recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מגדל בנק ויליאמסבורג סייבינגס - אחד המבנים הבולטים של אזור דאונטאון ברוקלין.
רחוב אדמס - אחד מנתיבי התחבורה העיקריים של אזור דאונטאון ברוקלין.
**דאונטאון ברוקלין** (באנגלית: **Downtown Brooklyn**) הוא מרכז העסקים הראשי השלישי בגודלו בעיר ניו יורק (אחרי אזור מידטאון מנהטן ואזור לוור מנהטן) במדינת ניו יורק שבארצות הברית. השכונה נמצאת ברובע ברוקלין של העיר ניו יורק, בחלקו הצפון מערבי של הרובע.

בשכונה מספר מבנים גבוהים בהם מגדל בנק ויליאמסבורג סייבינגס ומרכז מטרוטק היוצרים קו רקיע ייחודי לאזור.

היסטוריה
--------

אזור דאונטאון ברוקלין, בדומה לאזור מנהטן, היה מיושב עד ראשית המאה ה-17 על ידי שבט הלנאפי האינדיאני. לאחר הגעת המתיישבים ההולנדים לאזור, ובסמוך להתיישבות שהקימו באי מנהטן (שנקראה ניו אמסטרדם), הקימו גם התיישבות באזור דאונטאון ברוקלין - בשם זה (בהולנדית: **Breuckelen**). עד שנת 1814 היה אזור ברוקלין מיושב בדלילות רבה. תחילת פעולתה של מעבורת קיטור בין ברוקלין לבין מנהטן הביאה להתיישבות צפופה יותר באזור, ולהפיכת ברוקלין לפרוור של מנהטן, ובמקביל הפך אזור דאונטאון ברוקלין למרכז העסקים האזורי של ברוקלין.

בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19 הפכה ברוקלין למרכז תנועה למלחמה בעבדות בארצות הברית, ובעיר הוקמו כנסיות רבות שפעלו נגד העבדות.

לאחר מלחמת העולם השנייה אימצה מחלקת התכנון העירוני של העיר ניו יורק תוכנית להפוך את אזור דאונטאון ברוקלין למרכז עסקים כלכלי ולמרכז תרבותי. במסגרת תוכנית זו הוחלט להקים באזור מבני ממשל, והורחב רחוב אדמס (Adams Street), לימים רחוב בוארום (Boerum Place) המוביל לאזור. בשנת 1969 הוכנה תוכנית פיתוח חדשה ובה שם דגש על פיתוח מסחרי של דאונטאון ברוקלין, אולם המשבר הכלכלי של שנות ה-70 הקשה על הפיתוח האזורי.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

באזור דאונטאון ברוקלין ממוקמים מרכז מטרוטק, בניין רובע ברוקלין, בתי המשפט של מחוז קינגס ובית המשפט המרכזי הפדרלי של המחוז המזרחי של ניו יורק. כמו כן ממוקמים באזור מוסדות השכלה גבוהה רבים ובהם בית הספר למשפטים של ברוקלין, אוניברסיטת פוליטכניק, מכללת ניו יורק לטכנולוגיה, אקדמיית ברוקלין למוזיקה ואוניברסיטת לונג איילנד.
בין מוסדות התרבות של הרובע ניתן למנות את מוזיאון התחבורה של ניו יורק.

תחבורה
------

גשר ברוקלין וגשר מנהטן מקשרים בין האי מנהטן לבין אזור דאונטאון ברוקלין. באזור פועלים מספר קווים של הרכבת התחתית של ניו יורק (קווים 2, 4, 5, A, C, F, G, B, D, M, N, Q ו-R). טרמינל אטלנטיק הממוקם באזור, משמש תחנה של קו הרכבת לונג איילנד.

פיתוח אזורי מגורים
------------------

מאז אמצע המאה ה-18, היה אזור דאונטאון ברוקלין אזור מסחרי בעיקרו ולא אזור מגורים. מאז ראשית המאה ה-21 החלו להיבנות באזור מספר פרויקטי דיור ובהם פרויקט רחוב ליווינגסטון הכולל 7 בניינים בני 15 קומות בהם 1,000 יחידות דיור.

תוכנית פיתוח משנת 2004 נועדה לעודד בנייה צפופה למגורים באזור, במסגרתה מתוכננים בניית 14,000 דירות מגורים חדשים באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **דאונטאון ברוקלין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דאונטאון ברוקלין** |

* מפה של אזור דאונטאון ברוקלין
* מפה של אזור דאונטאון ברוקלין בה מסומנים אזורים מתפתחים
* גלריית תמונות של אזור דאונטאון ברוקלין באתר NYCfoto.com
* ההיסטוריה של אזור דאונטאון ברוקלין, באתר הפארקים של עיריית ניו יוקר
גאורג פיליפ טלמן
**הפתיחה לעמים העתיקים והמודרניים** למיתרים ולבאסו קונטינואו בסול מז'ור (G Dur) (בצרפתית: **L'Ouverture des Nations anciens et modernes**, כך במקור - נכון היה לכתוב anciennes) היא סוויטה תזמורתית מאת המלחין הגרמני גאורג פיליפ טלמן (1767-1681) מתקופת הבארוק.
היא נשמרה בשני כתבי יד, אחד מהם נמצא בברלין והשני בדרמשטאדט. היא מסומנת TWV 55:G4 ברשימת היצירות של טלמן.
סוויטה זו היא אחת מ-134 היצירות ששרדו מתוך כשש מאות סוויטות שהלחין טלמן. בדומה לחלק מסויטות אלה יש לה אופי תוכניתי.
טלמן כתב אותה בערך בשנים 1721–1725, שנותיו הראשונות בהמבורג, בה התמנה לתפקיד קנטור של ה"יוהאנאום", מנהל האופרה המקומית ואחראי על המוזיקה בחמש כנסיות לותרניות בעיר.

היצירה כוללת תשעה חלקים:

* פתיחה (Ouverture)

בניחוח צרפתי, היא שימשה גם כפתיחה לאופרה של טלמן - "סוקרטס סבלני" (1721). מתחילה בקטע איטי, אחר כך חלק בסגנון פוגה ושוב קטע איטי.
* זוג מנואטים (Menuet 1 et 2)
* "גרמנים עתיקים" (Les Allemands anciens)

קטע איטי, המזכיר שיר לכת
* הגרמנים מודרניים" (Les Allemands modernes)

קטע מהיר, במקצב 4/4
* "השוודים העתיקים" (Les Suédois anciens)

קטע איטי, במקצב 3/2, המבוסס על הריקוד סרבנדה
* "השוודים המודרניים" (Les Suédois modernes)

קטע מהיר, בקצב 2/4, עם שמיניות וחלקי שש עשרה
* "הדנים העתיקים" (Les Danois anciens)

במקצב איטי 4/4 בסגנון הריקוד גבוט
* "הדנים מודרניים" (Les Danois modernes)

מהיר, מזכיר סגנון של "בטאליה" ("קרב") כמו ביצירה של האיטלקי גרגוריו למבראנצי משנת 1716
* "הנשים הקשישות" (Les vieilles femmes)

קטע הומוריסטי בצורת גבוט ועם יסודות כרומטיים היוצרים אפקט גרוטסקי.
בחלוקת הקטעים ל"עתיקים" ו"מודרניים" היו שראו רמז למחלוקות שהתרחשו בזירת התרבות והמוזיקה בצרפת ובארצות אחרות בין התומכים בחידושים ולתומכים במוסכמות. בצרפת המחלוקת בתחום המוזיקה התייחסה להבדלים בין ההשפעות האיטלקיות לסגנון הצרפתי המקומי. טלמן בחר ביצירה זאת בקטעי מוזיקה המיוחסים לגרמנים, לשוודים ולדנים, ייתכן תחת רושם המלחמה הצפונית הגדולה (1721-1700) שפגעה, בין היתר, בחצר בזוראו, שבה חי המלחין ופעל מספר שנים.
החלקים ה"מודרניים" הם בצורת "א-ב-א" (ABA), מהירים אך אינם ריקודיים, מזכירים יותר סגנון איטלקי, לעומת החלקים ה"עתיקים" שהם קרובים יותר למוזיקה הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

* Sarah-Denise Fabian *Aufgeweckte Einfälle' und 'sinnreiche Gedanken' - Witz und Humor in Ouvertürensuiten Georg Philipp Telemanns, Heidelberg, Univ. Diss. 2014.*

(שרה-דניז פביאן - "רעיונות שנונים" ו"מחשבות מתוחכמות" - התבדחות והומור בסויטות-הפתיחות של גאורג פיליפ טלמן" - עבודת דוקטורט באוניברסיטת היידלברג)

* Nicholas Anderson Review

about a CD of Nicholas Ward and Northern Chamber Orchestra, Gramophone 1999

* באתר יו טיוב - הקטעים "הגרמנים"- בביצוע "קולגיום אינסטומנטאלה ברוגנזה" מברוז' בניצוח פטריק פר

הערות שוליים
------------

1. ↑  1999 N.Anderson
2. ↑  S.D.Fabian 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 30443f4e-3e50-488f-b169-36bd756bb1e4

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "גיא מלמד (1992)".

