recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כפל מס** הוא מצב של גביית מס על ידי שני גורמים או יותר על אותה הכנסה, נכסים או פעולות פיננסיות. כפל מס מתייחס לשני מצבים שונים:

* כפל מס משפטי: כפל מס בו שתי רשויות מס (או יותר) מטילות מס על אותו נישום (יחיד או חברה). כך למשל כאשר עובד המועסק בחו"ל, נדרש לשלם מס על פי חוקי המס של המדינה בה הוא עובד, ובמקביל גם תשלום למס ההכנסה של מדינת ישראל. באופן זהה יכול להיווצר מצב על עובדים זרים המועסקים בישראל.
* כפל מס כלכלי: כפל מס בו שתי רשויות מס מטילות מס על שני נישומים שונים בקשר לאותה הכנסה. הכוונה היא בדרך כלל למיסוי הדו שלבי הנהוג בתאגידים (כמו חברה). בשיטת המיסוי הדו שלבית, ממוסה הכנסת החברה בשני שלבים: בשלב הראשון ברמת החברה (למשל בישראל: מס החברות) ובשלב השני כאשר רווחי החברה מחולקים לבעלי המניות (דיבידנד). כאשר מתרחש אירוע מס המערב שתי רשויות מס, עלולה אחת הרשויות (או שתיהן) לטפל בכל שלב באופן שאינו מתחשב בשלב האחר וכך לגרום לכפל מס.

אמנה למניעת כפל מס
------------------

 ערך מורחב – **אמנה למניעת כפל מס**  

אמנה למניעת כפל-מס היא הסכם מדינות המשקף את הסכמתן, בין היתר, בדבר חלוקת זכויות המיסוי לגבי סוגים שונים של הכנסה.
המטרה המוצהרת של אמנה למניעת כפל מס היא לגרום לכך שנישומים לא ישלמו כפל מס על אותה הכנסה. בסיטואציה של עסקאות בינלאומיות, עלול להיווצר מצב של כפל-מס, אם יותר ממדינה אחת תממש את זכותה להטיל מס על אותה ההכנסה מכוח זיקתה לאותה הכנסה. מדובר למעשה באמצעי שיתוף פעולה מובהק בתחום המס בין מדינות המקבל משמעות מיוחדת בעידן של גלובליזציה ופריסה גלובלית של עסקים.

ישראל חתמה על הסכמי כפל מס עם מדינות רבות, ולפיהם אם עובד ישראלי מועסק בחו"ל, הוא נדרש לשלם לרשויות המס בארץ רק את ההפרש שבין המס שחל עליו בישראל ובין המס ששילם כבר בחו"ל. ישנם מקרים בהם האמנה מעניקה פטור ממס במדינה המארחת, וכך נוצר מצב שהמס משולם רק למדינת המוצא.

כפל מס פנים-מדיני
-----------------

במקרים מסוימים ייתכן מצב של כפל מס אפילו בתחומה של אותה המדינה, כאשר לנפות או למחוזות של המדינה יש סמכות מיסוי עצמאית. בארצות הברית למשל לכל אדם יכולה להיות כתובת אחת בלבד, אך לאחר מותו מספר מדינות יכולות לטעון שהוא התגורר בתחומן ולדרוש מס על הנדל"ן שברשותו. כפל מס מסוג זה מאופשר על ידי בתי המשפט במדינה כל עוד אין חוק המסדיר את המיסוי ושסך המיסים המוטלים על הנכס לא עולים על 100% מערכו.

ראו גם
------

* תחרות מס
* תכנון מס
* הטבת מס

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כפל מס** |

* אמנות למניעת כפל מס, באתר של משרד האוצר
* כפל מס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00568590
* NKC: ph119653

 |
רבי **מְנַשֶּׁה אַיְּיכְנְשְׁטֵיין** (כונה גם "האלפי מנשה"; ה'תרכ"ה – ט"ז בתמוז ה'תרצ"ד). היה רב, דיין ואדמו"ר בדור הרביעי בשושלת זידיטשוב.

ביוגרפיה
--------

נולד בזידיטשוב לרבי ישכר בעריש מזידיטשוב (בעל ה"מלבוש לשבת ויום טוב"), ולשיינדל בתו של רבי מנשה רובין מרופשיץ,. בהיותו בן שבע שנים בלבד שידכו סבו רבי יצחק אייזיק מזידיטשוב עם שרה רעכיל בתו של רבי יהושע הורוביץ (בעל ה"עטרת ישועה"). נישא בדז'יקוב בשנת תרל"ח.

אחר נישואיו נתמנה לרב ומו"צ בדז'יקוב, בה גם חיבר (בשנת תקנ"ה) את ספרו הראשון "**אלפי מנשה**" על שולחן ערוך חושן משפט. 

בשנת תרנ"ז מינהו אביו למלא את מקומו ברבנות העיר וורצקי, וכעבור שנתיים נתמנה גם לראב"ד ברישא, וכדי לרצות את שתי הערים היה שוהה בחורף ברישא ובקיץ בוורצקי. ברישא הדפיס (בשנת תרס"ה) את ספרו "**תורת האשם**" על ענייני טומאה וטהרה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלט רבי מנשה לווינה בירת אוסטריה, משם עבר לגרוסוורדיין שם שהה אביו, ולאחר מכן חזר לרישא.

עם פטירת אביו בכ"א בניסן תרפ"ד במונקאטש, עבר למונקאטש למלא את מקומו כאדמו"ר מזידיטשוב ביחד עם אחיו רבי משה מסטרי. בכך הפסיק לשמש כראב"ד רישא, אך עדיין המשיך לכהן ברבנות וורצקי עד שנתו האחרונה, אז מינה את נכדו רבי אברהם אליהו אייכנשטיין כממלא מקומו ברבנות העיר. בכהונתו כאדמו"ר הדפיס (בשנת תרפ"ז) את ספרו "**מטה מנשה**" על המועדים.

נפטר במונקאטש בט"ז בתמוז תרצ"ד. בנו רבי חיים יוסף מהוקליווא מילא את מקומו באדמו"רות. לאחר פטירתו הדפיסו ילדיו את ספרו "**אלפי מנשה**" על התורה.

צאצאיו
------

* רבי חיים יוסף אייכנשטיין (תרמ"ג - ד' בסיוון תש"ד), אב"ד הוקליווא וממלא מקום אביו באדמו"רות. נישא לציפורה בת רבי אלתר זאב הורוביץ מסטריזוב.
* רבי מתתיהו אייכנשטיין (תרמ"ד - ה' באלול תשכ"ט), נישא לבינה בת רבי אברהם יעקב מהולושיץ - כיהן כאדמו"ר מדז'יקוב בהולושיץ ולאחר מכן בארצות הברית.
* רבי דוד (נפטר בח' בסיוון תשמ"א), חתן הרב מטלין מדבלין שבאירלנד.
* חיה דבורה (נפטרה בט' בחשוון תשמ"ב) נישאה לרבי חנוך דוב רובין מסאסוב.
* ברכה

קישורים חיצוניים
----------------

* ספרו אלפי מנשה על שו"ע חו"מ באתר היברובוקס.
* ספרו תורת האשם באתר היברובוקס.
* ספרו אלפי מנשה על התורה באתר היברובוקס.
* ספרו מטה מנשה על המועדים באתר היברובוקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן רבי אשר ישעיה רובין חתן רבי נפתלי צבי מרופשיץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007508029405171

 |
**נבחרת סין בכדורסל נשים** מייצגת את הרפובליקה העממית של סין בתחרויות כדורסל נשים בינלאומיות.

הדירוג הנוכחי של נבחרת סין ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-2 בעולם, נכון ל-28 בפברואר 2023, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.

היסטוריה
--------

הנבחרת הוקמה ב-1974, וכבר ב-1976 זכתה באליפות אסיה, ומאז אותה שנה העפילה בכל אליפות לפחות לחצי הגמר. בסך הכל, זכתה הנבחרת 11 פעמים באליפות אסיה, 6 פעמים סיימה במקום השני, פעם אחת במקום השלישי ופעם אחת במקום הרביעי. בשתי האליפויות האחרונות שנערכו (2009 ו-2011) סיימה במקום הראשון, בשני המקרים לאחר ניצחונות על נבחרת קוריאה הדרומית.

באליפות העולם השתתפה לראשונה ב-1983, וכבר באותה אליפות, שנערכה בברזיל, סיימה במקום השלישי. ב-1986 נעדרה מאליפות העולם, ומאז 1990, עת סיימה במקום התשיעי, היא משתתפת בהן ברציפות. באליפות העולם שנערכה באוסטרליה ב-1994 רשמה את הישג השיא שלה, כשזכתה במדליית הכסף, כסגניתה של נבחרת ברזיל. ב-1998 לא הצליחה לשחזר את ההישג וסיימה במקום ה-12. ב-2002 אירחה לראשונה את אליפות העולם. היא הודחה בידי נבחרת רוסיה בשלב רבע הגמר, וסיימה במקום השישי. ב-2006 סיימה במקום ה-12, ובשנת 2010 הודחה כבר בשלב הבתים, לאחר שהפסידה בשלושת משחקיה, לנבחרות אוסטרליה, בלארוס וקנדה. בסיום בטורניר דורגה במקום ה-13.

