recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
צופים המרכיבים משקפי תלת־ממד, 1951.
**סרט תלת־ממד** הוא סרט קולנוע אשר קיים בו שיפור של האשליה של תפיסת העומק.

בהשראת הצילום הסטריאוסקופי, נעשה שימוש במערכת של מצלמת קולנוע רגילה לצורך צילום של אובייקטים משתי נקודות מבט שונות (או לחלופין: תמונות המיוצרות על ידי מחשב מייצרות שתי פרספקטיבות בשלב הפוסט־פרודקשן), ולאחר מכן - נעשה שימוש במכשיר הקרנה מיוחד או משקפי תלת־ממד מיוחדות, על מנת לספק אשליה של עומק בעת הצפייה בסרט.

סרטי תלת־ממד אינם מוגבלים אך ורק להקרנות של סרטי קולנוע בבתי קולנוע; גם סרטים שאינם מופצים לבתי קולנוע, כמו גם שידורי הטלוויזיה המסחרית, הכבלים, הלוויין וה־VOD, משלבים, לעיתים, שיטות דומות, בעיקר למטרות שיווק.

סרטי תלת־ממד קיימים מאז 1950, אך תעשיית הקולנוע עשתה בהם שימוש בעיקר בסרטי נישה בלבד, בעיקר בגלל החומרה ותהליכים יקרים שנדרשו כדי לייצר ולהציג סרטי תלת־ממד, וכן חוסר אחידות הפורמט של כל חלקי תעשיית הבידור. עם זאת, סרטי תלת־ממד הוצגו בהבלטה בשנת 1950 בקולנוע האמריקאי, ולאחר מכן חווה התעוררות מחודשת ברחבי העולם בשנות ה־80 ובשנות ה־90, בעיקר בשל הפופולריות הגוברת של אולמות IMAX, וכן סרטי דיסני שנוצרו כאקטרקציות מיוחדות באתרי החברה. לאורך שנות ה־2000 הפכו סרטי תלת־ממד להצלחות מסחריות, ששיאם בהצלחה חסרת התקדים של הסרט "אווטאר" אשר יצא לאקרנים בדצמבר 2009.

ראו גם
------

* גרפיקת תלת־ממד
* מרחב תלת־ממדי
* ספר פופ־אפ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרט תלת-ממד** בוויקישיתוף
* סרט תלת-ממד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| סוגות קולנועיות וסוגי סרטים |
| --- |
| סוגות | 

|  |  |
| --- | --- |
| כללי | רומנטיקה • בורקס • בנות • דרמה (היסטורית • מלודרמה • תקופתית) • חבר'ה • מוזיקלי • ספורט • קומדיה (מטורפת • מתיחות • פעולה • רומנטית • שחורה) • אימה (אונס ונקמה • אימת-חג • גור • זומבים • מפלצות • סלאשר) • אסונות • גיבורי-על • הרים • הרפתקאות • התבגרות (מסע • נעורים) • מדע בדיוני • מותחן • מלחמה • מערבון (מערבון חלל • מערבון ספגטי) • פנטזיה • פעולה (אמנויות לחימה) • פשע (בלשי • גנגסטר • פילם נואר) • ריגול • טריקים |
| שונות | אילם • אנתלוגיה • ביוגרפיה • להט"ב • לכל המשפחה • מוקומנטרי • ניצול (בלאקספלויטיישן) • סיבוב הופעות • פורנוגרפי • תיעודי (טבע) |

 |
| סוגים שאינם סוגות | בי מובי • הנפשה • טלוויזיה • ניסיוני • סטודנטים • סנאף • עצמאי • פולחן • קצר • תלת-ממד • תעמולה |
| שונות | עיבוד קולנועי • סיקוול • פריקוול • ריבוט • רימייק • סרט אבוד |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550967305171
* GND: 4183126-3
* LCCN: sh85088126

 |
שלט האצולה המשפחתי
הסמל על בית ארמון הארכיבישוף של מילאנו
**בית ויסקונטי** (באיטלקית: **Visconti**) היא משפחת אצולה איטלקית. שליטי ודוכסי מילאנו בין השנים 1277–1447. ענף קדום יותר של המשפחה (המכונה Gallura "תרנגול", על שם שלט האצולה שלהם) פעל בפיזה ובממלכת סרדיניה. משפחת ויסקונטי זכתה לכינוי "הצפעונים של מילאנו" ושלטונם של חלק ניכר מבניה התאפיין ב:

> 
> רצח, אכזריות, תאוות בצע ושלטון יעיל המתחלף בעריצות פראית, כבוד ללימוד וטיפוח האמנויות ותאוות עד אין קץ הגובלות בטירוף מיני.
> 
> 
> 
> — ברברה טוכמן, **ראי רחוק**, עמ' 244
>

שליטי מילאנו
------------

ראש השושלת היה אוטונה ויסקונטי (1207 – 1295), ארכיבישוף מילאנו שבשנת 1277 נטל גם את כתר השליט. בני ויסקונטי היו מאז שליטי העיר באופן רצוף לאורך למעלה מ-150 שנה. ברנבאו ויסקונטי הנהיג במילאנו שלטון רודני, עריץ ורצחני, הוא הצליח להכפיף לשלטונו כמעט את כל לומברדיה, הטיל נטל מס כבד ושלט ביד ברזל. ב-1386 הדיח אותו בן-אחיו, ג'אן גלאצו ויסקונטי, כלא אותו וכנראה גם הרעילו. ב-1395 קיבל ג'אן גלאצו ויסקונטי תואר דוכס מאת ונצסלאוס, מלך הרומאים. הוא הביא את השטח שתחת שלטונו לשיא ושלט כמעט על כל לומברדיה ופיימונטה ועל חלקים נוספים באיטליה בהם לוקה, פדובה, פיזה, אסיזי, סיינה ובולוניה.

ברברה טוכמן מציינת שבני ויסקונטי, (ומשפחות אחרות מסגה כגון בני מלטסטה מרימיני) שלטו בנחלותיהם ללא זכות חוקית או תואר אלא באמצעות כוח בלבד.

במאה ה-16 קשרה המשפחה קשרי נישואין עם בית ספורצה ובית בורומאו ושלוש המשפחות יצרו את ה"איחוד הבלתי נפרד" (unione inscindibile) ששלט במילאנו, שילוש זה מונצח בסמל שלוש טבעות שזורות זו בזו הקרוי טבעות בורומאיות.

חברים נוספים במשפחה הם:

* האפיפיור גרגוריוס העשירי
* ולנטינה ויסקונטי, סבתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת
* פיליפו מריה ויסקונטי, דוכס מילאנו האחרון בשושלת ויסקונטי
* בתו, ביאנקה מריה, אשתו של פרנצ'סקו ספורצה

שלט האצולה
----------

על שלט האצולה של המשפחה מופיע נחש בולע נער (אולי הנער מורי). הסיבה לסמל זה, הקרוי בהרלדיקה *biscione* או *vipera*, אינה ברורה. ייתכן שהסמל נלקח מסמל על מגן של לוחם סרצני בעת מסעי הצלב או שהוא מתייחס לאגדה אודות תאודוריק הגדול.

הסמל מופיע כמטען בשלטי האצולה של בית ספורצה, של בית בורומאו, של דוכסות מילאנו, של ארכיבישוף מילאנו ושל מותג הרכב אלפא רומיאו (לצד סמל מילאנו). 

מכונית הקונספט אלפא רומיאו ויסקונטי קרויה על שם בית ויסקונטי.

לקריאה נוספת
------------

* ברברה טוכמן, **ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות**, דביר, 1995, בעמ' 244. גרסה מקוונת, ב-Google Books

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית ויסקונטי** |

* שושלת ויסקונטי (באנגלית)
* גנאלוגיה של בית ויסקונטי
	+ - חלק 1
	+ - חלק 2
* באתר משפחות אצולה איטלקיות (באיטלקית)
* על שלט האצולה (באנגלית)
* בית ויסקונטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברברה טוכמן, **ראי רחוק**, עמ' 251
2. ↑  אלפא רומיאו ויסקונטי seriouswheels.com/cars/top-2004-Alfa-Romeo-Visconti-Concept-Italdesign

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119431408
* HDS: 019547
* VIAF: 129376140
* WorldCat: viaf-129376140

 |
**חוק תרומת ביציות התש"ע - 2010** הוא חוק שנועד להסדיר את תהליך תרומת הביציות בקרב נשים בגילאים 21–35. מטרת החוק לעזור לנשים שרוצות להרות ואינן מצליחות. הטיפול הוא טיפול פוריות לנשים שלא מסוגלות להפרות בעצמן ביציות איכותיות להריון.

היסטוריה של החוק
----------------

חוק תרומת ביציות תש"ע 2010 עבר היסטוריה ארוכה לפני קבלתו כחוק.

לראשונה הוגש להצעה בשנת 2001 על ידי נשים, אך ההצעה נדחתה. לאחר מספר שנים הוצע שוב והוגש למליאה הראשונה שלו לדיונים במאי 2007 על ידי חבר הכנסת לשעבר ממפלגת העבודה, חגי מירום. החוק עבר שלוש מליאות ונכנס לתוקף כחוק רשמי במדינת ישראל בשלוש עשרה ליוני 2010 בכנסת השמונה עשרה של מדינת ישראל.

