recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"כמעט מפורסמים"** הוא פודקאסט תרבות פופולרית מבית רדיו תל אביב, שנערך ומוגש על ידי צליל הופמן ועדן יואל. "כמעט מפורסמים" עלה לראשונה ביולי 2019, ופרק או פרקים חדשים מוקלטים מדי שבוע ומועלים להאזנה באפליקציות השמע השונות. הפרקים אורכים בין 50 ל-90 דקות, ובמהלכם הופמן ויואל משוחחים ומנתחים סוגיות ואירועים מתרבות הפופ.

רקע
---

הופמן ויואל סיפרו במהלך הפרקים כי את ההשראה לפודקאסט הם שאבו מ-"Who? Weekly" (אנ'), פודקאסט ותיק בהגשת כותבֵי ומבקרי התרבות האמריקאים לינדזי וובר ובובי פינגר. בדומה לוובר ופינגר, גם הופמן ויואל הם עיתונאי תרבות המתמחים בתרבות פופ - הופמן עורכת את מאקו תרבות מזה ארבע שנים ויואל הוא סגן העורך שלה. השניים הכירו בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב ב-2013 והתחילו את דרכם המקצועית המשותפת ב-2017 כאשר הופמן הביאה את יואל לעבוד במאקו סלבס, אותו ערכה בשעתו.

בינואר 2021, "כמעט מפורסמים" הגיע למקום השני יחד עם "שיר אחד" בתחרות הפודקאסטים הטובים של השנה בתחום התרבות. התחרות נערכה במעריב אונליין ואת תוצאותיה קבעו המאזינים .

פרקים
-----

בכל שבוע המנחים דנים לעומק בסוגיות אקטואליות שהתרחשו בעולם הבידור. לרוב, מדובר באירועים ואנשים ישראליים. מלבד דיונים בחדשות הבידור והאופן בו הן מסוקרות בתקשורת, השניים גם נוהגים לשחק משחקים ולחוד חידונים. שמו של אחד המשחקים, **"מוכר או אבישג נגר"**, במהלכו צריכים השניים לקבוע אם אדם מסוים הוא מפורסם או לא, הפך לביטוי שגור בקרב המנחים והמאזינים.

פרקים שונים ב"כמעט מפורסמים" כוללים אורחים בעלי ניסיון וידע בתרבות הפופולרית. בין השאר התארחו בהסכת עורך מדור הרכילות של אתר מאקו, גיל לוסטיג, התסריטאי והעיתונאי איתמר רונאל והתסריטאי, המגיש ויוצר התוכן אהרון גבע. בדצמבר 2020, פצחו המנחים בקמפיין הומוריסטי למימון האירוח של כוכבת הריאליטי ליהיא גרינר בתוכנית. תוך שעות ספורות הסכום גויס וגרינר הגיעה להתארח בפרק מיוחד. בינואר 2021, עלה באתר "המקום הכי חם בגיהנום" תחקיר בו הופיעו עדויות על התעמרות מצד צליל הופמן בזמן העבודה תחתיה במאקו. הופמן התייחסה לכך בפודקאסט וטענה שמדובר בתחקיר עם בסיס מיזוגני, ושמדובר בטענות אשר לא הייתה נדרשת להתנצל עליהן אם הייתה גבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "כמעט מפורסמים" באתר רדיו תל אביב
* צוף ישראלי, ‏דווקא עכשיו: הסכתי התרבות הישראלים הטובים ביותר, באתר מעריב אונליין, 29 באוקטובר 2020
**המאסטר ממסקירך** (בגרמנית: **Meister von Meßkirch**) היה אמן גרמני אנונימי שפעל בתקופת הרנסאנס, בשנים 1515 – 1540.

הכינוי ניתן לאמן שיצר אחד-עשר קישוטי מזבח בכנסיית מרטין הקדוש בעיר מסקירך (אנ') שבבאדן-וירטמברג, גרמניה. הקישוטים נוצרו בערך בשנים 1536-1540 והם מורכבים מציור אחד גדול ועשרה קטנים נוספים. סגנון הציורים מראה השפעה של מורה או אמן שפעל בסמוך או בדומה לאלברכט דירר. כמו כן ניכר סגנונה של אסכולת אולם וייתכן שהוא למד גם בה. מ-1530 ואילך, ניכרת היכרותו של הצייר עם הסגנון הצפון-איטלקי של אותה תקופה. ציורים מוקדמים שלו הם פורטרטים של הרוזן פרידריך השלישי מבית הוהנצולרן ושל הרוזן גוטפריד ורנר פון זימרן. כמו כן יצר פרסקו בכנסיות שונות בבאדן-וירטמברג. עם התקדמות הקריירה שלו, ניכרת תנועה לכיוון המנייריזם ובעוד ציוריו המוקדמים בהירים וססגוניים, ציוריו המאוחרים נעשים שקטים ומתונים יותר.

מספר אמנים גרמנים בני התקופה הוצעו על ידי חוקרים ככאלה שניתן לזהותם כמאסטר ממסקירך, אולם אין ודאות באף אחד מהמקרים. כמו כן, כיוון שלא כל היצירות השתמרו באותו מצב, לא תמיד ניתן לקבוע אם היצירות נעשו על ידי אותו אדם או על ידי תלמידיו ואמנים שהושפעו ממנו.

עבודות המיוחסות לו מוצגות במוזיאונים שונים בעולם, בהם מוזיאון פושקין וגמאלד-גאלרי.

* השילוש הקדוש עם מלאכים, קדושים ובני משפחת האצולה "באבנהופן"השילוש הקדוש עם מלאכים, קדושים ובני משפחת האצולה "באבנהופן"
* הפאנל המרכזי של קישוט מזבח בפלקנשטייןהפאנל המרכזי של קישוט מזבח בפלקנשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המאסטר ממסקירך** בוויקישיתוף
* המאסטר ממסקירך במהדורה המקוונת של הביוגרפיה הגרמנית החדשה (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13495719p (data)
* GND: 11936929X
* ISNI: 0000 0000 9586 1583
* LCCN: nr98024038
* RKD: 53315
* SUDOC: 182090582
* ULAN: 500124279
* VIAF: 4843738
* WorldCat: lccn-nr98024038

 |
תרשים נמל התעופה. המנהרה ממוקמת ברביע השמאלי התחתון שלו
**מנהרת כביש השטח האווירי** (באנגלית: **Heathrow Airside Road Tunnel**, בראשי תיבות **ART**) היא מנהרה הממוקמת בחלקו הדרום מערבי של **נמל התעופה לונדון הית'רו**. היא מקשרת מתחת לשטח הנמל בין טרמינלים 2 ו-3 שבמרכזו לבין טרמינל 5, הממוקם בקצהו המערבי. הנסיעה במנהרה מוגבלת לרכבי שירות מאושרים של נמל התעופה בלבד.

הקמת המנהרה
-----------

המנהרה נחפרה במסגרת פרויקט הקמת טרמינל 5, לאחר שהתברר הצורך בדרך שירות שתחבר בין דרכי השירות במרכז הנמל לבין דרכי השירות באזור הטרמינל החדש. הבחירה לבנות מנהרה נועדה לאפשר נסיעה של רכבי שירות בין שני האתרים ללא עיכובים וללא הפרעה לתנועת המטוסים במסלולי ההסעה המשתרעים ביניהם.

בניית המנהרה החלה בשנת 1999 והיא נפתחה לשימוש בחודש מרץ 2005. הבנייה הייתה מאתגרת במיוחד בשל מספר סיבות:

* המנהרה משתרעת בעומק מועט מתחת לפני השטח של הנמל
* תוואי המנהרה חולף שלושה מטר בלבד מעל מנהרת רכבת ההית'רו אקספרס המובילה אל טרמינל 4 בנמל
* הצורך לבנות את המנהרה מבלי לגרום כל הפרעה לפעילות השוטפת בנמל, שהוא מן העמוסים בעולם.

שני קטעים באורך של 60 מטר כל אחד בשני קצות המנהרה נבנו בשיטת "חפור וכסה". יתרת המנהרה (1,300 מטר) נחפרה באמצעות מכונות קידוח תת-קרקעיות. במנהרות נבנתה מעטפת בטון מחוזקת בשל הקרבה לפני השטח ולרחבות החניה ומסלולי ההסעה שעליו ולמנהרת הרכבת שתחתיו.

המנהרה נבנתה על ידי מספר קבלנים אזרחיים בפיקוחה של מפעילת הנמל, חברת Heathrow Airport Holdings.

המנהרה
------

צילום שני עברי המנהרה מן הקצה המערבי שלה
המנהרה, באורך של 1,420 מטר, משתרעת ממזרח למערב מעט מצפון למסלול הדרומי של הנמל. היא כוללת זוג מנהרות חד סטריות המופרדות על ידי קיר תמך. קוטר כל אחת מן המנהרות במרבית אורכן הוא 8.1 מטרים. כל אחת כוללת נתיב נסיעה יחיד ברוחב של שישה מטר. הוא רחב דיו כדי לאפשר לאוטובוסי שירות לנסוע במנהרות וכן כדי לאפשר לאוטובוס לעקוף אוטובוס אחר שיעמוד באחד מצדי הנתיב. פתחי מעבר לשעת חירום נקבעו בכותל שבין המנהרות במרחק של 100 עד 130 מטר זה מזה.

