recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גאוסמין** היא תרכובת אורגנית בעלת טעם וארומה מובחנים המזכירים אדמה, המיוצרת על ידי חיידקים, אשר תורמת לריח החזק (פטריכור) המורגש באוויר לאחר גשם.
מבחינה כימית, זהו כהל ביציקלי (המורכב משתי טבעות) בעל הנוסחה הכימית C12H22O.

מיוונית γεω – "אדמה" ו- ὀσμή- "ריח".

היווצרות
--------

גאוסמין מופק על ידי חיידקי *Streptomyces* גראם-חיוביים ומיני ציאנובקטריה שונים ומשוחרר כאשר מיקרואורגניזמים אלו מתים. קהילות בהן אספקת המים תלויה במי פני שטח, עשויות לחוש לעיתים בטעמו במים, לאחר קריסה של אוכלוסיות בקטריות אלו המשחררות גאוסמין למאגרי מים מקומיים. תחת תנאים חומציים, מתפרק גאוסמין לחומרים חסרי ריח.

ב-2006, התגלה אנזים ב-*Streptomyces coelicolor* האחראי לביוסינתזה של גאוסמין. אנזים יחיד, גאוסמין סינתאז, ממיר פרנסיל דיפוספטאז לגאוסמין בריאקציה בעלת שני שלבים.

*Streptomyces coelicolor* הוא מין מייצג של קבוצת חיידקים החיים באדמה, להם מעגל חיים מורכב הכולל גדילה מיצליאלית ויצירת נבגים. מעבר ליצירת הגאוסמין הנדיף, חיידק זה מייצר מולקולות מורכבות אחרות בעלות פוטנציאל פרמקולוגי.

השפעה
-----

האף האנושי רגיש ביותר לגאוסמין ומסוגל להבחין בו בריכוזים נמוכים עד כדי 5 ppt (חלקים פר טריליון).

גאוסמין אחראי לריח הבוץ בדגי מים מתוקים למאכל כמו קרפיונים ושפמנונאים. גאוסמין מתפרק בתנאים חומציים; לכן, חומץ ורכיבים חומציים שונים משמשים במתכוני דגים, על מנת להיפטר מהטעם הבוצי. תרכובות טעם וריח כמו גאוסמין מובילות לטעם לא נעים במי השתייה, אשר משום כך נתפסים על ידי צרכנים כבעלי איכות ירודה.

גאוסמין משפיע גם על דגי מים מלוחים, דוגמת הסלמון האטלנטי, אותם מגדלים במערכות זרימה חוזרת (רה-סירקולציה) בחקלאות ימית. מערכות אלו נסמכות על סינון ביולוגי, באמצעות תרביות של מיקרואורגניזמים אשר מטפלים בפסולת החנקנית (אמוניה) שמייצרים הדגים ומפרקים אותה לתרכובות פחות מזיקות (ניטריט וניטראט). עם זאת, גם חיידקים מייצרי-גאוסמין יכולים לגדול במערכות אלו ולכן לרוב יש להעביר את הדגים במערכת טיהור נוספת, שם הם אינם מואכלים, במטרה להסיר תרכובות בעלות טעם רע ולנקות את מערכת העיכול.

ראו גם
------

* פטריכור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאוסמין** בוויקישיתוף
**חטיבה 656**, המכונה גם "**עוצבת בני רשף**", הייתה חטיבת שריון בצה"ל. החטיבה פורקה ב-2004.
החטיבה הורכבה משלושה גדודים - 452, 8227 ו-398. החטיבה לחמה במלחמת לבנון הראשונה בגזרה המזרחית תחת פיקוד אוגדה 880, וכן השתתפה במבצע חומת מגן בקרב על ג'נין תחת פיקוד עוצבת עידן.

היסטוריה
--------

בעקבות מלחמת יום כיפור הוחלט בצה"ל על הקמת יחידות חדשות, ובשנת 1974 הוקמה חטיבה 656 בפיקוד יוסי בן-חנן, כחלק מבנין הכוח מחדש של חיל השריון.

במלחמת לבנון הראשונה לחמה בגזרה המזרחית בפיקודו של המח"ט חגי גולן, במסגרת אוגדה 880 בפיקודו של יום טוב תמיר. החטיבה צוידה בטנקי M60-A1 פטון ("מגח").

במסגרת מבצע חומת מגן, גדודים 398 ו-452 מהחטיבה בפיקודו של המח"ט אייל זמיר סייעו לכוחות חטיבת גולני וחטיבה 5 במהלך הקרב על ג'נין תחת פיקוד עוצבת עידן בפיקודו של אייל שליין. גדוד 8227 מהחטיבה לחם תחת פיקוד חטיבה 5 בכיבוש העיר טולכרם.

בשנת 2004 במסגרת ארגון רחב בצה"ל פורקה חטיבה 600, ולאחר לחץ רב להחזרת השם המקורי - חטיבה 600, הוחלט להחזירה לחיים על בסיס חטיבה 656, וכך הפכה החטיבה לחטיבה 600.

מפקדי החטיבה
------------

| שם | תקופת כהונה כמפקד החטיבה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל"ם יוסי בן-חנן |  | מפקדה הראשון של החטיבה |
| אל"ם חגי גולן |  | מפקד החטיבה במלחמת לבנון |
| אל"ם נחום זקן |  |  |
| אל"ם אייל זמיר | 2000–2003 | מפקד החטיבה במבצע חומת מגן |
| אל"ם גיא גולדשטיין | 2003–2005 | בתקופת פיקודו הפכה החטיבה לחטיבה 600. לימים מפקד עוצבת עמוד האש |

קישורים חיצוניים
----------------

* אל"ם (מיל.) שאול נגר, ‏הוצאת הג'ין מג'נין, **שריון** 16, יולי 2002, עמ' 48-46, באתר "יד לשריון"
**עטרות** שבנחלת שבט אפרים מוזכרת פעם אחת בתנ"ך, בספר יהושע, בתיאור הגבול הצפון מזרחי של נחלת שבט אפרים.

בתנ"ך
-----

על פי המסופר בספר יהושע, היא נמצאה בגבול שבט אפרים:

> 
> וַנסב הגבול מזרחה תאנת שִׁלֹה ועבר אותו ממזרח ינוחה. וירד מינוחה עֲטָרוֹת ונערתה ופגע ביריחו וירד הירדן
> 
> 
> 
> — ספר יהושע טז ו-ז
>

זיהוי
-----

אלברכט אלט זיהה את עטרות של נחלת שבט אפרים בחירבת אל-עוג'ה אל-פֿוקה (תל אטרוני) הנמצאת 11 ק"מ צפונית-מערבית ליריחו. זיהוי זה נחשב לדרומי מדי ועל כן שינה אלט את זיהויו לתל שייח א-דיב שמדרום לסרטבה, כ-13 ק"מ ממזרח לשילה. לזיהוי חדש זה הצטרף גם קרל אליגר. לעומת זאת, נלסון גליק הציע לזהות את עטרות בתל אל-מזר שמקומו בחלקו התחתון של ואדי אל-פארעה, על הדרך הראשית משכם למעברות הירדן בסמיכות לאדם. בשני האתרים הללו נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה הישראלית התואמים קיום יישוב בתקופת כתיבת ספר יהושע. 

זכריה קלאי כותב, שאם גבולות נחלת שבט אפרים ביהושע פרק ט"ז חופפים לנחלת שבט אפרים כמתואר ברשימת ערי הלויים ביהושע כא, יש להעדיף את הזיהוי הצפוני יותר של גליק, בתל אל-מזר, שכן עטרות הוא היישוב הצפוני ביותר בנחלת אפרים. אם, לעומת זאת, גורסים שהגבולות בפרק ט"ז מצומצמים מאלו המשתמעים מרשימת ערי הלויים, יש להעדיף את הזיהוי בתל שייח א-דיב. 

בעת הקמת היישוב חמרה, במעלה נחל פרעה, שבעה קילומטרים צפונית מערבית מתל אל-מזר, כונה היישוב גם עטרות ו"עטרה", כשם עטרות של נחלת שבט אפרים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זכריה קלאי, **עטרות**, אנציקלופדיה מקראית, כרך ו', עמ' 165-166
2. ↑  החלה פריצת 7.5 קילומטר כביש לעמק הירדן, דבר, 24 בנובמבר 1972
3. ↑  מקורות משקיעה מיליוני ל"י בפיתוח מפעלי מים, דבר, 13 בדצמבר 1971
**רודולף צ'סטר יקים השלישי** (באנגלית: **Rudolph Chester Yakym III**; נולד ב-24 בפברואר 1984) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אינדיאנה מאז נובמבר 2022. יקים, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר למלא את מקומה של ג'קי ואלורסקי המנוחה בקונגרס ה-117 של ארצות הברית בבחירות מיוחדות, ולאחר מכן נבחר לתקופת כהונה מלאה בבית הנבחרים האמריקאי במהלך בחירות 2022.

