recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנדרטת פ"ז** היא אנדרטה לזכר 87 (גימטריה פ"ז) חללי "חטיבת אלכסנדרוני" שנפלו במלחמת העצמאות, בתכנונו של האומן שלום (סול) בסקין. את הפיתוח תיכנן אדריכל הנוף מאיר פלג. האנדרטה ממוקמת בקריית גת.

היסטוריה
--------

האנדרטה הוקמה בשנת 1985 (תשמ"ה), במטרה להנציח את חללי החטיבה אשר נפלו בקרב שנערך ב-28 בדצמבר 1948 על עיראק אל-מנשייה במסגרת מבצע חיסול. בקרב נהרגו כמעט כל חיילי פלוגה ג', 87 חיילי "הפלוגה הדתית" של גדוד 33, לאחר שנלכדו בחצר בה התארגנו, וללא שהייתה יכולת לשלוח להם סיוע מצד הכוחות האחרים.

האנדרטה הוקמה בעיר לאחר שנאלצו להזיז את מצבת הזיכרון המקורית, אשר הוקמה ב-1950 במקום בו טמנו המצרים את גופות נופליהם.

האנדרטה ממוקמת בלב רחבה מרוצפת הנושקת לגן פורח, לחורשת עצים ולאצטדיון העירוני. היא כוללת גל אבנים שבסיסו מוקף בחומה עגולה ומראשו נישאים ומתפתלים שני עמודי ברזל, כשתי להבות אש גבוהות. על חזית החומה המקיפה את הבסיס, באותיות זהב בולטות, פרטי ההנצחה ושמות הנופלים.

בראיון שנתן בסקין על חייו ויצירתו אמר "שיד הגורל או שאולי אצבע אלוהים הם שהצילו אותנו"[דרוש מקור]. סיפור חייו הוא שהוביל אותו ליצור ולהנציח בציורים וברישומים את מראות הקרב הקשים, כמו כן תרם מזמנו לתכנן ולהקים אנדרטאות, ביניהן האנדרטה בקריית גת.

האנדרטה היא אחד מהסמלים המוכרים של קריית גת.

מקום קבר האחים המקורי של 87 החללים נמצא כיום באזור התעשייה של קריית גת, ומוצבת בו אנדרטה צנועה כמו גם לוח מתכת עם שמותיהם של 89 הנופלים. המקום הוזנח לאורך השנים, אך שופץ ב-2011 ונחנך ב-20 בדצמבר 2011 באזכרה בהשתתפות משפחות הנופלים בקרב.

הסרט "פלוגת האלוקים" של אביטל רייכנר מתעד את סיפורו של הקרב ואת סיפורה של הפלוגה.

לקריאה נוספת
------------

* "אנדרטאות תש"ח", הוצאת משרד הביטחון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת פ"ז** בוויקישיתוף
* הסרט "פלוגת האלוהים" של אביטל רייכנר מתעד את סיפורו של הקרב ואת סיפורה של הפלוגה.
"קובייה", גני תקווה, 2023
**אנה מריה נגרה** (ברומנית: **Ana Maria Negară**; נולדה ב-9 באוגוסט 1984) היא פסלת רומניה בינלאומית. זוכת פרס אמני איגוד הפיסול של רומניה (2015).

ביוגרפיה
--------

נגרה קיבלה תואר ראשון (2008) ותואר שני (2010) בפיסול. היא בעלת תואר דוקטור באמנות חזותית מהאוניברסיטה הלאומית לאמנויות, ג'ורג' אנסקו (אנ'), יאסי, רומניה (2014). בין השנים 2014–2016, עבדה כפרופסור אסיסטנט במחלקה לפיסול באוניברסיטת האמנויות, ג'ורג' אנסקו, יאסי. היא פרסמה מאמרים במגוון תיאוריות האמנות ובכתבי עת בינלאומיים. היא השתתפה במספר תערוכות קבוצתיות וזכתה במספר פרסים.

בשנת 2010, התקבלה כחברה באיגוד האמנים המקצועיים של רומניה (רו').

בשנת 2012 שימשה בתור המנהלת האמנותית של הסימפוזיון הבינלאומי Gorj Fest בטרגו ז'יו, רומניה.

### סימפוזיונים בינלאומיים בפיסול

* "VI-th" פוניבז', ליטא (2015)
* אסואן "21", מצרים (2016)
* דניזלי, טורקיה (2016)
* פסטיבל אמנות אוסטרקה, מצרים (2016)
* טהראן, איראן (2017)
* פאפוס, קפריסין (2017)
* דוחא, קטאר (2017)
* "אבן בגליל", מעלות-תרשיחא, ישראל (2018)
* "NICĂPETRE"(רו'), בראילה, רומניה (2018)
* "דרך המשי", סוחאר, עומאן (2019)
* פריולי-ונציה ג'וליה, ונציה, איטליה (2019)
* ברוקלין, ארצות הברית (2019)
* "ים סוף", ג'דה, ערב הסעודית (2019)
* International Sculpture Symposium, פלוישט, רומניה (2020)

תערוכות יחיד
------------

* 2008, 2009 - "התערבות אמנותית", יאסי, רומניה
* 2013 - "בתוך", יאסי רומניה

פסלים במרחב הציבורי
-------------------

* **קובייה** ("Looking from freedom") - גני תקווה (2020)

פרסים
-----

* בשנת 2015 זכתה בפרס אמני איגוד הפיסול של רומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה מריה נגרה** בוויקישיתוף
* אתר הבית
* אנה מריה נגרה, באתר World-ISSA
* אנה מריה נגרה, באתר Riyadh Art

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנה מריה נגרה"**.
**אהבה צעצוע** הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית יעל לוי. הוא יצא לאור בשנת 1984 בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.

רקע
---

בשנת 1984 הוציאה את אלבומה השני אהבה צעצוע, שהוקלט בין 1983 עד 1984. האלבום כלל שירים מתורגמים ונע בין ג'אז לבוסה נובה. הוא הופק מוזיקלית בידי עמיקם קימלמן, זכה לאהדה אמנותית על ידי מבקרי המוזיקה, אך נכשל מסחרית ולא הותיר אחריו להיטים. בעקבות זאת הקלטת האלבום השלישי של לוי התעכבה מספר שנים.

לאחר השנים הרבות בהן חדלה מלהוציא אלבומים, החליטה לוי בשנת 1992 להוציא את אל תקנה לי ורד שהחזיר אותה לקדמת הבמה.

רשימת רצועות
------------


| אהבה צעצוע |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | לילה של בושם | 4:04 |
| 2. | יש לה המון חברים | 4:07 |
| 3. | כן אוהב לא אוהב | 2:22 |
| 4. | מסתגלת | 3:24 |
| 5. | אהבה צעצוע | 2:45 |
| 6. | אודל | 2:21 |
| 7. | חול בשעון | 3:18 |
| 8. | אי אפשר טלי | 3:07 |
| 9. | ערבה | 2:44 |
| 10. | אפר לאפר | 4:35 |
| **משך כולל:** | **32:52** |

קישורים חיצוניים
----------------

* האלבום אהבה צעצוע באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  *אהבה צעצוע*, 1984-01-01, נבדק ב-2023-12-13
2. ↑  *אל תקנה לי ורד*, 1992-01-01, נבדק ב-2023-12-13
**צבא השחרור הסימביונזי** (באנגלית: **Symbionese Liberation Army**) הייתה קבוצת טרור קטנה בעלת אידאולוגיית שמאל רדיקלית ומיליטריסטית שפעלה בארצות הברית בין השנים 1973–1975.
בשיאה, מנתה הקבוצה ככל הנראה 13 חברים, רובם נשים, אשר כינו את עצמם במכתביהם למשטרה "brass" – קרי: "קצונה בכירה". חברי הקבוצה ביצעו מעשי רצח, חטיפה, שוד בנקים ומעשי אלימות נוספים.

הקמה
----

במניפסט של הקבוצה כתב דונלד דה־פריס (אנ') שהשם "סימביונזי" לקוח מהמילה סימביוזה. הרעיון מאחורי הבחירה בשם הוא יצירת חברה שכמו גוף חי בנויה מאיברים השונים לחלוטין זה מזה, אך חיים יחד בהרמוניה המאפשרת עבודה ויצירה כגוף אחד.

את הקמת הקבוצה הגתה פטרישה סולטיסיק (אנ'), פמיניסטית רדיקלית, במרץ 1973. חברי הקבוצה בחרו כמנהיג את דה־פריס, אסיר שנמלט מהכלא. אף שדה־פריס היה השחור היחיד בקבוצה, הקבוצה החשיבה את עצמה לחיל החלוץ במהפכה השחורה בארצות הברית.

