recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אליסון לסרי ברסן** (נולדה ב-1994) היא לוחמת משמר הגבול בעלת עיטור המופת של משטרת ישראל.

לסרי נולדה בפריז לאב יהודי ועלתה לישראל כחיילת בודדה. היא עלתה בשנת 2012, השלימה טירונות לוחמות במשמר הגבול והוצבה במג"ב איו"ש.

לסרי שירתה במחסום צבאי בצומת תפוח. ביום 30 באוקטובר 2015 תקפו שני מחבלים רוכבי אופנוע את כוחות משמר הגבול בפיגוע דקירה. בתגובה היא ירתה אל השניים, מהם אחד נהרג ואחד נפצע אנושות. בפעולתה הביאה לנטרול המחבלים ולהצלת חיי שוטר משמר הגבול ששירת איתה ובשנת 2016 הוענק לה עיטור המופת.

ביום העצמאות 2016 השיאה משואה בטקס הדלקת המשואות.

במבצע שומר החומות לסרי נפצעה בפיגוע דריסה במזרח ירושלים, עליו העידה חברתה לשירות רז מזרחי: "הכול היה טעון, המון התרעות לפיגועים. פיזרנו הפגנה בשכונה, הקמנו מחסום כדי לבדוק את הנכנסים ולפתע רכב דהר לעברנו ופגע בשישה שוטרים ולוחמי מג"ב. שלושה נפצעו באורח בינוני ושלושה קל. המחבל העיף אותנו ועלה עלינו. אני שכבתי שם מתחת לגלגלי הרכב בצד של הנהג ואיתי עוד שוטרת".

קישורים חיצוניים
----------------

* סמ"ר אליסון לסרי, באתר הגבורה
* סמ"ר אליסון לסרי מספרת כיצד נטרלה שני מחבלים: "האינסטינקט שלי אמר לי שזה פיגוע"

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלוחמת הבודדה שסיכלה פיגוע ותדליק משואה: "גאה בזה שעליתי לארץ"
2. ↑  אריק בנדר, ‏מדליקי המשואות: רונה רמון ונהג האוטובוס שהציל את נוסעיו ממחבל, באתר מעריב אונליין, 6 באפריל 2016
3. ↑  אלישע בן קימון, רועי ינובסקי, אליאור לוי ויואב זיתון, שני פצועים בינוני בפיגוע בגבעת התחמושת; מחבלים נורו בצומת תפוח, באתר ynet, 30 באוקטובר 2015
4. ↑  גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות
5. ↑  ממדליקי המשואות: לוחמת מג"ב שסיכלה פיגוע
6. ↑  מאיר תורג'מן, הלוחמת שנפצעה בפיגוע הפכה לקצינה: "המחבל פגע בגופי - אבל לא במוטיבציה", באתר ynet, 31 באוקטובר 2022
**דיוויזיית משמר התקיפה האווירית ההררית השביעית** (ברוסית: **гвардейская десантно-штурмовая дивизия‏ я-‏7**) היא דיוויזיה מוטסת חלק מחיל הצנחנים של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה בגלגולה הראשון בדצמבר 1942 במהלך מלחמת העולם השנייה כחלק מארמיית המשמר הרביעית, ועם סיום המלחמה ביוני 1945 הפכה לדיוויזיית המשמר הרובאים ה-115. בגלגולה השני הוקמה הדיוויזיה השביעית מחדש בספטמבר 1948 על בסיס רגימנט המשמר הרובאים ה-322 ותחת פיקוד קורפוס המשמר המוטס השמיני. עם הקמתה הוצבה הדיוויזיה בקובנה, ליטא, ויחידות הבת שלה הוצבו במספר בסיסים בליטא בהם בקובנה מריאמפול וקלווריה.

בשנת 1956 לקחו חלק יחידות הדיוויזיה במרד ההונגרי, הרגימנט המוצנח ה-108 נחת במנחת טוקול, דרום-מערבית לבודפשט, כבש אותו והשתלט על סוללות נגד-מטוסים שהוצבו שם. בימים שלאחר מכן לוחמים מהרגימנט לצד לוחמים מהרגימנט המוצנח ה-119 נכנסו לבודפשט ולקחו חלק בלחימה ברחובות העיר. בשנת 1968 יחידות הדיוויזיה לקחו חלק בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה כאשר הרגימנט ה-108 צוין לשבח על ביצוע מוצלח של מספר משימות קשות ומורכבות וכ-200 מחייליו עוטרו בעיטורים שונים.

ב-1971 ו-1972 עוטרה הדיוויזיה במסדר הדגל האדום לכוחות המוצנחים ובמאי 1985 כחלק מחגיגות 40 השנים לניצחון ברית המועצות במלחמת העולם השנייה, עוטרה הדיוויזיה בעיטור הדגל האדום. עם פירוק ברית המועצות, הועברה הדיוויזיה באוגוסט 1993 מבסיסיה בליטא לתוך גבולות רוסיה כאשר מפקדתה נקבעה בנובורוסיסק ויחידות הבת שלה הוצבו בסביבתה, באנאפה, סטברופול וטמריוק.

בשנים שלאחר פירוק ברית המועצות, יחידות הדיוויזיה היו מעורבות במספר עימותים, בהם מלחמת אבחזיה והלחימה בצפון הקווקז. ב-1997 רגימנט המשמר המוטס ה-97 פורק (בהמשך הוקם מחדש) ובדצמבר 2006 קיבלה הדיוויזיה את שמה הנוכחי "דיוויזיית משמר התקיפה האווירית ההררית השביעית", תוך כך שונה יעודה מיחידה מוצנחת לתקיפה אווירית (כלומר עם יכולת הטסה\הסקה).

החל מ-2014 יחידות הדיוויזיה היו מעורבות במלחמה בדונבאס במזרח אוקראינה, באוגוסט הרגימנט ה-247 לקח חלק בקרב אילובייסק כחלק מהעימות. במהלך 2021 והתגברות המתיחות בין רוסיה לאוקראינה יחידות הדיוויזיה הוצבו באזור חצי האי קרים והרגימנט ה-97 הוקם מחדש, באותה שנה חטיבת משמר התקיפה האווירית ה-56 הועברה גם לחצי האי קרים והיא מתוכננת להפוך לרגימנט שיכנס תחת פיקוד הדיוויזיה. עם תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, יחידות הדיוויזיה השתתפו בלחימה במזרח אוקראינה עם עדויות לאבידות רבות ופגיעה ביכולות הלחימה של הרגימנטים.

מבנה
----

* מפקדת הדיוויזיה (נובורוסיסק)
* רגימנט התקיפה האווירית ה-97
* רגימנט המשמר המוטס ה-108
* רגימנט המשמר התקיפה האווירית ה-247
* רגימנט המשמר התקיפה האווירית ה-56
* רגימנט המשמר הארטילרי ה-1141
* רגימנט ההגנה האווירית השלישי
* טייסת התובלה הצבאית האווירית ה-185

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דיוויזיית התקיפה האווירית ההררית השביעית** |

* פירוט כוחות הדיוויזיה לאורך השנים באתר ww2.dk.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏**Russian Airborne Forces create airmobile units**, ‏13 באפריל 2021, ‏ArmyRecognition.com.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמויות מקראיות. אם התכוונתם לתנועת מחאה ישראלית, ראו ארבע אמהות.
ביהדות, **ארבע האמהות**, הן ארבע דמויות מקראיות מספר בראשית, נשותיהם של שלושת האבות: שרה אשתו של אברהם, רבקה אשתו של יצחק, ורחל ולאה נשותיו של יעקב. במסורת היהודית מקובל להצמיד את הכינוי "אמנו" לשמותיהן של ארבע האמהות: "שרה אמנו", "רבקה אמנו", "רחל אמנו" ו"לאה אמנו". על פי המקרא, שרה, רבקה ולאה נקברו לצד בעליהן במערת המכפלה, אך רחל נקברה לבדה בקבר רחל בבית לחם. מכיון שרחל ולאה רבו יצחק גירש אותה מביתו

הגדרת האמהות
------------

המקור לכינוי אמהות ולמספרן הוא במסכת שמחות: "אין קורין לאבות אבינו אלא שלושה, ולא לאימהות אימנו אלא לארבע האמהות". התלמוד מבהיר שאף על פי שרחל ולאה אינן אמהות ביולוגיות של האומה כולה, אלא כל אחת היא אם לשבטים מסוימים בלבד, בכל זאת הן נחשבות אמהות האומה בגלל חשיבותן. דבר זה בולט במיוחד על רקע אי הכללת בלהה וזלפה בין האמהות, למרות העובדה שגם הן ילדו ליעקב ילדים שמהם יצאו אחדים משנים עשר השבטים, משום שהיו שפחות. למרות האמור לעיל ובניגוד לאמירה הרווחת אודות ארבע אמהות, כאשר התורה מסכמת את מניין השבטים היא מונה את בלהה וזלפה כחלק מהאמהות (בראשית, ל"ה, כ"ב–כ"ו), ואף חז"ל עצמם מציינים במספר מקורות שיש שש אמהות ומונים את בלהה וזלפה בתוכן (כך לדוגמה במדרש שיר השירים רבה: "שש עגלות צב... ו' כנגד ו' אמהות- שרה רבקה רחל לאה זלפה בלהה", שם, פרשה ו).

