recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פצץ ה-"Wiener Zünder" מעשה ידי זיגפריד מרכוס, 1864
**פצץ** הוא מכשיר ידני שהופך אנרגיה מכנית לאנרגיה חשמלית. אנרגיה זו יוצרת זרם חשמלי שנשלח באמצעות זוג חוטי חשמל למרחק כדי לבצע פיצוץ מטעני נפץ. ידוע בעולם בשמו האנגלי: **Exploder** או **Dynamo Exploder**. או **Blasting Machine Exploder**.

תנועת הידית, אם בצורה סיבובית או קווית ישרה (תלוי בסוג הפצץ), גורמת לתנועת שני גופים המלופפים בחוטי נחושת, אחד בסמוך לשני. תנועה זו גורמת ליצירת השראה של שדה אלקטרומגנטי, שמביא ליצירת זרם חשמלי, על בסיס העיקרון של הגנרטור או הדינמו.

מבנה המכשיר
-----------

בחלקו העליון של המכשיר בולטת מימין ידית ההפעלה. חלקה העליון עשוי עץ והציר המסובב ממתכת. הידית ניתנת להפרדה מהמכשיר ומחוברת אליו בעזרת שרשרת מתכת באורך של כ-10 ס"מ. אורך ציר מתכת הידית - כ-8 ס"מ וקוטרה 13 מ"מ. בצד אחד ישנו חריץ המוליך את הידית בצורה אחידה לתוך הדינמו שבתוך הקופסה. מעל המכשיר רצועת עור סטנדרטית לנשיאה, באורך של 45 ס"מ וברוחב של 1.8 ס"מ. בקצה רצועת העור, שני חריצים המאפשרים הצמדת הרצועה למכשיר, באמצעות שני כפתורי מתכת הבולטים משני צידי המכשיר בחלקו העליון. מצד שמאל ניתן להבחין בשני אומים מחורצים ממתכת, המסתובבים על הברגה ומשמשים לחיבור והידוק חוטי החשמל. המכשיר בנוי בתוך קופסת מתכת ושוקל כ-2 ק"ג. גובה המכשיר כ-21 ס"מ ורוחבו 9.5 ס"מ. קופסת המתכת עשויה מברונזה וצבועה בשחור.
בצידו של המכשיר הוצמדה פחית מוטבעת עם כל הפרטים הטכניים של המכשיר כולל שם היצרן.

צורת ההפעלה
-----------

לאחר שהחבלן הציב את מטעני הנפץ לפי תכנון קודם, הוא מכניס לתוכם נפצים חשמליים המחוברים לחוטי חשמל. את החוטים הוא פורס למרחק בטוח ממקום הפיצוץ, ורק אז מחבר את קצותיהם לשתי היציאות המיוחדות של הפצץ.
ברגע שהכול מוכן לפיצוץ, מסובב החבלן את הידית וכך גורם ליצירת זרם שעובר דרך החוטים אל המטענים ומפוצץ אותם. כאשר מטען אחד מחובר לפצץ, יספיק חצי סיבוב של הידית להפעילו. משמדובר על מספר מטענים עם מספר כבלים, הרי על המפעיל יהיה לבצע מספר חצאי סיבובים של הידית (מה שמוגדר באנגלית כ-Single shot או Double shot). מכשיר כזה מסוג Cap 10 בנוי להפעיל עד 10 מטענים.

סוגים
-----

ככלל קיימים שני סוגים: כאלה שיוצרים זרם באמצעות ידית לחיצה שנעה בקו ישר מלמעלה למטה, וכאלה שיוצרים זרם באמצעות תנועה סיבובית על ידי סיבוב הידית. פרט לכך ידועים שני דגמים שנועדו לפוצץ מספר שונה של מטענים:

* מכשיר קטן שנקרא **CAP 10** שיועד לפוצץ עד 10 מטענים.
* מכשיר גדול שנקרא **30 CAP** שיועד לפוצץ עד 30 מטענים.

מכשיר ה-CAP 10 הועדף בתקופת מלחמת העולם השנייה על ידי הנחתים והצנחנים האמריקאים עקב גדלו ומשקלו הקטן יחסית והם נהגו להכניסו לכיס.

מלחמת העצמאות
-------------

בישראל היה מספר מוגבל של המכשירים הקטנים מסוג CAP 10 והיו יקרי מציאות לחבלנים. היו גם מכשירים גדולים מתוצרת בריטית מסוג CAP-30.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פצץ** בוויקישיתוף
**שביתת רפורמת הפנסיה הצרפתית** היא סדרה של שביתות כלליות והפגנות מאורגנות בצרפת, שהתקיימו בין ינואר ליוני 2023 על ידי מתנגדי רפורמת הפנסיה, שאותה קידמה ממשלת בורנה (אנ'), ואשר לפיה מתוכנן שינוי כללי של מודל הפנסיה הצרפתי. על-פי המודל כיום, ככלל, גיל הפרישה הוא 62, אבל נהוגים גילאי פרישה שונים למקצועות השונים, חלקם נמוכים הרבה יותר. על-פי השינוי המוצע, מודל הפנסיה ייעשה "שטוח" ולא תתקיים דיפרנציאציה למקצועות השונים, וכן מי שלא החל לעבוד החל מגיל 21, גיל הפרישה שלו יעמוד על 67.

ציר זמן
-------

### ינואר

ב-19 בינואר 2023, מנה משרד הפנים 1.12 מיליון מפגינים, ביניהם 80,000 בפריז. התקיימו הפגנות ביותר מ-200 מוקדים במדינה.

הפגנה נוספת מאורגנת בפריז התקיימה בשבת ב-21 בינואר 2023. הפגנה זאת תוכננה תוכננה והתקיימה על ידי נוער וסטודנטים. הפגנות באותו התאריך התקיימו בערים כמו בדינאן, לימוז' וליון.

ב-31 בינואר, הפגנות גדולות התקיימו ברחבי צרפת. לפי איגוד CGT,‏ כ-2.8 מיליון בני אדם השתתפו בהפגנות בעוד שמשרד הפנים הצרפתי מנה 1.2 מיליון מפגינים.

### פברואר

ב-7 בפברואר 400,000 איש הפגינו בפריז, ירידה של 100,000 איש לעומת 31 בינואר. בסך הכל, יותר מ-2,000,000 מפגינים השתתפו ושבתו במסגרת ההפגנות, על פי CGT. על פי משרד הפנים הצרפתי. המספר הוא 757,000.

ב-11 בפברואר, הפגינו 2,500,000 מפגינים על פי CGT, עלייה של 500,000 מפגינים מההפגנה הקודמת ב-7 בפברואר, בעוד שמשרד הפנים הצרפתי מנה 963,000 מפגינים, עלייה של 200,000 מההפגנה הקודמת. המפגינים קראו לשביתת ענק ב-7 במרץ.

ב-16 בפברואר, מפגינים הצטרפו לעצרות ושביתות רבות. האיגודים של ההפגנות אמרו כי כ-1.3 מיליון מפגינים השתתפו בהפגנות ברחבי המדינה באותו יום, הנתון הנמוך ביותר מאז תחילת ההפגנה ב-19 בינואר. משרד הפנים הצרפתי טען כי הפגינו 440,000, ירידה של כמעט מיליון מההפגה הקודמת. באותו היום בוטלו 30 אחוז מהטיסות מנמל התעופה אורלי בפריז.

### מרץ

ב-7 במרץ, רכבות ברחבי המדינה הושפעו מההפגנות. ההערכה היא ש-1.1 עד 1.4 מיליון בני אדם השתתפו בלמעלה מ-260 הפגנות ברחבי המדינה. כחלק מהמחאה, חסמו חברי האיגוד את משלוחי הדלק, מתוך כוונה להפיל את הכלכלה הצרפתית.

ביום שבת, ב-11 במרץ, התקיימו המחאות בתגובה לדיון באספה הלאומית ובסנאט בנושא חוק הגיוס. מקרון דחה פעמיים פגישות עם איגודי עובדים באותו השבוע. כ-368,000 אנשים הפגינו, ויום למחרת, הממשלה הצרפתית העבירה את החוק בקריאה ראשונה

ב-15 במרץ, התקיימו כ-200 הפגנות ברחבי צרפת, שבהן השתתפו 480,000 מפגינים, כ-37,000 מהם הפגינו בפריז, בעוד שאיגודי המחאה העריכו כי מפגינים 1.78 מיליון ברחבי צרפת ו-450,000 בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שביתת רפורמת הפנסיה הצרפתית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Réforme des retraites en France : plus d'un million de personnes ont manifesté dans le pays, RTBF (בצרפתית)
2. ↑  Réforme des retraites : la CGT annonce "plus de 2 millions" de manifestants, le gouvernement 1,12 million, ici, par France Bleu et France 3, ‏2023-01-19 (בצרפתית)
3. ↑  Retraites: la CGT annonce 2,8 millions de manifestants en France, 1,272 million selon la police, BFM BUSINESS (בצרפתית)
**מבצע אולי הפעם** הוא מבצע שצה"ל ערך כנגד הטרור הפלסטיני באוגוסט 2002. המבצע התמקד בעיר שכם. המבצע נערך לאחר מבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה.

