recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**הניו יורק אובזרוור** (The New York Observer) היה שבועון, שיצא לדפוס בין השנים 1987 ל-2016, אז הפסיק לצאת לדפוס והפך לעיתון מקוון בלבד **אובזרוור** (Observer). העיתון מתמקד בתרבות, נדל"ן, תקשורת, פוליטיקה, ובתעשיות הבידור והפרסום.

העיתון יצא לאור לראשונה ב-22 בספטמבר 1987 בניו יורק ביוזמתו של בנקאי ההשקעות ארתור קרטר (אנ'). ב-2006 נרכש העיתון על ידי ג'ארד קושנר שהיה אז בן 25. העיתון הופיע כברודשיט ואחר כך כטבלואיד בימי רביעי. מטה העיתון נמצא במנהטן.

בראשית דרכו, זכה העיתון לפרסום הודות לטור של "סקס והעיר הגדולה" של קנדיס בושנל, שעל בסיסו נכתבה סדרה הטלוויזיה סקס והעיר הגדולה.

את העיתון ערך גריידון קרטר (אנ') לפני שערך את ואניטי פייר. אחריו ערכה את העיתון סוזן מוריסון. העורך הרביעי והמוכר ביותר של העיתון היה פיטר קפלן (אנ') שעזב את העיתון ב-2009 בעקבות שינויים וקיצוצים שערך בעלי העיתון קושנר. עורכים נוספים של העיתון היו קייל פופ ואליזבת ספירס (2011–2012) וקן קרסון (2013–2017).

ב-2016 חדל העיתון להופיע בכתב והופיע באופן מקוון בלבד בשם **אובזרוור** ללא הקידומת "ניו יורק".

בין כותבי העיתון לאורך השנים נמנים ג'ו קונסון (אנ') (1992–2010), דורי שפריר (אנ'), הילטון קרמר (אנ'), אנדרו סאריס, ריצ'ר ברוקיזר (אנ'), רוס ברקן (אנ') (2013–2016), ג'ון היילפרן (אנ'), רוברט גוטליב (אנ'), ניקולס פון הופמן (אנ'), אן רויפי (אנ') (1997–2002), טרי גאלווי (אנ'), רון רוזנבאום (אנ'), מייקל מ. תומאס (אנ'), פיליפ וייס (אנ') וסטיב קורנקי (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הניו יורק אובזרוור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הניו יורק אובזרוור (באנגלית)
* הניו יורק אובזרוור, ברשת החברתית פייסבוק

* הניו יורק אובזרוור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* הניו יורק אובזרוור, ברשת החברתית אינסטגרם
* אתר למנויים בלבד ניו יורק טיימס, מדוע מנסה העיתון "ניו יורק אובזרוור" להכפיש את שמו של התובע הכללי?, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Susan Morrison Remembers Peter Kaplan, Observer, ‏2013-12-03 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  וול סטריט ג'ורנל, ‏ניו יורק אובזרוור של ג'ארד קושנר, חתנו של טראמפ, יפסיק להופיע בדפוס, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2001082177
* VIAF: 177942047
* WorldCat (עם VIAF): 177942047

 |
ה**אנדרטה לחללי גדוד השריון 46** היא אתר זיכרון, הממוקם בתחומי מושב עין הבשור שבחבל אשכול.

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **חטיבה 401#גדוד 46 (שלח)**  

גדוד השריון 46, גדוד שלח, היה מגדודי טנקי המגח הראשונים בצה"ל. הוא השתתף במלחמת ששת הימים בחזית הדרום במסגרת אוגדה 84, כשהוא מאויש בחיילי מילואים. הגדוד מוסיף להתקיים מאז ואילך.

14 מחיילי הגדוד נפלו בקרב במלחמת ששת הימים, ולימים הוקמה אנדרטה לזכרם בתחומי מושב שדות שבפתחת רפיח, שם לחם הגדוד בקרבות קשים.

לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים ופינוי היישובים הישראליים בסיני הקימו יוצאי מושב שדות ומושבים נוספים את מושב עין הבשור. אז גם נבנתה מחדש בתחומיו האנדרטה לחללי גדוד 46 במתכונתה המקורית.

האנדרטה
-------

האנדרטה ממוקמת בשוליה של מדשאה בשטח של כארבעה דונם, הממוקמת לצד הכביש הראשי של המושב. היא מבנה העשוי מבטון חשוף. צורתו עגולה וסימטרית, שיוצרים שני קירות מקושתים הניצבים זה מול זה. יש בו שני פתחים נגדיים. בפתח השמאלי מותקן שער משבכת מתכת ובו מראה של טנקים וצמחייה מדברית. במרכז המבנה ניצב עץ ברוש שניצב באתר קודם להקמת האנדרטה. הוא ניצב בתוך ערוגה עגולה. צמרתו מתנשאת אל על דרך פתח עגול בתקרה השטוחה של המבנה, המקביל לערוגה. שני שבילי בטון מוליכים אל פתחי מבנה האנדרטה. הם יוצרים חצי מעגל, שקצותיו סמוכים לכביש המרכזי והאנדרטה ניצבת במרכזו.

על גבי הקירות הפנימיים של המבנה מוצגות תמונות 14 חללי הגדוד שנפלו במלחמת ששת הימים, שבע מכל צד. לצידן מוצגות כתובות זיכרון, לרבות מפת המהלכים הצבאיים ופקודת יום של אוגדת הפלדה - האוגדה שאליה השתייך הגדוד במלחמה. בפתח השמאלי של המבנה מוצג סמל חטיבה 401, שאליה משתייך הגדוד מאז הקמתו.

על גבי הקיר החיצוני הקדמי של האנדרטה מונצחים שמות חללי הגדוד שנפלו במהלך כל שנות קיומו - 84 במספר. לידם קבועים בקיר סמלי צה"ל, חיל השריון, החטיבה והגדוד והפסוק **באחת ידו עושה במלאכה ואחת מחזקת השלח**.

האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ישראל גודוביץ ונחנכה בשנת 1982.

כ-15 קילומטר מהאנדרטה ניצבת אנדרטת אוגדת הפלדה. גם אנדרטה זו תוכננה על ידי גודוביץ, נבנתה במקור בסיני והוקמה מחדש בתחומי ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטה לחללי גדוד השריון 46** בוויקישיתוף
* האנדרטה, באתר יזכור
* מיכאל יעקובסון: סיבוב באנדרטה לחללי גדוד שריון 46 בעין הבשור, באתר 'חלון אחורי', 16 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנתון מעודכן לחודש מאי 2023.
2. ↑  נחמיה ד יא.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ליאור ורונה,** (נולד בשנת 1972), הוא מייסד ומנכ״ל של החברות ״סילקרואד גרופ״ (Silkroad Group) ו״ספרן רואד״ (Safran Road) המקדמות חברות ומיזמים בסין ובמרוקו**.**

ליאור הוא בעליה של חברת "גשרים לעסקים" המקדמת מיזמים בתחום העסקי ומספקת פתרונות ושירותי ניהול. ליאור מכהן כיו״ר פורום החברות הסלולריות בישראל וחבר דירקטוריון בעמותת ״אות הנוער הישראלי ״.

ורונה בעל תואר ראשון בחינוך וביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית. הוא כיהן בשנים 1988–1999 כיו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטה, וב-1999–2000 כיו"ר התאחדות הסטודנטים הארצית. במסגרת תפקידו היה מעורב במאבק להורדת שכר הלימוד שהוביל למינויה של ועדת וינוגרד להורדת שכר הלימוד, בה הוא אף כיהן כחבר ועדה. הוא מילא מספר תפקידי ניהול, בהם מנהל רשת חנויות בקבוצת סקאל, מנכ"ל "צמצם", מנהל סניף הדגל של "מקדונלד'ס" - קניון איילון ויו"ר מועצת המנהלים של חברת איסתא.

בשנת 2006 מונה למנכ"ל פורום החברות הסלולריות במסגרת חברת הייעוץ האסטרטגי GCS.

ורונה הוא ממייסדי וחבר מועצת המנהלים של עמותת "שגרירים של רצון טוב" העוסקת בהגברת המודעות לחשיבות התנהגות התייר הישראלי ושיפור תדמית המטייל הישראלי בעולם. 

כיום הוא משמש גם כחבר דירקטוריון בחברת "מסע" של ממשלת ישראל והסוכנות היהודית וכחבר דירקטוריון של תוכנית "אות הנוער הישראלי", ארגון ללא מטרות רווח המהווה חלק מתוכנית "אות הנוער הבינלאומי" להעצמה אישית, באמצעות פיתוח ערכי התמדה ועמידה במשימות אישיות וקהילתיות, בקרב 7 מיליון בני נוער בכ- 136 מדינות ברחבי העולם.

ורונה מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאור ורונה באתר חברת GCS
**אורי קיין** (באנגלית: **Uri Caine**; נולד בפילדלפיה ב-8 ביוני 1956), פסנתרן ומלחין ג'אז ומוזיקה קלאסית בת זמננו יהודי-אמריקאי, יוצר מרכזי בדור השני של "הזרם השלישי". קיין ידוע בחיבוריו בין סגנונות מוזיקליים שונים תוך שיתופי פעולה החוצים את גבולות הסוגות המוזיקליות.