הפורטל (פתח הכניסה) המזרחי של המנהרה ממוקם בתווך שבין טרמינלים 2 ו-3. הפורטל המערבי ממוקם מדרום מערב לטרמינל 5. כל אחד מהפורטלים כולל רמפת ירידה לתוך המנהרה.

### מיקום הפורטלים

* פורטל מזרחי: 51°28′10″N 0°27′18″W﻿ / ﻿51.46954°N 0.45507°W﻿ / 51.46954; -0.45507
* פורטל מערבי: 51°28′06″N 0°29′26″W﻿ / ﻿51.46834°N 0.49059°W﻿ / 51.46834; -0.49059.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנהרת כביש השטח האווירי** בוויקישיתוף
* מסמך מכנס מדעי אודות המנהרה ובנייתה, 2003 (מפת נתיב המנהרה מופיעה בעמוד השני)
* דף מידע על פרויקט המנהרה מאתר חברת Mot MacDonald, באתר Internet Archive
**מחאות אום אל-פחם** היו סדרת מחאות אשר התקיימו בעיר אום אל-פחם כנגד אלימות משטרתית כלפי המגזר הערבי ונגד פשיעה בחברה הערבית.

המחאה פרצה ב-7 בינואר 2021 לאחר ניסיון הרצח של ראש העיר אום אל-פחם, ד"ר סלימאן אגברייה, ולאחר שצעיר בן 21 שהשתתף בהפגנות נרצח, כנראה על ידי מתנקשים, המחאות התחזקו. ב-24 בינואר, 3 ימים לאחר הריגת הצעיר, התקיימה מחאה בהשתתפות של כאלף מפגינים בכביש 65, ובה נעצרו 3 אזרחים.

גל המחאות
---------

ב-5 בפברואר 2021, התקיימה מחאה שכללה אלפי אזרחים בכניסה לעיר אום אל-פחם, ואשר בסופה צעדו המפגינים לכיוון תחנת המשטרה. המפגינים מחו גם על מותו של הצעיר מוחמד עיג'ו בתוך ביתו שהוא הקורבן הרביעי במשפחה הזו. כאות הזדהות – 150 יהודים הגיעו לתמוך במחאה.

ב-26 בפברואר 2021 התקיימה מחאה ובה השתתפו כ-500 אזרחים. המשטרה השתמשה בכוח רב הכולל אמצעים לפיזור הפגנות, כגון: גז מדמיע, כדורי ספוג ורימוני הלם כלפי המפגינים. גבר כבן 30 פונה במצב קשה לבית החולים רמב"ם בחיפה עם פציעה בראשו. במהלך ההפגנה נפגעו גם חבר הכנסת יוסף ג'בארין מהרשימה המשותפת וראש העיר אום אל-פחם סמיר מחאמיד מרימון הלם או מכדור ספוג של המשטרה.

ב-5 במרץ 2021 התקיימה מחאה נוספת באום אל-פחם, בה שהו יותר מ-12,000 אזרחים. חבר הכנסת מנסור עבאס ממפלגת רע"מ הותקף על ידי מפגינים. המפגינים צעקו על עבאס: "אין לך כבוד, לאום אל פחם לא תיכנס". כביש 65 נחסם לזמן קצר והמחאה נחשבה למחאה הגדולה ביותר באום אל-פחם.

מחאות נוספות
------------

ב-22 באוקטובר 2021, מאות הפגינו באום אל-פחם בהפגנה מחודשת, על רקע פשיעה בחברה הערבית ו-2 מקרי רצח בשבוע. המחאה התקיימה מול תחנת המשטרה בעיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב איתיאל, לירן לוי‏, בשבוע התשיעי ברצף: מחאה נגד אלימות באום אל-פחם וג'לג'וליה, באתר וואלה!‏, 12 במרץ 2021
2. ↑  יואב איתיאל‏, חזר ממחאה נגד היעדר אכיפת הפשיעה: צעיר בן 21 נרצח באום אל-פחם, באתר וואלה!‏, 22 בינואר 2021
3. ↑  יואב איתיאל‏, המחאה על היעדר האכיפה: עימותים באום אל פחם בהלווית הצעיר שנרצח, באתר וואלה!‏, 24 בינואר 2021
4. ↑  פוראת נסאר, ‏ההפגנות נגד האלימות בחברה הערבית: אלפים מוחים באום אל פחם, הערב המחאה מתרחבת, באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2021
5. ↑  אתר למנויים בלבד ג'קי חורי, אדם נפצע קשה בעימותים עם המשטרה בהפגנה באום אל-פחם, ח"כ ג'בארין נפגע, באתר הארץ, 26 בפברואר 2021
6. ↑  חסן שעלאן, הפגנת ענק באום אל פחם, מנסור עבאס הותקף: "אתה בוגד", באתר ynet, 5 במרץ 2021
7. ↑  פוראת נאסר - לא להשתמש, ‏תיעוד: ח"כ מנסור עבאס מותקף בהפגנת ענק באום אל פחם, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2021
8. ↑  חסן שעלאן, מאות הפגינו באום אל פחם אחרי ביקור השר: "הטרור הפלילי השתלט", באתר ynet, 22 באוקטובר 2021
**מיכאל פרייליך** (**Michael Freilich** ; נולד באנטוורפן, 17 אפריל 1980) הוא פוליטיקאי יהודי-בלגי, חבר במפלגת הברית הפלמית החדשה (**N-VA**). בעבר היה עורך ראשי של הירחון היהודי הפלמי Joods Actueel (אנ').

ביוגרפיה
--------

פרייליך הוא בן לאב בריטי ולאמא בלגית, טרי דווידס, עורכת אחראית של העיתון Joods Actueel. פרייליך סיים את התיכון באנטוורפן, למד בישיבה בלונדון. אחר כך למד במכון לב בירושלים והשיג תואר בשיווק. אחר כך למד במכללת תומאס אדיסון בניו ג'רזי והשיג תואר בניהול עסקים.

קריירה
------

משנת 2000 עד 2001, הוא היה דובר 'הוועדה העולמית לצדק ושלום'. בין השנים 2002–2004 היה מנהל פרויקטים בחברת הטלפונים הבלגית Tellink. בשנים 2004–2005 היה מנהל פיתוח עסקי בחברת הטכנולוגיה NDL.net. בין 2008 ל-2010 היה מנהל פיתוח עסקי בחברת הטכנולוגיה Europesales ובין 2009 ל-2011 מנהל תקשורת בחברת השיווק Infinity Belgium. ב-2012 הקים חברת חלונות, ווינדו פלייס, שפשטה את הרגל ב-2016. בין 2007 ל-2019 פרייליך היה העורך הראשי של Joods Actueel. בתפקיד זה הוצג לא פעם כדובר הקהילה היהודית.

קריירה פוליטית
--------------

בבחירות הפדרליות בבלגיה של 2019, פרייליך הוצב במקום החמישי ברשימת הבית עבורמפלגת N-VA, לכן הוא התפטר מתפקידו כעורך הראשי של Joods Actueel. הוא נבחר עם 12,829 קולות העדפה וה-N-VA זכתה ב-24 מושבים, מה שהפך אותה לקבוצה הפוליטית הגדולה ביותר. פרייליך הפך בכך ליהודי האורתודוקסי המודרני הראשון בלשכת הנבחרים.

דעות פוליטיות
-------------

**הוויכוח הישראלי-פלסטיני:** פרייליך הצהיר כי הוא אינו ישראלי, אך יש לו קשר רגשי ורוחני עם ישראל. פרייליך ציין שהוא פרו-ישראלי וגם פרו-פלסטיני. הוא גם מאמין שלפלסטינים יש זכות לשלום ולהגדרה עצמית, ולכן הוא בעד פתרון שתי המדינות.

**איראן:** פרייליך ידוע כמתנגד חריף לאיראן, וארגן הפגנות נגד משא ומתן של ממשלת בלגיה עם איראן על שחרור מחבל איראני.

חיים אישיים
-----------

נשוי לאשה מבריטניה, ואב לארבעה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בבחירות בבלגיה נהוג, שהפריימריז מתקיים בבחירות עצמן. כל אזרח מצביע בקלפי, על מחשב מיוחד, למפלגה מסוימת, ומציין על המחשב אילו מועמדים מתוך המפלגה הוא מעדיף. ההצבעות האלה קובעות את מעמדו של המועמד בתוך המפלגה.
2. ↑  ציקי ברנדוין, חבר הפרלמנט החרדי הפגין נגד שחרור מחבל איראני, באתר כיכר השבת, ‏18 ביולי 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל פרייליך, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
**קרלוס חונאס אלקרס** (בספרדית: **Carlos Jonás Alcaraz**; נולד ב-30 בנובמבר 2002 בלה פלאטה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סאות'המפטון מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

אלקרס הצטרף למחלקת הנוער של ראסינג קלוב בשנת 2017. ב-26 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד אתלטיקו טוקומאן במסגרת המחזור ה-17 בליגת העל הארגנטינאית לעונת 2019/2020. הוא ערך 66 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.

