recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המהירות של מטוס ביחס לתחנת מכ"ם (אדום) ניתנת לפרוק למהירות רדיאלית (ירוק) ומהירות משיקה (כחול)
**מהירות רדיאלית** של עצם ביחס לנקודת ייחוס היא קצב שינוי המרחק בין העצם ובין נקודת הייחוס. המהירות הרדיאלית היא למעשה הטלה של וקטור המהירות של העצם ביחס לנקודת הייחוס על הקו המחבר אותם. הרכיב של המהירות הניצב למהירות הרדיאלית נקרא מהירות משיקה. השימוש העיקרי במהירות רדיאלית הוא באסטרונומיה, שם העצמים הם גרמי שמים והמהירות הרדיאלית מתייחסת לשינוי במרחק שלהם אל נקודת הייחוס שהיא בדרך כלל כדור הארץ, השמש או שביל החלב.

מדידת מהירות רדיאלית
--------------------

הסחה לאדום ולכחול של ספקטרום בליעה
מדידת המהירות הרדיאלית של גרמי שמים נעשית בשתי צורות: מדידה אסטרומטרית מתבצעת עבור גרמי שמים שמרחקם מכדור הארץ ניתן למדידה מדויקת (למשל באמצעות היסט או מכ"ם) על ידי חישוב השינוי במרחק בין שתי נקודות זמן, ומדידה ספקטרומטרית מתבצעת על ידי מדידת ההסחה לאדום או לכחול של האור הנפלט מגרם השמים. מכיוון שלכל גרמי השמים שפולטים קרינה אלקטרומגנטית יש ספקטרום בליעה או ספקטרום פליטה הנובע מההרכב הכימי שלהם, ניתן לזהות את ההסטה של הקווים בספקטרום וממנה לחשב את המהירות הרדיאלית. 

מדידה כזו מושפעת תמיד גם מהמהירות של מכשיר המדידה וצריך להביא אותה בחשבון כאשר מחשבים את המהירות הרדיאלית האמיתית של העצם הנצפה. כאשר נקודת הייחוס היא כדור הארץ צריך להתחשב במהירות התנועה של מכשיר התצפית ביחס לכדור הארץ, כמו מהירות התנועה של טלסקופ חלל סביב כדור הארץ או במהירות הסיבוב של כדור הארץ על צירו כאשר התצפית היא קרקעית, וכן בתנועת כדור הארץ סביב נקודת מרכז המסה שלו ושל הירח. כאשר נקודת הייחוס היא השמש צריך להתחשב במהירות התנועה של כדור הארץ סביב השמש וכאשר נקודת הייחוס היא שביל החלב גם במהירות התנועה של השמש סביב מרכז הגלקסיה.

שימושים של מהירות רדיאלית
-------------------------

דיאגרמה המתארת את התנועה של כוכב בהשפעת כוכב לכת המקיף אותו וגורם לשינויים מחזוריים במהירות הרדיאלית שלו
באסטרונומיה משמשת מדידת המהירות הרדיאלית למספר מטרות: 

מדידת המהירות הרדיאלית הממוצעת מאפשרת (יחד עם מדידת המהירות המשיקה) לזהות את כיוון התנועה של גרם השמים ומזה לחשב את מסלולו ואת יחסיו עם גרמי שמים נוספים, כך למשל, כוכבים שהיו בעבר חלק מצביר פתוח שהתפרק, נעים בקירוב באותו הכיוון וכוכבים שהיו חלק ממערכת מרובת כוכבים, שבעקבות סופרנובה הועפו מרכיביה לכיוונים שונים, נעים במסלולים שנראה שמקורם בנקודה משותפת. 

מדידת המהירות הרדיאלית של גלקסיה מאפשרת להעריך את מרחקה באמצעות חוק האבל ומדידת המהירות הרדיאלית של החומר באזורים שונים של הגלקסיה מאפשרת לחשב את ההתפלגות של מהירות ההקפה של החומר בגלקסיה כפונקציה של המרחק ממרכזה, וכך ניתן לקבל מידע על התפלגות המסה בגלקסיה ולחשב את מסתה הכוללת.

מדידת השינויים במהירות הרדיאלית של גרם שמיים מאפשרת לזהות שינויים מחזוריים המצביעים על כך שגרם השמים מקיף גרם שמים אפל שלא ניתן לצפייה ישירה או מוקף על ידי גרם שמים כזה. באופן זה ניתן לזהות כוכבים כפולים וכן מערכות של כוכבי לכת.

ראו גם
------

* תנועה עצמית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מהירות רדיאלית** בוויקישיתוף
**פרסי קלגהורן סטנלי הוברט** (באנגלית: **Percy Cleghorn Stanley Hobart**; 14 ביוני 1885 - 19 בפברואר 1957) היה מייג'ור גנרל בצבא בריטניה אשר פיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה צבאית

הוברט נולד ב-14 ביוני 1885 בעיר נאיניטל שבהודו הבריטית כבנם של רוברט וסטנלי הוברט. הוא התגייס לצבא בריטניה בשנת 1902, ולמד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' עד 1904. לאחר מכן הוצב בחיל ההנדסה המלכותי, ושרת בהודו עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914. במהלך המלחמה, הוא לחם בחזית המערבית ובמערכה במסופוטמיה. לאחר מכן הוחזר להודו, ובין 1919–1920 השתתף בדיכוי תסיסות בווזיריסטן. ב-24 במאי 1922 הוענקה לו דרגת כבוד של לוטננט קולונל, וב-1923 הועבר לרגימנט הטנקים המלכותי. בין 1923–1927 הוא שימש כמאמן במכללה לפיקוד ומטה בכוויתה. ב-1 בינואר 1928 הוענקה לו דרגת כבוד של קולונל, ובנובמבר של אותה שנה הוא נישא לדורותיאה פילד, בתו של קולונל בחיל הנחתים המלכותי. אחותו של הוברט, אליזבת (בטי) נישאה ב-1927 לברנרד מונטגומרי.

ב-1 במרץ 1933 הפכה דרגת הקולונל שלו לקבועה, ובד בבד הוא הועלה לדרגת בריגדיר ומונה למפקח על רגימנט הטנקים המלכותי. ב-1 באפריל 1934 הוא מונה למפקד בריגדת הטנקים ה-1, אשר הייתה בריגדת השריון הראשונה של צבא בריטניה. הוא מילא תפקידי מטה שונים במשרד המלחמה, וב-18 בדצמבר 1937 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-27 באוקטובר 1938 הוא נשלח למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", אשר לימים הפכה להיות דיוויזיית השריון ה-7 ("עכברי המדבר").

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

רעיונותיו של הוברט בנושא לוחמת שריון היו לא מקובלים בצבא הבריטי, וב-9 במרץ 1940 הוא נאלץ לפרוש. הוא הצטרף למשמר המולדת והוצב בעיר צ'יפינג קמפדן. לידל הארט, אשר הכיר את הוברט והיה שותף לחלק מרעיונותיו, פרסם מאמר נגד פרישתו של הוברט. המאמר הגיע לידי וינסטון צ'רצ'יל, אשר מיהר לשכנע את הוברט לחזור לשירות. הוברט הוחזר לשירות פעיל ב-14 בפברואר 1941, ומונה למפקד דיוויזיית השריון ה-11. ב-16 באוקטובר 1942 הוטל עליו התפקיד להקים ולאמן את דיוויזיית השריון ה-79. מטרת הדיוויזיה הייתה להפיק את לקחי הפשיטה על דייפ לקראת מבצע אוברלורד, ולעצב כלים משוריינים אשר יוכלו להתמודד בנחיתות אמפיביות כנגד מכשולים טבעיים או מעשה ידי אדם. הדיוויזיה כללה כמעט 7,000 כלי רכב משוריינים אשר עוצבו במיוחד לצורך נחיתה אמפיבית וכונו "Hobart's Funnies". במהלך הפלישה לנורמנדי, הדיוויזיה לא לחמה כגוף אחד וכליה פוזרו בין כוחות הצבא הבריטי. הדיוויזיה השתתפה בעוד מספר קרבות בחזית המערבית לפני שפורקה ב-20 באוגוסט 1945.

### אחריתו

הוברט פרש מהצבא ב-1946. הוא נפטר בפרנהאם ב-19 בפברואר 1957 בגיל 71.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרסי הוברט** בוויקישיתוף
* פרסי הוברט באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה (באנגלית)
* פרסי הוברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436583505171
* GND: 130879096
* ISNI: 0000 0000 3816 5821
* LCCN: nb98039851
* VIAF: 35571857
* WorldCat: lccn-nb98039851

 |
**אוליגוקיפוס** (שם מדעי: ***Oligokyphus***; משמעות השם: "חיה מעוקלת קטנה") הוא סוג של דמוי-יונק מתת-סדרת הקיינודונטיים, אשר התקיים במהלך סוף הטריאס והיורה התחתון. סוג זה הוגדר לראשונה ב-1922 בממצאים בתצורת קיינטה (אנ') באריזונה. ממצאים נוספים התגלו בגרמניה, בריטניה וסין. בסוג נכללים 4 מינים.

