recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פלורנס מקובין** (באנגלית. **Florence MacKubin** ‏;  19 במאי 1857 - 2 בפברואר 1918) הייתה ציירת פורטרטים אמריקאית במיניאטורות, פסטל ושמן. היא ציירה דיוקנאות של אנשים בולטים בארצות הברית ובבריטניה.

ראשית חייה
----------

פלורנס מקובין נולדה בשנת 1857 בפירנצה שבאיטליה, בעוד שהוריה, צ'ארלס ניקולס ואלן מריאטה (פיי) מקובין, שהו שנה באירופה. אביה נפטר בשנת 1863, ולאחרי מותו חזרה אמה עם הילדים לאירופה.

מקובין למדה רישום בפירנצה, איטליה. לאחר מכן למדה ב Les Ruches, בית ספר פרוטסטנטי בפונטנבלו, ומשם יצאה למינכן ולמדה אצל לודוויג פון הרטריך. היא למדה גם אצל לואי דשאן ציורי שמן ואצל יוליוס רולשובן ציור בפסטל.

קריירה
------

מועצת העבודות הציבוריות של מרילנד מינתה אותה להעתיק דיוקנאות של ג'ורג' קלברט, הברון הראשון בולטימור וססיל קלברט, הברון השני של בולטימור. עבור המועצה היא ציירה גם עותק של דיוקן מאת ואן דייק של המלכה הנרייטה מריה, עליה נקראת מדינת מרילנד.

מקובין עשתה ציורים של נשות חברה באנגליה ובערים בארצות הברית בוסטון, ניו יורק, בולטימור, וושינגטון וסנט לואיס. בתוך 12 שנים קיבלה להכין כ־360 דיוקנאות מיניאטורות.

מקובין החלה להציג את עבודותיה ולזכות בפרסים בארצות הברית, בלונדון ובפריז משנת 1893. היא הציגה את עבודותיה בארמון לאמנויות יפות ובבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי. בשנת 1897 היא זכתה במדליית הארד ובדיפלומה בתערוכת טנסי. דיוקן בגודל טבעי של קרדינל גיבונס הוצג בשנת 1903 בבולטימור וב -1904 בתערוכת סנט לואיס. היא הציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות ועשתה דיוקנאות של הרוזנת מוורוויק ואנשים חשובים אחרים באנגליה.

היא הייתה סגנית נשיא מועדון צבעי המים בבולטימור.

מקובין התגוררה בבולטימור רוב חייה ושמרה על סטודיו ובית קיץ בסנט אנדרוז, ניו ברנזוויק.

היא נפטרה ב -2 בפברואר 1918.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלורנס מקובין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Clement, Clara Erskine (1904). "Mackubin, Florence". *Women in the Fine Arts*. Houghton Mifflin. pp. 219–220.
2. ↑  "MacKubin, Florence". The National Cyclopaedia of American Biography: 293. 1916.
3. ↑  "MacKubin, Florence". The International Who's Who in the World. 1912. p. 727.
4. ↑  "Florence Mackubin, Portrait Painter"
5. ↑  Clara Erskine Clement Waters (1904). Women in the Fine Arts: From the Seventh Century B.C. to the Twentieth Century A.D. Houghton, Mifflin. p. 219.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פלורנס מקובין"**.
יד זיכרון לנספים בטבח טלטלולקו
**טבח טלטלולקו** (Tlatelolco) התרחש במקסיקו סיטי ב-2 באוקטובר 1968, ובו נטבחו מאות מפגינים וסטודנטים כחלק מהמלחמה המלוכלכת (ספ').

רקע
---

מיולי 1968, חודשיים אחרי מרד הסטודנטים בצרפת, קיימו סטודנטים במקסיקו הפגנות נגד השלטונות. ב-1 באוקטובר 1968 הושגה הסכמה להרחקת כוחות הצבא מהאוניברסיטאות. אולם ב-2 באוקטובר התקיימה הפגנה גדולה בדרישה לשחרר עצורים מהפגנות קודמות. על פי דיווח של עיתונאים אנגלים, לאחר ששתי רקטות זרחן נורו בהפגנה, פתח הצבא באש על המפגינים.

לפני קיום האולימפיאדה במקסיקו בשנת 1968, כתוצאה מאי הסכמות פוליטיות חריפות במדינה, כעשרה ימים לפני אירוע הפתיחה, היו הפגנות ענק בכל רחבי מקסיקו כנגד שלטון הדיכוי. הוועד האולימפי איים להשבית את האולימפיאדה או להעבירה לאתר אחר אם לא יישמר השקט ויובטח שלומם של הספורטאים והתיירים. הממשלה המקסיקנית החליטה אפוא לדכא את ההפגנות ביד ברזל.

ההפגנה והטבח
------------

הפגנת סטודנטים ב-27 באוגוסט ב- Juárez Avenue.
הסטודנטים, שססמתם הייתה "לא רוצים אולימפיאדה, רוצים מהפכה!" (¡No queremos olimpiadas, queremos revolución!), הרגיזו את השלטון במקסיקו סיטי, שבתגובה שלח את הצבא לתפוס את הקמפוס של האוניברסיטה הלאומית הגדול בעיר - UNAM. בצהרי 2 באוקטובר 1968 יצא מצעד של סטודנטים לכיוון "כיכר שלוש התרבויות" (Plaza de las Tres Culturas) ברובע טלטלולקו בעיר, במטרה לערוך הפגנה גדולה נגד הממשלה.

התוצאה של נוכחות צבאית אדירה בכיכר וסטודנטים אידיאליסטים שאינם מוכנים לוותר, הולידה מצור על הכיכר, ולאחר מכן החל הצבא בירי חי לעבר המפגינים. עד הלילה הסתיימה הנוכחות הצבאית שם והצבא והמפגינים שנותרו הסתלקו משם.

בנוסף להרוגים דווח על כ-1300 עצורים.

מספר ההרוגים
------------

מספר ההרוגים שנוי מאוד במחלוקת עד היום. היו דיווחים שלפיהם נהרגו בהפגנה אלפי סטודנטים, אולם מרבית הדיווחים דיווחו על מספר דומה, כ-200–300 הרוגים. הדיווח הרשמי של הממשלה היה על ארבעה הרוגים ו-20 פצועים[דרוש מקור].

באופן רשמי מודה כיום מקסיקו שהיו כ-30 הרוגים. אולם ישנן עדויות שנהרגו מאות אנשים. חיילים העמיסו את הגופות על משאיות ובאתר בלתי-ידוע הן הועלו באש. ההערכה המקובלת שהיו כ-300 הרוגים.

סטודנטים מפגינים.13 באוגוסט 1968
סטודנטים באוטובוס שרוף.

ראו גם
------

* גוסטבו דיאס אורדס

לקריאה נוספת
------------

* Poniatowska, Elena (trans. by Lane, Helen R.), Massacre in Mexico (original title La noche de Tlatelolco, or The Night of Tlatelolco), New York: Viking, 1975
* Taibo II, Paco Ignacio,  '68, New York: Seven Stories Press, 2003
* "The ghosts of Mexico 1968", The Economist, 24 April 2008
* Ecker, Ronald L. (April 1, 2009). "The Tlatelolco Massacre in Mexico". Retrieved 27 July 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבח טלטלולקו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  33 הרוגים ויותר מ-150 פצועים במכסיקו, מעריב, 4 באוקטובר 1968

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552225105171
* GND: 4616785-7
* LCCN: sh2009001405
* SUDOC: 099556650

 |
**ריץ' (ריצ'רד) כהן** (**Rich Cohen**; נולד ב-30 ביולי 1968) הוא סופר, עיתונאי, ותסריטאי יהודי אמריקאי, מחברם של כמה רבי מכר בנושאים יהודיים.

ביוגרפיה
--------

ריץ' כהן נולד בלייק פורסט, אילינוי, למשפחה יהודית אמידה של משפטנים עורכי דין וממציאים. אביו, הֶרבּ כהן, הוא מגשר ומומחה בניהול משא ומתן, ובביתם התארחו מפורסמים רבים מתחום המשפט והתקשורת. הוא גדל בשיקגו, בפרבר גלנקו שבחוף הצפוני של האגם. 