במשחקים האולימפיים משתתפת הנבחרת מאז החלה סין להשתתף בהם, באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). באותם משחקים זכתה במדליית ארד, לאחר ניצחון על נבחרת קנדה. באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה במקום השישי ובאולימפיאדת ברצלונה (1992) רשמה את הישג השיא שלה במשחקים, כשזכתה במדליית הכסף, לאחר שגברה בחצי הגמר על נבחרת קובה והפסידה במשחק הגמר לנבחרת חבר המדינות. באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה במקום התשיעי, באולימפיאדת סידני (2000) לא השתתפה ובאולימפיאדת אתונה (2004) סיימה שוב במקום התשיעי. במשחקי 2008, שאירחה בבייג'ינג, סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת אוסטרליה, ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת רוסיה.

הישגים בולטים
-------------

**המשחקים האולימפיים**:

‏ 1992 (1)

‏ 1984 (1)

**אליפויות העולם**:

‏ 1994, 2022 (2)

‏ 1983 (1)

**אליפויות אסיה**:

‏ 1976, 1986, 1990, 1992, 1994, 1995, 2001, 2004, 2005, 2009, 2011 (11)

‏ 1978, 1980, 1982, 1984, 1988, 2007, 2015, 2017 (8)

‏ 1997, 2013, 2017 (3)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נבחרת סין בכדורסל נשים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נבחרת סין בכדורסל נשים
* נתונים מאתר פיב"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
**גאנגק'אר פואנסום** (בדזונגקה: **གངས་དཀར་སྤུན་གསུམ་**; פירוש השם "הפסגה הלבנה של שלושת האחים הרוחניים") הוא ההר הגבוה ביותר בבהוטן ונחשב להר הגבוה ביותר שפסגתו לא נכבשה מעולם, בגובה 7,570 מטרים, כך על פי מדידות והערכות לא רשמיות. ההר הוא חלק מרכס הרי ההימלאיה.  
לאחר שבהוטן פתחה את אתרי טיפוס ההרים שבשטחה למבקרים, בשנת 1983, יצאו 4 משלחות לנסות ולכבוש את הפסגה, אך כולן נכשלו. למרות זאת, משלחת אחרת בשנת 1988 הצליחה להעפיל לאחת הפסגות הנמוכות יותר של ההר כאשר יצאה מאזור טיבט.

גובהו של גאנגק'אר פואנסום נמדד לראשונה ב-1922, אבל מפות האזור אינן מדויקות כלל וכלל ומראות את ההר במקומות שונים ובגבהים שונים. מפות שכאלה היו הסיבה לכישלון המשלחת הראשונה שיצאה לטפס על ההר.

ממלכת בהוטן אסרה על טיפוס ההרים אשר גובהם מעל 6,000 מטר בשנת 1994 מתוך כבוד לאמונות האוכלוסייה המקומית. החל משנת 2003 טיפוס הרים נאסר כליל. מסיבה זו הר גאנגק'אר פואנסום צפוי לשמר את מעמדו הייחודי, שכן פסגות גבוהות יותר שלא נכבשו הן למעשה פסגות משניות של הרים גבוהים יותר - ולא הר נפרד בפני עצמו.

בשנת 1998 הצליחה משלחת יפנית לקבל אישור לטפס על ההר מאגודת מטפסי ההרים הסינית, אך האישור נדחה על ידי בהוטן. במקום זאת יצאה המשלחת בשנת 1999 מטיבט וטיפסה בהצלחה לפסגה המשנית בהר, ליאנקאנג קאנגרי, שגובהה 7,535 מטרים. בניגוד למפות רבות, תיעוד המשלחת טוען שפסגה זו נמצאת בטיבט ושהגבול בין טיבט לבהוטן עובר בפסגתו הראשית של ההר, שגובהה 7,570 מטרים. גובה זה נתמך על ידי נתונים יפנים אשר מתבססים בתורם על נתונים סיניים. ממשלת בהוטן לא סקרה מעולם את ההר או מדדה את גובהו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאנגק'אר פואנסום** בוויקישיתוף
* תמונות מהמשלחת לפסגת ההר
* דיווח המשלחת היפנית משנת 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315171011
* WorldCat (עם VIAF): 315171011

 |
**המשרד לחקירת תאונות ימיות** (בצרפתית: **Bureau d'enquêtes sur les événements de mer**  או **BEAmer**) הוא סוכנות ממשלתית צרפתית המופקדת על ניהול חקירות טכניות בעת אירועים ימיים או תאונות בין אוניות ועל קביעת סטנדרטים, עריכת מחקרים והפצת מידע בתחום פעולתה, במטרה להגביר את הבטיחות הימית. הסוכנות איננה עוסקת בקביעת אחריות פלילית לאירועים ימיים.

המשרד הוקם ב-1997 ומהווה זרוע של משרד האקולוגיה, הפיתוח בר הקיימא, התחבורה והשיכון הצרפתי.

סמכות המשרד משתרעת על אירועים שבהם היו מעורבים כלי שיט אזרחיים הרשומים בצרפת וכן על אירועים ללא מעורבות של כלי שיט צרפתיים, שהתרחשו במים הטריטוריאליים של צרפת. בנוסף מוסמך המשרד לחקור אירועים שאינם בגדר המנויים לעיל, אך גרמו לפגיעה גופנית באזרח צרפתי, או היה בהם כדי לגרום פגיעה חמורה בתשתית או בסביבה שלצרפת יש סמכות שיפוט עליהם.

המשרד פועלת באמצעות צוות קבוע של חוקרים השוכן במטה הראשי בפריז, באמצעות נציגים אזוריים ובסיוע יועצים חיצוניים ששירותיהם נשכרים לפי הצורך. למשרד יש גם מועצה מדעית מייעצת לענייני בטיחות.

מאז הקמתה טיפלה הסוכנות ב-3,000 אירועים מדי שנה בממוצע. ביחס לכ-200 אירועים בשנה בממוצע נפתחת חקירה טכנית מלאה, והמשרד מפרסם דו"ח רשמי בנוגע לכ-40 מהם. מרביתם הם אירועים המערבים ספינות דיג והיתר נוגעים לספינות סוחר וכלי שיט לנופש ופנאי.

ראו גם
------

* המשרד לחקירת תאונות תחבורה יבשתית (צרפת)
* המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית (צרפת)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המשרד לחקירת תאונות ימיות (בצרפתית)
**מרק פטיסון** (באנגלית: Mark Pattison; נולד ב-10 באוקטובר 1813 – 30 ביולי 1884) היה סופר אנגלי וכומר בכנסיית אנגליה. הוא שירת כרקטור לינקולן קולג', אוקספורד.

חייו
----

הוא היה בנו של מרק ג'יימס פטיסון, רקטור האקסוול (Hauxwell), יורקשייר, שהעניק לו חינוך פרטי. אחותו הייתה דורותי וינדלואו פטיסון ("האחות דורה"). 

ב-1832 הוא נרשם ללימודים גבוהים בקולג' אוריאל, אוקספורד, שם הוא קיבל את התואר הראשון שלו ב-1836 במקום שני בכיתה. לאחר מספר ניסיונות להתקבל לאחווה הוא נבחר ב-1839 לאחוות יורקשיר בלינקולן, קולג' אנטי-פוסביט (Puseyite). פטיסון היה בזמן זה בפוסביט והושפע רבות מג'והן הנרי ניומן, שאצלו עבד, וסייע לו בתרגום הספר Catena Aurea של תומאס אקווינס וכתב ב-British Critic וב-Christian Remembrancer.

הוא הוסמך ככומר ב-1843 ובאותה שנה הוא החל ללמד בקולג' לינקולן, שם רכש מהר מאוד שם של מורה מצוין, מלהיב וחביב לתלמידיו. הנהלת הקולג' הייתה למעשה בידיו, ושמו כמלומד עלה ופרח באוניברסיטה. ב-1851 התפנתה משרת הרקטור של הקולג', והיה נדמה בוודאות שפטיסון ייבחר לתפקיד, אולם הוא נכשל בכך. הוא התאכזב מכך מאוד ובריאותו נפגעה מכך. ב-1855 הוא התפטר מהוראה, נסע לגרמניה על מנת לחקור את מערכת החינוך המקומית, והחל במחקריו על חייהם של איזק קזובון ושל יוזף יוסטוס סקליגר, בהם עסק לשארית חייו.

ב-1861 הוא נבחר לבסוף לרקטור לינקולן, ובאותה שנה נשא לאישה את אמילי פרנסיס סטרונג (שכונתה אחרי כן ליידי דילקה Lady Dilke). כרקטור הוא כתב סקירות ספרותיות רבות והתעניין במיוחד במדעי החברה, אפילו ישב בראש ועדה בנושא בקונגרס ב-1876. אולם, הוא נמנע מהשגרה של מנהלת האוניברסיטה וסירב להיות סגן הנשיא. אולם בעוד שהוא חי חיי למדנות, הוא אהב מאוד חברה, בעיקר חברת נשים. הוא הלך לעולמו בהרופייט (Harrogate), יורקשייר.

