recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אנשי טוסה החובשים כובעי "שאגומי" בקרב אואנו במלחמת בושין (1867-1868), בציור משנת 1878
**טוסה האן** (נחלת טוסה, בקאנג'י: **土佐藩**) הייתה נחלה פאודלית באזור טוסה ביפן, המחוז הנוכחי קוצ'י, בימי תקופת אדו. שמה הרשמי הוא "קוצ'י האן" (高知藩).
ביפן היו קיימות אז כ-300 נחלות מסוג זה. כמה מבני המקום הטביעו חותמם בהיסטוריה של יפן בשלהי תקופת השוגונות טוקוגאווה, למשל: ריומה סקמוטו, מיצואה יוי, שוז'יו גוטו, טאיסוקה איטאגאקי, שומין נאקאה.

בימי תקופת סנגוקו בשנת 1575 הצליח הדאימיו שוסוקאבה מוטושיקה להשתלט על כל המחוז קוצ'י ובהמשך לכבוש את כל האי שיקוקו. אולם בשנת 1585 האשיבה, הקרוי מאוחר יותר "טויוטומי" הידיושי פלש לאי, הכניע את שוסוקאבה. אזור טוסה הוענק ליאמאושי קאזוטויו. צאצאיו של יאמאושי נותרו שליטים בטוסה עד שנת 1869. 

בשנת 1868 בימי שינויי השלטון ביפן יאמאושי טויושיגה נמנה עם תומכיו הראשיים של הממשלה הקולגיאלית של הדאימיו בראשות השוגון האחרון, טוקוגאווה יושינובו. אך לא הצליח למנוע את היגררות האזור טוסה למלחמה נגד השוגון מיוזמת קצינים ממורמרים שעשו ברית עם השליטים באזורי סצומה וצ'ושו.
אחרי החזרה של המונרכיה בימי מייג'י בני נחלת טוסה מילאו תפקידים חשובים בחברה היפנית.
עוד לפני מועד ה"רסטורציה" בלטה דמותו של סאקאמוטו ריומה שהקים את חברת הצי הסוחר ממנה התפתחה חברת ההובלה הימית של איוואסאקי יאטארו, שהפכה מאוחר יותר את שמה למיצובישי.

איטאגאקי טאיסוקה, גם הוא שותף בזמנו במאבק נגד השוגון האחרון, הקים בשנות ה-1870 את התנועה הראשונה לדמוקרטיה פרלמנטרית ומאוחר יותר ייסד את המפלגה הליברלית ביפן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוסה האן** בוויקישיתוף
* הערך "Tosa" מאת Paul Akamatsu ב-2012 **Encyclopedia Universalis**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 256608726
* WorldCat: viaf-256608726

 |
**מפרץ הכרישים** (באנגלית: **Shark Bay**) הוא מפרץ ואתר מורשת עולמית באזור גאסקויין אשר במערב אוסטרליה. האתר ממוקם יותר מ-800 קילומטרים צפונית לפרת', בנקודה המערבית ביותר באוסטרליה. משלחת בראשות דירק הארטוג ביקרה באזור בשנת 1616, והייתה לקבוצה השנייה של אירופים אשר ביקרו באוסטרליה. ויליאם דמפיר היה זה שהעניק למקום את השם "מפרץ הכרישים" בשנת 1699.

גאוגרפיה
--------

אוכלוסיית המקום עומדת על פחות מ-1,000 תושבים על קו חוף באורך של 1,500 קילומטרים. חצי תריסר קהילות מרכיבות אוכלוסייה זו על פני פחות מאחוז בודד של השטח.

שטחו של המפרץ הוא 10,000 קמ"ר, ועומקם הממוצע של המים הוא עשרה מטר. האתר מחולק לגדות רדודות, חצאי איים ואיים. אורכו של קו החוף יותר מ-1,500 קילומטרים. מבחינה אקלימית הוא שוכן באזור נפגש של שלושה אזורים שונים.

האי דירק הארטוג בעל חשיבות היסטורית בשל הגעתם של החוקרים הראשונים. האי ברנייר והאי דור ממוקמים בפינה הצפון מערבית של אזור האתר. באיים שוכנים זנים של יונקים אוסטרליים בסכנת הכחדה.

מפרץ הכרישים הוא אזור זואולוגי בעל חשיבות עיקרית. הוא מהווה בית לכ-10,000 תחשים ("פרות ים") ודולפינים רבים, במיוחד במונקי מיה. האזור תומך ב-26 זני יונקים נכחדים, מעל ל-230 מיני עופות, ו-150 זני זוחלים. זהו אתר רבייה וגידול עבור דגים, סרטנים וצורבים. ישנם כ-323 זני דגים, עם כרישים רבים ובטאים.

דולפיננים רבים במפרץ הכרישים מהווים זן יחיד ידוע אשר מגן על חרטומו באמצעות כלי. הכלי הוא ספוג ימי, והשימוש בו נעשה בעת חיפוש אחר מזון בתחתית ים חולי. הטכניקה מועברת ככל הנראה מדור לדור.

כר מרעה נרחב של עשב ים מכסה שטח של 4,000 קמ"ר בצפונו של המפרץ, ועל אלה נמנים 12 זנים, יותר מבכל מקום אחר בעולם.

השטח המוכרז כאתר מורשת עולמית מאז שנת 1991 מכסה 23,000 קמ"ר של שמורות, פארקים ואיים מוגנים.
מפרץ הכרישים היה האתר האוסטרלי הראשון שהתווסף לרשימת אתרי המורשת העולמית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ הכרישים** בוויקישיתוף
* מחוז מפרץ הכרישים
* אתר מורשת עולמית מפרץ הכרישים
* אתר חדשות מפרץ הכרישים
* רשימת אתרי המורשת של מפרץ הכרישים, מערב אוסטרליה
* מפרץ הכרישים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צוות הספינה Duyfken', בהנהגתו של וילן ינסון, ביקר בחצי האי כף יורק בשנת 1606

| Flag of Australia.svgFlag of Australia.svg סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית באוסטרליה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אזור האגמים וילנדרה • אתרי מאובני היונקים בנרקורט וריברסליי • קבוצת איים הלורד האו (אי הלורד האו, פירמידת בול) • בית האופרה של סידני • בניין התערוכה המלכותי וגני קרלטון • האי הרד ואיי מקדונלד • האי מקווארי • האי פרייזר • ההרים הכחולים • הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד • אזור-הפרא הטסמני • יערות הגשם גונדוואנה של אוסטרליה • מפרץ הכרישים • פארק לאומי אולורו-קאטה ג'וטה • הפארק הלאומי פורנולולו • הפארק הלאומי קקדו • שונית המחסום הגדולה • אתרי הנידונים האוסטרליים • חוף נינגלו • הנוף התרבותי של בדג' בים |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532389105171
* GND: 4639597-0
* LCCN: sh91004133
* VIAF: 247839422
* WorldCat (עם VIAF): 247839422

 |
**עוצבת הרעם** (**אגד ארטילרי 219**) הייתה אגד ארטילרי של חיל התותחנים בצה"ל.

היסטוריה
--------

התג הישן של עוצבת רעם
האגד הוקם באפריל 1976 בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים. בתחילה התבסס האגד על גדודי תותחנים במילואים של פיקוד הצפון, שהפעילו תותחנים מתנייעים M-107 ("רומח"), תותחים נגררים מדגם M-71, ותותחים מתנייעים M-68. מחנות הקבע של יחידות האגד היו במחנה יפתח ובמחנה כורדני.

ב-1995 החלו להיקלט בצה"ל משגרי רקטות M-270 MLRS ("מנתץ"), האגד קיבל תחת אחריותו את הגדוד הסדיר ("גדוד הרעם") ושני גדודים מילואים נוספים של משגרי מנתץ והפך לאגד עומק, שייעודו תקיפת יעדים בעומק האויב.

האגד היה אגד מילואים שלחם במלחמת לבנון הראשונה ובמלחמת לבנון השנייה.

מפקדי עוצבת הרעם
----------------

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אמנון אופק | 1978 - 1985 | מפקד האגד במלחמת לבנון הראשונה |
| ראובן לוי | 1986 |  |
| אביאל רון | 1986 - 1991 |  |
| עמי שילה | 1991 - 1994 |  |
| אמיר נוימן | 1994 - 1997 |  |
| רומן ארנון | 1997 - 2000 |  |
| ערן כץ | 2000 - 2003 |  |
| יוני גדג' | 2003 - 2005 |  |
| איתן ארד | 2005 - 2008 |  |
| איציק שחר | 2008 - 2011 |  |
| יורם כנפו | 2011 - 2014 |  |
| שי פרי | 2014 - 2016 | המפקד האחרון של האגד |

קישורים חיצוניים
----------------

* יהונתן שר, גשם של פלדה, ביבשה, גיליון 22 (פברואר 2013).
**אל-מתוקל עלי אללה סולטאן איסקנדר אל-האג' אבני אל-מרחום סולטאן אסמאעיל** (בג'אווי: **المتوكل على الله سلطان إسكندر الحاج إبن المرحوم سلطان إسماعيل الخالدي**, באנגלית: **Al-Mutawakkil Alallah Sultan Iskandar Al-Haj ibni Almarhum Sultan Ismail**;‏ 8 באפריל 1932 – 22 בינואר 2010) היה סולטאן ג'והור ה-24 וסולטאן "ג'והור המודרנית" הרביעי בשנים 1981–2010. בין השנים 1984–1989 כיהן בתור היאנג די-פרטואן אגונג של מלזיה. איסקנדר נודע בכינוי "הסומך על האל" (**المتوكل على الله**).

