recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שאגן אדום בוליביאני** (שם מדעי: ***Alouatta sara***) הוא מין קוף רחב-אף דרום אמריקאי בסוג שאגן. הוא מצוי בבוליביה ומסווג כמין נפרד מאז 1985 (הופרד משאגן אדום ונצואלי).

אורכם של הזכרים נע בין 50–56 סנטימטרים, ושל הנקבות – בין 46–49 סנטימטרים. משקלם של הזכרים הוא 5.4–9 קילוגרם. הם ניזונים בעיקר מעלים, אך אוכלים גם אגוזים, פירות ופרחים.

התנהגות
-------

הוא חי בקבוצות של 1–3 זכרים ו-2–7 נקבות. מפעם לפעם הזכרים הצעירים מנסים להשיג שליטה על הקבוצה. הם מתעוררים מוקדם בבוקר ומתחילים בשאגות שניתן לשמוע במרחק של 3.5 קילומטרים. מטרת השאגות לסמן את השטח שבשליטת הקבוצה. שאגות נוספות מתבצעות בערב. כמו כן הם שואגים במהלך הגשם.

האויב של הקוף הוא היגואר. כאשר הוא נמצא בסביבה הקופים עולים לצמרות העצים וזורקים משם זרדים וענפי עצים.

רבייה
-----

ישנה תחרות מינית אכזרית בין הזכרים בשל יחס לא מאוזן בין זכרים לנקבות. הנקבות מושכות את הזכרים על ידי הזזת הלשון כדי להזדווג. אם הזכר אינו מגיב, הנקבה עוברת לזכר אחר. תקופת ההיריון הממוצעת היא 190 יום. העולל יישאר עם אמו בין 18 ל-24 חודשים. כאשר זכר צעיר או פולש הורג את המנהיג ואת כל צאצאיו, וכך הורג כל מתחרה אפשרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאגן אדום בוליביאני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאגן אדום בוליביאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מוחמד דאהר נאטור** (בערבית: **محمد ظاهر ناطور**; נולד ב-9 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן ישראלי-פלסטיני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירה
------

נאטור התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות ובגיל 18 הצטרף למחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. ב-15 בינואר 2011, נאטור ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 לעירוני קריית שמונה. ב-28 בספטמבר 2012, נאטור הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 לסקציה נס ציונה.

בפברואר 2013, נאטור חתם בסקציה נס ציונה.

בקיץ 2014, נאטור חתם במרכז טולכרם מליגת העל הפלסטינית.

בינואר 2019, נאטור חתם באל-בירה מוסעת.

אחרי שהרשים במדי מרכז טולכרם, בשנת 2017 זומן לראשונה לסגל נבחרת פלסטין. ב-10 באוקטובר 2017, נאטור ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–10 נגד בהוטן, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מוחמד נאטור"**.
**שאגן שחור מקסיקני** (שם מדעי: ***Alouatta pigra***) הוא מין של פרימט מהסוג שאגן החי ביערות של מקסיקו של חצי האי יוקטן וכן בבליז ובגואטמלה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.

תיאור
-----

זהו השאגן הגדול ביותר, ואחד מהגדולים שבקופי העולם החדש. הוא בעל דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים מגיעים למשקל של 11.4 קילוגרם בעוד הנקבות רק ל-6.4 קילוגרם. אורכם 521 עד 639 מילימטרים לא כולל הזנב הארוך והלופתני שאורכו 590 עד 690 מילימטרים. השאגנים בעלי פרווה עבה ושחורה, בייחוד סביב הלחיים וה"זקן" הארוך.

השאגן הוא קוף המתמחה בחיים בין העצים והוא אוכל עלים כמעט מובהק המגוון בפירות, פרחים ובאגוזים. הוא בעל שיניים טוחנות גדולות כדי ללעוס ולחלץ חומרי תזונה מהעלים. רוב זמנו השאגן נח בין הענפים ומעכל את ארוחתו. שאר הזמן הוא מתקוטט עם יריבים, תוך שימוש בעצם בגרונו המשמשת להגברת קולו כדי לשאוג לזכרים יריבים שיתרחקו.

הוא מצוי בסכנה בטבע עקב דחיקה ופגיעה ביערות הגשם בהם הוא חי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאגן שחור מקסיקני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאגן שחור מקסיקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**INCOSE** (ראשי תיבות באנגלית של: **I**nternational **C**ouncil **o**n **S**ystems **E**ngineering) הוא ארגון חברים ללא כוונת רווח וחברה מקצועית בתחום הנדסת מערכות. ל-INCOSE כ- 17000 חברים כולל חברים עצמאיים, חברי תאגיד וחברים סטודנטים. הפעילויות העיקריות של INCOSE כוללות כנסים, פרסומים, פעילות סניפים מקומיים, הסמכות מקצועיות וקבוצות עבודה טכניות.

הסימפוזיון הבינלאומי של INCOSE (באנגלית: INCOSE International Symposium) מתקיים בדרך כלל בחודש יולי בארצות הברית או במדינה אחרת, והסדנה הבינלאומית של INCOSE (באנגלית: INCOSE International Workshop) מתקיימת בינואר בארצות הברית.

ישנם כ-70 סניפי INCOSE מקומיים ברחבי העולם, כאשר מרבית הסניפים מחוץ לארצות הברית מייצגים מדינות שלמות, ואילו פרקים בארצות הברית מייצגים ערים או אזורים.

INCOSE מארגנת כ-50 קבוצות עבודה טכניות בעלות חברות בינלאומית, שמטרתן לשתף פעולה וליצור מוצרי INCOSE, מודפסים ומקוונים, בתחום הנדסת מערכות. 

INCOSE מייצרת שני כתבי עת עיקריים: כתב העת הנדסת מערכות ומגזין המטפלים Insight, יחד עם מספר עבודות יחידניות שפורסמו, כולל INCOSE Handbook. בשיתוף עם אגודת המחשבים IEEE (אורכב 16.11.2020 בארכיון Wayback Machine) והמועצה לחקר הנדסת מערכות (SERC), מייצרת ומתחזקת את ספר הידע המקוון להנדסת מערכות (SEBoK), מאגר ידע בסגנון וויקי הפתוח לתרומות מכל אחד, אך עם תוכן הנשלט ומנוהל על ידי חברי מערכת.

INCOSE מסמיכה מהנדסי מערכות בתהליך ההסמכה תלת-שכבתי. הסמכה מחייבת שילוב של השכלה, ניסיון של שנים ועמידה בבחינה על בסיס המדריך להנדסת מערכות.

INCOSE הוא ארגון חבר בפדרציה של ארגונים מקצועיים לאדריכלות ארגונית (FEAPO), עמותה עולמית של ארגונים מקצועיים שהוקמה כדי לקדם את המשמעת של אדריכלות ארגונית.

פרסומים ומוצרים
---------------

### פרסומים ומוצרים

* *INCOSE Systems Engineering Handbook*
* *Journal of Systems Engineering*
* *INSIGHT* *Practitioner Journal*
* *Metrics Guidebook for Integrated Systems and Product Development*
* *I-pub* publication database
* *Systems Engineering Tools Database*

### תקנים

המועצה הבינלאומית של INCOSE לוועדה טכנית לתקני הנדסת מערכות (STC) פועלת לקידום ושילוב של תקני הנדסת מערכות הנהוגים ברחבי העולם. חלק מהסטנדרטים הבולטים בהם STC היה מעורב הם:

* ECSS-E-10 Space Engineering - Systems Engineering Part 1B: Requirements and process, 18 Nov 2004
* ECSS-E-10 Space Engineering - Systems Engineering Part 6A: Functional and technical specifications, 09 Jan 2004
* ECSS-E-10 Space Engineering - Systems Engineering Part 7A: Product data exchange, 25 August 2004
* ISO/IEC 15288: 2002 - System Life Cycle Processes
* OMG Systems Modeling Language (OMG SysML), July 2006

### פרסים

* "פרס החלוץ" של INCOSE : פרס שנתי לאנשים שתרמו תרומות חלוציות משמעותיות בתחום הנדסת מערכות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **INCOSE** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592329505171
* GND: 5305492-1
* LCCN: no99022211
* SUDOC: 142976059
* VIAF: 143389355
* WorldCat: lccn-no99022211

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית**שון פייגה** (נולד ב-12 במרץ 1988 במולדת) הוא שחקן כדורעף ישראלי בכדורעף חופים.

ביוגרפיה
--------

פייגה החל לשחק כדורעף במועדון מכבי תל אביב, וזכה עם המועדון בדאבל שלוש פעמים ברציפות, בעונות 2007/2008, 2008/2009 ו-2009/2010. את עונת 2010/2011 פתח בקבוצת ווריקורי הדרום קוריאנית, אך לא השתלב בה, ועבר למועדון אתניקוס אלכסנדרופוליס מליגת העל היוונית. בסיום העונה, שב למכבי תל אביב, שזכתה בדאבל פעם נוספת.