ביוגרפיה
--------

קיין נולד למשפחה יהודית בפילדלפיה, בבית דובר עברית. בילדותו נחשף לג'אז, רגטיים ומוזיקה קלאסית כמו גם למוזיקת נשמה של ג'יימס בראון ומוזיקה יהודית ומנגינות ופיוטים של יהודי תימן ועיראק.

קיין למד באוניברסיטת פנסילבניה אצל המלחין האוואנגארדי ג'ורג' קראמב שם נחשף למוזיקה קלאסית בת זמננו. ב-1980 עבר לניו-יורק, ניגן פסנתר באופן מקצועי ושיתף פעולה עם מוזיקאי ג'אז ניו-יורקים כמיקי כץ, דון ביירון ודייב דאגלס. בשנות השמונים החל להלחין ויצר יצירות כ"מדרכות ניו-יורק - פנטסיה בצלילים על דמותה של ניו יורק בתחילת המאה ה-20", "Blue Wail" ועוד.

פריצתו הגדולה של קיין הייתה בשנת 1997 כאשר החל להוציא את ההקלטות של "פרויקט גוסטב מאהלר", פרויקט שראשיתו בחקירותיו של קיין אחר מקורות המוזיקה של מאהלר במוזיקה יהודית ובו מנגנן האנסמבל של קיין פרשנות מודרנית (לדברי קיין - "מדרשים מוזיקליים") למוזיקה של מאהלר ויוצא ממנה להרפתקאות ג'אז, פיוטים ו אלתורים. התקליט הראשון היה *Gustav Mahler/Primal Light*, אשר זכה לפרס "אלבום מאהלר הטוב ביותר לשנת 1997" על ידי אגודת מאהלר הגרמנית (Die Gustav Mahler Gesellschaft). מחד, זכה הקונצרט בו הוענק הפרס לעשר דקות של תשואות בעמידה, מאידך, עורר עליו את זעמם של מספר מבקרים שראו במעלליו של קיין "חילול הקודש". בפרויקט מאהלר יצאו גם התקליטים *Gustav Mahler in Toblach*, ששיאו הוא קטע משירים על מות ילדים המוליך לתפילת אל מלא רחמים ו-*Gustav Mahler: Dark Flame*.

בעקבות מאהלר ערך קיין פרשנויות גם לוריאציות גולדברג מאת יוהאן סבסטיאן באך ווריאציות דיאבלי מאת לודוויג ון בטהובן וכן למוזיקה של ואגנר, שומאן ומוצארט.

בהמשך שיתף קיין פעולה עם מוזיקאי רוק, היפ הופ, כליזמר ומוזיקה אלקטרונית. ב-2006 הקליט במסגרת פרויקט "מצדה" של ידידו ג'ון זורן תקליט בשם *Moloch: Book of Angels Volume 6*, אשר מכיל קטעים שהולחנו לפי שמות המלאכים במיסטיקה העברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורי קיין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אורי קיין (באנגלית)

* אורי קיין, באתר AllMusic (באנגלית)

* אורי קיין, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אורי קיין, באתר Discogs (באנגלית)

* אורי קיין, באתר Songkick (באנגלית)
* אורי קיין, באתר "הבמה"
* בן שלו, פנטסיה על ניו יורק, באתר הארץ, 22 באפריל 2007
* ארז שוייצר, אינטלקט מוסיקלי נגיש לכל אוזן, באתר הארץ, 29 באפריל 2007
* ראיון באתר All About Jazz (באנגלית)
* ביקורת על ה"מאהלר של קיין" (באנגלית)
* אורי קיין: מדרשים מוזיקליים (באנגלית)
* שיחה עם אורי קיין (באנגלית)
* פורטרט (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לדבריו בראיון אביו התכוון ככל הנראה לעלות לישראל בשלב כלשהו. ולכן התעקש על מתן שמות עבריים לילדיו ועל דיבור בעברית
2. ↑  בן שלו, פנטסיה על ניו יורק, באתר הארץ, 22 באפריל 2007
3. ↑  אורי קיין: מדרשים מוזיקליים (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007345604005171
* BnF: cb13998820r (data)
* GND: 134846451
* ISNI: 0000 0001 1439 4969
* LCCN: nr95028516
* MusicBrainz: 75f0db0e-12c5-4c86-be14-5b87008a7967
* NKC: xx0009079
* SNAC: w6cr6tp0
* SUDOC: 114393583
* VIAF: 22338196
* WorldCat: lccn-nr95028516

 |
דגל וייט מין
**וייט מין** (**Việt Minh**, קיצור של Việt Nam Ðộc Lập Ðồng Minh Hội, "הליגה למען עצמאות וייטנאם") היה ארגון שחרור מהפכני שהקים הו צ'י מין בשנת 1941 כדי ללחום להשגת עצמאות וייטנאם מן השלטון הצרפתי ולהתנגד לכיבוש היפני. 

עיקר פעולתו של הארגון בתקופת הקמתו היה כנגד הכיבוש היפני בשטחים בהם שלטה קודם לכן צרפת (ושנודעו בשם "הודו-סין הצרפתית"). ככזה, קיבל הארגון סיוע מן האמריקנים והסינים. אחרי כניעתה של יפן באוגוסט 1945, העבירו היפנים את השליטה בחלק מהמבנים הציבוריים בהאנוי לידי הוייט מין, שהונהגה שוב על ידי הו צ'י מין, שהתאושש ממחלתו והשתחרר מן הכלא הסיני, וזה הכריז ב-2 בספטמבר 1945 על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית של וייטנאם, שהתקיימה לפי שעה באופן תאורטי בלבד. 

הסינים, הצרפתים והווייטנאמים הגיעו להסכמה לפיה הסכימו הסינים לסגת מווייטנאם ובתמורה ויתרו הצרפתים על חלק מזכויותיהם בסין והבטיחו עצמאות לווייטנאם בתוך "האיחוד הצרפתי". השיחות בין צרפת לוייט מין התמוטטו בתוך זמן קצר, מה שהוביל ל"מלחמת הודו-סין הצרפתית". במהלך המלחמה, ובייחוד אחרי 1949, זכו הוייט מין לסיוע סיני, והצליחו להשתלט על חלק נכבד מאזורי הכפר של וייטנאם.

אחרי קרב דיין ביין פו ב-1954 החליטו הצרפתים לסגת מווייטנאם והחלו נושאים ונותנים בוועידת ז'נבה על הסכם שלום. וייטנאם חולקה לחלק צפוני ודרומי, לאורך קו הרוחב 17, חלוקה שנועדה להתקיים עד לבחירות שייערכו 1956. המנהל האזרחי בצפון וייטנאם הועבר לידי הוייט מין והו צ'י מין מונה לראש הממשלה הסוציאליסטית במדינה. נו דין דיים, שמונה קודם לראש ממשלת דרום וייטנאם על ידי הקיסר באו דאי, שלט בדרום וייטנאם. מאוחר יותר, התכחשה ממשלת דרום וייטנאם להתחייבות לערוך בחירות לאיחוד המדינה, בעיקר בגלל החשש מניצחונו של הו צ'י מין בבחירות אלו, מצב שהיה לצנינים בעיני ארצות־הברית, התומכת העיקרית של ממשלת דרום וייטנאם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וייט מין** בוויקישיתוף
* וייט מין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398383405171
* LCCN: n94023466
* NKC: ko2008457634
* VIAF: 129953446
* WorldCat (עם VIAF): 129953446

 |
**אברהם (אבי) מימרן** (נולד ב-11 ביוני 1979, ט"ז בסיוון ה'תשל"ט) הוא שדרן רדיו ואיש תקשורת חרדי ישראלי. מנכ"ל ארגון מסוגלים.

ביוגרפיה
--------

מימרן נולד וגדל בשכונת קריית צאנז בירושלים. למשפחה ממוצא מרוקאי. למד בתלמוד תורה המסורה, בישיבת נחלת משה לצעירים, ובישיבת כנסת הגדולה. לאחר נישואיו למד בכולל נתיב דעת. שירת ברבנות הצבאית, שם עבר מסלול הכשרה מקוצר ושירת ביחידה לזיהוי חללים. 

במקביל ללימודיו בכולל החל מימרן לשדר תכנית שבועית בתחנת קול הנשמה לצד אריה דרעי, ועבד בחברה המפיקה סרטי תדמית. לאחר מכן היה מנהל התוכניות ברדיו קול ברמה ומגיש "המהדורה המרכזית" בערב. באוקטובר 2013 החל להגיש באתר כיכר השבת את התוכנית "כיכר TV". 

בשנת 2014 עבר להגיש את המהדורה המרכזית ברדיו קול חי. 

במהלך ריאיון עם הרב דוד סתיו שהקים יחד עם רבנים נוספים בית דין "מערך גיור אלטרנטיבי", הטיח בו מימרן שאינו רב בישראל ועורר סערה. בעקבות הריאיון הודיעו אישים בציונות הדתית שלא יתראיינו אצלו בתחנה. למחרת התנצל מימרן בגלי צה"ל על הדברים.

בשנת 2016 הקים את ארגון מסוגלים, עבור משפחות לילדים על הרצף האוטיסטי, וסייע בהקמת בית הספר הראשון עבור ילדים אוטיסטים במגזר החרדי..