מטרת החוק
---------

החוק נחקק על מנת להבטיח את בריאותיהן של התורמות והנתרמות כאחד ולהביא שימוש סדיר בביציות, ועם זאת לסייע לאותן נשים במצוקה המבקשות להרות וזקוקות לתרומת הביציות הללו.

עיקרי חוק תרומת ביציות
----------------------

התורמות חייבות להיות בגילאים 21–35 בריאות ומוכנות נפשית לתהליך, התרומות מתבצעות לנשים מעל גיל ה-30 שלא הביאו ילדים ובעתיד מתכננות להביא ילדים לעולם ואילו החוק אמור לסייע להן גם בשלב המאוחר של החיים להיות הרות.

התורמת חייבת להישאר אנונימית על מנת למנוע בעיות עתידיות בין הנשים לגבי הילוד. 

על מנת לתרום, התורמת חייבת לענות על כל התנאים הבאים: לא נשואה, קרובת משפחה של האבא המיועד, לא פסולת דין. אישה שהחליטה לתרום ונמצאת בין אותם הגילאים יכולה לתרום רק 3 פעמים בחייה ובהפרש זמן של 3 חודשים בין תרומה לתרומה.

פיצויים
-------

לתורמת יינתנו פיצויים על ידי בית החולים שבו בוצעה פעולת שאיבת הביציות, גובה הפיצויים 20,316 ש"ח לשאיבה, עליהם פטור ממס הכנסה.

קישורים חיצוניים
----------------

 חוק תרומת ביציות, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת

* חוק תרומת ביציות, באתר כל זכות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  משרד הבריאות, תרומת ביציות, משרד הבריאות, באתר משרד הבריאות
2. ↑  חוק תרומת ביציות, באתר main.knesset.gov.il
3. 1 2  חבלי לידה: כל הקשיים בדרך לקבלת תרומת ביצית, באתר www.makorrishon.co.il
4. ↑  חוק תרומת ביציות - מידע אודות החוק בישראל, באתר מנור מדיקל
5. ↑  מתן תרומת ביצית, באתר כל זכות
טיגריס בפארק הלאומי קאנה בהודו. הטיגריס הוא מין כריזמטי ומאחר שהוא בסכנת הכחדה הוקמו שמורות מיוחדות לשימורו.
**מגה-פאונה כריזמטית** (באנגלית: **Charismatic megafauna**) הוא מונח למיני בעלי חיים גדולים, הבולטים בסביבתם, מעוררים עניין וגוררים חיבה או התנגדות לפגיעה בהם יותר מאשר בעלי חיים אחרים, פשוטים יותר. המונח קשור לשימור טבע שבמהלכו משתמשים במקרים רבים לשמירת טבע במיני מפתח "כריזמטיים" כסמל לשימור של אזור שלם בו הם חיים או לפחות לגדל אותם בשביה להצלה. מונח זה מזכיר את "אפקט במבי", אך אינו חייב לכלול חמידות כלפי המושאים.

מינים מושכים כריזמטיים שונים כוללים חיות גדולות שונות ביניהם: פיליים, קרנפיים, לווייתן גדול-סנפיר, קטלן ושאר לווייתנאים, אריה, טיגריס, נמר, ברדלס, גורילה, אורנגאוטן, ג'ירפה, פנדה ענקית, דוב לבן ועוד דוביים, זאב אפור וכלבי ים. מרחיבים את המונח גם לחיות שאינם חלק מה"מגה-פאונה" כמו קונדוריים, עיטם לבן-ראש, רוב הפינגווינים וקואלות.

כיום רוב המינים הכריזמטיים מצויים כיום בסכנת הכחדה ברמה זו או אחרת, מאחר שלאורך ההיסטוריה היותם מרשימים עודדה ציד וירייה בהם או שהם פגעו באנשים וכן עקב הקושי שלהם להתמודד עם לחץ אנושי כמו אכלוס יתר. כיום היחס מעודד לשימורם ולהתפעלות מהם, עם יוצאי דופן המחפשים ציד או מתעמתים איתם.

פעילות השימור של מינים אלה מתוגברת בהרבה ממינים לא-כריזמטיים. כך ניצלו מספר חיות כמו גורילות או פנדות מכליה מוחלטת, עקב ציד (במקרים רבים נגד החוק) וכריתת יערות בהם הם חיים. מרבית הפעילות סביב מינים אלה נובעת מארגונים חברתיים ולא ממשלתיים, אך לחץ ציבורי יכול לגרור גם ממשלות לעזור בכך. חלק מהמקרים כוללים השבה של בעלי חיים כמו סוס פרז'וואלסקי או ביזון אירופי לאזור חיותם, לאחר שפעילות גרמה לתהודה ציבורית סביבם.

מינים אלה יכולים גם לעודד תיירות אקולוגית, שבנוסף לשמירה על הטבע גם עוזרת לכלכלה המקומית ויכולה לתרום עוד יותר לעזרה ממשלתית.

בדומה לאפקט במבי, היחס יכול לעודד הפליה של שימור חיות לפי הכריזמה שלהם, בשעה שהמינים הפחות כריזמתיים יכולים להיות גם בסיכון חמור יותר. עם זאת במקרים רבים השימוש במין כריזמטי לדגל על סביבה שלימה, הנאסרת בציד או בכריתת עצים, מועילה בעקיפין גם לחיות קטנות יותר.

ראו גם
------

* אפקט במבי - מונח דומה המתאר יצורים חמודים המקבלים יחס מועדף.
* מין דגל (אנ')
* תיירות אקולוגית

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבה על מגה-פאונה כריזמטית באתר worldatlas (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג** (בצ'כית: **Univerzitní sportovní klub Praha** או בקיצור **USK Praha**; נודע בעבר בשם סלביה פראג) היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר פראג, המשחקת בליגת העל הצ'כית בכדורסל. ומעולם לא ירדה לליגה השנייה.

הקבוצה הוקמה בשנת 1953 ושיחקה בליגה הצ'כוסלובקית, בה זכתה ב-13 אליפויות. לאחר מלחמת המקף, הייתה בין מקימי ליגת הכדורסל הצ'כית.

הקבוצה הגיעה בעונת 1965/66 עד לגמר גביע אירופה לאלופות והפסידה לקבוצת זימנטל מילאנו 77-72.

בעונת 1967/68 הגיעה לגמר גביע המחזיקות והפסידה לקבוצה א.א.ק. אתונה 89-82, במשחק שלפי הדיווח נכחו בו כ-80 אלף צופים.

שנה לאחר מכן, הגיעה הקבוצה שוב לגמר גביע המחזיקות והפעם ניצחה את קבוצת דינמו טביליסי 74-80.

בעונות 1994/95 (הודחה על ידי טרודט ולס), 1995/96 (הודחה על ידי פורטיטודו בולוניה), 1996/97, שיחקה הקבוצה בגביע קוראץ'. ובעונת 2000/01 השתתפה ב**ליגה הצפון אירופית** (שנקראה לאחר מכן הליגה הבלטית).

בעונות 1999/00, 2000/01 זכתה הקבוצה בשתי אליפויות צ'כיה רצופות.

תארים
-----

* **הליגה הצ'כית**:
	+ אליפות (2): 1999/00, 2000/01
	+ גמר: 1998/99
* **הגביע הצ'כי**:
	+ גמר: 2000/01
* **הליגה הצ'כוסלובקית**:
	+ אליפות (13): 1958, 1965, 1966, 1969, 1970, 1971, 1972, 1974, 1981, 1982, 1991, 1992, 1993.
* **גביע אירופה לאלופות**:
	+ מקום שני: 1966
* גביע המחזיקות:
	+ זכייה (1): 1968/69
	+ גמר:1967/68

שחקני עבר בולטים
----------------

* צ'כיהצ'כיה יירי זידק
* צ'כיהצ'כיה אונדריי בלבין
* ארצות הבריתארצות הברית לוציוס ואגנר
* צ'כיהצ'כיה פאבל בסקה
* צ'כיהצ'כיה ראדק בנייר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג
* מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג, ברשת החברתית פייסבוק

* מועדון הספורט האוניברסיטאי פראג, ברשת החברתית אינסטגרם
**עבד אל-קאדר גזאל** (בערבית: **عبد القادر غزال**; בצרפתית: **Abdelkader Ghezzal**; נולד ב-5 בדצמבר 1984) הוא כדורגלן עבר אלג'יראי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

גזאל נולד בדסאן-שרפיו בחבל רון-אלפ שבצרפת להורים ממוצא אלג'יראי. הוא החל את דרכו ככדורגלן בוו אן-ולון, ובגיל 14 עבר לשחק במדי קבוצת הנוער של אולימפיק ליון. בעונת 2004/2005 עבר לשחק במועדון סן פרי, באחת הליגות הנמוכות בצרפת, ולאחר עונה אחת עבר לקרוטונה האיטלקית. במהלך 2006 הושאל לקבוצות ביילזה ופרו ססטו, ובסופו של דבר שב לקרוטונה. בעונת 2007/2008 הבקיע 20 שערים במדי הקבוצה, וסייע לה להעפיל לליגה השנייה באיטליה. בסוף אותה עונה חתם בגנואה מהליגה הראשונה, ששאפה להשאילו לקבוצה מהליגה השנייה, אך בסופו של דבר עבר לסיינה, כאשר שתי הקבוצות חולקות בבעלות על כרטיס השחקן שלו. בשנת 2010 עבר לקבוצת בארי ושיחק 3 שנים. בתקופה זו הושאל לקבוצות צ'זנה ולבאנטה. בשנת 2013 עבר לקבוצת פארמה והושאל לקבוצת לטינה קלצ'ו מהליגה האיטלקית השנייה. בדצמבר 2015 עבר לקבוצת קומו, גם כן מהליגה השנייה.