פעולתה הראשונה הייתה ב־6 בנובמבר 1973, רצח הממונה האזורי על בתי הספר בסן פרנסיסקו, מרקוס פוסטר. פוסטר היה אחד המנהיגים השחורים בעיר, ובעל התפקיד הציבורי הרם ביותר מבניהם. הרצח בוצע על רקע מאבקו של פוסטר בסוחרי הסמים בבתי הספר, מאבק שבמסגרתו הונהג השימוש בתעודות זיהוי לתלמידים. חברי הקבוצה התנגדו לפעולה זו בטענה שהיא פוגעת בזכויות האזרח ומסמלת את השתלטות המשטרה על בתי הספר. בעקבות הרצח נתפסו שניים מחברי הקבוצה והועמדו לדין.

חטיפת פטי הרסט
--------------

הגם שהקבוצה הייתה קטנה יחסית, היא זכתה לפרסום וחשיפה תקשורתית גדולים ביותר, אף לאחר שחבריה נתפסו ונשפטו. עיקר הפרסום נבע מחטיפתה של פטי הרסט, נכדתו של איל העיתונות ויליאם רנדולף הרסט. הרסט נחטפה ב־4 בפברואר 1974 מדירתה שבברקלי, קליפורניה. החוטפים תקפו פיזית את בן זוגה עד שאיבד את ההכרה ופינו אותה לדירת מסתור. לאחר מכן דרשו במכתב כופר למשפחתה שתתרום 400 מיליון דולר לקניית מזון לעניים. המשפחה תרמה 6 מיליון דולר לקניית מזון לעניים באזור מפרץ סן פרנסיסקו ושילמה את הכופר, אולם הרסט לא שוחררה. חודשיים לאחר מכן התברר כי בהיותה בשבי היא סבלה מתסמונת סטוקהולם והצטרפה לארגון שחטף אותה. הרסט צולמה בעת שוד בנק עם חברי ארגון אחרים.

ב־17 במאי 1974 הקיפה משטרת לוס אנג'לס בית בעיר. בתוך הבית התבצרו דה־פריס וחמישה מחברי הקבוצה. במהלך קרב יריות שהתפתח בין הצדדים נורו כל השישה ונהרגו. הקבוצה המשיכה לפעול עוד כשנה, אז נתפסו כמה חברים והשאר, חמישה טרוריסטים, ברחו והסתתרו מחוץ לארצות הברית או בשטחה בזהות בדויה. המצוד אחרי החמישה נמשך עד שהאחרון נתפס בדרום אפריקה בשנת 2002.

בתרבות
------

בהשראת הקבוצה והחטיפה המפורסמת נכתבו ספרים ובוימו סרטים, כך שההד התקשורתי סביב הקבוצה נמשך זמן רב לאחר שהתפרקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבא השחרור הסימביונזי** בוויקישיתוף
* צבא השחרור הסימביונזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר הרמן, **מלמטה למעלה**: תנועות חברתיות ומחאה פוליטית, האוניברסיטה הפתוחה, 1995, כרך 3, חלק 2 (עמ' 148)
2. ↑  **ספר השנה של העיתונאים**, אגודת העיתונאים בתל אביב, 1980, (עמ' 95)
3. ↑  אתר למנויים בלבד גילי איזיקוביץ, "הסיפור הרדיקלי של פטי הרסט": עוד סיפור פשע שלא ייאמן, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007585411605171
* LCCN: n50075667
* VIAF: 157079244
* WorldCat: lccn-n50075667

 |
הלוגו הישן
**ג'יאנגסו סונינג** (במנדרינית: **江苏国信舜天**) הוא מועדון כדורגל סיני לשעבר מהעיר נאנג'ינג. הקבוצה אירחה את משחקיה הביתיים באצטדיון האולימפי בעיר, המכיל 61,443 מקומות.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם בשנת 1958 כמועדון חובבים, במרץ 1994 הפך למועדון מקצועי. בעונה הראשונה של המועדון כמועדון מקצועי, הוא ירד לליגה השנייה וחזר לליגת העל רק בשנת 2007. בשנת 2012 המועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים את העונה במקום השני בליגה. בתחילת 2013 המועדון זכה בסופר קאפ הסיני. בשנת 2015 זכה לראשונה בגביע הסיני. בשנת 2020 זכתה לראשונה באליפות המדינה.

לקראת עונת 2021, הקבוצה שינתה את שמה למועדון הכדורגל ג'יאנגסו. עם זאת, ב-28 בפברואר 2021, חברת האם Suning Holdings Group הודיעה כי פעילות הקבוצה תיפסק מיידית לצד פירוק קבוצות הנשים והנוער.

תארים
-----

ליגת העל הסינית
* זכייה: 2020

ליגת המשנה הסינית בכדורגל
* זכייה: 1992, 2008

הליגה השנייה
* זכייה: 1997

הגביע הסיני בכדורגל
* זכייה: 2015
* סגנות: 2014, 2016
* הסופר קאפ הסיני
* זכייה: 2013
* סגנות: 2016, 2017

שחקנים מפורסמים
---------------

* איסלנדאיסלנד סולבי אוטסן
* אלבניהאלבניה חמדי סליחי
* לבנוןלבנון רודה אנטר
* סרביהסרביה מיליאן מרדאקוביץ'
* קרואטיהקרואטיה סאמיר
* ברזילברזיל רמירס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יאנגסו** בוויקישיתוף
*
**גלריית המדרשה הירקון 19** היא מרכז אמנות, תרבות וחינוך בתל אביב, שמאפשר הרחבת הפעילות האמנותית של המדרשה לאמנות במכללת בית ברל.

בגלריה, שנפתחה בינואר 2014, מוצגות תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות של אמנים בני דורות שונים, ותיקים וצעירים, מקומיים ובינלאומיים. התערוכות מתחלפות מספר פעמים בשנה. הגלריה מנוהלת על ידי המדרשה לאומנות, אך מוצגות בה גם יצירות של אמנים שאינם קשורים למכללה.

בנוסף לתערוכות מתחלפות, מתקיימים במקום אירועי תרבות, הרצאות וימי עיון העוסקים בסוגיות אקטואליות באמנות, פילוסופיה ועוד. המרכז מאפשר פעילות של יוצרים, תאורטיקנים ואנשי חינוך במסגרת אירועים פתוחים לקהל הרחב. הוא כולל גם חדר הקרנה לעבודות וידאו, חלל להתכנסויות, להקרנות סרטים ולפעילויות לקהילה.

אורי הולבן, טרנסנדר, צילום דניאל צאל
תחילה פעלה הגלריה במתחם המדרשה לאמנות במכללת בית ברל, לאחר מכן בחצר אחורית ברחוב דיזנגוף 34, וחלל התצוגה הנוכחי נפתח בשנת 2014.

התפיסה האוצרותית והאמנותית של הגלריה
------------------------------------

הגלריה פועלת להניע דיונים ולהצביע על מגמות חדשות בשדה האמנות המקומי והבינלאומי, בנוסף להצגת תערוכות. הגלריה מאפשרת לאמנים מרחב בו יוכלו לקחת סיכון ולבדוק את גבולות הפעולה שלהם. הגלריה פועלת מתוך התייחסות למציאות המקומית העכשווית ולמרחב שבו היא ממוקמת מבחינה חברתית, גאוגרפית, היסטורית, תרבותית ופוליטית. במקביל – בשל היותה מוסד ללא כוונת רווח שהוא חלק מאקדמיה לאמנות – היא מהווה גם סביבה לימודית.

צוות הגלריה
-----------

ארקאן אוזגן, וונדרלנד, צילום גיל שפירו
עדינה פרלמן ורדי היא מנהלת הגלריה, ואבי לובין הוא האוצר משנת 2018. עם מינויו לאוצר אמר לובין: "אני שואף לחשוב על גלריית המדרשה כעל מרחב שמקיים תערוכות, פעולות ואירועים, שלוקחים בחשבון את התנאים הנחוצים לכל עבודה ומתחשבים במרחב החברתי והפוליטי שבו הגלריה פועלת. השאיפה היא להציג אמניות ואמנים בני דורות שונים, מקומיים ובינלאומיים, ולבנות מרחב דינמי שמאפשר לאמנים לקחת סיכון ולבדוק את גבולות הפעולה והשיח האמנותי".

דורון רבינא היה אוצר הגלריה בשנים 2009-2001. משנת 2009 עד 2018 כיהן בועז ארד כאוצר גלריית המדרשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלריית המדרשה בפייסבוק
* גלריית המדרשה באינסטגרם

טל אנגלשטיין, אביב, צילום לנה גומון

הערות שוליים
------------

1. ↑  המדרשה, גלריית המדרשה - הירקון 19, באתר מכללת בית ברל
2. ↑  תערוכות בגלריה, באתר גלריית המדרשה - הירקון 19
3. 1 2  "אבי לובין יהיה אוצר גלריה המדרשה – הירקון 19". *הארץ*. נבדק ב-2022-06-11.
4. ↑  גלריית המדרשה, באתר גלריות
5. ↑  התערוכה "שם מה", באתר מקור ראשון
6. ↑  אבי לובין יאצור את גלריה הירקון 19, באתר ערב רב Erev Rav
7. ↑  גלריית המדרשה, התפיסה האוצרותית והאמנותית של הגלריה, באתר גלריית המדרשה
8. ↑  "אבי לובין הפך את גלריית המדרשה למותג אקספרימנטלי (כן, זו מחמאה)". *הארץ*. נבדק ב-2022-06-11.
**ניר מטלון** (נולד ב-22 בספטמבר 1968) הוא כדורסלן עבר ישראלי ומאמן כדורסל בהווה. גובהו 2.01 מטר, שיחק בעמדת הסמול פורוורד.