הביוגרפיה של איזק קזובון שכתב ראתה אור ב-1875; הוא גם כתב על ג'ון מילטון בסדרת "English Men of Letters" של Macmillan' ב-1879. הספרות והתאולוגיה של המאה ה-18 הייתה נושא מחקר אהוב עליו, למשל כתב ב-1860 את 'Tendencies of Religious Thought in England, 1688-1750' לספר Essays and Reviews שהיה בזמנו מפורסם; ספר אחר שלו על התקופה היה מהדורה שלו של Essay on Man של אלכסנדר פופ משנת 1869. ספרו, Sermons and Collected Essays, אותו ערך הנרי נטלשיפ (Henry Nettleship) יצא לאור אחרי מותו ( 1889), כך גם זכרונותיו (1885), אוטוביוגרפיה שטבועה במלנכוליה ובמרירות. הוא מעולם לא זכה להשלים את Life of Scaliger, עליו עבד.

ביבליוגרפיה
-----------

* H.S. Jones, Intellect and Character in Victorian England: Mark Pattison and the Invention of the Don (Cambridge: C.U.P. 2007)[1]

קישורים חיצוניים
----------------

* Philosophy at (Oxford, (from *Mind* Vol. 1, No. 1 January 1876.
* כתבי מרק פטיסון בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Walsall's Own 'Lady with the lamp, Miss W R Probert, The Blackcountryman, Spring 2007, Vol. 40 No. 2 p. 51ISSN 0006-4335

* הערך מבוסס על ערך במהדורה האחד עשר של האנציקלופדיה בריטניקה, שהיא כיום דומיין ברשות הציבור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277063905171
* BnF: cb12699318d (data)
* CiNii: DA02655430
* GND: 119524066
* ISNI: 0000 0001 2319 6809
* LCCN: n50050689
* NDL: 01041278
* NKC: mub2015869334
* NLA: 35412233
* NTA: 070896739
* SNAC: w6nw0g9h
* SUDOC: 028522362
* Trove: 943494
* VcBA: 495/198965
* VIAF: 134317
* WorldCat: lccn-n50050689

 |
**מרק שכטמן** (1928 – 2019) היה צייר וסופר ישראלי באר שבעי יליד ברית המועצות. בנו של הצייר מנואיל שכטמן.

ביוגרפיה
--------

נולד בקייב, אוקראינה. למד באוניברסיטה טכנית במוסקבה ופקולטה לאסתטיקה טכנית בקייב והשלים תואר שני בהנדסת מכונות. את יסודות הציור למד אצל אביו - הצייר היהודי הנודע מנואיל שכטמן ובהמשך למד באופן עצמאי. בשנת 1980 עלה לישראל.

שכטמן חבר אגודת הציירים והפסלים בישראל.

עבודתו
------

ציוריו של מרק שכטמן כוללים ציורי נוף, דיוקן, בעלי חיים, טבע דומם והווי חיים שונים. הוא משתמש בטכניקות ציור של צבעי מים, פסטל, שמן, גרפיקה ותחריט.

תערוכות יחיד: מתנ"ס שדרות, ספרייה עירונית באר שבע, עיריית לנגסונד (נורווגיה), בסיס חיל האוויר - נבטים, חברת UPS, מכללה אקדמית ע"ש סמי שמעון ועוד. 

תערוכות קבוצתיות: תיאטרון לאומי "הבימה", תערוכה "3000 שנה לירושלים"- בודפשט (הונגריה), מכון לאונקולוגיה - באר-שבע, בית האמנים ע"ש שאגאל, בית אומנים - באר-שבע, בית ציוני אמריקה - תל אביב, תיאטרון ירושלים, ספרייה עירונית - באר-שבע, יד לבנים - באר-שבע, עיריית באר שבע, מכללה אקדמית - באר-שבע ועוד.

מספר יצירות של מרק נמצאות באוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה. אחדות מתמונותיו אצל מלך נורווגיה, אצל הרב הראשי של בירת נורווגיה - אוסלו וכן בלשכת יושב ראש הפרלמנט הנורווגי.

במסגרת הפרויקט של משרד החינוך "יום אומן" צייר ביחד עם התלמידים ציורי קיר בכ-40 בתי ספר ברחבי הנגב ולימד רישום וציור. לימד רישום וציור בקרב ילדים ומבוגרים במספר מרכזים קהילתיים כגון: מתנ"ס לווין, עמותת "עמך", בסיס צבאי מחנה נתן ועוד. יזם והשתתף בפרויקטים אמנותיים אחדים: אחרי הפיגוע בדולפינריום תל אביב ביצע ציורי קיר בבית הספר "שבח מופת" ביחד עם תלמידי בית הספר, וכן ציורי קיר בבית הספר במחנה נתן. 

מרק שכטמן פרסם מספר סיפורים, מאמרים וזיכרונות בעיתונים, כתבי עת בישראל, רוסיה וארצות הברית וכן באינטרנט.

גלריה
-----

* גמלגמל
* אביב בגלילאביב בגליל
* מתחנךמתחנך
* נערה בדואיתנערה בדואית
* אלהאלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרק שכטמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרק שכטמן
* תמונות של מרק שכטמן
* תערוכת מרק שכטמן במכללה אקדמית ע"ש סמי שמעון
* סיפורים מאת מרק שכטמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון דינר, ברדיו את שרה, באתר באר שבע נט, 30 בינואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517282405171
* ULAN: 500479240
* VIAF: 308267987
* WorldCat: viaf-308267987

 |
**סַפָּק** הוא אדם או עסק המספק מוצר או שירות, בדרך כלל תמורת תשלום.

ספקים נכללים בכל מגזרי המשק. בתחום שירותי הבריאות, למשל, יש ספקים מהמגזר הממשלתי (בתי חולים ממשלתיים), מהמגזר העסקי (בתי חולים פרטיים וקליניקות פרטיות) ומהמגזר השלישי (קופות חולים). מרבית הספקים גובים תשלום תמורת השירות או המוצר שהם מספקים, אך יש הפועלים ללא תשלום, כשירות לציבור או בשיטת מימון אחרת. 

ספקים הגובים תשלום מלקוחותיהם עושים זאת בשתי דרכים:

* תשלום מיידי (במזומן, בכרטיס אשראי וכדומה)
* באשראי ספקים: אשראי שספק נוהג להעניק ללקוחותיו (בדרך כלל לקוחות עסקיים). במתכונת אשראי זאת, ספק מוצרים או שירותים מספק את המוצר או מעניק את השירות ללקוח, אך לא מקבל את התשלום בעבורו באופן מיידי אלא כעבור זמן. בישראל מוכר מתן אשראי כזה בשם "שוטף פלוס" ובו התשלום מתבצע מספר הימים המצוין לאחר ה-1 בחודש העוקב, כך "שוטף פלוס 30" לעסקאות שבין 1 לבין 28 בפברואר ישולמו ב-30 במרץ. מספר ימי האשראי מעבר לשוטף תלוי בהסכם בין הספק ללקוח.

המסלול מהיצרן אל הצרכן הסופי כולל לעיתים שרשרת אספקה הכוללת מספר ספקים, שכל אחד מהם (מלבד הראשון בשרשרת) הוא גם לקוח של קודמו בשרשרת. דוגמה - שרשרת האספקה של בנזין למכונית פרטית:

* חברה העוסקת בהפקת נפט שואבת אותו מהאדמה. המוצר המסופק: נפט גולמי.
* חברת ספנות מובילה את הנפט הגולמי לבית זיקוק. השירות המסופק: הובלה ימית.
* בית הזיקוק מייצר בנזין מהנפט הגולמי. המוצר המסופק: בנזין.
* מכלית מובילה את הבנזין מבית הזיקוק לתחנת דלק. השירות המסופק: הובלה יבשתית.
* תחנת הדלק מוכרת את הבנזין לצרכן הסופי, בעל המכונית הפרטית.

כל גורם בשרשרת אספקה זו גובה מס ערך מוסף מהגורם הבא אחריו בשרשרת, ולעיתים כרוכים בתהליך מסים נוספים, כגון מס קנייה ובלו. כאשר הלקוח חייב בניכוי מס במקור מתשלומיו לספקים, ולספק אין פטור מניכוי מס במקור מתשלומים המגיעים לו, מלווה התשלום בניכוי מס במקור (אך בדרך כלל ספק מצטייד בפטור כזה, הניתן לו מרשות המיסים).

בפעילותו של ספק המספק מוצר ללקוחות ניתן לזהות פעילויות אחדות:

* ייצור - הפקת המוצר המבוקש
* אריזה - הכנת המוצר להובלה ללקוח
* הפצה - העברת המוצר לסיטונאי וממנו לקמעונאי, המוכר את המוצר ללקוח.

בארגונים גדולים ההתקשרות עם ספקים נעשית באמצעות מחלקת רכש, לעיתים באמצעות מכרז ולעיתים בדרך אחרת שמטרתה בחירת הספק המתאים ביותר (לפי קריטריונים של מחיר, איכות וכדומה). בישראל חייבת רשות ציבורית לערוך מכרז טרם התקשרות עם ספק, בהתאם לחוק חובת מכרזים. עסק שזכה להיות ספק של לקוח הידוע בהקפדתו על איכות נוהג להציג זאת כחלק מהמוניטין שלו. דוגמה לכך היא ספקים של בתי מלוכה.