בנובמבר 2008 זומן גזאל לראשונה לנבחרת אלג'יריה, וערך את הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת מאלי. את השער הראשון הבקיע בפברואר 2009 במשחק ידידות מול נבחרת בנין, ובמהלך מוקדמות מונדיאל 2010 הבקיע שני שערים נוספים, במשחקים מול נבחרות מצרים ורואנדה. במונדיאל עצמו נכנס כמחליף במשחק הראשון של הנבחרת, מול נבחרת סלובניה, אך הורחק תוך 15 דקות, לאחר שקיבל כרטיס צהוב שני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עבד אל-קאדר גזאל** בוויקישיתוף
* עבד אל-קאדר גזאל, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אלג'יריה – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 קוואווי • 
2 בוקרה • 
3 בלחאג' • 
4 יחיא • 
5 חליש • 
6 מנסורי • 
7 בודבוז • 
8 לחסן • 
9 גזאל • 
10 סאיפי • 
11 ג'בור • 
12 בלעיד •
13 מטמור • 
14 לאיפאווי •
15 זיאני •
16 שאושי •
17 קדיורה •
18 מג'דאני •
19 יבדה •
20 מסבאח •
21 קאדיר •
22 עבדון •
23 מבולחי •
מאמן: סעדאן | אלג'יריהאלג'יריה |
השריף **עבד אל-מוטליב אבן ר'אליב אבן מוסאעד**, או **עבד אל-מוטליב פאשה אל ר'אליב אל זיידי** (בערבית: **عبد المطلب بن غالب بن مساعد**, ‏ (1790 - 29 בינואר 1886) היה שלוש פעמים אמיר ושריף גדול של מכה, בשנת 1827, בשנים 1856-1851 ואחר כך בשנים 1881-1880. הוא היה בן לענף זיידי (דווי זייד) של בני האשם.

עבד אל-ר'אליב נולד בשנת 1790 כבנו של השריף מוחמד ר'אליב בן מוסאעד בן סעיד בן סעד אל זייד.
את חינוכו קיבל בארמונו אצל מורים פרטיים.
באוגוסט 1827 התמנה לשריף גדול של מכה על ידי הסולטן העות'מאני מהמוט השני כדי להחליף את בן דודו. הודח מהתפקיד כעבור חודש.
מינה אותו שוב הסולטן, הפעם אבדילמג'יט הראשון, כאמיר ושריף של מכה ביולי 1851, אחרי פריצת מרד של הבדואים באזור מדינה.
בעת מלחמת קרים הוא ביקר בבירת האימפריה, איסטנבול, והתרשם מן התערבות ההולכת וגוברת של מעצמות המערב בענייניה ומפיגורה הטכנולוגי לעומת מעצמות אלה.
בשובו אחרי המלחמה למכה סיפר לעולמא של חג'אז שהעות'מאנים הם "כופרים מושבעים" והרים את דגל המרד נגד המושל (ה"ואלי" העו'תמאני של מכה, כשברוח הרפורמות שהונהגו בממלכה רצה לאסור על סחר העבדים. פרצו מהומות, תקריות וקרבות בין אנשי השריף והכוחות שברשות המושל. בסופו של דבר, עבד אל-מוטליב הובס, הודח ב-6 בינואר 1856 ונלקח לאיסטנבול. במקומו מונה כשריף האמיר מוחמד.

עבד אל-מוטליב חי באיסטנבול בין השנים 1856–1880. התיידד שם דווקא עם מידהט פאשה הרפורמטור ובשנת 1876 נכח בטקס ההכתרה של הסולטן מוראט החמישי
אולם היה זה עבדול חמיד השני שמינה אותו שוב ביוני 1880 לאמיר ושריף גדול של מכה, כנראה מתוך מחשבה שהוא מסוכן יותר באיסטנבול מאשר במכה הרחוקה.

לקריאה נוספת
------------

* Philip Mansel - *Constantinople - City of the World's Desire*, Penguin Books 1997
* William Ochsenwald - *Ottoman Arabia and the Holy 1516-1918 Hijaz Journal of Global Initiatives:Policy, Pedagogy,Perspectives vol.10,Nr.1 Special Edition on Understanding Transformations in the Arabic Peninsula 2016 p.29*

קישורים חיצוניים
----------------

* שליטי מכה -בני האשם באתר הגנאלוגי royal ark של כריסטופר ביירס 2015-2000

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Chr.Buyers
2. 1 2 3  W.Ochsenwald ע' 29
3. ↑  Ph.Mansel ע' 323-324
4. 1 2  Ph.Mansel ע' 324
**פּיין און גבורה: אין דעם יידישן עבר אין ליכט פון דער קעגנווארט** (יידיש: **ענות וגבורה: בעבר היהודי לאור המציאות של ימינו**) היא אנתולוגיה בעריכת יצחק צוקרמן ואליהו גוטקובסקי שיצאה לאור בגטו ורשה בחודש תמוז ה'ת"ש (יולי–אוגוסט 1940) על ידי תנועת דרור. המקראה הייתה לספר הראשון שהודפס בגטו ורשה, ואחריה יצא לאור גם המחזה "איוב" באותה הוצאה.

הפקת החוברת
-----------

הדפסת האנתולוגיה הייתה יקרה ומסוכנת. בזמן עבודת ההדפסה היו חניכי "דרור" עומדים על המשמר מפני זרים, ושרים בקול רם כדי להסוות את רעש המכונות. המקראה שימשה לסמינר רעיוני של תנועת דרור שנערך בגטו, ובו הונחו יסודות רעיוניים וערכיים להקמת ארגון ההגנה העצמית בגטו "אי"ל" ולמרד גטו ורשה. האנתולוגיה הוברחה לגטאות אחרים, שם שימשה גם כן כלי חינוכי-רעיוני להתארגנויות יהודיות למרד.

את התוכן למקראה שאבו גוטקובסקי וצוקרמן מהספרייה שהייתה בקומונה של חברי דרור ברחוב דְזֶ'לְנָה (Dzielna)‏ 34. התכנים שהיו כתובים עברית תורגמו ליידיש על ידי צוקרמן וגוטקובסקי. רבים שקיבלו את החוברת בחרו לכרוך אותה לספר.

תוכן האנתולוגיה
---------------

האסופה מגוללת את סיפורי הפרעות, הרדיפות וההתעללויות שהיו מנת חלקן של קהילות היהודים במזרח ובמערב אירופה מאז המאה ה-11 ועד למאה ה-20. בין עדויות הזוועה מתוארים גם פרקי קידוש השם והתארגנויות ההגנה העצמית שהתארגנו בקרב הקהילות היהודיות במרוצת השנים. בסופה של האנתולוגיה מוזכרות גם המאורעות בארץ ישראל שהיו מנת חלקו של היישוב היהודי המתחדש. האסופה מרכזת מגוון מקורות יהודיים ובהם מכתבים, עדויות, תיעוד היסטורי, פובליציסטיקה ובלדות על אירועי הדמים שנעשו בעם היהודי.

עם הכותבים נמנים שלום אש, ר' שלמה בן שמעון, דוד בן משולם, שאול טשרניחובסקי, נתן נטע הנובר, שבתאי הכהן, אברהם אשכנזי, ניקולאי מינסקי (וילֶנקין), אחד העם, י"ח ברנר, חיים נחמן ביאליק, יצחק למדן, נחמן סירקין ויצחק טבנקין.

התקופות הנזכרות הן **מסעות הצלב** (גזירות תתנ"ו, הפרעות במגנצה), **גזירות ת"ח-ת"ט** (גזירות נמירוב, גזירות טולצ'ין, חורבן קהילות הנובר והומלר), **פרעות קישינב, פרעות פטליורה והפוגרומים באוקראינה בשנים 1917–1920** על רקע התארגנויות "**ההגנה העצמית**" היהודית בגולה והתפתחות ההגנה העצמית בארץ ישראל (מאורעות תל-חי).