כהן למד לתואר ראשון בספרות אנגלית, באוניברסיטת טוליין בשנת 1990. את דרכו בעריכה החל ב"ניו יורק אובזרוור" וב"רולינג סטון".

קריירה
------

ספרו הראשון, "יהודים קשוחים", 1998, עוסק בגנגסטרים היהודים הידועים של המאפיה, בברוקלין של תקופת היובש. הספר תורגם ללשונות רבות, בהן עברית.

ספרו השני "The Avengers‏", 2000, הוא סיפורה המיתולוגי והמסתורי של חבורת הנוקמים היהודים. בספר הוא עוקב אחר קבוצה של פרטיזנים שלחמו נגד הנאצים ביערות שסביב לווילנה, ליטא, ובסיומה של המלחמה, חשבה לבצע פעולות נקם ענקיות נגד הגרמנים. הספר זכה לשבחים רבים ולמחמאות וקיבל כמה פרסי ספרות. בתמונת העטיפה של הספר האנגלי מופיע הצילום הידוע של שלושת מנהיגי הפרטיזנים והנוקמים אבא קובנר, ויטקה קובנר ורוז'קה קורצ'אק, בכניסתם לגטו ווילנה החרב לאחר השחרור.

חיים אישיים
-----------

ריץ' כהן מתגורר ברידג'פילד, קונטיקט. הוא ביקר בישראל כמה פעמים ומקיים קשר רצוף עם קרובי משפחתו.

ספריו
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
* 1998: **יהודים קשוחים**, תרגמה מאנגלית: עפרה אביגד, הוצאת מודן, 1998
* 2000: "*The Avengers: A Jewish War Story"*
* 2002: "*Lake Effect"*
* 2004: "*Machers and Rockers: Chess Records and the Business of Rock & Roll"*
* 2006: "*Sweet and Low: A Family Story"*
* 2009: "*Israel Is Real: An Obsessive Quest to Understand the Jewish Nation and Its History"*
* 2012: "*The Fish That Ate The Whale: The Life and Times of America's Banana King"*
* 2012: "*Alex and the Amazing Time Machine"*
* 2013: "*Monsters: The 1985 Chicago Bears and the Wild Heart of Football"*
* 2016: "*The Sun & The Moon & The Rolling Stones"*
* 2017: "*The Chicago Cubs: Story of a Curse"*
* 2019: "*The Last Pirate of New York: A Ghost Ship, a Killer, and the Birth of a Gangster Nation"*
* 2021: "*Pee Wees: Confessions of a Hockey Parent"*

### כסופר צללים

* 2010: "*When I Stop Talking, You'll Know I'm Dead* by" כתב עם ג'רי ויינטראוב
* 2017: "*Unstoppable: My Life So Far" כתב עם מריה שראפובה*

קישורים חיצוניים
----------------

* ריץ' כהן, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440965905171
* BnF: cb135478423 (data)
* GND: 120819406
* ISNI: 0000 0001 0917 7732
* LCCN: n97110169
* NKC: osd2012735589
* NTA: 17548578X
* SUDOC: 050803247
* VIAF: 76478866
* WorldCat: lccn-n97110169

 |
קפה גרקו
**קפה גרקו** (באיטלקית: **Caffè Greco**) המכונה גם **אנטיקו קפה גרקו** (**Antico Caffè Greco**) הוא בית קפה המהווה אתר היסטורי מוכרז בעיר רומא, בירת איטליה.

היסטוריה
--------

בית הקפה נפתח בשנת 1760 במיקומו הנוכחי - ויה קונדוטי מספר 86. בית הקפה נחשב לידוע בבתי הקפה בעולם, והוא בית הקפה השני בעתיקותו בעולם (לאחר קפה פלוריאן בוונציה שבאיטליה, שנפתח בשנת 1720) הפעיל כיום. 

בקפה זה נהגו לסעוד גתה, סטנדל, לורד ביירון, פרנץ ליסט, ג'ון קיטס, הנריק איבסן, הנס כריסטיאן אנדרסן (אשר התגורר בקומה שמעל בית הקפה), צ'ארלס דיקנס, ריכרד וגנר ופליקס מנדלסון (אשר פגש בבית הקפה לראשונה את המלחין ברליוז ובו החלה ידידותם של השניים). המלחין ג'ואקינו רוסיני נהג לשבת בבית הקפה ולהלחין יצירות, והסופר הרוסי ניקולאי גוגול כתב בבית הקפה את "נפשות מתות".

בבית הקפה ארבעה חדרים. בר הקפה נמצא בחדר הראשון, ומקומות ישיבה בשאר החדרים (באחד מהם שמורה הכורסה שעליה נהג לשבת הנס כריסטיאן אנדרסן).

ראו גם
------

* בית התה של בבינגטון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפה גרקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קפה גרקו
* אתר האינטרנט הרשמי של קפה גרקו
* תיאור בית הקפה באתר נענע אוכל
* ההיסטוריה של קפה גרקו, הלוס אנג'לס טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12099319q (data)
* GND: 4196957-1
* LCCN: no2004063972
* SUDOC: 029347726
* VcBA: 494/8621
* VIAF: 244338537
* WorldCat: lccn-no2004063972

 |
**ג'סר א-שורור** (בערבית **جسر الشغور**, בתעתיק מדויק: **ג'סר אלשע'ור**) היא עיר בצפון מערב סוריה, במחוז אידליב. העיר, הבנויה על גדות נהר העאסי, נמצאת על הדרך שבין לטקיה במערב (מרחק של 75 ק"מ) ובין חלב במזרח (104 ק"מ). אוכלוסייתה מונה כ-44,000 נפש.

העיר נמצאת ממזרח להרי אנסריה, בעמק הע'ב הפורה, שהיה בעבר מוצף תדיר על ידי העאסי ויובש בשנות ה-50 במפעל סורי לאומי.

היסטוריה
--------

אזור העיר מיושב זה 10,000 שנה. כ-8 ק"מ מדרום לעיר מצוי תל קרקור אותו נהוג לזהות עם העיר הקדומה קרקר, לידה התחולל קרב קרקר במאה ה-9 לפני הספירה. ראשיתה של העיר עצמה נמצאת בתקופה ההלניסטית עת הוקמה במקום עיר בשם סלוקיה אד בלום (Seleucia ad Belum). הרומאים קראו למקום ניאקובה (Niaccuba) ובנו במקום גשר אבן מעל נהר העאסי. מתקופות אלו כמעט ולא נשמרו שרידים בעיר, למעט חלק קטן מהגשר הרומי ששופץ כליל במאה ה-15 על ידי הממלוכים ומשמש עד היום כאחד משני גשרי העיר מעל הנהר. מהתקופה העות'מאנית המוקדמת נותרו בעיר מספר מבנים, כולל חאן שיירות שנבנה בשנים 1660-1675 ושופץ בשנים 1826-1827. מפעל יבוש הביצות בשנות ה-50 והקמת מיזמים חקלאיים בשנות ה-60 הביאו לפיתוח העיר והאזור שסביבה.

אוכלוסיית העיר, שהיא מוסלמית סונית ברובה, נחשבת כשמרנית וכבעלת עבר של עימותים מול מפלגת השלטון החילונית והלאומנית, מפלגת הבעת'. ב-1980 הופצצה העיר מן האוויר על ידי מטוסי חיל האוויר הסורי לאחר התקוממות של תנועת האחים המוסלמים בעיר, התקוממות שדוכאה סופית בטבח חמאת ב-1982.

### ג'סר א-שורור במלחמת האזרחים הסורית

בתחילת יוני 2011, לאחר מספר חודשים של עימותים אלימים בין מפגינים סורים בערים ברחבי סוריה ובין כוחות הביטחון של סוריה, החלו אירועים אלימים גם בג'סר א-שורור. על פי גרסת התקשורת הסורית, "כנופיות חמושות" תקפו את כוחות הביטחון הסוריים, הרגו כ-120 חיילים ואזרחים והשתלטו על העיר. תושבי העיר טענו כי אנשי כוחות הביטחון הם שירו בחבריהם בעת שאלו סירבו לירות על מפגינים וחלקם אף ניסו לערוק לשורות המתקוממים. התקשורת העולמית דיווחה כי רוב תושבי העיר נטשו אותה; חלקם להרים שמסביב וחלקם נמלטו אל מעבר לגבול הטורקי הסמוך בעת שכוחות גדולים של הצבא הסורי כיתרו את העיר במטרה להשתלט עליה.

ב-12 ביוני תקף הצבא הסורי את העיר באמצעות מסוקים וכ-150 כלי רכב קרביים משוריינים (כולל טנקים) ודיווח כי השתלט על העיר.

ב-25 באפריל 2015 נכבשה העיר שכונתה "המאחז האחרון של אסד במחוז אידליב" על ידי כוחות המורדים בהנהגת שלוחת אל-קאעידה בסוריה - ג'בהת א-נוסרה. ב-3 במאי, לכל המאוחר, נכבש מתחם בית החולים "אלווטני" הסמוך במתקפה שכללה טנקים, ושימוש במשאית תופת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'סר א-שורור** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנשיל פפר, פליט סורי ל"הארץ": כל מי שיכול לברוח ברח, השוטרים ירו על מי שניסה לחזור, באתר הארץ, 11 ביוני 2011
2. ↑  סוריה: "הצבא טיהר את ג'יסר א-שורור מהתנגדות, באתר וואלה!‏, 12 ביוני 2011
**אורלי מולר** (בצרפתית: **Aurélie Muller**; נולדה ב-7 ביוני 1990) היא שחיינית מים פתוחים צרפתייה, פעמיים ברציפות אלופת העולם (קאזאן 2015 ובודפשט 2017) במשחה ל-10 ק"מ. שחיינית השנה בעולם במים פתוחים (2015 ו-2017).

ביוגרפיה
--------

מולר נולדה וגדלה בסרגומין שבחבל לורן. מתאמנת בהדרכתו של פיליפ לוקה בנרבון.

### 2008

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מולר במקום 21 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:04.1 שעות.

### 2009

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה ביולי 2009 סיימה מולר במקום 41 במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:09:23.7 שעות.

### 2011

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין ביולי 2011 זכתה מולר במדליית כסף במשחה ל-5 ק"מ בתצאה של 1:00:40.1 שעות, אחרי סוואן אוברסון משווייץ (1:00:39.7 שעות) ולפני אשלי טוויצ'ל מארצות הברית (1:00:40.2 שעות).

### 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי 2013 סיימה מולר במקום תשיעי במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:46.5 דקות ובמקום שביעי בתחרות הקבוצתית (2 גברים ואישה) ל-5 ק"מ בתוצאה של 55:26.3 דקות.

### 2015

#### אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2015 זכתה מולר במדליית זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 1:58:04.3 שעות, לפני שרון ון רוונדאל מהולנד (1:58:06.7 שעות) ואנה מרסלה קוניה מברזיל (1:58:26.5 שעות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 5:16:07.5 שעות ובמקום 11 בתחרות הקבוצתית (2 גברים ואישה) ל-5 ק"מ בתוצאה של 56:50.9 דקות.

### 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה מולר שנייה במשחה ל-10 ק"מ, אך היא נפסלה לאחר שהיא חסמה ודחפה בנגיעת הסיום את רקלה ברוני מאיטליה.

### 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה מולר ב-3 מדליות, 2 זהב וכסף. מדליות זהב במשחה ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:00:13.7 שעות, לפני ניסמנטה ארוולו מאקוודור (2:00:17.0 שעות) ואנה מרסלה קוניה ואריאנה ברידי מאיטליה (2:00:17.2 שעות) ובמשחה שליחים (2 נשים ו-2 גברים) ביחד עם אוסיאן קסיניול, לוגן פונטן ומרק אנטואן אוליבייה בתוצאה של 54:18.1 דקות, לפני ארצות הברית (54:18.1 דקות) ואיטליה (54:31.0 שעות). מדליית כסף, במשחה ל-5 ק"מ בתוצאה של 59:10.5 דקות, אחרי אשלי טוויצ'ל (59:07.0 דקות) ולפני אנה מרסלה קוניה (59:11.4 דקות). נוסף לכך, האי סיימה במקום שמיני במשחה ל-25 ק"מ בתוצאה של 5:28:25.30 שעות.

תארים והישגים
-------------

* בשנים 2015 ו-2017 זכתה מולר בתואר שחיינית השנה בעולם במים פתוחים.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורלי מולר** בוויקישיתוף
* אורלי מולר, ברשת החברתית פייסבוק
* אורלי מולר, ברשת החברתית טוויטר
* אורלי מולר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אורלי מולר, באתר olympedia.org
* אורלי מולר, באתר Swimrankings
ספירלת אוילר (*x*, *y*) = (*C*(*t*), *S*(*t*)). העקומה מתכנסת למרכז הספירה משני הצדדים ככל שערכו של t שואף לאינסוף או מינוס אינסוף
 אנימציה של ספירלת אוילר, (לחצו על התמונה לראות)
במתמטיקה, **ספירלת אוילר** היא עקומה אשר העקמומיות שלה משתנה בקצב ליניארי ביחס לאורך העקומה. ספירלת אוילר ידוע גם בשמות **ספירוס**, **קלותואיד** ו**ספירלת קורנו**. לספירלה יש שני מאפיינים חשובים, שהם:

* העקמומיות של הספירלה מתחילה באפס ועולה באופן ליניארי ביחס לאורך העקומה.
* כאשר מעוניינים לעבור מקו ישר לעקומה עגולה, ספירלת אוילר מאפשר לעשות את זה באופן הדרגתי ולהגיע לרדיוס העקמומיות של העקומה העגולה, בצורה מדורגת, ללא תלות ברדיוס העקמומיות.

שני המאפיינים הללו גורמים לספירלה להיות חשובה בחישובי  תהליכי עקיפה, בהנדסה של מסילות רכבת וכבישים היכן שנדרש שהכוחות הצנטרפוגליים לא ישפיעו על הנוסעים "בבת אחת". 
ניתן להגדיר את ספירלת אוילר בצורה פרמטרית כאוסף הנקודות (*x*,*y*) כך שמוגדר עבורם t, כך שמתקיים (*x*, *y*) = (*C*(*t*), *S*(*t*)), כאשר Cׂׂ(t) ו-S(t) הם אינטגרלי פרנל, שמוגדרים בדרך הבאה:

{\displaystyle S(t)=\int \_{0}^{t}\sin(x^{2})\,\mathrm {d} x,\quad C(t)=\int \_{0}^{t}\cos(x^{2})\,\mathrm {d} x.}

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספירלת אוילר** בוויקישיתוף
* ספירלת אוילר, באתר MathWorld (באנגלית)
מרצה בערב פצ'ה קוצ'ה בקלוז'-נאפוקה, רומניה
**פצ'ה קוצ'ה** (ביפנית: ぺちゃくちゃ, "בלה בלה") היא טכניקת מסירה וסטוריטלינג בה מציג דובר 20 שקופיות המועברות באופן אוטומטי כל 20 שניות, המסתכמות באורך כולל של 6 דקות ו-40 שניות. סביב טכניקה זו מבוסס אירוע תרבות בשם "PechaKutcha Night" ("ערב פצ'ה קוצ'ה") בו מתאספים יוצרים מאסכולות שונות להציג את עבודותיהם או חוויותיהם מול קהל חי.

הפורמט הוצג לראשונה בטוקיו בפברואר 2003 על ידי זוג האדריכלים אסטריד קליין ומארק דיתם "מתוך רצון למצוא דרך בה אדריכלים יוכלו להציג את יצירותיהם בכ-5 דקות". בשנת 2004, מספר ערים באירופה החלו לארח אירועי פצ'ה קוצ'ה מקומיים, ובמרוצת השנים נוספו מאות ערים נוספות לרשימה. נכון לשנת 2022, נערכים יותר מ-1,200 אירועי פצ'ה קוצ'ה שנתיים ברחבי העולם.