ב-11 בינואר 2023 חתם אלקרס על חוזה לארבע שנים וחצי בסאות'המפטון מהפרמייר ליג.

תארים
-----

ראסינג קלוב
* גביע האלופות הארגנטינאי (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Fue todo lo que había soñado" באתר הרשמי של ראסינג קלוב, 16 במרץ 2020 (בספרדית)
2. ↑  Saints seal Alcaraz transfer באתר הרשמי של סאות'המפטון, 11 בינואר 2023 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרלוס אלקרס (כדורגלן)"**.
**רוברט** ("בוב") **לווינסון** (נולד ב-10 במרץ 1948) הוא סוכן פרטי אמריקני, ופנסיונר של המנהל לאכיפת (חוקי) הסמים (DEA) ושל ה-FBI.

ב-9 במרץ 2007, במהלך ביקור באי כיש באיראן, נעצר כאשר חקר לכאורה מקרה של הברחת סיגריות. 

פקידי ממשל מאמינים כי לווינסון, שנחטף שבועיים לפני ההשתלטות האיראנית על צוות הספינה הבריטית קורנוול (HMS Cornwall), נעצר על ידי סוכנים איראניים כדי לשמש כקלף מיקוח במשא ומתן עם וושינגטון.

בדצמבר 2013, דיווח העיתון האמריקני Associated Press כי חקירה שלהם גילתה כי לווינסון עבד עבור ה-CIA
. הממשל האמריקאי הצהיר כי הוא לא היה עובד מדינה בזמן חטיפתו.

ב- 25 במרץ 2020 משפחתו של לווינסון יחד עם הממשל האמריקני הודיעו על מותו בתאריך לא ידוע במהלך היותו במעצר באיראן.

הצהרות גורמים רשמיים בנוגע ללווינסון
------------------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מעורבות איראנית
---------------

ב-4 באפריל 2007, מעט יותר משלשה שבועות לאחר חטיפתו של לווינסון, מאמר בתחנה הממשלתית האיראנית PressTV ציין כי הוא: 

> 
> "has been in the hands of Iranian security forces since the early hours of March 9" and "authorities are well on the way to finishing the procedural arrangements that could see him freed in a matter of days"  
> תרגום:"היה בידי כוחות הביטחון האיראניים מאז השעות המוקדמות של ה-9 במרץ" וש"הרשויות בדרכן לסיום ההליכים שיוכלו להוביל לשחרורו בתוך ימים ספורים"
> 
> 
> 
> — ערוץ הטלוויזיה הממשלתי האיראני PressTV, ב-4 באפריל 2007
> 

באותו מאמר הוסבר כי הנסיעה של לווינסון לאי קיש (Kish Island) הייתה של איש עסקים פרטי המחפש קשר עם אדם שיוכל לקשר אותו לביצוע מצגות לגורמים איראניים רשמיים האחראיים על טיפול במסחר בנתיבי הברחה פיראטיים אשר הם בעלי חשיבות רבה לחברה שלו.

ב-8 בינואר 2013, ה-Associated Press דווח כי יש כעת קונצנזוס בין פקידי ממשל אמריקאים המעורבים במקרה שלמרות שנים של הכחשה, שרות הביטחון האיראני היה כמעט בוודאות מאחורי הווידאו בן 54 השניות וחמש התמונות האנונימיות של לווינסון, שנשלחו למשפחתו. הדרך בה נשלחו והאנונימיות המקצועית הצביעו על כך שמרגלים מומחים עומדים מאחורי הפעולה, כך נאמר.

פרס מיליון הדולר
----------------

ב-6 במרץ 2012, לקראת יום השנה החמישי לחטיפתו, הציע ה-FBI פרס על סך מיליון דולרים עבור מידע העשוי להביא להחזרתו. בנוסף הושק קמפיין תוך שימוש בשלטי דרך גדולים, הודעות ברדיו, פליירים, וטלפוניה לפרסום הפרס.  
במקביל קיבלו שני בניו הצעירים מלגה על סך $5,000 למימון לימודיהם.

סטטוס נוכחי
-----------

בנובמבר 2013, לווינסון, אב לשבעה, הפך לשבוי במשך הזמן הארוך ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית, כאשר הוא "עוקף" את טרי אנדרסון.
על פי משפחתו הוא סובל מסוכרת, שיגדון ויתר לחץ דם. הדרכון שלו לא הופיע באף מדינה אחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט לווינסון** בוויקישיתוף
* פרסום הפרטים באתר ה FBI, כולל נאום דירקטור ה-FBI, מולר (Mueller) (באנגלית)
* לפני 7 שנים החל הסיוט למשפחה, CNN, מרץ 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה פוליטיקו, דצמבר 2013 (באנגלית)
2. ↑  ה-BBC, דצמבר 2013 (באנגלית)
3. ↑  Daily Press, 2007 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2014114431
* VIAF: 310629193
* WorldCat: lccn-no2014114431

 |
**המופע של ווליה** (ברוסית: **Шоу Воли**) היא תוכנית אירוח רוסית בהנחיית פאבל ווליה. התוכנית שודרה לראשונה באפריל 2023 ברשת ТНТ והיא אחת מתוכניות הדגל בערוץ. התוכנית משודרת מהשעה 23:00 שעון מוסקבה. 

התוכנית ספגה ביקורת על היותה חיקוי זול לתכנית האירוח הפופולרית "אורגנט בערב" שהושעתה בפברואר 2022 לאחר שהמנחה שלה, איוואן אורגנט, העלה פוסט באינסטגרם נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה.

"המופע של ווליה" מארח שחקני כדורגל ואנשי בידור רוסיים מדי שבוע במתכונת דומה לאורגנט בערב ומנחים אותה הבדרן פאבל ווליה והקומיקאי איליה סובולב.

אורחים
------

בדומה לאורגנט בערב ולפורמט הנהוג בתכניות אירוח מסוג זה, מתארחים בתוכנית בשידור חי אנשים בולטים הקשורים לתעשיית הבידור ועולם הספורט ברוסיה. כך, התראיינו באולפן התוכנית אנשי בידור ותרבות מובילים מרוסיה כמו ניושה, לאוניד סלוצקי, Dj Smash, אולגה בוזובה, גאורגי צ'רדאנצב‎, אנה סדוקובה, דמיס קאריבידיס, מרינה קראבץ, אנסטסיה וולוצ'קובה, פאבל פרילוצ'ני, אנה חילקביץ', טימור רודריגז, וסילי ואקולנקו (הידוע כ"באסטה"), גאריק חרלמוב, גריגורי לפס, פאבל דרביאנקו, פיליפ קירקורוב, סרגיי בורונוב, טימור בטרוטדינוב‎, דמיטרי גוברנייב, אלכסנדר פטרוב, מיכאיל גלוסטיאן, אלינה זגיטובה‎, ניקולאי ואלוייב, אלכסנדר ירוחין, מיכאיל קרז'אקוב ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המופע של ווליה
* המופע של ווליה, ברשת החברתית פייסבוק
* המופע של ווליה, ביישום טלגרם
* המופע של ווליה, ברשת החברתית אינסטגרם
* המופע של ווליה, ברשת החברתית VK
* המופע של ווליה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* "המופע של ווליה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המופע של ווליה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* המופע של ווליה באתר rutube.ru

הערות שוליים
------------

1. ↑
**הנהר ואטאניי** (בספרדית: **Río Huatanay**), הקרוי בחלקו העליון ריו ואנקרו (Río Huancaro), הוא יובל שמאלי באורך 46.5 ק"מ של ריו וילקאנוטה (Río Vilcanota), החלק העליון של הנהר אורובמבה, במחוז קוסקו ברמות האנדים של דרום-מזרח פרו.

מסלול הנהר
----------

הנהר ואטאניי מתחיל כנהר מתנשא כנהר ריו ואנקרו, כתשעה קילומטרים דרומית לבירה האזורית קוסקו, דרומית-מזרחית לעיירה אוקופטה (Occopata) בגובה של כ-4,050 מטרים. בתחילה הוא זורם לכיוון צפון-צפון-מערב לאורך שישה קילומטרים, ואז צפון-צפון-מזרח. בקילומטר 37 של הנהר מגיע הנהר לעמק קוסקו הגבוה. מקילומטר 35 הנהר פונה מזרחה, אחר כך מזרח-דרום מזרח. באזור המטרופולין של קוסקו, הנהר זורם ברובו בתוך תעלה. הוא זורם דרומה על פני נמל התעופה של קוסקו (אנ'). הכביש הלאומי 3S עוקב אחר מהלך הנהר. הנהר ואטאניי פונה לצפון-צפון-מזרח במשך ארבעת הקילומטרים האחרונים לפני שהוא מגיע לסופו לבסוף בוואמבוטיו (Huambutio), בגובה של כ-3,055 מטרים, כשהוא נשפך אל ריו וילקאנוטה. מתחת למפגש עם הנהר ואטאניי הנהר נקרא ריו אורובמבה.

