recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פימן אורלוב** (ברוסית: **Пи́мен Орлóв**; ‏ 1812  6 באוקטובר 1865) היה צייר רוסי בסגנון קלאסי. הוא עבד במגוון רחב של ז'אנרים ובילה את רוב הקריירה שלו באיטליה.

ביוגרפיה
--------

פ. אורלוב, אישה נפוליטנית, 1839
הוא נולד בחווה למשפחת טוחני קמח.  בגיל צעיר הוא גילה כישרון לציור. אביו רצה שימשיך את העסק המשפחתי ולא יכול היה להרשות לעצמו לשלם עבור בית ספר לאמנות בכל מקרה.

עם זאת, הוא היה נחוש ולמד לצייר כשהיה נער, מצייר נודד. הם נסעו מכפר לכפר, ציירו שלטים ושלטי חוצות וכן עשו עבודות צבע פשוטות על קירות וגדרות. הוא החליף מעסיקים ככל שהניסיון שלו גדל, אבל עדיין לא קיבל הזמנות לאיקונות או ציורי קיר.

בסופו של דבר הוא פנה לציור דיוקנאות של בעלי קרקעות מקומיים ובשנת 1834, עם המלצות ממשפחת גלדקיס, משפחת אצולה אוקראינית, הוא הצליח לצאת לסנט פטרסבורג ולהשתתף בשיעורי ביקורת באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל קארל בריולוב והחליט להיות צייר של סצנות ז'אנר. תוך כדי לימודיו, הוא המשיך לצייר פורטרטים כדי לעזור לפרנס את עצמו. בני משפחת גוליצין היו בין לקוחותיו הבולטים. הוא סיים את לימודיו ב-1837 עם מדליית כסף ובתואר "אמן חופשי". 

בשנת 1841, בתמיכת החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות, הוא השיג מענק שאיפשר לו לנסוע לאיטליה. הוא התבסס ברומא ועד מהרה היו לו הזמנות קבועות של עבודות, אם כי הוא עדיין לא היה בטוח מבחינה כלכלית. לאחר מכן, בשנת 1848, הוא שלח הביתה ציור ("אישה צעירה מכבסת") שהובא לידיעתו של הצאר ניקולאי הראשון, שהעניק לו פנסיה שנתית של 300 רובל.

בשנה שלאחר מכן, כל המשתלמים באיטליה נצטוו לחזור לרוסיה, אך הוא הצליח לקבל אישור להישאר, תוך שהוא מתרץ זאת במחלת עיניים ובצורך להשלים את העבודות הקבועות שלו. הוא נשאר שם עד מותו, שש עשרה שנים מאוחר יותר. הוא המשיך לשלוח מדי פעם ציור בחזרה לסנט פטרסבורג וקיבל את התואר "אקדמאי" ב-1857.

מורשתו האמנותית של אורלוב
-------------------------

ציוריו של אורלוב, שגררו את שבחי בני דורו, ידועים ברכותם וביופי הצבע שלהם, לצד התאורה ויסודיות הגימור. רוב יצירותיו הן דיוקנאות וסצנות ז'אנריות מחיי האיטלקים, אך ישנן גם יצירות בנושאים היסטוריים ונופים.

רוב יצירותיו של פימן נשארו באיטליה ונמצאות באוספים הפרטיים של אספנים מערב אירופה. עם זאת, ברוסיה הם גם היו מבוקשים - הציורים "נערה רומית צעירה במזרקה", "בוקר איטלקי" נקנו על ידי הקיסר ניקולאי הראשון.

ציוריו של אורלוב מיוצגים במוזיאונים רבים ברוסיה ובמדינות חבר העמים - גלריית טרטיאקוב, גלריית תמונות אזורית טבר, מוזיאון לאמנות אזורית טרנסקרפטית בוקשאיה (אוקראינה) ואחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פימן אורלוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kenneth, Pimen Orlov, www.rusartnet.com (ב־British English)
2. ↑  ЭСБЕ/Орлов, Пимен Никитич — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 60946
* ULAN: 500160510
* VIAF: 137111743
* WorldCat: viaf-137111743

 |
הכיכר הבינלאומית ריברה ליברמנטו - הכיכר הבינלאומית היחידה בעולם
**סנטנה דו ליברמנטו** (בפורטוגזית: **Santana do Livramento**) היא עיר במדינת ריו גראנדה דו סול בברזיל. היא ממוקמת על הגבול עם אורוגוואי וצמודה לעיר ריברה מעבר לגבול, וביחד איתה יוצרת שטח עירוני רצוף של כ-200,000 בני אדם.

גאוגרפיה
--------

סנטה דו ליברמנטו ממוקמת בגובה של כ-210 מטרים מעל פני הים וממוקמת כ-500 קילומטרים מבירת המחוז פורטו אלגרה. האוכלוסייה בעיר מנתה בשנת 2010 כ-90,000 תושבים בשטח של כ-7,000 קילומטרים רבועים. כלכלת העיר נשענת ברובה על חקלאות הכוללת שדות חקלאיים גידול בקר, ייצור ומסחר ביין, תיירות ותעשיית מוצרי עור. העיר גם ממוקמת על קו הרוחב 31 דרום, מה שהופך אותה לאזור אידיאלי לייצור יין. אירוח כפרי הוא גם אחד ממקורות ההכנסה של העיר, והוא מהווה אפשרות פופולרית בקרב התיירים בה.

הגבול והיחסים
-------------

הגבול בין סנטנה דו ליברמנטו לריברה נקרא **Frontera De la Paz** (בעברית: גבול השלום) הוא מעבר חופשי בו ניתן לעבור את הגבול דרך רחוב ובלי שום ביקורת, עובדה זו מושכת תיירים רבים המגיעים לעיר, בעיקר מריברה, על מנת לבקר בחנויות דיוטי פרי, שנוצרו עקב הקרבה והיחסים הטובים בין שתי הערים. עוד ביטוי של היחסים הטובים בין הערים הוא משחקי ידידות שנערכים תדיר בין קבוצות משתי הערים.

תחבורה
------

בעיר יש תחנה של הרכבת הטרנס-מדינית בין אורוגוואי לברזיל. בעיר קיים שדה תעופה אבל טיסות סדירות נוחתות בדרך כלל בשדה תעופה גדול יותר בעיר הצמודה ריברה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
היישוב נוסד בתאריך 30 ביולי 1823 ובשנת 1857 הוכרז כעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטנה דו ליברמנטו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סנטנה דו ליברמנטו

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתונים על העיר באתר mongabay.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562263705171
* LCCN: n83190945
* SUDOC: 174346972
* VIAF: 130226967
* WorldCat (עם VIAF): 130226967

 |
**ג'יימס אוטרם, הברון הראשון אוטרם** (באנגלית: **Sir James Outram**;‏ 29 בינואר 1803 - 11 במרץ 1863) היה קצין מוערך בצבא הבריטי ולפני כן בצבא הודו הבריטית. אוטרם מוכר במיוחד על תרומתו למערכה בלקנאו במהלך המרד ההודי הגדול וכניסתו לתפקיד מושל מחוז אווד (שבירתו הייתה לקנאו) לאחר הקרב, כמו גם על כך שפיקד על הכוח האנגלו-הודי במהלך המלחמה האנגלו-פרסית.

קריירה צבאית
------------

אוטרם התגייס לצבא חברת הודו המזרחית הבריטית (היישות השולטת בהודו בתקופה) בדרגת קצונה, בשנת 1819. בשנותיו הראשונות שירת אוטרם בארמיית בומביי והתבלט בתור קצין דינמי ואנרגטי. בשנת 1838 נשלח אוטרם להשתתף במלחמה האנגלו-אפגנית הראשונה, שם הועלה לדרגת מייג'ור. בהודו המשיך אוטרם לעלות בדרגות כשהוא נחשב למי שנלחם בשחיתויות סביבו, הוא שירת בתור מפקד מחוז מרתה ולאחר מכן בלקנאו. 

פסל לזכרו של אוטראם, וויטהול, לונדון.
בינואר 1857 נשלח אוטרם לפקד על הכוח הבריטי במלחמה האנגלו-פרסית (שהתחילה מספר שבועות לפני כן, אך הכוח הבריטי נחשב קטן מידי לכן תוגבר ואוטרם נשלח לעמוד בראשו). לאחר מערכה מהירה ומוצלחת, הצליחו הבריטים להביס את הכוח הפרסי ולשחרר את העיר הראת כשהסתיימה המערכה ב-4 באפריל 1857. 

ביוני 1857, נקרא אוטרם חזרה להודו שכן חודש לפני כן פרץ המרד ההודי הגדול אשר איים על השלטון הבריטי בהודו. עם הגעתו להודו קיבל אוטרם את הפיקוד על שתי הדיוויזיות של ארמיית בנגל אשר ישבו בין קולקטה לקאנפור, בנוסף לתפקיד האזרחי של מושל אווד (כאשר לקנאו תשוחרר). אוטרם יצא לכיוון קאנפור עם כוחו, במטרה להמשיך לשחרור לקנאו מידי המורדים, מקאנפור יצא יחד עם הנרי הוולוק במאמץ לשחרור לקנאו. הכוח הבריטי בפיקודו של הוולוק (למרות שאוטרם היה בדרגה גבוהה יותר, הוא העניק להוולוק את הכבוד של שחרור לקנאו) הגיע לבניין הממשל הנצור בלקנאו לאחר קרבות קשים ברחבי העיר, אך ללא יכולת להציל את הנצורים. בשלב זה, תפס אוטרם את הפיקוד על בניין הממשל הנצור עד להגעת כוח השחרור הנוסף של קולין קמבל כשלושה חודשים לאחר מכן. לאחר השחרור הסופי של בניין הממשל ופינוי הנצורים הבריטים (אזרחים וחיילים), נשאר אוטרם עם כוח של כ-4,000 חיילים בפאתי העיר עד לשחרור לקנאו וסיום המרד, בתור המושל של אווד.