האירוע
------

ערבי פצ'ה קוצ'ה כוללים בין 8 ל-14 הרצאות מאת מגוון יוצרים בתחומי העיצוב, אדריכלות, צילום, קולנוע, אמנות, מוזיקה ושירה, ואף חוקרים אקדמיים. המציגים משתפים את הקהל ביצירות שיצרו ובתהליך העבודה עליהן, ולפעמים בחוויותיהם, במסעותיהם או בתחביביהם. למרות שרוב הדוברים נדבקים לטכניקה המקורית, בחלק מהאירועים מופיעים יוצרי קולנוע או וידאו ארט המציגים סרטונים ארוכים, או להקות המנצלות את הזמן להופעה חיה. עם זאת, על כל המציגים לעמוד במגבלת הזמן המקורית של 6:40 דקות.

### בישראל

האירוע הובא לתל אביב בשנת 2007 ומתקיים בה כל שנה. אוצרי ומנחי האירוע הם ענת ספרן ואיתי מאוטנר. במהלך השנים הרצו באירוע עידן אלתרמן, ערוץ הכיבוד, אייל שני, אתגר קרת, שלומי שבן, יוני בלוך, ויקטוריה חנה, אורן עילם, וקרולינה.

מאז 2017, האירוע התל אביבי נחשב לערב הפצ'ה קוצ'ה הגדול בעולם.

ראו גם
------

* נאום מעלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פצ'ה קוצ'ה** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של PechaKucha
* סרטונים בערוץ של פצ'ה קוצ'ה תל אביב, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jean Snow, All Talk, Time, ‏17 ביולי, 2006
2. ↑  Lucy Craft, Hate Long, Rambling Speeches? Try Pecha-Kucha, NPR, ‏20 באוקטובר, 2010
3. ↑  Sam Allis, Designed to inspire, The Boston Globe, ‏28 ביוני, 2010
4. ↑  מה זה פצ'ה קוצ'ה, באתר
5. ↑  Viva Sarah Press, Pecha Kucha Tel Aviv is world’s biggest, Israel21c, ‏4 באפריל, 2017

* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: pna2012720173
* VIAF: 262877141
* WorldCat (עם VIAF): 262877141

 |
הסנדלים של ישו מוצגים במנזר פרים, גרמניה
**הסנדלים של ישו** היו מהחשובים שבשרידי קדושים בכנסייה הקתולית בימי הביניים. כיום הם מוצגים במנזר פרים (Prüm) שבגרמניה.

הסנדלים הם שרידים של נעלי בד מקושטות מהעידן המרובינגי (המאה ה-5 עד המאה ה-8), שניתנו במתנה על ידי רומא בעידן הקרולינגי (המאה ה-7 עד המאה ה-9). חשיבותם הפוליטית נמוגה מאז ימי הביניים, אך העניין הדתי בהם עדיין קיים.

על פי המסופר, קיבל אותם פפין השלישי מרומא, שסמכה את ידה על משיחתו למלך והעניקה לו אותם כעדות ממשית לתמיכתה בו. לא ברור האם מי שהעניק לו אותם בפועל היה האפיפיור זכריה שהכתיר אותו, או יורשו, סטפנוס השני, שהשלים את הכרת הוותיקן בו.

פפין הרחיב את מנזר פרים במשך למעלה מ-30 שנים והפך אותו ממנזר קטן לאחד המנזרים החשובים ברחבי הממלכה, ולמנזר המועדף על בית המלוכה. כחלק מההרחבה שלו ומשיפור מעמדו, הוא תרם את הסנדלים של ישו למנזר והגדיל בכך את חשיבותו הדתית והפוליטית. באותה תקופה, החזקת שרידים כאלו הייתה חיונית כדי לצבור או לשמר מעמד של מוסד דתי. כך, במאה ה-12, במאמציה להשיג עליונות, רכשה הדיוקסיה של טריר את "הכתונת של ישו", שריד שעלה בערכו על הסנדלים. במשך 4 המאות הבאות גברה טריר על פרים במאבק השליטה והפכה למוקד עלייה לרגל מרכזי, ואילו פרים הפכה למשנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר פרים** בוויקישיתוף
* מאמר על הסנדלים של ישו (בגרמנית)
* מאמר על המנזר ועל הסנדלים (בגרמנית)
**רוג'ר אוונס** (באנגלית: **Roger Evans**;‏ 9 בינואר 1886 – 22 באוקטובר 1968) היה קצין צבא בריטי, שפיקד על דיוויזיית השריון הראשונה בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

אוונס נולד ב-9 בינואר 1886 בכרייסטצ'רץ', המפשייר, ובשנת 1911 התגייס לצבא הבריטי. הוא לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה עם רגימנט ההוסארים ה-7 ואחר כך שירת במטה הכללי.

לאחר שהשתתף במכללה לפיקוד ומטה, קמברלי בין 1920 ל-1921, הוא הפך למפקד משמר הדרגונים המלכותי ה-5 בשנת 1929, ולאחר מכן השתתף במכללת ההגנה האימפריאלית בשנת 1934, והועלה לדרגת בריגדיר במטה הפיקוד המערבי בהודו בשנת 1935.

הוא מונה למפקד דיוויזיית השריון הראשונה בשנת 1938, והמשיך בתפקיד זה במלחמת העולם השנייה עם חיל המשלוח הבריטי בצרפת, לפני שויתר על המינוי ב-24 באוגוסט 1940. הוא מונה למפקד אזור אלדרשוט ב-13 במרץ 1941, וב-13 באוקטובר 1944 הוא פרש מהצבא הבריטי.

הוא מונה לשריף הגדול של סאמרשייר בשנת 1955, וב-22 באוקטובר 1968 מת בביתו בסטוקלינץ', אילמינסטר, סאמרסט.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "EVANS, Maj.-Gen. Roger". *Who Was Who*. A & C Black. בדצמבר 2007. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Liddell Hart Centre for Military Archives
3. ↑  Smart, 98
4. ↑  Orders of Battle – September 1939

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9853 8062
* LCCN: nb2011013475
* SUDOC: 082102597
* VIAF: 91410446
* WorldCat: lccn-nb2011013475

 |
**יוהאן פרידריך אגריקולה** (בגרמנית: **Johann Friedrich Agricola**, ‏4 בינואר 1720 – 2 בדצמבר 1774) היה מלחין, נגן עוגב, זמר, מורה ובעל כתבים בנושאי מוזיקה גרמני. לפעמים כתב תחת שם העט פלביו אניצ'ו אליביריו.

ביוגרפיה
--------

יוהאן פרידריך אגריקולה נולד בדוביצ'ן (כיום תורינגיה).

במקביל ללימודי משפטים בלייפציג, למד אגריקולה מוזיקה אצל יוהאן סבסטיאן באך. בשנת 1741 נסע לברלין, שם המשיך בלימודי הלחנה אצל יוהאן יואכים קוונץ.

תוך זמן קצר הוכר כאחד מנגני העוגב המוכשרים ביותר של תקופתו. הצלחת האופרה הקומית שלו, Il Filosofo convinto in amore שבוצעה בפוטסדם ב-1750 הוביל למינוי כמלחין החצר אצל פרידריך הגדול. ב-1759, עם מותו של קרל היינריך גראון, התמנה אגריקולה למנצח התזמורת המלכותית. הוא נשא לאישה את הסופרן האופראית הנודעת בנדטה אמיליה מולטני, נישואים שהיו כנראה למורת רוחו של המלך.

אגריקולה מת בברלין.