**גיא מלמד** (נולד ב-12 בספטמבר 1979 בחיפה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

מלמד החל את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי חיפה. בשנת 1997 השתלב בקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה ובמדיה רשם 32 הופעות בליגה וארבע הופעות בגביע אירופה למחזיקות גביע. בעונת 2000/2001 הושאל להפועל צפרירים חולון, עמה ירד לליגת המשנה.

בשנת 2001 עזב מלמד את ישראל ונסע לארצות הברית כדי לשחק כדורגל וללמוד בבוסטון קולג', שם שיחק במשך ארבע שנים. בין 2002 ל-2005 הגיע ל-Big East. בסופר-דראפט בשנת 2005 נבחר מלמד על ידי קבוצת קולורדו ראפידס במקום ה-43, ובכך הפך לישראלי הראשון בליגת ה-MLS האמריקאית.

לאחר סיום חוזהו במסגרת ה-MLS החליט מלמד לבקש שחרור מקבוצתו, קולורדו ראפידס, על מנת לעבור לשחק באירופה, ולבסוף עבר אימונים במועדון הסקוטי דנדי אך לא הוחתם. בשנת 2009 חזר לישראל והצטרף למועדון ספורט רוח תל אביב מליגה ג', שם שיחק שנתיים עד שפרש ממשחק פעיל בקיץ 2011.

נבחרות ישראל
------------

שיחק בנבחרת נוער ב' עד גיל 18 של ישראל ובנבחרת הצעירה עד גיל 21.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון עמיקם, אמריקן גיא: סיפורו של גיא מלמד, באתר nrg‏, 20 בינואר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Israel Football Association". אורכב מ-המקור ב-2017-11-07. נבדק ב-2017-11-07.
2. ↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן, באתר www.football.org.il
**גיא הלרז** (בלוקסמבורגית: **Guy Hellers**; נולד ב-10 באוקטובר 1964) הוא כדורגלן עבר לוקסמבורגי ששיחק בעמדת הקשר. אימן את נבחרת לוקסמבורג בין השנים 2004 ל-2010

קריירה
------

הלרז התחיל לשחק כדורגל בקבוצות כדורגל מקומיות בלוקסמבורג. בגיל 16 הצטרף למץ וכעבור שנתיים חתם בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית בה שיחק 17 עונות ואף שימש כקפטן המעדון. בספטמבר 1999 שוחרר על ידי מאמן הקבוצה טומיסלאב איביץ' לאחר שהתעמת עם מספר שחקנים. הלרז זכה עם לייז' בגביע הבלגי בעונת 1992/1993.

לזכותו של הלרז 55 הופעות בנבחרת לוקסמבורג ושני שערים. בשנת 2004 מונה למאמן נבחרת הנבחרת בה אימן 6 שנים, כאשר משחק השיא שלו היה הניצחון 1-2 נגד שווייץ בספטמבר 2009.

תארים
-----

סטנדרד לייז'
* הגביע הבלגי: 1992/1993

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1168445469
* VIAF: 4169153895180502410008
* WorldCat: viaf-4169153895180502410008

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גיא הלרז"**.
**היינריך לברכט פליישר** (בגרמנית: **Heinrich Leberecht Fleischer**; 21 בפברואר 1801, שאנדאו על האלבה, גרמניה – 10 בפברואר 1888, לייפציג) היה בלשן, מחלוצי חוקרי השפה הערבית המודרנית, ומגדולי המזרחנים בסוף המאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

פליישר החל את לימודיו הגבוהים בגיל 18. בין השנים 1819–1824 למד תאולוגיה ושפות שמיות מזרחיות באוניברסיטת לייפציג. בהמשך, באוניברסיטת פריז תחת הבלשן הצרפתי סילבסטר דה סאסי, למד ערבית, טורקית ופרסית. משנת 1831 לימד תלמידים בבית ספר תיכון בדרזדן, ובשנת 1836 התמנה לפרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת לייפציג. בתפקיד זה כיהן עד מותו בשנת 1888. בזכותו של פליישר הפכה לייפציג למרכז תוסס ללימודים אוריינטליים. בנוסף לשלל מאמרים שכתב פליישר, הוא חיבר את קטלוג כתבי היד האוריינטליים בספרייה המלכותית של דרדזן, וכתב תיאור של כתבי-היד הערביים, הטורקיים והפרסיים, שהיו שמורים בספרייה העירונית של לייפציג.

פליישר היה אחד משמונת החברים הזרים באקדמיה הצרפתית לכתיבת ספרות יפה וחבר מסדר אבירי פור לה מריט הגרמני. היה חבר באגודות מדעיות רבות בגרמניה ובמדינות אחרות. כמו כן, היה בעל תוארי כבוד מאוניברסיטאות קניגסברג, אוניברסיטת קארל בפראג, אוניברסיטת סנקט פטרסבורג, דורפט ואוניברסיטת אדינבורו.

היה ממייסדי המכון ללימודי אסיה והמזרח - DMG.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב לוי, **אוצר לשון התלמודים והמדרשים**, 4 כרכים עם תוספות והערות מאת 'היינריך לברכט פליישר', הוצאת: Binjamin Harz Verlag, ברלין, 1924

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך פליישר** בוויקישיתוף
* על פרופסור פליישר באתר אוניברסיטת לייפציג
* הינריך לברכט פלישר (1801-1888), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יוסף ינון פנטון, תרומתו של משה שטיינשניידר לחקר התרבות הערבית־היהודית פרסום של מכון יד יצחק בן-צבי
2. ↑  Deutsche Morgenländische Gesellschaft

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261249805171
* BPN: 30112217
* GND: 11660042X
* ISNI: 0000 0001 0868 031X
* LCCN: n87894258
* MGP: 156004
* NKC: zmp2013762960
* NLG: 144443
* NTA: 07043154X
* SNAC: w6q94wms
* SUDOC: 063468018
* TDVİA: fleischer-heinrich-leberecht
* Trove: 1180119
* VcBA: 495/18241
* VIAF: 8143848
* WorldCat: lccn-n87894258

 |
תרשים שיטת הפתרון הספרדי
**הפתרון הספרדי** (נקרא גם **פתרון ברצלונה**) הוא שיטה לתכנון תחנות רכבת שהוכנסה לשימוש בתחילת המאה העשרים.

שיטת הפתרון הספרדי נועדה לקצר את זמן השהות של רכבות בתחנה. לפי השיטה, נעשה שימוש בשני רציפי תחנה עבור רכבת בודדת, המאפשרים לרדת ולעלות לרכבת בזמן קצר יותר. בדרך כלל משמש אחד הרציפים לעליית נוסעים לרכבת והשני משמש לירידת נוסעים מהרכבת. במרבית התחנות המתוכננות בשיטת הפתרון הספרדי בנויים שלושה רציפים - שניים צדדיים ואחד מרכזי, המשרתים שתי מסילות שעוברות ביניהם.

תחנת Avenida de América במדריד, דוגמה מובהקת לשימוש בשיטה
השימוש הראשון בשיטה באירופה היה ברכבת התחתית של ברצלונה בשנות השלושים ומכאן נגזר שמה. עם זאת, השיטה הייתה קיימת עוד קודם לכן בתחנות רכבת תחתית בבוסטון (1912) ובניו יורק (1913). כיום משמשת השיטה לעיתים תחנות קצה, בהן נפתחות דלתות הרכבת מצד אחד עד לירידתם של כל הנוסעים, ולאחר סגירתן נפתחות הדלתות בצדה השני של הרכבת, לאפשר את עלייתם של הנוסעים בכיוון הנסיעה ההפוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפתרון הספרדי** בוויקישיתוף
**הר למון** הוא הר השייך לרכס הרי סנטה קטלינה במדינת אריזונה, ארצות הברית.
ההר הוא הגבוה מבין הרי סנטה קטלינה, ופסגתו מתנשאת לגובה 2,791 מטר מעל פני הים. הפסגה, הקרויה Windy Point, נגישה לרכב. הר למון ממוקם בשמורת יער לאומי קורונדו המשתרעת על כ-7,200 קילומטר מרובע.
השם ניתן להר על שמה של שרה למון, בוטנאית אשר הייתה הראשונה לעלות לפסגת ההר בשנת 1881.

העיר הגדולה ביותר הקרובה להר היא טוסון. ישנן עיירות נוספות על ההר, שהגבוהה ביניהן היא סאמרהבן (בגובה כ-2,500 מטר מעל פני הים). בשנת 2003 נחרבה העיירה כמעט לגמרי בעקבות שרפת יער גדולה שנקראה שריפת אספן. השריפה נמשכה במשך כחודש ימים, ושרפה 343 קילומטרים רבועים של שטח, כולל חלק מבתי ותשתיות העיירה, וכן גם עצים וחי. הנזק נאמד ב-4.1 מיליון דולר; עלות פעולות הכיבוי הייתה כ-17 מיליון דולר, ונדרשו עוד 2.7 מיליון דולר לשיקום היער והחי.