קשר בין ספק ללקוח נעשה במשך שנים רבות במפגש פנים אל פנים ביניהם, במקומות מפגש כגון חנות, שוק ויריד. התפתחות אמצעי התקשורת הוסיפה דרכי התקשרות נוספות, כגון הזמנה טלפונית ומסחר אלקטרוני.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Royal warrants באתר של בית המלוכה הבריטי
רבי **יחזקאל סגל הלוי לנדא** (ה'תקל"ט, 1779 – כ"א בחשוון ה'תר"ל, 26 באוקטובר 1869) היה רבה הראשי בפועל של יהדות וילנה והסמכות ההלכתית העליונה שלה, במשך שלושים ושלוש שנה (תקצ"ז-תר"ל). אחרון רבני הקהילה שהשתמש רשמית בתואר "ראב"ד" לאחר שתואר 'רב העיר' חדל להיות בשימוש רשמי מאז כהונתו של רבי שמואל בן אביגדור. היה תלמידו של רבי חיים מוולוז'ין.

קורותיו
-------

נולד לר' יצחק אייזיק הלוי. בגיל 15 נישא לבת דודו, חיה שרה בת ר' אריה לייב ("ר' לייבלה ר' בערס"), מעשירי וילנה וממקורבי הגר"א. מסופר כי בהיותו חתן זכה לברכה מאת הגר"א, אשר הניח עליו את ידו. המעשה נמסר בגרסאות שונות ועורר דיונים הלכתיים.

למד מפי ר' חיים מוולוז'ין בתקופה שקדמה להקמת ישיבת וולוז'ין.

### רבנות וילנא

לאחר פטירת רבי שמואל בן אביגדור, פסקו ראשי קהילת וילנא מלמנות רבנים ראשיים רשמיים. אולם, פרנסי הקהילה המשיכו למנות רב שיהיה ראש לרבנים בעיר, ויהיה אחראי על התחומים שהיו שמורים לרב הראשי, כסידור גיטין למשל. רבנים אלה נשאו בתואר "ראש בית דין" (ראב"ד), במקום התואר אב בית דין שהיה שמור לרבנים הראשיים הרשמיים שהיו עד אז.

בשנת תקצ"ז, לאחר פטירת גיסו[דרושה הבהרה] רבי אברהם אבלי פאסוועלער, התמנה רבי יחזקאל לנדא לתפקיד זה ונשא בתואר "ראב"ד ווילנא". תפקיד זה מילא במשך שלושים ושלוש שנים, עד לפטירתו.

במחלוקת בישיבת וולוז'ין על חלוקת התפקידים בין הנצי"ב לרבי יוסף דוב סולובייצ'יק התמנה רבי יחזקאל לנדא לבורר יחד עם רבי דוד טביל ממינסק.

בפסח תרכ"ח, עקב מחסור חמור בווילנא והתייקרות תפוחי האדמה, עמד הרב לנדא בראש הרבנים שהתירו לעניים אכילת קטניות.

לא הותיר כתבים פרט להסכמות מעטות. דברים מתורתו פזורים בכתבי תלמידיו.

מתלמידיו
--------

האחים רבי בצלאל הכהן, בעל "ראשית ביכורים", ורבי שלמה הכהן מווילנא, בעל ה"חשק שלמה" ושו"ת "בנין שלמה", המזכירים אותו מספר פעמים בספריהם ודנים בדבריו.

משפחתו
------

בנו הרב חיים, נפטר בחיי אביו.

בתו עלקא, נישאה לרב דוד הלוי אפשטיין מווילנא.

בתו רייזלא, נישאה לרב חיים קלאצקי, גבאי צדקה בווילנא.

לקריאה נוספת
------------

* הלל נח מגיד שטיינשניידר, **עיר וילנא**, דפוס ראם, וילנא תר"ס, עמ' 32–36.
* משה צינוביץ, **עץ חיים**, הוצאת מור, תל אביב תשל"ב, עמ' 141–142.
* אליעזר ריבלין, **ספר היחס למשפחת ריבלין**, ירושלים תרצ"ה, עמ' 17–23.
* יצחק אלפסי (עורך), **ספר היחס לבית עליאש**, ירושלים תשל"ו, עמ' 7.
* נוסח מצבתו מופיע בספר **רבותינו שבגולה** חלק ב עמ' 253.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי יחזקאל הלוי לנדא מווילנה, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי ש"י פין, בספרו 'כנסת ישראל' בערכו של הרב לנדא, תאריך הפטירה מאוחר ביום: כ"ב בחשוון ה'תר"ל. ראו: ערכו בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל', להלן "קישורים חיצוניים".
2. ↑  ראש בית דין
3. ↑  **עיר וילנא** עמ' 35: "ובמות הגאון ר' יחזקאל בטלה משמרת כבוד הראב"ד, אשר מאז ומקדם בחרו ומנו פרסני עירנו רב אחד להתנשא לראש על כל רבני ומורי הצדק כמלפנים ולהקרא בתואר ראב"ד, ויניחו את הכבוד הזה כעת ביד רבני המו"צ בעצמם והמה יבחרו את הזקן שבהם להתעסק בענייני גטין".
4. ↑  חיים שלמה אוטיאן, רוסלאנד: ווילנא, המגיד, ב' בניסן ה'תרכ"ח, 25 במרץ 1868.
מראה במרקאטו
**מרקאטו** (באמהרית: **መርካቶ** - "מרכתו"; מאיטלקית: **Mercato** - "שוק") הוא השוק המרכזי של אדיס אבבה, בירת אתיופיה, והשוק הפתוח הגדול באפריקה.

היסטוריה
--------

השוק של אדיס אבבה שכן במקור מדרום לקתדרלת גאורגיוס הקדוש, כקילומטר צפונית-מזרחית למיקומו הנוכחי. שוק בלתי רשמי זה התגבש ברחובות הסמוכים, ונמכרו בו דגנים, תבלינים, קפה, כותנה, מלח, תכשיטים, מוצרים ביתיים, מלאכת יד ועוד. סמוך לאחר שאתיופיה נכבשה בידי איטליה הפשיסטית, הונהגה באתיופיה מדיניות הפרדה על בסיס גזעי, והשוק הקיים יוחד לאירופים. הסוחרים האחרים, רובם ערבים, התמקמו במיקומו הנוכחי של המרקאטו, ברובע "אדיס קטאמה" ("העיר החדשה"). עם השנים תפסו המקומיים את מקומם של הסוחרים הערביים, ומאז שנות ה-60 של המאה ה-20, המרקאטו הוא בעיקרו שוק מקומי.

השוק כיום
---------

השוק משתרע על שטח של יותר מקילומטר רבוע ובו כ-15,000 בתי עסק שונים, הכוללים, בין היתר, כ-2,500 חנויות ודוכנים, 1,500 בתי עסק המעניקים שירותים שונים, עשרות חנויות כלבו ושני מבנים מקורים גדולים. למעשה, זהו רובע מגורים ומסחר ענק, המחולק ל-50 אזורים, ולא רק שוק במובן המערבי של המונח. את השוק הפועל בשעות האור, עשויים לפקוד כ-200,000 איש ביום. ימי שבת עמוסים במיוחד כאשר מגיעים למרקאטו מוכרים וקונים רבים מחוץ לעיר, ובימי ראשון המרקאטו שובת. במרקאטו נמכרים מוצרים מכל הסוגים, ואלה מחולקים לאזורים לפי סוגי הסחורה. חנויות למוצרי מזון ולתוצרת חקלאית, במיוחד קפה, הן עדיין החנויות הנפוצות ביותר בשוק; אך בעלי חיים, מלאכת יד, כלי בית, מוצרים ממוחזרים מעץ וממתכת, מוצרי אלקטרוניקה, ביגוד ומוצרי טקסטיל הם רק חלק מהמוצרים הנוספים המוצעים למכירה. למעשה ניתן למצוא במרקאטו כל דבר, אפילו רובים וכלי נשק מסורתיים. מצפון לשוק שוכנת תחנת האוטובוסים המרכזית הבין-עירונית של אדיס אבבה ליעדים רחוקים (מעל 250 ק"מ).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקאטו** בוויקישיתוף
* על שוק מרקאטו באתר אתיופיה
* Addis Merkato: The Indigenous Market Center
* Addis Abeba Mercato
* Mercato
* Mercato

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mercato
**יגדיל תורה** היה שני כתבי עת תורניים שנועדו ללקט את תורתם של אדמו"רי חב"ד ותלמידיהם בתורת הנגלה, ויצאו במקביל בין השנים ה'תשל"ז–ה'תשמ"ו (1976–1986) בשני מוקדים: אחד בניו יורק, על ידי כולל האברכים שתחת מזכירות הרבי מלובביץ', בעריכת הרב שלום דובער לוין; והשני בירושלים על ידי כולל האברכים שבבית הכנסת צמח צדק.

היסטוריה ותכנים
---------------

כתב העת יצא לאור תחת הכותרת **קובץ יגדיל תורה: ריכוז חידושי רבותינו ותלמידיהם בנגלה וכו'**. הוא החל לצאת לאור בחודש אלול של שנת תשל"ו 1976, בעקבות קריאתו החוזרת של רבי מנחם מנדל שניאורסון בשתי התוועדויות: "לייסד מכון מיוחד לריכוז חידושי תורה, בחלק הנגלה, מאת רבותינו נשיאינו ותלמידיהם, הן אותם הנמצאים לעת עתה בכתבי יד, והן אותם שכבר נדפסו אלא שמפוזרים המה בספרים שונים... ולהדפיסם בקובץ מיוחד המיועד לכך, שיצא לאור מזמן לזמן". על פי הוראת הרבי היו למערכת שתי מרכזים, אחת בירושלים העתיקה בבית הכנסת צמח צדק ואחד בכולל אברכים של המזכירות בניו יורק.