יצירותיו
--------

אגריקולה כתב מספר אופרות איטלקיות, לידר, פרלודים כוראליים, יצירות שונות לכלי מקלדת ומוזיקה כנסייתית, בעיקר אורטוריות וקנטטות. המוניטין שלו נובעים בעיקר מכתביו התאורטיים והביקורתיים בנושאים מוזיקליים. בשנת 1754 כתב מאמר לזכר יוהאן סבסטיאן באך יחד עם בנו, קרל פיליפ עמנואל באך. ה"מבוא לאמנות השירה" Anleitung zur Singekunst 
שלו משנת 1757 הוא חיבורו של **פרנצ'סקו טוזי** משנת 1723, "דעות על שירה עתיקה ומודרנית" Opinioni de' cantori antichi e moderni עם הערות רבות ומקיפות של אגריקולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן פרידריך אגריקולה** בוויקישיתוף

* יוהאן פרידריך אגריקולה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוהאן פרידריך אגריקולה, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

הערך האנגלי נעזר באנציקלופדיה בריטניקה מהדורה 1911 שהיא כיום נחלת הציבור.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288464305171
* BIBSYS: 90172544
* BnF: cb12505733d (data)
* CANTIC: a11658071
* GND: 118917382
* ISNI: 0000 0001 0855 599X
* LCCN: nr88002629
* LNB: 000182297
* MusicBrainz: 545c01fa-dda2-4a83-9a9a-6ffdcb750224
* NDL: 00998244
* NKC: jn19990000049
* NLA: 36536666
* NTA: 115292268
* SELIBR: 282862
* SNAC: w6ww90br
* SUDOC: 067032737
* Trove: 1279121
* VIAF: 17328243
* WorldCat: lccn-nr88002629

 |
בית הרופאים הישן בראשון לציון, שבהמשך הוסב לשמש כבית העירייה
בית הרופאים בהרצליה
היווסדו של בית הרופאים הראשון: קופת חולים מכבי
**בית רופאים** הוא כינוי לבניין אשר מאוכלס ברובו במרפאות של רופאים.

בשנות ה-40 וה-50 החלו רופאים לקבל במרפאות פרטיות.

בית הרופאים הראשון בישראל נוסד על ידי פרופ' ארנסט פרוידנטל בשנות ה-50 ברחוב בית יוסף 25 בתל אביב פינת הלל הזקן 3 תל אביב. פרופ' פרוידנטל כינס בבית זה מספר קלינקות של רופאים: ד"ר בוריאנו, ד"ר מיכלין ופרופ' שוורצמן. בדירתו שלו החל לקבל חולים במחלת עיניים, ושם יסד את קופת חולים מכבי.

הבית עצמו נבנה בשנות ה-40 של המאה ה-20 בסגנון ארכיטקטורה המאפיין את בנייני תל אביב הקטנה. הקבלן היה יצחק ספוז'ניקוב והדירות הושכרו בו בדמי מפתח. הבית נרכש על ידי יעקב קיביליס.

רופאים רבים החלו להקים לעצמם מרפאות פרטיות או לפעול מהבית. השיטה השתכללה בשנות השבעים המוקדמות, כאשר קבוצות ראשונות של רופאים החלו להתאגד ולשכור שטחים בבתי משרדים, בעיקר בתל אביב ובירושלים. בשנת 1978 נפל דבר, כאשר חברת הבנייה משולם לוינשטין זיהתה את הפוטנציאל המסחרי בתחום והקימה ברחוב ריינס בתל אביב מתחם משרדים עבור רופאים פרטיים: בית רופאים מרכז ריינס. השם שניתן למתחם, "בית הרופאים", הפך למושג בענף הנדל"ן.

במשך 30 השנים שהתחום פעיל הוא התאפיין בהשכרה לקבוצות רופאים במודל טיים־שרינג, המאפשר שימוש של יותר משוכר אחד באותו משרד, באמצעות שימוש בו בשעות שונות.

חלק מבתי הרופאים עברו הסבה למגורים, למשרדים או שימושים אחרים. חלקם הוגדרו כאתרי מורשת, למשל בית הרופאים בראשון לציון ובית הרופאים בהרצליה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שי פאוזנר, יזמי הנדל"ן גילו מחדש את בתי הרופאים, באתר כלכליסט, 5 באוקטובר 2011
**יוהאן פרידריך פף** (בגרמנית: **Johann Friedrich Pfaff**;‏ 22 בדצמבר 1765 – 21 באפריל 1825) היה מתמטיקאי גרמני. עיקר עבודתו הייתה באלגברה ואנליזה מתמטית: הוא תרם לחקר מערכות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, לתאוריה של פונקציות מיוחדות ולחקר הטורים ההיפרגאומטריים. פף תואר כאחד המתמטיקאים הבולטים ביותר שהצמיחה גרמניה בתקופה שלפני קרל פרידריך גאוס, ושימש בין היתר כמנחה הדוקטורט של גאוס עצמו. משום כך נחשב היום לאחד ממבשרי האסכולה הגרמנית למחשבה המתמטית, שתחת ידיהם של גאוס וממשיכיו הכתיבה במידה ניכרת את האופן שבו התפתחה המתמטיקה במאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

עבודתו
------

ממצאיו החשובים ביותר של פף היו באנליזה מתמטית, בקומבינטוריקה, ובתאוריה הפרויקטיבית של חתכי חרוט.
באנליזה, ובתאוריה של טורים היפרגאומטריים בפרט, הוא גילה את טרנספורמציית פף, אחת התכונות הראשונות של הפונקציה ההיפרגאומטרית שנתגלו. הוא פיתח את משפט טיילור באמצעות שימוש בצורת השארית כפי שניתנה על ידי לגראנז'.

פף זכור במיוחד בשל רעיונותיו מרחיקי הלכת על מערכות של משוואות דיפרנציאליות חלקיות, או מערכות פפיאניות מסדר ראשון כפי שהן נקראות עכשיו, אשר הפכו להיות חלק מן התאוריה של תבניות דיפרנציאליות. כשפישט את המערכת, פף נאלץ להשתמש ברעיונות חדשים של אלגברה ליניארית, וכך הכניס לשימוש את מושג הפפיאן - הרלוונטי הן בהקשרים אלגבריים והן בהקשרים אנליטיים. גאוס העריך ממצאיו של פף, וב-1815 פרסם פרזנטציה בהירה של עבודתו זו. היסטוריון אחד העיר ש-: "עבודתו של פף היוותה את נקודת ההתחלה בתאוריה של אינטגרציה של משוואות דיפרנציאליות חלקיות אשר, דרך עבודתם של יעקובי, לי ואחרים, התפתחה לקלקולוס המודרני של תבניות דיפרנציאליות אקסטרמליות".

בגאומטריה תרם ב-1810 לפתרון בעיה שהציע גאוס ועסקה באליפסה בעלת השטח הגדול ביותר החסומה במרובע נתון.

ראו גם
------

* פפיאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן פרידריך פף** בוויקישיתוף

* יוהאן פרידריך פף, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* יוהאן פרידריך פף, באתר MacTutor (באנגלית)
* יוהאן פרידריך פף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mathematics of the 19th Century ,p. 107
2. ↑  Johann Friedrich Pfaff

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16172552q (data)
* GND: 116140348
* ISNI: 0000 0000 8385 3543
* LCCN: n87136990
* MGP: 18230
* NKC: mzk2009511474
* NLP: A27846933
* NTA: 224222937
* SNAC: w61g2hrs
* SUDOC: 129625582
* VIAF: 57358711
* WorldCat: lccn-n87136990

 |
**בית קרן קרב**, או כפי שנקראה בעבר **וילה כתאנה**, היא מבנה חד קומתי בשכונת טלביה בירושלים. המבנה נמצא בכיכר אורד וינגייט, ברחוב מרכוס 1.

היסטוריה
--------

וילה כתאנה נבנתה בשנת 1926 על ידי איש העסקים הנוצרי אנטוניו כתאנה. חלקו האחורי של המבנה, ברחוב חובבי ציון, שימש כמכולת. בשנת 1948, בשל הלחימה באזור השכונה בין כוחות "ההגנה" לכוחות הערביים, עברה המשפחה לביירות. לאחר הקמת מדינת ישראל עבר המבנה לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים, שמכר את המבנה. בשנות ה-70 הועבר המבנה לידי האוניברסיטה העברית וזו מכרה אותו בשנת 1987 לאיש העסקים הקנדי צ'ארלס ברונפמן. ברונפמן העביר את המבנה לקרן קרב (The CRB Foundation) שהקים.

תיאור המבנה
-----------

הווילה נבנתה בסגנון ליוואן האופייני לבתים ערביים עד אמצע המאה ה-20, ונפוץ בבתי טלביה וקטמון. גרם מדרגות רחב מוביל לכניסת המבנה, וסביב המבנה גן ובו צמחייה שהייתה טיפוסית לגנים ערביים בראשית המאה ה-20: עצי דקל, זית והדרים. בחזית הבית חדר מגורים הבולט אל מחוץ לקו המבנה.