ביוגרפיה
--------

ניר מטלון נולד במושב תלמי יחיאל. שיחק תחילה בקבוצת נוער של הפועל גבעת ברנר, ובגיל 17 הגיע לקבוצת הנוער של הפועל גליל עליון. בגילאי הבוגרים שיחק תחילה בקבוצת הפועל חולתא מליגה א', ובעונת 1986/87 שיחק לראשונה בליגה הלאומית. בשנים הראשונות מיעט לשחק. בשנת 1988 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. מעונת 1990/91 קיבל מקום משמעותי יותר בקבוצה, ובשלושת משחקי הפלייאוף של עונה זו קלע בממוצע 14 נקודות למשחק. בעונת 1991/1992 זכה עם הקבוצה בשנית בגביע המדינה. בעונת 1992/93 זכה עם הקבוצה באליפות המדינה כשחקן מחליף, וקלע בממוצע 8.1 נקודות למשחק במשך העונה הסדירה. בנוסף העפיל עם הקבוצה לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. שיחק גם בקבוצות הפועל אילת, מכבי רמת גן, מכבי ראשון לציון, מכבי רמת גן, אליצור אשקלון בעת ששיחקה בליגה השנייה ובמכבי קריית מוצקין.

ב-13 עונות בליגה הראשונה קלע מטלון 1,193 נקודות. למטלון שתי הופעות במדי נבחרת ישראל.

לאחר פרישתו ממשחק שימש עונה אחת כעוזר המאמן ישראל לב בעירוני רמת גן, ובעונת 2005–2006 היה עוזר מאמן בהפועל גליל עליון.

ב-2015 החל לאמן את עירוני קריית אונו מהליגה הארצית, אשר בסיום עונת 2017-2018 ירדה לליגה א'.

אחיו, נועם מטלון, שיחק 5 עונות בליגת העל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי שמיר, הכר את הספורטאי - ניר מטלון (אורכב 28.10.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר גליל עולה - אתר הספורט של הצפון, 27 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר מטלון, באתר מנהלת ליגת העל
2. ↑  יאיר זעפרני, לילות טובים אירופה , באתר hoops‏, 29 באוקטובר 2013
3. ↑  ניר מטלון, באתר ספסל
4. ↑  שגיא ניר‏, מטלון: "אף קבוצה לא עברה טראומה כמו שלנו", באתר וואלה!‏, 21 בפברואר 2006
5. ↑  הליגה הארצית יוצאת לדרך: יהיה גם פלייאוף על כרטיס העלייה, באתר איגוד הכדורסל, 11 באוקטובר 2015
6. ↑  גיא גפן, "קריית אונו במשחקי מבחן נגד הירידה". *אונו NEWS*, ‏23 באפריל 2018
**סוף העונה** הוא פזמון שכתבה רוני ערן, הלחין יצחק קלפטר וביצעה גלי עטרי. הוא יצא לאור בשנת 1986.

רקע
---

השיר נכלל באלבום "אמצע ספטמבר" שהוציאה עטרי.
השיר דורג במקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג. במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ו (1986) דורג השיר במקום ה-20.

גלי עטרי סיפרה על השיר: "חיפשתי שירים ל'אמצע ספטמבר'. הלכתי לכל מיני יוצרים, גם אל יצחק קלפטר. שמעתי כמה שירים שלו גם את סוף העונה בעיבוד קצת ג'אזי. התעלפתי על הלחן. הלכתי עם הלחן לרחל שפירא. היא כתבה מילים יפות וקראה לזה 'סוף העולם', אבל הייתה לי בעיה עם הכבדות, אז לא לקחתי. באותה תקופה קיבלתי טקסטים מבחור, כך חשבתי, בשם רוני ערן. אני מתקשרת לרוני, עונה לי בחורה ואומרת, 'כן, אני רוני ערן'. אילן וירצברג במגע קסם הפך את השיר מסגנון ג'אז לבלדה. יום אחד דני רובס סיפר לי, 'אני נוסע ושומע שיר נפלא, עצרתי בדרך, שקעתי לתוכו, ובהשראתו כתבתי את 'נוסעת בעקבות האהבה' לורדינה כהן".

רונה קינן חידשה את השיר עבור האלבום "עבודה עברית" בשנת 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "סוף העונה", באתר שירונט
* גלי עטרי - סוף העונה - ביצוע מקורי, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:46)
* "לעבר הטל הקריר" - כפי הנראה גרסת הג'אז המוקדמת בביצוע יצחק קלפטר.
* סוף העונה, באוסף המוזיקה הישראלית
* מידע על היצירה "סוף העונה" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. ↑   יצחק קלפטר - לעבר הטל הקריר, סרטון בערוץ "מוזיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 03:29)
2. ↑  רז שכניק, השירים שיביאו לך אהבה: הסודות מאחורי הלהיטים של גלי עטרי, באתר ynet, 1 בינואר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 27395fc2-4278-4830-9263-5f30a388b17b

 |
ב-11 באפריל 2003, חידר ואחיד תייסיר אל-היב, סמל ישראלי בדואי בצה"ל, ירה, בעת ששירת ברפיח, באזרח בריטי פעיל שלום של תנועת הסולידריות הבין-לאומית, טום הורנדל. הורנדל מת בינואר 2004, לאחר תרדמת בת תשעה חודשים. הייב נידון לשמונה שנים בגין הריגה. עונשו הופחת והוא שוחרר ביולי 2010.

חקירה ומשפט
-----------

בתחילה, טען היב כי ירה לעבר אדם תוך כדי עייפות מתמשכת במהלך הפעילות הצבאית, כשהאדם ירה לעבר חיילים. עם זאת, ראיות מוצלמות מהזירה הראו בבירור שהרנדל לבש ז'קט כתום בהיר, מה שמציין שהוא זר. היב היה צלף מיומן עטור פרסים ולרובה שלו היה כוונת טלסקופית. הוא אמר שהוא כיוון ארבעה סנטימטרים מראשו של הורנדל, 'אבל הוא[הורנדל] זז'. בנוסף טען היב כי הייתה קיימת באותה עת מדיניות של ירי לעבר אזרחים לא חמושים. 

במאי 2004, עמד תייסיר היב למשפט בגין הריגה במותו של טום הורנדל, שיבוש מהלכי משפט והתנהגות בלתי הולמת. באוגוסט 2005 הוא הורשע בהריגה ושיבוש מהלכי משפט ונידון לשמונה שנות מאסר בסך הכל.

שחרור
-----

הייב שוחרר באוגוסט 2010, לאחר שוועדת צבא בראשות היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט החליטה לקצר את עונשו בשל התנהגות טובה.

ועדת הצבא דחתה את הטיעונים של תובעים צבאיים לפיהם השחרור המוקדם עלול לפגוע ביחסים בין ישראל לבריטניה, ואמרה שהוא "לא מהווה עוד כל איום על החברה לדעתם". הייב שוחרר לבסוף ב-8 בספטמבר 2010, לאחר שריצה שש שנים וחצי ממאסרו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Arrindell, Carl (22 בינואר 2004). "Obituary: Tom Hurndall - An aspiring photojournalist and committed peace activist". *The Guardian*. נבדק ב-7 בינואר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  Soldier jailed for activist death, BBC News, 11 August 2005.
3. 1 2 3  Simon Atkinson, British peace activist was ‘intentionally killed’, The Guardian, 10 April 2006.
4. ↑  Dyer, Clare (2006-05-22). "Goldsmith flies to Israel to investigate shooting of Britons". *The Guardian*. London (22 May). נבדק ב-2008-12-13.
5. ↑  Townsend, Mark (2005-01-30). "Parents fight to learn why Israeli sniper shot their son". *The Observer*. London. נבדק ב-27 במאי 2007. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  "IDF Soldier Who Shot British Peace Activist to Be Released From Jail". Haaretz. 2010-07-19. נבדק ב-2016-03-10.
7. ↑  "Lesser sentence for activist killer". Jerusalem Post. 2010-07-19. נבדק ב-2016-03-10.
8. ↑  "Press Release: Early release of Tom Hurndall's killer symptom of wider Israeli crimes". ISM London. אורכב מ-המקור ב-27 בנובמבר 2010. נבדק ב-9 בנובמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה** (בפורטוגזית: **República Portuguesa**) התקיימה במשך 16 שנים, מהפיכתה של פורטוגל לרפובליקה בשנת 1910, עד להקמת הדיקטטורה הלאומית בשנת 1926.

