recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אן לורל קרטר** (באנגלית: **Anne Laurel Carter**;‏ נולדה ב-22 בספטמבר 1953, דון מילס, קנדה) היא סופרת קנדית שזכתה במספר פרסים ספרותיים בקנדה.

ביוגרפיה
--------

אן לורל קרטר נולדה בעיירה דון מילס שבקנדה. לאחר סיום בית הספר היא למדה באוניברסיטת טורונטו, אך עזבה את הלימודים לאחר השנה הראשונה. בגיל 19 היא הגיע לישראל והחלה ללמוד עברית. במהלך הלימודים היא פגשה את בעלה הראשון, הזוג עבר לקליפורניה והתחתן. בהמשך הם עברו לטורונטו בה אן קרטר חזרה ללימודי אוניברסיטה וסיימה אותה. היא החלה ללמד אנגלית בבתי הספר בחלק הצרפתי של קנדה.

בשנות ה-90 אן לורל קרטר החלה לפרסם את היצירות שלה. בשנת 1997 הסיפור No Missing Parts זכה בפרס השני של עיתון בטורונטו. גם בשנת 1998 הסיפור שלה זכה באותו פרס ובהמשך היא זכתה בפרס ספרותי קנדי עבוד סיפור קצר. בשנים 2001 ו-2002 היא קיבלה פרסים נוספים על ספרים שכתבה.

בסך הכל אן לורל קרטר כתבה כ-18 ספרים בעיקר ספרי ילדים ונוער.

בשנת 2008 יצאה לאור ספרה "נכדתו של הרועה" שמתאר את הסכסוך הישראלי-פלסטיני מבעד לעיניה של אמאני, ילדה פלסטינית. הספר זכה לפרסים מאיגוד הסיפריות הקנדיות וגופים נוספים. לעומת זאת הוא סומן כספר אנטי-ישראלי על ידי בני ברית, שביקשו להסיר את הספר מרשימות הקריאה המומלצות של אונטריו לבתי ספר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אן לורל קרטר
* אן לורל קרטר, ברשת החברתית Goodreads
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Member Profile, The Writers' Union of Canada (באנגלית)
2. ↑  Jewish Group Boycotts Canadian Kids' Book, www.publishersweekly.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1041371128
* ISNI: 0000 0000 7416 7445
* LCCN: n00039293
* NLK: KAC200906944
* VIAF: 52918101
* WorldCat: lccn-n00039293

 |
**אנסטסיה סלוצקאיה** הייתה נסיכה ממוצא בלארוסי מבית מסטיסלבסקי, בתו של איוואן יורייביץ', נסיך מסטיסלב. שימשה כעוצרת נסיכות סלוצק משנת 1503 ועד 1512. ידועה גם בכינוי **ז'אן ד'ארק הבלארוסית**, משום שהייתה מצביאה שמילאה תפקיד מפתח בשליטה על נסיכות סלוצק ופיקדה על כוחות הצבא במלחמתם בטטרים.

ביוגרפיה
--------

לא ידוע פרטים על חייה המוקדמים. מהמעט שידוע הוא שב-1496 אנסטסיה נישאה לנסיך סלוצק סמיון מיכאילוביץ' סלוצקי, שמת ב-1503. מכיוון שבנם, יורי, עדיין היה קטן, השליטה בנסיכות הייתה בידיה של אנסטסיה ששימשה כעוצרת, שדאגה לספק הטבות מס לאוכלוסייה וחיזקה את הטירות העליונות והתחתונות של סלוצק. כאשר בשלב זה, הטטרים תקפו לעיתים קרובות את שטחי הנסיכות. הנסיך סמיון נאלץ להדוף פשיטות יותר מפעם אחת. ואחרי מותו, הנסיכה אנסטסיה, שהובילה באופן אישי את הכוחות, לקחה לידיה את השליטה על הכוחות והיא הצליחה להגן על סלוצק בשנים 1505–1508, למרות ששטח הנסיכות היה נתון לבזיזה והרס מתמיד. פעמים רבות שחיילי הדוכסות הגדולה של ליטא גויסו להגן על העיר.

נסיכת האלמנה הצעירה משכה יותר מפעם אחת את תשומת לבם של בני דורה. המפורסם ביותר מבין מעריציה של אנסטסיה היה אציל בשם הנסיך מיכאילו לבוביץ' גלינסקי. לפי ההיסטוריון הפולני מסוף המאה ה-16, מאצ'יי סטריקובסקי, התנהל רומן בין אנסטסיה למיכאילו, אך כאשר מיכאילו הציע נישואין לנסיכה ב-1508, אנסטסיה סירבה להינשא לו. על מנת לזכות בה, מיכאילו ניסה פעמיים לכבוש בכוח את סלוצק, אך נכשל. עד מהרה נכנסו מיכאיל גלינסקי ואחיו לשירותו של הנסיך הגדול ממוסקבה וסילי השלישי. עם זאת, מהמסר של מיכאילו גלינסקי לווסילי השלישי ידוע שבתקופת המרד סלוצק הייתה נתונה למצור על ידי קרובו אנדריי דרוז'דז'.

לאחר שבנה של אנסטסיה, יורי, התבגר, הוא עצמו קיבל לידיו את ניהול הנסיכות ואמו נסוגה. לא ידוע דבר על השנים האחרונות לחייה של אנסטסיה. ב-1523 היא איפשרה לבתה אלכסנדרה להינשא לנסיך-אלמן הלא כל כך צעיר, קונסטנטין איוואנוביץ' אוסטרוזקי, שהחזיק בתפקיד רב ההשפעה של ההטמן הגדול של ליטא. לא ידוע דבר על השנים האחרונות לחייה של אנסטסיה. הנסיכה מתה בגיל 55 בסביבות 1526.

דמותה בתרבות
------------

דמותה ותכונות האופי של אנסטסיה סלוצקאיה תואר באפוסים העממיים המזרחיים הסלאביים "על פולניקה נסטסיה מיקוליצ'נה האמיצה". בשנת 2003 אולפני בלארוספילם צילמו את הסרט אנסטסיה סלוצקאיה, המוקדש לנסיכה אנסטסיה. את דמותה גילמה סבטלנה זלנקובסקאיה.

בספטמבר 2016 הוצב בסלוצק אנדרטה לאנסטסיה סלוצקאיה. ב-30 באוקטובר 2018 התקיימה הבכורה של הבלט "אנסטסיה" למוזיקה של המלחין הבלארוסי ויאצ'סלב קוזנצוב על במת תיאטרון הבולשוי של בלארוס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  artweb-design@yandex ru архивариус Alex, Легенды и Были (history.legends945) : Рассылка : Subscribe.Ru, subscribe.ru (ברוסית)
2. ↑  Stryjkowski, Maciej (1846). Kronika polska, litewska, zmódzka i wszystkiéj Rusi Macieja Stryjkowskiego. Wyd. nowe, bedace dokadném powtórzeniem wydania pierowtnego królewieckiego z roku 1582, poprzedzone wiadomoscia o zyciu i pismach Stryjkowskiego przez Mikoaja Malinowskiego, oraz 96zprawa o latopiscach ruskich przez Daniowicza, pomnozone przedrukiem dzie pomniejszych Stryjkowskiego wedug pierwotnych wydan. Robarts - University of Toronto. Warszawa Nak. G.L. Glüsksverga.
3. ↑  І. Масяляніцына. Княгіня-амазонка (בלארוסית) // Беларусь : Журнал. — Мн.: Полымя, 1996. — № 7(691). — p. 19. — ISSN 0320-7544.
**שער הניצחון** (ברומנית: **Arcul de Triumf**) הוא מונומנט לאומי של רומניה, שנבנה לראשונה בצפון בוקרשט, ב-1878, וממוקם על דרך קיסלף (אנ'), בהצטלבות הרחובות קונסטנטין פרזאן, אלכסנדרו אוורסקו ואלכסנדרו קונסטנטינסקו, כדי לחגוג את שובם של החיילים הרומנים מהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), שנחשבת למלחמת העצמאות של רומניה. החיילים, ששבו מהחזית הבולגרית, עברו מתחת לשער, אבל השער נבנה מחומרים שלא היו עמידים לגשם.

אחרי מלחמת העולם הראשונה התקבלה החלטה לבנות שער ניצחון קבוע יותר. ב-1922, בעת כהונתו של ראש עיריית בוקרשט, מאתיי קורבסקו, אורגן מצעד לכבוד איחוד רומניה עם הטריטוריות, שסופחו אליה (טרנסילבניה, בוקובינה, באנאט ובסרביה) וראש העירייה הציע לבנות שער ניצחון מעץ. הצעתו זכתה לביקורות רבות ובין המבקרים היה גם ג'ורג'ה אנסקו ששאל: "ושער ניצחון אמיתי מתי?".

המונומנט, שעוצב על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו (אנ'), נבנה בין השנים 1922-1921, שופץ ב-1936-1935 וחודש שוב בתחילת 2014. הוא מנציח את ניצחונה של רומניה במלחמת העולם הראשונה והכתרת המלך פרדיננד ואשתו מארי.