פסגתו של הר למון מושלגת כמעט כל ימות השנה וממוקם בו אתר הסקי הדרומי ביותר של ארצות הברית.

קרוב לפסגת ההר ממוקם מצפה כוכבים אשר היה שייך בעבר לחיל האוויר של ארצות הברית אך כיום אוזרח ומשמש לחקר אסטרונומי.

שתי דרכים מובילות לפסגת ההר: כביש מהיר קטלינה, המתחיל מטוסון ועולה עד העיירה סאמרהבן, ודרך עפר המתחילה מהעיירה אורקל וממשיכה עד Windy point.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר למון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541677905171
* LCCN: sh87004385
* VIAF: 315530224
* WorldCat (עם VIAF): 315530224

 |
**היינריך פרנץ רוסטיגה** (בגרמנית: **Heinrich von Rustige**‏; 12 באפריל 1810 – 15 בינואר 1900) היה צייר גרמני.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

רוסטיגה היה תלמידו של וילהלם פרידריך שדו באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, בה למד בשנת 1828. הוא השתתף בתערוכות שם משנת 1832. בשנת 1836 עבר לפרנקפורט ויצא לטיולי לימוד לוינה ולהונגריה, והמשיך לדרזדן, ברלין, צרפת ואנגליה.

משנת 1845 לימד כפרופסור בבית הספר לאמנות בשטוטגרט וכמנהל הגלריה בעיר. בשנים 1865–1866 הקים רוסטיגה בית שנבנה על ידי כריסטיאן פרידריך פון ליינס בשטוטגרט שנהרס בשנת 1951. בשנת 1887 הוא ויתר על ההוראה, אך המשיך את תפקידו כ"מנהל גלריה" במשך עשר שנים. 

רוסטיגה צייר תמונות היסטוריה וז'אנר, נופים ודיוקנאות, ובהם הראה מיומנות בעיבוד וביצוע. בין ציוריו ניתן למנות את התפילה במהלך סופת רעמים (אבד במלחמת העולם השנייה) והשיטפון (הגלריה הלאומית ברלין), הדוכס אלבה בארמון רודולשטאדט (גלריה בשטוטגרט), העברת גופת הקיסר אוטו השלישי לגרמניה ופרידריך השני וחצרו בפאלרמו וכן "שני איטלקים" (מוזיאון סטדליש וורל). במוזיאון ורלר מוצג גם האוסף הגדול ביותר של האמן. במוזיאון קונסטפלאסט בדיסלדורף ישנם דיוקנאות של בית הספר לציור בדיסלדורף משנת 1835.

רוסטיגה התפרסם גם כמשורר. אחרי שפרסם כרך שירים ליריים (1845) הגיע פרסום של הדרמות ההיסטוריות "פיליפו ליפי" (1851), "אטילה" (1853), "קונרד וידרהולד" (1856), "קייזר לודוויג הבווארי" (1860) ו "אברהרד אים בארט" (1863) וכן "חרוזים וחלומות" יצירה הומוריסטית בחלקה (שטוטגרט 1876).

כבוד
----

להיינריך פון רוסטיגה הוענק בשנת 1867 תואר אביר הכבוד של מסדר כתר וירטמברג. 

בשנת 1890 הוא התמנה לאזרח כבוד של העיר ורל על שירותיו לאמנות ומדע.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך פון רוסטיגה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rustige, Heinrich Franz Gaudens von – Lexikon Westfälischer Autorinnen und Autoren – 1750-1950 (ב־)
2. ↑  Johann Josef Scotti: *Die Düsseldorfer Maler-Schule, oder auch Kunst-Akademie in den Jahren 1834, 1835 und 1836, und auch vorher und nachher*. Schreiner, Düsseldorf 1837, S. 141 f. Nr. 135
3. ↑  Heinrich Franz Gaudenz von Rustige - Kunstdrucke in Museumsqualität, Bildergipfel.de - die Kunstdruck - Bildmanufaktur für Kunstliebhaber

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA1448993X
* GND: 116711760
* ISNI: 0000 0000 6676 6077
* RKD: 69001
* ULAN: 500055440
* VIAF: 37674454
* WorldCat: viaf-37674454

 |
**היינריך אירנאוס קווינקה** (**Heinrich Irenaeus Quincke**‏; 26 באוגוסט 1842–19 במאי 1922) היה רופא פנימי וכירורג גרמני, אשר נודע בשל המצאתו של הניקור המותני.

קווינקה נולד בפרנקפורט על האודר. אביו, הרמן קווינקה, היה רופא ואחיו הבכור, גאורג קווינקה, היה פיזיקאי. הוא קיבל את התואר דוקטור לרפואה ב-1863 מאוניברסיטת ברלין, לאחר שלמד קודם לכן גם באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת וירצבורג תחת שרביטם של רודולף וירכו ואלברט פון קליקר.

בשנת 1865 עבד קווינקה עם הפיזיולוג ארנסט וילהלם פון בריקה באוניברסיטת וינה, ושנה לאחר מכן היה לעוזרו של הכירורג רוברט פרדיננד וילמס. הוא שימש עד שנת 1870 רופא שוליה ברפואה פנימית תחת שרביטו של פרידריך תאודור פון פרריכס בשריטה שבברלין. בשנת 1873 היה לפרופסור לרפואה פנימית באוניברסיטת ברן. חמש שנים מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת קיל ושם יצא לגמלאות ב-1908. משנת 1874 עסק עיקר מחקרו בפולמונולוגיה. הוא נפטר בפרנקפורט, שם העביר הרצאות עד למותו.

קווינקה היה ככל הנראה הראשון לזהות ב-1882 תופעה הנקראת בצקת אנגיונוירוטית – התנפחות מהירה של העור, הרקמות התת-עוריות והריריות שמתחתיה, אשר לעיתים נקראת גם בצקת קווינקה. סימן קווינקה, או דופק קווינקה, הוא סימן המופיע באי-ספיקת מסתם אבי העורקים ומתאר הסמקה והחוורה של מיטת הציפורן בתגובה ללחיצה קלה על הציפורן. בשנת 1891 דיווח לראשונה על ניסיונותיו בניקור מותני בכנס בוויסבאדן. הוא התבסס על שיטתו של הרופא האנגלי וולטר אסקס וינטר לצנרור חלל קרומי המוח. בשנת 1893 הוא תיאר בשם "דלקת נסיובית של קרום המוח" את התופעה אשר ידועה כיום כיתר לחץ דם תוך-גולגולתי אידיופתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך קווינקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344699405171
* BnF: cb10688906b (data)
* GND: 118597361
* ISNI: 0000 0001 2118 2323
* LCCN: n84804317
* NKC: nlk20010094559
* NLG: 253308
* NTA: 070994978
* SUDOC: 083339655
* VIAF: 3254721
* WorldCat: lccn-n84804317

 |
**היינריך שוורץ** (בגרמנית: **Heinrich Schwarz**; ‏14 ביוני 1906 – 20 במרץ 1947) היה קצין אס אס בדרגת האופט-שטורמפיהרר, איש סגל מחנה אושוויץ בפולין ומחנה נאצוויילר-שטרוטהוף בשטח אלזס-לורן.

שוורץ נולד במינכן ועבד כדפס בבית דפוס. הוא הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אס בנובמבר 1931. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שירת בוואפן אס אס עד אוקטובר 1940, אז הוצב כמפקח במחנות ריכוז. הוא שובץ הן במחנה מאוטהאוזן והן בזקסנהאוזן בין השנים 1940–1941.

מחנה הריכוז אושוויץ
-------------------

בספטמבר 1941 נשלח שוורץ לפולין, והוצב במשרד המנהלתי במחנה אושוויץ. תפקידו העיקרי במחנה היה לשמש שליש למפקד המחנה, רודולף הס. כמו כן, שימש כמפקח המחנה והאחראי על עבודות הכפייה השונות. בנובמבר 1943 הס קודם וסיים את תפקידו בתור מפקד מחנה אושוויץ. לאחר עזיבתו, הפיקוד העליון של האס אס חילק את המחנה לשלושה אזורים מנהלתיים: אושוויץ I, אושוויץ II בירקנאו, ואושוויץ III מונוביץ, שהיה מחנה העבודה באושוויץ. לאחר חלוקה זאת של המחנה, ניתן לשוורץ הפיקוד על המחנה השלישי של אושוויץ, מחנה אושוויץ-מונוביץ, החל מדצמבר 1943.

שוורץ שלח אסירים ממונוביץ לעבודות כפייה בבונה-ורקה, מפעל לגומי סינתטי שהיה קרוב לאושוויץ ובבעלות של התאגיד אי גה פארבן. תאגידים גרמניים אחרים כגון סימנס או תאגיד קרופ קיבלו גם הם עובדי כפייה ממחנה מונוביץ. תנאי העבודה האכזריים שהגיעו לשיאם תחת פיקודו של שוורץ על מחנה מונוביץ העלו את אחוז התמותה של עובדי הכפייה. מעריכים שבין 10,000 ל-35,000 עובדי כפייה מתו במחנה העבודה עצמו או בתאי הגזים במחנה הסמוך, מחנה אושוויץ בירקנאו.

