recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פברוזאוריים** (שם מדעי: ***Fabrosauridae***) היא משפחה של דינוזאורים צמחוניים מהקבוצה בעלי אגן דמוי עוף שהתקיימה רק בתור היורה שבעידן המזוזואיקון. היא נחשבת לקבוצה עתיקה מאוד עם סוגים בודדים שאולי בעלי קשר פוליפילטי. הם כוללים את האגיליזאורוס, הפברוזאורוס המוטל בספק, הגונגבוזאורוס וייתכן שגם את הלסוטוזאורוס - סוג קשה לסיווג.

מיני המשפחה היו די-קטנים ופרימיטיביים, באורך של 1 עד 2 מטרים, דו-רגליים בעלי זנב ארוך ועם לסת בעלת שיניים רחבות שהתאימו לאכילת צמחים וראשים גדולים יחסית עם חלל עיניים גדול, התאמה אולי לחיי לילה. במראם הם דמו מאוד להיפסילופודון מהקרטיקון ואולי היו אבותיו. ההבדלים העיקריים ביניהם לשאר הדינוזאורים הצמחוניים הם הזנב מרובה החוליות ומבנה השיניים שהכילו בלסתם מבנה חסר אמייל ובעל הרבה שיניים תפקודיות להחלפה (בדומה לשיני כרישים). הדבר ממחיש שהם החלו לאכול צמחים מאבות טורפים או אוכלי כל כמו ההטרודונטוזאוריים.

רוב הממצאים של בני הקבוצה התגלו ממאובני לסת ושיניים בודדות מאזור סין וכן מדרום אפריקה. עם זאת ישנם רק ממצאים בודדים מהמשפחה שאינה רלוונטית לדעת חוקרים רבים.

מיון
----

* אגיליזאורוס (*Agilisaurus*)?
* פברוזאורוס (*Fabrosaurus*)?
* גונגבוזאורוס (*Gongbusaurus*)?
* לסוטוזאורוס (*Lesothosaurus*)?

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פברוזאוריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
שער וקתדרלת התחייה שבמנזר נובו-ירוסלימסקי
**מנזר נובו-ירוסלימסקי** או **מנזר ווסקרסנסקי נובו-ירוסלימסקי** (ברוסית: **Новоиерусалимский монастырь** או **Воскресенский Новоиерусалимский монастырь**) הוא מנזר גברים אורתודוקסי רוסי סטברופגי בעיירה איסטרה באזור מוסקבה. משמעות השם "נובו-ירוסלימסקי" הוא "של ירושלים החדשה", בעוד תרגום השם ווסקרסנסקי הוא "של התחייה". במעבר הצפוני של קתדרלת ווסקרסנסקי, המוקדש ל"כריתת ראשו של יוחנן המטביל", נקבר מייסד המנזר, הפטריארך ניקון.

מנזר נובו-ירוסלימסקי הוקם בשנת 1656 על ידי הפטריארך ניקון כמקום מושבו של הפטריארך מחוץ למוסקבה. 
הוא נקרא "של ירושלים החדשה" מפני שנועד לשחזר נופים ומקומות מארץ הקודש. הנהר איסטרה מייצג את נהר הירדן, ובנייני המנזר מייצגים מקומות קדושים מירושלים.

בזמנו, גייס הפטריארך ניקון מספר נזירים זרים כדי לאכלס את המנזר, ולסמל את הרב-לאומיות של הנצרות האורתודוקסית.

המתחם האדריכלי כולל את קתדרלת התחייה (ווסקרסנסקי) הזהה לקתדרלה בעלת שם דומה בירושלים, את מושב הפטריארך ניקון (1658), חומת אבן עם מגדלים (1690–1694), כנסיית השילוש הקדוש (1686–1698) ובניינים אחרים, כשלכולם גימור עם מיוליקה וסטוקו.

בעיצוב המנזר השתתפו האדריכלים פ.אי. זבורסקי, יאקוב בוכבוסטוב, ברתולומאו רסטרלי, מטביי קזקוב, קארל בלאנק ואחרים. במאה ה-17 המנזר נובו-ירוסלימסקי כלל ספרייה גדולה שהוקמה על ידי ניקון באמצעות איסוף כתבי יד ממנזרים אחרים. עד לשנת 1764 למנזר היו 13,000 צמיתים.

לאחר מהפכת אוקטובר נסגר המנזר, ובשטחו פעלו מוזיאונים. במהלך מלחמת העולם השנייה השטח נכבש על ידי הנאצים וחיילי דיוויזיית אס אס דאס רייך פוצצו חלק מהמבנים. בשנות ה-70 של המאה ה-20 החלו במקום עבודות בשיקום הבניינים שלא הסתיימו עד היום.

בשנת 1994 חודשה פעילות דתית במתחם, והמנזר הוקם מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר נובו-ירוסלימסקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מנזר נובו-ירוסלימסקי
* מנזר נובו-ירוסלימסקי
* מגדל במנזר נובו-ירוסלימסקי
* מגדל ורוחה
* מגדל של מנזר נובו-ירוסלימסקי
* חומות ומגדלים של המנזר נובו-ירוסלימסק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2003062966
* SUDOC: 123804973
* VIAF: 146923412
* WorldCat: lccn-no2003062966

 |
**סכר אל-וחדה** (בערבית: **سد الوحدة**; בתרגום לעברית: סכר האחדות) הוא סכר על נהר הירמוך הממוקם על גבול ירדן-סוריה, כ-10 ק"מ מזרחית למשולש הגבולות ישראל-ירדן-סוריה.

הירמוך זורם מאזור החורן שבסוריה, מערבה לאורך כ-70 קילומטרים, עד שנשפך לנהר הירדן בנהריים. שטח אגן ההיקוות שלו הוא כ-7,000 קמ"ר. הירמוך מהווה גבול טבעי בין ירדן לסוריה וחלוקת מימיו בין שתי המדינות הוסדרה בהסכם שנחתם ב-1987 וחודש ב-2001.
רעיון לסכר במקרין עלה בתוכנית ג'ונסטון בשנות החמישים, ושוב בשנות ה-80 של המאה ה-20. בתכנון אז הייתה גם תחנת כוח הידרואלקטרית, אך יוזמה זו לא יצאה לפועל.
בניית הסכר החלה ב-2004 והסתיימה ב-2011. המימון לפרויקט הגיע מהקרן הערבית לפיתוח כלכלי וחברתי (60%), קרן הפיתוח של אבו דבי (10%) וממשלת ירדן (10%).

מים מן האגם שנוצר מועברים אל תעלת המלך עבדאללה (המוביל הארצי הירדני). כמות המים שאוגר הסכר נמוכה מהצפוי, עקב עשרות סכרים שבנתה סוריה על יובלי הירמוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכר אל-וחדה** בוויקישיתוף
* מעיין כהן ודליה טל, ‏חשש: סכר על הירמוך שמקימות ירדן וסוריה - ייבש את נהר הירדן, באתר גלובס, 13 במארס 2002
|  |
| --- |
| 

דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל

סיווג ספקטרלי

ננסים חומים

ננסים לבנים

ננסים אדומים

תת-ננסים

"ננסים" - כוכבי הסדרה הראשית

תת-ענקים

ענקים

ענקים בהירים

על-ענקים

היפר-ענקים

בהירות

מוחלטת

(MV)

 |

**על-ענק לבן** הוא כוכב על-ענק, בסיווג ספקטרלי A, אשר התפתח מן הסדרה הראשית ונעשה בהיר הרבה יותר מכוכבי הסדרה הראשית בעלי סיווג ספקטרלי דומה.

על-ענקים אלה פחות גדולים מעל-ענקים אדומים או צהובים וגם יותר נדירים וקיימים מעט מאוד מהם שניתנים לצפייה ללא אמצעי עזר אופטיים - למשל, דנב. בדומה לעל-ענקים כחולים, חלקם הם כוכבים משתנים שמסווגים כ-משתנה α בברבור (על שמו של דנב). בהתאם לסיווג הספקטרלי, הטמפרטורה שלהם נעה בין 7,500 ובין 9,500 קלווין, בעוד עוצמת ההארה (Solar luminosity) שלהם היא החל מפי 1,000 מהשמש ועד לפי 100,000 מהשמש. רדיוסם נע מעשרות רדיוסי שמש ועד כמה מאות רדיוסי שמש. המסה משתנה מאוד, החל ממספר מסות שמש ועד לעשרות מסות שמש.

