recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גריגורי צ'רנצוב** (ברוסית: **Григорий Чернецов**; ‏12 בנובמבר 1802 – 8 ביוני 1865) היה צייר רוסי. הוא בולט בעיקר בנופים של חלקים שונים של רוסיה, שהופקו במהלך מסעותיו, אך הוא גם היה פעיל כצייר פורטרטים וז'אנרים.

ביוגרפיה
--------

צ'רנצוב נולד בלוך, במחוז איבנובו, רוסיה. אביו ואחיו הגדול, היו ציירי אייקונים. אחיו, ניקנור צ'רנצוב, הצעיר מגריגורי בשלוש שנים, הפך גם הוא לצייר נוף, ולעיתים קרובות עבדו יחד.

בשנת 1819, גריגורי צ'רנצוב, בעידודו של פאבל סוויניין, שנסע קודם לכן ללוך, הגיע לסנט פטרסבורג שם רצה להירשם לאקדמיה הקיסרית לאמנויות. הוא לא התקבל. עם זאת, הוא קיבל אישור לעבוד שם שעתיים ביום. הוא לא זכה למלגה ונאלץ לחיות בתמיכת אביו, כשהוא חסר כל הזמן כסף. ב-1822 הוענק לו מדליית הכסף הקטנה על רישומיו והתקבל לאקדמיה, שם למד אצל אלכסנדר ורנק ומקסים וורובייב. ב-1823 הצטרף אליו ניקנור באקדמיה. האחים סיימו את לימודיהם ב-1827 עם מדליות זהב קטנות.

לאחר סיום הלימודים, התקבל גריגורי צ'רנצוב לעבודה כצייר בחצר הקיסר. תפקידיו כללו הפקת ציורים של אירועים רשמיים כמו מצעדים צבאיים או קבלות פנים רשמיות. הציור הידוע ביותר שלו, המצעד הצבאי ב-6 באוקטובר 1831 בסנט פטרסבורג משלב דיוקנאות של מספר מבני דורו המפורסמים, כולל אלכסנדר פושקין, וסילי ז'וקובסקי, ואיוואן קרילוב. הציור נוצר בין 1832 ל-1837 ולבסוף נקנה על ידי המדינה וניתן כמתנה לצאר העתידי, אלכסנדר השני.

משנת 1837 ואילך עבדו האחים צ'רנצוב ביחד. ב-1838 הם נסעו במורד הוולגה בין ריבינסק לאסטרחן, עשו סקיצות נוף בדרכם, ובהמשך השתמשו בסקיצות הללו לציורים. הם גם יצרו פנורמה באורך של 700 מטר (2,300 רגל) של גדות הוולגה, אשר בסופו של דבר התקבלה במתנה על ידי ניקולי הראשון. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הם נסעו לאיטליה והמזרח התיכון, הם ניסו למכור את הליטוגרפיות שנוצרו ללא הצלחה.

כאשר גריגורי צ'רנצוב נפטר ב-1865, לאחיו לא היה מספיק כסף לקבור אותו.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גריגורי צ'רנצוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Чернецов Григорий Григорьевич « Русская живопись « Музей « Воскресный день, vsdn.ru
2. ↑  Репродукции картин. Чернецов Никанор
3. ↑  Добро пожаловать, luhadm.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007409068705171
* GND: 137697104
* ISNI: 0000 0001 1441 3234
* LCCN: no00048771
* RKD: 78365
* RSL: 000082138
* SUDOC: 112637698
* ULAN: 500029390
* VIAF: 34001843
* WorldCat: lccn-no00048771

 |
**רופרכט, רוזן פפאלץ-ולדנץ** (בגרמנית: **Ruprecht von Pfalz-Veldenz**‏; 1506 – 28 ביולי 1544) היה הרוזן של ולדנץ מ-1543 עד 1544.

ביוגרפיה
--------

רופרכט נולד בצווייבריקן בשנת 1506 כבנו הצעיר של אלכסנדר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן. כבן צעיר יותר, רופרט הוגדר על ידי אביו לקריירה כנסייתית, בעוד שאחיו הגדול לודוויג הפך לרוזן הבא של פפאלץ-צווייבריקן. ב-1517 הוא הפך לחבר בקתדרלת שטרסבורג, תפקיד בו החזיק עד תחילת 1533, לאחר שאחיו לודוויג מת בדצמבר 1532. רופרכט שימש אז כעוצר ואפוטרופוס של בנו הצעיר של לודוויג, וולפגנג, הרוזן החדש של פפאלץ-צווייבריקן.

כאשר וולפגנג הגיע לבגרות ב-1543, אחת מפעולותיו הראשונות הייתה לחוקק את חוזה מרבורגר, והעניק לדודו רופרכט את רוזנות ולדנץ. רופרכט נפטר בשנה שלאחר מכן, ובנו, גאורג' יוהאן, ירש אותו כרוזן ולדנץ.

משפחתו
------

רופרכט התחתן ב-23 ביוני 1537 עם אורסולה מזאלם-קירבורג, בתו של יוהאן השביעי, רוזן זאלם-קירבורג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:

* אנה (1540–1586), התחתנה עם קרל השני, מרקיז באדן-דורלאך
* גאורג יוהאן (1543–1592)
* אורסולה (1543–1578)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רופרכט, רוזן פפאלץ-ולדנץ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 134247663
* VIAF: 3686706
* WorldCat: viaf-3686706

 |
דליה מנטבר, 2017
**דליה מנטבר** (נולדה ב-21 בנובמבר 1951) היא מדריכת כושר גופני ומנחת טלוויזיה ישראלית. מוסמכת מאסטר בפילאטיס ומקימת הסטודיו הראשון בישראל. בעלת רשת מכוני פילאטיס.

ביוגרפיה
--------

מנטבר נולדה בתל אביב לשרה ולאלברט בטיטו. את שירותה הצבאי עשתה בשלוש להקות צבאיות: להקת פיקוד המרכז, צוות הווי צנחנים, ולהקת פיקוד הדרום. היא הופיעה בסרט הקולנוע "שלאגר" בבימויו של אסי דיין, ובמחזות זמר כמו "ברנשים וחלומות", "הללויה הוליווד" לצד חנה לסלאו וריקי גל, ו"כמו ציפורים".

מנטבר בוגרת מתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב, בוגרת חשבונאות במכללה למינהל ובוגרת מכללת וינגייט.

לאחר סיום לימודיה במכללת וינגייט, לימדה בבית הספר למחול של בת דור. באותה שנה הגיע לארץ אלן הרדמן, מתלמידיו של יוזף פילאטיס, שבחר בה כמתאימה להנחיל את שיטת הפילאטיס בישראל.[דרוש מקור] לאחר שהתמחתה בלונדון חזרה לישראל ולימדה את השיטה בסטודיו לרקדנים של בת דור.

בשנת 1977 פיתחה את מכשיר הכושר "פיזיקל" והפיקה קלטת וידאו עם תרגילים ייעודיים למכשיר. בשנת 1986 הצטרפה לצוות המנחים של התוכנית "שעת כושר" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.

הנחתה תוכניות בנושא פילטיס בטלוויזיה. החזיקה ברשת של מכונים לפלאטיס, שבשיאה מנתה 22 סניפים ברחבי הארץ. כיום מחזיקה בשני סניפים בלבד ובבית ספר להכשרת מורים לפילאטיס.

במשך שנים כתבה טור בידיעות אחרונות על אורח חיים בריא. בנוסף הוציאה קלטות וידאו בנושא כושר גופני, כמו הקלטת "איך שריר נולד" לנשים בהריון, וקלטות אודיו לתרגול פילאטיס.

ב-5 במאי 2017 קבעה שיא ישראלי לשיעור המוני בהשתתפותם של למעלה מ-3,000 אנשים, תחת כיפת השמיים[דרוש מקור].

חיים אישיים
-----------

בשנים 1975 עד 1991 הייתה נשואה לאלי מנטבר, ולהם בת משותפת. כיום היא בזוגיות עם איציק אורן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דליה מנטבר
* דליה מנטבר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מירית כהן, ראיון: דליה מנטבר חוגגת 35 שנות פילאטיס, באתר של "רשת 13", 9 בנובמבר 2011 (במקור, מאתר "nana10")
* פילאטיס כדרך חיים, באתר סלונה, 20 במרץ 2017
* טליה לוין, ‏"אני חיה באופטימיות ובאנרגיה של אהבה לפי הכוס המלאה בחיים", באתר מעריב אונליין, 24 בפברואר 2019
* סרטונים דליה מנטבר ומיכל צפיר, אתגר הפלאנק, באתר youtube,‏ 6 בספטמבר 2018
* התוכנית של פילאטיס עם דליה מנטבר בערוץ החיים הטובים

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדי הגין, ‏דליה מנטבר: שלוש פעמים כמעט פשטתי את הרגל, ורק הנחישות והאמונה החזיקו אותי, באתר onlife,‏ 23 באפריל 2017
2. ↑  צוות הווי חיל הצנחנים: אחרי לצנחנים, באתר "שרים במדים"
3. ↑  להקת פיקוד הדרום: מדרום תפתח הטובה, באתר "שרים במדים"
4. ↑  פילאטיס כדרך חיים, באתר סלונה, 20 במרץ 2017
5. 1 2 3  יובל אברומוביץ', ‏שעת שיא, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2017
6. ↑  טליה לוין, ‏"אני חיה באופטימיות ובאנרגיה של אהבה לפי הכוס המלאה בחיים", באתר מעריב אונליין, 24 בפברואר 2019
7. ↑  גילה מצא, בקשר לכושר, מעריב, 14 בנובמבר 1989
**אינגילואים** או **הרתים** (בגאורגית: **ინგილოები**/‏**ჰერები**) הם קבוצה אתנית של הגאורגים המתגוררים בסאינגילו - צפון מערב אזרבייג'ן והם דוברי דיאלקט אינגילואי של הגאורגית.