טונקו מחמוד איסקנדר נולד בג'והור באהרו ב-1932, בנו של אסמאעיל, נסיך הכתר של ג'והור, בתקופת שלטון סבו, אבראהים, סולטאן ג'והור. במות אביו, הסולטאן אסמאעיל, ירש איסקנדר את כתר הסולטנות של ג'והור ובדומה לסבו, נטייתו לפעולה עצמאית הובילה מספר פעמים למתיחות מול הממשל הפדרלי של מלזיה. במהלך שנותיו נישאו ילדיו לבני משפחות האצולה של שאר המדינות והטריטוריות הפדרליות של מלזיה בכדי לחזק קשרים דיפלומטיים פנימיים. שיא המתיחות בין הסולטאן והממשל הפדרלי הגיע במהלך כהונתו בתור היאנג די-פרטואן אגונג, בין השנים 1984 ל-1989.

לאורך שנותיו הוכיח הסולטאן כי הוא בעל עניין רב בטובתם של אנשיו וקידם תשתיות מטעם הונו. במהלך שלטונו היה אהוד בעיקר בידי המלאים והאורנג אסליס (קבוצות אתניות) באנשיו. איסקנדר נודע במזג חם ומתוח אשר לעיתים הוביל אותו להתפרץ בציבור על אנשי חצרו ואחת, "משבר גומז" אשר סבב אותו ב-1992 הוביל לביטול החסינות המשפטית שלו ושל בני משפחת המלוכה. איסקנדר קרא למשמר משמעת מחמיר, וניסה לחזק את עמדתו הפוליטית כך שקולו יחשב כבעל השפעה בקבלת ההחלטות הפדרליות על אף האופי הסמלי של תפקידו. בשנותיו האחרונות התמתן באופיו לפי דברי מקורבים.

קודם לירושת הכתר, עת היה לנסיך, נהג איסקנדר להיקרא בשמו הפרטי: "מחמוד" או בשמו המלא "מחמוד איסקנדר". עם ירושת הכתר נודע בעיקר בשם איסקנדר. בשנת 2010 נפטר וירש אותו בנו, אבראהים אסמאעיל, סולטאן ג'והור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טונקו מחמוד איסקנדר, סולטאן ג'והור** בוויקישיתוף
* טונקו מחמוד איסקנדר, סולטאן ג'והור, Geni
* סולטאן ג'והור, באתר וול סטריט ג'ורנל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1143603257
* VIAF: 3060151052027733530007
* WorldCat: viaf-3060151052027733530007

 |
**טונקה** (שם מדעי: *Dipteryx odorata*) הוא מין של עץ ממשפחת הקטניות הידוע בזרעיו העשירים. מקורו של הצמח בצפונה של אמריקה הדרומית (מחוז אורינוקו שבגיאנה). כיום המגדלות העיקריות של הצמח הן ונצואלה וניגריה.

הזרע שחור ובעל שטח פנים מקומט, ותוכו חום. ניחוחו מזכיר שילוב של וניל, שקד, קינמון וציפורן. משמש כתחליף לווניל, כמרכיב בבשמים וכתוספת לטבק. במטבח הצרפתי משמש להכנת קינוחים.

הוספתו למזון נאסרה בארצות הברית על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי, מכיוון שהזרע מכיל חומר מונע קרישה בשם קומרין העלול להיות קטלני בכמויות גדולות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טונקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* פולי טונקה באתר התבלינים של גרנוט קאצר שבאוניברסיטת גראץ (באנגלית)
* ענבל קליין, פולי טונקה – הלהיט הבא בעולם האוכל?, באתר ynet, 14 בנובמבר 2006
* The delicious flavour with a toxic secret מאתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  טונקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  התקנה הפדרלית האוסרת שימוש בטונקה במזון
**גבריל ניקולאיביץ' טרויפולסקי** (ברוסית: **Гавриил Николаевич Троепо́льский**; ‏29 בנובמבר 1905 – 30 ביוני 1995) היה סופר, מחזאי ותסריטאי רוסי. ב-1985 קיבל אות הוקרה על הישגיו בתחום התרבות ברוסיה. חתן "פרס המדינה" (1975). ספרו המפורסם ביותר "בים הלבן האוזן השחורה" יצא לאור על ידי "מסדה" בשנת 1974 ומספר על ידידות נפלאה בין כלב צייד ובעליו ונאמנות שלא הייתה מוטלת בספק.

ביוגרפיה
--------

נולד בנובוספאסובקה (רוסיה, מחוז וורונז') ב-1905 לאביו הכומר ניקולאי טרויפולסקי (אחד בין שישה אחים). נעוריו עברו עליו ביערות שבסביבת עיירת-הולדתו, שם צמחה בו החיבה לטבע וליצוריו.

ב-1924 סיים בית ספר חקלאי והתחיל לעבוד כמורה וחקלאי בכפר. בתקופת הכיבוש הנאצי של אזור וורונז' (1942-1943) ביצע משימות מודיעין עבור הצבא האדום.

יצירתו
------

בתום לימודיו פרסם מאמרים בכתבי-עת מדעיים וכן נובלות בהן תיאר חיי יום יום בכפר, עבודה חקלאית, נופים ובעלי חיים. סיפורו הראשון התפרסם ב-1937 תחת שם העט לירוואג.

ב-1953 ראו אור סיפוריו החקלאיים בכתב עת "נווי מיר" ובהם שאף לתאר בכנות גם תופעות שליליות בחיי הכפר וקיבל הכרה כאחד הכותבים הטובים בנושא.

* 1953 - "מחיי אגרונום" סיפורים סטיריים, ב-1955 יצא לאקרנים הסרט "אדמה ואנשים" שהתבסס על סיפוריו (במאי סרגיי רוסטוצקיי)
* 1958-1961 - רומן "אדמה שחורה"
* 1971 - מחזה "האורחים"
* 1971 - ספר לילדים "בים הלבן אוזן השחורה" (תורגם ליותר מ 20 שפות )
* 1975 - סיפור "השכל הישר"

ספריו תורגמו ל 52 שפות.

כריכת הספר "בים הלבן - האוזן השחורה"

בים הלבן - האוזן השחורה
-----------------------

ספרו המפורסם ביותר "בים הלבן האוזן השחורה" יצא לאור על ידי "מסדה" ב-1974 בתרגומו של דוידה קרול וציורים של אראלה.

סיפור-חייו של כלב-צייד, ידידותו עם אדוניו-מאלפו, שיטוטיו ותלאותיו, ידידותו החדשה עם הילד שמוצאו עד סופו הטראגי, והוא סיפור טבע ריאליסטי ונוגע ללב, הכתוב בסגנון אפי מאופק ובכושר-ביטוי בולט, רצוף תיאורים מרשימים ובינת חיים.

> 
> מילה שלי אל אנשים קטנים שפעם יהיו מבוגרים, מילה שלי אל אנשים מבוגרים שלא שכחו איך היו ילדים
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* ספרות רוסית

לקריאה נוספת
------------

* אפק, אוריאל, לקסיקון אופק לספרות ילדים, זמורה, ביתן, תשמ"ו 1985, ע' 292.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על גבריאיל טרויפולסקי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* גבריאיל טרויפולסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפק, אוריאל, **לקסיקון אופק לספרות ילדים**, זמורה, ביתן, תשמ"ו 1985
2. ↑  Троепольский, Гавриил, 1905-1995. **Beem**, Harper & Row, 1978

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007351783805171
* GND: 124423108
* ISNI: 0000 0001 1610 6350
* LCCN: n83067597
* NTA: 072319089
* SELIBR: 97681
* SUDOC: 087657503
* VIAF: 27052800
* WorldCat: lccn-n83067597

 |
**מחוז (אובלסט) פאזארדז'יק** (בבולגרית **Област Пазарджик**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה.

גאוגרפיה
--------

המחוז מצוי בדרום בולגריה ועיר הבירה של המחוז היא פאזארדז'יק. המחוז שופע מקורות מים, המרכזי שבהם הוא נהר המריצה אשר באגן הניקוז שלו זורמים גם יובליו, הנהרות טופולניצה ולודה יאנה.

הכביש המהיר של תראקיה עובר במחוז כמו גם מסילת הרכבת המחברת בין סופיה לפלובדיב. העיר פאזארדז'יק, היא הגדולה ביותר מבחינת אוכלוסין עם כ-78,000 תושבים ואחריה הערים ולינגראד עם כ-25,000 תושבים ופשטרה עם כ-20,000 תושבים.

היסטוריה
--------

בשטח המחוז קיימים שרידי התיישבות מתקופת הממלכה התראקית, המתוארכים למאה ה-6 לפנה"ס. האזור הפך לפרובינציה רומית, מהמאה ה-1 ובהמשך חלק מפרובינציה ביזנטית. ב-1484 לאחר כיבוש נסיכות מולדובה על ידי באיזיט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית, נשלחו מהעיר אקרמן מתיישבים טטרים לחיזוק האחיזה העות'מאנית בשטחים בולגריה. ב-1485 הקימו הטטרים ישוב קבע במקום, במרכזו ייסדו מרכז מסחר אזורי והעניקו לו את השם **Tatar Pazarcιk**, שמשמעו שוק (באזאר) טטרי קטן, (דז'יק, בדומה לסיומת צ'יק). מכאן נולדו שם העיר ושם המחוז. ב-1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, נקטו הכוחות העות'מאנים הנסוגים במדיניות של "אדמה חרוכה", העלו באש יישובים רבים במחוז, ובכלל זה את העיר פאזארדז'יק עצמה. לאחר סיום המלחמה הפך האזור חלק מהנסיכות הבולגרית ואחר כך, מדינת הלאום, בולגריה.

כלכלה
-----

כלכלת המחוז נסמכת על תעשייה, הכוללת מכרות מפעלי עיבוד נחושת, מפעל תרופות, מפעל לייצור נייר ומפעלי טקסטיל. במחוז ישנן 3 תחנות כוח הידרואלקטריות בהספק כולל של 250 מגה-ואט. במרכזו של המחוז קיימת חקלאות משגשגת, המתבססת על גידולי תפוחים, ענבים, שזיפים וכן סוגי דגנים ואורז.

בדרום המחוז מתנשא רכס הרי הרודופי, ובאזור מספר אתרי סקי, המושכים אליהם תיירים. תיירים מגיעים גם לאגמים המלאכותיים שהוקמו על חלק ממדרונות ההרים. בסמוך לעיר פאזארדז'יק ישנם מעיינות מרפא. המחוז שופע אתרים ארכאולוגיים ושרידי מבצרים, מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה, התקופה הביזנטית והעות'מאנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאזארדז'יק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פאזארדז'יק

הערות שוליים
------------

1. ↑  B. S. Izhbolden, Essays on Tatar History, 1963.
2. ↑  Crampton, R.J. "Bulgaria", Published 2007, Oxford University Press.

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז פאזארדז'יק שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| פאזארדז'יק • ולינגראד • פנגיורישטה • ספטמוורי • פשטרה • רקיטובו • בראציגובו • בלובו • באטאק • לסיצ'ובו • סטרלצ'ה • סארניצה | מחוז פאזארדז'יק |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: eb6873af-3cfc-4573-99ba-325d6fc9f404

 |
**זיקית מלר** (שם מדעי: ***Trioceros melleri***) היא מין של זיקית גדולה בסוג זיקית הטריצרטופס. זיקית זו קרויה על שם החוקר צ'ארלס ג'יימס מלר (Charles James Meller). זו הזיקית הגדולה ביותר מאלו החיות מחוץ לאי מדגסקר יחד עם זיקית ג'קסון (הגדולות ביותר הן זיקית מלגשית ענקית וזיקית פרסון).

מאפיינים
--------

זיקית זו חיה במזרח אפריקה במלאווי, מוזמביק וטנזניה בין ענפי עצים בסוואנות, שיחיות ומורדות הרים. אורכה מגיע ל-60 סנטימטר בממוצע, אך הגדולות ביותר יכולות להגיע לאורך 76 ס"מ ולשקול 600 גרם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. הזיקית בעלת קרן אף ארוכה, כמו שאר בני הסוג וגם צוואר ארוך. צבעה של הזיקית ירוק כהה או ירוק רגיל מפוספס בצהוב ולעיתים יש כתמים שחורים או חומים על הגוף. הפרטים שבשבי מציגים גם נקודות שחורות-לבנות וכאשר היא מתחממת הצד שנוטה לשמש צבוע בירוק כהה או שחור יותר מהרגיל. כמו רוב הזיקיות היא יכולה להחליף צבעים בהתאם למצב.

זיקית זו חיה בין הענפים באזורים פתוחים וחיה בטריטוריה מבודדת ותתקוף כל מסיג גבול. היא טורפת הניזונה ממגוון חרקים כמו צרצרים, חגבים, לטאות קטנות, עכבישים, תולעים, זחלים ואף ציפורים קטנות. הלשון המהירה והדביקה פועלת במהירות ומביאה טרף במרחק של יותר ממטר לפה הזיקית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקית מלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקית מלר באתר הרשימה האדומה של IUCN
**זיקית תימנית** (שם מדעי: *Chamaeleo calyptratus*) היא מין במשפחת הזיקיתיים החי בהרי תימן, איחוד האמירויות הערביות וערב הסעודית.

מאפיינים
--------

הזיקית חיה באזורי מחיה שונים, בחלקם כמות משקעים רבה ואחרים הם מדבר צחיח. הזיקית התימנית מותאמת במיוחד לעצים - יש לה גוף שמתאים בדיוק לאחיזה נוחה בענפים. הזיקית חיה כמין פולש גם באזורי פלורידה ואיי הוואי בהיקפים מצומצמים. לזכרים יש מעין דורבנות על גבם, אך אין לנקבות. הדורבנות אינם נמצאים על גבן של זיקיות צעירות ומתפתחים עם התבגרותן. צבעו הטבעי של הזכר הוא ירוק ומשתנה במצב של לחץ.

הזיקית התימנית היא אוכלת כל - למרות שרוב מזונה מורכב מחרקים, היא ניזונה גם מעלים, פירות ופרחים של צמחים שונים, במיוחד בעת בצורת. נקבת הזיקית יכולה להטיל עד כשלוש פעמים בשנה, כאשר כל תטולה יכולה לכלול 20 עד 70 ביצים.

גופה של הזיקית מותאם במיוחד לטיפוס ומחייה על העצים - גופה דומה לעלה, ורגליה מותאמות במיוחד לטיפוס על זלזלים.

הזיקית מסוגלת להזיז את עיניה לשני כיוונים שונים בו זמנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקית תימנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקית תימניה באתר הרשימה האדומה של IUCN

זיקית תימנית בגן החיות התנ"כי בירושלים
זיקית תימנית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530457205171
* LCCN: sh2001001658
* NKC: ph420385

 |
בהלכות קדשים, **זיקה** היא קשר בין שני חלקי קרבנות המוקרבים יחד, התולה את דיניהם של שני חלקי הקרבנות וכשרותם למזבח או לאכילה זה בזה.

מהות הזיקה
----------

סוגי הקרבנות, נחלקים לשניים: ישנם קרבנות המוקרבים כולם על גבי המזבח, כמו למשל קורבן עולה, וישנם קרבנות שונים שחלקיהם השונים אינם שווים בדינם, ורק חלק מהם מוקרב על גבי המזבח, כך למשל קורבן חטאת, רק חלק מבשר הקורבן נאכל על ידי הכוהנים. במקרה כזה, יש זיקה בין שני חלקי הקורבן, והחלק שעל המזבח הוא זה שמתיר ומרצה את החלק השני, נאכל על ידי הכוהנים, ואם התרחש בו פסול, גם החלק השני אינו כשר לאכילה על ידי הכוהנים.

כך גם בקורבן מנחה, בעוד שחלק קטן מהסולת והשמן המובאים לקורבן, נקמצים על ידי הכוהן, הרי שהנשאר (קרוי בתלמוד "שיריים") נאכל על ידי הכוהנים. במקרה שהקומץ לא הוקטר על המזבח, השיריים אינם מותרים לאכילה על ידי הכוהנים, והם במצב הראשוני - חלה עליהם קדושת המזבח.

שחיטה ותנופה
------------

קיימים מקרים, בהם שני חלקי הקרבן אינם מעכבים זה את זה, אם הקריבו כל חלק מהקורבן בנפרד, ורק אם מקריבים את שניהם יחד החלק האחד מעכב את ריצוי השני. כך למשל, בקרבן העצרת בן מובאים שבעה כבשים לעולה, שני כבשים לשלמים ושתי הלחם, שכבשי החטאת אינם קשורים לשתי הלחם. לפי חכמי המשנה, למרות שכבשי העולה מתירים את שתי הלחם, אם הביאו כל אחד מהם לקורבן בנפרד, הוא נחשב לקורבן נפרד והוא כשר.

לפי חידוש הלכתי אותו חידש רבי יוחנן, מראשוני אמוראי ארץ ישראל, הרי שגם לפי הדעה האומרת שהכבשים אינם מעכבים את שתי הלחם, הרי שאם הכבשים נשחטו כבר לצורך ההקרבה, הם נקשרים הלכתית בשתי הלחם - שהם למעשה חלק מהקורבן, וחלה זיקה ביניהם, כך שאם הכבשים יפסלו לאחר השחיטה, יהיה אסור להקריב את שתי הלחם, 

חכמי ארץ ישראל הסתפקו, מה דינה של התנופה, בהם מרימים את שני הלחם צמוד לשני הכבשים, שגם היא חלק ממהלך ההקרבה; האם הסיבה לכך שרבי יוחנן פסק כי שחיטה עושה זיקה ולא הזכיר את התנופה היא מכיוון שתנופה איננה עושה זיקה, או שמא מסופק היה בכך.

| הקורבנות ביהדות |
| --- |
| סוגי הקורבנות |
| סוגי הקורבנות היסודיים | עולה • מנחה • שלמים • חטאת • אשם • בכור • מעשר |  |
| קורבנות ציבור | קורבן התמיד • קורבן מוסף • לחם הפנים • מנחת העומר • שתי הלחם • קורבנות יום הכיפורים • קיץ המזבח • פר העלם דבר של ציבור |
| קורבנות יחיד במועדים | עולת ראייה • שלמי חגיגה • שלמי שמחה • קורבן פסח • חגיגת ארבעה עשר • פר ואיל של כהן גדול ביום הכיפורים |
| קורבנות יחיד נוספים | קורבן עולה ויורד • קורבן תודה • קורבן יולדת • קורבן גר • קורבן עוף • מנחת חינוך • קורבנות נזיר • קרבן מצורע • מחוסר כיפורים |
| הקרבת הקורבנות |
| תהליך ההקרבה | לבישת בגדי כהונה • קידוש ידיים ורגליים • סמיכה • שחיטה • מליקה • קבלה • הולכה • זריקה • מליחה • הגשה • קמיצה • תנופה • הקטרה • נסכים |
| איסורים ופסולים | פיגול • נותר • טומאה • תמורה • מעילה • בעל מום • טרפה • ממשקה ישראל • בעבודת חבירו |
| מקום ההקרבה | במות • בית המקדש • מזבח העולה • המערכה הגדולה • חידוש עבודת הקורבנות בימינו • ריכוז הפולחן |
דוכס האבן הצהובה מתוך "לוח רישוי יין של בני אלמוות מופתיים".
**מר אבן צהובה** (בסינית מסורתית: 黃石公, בסינית מפושטת: 黄石公, בפין-יין: Huáng Shí Gōng. סביבות 230 לפנה"ס.) הוא אדם שהופיע בסוף ימי שושלת צ'ין, ולעיתים קרובות נחשד כדמות בדיונית. לאחר שנכשל ניסיון ההתנקשות בקיסר הראשון מצ'ין בבָּוֹלָאנְגְשָׁה, נתקל גָ'אנְג לְיָאנְג, מתכנן ההתנקשות ומאוחר יותר גם גיבור שושלת האן, במר אבן צהובה. לאחר כמה תלאות גם לימד אותו מר אבן צהובה את תורת המלחמה בכך שנתן לו את הספר "שלוש התוכניות של מר אבן צהובה".

הסיפור
------

כאשר היה זמנו של גָ'אנְג לְיָאנְג פנוי, הלך אל גשר שְׂיָאפִּי ופגש אדם זקן, הוא מר אבן צהובה. הזקן, שהיה לבוש בבגד גס ומעיל קצר, התקדם אל צידו של גָ'אנְג לְיָאנְג ואז בעט את נעליו אל מחת לגשר. הוא הביט אל גָ'אנְג לְיָאנְג ואמר: "ילדי, רד והבא את נעליי!" גָ'אנְג לְיָאנְג נדהם ועלה בו רצון להכות את הזקן, אך בשל גילו המופלג עצר בעצמו, ירד אל מתחת לגשר והביא את הנעליים. אמר הזקן: "נעל אותם על רגליי!" וגָ'אנְג לְיָאנְג סייע לזקן לקרב את הנעליים, ובכריעה אחז בהן והלבישן על רגליו. הזקן מתח את רגליו לקבלת הנעליים, והלך משם בחיוך. גָ'אנְג לְיָאנְג היה המום, והביט בזקן בהליכתו. הזקן התרחק כחצי קילומטר, ואז שב ואמר: "ילדי, אתה אכן ראוי ללמוד. בוא לפגוש אותי כאן בעוד חמישה בקרים." גָ'אנְג לְיָאנְג התפלא, כרע ואמר "כן."

משהאיר היום לאחר חמישה ימים, הלך גָ'אנְג לְיָאנְג אל הגשר. הזקן שהקדימו אמר: "הסכמנו על משהו, מדוע אתה מאחר לבוא? בוא לפגוש אותי בבוקר בעוד חמישה ימים." ועזב בזעם. כעבור חמישה ימים יצא גָ'אנְג לְיָאנְג עם קריאת התרנגול, אך שוב הקדים אותו הזקן, ושוב אמר בזעם "מדוע איחרת? בעוד חמישה ימים, בוא שוב בבוקר" ועזב. כעבור חמישה ימים יצא גָ'אנְג לְיָאנְג בחצות. כעבור רגע הגיע גם הזקן, ואמר בשמחה: "כך צריך להיות."  והגיש לגָ'אנְג לְיָאנְג ספר באמרו "אם תקרא את הספר, תוכל להיות למורהו של קיסר. כעבור עשר שנים תוכל להטביע את חותמך. כעבור שלושים שנים, ילדי, תוכל לפגוש אותי בצפון גִ'י, האבן הצהובה למרגלות הר גוּצֶ'נְג, זה אני." ועם הדברים הללו עזב, ולא נראה עוד. גָ'אנְג לְיָאנְג הביט בספר עם שחר. היה זה "תורתו הצבאית של הדוכס האדיר". גָ'אנְג לְיָאנְג ראה כי הספר אינו רגיל, והרבה לעיין בו ולהקריא ממנו.

שלושים שנה לאחר שפגש גָ'אנְג לְיָאנְג את הזקן על הגשר בשְׂיָאפִּי, הוא עבר בגִ'יבֵּיי ביחד עם לְיוֹ בָּאנְג, ולמרגלות הר גוּצֶ'נְג ראה אבן צהובה. גָ'אנְג לְיָאנְג לקח את האבן הצהובה, התייחס אליה כלאוצר, ואף זבח לה. לאחר שמת גָ'אנְג לְיָאנְג, נקבר עם האבן הצהובה. ובכל פעם שצאצאיו ניקו את הקבר בימי הזיכרון, היו זובחים גם לאבן הצהובה.

בשאנדונג הוקם מאוחר יותר מקדש האבן הצהובה של גוּצֶ'נְג, ובתקופת שושלת טאנג כתב לִי צִ'ייוּ'ן את מסורת "רשומות מקדש האבן הצהובה של גוּצֶ'נְג במדינת גִ'י".

ציור מהמסדרון בארמון הקיץ בבייג'ינג: גָ'אנְג לְיָאנְג מציג את הנעליים.

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **הערך מכיל כתב מזרח-אסייתי**. כדי לראות את הכתוב בצורה תקינה, יש להתקין גופן סיני במחשבכם. אם אינכם יודעים כיצד לעשות זאת, ראו עזרה. |

1. ↑  《史记·卷五十五·留侯世家第二十五》
2. ↑  《汉书·卷四十·张陈王周传第十》
3. ↑  《史记·卷五十五·留侯世家第二十五》
4. ↑  《汉书·卷四十·张陈王周传第十》
5. ↑  《史记·卷五十五·留侯世家第二十五》
6. ↑  《汉书·卷四十·张陈王周传第十》
הרב **יעקב זמיר** (נולד ב-י' אייר ה'תשי"ב, 5 במאי 1952) הוא דיין ישראלי, המכהן מאז יולי 2016 כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. קודם לכן היה אב בית דין בביה"ד האזורי בנתניה.

ביוגרפיה
--------

למד בסניף של ישיבת פורת יוסף בשכונת קטמון בירושלים, שם נוצרו קשרי חברות בינו לבין הרב יצחק יוסף (לימים, הראשון לציון והרב הראשי לישראל), ומאז הם לומדים בקביעות בחברותא, ולאחר מכן המשיך במשכן הישיבה בשכונת גאולה ובישיבת תורה והוראה בתל אביב אצל הרב אליהו שרים. לאחר נישואיו למד דיינות בכולל של ישיבת חזון עובדיה יחד עם הרב יצחק יוסף אצל הרב עובדיה יוסף. בשנות ה-80 כיהן כראש הכולל של רב העיר בית שמש, שמעון ביטון. בשנת 1996 התמנה לדיין בבית הדין בנתניה, ובהמשך התמנה לאב בית הדין ולאחר מכן לראש אבות בתי הדין בנתניה. ביוני 2010 מונה במינוי זמני לדיין בבית הדין הגדול בירושלים, וביולי 2016 הפך המינוי לקבוע. 

חבר הועדה למינוי דיינים. 

נשוי ומתגורר בירושלים. חתנו הוא הרב אליהו אילוז, רבה של אור עקיבא.

קישורים חיצוניים
----------------

* פסקי דין של הרב זמיר, באתר "דין תורה".
* פסקי דין של הרב זמיר באתר 'פסקדין' (בתשלום).
* חיוב גט באלימות מילולית ונפשית ואי-הפסד כתובה, פסק דין של ביה"ד האזורי בנתניה בראשותו.
* יעקב זמיר, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה ויסברג הנבחרים: הכירו את תשעת הדיינים החדשים, באתר בחדרי חרדים, ז' בתמוז תשע"ו.
2. ↑  שמע בני עמ' מד
3. ↑  קובי נחשוני, הסוף לשיתוק: מונו דיינים לביה"ד הגדול, באתר ynet, 1 ביוני 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406452305171

 |
**פנגסיוס פאנגס** (שם מדעי: ***Pangasius pangasius***) הוא מין של דג גדול מהמשפחה שפמנוני כריש, החי במים מליחים ומתוקים לאורך דרום אסיה בהודו, בנגלדש, מיאנמר ופקיסטן ואולי גם בקמבודיה ווייטנאם והוא קרובו של המין פנגסיוס ענק ולעיתים מבלבלים ביניהם.

דג גדול זה נפוץ באורך 40 סנטימטרים, אך יכול להגיע לאורך מרבי של 3 מטרים ולמשקל של עד 100 קילוגרם. בניגוד למרבית השפמנונים הוא בעל אונות סנפיר חדות וארוכות איתם הוא שוחה ביעילות במים. הוא בעל צבעים כהים וכסופים והראש קטן יחסית עם עיניים גדולות ופה קטן פונה מעט מעלה ולצידיו 3–4 זיפים ארוכים העוזרים לו לחוש בזרמי המים.

הדג יכול לחיות בטבע מעל 10 שנים ומגיע לבגרות מינית באורך 60 סנטימטרים. הפרטים הצעירים בוקעים מביצים במים רדודים, בהם יש מיעוט טורפים אך עם גדילתם הם נודדים לאתרים עמוקים ושוצפים יותר, בהם יש יותר מזון. השפמנון ניזון מדגים אחרים, רכיכות וסרטנים ועוד חסרי חוליות שהוא לוכד סביב הקרקעית.

זהו דג מאכל נפוץ אצל תושבי דרום אסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנגסיוס פאנגס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנגסיוס פאנגס באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1036475

 |
**פנגולין עצים גדול** או **פנגולין ארך זנב** (שם מדעי: *Phataginus tetradactyla*) הוא מין של פנגולין גדול החי באפריקה המשוונית. הוא קרובו של פנגולין עצים קטן החי באותם אזורים.

מאפיינים
--------

לפנגולין זה זנב ארוך שנתן לו את שמו השני. הוא מגיע לאורך של 30–40 ס"מ עם זנב באורך 60–70 ס"מ ולמשקל של 2-2.5 ק"ג. הזכרים גדולים מהנקבות. 

כמו רוב הפנגולינים גם פנגולין זה הוא בעל קשקשים עבים בצבע חום או כתום כהה וראש קטן חסר שיניים אך בעל לשון ארוכה ודביקה וטפרים גדולים. קצצה הזנב בעל עור חשוף ועוזר להיתפס על ענפים והחזיק את משקלם בשל אורכו וחוזקו. הבטן, החלק התחתון של הגפים והפנים בעלי שערות ולא קשקשים. 

הם חיים במערב ומרכז אפריקה ביערות גשם, ביצות וגדות נהר בצפון ומערב מסנגל עד אוגנדה ובדרום עד לאנגולה והם נמצאים גם ביערות קונגו וגינאה. הם חיים רוב הזמן על העצים ונדירים יותר בערבות וסוואנות פתוחות. הם נפוצים בחלקים הפנימיים יותר של היערות.

הם חיים בין העצים ביער ונתלים עם זנבם בטיפוסם. הם אפילו יכולים להשתלשל מהזנב אך לא לאורך זמן. מדי פעם הם גם יורדים למים לשחות.

הם אוכלים נמלים וטרמיטים באמצעות לשונם הארוכה והדביקה וקורעים את התל באמצעות הטפרים הגדולים שלהם. בעת התקפה הם מתכרבלים לכדור קשקשים אותו אי-אפשר להתקיף. הטורפים העיקריים שלהם הם נמרים ועופות דורסים.כמו שאר הפנגולינאים המין נמצא בסכנת הכחדה בגלל ציד וכריתת יערות.

כמו רוב היצורים הטרופיים, הם יכולים להתרבות כל השנה. תקופת ההריון היא בערך 140 יום, ובסיומה נולד צאצא יחיד, המגדל קשקשים במהירות. הוא מטפס על גופה של אמו מאחור עד שהוא מתבגר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנגולין עצים גדול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנגולין עצים גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN

| פנגולינאים |
| --- |
| פנגולין | פנגולין פיליפיני • פנגולין הודי • פנגולין סיני • פנגולין מלאי |  |
| פנגולין עצים | פנגולין עצים קטן • פנגולין עצים גדול |
| פנגולין גדול | פנגולין ענק • פנגולין הכף |
מקרן קולמקרן קול של חברת פיליפס
**מקרן קול** הוא סוג של רמקול המקרין צליל ממתחם רחב (אנ'). הוא רחב ונמוך מאוד, מסיבות אקוסטיות, וכך שניתן להרכיבו מעל או מתחת להתקן תצוגה (למשל מעל צג מחשב או מתחת למסך טלוויזיה). במקרן הקול מספר רמקולים ממוקמים במארז אחד, מה שעוזר ליצור צליל סטריאו או צליל היקפי. רמקול סאב וופר נפרד בדרך כלל כלול עם מקרן הקול.

מקרן הקול נועד להחליף את מערכות הקולנוע הביתיות המסורתיות.

היסטוריה
--------

מקרני הקול הראשונים היו למעשה רמקולי צד ימין, מרכז וצד שמאל שהורכבו למארז אחד, שנקרא בהתאם "LCR". בשנת 1998, חברת "Altec Lansing" (אנ'), הציגה מקרן רב-ערוצי, בעל מערכת רמקולים עוצמתית, בעל סאונד היקפי בטכנולוגיות Dolby Pro-Logic ו-AC3, וסאב וופר נפרד. במקרן נכללו ארבע יחידות הגברה ("דרייברים") המשדרות צלילים בכל טווח הקול הנשמע, 2 טוויטרים, וסאב וופר. אלגוריתמים מיוחדים אפשרו לחסוך חיווט נפרד לכל רמקול ואת המקום הנדרש לכך.

אופן הפעולה
-----------

מקרן הקול משתמש בהחזרת גלי קול ממשטחים רפלקטיביים, כדי ליצור "רמקולי רפאים" בחלל. היתרון בשיטה הוא שאין צורך למקם מספר רמקולים אמיתיים בחלל החדר.

מקרני הקול מתחלקים למספר סוגים ובכדי לנצל את מירב היתרונות ממקרן קול וממערכת סאונד היקפית, חלק מהיצרנים מייצרים מקרני קול המייצגים רמקולים ימין, מרכז ושמאל, כולל סאבוופר ורמקולים ימין ושמאל מרוחקים אלחוטיים.

מקרן קול כולל חיבורים של אחד או יותר מהאפשרויות הבאות: חיבור אנלוגי (RCA), דיגיטלי (אופטי או COAX), ובחלק ניתן למצוא חיבור HDMI אחד או יותר. ברוב מקרני הקול, קיימים בנוסף חיבורי בלוטות', חיבור Aux, Wifi או כבל רשת המאפשרים השמעת מוזיקה ממקורות שונים, כגון סמארטפון וחיבור לאינטרנט. למרות זאת, החיבור הנפוץ ביותר, הוא חיבור לטלוויזיה של כלל מקורות הקול כגון DVD וממיר וחיבור יציאת שמע מהטלוויזיה למקרן הקול. חיבור זה מאפשר חסכון בכבלים.

חלק ממקרני הקול כוללים אף עוזר וירטואלי בדומה לסירי ואמזון אלכסה.

### יתרונות וחסרונות

מקרני הקול קטנים באופן יחסית וניתן למקמם בקלות מתחת לתצוגה, למשל מסך טלוויזיה. בנוסף, הם קלים מאוד לחיבור והרכבה, ולרוב זולים יותר מאשר אפשרויות אחרות להפקת סאונד. למרות זאת, בשל קוטן המכשיר, הוא אינו יכול להרחיב את מלוא הטכנולוגיה הנמצאת ברמקולים נפרדים ואת אפקט הסאונד המתקבל מרמקולים הממוקמים בנפרד. בנוסף, קיימת הגבלה באפשרות למקם את המכשיר באזורים שונים.

ראו גם
------

* צליל היקפי
* רמקול

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מקרן קול** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקרן קול** |

* צחי הופמן, ‏בדיקת "גלובס": כל מה שאתם צריכים לדעת על מקרני קול, באתר גלובס, 12 ביוני 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marshall Honorof, Roku’s New Soundbar Doubles as a Streaming Player, Tom's Guide, ‏2019-09-04 (באנגלית)
2. ↑  Molina, Adam (3 ביוני 2015). "DENON ANNOUNCES THE HEOS". *SoundGuys*. נבדק ב-24 ביוני 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Philips HTL9100 SoundBar Announced with Detachable Speakers for 5.1 Surround". *ExpertReviews.co.uk*. 26 ביוני 2013. נבדק ב-14 ביולי 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**ירבוע ארך-אוזניים** (שם מדעי: *Euchoreutes naso*) הוא מין מכרסם יחיד בסוגו ממשפחת הירבועיים החי במדבר גובי שבמרכז אסיה, במונגוליה ובמדבר טקלה מקאן שבמחוז שינג'יאנג בסין. אלו אזורי מדבר חמים והירבוע הוא פעיל לילה כדי להימנע מהתחממות יתר.

מאפיינים
--------

אורכו של הירבוע 70-90 מ"מ, אך זנבו הארוך מגיע ל-150-162 מ"מ. משקלו 24-38 גרם. הוא בעל רגליים ארוכות שעוזרות לו לקפץ לאורך של 40-46 מ"מ בפעם אחת. פרוותו אדמדמה עם שיער חום בהיר ומעט לבן. הזנב מכוסה בשערות עבות וכהות בקצה.

הירבוע ידוע בעיקר בגלל אוזניו הענקיות איתם הוא קולט רעשים נמוכים ביותר, בעיקר של טרפו - חרקים מדבריים וכן של טורפיו השקטים, למשל מיני ינשופיים המתמחים בציד חרישי. הוא נמלט מטורפיו על ידי קפיצות זריזות לעבר מחילתו. כך הוא גם משיג את טרפו.

לא ידוע הרבה על ירבוע זה ולא תועד עליו בטבע הרבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירבוע ארך-אוזניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירבוע ארך-אוזניים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רצועניים** (שם מדעי: Trichiuridae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים החיים במרבית הימים והאוקיינוסים בעולם, ובעיקר באזור הטרופי. למרות דמיונם לצלופחים הם דווקא קרובי משפחה רחוקים של הקולייסיים.

מאפיינים
--------

אורכם של הרצועניים 18-230 ס"מ והם בעלי גוף בעל קשקשים אפורים עד כהים, לסתות הנראות כמו לסתות ברקודה בעלי שיניים חדות, עין גדולה מחזירת אור וגוף מוארך כמעט חסר קשקשים למעט רעמת סנפירים נמוכים מהגב ועד הזנב, הזנב נגמר בקצה צר וצורתם מתפתלת כמו צלופח.

דגים אלה לא שוחים הרבה אלא מצויים בקרבה לקרקעית. הם טורפים דגים אחרים ורכיכות ים שהם תופסים ורבים מהם הם דגי מאכל טובים.

מיון
----

* משפחה **רצועניים** (Trichiuridae)
	+ סוג *Aphanopus*
	+ סוג ומין יחיד *Assurger anzac*
	+ סוג *Benthodesmus*
	+ סוג ומין יחיד *Demissolinea novaeguineensis*
	+ סוג *Eupleurogrammus*
	+ סוג *Evoxymetopon*
	+ סוג *Lepidopus*
	+ סוג *Lepturacanthus*
	+ סוג ומין יחיד רצוען הקרין (*Tentoriceps cristatus*)
	+ סוג רצוען (*Trichiurus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רצועניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* רצועניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548885705171

 |
**פנגולין הודי** (שם מדעי: *Manis crassicaudata*) הוא פנגולין הנפוץ בהודו, בנגלדש, סרי לנקה ופקיסטן.

מאפיינים
--------

הזכרים גדולים מן הנקבות. אורך גופו של הפנגולין ההודי עשוי לנוע בין 45 ל-75 ס"מ, אורך זנבו מגיע ל-33–45 ס"מ. משקלו 5 עד 35 ק"ג וחלק נכבד ממשקל זה הוא הקשקשים הגדולים, שבדומה למיני פנגולין אחרים, מכסים את גופו ומשמשים כשריון. הוא מסוגל להתכרבל בצורת כדור לשם הגנה מטורפים כדוגמת טיגריס. בכל אחת מרגליו יש 5 טפרים ארוכים המשמשים אותו להשגת מזונו. לשונו, שאורכה מגיע ל-23-25.5 ס"מ, גם היא כלי חשוב בהשגת מזונו. הפנגולין ההודי חסר שיניים.

הפנגולין ההודי פעיל במהלך הלילה ותר אחר מזון, ואילו במהלך היום הוא נוהג לנוח במאורה. הוא ניזון מנמלים ומטרמיטים שאותם הוא מוציא מהתל באמצעות טפריו הארוכים. הם מסוגלים לטפס על עצים. ההיריון נמשך כ-65–70 ימים ובסופו נולד גור במשקל של כ-200–500 גרם. אורך חייו של הפנגולין ההודי בשבי 13 שנה. מין זה נמצא בסכנת הכחדה בגלל ציד והרס בית הגידול שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנגולין הודי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* de Guia, N. 2000. "Manis crassicaudata" (On-line), Animal Diversity Web

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנגולין הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| פנגולינאים |
| --- |
| פנגולין | פנגולין פיליפיני • פנגולין הודי • פנגולין סיני • פנגולין מלאי |  |
| פנגולין עצים | פנגולין עצים קטן • פנגולין עצים גדול |
| פנגולין גדול | פנגולין ענק • פנגולין הכף |
אופיין זרם-מתח טיפוסי לדיודת גאן. באמצע ישנו אזור של עכבה ממשית שלילית
דיודת גאן
**דיודת גאן** היא רכיב חשמלי, סוג מיוחד של דיודה בעלת עכבה חשמלית ממשית שלילית במעגלים חשמליים בהם זורם זרם חילופין בתדירות גבוהה. כמו כן יש לה חשיבות בתורות מצב מוצק ומוליכים למחצה בגלל המבנה המיוחד שלה.

מבנה דיודת הגאן
---------------

בדיודת גאן קיימים שלשה אזורים שוני אילוח – השניים הקיצוניים מאולחים באילוח חנקני בריכוז גבוה בקצוות ואילוח בריכוז מתון בחלק האמצעי. כפועל יוצא החלק האמצעי הוא בעל ההתנגדות הגבוהה ביותר.
בהפעלת מתח חשמלי על הדיודה, מפל המתחים על החלק האמצעי יהיה הרב ביותר. בהגבהת המתח הנופל על הדיודה, התנגדות חלק זה תגבר, והוא ימנע גידול של הזרם. באופן זה נוצרת עכבה ממשית שלילית.

בכך נבדלת דיודת גאן מדיודות רגילות בהן נהוג לחבר בין מוליך למחצה עם אילוח חנקני למוליך למחצה עם אילוח זרחני. העכבה של דיודה רגילה היא רק ממשית חיובית, ואילו של דיודת גאן היא גם עכבה ממשית שלילית לעיתים.

הסתכלות מיקרוסקופית
-------------------

לחומר גליום ארסניד (GaAs) יש פס שלישי מעל לשני הפסים המקובלים בדרך כלל בתורת המצב המוצק (פס ערכיות ופס הולכה). הפער בין הפס השני לשלישי אינו ישיר.
בהתאם למבנה השפל באנרגיה בכל פס הולכה נקבעת לאלקטרון (או לחור) מסה אפקטיבית,
המבטאת את התנגדותו של האלקטרון (או החור) להאצה על ידי כוח חיצוני (בדרך כלל כוח חשמלי).
חקר מבנה הפסים של גליום ארסניד מראה שבתנאים מסוימים המסה האפקטיבית בפס השלישי נמוכה מזו בפס השני ולכן האלקטרון שם מואץ יותר. בהאצה גבוהה יותר האלקטרון זורם מהר יותר, כלומר התנגדות נמוכה יותר.