היסטוריה
--------

שער הניצחון הראשון נבנה בחיפזון מעץ, לאחר שרומניה זכתה בעצמאותה (אנ') (1878) כדי שהכוחות המנצחים יוכלו לצעוד תחתיה. קשת נוספת משלד בטון וטיח חיצוני עם פסלים ועיטורים משוכללים, שתוכננה על ידי האדריכל פטרה אנטונסקו (אנ'), נבנתה באותו מקום לאחר מלחמת העולם הראשונה ב-1922. החלק החיצוני של הקשת, שהתבלה באופן חמור, הוחלף ב-1935 לעיצוב הניאו-קלאסי הנוכחי, בהשראה הדוקה יותר לשער הניצחון בפריז. הקשת החדשה, שתוכננה גם היא על ידי אנטונסקו ובוצעה באבן, נחנכה ב-1 בדצמבר 1936.

כיום, שער הניצחון הוא אחד הסמלים הידועים של הבירה הרומנית. תהלוכות צבאיות מתקיימות מתחת לקשת בכל 1 בדצמבר, לרגל היום הלאומי הרומני (אנ').

* כניסתו לאחר ניצחון של הצאר הרוסי בבוקרשט ב-1878, תחריט מתוך Illustrated London Newsכניסתו לאחר ניצחון של הצאר הרוסי בבוקרשט ב-1878, תחריט מתוך Illustrated London News
* שער הניצחון המקורי ב-1878; קשת עץ זמנית שנבנתה כדי לחגוג את עצמאות רומניה.שער הניצחון המקורי ב-1878; קשת עץ זמנית שנבנתה כדי לחגוג את עצמאות רומניה.
* רוכלי בייגלה במדים שער הניצחון הנוכחי בסוף שנות ה-30 של המאה העשרים.רוכלי בייגלה במדים שער הניצחון הנוכחי בסוף שנות ה-30 של המאה העשרים.

תיאור וסביבה
------------

שער הניצחון מתנשא לגובה של 27 מטרים. יש לו בסיס מלבני בגודל 25X11.5 מטרים. הפסלים בהם מעוטרות החזיתות נוצרו על ידי פסלים רומנים מפורסמים כמו יון ז'אליה (אנ') ודימיטריה פאציוראה (אנ').

ארמון אליזבטה (אנ'), בית המגורים הנוכחי של משפחת המלוכה הרומנית (אנ'), ממוקם ליד שער הניצחון, בפארק הרסטראו.

* סמל הכתר המלכותי ("כתר הפלדה" (אנ')) הרומני, מתואר על החזית המזרחית.סמל הכתר המלכותי ("כתר הפלדה" (אנ')) הרומני, מתואר על החזית המזרחית.

ראו גם
------

* שער הניצחון בפריז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער הניצחון של בוקרשט** בוויקישיתוף
* שער הניצחון בבוקרשט
* שער הניצחון בבוקרשט - Arcul de Triumf (אורכב 09.10.2019 בארכיון Wayback Machine)
* Povestea Arcului de Triumf din Bucureşti. Ştiaţi că înaintea lui au mai fost încă cinci în Capitală? (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sidonia Teodorescu (ברומנית). "Arhitectul Petre Antonescu (1873–1965)", in Studii și comunicări, vol. VIII/2015, pp. 381–396
2. ↑  (ברומנית) Vă mai amintiţi de: Petre Antonescu, Adevărul, 14 December 2010. Retrieved 2018-12-15
**מייגן "מג" גריפין** (באנגלית: **Megan "Meg" Griffin**) היא דמות מצוירת בדיונית בקומדיית המצבים המונפשת האמריקנית "איש משפחה". מג הופיעה לראשונה בטלוויזיה ב-31 בינואר 1999, דובבה על ידי לייסי שאבר בעונה הראשונה של הסדרה ועל ידי מילה קוניס החל מעונתה השנייה. מג היא הבת הבכורה במשפחה, גדולה מסטואי ומכריס.

אישיות
------

מג היא ילדה מתבגרת בעלת רגשי נחיתות. חוסר הביטחון שלה גורם לה לנסות להשתייך לקבוצות המקובלים, אולם התוצאות של ניסיונות אלה מסתיימים תמיד בדחייה נבזית מצד קוני ד'אמיקו, נערה פופולרית ומעודדת אגואיסטית. לעומת זאת תלמיד בשם ניל גולדמן (בנו של מורט גולדמן, הרוקח) נמשך אליה ורוצה בקרבתה. גם בבית היא עוברת לא מעט התעללויות מצד משפחתה, בעיקר מאביה פיטר שמציק לה וכל השאר שלא מתייחסים אליה (חוץ מאחיה, כריס וחבר אביה, קוגמאייר). פעמים רבות מפנים אליה את האמירה: "תשתקי, מג". אם כי ישנם מקרים מיוחדים ויוצאי דופן בהם היא מקבלת אהבה ותמיכה ממשפחתה. לרוב, אחיה כריס תומך בה, אף על פי שגם הוא לעיתים רחוקות מציק לה. במצבים קיצוניים, בריאן, סטואי או קווגמאייר נוהגים לעזור לה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מג גריפין** בוויקישיתוף
* מג גריפין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מג גריפין, באתר רשת Fox (באנגלית)
* מג גריפין, באתר Family Guy Wiki (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בפרק 4 בעונה 12, "A Fistful of Meg", מצוין שאמה נתנה לה את השם מייגן אך אביה תיקן את תעודת הלידה למגהטרון

| איש משפחה |
| --- |
| דמויות | פיטר גריפין • לויס גריפין • מג גריפין • כריס גריפין • סטואי גריפין • בריאן גריפין • קליבלנד בראון |  |
| סרטים | סטואי גריפין - הסיפור שלא סופר |
**הסכם בורינג** (באנגלית: **Bowring Treaty**) הוא הסכם שנחתם בין בריטניה לבין סיאם ב-18 באפריל 1855. מטרת ההסכם הייתה להקל על המסחר הזר בסיאם. על ההסכם חתמו סר ג'ון בורינג מבריטניה ומצד סיאם המלך ראמה השני.

ההסכם החליף את הסכם ברני שנחתם בין שתי המדינות ב-1826. מטרת ההסכם החדש הייתה להקל על הסוחרים הזרים בסיאם, לקבוע רגולציה חדשה ולנסח מערכת ייבוא וייצוא חדשה. ההסכם הביא לפתיחתה של סיאם למסחר והשפעה מערבית.

רקע
---

ההסכם הראשון שעליו חתמה סיאם מול מדינה אירופית היה הסכם ידידות ומסחר בין ממלכת איוטהאיה לבין פורטוגל בשנת 1516. באותה עת, הותר לפורטוגזים להתיישב בממלכה, בתמורה לרובים ותחמושת. הסכם דומה נחתם ב-1598 מול ספרד, וב-1604 הסכם מסחר נחתם גם עם הולנד, שסחרה בכותנה בתמורה לעורות ופלפל. באותה עת החלו להירקם קשרים עם התרבות היפנית, וב-1593 שירתו בצבא איוטהאיה 500 חיילים יפנים.

הבריטים יצרו לראשונה קשר עם הממלכה ב-1612 כשחברת הודו המזרחית הבריטית קיבלה זכויות מסחר ואדמה. עם זאת, פעילות החברה לא הניבה רווחים והיא עזבה את איוטהאיה ב-1625. הקשר עם בריטניה חודש ב-1821, כשג'ון קרופורד נשלח מטעם חברת הודו המזרחית לדון בהסכם סחר חדש, אחרי שנים של מונופול על המסחר מצד בית המלוכה, שמצידו היה ללא יכולת לגבות מיסים, ועל כן נקט בהסדר שהעלה את מחירי הטובין שיוצאו לעולם וב-1826 נחתם הסכם ברני בין המדינות. ההסכם החזיק מעמד עד 1855, כשנחתם הסכם בורינג שהקל על המסחר אחרי ביקורו של ג'ון בורינג בסיאם.

עיקרי ההסכם
-----------

על אף הפתיחה הרחבה יותר של תאילנד למסחר מערבי, ההסכם הותיר הגבלות רבות על החברות הזרות. ההסכם קבע מכסים של 3% על כל הסחורות המיובאות, היתר לנתינים בריטים לסחור בכל נמלי תאילנד, התאפשר להחזיק באדמות ליד בנגקוק וכן הוענקה זכות התנועה החופשית בכל רחבי הממלכה.

כמו כן, הוא העניק לבריטים פטור מחובת ציות לרשויות המקומיות, בצעד שהפך בהמשך ליעד לביטול של המדינאים התאילנדים עקב בעיות שהתעוררו כפועל יוצא מכך. הקלות נוספות היו ההיתר לבריטים לסחור ישירות מול נתיני סיאם בלי חובת צד שלישי.

מנגד, ממשלת סיאם קיבלה את האפשרות לאסור ייצוא מלח, אורז ודגים בכל עת שבה התעורר חשש ליצירת מחסור.

השלכות
------

ההסכם הביא לשילוב מהיר של סיאם בכלכלה העולמית, וקידם אותה למדינת לאום מודרנית. עם הסרת החסמים, נדרש בית המלוכה לתור אחר מקורות הכנסה אחרים, דוגמת העלאת המיסים על אופיום, הימורים ואלכוהול.