אגן הניקוז
----------

הנהר ואטאניי מנקז שטח של 502 קמ"ר. כ-450,000 אנשים חיים באגן הניקוז של הנהר. אגן הניקוז גובל באגן הניקוז של הנהר אפורימק מדרום, באגן הניקוז של ריו וארוקונדו (Río Huarocondo) במערב, ובאגן הניקוז של ריו אורובמבה וריו וילקאנוטה בצפון ובמזרח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "GESTION DEL AGUA EN LA CUENCA DEL RIO HUA-TANAY Y LA CONCERTACION PARA EL TRATAMIEN-TO DE PROBLEMAS AMBIENTALES" (PDF, 2,5 MB). Instituto de Manejo de Agua y Medio Ambiente – IMA.
**אנני לזור** (באנגלית: **Annie Lazor**; נולדה ב-17 באוגוסט 1994) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת עולם (בריכת 25 מטר) (האנגג'ואו 2018) במשחה ל-200 מטר חזה. אלופת פאן אמריקה (2019) במשחי החזה.

ביוגרפיה
--------

לזור נולדה וגדלה בדטרויט, מישיגן, בתם של סטייסי ודייוויד "דייב" לזור (דייב נפטר באפריל 2021). היא למדה באוניברסיטת אובורן.

### 2015

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בטורונטו, קנדה ביולי 2015 היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:26.23 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.72 דקות.

### 2018

באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה בסוף יולי 2018 זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:24.42 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר חזה.

#### אלופת עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב 200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.32 דקות, לפני בת ארצה בתני גאלאט (2:18.62 דקות) ופאני לקלואיז מבלגיה (2:18.85 דקות).

### 2019

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בלימה, פרו בתחילת אוגוסט 2019 היא זכתה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה (1:06.94 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא משחקים חדש של 2:21.40 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3:57.64 דקות), כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:06.35 דקות.

### 2021

#### אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (2020) שנערכו באומהה, נברסקה ביוני 2021 זכתה לזור בשתי מדליות, זהב וארד ונכללה במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.07 דקות, לפני לילי קינג (2:21.75 דקות) ואמילי אסקובדו (2:22.64 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.60 דקות, אחרי לילי קינג (1:04.79 דקות) ולידיה ג'קובי (1:05.28 דקות).

#### מדליית ארד אולימפית

במשחקים עצמם היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.84 דקות, אחרי טטיאנה סקונמאקר מדרום אפריקה שקבעה שיא עולם חדש של 2:18.95 דקות ולילי קינג (2:19.92 דקות).

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 50 מטר חזה: 30.75 שניות (2021)
* 100 מטר חזה: 1:05.37 דקות (2021)
* 200 מטר חזה: 2:20.77 דקות (2021)

### בריכת 25 מטר

* 50 מטר חזה: 29.83 שניות (2020)
* 100 מטר חזה: 1:03.69 דקות (2020)
* 200 מטר חזה: 2:16.33 דקות (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* אנני לזור, ברשת החברתית פייסבוק
* אנני לזור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אנני לזור, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנני לזור, באתר olympedia.org
* אנני לזור, באתר Swimrankings
* אנני לזור, באתר SwimSwam

הערות שוליים
------------

1. ↑  From tragedy to triumph -- Detroiter realizes Olympic dreams after losing father, ClickOnDetroit (באנגלית)
תמרור המציין שהמהירות מוגבלת ל-50 קמ"ש
**קילומטר לשעה** (**קמ"ש**) היא יחידת מידה למהירות, המציינת מעבר של קילומטר אחד במשך שעה אחת.

יחידת מידה זו היא יחידה מקובלת למדידת מהירותם של כלי רכב במרבית מדינות העולם. בארצות הברית מקובלת במקומה יחידת המידה מייל לשעה. למדידת מהירותם של כלי שיט מקובלת יחידת המידה קשר, שהיא 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.8525 קילומטר לשעה.

בכתיב פיזיקלי המהירות **קילומטר לשעה** נרשמת בצורה **קילומטר/שעה** או  **קילומטר·שעה1−**.

יחידת מידה מקובלת למהירות בקרב הפיזיקאים היא **מטר לשנייה** (מ/ש) - זו יחידת SI למהירות.

תנועה במהירות גבוהה מאוד נמדדת ב**קילומטר לשנייה**. מהירות האור היא כ-300,000 קילומטר לשנייה, ומהירות המילוט מכדור הארץ היא 11.2 קילומטר לשנייה. למעבר מקילומטר לשנייה לקילומטר לשעה יש להכפיל את המהירות ב-3,600.

המרת יחידות
-----------

|  | מטר לשנייה | קילומטר לשעה | מייל לשעה | קשר | רגל לשנייה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 מטר לשנייה = | 1 | 3.600000 | 2.236936 | 1.943844 | 3.280840 |
| 1 קילומטר לשעה = | 0.277778 | 1 | 0.621371 | 0.539957 | 0.911344 |
| 1 מייל לשעה = | 0.44704 | 1.609344 | 1 | 0.868976 | 1.466667 |
| 1 קשר = | 0.514444 | 1.852 | 1.150779 | 1 | 1.687810 |
| 1 רגל לשנייה = | 0.3048 | 1.09728 | 0.681818 | 0.592484 | 1 |

ראו גם
------

* יחידות מידה למהירות
* מטר לשנייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קילומטר לשעה** בוויקישיתוף
**פאולו דינו גסאניגה** (נולד ב-2 בינואר 1992) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת השוער במועדון ז'ירונה.

קריירה
------

גסאניגה נולד בעיר סנטה פה שבארגנטינה. גסאניגה שיחק בשורות טוטנהאם הוטספר במשך ארבע עונות, והיה השוער השני של הקבוצה אחרי הוגו לוריס. הוא ערך 22 הופעות בליגה. גסאניגה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ולנסיה, שם שיחק במשך ארבע שנים. ב-2011, הוא עבר לקבוצת ג'ילינגהאם. הוא שיחק בג'ילינגהאם במשך שנה, וב-2012, הוא עבר לקבוצת הפרמייר ליג סאות'המפטון.
בסאות'המפטון, גסאניגה שימש כשוער שלישי במשך שלוש עונות. ב-2015, הוא עבר לקבוצת ראיו ואיקאנו בהשאלה לעונה אחת.
ב-2017, גסאניגה עבר לקבוצת טוטנהאם הוטספר. הוא שיחק בטוטנהאם במשך ארבע עונות, ובעונת 2019/2020, הוא הפך לשוער הראשון של הקבוצה לאחר פציעתו של הוגו לוריס.

ב-2021, גסאניגה עבר לקבוצת אלצ'ה בהשאלה לעונה אחת. לאחר מכן, הוא עבר לקבוצת פולהאם, שם שיחק במשך עונה אחת. ב-2022, הוא עבר לקבוצת ז'ירונה.

נבחרת לאומית
------------

ב-20 בנובמבר 2018, גסאניגה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, כאשר נכנס כמחליף במקום חרונימו רולי בדקה ה-59 במשחק ידידות נגד נבחרת מקסיקו, ועזר לשמור על שער נקי בניצחון 0-2 של ארגנטינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולו גסאניגה** בוויקישיתוף
* פאולו גסאניגה, ברשת החברתית פייסבוק
* פאולו גסאניגה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פאולו גסאניגה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------
**בוורלי ברטון ביירון** (באנגלית: **Beverly Barton Byron**; נולדה ב-27 ביולי 1932) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של מרילנד בין השנים 1979–1993.

ביוגרפיה
--------

בוורלי ברטון בוצ'ר נולדה בבולטימור שבמרילנד לרות (לבית ברטון) והארי בוצ'ר, שדרן רדיו ב-CBS ושליש צבאי לגנרל דווייט אייזנהאואר במהלך מלחמת העולם השנייה. בילדותה התגוררה משפחתה במלון וורדמן פארק, והקשרים של אביה בוושינגטון הבירה אפשרו לה לפגוש ולהתיידד עם דמויות מובילות כמו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט והגברת הראשונה אלינור רוזוולט. היא גם הייתה מכרה אישית של דווייט ומיימי אייזנהאואר. העסקן הפוליטי ג'ור'ג אדוארד אלן היה הסנדק שלה.