הרקע למבצע
----------

מבצע אולי הפעם התרחש לאחר מבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה בשטחי יהודה ושומרון, בעקבות סדרת פיגועים שהתרחשה ביולי 2002 ובה נרצחו 32 איש.

במרץ 2002 החליט צה"ל לפתוח במבצע חומת מגן במטרה למגר את הטרור בשטחי יהודה ושומרון. בעקבות הפקת לקחים מהמבצע וחזרתם של פעילים פלסטינים לעיסוק בטרור, לאחר מספר שבועות הוחלט בצה"ל על מבצע נוסף, מבצע דרך נחושה. מכיוון שגם אחרי סיום מבצע זה ביהודה ושומרון תשתיות הטרור שוקמו, הוחלט בצה"ל על "מבצע אולי הפעם", ששוב נועד למגר את הטרור.

מהלך המבצע
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
המבצע התחיל ב-1 באוגוסט 2002, המבצע התמקד בקסבה של שכם.

לפני תחילת המבצע בוצע תרגיל הטעיה במחנה הפליטים בלאטה במטרה להבריח את המבוקשים לקסבה.

המבצע התנהל בפיקודו של אלוף-משנה משה תמיר מח"ט גולני. תחת פיקודו היו רוב יחידות חטיבת גולני, גדוד 50 וגדוד הסיור של הנח"ל והצנחנים וכוחות מיחידות מובחרות. הכוחות נערכו להתנגדות מסיבית וקרבות ירי מה שלא קרה.

טנקים ונגמשי"ם הובילו את החיילים עד לפאתי הקסבה. הטנקים שימשו גם להרעשה מדי פעם. מתודת המבצע הייתה מעבר בית בית בחיפוש אחר חומרי נשק ומבוקשים. בגלל החשש מחמושים פרצו הכוחות לדירות בעזרת פטישים ולבנות חבלה מה שגרם לנזק רב. הכוחות הוציאו את המשפחות מהבתים ואז סרקו את הבית בחיפוש אחר חומרי נפץ ואמצעי לחימה.

במסגרת המצוד אחר מבוקשים אספו החיילים את רוב הגברים בין הגילאים 15–50 לבית הספר אל-פאטמיה שם חקרו אותם, רוב הגברים שוחררו תוך יום ומקצת הושארו להמשך חקירה.

ביום הראשון של המבצע נהרגו 4 פלסטינים ביניהם אישה בת 85. ביומיים הראשונים מצא צה"ל ארבע מעבדות נפץ ועצר כמה עשרות מבוקשים.

ראו גם
------

* האינתיפאדה השנייה
* מבצע דרך נחושה

קישורים חיצוניים
----------------

* פליקס פריש ועלי ואקד, הקסבה של שכם: צה"ל עצר 40 פלסטינים, באתר ynet, 2 באוגוסט 2002
* שמו של המבצע בשכם: "אולי הפעם", באתר וואלה!‏, 2 באוגוסט 2002
* עמוס הראל, הכוחות חזרו לקסבה של שכם - ונתקלו באדישות מסוימת של התושבים, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2002

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  עמוס הראל, הכוחות חזרו לקסבה של שכם - ונתקלו באדישות מסוימת של התושבים, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2002
2. 1 2  פליקס פריש ועלי ואקד, הקסבה של שכם: צה"ל עצר 40 פלסטינים, באתר ynet, 2 באוגוסט 2002
**נייר כסף**, הוא גיליון מתכת דק העשוי מבדיל. נייר הפח הוחלף לאחר מלחמת העולם השנייה על ידי נייר אלומיניום זול ועמיד יותר
נייר כסף מיוצר מ קוקוס עם אננס , שעדיין מכונה "נייר כסף" באזורים רבים (דוגמה לכינוי שגוי).

היסטוריה
--------

נייר כסף עשוי מגיליון דק של פח היה זמין מסחרית לפני המוצר המקביל לו מאלומיניום.  בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, נייר כסף היה בשימוש נפוץ, וישנם אנשים שממשיכים להתייחס למוצר החדש בשם הישן. נייר כסף נוקשה יותר מנייר אלומיניום.  הוא נוטה לתת טעם קל של פח למזון העטוף בו, וזו הסיבה העיקרית שהוא הוחלף במידה רבה באלומיניום ובחומרים אחרים לעטיפת מזון.

בגלל עמידותו בפני אִכּוּל, עמידותו בפני חמצון, זמינותו, עלותו הנמוכה, רעילותו הנמוכה וגמישותו הקלה, נייר כסף שימש כסתימה לחורים בשיניים לפני המאה ה-20. 

 פונוגרף נייר כסף
הקלטות האודיו הראשונות על גלילי פונוגרף נעשו על נייר כסף.

ראו גם
------

* כובע נייר כסף
* כינוי שגוי

קישורים חיצוניים
----------------

* נייר כסף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  A.M. Howatson, P.G. Lund, and J.D. Todd, *Engineering Tables and Data*, p. 41
2. ↑  "foil". *Encyclopædia Britannica Online*. Encyclopædia Britannica, Inc. נבדק ב-27 בפברואר 2012. `{{cite encyclopedia}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Difference between Aluminum Foil and Tin Foil". *DifferenceBetween.info*. נבדק ב-13 במרץ 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "History Of The Use Of Tin Foil Pre 1850". *Informational Site Network*. Home Dentistry.ca. נבדק ב-27 בפברואר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  *The Encyclopedia Americana (Volume 22)*. Encyclopedia Americana Corporation. 1919. p. 792. נבדק ב-8 בינואר 2011. `{{cite book}}`:  (עזרה)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוגה מוזיקלית. אם התכוונתם לסרט פעולה, ראו אל מריאצ'י.

**מָריאָצ'י** (בספרדית: **Mariachi**) הוא סוגה מוזיקלית שמקורה במדינת חליסקו, שבמערב מקסיקו. מוזיקת הז'אנר משלבת כלי מיתר ומושפעת מההתפתחות ההיסטורית והתרבותית של מערב מקסיקו. לאורך היסטוריית המריאצ'י, מוזיקאים ערכו יצירות אקספרימנטליות עם כלי נשיפה, וכלי הקשה. בנוסף, גורמים סוציו-היסטוריים השפיעו על הרפרטואר מבחינת ביצועים ומגוון המאפיינים של השירה בכל אזור. כמו גם על אבולוציית הלבוש הנלווה לביצועים.

המריאצ'י מהווה אלמנט חשוב בלימודי המוזיקה המקסיקנית משום שההרכב שנוצר במהלך התקופה הקולוניאלית, מצא את מהותו בעידן הפוסט קולוניאלי, ופרח בתקופה לאומנית, ותוך כך הפך לבעל השפעה עולמית בזמנים המודרניים. במהלך התפתחות זו, בעיקר מאז התקופה הלאומנית, מוזיקת מריאצ'י הפכה לסמל של מוזיקה מקסיקנית וזכתה לפרסום השירה המקסיקנית בפלטפורמה חוץ אזורית. זאת באמצעות השתתפות בתוכניות רדיו פופולריות, הופעה בסרטים מקסיקניים מוקדמים, וביצוע קמפיינים נשיאותיים.

אנסמבל מריאצ'י מורכב לרוב מכינורות, חצוצרות, גיטרה קלאסית, ויולה, גיטרה בס, גיטרה אקוסטית, ולפעמים נבל. הנגנים מופיעים בתלבושת אחידה שחורה עם עיטורים בצבע כסף, הכוללת מכנס רכיבה הקרוי "צ'ארו" וכובע רחב-שוליים.

המריאצ'יס המקוריים היו נגני רחוב מקסיקנים, אבל היום מרביתם בדרנים מקצועיים בתעשיית הבידור, ובעלי כישורי נגינה על יותר מכלי אחד, כשכל נגן גם יכול לשיר. לפעמים הם מלווים זמרי פופ, דוגמת היא הזמרת סלינה, שהתחילה את דרכה כחלק מתרבות המריאצ'י המקומית. שירי נרקוקורידו הם מוזיקה בסגנון זה.

בשנת 2016 הכיר ארגון אונסק"ו בסוגה המוזיקלית של המריאצ'י כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מריאצ'י** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מריאצ'י** |

* היסטוריית המריאצ'י, באתר האנציקלופדיה הלטינית
* מריאצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיר   
סוג לא תואם [ אוכלוסייה ] 

**ליברטי סיטי** (באנגלית: **Liberty City**) היא עיר דמיונית במשחקי Grand Theft Auto המבוססת על העיר האמיתית ניו יורק שבארצות הברית. עיר זו היא מקום ההתרחשות העיקרי במשחקים Grand Theft Auto: Chinatown Wars, Grand Theft Auto 1, Grand Theft Auto Advance, Grand Theft Auto III, Grand Theft Auto: Liberty City Stories, Grand Theft Auto IV, Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned ו-Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony. כמו כן, העיר מופיעה בסרטונים קצרים או במשימות מסוימות במשחקים שונים בסדרה שהתרחשותם העיקרי לא שם.
על פי המשחק Grand Theft Auto: Liberty City Stories, עיר זו נוסדה בשנת 1798.