בין השנים 1850 ל-1907 עלה ייצוא האורז מ-5% ל-50% מכלל היבול בתאילנד. כ-80% מהאורז שיוצא מתאילנד נשלח לסינגפור והונג קונג. בשנים אלו הייתה ירידה חדה בייצור הטקסטיל עם הופעתן של סחורות מערביות בשוק. ההסכם הביא גם ליצירת מקומות עבודה חדשים במקומות רבים ברחבי תאילנד, ובדגש על בנגקוק. רובם נתפסו על ידי מהגרים סינים.

השינוי שהתחולל בתאילנד באותן שנים חריג בהיסטוריה, מאחר שבניגוד לאזורים רבים אחרים ברחבי העולם ובדרום-מזרח אסיה בפרט, הוא התרחש באמצעות האליטה המקומית, ולא נכפה על ידי שליטים אירופאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכם בורינג** בוויקישיתוף
* Smith, Nucharee Nuchkoom; Smith, Robert Brian (באוקטובר 2019). "Has Thailand learnt any Lessons from the Bowring Treaty and the Treaty of Amity?" (PDF). pp. 405–418. doi:10.30958/ajl.5-4-3. נבדק ב-17 באוגוסט 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* הסכם בורינג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017155511
* VIAF: 515151246573244131418
* WorldCat (עם VIAF): 515151246573244131418

 |
**גוייו** (שם מדעי: **Guiyu**; משמעות השם ממנדרינית: "鬼魚 ,guǐyú" ופירושה: "דג רוח רפאים") הוא סוג של דג פרהיסטורי, שהתקיים בסוף הסילור שלפני 419 מיליון שנה מזמננו, והוא נחשב לדג העתיק ביותר במחלקה בעלי סנפירים בשרניים, ממנה התפתחו החולייתנים בעלי ארבע הרגליים.

המאובנים של סוג דג זה התגלו במזרח יונאן שבדרום סין. הממצאים הכילו בעיקר עצמות זנב והערכת אורך הדג מגיעה ל-33 ס"מ בקירוב. הוא תואר ב-2009 בידי החוקר הסיני זו מין (Zhu Min) ושותפיו. הסוג הכיל מין אחד - **Guiyu oneiros**.

לדג זה היו תכונות הדומות לאלה של הלטימריה החיה כיום, והיה בעל אונות סנפירים בשרניים המותאמים יותר וכן חגורת כתפיים הכוללת חלל צלעות בדומה לחולייתני יבשה. לא ברור אם דג זה היה יכול לנשום אוויר מאחר שלא נמצאו שרידי ריאות או איברים דומים בגופו. הזנב היה ארוך בעל אונות מחודדות שנועדו לנוע במהירות במים.

הוא חי לצד פאונה ימית שכללה מקריני סנפיר פרימיטיביים, חסרי לסתות שונים, דגי סחוס, בעלי שריון ואקנתודים וכן רכיכות גדולות שנמצאו בתצורות קואנטי (Kuanti Formation). עקב מבנה הלסתות הגדולות שלו סביר שהיה טורף שפיצח טרף קשה עם לסתותיו ושיניו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוייו** בוויקישיתוף
* גוייו, באתר GBIF (באנגלית)
* גוייו, באתר acousticbiotech (באנגלית)
**הבחירות הפרלמנטריות** השניות בהיסטוריה של קנדה מאז איחוד קנדה התקיימו מה-20 ביולי ועד ה-12 באוקטובר 1872. היו אלו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בתוך הפרלמנט של קנדה. במהלך הבחירות היו שתי מפלגות מרכזיות: המפלגה השמרנית בראשות ראש הממשלה המכהן, ג'ון אלכסנדר מקדונלד והמפלגה הליברלית בראשות אדוארד בלאק (לא מועמד רשמי), לשעבר ראש ממשלת פרובינציית אונטריו. נוסף על כך התחרתה גם המפלגה השמרנית-ליברלית, שהייתה מפלגה בחסות המפלגה השמרנית בעלת מצע דומה אשר העמידה גם כן את ג'ון אלכסנדר מקדונלד כמועמד מטעמה לראשות הממשלה. היו אלו הבחירות הראשונות שבהן הצביעו תושבים במניטובה ובקולומביה הבריטית מאז כניסתן לאיחוד.

במהלך הבחירות התגלתה המפלגה הליברלית כמפלגה החזקה ביותר בעלת מירב הקולות אך השמרנים והשמרנים-ליברלים התאחדו כדי ליצור קואליציה. בסופו של דבר השיג הגוש השמרני 100 מושבים בבית הנבחרים, מספר שווה לבחירות הקודמות בעוד הליברלים ניצחו ב-95 מושבים, 33 מושבים יותר מאשר בבחירות הקודמות. מתוך כלל בעלי זכות ההצבעה 70.3% הצביעו, משמע ירידה של 2.8 אחוזים מבבחירות הקודמות. הקואליציה השמרנית נשארה בשלטון ומקדונלד המשיך לכהן בראשות הממשלה. קולות השמרנים התחלקו בין 63 מושבים למפלגה השמרנית ו-36 מושבים למפלגה השמרנית-ליברלית. הקואליציה השמרנית נתמכה בידי מועמד שמרני בעל מושב אחד. מועמדים עצמאיים בבחירות ניצחו ב-6 מושבים בבית הנבחרים.

תוצאות לפי מפלגה
----------------

| המפלגה | ראש המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| **המפלגה השמרנית של קנדה** | **ג'ון אלכסנדר מקדונלד** | **82,024 (25.76%)** | **63** |
| **המפלגה השמרנית-ליברלית** | **41,076 (12.90%)** | **36** |
| המפלגה הליברלית של קנדה | אדוארד בלאק | 110,556 (34.7%) | 95 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1872** בוויקישיתוף
* בחירות וראשי ממשלה, האנציקלופדיה הקנדית
* תוצאות בחירות בקנדה, 1867 - הווה

| קנדהקנדה מערכות בחירות בקנדה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1867 • 1872 • 1874 • 1878• 1882 • 1887 • 1891 • 1896 • 1900 • 1904 • 1908 • 1911 • 1917 • 1921 • 1925 • 1926 • 1930 • 1935 • 1940 • 1945 • 1949 • 1953 • 1957 • 1958 • 1962 • 1963 • 1965 • 1968 • 1972 • 1974 • 1979 • 1980 • 1984 • 1988 • 1993 • 1997 • 2000 • 2004 • 2006 • 2008 • 2011 • 2015 • 2019 • 2021 |

 |
דברצני (מסומן בחצים ירוקים) על גבי מגש עץ (פסטיבל בשר) במסעדה הונגרית
נקניק/נקניקיה **דֶבְּרֶצֶנִי** (בהונגרית: **Debreceni kolbász**) היא נקניקיית חזיר בעלת מרקם עדין אחיד וצבע כתום-אדמדם, הנקראת על שם העיר דברצן בהונגריה.

מאפיינים
--------

הנקניקיות מתובלות בכבדות עם פפריקה ותבלינים נוספים כמו שום, פלפל ומיורן (אזוב תרבותי). בדרך כלל מכיל גם חתיכות זעירות של שומן חזיר. הנקניקים בדרך כלל לא מעושנים או מעושנים קלות, ונמכרים בזוגות מחוברים בקצה אחד. טכניקת הבישול המסורתית דורשת לחתוך את הדברצני לרוחב במרווחים ולאפות, לצלות או לטגן. הנקניק נוטה להתכרבל מהחתכים, ויוצרת סדרה מקושרת של מטבעות נקניק.

תפוצה
-----

אף על פי שמקורו במזרח הונגריה, נקניק זה התפשט והפך פופולרי כמעט בכל חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר (כולל אוסטריה, צפון איטליה, קרואטיה, סלובניה, פולין, צ'כיה, סלובקיה, מערב ומרכז רומניה ומערב אוקראינה) ואומצה לתוך המטבחים האלה. בפולין קוראים לה "דברצינסקה" (Debreczyńska). בבולגריה נקראת הנקניק/נקניקיה נגזרת **דברציני** (בבולגרית: **дебърцини**) ומוצע באופן נרחב על ידי שרקוטרי בבולגריה.

ראו גם
------

* רשימת נקניקיות
* רשימה של מזונות מעושנים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דברצני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Debreziner". *Debreziner* (בגרמנית). נבדק ב-2022-06-08.
2. ↑  "Debreziner - Echt scharf | KONSUMENT.AT". *konsument.at* (בגרמנית). נבדק ב-2022-06-08.
3. ↑  Gergely, Aniko (2006). *Culinaria Hungary*. Budapest, Hungary: Tandem Verlag. p. 42. ISBN 978-3-8331-4996-2.
**מוזס ג'וסיה מודי** (באנגלית: **Moses Josiah Moody**; נולד ב-31 במאי 2002) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בגולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

מודי בתחילת דרכו למד ושיחק כדורסל בתיכון פארקויו בליטל רוק, ארקנסו, שם עזר לנבחרת התיכון כבר בעונתו הראשונה להגיע למשחק הגמר. בעונתו השנייה, מודי עבר לתיכון נורת' ליטל רוק שבצפון ליטל רוק, ארקנסו. מודי נבחר לחמישייה הראשונה של העונה לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.6 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 3.1 אסיסטים, 2.1 חטיפות ו-1.4 חסימות למשחק, והוביל את התיכון לאליפות. מודי שיחק בנבחרת של בראדלי ביל בליגת נייק עלית לנוער. הוא העמיד ממוצעים של 17.7 נקודות, 3.9 ריבאונדים, 1.5 אסיסטים ו-1.6 חטיפות למשחק, ונבחר לחמישייה הראשונה של הליגה. בעונתו האחרונה בתיכונים, מודי העמיד 11.6 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים בממוצע למשחק, מה שעזר לתיכון לרשום מאזן 0–25.

