recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
יאניק אלנו, 2015
**יאניק אלנו**
(בצרפתית: **Yannick Alléno** ,‏ נולד ב-16 בדצמבר 1968) הוא שף צרפתי. מסעדתו במלון "מריס" בפריז קיבלה משנת 2007 שלשה כוכבים במדריך מישלן האדום ועליהם היא שומרת מאז (נכון לשנת 2011).

קורות חיים
----------

יאניק אלנו נולד בפיטו (Puteaux) בשנת 1968 במשפחה של בעלי ביסטרו ואהבתו לאמנות הבישול התבטאה משחר ימיו. כילד הירבה לעזור לאמו בהכנת הארוחות. בגיל 16, בשנת 1984 עבר כראשון במחזורו קורס למלונאות בתיכון סנטוס דימון בסן קלו והחל משנת 1986 נכנס כחניך בתחום המגדנאות במלון לוטציה בפריז.
המשיך השתלמויותיו בבתי המלון "רויאל מונסו", "סופיטל" בסוור ו"מריס" ( Hôtel Meurice), כמו כן במסעדת דרואן, אחר כך במלון סקריב.

בשנת 2003 מונה בראש מסעדת המלון מריס ברחוב ריבולי 228 ברובע 1 של פריז, כשצוותו מונה 74 עובדים. 
ב-2004 המדריך מישלן העניק לו שני כוכבים. בשנת 2007 הוא נבחר להיכלל בחברת גדולי השפים של צרפת לאחר שזכה בשלושה כוכבים במדריך מישלן. המסעדה נכללת גם במדריך השולחנות הגדולים בעולם. 

תחת ניהולו המסעדה הגסטרונומית של המלון מריס הגיעה לשיא פרסומה. ויאניק אלנו הוכתר בשנת 2008 כשף השנה. 
"מטבחי הוא כמו עירי, ועירי היא פריז" הצהיר השף, שהצטיין בכישרון להמציא מחדש מנות מהמטבח המסורתי כאשר פירושיו מערבים דיוק ומקוריות, בלי שום אקסטרווגנצה. 
אלנו מפיק השראתו מהמוצרים וה"טרוארים" על מנת לגשר בין המסורת הקלאסית ולמודרניות. 

בשנת 2008 הקים אלנו את חברתו - "קבוצת יאניק אלנו" המיועדת להפצת רעיונותיו ומוצריו המותגים בצרפת ובעולם בתחום מסעדנות הפאר. באותה בשנה לקח בידיו גם את ניהול מסעדת "לה שבאל בלאן" ("הסוס הלבן") בקורשבל, כעת בעלת שני כוכבי מישלן.

בשנת 2014 הוא החליף את כריסטיאן לה סקר במסעדה "לדואן" בפריז וזכה עבודה מספר כוכבים של מישלן.

אותו כבוד ופרסים
----------------

* 1994 - הפרס הבינלאומי אוגוסט אסקופייה בניס - מקום ראשון.
* 1995 - הפרס הבינלאומי פול לואי מסונייה באביניון, מקום ראשון.
* 1998 - אלוף צרפת במטבח אמנותי
* 1999 - גביע כסף ע"ש פול בוקיז - סגן אלוף העולם בתחום המטבח
* 1999 - התואר שף אומן של צרפת - Maître cuisinier de France
* 1999 - נבחר מזכ"ל התחרות העולמית של אמנות המטבח - אקדמיית חתני ה"בוקיז של זהב"
* 2001 - אביר מסדר ההצטיינות בחקלאות Chevalier du Mérite agricole
* 2007 : אביר המסדר הלאומי להצטיינות
* 2007 - אביר מסדר האמנויות והספרות
* 2008 - שף השנה

ספריו
-----

* Yannick Alléno et Kazuko Masui *Quatre saisons à la table N5 du Meurice* Éditions Glénat 2006 (יחד עם קזוקו מסואי - ארבע עונות בשולחן נ5 ב" מריס", הוצאה גלנה, 2006) 101créations
* 2009 : *, Éditions Glénat* (יחד עם קזוקו מסואי - *מאה ואחת יצירות*,ההוצאה גלנה, 2009)
* 2009 : *Le carnet des tapas des montagnes*, Éditions Glénat (**פנקס הטאפס של ההרים** הוצאה גלנה 2009)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאניק אלנו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יאניק אלנו
* יאניק אלנו, ברשת החברתית טוויטר
* יאניק אלנו באתר מסעדת מריס
* איליין שיולינו, הניו יורק טיימס, הנקניקייה שכל אחד חייב לטעום, באתר הארץ, 20 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעדת מריס במדריך השולחנות הגדולים בעולם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb155124800 (data)
* GND: 1059847612
* ISNI: 0000 0000 0502 2023
* LCCN: n2015036259
* NDL: 01189741
* RERO: 02-A023169478
* SUDOC: 157642798
* VIAF: 29838118
* WorldCat: viaf-285030479

 |
נחל צאלים (ואדי א-סיאל) לאחר שיטפון שמילא את גביו.
נחל גשרון (ואדי ג'סריה)
**ואדי** (מערבית: **وادي**) הוא נחל או גיא המנקזים מי גשמים או מי מעיינות עונתיים, אולם נותרים יבשים בהיעדר גשמים, כיוון שאינם מוזנים ממעיין או ממקור מים קבוע אחר. ואדיות נפוצים באזורים צחיחים או מדבריים. המונח משמש בערבית גם כתחילית לשמות של יישובים, אתרים או נחלים. כמו כן הוא כולל את המושגים: אפיק נחל, גיא, עמק, בקעה וכדומה. כך למשל, אזור אפיק הנילוס על שתי גדותיו מכונה בערבית "ואדי א-ניל" (وادي النيل). ככלל, המושג ואדי נפוץ מאוד בטוֹפּוֹנִימים הערביים.

המונח נפוץ גם בשפות נוספות, אם כי במשמעות רחבה יותר. באנגלית (Wadi) עשוי לשמש לתיאור עמק או ערוץ במדבר. בערבית הוא גם שם לנחל קטן. בעברית, המונח "ואדי" מקביל לרוב למונח נחל אכזב, או לנקיק.

ואדיות נמצאים במקרים רבים סמוכים להתיישבות אנושית, משום שלעיתים קרובות ניתן למצוא בהם מים תת-קרקעיים. חציית ואדיות מסוימים, בתקופה מסוימת בשנה, עשויה להיות מסוכנת עקב שיטפונות לא צפויים שעשויים להפתיע את החוצים. שיטפונות מסוג זה גורמים למקרי מוות רבים בארצות המזרח התיכון ובאזורי אקלים דומים ברחבי העולם.

ראו גם
------

* נחל
* קניון
* ערוץ
* עמק
* גיא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4188814-5

 |
**יאן קופצקי** (בצ'כית: **Jan Kupecký**‏; 3 באפריל 1667 – 16 ביולי 1740) היה צייר דיוקנאות צ'כי בתקופת הבארוק. הוא היה פעיל גם בהונגריה, וינה ונירנברג.

ביוגרפיה
--------

קופצקי, כמו אנשים רבים באותה תקופה, היה בן להורים פרוטסטנטים מאזורי צ'כיה שביקשו מקלט בהונגריה המלכותית מפני רדיפות דתיות מצד הקתולים. הוא נולד בפזינוק - עיירה ליד פרסבורג.

הוא החל את לימודיו אצל הצייר השווייצרי בנדיקט קלאוס, שהיה פעיל בווינה ובהונגריה המלכותית. בגיל עשרים יצא קופצקי למסע לימודים ארוך באיטליה. ברומא עזר לו להתפרסם הנסיך אלכסנדר בנדיקט סוביסקי, בנו של המלך הפולני יאן סובייסקי. הוא חזר לווינה ב-1709, לאחר עשרים ושתיים שנים שבילה בוונציה וברומא.

לפי הביוגרף שלו בן זמנו, יוהאן קספר פוסלי השווייצרי, קופצקי הפרוטסטנטי, שדבק בדתו של אביו, נותר סגור ומבודד בסביבה הקתולית של וינה, כשהיה נתון בהשפעת החצר והאצולה. תפיסה זו נוגדת חלקית את העובדה שלצייר היו הזמנות משמעותיות מחצר המלוכה בזמן שעבד בווינה. הוא צייר דיוקנאות של דמויות שונות בשושלת המלכותית. בקרלובי וארי אפילו צייר דיוקן של הצאר הרוסי פיוטר הגדול. יצירתו העשירה בתקופה זו כוללת סדרה של דיוקנאות מרהיבים של משפחתו, וחבריו של קופצקי.

בשנת 1733 קופצקי, ברח מוינה עם משפחתו מחשש מרדיפות דתיות, אל נירנברג ועבד שם עד מותו בשנת 1740.

כצייר הדיוקנאות המשמעותי ביותר של גרמניה בת זמנו, הוזמן על ידי נסיכים גרמנים רבים, נכבדי כנסייה עשירים סוחרים ומלומדים, ויצירותיו זכו לפופולריות על ידי הפיכתם לתחריטים אפילו במהלך חייו. באמצעות תלמידיו וחסידיו, השפעתו האמנותית של קופצקי נותרה חיה ונפוצה במשך זמן רב.