לאחר המרד קיבל אוטרם בשנת 1858 תודה מיוחדת מהפרלמנט הבריטי על תרומתו לדיכוי המרד, הוא הועלה לדרגת לוטננט-גנרל וקיבל את התואר ברון. הוא חזר לאנגליה בשנת 1860 כאשר בריאותו הדרדרה והוא נפטר ב-11 במרץ 1863, הוא קבור בווסטמינסטר אבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס אוטרם** בוויקישיתוף
* ג'יימס אוטרם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'יימס אוטרם, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| המרד ההודי הגדול |
| --- |
| קרבות עיקריים | מיראט • דלהי • קאנפור • לקנאו • מרכז הודו |  |
| אישים הודים בולטים | מנגל פאנדי • בהאדור שאה • ננה סאהיב • טאטיה טופא • רני לאקשמיבאי |
| אישים בריטים בולטים | צ'ארלס קנינג • קולין קמבל • ג'ורג' אנסון‏ • יו רוס • פטריק גרנט • ג'יימס אוטרם |
| נושאים שונים | הודו הבריטית • חברת הודו המזרחית • ממלכת אווד • מדליית המרד ההודי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281784205171
* GND: 133888525
* ISNI: 0000 0000 6322 9604
* LCCN: no89015860
* NKC: pna20181001580
* SNAC: w6n01mqz
* Trove: 1145505
* VIAF: 43040112
* WorldCat: lccn-no89015860

 |
**צו מניעה** הוא קמפיין של החברה לתועלת הציבור "שמיר", שהוקמה בשנת 2003 במטרה לספק מידע רפואי לציבור ללא תשלום. מטרת הקמפיין היא להפחית את מספר החולים בסרטן המעי הגס, העלאת המודעות למחלה, שכיחותה ואמצעים למניעתה וגילויה המוקדם, כדוגמת בדיקות קולונוסקופיה, וסיוע בהעברת מידע בתחום. הקמפיין מתנהל בעיקר בהתנדבות, והוא נעשה בשיתוף עם איגוד רופאי הגסטרואנטרולוגיה ועם ארגון הגג האירופי Digestive Cancer Europe (DICE).

האגודה פועלת בדרכים שונות למען העלאת המודעות למחלה ומניעתה, כגון "מרוץ בתחתונים" בשם "תזיזו ת'תחת" המתקיים בפארק הירקון בתל אביב ובו הרצים לובשים תחתונים מעל לבגדי הריצה ועליהם מסרים. 

בשנת 2009 הוצגה כחלק מהקמפיין תערוכת "Giant Colon" בנמל תל אביב ובה מעי גס ענקי שניתן ללכת בתוכו ולגלות במהלך השוטטות את הסממנים למחלה ולמחלות מעיים נוספות.

* אירוע צו מניעה בפארק הירקון בתל אביב (2012)אירוע צו מניעה בפארק הירקון בתל אביב (2012)
* נקודת זינוק למרוץ במקצה התחרותי של 5 ק"מנקודת זינוק למרוץ במקצה התחרותי של 5 ק"מ

סרטן המעי הגס
-------------

 ערך מורחב – **סרטן המעי הגס**  

סרטן המעי הגס הוא מחלה הכוללת גידולים סרטניים במעי הגס, בחלחולת (סרטן הרקטום) ובתוספתן. זהו סוג הסרטן השלישי בשכיחותו, והשני בגורמי המוות הסרטניים בעולם המערבי. הסברה היא כי גידולים סרטניים במעי הגס מקורם לרוב בפוליפים אדנומטיים במעי הגס. גידולים אלה שפירים בדרך כלל, אך כמה מהם עלולים להיעשות ממאירים עם הזמן. המחלה מאובחנת באמצעות קולונוסקופיה, בדיקה פולשנית של המעי הגס דרך החלחולת. הטיפול הוא בדרך כלל ניתוחי, ובמקרים רבים נדרשת גם כימותרפיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צו מניעה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של צו מניעה
**ג'יימס (ג'ים) קולינס** (באנגלית: **James C. "Jim" Collins**; נולד ב-25 בינואר 1958) הוא כלכלן בתחום מנהל עסקים, סופר ויועץ אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

קולינס נולד באורורה, קולורדו. בשנת 1980 הוא סיים לימודי מתמטיקה באוניברסיטת סטנפורד. לאחר קבלת התואר הוא עבד כשנה וחצי בחברת ייעוץ מקינזי ושות' בסן פרנסיסקו. לאחר תקופה זו הוא חזר לאוניברסיטה וסיים תואר נוסף במנהל עסקים בשנת 1983.

קולינס החל לעבוד בהיולט פקארד ועזב לאחר מספר שנים. בשנת 1988 הוא התחיל ללמד מנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד.

את ספרו הראשוןBeyond Entrepreneurship: Turning Your Business into an Enduring Great Company הוא פרסם בשנת 1992.

בשנת 1994 הוא פרסם ספר "לנצח נבנו - 18 חברות מופת" שתורגם לעברית וזכה להצלחה בכל העולם.

בשנת 1995 הוא הקים מעבדה לחקר בתחום מנהל עסקים בבולדר. במקביל הוא עוסק במתן יועץ לגופים שונים.

בשנת 2001 הוא פרסם את ספרו "גלגל התנופה" שתורגמה לעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס קולינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס קולינס
* ג'יימס קולינס, ברשת החברתית Goodreads
* קורות חיים ותאור פעילות
* ג'ימס ס. קולינס (1958-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311346805171
* BNE: XX5053851
* BnF: cb125563656 (data)
* CANTIC: a10852992
* GND: 124518494
* ISNI: 0000 0001 0936 9945
* LCCN: n91123848
* MusicBrainz: 9ae2448c-55a9-4fd1-b0ad-7de7ee888721
* NDL: 00512606
* NKC: vse2007395948
* NLK: KAC200206867
* NTA: 141266481
* SELIBR: 340416
* SNAC: w6669nfv
* SUDOC: 034855106
* VIAF: 113142467
* WorldCat: lccn-n91123848

 |
**ג'יימס או'קלי** (באנגלית: **James Joseph O'Kelly**‏;  1 במאי 1842 - 22 בדצמבר 1916) היה עיתונאי ופוליטיקאי אירי.

ביוגרפיה
--------

ג'יימס נולד לג'ון ולברידגיט או'קלי בדבלין בשנת 1845. הוא היה בכור מארבעה בנים ובת אחת. משפחת או'קלי יחד עם בני דודיו של ג'יימס, הקימו רשת של אמנים ופעילים פוליטיים בתולדות התרבות האירית של המאה ה-19. סבו וסבתו מצד אביו היו ילידי מחוז רוסקומון ואביו ניהל עבודות נפחות וביצוע עבודות בדבלין. דודו מצד אמו היה ג'ון לורל (John Lawlor) פסל מצליח, ובן דודו, מייקל לורל, היה גם פסל שהועסק בלונדון. גם אחיו של ג'יימס, צ'ארלס וסטיבן, הפכו לאמנים.

בשנת 1861 נפטר אביו. דודו ג'ון לורל (1820–1901) כבר היה פסל מבוסס בלונדון, לכן עברה המשפחה ללונדון. לורל הפך לדמות אב לילדיה, במיוחד לבניה. לורל לקח על עצמו את גידול הנערים.

ג'יימס או'קלי התגייס ללגיון הזרים הצרפתי ונשלח למקסיקו. בסביבות 1865 הוא נמלט מהלגיון, הגיע לבולטימור ומשם חזרה ללונדון. בלונדון הוא התחיל לעבוד עעיתונאי.

בשנת 1871 ג'יימס או'קלי חזר לארצות הברית והחל לעבוד ב"ניו יורק הראלד". בנוסף לקריירה מוצלחת בעיתון, או'קלי עסק בציור. הוא חזר לבריטניה מספר פעמים לתקופות קצרות. ייתכן וקשרים שהוא רכש באותה תקופה עזרו כאשר אחיו אלויסיוס או'קלי הגיע לארצות הברית.

בשנות ה-80 של המאה ה-19 ג'יימד או'קלי חזר ללונדון והחל בקריירה פוליטית. לאחר הבחירות הכלליות בבריטניה 1880 הוא נבחר לבית הנבחרים כנציג של מחוז רוסקומון מטעם המפלגה האירית. באוקטובר 1881 צ'ארלס סטיוארט פרנל ראש מפלגתו נעצר ויומיים ארך כך נעצר גם או'קלי. הוא שוחרר רק במאי 1882.

בדצמבר 1883 ביחד עם אחיו אלויסיוס או'קלי הם נסעו לסודאן ומשם דיווחו על אירועי המלחמה המהדית.

לאחר הבחירות הכלליות בבריטניה 1885 או'קלי חזר לבית הנבחרים. לאחר פטירת צ'ארלס סטיוארט פרנל או'קלי המשיך לתמוך בקו הפוליטי שלו ובעקבות כך הפסיד בבחירות שנערכו בשנת 1892. אומנם הוא נבחר בבבחירות שנערכו בשנת 1895 ובהמשך בכל מערכת בחירות עד שנפטר בשנת 1916.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של ג'יימס או'קלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  O'Sullivan, N. Aloysius O'Kelly: Art, Nation, Empire, Field Day Publications, 2010, p. 2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342106305171
* BnF: cb137405182 (data)
* GND: 1160335893
* ISNI: 0000 0000 5425 6133
* LCCN: nr92029368
* SUDOC: 067003672
* VIAF: 37095025
* WorldCat: lccn-nr92029368

 |
**סגן הקנצלר של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה**, או בקיצור: **סגן קנצלר גרמניה** (בגרמנית: **Vizekanzler der Bundesrepublik Deutschland**), הוא השני בדירוג חברי הקבינט של גרמניה ומשמש גם כשר האוצר הפדרלי. על פי החוקה, מקובל שהתואר ניתן לשר הגדול שמספק השותף הקואליציוני (הקטן יותר).

בפוליטיקה היומיומית, להיות סגן קנצלר זה יותר תואר כבוד. סגן הקנצלר רשאי לעמוד בראש ישיבות הממשלה כאשר הקנצלר נמצא בחו"ל. תפקידו של סגן הקנצלר הוא להשתמש בסמכויות החוקתיות הספציפיות של הקנצלר במקרה שהקנצלר אינו מסוגל למלא את תפקידו. תחליפים מסוג זה מעולם לא נעשה בהם שימוש בהיסטוריה של גרמניה.

סגן קנצלר גרמניה הנוכחי הוא רוברט האבק והוא מכהן בתפקיד החל מ-8 בדצמבר 2021.

משרד ומנגנון מינוי
------------------

הקבינט הגרמני מורכב מהקנצלר והשרים הפדרליים. על פי חוק היסוד (סעיף 69.1), הקנצלר ממנה את אחד השרים כסגן ראש הממשלה. בניגוד למינוי שר בממשלה, אין צורך במינוי רשמי של הנשיא. המינוי הוא סמכות בלעדית של הקנצלר.

הקנצלר חופשי תאורטית לבחור את סגנו. אף על פי כן, ממשלה גרמנית מבוססת בדרך כלל על קואליציה של שתי מפלגות או יותר, והקנצלר נותן את התואר לשר של מפלגת הקואליציה השנייה בגודלה בהמלצת הנהגת המפלגה.

ניתן להתייחס לסגן הקנצלר הגרמני כמקביל לסגן ראש ממשלה במערכות פרלמנטריות אחרות. בניגוד לתפקיד סגן הנשיא במערכות נשיאותיות של ממשלות, סגן הקנצלר הגרמני אינו היורש האוטומטי במקרה שקנצלר מכהן יעזוב לפתע את תפקידו.

קבינט גרמני קיים רק כל עוד הקנצלר הנוכחי מכהן. סיום כהונתו של קנצלר בתפקיד (בין אם על ידי מוות או התפטרות או בפגישה ראשונה של בונדסטג שנבחר לאחרונה) מסיים אוטומטית את כהונתו של כל שר. אם זה יקרה, נשיא גרמניה ממנה את הקנצלר לשעבר או, אם זה לא אפשרי, את אחד משרי הממשלה לשעבר (לא בהכרח, אבל ככל הנראה את סגן הקנצלר לשעבר) כממלא מקום הקנצלר, עד שהפרלמנט יבחר קנצלר חדש. כאשר ב-1974 התפטר הקנצלר וילי ברנדט וסירב להישאר בתפקידו עד בחירת יורשו, הנשיא גוסטב היינמן הבטיח תקדים מקביל ומונה לסגן-קנצלר לשעבר, ולטר של כממלא מקום הקנצלר.

חוק היסוד אינו קובע מי ימלא את סמכויותיו ותפקידיו של הקנצלר, אם הן הקנצלר והן הרמטכ"ל לא יוכלו לעשות כן. תקנון הנוהל של הקבינט הגרמני קובע כי בהיעדר שני נושאי המשרה ישיבות הקבינט ינוהלו על ידי חבר קבינט שיועד לכך על ידי הקנצלר או סגן הקנצלר או, אם ייעוד כזה לא התקיים או אם המיועד אינו מסוגל לעשות זאת, על ידי חבר הקבינט הנוכחי בעל החברות הבלתי פוסקת הארוכה ביותר בממשלה הפדרלית. עם זאת, לא ברור אם הוראה זו משתרעת על סמכויות אחרות של משרד הקנצלר. במומחיות שהוציא השירות המדעי של הבונדסטאג ב-2014, הדעה המשפטית היא שזה המצב.

ראו גם
------

* קנצלר גרמניה
* קנצלר אוסטריה
* פוליטיקה של גרמניה
* היסטוריה של גרמניה
* נשיא גרמניה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4188461-9

 |
בתי דירות קואופרטיבים בשדרת סנטרל פארק וסט (מימין לשמאל): הסאן רמו, הלגנהאם, הדקוטה והמג'סטיק.
**סנטרל פארק וסט** (באנגלית: **Central Park West**) או בקיצור: CPW היא שדרה בציר צפון - דרום ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק.

השדרה מהווה את גבולו המערבי של סנטרל פארק ואת גבולה המזרחי של שכונת האפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של האי). אורכה של השדרה 51 גושי דירות. השדירה מתחילה בכיכר קולומבוס (במפגש רחוב 59 עם השדרה השמינית) ומהווה את המשיכה צפונה של השדרה השמינית, ומגיעה עד כיכר פרדריק דאגלס (במפגש רחוב 110 עם שדרת פרדריק דאגלס המהווה למעשה את המשך השדרה השמינית ואף מכונה כך).

לאורך השדרה, מצויים רחובות החוצים את סנטרל פארק. במפגש השדרה עם רחובות אלה מצויים שערי הפארק: שער הסוחרים (Merchants Gate) במפגש השדרה עם רחוב 59, שער הנשים (Womens Gate) במפגש עם רחוב 72, ושער הזרים (Strangers Gate) במפגש עם רחוב 106.

בניגוד לשדרה השמינית, שהיא חד סיטרית לכיוון צפון, שדרת סנטרל פארק וסט היא דו סיטרית.

אתרים בשדרה
-----------

השדרה מהווה אתר מגורים יוקרתי. לאורך השדרה מצויים מספר בנייני דירות קואפרטיביים (שיתופיים) יוקרתיים: הסאן רמו, האל דורדו, המג'סטיק, הדקוטה והברספורד. מבנים אלה נבנו בשנות ה-30 במיקומם של מלונות שנבנו במאה ה-19 ונשאו את אותם שמות. המבנים מהווים אתר שימור היסטורי לאומי בארצות הברית. בבניין הדקוטה שלצד השדרה התגוררו ג'ון לנון ויוקו אונו (שעדיין מתגוררת בה), ובשדרה נרצח ג'ון לנון בצאתו מביתו בשנת 1980. כמו כן, הזמר בונו סולן להקת U2 מתגורר בבנין סאן רמו.

לצד השדרה נמצאים האגודה ההיסטורית של ניו יורק והמוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע.

השדרה בתרבות
------------

מבנה מספר 55 בשדרה הוא המבנה ששימש רקע לסרט "מכסחי השדים", כאתר הבית המכושף, ולמולו, בצידה השני של השדרה, בסמוך לרחוב 67, נמצאת המסעדה טוורן און דה גרין אשר אף היא הופיעה בסרט. כמו כן השדרה נתנה את שמה לאופרת סבון שנקראה באותו שם.

בשנת 1899 נפגע ונהרג הנרי בליס מפגיעת מכונית חשמלית במפגש השדרה עם רחוב 74. אירוע זה נחשב לתאונת הדרכים הראשונה בה נהרג אדם בארצות הברית (ובחצי הכדור המערבי בכלל).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטרל פארק וסט** בוויקישיתוף

| תחבורה בניו יורק |
| --- |
| שדרות אורכיות | השדרה הראשונה • השדרה השנייה • השדרה השלישית • שדרת לקסינגטון • השדרה הרביעית (שדרת פארק) • שדרת מדיסון • השדרה החמישית • השדרה השישית (שדרת האמריקות) • השדרה השביעית • השדרה השמינית / סנטרל פארק וסט • השדרה התשיעית • השדרה העשירית • השדרה ה-11 • השדרה ה-12 • שדרה A • שדרה B • שדרה C • שדרה D |
| רחובות רוחביים | וול סטריט • רחוב קאנאל • רחוב 34 • רחוב 42 • רחוב 52 • רחוב 57 • רחוב 59 • רחוב 110 • רחוב 125 • רחוב 155 |
| רחובות אחרים | ברודוויי • רחוב בליקר • רחוב האוסטון |
| כיכרות | כיכר טיימס • גראנד ארמי פלאזה • כיכר וושינגטון • כיכר יוניון • כיכר קולומבוס |
| גשרים | גשר רוברט פ. קנדי • גשר ברונקס וייטסטון • גשר וראזאנו נארוז • גשר ת'רוגס נק • גשר הנרי הדסון • גשר קווינסבורו • גשר ברוקלין • גשר מנהטן • גשר ויליאמסבורג • גשר ג'ורג' וושינגטון • גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל • גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל |
| מנהרות | מנהרת ברוקלין בטרי • מנהרת קווינס מידטאון • מנהרת הולנד • מנהרת לינקולן |
| נמלי תעופה | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי • נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי • נמל התעופה לה גוארדיה |
| כללי | תחנת גרנד סנטרל • הרכבת התחתית של ניו יורק • תוכנית חברי הוועדה (1811) |
**קודו סילבטיכוס** הקרוי גם **קודו הכף** או **בושבאק** (שם מדעי: *Tragelaphus sylvaticus*) הוא מין אפשרי של אנטילופה אפריקנית מהסוג קודו. בעבר נחשב לתת-מין של קודו מסורטט (*Tragelaphus scriptus*), אך חלק מהחוקרים החליטו לסווג אותו למין נפרד עקב מספר הבדלים. הקודו נפוץ ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה מסודאן עד דרום אפריקה ואנגולה ומקונגו עד אתיופיה וסומליה. תפוצתו היא בסוואנה, ערבות עשב, יערות גשם, בביצות ובאדמות שיחים.