במקרא ובמדרשים
--------------

על פי המקרא, שלוש מתוך ארבע האמהות – שרה, רבקה ורחל – נפקדו בילדים רק לאחר שנים רבות של עקרות. לתופעת עקרות האמהות ניתנו הסברים רבים במדרשים ובהגות היהודית. בניתוח הספרותי המודרני של המקרא, מוטיב העקרות נחשב לחלק מסצנת הדפוס של בשורה על לידת גיבור.

חז"ל בבראשית רבה אומרים שהאמהות היו נביאות. רבי חנינא בן פזי לומד זאת מכך שרחל ביקשה "יֹסֵף ה' לִי בֵּן אַחֵר" (בראשית, ל', כ"ד). מכך שלא ביקשה "בנים אחרים", מוכח שידעה שעתיד להיוולד ליעקב בן אחד נוסף בלבד, וביקשה שהוא ייוולד ממנה.

ראו גם
------

* תקופת האבות

לקריאה נוספת
------------

* רות ברטל, **ותהי לו לאשה, ויאהבה - האמהות והאבות בראי האמנות המערבית**, הוצאת כרמל, 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסכת שמחות, פרק א, יד
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט"ז, עמוד ב'
3. ↑  ראו מאמרו של ליאור טל, האמהות השקופות שלנו, בבלוג: מה למעלה מה למטה
4. ↑  צבי הבר, מפני מה היו אבותינו עקרים, באתר ישיבת ברכת משה.  
אברהם קורמן, עקרות האמהות, באתר קטיף.נט.  
יאירה אמית, ולמה נתעקרו האמהות?, באתר מקרא גשר.
5. ↑  בראשית רבה, פרשה ע"ב, פסקה ו'
**נואבה אספרטה** (בספרדית: **Nueva Esparta**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה מורכבת מהאיים מרגריטה, קוצ'ה וקובגואה הנמצאים בים הקריבי, מול חופי מדינת סוקרה.

המדינה משתרעת על שטח של 1,150 קילומטרים רבועים והיא המדינה הקטנה ביותר מבחינת שטח בוונצואלה (לא כולל הישויות הפדרליות שאינן מדינות). במדינה מתגוררים 491,610 תושבים (נכון ל-2011). בירתה של המדינה היא לה אסונסיון והעיר הגדולה ביותר בה היא פורלמר.

היסטוריה
--------

האירופאי הראשון שהגיע לאיים היה כריסטופר קולומבוס ב-15 באוגוסט 1498. קולומבוס קרא לאי הגדול מביניהם לה אסונסיון. כעבור שנה שם האי שונה למרגריטה על ידי פדרו אלונסו ניניו וקריסטובל גרה, ככל הנראה בשל הפנינים הרבות שנמצאו סביב האי (משמעות השם "מרגריטה" בלטינית היא פנינה).

לאחר מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19 האיים צורפו לרפובליקת קולומביה הגדולה. לאחר שרפובליקת קולומביה הגדולה התפרקה ב-1830 האזור צורף לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית מרגריטה.

ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ושטחי הפרובינציה הפכו למדינת נואבה אספרטה. משמעות השם היא "ספרטה החדשה", והוא הוענק למדינה כהוקרה לגבורה של הלוחמים המקומיים במלחמת העצמאות של ונצואלה שהזכירה את גבורת הלוחמים הספרטנים ביוון העתיקה.

ב-1881 המדינה אוחדה עם מספר מדינות נוספות, אך חזרה להיות מדינה נפרדת בסוף המאה ה-19. ב-1904 המדינה אוחדה עם עוד מספר מדינות באזור שמעמדן הורד למחוז פדרלי שנקרא סקסיון אוריינטל, אך ב-1909 נואבה אספרטה השיבה לעצמה את מעמדה.

כלכלה
-----

כלכלת המדינה מסתמכת בעיקר על תיירות ומסחר, בייחוד מאז שהאי מרגריטה הוגדר כאזור סחר חופשי ב-1966 וב-1974, כאשר הנמל של האי מרגריטה הוכרז כנמל חופשי. בנוסף לענפים אלו הכלכלה מסתמכת גם על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול חצילים, תירס, מלונים ועגבניות, גידול מקנה ודיג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נואבה אספרטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נואבה אספרטה (בספרדית)
* נואבה אספרטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת נואבה אספרטה, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).
2. ↑  venezuelatuya.com, Nueva Esparta y Dependencias Federales

| מדינות ונצואלה |
| --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו | מפת מדינות ונצואלה |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552722505171
* BNE: XX453089
* BnF: cb15201266x (data)
* GND: 278030-6
* LCCN: n82086490
* MusicBrainz: 01ac40a3-523c-473c-8613-933dca16063e
* VcBA: 494/58109
* VIAF: 127864518
* WorldCat: lccn-n82086490

 |
**טולימה** (בספרדית: **Tolima**) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במרכז קולומביה והוא גובל במחוז קלדס בצפון, בקונדינמרקה במזרח, בווילה בדרום, בקאוקה בדרום-מערב ובוואייה דל קאוקה, קינדיו וריסרלדה במערב.

המחוז משתרע על שטח של 23,562 קמ"ר. בירת המחוז היא איבגה.

היסטוריה
--------

במהלך התקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה מיושב על ידי שבטי ילידים שונים, ובעיקר על ידי הפיחאו והפנצ'ה. הספרדים הגיעו לראשונה לאזור במחצית הראשונה של המאה ה-16 והכיבוש שלו הושלם ב-1551. האזור הפך לפרובינציית מריקיטה, שהשתייכה תחילה למלכות המשנה של פרו ומהמאה ה-18 למלכות המשנה של גרנדה החדשה. העיר מריקיטה הייתה בירתה של הפרובינציה והיא כללה את שטחי המחוז המודרני ועוד חלקים קטנים ממחוזות מודרניים נוספים.

ב-1811 החלו הניצנים של מאבק העצמאות הקולומביאני והוקמה הפדרציה של הפרובינציות המאוחדות של גרנדה החדשה. מריקיטה הפכה לאחת החברות בפדרציה, אך כעבור שנים ספורות, ב-1816, האימפריה הספרדית השתלטה על האזור מחדש.

בסופו של דבר רפובליקת קולומביה הגדולה קיבלה עצמאות כעבור מספר שנים. האזור השתייך למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה ופרובינציית מריקיטה נוסדה מחדש. ב-1851 הבירה הועברה לאיבגה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והאזור השתייך למדינת קונדינמרקה, עד שב-1861 פוצלה ממנה מדינת טולימה שכללה את שטחי המחוזות המודרניים טולימה ווילה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המשיכו להתקיים באותה מתכונת. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז טולימה שכלל את אותם השטחים.

בתחילת המאה ה-20 פוצל מטולימה מחוז וילה וכן שטחים בצפונו נמסרו למחוז קלדס, שכלל אז את מחוזות קלדס, קינדיו וריסרלדה המודרניים.

כלכלה
-----

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות, דיג, כרייה, תעשייה ותיירות.

חלוקה מנהלית
------------

חלוקת המחוז לפרובינציות.
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לשש פרובינציות (Provincias) כדלהלן:

| שם | שם בספרדית | מרכז מנהלי | מספר רשויות מקומיות |
| --- | --- | --- | --- |
| מזרח | Oriente | מלגר | 5 |
| דרום-מזרח | Suroriente | פוריפיקסיון | 7 |
| דרום | Sur | צ'פרל | 9 |
| איבגה | Ibagué | איבגה | 11 |
| נבדוס | Nevados | ליבנו | 8 |
| צפון | Norte | אונדה | 7 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טולימה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טולימה
* טולימה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טולימה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).

| מחוזות קולומביה |
| --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה | מפת מחוזות קולומביה |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11987143r (data)
* GND: 4119646-6
* MusicBrainz: 9b309ca9-26c0-4b9b-8c17-99bbf87ef8b0

 |
**דנה ויס** (נולדה ב-4 במאי 1969) היא עיתונאית ומגישת טלוויזיה ישראלית. משמשת כפרשנית המדינית ומגישת "חדשות סוף השבוע" בחברת החדשות. בעבר הגישה את התוכנית "פגוש את העיתונות".

ביוגרפיה
--------

דנה ויס מראיינת את שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן ליד בניין השגרירות החדש, כשבוע לאחר העברת השגרירות לירושלים, מאי 2018
ויס נולדה, גדלה והתחנכה בוינדזור, בריטניה, ובירושלים. לאחר שסיימה את שירותה הצבאי כקצינת חינוך, למדה לתואר ראשון במשפטים ובתקשורת באוניברסיטה העברית, הוסמכה כעורכת דין וסיימה תואר שני במשפטים.