התפתחות
-------

כוכבי הסדרה הראשית עם מסות של מעל 8 מסות שמש הם כוכבים חמים מסוגים ספקטרלים B ו-O והם מכלים את המימן שבליבתם במהירות. כאשר אוזל המימן בליבת הכוכב מתחילים הכוכבים להתנפח ולהתקרר והופכים לתת-ענקים כחולים, לענקים כחולים או לבנים ואז לענקים צהובים או לעל-ענקים צהובים ולבסוף לעל-ענקים אדומים. הכוכבים המסיביים שביניהם יכולים להפוך גם לעל-ענקים לבנים בתהליך זה, לפני שיהפכו לעל-ענקים צהובים. לעיתים, על-ענקים אדומים הופכים בשל שינויים בקצב יצירת האנרגיה בתוכם לעל-ענקים כחולים, וחלקם הופכים חזרה לעל-ענקים אדומים. מעבר זה הוא הדרגתי ובמהלכו הכוכבים עוברים דרך הסוגים הספקטרלים השונים כך שבחלק מזמן המעבר הם על-ענקים לבנים.

על-ענקים לבנים בולטים
---------------------

* דנב הוא על-ענק לבן מסוג ספקטרלי A2 Ia
* אספידיסקה הוא על-ענק לבן מסוג ספקטרלי A7 Ib
* υ בשדרית A הוא על-ענק לבן מסוג ספקטרלי A8 Ib

ראו גם
------

* ענק לבן

|  |
| --- |
| **מחזור החיים של כוכב** (לא בקנה מידה) |
|  |
| \_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} = מסת שמש, כ־‎2 x 1030 ‏ק"ג
**מסת כוכב בעת היווצרותו:** מסה קטנה מאד - פחות מ־\_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 0.08 לערך, 
מסה קטנה - בטווח \_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 0.08 - 0.4 לערך, מסה בינונית - בטווח \_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 0.4 - 8 לערך (לאחר הקריסה המסה קטנה, פחות מ־\_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 1.44 לערך), מסה גדולה - לפחות \_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 8 לערך (לאחר הקריסה המסה היא לפחות \_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 1.44 לערך)
**הערה:** במצבים בהם כוכב מסוים סופח אליו מסה - הוא עשוי לעבור למחזור חיים של מסה גבוהה יותר. לדוגמה: אם ננס לבן במערכת זוגית סופח אליו חומר מבן זוגו, המגדילה אותו מעבר לגבול צ'נדראסקאר (\_{{\mathrm{M} \_{\bigodot }}} 1.44), הוא יכול לעבור סופרנובה מסוג Ia שבסופה ייווצר כוכב נייטרונים (במקום ננס שחור). |
**ינון בן נריה** הוא רופא ואימונולוג, פרופסור מן המניין בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. מבכירי חוקרי הסרטן בישראל.

ביוגרפיה
--------

בן נריה סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב בשילוב עם לימודי דוקטורט באימונולוגיה במכון ויצמן למדע. עם סיום השרות הצבאי כרופא קרבי הוא יצא להשתלמות בתר-דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס שם חקר את הגנים והחלבונים המעורבים בלוקמיה כרונית. בשובו לארץ בשנת 1986 הוא קיבל משרה במרכז לאוטנברג לאימונולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, שם הוא מכהן כיום כפרופסור, ראש קבוצת מחקר וסגן דיקן למחקר. קבוצת המחקר של בן נריה חוקרת איתות ביולוגי, תהליכי בקרה בתאים נורמליים המשתבשים בתאי סרטן. בין הישגי המחקר של הקבוצה נמנים זיהוי קולטן תאי המזרחן חלבונים בתגובה לעקה חמצנית, הדגמה ראשונה של תהליך צימוד יוביקויטין לחלבון כתהליך המניע את הפעלת פקטור שיעתוק הגנים המרכזי בדלקת וזיהוי האנזימים המבקרים את תהליך ההפעלה, זיהוי אנזימי מפתח במסלול איתות התפתחותי חשוב ועוד.
בין התרומות של בן נריה לחקר הסרטן נמנים זיהוי הגורם המולקולרי הראשון המסביר את הקשר בין דלקת וסרטן, גילוי דלקת סמויה הנפוצה בתאים סרטניים ומזרזת התפתחות סרטן בנוכחות מוטציות סרטניות, ואפיון גנים המשחקים תפקיד מפתח בסרטן המעי הגס. מעבר למחקר בסיסי עוסק בן נריה גם במחקר תרגומי בסרטן, לדוגמה, פיתוח תרופות המבוססות על מעכבי אנזימים לטיפול בסרטן הדם.
בן נריה הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חבר נבחר בארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית EMBO, יושב ראש ההנהלה המדעית של המרכז למצוינות בחקר אותו ביולוגיים באוניברסיטת פרייבורג ופרופסור עמית באוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי. הוא זכה בפרס לנדאו של מפעל הפיס, פרס המייסדים של חברת טבע, פרס רפופורט למחקר ביו-רפואי (2016) ובפרס א.מ.ת. (2019).

בן נריה נשוי לזיוה, גנטיקאית, והוא אביו של השף יובל בן נריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ינון בן נריה, באתר גוגל סקולר
* פרופ׳ ינון בן נריה, זוכה פרס אמת בביו רפואה לשנת 2019
* מחקר פורץ דרך - חיידקי המעי וסרטן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009440576005171
* ORCID: 0000-0003-1660-715X
* VIAF: 5254161152503935190004
* WorldCat (עם VIAF): 5254161152503935190004

 |
**עכסן מעוצה** (שם מדעי: *Crotalus horridus*) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן המצוי בדרום מזרח אמריקה הצפונית.

מאפיינים
--------

נחש זה גדול יחסית לסוגו ויכול להגיע לאורך 100-105 ס"מ ולמשקל של 2.5 ק"ג. הוא בעל גוף צהוב עם שורות של רצועות חומות ולצידם פסים לבנים והראש גדול ומעוגל בעל עיניים קדמיות וגומות חום. הזנב שחור ובעל עכס הבנוי כתלמים ובכל השלת נשל של הנחש נוצרת עוד שכבה לעכס, כך אפשר לדעת את גיל העכסן.

הוא מצוי ביערות ושיחים במזרח ארצות הברית מדרום מינסוטה ודרום ניו המפשייר למזרח טקסס וצפון פלורידה. נחש זה יודע לשחות ולטפס אך יעדיף לנוע על הקרקע. הוא פעיל במיוחד בלילות. בחורפים בתחומי מחייתו הצפוניים הנחש ישן שנת חורף.

זהו נחש גדול הניזון בעיקר ממיני מכרסמים בהם חולדה, עכבר, טמיאס ונברן וגם דו-חיים, עופות ואף נחשים אחרים כמו נחש בירית ואף עכסנים אחרים. ארסו הקטלני הורג במהירות ויכול לסכן גם בני אדם אך הוא בעל אופי רגוע ויעדיף לאיים בעכסו להגנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן מעוצה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן מעוצה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536566105171

 |
**ינה קלמר** (במקור **הרמן**, בהונגרית: **Kalmár Jenő**; צ'רניי, 28 בדצמבר 1873 – ברטיסלאבה, 21 באוקטובר 1937) היה חוקר יבשת אפריקה יהודי-הונגרי, אספן אתנוגרפי.

ביוגרפיה
--------

ינה קלמר נולד במשפחה יהודית כבנם של אברהם הרמן ושל פרנציסקה בארוק. הוא סיים את לימודיו באקדמיה צבאית והפך למהנדס. הוא חי ועבד בברלין תקופה מסוימת, לרבות כנשיא "האגודה ההונגרית של ברלין" ומאוחר יותר, החל משנת 1899, כעובד של חברת Gesellschaft für Südkamerun (חברת דרום קמרון). בתפקיד זה הוא הגיע לקמרון, שם משימתו הייתה לחקור ולמפות את קמרון הפנימית, כדי לבחון את אפשרויות הקמת יישובים מסחריים. (המוצרים העיקריים של קמרון באותה תקופה היו שנהב וקאוצ'וק (ממנו מייצרים גומי), שאת הייצוא שלהם הם רצו לארגן). הוא בילה בסך הכל 12 שנים באפריקה עם הפסקות ובמהלכן עבד גם על אוספים אתנוגרפיים ועבודות קרטוגרפיות. מכתביו שנשלחו לבני משפחתו מאפריקה נותנים תיאור חי על חייו שם ומנהגיהם של המקומיים ואף על המלחמות שלהם עם קורבנות רבים שנלחמו ילידי המקום זה בזה ועם האירופים. בהמשך מונה למנכ"ל "חברת דרום קמרון".

לאחר שחזר לביתו בשנת 1912, העביר מספר הרצאות בחברות מדעיות על קורותיו באפריקה, כולל "האגודה הגאוגרפית ההונגרית", "החברה האתנוגרפית ההונגרית" ו"האגודה למסחר בסובוטיצה". חלקם הופיעו גם בדפוס וגם בעלון המוזיאון האתנוגרפי ההונגרי (1913) ובחוברות שבהן פרסמו את חומרי האספה הכללית של "האקדמיה העממית של אליזבת" (1911 ו-1913). בשנת 1916 הוא העשיר את המוזיאון האתנוגרפי ההונגרי באוסף אתנולוגי יקר של למעלה מ-200 יצירות מקמרון. המוזיאון הגאוגרפי ההונגרי משמר את הרישומים ואת התיאורים של כמה מהמפות שלו ואת חומר ההרצאות שלו.

