recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מועדון השנה** (באנגלית: **Club of the Year**) הוא פרס כדורגל המוענק בכל שנה למועדון ששלח את מספר הנציגים הרב ביותר לטקס כדור הזהב, על ידי המגזין הצרפתי פראנס פוטבול. הפרס הוענק לראשונה בשנת 2021.

זוכים
-----

**מועדון השנה (2021-2022)**

הפרס הוענק לראשונה בשנת 2021, באותה השנה, ובשנה שלאחר מכן העניקו את הפרס למועדון ששלח את מספר השחקנים הגובה ביותר, גברים ונשים כאחד.

| שנה | מועדון | מועמדים | גברים | נשים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **2021** | אנגליהאנגליה **צ'לסי** | 10 | 5 | 5 |
| **2022** | אנגליהאנגליה **מנצ'סטר סיטי** | 6 | 5 | 1 |

בשנת 2023 הוחלט לפצל את הפרס ולתת אותו למועדוני הגברים והנשים בנפרד.

**מועדון השנה לגברים (2023-הווה)**

| שנה | מועדון | מועמדים |
| --- | --- | --- |
| **2023** | **אנגליהאנגליה מנצ'סטר סיטי** | 7 |

**מועדון השנה לנשים (2023-הווה)**

| שנה | מועדון | מועמדות |
| --- | --- | --- |
| **2023** | ספרדספרד **ברצלונה** | 6 |

קישורים חיצוניים
----------------

 אתר האינטרנט הרשמי של מועדון השנה (בצרפתית ובאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Club of the Year Winner's List, topendsports.com (באנגלית)

| זוכי מועדון השנה |
| --- |
| מועדון השנה (2021-2022) | 2021: צ'לסי • 2022: מנצ'סטר סיטי |
| מועדון השנה לגברים (2023-הווה) | 2023: מנצ'סטר סיטי |
| מועדון השנה לנשים (2023-הווה) | 2023: ברצלונה |
הרב **פרץ ציוני** (1946–2006) היה רב ישראלי שכיהן כרבה האשכנזי של עפולה מ-1975 ועד מותו.

ביוגרפיה
--------

נולד לאביו הרב מנחם מאיר ציוני, אב בית דין בתל אביב (בנו של הרב ניסן בן-ציון) ולשפירנצא תקוה בת הרב פרץ סג"ל. למד בישיבת פוניבז' לצעירים, בישיבת חברון בירושלים וישיבת בית יהודה של הרב יחיאל מיכל פיינשטיין בתל אביב. 

לאחר נישואיו ב-1969, התגורר בבני ברק. ב-1972 נבחר לרב מושב שדה אילן בגליל התחתון. ב-1975 נבחר לרבה של עפולה (במקום הרב אשר קרשטיין שנפטר באותה שנה). לצדו כיהן הרב הספרדי יהודה שטרית ולאחר פטירתו הרב שמואל דוד.

יזם את פרויקט "אדם לאדם אדם", במסגרתו מתקיימים מפגשים בין דתיים לחילונים.

בעפולה פרצה מחלוקת עזה בינו לבין ראש המועצה הדתית, ובגינה אף נמנע ממנו להגיע ללשכתו. בשנת 1988 הוחלט בהתכנסות משותפת של הרבנים הראשיים לישראל ונציגי משרד הדתות, כי במשך חצי שנה לשכת הרב ציוני תפעל בביתו, וכספי האגרות שנגבו בעבור רישום נישואין הופקדו בחשבון ייעודי. בשנת 1995 הועמד לדין בחשד שהוציא מן הכספים שהפקיד בחשבון הבנק לצרכיו הפרטיים, וכן שהעניק כשרות למפעלי מזון מחוץ לתחום השיפוט של עפולה. הוא הורשע בגניבה בידי נפקד, בהפרת אמונים בידי עובד ציבור ובקבלת שוחד. הרב ציוני ערער לבית המשפט העליון בטענה שמעשיו נעשו בתום לב. בית המשפט קיבל חלקית את ערעורו, ומחק חלק מסעיפי האישום, בעודו מותיר חלק מאישומי השוחד והגניבה. עונשו נקבע ל-6 חודשי עבודות שירות, שנתיים מאסר על תנאי וקנס של 80,000 שקלים. לאחר ההרשעה, הגיש סגן שר הדתות קובלנה כנגד הרב ציוני לבית דין משמעתי של רבני העיר, וזה החליט לא להעבירו מתפקידו אלא לאסור עליו לעסוק בכשרות ורישום נישואין. היועץ המשפטי לממשלה אליקים רובינשטיין עתר לבג"ץ בדרישה להעבירו מתפקידו..

נפטר ב-2006 ונקבר בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.

על שמו רחוב בעפולה.

משפחתו
------

היה נשוי לוויטל בת הרב חיים אבלסון, מורה ורכזת בנות שירות לאומי של האגודה להנדבות בעפולה, שנבחרה לאחת הנשים פורצות הדרך בעפולה ב-2022. לזוג נולדו תשעה ילדים.

גיסיו היו הרב יעקב יוסף אוירבך, רבה של רמת חן והרב שמחה זיסל שפירא ראש ישיבת תפארת ישראל. הרב יהודה זרחיה סגל ומנחם ציוני היו בני-דודיו, והרב יוסף שלום אלישיב היה בן-דודו של אביו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלון אברהם, "רוחו של הרב כדמות מחברת את כל שבטי ישראל חסרה מאוד בימים אלה בעיקר", באתר ידיעות הגליל, 5 במרץ 2023.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידיעה, על המשמר, 29 בנובמבר 1973
2. ↑  ת"פ 163/92 מדינת ישראל נ’ ציוני, פ"מ תשנ"ה (3) 441,447
3. ↑  ע"פ 7318/95 פרץ ציוני נ’ מדינת ישראל (18/08/1996).
4. ↑  רובינשטיין מבקש מבג"ץ להדיח את רב עפולה שהורשע בגניבה, באתר גלובס, 27 ביולי 2007
5. ↑  רב בפטרסון, ניו ג'רזי, ראש ישיבת הרב קוק במונטווידאו, אורוגוואי ור"מ בישיבת בית שמואל בחדרה. ראו אודותיו כאן.
6. ↑  לאחר פטירתו נישאה אלמנתו לרב מנחם מאיר ציוני, אבי חתנה.
7. ↑  דניאל דדון, הרבנית ויטל ציוני נבחרה לאחת מהנשים פורצות הדרך בעפולה, באתר mynet‏ העמק, 11 באפריל 2022
יום הזיכרון הלאומי לקורבנות רצח העם של אזרחי הרפובליקה הפולנית שבוצע על ידי לאומנים אוקראינים
**טבח הפולנים בווהלין ובמזרח גליציה** (בפולנית: **Rzeź wołyńska**) התרחש בשנים 1943 - 1945, במהלכן נרצחו כמאה אלף פולנים, 340 צ'כים וכמה מאות יהודים. הרצח בוצע על ידי צבא ההתקוממות האוקראיני, יחידות אוקראיניות אחרות ותושבים אוקראינים מקומיים.

רקע היסטורי
-----------

לאחר מלחמת העולם הראשונה והכרזת העצמאות המחודשת של פולין, הייתה בהתחלה ברית בין הפולנים ובין הרפובליקה העממית של אוקראינה ויחד לחמו נגד הקומוניסטים. לאחר סיום המלחמה הפולנית-סובייטית חתימת הסכם ריגה, מרבית וולהניה נכללה בגבולות המדינה הפולנית.

בשנת 1931 היוו האוקראינים, יחד עם הרותנים, כ-16% מתושבי פולין, המיעוט הגדול ביותר. בוולהניה האוקראינים היוו 68,9% עד 80% מהאוכלוסייה. הפולנים ניסו לשנות את המצב על ידי עידוד פולנים שיעברו לוולהניה - עד 1938 עברו לוולהניה וגליציה בין מאה לשלוש מאות אלף מתיישבים פולנים.

ממשלת פולין הבטיחה אוטונומיה מקומית למיעוט האוקראיני, אך לא עמדה בהבטחתה, להפך נקטה אמצעים לדיכוי השפה, התרבות והדת האוקראיניות. מספר בתי הספר בשפה האוקראינית ירד מ-440 ל-8, כמאה כנסיות אוקראיניות נהרסו וכמאה וחמישים אחרות אולצו לעבור לריטואל רומנו-קתולי. קבוצות נוער פולני הציתו ספריות בשפה האוקראינית והטיל טרור על האוכלוסייה האוקראינית בתירוץ של קיום החוקים - המשטרה הפולנית נמנעה מפעולה.

במלחמת העולם השנייה נכבשה פולין על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות. בהמשך פלשה גרמניה הנאצית לברית המועצות וכבשה את כל הטריטוריה של פולין, כולל וולהניה וגליציה. בשטח של פולין הכבושה התארגנו גופים צבאים, שלחמו נגד הכובשים, נגד הגופים האחרים ולעתים בשיתוף פעולה עם משטר הכיבוש.