מאפיינים
--------

דמוי-יונק זה היה אוכל צמחים על פי מבנה לסתותיו ושיניו והוא דמה מאוד ליונק אמיתי למעט כמה הבדלים בעצמות הגולגולת. הוא הגיע לאורך של 50 סנטימטרים בממוצע ודמה במראהו לסמור גמיש ומוארך. השיניים שלו הכילו בליטות מהלסת העליונה והתחתונה שיחד עוצבו לחתוך בעוצמה יחסית. עם זאת הוא ניזון מצמחייה והשיניים לא היו ארוכות וחדות בצורתם ורובם נעו לאורך הלסת בדומה ללסתות סוסים או פרות, אך בקדמת הלסת היו חותכות גדולות דומות לאלה של בונה. הצוואר ומפרקי הלסת היו גמישים והרגליים קצרות. ייתכן שהוא כוסה בפרווה או בשיער גס.

מעריכים שהוא התקיים בדומה למכרסם או ארנבת מודרנית וחי תחת שליטת זוחלים גדולים כמו דינוזאורים טורפים או דמויי-תנינאים. ככל הנראה הוא נכחד עם שגשוגם של צמחים בעלי פרחים, שהיו קשים מדי לעיכול עבורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוליגוקיפוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מאיר ניסנסון** (נולד ב-1944) הוא מנכ"ל יבמ ישראל בשנים 1996–2012 ולאחר מכן יו"ר יבמ ישראל.

ביוגרפיה
--------

מאיר ניסנסון נולד בשנת 1944 בבואנוס איירס שבארגנטינה, לאב שהיה עורך דין. בשנת 1955 עלה לישראל עם משפחתו, התגורר ברמת גן, ולמד בה בתיכון אהל שם. לאחר שירותו בצה"ל למד הנדסת תעשייה וניהול בטכניון. הוא גם בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1969 הצטרף לחברת יבמ ישראל, והתמיד בעבודה בה במשך 43 שנים. בשנים 1977–1979 ובשנים 1991–1994 נשלח לתפקידים בכירים במטה האירופי של חברת IBM בפריז. את דרכו ביבמ ישראל התחיל כמהנדס תוכנה, המשיך כמנהל משאבי אנוש וסמנכ"ל כספים, וביוני 1996 מונה למנכ"ל החברה במקומו של יהושע מאור. 

בתקופת כהונתו כמנכ"ל התרחבה פעילות יבמ בישראל, תוך שהיא מתאימה עצמה לשינויים הטכנולוגיים ולשינויים בפעילותה של חברת האם. רכישה בולטת של יבמ ישראל הייתה חברת תדיראן מערכות מידע, שהגדילה מאוד את פעילותה של יבמ ישראל בתחום שרותי המחשוב, במסגרת קבוצת IBM Global Services העולמית. מערך המחקר והפיתוח של יבמ בישראל התפתח לשלוש מעבדות, המעסיקות יותר מ-1,000 עובדים. מספרם של כלל עובדי יבמ ישראל גדל והגיע ל-2,000 עובדים. במהלך כהונתו היה מעורב ברכישתן של 11 חברות הזנק ישראליות על ידי IBM. 

בשנת 2012 סיים כהונתו כמנכ"ל יבמ ישראל, אך המשיך כיו"ר החברה.

משפחתו
------

למאיר ניסנסון שני אחים ושתי אחיות. אחיו הבכור, צבי בר-נס, הוא ממייסדי חברת המחשוב חילן. אחותו עליזה רוטברד הייתה מנהלת המחשוב של בנק ישראל בתל אביב וסמנכ"לית המחשוב של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. אחיו חיים ניסנסון היה במשך שנים רבות מנכ"ל חברת ראדא תעשיות אלקטרוניות. אחותו הצעירה היא יהודית טיומקין, שהייתה אדריכלית פנים ונשואה לאיש העסקים אבי טיומקין.

מאיר ניסנסון נשוי לוורדה, אדריכלית עצמאית, ואב לשלושה ילדים, מתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיון קלינגבייל, ענבל אורפז, רותם שטרקמן, "אם הדור הצעיר ימשיך לשחק את המשחק המוכר זה לא יעבוד", באתר TheMarker‏, 24 באוגוסט 2012
* גיא גרימלנד, מנכ"ל יבמ מאיר ניסנסון: "כולנו אוהבים שינויים אצל האחרים, אבל כשזה נוגע אלינו יש לנו התנגדות", באתר הארץ, 9 ביולי 2007
* יהודה קונפורטס, ‏מאיר ניסנסון, יבמ ישראל: "היה גם טוב במיתון האחרון - הוא גרם לכולנו לחשוב מחוץ לקופסא", באתר "אנשים ומחשבים", 3 בינואר 2010
* מאיר ניסנסון, באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
* ריק קפלן מונה למנכ"ל יבמ ישראל, באתר של יבמ ישראל, 23 באפריל 2012
**יעקב שטיינהרץ** (בהונגרית: **Steinherz Jakab**; נאג'פקה, 24 בנובמבר 1856 – סקשפהרוואר, 14 במרץ 1921) היה רב, הרב הראשי הניאולוגי של העיר סקשפהרוואר (עיר של כ-100,000 תושבים).

ביוגרפיה
--------

### לימודיו

בשנת 1877, הפך לסטודנט בבית המדרש לרבנים בבודפשט שנפתח באותה עת. מאמרו הראשון הופיעה בכתב העת סקירה יהודית-הונגרית בשנת 1884. את עבודת הדוקטורט שלו כתב בשנת 1885 על המשורר היהודי האנדלוסי **דוּנָשׂ הלוי בֵּן לָבְרָט** או בשמו העברי אדונים הלוי. הוא קיבל סמיכה לרבנות ב-18 בפברואר 1885.

שטיינהרץ נבחר לראשונה כמנהיג הקהילה היהודית בנאג'אטאד, שם הקהילה היהודית עברה לזרם הניאולוגי בשנת 1886. הוא הגיש מועמדות במכרז בהצלחה לרבנות בעיר הגדולה סקשפהרוואר בשנת 1889, הגוף הייצוגי הבוחר הצביע עבורו ב-24 בפברואר, ואספת המחוז של הקהילה ב-31 במרץ.

### סקשפהרוואר

חנוכתו בסקשפהרוואר התקיימה ב-29 ביוני 1889 בטקס חגיגי, בברכת נשיא הקהילה דאז, שלמה ורטהיים (1835-1890), ולאחר מכן השיב לברכות כרב שנכנס לתפקידו:

 יעקב שטיינרץ בלוח בית המדרש לרבנים בבודפשט
*"עלינו לשנות, לשפר את תנאינו כיום, מכיוון שכוח האמונה נחלש, התבונה השכלית כבר אינה רואה בדתיות האמיתית כדרך הנכונה, הנכדים אינם כמו האבות.* *(…)*

*אינני רוצה לפעול בכוח עז, אלא ברוח, בכלי השכנוע.* *מי שיעקוב אחרי יוכל לקוות לתחיית הדת שכולנו רוצים בה".*

אלה היו דבריו הרשמיים הראשונים בבית הכנסת, לדברי המצטט. הוא הציג תוכנית ואמר בכנות למה לצפות. למעשה, הוא לא מכר "חתול בשק", ובתום לימודיו הצטרף מיד לתנועה הניאולוגית המתהווה.

בסקשפהרוואר, בנוסף לעבודת ההיסטוריה המקומית שלו, הוא מילא תפקיד משמעותי ומכריע. לזכותו נרשמה ההפעלה המחודשת של בית הספר היסודי היהודי שקודמיו סגרו וכ-400 תלמידים הופנו למוסדות עירוניים חילוניים.

חוג החינוך העצמי שייסד בשנת 1913 בשם יהודה הלוי הביע גם את משיכתו של שטיינהולץ ליהדות ספרד.

 מצבתו של יעקב שטיינהרץ
יעקב שטיינהרץ סיים את חייו הפוריים והמוערכים בסקשפהרוואר ב -14 במרץ 1921, לאחר מחלה ממושכת. חנוכת מצבתו התרחשה מאוחר יחסית, בשנת 1937. יורשו בתפקיד הרב פאל הירשלר (1907-1944) הספיד אותו.