כקפטן בצבא המילואים של האימפריה האוסטרו הונגרית, קלמר השתתף במלחמת העולם הראשונה ונפצע קשה. הוא קיבל את צו כתר הברזל ואת צלב הברזל הגרמני. הוא כתב כמה מהרפתקאות המלחמה שלו בצורת מאמרים. לאחר המלחמה התיישב בברטיסלבה, שם הקים משפחה. בשנת 1921 הקים את חברת אריגת השטיחים "אוריינט", בה היה הבעלים. הוא נפטר בשנת 1937.

פרסומיו
-------

* ינה קלמר: חוויותי באפריקה החשוכה ביותר. האקדמיה העממית של ארז'בט, 1910-1911. דוח ב-27–28 במאי 1911 באספה הכללית השנתית,ה עמודים 23–26.
* ינה קלמר: מחוויותי בדרום קמרון. דיווח עמודים 32–35.
* ינה קלמר: מנהגי השחורים הקמרוניים. עלון מחלקת אתנוגרפיה של המוזיאון האתנוגרפי ההונגרי, XIV. שָׁנָה 3–4. חוברת, 311-331 עמודים.

לקריאה נוספת
------------

* קטלין גרה: "חיי". זינגר וולפנר, בודפשט, 1929. (הכותבת הייתה גיסתו של ינה קלמר)
* ד"ר יאנוש קובאשק: ההיסטוריה והגאוגרפיה של אפריקה. בודפשט
* מסיבת עריכה: הספד (על ינה קלמר). עלון המוזיאון האתנוגרפי, XXIX. שנה 1937 הוצאת המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הונגריה, בודפשט, 1938, עמ' 494.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1000–1990
* המוזיאון האתנוגרפי ההונגרי, אוסף אפריקה
* המאמר של לאיוש פאפ על לאיוש לוצי; אזכור בעמוד 14 לגבי עבודתו של ינה קלמר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינה קלמר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a bolyoki izraelita hitközség születési akv. 36/1873. folyószáma alatt".
**עכסן שחור־זנב** (שם מדעי: *Crotalus molossus*) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בדרום מערב ארצות הברית ומקסיקו.

מאפיינים
--------

אורכו של העכסן 75 עד 107 סנטימטרים (ואף נמצאו פרטים שאורכם 129 סנטימטרים), והוא בעל גוף בצבע צהוב וחום עד ירוק זית וזנב בצבע שחור (זה מקור שמו של העכסן). הנקבה גדולה יותר מהזכר. הוא משיל את עורו כמה פעמים בשנה.

הנחש חי בדרום מערב ארצות הברית באריזונה, ניו מקסיקו, טקסס, מפרץ קליפורניה ובמקסיקו עד מדינת אואחאקה, במגוון בתי גידול כמו מדבריות, ערבות ואזורים הרריים.

הנחש ניזון בעיקר ממכרסמים ויונקים קטנים אחרים אך גם מעופות וזוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים אחרים. הארס שלו כולל בעיקר המטוקסין, אך הוא פחות ארסי מעכסן גב-יהלום מזרחי ועכסנים אחרים. למרות זאת הוא בעל שיני ארס גדולות יותר משאר העכסנים וכדי שהארס יהיה יעיל הוא צריך להזריק כמויות גדולות מהארס לטרפו.

באביב ובסתיו הנחש פעיל בעיקר ביום ואילו בקיץ הוא פעיל לילה. בחורף הוא ישן תרדמת חורף במחילות של בעלי חיים אחרים. הנקבה משריצה 4 עד 12 נחשים קטנים בקיץ, והצאצאים נשארים עם האם עד שהם עצמאיים.

תוחלת החיים של נחש זה היא 15 עד 20 שנה. מצב השימור של נחש זה על פי הרשימה האדומה של IUCN הוא ללא חשש עקב תפוצה גדולה ונוכחות באזורים מוגנים רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן שחור-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. 1 2  עכסן שחור־זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  1975. A Field Guide to Reptiles and Amphibians of Eastern and Central North America. Second Edition. [First published in 1958]. Houghton Mifflin Company. Boston. 429 pp. 48 plates
**ברידג'ט וילסון** (באנגלית: **Bridgette Wilson**; נולדה ב-25 בספטמבר 1973) היא שחקנית, דוגמנית וזמרת עבר אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

וילסון נולדה בעיירה קטנה בעיר גולד ביץ' באורגון, בתם של קתי ודייל וילסון. למדה בתיכון גולד ביץ' בעיר שם התחרתה בנבחרת הכדורעף, וסיימה את לימודיה שם ב-1991.

קריירה
------

בשנת 1990, כאשר הייתה בת 17, הוכתרה למיס הנוער של ארצות הברית כנציגת אורגון, והפכה לשנייה מאורגון שזכתה בתואר.

את קריירת המשחק החלה ב-1992 באופרת הסבון "סנטה ברברה" ובסדרה "הצלצול הגואל". ב-1993 שיחקה את בתו של ארנולד שוורצנגר בסרט "אחרון גיבורי הפעולה". בשנת 1995 שיחקה בסרט "מורטל קומבט" המבוסס על משחקי הווידאו באותו שם, בסרט הקומדיה "בילי מדיסון" ובסרט הביוגרפי "ניקסון" על ריצ'רד ניקסון. בשנת 1996 שיחקה בסרט הדרמה "תקווה מחודשת". בשנת 1997 שיחקה בסרט "אני יודע מה עשית בקיץ האחרון" כאחותה של שרה מישל גלר. בשנת 1998 שיחקה בדרמה הקומית "מסונוור". בשנת 1999 שיחקה בסרט האימה "הבית על הגבעה הרדופה" ובסרט "אהבה גורלית".

בשנת 2001 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "מארגנת החתונות" ובשנת 2002 שיחקה בפרק בסדרה "פרייז'ר" ברשת NBC.

בשנת 2006 וילסון כיכבה בהפקה של "מופע האימים של רוקי" באוף ברודוויי. בשנה זו הייתה גם חלק מצוות השופטים של תחרות מיס יוניברס.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2000 נישאה לטניסאי העבר פיט סמפרס, ולהם שני בנים; כריסטיאן צ'ארלס (נולד ב-2002), וריאן ניקלאוס (נולד ב-2005). ב-2014 השניים רכשו בית בשכונת בל אייר, לוס אנג'לס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברידג'ט וילסון** בוויקישיתוף

* ברידג'ט וילסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ברידג'ט וילסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* ברידג'ט וילסון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* ברידג'ט וילסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ברידג'ט וילסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ברידג'ט וילסון, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14239509b (data)
* GND: 14071748X
* ISNI: 0000 0001 0908 398X
* LCCN: no95060348
* MusicBrainz: 12f4bd6e-5b30-485f-9f12-9f8f13ba2395
* NLA: 42362765
* NLP: A16170040
* SUDOC: 185627196
* Trove: 1457751
* VIAF: 63596948
* WorldCat: lccn-no95060348

 |
**מועדון הכלבים הקנדי** (באנגלית: **Canadian Kennel Club**, ראשי תיבות **CKC**) הוא מרשמת הגזע המרכזית לאילנות יוחסין של כלבים גזעיים בקנדה. מעבר לשמירה על רישום אילנות היוחסין, מועדון הכלבים הקנדי גם מקדם אירועים כמו תצוגות התאמה ואימוני משמעת לכלבים גזעיים ומעניק אליפויות ותארים בהתאמה, משמעת ותחרויות דומות.

מועדון הכלבים הקנדי הוא ארגון לאומי, מבוסס חברים וללא כוונות רווח, המאוגד תחת פעילויות ארגון שושלות החיות של קנדה (Animal Pedigree Act of Canada). המועדון נוסד בשנת 1888, הוא מספק שירותי רישום לכל 174 גזעי הכלבים המוכרים כרגע על ידיו ומפקח על כל התערוכות, המבחנים והאירועים שאושרו על ידיו. מועדון הכלבים הקנדי מספק הודעות ומידע לחבריו באמצעות קשריו עם המגזין החודשי "כלבים בקנדה".

על מנת שכלב יוכל להירשם במועדון הכלבים הקנדי, הוריו צריכים להיות רשומים במועדון ככלבים מאותו הגזע כמו הכלב הנרשם והגורים מההמלטה בה הכלב נולד גם צריכים להירשם במועדון. כלבים ילידי מדינות אחרות יכולים להירשם במועדון כשהם מיובאים על ידיו רק אם הם נרשמו במרשמת גזע המוכרת ומאושרת על ידי מועדון הכלבים הקנדי וזוהו בהתאם לתקנונו.

מועדון הכלבים הקנדי אינו המרשמה הקנדית לכלבים גזעיים היחידה, אך הוא אחת המרשמות המוכרות ביותר על ידי קנדים. ארגון שושלות החיות של קנדה קבע שיכולה להתקיים רק מרשמה רשמית אחת לכל גזע, וגזעים שאינם מוכרים על ידי מועדון הכלבים הקנדי מוכרים על ידי מרשמות אחרות, כמו פדרציית הכלבנות של קנדה (Canine Federation of Canada) וארגון כלבי העבודה של קנדה (Working Canine Association of Canada). חברי מועדון הכלבים הקנדי יכולים להרבות רק גזעי כלבים אשר אושרו על ידי המועדון והם נדרשים להתחייב שלא לקנות, למכור או להרבות כלבים שאינם גזעיים (כלבים גזעיים מוגדרים כזכאים להרשמה בעת ההרשמה למועדון).

גזעים
-----

מועדון הכלבים הקנדי מחלק את גזעי הכלבים ל-7 קבוצות. כל קבוצת גזעים מבוססת על נושא אחר, כגון מראה, שימוש או תכונה. 7 הקבוצות הן:

1. כלבים ספורטיביים
2. כלבי ציד
3. כלבי עבודה
4. טריירים
5. כלבי טוי
6. כלבים לא ספורטיביים
7. כלבי רעייה

בכל קבוצה הגזעים מסודרים לפי סדר אלפביתי.

חסרונות ההרשמה
--------------

כמו ברוב מועדוני הכלבים, ההרשמה מציינת רק שהכלב הוא כלב גזעי מאחד מהגזעים המוכרים על ידי מועדון הכלבים הקנדי - זוהי אינה ערובה לכך שהכלב בא ממשפחה בריאה או בעלת איכות תצוגות. זוהי אינה גם השתקפות של איכות המגדל הוא הדרך בה הכלב גודל. ביסודו של דבר, ההרשמה מספקת מעקב אחר שושלות כלבים מפורסמות כפי שהמגדל תיאר בעת הרשמת כל כלב, ולכן קיימת היכולת של שירותים הקשורים באילנות היוחסין של הכלבים. לעיתים קרובות, אפשר לחזור אחורה מאה שנים, שמייצגים בדרך כלל 13 דורות ומעלה, בשושלות גזעיות.

ההרשמה הכרחית לכלבים שייקחו חלק בתצוגות התאמה או שישומשו להרבעה של כלבים גזעיים. רוב המגדלים מעדיפים לרשום את גוריהם הזכאים להרשמה, אפילו אם הם אינם בעלי איכות תצוגות, גם מכיוון ששוק הכלבים הרשומים טוב יותר וגם מכיוון שיכול להיות שלגור יש מאפיינים פיזיים שיכולים להניב מלאי אליפויות אם תתקיים תוכנית גנטית זהירה.

ראו גם
------

* מועדון כלבים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הכלבים הקנדי
* מועדון הכלבים הקנדי, ברשת החברתית טוויטר

* מועדון הכלבים הקנדי, סרטונים בערוץ היוטיוב

אתר מועדון הכלבים הקנדי (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9808 955X
* LCCN: n98109364
* VIAF: 145339966
* WorldCat: lccn-n98109364

 |
ההגנה על הסמפו. ציור של אקסלי גאלן-קאללה
**פוהיולה** הוא שם אזור במיתולוגיה הפינית, המתייחס ל"פוהיה" (צפון), כנקודה עליה מצביע המצפן, "ארץ הצפון" – כל אזור הקוטב הצפוני, ובעולם של האפוס הפיני הנודע קלוולה (Kalevala), ארצם של הלפים.

כיום השם מתייחס לחלקים מלפלנד ואזור קאינו (Kainuu - חבל ארץ בצפון מזרח פינלנד). ניתן להתייחס לפוהיולה כמקום מיתולוגי בלבד, מקור הרוע – ארץ צפונית מאיימת וקפואה לנצח. פוהיולה זאת היא כנראה מקור המגיפות והכפור. פוהיולה היא אויבת **ואינולה** (Väinölä- הארץ של קלוולה).

במיתולוגיה, גבירת פוהיולה היא לוהי (Louhi), מכשפה מרושעת רבת כוח. על פי דרישתה חישל הנפח הדגול **ספו אִילְמַרִינֵן** (Seppo Ilmarinen) את החפץ המכושף המכונה "סמפו" (Sampo) והביא אותו אליה כמוהר תמורת יד בתה. ה"סמפו" הוא טחנה או אבן רחיים מכושפת בדומה לקרן השפע, המספקת שפע לתושבי פוהיולה, והמכסה המסתובב שלה הוא סמל של כיפת השמים, עטורת כוכבים, המסתובבת על ציר מרכזי או עמוד התווך של העולם.

דמויות נוספות מהאפוס קאלואלה שאפו להינשא לבנות פוהיולה. אלה כללו את ההרפתקן **למינקאנן** (Lemminkäinen) והחכם הדגול **וַאיְנֶמוֹיְנֵן** (Väinämöinen). לוהי דרשה מהם ניסים כדוגמת חישול הסמפו והריגת הברבור מטואנלה. בסופו של דבר, כשהמחזר היה זוכה בבתה, נערכו החתונה והנשפים עתירי המזון והמשקאות באולם הגדול של פוהיולה.

מנקודת המבט של המיתולוגיה הפינית היו יסודות עמוד התווך, השורשים של "עץ העולם" ממוקמים אי-שם מעבר לאופק הצפוני בפוהיולה.

חישול הסמפו ואגירת השפע שיצר על ידי המכשפה לוֹהִי בלב הר גדול במחשכים של פוהיולה; המאבק והמלחמה של אנשי הדרום ללכוד את הסמפו לצורכיהם, וניפוץ הסמפו ואובדן מכסהו רב החשיבות (המסמל את שבירת עץ העולם בקוטב הצפוני) מהווים את עיקר ספור הקלוולה.
**סינומגצרוס** (שם מדעי: ***Sinomegaceros***; מילולית: "מגלוצרוס סיני", בהתבסס על השם הישן: "megaceros") הוא סוג נכחד של אייל שחי במשך תקופת הפליסטוקן במזרח אסיה. המאובנים שלו התגלו בסין וביפן ותוארו ב-1933.

אייל זה היה דומה במראהו וגודלו למגלוצרוס מאירופה ומרבית אסיה והוא היה בעל קרניים מסועפות ורחבות מאוד, גבוהות יותר משל אייל קורא ובעלות רוחב דומה, אם כי הוא לא היה קרוב אליו אלא לבני הקבוצה איילי העולם הישן. הוא הגיע לאורך של 2.2 מטרים, לגובה 180 סנטימטרים בכתפיים ולמשקל של 400 קילוגרם, דומה לאייל קנדי.

התיעוד הראשון של האייל התגלה בממצאים בג'ואוקואודיין, לא רחוק מבייג'ינג, בירת סין והם השתייכו למין *S. ordosianus*. בהמשך התגלו עוד חמישה מינים דומים. מרבית הממצאים כללו גולגולות וקרניים מסועפות ורחבות.

אייל זה היה מהגדולים שבאיילי אסיה הקדומה וייתכן שהוא חי בעדרים וכך התגונן מטורפי הפליסטוקן כמו אריות, זאבים, צבועים קדומים ועוד. עם זאת הוא כנראה נכחד מציד של האדם. האייל נכחד בסביבות 11,000 שנה בערך, בסיום עידן הקרח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינומגצרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**9K34 סטרלה-3** (ברוסית: 9К34 Стрела-3 (חץ), נאט"ו: **SA-14 Gremlin**) הוא טיל כתף מונחה נגד מטוסים ונגד מטרות מנמיכות טוס. הטיל פותח בברית המועצות כמענה ליכולת הירודה של הסטרלה-2. הטיל מסתמך רבות על הסטרלה-2, דבר שאפשר את פיתוחו המהיר. הטיל החדש הוכנס לשירות הצבא האדום בשנת 1974.

השינוי העיקרי של הטיל היה הכנסת ראש ביות אינפרה-אדום (מונחה חום) חדש, שעמיד יותר בפני ניסיונות שיבוש של מטוסי קרב. החסרון של הכנסת השיפורים בטיל היה המשקל שנוסף אליו, דבר שפגע מעט ביכולת הקינמטית של הטיל לעומת הסטרלה-2 (הסטרלה-3 איטי יותר). בסך הכל האפקטיביות של הטיל כנגד מטרות איטיות ומנמיכות טוס שופרה מאוד.

הטיל המקורי של הסטרלה-3 הוא ה-9M36. לטיל גם גרסה ימית המסומנת בנאט"ו כ-SA-N-8. המערכת שהחליפה את סטרלה והמתקדמת יותר היא איגלה.

מדינות המפעילות את המערכת
-------------------------

מעל 30 מדינות מפעילות את ה-9K34 סטרלה-3:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * אוזבקיסטן
* אוקראינה
* אזרבייג'ן
* איחוד האמירויות
* אל סלוודור
* אנגולה
* ארמניה
* בלארוס
* בולגריה
* גרמניה
* דרום אפריקה
 | * הודו (מוצא משירות)
* הונגריה
* טג'יקיסטן
* טורקמניסטן
* ירדן
* מולדובה
* ניקרגואה
* סוריה
* סלובקיה
* סרביה
* עיראק
 | * פולין
* פינלנד
* פרו
* סוריה
* צ'כיה
* קוריאה הצפונית
* קובה
* קירגיזסטן
* קזחסטן
* רוסיה
 |

ראו גם
------

* 9K31 סטרלה-1
* 9K32 סטרלה-2
* 9K35 סטרלה-10

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Strela-3** בוויקישיתוף
**משה רֶוַח** (נולד ב-29 בינואר 1940) הוא רופא ישראלי, שבין השנים 1983–1987 היה קצין רפואה ראשי בצה"ל, ובין השנים 1987–2005 מנהל המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה. בשנים 2010–2021 כיהן בהתנדבות כיו"ר הנהלת מכבי שירותי בריאות.

ביוגרפיה
--------

נולד בסופיה, בולגריה. בשנים 1965-1958 למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1966 החל בשירות סדיר בצה"ל כרופא גדודי בגדוד שריון 52, תפקיד שאותו מילא גם במלחמת ששת הימים. בשנים 1968-1967 היה קצין רפואה חטיבתי בחטיבה 14 בסיני. בשנת 1969 היה בשליחות בכורדיסטן. במלחמת יום הכיפורים שירת כרופא חטיבתי של חטיבת אגרוף הברזל. בשנים 1974–1976 היה רופא פיקודי בפיקוד הדרום, בשנת 1980 מונה לסגן קרפ"ר, ובשנים 1983–1987 שימש קצין רפואה ראשי בדרגת תת-אלוף.

ב-17 בינואר 1987 החל לכהן כמנהל המרכז הרפואי רמב"ם, כיהן בתפקיד זה במשך למעלה מ-18 שנה, תקופה ארוכה יותר מכל מנהל שקדם לו. היה חבר הפקולטה לרפואה של הטכניון בדרגת פרופסור חבר ופרסם למעלה מ-30 מאמרים בירחונים רפואיים.

בשנים 2010–2021 כיהן כיו"ר הנהלת מכבי שירותי בריאות.

נשוי לדינה ואב ל-3 בנות. 

משה רוח (מימין) במהלך ביקורו של נשיא המדינה ראובן ריבלין במרכז החיסונים של קופת חולים מכבי בירושלים. לשמאלה של נשיא המדינה מנכ"ל קופת החולים רן סער ולשמאלו מנהל מחוז ירושלים והשפלה ד"ר חגי פרנקל, דצמבר 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה רוח** בוויקישיתוף
* משה רוח, באתר של חיל הרפואה
* פרסומים מדעיים של משה רוח

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק וולף, ממנכ"ל ליו"ר: רן סער לראשות דירקטוריון מכבי, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 26 במאי 2021

| קציני רפואה ראשיים (קרפ"ר) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| חיים שיבא • אברהם עצמון • ברוך פדה • אליהו גילון • ראובן אלדר • משה קורדובה • דן מיכאלי • ערן דולב • משה רֶוַח • יהודה דנון • מיכאל וינר • יהושע שמר • אריה אלדד • גיורא מרטונוביץ' • חזי לוי • נחמן אש • יצחק קרייס • דודו דגן • טריף בדר • אלון גלזברג |

 |
**סינודונטיס הקוקייה** (שם מדעי: ***Synodontis multipunctatus***) הוא מין דג טרופי ממשפחת המוקוקיידים, המצוי רק בימת טנגניקה, ימת ויקטוריה וימת מלאווי שסביב השבר הסורי-אפריקני באפריקה. דג זה הוא טפיל תטולה בדומה לקוקייה, מה שהעניק לו את שמו.

זהו דג באורך ממוצע של 27.5 סנטימטרים והוא בעל בינים דמויי-שפם, כמו מרבית השפמנונאים. הוא בעל סנפירים קצרים וצבעו חום-אדמדם עם בטן לבנה ועל גופו נקודות שחורות. הדג מצוי סביב הסלעים של הקרקעית, לעיתים עד עומק 40 מטר. הוא מצוי בקבוצות קטנות הפעילות בעיקר בלילה.

דג זה הוא טפיל של מיני אמנוניים הנפוצים מאוד בטנגניקה, בייחוד של המינים *Pseudosimochromis babaulti* ו-*Ctenochromis horei*. כאשר זוג אמנונים מזדווג במים ומשריץ ביצים, השפמנון יגיח בהמוניו לאכול את הביצים ותוך כדי ישריץ את ביציו שלו. נקבת האמנון ממהרת להכניס לפיה את הביצים ומכניסה גם את ביצי השפמנון. שם הם מתפתחים בפה המגונן ולבסוף מגיחים יחד עם הדגיגים הצעירים. הם גם אוכלים את הביצים שלא בקעו בתוך פה האמנונית ואף את הצעירים אשר יוצאים מפיה לאחר שיצאו. בדרך זו השפמנונים מבטיחים שצעיריהם לא יהפכו למזון למיני דגים אחרים באזור, עד שהם מפותחים מספיק.

שפמנון זה מתאים גם להיות דג נוי באקווריום, יחד עם דגים לא-אגרסיביים בגודל דומה. באזור שסביב טנגניקה הוא גם מהווה דג מאכל מקומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינודונטיס הקוקייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סינודונטיס הקוקייה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**9K31 סטרלה-1** (ברוסית: **9К31 Стрела-1** (חץ), קוד דיווח נאט"ו: **SA-9 Gaskin**), היא מערכת טילי קרקע-אוויר מתוצרת ברית המועצות. זוהי מערכת ניידת לטווח קצר, נגד מטוסים מנמיכי טוס, המשגרת טילים המתבייתים על קרינה תת-אדומה. המערכת מורכבת משני משגרים הכוללים כל אחד זוג טילים מוכנים לשיגור, מותקנים על גבי רק"מ מסוג BRDM-2 (ברד"מ 2).

פיתוח
-----

טילי ה-9K31 פותחו בד בבד עם פיתוח טילי ה-9K32 סטרלה-2 (SA-7) בשנות ה-60 של המאה ה-20. שני הדגמים יועדו לשמש כטילי כתף, אך המפתחים נוכחו עד מהרה ביתרונותיו של ה-SA-7 כנשק נישא, ולכן שונו יעדי הפיתוח של ה-9K31 מנשק גדודי נישא אדם למערכת טילי קרקע אוויר מתנייעת שנועדה להשלים את היכולות של תותח הנ"מ ZSU-23-4.
התוצאה של שינוי יעדי התכנון התבטאה בין השאר בפחות מגבלות על משקל הטילים, מה שהוביל לתכנון טילים כבדים ומשוכללים בהרבה מה-SA-7. ההבדלים העיקריים בין הטילים מתבטאים בראש ביות גדול יותר, ראש קרב כבד פי שניים, מרעום קרבה ומערכת נחייה המאפשרת תמרון עדיף. התוצאה הסופית הייתה טיל כבד פי ארבעה, בעל טווח שאינו גדול בהרבה אך עם ביצועים משופרים.

המשגר
-----

לכל רכב חובר משגר ובו ארבעה טילים מוכנים לפעולה, אך ללא תחמושת לטעינה מחדש. טעינה מחדש נעשתה באופן ידני, בתהליך שארך כ-5 דקות. בזמן תנועה המשגר הוחזק במצב מונמך על מנת להקטין את הצללית של הרק"מ. בתנועה קרבית עם מדפים סגורים התצפית התאפשרה למפקד ולנהג באמצעות פריסקופים.

בברד"מ מספר שינויים: הצריחון הוחלף, הגלגלים המרכזיים הוסרו (בברד"מ 2 רגיל ישנם ארבעה זוגות גלגלים), הותקנו עבור המפקד והנהג אמצעי ראיית לילה, מערכת מיגון אב"כ הכוללת מפוח על לחץ. משגרי הטילים חוברו מצידי הצריחון.

המשקל הכולל של המערכת כ-7 טון, עם מנוע של 140 כוחות סוס ומערכת בקרת לחץ אוויר בצמיגים.

חימוש
-----

### טילים מדגם 9M31

הטילים המקוריים של המערכת, ה-9M31, בעלי טווח יעיל ממינימום 800–900 מטר ועד 4200–6500 מטר, בתלות בכיוון תנועת המטרה. הטיל יעיל כנגד מטרות שמהירותן אינה עולה על 220 מטר לשנייה (כ-800 קמ"ש או 430 קשר). במקור נועד הטיל לפגוע פיזית במטרה ("הקשה"), והכיל מרעום הקשה ומרעום מגנטי, אך בנוסף הותקן בטיל כגיבוי מרעום קרבה אופטי לפיצוץ במקרה של החטאה קרובה. הטיל מכיל גם מנגנון ביטחון, אשר נכנס לפעולה במידה והטיל לא התביית על מטרה בתוך 13–16 שניות, ומונע את פיצוצו כתוצאה מפגיעה.  

הטיל משוגר באמצעות מטען נפץ קטן שמעיף אותו למרחק מטרים ספורים מהמשגר. בזמן השיגור מחובר לטיל תיל מתכתי קצר, אשר עם ניתוקו מהטיל מצית מנוע רקטי חד שלבי הפועל על דלק מוצק.

ראש הביות פועל באמצעות גבישי גלנה לא מקוררים, המגיבים לשינוי טמפרטורה היחסית לרקע השמיים האופייני לכלי טיס, בטכנולוגיה המכונה "ביות ניגוד תמונה אופטי" (באנגלית: optical photocontrast homing ברוסית: фотоконтрастное наведение). לטכנולוגיה זו יתרון מובהק על טכנולוגיות ביות תת-אדום במקרה של מטרות בעלות חתימת חום קטנה מאוד בחזית, אשר נעות לכיוון מערכת היירוט.

ראו גם
------

* 9K32 סטרלה-2
* 9K34 סטרלה-3
* 9K35 סטרלה-10

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **9K31 סטרלה-1** בוויקישיתוף
שחזור
**סינוזאורופטריקס** (שם מדעי: *Sinosauropteryx*) הוא סוג דינוזאור שחי באזור סין של ימינו, בתקופת הקרטיקון.

מאפיינים
--------

דינוזאור זה התגלה בשנת 1996.

המאובן של סינוזאורופטריקס מראה סימני פלומת נוצות על עורפו, גבו וצווארו. סינוזאורופטריקס היה הדינוזאור המנוצה הראשון שהתגלה מאז גילוי הארכאופטריקס במאה ה-19.

בשנת 2010 היה סינוזאורופטריקס לדינוזאור הראשון שבו פוענחו צבעי הנוצות, זאת באמצעות בחינה מדוקדקת במיקרוסקופ אלקטרונים של נוצותיו וגילוי שרידי מלנוזומים - אברוני תא המכילים מלנין, הצבען המעניק את הצבע לנוצות של עופות בני-ימינו. המלנוזומים של צבעים שונים נבדלים בצורתם ובתכונותיהם, ובאמצעות השוואת המלנוזומים המאובנים לאלו הידועים מעופות בני-ימינו ניתן להסיק את צבעי הנוצות של דינוזאורים. נמצא שנוצות סינוזאורופטריקס היו בעיקר בצבע חום-אדמדם. ייתכן שהוא גם היה מנומר או מפוספס בצבעי צהוב, אפור ושחור.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחקים Jurassic World: Alive ופארק היורה 3: בניית פארק.

ראו גם
------

* קומפסוגנתוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינוזאורופטריקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zhang, F et al (2010). "Fossilized melanosomes and the colour of Cretaceous dinosaurs and birds", *Nature*. Vol. 463, pp. 1075-1078. doi:10.1038/nature08740

סינוזאורופטריקס טורף לטאה
בקרבות אוויר, **תרחיש רדיפת-זנב** (באנגלית: Tail-chase engagement), שלעיתים מכונה גם **תרחיש גזרה אחורית**, הוא תרחיש בו טיל אוויר אוויר או מטוס סילון
רודף אחרי מטוס אחר, בעוד מטוס המטרה הזה נע באופן יחסי בדיוק החוצה מהתוקף. בתרחיש כזה השימוש בתותחים או בטילים עם ביות תת-אדום הוא קל בהרבה בגלל התנועה הזוויתית המינימלית של המטרה ביחס לתוקף (בתרחיש רדיפת-זנב אידיאלי היא למעשה אפס) והעובדה שנחיר פליטת הסילון החם של המנוע מצביע ישירות אל התוקף, מה שהופך את משימת העקיבה של ראש הביות של הטיל לקלה בהרבה.

לטילים יש בדרך כלל סיכוי גבוה יותר לפגוע במטרה בתרחיש רדיפת-זנב בגלל ההפחתה הדרסטית בקצב הסגירה. אם הטיל נע במהירות 2.5 מאך ומטוס המטרה במהירות 1 מאך, קצב הסגירה המינימלי של 1.5 מאך פירושו שהטיל יהיה מסוגל להגיב בקלות יותר לתמרוני חמיקה שמטוס המטרה עשוי לבצע, בהשוואה למשל לתרחיש ירי חזיתי. טילים בדרך כלל יכולים לתמרן מהר יותר מאשר מטוסים ובתרחיש רדיפת-זנב למטרה אין שום יתרון אמיתי על פני הטיל; התאוצה הנדרשת מהטיל בניווט יחסי אמיתי (TPN - True Proportional Navigation) כדי לשמור על נתיב התנגשות יחסית למהירות הסגירה ולמהירות הזוויתית הרגעית של קו הראייה למטרה, כך שנדרשים מהטיל תמרונים חדים הרבה פחות במקרה של תרחיש רדיפת-זנב. 

במקרה של תרחיש רדיפת-זנב, האסטרטגיה הטובה ביותר להתחמקות היא לשנות את כיוון תנועת המטוס בצורה מרבית כדי לגרום ל-"שבירת הנעילה" של ראש הביות של הטיל על המטוס והפחתה דרמטית של מהירות הסגירה (לטילים יש בדרך כלל מגבלה על קצב העקיבה של ראש הביות), ואז לאלץ את הטיל לעקוב אחרי המטוס תוך כדי שהוא מבצע מספר פניות, מה שמרוקן את האנרגיה השאריתית של הטיל וגורם לו ליפול ארצה.

החסרון הטבעי של תרחישים אלו הוא, שכל טיל או מטח תותחים שנורים אל המטרה חייבים להיות מסוגלים לסגור עליה בעוד היא מתרחקת במהירות רבה. התרחקות זאת מפחיתה באופן משמעותי את הטווח האפקטיבי של סוגי התחמושת הללו. לטילים רבים יש בדרך כלל טווח אפקטיבי בתרחישי זנב שהוא מסדר גודל של שליש או רבע מזה שבתרחיש ירי חזיתי (head-on engagement). בנוסף, במקרה של מטוס הרודף אחרי מטוס אחר, המטוס התוקף בדרך כלל יהיה צריך להשתמש במבער אחורי ולרדוף אחרי המטרה כשהיא צוללת מטה, ולצרוך כמויות גדולות של דלק בתהליך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Modern Weaponry of the World’s Armed Forces
2. ↑  מאמר "Guidance and Control Technology".
3. ↑  Evading the Guided Missile
**נשיא קרים**, רשמית **נשיא הרפובליקה של קרים** (Президент Республики Крым) הייתה המשרה הגבוהה ביותר של הרפובליקה של קרים (על פי חוקת אוקראינה נשמר גם השם הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית האוטונומית של קרים, ואז שונה השם לרפובליקה האוטונומית של קרים) כחלק מאוקראינה.

המשרה התקיימה רשמית החל מ-6 במאי 1992 עד 17 במרץ 1995, כשהנשיא היחיד היה יורי אלכסנדרוביץ' משקוב (מ-4 בפברואר 1994 עד 17 במרץ 1995).

היסטוריה
--------

ב-26 בפברואר 1992 על פי החלטת המועצה העליונה של קרים, שונה שם הרפובליקה לרפובליקה של קרים. כבר ב-5 במאי 1992 אימצה המועצה העליונה של קרים חוק המצהיר על עצמאות המדינה של רפובליקת קרים - הקמת מדינה ריבונית וב-6 במאי 1992 במושב השביעי של המועצה העליונה אומצה החוקה של הרפובליקה של קרים, המגדירה את הרפובליקה של קרים כ"מדינה דמוקרטית המורכבת ממדינה דמוקרטית, אוקראינה והעיר סבסטופול - עיר בעלת מעמד מיוחד וחלק בלתי נפרד מקרים". ב-14 ביוני 1993 אימצה המועצה העליונה של קרים את החוק על נשיא הרפובליקה של קרים וב-4 בפברואר 1994 נבחר יורי אלכסנדרוביץ' משקוב לנשיא הראשון והיחיד.

המועצה העליונה של אוקראינה הכירה ברפובליקה של קרים כ"מרכיב אוטונומי באוקראינה, תוך פתרון עצמאי של סוגיות הקשורות לתחום שיפוטה בהתאם לחוקה וחוקיה של אוקראינה". ביוני 1992 תוקן החוק על מעמדה של הרפובליקה של קרים ובלבד שהרפובליקה "תפתור באופן עצמאי סוגיות שנמצאות בסמכותה מכוח חוקת אוקראינה, "חוקת הרפובליקה של קרים". עם זאת, נקבע כי "החוקה של הרפובליקה של קרים אינה יכולה לסתור את חוקת אוקראינה, את עקרונותיה הבסיסיים של מערכת דמוקרטית, משפטית, פוליטית, ולהבטיח זכויות אדם וחירויותיו".

ב-21 בספטמבר 1994, שונה שם הרפובליקה לרפובליקה האוטונומית של קרים.

כתוצאה ממשבר החוקתי שהתרחש ב-17 במרץ 1995, ביטלה הראדה העליונה את חוקת הרפובליקה של קרים משנת 1992 וביטלה את תפקיד נשיא הרפובליקה של קרים.

ראו גם
------

* ראש רפובליקת קרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Первый президент Крыма выступил за его независимость". Lenta.ru. 2014-01-29. נבדק ב-2014-03-26.
2. ↑  Закон Крымской АССР «О Республике Крым как официальном названии демократического государства Крым» от 26.02.1992
3. ↑  Постановление Верховного Совета Крыма № 72-1 «Об Акте о провозглашении государственной самостоятельности Республики Крым» от 05.05.1992
4. ↑  Конституция Республики Крым от 6 мая 1992 года
5. ↑  Закон Республики Крым «О Президенте Республики Крым» № 428-1 от 14.06.1993
6. ↑  Закон Украины от 29 апреля 1992 года № 2299-XII «О статусе автономной Республики Крым»
7. ↑  "Закон України. Про внесення змін і доповнень до Конституції (Основного Закону) України" (באוקראינית). נבדק ב-2014-03-29.
8. ↑  Закон Украины «Про скасування Конституції і деяких законів Автономної Республіки Крим» № 92/95-ВР от 17.03.1995 (באוקראינית)
**Processing** היא ספריה גרפית וסביבת פיתוח משולבת בעלת קוד פתוח, אשר נבנתה בעיקר בשביל אמנות אלקטרונית, אמנות מדיה חדשה, וקהילות עיצוב ויזואלי עם המטרה ללמד אנשים ללא רקע בתכנות את העקרונות הבסיסיים בתכנות באופן גרפי.

Processing משתמשת בשפת התכנות העילית Java, בנוסף לכמה תוספות כגון מחלקות נוספות. היא גם מספקת ממשק משתמש גרפי (GUI) על מנת לפשט את שלבי הקומפילציה ( הידור ) והריצה. Processing וסביבת הפיתוח המשולבת שלה קדמו והיוו בסיס עבור פרויקטים מאוחרים יותר כגון Arduino ,Wiring ו-p5.js.

היסטוריה
--------

הפרויקט נוסד בשנת 2001 על ידי קייסי ריס ובן פריי, שהיו בעבר חלק מהקבוצה לאסתטיקה ומחשוב במעבדת המדיה של MIT. בשנת 2012 הם ייסדו את ה-"Processing Foundation" ביחד עם דניאל שיפמן (Daniel Shiffman), אשר הצטרף בתור מנהל פרויקט שלישי. ז'והנה חדוה הצטרפה לארגון בשנת 2014 בתור ה-Director of Advocacy.

במקור, כתובת האינטרנט של Processing הייתה proce55ing.net, משום שהדומיין *processing* היה תפוס. לבסוף, ריס ופריי רכשו את הדומיין processing.org. אף על פי שכתובת האינטרנט שונתה, processing עדיין משתמשת בשם p5 כקיצור.

פיצ'רים ושירותים
----------------

Processing כוללת sketchbook, אלטרנטיבה מינימלית לסביבת פיתוח משולבת לארגון פרויקטים. כל sketch הוא בעצם תת-מחלקה של מחלקת `PApplet` ב-Java (בעבר היה תת-מחלקה של מחלקת Applet המובנית ב-Java), אשר מממשת את רוב הפיצ'רים ב-Java.

דוגמאות
-------

תוכנית Hello world פשוטה ב-Processing:

```
//This prints "Hello World." to the IDE console.
println("Hello World.");

```
דוגמה לתוכנית אחרת:

```
//Hello mouse.
void setup() {
 size(400, 400);
 stroke(255);
 background(192, 64, 0);
}

void draw() {
 line(150, 25, mouseX, mouseY);
}

```

פרסים
-----

בשנת 2005 ריס ופריי זכו בפרס "Golden Nica" מ-Ars אלקטרוניקה (אנ') בקטגוריית Net Vision על עבודתם ב-Processing.

בן פריי זכה בפסטיבל העיצוב הארצי בשנת 2011 הניתן על ידי מוזיאון קופר יואיט לעיצוב בקטגוריה של "Interaction Design".

רישיון
------

הרישיון של ספריות הקוד של Processing הוא הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו ולסביבת הפיתוח המשולבת (ה-Sketchbook) יש את הרישיון הציבורי הכללי של גנו.

פרויקטים קשורים
---------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ראו גם
------

* ג'אווה (שפת תכנות)
* JavaFX

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Processing** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Processing (באנגלית)
* ערוץ היוטיוב של Daniel Shiffman, מכיל עשרות סרטונים בהם הוא מתכנת יצירות שונות באמצעות Processing ו p5.js
* Processing, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Difference Between Project Manager and Project Leader, TimeCamp, ‏29 בספטמבר 2017 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564134805171
* BnF: cb16265636f (data)
* GND: 7674975-7
* LCCN: sh2008006434
* SUDOC: 150222149
* VIAF: 8154440151135342881
* WorldCat (עם VIAF): 8154440151135342881

 |
**Barmherziges Herze der ewigen Liebe** (בעברית: לב רחום של האהבה הנצחית), רי"ב 185, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. הוא ביצע אותה לראשונה ב-14 ביולי 1715, לכבוד יום ראשון הרביעי שלאחר חג השילוש הקדוש. כקנטטות אחרות שלו מתקופה זו, הוא ביצע את הקנטטה פעם נוספת בוויימאר ופעמיים נוספות בעת שעבד בלייפציג, בשנת 1723 ובשנת 1746 או 1747.

היסטוריה ומילים
---------------

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה השלישית שהלחין באותה שנה, לאחר רי"ב 31 ורי"ב 165.

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס, העוסקים בדרשה על ההר. הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לקנטטות נוספות של באך בתקופה זו. היא עוסקת ביחסים שבין אדם לחברו וכוללת התייחסויות לרעיונות מתוך הדרשה על ההר, כגון משל העיוור, המשפטים "במידה שאתם מודדים יימדד לכם", ו"טול קורה מבין עיניך". הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב יוהאנס אגריקולה (Johannes Agricola), משורר גרמני בן המאה ה-16.

1715 היא השנה המצוינת בכתב ידו של באך על הפרטיטורה ששרדה. התזמור הכלי מועט וקאמרי, ומשך ביצוע הקנטטה קצר יחסית - כ-16 דקות.

מבנה והרכב מוזיקלי
------------------

הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס, למקהלה בת ארבעה קולות ולתזמורת הכוללת אבוב, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו שכולל גם בסון. לקנטטה שישה חלקים:

1. אריה בדואט לסופרן ולטנור: *Barmherziges Herze der ewigen Liebe* (לב רחום של האהבה הנצחית)
2. רצ'יטטיב לאלט: *Ihr Herzen, die ihr euch* (כן, לבבות אשר)
3. אריה לאלט: *Sei bemüht in dieser Zeit* (עמלי בחיים האלה)
4. רצ'יטטיב לבס: *Die Eigenliebe schmeichelt sich* (איך אנוכיות מרמה עצמה)
5. אריה לבס: *Das ist der Christen Kunst* (זהו מעשה הנוצרי)
6. כורל למקהלה: *Ich ruf zu dir, Herr Jesu Christ* (אני קורא לך, אדון ישו כריסטוס)

הקלטות
------

היצירה לא הוקלטה רבות, רק כ-12 פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1989), טון קופמן (ב-1994), מסאקי סוזוקי (ב-1996) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Barmherziges Herze der ewigen Liebe, רי"ב 185" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Barmherziges Herze der ewigen Liebe, רי"ב 185" באתר AllMusic
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 417
2. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
3. ↑  The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 14
4. ↑  הבשורה על-פי לוקאס, ו, 36-42
5. ↑  רשימת הקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576987805171
* BnF: cb139234847 (data)
* GND: 300008910
* LCCN: n83073623
* MusicBrainz work: 448b3710-22b8-4369-94f2-ae0fd5a78e56
* VIAF: 179835850
* WorldCat (עם VIAF): 179835850

 |
**Bartholomeus Night** (תרגום חופשי: **ליל ברתולומיאוס**) הייתה להקת בלאק מטאל ישראלית מירושלים.

היסטוריה
--------

הלהקה הוקמה על ידי הגיטריסט**T.K.O.R** ב-1998 כפרויקט של איש אחד, אך באפריל 1999 ביקש מ-**Refahim**, שהיה עד אז חלק מDalmerot's Kingdom, להצטרף כזמר סשנים. מאוחר יותר הצטרף רועי סופרין (הקלידן של פיליגראן).

בשנת 2000 הקליטו את שירם הראשון, The End Of Time, באולפני מידיקול בירושלים, ובעקבות התגובות החיוביות חזרה הלהקה להקליט באולפן עוד צמד שירים (True Natureו-Nocturnal Chant) שהרכיבו את הדמו הראשון של הלהקה - **The End Of Time**.

בשל שירותו הצבאי של T.K.O.R הלהקה הפסיקה את פעולתה למשך תקופה לתקופה, עד שנת 2001, בה החליטו להוסיף נגנים נוספים ללהקה כדי שיוכלו להופיע.
כמתופף צורף אילן הוכמן (**Decayed Soul**) וכגיטריסט שני צורף **D.Wrath**, שהיה מחליפו של רפאים ב-Dalmerot's Kingdom.
הלהקה נכנסה לחזרות מספר חודשים ובסיומם הקליטה חומר חדש, ואחד השירים ("Survival of the Fittest") אף נכלל באוסף המטאל הישראלי "Holy Shit".
הופעת הבכורה של הלהקה נערכה בחיפה בשנת 2002 ב-26 ביוני לצד הלהקות Emblaze (שמאוחר יותר הפכה לנייל וית'ין) ולהבות.
הופעה חשובה נוספת נערכה ב-2003, ב-1 בינואר מופע ההשקה של הEP, שנקרא **Survival**, אליו הגיעו כ-600 צופים. כל עותקי EP נמכרו.

אחרי ההופעה המריאה הלהקה לפולין לאולפני סלאני, שם הקליטו בעבר להקות מטאל עולמיות כ-ויידר ו-בהמות. הלהקה הקליטה שם את אלבום הבכורה, **Theosophia Pneumatica**, שיצא ביוני 2004.

חברי הלהקה
----------

* T.K.O.R - גיטרה, סולן
* רועי סופרין - קלידים
* רפאים - סולן
* אילן הוכמן - תופים
* רטימוס - גיטרה בס
* גלעד ערמה - תופים
* Dark Wrath - גיטרה

אלבומים
-------

* (2001) The End of Time (דמו)
* (2003) Survival (מיני-אלבום)
* (2004) Theosophia Pneumatica (אלבום בכורה)

קישורים חיצוניים
----------------

* Bartholomeus Night, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* Bartholomeus Night, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* Bartholomeus Night, באתר Discogs (באנגלית)
* Bartholomeus Night - Theosophia Pneumatica, סקירת אלבום באתר
* אדוני הבלהות – ראיון עם Bartholomeus Night
* Bartholomeus Night Discography, באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: f6aed767-3d24-4051-a4bd-113d26098469

 |
**חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה, התשנ"ז–1997** אושר בכנסת הארבע עשרה בשנת 1997, במטרה להוסיף שעות לימודי העשרה בנוסף לשעות הלימוד הניתנות במוסדות החינוך, כדי להעשיר את הידע של התלמידים ולהעמיק בחינוך לערכים ופעילות חברתית. בבתי הספר שבהם חל החוק, הלימודים לא יהיו פחות מ-41 שעות לימוד בשבוע.

בחוק נקבע שהוא יתחיל בהדרגה, לפי צווים שיוציא שר החינוך. עד כה פורסמו שני צווים להחלתו: הראשון הוא יישום החוק בכיתות א–ו ביישובים מסוימים, והשני הוא יישום החוק בגני ילדים ביישובים מסוימים.

היסטוריה חקיקתית
----------------

הצעת החוק הוגשה לכנסת בסוף 1996 על ידי של חבר הכנסת מאיר שטרית, ואושרה ב-29 ביולי 1997. בגרסתו המקורית של החוק נקבע שהחוק יוחל בהדרגה, החל בשנת הלימודים ה'תשנ"ח ולא יאוחר מתחילת שנת הלימודים ה'תשס"א. מרבית תיקוני החוק עסקו רק בדחיית מועד השלמת החלתו של החוק. בתיקון מס' 6 לחוק הוא הותאם לתוכנית "אופק חדש", שהיא רפורמה חינוכית ופרופסיונאלית בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים, שעליה הוסכם בין מדינת ישראל לבין הסתדרות המורים בישראל.

עיקרי החוק
----------

סעיף 2 לחוק מציג את מטרותיו:

(א) מטרתו של חוק זה לתת הזדמנות שווה בחינוך לכל ילד בישראל כדי להביאו למיצוי מרבי של כשרונותיו.
(ב) חוק זה בא להוסיף שעות לימודים וחינוך על השעות הקיימות במוסדות החינוך, כדי להרחיב ולהעמיק את הידע וההשכלה של התלמיד, להוסיף חינוך לערכים ופעילות חברתית, הכל במסגרת מטרות החינוך הממלכתי כאמור בסעיף 2 לחוק חינוך ממלכתי, התשי״ג–1953.
החוק קובע מהו יום חינוך ארוך:

* ארבעה ימים בשבוע – שמונה שעות לימוד לפחות;
* באחד מימי אמצע השבוע – חמש שעות לימוד לכל היותר;
* ביום שישי בשבוע – ארבע שעות לימוד לכל היותר.

במוסדות חינוך שבהם מופעלת תוכנית "אופק חדש" יום לימודים ארוך הוא:

* ארבעה ימים בשבוע – שבע שעות לימוד לפחות;
* באחד מימי אמצע השבוע – חמש שעות לימוד לכל היותר;
* ביום שישי בשבוע – ארבע שעות לימוד לכל היותר.

יישום החוק
----------

החוק מיושם באופן חלקי. נכון ל-2021, יישומו המלא של החוק נדחה תשע פעמים בנימוקים תקציביים, ונכון לאוקטובר 2021 החלתו אמורה להיות מושלמת לא יאוחר מתחילת שנת הלימודים ה'תשפ"ג.

לפי הערכת אגף התקציבים של משרד האוצר משנת 2007, עלות יישום החוק כמיליארד שקלים חדשים. 

בינתיים התוכנית פועלת בכ-600 גני-ילדים ובכ-800 מסגרות בבתי-ספר יסודיים ב-105 יישובים, על פי רשימה שלא התעדכנה מאז שנת 2004. בשנה הראשונה ליישום החוק התוכנית כללה כ-35,000 תלמידים. בגני-ילדים ובבתי-ספר יסודיים התלמידים מקבלים תוספת שעות לימוד וארוחת צהריים חמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריית החקיקה של חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה, התשנ״ז–1997, בספר החוקים הפתוח

הערות שוליים
------------

1. ↑  צו יום חינוך ארוך ולימודי העשרה (החלה במוסדות חינוך), תשנ"ח-1998, באתר "נבו"
2. ↑  צו יום חינוך ארוך ולימודי העשרה (החלה בגני ילדים), תשס"ז-2007, באתר "נבו"
3. ↑  חוק יום חינוך ארוך ולימודי העשרה, התשנ"ז–1997, ס"ח 1633 מ-31 ביולי 1997
4. ↑  חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009, ס"ח 2203 מ-23 ביולי 2009
5. ↑  יובל וורגן, בחינת יישום חוק יום חינוך ארוך, ‏2007 בדצמבר 18
**פרובקטרוזאורוס** (שם מדעי: ***Probactrosaurus***; משמעות השם: "לפני בקטרוזאורוס") הוא סוג של דינוזאור צמחוני מהקבוצה דמויי הדרוזאורים, הקרובה להדרוזאוריים בעלי "מקור הברווז". הוא התקיים במזרח אסיה של הקרטיקון העליון לפני 96 עד 88 מיליון שנה מזמננו.

הדינוזאור התגלה בידי משלחת סובייטית-סינית למדבר גובי שבמונגוליה סביב 1960 והוא תואר ב-1967 בידי החוקר הרוסי אנטולי קונסטאנטינוביץ' רוז'דסטוונסקי (Anatoly Konstantinovich Rozhdestvensky). הוא נתן לדינוזאור את שמו עקב הדמיון שלו להדרוזאור בקטרוזאורוס. הסוג כלל רק את המין *Probactrosaurus gobiensis*, שנקרא על שם הימצאו במדבר גובי. ממצא נוסף של גולגולת שהתגלה במונגוליה ונשלח למוסקבה ובהמשך לבייג'ינג נחשב למין נוסף בסוג אך ב-2002 החוקר דייוויד ב. נורמן ראה בו מין זהה למין המקורי.

הפרובקטרוזאורוס היה אורניתופוד אוכל צמחים באורך מוערך של 5.5 מטרים ומשקל של 1 טון. מבנה הלסתות שלו היה צר מעט ביחס להדרוזאורים האמיתיים, עם לסת תחתונה עמוסה בסוללת שיניים כמו אצל האיגואנודון. היו לו גפיים ארוכות ואגודל דוקרני קטן בבסיס הכפות ששימש להגנה. בעבר הוא השתייך למשפחת האיגואנודוניים אך כיום רואים בו אחד מאבות ההדרוזאורים האמיתיים, הקרוב לסוג אאולמביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרובקטרוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |