recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גבעת האם (מימין) ותל עזזיאת (משמאל) במבט מכביש 918. ברקע רכס החרמון
**גבעת האם** (נקראת בערבית **תל אבו חנזיר**) היא גבעה בזלתית בגובה 196 מטר מעל פני הים הנמצאת במורדות הגולן, בשולי עמק החולה. בדומה לכפר סאלד הנמצא כקילומטר וחצי מדרום, גם הגבעה קרויה על שמה של הנרייטה סאלד, אשר כונתה "אם עליית הנוער".

גאוגרפיה
--------

הגבעה היא גבעה בזלתית המתנשאת לגובה של 196 מטרים מעל פני הים. הגבעה נמצאת ממזרח לכביש 918, כקילומטר וחצי מצפון לכפר סאלד וכשני קילומטרים מדרום לשאר ישוב. תל עזזיאת נמצא כקילומטר וחצי מצפון-מזרח לגבעה.

היסטוריה
--------

הבונקר ונקודת הטריג בראש גבעת האם
בתחילת מלחמת העצמאות נכבש הגבעה על ידי הסורים, אולם כוחות צה"ל הצליחו לכבוש את הגבעה מחדש במהלך קרבות עשרת הימים ביולי 1948. עם תום המלחמה הייתה הגבעה לאחת הנקודות הבודדות בצד הישראלי של גבול ישראל-סוריה שלא הייתה בנחיתות טופוגרפית מול המוצבים הסורים מן העבר השני של הגבול. בשנת 1956 הפך המקום למוצב של האו"ם אשר החזיק בו כנקודת תצפית קבועה על גבול ישראל-סוריה. מספר ימים לפני פרוץ מלחמת ששת הימים פינו כוחות האו"ם את המוצב.

### מלחמת ששת הימים

במהלך תקופת ההמתנה הוצבה במקום פלוגה מהחטיבה המרחבית 3 (חטיבת אלכסנדרוני).

עוד לפני המלחמה תוכננה הגבעה כנקודת זינוק אפשרית לכיבוש רמת הגולן לפי תוכנית "מקבת" של פיקוד הצפון. התוכנית ניצלה את היתרון הטופוגרפי של הגבעה ואת המדרון המתון יחסית בצפון רמת הגולן כדי להכניס כוחות חטיבתיים בציר העולה מגבעת האם אל דרך הפטרולים הסורית, ומשם לכיבוש מוצבי הקו הראשון והשני של הסורים.

ב-9 ביוני, לאחר שניתן האישור לתקיפת הצבא הסורי, החלו כוחות צה"ל בתנועה משטחי הכינוס שלהם אל גבעת האם. חטיבה 8 עברה ראשונה בגבעת האם בסביבות השעה 11:00 בדרכה לכיבוש קלע וזעורה. הגבעה הופגזה על יד ארטילריה סורית וסמוך אליה נפגע זחל"ם של החטיבה מפגיעה ישירה של פגז ארטילריה. שבעה חיילים נהרגו, כולל סמג"ד מאחד מגדודי החטיבה. בסביבות השעה 13:35 יצאה חטיבת גולני לדרכה מגבעת האם אל רמת הגולן בדרכה לכיבוש תל פאחר, תל עזזיאת ומוצבים סורים נוספים. בהמשך היום שימשה הדרך העולה מהגבעה כציר תנועה עיקרי לרמת הגולן עבור כוחות נוספים כמו גם לשיירות מנהלתיות. פצועים מהקרבות במעלה הרמה פונו לאחור תוך שימוש בדרך העוברת למרגלות הגבעה.

מראה הגבעה
----------

בסמוך לגבעה הוצב זחל"ם אשר נפגע במהלך הקרב על תל פאחר במלחמת ששת הימים.

בסמוך לבונקר הבטון של האו"ם בראש הגבעה נבנתה פינת תצפית ובה הוצבו שלטים המתארים את כיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים על ידי כוחות שריון, רגלים והנדסה. השלטים חודשו בשנת 2017 במלאת 50 שנים למלחמה.

ניתן להגיע אל הגבעה בשביל עפר היוצא מכביש 918.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * מבט מגבעת האם צפונה, אל תל עזזיאת ורכס החרמוןמבט מגבעת האם צפונה, אל תל עזזיאת ורכס החרמון
* גבעת האם ותל עזזיאת מכביש 918גבעת האם ותל עזזיאת מכביש 918
* זחל"ם מקרב תל פאחר המוצב למרגלות גבעת האםזחל"ם מקרב תל פאחר המוצב למרגלות גבעת האם
* אנדרטה לחיל ההנדסה בגבעת האם ברקע הדרך עליה עלו כוחות צה"ל לרמת הגולן במלחמת ששת הימיםאנדרטה לחיל ההנדסה בגבעת האם ברקע הדרך עליה עלו כוחות צה"ל לרמת הגולן במלחמת ששת הימים
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעת האם** בוויקישיתוף
* שלמה מן, גבעת האם, אתר "נעמוש"
* שלמה מן, פלוגה ד' בגבעת האם, אתר "נעמוש"
**KOffice** היא חבילת יישומים משרדיים הזמינה למערכות ההפעלה FreeBSD, לינוקס, OS X, וחלונות. היא מכילה מעבד תמלילים, גיליון אלקטרוני, תוכנה לעריכת תמונה בגרפיקה וקטורית, ותוכנת מצגות.

לאחר שחבילת היישומים המשרדיים Calligra התפצלה מ-KOffice בשנת 2010 המיזם החל לשקוע, ועד שנת 2012 לא יצאה כל הכרזה ממנו על חידוש כלשהו.

פיתוח ראשון
-----------

תחילת העבודה על פיתוח KOffice החלה ב-1997 על ידי רגינלד שטדיבאואר עם KPresenter, ולאחר מכן ב-1998 עם KWord.

ב-1999 צוטטה עדות koffice במשפט על הפרת הגבלים עסקיים "ארצות הברית נגד מיקרוסופט", על ידי מי שהיה אז מנכ"ל מיקרוסופט פול מריץ כעדות להיות תחרות בתחום מערכות ההפעלה וחבילות התוכנות המשרדיות.

ההפצה הרשמית של koffice היית ב-23 באוקטובר 2000, כשיצאה כחלק רשמי מסדרת גרסאות ה-KDE אשר נקראו "K Desktop Environment 2.0". גרסה 1.1 יצאה בהמשך בשנת 2001,‏ 1.2 ב-2002,‏ 1.3 ב-2004,‏ 1.4 ב-2005, ו-1.5 ו-1.6 יצאו בשנת 2006. החל משנת 2005 בחבילה כלולה תוכנת צביעה Krita.

פיתוח שני
---------

KOffice עברה שינוי משמעותי בשנים האחרונות בהיותה חלק מסט התוכנות המופצת כיום יחד עם KDE הנקרא "SC4". במקביל לפיתוח הכללי של SC4 עבדה קבוצת KOffice על פיתוח גרסה חדשה ומשמעותית, אשר נקראה KOffice 2.0, והייתה חלק מספריות פלטפורמת KDE ‏4. אף על פי שגרסה 2.0 יצאה באופן רשמי בשנת 2009, היא תוייגה בהתחלה כ"הפצת תוכנה המיועד לפלטפורמות", והומלצה רק לבודקים ומפתחים, ולא לשימוש צרכנים רגילים. מאז הפצת KOffice 2.0 היו חסרים תכונות ויישומים מרכזיים מסדרת הגרסה היציבה הקודמת, כגון Kexi, ‏ Kivio, ו-Kugar אשר לא נכללו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **KOffice** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של KOffice (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "koffice/kpresenter".
2. ↑  "Reginald Stadlbauer"
3. ↑  "koffice/kword".
4. ↑  "Microsoft's 3rd man speaks out fear of KOffice".
5. ↑  "KDE 2.0 Release Announcement".
6. ↑  "KOffice 1.1 Release Announcement".
7. ↑  "KDE Ships KOffice 1.2, an Integrated Office Suite for Linux/Unix".
8. ↑  "KOffice 1.3 Released".
9. ↑  "KOffice 1.4 Released".
10. ↑  "KOffice 1.5 Released".
11. ↑  "KOffice 1.6 Released".
12. ↑  קיצור של KDE Software Compilation 4
13. ↑  "KOffice 2.0.0 released"
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהוצאת ספרים ישראלית. אם התכוונתם להוצאת ספרים שפעלה במזרח אירופה במפנה המאה ה-20, ראו אחיאסף (אירופה). לאלמנך שהוציאה, ראו לוח אחיאסף.
סמליל הוצאת אחיאסף
**אחיאסף** היא הוצאת ספרים ישראלית שהוקמה בשנת 1937 על ידי שכנא צפלוביץ', שעלה לארץ ישראל מליטא בשנת 1924.

השם "אחיאסף" היה במקור שמה של הוצאת ספרים מיסודו של אחד העם שפעלה במזרח אירופה; צפלוביץ' קיבל את הזכות להשתמש בו מאחד מיורשיו, והשם שימש כעדות קיימת והמשכיות לפעילות ההוצאה, או לפחות שמה. צפלוביץ' אף אימץ את "אחיאסף" כשם משפחתו לאחר מלחמת העצמאות.