הקודו יכול להגיע לגובה 90 סנטימטרים ולמשקל 45–80 קילוגרם. הוא בעל קרניים רחבות באורך של חצי מטר, הפונות מעלה עם כיפוף קל אחורה ובעל ראש כתום עם חוטם שחור, גוף בעל פרווה חומה כהה-שחורה ומעט מנומרת בלבן בחלק האחורי. הרגליים רחבות ומותאמות לריצה מהירה, אם כי הקודו יעדיף להתחבא בסבך בעת איום.

הקודו הוא אוכל עשבים ועלים הפעיל לאורך כל שעות היום והוא פועל גם במשך הלילה. לרוב הוא מצוי בזוגות או בבדידות, אך לעיתים נראה בחבורות קטנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קודו סילבטיכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

| פרים |
| --- |
| בקר |
| פר | יאק הבית • יאק הבר • גאור • גאיאל • בנטנג • קופראי • בקר הבית |  |
| ביזון | ביזון אמריקאי • ביזון אירופי |
| תאו | תאו מים • תאו אסייתי • תאו הפיליפינים • אנואה השפלה • אנואה ההרים |
| סינצרוס | תאו אפריקני |
| סאולה | סאולה |
| סלילני קרניים |
| קודו | קודו ניאלה • קודו הרים • בונגו • קודו זוטר • קודו משורטט • קודו סילבטיכוס • קודו הביצות • קודו גמלוני |
| אילנד | אילנד ענק • אילנד מצוי |
| קצרי קרניים |
| ארבע קרן | ארבע קרן |
| נילגאי | נילגאי |
דגם ראשוני של מדפסת דלתא מסוג רוסטוק
**מדפסות תלת מימד מסוג דלתא** הן מדפסות תלת־ממד, אשר מנגנון התנועה שלהן שונה ממנגנון התנועה של מדפסות תלת־ממד המבוססות על מערכת צירים קרטזית.

במדפסות הדלתא האובייקט המודפס מונח על משטח ההדפסה ואינו נע במהלך הדפסתו. הראש המדפיס את האובייקט נע באופן מקביל למשטח ההדפסה (דבר הנובע מהגאומטריה של המדפסת).

מדפסת הדלתא הראשונה נבנתה בשנת 2012 על ידי ג'והן רושול, מהנדס גרמני העובד בחברת גוגל, התבססה על טכנולוגית FDM - התכה ומיזוג לצורך מידול
(Fused Deposition Modeling) והייתה בעצם רובוט דלתא (אנ') עם אקסטרודר (מכשיר המבצע שיחול, כלומר מתיך את התרמופלסטיק המשמש כחומר גלם ומוציא אותו מותך בחתך עגול בקוטר קבוע) Bowden.

בשנים האחרונות מדפסות הדלתא תופסות מקום רחב יותר בשוק מדפסות תלת הממד, הן כמדפסות FDM, הן כמדפסות SLS, מדפסות חמר, והן כמדפסות המדפיסות אוכל.

התכנון המקורי של ג'והן אומץ ושופר על ידי מספר חברות מסחריות אשר מוכרות היום מדפסות FDM שולחניות בתצורת דלתא.

מדפסות ה-FDM מסוג דלתא משתמשות ברובן באקסטרודר מסוג Bowden אשר מבוסס על תכנון של אדריאן בוייר משנת 2009.

יתרונות מדפסות הדלתא על מדפסות תלת־ממד בעלות מערכות צירים קרטזיות
-----------------------------------------------------------------

* לעומת מדפסות תלת הממד בעלות מערכות הצירים הקרטזיות, למדפסות הדלתא יש יציבות גבוהה יותר הנובעת מכך שהאובייקט המודפס אינו נע - מגש ההדפסה סטטי.
* ראש ההדפסה קל, דבר המאפשר תנועה מהירה יותר ותאוצות גבוהות יותר (מומנט אינרציה נמוך).
* יכולת תנועה מהירה ותאוצה גבוהה בכל הכיוונים (גם בכיוון של ציר Z). יכולת זו משפרת את איכות ההדפסה ומאפשרת דילוגים מעל אזורים שכבר הודפסו.

תכנונים נפוצים של מדפסות מסוג דלתא
----------------------------------

* מיני קוסל
* רוסטוק מקס

יצרניות מדפסות תלת־ממד מסוג דלתא
--------------------------------

* חברת SeeMeCNC מהחלוצות בתחום, המתמחה במדפסות תלת מימד מסוג דלתא.
* חברת ספיידרבוט
* חברת בלו איגל לאבס

קישורים חיצוניים
----------------

* המדפסת של ג'והן רוסטוק
* נציגות SeeMeCNC בישראל
* קהילת ה-Reprap
* אריק בוודן אקסטרודר
* מדפסת תלת מימד מסוג דלתא המדפיסה חמר
* ג'והן רושול מציג את עצמו
מיקומו של עמק קודורי באבחזיה
**עמק קודורי** (בגאורגית: **კოდორის ხეობა**; באבחזית: **Кәыдырҭа**) הוא עמק באבחזיה, הרפובליקה הבדלנית של גאורגיה. החלקים העליונים של העמק מיושבים בסוואנים, קבוצה אתנית של הגאורגים היושבת בחבל הסמוך לעמק קודורי, סוואנתי. מתום מלחמת אבחזיה, בשנת 1993, העמק הוא האזור היחיד באבחזיה שנשלט על ידי גאורגיה, ונכלל באבחזיה עילית. יתר חלקי אבחזיה נשלט בידי הבדלנים האבחזים. ב-27 ביולי 2006, נשלט האזור בידי ממשלה אבחזית גולה.

גאוגרפיה
--------

עמק קודורי הוא החלק העיקרי של אבחזיה עילית. היא שוכנת במעלה נהר קודורי בחלק הצפון-מזרחי של אבחזיה, כ-64 ק"מ בתוך אבחזיה מהגבול הרשמי של גאורגיה. היא מרוחקת כ-32 ק"מ צפון-מזרחית לעיר החוף, סוחומי, בירת אבחזיה. גובה העמק נע בין 1,300 - 3,984 מטר מעל פני הים. תוואי פני השטח מכוסים יערות הרריים מחטניים ומכוסה לסירוגין בשלג.

האקלים בעמק קודורי הוא הררי, והחורפים מושלגים. כמות המשקעים נעה בין 1,600 מ"מ ל-2,000 מ"מ לשנה. אפריל הוא החודש בעל המשקעים הרבים ביותר, עם כ-160 מ"מ, ואילו ינואר הוא החודש הגשום בעל המשקעים המועטים ביותר, עם 120 מ"מ. מעל ל-30 יום לשנה בממוצע יורד גשם כבד. שלג יורד 180 ימים בשנה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 5°C מעלות צלזיוס. ינואר הוא החודש הקר ביותר עם ממוצע של 3°C‏-, ויולי הוא החודש החם ביותר עם טמפרטורה ממוצעת של 14°C.

בעמק נמצאים מספר כפרים הרריים, כמו: שחארה, אומרישרה, אז'רה עילית, אז'רה תחתית, לאטה ועוד. עד לפלישת רוסיה לגאורגיה באוגוסט 2008 היה העמק, מבחינה מנהלית חלק מאבחזיה עילית, ונשלט על ידי ממשלה אבחזית גולה. האבחזים שעד לפלישה הרוסית לגאורגיה לא שלטו באזור, הכלילו אותה כחלק ממחוז גולריפש. על פי המפקד הגאורגי האחרון שנערך בשנת 2002, מנה מספר תושבי העמק, 1,956 איש שמתוכם 1,912 הם גאורגים (סוואנים).

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **משבר קודורי (2001), משבר קודורי (2006)**  

נהר הקודורי ונהר האנגורי נקבעו כקו הפסקת האש בהסכם שנחתם בתום מלחמת אבחזיה, בשנת 1994. אזור זה, יחד עם גזרת גאלי, היו האזורים היחידים שנותו מיושבים בגאורגים, שהיוו 46% מהאוכלוסייה.

בשנת 1994 קיבל כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה (UNOMIG) מנדט מורחב בהחלטה 937 של האו"ם. המשימות שהוטלו על הכוח הם: 

* להשגיח על הכוחות הגאורגיים הנסוגים מעמק קודורי לתוככי גאורגיה.
* לסייר בעמק קודורי על בסיס קבוע.