במשחקים בהם הגרפיקה היא תלת-ממדית, העיר מחולקת לאיים וביניהם מחברים גשרים, תעלות תחתיות ורכבת תחתית. האזורים מחולקים בין כנופיות רבות: "דיאבלוס" מפוארטו ריקו, "יארדי" הג'מייקאנים, "הודס" האפרו-אמריקנים, הקרטל הקולומביאני, משפחת המאפיה האיטלקית לאון, פורלי וסינדאקו, היאקוזה היפנית והטריאדים הסינים. מזג האוויר בעיר גשום במרבית הימים וכתוצאה ממנו נוצר ערפל.

במשחק Grand Theft Auto IV שמשמש כאתחול לסדרה, העיר מוצגת במראה שמזכיר הרבה יותר את ניו יורק האמיתית: ברוקלין נקרא ברוקר, קווינס נקרא דיוקס והרובע מנהטן נקרא אלגונקווין. הרובע סטטן איילנד הוא היחיד שלא קיבל גרסה במשחק בגלל העומס בלוח הזמנים והמרחב בזיכרון הדיסקים עליהם נמצא המשחק ולכן היאקוזה לא חוזרת ב-"עידן" הזה. הרבעים בעיר של ה-"עידן" הרביעי מתחלקים לכנופיות, כמו במשחקים הקודמים: כנופיות הברטווה הרוסיות, פלוגת "היארדיס" הג'מאייקית, המוב האירי, מועדוני האופנוענים "הלוסט אנד דמנד" (האבודים וארורים), "מלאכי המוות" ו"רוכבי אפטאון", כנופיות הרחוב השחורות "נוכלי נורט'ווד" ו"מ.ו.ב", כנופיות ההיספניות "הלורדים הספרדיים" ו"סוחרי הסמים הדומיניקנים" שעוסקים בקוקאין, הטראידס הסיניים, המוב הקוריאני, קרטל "טורס", המאפיה היהודית וה-"קומישן", איחוד של משפחות הפשע האיטלקיות.

על פי התיאורים של העיר במשחקים השונים, ליברטי סיטי היא עיר מלאת פשעים בה השלטון המקומי חסר אונים עד שהמילה הלא גסה היחידה בעיר היא 'תקווה'.

| Grand Theft Auto |
| --- |
| משחקים | Grand Theft Auto • Grand Theft Auto 2 • Grand Theft Auto III • Grand Theft Auto: Vice City • Grand Theft Auto: San Andreas • Grand Theft Auto Advance • Grand Theft Auto: Liberty City Stories • Grand Theft Auto: Vice City Stories • Grand Theft Auto IV • Grand Theft Auto: Chinatown Wars • Grand Theft Auto V (Grand Theft Auto Online) • Grand Theft Auto VI |
| הרחבות | Grand Theft Auto: London 1969 • Grand Theft Auto: London 1961 • GTA IV: The Lost And Damned • Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony |
| מקומות | Liberty City • Vice City • Los Santos |
**יניס וימבריס** הם השמות המיוחסים לדמויות המקראיות של חרטומי מצרים שהתמודדו מול משה.

השמות מופיעים בתרגום התורה המיוחס ליונתן על ספר שמות ומקומות נוספים בתורה. הם נזכרים בתלמוד ובמדרשים גם בשמות **יוחנא (לעיתים: יוחני) וממרא**. על פי מסורת יהודית מסוימת, השניים היו בניו של בלעם.

הסופר הרומאי פליניוס הזקן (המאה ה-1 לספירה) ציין בחיבורו "תולדות הטבע", שבין האסכולות של המאגיה, ישנו פלג שמקורו במשה ו**יאנס**, וכפי הנראה הוא חשב את יאנס ליהודי.
הרטוריקן הלטיני אפוליוס (המאה ה-2) ציין בחיבורו "אפולוגיה" את המכשף "יוהאנס" (יאנס) בין מכשפים ידועים, ובהם גם משה, שהיו פעילים לאחר זורואסטר ואוסטאנס (אנ').

הפילוסוף הסורי נומניוס מאפאמיאה (המאה ה-2) התייחס בספר השלישי של חיבורו "על הטוב" אל האגדה על המאבק בין משה לצמד הקוסמים המצריים: "והבאים בתור הגיעו **יאנס ויאמברס**, חרטומים מצרים, אנשים שנחשבו כי אין עולים עליהם בעשיית קסמים בזמן שהיהודים גורשו ממצרים. אז אלה היו האנשים שנבחרו על ידי תושבי מצרים כמתאימים לעמוד מול משה (ביוונית: "מוסיאוס"), שעמד בראש היהודים, איש שהיה בעל כוח רב בתפילה לאלוהים; והמכות שמשה הביא על מצרים, אנשים אלה הראו שביכולתם לבטל את העזות שבהן".
על כך שהיה ביכולתם של יאנס ויאמברס להתנגד למשה, נרמז גם באיגרת השנייה אל טימותיוס (הברית החדשה) ובמסורת היהודית.

בפפירוס צ'סטר ביטי (אנ') השישה עשר, נזכר ספר חיצוני על שם יניס וימבריס הקוסמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יניס וימבריס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף פ"ה, עמוד א'; **ילקוט שמעוני**, שמות (פרשת בשלח), סימן רלה: "יוחני וממרא"; **ספר ברית דמשק**, עמוד 5: "יקם בליעל את יחנה ואת אחיהו במזמתו".
2. ↑  **תרגום ירושלמי**, במדבר, פרק כב, פסוק כב: "יניס וימריס"; **ספר הזוהר**, חלק ב, קצב, א.
3. ↑  פליניוס הזקן, **תולדות הטבע**, ספר 30, פרק 11.
4. ↑  Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Vol. II: CX. Numenius of Apamea, p. 213
5. ↑  Apuleius, **Apologia**, 90
6. ↑  De Bono, apud: Eusebius, **Praeparatio Evangelica**, IX, 8:1-2
7. ↑  הברית החדשה, האיגרת השנייה אל טימותיוס, פרק ג', פסוק 8; **תרגום ירושלמי** (תרגום המיוחס ליונתן), שמות, פרק ז, פסוק יא: "יניס וימבריס"; **מדרש תנחומא**, פרשת כי תשא, יט: "יונוס ויומברוס"; **ספר הזוהר**, חלק ב, קצא, א: "יונוס וימברוס".
8. ↑  Pietersma A. The Apocryphon of Jannes and Jambres
**טריגון אמריקאי** (שם מדעי: ***Hypanus americana***; מכונה גם **טריגון דרומי**) הוא מין דג סחוס ממשפחת הטריגוניים החי במימי החופים של האוקיינוס האטלנטי המערבי. תפוצתו משתרעת לחופי אמריקה מניו ג'רזי לדרום ברזיל.

מאפיינים
--------

טריגון זה בעל סנפירי חזה רחבים היוצרים צורת יהלום ועוזרים לו "לרחף" במים. צבעו חום-אפור עד ירוק-זית והתחתית לבנה. לעיתים הוא מכוסה בחול ועורו הקשיח צבע בלבן. הטריגון בעל קצר עם עיניים מוגבהות מעל שאר הראש ומאחוריהם פתחי זימים גדולים. לאורך רכס הגב ועד הזנב ישנם קוצים קטנים והזנב הארוך מכיל דוקרן ארסי בקצה, שאיננו קטלני אך עלול להכאיב. רוחב הטריגון יכול להגיע ל-67 ס"מ בזכרים ו-150 ס"מ בנקבות. האורך המקסימלי הוא 2 מטרים והמשקל המקסימלי מגיע ל-135 ק"ג. טריגון זה יכול לחיות 28 שנה.

הטריגון שוחה במי חופים טרופיים בבדידות או בקבוצות, דבר שקורה בזמן הרבייה. הם שוחים מעל החול וצדים דגי גרם, תולעים, סרטנים, רכיכות ועוד. הוא מחפש כל דבר אפשרי לאכילה ומנצל כל אפשרות לציד טוב. לעיתים הטריגון צד בשיתוף עם קורמורנים. כדי לחמוק מטורפים כמו פטישניים הוא מסתתר בחול ומנופף בסנפיר הזנב הארסי שלו.