מייסד ההוצאה, צפלוביץ', עבר לירושלים בסוף שנות ה-20 כדי לנהל את סניף חברת המו"לים "תרבות", וכשזו פסקה מפעילותה, החל לעסוק במו"לות באופן עצמאי והדרך להקמת אחיאסף נסללה. בראשית פעילותה שימשה חנות ההוצאה הקטנה מקום מפגש לסטודנטים מהאוניברסיטה העברית ולמשוררים צעירים כדוגמת יעקב אורלנד, דב חומסקי ואחרים.

בשנת 1964 צפלוביץ' (שהפך לאחיאסף) העתיק את פעילות ההוצאה העצמאית שהקים לתל אביב והיא פעלה בה עד לסוף שנת 1988. מאז החברה פועלת באזור התעשייה פולג הנמצא דרומית לנתניה.

בשנת 2004 נפטר שכנא אחיאסף וההוצאה הועברה לידי מתן בנו.

תחומים ויוצרים מרכזיים בהוצאה
-----------------------------

ההוצאה עוסקת בעיקר בהוצאה לאור של ספרי עיון, ספרי לימוד, מילונים דו-לשוניים, אמנות ויצירה, ספרות ילדים, מדע פופולרי, פסיכולוגיה ומדריכי טיולים.

בתחום ספרות הילדים תרגומי ספריו של אריך קסטנר מזוהים עם ההוצאה. בהם: אמיל והבלשים, פצפונת ואנטון, אורה הכפולה, החתול במגפיים, הכיתה המעופפת ועוד.

בתחומי ההיסטוריה וחקר הספרות בולטים ספריו של יוסף קלוזנר: "היסטוריה של הבית השני" (5 כרכים) ו"היסטוריה של הספרות העברית החדשה" (6 כרכים).

לאחר מלחמת העצמאות הוציאו ספרים הקשורים לנושא, שהמפורסמים שבהם: "המרד" של מנחם בגין, "ארוכה הדרך לחרות" של יעקב מרידור, "גנבים בלילה" של ארתור קסטלר ואחרים.

אחיאסף חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחיאסף** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אחיאסף
* אתר אחיאסף הוצאת ספרים
* הוצאת אחיאסף באתר סימניה
* 
* שכנא אחיאסף על הוצאת הספרים שלו, דבר, 1 בספטמבר 1967
* צח שפיצן, גם לסבתא מתחשק לפעמים: ועכשיו יש לה ספר הדרכה, באתר ynet, 2 בספטמבר 2007
* חזיז ורעם, באתר דףדף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "שכנא אחיאסף (צפלוביץ)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2331.
2. ↑  והיה שמך עברי, דבר, 11 במאי 1949.
3. ↑  הארץ‏, מת שכנא אחיאסף, מראשוני המו"לים בישראל, באתר וואלה!‏, 6 בינואר 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450711605171
* NLP: A37293473
* VIAF: 45151897122424070747
* WorldCat: viaf-45151897122424070747

 |
**הארמייה השנייה של הצבא האיטלקי** (באיטלקית: **Armata 2**), הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.

היסטוריה
--------

הארמייה הוקמה לראשונה במאי 1915, ולחמה בקרבות החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה. היא התבלטה במהלך קרבות הנהר איזונצו וכבשה את העיר גוריצה מידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. היא פורקה לאחר קרב קפורטו במהלכו הושמדה כמעט כליל.

הארמייה הוקמה בשנית במהלך יוני 1938. הארמייה הוצבה באזור הגבול עם יוגוסלביה כהכנה לקראת הפלישה ליוגוסלביה. ב-11 באפריל קיבלו הכוחות האיטלקיים על הגבול היוגוסלבי הוראה לנוע. הארמייה השנייה נעה מצפון מזרח איטליה לכיוון ליובליאנה (סלובניה של ימינו) ועד לחוף המזרחי של הים האדריאטי באזור דלמטיה, כמעט ללא כל התנגדות יוגוסלבית. לאחר כניעת יוגוסלביה הוצבה כחיל מצב באזור דלמטיה וליובליאנה. היא גם לקחה חלק במערכה נגד הפרטיזנים בקרואטיה והרצגובינה.

לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, תקפו הגרמנים והקרואטים את הטריטוריות האיטלקיות בבלקן. הארמייה השנייה סרבה להיכנע ולחמה נגד הגרמנים והקרואטים עד שהתפרקה בספטמבר 1943. מרבית חיילי הארמייה סירבו לשתף פעולה עם הרפובליקה של סאלו, ורובם הצטרפו לפרטיזנים.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* גנרלו פייטרו פרוגוני (מאי 1915 - יוני 1916)
* גנרלו סטימיו פיקנטיני (יוני 1916 - יוני 1917)
* גנרלו לואיג'י קאפלו (יוני 1917 - אוקטובר 1917)
* גנרלו לוקה מונטורי (תקופה קצרה במהלך אוקטובר 1917)
* גנרלו לואיג'י קאפלו (אוקטובר 1917 - נובמבר 1917)

### מלחמת העולם השנייה

* ויטוריו אמברוסיו (יוני 1938 - ינואר 1942)
* מריו רואטה (ינואר 1942 - ינואר 1943)
* מריו רובוטי (ינואר 1943 - ספטמבר 1943)

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה השנייה באתר Axis History (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארמייה השנייה באתר אקסיס היסטורי
לוויין במוזיאון
תיאור החללית
לכידת קפסולת צילום על ידי מטוס
**KH-7 GAMBIT** הייתה סדרת לווייני ריגול של ארצות הברית ששוגרה בשנים 1963–1967. הלוויינים פעלו בשיטה זהה ללווייני מיזם קורונה והחזירו סרט צילום לא מפותח לכדור הארץ. הסדרה כללה 38 לוויינים, מ-30 מהם התקבל סרט צילום. משך המשימה היה עד 8 ימים. רוב הצילומים שוחררו לידיעת הציבור בשנת 2002 ויתר ב-2011. בדו"ח סופי של משרד הסיור הלאומי צוין שכ-70% מהצילומים היו ברזולוציה פחות מ-0.91 מ'. הלוויינים הופעלו על ידי משרד הסיור הלאומי.

פרויקט התחיל בעקבות כישלון של פרויקט SAMOS וצורך להגיע לשיפורים במיזם קורונה. השיגורים הראשונים בוצעו בעזרת משגר תור-אג'ינה. החל משנת 1964 השיגורים בוצעו עם אטלס SLV-3. כל השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג. הלוויינים פעלו במסלול לווייני נמוך. 

לוויינים היו במשקל כ-2000 ק"ג. הלוויין נבנה בג'נרל אלקטריק. על הלוויין הותקנו 3 מצלמות מתוצרת קודאק וחברת Itek.

על פי הרוב צילומים כללו מתקני גרעין ושיגור טילים של ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין. כ-19 אלף צילומים שוחררו לציבור בשנת 2002. בשנת 1964 CIA התעניינו בניצול לוויינים לביצוע צילומים של קובה, אך מסלול הלוויינים לא היה מתאים לכך. חלק מלוויינים צוידו במכשור למודיעין אותות.

עלות כוללת של 38 שיגורים הייתה 651 מיליון $ במחירי 1963 (כ-7.2 מיליארד $ במחירים של היום).

לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לווייני KH-8 Gambit 3.

חלליות
------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | חללית | הערות |
| 12 ביולי 1963 | KH7-1 4001 |  |
| 6 בספטמבר 1963 | KH7-2 4002 |  |
| 25 באוקטובר 1963 | KH7-3 4003 |  |
| 18 בדצמבר 1963 | KH7-4 4004 |  |
| 25 בפברואר 1964 | KH7-5 4005 |  |
| 11 במרץ 1964 | KH7-6 4006 |  |
| 23 באפריל 1964 | KH7-7 4007 |  |
| 19 במאי 1964 | KH7-8 4008 |  |
| 6 ביולי 1964 | KH7-9 4009 | שוגר לצד לוויין מודיעין אותות |
| 14 באוגוסט 1964 | KH7-10 4010 |  |
| 23 בספטמבר 1964 | KH7-11 4011 |  |
| 8 באוקטובר 1964 | KH7-12 4012 | השיגור נכשל |
| 23 באוקטובר 1964 | KH7-13 4013 | שוגר לצד לוויין מודיעין אותות |
| 4 בדצמבר 1964 | KH7-14 4014 |  |
| 23 בינואר 1965 | KH7-15 4015 |  |
| 12 במרץ 1965 | KH7-16 4016 |  |
| 28 באפריל 1965 | KH7-17 4017 | שוגר לצד לוויין מודיעין אותות |
| 27 במאי 1965 | KH7-18 4018 |  |
| 25 ביוני 1965 | KH7-19 4019 | כולל קפסולת מודיעין אותות |
| 12 ביולי 1964 | KH7-20 4020 | השיגור נכשל |
| 3 באוגוסט 1965 | KH7-21 4021 |  |
| 30 בספטמבר 1965 | KH7-22 4022 |  |
| 8 בנובמבר 1965 | KH7-23 4023 |  |
| 19 בינואר 1966 | KH7-24 4024 | כולל קפסולת מודיעין אותות |
| 15 בפברואר 1966 | KH7-25 4025 |  |
| 18 במרץ 1966 | KH7-26 4026 |  |
| 19 באפריל 1966 | KH7-27 4027 |  |
| 14 במאי 1966 | KH7-28 4028 |  |
| 3 ביוני 1966 | KH7-29 4029 |  |
| 12 ביולי 1966 | KH7-30 4030 |  |
| 16 באוגוסט 1966 | KH7-31 4031 |  |
| 16 בספטמבר 1966 | KH7-32 4032 | כולל קפסולת מודיעין אותות |
| 12 באוקטובר 1966 | KH7-33 4033 |  |
| 2 בנובמבר 1966 | KH7-34 4034 |  |
| 15 בדצמבר 1966 | KH7-35 4035 |  |
| 2 בפברואר 1967 | KH7-36 4036 |  |
| 22 במאי 1967 | KH7-37 4037 |  |
| 4 ביוני 1967 | KH7-38 4038 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **KH-7 GAMBIT** בוויקישיתוף
* תיאור הלוויינים
* צילומים שהתקבלו
* דוח סיכום התוכנית
* תיאור מפורט של התוכנית
* היסטוריית פיתוח
**ז'אן-קלוד טרישה** (שם מלא בצרפתית:  **Jean-Claude Trichet**;‏ נולד ב-20 בדצמבר 1942 בליון, צרפת) הוא בנקאי צרפתי, אשר שימש כנשיא הבנק המרכזי האירופי החל משנת 2003 ועד לשנת 2011. כמו כן, הוא מכהן כחבר בדירקטוריון הבנק להסדרי סליקה בינלאומיים. הוא מכהן כיו"ר הקבוצה האירופאית בוועד השלישייה. טרישה דורג חמישי ברשימה שערך ניוזוויק של האישים המשפיעים ביותר בעולם, כחלק משלשת הכוח הכלכלית הכוללת את בן ברננקי (דורג רביעי) ומסאקי שיראקאווה (דורג שישי).