יישומים
-------

דיודת גאן משמשת במחוללים נמוכי מתח וגבוהי תדירות.
בשנות השבעים של המאה העשרים הם היו בשימוש על ידי חובבי רדיו בבריטניה.
מנתחי מדידות עכבה חשמלית משתמשים בה למידול תוצאות בהן מתקבלת עכבה ממשית שלילית.
גם במכשירי מיקרוגל יש שימוש בדיודה זאת, בשל יכולתה להשפיע על הזרם בתדירויות גבוהות.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דיודת גאן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דיודת גאן** |

* מדידות עכבה חשמלית
* מיקרוגל

לקריאה נוספת
------------

* אדיב בר-לב, גדי גולן, **התקני מוליכים למחצה ומיקרואלקטרוניקה**, האוניברסיטה הפתוחה, 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4158553-7

 |
**העצם** (בצרפתית **L'os**) מחזה תיאטרון על פי סיפור מאת בירגו דיופ שהועלה בסוף שנות ה-70 בתיאטרונו של פיטר ברוק, "תיאטרון בוף דה נור" בפריז. המחזה עובד ונכתב מחדש באמצעות ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק. הועלה בשנת 1995 בתיאטרון הטכניון בבימוי אוריאל זוהר ובתרגומו.

תוכן העלילה
-----------

מתנפש הוא אבי המשפחה בכפר קטן מאוד בסנגל. הוא מנסה לשלוח הודעה לחברו מוסא, הנמצא מרחק הליכה של ארבעה ימים ולילות. מתנפש מכתיב את ההודעה לבנו, אך בנו איננו יכול לכתוב את המכתב הזה, משום שאין בו מילים. למעשה, מתנפש מעביר לבנו צעקות, המבוססות על שפת ג'יבריש שאין לה מובן מילולי. ולכן בנו שאיננו מיומן בשפה זו, איננו מבין כיצד לכתוב הודעה שכזו. לכן אביו כועס ומסלק אותו מביתו, למרות התנגדותה של אוה, רעייתו. הוא מזמין חבר מהכפר, בשם נדיוגו דין. נדיוגו דין מבין את ההודעה, וגם מסוגל לחזור עליה, בדיוק נמרץ, ובאותם טונים של זעם וכעס.

נדיוגו דין יוצא למסע אל כפרו של מוסא. בהגיעו לכפר כעבור ארבעה ימים ולילות, הוא איננו מצליח לשכנע את מוסא, בדבר המסר. שהרי זהו מסר בלתי-מילולי, ומוסא מתנהג כאילו איננו מבין את משמעותו. ברור שהוא כן מבין, אך הבקשה או הדרישה מצד מתנפש, כנראה איננה מוצאת חן בעיניו. במהלך הדיון הסוער, נשמעת לפתע געיית פרה. והיא, אם כן, הפתרון למצב. נדיוגו דין לוקח את הפרה וחוזר לכפרו. 

שעה שמוסא ואימו כואבים את אובדן הפרה. אימו מסבירה למוסא, שכל רכושו הוא רכושו של מתנפש, אבל גם כל רכושו של מתנפש הוא רכושו של מוסא. מוסא מבין את המסר ויוצא גם הוא בדרכו לכפרו של ידידו מתנפש, על מנת לנסות להחזיר לעצמו את הפרה.

כאשר מתברר למתנפש שהגיעה פרה לכפר, הוא עדיין לא יודע שזו הפרה שמוסא שלח אליו. לכן הוא טוען שעליהם לחלוק ביניהם אותה. כפי שנהוג בכפר, כל פעם שמגיעה פרה כולם מתחלקים בה. גם אם היא שייכת לאדם אחד. כמובן, בתנאי שהוא יקבל את חלקו, עצם הירך. אלא שאז מתברר שנדיוגו דין חזר ועימו הפרה. ברגע זה משתנה תפיסת עולמו של מתנפש. ואפילו ראש הכפר מגיע על מנת לשכנעו לחלוק את הפרה עם כל הכפר. לאחר מאמצי שכנוע ארוכים וקשים משכנעים אותו. והוא, כמובן מאליו, יקבל את עצם הירך.

בתמונה הבאה רואים את אנשי הכפר שיכורים. הם אכלו את הפרה ושתו לשכרה. ואליהם מגיע מוסא. הוא מחפש את חברו מתנפש, אך כולם מזהירים אותו שזו לא השעה הנכונה לבוא אליו, מסיבות ברורות. מוסא איננו מבין. והולך אל ביתו של מתנפש.

בביתו, מתנפש מסביר לאוה רעייתו, מה יהיה עליה לעשות כדי לבשל את העצם והבשר סביבה. היא מקבלת את כל הסבריו ומנסה לבצע בהתאם. ואז מגיע משפט מפתח, שבו משתמש מתנפש בדברו עם אוה על העצם:

"מתנפש: 'אוה, היכן העצם?'
אוה: 'העצם כאן'"...

באותו רגע ממש, מגיע מוסא אל ביתו של מתנפש. האחרון נבהל ומנסה להימנע מלפגוש אותו. אלא שמוסא נכנס, ומנסה להסכיר למתנפש את יחסיהם מן העבר. אלא שחברו, מתנפש, מסתייג ממנו ומזכרונותיו. ומאחר שהוא רואה שמוסא, ידידו מן העבר, איננו עוזב את ביתו, הוא מתחזה לחולה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציטוט מתוך העמוד האחרון של המחזה "העצם"
**ניית'ן ג'וסף בקסטר** (באנגלית: **Nathan Joseph Baxter**; נולד ב-8 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן אנגלי ממוצא יהודי, המשחק בעמדת השוער בבולטון וונדררס מהפוטבול ליג הראשונה.

קריירה
------

בקסטר נולד בווסטמינסטר, אנגליה שבממלכה המאוחדת. החל את הקריירה שלו עם קריי וונדררס. לאחר מכן הצטרף לצ'לסי בגיל 8. בעונת 2015/16 הוא זכה בגביע האנגלי לנוער ובליגת הנוער של אופ"א.

באוגוסט 2016 עבר בהשאלה למטרופוליטן פוליס החובבנית מהליגה האיסתמית בחוזה קצר טווח עד ינואר 2017. הוא בילה ארבעה חודשים במועדון, רשם 19 הופעות, לפני שחזר לצ'לסי בינואר 2017.

לאחר מכן הוא הצטרף לקבוצת סוליהאל מורס מהנשיונל ליג בהשאלה לשארית עונת 2016/17. ב-21 בינואר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסוליהול, תוך שמירה על שער נקי במשחק שלהם נגד בורהאם ווד שהסתיים בתיקו מאופס. הוא שמר על שלושה שערים נקיים בארבעת המשחקים הראשונים שלו עם הקבוצה, ורשם 17 הופעות בסך הכל עבור המועדון.

ב-21 ביוני 2017 בקסטר הצטרף לקבוצת ווקינג מהנשיונל ליג בהשאלה לעונת 2017/18. במשחק הראשון לעונה, בקסטר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כאשר הם רשמו ניצחון ביתי 2-1 על גייטסהד. בקסטר רשם 48 הופעות בסך הכל במועדון. במהלך עונת 2017/18, בקסטר שיחק יותר דקות (4,320) מכל מושאל אחר של צ'לסי.

ב-26 ביוני 2018, בקסטר הסכים להצטרף ליוויל טאון מהפוטבול ליג השנייה בהשאלה לעונת 2018/19. בקסטר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת הכדורגל ביום פתיחת העונה, בתבוסה 1-0 בחוץ מול בורי. ביוויל טאון הוא לא ספג שער במשך 10 שעות ו-12 דקות, וקבע שיא מועדון לאחר ששמר 6 שערים נקיים ברציפות בכל המסגרות. ב-5 בנובמבר 2018, הוא היה "השוער המתבגר היחיד כיום בשורות הכדורגל האנגלי המקצועני שצבר למעלה מ-100 הופעות במשחק הבוגרים". בקסטר רשם 38 הופעות עבור יוויל טאון במהלך העונה שלו במועדון, וזכה ב-5 פרסים בפרסי סוף העונה של המועדון, כולם בקטגוריות 'שחקן העונה' ו'שחקן הצעיר של העונה'.

ב-19 ביוני 2019, בקסטר הצטרף לרוס קאונטי מליגת העל הסקוטית בהשאלה לעונת 2019/20. הוא סבל מפציעה בכתף בתחילת העונה לפני שחזר לקבוצה הראשונה, והמשיך לשחק ב-14 משחקים ברציפות.

ב-9 באוקטובר 2020, בקסטר הצטרף לאקרינגטון סטנלי מהפוטבול ליג הראשונה בהשאלה.

ב-25 ביוני 2021, הוא הצטרף להאל סיטי מהצ'מפיונשיפ בהשאלה לעונת 2021/22. בקסטר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-6 בנובמבר 2021, בניצחון 2–0 על בארנסלי בחוץ, ולאחר מכן נבחר להרכב השבוע של הצ'מפיונשיפ לאחר הופעה מרשימה בפתיחה הראשונה שלו בליגה. הוא המשיך לרשום 18 הופעות במועדון, כולל 7 שערים נקיים ב-16 משחקי הליגה שלו ובעל אחוזי ההצלה הגבוהים ביותר בצ'מפיונשיפ עם 79.5 אחוזים.

ב-4 ביולי 2022, בקסטר חזר להאל סיטי בהשאלה, בפעם השנייה, לעונת 2022/2023.