המדורים הקבועים בגליונות כתב העת, עם הקמתו, היו:

* **רבותינו נשיאינו** - כתבי אדמו"רי חב"ד בתורת הנגלה, מכתבי יד ומלוקטים מדברי דפוס
* **מפי השמועה** - דברי אדמו"רי חב"ד בעניינים אלו שנמסרו מפה לאוזן
* **חסידים הראשונים** - כתבי חסידי חב"ד מדורות ראשונים של התנועה, שעדיין לא נדפסו
* **הערות** - במה לפרסום הערות בדברי שולחן ערוך הרב

מלבד המדורים הקבועים, פרסם העורך, הרב שלום דובער לוין, מחקרים וסקירות בעניינים הנוגעים לתולדות התנועה, תחת הכותרת "שונות". במשך שנות קיומו של כתב העת השתנו שמות המדורים, ונוספו מדורים אחרים.

בעשר שנות קיומו של כתב העת יצאו לאור בסך הכל 72 קבצים, ו"קובץ העשור" שלו יצא לאור כספר בכריכה קשה.

יגדיל תורה - ירושלים
--------------------

במקביל לכתב העת שיצא לאור בניו יורק, נדפס כתב עת בשם זהה בירושלים, על ידי חברי כולל "צמח צדק" של חב"ד בעיר, אך המערכת והתכנים היו עצמאיים. בין חברי המערכת במשך השנים: הרב חיים שלום דייטש, הרב יוסף יצחק בלינוב והרב יוסף יצחק הבלין. בין הרבנים שחידושי תורתם התפרסמו בו: הרב שלמה יוסף זוין (ממאמריו האחרונים לפני פטירתו), הרב אלתר הילביץ, הרב אביגדר נבנצל, הרב פינחס הירשפרונג, הרב אפרים בורודיאנסקי, הרב ברוך נאה והרב מאיר ברנדסדורפר.

הגליונות באתר היברובוקס
-----------------------

**פסקה זו נמצאת בשלבי עבודה:** כדי למנוע התנגשויות עריכה ועבודה כפולה, אתם מתבקשים שלא לערוך פסקה זו בטרם תוסר ההודעה הזו. אם הפסקה לא נערכה במשך שבוע ניתן להסיר את התבנית ולערוך את הפסקה, אך לפני כן רצוי להזכיר את התבנית למשתמש שהניח אותה, באמצעות הודעה בדף שיחת המשתמש.

הגליונות באתר היברובוקס:

### גליונות ניו יורק

* שנה א, תשל"ו-תשל"ז: **א**, אלול תשל"ו. **ב**, חשון תשל"ז. **ג**, כסלו
* שנה ב:
* שנה ג:
* שנה ד, תש"מ: **ה (לו)**, סיון-תמוז. **ג (לד)**, שבט-אדר.
* שנה ה:.
* שנה ו:
* שנה ז:
* שנה ח, תשמ"ד-תשמ"ה: **ו (סא)**, אב-אלול תשמ"ד | **גליונות שנה ח**, תשמ"ד
* שנה ט, תשמ"ה: **א (סב)**, תשרי-חשון | **גליונות שנה ט**, תשמ"ה
* שנה י, תשמ"ו-תשמ"ז: | **גליונות שנה י**

### גליונות ירושלים

* שנה א:
* שנה ב: **א (ה)**, טבת תשל"ח
* שנה ג:
* שנה ד:

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו עוד: שלום בער לוין, עבודת הקודש פרק ב: עריכת יגדיל תורה, על תולדות ייסוד כתב העת ומעורבותו של האדמו"ר מחב"ד בעריכתו.
**מרק מושביץ** (22 באוגוסט 1920, ח' באלול ה'תר"ף – 20 במרץ 1995, י"ח באדר ב' ה'תשנ"ה) היה תעשיין ישראלי, יו"ר מועצת המנהלים של "עלית" וכיהן כנשיא התאחדות התעשיינים בישראל בשנים 1969–1975.

ביוגרפיה
--------

מושביץ נולד בעיר רוסטוב שברוסיה הסובייטית לדוד מושביץ ולפאולינה לבית פבזנר, בגיל 20 עלה לארץ ישראל. למד כימיה באוניברסיטת קיימברידג'.

בשנת 1941 הצטרף לבית חרושת "עלית", שאביו נמנה עם מייסדיו. יחד עם שותפו לניהול החברה, אבא פרומצ'נקו, היה אחראי לפיתוחה של חברת עלית ולהפיכתה לאחד הקונצרנים הגדולים בישראל. בשנת 1955 החליטה עלית לייצר לראשונה בישראל קפה נמס. עד אז היה הקפה הנמס נפוץ בחו"ל בלבד ולא יובא לישראל. החברה הקימה מפעל לקפה בצפת כשאת הידע סיפק יצרן קפה נמס יהודי מארצות הברית. פרומצ'נקו היה המהנדס ואיש הביצוע של היוזמה החדשה, ומושביץ היה אחראי על שיווק ופרסום המוצר.

בשנת 1961 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של "עלית".

החל משנת 1959 מילא תפקידים מרכזיים בהתאחדות בעלי התעשייה, בהם יו"ר ועדת היצוא, יו"ר אגף מזון ויו"ר הוועד הפועל.

בין השנים 1964–1969 כיהן כיו"ר מכון היצוא הישראלי. בשנת 1964 נבחר ליו"ר מועצת המנהלים של בנק ישראלי לתעשייה.

בשנת 1969 נבחר לנשיא התאחדות התעשיינים בישראל, וכיהן בתפקיד זה עד 1975. בתפקידו זה קיים משא ומתן על תנאי העבודה עם מזכ"ל ההסתדרות, יצחק בן-אהרן, ובין השאר נמנו השניים על חותמי "עסקת חבילה" בין הממשלה, ההסתדרות והמעסיקים.

בשנת 1979 נבחר ליו"ר מועצת המנהלים של הבנק למלאכה. בשנה זו נמנה עם מייסדי חברת ההחזקות "דנות" ומונה ליו"ר הדירקטוריון שלה. ב-1984 נקלעה "דנות" לקשים כלכליים וב-1985 נכנסה לפירוק.

בשנת 1989 נבחר ליו"ר מועצת המנהלים של הבנק הבינלאומי.

בשנת 1983 זכה ב"פרס התעשייה".

נפטר במרץ 1995 ונקבר בבית הקברות קריית שאול.

חיים אישיים
-----------

מרק מושביץ נישא ליהודית מושביץ. בנם, דוד מושביץ, שימש מנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של "עלית".

בן נוסף, דני מושביץ, נספה בתאונת מטוס באפריל 1971, הותיר אחריו בן ובת. על שמו הוקם בשכונת התקווה "בית דני".

הנצחה
-----

על שמו של מושביץ נקרא רחוב בראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרק מושביץ** בוויקישיתוף
* דוד ליפקין, מארק מושביץ - מוקד של כוח, דבר, 24 באוקטובר 1977, המשך
* דוד תדהר (עורך), "מרק מושביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5471

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד ליפקין, נמשיך להאבק על פרמיה של 60 אג' לדולר, דבר, 23 בפברואר 1966, המשך
2. ↑  ה"חבילה" חתומה, מעריב, 3 בפברואר 1970
3. ↑  דוד ליפקין, מושביץ: קרתה לנו טרגדיה; החובות 44 מיליון דולר, מעריב, 28 באוקטובר 1985, המשך  
דוד ליפקין, השעתיים המרות של מרק מושביץ, מעריב, 1 בנובמבר 1985
4. ↑  דוד מושביץ, באתר של משרד עורכי דין יוסי אברהם ושות'
5. ↑  בצהריים - הלוויית דן מושביץ ז"ל, מעריב, 2 במאי 1971
6. ↑  אבן פינה למרכז קהילתי בשכונת התקרה ע"ש דני מושביץ, דבר, 15 ביוני 1973

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417289305171
* VIAF: 66153237780729211595
* WorldCat (עם VIAF): 66153237780729211595

 |
**יגדיל תורה** (לעיתים: יגדיל תורה הוורשאי) היה קובץ רבני-תלמודי שהופיע בפרבר הוורשאי פראגה, בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, ושימש כבמה תורנית מרכזית לחידושי תורה ופסקי הלכה של רבנים ותלמידי חכמים מרחבי העולם היהודי, בדגש על רבני יהדות פולין.

כתב העת נערך בידי הרב אברהם בנימין גלוביצ'ובר (גלאוויטשאווער) מפראגה, והרב ישעיהו יוסף מרגולין מברנזוויל, ניו יורק, ארצות הברית.

החל משנת 1933 נדפס כתב העת באוסטרוב מזובייצקה.

תכנים ומשתתפים
--------------

לצד חידושי תורה בפרסום ראשון מכתבי יד של רבנים כמו האדמו"ר מאוסטרובצה רבי יחזקאל הולשטוק, רבי יעקב שור מקיטוב ורבי יוסף רוזין, "הרוגאצ'ובי". פרסמו מאמרים בכתב העת, הרבנים: פנחס אפשטיין מירושלים, מנחם זמבה מפראגה, יצחק טרונק מקוטנה וצבי יחזקאל מיכלזון מוורשה.

התפרסמו בכתב העת גם חידושי תורה של בחורים צעירים, בהם שמחה אלברג.

בגיליון אב-אלול תרצ"ג, נדפס נספח ובו חידושים למסכת כתובות מכתב יד של הרב מאיר דן פלוצקי.

לקריאה נוספת
------------

* הרב אבא זיונס, **יגדיל תורה (וורשה-פרגה)**, בתוך: יצחק לוין (עורך), **אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח**. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ עמ' 109.

קישורים חיצוניים
----------------

מגליונות כתב העת
* ****יגדיל תורה**, שנה א גליונות א-ה**, ורשה-פרגה, תרפ"ז, באתר אוצר החכמה
* ****יגדיל תורה**, שנה ב גליונות ו-ח**, ורשה-פרגה, תרפ"ח, באתר אוצר החכמה
* ****יגדיל תורה**, שנה ג גליונות א-ב**, ורשה-פרגה, תרפ"ט, באתר אוצר החכמה
* ****יגדיל תורה**, שנה ד גליונות א-ב**, ורשה-פרגה, תר"צ, באתר אוצר החכמה
* ****יגדיל תורה**, שנה ה גליונות א-ב**, אוסטרוב-מזובייצקי, תרצ"ג, באתר אוצר החכמה
פקארים מגוונים
**פקאריים** המכונים גם **חזירי העולם החדש** (שם מדעי: Tayassuidae) היא משפחה של מכפילי פרסה בתת-סדרת דמויי חזיר. מבין הסוגים במשפחה, שורשי הקטגונוס עתיקים יותר ועל כן הם פרימיטיביים מהפקארי. תפוצת המשפחה מדרום-מערב ארצות הברית עד למרכז ארגנטינה.

אנטומיה
-------

גודל ראש וגוף 75 - 110 ס"מ, גודל הזנב 1.5 - 10 ס"מ, והוא מורכב משש עד תשע חוליות בעוד שלחזיריים 20 - 23 בזנבם. הפרווה מברשתית בגוונים אפור עד חום, אזורים לבנים וצהובים בפנים ובחזה. שערות ארוכות ונוקשות באמצע הגוף לכל אורכו. הגוף כצורת החזיר (חבית), אולם הרגליים ארוכות וצרות והפרסות קטנות. ברגליים הקדמיות 4 אצבעות, הקיצוניות קטנות יותר ואינן נוגעות באדמה. ברגליים האחריות מתפקדות רק 2 אצבעות, האצבעות 3 ו-4 מאוחדות בקצותיהן כמו אצל מעלי גירה. בדומה לחזיריים, גם אצל הפקאריים החוטם בר תנועה וסחוסי והאוזניים זקופות. קיימת בלוטת ריח בעכוז לפני הזנב, בשעת ריגוש מזדקפות שערות הגב ומופרש ריח עז ומושקי מהבלוטה המורגש ממרחק מטרים רבים. הקיבה בעלת שני חדרים ואינה מסוגלת לעלות גירה. לנקבות הקטגונוסים שני זוגות פטמות ולפקאריים ארבעה זוגות פטמות.

אבולוציה
--------

תיארוך המאובנים של הקבוצה הוא תחילת האוליגוקן עד סוף המיוקן באירופה, אמצע המיוקן עד תחילת הפלאוקן באסיה, מיוקן ופליוקן באפריקה, תחילת אוליגוקן עד ימינו בצפון אמריקה, סוף הפלאוקן עד ימינו בדרום אמריקה. הפלטיגונוס ששכן בארצות הברית לפני 12,000 שנה ונכחד בעידן הקרח האחרון, היה גדול בהרבה מבני משפחתו החיים כיום.

התנהגות
-------

הפקאריים חיים בעדרים. גודל הקבוצה משתנה מפרט בודד למאות, בהתאם למידה שבה המין ניצוד ולמיקומו הגאוגרפי. הם פעילים במהלך היום וניזונים ממגוון רחב של צמחים ובעלי חיים קטנים.

מיון
----

**מיני הפקאריים**:

| שם | שם מדעי | תמונה/איור | שימור |
| --- | --- | --- | --- |
| טאיאסו לבן שפתיים | *Tayassu pecari* |  | שימור VU |
| קטגונוס צ'אקו | *Catagonus wagneri* |  | שימור EN |
| פקארי מגוון | *Pecari tajacu* |  | שימור LC |
| פקארי ענק | *Pecari maximus* |  | שימור DD |
|

**סוגים נכחדים**:

* Aptenohyus
* Cynorca
* פלורידכרוס (Floridachoerus)
* Macrogenis
* Muknalia
* מילוהיפוס (Mylohyus)
* Simojovelhyus
* Perchoerus
* פלטיגונוס (Platygonus)
* Prochoerus
* Skinnerhyus
* Thinohyus
* Woodburnehyus

משפחת הפקאריים קרובה למשפחה הפרהיסטורית *Sanitheriidae*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פקאריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פקאריים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| דמויי חזיר |
| --- |
| פקאריים |
| טאיאסו לבן-שפתיים | טאיאסו לבן-שפתיים | 
 |
| קטגונוס צ'אקו | קטגונוס צ'אקו |
| פקארי | פקארי מגוון • פקארי ענק |
| חזיריים |
| חזיר | חזיר מזוקן פאלאווני • חזיר מזוקן • חזיר יבלות ויסאיאני • חזיר יבלות סולוואסי • חזיר יבלות אוליבר • חזיר יבלות פיליפיני • חזיר יבלות ג'אווני • חזיר בר (תת-מין חזיר הבית) |
| בבירוסה | בבירוסה מצויה • בבירוסת בולה בטו • בבירוסת צפון-סולאווסי • בבירוסת טוג'יאן |
| חזיר יבלות | חזיר יבלות מצוי • חזיר יבלות מדברי |
| חזיר יער ענק | חזיר יער ענק |
| חזיר גמדי | חזיר גמדי |
| חזיר אדום | חזיר נהרות • חזיר הסבך |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531441405171
* GND: 4814727-8
* LCCN: sh85099101
* LNB: 000330657

 |
**סטנלי סקיוז** (באנגלית: **Stanley Skewes**;‏ 1899–1988) היה מתמטיקאי דרום-אפריקני.

ביוגרפיה
--------

הוריו של סקיוז, הנרי ואמילי היו מקורנוול, אנגליה. הם היגרו לרפובליקה הדרום-אפריקאית בשנת 1894. סקיוז נולד בעיירה הקטנה גרמיסטון ליד יוהנסבורג, שם אביו עבד במכרות הזהב של ויטווטרסראנד. כאשר היה בן שישה שבועות, עברו הוריו להתגורר בקייפטאון, שם אביו נפטר מסיליקוזיס. סקיוז היה לבן יחיד לאמו שעבדה כמורה.

סקיוז השתתף בשירות פעיל במלחמת העולם הראשונה וחזר לביתו בשנת 1918.

סקיוז קיבל תואר מהנדס אזרחי מאוניברסיטת קייפטאון אך התעניינותו במתמטיקה וכישוריו זיכו אותו במלגת המלכה ויקטוריה ללימודי מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1925 סיים את התואר הראשון שלו, ואת התואר השני בשנת 1929. את מספר סקיוז הוא גילה בשנת 1932 אך פרסם מאמר אודותיו רק ב־1933 וב־1955.
בקיימברידג', היה סקיוז תלמידו של ג'ון אדנזור ליטלווד. סקיוז היה חבר בנבחרת החתירה ביחד עם המתמטיקאי אלן טיורינג. את תואר הדוקטורט שלו הוא קיבל בשנת 1938 על התזה: "(On the difference π(*x*) − Li(*x*"

בשנת 1953 זכה סקיוז במדליית ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה.

עבודתו המתמטית
--------------

ממשפט המספרים הראשוניים עולה שהאינטגרל הלוגריתמי ההפוך {\displaystyle \ Li(x)=\int \_{2}^{x}{\frac {1}{\ln t}}dt} הוא קירוב טוב למאוד ל-{\displaystyle \pi (x)} - מספר הראשוניים שקטנים מ-x. קרל פרידריך גאוס וברנהרד רימן, שניים מן המתמטיקאים הבולטים ביותר במאה ה-19, שיערו שלכל x גדול מספיק מתקיים \ \pi (x)<Li(x). השערה זו נראתה סבירה והתקיימה לכל מקרה שניתן היה לחשב באופן מעשי. אולם למרבה ההפתעה ב-1914 הוכיח ג'ון אדנזור ליטלווד שהאי-שוויון מתהפך אינסוף פעמים. ליטלווד לא ידע לומר מתי האי-שוויון מתהפך לראשונה.

סקיוז, שהיה תלמידו של ליטלווד התפרסם ב-1933 בזכות מציאת חסם מלעיל לנקודה שבה האי-שוויון מתהפך. סקיוז הוכיח, שבהנחת השערת רימן, האי-שוויון חייב להתהפך לפני המספר e^{{e^{{e^{{79}}}}}} (e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי). מספר זה ידוע כמספר סקיוז והוא גדול לאין שיעור מכל מספר הנתפס בדמיון. במשך שנים נודע המספר כמספר הגדול ביותר בעל שימוש של ממש במתמטיקה (אולם מאז צצו במתמטיקה מספרים גדולים ממנו בהרבה, כגון מספר גרהאם). סקיוז זיקק את החסם מתוך ההוכחה של ליטלווד. בשיטתו נעשה שימוש כדי להפיק חסמים קונקרטיים נוספים מתוך הוכחות קיום אחרות.

ב-1955 מצא סקיוז חסם אחר, ללא הצורך להניח את השערת רימן. מתמטיקאים אחרים שיפרו את תוצאתו של סקיוז ומצאו חסמים קטנים יותר ממספר סקיוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטנלי סקיוז** בוויקישיתוף

* סטנלי סקיוז, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MGP: 18566

 |
Coin of Philistus
**פיליסטוס** (ביוונית: Φίλιστος; ‏432 לערך – 356 לפנה"ס) היה היסטוריון יווני איש סיקיליה. הוא נולד בסירקוסאי והיה תומך נאמן ויועץ של דיוניסיוס הראשון טיראן סירקוסאי ושל בנו ויורשו דיוניסיוס השני. חיבורו על תולדות סיקיליה עד המאה ה-4 לפנה"ס ועל תקופת שלטונם של שני הדיוניסים אבד ושרדו ממנו פרגמנטים בלבד.

קורות חייו
----------

מטבע כסף מסירקוסאי, 400-405 לפנה"ס
פיליסטוס, מעשירי סירקוסאי, נמנה עם תומכי דיוניסיוס. קודם תפיסתו את השלטון בסירקוסאי מתח דיוניסיוס ביקורת על האופן בו ניהלו הסטרטגוי של העיר את המערכה נגד הקרתגים. כשקנסה האספה את דיוניסיוס על דברי ההמרדה שלו התערב פיליסטוס ושילם את קנסותיו, כשהוא מבטיח כי יוסיף לשלמם כל אימת שהאסיפה תטילם עליו. בתמיכת פיליסטוס הצליח דיוניסיוס לתפוס את השלטון בסירקוסאי. 

ב-386 לפנה"ס נישא פיליסטוס לבתו של לפטינס, אחייניתו של דיוניסיוס. מאחר שלא נועץ בו בעניין הנישואים, חשד דיוניסיוס בפיליסטוס כי הוא רוקם עם גיסו קשר להפילו, ולכן היגלה אותו מן העיר.

הוא התיישב בסיבאריס, אך לאחר זמן עבר אל אדריה, בה נשאר עד מותו של דיוניסיוס (366 לפנה"ס). בעת שהותו באדריה כתב פיליסטוס את תולדות סיקיליה באחד-עשר ספרים.

פיליסטוס נקרא לשוב על ידי דיוניסיוס הצעיר, והוא שכנעו להיפטר מאפלטון ומדיון. כשהפליג דיון מזקינתוס כדי להשתלט על סירקוסאי (356 לפנה"ס), הציב דיוניסיוס הצעיר את פיליסטוס בפיקוד הצי המלחמתי. לאחר קרב ים ממושך כותרה אונייתו. פיליסטוס שלח יד בנפשו על סיפונה, כדי לא לעמוד למשפט בני עירו.

חיבורו
------

חיבורו של פיליסטוס על ההיסטוריה של סיקיליה באחד עשר ספרים נחלק לשניים: החלק הראשון (ספרים 1-7) גולל את תולדות האי מימי קדם ועד נפילת אקרגס (אגריג'נטו) לידי הקרתגים ב-406 לפנה"ס. החלק השני עסק בהיסטוריה של דיוניסיוס הראשון ושל דיוניסיוס השני עד שנת 363 לפנה"ס.

לקריאה נוספת
------------

* אשרי, דוד. **קניין לדורות – היסטוריונים יוונים וכתיבת היסטוריה ביוון וברומא**. ערכה: דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליסטוס** בוויקישיתוף
* פיליסטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 95004090
* GND: 118993194
* ISNI: 0000 0003 8217 3409
* VcBA: 495/298018
* VIAF: 26151897168724071471
* WorldCat: viaf-26151897168724071471

 |
קברו של יחזקאל ניסנוב בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
**יחזקאל ניסנוב** (1886 – 23 בפברואר 1911) היה ממקימי הארגונים בר גיורא (1907) והשומר (1909), מחלוצי העלייה השנייה.

חייו
----

נולד בשנת 1886 לשושנה ושמעון, יהודים הרריים בעיר טמיר-חאן-שורה בדאגסטן שבצפון הקווקז. גדל במשפחה דלת אמצעים ולכן נאלץ לצאת לעבודה כבר בילדותו.

בגיל שלוש-עשרה יצא לבאקו בירת אזרבייג'ן במטרה ללמוד את מקצוע התפירה אצל חייט יהודי. בהשפעת חבריו, פועלים במקצועם, הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. מאוחר יותר, כשעמד על כך שאין עתיד ליהודים בגולה, עבר לאגודת פועלים יהודית - "פועלי ציון" והיה ער לאירועים שהתרחשו בארץ ישראל.

אחרי מסע-תלאות של שנה, ב-1906, עלה לארץ ישראל יחד עם חברו צבי בקר. הוא הגיע לחיפה ומשם צעד ברגל לזכרון יעקב. השתתף באספת הייסוד של הארגון "בר גיורא" ושל "השומר" - והיה פעיל מרכזי בארגון.

ב-1908 נשא לאישה את רבקה ולאחר הנישואין עבר הזוג לגליל ושם עסקו בעבודת אדמה, בשמירה וגם ברכישת קרקעות. כשנקנתה אדמת פולה (הקואופרציה מרחביה) נשלחו לשם לסייע בעבודה ובשמירה.

ביום 23 בפברואר 1911 יצאו יחזקאל וצבי נדב ממרחביה בעגלה ליבנאל לחלק נשק במושבות הגליל. בדרך בין מרחביה לבית-גן נרצח יחזקאל בקרב-אקדחים עם כנופיה ערבית שהתקיפה אותם ממארב. הוא הובא לקבורה ביבנאל ומשם הועברו עצמותיו לבית הקברות של חללי "השומר" בכפר גלעדי. שבוע לאחר שנרצח נולדה בתו ואלמנתו רבקה קראה לה על שמו יחזקאליה. רעייתו רבקה (1889 - 1940) נקברה אף היא באותו בית קברות.

בדברים לזכרו נאמר בין השאר: "שתקן מטבעו היה, ממעט בדיבורים ומצניע לכת. בשמירה העברית ראה חזות הכול ובפשטותו וצניעותו השיג את אשר אחרים לא השיגו בחריפות מוח ובוויכוחי סרק. הנשק וזקיפות הקומה היו בשבילו, בן קווקז, דברים מובנים מאליהם. כמה כוחות נפש שכנו באדם זה, כמה עדינות ושקט. כה חביב היה על כולנו".

שני אחיו של יחזקאל הצטרפו אף הם לארגון השומר: צבי ניסנוב ויהודה ניסנוב.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב יערי-פולסקין, **חולמים ולוחמים**, 1922
* אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, ירושלים, תש"ז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יחזקאל ניסנוב** בוויקישיתוף
* קורות החיים של יחזקאל ניסנוב, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* משה דוד גאון, "יחזקאל בן שמעון ניסנוב", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 472, באתר היברובוקס
* אלכסנדר זייד, גורל משפחתו של יחזקאל ניסנוב, דבר, 17 באוגוסט 1976
* מחיי יחזקאל ניסנוב, האחדות, 9 בפברואר 1912

הערות שוליים
------------

1. ↑  טקס הנישואין נערך בנווה צדק
2. ↑  זלמן אסושקין וציפורה זייד, רבקה ניסנוב, דבר, 3 בפברואר 1941
3. ↑  סיפור חייו של יחזקאל ניסנוב, באתר "נזכור את כולם" של משרד הביטחון, ראה בקישור חיצוני.
4. ↑  לא נכלל במהדורה נוספת של הוצאת מזרחי-1967

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011340227605171

 |
**פקודת היום לפלישה לצרפת** הייתה מסר לחיילי בעלות הברית מכל האומות מאת המפקד העליון של כוח המשלוח של בעלות הברית, הגנרל דווייט אייזנהאואר, לקראת הפלישה לנורמנדי. אייזנהאואר החל לנסח את הפקודה עוד בחודש פברואר 1944, זמן קצר לאחר כניסתו לתפקידו. היא חולקה ב-5 ביוני 1944 לאנשי חילות היבשה, הים והאוויר שיועדו להשתתף בפלישה, לפני צאתם לפעולה.

בפקודה פנה אייזנהאואר אל אנשי חיל המשלוח, שעמדו לצאת על פי ניסוחו למסע צלב (Crusade) גדול, שלקראתו התכוננו בעלות הברית זה זמן רב. הוא ציין כי עיני כל העולם היו נשואות אליהם והכריז כי אנשי חיל המשלוח יהרסו, בצוותא עם אחיהם לנשק בכל החזיתות, את מכונת המלחמה הגרמנית ויכחידו את הרודנות הנאצית המושלת על העמים המדוכאים של אירופה.