את דרכה התקשורתית החלה בעיתון "חדשות" וערכה בו את מוסף הסטודנטים "איינשטיין". לאחר סגירת העיתון בשנת 1993, עברה לחברת החדשות של ערוץ 2, שם החליפה את הכתב לענייני משפט, גדעון סער. היא מילאה תפקיד זה במשך כעשר שנים. משנת 2002 הגישה סדרות תחקירים ותוכניות אקטואליה שונות.

בינואר 2006 הגישה את תוכנית התחקירים "אנטי-אנטיביוטיקה" שעסקה בצריכה מסיבית של אנטיביוטיקה, ובסוף אותה שנה הגישה סדרת תחקירי המשך "אנטי-וירוס", שחקרה מה קורה לגוף האדם בשיא עונת החורף, כשהשפעות ומתקפות הווירוסים בעיצומן. בשנת 2007 הגישה ויס תוכנית תחקירים בשם "מישהו עוקב אחריך". 

משנת 2009 החלה להגיש את תוכנית האקטואליה "פגוש את העיתונות", באותה שנה גם יצרה והגישה את הסדרה הדוקומנטרית "הפרעת קשב – מדינה באבחון" העוסקת בהפרעות קשב וריכוז. בשנת 2010 יצרה והגישה את סדרת התחקירים "קריירה". במאי 2013 קודמה וייס בחברת החדשות של ערוץ 2 להיות מגישת חדשות סוף השבוע. כתוצאה מכך ב-25 במאי הגישה את התוכנית פגוש את העיתונות בפעם האחרונה. ב-20 ביולי 2017 הגישה ויס לראשונה את מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2 כמגישה מחליפה.
משמשת כמגישה מחליפה באולפן שישי מעת לעת.

```
היא השתתפה כמראיינת בכל פרקי העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "צומת מילר".
```

בעבר לימדה בחוג לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה.

חיים אישיים
-----------

ויס נשואה לרפי (רפאל) טופז, נכדו של גדעון שוקן, והיא אם לשלושה בנים. מתגוררת עם משפחתה בשכונת רמת אביב בתל אביב. בשנת 2009 הצטרפה ויס לעמותת "תושבי רמת אביב", היא השתתפה בכנס מטעמה והנחתה בו פאנל.

אחיה הוא היזם והמנהל שי ויס, מנכ"ל חברת התעופה "וירג'ין אטלנטיק".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דנה ויס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דנה ויס** |

* 

* דנה ויס, ברשת החברתית פייסבוק

* דנה ויס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דנה ויס, ברשת החברתית אינסטגרם
* דנה ויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הכתבות והפרשנויות של דנה ויס ב-N12
* אדמית פרא, דנה לא נמה, באתר "רשימות"
* אריאנה מלמד, תשמרו על קשב, באתר ynet, 14 באוגוסט 2009
* לי-אור אברבך, בחב"ד כועסים על חברת החדשות של ערוץ 2, באתר nrg‏, 7 בספטמבר 2009
* אפרת זמר-ברונפמן, ‏דנה ויס: "אני מעריכה פוליטיקאים; לא עושים להם חיים קלים", באתר גלובס, 18 באוגוסט 2012
* ורד רמון ריבלין, ‏"ההתעסקות במתווה הגז כדבר הכי משמעותי מנותקת מהמציאות", באתר גלובס, 10 בינואר 2016
* מעריב אונליין, ‏דנה ויס: "אמרו לי שהאשמתי את גזית בשביל להתחרות באושרת קוטלר", באתר מעריב אונליין, 9 בנובמבר 2017
* אתר למנויים בלבד  סמדר שיר, "הסתכלתי עליה בפגישה הראשונה והיה לי ברור שנועדנו זה לזו", באתר "ידיעות אחרונות", 21 בנובמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועה קושרק, רמת אביב נגד התחרדות השכונה: "לצאת ולהתעמת עם המחזירים בתשובה", באתר הארץ, 4 בספטמבר 2009
**פאל אוהאנואה לאי ג'וניור** (באנגלית: **Raphael Ohanua Lea'i Jr.**; נולד ב-9 בספטמבר 2003 בהוניארה שבאיי שלמה) הוא כדורגלן מאיי שלמה המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הנדרסון יילס בנבחרת איי שלמה.

קריירת מועדונים
---------------

### תחילת הקריירה

לאי גדל במחלקות הנוער של מאריסט, הנדרסון יילס וולז' מוסטאר. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים מאריסט והנדרסון יילס מליגת העל של איי שלמה בכדורגל.

### ולז' מוסטאר

ב-29 בינואר 2023 חתם לאי על חוזה לשנה וחצי בוולז' מוסטאר מליגת העל של בוסניה והרצגובינה, והפך לכדורגלן הראשון מאיי שלמה שמשחק באירופה. בתחילת עונת 2023/2024 שוחרר מהמועדון בגלל הגעגועים שחש למשפחתו.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-17 במרץ 2022 ערך לאי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איי שלמה, בניצחון 0–2 על נבחרת איי קוק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-24 במרץ הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, שלושער בניצחון 1–3 על נבחרת טהיטי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.

תארים
-----

הנדרסון יילס
* אליפות איי שלמה (1): 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  WELCOME TO VELEŽ, RAPHAEL! באתר הרשמי של ולז' מוסטאר, 29 בינואר 2023 (בבוסנית)
2. ↑  Solomons' striker signs for top Bosnian football club באתר Radio New Zealand, ‏ 31 בינואר 2023 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רפאל לאי"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרובינציה לשעבר בצרפת. אם התכוונתם לעיר בפולין, ראו טורון.

**טוּרֵן** (בצרפתית: **Touraine**) היא פרובינציה-לשעבר בצרפת וחבל ארץ היסטורי ומסורתי באזור עמק הלואר, כ-200 ק"מ מפריז, בחבל סאנטר-עמק הלואר. בירת הפרובינציה הייתה העיר טור. עקב השינויים האדמיניסטרטיביים של 1790, חולק שטח הפרובינציה בין המחוזות אנדר (Indre), אנדר ולואר (Indre-et-Loire), ולואר ושר (Loir-et-Cher). טורן נודעה במיוחד בשל ריכוז הטירות המרשימות, בהן כמה מהמפורסמות ביותר בצרפת, ובשל תעשיית היין שלה.

היסטוריה
--------

מקור השם טורן הוא משמו של שבט הטורונים הקלטי, שאכלס את האזור סביב ראשית הספירה הנוצרית. בשנת 1044 עבר השלטון בחבל לידי שושלת אנז'ו (מקורו של בית פלנטג'נט ממנו באו מלכי אנגליה). מעוזם היה בטירת שינון. בשנת 1205 הפכה טורן לדוכסות. במאות ה-15 וה-16 היא הייתה לאזור המגורים החביב על מלכי צרפת, שהקימו בה טירות מפוארות (כגון טירת שנונסו, טירת אמבואז ועוד). באותה תקופה כונה האזור "גנה של צרפת" ונכתבו עליו שירים כגון *O beau pays de la Touraine* ("הו הארץ היפה של טורן"). ב-1584 הפכה הדוכסות לפרובינציה, וזו פורקה ב-4 במרץ 1790 במהלך התיקונים שנעשו בעקבות המהפכה הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טורן** |

* טורן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4060521-8
* NKC: ge131102

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



**טוברמיצין** היא אנטיביוטיקה מקבוצת האמינוגילקוזידים, המופקת מהחיידק *Streptomyces tenebrarius* ומשמשת לטיפול במגוון דלקות הנובעות מזיהומים מחיידקים, ובפרט אלה הנגרמים בשל חיידקים גראם-שליליים, האנטיביוטיקה אינה פעילה כנגד חיידקים גראם-חיוביים (למעט *Staphylococcus aureus*).

האנטיביוטיקה אפקטיבית במיוחד נגד מיני *Pseudomonas*.

שימושים רפואיים
---------------

בדומה לשאר האמינוגליקוזידים, טוברמיצין אינו נספג דרך מערכת העיכול, ולכן ניתן לטיפול סיסטמי באופן תוך-ורידי או תוך-שרירי.
טוברמיצין קיימת גם כתכשיר לאינהלציה לטיפול בהחרפה של זיהום כרוני הנגרם על ידי *Pseudomonas aeruginosa*, במיוחד בקרב חולי סיסטיק פיברוזיס.

טוברמיצין נבחן גם לטיפול בדלקת גת (סינוסיטיס).

משחות טוברמיצין (כגון: טוברקסת טובקדקס) נמצאו מתאימות לטיפול שטחי בדלקת לחמית העין. זריקות של טוברמיצין מתאימות לטיפול דלקת קרום המוח בילודים, בברוצלוזיס, במחלה דלקתית של האגן, וב-*Yersinia pestis*.
טוברמיצין עדיפה על גנטמיצין לטיפול בדלקת ריאות אשר נגרמת על ידי *Pseudomonas aeruginosa*, מאחר שהוא נספג טוב יותר בריאות.