בשנת 2018, התחיל מימרן לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית, בה הוא עוסק בנושאים שהחברה החרדית ממעטת לעסוק בהם בפומבי, כגון השתלבותם של חוזרים בתשובה בחברה החרדית ויחס החברה החרדית לבעלי מוגבלות.

משמש כעמית במכון גשר למנהיגות, ובוגר תכנית העמיתים של מעוז. 

בשנת 2020 השתתף מימרן בסדרה הדוקומנטרית נייעס.

### חיים אישיים

מימרן נשוי למיכל ואב לחמישה. מתגורר בשכונת רמות בירושלים. אחד מילדיו הוא אוטיסט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבי מימרן** בוויקישיתוף
* אבי מימרן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יונתן כיתאין, ‏"בכל תוכנית ריאליטי דואגים שיהיו הומו ולסבית. זה פשוט נורא", באתר גלובס, 27 בספטמבר 2015
* מנדי גרוזמן, מפתיע: אבי מימרן ויאיר לפיד משלבים ידיים, באתר בחדרי חרדים, 30 ביוני 2017
* טל שניידר, ‏"בתקשורת הכללית אין הבנה והתגמשות עבור כתב חרדי", באתר גלובס, 16 בפברואר 2018
* ישי כהן, ‏הבן איציק, האוטיזם וההתמודדות; אבי מימרן מדבר על הכל, באתר כיכר השבת, 10 ביוני 2019
* אמילי עמרוסי, אבי המהפכה: השדרן החרדי אבי מימרן בקרב למען בנו האוטיסט, באתר ישראל היום, 9 ביולי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנשים בלילה עם אבי מימרן, באתר www.icast.co.il
2. ↑  מנדי גרוזמן, מפתיע: אבי מימרן ויאיר לפיד משלבים ידיים, באתר בחדרי חרדים, 30 ביוני 2017
3. ↑  האזינו: "נעים מאוד, אבי מימרן, אבא של איציק, ילד אוטיסט" - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏30 בנובמבר 2014
**מנחם ישראל גרילק** (1946 – אוגוסט 2015) היה עיתונאי ואידאולוג חרדי, חוקר ההיסטוריה של הציונות וממבקרי הנהגתה ופעיל בתנועת התשובה בישראל.

ביוגרפיה
--------

מנחם ישראל גרילק נולד בארץ ישראל לאליהו וטאביל חיה גרילק. מוצאה של משפחתו מפולין, ובשנות ה-30 עברה להתגורר באנטוורפן שבבלגיה. במלחמת העולם השנייה נמלטה המשפחה לצרפת, בשנת 1945 עלתה לישראל ושנה לאחר מכן נולד. למד בת"ת מרכז ובישיבות רמת השרון, סלבודקה ומיר. לקח חלק בפעילות מחתרת "קשת" (את זכרונותיו מאותה תקופה פרסם בכתבות בעיתון בקהילה), שירת ברבנות הצבאית והשתחרר בדרגת סרן. היה מעורכי ביטאון הרבנות הצבאית "מחניים", ובתקופת מלחמת יום הכיפורים ערך את "ערכון" לחייל הדתי. ייסד יחד עם פיני איזק את המרכז לסיוע לחייל הדתי.

בסוף שנות ה-70 יסד וניהל את ארגון "נעשה ונשמע" שעסק בהפצת שיעורי תורה והחזרה בתשובה בתל אביב. בין תלמידיו מאותה תקופה היה אורי זוהר. פרסם את הספר "השאלה והתשובה", על תופעת החזרה בתשובה בישראל בשנות ה-60 וה-70.

גרילק חקר את ההיסטוריה של התנועה הציונית וראשיה והיה מבקר ופולמוסן חריף שלה. הוא פרסם את הספר "רצח בירושלים" על רצח ד"ר ישראל יעקב דה האן ובו האשים את ההנהגה הציונית בארץ ישראל באחריות למעשה. כמו כן פרסם את הספר "אות קין" שביקר את התנהלותם של ראשי התנועה הציונית בתקופת השואה. בין השאר הוא עוסק בדמותו של יצחק גרינבוים ובנו אליעזר גרינבוים שנחשד כקאפו. ערך עבור ארגון שופר סרט המבקר את ראשי התנועה הציונית ובראשם הרצל.

גרילק הוציא את הספר "סוגר חשבון" המבוסס ברובו על טורים שפרסם בעיתונות ובהם פיליטונים ביקורתיים על ההנהגה הפוליטית בישראל ועל אובדן הערכים של החברה הישראלית. כתב בעיתון מקור ראשון טור העוסק בפרשת השבוע. הגיש ברדיו קול חי בראשיתו תוכנית שבועית על הפרשה.

גרילק ערך את הספר "זאת הארץ" ובו מאמרים אידאולוגיים על היחס לארץ ישראל לאור ההשקפה החרדית. הוא ערך את הביטאון "עת לחשוב" היוצא לאור על ידי ישיבת נתיבות עולם.

אחיו הבכור הוא הסופר והעיתונאי משה גרילק.

בליל כ"ו אב התשע"ה נפטר בבני ברק.

ספריו
-----

* **רצח בירושלים** - על רצח ד"ר דה האן
* **אות קין** - על ההנהגה הציונית בתקופת השואה
* **אל הגרדום ובחזרה** - על משפטו של ג'ון איוון דמיאניוק
* **השאלה והתשובה** - על תנועת התשובה בישראל, יחד עם א תמרזון
* **זאת הארץ** - אסופת מאמרי השקפה על ארץ ישראל (בעריכתו)
* **סוגר חשבון**

קישורים חיצוניים
----------------

* מנחם גרילק - תגית באתר כיכר השבת
* מידע על מנחם גרילק בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה ויסברג, הסופר הרב מנחם גרילק ז"ל הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, 10 באוגוסט 2015
2. ↑  מ. וזלמן, **אות קין**, באתר אוצר החכמה הספר פורסם תחת הפסבדון מ. וזלמן צירוף שמזכיר את המונח מוזלמן כמחווה לפסבדונים ק. צטניק של יחיאל די-נור.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305395905171
* VIAF: 18755734
* WorldCat (עם VIAF): 18755734

 |
שנורקל
**שנורקל** (בעברית: **צַנְרָן** או **קנה**) הוא צינור חלול בעזרתו אדם או כלי רכב יכול לשאוף אוויר כאשר הוא נמצא מתחת לפני המים.

שנורקל שחייה
------------

שנורקל שחייה הוא צינור גלילי באורך של כ-30 ס"מ בדרך כלל בצורת האות הלטינית J, בעל פיה נוחה ועשוי מגומי או פלסטיק. השנורקל משמש את השחיין לשאיפת אוויר ללא צורך להוציא את פתחי הנשימה של (פה, אף) אל מחוץ למים. פעולת השחיה או הצלילה באמצעות שנורקל, נקראת "שנורקלינג".
שימוש בשנורקל נעשה כאשר האדם מכניס את הפיה לפיו ומשאיר את הקצה העליון של השנורקל מעל פני המים. כך הוא יכול להשאיר את ראשו מתחת לפני המים לזמן בלתי מוגבל. בדגמים מסוימים, ממוקם שסתום חד-כיווני בחלקו העליון של השנורקל, המונע ממים לחדור לתוכו. השסתום מעוצב כך שכאשר הצוללן הלא מנוסה (כגון ילדים) צולל וקצהו העליון של השנוקל יורד מתחת לפני המים, נכנס כדור לפתח השנורקל ומונע ממים להיכנס לתוך הצינור.

השנורקל הארוך ביותר הוא צינור באורך של כ-50 ס"מ. הצינור הארוך מאפשר לצוללן לשהות בעומק רב יותר אך בעומק זה הלחץ על הריאות חזק ומונע מהן להתנפח לגודל הרצוי על מנת לשאוב אוויר. 

השנורקל מגדיל את הנפח המת שהצוללן שואף, שכן האוויר שהצוללן נושף נשאר בחלקו בתוך השנורקל וממוחזר בשאיפה הבאה, כך שתהליך הנשימה איננו יעיל.

שנורקל צוללות
-------------

שנורקל צוללות הוא מכשיר המאפשר לצוללת להישאר מתחת לפני המים בזמן שהיא מקבלת את אספקת האוויר שלה. מכשיר זה פותח לראשונה על ידי ההולנדים קצת לפני מלחמת העולם השנייה והועתק על ידי הגרמנים בזמן המלחמה.
עד עידן הצוללות האטומיות נהגו הצוללות לפעול בעיקר קרוב לפני המים ולצלול רק בעיתות חירום.

שנורקל רכב
----------

רכב שטח עם שנורקל
כלי רכב צבאיים כגון ג'יפים ורכבי שטח ניתנים להרכבת שנורקל על המפלט וצינור אספקת האוויר למנוע. שיטה זו מאפשרת לרכב לצלוח מכשולי מים עמוקים. בשנורקלים אלה, עומק המים המקסימלי שהרכב יכול לצלוח הוא גובה ראש הנהג וגובה השנורקל. במקרה של ג'יפים כל המנועים והחיווט אטומים והנהג צריך להפעיל לחץ אוויר גבוה במנוע כדי למנוע ממים לחדור אליו.