אייזנהאואר ציין כי משימתם לא תהיה קלה נוכח כוחו וניסיונו של אויבם, אך הטעים כי בעלות הברית כבר הנחילו לגרמנים לעת ההיא תבוסות כבדות בשדה הקרב, וכי העורף של הלוחמים העמיד לרשותם עדיפות מכרעת בנשק ועתודות גדולות של לוחמים. הוא הכריז כי האנשים החופשיים של העולם צועדים לניצחון, והדגיש כי יש לו אמון מלא ביכולת, באומץ הלב ובמחויבות של החיילים לתפקידם וכי כולם יחד לא ישלימו עם דבר זולת ניצחון מלא.

אייזנהאואר סיים את פקודתו בברכת הצלחה ללוחמים ובבקשה לברכת האלוהים למשימה הגדולה והנאצלת שלפניהם.

הנוסח המקורי של הפקודה נשמר כיום בספרייה הנשיאותית ע"ש אייזנהאואר בקנזס שבארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח הפקודה והקלטתה באתר צבא ארצות הברית
* צילום נוסח הפקודה המקורי באתר ourdocuments.gov
**פקודת המלט, 1944** היא פקודה משנת 1944 שהסדירה את ייצור המלט ומכירתו בארץ ישראל שתחת המנדט הבריטי, וממשיכה להסדיר זאת במדינת ישראל. הפקודה מטילה הגבלות חמורות ולא שגרתיות על ייצור מלט ושיווקו.

סעיף 3(1) לפקודה קובע: "אסור לשום אדם לייצר, או לנסות לייצר, מלט על ידי תהליך שהוא בכל מקום שהוא בארץ, אלא אם כן קיבל מאת שר המסחר והתעשייה או שר האוצר רישיון המתיר לו לעשות את הדבר הזה". רישיון כזה נתון כעת רק לחברת נשר מפעלי מלט ישראליים, המהווה מונופול בתחום זה. סעיף 3(3) מחמיר הגבלה זו בקובעו: "אסור לשום אדם להחזיק ברשותו מלט שיוצר בארץ שלא בהתאם לרישיון הניתן לפי סעיף זה".

סעיף 6(1) מגביל באופן דומה את יבוא המלט: "אסור לשום אדם לייבא מלט לארץ אלא אם כן קיבל מרשות המכס רישיון ליבואו".

סעיף 4 מגביל גם את שיווק המלט, ובכך מחזק את ההגבלות שצוינו לעיל. הסעיף קובע: "אסור לשום קמעונאי של מלט להחזיק ברשותו כל מלט, זולת מלט שנוצר בארץ או שיובא לארץ על ידי בעל רישיון על פי פקודה זו".

למדינה נתונה סמכות להחרים מלט שאינו עומד בהגבלות דלעיל, וכן להחרים את האמצעים ששימשו להובלתו. 

על המלט המיוצר בארץ מוטל בלו, ועל המלט המיובא מוטל מכס. 

על המפר את המגבלות שבחוק מוטלים עונשים, שהמדינה רשאית להמירם בכופר. 

במשפט שבו עולה לדיון השאלה האם שולם המס החל על המלט או האם ייצורו או החזקתו של המלט היו כדין, חובת ההוכחה חלה על הנתבע.

בתיקון לפקודת המלט, שאושר בכנסת בדצמבר 2013, נקבע בפקודה החיוב, של מי שמייצר מלט או משווקו באריזות, לארוז את המלט גם בשקים שמשקלם אינו עולה על 25 קילוגרם. בהצעת התיקון נטען כי התיקון בא להקל על פועלי הבניין, שנאלצו להרים שקי מלט במשקל הנפוץ, 50 קילוגרם, עם זאת, ניכר כי מטרת התיקון היא לשמור על ריכוזיות בענף המלט בארץ להקשות על תחרות.

ראו גם
------

* מלט בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* פקודת המלט, 1944, בספר החוקים הפתוח
* תקנות המלט, תשכ״ו–1966, בספר החוקים הפתוח
* היסטוריית החקיקה של פקודת המלט, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצעת חוק לתיקון פקודת המלט (מס' 2) (משקלם של שקי מלט), התשע"ד-2013, ה"ח הכנסת 531 מיום 17 בדצמבר 2013
2. ↑  אורה קורן, רגולציה מיותרת שתפגע בתחרות, באתר TheMarker‏, 3 בנובמבר 2013
**רוסודן** (בגאורגית: **რუსუდანი**, רוּסוּדַני; ביוונית: Ρουςουδάν) הייתה בתו הצעירה של גיאורגי השלישי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, ואשתו בורדוחן (גוראנדוחט). אחותה הבכורה, תמר, ירשה את כס המלוכה כשליטה של הממלכה הגאורגית.

חייה
----

רוסודן נולדה בסביבות השנים 1158/1160, ונישאה, כנראה בשנת 1180, למנואל קומננס, בנו הבכור של אנדרוניקוס הראשון קומננס, קיסר האימפריה הביזנטית משנת 1183 ועד 1185. למנואל ורוסודן היו שני בנים, אלכסיוס, שנולד כנראה בשנת 1182, ודוד, שנולד בסביבות שנת 1184. 

כאשר אנדרוניקוס הודח והומת, עוור מנואל, וייתכן שנהרג כתוצאה מכך. בכל אופן הוא נעלם מהרשומות ההיסטוריות. על פי ההערכה, נמלטה רוסודן מקונסטנטינופול עם בניה ומצאה מחסה בגאורגיה או בפונטוס. 

בשנת 1204, כאשר האימפריה הלטינית, כבשה את קונסטנטינופול, שלחה תמר, מלכת גאורגיה חיילים גאורגים כדי לעזור לאלכסיוס ודוד להשתלט על פונטס, המחוז של האימפריה הביזנטית לשעבר. יחד עם הכיבושים שבאו לאחר מכן, הפך המחוז לאימפריה של טרפזונטס החדשה.

אילן יוחסין
-----------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   | דמטרה הראשוןמלך גאורגיה, 1125–1154 |   |   |   |   |   |   |   |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| דוד החמישימלך גאורגיה, 1154–1155 |   |   | גיאורגי השלישימלך גאורגיה, 1155–1184 |   |   |   | בורדוחן מאלאניה (אנ') |   | רוסודן |   |   |
|   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| דמנה |   |   |   |   | תמר, מלכת גאורגיה1184–1213 |   |   | יורי בוגוליובסקי |   |   | רוסודן? |   |   |
|   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | דוד סוסלן |
|   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   | גיאורגי הרביעימלך גאורגיה, 1213–1223 |   | רוסודןמלכת גאורגיה, 1223–1245 |   |   |   | ע'יאז אד-דין (אנ') |
|   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   | דוד השביעי (אנ')מלך גאורגיה, 1247–1270 |   |   |   |   | דוד השישי נאריןמלך גאורגיה, 1245–1293 |   | תמר |   |
|

מקורות
------

* סיריל טואומנוף, **על מערכת היחסים בין מייסד האימפריה של טרפזונטס והמלכה הגאורגית תמר**, ספקולום (1940), כרך 15, עמ' 299-312
* ק. ורזוס, (1984), Ē genealogia tōn Komnēnōn, Thessaloniki, במיוחד כרך 2, עמ' 515, הערה 24
**ראש וילקוקס** (באנגלית: **Wilcox Head**) הוא לשון יבשה, באזור קאסואיצופ שבצפון-מערב גרינלנד.

גאוגרפיה
--------

לשון היבשה בולטת מהאי קיאטאסואק, התוחמת את הקצה הדרומי של מפרץ מלוויל; כאשר הקצה השני של מפרץ מלוויל הוא כף יורק - 297.5 קילומטרים לכיוון צפון-מערב, בצפון מפרץ באפין.

בחודשי החורף (ינואר עד אפריל) מכוסה מפרץ מלוויל במדף קרח מראש וילקוקס ועד כף יורק. עוביו של מדף זה מתעבה ממטר בחודש ינואר, ועד שני מטרים בחודש מרץ.

החל מחודש יוני מתחיל הקרח להישבר, עד שנוצרת תעלה שניתן להפליג בה בין ראש וילקוקס לבין בסיס חיל האוויר ת'ול.

קבוצה של ארבעה איים קטנים, שגובהם נע בין 60 ל-120 מטרים מעל פני הים, מצויים במרחק של 60 עד 20 קילומטרים בכיוון צפון - צפון-מערב מראש וילקוקס.

לקריאה נוספת
------------

• NATIONAL GEOSPATIAL-INTELLIGENCE AGENCY, **Sailing Directions for West Coast of Greenland, Volumes 16-968**, P 325
• David Boertmann, Nicholas Per Huff eldt, **SEABIRD COLONIES IN THE MELVILLE BAY NORTHWEST GREENLAND**, Scientific Report from DCE – Danish Centre for Environment and Energy 2013, P 14
• W. W. ROWLEE and K. M. WIEGAND, **A LIST OF PLANTS COLLECTED BY THE CORNELL PARTY ON THE PEARY VOYAGE OF I896.**, BOTANICAL GAZETTE

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראש וילקוקס** בוויקישיתוף
* תצלום לוויין של אזור ראש וילקוקס

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר "Sailing Directions for West Coast of Greenland"