על פי ההגדרה במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון המילה אינגילואים היא שם נרדף לגאורגים מוסלמים. האינגילואים מחולקים מבחינה דתית לנוצרים ומוסלמים סונים. רוב האינגילואים המוסלמים מתגוררים בכפרים האזריים עליאבד ומוסול שבמחוז זגטאלה וכפר איטיטלה שבמחוז בלקן. האינגילואים הנוצרים מתגוררים במחוז קאח האזרי בכפרים: קאח אינגילוי, בויוק אלאטמיר, קאחבאש, עליביילי, משאבאש, זאגאם, חאלאפטאלה, קאראמשה וקימיר. בתחילת המאה ה-20 היו חמש קהילות נוצריות וארבעה בתי ספר.

כתוצאה מפעילות מיסיונרית של האגודה לשיקום הנצרות האורתודוקסית בקווקז (Общество восстановления православного христианства на Кавказе), שנוסדה ביולי 1860, מונו 12 עמאים ואינגילואים רבים התנצרו באותה שנה. בשנת 1863 9 מאותם עמאים התאסלמו בחזרה. פעילות האגודה נתקלה בהתנגדות המולות. טאראסי איוואנסקי, המפקח על מחוז זקלטה מטעם האימפריה הרוסית, דיווח כי המולות אסרו על האינגילואים (במחוזות זקלטה וקאח) לדבר גאורגית אפילו לשימוש היומיומי. עובדה זו פורסמה בשנת 1915 גם בעיתון קווקזקוי סלובו (Кавказское Слово). העיתון ציין כי אחרי שנות ה-60 של המאה ה-19, לאחר שהאימאם שאמיל נכנע לאימפריה הרוסית, החלו האינגילואים לאבד את שפת האם שלהם. העיתון מייחס זאת למאמצים העיקשים לשחזור הנצרות האורתודוקסית בקירבם, שהובילה להגברת האמונה המוסלמית שלהם ולהתרחקות מכל דבר גאורגי או נוצרי.

העיתון הגאורגי סכרתוולו (საქართველო, הופיע בגאורגיה בשנים 1915-1921) דיווח כי רבים מהכפריים החליטו שאימהות לא ידברו גאורגית עם ילדיהם כדי לזרז את היעלמות השפה הגאורגית. כמו כן, החלו האינגילואים לשאת נשים ממחוזות נוחי וקאזאח, שהיו מאוכלסים באזרים או דאגסטנים מוסלמים. ילדים שההורים שלהם לא דוברי טטרית נשלחו לכפרים טטרים ללימוד השפה וכדי להשכיח מהם את שפת האם הגאורגית. האינגילואים הפסיקו לבקר את המקומות הקדושים (כנסיות) שלהם סגדו על לאותם ימים. על פי העיתון, האינגילואים, קיבלו את מנהגי האזרים המוסלמים והלכו בעיניים פקוחות ובאופן וולנטרי לאיבוד הלאומיות הגאורגית.

האינטליגנציה הגאורגית באותם ימים הקדישה תשומת לב רבה לשחזור הלאומיות הגאורגית בקרב הגאורגים המוסלמים לאחר הפלישה העות'מאנית לאג'ריה. העיתונות הגאורגית ציינה את הצורך המיידי בנחיצות העבודה הרבה הדרושה במחוז זגטאלה לשחזור התרבות המקורית של האינגילואים.

דמוגרפיה
--------


|  |
| --- |
| **ההתפתחות הדמוגרפית של אינגילואים בין השנים 1926 ו-1999**
 |
| **1926** | **1939** | **1959** | **1970** | **1979** | **1989** | **1999**
 |
| 9,500 | 10,196 | 9,526 | 13,595 | 11,412 | 14,197 | 14,900 |

בכפר עליביילי ישנו תיאטרון דרמה גאורגי ממלכתי של מחוז קאח. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרט דוקומנטרי על האינגילואים בהפקת אזרבייג'נפילם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינגילואים** בוויקישיתוף
* Manana Gnolidze (2003), ACTIVITY OF RUSSIAN ORTHODOX CHURCH AMONG THE MUSLIM NATIVES OF THE CAUCASUS IN IMPERIAL RUSSIA: Zakatala district, 1885-1910

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ronald, Wixman (1984). The peoples of the USSR: an ethnographic handbook. M.E. Sharpe. עמ' 82. מסת"ב 9780873325066
2. ↑  Ингилойцы במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007396300205171
* LCCN: sh2016001335

 |
**ססאר סאנצ'ס דומינגס** (בספרדית: **César Sánchez Domínguez**, נולד ב-2 בספטמבר 1971 בקסרס, אקסטרמדורה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

סאנצ'ס החל את דרכו בכדורגל במערכת הנוער של ריאל ואיאדוליד, בה ערך את הופעת הבכורה שלו בעונת 1991/1992 בתבוסה ביתית 6:0 לברצלונה. במדי ויאדוליד הוא שיחק רק 4 משחקי ליגה בין השנים 1995–1999.

סאנצ'ס חתם בעונת 2000/2001 בקבוצת הכדורגל הספרדית ריאל מדריד, בתור מחליף ראשון לשוער הצעיר איקר קסיאס. למרות זאת, בעונה שלאחר מכן, הוא קיבל את אפודת השוער הראשון ופתח ב-5 מתוך 9 משחקים בליגת האלופות בעונת הזכייה של ריאל בגביע, אבל הוא הוחלף במשחק הגמר נגד באייר לברקוזן על ידי קסיאס עקב פציעה.

בעונת 2005/2006, סאנצ'ס הצטרף לריאל סרגוסה והיה שחקן חשוב בהרכב הקבוצה האראגונית כשוער בכיר במהלך שלוש העונות בהן שיחק במועדון. באוגוסט 2008, עת הקבוצה ירדה לליגת המשנה, המאמן החדש מרסלינו גרסיה טוראל הוריד את סאנצ'ס לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, עד שהוחתם ידי המאמן הספרדי של טוטנהאם, חואנדה ראמוס. בטוטנהאם האנגלית, נחשב סאנצ'ס לשוער מחליף לפורטוגזי הורליו גומש, ולכן מיעט לשחק. בינואר 2009 עבר לוולנסיה, ששוערה הראשון, רנאן, נפצע.

ביולי 2012 פרש סאנצ'ס ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

סאנצ'ס ערך את הופעתו היחידה במדי נבחרת ספרד ב-16 באוגוסט 2000, בתבוסה 4-1 במשחק ידידות נגד נבחרת גרמניה בהאנובר.

תארים
-----

* לה ליגה: 2001, 2003
* הסופר קאפ הספרדי: 2001, 2003
* גביע האלופות: 2002
* הגביע הביניבשתי: 2002
* הסופר קאפ האירופי: 2002

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 7772 9748

 |
**לה מוניטר אוניברסל** (בצרפתית: **Le Moniteur Universel**) היה עיתון צרפתי שראה אור בפריז בירת צרפת במאה ה-18 ובמאה ה-19.

**לה מוניטר** או סתמית: **מוניטר** כפי שנקרא בקצרה, היה העיתון הצרפתי המרכזי בתקופת המהפכה הצרפתית ובמשך תקופה ארוכה שימש כתב עת רשמי של הממשלה הצרפתית לצורכי פרסום חוקים וגם לתעמולה, במיוחד תחת משטרו של נפוליאון בונפרטה.

העיתון זכה לתפוצה גדולה בצרפת ובשאר מדינות אירופה. וגם בעיתונות העברית - ידיעות מתורגמות מהעיתון צוטטו בקביעות בגליונות "הכרמל". בתקופת המהפכה הצרפתית, נפוץ העיתון גם באמריקה.

היסטוריה
--------

העניין שעוררו בציבור דיוניה של האספה הלאומית הראשונה העלה בדעתו של היג-ברנאר מארה (אנ') הדוכס מבסנו (אנ') לפרסם אותם במסגרת ה-"Bulletin de l'Assemblée". שרל-ז'וז'ף פנקוק (אנ') מו"ל צרפתי מפורסם והבעלים של המרקור דה פראנס התלהב ושכנע אותו להוציא עיתון גדול שנקרא בתחילה "Gazette Nationale ou Le Moniteur Universel" והודפס בפורמט פוליו.

בתחילת דצמבר 1799 הוכר העיתון כעיתון רשמי. בתקופת נפוליאון התהדק הפיקוח הממשלתי על העיתונות ודיווחיו של העיתון על דיוני החקיקה הוחלפו בתכנים אחרים כמו מאמרים פולמוסיים נגד אנגליה.