היסטוריה
--------

בשנת 1908 נורו למוות המלך קרלוש הראשון ובנו לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל בידי מתנקשים בכיכר המסחר (Praça do Comércio) שבליסבון. המלך החדש, מנואל השני, מנה את ראש הממשלה של אביו, ז'ואאו פרנקו, בין החולקים באשמה בהתנקשות. ז'ואאו פרנקו הודח, אך המלך לא הצליח לשקם את דימוי המונרכיה בעיני העם. בשנת 1910 הוכרזה פורטוגל כרפובליקה, והמלך יצא לגלות בבריטניה.

לאחר ההפיכה בליסבון, בא הקץ למונרכיה והוקמה רפובליקה פרלמנטרית, ששרדה בין השנים 1910
–1926. תומכי הרפובליקנים היו בגדר מיעוט אורבני במדינה בה אוכלוסייה כפרית בעיקרה, ורק לגברים יודעי קרוא וכתוב הוענקה זכות בחירה. בתקופה זו שררה אי-יציבות רבה במערכת הפוליטית - בפרק זמן של 16 שנים שלטו 9 נשיאים על 45 ממשלות. במרכז המערכת הפוליטית היה הפרלמנט ומליאתו הייתה זו שבחרה בנשיא הרפובליקה. כוחו של הנשיא היה מוגבל ויכולתו לתווך בין הסיעות השונות הייתה מועטה. מערכת המפלגות הייתה מפוררת, ושלטו ממשלות עם גיבוי מועט של הפרלמנט. אחת מסיעות המפלגה הרפובליקנית הפורטוגזית, "הדמוקרטים" ("Os Democráticos) שבהנהגת אפונסו קוסטה, הובילה את המערכת הפוליטית ושלטה גם במערכת המנהלית, ובאמצעות קסיקיזם (caciquismo), אף במנהל מערכת הבחירות. יתר הסיעות הרפובליקניות פנו לדרך של התקוממות, ושאפו להשתלט על הגה השלטון, בדומה לתומכי המונרכיה. רבו מאוד הקנוניות והניסיונות להפיל את השלטון. המשטר היה חלש ויישם ברישול מדיניותו, שנשלטה במידה רבה בידי הכנסייה (שהמשטרה היה נגד), ובכך בא לידי עימות עימה וגם עם האוכלוסייה הכפרית.

פורטוגל השתתפה במלחמת העולם הראשונה (1914–1918). הקריסה בסחר הימי, והשימוש בכוחות צבא במלחמה, גרמו לבעיות רבות בחברה ובכלכלה של פורטוגל. האינפלציה דהרה והאספקה של חומרי גלם ומזון הייתה מקוטעת ודלה. בתנועת העובדים, אותה הוביל ארגון האנרכו-סינדיקליסטים לא ראו ברפובליקה גוף המייצג את עניינם, ועל כן נקטו בפעולות מחאה, כגון ריבוי שביתות, ואף פנו לאלימות פוליטית. מטרת ההפיכה שביצע סידוניו פאיש ב-1917 הייתה הקמת רפובליקה נשיאותית, תוך שילוב תומכי המונרכיה והקתולים. עם חלוף שנה, נרצח פאיש ובראשית שנת 1919 פרצה מלחמת אזרחים מוגבלת היקף בין תומכי המונרכיה לתומכי המשטר הרפובליקני, שבעקבותיה הוחזרה על כנה החוקה של 1911. המערכת השלטונית הזו שרדה במשך 8 שנים ונדרשה להתמודד עם בעיות חברתיות לא מעטות וכן עם התקוממויות וניסיונות הפיכה. ב-1926 ביצעו אנשי צבא הפיכה וכפו על פורטוגל דיקטטורה צבאית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Ferreira, **História política da primeira república Portuguesa: 1915-1917**, Livros Horizonte, 1981. (בBrazilian Portuguese)
2. ↑  Payne, A history of Spain and Portugal (1973) 2: 559
*Peleng-i Derya*, ספינת תותחים נושאת טורפדות של הצי העות'מאני
**ספינת תותחים נושאת טורפדות** (באנגלית: **torpedo gunboat**) הוא הכינוי שניתן בשלהי המאה ה-19 לסוג מסוים של ספינת תותחים, שחומשה גם בטורפדות ונועדה לרדוף אחר ספינות טורפדו ולהשמידן. בסוף העשור האחרון של המאה ה-19 תפסו את מקום ספינות התותחים נושאות הטורפדות אניות מלחמה ייעודיות יעילות ומוצלחות מהן, הלא הן המשחתות (torpedo boat destroyers).

היסטוריה
--------

בשנות השמונים ובשנות התשעים של המאה ה-19 נבנו עבור הצי המלכותי הבריטי מספר ספינות תותחים נושאות טורפדות, למשל מדגמי "אלארם" (*Alarm*) ו"דרייד" (*Dryad*); ספינות דומות נבנו או נרכשו גם על ידי מספר ציי מלחמה אירופיים ועל ידי צי המלחמה היפני. כלי שיט אלו, שהיו למעשה סיירות קטנות מאוד, חומשו בצינורות טורפדו ובתותחים, ונועדו ללכוד את ספינות הטורפדו הקטנות מהן. בפועל הן לא השיגו את מטרתן העיקרית, מאחר שלא מסוגלות היו להשיג את ספינות הטורפדו המהירות מהן. אחת מספינות התותחים נושאות הטורפדות המהירות ביותר הייתה "דֶסְטְרוּקְטוֹר" (*Destructor*) של הצי הספרדי; היא הוכנסה לשירות פעיל ב-1887, ונחשבת על ידי כמה מקורות למשחתת הראשונה בעולם.

מקורות
------

* Roger Chesneau, Sagène Kolesnik. *Conway's All the World's Fighting Ships, 1860-1905*. London, Conway Maritime Press, 1979.
* Winfield, Rif & Lyon, David. *The Sail and Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815–1889*. London, Chatham Publishing, 2004.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The American Navy Greyhound" in: www.quarterdeck.org"
2. ↑  Kern, Robert & Dodge, Meredith: Historical dictionary of modern Spain, 1700–1988. Greenwood Press, 1990, page 361.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ספינות תותחים נושאות טורפדות** |
**ואט** (באנגלית: **Watt**) היה מלך ממלכת סאסקס בשלהי המאה השביעית ובראשית המאה השמינית. ככל הנראה ואט מלך לצד נות'הלם וכן לצד ברייני וייתכן שכל אחד מהם היה חבר במועצת זקנים (אלדרמן), והם שלטו יחדיו בממלכה.

מלכותו
------

פרטים מועטים ידועים אודות מלכותו של ואט, והוא מוזכר בשני צווים מלכותיים. ואט חתום כעד על צו מלכותי שהוציא נות'הלם בשנת 692. בצו זה נושא ואט את התואר "המלך ואט" (*Wattus rex*). צו נוסף עליו חתום ואד כעד הוא צו משנת 705 לערך (המועד המדויק של הוצאת הצו אינו ידוע). בצו מאוחר זה, אשר הוצא על ידי ברייני, הוא נושא את אותו התואר. על צו מאוחר זה חתום גם נות'להם, המכונה בצו "המלך נונה" (*Nunna rex*).

צו שלישי עליו הוא חתום (בתעתיק *Uuattus rex* - "אוואטוס המלך") מתוארך לשנת 775, וכיום סבורים כי צו זה מזויף, או כי מדובר בטעות והצו הוצא למעשה בין השנים 705–717.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים של מלכי סאסקס
* מלכי סאסקס באתר ה־BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  צו משנת 692
2. ↑  צו משנת 705 לערך
3. ↑  צו משנת 775, ייתכן שמדובר בשנת 705

| מלכי סאסקס |
| --- |
| **מלכי ממלכות ההפטרכיה:** מרסיה • נורת'מבריה • וסקס • מזרח אנגליה • קנט • סאסקס • אסקס |
| 

|  |
| --- |
| אלה • קיסה • את'לוויל • אידוולף • אקגוולד • ברתאן • אנדהאן • נות'הלם • ואט • ברייני • אוסריק • אתלסטאן • אתלברט • אוסמונד • אוסוולד • אוסלאק • אילדוולף • אאלפוולד • אידווין |

 |
| **שושלות ממלכות ההפטרכיה:** איקלינגאס • דיירה • ברניקיה • סרדיקינגאס • ואפינגאס • קנט • סאסקס • אסקס |
ברץ' במעמד קבלת פרס האישה המצחיקה ביותר (אנ') לשנת 2015
**דזירה לאה ברץ'** (באנגלית: **Desiree Lea Burch**, נולדה ב-26 בינואר 1979) היא קומיקאית, שחקנית, מגישה ומדבבת אמריקאית. נולדה בקליפורניה שבארצות הברית, וגרה בין היתר בניו יורק ובלונדון, בה עברה לגור בשנת 2014 יחד עם בן זוגה.