טיהור השטח
----------

ב-1942, יסודות מקומיים של צבא ההתקוממות האוקראיני (UPA) התחילו לתקוף פולנים מקומיים במאמץ לבצע "טיהור השטח" מפולנים. ההתקפה הראשונה הידועה נעשתה ב-13 בנובמבר 1942 בכפר אובורקי, שם נרצחו חמישים אזרחים פולנים. ב-9 בפברואר 1943 הותקף היישוב הפולני פרוסלה ונרצחו 173 אזרחים פולנים. במרץ 1943 כ-5,000 שוטרי עזר אוקראינים ערקו וברחו ליערות עם נשקם. בלילה של 22-23 באפריל התקיפו קבוצות אוקראיניות מזוינות את יישוב יאנוווה דולינה, רצחו כשש מאות פולנים והבעירו את הכפר.

בתחילת 1942, לאחר שהחל חיסול הגטאות וההשמדה ההמונית של האוכלוסייה היהודית, שיתפה משטרת העזר האוקראינית פעולה עם האס-אס והמשטרה הגרמנית בפשיטות בגטאות ובליווי יהודים למקומות הוצאה להורג, ואף השתתפה לעתים קרובות בהוצאות להורג. בשואה נרצחו כ-150,455 יהודים בווהלין ומזרח מאלופולסקה בידי מנגנון האלימות של הרייך השלישי. כתוצאה מכך, נוצר אקלים של אדישות חברתית לאלימות, לפשעים, ולבסוף לפשעים המוניים – רצח עם. השמדת היהודים הפכה לדוגמה עבור לאומנים אוקראינים כיצד ניתן לסלק פולנים.

האחראים להורות על השתתפות UPA בטיהור האתני היו דמיטרו קליאצ'קיבסקי, המכונה 'Kłym Savur', מפקד מחוז UPA-צפון יחד עם ואסיל איוואחוב ואיוואן ליטווינצ'וק. דמיטרו קליאצ'קיבסקי, במרץ-מאי 1943, קיבל החלטה אישית להתחיל ברציחות ברחבי ווהלין. ביוני 1943 הוא הוציא הוראה סודית של הפיקוד הטריטוריאלי של UPA בווהלין לבצע חיסול גדול של גברים פולנים בגילאי 16 עד 60.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבח הפולנים בווהלין ובמזרח גליציה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh2018001832

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים ריקים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**רמינגטון ניילון 66** (באנגלית: **Remington Nylon 66**) הוא רובה חצי-אוטומטי בקוטר 0.22 אינץ' מתוצרת חברת רמינגטון. ייחודו של הרובה הוא בשימוש הנרחב בפולימרים סינתטיים בייצורו.

תיאור
-----

הרובה הוצג לראשונה על ידי חברת נשקי רמינגטון בשנת 1959. ייחודו של הניילון 66 הוא בקת ובגוף הרובה, העשויים חומר פולימרי, הדומה לניילון, בשם **זַיְטֶל** (**Zytel**), מתוצרת חברת דופונט. השימוש הנרחב בחומרים סינתטיים מאפשר לניילון 66 לפעול בלא שימוש בחומרי סיכה כלשהם, דבר התורם לאמינותו ולפופולריות הרבה שלו בקרב תושבי אזורים ארקטיים.

הרובה מצויד בכוונת ברזל, אך ניתן להתקין עליו גם כוונת טלסקופית. לרובה מספר גרסאות, אולם אלו נבדלות אחת מהשנייה בצבע גוף הרובה. שמן של חלק מהגרסאות השונות מבוסס על שמותיהם של שבטים אינדיאניים מאמריקה הצפונית, ובהם "חום מוהוק", "שחור אפאצ'י" ו"ירוק סנקה".

הניילון 66 יוצר ברישיון גם בברזיל, בידי חברת CBC‏ הברזילאית בין השנים 1962 ו-1992. החברה הברזילאית יצרה בסך הכל כ-200 אלף רובי ניילון 66. בדגמיה המאוחר יצרה החברה את גוף וקת הרובה מחומר פולימרי בשם **טֶכְנִיל** (**Technyl**), כתחליף זול יותר לחומר הזיטל של חברת דופונט.

קישורים חיצוניים
----------------

* פלסטי קלאסי (באנגלית)
* היסטוריה של נשקי רמינגטון (באנגלית)
* הרמינגטון ניילון (באנגלית)
* הרמינגטונים הפלסטיים ההם - מאמר על ההיסטוריה של הניילון 66 (באנגלית)
* עובדות ומספרים על רובה הניילון (באנגלית)
* ההיסטוריה והפיתוח של רמינגטון ניילון 66, באתר *American Rifleman* (באנגלית)
* אתר חברת CBC - מידע על הגרסאות הברזילאיות של הניילון 66 (אורכב 02.11.2010 בארכיון Wayback Machine) (בפורטוגזית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Companhia Brasileira de Cartuchos - חברת התחמושת הברזילאית, ידועה בעולם גם כמאגטק - MagTech
**שיתוף בהוצאות** (באנגלית: **Cost Sharing Arrangements** או **Cost Contribution Arrangements**) הוא חוזה בו מסכימים צדדים קשורים לחלוק את העלויות ואת הסיכונים הכרוכים בפיתוח, ייצור או רכישת נכסים, שירותים או זכויות, תוך קביעה מוקדמת של מהות והיקף הזכויות של כל משתתף בנכסים, בשירותים או בזכויות פרי שיתוף הפעולה. הסדרי שיתוף בהוצאות צברו פופולריות במהלך השנים בקרב קבוצות רב-לאומיות, בעיקר בהתייחס לשיתוף בהוצאות מחקר ופיתוח. 

ישנם מגוון יתרונות להסדרי שיתוף בהוצאות, החל בהיבטים עסקיים ותפעוליים, כגון יצירת התמחויות, חיסכון בעלויות קבועות וחלוקת סיכונים בין יחידות כלכליות שונות, וכלה ביתרונות משמעותיים בתחום תכנון המס של קבוצות רב-לאומיות. יתרון המס הבולט הנמצא בהסדרי שיתוף בהוצאות נובע ממזעור הצורך לשלם תמלוגים בין חברות הקבוצה המשתתפות בהסדר. הקטנת החשיפה לתשלום תמלוגים בין חברות הקבוצה מקטינה את החשיפה לניכויי מס במקור. יתרון נוסף של הסדר שיתוף בהוצאות הוא האי צורך בקביעת גובה תמלוגים שלעיתים כרוכה בהערכות שווי מורכבות. הסדר שיתוף בהוצאות אינו שיטת מחיר העברה אלא הסכם משפטי. לרוב על מנת להגיע לחלוקת רווח שתשקף תנאי שוק, על הצדדים לנצל את חלקם ברווחי או הפסדי המיזם. חלקו של כל צד נמדד על פי תרומתו.
**קרין מגריזו** (נולדה ב-8 במאי 1977) היא מגישת טלוויזיה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

מגריזו נולדה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, ועלתה ארצה ב-1981 בגיל ארבע. עם סיום שירותה הצבאי בחיל האוויר, עבדה כדיילת, מפיקה וסטודנטית לפרסום וליחסי-ציבור במכללה למנהל. בהמשך התמקדה מגריזו בתחום הבידור, החלה ללמוד משחק ופיתוח-קול, לעסוק בדוגמנות ולהשתתף בפרסומות.
לאחר גירושי הוריה נישאה אמה של מגריזו למפיק והסופר מיקי גולדנברג, אחיו של דודו טופז. מנישואים אלו נולדו לה שלושה אחים למחצה.

בשנת 2003 נחשפה מגריזו ככתבת-שטח בתוכנית הבידור "ערב טוב עם גיא פינס" בערוץ 3 של הטלוויזיה בכבלים ובאותה שנה הופיעה בתוכנית קחי אותי שרון, בה השתתפה עד שנת 2005. ב-2006 השתתפה מגריזו בתוכנית המציאות של ערוץ 10, "השואו", עד שזו ירדה בפתאומיות. במהלך אותה שנה הגישה פינה בתוכנית "פספוסים", לצד יגאל שילון, ב"רשת" של ערוץ 2, ובתוכניתו של דודה, דודו טופז, "הכל עשר עם דודו טופז". כן השתתפה בתוכנית המציאות "פעם בחיים", לצד יעל בר-זוהר ב"יס", והגישה את מגזין הבוקר "יופי של יום" ב"קשת" בערוץ 2.

ב-2011 הנחתה מגריזו את "לחיות טוב", תוכנית אירוח ב"רשת".

חיים אישיים
-----------

מגריזו ניהלה בעבר יחסי זוגיות מתוקשרים עם אסי ישראלוף, איתי תירוש, עפר שכטר, ציון ברוך וקובי אפללו. 