בשנת 1950 סיימה ביירון את לימודיה בבית הספר הקתדרלה הלאומית שבוושינגטון הבירה, וב-1962 השלימה את לימודיה הגבוהים במכללת הוּד שבפרדריק. בתום לימודיה הגבוהים השתלבה ביירון במוסדות ללא כוונות רווח ובגיוס כספים עבור המפלגה הדמוקרטית. בבחירות 1978 נבחרה לראשונה לבית הנבחרים של ארצות הברית אל מושבו הריק של בעלה המנוח גודלו ביירון (אנ'), שמת מהתקף לב כחודש טרם הבחירות. היא נבחרה לאחר מכן לשש תקופות כהונה נוספות, וכיהנה עד לינואר 1992. היא הייתה חברה בוועדת הכוחות המזוינים של בית הנבחרים, בוועדה המיוחדת להזדקנות ובוועדה לענייני פנים.

במהלך כהונתה בקונגרס התמקדה ביירון בענייני צבא וביטחון לאומי. היא ישבה בראש הפאנל המיוחד של בית הנבחרים בנושא בקרת נשק בשנים 1983–1986, ותמכה במיזם לפיתוח טילי LGM-118 Peacekeeper (אנ'). היא הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שטסה על סיפון לוקהיד SR-71 של חיל האוויר האמריקאי, עליו טסה כאישיות חשובה מאוד בנובמבר 1985. ביירון הייתה דמוקרטית שמרנית. היא התנגדה להפלות ותמכה במדיניות הפיסקלית של הנשיא הרפובליקני רונלד רייגן. ב-1987 התמנתה ליו"ר ועדת המשנה לענייני כוח אדם ופיצויים צבאיים לאחר שגברה בבחירות פנים-סיעתיות על הדמוקרטית הליברלית ובת חסותו של יו"ר ועדת הכוחות המזוינים לס אספין, פט שרודר (אנ') מקולורדו.

ביירון נודעה לשמצה בשל עמדותיה השמרניות החריגות במפלגה הדמוקרטית, ובבחירות לנשיאות ב-1988 הצביעה למועמד הרפובליקני ג'ורג' הרברט ווקר בוש. עמדות אלה הניאו ממנה מצביעים ליברליים רבים במרילנד הדמוקרטית בין כה וכה, וכוחה הפוליטי נחלש במרוצת השנים.

בבחירות 1992 הפסידה ביירון בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למועמד ליברלי הרבה יותר, חבר בית הנבחרים המדינתי תומאס האטרי, שבבחירות הכלליות הפסיד למועמד הרפובליקני רוסקו ברטלט. לאחר שעזבה את הקונגרס מונתה בשנת 1995 בידי הנשיא ביל קלינטון לחברה במועצת המבקרים של האקדמיה הימית של ארצות הברית, והייתה חברה במועצת העוצרים של מכון פוטומק לחקר מדיניות. היא מתגוררת בהווה בפרדריק שבמרילנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוורלי ביירון** בוויקישיתוף
* בוורלי ביירון באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  BYRON, Beverly Barton Butcher, באתר history.house.gov (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2412 8309
* LCCN: n80047526
* SNAC: w61p8rjb
* US Congress: B001220
* VIAF: 8681219
* WorldCat: lccn-n80047526

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"בוורלי ביירון"**.
**סמארט #1** (באנגלית: **Smart #1**) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי סמארט משנת 2022. היא נחשפה ב-7 באפריל 2022. היא הוצגה כקונספט לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של גרמניה ב-6 בספטמבר 2021. היא הקרוסאובר החשמלית הראשונה של סמארט.

ה-#1 מציגה טכנולוגיות חדשות, ובעיקר עם שיתוף פעולה מצד סמארט וג'ילי העיצוב החיצוני מעוצב בהשראת מכוניות ג'ילי וסמארט.

מפרט טכני
---------

היא כוללת מנוע חשמלי המספק 268 כ"ס. המהירות המרבית עומדת על 180 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 66 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של בין 420 ל-440 ק"מ.

טעינה מהירה בקיבולת 150 קילוואט מאפשרת טעינה מ-5% ל-80% בתוך כ-30 דקות.

סמארט 1 מצוידת במגוון מערכות בטיחות המאפשרות לה נהיגה אוטונומית ברמה 2 פלוס, זה כולל לדוגמה סיוע אקטיבי להיגוי בעת תמרון חירום, בקרת שיוט אדפטיבית עם שמירה על מרכז הנתיב ועקיפה אוטונומית של רכב איטי, ניטור שטח מת אקטיבי, מערכת חנייה אוטומטית ועוד.

סמארט #1 בראבוס
---------------

סמארט #1 בראבוס היא גרסת ביצועים לגרסה הרגילה, היא כוללת עיצוב ספורטיבי ומערכת הנעה חשמלית משופרת, היא נחשפה ב-29 באוגוסט 2022.

לרשות הנהג בורר מצבי הנעה המאפשר לנהג לבחור בין ארבעה מצבים שונים, מצב אקו בו ההנעה היא אחורית בלבד, מצב קומפורט בו ההנעה היא כפולה לפי דרישה, כלומר אחורית עם הצטרפות של המנוע הקדמי לפי הצורך, מצב ספורט בו ההנעה היא  קבועה ומצב בראבוס בו ההנעה היא כפולה והמנועים מייצרים 100% מההספק.

היא כוללת מערכת הנעה כפולה הכוללת שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 425 כ"ס ומומנט מרבי של 55.3 קג"מ. נתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש של 3.9 שניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמארט 1** בוויקישיתוף
* הודעה רשמית לעיתונות
* מפרט טכני להורדה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  smart #1, il SUV elettrico da 30.000 euro per il 2023 [Video], Motor1.com (באיטלקית)
2. ↑  cartube, סמארט נולדת מחדש: סמארט #1 קונספט נחשף - cartube, באתר www.cartube.co.il
3. ↑  Smart Concept #1 Arrives In Munich As Not-So-Small Electric Crossover, Motor1.com (באנגלית)
4. ↑  Smart #1: Elektro-SUV debütiert mit 440 Kilometer Reichweite, Motor1.com (בגרמנית)
5. ↑  cartube, סמארט מספר 1 החשמלי נחשף - קרוסאובר חשמלי אופנתי, באתר cartube
6. ↑  cartube, סמארט #1 בראבוס נחשפת עם 425 כ"ס, באתר cartube
המונח "מג"ד" מפנה לכאן. לערך העוסק בתצלום נודע מימי מלחמת העולם השנייה, ראו המג"ד (תצלום).
סימון נאט"ו לגדוד
**גדוד** הוא יחידה צבאית שכפופה לחטיבה או לרגימנט. בגדודי חיל רגלים (חי"ר) בצה"ל שתיים עד חמש פלוגות ובין 650 - 1,000 חיילים.

בצה"ל, מפקד גדוד (בקיצור מג"ד) הוא קצין בדרגת סגן-אלוף ובצבאות העולם קצין בדרגת לוטננט קולונל. קיצור מקובל לסגן מפקד גדוד הוא סמג"ד.

גדוד אורגני הוא גדוד בעל יכולת טקטית בלבד, שפועל במסגרת משותפת עם יחידות אחרות. גדוד עצמאי הוא גדוד בעל יכולת פעולה עצמאית יותר.

בצה"ל, גדוד חי"ר בנוי משלוש פלוגות מבצעיות, פלוגה מסייעת ופלוגת מפקדה. גדוד חה"ן בנוי מפלוגות רובאיות, מחלקות סיור, פלוגות צמ"ה ופלוגות מפקדה. המבנה האורגני של המחלקות בחי"ר וחה"ן הן זהות. גדוד בחיל השריון הישראלי כולל כ-36 טנקים ופלוגת חרמ"ש (לרוב פלוגת החרמ"ש היא פלוגת מילואים - גם בגדודי שריון סדירים), ולאחרונה גם פלוגה מסייעת שריון.

גדוד הוא היחידה האינטגרלית הקטנה ביותר בצה"ל. למשל, גיוס לשירות המילואים בישראל מתבצע ברמת גדוד לפחות.
היחידה המקבילה לגדוד בחיל הים היא פלגה.

מספר גדודים מרכיבים חטיבה, ובחלק מה מדינות רגימנט.

מפקד גדוד
---------

מפקד גדוד או בקיצור **מג"ד**, הוא תפקיד של קצין בצה"ל, העומד בראש גדוד לוחמים בחי"ר, שריון, הנדסה קרבית, איסוף קרבי, תותחנים או יחידה מובחרת. בצה"ל מתייחס מונח זה למפקד יחידה הכפופה לחטיבה או לאגד. דרגתו של מפקד הגדוד היא בדרך כלל דרגת סגן-אלוף והוא גם השתלם בקורס מפקדי גדודים.