שוורץ שהיה חובב ספורט, הקים באושוויץ נבחרת מתאגרפים שהתאבקו ביניהם, וכללה 40 אסירים, שכולם יהודים, מלבד שני פולנים וצ'כי. עקב התנאים הקשים, עד לצעדת המוות, נותרו בחיים 26 מהם. בין חברי הקבוצה היו המתאגרף ויקטור פרץ ונח קליגר.

סיום המלחמה
-----------

לאחר פינוי מחנה אושוויץ ב-18 בינואר 1945, שוורץ יועד להיות מפקד מחנה דורה-מיטלבאו והאחראי על עבודות הכפייה במפעל "מיטלוורק" שייצר טילי V-2 וחלקים לתותח הענק V-3, אך התפקיד אויש על ידי ריכרד בר. במקום זאת, ניתן לו הפיקוד על מחנה נאצוויילר-שטרוטהוף באלזס-לורן, והוא היה אחראי על פינוי האסירים בצעדות מוות למחנה דכאו במהלך אפריל ומאי 1945.

לאחר תבוסת גרמניה הנאצית, שוורץ הורשע בפשעי מלחמה על ידי רשויות הכיבוש הצרפתיות בעיירה הגרמנית רשטאט. הוא נשפט למוות, והוצא להורג על ידי כיתת יורים ליד באדן-באדן ב-20 במרץ 1947.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך שוורץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלי פרקש, היהודי מתוניס שהיה "אלוף אושוויץ באגרוף", באתר ynet, 10 ביולי 2014  
טלי פרקש, אחרי שנים של שתיקה: מדברים על שואת יהודי צפון-אפריקה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143582534
* VIAF: 167691557
* WorldCat (עם VIAF): 167691557

 |
**גיא ליפקין** הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקידו האחרון כקצין חיל מודיעין השדה ראשי.

ליפקין עשה את מרבית שירותו הצבאי בחיל המודיעין, שירת כראש ענף במודיעין בפיקוד הצפון, קצין המודיעין של עוצבת געש וסגן קצין המודיעין של פיקוד הצפון. ב-1998 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה ראש מחלקת מודיעין שדה במפקדת זרוע היבשה, בשנים 2000 עד 2003 שירת כקצין המודיעין של פיקוד הצפון ולאחר מכן שירת כראש מחלקת איסוף באגף המודיעין. 

ב-2005 מונה לקצין חיל מודיעין השדה ראשי, שירת בתפקיד עד יולי 2007 ובמהלך מלחמת לבנון השנייה. 

לאחר שחרורו עסק ביזמות בתחום הביטחוני ומונה לראש מטה ביטחון הפנים והעורף (HLS) בחברת אל-אופ מקבוצת אלביט מערכות.

ליפקין מתנדב ויו"ר לשעבר של שותפות ביחד.

ליפקין הוא צאצאו של יצחק ליפקין מבוני שכונות ירושלים, ואחיינו של אמנון ליפקין-שחק. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים. 

| קציני הגנת גבולות ראשיים סמל החיל |
| --- |
| קציני איסוף קרבי ראשיים  | אמנון סופרין • יובל חלמיש • גיא ליפקין • אריאל קארו • אלי פולק • גיא בר-לב • מרדכי כהנא |
| קציני איסוף קרבי ראשיים  ומפקדי מערך הגנת הגבולות | מרדכי כהנא • דן נוימן (ממלא מקום) • אמיר אבשטיין |
| קציני הגנת גבולות ראשיים סמל החיל | אמיר אבשטיין • עמית ימין |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בחוף פאלייר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר לאו.

**הר לאו** או **הר ליאו** (באנגלית: **Mount Leo**; מילולית: הר אריה) הוא הר מבודד, בחוף פאלייר, בצד המערבי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,270 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-3,453 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר ממוקם לגדתו הדרומית של הדום הקרח פורסטר.

מורדותיו הדרומיים של ההר סלעיים ותלולים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר נסקר לראשונה באופן גס מהקרקע על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האוסטרלי) 1936–1937.

ההר צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בשנת 1947, ונסקר מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958.

### מקור השם

שמן של הגבעות ניתן להן על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.

שמו של ההר תיאורי; להר צורה הדומה לאריה רובץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר לאו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר לאו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר לאו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
**הינרייך קלאס** (בגרמנית: **Heinrich Claß**;‏ 29 בפברואר 1868 – 16 באפריל 1953) היה פוליטיקאי גרמני ימני, אנטישמי, חבר המפלגה הנאצית, תמך בפאן-גרמניות והתבטא רבות בגזענות. עמד בראש האיגוד הכל-גרמני בין השנים 1908–1939.

ביוגרפיה
--------

קלאס נולד באלזיי, עיר קטנת אוכלוסין בדרום מערב גרמניה, אביו היה נוטריון. למד משפטים באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, באוניברסיטת פרייבורג ובאוניברסיטת גייזן עד לשנת 1891 אז נהפך לעורך דין מתמחה. בשנת 1894 עבר לעיר מיינץ.

### קריירה פוליטית

בשנת 1894 קלאס היה ממקימיה של "התאגדות גרמנית" לאומנית, תנועה שדגלה ב"טוהר גרמני" על ידי ביטול והוצאת קבוצות מיעוטים מגרמניה.

בשנת 1897 הצטרף לתנועת האיגוד הכל-גרמני ונהיה ליושב ראש התנועה בשנת 1901. לאחר שנהיה לנשיא של האיגוד בשנת 1908 פעל כדי לקדם דרכי פעולה רדיקליים יותר.

הוא נכנס לעימות חריף עם תאובלד פון בתמן-הולווג, במיוחד לאחר המשבר המרוקאי השני בשנת 1911, אז האיגוד הגרמני הציג את דעותיו הקיצוניות בצורה ברורה. מהפגנת עוינות "פשוטה" לצרפת ולאנגליה "הנחותה עוד יותר", קלאס תמך במלחמה מהירה שלדעתו תוביל לרייך גרמני ולהגדלת שטחה של גרמניה רבתי. כמו כן דאג לסייע לחימושה הצבאי של גרמניה.

קלאס ידוע בעיקר בשל הספרים בעלי האידאולוגיה הימנית המובהקת שכתב תחת שם העט דניאל פריימן או דניאל איינהרט. מבין ספריו, המפורסם ביותר הוא ספרו משנת 1912 "Wenn ich der Kaiser wär" (לו הייתי הקיסר) שעסק באנטישמיות, אימפריאליזם ופאן-גרמניות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה קרא לסיפוח בלגיה לשטח גרמניה. בשנת 1917 הקים תנועה ימנית קיצונית נוספת "המולדת הגרמנית" יחד עם אלפרד פון טירפיץ ווולפגנג קאפ.

בשנת 1918 פגש את היטלר ותמך בו בניסיון הפוטש במרתף הבירה של שנת 1923. בין השנים 1933 עד 1939 היה חבר המפלגה הנאצית. כתביו, ספריו ונאומיו הרבים השפיעו רבות על הנאציזם שהתפתח בתקופת פועלו.

משנת 1943 ועד למותו בשנת 1953 גר עם בתו בעיר ינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינריך קלאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  היינריך קלאס - ציר זמן (בגרמנית)
2. ↑  "לו הייתי הקיסר" - גרסת האונליין של הספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284897405171
* BnF: cb166572020 (data)
* GND: 118669486
* ISNI: 0000 0003 6855 4993
* LCCN: no96024053
* NKC: uk2014829617
* NLG: 151906
* NLP: A20846563
* NTA: 132864916
* SUDOC: 11375258X
* Trove: 1067683
* VIAF: 62342508
* WorldCat: lccn-no96024053

 |
**הר ליאמויגה** (באנגלית: **Mount Liamuiga**) הוא הר געש בגובה 1,156 מטרים מעל פני הים, המהווה את חלקו המערבי של האי סנט קיטס. פסגתו היא הנקודה הגבוהה ביותר ברחבי האי, במדינת סנט קיטס ונוויס ואף באיי ליווארד כולם, והיא אחת מהפסגות הגבוהות ביותר במזרח האיים הקריביים. בפסגת הר הגעש מצוי לוע ברוחב של כקילומטר, אשר עד לשנת 1959 הכיל אגם רדוד. נכון ל-2006, נוצר האגם בתחתית המכתש בשנית. ההתפרצויות המאומתות האחרונות מהר הגעש התרחשו לפני כ-1,800 שנים, אף על פי שקיימים דיווחים על התפרצויות אפשריות בשנים 1692 ו-1843, שאמינותם מוטלת בספק.

בעבר כונה ההר בשם **הר מיזרי** (באנגלית: **Mount Misery**). שמו הנוכחי של ההר הוענק לו ביום עצמאותה של סנט קיטס ונוויס, ה-19 בספטמבר 1983, אולם מבוגרים רבים אזרחי האי עודם מכנים את ההר בשמו הקודם. השם "ליאמויגה" נגזר משמו של האי סנט קיטס כולו בשפתם של תושבי הקריביים האינדיאנים, ומשמעותו "אדמה פורייה".