ביוגרפיה
--------

ברץ' נולדה בדיימונד בר (אנ') שבקליפורניה וסיימה תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטת ייל. לאחר לימודיה האקדמיים עברה ברץ' לעיר ניו יורק, שם הופיעה בתיאטרון כשחקנית במספר הצגות ואף כיכבה במופע סטנדאפ.
בשנת 2014 עברה ללונדון, שם זכתה להערכה רבה בזכות זכייתה בתחרות האישה המצחיקה ביותר (אנ') בשנת 2015. בעת מגוריה בלונדון, ברץ' מונתה בין השאר למנהלת האומנותית של תיאטרון דג'נרייט פוקס שבלונדון.

קריירה
------

ברץ' הופיעה כמגישה וכקומיקאית בתוכניות קומדיה וסאטירה בריטיות רבות, ביניהן "תוכנית הפייק ניוז" (אנ') ואחרות.
החל משנת 2020 מקריינת דזירה ברץ' בתוכנית הריאליטי "חם, לוהט, רותח" שמשודרת בנטפליקס.
בשנת 2021 כיכבה לצד ארנולד שוורצנגר ואחרים בדיבוב סדרת הילדים המצוירת "גן גיבורי העל" (אנ'). בנובמבר אותה שנה שיחקה בסרט "טירה לחג המולד" שהופץ גם הוא בנטפליקס, בתפקיד קלייר.

חיים אישיים
-----------

ברץ' מגדירה את עצמה כביסקסואלית.

ראו גם
------

* חם, לוהט, רותח!
* נטפליקס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דזירה ברץ'
* דזירה ברץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דזירה ברץ', ברשת החברתית אינסטגרם

* דזירה ברץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר האינטרנט הרשמי של דזירה ברץ' (אנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Guide, British Comedy (April 18, 2016). "Funny Women Awards". British Comedy Guide. Retrieved August 7, 2022.
2. ↑  "Series 1, Episode 3". The Fake News Show. Channel 4. October 5, 2017.
3. ↑  Smail, Gretchen (April 17, 2020). "'Too Hot To Handle' Narrator Desiree Burch Is The Perfect Person For The Job". Bustle. Retrieved April 17, 2020.
4. ↑  Dom-ing with Desiree Burch". Unexpected Fluids. May 19, 2019. BBC Radio 1. Retrieved October 15, 2021.
**קרלו משהשווילי רפאלי** (נולד ב-22 בפברואר 1954) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בקפיצה במוט (1973 ו-1977). הישראלי הראשון שקפץ מעל 4 מטר.

ביוגרפיה
--------

משהשווילי עלה לישראל מגאורגיה, ברית המועצות בתחילת 1972. הוא התאמן בקבוצת הפועל העמקים בהדרכתו של אמנון גור. 

### 1972

באליפות ישראל שנערכה ביוני 1972 זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 3.10 מטר, אחרי חנוך צור מאליצור שדה אליהו (3.10 מטר). בתחרות ניצח סטיב הארדיסון מארצות הברית (4.70 מטר) לפני וורן וילקי מארצות הברית (4.25 מטר).

### 1973

#### אלוף ושיאן ישראל

באליפות ישראל שנערכה ביוני 1973 זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 3.76 מטר, שיפור ב-4 ס"מ לשיא הוותיק בן 11 השנים של יצחק לוי מהפועל כפר סבא שסיים שני (3.25 מטר) וחנוך צור (2.80 מטר).

#### מדליית ארד במכביה

שבועיים לאחר מכן, במסרת תחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה במוט ביחד עם סטיב גרינברג מארצות הברית בשיא ישראלי חדש של 4.00 מטר, אחרי קאן קרינג מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 4.45 מטר ואלון טרטאור מצרפת (4.20 מטר).

### 1975

במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל העשירי שנערך בתחילת מאי 1975 קבע בקפיצה במוט שיא ישראלי חדש של 4.10 מטר.

### 1977

באליפות ישראל שנערכה ביוני 1977 זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.00 מטר. הוא היה הקופץ היחיד בתחרות.

### 1978

בתחרות שנערכה באוברהאוזן, גרמניה ב-13 באוגוסט 1978 זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 4.40 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-13 שנים ונשבר על ידי ואדים אלברשטיין (4.45 מטר).

### קריירה כמאמן

בהמשך החל לאמן אתלטיקה. בין האתלטים הבולטים שאימן נמנים: גדעון יבלונקה, אסף מלכה, עומרי הרוש, רם מור, טל מור, גל קדמון, שני לנדן, גל ארד ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק בן חורין, וישניצר מתקרב למינימום, מעריב, 11 ביולי 1972
2. ↑  גם חנה שזיפי נכשלה בהשגת המינימום למינכן, דבר, 11 ביולי 1972
3. ↑  יעקב פתאל, עולה חדש שיפר את השיא במוט שנקבע לפני 11 שנים, דבר, 1 ביולי 1973
4. ↑  יורם רייס, שיאי המכביה החדשים בא"ק לא חיפו על הרמה הירודה, דבר, 16 ביולי 1973
5. ↑  אורות (רמה) וצללים (ארגון) לעיני זרקורים, דבר, 7 במאי 1975
6. ↑  אהרון להב, שני שיאים בפתיחת אליפות ישראל בא"ק, דבר, 19 ביוני 1977
7. ↑  ואדים אלברשטיין, עולה חדש, קבע שיא בקפיצה במוט, מעריב, 11 ביוני 1991
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אסף בימרו** (נולד ב-18 באוגוסט 1969) הוא אתלט ישראלי. בעבר, ייצג את ישראל ב-6 אליפויות עולם (גטבורג 1995, אתונה 1997, אדמונטון 2001, פריז 2003, הלסינקי 2005 ואוסקה 2007), באולימפיאדה אחת (אתונה 2004) ובשתי אליפויות אירופה (מינכן 2002 וגטבורג 2006) בריצת מרתון.

ביוגרפיה
--------

בימרו נולד באתיופיה ועלה לישראל בשנת 1984. הוא התאמן בקבוצת הפועל חולון בהדרכתו של רפי וישניצר.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995, הראשונה שבה השתתף לא הצליח בימרו לסיים את ריצת המרתון. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 הוא סיים במקום 59 בריצת מרתון בתוצאה של 2:37:45 שעות ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 הוא סיים במקום 20 בריצת מרתון בתוצאה של 2:22:36 שעות.

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה במינכן, גרמניה בשנת 2002 סיים בימרו במקום 18 בריצת מרתון בתוצאה של 2:17:30 שעות. שנה לאחר מכן, במרתון הכנרת שנערך בחודש ינואר הוא סיים במקום שני בשיא אישי חדש של 2:15:46 שעות, שנייה איטי מהשיא הישראלי של דב קרמר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בפריז, צרפת באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום 27 בריצת מרתון בשיא ישראלי חדש של 2:14:52 שעות.

באולימפיאדת אתונה (2004) סיים בימרו במקום 59 בריצת מרתון בתוצאה של 2:25:20 שעות.

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים בימרו במקום 47 בריצת מרתון בתוצאה של 2:23:58 שעות. באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג בשנת 2006 הוא סיים במקום 25 בריצת מרתון בתוצאה של 2:19:40 שעות ובאליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 הוא סיים במקום 40 בריצת מרתון בתוצאה של 2:31:34 שעות.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 1500 מטר: 4:04.1 דקות (1994)
* ריצת 3000 מטר: 8:32.05 דקות (1995)
* ריצת 5000 מטר: 14:44.48 דקות (1992)
* ריצת 10000 מטר: 29:49.85 דקות (1992)
* חצי מרתון: 1:04:47 שעות (1997)
* ריצת מרתון: 2:14:52 שעות (2003)

קישורים חיצוניים
----------------

* אסף בימרו, באתר olympedia.org
* אסף בימרו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אביטל ליברמן, אחרי צינתור: אסף בימרו חוזר לרוץ מרתון, באתר nrg‏, 15 באפריל 2012

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אתונה (2004)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | אלכס אברבוך • נילי אברמסקי • אסף בימרו • אירנה לנסקי • היילה סטאין |
| ג'ודו **ג'ודו** | אודי וקס • מדליית ארד לאריק זאבי אריק זאבי • גל יקותיאל • מיכל פיינבלט • יואל רזבוזוב |
| היאבקות **היאבקות** | יורי יבסייצ'יק • יאשה מנשרוב • גוצ'ה ציציאשווילי |
| התעמלות **התעמלות מכשירים** | פבל גופמן |
| התעמלות אמנותית **התעמלות אמנותית** | קטיה פיסצקי |
| טאקוונדו **טאקוונדו** | מאיה ערוסי |
| טניס **טניס** | יוני ארליך • אנה סמשנובה • אנדי רם |
| טניס שולחן **טניס שולחן** | מרינה קרבצ'נקו |
| סיף **סיף** | איילת אוחיון |
| קיאק **קיאק** | רועי ילין • לריסה פסחוביץ' • מיכאל קולגנוב |
| קליעה **קליעה** | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |
| שחייה **שחייה** | ורד בורוכובסקי • אניה גוסטומלסקי |
| שחייה אמנותית **שחייה אמנותית** | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |
| שיט **שיט** | ורד בוסקילה • אודי גל • מדליית זהב לגל פרידמן גל פרידמן • לי קורזיץ • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14199223

 |
**המלחמה האנגלו-צרפתית** הייתה סכסוך גדול מימי הביניים שהעמיד את ממלכת צרפת מול ממלכת אנגליה ומדינות שונות אחרות.