טריגון זה ידוע בשחייה שלו באזורים מסוימים כמו גראנד קיימן שבאיי קיימן ואיי בהאמה לצד צוללנים. בשרטונים שבאיי טרקס וקייקוס ישנו מקום מיוחד לצלילה עם טריגונים - "Stingray City" (אנ'), בו הטריגונים ניזונים מידיים של אנשים, המביאים להם חתיכות דגים ומתחככים איתם. ואולם יש כמה חוקרים הסוברים שהתנהגות זו יכולה לפתח בעיות התנהגות אצל הטריגונים ולגרום להעברת מחלות אליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגון אמריקאי** בוויקישיתוף
* טריגון אמריקאי, באתר ITIS (באנגלית)
* טריגון אמריקאי, באתר NCBI (באנגלית)
* טריגון אמריקאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* טריגון אמריקאי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* טריגון אמריקאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טריגון אמריקאי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

צוללן משחק עם טריגונים בגראנד קיימן
**וישנודאו סאי** (בהינדי: **विष्णुदेव साय**; נולד ב-21 בפברואר 1964) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של צ'האטיסגאר מטעם מפלגת העם ההודית.

ביוגרפיה
--------

וישנודאו סאי נולד ב-21 בפברואר 1964 בבגאיה שבמאדהיה פרדש (כיום בצ'האטיסגאר). הוא עסק בחקלאות לפני שהצטרף לפוליטיקה.

התחלת הפעילות הפוליטית של דסאי הייתה כשנבחר לסרפנך (אנ'), מעמד של שלטון מקומי הודי, של כפרו, בגאיה.

דסאי הוא חבר במפלגת העם ההודית מ-1990, השנה בה נבחר לחבר באספה המחוקקת של מאדהיה פרדש מטעם המפלגה. הוא כיהן בתפקיד עד 1998. בהבחירות ללוק סבהה ב-1999 נבחר סאי לחבר בלוק סבהה, בו כיהן עד 2019.

סאי כיהן כשר המדינה לפלדה, מכרות, עבודה ופיתוח בממשלת נרנדרה מודי הראשונה מ-2014 עד 2019. ב-2018 התמודד על מושב באספה המחוקקת של צ'האטיסגאר אך הובס. בעקבות כך החליטה מפלגת העם ההודית שלא להריצו בבחירות ללוק סבהה ב-2019, וסאי סיים את תפקידו עם השבעת ממשלת מודי השנייה במאי 2019.

בבחירות לאספה המחוקקת של צ'האטיסגאר בנובמבר 2023 נבחר סאי לחבר באספה, ולאחר הבחירות החליטה המפלגה כי ישמש כראש השרים במדינה מטעמה. הושבע לתפקיד ב-13 בדצמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וישנו דאו סאי** בוויקישיתוף
* וישנו דאו סאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Meet Vishnu Deo Sai: Tribal leader set to become Chhattisgarh Chief Minister, India Today, ‏10 בדצמבר 2023
2. ↑  Sumi Rajappan, Vishnu Deo Sai to be Chhattisgarh Chief Minister, vows to 'fulfil PM's guarantees', India Today, ‏10 בדצמבר 2023
3. ↑  Vishnu Deo Sai sworn in as Chhattisgarh Chief Minister, PM Modi present, India Today, ‏13 בדצמבר 2023
**אילון שליו** (נולד ב-1951) הוא איש עסקים ועיתונאי ישראלי, לשעבר העורך הראשי של העיתון ידיעות אחרונות בשנים 1996–1999, והמנהל הכללי הראשון של חברת החדשות ומייסדה.

ביוגרפיה
--------

שליו נולד בשנת 1951 ברמת גן ולמד בבית הספר היסודי חשמונאים שבעיר. בשנת 1969 הוא התגייס לשירות בגלי צה"ל ואחרי שחרורו מצה"ל ב-1973 נותר לעבוד בתחנה כאזרח עובד צה"ל.

הוא היה כתב לענייני כלכלה, כתב מדיני וכתב בחצי האי סיני בגלי צה"ל, עד שבשנת 1974 מונה למנהל מחלקת החדשות. בתפקיד זה גיבש את מתכונת יומני החדשות של התחנה והיה בין הוגי רעיון של מבזקי החדשות והתוכנית "אוניברסיטה משודרת". ב-1977 יצא לשנת לימודים גבוהים בארצות הברית. ב-1978 שב לתחנה ומונה לסגן מפקד גלי צה"ל עד שעזב את התחנה ב-1982.

ב-1983 מונה לעורך הראשי של רשת המקומונים "רחוב ראשי". רשת מקומונים זו לא האריכה ימים יותר משנה. לאחר סגירת רשת המקומונים, שליו הצטרף לצוות ההקמה של העיתון היומי "חדשות". בשנת 1985 עזב את העיתון "חדשות" והצטרף כעורך לרשת המקומונים של "ידיעות אחרונות". הוא שימש כעוזרו של דב יודקובסקי, העורך הראשי של "ידיעות אחרונות", עד לפרישתו של יודקובסקי בסוף שנת 1989.

בראשית שנת 1987 הקים יחד עם גיסו, יורם אלרואי, את חברת הרפואה הפרטית שח"ל - שירות חולי לב, ארגון המעניק שירות רפואי לחולי מחלות לב. שליו כיהן כדירקטור בחברה, ובחברות נוספות ביניהן סלקום, אביב גלעדי הפקות, טלעד ואגיס.

שליו נמנה בין מייסדי חברת החדשות והערוץ השני, והיה המנכ"ל הראשון של חברת החדשות של ערוץ 2 מאז הקמתה בשנת 1993 ועד 1995. שליו יזם את התוכנית "חמש עם רפי רשף" בהנחיית רפי רשף.

ב-1995 פרש מחברת החדשות של ערוץ 2 וביוני 1996 מונה לעורך הראשי של ידיעות אחרונות. ב-1999 פוטר מתפקידו כעורך הראשי עקב חילוקי דעות עם ארנון מוזס, המוציא לאור והבעלים של העיתון. בשנת 2000 מונה על ידי נשיא השקעות דיסקונט, יורם טורבוביץ' לסגן נשיא האחראי על תחום התוכן בחברה. שליו עזב את תפקידו בחברה כשנה לאחר מכן, בסוף ספטמבר 2001. שליו היה מבין ממקימי חברת לוגיה, זרוע התוכן הסלולרי של סלקום.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם אילון שליו, אבי וייס ושלום קיטל במסגרת 20 שנה להקמת ערוץ 2, כחלק מהתוכנית אנשים, באתר mako

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שליו, אילון, באתר העין השביעית, 25 באוקטובר 2007
2. ↑  לא נעים לראות עיתון נסגר, דן כספי (2013) באתר הארץ
3. ↑  שלומי גולובינסקי, אילון שליו, לשעבר סגן נשיא דסק"ש, התמנה לדירקטור חיצוני באגיס, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2001
4. ↑  אנשים, עונה 3, פרק 125, וידאו - באתר mako
5. ↑  יוסי עלמני, זעזועים בדסק*ש: שליו ואיינהורן עוזבים את החברה*, באתר ynet, 19 באוגוסט 2001

| עורכי עיתון ידיעות אחרונות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| עזריאל קרליבך • הרצל רוזנבלום • דב יודקובסקי • משה ורדי • אילון שליו • רפי גינת • שילה דה-בר • רון ירון • נטע ליבנה |  |

 |
**קריוריקטס** (שם מדעי: *Kryoryctes*) הוא סוג יונק נכחד מקבוצת יונקי הביב שהתקיים באוסטרליה במשך הקרטיקון התחתון לפני 106 מיליון שנה מימינו בקירוב. הסוג התגלה ב-2005 והכיל מין בודד - *Kryoryctes cadburyi*. משמעות שמו מיוונית: "kryo" - של אזור קריר ו-"oryktes" - מתחפר. שם המין ניתן להוקרה לחברת השוקולד Cadbury, אשר תמכה בחפירות והתגליות וכן מאחר שצבע הממצאים היה כהה בדומה לשוקולד.

הממצאים הראשונים של היונק התגלו בחפירות ממערת הדינוזאור (Dinosaur Cove) שבתצורות אאומרלה (Eumeralla Formation) בויקטוריה וכיום ממוקמים במוזיאון ויקטוריה במלבורן. 

הקריוריקטס היה יונק ביב קדום ביותר, שאולי דמה לסטרופודון מאותו אזור. עקב מבנה הטפרים הרחבים שלצידי רגליו נראה שהיה מתחפר מומחה. מבנה עצם הזרוע המאובן שהיה בעל תלמים וחריצים על חציו הגיע לאורך 46 מ"מ, אף שכנראה לפני שחיקה העצם הגיעה לאורך 50 מ"מ. לצידו נמצאו כמה מפרקים ועצם הגומד, אשר התאימו לאורח חיים של יצור מתחפר. הממצאים לא מעידים אם היה קרוב לברווזן או לקיפודניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קריוריקטס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קריוריקטס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pridmore, Peter A.; et al. (December 2005), "A Tachyglossid-Like Humerus from the Early Cretaceous of South-Eastern Australia", Journal of Mammalian Evolution, 12 (3–4): 359–378, doi:10.1007/s10914-005-6959-9, S2CID 22931124
**חוק גרשאם** בניסוחו הנפוץ קובע: **"כסף רע דוחק כסף טוב"**. הנוסח המלא של הכלל קובע: **"כסף רע דוחק כסף טוב בתנאי חוקי המטבע"**. כלל זה נוסח על ידי הכלכלן האנגלי תומאס גרשאם (1519-1579) כאשר ביקש להסביר למלכה אליזבת הראשונה את העלמות מטבעות השילינג הישנים, לאחר שאביה, המלך הנרי השמיני, ביקש להגדיל את הכנסות המדינה בכך שטבע מטבעות שילינג חדשים בהם הוחלפה מתכת הכסף במטבע, במתכות זולות יותר. 