בתחילת שנת 1811 קוצר שמו של העיתון, הוסרו ממנו המילים "Gazette Nationale" והוא נותר בשמו **Le Moniteur Universel**. בתקופה זו החלו מאמרים על ספרות, מדע ואמנות לתפוס חלק ניכר מעמודי העיתון ואופיו הפוליטי המובהק התעמעם.

מיד לאחר מהפכת יולי 1830, באחד מצעדיה הראשונים, השתלטה ממשלתו של לואי פיליפ על 'לה מוניטר' והכפיפה אותו לשליטתה.

בעקבות סכסוך עם נפוליאון השלישי חדל העיתון להיות פרסום רשמי של ממשלת צרפת ב-31 בדצמבר 1868, במקומו הוקם כתב-עת רשמי של האימפריה (ובהמשך הרפובליקה) הצרפתית, שמכונה כיום "Journal Officiel de la République Française" ובנובמבר 1870 קיבל הפרסום החדש את המונופול לפרסום חוקים ותקנות.

לה מוניטר אוניברסל המשיך להתקיים כעיתון עצמאי, שמרני בנטייתו, למרות אובדן התמיכה הממשלתית, במשך 30 שנה נוספות עד לסגירתו בסוף יוני 1901.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה מוניטר אוניברסל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לה מוניטר אוניברסל

* אתר האינטרנט הרשמי של לה מוניטר אוניברסל

* אתר האינטרנט הרשמי של לה מוניטר אוניברסל
* ארכיון גליונות סרוקים של לה מוניטר אוניברסל באתר הספרייה הדיגיטלית Gallica של הספרייה הלאומית של צרפת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13319911m (data)
* GND: 7736987-7
* SUDOC: 033816220

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**דליה גותן** (6 ביולי 1927 - 29 במאי 2017) הייתה פעילה חברתית לקידום זכויות נשים בישראל, יו"ר מועצת ארגוני נשים בישראל, יו"ר המחלקה לחינוך בויצו עולמית וויצ"ו ישראל. ייצגה את מועצת ארגוני נשים ואת ויצו בוועידות בינלאומיות לנשים ושימשה כשליחת משרד החוץ ומרצה בפני קהילות יהודיות ברחבי העולם.

ביוגרפיה
--------

נולדה בתל אביב ליצחק ציזלינג, שהיה מפקד "ההגנה" בתל אביב ואחיו של אהרן ציזלינג, שר החקלאות הראשון ומחותמי מגילת העצמאות. אמה סימה הייתה בתם של לאה ודוד איזמוז'יק, ממייסדי תל אביב, שכיהן כסגנו של מאיר דיזנגוף בעיריית תל אביב. בוגרת הגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב, למדה פסיכולוגיה, חינוך ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. נישאה בוושינגטון לעו"ד יעקב גותן, ששימש כסגן מפקד העיר העתיקה בירושלים, וחבר הסגל הראשון של שגרירות ישראל בארצות הברית. הייתה בין מקימי היחידה הפסיכולוגית בצה"ל במלחמת העצמאות, כאזרחית עובדת-צה"ל שירתה יחד עם זוכה פרס נובל פרופ' דניאל כהנמן והפסיכולוג אליעזר קרני, והשתחררה בדרגת ייצוג רב-סרן.

הקדישה את חייה לפעילות ציבורית לקידום נשים ברחבי הארץ. הקימה את ה"סמינר לאזרחות פעילה" בויצ"ו ישראל, שנועד לחזק את הדימוי העצמי של נשים ולקדמן לעמדות מפתח בהליכי קבלת החלטות. כיושבת-ראש מחלקת חינוך לגולה, עסקה בכתיבת חומר על יהדות ומדינת ישראל שהופץ ב-50 פדרציות יהודיות ברחבי העולם. במסגרת תפקידה כראש מועצת ארגוני נשים בישראל, יזמה את האירוע השנתי בבית-הנשיא לציון יום האישה. במסגרת תפקידה זה שמשה כראש משלחת ה-NGO בוועידת האו"ם בבייג'ינג בשנת 1995 שעוררה את המודעות לשוויון בין נשים וגברים ובה נטלה חלק משמעותי, הגב' הילרי קלינטון.

ביתה של דליה גותן, ד"ר ענת פלג, היא חוקרת תקשורת ומנהלת המרכז לתקשורת ומשפט באוניברסיטת בר-אילן; חתנה ד"ר ישראל פלג מנכ"ל החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון לרשת ב' במלאת מאה שנה לתל אביב
**CRIME** (ראשי תיבות של: **C**ompression **R**atio **I**nfo-leak **M**ade **E**asy) היא התקפת סייבר המנצלת פרצת אבטחה בעוגיות מאובטחות הנשלחות בפרוטוקולים HTTPS ו-SPDY, המשתמשים בדחיסת מידע.

בתקיפה זה מנסה התוקף להשיג קובצי עוגייה המכילים מידע של אימות זהות סודיות. בעת ביצוע אחזור תוכנן של עוגיות הזהות הסודיות, באפשרותו של התוקף לבצע חטיפת שיחה על שרת אינטרנט מאובטח ויכולת לבצע התקפות נוספות. 

פרוטוקול TLS 1.2 מצפין נתונים דחוסים מבלי לעכב את הנתונים הלא מוצפנים ובכך יכול התוקף לראות את גודל ההצפנה שנשלחה על ידי דפדפן האינטרנט ובאותו הזמן לגרום לו לשלוח בקשות מרובות אל אתר היעד. בשלב הבא יגלה התוקף את השינוי בגודל המטען הדחוס של הבקשה המכילה את קובץ העוגייה שנשלחה על ידי דפדפן האינטרנט רק אל אתר היעד, כאשר את התוכן ישנה התוקף על פי צרכיו. במידה והגודל מופחת הוא יוכל לגלות אם התוכן שהוזרק תואם למקור ומכיל את התוכן הסודי שחיפש.

התקפה זו יעילה נגד מספר גדול של פרוטוקולים: SPDY (דוחס את כותרת הבקשות), TLS (דוחס רשומות) ו-HTTP (דוחס תגובות).

דרכי מניעה
----------

ניתן למנוע התקפה זו באמצעות מספר דרכים:

* הפסקת השימוש בדחיסת נתונים.
* השבתת דחיסת בקשות SPDY בדפדפן.
* הלקוח יבחר את שיטת הדחיסה הרצויה והשרת יבחר רק שיטת דחיסה שהלקוח הציע, כך שאם הלקוח יציע 'none' (ללא דחיסה), הנתונים לא יידחסו.

החל מספטמבר 2012, חברות שונות ומפתחי אתרים החלו ליישם מדיניות הגנה כנגד דחיסת נתונים בפרוטוקולים SPDY ו-TLS ובגרסאות האחרונות של דפדפני האינטרנט וכמו כן גם שרת האינטרנט nginx (גרסה 1.0.9 ומעלה), OpenSSL (גרסה 1.2.2 ומעלה) לא היו פגיעות להתקפה זו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על התקפת Crime, מספר פגיעות CVE-2012-4929, באתר cve.mitre.org (באנגלית)
* מידע על התקפת Crime, מספר פגיעות CVE-2012-4929, באתר nvd.nist.gov (באנגלית)
* מידע על התקפת Crime, באתר Microsoft Social TechNet (באנגלית)
* מידע על הפגיעות, באתר Rapid7 (באנגלית)
**לה ליסט** (בצרפתית: **La Liste**; הרשימה) היא רשימת 1000 המסעדות הטובות ביותר בעולם המפורסמת בידי משרד החוץ הצרפתי.

הרשימה מתבססת על אלגוריתם המשקלל נתונים של 200 מדריכי אוכל מקרוב ל-100 מדינות ברחבי העולם, קשת המדריכים נעה בין מדריכים מקצועיים כמו מדריך מישלן האדום לבין מדריכים המבוססים על דירוג של הדיוטות באינטרנט וחוכמת ההמונים. אלגוריתם זה מעניק לרשימה חזות אובייקטיבית ובכך מבקש משרד החוץ הצרפתי להקנות לה יתרון על פני המדריכים המקצועיים ששיקולי העריכה בהם נסתרים מעין הקהל. הרשימה מתמודדת עם הרשימה האנגלית של "50 המסעדות הטובות בעולם".

ברשימת 1000 המסעדות לשנת 2015 כלולות 127 מסעדות ביפן, 118 מסעדות בצרפת ו-101 מסעדות בארצות הברית. 4 מסעדות ישראליות נכנסו לרשימה, אך אחת מהן "מול ים" כבר לא הייתה פעילה בעת פרסום הרשימה.

במקום הרביעי ברשימה מסעדתו של השף הצרפתי גי סאבואה, ובמקום העשירי המסעדה של ז'ואל רובישון.

קישורים חיצוניים
----------------

* לה ליסט, ברשת החברתית טוויטר
* הרשימה המלאה
* יעל לאור, וואלה! NEWS, ‏מי הישראליות שנכנסו לרשימת המסעדות הטובות בעולם?, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2015
* La Liste Ranks the World's Top 1000 Restaurants באתר "פורבס" (באנגלית)
**ססיל תומאס מאדיגן** (באנגלית: **Cecil Thomas Madigan**;‏ 15 באוקטובר 1889 - 14 בינואר 1947) היה מגלה ארצות וגאולוג אוסטרלי, שנולד ברנמארק, דרום אוסטרליה.