המלחמה
------

אנגליה נלחמה בניסיון לרסן את כוחו העולה של פיליפ השני, מלך צרפת ולהשיב לעצמה את הנחלות היבשתיות של האימפריה האנגווינית שאיבד ג'ון, מלך אנגליה עשור קודם לכן. היא נחשבת באופן נרחב כמלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה והגיעה לסיומה בקרב המכריע על בובינס, שם פיליפ הביס את אנגליה ובעלות בריתה.

דוכסות נורמנדי, שהייתה בעבר אתר של סכסוך בין ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה לפיליפ השני, הפכה להיות אחת הנקודות החמות של המלחמות האנגלו-צרפתיות של ימי הביניים, שכן מלך אנגליה נאלץ להגן על נחלה יבשתית כל כך קרובה לפריז. בשנת 1202 פתח פיליפ השני בפלישה לנורמנדי, שהגיעה לשיאה במצור שנמשך שישה חודשים על שאטו גייאר, שהוביל לכיבוש הדוכסות ושל השטחים השכנים.

בשנת 1214, כאשר האפיפיור אינוקנטיוס השלישי כינס ברית של מדינות נגד צרפת, הצטרף אליה ג'ון. בעלות הברית פגשו את פיליפ ליד בובינס והובסו תבוסה מכרעת. הניצחון הצרפתי הביא לכיבוש פלנדריה ושם קץ לניסיונות נוספים של ג'ון להשיב את השטחים האבודים שלו.

הסכסוך הזה היה פרק של מאבק בן מאה שנים בין בית קאפה ובית פלנטג'נט על תחומי האנגווינים בצרפת, שהחל עם עלייתו של הנרי השני לכס המלכות האנגלי ב-1154 ויריבותו עם לואי השביעי, והסתיים עם הניצחון של לואי התשיעי על הנרי השלישי בקרב טיילבורג ב-1242.

לאחר מכן
--------

לאחר מסעות המלחמה הצבאיים ההרסניים בצרפת ואובדן חלק גדול מתחומי האנגווינים, המלך ג'ון הפך יותר ויותר לא פופולרי ומלחמת אזרחים פרצה באנגליה כשהלורדים קראו עליו תיגר. כמה מהברונים המורדים, מול מלך חסר פשרות, פנו לנסיך לואי, בנו ויורשו של המלך פיליפ ונכדו של הנרי השני, מלך אנגליה. למרות ייאוש מאביו והאפיפיור אינוקנטיוס השלישי, לואי הפליג לאנגליה עם צבא ב-14 ביוני 1216, כבש את וינצ'סטר ובמהרה שלט במחצית מהממלכה האנגלית. אבל בדיוק כשנדמה היה שאנגליה עומדת להיות שלו, מותו הפתאומי של המלך ג'ון באוקטובר גרם לברונים המורדים לנטוש את לואי לטובת בנו בן התשע של ג'ון, הנרי השלישי.

עם ויליאם מרשל בתפקיד יורש העצר, קריאה לאנגלים "להגן על ארצנו" נגד הצרפתים הובילה להיפוך היוצרות בשדה הקרב. לאחר שצבאו הוכה בלינקולן ב-20 במאי 1217 וצי בראשות יוסטאס הנזיר, שניסה להביא תגבורת צרפתית, הובס מול חופי סנדוויץ' ב-24 באוגוסט, לואי נאלץ לעשות שלום על פי תנאי האנגלים.

הסעיפים העיקריים של הסכם למבת' היו חנינה למורדים אנגלים, לואי התחייב שלא לתקוף שוב את אנגליה ו-10,000 מארק ניתנו ללואי. ההשפעה של ההסכם הייתה שלואי הסכים שהוא מעולם לא היה מלך אנגליה הלגיטימי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alan Harding (1993), *England in the Thirteenth Century* (Cambridge: Cambridge University Press), p. 10. According to *L'Histoire de Guillaume le Marechal* Louis became "master of the country".
**שלום צ'רלי שלוש** (26 באפריל 1964 – 21 באוקטובר 1990) היה שוטר ישראלי ששירת כלוחם בימ"מ ונהרג בפיגוע בשכונת בקעה. על פועלו עוטר בעיטור האומץ של משטרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

שלוש נולד במושב חוסן שבגליל המערבי בנם של אנט ויצחק. הוא למד בחטיבת הביניים "יד נתן", הסמוכה לעכו ובישיבה תיכונית "מגדל אור" שבמגדל העמק. ב-1982 התגייס לצה"ל במסלול בני המושבים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח של חטיבת הצנחנים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן הדריך טירונים במחנה 80, ושירת כמ"כ בגדוד, את שירותו הצבאי סיים כרב-סמל פלוגתי של פלס"ר נח"ל, והשתחרר בדרגת סמל ראשון.

לאחר שחרורו התגייס ביולי 1986 למשטרת ישראל והוכשר כלוחם וכחבלן בימ"מ. הוא השתתף בפעולת ההשתלטות של היחידה על אוטובוס האמהות במרץ 1988. ב-1990 יצא לקורס קצינים. ב-21 באוקטובר 1990, במהלך היותו בהשלמה של הקורס, התעורר לשמע זעקות בשכונת בקעה בירושלים. הוא יצא לרחוב ונתקל בעומר סלאח אבו סירחאן, מחבל ערבי חמוש בסכין שנמלט לאחר שרצח באותו הפיגוע בשכונת בקעה את החיילת איריס אזולאי ואת אלי אלטרץ. שלוש קרא לאבו סרחאן לעצור, ומשזה לא עצר לנוכח קריאותיו, ירה בו באקדחו לעבר רגליו. בין השניים התפתח מאבק, ובמהלכו הצליח אבו סרחאן לדקור את שלוש למוות. על פועלו של שלוש הוא עוטר לאחר מותו בעיטור האומץ של משטרת ישראל.

בחקירתו אמר המחבל כי ביקש לנקום את מותם של 17 ערבים במהומות הר הבית שבועיים קודם.

מותו של שלוש עורר דיון מתמשך בסוגיה של הוראות פתיחה באש. הפיגוע נלמד בצה"ל ובמשטרת ישראל כדוגמה לכך שיש מקרים בהם יש לירות על מנת להרוג, כאשר יש אמצעי ומטרה על מנת לפגוע.

כחודשיים לאחר הפיגוע ירה אחיו של שלוש, אריה, על מכונית פלסטינית בצומת גוש עציון ופצע שלושה מנוסעיה. הוא נידון לשבע שנות מאסר, ושוחרר לאחר שנתיים וחצי.

סמוך למקום הירצחו בשכונת בקעה, ברחוב גדעון פינת רחוב אפרים, הוקם גלעד לזכרו.

חיים אישיים
-----------

שלוש הותיר אחריו אישה, ובת שנולדה שבועיים לאחר הירצחו.

אנדרטה לזכר הרוגי הפיגוע (ובהם שלום צ'רלי שלוש), בשכונת בקעה ב-21 באוקטובר 1990 (רחוב אפרים פינת רחוב גדעון)

ראו גם
------

* גלית ארביב, שוטרת שנפלה בקרב בנסיבות דומות

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של צ'רלי שלוש, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* רס"ר שלום שלוש ז"ל באתר משטרת ישראל
* סיפורו של שלום (צ'רלי) שלוש ז"ל באתר פלס"ר הנח"ל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דניאל אביב, בחודש הבא אמור היה שלוש להיות לאבא, חדשות, 22 באוקטובר 1990
2. ↑  אורן כהן, "פתאום ראיתי אדם רץ וצועק ׳אללה אכבר'. אחר־כן־ ראיתי חיילת גוססת", חדשות, 22 באוקטובר 1990
3. ↑  אורן כהן, כתב "חדשות", עתי"ם, הרוצח: רציתי נקמה על מה שקרה בהו הבית ועל המכות שקיבלתי, חדשות, 22 באוקטובר 1990
4. ↑  יהודה גולן, צ'רלי שלוש. לוחם הימ"מ: פתח באש לפי ההוראות, מעריב, 22 באוקטובר 1990
5. ↑  אמנון סטרשנוב, "צדק תחת אש - המערכת המשפטית באינתיפאדה", הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמ' 170-169
6. ↑  שי לוי, ‏זאת הסיבה שסיפור הגבורה מהאינתיפאדה הראשונה חזר לכותרות, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2015
7. ↑  חנן שלאין, 3 ערבים נפצעו בירי בגוש עציון, מעריב, 28 בדצמבר 1990  
מאיר הראובני, המכה השלישית של חנה שלוש, מעריב, 2 בינואר 1991
8. ↑  שוקי לבנון, אדי גל, אחיו של צ׳רלי שלוש נידון ל־7 שנות מאסר, חדשות, 30 באפריל 1991
9. ↑  שבתי בנדט‏, היסטוריה של טרור יהודי: מג'ק טייטל עד גולדשטיין, באתר וואלה!‏, 07 ביולי 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012371575805171
* VIAF: 1379168596752130450002
* WorldCat (עם VIAF): 1379168596752130450002

 |
תמרים מסוג מג'הול המוצגים למכירה במרכול בירושלים
**מג'הול** (בערבית: مجهول; תרגום: בלתי מוכר) הוא זן של תמר מצוי שמקורו במרוקו, הגדל בעיקר במזרח התיכון ובצפון אפריקה. הפרי שלו, תמר מג'הול, הוא מרכיב משמעותי במטבח המזרח תיכוני, וידוע בעיקר בזכות גודלו, טעמו המתוק ומרקמו הרך והבשרני. הוא מוכר בכינוי "מלך התמרים". עד אמצע המאה ה-20 היה מדובר בזן בעל פרות קטנים ולא מרשימים. המג'הול כפי שהוא מוכר כיום הוא פרי פיתוח ישראלי.

בשנת 1927 הגיעה למרוקו משלחת מומחים מצרפת, אלג'יריה וארצות הברית שתפקידה היה לבדוק מהי המחלה שתקפה דקלים רבים ברחבי המדינה. ההזמנה הייתה מממשלת צרפת, שכן בשנים הללו מרוקו הוכרה כמדינה בתחום ההשפעה של צרפת. אחד מחברי המשלחת היה הפיטופתולוג האמריקאי סווינגל אשר בביקור בנאת המדבר אבו דניב שהייתה מפורסמת בתמרי המג'הול שלה, נוכח לגלות יחד עם עמיתיו כי חלק ניכר מתוך 9,000 הדקלים שגדלו בה היו נגועים במחלת ה-Baioubh, ולאחר שמצא כמה דקלים שאינם נגועים ביקש מהשייח' המקומי לקנות כמה חוטרים ולשלוח אותם לארצות הברית. 11 חוטרים נארזו באותו לילה ונשלחו לארצות הברית, אך בשל הרגולציה שהייתה נהוגה בארצות הברית, הגעתם לאחר חמישה שבועות חייבה להעבירם לחוואי בדרום נוודה למשך כמה שנים להסגר חמור, ולאחר מכן לעמק ברד שבקליפורניה כחלק מהכוונה לפתח את תעשיית התמרים בארצות הברית. באותה עת, כאמור, היו הפירות קטנים יותר ומתוקים פחות מכפי שהם כיום, אך בתחילת שנות ה-80 החלו בקליפורניה לדלל את פירות התמר בשלב מוקדם של התפתחות הפרי, ובעקבות כך הפכו התמרים הבשלים שנשארו על המכבד גדולים כפליים.

בשנות ה-50 ניטעו חמישה עצים במטע ביטבתה מחוטרים שיובאו מארצות הברית, ובסוף שנות ה-70 ניטע מטע המג'הול הראשון בישראל בקיבוץ גרופית שבערבה, החוטרים הובאו במכולות מקליפורניה במסע שחצה לראשונה בתעלת סואץ שרק נפתחה אחרי ההסכם הראשון בין ישראל למצרים. החוטרים הובאו לחלקה חדשה במושב חצבה שבערבה, חברי המושב עמדו בתורנות יום ולילה להשקות את החוטרים הצעירים ולהביא לקליטה מוצלחת. המטע הגדול הפך לאביהם ומולידם של כל מטעי המג'הול בארץ לרבות בבקעת הירדן. היום מטעי המג'הול מכסים כשליש מהחקלאות בערבה. יחד עם המ'גהול הגיעו חוטרי דקל נור אמריקאים באותו מסע. כך הפך זן מרוקאי זה לזן הישראלי הנטוע והידוע ביותר. המג'הול (מערבית - "לא ידוע") נקרא כך מכיוון שהיה זן התמר היחיד ללא שם.

התמרים גדלים בישראל באזור עמק הירדן, עמק בית שאן והערבה. ישראל היא היצואנית הגדולה בעולם של תמרי המג'הול ורוב היצוא מתבצע מהערבה ומבקעת הירדן, במיוחד כאשר בערבה שוררים תנאי האקלים האופטימליים לגידולו: תנאי יובש וחום המאפשרים לפרי לעבור את כל שלבי ההבשלה בצורה מאוזנת.

לתמר המג'הול ערך תזונתי ההופך אותו לממתק טבעי קלאסי. הוא אינו מכיל שומן רב, עשיר בסיבים, אשלגן, מגנזיום, ויטמינים ומינרלים נוספים. הוא משמש הן לבישול והן כחטיף.

השם מג'הול אומץ על ידי הרכב מוזיקלי אינסטרומנטלי ישראלי. הרכב זה נוסד בקיבוץ סמר שבערבה, קיבוץ שתוצרתו המרכזית היא תמרים אורגניים, ביניהם תמר המג'הול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מג'הול** בוויקישיתוף

* אתר למנויים בלבד אורה קורן, תשכחו מפלפלים, תמרי מג'הול מהערבה כובשים את העולם, באתר TheMarker‏, 1 במרץ 2016
* אתר למנויים בלבד יורם גביזון, ההימור של חקלאי הערבה הפך אותם לעשירים - אבל בקרוב החלום עלול להפוך לסיוט, באתר TheMarker‏, 14 במאי 2021
* **איך הפכה ישראל להיות מעצמת תמרים**, כאן סקרנים, ספטמבר 2019.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד בלומברג, כך הפכה ישראל ליצואנית הגדולה בעולם של תמרי המג'הול, באתר TheMarker‏, 23 בנובמבר 2013
**אוסלאק** (באנגלית: **Oslac**) היה מלך ממלכת סאסקס באמצע המאה השמינית.

ככל הנראה מלך לצד אילדוולף ואאלפוולד וייתכן שגם מלך לצד אוסוולד ואוסמונד.

שמו של אוסלאק מוזכר מצו מלכותי שהוציא אילדוולף, משנת 765 אשר אוסלאק היה עד לחתימתו. בצו זה מכונה אוסלאק בשם "אוסלאי רקס" (*Osiai rex* - "אוסלאי המלך").

בעקבות כיבוש ממלכת סאסקס על ידי אופה מלך ממלכת מרסיה, מוזכר שמו של אוסלאק כעד לחתימת צו מלכותי שהוצא על ידי אופה בשנת 772. בצו זה מכונה אוסלאק בשם "אוסלאק דוקס" (*Oslac dux* - הדוכס אוסלאק) מינוח המעיד מחד על אובדן עצמאותה של הממלכה, ומאידך כי אוסלאק נותר בתפקיד שלטוני בממלכה. שמו בצו זה מוזכר לאחר שמותיהם של אוסוולד, אוסמונד ואלפוולד, דבר המעיד על כך שהיה הזוטר מבין המלכים, ולאחר כיבוש הממלכה נחשב לזוטר מבין הדוכסים. 

התיעוד המאוחר ביותר לשלטונו הוא צו משנת 790 בו הוא מכונה "אוסלאק דוקס סות'סאקורום" (*Oslac dux Suthsaxorum* - "אוסלאק, דוכס סאסקס"). צו זה, ככל הנראה, מעיד על היותו האחרון מבין הדוכסים ששלטו בסאסקס (והמלכים ששלטו בה קודם לכן).

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים של מלכי סאסקס
* מלכי סאסקס באתר הBBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  צו משנת 765
2. ↑  צו של המלך אופה משנת 772
3. ↑  צו משנת 790

| מלכי סאסקס |
| --- |
| **מלכי ממלכות ההפטרכיה:** מרסיה • נורת'מבריה • וסקס • מזרח אנגליה • קנט • סאסקס • אסקס |
| 

|  |
| --- |
| אלה • קיסה • את'לוויל • אידוולף • אקגוולד • ברתאן • אנדהאן • נות'הלם • ואט • ברייני • אוסריק • אתלסטאן • אתלברט • אוסמונד • אוסוולד • אוסלאק • אילדוולף • אאלפוולד • אידווין |

 |
| **שושלות ממלכות ההפטרכיה:** איקלינגאס • דיירה • ברניקיה • סרדיקינגאס • ואפינגאס • קנט • סאסקס • אסקס |
**ועידת קהיר** נערכה בקהיר שבמצרים בין 22 בנובמבר ל-26 בנובמבר 1943, בין רוזוולט, צ'רצ'יל, וגנרליסימו צ'יאנג קאי שק מסין. הוועידה עסקה בהיערכות בעלות הברית נגד האימפריה היפנית, ובמצב הרצוי באסיה שלאחר המלחמה.