לאחר תום העונה החליט פייגה לפרוש מכדורעף האולמות ולעבור לשחק כדורעף חופים, יחד עם אריאל הילמן, במטרה להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בשנת 2013 החלו להשתתף בתחרויות בינלאומיות, והשתתפו במשחקים האירופיים שנערכו ב-2015 בבאקו. שון פייגה ואריאל הילמן הגיעו למקום החמישי. פייגה והילמן זכו באליפות בכדורעף חופים בישראל בשנים 2016 ו-2017.

פייגה נשוי למתעמלת האומנותית רחלי ויגדורצ'יק.

קישורים חיצוניים
----------------

* שון פייגה באתר הפדרציה הבינלאומית לכדורעף
* זאב גולדשמידט, הילמן ופייגה חולמים על החופים של ריו, באתר ynet, 23 בנובמבר 2013
* משה הרוש, את העמדה הוא שינה, כעת נותרה ההיסטוריה, באתר הארץ, 1 במרץ 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  פייגה והילמן זכו באליפות ישראל בחופים, באתר ערוץ הספורט, ‏27 באוגוסט 2017
**שאדי בלאן** (בערבית: **شادي بلان**; נולד ב־5 באפריל 1974) הוא איש תקשורת ערבי-ישראלי, בין העורכים והמגישים הראשונים שטיפלו בנושאי תרבות ומוזיקה בתוכניות רדיו וטלוויזיה בתאגיד השידור הישראלי בשפה הערבית. בלאן מגדיר עצמו כפלסטיני

ביוגרפיה
--------

בלאן נולד בשכונת וואדי ג'מאל (עין הים) במערב חיפה. מגיל צעיר התעניין בעיתונות ובענייני בידור. בילדותו נחשף לתקשורת כתובה ומשודרת, בערבית ובעברית. מגיל 16 היה מנוי בכתב עת מעריב לנוער."אהבתי את הפלטפורמה והשתתפתי בתחרות כתיבה של המגזין שנערכה ב–1990. משם המשכתי ככתב נוער בעיתון זה; כתבתי על נושאים שמעניינים בני נוער ושמתרחשים בחברה הערבית".

בתום לימודיו בתיכון ערבי-אורתודוקסי, החל את לימודיו בכותרת, בית ספר לעיתונאות ולתקשורת של אוניברסיטת תל אביב.

### ברדיו

בשנת 1995 החל לעבוד ברדיו הפיראטי "רדיו אל-בלד" בתוכניות שכללו מוזיקה, תרבות ובידור ובמקביל היה עורך התרבות והאמנות בעיתון "ליידי כל אל-ערבּ" במשך 15 שנה. בשנת 1999 עבר לערוך ולשדר ב"רדיו שאטיק". בשנת 2003 החל לעבוד בתחנת הרדיו המסחרית בשפה הערבית, רדיו א-שמס של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

בשנת 2006 הצטרף לחטיבה הערבית של רשות השידור ולאחר מכן לתאגיד השידור הישראלי, שם הוא עדיין עובד, נכון לשנת 2019.

### בטלוויזיה

בשנים 1999–2000 הנחה בערוץ 33 את התוכנית "קליפ שואו" (كليب شو), וב-2001–2003 הנחה את התוכנית "זוויות" (زوايا).

בשנת 2006 הנחה בערוץ 2 את התוכנית "שירים ודיבורים", את טקס מלכת היופי הערבייה ואת תחרות הערבזיון 2006–2008, וכן הנחה את התוכנית "צליל וטעם" בערוץ עשר.

ב-2009 הנחה וערך את תוכנית הראיונות "פוקוס" (فوكوس) בערוץ 33. ב-2013 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33.

בשנים 2015–2016 הנחה את המשדר המרכזי לחג הסילבסטר בערוץ 33.

ב-2017 הנחה את "תיק סודי" בתאגיד השידור הישראלי.

בשנים 2018–2019 הנחה את "פן" (فن) בתאגיד השידור הישראלי.

ב-2020 הנחה את המשדר המרכזי לחג עיד אל-פיטר בערוץ 33.

ב-2021 הנחה את התוכנית "שו בדרכים" (شو عالطريق) בערוץ 33.

### בעיתונות

בשנת 1990 החל את עבודתו העיתונאית בתפקיד כתב נוער במעריב לנוער ובהמשך עבד כעורך תרבות בעיתון "א-סנארה". בשנת 2002 התמנה לעורך בשבועון "אל - נאס" (الناس) ולעורך התרבות במגזין "ליידי כל אל-ערב".

בשנת 2019 כתב את הספר "סרט עלילתי פלסטיני" (فيلم فلسطيني طويل), בשפה הערבית. שאדי בלאן בחר לאגוד את כל הסרטים בספר אחד וליצור תשתית תרבותית-לאומית, שמדגישה את המשותף לפלסטינים באשר הם.

לקריאה נוספת
------------

* שאדי בלאן, **סרט עלילתי פלסטיני**, הוצאת כל שאי, 2019 (בערבית)

קישורים חיצוניים
----------------

* שאדי בלאן, ברשת החברתית פייסבוק
* שאדי בלאן, ברשת החברתית אינסטגרם
* שאדי בלאן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לינדה בר, קדם אירוויזיון 2009 גם בקול ישראל בערבית, באתר News1 מחלקה ראשונה‏

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאדי בלאן, "סרט עלילתי פלסטיני", 2019, עמ' 216 (בערבית)
2. ↑  אתר למנויים בלבד ז'נאן בסול, שאדי בלאן הוא גיא פינס של הציבור הפלסטיני בישראל, באתר הארץ, 18 במאי 2017
3. 1 2  שלומי דסקל, כיבוש הנפש, באתר העין השביעית, 6 בנובמבר 2019
4. ↑   ضيفة حلقة #ملف\_سري الفنانة ميساء عبد الهادي, סרטון בערוץ "مكان - هيئة البث العامة", באתר יוטיוב (אורך: 27:55) (בערבית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416369305171
* LCCN: no2020020271
* VIAF: 50155646231318211914
* WorldCat: lccn-no2020020271

 |
נועם גינגולד
**נועם גינגולד** הוא מוזיקאי, מפיק מוזיקלי, ויזם בתחום המוזיקה. גינגולד עוסק בתחום האינדי רוק פופ ובמוזיקה אלקטרונית, ובזכות פועלו זה זכה בפרס עידוד יצירה מטעם אקו"ם בשנת 2010.

נועם הוא המייסד של חברת סאונדג'ים שמפתחת פלטפורמות אימון-אוזניים למוזיקאים אנשי סאונד ומפיקים מוזיקליים.

נועם הוא גם מעצב סאונד בעל שם עולמי. המייסד של חברת Musicrow המפתחת פלאגינים, סינטיסייזרים, אפקטים וירטואליים וסאונדים (Reaktor Ensembles) לפלטפורמת הריאקטור של Native Instruments. בסאונדים ובסינטיסייזרים של נועם משתמשים המפיקים המוזיקליים המובילים בעולם ביניהם סיימון פוספורד, טרנט רזנור, גיי סיגוורת', אד בולר, אד סטארינק, ריק סימפסון, ג'יימי מהוברק ועוד רבים נוספים.

בנוסף עומד נועם מאחורי מגזין LFO ליוצרי מוזיקה אשר פועל מאז שנת 2007 ומשמש מקור ידע ייחודי למוזיקאים ויוצרים בכל הקשור לצדדים הטכנולוגיים ביצירת והקלטת מוזיקה.

#### אלבומים

ב-2010 הוציא את האלבום "אהבה אפלה", אלבום אינדי רוק-פופ שמשלב אקוסטיקה ואלקטרוניקה רכה.

ב-2013 יצא אלבומו החדש "The Human Project" תחת השם Gingold X (בלייבל האנגלי Climactic Records) שעוסק באמביוולנטיות של תשוקה ופחד בעולם היפר-טכנולוגי.

ב-2019 שוחרר האלבום Pixie, תחת פרויקט Gamma Juice, בו משתף נועם פעולה עם אוריין סימון וגיא בן-צבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* האלבום "The Human Project" שהוציא נועם תחת השם GIngold X
* האלבום Pixie שהוציא נועם יחד עם Gamma Juice
* האלבום "אהבה אפלה" מאת נועם גינגולד
* מילים לשירים של נועם גינגולד באתר שירונט
* SoundGym: פלטפורמת אימון אוזניים לסאונד ויוצרי מוזיקה
* ToneGym: פלטפורמת תיאוריה מוזיקלית ואימון אוזניים למוזיקאים
* מגזין LFO ליוצרי מוזיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  טקס פרסי אקו"ם 2010 – מוזיקה פופולרית
2. ↑  נבחרי השנה של אקו"ם לשנת 2010

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009463781605171

 |
לוגו הארגון
**Hearing Dogs for Deaf People** הוא ארגון צדקה בריטי, העוסק באימון כלבים לשמש כמסייעים לבעלי מוגבלות בשמיעה ולהתריע בפניהם על צלילים המסמלים סכנה או צלילים שימושיים נפוצים. מאז 1982 ועד כה (2021) מסר הארגון כ-2,500 כלבים למוגבלים בשמיעה שנזקקו לשירותיהם.

הארגון
------

הארגון נוסד בשנת 1982 על ידי הווטרינר ברוס פוגל (אנ') וליידי ביאטריס רייט. ב-1986 קיבל מעמד מלא של ארגון צדקה ופתח את מרכז הפעולה שלו באוקספורדשייר. בשנת 1992 החלה אן, הנסיכה המלכותית, לשמש כפטרונית מלכותית של הארגון. במהלך השנים פתח הארגון שני מרכזי פעולה נוספים ברחבי בריטניה. בשנת 2017 התמזג הארגון עם ארגון סיוע אחר למוגבלים בשמיעה - Hearing Link (אנ'), והנסיכה אן משמשת כפטרונית של שניהם.

אימון הכלבים ושירותם
--------------------

הארגון מאמן כלבים להתריע בפני בעליהם לקויי השמיעה בדבר צלילים המסמלים סכנה - אזעקת אש או אזעקת עשן. הם מתריעים גם על צלילים של מתקנים שונים - פעמון דלת, שעון מעורר, טיימר של תנור מטבח או מוניטור לתינוק וכן התרעות אס אם אס בטלפון נייד. בנוגע לצלילים שאינם מסמלים סכנה מאומן הכלב להסב את תשומת לב בעליו ולהוביל אותו אל מקור הצליל, אך כשהכלב שומע צליל המסמל סכנה הוא נשכב על הארץ ואיננו מוביל את הבעלים אל מקור הצליל. סיועו של הכלב תורם להפגת תחושת הבידוד מהעולם הסובב אותם שיש לחלק מלקויי השמיעה עקב המוגבלות שלהם.

בצאתם מביתם עוטים הבעלים לכלביהם אפודה קצרה בצבע אדום בורגונדי ועליה לוגו הארגון. אפודה זו מציינת בפני העוברים ושבים שהכלב מסייע בידי מוגבל בשמיעה.

הכלבים מאומנים על ידי מתנדבים במהלך 20 החודשים הראשונים לחייהם. האימון נעשה בשלבים על פי תוכנית סדורה שפותחה על ידי הארגון. לאחר מכן, משמשיגים הכלבים את רמת האימון הנדרשת, נערכת התאמה בינם לבין אדם הנזקק להם. הם נמסרים לשירות בעליהם עד הגיעם לגיל 11. בעליהם רשאי להחזיק בהם לאחר מכן כחיית מחמד.

הארגון מאמן כלבי סיוע בעיקר מגזעי לברדור, פודל, קוקר ספניאל ו-Cockapoo (שהוא הכלאה בין שני האחרונים).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Hearing Dogs for Deaf People (באנגלית)
* Hearing Dogs for Deaf People, ברשת החברתית פייסבוק

* Hearing Dogs for Deaf People, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3136147907505879210008
* WorldCat: lccn-nb2016020435

 |
**נהר סייהאן** (טורקית **Seyhan**; ובעבר ביוונית **סארוס** (**Σάρος**)) הוא נהר בדרום טורקיה, הנובע בגובה של כ-1,500 מטר בהרי הטאורוס כ-90 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר קייסרי. הנהר זורם דרומה לאורך 560 ק"מ, חוצה את מישור צ'וקורובה ואת העיר אדנה אותה הוא מחלק לשני חלקים - סייהאן וייראיר (Yüreğir). הסייהאן נשפך לים התיכון כ-20 ק"מ מדרום לעיר טרסוס. ב-1956 הוקם בפאתיה הצפוניים של אדנה סכר על הנהר הנושא את שמו והמשמש להפקת חשמל, השקיה ולבקרת הצפה.

החל בשנות התשעים התקיימו מגעים בין טורקיה לישראל כמו גם עם ירדן וערב הסעודית בדבר ייצוא מים מטורקיה למדינות אלה. הפרויקט אשר יועד להזרים את מיי הסייהאן ונהר ג'ייהאן הסמוך לו בצינור או באמצעות מכליות אל מדינות אלה, זכה לשם "נהר השלום" או "מיי השלום" (Barış Suyu), אך לא יצא לבסוף אל הפועל, בין היתר בשל עלותם הגבוהה של המים.

אגדה טורקית מספרת כי שמו של נהר סייהאן ושמו של הנהר הסמוך לו ג'ייהאן מקורם בשמם של שני אחים אשר שלטו בעבר באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סייהאן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4261377-2
* VIAF: 236465021
* WorldCat (עם VIAF): 236465021

 |
**Eliica** (שם הדגם המלא: **the Electric Lithium-Ion Car**, ביפנית: **エリーカ**) היא מכונית קונספט בתצורת מכונית חשמלית אשר הוצגה ביפן בשנת 2004 על ידי פרופסור הירושי שימיזו מאוניברסיטת קיו, טוקיו. בפיתוח הדגם היו מעורבות 38 חברות. מחיר דגם ה""Eliica"" עמד על כ-30 מיליון ין יפני. פיתוח הדגם עמד על 320,000 דולר.

יוצר אב-טיפוס בודד.

סקירה טכנית דגם "Eliica"
------------------------

מקור הכוח של דגם ה"Eliica" הוא מנוע המשולב בכל גלגל, כלומר מנוע גלגל (In-Wheel-Motor), אשר מפחית באופן ישיר הפסד מכני ותורם לעלייה מרחק השיוט. כיוון שלא ניתן היה להגדיל את גודלו של המנוע, היה צורך להגדיל את מספר המנועים, כלומר גלגלים, כדי להתגבר על התנגדות הנהיגה ולקבל פלט שיכול לכוון במהירות מקסימלית של 400 קמ"ש. כל אחד המנועים תוכנן לייצר כ-80 כ"ס לכל גלגל. התפוקה הכוללת היא כ-640 כ"ס, וזה מוכיח ביצועים האצה מעולה.

כל גלגל מצויד בבלם, הילוך, נושאת רכזת, ומרכיבים אילו עוזרים לשפר את הביצועים המנועיים. מקור כוח של הדגם, היא סוללת ליתיום יון המיוצרים על ידי "Nippon סוללה", ומאמצת מבנה שמאחסן את הסוללה בתוך מסגרת של חומר שהרכבו אלומיניום.
דגם ה"Eliica"" הוא דגם משופר של דגם "KAZ (Keio Advanced Zero-emission vehicle)", לימוזינה, בעלת 8 גלגלים, 8 נוסעים שפותחה בשנת 2003.

אישים אשר בחנו את דגם ה"Eliica"
-------------------------------

ראש ממשלת יפן, ג'וניצ'ירו קואיזומי נהג בדגם ה"Eliica" ב-19 בדצמבר 2005, במשך 10 דקות בדרכו לפרלמנט היפני.

בנוסף דגם ה-"Eliica" נבחן על ידי מושל טוקיו שינטרו אישיהארה וגם על ידי נארוהיטו, נסיך יפן.

"Eliica"
--------

* 8 גלגלים
* 5 נוסעים
* הטענה על ידי 80 סוללות ליתיום-יון
* זמן טעינה - 34 דקות ו-30 שניות (70% קיבולת סוללה)
* תאוצה בין 0 - 100 קמ"ש היא 4.0 שניות

ראו גם
------

* מכונית קונספט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Eliica** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Eliica
* Eliica, סרטון באתר יוטיוב
* Eliica, סרטון באתר יוטיוב
* Eliica, סרטון באתר יוטיוב
* Eliica, סרטון באתר יוטיוב
* Eliica, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דגם "Eliica" - מפרט טכני, כולל תמונת שלדה prestigeelectriccar.com/en/history/1281/Eliica
2. ↑  דגם "Eliica" jalopnik.com/5120911/eliica-eight-wheeled-electric-car
3. ↑  דגם "Eliica" greenoptimistic.com/eliica-eight-wheels-electric-car
4. ↑  דגם "Eliica" ic.sfc.keio.ac.jp/journal/profiles-of-sfc-research-projects-the-eliica-electric-vehicle
5. ↑  דגם "Eliica", שמונה גלגלים inhabitat.com/eliica
**ז'ורדי מאסיפ לופס** (בקטלאנית-ספרדית: **Jordi Masip López**, נולד ב-3 בינואר 1989 בסבאדל שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בריאל ואיאדוליד כשוער.

קריירת מועדונים
---------------

מאסיפ החל לשחק בילדותו במערכת הנוער של קבוצה מקומית, מרקנטיל. ב-2004, בגיל 15, הצטרף למערכת הנוער של ברצלונה. בעונת 2008/09 הושאל מאסיפ לווילאז'ואיגה, קבוצה מז'ירונה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסוף העונה התפרקה הקבוצה, מאסיפ חזר מההשאלה וקודם לברצלונה אתלטיק, שם היה שוער שלישי ושני בעונותיו הראשונות, תחת המאמנים לואיס אנריקה ואוסביו סקריסטן. החל מעונת 2012/13 תפס מאסיפ תפקיד משמעותי יותר בקבוצה. בעונת 2013/14 השתתף עם ברצלונה ב', ששיחקה אז בליגה השנייה, ב-34 משחקים, בהם ספג 37 שערים.