משמעות הכלל היא כי כאשר קיימים במחזור החוקי שני סוגי מטבע בעלי ערך נקוב שווה על פי חוקי המטבע, אך ערכם הריאלי שונה, בסופו של דבר, המטבע ה"רע" (בעל הערך הריאלי הנמוך יותר) ידחק מן המחזור את המטבע ה"טוב" (בעל הערך הריאלי הגבוה יותר). לדוגמה, מטבע עשוי כסף ידחק מן המחזור מטבע בעל ערך נקוב זהה העשוי זהב. זאת מכיוון שהערך הריאלי של המטבע העשוי זהב גבוה יותר מהערך הנקוב של מטבע העשוי ממתכת זולה יותר. במצב דברים זה הציבור יעדיף להשתמש לשם תשלומיו ומחייתו היומיומית במטבע ה"רע" ולאגור ולצבור את המטבע ה"טוב" שערכו גבוה יותר ועשוי עוד לעלות. באופן זה יצאו מן המחזור מטבעות זהב ידועים כגון הקרוגראנד, והם נסחרים על פי ערך המתכת שבמטבע ולא על פי ערכם הנקוב. במאות עברו נהגו אף לאגור מטבעות זהב כדי להתיך אותם וכך מטבעות אלו יצאו מן המחזור.

חוק גרשאם בא לידי ביטוי לעיתים תכופות עד ראשית המאה ה-20, אז לרוב הארצות היו מטבעות בעלי ערכים נקובים שווים אך עשויים מחומרים שונים: זהב, כסף או שטרות נייר. חוק זה מראה שאין אפשרות לקיים לאורך זמן שני סוגי מטבע "רע" ו"טוב" כי בסופו של דבר יישאר במחזור רק מטבע אחד. לפי חוק זה, ערך נמוך של מטבע מזרז את קצב המחזור כי הציבור ממהר להוציא את הכסף בעל הערך הירוד. לעיתים חוק גרשאם בא לידי ביטוי אף במטבעות בעלי ערך נקוב נמוך ביותר, עם עליית ערך המתכת ממנה עשוי המטבע. כך לדוגמה, עד לסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 היו במחזור בארצות הברית ובקנדה מטבעות עשויים כסף; אלה יצאו מן המחזור, ונאגרו בידי הציבור, עם הטבעת מטבעות בעלי ערך נקוב זהה העשויים ממתכת זולה יותר.

מאידך, יש מקרים שבהם חוק זה אינו תקף. בתקופה של אינפלציה דוהרת וקשה (היפר-אינפלציה), ערכו של מטבע "רע" יורד כל כך, עד שהסוחרים מסרבים לקבלו ואז דווקא הוא שנדחק מן המחזור. לדוגמה, בגרמניה של שנות ה-20 של המאה ה-20 ערכו של המארק ירד כל כך עד שיצא מהמחזור ומקומו נתפס על ידי המטבע החדש ובעל ערך ריאלי גדול יותר – ה"רנטן-מארק" (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוק גרשאם** בוויקישיתוף
* "Bad Money Drives Out Good"
* השוואה בין ערך המתכת במטבעות אמריקאים לערך הנקוב
* חוק גרשאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540803105171
* BnF: cb119779772 (data)
* GND: 4202324-5
* LCCN: sh85057314
* SUDOC: 027819949

 |
**לויד קרייג בלנקפיין** (בשם מלא באנגלית: **Lloyd Craig Blankfein**;‏ נולד ב-15 בספטמבר 1954) הוא עורך דין יהודי-אמריקאי, המשמש כמנכ"ל בנק ההשקעות גולדמן זקס משנת 2006.

קורות חיים
----------

נולד בשנת 1954 למשפחה יהודית ברובע הברונקס, למד משפטים באוניברסיטת הרווארד, וקיבל תואר Juris Doctor במשפטים בשנת 1978.

התחיל את עבודתו המשפטית בחברת עורך דין "Proskauer Rose", ולאחריה בחברת "Donovan, Leisure, Newton & Irvine".

בשנת 1981 הצטרף לבית מסחר בשם "J. Aron & Co", שהיה בבעלות בנק ההשקעות גולדמן זקס. בין השנים 1994 ו- 1997 עמד בראש מחלקת המטבע והסחורות בבנק ההשקעות.

בשנת 2002 מונה לסגן יושב ראש בנק ההשקעות, ובשנת 2006 מונה להיות יושב ראש ומנכ"ל הבנק, לאחר שקודמו, הנרי פולסון, מונה לשר האוצר האמריקאי. הוא כיהן כמנכ"ל ויו"ר עד שנת 2018, ומאז 2019 הוא משמש כיו"ר בכיר של הבנק.

בשנת 2009 זכה לתואר "איש השנה" של המגזין פייננשל טיימס. מנגד, מגזין פורבס תיאר אותו כ"אחד המנכ"לים השערורייתיים של שנת 2009".

בשנת 2011 העיד בפני ועדת החקירה לבחינת המשבר הפיננסי בארצות הברית ובפני הקונגרס האמריקאי, ושם טען כי לא היה זה מתפקיד הבנק ליידע את לקוחותיו כי הוא מהמר נגד השקעותיהם. באותה השנה נפתחה נגד הבנק חקירה על ידי רשות ניירות ערך האמריקאית, והסנאטור קארל לוין אף טען כי בלנקפיין הטעה את הקונגרס. בסופו של דבר החקירה התמוססה, כמו חקירות דומות נגד בנקאים אחרים. 

בלנקפיין מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית, ותרם כספים למסע הבחירות של הילרי קלינטון בשנת 2007 וכן לזה של ברק אובמה ב-2008.

הוא נשוי ואב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לויד בלנקפיין** בוויקישיתוף
* לויד בלנקפיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* לויד בלנקפיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Profile באתר פורבס
* Goldman Runs Risks, Reaps Rewards, הניו יורק טיימס, 10 ביוני 2007
* The Man Goldman Is Banking On, באתר ביזנסוויק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lloyd Blankfein Net Worth, Celebrity Net Worth, ‏2020-12-27 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  Coster, Helen "The Biggest CEO Outrages Of 2009 - This year's C-Suite Hall of Shame". Forbes. Retrieved December 25, 2009.
3. ↑  Quinn, James (April 28, 2010). "Goldman boss Lloyd Blankfein denies moral obligation towards clients". The Daily Telegraph (London). Retrieved April 29, 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1178421694
* VIAF: 5889155105784276320006
* WorldCat: viaf-5889155105784276320006

 |
**טטיאנה פליקסיבנה ליסנקו** (באוקראינית: **Тетяна Фелiксiвна Лисенко**; נולדה ב-23 ביוני 1975) היא מתעמלת בעבר סובייטית ואוקראינית ממוצא יהודי. היא אלופה אולימפית, בעלת 3 מדליות מהן 2 זהב, בתרגיל על קורה ובתחרות הקבוצתית (ברצלונה 1992) ואלופת עולם (אינדיאנפוליס 1991), בעלת 3 מדליות מהן 1 זהב.

ביוגרפיה
--------

ליסנקו נולדה בחרסון שבאוקראינה. היא יהודייה מצד אמה. היא החלה להתאמן בהתעמלות מכשירים בגיל 5 ב"דינמו" חרסון. בגיל 9 החלה להתאמן בהדרכתו של אולג אוסטפנקו.

את הופעת הבכורה שלה ערכה ליסנקו בגמר גביע העולם, שנערך בבריסל שבבלגיה בשנת 1990, וזכתה ב-3 מדליות, מהן 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בתחרות קרב-רב אישי (39.599 נק') לפני בת ארצה סבטלנה בוגינסקאיה (39.586 נק') והנרייטה אונודי מהונגריה (39.574 נק') ובתרגיל מקבילים מדורגים. מדליית ארד בתרגיל קרקע. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי בתרגיל על סוס קפיצות ובתרגיל על קורה.

### אלופת עולם

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס שבארצות הברית בשנת 1991 זכתה ליסנקו במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתרגיל על מקבילים מדורגים ובמקום 13 בתחרות קרב-רב אישי. 

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בפריז שבצרפת באפריל 1992 זכתה ליסנקו במדליית ארד בתרגיל קרקע ביחד עם מריה נקוליטה מרומניה (9.887 נק') אחרי קים זמסקל מארצות הברית (9.937 נק') והנריאטה הונודי (9.912 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי בתרגיל הקורה ובמקום תשיעי בתרגיל על מקבילים המדורגים.