מודי דורג בארבעה כוכבים במחזור 2020 על פי יכולתו בתיכונים. ב-9 בנובמבר 2019, התחייב מודי לשחק באוניברסיטת ארקנסו, והפך לשחקן עם הדירוג הגבוה ביותר שהתחייב לארקנסו מאז בובי פורטיס בשנת 2013.

קריירה מקצוענית
---------------

ב-9 באפריל 2021, מודי הכריז על התמודדות בדראפט ה-NBA ‏2021, שם נבחר בבחירה ה-14 על ידי הגולדן סטייט ווריורס.

סטטיסטיקות הקריירה
------------------

### בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | גולדן סטייט | 52 | 11 | 11.7 | 0.437 | 0.364 | 0.778 | 1.5 | 0.4 | 0.1 | 0.2 | 4.4 |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 63 | 3 | 13.0 | 0.476 | 0.363 | 0.698 | 1.7 | 0.8 | 0.3 | 0.1 | 4.8 |
| **קריירה** |  | 115 | 14 | 12.4 | 0.459 | 0.363 | 0.730 | 1.6 | 0.6 | 0.2 | 0.1 | 4.6 |

### בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | גולדן סטייט | 13 | 0 | 8.1 | 0.536 | 0.538 | 0.667 | 0.6 | 0.3 | 0.2 | 0.2 | 3.2 |
| 2022/2023 | גולדן סטייט | 12 | 0 | 13.4 | 0.535 | 0.591 | 0.917 | 2.6 | 0.7 | 0.4 | 0.3 | 5.8 |
| **קריירה** |  | 25 | 0 | 10.6 | 0.535 | 0.571 | 0.833 | 1.6 | 0.5 | 0.3 | 0.3 | 4.4 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מוזס מודי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
לונה בריסון בברלין, 1903
**האחיות בריסון** (באנגלית: **The Barrison Sisters**) היו נערות מופע וודוויל נועזות, שהופיעו בארצות הברית ובאירופה מ-1893 עד 1897. בארצות הברית הן פורסמו כ"נערות הרעות בעולם".

היסטוריה
--------

חמש האחיות בריסון, בשמותיהן: לונה, סופיה, אינגר, אולגה וגרטרוד: לונה (אבלונה מריה, 1871–1939), סופיה (סופי קתרין תאודורה, 1877–1906), אינגר (אינגר מארי, 1878–1918), אולגה (הנסין יוהנה, 1875–1908) וגרטרוד (גרטרוד מארי, 1881–1946)

היו אחיות ממש (הרבה אחיות וודוויל לא היו כאלה) ממוצא דני-גרמני. חמש האחיות נולדו כולן בקופנהגן, דנמרק. יחד עם אמן היגרו האחיות לארצות הברית בשנת 1886, והצטרפו לאביהן שעשה אותו מסע קודם לכן. לונה בריסון, הבכורה מבין האחיות, חוותה ניסיון תיאטרלי קצר בקופנהגן כילדה צעירה והיא הייתה זו בתחילה שנמשכה לתיאטרון לאחר שהמשפחה התיישבה במנהטן, ניו יורק, ובהמשך הצטרפו אליה אחיותיה. במקור נקראו Bareisen, והן שינו את שם משפחתן לשם אנגלי ובכך הפכו לאחיות בריסון. אמרו שחמש האחיות הבלונדיניות והמתולתלות שרו שרים בקולות חריקה צורמים ורקדו ביכולת בינונית, אך הן התפרסמו (מעט גם לשמצה), עם זאת, על ידי שימוש גאוני בכפל לשון על הבמה.

השחקנית פרל אייטינגה (אנ') הפיקה אותן בתחילה וכתבה עבורן קומדיאטה בשם מר קופידון. מנהלן, ויליאם (וילהלם לודוויג) פלרון (1858–1935) ממוצא דני, לקח על עצמו את ניהול האחיות והתחתן עם לונה בשנת 1893.

במעשה המפורסם ביותר שלהן, האחיות היו רוקדות, מרימות את חצאיותיהן מעט מעל ברכיהן ושואלות את הקהל: "הייתם רוצים לראות את החתלתול (פירוש המילה pussy באנגלית היא גם פות) שלי?" כשהן שידלו את הקהל לתגובה נלהבת, היו מרימות את חצאיותיהן, ומגלות שכל אחות לבשה תחתונים מתוצרת עצמית ובהם הוסתר גור חתלתולים חי מאובטח מעל המפשעה.

לאחר הצלחתן באירופה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-19, חיקו אותן עשרות להקות שהתיימרו להיות "אחיות", ביניהן האחיות מצ'ינסון הבריטיות. האחיות בריסון נפרדו בשנת 1897, אך גם גרטרוד וגם לונה המשיכו בקריירות סולו מצליחות על הבמה. גרטרוד, הצעירה ואולי המוכשרת מכולן, הפכה לרקדנית מודרנית פורצת דרך בווינה, שם התגוררה במשך שני עשורים, נשואה לקרל הוליצר (נפרד בשנת 1910), לקריקטוריסט, זמר ושחקן קברט האוסטרי בעל השם. היא הייתה האחרונה שמתה – בשנת 1946 בקופנהגן.

האחיות של בריסון הגיעו שוב לתשומת לב ציבורית בעשור הראשון של המאה ה-21 כאשר הוצגו על התווית של "וודקה חמש הרעיות" שהופקה על ידי המזקקה העצמית של בעיר אוגדן ביוטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האחיות בריסון** בוויקישיתוף
* בנות התבלינים הזקנות, מאת ריצ'רד סמית'סון
* טקסט של אחת ההופעות שלהם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Some Suicidal Sisters". *The Argonaut*. **XXXIX** (1024): 6. 26 באוקטובר 1896. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
2. ↑   (הקישור אינו פעיל, September 2013)
3. ↑  "Five Wives Vodka - Ogden's Own Distillery". Ogdensown.com. אורכב מ-המקור ב-2013-09-06. נבדק ב-2013-09-15.
מיקום הגפ"ת בעמוד גמרא (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ב', עמוד א' העמוד הראשון בש"ס הבבלי): באמצע הטקסט של ה**ג**מרא מימין **פ**ירוש רש"י משמאל **ת**וספות
**גפ"ת** (ראשי תיבות: **ג**מרא, **פ**ירוש רש"י, **ת**וספות) היא שיטת לימוד בסיסית ונפוצה של התלמוד הבבלי.

לימוד הגפ"ת
-----------

### גמרא

השלב הראשוני בלימוד גפ"ת הוא לימוד טקסט הגמרא עצמו. זהו הלימוד הבסיסי ביותר המהווה את השלד לכל הדיון הפרשני וההלכתי שבא אחריו.

### פירוש רש"י

אף שניתן להבין גמרא לאחר שלומדים את המונחים ויודעים את השפה הארמית, חסרה בלימוד הגמרא הרחבה על פי מושגים שאינם קיימים בדף אלא ממקורות אחרים. הרחבה זו מתאפשרת בין היתר על ידי לימוד פירוש רש"י, המשלב ביאור מונחים, ביאור מהלכי הגמרא ופתרון קשיים נוספים העומדים בפני הלומדים.

### תוספות

לימוד התוספות, וליתר דיוק החלקים מספרות בעלי התוספות המופיעים על גבי המבנה המסורתי של דף הגמרא, מהווה נדבך נוסף בלימוד הבסיסי וכולל העמקה בבירור השיטות ההלכתיות השונות, יישוב קשיים המתעוררים כתוצאה מהשוואה בין סוגיות שונות בש"ס וכן הלאה.

גפ"ת במסגרות הלימוד
-------------------

לצד לימוד של גמרא ורש"י בלבד מחד גיסא, ולימוד מקיף של מפרשים נוספים מאידך גיסא, מהווה לימוד גפ"ת מודל ביניים ובהרבה מהישיבות קיים לימוד מסודר של גפ"ת ככזה, לעיתים כבסיס ללימוד בעיון או בפלפול.

קיימות מסגרות ישיבתיות שדורשות לימוד שלם של הגפ"ת, כך לדוגמה במוסדות צאנז ובמפעל הש"ס. לימוד גפ"ת באופן מלא (ולא רק גמרא ורש"י) הוא מסגרת הכרחית לפי מייסד מפעל הש"ס, הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גפ"ת** |

* גפ"ת, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
**מערות קבורה בנחל קידרון** (מכונה גם: **עיר המתים של סילואן**) הם שורה של מערות קבורה יהודיות עתיקות הממוקמות לאורך "עמק נחל קדרון" בסמוך אל גבעת עיר דוד. מערות קבורה אלו הוקמו בין המאה ה־9 למאה ה־7 לפנה"ס ושימשו לקבורת אישים חשובים בימי תקופת ממלכת יהודה.