ביוגרפיה
--------

יקים נולד בפברואר 1984, ואת לימודיו הגבוהים השלים באוניברסיטת אינדיאנה בסאות' בנד – הקמפוס הצפוני ביותר והשלישי בגודלו של אוניברסיטת אינדיאנה – עם תואר ראשון במימון ובמנהל עסקים. בשנת 2019 השלים באוניברסיטת נוטרדאם לימודי תואר שני במנהל עסקים. בשנים 2010 ו-2011 עבד יקים כמנהל מכירות בחברת "Omnicity", חברת פס רחב.

בשנים 2011–2012 היה יקים המנהל הפיננסי במטה הבחירות של ג'קי ואלורסקי. מ-2013 עד 2019 היה סגן נשיא בחברת "בראדלי", העוסקת בעולם הנדל"ן המסחרי. בשנת 2015 מונה יקים בידי מושל אינדיאנה מייק פנס לחבר בוועדה למינויי שופטים של אינדיאנה. מאז 2019 ועד היבחרו לקונגרס היה מנהל יוזמות צמיחה ב-"Kem Krest", ארגון לוגיסטיקה ושרשרת אספקה.

לאחר שהחברת הקונגרס ואלורסקי נהרגה באוגוסט 2022 בתאונת דרכים, הכריז יקים על מועמדותו בבחירות המיוחדות שנערכו למילוי מקומה בקונגרס ה-117. הוא נבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית על ידי חברי סניף המפלגה המחוזית הן בבחירות המיוחדות והן בבחירות אמצע הכהונה. הוא זכה במועמדות המפלגה תוך שהוא גובר על תריסר מתמודדים אחרים, בהם התובע הכללי של אינדיאנה לשעבר קרטיס היל. יקים המשיך לבחירות המיוחדות כשהוא ניצב בפני פול סטורי, מועמד המפלגה הדמוקרטית, עליו גבר עם 64.5% מקולות הבוחרים.

ב-8 בנובמבר 2022 נבחר יקים לתקופת כהונה מלאה בת שנתיים בבית הנבחרים האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודי יקים** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רודי יקים בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* רודי יקים באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לסיל בונילה מוניז, Indiana GOP nominates Rudy Yakym as Walorski replacement, באתר Indiana Capital Chronicle‏, 22 באוגוסט 2022 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: Y000067

 |
**ניקולא רסקין** (בצרפתית: **Nicolas Raskin**; נולד ב-23 בפברואר 2001 בלייז' שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת גלאזגו ריינג'רס מליגת העל הסקוטית.

קריירת מועדונים
---------------

רסקין גדל במחלקות הנוער של סטנדרד לייז', אנדרלכט וגנט. ב-10 בפברואר 2018 ערך רסקין את הופעתו היחידה בקבוצה הבוגרת של גנט, בניצחון 3-0 על סנט טרוידן במסגרת המחזור ה-26 בליגת העל הבלגית לעונת 2017/2018.

ב-23 בינואר 2019 חתם רסקין בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית. בסך הכל ערך 80 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.

ב-31 בינואר 2023 חתם רסקין בגלאזגו ריינג'רס מליגת העל הבלגית. ב-4 בפברואר ערך רסקין את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על רוס קאונטי במסגרת המחזור ה-25 בליגה לעונת 2022/2023.

קריירה בינלאומית
----------------

רסקין היה חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולא רסקין** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nicolas Raskin tekent bij de Rouches באתר הרשמי של סטנדרד לייז', 23 בינואר 2019 (בהולנדית)
2. ↑  Rangers transfers: Nicolas Raskin signs from Standard Liege באתר BBC, ‏ 31 בינואר 2023 (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג הכרתי. אם התכוונתם לידיעה חדשותית, ראו חדשות (תקשורת).

**ידיעה** היא ההכרה הוודאית של אדם בכך שטענה מסוימת היא אמיתית. זאת להבדיל מסברה, שהיא האמונה שעובדה מסוימת היא אמת אך ללא ודאות.

הידיעה נשענת על מידע המאוכסן בזיכרון סמנטי, שהוא חלק מהזיכרון מפורש של הזיכרון לטווח ארוך.

על פי אברהם מאסלו, לאדם יש צורך לדעת ולהבין.

מאפייני הידיעה
--------------

ראשון הפילוסופים שהגדיר ידיעה היה אפלטון. הגדרתו מקובלת, במידה רבה, עד ימינו וכוללת שלושה תנאים הנדרשים על מנת שניתן יהיה לומר שאדם s יודע עובדה מסוימת p:

1. **s משוכנע ש־p אמיתית** - לאדם אין ספק בנכונותה של הטענה.
2. **p אמיתית** - לטענה יש ערך אמת חיובי.
3. **ל־s יש צידוק באמונתו ש־p** - לא די ש־s יסבור שעובדה מסוימת היא אמיתית ובדרך מקרה זה אכן יהיה המצב - על התהליך שהביא את s להאמין בנכונותה של p להיות מקובל, לפי סטנדרטים מסוימים.

בעוד ששלושת התנאים האלה מוסכמים במידה רבה, ואין ויכוח לגבי שני התנאים הראשונים, אין הסכמה לגבי השאלה - מהו הצידוק הנדרש כדי לספק את התנאי השלישי.

רוב הפילוסופים המערביים הסכימו כי כדי לספק את התנאי השלישי הידיעה צריכה להתבסס על היסק לוגי תקף, שהנחותיו גם הן בגדר ידיעות. (על אף שמספר זרמים, בעיקר זרמים מיסטיים והניהיליזם, דחו את הדרישה לרציונליות).

בשנת 1963 הציב הפילוסוף אדמונד גטייה (אנ') מספר סיטואציות שהציבו בסימן שאלה את תקפותם של שלושת התנאים, בכך שתיארו מקרים בהם התמלאו שלושת התנאים אך השכל הישר יטען כי לא התקיימה ידיעה. דוגמה אחת למקרה כזה:

אדם משקיף ממרחק על הר, שעל ראשו פסל של סוס. למרגלות הפסל מתגורר עכבר. כאשר נשאל האדם האם יש בעל חיים על ההר, טועה האדם בפסל הסוס וסבור שהוא סוס - ועונה כי אכן יש בעל חיים על ההר.
בדוגמה זו, מתקיימים שלושת התנאים שלעיל - האדם סבור שיש בעל חיים על ההר (הסוס). הטענה 'יש בעל חיים על ההר' היא אמיתית (העכבר). ולאדם יש צידוק בהאמינו שהטענה אמיתית (הוא הסתמך על חוש ראייתו). עם זאת, לכל בר דעת ברור כי לא ניתן לומר בתנאים אלו שהאדם ידע שיש בעל חיים על ההר.

לאור דוגמה זו ודוגמאות דומות לה, טען גטייה כי שלושת התנאים שלעיל הם תנאים הכרחיים לידיעה, אך כנראה שאינם תנאים מספיקים. לאור פרסומיו, החל חיפוש מחודש אחר התנאים המספיקים לידיעה.

אחד הכיוונים למענה לבעיית גטייה היה האינטרנליזם. לפי עמדה זו, על מנת להבטיח את ההצדקה הנדרשת לקיום התנאי השלישי אין להסתמך על היסק לוגי, אלא על בחינת התנאים והתהליכים הפנימיים שהביאו את האדם למסקנה שטענה מסוימת היא אמיתית. כך, צידוק אינטרנליסטי לא ייתלה דווקא בהיסק הלוגי שאיפשר קבלת מסקנה מסוימת, אלא בתהליכים קוגניטיביים ואף ביולוגיים שהובילו לקבלת המסקנה.

ראו גם
------

* ייצוג ידע
* תורת ההכרה
* התגבשות זיכרון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ידיעה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
2. ↑  Maslow, A. H. (1963). The need to know and the fear of knowing. The Journal of General Psychology, 68(1), 111-125.
תחנת ליון סנט-אכזופרי
פנים המבנה
**גאר דה ליון סנט-אכזופרי** (צרפתית **Gare de Lyon Saint-Exupéry**, "תחנת ליון סנט-אכזופרי"; בעבר, Gare de Satolas "גאר דה סטולה") היא תחנת רכבת נוסעים על קו הרכבת במהירות גבוהה "רון-אלפ" (LGV Rhône-Alpes), הממוקמת בשדה התעופה הבינלאומי של ליון בצרפת, כ-20 ק"מ ממרכז העיר. התחנה נקראת על שמו של שדה התעופה, וזה בתורו נקרא על שם חלוץ התעופה בן העיר אנטואן דה סנט-אכזופרי. שדה התעופה בליון היה בין הראשונים בצרפת שזכה בתחנת רכבת מהירה (TGV), שבועות ספורים לאחר שתחנה כזו הושלמה בנמל התעופה שארל דה גול הממוקם במטרופולין של פריז.
התחנה תוכננה על ידי האדריכל הנודע סנטיאגו קלטרווה ונחנכה ב-3 ביולי 1994, במקביל לפתיחת קו הרכבת העובר דרכה והמוביל ממונטנה (Montanay) לסנט-מרסל-לה-ולאנס (Saint-Marcel-lès-Valence). עלות הקמת התחנה הייתה 750 מיליון פרנק צרפתי.