ב-22 ביולי 2010, נישאה מגריזו לניב רן ונולדו להם שתי בנות. ב-5 בדצמבר 2016 פורסם כי השניים התגרשו.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרין מגריזו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קרין מגריזו, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי"
* קרין מגריזו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פוריה גל, "אני רוצה לגעת בהכל", באתר nrg‏, 6 ביולי 2005
* ‫ירון פריד, טיסה בגובה נמוך, באתר הארץ, 16 ביולי 2008‬
* אתר למנויים בלבד  אלון הדר, הקרין החדשה, באתר "ידיעות אחרונות", 3 בפברואר 2017
* הדס בשן, ‏"קשה לחיות בעולם שיש בו אישה מושלמת כמו גל גדות", באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2017
החדר הכחול - מבט לכיוון דרום מזרח.
תרשים הקומה הראשונה של הבית הלבן, החדר הכחול מסומן בכחול.
**החדר הכחול** (באנגלית: **Blue Room**) הוא חדר מרכזי גדול, בעל צורה סגלגלה המצוי בקומה הראשונה של הבית הלבן, משכן נשיא ארצות הברית בוושינגטון.

החדר מקושט בווילונות, שטיחים וריהוט בצבע כחול, והוא משמש כחדר אירוח רשמי. יחד עם החדר הצהוב בקומה מעליו וחדר קבלת הפנים הדיפלומטי שבקומה תחתיו, החדר הכחול הוא אחד משלושת החדרים הסגלגלים המצויים בתוכניתו המקורית של ג'יימס הובן.

קוטרו של החדר 10 על 12 מטרים, ובו שש דלתות המפנות אל אולם הצלב (Cross Hall), החדר הירוק, החדר האדום והמרפסת הדרומית.

ריהוט
-----

שמונה מבין רהיטי החדר הם רהיטים מוזהבים מתקופת כהונתו של ג'יימס מונרו כנשיא, כמו כן שולחן השיש שבחדר נרכש על ידי מונרו בשנת 1817.

בתחילת המאה ה-19 הוצבה בחדר נברשת עשויה עץ מוזהב וזכוכית, וכן בשנת 1859 הוצב דיוקנו של ג'ון טיילר בקיר המערבי של החדר. 

צבע הכחול של החדר אופייני לו החל מתקופת מונרו. בראשית המאה ה-19 נקנו עבור החדר וילונות סטין כחולים צרפתיים. והשטיח הוא שחזור של השטיח שהיה בחדר בשנת 1815.

בחדר מוצב מדי חודש דצמבר עץ חג המולד של הבית הלבן.

היסטוריה
--------

### הסלון הסגלגל

במהלך תקופת כהונתו של מונרו שימש החדר הכחול בתור הכניסה הדרומית לבית הלבן. האדריכל בנג'מין לטרוב תכנן את החדר בסגנון נאו-קלאסי, אולם הרהיטים המקוריים של החדר נשרפו כאשר נשרף הבית הלבן בשנת 1814 על ידי חיילים בריטיים במהלך מלחמת 1812. לאחר בניית הבית הלבן מחדש, עוצב החדר בהוראת ג'יימס מונרו בסגנון אימפריאלי צרפתי - סגנון החדר עד ימינו.

מרטין ואן ביורן הורה על עיטור החדר בצבע כחול בשנת 1837 וזה נותר צבעו עד ימינו.

חדר זה, כמו מרבית חדרי המבנה, נהרס לחלוטין במהלך השיפוץ בתקופת הארי טרומן, וכן תוספת **מרפסת טרומן** מצילה על אכסדרת העמודים שמחוץ לחדר הכחול.

השיפוץ האחרון שנערך בחדר הכחול הסתיים בשנת 1995.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החדר הכחול** בוויקישיתוף
* החדר הכחול באתר הבית הלבן
* אתר מוזיאון הבית הלבן - תצלומים היסטוריים ושחזורים של החדר הכחול

| משרד הבית הלבן |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| משרד החדשנות האמריקנית • משרד הקבינט של הבית הלבן • מנהל התקשורת בבית הלבן • ראש סגל הבית הלבן • יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית • משרד דובר הבית הלבן • יועץ לנשיא ארצות הברית • משרד הגברת הראשונה של ארצות הברית • (שף הבית הלבן • קונדיטור הבית הלבן • מעצב הפרחים הראשי של הבית הלבן • המזכיר החברתי של הבית הלבן • הסדרן הראשי של הבית הלבן) • משרד הבית הלבן לעניינים בין-ממשלתיים • משרד הבית הלבן לענייני חקיקה • משרד הבית הלבן לניהול ומנהל • משרד הבית הלבן לפעולות המשרד הסגלגל • משרד הבית הלבן לעניינים פוליטיים • משרד הנשיאות • משרד הבית הלבן של מזכיר מטה הבית הלבן • משרד הבית הלבן למסחר וייצור • משרד היועץ המשפטי של הבית הלבן • משרד עמיתי הבית הלבן של הבית הלבן • המשרד הצבאי של הבית הלבן • לשכת היועץ לביטחון לאומי • משרד אסטרטגיה דיגיטלית • משרד טכנולוגיית המידע • משרד התקשורת • המועצה הכלכלית הלאומית • המועצה למדיניות פנים של ארצות הברית |  |

 |
הרב **חיים קורן** (תרי"ג, 1853 - כ"ח אדר ה'תש"א, 5 במרץ 1941) היה רבן של ירמולינצי (אנ') ווערבאוויץ שבאימפריה הרוסית, ראש ישיבה ומחבר שו"ת תו חיים.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת תרי"ג לאביו רבי יעקב קורן, שהיה רב בעיר בגריידינג. בשנת תרמ"ג נתמנה לרבה של יארמלינץ, ועמד בראשות הישיבה המקומית.

בשנת תרפ"ב, היגר בעקבות חתנו ובתו לארצות הברית, התיישב בברוקלין בקהילת אגודת אנשי מעמד שבניו יורק ועמד בראשות ישיבה בעיר.

ספרו, שו"ת תו חיים יצא לאור בשנת תרפ"ח, בניו יורק, עם הסכמות מהרב אברהם בנימין קלוגר, בנו של הרב שלמה קלוגר. בספרו כתב רשימה ארוכה של כללי פסיקה שברר על פי הש"ס והפוסקים. הרב מנחם מנדל שניאורסון שהתרשם מהכללים, הדפיס אותם כהקדמה לכרך י' של מהדורה חדשה של שדי חמד "לשלמות הדבר ולתועלת המעיינים".

בשנת תש"ס הודפסו בכתב העת 'זכור לאברהם' הערות שלו על שו"ת "עצי לבנון", של הרב יהודה ליב צירלסון שכתב בשולי הגיליון בעת שלמד בספר.

השקפותיו
--------

* בהקדמה לספרו האריך לבאר את חשיבות הלימוד הלכה למעשה, שהוא עיקר הלימוד, והביע צער על כך שבדורנו לימוד זה נזנח, ובמקומו לומדים גמרא בעיון.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונת קברו ותמונתו, מאמר באתר jewishgen, מאת Howard J. and Mark L. Kaufman
* ספרו: תו חיים, באתר HebrewBooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  כרך א, **זכור לאברהם - תש"ס-תשס"א**, עמ' שטו
2. ↑  Verbovets is a small town located in southern Ukraine, kehilalinks.jewishgen.org
3. ↑  **אוצר הרבנים**, עמ' 129
4. ↑  הרב חיים קורן, **תו חיים, הסכמות**
5. ↑  הרב חיים קורן, **תו חיים, הקדמה**
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ח'ייבר KH2002** הוא רובה סער בקליבר 5.56 מ"מ מתוצרת איראן, קרוי על שם קרב ח'ייבר.

הרובה פותח בשנת 2001 על ידי ארגון התעשיות הביטחוניות של איראן על בסיס רובה הסער האיראני DIO S-5.56 שהוא העתק של הרובה הסיני CQ של Norinco שבעצמו מהווה העתק בלתי מורשה של רובה M16. 

שלא כמו ה-S-5.56, הח'ייבר מעוצב בתצורת בולפאפ (כמו התבור הישראלי) ועל כן מזכיר במראהו שילוב בין ה-FAMAS הצרפתי לשטייר AUG האוסטרי. 

דגמים ראשונים יוצרו בשנת 2003 וייצור סדרתי החל ב-2004. הרובה זמין בתצורות של נשק קצר (קרבין), ארוך (תצורה סטנדרטית) ובתצורת קלעים. לדגם הקרבין אין את הכוונת הקדמית שיש בדגם הארוך ובדגם הקלעים.

משתמשים
-------

* איראןאיראן איראן - נמצא בשימוש מוגבל בקרב הצבא האיראני.

נעשו ניסיונות לספק את הנשק גם לסוריה, שם הנשק התחרה במכרז עם הקלאצ'ניקוב AK74M, אבל הניסיון כשל עקב תקלות רבות שהיו בנשק. נעשה ניסיון לספק את הנשק גם לפרגוואי דרך ונצואלה במטרה לעקוף את הסנקציות שהוטלו על איראן, אך גם הניסיון הזה כשל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ח'ייבר KH2002** בוויקישיתוף
* תיאור הנשק באתר הרשמי של התעשיות הביטחוניות של איראן
* מידע על הרובה באתר Modern Firearms (האתר world.guns.ru לשעבר)
* תיאור הנשק בצירוף תמונות באתר Security Arms

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**אלדו רוסי** (באיטלקית: **Aldo Rossi**‏; 1898 – 1990) היה גנרל איטלקי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1959–1966.