לקריאה נוספת
------------

* אלישיב שמשי, **בהם יותר מכול - על סוד ההצלחה של צה"ל**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005.
* רז שגיא, "**להיות מג"ד**", מודן, 2013.
* משה (צ'יקו) תמיר, **מלחמה ללא אות**, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גדודי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גדוד** |

* אבי דהן, ‏פיקוד מלפנים ופיקוד מוכוון משימה במלחמת לבנון, **מערכות** 410-409, דצמבר 2006 עמ' 20–25
* רפאל איתן, ‏תת-אלוף "רפול" איתן מגיב על "גדוד המחר", **מערכות** 216, יולי 1971, עמ' 17–19
* אליעזר טולדנו, ‏לקחים ממג"ד למג"ד, **מערכות** 446, דצמבר 2012
* סא"ל (מיל') ירון בוסקילה, ‏מג"ד המילואים כמקצוע, **מערכות** 488, אוגוסט 2020
* שי קלפר, ‏מנהיגות המג"ד בשדה הקרב בעבר, בהווה ובעתיד, **מערכות** 434, דצמבר 2010
* גדוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  IDF phasing out contentious tank shell in wake of Gaza war - Israel News | Haaretz Daily Newspaper

| יחידות צבאיות |
| --- |
| העת העתיקה | פלנקס • דקוריה • טורמה • מאניפולוס • קנטוריה • קוהורטה • לגיון • מורה |
| העת החדשה | חוליה • כיתה • צוות • מחלקה • פלוגה • גדוד • רגימנט • חטיבה (בריגדה) • אוגדה (דיוויזיה) • גיס (קורפוס) • ארמייה • קבוצת ארמיות • זירה • מטה כללי |
| יחידות בחיל הים וחיל האוויר | פלגה • שייטת • מספן • טייסת • כנף • בח"א • להק |
| יחידות בצה"ל | חטיבה מרחבית • אוגדה מרחבית • פיקוד מרחבי • המטה הכללי של צה"ל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4467523-9

 |
**היום הבין-לאומי לשפה הערבית באו"ם** (בערבית: **اليوم العالمي للغة العربية**) מצוין בכל שנה בתאריך 18 בדצמבר, היום בו התקבלה החלטה מס' 3190 של העצרת הכללית של האו"ם, שהפכה את השפה הערבית לאחת השפות הרשמיות ושפות העבודה של האו"ם. החלטה זו התקבלה בעקבות הצעות שהגישו מרוקו וערב הסעודית במהלך הכינוס ה-190 של הוועד המנהל של אונסק"ו.

היסטוריה
--------

  

מאז שנות ה-50 של המאה ה-20, נעשו מאמצים רבים על ידי מדינות דוברות ערבית להפוך את הערבית לשפה רשמית של האו"ם. ב-4 בדצמבר 1954, קיבלה העצרת הכללית של האו"ם את החלטה 878 לתרגום מסמכים בלבד לשפה הערבית, והגבילה את מספר העמודים שניתן לתרגם ל-4000 עמודים בשנה. התנאי שנקבע הוא שהמדינה המזמינה את התרגום גם תשלם עבורו, וכי מסמכים אלה יהיו בעלי אופי פוליטי או משפטי בעל זיקה לעולם הערבי.
בשנת 1960 התקבלה באונסק"ו החלטה לפיה יעשה שימוש בשפה הערבית גם בכנסים האזוריים שיקיים הארגון במדינות דוברות ערבית וכן יתורגמו מסמכים ופרסומים בסיסיים של הארגון לערבית. בשנת 1966 התקבלה החלטה על הגברת השימוש בשפה הערבית באונסק"ו, כמו כן, מתן שירותי תרגום סימולטני לערבית ומערבית לשפות אחרות במסגרת ישיבות המליאה. משנת 1968, הפכה השפה הערבית בהדרגה לשפת עבודה בארגון, החל מתרגום מילולי של מסמכי העבודה והנאומים וכלה בשירותי תרגום סימולטני לערבית.

הלחץ הדיפלומטי הערבי נמשך, בהובלתה של מרוקו ובשיתוף פעולה עם מספר מדינות ערב, עד שהשפה הערבית לאחת מן השפות שניתן לנאום בה במהלך כינוס העצרת הכללית בספטמבר 1973. לאחר שהוכרז בכינוס ה-60 של הליגה הערבית על החלטת הארגון לראות בשפה הערבית אחת מן השפות הרשמיות של האו"ם על כל שלוחותיו, קיבלה העצרת הכללית במהלך הכינוס ה-28 שלה, בדצמבר 1973, את החלטה מספר 3190, הממליצה על קבלת השפה הערבית כשפה רשמית של העצרת הכללית. סוגיית השימוש בשפה הערבית כשפת עבודה בכינוסי הוועד המנהל באונסק"ו. שולבה בתוכנית העבודה לשנת 1974 לבקשת ממשלות אלג'יריה, עיראק, לוב, כווית, ערב הסעודית, תימן, תוניסיה, מצרים ולבנון.
בפגישה ה-190 של הוועד המנהל של אונסק"ו, באוקטובר 2012, הוחלט להכריז על התאריך 18 בדצמבר כעל "היום הבינלאומי לשפה הערבית". אונסק"ו ציין באותה שנה, בפעם הראשונה, את היום הזה, מתוקף החלטתו, ב-23 באוקטובר 2013 הוחלט במועצה המייעצת של התוכנית הבינלאומית לפיתוח התרבות הערבית ("ארבּיה") הכפופה לאונסק"ו, לאמץ את היום הבינלאומי לשפה הערבית כאחד המרכיבים העיקריים בתוכנית העבודה הרב-שנתית שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של היום הבין-לאומי לשפה הערבית באו"ם (בערבית)

* אתר האינטרנט הרשמי של היום הבין-לאומי לשפה הערבית באו"ם (בערבית)
* מצרים משתתפת בחגיגות יום השנה הבין-לאומי לשפה הערבית, באתר NILE

הערות שוליים
------------

1. ↑  Official Languages | United Nations, www.un.org
2. 1 2 3  History of the Arabic language at UNESCO | United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization, www.unesco.org
3. ↑  "كيف جعل المغرب اللغة العربية لغة رسمية بالأمم المتحدة؟". נבדק ב-2016-12-13.
4. ↑  احتفالية (اليوم العالمي للغة العربية) للعام 2013، دور الإعلام في تحسين اللغة أو الإساءة إليها | منظمة الأمم المتحدة للتربية والعلم والثقافة, www.unesco.org
מומנט כפיפה בקורה מכח מרוכז
מומנט כפיפה בקורה מכח מפורז
**מומנט כפיפה** הוא מושג בסטטיקה ומשמש בעיקר בתחום של הנדסה אזרחית, הנדסת מכונות והנדסה ביו-רפואית בתחום הביו-מכניקה.
מומנט כפיפה הוא שילוב של כוחות פנימיים הפועלים בתוך רכיבים סטרוקטורליים של מבנה כגון עמודים וקורות.

לדוגמה, כאשר קורה מוצבת אופקית על שני סמכים המחזיקים אותה והיא נושאת משקל כלשהו, מתפתחים בתוך הקורה מאמצי כפיפה. חלקה העליון של הקורה במקרה זה יהיה לחוץ וחלקה התחתון יהיה מתוח. ככל שההפרש בין כוחות הלחיצה וכוחות המתיחה באותו חתך של קורה יהיה גדול יותר, כך למעשה מומנט הכפיפה יגדל. מומנט כפיפה, כמו מומנט כח הוא תמיד מכפלה וקטורית של אורך (הזרוע) ושל כח. במקרה של קורה זיזית, הנתפסת רק מצד אחד, מומנט הכפיפה באותו צד יהיה הפוך למקרה הקודם. במקרה כזה חלקה העליון יהיה מתוח וחלקה התחתון לחוץ.

היחידות בהן מבטאים מומנט כפיפה הן Nm (ניוטון כפול מטר) או kNm (קילו-ניוטון כפול מטר), כאשר מומנט חיובי או שלילי מבטאים את כיוון הכפיפה.

דרך ההתגברות על מאמצי כפיפה היא על ידי שימוש ברכיבים בעלי מומנט התמד של השטח או מומנט התמד מסדר שני, גדול כנדרש. לקורות פלדה המשמשות למבני פלדה יש לרוב פרופיל בצורת I אשר פועל ביעילות בהיבט זה.

בקורות העשויות מבטון מזוין משתמשים ביעילות בשילוב בטון ופלדה באופן כזה שייתן מענה למאמץ הכפיפה בקורה. הפלדה, אשר יעילה בהתנגדות לכוחות מתיחה, תעבור בצד הקורה בו פועל מאמץ המתיחה, ואילו הבטון, היעיל בהתנגדות לכוחות הלחיצה, ימלא את שאר חתך הקורה וימנע ממנה להימעך בחלקה הלחוץ.

דיאגרמת המומנטים או מהלך המומנטים מראה בצורה גרפית את השקול של מומנטי הכפיפה בכל נקודה על גבי הקורה, בצד אחד של החתך. אפשר לחשב את מומנטי הכפיפה לכל כח לחוד ולחבר את המומנטים הנוצרים מהם - סופרפוזיציה.