המבנה
-----

מבנה התחנה שהפך עד מהרה לסימן ההיכר של שדה התעופה כולו, עשוי בטון מזוין מכוסה בגג פלדה בצורת חצי גליל שאורכו 400 מטר ורוחבו 53 מטר. הגג שבו תבליטים בצורת פירמידות מאפשר חדירת אור מרבית מן החוץ. אורכו של המבנה 500 מטר ורוחבו 50 מטר, והוא אמור לטעת בלב המתבונן דימוי של ציפור בטרם מעופה.

בתחנה שש מסילות רכבת. שתי המסילות האמצעיות מבודדות מהאחרות בתוך "צינור 300" ("Tube 300") ששמו נובע מכך שרכבות יכולות לחלוף דרכו במהירות המרבית, 300 קמ"ש, מבלי להפריע לנוסעים בתחנה. ארבע המסילות האחרות ערוכות מצדיהם של שני רציפי אי. מעבר באורך של 300 מטר הממוקם מעל לתחנה מאפשר גישה אל שני רציפי האי באמצעות מערכת דרגנועים. בצידו המערבי של המבנה תתאפשר הרחבתו לשם בניית מסילת רכבת שתוליך ישירות לעיר ליון. התחנה מקושרת ישירות אל בית הנתיבות של שדה התעופה במעבר באורך של 250 מטר ובו מדרכות נעות.

שירות הרכבות
------------

24 רכבות מהירות חולפות בתחנה מדי יום בממוצע, מהן 10 עד 14 מגיעות אל הבירה וממנה. רכבות אלה ואחרות מגיעות גם ליעדים אחרים בפרובאנס וברחבי מחוז רון-אלפ, ורכבת בינלאומית יומית עושה את דרכה אל טורינו ומילאנו. עם זאת, נטען כי עקב חוסר בחיבור עם מערכת התחבורה העירונית בליון, השימוש בתחנה דל לעיתים ובשנת 2005 עברו בה 32,000 נוסעים בלבד. אם כי בשנת 2009 כבר שירתה התחנה כחצי מיליון נוסעים.

פיתוח
-----

באוגוסט 2010 הופעל קו הרכבת הקלה המקל על הגישה משדה התעופה אל העיר. בנוסף נבחנות אפשרויות לחיבור תחנת הרכבת לרשת מסילות הרכבת האזורית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאר דה ליון סנט-אכזופרי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גאר דה ליון סנט-אכזופרי (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 395149416741789730006
* WorldCat: viaf-395149416741789730006

 |
**טרטיפלט** (בצרפתית: **Tartiflette**) היא מנה מסבויה בהרי האלפים הצרפתיים ומואל ד'אוסטה (עמק אאוסטה) שבאיטליה.

מאפיינים
--------

המנה עשויה עם תפוחי אדמה, גבינת רבלושון, לרדון (חתיכות קטנות של קותלי חזיר) ובצל. אפשר להוסיף גם שפריץ של יין לבן.

המילה טרטיפלט נגזרת כנראה מהמילה הארפיטנית (פרנקו-פרובנסאלית) לתפוח אדמה (tartiflâ) או מה-tartifles של דילקט סבויה, המונח שנמצא גם בדיאלקט של פרובנס ובשפות הגאלו-איטלקיות. מתכון מודרני זה נוצר בהשראת מאכל מסורתי בשם Péla: גרטן מבושל במחבת בעלת ידית ארוכה הנקראת פלג'יק (את חפירה).

הטרטיפלט מוגש לעתים קרובות כארוחת אתר סקי, ומשדר דימוי של אותנטיות אלפינית וחמימות.

היסטוריה
--------

טרטיפלט מבושל ובשר חזיר בגריל
כמו במאכלים מסורתיים רבים באזור, תפוח האדמה הוא מרכיב עיקרי. סבויה הייתה היסטורית חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והסבוירדים נחשפו לפקעות תפוחי אדמה מוקדם יותר מהצרפתים. טרטיפלט הוזכרה לראשונה בספר משנת 1705, בשם "הטבח המלכותי והבורגני" (Le Cuisinier Royal et Bourgeois), שנכתב על ידי השף ומחבר ספר בישול הצרפתי פרנסואה מאסיאלו ועוזר הטבח שלו B. Mathieu.

בצורתו המודרנית, הטארטיפלט החל להופיע בתפריטי המסעדות באתרי הסקי בשנות ה-80. הפופולריות שלו היא (חלקית) הודות למאמץ הקידום של "האיגוד הבין מקצועי של רבלושון" (Le Syndicat Interprofessionnel du Reblochon) להגביר את המכירות של גבינת רבושלון, כפי שאושר גם על ידי מבקר הספרות כריסטיאן מילאו (של מדריך גו-מילו) במילון הגסטרונומי שלו.

וריאציות
--------

מאכל נפוץ דומה שנמצא בכל האזור הוא ה-croziflette. הכנתה דומה לזו של המנה המקורית בכל דבר מלבד השימוש בתפוחי אדמה, שבמקומם משתמשים בריבועים זעירים של פסטה מתוצרת מקומית. אלה ידועים בשם קרוזט דה סבואה (שעשויים בדרך כלל מכוסמת, אך לפעמים דורום), ומכאן שמה של המנה הזו, שהיא תערובת של "קרוזט" ו"טרטיפלט".

מנה קשורה נוספת היא המורביפלט שהוכנה עם גבינת מורבייה במקום הרבושלון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרטיפלט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Willan, Anne (2007). "Tartiflette: Potato and Reblochon Cheese Melt". *The Country Cooking of France*. Chronicle Books. p. 60. ISBN 978-0-8118-4646-2. נבדק ב-26 בפברואר 2010. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Clark, Melissa (2021-02-26). "Where Velvety Potatoes, Crisp-Edged Cheese and Smoky Bacon Meet". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-02-28.
3. ↑  "How to cook the perfect tartiflette". *the Guardian* (באנגלית). 2014-02-27. נבדק ב-2021-04-24.
4. ↑  Caro (2013-03-10). "Tartiflette". *Taste of Savoie* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-04-24.
5. 1 2  "La Tartiflette". *Reblochon de Savoie (Syndicat Interprofessionnel du Reblochon)*. נבדק ב-2021-04-25.
6. ↑  Barbara Ketcham Wheaton (1989) *Savoring the Past: The French Kitchen and Table from 1300 to 1789*
7. ↑  *The Oxford Companion to Cheese* (באנגלית). Oxford University Press. 2016-10-25. ISBN 978-0-19-933090-4.
**מדרשת שובה** היא מדרשה תורנית לנשים הנמצאת ביישוב עופרה שבהרי בנימין.

הקמה
----

המדרשה נוסדה בשנת ה'תשמ"ד (1984) על ידי הרב משה ורבקה שפירא מעפרה (הוריהם של הרבנים יהושע ויצחק שפירא). בראש המדרשה עומד הרב ראובן טבול. במדרשה לומדות בנות ונשים מגילאים שונים ומרקעים מגוונים. המדרשה הוקמה בתחילה כמכון לחוזרות בתשובה אולם כיום רוב הבנות מגיעות למדרשה מרקע דתי כלשהו.

לימוד
-----

עיקר דגש הלימוד במדרשה הוא לימוד על פי רוח החסידות ופנימיות התורה. נושאי הלימוד כוללים: לימודי תנ"ך, גמרא, תורת הרב קוק, הלכה, כתבי החסידות. לימודי המדרשה עוסקים בדרכים בעבודת ה', בחיבור לעולם הניגון, בזיקה בין אומנות לאמונה ובהכנה לקראת בניית זוגיות. הלימודים כוללים סדנאות יצירה, ימי עיון, שבתות משותפות וטיולים. בין המורים בצוות המדרשה בשובה ניתן למצוא את – הרב יהושע שפירא, הרב יהושע וידר (ראש יהודי), עולש גולדברג, צביה צור (צביקוש), מעיין הנדלר, הרב רז הרטמן, תמר ניזרי מעמונה, ועוד.

תוכניות
-------

התוכניות המוצעות במדרשה: 

* "תוכנית מדרשה" - תוכנית שנתית לבוגרות צבא ושירות לאומי וכן לבוגרות י"ב.
* "פנימה" - בית מדרש גבוה למחשבה וחסידות בשילוב מסלול אקדמי.
* "בית מדרש לנשים" - יום לימוד בשבוע לנשים ולאימהות.
* סדרת ימי עיון בנושאי זוגיות ומשפחה
* גמ"ח לכלות "אהבת הדס"

קישורים חיצוניים
----------------

* מדרשת שובה
* מדרשת שובה באתר "מדרשות"
**אֶקְווֹרִין** (**Aequorin**) הוא חלבון הנמצא במדוזות לומינסנטיות, כדוגמת מינים שונים מהסוג *Aequorea*, בהם *Aequorea victoria*, ובמגוון אורגניזמים ימיים נוספים.