רוזוולט רצה קשרים חיוביים ופרודוקטיביים עם סין לאחר המלחמה, כמו גם סיוע סיני בשמירה על ההתפשטות הבריטית, הרוסית והיפנית באסיה, ולכן הציע את ועידת קהיר כאמצעי לביטוי אמון הציבור ברפובליקת סין. הוועידה עצמה הייתה תחנת ביניים בדרך לפגוש את מנהיג ברית המועצות ג'וזף סטלין בטהראן, אך ממשל רוזוולט העניק למנהיג הסיני דחיפה סמלית בכך שנפגש עמו באופן פרטי לפני תחילת הוועידה ולפני שהגיע צ'רצ'יל.

החלטות הוועידה פורסמו ב"הצהרת קהיר", הצהרה לא-חתומה לעיתונות שדנה בכוונתן של בעלות הברית לחלק את האימפריה היפנית לאחר כניעתה הצפויה של יפן. הודעה לעיתונות של הועידה ביססה את מעמדה של סין כאחת מארבע המעצמות הגדולות של בעלות הברית. על פי ההצהרה, כל הטריטוריות שכבשה יפן מאז מלחמת העולם הראשונה, כולל טאיוואן ואוקינאווה, יוחזרו לסין. בנוסף קבעה ההצהרה שעל קוריאה, שהייתה כבושה בידי יפן, להפוך למדינה חופשית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ועידת קהיר** בוויקישיתוף
* מסמכי ועידת קהיר, מחלקת המדינה של ארצות הברית
* ועידת קהיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Cairo Conference, 1943, US DEPARTMENT of STATES

| פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| האמנה האטלנטית • ועידת קזבלנקה • ועידת קהיר • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • חוזה פריז |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008638483205171
* LCCN: n84023894
* NLK: KSH2000001640
* VIAF: 126715112
* WorldCat (עם VIAF): 126715112

 |
**אלברט "אלבי" אקסלרוד** (באנגלית: **Albert "Albie" Axelrod**;‏ 12 בפברואר 1921 – 24 בפברואר 2004) היה סייף (רומח) אמריקאי-יהודי. זכה במדליית ארד אולימפית (רומא 1960) ברומח אישי. אלוף ארצות הברית הוא ייצג את ארצות הברית ב-5 אולימפיאדת (הלסינקי 1952 - מקסיקו סיטי 1968), זכה במדליות זהב במכביות.

ביוגרפיה
--------

אקסלרוד נולד וגדל בברונקס, ניו יורק. בן למשפחה יהודית שהיגרו מרוסיה. במלחמת העולם השנייה הוא שרת בצי ארצות הברית. הוא דירוג במקום הראשון בארצות הברית בשנים 1955, 1958, 1960 ו-1970

באולימפיאדת הלסינקי (1952) הוא סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום 7 ברומח קבוצתי.

באולימפיאדת מלבורן (1956) הוא סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום רביעי ברומח קבוצתי.

באליפות העולם שנערכה בפילדלפיה, ארצות הברית בשנת 1958 הוא סיים במקום חמישי ברומח אישי.

### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת רומא (1960) זכה אקסלרוד במדליית ארד ברומח אישי, אחרי ויקטור ז'דנוביץ' ויורי סיסיקין מברית המועצות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי ברומח קבוצתי.

באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא סיים פעמיים במקום תשיעי ברומח אישי וברומח קבוצתי.

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא סיים במקום 11 ברומח קבוצתי.

הנצחה
-----

ב-1973 הונצח אקסלרוד ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ב-1974 הוא הונצח בהיכל התהילה של ארצות הברית בסיף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלברט אקסלרוד, באתר olympedia.org
**המפלגה הדמוקרטית** (ביוונית: **Δημοκρατικό Κόμμα (ΔΗΚΟ)**; לטיניזציה: Dimokratikó Kómma (DIKO)) היא מפלגת מרכז בקפריסין. המפלגה נוסדה ב-1976 על ידי ספירוס קיפריאנו. המפלגה משלבת גישה לאומית יוונית והתנגדות נוקשה ל"טקסים" (חלוקת קפריסין וקיומה של צפון קפריסין בשליטת טורקיה) עם מדיניות רווחה ומתפקדת כ"לשון מאזניים" בין המפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד הקומוניסטית לבין האספה הדמוקרטית הימנית. על אף הצלחה מטאורית בשנת ייסודה, בה הייתה המפלגה הגדולה בבית, כאשר רצה בגוש משותף עם מפלגות השמאל, מאז 1981 היא המפלגה השלישית בגדלה בבית הנבחרים של קפריסין. במסגרת הפרלמנט האירופי המפלגה שייכת לברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים. לפני 2009 השתייכה לברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה.

היסטוריה ואידאולוגיה
--------------------

המפלגה קמה על מצע ששילב בין קו נוקשה נגד פיצול האי במסגרת הסכסוך הקפריסאי עם גישה סוציאל-דמוקרטית מתונה שכללה מדיניות רווחה לכל יחד עם תמיכה בשוק חופשי. המפלגה נסמכה בעיקר על אישיותו של מייסדה, ספירוס קיפריאנו ועל ההבטחה שהיא זו המשמרת את רוחו של אבי האומה הקפריסאית, הארכיבישוף מקאריוס השלישי. במערכת הבחירות הראשונה בה השתתפה, ב-1976, רצה המפלגה בגוש השמאל יחד עם המפלגה הקומוניסטית והתנועה לסוציאל-דמוקרטיה. קיפריאנו כיהן כנשיא קפריסין בין 1977 ל-1988.

בין שנת 2000 ל-2006 הונהגה המפלגה על ידי טסוס פפדופולוס, נשיא קפריסין בשנים 2003–2008. בשנת 2013 עברה הנהגת המפלגה לבנו, ניקולס פפדופולוס.

במשאל העם על תוכנית קופי אנאן לפתרון חלוקת האי בדרך של פדרציה, הייתה המפלגה "מפלגת ה'לא'" (Οχι, "אוֹכִי" ביוונית) העיקרית, דבר שהכשיל את קבלת היוזמה.

הישגים בבחירות
--------------

### בית הנבחרים

בית הנבחרים של קפריסין| בחירות | הצבעה | מושבים |
| --- | --- | --- |
| # |  % | מקום | # | ± |
| 1976 | יחד עם התנועה לסוציאל-דמוקרטיה והמפלגה הפרוגרסיבית של העם העובד | 21/35 | - |
| 1981 | 56,749 | 19.5 | שלישי | 8/35 | Decrease 13 |
| 1985 | 88,322 | 27.65 | שלישי | 16/56 | Increase 8 |
| 1991 | 66,867 | 19.55 | שלישי | 11/56 | Decrease 5 |
| 1996 | 60,726 | 16.43 | שלישי | 10/56 | Decrease 1 |
| 2001 | 60,977 | 14.84 | שלישי | 9/56 | Decrease 1 |
| 2006 | 75,429 | 17.92 | שלישי | 11/56 | Increase 2 |
| 2011 | 63,763 | 15.76 | שלישי | 9/56 | Decrease 2 |
| 2016 | 50,922 | 14.49 | שלישי | 9/56 | Steady 0 |
| 2021 | 40,395 | 11.29 | שלישי | 9/56 | Steady 0 |

### הפרלמנט האירופי

הפרלמנט האירופי| בחירות | הצבעה | מושבים |
| --- | --- | --- |
| # |  % | מקום | # | ± | מפלגה אירופית |
| 2004 | 57,121 | 17.09 | שלישי | 1/6 | - | ALDE |
| 2009 | 37,625 | 12.28 | שלישי | 1/6 | Steady 0 | S&D |
| 2014 | 28,044 | 10.83 | שלישי | 1/6 | Steady 0 | S&D |
| 2019 | 38.756 | 13.80 | שלישי | 1/6 | Steady 0 | S&D |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המפלגה הדמוקרטית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המפלגה הדמוקרטית
* מפלגות בקפריסין
* מרכז מידע לגבי הבחירות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Slomp, Hans (30 בספטמבר 2011). *Europe, A Political Profile: An American Companion to European Politics*. ABC-CLIO. p. 690. ISBN 978-0-313-39182-8. נבדק ב-22 באוגוסט 2012. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  סיכוי נמוך להצלחת משאל העם בקפריסין לאחר כישלון השיחות, באתר הארץ, 1 באפריל 2004