מהדורה עברית
------------

בשנת 2003 הוציאה תנועת הנוער העובד והלומד (שלימים הקימה את תנועת דרור ישראל) באמצעות בית הדפוס שלה את המהדורה העברית הראשונה של האנתולוגיה. לצורך הוצאתה התחקו חברי התנועה אחר המקורות העבריים מהם תרגמו גוטקובסקי וצוקרמן ליידיש, ותרגמו את קטעי הקישור ביידיש לעברית. ההוצאה הראשונה של האנתולוגיה הוגשה כחוברת, שהזכירה את ההוצאה המקורית של האנתולוגיה בגטו. בשנת 2011 הוציאה תנועת דרור ישראל את האנתולוגיה כספר שראה אור בהוצאת "דרור לנפש".

לקריאה נוספת
------------

* יצחק צוקרמן (אנטק), **שבע השנים ההן: 1939–1946 (ערך והביא לדפוס: עמנואל ביחובסקי),** לוחמי הגטאות: הקיבוץ המאוחד, 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הספר באתר ההוצאה לאור - "דרור לנפש"
* כריכת האנתולוגיה המקורית בארכיון בית לוחמי הגטאות (באתר קטלוג המידע הישראלי)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יש להגות: "Payn un gvure in dem yidishn over, in likht fun der kegnvart"
2. ↑  בלה גוטרמן, צביה האחת, הוצאת הקיבוץ המאוחד. עמ' 123
**פייטרו ראבה** (באיטלקית: **Pietro Rava**;‏ 21 בינואר 1916 – 5 בנובמבר 2006) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת הקשר. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.

ביוגרפיה
--------

ראבה נולד ב-21 בינואר 1916 בקסין, אלסנדריה שבאיטליה. במהלך הקריירה שלו שיחק בקבוצות יובנטוס, אלסנדריה ונובארה. עם יובנטוס זכה פעמיים בגביע האיטלקי ופעם אחת בליגה, והיה הקפטן שלה בין השנים 1947–1950. בסך שיחק 352 משחקים בסרייה א', וכבש 15 שערים.

ראבה ערך 30 הופעות בנבחרת איטליה בין השנים 1935–1946, שבמהלכן הפסידה הנבחרת רק משחק אחד. הוא זכה עימה במדליית זהב אולימפית באולימפיאדת 1936, ובמונדיאל 1938. בסיום המונדיאל נבחר להיות בנבחרת המצטיינת של הטורניר. היה קפטן הנבחרת בשנת 1940, ולאחר מכן בעקבות מלחמת העולם השנייה החמיץ שש שנים בנבחרת ועם חידוש הפעילות השתתף רק במשחק אחד ב-1 בדצמבר 1946 בניצחון 2–3 על אוסטריה. לצד השחקנים אלפרדו פוני, סרחיו ברטוני ואוגו לוקאטלי, ראבה היה מבין ארבעת השחקנים האיטלקיים היחידים שזכו גם במדליית זהב באולימפיאדה וגם במונדיאל.

במהלך המלחמה הוא השתתף מרצון במערכה הרוסית כקצין. אחרי זה עם תום המלחמה היה ראבה מאמן לקבוצות האיטלקיות סמפדוריה, פלרמו, פאדובה, מונצה, אלסנדריה, נובארה, קארארס סאלסיו וסואנו. 

ב-5 בנובמבר 2006 נפטר ראבה בטורינו שבאיטליה, בגיל 90. הוא היה לשחקן האחרון שנשאר בחיים בסגל נבחרת איטליה שזכה במונדיאל 1938. במהלך שנותיו האחרונות סבל ממחלת האלצהיימר. כמה ימים לאחר מותו יובנטוס החליטה כי לקראת המשחק בסרייה ב' נגד נאפולי, השחקנים יענדו סמלים לזכרו.

תארים
-----

יובנטוס
* אליפות איטליה: 1949/50
* הגביע האיטלקי (2): 1937/38, 1941/42

נבחרת איטליה
* מדליית זהב אולימפית: 1936
* מונדיאל: 1938

אישיים
* הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1938

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייטרו ראבה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1938 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 אנדראולו • 
2 ברטוני • 
3 ביאבאטי • 
4 סרסולי • 
5 צ'יזו • 
6 קולאוסי • 
7 דונאטי • 
8 פרארי • 
9 פראריס • 
10 פוני • 
11 ג'נטה • 
12 לוקאטלי •
13 מסטי • 
14 מאצה •
15 מונצליו •
16 אוליביירי •
17 אולמי •
18 פסינאטי •
19 פיזיאולו •
20 פיולה •
21 ראבה •
22 סרנטוני •
מאמן: פוצו | איטליהאיטליה |
**פרליס** (במלאית: **Perlis**) היא מדינה במלזיה. פרליס נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בחצי האי המלאי, והיא גובלת בתאילנד בצפון, בקדה בדרום-מזרח ובמצר מלאקה בדרום-מערב. פרליס משתרעת על שטח של 821 קילומטרים רבועים, מה שהופך אותה לקטנה ביותר מבחינת שטח במלזיה. בירתה היא קנגר.

בניגוד למדינות מונרכיות אחרות במלזיה בראש פרליס לא עומד סולטאן אלא רג'ה. מקום מושבו של הרג'ה הוא באראו.

שמה המורחב של המדינה הוא **פרליס אינדרה קאיאנגן** (במלאית: **Perlis Indera Kayangan**, בג'אווי: **ڤرليس ايندرا كايڠن**).

היסטוריה
--------

עד המאה ה-19 פרליס הייתה חלק מסולטנות קדה. ב-1821 סיאם כבשה את קדה. בריטניה, שחששה מפגיעה באינטרסים שלה בפרק, חתמה ב-1826 על חוזה ברני עם סיאם בו נקבע בין היתר שסיאם תשלוט על קדה, טרנגנו וקלנטן ולא תמשיך להתפשט בחצי האי המלאי וכן שסולטאן קדה יורשה להישאר ולשלוט באופן אוטונומי.

סולטאן קדה ניסה למנוע את המשך השליטה הסיאמית בקדה ולא הסכים לתנאי החוזה, אך הסכים לבסוף ב-1842. עם זאת, הסיאמים החליטו לפצל את שטחי פרליס מקדה ושמה בתקופת שלטונם היה פליט (ปะลิส). סיאם מינתה את סייד חוסיין ג'מלולאייל (Syed Hussain Jamalullail) להיות הרג'ה של פרליס שהיה כפוף ישירות אליהם. שושלת ג'מלולאייל מושלת בפרליס מאז ועד היום.

ב-1909 נחתם חוזה נוסף בין בריטניה וסיאם במסגרתו הועברו מספר שטחים סיאמיים, בהם פרליס, לידי הבריטים.

ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פרליס נכבשה כמו יתר חצי האי המלאי על ידי האימפריה היפנית. היפנים העבירו את פרליס עם עוד מספר שטחים מלאים לבעלת בריתם תאילנד והיא חזרה להיקרא בתקופת שלטונם פליט. ב-1945, עם סיום המלחמה, פרליס הוחזרה לבריטניה.

ב-1946 קדה צורפה לאיחוד המלאי, שהפך ב-1948 לפדרציית מלאיה. ב-1957 פדרציית מלאיה קיבלה את עצמאותה והיא הייתה בין הישויות שהרכיבו את מלזיה ב-1963.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרליס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרליס
* פרליס, ברשת החברתית פייסבוק

| מדינות מלזיה |
| --- |
| מדינות | מלאקהמלאקה מלאקה • סבהסבה סבה • סראוואקסראוואק סראוואק • פננגפננג פננג | מפת מדינות מלזיה |
| סולטנויות | ג'והור (מלזיה)ג'והור (מלזיה) ג'והור • טרנגנוטרנגנו טרנגנו • סלנגורסלנגור סלנגור • פהנגפהנג פהנג • פרקפרק פרק • קדהקדה קדה • קלנטןקלנטן קלנטן |
| ממלכות | נגרי סמבילןנגרי סמבילן נגרי סמבילן • פרליספרליס פרליס |
| טריטוריות פדרליות | לבואןלבואן לבואן • פוטרג'איהפוטרג'איה פוטרג'איה • קואלה לומפורקואלה לומפור קואלה לומפור |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4311334-5
* LCCN: n2014041584
* MusicBrainz: c753bdc6-9204-4417-af15-93a4994a0f22
* NKC: xx0123977
* VIAF: 4501147270603935700009
* WorldCat (עם VIAF): 4501147270603935700009

 |
**רוח אנאבטית** (מיוונית: "כלפי מעלה") היא רוח חמה הנושבת במדרון ההר לעבר הפסגה כתוצאה מחימום השמש. רוחות אלה נושבות בדרך כלל בימים בהירים, כשמזג האוויר רגוע.

כאשר מזג האוויר מתאים, מדרון הגבעה או ההר מתחמם על ידי קרינת השמש, ומחמם את האוויר הקרוב אליו. האוויר באותו הגובה, המרוחק יותר מההר, אינו מתחמם בגלל המרחק הגדול בינו ובין הקרקע. התופעה עשויה להתעצם אם השכבה התחתונה של הקרקע מוסתרת על ידי ההר ובכך מתחממת פחות.