ראו גם
------

* אנה גרגיי: תוספות ליצירה הספרותית של הרב הראשי יעקב שטיינהרץ בסקשפהרוואר = הצופה
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יעקב שטיינהרץ

לקריאה נוספת
------------

* יעקב שטיינהרץ: ההיסטוריה של יהודי סקשפהרוואר מחזרתם לעיר להווה (1840-1892). בודפשט 1895, בבית דפוס הספרים של חברת אתנאום
* קינגה פרוימוביץ'. רבני ניאולוגים (קונגרס) ושל סטטוס קוו בהונגריה משנת 1869 ועד היום. מרכז לחקר היהדות באקדמיה ההונגרית למדעים. 2008.
* מור בראון: מבט לאחור על עברו של בית הספר היסודי היהודי בסקשפהרוואר. הודעה על בית הספר היסודי היהודי, חינוך דתי בפיקוח הקהילה היהודית לשנת הלימודים 1895–1996
* ינה פליישמן: 25 שנים לחוג החינוך העצמי בסקשפהרוואר. 10 בדצמבר 1938
* יעקב שטיינרץ: הדים לימי קומרום. שוויון, 5 בספטמבר 1897 7-8. עמ.
* אלאדר פירסט: ד"ר יעקב שטיינהרץ. "שוויון", 26 במרץ 1921, 9-10. עמ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב שטיינהרץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268581905171
* GND: 140107355
* VIAF: 98236006
* WorldCat: viaf-98236006

 |
**אולימפיאדת האסם** (באנגלית: **Barnyard Olympics**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1932. זהו הסרט ה-40 בסדרת "מיקי מאוס" והרביעי באותה שנה. הסרט, בבימויו של וילפרד ג'קסון, יצא במקביל לאולימפיאדת לוס אנג'לס בקיץ 1932.

הדמויות בסרט זה כוללות את מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולר, קלרבל הפרה ופיט, אשר המראה שלו שונה בסרט זה, הוא מוצג כאתלט מיומן.

עלילה
-----

מספר דמויות משתתפות במשחקים האולימפיים שכוללים איגרוף, היאבקות, זריקה וקפיצה למים. מיקי עצמו משתתף באירוע המרכזי, תחרות ספורט בשטח פתוח כמו בריצת שדה ובדומה לטריאתלון, אלא שהוא כולל שייט בסירות במקום שחייה. הוראס, המשמש כמאמנו של מיקי, עורך למיקי עיסוי בעוד האחרון בוהה במכתב ממיני בו רשום "בהצלחה מיקי מקווה שתנצח מיני".

המירוץ מתחיל, ולמרות ניסיונותיו הרבים של פיט להכשיל את מיקי ושאר חברי התחרות, הם מצליחים להימנע ולהמשיך להתקדם. אך כשפיט מזיז את החץ לכיוון הלא נכון, שאר המתמודדים נתקלים בשלל מכשולים ורק מיקי מצליח להדביק איתו פער. כששניהם רוכבים על אופניים וקרובים לקו הסיום, פיט מנסה לחבל בסיכויים של מיקי לנצח ומשליך מסטיק לגלגל האופניים שלו. פיט מתקרב לקו הסיום בעוד מיקי נאבק בפידול האופניים ומיני וקלרבל מתעצבות על ההפסד הקרב.

לבסוף מיקי מצליח לגבור על המסטיק ועף קדימה היישר לגביע, ופיט מתרסק עם האופניים שלו ושל מיקי. הסרט נגמר כשמיקי ומיני יושבים בתוך הגביע ומתנשקים והקהל מריע ומעודד אותם.

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס - וולט דיסני
* מיני מאוס - מרסלייט גארנר
* פיט - פינטו קולביג
* קלרבל הפרה
* הוראס הורסקולר

מורשת
-----

בסצנת הפתיחה, כשרואים את ביצועי ענפי הספורט, ניתן לשמוע לראשונה את "הצחוק המטופש", צחוק זה יופיע שוב ב"המופע של מיקי" כשהדמות שעושה אותו תהפוך לימים להיות גופי.

הסצנה האחרונה של הסרט, שהקהל מריע למיקי ומיני, נעשתה בשימוש חוזר מסרט קצר ישן בסדרת "קומדיות אליס".

סרט זה הוא הבסיס למשחק הממלכה "ספורט האסם" (Barnyard Sports) שבמשחק הווידאו "Kingdom Hearts III".

קישורים חיצוניים
----------------

* "אולימפיאדת האסם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אולימפיאדת האסם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Motion Picture Herald (1932)
2. ↑  Smith 2006, p. 57 "Barnyard Olympics"
**יעקב (קיקו) רחמינוביץ'** (נולד ב-5 ביולי 1948) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם ומזוהה בעיקר עם הפועל תל אביב.

קריירה
------

יעקב רחמינוביץ' נולד ביפו לאב יליד יוגוסלביה ולאם ילידת טורקיה. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של מכבי יפו ובגיל 15 עבר למחלקת הנוער של הפועל תל אביב. בשנת 1966 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה לנוער, תחת הדרכתו של המאמן רחביה רוזנבוים, יחד עם שחקנים נוספים שעלו לאחר מכן לקבוצה הבוגרת וביניהם המגן השמאלי נחמן קסטרו. כשעלה רחמינוביץ' לקבוצה הבוגרת החל לתפוס את מקומו בהרכב הראשון של הקבוצה, לצידו של הבלם דוד פרימו. את הכינוי "קיקו" קיבל ממאמן הפועל תל אביב דאז, יוסף מרימוביץ'.

ב-19 בדצמבר 1967 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, שהיה לשער החשוב ביותר בקריירה שלו, ולאחד החשובים בהיסטוריה של הפועל תל אביב. היה זה בגמר אליפות אסיה לקבוצות, שנערכה באותה שנה לראשונה. הפועל תל אביב שיחקה בבנגקוק מול סלאנגור, אלופת מלזיה, ופיגרה 0–1 עד שדני בורסוק השווה את התוצאה בדקה ה-80. חמש דקות לסיום שרק השופט לבעיטת עונשין מ-11 מטר לטובת הפועל תל אביב. רחמינוביץ' בן ה-20 בעט וכבש את שער הניצחון שהפך את הפועל תל אביב לזוכה הראשונה של הטורניר.

בעונת 1968/1969 זכה עם הפועל תל אביב באליפות תחת הדרכתו של רחביה רוזנבוים, מאמנו מקבוצת הנוער, כשלצידו של רחמינוביץ' מככבים בקבוצה רוני קלדרון, שים בן יהונתן, יחזקאל חזום, ג'ורג' בורבה ושייע פייגנבוים. בעונה זו כבש את שער הניצחון (1–0) מול מכבי נתניה במחזור ה-20, שתרם רבות להמשך מאבק האליפות של הקבוצה. שנה לאחר מכן הגיע עם הקבוצה בשנית לגמר אליפות אסיה לאחר שכבש שער בשלב הראשון של הטורניר, ובשנת 1972 זכה עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, לאחר שברבע הגמר כבש צמד מול בית"ר ירושלים, כולל את שער הניצחון חמש דקות לסיום ההארכה, ובחצי הגמר כבש את השער הראשון בניצחון על מכבי חיפה.

במהלך שנות השבעים היה רחמינוביץ' הבלם הקבוע בהרכב של הפועל תל אביב, במדיה רשם 30 שערים בליגה ובסך הכל כבש 41 שערים בכל המסגרות. לזכותו של רחמינוביץ' 332 הופעות בליגה במדי הפועל תל אביב, והוא מדורג במקום השישי בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים.

לרחמינוביץ' הופעה אחת בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת אוסטרליה ב-10 בנובמבר 1970.

לאחר שעזב את הפועל תל אביב שיחק גם בהפועל חולון בליגת המשנה, ולאחר מכן אימן את הפועל אשדוד ומספר קבוצות בליגות הנמוכות, שימש מנהל מקצועי במחלקות הנוער של הפועל אשקלון ומכבי יפו, אימן את קבוצת הנוער של שמשון תל אביב ואת קבוצות הנוער והנערים של הפועל תל אביב.

רחמינוביץ' נמנה עם צוות מערך האיתור של שחקנים לנבחרות הצעירות של ישראל, משמש כחבר הנהלה בכיר בארגון המאמנים, ומאמן בבית הספר לכדורגל של הפועל בת ים.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* אליפות: 1968/1969
* גביע המדינה: 1971/1972
* אליפות אסיה לקבוצות: 1967

חיים אישיים
-----------

רחמינוביץ' נשוי בשנית. מאשתו הראשונה נולדו לו שלושה ילדים.

במקביל לקריירת המשחק שלו, עבד רחמינוביץ כנהג באגד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אשר גולדברג‏, "הפועל ת"א שלי טובה מהסגל הנוכחי", באתר וואלה!‏, 20 בינואר 2023
2. 1 2  אבי נעים, שחר ברוך, רגעי הקריירה הגדולים של הספורטאים, באתר ynet, ‏7 באפריל 2009
3. ↑  אריה ליבנת, השבוע בו הוכתרה הפועל ת"א לאלופת אסיה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2011
**יעקב (יענקל'ה) רוטנר** (נולד ב-1955) הוא מלחין, מעבד ומנצח ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רוטנר התחנך במגזר החרדי. הוא למד בבית ספר יסודי ת"ת רזי-לי בבני ברק ובהמשך בישיבות קול תורה ואיתרי בירושלים. בהגיעו לגיל צבא, הצטרף לגרעין צורים טירת צבי ואת שירותו הצבאי עשה בנח"ל.

לאחר שירותו הצבאי למד הוראת מוזיקה והמשיך להשתלם ולהתמקצע בניצוח תזמורות ומקהלות. בראשית דרכו המוזיקלית אף שימש כחזן במשך 11 שנים בבית כנסת גדול בניו ג'רזי, ארצות הברית.

### מקהלותיו

בשנת 1978 הקים את מקהלת הילדים "פרחי גנים" שהייתה הראשונה במקהלות הילדים בישראל שהופיעה לבדה במופע מלא בהיכל התרבות בתל אביב, וזכתה במשך תשע שנים רצופות במקומות הראשונים במצעדי קול ישראל. כן יצא אתה למסעות הופעות ברחבי אירופה.

רוטנר הוא המנצח והמנהל המוזיקלי של מקהלות ותזמורות בישראל. תחת שרביטו הופיעו ומופיעות בקונצרטים ובשבתות חזנות מקהלות החזנות והשירה "שפתי נעם" מנתניה, "שירת מודיעין" ממודיעין, "רינת הכפר" מכפר סבא, מקהלת רחובות ואנסמבל החזנים "קולות ישראל", המופיע בארץ וברחבי העולם. בין היתר הופיע ההרכב בליטא, בפולין, ביוטה, בדלאס ובסן אנטוניו, טקסס. אלו, מופיעים מזה כמה שנים בהרכב מורחב בשבת חזנות מיוחדת המתקיימת פעם בשנה בבית הכנסת הגדול בירושלים במעמד קהל אלפים ומלווה את החזנים הראשיים של בית הכנסת. כן מופיע רוטנר זה שנים עם מקהלותיו בסליחות הראשונות בנוסח עדות אשכנז הנאמרות החל ממוצאי שבת שלפני ראש השנה, עם קטעי תפילה ושירה אותם עיבד בעצמו.

רוטנר הוא גם המנהל המוזיקלי והמנצח של מקהלות הילדים והנוער: "פרחי נתניה", "פרחי מודיעין". בשנת 2017 החל לנצח על מקהלת הנשים "צלילים באונו" (לשעבר "צלילי גבעתיים") הפועלת במסגרת המחלקה למוזיקה של הקריה האקדמית אונו.

בקונצרטים שהוא מנהלם המוזיקלי מנצח רוטנר על תזמורות סימפוניות של רעננה, הקאמרית הישראלית, נתניה הקאמרית הקיבוצית וחדרה.

### יצירותיו המוזיקליות

בשנת 1993 הלחין רוטנר את האורטוריה "שירת הים" על פי הזמנת הטלוויזיה הישראלית וניצח על 400 זמרי מקהלותיו, שהערוץ הראשון שב ושידר מעת לעת בעיקר בערבי שבת שירה. בהמשך הוציא רוטנר שלושה ספרי תווים לחזנים ומקהלות על תפילות שבת, חג, וימים נוראים. לחניו פזורים בין אלבומי חזנות ומקהלות ילדים.

בנוסף, יצר סדרת קונצרטים בשם "מפגש עולמות", בה עיבד ותזמר קטעי תפילה על נעימות אופרה ומחזמר במפגשים סימפוניים ומקהלתיים. הוא כתב מאות לחנים עיבודים ותזמורים סימפוניים לכל גוני המוזיקה, וביניהם יצירות חזנות מקוריים המשלבים ניחוח מעולם החזנות, הג'אז, האופרה והמחזמר.

בעשור השני של המאה ה-21 כתב את האורטוריה "חיים", אשר בוצעה עם מיטב החזנים והמקהלות בקונצרטים בישראל.

חיים אישיים
-----------

רוטנר הוא תושב נתניה. הוא נשוי ואב לארבע בנות, ובהן אשת התקשורת רחלי רוטנר והסופרת ליאת רוטנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* יעקב רוטנר, דף שער בספרייה הלאומית

* מידע על יעקב רוטנר בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* 

* מילים לשירים של יעקב רוטנר, באתר "שירונט"
* השיר "מכניסי רחמים" בביצוע מקהלת "צלילים באונו", באתר יוטיוב
* שאו שערים ראשיכם - מקהלת צלילים באונו באתר יוטיוב
* קונצרט חזנות באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007316387105171
* VIAF: 123149616783003751028
* WorldCat: viaf-123149616783003751028

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
רבי **מאיר פיימר** (ה'ת"ר, 1840 - כ' באייר תרע"א, 18 במאי 1911) היה רב ליטאי, רבן של ברזין, קרליץ, לכוביץ' וסלוצק.

ביוגרפיה
--------

נולד בסלוצק לרבה של העיר, רבי יוסף פיימר. בין השנים תרכ"ט-תרל"ה (1869-1875) כיהן כרבה של ברזין.

בתקופת כהונתו של רבי יוסף דב הלוי סולובייצ'יק בסלוצק, עיר רבנותו של אביו המנוח ר' יוסף פיימר, עמד רבי מאיר לימינו, במספר מקרים בהם ערערו גורמים בקהילה על מנהיגותו, לפעמים בטענה כי רבי מאיר הוא האמור לרשת את אביו ולא הרב סולובייצ'יק. בקיץ תרל"ה, 1875, לאחר התפטרותו של הרב סולובייצ'יק מרבנות העיר, מינו אנשי הקהילה לבקשתו את רבי מאיר פיימר, על כסאו של אביו המנוח. בתחילה סירב לשבת על כסאם של אביו ושל ה"בית הלוי", אך לאחר התערבות חותנו (מנישואין שניים) רבי נח חיים אברהם שפירא קיבל על עצמו את המשרה, אך לפי דרישתו הוגדר כממלא-מקום בלבד, כל עוד לא נבחר ה"בית הלוי" לכהן ברבנות עיר אחרת. הוא נכנס לתפקידו בחודש סיוון תרל"ה. בשנת תרמ"ח עזב את סלוצק ועבר להתגורר כאדם פרטי במינסק.

הוא היה מראשוני המתנגדים לתנועת המוסר ופרסם מאמר בשם "התורה והמוסר" נגד התנועה, בתגובה למאמרו פרסם הרב נחום גרינהויז, רבה של טרוקי, מאמר תגובה חריף, תחת הכותרת "שבקיה רבי מאיר לחסידותיה" [=עזב רבי מאיר את חסידותו].

בין השנים ה'תר"ן-תרנ"ה (1890-1895) כיהן כרבן של העיירות קרליץ ולכוביץ'. ובשנת תרנ"ה חזר לסלוצק והתיישב בה כחבר קהילה מן המניין. הוא נפטר בסלוצק בכ' באייר תרע"א, 18 במאי 1911.

בנו, רבי יוסף פיימר, נולד י"ט באדר ב' תרל"ה בברזין, סירב לכהן ברבנות סלוצק ולכן שימש רב אזורי של קהילת ה"בעלי-בתים" בסלוצק, בין השנים תר"ס-תרפ"ב. בשנת ה'תר"ף (1920) נשרף ביתו בסלוצק שבו היו כל כתביו של אביו. הוא היגר לארצות הברית ונפטר בברוקלין בראש חודש כסלו תרצ"ט.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון אייזנשטט, הרב ר' מאיר פיימעהר, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ד, עמוד 28, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים קרלינסקי, **הראשון לשושלת בריסק**, מהדורה חדשה, ירושלים, תשס"ד, עמ' 237–238.
2. ↑  סיבת עזיבתו את רבנות העיר סלוצק אינה ברורה. יצחק ניסנבוים, **עלי חלדי**, ירושלים תשכ"ט, עמ' 80, מביא שתי גרסאות: 1. בתו הבכורה נהייתה "חפשית בדת", והוא אמר שבידיו הברירה לגרש את בתו מביתו או לעזוב את משרתו, ולכן העדיף לפרוש מתפקידו. 2. במהלך הפעילות הציבורית לשיקום העיר לאחר שרפה גדולה שפרצה בה, גילה שחיתויות של עסקנים בכירים בקהילה, ולא רצה יותר לעבוד עמם בענייני הציבור.
3. ↑  **התורה והמוסר**, המליץ, 21 במרץ 1897.
4. ↑  אליעזר אליהו פרידמן, ****לתולדות כתת המוסראים****, ירושלים: התור, תרפ"ו, באתר אוצר החכמה, עמ' יג.
5. ↑  על משקל דברי רבה בר בר חנה בשם רבי יוחנן: "שבקיה רבי עקיבא לחסידותיה" (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"י, עמוד ב'.
6. ↑  לפי ניסנבוים, **עלי חלדי**, עמ' 212. חזרתו של רבי מאיר לסלוצק נעשתה בשל בקשת חברים בהנהלת הקהילה היהודית בסלוצק, שביקשו לנגח את הרב המחליף, רבי יעקב דוד וילבסקי (הרידב"ז), וכי בעקבות חזרתו פרצה מחלוקת בעיר.
הרב **מאיר רחמים נחמד** (19 במרץ 1876 – 28 במאי 1943) היה רב, מורה, איש ציבור ופעיל ציוני מחלב שבסוריה, חוקר יהדות סוריה וארם צובא, וממנהיגי ורבני הקהילה היהודית בעיר.