אף על פי שלא הייתה פעילות צבאית במסדון קודורי לאחר ההסכם, אירעו מספר אירועים מסוכנים:

* בני ערובה: שלושה מקרים של לקיחת חיילי כוח המשקיפים כבני ערובה, באוקטובר 1999, יוני 2006 ודצמבר של אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גאורגיה: פינינו את מובלעת קודורי שבמחוז אבחזיה, באתר ynet, 12 באוגוסט 2008
* סוכנויות הידיעות ו-ynet, **אחרי הנסיגה בדרום אוסטיה: גיוס כללי באבחזיה**. שעות לאחר ההודעה הגאורגית על נסיגה מבירת דרום אוסטיה, הכריז נשיא המחוז הבדלני הסמוך, אבחזיה, על גיוס כללי ושיגור לוחמים למובלעת הגאורגית קודורי. משרד הפנים הגאורגי הודיע כי כוחות רוסים שולטים בבירה הדרום אוסטית צחינוואלי ונערכים כעת למתקפה חדשה באבחזיה, 10.8.2008, כלכליסט
**קודי קופר דמפס** (באנגלית: **Cody Cooper Demps**; נולד ב-2 בדצמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי מקצועי בליגת העל בכדורסל. הוא משחק בהפועל באר שבע.

קריירת קולג'
------------

דמפס שיחק ארבע עונות בסקרמנטו סטייט הורנטס, והחל את שלוש השנים האחרונות שלו. בעונתו הבכירה הממוצעים שלו למשחק היו 12 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים.

קריירה מקצוענית
---------------

### רינו ביגורנס/סטוקטון קינגס

דמפס חתם עם הסטוקטון קינגס מליגת הפיתוח. בעונתו המקצועית הראשונה, הממוצעים שלו למשחק היו 7.4 נקודות ו-5.5 ריבאונדים. בעקבות העונה שיחק דמפס בקבוצת ליגת הקיץ של סקרמנטו קינגס. הוא חזר לקבוצה, כיום הסטוקטון קינגס, לעונה שנייה. הממוצעים שלו למשחק היו 11.8 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 3.3 אסיסטים ו-1.1 חטיפות ב-50 משחקים (פתח ב-42) במהלך העונה הסדירה.

### סקרמנטו קינגס

דמפס חתם עם סקרמנטו קינגס על חוזה ל -10 ימים ב -22 במרץ 2019. הקינגס החזירו אותו לסטוקטון למחרת. הוא הוחזר לסגל הפעיל לאחר שסטוקטון הודחה בפלייאוף ליגת הפיתוח, אך לא שיחק במשחק NBA לפני שפג תוקפו של חוזה בן 10 הימים. לאחר סיום העונה, דמפס הוזמן להשתתף במחנה העילית של ליגת הפיתוח 2019, יחד עם שחקנים מובילים אחרים בליגת הפיתוח.

דמפס נבחר לסגל אינדיאנה פייסרס לליגת הקיץ ב-2019. לאחר סיום ליגת הקיץ, דמפס השתתף בטורניר הכדורסל נאמנות היא אהבה, קבוצה שהוקמה על ידי דמרקוס קאזינס.

### חזרה לסטוקטון (2019–2020)

דמפס חזר לסטוקטון קינגס כדי להתחיל את עונת ליגת הפיתוח 20–2019. הממוצעים שלו למשחק היו 14.4 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-2.6 אסיסטים.

### ג'י ליג איגנייט (2020)

ב־12 בנובמבר 2020 החתימה הג'י ליג איגנייט את דמפס כשחקן ותיק כדי להדריך את הצעירים יותר.

### הפועל באר שבע (2021-היום)

ב־6 באוגוסט 2021 דמפס חתם בהפועל באר שבע לשנתיים.
**מעברת תלפיות** הייתה מעברה בדרום ירושלים שהוקמה ב-1948. המעברה מוקמה ממערב לשכונת תלפיות, בסמיכות לרחובות דרך חברון ודרך בית לחם, במקום בו שכן קודם לכן מחנה אל-עלמיין של כוחות המנדט הבריטי. המעברה נועדה לספק דיור לעולים מגל העלייה הגדול שלאחר קום המדינה. העולים שהתגוררו במעברה הגיעו ממרוקו, פרס, רומניה ופולין, אך עיקרם באו מעיראק וכורדיסטן.

החיים במעברה
------------

בשנת 1953, מעברת תלפיות הייתה בגודל 500 דונם, ואכלסה בין שמונת אלפים לעשרת אלפים אנשים. השיכונים במעברה היו צריפונים עשויים פח בד. מעטים מהם היו צריפים בריטיים צבאיים ממחנה אלנבי שנותרו אחרי עזיבתם. א. גבריאלית מתאר את המעברה בפירוט:

> 
> שטח גדול עטור גדר ובו שער אחד ויחיד, שער ברזל כבד. בפנים – תהו ובהו ארכיטקטוני, בליל משונה של מיני בלוקונים, אוהלים, צריפונים, בתים חצי עגולים שבהם שכן הצבא הבריטי, בתים רעועים מקצתם מלבנים אדומות מקצתם מכוסים טיח. ועוד מיני צורות משונות שקשה להגדירן בדיוק.
> 
> 
> 
> — "על מעברה אחת," קול העם, 20.10.1950, עמ' 6.
> 

לכל משפחה הוקצה שטח אדמה קטן עם צריף או פחון. אחוז האבטלה היה גבוה ורוב שוק העבודה היה מורכב מגברים שבדרך כלל הועסקו בעבודות בנייה בשכר יומי של 2.10 לירות. נשים שעבדו, עבדו לרוב כעוזרות בית והרוויחו מעט מאוד. על כן, משפחה ממוצעת הייתה צריכה להתקיים מכ-25 לירות לחודש בעוד שדמי השכירות עבור צריף היו 5 לירות לחודש. עקב זאת, שרר עוני כבד במעברה שהוביל לרמה גבוהה של פשע. נוסף על כך, ילדים רבים נאלצו למכור עיתונים ובוטנים בכניסה לירושלים וזקנים שלא היו מסוגלים לעבוד קיבצו נדבות. שוכני המעברות לפעמים קיבלו סיוע כספי מתורמים אמריקאים עקב מצבם הכלכלי הקשה.

התלמידים למדו בבית שבתחילה השתייך לזרם העובדים, אך מאוחר יותר הפך לבית ספר ממלכתי. בית הספר הוקם באחד המבנים הריקים של מחנה אלנבי של הצבא הבריטי. הימצאות בכיתות לא נקבעה על ידי רמת השכלה אלא לפי גיל. בית הספר המשיך לפעול זמן-מה אחרי שהתפרקה המעברה.

לא היו מים בצריפונים, אך היה ברז מרכזי שסיפק מים לכל המעברה. השירותים היו מבני פח שהוצבו על בורות.

פינוי המעברה
------------

בראשית שנות ה-60 קצב העלייה האט ובשל כך פסקה הקמת המעברות, והמדינה יכלה להרשות לעצמה לבנות שיכונים קבועים. דיירי מעברת תלפיות הועברו לשיכונים באזור המעברה, בעיקר שכונת קטמונים והשיכונים ברחובות דרך חברון ודרך בית לחם. באזור שבו שכנה המעברה הוקמה שכונת מגורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מעברת תלפיות, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* סרטונים מעברת תלפיות ושכונת בית מזמיל (קריית היובל) בירושלים, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1950

הערות שוליים
------------

1. ↑  מ. נאור, המורה רינה ותלמידיה במעברת תלפיות – רב-שיח של "ילדי המעברה" לאחר שלושים שנה, **עולים ומעברות, 1952-1948 – מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר**, הוצאת יד יצחק בן צבי, 1986, עמ' 157
2. ↑  ר. שלגי, ארגון המצוקה בתלפיות, **על המשמר**, 1953, עמ' 3
3. ↑  נאור, עמ' 158.
4. 1 2 3  שלגי, עמ' 3.
5. ↑  ת. גביש-מינסקי, מעברת תלפיות, זכרונות מכוכב אחר... **התחדשות** ו, עמ' 81
6. ↑  גבריאלית, עמ' 6.
7. 1 2  נאור, עמ' 161.
8. ↑  נאור, עמ' 158-161.
9. ↑  ס. מילסון ארד, א. סימון, תלפיות – תיק תיעוד שכונתי (עמ' 47), ‏2012
10. ↑  מעברת תלפיות, באתר www.shimur.org (ארכיון)
**סכימנוזאורוס** (שם מדעי: *Scymnosaurus*; מיוונית עתיקה: "לטאת גור אריות") הוא סוג נכחד של תראפסיד מקבוצת התרוצפליה אשר חי בדרום אפריקה במשך הפרם עד לתחילת הטריאס שלפני 265 עד 250 מיליון שנה מזמננו.

הסוג תואר ב-1903 על ידי החוקר הסקוטי דרום-אפריקני רוברט ברום (אנ') והוא נחשב לבן למשפחה Scylacosauridae או ה-Lycosuchidae. כיום מזוהים 3 מינים מאומתים שלו: *S. ferox*‏, *S. watsoni* ו-*S. major*, בעוד מין רביעי מוצא: *S. warreni*, נחשב לעיתים למשוייך לסוג מוסכורינוס. מאובניהם של מרבית הפריטים לא היו מזוהות למעט הימצאתם ברחבי דרום אפריקה, מה שמקשה על איתורם המדויק. עם זאת הם הגיעו אל החוקר ברום, אשר עסק בזיהוים של תראפסידים שונים בין 1903 ל-1950.