ביוגרפיה
--------

טרישה חונך ב- École des Mines de Nancy, היכן שהוא השלים את לימודיו בשנת 1964. הוא עבר ללמוד בסיאנט פו, עד לשנת 1966, ולאחר מכן בבית הספר הלאומי למנהל (École Nationale d'Administration; ENA) בשנים 1969-1971, שני מוסדות צרפתיים להשכלה גבוהה בתחום מדע המדינה והמנהל הממשלתי. בשנת 1987 טרישה נהפך לחבר בגוף ייעוץ פיננסי בר-השפעה המבוסס בוושינגטון, ה- Group of Thirty. מאוחר מכן, בשנת 1993 הוא מונה לנגיד הבנק המרכזי בצרפת. ב-1 בנובמבר 2003 בא במקומו של ווים דויסנברג כנשיא הבנק המרכזי האירופי. בשנת 2008, טרישה זכה בפרס ה- Vision for Europe Award עבור תרומתו לקידום אינטגרציה אירופאית רחבה יותר. 

בינואר 2003 טרישה הועמד למשפט יחד עם שמונה נוספים באשמת אי-סדירויות בבנק קרדי ליונה, אחד מהבנקים הגדולים בצרפת. טרישה היה ממונה על האוצר הצרפתי באותה התקופה. הוא נוקה מאשמה ביוני 2003, מה שפינה עבורו את הדרך להתקדם לתפקיד נשיא בנק המרכזי האירופי. טרישה ייחס את משבר הבנקאות של שנת 2009 להערכת חסר של סיכונים בקרב הקהילה הפיננסית הבינלאומית. הוא קרה לרפורמה להפחתת החשיבה לטווח-קצר בקרב הבנקים ולהגברת השקיפות. טרישה היה קורבן לביקורת על תגובתו של הבנק המרכזי האירופי למיתון הגדול, שהתמקדה ביציבות מחירים על פני התאוששות וצמיחה.

ב- 31 באוקטובר 2011, הוחלף טרישה בתפקידו כנשיא הבנק המרכזי האירופי, על ידי הבנקאי והכלכלן האיטלקי מריו דראגי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן-קלוד טרישה** בוויקישיתוף
* קורות חיים של ז'אן-קלוד טרישה, באתר הבנק המרכזי האירופי (באנגלית)
* נאום על 'הממדים החיצוניים והפנימיים של התחרותיות האירופאית', ב- IIEA, ב-26 בפברואר 2009 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  השלישייה הכלכלית, Samuelson, Robert J. ‏ (December 20, 2008), ניוזוויק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007334294605171
* BnF: cb13526753t (data)
* GND: 130568430
* ISNI: 0000 0001 0823 3579
* LCCN: no00101112
* NKC: jo2016897581
* NTA: 285490478
* RERO: 02-A003910323
* SUDOC: 050373110
* VIAF: 74011150
* WorldCat: lccn-no00101112

 |
**הרב יהושע אברהם יהודה** או **יאושע אברהם יאודה** (1765 - 2 בינואר 1849) היה רב, פוסק, פקיד הקהילה באזמיר ומחבר **ספר עבודת משא**.

ביוגרפיה
--------

נולד באזמיר בשנת תקכ"ה (1765) לריינה ולרב חיים יהודה אליעזר, מחבר ספר שמחת יאודה, וראש ישיבה בעיר. בעודו כבן 14 התייתם רבי אברהם מאביו, ונאלץ לעסוק בפרנסת אחיותיו. פטירתו של אביו השאירה בו רושם כבד, הן מצד היותו מולידו והן מצד תורתו המועטה שזכה לקבל ממנו:

> 
> יסורין עלי מאה קולפי, כי הן בעון אני נשארתי נפש נענה, בן ט"ו שנים בלי משען ומשענה כי לא זכיתי ללמוד לפני עטרת ראשי רבי אבא ז"ל כי אם ד' שנים, ויהיה מאז הוינא מצטער טובא לאין הונים, הייתי משולח ונעזה על מחלת לענותף דטרידנא טובא בצער המזונות, ואחיות מחזיקות פרנסה הבנות, ואהיה עליי למשא
> 
> 
> 
> — עבודת משא, הקדמת המחבר
> 

למד עד גיל עשרים ושתיים אצל רבי רפאל אשכנזי, מחבר ספר מראה עיניים ורבה של אזמיר. רבי יהושע אברם מונה לפקיד העיר, מתוקף תפקידו היה ממונה על הכנסות הקהילה והוצאותיה, וכן לערוך טקסי שבועה על עריכת המס. עבודה זו הייתה עליו למשא, שכן דרשה ממנו רבות עד כי מרוב עבודה לא יכול היה כמעט ללמוד. במשך כארבעים שנה היה חולה, עד כי הוא מעיד על עצמו:"נהייתי ונחליתי כולהו מניינא, משקל כל גופאי אין בו כדי תפיסה..."

כתב ספר חידושים על הרמב"ם וספר דרושים, אך כולם אבדו בשריפה באזמיר, מלבד ספרו בנושא המנהגים והמסים הבנוי על יסוד ספרו של רבי יוסף איסקאפה, אשר היה עמו בכפר אליו נדד.

עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. ישנה מחלוקת באשר לשנת פטירתו, אך הוא ככל הנראה נפטר בירושלים בח' בטבת ה'תר"ט (1849) משם התכתב עם רבני עירו. רבי חיים פאלאג'י בקהילת קודש אלגאיש ורבי יהושע אברהם קריספין הספידוהו באזמיר. הרב פאלאג'י כתב עליו:

> 
> אדונינו אברהם בראש אבינו רועינו זצוק"ל כי ראוי לומר עליו בפה מלא נפלה עט"ר אוי נא לנו כי חטאנו דכולי עלמא ידעי גודל מעלתו אברהם איש החסד ומלבשתו ענוה ויראה ושלם בכל מדות שמנו חכמים ואין צורך להאריך בשבחיו כי לא ניחא ליה למר...
> 
> 
> 
> — ארצות החיים, דרוש א'
> 

### צאצאיו

* רבי חיים יאודה אברהם, מחבר ספר אחי וראש, שהיה רב ודיין בעיר ונפטר בי"ח בכסלו התר"ט (1848).
* רבי רפאל בנימין אברהם, שהיה מומחה לענייני טרפות.
* רבי ברוך אברהם, שנשא לאשה את בתו של רבי רפאל יום טוב אשכנזי וסייע לאביו בהדפסת ספרו.

ספרו
----

* ספר **עבודת משא** (שאלוניקי 1846) - דינים, מיסים ומנהגים בעיר אזמיר. נבנה על בסיס חיבורו של רבי יוסף איסקאפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי יאושוע אברהם יהודה, ‏**עבודת משא**, שאלוניקי 1846, עמוד 7, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה
* רבי יהושע אברהם יהודה, **עבודת משא**, הוצאת המוסיאון למסים, ירושלים 1964, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  במשפחות ספרדיות רבות וכן מעט מיחידי קהלות אשכנז, איטליה ופולניה אין להם שם משפחה קבוע כי אם הם נקראים "מאב לבן או "די פאדרי אה איז'ו" כלומר שכינוי הבן הוא השם הפרטי של האב וכן הלאה למשל: בנו הבכור של ר' חיים בן שבתי (המהרח"ש) נקרא שבתי חיים.
2. 1 2  **עבודת משא**, הקדמת המחבר
3. ↑  פרומקין, חלק ג' עמוד 192
4. ↑  רבי חיים פאלאג'י, **ארצות החיים**, דרוש א' להספד (בסוף הספר)
5. ↑  **אברהם במחזה**,דרוש י' להספד
6. ↑  פריימאן, **מצבות רבני וחכמי אזמיר**, עמוד 149

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527267505171
* BnF: cb155537608 (data)
* ISNI: 0000 0000 5163 8814
* LCCN: nb2007028204
* VIAF: 308278578
* WorldCat: lccn-nb2007028204

 |
**מחנה רחוב ליפובה** (בפולנית: **Lipowa**; בגרמנית: **DAW Lindenstraße**) היה מחנה עבודה בלובלין. המחנה יועד לשבויי מלחמה ממוצא יהודי, ששירתו בצבא פולין, אך שימש גם כמחנה עבודה ומחנה מעבר ליהודים מכל אזור לובלין.