מכיוון שהאוויר במדרון ההר או בפסגה חמים יותר (וצפוף פחות בגלל התרחבותו) מן האוויר הסמוך, עולה הראשון מעלה (קונבקציה). כתוצאה מכך נוצר אזור לחץ נמוך ובעקבותיו הפרש לחצים שמביא לזרימת אוויר מהמדרון אל הפסגה - זוהי הרוח האנאבטית. תופעה נפוצה היא שהאוויר שעולה כתוצאה מהרוח מתקרר אדיאבטית (קירור של האוויר כשהוא עולה באטמוספירה), וכך מגיע לנקודת הטל, מתעבה ויוצר ענן קומולוס שיכול להוריד גשם ולעיתים אף יוצר סופת רעמים.

הרוח שנוצרת מהתופעה ההפוכה בדיוק נקראת רוח קטבטית, והיא מנשבת בלילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוח אנאבטית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marine Meteorological Glossary
2. ↑  American Meteorology Society Glossary
**Rumors** (בעברית: **שמועות**) הוא סינגל, שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית לינדזי לוהן, מתוך אלבום הבכורה Speak. השיר יצא לאור ב-21 בספטמבר 2004, כסינגל ראשון מתוך האלבום על ידי חברת תקליטים יוניברסל וקזבלנקה רקורדס.

וידאו קליפ
----------

צילום הקליפ בוים על ידי ג'ק נאווה, שהפיק באותה העת את הקליפ ללהיט My Prerogative של בריטני ספירס ונראה לעיני הקהל בפעם הראשונה ב-14 באוקטובר 2004 בערוץ המוזיקה MTV.
בתחילת הקליפ נראית לוהן נעקבת על ידי פפראצי ונכנסת למכונית שלה ומתברר שזוהי כפילה שלה, בהמשך רואים את לוהן נמצאת במועדון ומצולמת על ידי מצלמה, בסצנות מסוימות רואים את לוהן רוקדת בתוך כלוב, מתנשקת עם בחור שאינה מכירה, רוקדת על הבמה עם קבוצת בנות ולקראת סוף הקליפ נראית לוהן מוקפת בפפראצי ובורחת במסוק מהמועדון וכך מסתיים הקליפ.
בשנת 2005 הקליפ היה מועמד בטקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV בקטגוריית "קליפ הפופ הטוב ביותר" אך לא זכה.
מצד מבקרי המוזיקה זכה הקליפ לביקורות מעורבות וברובן טובות.

הצלחה במצעדים
-------------

מבחינת מצעדים זכה השיר להצלחה נאה, השיר נכנס למקום עשירי באוסטרליה ונשאר במצעד חמישה עשר שבועות וקיבל מעמד זהב (35,000 עותקים), בארצות הברית נכשל השיר ולא נכנס לבילבורד הוט 100 אך בכל זאת קיבל מעמד זהב (500,000 עותקים).
באוסטריה, גרמניה ושווייץ נכנס הסינגל לשלושים המובילים ובמדינות נוספות הגיע לדירוגים גבוהים מהמקום ה-30.
בישראל נכנס השיר למקום הראשון בגלגלצ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Rumors" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לינדזי לוהן, טאריל ג'קסון, קורי רוני, TJ ג'אקסון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 3bbdb5fd-f3aa-342c-a56f-7d40adbfab08

 |
**Runaway Train** הוא בלדת רוק שבוצע על ידי להקת הרוק האמריקאית סול אסיילום ויצא לאור בשנת 1993. השיר זכה בשנת 1994 בפרס גראמי לשיר הרוק הטוב ביותר.

רקע
---

השיר יצא לאור ביוני 1993 כסינגל הרביעי מהאלבום "Grave Dancers Union" שיצא שנה קודם לכן. השיר זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. הוא הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100, למקום השני במצעד המיינסטרים טופ 40, ולמקום הראשון במצעד מגזין RPM הקנדי. הוא הגיע לזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי לאחר שנמכרו ממנו 600,000 עותקים בארצות הברית. במדינות נוספות זכה השיר להצלחה כגון נורווגיה, שווייץ, ניו זילנד, ושוודיה.

וידאו קליפ
----------

הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי טוני קיי, והושמע רבות ב-MTV. לשיר נוצרו מספר גרסאות. הגרסה שיצאה בארצות הברית החלה בהודעה על המסך האומרת "ישנם מעל למיליון בני נוער אבודים המסתובבים ברחובות של ארצות הברית, כאשר הגרסה הבריטית לווידאו קליפ כללה את ההודעה "100,000 בני נוער אבודים ברחובות בריטניה".

לאורך הווידאו קליפ נראית הלהקה שרה ומנגנת, ותוך כדי מופיעות סצנות מבוימות. בסצנה הראשונה ילד הרואה את סבו מכה את סבתו והורג אותה. כתוצאה מכך נאלץ הילד לברוח. סצנה השנייה נערה שעוסקת בזנות עולה על רכב של גבר. בהמשך נלקחת הנערה לרכב מסחרי של כנופיה ולאחר מכן נלקחת על ידי אמבולנס לבית החולים לאחר שהוכתה. בסצנה שלישית של הקליפ נראה תינוק הנחטף על ידי אשה מבוגרת מעגלתו, ואמו רצה אחר רכב החוטפת.

לאורך הקליפ נראים גם ילדים שנפגעו כתוצאה מהתעללות בהם. בקטע מהקליפ נראות על המסך תמונות רבות של ילדים נעדרים לצד שמם ושנת היעלמותם. הרעיון להציב תמונות של ילדים נעדרים בקליפ נהגה על ידי במאי הקליפ קיי, ששאב השראה מתמונות ילדים נעדרים על קרטוני חלב. לדבריו, 26 ילדים שהופיעו בקליפ שבו לביתם.

בסוף הקליפ נראה פירנר על המסך אומר: "אם ראית את אחד מהילדים האלו, או שאתה אחד מהם צלצל למספר הזה" ולאחר מכן פורסם המספר מספר. MTV הסירו את הקטע הזה כי הם לא רצו שהקליפ יהיה חלק מתשדיר שירות. תחנת VH1 שידרה את הגרסה הבריטית באורכה המלא.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Runaway Train" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Runaway Train" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "Runaway Train" באתר יוטיוב
* אלון גרין, THE LOST CHILDREN OF ‘RUNAWAY TRAIN (אורכב 16.12.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר מגזין mel

הערות שוליים
------------

1. ↑  דייוויד פייזנר, Wrong Way on a One-Way Track: The Oral History of Soul Asylum’s ‘Runaway Train’, באתר spin‏, 24 ביולי 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 767095c7-4607-33c7-840f-40ea2313786d
* MusicBrainz work: 355c05b9-6423-4b6f-8c3c-2797acc79624

 |
***Agrobacterium*** (**אגרובקטריום**) הוא סוג חיידק הגורם לגידולים בצמחים. המין *Agrobacterium tumefaciens* הוא המין הנחקר ביותר בסוג זה. ל-Agrobacterium יש יכולת להעביר DNA אל תאי הצמח; זוהי אחת הדוגמאות הבודדות בטבע להעברת DNA בין יצורים המשתייכים לממלכות שונות. תכונה זו מנוצלת במחקר הביולוגי ובנוסף משמשת ככלי להשבחת צמחים באמצעות הנדסה גנטית.

**הערה טקסונומית**: הסוג *Agrobacterium* הוא הטרוגני למדי. מחקרים טקסונומיים עדכניים מסווגים את מיני ה-*Agrobacterium* לסוגים חדשים, בהם *Ruegeria* ,*Pseudorhodobacter* ו-*Stappia*, אך מרבית המינים סווגו מחדש כמינים בסוג ריזוביום (Rhizobium).

*Agrobacterium* כפתוגן של צמחים
-------------------------------

המין *A. tumefaciens* (פירוש שם המין בלטינית: "גורם לגידולים") גורם למחלת עפץ הכתר בצמחים. המחלה מתאפיינת בצמיחתם של גידולים או עפצים על הצמח החולה. הגידולים מתעוררים בעקבות העברה של מקטע DNA הקרוי T-DNA (קיצור של Transfer DNA) מפלסמיד המצוי בתאי החיידק והמכונה Ti (קיצור של Tumor-inducing, "מחולל גידולים"). מין אחר בסוג, *A. rhizogenes* הגורם לגידולים בשורש הצמח, נושא פלסמיד אחר, פלסמיד Ri ‏(Root-inducing).

מקטע ה-T-DNA משולב בגנום של התא המארח במיקום חצי-אקראי, והגנים האלימים שב-T-DNA באים לידי ביטוי וגורמים ליצירת עפצים. ה-T-DNA נושא גנים לאנזימים ביוסינתטיים לייצורן של חומצות אמינו לא סטנדרטיות, כגון אוקטופין ונופלין. נוסף אל אלו, נישאים ב-T-DNA גם גנים לביוסינתזה של ההורמונים הצמחיים אוקסין וציטוקינין. עקב שינוי מאזן ההורמונים בתא הצמח משתבשת הבקרה על חלוקתם של תאים אלו ונוצרים גידולים. היחס בין ייצור האוקסין לציטוקינין קובע את אופיו של הגידול.