גלריה
-----

* האמן ומשפחתוהאמן ומשפחתו
* דיוקן, 1709דיוקן, 1709
* דיוקן יוזף למברגרדיוקן יוזף למברגר
* הצאר פיוטר הגדול, 1711-12הצאר פיוטר הגדול, 1711-12

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן קופצקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  (in German) Safarik, Eduard A.: Johann Kupezky. Ein Meister des Barockportraits (Exhibition catalogue) 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14965952f (data)
* GND: 121110559
* ISNI: 0000 0000 6631 7351
* KulturNav: 656b3538-7c54-4f25-a9c0-db5795017246
* LCCN: nr2001044160
* MusicBrainz: 6c8f8ee7-6284-4bca-9a35-0ad657e62507
* NKC: jn20011018114
* RERO: 02-A018823364
* RKD: 46918
* SIKART: 4030804
* SUDOC: 060911492
* ULAN: 500031050
* VcBA: 495/83193
* VIAF: 79202563
* WorldCat: lccn-nr2001044160

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יאן קופצקי"**.
**בית הקברות היהודי בביירות** הוא בית הקברות היהודי היחיד בביירות, לבנון.

מיקום
-----

בית הקברות ממוקם קרוב לשכונת אשרפייה.

רקע
---

בית הקברות נבנה בשנות ה-20 של המאה ה-19 כאשר נקבר בו ב-1829 הרב משה ידיד לוי. הוא מכיל 3,407 קברים ומתוחזק על ידי תושב מקומי.

בשנת 1857 החליט העות'מאן על הרחבת הדרך בין ביירות לדמשק. כתוצאה מכך חלק מבית הקברות והכניסה עליו נפגעו והוקמה כניסה חדשה. בתחילה שטח בין הקברות היה קטן שכן הקהילה היהודית באותה תקופה עמדה על כ-150 נפשות. עם התרחבות הקהילה היהודית בביירות, נקנו עוד שטחים מסביב לבית הקברות.

במהלך מלחמת האזרחים בלבנון חצה הקו הירוק את בית הקברות והוא מוקש חלקית. בסוף המלחמה פונה בית הקברות מכל המוקשים על ידי צבא לבנון. בשנת 2019 נגרם נזק למספר קברים בעקבות סופה.

שער הכניסה לבית הקברות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בביירות** בוויקישיתוף
* The Jewish cemetery of Beirut, Lebanon, Philipp Breu

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Beirut Jewish Cemetery, www.sephardicgen.com
2. ↑  צביקה קליין, עבר ללא עתיד: יהודי לבנון מתגעגעים למולדת, באתר מקור ראשון, ‏11 באוקטובר 2020
3. ↑  AFP, Beirut floodwaters sweep away Jewish graves
4. ↑  חנן גרינווד, בשל הסערה: נזק כבד לבית העלמין היהודי בביירות, באתר ישראל היום, ‏26 בדצמבר 2019
**ואד אל-סרע** (בערבית: **وادي السير**; באנגלית: **Wadi Al-Seer**) כלומר "עמק המטעה" הוא אזור השייך לעיריית עמאן רבתי, ירדן.

תרבות
-----

העיר מחולקת לעשר שכונות. ואד אל-סרע היא עיר קטנה עם הכנסה נמוכה בפאתי עיריית עמאן הגדולה. בעיר כמה מבנים מימי האימפריה העות'מאנית מראשית המאה ה-20. 10 ק"מ מחוץ לוואדי אל סרע נמצאים חורבות טירת קסר אל-עבד והמערות הקשורות לעיראק אל-אמיר. בואדי אל-סרע בית משפט היסטורי ידוע, מבצר עתיק, שכונה בסגנון עות'מאני שלם הניצבת על גבעות תלולות העטופות ברחובות אירופיים צרים. האזור נמצא בפאתי העיר ומשקיף על כמה מההרים עליהם בנויה העיר.

בעיר יש מספר רב של תושבים מצפון קווקז וצפון אמריקה.

התרבות של שכונות סוויפיה ועבדון מבוססת על מדיה, אופנה, פיננסים וקניות, שהוא היבט חשוב מאוד בחיי היומיום של תושבי האזור. אולמות הקולנוע והמוזיקה בעיר ממוקמים באזורים אלה, ורוב האמנים והסלבריטאים בעיר מעדיפים להתגורר באזור זה. חלק מהחסרונות של מגורים באזור הן האוכלוסייה הצפופה והתנועה הבלתי פוסקת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואדי אל-סרע** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Iraq Al-Amir- Qasr Al-Abd, www.jordanbeauty.com
2. ↑  Jordan - Touristic Sites - Near Amman, www.kinghussein.gov.jo

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ואדי אל-סרע"**.
מצבת קברו של יוהאן גוטפריד שדו (1764–1850, בבית הקברות
בית הקברות **דורותיאנשטאדט** (בגרמנית: **Dorotheenstädtischer** Friedhof) הוא בית קברות פרוטסטנטי הממוקם ברובע מיטה בברלין. בית הקברות נחנך בסוף המאה ה-18, ונועד לשמש כמקום מנוחה אחרון לאמנים ויוצרים; רבים מהקברים בו מעוצבים בצורה מיוחדת, ומהווים יצירות אמנות.

הדורותיאנשטאדט הוא אחד משני בתי קברות צמודים ברחוב שוסיי (Chaussee Straße), והוא ממוקם במספר 126 ברחוב זה. מצדו האחד (מס' 125) ממוקם ביתם של ברטולט ברכט והלנה וייגל, ומצדו האחר (מס' 127) ממוקם "בית הקברות הצרפתי" (Französische Friedhof), שנועד לקבורת בני הקהילה ההוגנוטית.

ידוענים הקבורים בבית הקברות
---------------------------

בין הידוענים הקבורים בדורותיאנשטאדט: הנס אייזלר, דיטריך בונהופר, תומאס בראש, ברטולט ברכט, הנס פון דוהנאני, פאול דסאו, גאורג וילהלם פרידריך הגל, ג'ון הרטפילד, הלנה וייגל, אנה זגרס, ג'ורג' טבורי, היינריך מאן, היינר מילר, הרברט מרקוזה, יוהאן גוטליב פיכטה, ארנולד צווייג, יוהאנס ראו, פרידריך אוגוסט שטילר, וקארל פרידריך שינקל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות דורותיאנשטאדט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיצור של:  **Friedhof der Dorotheenstädtischen und Friedrichswerderschen Gemeinden**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 243162454
* WorldCat (עם VIAF): 243162454

 |
**אשקודו** (בפורטוגזית: **Escudo** - מגן) היה המטבע הרשמי של פורטוגל משנת 1911 ועד להחלפתו באירו בתחילת 2002 (לפי שער של 200.482 אשקודו לאירו אחד). הוא החליף את מטבע הרֵאַל (מלכותי, real), בעקבות מהפכת 1910 שביטלה את המלוכה בפורטוגל. כל אשקודו הורכב מ-100 סנטבוש. סמלו של המטבע היה "סיפראו", בדומה לסמל הדולר אך עם שני קווים אנכיים במקום אחד, וסמל זה שימש גם כמפריד עשרוני. קוד המטבע היה **PTE**.

מטבעות בעלי שם דומה היו ההילך החוקי גם במושבות של פורטוגל ברחבי העולם. באנגולה הוחלף האשקודו בקואנזה ב-1977, שנתיים אחרי קבלת העצמאות מפורטוגל.

אשקודו משמש גם כמטבע הרשמי של כף ורדה (Cabo Verde), מושבה פורטוגזית לשעבר, ונמצא תחת פיקוחו של הבנק המרכזי של כף ורדה. המטבע מוצמד היום לאירו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשקודו** בוויקישיתוף

| מטבעות שקדמו לאירו ומטבעות נוספים של מדינות האיחוד האירופי |
| --- |
| מטבעות לאומיים של מדינות האיחוד שהוחלפו | שילינג אוסטרי • לירה איטלקית • פונט אירי • פרנק בלגי • מארק גרמני • גילדן הולנדי • גילדן דרום גרמני • דרכמה יוונית • פרנק לוקסמבורגי • לטס לטבי • ליטאס ליטאי • לירה מלטזית • טולר סלובני • קורונה סלובקית • פזטה ספרדית • אשקודו פורטוגלי • מרק פיני • פרנק צרפתי • לירה קפריסאית • קונה קרואטית • קרון אסטוני | EU Flag |
| מטבעות אחרים שהוחלפו | יחידת מטבע אירופית (אקו) • פרנק מונוגסקי • לירה סן מרינזית • לירת הוותיקן |
| מטבעות ב-ERM II | כתר דני |
| מטבעות אחרים שלא הוחלפו | ליש"ט בריטית • קורונה צ'כית • פורינט הונגרי • זלוטי פולני • קרונה שוודית • לב בולגרי • לאו רומני |
**יאן רוזן** (בפולנית: **Jan Rosen**‏; 16 באוקטובר 1854 – 8 בנובמבר 1936) היה צייר פולני יהודי מומר, הידוע בעיקר בזכות סצנות הקרב שלו. בנו היה צייר הקיר והפסיפס, יאן הנריק דה רוזן.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחה יהודית עשירה שהפכה לקלוויניסטית. מאוחר יותר הוא הפך ללותרני. כמו אצל אמנים רבים, הוא גילה כישרון רישום מוקדם וקיבל את שיעוריו הראשונים מפרנצ'ישק קוסטבסקי.