היסטוריה
--------

המחנה הוקם על אתר מתקני הספורט של איגוד הספורט האקדמי של לובלין וסמוך לאזור תעשייה של העיר ולבית קברות נוצרי. המחנה הוקם באוקטובר 1939 על ידי איש האס אס אודילו גלובוצניק לאחר כיבוש פולין, על מנת להפריד את שבויי המלחמה היהודים מהצבא הפולני המנוצח מחבריהם הגויים. בנוסף לשבויי מלחמה עבדו במחנה גם יהודים מהעיר לובלין, אשר התגוררו בגטו לובלין או בגטו מיידן טטרסקי. בדצמבר 1940 סופח המחנה ל"מפעלי הציוד הגרמניים" ((Deutsche Ausruestungswerke (DAW), החברה לעבודת כפייה של האס-אס. בפברואר 1941 הועסקו כ-3,000 יושבי המחנה בהקמת מחנה הריכוז מיידנק שהוקם בסמוך. במחנה עברו עובדים רבים, יהודים כשירים שהופנו לעבודה במסגרת אקציות בגטאות הסביבה, חלקם לתקופות קצרות. מן המחנה נשלחו לעבודה במפעלים בסביבה ולעבודות ייצור שונות בבתי מלאכה במחנה עצמו. במרץ 1942, במסגרת מבצע ריינהרד הופרדו גם יהודים כשירים לעבודה שהתגוררו בלובלין ממשפחותיהם שבגטו ונכלאו במחנה העבודה. לאחר חיסול גטאות לובלין בנובמבר 1942 רוכזו כל יהודי העיר הנותרים ברחוב ליפובה. 

מפקד המחנה היה הרמן דולפ (Hermann Dolp) והתנאים בו היו קשים ביותר וכללו משמעת נוקשה, עונשים אכזריים והוצאות פומביות להורג. לפי דברי אחת העדות: "כל אחד ידע שליפובה משמעה מכות, עבודה בלי מעיל ובלי נעליים. ליפובה זו עבודה ללא הגבלת זמן". השומרים היו מתנדבי טרווניקי אוקראינים. חולים, בלתי כשירים לעבודה ומתקוממים נשלחו למיידנק. לפי חלק מהעדויות, השבויים היהודים ה"ותיקים" שלטו במחנה ושיתפו פעולה עם הנאצים בתפקיד של קאפו.

המחנה חוסל ב-3 בנובמבר 1943, במסגרת אקציית ארנטפסט, כאשר 2,500 אסיריו היהודים הוצעדו בצעדת מוות להשמדה במיידנק.

לאחר מכן שימש המחנה כמתקן-חוץ של מיידנק לעבודות של אסירים לא יהודים. המחנה חוסל סופית ב-22 ביולי 1944 ו-229 האסירים ששהו בו נשלחו לאושוויץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע באתר deathcamps
* אסתר מנדלאי, מבצע ריינהרד בלובלין, 1942-1, **קול לובלין** 48, נובמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מינה הלברשטט קפלן, בתקופת הכיבוש, כשאנשים הגונים נאלצו להשתחוות ל"גראיירים", **קול לובלין** 48, נובמבר 2012, עמ' 39
**רוזנות פורטוגל** (בפורטוגזית: **Condado de Portugal**) הייתה רוזנות שהתקיימה באזור צפון פורטוגל בין השנים 868–1071, ושוב בין השנים 1096–1139, ואשר היוותה את הבסיס להקמת ממלכת פורטוגל.

היסטוריה
--------

### הקמה ראשונה

המורים השלימו את כיבוש הבזק של חצי האי האיברי תוך שנים ספורות. לנוצרים, מאידך, נדרשו 500 שנים להשלמת הרקונקיסטה, מעת שהחלו להשיב מלחמה שערה. תהליך הדרגתי זה הביא להקמתן של ממלכות נוצריות קטנות, שהלכו והתעצמו ככל שהתקדמו הנוצרים דרומה, במהלך הרקונקיסטה. הראשונה מבין ממלכות אלה אשר קמו, אסטוריאס, נחלקה בין בניו של המלך אלפונסו השלישי, עם מותו. כך קמו בנוסף הממלכות קסטיליה ולאון. מאוחר יותר הופיעו בזירה גם ממלכת נווארה, ממלכת אראגון וממלכת גליסיה.

בשנת 868 כבש וימרה פרס את אזור פורטו, במהלך מלחמות הרקונקיסטה, וקיבל את השליטה באזור כרוזנות מאלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס. במהלך השנים לאחר מכן התרחבה הרוזנות, אשר הייתה כפופה לממלכת לאון, ובחלק מהזמן לממלכת גליסיה, אולם בשנת 1071 ביטל גרסיה השני, מלך גליסיה את הרוזנות, בעקבות קרב פדרוסו, שבו הביס את הרוזן נונו מנדס, ושטחיה שולבו בממלכתו, תוך שהוא מוסיף לתאריו את התואר "מלך פורטוגל".

### הקמה שנייה

בשנת 1096 מסר מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השישי את השליטה על דוכסות פורטוקלה לחתנו אנרי מבורגונדי. רוזנות זו, שנהנתה ממידה נדיבה של אוטונומיה, אף כי הייתה כפופה לממלכת לאון, הייתה הגרעין העוברי לממלכת פורטוגל. אנריקה הנהיג את החבל מתוך שאיפה לזכות באוטונומיה מלאה. עם מותו בשנת 1112, רוזנות פורטוקלה נהנתה מעצמאות רבה יותר. עתה, שלטה הלכה למעשה אלמנתו, תרזה מלאון, רוזנת פורטוגל על רוזנות פורטוקלה. היא שימשה כעוצרת, בהיות בנה אפונסו אנריקש קטין. מדיניותה של תרזה דמתה לזו של בעלה: חיזוק מרקם החיים ברוזנות וחתירה לעצמאות מלאה. תרזה עיטרה עצמה בתואר "מלכה", תוך שהשתדלה להתמודד עם המשברים הדיפלומטיים החריפים אליהם נקלעה הרוזנות. השפעתם של האצילים הגליסיים בענייני הרוזנות הייתה רבה ואלה גרעו ממעמדה, צמצמו את כושר השפעתה, ובמידה רבה הכתיבו לה את אופן האצלת הסמכויות בניהול ענייני הרוזנות. עם הגיעו של אפונסו אנריקש לגיל 14, הוא עוטר כאביר וסיגל לעצמו מנהגים מלכותיים. מעמדם המועדף של האצילים הגליסיים אצל תרזה, כשברקע אדישותם המופגנת של האצילים ואנשי הכנסייה ברוזנות, הכשירו את הזירה למרד ברוזנות, בהנהגתו של בנה אפונסו אנריקש.

מלחמה פרצה בין אפונסו אנריקש לאמו הרוזנת תרזה. בשנת 1128, הובסו חילותיה של תרזה בקרב סאו מאמדה, והיא נאלצה לגלות מהאדמות בהן שלטה במשך 15 שנים. בעיתוי זה, הכריז אפונסו אנריקש על עצמאותה של רוזנות פורטוקלה ועתה הפכה זו לממלכה עצמאית.

פסל של מלכה הראשון של פורטוגל אפונסו הראשון, ליסבון
מלך לאון וקסטיליה אלפונסו השביעי לא השלים עם אובדן השליטה על פורטוקלה. אי לכך, נאלץ אפונסו אנריקש להמשיך בלחימה נגד חילותיו של אלפונסו ובמקביל ניהל גם מערכה נגד המורים בדרום.

ב-25 ביולי 1139, הביס אפונסו אנריקש את המורים בקרב אוריקה. בגיבוי ההנהגה בנסיכות, הוא הכריז על עצמאותה של פורטוגל כממלכה והוכתר למלך תחת השם אפונסו הראשון. כך, נוסדה רשמית ממלכת פורטוגל, תחת מלכות השושלת הראשונה של הענף הפורטוגזי של בית בורגונדי הצרפתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות פורטוגל** בוויקישיתוף
**סוּבְּחִי בָּרְכָאת** (בערבית: **صبحي بركات الخالدي**; תרגום מדויק: **צֻבְּחִי בָּרַכָאת א-חַלְדִי**; 1889 – 1939) היה פוליטיקאי סורי. תחת שלטון המנדט הצרפתי על סוריה ועל לבנון, הוא כיהן כנשיא הראשון של הפדרציה הסורית (29 ביוני 1922 עד 1 בינואר 1925) וכנשיא הראשון של מדינת סוריה (1 בינואר 1925 עד 21 בדצמבר 1925).

ביוגרפיה
--------

מקורו במשפחה טורקית אשר דרך השפעתה החל בקריירה אזרחית ולאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת הממלכה הערבית של סוריה הוא שירת כנציג של אנטיוכיה בקונגרס הלאומי הסורי. מאוחר יותר בהקמת המנדט הצרפתי על סוריה הוא הפך לנשיא הפדרציה הסורית, משנת 1924 הפך גם נשיא מדינת סוריה.