### טנקים אמפיביים

במלחמת העולם השנייה פותחו כמה כלים אמפיביים כגון טנקים המסוגלים לצלוח מכשולי מים עמוקים. טנקים אלה, אשר צוידו בשנורקל ייעודי, שימשו בעיקר לנחיתה על חופים מנחתות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **צנרן** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שנורקל** |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **צלילה עם שנורקל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שנורקל** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צַנְרָן במילון שימוש כללי (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7636529-3

 |
**לה פרוז** (באנגלית: **La Perouse**) הוא פרוור בסידני המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (The City of Randwick).

גאוגרפיה
--------

לה פרוז הוא הפרוור הדרומי ביותר מבין הפרוורים המזרחיים של סידני. הפרבר ממוקם לגדת מפרץ בוטאני, כ-14 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני. מדרום ומערב הוא גובל במפרץ בוטאני, מצפון בצ'יפלי ופיליפ ביי וממזרח בליטל ביי. מזרחית לו מצוי מסלולי הגולף ניו סאות' ויילס וסיינט אנדרוז. בצידו השני של האגם מדרום מצוי הפרוור קורנל.

היסטוריה
--------

הפרוור לה פרוז קרוי על שם ז'אן-פרנסואה לה פרוז, מגלה ארצות צרפתי, שביקר במפרץ בוטאני ליד הפרוור בינואר שנת 1788, כשמונה ימים לאחר שהמושל ארתור פיליפ ביקר במפרץ בוטאני, והחליט להעתיק את המושבה האנגלית לאזור סידני. המשלחת האנגלית והמשלחת הצרפתית הציעו סיוע במצרכים ואספקה זו לזו, אם כי אוכלוסיית האנגלים (שהייתה מורכבת מאסירים רבים) הייתה ענייה משמעותית ולא יכלה לתת סיוע של ממש. היות שהצי הצרפתי איבד ספינה בקרב מול סמואה, עגנו ספינות המשלחת של לה פרוז במפרץ בוטאני לתקופה של שישה שבועות, במהלכה השתמשו במוצרים מקומיים על מנת לבנות ספינה חלופית. באותו זמן הם הקימו בלה פרוז דיר לגידול בקר וצאן, מצפה וגן לגידול ירקות. לאחר שהמשלחת הצרפתית עזבה את אזור מפרץ בוטאני רשם לה פרוז ביומניו כי הוא מצפה לחזור לצרפת לקראת סוף 1788, אך שתי האוניות נעלמו בלב ים.

בניין הקבע הראשון באזור לה פרוז הוא מבצר קטן, שהחזיק חיל מצב מקומי בשנת 1820 למטרת מניעת הברחות ימיות דרך מפרץ בוטאני. בשנת 1885 הוקמה במקום שמורה אבוריג'ינית, ובתחילת המאה ה-20 הפך אזור השמורה לאזור דיור לדלי אמצעים, במיוחד בתקופת השפל הכלכלי הגדול. במקביל, האי הקטן בר איילנד (Bare Island, האי העקר) הפך למושבת הבראה לנכי מלחמות ויוצאי צבא, מושבה שנותרה פעילה עד אמצע שנות השישים. במהלך מלחמת העולם השנייה נבנו שני מוצבים מבוצרים בפרוור: סוללת הנרי הד ופורט בנקס, הקיימים עד היום.

תרבות
-----

בלה פרוז מצוי מוזיאון ימי, הכולל כלי ניווט מתקופת העגינה הראשונה של המשלחת הצרפתית, שנשלו מהספינות הטרופות. שביל מטיילים מוביל מהמוזיאון למגדלור המקומי, ומראה את אזורי העגינה המקוריים של קפטן קוק. אנדרטת האובליסק של לה פרוז נתרמה לפרוור על ידי צרפת, לזכר המשלחת שעגנה שם ואבדה. 

בשמורה האבוריג'ינית תיירים יכולים להתנסות בכלי נשק פרימיטיביים כגון זריקת בומרנג. בנוסף, מתקיימת במקום מזה עשרות שנים תצוגת זוחלים גדולה, על ידי משפחת קאן המקומית.

חופי הפרוור הם אתר צלילה מועדף, ומאפשר לצוללים וצוללי-שנורקל לראות מגוון של דגים. בין השאר קיים בלה פרוז חוף רחצה בעירום לא מוכרז, שבאופן מסורתי משמש תיירים המבקרים במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה פרוז** בוויקישיתוף
* לה פרוז באתר "Dictionary of Sydney"
* לה פרוז באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)

| פרוורי אזור הפרוורים המזרחיים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בונדיי • בונדיי ביץ' • בונדיי ג'נקשן • נורת' בונדיי • ברונטי • דובר הייטס • קווינס פארק • רוז ביי • טמרמה • וייברלי • צ'יפלי • קלובלי • קוג'י • הילסדייל • בוטאני • דייסיוויל • בנקסמדו • איסטגרדנס • איסטלייקס • מסקוט • פייג'ווד • רוסברי • קנזינגטון • קינגספורד • לה פרוז • ליטל ביי • מלבר • מארוברה • מטרוויל • פיליפ ביי • פורט בוטאני • רנדוויק • סאות' קוג'י • בלוויו היל • דרלינג פוינט • דאבל ביי • אדג'קליף • פדינגטון • פוינט פייפר • וקלוז • ווטסונס ביי • וולהרה |

 |
**החור הכחול** הוא אתר צלילה לנופש בחצי האי סיני, לחופי ים סוף במפרץ אילת [מפרץ עקבה] הנמצא שישה קילומטרים מצפון לעיירה המצרית דהב, ומהווה את אחד מאתרי הצלילה המפורסמים ביותר בעולם.

האתר הוא חור אנכי, בעומק של כ־130 מטרים, בשונית האלמוגים שמשתרעת לאורך החוף. בין החור לים הפתוח מפריד קיר אנכי שמסתיים בקשת בעומק של 56 מטר מתחת לפני הים שם מתחבר החור לקיר האלמוגים החיצוני.

במשך שנים נחשב החור הכחול אתגר לצוללים המנסים לרדת בו עד עומק 56 מטר ומשם לעבור לים הפתוח. לטענת אלו שהצליחו בכך, זהו מראה מרהיב. צלילה מסוג זה היא מסוכנת ביותר. העומק המרבי המותר בצלילה ספורטיבית הוא 40 מטרים. עם השנים מצאו צוללים רבים את מותם בטביעה, רובם כאלו לא מוסמכים שרישיון הצלילה שלהם לא מאפשר צלילה אל עומק רב שכזה בעת שניסו לעבור מתחת לקשת. בסמוך לאתר מצויות מספר מצבות לזכרם. מספר ההרוגים הרב היה אחד מהגורמים שבעקבותיהם מיסדו השלטונות המצרים את הצלילה, וכיום אפשר לצלול באזור רק בליווי מדריך צלילה מוסמך.

  

למרות הנגישות הקשה למקום, החור הכחול מושך אליו תיירים רבים שצוללים או משנרקלים בו. בעקבות התיירים הוקמו על החוף מספר מסעדות ומועדון צלילה. תנועת התיירים, הצוללים והפיתוח על החוף פגעו באלמוגים שאינם מרשימים כמו בעבר. האתר כולל בתוכו את שפע השוניות והדגים היפים של הים האדום.

בסמוך לחור הכחול מצוי אתר צלילה נוסף בשם "הפעמונים" (The Bells). החור הכחול משמש גם כנקודת מוצא להגעה לאתר הצלילה ראס אבו גאלום הנמצא שישה קילומטר צפונה ממנו.

במדינת בליז שבאמריקה המרכזית קיים אתר צלילה בשם זהה(אנ'). האתר הזה מזכיר מלמעלה צורת עיגול מושלמת לא כמו שבחור הכחול בסיני

  

* החור הכחול. במרכז התמונה ניתן לראות את החור עצמו ובצד שמאל את הקו של קיר האלמוגיםהחור הכחול. במרכז התמונה ניתן לראות את החור עצמו ובצד שמאל את הקו של קיר האלמוגים
* החור הכחול במבט מלמעלההחור הכחול במבט מלמעלה
* מפת החור הכחול במבט מלמעלהמפת החור הכחול במבט מלמעלה
* אתר הזיכרון בקצה החור לזכר הצוללים שנהרגו במקוםאתר הזיכרון בקצה החור לזכר הצוללים שנהרגו במקום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החור הכחול** בוויקישיתוף
* תיעוד תאונת הצלילה של יורי ליפסקי, 24.08.2000, יוטיוב
* רועי מנדל, מדריך צלילה ישראלי נהרג בחור הכחול בסיני, באתר ynet, 18 בדצמבר 2007
קומודור **צ'ארלס מוריס** (באנגלית: **Charles Morris**;‏ 26 ביולי 1784–27 בינואר 1856) היה קצין בצי האמריקני, ששירותו השתרע על פני המחצית הראשונה של המאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

מוריס נולד בוודסטוק שבקונטיקט. הוא הצטרף לצי האמריקני, וביולי 1799 מונה לפרח קצונה (midshipman). במהלך שירותו ארוך השנים השתתף במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, במלחמות הברבריות ובמלחמת 1812. במרץ 1813 הועלה לדרגת קפטן. 