בשנים 1872–1875 הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, ולקח שיעורים פרטיים בבית הספר של צייר הקרב יוזף ברנדט. ארבע השנים הבאות בילה באקדמיה לאמנות בפריז עם ז'אן-לאון ז'רום ואיזידור פילס.

הוא התגורר ברציפות במינכן, פריז ולוזאן, כשהייתה לו אישה ובנו נולד, ההוא התיישב ברוסיה בשנת 1891, שם הפך לצייר החצר של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. לאחר שרכש הצאר את ציורו "הדוכס הגדול קונסטנטין פבלוביץ סוקר את הפרשים הפולניים".

יאן רוזן, בשעור לציור
בשנת 1907 ערך טיול בצפון אפריקה, ואחריו ביקור בסקנדינביה בשנת 1908. הוא לא חזר לפולין עד 1921, לאחר מלחמת פולין-ברית המועצות.

הוא ידוע בעיקר בזכות סצינות קרב, במיוחד ממלחמות נפוליאון, אך גם עשה כמה עבודות על מרד נובמבר לפני שהותו ברוסיה ואחריה. סוסים היו בין המוטיבים החביבים עליו והוא היה ידוע בתשומת הלב שהקדיש לפרטים מדויקים בציור המדים והנשק.

אולם מבקרים מסוימים סברו כי ציוריו טובים רק להוראת היסטוריה.

גלריה
-----

* קרב סטוז'ק קרב סטוז'ק
* אמיליה פלטר מוליכה חיילים פולנים אמיליה פלטר מוליכה חיילים פולנים
* אמזונקה אמזונקה
* פרשים פרשים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן רוזן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Jan Rosen, www.pinakoteka.zascianek.pl
2. ↑  Biographical notes (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14928680r (data)
* ISNI: 0000 0001 0927 5877
* NKC: js2014838379
* RKD: 68248
* ULAN: 500066317
* VIAF: 96138204
* WorldCat: viaf-96138204

 |
קובייה צעירה
**קוֹבְּיָה כְּלַל-יַמִּית** (שם מדעי: ***Rachycentron canadum***) הוא מין של דג גרם מסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי-דקר והוא המין היחיד במשפחת ה**קוֹבְּיָתִיִּים** (Rachycentridae). הדגים הקרובים לקובייה ביותר הם הדבקיים הנצמדים לעורם של חיות ים גדולות.

אורכה של הקובייה יכול לעלות על 2 מטרים ומשקלה על 78 קילוגרם. היא בעלת גוף מוארך בצבע שחור, ראש רחב ושטוח בעל לסתות גדולות וסנפירי גב וחזה המזכירים סנפירי כריש. הצידיים בעלי 3 פסים כהים ו-2 פסים לבנים.

הקובייה חיה בכל האוקיינוסים בימים חמים וממוזגים שונים מחופי מזרח אמריקה, לאורך הים הקריבי, דרך האוקיינוס ההודי ועד לחופי יפן ואוסטרליה. בשונה ממרבית הדגים, הקובייה יכולה לשלוט בחום גופה וכך להימצא במגוון טמפרטורות שבין 32 ל-1.6 מעלות צלזיוס.

הקובייה חיה בבדידות בים הפתוח, אך לעיתים תתקרב לחופים, לגונות, שוניות אלמוגים ונמלים ואף תעלה לשפכי נהרות או לביצות מנגרובים בחיפוש מזון.

היא ציידת הניזונה מדגי ים אחרים, סרטנים וסילוניות. היא גם תעקוב אחרי חיות גדולות יותר כמו צבי ים, כרישים או מנטות המחפשים מזון בעצמם. לקובייה עצמה אין הרבה טורפים מלבד הרעמתן הכחלחל הצד את הצעירים ועמלץ כחול היכול לתפוס את הבוגרים.

הקובייה היא גם דג מאכל יוקרתי בעל בשר משובח שנמכר בחנויות ומסעדות רבות. עם זאת זה לא דג מסחרי שכן היא חיה באוקיינוס הפתוח בבדידות. מספר חוות דגים בעולם מגדלים קוביות ועקב הצמיחה המהירה שלה ובשרה המשובח הקובייה היא אחת מהדגים הטרופיים החשובים ביותר לחקלאות הימית.

פרט כזה נתפס על ידי דייג בשם זכריה נחום בפעם הראשונה בים תיכון בשנת 1978

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוביה כלל-ימית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קוביה כלל-ימית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוביה כלל-ימית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  קוֹבְּיָה כְּלַל־יַמִּית במילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561152005171

 |
**עיט גואני מצויץ** (שם מדעי: *Morphnus guianensis*) הוא מין יחיד בסוגו של עיט גדול החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית והמרכזית. הוא קרוב משפחתה של עיט ההרפיה הענקי.

מאפיינים
--------

העיט חי בטבע ביערות מצפון גואטמלה לבליז, הונדורס, ניקרגואה, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, צפון ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גיאנה הצרפתית, ברזיל (שם הוא נמצא בסכנה עקב כריתת היערות), מזרח אקוודור, דרום פרו, פרגוואי, בוליביה ועד לצפון ארגנטינה המזרחית. הם חיים ברחבי היערות הלחים והטרופיים אך גם בהרים עד גובה 1,600 מ' בערך.

העיט הוא עוף גדול עם אורך 71–89 ס"מ, מוטת כנפיים של 138–179 ס"מ ומשקל 1.3-3 ק"ג. הנקבות כבדות יותר מהזכרים. הגוף בצבע אפור-בהיר עד חום כשהצוואר והחזה לבנים והראש בעל ציצה שחורה ו"מסיכה" בן העיניים. הכנפיים החומות ומנוקדות מעט, קטנות יחסית ומעוגלות כדי לעוף בתוך היער והזנב ארוך. 

עיט זה הוא קרוב רחוק של עיט הרפיה, אך הוא רזה ממנו וחזהו לא שחור כמו שלה וכמובן הוא גם קטן יותר ובשל כך הוא מוותר על טרפו כשההרפיה מוצאת אותו עם מזון. הם לא מין חברתי אבל מדי פעם ישנם זוגות שקוראים אחד לשני בקולות גבוהים.

הוא טורף וניזון מיצורים קטנים בתוך היער כמו קופים, עכברים, סנאים, עופות שונים וגם מתבסס על זוחלים כמו נחשים, צבים ולטאות. הוא הורג את טרפו על ידי החדרת הטופר הקטלני בין חוליות הצוואר שלו.

העיט מאוים בשל צמצום בתי-הגידול שלו עקב כריתת היערות באזורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיט גואני מצויץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* עיט גואני מצויץ, ב-neotropical.birds

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיט גואני מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
**המינהל הלאומי לפיתוח האוויר והחלל** (באנגלית: **National Aerospace Development Administration, NADA**; בקוריאנית: **국가우주개발국**) היא סוכנות החלל הרשמית של קוריאה הצפונית, המחליפה את הוועדה הקוריאנית לטכנולוגיית החלל (KCST). הוא נוסד ב-1 באפריל 2013.

הבסיס הנוכחי לפעילותה של הוא החוק לפיתוח חלל, שעבר בשנת 2013 במושב השביעי של אספת העם העליונה. החוק קובע את העקרונות הצפון-קוריאנים של התפתחות החלל, קובע ציות לעקרונות האידאולוגיה של ג'וצ'ה וכן את המטרה לפתור בעיות מדעיות וטכנולוגיות של המרחב לשיפור הכלכלה, המדע והטכנולוגיה.

החוק גם מסדיר את עמדת המינהל ואת עקרונות האבטחה והמחקר ביחס לשיגור הלוויין. החוק קורא לשיתוף פעולה עם ארגונים בינלאומיים ומדינות אחרות, עקרון השוויון והתועלת ההדדית, כיבוד המשפט הבינלאומי והתקנות הבינלאומיות על החלל. החוק מתנגד למיליטריזציה של החלל.

הוועדה הקוריאנית לטכנולוגיית החלל
---------------------------------

טיל Unha-3‏, 8 באפריל 2012
בשנת 1980, KCST, סוכנות החלל המבצעת של צפון קוריאה, החלה במחקר ופיתוח במטרה לייצר ולהציב לווייני תקשורת, לווייני תצפית קרקע ולווייני תצפית מזג אוויר. סוכנות זו נקראה בשם הוועדה הקוראנית לטכנולוגיית חלל.

לוגו
----

לוגו המינהל מורכב מגלובוס כחול כהה ובו המילה Kukgaujugaebalkuk (מינהל פיתוח חלל לאומי) באותיות קוריאניות לבנות בתחתית, DPRK (הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה) באותיות תכלת בחלקה העליון, קבוצת הכוכבים של הדובה הגדולה, NADA באותיות לבנות באמצע, ושתי טבעות בצבע כחול בהיר המסמלות מסלולי לוויין והכוונה למיקום כל מסלולי הלוויינים. הלוגו מתואר כמייצג את "אופיו, משימתו, עמדתו וסיכוי הפיתוח" של הסוכנות. הדובה נועדה לסמל ולהאדיר את קוריאה כמעצמת חלל. 

התקשורת המערבית הצביעה על כך שהלוגו דומה ברובו ללוגו של נאס"א - שניהם עם גלובוס כחול, אותיות לבנות, כוכבים וטבעות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Pearlman, Robert. "North Korea's 'NADA' Space Agency, Logo Are Anything But 'Nothing'". *Space.com*.
2. ↑  "National Aerospace Development Administration of DPRK". *Korea News Service (KNS)*. אורכב מ-המקור ב-6 באפריל 2014. נבדק ב-8 במאי 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "North Korea names space agency 'NADA,' mimics NASA logo". *CNET*. 2 באפריל 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "North Korea's space agency's logo means nothing — literally". *Business Insider*. 9 בפברואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "North Korea steals NASA logo, but names space agency NADA (which means 'nothing' in Spanish)". *Daily Mail*. 2 באפריל 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**יהדות פולינזיה הצרפתית** היא התיישבות יהודית בקבוצת האיים שהתחילה במאה ה-19 לערך.

היסטוריה
--------

היהודי הראשון שהתיישב בפולינזיה הצרפתית היה אלכסנדר סלמון, סוחר אנגלי, שהגיע בערך בתחילת המאה ה-19. הוא התחתן עם הנסיכה אריוהאו, בת למשפחת המלוכה של טהיטי ובת לשבט הטווי. למרות שהחוק בטהיטי אז אסר על נישואים לזרים, המלכה פומארה הרביעית השעתה את החוק למשך שלושה ימים כדי לאפשר את הנישואים. בתם, המלכה מאראו, הייתה המלכה האחרונה של טהיטי.

אט אט הגיעו עוד מתיישבים יהודים מעטים, אך כשהגיעו מאוחר יותר כמרים קתולים, רוב האוכלוסייה היהודית במקום התבוללה והמירה את דתה לקתוליות.

רוב היהודים בפולינזיה הצרפתית הם בעלי מורשת ספרדית צפון אפריקאית. הקהילה היהודית המאורגנת הראשונה הוקמה על ידי פליטים יהודים-אלג'יריים בשנות ה-60.

כיום, מיוצגת הקהילה על ידי "האגודה לתרבות ישראלית וסימפאטה דה פולינזיה" (ACISPO), שהוקמה בשנת 1982. בית כנסת ומרכז קהילתי יהודי הוקמו בשנת 1993 בפפאטה בשם "אהבה ואהבה – אהבה וידידות". במקום מקווה וסטודיו לרבנים מבקרים. בבית הכנסת ישנם כ־60 מקומות.

נכון לשנת 2013 מונה האוכלוסייה היהודית בסביבות 120–200 איש.

קישורים חיצוניים
----------------

* Keeping Judaism alive in the beauty of the South Pacific, באתר jewishchronical

הערות שוליים
------------

1. ↑  פאפטה טהיטי פולינזיה הצרפתית, באתר HebdoSyna

| יהדות אוקיאניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוסטרליה • איי מרשל • גואם • טובאלו • ניו זילנד • פולינזיה הצרפתית • פיג'י • פלאו • קלדוניה החדשה |

 |
**רבקה גרץ** (באנגלית: **Rebecca Gratz**; ‏4 במרץ 1781 – 27 באוגוסט 1869) הייתה מחנכת ופילנתרופית יהודיה אמריקאית באמריקה של המאה ה-19. בת למשפחת גרץ, שהייתה משפחה יהודית בולטת בעיר פילדלפיה ובמדינת פנסילבניה, ומוצאה כנראה בשלזיה.

ביוגרפיה
--------

נולדה בלנקסטר, פנסילבניה. השביעית משנים עשר ילדיהם של מרים סיימון ומיכאל גרץ. הסב, ג'וזף סיימון היה סוחר יהודי בולט בלנקסטר, וחתנו מיכאל, היגר לארצות הברית מלנגנדורף (אנ') שבשלזיה. מרים ומיכאל, שהיה צאצא לשושלת ארוכה של רבנים, היו יהודים שומרי מצוות וחברים פעילים בבית הכנסת הראשון בפילדלפיה "קהל קדוש מקוה ישראל".

מגיל צעיר מאד, בראשית שנות ה-20 לחייה, פצחה רבקה בקריירה פעלתנית נשית, שכללה הקמת אגודות לסיוע לנשים וילדים שמשפחותיהן נפגעו כלכלית במלחמת העצמאות של ארצות הברית, מוסדות ליתומים ואגודות עזר לאלמנות.

אגדה מקובלת, אך לא מבוססת, קובעת כי רבקה שימשה מודל ל'רבקה' גיבורת הרומן "אייבנהו" של וולטר סקוט שהיה הרומן האנגלי הראשון שהציג דמות יהודיה באור חיובי. סביב הטענה הזו התפתחה מחלוקת, אך יש בה כדי להבין את דמותה ומעמדה של רבקה גרץ בתרבות המקומית.

רבקה גרץ הייתה יהודיה אורתודוקסית וראתה בשדה הפעילות הסוציאלי-יהודי, תרופה כנגד היהדות הרפורמית שבה ראתה, בעקבות מקרי נישואי תערובת במשפחתה, סוס טרויאני המוביל להתבוללות.

רבקה גרץ נפטרה בפילדלפיה, פנסילבניה, ונקברה בבית הקברות היהודי "מקוה ישראל" במרכז העיר. אחיה היימן הקים ומימן לזכרה את קולג' גרץ (אנ'), מכללת מורים בפילדלפיה.

לקריאה נוספת
------------

* סיימון שאמה, הסיפור של היהודים: II: להשתייך. 1492–1900, תרגם: אביעד שטיר, ספרי עליית הגג, 2021, עמ' 590–591 ו-593.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רבקה גרץ** בוויקישיתוף
* רבקה גרץ, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* רבקה גרץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* רבקה גרץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על המשפחה ראו: ג'וזף ג'ייקובס ואחרים, ‏גרץ, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
2. ↑  שאמה, הסיפור (להלן 'לקריאה נוספת'), עמ' 590.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262071505171
* BnF: cb144835694 (data)
* GND: 120599155
* ISNI: 0000 0000 8155 4064
* LCCN: n85173313
* NTA: 176586792
* SNAC: w6h52fkz
* SUDOC: 139578137
* Trove: 839938
* VIAF: 74687882
* WorldCat: lccn-n85173313

 |
**התקפת "שליחה מחדש"** (באנגלית: **Replay attack**) היא התקפת רשת מסוג של התקפת אדם בתווך, שבה מועברים נתונים תקפים חוזרים בזדון. התקפה זאת מתבצעת על ידי תוקף שאוסף את המידע המעובר ברשת בדרכים שונות. ביניהן: ARP spoofing, networktap ועוד.

הסבר
----

המחשה של מתקפת "שליחה מחדש". אליס (A ') שולחת את סיסמת החשיפה שלה לבוב (B). איב (E) מבצעת התקפת אדם בתווך, שומרת את הסיסמה ומשחזרת אותה
נניח שאליס רוצה להוכיח את זהותה בפני בוב. בוב מבקש מאליס לשלוח סיסמתה כהוכחה לזהותה. אליס בצייתנות רבה, שולחת לבוב את הסיסמה לאחר שהפעילה עליה פונקציית גיבוב קריפטוגרפית. ללא כל ידיעתם של אליס ובוב, איב נמצאת באמצע השיחה ואוספת את הנתונים שחולפים בשיחה בין אליס לבוב. לאחר סיום השיחה, איב מתנהגת כאליס ומתחברת לבוב כאשר היא מתבקשת להוכיח את זהותה, איב שולחת את סיסמתה של אליס אותה היא אספה מהפגישה האחרונה ובוב אינו חושד בדבר ומאשר את הגישה לאיב.