*Agrobacterium* בביוטכנולוגיה
-----------------------------

יכולתו של *Agrobacterium* להעביר גנים לצמחים מנוצלת בשירות ההנדסה הגנטית, הביולוגיה המולקולרית והשבחת הצמחים. לצרכים אלו נעשה שימוש בפלסמיד Ti או Ri שעבר שינוי. מן הפלסמיד מוסרים הגנים הגורמים לגידול (VIR); החלקים החיוניים היחידים ב-T-DNA הם שני אזורי גבול קטנים (באורך של 25 נוקלאוטידים), שלפחות אחד מהם דרוש לטרנספורמציה בצמח. מרק ואן מונטגו ויוזף של מאוניברסיטת גנט שבבלגיה גילו את מנגנון העברת הגנים בין Agrobacterium ובין צמחים, ובעקבות הגילוי הוחל לפתח שיטות לשינוי החיידק כך שיוכל לשמש כמערכת העברה יעילה להנדסת גנים בצמחים. קבוצת חוקרים בראשותה של מרי-דל צ'ילטון הייתה הראשונה שהוכיחה כי הגנים האלימים ניתנים להסרה בלי להזיק ליכולתו של החיידק להחדיר את ה-T-DNA אל גנום הצמח (1983).

הגנים המיועדים להכנסה לצמח מועברים לאזור ה-T-DNA של הפלסמיד שממנו הוסרו גנים לא רצויים, יחד עם סמן ברירה (כדוגמת עמידות לאנטיביוטיקה) כדי לאפשר ברירה (סלקציה) של תאי צמח שעברו טרנספורמציה בהצלחה. צאצאיהם של הצמחים מגודלים לאחר הטרנספורמציה על מצע גידול הכולל אנטיביוטיקה; צמחים שאליהם לא חדר ה-T-DNA אינם מפתחים עמידות לאנטיביוטיקה ואינם שורדים.

ראו גם
------

* מערכת T-DNA בינארית
* הנדסה גנטית#פלסמיד Ti - אגרובקטריום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Agrobacterium** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534432805171

 |
**איזואנזימים** (ידועים גם כ**איזוזימים**) הם אנזימים אשר שונים בהרכב סדרת חומצות האמיניות שלהם אך מזרזים אותה תגובה כימית. לאנזימים אלה תכונות קינטיות שונות או שהם מבוקרים באופן שונה. גם ביטוי איזואנזימים יכול להיות שונה בין איבר לאיבר וכן להשתנות במהלך ההתפתחות. 

הקיום של איזואנזימים מאפשר ויסות עדין של המטבוליזם והתאמתו לצרכים הספציפיים של רִקְמָה מסוימת או שלב התפתחותי. במקרים רבים האיזואנזימים מקודדים על ידי שכפול גן לגנים זהים, אשר השתנו במשך הזמן. אף על פי ש**אלואנזימים** הם אנזימים מאללים שונים של אותו גן אשר מעבדים או מזרזים את אותו התהליך, משתמשים בשני מושגים אלה לחלופין.

הקדמה
-----

איזואנזימים תוארו לראשונה על ידי ר.ל. הנטר וקלמנט מרקרט (1957) אשר הגדירו אותם כגרסאות שונות של אותו אנזים בעלי פונקציות זהות ונמצאים באותו פרט. הגדרה זו כוללת (1) גרסאות של אנזימים שהם תוצר של גנים שונים ולכן הם מייצגים איזואנזימים שונים ו-(2) אנזימים שהם תוצר של אָלֶלים שונים של אותו גן (המתוארים כאלואנזים).

איזואנזימים הם בדרך כלל תוצאה של שכפול גנטי אך יכולים להיות גם תוצאה של פוליפלוידיזציה או הַכְלָאָה של חומצה גרעינית. על פני הזמן, אם התפקוד של הגרסה החדשה נשאר זהה לתפקוד המקור אז תהיה סבירות גבוהה שככל שצוברים יותר מוטציות, אחת מן הגרסאות תיעלם ותהפוך לפסאודוגן לא פעיל. ובכל זאת, אם המוטציות לא מונעות באופן מיידי את תפקוד האנזים אלא משנות את אופן תפקודו או תבנית הביטוי הגנטי אזי שתי הגרסאות יועדפו בברירה טבעית ולכל אחת יהיה תפקוד ייחודי. כאמור, הם יכולים להתבטא בשלבים שונים של ההתפתחות או ברקמות שונות.

דוגמאות
-------

* האנזים לקטט דהידרוגנאז מכיל מספר איזואנזימים, השונים בביטויים בשלבי התפתחות שונים וברקמות שונות.
* גלוקוקינאז הוא איזואנזים של הקסוקינאז. בעוד הקסוקינאז מבוטא ברוב תאי הגוף, כגון שרירים ותאי דם אדומים, גלוקוקינאז מבוטא בעיקר בכבד. אנזימים אלה נבדלים בבקרתם: הקסוקינאז מעוכב על ידי גלוקוז-6-פוספט, בעוד גלוקוקינאז אינו מעוכב. בנוסף, גם הקינטיקה האנזימטית (לדוגמה הזיקה לגלוקוז) שונה בין האיזואנזימים. תכונות אלה מאפשרות לגלוקוקינאז למלא תפקידים שונים מאשר הקסוקינאז, בתאים של איברים ספציפיים. כגון: בקרת שחרור אינסולין על ידי תאי בטא של הלבלב, או להתחיל סינתזה של גליקוגן באמצעות תאי כבד.

הבחנה בין איזואנזימים
---------------------

על אף שאיזואנזימים יכולים להיות זהים מבחינה תפקודית הם יכולים להיות שונים במובנים אחרים.

* הרכב חומצות האמינו.
* מטען חשמלי של האנזים ונקודה איזואלקטרית (לדוגמה, בשל החלפת חומצה אספרטית עם חומצה גלוטמית). שינויים אלה פשוטים לזיהוי על ידי אלקטרופורוזה, וזה מהווה את יסוד השימוש של איזואנזימים כסמנים מולקולריים.
* הבדלים בפעילות, ובייחוד במידה ויש שוני בבקרת האנזימים.

איזואנזימים כסמנים מולקולריים
-----------------------------

גנטיקה של אוכלוסיות היא ביסודה מחקר של הסיבות והאפקטים של שונות גנטית בתוך ובין אוכלוסיות, ובעבר האיזואנזימים היו סמנים המולקולרים שימושים למטרה זו. אף על פי שכעת הם הוחלפו במידה רבה על ידי גישות אשר מבוססות על מידע מה- DNA הם עדיין בין מערכות סימון המהירות והזולות ביותר לפיתוח, ונשארות (החל משנת 2005) בחירה מצוינת עבור פרויקטים שצריכים רק לזהות רמות נמוכות של שונות גנטית, כגון כימות מערכות זיווג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזואנזים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4125489-2
* NKC: ph1188924

 |
**איזו** (באנגלית: **Izu**, ביפנית: **伊豆半島**) הוא חצי אי הררי גדול עם חופים מפורצים, ממערב לטוקיו, לחופי האוקיינוס השקט של האי הונשו, יפן. בחצי האי שכנה בעבר פרובינציה עצמאית בשם פרובינציית איזו, כיום היא נמצאת במחוז שיזואוקה. שטח חצי האי עומד על 1421.24 קילומטר רבוע. ואוכלוסייתה המשוערת בשנת 2005 הייתה 473,942 נפש. האזורים המאוכלסים בחצי האי הם בעיקר בצפון ובמזרח.

גאולוגיה
--------

חצי האי איזו יושב במרכז מפגש בין 3 לוחות טקטוניים בהם מתרחשת פעילות טקטונית רבה. לוח אוחוצק, הלוח האמורי והלוח הפיליפיני. חצי האי עצמו יושב בעיקר על הלוח הפיליפיני. בצמוד אליו נמצא שקע ננקאי שנוצר כתוצאה מהפחתה המתרחשת מנחיתה של הלוח הפיליפיני אל מתחת ללוח האמורי. שלושת הלוחות נפגשים יחד ויוצרים צומת משולשת המתבטאת בפסגת הר פוג'י. מדרום מזרח לחצי האי נמצא שקע איזו - בונין (אנ') במרכז השקע נמצאים איי איזו.

החלק הדרומי של חצי האי מורכב ברובו מברקציה, והחלקים המרכזיים והצפוניים מהרי געש מורכבים. במרכז חצי האי נמצא רכס הרי אמאג'י עם הר אמאג'י (אנ') שגובה פסגתו 1,406 מטרים (4,613 רגל), בקצה המזרחי של חצי האי נמצא הר עטאמי שגובה פסגתו 773 מטרים (2,536 רגל), במערב חצי האי הר דרומה שגובה פסגתו 982 מטרים (3,222 רגל). חצי האי נכנס במערבו לתוך מפרץ סגאמי ומפרץ סורוגה. הנהר העיקרי בחצי האי, נהר קאנו בצפון, הזורם דרך עמק שנוצר כתוצאה מפעילות טקטונית באזור.

כתוצאה מהגאולוגיה שלו, והפעילות הגעשית המרובה, מתרחשים באי רעידות אדמה מרובות, אלו מביאות גם גלי צונאמי בעקבותיהן. חצי האי שופע גם מעיינות חמים.