אקוורין מורכב משתי יחידות נפרדות: האפופרוטאין אפואקוורין (apoaequorin), שמשקלו המולקולרי הוא כ-22 kDa, וקבוצה פרוסטטית קואלנטראזין (coelenterazine), שמשקלה המולקולרי 472, והשייכת למשפחת מולקולות הלוציפרין.

בנוכחות חמצן מולקולרי שני המרכיבים את האקוורין עוברים שינוי ספונטני, המביא לחלבון פעיל. בחלבון קיימים מספר אזורי EF hand, אשר מתפקדים כאתרי קישור ליוני Ca2+‎ : כאשר יוני Ca2+‎ נקשרים לאתרים אלו בחלבון, עובר החלבון שינוי קונפורמציה והקבוצה הפרוסטטית קואלנטראזין הופכת בתהליך של חמצון לקואלנטראמיד מעורר ולפחמן דו-חמצני. כאשר חוזר הקואלנטראמיד המעורר למצב לא מעורר, אור כחול (באורך גל של 469 ננומטר) נפלט.

מאחר שאת האור הנפלט קל למדוד באמצעות מכשיר לומינומטר, באקוורין נעשה שימוש רב בביולוגיה מולקולרית לשם מדידת רמות יוני סידן תוך תאי. תאים מתורבתים המבטאים את גן האקוורין יכולים לשמש להפקה יעילה של החלבון: עם זאת, ביטוי רקומביננטי מניב רק את האפופרוטאין, ולפיכך נדרשת הוספה של קולנטראזין אל מדיום הגידול של התאים לשם השגה של חלבון פעיל שיכול לשמש למדידת ריכוז יוני סידן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקוורין** בוויקישיתוף
**מבקר פנימי** הוא מבקר אשר מתמנה על ידי הדירקטוריון במטרה לבצע ביקורת פנימית והוא נמנה עם שומרי הסף של הארגון. המבקר יכול להיות עובד חברה עצמה או מומחה חיצוני העוסק בביקורת פנימית.

למרות שהמבקר הפנימי נבחר על ידי ההנהלה, עצמאות היא המפתח המרכזי לביצוע ביקורת פנימית, התפשרות בנושא זה עלולה להטות את הביקורת.

בישראל
------

על פי חוק הביקורת הפנימית, בכל גוף ציבורי, תאגיד בנקאי ותאגיד ביטוח יש חובה למנות מבקר פנימי ובהתאם לתנאים הבאים:

* המבקר הפנימי הוא תושב ישראל
* לא הורשע בעבירה שיש עמה קלון
* בעל תואר ראשון או עורך דין או תואר במנהל ציבורי בתחום ביקורת פנימית וציבורית או רואה חשבון
* הוא רכש ניסיון של שנתיים בעבודת ביקורת

מינוי המבקר הפנימי נקבע על ידי דירקטוריון של הגוף הציבורי, על פי המלצת ועדת הביקורת. הממונה על המבקר הפנימי הוא יושב ראש הדירקטוריון או המנכ"ל. יוצאת מן הכלל בעניין זה היא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בחוקתה נכתב ש-"אין על המבקר מרות, אלא של החוק, החוקה (חוקת האונ') והתקנון הכללי".

לרוב, התואר **המבקר הפנימי** או **המבקר הפנימי הראשי** מתייחס למבקר הראשי של הארגון, ואילו התואר **מבקר**, מתייחס לעובד יחידת הביקורת הכפוף למבקר הראשי.

ראו גם
------

* חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור
* משרד התחבורה נגד חברת החדשות הישראלית בע"מ

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד מירב ארלוזורוב, לאן, לעזאזל, נעלמו האנשים שהיו אמורים למנוע את השחיתות?, באתר TheMarker‏, 1 במרץ 2018
* ביקורת פנימית - חקיקה ורגולציה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק הביקורת הפנימית
2. ↑  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, החוקה והתקנון הכללי, עמ' 6.
מטוסים זה של חנונים

F-22, מטוס קרב של הדור החמישי בעל יכולת שיוט על קולי והנעה וקטורית
**מטוס עליונות אווירית** הוא סוג של מטוס קרב שנועד להיכנס לשטח אווירי אויב ולהכניעו ביעילות על ידי השגת עליונות אווירית. מטוסי עליונות אווירית הם מטוסים שתוכננו במיוחד להפלה מהירה יותר של מטוסים יריבים, בהשוואה למטוסי קרב אחרים. לרוב, עלות הייצור של מטוס כזה גבוהה מאוד והוא מיוצר בכמות קטנה בהרבה לעומת מטוס קרב רב-משימתי.

התפתחות המונח
-------------

יורופייטר טייפון
סוחוי Su-27
F-15 איגל
בזמן מלחמת העולם השנייה ומלחמת קוריאה, מטוסי קרב סווגו לפי תפקידם: מפציץ כבד, מטוס יירוט, מטוס ליווי, מפציץ לילי וכדומה. עם פיתוח הטילים המונחים בשנות החמישים, תכנון מטוסי הקרב התחלק לשתי קבוצות: מטוסים שנועדו לתקוף מטרות מעבר לשדה הראייה (**B**eyond **V**isual **R**ange, מיירטים בעיקר), ומטוסים שנועדו לתקוף בטווח שדה הראייה (**W**ithin **V**isual **R**ange, מטוסי עליונות אווירית). בארצות הברית, הנטייה דאז הייתה לתכנן מטוסי קרב לתקיפה מעבר לשדה הראייה, וכך פותח הפנטום F-4 שלא צויד בתותח ירי שכן ההנחה הייתה שלא יצטרך להילחם במטרות בקרבתו. המטוסים שיוצרו לפי קו מנחה זה היו מטוסים בעלי יכולת לנשיאת טילים ונשק רב על חשבון יכולת תמרון, הרי שמתכנניהם חשבו שלעולם לא יצטרכו להיכנס לקרב אווירי.

### לקחים בקרב

חיל האוויר האמריקאי ספג אבדות במלחמת וייטנאם עקב הדוקטרינה השגויה שדגלה בפיתוח מטוסים לתקיפה מעבר לשדה הראיה.  הוראות הפתיחה באש שדורשים זיהוי ודאי של מטוס האויב וכן כישלונות הנשק המונחה והמכ"ם בתחילת דרכם, הובילו לקרבות אוויר צמודים שאליהם הן הטייסים והן מטוסי החיל לא היו ערוכים. בעקבות הלקחים שהופקו מהעימות, הוקם בית הספר לטיסה קרבית טופ גאן, תוכנית רד פלאג וכן נשקלו הצרכים החדשים של מטוס קרב מודרני. 

על מנת לשפר את יעילותם האסטרטגית ואת ביצועיהם, מטוסי עליונות אווירית על פי רוב ילוו או יסתייעו במטוס שליטה ובקרה.

### מטוסי עליונות אווירית

מטוסי העליונות האווירית הראשונים שיוצרו על ידי חיל האוויר האמריקאי לאחר לקחי המערכה בווייטנאם היו F-14 טומקט, ו-F-15 איגל. שני המטוסים תוכננו להשגת עליונות אווירית, ושקלול חשוב ביותר בתכנונם כלל יכולת תמרון מעולה שמאפשרת להם להצטיין בקרב אווירי צמוד.

דוגמאות
-------

* האיחוד האירופיהאיחוד האירופי יורופייטר טייפון
* ארצות הבריתארצות הברית F-14 טומקט
* ארצות הבריתארצות הברית F-15 איגל
* ארצות הבריתארצות הברית F-22 ראפטור (חמקן)
* ארצות הבריתארצות הברית F-35 לייטנינג II (גם מטוס קרב רב-משימתי חמקן)
* רוסיהרוסיה סוחוי T-50
* רוסיהרוסיה מיג-29
* רוסיהרוסיה סוחוי Su-27
* רוסיהרוסיה סוחוי Su-33
* רוסיהרוסיה סוחוי Su-35
* רוסיהרוסיה סוחוי Su-37
* הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין שניאנג J-11

הערות שוליים
------------

1. ↑  How Did Japan Lose Its Air Superiority Advantage?
2. ↑  America’s Air Superiority Crisis

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4377617-6

 |
**פיטר רוסקאם** (באנגלית: **Peter Roskam**; נולד ב-13 בספטמבר 1961) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כנציג המחוז השישי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 2007–2019.

ביוגרפיה
--------

רוסקאם נולד במחוז קוק שבאילינוי. ב-1983 סיים תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. לאחר הלימודים עבד כמורה, בשנים 1985 עד 1987 עבד במטהו של חבר הקונגרס מטקסס טום דיליי ושל חבר הקונגרס מאילינוי הנרי הייד. ב-1989 סיים תואר JD במשפטים מהמכון הטכנולוגי של אילינוי ועבד כעורך דין פרטי.