בעת שלטונו קבע את דמשק לבירתו אך לא פעל לחיזוק התנגדות לאומית סורית נגד השלטון הצרפתי עקב העובדה שהמדינה הייתה מפורקת מבחינת חלוקה מנהלית ואף שלטון פנימי היה בעייתי שכן סובחי דיבר את השפה הערבית במבטא טורקי, דבר אשר הקשה על הקשר בין הממשל והעם (אמו דברה טורקית במקורה) ומפלגת העצמאות הסורית רק נוסדה בזמן זה.

למרות חוסר יכולתו, סובחי נהג לתמוך בהפגנות, מחאות ואף מרידות לאומיות פאן-ערביות ברחבי סוריה, לבנון, עיראק ומצרים. פועלו החשוב ביותר היה כאשר איחד את מדינת חלב ומדינת דמשק למדינת סוריה. בשנת 1925 סובחי התפטר מהנשיאות בפעולה הפגנתית נגד הממשלה הצרפתית על ניהולה במצבן של מדינת העלווים ומדינת ג'בל א-דרוז (אשר על הפעילות האנטי-רפורמיסטית של הממשלה הצרפתית בהן החלו תושביהן את המרד הסורי הגדול).

צרפת למעשה התנגדה לחיבור המדינות הדרומיות עם הרפובליקה הסורית מחשש שמאוחר יותר סוריה תפעל לסיפוח של לבנון הגדולה אשר השיגה עצמאות זמן קצר לפני כן. ברכאת ניסה להקים מפלגה חוקתית הבנויה על יסודות החילון של מוסטפא כמאל אטאטורק, בשנת 1928 הוא נבחר לקבלת מושב בחלב אך שנתיים מאוחר יותר, עם היחלשות המפלגה הוא עזב את התפקיד.

ברכאת היה נשוי להאליד; בתם סוהילה מוקביל התחתנה עם הפוליטיקאי הטורקי רפיק קורלטאן ובתם זהרה התחתנה עם הפוליטיקאי הטורקי ואהיט מליג הלפוגלו. בשנת 1931 עבר ברכאת ניסיון התנקשות פוליטית בידי רדיקלים בעודו שהה בביירות. הוא הצטרף בשנת 1934 אל האופוזיציה השמאלנית ומאוחר יותר התיישב באנטיוכיה וסיים את הקריירה הפוליטית שלו.

נפטר בשנת 1939, זמן קצר לפני שמחוז אנטיוכיה סופח לתוך הרפובליקה הטורקית, פעולה שבחייו הוא התנגד לקיומה בתוקף.

ראו גם
------

* נשיא סוריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סובחי ברכאת** בוויקישיתוף
* סובחי ברכאת, באתר PeoplePill
* משה שרת, 'סביבנו נסערה' - על סוריה מרץ 1920, באתר העמותה למורשת משה שרת

| נשיאי סוריה |
| --- |
| הרפובליקה הסורית הראשונה והשנייה | שוכרי אל-קוותלי • חוסני א-זעים • סאמי חינאווי • האשם אל-אתאסי • אדיב שישכלי • פאוזי סלו • אדיב שישכלי • מאמון אל כוזברי • האשם אל-אתאסי • שוכרי אל-קוותלי | דגל סוריה כיוםדגל סוריה כיום |
| הרפובליקה הערבית המאוחדת | גמאל עבד אל נאצר |
| הרפובליקה הערבית הסורית | מאמון אל כוזברי • עיזאת אל נוס • נאזים אל קודסי • לואיי אל-אתאסי • אמין אל-חאפז • נור א-דין אל-אתאסי • אחמד אל חטיב • חאפז אל-אסד • עבד אל-חלים ח'דאם • בשאר אל-אסד |
**דז'ה קורדה**, (במקור **קוֹהְן (כהן)**, בהונגרית: **Korda Dezső**;‏ 8 בינואר 1864, קישבר – 1 באפריל 1919, ציריך) היה מהנדס חשמל, יהודי-הונגרי, מעצב המכונית החשמלית הראשונה וממציא של הקבלים הסיבוביים המשתנים. (קבל משתנה הוא קבל שהקיבול שלו עשוי להשתנות באופן מכוון וחוזר באופן מכני או אלקטרוני), אביר לגיון הכבוד הצרפתי.

ביוגרפיה
--------

דז'ה כהן נולד במשפחה יהודית בבודפשט. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה בבודפשט על שם פרנץ יוזף (כיום שמה אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה) ב-1885.הוא עבד בצרפת ובשווייץ: אחד ממייסדי "חברת האלקטרו-כימית של בזל" (Societe Electro-Chimie de Basel) ומנהל מפעל החשמל Société de Fives-Lilles. הוא קיבל הסמכה להוראה באוניברסיטת ציריך. תחומי פעילותו העיקריים שלו היו טכנולוגיית שידור, טכנולוגיה בתדר גבוה ומטלורגיה. הוא השיג תוצאות חלוציות בייצור של סגסוגות אלקטרו (למשל פרוסיליקון), הוא עיצב את המכונית החשמלית הראשונה. ב-13 בדצמבר 1893 קיבל פטנט על הקבל הסיבובי המשתנה (מספר 72447) בגרמניה, כך שהוא יכול להיחשב הממציא של רכיב אלקטרוטכני חשוב זה. קורדה הכין תוכניות לוויסות מימי הדנובה ועסק גם בלימודי מתמטיקה.

באפריל 1907 קיבל תואר אבירות במסדר לגיון הכבוד של הרפובליקה הצרפתית.

עבודותיו המקצועיות העיקריות
---------------------------

* הקמת שדה חשמל במתח גבוה עם קבלים חשמליים
* הפקת אור עם זרמי חילופין מרובים
* קבל עובד באמצעות אינדוקציה
* הכפלת התדר של זרמים חלופיים (Multiplication de la fréquence des courants alternatifs)

לקריאה נוספת
------------

* דז'ה קורדה בלקסיקון ביוגרפי הונגרי
* אתר Marked Days
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
* George Washington Pierce: Principles of wireless telegraphy, McGraw-Hill book company, New York, 1910 (ג'ורג' וושינגטון פירס: עקרונות טלגרפיה אלחוטית, חברת הספרים מקגרו-היל, ניו יורק, 1910, עמוד 114) (עם תמונה של הקבל הסיבובי של קורדה)).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 54522/1882. Névváltoztatási kimutatások 1882. év 8. oldal 39. sor
2. ↑  Léonore adatbázis

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1055313192
* ISNI: 0000 0001 0893 8376
* The Léonore id LH//1407/6 is not valid.
* VIAF: 44684117
* WorldCat: viaf-44684117

 |
**טימותי כריסטופר אדמס** (באנגלית: **Timothy Adams**, נולד ב-4 באוגוסט 1967) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אדמס נולד וגדל בניו ג'רזי כאמצעי מבין חמישה ילדים. הוא סיים תואר מאוניברסיטת ניו ג'רזי והיה שותף בבעלות על חברה לפני הצטרפותו לעסקי השעשועים.

הופעתו הראשונה כשחקן הייתה בשנת 1995 בסרט "מת לחיות 3", ואחרי זה שיחק בשנים 1997–1999 באופרת הסבון "Sunset Beach", במהלך השתתפותו בסדרה הוא תפס את עינו של צלם דוגמנות, החל לעבוד כדוגמן, והופיע על שער המגזין "Men's Health".

בשנת 1999 שיחק בסרט הדרמה "חמש ילדות יפות", ובשנת 2003 שיחק בסרט "בחורים רעים 2". בשנים 2003-2002 כיכב באופרת הסבון השוודית-אמריקאית "שדרת האוקיינוס" ברשת TV4, בתפקיד הראשי של תומאס אוקיף'. 

הוא דיבב את דמותו של מאמן הכושר ברוסי קיבוץ במשחקים Grand Theft Auto IV ו-Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony.

מ-1991 ל-1995 היה נשוי למגישת הטלוויזיה דייזי פואנטז שהייתה חברתו מימיי התיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

* טימותי אדמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* טימותי אדמס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
בהלכה, **אֲבוּדָה מִמֶּנּוּ וּמִכָּל אָדָם** הוא כלל בהלכות השבת אבדה, שלפיו אין חיוב להשיב אבדה במקרה שהיא נמצאה במקום שבו אין אפשרות סבירה להצילה משם, וזאת ללא תלות בקיומם של סימנים. מקור ההלכה במקרא, לפי דרשת חז"ל:

> 
> אמר רבי יוחנן משום רבי שמעון בר יוחאי: מניין לאבידה ששטפה נהר שהיא מותרת? שנאמר: "כן תעשה לכל אבידת אחיך אשר תאבד ממנו ומצאתה", מי שאבודה הימנו ומצויה אצל כל אדם. יצתה זו שאבודה ממנו ואבודה מכל אדם.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף כ"ז, עמוד א'
> 

מקור נוסף מצינו בדברי רבי שמעון בן אלעזר:

> 
> וכן היה רבי שמעון בן אלעזר אומר: המציל מן הארי ומן הדוב ומן הנמר ומן הברדלס, ומן זוטו של ים ומשלוליתו של נהר... הרי אלו שלו, מפני שהבעלים מתיאשין מהן".
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף כ"ד, עמוד א'
> 

הראשונים חלוקים בטעם דין זה:

1. יש אומרים שהוא דין ייאוש, כיוון שאבודה ממנו ומכל אדם הרי מתייאש ממנה.
2. דין הפקר.
3. דין נפרד: התורה התירה חפץ שאבוד ממנו ומכל אדם.

מבין האחרונים, רבי שמואל רוזובסקי דן בשאלה: האם הדין "אבודה ממנו **ומכל אדם**" הוא סימן או סיבה; כלומר, האם העובדה שהאבדה אבודה מכל אדם בעולם היא המתרת אותה, או שמא צריך שהאבדה תהיה אבודה רק מהמאבד, אלא שכל עוד לא אבודה מכל אדם הרי היא עדיין לא אבודה לגמרי מהמאבד שכן אדם אחר יכול להחזירה לו.

הכלל בשימוש באינטרנט
--------------------

הרב דוב ליאור מתיר הורדת קבצים מכל סוג מהאינטרנט, בסוברו כי התכנים באינטרנט הם כמו אבדה ששטפה נהר, שהיא נחשבת כהפקר וברור שבעליה התייאש ממנה; אך ההיתר נוגע לשימוש אישי בלבד, ולא לשימוש מסחרי. החולקים על הרב ליאור טוענים כי במקרה של הורדת קבצים כל אדם יכול להציל את האבדה, על ידי כך שלא יוריד את אותם קבצים. בנוסף, בעל היצירה לא התייאש מאנשים שיקנו אותה באופן חוקי. חלק מהחולקים, ובהם הרב יעקב אריאל, מגדירים הורדת קבצים כגזל ולא כאבדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "אבודה מכל אדם", באתר ויקישיבה
* ניר אביב, הגדרת רשת האינטרנט כ'זוטו של ים', באתר "ישיבה", תשע"ג

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברים, פרק כ"ב, פסוק ג'
2. ↑  רש"י בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ו, עמוד א'; הרמב"ם במשנה תורה הלכות גזילה ואבדה יא י; וכך התלמוד ירושלמי, מסכת בבא מציעא, פרק ב', הלכה א'
3. ↑  נתיבות המשפט רסב ג
4. ↑  רמב"ן על בבלי בבא מציעא כב ב; שולחן ערוך חושן משפט רנט ז
5. ↑  חידושי ר' שמואל בבא מציעא עמוד קטו
6. ↑  הרב דוב ליאור, בעניין הורדת שירים מהאינטרנט, באתר "ישיבה"
7. ↑  הרב ניר אביב, הגדרת רשת האינטרנט כ'זוטו של ים', באתר ישיבה, ‏תשע"ג
8. ↑  גל מור, הרבנים חלוקים: האם מותר להוריד ולצרוב שירים?, באתר ynet, 3 ביולי 2005
**RISC-V** (מבוטא בעבריתː ריסק-5) הוא תקן פתוח המגדיר תצורת סט פקודות (ISA) עבור מעבד, על פי העקרונות של "סט פקודות מצומצם" (RISC).

RISC-V כולל תצורת סט פקודות עבוד מעבד בן 32 ביטים, 64 ביטים ו-128 ביטים. כמו כן הוא כלל הרחבות עבור עיבוד מתמטי, פעולות אטומיות, חישובים עם נקודה צפה וחישובים עם נקודה צפה בדיוק כפול.

היסטוריה
--------

תכנון ופיתוח של מעבד דורש ידע והתמחות בתחום התכנון הספרתי, טכנולוגית מהדרים ומערכות הפעלה. חלק מחברות שתכנונו תצורת סט פקודות עבור מעבדים, כגון אינטל, יצרו ומכרו את מעבדים בעצמם על בסיס הטכנולוגיה שפיתחו. חברות אחרות, כגון ARM ו-MIPS טכנולוגיות (אנ'), התבססו על מודל עסקי של מכירת רישיון לשימוש בקניין הרוחני שפיתחו לחברות המפתחות SOC, תוך התחייבות הלקוחות לשמור על סודיות ובכפוף לתשלום תמלוגים.

בשנת 1981 נבנה לצרכים מחקריים המעבד הראשון שנקרא RISC באוניברסיטת ברקלי וזכה לשם RISC-I. לאחר מכן נבנה RISC-II. במשך שנות ה-80 של המאה העשרים פותחו גרסאות נוספות שנקראו SOAR ו-SPUR. בשנת 2010 קבוצה באוניברסיטת ברקלי פיתחה מעבד RISC והיא כינתה אותו RISC-V כהמשך לארבעה דגמי ה-RISC שפותחו בעבר.

בשנת 2015 הוקמה קרן RISC-V כארגון ללא כוונות רווח שמטרתו, ליצור קהילת קוד פתוח על בסיס סט תצורת הפקודות של RISC̠-V, כך שיוכל להיות משולב במוצרי חומרה או לשמש למחקר אקדמי ללא תשלום תמלוגים. מפתחי RISC-V העבירו את הזכויות על תצורת סט הפקודות שפיתחו לקרן.

בשנת 2020 עבר הארגון מארצות הברית לשווייץ ושינה את שמו לארגון RISC-V הבינלאומי. המעבר בוצע בגלל חשש ששינויים בתקנות הסחר בארצות הברית יפגעו בפעולת הארגון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RISC-V** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של RISC-V (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של RISC-V (ביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של RISC-V (בסינית מפושטת)
* RISC-V, ברשת החברתית טוויטר

* RISC-V, ברשת החברתית LinkedIn

* RISC-V, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר האינטרנט של RISC-V

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tony Chen, David A. Patterson, RISC-V Geneology, **Technical Report No. UCB/EECS-2016-6**, 2016
2. ↑  David A. Patterson et al, The RISC-V Instruction Set Manual, Volume I: Base User-Level ISA, **Electrical Engineering and Computer SciencesUniversity of California at Berkeley,Technical Report No. UCB/EECS-2011-62**, 2011
**אבובקרי יעוזה** (באנגלית: **Ababkuri Yahuza**; נולד ב-8 באוגוסט 1984 בגאנה) הוא כדורגלן עבר גנאי.

קריירה כשחקן
------------

יעוזה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת הנוער של קינג פייסל בייבס מהעיר קומאסי שבגאנה. ב-2003 עלה יעוזה לקבוצה הבוגרת ותחתיה שיחק כשנתיים.

ב-2005, עזב את גאנה והצטרף להפועל כפר סבא. בעונתו הראשונה, הרשים יעוזה ביכולותו כשכבש שלושה שערים אך עונתו השנייה הייתה חלשה יותר ובסיומה הוא שוחרר. ב-2008 חתם בהפועל קריית שמונה. במהלכה של העונה עבר יעוזה תאונת דרכים קשה ובמהלכה הרכב בו נסע החליק. הקשר פונה לבית החולים זיו שבצפת שם אובחן כסובל משבר בצלעות. בדצמבר 2008, קיבל יעוזה את הודעת השחרור מהמועדון לאחר שלא הצליח להטביע את חותמו.

לאחר שלא הצליח למצוא קבוצה בישראל, אבובקרי חזר לגנאה וחתם בניו אדוביאס יונייטד מהעיר ניו אדוביאס מדרום המדינה. במדיה שיחק עד שנת 2012 ובסיומה של עונה זו הוא הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

### קריירה בנבחרת

באוקטובר 2003 הוא השתתף במשחקים הכל אפריקאים יחד עם נבחרת גאנה ויחד עימה זכה במדליית הארד.

באוגוסט 2004 זומן לנבחרת בשנית לקראת אולימפיאדת אתונה. יעוזה היה חלק מהסגל הכולל לאולימפיאדה אך לא נטל חלק באף משחק רשמי. סך הכל שיחק הקשר חמישה משחקים במדי הנבחרת.

תארים כשחקן
-----------

### כשחקן

* המשחקים הכל אפריקאים- מדליית ארד (1): 2003

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**טימוקרטס מרודוס** (ביוונית: Τιμοκράτης ὁ Ῥόδιος, בלטינית: Timocrates Rhodius) היה יווני איש רודוס, שנשלח ב-396 לפנה"ס על ידי הסטרפ הפרסי פרנבזוס לחלק כסף לערי יוון ולהתסיסן נגד ספרטה. הוא ביקר באתונה, תבאי, קורינתוס וארגוס. בעידודו דחפה תבאי את ספרטה למלחמה, הלא היא המלחמה הקורינתית, שנמשכה מ-395 עד 387 לפנה"ס. 

מטבע פרסי ועליו דמות קָשָׁת, 420 לפנה"ס
משימת טימוקרטס, אותה השלים בהצלחה, הייתה לכפות על אגסילאוס מלך ספרטה להסיג את הצבא הספרטני מאיוניה. הצלחתו קיבלה ביטוי במשפט המפורסם המיוחס לאגסילאוס ומובא אצל פלוטרכוס, כי "המלך סילק אותו מאסיה בעשרת אלפים קשתים", כשהכוונה לדמות הקָשָׁת שהייתה טבועה על מטבעות הזהב הפרסיות, כי "זה היה סכום הכסף שהובל לאתונה ולתבאי וחולק בין מנהיגי העם, ומתוך כך עשו ערים אלו מלחמה עם הספרטנים."

מקורות
------

* Fine, John V.A. *The Ancient Greeks: A critical history*. Cambridge (MA), Harvard University Press, 1983.
* פלוטארכוס. **חיי אישים - אנשי יוון**. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א.
* Xenophon, *Hellenica*. Translated by C.L. Brownson. The Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press and London, William Heinemann Ltd, 1918.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קסנופון (Xenophon, *Hell.*, 3.5.1) מציין כי טיתראוסטס הוא ששלח את טימוקרטס, אך מחבר ההלניקה מאוקסירינכוס כותב כי היה זה פרנבזוס.
2. ↑  פלוטרכוס, **חיי אישים**, *חיי אגסילאוס*, טו (בתרגום א"א הלוי).
**מרד אסירים** הוא סוג של מהומות ומחאה חברתית שמתרחשות בבתי סוהר. מרד אסירים נחשב לאירוע חריג בפעילות בית כלא, ומערב פעולות מחאה והתנגדות של קבוצת אסירים נגד הנהלת הכלא, הסוהרים או קבוצות אסירים אחרים בניסיון לשנות מצב או להביע אי שביעות רצון.

מרד אסירים יכול לכלול פעילויות לא-אלימות כמו שביתת רעב, אי התייצבות לעבודה או לפעילויות אחרות במסגרת בית הסוהר, סירוב להתייצב לספירה; אך גם פעילויות אלימות וניסיונות להימלט מבית הסוהר.

בתקופת השואה
------------

בתקופת השואה ובמחנות הריכוז של גרמניה הנאצית התרחשו מספר מקרים של מרידות אסירים, לעיתים של שבויים (בעיקר בריטים), לעיתים של אסירים קומוניסטים או יהודים. ב-2 באוגוסט 1943 התרחש מרד במחנה טרבלינקה שהוביל בסופו של דבר לחיסול המחנה. גם במחנה סוביבור התרחשו מספר התקוממויות של האסירים, האחרון באוקטובר-נובמבר 1943. המרד בסוביבור צלח וכ-300 אסירים נמלטו ליער.

בישראל
------

ב-31 ביולי 1958 נערך מרד אסירים בכלא שאטה, "מרד שאטה". מרד זה, בו נמלטו 66 אסירים ונהרגו שני סוהרים ו-11 אסירים, הביא לטלטלה עזה בשירות בתי הסוהר. טלטלה זו, הובילה לפרישתם של מפקדים בכירים רבים, ובהם נציב בתי הסוהר צבי חרמון.

מספר פעמים אורגנו מרידות אסירים על ידי אסירים ביטחוניים בבתי הכלא הישראליים. באוקטובר 2003 הכריזו אסירים ביטחוניים יהודיים על מרד אסירים. ביולי 2004 פרץ מרד אסירים ביטחוניים בכלא גלבוע, בו נפצע קשה קצין שב"ס משמן רותח שהושלך עליו.. בנובמבר 2004 פרץ מרד אסירות ביטחוניות בכלא השרון.

מקרי מרד אסירים אירעו גם בבתי כלא צבאיים. הבולט שבהם היה מרד של אסירים בכלא שש שפרץ ב-9 באוגוסט 1997.

בתרבות הפופולרית
----------------

* במהלך הסדרה נמלטים מתבצע מרד אסירים.
* הקליפ של השיר תנו לו צ'אנס של שלישיית מה קשור מציג מרד אסירים.
* הסרט הבריחה מסוביבור מראה את כל תוכנית התקוממות של אסירי המחנה, עד המרד הגדול, ובריחת האסירים.
* במהלך הסדרה כתום זה השחור החדש מתבצע מרד אסירות עקב מותה של אסירה בחדר האוכל בזמן מחאה כנגד יחס הסוהרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק ארד, מרד בגיהנום - סיפור המרידות של אסירי מחנות ההשמדה בלז'ץ, טרבלינקה וסוביבור
* אני גאנייה, השבוע שבו סאו פאולו בערה - על מרד אסירים בברזיל

הערות שוליים
------------

1. ↑  13 הרוגים במרד כלא שטה: 66 אסירים נמלטו, קול העם, 3 באוגוסט 1958
2. ↑  אפרת וייס, האסירים הביטחוניים היהודים הכריזו על מרד, ynet, ‏ 21 באוקטובר 2003
3. ↑  אבי אשכנזי וטל ימין-וולבוביץ', מרד אסירים בכלא גלבוע nrg מעריב, 6 ביולי 2004
4. ↑  רענן בן צור, אמנה מונא וחברותיה שפכו שמן רותח על סוהרים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph359613

 |
כבל RJ-48
**RJ-48** (קיצור של **Registered Jack 48**) הוא מחבר הדומה במבנהו למחבר RJ-45 אולם שונה במבנה הפינים שלו. הכבל משמש בעיקר בחיבורים בתקן T1, תקן E1 ובחיבור תחנות קצה ברשת ISDN.

צורת הכבל
---------

הכבל הוא זוג שזור מסוג UTP. המחברים של הכבל מכילים 8 פינים כאשר מתוכם מחוברים רק 4 פינים, זוגות 1 ו-3.
כאשר הפינים מחולקים לשני זוגות שבכל זוג חיבור אחד הוא חיובי (אדמה - 0 וולט) והחיבור השני הוא השלילי 48- וולט.
אחד הזוגות משמש לשידור והשני לקליטה.
קיימות מספר וריאציות של הכבל:

* RJ-48C - כבל ישר הנפוץ בחיבורים בקווי T1 ו־E1.
* RJ-48X - כבל מוצלב המחבר את פין 1 ל-4 ואת פין 2 ל-5.
* RJ-48S - בשונה משני הסוגים הראשונים, סוג זה משתמש בזוגות 1 ו-4 ומשמש בקווים דיגיטליים של 56 Kbps.

סימון הכבל
----------

הכבל מכיל 8 חוטים בצבעים שונים. קיימות מספר צורות של סימון החוטים המוליכים. השתיים העיקריות הן הסימון הישן, שבו כל חוט היה בצבע שונה והסימון לפי קטלוג 5e או קטלוג 6 של תקן TIA-568 שאף הוא מחולק לשני תתי סימונים T568A ו-T568B.

| פין | זוגות T568B | ± | צבע לפי T568B | מספור הפינים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 | - | Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כתום |  |
| 2 | 3 | + | Pair 3 Wire 1 Cat 5e כתום |
| 3 | 2 |  | Pair 2 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/ירוק |
| 4 | 1 | - | Pair 3 Wire 2 Cat 5e/6 כחול |
| 5 | 1 | + | Pair 1 Wire 1 Cat 5e/6 לבן/כחול |
| 6 | 2 |  | Pair 1 Wire 1 Cat 5e ירוק |
| 7 | 4 |  | Pair 1 Wire 1 Cat 5e לבן/חום |
| 8 | 4 |  | Pair 1 Wire 1 Cat 5e חום |

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים
* כבל תקשורת

קישורים חיצוניים
----------------

* חיבורי RJ-48 לסוגיו ב-T1

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבנה הפינים מאתר חברת JUNIPER

| מחברי RJ |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| RJ-9 • RJ-11 • RJ-12 • RJ-14 • RJ-21 • RJ-25 • RJ-45 • RJ-48 • RJ-50 • RJ-61 |  |

 |
**סולנום העגבנייה** (שם מדעי:  *Solanum sensu stricto*) הוא תת סוג בסוג סולנום במשפחת הסולניים. מוצאו של תת-הסוג במערב יבשת דרום אמריקה, בעיקר בשטחי המדינות אקוודור ופרו, ומשם הופץ באמצעות הרוח למקומות אחרים והתייצב גם באיי גלאפגוס.

טקסונומיה
---------

תת הסוג שייך לסוג סולנום בו יש עוד מינים רבים, חלקם קרובים מאוד זה לזה וחלקם פחות. בעבר לא התייחסו לקרבה של המינים השונים בסוג, למשל עגבנייה תרבותית ועגבנייה דומדמנית (Solanum pimpinellifolium), ולא מיינו אותם תחת תת סוג, אך הצלחת ניסויים בהכלאות בין המינים (הפריה ויצירת צאצא פורה עם גנים משני ההורים) שנועדו להכניס לעגבנייה התרבותית גנים של ננסיות פרי או עמידות בפני מחלות, הוכיחה את הקרבה הרבה ביניהם ביחס לקרבה למינים אחרים בסוג, למשל עגבנייה תרבותית וחציל, ולסיווגם תחת תת-סוג.

תיאור
-----

לרוב המינים בתת-סוג זה יש בדרך כלל פריחה צהובה בוהקת הנמשכת כשבועיים עד חודש, ובסופה מתקבלים חנטים קטנים המתפתחים לפירות בוסר בצבע ירוק לרוב, המקבלים גוון אדמדם מפוספס בירוק עם הבשלתם. במין "עגבנייה תרבותית" רוב הזנים מקבלים צבע אדום מלא עם סיום ההבשלה, אך קיימת קשת רחבה של צבעים, ויש זנים בעלי פירות צהובים ואף שחורים.

היסטוריה
--------

בני האינקה בפרו גידלו את המין עגבנייה תרבותית עוד לפני בוא האירופאים ליבשת, ובדרום מקסיקו ישנן עדויות לגידול העגבנייה בשנת 500 לפנה"ס. נראה שהטיפוסים הראשונים של העגבנייה התרבותית היו דומים יותר לעגבנייה דומדמנית.

בתרבות
------

בני הפואבלו האמינו כי מי שהיה עד לבליעה של זרעי עגבניות יתברך בכוחות נבואיים. כשיובא הצמח לאירופה חשבו האירופאים במשך כ-200 שנה שהצמח רעיל[דרוש מקור], אך מאז שגילו שהוא אכיל הוא צבר פופולריות רבה.

ראו גם
------

* עגבניית שרי
אצטדיון קנטרידה על רקע המפרץ
**מועדון הכדורגל הקרואטי רייקה** (בקרואטית: **Hrvatski Nogometni Klub Rijeka**) היא קבוצת כדורגל קרואטית מעיר רייקה, המתמודדת בליגת העל הקרואטית. הקבוצה היא אחת מהוותיקות בליגה הקרואטית, ביחד עם מועדון היידוק ספליט ודינמו זאגרב.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה בשנת 1926 כחלק מ"האיחוד הספורטיבי פיומנה" (Unione Sportiva Fiumana) והשתתפה בליגה האיטלקית ואף הגיעה לליגה הבכירה למשך עונה אחת (1928). בשנת 1945 לאחר מלחמת העולם השנייה, נקראה בשם "מועדון הכדורגל קוורנר" והחלה להשתתף בליגה היוגוסלבית (29 עונות), במסגרתה זכתה פעמיים ברציפות בגביע היוגוסלבי לאחר ניצחונות מול קבוצות טרפצ'ה מיטרוביצה ופרטיזן בלגרד בהתאמה.

לאחר התפרקות יוגוסלביה והקמת הליגה הקרואטית מחדש בשנת 1991, החלה להשתתף בליגה הבכירה והגיעה לגמר הגביע הקרואטי בעונת 1993/94, בו הפסידה לקבוצת קרואטיה זאגרב 3-0 בסיכום שני מפגשים. בעונת 2004/05 זכתה לראשונה בגביע לאחר ניצחון מול קבוצת היידוק ספליט 0-3 בסיכום שני מפגשים. בעונת 2016/17 זכתה לראשונה באליפות.

במקביל קיימת בעיר מאז 1919 קבוצת אוריינט רייקה המשתייכת לשכונת סושאק (בצד המזרחי של העיר) ומארחת ב"אצטדיון קרימיה". שתי הקבוצות נפגשו בעבר למשחקי דרבי בליגה הראשונה.

במסגרת אירופאית
---------------

הקבוצה השתתפה לראשונה בעונת 1962/63 בגביע האינטרטוטו. בהמשך השתתפה בגביע מיטרופה, בגביע הבלקן, בגביע אירופה למחזיקות גביע (רבע גמר), בגביע אופ"א, במוקדמות ליגת האלופות ובשלב הבתים של הליגה האירופית. בעונת 1977/78 זכתה בגביע הבלקן לאחר ניצחון 2–4 בסיכום שני מפגשים מול קבוצת ג'יול פטרושאני מהליגה הרומנית.

מאז הקמתה, מארחת הקבוצה ב**אצטדיון קנטרידה** שנבנה בשנת 1913 ומכיל 12,600 מקומות. החל משנת 2010 עומד לרשות הקבוצה **אצטדיון רוייביצה** החדש המכיל 34,000 מקומות ישיבה.

בעונת 2013/14 הגיעה הקבוצה לשלב הבתים של הליגה האירופית ושיחקה מול ליון, ריאל בטיס וויטוריה. את הבית סיימה במקום ה-4

בעונת 2014/15 הגיעה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות שלב הבתים של הליגה האירופית ושיחקה מול ליאז', סביליה ופיינורד. את הבית סיימה במקום ה-3. במהלך עונת 2015/16 איוואן ורגיץ' שמר על שער נקי במשך 783 דקות רצופות.

בעונת 2017/18 השתתפה הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות, דבר שלא קרה מאז עונת 99/00. בסיבוב הראשון עברה את דה ניו סיינטס הוולשית.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הקרואטית**:
	+ זכייה: 2017
	+ מקום שני: 1999, 2006, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019
* **הגביע הקרואטי**:
	+ זכייה (6): 2005, 2006, 2014, 2017, 2019, 2020
	+ סגנות (2): 1994, 2022
* **הגביע היוגוסלבי**:
	+ זכייה: 1978, 1979
	+ גמר: 1987
* **סופרקאפ קרואטי**:
	+ זכייה (1): 2014
	+ סגנית (3): 2005, 2006, 2019
* **גביע אירופה למחזיקות גביע**:
	+ רבע גמר: 1980
* **גביע הבלקן**:
	+ זכייה (1): 1978
	+ גמר: 1980

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רייקה (כדורגל)** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רייקה (בקרואטית)

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* האתר הרשמי (קרואטית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 305686754
* WorldCat: viaf-305686754

 |
RNA רפליקאז
**RNA רפליקאז** (ידוע גם כ-**RNA-dependent RNA polymerase** ובקיצור **RdRP**) הוא אנזים המזרז שכפול של RNA מתבנית RNA. אנזים זה שונה מהאנזים הנפוץ RNA פולימראז, אשר מזרז שעתוק RNA מתבנית של DNA. 

RNA רפליקאזות של נגיפים התגלו בתחילת שנות השישים של המאה ה-20 במחקרים על נגיפי mengovirus ונגיפי פוליו, כאשר נצפה כי נגיפים אלו לא היו רגישים לחשיפה לאקטינומיצין D, סם המעכב סינתזה של RNA על פי DNA בתא. העדר הרגישות העלה את ההשערה כי ישנו אנזים מסוים לנגיף אשר מסוגל להעתיק RNA מתבנית RNA ולא מתבנית DNA.

הדוגמה המוכרת ביותר ל-RNA רפליקאז נמצאת בנגיף הפוליו. נגיף זה העשוי RNA נכנס לתא באמצעות קולטן המעורר אנדוציטוזה. בתא משמש ה-RNA כתבנית לסינתזה של RNA תואם. הגדיל התואם הנוצר יכול לשמש גם הוא כתבנית לייצור העתקים נוספים של הגנום הנגיפי שמאוחר יותר נעטפים, ומשוחררים מן התא, ומסוגלים לפגוע בתאים נוספים. יתרונה של שיטת ריבוי זו הוא שהיא אינה כרוכה בשלב DNA, העתקה היא מהירה וקלה. חסרונה של שיטה זו הוא בכך שאין העתק גיבוי של DNA.

דוגמאות נוספות ניתן למצוא בפילו-ווירוסים דוגמת ווירוס מרבורג או ווירוס האבולה.

לאיקריוטיים רבים יש גם RNA רפליקאזות, אשר מעורבות ב-RNAi. הרפליקאזות מגבירות את כמות ה-microRNA וה-stRNA ומייצרות RNA דו גדילי באמצעות siRNA כתחלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RNA רפליקאז** בוויקישיתוף
**הרב אריה לייבוש הלוי איש הורוויץ** (ט"ו באב ה'תר"ז 1847 – כ"א בסיון ה'תרס"ט 1909) היה רב ואב"ד של קהילת סטאניסלב, ומחבר שו"ת "הרי בשמים".

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי יצחק הלוי איש הורוויץ, שהיה אב"ד בשלוש קהילות: אוטיניה, זורובנה, וסטאניסלב, ומחבר שו"ת "תולדות יצחק" וספר "מאה שערים" על סוגיות התלמוד.

נקרא על שם רבי אריה ליבש הורוויץ, אב"ד סטאניסלב, אביו של סבו, אבי אביו, רבי משולם יששכר הלוי איש הורוויץ, שהיה אב"ד סטאניסלב ומחבר שו"ת "בר לואי", ונכדם של רבי יצחק מהמבורג ורבי שאול מאמסטרדם.

אמו הייתה נכדת רבי יעקב מליסא, רבי שאול ואהל, ורבי צבי הלברשטאדט.

למד תחת סבו, רבי משולם יששכר הורוויץ, ונסמך להוראה מבעל "שואל ומשיב" ומבעל "דברי חיים".

נשא את בתו של רבי משה וואקס מסירט.

בהיותו כבן 24, בשנת תרל״ג נבחר לכהן כרבה של זלאזיץ, ואחר כך בשנת ה'תרל"ח, בהיותו כבן 30 ומחצה, נבחר לכהן כרבה של סטרי. בשנת ה'תרס"ד נקרא למלא מקומו של אביו כרבה של סטאניסלב.

נפטר בכ"א סיון, ה'תרס"ט (1908).

ספריו
-----

****הרי בשמים** - שו"ת חלק ראשון וחלק שני**, לבוב, תרמ"ג, באתר היברובוקס

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי בשמים, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי
* **גבורות ארי**, באתר היברובוקס
* אריה ליבוש בן יצחק הורביץ (1847-1909), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמידו רבי מיכאל ברוור בגבורות ארי כתב שנולד בשנת תר״ח.
2. 1 2 3  אריה ליבש הורוויץ, **הרי בשמים**, באתר היברובוקס
3. 1 2 3 4 5  *זכרונות המאור, חלק שני*. p. רלה.
4. ↑  נכדו כתב שנפטר בסיון, הרי בשמים, הקדמה לתוצאה השנייה אות ט. וכן כתב תלמידו רבי מיכאל ברוור בגבורות ארי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298595305171
* LCCN: nr90005031
* VIAF: 24448179
* WorldCat: lccn-nr90005031

 |