היה זה התרוצפל הגדול ביותר, בייחוד אצל המין: *S. major*, אשר היה בעל גולגולת עבה ומוארכת באורך 210 מ"מ. היצור עצמו הגיע לגודל של צבוע מודרני והיה בעל מבנה שיניים ארוכות מכוסות אמייל שהותאם לקריעת טרף. הוא היה כנראה יצור חם דם עם מטבוליזם גבוה כמו אצל יונקים ועופות, על פי המבנה של פיו.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  J. Van Den Heever (1987), Dissertation Presented for the Degree of Doctor of Philosophy at the University of Stellenbosch
2. ↑  Hancox, P.J; Rubidge, B.S (2001). "Breakthroughs in the biodiversity, biogeography, biostratigraphy, and basin analysis of the Beaufort group". Journal of African Earth Sciences. 33 (3–4): 563–577. doi:10.1016/s0899-5362(01)00081-1. ISSN 1464-343X.
**לואיג'י סרטור** (באיטלקית: **Luigi Sartor**; נולד ב-30 בינואר 1975) הוא כדורגלן עבר איטלקי.

קריירה
------

לואיג'י סרטור נולד בטרוויזו והחל לשחק בקבוצת נוער. בשנת 1992 הוא עלה מקבוצת הנוער של יובנטוס למשחק הבוגרים ובמשחק יחיד עבור הקבוצה הבוגרת הבקיע שער עצמי. בהמשך הוא שיחק בהשאלה ברג'אנה ומנכר לויצ'נצה. בוויצ'נצה הוא שיחק מספר עונות לצד יואכים ביורקלונד. בעונת 1997/97 סרטור היה חבר בצוות של אינטר מילאנו וזכה איתה בליגה האירופית בעונה 1998/1999 הוא זכה באותו פרס אך עם פארמה.

בשנת 2002 לואיג'י סרטור עבר לרומא תמורת סבסטיאנו סביליה שעבר לפרמה. אומנם הוא לא הצליח להגיע להרכב הפותח של הקבוצה. לאור זאת הוא הושאל לקבוצות אחרות.

בשנת 2006 הוא עבר לקבוצה הונגרית שופרון בה שיחק לצד ג'וזפה סיניורי וזולטן פהר. לאחר חזרה לאיטליה סרטור שיחק בליגה נמוכה. בשנת 2011 הוא נעצר בעקבות פרשת שחיתות בכדורגל איטלקי ונגזר אליו עונש של חמש שנים ללא משחק מקצועי.

נבחרת איטליה
------------

לואיג'י סרטור הוזמן לנבחרות נוער של המדינה וזכה איתה באליפות אירופה בשנת 1996 ובאותה שנה הוא שיחק באולימפיאדה. לנבחרת הבוגרת לואיג'י סרטור הוזמן רק פעמיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת איטליה – אולימפיאדת אטלנטה 1996** |
| --- |
| 1 פליוקה • 
2 פאנוצ'י • 
3 נסטה • 
4 קנבארו • 
5 גלאנטה • 
6 פרזי • 
7 אמטראנו • 
8 קריפה • 
9 ברנקה • 
10 בראמבייה • 
11 דל וקיו • 
12 בופון •
13 פיסטונה • 
14 טומאסי •
15 פצ'ה •
16 מורפאו •
17 לוקארלי •
18 ברנרדיני •
19 סרטור •
מאמן: מלדיני | איטליהאיטליה |
**ויקטור גריגורייביץ' קוזקין** (ברוסית: **Виктор Григорьевич Кузькин**;‏ 6 ביולי 1940 -24 ביוני 2008) היה שחקן הוקי קרח סובייטי בעמדת המגן, מהכוכבים הגדולים של צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות שאיתה זכה 3 פעמים במדליית זהב אולימפית.

ביוגרפיה
--------

ויקטור קוזקין נולד במוסקבה. אביו נהרג במהלך מלחמת העולם השנייה ואימו עבדה בבית החולים בעיר. בילדותו קוזקין שיחק כדורגל במגרש הסמוך לבית החולים בו עבדה אימו. בחורף היה המגרש מכוסה בשכבת מים שלאחר שקפאה איפשרה לקוזקין וחבריו לשחק בו בנדי, ולשפר את יכולת ההחלקה שלו. כמו כן התאמן בכדורעף ובאגרוף. בשנת 1953 קוזקין החל להתאמן בבית הספר להוקי קרח של צסק"א מוסקבה ושיחק כחלוץ. עם המעבר לקבוצת הבוגרים החליט מאמן הקבוצה, אנטולי טראסוב, להעביר את קוזקין לעמדת המגן - העמדה בה שיחק במשך כל קריירת הבוגרים שלו.

בשנת 1963 נכלל קוזקין לראשונה בנבחרת ברית המועצות בהוקי קרח וזכה באליפות העולם. הוא המשיך וזכה עם הנבחרת באליפות העולם ברציפות עד לשנת 1971. בנבחרת שיחק ליד ויטאלי דבידוב ואלכסנדר רגולין ושלושתם זכו ב-3 מדליות זהב אולימפיות. במשך שנים רבות קוזקין היה קפטן הנבחרת.

קוזקין שיחק בנבחרת גם בסדרת הפסגה מול נבחרת קנדה שהורכבה לראשונה משחקני NHL. הוא שותף ב-7 מ-8 משחקי הסדרה.

בזירה הביתית זו הייתה תקופה של שליטה מלאה של מועדון צסק"א מוסקבה בהוקי הסובייטי. בהתאם לכך, קוזקין זכה 13 פעמים באליפות ברית המועצות - שיא סובייטי (משותף עם ולדיסלב טרטיאק).

בשנת 1976 פרש קוזקין ממשחק פעיל ועבר לתפקיד עוזר המאמן של צסק"א מוסקבה, עד 1988. לאחר שעבר ב-1988 לאמן ביפן חזר לתפקידו בצסק"א בין השנים 1991 ו-1999.

תחביבו הגדול היה צלילה. בשנת 2008 סבל מהתקף לב במהלך צלילה לחופי סוצ'י ומת.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקטור קוזקין, באתר olympedia.org
* סיכום הופעות של ויקטור קוזקין
**ויקטור סרוסי** (נולד ב-30 בנובמבר 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ. את מרבית הקריירה עשה בקבוצת מכבי נתניה, עימה זכה באליפות בעונת 1973/1974. סרוסי הוא מכובשי השערים הבולטים בהיסטוריה של מכבי נתניה, ונודע בשיתוף הפעולה שלו עם כוכבה הגדול של הקבוצה באותן שנים, מרדכי שפיגלר.

קריירה
------

סרוסי נולד בלוב ועלה לישראל עם משפחתו בגיל ארבע. בגיל שתים עשרה עברה משפחתו להתגורר בנתניה. יצחק שניאור, מאמן מכבי נתניה הבחין בו משחק וצירף אותו לקבוצה. בגיל שש עשרה, בעונת 1960/1961, עלה לקבוצה הבוגרת. עונה אחר מכן היה שותף לירידת הקבוצה לליגת המשנה. בעונת 1963/1964 הוביל את טבלת המבקיעים בליגה א' עם 25 שערים, וסייע לקבוצתו לחזור לליגה הבכירה. בעונת 1964/1965 ערך את הופעת הבכורה בליגה הבכירה וכבש שלושער בניצחון 3–1 על מכבי יפו.

בעונת 1969/1970 עזב את מכבי נתניה ועבר לקבוצת בית"ר ירושלים. כעבור שתי עונות שב לנתניה. בשנת 1972 זומן לראשונה לנבחרת ישראל. בהופעת הבכורה כבש את שערו הראשון והיחיד בנבחרת בניצחון 1–0 על נבחרת אינדונזיה. בעונת 1973/1974 היה שותף לזכייה של מכבי נתניה באליפות המדינה, התואר היחיד בו זכה במהלך הקריירה.

בעונת 1976/1977 עזב סופית את נתניה, והצטרף לקבוצת הפועל חדרה ששיחקה בליגה הארצית. במחזור המשחקים האחרון בעונה כבש את שער הניצחון מול הפועל אשדוד, שער שהבטיח את עליית הקבוצה לליגה הבכירה. בסיום העונה עבר לקבוצת הפועל באר שבע, במדיה שיחק עונה אחת. לאחר מכן שיחק עונה אחת בקבוצת הפועל פתח תקווה בליגת המשנה. בסיום העונה פרש סרוסי ממשחק.

לאחר פרישתו ממשחק הצטרף סרוסי לפוליטיקה המקומית וכיהן במשך ארבע קדנציות במועצת עיריית נתניה, עד לשנת 2008. בין השאר היה מחזיק תיק הספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  צביקה בן יעקב, פינת הנוסטלגיה: מוזיאון מכבי נתניה מחזיר אותנו לימים הגדולים, באתר "קקטוס - הפורטל של נתניה והסביבה", 10 בינואר 2005
2. ↑  ערן נבון, ‏"הייתי כמו פלה ומסי ורונאלדו, רק בעברית", באתר ישראל היום, 2 במאי 2014
3. ↑  מכבי נתניה–מכבי יפו 1:3, דבר, 11 באוקטובר 1964, עמ' 6
4. ↑  סרוסי ועמירה לנבחרת, מעריב, 17 בינואר 1972, עמ' 5
5. ↑  מפיגור לניצחון, מעריב, 2 במאי 1977, עמ' 46
6. ↑  כתב כאן ישראל, ויקטור סרוסי: מכבי נתניה מקבלת מהעירייה כ-5 מיליון שקלים בשנה, באתר כאן ישראל | kanisrael | כאן נעים | kan-naim, ‏2006-11-05
מתקף סגולי של סוגי מנועים שונים כתלות במספר מאך
**מתקף סגולי** הוא המתקף שיוצר מנוע סילון או מנוע רקטי ליחידת מסה של דלק, והוא מידה ליעילות המנוע. מתקף הוא שינוי בתנע, שהוא מהירות כפול מסה במכניקה קלאסית. לכן מתקף סגולי גבוה פירושו תוספת מהירות גדולה לכל קילוגרם דלק. מתקף סגולי נמדד ביחידות מהירות ולכן לעיתים הוא נקרא **מהירות נחיר אפקטיבית**. במנועים רקטיים מהירות הפליטה של הגז קרובה לגודל זה. מתקף סגולי מוגדר לעיתים ליחידת משקל דלק, ובמקרה זה המתקף הסגולי נמדד ביחידות זמן (המעבר בין היחידות דורש הכפלה בתאוצת הכובד – m/s2 9.823).

ככל שאנרגיית חומר הדלק גבוהה יותר כך המתקף הסגולי יגדל. אין לבלבל את המתקף הסגולי עם נצילות המנוע (כלומר, יעילות צריכת האנרגיה שלו) שהיא גודל שונה אשר אינו קשור למתקף הסגולי. דלק בעל אנרגיה סגולית רבה יותר אינו מגדיל בהכרח את הנצילות, שאף יכולה לרדת.

דוגמאות
-------

מנועים כימיים המשמשים למעבורות חלל (מנועי דלק נוזלי) מספקים מתקף סגולי של כ-450 שניות. המנוע הכימי בעל המתקף הסגולי הגבוה ביותר – 542 שניות – פעל עם תערובת משולשת של ליתיום, פלואור ומימן, אך נוסה רק במעבדה מפאת בעיותיו הרבות.

המתקף הסגולי של מנועי סילון הוא באופן טיפוסי גבוה מזה של מנועים רקטיים, שכן מסת הדלק לא כוללת את החמצן שמגיע מהאוויר, וחומר הדחף עצמו שהוא גם האוויר. במקרה זה מהירות הנחיר האפקטיבית שונה מאוד מהמהירות האמיתית.

מנועי יונים משתמשים באנרגיה חיצונית להאצת חומר ולכן מספקים מתקף סגולי גבוה ביותר, אך בדחף נמוך מאוד ובריק בלבד, ולכן לא ניתן להשתמש בהם להאצת רכב אל החלל.

מנועים ספקולטיביים המשתמשים בתגובות גרעיניות יכולים לספק מתקף סגולי גבוה מאוד וגם דחף גבוה מאוד, כמו פרויקט אוריון שתוכנן אך לא מומש.

מתקף סגולי של סוגי מנועים שונים| סוג מנוע | מתקף סגולי או מהירות נחיר אפקטיבית ביחידות (m/s) | מתקף סגולי בשניות (s) | אנרגיה לקילוגרם חומר נפלט ביחידות (MJ/kg) |
| --- | --- | --- | --- |
| מנוע טורבופאן סילוני (Turbofan) | 29,000(מהירות הנחיר בפועל היא בסביבות 300) | 3,000 | ~0.05 |
| מנוע דלק מוצק | 2,500 | 250 | 3 |
| מנוע דלק נוזלי | 4,400 | 450 | 9.7 |
| מנוע יונים | 29,000 | 3,000 | 430 |
| מנוע יונים אלקטרוסטטי (Electrostatic ion thruster) | 210,000 | 21,400 | 22,500 |
| מנוע מגנטופלסמה (VASIMR) | 290,000 | 3,000 - 12,000 | 43,000 |

ניתוח
-----

הקשר בין כוח דחף {\displaystyle \ F\_{thrust}} למתקף סגולי {\displaystyle \ I\_{sp}}:

{\displaystyle \ F\_{thrust}=I\_{sp}\cdot {\frac {dm}{dt}}\cdot g\_{0}\,}
כאשר {\displaystyle \ dm/dt} היא צריכת מסת דלק ליחידת זמן, ו-{\displaystyle \ g\_{0}} היא תאוצת הכובד.

לשם שיגור לחלל של רכב נדרש דלק רב, שעקב מסתו גורם לצריכת דלק רב בהרבה. מתוך המשוואה הקודמת ניתן לכתוב משוואה דיפרנציאלית הקושרת את מסת הרכב שרוצים לשגר, המתקף הסגולי ומסת הדלק הנדרש.

ראו גם
------

* נצילות
* מנוע
* שיגור לחלל

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**ויקטור גראף פון שויכנשטיל** (בגרמנית: **Viktor Graf von Scheuchenstuel**;‏ 10 במאי 1857 ויטקוביץ, האימפריה האוסטרית – 17 באפריל 1938 וינה, גרמניה הנאצית) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

שויכנשטיל נולד ב-10 במאי 1857 בעיר ויטקוביץ שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום נמצאת העיר בתחומי צ'כיה המודרנית. הוא למד בקורס לקצינים, ובשנת 1874 התגייס לצבא בדרגת לויטננט. הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ולמד באקדמיה הצבאית בווינה. לאחר סיום לימודיו בשנת 1886, מילא במטכ"ל האוסטרו-הונגרי תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1903 קיבל פיקוד על הרגימנט ה-30, ובשנת 1907 קודם לדרגת גנרל מיור וקיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-69. בשנת 1908 קיבל פיקוד על הדיוויזיה ההררית ה-8, ובשנת 1910 על דיוויזיית החי"ר ה-10. בשנת 1911 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט ובשנת 1912 קיבל פיקוד על דיוויזיית החי"ר ה-9.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

ב-13 בספטמבר 1914, במהלך מלחמת העולם הראשונה, קיבל פיקוד על הקורפוס השמיני שחנה בפראג. הוא השתתף בפלישה לסרביה, והתבלט במיוחד בקרב על עיר הבירה בלגרד. בשנת 1916 הוא השתתף בפלישה לאלבניה, ולאחר מכן הוא הועבר לחזית האיטלקית ולחם בקרב אסיאגו ב-15 במאי של אותה שנה. לאחר הקרב מונה לחבר במועצה המלכותית. בעקבות מתקפת ברוסילוב הועבר הקורפוס שלו לחזית המזרחית.

במהלך הקרבות נגד הרוסים נכנס שויכנשטיל לעימות מול הפיקוד העליון משום שסירב להוביל את חייליו במצב שנראה חסר תקווה. הקורפוס השמיני פורק, ושויכנשטיל אולץ לצאת לפנסיה. למזלו, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה התערב לטובתו והחזיר אותו לצבא. ב-8 בספטמבר 1916 הוא קיבל פיקוד על הקורפוס הראשון, שהיה חלק מהארמייה השביעית של הרמן קבש, והועבר לחזית נגד רומניה. הוא לא נשאר ברומניה זמן רב, שכן עד מהרה נכנעה זו האחרונה והוא הוחזר לחזית האיטלקית. ב-28 בפברואר 1917 הוא נעשה אציל והוענק לו התואר "גראף".

ב-28 בפברואר 1917 הוא קיבל פיקוד על הארמייה ה-11 בחזית האיטלקית, ויחד עמה זכה בניצחון מוחץ בקרב קפורטו. ב-16 בנובמבר הוא הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, שהיא דרגת ביניים בין גנרל לפילדמרשל. הוא המשיך לפקד על הארמייה שלו בין היתר בקרב הנהר פיאווה, ובקרב ויטוריו ונטו. הוא פרש מהצבא ב-1 בינואר 1919.

### אחריתו

לאחר פרישתו חי שויכנשטיל בווינה עד מותו ב-17 באפריל 1938.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור פון שויכנשטיל** בוויקישיתוף
* מידע אודות קברו של שויכנשטיל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1029760772
* ISNI: 0000 0003 9971 3248
* SUDOC: 166726451
* VIAF: 295029539
* WorldCat (עם VIAF): 295029539

 |
**ויקטור סידיאק** (ברוסית: **Виктор Александрович Сидяк**; ‏ נולד ב-21 בנובמבר 1943) הוא סיף ומאמן סובייטי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות מהן 4 זהב בחרב וכן אלוף עולם 7 פעמים במסגרת נבחרת ברית המועצות. הוא הצליח לזכות במדליית זהב אולימפית ב-4 אולימפיאדות ברציפות.

ביוגרפיה
--------

ויקטור סידיאק נולד בעיירה אנז'רו-סודז'נסק שבמחוז קמרובו. תוך מספר שנים המשפחה עברה לדונצק. בגיל 15 החל להתאמן בסייף. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד הנדסה ובמקביל המשיך באימונים. בשנת 1968 הוא נכלל לראשונה בנבחרת האולימפית והיה בין חבריה עד לשנת 1980.

בשנת 1970 הוא עבר למינסק והתגורר בעיר זו במשך כל תקופת הקריירה הספורטיבית ולאחריה. בשנת 1980, לאחר זכייה באולימפיאדה הרביעית הוא עזב את הספורט התחרותי והחל לאמן. הוא סיים את המכון לספורט במינסק בשנת 1973.

בשנת 1973 סידיאק זכה בתחרות יוקרתית "גביע מרטיני" וקיבל חרב עשוי מהזב הפרס על הזכייה.

לאחר התפרקות ברית המועצות, עבר לאיטליה והיה מאמן של הסייפים האיטלקים. לאחר מספר שנים החזיר לעצמו את אזרחותו הרוסית וחזר למוסקבה בה הוא מתגורר עד היום.

תחרויות אולימפיות
-----------------

בשנת 1968 באולימפיאדת מקסיקו סיטי סידיאק לראשונה הגיע לאולימפיאדה וזכה במדליית זהב קבוצתית.

בשנת 1972 באולימפיאדת מינכן סידיאק היה הראשון בין סייפים סובייטים שהצליח לזכות במדליית זהב אישית. בתחרויות קבוצתיות הוא נפצע בעין אך המשיך בתחרות. ביחד עם קבוצתו הוא זכה במדליית כסף.

בשנת 1976 במונטריאול סידיאק זכה במקום השלישי בתחרות אישית ובמדליית זהב בתחרות קבוצתית.

בשנת 1980 באולימפיאדת מוסקבה סידיאק היגע כאשר הוא כבר בין 37 והצליח לזכות עם קבוצתו במדליית זהב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור סידיאק** בוויקישיתוף

* ויקטור סידיאק, באתר olympedia.org
**סכמת קירוב פולינומית** (PTAS) היא מחלקת סיבוכיות של בעיות אופטימיזציה להן ניתן למצוא פתרון מקורב ככל שנרצה על ידי אלגוריתם קירוב בסיבוכיות פולינומית לגודל הקלט בהתייחס ל-\varepsilon  כקבוע.

הגדרה
-----

בעיה נמצאת במחלקת PTAS אם ורק אם קיים אלגוריתם קירוב שמקבל \varepsilon  כלשהו וקלט לבעיה, כאשר {\displaystyle OPT} הוא הפתרון האופטימלי עבור קלט זה, ומחזיר תשובה שהיא לפחות {\displaystyle (1-\varepsilon )\*OPT} עבור בעיית מקסימום או לא יותר מ-{\displaystyle (1+\varepsilon )\*OPT} עבור בעיית מינימום, בסיבוכיות פולינומית לגודל הקלט ובהתייחס ל-\varepsilon  כקבוע, מה שמאפשר שהאלגוריתם יהיה אקספוננציאלי ביחס ל-{\displaystyle 1/\varepsilon }. 

מחלקה זאת היא תת-קבוצה ממש של מחלקת הסיבוכיות APX שמאגדת את כל הבעיות שקיים להם אלגוריתם קירוב פולינומי, אלא אם כן P=NP מה שיגרור זהות בין הקבוצות.

סכמת קירוב פולינומית מלאה
-------------------------

תת קבוצה ממש (אלא אם כן P=NP) של אלגוריתמים אלו היא סכמת קירוב פולינומית מלאה (**FPTAS**). באלגוריתמים אלו הסיבוכיות פולינומית גם בגודל הקלט וגם ב-{\displaystyle 1/\varepsilon }. לדוגמה, לבעיית תרמיל הגב יש אלגוריתם שכזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Approximation Schemes – A Tutorial - שיטות ליצירת אלגוריתמי קירוב פולינומיים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Katherine Lai,The Knapsack Problem and Fully Polynomial Time Approximation Schemes (FPTAS)2006

| מחלקות סיבוכיות חשובות (נוספות) |
| --- |
| נחשב מעשי | NL • P • ZPP • RP • BPP • BQP • PTAS • APX |
| ככל הנראה בלתי מעשי | NP‏ • NP-קשיות • co-NP ‏ • PP ‏ • #P ‏ • PSPACE |
| נחשב כבלתי מעשי | EXPTIME • NEXPTIME • ‏EXPSPACE • ‏ELEMENTARY • ‏PR • ‏R • ‏RE • ‏ALL |
| היררכית מחלקות | ההיררכיה הפולינומית • ההיררכיה האקספוננציאלית • ההיררכיה הבוליאנית • ההיררכיה האריתמטית • היררכית גרזגרצ'יק |
| משפחות של מחלקות | מערכת הוכחה אינטראקטיבית • ‏DTIME • NTIME • ‏DSPACE • ‏NSPACE |
בניין עיריית טאלין בשעת ערב
**בניין עיריית טאלין** הוא בניין היסטורי הממוקם במרכז ההיסטורי של טאלין בירת אסטוניה. בניין העירייה בנוי בסגנון גותי והוא בניין העירייה העתיק ביותר במדינות הבלטיות ובסקנדינביה.

המבנה ממוקם בכיכר העירייה (ראקויה פלאץ - Raekoja plats) שבעיר.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון של מבנה עירייה בעיר טאלין הוא משנת 1322. מבנה העירייה שופץ והורחב בין השנים 1371–1374.

המבנה הנוכחי נבנה בין השנים 1402–1404.

קצהו של צריח המבנה נבנה מחדש במאה ה-17, בשנת 1627, בסגנון רנסאנס. במסגרת שיפוץ שנערך במבנה בשנים 1650–1652 הועברה הכניסה של המבנה מצדו למרכז המבנה, ושער המבנה הקודם נאטם. במסגרת שיפוץ זה שונה אופיו הביניימי של המבנה.

הצריח נהרס במהלך הפצצה אווירית ב-9 במרץ 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש לאחר המלחמה בשנת 1952.

המבנה שימש כמבנה העיקרי של העירייה עד שנת 1970 ומאז משמש את העירייה כאתר לטקסים ואירועים עירוניים.

בראש הצריח מצויה שבשבת המכונה תומאס הזקן (Vana Toomas) והמהווה אחד מסמליה של העיר טאלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין עיריית טאלין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בניין עיריית טאלין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr91006876
* MusicBrainz: 409e7ba1-b8a7-4e6e-803d-a63420252183
* NKC: kn20050927007
* VIAF: 172223737
* WorldCat: lccn-nr91006876

 |
פדרו פומארס המשחק את סוויני טוד במחזמר
**סוויני טוד** (באנגלית: **Sweeney Todd**) הוא דמות בדיונית של רוצח שהופיעה לראשונה בסדרת סיפורים בשם "שרשרת הפנינים" במגזינים העממיים "פרסומי פני" בלונדון הוויקטוריאנית, בשנים 1846–1847. הסיפור הפך למרכיב עיקרי של המלודרמה הוויקטוריאנית. לאחר מכן החלו להופיע גרסאות נוספות של הסיפור, והוא אף הוצג באותה תקופה כמחזה בלונדון.

דמותו הופיעה במספר סרטים: סרט אילם משנת 1928; סרט קולנוע בריטי מ-1936; בסרט טלוויזיה מ-1982 עם אנג'לה לנסברי; סרט טלוויזיה מ-1997 עם בן קינגסלי בתפקיד הראשי; ובסרט טלוויזיה של ה-BBC מ-2006 עם ריי וינסטון בתפקיד הראשי, ועם טום הארדי ודייוויד וורנר.

ב-1973 הוא הוצג כאנטי גיבור במחזהו של כריסטופר בונד שחידש את הסיפור הוויקטוריאני, וגרסה זו היוותה את הבסיס למחזמר מ-1979, ולסרט הקולנוע של טים ברטון מ-2007 עם ג'וני דפ בתפקיד הראשי.

הטענות שסוויני טוד היה דמות היסטורית שהייתה קיימת במציאות שנויות במחלוקת על ידי חוקרים שונים, אם כי ייתכן שהיו קיימים אב טיפוס דוגמתו.

בגרסה המקורית של הסיפור, טוד הוא ספר שמפיל את קורבנותיו על ידי משיכת הידית כשהם יושבים בכיסא-הספר שלו. הקורבנות נופלים לאחור במורד דלת מסתובבת למרתף של חנותו, וזה גורם להם בדרך כלל לשבור את צווארם או את גולגולתם. במקרה שנשארו בחיים, טוד היה יורד למרתף ומשסף את גרונותיהם עם סכין הגילוח שלו. בחלק מהעיבודים תהליך הרצח הוא הפוך: טוד שיסף את גרונותיהם של לקוחותיו לפני שיגורם למרתף דרך הדלת המסתובבת. אחרי שטוד שדד את חפציהם של קורבנותיו המתים, הגברת לובט, שותפתו לפשע (בחלק מהגרסות המאוחרות יותר, גם בת זוגו או המאהבת שלו), מסייעת לו בסילוקן של הגופות על ידי אפיית בשרם בפשטידות בשר ומכירתן ללקוחות תמימים של חנות העוגות שלה. המספרה של טוד ממוקמת ברחוב פליט 186 בלונדון, בסמוך לכנסיית סנט דנסטן, והיא סמוכה לחנות העוגות של הגברת לובט או מחוברת אליה באמצעות מעבר תת-קרקעי. ברוב הגרסאות של הסיפור, טוד והגברת לובט שכרו נער יתום שלא מודע למתרחש, טוביאס ראג, כדי לשרת את לקוחות חנות העוגות.

ראו גם
------

* סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (מחזמר) - המחזמר מ-1979
* סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט סרט הקולנוע מ-2007 המבוסס על המחזמר

לקריאה נוספת
------------

Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street edited by Robert Mack (2007). Oxford University Press. מסת"ב 0-19-922933-3

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוויני טוד** בוויקישיתוף
* רז קולר, סוויני טוד – הספר השד מרחוב פליט במגזין אימגו, 10 בנובמבר 2008.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Haining, Peter (1979). The Mystery and Horrible Murders of Sweeney Todd, The Demon Barber of Fleet Street. F. Muller
2. ↑  "Man or myth? The making of Sweeney Todd" (Press release). BBC Press Office. 2005-08-12. Retrieved 2006-11-15

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538916705171
* GND: 136310257
* LCCN: sh85135778
* VIAF: 80676917
* WorldCat: viaf-80676917

 |