recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מחוז** (אובלסט) **וארנה** (בולגרית: **Област Варна**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז שוכן בצפון-מזרח בולגריה ובו 12 רשויות מקומיות. עיר הבירה המחוזית היא וארנה.

היסטוריה
--------

באזור החלה התיישבות מאורגנת בסוף התקופה הכלקוליתית, וכבר אז היו בו מעגני שיט, ותושביו עסקו בכריית מתכות. בהמשך, במאה ה-6 לפנה"ס, עבר המקום לחזקת הממלכה התראקית, המקום היווה מרכז צבאי של היוונים. במאה ה-1 לספירה הפך המחוז לפרובינציה רומית ותחת הקיסר דיוקלטיאנוס, העיר דבניה, הפכה לבירת פרובינציית מואסיה. בהמשך נשלט האזור על ידי הביזנטים ובתווך על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה והשנייה. החל מאמצע המאה ה-14, החלו פשיטות של טטרים על האזור ובשנת 1389, הוא נכבש על ידי כוחותיו של הסולטאן באיזיט הראשון, שליט האימפריה העות'מאנית. בשנת 1444 נערך ליד העיר וארנה, קרב ורנה, שבו ניצח הסולטאן מוראט השני קואליציה של צבאות, אך במחיר אבדות כבדות. בשנת 1878, לאחר שהצבא העות'מאני הובס במלחמה העות'מאנו-רוסית, הפך האזור לחלק מהנסיכות האוטונומית הבולגרית ואחר כך, לחלק ממדינת הלאום, בולגריה.

גאוגרפיה
--------

המחוז גובל בים השחור, משתרע על חלק מדרום דוברוג'ה, ובו החלק המזרחי של רכס הרי הבלקן. מבחינה גאולוגית, קרקע המחוז עשירה בהליט, אבן גיר, סיליקה וחרסית, המשמשים בייצור מלט וזכוכית. הסיליקה מהווה גם מחצב אותו מייצאים. באזור אגם וארנה, ישנם מרבצים עשירים של בוץ מינרלי, המשמשים לתעשיית המרפא והקוסמטיקה ושפע של מעיינות חמים, המושכים אליהם תיירות מרפא. עוד מצויים במחוז מאגרי גז טבעי ומנגן. האקלים במחוז הוא ממוזג עם חורפים לחים וקרים וקייצים חמים ויבשים, להוציא את אזור חוף הים השחור, שם מקביל מזג האוויר לים תיכוני.

הרכב אוכלוסין
-------------

כ 70% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בעיר וארנה גופא ובסך הכל 81%, מתגוררים ביישובים עירוניים. 85.3% מהאוכלוסייה הם בולגרים, 8.1% טורקים, 3.4% צוענים, 0.6% ארמנים, 0.3% רוסים והשאר בני לאומים רבים, אשר הגיעו בעיקר כתוצאה מהגירת עבודה.
מבחינת האמונה הדתית, 83% הם נוצרים אורתודוקסים, 9.75% מוסלמים והשאר פרוטסטנטים, יהודים, קתולים ובודהיסטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וארנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וארנה (בבולגרית ובאנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bogucki, Peter, "Copper Age of Eastern Europe", The Atlas of World Archaeology, London: Sandcastle Books, 2007

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז וארנה שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| וארנה • פרובאדיה • סובורובו • אקסאקובו • אוורן • בלוסלאב • ביאלה • דלגופול • דווניה • דולני צ'יפליק • ולצ'י דול • וטרינו • | מחוז וארנה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567681105171
* MusicBrainz: 28dc224d-2764-42fb-9d9e-c046e76635df

 |
מגדל העוז של טירת מצואה
נינומארו
חורבות שער אוטה
**טירת מַצוּאהֶ** (ביפנית: 松江城) היא טירה פיאודלית במצואה, בירת מחוז שימאנה ביפן. הטירה, המכונה "הטירה השחורה" או "טירת החופמי", היא אחת הטירות הבודדות ששרדו מתקופת ימי הביניים ביפן, ובייחוד היא בין הבודדות שמבנה העץ המקורי שלהן שרד ולא הוחלף במבנה מודרני הבנוי בטון.

בניית טירת מצואה החלה ב-1607 והסתיימה ב-1611, על פי הוראותיו של האציל המקומי, הוריו יושיהארו. ב-1638 עברו שטחי האחוזה והטירה לבעלותו של שבט מצואהדאירה, ענף זוטר בשבט טוקוגאווה, ששלט ביפן.

רוב הטירות ביפן נפגעו או נהרסו במלחמה, רעידות אדמה, או סיבות אחרות. מכיוון שרוב המבנה עשוי עץ הייתה שרפה סכנה עיקרית. טירת מצואה נבנתה לאחר שהסתיימה המלחמה הפיאודלית הגדולה האחרונה ביפן, ולכן מעולם לא חוותה לחימה. ועם זאת רק חלק מהקירות ומגדל העוז קיימים כיום.

היסטוריה
--------

מתוך 12 הטירות ששרדו ביפן, טירת מצואה היא היחידה ששרדה באזור סאנין. הטירה היא השנייה בגודלה, השלישית בגובהה (30 מטרים) ואחת העתיקות שבהן. את הטירה בנה במשך 5 שנים הדאימיו של אזור איזוּמוֹ, הוֹריוֹ יוֹשיהארוּ, והיא הושלמה ב-1622.

לאחר שלטונם של טדהארוּ הוֹריוֹ וטדטקה קיוגיוּ, שלט בטירה נאומאסה מצואהדאירה שהיה נכדו של טוקוגאווה איאיאסו מייסד שוגונות טוקוגאווה. מצואהדאירה עבר לטירה ממצואהמוטו במחוז שינשו, וכך החל שלטון שבט מצואהדאירה בטירה שנמשך עשרה דורות שהשתרעו על פני תקופה של 234 שנים.

ב-1875 נהרסו כל הבניינים בתוך הטירה, למעט מגדל הטירה, ששרד הודות ללחץ שהפעילו קבוצות עניין. בין 1950 ל-1955 עברה הטירה שחזור מלא.

הטירה היא מבנה מורכב, שנבנה בסגנון מגדל שמירה, שמבחוץ נראה כאילו גובהו 5 קומות, אך בפועל יש בפנים שישה מפלסים. רוב קירות הטירה צבועים בשחור. הטירה היא מבנה חסון שנבנה על מנת לעמוד בפני לחימה ובו בזמן הוא בעל נוכחות מלכותית חגיגית, המזכיר את סגנון מומויאמה.

לקריאה נוספת
------------

* Schmorleitz, Morton S. *Castles in Japan*, Charles E. Tuttle Co, Tokyo, 1974, מסת"ב 0-8048-1102-4
* Motoo, Hinago, *Japanese Castles*, Kodansha, Tokyo, 1986, מסת"ב 0-8701-1766-1


| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טירת מַצוּאהֶ** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת מצואה (ביפנית)
* טירת מצואה, ברשת החברתית פייסבוק

* טירת מצואה, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 251560372
* WorldCat: viaf-251560372

 |
**מקסים ולדימירוביץ' פליינקו** (ברוסית: **Максим Владимирович Палиенко**; נולד ב-18 באוקטובר 1994, סמרה, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, בלם מועדון ניז'ני נובגורוד.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

מקסים הוא בוגר בית הספר לכדורגל של מועדון הכדורגל "לאדה" מהעיר טוליאטי.

ב-2011, הוא שיחק במועדון "קרילייה סובייטוב" וב-22 ביולי 2013, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשהוא מחליף בדקה ה-71 את איליה מקסימוב במשחק החוץ נגד צסק"א.

בקיץ 2015 הקבוצה לא חידשה את החוזה עם השחקן ופליינקו עבר למועדון הכדורגל זניט וצורף לסגל קבוצת זניט-2. את הופעת הבכורה שלו ב"זניט" ערך לראשונה ב-11 במאי 2016, במשחק במחזור ב-28 נגד "מורדוביה" (3:0) כשעלה להחליף בדקה ה-81.

ב-21 ביולי 2016 חתם על חוזה לשנתיים עם המועדון מהליגה הראשונה טוסנו, ממחוז לנינגרד.

בקיץ 2018 עבר לקבוצת ניז'ני נובגורוד.

### בסגל הנבחרת

הוא הופיע משחק אחד בהרכב נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21, במשחק נגד פינלנד באוקטובר 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסים פליינקו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל באתר *Sports.ru* (ברוסית)
* מקסים פליינקו באתר ליגת העל הרוסית בכדורגל
טירת מיי
**טירת מיי** (באנגלית: **Castle of Mey**) אשר נקראה בעבר **טירת בארוגיל** (באנגלית: **Barrogill Castle**) היא טירה המצוייה בקית'נס בחופה הצפוני של סקוטלנד, הצופה לעבר איי אורקני.

הטירה נבנתה על ידי ג'ורג' סינקלר, הארל הרביעי של קיית'נס במהלך המאה ה-16. בשנת 1789 שונה שם הטירה ל"טירת בארוגיל". בשנת 1929 נרכשה הטירה על ידי רב החובל פ. ב. אימברט טרי.

