recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צזאר לבוביץ' קוניקוב** (ברוסית: **Це́зарь Льво́вич Ку́ников**) ‏ (23 ביוני 1909 - 14 בפברואר 1943), היה קצין יהודי בחיל הים הסובייטי, גיבור מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1909 בעיר רוסטוב על הדון במשפחה יהודית מתבוללת. אביו היה מהנדס מכונות ואמו - עקרת בית. בשנת 1918, במהלך מלחמת האזרחים, נמלטה המשפחה מהעיר מפני הצבא הלבן המתקרב ועברה לבאקו. בשנת 1925 עברו למוסקבה. בשנת 1928 התגייס צזאר קוניקוב לחיל הים של ברית המועצות ושירת בו במשך שנתיים. לאחר סיום השירות התקבל ללימודי הנדסת מכונות באוניברסיטה טכנית במוסקבה. בתום הלימודים עבד כמהנדס ולאחר מכן כטכנולוג ראשי באחד המפעלים במוסקבה. 

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941, התנדב לשירות בצבא האדום (למרות שבשל תפקידו היה אמור להיות פטור מגיוס). בתחילת שירותו שובץ כקצין פוליטי ביחידת חיל הים, אך בהמשך, לפי בקשתו, התמנה לתפקיד פיקודי. הא פיקד על יחידת ספינות המשמר שלחמה בים האזוב ליד חופי מריאופול וטגנרוג. בשנת 1942, לאחר נסיגת הצבא האדום מחופי הים האזוב, פוצצו הספינות ומאנשי צוות הספינות ומחיילים נוספים אורגן גדוד נחתים. קוניקוב מונה למפקד הגדוד. 

בתחילת 1943 תכנן הפיקוד הסובייטי מבצע לשחרור העיר נובורוסיסק. לפי התכנון כוח ההשתלטות העיקרי (חטיבת חיל רגלים וגדוד שריון) היה אמור לנחות מן הים צפונית לעיר, לתפוס ראש גשר וממנו להתחיל מתקפה על העיר. כדי להטעות את הגרמנים הוחלט על נחיתת כוח נוסף, קטן יותר, מדרומית לעיר. כוח זה היה אמור להיות כוח ההסחה, אשר יגרום לגרמנים לפצל את כוחותיהם. צזאר קוניקוב מונה למפקד כוח ההסחה (שכלל כ 270 חיילים).

בליל שבין 2 ל 3 בפברואר 1943 הונחתה היחידה בפיקודו של קוניקוב על החוף. הנחיתה בוצעה בהצלחה מלאה. החיילים השתלטו על עמדות גרמניות על החוף תוך אבדות מעטות (הורג וכמה פצועים). עם עלות השחר התעשתו הגרמנים והחלו לתקוף את הכוח של קוניקוב. חייליו עמדו בגבורה בכל התקפות האויב. בסוף היום הוביל קוניקוב התקפת נגד, שבמהלכה השתלטו חייליו על עמדת תותחים גרמנים. לאחר ההשתלטות הפעילו את תותחי השלל נגד הגרמנים. 

בינתיים, המבצע לנחיתת הכוח העיקרי (מצפון לנובורוסיסק) הסתבך ונכשל. הגרמנים הצליחו להדוף את כוח הנחיתה הסובייטי. מפקד המבצע נאלץ לשנות את התוכנית המקורית - מעתה היחידה של צזאר קוניקוב הפכה מכוח ההסחה לכוח העיקרי. ספינות חיל הים החלו להזרים הספקה ותגבורות לשטח שנכבש על ידי חייליו של קוניקוב.

צזאר קוניקוב המשיך לפקד על כל הכוחות בשטח הנחיתה עד ל-12 בפברואר, אז נפצע קשה מרסיסי פגז. הוא פונה מהאזור על ידי ספינה לעיר גלנדז'יק. כעבור יומיים מת מפצעיו בבית החולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צזאר קוניקוב** בוויקישיתוף
* דף אישי באתר גיבורי ברית המועצות (רוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 250151778198818130006
* WorldCat: viaf-250151778198818130006

 |
**בונדי לוי** (נולד ב-14 בינואר 1944) הוא בדרן, שחקן ושדרן רדיו ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד במצרים בשנת 1944. בתקופת ילדותו נפטר אביו מסרטן, ואמו נפטרה כמה חודשים לאחר מכן עקב סיבוך רפואי בלידתה של אחותו, אשר נפטרה גם היא בגיל שנה. בגיל חמש נלקח לפנימייה נוצרית, עד שמשפחתה של אביו איתרה אותו. בגיל 13 עלה לישראל עם ארגון עליית הנוער, והתגורר בכפר הנוער מאיר שפייה.

בשנת 1962 שיחק בהצגה אמיל והבלשים בהבימה בתפקיד אלכס הגדול. בתקופה זו גם היה בדרן ומנחה על במות בידור שונות ברחבי הארץ. בשנת 1971 גילם את יורם בסרט "פישקה במילואים". בשנת 1972 החל לעבוד באולפני סרטי הבירה בירושלים, שם הפיק וביים תוכנית של שירי אהבה ובידור ששודר בערוץ הראשון. בשנות השמונים נודע בעיקר בארגון משחקי בינגו בעיר ירושלים.

החל משנת 1997 עבד לוי ברדיו ירושלים כשדרן, עיתונאי וכן תקופה כמנהל התוכניות של התחנה. שידר תוכנית מוזיקה בשם "בקצב הזמן", שהוקדשה למוזיקה משנות ה-50–80. בשנים 2005–2009 שידר (לצדה של שמירה אימבר) תוכנית יומית ברדיו ירושלים בשם "ת.ד 101", שעסקה בפניות ותלונות הציבור וכן תמיכה לקהילה.

חיים אישיים
-----------

אשתו הראשונה, הדסה מליחי, נפטרה ממחלת הסרטן. לזוג נולדו בן ובת (ענבל לוי רהב). בשנת 1989 התחתן עם אשתו השנייה, רונית, ונולד להם בן.

קישורים חיצוניים
----------------

* בונדי לוי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בונדי לוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בונדי לוי, באתר archive.habima.co.il
2. ↑   "פישקה במילואים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
3. ↑  , huji.primo.exlibrisgroup.com (באנגלית)
4. ↑  ⁨מעריב⁩ | עמוד 8 | 6 אוקטובר 1981 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
5. ↑  ⁨הוא לא רק בנק הוא לא רק בנק⁩ | ⁨כל העיר (ירושלים)⁩ | 15 ינואר 1988 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
6. ↑  שרלי שטרית, מנהל התוכניות של רדיו ירושלים, בונדי לוי, עוזב את תפקידו, באתר ביזפורטל‏, 31 ביולי 2006
7. ↑  אטילה שומפלבי, "היינו מתכסחים כמעט כל יום, לפחות פעם בשבוע שמירה הייתה בורחת מהאולפן", באתר ynet, 23 באוקטובר 2022
8. ↑  רותי זוארץ, ‏פסח לילדים: הניצחון המדהים של "ענבלי בא לי" נגד כל הסיכויים, באתר מעריב אונליין, 14 באפריל 2016
**אמנון רדום ליבינגסטון** (שם מדעי: *Nimbochromis livingstonii*) הוא מין של דג טרופי ממשפחת האמנוניים ומהסוג אמנון רדום, האנדמי לאגם מלאווי שבמזרח אפריקה וכן מצוי גם בנהר שייר ובקצה של אגם מלומב (אנ'). 

הדג תואר למדע ב-1894 בידי החוקר אלברט גינטר ובאזורי מחייתו הוא קרוי בשם העממי: "kalingono" שפירושו: "ישן".

תיאור
-----

זהו דג גדול יחסית לבני משפחתו והוא יכול להגיע לאורך 25 ס"מ בזכרים ועד 20 ס"מ בנקבות. הדג בעל מבנה מוארך מעט עם לסתות גדולות וחזקות וצבעו כחול-חום מנומר בלבן בעוד סנפיר הגב נוטה להיות כחול ובעל פס כתום עד אדום ולעיתים אף לבן. הדג יכול לשנות קלות את צבעו הן להסוואה והן להרשמת הנקבות, אז הזכרים עוברים לגווני כחול וירוק מבריק ולעיתים אף בגווני זהוב חיוור. הצעירים בעלי דפוס כתמים חומים ולבנים.

אמנון זה ידוע בהתנהגות של התחזות למת כדי למשוך דגים קטנים, מבין הדוגמאות הנדירות בטבע לציד באמצעות התחזות למת. הפרטים שוכבים על צידם בניסיון להפתיע טרף כמו דגים אחרים קטנים כמו דגי *Lethrinops* או חסילונים המתקרבים אליו. צבעו של הדג עוזר להיראות כדג מת, מה שמושך טרף המחפש בשר מת. הדג מוכן להתקרב באיטיות עם פיו לטרף, אותו הוא מנסה לחטוף בלסתותיו הרחבות אם זה מתקרב מספיק. לרוב הוא בולע את הטרף בשלמותו.

דג זה נידוג בעצמו בידי המקומיים ונטרף גם בידי עופות מים. לעיתים חובבי דגים מגדלים אותו באקווריום.