ביוגרפיה
--------

אחרי לימודים בקולג' הנסיך אלפרד באדלייד ובאוניברסיטת אדלייד, זכה מאדיגן ב-1911 במלגת רודז ללימודי גאולוגיה במודלן קולג', אוקספורד. באותה שנה הזמין אותו דאגלס מוסון להצטרף כגאולוג אל המשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה. בדצמבר 1911 הפליגו אנשי המשלחת מהובארט על סיפון ה"אורורה". בינואר 1912 הגיעו למפרץ קומונוולת' בארץ אדלי, אנטארקטיקה, שם הקימו קבוצת מבנים, שנודעו בהמשך כ"צריפי מוסון". משם יצא מאדיגן בראש כמה משלחות אל אזורים לא-ממופים של ארץ אדלי וארץ המלך ג'ורג' החמישי. המשלחות האלה אספו מידע חיוני על קיומו של פחם באנטארקטיקה. בשובם לאוסטרליה, עוטר מאדיגן במדליית הקוטב המלכותית.

במלחמת העולם הראשונה שירת מאדיגן בצרפת, בחיל ההנדסה המלכותי. הוא לחם בקרב לוז, שם נפצע, ובקרב על הסום. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, השתתף מאדיגן במספר רב של סקרי אוויר ב"אזורים נטולי הנתיב" של מרכז אוסטרליה, ובמהלכם כינה את **מדבר סימפסון** על שם נשיא הסניף הדרום-אוסטרלי של החברה הגאוגרפית של אוסטרלו-אסיה - אלפרד אלן סימפסון. ב-1939 עמד בראש המשלחת הגדולה הראשונה שחצתה את מדבר סימפסון. אף כי לא היה הראשון שחצה את המדבר, הוא התפרסם כאחרון החוקרים ה"קלאסיים" של מרכז אוסטרליה. במשך שנים רבות עבד מאדיגן כמרצה לגאולוגיה באוניברסיטת אדלייד.

פרסומים
-------

* 1944 - 'Central Australia*. Oxford University' Press: Melbourne.*
* 1946 - *Crossing the Dead Heart*. Georgian House: Melbourne. מסת"ב 1-876622-16-4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ססיל מאדיגן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של ססיל מאדיגן במילון הביוגרפי של אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ל. ו. פארקין, *Madigan, Cecil Thomas (1889 - 1947)*, Australian Dictionary of Biography, Volume 10, Melbourne University Press, 1986, pp 374-376. Retrieved 2008-10-10.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: madigan-cecil-thomas-7455
* BIBSYS: 2042183
* CWGC: 2250001
* ISNI: 0000 0000 8456 9042
* LCCN: nb2010020340
* NLA: 36033878
* NTA: 191314420
* RERO: 02-A012647920
* SNAC: w61c5gvt
* SUDOC: 248730533
* Trove: 607285
* VIAF: 94195901
* WorldCat: lccn-nb2010020340

 |
**אינגריד ברגמאנס** (בפלמית: **Ingrid Berghmans**; נולדה ב-24 באוגוסט 1961) היא ג'ודוקא בלגית בעלת 11 מדליות מאליפויות העולם, מתוכן שש מדליות זהב וב-14 מדליות מאליפויות אירופה, מתוכן שבע מדליות זהב. היא נבחרה שמונה פעמים לספורטאית השנה בבלגיה ונחשבת לאחת מחלוצות הענף בבלגיה.

קריירה
------

בספטמבר 1979, זכתה ברגמאנס במדליה הראשונה שלה בתחרות בינלאומית כאשר זכתה במדליית הארד בטורניר הבינלאומי של ברצלונה בג'ודו. ב-16 במרץ 1980 השתתפה ברגמאנס באליפות אירופה לנשים שנערכה באודינה שבאיטליה וזכתה בשתי מדליות הכסף בקטגוריית המשקל עד 72 ק"ג ובקטגוריית המשקל הפתוח. בנובמבר אותה השנה, כאשר הייתה בת 19, השתתפה באליפות העולם הראשונה לנשים שנערכה בניו יורק וזכתה במדליית ארד בקטגוריית המשקל מעל 72 ק"ג ובמדליית זהב בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שגברה בגמר על פולט פוייה הצרפתייה.

ב-5 במרץ 1983 זכתה ברגמאנס לראשונה באליפות אירופה כאשר זכתה בשתי מדליות זהב בקטגוריית המשקל עד 72 ק"ג ובקטגוריית המשקל הפתוח. באליפות העולם בשנת 1984 שנערכה בווינה היא זכתה לראשונה בשתי מדליות זהב בקטגוריית המשקל עד 72 ק"ג ובקטגוריית המשקל הפתוח.

באולימפיאדת סיאול (1988) נערך לראשונה טורניר ג'ודו לנשים, כספורט הדגמה (Demonstration sport) במתכונת לא רשמית. ברגמאנס התחרתה בקטגוריית המשקל עד 72 ק"ג וזכתה במדליית זהב. ברבע הגמר היא ניצחה את סורייה אנדרה הברזילאית, בחצי הגמר היא ניצחה את יוקו טנאבה היפנית ובגמר גברה על בה מי-ג'ונג הקוריאנית.

באליפות העולם בשנת 1989 שנערכה בבלגרד ברגמאנס התחרתה בקטגוריית המשקל עד 72 ק"ג וזכתה במדליית הזהב השישית שלה באליפויות העולם. בקרב הראשון ניצחה את מריה אמליה הושה מפורטוגל, בשמינית הגמר ניצחה את לנקה קורצ'יקובה הצ'כית וברבע הגמר גברה על איסבל קורטביטרטה הספרדייה. בחצי הגמר ניצחה את ווי פנג-וו הסינית ובגמר ניצחה את יוקו טנאבה היפנית. באותה השנה זכתה ברגמאנס במדליית הזהב השביעית שלה באליפויות אירופה לאחר שגברה בגמר על אליזבת קארלסון השוודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינגריד ברגמאנס** בוויקישיתוף

* אינגריד ברגמאנס, באתר olympedia.org
* אינגריד ברגמאנס, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אינגריד ברגמאנס, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
2. ↑  Ingrid Berghmans wrote history for Belgium 40 years ago, www.judoinside.com (באנגלית)
3. ↑  תוצאות, אולימפיאדת סיאול 1988: קטגוריית המשקל עד 72 ק"ג, אתר JudoInside
**האקאינדה היצ'ילמה** (באנגלית: **Hakainde Hichilema**; נולד ב-4 ביוני 1962) הוא הנשיא השביעי והנוכחי של זמביה. נבחר לתפקיד ב-24 באוגוסט 2021, לאחר שניצח בבחירות הכלליות בזמביה 2021 (אנ') את הנשיא היוצא אדגר לונגו. הוא מנהיג המפלגה המאוחדת לפיתוח לאומי (אנ') מאז 2006, לאחר מותו של מייסד המפלגה אנדרסון מזוקה.

היצ'ילמה היה אחד מיריביו של אדגר לונגו, נשיא זמביה משנת 2015 עד 2021. בשנת 2017 נעצר היצ'ילמה והואשם בבגידה, מהלך שנתפס בניסיון של לונגו להשתיקו. לאחר מספר חודשים שוחרר והאישום בבגידה בוטל.

קורות חייו
----------

היצ'ילמה נולד בזמביה, בכפר במחוז מונזה. סיים ב-1986 תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת זמביה, ותואר שני במנהל עסקים, מימון ואסטרטגיה עסקית באוניברסיטת ברמינגהאם בבריטניה. כיהן כמנכ"ל של מספר חברות עסקיות, בהן שלוחת פרייס ווטרהאוס קופרס בזמביה.

היה פעיל במפלגה המאוחדת לפיתוח לאומי, שהייתה עד 2021 מפלגת אופוזיציה. לאחר מותו של מהיג המפלגה אנדרסון מזוקה ב-2006 היצ'ילמה נבחר למנהיג המפלגה. המפלגה התמודדה במספר מערכות בחירות בזמביה.

בבחירות לנשיאות בינואר 2015 מול הנשיא המכהן אדגר לונגו הוא הפסיד בפער זעום של 1.66% מהקולות, וטען שהתוצאות זויפו. בבחירות לנשיאות באוגוסט 2016 שוב הובס בדוחק.

באפריל 2017 נעצר היצ'ילמה בחשד לבגידה והואשם בניסיון להפיל את הממשלה. הוא שהה ארבעה חודשים בכלא בתנאים קשים. נשיא זמביה לשעבר קנת קאונדה בא לבקרו, וסירבו לתת לו להיכנס. נשיא אחר, אולוסגון אובסנג'ו, הצליח לבקרו בכלא. המדינאי מוסי מיימנה הגיע לזמביה לצפות בהליכים המשפטיים שננקטו נגד היצ'ילמה, וסירבו לתת לו להיכנס למדינה. לבסוף, לאחר לחץ ציבורי, שוחרר היצ'ילמה והאישומים בוטלו. לאחר שחרורו הוענק לו אות החופש האפריקאי.

היצ'ילמה התמודד על הנשיאות בפעם השישית בבחירות שנערכו ב-12 באוגוסט 2021, וזכה בתפקיד.