הטירה נרכשה על ידי אליזבת בווס-ליון, אלמנתו של המלך ג'ורג' השישי בשנת 1952 במטרה לשקם את הטירה ההרוסה ולהקים במקום בית נופש. המלכה האם שיפצה את הטירה ונהגה לנפוש בה בחודשי אוגוסט ואוקטובר בין השנים 1955 ועד מותה בשנת 2002.

בצוואתה הורישה המלכה האם את הטירה ל"קרן המלכה אליזבת טירת מיי" (**Queen Elizabeth Castle of Mey Trust**) המנהלת את הטירה, ופותחת אותה כיום לקהל הרחב, חדרי הטירה והרהיטים העומדים בהם נשארו בה עד היום וניתן לבקר בהם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת מיי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של טירת מיי

| ארמונות מלכותיים בבריטניה |
| --- |
| בשימוש כיום | ארמון בקינגהאם • ארמון הולירוד • ארמון וסטמינסטר • ארמון סנט ג'יימס • ארמון קנזינגטון • בית סאנדרינגהאם • בית קלרנס • הייגרואוב • טירת בלמורל • טירת הילסבורו • טירת וינדזור • פארק באגשוט • גטקום פארק |
| ארמונות היסטוריים | ארמון אלת'ם • ארמון בוליו • ארמון בומונט • ארמון בריידוול • ארמון דנפרמליין • ארמון וייטהול • ארמון לינלית'גו • ארמון נונסאץ' • ארמון פלסנטיה • ארמון סבוי • ארמון קיו • בית אוסבורן • בית המלכה • בית מרלבורו • המפטון קורט • טירת אדינבורו • טירת ביינארד • טירת בלוודיר • טירת מיי • טירת סטירלינג • מצודת לונדון • קינגס לאנגלי • הביתן המלכותי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007602210405171
* LCCN: sh2011003363
* VIAF: 452144783065516001542
* WorldCat: viaf-452144783065516001542

 |
גשר תעלת סואץ מהווה את אחת הסיבות למגבלות הגודל הכלולות בסואצמקס
**סואצמקס** (**Suezmax**), הלחם של המילים סואץ ומקסימום, הוא מונח בתחום האדריכלות הימית המתייחס לגודלן המקסימלי של ספינות היכולות לחצות את תעלת סואץ, כאשר הן עמוסות מטען. המונח נמצא בשימוש בדרך כלל ביחס למכליות, שהן האוניות הגדולות ביותר המפליגות בימים. כיוון שבתעלת סואץ אין תאי שיט (עובדה שיש בה כדי להגביל את אורכן ורוחבן של הספינות), הרי שהמגבלה העיקרית המוטלת על ספינות המבקשות לחצות את התעלה היא מגבלת שוקע (עומקה המקסימלי של הנקודה הנמוכה ביותר בגוף הספינה מתחת לפני המים).

עם השלמת עבודות להעמקת תעלת סואץ, מגבלת השוקע המקסימלי בעשור הראשון של המאה ה-21 היא 18.9 מטר, לספינות שרוחבן הוא מעל 50 מטר קיימת מגבלת שוקע קטנה יותר. מגבלת השוקע מונעת מרבות ממכליות-על עמוסות לחצות בתעלה, דבר המאלץ מכליות אלה להעביר חלק ממטענן לספינה אחרת, או לצינור נפט הנמשך מקצה אחד של התעלה עד לקצה השני, בטרם חציית התעלה. לחלופין, ספינות יכולות להימנע מלבחור בנתיב שיט זה ולהקיף את יבשת אפריקה דרך כף התקווה הטובה.

מעמס מרבי אופייני לספינת סואצמקס הוא כ-150,000 טון ורוחבה כ-46 מטר. מגבלת הגובה לספינה החוצה את תעלת סואץ הוא 68 מטר מעל פני המים, גובה המפתח של גשר תעלת סואץ. מגבלת הרוחב היא 70.1 מטר, אולם רק מספר קטן ביותר של מכליות אינו עומד במגבלה זו וספינות אלה אינן יכולות לעבור בתעלה אף בגלל מגבלת השוקע.

מונח דומה לסואצמקס הוא פנמקס, המגדיר את גודלן המרבי של אוניות העוברות בתעלת פנמה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ממדים מרביים לספינות החוצות את תעלת סואץ, באתר רשות תעלת סואץ.
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביצרנית גזים ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מקסימה (פירושונים).

**מקסימה** (בעבר, "**מקסימה המרכז להפרדת אוויר**") היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור גזים לשירות התעשייה ולשימושים רפואיים.

היסטוריה
--------

מקסימה נוסדה בשנת 1974 על ידי משקיעים מאירופה ביוזמת ממשלת ישראל. את מפעלה הראשון הקימה החברה במצפה רמון במטרה לפתח תעסוקה באזור.

בשנת 1983 החברה הונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית, וחברת דיסקונט השקעות שמקבוצת IDB נכנסה כמשקיעה בחברה.

בשנת 1996 נרכשה השליטה בחברה על ידי חברת Praxair האמריקאית שבאותה עת הייתה החברה הגדולה בעולם בתחום הגזים התעשייתיים.

בשנת 1999 החברה הקימה את מפעלה השני באזור התעשייה נאות חובב.

בשנת 2005 נכנסה החברה לפעילות בתחום הפחמן הדו-חמצני. בתחילה באמצעות ייבוא ומאוחר יותר, הקימה במישור רותם מפעל שלישי העוסק בייצור.

בשנת 2008 דיסקונט השקעות רכשה את מלוא אחזקותיה של Praxair בחברה, והפכה לבעלת השליטה היחידה.

בשנת 2010 החברה הקימה מפעל רביעי באזור התעשייה הצפוני של אשדוד, ואליו היא העבירה גם את משרדי ההנהלה.

בשנת 2012 רכשה חברת יוניון השקעות ופיתוח, שבבעלות איש העסקים ג'ורג' חורש, את מלוא מניות "דיסקונט השקעות" והפכה לבעלת השליטה היחידה בחברה.

בשנת 2019 רכשה יוניון את כל מניות הציבור שנסחרו בבורסה, ובכך, מקסימה חזרה להיות חברה פרטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מקסימה

הערות שוליים
------------

1. ↑  קובי ישעיהו, ‏ג'ורג' חורש פרסם הצעת רכש למניות מקסימה לפי שווי של יותר מ-300 מיליון שקל, באתר גלובס, 4 ביולי 2019
**טירת מיר** (בבלארוסית: **Мі́рскі за́мак**, ברוסית: **Мирский замок**), היא טירה בבלארוס, ליד העיירה מיר בראיון קרליץ במחוז הורדנה. הטירה היא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.

היסטוריה
--------

בנייתה של הטירה החלה בסוף המאה ה-15. הטירה נבנתה בסגנון גותי והקמתה הושלמה על ידי הדוכס איליניץ' בתחילתה של המאה ה-16. בסביבות שנת 1568 עברה טירת מיר לידיו של הדוכס הליטאי ממשפחת רדזיוויל, שסיים לבנות את הטירה בסגנון הרנסאנס. שלוש קומות נוספות נבנו בחומות הצפוניות והמזרחיות של הטירה, וחלקה הקדמי קושט ושופץ.

לאחר שננטשה משך קרוב למאה שנים וניזוקה קשות במהלך המלחמות הנפוליאוניות, שוקמה הטירה בסוף המאה ה-18. בשנת 1895 נקנתה על ידי ניקולאי סוויאטופולק-מירסקי, ובנו החל לבנות את הטירה מחדש לפי תוכניתו של האדריכל תאודור בורס. משפחת סוויאטופולק-מירסקי הייתה בעלת הטירה עד לשנת 1939. בזמן מלחמת העולם השנייה, היה האזור היה תחת ריבונות גרמנית נאצית, והטירה שימשה כגטו לאוכלוסייה היהודית המקומית.

הטירה
-----

אורכו של המבנה הוא 78 מטר, רוחבו 72 מטר והוא משתרע על שטח של 18,750 מ"ר. יחד עם הגנים שסביבו והמבנים הנוספים הכלולים בהכרזה הוא מגיע לשטח כולל של 270 דונם. 

חומות הטירה יוצרות מרובע לא משוכלל ובארבע פינותיו ניצבים מגדלי שמירה הנישאים לגובה של חמש קומות ולהם גגות רעפים משופעים. גובה המגדלים נע בין 22 ל-26 מטר. במרכז החזית המערבית, מעל לשער, ניצב מגדל חמישי הנישא לגובה של שש קומות. קומותיהם הנמוכות של כל המגדלים רבועות בעוד שהקומות הגבוהות יותר וגגות הרעפים בנויים בצורת מתומנים. במרכזה של הטירה חצר מרכזית רבועה שאורך כל אחת מצלעותיה הוא 42 מטר. חזיתות המבנה בנויות מלבנים ומסגרות החלונות והדלתות וכן המרפסות מאבן חול. כל גגות הטירה עשויים מרעפים ומגיעים לגובה של 17 מטר. 

מזרחית לטירה שוכנת קפלה ובה קבריהם של בני משפחת סוויאטופולק-מירסקי. לקפלה ספינה בודדת, קריפטת קבורה ומגדל פעמונים, והיא עשויה לבנים אדומות ועליה מתנוסס פסיפס גדול של ישו. ארמון מרובע נוסף בן שתי קומות נבנה בסוף המאה ה-19, והוא שוכן בקצהו המזרחי של המתחם. עוד כולל המתחם מספר מבנים נוספים וביניהם קפלה נוספת ובית השומר. 

בצידו הצפוני של המתחם ניצבת אנדרטה בצורת אסטלה לזכר יהודי מיר שנרצחו במקום בשואה. גיא ההריגה עצמו מסומן במשטח ריצוף על הקרקע.

גלריה
-----

* שער הטירה הנושא את תיעוד ההכרזה כאתר מורשת עולמיתשער הטירה הנושא את תיעוד ההכרזה כאתר מורשת עולמית
* אחד ממגדלי הטירהאחד ממגדלי הטירה
* מראה בחצר המרכזיתמראה בחצר המרכזית
* קפלת הקבורהקפלת הקבורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת מיר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טירת מיר
* אודות הטירה
* תמונות ומפות האתר

| Flag of BelarusFlag of Belarus סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בבלארוס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מכלול טירת מיר • יער ביאלובייסקה (עם פולין) • מכלול המגורים, האדריכלות והתרבות של משפחת רדזיוויל בניאסוויז' • הקשת הגאודזית של שטרובה (עם תשע מדינות אחרות) |

 |

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2014020487
* NKC: kn20031015001
* VIAF: 306269296
* WorldCat: lccn-n2014020487

 |
**הלנה מריה שטרומאייר** (בגרמנית: **Helene Marie Stromeyer**‏; 26 באוגוסט 1834 – 13 במרץ 1924) הייתה ציירת גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

שטרומאייר נולדה בהנובר כבת השנייה משלוש בנותיהם של לואי שטרומאייר, רופא אמיד ופרופסור באוניברסיטה, ואשתו לואיז (לבית ברטלס, 1807–1890). בשל ההלם לאחר מות אחותה הצעירה אוטילי בשנת 1851, היא התמסרה לציור. היא עזבה את הנובר ולמדה אצל רודולף יורדן בדיסלדורף. היא הצליחה להתמסר לאמנותה ללא מגבלות כלכליות, כיוון שהייתה עצמאית כלכלית באמצעות ירושה מהוריה. עם זאת, תמיד עמדה לצד אביה, שהיה במצב בריאותי ירוד, משנת 1850 ואילך אף ליוותה אותו במשימותיו כרופא צבאי לשדות הקרב ליד לנגנזלצה במשך ארבעה שבועות בשנת 1866.

בראשית שנות השמונים של המאה ה-19 עברה לקרלסרוהה, שם למדה אצל הרמן באיש, הנס פרדריק גודה וגוסטב שנלבר. עם ציורי טבע דומם וציורי נופים שנראו כמו המאסטרים הוותיקים, יצאו לה במהרה מוניטין. יחד עם אנה פטרס, סופי ליי ואלווינה שרוטר, היא הייתה אחת הציירות המפורסמות ביותר בקרלסרוהה.

משנת 1892 לימדה ציורי פרחים וטבע דומם בבית הספר לציור בקרלסרוהה. בשנת 1893 היא הייתה ממייסדי עמותת האמניות בקרלסרוהה.

יצירה
-----

שטרומאייר הייתה ידועה בעיקר בזכות ציורי פרחים ונופים. את עבודותיה ניתן למצוא באוספים של מוזיאונים שונים בגרמניה. רבות מיצירותיה נסחרות עדיין במכירות פומביות בתחילת המאה ה-21.

בשנת 1867 פורסם בחנות הספרים שמורל אונד פון זייפלד בהנובר האלבום "מלנגנזלצה" (von Langensalza)‏ ובו שישה תצלומים המבוססים על רישומי המקור של האמנית. האלבום נסקר ב- Deutsche Volkszeitung ב-15 בינואר 1867.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלנה שטרומאייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Deutsche Gesellschaft für Chirurgie (Hrsg.):. 29. Congress, abgehalten zu Berlin, 18.–21. April 1900. Berlin 1900, S. 7 (Textarchiv – Internet Archive).
2. ↑  Stromeyer, Helene Marie. In: Friedrich von Boetticher: Malerwerke des 19. Jahrhunderts. Beitrag zur Kunstgeschichte. Band 2/2, Bogen 33–67: Saal–Zwengauer. Fr. v. Boetticher’s Verlag, Dresden 1901, S. 855
3. ↑  Sophie Pataky: Lexikon deutscher Frauen der Feder. Band 2. Berlin, 1898, S. 347

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1012770079
* RKD: 75794
* ULAN: 500112311
* VIAF: 74627349
* WorldCat: viaf-74627349

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הלנה שטרומאייר"**.
**קאחבר (קאחה) קאלַדזֵה** (בגאורגית: **კახაბერ (კახა) კალაძე**; נולד ב-27 בפברואר 1978 בסמטרדיה) הוא פוליטיקאי גאורגי וכדורגלן עבר. קלאדזה מכהן כראש עיריית טביליסי, מאז אוקטובר 2017. בעברו היה כדורגלן ששיחק בעמדת המגן השמאלי בדינמו טביליסי, דינמו קייב, מילאן ובנבחרת גאורגיה.

בסוף הקריירה הספורטיבית שלו, החל קאלדזה להיות מעורב בפוליטיקה בארצו כחבר מפלגת האופוזיציה באותם ימים חלום גאורגי - גאורגיה דמוקרטית, שנוסדה בידי בידזינה איוואנישווילי בפברואר 2012. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה וב-25 באוקטובר של אותה שנה מונה לתפקיד שר האנרגיה בקבינט של איוואנישווילי.

קריירה
------

### ספורט

קאלדזה החל את הקריירה שלו בשנת 1993 כמגן בדינמו טביליסי (1993-1997). יכולותיו המרשימות הביאו להעברתו לדינמו קייב מאוקראינה, בה שיחק בשנים 1998 עד 2000. במשך שנתיים וחצי ששיחק במדי דינמו קייב ערך 63 הופעות והשתכר 280,000 יורו לעונה. ההישג המרשים ביותר של קבוצתו באותו הזמן, הייתה ההעפלה לשלב חצי בגמר של ליגת האלופות, כשברבע הגמר הקבוצה ניצחה את ברצלונה.

בקיץ 2000, קאלדזה עבר לשחק במילאן, בתפקיד מגן וכקשר שמאלי, ועם הזמן הפך למגן שמאלי קבוע בקבוצה, תפקיד בו שיחק עד פרישתו.

ב-2001 נחטף לאבן, אחיו של קאלדזה, והחוטפים ביקשו תמורתו כופר בסך 600,000 דולר. ב-6 במאי 2005, מצאה משטרת גאורגיה שמונה גופות במחוז סוואנתי. המשטרה העריכה שאחת הגופות היא זו של לאבן, אחיו של קאלדזה. במשך כל אותה תקופה, לא היה קאלדזה שחקן יציב בקבוצה, ולפרקים מילאו אחרים את תפקידו בקבוצה.

בשנת 2003 זכה קאלדזה עם מילאן בגביע האיטלקי ובליגת האלופות. בעונת 2003/2004 חגג עימה זכייה בסרייה א'. ב-2007, קאלדזה זכה בליגת האלופות בשנית עם מילאן, לאחר ניצחון הקבוצה בגמר המפעל על ליברפול 2 - 1.

בקיץ 2010 עבר לגנואה לאחר 9 עונות במילאן. ב-2012 לאחר 2 עונות בגנואה הודיע קלאדזה על פרישה ממשחק פעיל.

קאלדזה היה שחקן מפתח בנבחרת גאורגיה, ולזכותו למעלה מ-60 הופעות במדיה.

במוקדמות מונדיאל 2010 במשחק מול נבחרת איטליה הבקיע קאלדזה שני שערים עצמיים.

### פוליטיקה

קלאדזה היה חבר תנועת "החלום הגאורגי - גאורגיה דמוקרטית", שנוסדה בידי בידזינה איוואנישווילי בפברואר 2012. 

ב-1 באוקטובר 2012 הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה וב-25 באוקטובר של אותה שנה מונה לתפקיד שר האנרגיה בקבינט של איוואנישווילי.

באוקטובר 2017 התמודד לראשות העיר טביליסי וזכה ב-51% מהקולות.

תארים ספורטיביים
----------------

**דינמו טביליסי**

* אליפות גאורגיה: 1994, 1995, 1996, 1997
* הגביע הגאורגי: 1994, 1995, 1996, 1997

**דינמו קייב**

* אליפות אוקראינה: 1998, 1999, 2000
* הגביע האוקראיני: 1998, 1999, 2000

**מילאן**

* אליפות אירופה: 2002/2003, 2006/2007
* הסופר קאפ האירופי: 2002/2003, 2006/2007
* אליפות איטליה: 2004
* הסופר קאפ האיטלקי: 2004
* הגביע האיטלקי: 2002/2003
* אליפות העולם לקבוצות: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאחה קאלדזה** בוויקישיתוף
* 
* קאחה קאלדזה, ברשת החברתית פייסבוק

* קאחה קאלדזה, ברשת החברתית טוויטר

* קאחה קאלדזה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל אישי, באתר קבוצת מילאן
* יואב דובינסקי, בשם האח. הטרגדיה והתאוששות של קלאדזה, אפריל 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1168481376
* NLP: A37245491
* VIAF: 6385151898631224190003
* WorldCat: viaf-6385151898631224190003

 |
**אופתלמוזאורוס** (שם מדעי: *Ophthalmosaurus*, פרוש שמו ביוונית: "עין לטאה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה שחי בתקופה יורה עליון לפני 160-165 מיליון שנה והיה קרובו של הפלטיפטריגיוס.

מאפיינים
--------

מאובניו של זוחל ימי זה נמצאו באירופה (צרפת והממלכה המאוחדת), אמריקה הצפונית (ארצות הברית ומקסיקו) ואמריקה הדרומית (ארגנטינה ). הוא תואר בידי הפלאונטולוג הארי גובייר סיילי (אנ') ב-1874. שמו ניתן לו בשל מבנה העיניים הגדולות באופן יחסי, שהיו בעלי טבעות רחבות. מבנה זה מרמז שהיה זה זוחל שוכן מים עמוקים, בהם היה אור מועט.

זה היה איכתיוזאור גדול שהגיע לאורך של 4 עד 6 מטרים ולמשקל של עד 2 טון. היו לו חרטום מוארך חסר שיניים, עיניים גדולות וסנפירי חזה חזקים. זנבו הגדול עזר לו לפרוץ במהירות קדימה. 

יצור זה חי בתקופת היורה וייתכן שחי בדומה לדולפינים בלהקות. הוא היה צייד זריז של דגים ורכיכות ימיות אותם תפס עם לסתותיו הארוכות. יצור זה השריץ ולדות חיים בתוך המים כשזנבו יוצא תחילה.

בתרבות
------

זוחל ימי זה הופיע בסדרה ללכת עם דינוזאורים ובסרט Sea Rex 3D.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אופתלמוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
הסירקס
מכללת פארק פריור
**ג'ון ווד האב** (באנגלית: **John Wood, the Elder**‏; 1704, יורקשייר – 23 במאי 1754, באת') היה אדריכל אנגלי שעבד בעיקר בעיר באת' שבדרום-מערב אנגליה. הוא ידוע בזכות תכנונם של רחובות ומבנים רבים בבאת', בהם הסירקס, פארק פריור, בית החולים סנט ג'ון, נורת' פארייד וסאות' פארייד, ובתים ידועים נוספים שרבים מתוכם הוכרו כבניינים רשומים מדרגה I.

ביוגרפיה
--------

ווד היה בנו של בנאי מקומי בשם ג'ורג' ווד. בשלהי 1721 רכש חלקת אדמה בלונדון, צפונית לרחוב אוקספורד, על מנת לבנות עליה בית מגורים. הוא לא זכה להצלחה רבה בבניין זה, והצליח להימנע מפשיטת רגל ולהתחיל בבניית בניין נוסף. בשלהי 1723 הוא סיים את בניית בית מספר 1 ברחוב אוקספורד, ומצא דייר שיתגורר בו. בין 1722 ל-1727 הוא עבד לסירוגין באחוזתו של הפוליטיקאי רוברט בנסון, הברון הראשון מבינגלי.

עבודתו הגדולה הראשונה הייתה רחוב כיכר המלכה בבאת', בו התגורר ווד במשך שנים אחדות. בתים 21 - 27 מהווים את הצד הצפוני של הרחוב, שתואר על ידי ניקולאוס פבסנר כ"אחד ההרכבים הפלדיאניים הטובים ביותר באנגליה שלפני 1730". ברבות מתוכניות הבניין שלו שילב ווד עיטורי איקונינים וסמלים הקשורים לבונים החופשיים, דבר שהוביל להשערה שמעולם לא בוססה כי הוא היה חבר בארגון. ווד הרבה לכתוב על גאומטריה מקודשת, וטען שהמיתוסים הקשורים למייסד לכאורה של באת', המלך בלאדאד, הם בעלי בסיס היסטורי ממשי.

עבודה ידועה נוספת של ווד היא תוכנית מתאר מפורטת של סטונהנג'; הוא ערך את הסקר שלו באתר ב-1740, ובמסגרתו ביצע מאות מדידות. עבודה זו זכתה בתחילה להתעלמות, בעיקר בגלל הביקורות של הארכאולוג ויליאם סטקלי. סטקלי חלק על פרשנותו של ווד למונומנט, ולא התייחס לתיעוד המפורט של האבנים במקום. אולם, באמצעות שימוש ביחסי המדידה המקוריים של ווד הצליחו להעתיק את עבודתו למחשב ולהשוות אותה לתוכנית המתאר המודרנית של סטונהנג'. לסקר של ווד הייתה חשיבות ארכאולוגית בכך שהוא תיעד את האבנים כחמישים שנים לפני קריסת הטריליתון המערבי, שהוצב מחדש רק ב-1958.

ב-1742 נשכר ווד לצורך בניית בית מגורים עבור ראש עיריית באת' ראלף אלן, והקים אותו על גבעה ממנה ניתן היה להשקיף על העיר. בניין זה הוכר גם כן כבניין רשום מדרגה I, ומאז 1830 הוא משמש את מכללת פארק פריור. עבודתו הגדולה האחרונה הייתה רחוב הסירקס, שנבנה על ברטון פילדס מחוץ לחומות העיר העתיקה של באת', אם כי הוא לא זכה לראות את הגשמת תוכניותיו כיוון שמת שלושה חודשים לאחר הנחת האבן הראשונה. הוא הותיר את השלמת העבודה לבנו, ג'ון ווד הבן.

מלבד עבודותיו בבאת' הוא תכנן גם בניינים בערים אחרות, ופרסם מספר ספרים. הוא נקבר בכנסיית סוויינסוויק שבבאת'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ווד האב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר מוזיאון באת'
* ג'ון ווד האב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'ון ווד האב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271400905171
* BnF: cb12253006m (data)
* GND: 119052563
* ISNI: 0000 0000 7243 7675
* LCCN: n86825155
* NTA: 074021435
* SUDOC: 031284639
* ULAN: 500012000
* VcBA: 495/272427
* VIAF: 283347602
* WorldCat: lccn-n86825155

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצייר. אם התכוונתם למוזיקאי, ראו ג'ון וטון (מוזיקאי).

**ג'ון ווטון** (באנגלית: **John Wootton**‏; בסביבות 1686 – 13 בנובמבר 1764) היה צייר אנגלי של נושאי ספורט, סצנות קרב ונופים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בסניטרפילד, ווריקשייר (ליד סטרטפורד), והוא זכור בעיקר כחלוץ בציור נושאי הספורט - יחד עם פיטר טילמנס וג'יימס סימור - ונחשב לצייר מבוקש בז'אנר הזה בזמנו. ציוריו היו אופנתיים מאוד ומבוקשים על ידי אנשי השכבות הגבוהות ביותר של החברה הבריטית. אלה כללו דמויות כמו ג'ורג' השני, מלך בריטניה, פרדריק, נסיך ויילס, ודוכס מרלבורו.

סביר להניח שהוא קיבל הכשרה אמנותית מיאן וויק לפני 1700. ווטון אולי החל את החיים כצייר של משפחת הדוכסים מבופור. עבודתו המוקדמת ביותר ששרדה היא דיוקן הסוס בוני בלק (1711). הוא נשאר פעיל עד מותו בשנת 1764, ובסיסו היה בבירת מרוצי הסוסים האנגלים בניומרקט, והוא הפיק מספר רב של דיוקנאות של סוסים וגם תיעוד מפגשים חברתיים במסגרת ציד או רכיבה.

הוא אימץ סגנון נופי קלאסי המבוסס על אלה של הצייר הצרפתי גספאר דוגה, והציג אותם בכמה ציורי נוף טהורים, כמו גם נופים של בתים כפריים ונושאי סוסים. הוא הציג אלטרנטיבה לאמנים ההולנדים והפלמיים השונים שקבעו בעבר את סגנון הנוף שהיה שכיח בציור בבריטניה, ובאמצעות אמנים מתווכים כמו ג'ורג' למברט, הצייר הבריטי הראשון שביסס קריירה בציורי נוף, השפיע רבות על אמנים בריטים אחרים. כגון תומאס גיינסבורו.

ג'ון ווטון נפטר בלונדון ב־13 בנובמבר 1764.

דוגמאות לציור בעלי החיים שלו ניתן למצוא בגלריית טייט בלונדון, במוזיאון וירג'יניה לאמנויות יפות, בריצ'מונד, במרכז ייל לאמנות בריטית, ובאוסף פורטלנד בגלריית הארלי וקרן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ווטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑ . "Wootton, John". Grove Art Online.
2. ↑  Arline J. Meyer, Wootton, John (1678?–1765), **Oxford Dictionary of National Biography**, Oxford University Press, 2018-02-06
3. ↑  Meyer, Arline (1984). John Wootton: Landscape and Sporting Art in Early Georgian England. Kenwood House, London: the Iveagh Bequest.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143710052
* ISNI: 0000 0000 6131 4362
* LCCN: n85251211
* RKD: 85565
* SUDOC: 160143748
* ULAN: 500025593
* VIAF: 26051681
* WorldCat: lccn-n85251211

 |
**ג'ון ווקר-לינד** (באנגלית: **John Walker Lindh**; נולד ב-9 בפברואר 1981) הוא אמריקאי שלחם בשורות הטליבאן.

ביוגרפיה
--------

ג'ון ווקר-לינד נולד למשפחה מן המעמד הבינוני ב-1981. גדל בפרברי וושינגטון הבירה ובקליפורניה. בהשפעת הביוגרפיה של מלקולם X החל למצוא עניין באסלאם, פרש מלימודיו, התאסלם וקרא לעצמו עבדול חמיד. דרכו הובילה אותו לארצות האסלאם, תימן ופקיסטן, שבהן עסק בלימוד השפה הערבית ובלימודי הקוראן.

במאי 2001, הוא הגיע לאפגניסטן. הוא נתפס על ידי הכוחות האמריקאים בנובמבר 2002, בעת המתקפה האמריקאית באפגניסטן, כשהוא נלחם נגד האמריקאים לצד כוחות הטליבאן.

בינואר 2002 הוחזר ג'ון ווקר-לינד לארצות הברית. השלטונות החליטו שלא להעמיד אותו לדין בפני בית דין צבאי, אלא להביאו לדין בפני בית משפט אזרחי במדינת וירג'יניה, על קשר להעמיד חיי אזרחים אמריקאים בסכנה. התביעה טענה כי ידע מראש על פיגועי 11 בספטמבר וכי היה חבר ברשת הטרור של אל-קאעידה והציגה ראיות על כך. ב-4 באוקטובר 2002 נדון ג'ון ווקר-לינד ל-20 שנות מאסר.

בפברואר 2019 שוחרר ווקר-לינד מהכלא.

ראו גם
------

* קרב קאלאי ג'נגי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ווקר-לינד** בוויקישיתוף
* ג'ון ווקר-לינד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



1. ↑  סוכנויות הידיעות, האמריקני מהטליבאן שוחרר: "סכנה לארה"ב", באתר ynet, 23 במאי 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007335044605171
* GND: 128859814
* ISNI: 0000 0000 7871 7555
* LCCN: nr2003001452
* NTA: 268566062
* VIAF: 77377368
* WorldCat: lccn-nr2003001452

 |
**הלני בגן** (בהולנדית: **Helene Baggen**; נולדה ב-1 בינואר 1920 – לא ידוע) הייתה נזירה קתולית, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה ארבעה ילדים יהודים.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

הלני עבדה בבית היתומים של הכנסייה הקתולית במסדר של האחיות וינסנט דה פול (Daughters of Charity of Saint Vincent de Paul) שנמצא בלוון שבבלגיה. היא הייתה אחראית על הילדים בגילאי שבע עד אחת-עשרה.

בית היתומים שימש בין היתר כמקום מחסה לילדים יהודים. האחות הלני טיפלה בהם וגילתה כלפיהם אהבה ודאגה. כשהתחילו אקציות במסגרתן הוצאו משפחות יהודיות מבתיהם, רבים מהם ניסו לחפש מקום מקלט בטוח. האחות מריה (Léontine van Schoonbeeck), הנזירה הראשית שניהלה את בית היתומים, הסכימה להגן על שני ילדים יהודים: יצחק ומאיר, והעבירה אותם לאחריותה של האחות הלני. הוריהם נעצרו לאחר מכן אך שני הילדים שרדו בזכות פעולתה.

ב־8 בספטמבר 1942, המשטרה חסמה את רחוב דו-מירויור בבריסל ועצרה את כל היהודים שהתגוררו שם. יוסף נובאק הצעיר הצליח לשרוד בזכות שהתחבא בארון. לאחר סיום האקציה, יוסף נתקל באיש משטרה שהחליט למסור אותו ל Oeuvre Nationale de l’Enfance - הארגון הצרפתי לשלום הילד. משם הועבר יוסף לבית היתומים של האחות מרי וגם הוא הועבר לטיפולה המסור של האחות הלני .

מסדר הישועים של לוון העביר לבית היתומים ילדים יהודים נוספים שהוריהם גורשו. באופן זה, בית היתומים סיפק מחסה לכעשרים ילדים יהודים. ארבעה מתוכם היו תחת האחריות הישירה של הלני. היא הצליחה להסוות את הילדים היהודים כשהלבישה אותם בדומה ליתר ילדי בית היתומים.

לאחר הפצצות גרמניות כבדות ב־1944, נאלצו לפנות את בית היתומים. הלני ברחה יחד עם ארבעת הילדים היהודים שבאחריותה לאגנהובן ואברלה (Heverlee), שם הצליחו להתחבא עד סוף המלחמה בעזרת אנשי מסדר הישועים ואנשי המסדר הסלאסי (Salesians of Don Bosco). התעוזה של האחות מרי והמסירות של האחות הלני הם שתרמו להצלתם.

הכרה והנצחה
-----------

ב-7 לדצמבר 2003 הוכרו הלני והאחות מרי כחסידות אומות עולם בטקס, שהתקיים בבריסל.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  תיק מספר M.31.2/9938, באתר ארכיון יד ושם

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הלני בגן"**.
**ג'ון וב** (באנגלית: **John Webb**‏; 1611 – 24 באוקטובר 1672) היה אדריכל אנגלי.

ביוגרפיה
--------

ג'ון וב נולד בסמיתפילד שבלונדון. וב נשא לאישה את אחייניתו של האדריכל ומעצב התפאורות והתלבושות לתיאטרון איניגו ג'ונס בשנת 1628 והפך עוזרו האישי ושותפו של ג'ונס. וב וג'ונס תכננו יחד את בית הסעודות שבוייטהול ברובע וסטמינסטר שבלונדון; את בית וילטון שבסולסברי שבוילטשייר.

לאחר מותו של ג'ונס בשנת 1652 ירש וב את רכושו של ג'ונס לרבות ספרייתו הגדולה ואוסף הציורים האדריכלים הגדול שלו.

בשנת 1652 תכנן וב את אכסדרת העמודים הראשונה בסגנון נאו קלאסי שנבנתה באנגליה - ד'ה ויין שבהמפשייר.

בשנת 1662 תכנן וב את חצר המלך צ'ארלס בגריניץ' בסמוך לבית המלכה במסגרת התוכניות לבנייה מחדש של ארמון פלסנטיה אשר לא יצאו אל הפועל. לימים מבנה זה הפך לחלק מבית החולים גריניץ'.

בין השנים 1654–1668 תכנן וב את הבנייה של טירת בלוובר בלסטרשייר, וכן ביצע מספר תוספות לבית נורת'מברלנד.

וב חקר את סטונהנג' ופרסם ספר אודות המבנה יחד עם איניגו ג'ונס ועם וולטר צ'רלטון, וכן כתב תזה על השפה הסינית - ספר המבוסס על יומני מסע של נזירים ישועיים כיוון שמעולם לא ביקר בסין.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי ג'ון וב בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר קרן הנאמנות הלאומי, המתאר את ד'ה ויין שבהמפשייר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276622205171
* BnF: cb120041747 (data)
* GND: 118806890
* ISNI: 0000 0000 8363 333X
* LCCN: n82054716
* NTA: 071432647
* SUDOC: 028149947
* ULAN: 500030383
* VIAF: 22152321
* WorldCat: lccn-n82054716

 |
**פושקש אקדמיה** (בהונגרית: **Puskás Akadémia FC**) היא קבוצת בת של קבוצת פהרוואר. הקבוצה נקראת על שמו של הכדורגלן ההונגרי פרנץ פושקש.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה במטרה לשמש אקדמיית שחקנים עבור קבוצת פהרוואר, וכן להנציח את זכרו של פרנץ פושקאש גדול שחקני הונגריה בכל הזמנים.

בשנת 2014 נחתם חוזה שיתוף פעולה עם איגוד הכדורגל של מונגוליה. כתוצאה מכך מספר כדורגלנים צעירים מונוגלים הגיעו לאימוני המועדון. גנבאיאר גנבולד שהתאמן במסגרת זו בהמשך היה כדורגלן מונגולי הראשון שנחתם במועדון כדורגל אירופי.

ב-22 בדצמבר 2016, מונה אטילה פינטר למאמן הראשי של המועדון. ב-21 במאי 2017, זכה המועדון באליפות הליגה השנייה לעונת 17–2016 וחזר לליגה הראשונה.

עונת 2020/21 המועדון סיים במקום השני ולכן קיבל זכות לשחק בעונת 2021/2022 בליגה האזורית. הוו סיים את השתתפותו בשלב המוקדמות השני.

גביע פושקאש-סוזוקי
------------------

גביע פושקאש-סוזוקי הוא טורניר כדורגל בינלאומי שנוסד על ידי המועדון וחברת סוזוקי בשנת 2008. במטרה להנציח את זכרו של פושקאש. הטורניר מיועד לקבוצות עד גיל 17. קבוצת בודפשט הונבד זכתה בגביע 5 פעמים. בכל שנה משתתפים בתחרות עד 6 קבוצות. בשנת 2021 קבוצת "פושקש אקדמיה" זכתה בתחרות בפעם ראשונה.

תארים
-----

הליגה ההונגרית השנייה
* + זכייה (1): 2016/2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פושקש אקדמיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פושקש אקדמיה (בהונגרית)
* פושקש אקדמיה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Soccerway

| הונגריההונגריה ליגת העל ההונגרית, עונת 2024/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אויפשט • דיושגיור • דברצן ו.ס.ק. • קישווארדה • זלאגרסגי ט.א. • מ.ט.ק. בודפשט • פהרוואר • פושקש אקדמיה • פקשי • פרנצווארוש • מ.ט.ק. בודפשט |

 |
בהשוואה לאדם
**הלצ'קרפטור** (שם מדעי: *Halszkaraptor*; מילולית: "השודד של הלצ'קה") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים אשר התקיים באזור מונגוליה של ימינו בתור הקרטיקון, לפני 71–75 מיליון שנה. דינוזאור זה קרוי על שם החוקרת ההונגרית הלצ'קה אוסמולסקה (אנ'), אשר חקרה מאובנים רבים במדבר גובי. סוג זה הוגדר ב-2017 וכלל מין יחיד, *Halszkaraptor escuilliei*. שם המין נקרא על האספן פרנסיס אסקווילי (François Escuillié), אשר נתן את הממצאים למוזיאון.

גילוי
-----

מאובני ההלצ'קרפטור נתגלו במונגוליה, כאשר נאספו בצורה לא חוקית ונמכר ליפן ובריטניה לאוספי מאובנים. המאובנים נאספו בידי חברת סוחרים והובאו למוזיאון הטבע של בלגיה, שם הם נחקרו. בהמשך הם הוחזרו למונגוליה. השלדים שנמצאו היו במצב שלם יחסית, בדומה למאובנים רבים שנתגלו במדבר גובי.

מאפיינים
--------

מבנה גופו של דרומזאור זה הגיע לגודל של ברכייה ורימז שבעליו היה יצור חצי-מיימי, בעל מבנה הדומה לעופות מים מודרניות. אורך הראש הגיע לשבע ס"מ, אורך הצוואר 20 ס"מ והיו לו טפרים בכפות רגליו בדומה לוולוצירפטור. הדינוזאור היה כנראה מכוסה בנוצות ששמרו על בידודו במים. הוא היה בעל צוואר כמו של ברבור ומבנה הגפיים היה קצר וייתכן שדמה לכנפי פינגוויניים. הזנב שלו היה קצר וגם מבנה עמוד השדרה רמז שהיה חסר יציבות ביבשה.

ההלצ'קרפטור היה, ככל הנראה, שחיין זריז אשר רדף אחרי דגים במימי המדבר הקדום (שבעבר היה הרבה פחות יבש והכיל מקווי מים שונים סביבו). עם זאת, הוא נע גם על היבשה וקינן על אדמה יבשה, דבר שהופך אותו לדינוזאור התרופוד היחיד שחי במקווי מים, לצד בני משפחת הספינוזאוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלצ'קרפטור** בוויקישיתוף

* Sid Perkins, "This duck-faced dinosaur took a rare plunge back into water". *Science*. December 6, 2017
בקבוקי צבעי גואש
"מסדרון בבית חולים לחולי נפש", ציור בגיר שחור וגואש, מאת וינסנט ואן גוך, משנת 1889
ציור בצבעי גואש של אוולין דה מורגן מסביבות 1885
**גוּאַשׁ** (מצרפתית: **Gouache**) הוא סוג של צבעי מים בעלי גוון אטום. כמו צבעי מים אחרים, צבעי גואש מורכבים מפיגמנט, חומר עיבוי (בדרך כלל גומי ערבי) ומים. לעיתים מוסף צבען גיר לעיבוי.

אטימולוגיה
----------

צבעי גואש קיבלו את שמם לראשונה במאה ה-18, אף על פי שהיו בשימוש החל מהמאה ה-12 בשמות אחרים. בין המאות ה-16 וה-18 הוצמד הכינוי "גואש" לשילוב של צבעי שמן וטמפרת ביצים.

מקור השם הוא מהמילה האיטלקית "גוּאָצוֹ" (Guazzo), שמשמעותה צבע התזה או צבע מים.

ישנם גם צבעי גואש המכונים "טוש טוש".

שימושים לצבעי גואש
------------------

צבעי גואש קלים לניקוי, זולים לייצור ומדוללים במים בלבד. תכונות אלו הפכו אותם לצבעי הלימוד העיקריים בבתי-ספר לציור, וכן בכיתות נמוכות ובגני ילדים. מרבית צבעי הגואש הנמכרים כיום בקמעונאות הם בדרגה נמוכה יחסית, ומיועדים לילדים המנסים לראשונה אמנות במכחול. על בסיס צבעי הגואש המוכרים, מייצרים היום צבעי גואש בעלי ברק מתכתי, זוהר, ואף מכיל חלקיקים נוצצים המורחפים בצבע.

אף על פי שצבעי גואש היו פופולריים במאות ה-18, ה-19 ובתחילת המאה ה-20 באמנות גבוהה, בחמישים השנה האחרונות הם ירדו מגדולתם כמדיום ציור בשל עלייתם של צבע אקריליק, שהיו עמידים יותר, נוחים יותר לשימוש וזולים באותה מידה. עם זאת, גם כיום ניתן להשיג צבעי גואש באיכות גבוהה ללא הזמנה מיוחדת במרבית חנויות האמנות וכלי הכתיבה. ישנם מספר מצומצם של יצרנים בארץ של צבעי הגואש.

בעיות עם צבעי גואש
------------------

צבעי גואש נוחים מאוד לשימוש, אך בד בבד סובלים ממספר בעיות שלא ניתן להימנע מהן. ראשית, עקב הימצאות גיר במרביתם, הגוון שלהם משתנה משמעותית לאחר הייבוש: הצבע מאבד ברק, ומשנה את בהירותו. שנית, הם אינם עמידים בלחות ורטיבות, וכמו צבעי מים ניתן להרוס ולהשחית ציור יבש על ידי הרטבתו, ולו בטעות. עם זאת, ניתן להגן על ציורי גואש מפני מים, בין השאר על ידי יישום של ספריי לכה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גואש** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ציורי גואש** |

* פורום גואש "ווטקנווס", פורום אמנים בולט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536024105171
* GND: 4071972-8
* LCCN: sh85056013
* NKC: ph122060

 |
**נטיית ציר סיבוב** של גוף אסטרונומי היא הזווית שבין המישור המכיל את מסלולו של אותו גוף לציר הסיבוב העצמי שלו. נטיית ציר הסיבוב של  כוכבי לכת מבטאת את הזווית שבין האנך למישור המילקה אל הקוטב הגאוגרפי הצפוני של אותו כוכב לכת.

נטיית הציר של כדור הארץ
-----------------------

Obliquity of the ecliptic for 20,000 years, from Laskar (1986) שינוי זווית ציר הסיבוב של כדור הארץ ביחס למישור המלקה, במהלך 20,000 שנים, מתוך מאמרו של לסקר, משנת 1986
ציר הסיבוב של כדור הארץ נטוי בזווית של 66.5 מעלות יחסית למישור המילקה (או נטייה של 23.5 מעלות בין ציר הסיבוב לניצב על מישור המילקה). משערים[דרושה הבהרה] שהנטייה הנוכחית של ציר הסיבוב נוצרה באירוע התנגשות עצום אשר יצר את הירח לפני כ-4 מיליארד שנים. ככל הנראה, בתקופת ההפצצה הכבדה המאוחרת.

מכיוון שציר הסיבוב של כדור הארץ אינו ניצב בדיוק למישור המילקה, אנו חווים את עונות השנה; כאשר כדור הארץ נע סביב השמש, גובה מסלולה בשמיים משתנה וכך גם מידת החום אותה אנו מרגישים.

זווית הנטייה של ציר סיבוב כדור הארץ משתנה מעט, במחזוריות של 41,000 שנים בין 22 מעלות לבין 24.5. כיום ובאלפי השנים הקרובות, צידו הצפוני של ציר הסיבוב של כדור הארץ מכוון לעבר הכוכב פולריס (הידוע בכינוי כוכב הצפון) שבקבוצת הדובה הקטנה. בגלל תופעת הנקיפה, הכיוון אליו מצביע ציר הסיבוב משתנה ובעוד כ-13,000 שנים יצביע בכיוון הכוכב וגה שבקבוצת הכוכבים נבל.