ביוגרפיה
--------

רוסי נולד בנוברה ב-1898. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית, וב-1916 סיים את לימודיו והחל לשרת בחיל התותחנים בדרגת לוטננט משנה. הוא נשלח מיד לחזית במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, השלים את השכלתו בבתי ספר צבאיים, והשתתף במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. בינואר 1939 הוא מונה למפקד הבריגדה הממונעת ה-8 "פו". באפריל של אותה שנה הוא הועבר לשמש כראש מטה הדיוויזיה הממונעת ה-101 "טריאסטה". בינואר 1941 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-3 "רוונה". בהמשך אותה מלחמה מונה למפקד הדיוויזיה ה-104 "מנטובה". עם הדיוויזיה, הוא נותר בעורף במהלך רוב מלחמת העולם השנייה.

לאחר המלחמה, רוסי חזר והתגייס לצבא האיטלקי. בין 1949-1951 הוא שימש כמפקד בית הספר למלחמה. לאחר מכן שימש כמפקד פיקוד ההגנה הטריטוריאלי ה-6. בין 1958–1959, שימש רוסי כמפקד כוחות היבשה של בעלות הברית בדרום אירופה. ב-31 במרץ 1959 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 בינואר 1966 אז פרש מהצבא. הוא נפטר ברומא. ב-1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלדו רוסי** בוויקישיתוף
* אלדו רוסי באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
**רנדי דואן קוטור** (באנגלית: **Randy Duane Couture**; נולד ב-22 ביוני 1963) הוא לוחם אמנויות לחימה משולבות, מתאבק בסגנון יווני רומי ושחקן קולנוע אמריקאי. הוא היה אלוף במשקל כבד שלוש פעמים, ופעמיים אלוף במשקל בינוני כבד בארגון ה-UFC. קוטור הוא אחד משלושת הלוחמים היחידים ב-UFC המחזיק תואר אליפות בשתי קטגוריות משקל שונות[דרוש מקור]. קוטור הוא חבר בהיכל התהילה של UFC, ורבים[דרוש מקור] מחשיבים אותו כלוחם הפופולרי ביותר בענף. הוא גם הלוחם המבוגר ביותר שזכה באליפות ב-UFC, בגיל 46. הוא בעל רשת מועדוני כושר בשם Xtreme Couture.

קוטור מזוהה בדרך כלל עם סגנון לחימה של היאבקות ולחימה על הקרקע. הוא מנצל את יכולתו להוריד מתחרים אל הקרקע, כחלק מהרקע הקודם שלו כמתאבק, ושם לשלוט בקרב מעמדה דומיננטית ולהכות את היריב (סגנון הנקרא ground and pound).

**נתונים אישיים**

* כינוי - הטבעי
* גובה - 1.85 מטר
* משקל - 93 ק"ג

**רקורד**

* סה"כ קרבות - 27
* ניצחונות - 17, מתוכם:
	+ בנוקאאוט - 7
	+ בהכנעה - 2
* הפסדים - 10

יחד עם עמיתו למקצוע, צ'אק לידל, נחשב קוטור לאדם אשר הביא את תחרויות אמנויות הלחימה המשולבות למיינסטרים של הספורט והבידור האמריקאי.

קריירה כשחקן
------------

בשנת 2005 שיחק בסרט "בלי חוקים" לצידם של צ'ארלי האנם ואלייג'ה ווד. בשנת 2008 השתתף בסרט אמנויות הלחימה "חגורה אדומה" של הבמאי דייוויד מאמט. 

בשנת 2010 גילם את רוד הגבוה בסרט הפעולה "בלתי נשכחים".

בשנת 2011 שיחק בסרט "בגידה בן חברים" לצידו של ברוס ויליס. 

בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "החופשה הראשונה" (**Good Kids**) לצידם של זואי דויטש, דמיאן ביצ'יר ואשלי ג'אד.

בשנת 2019 כיכב לצד מייקל ג'יי וייט בסרט הפעולה "בדרך הקשה", בתפקיד של בריגס.

בשנת 2023 שב לגלם את דמותו בתור רוד הגבוה בסרט "בלתי נשכחים 4".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנדי קוטור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רנדי קוטור (באנגלית)
* רנדי קוטור, ברשת החברתית פייסבוק

* רנדי קוטור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* רנדי קוטור, באתר United World Wrestling

* רנדי קוטור, באתר שרדוג
* רנדי קוטור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* רנדי קוטור, באתר AllMovie (באנגלית)

* רנדי קוטור, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* רנדי קוטור, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר למנויים בלבד  תומר גנור, "מעריץ את צה"ל", באתר "ידיעות אחרונות", 11 בנובמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביבליוגרפיה מתוך האתר הרשמי של UFC

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15565892v (data)
* GND: 1063668093
* ISNI: 0000 0001 1448 6185
* LCCN: no2007146941
* SUDOC: 242134653
* VIAF: 76631484
* WorldCat: lccn-no2007146941

 |
**שרגא פרידריק רוהטין** (16 ביולי 1912 - 18 במרץ 2003) היה אדריכל חיפאי שהתמחה בתכנון מבני ציבור ווילות ומרצה בטכניון.

קורות חיים
----------

רוהטין נולד לבנימין זאב ופאני רוהטין בלבוב בפולין (כיום במערב אוקראינה). ב-1932 החל את לימודיו בפקולטה לארכיטקטורה בפוליטכניון של לבוב ושימש כמזכיר אגודת הסטודנטים היהודיים. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה והתגברות האנטישמיות, הורחק רוטהין על ידי שלטונות האוניברסיטה והוא עלה לארץ ישראל בנובמבר 1936 והשתקע בחיפה. בטכניון סיים את לימודיו בארכיטקטורה והמשיך לתואר שני ב-1940 ולאינג'נר ב-1949.

תחילה עבד במשותף עם לאופולד קרקואר ועם זאב וולטש (כשכיר ושותף) ולאחר מכן כעצמאי. כעצמאי שימש כיועץ האדריכלי הראשי של מחוז צפון במשרד השיכון. בד בבד עם עבודתו המקצועית החל ללמד בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים. כאדריכלים אחרים בני דורו, עיצב רוהטין גם את פנים הבניינים, צבעים, חלונות וסורגים ולעיתים גם את הנוף. חלק מעבודותיו פורסמו בעיתונות המקצועית הארצית והבינלאומית. 

רוהטין היה נשוי ליהודית ולזוג שני בנים.

מעבודותיו
---------

* תחנות אגד בטבריה ובעפולה (בשיתוף עם וולטש).
* שנות ה-50 - בית משפחת רוהלד ברחוב סמולנסקין 8 (נהרס עם השנים), חיפה.
* 5–1953 בית משפחת האפט ברחוב מיכ"ל 4, חיפה.
* 9–1958 בית משפחת גולדשטיין ברחוב תל מאנה 36, חיפה.
* 2–1961 בית משפחת שפירובסקי ברחוב יוכבד 3, חיפה.
* 1955-56 בית יולס (בית אבות) ברחוב תל מאנה 7–9, חיפה. יותר מאוחר עבר בית יולס לכרמל מערבי והבניין עבר לרשות מכון מור ואחר כך לרשות משרדי בית חולים כרמל.
* 1966-7 בית וילף, חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נועם דביר, הבתים הפרטיים בכרמל שראויים לשימור, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2012
מימין כדור 5.56x45, באמצע התרמיל - ללא קליע, ומשמאל הקליע בלבד. זהו כדור נפוץ בשימוש צה"לי ברובה M16 וברובה תבור
**5.56 מ"מ נאט"ו** (באנגלית: **5.56×45mm NATO**) הוא כדור בקליבר 5.56 מילימטר (מ"מ), משמש ככדור הסטנדרטי והנפוץ ביותר במדינות ברית נאט"ו וכן במדינות רבות שאינן חברות הברית. תחמושת זו משמשת בעיקר רובי סער ממשפחת ה-M16, כולל ה-CAR-15 וה-M4 קרבין. גם משפחת רובי הגליל והתבור (כולל המיקרו-תבור) תומכים בקליבר זה. הטווח היעיל של תחמושת ה-5.56 מילימטר הוא כ-500 מטר.

תחמושת זו מבוססת על ה-0.223 רמינגטון, תחמושת אזרחית בקוטר 0.223 אינץ'. הקליע מוגדר אומנם כ-5.56, אולם הוא בקוטר 5.70 מילימטר לפני הירי; במהלך הירי הוא נדחס בקנה ויוצא ממנו בקוטר של 5.56 מילימטר.

היסטוריה
--------

בזמן מלחמת וייטנאם היה בשימוש צבא ארצות הברית רובה M-14 בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו. רובה זה השתמש בכדור 7.62 מילימטר שהכיל כמות גדולה של אבק שרפה שגרמה להיווצרות רתע רב שהקשה על היורה לשמור על המטרה בכוונת ובמיוחד בירי אוטומטי שבו קנה הנשק היה עולה למעלה ומקשה לשמור על המטרה, דבר שגרם לבזבוז מיותר של כדורים. לכן היה צורך בנשק שיהיה מדויק במצב ירי אוטומטי וגם בעל רתע חלש יותר.

כדי להתמודד עם הבעיה החליטה חברת קולט, יצרנית ה-M-14, לעדכן גם את כלי הנשק וגם את התחמושת. השינוי בתחמושת היה הקטנת קוטר הקליע מ-7.62 מילימטר (0.308 אינץ') ל-5.56 מילימטר (0.223 אינץ'), דבר שהפחית את הרתע והקל על היורה. השינוי במבנה הנשק היה הרמת הכוונות ויישור הקת. הרובה החדש כונה M-16, ובעקבות הצלחתו, כוחו ודיוקו הפך ה-5.56 לכדור מהנפוצים בעולם.

חברת תעש מערכות הישראלית מייצרת גרסה של תחמושת ה-5.56 מ"מ המיועדת לקליעה מדויקת (כגון במתארי לוחמה בטרור) וצליפה בשם RazorCore. תחמושת זו נמצאת בשימוש הימ"מ - היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **5.56x45 מ"מ נאט"ו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "NATO Infantry Weapons Standardization, Per G. Arvidsson, ChairmanWeapons & Sensors Working GroupLand Capability Group 1 – Dismounted Soldier NATO Army Armaments Group" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-12-01.
גבינת **סן-מרסלין** (בצרפתית: **Saint-marcellin**) היא גבינה צרפתית רכה העשויה מחלב פרה. היא נקראת על שם העיירה הקטנה סן-מרסלין (איזר).

ייצור
-----

הגבינה מיוצרת באזור גאוגרפי המקביל לחלק ממחוז דופינה לשעבר (נכלל כיום באזור רון-אלפ). היא בדרך כלל קטנה בגודלה, שוקלת כ-80 גרם (50% שומן), עם מראה חיצוני לבן-שמנתי מנומר.  מידת הרכות שלה עד כדי נוזלת, והיא עולה עם הגיל כאשר החלק החיצוני של הגבינה מקבל גוונים כחולים, ואחר כך צהובים, כל זה תוך שבועיים עד שלושה לאחר הייצור. 

הגבינה דומה במרקמה ובטעמה לסן-פליסיאן, גבינה גדולה יותר המיוצרת בחלק אחר של אזור הרון-אלפ.

סן-מרסלין זמינה ב-3 דרגות הבשלה (אפינאז'): sec, crémeux ו-bleu.

כאשר סן-מרסלין מובשלת בברנדי פומאס (Pomace brandy) במשך חודש או יותר, היא נקראת Arômes au Gène de Marc. אם מובשלת ביין לבן, הוא הופך ל-Arômes de Lyon.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סן-מרסלין** בוויקישיתוף
* כניסה למסד הנתונים של אישורים אירופיים של DOOR

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Masui, Kazuko; Yamada, Tomoko (2004). *French Cheeses*. Great Britain: Dorling Kindersley. ISBN 1-4053-0666-1.
2. ↑  Fine, Epicerie (10 במרץ 2018). "Epicerie fine, terroirs gourmands - Chartreuse verte et Saint-Marcellin des Prealpes". *TV5Monde*. נבדק ב-3 באפריל 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Takeshita. 
**נובורו טקשיטה** (ביפנית: **竹下 登**;‏ 26 בפברואר 1924 - 19 ביוני 2000) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-74. טקשיטה היה ראש ממשלת יפן האחרון בתקופת שווה.

ראשית חייו
----------

טקשיטה נולד בעיר אונאו שבמחוז שימאנה, ולמד באוניברסיטת ואסדה. הוא קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1958, והצטרף לסיעתו של קקואיי טנאקה בהמפלגה הליברלית-דמוקרטית. טקשיטה הפך למגייס הכספים העיקרי של טנאקה, ונהג לנסוע ברחבי יפן על מנת לגייס קולות למפלגה. בדומה לטנאקה, נהג טקשיטה להביא פרויקטים גדולים למחוזו, בכך יצר פרנסה ומקומות עבודה, ובכך שמר על מושבו כנציג המחוז בדיאט של יפן.

חיים פוליטיים
-------------

טקשיטה היה המזכיר הכללי של ממשלת יפן מ-1971 ועד 1974, כיהן כשר הבינוי ב-1976, וכשר האוצר בשנים 1979–1980, ופעם נוספת ב-1982 עד 1986. בתקופתו כשר האוצר, עלה ערכו של הין היפני ביחס למטבעות אחרים, והפך את יפן למעצמה כלכלית עולמית.

ראש הממשלה
----------

עד 1985 עברה השפעתו של טקשיטה במפלגה את זו של טנאקה, והוא ניצח את טנאקה בבחירות מקדימות, והפך לנשיא המפלגה. ביולי 1986 ויתר על תפקידו בממשלה והתמנה תחת זאת למזכיר הכללי של המפלגה. בנובמבר 1987 התמנה לתפקיד יושב ראש המפלגה, והחליף את יסוהירו נקסונה בראשות הממשלה.

אחד הרגעים הבולטים בכהונתו היה שהיה לראש ממשלת יפן הראשון שהודה שיפן הייתה הצד התוקפני במלחמת העולם השנייה, בעת נאומו בדיאט.

לאחר ראשות הממשלה
-----------------

טקשיטה נאלץ להתפטר מתפקידו ב-1989, בעקבות שערוריית Recruit, בה היה מעורב. אף על פי שהואשם בשחיתות ובסחר במידע פנים לא הוגשו כנגדו כל תביעות, והוא המשיך להחזיק במושבו בבית הנבחרים עד מותו.

לאחר פרישתו מהממשלה, המשיך טקשיטה להשפיע על המפלגה, והיה מדריכם של ראשי הממשלה לעתיד סוסוקה אונו, טושיקי קאיפו וקייזו אובוצ'י.

טקשיטה נפטר מכשל נשימתי בשנת 2000, לאחר שהיה מאושפז בבית החולים במשך שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובורו טקשיטה** בוויקישיתוף
* דייוויד סנגר, Takeshita Now Admits World War II Aggression, הניו יורק טיימס, 7 במרץ 1989.
* נובורו טקשיטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סנגר.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411045605171
* CiNii: DA03168683
* GND: 170573761
* ISNI: 0000 0000 8298 6408
* LCCN: n84068481
* NDL: 00123248
* SUDOC: 133565262
* VIAF: 110247534
* WorldCat: lccn-n84068481

 |
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא קונדו. 
**נובוטאקה קונדו** (ביפנית: 近藤 信竹 ‏ *Kondō Nobutake*; ‏ 25 בספטמבר 1886 – 19 בפברואר 1953) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. כמפקד הצי השני, הכוח העיקרי של הצי הקיסרי, נחשב קונדו שני בחשיבותו רק לאדמירל איסורוקו יממוטו.

ביוגרפיה
--------

### נעוריו וקריירה צבאית

קונדו נולד בעיר אוסקה, וסיים את לימודיו במחזור ה-35 של האקדמיה הימית הקיסרית בראש כיתתו בשנת 1907. בהיותו פרח קצונה שירת קונדו על הסיירת "איצוקושימה" ועל אוניית המערכה מיקאסה. לאחר קבלת דרגות הקצונה שירת קונדו על הסיירת "אסו", על המשחתת "קיסראגי" ועל אוניית המערכה קונגו. בין השנים 1913-1912 מילא קונדו את תפקיד הנספח הצבאי של הצי הקיסרי בבריטניה. לאחר שובו ליפן שירת תקופה קצרה על אוניית המערכה "פוסו", ולאחר מכן מילא מספר תפקידי מטה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנים 1917-1916 שירת קונדו בתפקיד קצין תותחנות ראשי בסיירת "אקיצושימה".

לאחר סוף מלחמת העולם הראשונה החל קונדו ללמוד במכללת המטה של הצי הקיסרי, וב-1 בדצמבר 1919 קיבלת דרגת לוטננט קומנדר.

בשנת 1920 נסע קונדו לגרמניה כחלק מהמשלחת היפנית שהשגיחה על קיום הסכם ורסאי במדינה. עם שובו ליפן ב-1923 קיבל תפקיד פיקודי באוניית המערכה "מוצו", וב-1 בדצמבר קיבל דרגת קומנדר. בשנתיים שלאחר מכן שימש קונדו יועץ ליורש העצר הירוהיטו, ולאחר מכן מונה למדריך באקדמיה הימית הקיסרית וקיבל דרגת קפטן. בדרגה זו מילא קונדו מספר תפקידי מטה במטה הכללי של הצי הקיסרי, עד שב-1929 קיבל את הפיקוד על הסיירת הכבדה "קאקו", וב-1932 קיבל את הפיקוד על אוניית המערכה "קונגו".

ב-15 בדצמבר 1933 קיבל קונדו את דרגת אדמירל משנה, ב-1935 התמנה לראש המטה של הצי היפני המשולב, וב-15 בדצמבר 1937 קיבל את דרגת תת-אדמירל.

### מלחמת העולם השנייה

עם פתיחת מלחמת סין–יפן השנייה, פיקד קונדו על הצי החמישי, שהיה אחראי על מספר מבצעים בדרום סין.

בעת ההתקפה על פרל הארבור פיקד קונדו על הצי השני, שהשתתף בפלישות למלאיה, לפיליפינים ולאיי הודו המזרחיים. במהלך קרב מידוויי פיקד קונדו על כוח הפלישה לאי, אך הפלישה נכשלה. לאחר מכן פיקד על יחידות שונות בצי הקיסרי לכל אורך המערכה באיי שלמה.

במהלך הקרב הימי על גוודלקנל, בנובמבר 1942, הוביל קונדו כוח משימה שכלל את אוניית המערכה קירישימה ואת הסיירות "אטאגו", "נאגרה", "סנדאי" ו"טקאו" להתקפה על הכוחות האמריקנים בגוודלקנל, אך נתקל באוניות המערכה האמריקניות "וושינגטון" ו"דרום דקוטה", ובסוף הקרב טובעה קירישימה. הפסד זה סימן את נקודת המפנה בקרב על גוודלקנל.

ההפסד בגוודלקנל הכתים את הקריירה הימית של קונדו, ולאחר מכן הורחק מכל תפקיד פיקודי-מבצעי. בשל הפוליטיקה הפנימית בתוך הצי הקיסרי הוא לא הורחק או ננזף, וב-29 באפריל 1943 קיבל את דרגת האדמירל. בדצמבר של אותה שנה התמנה קונדו למפקד העליון של הצי היפני של אזור סין, ונותר בתפקיד זה עד שהתמנה לחבר במועצת המלחמה העליונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובוטאקה קונדו** בוויקישיתוף

* Nishida, Hiroshi. Kondo, Nobutake. Imperial Japanese Navy.
* Klemen. Forgotten Campaign: The Dutch East Indies Campaign 1941-1942.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11256507x (data)
* ISNI: 0000 0004 0246 5696
* SUDOC: 177059648
* VIAF: 298317126
* WorldCat: viaf-298317126

 |
**וַאשְרֶן מוֹן ד'אוֹר** (בצרפתית: **Vacherin Mont d'Or** או פשוט **Vacherin**) היא גבינת חלב פרה (בצרפתית Vache פירושה "פרה"). קיימים שני סוגים עיקריים של גבינות ואשרן צרפתיות או שווייצריות.

סוגים
-----

 ואשרן מון ד'אור השווייצרי
סוג אחד של גבינת ואשרן נקראת **Mont d'Or**, או **Vacherin du Haut-Doubs**, מצרפת, או **Vacherin Mont-d'Or** משווייץ (אם כי היא נקראת על פי רוב רק ואשרן בחנויות המקומיות). זוהי גבינה רכה, עשירה ועונתית העשויה מחלב פרה הן בשווייץ והן בצרפת, בדרך כלל בכפרים באזור הרי היורה (המקור מבוקר רשמית מאז 1981) ובעלת קליפה שטופה בצבע אפור-צהוב. הגבינה עטופה ברצועה "sangle" העשויה מקמביום (שכבת רקמה המספקת תאים לצמיחת צמחים של עץ אשוחית נורווגית) למשך שבועיים לפחות, מה שנותן לגבינה טעם ייחודי. היא מכילה בדרך כלל 45 עד 50 אחוז שומן חלב (בחומר היבש), ומיוצרת בין ה-15 באוגוסט לבין ה-15 במרץ ונמכרת בין ה-10 בספטמבר לבין ה-10 במאי. הגבינה Swiss Vacherin Mont d'Or (השווייצרית) עשויה בדרך כלל מחלב תרמי (שיטה לחיטוי חלב גולמי בחום נמוך כאשר הפיסטור אסור), ואילו Vacherin du Haut-Doubs הצרפתית אינה מפוסטרת כלל בשום צורה שהיא. היא מיוצרת באופן מסורתי בחודשי החורף כאשר הפרות יורדות מהאלפג' (שטחי המרעה בהרים) ואין מספיק חלב להכנת גבינת קונטה. היא משווקת בקופסאות עגולות בקטרים שונים עשויים מעץ אשוחית. רצועות האשוחית נקטפות על ידי מומחים שנקראים "סנגלייה" (sanglier). לעיתים קרובות היא מוגשת מחוממת באריזתה המקורית ונאכלת כמו פונדו.

הגנה
----

באופן רשמי, הגנת ה-AOC/PDO (כינוי מקור מוגן/כינוי מקור מבוקר) הצרפתי מאפשרת ייצור "אמן" ו"שיתופי" של מון ד'אור. ישנם 11 יצרנים של ואשרן בצרפת (נכון ל-2009).

ואשרן מון ד'אור השווייצרי מוגנת מאז 2003, על ידי כינוי מקור מבוקר (AOC), ומאז 2013, על ידי כינוי מקור מוגן (שווייץ) (AOP).

ראו גם
------

* רשימת גבינות
* רשימה של גבינות צרפתיות
* רשימה של גבינות שווייצריות
* מורשת קולינרית של שווייץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואשרן מון ד'אור** בוויקישיתוף
* Vacherin Mont d'Or in the online Culinary Heritage of Switzerland database.

הערות שוליים
------------

1. 1 2   *'French Cheeses'* , DK, מסת"ב 1-4053-0666-1
2. 1 2   *'Cheeses of the World'* , RolIand Barthelemy; Arnaud Sperat-Czar, (2001) מסת"ב 1-84430-115-X
3. 1 2  "BBC Good Food - Vacherin Profile". נבדק ב-28 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "La sangle d'épicéa, secret d'un goût unique". *Vacherin Mont-d'Or* (בצרפתית). נבדק ב-11 בדצמבר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Practically Edible - Mont d'or Profile". אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2010. נבדק ב-28 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. 1 2  "Mont d'Or ou Vacherin du Haut-Doubs". *inao.gouv.fr*. נבדק ב-23 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Denis Bonnot, Le Vacherin Mont d'Or Franco-Suisse; un fromage qui sort du bois & du froid. Lons-le-Saunier (France), Areopage, 2006, p. 133
8. ↑  Alamy Limited. "France, Doubs, Frasne, Forest, Sanglier Reaping The Straps On A Stock Photo, Picture And Royalty Free Image. Pic. 70394886". *Alamy*. נבדק ב-23 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
9. ↑  "Un fromage qui revient de loin". *Swiss Television*. נבדק ב-15 בינואר 2023. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7572450-9

 |
**אוניברסיטת ז'וזף פורייה** (בצרפתית: *Université Joseph Fourier*) היא אוניברסיטה צרפתית הממוקמת בעיר גרנובל ומתמקדת בשטחי המדעים, הטכנולוגיה והבריאות. היא נקראת על שמו של הפיזיקאי ז'וזף פורייה (1768–1830). המוסד נקרא בעבר Université Grenoble I (אוניברסיטת גרנובל 1): שם שלא משתמשים בו עוד. 

  

לפי דירוג אוניברסיטאות העולם לשנת 2005 דורגה אוניברסיטת ג'וזף פורייה כאחת מחמש האוניברסיטאות המדעיות הטובות ביותר בצרפת. ניתן להתחקות על ראשיתה של האוניברסיטה עד לשנת 1811 כאשר המדען ז'אן-בטיסט ז'וזף פורייה ייסד אותה בגרנובל כפקולטה למדע.

כיום לומדים באוניברסיטת 18,000 סטודנטים. למעלה מ-2,000 מהם הם סטודנטים זרים או לומדים כחלק מתוכניות לחילופי סטודנטים. מסופח לאוניברסיטה המכון למחקר מתקדם (Observatoire des Sciences de l'Univers de Grenoble (OSUG המתמחה בחקר כדור הארץ, היקום, האטמוספירה ומדעי הסביבה.

מימין הספרייה למדעים, משמאל - אולם ההרצאות

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ז'וזף פורייה
* המרכז האוניברסיטאי דרוהם-ארדש
* בית הספר לפיזיקה דה האוס

הערות שוליים
------------

1. ↑   דירוג האוניברסיטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461519605171
* BnF: cb11865828q (data)
* ISNI: 0000 0001 0944 2786
* LCCN: n80004023
* NKC: ko2003182797
* NLA: 35852022
* SUDOC: 026404796
* VIAF: 141156430
* WorldCat: lccn-nr90006753

 |
אייסטיין אור
**אייסטיין אור** (בנורווגית: **Øystein Ore**;‏ 7 באוקטובר 1899, אוסלו (אז כריסטיאניה) - 13 באוגוסט 1968, אוסלו) היה מתמטיקאי נורווגי-אמריקאי, על שמו נקרא מספר אור.

חייו
----

אור למד באוניברסיטת אוסלו בין השנים 1918–1922, וקיבל תואר דוקטור בשנת 1924, על עבודת דוקטורט בשם "**Zur Theorie der algebraischen Körper**" ("התאוריה של השדות האלגבריים"). לאחר מכן המשיך בלימודיו באוניברסיטת גטינגן, שם למד והושפע עמוקות מגישתה של אמי נתר שלימדה שם אלגברה מופשטת. ב-1925 הפך לעוזר מחקר באוניברסיטת אוסלו.