קורות חיים
----------

נולד ב-19 במרץ 1876 (כ"ג באדר ה'תרל"ו) בחלב שבסוריה לכדום ולרב חיים נחמד. סבו, הרב שלמה נחמד שימש כרבה הראשי של חלב. בצעירותו התחנך ולמד אצל הרב עזרא חמווי, ובסיום לימודיו הוסמך להוראה ונמנה עם רבני העיר.

נישא לשרה סיטון-דבח, וכבר בצעירותו החל לעסוק בפעילות ציבורית ושימש במשך תקופה כמורה בבית הספר של כל ישראל חברים בעיר. בהמשך ייסד יחד עם אליהו יוסף שמאע והרב רפאל שלמה לניאדו את חברת "צדקה ומרפא" שסייעה לחולים ולעניים. במסגרת החברה ייסד יחד עם הנ"ל בית חולים יהודי שסייע לאלפי משפחות, וניהל אותו במשך עשרות שנים. כן שימש כחבר בוועד התרבות של הקהילה, חבר באגודת בני ברית, יו"ר וועד העלייה, סוכן ומנהל קרן קיימת לישראל וקרן היסוד בחלב ובשנות מלחמת העולם הראשונה כחבר בוועד ההגירה.

במסגרת מחקריו, שעסקו בין היתר בהתיישבות הקדומה של יהודים בחלב ובבתי הכנסת העתיקים שבעיר, כתב מאמרים בעיתונים שונים, בהם הארץ, דואר היום ו"העולם". כן שימש כסוכן החרות בחלב, וכתב מאמרים תורניים בהמאסף של הרב בן ציון קואינקה.

שימש מספר פעמים כציר בקונגרס הציוני מטעם יהדות סוריה, סייע רבות לעליות הנוער, ויצא לשם כך לשליחויות לארצות שכנות.

בשנת 1934 (ה'תרצ"ד) עלה לישראל והשתכן בתל אביב.

הלך לעולמו ב-28 במאי 1943 (כ"ג באייר ה'תש"ג) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.

חיבוריו
-------

* **כתר ארם צובא** - סיכום על כתרי ארם צובא, כולל סקירה על כל הכתבים הנמצאים בחלב, חלב ה'תרצ"ג

חידושים שכתב הודפסו בהמאסף בעריכת הרב בן ציון אברהם קואינקה, שנה א' וב'

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי מאיר נחמד בפרויקט בן-יהודה
* מנחם ידיד, ר' מאיר נחמד ז"ל, המשקיף, 6 ביוני 1943
* י.א. לופס, ר' מאיר נחמד זצ"ל, הד המזרח, 8 ביוני 1943
* משה דוד גאון, "מאיר ב"ר חיים נחמד", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 462–463, באתר היברובוקס
* הרב מאיר רחמים נחמד זצ"ל(הקישור אינו פעיל), באתר המרכז העולמי למורשת יהדות ארם צובא
* Meir Rahamim Nehmad, באתר Geni

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך ע"פ פנקס הבריתות של הקהילה, אולם משה דוד גאון והרב דוד ציון לניאדו כתבו כי נולד בו' בחשוון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521270205171
* LCCN: nr2004023939
* VIAF: 56561859
* WorldCat: lccn-nr2004023939

 |
מאיר ספקטור ופסיה ספקטור אברמסון  
תמונה מלפני 1922, שנה שבה נפטרה פסיה 
קבוצת אנשי השומר (1915 או 1916)  
מימין לשמאל:מאיר ספקטור, יחזקאל חנקין, שאול קרבל, זאב לוינסון, איזנשטיין
**מאיר ספקטור** (1893 - מרץ 1955) היה מאנשי ארגון השומר. מפקד גוש תל מונד בתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. שירת בצה"ל כראש ענף כוח האדם. ממקימי מוזיאון בית השומר בכפר גלעדי.

קורות חיים
----------

מאיר ספקטור נולד ב-1893 בכפר גולטה שברוסיה (אז האימפריה הרוסית) לגדליה ופסיה ספקטור. בנעוריו למד בחדר, ובבית ספר למסחר וכן למד במסגרת פרטית להשלמת בחינות אקסטרניות. נמשך לציונות והצטרף לתנועת פועלי ציון. ב-1909 עלה ארצה עם משפחתו על מנת ללמוד בבית הספר בצלאל אולם מהר מאוד החל לעבוד בחקלאות בחדרה. ב-1910 הצטרף לארגון השומר ועבד מטעם הארגון בשמירה בחדרה. ב-1911 נשלח לשמור בגליל ובעמק יזרעאל וב-1912 נשלח לשמור בראשון לציון שם קיבל תפקיד מפקח שמירה ומאמן שומרים חדשים. ב-1914 עזר להקים את תל עדשים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שהה בדמשק ובביירות ועסק בהברחת עולים ונשק ובסיוע לאסירים יהודיים בבתי הכלא בדמשק. ב-1918, לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה התגייס למשטרה הבריטית. ב-1920 סייע באזור כפר גלעדי להבריח מעפילים מלבנון ארצה ובנוסף פעל לרכישת והברחת נשק דרך גבול הצפון. בתקופת מאורעות תרפ"ט מונה לפקד על הגנת יישובים בדרום. ב-1930 נישא ועבר לגור בגוש תל מונד ובתקופת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט פיקד על ההגנה על הגוש.

לפני קום המדינה עבד ספקטור בסוכנות היהודית שם גייס נוטרים. לאחר הקמת המדינה גויס לצה"ל ומונה לראש ענף כוח האדם ולקראת שחרורו שירת כשופט צבאי בדרגת סגן-אלוף.

ספקטור פעל, יחד עם רחל ינאית בן-צבי ונחום הורביץ, (מאחרוני אנשי "השומר") להקמת מוזיאון בית השומר בכפר גלעדי.

ספקטור נישא לפסיה אברמסון (בתו של החלוץ משה אברמסון) ממנה נולדו הבנים אורי ויצחק (אורי נפטר בגיל שנתיים). כשנפטרה פסיה ב-1922 נישא ב-1930 לחווה וממנה נולד הבן אורי. בתקופת שרותו הצבאי חלה ספקטור ונשלח לטיפולים לניו יורק שם נפטר ב-1955. ארונו הובא ב-21 במרץ 1955 ארצה והוא הובא לקבורה בחלקת השומרים בבית הקברות בתל חי.

לקריאה נוספת
------------

* רות בקי-קולודני, **ובלבבי יש ספוג** – על התאבדות פסיה אברמסון, אשתו של מאיר ספקטור מהנועזים באנשי "השומר" – סיפור חלוצי ופמיניסטי -מוסף "הארץ" 29.4.1988
* דן חריט, **אברמסון - בית השורשים**, הוצאת "מערכת" קיבוץ דליה, 2009
* שאול דגן, **ראשונים באום-ג'וני האברמסונים**, הוצאה עצמית, 1986

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיר ספקטור** בוויקישיתוף
* מאיר ספקטור, באתר "אלבום משפחות ראשון לציון"
* מורשת אביו, על בנו של מאיר ספקטור באתר "גל גפן" זכרון יעקב
* דוד תדהר (עורך), "מאיר ספקטור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2642
* ישראל שוחט, לזכרו של מאיר ספקטור, דבר, 16 במאי 1955

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  מי שגייס אותו לארגון השומר והדריך אותו היה חיים שטורמן שפגש אותו כשעבד בפרדסי חדרה. לפי הספר "אנשי הבזלת - השטורמנים", מאת שמעון קושניר, הוצאת עם עובד, 1975, עמודים 45-46
3. ↑  המוזיאון נפתח ב-1968 לאחר פטירתו
4. ↑  ארונו של ספקטור יובא היום, דבר, 21 במרץ 1955
5. ↑  דן חריט הוא נכדו של משה אברמסון
**צרטיים** (שם מדעי: *Ceratiidae*) היא משפחת דגי מצולות מסדרת החכאים. הם מכונים **שדי ים** על שם הזיז העליון שלהם הבולט מעל מצחם, המשמש כחכה ומשתמש בנהורנות.

חכאים אלה הם מהנפוצים שבבני סדרתם באוקיינוסים השונים. הם מצויים בכל האוקיינוסים עד האזור שסביב אנטארקטיקה וחיים בעומקים גדולים בהם אין אור שמש. הם צדים דגים ויצורי ים אחרים באמצעות פיתיון החכה שמעל מצחם ובולעים את הטרף בשאיבה לתוך פיותיהם הרחבים.

לחכאים ממשפחה זו יש דו-צורתיות זוויגית קיצונית מאוד: הנקבה מגיעה לפעמים לאורך של 1.5 מטר אך הזכר מגיע לאורך של 14 ס"מ בלבד והוא בעל פה קטן דמוי-מקור וחסר שיניים. בעונת הרבייה הזכר מוצא נקבה גדולה, נושך עם מקורו את עורה ומוצץ ממנה דם, תוך כדי שהיא שוחה באוקיינוסים והזכר מתרבה איתה, עד לגוויעתו. בכך הזכר מצרף את עצמו לחלוטין למחזור הרבייה של הנקבה[דרושה הבהרה]. בני המשפחה הם היצורים היחידים המשמשים ככימרות במהלך ההתפתחות התקינה של חייהם.

מיון
----

* משפחה צרטיים (*Ceratiidae*)
	+ סוג Ceratias
		- מין Ceratias holboelli
		- מין Ceratias tentaculatus
		- מין Ceratias uranoscopus
	+ סוג ומין יחיד Cryptopsaras couesii

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צרטיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אטיין קונסטנטין, ברון דה ז'רלאש** (בצרפתית: **Étienne Constantin de Gerlache**;‏ 26 בדצמבר 1785 – 10 בפברואר 1871) היה ראש הממשלה הראשון של בלגיה. קודם לכן שימש עורך דין, היסטוריון ופוליטיקאי בממלכה המאוחדת של ארצות השפלה.

ביוגרפיה
--------

אטיין קונסטנטין ברון דה ז'רלאש נולד בברטריקס, ממלכת צרפת (כיום בלגיה) ב-26 בדצמבר 1785. הוא למד משפטים בפריז, שם הכיר את אן-קתרין בושמן, לה נישא ב-6 באוקטובר 1813. הוא השתקע בעיר לייז' עם הקמת הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה ב-1815.

כחבר הפרלמנט של הולנד היה אופוזיציונר נמרץ. אף על פי שדחה את המדיניות האולטרה-מונטניסטית (מתן דגש לסמכותיו של האפיפיור), תמך בברית של הקתולים הקיצוניים עם המפלגה הליברלית שסללה את הדרך למהפכה של 1830. באוגוסט 1830 הוא עדיין סבר כי האיחוד בין בית אוראניה-נסאו לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה הוא חיוני, אך השקפה זו השתנתה לאחר שאייש מספר תפקידים בממשלה הזמנית והפך לנשיא הקונגרס, דבר שהניע אותו לקדם את בחירתו של לאופולד הראשון למלך הבלגים והיה חבר במשלחת שנשלחה ללונדון לבשר לנסיך על היבחרו לתפקיד.

ב-1831 היה לראש הממשלה הראשון של בלגיה לאחר עצמאותה ב-1830, תפקיד אותו מילא במשך חודש. ב-1831 נבחר כנציג לייז' בבית הנבחרים של בלגיה, בו שימש כנשיא עד 1832. בהמשך, הפך לנשיא הראשון של בית הדין לערעורים, תפקיד אותו מילא עד שנת 1867.

נפטר באוקסלס ב-10 בפברואר 1871.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטיין קונסטנטין דה ז'רלאש** בוויקישיתוף
* אטיין קונסטנטין דה ז'רלאש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אטיין קונסטנטין דה ז'רלאש, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Encyclopædia Britannica, Gerlache, Étienne Constantin, Baron de, **1911 Encyclopædia Britannica** Volume 11
2. ↑  Mr. E.C. De Gerlache, www.parlement.com (בהולנדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1262155
* BnF: cb10704941d (data)
* BPN: 69041259
* GND: 1055184716
* ISNI: 0000 0000 6641 6448
* LCCN: n84163644
* The Léonore id LH//1122/65 is not valid.
* NKC: skuk0000469
* NTA: 071155317
* RERO: 02-A017724523
* SUDOC: 128200014
* VcBA: 495/159208
* VIAF: 49216493
* WorldCat: lccn-n84163644

 |
**אטיין בונו דה קונדיאק** (בצרפתית: **Étienne Bonnot de Condillac**, (בצרפתית): 30 בספטמבר 1715 - 3 באוגוסט 1780) היה פילוסוף ואפיסטמולוג צרפתי שחקר את תחום הפסיכולוגיה והפילוסופיה של הנפש. בחלק מחייו קונדיאק היה אב של המנזר מירו (Mureau).

רקע משפחתי, ילדותו ולימודיו
---------------------------

קונדיאק נולד בגרנובל במשפחה של משפטנים.
היה ילד חלש מבחינה פיזית ובעל ראייה לקויה, ולכן התפתחותו האינטלקטואלית הייתה איטית מאוד, עד כדי כך שמספרים כי בגיל 12 עדיין לא ידע לקרוא. ואכן המשפחה החשיבה אותו לבעל פיגור שכלי. חינוכו התחיל רק בשנות העשרה תחת השגחתו של כומר מקומי. אחר כך, בעקבות מות אביו, עבר לגור וללמוד בבית אחיו ז'אן בונו, שנודע כאדון או ה"אבאטה" (אב מנזר) דה מאבלי, בעיר ליון. הצליח במשך הזמן להשלים את החסר ונשלח בהמשך, בדומה לאחיו הגדול ז'אן, ללמוד לימודי כמורה בפריז. למד בסמינר של המנזר סן סולפיס (1733-1740 ובסורבון.
הוסמך ככומר בשנת 1740. למרות שלבש גלימת כומר כל חייו, ואף נהפך ל"אבאטה" (ראש מנזר) של מירו (Mureau), קונדיאק לא התחייבויותיו הכנסייתיות היו במידה רבה רשמיות בלבד.

חייו הבוגרים
------------

קונדיאק בילה כמה שנים בפריז כאיש ספרות, תקופה שבה פקד את החוג של דני דידרו. בפריז קישר קונדיאק יחסי ידידות ארוכת ימים גם עם רוסו שעבד זמן מה כמורה במשפחת אחיו הבכור של קונדיאק בליון. הודות לזהירותו הטבעית ולאיפוקו, יחסיו עם פילוסופים שלא הלכו בתלם, לא פגעו בשמו בפני הממסד.

פרסומיו באותן השנים הביאו בשנת 1749 לבחירתו לחבר באקדמיה הפרוסית למדעים. בשנת 1758 שלחה אותו החצר המלכותית לפארמה על מנת לחנך את הדוכס היתום, אז בן 7, נכדו של המלך לואי החמישה-העשר
עבד בתפקיד זה במשך עשור, בשנים 1768-1758.
בשובו מאיטליה לפריז בשנת 1768, נבחר לאקדמיה הצרפתית. בניגוד לדעה הרווחת שהשתתף רק בישיבה אחת של המוסד, פקד אותו באופן פעיל ותדיר עד שנתיים לפני מותו.
אמנם ב-1753 הפסיק לגור בפריז והתיישב באחוזה קטנה הקרויה פלוקס, אותה קנה בסביבות בוז'אנסי. את רוב הזמן הקדיש לחשיבה וכתיבה פילוסופית.

קונדיאק נפטר באחוזתו בשנת 1780.

ספרים
-----

* *Essai sur l'origine des connaissances humaines*- 1746 (*מסה על מקור הידיעות של האדם*)
* 1749 *Traité des systèmes* (*מסה על השיטות*)
* 1754 - *Traité des sensations* - (*מסה על התחושות*)
* 1755 -Traité des animaux - (*מסה על בעלי חיים*)
* 1767 - 1773 *Cours d'études* - (קורס לימודים) - ב13 כרכים (נועד לדוכס הצעיר של פארמה)
* 1776 - *Le Commerce et le gouvernement considérés relativement l'un a l'autre* (המסחר והממשל, מבחינת היחס ביניהם)
* 1781 - *Logique* - (*לוגיקה*)
* 1798 - *Langue des calculs* (*שפת החישובים*) (חיבור לא גמור)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטיין בונו דה קונדיאק** בוויקישיתוף
* באנציקלופדיה הקתולית, 1913
* באנציקלופדיה סטנפורד לפילוסופיה
* אטיין בונו דה קונדיאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259911905171
* BIBSYS: 90104455
* BNC: 000151523
* BNE: XX874487
* BnF: cb118975071 (data)
* CANTIC: a10487918
* CiNii: DA01257771
* GND: 118521756
* ICCU: BVEV001434
* ISNI: 0000 0001 2120 0819
* LCCN: n79054773
* LNB: 000077434
* NDL: 00464817
* NKC: ola2002159002
* NLA: 35030285
* NLG: 151095
* NLP: A11847025
* NSK: 000762142
* NTA: 068325037
* RERO: 02-A000041016
* SELIBR: 182119
* SNAC: w6km2b40
* SUDOC: 026797186
* Trove: 803368
* VcBA: 495/114186
* VIAF: 9844868
* WorldCat: lccn-n79054773

 |
"**אטימה אדומה: תיאטרון**" הוא שמו של מיצב פיסולי אשר הציג האמן הישראלי משה גרשוני בשנת 1980. המיצב נתפש בהיסטוריה של תולדות האמנות כנקודת מפנה ביחס של האמנות הישראלית אל השואה.

התערוכה, שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאמנות של ונציה בשנת 1980, כללה גם עבודות של מיכה אולמן. את התערוכה אצר אמנון ברזל והיא הוקדשה לזכר יצחק דנציגר. המיצב בא לאחר מיצב נוסף - "בדם ליבי", שאותו הציג גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות בשנה זו.

במיצב ביצע גרשוני פעולות של איטום סדקים בחלל הביתן בצבע אדום עז. בנוסף יצר גרשוני פינות שונות בהן נבנו מעין בריכות אגירה עשויות מתכת אשר תחתיתן צבועה באדום ואליהן הובילו צינורות מתכת, שני דליים אשר צידם הפנימי צבוע בלבן ולצידם מגבת ותצלום משפחתי, כיסא עץ המופנה אל הקיר ותחתיו צלחת צבועה אדום. בפינה אחרת הוצג תצלום אוזנו של הפסנתרן סביאטוסלאב ריכטר, אשר תחתה מסומן כתם צבע אדום, כשהיא תלויה מן התקרה ועל הקיר מאחוריה היו כתובות המילים בגרמנית "DOCH" ו-"NOCH", שפרושן, בתרגום חופשי, הוא "עדיין", ו"למרות הכל". 

פעולת האטימה בעבודה התפרשה, בעיני גרשוני, כסמן וכנוכחות מהדהדת של עול אשר אינה יכולה להיעלם. בדיעבד גרשוני אף הציג את העבודה גם "כמו סצנה של רצח" אמנון ברזל, אוצר התערוכה, תיאר את העבודה באופן טרנסנדנטי, כמנגידה בין פעולת הטבע לבין פעולת האדם. אולם, בדברי גרשוני עצמו על העבודה היא מתוארת כזעקה אירונית אל מול עוולות העולם: 

> 
> אני מכנה את הפרויקט שלי בשם תיאטרון, משום שהספק שיצירת אמנות, או צבע אדום, מסוגלים להעיד על החיים עצמם או להגיב עליהם במידה מספקת [...] הצעקה של היחיד היא הצידוק היחיד לחברה, ויצירת אמנות הן ההצדקה היחידה לקיום בתוך אי-הצדק והמלחמות.
> 
> 
> 
> 

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

* רחל אנגל, אמנות ישראלית מתגוננת, מעריב, 11 באפריל 1980

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלמור, יאיר, "התרבות שועטת קדימה, ואנחנו איתה", אתר gogay.
2. ↑  גרשוני, משה, שתי פגישות עם משה גרשוני, **סטודיו**, מס' 76, אוקטובר-נובמבר 1996, עמ' 63.
3. ↑  גרשוני, משה, בתוך: ברזל, אמנון (אוצר), **ישראל / הביינאלה של ונציה 1980**, משרד החינוך והתרבות, 1980 (ללא מספרי עמודים).

| **משה גרשוני** |
| --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
**מחוז (אובלסט) ראזגרד** (בבולגרית: **Област Разград**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה, ממוקם בצפון מזרח המדינה באזור רמת הדנובה ועיר הבירה שלו היא העיר ראזגרד. בשטח המחוז עובר נהר לום, שורר בו אקלים ממוזג, כאשר הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11oc וכמות המשקעים הממוצעת עומדת על 600 מ"מ בשנה. שטח המחוז מהווה 2.4% מכלל שטחה של בולגריה.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית המחוז היא בעלת מגוון אתני ונחלקת ל-44% בולגרים, 47% טורקים ו-9% בני רומה. מבחינת האמונה הדתית, 53.7% הם מוסלמים ו-43.2% הם נוצרים אורתודוקסים.

כלכלה
-----

המחוז נמצא על קו מסילת הרכבת בין וארנה לרוסה. כלכלת המחוז נסמכת על חקלאות מפותחת בעיקר דגנים כגון חיטה ושעורה ותירס ונגזרות שלה כגון תעשיית מזון ושימורים. כמו כן ישנם מפעלי תרופות, תעשיות זכוכית ועיבוד עץ.

תיירות
------

בשטח המחוז נמצא הקבר התראקי בסוושטארי, שהוכרז כאתר מורשת עולמית. כמו כן ישנם מספר מוזיאונים, כגון המוזיאון הארכאולוגי בסבוריאנובו, מוזיאון אתנוגרפי בראזגרד ומוזיאון חיי הכפר, שנמצא בכפר בלגואבו.

היסטוריה
--------

האזור כולו היה חלק מהממלכה התראקית והחלה בו התיישבות מאורגנת במהלך המאה ה-6 לפנה"ס. בתקופה ההלניסטית היה בחזקת ממלכת מוקדון, עד שבמאה ה-1 לספירה הפך לפרובינציה רומית, שעיר בירתה הייתה אבריטוס, (היום ראזגרד). במאה ה-5 נכבש ויושב האזור על ידי שבטי הונים ובסוף המאה ה-6, נכבש ולמעשה הוחרב כליל על ידי שבטי אווארים. בהמשך התחלפה השליטה באזור בין האימפריה הבולגרית הראשונה, האימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית השנייה. ב-1388 כבש הסולטאן מוראט הראשון, שליט האימפריה העות'מאנית את כל האזור ובכלל זה עיר הבירה ראזגרד, והם הפכו חלק ממחוז (איילט) עות'מאניים למשך כ-500 שנים. ב-1878 לאחר תבוסת העות'מאנים במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878), הפך האזור חלק מנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז ראזגרד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ראזגרד

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| רשויות מקומיות וערי מחוז ראזגרד שבבולגריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ראזגרד • איספריך • קובראט • צאר קאלויאן • זאווט • לוזניצה • סמואיל | מחוז ראזגרד |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562512905171
* BnF: cb11974738w (data)
* MusicBrainz: 32d6cef5-5d83-4af1-965e-e494f2eebbfd

 |
**אטיליו פראריס** (באיטלקית: **Attilio Ferraris**;‏ 26 במרץ 1904 – 8 במאי 1947) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1934.

ביוגרפיה
--------

פראריס נולד וגדל ברומא שבאיטליה בשנת 1904. אביו עסק בתחום תיקון בובות. לאורך כל הקריירה היה ידוע באורך חיים לא טיפוסי עבור כדורגלן מוביל. פראריס היה מעשן, משחק פוקר ויצא עם נשים רבות. 

במדי נבחרת איטליה פראריס ערך את הופעת הבכורה ב-1 בינואר 1928 בניצחון 2–3 על שווייץ בגנואה. הוא היה לכדורגלן הראשון מרומא ששיחק אי פעם בנבחרת ובאותה שנה לקח חלק בזכייה במדליית ארד באולימפיאדת 1928. הוא זכה עימה במונדיאל 1934 אותו אירחה ושיחק בשלושה משחקים כולל הניצחון   
 1–2 בהארכה בגמר נגד צ'כוסלובקיה. פראריס נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר עם כמה מחבריו. ב-14 בנובמבר 1934 שיחק בקרב הייבורי המפורסם נגד אנגליה והופעתו האחרונה במדיה הייתה ב-1935 נגד צרפת, הופעה שסגרה 28 בסך הכל. בשנת 1938 הבטיח למאמן נבחרת איטליה ויטוריו פוצו שיפסיק לעשן בתנאי שיתן לו לשחק במונדיאל 1938 אך בקשתו נדחתה. בסופו של דבר הם זכו בפעם השנייה ברציפות בלעדיו. 

פראריס החל את הקריירה בשנת 1922 עם פורטיטודו רומא שנהפכה ב-1927 למועדון המוכר רומא. כינויו היה "הילד הבלונדיני מבורגו פיו" ובסך הכל ערך 198 משחקים עימה בליגה במשך שבע שנים. כמו דמות רומאית טיפוסית פראריס היה לוחם במגרש ורק ניצחון עמד לנגד עיניו, אך עם זאת הוא תמיד נשאר ספורטאי הגון. המשחקים שלו נגד יובנטוס וריימונדו אורסי נחשבים לאגדיים עד היום. לאחר מכן שיחק בקבוצות לאציו, בארי, רומא בקדנציה שנייה וקאטניה. קבוצתו האחרונה בקריירה הייתה אלטרוניסה רומא בה פרש מכדורגל בגיל 40 לאחר שהכה שופט ונכנס למאסר. 