היצ'ילמה נשוי ואב לשלושה ילדים. חבר הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקאינדה היצ'ילמה** בוויקישיתוף
* האקאינדה היצ'ילמה, ברשת החברתית פייסבוק
* האקאינדה היצ'ילמה, ברשת החברתית טוויטר
* על רקע הכלכלה המדשדשת: האופוזיציה בזמביה זכתה בניצחון גורף, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1249445442
* ISNI: 0000 0000 6093 5810
* LCCN: no2009071579
* VIAF: 88489704
* WorldCat: lccn-no2009071579

 |
**הארווי בירדמן: עורך דין** (אנגלית: Harvey Birdman, Attorney at Law) היא סדרה מצוירת קומית המופקת בארצות הברית ומשודרת בCartoon Network במסגרת שידורי הלילה של הרשת המיועדים למבוגרים. הסדרה עוסקת בפעילויות היומיומיות במשרד עורכי דין שרוב העובדים בו הם גיבורי על ודמויות אחרות מסדרות מצוירות של האנה ברברה משנות השישים. 

כוכב הסדרה הוא גיבור העל לשעבר הארווי בירדמן (קולו של גארי קול), אשר בשל מחסור בעבודה בלחימה בפשע הפך לעורך דין. בכל פרק בירדמן מייצג דמות אחרת ממגוון הדמויות המפורסמות של האנה ברברה, ביניהם פרד פלינטסטון, משפחת סילוני, וסקובי דו.
רוב הדמויות הקבועות בסדרה לקוחות מהסדרה הישנה "בירדמן והשלישייה הגלקטית". פיל קן סבן, (קולו של סטיבן קולבר) הבעלים של החברה היה המפעיל של בירדמן בסדרה המקורית. רוב עורכי הדין מולם בירדמן מתמודד כמו רדוקטו, ספיירו וולטורו הם נבלים מהסדרה המקורית.

הסדרה זכתה להצלחה יחד עם שאר התוכניות ברצועת השידור שלה Adult Swim, בעיקר בקרב צופים בגיל הקולג'.

מספר שחקנים ידועים תרמו את קולותיהם לפרקים בסדרה, ביניהם מארק האמיל, פיטר מקניקול (קייג' מאלי מקביל), לואיס בלק ובילי ווסט.

שידורה של הסדרה החל ב-2001.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הארווי בירדמן, עורך דין (באנגלית)

* "הארווי בירדמן, עורך דין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הארווי בירדמן, עורך דין", באתר Hulu סדרות (באנגלית)

* "הארווי בירדמן, עורך דין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**CP/M** (ראשי תיבות באנגלית: **Control Program/Monitor**) היא מערכת הפעלה בסיסית אשר שימשה כתשתית התוכנה במיקרו מחשבים עד להופעתו של המחשב האישי ה-IBM PC אשר התבסס על מערכת הפעלה אחרת, MS-DOS.

מערכת CP/M פותחה ב-1973 על ידי גארי קילדל ושווקה על ידי חברת **דיגיטל ריסרצ'** (**Digital Research**) שהייתה בבעלותו.

מערכת ההפעלה CP/M הייתה מערכת קלה וקומפקטית שיועדה לעבודה על פלטפורמות שונות ובדרך כלל מבוססות מיקרו מעבדים של 8 סיביות. המערכת הייתה מבוססת על BIOS באופן שאיפשר לה לספק שירותי 
API לצרכני תוכנה במחשבים שונים ללא תלות בחומרה ספציפית; ארכיטקטורה זו תרמה לתפוצתה הרחבה של CP/M במגוון רחב של מחשבים קטנים ואישיים במרוצת שנות השבעים.

מערכת ההפעלה CP/M הייתה בעלת ארכיטקטורה בסיסית למדי אשר איפשרה פעולה בו זמנית של משימה אחת בלבד. CP/M חסרה את המערכות התומכות לריבוי משימות ושיתוף זמנים (Time Sharing). בבסיסה של המערכת הייתה סדרה של פונקציות שירות אשר הפניה אליהן נעשתה דרך כתובת ייחודית בזיכרון והפרמטרים הנחוצים הועברו ברגיסטרים. חלק מפונקציות השירות שימשו לניהול קבצים על גבי תקליטונים, חלקן לניהול התקנים בסיסיים במחשב (כמו מדפסת) וחלקן היו פונקציות תיווך ישירות ל-BIOS של המחשב. 

עם הופעתו של המחשב האישי של IBM, המבוסס על מערכת ההפעלה DOS של מיקרוסופט, גוועה לאיטה מערכת CP/M.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **CP/M** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של CP/M

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289707405171
* GND: 4010668-8
* LCCN: n92062232
* NKC: ph520066
* VIAF: 181931038
* WorldCat (עם VIAF): 181931038

 |
כרזת הסרט השלישי והאחרון בסדרה: "האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון"
**האקדח מת מצחוק** (באנגלית: **The Naked Gun**) היא סדרת סרטי קומדיה אמריקניים אשר נכתבו והופקו על ידי ג'ים אברהמס, דייוויד צוקר וג'רי צוקר בכיבובם של לזלי נילסן, פריסילה פרסלי, או. ג'יי. סימפסון וג'ורג' קנדי. שני הסרטים הראשונים בסדרה בוימו על ידי דייוויד צוקר. הסרטים מבוססים על סדרת הטלוויזיה "מחלק משטרה" (באנגלית: "Police Squad!‎"), בה שיחק נילסן בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20.

הסרטים בסדרה
------------

### האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה!

 ערך מורחב – **האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה!**  

לוטננט פרנק דרבין חוקר ניסיון לרצח של נורדברג, אחד הקולגות שלו ביחידת המשטרה. במהלך החקירה דרבין מגלה כי קיימת תוכנית להתנקשות במלכה אליזבת השנייה במהלך ביקורה הצפוי בארצות הברית ועליו לעצור את המתנקשים.

הסרט זכה לביקורות חיוביות באופן כללי, ולציון 89% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 37 ביקורות.

### האקדח מת מצחוק ½2: ריחו של הפחד

 ערך מורחב – **האקדח מת מצחוק ½2: ריחו של הפחד**  

פרנק מגלה כי קוונטין הפסברג מעורב בתוכנית זדונית לחטוף את ד"ר אלברט מיינהיימר, מדען בכיר אותו מינה הנשיא כדי שיגבש מדיניות אנרגיה חדשה לארצות הברית. הפסברג מתכנן לחטוף את מיינהיימר ולהחליפו בכפיל אשר יתמוך במדיניות האנרגיה אותה יכתיבו חברות האנרגיה.

הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, ולציון 57% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 35 ביקורות.

### האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון

 ערך מורחב – **האקדח מת מצחוק ⅓33: העלבון האחרון**  

אף על פי שדרבין הספיק לצאת לגמלאות, הוא נקרא למשימה אחת אחרונה – להיכנס לכלא תחת מסווה. בכלא דרבין חושף מזימה לפוצץ פצצה בטקס פרסי האוסקר.

הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקר, ולציון 53% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 32 ביקורות.

שחקנים ראשיים
-------------

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
| לזלי נילסן | לוטננט פרנק דרבין |
| פריסילה פרסלי | ג'יין ספנסר |
| ג'ורג' קנדי | קפטן אד הוקן |
| או. ג'יי. סימפסון | השוטר נורדברג |
| ריצ'רד גריפית'ס | ד"ר אלברט מיינהאמר |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדח מת מצחוק** בוויקישיתוף

| סרטי צוקר, אברהמס וצוקר |
| --- |
| סרטים משותפים | סרט מטוגן (1977) • טיסה נעימה (1980) • מחלק משטרה (1982) • סודי ביותר! (1984) • חטיפה נעימה (1986) • האקדח מת מצחוק (1988-1994) |
| סרטי דייוויד צוקר | האקדח מת מצחוק: מתוך תיקי מחלק משטרה! (1988) • האקדח מת מצחוק ½2: ריחו של הפחד (1991) • הכדור מת מצחוק (1998) • הבת של הבוס שלי (2003) • מת לצעוק 3 (2003) • מת לצעוק 4 (2006) • An American Carol‏ (2008) |
| סרטי ג'ים אברהמס | עסקים גדולים (1988) • רוקסי מסובבת את העיר (1990) • לרקוד עם טייסים (1991) • לרקוד עם לוחמים (1993) • טעות בסנדק (1998) |
| סרטי ג'רי צוקר | רוח רפאים (1990) • ראשון האבירים (1995) • מיליונר מי שגומר ראשון (2001) |
**ניקפורוס הקדוש** (יוונית: Νικηφόρος Α) ידוע גם כניקפורוס הראשון, פטריארך קונסטנטינופול 758 - 5 באפריל 828.
היה איש דת, סופר והיסטוריון ביזנטי.

קורות חייו
----------

הוא נולד למשפחה נוצרית אורתודוקסית, אביו תיאודור היה אחד המזכירים של קונסטנטין החמישי, קיסר האימפריה הביזנטית, וניקפורוס נכנס בעקבותיו לשירות הציבורי של האימפריה כמזכיר הממשלה של אירינה, קיסרית האימפריה הביזנטית. הוא השתתף בוועידת ניקיאה השנייה שנערכה בשנת 787. בשנת 802 מונה למנהל הכללי של בית המחסה לעניים בקונסטנטינופול.