הזכרים מזדווגים עם נקבות רבות וכמו מרבית האמנוניים הנקבות מדגירות את ביציהם המופרות, עד 100 לעיתים, עד לבקיעתן ואז הצעירים שוחים לעצמם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנון רדום ליבינגסטון** בוויקישיתוף
* אמנון רדום ליבינגסטון, באתר ITIS (באנגלית)
* אמנון רדום ליבינגסטון, באתר NCBI (באנגלית)
* אמנון רדום ליבינגסטון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אמנון רדום ליבינגסטון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אמנון רדום ליבינגסטון, באתר FishBase (באנגלית)
* אמנון רדום ליבינגסטון, באתר GBIF (באנגלית)

1. ↑  אמנון רדום ליבינגסטון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה**, על שמו של שר הסעד מיכאל חזני, אשר נפטר בשנת 1975 במהלך כהונתו, ניתן מדי שנה ליחיד או לצוות אשר הצטיינו בעבודתם, ופעלו ללא לאות לשיפור השירותים החברתיים על ידי יזמות, חדשנות, למידה, התנסות ותעוד.
הפרס הוא ביטוי להכרת משרד הרווחה והשירותים החברתיים בצורך המתמיד ללמוד וליזום תוך כדי עבודה, להמציא ולפתח פתרונות חדשנים ויצירתיים ולפעול למען שיפור מתמיד של שירותי הרווחה בישראל.

ועדת הבחירה כוללת נציגים של משרד הרווחה, המחלקות לשירותים חברתיים, המגזר השלישי ומשרדי ממשלה נוספים. בכל שנה מתמקדים בנושא אחר.

הפרסים שניתנו בשנים האחרונות
----------------------------

בשנת 2016 ניתן הפרס בגין פעולות המבוקשות להקל על מצוקות של אזרחים ותיקים או לקדם את זכויותיהם ומעמדם החברתי.[דרושה הבהרה]

בשנת 2015 יוחד הפרס לפעולות המקלות על מצוקות של אנשים ומשפחות על ידי שילובם בתעסוקה וקידום יכולותיהם התעסוקתיות. ועדת הפרס בראשות ניצה (קלינר) קסיר, מנהלת יחידת שוק העבודה ומנהלת יחידת מדיניות רווחה, בנק ישראל, בחרה בשלושה זוכים: הגב' מיכל עוזרי, רכזת תעסוקה והכשרה בקהילה, מנהל השירותים החברתיים - אגף מזרח, עיריית תל אביב יפו; צוות התוכנית להכשרת נשים לתעסוקה, המחלקה לשירותים חברתיים, מועצה מקומית מזכרת בתיה; וצוות התוכנית 'תעסוקה לרווחה' של עמותת 'בעצמי'.

בשנת 2014 יוחד הפרס לעוסקים בתחום העוני. ועדת הפרס בראשות פרופ' מיכל קרומר-נבו בחרה בשלושה זוכים: צוות פרויקט "מעגל החיים" מאגף הרווחה בעיריית באר שבע, צוות הפרויקט למניעת ניתוקי מים של מרכז ה"עוצמה" במגדל העמק, וצוות התוכנית האסטרטגית לצמצום העוני בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שר הרווחה מאיר כהן הגיש אתמול (יום ג' 21/10/2014) את פרס חזני לשנת 2014", הודעה לעיתונות 22/10/2014, משרד הרווחה.
* "אתמול (28.3.16) העניק שר הרווחה והשירותים החברתיים, חיים כץ, את פרס חזני לשנת 2015", הודעה לעיתונות, 28/3/2016, משרד הרווחה.
* "היום (21.5.17) יעניק שר העבודה והרווחה חיים כץ את פרס חזני לשנת 2016, הודעה לעיתונות, משרד הרווחה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקנון פרס חזני לשנת 2015, באתר משרד הרווחה
2. ↑  משרד הרווחה, זוכי פרס חזני לשנת 2015, באתר משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, ‏21 במאי 2017
3. ↑  דוברות משרד הרווחה, חולק פרס חזני לשנת 2014, באתר "jokopost.com", ‏22 באוקטובר 2014
פורשה 944
**פורשה 944** היא מכונית ספורט בעלת מנוע קדמי והנעה אחורית, אשר יוצרה על ידי חברת פורשה בין השנים 1982-1991.

הפורשה 944 החליפה את הפורשה 924 והייתה זמינה בשני מרכבי רכב: קופה וקבריולה. ה-944 זכתה להצלחה רבה והוחלפה לבסוף על ידי הפורשה 968.

רקע ודגמים
----------

פורשה הציגה את ה-944 בשנת 1981 כדגם לשנת 1982. הפורשה 944 הוצגה כמחליפה מהירה, מאובזרת ומעודנת יותר לפורשה 924. מכונית ה-924 הייתה פרויקט משותף של פורשה, אאודי ופולקסווגן, דבר אשר גרם לחלק מן הלקוחות האפשריים לא לראותה כמכונית פורשה 'טהורה', על כן קיבלה פורשה החלטה לפתח מכונית חדשה - ה-944. בנוסף לכוח ואבזור, מכונית ה-944 הייתה נוחה יותר ובעלת אחיזת כביש טובה יותר מה-924. פלטפורמת ה-944 נבנתה על פלטפורמת ה-924, אך כללה שינויים רבים כגון בניית מרכב הרכב מחדש כולל חזית ואחורי רכב חדשים עשויים סגסוגת והתקנת דלתות חדשות, שיפור מערכת המתלים לנסיעה חלקה ונעימה יותר, שיפור רכיבי מערכת השמן, הגדלת מחולל זרם החילופין (אלטרנטור) ומכל הדלק, וניתנה אפשרות לאבזור חדש כגון מושבים מחוממים. 

השינוי הגדול ביותר אשר הציגה הפורשה 944 היה מנוע הרכב. בניגוד לפורשה 924 אשר הותקן בה מנוע אאודי, פורשה התקינה ב-944 מנועים חדשים מתוצרתה. בדומה לפורשה 924, מכונית הפורשה 944 הורכבה במתקנה של חברת אאודי בעיר נקרסולם בגרמניה.

הדגם כולל מנוע אורכי המורכב בחלקו הקדמי של הרכב, מקורר מים (בניגוד לתפיסה של ה-911 באותם הימים). הגיר הממוקם בחלק האחורי של הרכב המקנה הנעה אחורית כמיטב המסורת של פורשה.

הרכב עם חלוקת משקל מאוזנת מאוד, עם היגוי מדויק, ספורטיבית ומהנה מאוד לנהיגה. מעבר לכך רוב הדגמים נחשבו לאמינים מאוד.

פורשה 944
פורשה 944 קבריולה
### 944

בגרסתה הראשונה הייתה הפורשה 944 בעלת מנוע 4 צילינדרים טורי קדמי בנפח 2479 סמ"ק אשר הספקו 150 כ"ס בארצות הברית עם ממיר קטליטי, ו 163 כ"ס באירופה. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-8.5 שניות והגיעה למהירות מרבית של 220 קמ"ש. בשנת 1988 הספק המנוע שופר ל-158 כ"ס בארצות הברית, ובשנת 1989 הותקן ב-944 מנוע חדש בנפח 2681 סמ"ק אשר הספקו היה 162 כ"ס בארצות הברית.

### 944S/S2

בשנת 1987 הציגה פורשה את גרסת ה-S, בדומה לכל דגמי פורשה, האות S מסמלת את המילה 'ספורט', ומציינת כי הרכב הוא חזק יותר ובעל אופי ספורטיבי יותר, וכולל שיפור רכיבים כגון שיפור מערכת המתלים. 

מנוע ה-944S היה מנוע בוקסר 4 צילינדרים קדמי בנפח 2479 סמ"ק אשר הספקו היה 188 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-7.9 שניות והגיעה למהירות מרבית של 228 קמ"ש. 

בשנת 1989 הציגה פורשה את גרסת ה-S2, גרסה חזקה עוד יותר. מנוע הרכב היה מנוע בוקסר 4 צילינדרים קדמי בנפח 2990 סמ"ק אשר הספקו היה 208 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.8 שניות והגיעה למהירות מרבית של 240 קמ"ש.

### 944 טורבו

בשנת 1986 הציגה פורשה את ה-944 טורבו. דגם זה הוא בעל מנוע ה-2479 סמ"ק של דגם הבסיס אלא עם מגדש טורבו אשר העלה את ההספק ל-217 כ"ס. המכונית האיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-6.3 שניות והגיעה למהירות מרבית של 245 קמ"ש.

### 944 טורבו S

בשנת 1988 הוצגה גרסת הטורבו S בעלת מנוע 3 ליטר עם הספק משופר של-250 כ"ס, תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.9 שניות ומהירות מרבית של 269 קמ"ש.

ה-944 טורבו S היא המכונית החזקה והמהירה ביותר במשפחת ה-944.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורשה 944** בוויקישיתוף
* אתר פורשה ישראל
* אתר פורשה העולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Porsche 944/968 details
2. ↑  porschepartsdirect.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565598605171

 |
במתמטיקה, **הפרש ריבועים** הוא ביטוי מהצורה {\displaystyle a^{2}-b^{2}}.