תופעות לוואי
------------

כחלק ממשפחת האמינוגיקוזידים טוברמיצין הוא אוטוטוקסי, ויכול לגרום לאיבוד השמיעה או איבוד שיווי המשקל או לעיתים גם פגיעה בשניהם במקרה של רגישות על רקע גנטי. אנשים אלה נושאים גן אשר אינו משפיע על חייו של המטופל אך במקרה של לקיחת אמינוגילקוזידים הוא מאפשר חדירה של התרופה לתאי השבלול (קוכלה), נזק זה לאוזניים לרוב בלתי הפיך.

חירשות: התרופות הללו חודרות בקלות ומצטברות באוזן הפנימית- בשבלול האוזן (cochlea). הן גורמות לירידה בשמיעה שעלולה להחמיר עד כדי חירשות, לפגיעה בשיווי המשקל, ולסחרחורת (וורטיגו).

פגיעה בתפקודי כליות: התרופות חודרות באופן מוגבר לכליות, כתוצאה מקשירה חזקה לרקמת הכליה והצטברות התרופות בקורטקס הכליה. כתוצאה מכך יכולה להיווצר אי ספיקת כליות כתוצאה מנמק בתאי האבובית הקרובה. הנזק לכליות הוא לרוב הפיך, וזאת עקב יכולת היצירה מחדש של תאי האבובית. מתן תרופה במשטר מינון של פעם אחת ביום במקום שלוש פעמים ביום, מאפשר תקופה חופשית מהתרופה, שבה ריכוז התרופה בכליה נמוך יחסית והתא יכול להיפטר מהתרופה ולשקם את הנזק שנגרם לו. אצל חולים הלוקים בתפקוד כליות ירוד, יש להפחית את מינון התרופה בהתאם לקצב פינוי הקריאטינין.

עקב תופעות הלוואי המצוינות לעיל טוברמיצין ניתנת במינונים מדודים מאוד מחושבים לפי משקל הגוף. טוברמיצין נחשבת לאנטיביוטיקה בעלת חלון תרפויטי צר. תרופות אלו אסורות בהריון מאחר שהן חודרות דרך השליה ועלולות לגרום לנזק לעובר.

אופן הפעולה
-----------

טוברמיצין נקשר לתת היחידות (S30 ו-S50)של הריבוזום של החיידקים, ועל ידי כך מונע את היווצרות הקומפלקס 70s.
כתוצאה מכך, אין אפשרות לתרגם את ה-mRNA לחלבון, מה שמוביל למות החיידק.
האנטיביוטיקה מראה משיכה לחומצות אמיניות. בפרט, האנטיביוטיקה נמשכת לחלקים מסוימים ב-RNA, ובמיוחד ל-rRNA בתאים פרוקריוטיים.
בנוסף, האנטיביוטיקה נקשרת ל-tRNA(Phe), Rev response element (RRE) השייך לווירוס HIV, ולריבוזום של דלתא וירוס הגורם לדלקת נגיפית של הכבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוברמיצין** בוויקישיתוף
* הערך "טוברמיצין", באתר "ויקיתרופות"

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**הסרת קונדום ללא הסכמה** היא הפעולה שבה אחד מבני הזוג מסיר בחשאי את הקונדום בזמן קיום יחסי מין, ללא הסכמת בן הזוג השני. פעולה זו הופכת את המין לבלתי-מוגן. הביטוי הנפוץ באנגלית לפעולה זו הוא "stealthing" (בתרגום מילולי: "התגנבות").

השפעה וסיכונים
--------------

הסרת קונדום במהלך יחסי מין מגדילה את הסיכונים להריון בלתי מתוכנן ולזיהומים ומחלות המועברים במגע מיני. הקורבנות עלולים לחוות מצוקה נפשית ופסיכולוגית, במיוחד אלה שחוו בעבר אלימות מינית.

היסטוריה
--------

המונח "stealthing" באנגלית, המתאר הסרת קונדום ללא הסכמה, נמצא בשימוש בקרב קהילת ההומוסקסואלים לפחות משנת 2014.

באפריל 2017 פרסמה המשפטנית אלכסנדרה ברודסקי מחקר מקיף בנושא זה בכתב עת מדעי של אוניברסיטת קולומביה. המחקר צוטט בכלי תקשורת רבים והעלה את הנושא לתודעה הציבורית. ברודסקי מראיינת במחקר את קורבנות התופעה, מתארת את ההשלכות המשפטיות ומונה דרכים משפטיות להתמודדות עם התופעה. 

הפעולה מהווה אקט של תקיפה מינית ופגיעה בכבוד כלפי הקורבן. ברודסקי מתארת כיצד אתרי אינטרנט ופורומים שונים מעודדים גברים לבצע הסרת קונדום ללא הסכמה. בפורומים יש עצות מעשיות לביצוע הפעולה, והתרברבויות של אלה שביצעו אותה.

מחקר אוסטרלי משנת 2019 מצא שאחת מכל שלוש נשים ואחד מכל חמישה גברים חוו הסרת קונדום ללא הסכמה.

השלכות משפטיות ואתיות
---------------------

במחקר של ברודסקי מצוין שהסרת קונדום ללא הסכמה, מבחינה משפטית, חמורה כמעט כמו אונס ויש להתייחס אליה כאל תקיפה מינית חמורה.

ברוב המדינות קיימים חוקים לפיהן יחסי מין מותנים בהסכמה הדדית, והסרת קונדום בחשאי היא הפרה של הסכמה זו. למרות התופעה הרווחת, עד היום הורשעו בעבירה זו רק שלושה גברים ברחבי העולם. בשנת 2014 בית המשפט העליון של קנדה הרשיע בתקיפה מינית אדם שחורר חורים בקונדום. בשנת 2017 בית משפט בשווייץ הרשיע באונס גבר שהסיר את הקונדום במהלך יחסי מין עם בת זוג שלא הסכימה לכך. במקרה דומה משנת 2020 הורשע באונס גבר באוסטרליה.

בישראל לא הוגש אף כתב אישום על אינוס בנסיבות של הסרת קונדום ללא הסכמה. ביולי 2020 הגישה אישה תלונה במשטרה נגד בן זוגה על הסרת קונדום ללא הסכמה, אך פרקליטות המדינה סגרה את התיק מחוסר ראיות. בעקבות המקרה, בינואר 2021 הוגש ערר לפרקליטות על ידי איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, בדרישה שייקבע כי הסרת קונדום ללא ידיעת בן או בת הזוג וללא הסכמה היא אונס.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסרת קונדום ללא הסכמה: האם מדובר בפשע מיני?, באתר onlife
* אתר למנויים בלבד דני בר-און, בחסות החשיכה: האם הסרת הקונדום ללא הסכמה היא אונס?, באתר הארץ, 6 במאי 2017

הערות שוליים
------------

1. 1 2  נועה בנוש, "ביקשתי שישים קונדום והוא חדר בכל זאת", באתר ynet, 12 ביוני 2020
2. ↑  הגשנו ערר: הסרת קונדום ללא ידיעת הפרטנר/ית וללא הסכמה היא אונס, בעמוד הפייסבוק של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית בישראל, 20 בינואר 2021
**יהודה רידר** (1928 - ג' באדר ה'תשע"ג, פברואר 2013) היה ראש המועצה המקומית הראשון של קריית ארבע. בשנות ה-50 היה מראשי מחתרת ברית הקנאים, וריצה עונש מאסר.

ביוגרפיה
--------

נולד בגרמניה ב-1928 למיכאל ואסתר. עלה ארצה ב-1937, והיה מזוהה עם אגודת ישראל. לאחר קום המדינה היה מורה לעולים מתימן במעברת עין שמר, אך בשל טענותיו, אותן שאל מעל דפי העיתונות, הוא פוטר.

בתחילת שנות ה-50 היה מראשי מחתרת ברית הקנאים, והיה אמור להטיל רימון עשן לאולם הכנסת בעת הדיון על גיוס נשים לצה"ל. במאי 1951 נעצר עם שאר חברי המחתרת במעצר מנהלי. הוא הועמד לדין עם שלושת מנהיגי המחתרת הנוספים (בהם הרב מרדכי אליהו, שהמשיך לשמור על קשרי חברות עם רידר), הודה ב-25 סעיפי אישום וב-1952 הוא נידון לשנת מאסר בפועל. ב-1953 נעצר שוב בחשד להטמנת פצצה בבניין משרד החינוך בירושלים, אך שוחרר בערבות לאחר כשבוע מחוסר ראיות שקשרו אותו למעשה.

בשנות ה-70 היה סגן מנהל מחלקת התברואה בעיריית ירושלים.

לאחר כינון מועצה מקומית בקריית ארבע במרץ 1981 מונה לראש המועצה. כיהן בתפקיד עד ספטמבר 1982. שלושה שבועות לאחר מכן נעצר עם שלושה מתושבי היישוב בנסיבות שלא הובררו, ושוחרר בערבות למחרת לאחר ששיתף פעולה בחקירתו.

היה מראשי גוש אמונים, שם נמנה עם קבוצת "לאו"ר" (למען אחי ורעי) שתמכה בעצורי המחתרת היהודית.