על מנת להתאים את המבנה לשימושי קרן קרב, שופץ המבנה על פי תוכניתם של האדריכלים ג'ף ודבי רמז. השיפוץ שמר על מראהו החיצוני של המבנה, אולם בפועל נוספו למבנה שתי קומות - בור המים שהיה מתחת למבנה הפך לקומת מרתף, ובשנת 2001 גג המבנה הוגבה מעט, דבר שאפשר הוספת קומה שנייה מתחת לגג הרעפים. חלק מרעפי המבנה הוסרו, והותקנו בו חלונות, דבר המאפשר הארת חלקים מהמבנה באור טבעי תוך חיסכון בחשמל.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית קרן קרב** בוויקישיתוף
**יוהאן "הנס" פון צווהל** (בגרמנית: **Johann "Hans" von Zwehl**;‏ 27 ביולי 1851 – 28 במאי 1926), היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון צווהל נולד ב-27 ביולי 1851, באוסטרודה על ההארץ שהשתייכה לממלכת הנובר. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-14 (פומרניה ה-3 - הגראף שוורין), ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה צרפת. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1900 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-73 (הנובר - גנרלפלדמרשל אלברכט, נסיך פרוסיה). בשנת 1902 הועלה פון צווהל לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-30. בשנת 1906 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1909 הועבר פון צווהל לעתודת המילואים של צבא האימפריה הגרמנית.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון צווהל למפקד קורפוס המילואים ה-7 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, והשתתף לאחר מכן במצור על מובז'. פון צווהל לחם עם הקורפוס בקרבות השונים, ובשנת 1916 השתתף עמו בקרב ורדן. ב-17 בדצמבר 1916 מונה פון צווהל למושל הצבאי של אנטוורפן, תפקיד אותו מילא עד סוף המלחמה, וב-25 בנובמבר 1918 פרש פון צווהל לביתו.

פון צווהל נפטר בברלין ב-28 במאי 1926 והוא בן 75 שנים.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן פון צווהל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498604405171
* BnF: cb177378078 (data)
* GND: 117603074
* ISNI: 0000 0001 1944 3440
* LCCN: n90650303
* SUDOC: 154008753
* VIAF: 5712953
* WorldCat: lccn-n90650303

 |
**כנפי הזעם** הוא משחק פעולה ממוחשב, בו על השחקן להטיס מטוס גראמן F6F הלקט של טייסת אמריקנית, המוצבת על נושאת מטוסים אמריקנית (CV-18). המשחק מתרחש באוקיינוס השקט בעת מלחמת העולם השנייה.

מטרת המשחק היא פשוטה - לפגוע באויב ככל האפשר, על ידי הטבעת ספינותיו, הריגת חייליו וכו', ולחזור לנושאת המטוסים בשלום וכך לעלות בסולם הדרגות.

מהלך המשחק
----------

המטרה בכל שלב היא לחסל את כלל כוחות האויב בו, אלה מבוצרים בבתים ובעמדות ירי על איים ועל ספינות קרב מסוגים שונים. בנוסף, מחלק מהאוניות והאיים ממריאים מטוסים, אשר גם אותם יש להפיל. בשלב הראשון ישנו אי אויב אחד, ובשלבים שלאחר מכן מספר האיים עולה ונוספות וספינות.

כל משימה מתחילה על סיפון נושאת המטוסים, כאשר על השחקן לבחור בסוג הנשק לגיחה: 30 פצצות, 15 רקטות או טורפדו אחד, כאשר לפצצות יש את יתרון הכמות, הרקטות מיועדות להשמדת עמדות ירי באיים ועל גבי הספינות והטורפדו להטבעת ספינות. בנוסף חמוש המטוס במקלע בעל תחמושת בלתי מוגבלת המיועדת להפלת מטוסי אויב וכנגד חיילים וטורפדו.

מובן שהשחקן זקוק לכל סוגי התחמושת, ולכן עליו לחזור לנושאת המטוסים כדי להחליף את סוג הנשק או כדי להתחמש מחדש. בנוסף על השחקן להיות עירני להתקפות של מטוסי טורפדו יפניים כנגד ספינתו ולמונען.

כאשר כל המטרות הושמדו, על השחקן להשיב את המטוס לבטן נושאת המטוסים - כך הוא עובר לשלב הבא. לאחר סיום של קבוצת שלבים, עולה השחקן בדרגה. הדרגה הגבוהה ביותר היא דרגת Captain, וכאשר מגיע השחקן אליה, ממשיך המשחק למעשה ברמת קושי קבועה עד שהשחקן נפסל (מאבד את כל המטוסים שלרשותו).

התפשטות המשחק
-------------

הגרסה הראשונה של המשחק, שהתאימה למחשבי אפל תוכננה על ידי סטיב וולדו ויצאה לאור ב-1987 על ידי חברת המשחקים "ברודרבנד". בשנת 1990 המשחק הוסב למחשבי Amstrad CPC, קומודור 64, אמיגה ול-IBM. בשנת 1999 הוא הוסב למשחק גיים בוי.
גנרל **ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט** (בגרמנית: **Walter von Brockdorff-Ahlefeldt**;‏ 13 ביולי 1887 – 9 במאי 1943) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון ברוקדורף-אהלפלדט נולד ב-13 ביולי 1887 בפרלברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד היגר ה-3 (שלזוויג-הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-18 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובשנת 1916 נפצע קשה כמפקד פלוגה בקרב ורדן. ב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת האופטמן, ולאחר החלמתו מונה לקצין מטה בקורפוס ה-4. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון ברוקדורף-אהלפלדט לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1927 הועלה לדרגת מיור, וב-1 במרץ 1930 מונה לקצין מטה בפיקוד הרגלים ה-2. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בפברואר 1932 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-1. ב-1 במרץ 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-8 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-23, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה היה פון ברוקדורף-אהלפלדט מפקד הדיוויזיה ה-23, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. במהלך המערכה על צרפת לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-3 במסגרת הארמייה ה-12, וב-1 ביוני 1940 מונה פון ברוקדורף-אהלפלדט למפקד הקורפוס ה-28 ולחם עמו במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-21 ביוני 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-2, וב-1 באוגוסט הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מבצע ברברוסה לחם עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-15 ביולי 1941 קיבל על פעולותיו בקרב על קובנה את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1942 פיקד פון ברוקדורף-אהלפלדט על הכוחות הנצורים בכיס דמיאנסק, עד לפריצת המצור במאי 1942, ועל כך קיבל ב-27 ביוני 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

ב-28 בנובמבר 1942 נאלץ פון ברוקדורף-אהלפלדט לפרוש מתפקידו עקב מחלה, וב-9 במאי 1943 מת בברלין, והוא בן 55 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולטר פון ברוקדורף-אהלפלדט באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135658470
* ISNI: 0000 0000 2000 4958
* VIAF: 75074254
* WorldCat (עם VIAF): 75074254

 |
גנרל **ולטר קריגר** (בגרמנית: **Walter Krüger**;‏ 23 במרץ 1892 – 11 ביולי 1973) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

קריגר נולד ב-23 במרץ 1892 בצייץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-181 (הסקסוני ה-15), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר קריגר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה קריגר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-10.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה קריגר למפקד רגימנט הרגלים ה-171, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-56 שהייתה בעתודת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 בפברואר 1940 מונה קריגר למפקד חטיבת הרובאים ה-1, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19. ב-1 באפריל 1941 הועלה קריגר לדרגת גנרל מיור, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-41. ב-11 ביולי 1941 קיבל קריגר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-17 ביולי 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-1, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-41, ופיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה. ב-27 באוגוסט 1942 קיבל קריגר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באביב 1943 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו לבלקן, שם ניסה קריגר להנהיג מדיניות כיבוש זהירה, ואסר על חייליו הפעלת סנקציות שרירותיות, אולם מאמציו לא הוכתרו בהצלחה. ב-24 בינואר 1944 קיבל קריגר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-10 בפברואר 1944 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-58, שהוסב ב-6 ביולי 1944 לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס שבפיקודו לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס שבפיקודו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-10 באפריל 1945 מונה קריגר למפקד המחוז הצבאי ה-4, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.