בשנת 806 הוא מונה לפטריארך של קונסטנטינופול, בחירה לא שגרתית זו והעובדה כי בעת בחירתו הוא לא היה איש דת או בעל הסמכה הביאה להתנגדות מצד אנשי הממסד הדתי שראו בו מינוי פוליטי ועושה דברו של הקיסר. הוא הודח מתפקידו בשנת 815 במהלך הסינוד שנערך באותה שנה בקונסטנטינופול. הוא נפטר במנזר תיאודור הקדוש וגופתו הועברה לקונסטנטינופול ביום 13 במרץ 847 ונקברה בכנסיית השליחים הקדושים.

מורשתו
------

ניקפורוס הותיר אחריו מספר כתבים חלקם עוסק בנושאים תאולוגיים וחלקם מתארים את ההיסטוריה האנושית מבריאת העולם.

כתביו ההיסטוריים המאוגדים תחת השם **ההיסטוריה האוניברסלית** היו פופולריים בקרב משכילים ביזנטיים ותרגום לטיני של כתבים אלו הופץ באירופה.

ניקפורוס כתב ספרים תאולוגיים המסבירים את עיקרי האיקונוקלאזם: **אפולוגטיקוס מינור** עבור פשוטי העם, **אפולוגטיקוס מז'ור** המכיל ניתוח מקיף של האיקונוקלאזם וכולל התייחסות לנימוקי המתנגדים לדוגמה, תשובות למתנגדים ומובאות מכתבי הקודש הנוצריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקפורוס הראשון, פטריארך קונסטנטינופול** בוויקישיתוף
* ניקפורוס הקדוש באנציקלופדיה הקתולית
* ניקפורוס הראשון, פטריארך קונסטנטינופול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266078105171
* BIBSYS: 95005926
* BNE: XX1381753
* BnF: cb121356859 (data)
* CANTIC: a10484711
* CiNii: DA04282356
* GND: 118734881
* ISNI: 0000 0000 8078 3308
* LCCN: n80030590
* NKC: xx0030214
* NLG: 36903
* NLP: A11855976
* NTA: 070479399
* SELIBR: 195773
* SUDOC: 029809681
* VcBA: 495/35764
* VIAF: 100905484
* WorldCat: lccn-nr2003004496

 |
**בנו שטראוכר** (בגרמנית: **Benno Straucher**;‏ 11 באוגוסט 1854 - 5 בנובמבר 1940) היה דוקטור למשפטים, מנהיג יהודי בבוקובינה, חבר בפרלמנט של האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר סיפוח בוקובינה לרומניה חבר פרלמנט רומניה בשתי קדנציות לא רצופות.

ביוגרפיה
--------

שטראוכר נולד בכפר רוחוזנה, שבקרבת סדיגורה, באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא סיים גימזיה בצ'רנוביץ, למד משפטים באוניברסיטת וינה ועשה דוקטורט במשפטים באוניברסיטת צ'רנוביץ ב-1880 ובסיום לימודיו עבד כעורך דין. הוא היה פעיל ומנהיג של הקהילה היהודית המקומית. שטראוכר ייסד והנהיג את המפלגה העממית-לאומית יהודית המקומית. בבחירות לבית הנציגים האוסטרי ב-1891 נוצח על ידי המועמד המכהן, היינריך וגנר, אך בבחירות של 1897 נבחר מטעם המפלגה הלאומית היהודית תוך ניצחון על ראש עיריית צ'רנוביץ, הפרייהר הפולני אנטון כוחנובסקי. הוא נבחר שוב ב-1900 וגם ב-1911. במהלך השנים 1894 עד 1925 ובין 1927 ל-1928 היה נשיא הקהילה היהודית של צ'רנוביץ והשתתף בניהולם של מוסדות פילנתרופיים שונים. לאחר מלחמת העולם הראשונה, כשדוכסות בוקובינה סופחה לממלכת רומניה, נבחר לפרלמנט הרומני בשנים 1920 ו-1922. לאחר ש"המפלגה העממית-לאומית יהודית" התאחדה עם "התאחדות היהודים הרומנים", שטראוכר נבחר לפרלמנט הרומני ב-1927 ברשימת המפלגה הלאומית ליברלית (רומניה). ב-1934 נוצח בבחירות על ידי מועמד יהודי אחר מאותה מפלגה.

לקריאה נוספת
------------

* Evreii din România - Breviar biobliografic, Editura Hasefer, Bucureşti, 2008, עמודים 377 - 378.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנו שטראוכר** בוויקישיתוף
* MINORITAȚILE DIN ROMANIA IN PERIOADA INTERBELICA (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Independent Crown Land (cont.)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506192305171
* GND: 1047367033
* ISNI: 0000 0004 2650 3298
* VIAF: 306324830
* WorldCat: viaf-306324830

 |
**האצילה ורה שלוגה** (ברוסית: **Боярыня Вера Шелога**) היא אופרה במערכה אחת מאת ניקולאי רימסקי-קורסקוב. רימסקי-קורסקוב כתב את הלברית, המבוססת על המערכה הראשונה של האופרה שלו, המשרתת מפסקוב, על פי מחזה מאת לב אלכסנדרוביץ' מאי. האופרה הולחנה ב-1898, על סמך הפרולוג שהלחין רימסקי-קורסקוב לגרסה השנייה של האופרה. בגרסה הראשונה והשלישית של המשרתת מפסקוב אין את הפרולוג.

היצירה הוצגה לראשונה במוסקבה ב-1898. מאוחר יותר היא שימשה כפרולוג למשרתת מפסקוב בהופעה ב-1901.

היסטוריה
--------

הצגת הבכורה של האופרה התקיימה במוסקבה ב-27 בדצמבר 1898 בתיאטרון סולודובניקוב. היא הוצגה מחוץ לרוסיה לראשונה בארצות הברית ב-9 במאי 1922 בניו יורק.

תפקידים
-------

איוון סמיונוביץ' שלוגה, בעלה של ורה- בס.

ורה דמיטרייבנה שלוגה, ילדה את אולגה- סופרן.

נדז'דה נסונובה, אחותה של ורה- מצו סופרן.

איוון הרביעי, באופרה מסופר כי הוא אדם אלמוני- בריטון.

תקציר עלילה
-----------

מקום: פסקוב.

זמן: 1555.

בעלה של ורה נסע לתקופה ממושכת בענייני עבודה, ובינתיים ורה ילדה תינוקת מחוץ לנישואים. היא מתוודה בפני אחותה הרווקה, נדז'דה, כי חיזר אחריה אדם וכי התינוקת שילדה, אולגה, אינה של בעלה. (האיש שחיזר אחריה הוא איוון האיום, זה לא מתגלה בלברית של אופרה זו, אלא בזו של האופרה המשרתת מפסקוב).

כשהשיחה הזו מסתיימת, בעלה של ורה סוף סוף חוזר הביתה, מופתע מאוד מנוכחות התינוקת ואף ניכר כעסו. על פי דרישתו לדעת מאיפה הגיע התינוק, נדז'דה מחלצת את אחותה מהבושה בטענה שהתינוק הוא שלה ולא של ורה. (בגרסאות אחרות ורה מתוודה כי הילד שלה והמסך נופל).

קישורים חיצוניים
----------------

הצגת האופרה.

הפתיחה לאופרה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ורה שלוגה, גרסה שלישית
2. 1 2  האצילה ורה שלוגה
3. ↑  מידע על האופרה
4. ↑  מידע נוסף על האופרה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16302422d (data)
* GND: 300549881
* LCCN: n85023090
* MusicBrainz work: cfd79e39-cd09-41f4-9ccc-47711e40c2c2
* VIAF: 181878212
* WorldCat (עם VIAF): 181878212

 |
**מועדון הכדורסל המתמחה בנדרימה** (בטורקית: **Bandırma Basketbol İhtisas Kulübü**; עד 2019 נודעה בשם **באנוויט**, בטורקית: **Banvit**) הייתה קבוצת כדורסל טורקית מהעיר בנדירמה, הקבוצה התפרקה בשנת 2020 בשל בעיות כלכליות.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1994 והעפילה לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 2003/04. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע הטורקי, בו הפסידה לקבוצת אפס פילזן. בעונת 2011/12 הפסידה שוב בגמר הגביע לקבוצת בשיקטש.

בעונות 2005/06, 2010/11, 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף של הליגה הטורקית, ובעונת 2012/13 העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה 4-1 בסדרת הגמר לגלאטסראיי.

בעונת 2016/17 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בתואר כשניצחה את אפס פילזן בגמר הגביע הטורקי.

הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 2004/05. בין היתר ביורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג' וביורוקאפ. בתחילת עונת 2011/12 העפילה הקבוצה לשלב הבתים של ה**יורוקאפ** דרך שלב המוקדמות הקשה.

בשנת 2020 הקבוצה התפרקה בשל בעיות כלכליות.

סמלה הישן של המועדון

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הטורקית:**
	+ גמר: 2013
	+ חצי גמר: 2006, 2011, 2012
* **הגביע הטורקי:**
	+ זכייה: 2017
	+ גמר: 2007, 2012
* **ליגת האלופות בכדורסל:**
	+ גמר: 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בנדירמה

| ליגת העל הטורקית - עונת 2021/2022 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בשאקשהיר קולג'י • אנאדולו אפס • אפיון בלדייספור • בויוצ'קמצ'ה • בורסאספור • בשיקטש • גזיאנטפ • גלאטסראיי  דרושפאקה • טופאש בורסה • טורק טלקום • יאלובאספור • מרקזפנדי בלדייסי • פטקים ספור • פינאר קרשיאקה • פנרבחצ'ה |

 |
**הקרב על סנטיאגו** (באיטלקית: **Battaglia di Santiago**, בספרדית: **Batalla de Santiago**) הוא השם שניתן למשחק כדורגל אלים במיוחד, שהתקיים במהלך מונדיאל 1962 בין נבחרת צ'ילה בכדורגל לבין נבחרת איטליה בכדורגל. השופט במשחק זה היה הבריטי קן אסטון (אנ'), שכעבור ארבע שנים, לאחר גביע העולם ב-1966, הציע את שיטת הכרטיס הצהוב והכרטיס האדום.

רקע
---

המשחק בין איטליה לצ'ילה בבית ב' של מונדיאל 1962 היה מתוח עוד מלפני המשחק, לאחר שזוג עיתונאים איטלקיים כתבו דברי נאצה ועלבו בצ'יליאנים על תנאי המחיה בעריהם ועל תרבותם. העיתונים הצ'יליאנים גם כן תקפו את האיטלקים, וטענו שהם פשיסטים, מאפיונרים ומכורים לסמים. העיתונאים גורשו בכוח מצ'ילה, אבל הרוחות התלהטו אחרי שארגנטינאי אושפז לאחר שהוכה בפאב כיוון שחזותו הייתה איטלקית.

עבודות ההכנה הצ'יליאניות הופרעו על ידי רעידת האדמה בשנת 1960. מספר עיתונים איטלקיים טענו שהחלטה שצ'ילה תארח את המונדיאל היא בגדר "שיגעון מוחלט", אמירה שבה השתמשו העיתונים בצ'ילה כדי להסעיר את הרוחות.

מהלך המשחק
----------

המשחק נוהל על ידי השופט האנגלי קן אסטון, ועוזריו לאו גולדשטיין הישראלי ופרננדו אלקואס המקסיקני. העבירה הראשונה התרחשה כ-12 שניות לאחר שריקת הפתיחה. הכדורגלן האיטלקי ג'ורג'ו פריני היה הראשון שהורחק מהמגרש בדקה ה-12 לאחר שביצע עבירה על אונורינו לנדה הצ'יליאני, אך סירב לעזוב את המגרש ונגרר החוצה על ידי שוטרים. לנדה עצמו נקם באגרוף שנתן מספר דקות אחרי זה לאחד מהשחקנים האיטלקיים, אבל לא הורחק.

השופט התעלם מהתנצחות שהתרחשה בין לאונל סאנצ'ס למריו דויד במהלכה נתן סאנצ'ס אגרוף לדויד אחרי שביצע עליו עבירה. דויד הורחק מספר דקות אחר כך, כיוון שבעט לסאנצ'ס בראש.

בעוד האלימות מתמשכת, שבר סאנצ'ס את אפו של אומברטו מסקיו, אבל לא הורחק. המשחק המשיך בעוד השחקנים מרביצים ויורקים אחד על השני, והמשטרה התערבה בו עוד כ-3 פעמים.

המשחק נגמר בתוצאה 0–2 לטובת צ'ילה, ונבחרת איטליה לא עלתה לשמינית הגמר, בעוד שנבחרת צ'ילה סיימה במקום השלישי.

ראו גם
------

* קרב הייבורי
* מלחמת הכדורגל

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעקבות שערורייה בה היו מעורבים מספר משחקניה של אינטר מילאן, שנתפסו משתמשים בסמים.
**תאונת האוטובוס באל-חמה** אירעה ב-12 במאי 1945 בשעה שאוטובוס, שהסיע מתרחצים שנפשו במרחצאות באל חמה לטבריה, התהפך לצד הדרך והתדרדר לערוץ הירמוך. בתאונה נספו 30 נוסעים (יהודים וערבים) ו-10 נפצעו.

רקע
---

אתר המרחצאות חמת גדר היווה מוקד משיכה לרוחצים שחיפשו מזור לבעיות בריאות החל מהתקופה הרומית כשממצאים באתר כוללים בתי מרחץ, שברי פסלים ומיזרקות מהתקופה הרומית, בית כנסת מהמאה הרביעית, כתובות מהתקופה הביזנטית, כתובות מהתקופה המוסלמית ומבנים מהתקופה העות'מאנית. לאחר שהמקום שופץ בתקופת השלטון העות'מאני וחודש בתקופת המנדט הבריטי החלה חברת אוטובוסים ערבית להפעיל קו שירות בין טבריה והמרחצאות לשירות הרוחצים היהודים והערבים. 

בין צמח למרחצאות חיבר (ועדיין מחבר) כביש יחיד שנסלל מצידו הצפוני של מצוק הירמוך. טרום קום המדינה היה כביש זה צר וחסר מעקה בטיחות וחלקים ממסלולו עברו ממש על שפת המצוק הנופל אל הירמוך. לאחר קום המדינה הורחב הכביש מספר פעמים והותקנה לאורכו גדר.

אירועי התאונה
-------------

ב-12 במאי 1945, בשעות אחר הצהריים, אסף אוטובוס של חברת ההובלה כ-40 נוסעים מהמרחצאות ופנה לנסוע לטבריה. בקרבת גשר הרכבת הגדול סטה האוטובוס מנתיבו והחל להתדרדר על שולי הדרך עד שנפל לתהום של כ-200 מטר.

3 מהנוסעים שנפצעו קל וכן נהג האוטובוס עבדל ראדד קחוואג' הצליחו לחלץ עצמם דרך דלת הרכב והביטו חסרי אונים ברכב המחליק למטה עד התרסקותו בערוץ הנחל כשמעוצמת הפגיעה התפרק האוטובוס לחלקים. 

בגלל הטופוגרפיה המורכבת של אזור התאונה נמשך הליך חילוץ הפצועים וההרוגים כל אותו הלילה וביום שלמחרת כשרוב הפצועים הובלו לבתי חולים בטבריה והחללים הוסעו על גבי הרכבת לזיהוי בצמח. בגלל תהליך החילוץ הארוך וחוסר הבהירות בנוגע למספר הנוסעים שהיו על האוטובוס נמסרו תחילה לפרסום מספרי נפגעים חלקיים בלבד. בסיומו של האירוע נמנו 28 הרוגים (מתוכם 5 יהודים) ו-12 פצועים. חלק מהחללים לא היו ניתנים לזיהוי בגלל חומרת הפציעות ולכן הובאו לקבורה בקבר אחים כש-4 מהחללים היהודים הובאו לקבורה בקבר אחים בבית הקברות נחלת יצחק בהשתתפות קהל רב. כמו כן הייתה השערה שמספר מהרוגי התאונה נסחפו בירמוך ולכן הוגדרו נעדרים.

בימים שלאחר התאונה נפטרו בבתי החולים שניים מהפצועים ובכך עלה מניין ההרוגים בתאונה ל-30.

חקירת התאונה העלתה חשד לתקלה בבלמי האוטובוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אלון, אסון האוטבוס באל-חמה (1945), באתר News1, תאריך 8 בינואר 2020
* אסון דרכים כבד, דבר, 13 במאי 1945
* 26 נהרגו, 12 נפצעו באסון דרכים בכביש צמח אל-חמה, משמר, 13 במאי 1945
* 26 נוסעים נהרגו בתאונת אוטובוס סמוך לאלחמה, הארץ, 13 במאי 1945
* אסון דרכים מחריד בטבריה, הַבֹּקֶר, 13 במאי 1945
* 21 הרוגים בתאונת אוטובוס בצפון הארץ, המשקיף, 13 במאי 1945
* 21 הרוגי תאונה, הצופה, 13 במאי 1945
* 5 יהודים בין 28 הרוגי התאונה באלחמה, המשקיף, 14 במאי 1945
* פרטים מזעזעים על התאונה ליד אלחמה, הַבֹּקֶר, 14 במאי 1945
* תיק חקירת המשטרה בעקבות התאונה, באתר "ארכיון המדינה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעיקר לבית החולים הסקוטי, ולבית החולים על שם שוויצר
2. ↑  21 הרוגי תאונה, הצופה, 13 במאי 1945
3. ↑  לוית קורבנות אל-חמה, דבר, 15 במאי 1945
4. ↑  עוד שני חללים לתאונה, הצופה, 15 במאי 1945
5. ↑  חללי התאונה היהודים היו:אליהו משה מזרחי (בן 40), שאול מנשה יחזקאל (בן 50), שרה שידלובסקי (בת 18), יעקב יצחק נחום (בן 50) וברוך דוד זכריהו בגדדי. שמות ההרוגים הערבים לא אוזכרו בעיתונות העברית מאותה תקופה
**תאומות זהות, רוזל, ניו ג'רזי, 1967** הוא תצלום של הצלמת דיאן ארבוס.
דיאן ארבוס הייתה ידועה בנטייתה לצלם זרים ואנשים בשולי החברה. ארבוס נהגה להשתמש במצלמת הרוליפלקס פורמט בינוני כפולת העדשה (Rolleiflex medium format twin-lens reflex), מה שאיפשר לה לצלם בפורמט ריבועי, רזולוציית תמונה גבוהה וצילום מגובה המותניים, כך שהמצלמה לא חצצה בינה לבין מושא הצילום שלה. 