השינוי המחזורי בזווית כדור הארץ גורם לשינויי אקלים שונים במחזורים של עשרות אלפי שנים. שינוי הזווית הוא אחד הגורמים האפשריים לתהליך התפשטות ונסיגת המדבר באזור הסהרה.

מחקר שפורסם בבטאון Geophysical Research Letters הצביע על כך ששאיבת מי התהום השפיע על הנטייה בשיעור של כ-80 ס"מ.

כוכבי הלכת
----------

לפי השערת הערפילית, גם יתר כוכבי הלכת במערכת השמש שינו את נטייתם מן האנך למישור המלקה. הבולט מכולם הוא אורנוס הנוטה בזווית של 98 מעלות ולמעשה "מתגלגל" לאורך מסלולו.

ירחים
-----

נטיית ציר הסיבוב של ירחים נמדדת ביחס למישור הניצב לציר הסיבוב של כוכב הלכת אותו הם מקיפים.

נטיית הציר של גופים שונים
-------------------------

להלן טבלה המסכמת את נטיית הציר של מספר גופים בולטים:

| גוף | נטיית ציר הסיבוב (°) |
| --- | --- |
| חמה | ~0.01 |
| נוגה | 177.36 |
| כדור הארץ | 23.4366 |
| הירח | 1.5424 |
| מאדים | 25.19 |
| קרס | ~4 |
| פאלאס | ~60 |
| צדק | 3.13 |
| שבתאי | 26.73 |
| אורנוס | 97.77 |
| נפטון | 28.32 |
| פלוטו | 119.61 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robin M. Canup and Erik Asphaug (2001). "Origin of the Moon in a giant impact near the end of the Earth's formation". Nature 412, 708-712.
2. ↑  Orbit - Earth's Extraordinary Journey, BBC 2013
3. ↑  Kevin White and David J. Mattingly (2006). "Ancient Lakes of the Sahara" 94 (1). American Scientist. pp. 58–65.
4. ↑  ניב ליליאן‏, נטיית ציר כדור הארץ השתנתה ולא תנחשו את הסיבה, באתר וואלה!‏, 18 ביולי 2023
**יונאס וילאישיס** (בליטאית: **Jonas Vileišis**;‏ 3 בינואר 1872 – 1 ביוני 1942 קובנה) היה פוליטיקאי ודיפלומט ליטאי.

קורות חיים
----------

יונאס וילאישיס נולד בכפר ליד פסווליס, ליטא למשפחת איכרים. באותה תקופה הייתה ליטא חלק של אימפריה הרוסית. בשנת 1892 לאחר סיום לימודי בית הספר בשאולאי הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1894 הוא עבר ללמוד משפטים וסיים את לימודיו באוניברסיטה בשנת 1898. במהלך הלימודים הוא שיתף פעולה עם העיתונות הליטאית והיה חבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. עם חזרתו לליטא הוא השתתף במאבק של הליטאים לביטול האיסור להשתמש בכתב לטיני בשפה הליטאית. לאחר ביטול האיסור בשנת 1904 החל וילאישיס להוציא לאור עיתונים, ותקופה מסוימת היה גם עורך ראשי של העיתון.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה הוא היה פעיל בוועד הליטאי. וילאישיס פתח מספר בתי ספר באזור אלנטה, וארגן הוצאה לאור של ספרי לימוד. לאחר מספר שנים נכבש שטח ליטא על ידי אימפריה הגרמנית. בעקבות תמיכה ברעיונות אנטי-גרמניות נעצר וילאישיס, ולאחר משפט נשלח לגרמניה. הוא הצליח לברוח ולחזור לשטחי ליטא.

בסוף 1917 היה וילאישיס בין מקימי הוועד הליטאי. בפברואר 1918 היה בין כותבי מגילת העצמאות הליטאית.

הוא קיבל הזמנה לכהן כשר בממשלה הליטאית הראשונה אך סירב. ב-18 בדצמבר 1918 הוא נכלל בממשלה השנייה וכיהן כשר הפנים. בממשלה הרביעית (1919) הוא כיהן כשר האוצר. לאחר עזיבת המשרד, הוא נשלח לארצות הברית כשגריר.

בשנת 1921 הוא חזר לליטא ומונה לראש עיריית קובנה. במהלך כהונתו שנמשכה 10 שנים, הוא תרם רבות לפיתוח העיר.

בשנים 1933–1940 הוא לימד באוניברסיטת קובנה, וגם היה חבר במועצה המייעצת לנשיא ליטא.

לאחר סיפוח ליטא לברית המועצות בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הוא נאלץ לעזוב את כל תפקידיו. רבים מבני משפחתו הוגלו לסיביר.

יונאס וילאישקס נפטר בשנת 1942 בבית החולים בעירו קובנה ונטמן בוילנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונאס וילאישיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133614514
* ISNI: 0000 0000 3119 1787
* LCCN: n96064484
* SUDOC: 109207424
* VIAF: 43032494
* WorldCat: lccn-n96064484

 |
מסמלי הליגה
**ליגת הרוגבי הקונטיננטלית למועדונים** (ברוסית: **Континентальная Клубная Регбийная Лига**) היא ליגת רוגבי מקצוענית, שהוקמה בדצמבר 2019 בחסות פדרציית הרוגבי הרוסית ונועדה להוות לליגה הבכירה בענף במזרח אירופה. משתתפים בה מועדונים מרוסיה, רומניה וגרמניה.

עונת הבכורה תוכננה לצאת לדרך באפריל 2020 (אך נדחתה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה) כאשר תקציב הליגה יעמוד על 2 מיליארד רובלים. מטרת הטורניר היא להגדיל את רמת המשחק של המועדונים, מה שיוביל לעלייה ברמת המשחק של הנבחרות הלאומיות. בהמשך, בהתאם לרמת הפופולריות, תורחב הליגה וכמות המשתתפים בה, כאשר נחתמו הסכמים מקדימים עם מועדוני רוגבי בגאורגיה, ספרד, פורטוגל, הולנד, בלגיה ומדינות נוספות.

פורמט
-----

בעונה הראשונה יתקיים הטורניר במתכונת פלייאוף. רבע הגמר וחצי הגמר בשני משחקים - בבית ומשחק חוץ, הגמר ומשחק אפשרי על המקום השלישי - יהיה משחק הכרעה בודד.

מועדונים ממדינה אחת לא יוכלו לפגוש זה את זה בסיבוב הראשון, במטרה לעורר יותר עניין בקרב הצופים.

העיקרון להכנסת קבוצות לליגה הוא הופעה מוצלחת באליפות המדינה. כלומר, מועדונים חלשים שברור שייכנעו ליריבות לא יצורפו לליגה. כמו כן, על המועדון לעמוד במספר קריטריונים לרבות תכולת המושבים בהיכל הבייתי, תקינות חדרי הלבשה, אותות וידאו ושידור ודוכנים.

הקבוצות בעונת 2020
------------------

| אליפות הרוגבי | ליגת העל | הבונדסליגה ברוגבי |
| --- | --- | --- |
| רוסיהרוסיה רוסיה | רומניהרומניה רומניה | גרמניהגרמניה גרמניה |
| * יניסיי-STM
* קראסני יאר
* VVA מחוז מוסקבה
* סלבה מוסקבה
 | * באיה מארה
* סטיאווה בוקרשט
* דינמו-אנרגיה
 | * פרנקפורט 1800
 |

ראו גם
------

* ליגת ההוקי הקונטיננטלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  У регби появится свой аналог КХЛ. Первый сезон уже в 2020-м
2. ↑  Первый розыгрыш Континентальной клубной регбийной лиги стартует в апреле , טא"ס
**גילברט ר. קוק** (באנגלית: **Gilbert R. Cook** ‏; 30 בדצמבר 1889 – 19 בספטמבר 1963) היה מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות בחזית מערב אירופה במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

קוק נולד ב-30 בדצמבר 1889 בטקסארקנה, ארקנסו, ובשנת 1912 הוסמך כלוטננט משנה. קוק שירת בטקסס, אריזונה, ניו מקסיקו, אזור תעלת פנמה והפיליפינים, וב-2 בספטמבר 1914 התחתן עם דוריס פרדריק.

באפריל 1918 הצטרף קוק לרגימנט הרגלים ה-58, ובמאי אותה שנה נשלח עמו לחזית המערבית, ולחם עמו בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה נשאר קוק בגרמניה כחלק מכוח הכיבוש, ובאוגוסט 1919 חזר לארצות הברית. על פעולותיו במלחמה קיבל קוק את עיטור כוכב הכסף עם עלה אלון, ואת עיטור צלב המלחמה הצרפתי.