### לאחר המלחמה

קריגר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קריגר בבאדן-באדן עד למותו ב-11 ביולי 1973.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולטר קריגר** בוויקישיתוף
* ולטר קריגר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012723224
* VIAF: 171904974
* WorldCat (עם VIAF): 171904974

 |
**דיולה טרק** (בהונגרית: **Török Gyula**; קישפשט, 24 בינואר 1938 – בודפשט, 12 בינואר 2014) היה מתאגרף ומאמן איגרוף יהודי-הונגרי, אלוף אולימפי (רומא 1960) סגן אלוף אירופה (לוצרן 1959) ו-5 פעמים אלוף הונגריה במשקל זבוב.

ביוגרפיה
--------

טרק נולד במשפחה יהודית ועבר את השואה כילד. משנת 1948 היה מתאגרף של קישפשט א.צ (Kispest AC), משנת 1950 של קישטקסט (Kistext), משנת 1954 מועדון האיגרוף של מ.ט.ק. (MTK), משנת 1963 של "הכורה טטבאניה", ומשנת 1965 שוב מ.ט.ק.. בין 1958 לבין 1964 הופיע בנבחרת הונגריה באיגרוף שישים פעמים. ההצלחה הבינלאומית הגדולה הראשונה שלו הייתה מדליית כסף באליפות אירופה בשנת 1959 בלוצרן במשקל זבוב. הוא זכה במדליית זהב אולימפית גם במשקל זבוב באולימפיאדת רומא (1960). טרק התחיל באולימפיאדת טוקיו (1964) במשקל תרנגול, אך הודח במשחקו הראשון בגלל פציעה. הוא פרש מספורט פעיל בשנת 1966. 

משנת 1976 הוא היה מאמן מחלקת האגרוף של "בנאים ש.צ.", ומשנת 1978 עד 1981 היה המאמן במחלקת האגרוף של צ'פל ש.צ. (Csepel SC). משנת 1993 הוא הפך למאמן המשנה של נבחרת האגרוף ההונגרית, אחר כך מונה ליועץ של איגוד האגרוף ההונגרי.

פרסים והוקרה
------------

* פרס למען קישפשט (2004)
* צלב מסדר האבירות של הרפובליקה של הונגריה (2008)
* אזרח כבוד בקישפשט (2010)

הנצחה
-----

* אולם האיגרוף דיולה טרק (2015)

לקריאה נוספת
------------

* "דיולה טרק" (בהונגרית). mob.hu.
* מיהו מי בחיי הספורט ההונגרי Ki kicsoda a magyar sportéletben?: III. kötet (S–Z). Szekszárd: Babits. 1995. 243. o. מסת"ב 963-495-014-0

קישורים חיצוניים
----------------

* דיולה טרק, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Köztársasági Elnök 152/2008. (VIII. 20.) KE határozata. In.: Magyar Közlöny. 2008. augusztus 20. 122. sz. 11. p.
אנדרטה בכיכר במנילה לזכר נפגעי עבדות מינית במהלך מלחמת העולם השנייה
**וולטר דמפסטר ג'וניור** (cאנגלית: **Walter Dempster, Jr**; ‏ 20 במאי 1924 - 24 ביוני 2005), הידוע יותר בכינויו **וולטרינה מרקובה**, היה הומוסקסואל מהפיליפינים שנאלץ לשמש כאיש ניחומים, מושג המוכר יותר במקבילה הנשית שלו - נשות ניחומים ששימשו את הצבא היפני הקיסרי במהלך חיי הכיבוש היפני בפיליפינים במלחמת העולם השנייה.

לאחר שעזב את ביתו, הוא הצטרף לקבוצה של נערים הנראו כקרוסדרסרים. כמו שאר חבריו מהקבוצה הזו הוא נעצר על ידי חיילים יפנים, והועבר למחנה שהוא כיום מתחם הספורט לזכר ריזל. במשך כמה שנים הוא וחבריו סבלו שם מהתעללות מינית ממושכת.

סיפורו התפרסם בסרט בשם "מרקובה: קומפורט גיי" שיצא בשנת 2000, בבימויו של גיל פורטס.

את שנותיו האחרונות העביר בבית אבות ללהט"בים במנילה. הוא נפטר בגיל 81 כשנדרס בשוגג על ידי רוכב אופניים במרוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* "26th San Francisco International Lesbian and Gay Film Festival". אורכב מ-המקור ב-2006-07-09. נבדק ב-2006-09-09.
* "מרקובה: קומפורט גיי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  AUBREY SC MAKILAN (2004). "Walterina Markova: The 'Comfort Gay'". *bulatlat.com*. נבדק ב-3 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "MARKOVA: COMFORT GAY". 19 באוקטובר 2002. אורכב מ-המקור ב-2012-02-05. נבדק ב-3 באוגוסט 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ולטרינה מרקובה"**.
**נקר זהוב** (שם מדעי: ***Colaptes chrysoides***) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים החי בדרום אמריקה הצפונית.

נקר זה גדול יחסית ואורכו עד 30 סנטימטר. הוא בעל כנפיים אפורות-כתומות והבטן לבנה. החזה בעל פס בולט שחור והגוף מנומר בנקודות שחורות. ראש וצוואר הנקר אפורים והמקור כהה ונוקשה. הלחיים אדומות וה"כיפה" זהובה וממנה קיבל הנקר את שמו. הוא מזכיר את המין הקרוב *Colaptes auratus* שמצוי צפונה ממנו ולא במדבר. לעיתים מינים אלה מכליאים ביניהם.

הנקר מותאם לחיי מדבר והוא מצוי במדבר סונורה ומהמדבריות הפנימיים שלו: מדבר יומה ומדבר קולורדו שבדרום ארצות הברית וכן בצפון מקסיקו עד לחצי האי באחה קליפורניה.

נקר זה קובע את ביתו בתוך מבנה קקטוס, לרוב בקקטוס הגדול ביותר - הסגווארו והוא מנקר חור גדול כדי לחיות בתוכו, מה שגורם לקקטוס להפריש חומר נוקשה שאוטם את הלשד (אנ').

הנקר ניזון מחרקים כמו נמלים וגם מפירות של קקטוסים, פירות יער וצנוברים.

תת-מינים
--------

* *C. c. mearnsi*
* *C. c. tenebrosus*
* *C. c. brunnescens*
* *C. c. chrysoides*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר זהוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקר זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
דוגמה לגרף ליינוויבר-בורק
בביוכימיה, **גרף ליינוויבר–בורק** הוא ייצוג גרפי של משוואת ליינוויבר-בורק של קינטיקה אנזימטית, שתואר על ידי האנס ליינוויבר ודין בורק ב-1934.

גזירה
-----

הגרף מספק שיטה גרפית שימושית לניתוח של משוואת מיכאליס מנטן:

{\displaystyle V={\frac {V\_{\max }[S]}{K\_{m}+[S]}}}

ועם המספר ההופכי:

{\displaystyle {1 \over V}={{K\_{m}+[S]} \over V\_{\max }[S]}={K\_{m} \over V\_{\max }}{1 \over [S]}+{1 \over V\_{\max }}}

כאשר *V* הוא מהירות התגובה (קצב התגובה), *K**m* הוא קבוע מיכאליס, *ו Vmax* הוא מהירות התגובה המקסימלית, ו-[*S*] הוא ריכוז המצע.

