש מסורתי ביום הכרזתו כמלך בשנת 1910
ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה ניקולה את תארו והכריז על עצמו כמלך. כאשר מלחמת הבלקן הראשונה פרצה בשנת 1912 החליט ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית. במהלך המלחמה כבשה מונטנגרו שטחים נרחבים באזור מקדוניה ואת שקודרה באלבניה, אך בלחץ המעצמות נאלצה לסגת משקודרה.

במלחמת העולם הראשונה שהחלה בשנת 1914, הייתה מונטנגרו הראשונה שהחליטה לצאת לעזרתה של סרביה לאחר שאוסטרו-הונגריה פלשה אליה, לאחר ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד בעיר סרייבו. ואכן מונטנגרו הצטרפה למלחמה וספגה אבדות כבדות, ובתחילת 1916 נכבשה הממלכה על ידי הצבא האוסטרו-הונגרי. בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, מונטנגרו נכבשה אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, והמלך נמלט לאיטליה ולאחר מכן לצרפת.

ב-20 ביולי 1917 נחתמה הצהרת קורפו, אשר החליטה על איחוד מונטנגרו עם סרביה. ב-26 בנובמבר 1918 החליטה האספה של פודגוריצה, גוף נבחר המייצג את מונטנגרו, בהחלטה פה אחד על איחוד מונטנגרו עם סרביה, ואכן ב-1 בדצמבר התאחדו השניים והוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסיכות מונטנגרו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרשחור, הצבי, 15 באפריל 1909
מסעדת Au Crocodile
**אמיל יונג** (בצרפתית: **Émile Junge**;‏ 2 באפריל 1941 – 27 בינואר 2020) היה שף צרפתי.

ביוגרפיה
--------

אביו היה טבח והיה הבעלים של בית מלון עם מסעדה בדרום אלזס, והוא נפטר כשאמיל היה בן 17. אמיל יונג התלמד במלון "מזון רוז'", אחר-כך במסעדת "לה מר גי" ליון, לה היו אז שני כוכבים במדריך מישלן האדום. מדי חורף נסע לפריז ועבד ללא תשלום במסעדות מובילות על-מנת לקבל השראה.

ב-1965 הכיר את אשתו מוניק, שסיימה ללמוד בבית-ספר למלונאות בשטרסבורג ועבדה כמארחת במסעדה. ב-1966, תשעה חודשים אחרי שקיבל מאימו את הפיקוד על המסעדה המשפחתית, זכו יונג בכוכב הראשון שלהם במישלן, באותה עת היה צעיר השפים בעלי הכוכב בצרפת. ב-1971 רכשו מסעדה בשטרסבורג בשם "או קרוקודיל" (Au Crocodile), אמיל היה השף ומוניק המארחת, וב-1972 החזיר לעצמו את הכוכב. ב-1975 זכו בשני כוכבים וב-1989 זכו בשלושה כוכבים במהלך השנים הוריד המישלן את מסעדתם לשני כוכבים.

ב-2009 פרש יונג והותיר את המטבח לשף פיליפ בוהרר, עקב כך המישלן הוריד את מסעדת "או קרוקודיל" לכוכב אחד.

יונג בישל מטבח אלזסי כפרי מסורתי מעודן.

נפטר ב-27 בינואר 2020.

ספריו
-----

* Émile Jung, Au menu de ma vie, La Nuée Bleue, 2001 (מסת"ב 978-2-7165-0551-2)
* Émile Jung, À la table du Crocodile, La Nuée Bleue, 2001 (מסת"ב 978-2-7165-0563-5)

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **אווז בנוסח אשכנז - זכרונות מאלזאס**, הוצאת המחבר, 2011, עמ' 33, 42, 78, 88-84.
* רות סירקיס, "כוכבים בשטרסבורג", **יין גורמה & אלכוהול**, גיליון 110, יולי 2007, עמ' 52–54.

* Michael Steinberger, **Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine**, Bloomsbury Publishing PLC, 2010. pp. 1-3, 5, 22.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל יונג** בוויקישיתוף
* מסעדת או קרוקודיל באתר dininginfrance
* אתר מסעדת או קרוקודיל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Emile Jung, l'emblématique chef du Crocodile à Strasbourg, est mort, France Bleu, ‏27 בינואר 2020 (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12270320p (data)
* GND: 1201164869
* ISNI: 0000 0003 8146 4060
* SUDOC: 060566159
* VIAF: 261585984
* WorldCat: viaf-261585984

 |