נפטר בג' באדר ה'תשע"ג (פברואר 2013) ונקבר בהר המנוחות.

משפחתו
------

בתו נורית נישאה לרב ראובן בן עוליאל, רב היישוב כרמי צור. בנם עמירם בם עוליאל הורשע ברצח בני משפחת דוואבשה בדומא.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משטר הכפייה במחנות נמשך, הצופה, 23 בינואר 1950
2. ↑  פסק הדין במשפט קנאי הדת, דבר, 26 במרץ 1952
3. ↑  סניגורי עצורי המחתרת תובעים שחרורם או האשמתם, הַבֹּקֶר, 14 ביוני 1953
4. ↑  גד ליאור, עובדי עיריית ירושלים - כמעט כולם מצטיינים, מעריב, 4 בינואר 1977
5. ↑  תושבי קרית-ארבע נסערים מן "המעצרים המסתוריים הליליים", מעריב, 14 באוקטובר 1982
6. ↑  יאיר פידל, הגוש התעורר ומתנצח, חדשות, 21 ביוני 1984
7. ↑  קברו באתר Gravez
8. ↑  חופי עמוס, "הילדים של המגזר": מסע בעקבות המצית מדומא, באתר nrg‏, 8 בינואר 2016
**תמר** (שם מדעי: *Phoenix*) הוא סוג של 14 מיני דקלים, סוג עצים זה מתפרס על פני האיים הקנריים במערב, על פני צפון ומרכז אפריקה, עד דרום מזרח ודרום מערב אירופה (כרתים וספרד), וממשיך בכל דרום אסיה. מטורקיה מזרחה לדרום סין ומלזיה. בתי הגידול המגוונים שהם ממוקמים בו כוללים ביצות, מדבריות וחופי ים של מנגרובים. רוב מיני התמר מקורם באזורים צחיחים למחצה, אך בדרך כלל הם ממוקמים ליד מפלס מי תהום גבוה, נהרות או מעיינות.

מיני התמר היו יותר נפוצים מאשר שהם היום. מיני התמר היו נפוצים בעיקר במזרח התיכון, אך למשך ההיסטוריה הארוכה של גידול התמר המצוי, סוג העץ הגיע גם לארצות אחרות בעולם ויצא מהטווח המקורי שלו במזרח התיכון.

אטימולוגיה
----------

ככל הנראה מקורו של שם העץ בשורש ת־מ־ר, שמשמעותו גוֹבה (למשל, תמיר). מקביל לפיניקית 𐤕𐤌𐤓 (תמר).

תיאור
-----

רבים מהמינים הגזעיים אינם יוצרים גבעולים מעל פני הקרקע במשך מספר שנים. העלים העליונים, שאורכם 1–6 מ', כולם חולקים את המאפיין השכיח של קטעי עלים תחתונים מטמורפוזה לכדי קוצים ארוכים (אקנתופילים). העלים בעלי פטוטים קצרים, עצי התמר מחולקים לזכרים ונקבות ומתרבים בעזרת אבק וחרקים. הפרחים אינם בולטים בצבע צהבהב-חום ורוחבם כסנטימטר, אך הם מקובצים על לוחות גדולים מרובי גוונים באורך 30–90 ס"מ. התפרחת נראית בדרך כלל בצורת סירה, ויוצרת אשכולות גדולים אשר תלויים על העץ. פרי התמר מתפתח מגרגר, באורך 1–7 ס"מ, צהוב עד חום אדום או סגול כהה כשהוא נהיה בוגר, עם זרע אחד מוארך ומחורץ עמוק בתוכו.

אקולוגיה
--------

רוב התמרים צומחים בצל עצי היערות לאורך מדרונות, גבעות שבירים, מסלולים ונחלים בתנאים חמימים ולחים. התמרים גדלים על מגוון רחב של קרקעות, שלעיתים קרובות משתרעות עד שולי יערות במחצבי דשא. באזורים הטרופיים, רובם נמצאים מתחת לגובה 1250 מטר. פריחת הפירות הם קבועים ושנתיים.

שימוש
-----

פרי התמר נאכל לח או יבש. טעמו מתוק, צורתו מאורכת, והוא פופולרי בתרבות המזרח תיכונית. הסירופ המופק מפרי התמר קרוי סילאן, המשמש מרכיב במגוון מאכלים וקינוחים. בארצות ערב נהוג לטחון את זרע פרי התמר ולהכין ממנו תבלין. איסוף הפירות מהעצים נקרא "גדיד תמרים".

מינים
-----

להלן, רשימת חלקית של מיני תמרים:

סוגי המינים| שם מדעי | שם נפוץ | תיאור |
| --- | --- | --- |
| *Phoenix canariensis* | תמר קנרי | מין תמר אשר מוצאו באיים הקנריים ומשמש כעץ נוי. |
| *Phoenix dactylifera* | תמר מצוי | מין התמר הנפוץ לאכילה |
| Judean date palm | תמר מדבר יהודה | זן אפשרי של תמר מצוי אשר היה נפוץ בעבר באזור יהודה. |
| Phoenix roebelenii | תמר רובליני |  |
| Phoenix reclinata | תמר נטוי |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמר** בוויקישיתוף
* תמר, באתר ITIS (באנגלית)
* תמר, באתר NCBI (באנגלית)
* תמר, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* תמר, באתר Tropicos (באנגלית)
* תמר, באתר GBIF (באנגלית)
* תמר, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Lee Riffle, Paul Craft, **An Encyclopedia of Cultivated Palms**, Timber Press, 2003, ISBN 978-0-88192-558-6. (באנגלית)
2. ↑  World Checklist of Selected Plant Families: Royal Botanic Gardens, Kew, wcsp.science.kew.org
3. ↑  תמר - ויקימילון, באתר he.wiktionary.org
4. ↑  משתלת פרידלנדר דקלים וציקסים - עמוד הבית, באתר palms.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX557377
* LCCN: sh85101037
* LNB: 000190941
* NKC: ph651766

 |
**תאלקאן** (בפשטו: **طالقان**, תעתיק: **טאלקאן**; בפרסית: **تالقان**) היא בירת מחוז עיר בצפון-מזרח אפגניסטן ובירת מחוז תח'אר. תאלקאן מרוחקת כ-250 ק"מ צפון-מזרחית לבירה קאבול ולפי תחזית רשמית לתאריך 21 בספטמבר 2020, התגוררו בה 258,724 בני אדם.

היסטוריה
--------

מטבע שהוטבע בתאלקאן בזמן שלטונו של מוחמד השני מח'ווארזם (1200–1220), השליט בתקופת הפלישה של ג'ינגיס חאן.
בסוף המאה ה-9 העיר היה במרכזו של מרד נגד השלטון בהובלת של מחמד בן אל-קאסם, שלמרות הצלחה ראשונית בסוף הובס.

העיר הישנה הממוקמת מזרחה מגדות נהר הח'אנאבאד תוארה על ידי מרקו פולו בשנת 1275 לספירה:

> 
> טירה בשם תאיקאן, היכן שנמצא שוק תירס רחב, ואזור אדמה פורה ומלא פירות. הגבעות השוכנות דרומית לה הן גדולות ורמות. הן כולן מכילות מלח לבן, קשה במיוחד, אשר מביא עמו אנשים העוברים מסעות האורכים כשלושים ימים כדי לצייד עצמם במלח, מכיוון שזה נחשב לטהור ביותר הניתן למצוא בעולם. הוא קשה כל כך עד שניתן לשבור אותו רק בעזרת פטישי ברזל גדולים. כמותו גדולה כל כך עד אשר יכולה לספק את כל מדינות העולם.
> 
> 
> 
> 

 בשנת 1603, תאלקאן ("תלאהאן") זכתה לביקור על ידי חוקר אירופאי נוסף, בנטו דה גויש, שערך מסע בשיירה מקאבול לירקנד (אז בירת קאשגאר).

### היסטוריה מודרנית

תאלקאן הייתה העיר המשמעותית האחרונה ליפול לידי הטליבאן, בינואר 2001, אחרי מצור על העיר שגרם למותם של מאות תושבים. בנוסף, תפיסתה על ידי הטליבאן גרמה לעזיבה המונית של תושבי העיר, שברחו לעיר אימאם סאחב ולעמק פנג'שיר. חיילים לא סדירים של הברית הצפונית הצליחו לעצור את הטליבאן מלהתקדם לצפון העיר ולמזרחה, אבל לא הצליחו להשתלט מחדש על העיר. תאלקאן שוב הייתה תחת מצור, הפעם על ידי חיילי הברית הצפונית, בנובמבר 2001. אז נתגלה גם קבר המוני ובו גופותיהם של 70 נשים וילדים שנרצחו באכזריות וללא כל סיבה מלבד היותם חשודים שהיו קרובים של חיילים שבויים או בגלל היותם פתאנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאלקאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Afghanistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
2. ↑  Dupree, Nancy Hatch, **An Historical Guide to Afghanistan (2nd Edition, Revised and Enlarged ed.)**, Afghan Tourist Organization. 1977
3. ↑  Filipov, David, "Amid the ruins of war, Afghans tread warily", ‏10/06/2002 (ארכיון)
**אימרה זכר** (בהונגרית: **Zachár Imre**;‏ 11 במאי 1890 – 7 באפריל 1954) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי-הונגרי, בעל מדליית כסף אולימפית (לונדון 1908). אלוף הונגריה במשחה ל-880 יארד חופשי (1907 ו-1910) ובמשחה ל-100 יארד חופשי (1910).