בתחילת מלחמת 1812 שירת מוריס כלוטננט בפריגטה "קונסטיטושן", ונטל חלק ואף נפצע בקרב בו הכניעה את אה"מ "גרייר". בסוף אותה שנה נמסר לפיקודו הסלופ המלחמתי "אדמס". בשל ההסגר הימי שהטילו הבריטים על מפרץ צ'סאפיק לא הצליחה האונייה לצאת לים אלא ב-18 בינואר 1814. "אדמס" סיירה בחוף האטלנטי של ארצות הברית ובחוף המערבי של אפריקה, לכדה חמש אוניות סוחר ובאפריל אותה שנה חזרה אל סוואנה שבג'ורג'יה. באפריל שוב יצאה האונייה לים, הפליגה צפונה אל חופי ניופאונדלנד ומשם עשתה דרכה מזרחה אל האיים הבריטיים. במהלך הפלגתה תפסה שלל חמש אוניות סוחר נוספות, רדפה אחר שתיים אחרות עד שפך הנהר שאנון וכמעט שנתפסה על ידי אוניית מלחמה בריטית גדולה ממנה. ב-17 באוגוסט, בדרכה חזרה לארצות הברית, עלתה האונייה על שרטון ליד האי הוט (Isle Haute) בנובה סקוטיה וניזוקה קשות, אך הצליחה להגיע מקרטעת אל נהר פנובסקוט שבמיין ונכנסה לנמל המפדן. מוריס ואנשיו הורידו לחוף את תותחי האונייה, ובסיוע מיליציה מקומית ניסו לגונן על האונייה מפני התקפה של חיילים בריטיים שהונחתו בחוף. הניסיון נכשל, והם נאלצו לסגת אל פורטלנד, לא לפני שהטביעו את האונייה כדי שלא תיפול לידי האויב. 

לאחר המלחמה שירת מוריס כקצין מנהלת הצי מ-1823 עד 1827, וכראש ענף בנייה, הצטיידות ותיקונים מ-1844 עד 1847.

הוא מת בוושינגטון די. סי. ב-27 בינואר 1856.

אוניות אחדות של הצי האמריקני נקראו על שמו.

מקורות
------

* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מן החיבור *Dictionary of American Naval Fighting Ships* הנמצא כיום ברשות הכלל.

לקריאה נוספת
------------

* Charles Morris, *Autobiography of Commodore Charles Morris, USN*. Annapolis, Naval Institute Press, 2002.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס מוריס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1714495
* GND: 1057559334
* ISNI: 0000 0000 3975 357X
* LCCN: n88674362
* NARA: 10572442
* SNAC: w6zs30fd
* VIAF: 4055975
* WorldCat: lccn-n88674362

 |
**איך לבשל בארץ ישראל** הוא ספר הבישול היהודי-עברי הראשון שפורסם בארץ ישראל. הספר נכתב על ידי דוקטור אָרְנה מאיר ויצא לאור ב-1936 (וישנן טענות כי הוא פורסם ב-1934 או ב-1937) בשלוש שפות שונות: עברית, אנגלית וגרמנית. הספר הודפס בתל אביב-יפו בידי ויצו. הספר בעיקר כולל מתכוני בישול, אך פונה באופן כללי לעקרת הבית הארצישראלית וכולל גם טבלת המרת מידות, כמויות הגשה, הוראות לשטיפת כלים ולשימוש נכון בחשמל ואף מילון קצר גרמני-אנגלי-עברי.

המחברת, ארנה מאיר נחשבה בגרמניה (טרם עלייתה לארץ בעלייה החמישית ב-1933) למומחית במשק הבית, ועסקה רבות בבישול. הספר מנסה לקדם שימוש במוצרים המיוצרים בארץ (ואף הופיעו בספר מודעות פרסומיות) ובהתאמת המטבח האירופאי לזה הארצישראלי ולמוצריו. למשל, כמעט ואין בספר מתכונים הכוללים בשר ודגים, כי מאיר טענה שהמטבח המקומי יתבסס על ירקות, סלטים ופירות וכי צריכת הבשר הרחבה לא בהכרח מתאימה ליישוב העברי.

הספר נחשב כיום לפריט אספנות נדיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית אבי חי | טעם של פעם: על ספר הבישול היהודי הראשון שיצא כאן, באתר www.bac.org.il
2. ↑  סריג, מרב (2013-07-06). "טעם של פעם: אוסף ענק של אוכל וספרי בישול נוסטלגיים". *Globes*. נבדק ב-2023-09-22.
3. ↑  "מה בין ציונות וצמחונות?". *הארץ*. נבדק ב-2023-09-22.
4. ↑  Ro Oranim, הספר שלימד את האירופאים איך לבשל בארץ ישראל, באתר הספרנים, ‏2019-09-18
5. ↑  **איך לבשל בארץ-ישראל**
**תובנות על ארגון אלקאעידה** הוא ספרו של בנימין בן סימון שיצא לאור בשנת 2011. הספר דן ברקע להקמת ארגון אל-קאעידה, סקירה היסטורית על אל-קאעידה בין השנים 2005-1988, האידאולוגיה של הארגון ומאפייניו הארגוניים.

המחבר, בנימין בן סימון הוא קצין מודיעין לשעבר.

פרק מספר זה, העוסק באידאולוגיה, זכה בפרס מטעם קרן ענבר עטיה, שהיא קרן הנצחה לעידוד המחקר למאבק בטרור בשיתוף המרכז למורשת המודיעין.

הרקע להקמת ארגון אל-קאעידה
--------------------------

לדעת בנימין בן סימון, אל-קאעידה הוקם על יסוד שלושה אדנים: הראשון, פנים-אסלאמי, נעוץ במצבן הרעוע של ארצות האסלאם בשלהי המאה העשרים; השני הוא כוונתו של אל-קאעידה לנהל ג'יהאד נגד המערב, במטרה לגרשו מאדמות האסלאם; השלישי, עניינו ברצונו של אל-קאעידה להוביל את מאבקה של התנועה האסלאמית הרדיקלית במערב ובמשטרים המקומיים, על רקע מה שנראה בעיניו ככישלון לתפוס את השליטה הפוליטית בארצות האסלאם והותרתה בידיהם של שליטים מושחתים הנתונים לשליטתו הבלעדית של המערב.

אל-קאעידה סקירה היסטורית
------------------------

בשער השני דן הספר באירועים העיקריים שעברו על אל-קאעידה בשני העשורים לקיומו, החל בהתגבשותו של הארגון במלחמת אפגניסטן-ברית המועצות ועד לשנת 2005 לערך. הספר מנתח אירועי מפתח בקורותיו של הארגון. הראשון שבהם מלחמת אפגניסטן–ברית המועצות, שבמהלכה גויסו מוסלמים רבים ממדינות מוסלמיות רבות ויצרו כוח רב-אתני ועל-לאומי, שהפך בסופה של המלחמה לארגון אל-קאעידה. לאחר מכן, סוקר הספר את התבססות אל-קאעידה בסודאן, שם הושקעה עבודה רבה בעיצוב אל-קאעידה, לרבות עיצוב אופיו הבינלאומי. תקופה חשובה נוספת היא פרק הזמן באפגניסטן, שאליה חזר בן לאדן מנהיג הארגון דאז וחבר לטליבאן, עד שזה הובס על ידי ארצות הברית ב-2001. אירוע חשוב שבו התמקד הספר היה התקפת הטרור ב-11/9 בארצות הברית. שער זה מסתיים בטרור של אל-קאעידה באירופה, תוך שימת דגש על שני אירועי טרור שונים: האחד, פיגועי הטרור בבריטניה ב-7.7.2005, והאחר, פיגוע הטרור בספרד ב-11.3.2004.

האידאולוגיה הארגונית
--------------------

האידאולוגיה של אל-קאעידה, תוך שימת דגש על האופן שבו נתפש המערב בעיני הוגי אל-קאעידה ותוך מאמץ להבין מהן העוולות העיקריות שהוגיו של אל-קאעידה ייחסו למערב. בספר נעשה ניסיון לזהות מהי "התוכנית הגדולה" של אל-קאעידה לגבי המערב, מהן מטרותיו של אל-קאעידה ואיזו אסטרטגיה יש בדעתו לנקוט כדי להשיגן.

התיזה העיקרית
-------------

התיזה העיקרית של מחבר הספר היא שלדעתו אל-קאעידה הוקם על רקע ההתנגשות הפוליטית הפנימית בארצות האסלאם ולאחר שמנהיגיו הגיעו לתובנה שעל מנת שיוכל להילחם במשטרים המקומיים ולהיות אלטרנטיבה הולמת להם, עליו להילחם קודם כול במערב ובראשו ארצות הברית. אל-קאעידה הוא ארגון טרור ששאיפותיו פוליטיות ושעיקר תוכניתו היא להפוך לאליטה פוליטית אשר תתפוס את השלטון במדינות המרחב הערבי-מוסלמי ותאחדן למדינה אסלאמית מאוחדת.
**אפקט הות'ורן** הוא תופעה שהתגלתה בתחום המחקר התצפיתי על קבוצות: התברר כי כאשר המשתתפים במחקר מודעים לעצם השתתפותם, עשויה להשתנות ההתנהגות הנחקרת גם אם אינם מודעים למהות המחקר.