מורדות ההר מכוסים באדמה חקלאית ובכפרים קטנים עד לגובה של 460 מטר לערך. החל מגובה זה מכוסים המדרונות ביער גשם טרופי עבות עד לגובה של כ-900 מטר, שלאחריו מכוסה ההר ביער עננים. סיורים וטיולים מודרכים רבים מאורגנים אל פסגת ההר ואל יערות הגשם המקיפים אותה, ומוצאם לרוב מהכפר סנט פול השוכן צפונית-מערבית לפסגה. מפסגת ההר ניתן לראות את האי כולו, את הים הקריבי ואת האיים השכנים, סאבא, סנט אוסטטיוס, סן ברתלמי, סן מרטן, אנטיגואה ונוויס.

קישורים חיצוניים
----------------

* טיפוס על הר געש בסנט קיטס
* מידע על הר ליאמויגה
* מידע נוסף על ההר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. ↑  אוורי, רוברטה, 21.12.2006, "טרק לפסגת 'הר מיזרי' הוא פיקניק - גם בגשם"
**הייסנס בע"מ** היא חברה ישראלית העוסקת במוצרי בריאות לתינוקות. מוצר הדגל של החברה נקרא **בייביסנס** (Babysense) - מוניטור תנועה ונשימה המתריע בפני חשד לתסמונת מוות בעריסה.

החברה נוסדה בשנת 1991, וב-1992 פיתחה את הפטנט הראשון בעולם על מכשיר לזיהוי הפסקת נשימה אצל תינוקות. מכשירי החברה משווקים כיום ל-35 מדינות, ומותקנים במאות בתי חולים. החברה מייצרת גם אינטרקום לתינוקות (מכשיר המאפשר להורים לשמוע את הנעשה בחדר התינוק), סטריליזטורים לבקבוקי תינוקות, ומברשות לבקבוקים.

בייביסנס
--------

מכשיר הדגל של החברה הוא הבייביסנס. המכשיר הוא משטח המונח מתחת למזרן עליו ישן התינוק, בו מותקנים חיישנים הקולטים את התזוזות הנגרמות כתוצאה מפעולת הנשימה. במקרה בו המכשיר מפסיק לזהות תזוזות או שקצב הנשימה יורד מתחת לסף המותר, מופעלת אזעקה קולית. המכשיר מיועד לתינוקות עד גיל שנה.

לקריאה נוספת
------------

* גלית חמי וסופי שולמן, **להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית**, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "ההמצאה שמצאה את ייעודה", עמ' 214–217

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הייסנס
* בייביסנס: כן או לא באתר mako
* בייביסנס: שומרים על תינוקות ברחבי העולם, באתר "חדשנות ישראלית"
הצהרה (גרסה בצ'כית) של צו עקירה של 33 עיריות ברמות דהרסקה
ריינהרד היידריך וקרל הרמן פרנק בפראג
תושבי ריקטארוב עוזבים את כפרם (מרץ 1941)
**הפתרון הסופי של שאלת הצ'כים** (בגרמנית: **Endlösung der tschechischen Frage**) הייתה תוכנית של גרמניה הנאצית לגרמניזציה מלאה של הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. הסוציולוג והאנתרופולוג הגרמני קרל ולנטין מולר (גר') טען כי חלק גדול מהאומה הצ'כית היא מהגזע הארי וניתן היה להפכו לגרמני. עם זאת, מולר טען כי הגרמניזציה צריכה להתרחש ללא כפייה; במקום זאת הוא הציע מערכת של תמריצים חברתיים. לכן, הפתרון הסופי של שאלת הצ'כים היה ניגוד מוחלט לפתרון הסופי לשאלת היהודים.

מדיניותו של היידריך בצ'כיה
--------------------------

ב-27 בספטמבר 1941 ריינהרד היידריך מונה לסגנו של הפרוטקטור נויראט והשתלט על השלטון בפועל. הפרוטקטור קונסטנטין פון נויראט, נותר ראש הפרוטקטורט, אך נשלח ל"חופשה" מכיוון שהיטלר, הימלר והיידריך חשו ש"ידו הרכה" כלפי הצ'כים עודדה את הרגש האנטי-גרמני ואת ההתנגדות לכיבוש. עם מינויו אמר היידריך לעוזריו: "אנו נגרמן את השרצים הצ'כים."

היידריך הגיע לפראג כדי לאכוף את המדיניות הנאצית, להילחם בהתנגדות למשטר הנאצי ולהמשיך לעמוד במכסות הייצור של המנועים והנשק בצ'כיה, שהיו חשובים ביותר למאמץ המלחמתי של גרמניה הנאצית. הוא השקיף על אזור הביצור הגרמני וגינה את "דקירת הגב" של ההתנגדות הצ'כית.

יישום המדיניות הגזעית של הנאציזם בצ'כיה
---------------------------------------

כדי לקדם את מטרותיו, הורה היידריך על סיווג גזעי של מי שיכול או לא יכול להיות גרמני. הוא הסביר: "הפיכת הזבל הצ'כי הזה לגרמנים חייבת לעבור לשיטות המבוססות על מחשבה גזעית." סקרי גזע, שנערכו בתואנה של מניעת שחפת, מצאו כי הצ'כים הם יותר נורדיים מאשר גרמנים סודטים, ממזרח פרוסים, מאוסטרים ובווארים רבים. תוצאות אלו נשמרו בסוד. בשנת 1940 היטלר הסכים שכמחצית מהאוכלוסייה הצ'כית מתאימים לגרמניזציה, בעוד ש"הטיפוסים המונגולים" ושכבת המשכילים הצ'כית לא מתאימים לגרמניזציה ויש "לשלול מכוחם, לחסלם ולהעבירם אל מחוץ מדינה בכל מיני שיטות."

על פי התוכנית הכללית, הנאצים התכוונו לעקור את האוכלוסייה הלא-גרמנית לסיביר, אבל בשל הצורך בעבודה הצ'כית למאמץ המלחמתי תוכנית זאת מעולם לא יושמה.

ראו גם
------

* חלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה
* הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה
* ועידת מינכן
* הפתרון הסופי

הערות שוליים
------------

1. ↑  במסגרת הפתרון הסופי לשאלת היהודים הוחלט להשמיד, ולא לגרמן, את כל הקהילה היהודית, מפני שלפי תורת הגזע היהודים הם תת-גזע ולא חלק מהגזע הארי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: zmp20181001927
* VIAF: 20153361360837392876
* WorldCat (עם VIAF): 20153361360837392876

 |
רכבת יפנית בהוקאידו רוכנת
רכבת מדגם Pendolino בבריטניה
**רכבת רוכנת** (באנגלית **Tilting train** "טילטינג") היא רכבת בעלת מנגנון המאפשר לרכבת להטות עצמה בעיקולי תוואי המסילה. כאשר רכבת נוסעת בקטע מסילה מעוקל, היא מפעילה כוח צנטריפוגלי על הנוסעים שבתוכה, הדבר גורם לאי-נוחות לנוסעים, עלול לגרום לנפילת חפצים ולנוסעים עומדים לזוז ממקומם. הטיית הרכבת בכיוון העיקול גורמת להקטנת התאוצה הצדדית (שנוצרת על ידי הכוח הצנטריפוגלי) על הנוסעים ובכך מאפשרת לנסוע במהירות גבוהה יותר בעיקול בלי לחרוג מערכי התאוצה הצדדית המקסימלית על הנוסעים. יתרון מנגנון זה בא לידי ביטוי בשימוש במסילות מפותלות - הוא מאפשר קיצור זמן הנסיעה ללא השקעה רבה בתשתית ליישור העיקולים.

סוגי מנגנונים
-------------

נהוג להבדיל בין שני סוגי מנגנונים:

רכינה פסיביתכאשר בסיס הקרון מחובר ישירות למרכז הכובד של גוף הקרון ומאפשר לו חופש תנועה סיבובי - ההטייה מתבצעת סביב מרכז הכובד של גוף הקרון בעזרת הכוח הצנטריפטלי כך שהחלק מעל מרכז הכובד נוטה לפנים העיקול ואילו מתחת למרכז הכובד ההטייה היא בכיוון ההפוך.
רכינה אקטיביתכאשר הטיית גוף הקרון מבוצעת בצורה חשמלית או הידראולית לפי הוראות ממערכת הבקרה והאיתות המסלתית - בכך מתאפשרת זווית הטיה גדולה יותר.
הרכבות הראשונות ביצור המוני שהיו מצוידות במנגנון רכינה, היו רכבות מסדרת 381, בשירות הרכבות הלאומי היפני, שנכנסו לשירות בשנת 1973.

כיום נפוצים מספר מימושים שונים של המנגנון - בעיקר ברכבות מהירות.