המתמטיקאי האמריקני ג'יימס פִּירְפּוֹנְט מאוניברסיטת ייל נסע בשנת 1926 לאירופה במטרה להרחיב את שורות סגל האוניברסיטה במתמטיקאים. אור התקבל לתפקיד, והחל לעבוד באוניברסיטה בשנת 1927 כעוזר פרופסור, ובמהרה הפך לפרופסור חבר, ושנה לאחר מכן לפרופסור מן המניין. ב-1931 מונה לפרופסור שטרלינג (דרגת הפרופסורה הגבוהה ביותר באוניברסיטת ייל), תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-1968.

אור היה חבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וממייסדי החברה האקונומטרית (Econometric Society) העוסקת בהקשרים של כלכלה, מתמטיקה וסטטיסטיקה.

נודע בעיקר בזכות עבודותיו בתורת הגרפים, כמו גם בתחומים רבים נוספים. בין תלמידיו המפורסמים ניתן למנות את גרייס הופר שפועלה בתחום המחשוב זכה להכרה בינלאומית, ומרשל הול, מחשובי המתמטיקאים בתחום תורת הגרפים והקומבינטוריקה. עסק יחד עם גארט בירקהוף בסריג והפך לאחד מהמומחים הבולטים בנושא זה.

בנוסף להיותו מתמטיקאי מוכשר, עסק אור גם בהיסטוריה של המתמטיקה, וכתב ביוגרפיות של מתמטיקאים כמו ג'ירולמו קרדאנו ונילס הנריק אבל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייסטיין אור** בוויקישיתוף

* אייסטיין אור, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* אייסטיין אור, באתר MacTutor (באנגלית)
* אייסטיין אור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463646305171
* BIBSYS: 90188499
* BnF: cb12121644j (data)
* CANTIC: a12170471
* CiNii: DA01491779
* GND: 117717444
* ISNI: 0000 0001 1047 251X
* LCCN: n50005698
* LNB: 000041969
* MGP: 11890
* NDL: 00451816
* NKC: jn20020917002
* NLA: 35400397
* NLP: a0000002021903
* NTA: 072407026
* RERO: 02-A003657812
* SELIBR: 298907
* SNAC: w6bg67v4
* SUDOC: 029632129
* Trove: 939495
* VIAF: 27098817
* WorldCat: lccn-n50005698

 |
**מישהו** הוא פזמון שנכתב על ידי אהוד מנור, הולחן על ידי מתי כספי ובוצע על ידי יהודית רביץ.

רקע
---

את השיר כתב מנור לזכר אביו, שנפטר כשמנור היה בן 15.

השיר בוצע בשנת 1978 בפסטיבל הזמר והפזמון שהיווה בשנה זו את הקדם האירוויזיון, לתחרות האירוויזיון שהתקיימה בהמשך השנה בפריז. יהודית רביץ ביצעה את השיר, ובתחרות זכה השיר אבניבי, שאף אותו כתב אהוד מנור (בסך הכל בוצעו בתחרות שלושה שירים שכתב מנור). השיר נכלל באלבומה של רביץ שנקרא "יהודית רביץ" ויצא לאור ב-1979.

מתי כספי ביצע את השיר בהופעותיו והקליט אותו עבור אלבום האוסף שלו "צד ג' צד ד'" שיצא לאור ב-1987, וכן באלבום הכפול "הופעה חיה בערד 1997".

במצעד העברי השנתי לשנת התשל"ח (1978) של רשת ג' הגיע השיר למקום ה-24.

השיר תורגם לאנגלית על ידי אלכסנדרה בשנת 1978 ובוצע על ידי נאוה ברוכין.

בועז שרעבי הזדהה עם השיר, ולאחר מות אביו הקליט אותו עבור האלבום "ריגושים", שכלל ביצועים חדשים לשירים ישנים ויצא בשנת 2000

בהלווייתו של אהוד מנור שר כספי את השיר.

השיר נחשב עד היום כאחד מהשירים המזוהים ביותר עם טקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

תוכן השיר
---------

השיר מדבר על אדם מת שהיה קרוב אל הדובר. הוא נמצא למעלה בשמיים, על פי האמונה כי אנשים מתים נמצאים במקום זה. הדובר והמת נמצאים במקומות שונים. החי נמצא בין החיים והמת למעלה בין המתים, ולכן הם "סובבים בשתי דרכים שונות". הדובר מבטיח למת כי הם יפגשו, אך לא עכשיו אלא בעתיד, "בתום ימים רבים והרבה לילות", לאחר חילופי עונות רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "מישהו" באתר יוטיוב
* מילות השיר "מישהו" באתר שירונט
* דויד פרץ, ניתוח השיר 'מישהו', באתר "תרבות•il"
* יוסי חרסונסקי עיון ביקורת באתר יוסימיוזיק
* אסף בראון, משהו על מישהו באתר של הכותב (בחטיבה "מסות ורעיונות")

הערות שוליים
------------

1. 1 2  עמי פרידמן, עשור בלעדיו: מאחורי השירים של אהוד מנור, באתר ynet, 12 באפריל 2015
2. ↑  אהוד מנור, באתר הרשמי של מתי כספי
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא יאמאדה. 
**אוטוזו יאמאדה** (ביפנית: 山田乙三;‏ 6 בנובמבר 1881 - 18 ביולי 1965) היה גנרל יפני, שפיקד על הדיוויזיה ה-12 של צבא יפן, וכן על צבא קוואנטונג, בתקופת מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

יאמאדה נולד במחוז נאגנו שבאימפריה היפנית. הוא הצטרף לצבא הקיסרי בשנת 1903, ושנתיים לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט. הוא שימש כמדריך באקדמיה הצבאית הקיסרית, ובשנת 1912 הועלה לדרגת קפטן. עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה בשנת 1937, מונה כמפקד הדיוויזיה ה-12 במנצ'וריה. באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל והוחזר ליפן. ביולי 1944 מונה כמפקד צבא קוואנטונג (関東軍), קבוצת ארמיות יוקרתית של הצבא היפני.

ב-8 באוגוסט 1945 הכריזה ברית המועצות מלחמה על יפן, ופתחה במבצע סערת אוגוסט, במהלכו פלש הצבא האדום למנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הארמיות של יאמאדה היו הכוח היחיד באזור זה. יאמאדה טען לפני כן בפני המטה הקיסרי שהוא אינו יכול לשמור על הגבול הרוסי עם הכוח שהוקצה לו, ולכן גייס בחופזה אלפי מנצ'ורים ומונגולים. צבאו כלל סך הכל 1,217,000 חיילים, מתוכם 993,000 יפנים. אך מרבית החיילים היו מגויסים חדשים, שחסרו ניסיון וציוד, והיו מאומנים בעיקר בלחימת אנטי-גרילה והגנה על הגבול, ולא עמדו בפני הפלישה המסיבית של כוחות השריון וחיל רגלים ממוכן של הסובייטים, שריכזו 1,577,225 לוחמים. הצבא המאולתר של יאמאדה התפרק תוך 3 שבועות מול הכוח הרוסי העדיף, ב-16 באוגוסט 1945, יום לאחר הודעתו של הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן, הורה אוטוזה לחייליו להיכנע.

יאמאדה נכנע בפני הרוסים, ונלקח בשבי לחברובסק. הוא הואשם בפשעי המלחמה שביצעו אנשי יחידה 731, ונגזרו עליו 25 שנות עבודת פרך במחנה מעצר רוסי. בשנת 1956 הוא שוחרר וחזר ליפן. הוא חי בטוקיו עד מותו בשנת 1965.

לקריאה נוספת
------------

* (Frank, Richard B. (2001). Downfall: The End of the Imperial Japanese Empire. Penguin (Non-Classics.
* Fuller, Richard (1992). Shokan: Hirohito's Samurai. London: Arms and Armor.
* Hayashi, Saburo; Cox, Alvin D (1959). Kogun: The Japanese Army in the Pacific War. Quantico, VA: The Marine Corps Association.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטוזו יאמאדה** בוויקישיתוף
* אוטוזה יאמאדה באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה
* מפקדי צבא קוואנטונג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344101505171
* CiNii: DA04895730
* ISNI: 0000 0000 8215 3975
* LCCN: n82248564
* NDL: 00623609
* VIAF: 30900686
* WorldCat: lccn-n82248564

 |
**בלו דה ז'קס** (בצרפתית: **Bleu de Gex**; גם **Bleu du Haut-Jura** או **Bleu de Septmoncel**) היא גבינה כחולה שמנת ורכה למחצה העשויה מחלב גולמי (לא מפוסטר) במחוז ז'ורה בצרפת.

מאפיינים
--------

היא נקראת על שם Pays de Gex, אזור היסטורי במה שהוא כיום צרפת ושווייץ. במהלך הייצור, העובש פניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti) מוסף והגבן הלא שטוף נארז בצורה רופפת. לאחר מכן הגבינה מיושנת לפחות שלושה שבועות. כדי לעמוד בדרישות הסמכת כינוי מקור מבוקר Appellation d'Origine) Contrôlée), על הגבינה להכיל רק חלב פרות מגזע מונבליאר. היא עדינה וצעירה יותר מרוב הגבינות הכחולות הצרפתיות. על כל גלגל מוטבע המילה "Gex".