התופעה התגלתה לראשונה במפעל הות'ורן (Hawthorne) של חברת Bell לייצור מרכזיות טלפוניה בארצות הברית, כאשר במסגרת ניסוי שנערך בין אפריל 1927 ליוני 1929 על מנת לגלות אילו שינויים רצוי לבצע בסביבת העבודה על מנת להגדיל את תפוקת העובדים, הראו התצפיות הראשונות כי כל שינוי שנערך הביא לתוצאה הרצויה – גם כשדובר בשינויים סותרים לחלוטין. לדוגמה: הגדלת כמות האור בשטח הייצור או הקטנתו הביאו שתיהן לאותה עליה בתפוקה.

מהמחקר התברר כי לא השינויים בסביבת העבודה הם שהביאו להגברת התפוקה, אלא עצם העובדה שהעובדים במפעל ידעו שהם משתתפים בניסוי הובילה להגברת התפוקה. יתרה מכך, במחקר זה אף ידעו הנבדקים את מטרת הניסוי, כך שלתוצאות נוסף האפקט של נבואה המגשימה את עצמה.

ראו גם
------

* הנס החכם – תופעה נוספת של השפעת חוקר על נחקר
* ניסויי הות'ורן

קישורים חיצוניים
----------------

* אפקט הות'ורן (באנגלית)
* עוד על אפקט הות'ורן (באנגלית)
* אפקט הות'ורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Elton Mayo, Hawthorne and the Western Electric Company, The Social Problems of an Industrial Civilisation, Routledge, 1949
**כרמי אלדרמן תומפסון** (באנגלית: **Carmi Alderman Thompson**; ‏4 בספטמבר 1870 - 22 ביוני 1942) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, ששימש כיושב ראש בית המחוקקים של מדינת אוהיו וכמזכיר המדינה.

ביוגרפיה
--------

תומפסון נולד בווירג'יניה המערבית. בילדותו עברה משפחתו לעיר איירונטון (Ironton) באוהיו. ב-1892 סיים את לימודיו באוניברסיטת מדינת אוהיו ועבד במשך שנתיים כמורה בבית ספר תיכון. לאחר מכן שב ללימודים באוניברסיטה וסיים תואר ראשון במשפטים. עבד כעורך דין באיירונטון. בשנים 1896-‏1903 שימש כפרקליט העירייה.

במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898 לחם כמפקד פלוגת חיל רגלים. בשנים 1901–1906 היה מפקד רגימנט במשמר הלאומי של אוהיו.

ב-1903 נבחר לבית המחוקקים של אוהיו וכיהן בו מ-1904 עד 1906. ב-1906 נבחר לכהן כיושב ראש בית המחוקקים. באותה שנה מונה למזכיר מדינת אוהיו ושימש בתפקיד בשנים 1907–1911.

שימש במשך זמן קצר (1912-‏1913) בתפקיד בכיר במחלקת האוצר של ארצות הברית (Treasurer of the United States). לאחר מכן עסק בעסקים בתחומי עפרות הברזל והספנות. ב-1921 כיהן בוועדה המייעצת לוועידה על פירוק נשק שנערכה בוושינגטון די. סי. ב-1926 מינה אותו הנשיא קולידג' כנציב מיוחד לעריכת סקר אודות התנאים הפנימיים והכלכליים בפיליפינים.

התמודד בבחירות למשרת מושל אוהיו ב-1922, אך הפסיד ליריבו הדמוקרטי.

היה נשוי ואב לשניים.

תומפסון מת באוהיו בגיל 71.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרמי תומפסון** בוויקישיתוף
* כרמי תומפסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17783697k (data)
* LCCN: no98082611
* VIAF: 9464474
* WorldCat: lccn-no98082611

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"כרמי תומפסון"**.
**דייוויד ווקר** (באנגלית: **David Mathieson "Dave" Walker**;‏ 20 במאי 1944, קולומבוס - 23 באפריל 2001, יוסטון) היה טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

קורות חיים
----------

דייוויד ווקר נולד בעיר קולומבוס שבמדינת ג'ורג'יה. הוא גדל בפלורידה בה סיים את בית הספר. לאחר סיום בית ספר הוא למד באקדמיה הימית של ארצות הברית אותה סיים בשנת 1966. בהמשך הוא סיים קורס טיס וקיבל הסמכה כטייס מקדונל דאגלס F-4 פנטום. ווקר הוצב בנושאת מטוסים אנטרפרייז (CVN-65) ובהמשך ב-USS America (CV-66). הוא השתתף בפעילות מבצעית של מלחמת וייטנאם. בשנת 1971 ווקר סיים קורס טיסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

שרות בתחום החלל
---------------

בשנת 1978 ווקר נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1984 הוא השתתף במשימת STS-51-A כטייס. במשימת STS-30 בשנת 1989 הוא היה מפקד צוות. בשנת 1989 הוא היה טייס של מטוס נאס"א שהתקרב בכ-30 מ' למטוס נוסעים. כתוצאה מכך הוא הושהה מפעילות ומינוי שלו למפקד צוות STS-44 בוטל. בשנת 1992 הוא טס בפעם השלישית במשימה STS-53. בשנת 1995 ווקר טס בפעם הרביעית כמפקד משימה STS-69 על סיפון מעבורת החלל אנדוור.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מנאס"א ווקר החל לעבוד בתפקידי ניהול בתעשיית החלל. הוא היה סגן נשיא של מספר חברות בתחום. בשנת 1998 הוא היה יועץ לטכנולוגיית חלל בצילומי סרט "פגיעה קטלנית".

ווקר נפטר מסרטן בשנת 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ווקר** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים
* דייוויד ווקר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7503 7968
* NARA: 10582874
* VIAF: 105921380
* WorldCat: viaf-105921380

 |
**טרנס הנריקס** (באנגלית: **Terence Thomas "Tom" Henricks** ; נולד ב-5 ביולי 1952) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא היה האסטרונאוט הראשון שהגיע ל-1000 שעות טיסה במעבורת חלל.

ביוגרפיה
--------

טרנס הנריקס נולד בעיירה בריאן שבמדינת אוהיו. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסה אזרחית באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1974. בשנת 1982 הוא קבל תואר שני במנהל ציבורי.

לאחר סיום האקדמיה של חיל האוויר הנריקס נשלח לקורס טיס. עם סיומו הוא היה טייס במטוס מדגם "מקדונל דאגלס F-4 פנטום". תקופה מסוימת הוא הוצב בבריטניה ובאיסלנד. בשנת 1980 הוא חזר לארצות הברית. בשנת 1983 הנריקס סיים קורס טייסי ניסוי. הנריקס שירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס כטייס ניסוי של "ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון". הנריקס ביצע 749 צניחות וקיבל דרגת "צנחן אמן".

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1985 הנריקס נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הנרקיס כיהן בתפקידים טכניים במרכז החלל קנדי ומרכז החלל ג'ונסון.

בשנת 1991 הוא השתתף במשימת STS-44 של מעבורת החלל אטלנטיס כטייס (פרדריק גרגורי היה מפקד הצוות). הצוות פעל לפי תוכנית של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במשימת STS-55 בשנת 1993 הוא היה טייס של מעבורת החלל קולומביה (סטיבן נגל היה מפקד צוות). הצוות פעל לפי תוכנית בין לאומית תוך שימוש במערכת D-2 Spacelab הגרמנית. בשנת 1995 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל דיסקברי כמפקד צוות. בין היתר במהלך המשימה הוצב במסלול לוויין TDRS. בשנת 1996 הוא טס בפעם הרביעית כמפקד משימה STS-78 על סיפון מעבורת החלל קולומביה. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים בתחום הביולוגיה וחקר חוסר כבידה.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

לאחר פרישה מסוכנות החלל בשנת 1997 הנריקס השתלב בתעשייה פרטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנס הנריקס** בוויקישיתוף
* 
* קורות חיים
**ג'יימס אלטון "ג'ים" מקדיוויט** (באנגלית: **James Alton McDivitt**;‏ 10 ביוני 1929 – 13 באוקטובר 2022) היה בריגדיר גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, טייס חלל בתוכנית אפולו וג'מיני. נולד בשיקגו, אילינוי.

השכלה
-----

ב-1959 קיבל תואר בוגר במדעים בהנדסת תעופה מאוניברסיטת מישיגן.

שירות צבאי
----------

ב-1951 התקבל לחיל האוויר האמריקאי. ב־1952 סיים את בית הספר לטיסה, ונשלח לקוריאה, שם ביצע 145 משימות קרביות במהלך מלחמת קוריאה, במטוסי F-80 ו־F-86 בטייסת ההפצצה ה־35. שב לארה״ב בספטמבר 1953 ושירת בטייסת היירוט ה־19 כטייס ועוזר קצין מבצעים. בנובמבר 1954 למד בבית הספר לטיסה מתקדמת של חיל האוויר, וביולי 1955 הוצב בטייסת היירוט 332 בניו ג'רזי כטייס, קצין מבצעים, ומאוחר יותר כמפקד טיסה. ב־1957 יצא ללימודים באוניברסיטת מישיגן במסגרת המכון הטכנולוגי של חיל האוויר.

היה בוגר בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי וקורס טיסי מחקר אירוספייס של חיל האוויר. הוא שירת כטייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.