פראריס נפטר ב-8 במאי 1947 בגיל 43 במונטקטיני טרמה, לאחר שלקה בדום לב במהלך משחק כדורגל   
 של כוכבים וותיקים. הוא נקבר בקמפו די ורנו שברומא ומצבתו נושאת את הכיתוב "אטיליו פראריס-אלוף עולם".

מצבתו של פראריס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטיליו פראריס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* אטיליו פראריס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1934 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 קבנה • 
2 קומבי • 
3 מסטי • 
4 אלמנדי • 
5 קליגריס • 
6 מונצליו • 
7 רוזטה • 
8 ברטוליני • 
9 קסטלזי • 
10 פראריס • 
11 מונטי • 
12 פיזיאולו •
13 ורגליאן • 
14 ארקרי •
15 בוראל •
16 דמריה •
17 פרארי •
18 גואיטה •
19 גואריסי •
20 מאצה •
21 אורסי •
22 סקיאביו •
מאמן: פוצו | איטליהאיטליה |
צמד רקדני פילובולוס מציגים בועידת TED בשנת 2008.
**פילובולוס** (**Pilobolus**) היא להקת מחול אמריקאית מפורסמת.

שורשי הלהקה נעוצים בכיתת המחול של דארטמות' קולג' של שנת 1971 אותה לימדה אליסון צ'ייס (Chase). מייסדי הלהקה, רובי ברנט (Barnett), לי האריס (Harris), מוזס פנדלטון (Pendleton) וג'ונתן וולקן (Wolken) הופיעו לראשונה באוקטובר 1971 ובחלוף השנים שימשו חלקם כמנהליה האמנותיים של הלהקה. הופעותיה של פילובולוס מאופיינות באינטראקציה גופנית בין הרקדנים ובפיתול ועיצוב של הגוף האנושי, ושל יצורים מואנשים נוספים, עד לכדי קרבה גדולה להתעמלות.

הלהקה זכתה בפרסים רבים, ביניהם פרס המבקרים של ברלין (Berlin Critic's Prize), פרס ברנדייס (Brandeis Award), פרס סקוטסמן (Scotsman Award) בפסטיבל אדינבורו, פרס ועידת התיאטרון של ניו אינגלנד (New England Theatre Conference Prize), פרס ועדת האמנויות של קונטיקט למצוינות (Connecticut Commission on the Arts Award for Excellence) ובשנת 1997 בפרס אמי להישגים בתחום תוכניות התרבות המשודרות בפריים טיים (Primetime Emmy Award for outstanding achievement in cultural programming). בשנת 2000 קיבלה פילובולוס את פרס סמואל ה. סקריפס למפעל חיים בכוריאוגרפיה מטעם פסטיבל המחול האמריקני (Samuel H. Scripps American Dance Festival Award for lifetime achievement in choreography).

כיום מפעילה הלהקה שלושה אגפים: להקת המחול (Pilobolus Dance Theatre) המופיעה ברחבי העולם ואשר מקום מושבה בעיירה וושינגטון שבקונטיקט, ארצות הברית; "מכון פילובולוס" (Pilobolus Institute) המציע תוכניות חינוכיות והוראת מחול; ו"פילובולוס שירותים יצירתיים" (Pilobolus Creative Services) המציעים את שירותה הלהקה לסרטים, פרסומות, לקוחות מסחריים ואירועים שונים.

פילובולוס הופיעה בישראל מספר פעמים, ובשנת 2008 צילמה לוח שנה בו מופיעים חברי הלהקה בשלל תנוחות על רקע נופי ארץ ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילובולוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פילובולוס
* על המופע בישראל באתר בית האופרה - המשכן לאומנויות הבמה
* כרמית ספיר ויץ, נולדו לרקוד: ריאיון עם מנכ"ל להקת "פילובולוס", nrg, ‏2 בנובמבר 2010

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605787505171
* BnF: cb16933308g (data)
* LCCN: n78027338
* VIAF: 157084713
* WorldCat: lccn-n78027338

 |
**ונגה מגלנית** (שם מדעי: *Falculea palliata*) היא מין של ציפור קטנה החיה באי מדגסקר ושייכת למשפחת הוונגיים- משפחה האנדמית למדגסקר ולאיי קומורו. ציפור זו היא הגדולה במשפחתה.

מאפיינים
--------

אורכה כ-32 ס"מ ומשקלה 106-119 גרם בממוצע. הוונגה המגלנית בעלת נוצות לבנות עם כנפיים שחורות, ראש קטן בעל עיניים שחורות וגדולות ומקור ארוך, כפוף ומעוקל בצורת מגל. שני המינים דומים במראם.

הוונגה חיה במדגסקר ביערות פתוחים וטרופיים וכן ביערות הקוצים המדגסקריים (Madagascar spiny forests) וגם בסוואנות פתוחות ובכפרים רבים. היא חיה בפארקים לאומיים רבים במדגסקר כמו פארק אנחדוההלה (Andohahela National Park), פארק אנקרפאנטסיקה (Ankarafantsika National Park) ואזור השימור של ברנטי. מצב השימור שלה הוא "ללא חשש".

ציפור זו ניזונה מחרקים ומעופפת בקבוצות של עד 50 פרטים ברחבי היער. היא מחפשת בעיקר זחלים שונים וניזונה מעכבישים, מקקים, צרצרים, חיפושיות, גמלי שלמה ותולעים ואף מחולייתנים קטנים כמו זיקיות או שממיות קטנות. לעיתים היא ניזונה עם מינים אחרים מהמשפחה. הוונגות מתמחות בחיטוט בעזרת מקורן אחרי חרקים, והן נחשבות לכאלו הממלאות את הגומחה האקולוגית של הנקריים, שאינם נמצאים במדגסקר.

גלריה
-----

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונגה מגלנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ונגה מגלנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**Bonded by Blood** (מאנגלית: **קשורים בקשר דם**) הוא אלבום הבכורה של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית אקסודוס. האלבום יצא לאור באפריל של שנת 1985, ונחשב ליצירת מופת ולאבן דרך במוזיקת ההבי מטאל.
במקור האלבום תוכנן להיקרא *A Lesson in Violence*, אך השם השתנה לאחר שלא נמצא רעיון מתאים לעטיפת האלבום.

עטיפת האלבום
------------

עטיפת האלבום המקורית הייתה שני פעוטים צמודים המייצגים את הטוב והרשע, אך בהוצאה המחודשת של שנת 1989 העטיפה הוחלפה בלוגו הלהקה על רקע קהל צבוע באדום ושחור.

ביקורות
-------

האלבום זכה להצלחה מסחררת והולל כיצירת מופת של הז'אנר. מגזין *Metal Forces* העניק לאלבום ציון של עשר מתוך עשר, הציון הגבוה ביותר האפשרי, בטענה שהוא "קלאסיקת ת'ראש מטאל". אתר *Allmusic* הענקי לו ארבעה כוכבים מתוך החמישה האפשריים: *"Bonded by Blood של אקסודוס יכול להיחשב אבן דרך שאחראית להתחלת הת'ראש מטאל"*. בשנת 2013, האלבום דורג במקום השמיני ברשימת "10 אלבומי הת'ראש מטאל הגדולים בכל הזמנים" של *Whatculture*, ובמקום השמונים ברשימת "100 אלבומי המטאל הטובים ביותר" של *Metalrules*.

רשימת שירים
-----------

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת אקסודוס.


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Bonded by Blood | 3:43 |
| 2. | Exodus | 4:05 |
| 3. | And Then There Were None | 4:40 |
| 4. | A Lesson in Violence | 3:49 |
| 5. | Metal Command | 4:13 |
| 6. | Piranha | 3:45 |
| 7. | No Love | 5:08 |
| 8. | Deliver Us to Evil | 7:07 |
| 9. | Strike of the Beast | 3:57 |
| **משך כולל:** | **40:49** |

מבצעים
------

**אקסודוס**

* פול באלוף - שירה
* גר הולט - גיטרה
* ריק הונולט - גיטרה
* רוב מקילופ - גיטרה בס
* טום הנטינג - תופים

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Bonded by Blood באתר MusicBrainz
* Discogs Bonded by Blood באתר Discogs
* האלבום באתר Encyclopaedia Metallum

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביקורת על האלבום באתר Metal Forces
2. ↑  ביקורת על האלבום באתר Allmusic
3. ↑  10 אלבומי הת'ראש מטאל הגדולים בכל הזמנים באתר whatculture
4. ↑  100 אלבומי המטאל הטובים ביותר באתר Metalrules

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 08e23bf4-ab01-3d24-9a71-bfcbc1567fe3

 |