איסור יבוא לארצות הברית
-----------------------

עקב שינויים שבוצעו בנובמבר 2004 בהגדרה הרשמית של ארצות הברית ל"גבינה רכה", והדרישה שגבינות כאלה מצרפת יעשו מחלב מפוסטר במפעלים בעלי הסמכה צרפתית, לא ניתן למכור את הבלו דה ז'קס בארצות הברית.

ראו גם
------

* רשימת גבינות
* רשימת גבינות צרפתיות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלו דה ז'קס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Fromages.com - The Best of French Cheeses - bleu Gex".
2. ↑  Fletcher, Janet (7 בינואר 2011). "Gex marks the spot – a creamy blue from France (sfgate.com)". *The San Francisco Chronicle*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Iburg, Anne (2004). *Dumont's Lexicon of Cheese*. REBO publishers. ISBN 90-366-1689-1.
4. ↑  Fletcher, Janet (4 במאי 2005). "French cheeses fall victim to import rules". *SFGate*. נבדק ב-22 במרץ 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**בלו ד'אוברן** (בצרפתית: **Bleu d'Auvergne**) היא גבינה כחולה צרפתית, על שם מקום מוצאה באזור אוברן שבדרום מרכז צרפת. היא עשויה מחלב פרה והיא אחת מהגבינות שהוענקה לה הסמכת כינוי מקור מבוקר (Appellation d'origine contrôlée) ממשלתי צרפתי.

פיתוח הגבינה
------------

בלו ד'אוברן פותח באמצע שנות ה-50 על ידי יצרן גבינה צרפתי בשם אנטואן רוסל. רוסל ציין כי התרחשותם של עובשים כחולים על הגבן שלו הביאה לטעם נעים, וערך ניסויים כדי לקבוע כיצד ניתן לעורר ורידי עובש כזה. לאחר מספר בדיקות כושלות, ראסל גילה שיישום של עובש לחם שיפון יצר את הווריד, וכי דקירת הקמח בעזרת מחט מספקת אוורור מוגבר. החמצון המוגבר איפשר לעובש הכחול לגדול בכיסי האוויר בתוך הגבן. לאחר מכן, התגלית והטכניקות שלו התפשטו ברחבי האזור.

כיום, בלו ד'אוברן מוכנה באמצעות תהליכי מחט מכניים. לאחר מכן היא מיושנת כארבעה שבועות במרתפים קרירים ורטובים לפני ההפצה, תקופה קצרה יחסית לגבינות כחולות.

מאפיינים ושימושים
-----------------

לבלו ד'אוברן יש טעם חזק וחריף, אבל במידה פחותה משאר הגבינות הכחולות. היא פחות מלוחה, עם טעם קרמי וחמאתי יותר ומרקם לח. כמה גרסאות משתמשות בצורה חלשה יותר של עובש, ב-Penicillium glaucum, כדי ליצור את הוורידים הכחולים, ולא בפניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti) המשמש ברוקפור ובגבינות כחולות אחרות.

בלו ד'אוברן משמשת לעיתים קרובות ברטבים לסלט ובתבליני פסטה, והיא גם גבינה טובה לנשנוש. צוין כי היא משתלבת היטב עם יינות מתוקים כמו ריזלינג בסגנון קינוח וסוביניון בלאן או יינות אדומים חזקים, כמו גם עם בירה עשירה וכהה כמו יין שעורה האנגלי או פורטר האמריקאי, שיש להם גם את מתיקות וגם הטעם הנועז הנדרשים לאיזון הגבינה.

ראו גם
------

* רשימת גבינות
* רשימת גבינות צרפתיות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלו ד'אוברן** בוויקישיתוף
**אאואקה סטיב קווין דנקי** (בצרפתית: **Ahoueke Steeve Kévin Denkey**; נולד ב-30 בנובמבר 2000) הוא כדורגלן טוגולזי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סרקל ברוז' ובנבחרת טוגו.

קריירה
------

דנקי נולד בלומה שבטוגו ועבר לצרפת בגיל צעיר, עת הצטרף לאקדמיית הנוער של נים ב-2014. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עבור הקבוצה הבוגרת של המועדון ב-0–0 נגד לה האבר ב-13 בינואר 2017. ב-25 באוגוסט 2019 כבש שער בכורה בקבוצה בתיקו 2-2 עם מונקו.

הוא הצטרף לבזייה בהשאלה לחצי שנה בינואר 2019.

בראשית ינואר 2021 חתם בסרקל ברוז' מהליגה הבלגית. ב-17 בינואר ערך הופעת בכורה בקבוצה בהפסד 1-0 לסטנדרד לייז'. ב-20 בפברואר כבש שער בכורה בניצחון 1–2 על מוסקרון.

דנקי ייצג את טוגו בנבחרת עד גיל 20 בטורניר טולון 2018, וכבש שני שערים בשלושה משחקים.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של טוגו במשחק מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019 נגד בנין ב-9 בספטמבר 2018 במשחק שהסתיים בתיקו מאופס. ב-12 באוקטובר 2021 כבש שער בכורה במוקמות מונדיאל 2022 בניצחון 1–2 על הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין דנקי** בוויקישיתוף
* קווין דנקי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קווין דנקי"**.
הרב **יוסף מלול** (1873 – 1968) היה מקובל, ראש ישיבה, ורב העיר אֵייט עטַּאב שבמרוקו.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1873 (ה'תרל"ג) לערך באייט עטאב שבמרוקו לרב דוד ולפרחה מלול, בן למשפחה שמוצאה בספרד. למד והתחנך בילדותו אצל הרב רפאל אוחיון במשך שנתיים, משם המשיך ללמוד אצל הרב ימין הכהן, וכשהתבגר החל ללמוד בישיבתו של הרב דוד סויסה במרקש. בישיבה שימש גם כמורה לתלמידים, אותם הכין לשיעורי ראש הישיבה, במשך חמש שנים.

בהמלצת רבו, נשלח בשנת 1893 (ה'תרנ"ג) לערך לבית הדין הרבני במרקש, שם קיבל סמיכה לרבנות ודיינות, וחזר לעיר מולדתו, אייט עטאב. ביום חזרתו הגיע לעיר מישראל השד"ר הרב נחמן אנג'יל, שם ישב ודן עמו בלימוד תורה ונושאים נוספים. השד"ר ביקש ממנו לחזור עמו לישראל, אך לבסוף וויתר על הבקשה, באמרו לרב מלול: "אם אקחך מכאן, תחרב כל הסביבה".

כבר מגיל צעיר עסק בקבלה מעשית, בהשבעות מלאכים ובצירופי שמות קדושים. ועל ידי כך ביטל גזרות ומגפות במרוקו והסביבה.

עם שובו לאייט עטאב, ייסד בה ישיבה בבית הכנסת הגדול בעיר. תלמידיה הורכבו מתושבי העיר, ושאר כפרי הסביבה. בתקופה זו נישא לגידא בת הרב מימון מלכה, והתפרנס למשך תקופה מסחורה שרכש במרקש ומכר בעירו.

תקופה קצרה לאחר שייסד את הישיבה, מונה לשמש כרב העיר, והוסמך לשחיטה על ידי הרב ישראל אבוחצירא. בעקבות סירובו לקבל שכר על תפקידו, עסק במסחר צאן ובקר כשותף עם מוסלמים מקומיים, ובהמשך סחר בבדי פשתן ובתבואה בערי וכפרי הסביבה.

במשך שנות שהותו במרוקו למד כחברותא עם הרב אהרון הכהן אזוג. בשנת 1950 (ה'תש"י) סייע בהוראת תלמידים לבנו, בעיר תַּאלְסִינְתְּ. בחודש פברואר 1958 (אדר ה'תשי"ח) עלה לישראל בהפלגה והתיישב בעיר נתיבות, שם הוצעה לו משרת דיינות, אך סירב.

בשנים האחרונות לחייו התעוור, ונכדיו היו מקריאים בפניו ספרי קודש שבחר ללמוד. הלך לעולמו ב-4 במרץ 1968 (ד' באדר ה'תשכ"ח), בגיל 95 ונקבר בבית העלמין המקומי בנתיבות. יש נוהגים להתפלל על קברו.

שמו הונצח על ידי קריאת רחוב על שמו בעיר נתיבות. בניו היו הרב דוד מלול, רבה של ירוחם; והרב מנשה מלול, רבה של אור עקיבא.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם סולובייצ׳יק, **בנתיבות ירוחם** - תולדות חייהם של הרב יוסף והרב דוד מלול, ה'תשע"ב (עמ' 12 - 77)
* אביאל חיים חורי, **בן הבית והעלייה** - הרב דוד מלול מספר על אביו הרב יוסף מלול, תור הזהב 80, ל' אדר א' תשע"ט.
* **ספר צפונות יוסף** : אור במערב : עם ספר נתיבות יוסף : תיעוד מקיף של מעל מאה שנות הסטוריה, ביוגרפיה וזכרונות / מורשת, מולדת, מנהגים צפונותיו, קהילותיו ואמריו של רבי ויסף מלול ; כתב, חקר וערך נכדו שמעון אליהו מלול. ©2022.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012598877005171

 |