דוגמאות גרפיות
--------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **מומנט כפיפה** בסרן של רכב | **מומנט כפיפה** בציר של מכונה | **מומנט כפיפה** בקורת כננת | **מומנט כפיפה** בצינור על תמיכות תחת עומס מפולג |

ראו גם
------

* כפיפה
* מומנט ההתמד של השטח

לקריאה נוספת
------------

* Timoshenko S. **Strength of Materials**, 3rd edition, Krieger Publishing Company, 1976, מסת"ב 0882754203
* Shames I.H. Cozzarelli F.A. **Elastic and inelastic stress analysis**, Prentice-Hall, 1991, מסת"ב 1560326867

  


| מאמץ (הנדסה) |
| --- |
| מאמצים | מאמץ • מאמץ גזירה • מאמץ כפיפה • מאמץ לחיצה • מאמץ מתיחה • מאמץ פיתול • מאמץ קריסה • עייפות החומר |
| נושאי עזר | מומנט כפיפה • מומנט כוח • אלסטיות • מעוות • חוק הוק • עקומת מאמץ-מעוות • כניעה (הנדסה) |
| מודולי האלסטיות | מודול האלסטיות • מודול הגזירה • מקדם פואסון • קבועי לאמה • מודול הנפח |
| שטחים ונפחים | שטח • מומנט התמד • מומנט ההתמד של השטח • מומנט התמד פולרי של השטח • משפט שטיינר-הויגנס • טנזור התמד • טבלת טנזורי התמד • מומנט ראשון של שטח |
| נושאים משלימים | חוזק חומרים • טנזור מאמצים • מאמצים ראשיים • מעגל מור • היפותזות חוזק • שיטות אנרגיה • חוקי קסטיליאנו |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מומנט כפיפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543323705171
* GND: 4145335-9
* LCCN: sh85050458

 |
**ליאן וילדאו** (נולד ב-6 בפברואר 1981) הוא עיתונאי, שדרן ומגיש ספורט וחדשות ברדיו ובטלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

וילדאו החל את דרכו המקצועית בשנת 1998 כמפיק ספורט ברדיו דרום. בשנת 2003, אחרי שירותו הצבאי, הצטרף ככתב למקומון "זמן הנגב", מרשת מקומוני מעריב. בשנת 2006 מונה לעורך מדור הספורט של העיתון.

בשנת 2005 חזר לרדיו דרום כשדר, עורך ומגיש. 

בשנת 2008 עבר לטלוויזיה והצטרף לרשות השידור ככתב בחדשות המקומיות בדרום. בהמשך גם הגיש את המהדורה.

בשנים 2008–2011 שימש שדר קווים בשידורי הכדורגל של צ'רלטון.

בשנת 2011 גויס לחטיבת החדשות של הערוץ הראשון ועסק בשלל תפקידים: כתב מהדורת מבט, עורך ומגיש משדרי חדשות ושדר ספורט. בין היתר היה שליח הערוץ במשחקים האולימפיים בלונדון 2012, אליפות העולם בשחייה בברצלונה 2013 והמשחקים הפאראלימפיים בריו דה-ז'ניירו 2016
במקביל, שידר והגיש ברשת ב' בתוכניות שירים ושערים וזה ברשת.

בשנת 2017, עם סגירת רשות השידור, הצטרף לתאגיד השידור הישראלי והגיש בצוותא עם שרון פרי את תוכנית הספורט היומית בכאן ב'.

בשנת 2018 היה שליח "כאן" למונדיאל ברוסיה ושידר ברדיו את משחקי חצי הגמר וגמר גביע העולם.

במאי 2019 היה שליח רשת ב' למצעד החיים בפולין. בספטמבר 2019 היה העיתונאי הישראלי היחיד שנכנס לקטאר וסיקר משם את אליפות העולם באתלטיקה ואת המשלחת הישראלית בדוחא. 

בשנת 2021 סיקר עבור "כאן חדשות" את המשחקים הפראלימפיים בטוקיו.

בקיץ 2022 שידר וסיקר מפראג את אליפות אירופה בכדורסל ומשחקי נבחרת ישראל. בהמשך השנה שידר את משחקי ההכרעה במונדיאל בקטאר.

בשנת 2023 סיקר ושידר מהמונדיאליטו בארגנטינה ומיורו הצעירות בגיאורגיה.

כיום מגיש את התוכנית "כאן ספורט" לסיכום אירועי השבוע, את פינות הספורט היומיות ב"הבוקר הזה" ו"בחצי היום" ואת התכנית "כאן דרום".

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאן וילדאו, ברשת החברתית פייסבוק
* ליאן וילדאו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ליאן וילדאו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי מוגילבסקי, חלום חייו: ליאן וילדאו מסתער על שידורי האולימפיאדה, אתר nrg, יולי 2012.
2. ↑  מבט - מדליה ראשונה לישראל במשחקים הפאראלימפיים בריו, הערוץ הראשון, 11 בספטמבר 2016.
3. ↑  "אינשאללה כולם יהנו": מסע לאליפות העולם בקטר והתקווה הישראלית למדליה, "כאן חדשות", 26 בספטמבר 2019.
4. ↑  ליאור לרנר, רק החולמים מגשימים, "שבע", 29 בדצמבר 2022.
5. ↑  "כאן ספורט", להאזנה. *כאן - תאגיד השידור הישראלי*
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אשידה. 
**היטושי אשידה** (ביפנית: 片山 哲;‏ 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-46. הוא היה דמות בולטת בנוף הפוליטי של אחרי מלחמת העולם השנייה, אך נאלץ להתפטר לאחר ששניים משרי ממשלתו הסתבכו בפרשיית שחיתות.

ראשית חייו
----------

אשידה נולד בעיר פוקוצ'יאמה שבמחוז קיוטו, ולמד משפט אזרחי צרפתי באוניברסיטת טוקיו. לאחר סיום לימודיו החל אשידה לעבוד במשרד החוץ, והמשיך לעבוד שם במשך עשרים שנה.

הוא קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1932, בתור נציג מפלגת ריקן סייוקאי. הוא תמך באיצ'ירו הטויאמה ובסיעתו השמרנית, שהובילה להתפצלות מהמפלגה ב-1939.

לאחר מלחמת העולם השנייה, זכה אשידה פעם נוספת במושב בבית הנבחרים, הפעם בתור נציג המפלגה הליברלית, שהתאחדה תוך זמן קצר עם המפלגה הפרוגרסיבית של קיג'ורו שידהרה, ויחד יצרו את המפלגה הדמוקרטית. אשידה נבחר לנשיא המפלגה החדשה, והתמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו הסוציאליסטית של טצו קטאיאמה ב-1947.

ראש הממשלה
----------

אשידה התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1948, והנהיג ממשלת קואליציה של דמוקרטים וסוציאליסטים. כהונתו הסתיימה שבעה חודשים לאחר שהחלה בשל הסתבכותם של שניים משרי ממשלתו בפרשיית שחיתות, שלאחר מכן הביאה להתפטרות כל הממשלה. עשר שנים לאחר מכן, זוכה אשידה מכל חשד למעורבות בפרשייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היטושי אשידה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA00176211
* ISNI: 0000 0000 8220 8016
* LCCN: n85343517
* NDL: 00003910
* NTA: 258676493
* SNAC: w67f94t9
* SUDOC: 121725715
* VIAF: 38375060
* WorldCat: lccn-n85343517

 |
**שלון כתמים** (שם מדעי: *Eirenis lineomaculatus*) הוא נחש מסוג שלוון ממשפחת הזעמניים. בישראל ניתן לפגוש בו בעיקר באזורים הצפוניים ובמרכז הארץ, מתחת לאבנים, בשולי חורשות, או בגינות (עלול לחדור לבתים), אך הוא אינו מצוי באזורים חוליים. הנחש נפוץ גם בירדן, טורקיה, סוריה ולבנון.

מראה
----

זהו נחש קטן ואיטי שאורכו יכול להגיע לאורך של עד-40 ס"מ, אך רוב הפריטים שנצפו עד כה מגיעים לאורך של כ-25 ס"מ לערך. צבעו חום או אפור בהיר, על עורפו ניתן להבחין בכתם רוחבי גדול, גחונו לבן ומנוקד בכתמים חומים וקשתית עיניו כתומה.

תזונה והתגוננות
---------------

שלון הכתמים אינו נושך ואינו ארסי, וניזון מפרוקי רגליים, בעיקר מעקרבים (עביד שחום במיוחד). הנחש פעיל ביום, אינו מרבה לזחול על הקרקע ומעדיף לנוע מגל אבנים אחד למישנהו. שלון הכתמים נוטה להתגונן כך שהוא מכנס את עצמו למין קשר מרושל, מתנשף, ומדי פעם מטיל את ראשו בניסונות הכשה מזויפים. באופן כללי אינו נרתע ממגע יד אדם, אך במידה ומוטרד יתר על המידה משחרר פרש מסריח.

רבייה
-----

מעט מאוד ידוע אודות רביית השלוון. עם זאת נצפו הטלות של כשתי ביצים.

ציד
---

השלוון מבחין בטרפו על פי זיהוי תנועתם וריחם. כאשר תופס את טרפו, מתחיל מיד לבלועו, ואינו חונק אותו (אפילו אם הטרף ארסי).