שירות בנאס"א
------------

בספטמבר 1962 נבחר על ידי נאס"א כאסטרונאוט. בין 3 ל־7 ביוני 1965 היה מפקד ג'מיני 4. במשימה זו ביצע פעילות חוץ רכבית. במשימת ג'מיני 5 היה "קפקום", איש הקשר בין הקפסולה (החללית) לחדר הבקרה. ב־3 במרץ 1969 שוגר למשימת אפולו 9 כמפקד המשימה.

במאי 1969 מונה למנהל פעולות נחיתה על הירח, והוביל צוות שתכנן את תוכנית המחקר הירחי, ותכנן מחדש את החללית על מנת להשיג משימה זו. באוגוסט אותה שנה מונה למנהל תוכנית החללית אפולו, והיה מנהל התוכנית של אפולו 12, 13, 14, 15 ואפולו 16.

לאחר נאס"א
----------

פרש מחיל האוויר בדרגת בריגדיר-ג'נרל (תת-אלוף) ביוני 1972. מונה לסגן נשיא מינהלי לעניינים תאגידיים בחברת קונסומר פאוואר. במרץ 1975 מונה לסגן נשיא של חברת פולמן, ובאוקטובר אותה שנה מונה לנשיא חטיבת הסטנדרטים של פולמן, חטיבת קרונות הרכבת, ומאוחר יותר קיבל אחריות על החכרה, הנדסה ובניה בחברה. חברה זו היא היצרן הגדול ביותר של קרונות רכבת בארצות הברית.

בינואר 1981 מונה לסגן נשיא בכיר לניהול אסטרטגי בחברת רוקוול. חברה זו ייצרה בעבר את מנועי הסטורן 5, ואת מעבורת החלל. פרש לגמלאות באפריל 1995.

נפטר ב-13 באוקטובר 2022.

אותות ועיטורים
--------------

* דוקטור לשם כבוד במדעי אסטרונאוטיקה מאוניברסיטת מישיגן, 1965
* דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת סטון-הול, 1969
* דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת מיאמי באוהיו, 1970
* דוקטור לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטת מזרח מישיגן, 1975
* מדליית צ'ונג מו מקוריאה הדרומית.
* מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (פעמיים)
* צלב התעופה המצוינת (4 פעמים)
* מדליית האוויר (5 פעמים)

ועוד אותות הצטיינות אחרים מנאס"א ומחיל האוויר האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מקדיוויט** בוויקישיתוף
* ג'יימס מקדיוויט באתר נאס"א (באנגלית)
* ג'יימס מקדיוויט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2141 7164
* LCCN: n00044087
* NARA: 10609791
* NGV: 2086
* PIC: 8802
* SNAC: w6wq4gr9
* VIAF: 50456491
* WorldCat: lccn-n00044087

 |
תרשים קרב שיירת חולדה באנדרטת חיל ההנדסה ליד צומת חולדה
תיאור קרב שיירת חולדה באנדרטת חיל ההנדסה ליד צומת חולדה
**שיירת חולדה** הייתה שיירת אספקה שיצאה ב-31 במרץ 1948 מחולדה לכיוון ירושלים הנצורה חלקית והייתה הראשונה שכשלה מלהגיע לירושלים אף שלא נתקלה במארב יזום. בשיירה נהרגו 22 אנשים. בעקבות דיווח מפקדת הפלמ"ח שהדרך לירושלים חסומה הורה בן-גוריון להוציא לפועל את מבצע נחשון לפריצת הדרך.

בשיירה היו 26 משאיות, ארבעה אוטובוסים ושבעה משוריינים. על השיירה הגנו חיילים מהגדוד הרביעי ומהגדוד החמישי של הפלמ"ח. עמוס חורב היה מפקד השיירה ואל משוריין הפיקוד שלו הצטרפו גם מפקד הגדוד הרביעי ומפקדו החדש של הגדוד החמישי, שאול יפה. הבוקר היה גשום והדרך הייתה בוצית. השיירה נתקעה ליד הכפר הערבי ח'ולדה והתגלתה לערביי הסביבה. השיירה הותקפה על ידי מאות ערבים מצבא ההצלה הערבי ועל ידי כוחות ערביים שבאו מרמלה במשוריינים. בין התוקפים היו גם אנשי חסן סלאמה מח'ולדה הערבית ומתנדבים עיראקים לצבא ההצלה ממחנה ואדי צראר (בסמוך לתחנת הרכבת נחל שורק). לאחר שש שעות של לחימה וניסיון לחלץ את המכוניות שנתקעו בבוץ ניתנה הוראה לסגת חזרה לחולדה.

שניים מהמשוריינים שהגנו על המכוניות ועסקו בחילוץ נפגעו ושקעו בבוץ בלי שיכלו לפרוץ את הכח הערבי התוקף שהקיף אותם. מפקד אחד המשוריינים החליט לפוצץ את המשוריין על יושביו כדי לא ליפול בשבי. על פי אתר מידע פלמ"ח, גורמי הכישלון היו הנסיעה בשעות היום, שיירה גדולה ובה רכב כבד פגיע וקשה לתמרון, הכנות לקויות, פיקוד לא אחיד וכנראה לא מנוסה בהגנה על שיירות, בוץ כבד בדרך העפר ומאמץ לא לוותר על המכונית שנתקעו.

21 מאנשי השיירה נהרגו והרוג נוסף היה בכוח החילוץ.

הפגיעה בשיירה זו, יחד עם הפגיעה בשיירת יחיעם ובשיירת נבי דניאל, כולן בחודש מרץ 1948, פגעה במורל היישוב היהודי. כתוצאה מכך, החליט פיקוד "ההגנה" ששיטת ליווי השיירות מיצתה את עצמה. במקום זאת הוחלט להשתלט על משלטים ויישובים ערביים, דרכם ולצידם עוברות הדרכים, ולהחזיקם באורח קבע. החלטה זו נסתייעה, וביצועה התאפשר, עקב התדלדלות הכוח הבריטי, שבאותו מועד התפנותו מהארץ הייתה בשלב מתקדם, מצד אחד, ועקב גידול כוחה של "ההגנה", מצד שני.

שבוע בלבד אחרי "שבוע השיירות" העקוב מדם, יצא לפועל המבצע היזום הראשון של היישוב העברי ומטרתו המוצהרת הייתה להשתלט על הדרך (במקרה שלו - הדרך לירושלים): מבצע נחשון.

לקריאה נוספת
------------

* הדסה אביגדורי אבידוב, **בדרך שהלכנו – מיומנה של מלוות שיירות**. משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1988.
* עוזי נרקיס, **חייל של ירושלים**, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1991
* אורי בן ארי, **"אחרי!"**, ספריית מעריב, 1994
* אורי מילשטיין, **תולדות מלחמת העצמאות,** כרך ד' - ממשבר להכרעה, פרק שמיני, זמורה ביתן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיירת חולדה** בוויקישיתוף
* שיירת חולדה, באתר מרכז מידע פלמ"ח.
* אורי מילשטיין, ‏שיירת חולדה: בחזרה לכישלון שהוביל לניצחון במלחמת העצמאות, באתר מעריב אונליין, 10 באפריל 2021.
* חיה רגב, ד"ר אביגיל אורן, מלחמה לא סדירה – המלחמה בדרכים, בספרייה הווירטואלית של מט"ח.
* דף הזיכרון לחללי מלחמות ישראל, באתר משפחת אופיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי מילשטיין, דרך רבין ומורשתו - פרק 7 ביזיון בחולדה - הקש ששבר את גב הגמל, באתר חדשות מחלקה ראשונה
**זאק ארץ** (באנגלית: **Zach Ertz**; נולד ב-10 בנובמבר 1990) הוא שחקן פוטבול אמריקאי, המשחק בקבוצת אריזונה קארדינלס בעמדת הטייט אנד.

ארץ שיחק עם פילדלפיה איגלס לאורך 8 עונות, נחשב לטייט אנד הטוב ביותר שהיה אי פעם בקבוצה. בשנת 2021 הועבר לקבוצת אריזונה קארדילנס.

ארץ זכה עם הפילדלפיה איגלס, בסופרבול LII, לאחר שניצחו את ניו אינגלנד פטריוטס בתוצאה 41–33.

קריירה
------

ארץ שיחק במדי הפוטבול של אוניברסיטת סטנפורד מעונת 2009 עד 2012. ארץ לא שיחק ב-2009 אך פתח במדי הקבוצה בשלוש השנים שלאחר מכן. בשנתו השלישית הוא רשם 898 יארדים, הכי הרבה בחטיבה שבה קבוצתו שיחקה.

ביצועי ארץ במדי סטנפורד| שנה | תפיסות | יארדים | ממוצע יארדים לתפיסה | טאצ'דאונים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 16 | 190 | 11.9 | 5 |
| 2011 | 27 | 346 | 12.8 | 4 |
| 2012 | 69 | 898 | 898 | 6 |
| סה"כ | 112 | 1,434 | 12.8 | 15 |

בשנת 2013 ארץ נבחר במקום ה-35 בדראפט לשחק במדי פילדלפיה איגלס.

בעונתו הראשונה ארץ חתם על חוזה לארבע שנים בשווי של 5.37 מיליון דולר אמריקני. ארץ רשם 36 תפיסות לאורך 469 יאדים ו-4 טאצ'דאונים בעונה הסדירה ועוד 3 תפיסות לאורך 22 יאדים וטאצ'דאון אחד בפלייאופס.