שימוש
-----

גרף ליינוויבר-בורק היה בשימוש נרחב כדי לקבוע מונחים חשובים בקינטיקה של אנזימים, כגון *K**m* ו - *Vmax*, לפני הזמינות הרחבה של מחשבים חזקים. החיתוך עם ציר ה-y של גרף כזה הוא שווה ערך להופכי של *Vmax*; והחיתוך עם ציר x של הגרף מייצג את ההופכי והנגדי של *K**m*. זה גם נותן התרשמות מהירה וחזותית של צורות שונות של עיכוב אנזימטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרף ליינוויבר-בורק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lineweaver, H; Burk, D. (1934). "The Determination of Enzyme Dissociation Constants". *Journal of the American Chemical Society*. **56** (3): 658–666. doi:10.1021/ja01318a036.
**ולטר פון בולטשטרן** (בגרמנית: **Walter von Boltenstern**;‏ 26 בנובמבר 1889 – 19 בינואר 1952), היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון בולטנשטרן נולד ב-26 בנובמבר 1889 בברסלאו שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לסוחר הוגו פון בולטנשטרן ואשתו מרתה לבית מילר. בשנת 1909 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-4 (הקיסרית אוגוסטה). בשנת 1913 הוא הועבר לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-5, עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה במסגרת דיוויזיית המשמר ה-3. ב-21 בדצמבר 1914 הוא הועבר לרגימנט המילואים ה-262, וב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לוטננט ומונה כמפקד פלוגה. ב-2 בפברואר 1917 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-79, וב-20 בספטמבר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון בולטנשטרן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט ומונה לשליש הקורפוס ה-3. ב-1 באפריל 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-12 באוקטובר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-71 בארפורט.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת פיקד פון בולטנשטרן על רגימנט הרגלים הממונע ה-71, ולחם עמו כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-29. ב-1 ביולי 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ובאמצע אוגוסט 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובקרב על מוסקבה. ב-13 באוגוסט 1941 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-20 בינואר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-179, אשר הוסבה ביולי 1943 לדיוויזיית הפאנצר ה-179 מילואים בוויימאר. ב-15 ביולי 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-3 ביוני 1944 הוא מונה לקצין מטה בקבוצת ארמיות צפון אוקראינה, וב-31 בינואר 1945 הוא פרש לביתו, אולם אף על פי כן לאחר המלחמה, במאי 1945, הוא נשבה על ידי כוחות הכיבוש של הצבא האדום ונשלח לברית המועצות.

### לאחר המלחמה

פון בולטנשטרן מת ב-19 בינואר 1952 במהלך שהותו בשבי במחנה וואיקובו, והוא בן 72 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולטר פון בולטנשטרן באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
הנפת הדגל הראשון באיוו ג'ימה. צילם: **לואיס לווארי**.   

משמאל לימין: 1st Lt. Harold G. Schrie, Pfc. Raymond Jacobs (קשר), Sgt. Henry "Hank" Hansen, Pvt. Phil Ward, Platoon Sgt. Ernest "Boots" Thomas, PhM2c John Bradley, USN, James Michels, Cpl. Charles W. Lindberg
**לואיס ר' "לו" לווארי** (באנגלית: **Louis R. "Lou" Lowery**‏;
24 ביולי 1916, בפיטסבורג, פנסילבניה – 15 באפריל 1987, בפיירפקס (Fairfax), אריזונה) היה צלם אמריקאי.

במהלך מלחמת העולם השנייה שירת לווארי כצלם של חיל הנחתים האמריקאי בדרגת סמל ראשון. את עיקר פרסומו הוא צבר במהלך קרב איוו ג'ימה, כאשר צילם ב-23 בפברואר 1945 את הנפת הדגל הראשונה על פסגת הר סוריבצ'י. כעבור מספר שעות הונף דגל שני על פסגת ההר. הנפה זו תועדה על ידי ג'ו רוזנטל, שתצלומו הפך למפורסם מבין השניים וזכה גם בפרס פוליצר לשנת 1945.

לווארי היה ממקימי USMCCCA, אחד מעיתוני חיל הנחתים האמריקאים (ראשי תיבות שלUnited States Marine Corps Combat Correspondents Association). הוא המשיך בשירות מילואים בחיל הנחתים והשתחרר בדרגת קפטן. הוא פרש מעבודתו ב-1983 בתור עורך התמונות ב"מגזין חייל הנחתים" (Leatherneck Magazine).

לווארי נקבר בבית הקברות הלאומי הסמוך לקוונטיקו שבווירג'יניה.

ראו גם
------

* צילום עיתונות
* צילום מלחמה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיס לווארי** בוויקישיתוף
* כתבה על מותו מאתר הניו יורק טיימס
* לואיס לווארי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* PIC: 274757

 |
הדגמה של ההבדל בין הגדלה מבוססת פיקסלים (רסטר) ווקטורים. (a) התמונה הווקטורית המקורית; (b) הגדלה פי 8 של התמונה הווקטורית; (c) הגדלה פי 8 של תמונת מפת סיביות, שהופקה מהתמונה הווקטורית המקורית. בניגוד לתמונות וקטוריות, איכות תמונות מפת סיביות יורדת עם הגדלתן.
**גרפיקה וקטורית** היא שיטה לתיאור תמונה דיגיטלית באמצעות וקטורים, המשמשת בגרפיקה ממוחשבת.

השיטה הבסיסית לתיאור תמונה באופן דיגיטלי, תמונת מפת סיביות, היא למעשה מערך דו-ממדי, שכל איבר בו מייצג נקודה במישור. בכל איבר במערך שמורים נתונים אודות הנקודה; בעיקר נתוני צבע. 

בשיטה זו, ייצוג של קטעים נעשה בזבזני, כי במקום לייצג את הקטע מייצגים רק מספר סופי של נקודות עליו. ממילא, מתיחה של התמונה לשם הגדלה תיצור טשטוש, כי רק הנקודות יוגדלו ולא כל הקטע המקורי. 

למרות השם "גרפיקה וקטורית", אין קשר בינה לבין וקטורים.[דרושה הבהרה]

איורים בגרפיקה וקטורית מורכבים מצורות בסיסיות, אותן המחשב מסוגל לעבד בנקל, כמו נקודה, קו, אליפסה וקשת. התיאור של כל מרכיבי התמונה נשמר בזיכרון המחשב.

כאשר מעוניינים להציג תמונה על המסך או להדפיס אותה, המחשב מבצע תהליך "רינדור" (מאנגלית: Rendering) היוצר תמונת מפת סיביות ברזולוציה הנדרשת מתוך האיור הווקטורי. 

יתרונה העיקרי של גרפיקה וקטורית הוא ביכולת לשנות את ממדי התמונה (להרחיב אותה או לכווץ אותה) בלא כל פגיעה באיכות התמונה, שלא כמו במקרה של תמונת מפת סיביות. כמו כן, כאשר מדובר באיורים יחסית פשוטים, נפח האחסון הנדרש בייצוג וקטורי קטן משמעותית לעומת מפת סיביות.

סוגי קבצים וקטוריים נפוצים
--------------------------

* CD או CDR פותח עבור תוכנת קורל דרו
* CGM - היה ניסיון לסטנדרטיזציה של שמירת קבצים וקטוריים, מספר תוכנות תומכות בפורמט זה
* DXF - פותח בזמנו עבור תוכנות תכנון בעזרת מחשב, בעיקר אוטוקאד מהווה פורמט מוביל בתחום הגרפיקה הממוחשבת הווקטורית
* EPS - ראשי תיבות של Encapsulated PostScript, משמש לתוכנות הוצאה לאור שולחנית
* PIC - פורמט שפותח לטובת תוכנות חברת לוטוס, בעיקר עבור לוטוס 1-2-3
* PICT - פורמט שפותח עבור מחשבי מקינטוש, מהווה פורמט מוביל גם כיום אולם מוחלף לאט לטובת פורמט PDF
* WMF - Windows Metafile מאפשר שמירה הן וקטורית והן ממופת סיביות
* SVG - שמה של שפת XML המשמשת לתיאור גרפיקה וקטורית דו-ממדית סטטית או דינמית. השפה היא תקן פתוח.

תוכנות גרפיקה וקטורית
---------------------

* תוכנות חופשיות:
	+ Inkscape
	+ Sodipodi
	+ Dia
	+ Xfig

* תוכנות מסחריות:
	+ אדובי אילוסטרייטור (Adobe Illustrator)
	+ אדובי פלאש (Adobe Flash)
	+ פריהנד (FreeHand)
	+ אדובי פיירוורקס (Adobe Fireworks)
	+ אדובי אנימייט (Adobe Animate)
	+ קורל דרו (CorelDraw)
	+ פלקסי
	+ פאוור פוינט (Power Point) (החל מגרסה 365, ורק בפורמט svg)

ראו גם
------

* SVG - תקן פתוח לגרפיקה וקטורית (הפורמט הטבעי בוויקישיתוף).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גרפיקה וקטורית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גרפיקה וקטורית** |

* גרפיקה וקטורית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכונה גם "גרפיקה ראסטרית", מהמילה האנגלית "Raster"‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph798368

 |