בתצלום "תאומות זהות" נראות שתי אחיות תאומות צעירות, קתלין וקולין וייד, עומדות זו לצד זו, לבושות בשמלות קורדורוי זהות, גרביונים לבנים וסרטי מצח לבנים בשערן הכהה. שתיהן מסתכלות אל המצלמה, הימנית מחייכת מעט ואילו השמאלית נראית זועפת יותר. ההקבלה בתמונה הזו הייתה נושא למאמרים רבים.

הצילום כמו מסכם את החזון של ארבוס. הביוגרפית פטרישיה בוסוורת' אמרה: "היא (ארבוס) התעניינה בשאלת הזהות. מי אני ומי אתה? תמונת התאומים הזו מבטאת את עיקר החזון: פריקיות בנורמליות, ונורמליות בפריקיות." 

התאומות היו בנות שבע כאשר הבחינה בהן ארבוס, בעת מסיבת חג מולד לתאומים ולשלישיות. הן היו בנות שבע גם בעת צילום התמונה. אביהן של התאומות אמר פעם על התמונה: "חשבנו שזהו הדמיון הגרוע ביותר בין תאומים שראינו אי פעם". 

ב-2004 נמכר התצלום ב-478,400 דולר, ובכך הפך לאחד מהצילומים היקרים ביותר שנמכרו אי פעם. 

התמונה הייתה מקור השראה גם לאמנויות אחרות, ובין היתר נאמר עליה שהיוותה השראה לתאומות בסרטו של סטנלי קובריק, "הניצוץ".

הערות שוליים
------------

1. ↑  G. Fernández, Top 10 Most Expensive Photographs, theartwolf.com
2. ↑  Lucie Wood, Diane Arbus has an eye for the unusual, metro.co.uk, 15 May, 2009
**דניאל גוטליב** (1939, בוקסווילר, ריין תחתון, צרפת - 24 בפברואר 2010, ירושלים, ישראל) היה רב צרפתי, צאצא לשושלת ארוכה של רבנים. שימש כרב בית הכנסת אהל אברהם ברובע השישה-עשר בפריז במשך 30 שנה.

קורות חיים
----------

דניאל גוטליב נולד בבוקסווילר במחוז ריין תחתון בערב ראש השנה שנת ת"ש (1939). אביו, נח גוטליב, היה פילוסוף, חבר של עמנואל לוינס, מזכיר אגודת "כל ישראל חברים" (כי"ח) והעורך הראשון של כתב העת של אליאנס, "שלום ומשפט".
אמו, של דניאל גוטליב, בלנש גוגנהיים, היא צאצאית לשושלת ארוכה של רבנים. גוטליב נכדו של הרב מקס גוגנהיים, אחיינו של הרב הראשי ארנסט גוגנהיים, בן דודו של הרב הראשי לפריז דהיום מישל גוגנהיים ושל הרב הראשי אלקסיס בלום.

בזמן מלחמת העולם השנייה עברה משפחתו לוישי, ולאחר המלחמה לפריז.

דניאל גוטליב למד בבית הספר קונדורסה. הוא מכר של הרב אלי מונק מבית הכנסת עדת יראים ברובע התשיעי בפריז.

לאחר בית הספר למד גוטליב פיזיקה בפקולטה למדעים, ובאותו זמן למד גם לימודי עברית ויהדות במכון הלאומי לשפות ותרבויות של המזרח (INALCO), וכן באקול פראטיק דה אוטז אטיד ובסורבון. קיבל תואר מוסמך אוניברסיטה לעברית באוניברסיטת שטרסבורג ודיפלומה ללימודים מתקדמים (ד.א.א) בפריז.

בשנת 1959 התחיל ללמוד בבית המדרש הרבני של צרפת. בקיץ 1963 למד בישיבת עץ חיים במונטרה, שווייץ. לאחר הסמכתו לרבנות בשנת 1965 הגיע ללמוד במשך שנה בישיבת מרכז הרב בירושלים. בשנה זו גם למד קורסים מפי אפרים אורבך באוניברסיטה העברית בירושלים.

בחזרתו לצרפת התמנה לרב הנוער והסטודנטים[דרושה הבהרה], וביולי 1972 החליף את הרב ז'אן שוורץ בתפקיד רב בית הכנסת של רחוב מונטווידאו, תפקיד בו כיהן עד חודש דצמבר של שנת 2002. באותה שנה הוא נישא לאודיל עזיזה, ממשפחת מהגרים מאלג'יריה. יחד נולדו להם ארבעה ילדים: יהודית, נעמי, אוריאל ויונתן. הוא לימד באקול נורמל ישראלית אורינטל (פריז) וב-INALCO. כיהן גם כמזכירו האישי של הרב הראשי של צרפת, הרב שמואל סיראט.

בדצמבר 2002 יצא הרב גוטליב לפנסיה. לאחר מכן עלה לישראל והתגורר בשכונת רחביה בירושלים עד מותו בשנת 2010.

פרסומים
-------

* תרגומים לצרפתית של מסכתות המשנה תענית, מגילה, מועד קטן וחגיגה.
* Promenades posthumes dans mes œuvres anthumes. Une étude juive de la Parole divine, מהדורת ארז

הערות שוליים
------------

1. ↑  Voir, Grand-Rabbin Michel Gugenheim.
2. ↑  Voir, Hommage au grand rabbin Daniel Gottlieb.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007574499405171
* VIAF: 316747276
* WorldCat: viaf-316747276

 |
**ממברנה סינתטית** היא קרום דק המחקה מבחר תכונות של ממברנה ביולוגית ומשמשת למגוון מטרות בביולוגיה, בכימיה ובהנדסה, הן במחקר והן בתעשייה.

ממברנה סינתטית יכולה לשמש להפרדת חומרים במעבדה. החלק הפעיל שלה שמאפשר מעבר סלקטיבי של חומר. הממברנה מכילה בדרך כלל פולימרים או חומרים קרמיים כמו תערובת של זכוכית ומתכת. הכוח שמניע את החומר דרך הממברנה יכול להיות מפל ריכוזים, הפרשי לחץ או מתח חשמלי.

לממברנה הסינתטית יש תפקיד חשוב בתהליכי הפרדה כמו מיקרופילטרציה, אולטראפילטרציה, אוסמוזה הפוכה, הפרדת גזים, דיאליזה או כרומטוגרפיה. היישום תלוי בסוג החומר ממנו הממברנה עשויה. הבסיס הפיזיקלי הוא הפרדה לפי גודל, אפיניות כימית או אלקטרוסטטיות.

ממברנות חדירות למחצה, שמאפשרות מעבר מים בלבד או יוני מלחים בלבד, משמשות בתהליך אוסמוזה הפוכה או אלקטרודיאליזה לצורך התפלת מים. אותן ממברנות יכולות לשמש במתקני הפקת אנרגיה בשיטת אנרגיה כחולה (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממברנה סינתטית** בוויקישיתוף
* ממברנות (טכנולוגיה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562915305171
* LCCN: sh85083476

 |
איור משנת 1901 של גבר בלבוש למשחק גולף. הגבר לובש חולצת עם צווארון גבוה, מכנסי ניקרבוקרס וכובע גולף.
רוכב אופניים לובש ניקרבוקרס.
**ניקרבוקרס** (באנגלית: **Knickerbockers**) הם מכנסיים המגיעים עד מתחת לגובה הברכיים. מכנסיים אלה היו פופולרים בארצות הברית ובאימפריה הבריטית בראשית המאה ה-20.

לרוב נלבשו מכנסיים אלה על ידי ילדים ונערים צעירים בחודשי החורף, כאשר בחודשי הקיץ הם לבשו מכנסיים קצרים. כאשר הנערים הגיעו לבגרות הם עברו ללבוש מכנסיים ארוכים.

כיום מכנסיים מסוג זה נלבשים על ידי שחקני בייסבול.

היסטוריה
--------

בספרו של וושינגטון אירווינג "ההיסטוריה של ניו יורק" מוזכרת דמותו של דיטריך ניקרבוקר (Diedrich Knickerbocker) ההולנדי. דמות זו מבוססת על דמות היסטורית אמיתית - הרמן ניקרבוקר, שהיה צאצא של משפחה הולנדית שהגיע לניו אמסטרדם בשנת 1682.

בעקבות ספרו של אירווינג, השם "ניקרבוקר" הפך לכינוי לתושבי העיר ממוצא הולנדי אשר לבשו מכנסי שלושת-רבעי, ובהמשך גם לכינוי של תושב משפחה ותיקה של העיר ניו יורק. לימים הוקם מועדון הספורט ניו יורק ניקרבוקרס בשנת 1842 שנודע כמועדון ה"ניקס" (בקיצור של השם).

מכנסי הניקרבוקרס היו פופולריים ביותר בתקופה שקדמה למלחמת העולם הראשונה והם היו למעשי בגדי ספורט ופנאי בארצות הברית ובאנגליה.

ראו גם
------

* ניקרבוקר גלורי
* מכנסי קאפרי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ניקרבוקרס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניקרבוקרס** |

* מקור שם המכנסיים