ב 19 ביוני 2023, הוא עבר לבולטון וונדררס מהפוטבול ליג הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניית'ן בקסטר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* אבי רויזמן, ‏החל בחובבים, פרח באנגליה: בקסטר מגיע לחיפה, באתר ONE‏, 12 ביוני 2023
**ניכוי מס במקור** מתייחס לחובה החלה על המשלם לנכות מס הכנסה מהתשלום למוטב, ולהעביר לרשויות המס את הסכום שנוכה. למעשה חובת המס היא של המוטב הזכאי לתשלום, אך החובה לנכות את המס, באופן מלא או חלקי, חלה על המשלם. 

ניכוי מס במקור נועד להקטין את תופעת אי הדיווח למס הכנסה על הכנסות וקבלת תשלום וכתוצאה מכך לפגוע בהכנסות של המדינה. 

דוגמאות לניכוי מס במקור:

1. מעסיק מנכה מס במקור משכר העובד ומעביר את המס ישירות לרשות המסים בישראל כמס הכנסה.
2. בנק מנכה מס על דיבידנד, כאשר בעל חשבון המנהל תיק ניירות ערך קיבל דיבידנד על נירות ערך בחשבון.
3. לקוח מנכה מס במקור לספק מהתשלום שהוא חייב לו (כאשר הלקוח חייב בניכוי מס במקור מתשלומיו לספקים, ולספק אין פטור מניכוי מס במקור מתשלומים המגיעים לו).

סעיפים 162 - 173 לפקודת מס הכנסה עוסקים בחובת הניכוי במקור, ומכוחם הותקנו תקנות וצווים המפרטים את כללי הניכוי במקור במגוון רחב של תשלומים, כגון משכורת, שכר מרצים, שכר סופרים ועוד.

ניכוי מס בשוק ההון
------------------

 פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לשכתב אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
בעולם מקובל לבצע ניכוי במקור מתשלומי דיבידנד בעוד שתשלומי ריבית ותמורה ממכירות מבוצעים ללא ניכוי מס במקור. כתוצאה מכך, משקיע בניירות ערך זרים יקבל את הדיבידנד בגין ניירות ערך אלה לחשבונו לאחר שכבר בוצע ניכוי מס בחו"ל, על פי שיעורי המס של המדינה בה התאגדה החברה שחילקה את הדיבידנד, בעוד שבתשלומי ריבית בגין איגרת חוב זרות המס ינוכה בדרך כלל רק מס בארץ.

מנגנון ניכוי המס במקור בשוק ההון בארץ מתקדם יחסית למקובל בעולם, באופן שבו המנכים מבצעים ניכוי מס מרווחי הון, כולל התחשבות בעלויות של ניירות הערך בתקופה שבה הלקוח החזיק בניירות אצל חבר בורסה אחר, וזאת על ידי דיווח של עלויות ניירות הערך בזמן העברת תיק בין חברי בורסה. מנגנון זה קיים משנת 2003 אז נכנסה לתוקף הרפורמה שידועה בשם רפורמת בכר (תיקון מס' 169 לפקודת מס הכנסה), בעוד שבארצות הברית למשל רק בשנת 2010 פורסמו כללים ליצירת מנגנון כזה שייכנסו לתוקף בעתיד.

מעבר למידע בגין העלויות של ניירות הערך בעת העברת תיק כולל מנגנון ניכוי המס במקור בשוק ההון גם חישובים מורכבים בכל הקשור להסדרי חוב (בהם עשוי מחזיק איגרות החוב לקבל בתמורה לאיגרות החוב שלו חבילה המורכבת מאיגרות חוב חדשות, מניות סחירות, מניות לא סחירות, מזומן) הצעות רכש והחלף וכן הלאה.

מכיוון שלמנכה בשוק ההון קיים מידע מדויק לגבי הרווח/ההפסד שנוצר ללקוח ניתנה לו גם ההרשאה לקזז הפסדים שנוצרו בתיק ניירות הערך כנגד חבות המס בגין ריבית ודיבידנד מניירות ערך. זאת אומרת שלקוח שנוצר לו הפסד ממכירת נייר ערך לא ינוכה לו מס בגין הכנסות ריבית ודיבידנד מניירות ערך עד לגובה ההפסד. חישוב זה נעשה על בסיס שנתי, כך שהפסד שלא נוצל עד לתום השנה אינו מועבר לשנה הבאה, וניצולו מחייב הגשת דוח שנתי לרשות המיסים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קבלת אישור לצורך ניכוי מס במקור, באתר רשות המיסים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558570205171
* GND: 4201710-5
* LCCN: sh85147158
* NDL: 00562367

 |
**חנוך בן ימי** (נולד ב- 1962) הוא פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה המרכז-אירופית. מחקריו עוסקים בבעיות לוגיקה ושפה, פילוסופיה של הנפש, תורת היחסות ודקרט.

ביוגרפיה
--------

בן ימי סיים תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בשנת 1983, תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1989 ודוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995. בשנת 1996 קיבל את מלגת אלון ובשנת 1995 זכה במלגת רוטשילד לחוקרים צעירים מצטיינים. בין השנים 1996 ל-2004 לימד באוניברסיטת תל אביב ובשנת 2005 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת מרכז אירופה ולאחר מכן מונה לפרופסור מן המניין.

בשנת 2004 יצא לאור ספרו: Logic & Natural Language: On Plural Reference and Its Semantic and Logical Significance.

בשנת 2013 יצא לאור ספרו "ידו של אריסטו: חמישה עיונים פילוסופיים". הספר דן בבעיות קלאסיות בפילוסופיה בגישה המושפעת מאריסטו ומויטגנשטיין.

בן ימי פעיל כנגד ברית המילה וכתב מספר מאמרים בנושא..

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר אישי באתר אוניברסיטת מרכז אירופה
* סקירות ספרים באתר אוניברסיטת תל אביב
* ידו של אריסטו באתר הוצאת מאגנס
* אתר למנויים בלבד חנוך בן ימי, הטעות של הטבעונים, באתר הארץ, 14 בפברואר 2014
* חנוך בן ימי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נטע אחיטוב, ברית דמים, באתר הארץ, 14 ביוני 2012
2. ↑  אתר למנויים בלבד חנוך בן ימי, אפשר להיות רוחני גם עם עורלה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311048705171
* BnF: cb12258817p (data)
* ISNI: 0000 0000 8172 5425
* LCCN: n81089907
* ORCID: 0000-0002-4903-854X
* SUDOC: 146508289
* VIAF: 107513140
* WorldCat (עם VIAF): 107513140

 |
**פנגולין מלאי** (שם מדעי: *Manis javanica*) הידוע גם כ**פנגולין סונדה** הוא פנגולין הנפוץ במדינות דרום-מזרח אסיה בהן תאילנד, אינדונזיה (ג'אווה, סומטרה, בורנאו, איי סונדה הקטנים), הפיליפינים, וייטנאם, לאוס, קמבודיה, מיאנמר וסינגפור.

אורך גופו 40-55 ס"מ (ללא הזנב), אורך זנבו 35-45 ס"מ ומשקלו 5-7 ק"ג. זנבו, גבו ורגליו מבחוץ מכוסים קשקשים. צבע הקשקשים בגבם חום ירקרק או צהבהב. בטנו ופניו מכוסים בשיער לבן עד חום בהיר. הפנגולין המלאי קרוב לפנגולין הסיני, אך גדול ממנו, צבעו בהיר יותר וטופרי רגליו הקדמיות קצרים יותר. הוא חסר שיניים, ובעל לשון באורך של כ-25 ס"מ המסייעת לו בהשגת מזונו.

הפנגולין המלאי פעיל בלילה. הוא מתגורר במאורות. הוא ניזון מנמלים ומטרמיטים. הוא בעל חושי ריח ושמיעה חדים, וניחן ביכולת טיפוס מצוינת.

ההיריון אורך כחמישה חודשים ובסופו נולד לרוב גור אחד במשקל של 100 עד 500 גרם. הגורים פוקחים את עיניהם כעבור כ-10 ימים מן הלידה, בגיל שלושה חודשים הם נגמלים מיניקה ובגיל שנה הם מגיעים לבגרות מינית. האם לוקחת את גוריה על זנבה.

טורפיו העיקריים הם הטיגריס ונמר ערפילי מצוי. הפנגולין המלאי ניצוד על ידי האדם לצורך מזון, ולשימושים ברפואה עממית שם נעשה בקשקשיו שימוש לטיפול במחלות עור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנגולין מלאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* Breen, K. 2003. "Manis javanica" (On-line), Animal Diversity Web.
* פנגולין מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנגולין מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN

פנגולין מלאי על ענף

| פנגולינאים |
| --- |
| פנגולין | פנגולין פיליפיני • פנגולין הודי • פנגולין סיני • פנגולין מלאי |  |
| פנגולין עצים | פנגולין עצים קטן • פנגולין עצים גדול |
| פנגולין גדול | פנגולין ענק • פנגולין הכף |