בשנים 1993 עד 1999 כיהן בבית הנבחרים של אילינוי, ובשנים 2000 עד 2006 כיהן בסנאט של מדינת אילינוי. בנובמבר 2006 נבחר לנציג המחוז השישי של אילינוי בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שגבר על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית תמי דקוורת'. מאז נבחר לחמש כהונות נוספות, האחרונה בהן בנובמבר 2016. בבחירות בנובמבר 2018 הפסיד למועמד המפלגה הדמוקרטית שון קסטן. בשנים 2011 עד 2014 כיהן כסגן מצליף הסיעה הרפובליקנית. שימש חבר בוועדת המיסוי והתקציב (Committee on Ways and Means) וכיהן כיו"ר ועדת המשנה שלה לענייני פיקוח. כמו כן הוא היה חבר בוועדה המיוחדת לחקירת אירועי מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי ב-2012.

רוסקם כיהן כיושב ראש משותף של השדולה הרפובליקנית למען ישראל בבית הנבחרים, יחד עם דאג למבורן, לאונרד לאנס ולי זלדין. ב-2015 העביר בקונגרס את החוק למאבק ב-BDS ובחרם על ישראל (H.R. 825: United States-Israel Trade and Commercial Enhancement Act). החוק נחתם על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ביוני 2015.

נשוי לאליזבת ואב לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר רוסקאם** בוויקישיתוף
* פיטר רוסקאם, ברשת החברתית פייסבוק
* פיטר רוסקאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פיטר רוסקאם, סרטונים בערוץ היוטיוב
* פיטר רוסקאם באתר בית הנבחרים
* פיטר רוסקאם באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4678 5422
* LCCN: no2007074719
* US Congress: R000580
* VIAF: 51470146
* WorldCat: lccn-no2007074719

 |
רבי **אַבְטַלְיוֹן מִמּוֹדֵנָה** (**Ottaviano**; ה'רפ"ט, 1529 - ה'שע"א, 1611) היה ממנהיגי יהדות איטליה במאות ה-16 וה-17.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב מרדכי (מרקו) ממודנה המתואר כ"גאון, רופא ושר", והיה תלמידו של המהר"ם מפאדובה.

במשך שנים הנהיג את קהילת יהודי בולוניה ומאוחר יותר עקר לפרארה. בתו פילביה נישאה לרב יהודה סלטארו מפאנו, מחבר "מקוה ישראל". אחיינו הרב יהודה אריה ממודנה כתב עליו כי "הפליא לעשות בחיבורים ובחכמות, הן בתורה הן בתלמוד והן בחיצוניות. אין ערוך אליו בדורו". רבי עזריה מן האדומים למד אצלו בפרארה ומזכיר אותו רבות בספרו הגדול "מאור עיניים". לדברי רי"א ממודנה: "רוב הספר ההוא קמח שטחן בריחים של דודי מהר"ר אבטליון".

בשנת ה'שמ"א (1581), על רקע עלילה על התלמוד הבבלי, היה שליח קהילות איטליה לאפיפיור גרגוריוס השלושה עשר ונפגש עמו מספר פעמים. סופר כי נאם לפני מועצת חשמנים במשך שעתיים בלטינית שוטפת, הגן על התלמוד והשיג את מבוקשו בביטול צו שעמד לצאת נגדו. בשנת ה'שס"ד (1604) היה מעורב בפרשיית המקווה ברוויגו שהעסיקה את העולם הרבני באיטליה, תשובתו ההלכתית בנושא זה נדפסה בספר "פלגי מים" הסוקר את הפרשה.

הניח אחריו לפחות עשרה פיוטים, שלא נדפסו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר אבטליון בן הגאון הרופא השר ר' מרדכי ממודינא"**, בתוך: **כנסת ישראל**, ורשה תרמ"ז, עמ' 4–5, באתר היברובוקס
* יהודה אריה ממודנה, ****חיי יהודה****, אוטוביוגרפיה בעריכת אברהם כהנא, קיוב תרע"ב. עמ' 11 ואילך, באתר היברובוקס
* הרב נפתלי יעקב הכהן, "מוהר"ר אבטליון די מודינא הרופא", **אוצר הגדולים אלופי יעקב**, חיפה, תשכ"ז–תש"ל, חלק ב, באתר היברובוקס
* דוד הלחמי, רבי אבטליון (ברבי מרדכי הרופא) ממודינה, **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' נ"א, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
* אבטליון (אוטביאנו) בן מרדכי (מרקו) ממודנה, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוא נפטר בגיל 82. התאריכים כאן לפי ספר "חיי יהודה", להלן "קישורים חיצוניים", וכך הועתקו באנציקלופדיה היהודית בערכו. התאריכים אצל ש"י פין, להלן "קישורים חיצוניים", שגויים. בזמנו היה הספר עדיין בכתב יד, וייתכן כי נפלו בו שגיאות.
2. ↑  גבריאל פאלק, מכתב, הכרמל, 21 במרץ 1862.
גנרל **היינץ ציגלר** (בגרמנית **Heinz Ziegler**;‏ 19 במאי 1894 – 21 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ציגלר נולד ב-19 במאי 1894 בדארקהמן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס ציגלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-15 (פומרניה ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, וב-18 ביוני 1917 הועלה לדרגת אובר לויטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר ציגלר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1925 הועלה ציגלר לדרגת האופטמן, ומונה לתפקיד מטה במשרד המלחמה בברלין. באביב 1926 מונה למפקד סוללה 6 ברגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), ובאביב 1927 הועבר בחזרה למשרד המלחמה בברלין. באביב 1931 מונה למפקד סוללה 2 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), ובשנת 1933 הועלה לדרגת מיור. ב-1 ביוני 1935 הועלה ציגלר לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בינואר 1938 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה ציגלר למפקד רגימנט הארטילריה ה-98, ובקיץ 1939 מונה לראש מטה צבא העתודה.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה ציגלר ראש מטה צבא העתודה, וב-15 בספטמבר 1939 מונה לראש מטה המחוז הצבאי ה-4. ב-1 בפברואר 1940 מונה ציגלר לראש מטה הקורפוס ה-42, ולחם עמו במערכה על צרפת, כחלק מהארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם ציגלר עם הקורפוס ה-42, כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. ב-9 בדצמבר 1941 מונה ציגלר לראש מטה של הארמייה ה-15, וב-1 בינואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-26 בינואר 1942 קיבל ציגלר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באפריל 1942 מונה לתפקיד בכיר במפקדת כוחות השריון. ב-3 בדצמבר 1942 מונה ציגלר למפקד זמני של ארמיית הפאנצר החמישית באפריקה, עד הגעתו של גנרל הנס-יירגן פון ארנים ב-20 בפברואר 1943. בתחילת מרץ 1943 מונה ציגלר למפקד קבוצת קרב בקורפוס אפריקה, וב-16 באפריל 1943 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-24 במאי 1943 מונה ציגלר למפקד הדיוויזיה ה-334, וב-20 באוקטובר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-3, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-25 בנובמבר 1943 פרש ציגלר מתפקידו, וב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-24 בפברואר 1944 מונה ציגלר לנציג מיוחד באיחוד הארגונים הכלכליים המזוינים, וב-24 באוקטובר 1944 מונה למפקד הארמייה ה-14. ב-22 בנובמבר 1944 פרש ציגלר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים, ובסוף המלחמה נפל בשבי בעלות הברית.

### לאחר המלחמה

ציגלר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר ציגלר בגטינגן, עד למותו ב-21 באוגוסט 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינץ ציגלר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**ישיבת דרך השם** היא ישיבה גבוהה חרדית-ליטאית אלטרנטיבית השוכנת בשכונת הר נוף בירושלים. הישיבה מיועדת עבור צעירים שלא מצאו את מקומם במסגרות רגילות והחינוך בה אינדיבידואלי ומגוון.

תולדות הישיבה
-------------

הישיבה הוקמה בשנת 2001, על ידי ראש הישיבה, הרב ברוך צבי גרינבוים, תלמידם של הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שלמה וולבה, הרב לייב מינצברג והרב יצחק שלמה זילברמן. עם צוות הישיבה נמנים הרבנים ארי מור, צבי רענן, יצחק גלצר, אליהו מאיר פייבלזון, אפרים אקרמן, דניאל צ'סטר, איתמר טעפ, אליהו אורנשטיין, אוריה ענבל ואברהם ליפשיץ.

בחורף 2009 פתחה הישיבה סניף בבית הכנסת אוהל יצחק ששופץ מחדש בגבול הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. הסניף מונה כארבעים תלמידים הגרים בפנימייה סמוכה. התלמידים מלווים פרויקטים של הקרן למורשת הכותל ומתלמדים להיות מדריכי סיור ומדריכים בפרויקט בר מצווה של הקרן. בקיץ 2011 עברה הישיבה למבנה ארעי בשכונת גבעת שאול, חלק מהבחורים גרים בדירות שכורות בסביבה.

בשנת 2010 רכשה הישיבה מגרש בשכונת הר נוף, עבור המבנה המרכזי שלה ובשנת 2011 החלו בבנייתו. ב-2016 יצאה הישיבה במיזם שבו גייסו כמיליון דולר תוך 24 שעות עבור השלמת הבניין.