היצרנים הגדולים של רכבות רוכנות
-------------------------------

* אלסטום, שרכשה את הטכנולוגיה על ידי רכישת FIAT Ferroviaria. יצרנית אב טיפוס של TGV לצרפת ודגמים שונים של Pendolino
* בומברדייה, שרכשה את הטכנולוגיה על ידי רכישת חברת Adtranz
* Talgo, החברה הספרדית, היחידה שמיצרת היום רכבות רוכנות בטכנולוגיה פסיבית

ניסוי בישראל
------------

רכבת מדגם 611 של חברת ADtranz שהייתה בניסוי בישראל
במרץ-אפריל 1998 רכבת ישראל ערכה ניסוי שנועד לבדוק את התאמת רכבות רוכנות לתשתית המסילתית בישראל ואת הקיצור בזמן הנסיעה שהן יכולים להביא. לצורכי הניסוי הובאה, במרץ 1998, רכבת בודדת (קרונוע המורכב משתי יחידות נפרדות) מסוג רוכנת, מדגם 611 של חברת ADtranz (היום בומברדיה). הרכבת הושכרה מחברת הרכבת הלאומית של גרמניה למשך חודש, וביצעה נסיעות מבחן והדגמה בקווים: תל אביב - ירושלים, תל אביב - באר שבע, תל אביב - חיפה.

בעקבות הניסוי יצאה רכבת ישראל במכרז לרכישת שמונה רכבות רוכנות. בשנת 2000 זכתה החברה האיטלקית FIAT Ferroviaria (היום אלסטום) במכרז להספקת 8 מערכי רכבות רוכנות מדגם Pendolino בשווי 60 מיליון אירו. במסגרת המכרז הייתה שמורה אופציה להספקת 16 מערכים הנוספים. המכרז כלל גם חוזה לתחזוקה לתקופה של 10 שנים. אך למרות הזכייה, בעקבות בחינה המחודשת של ההיבטים הכלכלים וההנדסים, הוחלט ב-2002 לבטל את המכרז ולסגת מכוונות הרכישה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכבת רוכנת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחר מתחיל הניסוי ברכבת ה"טילטינג" מת"א לבאר שבע, באתר גלובס, 16 במרץ 1998  
רכבת ה"טילטינג" תשולב כניסיון במערך הרגיל של קווי הנוסעים, באתר גלובס, 23 במרץ 1998
2. ↑  דוד חיון, ‏ה"טילטינג" בקו ת"א-חיפה: זמן נסיעה של 40 דקות, באתר גלובס, 2 באפריל 1998
3. ↑  דוד חיון, ‏3 חברות זרות עלו לשלב הגמר במיכרז לקרונות טילטינג - בהיקף עשרות מיליוני ד', באתר גלובס, 19 באוגוסט 1998
4. ↑  מאת ענת ג'ורג'י, רכבת ישראל לא תשתמש ברכבות טילטינג בתוואי ת"א-ירושלים, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2002
**הפשיטה על וייווק** הייתה סדרת התקפות אוויריות של חיל האוויר החמישי של חילות האוויר של צבא ארצות הברית על בסיסי הזרוע האווירית של הצבא היפני הקיסרי בעיירה וייווק שבגינאה החדשה, בין 17 ל-21 באוגוסט 1943. ארבע הפשיטות נחלו הצלחה רבה: היפנים איבדו כ-100 מטוסים, ובכך הוגבל כוחו של הכוח האווירי היפני לכ-30 מטוסים פעילים בלבד.

רקע
---

באוגוסט 1943 מנתה הארמייה האווירית הרביעית היפנית 130 מטוסים כשירים. מספר זה היווה רק שליש ממצבת המטוסים שהייתה מיועדת לארמייה האווירית, וכמחצית מכלל המטוסים ברשותה (השאר לא היו כשירים לטיסה). הסיבות לכך היו מחלות שפשו בקרב צוותי האוויר וכן מחסור בחלקי חילוף למטוסים.

במהלך קרב לאה-סלמאואה העבירה הארמייה הרביעית מטוסים רבים לשדות תעופה בסמוך לווייווק שלחופה הצפוני של גינאה החדשה. טווח הטיסה של מטוסי הקרב של בעלות הברית לא איפשר להם להגיע לווייווק, והפיקוד החליט שהסיכון שבשליחת מפציצים ללא ליווי מטוסי קרב אינו כדאי.

מפקד כוחות האוויר של בעלות הברית בזירת דרום מערב האוקיינוס השקט, מייג'ור גנרל ג'ורג' קני, הגה תוכנית לתקיפת וייווק. בעלות הברית החלו בהקמת שני שדות תעופה דמה בסמוך לעמדות היפניות בחצי האי הואון. צוותים קטנים העלו ענני אבק גדולים במטרה ליצור את הרושם שבמקום מתבצעות עבודות בנייה רחבות היקף, והיפנים הגיבו בהפגזת שדות התעופה המדומים. בה בעת, הקימו בעלות הברית שדה תעופה אמיתי במרחק 80 קילומטרים משם, אליו העבירו מטוסי קרב.

ב-12 באוגוסט פתחה הארמייה הרביעית במתקפה על בסיסי בעלות הברית בוואו, בבנה-בנה ובסלמאואה, אך היא לא הניבה פירות.

הפשיטות
-------

היפנים תכננו לערוך פשיטה נוספת על בסיסי בעלות הברית, אך ב-17 באוגוסט פתחו האחרונות במתקפה על הבסיסים היפנים בווייווק. בשעות הבוקר המוקדמות תקפו ארבעים ושבעה מפציצי B-24 ליברייטור וB-17 מבצר מעופף כמאתיים מטוסים יפניים בשדה התעופה בווייווק ובמספר שדות תעופה נוספים באזור, בעוד אלה חונים על הקרקע במקבצים. מספר טייסים יפנים ניסו להמריא אך נורו מיד. בשעה 09:00 תקף את וייווק גל נוסף של מפציצים מלווים במטוסי קרב. בפשיטה זו איבדו בעלות הברית שלושה מפציצים, אך המפציצים השמידו כ-100 מטוסי אויב וכמויות גדולות של אספקה וגרמו לאבדות בנפש.

לאחר הפשיטות נותרו ברשות היפנים 30 מטוסים בלבד. מספר זה לא אפשר לארמייה הרביעית לספק סיוע לכוחות על הקרקע ולמעשה חוסל הכוח האווירי היפני בגינאה החדשה, ובעלות הברית השיגו עליונות אווירית באזור. הארמייה הרביעית התאוששה במידת מה לאחר מכן, אך לא שבה לגודלה הקודם.

ראו גם
------

* המערכה בגינאה החדשה

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון וורדן, The Air Campaign: Planning for Combat .
* ג'ורג' אודגרס, Chapter 5 – Air Support During the Lae–Nadzab–Finschhafen Operations , אתר מורשת המלחמה האוסטרלית.
* הירויוקי שינדו, Japanese air operations over New Guinea during the Second World War , אתר מורשת המלחמה האוסטרלית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שינדו, 30.
2. ↑  וורדן, 2. Offense or Defense - The Chess Game.
3. ↑  אודגרס, עמ' 70

| המערכה בגינאה החדשה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| רבאול • הקרב מול בוגנוויל • הפלישה ללאה-סלמאואה • מבצע MO • ים האלמוגים • הפלישה לבונה-גונה • שביל קוקודה • מפרץ מילן • בונה-גונה • וואו • ים ביסמרק • מבצע אי-גו • קרב לאה-סלמאואה • מבצע גלגלון • וייווק • פיניסטר • חצי האי הואון • בוגנוויל • הפשיטות על רבאול • בריטניה החדשה • איי האדמירליות • אמיראו • טאקה איצ'י • מערב גינאה החדשה |

 |
**אברהם ושרה** (ביידיש: **אברהם און שרה**) הוא שיר יידי מאת המשורר איציק מאנגר. השיר תורגם לעברית וזכה למספר ביצועים, מהם התפרסם במיוחד זה של אריק איינשטיין.

כתיבת השיר
----------

השיר התפרסם בשנת 1935 בספרו של מאנגר "חומש לידער" (שירי החוּמש), שראה אור בוורשה. בספר זה נכללו שירים העוסקים בגיבורי ספר בראשית, מאדם הראשון דרך אבות האומה ועד ליוסף. השירים נכתבו בסגנון אנכרוניסטי המשווים לגיבורי התורה תכונות ומעשים המאפיינים תקופות מאוחרות יותר ובעיקר מאפיינים את תקופתו של המשורר.

שירי הספר נכנסו מאוחר יותר לחטיבת "מדרש איציק" של מאנגר. בכך ביקש המשורר להראות את הקשר בין הפרשנות המדרשית של חז"ל לבין פרשנותו שלו, שגם היא מחקה במידה מסוימת את דרך המדרש.

תוכן השיר
---------

השיר עוסק בשיחה מדומיינת בין שרה לאברהם. שרה, המצפה לילד, שואלת את אברהם מתי זה יקרה, שכן כל אישה בגילה כבר ילדה ילדים הרבה. אברהם בתפקיד הבעל האדיש טוען כנגדה שצריך רק ביטחון באל, ואם האל ירצה "אפילו מטאטא יורה". כך נמשך הדו-שיח, שבו מזכירה שרה גם את בנה של הגר השפחה ואת הרגשתה המשונה כלפיו.