בתחילת עונת 2014/15 קודם מאסיפ לקבוצה הבוגרת של ברצלונה, וניתן לו המספר 25. מאסיפ שימש שוער שלישי אחרי מארק-אנדרה טר שטגן ו -קלאודיו בראבו. ב-16 בדצמבר 2014 ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת, במשחק גביע המלך הספרדי בו ניצחה ברצלונה 8:1 את הואסקה מהליגה השלישית. ב-23 במאי 2015 ערך מאסיפ את הופעת הבכורה בליגה הספרדית, במחזור האחרון מול דפורטיבו לה קורוניה, לאחר שברצלונה הבטיחה את הזכייה באליפות ספרד. ב-16 ביולי 2017 חתם מאסיפ בריאל ואיאדוליד.

תארים
-----

ברצלונה
* אליפות ספרד (2): 2014/2015, 2015/2016
* גביע המלך הספרדי (3): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017
* ליגת האלופות: 2014/2015
* הסופר קאפ האירופי: 2015
* אליפות העולם לקבוצות: 2015
* הסופר קאפ הספרדי (1): 2016

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'ורדי מאסיפ** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר הרשמי של ברצלונה
* דף השחקן באתר בארסה מאניה
**שאבייר קונסייסאו אנדרסון** (בפורטוגזית: **Anderson Conceição Xavier**; נולד ב-22 בינואר 1980) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

את הקריירה המקצוענית שלו פתח אנדרסון בקבוצת ויטוריה, במדיה שיחק עד גיל 25 ובשורותיה כבש תשעה שערים. בשנת 2005 הצטרף לקבוצת קורינתיאנס אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה.

בתחילת עונת 2006/2007 הגיע אנדרסון לישראל והצטרף לקבוצת מכבי חיפה. את משחקו הרשמי הראשון במדי האלופה הישראלית, ערך אנדרסון בהפסד 2-1 לליברפול במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. במשחק הגומלין, שהסתיים בתיקו 1-1, ביצע אנדרסון את המהלך שהוביל לשערו של רוברטו קולאוטי. במשחקים שלאחר מכן נשמעו קולות לפיהם יש להחליפו ושאינו מתאים לקבוצה, אך לאחר מספר שבועות כבש אנדרסון את שערו הראשון, בנגיחה, במשחק מול פרטיזן בלגרד במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א.

בעונת 2007/2008 הושאל לואסקו דה גאמה. בספטמבר 2008 חזר אנדרסון למכבי חיפה לאחר שלא מצא קבוצה אחרת, אך במהרה עזב וחזר לברזיל. לאחר שהגיע ל-3 קבוצות שונות ב-2009 אך בכולן כשל, החליט אנדרסון לתלות את נעליו.

תארים
-----

* גביע בהייה: 1996, 1997, 1999, 2000, 2002, 2003, 2004
* הגביע הצפוני של ברזיל: 1997, 1999
* טורניר ריו - סאו פאולו: 2005
* הליגה הברזילאית: 2005
* גביע הטוטו: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
**לנדס אנד** (באנגלית: **Land's End**, בקורנית: *Penn an Wlas* או ''*Pedn an Wlas*, מילולית "סוף האדמה") הוא כף ואתר תיירות ונופש במערב קורנוול, באנגליה. הכף הוא הנקודה המערבית בחלק היבשתי של קורנוול ואנגליה. הוא חלק מחצי האי פנווית (Penwith) ושוכן כ-13 קילומטרים מערבית-דרומית מערבית לפנזאנס (Penzance), נקודת ההתחלה והסיום של כביש A30.

הכף הם צוקים בגובה 60 מטרים מעל פני הים וביום בהיר ניתן לראות מהם את המגדלור Longships Lighthouse, המוצב מול החוף על האיונים הסלעיים המכונים איוני לונגשיפ (Longships), כ-2 קילומטרים מלנדס אנד. איונים אלו יחד עם השונית הסלעית המכונה "שונית שבעת הסלעים" (Seven Stones reef)‏, 24 קילומטרים מלנדס אנד, ואיי סילי, כ-45 קילומטרים דרומית מערבית ללנדס אנד, הם חלק מהארץ האבודה ליונסה (Lyonesse) המתוארת באגדות המלך ארתור.

ללנדס אנד יש משמעות מיוחדת משום שלעיתים קרובות משתמשים בו לקביעת מרחק. המרחק בין לנדס אנד לג'ון או גרואטס (John o' Groats, הנקודה הצפונית ביותר באי הבריטי) בסקוטלנד בנסיעה בכבישים הוא 1,346 קילומטרים, ונהוג לארגן לאורך קטע זה אירועי התרמה כדוגמת הליכה מקצה לקצה או מרוץ. ב-2012 שימש האתר נקודת הפתיחה למרוץ של הלפיד האולימפי באולימפיאדת לונדון.

הכף הוא שטח פרטי שעבר ידיים כמה פעמים ומ-1996 הוא בבעלות חברה בשם Heritage Great Britain PLC, שבבעלותה גם ג'ון או גרואטס. בשטח הכף יש פארק נושאי הכולל מתקני שעשועים לילדים, בית מלון, חנויות וספינות. פעמיים בשבוע באוגוסט מבוצע בשטח הכף בערב מופע זיקוקין די-נור הקרוי "קסם בשמים" ('Magic in the Skies') המלווה במוזיקה של המלחין הבריטי כריסטופר בונד וקריינות של השחקנית מרים מרגוליס.

בקרבת מקום יש שדה תעופה קטן (Land's End Airport) שממנו יוצאות טיסות לאיי סילי. 

ארגון שימור הצמחייה הטבעית הבריטי Plantlife מגדיר את האזור הכולל את לנדס אנד כאזור צמחייה חשוב (Important Plant Area) בשל המינים הנדירים של צמחי הבר הגדלים בו.

גאולוגיה
--------

סלעי הגרניט בלנדס אנד הם משני סוגים. בסמוך למלון הגרניט היא גסת גרגיר ובה פנוקריסטים גדולים של אורתוקלז, שלעיתים מגיעים לגודל של יותר מ-13 סנטימטרים. מצפון למלון באזור המבנה הקיצוני הקרוי "הבית הראשון והאחרון" (First and Last House), יש גרניט דקת גרגיר יותר ובה הפנוקריסטים קטנים יותר ושכיחים פחות, וניתן להבחין בין סוגי הגרניט השונים ממרחק משום שהבליה של הסוג השני יוצרת משטחים חלקים יותר. סלעי הגרניט מתוארכים לתור הפרם בין לפני 275 למ"ש ל-268 למ"ש.

אזור המגע בין פלוטון הגרניט לבין סלעי הסביבה שעברו התמרה נמצא בסמוך, והמגדלור Longships Lighthouse, המוצב מול החוף על האיונים הסלעיים המכונים איוני לונגשיפ (Longships), בנוי גם הוא על סלע סביבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **לנדס אנד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לנדס אנד** |
* לנדס אנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  An English - Cornish Glossary in the Standard Written Form
2. ↑  Land's End
3. ↑  Country Rock, סלע היקפי

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553100805171
* LCCN: sh85074387

 |
**רובי לדנר** (נולד ב-13 במרץ 1945) הוא שחיין ושחקן כדורמים ישראלי בעבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל במשחה ל-100 מטר חופשי (1962) ושחקן הפועל תל אביב וקפטן נבחרת ישראל בכדורמים. רובי זכה שלוש פעמים ברציפות בתואר ספורטאי השנה בענף הכדורמים בין השנים 1973-1975.

ביוגרפיה
--------

לדנר התאמן בשחייה ובכדורמים בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכתו של נלו בילדרמן.

### 1962

באליפות ישראל שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1962 זכה לדנר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 59.5 שניות, לפני עמית לובן מהפועל גוש זבולון (59.8 שניות) ודן קרפן מברית מכבים עתיד (1:02.1 דקות).

### 1963

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1963 זכה לדנר במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 59.7 שניות, אחרי עמית לובן (59.6 שניות) ולפני דניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (1:00.7 דקות).

### 1964

באליפות הפועל בשחייה שנערכה בקיבוץ גבת בסוף אוגוסט 1964 קבע לדנר במשחה ל-50 מטר פרפר שיא ישראלי חדש של 28.5 שניות.

חודש לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בקריית טבעון בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:40.4 דקות, לפני הפועל גוש זבולון (4:44.3 דקות) והפועל קריית טבעון (4:48.2 דקות), מדליות ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:50.0 דקות, אחרי אסף פורת מהפועל נוה איתן (2:37.4 דקות) ולפני אריה לוריא מהפועל גבעת ברנר (2:49.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:49.5 דקות, אחרי הפועל גוש זבולון (9:29.5 דקות) והפועל קריית טבעון (9:31.3 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.1 דקות.

### 1969

במכביה השמינית שנערכה באוגוסט 1969 זכה לדנר במדליית כסף כשחקן נבחרת ישראל בכדורמים.

### 1970

לדנר קיבל מלגת לימודים בברלין ושיחק בקבוצת "שפנדאו 04" הגרמנית.

### 1972

נבחרת ישראל בכדורמים זכתה באליפות אסיה שנערכה בטהראן, איראן בשנת 1972 ובזכות להשתתף באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד 1973. בטורניר עצמו הבקיע לדנר 4 שערים יותר מכל שחקן אחר בנבחרת.

חיים אישיים
-----------

לאחר שפרש משחייה תחרותית החל לדנר לאמן את השחיינים בקבוצתו, הפועל תל אביב. בין השחיינים הבולטים שאימן היו יואב יעקובי, יואל קנדה וברוך צ'יש.

קישורים חיצוניים
----------------

* צומצם סגל הכדורמים, מעריב, 4 במאי 1967

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוגגים, דבר, 12 במרץ 1972
2. ↑  ארבעה שיאים לאומיים באליפות השחייה בחיפה, למרחב, 14 באוקטובר 1962
3. ↑  אורי ימפולסקי, תוצאות בינוניות באליפות הפועל בשחייה - לדנר קבע שיא ארצי חדש ב-50 מ' פרפר, דבר, 30 באוגוסט 1964
4. ↑  גרטל וזלץ - גיבורי אליפות השחייה, על המשמר, 29 בספטמבר 1964
5. ↑  ארה"ב זכתה במדליית הזהב בשל הפרש שערים גדול יותר, מעריב, 4 באוגוסט 1969
6. ↑  המאמן הגרמני בכדורמים: אתם מחמיצים זכייה במדליית זהב בבנגקוק, מילגה ללדנר, מעריב, 28 באוקטובר 1970
7. ↑  ניר שועלי, מיתולוגיית כדורמים, באתר איגוד הכדור-מים בישראל, 8 בפברואר 2019
8. ↑  ברוך דגון, הגב של יעקובי שבר 3 שיאים בארבעה ימים, דבר, 10 באוגוסט 1971
**הדוכסות הגדולה של פרנקפורט** (בגרמנית: **Großherzogtum Frankfurt**) הייתה מדינת לוויין של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, שכללה חלק ניכר מהשטחים של נסיכות הבוחר ממיינץ לשעבר יחד עם העיר החופשית פרנקפורט, ופורקה לאחר תבוסת נפוליאון בקרב לייפציג.

היסטוריה
--------

פרנקפורט איבדה את מעמדה כעיר קיסרית חופשית בשנת 1806, עם פירוקה של האימפריה הרומית הקדושה. העיר הוענקה לארכיבישוף הקודם של מיינץ, קרל תאודור אנטון מריה פון דלברג (אנ'), והפכה לנסיכות פרנקפורט. בשנת 1810 נאלץ פון דלברג לוותר על נסיכות רגנסבורג לטובת ממלכת בוואריה, ובעקבות כך צירף את השטחים שהיו בחזקתו ליצירת הדוכסות הגדולה של פרנקפורט.

הדוכסות כללה את העיר פרנקפורט, נסיכות אשפנבורג, נסיכות נסאו-אורנז'-פולדה, רוזנות הנאו, ורוזנות וצלאר, ובירתה הייתה העיר אשפנבורג.

על אף שהדוכסות הייתה בשליטת פון דלברג, השטח למעשה נשלט על ידי נציבים צרפתים. על פי חוקת הדוכסות הגדולה, לאחר מותו של פון דלברג, המדינה תעבור לשליטת אז'ן דה בוארנה.

ב-26 באוקטובר 1813 לאחר תבוסתו של נפוליאון בקרב לייפציג, עברה הדוכסות לשליטת אז'ן דה בוארנה. בדצמבר 1813 פורקה הדוכסות הגדולה, לאחר שנכבשה על ידי כוחות בעלות הברית. בעוד העיר פרנקפורט חזרה להיות עיר חופשית, רוב שטחה של הדוכסות הגדולה סופח לממלכת בוואריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדוכסות הגדולה של פרנקפורט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533355205171
* GND: 4093180-8
* LCCN: n95109301
* VIAF: 136205120
* WorldCat: lccn-n95109301

 |
רבי **ישראל מפּוֹלוֹצק** (בכתיב יידי: פּאָלאָצק, ויטבסק, ה'ת"צ (1730) בערך - א' באייר ה'תקמ"ב (1788)-ה'תקמ"ד) היה מתלמידי המגיד ממזריטש ומראשי עליית החסידים בשנת תקל"ז (1777). היה השד"ר החסידי הראשון, וממקימי התשתית הארגונית לתמיכה הכלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל.

קורות חייו
----------

רבי ישראל מפולוצק היה מתלמידיו של רבי דב בער, "המגיד ממזריטש". בשל כושרו הארגוני והדרשני נשלח על ידי רבו להפיץ את תורת החסידות בליטא.

בשנת תקל"ז (1777) היה מראשי שיירת החסידים שמנתה כ-300 איש, אשר יצאה מליטא ומרייסין לארץ ישראל. אליו התלוו בני משפחתו "מקטנם ועד גדולם".

בשל הוצאות הדרך הרבות נשלח רבי ישראל לחו"ל מיד עם הגיעם לארץ על מנת לדאוג להעברת כסף ותרומות לאנשי השיירה. שליחות זו הייתה בעל כורחו; על פי עדות מנהיג החבורה, רבי מנחם מנדל מוויטבסק "גם אם היו נותנים לו עשרת אלפים בחודש חליפות יציאת ארץ ישראל הקדושה היה בז לכל דבר".

רבי ישראל נסע לקושטא והצליח להשיג 3,000 'אריות' (מטבע טורקי), מהם שלח 2,750 לארץ ישראל – 2,000 לשלם לפאשה והשאר לצורכי היום יום – ואת היתר השאיר לעצמו להוצאות הדרך. באיגרת ששלח מקושטא לגבאי ארץ ישראל בוויטבסק בשנת תקל"ח (1778) מתאר רבי ישראל את נסיעתם לארץ ישראל, את תחילת התיישבותם בצפת ואת מצבם הכספי המדולדל, "כי תם הכסף ולא נשאר בלתי אם גוויתנו". איגרת זו היא מקור מרכזי להבנת הלכי הרוח של בני החבורה באותה תקופה ולתיאור תלאות הדרך שעברו בדרכם לארץ ישראל.

בחוץ לארץ עשה תעמולה ופרסום למען היישוב החסידי בארץ ישראל, והקים את התשתית לתמיכה כלכלית ביישוב החסידי בארץ ישראל. הוא שלח איגרות רבות ואף הגיע בעצמו עד למערב אירופה במטרה לאסוף כסף לחבריו בצפת. ברייסין שיתף פעולה עם רבי יששכר בער מלובביץ' ועם רבי שניאור זלמן מלאדי.

הוא התכוון לחזור לארץ ישראל, אולם בשהותו בעיר פאסטוב (חוואסטוב) חלה לפתע, ונפטר. הוא נקבר בעיר זו, בסמוך לקברו של רבי אברהם המלאך, בנו של המגיד ממזריטש.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל מפולוצק, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו שלום בערך לוין, תולדות חב"ד בארץ הקודש פרק ב.
2. ↑  סדר הדורות החדש, עמ' 33. בית רבי א', דף ס"ה.
3. ↑  גנזי נסתרות, עמ' כ"ח.
4. ↑  ברוך הכהן כהנא, חיבת הארץ, עמ' מ"ז.   
אברהם יערי, אגרות ארץ ישראל, עמ' 312.
5. ↑  ח' שטימן כ"ץ, **ראשיתן של עליות החסידים**, יד בן צבי, עמ' 98.
**רפאל (רָפַא) משה יאיר** (28 בינואר 1922 – 11 באפריל 2015) היה אדריכל ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יאיר נולד בברלין בשנת 1922. מגיל צעיר עסק בציור ובפיסול ואף רכש ידע מוקדם באדריכלות. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והחל ללמוד בבית הספר החקלאי-דתי מקוה ישראל. בשנת 1940 סיים את לימודיו וקיבל את תעודת המודרניקה לחקלאות. יאיר הצטרף לגרעין הקיבוצים "אמונים" והיה אחד ממקימי קיבוץ "עין הנצי"ב", בו התמחה כבנאי.

יאיר הוכר בפנקס המהנדסים והאדריכלים כאדריכל בשנת 1963, אך עסק באדריכלות עוד קודם לכן. בשנת 1948 עסק בתכנון ערים במועצה המקומית בת ים, הוא תכנן מגורים ושיכונים במסגרת עבודתו בחברת "רסקו". בשנת 1950 עבד במטה חיל האוויר ביפו ובין השנים 1950–1952 ניהל את משרד האדריכלים "הורמן-אינציגר".

יאיר עסק בתכנון ועיצוב חנויות, פעוטונים, בתי מגורים לותיקים ובתי כנסת. הוא הוזמן לתכנן את בית הכנסת "ישורון" ברמת גן, והתוכניות יצאו לפועל בשנת 1962. יאיר עסק רבות בתכנון פרטי בניין, פרטי מסגרות, רהיטים וגופי תאורה, ואף תכנן את פרטי הבניין ב"בית ציוני אמריקה".

מלבד עבודתו כאדריכל, לימד בבית הספר "אורט" ועיצב לוגואים לממסדים וחברות, ועסק בציור קריקטורות.

היה נשוי לרחל, עובדת סוציאלית ילידת פולין, ממקימות "מטב". בשנת 1944 נולד בנם הבכור יורם (יָה-יָה) יאיר, לימים איש צבא ואלוף במיל'. ובשנת 1950 נולד בנם השני, גבי יאיר, לימים אדריכל גם הוא, אוצר וצייר.

מבחר מעבודותיו
--------------

* בית הכנסת "ישורון"בית הכנסת "ישורון"
* וילה "אלטמן"וילה "אלטמן"
* פרט בניין של חנות למכירת מטריותפרט בניין של חנות למכירת מטריות

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך רישום בפנקס המהנדסים והאדריכלים
2. ↑  
	* סרטונים יורם יובל בשיחה עם יורם יאיר, בערוץ החינוכית, מאי 2017
3. ↑  גבי יאיר, באתר אגריפס 12 – גלריה לאמנים
חניתות, חרבות, קשתות ופגיונות ששימשו את הסמוראים ביפן.
**נשק קר** הוא כלי נשק שלא מצויים בו חומרים שמפיקים אש או חום כלשהו כתוצאה משימוש באבק שרפה או חומרי נפץ. כלי נשק היו נפוצים החל מהתקופה הפרה היסטורית עד עצם היום הזה, אם כי השימוש בהם בשדה הקרב פחת מאוד עם התפתחות הנשק החם.

פרה היסטוריה
------------

 ערך מורחב – **כלי אבן**  

חנית וסכין עשויים מעץ ומאבני צור
בתקופה הפרה היסטורית כלי הנשק הקרים היו מורכבים משני חומרים עיקריים: עץ ואבן, אם כי גם עצמות היו בשימוש למטרה זו. שימוש במתכת מאפיין תקופות מאוחרות יותר. כלי הנשק בתקופה זו נועדו לשתי מטרות עיקריות: ציד בעלי חיים ומלחמה. האבנים שהיו בשימוש לצורך היו כאלה שניתן לעצב אותן אותן בצורה יעילה לקבלת חוד חזק וחד. אבן כזאת חייבת מצד אחד להיות חזקה, אך מצד שני שבירה למדי כדי לאפשר את יצירת החוד בטכניקות המקובלות בתקופה זו: שבירת פיסות קטנות מהאבן הגדולה לעיצוב שאר האבן לכלי בעל צורת חוד או שימוש בשברי האבן שנשברו מהאבן העיקרית לקבלת חתיכות אבן קטנות וחדות.

נשק קר ששימש את האדם לאורך ההיסטוריה
------------------------------------

חרבות ופגיונות בארץ ישראל; איור בספרו של תומסון, "הארץ וספר הספרים" (1859)
* כלי נשק בעלי להב: סכינים, פגיונות, חרבות, גרזנים ועוד. כלי נשק אלו משמשים בעיקר לקרב פנים אל פנים, וגורמים לפגיעות חדירה ביריב על ידי חיתוך או דקירה. החרב שימשה זמן רב כנשקו האישי של הלוחם לאורך ההיסטוריה.
* נשקי-מוט: חניתות, כידונים, רמחים, מוטות-גרזן כדוגמת ההאלברד. גם נשקים אלו משמשים ללחימה פנים אל פנים, אם כי את חלקם ניתן לזרוק בהטלה (כידון למשל). הסוגים הפרימיטיביים היו עשויים ממוט מוארך, לרוב מעץ, ועליהן מודבק ראש עשוי אבן או מתכת, ושימשו בעיקר לדקירה. אורך המוט היה משתנה, והיה נע בין פחות משני מטר לבין מעל ל-6 מטר (כמו בחניתות הסריסה ששימשו את הצבא ההלניסטי). בימי הביניים פותחו ההאלברדות שנועדו לשימוש רב תכליתי.
* כלי נשק חסרי להב: אלות, פטישים, מחבטים וחפצים שגרמו לפגיעות קהות ביריב.
* כלי נשק לטווח ארוך: הן נשקים בליסטיים דוגמת חץ וקשת או קלע ואבנים ("רוגטקה"), והן גרסאות הטלה של נשקים מהסוגים הקודמים (סכיני זריקה, גרזני זריקה, שוריקנים ("כוכבי נינג'ה") ועוד).

שימוש מודרני
------------

מתקן מאולתר לתיקור כלי רכב 'רכים' ('נינג'ה') עשוי ממסמר ודיסקית גומי. יחידות כאלה פוזרו על ידי פלסטינים בכבישי יהודה ושומרון במהלך האינתיפאדה הראשונה.
בתקופה מודרנית, כלי נשק קרים משמשים, למשימות משטרתיות כמו שמירה על הסדר ופיזור הפגנות, בהם הרצון הוא למעט בפגיעה באנשים כלפיהם משמש הנשק, וביחידות קומנדו וכוחות מיוחדים למשימות שקטות, שכן כלי נשק קר אינם מרעישים כמו נשק חם. בעקבות קלות השגתו, מחירו הזול וחוקיותו ביחס לנשק חם, נשק קר משמש פעמים רבות בידי אנשים פרטיים להגנה עצמית או בידי אלו המעוניינים לפעול בניגוד לחוק. בישראל קיימים שני ארגוני אספנים של נשק קר: עמותת אספני נשק קר היסטורי ואתנוגרפי א.נ.ק.ה. והתאחדות ישראלית של אספני נשק קר IKWT.

ראו גם
------

* נשק חם
* חרב
* שברייה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **נשק קר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119427828 (data)
* NKC: ph114241

 |
**עמותת דולפין** היא ארגון יוצאי שייטת הצוללות, שמגדיר את המטרות הבאות: שמירת קשר בין כל הצוללנים לדורותיהם, עזרה הדדית בין הצוללנים, פרסום המורשת והנצחה.

פעילויות
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### תיעוד מורשת הצוללות

פורסמו שני ספרים שמתעדים את הקמת שייטת הצוללות ואת מורשת השייטת.

הספר הראשון, "רד וצלול", הוכן על ידי משה אימבר, בפיקוחו של זאב אלמוג ז"ל, ומהדורה שנייה נמצאת בהכנה.

הספר השני, "כלי שיט ישראליים במימד הרביעי", הוכן על ידי יורם בר-ים ופורסם עד היום בשתי מהדורות.

### הצוללת דקר

 ערך מורחב – **טביעת הצוללת דקר**  

העמותה עוסקת בהנצחת הדקר וסיוע למשפחות הנספים.

#### המשט לזכר הצוללת דקר

החל משנת 2000 מארגנת העמותה משט לזכר הצוללת דקר בכל שנה, בשיתוף שייטת הצוללות, האגודות הימיות ובית ספר לקציני ים בעכו. המשט נערך בסמוך למועד מציאת הצוללת לזכר לוחמיה של הצוללת דקר.

### סיוע לחברי העמותה

קבוצות משותפות במספר רשתות חברתיות שמטרתן לסייע זה לזה במציאת עבודה.

קיום מנגנון של פגישות networking לשיתוף פעולה בין צוללנים.

קיום מנגנון של coaching לסיוע לצוללן מתלבט.

### סיוע למשרתים בסדיר

ארגון סדנת משתחררים בן שבוע ימים אשר מתקיים לקראת שחרור כל מחזור צוללן, בו נותנים למשתחרר כלים שיסייעו לו "נחיתה רכה" בחזרתו לעולם האזרחי. הנושאים העיקריים בסדנה מטפלים בהבדלים בין העולם הצבאי לעולם האזרחי, ניהול כלכלי נכון, התארגנות ומציאת מקום עבודה, למעוניינים - בחירת מקצוע אקדמאי, הכנה ללימודים אקדמאיים והתארגנות לטיול החופשה הגדול.

### השקעה בחברה הישראלית

מקדמת פרויקטי חינוך התורמים לתודעת המרחב הימי וחשיפת השירות בצוללות בקרב הנוער בישראל.
תחרות "אדם וים"

נוהלי העמותה
------------

עמותה רשומה מס. 580123347 כתובת רשמית: רח' שטמפפר, 17, נתניה, 4240230 מען למכתבים: ת"ד 2422, קריית מוצקין, ישראל.

העמותה מופעלת על ידי מתנדבים מתוך חברי העמותה.

יו"ר ועד העמותה
---------------

כיושבי ראש הוועד שירתו במשך השנים, מפקדי שייטת הצוללות כלהלן:

|  **תקופת התפקיד** | תאר, דרגה ושם | פעילות מיוחדת | תמונה |
| 1988עד 1995 | סא"ל זאב אלמוג (אברוצקי) | הקמה |  |
| 1996 | תא"ל הדר קמחי | ניסיון לאיחוד בעמותת חיל הים שלא צלח |  |
| 1996 עד 2008 | אל"ם מיקי קיסרי |  |  |
| 2015-2008 | אל"ם אייל בן ציון |  |  |
| 2018-2015 | אל"ם עודד גור לביא |  |  |
| 2019-2018 | אל"ם מיכאל קיסרי |  |  |
| 2019 - נוכחי | אל"ם אייל בן ציון |  |  |
|

לקריאה נוספת
------------

* משה אימבר ושמחה בינות, **רד וצלול** *סיפורה של שייטת הצוללות*, עמותת דולפין 1994, מהדורה מעודכנת בהכנה.
* יורם בר-ים, **כלי שיט ישראלים בממד הרביעי** *תולדות התפתחות כוח הצוללות בחיל הים הישראלי*, עמותת דולפין, 2009, מהדורה שנייה 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אתר עמותת "דולפין"
* עמותת דולפין, באתר "גיידסטאר ישראל"
* תרומה לעמותת דולפין באתר ישראל תורמת.
* נתוני תקציב עמותת דולפין
* שיוט לזכר הצוללת דקר 1 ביוני 2001 באתר דותן.
* אייל בן ציון, עצרת שייטת הצוללות, יוטיוב, 2002.
* יובל ארד, אל תטביעו את יוקרת הצוללות, ישראל היום, 26 ביולי 2017
* דריה לוסטיגר, משפחה גם מחוץ לצוללת, אתר חיל הים, יוני 2020.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394407805171

 |
**מוחמד לטיף**  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**מוחמד לטיף** (בערבית: **محمد لطيف**; 23 באוקטובר 1909 - 17 במרץ 1990) היה כדורגלן מצרי. הוא שיחק בקבוצות א-זמאלכ ממצרים וריינג'רס מסקוטלנד, וכן בנבחרת מצרים בכדורגל.

קריירה
------

לטיף סייע לנבחרת מצרים להעפיל למונדיאל 1934, וכבש שלושה שערים נגד נבחרת ארץ ישראל במוקדמות. הוא אף שיחק במשחקה היחיד של מצרים במונדיאל זה, בשלב שמינית הגמר, נגד הונגריה.

בין 1920 ל-1935 שיחק בא-זמאלכ, וב-1935, לאחר המונדיאל, הובא לריינג'רס על ידי מאמנה הסקוטי של נבחרת מצרים ג'יימס מקריי. בעונת 1935/6 שיחק במשחקו היחיד בליגה הסקוטית, במשחק מול היבס (Hibs). בין 1936 ל-1945 שיחק שוב בא-זמאלכ.

ב-1936 נכלל בסגל נבחרת מצרים ששיחק במשחקים האולימפיים בברלין.

שנים לאחר משחקו נגד נבחרת ארץ ישראל התגייס לצבא המצרי והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות באזור כיס פלוג'ה, שבו כותר כוח של הצבא המצרי בעקבות מבצע יואב. לטיף היה אחד מהחיילים המצרים שנשבו על ידי חיילי צה"ל, וכשאלה זיהו את השחקן שהצטיין נגד נבחרתם, שחררו אותו מיד למצרים.

לאחר פרישתו ממשחק פעיל שימש לטיף מאמן בא-זמאלכ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוחמד לטיף, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dr.Tarek Said's Homepage - Egyptian Soccer History
2. ↑  WORLD CUP 1934 - QUALIFYING
3. ↑  Zinda 31 August 2004
4. ↑  Scottishleague.Net Sfaqs
5. ↑  "Mohamed Latif Biography and Statistics". Sports Reference. אורכב מ-המקור ב-2016-03-09. נבדק ב-2009-08-06.
6. ↑  אשר גולדברג, מוקדמות המונדיאל - הניסיון הראשון, באתר הארץ, 30 ביוני 2002
**עמותת טולקין הישראלית** נוסדה בשנת 1996 במטרה לקדם את העיסוק והמחקר בספריו של ג'ון רונלד רעואל טולקין במדינת ישראל.

מטרות העמותה הן: עידוד קריאת יצירותיו של טולקין בישראל, עידוד וסיוע למחקר הקשור לטולקין ויצירותיו, ארגון פעילויות חברתיות סביב יצירותיו, ארגון ופיתוח קשרים בין חובבי יצירות הסופר בישראל, וייצוגם בצורה הולמת בישראל ומחוץ לה. העמותה לא מפעילה מועדון חברים, ופעילותיה פתוחות לכל אדם. ועד העמותה נבחר כל שלוש שנים.

פעילויות
--------

העמותה שותפה בכנסים שונים, כגון כנס עולמות וכנס אבק כוכבים, ומשנת 2005 מארגנת את כנס מיתופיה, כנס לספרות פנטזיה. בנוסף, העמותה מארגנת מפגשים וטיולים בישראל לחובבי הסופר.

העמותה גם מתחזקת ותורמת לאתרים על טולקין בישראל, מפעילה דפי וקבוצות פייסבוק, ותומכת בקהילות ספרותיות אחרות, על ידי ייצוג הולם בכנסים ועל ידי תמיכה כספית ולוגיסטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עמותת טולקין הישראלית
* "חובבי טולקין בישראל", קבוצת פייסבוק
* עמותת טולקין הישראלית, באתר "גיידסטאר ישראל"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599306805171

 |
**עמותת אל אקצא** **לפיתוח נכסי ההקדש האיסלמי** היא עמותה הפועלת בחסות הפלג הדרומי של התנועה האיסלמית.

העמותה הוקמה ב-1991 בעמותה חברים: אברהים צרצור, סאמר בדוי, צפוות פריג', אחמד ריאן, גומעה אל קצאצי, חאלד ריאן.

#### מטרת הארגון

סיוע לגופים הפעילים בפיתוח נכסי ההקדש. סיוע לאחזקת ופיתוח אתרי מקומות קדושים למוסלמים בישראל. צדקה ועזרה לנזקקים ועניים.

#### הליכים משפטיים

ב-02/11/2021 הוגשה תלונה נגד עמותת אלאקצא בטענה לביצוע עבירות במסגרת החוק למניעת טרור על ידי ארגון "עד כאן" ופורום "בוחרים בחיים" של המשפחות השכולות בטענה לביצוע עבירות במסגרת החוק למניעת טרור וכנגד חוק תקנות העמותות. בתלונה טענו הארגונים כי מנהלי העמותה בעבר ובהווה ביצעו עבירות של קבלת כספי טרור התלונה הובילה להחרמתם על ידי משרד הביטחון בגלל עבירות כנגד החוק ותקנות העמותות. 

השייח' צפואת פריג', מקורבו של מנסור עבאס יו"ר רע"מ כתב: "לתרום לכיסוי הקנס הכספי שהטיל בית המשפט הישראלי… כדי למנוע עקירה של ארבע משפחות מירושלים", והוסיף "שותף ליציבות של אחיך הירושלמים בבתיהם ותחזק את איתנותם". בתחילת אוגוסט הודיעה העמותה על גיוס של 50 אלף שקלים שכבר הועברו לעברייני בנייה בשביל הקנסות.

#### מסגד אל אקצא

העמותת סיפקה ציוד חירום למרפאה למסגד אל-אקצא. בטקס אמר השייח' צפוות פריג' כי "הסיוע והציוד הרפואי ניתנו כחלק מהמאמצים הרבים, המבקשים לחזק את נוכחות עמנו בירושלים ובמסגד אל-אקצא ולסכל את התוכניות השיטתיות של היהודים, ועקירה נגד ירושלים ואנשיה".

ביקורת על העמותה
----------------

ארגון 'לך ירושלים' ותנועת 'אם תרצו' הוכיחו כיצד עמותת 'אל אקצא לפיתוח נכסי ההקדש האסלאמי' מנהלת קמפיין לגיוס תרומות למימון קנסות של עברייני בנייה.

ארגון "לך ירושלים"טען: "עמותת אל-אקצא היא הזרוע של התנועה האסלאמית ורע״מ בירושלים. העמותה הגבירה את פעילותה מתוך מטרה לפגוע באחדות העיר ולעקור את הריבונות הישראלית בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יורי ילון, ‏הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית סיפק ציוד רפואי למסגד אל-אקצא, באתר ישראל היום, 13 באוגוסט 2021
2. ↑  עמותת אלאקסא לפיתוח נכסי ההקדש האיסלאמי (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
3. ↑  בעקבות פנייתנו למשטרה: חקירה נגד עמותת אל אקצא של התנועה האיסלאמית ביחידת ההונאה, באתר אם תרצו - בונים חברה ציונית, ‏2021-11-02
**פרידריך "פריץ" קארל אוטו וונדרליך** (בגרמנית: **Friedrich "Fritz" Karl Otto Wunderlich**,‏ 26 בספטמבר 1930 - 17 בספטמבר 1966) היה זמר גרמני בעל קול טנור לירי.

ביוגרפיה
--------

וונדרליך נולד בעיר קוּסל שבריינלנד-פפאלץ, גרמניה, להורים מוזיקאים - אימו הייתה כנרת ואביו ניצח על מקהלה. במשך תקופה הייתה בבעלות המשפחה אכסניה בשם Emrichs Bräustübl. אביו איבד את משרתו בגלל לחץ מצד נאצים מקומיים, עובדה שבצירוף פציעה חמורה ממנה סבל, הביאה להתאבדותו כשפריץ היה בגיל 5. סיפור גילויו כזמר מקביל לסיפורים של זמרים אחרים בני התקופה (ניקולאי גדה, דיטריך פישר דיסקאו). וונדרליך עבד במאפייה, ובעקבות התעקשות של שכנים ועוברי אורח שהתוודעו לכישרונו ולקולו המבטיח, פנה ללימודי מוזיקה. וונדרליך זכה במלגה, והחל ללמוד באוניברסיטת פרייבורג למוזיקה שם למד שירה, פיתוח קול ונגינה בקרן יער.

וונדרליך התפרסם עד מהרה כטנור מבריק, בפרט בתפקידי מוצרט, אך הוא הרחיב עד מהרה את הרפרטואר שלו לכל תפקידי הטנור הלירי. באותה תקופה היה מקובל בבתי האופרה בגרמניה לשיר גם אופרות איטלקיות בגרמנית, אי לכך רוב ההקלטות של וונדרליך הן בגרמנית, כולל דון קרלו וריגולטו של ורדי. וונדרליך זכה להוקרה ולהערכה רבה מאוד ברפרטואר הגרמני.

קולו הצלול כבדולח, יחד עם האינטרפרטציה האינטליגנטית והמרוסנת שלו, הביאו אותו לדרגת ביצוע גבוהה מאוד של מחזורי השירים של שוברט ושומאן. ראוי לציון שיתוף הפעולה שלו עם הפסנתרן הוברט גיזן. הביצוע שלו ל"אהבת משורר" של שומאן, הוא אחד מהביצועים הטובים ביותר בז'אנר, וטנורים רבים מנסים לחקות את האינטרפרטציה שהעניק לשירים.

ראויות לציון גם הקלטותיו לאורטוריה לחג המולד של באך, והאופרה חליל הקסם של מוצרט, יחד עם פישר-דיסקאו.

הקריירה המבטיחה של וונדרליך נקטעה באיבה בעקבות תאונה. בשהותו בחופשת ציד בבית ידיד בבאדן-וירטמברג, מעד וונדרליך במדרגות, נפל, ונפצע קשה. הוא מת מפצעיו מאוחר יותר, בבית חולים בהיידלברג. מותו היה במהלך ההקלטה לאורטוריה של היידן "הבריאה" עם הפילהרמונית של ברלין תחת שרביטו של הרברט פון קאראיין. את האריות הקליט וונדרליך במלואן, אך להקלטת הרצ'יטטיבים, נשכר הטנור ורנר קרן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריץ וונדרליך** בוויקישיתוף

* פריץ וונדרליך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פריץ וונדרליך, באתר AllMusic (באנגלית)
* פריץ וונדרליך, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פריץ וונדרליך, באתר Discogs (באנגלית)
* פריץ וונדרליך, באתר בילבורד (באנגלית)
* פריץ וונדרליך, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* דף הבית של "אגודת פריץ וונדרליך", ביוגרפיה, תמונות, חדשות בדבר קונצרטים לזכרו ועוד
* אתר מעריצים
* וידאו של וונדרליך שר "Äolsharfe" של שוברט, ביו טיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445141405171
* BIBSYS: 3027768
* BNE: XX885559
* BnF: cb139012974 (data)
* CiNii: DA0915245X
* GND: 11893869X
* ISNI: 0000 0001 1067 7320
* LCCN: n82032730
* LNB: 000068017
* MusicBrainz: 12093f1c-9a44-4f78-a9d2-1e48166c4ede
* NKC: js20020128007
* NLA: 35678258
* NLP: A18247441
* NSK: 000261451
* NTA: 073302090
* RERO: 02-A003988119
* SNAC: w66116hm
* SUDOC: 087931206
* Trove: 1038760
* VIAF: 64193478
* WorldCat: lccn-n82032730

 |
**אַנְטַנְדְרוֹס** (ביוונית: **Άντανδρος**, בלטינית: **Antandrus**) היא עיר עתיקה בצפון מערב אסיה הקטנה, בחופו הצפוני של מפרץ אדרמיט (Edremit) שבטורקיה, ממנה נותרו לימינו שרידים מעטים בלבד. חורבותיה סמוכים לעיר אלטינולוק (Altınoluk) שבנפת בליקסיר (Balıkesir). 

חשיבותה של אנטנדרוס במיקומה האסטרטגי. היא שוכנת למרגלות הר אידה, ששפע עצים לבניית ספינות ולצרכים מסחריים וצבאיים נוספים, ושימשה בעת העתיקה מספנה ונמל מוצא למצרך רב-חשיבות זה.

היסטוריה
--------

ראשיתה של אנטנדרוס לוטה בערפל. הרודוטוס, ההיסטוריון היווני בן המאה ה-5 לפנה"ס, קורא לה אנטנדרוס הפלאסגית, רמז לקדמוניותה, שכן כינוי זה משמש אצלו לתיאור התושבים הילידיים שקדמו לבוא ההלנים אל ארץ יוון. הלקסיקוגרף היווני סטפאנוס מביזנטיון, בן המאה ה-6 לספירה, המסתמך על כתבי אריסטו, כותב כי אנטנדרוס נקראה תחילה אֶדוֹנִיס ויושבה על ידי האֶדוֹנִים, בני שבט ממוצא תראקי. מאוחר יותר, במאה השביעית לפנה"ס, שלטו בה הקִימֶרִים, אף הם בני שבט נוודים תראקי, ולדברי הרודוטוס סילקם לבסוף מאסיה הקטנה אַלִיאַטֶס מלך לידיה. פליניוס, בחיבורו "תולדות הטבע", כותב גם הוא, כי אנטנדרוס נקראה לפנים אֶדוֹנִיס (Edonis) ואחר כך קִימֶרִיס (Cimmeris). סימן לעתיקותה של אנטנדרוס אפשר אולי למצוא גם בחרוזיו של המשורר הרומי ורגיליוס, המספר כי אִינֵיאַס, מייסדה האגדי של רומא, הגיע לאחר עזבו את טרויה אל אנטנדרוס, בנה בה עשרים ספינות ומכאן הפליג עם אנשיו אל לאטיום.

העיר נכבשה על ידי הפרסים זמן קצר אחרי מסע המלחמה של דריווש הראשון אל סקיתיה (512 לפנה"ס). ב-424 לפנה"ס, בשנה השמינית למלחמה הפלופונסית, נכבשה העיר בסיוע בוגדים מבפנים על ידי גולים ממיטילנה ולסבוס, אנשי הסיעות האוליגרכיות, אך האתונאים שהחזיקו בה קודם השתלטו עליה מחדש לאחר זמן קצר. בהמשך המלחמה נכבשה העיר על ידי הפרסים. תושבי העיר, שחששו מבוגדנותו של מפקד חיל המצב הפרסי מטעמו של טיספרנס ולא יכלו לשאת את העול שהטיל עליהם, קמו וגירשו אותו ואת חייליו (411 לפנה"ס). למרות המעשה לא איבדו הפרסים את אחיזתם בעיר.

לקריאה נוספת
------------

* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה – אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* ורגיליוס. **אינאיס**. תרגם מרומית והוסיף מבוא, הערות ומפתח שלמה דיקמן. ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ד.

* Burrell, Barbara. *Neokoroi: Greek Cities and Roman Emperors.* Cincinnati Classical Studies, New Series Volume IX. Leiden: Brill, 2004. Online preview. .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטנדרוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר ז', 42.
2. ↑  Stephanus Byzantinus, s.v. *Antandros*.; הרודוטוס, א', 16. אליאטס שלט בשנים 619-560 לפנה"ס.
3. ↑  Plinius, *Naturalis Hisroria*, v.30.
4. ↑  ורגיליוס, אינאיס, ספר שלישי, 5-6: : "וּבִנְמַל אַנְטַנְדְּרוּס בִּפְרִיגְיָה צִי אֳנִיוֹת נַעֲרוֹךְ לְרַגְלֵי הֲרָרֵיהָ שֶׁל אִידָה." בתרגום שלמה דיקמן.
5. ↑  הרודוטוס, 5.26.
6. ↑  תוקידידס, 4.52, 4.75 .
7. ↑  תוקידידס, 8.108 .
8. ↑  קסנופון, הלניקה, 1.1.25 .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 235718430
* WorldCat (עם VIAF): 235718430

 |