נכון לתשפ״ג לומדים בישיבה כמאה ועשרים תלמידים.

השיטה החינוכית
--------------

הישיבה נוסדה עבור צעירים שלא מצאו את מקומם בישיבות הרגילות. הישיבה מדגישה את הלימוד בסוגיות במחשבה יהודית. מבחינה חינוכית מודגש הצורך בעיצוב אישיות כל תלמיד באופן אינדיבידואלי והישיבה מאפשרת גוונים שונים של לימוד תורה. הישיבה מבקשת להציג בפני התלמידים מגוון גישות ולכן אנשי הצוות באים מרקע מגוון, מתלמידי הרב יצחק שלמה זילברמן ועד נטייה לברסלב.

חלק מתלמידי הישיבה מוכוונים לרכישת מקצוע וחלקם לומד גם במכללות אקדמיות. אלו מהם שאינם בוגרי תיכון או ישיבה תיכונית משלימים בין סדרי הלימוד את לימודי הבגרות. הישיבה שואפת כי בוגריה יחיו חיי תורה ומצוות תוך קביעת עיתים לתורה, יחד עם הצלחה בחיי המעשה ובמקצועות חופשיים.

הישיבה מקבלת בחורים שלומדים או עובדים. היא נמנעת מלקבל בחורים שמבקשים לעזוב את אורח החיים התורני.

מיזמים
------

במסגרת הישיבה הוקמו מספר מיזמים המיועדים עבור נוער חרדי המתמודד עם קשיים:

* **לב שומע** - מענה טלפוני חינוכי לנערים הנתונים בלבטים ומצוקות, בהנהלת הרב אליאב מילר.
* **תא שמע** - מכון להוצאת ספרים העוסקים בהוראת לימוד הגמרא. עד כה יצאו שני ספרים מאת הרב גרינבוים: **תא שמע** ו**לדעת ללמוד**.
* **בר דעת** - מועדון במרכז ירושלים הכולל חדרי צפייה, חדרי משחק, חדר מוזיקה ובית קפה אלטרנטיבי.
* **אמצע הדרך** - מרכז המאבחן נערים חרדים בסיכון ודואג להשמתם במסגרות מתאימות.
* **חלקי בעמלי** - הקמת מרכזים תורניים לבני תורה העמלים לפרנסתם, במסגרת זו מתקיימים שיעורים תורניים והוקם מרכז לימוד כולל "קובעי עיתים" בשכונת גבעת שאול. כמו כן מופק גיליון שבועי, המופץ החל מחורף תשע"ג בדואר האלקטרוני לאלפי כתובות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביטאון תלמידי הישיבה
* רון פרסלר, רגל פה, רגל שם - מסע בין התלבטויות, בחורות וסיגריות גנובות בשבת של יוצאים בשאלה, באתר הארץ, 28 במאי 2009
* רון פרסלר, רגל פה, רגל שם - המשך הכתבה, באתר הארץ, 27 במאי 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר המיזם
**אהרן בית-הלחמי** (12 בספטמבר 1936 – 6 בנובמבר 2019) היה מהנדס ומנהל ישראלי, כיהן כראש אגף מחקר ופיתוח במשרד הביטחון (בדרגת תת-אלוף) וכמנכ"ל משרד הביטחון מאוקטובר 1982 ועד מאי 1983.

ביוגרפיה
--------

בית-הלחמי נולד בראשון לציון. ב-1954 סיים את לימודיו בתיכון עירוני א' בתל אביב. ב-1958 סיים בהצטיינות לימודי הנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בצה"ל שירת בחיל האוויר כקצין-מהנדס, ב-1961 יצא להשתלמות בנושאי הנדסת אווירונאוטיקה בצרפת, ב-1970 סיים לימודי תואר שני בהצטיינות במדעי המחשב בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים בארצות הברית. כיהן כראש המחקר והפיתוח בחיל האוויר, ב-1974 פנו אליו הפיזיקאים פליקס דותן ושאול יציב מהאוניברסיטה העברית בהצעה להקים תוכנית שתכשיר אנשי מחקר ופיתוח צעירים לטובת מערכת הביטחון. בית-הלחמי פעל במשך מספר שנים להקמתה עד לאימוץ הרעיון על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן ויציאתה לדרך כתוכנית תלפיות ב-1979.

ב-1977 מונה לראש אגף המחקר ופיתוח במשרד הביטחון בדרגת תת-אלוף וחבר המטה הכללי של צה"ל. באוקטובר 1982 מונה למנכ"ל משרד הביטחון, וכיהן בתפקיד עד מאי 1983.

בשנים 1983 עד 1985 כיהן כנשיא חברת תהל מהנדסים יועצים, בשנים 1985 עד 2000 כיהן בדירקטוריון אל-אופ ובשנים 2000 עד 2005 בדירקטוריון אלביט מערכות ואחר כך כיועץ ליו"ר החברה. בית הלחמי כיהן כמנכ"ל מפעלי פדרמן, בעלת השליטה באלביט מערכות ומשנת 1994 כנשיא ושותף-מנהל בקרן הון סיכון יורופאנד של קבוצת פדרמן.

בית-הלחמי מילא תפקידים בכירים בסקטור החינוכי-אזרחי, כיהן כחבר הוועדה לתכנון ולתקצוב, יו"ר ועדת ההיגוי מטעם המועצה להשכלה גבוהה להקמת בית ספר לרפואה בגליל שהובילה להקמת הפקולטה לרפואה בצפת של אוניברסיטת בר-אילן ומשנת 2012 היה ראש חבר הנאמנים של המכללה האקדמית תל-חי.

נישא לאיילה, והיה אב לשלושה בנים וסב לארבעה נכדים.

נפטר ב-6 בנובמבר 2019.

לקריאה נוספת
------------

* יובל אזולאי, ‏פרידה מאיש החזון שהעלה את הרמה הטכנולוגית של צה"ל, באתר גלובס, 27 בנובמבר 2019

* "Beth-Halachmi, Aharon," in: *Who's who in Israel and Jewish personalities from all over the world* 20 (1985), p. 61.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The IDF incubator for Israel's future CEO's
2. ↑   כנס רעננה - מושב 2, דובר 1 - אהרון בית הלחמי (חלק א), סרטון באתר יוטיוב
3. ↑  אתר יורופאנד(הקישור אינו פעיל, 9.11.2019)
4. ↑  אהרון בית-הלחמי הוא יו"ר חבר הנאמנים החדש, אתר המכללה האקדמית תל-חי, 28 במאי 2012(הקישור אינו פעיל, 9.11.2019)

| מנכ"לי משרד הביטחון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| לוי אשכול • אליעזר פרי (פרלסון) • פנחס ספיר • זאב שינד • שמעון פרס • אשר בן נתן • משה קשתי • ישעיהו לביא • יצחק עירוני • פנחס זוסמן • יוסף מעין • אברהם בן יוסף • אהרן בית-הלחמי • מנחם מרון • דוד עברי • אילן בירן • עמוס ירון • יעקב תורן • גבי אשכנזי • פנחס בוכריס • אודי שני • דן הראל • אודי אדם • אמיר אשל • אייל זמיר |

 |
**הבחירות לרשויות המקומיות בישראל** התקיימו בפעם השנייה במדינת ישראל ב-26 ביולי 1955 במקביל לבחירות לכנסת השלישית. בבחירות אלו שיטת הבחירות הייתה דומה לשיטת הבחירות לכנסת.

לקראת בחירות אלו החליטה מפלגת מפא"י להפסיק ולהשתמש בשם "רשימת ההסתדרות" שעורר מחלוקת בבחירות הקודמות ולהתמודד תחת שמה המקורי.

הבחירות ברשויות השונות
----------------------

### עיריות

בירושלים אחוז ההצבעה עמד על 73.4% והבחירות התקיימו על כ-21 מושבי מועצת העיר. בבחירות אלו נבחר מועמדה של מפא"י גרשון אגרון, שרשימתו קיבלה כ-6 מושבים. המפלגות הדתיות קיבלו אף הן כשישה מושבים בסך הכל. תנועת החירות קיבלה כארבעה מושבים. ויצו, אחדות העבודה והציונים הכלליים קיבלו כמושב לכל רשימה. המפלגה הפרוגרסיבית קיבלה כשני מושבים. מפ"ם ומק"י לא צברו די קולות על מנת להיבחר למועצה.

בתל אביב-יפו אחוז ההצבעה עמד על כ-78%, פחות מהבחירות הקודמות. את רשימת מפא"י הובילה שרת העבודה גולדה מאיר שהתמודדה מול מועמד הציונים הכלליים וראש העיר המכהן חיים לבנון. אמנם מפא"י קיבלה יותר מ-30% מקולות התושבים וכעשרה מושבים (מתוך 31), אך חיים לבנון נבחר בסופו של דבר לראש העיר בעקבות תמיכה של הדתיים ומפלגת חירות.

בחיפה ניצח ראש העיר המכהן אבא חושי, לאחר שמפא"י קיבלה כ-8 מתוך 21 המושבים. שאר הסיעות קיבלו כמושב אחד או שניים, מלבד הציונים הכללים שקיבלו כשלושה מושבים.