באוקטובר 1919 מונה קוק למדריך בבית הספר לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, וביולי 1921 נשלח שוב לגרמניה כחלק מרגימנט הרגלים ה-8, ושהה שם עד למרץ 1923. במהלך השנים לאחר מכן מילא קוק תפקידי הדרכה ומטה שונים, ובאפריל 1941 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-21 בהוואי, ופיקד עליו במהלך המתקפה על פרל הארבור.

קברו של קוק
באפריל 1942 מונה קוק לעוזר מפקד הדיוויזיה ה-25, וביוני אותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-104. באוקטובר 1943 מונה קוק למפקד הקורפוס ה-12, ופיקד עליו במהלך האימונים בטנסי ובבריטניה.

ב-11 באוגוסט 1944 נחת הקורפוס בצרפת, ומיד השתתף במבצע קוברה. ב-13 באוגוסט כבש הקורפוס את אורליאן ושטאודון, וב-19 באוגוסט מונה מנטון אדי למפקד הקורפוס, במקום קוק שלא חש בטוב.

במהלך השנים שלאחר מכן היה קוק חבר בכל מיני ועדות ביקורת של הצבא, ובשנת 1957 פרש לביתו. ב-19 בספטמבר 1963 מת קוק בביתו שבלה חולה, קליפורניה, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גילברט קוק** בוויקישיתוף
* גילברט קוק באתר של בית הקברות הלאומי ארלינגטון (באנגלית)
* גילברט קוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2004018228
* NARA: 10609811
* SNAC: w6mn2gk4
* VIAF: 51393691
* WorldCat (עם VIAF): 51393691

 |
בית העירייה ב-1864
**בית העירייה של באת'** (**הגילדהול של באת'**, באנגלית: **Guildhall**) משמש את מועצת העיר באת', השוכנת במחוז סאמרסט שבאנגליה. הבניין הוכרז על ידי הרשויות הבריטיות כבניין רשום מדרגה I.

היסטוריה
--------

הבניין הנוכחי, שנבנה באבן באת', הוקם במקום בית העירייה מתקופת בית סטיוארט, שנבנה ב-1625 במקום מבנה מתקופת בית טיודור. השינוי המשמעותי הראשון בבניין זה היה הכנסת חלון מעוגל בראשי בצד הצפוני, ככל הנראה ב-1658 לרגל ביקורו במקום של ריצ'רד קרומוול. לפי העיתון באת' אדוורטייזר מיום 22 בנובמבר 1755 גרם החלון להתערערות המבנה, כך שהיה צורך לחזקו בתומכות במקום חלק מהעמודים.

בין 1724 ל-1725 הוסר גרם המדרגות הפנימי שחיבר את בית העירייה ובית השוק המקורה השוכן בצדו הדרומי, ובאופן זה הוגדל נפח הבית. בשנים הללו נבנה מחדש האגף המערבי של בית העירייה, והוספו לו מדרגות וחדרים חדשים. ב-1727 הסתיימה בניית התקרה הקמרונית בבית השוק. בתקופה זו החל חדר המועצה לשמש גם כגלריה עירונית לאמנות. במשך השנים התדרדר מצבו של בית העירייה, וב-1747 המצב היה כה חמור עד שהיה צורך לחזק את הבניין בתומכות ברזל. בית העירייה היה על סף קריסה ב-1766, והיה צורך לבנות אותו מחדש. כאשר סיים תומאס בולדווין את העבודות ב-1778, לפי עיצוב של תומאס וור אטווד, נטשה המועצה את אולמה הקודם ומכרה אותו.

בחזית הבניין ניצבים ארבעה עמודים איוניים, והוא מוקף כולו בדימויים של צדק. הכיפה המרכזית נבנתה ב-1893. בתוך בית העירייה נמצא אולם הסעודות שבו עמודים בסגנון קורינתי, נברשות מהמאה ה-18 ודיוקנאות מלכותיים מקוריים. חדר זה משמש לאירוח ביקורים של בית המלוכה הבריטי, ואף אירח את המלכה אליזבת השנייה בשנת 2002 בעת שביקרה בבאת'.

כיום משמש האולם כחדר המועצה וכמשרד הרשומות עבור באת' וצפון מזרח סאמרסט, ומדי פעם נערכות בו גם חתונות ומצולמות סצנות בסדרות טלוויזיה. בית העירייה צמוד לגלריית ויקטוריה לאמנות והשוק המקורה. והוא אחד האתרים שבהם נערכים אירועי פסטיבל המוזיקה הבינלאומי של באת'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גילדהול** בוויקישיתוף
* בית העירייה של באת' באתר Images of England‏
* אולם הסעודות באתר Bath Venues
* נישואים בבית העירייה באתר הרשמי של באת' וצפון מזרח סאמרסט
**תוכנית חינוכית יחידנית** (בראשי תיבות: **תח"י**) היא תוכנית לימודים שנבנית עבור תלמידים עם צרכים מיוחדים אקדמיים הנמצאים בתוכנית השילוב במסגרת מערכת החינוך הרגיל בישראל. אמצעי זה דומה ל-Individualized Education Program שמונהג בארצות הברית בתוקף החוק הפדרלי הקרוי IDEA.

מטרת התוכנית היא לשלב בהדרגה את התלמיד בתוכנית הלימודים הרגילה במסגרות של החינוך הרגיל, וזאת על פי גילו, צרכיו והתחשבות בלקויותיו ובחומרתן. משרד החינוך דורש לבצע תוכנית זו לכל תלמיד הנמצא בתוכנית השילוב. צוותי המתי"א הם המנחים המייעצים לצוותים החינוכיים כיצד לבנות את התוכנית. הצוות החינוכי הבונה את התוכנית מורכב ממחנך הכיתה שבה לומד התלמיד, מורה מתחום החינוך המיוחד, ואנשי צוות מקצועי שעובדים עם התלמיד כגון מרפא בעיסוק וקלינאי תקשורת ועוד.

הוריו של התלמיד מוזמנים לפגישה לפני קביעת התוכנית, כדי לשמוע את דעתם ולקבל את הסכמתם לתוכנית. העתק התוכנית מועבר אליהם.

פירוט התוכנית כולל את תפקודו של התלמיד המשולב בזמן הכנת התוכנית, התחומים בהם צריך טיפול, קביעת מטרות לימודיות, הזמן שבו מקדישים להשגת המטרה, הדרכים שבהן ישתמשו וכיצד יעריכו האם המטרה הושגה. תוכנית זו כוללת גם את שעות השילוב שיינתנו לתלמיד במסגרות שירותי החינוך המיוחד. בתוכנית מודגש הקשר לתוכנית הלימודים הרגילה.

ראו גם
------

* תוכנית לימודית אישית
* שילוב בחינוך
* למידה יחידנית

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על תוכנית חינוכית יחידנית באתר משרד החינוך
* מדריך למורה לתכנון וכתיבה תוכנית תח"י באתר orianit.edu-negev
* אוגדן לריכוז מידע ובניית תח"י באתר edu-negev
**אוניברסיטת אסיה** (ביפנית: **亜細亜大学** ) היא אוניברסיטה פרטית הממוקמת בטוקיו, בירת יפן. האוניברסיטה מציעה מסלולי לימוד במנהל עסקים, כלכלה, משפטים ויחסים בינלאומיים. אוניברסיטת אסיה הוקמה בשנת 1941 כבית ספר מקצועי עם גישה כי הלימוד צריך להיות מבוסס על קשר רוחני בין המורים לתלמידים.

האוניברסיטה נוסדה על ידי קוזו אוטה במיקומה הנוכחי. בעת הקמתו נחשב המוסד כייחודי עקב שיכון הסטודנטים באופן סקטוריאלי על פי מדינות מוצאם, מדינות אסיה, האיים הפסיפיים וסטודנטים מקומיים יפנים.

דירוג אקדמי
-----------

האוניברסיטה ממוקמת בדירוג מספר שתיים בדירוג היפני לאוניברסיטאות (דירוג ראשון הוא הגבוהה ביותר בעוד ששלישי הוא הנמוך ביותר).

פקולטות
-------

* הפקולטה למנהל עסקים
* הפקולטה לכלכלה
* הפקולטה למשפטים
* הפקולטה ליחסים בינלאומיים

סטודנטים בשנה הראשונה ללימודיהם נשלחים ללמוד מחוץ 
ליפן. בעוד בשנתם השנייה הם נדרשים ללמוד שפה זרה(ערבית,
סינית, הינדית, אינדונזית, קוראנית וספרדית).

המרכז ללימודי אנגלית
--------------------

המרכז ללימודי אנגלית באוניברסיטת אסיה הוא מחלקה של המוסד במוסאשינו, טוקיו, יפן. המרכז משרת את האוניברסיטה החל משנת 1989 ומעסיק כ-20 דוברי אנגלית כשפת אמם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת אסיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אסיה
* אוניברסיטת אסיה, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת אסיה, ברשת החברתית טוויטר
* אוניברסיטת אסיה של יפן (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0369 9830
* NDL: 00387736
* VIAF: 295438076
* WorldCat: viaf-295438076

 |