קורות חיים
----------

זכר נולד בבודפשט.

### אלוף הונגריה

באליפות הונגריה בשחייה שנערכה בשנת 1907 זכה זכר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-880 יארד חופשי בתוצאה של 11:53.4 דקות, לפני הנריק האיוש ומדליית כסף במשחה ל-440 יארד חופשי, אחרי זולטאן הלמיי (5:31.6 דקות).

### מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת לונדון (1908) זכה זכר במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם זולטאן הלמיי, יוז'ף מונק ובלה לאש-טורש בתוצאה של 10:59.0 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא עולם חדש של 10:55.6 דקות ולפני ארצות הברית (11:02.8 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 6:09.8 דקות.

באליפות הונגריה בשחייה שנערכה בשנת 1910 זכה זכר בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 יארד חופשי ובמשחה ל-880 יארד חופשי.

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) סיים זכר במקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר. נבחרתו שעלתה לשלב הגמר לא השתתפה בו. בשלב המוקדמות הנבחרת קבעה תוצאה של 10:34.6 דקות. נוסף לכך, השתתף בנבחרת הכדורמים וסיים במקום חמישי בטורניר.

לאחר המשחקים האולימפיים עבד כפקיד בנק והיה מנהל הבנק למשכנתאות ההונגרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימרה זכר** בוויקישיתוף

* אימרה זכר, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליפות הונגריה בשחייה 1907, באתר ויקיפדיה ההונגרית
**נפת קאספי** (בגאורגית: **კასპის რაიონი**, מילולית: קאספּיס מוניציפליטי), היא נפה במחוז כארתלי הפנימית שבגאורגיה. היא ממוקמת בדרום-מזרח מחוז כארתלי הפנימית וגובלת ממערב בנפת גורי, מצפון בנפת אחלגורי, מצפון-מזרח בנפת דושתי, ממזרח בנפת מצחתה, מדרום בנפת תתריצקארו ומדרום-מערב בנפת צאלקה. מעמדה כנפה ניתן לה בתקופת הרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז בשנת 1930.

הנפה מאוכלסת ב-43,771 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 54,5 איש לקמ"ר. כלכלת הנפה מתמקדת בחקלאות ישנו יצור של מספר מוצרים: בלחום הבניה, בדים ואלכוהול (יין).

בירת הנפה היא העיר קאספי. העיר תיאנתי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנן 73 כפרים המחולקות ל-16 תמי: אָרַ'אִיאַנִי, אָחַלכָּלַכִּי, אחַלצִיחֶה, גוֹרִי, פּוֹאֶסִי, זֶמוֹ חַאנדָאקִי, תֶלִיאָנִי, קָאוותִיסחֶווִי, קוֹדִיסצקַארוֹ, לָאמִיסקַאנָה, מֶטֶחִי, אוֹקַאמִי, סָאמתַאווִיסִי, כּווֶמוִ צַ'אלָה, צִינַארֶחִי וחוֹבלֶה.

גאוגרפיה
--------

הנפה ממוקמת במישור כארתלי הפנימית, ונמתחת על פני שני צידי נהר הקורה, כשהוא גובל בחלקים הדרומיים של הרי הקווקז הגדול בצפונו וברכס תריאלתי מדרומו. הנהרות הזורמים בנפה הם: נהר הקורה, כסאני, לֶחוּרִי (זורם בנפת קאספי ונפת אחלגורי), קָאוותוּרָה ותֶדזַאמִי.

אתרים
-----

ישנם מספר אתרים היסטוריים וארכאולוגיים בנפה. ביניהם: 

* מנזר רקונימנזר רקוני
* חפירות ארכאולוגיות במנזר סָמתַאווִיסִיחפירות ארכאולוגיות במנזר סָמתַאווִיסִי
* מצודת סחווִילוֹמצודת סחווִילוֹ
* מנזר כּווַאתַאחֶווִימנזר כּווַאתַאחֶווִי
* צריח כוומו צ'אלהצריח כוומו צ'אלה
* צריח כפר נוֹסטֶהצריח כפר נוֹסטֶה
* כנסיית הלאורה של לווריסחווי- כנסיית לאורה בכפר לָוורִיסחֶווִיכנסיית הלאורה של לווריסחווי- כנסיית לאורה בכפר לָוורִיסחֶווִי
* ארמון ג'מבקור-אורבליאניארמון ג'מבקור-אורבליאני
* טירת אמילאחוואריטירת אמילאחווארי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפת קאספי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת.

| נפות כארתלי הפנימית |
| --- |
| נפות | נפת גורי • נפת קאספי • נפת כארלי • נפת ג'ווה • נפת חאשורי | גאורגיה |
| עיר במעמד נפה | צחינוואלי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2014065698
* VIAF: 311459677
* WorldCat (עם VIAF): 311459677

 |
קמפו די פיורי. במרכז, אנדרטת ג'ורדנו ברונו.
**קמפו די פיורי** (באיטלקית: **Campo de' Fiori**) היא כיכר מלבנית בקרבת פיאצה נאבונה במרכז רומא שבאיטליה.

משמעות שם הכיכר היא "שדה הפרחים" - תזכורת להיות שטח זה שדה פתוח בימי הביניים (ולא, כפי שיש הטוענים - על שמה של "פלורה" אהובתו של פומפיוס שלא ברור אם חיה במציאות או מדובר בדמות ספרותית).

לוח הברזל לזכר המקום בו נשרפו ספרי תלמוד בזמן האינקוויזיציה

היסטוריה
--------

ברומא העתיקה היה אזור זה שטח פתוח בין תיאטרון פומפיוס ונהר הטיבר - שטח שהוצף על ידי השיטפונות של הנהר באופן תדיר.

שטח זה נשאר שדה פתוח המכוסה עשב עד אמצע המאה ה-15. האפיפיור בוניפקיוס התשיעי בנה את כנסיית סנטה בריג'ידה במקום בו עומד כיום ארמון פארנזה. בשנת 1456 הורה האפיפיור קליקסטוס השלישי על ריצוף הכיכר, כחלק מתוכניתו לשיפור האזור. בעקבות בניית הכיכר נבנו הארמון של משפחת אורסיני ובהמשך הפאלאצו דלה קנצ'לרייה.

מבנה הכיכר השתנה במהלך השנים, עם הריסת ובניית בתים, אולם הכיכר עצמה נותרה מוקד מסחרי, וסביבה רחובות מסחריים כגון רחוב עושי הקשתות ("Via dei Balestrari"), רחוב הצורפים ("Via dei Baullari"), רחוב עושי הכובעים ("Via dei Cappellari"), רחוב עושי המפתחות ("Via dei Baullari") ורחוב החייטים ("Via dei Giubbonari").

האפיפיור סיקסטוס הרביעי בנה שני רחובות ראשיים המובילים לכיכר - ויה פלוריאה ("Via Florea") וויה פלגרינו ("Via Pellegrino") והכיכר הפכה לכיכר מרכזית בעיר בהיותה בין הבזיליקה די סן ג'ובאני אין לטרנו לבין הוותיקן. בכיכר התנהל שוק סוסי פעמיים בשבוע (בימי שני ורביעי) ונבנו סביבה בתי מלון וחנויות.

קמפו די פיורי בשנת 1740, שירטוט של ג'וספה ואזי (Giuseppe Vasi)
במאה ה-16 שימשה הכיכר להוצאות להורג (כפי שניתן לראות מהשיטוט. בשנת 1553 הועלה על המוקד בכיכר זו גר שהיה נזיר פרנציסקני בשם קורנליו ממונטאלצ'ינו, וחמשה ימים אחר כך בוצעה שם שריפת התלמוד. בשנת 1600 הועלה שם על המוקד ג'ורדנו ברונו באשמת כפירה בנצרות, בעיקר בשל תמיכתו העקשנית במודל ההליוצנטרי באסטרונומיה בעקבות קופרניקוס.

בשנת 1858 נהרסו מבנים הגובלים בכיכר, והכיכר הוגדלה. מאז 1869 נערך בכיכר שוק פירות וירקות מדי יום.
בערבים הכיכר מרובת המסעדות היא אתר תיירותי פופולרי, ואתר בילוי לתושבי רומא.

הכיכר כיום
----------

כיום, משעות הבוקר המוקדמות מתקיים בקאמפו די פיורי שוק הומה, בו מוכרים ירקות, פירות, ביגוד, כלי בית ופריטים נוספים. משעות הצהרים הכיכר משנה את אופיה, מסעדות, בתי קפה ובארים נפתחים, ומארחים תושבי רומא ותיירים.