בבאר שבע ניצח ראש העיר המכהן דוד טוביהו, כשסיעת מפא"י קיבלה 4 מושבים תוך 13 מושבי המועצה. מפ"ם קיבלו כשלושה מושבים והסיעות הדתיות קיבלו כ-4 מושבים. אחדות העבודה ותנועת החירות קיבלו כמושב אחד לכל רשימה. מק"י והציונים הכלליים לא נכנסו למועצה.

גם בלוד נבחר ראש עיר המכהן מטעם מפא"י פסח לב לאחר שגם רשימתו קיבלה 4 מושבים תוך 13 מושבי המועצה.

גם בעכו נבחר ראש העיר המכהן מטעם מפא"י יוסף גדיש, שמפלגתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 13 מושבי המועצה.

בנתניה נבחר אף הוא ראש העיר המכהן עובד בן עמי מהציונים הכלליים. רשימתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 15. מפא"י קיבלה מספר זהה של מושבים, ושאר הסיעות קיבלו מושב אחד או שניים. זאת מלבד אגודת ישראל ומק"י שלא נבחרו כלל למועצה.

גם בראשון לציון נבחר ראש העיר המכהן מטעם הציונים הכלליים אליקום אוסטשינסקי לאחר שרשימתו קיבלה 4 מושבים תוך 15 מושבי המועצה.

### המועצות המקומיות

באבן יהודה נבחר מועמד המפלגה הפרוגרסיבית יהודה בכר, אף על פי שהיה נציג יחידי ממפלגתו במועצה בת תשעה חברים. גם בבית יצחק (שהייתה מועצה מקומית עצמאית עד 1963) המפלגה הפרוגרסיבית ניצחה, והפעם ברוב משמעותי של כשחמישה מושבים מתוך תשעה.

באזור ניצח אבנר גרעין ממפא"י לאחר שמפלגתו קיבלה כשלושה מושבים מתוך 9 מושבי המועצה.

גם בבאר יעקב ניצחה מפא"י (בהובלת שלום ריחנית) שקיבלה כשלושה מושבים מתוך 7 מושבי המועצה.

מפא"י ניצחה במועצות רבות נוספות ובהן בית דגן, בית שאן, בת ים, גבעתיים, גבעת עדה, גבעת שמואל, גן יבנה וקריית טבעון.

באופן חריג לתקופה זו, בגדרה ניצח אליהו פרנקל, שהוביל רשימה מקומית שלא שויכה למפלגה ארצית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות הבחירות בתל אביב
* התוצאות הרשמיות בערים
* התוצאות הרשמיות במועצות המקומיות

| ישראלישראל מערכות בחירות לרשויות המקומיות בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1950 • 1955 • 1959 • 1965 • 1969 • 1973 • 1978 • 1983 • 1989 • 1993 • 1998 • 2003 • 2008 • 2013 • 2018 • 2024 |

 |
הרב **אורי מילר** (**Uri Miller**,‏ 1906–1972) היה רב אמריקאי, נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה ונשיא מועצת בתי הכנסת של אמריקה (אנ').

חייו
----

נולד ב-1906 בניו יורק. למד במכון הטכנולוגי של אילינוי, שם קיבל תואר ראשון במדעים. בשנת 1927 קיבל סמיכה לרבנות בקולג' התאולוגי בשיקגו.

נשא לאישה את רוז שפר בשנת 1939, ונולדו להם שלוש בנות: בריינה, אסתר ובתיה.

תפקידו הציבורי הראשון היה רב קהילה בבית הכנסת בטרה הוט, אינדיאנה. לאחר מכן שימש כרב קהילה בקהילות באומהה, נברסקה, קהילת בית ישראל בניו אורלינס (1935–1945) ובית יעקב בבולטימור (1945–1972) שם שימש עד מותו.

בשנים 1946–1948 כיהן כנשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה. תחת הנהגתו דגלה ההסתדרות בשוויון במקומות עבודה לאנשים לבנים וצבעוניים. לאחר מכן, ב-1963–1965 שימש כנשיא מועצת בתי הכנסת של אמריקה (אנ'). מתוקף תפקידו, נסע ב-1965 לרוסיה כדי לסייע ליהודים שם. כמו כן, בין השנים 1963–1965 שימש הרב כיו"ר משותף בוועדת הנשיא לזכויות האזרח.

הרב מילר שירת בצבא האמריקאי כרב היהודי בפורט הולבירד, פורט מיד, פורט הווארד ובבית החולים של פרי פוינט במרילנד.

ב-1962 אייש את תפקיד היו"ר של ועדת הרבנים היהודים במרילנד עד מותו. במרילנד גם שימש כחבר בוועדת מרילנד לחקר בעיות התמכרות לסמים.

כיהן בוועד המנהל של בולטימור של הצופים באמריקה ועל עבודתו זו זכה בפרס בונה הכסף. בבולטימור גם היה שותף לפיתוח תוכניות לימודים בבתי הספר העבריים ומעורב במועצת החינוך היהודית בעיר.

ב-1963 ארגן והנהיג את העצרת הבין-דתית לזכויות האזרח (the Interreligious Convocation on Civil Rights) שהייתה עצרת בעד חוק זכויות אזרח שחוקק באותן שנים. בעצרת נכחו 6,300 רבנים וכמרים קתולים ופרוטנסטנטים. כמו כן, נשא תפילה במצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות.

הרב אורי מילר נפטר בבולטימור בשנת 1972 בגיל 66.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אורי מילר נושא תפילה במצעד וושינגטון, סרטון בערוץ "Maury Fertig", באתר יוטיוב (אורך: 04:44)
* שמו ברשימת נשיאי ההסתדרות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rachel Gross, Jews and Civil Rights Stories: An Interfaith Rally, and a Freedom Ride, Moment Magazine, ‏2014-07-16 (באנגלית אמריקאית)
**גוסטבו הנריקה פורטדו סקארפה** (פורטוגזית: **Gustavo Henrique Furtado Scarpa**; נולד ב-5 בינואר 1994 בקמפינאס, ברזיל) - כדורגלן ברזילאי, משחק כקשר במועדון נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

### ברזיל

סקארפה הוא בוגר מועדון פלומיננסה. ב-1 ביוני 2014, במשחק נגד אינטרנסיונל, ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה A הברזילאית.

בתחילת 2015, גוסטבו הושאל לרד בול ברזיל כדי לקבל יותר דקות משחק. ב-31 בינואר, במשחק במסגרת ליגת פאוליסטה מול קפיוואריאנו, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. ב-11 בפברואר הבקיע סקארפה את שערו הראשון עבור הקבוצה במשחק מול ברגנטינו.

בתום ההשאלה חזר גוסטבו לפלומיננסה. ב-10 ביולי, במשחק מול קרוזיירו כבש את שערו הראשון עבור המועדון.

ב-1 ביולי 2018 עבר בהעברה חופשית לפלמיירס ושיחק בקבוצה כ-5 עונות. הופיע ב-131 משחקי ליגה, בהם כבש 18 שערים.

### פרמייר ליג

ב-1 בינואר 2023 שוחרר מפלמיירס ועבר לקבוצת נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-4 בינואר 2023 שם עלה כמחליף במשחק מול סאות'המפטון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-26 בינואר 2017, במשחק ידידות מול נבחרת קולומביה, ערך גוסטבו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל.

תארים
-----

**קבוצתיים**

פלומיננסה
* אלופת ליגת פרמיירה ברזיל 2016
* זוכה גביע גואנברה - 2017

**אישיים**

* השחקן הטוב ביותר בליגת פרימיירה ברזיל - 2016
* חבר בנבחרת הסמלית של ליגת קאריוקה - 2016
* המבשל הטוב ביותר באליפות ברזיל - 2016 (10 בישולים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטבו סקארפה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
**ארני דאנקן** (באנגלית: **Arne Duncan**; נולד ב-6 בנובמבר 1964) הוא איש חינוך אמריקאי, שכיהן כמזכיר החינוך בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בין השנים 2009–2016.

ביוגרפיה
--------

דאנקן נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי למשפחה בעלת שורשים אירופיים. אביו היה פרופסור לפסיכולוגיה ואמו הקימה וניהלה מרכז יום לילדים, שבו שהו בעיקר ילדים אפריקאים אמריקאים. דאנקן בילה חלק ניכר מימי נעוריו במרכז היום כשהוא מסייע לילדים ומשחק עמם.

דאנקן למד באוניברסיטת שיקגו, ולאחר מכן באוניברסיטת הרווארד, שם הוענק לו תואר ראשון בסוציולוגיה ב-1987. במהלך לימודיו שיחק כדורסל והיה קפטן משותף של נבחרת הכדורסל במוסד. בשנים 1987–1991 שיחק כשחקן מקצועי, בעיקר באוסטרליה.