תרגום לעברית
------------

השיר תורגם לעברית על ידי חיים חפר והוצג במסגרת המחזמר "אברהם אבינו נגד שרה אמנו" בגרסתו העברית, שהתבסס על שירי החומש של מאנגר.

תרגום נוסף נעשה על ידי בנימין טנא, שתרגם את השירים והבלדות של מאנגר. תרגום זה התפרסם בביצועו של אריק איינשטיין, שיצא לאור בתקליט פוזי בשנת 1969.

תרגום לעברית עכשווית יותר נעשה על ידי נגה רובין שהוציאה לאור מחדש את "מדרש איציק" (הוצאת כרמל, תשפ"ג, 2022).

להלן הטקסט המקורי ותרגומים לעברית של שני הבתים הראשונים:

|  |  |
| --- | --- |
| **מקור**
"אוורעמל, ווען וועלן מיר האָבן אַ קינד?
מיר זענען ביידע שוין אלטע ליַיט.
ביי לייטן אַ פֿרוי אין די יאָרן ווי איך
איז שוין דאס אכצנטע מאָל אויף דער
צייט".

אברהם אבינו שמייכלט און שוויַיגט
און פּיפּקעט פֿון זיַין ליולקע רויך:
"בטחון, מיַין וויַיב, אַז דער
אייבערשטער וייל,
שיסט אַפֿילו אַ בעזעם אויך". | **תרגום חיים חפר**
אבריימל מתי יהיה לי בן
הן אנו כבר באים בימים
אישה אחרת בגילי
הרתה כבר שתים עשרה פעמים

אברם אבינו שותק ומחייך
עשן ממקטרתו עולה
צריך סבלנות, אם רוצה אלוהים
אפילו מטאטא יורה |

|  |  |
| --- | --- |
| **תרגום בנימין טנא**
אבריימל, מתי יהיה לנו בן? הן אנו זוג בא בימים
כל אישה בגילי הרתה לפחות שמונה עשרה פעמים

אברהם מחייך ושותק, מוצץ מקטרתו בכל פה
בטחון, זוגתי, ברצות אלוהים אפילו מטאטא יורה | **תרגום נגה רובין**
"אַבְרְהָם אֵימָתַי צֶאֱצָא נְקַבֵּל?
הֲרֵי שְׁנֵינוּ זְקֵנִים בְּהֶחְלֵט
בְּני אָדָם בְּגִילֵנוּ קִבְּלוּ מֵהָאֵֵל
יְלָדִים לֹא פָּחוֹת מִי"ח"

אַבְרָהָם מְחַיֵּךְ וְאֶת פִּיו הוּא מֵלִיט
מָה יֹאמַר? מְעַשֵּן עוֹד וָעוֹד
הַמִּקְטֶרֶת מֵנִיד, רַק הָאֵל, הוּא מַחֲלִיט
אִם יִרְצֵה מַטְאֲטֵא עוֹד יִרְקוֹד |

קישורים חיצוניים
----------------

* הבלוג של אורי הייטנר – אברהם ושרה
* אברהם ושרה, בביצוע שושנה דמארי ואריה אליאס, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
* אברהם ושרה, בביצוע אריק איינשטיין, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך במקור. בתרגום האחרון של נגה רובין תרגום: "אם ירצה מטאטא עוד ירקוד".
2. ↑  במקור - שמונה עשר פעמים
במתמטיקה, **מבחן לוקאס להמר** הוא מבחן ראשוניות ל**מספרי מרסן**. המבחן פותח במקור בידי אדוארד לוקאס ב-1878 ולאחר מכן שופר בידי דריק הנרי להמר בשנות ה-30 של המאה העשרים. על-שם אותם שני מתמטיקאים קרוי גם מבחן ראשוניות כללי, מבחן לוקאס-להמר.

המבחן מחשב בצורה מהירה את האיבר ה-{\displaystyle 2^{p-2}} בסדרת לוקאס {\displaystyle V(4,1)} ובודק האם הוא שקול ל-0 מודולו M (כאשר {\displaystyle M=2^{p}-1} הוא המספר שצריך לבדוק את ראשוניותו).

המבחן
-----

נתונים מספר ראשוני {\displaystyle 2<p}, ומספר מרסן המתאים לו, {\displaystyle \ M=2^{p}-1}. המשימה היא לבדוק האם M ראשוני. נגדיר סדרה {\displaystyle \ s\_{i}} ברקורסיה: {\displaystyle \ s\_{0}=4}, ולכל {\displaystyle \ i>0} מוגדר {\displaystyle \ s\_{i}=s\_{i-1}^{2}-2}.

**משפט**. המספר M הוא ראשוני אם ורק אם {\displaystyle \ s\_{p-2}\equiv 0{\pmod {M}}}.

זהו מבחן יעיל ביותר, והוא משמש עד היום לבדיקת ראשוניות של מספרי מרסן. החישוב מבוצע כולו מודולו M, ודורש כ- p פעולות של העלאה בריבוע מודולריות. בייצוג בינארי אלו פעולות מהירות יחסית: הריבוע האמיתי של מספר מתקבל מסיכום ההזזות שלו כלפי מעלה, וחישוב השארית מודולו M מהיר במיוחד מכיוון ש- {\displaystyle \ 2^{p}\equiv 1{\pmod {M}}}, כך שתוצאת ההעלאה בריבוע מודולו M היא סכום שתי המחציות בריבוע שהתקבל. בסך הכול מדובר בכ- {\displaystyle \ p^{3}\approx (\log(M))^{3}} פעולות בינאריות, מהיר יותר ממבחני הראשוניות האחרים כדוגמת אלגוריתם מילר-רבין הנחשב למהיר ביותר.

תמצית הוכחת המשפט
-----------------

נסתפק כאן בסקירה של ההוכחה לכיוון אחד של המשפט: אם M ראשוני, אז {\displaystyle \ s\_{p-2}\equiv 0{\pmod {M}}}.

מכיוון ש-p אי-זוגי, {\displaystyle \ 2^{p}-1\equiv 1{\pmod {3}}} ולכן M הוא שארית ריבועית מודולו 3. אבל {\displaystyle \ M\equiv -1{\pmod {4}}}, ולכן משפט ההדדיות הריבועית מבטיח כי 3 איננו שארית ריבועית מודולו M. מכיוון שכך, סיפוח השורש הריבועי x של 3 לשדה {\displaystyle \ \mathbb {Z} /M\mathbb {Z} } יוצר את השדה הסופי מסדר {\displaystyle \ M^{2}}. בשדה הזה, נסמן {\displaystyle \ \alpha =2+x}.

כעת קל להווכח (באינדוקציה) ש- {\displaystyle \ s\_{i}=\alpha ^{2^{i}}+\alpha ^{-2^{i}}}, ובסופו של דבר {\displaystyle \ s\_{p-2}=0} אם ורק אם {\displaystyle \ \alpha ^{2^{p-1}}=\alpha ^{\frac {M+1}{2}}=-1}. מכיוון שהשדה בעל מאפיין M, מתקיים {\displaystyle \ \alpha ^{M}=2^{M}+x^{M}=2+3^{\frac {M-1}{2}}x=2-x=\alpha ^{-1}}, כלומר {\displaystyle \ \alpha ^{\frac {M+1}{2}}=\pm 1}. כדי להשלים חלק זה של ההוכחה, יש להראות שלשורש {\displaystyle \ 2^{-{\frac {3M-1}{4}}}(1+x)} של \ \alpha  אין, בתורו, שורש ריבועי.

הכיוון ההפוך דומה, אלא שבמקום השדה בגודל {\displaystyle \ M^{2}} יש לחשב בשדה בגודל {\displaystyle \ Q^{2}} כאשר Q הוא גורם ראשוני של M שעבורו 3 איננו שארית ריבועית.

ראו גם
------

* מבחן לוקאס-להמר הכללי

לקריאה נוספת
------------

Richard Crandall and Carl Pomerance (2001). Prime Numbers: A Computational Perspective, 1st edition, Springer. מסת"ב 0387947779. Section 4.2.1: The Lucas-Lehmer test, pp.167–170.

קישורים חיצוניים
----------------

* מבחן לוקאס-להמר למספרי מרסן, באתר MathWorld (באנגלית)

* GIMPS (The Great Internet Mersenne Prime Search)
* A proof of Lucas-Lehmer test
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אברהם זאב גורדון** (תרי"ז, 1857 – כ"א באלול תרצ"א, 3 בספטמבר 1931) היה מאנשי העלייה הראשונה, מראשוני רחובות, עסקן ופעיל ציבור בראשון לציון ובתל אביב.

ביוגרפיה
--------

נולד בשאוולי שבליטא. אביו, הרב ראובן יוסף גורדון, היה רבה של ראדווילישקי. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בצעירותו הצטרף לתנועת חובבי ציון. נישא לשרה, בתו של שרגא פייבל יעקבזון.

בשנת תר"נ (1890) ביקר בארץ ישראל יחד עם קבוצת חובבי ציון ובהם הרב יעקב מזא"ה. הצטרף לחברת "מנוחה ונחלה" שיסדה את רחובות ורכש בה קרקע. בשנת תרנ"א (1891) עלה לארץ ישראל עם משפחתו ומשפחת גיסו מרדכי יעקבזון. הם התיישבו ברחובות והיו מראשוני המתיישבים במושבה.

כעבור זמן עבר לראשון לציון והיה מהקבוצה השנייה של מתיישביה. רכש בה עשרות דונם קרקע והקים עליהם את משקו ובכללו בית גורדון. בשנת תרנ"ז (1897), כשניהול ענייני המושבה עבר מהפקידות של הברון רוטשילד לידי ועד התושבים, נבחר לחבר הוועד ושימש בתפקידו שנים רבות. היה מעסקני המושבה ופעל לבניית מוסדותיה, ובין השאר היה ממייסדי התלמוד תורה המקומי. טיפל באספקת המים לתושבים, ובשנות מלחמת העולם הראשונה היה אחראי לאגירת מזון עבורם.

לאחר מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר בתל אביב וגם בה עסק בפעילות ציבורית. השתתף ביסוד בנק קופת עם. כמו כן היה מבוני בית הכנסת הגדול בתל אביב.

בנו הוא יהושע גורדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אברהם זאב גורדון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 875
* אברהם זאב גורדון באתר ״אלבום המשפחות ראשון לציון״
**ריונוסוקה האגה** (ביפנית: **羽賀 龍之介**; נולד ב-28 באפריל 1991) הוא ג'ודוקא יפני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג. האגה הוא זוכה מדליית הארד מריו 2016 ואלוף העולם משנת 2015.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

האגה נולד בשנת 1991 בעיר נובאוקה שבדרום יפן והחל ללמוד ג'ודו בגיל 5. בשנת 2010 הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם לנוער שנערכה באגאדיר כאשר ניצח בגמר את קים יונג-הון הדרום-קוריאני.

בשנת 2011, הוא השתתף באוניברסיאדת שנג'ן וזכה במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את קלמאן דלבר הצרפתי.

באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, האגה התחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג וזכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את סטפן יוריציס הסרבי, בקרב השני הוא ניצח שוב באיפון את הנק חרול ההולנדי ובשמינית הגמר גבר בווזארי על צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני. ברבע הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את דימיטרי פיטרס הגרמני ובחצי הגמר ניצח את סיריל מארה הצרפתי בעזרת ניקוד יוקו כ-17 שניות לסיום הקרב. בגמר הוא ניצח את קארל-ריצ'רד פריי הגרמני בזכות עונשים. באותה השנה הוא זכה בגראנד פרי דיסלדורף ובגראנד סלאם טוקיו היוקרתי.

באולימפיאדת ריו 2016, האגה זכה במדליית הארד. בקרב הראשון הוא ניצח את ייבגניס בורודבקו הלטבי, בשמינית הגמר הוא ניצח את רפאל בוזקאריני הברזילאי וברבע הגמר הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי. האגה נשר לקרבות בית הניחומים שם גבר על בקה גביניאשווילי הגאורגי ועלה לקרב על מדליית הארד בו ניצח את ארטם בלושנקו האוקראיני.

פרסים
-----

מקור:

* **המשחקים האולימפיים**:

ריו דה ז'ניירו 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג
* **אליפות העולם**:

אסטנה 2015: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג
* **תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי)**:

גראנד פרי צ'ינגדאו 2010: מדליית ארד
גראנד פרי בודפשט 2014: מדליית כסף
גראנד סלאם טיומן 2014: מדליית ארד
גראנד פרי דיסלדורף 2015: מדליית זהב
גראנד סלאם טוקיו 2015: מדליית זהב
גראנד פרי חוחחוט 2017: מדליית זהב
גראנד סלאם אוסקה 2019: מדליית זהב

קישורים חיצוניים
----------------

* ריונוסוקה האגה, ברשת החברתית פייסבוק
* ריונוסוקה האגה, ברשת החברתית טוויטר
* ריונוסוקה האגה, ברשת החברתית אינסטגרם
* ריונוסוקה האגה, באתר olympedia.org
* ריונוסוקה האגה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* ריונוסוקה האגה, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. 1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
מראה המרכז מן האוויר ומימין בנייני "הכפר האולימפי"
**ריוסנטרו** הוא מרכז תערוכות וכנסים בעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל, הגדול מסוגו באמריקה הלטינית. המרכז, שנפתח ב-1977, כולל שישה ביתנים, בתכולה של 2,000 עד 4,500 איש בכל אחד (ללא יציעים). המרכז ממוקם בין קריית הספורט העירונית שהוקמה ב-2007 והורחבה לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובין "הכפר האולימפי" שימש כמגורי הספורטאים ומלוויהם. 

ב-30 באפריל 1981 הופעל מטען חבלה בריוסנטרו במהלך קונצרט שהתקיים בו. בהתפוצצות לא נפגע איש זולת שני התוקפים. לימים הועלתה הטענה כי הם היו אנשי צבא מטעם הדיקטטורה הצבאית ששלטה אז בברזיל, וכי השלטון הצבאי יזם את הפיגוע והתכוון להטיל את האחריות לו על חוגי השמאל בברזיל ובכך להכשיר את הקרקע לפעולת דיכוי נרחבת נגדם.

בשנת 1992 אירח המרכז את פסגת כדור הארץ של ארגון האו"ם. ב-2007 התקיימו בו אירועי ספורט שונים במסגרת המשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באותה שנה בעיר. במהלך משחקי גביע העולם בכדורגל 2014 התמקם בריוסנטרו מטה מרכז התקשורת של הטורניר.

המרכז אירח תחרויות ספורט שונות במסגרת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו והמשחקים הפאראלימפיים בקיץ 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריוסנטרו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריוסנטרו

| מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "Australian Dictionary of Biography".

***Dictionary of Australian Biography*** (מילולית: **מילון הביוגרפיה האוסטרלית**) היא אנציקלופדיה שפורסמה ב-1949, ושנכתבה על ידי פרסיבל סרלה (אנ'). האנציקלופדיה מכילה מידע על 1,030 מאמרים ביוגרפיים של אנשים בולטים הקשורים להיסטוריה האוסטרלית, שנפטרו לפני סוף 1942. לקח הספר להשלים יותר מעשרים שנה. האנציקלופדיה הוצאה ב-2 כרכים על ידי אנגוס ורוברטסון (אנ'): כרך 1: A–K, וכרך 2: L–Z. על פי סרלה, אנציקלופדיה זו נכתבה בגלל:

> 
> תאריך זה סוגר את 150 השנים הראשונות להיסטוריה של אוסטרליה, שכן אף על פי שהצי הראשון הגיע בינואר 1788, אוניית הנידונים הראשונה, ה-Bellona, לא הגיעה עד לינואר 1793. עד אז, אוסטרליה הייתה בסך הכל שטח השלכה לנידונים, אך הגעתם של מהגרים חופשיים בישרה את הקמתה של אומה.
> 
> 
> 
>

פורמט
-----

אורך הביוגרפיות הממוצע הוא כ-640 מילים. סרלה סיווג אותם בערך ל-12 הקבוצות הבאות:

| קבוצה | מספר ביוגרפיות לקבוצה |
| --- | --- |
| מספר | שם |
| 1 | צבא וחיל הים | 10 |
| 2 | אמנים, כולל אדריכלים, שחקנים ומוזיקאים | 130 |
| 3 | מושלים ומנהלים | 50 |
| 4 | עורכי דין | 69 |
| 5 | סופרים וסופרות | 137 |
| 6 | מפרסמים | 17 |
| 7 | חלוצים, חוקרים, פסטורלים, אנשי עסקים | 161 |
| 8 | פוליטיקאים | 174 |
| 9 | חוקרים, פילוסופים, אנשי דת | 76 |
| 10 | מדענים, כולל רופאים, מנתחים ומהנדסים | 140 |
| 11 | רפורמים חברתיים, פילנתרופים, אנשי חינוך | 53 |
| 12 | גברים ספורטיביים (שחקני קריקט ואתלטים) | 13 |

מבין הביוגרפיות לעיל, מספר הנשים שנכללו באנציקלופדיה היה 42 (4% מכל הביוגרפיות). 47% מהביוגרפיות בספר נולדו באנגליה, 27% מהביוגרפיות בספר נולדו באוסטרליה, 12% מהביוגרפיות בספר נולדו בסקוטלנד, 8% מהביוגרפיות בספר נולדו באירלנד, 1% מהביוגרפיות בספר נולדו בוויילס, ו-5% מהביוגרפיות בספר נולדו בשאר המדינות (כולל 12 מארצות הברית, 9 מגרמניה, ו-6 מניו זילנד).

קישורים חיצוניים
----------------

* *Dictionary of Australian Biography*. Project Gutenberg Australia. 1949. Contains details of people who died before 1942.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Serle, Percival (1949). *Dictionary of Australian Biography*. Project Gutenberg Australia. ארכיון מ-2021-02-16. נבדק ב-2021-04-01.