### אלופה אולימפית

באולימפיאדת ברצלונה (1992) היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בתרגיל על הקורה (9.975 נק') לפני לו לי מסין ושאנון מילר מארצות הברית שזכו במדליית כסף ביחד (9.912 נק') ובתחרות הקבוצתית (395.666 נק') לפני רומניה (395.079 נק') וארצות הברית (394.704 נק'). מדליית ארד בתרגיל על סוס קפיצות (9.912 נק'), אחרי לוויניה מילושוביץ' מרומניה והנרייטה אונודי שזכו ביחד במדליית זהב (9.925 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי בתחרות קרב-רב אישי (39.537 נק').

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בברמינגהאם שבבריטניה בשנת 1993 זכתה ליסנקו במדליית ארד בתחרות קרב-רב אישי (39.011 נק'), אחרי שאנון מילר (39.062 נק') וג'ינה גוגן מרומניה (39.055 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתרגיל על מקבילים המדורגים.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבריזביין שבאוסטרליה בשנת 1994 סיימה ליסנקו במקום רביעי בתרגיל על סוס הקפיצות ובמקום 18 בתחרות קרב-רב אישי.

שנתיים לאחר סיום הקריירה הספורטיבית שלה, בשנת 1996 היגרה ליסנקו לקליפורניה שבארצות הברית.

בשנת 2002 החלה ליסנקו ללמוד משפטים באוניברסיטת סן פרנסיסקו וסיימה את לימודיה בשנת 2005. היא החלה לעבוד כעורכת דין. היא נישאה ליוגש ולזוג נולדה בת, סופיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטיאנה ליסנקו** בוויקישיתוף

* טטיאנה ליסנקו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* טטיאנה ליסנקו, באתר olympedia.org
* טטיאנה ליסנקו, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* ריאיון עם טטיאנה ליסנקו (באנגלית)
**אתלטיק קלאב ד'אסקלדס** (בספרדית: **Atlètic Club d'Escaldes**) הוא מועדון כדורגל מהעיר אנדורה לה ולה שבאנדורה, המשחק בליגת העל האנדורית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-20 במאי 2002. בסוף עונת 2003/2004 המועדון העפיל לליגת העל האנדורית, בה שיחק עד לתום עונת 2006/2007, אז ירד לליגת המשנה. בתום עונת 2018/2019 שב המועדון לליגה הבכירה. בעונת 2021 הפסידה הקבוצה בגמר גביע אנדורה, אך זכתה בו בעונה שאחריה. את עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום הראשון, שתי נקודות מעל אינטר אסקלדס (שזכתה באליפות בשלושת העונות הקודמות), וזכתה באליפות ראשונה בתולדותיה.

בעונת 2022/2023 התמודדה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי, בזכות זכייתה בגביע, והודחה כבר בסיבוב המוקדמות הראשון של הקונפרנס ליג אחרי הפסד 1–2 במצטבר לגזירה יונייטד (אנ') המלטזית. לאחר שזכתה באליפות התמודדה הקבוצה בעונת 2023/2024 בליגת האלופות, שם הודחה בסיבוב המוקדם בידי בודוצ'נוסט פודגוריצה, ואז נשרה לקונפרנס ליג והודחה בידי פרטיזן טירנה.

תארים
-----

* **אליפות אנדורה** (1): 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתלטיק ד'אסקלדס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אתלטיק ד'אסקלדס

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  El Periòdic d'Andorra - Actualitat Andorra, Notícies Andorra, El Periòdic d'Andorra (בקטלאנית)
2. ↑  Ivan Álvarez, Andorra la Vella, La UE Sant Julià, campiona de la Copa Constitució (2-1), DiariAndorra.ad, ‏2021-05-31 (בקטלאנית)
3. ↑  Redacció, Andorra la Vella, L'Atlètic Escaldes guanya la Copa Constitució, DiariAndorra.ad, ‏2022-05-29 (בקטלאנית)
**יהודה וינשטיין** (נולד ב-11 במרץ 1955) הוא סייף ישראלי, שהתחרה בסגנון רומח, ייצג את ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) והיה מניצולי טבח הספורטאים הישראלים. בשירותו הצבאי היה טייס קרב בחיל האוויר הישראלי.

ביוגרפיה
--------

וינשטיין גדל בראש פינה ולמד בבית הספר התיכון בצפת. היה חבר בנעוריו באגודות הספורט של הפועל ראש פינה והפועל צפת, זכה באליפות ישראל בנוער בסגנון רומח ב-1969 וייצג את ישראל באליפות העולם בסיף לבוגרים, בה העפיל לשלב שמינית הגמר, ובאליפות העולם לנוער, בה הגיע עד שלב חצי הגמר.

הוא היה צעיר הספורטאים במשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן, בסיבוב הראשון של התחרות רשם שני ניצחונות ושלושה הפסדים והעפיל לשלב שמינית הגמר, בו הפסיד בכל 5 הקרבות. וינשטיין נשאר בימים הבאים בכפר האולימפי, ושהה בביתן יחד עם חברו לחדר הסייף דן אלון ושני הקלעים הנרי הרשקוביץ וזליג שטרוך. במהלך מתקפת המחבלים על המשלחת הישראלית, הצליח וינשטיין לחמוק מחדרו והוביל את הדרך לשלושת חבריו למשלחת.

ב-1973 זכה באליפות ישראל בסיף ובאותה שנה זכה במדליית זהב במכביה התשיעית. קריירת הסיוף הרציפה שלו הסתיימה בעקבות שירותו הצבאי. למרות זאת, לקראת המכביה העשירית ובמהלך שירותו כמדריך טיסה בבית הספר לטיסה בחצרים חזר להתאמן וזכה גם במכביה העשירית בשתי מדליות זהב, ביחידים ובקבוצתי.

לצה"ל התגייס כספורטאי מצטיין, במהלך מלחמת יום הכיפורים שירת בבסיס חימוש ולאחר מכן סיים קורס אפסנאים טכניים. בשלב זה התנדב לקורס טיס אותו סיים במגמת קרב. הוא לא סיים את הכשרתו בקורס האימון המתקדם ונשלח לשרת כטייס בטייסת קלה. הוא שב לקורס האימון המתקדם וסיים אותו בהצטיינות. כטייס קרב טס על מטוסי סקייהוק, F-4 פנטום ו-F-16. את טבילת האש שלו עשה לפני מלחמת לבנון הראשונה בהפצצת מתקני מחבלים בלבנון, במלחמת לבנון השתתף בגיחות תקיפה וצילום. בהמשך הקריירה הצבאית שירת כסגן מפקד טייסת מטוסי פנטום וכראש ענף היסטוריה בחיל האוויר בדרגת סגן-אלוף בשנים 1994 עד 1996. לאחר שירותו הצבאי היה לטייס בחברת ארקיע.

לקריאה נוספת
------------

* יולי חרומנצ'קו, ‏מסייף לטייס, **בטאון חיל האוויר** 200, אוקטובר 1994, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האויר

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה וינשטיין, באתר olympedia.org
* זהב לראש פינה, מעריב, 15 ביולי 1973

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל לבנוני, בשעה חמש בבוקר, בקונולי 31, יריות, באתר nrg‏, 13 ביולי 2004
2. ↑  יעקב אלג'ם, וינשטיין מישראל זכה במדליית זהב ברומח, מעריב, 14 ביולי 1977
3. ↑  הסייף האמריקני לאבו החליט: "נשאר בישראל", מעריב, 28 ביולי 1977
4. ↑  מישל דור, מרגל בקוקפיט, באתר ynet, 21 באוגוסט 2009

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | אסתר רוט-שחמורוב • שאול לדני |
| היאבקות **היאבקות** | אליעזר חלפין • מרק סלבין • גד צברי |
| הרמת משקולות **הרמת משקולות** | דוד ברגר • זאב פרידמן • יוסף רומנו |
| סיף **סיף** | דן אלון • יהודה וינשטיין |
| קליעה **קליעה** | הנרי הרשקוביץ • זליג שטרוך |
| שחייה **שחייה** | שלומית ניר |
| שיט **שיט** | יאיר מיכאלי • יצחק ניר |
הסמליל הישן של החברה
**מנעמים** הוא מפעל ישראלי למאפים מתוקים, בעיקר אפיפיות.

היסטוריה
--------

המפעל הוקם בשנת 1950 במושבה הגרמנית בחיפה (כיום שדרות בן-גוריון 18) על ידי רוזה ויצחק וולפיילר ושתי בנותיהם. הם היו ילידי קרקוב, שניצלו מהשואה על ידי חסיד אומות העולם אוסקר שינדלר.

לפני מלחמת העולם השנייה היה יצחק סוכן של מפעלי סושארד בפולין (כיום קונצרן ג'ייקובס-סושארד) ורוזה הייתה עקרת בית. בתקופה בה שהו בגטו קרקוב עזרה רוזה לכלכלת הבית על ידי אפיית עוגות ועוגיות. כאשר עלו לישראל היו שניהם בגיל מבוגר יחסית וחיפשו מקור פרנסה. בעלייתם הביאו איתם בני הזוג מקלה בעל תבניות לאפיית אפיפיות ולכן החליטו לנסות לייצר בביתם ופלים מצופים ולמכור אותם בקמעונאות.

רוזה, יחד עם בנותיה, אפתה את דפי הוופלים, חתכה לגודל הרצוי וטבלה אותם בקלחת תחליף שוקולד מבעבעת. לאחר צינון היו עוטפים את הוופלים ברדיד אלומיניום ויצחק היה עובר בין חנויות המכולת והקיוסקים בעיר התחתית ומוכר את התוצרת.

למזלה של המשפחה, היו אלו ימי הצנע והשוק היה צמא למיני מתיקה, כך הצליח יצחק למכור את הוופלים שייצרה המשפחה. כאשר עלה הביקוש, רכש יצחק זוג אופניים אשר איפשרו לו להגדיל את טווח המכירות, ואחר כך פרד ועגלה דו-גלגלית. הייצור הועבר לצריף קטן שנשכר לשם כך והעסק החל להעסיק גם עובדים שלא מקרב בני המשפחה. על הוופלים הוטבע אז השם המסחרי "וופל חיפה".

אחרי זמן מה, הצטרף לעסק החתן, יצחק בירנהק, ונרכשה מכונית מסחרית להובלת התוצרת ברחבי ישראל. עם העלייה בביקוש והגדלת מגוון המוצרים (למשל, גביעי גלידה), הועבר ב-1966 המפעל למפרץ חיפה, נרכש ציוד תעשייתי ונקבע השם "מנעמים" כשם החברה. בשנים שחלפו הצטרפו למפעל המשפחתי ילדיו של יצחק, רמי בירנהק וליאורה בירנהק-מרכוס יחד עם בעלה.

המפעל גם מייצא מוצרים מחוץ לישראל, בעיקר לארצות הברית, שם נהנה המפעל מהשוק החרדי הדורש הכשר מהודר.

בפברואר 2021 נמכר המפעל לקרן ההשקעות "גרין לנטרן" תמורת 10 מיליון שקלים. למרות הרכישה, משפחת בירנהק ממשיכה לנהל את המפעל.

ביוני 2021 הממונה על ההגבלים העסקיים ביטל את המיזוג.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפעלים מספרים על עצמם, דבר, 3 בפברואר 1966
2. ↑  ליאת רון, פורטפוליו/ ליאורה בירנהק-מרכוס, 4.12.2008, באתר גלובס
3. ↑  נווית זומר, מפעל הוופלים "מנעמים" נמכר לאחר 70 שנות פעילות בכ-10 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 28 בפברואר 2021
4. ↑  נווית זומר, מיזוג הוופלים בוטל: הממונה על התחרות לא אישרה את עסקת מנעמים-גילרו, באתר ynet, 8 ביוני 2021
מנזר פילרימוס העתיק של יאליסוס
**יאליסוס** (ביוונית: **Ιαλυσός**, ידועה גם בשם הנוסף טריאנטה Trianta) היא עיר באי רודוס, יוון. ניהולה של יאליסוס משנת 2011, נמצא כיום בשלטון המקומי כחלק מעיריית רודוס.

מיקומה
------

העיר יאליסוס שוכנת על החוף הצפון מערבי של האי, צמוד לשפת מפרץ הומונימוס, נבנתה בעיירה הדורית העתיקה איליסוס, כשמונה קילומטרים ממערב לעיר רודוס, בלב האזור החקלאי, והייתה אחת משלוש ערי המדינה של רודוס. כמו שאר האזור, היא עמוסה מאוד. למרות אלפי התיירים שבאים בכל שנה, הצליח יישוב זה לשמור על אופיו של כפר רודיאני טיפוסי. הגישה לחוף ישירה וניתן למצוא במקום מלונות גדולים ומסורתיים רבים. חזית החוף באזור זה אידיאלית לספורט ימי מכל הסוגים.

יאליסוס ממוקמת בסמוך לאתר של העיר יאליסוס העתיקה, אשר הייתה בעבר פוליס ואחת מערי השישייה הדורית.

אוכלוסייה
---------

יאליסוס היא העיר השנייה בגודלה באי רודוס, מספר האוכלוסייה עומד כיום על כ-12,000 תושבים. עד שנת 1985 הייתה יאליסוס כפר עם אוכלוסייה של כ-2500 בני אדם, אך במהלך השנים הבאות האוכלוסייה גדלה ל-10,107 תושבים במפקד של 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאליסוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יאליסוס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rhodes Guide, Trianta, Rhodes

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007480373405171
* GND: 4089307-8
* LCCN: n2005004089
* VIAF: 137413276
* WorldCat (עם VIAF): 137413276

 |
**דייוויד א. גרגורי** (באנגלית: **David A. Gregory**; נולד ב-19 באוגוסט 1985) הוא שחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

גרגורי נולד בפיירבנקס כאמצעי מבין שלושה בנים, הוא התחנך תקופה בחינוך ביתי, לאחר סיום התיכון לקח חלק ב-"Interlochen Arts Camp", מחנה קיץ במישיגן בו משתתפים אמנים מרחבי העולם.

ב-2008 סיים תואר באוניברסיטת בולדווין וואלאס באוהיו.

קריירה
------

ב-2005 החל להופיע בתיאטרון כשגילם את ריף במחזה סיפור הפרברים.

מ-2009 ועד 2012 שיחק באופרת הסבון ABC של "One Life to Live".

ב-2008 שיחק בפרק של חוק וסדר.

ב-2010 שיחק שחקן בייסבול בסרט איך אתם יודעים.

ב-2012 הופיע בסדרה אחת שיודעת.

ב-2014 גילם רקדן בלט בפרק של אלמנטרי.

ב-2015 כתב והפיק את הדרמה "Powder Burns" שיצאה ב-iTunes.

ב-2017 הופיע בסדרה הטובות לקרב ובסרט Angel of Anywhere.

ב-2019 שיחק בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "רעבים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד א. גרגורי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד א. גרגורי
* דייוויד א. גרגורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דייוויד א. גרגורי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ICYMI David Gregory Interview, Soap Opera Digest, ‏1 במרץ 2017 (באנגלית)
2. ↑  David Gregory To GOSSIP GIRL, Soap Opera Digest, ‏2012-02-06 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דייוויד א. גרגורי"**.
**רובי גינל** (נולד ב-1969) הוא מנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.

ביוגרפיה
--------

גינל החל את הקריירה המקצועית עם סיום לימודי התואר הראשון (בשנת 1995) במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים של המכון ללימודים פוליטיים ואסטרטגיים מתקדמים (כיום - מכון מילקן). לגינל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.

במסגרת תוכנית המתמחים לסטודנטים מצטיינים שימש גינל כיועץ כלכלי בוועדת הכלכלה בכנסת, במשרד ראש הממשלה ובקונגרס בוושינגטון.

עם סיום ההתמחות מונה גינל למנהל לנושאים כלכליים במשרד ראש הממשלה, תפקיד בו שימש עד שנת 1999.

במקביל כיהן גינל כמרצה למדיניות ציבורית ושיווק באוניברסיטת דרבי וכעורך מחקרים מקצועיים.

בשנת 1999 מונה גינל להקים ולנהל את מוקד הסיוע והקידום הארצי של הרשות לעסקים קטנים ובינוניים בישראל. במסגרת זו הקים גינל את בנק ההשקעות המקוון הראשון בישראל.

בשנת 2004 עבר גינל לנהל את נושאי החדשנות והטכנולוגיה ברשות לעסקים קטנים ובינוניים.

בשנת 2007 מונה גינל לראש אגף כלכלה בהתאחדות התעשיינים. במסגרת זו ניהל גינל את נושאי המחקר הכלכלי, הייעוץ לחברים ואת הקשר עם הממשלה והכנסת.

בין היתר, גינל לקח חלק פעיל בעסקת החבילה בין הממשלה, המגזר העסקי וההסתדרות בשנת 2009, באימוץ צעדים ממשלתיים לעידוד החדשנות, המו"פ והיצוא בתעשייה הקטנה והבינונית, בהפחתת מס החברות המועדף לחברות תעשייה יצואניות ועוד.

גינל שימש כחבר ועדת מחקר של המדען הראשי, כחבר מנהלת מרכז השקעות וכחבר בוועדה המייעצת לסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

בשנת 2009 מונה גינל לתפקיד סמנכ"ל לכלכלה ורגולציה בהתאחדות התעשיינים בישראל,

בשנת 2013 הודיע גינל על סיום תפקידו בהתאחדות והקים חברת ייעוץ כלכלי. בין לקוחות החברה היו קבוצות עסקיות גדולות, ארגונים כלכליים, ועדי עובדים והממשלה.

בשנת 2015 חזר גינל להתאחדות כיועץ רגולציה וכמשנה למנכ"ל. 

בנובמבר 2016 מונה למנכ"ל התאחדות התעשיינים בישראל.

בינואר 2019 מונה גינל ליו"ר ת.מ.י.ר.- תאגיד מחזור יצרנים בישראל.

במאי 2019 מונה לסגן יו"ר ויו"ר בפועל של מכון התקנים הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רובי גינל** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד אורה קורן, רובי גינל מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2016
* שירה קרפיק ספיר, ‏רובי גינל מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2016
* יובל אזולאי, ‏תעשיינים: העיצומים ברשות המסים מקשים על חברות לשלם שכר, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2016
* אתר למנויים בלבד אורה קורן, רובי גינל מונה לתפקיד מנכ"ל התאחדות התעשיינים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2016
* יובל אזולאי, ‏עובדי התאחדות התעשיינים יפסיקו לערוך ישיבות אחרי 15:30, באתר גלובס, 12 באפריל 2017
* יובל אזולאי, ‏ישראל מתכוננת למהפכה התעשייתית הרביעית, באתר גלובס, 9 בינואר 2018
* דותן לוי, מנכ"ל התאחדות התעשיינים: "יוקר המחיה הוא בגלל הרגולציה, לא בגלל התעשיינים", באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2018
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  רובי גינל פורש מהתאחדות התעשיינים. *Port2Port*. ‏29 ביולי 2013
2. ↑  יעל ולצר, רובי גינל ימונה למנכ"ל החדש של התאחדות התעשיינים, באתר ynet, 7 בנובמבר 2016
3. ↑  שירי דובר, ‏הנהלת אדמה פתחה את המסחר בבורסת שנזן, באתר גלובס, 14 בינואר 2019
4. ↑  אתר למנויים בלבד אורה קורן, התאחדות התעשיינים השתלטה מחדש על מכון התקנים - רובי גינל מונה לממלא מקום היו"ר, באתר TheMarker‏, 05 במאי 2019
SDS - Sodium Dodecyl Sulfate
**אמפיפיליות** (מיוונית: αμφις, אמפי – דו; φιλíα, פילי – אהבה, חיבה) היא תכונה ייחודית המתארת מולקולות שהן בד בבד גם הידרופוביות ("שונאות", דוחות מים) וגם הידרופיליות ("אוהבות", נמשכות למים). מולקולות בעלות התכונה אמפיפיליות נקראות אמפיפתיות (amphipathic).

חלקי המולקולה
-------------

החלק ההידרופובי בנוי משרשרת אליפטית CH3(CH2)n כאשר n>4.  

החלק ההידרופילי יכול להיות מאחד משניים:

1. לא יוני, פולארי, כגון קבוצות אתר: R-O-R או כוהלים עם קבוצות R ארוכות.
2. יוני:
	* קטיוני: כגון קבוצות אמיניות RNH3+
	* אניוני: כגון קבוצות קרבוקסילט: COO- או סולפט: SO3-

תפקיד
-----

בשל האמפיפיליות מולקולות אלו משמשות בתור **חומרים פעילי שטח**, או בקיצור של העגה המקצועית: חפ"ש על מנת להוריד את מתח הפנים.

בנוסף תכונה זאת ניתן למצוא בפוספוליפידים היוצרות ממברנות דווקא בשל האמפיפיליות שלהן. מולקולות נוספות היוצרות ממברנות הן כולסטרול וגליקוליפיד, אך רוב הממברנות בנויות מפוספוליפידים.

ראו גם
------

* מיצלה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אמפיפיליות** |
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**לילי זלוף** (1932 – 4 במאי 2014) הייתה משוררת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לילי זלוף נולדה בבצרה שבעיראק בשנת 1932. מנעוריה הייתה פעילה בהתארגנויות ציוניות בבצרה שפעלו באופן מחתרתי, ובהן למדה עברית. בשנת 1949 עזבה את עיראק ועלתה לישראל דרך טהרן עם אחיה ואחותה. אביהם הגיע בשנת 1951. לאחר הגעתה לישראל נשלחה לקיבוץ רמת יוחנן. בזכות ידיעתה את השפה העברית, השתלבה במהירות והייתה בוועדת התרבות של הקיבוץ. בשנת 1950 נשלחה מטעם הקיבוץ לשער העלייה כדי לסייע בקליטת עולים חדשים מעיראק, ובשנת 1951 התגייסה לצה"ל ושירתה בנח"ל. ב-1953 נישאה ועברה לגור בבני ברק ולזוג שני ילדים.

למדה ספרות באוניברסיטת בר-אילן. הייתה חברה פעילה באגודת הסופרים העבריים, חברה בפא"ן ובאקו"ם. השתתפה בחוגים לספרות והופיעה בבמות שונות.

זלוף פרסמה את קובץ שיריה הראשון, "צלילה", בשנת 1986, והוציאה לאור עוד ארבעה קובצי שירה במהלך חייה. רבים משיריה מתארים את אישיותה החצויה בין תרבויות. לשון כתיבתה שאובה מעולם הרוח היהודי-בבלי.

על יצירתה זכתה בפרס מטעם אח"י ובמענק מטעם קרן תל אביב לספרות ואמנות.

ספריה
-----

* **צלילה: שירים** (תל אביב: טרקלין, תשמ"ו 1986)
* **שעון עתיק: שירים** (תל אביב: אל"ף, תשמ"ח 1988)
* **נופים שתוקים** (תל אביב: עקד, תש"ן 1990)
* **קדשת ימים** (תל אביב: ב' סופר, תשנ"ו 1996)
* **עד יחדל צלי** (תל אביב: עקד, תשס"ב 2002)

קישורים חיצוניים
----------------

* לילי זלוף, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* לילי זלוף, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* בלפור חקק, המשוררת לילי זלוף מבקשת את זהותה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 במאי 2014
* קורות חיים
* רשימת הפרסומים של לילי זלוף, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדרת, עופר. "בין בצרה לבני ברק: המשוררת שלא התנתקה מעיראק". *הארץ*. נבדק ב-2022-11-27.
2. ↑  זלוף לילי, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית
3. ↑  דליס,' שירים כמשאלת-לב'. מאזנים ע"ט, גל' 6 (כסלו תשס"ו, דצמבר 2005), עמ' 35-36.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298551605171
* LCCN: n87863153
* VIAF: 75378566
* WorldCat (עם VIAF): 75378566

 |
**סרגיי אורסטוביץ' בסדה** (ברוסית: **Сергей Орестович Беседа**; נולד ב-1 בינואר 1954) הוא איש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי, שימש ראש השירות החמישי (שירות המודיעין מבצעי ויחסים בינלאומיים) של שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה בשנים 2009—2022. השירות בראשו עמד עוסק באיסוף מודיעין על מדינות ברית המועצות לשעבר.

במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה נלקח למעצר בית עם סגנו, על כישלונו המודיעיני בניהול מבצעי ביון לקראת המבצע.

קריירה
------

לאחר שנים בשירות הק.ג.ב. ושירות הביטחון הפדרלי מונה ב-2003 לסגן ראש המנהלת לתיאום מודיעין מבצעי של המחלקה לניתוח, תחזית ותכנון אסטרטגי בשירות הביטחון הפדרלי. המנהלת מהווה שירות הביון של הארגון. ב-2004 שמה של המנהלת שונה לשירות החמישי, ששמו הרשמי היה שירות המודיעין המבצעי והיחסים הבינלאומיים ועוסק ביחסי הארגון עם שותפים זרים. בשירות פועלת המחלקה למודיעין מבצעי (Департамент Оперативной Информации СОИМС ФСБ), המבצעת את תפקידי המודיעין החיצוני של הארגון ואחראית על פעולות ביון בשטחי ברית המועצות לשעבר.

ב-2009, סרגיי קודם לעמוד בראש שירות המודיעין המבצעי והיחסים הבינלאומיים. ב-20 וב-21 בפברואר 2014, הוא היה בקייב במסגרת משימת תיאום עם שירות הביטחון האוקראיני (СБУ), כדי לקבוע את רמת האבטחה הדרושה של שגרירות הפדרציה הרוסית באוקראינה ושל מוסדות רוסיים אחרים בקייב.

ב-4 באפריל 2014, במסגרת חקירת רציחות רבות של אזרחים אוקראינים שבוצעו במהלך המהומות בקייב ב-18–22 בפברואר, ביקש משרד החוץ האוקראיני מרוסיה להבהיר את נסיבות שהותו באוקראינה מה-20 עד 21 בפברואר 2014 של סרגיי ברדה. ב-26 ביולי 2014 נכלל ברשימת הסנקציות של האיחוד האירופי. ב-16 באוקטובר 2014 הוא חתם על הסכם להגנה הדדית על מידע מסווג עם מנהל המשרד של המועצה לביטחון לאומי והגנת מידע מסווג של ממשלת סרביה, גוראן מאטיץ'.

בפברואר 2022, על פי כמה דיווחים, הוא נעצר על ידי הרשויות ברוסיה בגין מתן מידע מודיעיני כוזב ערב פלישת רוסיה לאוקראינה. באפריל 2022 הועבר עם סגנו לכלא לפורטובו.