חברו מילדות של דאנקן, בנקאי ההשקעות ג'ון רוג'רס, מינה אותו ב-1991 למנהל תוכנית לתמיכה בילדים הלומדים באחד מבתי הספר הציבוריים החלשים ביותר בשיקגו. הוא שימש בתפקיד זה עד 1999. כאשר נסגר אותו בית ספר הביאו דאנקן ורוג'רס לפתיחתו מחדש במתכונת חצי עצמאית.

ב-1999 מונה דאנקן לסגן ראש מטה מערכת בתי הספר הציבוריים של שיקגו, וב-2001 הוא קודם להיות מנהל מערכת זו. הוא שימש בתפקיד עד 2008. על תפקודו שם נשמעו הערכות חיוביות אך גם הערכות שאינן כאלה.

לאחר בחירתו לנשיא ב-2008 בחר ברק אובמה, איש שיקגו, בדאנקן לתפקיד מזכיר החינוך בממשלו. הסנאט של ארצות הברית אישר את מינויו בחודש ינואר 2009. באוקטובר 2015 הודיע דאנקן כי יסיים את תפקידו בתום אותה שנה.

ב-2012 הצהיר דאנקן כי הוא תומך בנישואים חד-מיניים.

לדאנקן ואשתו, אותה הכיר באוסטרליה, שני ילדים. בעת כהונתו כמזכיר החינוך התגוררה המשפחה בארלינגטון שבווירג'יניה וילדיו למדו בבתי ספר ציבוריים שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארני דאנקן** בוויקישיתוף
* ארני דאנקן, ברשת החברתית פייסבוק
* ארני דאנקן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ארני דאנקן, ברשת החברתית LinkedIn
* ארני דאנקן באתר מחלקת החינוך של ארצות הברית
* ריכוז ידיעות על ארני דאנקן באתר הניו יורק טיימס

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירת בפועל מ-1 בינואר עד 14 במרץ 2016, התאריך בו הושבע רשמית לתפקיד.

| מזכירי החינוך של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| שירלי הפסטדלר • טרל בל • ויליאם בנט • לאורו קבזוס • למאר אלכסנדר • ריצ'רד ריילי • רוד פייג' • מרגרט ספלינגס • ארני דאנקן • ג'ון קינג • בטסי דבוס • מיק זאיס (בפועל) • פיל רוזנפלט (בפועל) • מיגל קרדונה | החותם של מחלקת החינוך של ארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1185731857
* LCCN: no2010063237
* VIAF: 120560086
* WorldCat: lccn-no2010063237

 |
ארמון ריגה, משכן הנשיא.
**נשיא לטביה** (בלטבית: **Latvijas Valsts prezidents**) הוא ראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים הלאומיים של הרפובליקה של לטביה.

תקופת כהונתו היא ארבע שנים. לפני 1999 היו שלוש שנים. ניתן לבחור אותו או אותה בכל מספר פעמים, אך לא יותר מפעמיים ברציפות. במקרה של נבצרות הנשיא/ה, יושב ראש הסאיימה לוקח על עצמו את תפקיד הנשיא. לדוגמה, לאחר מותו של ג'ניס צ'קסטה, יו"ר הסאיימה, פאולס קלניץ', שימש כנשיא בפועל בשנת 1927, לפני שניתן היה לבחור נשיא חדש.

מתוקף תפקידו, הנשיא יכול לפזר את הסאיימה ולהכריז על בחירות מוקדמות. ברם, שלא כמו מקבילו האסטוני, תפקידו של נשיא לטביה אינו טקסי לחלוטין. עם זאת, הוא אינו חזק כמו נשיא ליטא. שלא כמו באסטוניה, הוא חולק את הקבינט עם הממשלה וראש הממשלה. עם זאת, הוא אינו אחראי פוליטית למילוי תפקידו ועל כל פקודות הנשיאות שיוצאת יש להחתים מחדש את חבר הקבינט – בדרך כלל ראש הממשלה.

נושא המשרה האחד עשר והנוכחי, והשביעי מאז הכרזת העצמאות, הוא אדגארס רינקביצ'ס שנבחר ב-31 במאי 2023 והחל את כהונתו הראשונה בת ארבע השנים ב-8 ביולי 2023.

נשיאים
------

| שם | תחילת כהונה | סוף כהונה |
| --- | --- | --- |
| יאניס צ'קסטה | 1922 | 1927 |
| גוסטבס זמגלס | 1927 | 1930 |
| אלברטס קביסיס | 1930 | 1936 |
| קרליס אולמניס | 1936 | 1940 |
| **אין נשיא בלטביה בעקבות היותה רפובליקה סובייטית** |
| גונטיס אולמניס | 1993 | 1999 |
| ואירה ויקה-פרייברגה | 1999 | 2007 |
| ואלדיס זאטלרס | 2007 | 2011 |
| אנדריס ברזיניש | 2011 | 2015 |
| ריימונדס ויוניס | 2015 | 2019 |
| אגילס לויטס | 2019 | 2023 |
| אדגארס רינקביצ'ס | 2023 | מכהן |

גלריה
-----

* אנטוליס גורבונובסאנטוליס גורבונובס
* גונטיס אולמניסגונטיס אולמניס
* ויארה ויקה פרייברגהויארה ויקה פרייברגה
* ולדיס זטלרסולדיס זטלרס
* אנדריס בורז'יסאנדריס בורז'יס
* ריימונדס וייוניסריימונדס וייוניס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשיא לטביה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נשיא לטביה (בלטבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "President of Latvia by Baltic Legal; Part of Constitution - The president". *Baltic Legal*. נבדק ב-2013-03-14.
2. ↑  לראשונה באירופה: הומו הושבע לנשיא מדינה, באתר ynet, 8 ביולי 2023
**קנרי וורף**
(למפת לונדון מוגדלת)**קנט**
**סארי**
**ברקשייר**
**בקינגהאם**
**הרטפורדשייר**
**אסקס**קנרי וורף**קנרי וורף**(למפת לונדון רגילה)**קנט**
**סארי**
**בר.**
**בקי.**
**הרטפורדשייר**
**אסקס**קנרי וורף**קנרי וורף**(למפת טאוור האמלטס רגילה)קנרי וורף**קנרי וורף**(למפת טאוור האמלטס מוגדלת)קנרי וורף**קנרי וורף**
כיכר קנדה 8 (שמאל), כיכר קנדה 1 (מרכז), כיכר קנדה 25 (ימין)
**קנרי וורף** (באנגלית: **Canary Wharf**; רציף הקנרית) הוא מתחם עסקים וקניות בלונדון, ממוקם באזור הדוקלנדס שברובע טאוור האמלטס.

בקנרי וורף נמצאים שלושה מהמבנים הגבוהים ביותר בממלכה המאוחדת: כיכר קנדה 1 (הידוע כמגדל קנרי וורף) בגובה 235.1 מטר וכיכר קנדה 8 (מגדל HSBC) וכיכר קנדה 25 (מרכז סיטיגרופ) בגובה 199.5 מטר כל אחד.

היסטוריה
--------

קנרי וורף נבנה על מעגני מערב הודו הישנים באייל אוף דוגס, שהיו פעילים בין השנים 1802–1980. לפרקים היה האזור אחד המעגנים העמוסים ביותר בעולם.

אזור המעגנים הופצץ רבות במהלך מלחמת העולם השנייה וכמעט כל המחסנים המקוריים נהרסו לחלוטין. על אף ניסיון השיקום, תעשיית הנמל החלה לדעוך בשנות ה-50 של המאה ה-20. חוסר הגמישות והניידות הפכו את המעגנים של מרכז לונדון לפחות רלוונטיים מול נמלי הים ועד 1980 כל המעגנים נסגרו. אלפים נותרו חסרי תעסוקה ואזור הדוקלנדס נעזב, כעדות לכלכלה העולמית המשתנה.

הפרויקט להחייאת אזור הדוקלנדס החל בשנת 1981 על ידי הקמת החברה לפיתוח המעגנים של לונדון על ידי ממשלת השמרנים בראשות מרגרט תאצ'ר.

כיום
----

כיום בין הדיירים של קנרי וורף ניתן למצוא בנקים גדולים כמו קרדיט סוויס, HSBC, סיטיגרופ, מורגן סטנלי, בנק אוף אמריקה, נורתן טראסט, ברקליס, וג'יי פי מורגן, משרדי עורכי דין בכירים, חברות מדיה בכירות כמו רויטרס ודיילי מירור. כמו כן כמה חברות טכנולוגיה מובילות ואף נציגויות של הסקטור הציבורי.

בסוף שנת 2006 היה מספר המועסקים הרשמי בקנרי וורף 90,302, מתוכם כ-25% חיים בחמשת הרבעים הסמוכים. במידה הולכת וגוברת קנרי וורף הופך לאזור קניות, בעיקר לאחר פתיחת מרכז קניות היובל ב-2004. כחצי מיליון אנשים עורכים קניות מדי שבוע בקנרי וורף.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנרי וורף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 6132180-1
* LCCN: nb2011002456
* VIAF: 134437289
* WorldCat: lccn-nb2011002456

 |