קריאה נוספת
-----------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים: 189-190

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלוון כתמים** בוויקישיתוף
* שלוון כתמים, באתר ITIS (באנגלית)
* שלוון כתמים, באתר NCBI (באנגלית)
* שלוון כתמים, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלוון כתמים באתר הרשימה האדומה של IUCN
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא הטויאמה. 

**איצ'ירו הטויאמה** (ביפנית: 鳩山 一郎;‏ 15 בנובמבר 1887 - 20 ביוני 1959) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-52.

חייו
----

הטויאמה נולד בטוקיו למשפחה אמידה בעלת זיקה פוליטית. הוא היה בנם הבכור של קזואו הטויאמה, בוגר אוניברסיטת ייל ודובר בית הנבחרים של יפן, והארוקו הטויאמה, סופרת ומייסדת אוניברסיטת קיוריצו לנשים.

הטויאמה היה בונה חופשי ופרוטסטנטי בפטיסטי. הוא היה ראש הממשלה הנוצרי השלישי של יפן לאחר מלחמת העולם השנייה.

בנו של הטויאמה, איצ'ירו, היה בירוקרט באגף התקציב במשרד האוצר, ולפני פרישתו הגיע לדרגת סגן שר האוצר. בתקופה הפוליטית השנייה שלו, מילא איצ'ירו את תפקיד שר החוץ.

אחד מנכדיו של הטויאמה, יוקיו הטויאמה, היה ראש ממשלת יפן ב-2009.

קריירה פוליטית
--------------

הטויאמה נכנס לבית הנבחרים כנציג מפלגת ריקן סייוקאי ב-1915. הוא היה מועמד לראשות הממשלה ב-1946 אך מועמדותו נפסלה על ידי המפקד העליון של כוחות הברית בעקבות החשד שהיה חלק מהמשטר האוטוריטרי של שנות ה-30 וה-40. הוא טוהר ב-1951 והורשה לשוב לפוליטיקה. הוא התמנה לתפקיד ראש ממשלת יפן ב-1954, ובמסגרת תפקידו הוא כונן יחסים דיפלומטיים עם ברית המועצות. הוא גם חנן מספר פושעי מלחמה שנשפטו למאסר עולם בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איצ'ירו הטויאמה** בוויקישיתוף
* איצ'ירו הטויאמה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* איצ'ירו הטויאמה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA0152489X
* ISNI: 0000 0000 8450 875X
* LCCN: n88164516
* NDL: 00008969
* NTA: 227139038
* SUDOC: 131928082
* VIAF: 45858519
* WorldCat: lccn-n88164516

 |
אריזות נייר עטיפה מצלופן
נייר **צלופן** הוא משטח דק ושקוף של חומר העשוי מתאית מחודשת של עצים או פלסטיק. הצלופן שימש לעטיפת מזון עקב אטימותו כך שמנע מעבר לחות, חיידקים, שמן ואוויר. וכך המוצר שעטוף בתוכו שומר על טריותו. בנוסף בעת גילויו זה היה המוצר השקוף היחידי (עד להמצאת הפלסטיק) כך שאפשר לראות את המוצר מבעד לעטיפתו ללא הצורך בפתיחת האריזה.

גילוי וייצור
------------

הצלופן נוצר לראשונה ב-1908 על ידי כימאי שווייצרי בשם ז'אק בראנדנברגר בזמן שעבד בחברת Blanchisserie et Teinturerie de Thaon. את הרעיון הוא פיתח בשנת 1900, אולם רק בשנת 1908 הוא הצליח לייצר את הצלופן הראשון על ידי מכשיר שאיפשר לייצור משטח שקוף של תאית. הוא פרסם את תגליתו ורשם עליו פטנט בשם הצלופן בשנת 1917. זה היה גם שם החברה שהוא הקים על מנת לייצר את הצלופן בשני מפעלים שונים באזור פריז. מקור השם של הפטנט שהפך לשמו של המוצר נוצר מהלחם של שתי מילים cellulose (תאית) ו-diaphane (שקוף-למחצה).

תהליך הייצור בנוי משבלונה שבו פתח צר שדרכו מעבירים זהורית בתוך אמבטיית חומצה אשר הופך זהורית לתאית בצורה של הסרט בעובי של הפתח שבשבלונה. בתהליך דומה עם שבלונה בה יש חורים, ניתן לייצר סיבים סינתטיים של זהורית.

ייצור הצלופן שהחל בשנות ה-20 נמשך עד היום.

שימושים
-------

הצלופן שימש במקור כדי לאטום צנצנות של ריבה. בשימוש לאטימה היו מרטיבים את הצלופן כך שהוא היה מתייבש ומתהדק על פתח הצנצנת.
נייר צלופן משמש גם לאריזות ססגוניות. צלופן צבעוני או שקוף עוטף כמות ניכרת מהמתנות והחבילות שאנו מקבלים ונותנים. בעונת החגים הצלופן מככב בכל חנות או קיוסק אשר מציעים חבילות וסלסלות שי לחג.

החל משנות ה-80 החליף את הצלופן הפוליפרופילן בשימושים רבים מפני שייצורו זול יותר. אולם עד היום הצלופן משמש בעיקר לאריזות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלופן** בוויקישיתוף
* צלופן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע היסטורי מאתר targetstudy

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4190664-0
* NDL: 00570822

 |
**מייקל הווארד** (באנגלית: **Michael Howard**; נולד ב-7 ביולי 1941) הוא פוליטיקאי בריטי יהודי שכיהן כמנהיג המפלגה השמרנית הבריטית בשנים 2005-2003 והמועמד מטעמה לתפקיד ראש הממשלה בבחירות 2005.

חייו
----

מייקל הווארד נולד בעיצומה של מלחמת העולם השנייה בעיר קטנה בוויילס שבבריטניה. אביו, ברנרד הכט, יליד רומניה היגר לבריטניה בסוף שנות השלושים שם התחתן עם הילדה, ילידת בריטניה. כשהיה מייקל בן שש, החליטו בני הזוג לשנות את שם משפחתם מהכט להווארד. ההורים ניהלו חנות קטנה לפרנסתם. מייקל הצטיין בתחום הלימודים ופנה בבגרותו ללימודי משפטים באוניברסיטת קיימברידג'. בשנות השישים והשבעים היה פעיל במפלגה השמרנית, אך הקדיש את מירב זמנו לעריכת דין. תחום התמחותו היה דיני עבודה.

קריירה פוליטית
--------------

בשנת 1983 נבחר לראשונה לפרלמנט. בשנת 1990 התמנה לשר ושירת בממשלות שונות עד תבוסת השמרנים בבחירות 1997 ועליית מפלגת הלייבור לשלטון. הווארד שימש בתפקידי שר שונים ביניהם שר העבודה, השר לאיכות הסביבה ושר הפנים. לאחר היציאה לאופוזיציה ביקש הווארד להתמודד על ראשות המפלגה אך לא הצליח לזכות בתפקיד. בשנת 2003 ניסה הווארד שוב, והפעם זכה לתמיכה מרשימה.

עם היבחרו לראשות המפלגה השמרנית החל הווארד להתכונן למערכת הבחירות בתקווה לנסות ולהחזיר את השמרנים לשלטון. הוא טען כי השמרנים הפסידו את השלטון בסוף שנות התשעים משום שהמפלגה השמרנית איבדה את אמון הציבור. הווארד קיווה לחולל שינוי בדעת הקהל.

בחירות שנת 2005
---------------

במאי 2005 התקיימו הבחירות לפרלמנט הבריטי. מייקל הווארד בראשות המפלגה השמרנית התמודד מול מפלגת הלייבור בראשותו של ראש-הממשלה טוני בלייר. היה ברור מראש כי ההתמודדות של השמרנים מול הלייבור לא תהיה קלה. בריטניה נהנתה שנים מיציבות כלכלית-חברתית. בשנים האחרונות חל שיפור ברמת החיים והוגדלו התקציבים למערכות הרווחה, הבריאות והחינוך. השמרנים ניסו להעמיד על סדר היום את המלחמה בפשיעה, הקטנת מיסים ושינוי בכללי ההגירה למדינה. 

המפלגה השמרנית הצליחה להגדיל את מספר מושביה בכעשרים אחוזים אך תקוותה לכבוש את השלטון בפעם הזו נכזבה, ומפלגת הלייבור שמרה על אחיזתה בשלטון אם כי ברוב מופחת. מייקל הווארד אמר כי הוא רואה בתוצאות את תחילת ההתאוששות של מפלגתו לאחר שנים ארוכות באופוזיציה, אך הודיע עם זאת על פרישתו מההנהגה. הוא המשיך לכהן בתפקיד חבר פרלמנט מן השורה עד 2010.

ראו גם
------

* איאן מקלאוד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל הווארד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מייקל הווארד
* מייקל הווארד, ברשת החברתית פייסבוק
* מייקל הווארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137177704
* ISNI: 0000 0000 7882 9389
* LCCN: no96032954
* SUDOC: 098322788
* UKPARL: oCUMaUL5
* VIAF: 41433917
* WorldCat: lccn-no96032954

 |