מניעה
-----

### מניעה כללית למתקפת "שליחה מחדש"

ניתן למנוע בקלות רבה את התקפת "שליחה מחדש". יש לבקר אך ורק באתרים שתומכים בפרוטוקול התקשורת HTTPS, המקנה אימות של זהות האתר, ויוצר חיבור בין שרת אינטרנט ללקוח שיוצר עמו קשר כנגד התקפת "אדם בתווך". בנוסף, השימוש מאפשר הצפנה דו-כיוונית של תעבורת המידע בין הלקוח לשרת, דבר אשר מונע האזנת סתר. שנית, לתייג כל מרכיב מוצפן עם Session ID ומספר מרכיב, אשר ישתנו בכל פעם.
**עיון מוסה** (בערבית: **عيون موسى** מעיינות משה) הוא נווה מדבר במערב חצי האי סיני סמוך לקצהו הצפוני של מפרץ סואץ. זהו נווה המדבר הגדול והעשיר באזור הצפון מזרחי של מפרץ סואץ. מקורות המים במקום משמשים להשקית מטע תמרים, גינות של ירקות שונים וכמי שתייה. באזור נווה המדבר צומחים גם עצי אשל רבים. חום מי המעיינות הוא 48 מעלות צלזיוס.

במקום קיימים 12 מעיינות ומטעי תמרים ונתונים אלו הביאו חלק מחוקרי המקרא לזהות את המקום עם "אילים" המקראית עליה נאמר:

> 
> וַיָּבֹאוּ אֵילִמָה וְשָׁם שְׁתֵּים עֶשְׂרֵה עֵינֹת מַיִם וְשִׁבְעִים תְּמָרִים וַיַּחֲנוּ-שָׁם עַל-הַמָּיִם
> 
> 
> 
> — ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק כ"ז
> 

חוקרים אחרים אשר טענו כי חציית ים-סוף ביציאת מצרים התרחשה בקצהו הצפוני של מפרץ סואץ, זיהו את עיון מוסה כמקום החצייה.

במפקד אוכלוסין שנערך בסיני ב-1937 נפקדו בעיון מוסה ובאזור החוף הסמוך 325 תושבים.

בזמן מלחמת ההתשה הקים צה"ל בסמוך תעוז שכונה "מבדד" ובו נמצאה סוללת תותחי 155 מ"מ שנקראה "הנברון הדרומי" ושלטה באש על אזור העיר סואץ. במלחמת יום הכיפורים היה המקום הנקודה הדרומית ביותר אותה כבשה הארמייה השלישית של הצבא המצרי ונאחזה בה.

כיום נבנית במקום עיר חדשה בשם עיון מוסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיון מוסא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ashraf E. M. Khater, Radiological aspects of some Egyptian thermo-mineral springs
, Journal of Environmental Monitoring, 2003, 5, 414 - 418, DOI: 10.1039/b301046e
 Ashraf E. M. Khater, Radiological aspects of some Egyptian thermo-mineral springs, **Journal of Environmental Monitoring** 5, 2003-05-23, עמ' 414–418 doi: 10.1039/B301046E
2. ↑  מנשה הראל, **מסעי סיני**, עמ' 76, הוצאת עם עובד, 1968
3. ↑  ד"ר דני אשר, ‏מורשת "חרב אוקטובר": רשמי ביקור במצרים 2005 - בעקבות אתרי מלחמת יום הכיפורים, **מבט מל"מ** 43, דצמבר 2005, עמ' 34
מערת הנחל, שם הוגדרה לראשונה התרבות העתליתית
**התרבות העתליתית** היא תרבות פרהיסטורית שהתקיימה בלבנט, ובכלל זה בארץ ישראל, בסופה של התקופה הפלאוליתית העליונה. אתרי התרבות טרם תוארכו בשיטת תיארוך פחמן-14 או בשיטה אחרת. משערים שזמן קיומה היה לפני כ-26,000 - 23,000 שנים, בשיא עידן הקרח האחרון. 

התרבות העתליתית הוגדרה לראשונה בשנות השלושים על ידי הארכאולוגית הבריטית דורותי גארוד בחפירת מערת הנחל שבנחל מערות בכרמל, סמוך לעתלית, ומכאן שמה. גארוד הבחינה שבשכבה העליונה ביותר מהתקופה הפלאוליתית העליונה בתוך המערה, שכבה C, נמצאו כלי צור שונים במקצת יחסית לשכבות התרבות האוריניאקית שמתחתיה. שכבה C מאופיינת בנתזים רבים ולהבים מעטים, ובכלים מסוג נקר (כלי צור בעל קצה רחב וחד, דמוי קצה של אזמל. באנגלית burin) על קטימה. עקב השוני בכלי הצור הגדירה גארוד את שכבה C כתרבות חדשה – העתליתית. מעל שכבה זאת נמצאת השכבה העבה של התרבות הנאטופית. מאספים של כלי צור דומים התגלו גם בטרסת אל-ח'יאם במדבר יהודה, בנחל אורן בכרמל, באתר נחל עין גב I לחוף הכנרת ובאתר קסר עקיל בלבנון. 

קבורת אדם התגלתה באתר נחל עין גב I, וכן עצמות של בעלי חיים, בעיקר צבי ארץ-ישראלי, אייל אציל, שור הבר ויחמור פרסי. יוצרי התרבות העתליתית היו בני מיננו האדם הנבון (הומו ספיינס), ומודרניים אנטומית - טיפוס האדם היחיד שידוע שיישב את הלבנט בתקופה הפלאוליתית העליונה. 

המידע על התרבות העתליתית עדיין מועט כיום. לא ידוע משך קיומה המדויק וקיים מידע מועט על דגם היישוב, הכלכלה והיחסים בין נושאיה לנושאי תרבויות אחרות מהתקופה הפלאוליתית העליונה.

לקריאה נוספת
------------

* עופר בר-יוסף ויוסף גרפינקל, **הפרהיסטוריה של ארץ ישראל: תרבות האדם לפני המצאת הכתב**, ירושלים, הוצאת אריאל, 2008, עמ' 102.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Garrod, D.A.E. Bate, D.M.A. (1937). The Stone Age of Mount Carmel. Vol. I. Excavations at the Wadi Mughara. Oxford: Clarendon Press.
2. ↑  Gilead, I. (1991). The upper Paleolithic period in the Levant. Journal of World Prehistory, 5(2), 105-154.
3. ↑  Belfer-Cohen, A. A. Davidzon, A. N. Goring-Morris, D. Lieberman and M. Spears (2004). Nahal Ein Gev I: A Late Upper Palaeolithic Site by the Sea of Galilee, Israel. Paleorient 30/1:25-46

וראו שם איורים של כלי הצור האופייניים לתרבות העתליתית

| תרבויות פלאוליתיות ואפיפלאוליתיות בארץ ישראל |
| --- |
| תרבויות התקופה הפלאוליתית התחתונה | התרבות האולדובאית (2,600,000–1,000,000) • התרבות האשלית (1,750,000–400,000) • התרבות האשלו־יברודית (400,000–220,000) |  |
| תרבויות התקופה הפלאוליתית התיכונה | התרבות המוסטרית (250,000–40,000) |
| תרבויות התקופה הפלאוליתית העליונה | התרבות האחמרית (45,000–25,000) • התרבות האוריניאקית (37,000–33,000) • התרבות העתליתית (26,000–23,000) • התרבות המשראקית (23,500–19,000) |
| תרבויות התקופה האפיפלאוליתית | התרבות הכבארית (23,000–18,000) • התרבות הכבארית הגאומטרית (18,000–15,000) • התרבות הנאטופית (15,000–11,700) • התרבות הרמונית (14,500–11,000) • התרבות המושאבית (14,500–11,000) • התרבות החריפאית (12,800–11,700) |
**הלודרמת גואטמלה** (שם מדעי: ***Heloderma charlesbogerti***) היא מין של לטאה אמריקאית ממשפחת ההלודרמיים, המצויה רק בשטח של 250 קילומטרים רבועים סביב העמקים של נהר מוטגואה (אנ') שבגואטמלה. לטאה זו נדירה מאוד ורק 200 פרטים נותרו ממנה בטבע. היא נחשבת, לפי CITES, לאחת הלטאות הנדירות ביותר בעולם.

הלודרמת גואטמלה היא המין השלישי והקטן ביותר במשפחת ההלודרמיים, לצד ההלודרמה המרירית וההלודרמה הארסית ויש חוקרים הרואים בה תת-מין שלהם. היא הוגדרה ב-1988 בידי החוקרים ג'ונתן קמפבל וג'יי פי. ואניני ומשמעות שם המין: "Charlesbogerti" פירושו: "עור משובץ", עקב המבנה דמוי החרוזים שלה.

בדומה לקרוביה, להלודרמת גואטמלה ארס חזק והיא ניזונה בעיקר מעופות שונים וביציהם (לרוב יונים), מכרסמים וזוחלים אחרים. היא ניזונה גם מחרקים ומביצי זוחלים, כגון איגואנה. את הטרף היא הורגת בעזרת לסתותיה החזקות בעלות שיני הארס. הארס מספיק חזק כדי לגרום לשיתוק והרס רקמות אך הוא לא יהרוג אדם, אלא אם הוא אלרגי לארס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלודרמת גואטמלה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
רבי **יעקב זאב ב"ר מנדל מלוצין** מחכמי ירושלים יליד העיירה לוצין שבלטביה, מגדולי תלמידי ישיבת וולוז'ין. עלה ארצה בשנת תקצ"ח והיה לאחד מעסקניה הבולטים של עדת הפרושים בירושלים באמצע המאה ה-19 וממקימי היישוב העברי בארץ ישראל. נפטר בי"ט טבת תרל"ה ונקבר בבית העלמין העתיק בחברון.

מפעליו
------

היה מהמובילים בהשגת הרישיונות לחידוש בניית בית הכנסת חורבת רבי יהודה החסיד ומגבאי בית הכנסת,, ושומר 'חותם חצק"מ' אשר על פי המסורת נחקק על ידי הגר"א ונמסר לתלמידיו בעלייתם לארץ ישראל. היה ממקימי ת"ת הכללי וישיבת עץ חיים וחתום בספר התקנות של הת"ת. בשנת תרכ"ג יצא בשליחות כשד"ר לארצות אירופה לטובת בית החולים ביקור חולים.

נחשב כבעל ידיעות רבות בדקדוק ובמסורה ובשל כך נשלח על ידי חכמי ירושלים לארם צובא לבדוק את כתב היד של ה'כתר'.

משפחתו
------

בנו רבי **יהושע** שאימץ את שם המשפחה **יעקבזון** על שם אביו (הוא אבי משפחת יעקבזון הירושלמית), היה מבוני ירושלים מחוץ לחומות ונמנה עם ראשי "חברת בוני ירושלים". שייסדה את שכונות נחלת שבעה בית דוד ומאה שערים. היה אחד המלמדים הוותיקים בת"ת עץ חיים והמלמד הראשון בשכונת נחלת שבעה בהווסדה, ראש גבאי שכונת "בית יעקב". שמבניו ידועים רבי אברהם דוד יעקבזון "העילוי מלוצין" מתלמידיו המובהקים של המהרי"ל דיסקין שהיה מרביץ תורה ומגיד שיעור בבתי מדרש רבים בירושלים. וכן יעקב זאב יעקבזון מבוני פתח תקווה שעסק בהוראה בבית ספר נצח ישראל ומייסד **אגודת המלמדים** בארץ ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת בתי מדרש בירושלים משנת תרט"ו, ובו נזכר רבי יעקב כמגיד שיעור ב"חיי אדם"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר בניהו, אסופות א' עמ' שצ"א.
2. ↑  חתום בשנת תרט"ו עם גבאי בית הכנסת הגדול על מינוי שליחות לשד"ר רבי אברהם ניסן. **זיכרון לחובבים ראשונים**, חוברת י"ג עמ' 13.
3. ↑  בנימין קלוגר, ירושלים שכונות סביב לה עמ' 165.
4. ↑  ארשת ה' עמ' 381 איגרת רבי יעקב ספיר.
5. ↑  יוסף יואל ריבלין, מאה שערים עמ' 155.
**כלב ים נזירי קריבי** (שם מדעי: *Neomonachus tropicalis*) הוא מין נכחד בסוג כלב ים נזירי. כלב הים הנזירי היה הנציג היחידי מעל-משפחת הטורפים הימיים שחי באזור הים הקאריבי ומפרץ מקסיקו. מין זה נכחד מאזור המפרץ והים הקאריבי בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20. התיעוד האחרון של יונק ימי זה בארצות הברית היה בשנת 1932, בחופיה של מדינת טקסס. התיעוד האחרון המהימן של מין זה הוא להקה קטנה שתועדה ב"סראלינה בנק", ג'מייקה, בשנת 1952.

כלב הים הנזירי הקריבי היה כלב ים קטן (180 - 270 ס"מ). צבע עורו היה חום ובטנו הייתה בצבע צהבהב דהויי. זכרי כלב הים הנזירי הקריבי שקלו למעלה מ-200 ק"ג ואורכם נע בין 2-2.5 מטר. הנקבות היו קטנות יותר ולפיכך ניתן היה להבדיל בין הזוויגים.

כלב ים נזירי קריבי נהג לבלות את רוב זמנו במים. כששהה מחוץ למים, הוא שכן בקו החוף הסלעי או החולי לשם מחסה ולמטרות רבייה. תזונת כלב ים נזירי קריבי התבססה על צלופחים, לובסטרים, סרטנים ושאר דגי השונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלב ים נזירי קריבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |
**יעקב לסלוי** (20 באפריל 1896 פולין – 1987, תל אביב). ממנהיגיה הבולטים של תנועת הפועל המזרחי. הוגה דעות, רב, בנקאי ויו"ר החברה קדישא בת"א.

ביוגרפיה
--------

### בפולין

לסלוי נולד ב-20 באפריל 1896 (ז' באייר ה'תרנ"ו) בעיירה צנסטוכוב שבפולין. בהיותו בן 13 בלבד עזב את ביתו ונסע ללמוד בישיבותיה המפורסמות של פולין. מעט מאוחר יותר התייתם מאביו ועול פרנסת הבית הוטל עליו. בשנת 1917 בגיל 21 התחיל בפעילות ציבורית, והקים את ישיבת עץ חיים ששילבה לימודים כלליים עם לימודי קודש, וזאת במטרה לפתור את בעיית בני הנוער היהודי בעיר, אשר בימי מלחמת העולם הראשונה הסתובבו בעיר ללא יד מכוונת. לאחר מכך הקים את סניף תנועת צעירי מזרחי בעירו. סניף צעירי המזרחי בצ'נסטוחוב, זכה למוניטין כסניף פעיל במיוחד. אורגנו בו פעולות תרבותיות, שיעורי תנ"ך, עברית, היסטוריה של עם ישראל, ותלמוד. כן, נוסדה ספרייה שהכילה ספרים בכל המקצועות ונפתח אולם קריאה. ב- 29 ביוני 1923 נישא לסלוי לחיה לבית גראנק. לסלוי העריך את רעייתו מאוד, וטען שלה שייכות זכויות החינוך של ילדיהם, שכן רוב זמנו היה מוקדש לפעילות ציבורית, בבנק בתנועה ובמועצה הדתית.

### בארץ ישראל

לסלוי עלה ארצה ב-3 בספטמבר 1924, וגר בירושלים בשכונת בית ישראל עד שנת 1933. בירושלים פתח לסלוי את "מטבח הפועלים הדתיים" בשכונת "שערי פינה". משנת 1926 פועל לסלוי כחבר באספת הנבחרים של הוועד הלאומי, מטעם הפועל המזרחי. משנת 1932 הוא חבר ועד הקהילה של יהודי ירושלים, וכן בהתאחדות עולי פולין. לאחר מכן עם העברת מרכז הפועל המזרחי מירושלים לתל אביב עובר גם לסלוי לגור בתל אביב. היה מראשי המתנגדים להצטרפות תנועת "הפועל המזרחי" להסתדרות העובדים הכללית. שימש כחבר הוועד הפועל של "הפועל המזרחי" וכגזברו הראשון. הקים את חברת הבנייה "עולים בונים" והיה גם ממקימי קופת המלווה של הפועל המזרחי, שלימים הפכה לחלק מבנק המזרחי המאוחד, שבהנהלתו ישב. כמו כן הוא היה חבר מועצת השחיטה בתל אביב שהפכה למועצה הדתית.

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר יצחק אלפסי, ספר יעקב לסלוי -שער ח' **בנתיבי חיים** עמ' 439–504, תשמ"ה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוחנן בן יעקב-כפר עציון, ,הציונות הדתית בפולין,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413016305171
* ISNI: 0000 0000 2478 2431
* LCCN: n85269810
* VIAF: 35904336
* WorldCat: lccn-n85269810

 |
**צ'טומל** (בספרדית: **Chetumal** להאזנה (מידע • עזרה)) היא בירת מדינת קינטנה רו והמרכז האדמיניסטרטיבי של המועצה האזורית אוטון פ. בלנקו במקסיקו. צ'טומל שוכנת בחוף מפרץ צ'טומל, בצדו המערבי של חצי האי יוקטן ובקרבת הגבול של מקסיקו עם בליז.

היסטוריה
--------

מקור העיר צ'טומל הוא בעיר צ'אקטמל (במאיה יוקטקית: Chactemàal או Ch'aak Temal; נהגה [tɕʰaktʰe̞mɐː˨˩l]) בקרבת המקום בו צ'טומל נמצאת כיום שהייתה מיושבת על ידי בני המאיה והייתה מרכז האזור של דרום קינטנה רו וצפון בליז בתקופה הפרה-קולומביאנית. השם עוות במקורות האירופאים וזהו מקור השם "צ'טומל".

הספרדים כבשו את העיר בסוף המאה ה-16 לאחר מספר ניסיונות כבישה כושלים ותושביה שועבדו. צ'אקטמל ננטשה סופית במהלך מרד של התושבים בני המאיה באמצע המאה ה-19, ותושביה המקסיקנים ברחו לקולוניה הבריטית הונדורס הבריטית (כיום בליז).

האזור עדיין נשלט אז על ידי המורדים בני המאיה גם בסוף המאה ה-19 ונשיא מקסיקו באותו זמן פורפיריו דיאס החליט לשים קץ למצב. בנוסף הוא רצה לקבע את הגבול עם הונדורס הבריטית בנהר אונדו בהתאם להסכם שנחתם ב-1893. דיאס שלח משלחת בראשות איש הצי המקסיקני אוטון פ. בלנקו כדי לייסד מוצב שיפקח על האזור. בלנקו גם יצר קשר עם הפליטים המקסיקנים שברחו להונדורס הבריטית והזמין אותם להקים במקום עיר מחודשת. ב-5 במאי 1898 נוסדה העיר המודרנית תחת השם "פאיו אוביספו".

פאיו אוביספו התחילה כעיירת גבול קטנה שתושביה הסתמכו בעיקר על חקלאות, אך היא התפתחה במשך השנים. בתחילת המאה ה-20 היא הפכה להיות בירת הטריטוריה הפדרלית של קינטנה רו, שיועדה להיות מפרדת ממדינת יוקטן. ב-1936 שם העיר שונה לצ'טומל.

שלושה הוריקנים בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 החריבו את העיר כמעט לחלוטין והרגו מאות אנשים. היא נבנתה מחדש עם יסודות חזקים יותר לאחר מכן.

ב-1974 נוצרה מדינת קינטנה רו, וצ'טומל המשיכה להיות בירתה. העיר נפגעה פעם נוספת מהוריקן דין ב-2007.

חינוך
-----

בצ'טומל פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוה, בהם אוניברסיטת קינטנה רו והמכון הטכנולוגי של צ'טומל.

תחבורה
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי של צ'טומל, הנמצא במרחק של 2 קילומטרים מהעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'טומל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוטון פ. בלנקו (בספרדית)
* צ'טומל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוטון פ. בלנקו (אנ') היא אחת מתוך 11 המועצות האזוריות של מדינת קינטנה רו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562431005171
* GND: 4519793-3
* LCCN: n86107856
* MusicBrainz: fb5fa1f9-f3b1-4a36-95a5-b28a028587d2
* NARA: 10037259
* VIAF: 130270316
* WorldCat: lccn-n86107856

 |
**ג'ון דניס "ג'ק" באטלר** (אנגלית: **John Dennis "Jack" Butler**;‏ 14 באוגוסט 1894 - 5 בינואר 1961) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

באטלר נולד בקולומבו (כיום בסרי לנקה) לזוג אנגלי, ובילדותו חזר להתגורר עם הוריו בבריטניה. כשחקן נוער הוא הופיע במדי דרטפורד ופולהאם ת'רסדיי, לפני שחתם בפולהאם ב-1913 ועבר לארסנל ב-1914. בעונתו הראשונה בארסנל הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון, ולאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. באטלר התגייס לארטילריה המלכותית, שירת בצרפת בזמן המלחמה, וחזר לארסנל עם תום המלחמה. בזמן חזרתו באטלר היה בגיל המתאים לשחק בסגל הבוגר, ולאחר חידוש משחקי הכדורגל המקצועניים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-15 בנובמבר 1919 נגד בולטון וונדררס.

בתחילת הקריירה שלו בבוגרים הוא שיחק בתפקיד קשר מרכזי; הוא התחרה על חולצת ההרכב הראשון עם המגנים המרכזיים כריס באקלי ואלכס גרהאם, אך בעונת 1924/1925 הפך לשחקן קבוע, ובאותה עונה שיחק בכל משחקי המועדון בליגה מלבד שלושה. ב-8 בדצמבר 1924 הוא ערך את הופעתו הראשונה והיחידה במדי נבחרת אנגליה במשחק נגד נבחרת בלגיה.

באטלר היה שחקן הרכב קבוע במדי ארסנל בארבע העונות הבאות, ובטורניר גביע ה-FA של 1927 הוא שיחק בכל המשחקים עד הגמר, שבו הפסיד המועדון לקארדיף סיטי בתוצאה 0 - 1. ב-1925 שינה הרברט צ'פמן את מערך המשחק של ארסנל מ-2-3-5 ל-"‏WM", כתגובה לשינוי בחוק הנבדל; הקשר המרכזי המרכזי עבר לשחק בהגנה כאשר הבלמים משמשים "מעצור". למרות שבאטלר שיחק בצורה משביעת רצון בעמדה זו החליט המאמן הרברט צ'פמן להחליפו בהרבי רוברטס בעונת 1929/1930.

באטלר עזב את ארסנל בקיץ 1930. הוא שיחק ב-296 משחקים במדי המועדון, והבקיע שמונה שערים. הוא הצטרף לטורקי יונייטד למשך שתי עונות, ולאחר מכן עבר לאמן את המועדון הבלגי רויאל דארינג. באטלר אימן את נבחרת בלגיה במונדיאל 1938, ולא הצליח לעבור עם נבחרתו את הסיבוב הראשון. לאחר מכן הוא עבד במשך תקופה קצרה בלסטר סיטי, ולאחר מכן אימן את טורקי יונייטד (1946–1947), קריסטל פאלאס (1947 - 1949) וקולצ'סטר יונייטד (1953–1955). הוא מת ב-1961 בגיל 66.

לקריאה נוספת
------------

* George Allison (ed.) (1914). Arsenal Football Club Officialhandbook for Season 1914-15, Arsenal Football Club. N/A.
* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הכניסה לקומפלקס בתי הכנסת הקראים, 2014
**קומפלקס בתי הכנסת הקראים ביבפטוריה**, השוכן בחצי האי קרים, משמש כמרכז הרוחני של קהילת קראי קרים. גודלו של הקומפלקס הוא כ-0.25 הקטאר, והוא מורכב משני בתי כנסת, גדול וקטן, וכן בית מדרש, בית תמחוי ומתקנים נוספים. 

קראים החלו להתיישב ביבפטוריה החל מהמאה ה-16, והיא מכונה בשם "גוזלוב" או "גוזלוו" במקורות יהודים ישנים, לפי שמה בשפה הטטרית. בשנת 1807 נבנה בית הכנסת הגדול, ושמונה שנים לאחר מכן, בשנת 1815, נבנה בית הכנסת הקטן. 

בשנת 1835 נבנה החצר המקשרת בין שני בתי הכנסת. בשנת 1900 נבנה קשת הכניסה למתחם, ובשנת 1907 נבנה בית המדרש. המתחם הוחרם על ידי השלטונות הסובייטים בשנת 1927, ושימש כמוזיאון, בית ספר ומרכז בספורט. 

המתחם הוחזר לקהילה הקראית רק בשנת 1994. בשנת 2005 נפתח מחדש לתפילה. מנהיג הקהילה הוא החזן דוד טריאקי.

בית הכנסת הגדול

לקריאה נוספת
------------

* Valentin I. Kefeli, "Complex of Karaite kenassas in Eupatoria and other kenassas around the world", Slippery Rock, PA ; Simferopol, Ukraine : 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קומפלקס בתי הכנסת הקראים ביבפטוריה** בוויקישיתוף
* תמונות מבית הכנסת(הקישור אינו פעיל)
* סיור וירטואלי ב-360 מעלות

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* הנהגת העדה בארץ נפגשה עם החזן דוד טריאקי מקרים שבאוקראינה, 2011

| בתי כנסת קראים מרכזיים בעולם |
| --- |
| אוקראינהאוקראינה אוקראינה | יבפטוריה, אודסה, קייב, חליץ', חרקוב, סימפרופול |
| ישראלישראל ישראל | ירושלים, ראשון לציון, רמלה |
| רוסיהרוסיה רוסיה | מוסקבה |
| ליטאליטא ליטא | טרקאי, פוניבז', וילנה |
| מצריםמצרים מצרים | קהיר, אלכסנדריה |
| ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית | דאלי סיטי |
| פוליןפולין פולין | ורשה |
| טורקיהטורקיה טורקיה | איסטנבול |
| הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | חרבין |
**הנחיות פרקליט המדינה** הן הנחיות שמפרסם פרקליט המדינה ומנחות את עובדי פרקליטות המדינה ביישומן של הוראות חוקי מדינת ישראל. ההנחיות באות להוסיף על הנחיות היועץ המשפטי לממשלה ויש לקראן בכפוף להנחיות אלה. פרסומן של ההנחיות החל בתחילת המאה ה-21, והן מתעדכנות בהתמדה, בהתאם לשינויי החוק והפסיקה.

כיוון שפרקליטות המדינה משמשת גורם מלווה ומייעץ למשטרת ישראל בפלילים, משפיעות ההנחיות גם על מדיניות המשטרה. דוגמה לקביעת מדיניות שכזו על ידי פרקליט המדינה היא הנחיה 2.5 של הפרקליטות, הקובעת את "מדיניות התביעה, בהעמדה לדין של עד תביעה או מתלונן שחזר בו במשפט מעדותו במשטרה", ומיושמת על ידי המשטרה לפי ההוראה המעשית שמספרה 30.300.226.

דוגמה נוספת היא הנחיה מס' 14.13 – הקלטת חקירה על ידי נחקר, שניתנה ב-2013 ובוטלה ב-2016. ההנחיה הפכה את ההיתר החוקי של אדם להקליט שיחה בה הוא משתתף, לאיסור כשמדובר בהקלטת חקירתו במשטרה, עקב הגדרת המעשה כמנוגד, לכאורה, לסעיף 3 לחוק האזנת סתר, לפיו "האזנה לשיחה והקלטתה, אף שהן נעשות בהסכמת אחד מבעלי השיחה – אסורות, ודינן כדין האזנת סתר, אם נעשו למטרת ביצוע עבירה או מעשה נזק, או למטרת גילוי דברים שבינו לבינה והם מצנעת האישות ושלא לצורך הליך משפטי בין בני זוג".

על פי אתר האינטרנט של פרקליטות המדינה:

* בתחום הפלילי, הנחיות פרקליט המדינה נועדו להתוות את מדיניות התביעה הכללית ובפרסומן יש כדי לקדם אחידות, שקיפות, ודאות ותקינות מנהלית.
* בתחום האזרחי, הנחיות פרקליט המדינה יסייעו בהתווית מדיניות אחידה בין כלל באי הכוח מטעם המדינה.

דוגמה: ההנחיות בעניין מדיניות העמדה לדין וענישה בעבירה של חדירה לחומר מחשב, מוצגים הנושאים הבאים:

* המסגרת החוקית (סעיף4 לחוק המחשבים).
* פרשנות העבירה, כפי שניתנה בפסיקת בית המשפט העליון.
* דיות ראיות.
* שיקולי העמדה לדין בעבירה זו, ובכלל זה שיקולים לקולא, שבהתקיימם תגבר הנטייה להימנע מהעמדה לדין של חשוד בעבירה.
* היחס בין עבירת חדירה לחומר מחשב לעבירות נוספות.
* עיון בחומר חקירה, הצגתו לבית המשפט וטיפול בתפוסים.
* טיעון לעונש.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנחיות פרקליט המדינה, באתר פרקליטות המדינה
* שי ניצן, דבר פרקליט המדינה: הנחיות פרקליט המדינה, באתר פרקליטות המדינה, אוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנחיות פרקליט המדינה: הנחיה מס' 14.13 – הקלטת חקירה על ידי נחקר באתר משרד המשפטים
2. ↑  עו"ד שולמית קהלת-אורן, האם מותר לנחקר להקליט את החקירה המשטרתית?
3. ↑  מדיניות העמדה לדין וענישה בעבירה של חדירה לחומר מחשב, הנחיות פרקליט המדינה, 27 באוגוסט 2018
**מרדן פאלאס** (בטורקית: Mardan Palace; בתרגום חופשי: "ארמון מרדן") הוא מלון יוקרתי הממוקם במחוז לארה שבאנטליה טורקיה, בבעלותו של איש העסקים היהודי-אזרי טלמן איסמאילוב. המלון הוגדר בתור אתר הנופש היוקרתי ביותר באירופה ולרחבי הים התיכון.

היסטוריה
--------

המלון נפתח לקהל ב-23 במאי 2009 ובאירוע הפתיחה נכחו מריה קארי, קנדל ג'נר, שרון סטון, ריצ'רד גיר, מוניקה בלוצ'י, פריס הילטון, סיל, טום ג'ונס ונשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב. מועדון הכדורגל שחטאר דונצק האוקראיני היה אורח הכבוד של המלון בשנת 2011 ובשנת 2012 אורח הכבוד היה המועדון סטיאווה בוקרשט. שתי הקבוצות התאמנו באנטליה תחת חסותו המלאה של טלמן איסמאילוב.

עלות
----

עלות בנייתו של מרדן פאלאס מוערכת ב-1.4 מיליארד דולר. במלון נמצא אקווריום הדגים הגדול ביותר ברחבי הים התיכון ובו מעל ל-2,400 דגים. המלון מכיל 560 חדרים, 1,100 מטרים רבועים של שטחי ספא וחוף פרטי מלאכותי משלו המורכב מ-9,000 טונות של חול שייובא ממצרים. בין חומרי הבנייה של המלון נכללו 10,000 מטרים רבועים של זהב, 500,000 קריסטלים ו-23,000 מטרים רבועים של שיש איטלקי.

המלון נמכר לחברה טורקית בסוף שנת 2015 בעבור 124 מיליון דולרים בלבד.

מידע נוסף
---------

המלון מתפאר בבריכת שחייה בגודל של 5 אקרים אשר במרכזו ניצבת מסעדה של מאכלי ים. מסעדה זו מוקפת בארבעה אקווריומים ובהם מעל ל-3,000 מינים שונים של דגים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדן פאלאס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרדן פאלאס
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ג'ק בניאל** (נולד ב-1956) הוא פרופסור לאורולוגיה, מנהל האגף האורולוגי וסגן מנהל מרכז דוידוף לטיפול בסרטן בבית החולים בילינסון, מהמנתחים בישראל באמצעות רובוטיקה רפואית, על ידי מערכת כירורגית דה וינצ'י, וניתוחים זעירים פולשניים של הערמונית בטכנולוגית -ננו נייף

ביוגרפיה
--------

ג'ק בניאל נולד בישראל. ב-1974 החל לימודי רפואה בבית ספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' עשה בבית החולים בילינסון. שירת בצה"ל כרופא צבאי בחטיבת הצנחנים ובמחקר ופיתוח רפואי.

לאחר סיום השירות הצבאי ב-1985 התמחה באורולוגיה בבית חולים בילינסון. באמצע ההתמחות יצא לשנה וחצי מההתמחות באוניברסיטת ויטווטרסראנד שביוהנסבורג. עם סיום ההתמחות בישראל נסע שוב לאוניברסיטת אינדיאנה, שם השתלם בכירורגיה אורו-אונקולוגית מתקדמת לסרטן בדרכי השתן עם דגש מיוחד לכירורגיה של סרטן האשכים ושיחזור דרכי השתן.
ב-1994 שב כמומחה והקים את היחידה לאורו-אונקולוגיה בבית החולים בילינסון. ב-1997 מונה למנהל האגף האורולוגי בבילינסון. 
בשנת 2001 התמנה לפרופסור חבר קליני בכירורגיה אורולוגית באוניברסיטת תל אביב ובהמשך לפרופסור מן המנין.

מתלמידיו: פרופ' עופר יוספוביץ, פרופ' דוד מרגל

בניאל נשוי ואב לארבעה ילדים.

ממחקריו
-------

בניאל מעורב בטיפול ניסיוני לסרטן הערמונית, אשר פותח במכון ויצמן למדע על ידי הפרופסורים אביגדור שרץ ויורם סלומון. באמצעות סיבים אופטיים ניתן להאיר את אזור הגידול הסרטני, זאת לאחר שמזריקים לווריד של החולה חומר שנקרא "טוקד", חומר שאינו רעיל לרקמות שסביב הנגע, אך חושף אותו לאור של הסיבים האופטיים. ההארה המדויקת הזו עשויה לעורר תגובת שרשרת שבסופה מחוסל כליל הגידול כולו בלי שום פגיעה בסביבה שלו.

היה מעורב בפרסום יותר מ-100 מאמרים בספרות הרפואית, כולל בעיתונים המובילים בעולם בתחומם ופרקים בספרי אורולוגיה. משמש כסוקר ברוב העיתונים המובילים באורולוגיה בעולם. שותף במספר מחקרים במדע בסיסי באוניברסיטת תל אביב ובמכון ויצמן למדע. חבר באגודות מחקר וועדות בינלאומיות למחקר קליני באורולוגיה אונקולוגית.

עבודה קלינית
------------

בניאל ערך לטענתו מאות ניתוחי כריתה של שלפוחית השתן ושיחזור על ידי מעי.

בניאל מטפל בכריתה של גידולים מורכבים בכליה, בטיפול בסרטן האשכים, כולל כריתה של בלוטות הלימפה בבטן ובאגן בכריתה רדיקלית של הערמונית.

בנאל עוסק גם בניתוחי שיחזור דרכי השתן אחרי ניתוחים קודמים או מומים מולדים במבוגרים.

ראו גם
------

* מערכת כירורגית דה וינצ'י
* כירורגיה רובוטית

קישורים חיצוניים
----------------

* יפעת גדות, מינויים חדשים במרכז רפואי רבין, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 9 ביוני 2014
* מיכל גרינברג‏, רופא מומחה: לראש הממשלה 90% סיכויי החלמה, באתר וואלה!‏, 29 באוקטובר 2007
* בלינסון - ניתוח רובוט על ידי ג'ק בניאל  (8:07 דקות) יו-טיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרכז דויודוף לטיול בסרטן
2. ↑  רוני לינדר-גנץ, הרובוט הרפואי שמבצע ניתוחים כירורגיים מסעיר את המערכת, באתר TheMarker‏, 3 באוגוסט 2012
3. ↑  לראשונה בישראל: טיפול בסרטן הערמונית בטכנולוגית ננו נייף  פורבס, 21 בפברואר 2017 forbes.co.il/news
4. ↑  טיפול חדשני לסרטן הערמונית שפותח במכון ויצמן