הצגה של הפרש ריבועים באמצעות הפרשי שטחי ריבועים   
 שטח ריבוע בעל צלע a ערכו a^2 ושטח ריבוע בעל צלע b ערכו b^2. לכן הפרש השטחים ערכו הפרש ריבועי הצלעות a ו-b בהתאמה.

זהות הפרש הריבועים
------------------

אחת הזהויות המוכרות ביותר באלגברה בסיסית היא {\displaystyle a^{2}-b^{2}=(a+b)(a-b)} לכל זוג מספרים a ו-b.

**הוכחה:** נפתח את הסוגריים בביטוי {\displaystyle (a+b)(a-b)} לפי חוק הפילוג:

{\displaystyle (a+b)(a-b)=(a+b)a-(a+b)b=a^{2}+ba-ab-b^{2}}
מכיוון שכפל הוא פעולה חילופית (כלומר {\displaystyle ab=ba}) מתקיים: {\displaystyle ba-ab=0}, ולכן:

{\displaystyle (a+b)(a-b)=a^{2}+(ba-ab)-b^{2}=a^{2}-b^{2}}
והתקבלה הזהות הרצויה.

בהוכחת הזהות השתמשנו במעט מאוד תכונות של מספרים; התכונות היחידות שנדרשנו להן הן חוק הפילוג, חוק הקיבוץ וחילופיות הכפל. תכונות אלו מתקיימות בכל חוג חילופי, ולכן בחוג כזה מתקיימת זהות הפרשי הריבועים. מהוכחת הזהות נובע שגם ההפך נכון: חוג שמתקיימת בו זהות הפרש הריבועים לכל זוג איברים הוא חילופי.

בשדה המספרים המרוכבים זהות הפרש הריבועים מאפשרת לפרק גם סכום של ריבועים. מכיוון ש-{\displaystyle i^{2}=-1} אזי מתקיים לכל a ו-b מרוכבים:

{\displaystyle a^{2}+b^{2}=a^{2}-(ib)^{2}=(a+ib)(a-ib)}
לכל מספר מרוכב {\displaystyle z=a+ib} (a ו-b ממשיים) מוגדר מספר צמוד: {\displaystyle {\bar {z}}=a-ib} וערך מוחלט: {\displaystyle |z|={\sqrt {a^{2}+b^{2}}}} (זהו המרחק של z מ-0 במישור גאוס). לפי פירוק סכום הריבועים מתקיימת הזהות: {\displaystyle |z|^{2}=z{\bar {z}}}.

הפרש של ריבועי טבעיים
---------------------

שאלה בסיסית בתורת המספרים היא אילו מספרים טבעיים ניתנים להצגה כהפרש של שני מספרים ריבועיים. לשאלה זו פתרון פשוט יחסית בזכות קיומה של הזהות האלגברית הפשוטה.

אף מספר מהצורה {\displaystyle n=4k+2} אינו הפרש של שני מספרים ריבועיים. טענה זו פשוטה להוכחה בעזרת חשבון מודולו 4:

{\displaystyle 0^{2}\equiv \_{4}0,\,\,\ 1^{2}\equiv \_{4}1,\,\,\ 2^{2}\equiv \_{4}0,\,\,\ 3^{2}\equiv \_{4}1}
לכן מבדיקת כל האפשרויות עולה:

{\displaystyle a^{2}-b^{2}\not \equiv 2\equiv n{\pmod {4}}}
כל מספר אי-זוגי {\displaystyle n=2k+1} הוא הפרש של שני מספרים ריבועיים:

{\displaystyle (k+1)^{2}-k^{2}=(k+1+k)(k+1-k)=2k+1=n}
גם כל מספר מהצורה {\displaystyle n=4k} הוא הפרש שני מספרים ריבועיים:

{\displaystyle (k+1)^{2}-(k-1)^{2}=(k+1+k-1)(k+1-k+1)=2k\cdot 2=n}
המסקנה היא שמספר טבעי הוא הפרש של שני מספרים ריבועיים אם ורק אם הוא משאיר שארית שונה מ-2 בחלוקה ב-4.

אלגוריתמים רבים לפירוק מספר שלם לגורמים מבוססים על התובנה שאם {\displaystyle n=ab} הוא מספר אי-זוגי אז:

{\displaystyle n=\left({\frac {a+b}{2}}\right)^{2}-\left({\frac {a-b}{2}}\right)^{2}}

הכללה
-----

זהות הפרש הריבועים היא מקרה פרטי של זהות כללית של הפרש חזקות:

{\displaystyle a^{n}-b^{n}=(a-b)(a^{n-1}+a^{n-2}b+\ldots +ab^{n-2}+b^{n-1})=(a-b)\sum \_{k=0}^{n-1}a^{n-1-k}b^{k}}
את הזהות ניתן להוכיח על ידי פתיחת סוגריים וצמצום הסכום הטלסקופי המתקבל.

ראו גם
------

* סכום של שני ריבועים
* פירוק לגורמים בעזרת הפרש ריבועים
**ברונו מנדס קיטדיני** (בספרדית: **Bruno Méndez Cittadini**; נולד ב-10 בספטמבר 1999 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם בגרנדה מהלה ליגה ובנבחרת אורוגוואי.

קריירת מועדונים
---------------

מנדס גדל במחלקות הנוער של דאנוביו ומונטווידאו וונדררס. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מונטווידאו וונדררס במסגרת ליגת העל האורוגוואית. הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-28 בפברואר 2019 חתם מנדס על חוזה לארבע עונות בקורינתיאנס מליגת העל הברזילאית.

ב-1 ביולי 2021 הושאל מנדס למשך עונה אחת לאינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-16 בנובמבר 2018 ערך מנדס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בהפסד 1-0 לנבחרת ברזיל במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברונו מנדס** בוויקישיתוף
* ברונו מנדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ברונו מנדס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zagueiro Bruno Méndez assina com o Timão באתר הרשמי של קורינתיאנס, 28 בפברואר 2019 (בפורטוגזית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ברונו מנדס"**.
ליאו יוגיכס בצעירותו
**ליאו יוגיכס** (בגרמנית: **Leo**(**n**) **Jogiches**), מוכר גם בכינוי "טישקה"; (17 ביולי 1867 – 10 במרץ 1919) היה מהפכן מרקסיסטי יהודי-פולני-גרמני. ממנהיגי הליגה הספרטקיסטית בזמן מלחמת העולם הראשונה.

קורות חיים
----------

יוגיכס נולד למשפחה יהודית אמידה בווילנה. אביו נצר למשפחה בורגנית. אמו הייתה פסנתרנית ידועה. מעט מאוד ידוע על ילדותו, שכן היה שומר על סודיות מוחלטת, בהיותו קונספירטור. במחצית שנות ה-80 של המאה ה-19 היה אחד מראשיו של הארגון "נרודניה ווליה" בווילנה, מקום שהצמיח מהפכנים בולטים כגון: יולי מרטוב, מנהיגי "הבונד" בראשיתו- ארקדי קרמר ויוסיף מיל, וחבר התנועה הקומוניסטית בצרפת - שאול רפפורט. 
כחבר בארגון זה היה קשור לתוכניות להתנקש בצאר (אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה) בשנת 1887, תוכנית שנכשלה ובה נתפסו ונהרגו מספר מהפכנים, ביניהם אחיו של לנין. תפקידו של יוגיכס היה לארגן את בריחתם של המעורבים בקשר שלא תפסה המשטרה.

יוגיכס עצמו ברח למערב בשנת 1890, אחרי שישב תקופה בבית הסוהר, אך לפני שהספיקו לבצע את עונשו - גירוש לטורקסטן. 

בשהותו בציריך פגש את המהפכנית רוזה לוקסמבורג, והתפתחה ביניהם מערכת יחסים אישית ואינטלקטואלית, שהייתה בעלת השפעה על חייו. השניים התנגדו ללאומנות של המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (PPS), וייסדו ביחד בשנת 1893 את העיתון "מטרת הפועלים".
בשנת 1893 עזר להקים את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (סוציאל-דמוקרטיה) בפולין, שנקראה גם "הפרולטריון השני" ( באנגלית SDKP ומאוחר יותר SDKPiL) בשיתוף עם רוזה לוקסמבורג.

יוגיכס השתתף במהפכת 1905, ופעל בכל מני קבוצות מהפכניות רוסיות. הוא היה אחד ממנהיגיה בפועל של "הליגה הספרטקיסטית"- המתחתרת הרדיקלית של הסוציאל-דמוקרטיה בגרמניה בזמן מלחמת העולם הראשונה, שלימים תהפוך ל"המפלגה הקומוניסטית של גרמניה".

ב-10.3.1919 נרצח יוגיכס בתוך בית הסוהר מואביט בברלין, לאחר שניסה לחקור את ההתנקשות בחייהם של קרל ליבקנכט, ולוקסמבורג שארעה ב-15 בינואר של אותה השנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאו יוגיכס** בוויקישיתוף
* New Crime of the German "Social-Democratic Government"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263564805171
* BNE: XX1581271
* BnF: cb13755011p (data)
* GND: 118712276
* HDS: 028438
* ISNI: 0000 0000 6676 1882
* LCCN: n98095754
* NKC: skuk0000642
* NLP: a0000001775280
* NTA: 23802332X
* SUDOC: 059903279
* VIAF: 30331574
* WorldCat: lccn-n98095754

 |
**ג'פרי ויליאמס** (באנגלית: **Jeffrey Nels Williams**; נולד ב-18 בינואר 1958 בסיופיריור, ויסקונסין) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא פעמיים היה מפקד משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

ג'פרי ויליאמס נולד בעיירה סיופיריור שבויסקונסין. הוא היה פעיל בתנועת הצופים והגיע לדרגה ברמת השלישית בחשיבותה. הוא סיים לימודי בית הספר באוהיו ולמד הנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1980. לאחר הלימודים ויליאמס עבר לחיל האוויר של ארצות הברית וסיים קורס טיס. הוא שירת מספר שנים ביחידת החיל בגרמניה המערבית. בשנת 1984 הוא עבר לשירות במרכז החלל ג'ונסון. לאחר קבלת הסמכה כטייס ניסוי ויליאמס שירת בבסיס חיל האוויר אדוארדס.

ניסיון הטיס של ויליאמס מסתכם בכ-2,500 שעות טיסה ב-50 מטוסים.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1996 ויליאמס נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון והוא ביצע מספר משימות בצוות הקרקע.

במאי 2000 ויליאמס השתתף במשימת STS-101 של מעבורת החלל אטלנטיס כמומחה משימה (ג'יימס הולסל היה מפקד הצוות). המטרה העיקרית הייתה להתחבר לתחנת החלל הבין-לאומית, להמשיך בהפעלתה ולבצע מספר ניסויים. במרץ 2006 הוא טס בפעם השנייה בחללית סויוז TMA-8 (פאבל וינוגרדוב היה מפקד צוות). הוא היה חבר משלחת מס' 13 לתחנת החלל הבין-לאומית. ויליאמס חזר לכדור הארץ לאחר 182 ימים בחלל. במהלך טיסה זו הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית במשך כ-11 שעות.

באוקטובר 2009 ויליאמס טס בפעם השלישית בחללית סויוז TMA-16 (מקסים סוראייב היה מפקד צוות). הם הצטרפו לצוות משלחת מס' 21 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פרנק דה ווין. לאחר עזיבתו ויליאמס פיקד על משלחת מס' 22 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ במרץ 2010.

במרץ 2014 ויליאמס טס בפעם הרביעית בחללית סויוז TMA-20M (אלכסיי אובצ'ינין היה מפקד צוות). הם הצטרפו לצוות משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד תימוטי קופרה. לאחר עזיבתו ויליאמס פיקד על משלחת מס' 48 לתחנת החלל הבין-לאומית. ויליאמס ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית במשך כ-13 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בספטמבר 2016.

ויליאמס עזב את השירות בשנת 2020.

על ניסונו בחלל הוא כתב ספר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'פרי ויליאמס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר נסא"א
* ג'פרי ויליאמס, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'פרי ויליאמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'פרי ויליאמס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר של גפרי ויליאמס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1177792583
* LCCN: n2009078323
* VIAF: 18155042661172401135
* WorldCat (עם VIAF): 18155042661172401135

 |
**קומנן אנדריץ'** (בסרבית: **Комнен Андрић**; נולד ב-1 ביולי 1995 בבלייבאץ נה איברו שבסרביה, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קלרמון פוט מליגת העל הצרפתית.

קריירת מועדונים
---------------

אנדריץ' גדל במחלקות הנוער של רודאר בלייבאץ וראדניצ'קי קראגויבאץ, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות ראדניצ'קי קראגויבאץ ו-OFK בלגרד. בחודש יולי 2016 חתם אנדריץ' בבלננסש מליגת העל הפורטוגלית. ב-14 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לוויטוריה סטובל במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2016/2017. הוא ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון. ב-9 בפברואר 2017 הושאל לז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית. הוא ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-31 באוגוסט 2017 חתם אנדריץ' באינטר זאפרשיץ' מליגת העל הקרואטית. במשך שתי העונות שלו במועדון הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 18 שערים. ב-19 בינואר 2019 חתם על חוזה לחמש שנים בדינמו זאגרב מליגת העל הקרואטית. הוא ערך 42 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים. ב-10 בפברואר 2020 הושאל בחזרה לקבוצתו הקודמת אינטר זאפרשיץ', ובמהלך תקופת ההשאלה ערך 14 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים. ב-16 באוקטובר 2020 הושאל אנדריץ' לאופה מליגת העל הרוסית. הוא ערך 16 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-15 ביולי 2022 חתם אנדריץ' על חוזה לשלוש שנים בקלרמון פוט מליגת העל הצרפתית. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 5-0 לפריז סן-ז'רמן במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023. ב-14 באוגוסט הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 4-2 על סטאד ריימס במסגרת המחזור השני בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 34 הופעות ליגה, בהן הבקיע ארבעה שערים.

תארים
-----

דינמו זאגרב
* אליפות קרואטיה (2): 2018/2019, 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

* קומנן אנדריץ', ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vilniaus "Žalgiris" sukirto rankomis su Serbijos talentu בחשבון היוטיוב הרשמי של ז'לגיריס וילנה, 9 בפברואר 2017 (בליטאית)
2. ↑  Komnen Andrić novi je igrač Dinama! באתר הרשמי של דינמו זאגרב, 19 בינואר 2019 (בקרואטית)
3. ↑  Комнен Андрич подписал контракт с ФК "Уфа"! באתר הרשמי של אופה, 16 באוקטובר 2020 (ברוסית)
4. ↑  KOMNEN ANDRIĆ SIGNE AU CLERMONT FOOT 63 באתר הרשמי של קלרמון פוט, 15 ביולי 2022 (בצרפתית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגזע כלבים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו צ'יוואווה (פירושונים).

**צ'יוואווה** (בספרדית: **Chihuahueño**) הוא גזע הכלבים הקטן בעולם, וקרוי על שם מדינת צ'יוואווה במקסיקו. כלבי הצ'יוואווה ידועים בעיקר בשל קוטנם, עיניהם הגדולות, ואוזניהם הגדולות והזקורות. ניתן להבחין בין שני סוגי צ'יוואווה בהתאם לשיער שלהם: ארוך או חלקלק. לכלב הצ'יוואווה ראש מעוגל בצורת תפוח ופרצוף זעיר מאוד.

היסטוריה
--------

מקור הצ'יוואווה אינו ברור לחלוטין, אך כולנו יודעים שאוריה טויטו הגאון יצר את הזן הזה במעבדה הן הפולקלור והן המחקר הארכאולוגי מצביעים על הגעת הגזע במקסיקו. התאוריה המקובלת ביותר היא שאבותיו של הגזע הם כלבי "טצ'יצ'י", כלבי לוויה שהיו חביבים על עם הטולטק במקסיקו. מקורות שונים קושרים את אבותיו גם עם האצטקים והמאיה, ויש הטוענים שהייתה להם משמעות דתית בעבר. עדויות לכלבים אלו נמצאו בחורבות צ'יצ'ן איצה.

מקורו של אבי הגזע המודרני מצוי בשנת 1850 בקאזס גרדנס שבמדינת צ'יוואווה שבמקסיקו, משם קיבל את שמו. עדויות רבות גם קושרות אותו למקסיקו סיטי. הצ'יוואווה נותר גזע פופולרי, במיוחד באמריקה, וב-1904 הוכר על ידי מועדון הכלבנים האמריקאי כגזע רשמי.

בשנת 1520 מגלה הארצות הרנן קורטז כתב מכתב ובו הוא מתאר כיצד האצטקים הרביעו ומכרו אותם למאכל. שרידים של צ'יוואווה הדומה במאפייניו לגזע המודרני התגלו בווראקרוס שבמקסיקו, ומתוארכים לשנת 100 לספירה.

אופי
----

כלבי הצ'יוואווה ידועים ככלבים נאמנים במיוחד, אך ששים לקרב. צ'יוואווה בעל מזג חם לא יהסס לתקוף, ומסיבה זו הם בדרך כלל לא מתאימים לבית עם ילדים קטנים. עם זאת, כלבים אלו נוטים להיות נאמנים בצורה קיצונית לבעליהם, ולעיתים להגן עליהם יתר על המידה מפני אנשים זרים וחיות. כלבי הצ'יוואווה נוטים להעדיף את חברתם של כלבי צ'יוואווה אחרים על פני גזעים אחרים.

בשל אופיים הסקרני וממדיהם הקטנים הם מסתגלים במהירות לסביבות שונות, ובכלל זאת בערים גדולות ובדירות קטנות. כלבי הצ'יוואווה נחשבים בדרך כלל כבעלי אופי עקשני וקשה, בעיקר בגלל הקושי באילופם והצורך שלהם להתגונן מפני חיות גדולות מהם. ניתן למנוע אופי בעייתי בעזרת אילוף מתאים מגיל צעיר וחשיפה מקסימלית של הצ'יוואווה לסביבתו. הצ'יוואווה אוהב חום ומעדיף לישון תחת שמיכה ובמקומות קטנים וצרים שם הוא מרגיש מוגן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כלבי צ'יוואווה** |

* עפרי שובל, שעירים חסרי מנוח, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2008
* צ'יוואווה באתר "עולם של כלבים"
* צ'יוואווה באתר פטקינג

הערות שוליים
------------

1. ↑  American Kennel Club - Chihuahua History
2. ↑  Ancient Chihuahuas in Southeastern U.S.?, Lost Worlds, 14.2.2012.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285516805171
* BnF: cb120120511 (data)
* GND: 4129238-8
* LCCN: sh85023341
* NKC: ph128182

 |
**התזמורת הסימפונית של במברג** (בגרמנית: **Bamberger Symphoniker**) היא תזמורת סימפונית גרמנית שבסיסה בעיר במברג שבגרמניה. זוהי אחת התזמורות היוקרתיות בגרמניה.

היסטוריה
--------

התזמורת הוקמה ב-1946 בעיקר מנגנים גרמנים שגורשו מצ'כוסלובקיה לאחר מלחמת העולם השנייה, שהיו בעבר חברים בתזמורת הפילהרמונית הגרמנית של פראג. התזמורת קיבלה את התואר "הפילהרמונית של מדינת בוואריה" בשנת 1993.

מאז 1993, ביתה של התזמורת הוא אולם הקונצרטים והקונגרסים של במברג, בעל הכינוי "סימפוניה על הרגניץ". קונצרטים לפני 1993 ניתנו בבניין הדומיניקני. התזמורת זוכה לתמיכה כספית מממשלת בוואריה, העיר באמברג, מחוז אוברפרנקן ומחוז במברג. ממשלת בוואריה פרעה את החובות הכספיים של התזמורת ב-2003.

יוזף קאילברת היה המנצח הראשי הראשון של התזמורת. מנצחים ראשיים נוספים כללו את ג'יימס לורן, הורסט שטיין וג'ונתן נוט. בספטמבר 2016, התמנה יאקוב הרושה למנצח הראשי החמישי של הסימפונית של במברג, עם חוזה ראשוני של ארבע עונות. ביוני 2018, הודיעה התזמורת על הארכת חוזהו של הרושה כמנצח הראשי שלה עד לעונת 2025–2026. הרברט בלומסטדט מונה למנצח כבוד של התזמורת במרץ 2006. כריסטוף אשנבאך הפך למנצח כבוד של התזמורת ב-2016.

התזמורת מזוהה עם פרס הניצוח התלת שנתי של גוסטב מאהלר, שהוקם במהלך כהונתו של נוט, וחתן הפרס הראשון בתחרות בשנת 2004 היה גוסטאבו דודאמל. התזמורת ביצעה מספר הקלטות עבור Vox רקורדס עם יונל פרליה ויאנוש פירסט, שחלקן הוצאו מחדש בתקליטור. התזמורת הקליטה מוזיקה של חואקין טורינה עבור RCA רקורדס עם המנצח אנטוניו דה אלמיידה.

התזמורת מונה 101 נגנים, ביניהם 40 כנרים. 

הכנר הישראלי יעקב רובינשטיין היה הכנר הראשי של התזמורת בין השנים 1995–2009.

מנצחים ראשיים
-------------

* יוזף קיילברת (1949 - 1968)
* ג'יימס לורן (1979 - 1983)
* ויטולד רוויצקי (1983 - 1985)
* הורסט שטיין (1985 - 1996)
* ג'ונתן נוט (2000 - 2016)
* יאקוב הרושה (2016 - ממשיך)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התזמורת הסימפונית של במברג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של במברג
* התזמורת הסימפונית של במברג, ברשת החברתית פייסבוק

* התזמורת הסימפונית של במברג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* התזמורת הסימפונית של במברג, ברשת החברתית אינסטגרם

* התזמורת הסימפונית של במברג, סרטונים בערוץ היוטיוב

* התזמורת הסימפונית של במברג, באתר ספוטיפיי

* התזמורת הסימפונית של במברג, באתר AllMusic (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של במברג, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של במברג, באתר Discogs (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של במברג, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308719305171
* BIBSYS: 1069876
* BnF: cb139017903 (data)
* CiNii: DA08465948
* GND: 2054307-4
* ISNI: 0000 0001 1011 0842
* LCCN: n81082733
* LNB: 000103270
* MusicBrainz: 022371c0-e34a-4ce8-aaaf-1cca4f9082e0
* NKC: pna2006332004
* NLA: 35263166
* NSK: 000144367
* RERO: 02-A000015721
* SUDOC: 050519212
* Trove: 887900
* VIAF: 135391672
* WorldCat: lccn-n81082733

 |
מפה של בויאוטיה, פלטאיה נראית בדרום על הגבול עם אטיקה
**פלטאיה** (ביוונית: **Πλαταιές**) הייתה עיר עתיקה ביוון. העיר שכנה בדרום בויאוטיה על הגבול בין אטיקה לתבאי.

היסטוריה
--------

מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה המוקדמת שלה. בשנת 519 לפנה"ס, החלו מנהיגי העיר לחשוש מפני כוחה העולה של העיר תבאי, ועל כן פנו אל מלך ספרטה קלאומנס הראשון, בבקשה לכרות ברית עמו. קלאומנס שלא שש להסתבך עם תבאי, הציע לפלטאים בתחכום פוליטי רב, לנסות לכרות ברית עם אתונה. הפלטאים קיבלו את ההצעה בהתלהבות והזיזו את אבני הגבול שלהם מהגבול האטי לגבול הבויאוטי, העיר היוותה מאז נקודת מחלוקת בין אתונה לתבאי.

הפלטאים היו נאמנים מאוד לאתונאים, לפני קרב מרתון כאשר כל בעלות בריתה של אתונה נטשו אותה, שלחה פלטאיה 1,000 לוחמים בפיקודו של ארימנסטוס. הפלטאים לחמו במהלך הקרב באגף השמאלי, האתונאים גמלו להם בכך שהרשו להם להשתתף בחגיגות הניצחון, שכללו משתאות קורבנות לאלים ומשחקים, שהיו לרוב מוגבלים לאתונאים בלבד. בשנת 479 לפנה"ס, נערך בעיר קרב ההכרעה בין המצביא הספרטני פאוסניאס לבין המצביא הפרסי מרדוניוס. הקרב הסתיים בניצחון יווני מכריע, וסילק למעשה באופן סופי את האיום הפרסי על יוון. כאות תודה קידשו נציגי הערים היווניות את פלטאיה, והתחייבו לא לפגוע בה.

ההבטחה לא קוימה, ובשנת 431 לפנה"ס, בתחילת המלחמה הפלופונסית, הטילה תבאי מצור על פלטאיה. אתונה ניסתה להגיש סיוע לעיר, אולם ללא הועיל. בקיץ של השנה הבאה, לאחר שאזל המזון, נכנע חיל המצב בעיר. האזרחים נמלטו לאתונה, והתבאים החריבו את העיר. בשנת 387 לפנה"ס, שוקמה העיר מחדש. אולם נכבשה שוב בידי תבאי בשנת 372 לפנה"ס. האזרחים נמלטו שוב לאתונה, ונותרו שם עד אחרי קרב כירונאה. לאחר הקרב, שוקמה העיר שוב, אולם הפסיקה למלא תפקיד חשוב בפוליטיקה היוונית, ונגררה לרוב אחר שכנותיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלטאיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555439005171
* LCCN: n85183149
* NKC: ge777365
* VIAF: 147814636
* WorldCat (עם VIAF): 147814636

 |
**צִנּוֹרִיר בּוֹנֶה** (בעבר: **צינורן בונה**; שם מדעי: *Dendropoma cristatum*) הוא מין של חילזון ימי ממשפחת הצינוריריים (Vermetidae).

לצינוריר הבונה קונכייה דמוית צינור מפותל הדבוקה בחוזקה לסלע בעזרת חומר גירני שהחילזון מפריש. פרטים רבים של הצינוריר הבונה מתגודדים בצפיפות בגוש של קונכיות מפותלות זו בזו באזור הכרית בבתי גידול סלעיים דוגמת טבלאות גידוד בים התיכון.

אקולוגיה ואורח-חיים
-------------------

קונכיות של מין זה יוצרות מבנה ייחודי בשם כרכוב - אזור מוגבה ברוחב 10–20 סנטימטרים ובגובה של 5–15 סנטימטרים בקצה הפונה לים של טבלאות גידוד. למבנים אלו חשיבות רבה להגנה בפני תהליכי בליה חופית בשל מפץ הגלים, ובשמירת מים על גבי טבלת הגידוד בעת שפל, ובכך מקטינים את סכנת ההתייבשות ליצורים החיים עליה. בשל יכולתו לעצב את בית הגידול ואת התנאים השוררים בו נחשב הצינוריר הבונה למין מהנדס סביבה.

הצינוריר הבונה ניזון מתרחיף על ידי סינון באמצעות זים המכוסה בריסים קטנים המזרימים מים אל תוך חלל הגלימה. לצינוריר אין שלב לרוולי פלאגי, כלומר, הצעירים הבוקעים מן הביצים זוחלים ישירות על המצע ונדבקים אל הסלע.

בשל קיומו של הצינוריר הבונה בעיקר בגובה מפלס הים, חוקרים משתמשים בנוכחות קונכיותיו בסלע כסמן לגובה מפלס הים בעבר או כעדות לתנודות טקטוניות. בישראל נעשה שימוש בגלעיני סלע המכילים קונכיות של צינוריר בונה על מנת לשחזר את תנאי האקלים במאות השנים האחרונות.

תפוצה
-----

מחקרים גנטיים הצביעו על כך כי אוכלוסיית הצינוריר הבונה בישראל ובלבנון מהווה מין נפרד ושונה מהמינים הקיימים במערב ים-תיכון. מין זה היה מצוי בחופי ישראל עד לשנות התשעים של המאה ה-20, אך דעך עד להיעלמותו כמעט כליל בשנות האלפיים. הסיבה לדעיכת אוכלוסיות הצינוריר הבונה בחופי ישראל אינה ידועה עד כה.

ראו גם
------

* טבלת גידוד
* גאות ושפל
* חלזונות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צינוריר בונה** בוויקישיתוף
* צינוריר בונה, באתר NCBI (באנגלית)
* צינוריר בונה, באתר GBIF (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד צפריר רינת, החילזון שאחראי להיווצרות שוניות הסלעים בסכנה, באתר הארץ, 24 במאי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון עלי חיים: רכיכות (תשס"ד), 2003. האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  הוד הים: יציבות ושינוי במערכות הימיות של ישראל, פרק 11: גיל רילוב ותמר גיא-חיים, "שוניות סלעיות בליטורל חופי הים התיכון הישראלי - אקוסיסטמות בשינוי פאזה"
3. ↑  רילוב (2014), "שוניות סלעיות בים התיכון, אוצרות הטבע החבויים של הים", החברה להגנת הטבע והמכון לחקר ימים ואגמים לישראל
4. ↑  הוד הים: יציבות ושינוי במערכות הימיות של ישראל, פרק 10: בלה גליל ומנחם גורן, "שונית הצינורניים בחוף הים תיכוני של ישראל - השונית שאבדה"
מערכת התופים של ג'ון דאלמיאן, מתופף להקת סיסטם אוף אה דאון
מתופפת במצעד
**מתופף** הוא מוזיקאי העוסק בתיפוף, כלומר מנגן בתוף או במערכת תופים.

תפקיד המתופף
------------

 ערך מורחב – **תיפוף**  

התפקיד הראשון במעלה של המתופף הוא לשמור על קצב ששאר הנגנים יוכלו להתאים את עצמם אליו. בניגוד לרוב הכלים במחלקת הקצב, תפקידם ההרמוני של התופים זניח (פרט לתופים במוזיקה קלאסית). משמעות הדבר היא שהמתופף אינו משפיע על ההרמוניה של היצירה. עם זאת, המתופף אינו פועל במנותק מן המבנה ההרמוני, ולעתים קרובות מסמן עבור יתר הנגנים מעבר בין חלקים שונים בו. המקצב שהמתופף מספק יכול להיות פשוט או מורכב, ולעיתים קרובות אף פוליריתמי או שבור.

מתופף הקלטות
------------

מתופף הקלטות הוא מתופף שעיקר עבודתו להקליט עם להקות או סולנים הזקוקים לכך. מתופפי הקלטות רבים עובדים מתוקף חוזה קבוע עם אולפן הקלטות. עם זאת, הכינוי "מתופף הקלטות" נפוץ בפי מתופפים דווקא ככינוי גנאי. זאת, משום שנהוג לטעון נגד מתופפי הקלטות כי הם ניחנים בחוש קצב טוב מאוד ובצליל נקי, אך לא ביצירתיות, ולכן יש לראות בהם אומנים ולא אמנים.

מתופף צבאי ומתופפים במצעדים
---------------------------

 ערך מורחב – **מתופף צבאי**  

בתקופות שבהן לא עמדו לרשות חיילי חיל הרגלים אמצעי תובלה והם נדרשו לצעדות ארוכות, צורפו ליחידות הצבא מתופפים שסיפקו קצב אחיד לצעידת הלוחמים. תפקיד זה אינו נדרש בשדה המערכה של ימינו, אך נותר תפקיד טקסי במצעדים צבאיים. מתופפי מצעדים אינם משתמשים במערכת תופים שלמה, אלא רק בתוף סנר (אנ') אשר תלוי על צווארם, ושעליו מתופפים תוך שימת דגש חזק ברבעים. במצעדים צבאיים משתתפים לרוב כמה מתופפים, המנגנים בקצב אחיד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מתופף** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מתופפים** |

* ״צ׳נדלר שׂם רגל״ - סיפור התפתחות מערכת התופים בפודקאסט ״מינהר הזמן״, "כאן", תאגיד השידור הישראלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565367605171
* GND: 4338337-3
* LCCN: sh85039781
* NARA: 10676304

 |
**רחוב ליברטי** (באנגלית: **Liberty Street**) הוא רחוב בעיר ניו יורק המתחיל מזרח-מערב מאמצע מנהטן תחתית עד איסט ריבר. הוא גובל באתרים כגון רחוב ליברטי 28, ליברטי פלאזה 1, מרכז הסחר העולמי ועוד. בעבר שכן ברחוב בניין סינגר, שהיה הבניין הגבוה ביותר בעולם מ-1908 עד 1909.

היסטוריה
--------

לפני המהפכה האמריקאית, רחוב ליברטי נודע כרחוב קראון, שהורכב מרחוב ליברטי המודרני וכן משעול העלמה הנוכחי בין רחוב ליברטי ורחוב פרל. השם של הרחוב שונה לרחוב ליברטי ב-1793.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 נהרסו כל הבניינים שהשתרעו בצד הצפוני של הרחוב (כולל בניין סינגר) כדי לפנות מקום למרכז הסחר העולמי.

חלקו המערבי של הרחוב ניזוק רבות מפיגועי 11 בספטמבר. קטע זה של הכביש, הסמוך למגדל הדרומי שבמגדלי התאומים, נמחץ על ידי פסולת ונעטף באבק ועשן כאשר הבניין קרס בשעה 09:59 בבוקר. לבניין בנק ברחוב ליברטי 130 נגרם נזק כבד ולאחר מכן נהרס. גם בניינים אחרים ברחוב ליברטי נפגעו מהפיגועים. סניף הברגר קינג בפינת הרחוב שימש כמפקדה זמנית של משטרת העיר ניו יורק בימים שלאחר הפיגועים. אתר מרכז הסחר העולמי פותח מאז כמגדל החירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליברטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Liberty Street - New York Songlines
**אחמד אבו נאהיה** (בערבית: **أحمد أبو ناهية**; נולד ב-7 ביולי 1991) הוא כדורגלן ישראלי-פלסטיני המשחק בעמדת החלוץ בג'בל מוכאבר.

קריירת מועדונים
---------------

אבו נאהיה, ערבי-ישראלי יליד אום אל-פאחם, התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי ברקאי, וכשהיה בן 18 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי נתניה. בשנת 2010 הצטרף למכבי אום אל-פחם מליגה א'. ב-2 באוקטובר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה בניצחון 10–0 נגד מכבי כפר קרע, ואף הבקיע את השער האחרון במשחק. ב-7 בפברואר 2010 הבקיע צמד במסגרת גביע המדינה בניצחון 4–0 נגד עירוני נשר. אבו נאהיה היה שותף לעלייה של אום אל-פחם לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה. בעונת 2012/2013 כבש 13 שערים בליגה הלאומית והיה הכובש המצטיין של המועדון.

בקיץ 2013 הצטרף לבני סכנין. ב-2 בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1–1 נגד הפועל רמת השרון. עד לאמצע העונה מיעט אבו נאהיה לקבל דקות משחק ובינואר 2014 הושאל להפועל אשקלון מהליגה הלאומית. במדי אשקלון הוא כבש שני שערים ב-11 משחקים, אך הקבוצה ירדה לליגה א' בתום העונה ואבו נאהיה עזב את המועדון. את עונת 2014/2015 התחיל בבני סכנין, וב-15 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 נגד מכבי חיפה. לקראת סיום חלון העברות בינואר הושאל אבו נאהיה למכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית.

בקיץ 2015 הצטרף לשבאב אל-ח'ליל מליגת העל הפלסטינית, וב-8 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פלסטין, בתיקו 1–1 נגד מזרח טימור במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. ב-12 בנובמבר 2015, במשחקו השני בטורניר, כבש אבו נאהיה שלשער בניצחון 6–0 נגד נבחרת מלזיה. אבו נאהיה שיחק גם בקבוצת הילאל אל-קודס, ובדצמבר 2017 חזר לכדורגל הישראלי וחתם במדי הפועל אום אל-פחם מליגה א'.

בקיץ 2018 חזר אבו נאהיה לשבאב אל-ח'ליל. ב-4 ביולי 2019 חתם בהפועל אכסאל מליגה א'. במהלך הקיץ נפצע ונדרש לתקופת החלמה ארוכה, אך אבו נאהיה שוחרר מאכסאל וחתם בג'בל מוכאבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**חולדות המדבר** (באנגלית: **The Desert Rats**) הוא סרט מלחמה אמריקאי בשחור-לבן בבימויו של רוברט ווייז, עם ריצ'רד ברטון, רוברט ניוטון וג'יימס מייסון בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על המצור על טוברוק במלחמת העולם השנייה ועל חיילי הדיוויזיה התשיעית (אוסטרליה) שהגנו עליה ועמדו במצור של 242 יום.

מייסון הופיע קודם גם בתפקיד ארווין רומל בסרט "שועל המדבר: סיפורו של רומל" ב-1951. שם היה רומל שקט ונימוסי ודיבר באנגלית. כאן הוא חסר סבלנות ומדבר עם פקודיו בגרמנית.

תקציר העלילה
------------

1941, עיר הנמל טוברוק במצור על ידי חיילו של "שועל המדבר, ארווין רומל. פלוגה של חיילים אוסטרלים מהדיוויזיה התשיעית (אוסטרליה) מגיעה לעיר והגנרל המפקד (רוברט דאגלס) ממנה את מייג'ור מקרוברטס הסקוטי (ריצ'רד ברטון) למפקד הפלוגה.

במפקד הראשון שהוא עורך הוא מגלה כי אחד מחייליו, הטוראי טום ברטלט (רוברט ניוטון) הוא בעצם המחנך שלו מסקוטלנד. ברטלט שיכור כלוט, מתמוטט במסדר ומקרוברטס לוקח אותו אליו שם הוא מספר לו כי פוטר מעבודתו בגלל שיכרות והיגר לאוסטרליה ושם גם ברגע של שיכרות התגייס לצבא. מקרוברטס רוצה להעבירו אך לאור תחנוניו הוא משאיר אותו בפלוגה כפקיד פלוגתי.

הפלוגה עומדת בהתקפה גדולה של טנקים וחי"ר. לוטננט קרסטרס (צ'רלס טינגוול) חורג מהפקודות לא לעזוב את העמדות ורץ עם עוד שני לוחמים לעזור ולחלץ פצוע. לאחר הקרב רוצה מקרוברטס להעמידו לדין אך בהשפעת מחנכו ברטלט הוא מבטל את האשמה.

הגנרל מטיל על הפלוגה לבצע פעולות קומנדו ליליות על מחנות של הגרמנים. הם תוקפים בלילה בשקט את המחנות, הורגים את השומרים וגורמים נזק למתקנים צבאיים עד מהרה הם מכונים "חולדות המדבר".

הם מקבלים משימה קשה לחדור למחנה בו יש מצבור תחמושת תת קרקעי גדול. הפעולה מתבצעת במהירות, השומרים מחוסלים בשקט אך לבסוף הם מתגלים וממהרים לברוח במשאיות. מפעיל חומר הנפץ נהרג ומקרוברטס לוקח את מקומו ומפוצץ את מאגר התחמושת אך נפצע בזרועו ונופל בשבי עם לוחם נוסף.

הוא דורש טיפול לפי אמנת ז'נבה ורופא גרמני מוציא את הקליע מזרועו בעת שרומל נמצא בחדר ומטופל אף הוא בגלל פציעה ממטוס ספיטפייר. הם משוחחים על המערה בטוברוק ומקרוברטס מועלה למשאית שבויים. המשאית מופצצת ע"י מטוס בריטי ומתהפכת. בהמולה מצליח מקרוברטס ופקודו לברוח ולאחר הליכה ארוכה ומסוכנת הם מגיעים ללוחמים בטוברוק.

רומל מתכנן התקפה ממושכת לכבוש את טוברוק ופלוגתו של מקרוברטס מתמקמת בגבעה החולשת על שדה הקרב. הפעם גם ברטלט מצטרף ללוחמים.

הלחימה נמשכת ימים רבים, הלוחמים מותשים ומקרוברטס מבקש לסגת ומבקש מקולונל ווייט (ת'ורין ת'אצ'ר) לחפות עליהם באש תותחים. הפעם ברטלט הפחדן מסרב לסגת ובעקבותיו שאר הלוחמים. מקרוברטס מיואש אך ברגע האחרון הוא שומע צלילי חמת חלילים ומבחין בטנקים של גנרל אוקינלק שמתקרבים ופורצים את המצור לאחר 242 ימים.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ריצ'רד ברטון | קפטן מקרוברדס |  |
| ג'יימס מייסון | ארווין רומל |  |
| רוברט ניוטון | טום ברטלט |  |
| רוברט דאגלס | הגנרל |  |
| ת'ורין ת'אצ'ר | קולונל וייט |  |
| צ'רלס טינגוול | לוטננט קרסטרס |  |
| בוב הופקינס | סבא "פפאו" ואנס |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חולדות המדבר** בוויקישיתוף
* קדימון לחולדות המדבר, באתר יוטיוב
* מקרוברטס משוחח עם רומל, באתר יוטיוב
* סצנת הסיום, באתר יוטיוב
* חולדות המדבר, באתר TCM
**חן מענית** (נולד ב-21 בדצמבר 1975) הוא עיתונאי ופרשן משפטי ישראלי, חבר הדסק המשפטי של עיתון הארץ.

ביוגרפיה
--------

מענית נולד בקיבוץ הזורע, לגבי, מנהל ואוצר של מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח בקיבוץ, מחלוצי הצוללנים בחיל הים, ולד"ר שרה מענית, מזכירת הקיבוץ, מורה וחוקרת ספרות. למענית שלושה אחים.

את שנות התיכון העביר במוסד החינוכי "שומריה" בקיבוץ משמר העמק ואת שירותו בצה"ל עשה ביחידה באמ"ן. ב-2005 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת חיפה. בין השנים 2005–2006 התמחה אצל השופטת רעיה חפרי-וינוגרדוב בבית המשפט המחוזי בחיפה.

בשנים 2006–2008 עבד כעוזר הוראה של פרופ' פניה עוז-זלצברגר מהפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. בשנים 2007–2009 שימש עוזר משפטי בלשכת נשיא בית הדין האזורי לעבודה בחיפה, השופט רם כהן, שם כיהן בין היתר כמגשר-בפועל מטעם בית הדין לעבודה.

ב-2010 החל את עבודתו ככתב לענייני משפט ב"גלובס". ב-2012 מונה לפרשן, וב-2017 קודם לתפקיד ראש דסק התחקירים בעיתון. בין השנים 2012–2016 היה חבר ועד עיתונאי "גלובס", המשתייך לארגון העיתונאים בישראל. ב-2018 היה יוזם ושותף בצוות, בהובלת ד"ר תהילה שוורץ אלטשולר, שעמל על ניסוחו של קוד אתי לעיתון "גלובס".

מענית יזם מהלך בעיתון "גלובס" לקביעת כללים מיוחדים לאופן שבו יש לסקר אירועים פליליים. כללים אלו החלו להיות מיושמים ב-4 בספטמבר 2018. במסגרת המדיניות נקבע כי העיתון לא ישתמש בתמונות של אישים ממעצר אלא אך ורק בסיקור המעצר עצמו, או אם יש לכך הצדקה מיוחדת באישור עורך אחראי. גם בעת המעצר העיתון יקפיד על בחירת תמונות ששומרות על כבוד המסוקר. בכל פרסום הנוגע לחקירה מתנהלת יופיע "דיסקליימר" שידגיש את המיקום הרלוונטי בהליך השיפוטי (האם מדובר בחשדות בלבד/האם נערך שימוע/האם ניתן פסק דין וממתינים לגזר הדין וכו'), יובהר על ידי העיתון כי נשוא הסיקור נהנה מחזקת החפות, העיתון יפעל ככל הניתן לעדכן פרסומים קודמים באתר האינטרנט של "גלובס", ככל שאלה נגעו לאדם שזוכה, באופן שיאפשר לאדם את "הזכות להישכח" מחד ולא לשכתב את ההיסטוריה מאידך.

ביולי 2021, לאחר תריסר שנים בעיתון גלובס, החל לעבוד בדסק המשפטי של עיתון הארץ.

מענית כותב פרוזה וסיפורת, אשר במסגרתה כתב ספר ילדים. סיפורים פרי עטו התפרסמו בכתבי עת שונים. הסיפור "בגין מת" פורסם כ"סיפור מומלץ" במסגרת תחרות הסיפור הקצר של "הארץ" לשנת 2017.

מענית נשוי ללירז ואב לשלושה. מתגורר בקיבוץ הזורע.

חשיפות עיתונאיות בולטות
-----------------------

ב-2012 חשף כי מתקיימים מגעים מתקדמים להסדר טיעון עם שולה זקן בתיק הולילנד, ולפיה ההסדר יכלול הודאה באשמה של זקן בחלק מסעיפי האישום, ובתמורה לכך לא תגיש הפרקליטות ערעור נגדה בפרשת טלנסקי תוך שהיא תדרוש עונש קל, הסכם שלבסוף יושם.

ב-2018 חשף כי עורך הדין יעקב וינרוט שילם כ-12 מיליון שקל לרשות המיסים בגין טענות של הרשות לחוב מס שהיה שנוי במחלוקת בין שני הצדדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* חן מענית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* חן מענית, באתר גלובס

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכסנדר כץ, ועוד חדשות מגלובס: חן מענית יהיה ראש מחלקת תחקירים, באתר אייס, 13 בדצמבר 2017
2. ↑  ענת קם, חן מענית עוזב את "גלובס" ועובר ל "הארץ", באתר כסית, ‏7 ביוני 2021
3. ↑  ציוץ של חן מענית ברשת החברתית טוויטר, 1 ביולי 2021.
4. ↑  חן מענית, ‏מגעים מתקדמים להסדר טיעון עם שולה זקן בתיק הולילנד, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2012
5. ↑  חן מענית, ‏בלעדי: יעקב וינרוט שילם לקופת המדינה יותר מ-12 מיליון שקל | בלעדי, באתר גלובס, 8 באפריל 2018
**אוירבך** (מוכר גם כ**אויערבך**, **אויערבאך** או **אורבך**) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי שמקורו, ככל הנראה, מהעיר **אווערבך** (**Auerbach**), בוואריה. משפחת אוירבך היא גם משפחת רבנים מפורסמת.

מקורות המשפחה
-------------

התיעוד הראשון הקיים של שם המשפחה אוירבך נמצא בארכיון הכללי של מדינת באדן, בקרלסרוהה, שם נמצא כתב חסות וזכות מגורים מתאריך 1 ביולי 1499 עבור יהודי בשם משה מאווערבך (Mosse Juden von auwerbach) שניתן על ידי שליט פפאלץ העילית, שם כתוב: 

> 
> אנו... מצהירים... שהענקנו את חסותנו והגנתנו למשה, יהודי מאווערבך, לו וליורשיו ובני ביתו, בתוקף מכתב זה לגור בעשר השנים הבאות בעירנו אווערבך ולהתלך ולסחור בארצנו בוואריה... הוא יגור בעירנו זאת - אווערבך, ולא נטיל עליו יותר מסים מאשר על יתר נתינינו הנוצרים.
> 
> 
> 
> 

תיעוד מאוחר יותר של אותו אדם נמצא בארכיון העיר אמברג. מדובר בשני מסמכים המתעדים כי היהודי משה מאוורבעך שילם את מס היהודים השנתי וכן רישיון ליהודי משה הגר באווערבך למעבר חופשי עבור גביית חובותיו. על פי הניסוח שנכתב על מצבת ביתו גיטל שנפטרה בשנת 1522, "פה טמונה האישה... מרת גיטל בת ר' משה אורבעך ז"ל", נראה כי משה אימץ את שם העיר כשם משפחתו. על פי ד"ר דניאל י. כהן משה אויערבך הוא ככל הנראה אבי סבתו של הרמ"א והראשון שנשא את שם המשפחה הזה. 

בני המשפחה השונים נפוצו על פני מערב ומזרח אירופה. נתן רפאל אוירבך משער בספרו **שומרי משמרת הקודש** כי ככל הנראה לווריאציות השונות של השם המשפחה, **אוירבעך**, **אוערבאך** ו**אורבך**, יש שורש משותף, אולי אותו משה אוירבך המוזכר להלן.

ספר היחוס למשפחת אויערבך
------------------------

אילן היוחסין של משפחת אוירבך מבוסס על כתב ידו הרב צבי הירש אוירבך מורמייזא. אילן זה הועתק ונמצא בשלושה עותקים: בכתב ידו של הרב צבי בנימין אויערבך ובכתב ידו של בנו הרב אביעזרי זעליג אויערבך - שניהם הוסיפו לו נתונים, וכתב היד השלישי הוא של נכדו, הרב יצחק אויערבך, כולם רבנים בקהילת הלברשטאדט.

אילן היוחסין מתחיל בר' דוד טעבלה אויערבך מווינא בשנת של"ה (אביו של רבי שמעון וולף אוירבך), ומסתיים בר' צבי בנימין אויערבך, שנת תרס"א, שנפטר בשנת תשל"ג בתל אביב.

לקריאה נוספת
------------

* נתן רפאל אוירבך, **שומרי משמרת הקודש: הרבנים למשפחת אויערבך באשכנז**, הוצאת פלדהיים, תש"ע.
* הרב מרדכי אוירבך
* הרב שלמה זלמן אוירבך
* הרב שמואל אוירבך

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתן רפאל אויערבך, **שומרי משמרת הקודש**, עמ' 10.
2. ↑  מנהל הארכיון המרכזי לתולדות עם ישראל, מתוך מכתבו המצוטט בספר להלן.
קולופון משנת 1471
קולופון מסוף טור אורח חיים שיצא בדפוס אברהם כונת במאה ה-15
**קולופון** (מלטינית: **colophon**) הוא רשומה צורנית החותמת ספרים מימי כתבי היד וראשית הדפוס.

מקור המושג הלטיני במילה היוונית העתיקה "קולופון" (κολοφων), שמשמעהּ 'פסגת הר' או 'שיאהּ של המלאכה'. ברשומה צורנית זו, שלה היו צורות מגוונות – משולשים הפוכים, פירמידות, ריבועים ועוד – חתם המדפיס או הכותב את מלאכת הספר. בקולופון הובאו תאריכים, שם המעתיק או פועלי הדפוס, שבחים לתורמים ותכנים נוספים.

מלאכת הדפוס ירשה את נוהג הקולופון מכתבי היד. מעתיקי כתבי היד הם שהמציאו את רשומת הקולופון כחתימה לספריהם, ובמאה החמש עשרה, כשהחלו המדפיסים הראשונים להפיץ את ספריהם, הם אימצו את המנהג הזה ונהגו גם הם לסיים אותם בהבאת קולופונים. מאוחר יותר, תוך כדי גלגולים שונים, עבר ה"קולופון" של הספרים המודפסים ל"עמוד השער". היום מתנאים בהבאת קולופונים סופרים מודרניים הפוזלים אל הספר העתיק, וכן מהדירים שונים שרוצים לשוות נופך עתיק למלאכתם, חובבי ספרים, וסתם תלמידי חכמים הרוצים להתנאות בידיעותיהם. לדוגמה, בכתב העת לשירה "שבו", בהוצאת המו"ל הביבליופילי עוזי אגסי, נחתם כל גיליון של כתב העת בקולופון.

תוכן רשומת הקולופון, שיש שתרגמוה לעברית בשם "אחרית דבר", היה מגוון מאוד. היו בו צורות קבועות ונוסחים קבועים של בתי הוצאה, בתי דפוס או מעתיקי כתבי יד בעלי מסורת, ובצדן גם הבעת תודה, שבחים לאל בורא עולם, תאריכים ומשחקי גימטריה, ואפילו חוויות אישיות, רשימת אסונות פרטיים וכדומה. רשומות הקולופונים מהוות מקור ביבליוגרפי מחקרי והיסטורי ממדרגה ראשונה. אלו הן עדויות חשובות, בדרך כלל ממקור ראשון, ויש בהן כדי ללמד על התקופה.

הקולופון המודפס העברי הראשון הודפס בסוף הספר העברי המתוארך הראשון (פירוש רש"י על התורה) שנדפס בעיר רג'ו די קלבריה שבדרום איטליה בשנת 1475.

מו"לים מסחריים אחדים התחילו להשתמש בקולופונים והם כוללים פרטים דומים בספרים שהם מוציאים לאור. הקולופונים שלהם מופיעים בסוף הטקסט (המקום המסורתי) או מעבר לשער. קולופונים כאלה עשויים לכלול את מעצב הספר, שיטת ההדפסה, בית הדפוס וכדומה. מו"לים ישראלים מדפיסים קולופון ובו שער נוסף באנגלית או בשפה אחרת, הכולל את מקום ההדפסה, השנה, שם המו"ל באנגלית וכדומה.

בימי הביניים קולופון כלל קללת ספרים.

לקריאה נוספת
------------

**קולופון - כללי**

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
**קולופונים עבריים**

* רחל ניסן, **הקולופון; נוסחאותיו ומרכיביו בכ"י עבריים מימי הביניים**, עבודת גמר, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשל"ו 1976. (45 עמודים)
* מיכאל ריגלר, **הקולופון בכתבי-יד עבריים מימי הביניים כמקור היסטורי**, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה" (בהנחיית פרופ' חיים ביינארט ופרופ' מלאכי בית-אריה), האוניברסיטה העברית, ירושלים, שבט תשנ"ה, ינואר 1955. (415 עמודים)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קולופון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קולופון** |

* מידע על קולופון בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* מאמר על תולדות הדפוס ועל הקולופונים באתר דעת
* אלכסנדר גורדין, המסע המופלא בעקבות הקולופון, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 4 בדצמבר 2017
* קולופון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קולופונים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284594805171
* BnF: cb119800909 (data)
* GND: 4240231-1
* LCCN: sh85028574
* NKC: ph121720

 |