אזכורים בתרבות
--------------

בשירו "קמפו די פיורי", מזכיר המשורר הפולני חתן פרס נובל לספרות צ'סלב מילוש את העלאתו של ג'ורדנו ברונו למוקד בהקשר של יחס ההמון למעשה נבלה. במקרה של מילוש מדובר על היחס הפולני לעצם קיומו של גטו ורשה.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **רומא** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמפו די פיורי** בוויקישיתוף
* תמונות מקמפו די פיורי
* תצלום 360°

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4632061-1
* VIAF: 245414963
* WorldCat (עם VIAF): 245414963

 |
**נפת טרפאני** (באיטלקית: **Provincia di Trapani**) היא נפה במחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה. שטח הנפה 2,460 קמ"ר, חיים בה 434,435 איש ובירתה היא העיר טרפאני.

היסטוריה
--------

נפת טרפאני בממלכת שתי הסיציליות התקיימה בין השנים 1818 - 1860. היא שכנה במערב האי סיציליה, וגבלה בנפת אגריג'נטו ממזרח-דרום ובנפת פלרמו ממזרח. בשנת 1840 התגוררו בה 22,447 נפש. בירת נפת קלטניסטה הייתה העיר טרפאני. 

שמה של הממלכה ניתן לה בידי המלך פרדיננד השישי אשר לאחר שינוי שמה נודע כ"פרדיננד הראשון של ממלכת שתי הסיציליות".
ב-1860 נכבשה הממלכה במסגרת "מסע האלף" של ג'וזפה גריבלדי. בעקבות כך סופחה לממלכת סרדיניה-פיימונטה ולבסוף לממלכת איטליה המאוחדת.

* ממלכת שתי הסיציליותממלכת שתי הסיציליות
* ממלכת שתי הסיציליותממלכת שתי הסיציליות
* נפת טרפאני בממלכת שתי הסיציליות באדוםנפת טרפאני בממלכת שתי הסיציליות **באדום**

גאוגרפיה
--------

נפת טרפאני שוכנת בצפון-מערב סיציליה. היא גובלת בנפת פלרמו ממזרח, בנפת אגריג'נטו מדרום-מזרח, ובים תיכון ממערב. הערים העיקריות בנפה הן טרפאני, מרסלה ומצרה דל וואלו. האיים האגאדיים והאי פנטלריה שייכים גם הם לנפת טרפאני.

הגידולים החקלאיים העיקריים בנפה הם זיתים, דגנים, שקדים, תאנים, הדרים, גפנים, כותנה, ועוד. בנפה מגדלים גם בעלי־חיים כמו כבשים, עזים ובקר. 

ענף הדיג מבוסס על דיג סרדיניים, תמנונאים, סרטנאים עפיאנים ודגי הטונה ודגי החרב. בנפה מפיקים מלח מאובן, גופרית ושיש.

ראו גם
------

* יין מרסלה
* האיים הליפאריים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרפאני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טרפאני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557200705171
* BNE: XX459277
* GND: 4249473-4
* LCCN: n81043334
* VIAF: 154777774
* WorldCat: lccn-n81043334

 |
**ולרי פֵדוֹרוֹביץ' זׇלוּזְ'ני** (באוקראינית: **Валерій Федорович Залужний**; נולד ב-8 ביולי 1973) הוא קצין צבא אוקראיני. זלוז'ני שירת בתור המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה מאז 27 ביולי 2021 עד 8 בפברואר 2024, וחבר במועצה לביטחון לאומי והגנה מאותה עת, ב-29 בינואר 2024 פוטר מתפקידו. האדם המשפיע ביותר של 2022 על פי מגזין TIME.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר נובוהרד-וולינסקי. ב-1993 סיים בהצטיינות לימודי הנדסה במכללה העירונית, אך עבר לקריירה צבאית. ב-1997 סיים בהצטיינות את חוק לימודיו באקדמיה הצבאית באודסה. בשמונה השנים שירת בכל סולם התפקידים בצבא היבשה ממפקד כיתה ועד למפקד גדוד. ב-2005 נכנס לאוניברסיטה הצבאית בקייב, סיים כעבור שנתיים בהצטיינות יתרה, ומונה לראש מטה החטיבה הממוכנת ה-24. בין 2009 ל-2012 שירת כמפקד החטיבה הממוכנת ה-51. לאחר מכן שב לאוניברסיטה הצבאית, ללימודי פיקוד אופרטיבי ואסטרטגי; הוא סיים שוב במקום הראשון ביותר בכיתתו.

ב-2014, בראשית המלחמה בדונבאס, מונה למפקד האזור הצבאי "C", במחוז דונצק. ב-2017 קודם לראש מטה המחוז הצבאי המערבי של אוקראינה. באותה שנה קיבל דרגת גנרל מאיור. ב-2018 הוצב בראש המערך המיוחד למצבי חירום ומשטר צבאי. ב-9 בדצמבר 2019 הועבר לשרת כמפקד המחוז הצבאי הצפוני. בקיץ 2021 מונה למפקד העליון, ובתור שכזה פיקד על הכוחות המזוינים בעת הפלישה הרוסית לאוקראינה. 

בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.

ב-29 בינואר 2024 הודיע הנשיא זלנסקי לזלוז'ני כי החליט לפטר אותו מתפקידו כמפקד העליון של צבא אוקראינה עקב כשלונותיו בשדה הקרב. זלוז'ני סרב לקבל את המינוי החליפי שהוצע לו בתור יועץ ביטחוני לממשלת אוקראינה - מזכיר המועצה לביטחון לאומי. תפקיד מפקד צבא אוקראינה הוצע לגנרל קירילו בודאנוב, מפקד המודיעין האוקראיני ולמפקד צבא היבשה, הגנרל אולקסנדר סירסקי, אך שניהם סירבו להצעה. סגנית מזכיר המדינה האמריקאי לעניינים פוליטיים, ויקטוריה נולנד הגיעה לקייב ב-4 בפברואר 2024 כדי למנוע את הפיטורין אך לא הצליחה, כתוצאה מכך הודיעה במרץ 2024 על פרישתה מתפקידה.

ב-8 בפברואר 2024 פוטר באופן רשמי. במקומו מונה הגנרל אולקסנדר סירסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולרי זלוז'ני** בוויקישיתוף
* ולרי זלוז'ני, ברשת החברתית פייסבוק
* ולרי זלוז'ני, ברשת החברתית אינסטגרם
* איזבל קורשודיאן, וושינגטון פוסט, ‏רוצה פגזים, מטוסים וסבלנות: מפקד צבא אוקראינה בראיון נדיר, בעיתון מקור ראשון, 11 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Valeriy Zaluzhnyy: The 100 Most Influential People of 2022, Time (באנגלית)
2. ↑  "Zelensky sacks Ukraine's commander-in-chief Valerii Zaluzhnyi". *BBC News* (באנגלית בריטית). 2024-02-08. נבדק ב-2024-02-08.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1254568166
* VIAF: 3491164913191318980004
* WorldCat (עם VIAF): 3491164913191318980004

 |
**יחזקאל סטימצקי** (16 בינואר 1900 - 5 בספטמבר 1983) היה יזם עסקים ישראלי ומייסד רשת חנויות הספרים סטימצקי, אחת מהרשתות המובילות וההיסטוריות בתחום מכירת הספרים בישראל ובעל חזון קוסמופוליטי ששאף להפיץ ספרות בארצות ערב.

ביוגרפיה
--------

יחזקאל סטימצקי נולד ברוסיה למשה והיגר לגרמניה ב-1920 לאחר המהפכה הקומוניסטית. בברלין, למד משפטים וכלכלה באוניברסיטה ועבד בהוצאת הספרים אולשטיין. הוא השתייך לתנועת החלוץבמהלך עבודתו זו פגש את זאב ז'בוטינסקי, מנהיג המפלגה הרוויזיוניסטית, והחל ידידות עמוקה איתו.

בגיל 25 לאחר ביקור בארץ ישראל, החליט סטימצקי להשתקע בירושלים ופתח את חנות הספרים הראשונה שלו ברחוב יפו בירושלים.

מאוחר יותר שיתף פעולה עם מפעיל חנויות ספרים מקומי בשם פליקס נגלר והקים חנות בחיפה ומאוחר יותר גם בתל אביב. בשנות ה-20 וה-30, הרשת התרחבה גם לערים בארצות ערב כמו אלכסנדריה, קהיר, דמשק, ביירות ובגדאד, תחת השם "סטימצקי מידל איסט אייג'נטס".

המציאות הפוליטית בארצות המזרח התיכון והפרעות שפקדו את האזור בשנות ה-30 וה-40, כולל הלאימות של חנויות הספר ב-1948, הביאו לסגירת חנויותיו בארצות ערב והשאירו אותו עם שלוש חנויות בישראל בלבד.

למרות התמודדות עם הקשיים, סטימצקי הצליח להרחיב את רשת חנויות הספרים בישראל. ב־1963 הוא ממנה את בנו ערי סטימצקי למנהל הרשת  מאז התמקדה הרשת במכירת ספרים בעברית והפכה לאחת המובילות בתחום.