תיאור
-----

### מיקום המערות

המערות ממוקמות בנחל קדרון למרגלות הר הזיתים, ומתחת לכפר הערבי סילואן השוכן במזרח ירושלים. שורה של מערות קבורה אלו נמתחות על עמק קדרון בסמוך אל עיר דוד. תחילתן של מערות אלו מתחת למבנה של קבר בת פרעה ועד לקצה עיר דוד. מערות קבורה אלו ממשיכות את בית הקברות היהודי בהר הזיתים אל תוך עמק קדרון בצידו הדרום־מערבי של הר הזיתים.

### צורת המערות

מערות אלו בנויות בצורת "כוכים מרובעים" או פתחים בצורת "קשתות בנויות" כאשר האחרונה שבהם ממוקמת מתחת לקבר בת פרעה.

הרס המערות
----------

מערות קבורה אלו נפגעו ונהרסו במהלך השנים על ידי נזירים נוצריים שהשתמשו בהן ככנסיות ולכריית אבנים. לאחר כיבוש מזרח ירושלים על ידי ירדן הוקמו בתי הכפר סילואן על גבי המערות, ונחל קדרון התמלא במי ביוב ובאשפה. רק לאחר מלחמת ששת הימים החלו עבודות לניקוי ערוץ הנחל ולגילוי המערות מחדש.

### קברים מפורסמים הנמצאים במקום

* קבר בת פרעה
* קבר ...יהו אשר על הבית

ראו גם
------

* מערת קבורה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערות קבורה בנחל קדרון** בוויקישיתוף
**מוריס בן-מיור** (נולד ב- 1966) הוא עורך קולנוע, במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בן-מיור נולד בסופיה, בולגריה. כשהיה בן שנה, הוא עלה עם אביו ואמו לישראל והם גרו בראשון לציון. באמצע שנות השמונים עבר להתגורר בתל אביב והחל לעבוד באוזן השלישית. בשנת 1995 החל ללמוד עריכה בבית הספר ג'אמפ קאט.

כעורך
-----

במשך השנים ערך עשרות סרטים תיעודיים ועלילתיים כשהבולטים ביניהם הם: "שורות שורות" (בימוי: סיון ארבל), "הקליק האחרון" (בימוי: דליה מבורך ודני דותן), "תנועה מגונה" (בימוי: צחי גראד), "סטאלגים" (בימוי: ארי ליבסקר) ו"פוטו פרג'" (בימוי: קובי פרג'). בנוסף ערך סדרות טלוויזיה רבות, ביניהן: "בטיפול" (בימוי: סיוון ארבל), "ליבוביץ': אמונה, אדמה ואדם" (בימוי: אורי רוזנווקס), "מדינת היהודים" (בימוי: מודי בר-און וענת זלצר), "אופוריה" (בימוי: דפנה לוין), "תמרות עשן" (בימוי: עודד דוידוף), "תל אביב יפו" (בימוי: מודי בר-און וענת זלצר), "מסכים" (בימוי: סיוון ארבל), "הקיבוץ" (בימוי: מודי בר-און וענת זלצר), "הנובליסטים" (בימוי: אורי רוזנווקס), "לרקוד עם דמעות בעיניים" (בימוי: ניסן שור), "אנשי המכירות" (בימוי: ניסן שור), וכן "יומני קירשנבאום" (בימוי: בן שני) עליה זכה בפרס העריכה הטובה ביותר של סדרה תיעודית ועובדתית לשנת 2018, במסגרת טקס פרסי הטלוויזיה של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.

כבמאי
-----

לאחר העבודה המשותפת עם הבמאי קובי פרג' על סרט הביכורים שלו "פוטו פרג'", החליטו השניים להקים חברת הפקה משלהם – "סטודיו בן-מיור & פרג'". מיום הקמתה גייסו השניים את שאולי מלמד שאיתו החלו להפיק, לערוך, ולביים פרויקטים דוקומנטריים שונים, בין היתר בשיתופי פעולה עם פסטיבל דוקאביב, הוט 8, רשת 13 ועוד. בעבר, הסטודיו יזם בשיתוף מועדון "צוותא" בתל אביב, את מועדון הקולנוע התיעודי "דוקו מיניסטור", בו הוקרנו סרטים ישראלים שונים והתארחו לשיחה היוצרים והיוצרות. בשנת 2018 יצא הסרט התיעודי הראשון באורך מלא של הסטודיו – "אלבום פרטי" ששודר בערוץ רשת 13. סרטם השני של קובי ומוריס "להאיר את יוסי" אודות יוסי בנאי נבחר לתחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע בירושלים לשנת 2019 ואף היה מועמד לפרס אופיר בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר. הסרט זכה להצלחה קופתית והיה מהסרטים הבולטים של אותה השנה. כיום עובדים השניים על הסרט התיעודי המלכה שושנה, אודות שושנה דמארי עבור HOT8 ופרויקטים נוספים.

חייו האישיים
------------

בן-מיור חי עם בת זוגו יהודית גרינברג בתל אביב עם שלושת ילדיהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוריס בן מיור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מוריס בן מיור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מוריס בן מיור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* מוריס בן מיור, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* הזוכה על עריכת תמונה בסדרה תיעודית ועובדתית - מוריס בן מיור, יומני קירשנבאום

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307128505171
* VIAF: 97522783
* WorldCat (עם VIAF): 97522783

 |
**ספינה ביפידה** (**Spina Bifida**; מלטינית: **שדרה שסועה**) היא פגם המתפתח אצל עוברים בחודש הראשון להיריון, ומתבטא בפתח בחוליה אחת או במספר חוליות בעמוד השדרה, ובלט של עצבי חוט השדרה דרכו.

צילום רנטגן של עמוד שדרה עם ספינה ביפידה קלה בחוליה S-1

תסמינים
-------

ילדי ספינה ביפידה סובלים לעיתים מהפרעות למידה ופיגור וזקוקים להשמה במסגרות חינוך מיוחד.
ספינה ביפידה עלולה לגרום לפגיעה מוטורית מגובה הפגם ומטה, וכן לשיתוק כללי במתן צואה ושתן, בשל פגיעה בעצבים היוצאים מהחוליות. ההשלכה התפקודית תלויה במיקום המום, כאשר מומים "גבוהים" בחוט השדרה יגרמו לפגיעה חמורה יותר בתפקוד מאשר מומים במקום נמוך יחסית. במרבית המקרים ניתן לגלות את הפגם בבדיקות האולטרה סאונד הראשונות, מה שמאפשר לקבל החלטה מושכלת לגבי המשך ההיריון.

למום השדרתי מתלווה לעיתים תכופות הידרוצפלוס, והילדים נזקקים להחדרת דלף חדרי-צפקי, כלומר צינור המנקז את הנוזלים העודפים לחלל הצפק.

טיפול
-----

תינוק שנולד עם "ספינה ביפידה" מנותח בדרך כלל ביום הראשון או השני ללידתו לסגירת הפגם בניתוח שנועד למנוע התפתחות זיהומים ולשיקום מבנה הגב התקין, אולם לא ניתן להשיב לאחור את הנזקים שנגרמו לחוט השדרה במהלך חודשי ההריון. במקרים מסוימים ניתן גם לערוך ניתוח לעובר במהלך ההיריון (בעיקר בחודש הרביעי או החמישי) שמפחית משמעותית את הליקויים מהם יסבול התינוק, מאחר והוא עוצר את המשך הנזק הנוסף לחוט השדרה בחודשי ההיריון האחרונים מהחשיפה למי השפיר והחיכוך ברחם, ומסייע בהחזרת המוח למקומו הטבעי.

קיימים בעולם מספר שיטות לניתוח במהלך ההיריון, פתיחה מלאה של בטן האם והרחם בדומה לניתוח קיסרי, ניתוח שעלול לגרום נזקים לאם. פתיחה חלקית בטוחה יותר. ובבית החולים בילינסון עורכים ניתוח זה על ידי ד"ר יובל גיאלצ'ינסקי בשיטה לפרוסקופית ללא פתיחת דופן הבטן בכלל, באופן שמקטין משמעותית את הסיכונים לאם.

ילד עם ספינה ביפידה זקוק למעקב רפואי ושיקומי רב תחומי החיוני להתפתחותו ולמניעת סיבוכים משניים. הוא יזדקק להערכה אורתופדית, אורולוגית, נוירוכירורגית והתפתחותית באופן קבוע.

מניעה
-----

ספינה ביפידה קשורה למחסור בחומצה פולית (לרבות עקב חוסר MTHFR), או בחוסר ויטמין B12 בגוף האישה ההרה בתחילת ההיריון. על כן מומלץ לכל אישה לצרוך חומצה פולית כתוסף מזון החל משלושה חודשים לפני תחילת ההיריון, ובמהלך ההיריון כולו.