בעונתו השנייה של ארץ, הוא היה נחשב לטייט אנד הראשי של הקבוצה, אך ביצועיו היו נמוכים משל הטייט אנד השני של הקבוצה, ברנט סלק.

התפיסה של ארץ בסופרבול שבעזרתה פילדלפיה איגלס ניצחו את המשחק
בעונת 2017, ארץ רשם את העונה השנייה הטובה ביותר שלו עד כה, עם 74 תפיסות לאורך 824 יארדים ו-8 טאצ'דאונים בעונה הסדירה. הוא גם הוסיף 18 תפיסות לאורך 192 יארדים וטאצ'דאון אחד בפלייאופס. לאחר שניצחו את שני המשחקים הראשונים שלהם בפלייאופס, קבוצתו של ארץ, פילדלפיה איגלס, הגיעו לסופרבול LII שנערך באצטדיון של מינסוטה ויקינגס נגד ניו אינגלנד פטריוטס. במשחק הזה פילדלפיה איגלס ניצחו 41–33 וארץ רשם 7 תפיסות לאורך 67 יארדים וטאצ'דאון. ארץ אף תפס את הטאצ'דאון האחרון באותו משחק, שבעזרתו קבוצתו ניצחה את המשחק.

בעונת 2018, ארץ רשם את העונה הטובה ביותר שלו במדי פילדלפיה איגלס עם 116 תפיסות לאורך 1,163 יארדים ו-8 טאצ'דאונים בעונה הסדירה ועוד 10 תפיסות לאורך 102 יארדים ללא טאצ'דאונים בפלייאופס.

ביצועי ארץ במדי פילדלפיה איגלס בעונה הסדירה| שנה | תפיסות | יארדים | ממוצע יארדים לתפיסה | טאצ'דאונים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | 36 | 469 | **13.0** | 4 |
| 2014 | 58 | 702 | 12.1 | 3 |
| 2015 | 75 | 853 | 11.4 | 2 |
| 2016 | 78 | 816 | 10.5 | 4 |
| 2017 | 74 | 824 | 11.1 | **8** |
| 2018 | **116** | **1,136** | 10.0 | **8** |
| 2019 | 88 | 916 | 10.4 | 6 |
| 2020 | 36 | 335 | 9.3 | 1 |
| סה"כ | 561 | 6,078 | 10.8 | 36 |

חייו האישיים
------------

משנת 2016 ארץ נשוי לג'ולי ארץ (אנ'), שחקנית נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים.

בבעלתו של ארץ עמותה בשם Ertz Family Foundation, שמטרתה לתרום ארוחות חמות ולעזור לנזקקים באזור פילדלפיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאק ארץ** בוויקישיתוף
* זאק ארץ, ברשת החברתית פייסבוק
* זאק ארץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* זאק ארץ, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ertz Family Foundation · Ertz Family Foundation, Ertz Family Foundation (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4423155708699222580009
* WorldCat: lccn-no2019061242

 |
**ארמי הלן קוסלה** (בפינית: **Armi Helena Kuusela**; נולדה ב-20 באוגוסט 1934) היא דוגמנית פינית, מיס תבל הראשונה.

ביוגרפיה
--------

קוסלה נולדה בעיר מוהוס שבמחוז אואולו בפינלנד כרביעית משישה ילדים ולה ארבע אחיות ואח. הוריה הכירו באונטריו שבקנדה שם נולדה אחותה הבכורה ולאחר מכן החליטו לחזור לפינלנד ארץ מולדתם.

היא למדה בבית ספר לבנות בעיר פורבו, שם אהבה התעמלות, שחייה וגלישת סקי. לאחר קבלת תעודת הבגרות שלה היא תכננה ללכת ללמוד לימודיי ספורט באוניברסיטת הלסינקי.

ב-1952 זכתה בתחרות היופי הלאומית "תוצרת פינלנד" (Suomen Neito), בעקבות זאת נסעה לייצג את פינלנד בתחרות מיס תבל המודרנית הראשונה. בתחרות הבינלאומית בחרו בה השופטים למקום הראשון ובכך נהייתה למיס תבל הראשונה.

מיד לאחר זכייתה הופק בפינלנד סרט אודותיה בשם "הנערה היפה ביותר בעולם" (Maailman kaunein tyttö), שם שיחקה בתפקיד עצמה. הסופר מיקה ולטרי לקח חלק בכתיבת התסריט לסרט.

ב-1953 נישאה ונולדו לה חמישה ילדים, היא עסקה רבות בפעילויות לארגוני צדקה.

ב-2012 קיבלה את אות מסדר הורד הלבן מטעם ממשלת פינלנד (Order of the White Rose of Finland).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמי קוסלה** בוויקישיתוף
* ARMI, באתר Finntimes (באנגלית)
* Armi Kuusela - kauneuskuningatar, Miss Universum (בפינית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Muistoissamme\_50-luku\_Selkokirja\_09\_Armi.pdf
2. ↑  Maailman kaunein tyttö, KAVI (בפינית) (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143591495
* ISNI: 0000 0001 1460 4460
* LCCN: n2001094396
* SUDOC: 152161201
* VIAF: 31347292
* WorldCat: lccn-n2001094396

 |
**אניקה סרנסטאם** (**Annika Sörenstam**; נולדה ב-9 באוקטובר 1970) היא שחקנית גולף מקצוענית שוודית שהישגיה מדרגים אותה כאחת משחקניות הגולף המוצלחות ביותר בהיסטוריה. לפני שפרשה מגולף תחרותי בסיום שנת 2008, היא זכתה ב-90 תחרויות בינלאומיות כמקצוענית, ובכך נהייתה שחקנית הגולף שזכתה באליפויות הרבות ביותר. היא זכתה ב-72 תחרויות התאחדות הגולף המקצוענית לנשים (LPGA) רשמיות בכללן עשר מייג'ורס ו-18 תחרויות בינלאומיות אחרות, והיא עומדת בראש רשימת המרוויחות בתולדות הLPGA, עם סכום של למעלה מ-22 מיליון דולר – למעלה מ-8 מיליון דולר מהבאה אחריה ברשימה. מאז 2006 מחזיקה סרנסטאם באזרחות כפולה אמריקאית ושוודית.

היא זכתה שמונה פעמים בתואר "שחקנית השנה" ובשישה פרסי Vare Trophies שניתנים לשחקן בLPGA עם הניקוד הממוצע הנמוך ביותר בעונה, היא שחקנית הגולף היחידה שקלעה למטרה ב-59 תחרויות. היא מחזיקה בשיאים שונים בספורט הגולף הנשי בכללם הניקוד הנמוך ביותר לעונה: 68.6969 ב-2004.

היא ייצגה את אירופה בגביע Solheim Cup שמונה פעמים בשנים 2007-1994, סרנסטאם היא הספורטאית הרווחית ביותר בתחרות בכל הזמנים.

סרנסטאם עשתה היסטוריה בתחרות Bank of America Colonial ב-2003 כשהייתה האישה הראשונה ששיחקה בתחרות הגברים ה-PGA Tour מאז 1945. לעיתים היא ידועה רק כ"אניקה" (Annika). היא זכתה לתהילה של שחקני גולף גברים באותה הדרך: ארני (ארנולד פלמר), ג'ק ניקלאוס וטייגר (וודס). עסקיה מחוץ לגולף כוללים את אקדמית הגולף אניקה, תכנון מסלול גולף, מותג מוצרי אניקה, וקרן צדקה.

בשנת 2004 זכתה בפרס הספורט העולמי של לוריוס לספורטאית השנה, פרס אליו הייתה מועמדת לזכייה ארבע פעמים נוספות. ב-2021 העניק לה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אניקה סרנסטאם** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אניקה סרנסטאם
* אניקה סרנסטאם, ברשת החברתית פייסבוק

* אניקה סרנסטאם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אניקה סרנסטאם, ברשת החברתית אינסטגרם

* אניקה סרנסטאם, באתר olympedia.org
* אניקה סרנסטאם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  

* האקדמיה של אניקה במועדון ריוניון, reunionresort.com
* הביוגרפיה של אניקה סרנסטאם
* מידע על אניקה סרנסטאם, golfstarsonline.com
* סוכנויות הידיעות, גולף: אניקה סורנסטאם תפרוש בתום העונה, באתר ynet, 13 במאי 2008
* פרנק ליצקי, הניו יורק טיימס, מי כמוה יודע שהמשחק הזה כולל הרבה יותר מכדור ומחבט, באתר הארץ, 26 במאי 2008
* דודי כליפא, והיא דווקא רצתה להיות כמו ביורן בורג, באתר הארץ, 18 במאי 2003

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניצחונות רשמיים בקריירה, lpga.com
2. ↑  הנשים הפתוחה של ארצות הברית, asapsports.com‏, 3 ביולי 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1101522
* BnF: cb14036084n (data)
* GND: 1232394971
* ISNI: 0000 0000 7840 7266
* LCCN: n2004089172
* NLK: KAC200410398
* SELIBR: 223214
* SNAC: w6059vxd
* SUDOC: 114005141
* VIAF: 53544673
* WorldCat: lccn-n2004089172

 |