**חדשות הספנות** (אנגלית: The Shipping News) הוא רומן מאת הסופרת האמריקאית אני פרו. הספר, שיצא לאור ב-1993, זכה בפרס פוליצר וכן בפרס הספר הלאומי לאותה שנה, כמו גם בפרסים נוספים. הספר עובד לסרט קולנוע באותו שם, בכיכובם של קווין ספייסי וג'וליאן מור, אשר יצא לאקרנים בשנת 2001.

תקציר העלילה
------------

הדמות המרכזית בסיפור הוא קויל, החי באפסטייט ניו יורק, ואשר כותב בעיתון. אביו היגר למקום מניופאונדלנד. לאחר ששני הוריו התאבדו, פטל, אשתו המתעללת והנואפת של קויל, עוזבת עם המאהב שלה בכוונה להגיע לפלורידה, ומנסה למכור את שתי בנותיהם - באני וסנשיין - לסוחרי מין. זמן קצר לאחר מכן, פטל והמאהב שלה נהרגים בתאונת דרכים; המשטרה מוצאת את הנערות, ומחזירה אותן לקויל. על אף התפנית החיובית הזאת, קויל חש שחייו קורסים. דודה שלו מצד אביו, אגניס האם, משכנעת אותו להתחיל מחדש במקום מורשתו, ניופאונדלנד, שהיא ארץ קרה וקשה. 

קויל ובנותיו עוברים לגור בבית ילדותה של אגניס, מבנה נטוש על צוק "מצפה קויל". הם מייד מתחילים במלאכת שיפוץ הבית, וקויל מוצא עבודה בתור כתב בעיתון המקומי, "ציפור הגאמי". הוא מסקר תאונות דרכים וכן את חדשות הספנות - הוא מתעד את ההפלגות וההגעות של האניות בנמל המקומי. העיתון - הידוע לשמצה בשל התמקדות בסיפורי התעללות מינית, פְּלַגִיאָט, וטעויות דפוס - מנוהל על ידי ארבעה טיפוסים קשים, דייגים ברובם.

מצד אחד חיי המשפחה מתייצבים - השיפוץ של הבית מתקדם, וקויל מרגיש תחושת הישגיות שמעולם לא חש קודם, מזה שהוא מתקן את הבית במו ידיו. הדודה פותחת עסק חדש לריפוד, וקויל מוצא את מקומו במערכת העיתון, כאשר מקצים לו טור שבועי שבו הוא מסקר ספינות מעניינות. מצד שני, תחושת הזרות ממשיכה: קויל חווה התקפות פוסט-טראומה מהסיקור הסנסציוני של תאונות דרכים כי הן מזכירות לו את גורלה של אשתו, ובתו, באני, מפתחת פחד קיצוני מכלב לבן שאף אחד חוץ ממנה לא רואה. ונראה שכל הדמויות מסביב מוזרות עד ביזאריות - הכתב הבינלאומי בעיתון מבקש להפליג מסביב לעולם בסירה קטנה, היאכטה שאגניס עובדת על ריפודה נבנתה כביכול עבור היטלר, ויש לה היסטוריה של הריסת בתים לאורך החוף. בעלי היאכטה הם זוג מוזר שרב ללא הפסקה, ובסופו של דבר הם עוזבים מבלי לשלם לאגניס.

קויל מגלה שלאבותיו היה שם רע בניופאונדלנד, והוכרו כאנשים בורים, אלימים, ופיראטיים. אחד מחבריו לעיתון, בילי פריטי, לוקח את קויל לאי גאיז, שם קבורים כל אבותיו. בדרך חזרה, הם מוצאים מזוודה במים, ובמזוודה ראשו הכרות של ביונט מלוויל, בעל היאכטה אשר נעלם מבלי לשלם לאגניס. 

במהלך תקופה זו, קויל מחליט לקנות סירה קטנה ולהתמודד עם הפחד שלו ממים. הוא גם פוגש באישה גבוהה ויפה בעיירה, וייבי פראוס, אשר לבנה תסמונת דאון. השניים מפתחים ידידות וקרבה, ופעם אחת כאשר נראה שיתקדמו גם לאינטימיות פיזית, וייבי נזכרת בבעלה המנוח, נבהלת, ובורחת. קויל, לעומת זאת, חווה הארה, ומרגיש שהוא מוצא את מקומו ביקום.

בילי מספר לקויל שישנו עוד נצר אחד למשפחת קויל שעדיין בחיים, בן דוד בשם נולן, הסבור שהבית המשפחתי שייך לו. קויל ומשפחתו מתחילים למצוא חבלים קשורים בפתח הבית, ולראות אדם זר מסתובב בקרבתו, ולילה אחד אף נכנס לחדר השינה של קויל, אבל הם לא מצליחים להתעמת עם הזר שנעלם כפי שהגיע. 

בינתיים, בני המקום מתמודדים עם הקונפליקט בין המודרניזציה לאורח חייהם - סירות הדייג מוחלפות בספינות מתועשות ענקיות, וספינות משא לנפט גורמות לשפיכות וזיהומים, והורסים את משאבי הטבע המועטים של האזור. טרט קארד, אחד מעובדי העיתון, מצדד בהתפתחויות אלה, ויום אחד, כאשר קויל כותב מאמר דעה המבכה את ההרס והאובדן, טרט משכתב ומדפיס את הטור כפרופגנדה למען תעשיית הנפט, וקויל כועס ששמו הושם על הכתבה. עורך העיתון, ג'ק באגיט, מצדד בקויל.

יום אחד, קויל יוצא בסירתו הרעועה, אשר מתהפכת כשהוא מנסה להגיע לגופה שראה צפה במים. ג'ק מציל אותו מטביעה, ומסתבר שהגופה שמצא הוא ביונט מלוויל, שאת ראשו גילה קויל יחד עם בילי קודם לכן. זמן קצר לאחר מכן, אגניס מקבלת המחאה בדואר מאשתו, סילבר מלוויל.

כשקויל מוצא חבל קשור מחוץ לדלת חדרה של באני, הוא מחליט להתעמת עם נולן. הוא מוצא אותו בביתו, מתבודד מלוכלך ובלתי שפוי, שוכב ליד כלבו הלבן, ומחליט לוותר על העימות. בחג המולד, הוא וחברו דניס מביאים לנולן אוכל. בסופו של דבר, נולן מתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי. כשקויל מבקר אותו, הוא מגלה שאביו אנס את אגניס בצעירותו. 

כשמסתיים החורף, דברים מתחילים להשתנות. טרט קארד עוזב כדי לפרסם עלונים עבור ספקי נפט, וקויל מקבל את תפקידו בעיתון. אגניס, שהלכה לעבוד במקום מרוחק יותר בחורף, חוזרת, בדיוק כאשר סופה סוחפת את הבית - שהיה ריק מכיוון שהמשפחה העבירה את החורף בעיירה הסמוכה. וייבי וקויל ממשיכים להתקרב, ווייבי מביאה לבאני כלבלב לבן בו היא מתאהבת.

כעת, קויל הפך מאיש דיכאוני ובעל הערכה עצמית כמעט אפסית, לאדם בעל שם טוב, ומקצוע, והישגים. וייבי וקויל שניהם מבינים שהעבר לא חייב לשלוט בהווה שלהם, ומשתחררים ממנו. בסוף הסרט, השניים נישאים.

הוצאה בעברית
------------

* הוצאת זמורה ביתן, 1997, תרגום: חנה לבנת

פרסים
-----

* פרס פוליצר לסיפורת 1994
* פרס הספר הלאומי לסיפורת, 1993
* פרס הסיפורת הבינלאומי של אייריש טיימס, 1993

קישורים חיצוניים
----------------

* חדשות הספנות, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נסים דיין, ‏עד כדי-כך הוא התרחק מהתקווה שנקשרה בשמו, באתר גלובס, 24 בינואר 2002
2. ↑  "Fiction". *Past winners & finalists by category*. The Pulitzer Prizes.
3. ↑  "National Book Awards – 2003". National Book Foundation.
(With acceptance speech by Proulx and introduction by nonfiction panelist Jonathan Kirsch.)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4586719-7
* VIAF: 274926991
* WorldCat (עם VIAF): 274926991

 |