הוא נפטר בשנת 1983 בגיל 83 ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בשנת 2006 מכר בנו, ערי סטימצקי, את הרשת לקרן ההשקעות מרקסטון. הרשת המשיכה להתפתח ולהרחיב את פעילותה גם לתחומים נוספים מעבר לספרים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  כרטיס קבר: יחזקאל סטימצקי » הר הזיתים, ירושלים, באתר הר הזיתים, ירושלים
2. 1 2  בעיטת קרן - המשבר של סטימצקי, באתר ערוץ 7
3. ↑  נדב שרגאי, חנות ספרים קטנה - ומטריפה, באתר ישראל היום
4. ↑  הארץ, הספרן מבגדאד, באתר הארץ, 7 במאי 2008
5. ↑  דורית דגן, כבר לא רק ספרים: הסיפור של סטימצקי, באתר ynet, 25 בדצמבר 2016
**מחוז סארה** (באסטונית: **Saare maakond**, "מחוז האי") הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. נפוץ מאוד השימוש בשם **סארמאה** (Saaremaa), משום שזה שם האי עליו הוא ממוקם. המחוז כולל את האי סארמאה, האי הגדול ביותר באסטוניה, ומספר איים קטנים יותר מסביב. מימי המחוז גובלים במחוז לאנה ממזרח ובמחוז היו מצפון.

היסטוריה
--------

בשנת 1950 פורק מחוז סארה לשני ראיונים – קורסארה במערב ואוריסארה במזרח. שנתיים לאחר מכן שונה שמו של ראיון קורסארה לקינגיספ.
בשנת 1959 צורף ראיון אוריסארה במזרח האי לראיון קינגיספ. בינואר 1990 שונה השם פעמיים – קודם למחוז קינגיספ ולבסוף למחוז סארה.

גאוגרפיה
--------

האיים הגדולים במחוז הם סארמאה, מוהו, רוהנו, אברוקה ווילסאנדי. ישנם 570 קמ"ר של שטחים חקלאיים במחוז. ממוצע הטמפרטורה השנתי עומד על 6°C וכמות המשקעים הממוצעת היא 590 מ"מ בשנה.
במערב האי נמצא רכס גבעות נמוכות באורך כ-50 קילומטרים וברוחב של כ-25 קילומטרים. הרכס מזדקר לגובה מקסימלי של 54 מטרים מעל פני הים.
בדרום האי, בנפות ואליאלה ופיכטלה, שוכנת שמורת הטבע לאידוואכה (Laidevahe).
במערב האי, בנפות קיהלקונה ולמאנדה, שוכנת שמורת הטבע וילסאנדי, הכוללת גם כמאה איונים ואת כל שטחו של האי וילסאנדי ומכסה שטח כולל של מעל 237 קילומטרים רבועים.

אוכלוסייה
---------

לפי נתונים משנת 2006 הורכבה האוכלוסייה מן הקבוצות האתניות הבאות:

* אסטונים – 98.3%
* רוסים – 1.0%
* אחרים – 0.7%

ממשלת המחוז
-----------

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי הממשלה לקדנציה בת חמש שנים. משנת 2017 משמש יאן לייווטגייה כמושל המחוז.

### מושלי המחוז

* 1990–1991: אנטס טאמלכט (Ants Tammleht)
* 1992–2003: יורי סאר (Jüri Saar)
* 2006–2010: טומאס קזמאה (Toomas Kasemaa)
* 2011–2017: קאידו קאסיק (Kaido Kaasik)
* –2017: יאן לייווטגייה (Jaan Leivategija)

נפות והרכב מנהלי
----------------

במחוז עיר אחת, 9 רשויות מקומיות (alevik) ו-490 כפרים.
המחוז מפוצל ל-3 נפות כפריות (vallad):

* מוהו
* סארמאה (נפה) (Saaremaa vald)
* רוהנו

### נפות לשעבר

החלוקה לנפות בין השנים 1999-2014
עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 17 נפות, מתוכן 1 עירונית והשאר כפריות.

**נפה עירונית:**

* קורסארה

**נפות כפריות:**

* אוריסארה
* ואליאלה
* טורגו
* ליימיאלה
* לייסי
* למאנדה
* מוסטיאלה
* סאלמה
* פיהטלה
* פיידה
* קארלה
* קארמה
* קיהלקונה
* רוהנו

ראו גם
------

* סארמאה
* דגל מחוז סארה
* סמל מחוז סארה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סארה (מחוז)** בוויקישיתוף
* אתר מחוז סארה (באסטונית)

| הנפות והיישובים של מחוז סארה |
| --- |
| נפות כפריות | מוהו • סארמאה • רוהנו | סמל מחוז סארה |
| נפות לשעבר | אוריסארה • ואליאלה • טורגו • ליימיאלה • לייסי • לימאנדה • מוסטיאלה • סאלמה • פיידה • פיהטלה • קארלה • קארמה • קורסארה (נפה עירונית) • קיהלקונה |
| יישובים | סאלמה • קורסארה • קיהלקונה • רוהנו |

| מחוזות אסטוניה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| האריו • היו • אידה-וירו • יארבה • ייגבה • לאנה • לאנה-וירו • פרנו • פילבה • ראפלה • סארה • טרטו • ולגה • ויליאנדי • וורו | מפת מחוזת אסטוניה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13177702h (data)
* GND: 7854527-4
* MusicBrainz: 94405512-8bfd-4a96-8476-0505327bb146

 |
אגם אטיטלן והר הגעש טולימן
אגם אטיטלן והכפר פנאחצ'ל
**אגם אטיטלן** (בספרדית: **Lago de Atitlán**) נמצא באזור ההררי של דרום-מערב גואטמלה במחוז סולולה (Sololá), בגובה 1,562 מטר ובמרחק של 147 ק"מ מגואטמלה סיטי. הוא שוכן בליבו של לוע הר געש עתיק והוא אגם סגור, ללא מוצא לים.

גאוגרפיה
--------

אגם אטיטלן נחשב לאגם העמוק ביותר במרכז אמריקה - עומק מוערך ל-340 מטר, רוחבו 10 ק"מ ואורכו 18 ק"מ. האגם מוקף מדרונות תלולים ומדרום לו שוכנים שלושה הרי געש - אטיטלן (Atitlán), סן פדרו (San Pedro) וטולימן (Tolimán).

את האגם מקיפים מספר כפרים, שיושביהם בני מספר שבטים שכולם הם צאצאים של בני המאיה. הכפר סנטיאגו אטיטלן (Santiago Atitlán) הוא הגדול בכפרים המקיפים את האגם. כפרים נוספים הם: סולולה, פנאחצ'ל (Panajachel), סן פדרו לה לגונה (San Pedro la Laguna), סן מרקוס לה לגונה (San Marcos la Laguna), סן לוקאס טולימן (San Lucas Tolimán) ועוד.

גשמים עזים שירדו כתוצאה מסופת ההוריקן סטן, באוקטובר 2005, גרמו לנזקים כבדים בגואטמלה, ובמיוחד נפגע אזור אגם אטיטלן. מפולת בכפר פנבאח גרמה למותם של 1,400 בני אדם והותירה 5,000 תושבים חסרי בית.

האגם נחשב לאחד האגמים היפים בעולם והוא אחד היעדים התיירותיים הפופולריים ביותר בגואטמלה.

היסטוריה אקולוגית
-----------------

האזור סביב אגם אטיטלן הוכרז כפארק לאומי בשנת 1955. גואטמלה חיפשה דרך להוציא את האגם מאנונימיותו העולמית כדי להגדיל את התיירות לאזור וכך למנף את הכלכלה המקומית. חברת התעופה פאן אמריקן וורלד איירווייז, הציעה לעשות זאת על ידי הבאת דגים החביבים על דייגים, אל האגם. כך הובאו אל האגם, בשנת 1958, דגי הבס השחור. הבס התמקם במהירות במושבו החדש והחל לכלות את הזנים המקומיים. הבס גרם לחיסולם של יותר משני שלישים מהדגה המקומית באגם ואף תרם להכחדתו של הטבלן הענק, עוף מים נדיר שחי באזור אגם אטיטלן בלבד.

מאפיין ייחודי של אקלים המקום, מכונה בשם "צ'וקומיל" (Xocomil), שמשמעותו בשפה הקצ'קאלית "הרוח הנושאת הלאה את החטא". רוח זו אופיינית לשעות הבוקר ואחר הצהריים סביב האגם ומעריכים כי היא נוצרת מהמפגש בין רוחות חמות מהאוקיינוס השקט, לבין רוחות קרות יותר מהצפון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם אטיטלן** בוויקישיתוף
* ד"ר גילי חסקין, ‏אגם אטיטלן - סימפוניה של צבעים, באתר GoTravel
* ברק אפיק, ‏אגם אטיטלן וסביבתו, באתר GoTravel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295063805171
* BnF: cb119927662 (data)
* LCCN: sh85009162
* VIAF: 315530206
* WorldCat (עם VIAF): 315530206

 |