במשפט
-----

השופטת דבורה ברלינר כתבה על תינוק שנולד עם מום של ספינה ביפידה שגרר 100% נכות, שהוא כלול באותם מקרים קשים שבהם ניתן לומר כי "נוח לו שלא נברא מאשר שנברא" ועל כן אם הצוות הרפואי היה מתרשל בהפניית ההורים לבדיקות לגילוי המום הוא היה זכאי לפיצוי על הולדה בעוולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספינה ביפידה** בוויקישיתוף
* "אמצא דרך" (*I'll find a way*), סרט דוקומנטרי זוכה אוסקר (1977) על ילדה הסובלת מספינה ביפידה
* ספינה ביפידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מחקר עדכני על שיטות לניתוח ספינה ביפידה בהיריון (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טיפול בעיוותים מולדים פתוחים של עמוד השדרה
2. ↑  כבר ברחם: תיקון פגם קשה בעוברים
3. ↑  ע"א 119/05 אמין מחמוד חליפה נ' מדינת ישראל, משרד הבריאות, סעיפים 24–26

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565829105171
* BnF: cb12267814m (data)
* LCCN: sh85126658
* LNB: 000114720
* NDL: 00575744
* NKC: ph543015

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**קימרים** הם עם עתיק שלפי הרודוטוס מקורו בחצי האי קרים ולחופי הים השחור.

כך מספר הרודוטוס את סיפור מנוסת הקימרים מארצם מפני הסקיתים:

> 
> יש גם ידיעה המספרת את הדברים הבאים, אשר אליהם אני נוטה ביותר; הסקיתים אשר נדדו באסיה ונלחצו מאת המַסַגֶטִים במלחמה עברו את הנהר אַרַכְּסֵיס ובאו אל ארץ קִימֶרְיָּה. כי הארץ המיושבת היום מאת הסקיתים, אומרים, כי לפנים הייתה של הקימריים. וכאשר הלכו והתקרבו הסקיתים התיעצו הקימריים, יען כי מחנה גדול הולך וקרב, והיו מחולקים בדעותיהם. ואף כי שני הצדדים עמדו על דעתם, הייתה דעת המלכים הנכונה. יען העם חוה את דעתו, כי טוב יהיה לצאת מן הארץ ואין צורך להכניס את נפשם בסכנה להלחם עם מחנה כבד, ודעת המלכים הייתה להלחם במתקרבים בכל עוז בעד הארץ. והנה לא רצו לשמוע, לא העם למלכים ולא המלכים לעם, אלה החליטו לצאת את הארץ מבלי להלחם ולמסרה לבאים, והמלכים אמרו למות ולהקבר בארצם ולא לנוס יחד עם העם, בהתחשבם כמה טובות היו להם וכמה רעות תבאנה עליהם בברחם מארץ מולדתם. ואחרי אשר החליטו בדבר הזה, נפלגו ובהיותם שוים במספר נלחמו אלה באלה. את כל אלה מהם אשר נהרגו קברו עם הקימריים על יד הנהר טִירַס; עוד היום ידוע קברם; אחרי אשר קברו אותם יצאו מארצם והסקיתים אשר באו נאחזו בארץ השוממה.
> 
> 
> 
> — היסטוריות מאת הרודוטוס, בתרגום אלכסנדר שור
> 

במאה ה-8 לפני הספירה נדדו הקימרים לתוך שטחי אסיה הקטנה, שם פגשו בכוחות אשורים גדולים שהיו נתונים לפיקודו של המלך סרגון השני, ונלחמו בהם. בהמשך פנו להתיישב באזור ימת ואן, ומשם המשיכו להילחם בצבא האשורי, עד שנהדפו לשטחים המערבים של חצי האי האנטולי. שם פגשו את ממלכת לידיה, ותקפו אותה ואת היישובים היווניים בסביבתה. במאה ה-7 לפנה"ס, ניהלו הקימרים מערכה צבאית נוספת נגד אסרחדון מלך אשור. על פי המתואר בדברי הרודוטוס, פלישת הקימרים לאסיה הקטנה הייתה סיבה ניכרת להתמוטטותה של ממלכת פריגיה המקומית, ובשנת 696 לפני הספירה אף הצליחו לכבוש את בירת הממלה. בהמשך מתואר גירושם של הקימרים מן האזור לחלוטין, על ידי אליאטס מלך לידיה שמלך בתקופה שלקראת סוף המאה ה-7 לפנה"ס.

הקימרים מוזכרים לעיתים תכופות בתעודות אשוריות. תעודות מאוחרות יותר, מהתקופה הבבלית והפרסית-אחמנית שנראות כמזכירות את הקימרים, לרוב בשירות צבאי, כנראה מתייחסות בעיקר לסקיתים שבאו אחריהם לאזור.

הרודוטוס מספר שהקימרים נהדפו על ידי מלך לידיה בעזרת הסקיתים, עם נודד נוסף שפלש לאסיה הקטנה.

הקימרים מתוארים כלוחמים הקרובים במוצאם ובתרבותם לסקיתים ולסרמטים, וכבעלי שיער אדמוני או חום בהיר ועיניים כחולות או ירוקות[דרוש מקור]. הם היו דוברי שפה הודו-אירופית ומוצאם המקורי היה מצפון לים השחור (אזור אוקראינה של ימינו).

דמותו של גומר, הנזכרת בספר בראשית מתייחס כנראה אליהם; הקימרים, בדומה לעם הסקיתי (Scythian; "אשכנז") ועמים הודו-אירופיים אחרים מתוארים כעממים יוצאי חלציהם של בני יפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קימרים** בוויקישיתוף
* קימרים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריות / הרודוטוס / אלכסנדר שור - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
פירוש נוסף ערך זה עוסק במתווך לזנות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סרסור (פירושונים).
"הסרסורית" (אנ'), ציור של יאן ורמיר
**סרסור** הוא בעל מקצוע המתפרנס מתיווך בין קונה למוכר, אך בימינו משתמשים במושג זה בעיקר בהקשר של זנות, דהיינו, אדם שמתווך בין הזונה ללקוחותיה, ומתפרנס מרווחיה של הזונה.

פירוש המילה "סרסור" בעברית הוא מתווך. השימוש במילה למושג של "מתווך זימה" מופיע בתלמוד הירושלמי:

> 
> "לֹא תָתֻרוּ אַחֲרֵי לְבַבְכֶם וְאַחֲרֵי עֵינֵיכֶם" (במדבר, ט"ו, ל"ט); אמר רבי לוי, ליבא ועינא תרין סרסורין דחטאה.
> 
> 
> 
> — תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות, פרק א', הלכה ה'
> 

אף שרוב הסרסורים הם גברים, יש גם נשים העוסקות בסרסרות. ברוב המקרים, לא מדובר בניהול עסקיהן של זונות רחוב, אלא במנהלות של בתי בושת. אישה המנהלת בית בושת מכונה "מאדאם". 

במרבית מדינות העולם, ובהן ישראל, הסרסרות היא עבירה פלילית, אם כי יש מדינות שבהן ניהול בית בושת הוא חוקי, הבולטת שבהן היא הולנד.

סעיף 199 לחוק העונשין של ישראל מגדיר את עבירת הסרסרות, וקובע עונש מאסר עד 5 שנים על "מי שמחייתו, כולה או מקצתה, דרך קבע או בתקופה כלשהי, על רווחי אדם העוסק בזנות" ועל "מי שמקבל ביודעין מה שניתן בעד מעשה זנות של אדם או חלק ממה שניתן כאמור". העונש מוחמר ל-7 שנות מאסר, אם אותו אדם עבר את העבירה כלפי בן זוגו, ילדו או ילדו החורג, או תוך ניצול יחסי מרות, תלות, חינוך, או השגחה. סעיף 200 לחוק קובע חזקה לפיה "גבר הגר עם זונה או שהוא רגיל להילוות אליה דרך קבע או משתמש בפיקוחו או בהשפעתו עליה בדרך שיש בה כדי לסייע בידה או להכריחה לזנות, חזקה עליו שהוא חי על רווחיה, זולת אם הוכח היפוכו של דבר". בסעיף 199 השתמש המחוקק בסגנון עוקף מגדר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סרסור** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך למשל במשנה, מסכת בבא בתרא, פרק ה', משנה ח'
**U.S. News & World Report** הוא מגזין חדשות אמריקאי אשר נוסד בשנת 1933. הוא נחשב למגזין השלישי בתפוצתו לאחר מגזין Time וניוזוויק. נחשב בעל עמדה שמרנית. ביוני 2008 הוכרז כי המגזין יצא מדי שבועיים ולא מדי שבוע. בנובמבר 2008 הוחלט כי המגזין יצא פעם בחודש.

העיתון United States News הוקם על ידי דייוויד לורנס (1888 - 1973) בשנת 1933, ובשנת 1946 ייסד את העיתון המתמקד בחדשות חוץ World Report. בשנת 1948 איחד לורנס את שני העיתונים לכדי עיתון אחד. בשנת 1984 נרכש העיתון על ידי מורטימר צוקרמן, בעלי הניו יורק דיילי ניוז.

מטה החברה שוכן בוושינגטון הבירה. משנת 1983 מפרסם המגזין את America's Best Colleges, רשימת הקולג'ים הכי טובים באמריקה אשר נחשב לאחד מהרשימות בעלות הכי הרבה השפעה. כך גם לגבי America's Best Hospitals report, רשימת בית החולים הכי טובים בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **U.S. News & World Report** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של U.S. News & World Report (באנגלית)
* U.S. News & World Report, ברשת החברתית פייסבוק

* U.S. News & World Report, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* U.S. News & World Report, ברשת החברתית אינסטגרם

* U.S. News & World Report, ברשת החברתית LinkedIn
* U.S. News & World Report, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90386944
* GND: 1087264065
* VIAF: 155207556
* WorldCat (עם VIAF): 155207556

 |
**סגר**, או **תורת הסגר** (Occlusion), היא תורה ברפואת שיניים העוסקת במיקום השיניים בלסתות, עמידתן זו מול זו, תנועותיהן וסגירתן, במצבים נורמליים ופתולוגיים.