כלכלה
-----

חצי האי מהווה אזור נופש פופולרי עבור תיירים באזור קאנטו, חצי האי מוכר בעיקר בזכות נופש האונסן - מעיינות חמים שבאטאמי, איזו (אנ') ואיטו (אנ'). חצי האי פופולרי גם לרחצה בים, גלישת גלים, גולף וטיולי אופנועים. חצי האי סמוך להר פוג'י והוא חלק מהפארק הלאומי פוג'י-האקונה-איזו (אנ').

החוף הדרום-מערבי של איזו, הוגדר בשנת 1937 כאתר לאומי ליופי טבעי.

מלבד תיירות, חקלאות ודייג הם עמודי התווך של הכלכלה המקומית. אזור איזו הוא אחד היצרנים הגדולים ביותר של ואסאבי ביפן, והמטבח המקומי מבוסס על מנות בטעם **ווסאבי**. עם זאת, תעשיות אלה אינן משתלמות מספיק בכדי למנוע הגירה שלילית של אוכלוסייה לטוקיו ושיזואוקה במיוחד בקרב הצעירים.

גלריה
-----

* מפרץ סגאמי ממזרח לחצי האי איזו ממבט אווירימפרץ סגאמי ממזרח לחצי האי איזו ממבט אווירי
* חוף איוואצ'י (ach 地 海岸), שכונה גם "איזו קוט ד'אזור"חוף איוואצ'י (ach 地 海岸), שכונה גם "איזו קוט ד'אזור"
* החוף המערבי של איזו.החוף המערבי של איזו.

הר אמאג'י במבט מחצי האי איזו

הר אמאג'י במבט מחצי האי איזו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזו** בוויקישיתוף
* איזו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "伊豆西南海岸" [Izu Seikan Kaigan] (ביפנית). Agency for Cultural Affairs. נבדק ב-20 באוגוסט 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00630023
* VIAF: 254776709
* WorldCat (עם VIAF): 254776709

 |
**מיכאליס קונסטנטינו** (ביוונית: **Μιχάλης Κωνσταντίνου**; נולד ב-19 בפברואר 1978 בפארלימני שבקפריסין) הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת קפריסין בכל הזמנים.

קריירת מועדונים
---------------

קונסטנטינו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנוסיס נאון פראלימני ובשנת 1993 עלה לקבוצה הבוגרת. את עונת 1996/1997 סיים כמלך השערים של הליגה עם 17 שערים ב-25 הופעות כאשר הוא רק בן 19.

בסיום העונה עבר קונסטנטינו לאירקליס סלוניקי מליגת העל היוונית, שם שיחק עד שנת 2001. בקיץ 2001 עבר לפנאתינאיקוס תמורת 11.3 מיליון אירו, ואיתה זכה בדאבל בעונת 2003/2004. בקיץ 2005 עבר ליריבתה אולימפיאקוס, עימה זכה ב-2 דאבלים ב-2006 ו-2008, באליפות נוספת ב-2007 ובסופר קאפ היווני ב-2007. בשנת 2008 חזר לאירלקיס לשנה.

בקיץ 2009 חזר לקפריסין אחרי 8 עונות ביוון וחתם באומוניה ניקוסיה. בעונתו הראשונה זכה עם המועדון באליפות קפריסין הראשונה בקריירה שלו תחת מאמנו טאקיס לאמוניס שאימן אותו גם באולימפיאקוס. שנה לאחר מכן זכה עם המועדון בגביע הקפריסאי.

בקיץ 2011 עבר לאנורתוסיס פמגוסטה, ושנה לאחר מכן חתם על חוזה לשנה אחת בא.א.ל. לימסול, איתה הצליח להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית בעונת 2012/2013.

בינואר 2014 הודיע קונסטנטינו על פרישה ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין ערך קונסטנטינו באוגוסט 1998 נגד אלבניה. כחצי שנה לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. לזכותו של קונסטנטינו 32 שערים ב-85 הופעות, והוא מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים. כמו כן מדורג קונסטנטינו במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של הנבחרת אחרי יואניס אוקאס.

תארים
-----

פנאתינאיקוס
* אליפות יוון: 2004
* הגביע היווני: 2004

אולימפיאקוס
* אליפות יוון: 2006, 2007, 2008
* הגביע היווני: 2006, 2008
* הסופר קאפ היווני: 2007

אומוניה ניקוסיה
* אליפות קפריסין: 2010
* הגביע הקפריסאי: 2011
* הסופר קאפ הקפריסאי: 2010

תארים אישיים
* מלך השערים של ליגת העל הקפריסאית: 1997

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
המצור על ספרטה. נשות ספרטה עומדות בצד הפנימי של החומה, מטפלות בגופות הנושרות ממנה.
**כילוניס** (ביוונית: **Χιλονίς**; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה ספרטנית, בתו של לאוטיכידס מהשושלת האאוריפונטידית. אשתו של קלאונימוס, והמאהבת של אקרוטאטוס השני.

ביוגרפיה
--------

כילוניס הייתה בתו של אציל ספרטני בשם לאוטיכידס, מבית המלוכה האאוריפונטידי. על פי פלוטרכוס, היא נודעה כיפהפייה.

היא נישאה לקלאונימוס, נסיך מהשושלת האגידית. קלאונימוס היה מבוגר ממנה. הוא נודע כבעל "מזג אלים ושרירותי" וזלזל באשתו. כילוניס התאהבה "באופן נואש" בנסיך אקרוטאטוס השני, בן אחיינו של קלאונימוס. הרומן ביניהם היה ידוע לרבים. על פי פלוטרכוס, בגידתה של כילוניס, כמו גם העובדה שקלאונימוס סולק מכס המלוכה לטובת אראוס הראשון, אביו של אקרוטאטוס, גרמה לכך שקלאונימוס הסית את פירוס מלך אפירוס לתקוף את ספרטה.

בעת שפירוס תקף, שהה המלך אראוס הראשון בכרתים. לפיכך, על הגנת העיר פיקד אקרוטאטוס. בספרטה הציעו בתחילה לשלוח את הנשים לכרתים כדי להגן עליהן, אולם תוכנית זו נתקלה בהתנגדות מצד הנשים עצמן. אשה בשם ארכידמיה הגיעה עם חרב בידה בפני הגרוסיה, ובשם נשות ספרטה הצהירה שהן לא מוכנות לחיות אם ספרטה תיפול. לפיכך, הוחלט שהנשים ישתתפו בהגנת העיר, ויחד עם הגברים הן חפרו תעלה נגד פילי הקרב של פירוס. במשך יומיים הצליחו התושבים לעמוד נגדו, כשהגברים לוחמים על החומות והנשים מטפלות בפצועים וקוברות את הגופות הנושרות מהחומה, משום שמפואר "למות בזרועות אמותיהם ונשותיהם". כילוניס עצמה לא השתתפה בהגנה. על פי המסופר, היא הכינה חבל תלייה והצהירה שאם בעלה יכבוש את העיר היא תשים קץ לחייה.

המצור הגיע לקיצו כאשר שלח אנטיגונוס השני גונאטס, מלך מוקדון גיס שכירים שלו תחת פיקודו של אמינאס איש פוקיס לעזרת העיר, ואראוס חזר מכרתים עם 2,000 חיילים. פירוס נאלץ לעזוב את ספרטה, ומאוחר יותר מת בארגוס. גורלו של קלאונימוס אינו ידוע. פלוטרכוס מספר שלאחר יום הקרב הראשון, נכנס אקרוטאטוס מכוסה בדם לספרטה, ונראה נאה יותר מתמיד. כל נשות ספרטה קינאו בכילוניס, וזקני ספרטה ביקשו ממנו לעזוב את הקרב ולשאת את כילוניס לאשה כדי שיוליד ילדים נוספים כמוהו. הדבר אינו מצוין במפורש במקורות, אולם נראה שלאחר מכן נישא אקרוטאטוס לכילוניס באופן חוקי. אקרוטאטוס מת בקרב בשנת 262 לפנה"ס, ובאותה שנה ילדה כילוניס את בנם הראשון, אראוס השני. מכאן ואילך לא ידוע עליה דבר.

על פי פלוטרכוס, אהדת העיר הייתה נתונה לאהבתם של כילוניס ואקרוטאטוס, ולא לקלאונימוס, בעלה החוקי של כילוניס. בהנחה שפלוטרכוס כתב אמת ולא הגזים כדי להגביר ולהסביר את עוצמת הזעם של קלאונימוס, הרי שמדובר בטענה מוזרה מאוד, בהתחשב בכך שבספרטה קידשו את הנישואין והחובה כערך עליון. לפיכך, ניתן לראות בכך הד לדברי פילארכוס, שאראוס ואקרוטאטוס השחיתו את המידות של בני ספרטה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  פלוטרכוס, "**חיי פירוס**", 26.
2. ↑  פלוטרכוס, "**חיי פירוס**", 27.
3. ↑  פלוטרכוס, "**חיי פירוס**", 28.
4. ↑  פלוטרכוס, "**חיי אגיס**", 3.
5. ↑  מצוטט אצל: אתנאיוס, "**משתה החכמים**", ספר חמישי, 20.
6. ↑  Smith, **Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology**, volume 1, "Cheli'donis", 1873
**מֶהְמֶט אֶבּוּסוּד אֵפֶנְדִי** (בטורקית: **Mehmed Ebussuud Efendi**; בערבית: **محمد أبو السعود أفندي**; 30 בדצמבר 1490 – 23 באוגוסט 1574) היה שייח' אל-אסלאם באימפריה העות'מאנית, פוסק הלכה, פרשן הקוראן, משפטן חנפי, האדם שיצק תוכן משמעותי לתפקיד שייח' אל-אסלאם וכן כתב הרבה חיבורי הלכה ופרשנות של הכתוב בקוראן.