מבט על מערכת השיניים מתוך חלל הפה.

השיניים ותפקידיהן
-----------------

לאדם יש שתי מערכות שיניים - השיניים הנשירות, המונות 20 שיניים, והשיניים הקבועות, המונות 32 שיניים. במערכת הקבועה, בכל רביע פה ישנן שלוש שיניים קדמיות (חותכות וניב) וחמש שיניים אחוריות (מלתעות וטוחנות). תפקידי השיניים האחוריות הם שמירת הסגר התקין והלעיסה, בעוד שהשיניים הקדמיות אחראיות לחיתוך המזון, האסתטיקה והפונטיקה.

### שיניים קדמיות

המשטחים הפנימיים של השיניים הקדמיות העליונות קובעים גם את ההדרכה הקדמית. הטיית שיניים אלה מנחה את תנועת הלסת התחתונה קדימה, ואת גובה ההפרדה שנוצרת תוך כדי תנועה זו בשיניים האחוריות.
Over Bite - מידת החפיפה בין חותכת עליונה ותחתונה במישור האנכי במצב של סגירה. מידת החפיפה הנורמלית היא 2-4 מ"מ.
Over Jet - מידת החפיפה בין חותכת עליונה ותחתונה במישור ההוריזונטלי במצב של סגירה. מידת החפיפה הנורמלית היא כ-3 מ"מ.

### שיניים אחוריות

השיניים האחוריות לועסות וטוחנות את המזון. המגעים ביניהן גדלים בזמן בליעה. הן גם אחראיות לשמירה על גובה תקין של הסגר והפה.

הטיית השיניים
-------------

לשיניים בתוך כל קשת שיניים יש הטיה טבעית. הטיה זו נקבעת על ידי הקשת ע"ש ספי - קשת קעורה הנוצרת על ידי קצות תלוליות השיניים האחוריות בלסת התחתונה, והקשת ע"ש וילסון - קשת הנוצרת על ידי חיבור תלוליות של שיניים מקבילות בשני צדי הלסת.

ההטיה הטבעית מתאימה לשיניים הסמוכות, לשיניים בלסת הנגדית וכן למצב הכללי בפה.

מגעים בין השיניים
-----------------

בסגר אידיאלי, כל שן באה במגע עם שתי שיניים, וזאת פרט לחותכות התחתונות המרכזיות והטוחנות העליונות האחרונות. 

כל שן תחתונה ממוקמת קרוב יותר למרכז הפה מאשר אחותה העליונה, ופנימית יותר ממנה. כל שן תחתונה באה במגע עם אחותה העליונה ועם השן הקרובה יותר למרכז הפה (לדוגמה, שן תחתונה מס' 4 תיגע בשיניים 4 ו-3 עליונות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סגר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540996705171
* GND: 4190508-8
* LCCN: sh85093815
* NDL: 01184315
* NKC: ph920006

 |

1. ↑  סֶגֶר במילון רפואת שיניים [רפואה] (תשנ"א), באתר האקדמיה ללשון העברית
נצרט באוהל המוזיקה בנדיקט במהלך פסטיבל המוזיקה באספן, 2015.
**פסטיבל המוזיקה של אספן** שנוסד ב-1949 ובית הספר שלידו הוא פסטיבל נודע למוזיקה קלאסית, המציג מוזיקה ברמה בינלאומית במסגרת אינטימית של עיר קטנה. כמו כן הוא מאפשר מגרש אימונים מן המדרגה הראשונה לנגנים בוגרים צעירים. את הפסטיבל ובית הספר ייסדו אנשי הרוח ובעלי החזון אליזבת(אנ') ווולטר פפקה(אנ') משיקגו בהסתמך על הרעיון האומר, שהשילוב של אמנות וטבע מטפח את צמיחתה של רוח האדם. כל היבט של ארגון הפסטיבל עודנו חדור בעיקרון המנחה הזה. 

יותר מ-350 אירועי מוזיקה מתקיימים במשך 9 שבועות בכל קיץ, מיוני עד אוגוסט, ביניהם הופעות של חמש תזמורות באתר הפסטיבל, מוזיקה קאמרית, אופרה, מוזיקה בת-זמננו, אירועים לילדים, הרצאות ודיונים. מדי יום מתקיימים עד 8 אירועים ויותר מ-100,000 מבקרים מכל רחבי העולם באים להשתתף בהם.

לתלמידי מוזיקה, התוכנית בת תשעת השבועות מספקת שילוב של שיעורים עיוניים והתנסויות ביצוע. תוכנית לימודים רחבה כוללת נגינה בתזמורת, שיעורים אינדיבידואליים, כיתות אמן ורסיטלים. שבע-מאות וחמישים מוזיקאים צעירים לומדים בבית הספר, מרחבי ארצות הברית והעולם. כמעט 40 אומות מיוצגות, ביניהן אוסטרליה, סין, איסלנד, מקסיקו, שוודיה וונצואלה. הגיל הממוצע הוא 23.

הקשר בין מורה אמן למתלמד, אושיות החינוך המוזיקלי, בא לביטוי באופן מלא בבית הספר. הסטודנטים של אספן זוכים בהזדמנות בלתי רגילה לבצע כחברים בתזמורת, עם כמה מן הנגנים המעולים בעולם ותחת שרביטם של מנצחים בעלי שם עולמי. נגנים בני כל הגילים לומדים ממדריכיהם לא רק בחדרי הכיתה, אלא גם בנגינה שכם אל שכם עמם בתזמורת הפסטיבל, בתזמורת קאמרית של אספן, הסינפוניה של אספן, תזמורת הקונצרטים של אספן ובמוזיקה קאמרית במשך כל הקיץ. גם למנצחים יש הזדמנות לנצח על תזמורת באקדמיה האמריקאית לניצוח באספן. 

בוגרי פסטיבל אספן תופסים משרות מוזיקה מקצועיות חשובות ברחבי העולם, אם בנגינה בתזמורות צמרת, אם בבתי אופרה ואם בהוראה בבתי ספר למוזיקה. שרה צ'אנג, ג'יימס קונלון, לין הארל, רנה פלמינג, ג'יימס לוויין, צ'ו-ליאנג לין(אנ'), רוברט מקדאפי(אנ'), סוזן מנצר, יצחק פרלמן, ליאונרד סלטקין, נדיה סאלרנו-זוננברג(אנ'), פיליפ גלאס, ברייט שנג(אנ'), אוגוסטה ריד תומאס(אנ'), ויליאם בולקום, ברברה הנדריקס ודון אפשאו הם בין אלה, שהקריירות צמחו מפסטיבל המוזיקה ובית הספר של אספן. המנהל המוזיקלי הוא דייוויד זינמן ואילו אלאן פלטשר (מלחין) משמש כנשיא ומנכ"ל. יוכבד קפלינסקי שימשה במשך שנים רבות כמורה במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל המוזיקה של אספן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל המוזיקה של אספן
* פסטיבל המוזיקה של אספן, ברשת החברתית פייסבוק

* פסטיבל המוזיקה של אספן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פסטיבל המוזיקה של אספן, ברשת החברתית אינסטגרם

* פסטיבל המוזיקה של אספן, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4675563-9
* LCCN: n88663917
* SUDOC: 118618415
* VIAF: 150214209
* WorldCat: lccn-no2017063914

 |
**אלי כהן** (נולד ב-2 באוקטובר 1962 בפריז שבצרפת) הוא תעשיין ישראלי, מנכ"ל תרמוקיר תעשיות (1980) בע"מ, יו"ר פורום חדשנות ובניה מתקדמת בהתאחדות התעשיינים ויו"ר ועדת העבודה בהתאחדות התעשיינים. אלי כהן הוא זוכה פרס התעשייה לשנת 2016.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד בפריז וגדל ברמות מאיר. בגיל 16 עבר לקיבוץ חורשים שם גר עד היום. ב-1980 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת הנח"ל גדוד 50 כחלק ממסלול בני משקים.
לאחר השחרור מצה"ל החל לימודי תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן השלים תואר שני במנהל ומדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב.

מתחילת שנות ה-90 כהן מילא תפקידים בכירים בחברות בנייה ותעשייה מובילות, כאשר בשנת 2002 מונה להיות מנכ"ל חברת תרמוקיר עד היום.

כהן ממלא בעשור האחרון מגוון תפקידים בהתאחדות התעשיינים וכיום משמש יו"ר ועדת העבודה ופורום לחדשנות ובניה מתקדמת.

בשנת 2016 זכה בפרס התעשייה על תרומתו המשמעותית לתעשייה בישראל.

בשנת 2018 הוענק לו "אות הבנייה הירוקה" על קידום באופן רב תחומי את נושאי הקיימות והבנייה הירוקה בתעשייה ובענף הבנייה בכללותו.

כהן הוא בן קיבוץ חורשים וחבר הקיבוץ, נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים באתר התאחדות התעשיינים
* יובל אזולאי, ‏"הייתי יתוש בין חברות ענק ותראה לאן הגענו", באתר גלובס, 12 בינואר 2016
* ynet, "תקינה נכונה מגנה על הדיירים", באתר ynet, 18 ביולי 2016
* יובל גמליאל, משלבים בין מוח לידיים, באתר ynet, 3 בספטמבר 2019
* ניצן צבי כהן, ‏״הישראלים תומכים בתוצרת הארץ, הממשלה לא״, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 בנובמבר 2020
* סיפור מקומי תרמוקיר - ציר זמן המתאר את התפתחות תרמוקיר בניהולו של אלי כהן

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוכי פרס התעשייה לאורך השנים, באתר התאחדות התעשיינים בישראל
2. ↑  אות הבנייה הירוקה לשנת 2018, באתר המועצה הישראלית לבנייה ירוקה | ILGBC
**ארי קלאס** (באסטונית: **Eri Klas**‏; 7 ביוני 1939 – 26 בפברואר 2016) היה מנצח אסטוני ממוצא יהודי.

קריירה
------

קלאס נולד לאנה לבית גורביץ' ואדוארד בטאלין. אמו, אנה, הייתה פסנתרנית ומחנכת. הוריה של אנה, יוסל ואסתר גורביץ' הכירו בריגה, שם שימש האב כמורה לשירה וניצוח בבית ספר לבנים.
לאחר כיבוש אסטוניה בידי הנאצים, נותר האב אדוארד עם הוריו באסטוניה ואילו אמו נמלטה עם ארי לתוככי ברית המועצות (באזור ירוסלבל).
האב נרצח בסתיו 1941.

הוא עבד בעיקר באזור הנורדי, אבל נזכר בעיקר בזכות עבודתו בהובלת תזמורת הרדיו ההולנדית שהתפרקה. בין השנים 1999 עד 2001 קלאס היה יועץ מוזיקלי של הסינפונייטה הישראלית באר שבע בישראל.
מיוני 1999 שימש כשגריר רצון טוב מטעם יוניסף.
הוא ניצח על הבכורה את הקונצ'רטו הראשון לצ'לו של אלפרד שניטקה (הפילהרמונית של מינכן, 1986 שגריר רצון טוב) ועל הבלט פר גינט של אדוורד גריג (האופרה הממלכתית של המבורג, 1989), ועבד על הפצת הרפרטואר הסימפוני האסטוני.

קלאס היה פעיל גם כפדגוג, והחזיק בתואר פרופסור באקדמיית סיבליוס (1993–1997) ובאקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון (1997 עד מותו), שם קיבל תואר דוקטור לשם כבוד.

בשנת 1986 הוא זכה בתואר האמן העממי של ברית המועצות.
קלאס עוטר במסדר האריה של פינלנד (1992, לרגל יום העצמאות ה-75 של פינלנד) ובמסדר הכוכב הלבן האסטוני. קלאס היה גם אלוף אסטוניה לנוער באיגרוף קל משקל והיה חבר בוועד האולימפי האסטוני.

קלאס היה נשוי שלוש פעמים. ב-1966 נולדה לו בת מזוגיות עם אניטה מיט. פעלולנית ורקדנית בשנים 1966-68 היה נשוי לניבס לפ, זמרת אופרה ושחקנית. לשניים נולדה ב-1967 הבת דיאנה (לימים, שחקנית).
מ-1972 עד 1991 היה נשוי במשך לרקדנית הבלט אילה אולה (Ülle Ulla).
בשנת 1992 נישא לאריאל ואימץ את שתי בנותיה.

ארי קלאס נפטר ב-2016 ונטמן בבית העלמין היהודי בטאלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארי קלאס** בוויקישיתוף

* ארי קלאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארי קלאס, באתר AllMusic (באנגלית)
* ארי קלאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ארי קלאס, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515145905171
* BIBSYS: 2048626
* BnF: cb13941113t (data)
* GND: 122873726
* ISNI: 0000 0000 8387 6593
* LCCN: n86871758
* LNB: 000228035
* MusicBrainz: c8db85b3-59c2-4baf-b9cf-4f4e6964059e
* NLA: 35372671
* RERO: 02-A003457611
* SELIBR: 220193
* SUDOC: 085647764
* Trove: 929661
* VIAF: 61736385
* WorldCat: lccn-n86871758

 |
**מקום לאמנות בקרית המלאכה** היא עמותה המפעילה גלריה לאמנות בקריית המלאכה בדרום תל אביב. המקום נוסד בשנת 2014 על ידי קבוצה של אמנים ויוצרים ופעילותו משקפת תפיסה אמנותית פלורליסטית. עמותת מקום לאמנות נתמכת על ידי אמנים, מרביתם פעילים בקרית המלאכה, משרד התרבות ועיריית תל אביב.

העמותה פועלת להנגשת האמנות לציבור, והפעילויות שמתבצעות במקום מוצעות במחירים נוחים ונגישים.

בגלריה נערכות תערוכות על פי תוכנית אוצרותית שנתית, חלקן ביוזמת צוות המקום, וחלקן בעקבות הצעות שמגיעות למרכז.

התערוכות משלבות בין אמנים ואוצרים מוכרים לבין אמנים ואוצרים בתחילת דרכם המקצועית, כאשר השיקולים בבחירת התערוכות אינם מסחריים.

המקום מאפשר נגישות גבוהה לאמנים, לגלריות ולקהל המקצועי באמצעות עבודות לדוגמה, מפות וריכוז אינפורמציה.

במקום קיים גם מרכז מבקרים המציע סיורי אמנות בקרית המלאכה ומרכז מידע לגבי התערוכות המוצגות בגלריות בקרית המלאכה.

צוות הגלריה כולל את אורית טוכמן דואר - יו"ר ומנהלת העמותה, ויאיר ברק - מנהל אמנותי ואוצר ראשי.

עבודות שהוצגו בגלריה
--------------------

* "קו רץ" , נגה יודקוביק-עציוני"קו רץ" , נגה יודקוביק-עציוני
* "לוטוס", דימוי מתוך ספר האמנית "כריסטינה" שהושק בתערוכה "כריסטינה", אליסיה שחף"לוטוס", דימוי מתוך ספר האמנית "כריסטינה" שהושק בתערוכה "כריסטינה", אליסיה שחף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקום לאמנות** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מקום לאמנות
* מקום לאמנות בפייסבוק

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אודות, באתר מקום לאמנות
2. ↑  שלומית אורן, מקום לאמנות - שקיעה, באתר so-art, ‏2019-07-16
3. ↑  גלריה - מקום לאמנות, באתר ארטביט
4. ↑  סיורים במקום לאמנות, באתר מקום לאמנות
האנדרטה בכיכר היהודים הקדושים
**לה ג'ודריה** הייתה הרובע היהודי של העיר רודוס, האי רודוס, יוון. לה ג'ודריה פירושה שכונת היהודים (La Djuderia) בשפת הלאדינו שפת הדיבור של יהודי רודוס. 

לה ג'ודריה נמצאת בחלקה המזרחי של העיר העתיקה של רודוס, בסמוך למזח המשמש ספינות שייט. היא ממוקמת בעיקר ברחוב דוסיאדו בו נמצא כיום בית הכנסת האחרון העומד על תילו של קהילת יהודי רודוס בית הכנסת קהל שלום. בעבר פעלו שישה בתי כנסת וכן ישיבות, אך הם חרבו במהלך מלחמת העולם השנייה. היהודים עסקו בכל המלאכות, ובכלל זה מסחר, רפואה, ייצור כלי נשק, אריגה ועוד. בית הקברות היהודי שכן ברובע היהודי, אך בשנות ה-30 של המאה ה-20 ייסדו האיטלקים את בית קברות יהודי חדש מחוץ לחומות העיר העתיקה כ-1.5 ק"מ דרומית לשכונה.

כיום יש בשכונה את המוזיאון היהודי של רודוס הנמצא בבית הכנסת קהל שלום המנציח את סיפור הקהילה. הכיכר המרכזית בשכונת נקראת **כיכר היהודים הקדושים**, לזכר 1604 יהודי רודוס שנרצחו בשואה. על העמוד זיכרון כתוב ביוונית, עברית, אנגלית, צרפתית, איטלקית ולאדינו: "לזיכרון עד של 1,604 הקורבנות, יהודי רודוס וקוס, שניספו במחנות המוות של הצורר הנאצי".

גלריה
-----

* 
* 
* 
* פארק אלחדף פארק אלחדף
* 
* מזרקה בכיכר היהודים הקדושיםמזרקה בכיכר היהודים הקדושים

לקריאה נוספת
------------

* לה ג'ודריה באתר מוזיאון יהודי רודוס

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה ג'ודריה** בוויקישיתוף

| אתרים בעיר רודוס |
| --- |
| עיר ימי הבניים | ארמון ראשי המסדר של אבירי רודוס • בית החולים של האבירים • רחוב האבירים ברודוס |  |
| יהדות רודוס | בית הקברות היהודי ברודוס • המוזיאון היהודי של רודוס • לה ג'ודריה • בית הכנסת קהל שלום |
| מוזיאונים | המוזיאון הארכאולוגי של רודוס |