ביוגרפיה
--------

נולד לשייח' מוהידין מהמט אפנדי בעיר למדיה (İmâdiyye) (אמדיה (אנ')) בצפון חבל דהוכ ולכן אחד מכינוייו היה "אל-למדי" או "אל-עמאדי". לאחר לימודים מונה כשופט ושירת בערים בורסה, איסטנבול וכן בחבל הבלקן (רומליה), שם החל לשלב חוקים מקומיים עם החוק האיסלאמי (שריעה) ובכך התאים את השריעה לחוקים המקומיים של כל אזור ולזמן שבו הוא חי ובמקביל התאים את החוקים המקומיים להלכה המוסלמית.

ב-1545 קידם אותו הסולטאן סולימאן הראשון לתפקיד המופתי הגדול ובכך גם לתפקיד השופט העליון, תפקיד בו החזיק עד למותו.

כמופתי הגדול עבד אבוסוד בשיתוף פעולה הדוק עם הסולטאן, תוך מתן חוות דעת משפטית. שנתנה לגיטימציה להרג של היזידים שהסולטאן ראה בהם את אויביו ושאף שימירו את דתם לאסלאם הסוני-חנפי. חוות דעת משפטית נוספת אשררה את התקפתו של סלים השני על קפריסין ב-1571, התקפה שהייתה מהגורמים לפרוץ קרב לפנטו.

יחד עם הסולטאן סולימאן, שאחד מכינוייו היה "המחוקק", אבוסוד ארגן מחדש את תורת המשפט העותמאנית (הקאנון (אנ')) יחד עם חוקי ההלכה והביא את מערכת המשפט המאוחדת תחת פיקוח ממשלתי הדוק. עד השינוי הגדול שחולל אבוסוד השופטים היו חופשיים לפרש את השריעה, חוק שגם השליט היה כפוף אליו. אבוסוד חיזק את סמכותו החוקית של הסולטאן, הגדיר את הסולטאן כח'ליפה ובכך קבע שהחקיקה באימפריה נובעת ממנו ולא רק מההלכה או ממנהגי המקום. כך נוצרה מסגרת שבה הכוח השיפוטי נגזר מהסולטן ואשר אילצה את השופטים לשפוט על פי ספר החוקים (qānūn-nāmes) של הסולטאן.

בנוסף לרפורמות השיפוטית שלו, אבוסוד זכור גם כי שאף למצוא פתרונות לחיי היום-יום, בעיקר של הסולטאן וכן של הכפופים לו, ולכן כאשר השריעה לא סיפקה תשובות, הוציא אבוסוד מגוון גדול של דעות מייעצות ( פתוות) שהיו למעשה פסיקות חדשות. פתוות שהוציא התירו הצגת מחזות קאראגוז, עישון ואת צריכת קפה, שהיה חידוש בזמנו, מתוך העיקרון שכל מה שאינו אסור במפורש במסורת האיסלאמית - מותר. בנוסף, הוציא פסיקות בנושאי מיסוי, בעלויות על קרקע, למשל, הכניס לשימוש את המושג מירי.

בפתוות שלו הגדיר את מערכות היחסים בין המוסלמים, נוצרים ויהודים באימפריה העות'מאנית בנוסף, ולפעמים במקום הכתוב בתנאי עומר. הוא הגדיר זכות קניין וביטחון האישי למיעוטים, תוך שהלא מוסלמים היו צריכים להכיר בעליונותם של המוסלמים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבוסוד אפנדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286754005171
* BnF: cb15023570j (data)
* CiNii: DA1452478X
* GND: 119501023
* ISNI: 0000 0003 6953 2585
* LCCN: nr94007412
* NTA: 070705704
* SELIBR: 31421
* SUDOC: 190545968
* TDVİA: ebussuud-efendi
* VIAF: 37727988
* WorldCat: lccn-nr94007412

 |
שלפן צעיר
**שַׁלָּף שִׂפְתָנִי** (שם מדעי: ***Epibulus insidiator***) הוא מין של דג גרם ממשפחת השפתוניים שבסדרת הדקראים החי במימי האזור האינדו פסיפי. תפוצתו היא מחופי מזרח אפריקה בים האדום ועד למימי פולינזיה הצרפתית וקלדוניה החדשה וצפונה עד להוואי ויפן. הוא שוכן בשוניות אלמוגים בעומק 1–42 מטר באזורים הטרופיים.

השלף יכול להגיע לאורך 54 ס"מ והוא בעל סנפירים מפוארים בצבעי ירוק-אפור עם קשקשים מובלטים בקצוות שחורים, סנפיר גבי שצבעו צהוב-אפרפר ולעיתים סגול וראש בהיר, לעיתים עם מצח אפור כהה ופס שחור בין המצח לעיניים האדומות שלו. סנפירי החזה קטנים וצהובים והסנפירים האחוריים והזנב כחולים ולעיתים בעלי קצוות בהירים. לעיתים ישנם פרטים הצהובים לאורך כל גופם למעט הלסתות הלבנות. הדגים הצעירים שחורים במרבית גופם ובעלי סנפיר גב מעוגל יותר.

דג זה בולט בעיקר בלסתו אשר יכולה להתארך בצורה מוגזמת, כ-65% מאורך הראש. הוא בעל שרירים מיוחדים במנה הגולגולת שמותאמים לתנועת קפיץ של הלסתות. הדג יכול לפעור את הלסתות לאורכם המרבי כדי לתפוס דגים קטנים וסרטנים השוחים לידו.

דג זה איננו נידוג למאכל כמעט (כמו מרבית דגי השונית הוא עשוי להיות מעט רעיל) אך הוא נתפס לעיתים לשימוש באקווריום כדג נוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלף שפתני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלף שפתני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
**עמק המומינים בנובמבר** (בשוודית: **Sent i november**, מילולית: מאוחר בנובמבר) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופרת השוודית-פינית טובה ינסון ופורסם לראשונה בשנת 1970 על ידי המוציא לאור "Schildts Förlags Ab". זהו הספר התשיעי והאחרון בסדרת ספרי המומינים. הספר לא תורגם לעברית.

זהו הספר היחיד בסדרת הספרים אשר איננו מתמקד כלל במשפחת מומין. במקום זאת, עלילת הספר מתמקדת בקבוצת דמויות משנה, אשר מחכות שמשפחת המומינים תחזור לביתם, והעלילה מתמקדת באינטראקציות השונות בין הדמויות.

תקציר העלילה
------------

העלילה מתרחשת לקראת סוף הסתיו. מר המיולין, סנופקין וגברת פיליונק ושני חברים נוספים של משפחת מומין הולכים לבית המומינים לבקר את משפחת מומין. אף על פי כן הם מגלים כי המומינים נעלמו מבלי להשאיר עקבות (הסיפור מתרחש מבחינה כרונולוגית באותה העת בה מתרחשת עלילת הספר "מומינאבא והים"). הם מחליטים לחכות למשפחת המומינים בביתם.

הדבר המשותף לחמש הדמויות המרכזיות בסיפור הוא שהם איבדו דבר מה - את עתידם, את זהותם, את החופש שלהם או את השקפת עולמם. משום שמשפחת מומין לא נוכחת ואיננה מסייעת להם, הם נאלצים להתמודד עם הבעיות שלהם כקבוצה וכיחידים.

אודות הספר
----------

הספר אפל ומלנכולי בהרבה משאר ספרי המומינים ומתמקד בתהליכים הפסיכולוגיים המתרחשים בעולמם של חמש הדמויות המרכזיות בסיפור.

מות אמה של ינסון, סיגנה האמארסטן-ינסון, במהלך השנה בה הספר נכתב (1970), היה בעל השפעה רבה על סגנון כתיבתה של ינסון, ומבקרי ספרות שונים ציינו לאורך השנים כי הסגנון האפל והמלנכולי של הספר נוצר בהשפעת מותה של אמה.

לאחר השקת הספר ינסון ציינה כי איננה מסוגלת יותר לחזור לעמק המומינים השליו והשמח ולכן החליטה להפסיק לכתוב את ספרי המומינים. אף על פי כן ינסון המשיכה לאורך השנים לכתוב סיפורים ורומנים קצרים למבוגרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Moomin Struck | EW.com

| המומינים |
| --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954 - 1975) |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977 - 1982) • המומינים (1990 - 1992) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019 - הווה) |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |