recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **שמעון דייטש** (תקע"ד? - ט' בשבט תרל"ח) היה מתלמידי החתם סופר בפרשבורג, וממנהיגיה הבולטים ביותר של עליית תלמידי החתם-סופר לארץ-ישראל.

דייטש נולד בעיר רודניץ (אנ') שבבוהמיה, נחשב לאחד מתלמידיו המובהקים של החתם סופר, ובמו ידיו העתיק ספרים רבים מחידושיו של החתם סופר.

מנעוריו השתוקק לעלות לארץ ישראל, ובשנת תר"ב הגשים את חזונו ועלה לארץ, שם נשא אשה מבנות העדה הספרדית, אך הנישואין לא עלו יפה והם התגרשו, והוא נישא שוב ליענטא רייכל בת ר' יחזקאל מפרשבורג (אמה, חיה, הייתה בתו של ר' אליעזר קרא מסומפולנה, ובעלה השני היה רבי נחום משאדיק).

בארץ, נודע בשם "רבי שמעון מפרשבורג", הוא התפאר בכך שמעולם לא יצא מארץ ישראל מיום שעלה אליה.

היה ממייסדי כולל שומרי החומות, שבראשו עמד שנים לאחר מכן חתנו הרב משה נחום ולנשטיין. נפטר בשנת תרל"ח, והותיר אחריו את הקונטרס "דרש לציון על ענייני ירושלים". בשנת תשס"ה יצא לאור הספר על מסכת ברכות "ברכות מציון - אמרי שפר", על פי כתב יד שהשאיר.

משפחתו
------

* אחיו הרב המפורסם אהרון דוד דייטש אב"ד יארמוט מחבר הספר "גורן דוד"
* חתנו היה הרב משה נחום ולנשטיין המנהל הראשון של רשת כולל שומרי החומות. מצאצאיו, רבי מאיר צבי ברגמן, זקן מועצת גדולי התורה.
* אחד מבנין היה יחיאל דוד והוא פעל רבות לישוב שכונת בתי אונגרין בירושלים, בנו אליהו ברח מצבא הטורקי והגר לארצות הברית שם המשיך את מורשת משפחתו כשהוא מקים משפחה לתפארת. נכדו יבדלח"ט רבי אהרון בן לבנו הרב זרח חשקה נפשו לעלות לארץ לידבוק בתורה בלי המפריעים הגשמיים בנכר, ומיד אחרי נישואין- שבוע לאחר סיום השבע ברכות, עלה עם רעיתו הצדקנית לארץ ישראל כשהוא מחזיר עטרת אבותיו הגדולים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב שמעון דייטש באתר hebrewbooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיכרון לחובבים הראשונים, חוברת י"ט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509983305171
* VIAF: 78702497
* WorldCat (עם VIAF): 78702497

 |
**איי דזרטש** (בפורטוגזית: **Ilhas Desertas**, מילולית: איי המדבר) הם שלושה איים קטנים במקרונזיה בסמוך לחופי מרוקו השייכים לארכיפלג מדיירה ולפורטוגל.

שטח שלושת האיים יחד כ-14 קמ"ר, כששטחו של הגדול שבהם, **דזרטה גרנדה** הוא 10 קמ"ר. האיים צרים וארוכים ויחדיו יוצרים "רצועה" מצפון לדרום שאורכה כ-22 ק"מ.

קיומם של האיים היה ידוע כבר במאה ה-14, אולם לא נחקרו בצורה מסודרת עד משלחתו של ז'ואאו גונסלווש זארקו לפונשל ב-1420. ניסיונות התיישבות באיים נכשלו שוב ושוב, בעיקר מפני מזג האוויר היבש והקשה באיים. בין השנים 1894–1971 היו האיים נכס פרטי של משפחות אנגליות שהתגוררו במדיירה, אז קנתה אותם מדינת פורטוגל והפכה את האיים לשמורת טבע בשנת 1995 ומהווה חלק ממיזם Natura 2000. כיום, אסורה הגישה לאיים ללא אישור מיוחד.

האיים שונים מאיי מדיירה בצורה משמעותית למרות הקרבה הגאוגרפית ביניהם (כ-25 ק"מ בלבד בין דזרטה גרנדה וקצהו המזרחי של מדיירה). מזג האוויר חם ויבש, והצמחייה על האי מועטה. על חופי האיים קיימת מושבה קטנה של כלב ים נזירי מצוי המצוי בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איי דזרטש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7632737-1
* VIAF: 236156030
* WorldCat (עם VIAF): 236156030

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "אנטילים ליווארד".

איי ליווארד
המחשת המושגים וינדווארד וליווארד
**איי ליווארד** (באנגלית: **Leeward Islands**) הם האיים הצפוניים מבין איי האנטילים הקטנים.

גבולות איי ליווארד
------------------

איי ליווארד (באנגלית: leeward - "במורד הרוח") נקראים בשם זה בשל משטר הרוחות באזור, הזורמות מדרום לצפון. האיים הם "במורד הרוח" בניגוד לאיים המצויים בכיוון הנגדי - איי וינדווארד הנמצאים ב"מעלה הרוח" - הכיוון ההפוך ממנו מגיעות רוחות הסחר.

החלוקה בין איי וינדווארד ואיי ליווארד משתנה ממדינה למדינה, וזאת מאחר שחלוקת האיים הייתה תלויה בכיוון ההגעה של הספינות, ובשל העובדה שמעצמות שונות החזיקו באיים שונים בים הקריבי. בהתאם גם שם האיים משתנה. בצרפתית נקראים האיים **Îles sous-le-vent**, בספרדית: **Islas de Sotavento**, ובהולנדית: **Benedenwindse Eilanden**.

על פי המפות האנגליות, החלוקה בין איי ליווארד ואיי וינווארד נעשית בקו שבין דומיניקה ומרטיניק. על פי המפות הספרדיות, איי וינדווארד כוללים את איי הבתולה וטרינידד וטובגו, ואילו איי ליווארד הם רק האיים הקרובים לחופי ונצואלה.

איי ליווארד
-----------

על פי המוסכמה המקובלת (המבוססת על המפות האנגליות) - איי ליווארד כוללים את:

* איי הבתולה
* אנגווילה
* סן מרטן (אי) (החלק הצפוני: סן מרטן, שייך לצרפת; החלק הדרומי: באנטילים ההולנדיים)
* סאבא (האנטילים ההולנדיים)
* סנט אוסטתיוס (האנטילים ההולנדיים)
* סן ברתלמי
* אנטיגואה
* ברבודה
* סנט קיטס
* נוויס
* מונטסראט
* גוואדלופ
* דומיניקה

לעיתים נחשב גם איסלה אווס כחלק מאיי ליווארד.

מושבה בריטית
------------

**איי ליווארד** היה גם שמה של המושבה הבריטית שנמצאה באזור וכללה את האיים אנטיגואה, ברבודה איי הבתולה הבריטיים, מונטסראט, סנט קיטס, נוויס, אנגווילה (עד שנת 1940), וכן דומיניקה בין השנים 1671–1816 וכן בין השנים 1833–1960.

שמה הרשמי של המושבה היה **המושבה הפדרלית של איי ליווארד** (**Federal Colony of the Leeward Islands** ) בין השנים 1871–1956, ו**הטריטוריה של איי ליווארד** (**Territory of the Leeward Islands** ) בין השנים 1956–1960.

### בולי דואר

האיים אנטיגואה, דומיניקה, מונטסראט, נוויס, סנט כריסטופר (המהווה חלק מסנט קיטס) ואיי הבתולה הבריטיים השתמשו בין השנים 1890 - 1 ביולי 1956 בבולי דואר שעליהם השם: "איי ליווארד" (LEEWARD ISLANDS).

ראו גם
------

* האנטילים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איי ליווארד** בוויקישיתוף
* איי ליווארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560514305171
* LCCN: sh85075697
* NARA: 10044887
* NKC: ge867167
* SUDOC: 027864863
* VIAF: 239927304
* WorldCat: viaf-239927304

 |
"**Afitap**" (באנגלית: "**The Beauty**"; ובעברית: "**הַיֹּפִי**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה סילה, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, *Mürekkep* (2016). הוא יצא לאור ב-29 בספטמבר 2016, בהוצאת חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט וקולומביה רקורדס כסינגל המוביל מתוך האלבום.

השיר הפך לאחד מהלהיטים הטורקיים המצליחים ביותר ב-2016, כאשר כבש 11 צמרות מצעדים בסך הכול.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי סילה לבדה והופק על ידי פלורנט בושניאקו, שלא הפיק שירים נוספים מתוך האלבום, אלא את השיר הזה בלבד. אף על פי שמו "היופי" מדבר השיר על מערכת יחסים שקרסה והשורות הראשונות בו מתארות מצב של כאב ושברון לב, תוך שימוש בזכוכית שבורה כדימוי לכך.

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-12 מיליון השמעות.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סילה ב-29 בספטמבר 2016, ביום יציאתו כסינגל. ביממה הראשונה שלו, צבר הקליפ למעלה מ-895,769 צפיות, מה שהפך אותו לאחד מהקליפים הטורקיים הבודדים באותה השנה שהצליחו לצבור סכום צפיות שכזה ביממה אחת.

נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-75 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2014)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  טורקיה | Alem FM Top 30 | 1 |
| Best FM Top 20 | 1 |
| Eskişehir Radyo Ses Top 20 | 1 |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 29 בספטמבר 2016 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | סוני |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Afitap" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  *Sıla – Afitap* (באנגלית), נבדק ב-2020-10-01
2. ↑  , Twitter
3. ↑  Radyo Ses Resmi Web Sitesi | 01.10.2020 | www.eskisehirradyoses.com | radyo ses eskişehir, www.eskisehirradyoses.com
4. ↑  XChart, FunX.nl (ב־)
5. ↑  Kral POP Radyo Top 20 - Şarkı ve Müzik Listesi - Kral Müzik, kralmuzik.com.tr (בטורקית)
6. ↑  Mürekkep by Sıla, Genius (באנגלית)
7. ↑  Sıla - Afitap lyrics + English translation, lyricstranslate.com (באנגלית)
8. ↑  *Mürekkep*, נבדק ב-2020-10-01
9. 1 2  Sila - Afitap (Official Music Video)
10. ↑  YouTube Stats of Sila - Afitap (Official Music Video), kworb.net
**אגלנציה** (באנגלית: **Aglandjia**, ביוונית: **Αγλαντζιά**, בטורקית: **Eğlence**) היא עיירה במחוז ניקוסיה שבמרכז קפריסין ונמצאת בסמוך לאזור החיץ.

גאוגרפיה
--------

שטח העיירה הוא 31 קמ"ר שמתוכם 14 קמ"ר אדמות חקלאיות שנכבשו על ידי הצבא הטורקי בפלישת טורקיה לקפריסין, בשנת 1974. באגלנציה מתגוררים (נכון לשנת 2011) למעלה מ-20,783 תושבים והיא נמצאת במרחק של כ-49 ק"מ מהעיר לרנקה, כ-84 ק"מ מהעיר לימסול וכ-87 ק"מ מהעיירה איה נאפה.

שמה של העיירה הוא נגזרת מהמילה הטורקית Eğlence שפירושה היא בידור.

רחוב באגלנציה

מועצת העיר
----------

הרשות המקומית של אגלנציה נוסדה לאחר משאל עם בחודש מאי 1986. העיירה מחולקת ל-16 רבעים שמטרתן הייחודית היא פיתוחה של העיירה. נכון לשנת 2018, ראש העיר המכהן הוא קוסטאס קורטאס (Costas Kortas).

לעירייה מחלקות שונות הספקות שירותים לתושבי העיירה כגון:

* שירותי תברואה וניקיון.
* שירותי תרבות ובילוי.
* שירותי גינון ונוי.
* שירותים פיננסים.
* שירותים טכניים ועוד.

ערים תאומות
-----------

לאגלנציה שלוש ערים תאומות:

* יווןיוון קלמטה, יוון
* יווןיוון זוגרפו, יוון
* רוסיהרוסיה אזוב, רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגלנציה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אגלנציה (ביוונית)
* אגלנציה, ברשת החברתית פייסבוק
**אוּהְליָה** (באוקראינית **Угля**; בהונגרית: **Uglya**, אוגליה; ביידיש: **איגלא**) הוא כפר במחוז זקרפטיה שבמערב אוקראינה מצפון לעיר טיאצ'יב.

היסטוריה
--------

עד שנת 1918 היה האזור במחוז מרמורש שבממלכת הונגריה, ומשנת 1919 עד 1939 ברפובליקה הצ'כוסלובקית. בימי מלחמת העולם השנייה היה המחוז תחת כיבוש הונגרי ובשנת 1945 סופח לאוקראינה, אז רפובליקה בברית המועצות.

יהודי אוהליה
------------

יהודים תועדו לראשונה בשנת 1746 אז ישבו שם שלושה יהודים בלבד. במפקד שנערך בשנת 1768 התפקדו בכפר שלוש משפחות יהודיות (12 נפשות) וב-1830 עלה מספר היהודים ל-72, כולם באו מגליציה ושמרו על אורח חיים מסורתי.

הקהילה היהודית החלה להתארגן במהלך המאה ה-19, נבנה בה מקווה ונוסדה חברה קדישא. באמצע המאה ה-19 נבנה בית כנסת עשוי עץ ובמרוצת השנים הוקמו שלושה בתי מדרש. אחד שימש את חסידי ספינקה, באחר התפללו חסידי דולינה, והשלישי היה של חסידי ויז'ניץ, סיגט ואחרים. בשנת 1910 ישבו בכפר 707 יהודים. במפקד משנת 1930 ישבו בכפר 600 יהודים מתוך 4,862 תושבי הכפר.

בשנת 1941 התפקדו באיגלה 669 יהודים ובקיץ של אותה השנה גירשו ההונגרים יהודים חסרי אזרחות הונגרית. גם יהודים שהיו אזרחים הונגרים פותו להצטרף למסע מזרחה בתקווה למצוא מקומות עבודה פנויים. תוך שבועות אחדים גורשו וברחו מהאזור כ-450 יהודים. רוב המגורשים נרצחו באתר ההריגה של יהודי הונגריה ליד העיר קמניץ-פודולסקי. משפחה אחת שוחררה וכמה יהודים שהכדורים לא פגעו בהם נמלטו.

ב-19 במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה והיהודים המעטים שנותרו בכפר נאספו באיסרו חג פסח לבית הכנסת ומשם הובלו לתחנת הרכבת של בושטינה, כ-20 ק"מ מהכפר, ולאחר מכן הוסעו לגטו בעיר מאטסלקה, שם הוחזקו כ-17,000 יהודים רובם תחת כיפת השמיים. במאי 1944 שולחו יושבי הגטו למחנה השמדה אושוויץ.

רוב הניצולים מבין יהודי הכפר עלו אחרי המלחמה לארץ ישראל.

לקריאה נוספת
------------

* אוגל'א, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 11–12. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים ברובם על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוהליה** בוויקישיתוף
* קהילת אוהליה באתר בית התפוצות
* "אוהליה", באתר JewishGen (באנגלית)
* שלמה יעקב גרוס, יצחק יוסף כהן, ****ספר מארמארוש: מאה וששים קהילות קדושות ביישובן ובחורבנן****, תל אביב, תשמ"ג, עמ' 314–317, באתר היברובוקס
במתמטיקה, **מספרים חברותיים** הם שרשראות של מספרים שכל אחד מהם הוא סכום מחלקיו של המספר שלפניו (כאשר 1 נחשב למחלק, אך כל מספר אינו נחשב למחלק של עצמו), והראשון של האחרון.

דוגמה לשרשרת באורך 5:


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **מספר האיבר** | **מספר חברותי** | **המחלקים של המספר החברותי** | **סכום המחלקים**
**(שווה למספר החברותי הבא)** |
| 1 | **12496** | 6248 ,3124 ,1562 ,1136 ,781 ,568 ,284 ,176 ,142 ,88 ,71 ,44 ,22 ,16 ,11 ,8 ,4 ,2 ,1 | 14288 |
| 2 | 14288 | 7144 ,3572 ,1786 ,893 ,752 ,376 ,304 ,188 ,152 ,94 ,76 ,47 ,38 ,19 ,16 ,8 ,4 ,2 ,1 | 15472 |
| 3 | 15472 | 7736 ,3868 ,1934 ,967 ,16 ,8 ,4 ,2 ,1 | 14536 |
| 4 | 14536 | 7268 ,3634 ,1817 ,632 ,316 ,184 ,158 ,92 ,79 ,46 ,23 ,8 ,4 ,2 ,1 | 14264 |
| 5 | 14264 | 7132 ,3566 ,1783 ,8 ,4 ,2 ,1 | **12496** |

שרשרת זו, כמו-גם השרשרת באורך 28, נתגלו בשנת 1918 בידי פ. פולה(אנ') ללא כלים אנליטיים אלא באמצעות חישוב ידני, והן השרשרות הראשונות שנתגלו שאורכן גדול מ-2. עד היום לא ידועה נוסחה אנליטית לחיזוי מספרים חברותיים, ואלו שנמצאו לאחר שתי הדוגמאות הראשונות של פולה נתגלו באמצעות מחשב.

שרשרות באורך 1 נקראות מספרים משוכללים, שרשרות באורך 2 נקראות מספרים ידידים. ניתן לראות במספרים אלו תת-קבוצה של המספרים החברותיים. מספרים ידידים ומספרים משוכללים היו ידועים למתמטיקאים כבר ביוון העתיקה.

כיום, החיפוש אחר שרשרות מתבצע בעזרת מחשבים. להלן רשימה של מספר השרשרות הידועות מכל גודל (מעודכנת לינואר 2016):

| אורך
השרשרת | מספר השרשרות הידועות |
| --- | --- |
| 1
(משוכללים) | 49 |
| 2
(ידידים) | 1,007,911,832 |
| 4 | 366 |
| 5 | 1 |
| 6 | 5 |
| 8 | 4 |
| 9 | 1 |
| 28 | 1 |

השרשרת שאורכה 28 מכילה את המספרים:
14316, 19116, 31704, 47616, 83328, 177792, 295488, 629072, 589786, 294896, 358336, 418904, 366556, 274924, 275444, 243760, 376736, 381028, 285778, 152990, 122410, 97946, 48976, 45946, 22976, 22744, 19916, ו-17716.

שרשרת באורך 4 נתגלתה לראשונה בשנת 1969. מאז התגלו שרשרות רבות נוספות באותו אורך, אך לא ידועה אף שרשרת באורך 3. עובדה זאת מעלה תהיות שעדיין לא נפתרו: האם ישנן שרשרות כאלו בכל אורך שהוא, או שעבור אורכים מסוימים אין אף שרשרת? וגם להפך, האם לכל אורך או לפחות עבור אורכים מסוימים, ישנן אינסוף שרשרות כאלו?

השאלה אם ישנם אינסוף מספרי מרסן הגוררים את קיומם של אינסוף מספרים משוכללים היא מקרה פרטי של הבעיה הקודמת.

שאלה פתוחה נוספת מתייחסת לזוגיות: בכל השרשרות הידועות, הזוגיות זהה לכל המספרים בשרשרת, כלומר, או שכולם זוגיים או שכולם לא זוגיים. האם קיימת שרשרת המכילה גם מספרים זוגיים וגם מספרים לא-זוגיים?

ראו גם
------

* סדרות מחלקים

לקריאה נוספת
------------

* P. Poulet, #4865, L'intermediare des math. 25 (1918), pp. 100-101.

קישורים חיצוניים
----------------

* טבלת החברותיים/ידידים/משוכללים (באנגלית, מעודכנת רק עד: 1/10/2007) בשורה הראשונה משמאל לימין: 1) ידידים. 2) חברותיים מסדר 4. 3) חברותיים מעל סדר 4. 4) משוכללים.
* רשימת המספרים החברותיים בלבד מעודכנת יותר
* מספרים חברותיים, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר החיפוש אתר מספרי מרסן הוכח כי קיים קשר הדוק בין מספר מרסן למספר משוכלל
2. ↑  אתר של רשימת מספרים ידידים
**מי מפחד ממדינה יהודית? – היבט חוקתי ואידאולוגי** הוא ספר עיון משפטי של החוקר יהודה כהן. הספר, בעריכתו של משה פלבר, יצא לאור ב-2001 על ידי ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין. אורכו של הספר 355 עמודים, והוא מחולק למבוא, שבעה פרקים ושלושה ונספחים. נושא הספר הוא המהפכה החוקתית הישראלית שהחלה ב-1995, כשכהן סוקר את התהליכים שהובילו למהפכה, את המהפכה עצמה ואת השלכותיה, תוך כדי הבעת ביקורת עליה והצעת פתרון שיתקן אותה. את הספר, כהן כתב בזמן לימודי הדוקטורט שלו.

הספר, שנוקט בגישה שמרנית ביחס למשפט הציבורי, מקובל בקרב הימין הפוליטי בישראל, והצעת החוק המובאת בסופו הוכנה לבקשת חבר הכנסת מטעם מפלגת מפד"ל חיים דרוקמן. ב-2003, כהן הציג בועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת את מסקנות הספר, כחלק ממיזם "חוקה בהסכמה רחבה".

סקירה
-----

הספר נפתח במבוא, בו כהן סוקר בקצרה את תוכן הספר. עוד במבוא, כהן מכווין את הקורא בחלוקת הספר על מנת שיוכל להתמצא בעמודיו ולבחור מה לקרוא ומה לא, היות שחלק מן הנספחים הם ניתוח משפטי-אקדמי שמיועד בעיקרו למשפטנים מקצועיים. הפרקים הראשונים עוסקים בהגדרת המשפט החוקתי בכללו ובישראל בפרט כראייתו של כהן, ולאחר מכן הם סוקרים את ההתומדדות בפועל של בית המשפט העליון עם המשפט החוקתי לעומת ההתמודדות הרצויה – תוך כדי הצעת פתרונות. כהן מביא בכתביו דוגמאות רבות לביסוס טענותיו, בהן למשל מחקר השוואתי להתנהלות בריטניה וניו זילנד בשיפוט חוקתי, היות שלשתיהן אין חוקה, בדומה לישראל. בנוסף, כהן מעלה על נס את מגילת העצמאות בקביעה כי היא נעלית מעל כל חוקי הכנסת, מביע ביקורת חריפה נגד נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק (בעיקר על החלטתו להפר ביודעין ובמכוון את חוק יסודות המשפט) ותובע כי התנהלות בית המשפט העליון פוגעת בזהות היהודית של ישראל ומכרסמת בה.

בנספח הראשון, כהן מבצע ניתוח לעומק של פסק דין בנק המזרחי, בו הוא מציג את פסק הדין של ברק ומפריך אותו, תוך כדי הענקת דגש לעמדת המיעוט של מישאל חשין, וכן מתייחס למאמרו התאורטי של קלוד קליין בנושא ומפריך גם אותו. עוד בנספח זה, כהן סוקר את מאמריהם של נפתלי הורנשטיין, אמנון רובינשטיין, יזהר טל, דוד קרצמר, רות גביזון, יעקב צמח ויצחק זמיר בנושא. בנספח השני, כהן מביא מחקר השוואתי פרי עטו של מצב המשפט החוקתי בישראל לעומת דמוקרטיות אחרות בעולם, ובהן קוריאה הדרומית, דרום אפריקה, סרי לנקה, ניו זילנד ובריטניה. בנספח השלישי, והאחרון, כהן מביא כפתרון לפלונטר המשפטי את הצעת החוק שלו, "חוק יסוד: חוקה".

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "מי מפחד ממדינה יהודית?", באתר "סימניה"
* "מי מפחד ממדינה יהודית?", באתר הספרייה הלאומית
* אברהם קריתי, מי מפחד ממדינה יהודית? – היבט חוקתי ואידאולוגי
* עו"ד צבי נח, ‏כינון חוקה: מחפשים את נוסחת טנט, באתר גלובס, 1 ביולי 2001
* אביעד בקשי, ד"ר יהודה כהן ז"ל – חלוץ מהפכת הנגד החוקתית, באתר ערוץ 7, 25 במאי 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יהודה כהן, **מי מפחד ממדינה יהודית? – היבט חוקתי ואידאולוגי**, הוצאת לשכת עורכי הדין, 2001; עמ' 18
2. ↑  משאל עם לאישור חוקה, חוקי היסוד כתשתית לחוקה, באתר הכנסת, 1 ביוני 2003
**סרחיו קנאלס מדרסו** (בספרדית: **Sergio Canales Madrazo**, נולד ב-16 בפברואר 1991) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר במונטריי מהליגה המקסיקנית ובנבחרת ספרד.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

בשנת 2008 קנאלס הצטרף לקבוצת המילואים של ראסינג סנטנדר, בה לקח חלק ב-28 משחקים וכבש 15 שערים. כבר באותה העונה שותף קנאלס במשחקי הקבוצה הבוגרת.

קנאלס שיחק לראשונה בליגה הספרדית מול אוסאסונה. קנאלס ערך עוד חמש הופעות בליגה הספרדית וגם שיחק בגביע המלך, אך מספר הדקות שלו בליגה הסתכם בכ-100 דקות בלבד. במחזור ה-13 סנטנדר הביסה 0–4 את אספניול כאשר קנאלס כובש צמד וקוטף את תואר השחקן המצטיין במשחק.

קנאלס הספיק לכבוש עוד שער נגד ואיאדוליד עד שהחלה ירידה ביכולתו. סנטנדר נלחמה עד המחזורים האחרונים על ההישארות בליגה, ואת העונה סיים קנאלס עם 31 משחקים בהם כבש שבעה שערים ובישל ארבעה נוספים.

בחודש פברואר פורסם שריאל מדריד הצליחה לעקוף את מנצ'סטר יונייטד, צ'לסי, מנצ'סטר סיטי ושאר הקבוצות שניסו לרכוש את השחקן, והקבוצה רכשה את קנאלס ב-4.5 מיליון אירו.

בסוף עונת 2010-11 הושאל קנאלס לולנסיה. במדיה רשם 11 הופעות ליגה, בטרם נפצע ב-24 באוקטובר וגמר את העונה. על אף הפציעה, ב-19 ביולי 2012 קנאלס נרכש על ידי ולנסיה ב-3.5 מיליון אירו.

בינואר 2014 חתם בריאל סוסיאדד.

בקיץ 2018 חתם קנאלס בריאל בטיס.

בקיץ 2023 חתם במונטריי מהליגה המקסיקנית.

נבחרת לאומית
------------

הוא הוביל את הנבחרת עד גיל 17 לזכייה באליפות אירופה אחרי ניצחון 0–4 על נבחרת צרפת בגמר (2008), ושנה אחר-כך הוא זכה בטורניר ידידות יוקרתי. ספרד הביסה את גרמניה, וקנאלס, שכבש את אחד השערים, זכה בתואר שחקן הטורניר.

הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ספרד התקיימה ב-23 במרץ 2019 בניצחון הנבחרת על נורווגיה. קנאלס נכנס כמחליף בדקה ה-74' במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2014.

תארים
-----

**ריאל בטיס**

* גביע המלך: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרחיו קנאלס** בוויקישיתוף
* סרחיו קנאלס, ברשת החברתית פייסבוק
* סרחיו קנאלס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן באתר ריאל מדריד הרשמי
* דף השחקן באתר ולנסיה הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  משקיעים בעתיד: סרחיו קנאלס חתם בריאל מדריד, באתר ONE‏, 12 בפברואר 2010
2. ↑  "קנאלס בוולנסיה, גבי מיליטו עזב את בארסה", מאתר ספורט5, מיום 04 באוגוסט 2011
3. ↑  "סרחיו קנאלס ייעדר 4–6 חודשים", מאתר וואלה, מיום 24 באוקטובר 2011
4. ↑  ynet ספורט, ספרד: גאגו וסרחיו קנאלס הצטרפו לוולנסיה, באתר ynet, 20 ביולי 2012
5. ↑  "העברות, 19.7: גאגו בוולנסיה, טוטנהאם אחרי סנטי קאסורלה", מאתר ספורט5, מיום 19 ביולי 2012
**רודנברג** (בגרמנית: **Rodenberg**) היא עיירה במחוז שאומבורג שבמדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. העיירה שוכנת על שוליהן הצפון-מערביים של גבעות דייסטר, כ-10 ק"מ ממזרח לבירת המחוז שטאדטהאגן ו-27 ק"מ ממערב להנובר. העיירה היא גם מקום מושבו של איגוד העיריות האזורי (Samtgemeinde Rodenberg).

גאוגרפיה
--------

רודנברג שוכנת בין רכסי הגבעות דייסטר, זונטל וביקבורג. מימיהם של ביצת רודנברג ונחלי השטיינאו זורמים דרך העיירה. גבעת "רודנברג העתיקה", שנתנה לעיירה את שמה, שעליה מתנוססת טחנת הרוח המהווה ציון דרך מקומי, מתנשאת ממערב לעיירה. מאז 1974 כוללת העיירה את קהילת אלגסדורף שהייתה בעבר יישוב עצמאי. הכפר השכן, גרוב, כולל הכנסייה שבו, סופח ב-1834 לרודנברג.

היסטוריה
--------

האזור בו שוכנת רודנברג היה מיושב כבר בתקופות פריהיסטוריות, בין היתר על ידי קלטים וסקסונים. עדות לכך ניתן לקבל מתילי הקבורה שבסביבה. השם רודנברג מתייחס לגבעה השוכנת ממערב לעיירה והשם אינו מתייחס לקרחת יער כלשהי, אלא לצבע האדום של הגבעה.

על פי התיעוד המוקדם ביותר של העיירה, קודמיהם של רוזני שאומבורג בנו במקום טירה או מגדל עוז ב-930, אך לא ידוע הרבה על כך.

ההשערה היא שהטירה הממוגנת הוקמה על הוקמה על ידי אדולף הרביעי, רוזן שאומבורג בין השנים 1228–1240 ושהטירה הקודמת שנבנתה ב-930 הייתה ממוקמת על גבעת "רודנברג העתיקה" שממערב לעיירה.

איות שמה הנוכחי של רודנברג הופיע לראשונה במקור משנת 1632. בין השנים 1317–1586 הופיע מגוון רחב של גרסאות איות לשם העיירה.

העיירה הוכרה רשמית כיישוב ב-1250 ובשנת 1615 היא הוכרה כעיירה על ידי ארנסט, רוזן שאומבורג. שושלת רוזנים זו נכחדה ב-1640 עם מותו של אוטו החמישי, רוזן שאומבורג וב-1647 סופחה לרוזנות הסן-קאסל, מהלך שאושר רשמית במסגרת שלום וסטפליה שנחתם ב-1648.

מרחצאות ספא ידועים הוקמו בעיירה ב-1718 ועד 1787 הם זכו לפופולריות, כאשר הלנדגראף וילהלם התשיעי בנה מרחצאות במעיינות הגופרית שבעיירה הסמוכה, באד ננדורף.

ב-1859 עלתה רוב העיירה באש. בשנים שלאחר מכן מוחזרו אבני הביצורים ושימשו לבניית מבנים חדשים ברונדברג ובבאד נונדורף.

ב-1866, כאשר הסן סופחה לפרוסיה, היה מחוז רינטלן, כפי שנקרא בין השנים 1866–1904 לחלק מהמחוז הפרוסי של הסן-נסאו וכפי שהוא נותר עד שהוא התמזג עם פרובינציית הנובר בעקבות הרפורמות בממשל המקומי של 1932.

חלק זה של מחוז שאומבורג שייך למחוז הכנסייה הלותרנית אוונגלית של הנובר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודנברג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רודנברג (בגרמנית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4363065-0
* MusicBrainz: 76495d0b-2c42-4781-9118-62857621755b

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רודנברג"**.
**אבי תקווה** (נולד ב-28 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר ההתקפי, אחיו הצעיר של כדורגלן העבר שלום תקווה.

קריירה
------

תקווה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, עמה זכה בשלוש אליפויות נוער. לאחר מכן שיחק גם במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, אך שותף רק בשישה משחקים. על אף הופעותיו הבודדות סירבו מנהלי המועדון לשחרר את תקווה לקבוצה אחרת, ולבסוף הוא החליט לממש את זכותו ל"הסגר קטין" - לפיו הוא מגיש בקשה להתאחדות לכדורגל, אשר בסיום העונה תכפה ההעברה למועדון הקולט בסיום העונה.

בעקבות בקשתו עבר תקווה בסיום העונה לשחק במדי הפועל כפר סבא. בעונה שלאחר מכן חזר לנתניה, ששיחקה בליגה הארצית (הליגה השנייה דאז). בעונת 1996/1997 שיחק בבני יהודה תל אביב, ובסופה עבר לשחק באירופה, בקבוצה השווייצרית גראסהופרס ציריך. בגארסהופרס שיחק מעונת 1997/1998, בה זכה עמה באליפות, עד לעונת 1999/2000.

לקראת עונת 2000/2001 חזר תקווה לישראל וחתם בהפועל תל אביב, לאחר שהקבוצה זכתה בדאבל בעונה הקודמת וחיפשה מחליף לאחיו, שלום תקווה, שפרש בתום העונה והפך לעוזר המאמן בקבוצה. למרות קרבתו המשפחתית לעוזר המאמן, במהלך העונה הסתכסך אבי תקווה עם המאמן דרור קשטן, ובסיומה של העונה המאכזבת מבחינתו חזר לשווייץ וחתם ביאנג בויז ברן. 

לאחר שנתיים בברן חזר תקווה לישראל לקראת עונת 2003/2004 וחתם במכבי פתח תקווה, עמה זכה בגביע הטוטו באותה עונה. הוא המשיך בקבוצה גם בעונת 2004/2005 אך שוחרר לקראת סיום העונה, ב-9 באפריל, אז עבר לשחק תחת הדרכתו של אלי גוטמן בקבוצת פראלימני הקפריסאית. 

בעונת 2005/2006 חתם תקווה בהפועל כפר סבא, שהייתה מועמדת ודאית לירידה מליגת העל לליגה הלאומית, אך תחת המאמן אלי אוחנה הצליחה הקבוצה לחולל מהפך ולהנצל מירידה. יכולתו הטובה של תקווה, שתרמה למהפך, לא נעלמה מעיניהם של סקאוטים ומאמנים. במהלך העונה קיבל הצעות מקבוצות בכירות בשווייץ, כמו פ.צ. ציריך ולוזאן, כמו גם מקבוצות מהליגה השווייצרית השנייה. ב-16 במאי 2006 פורסם כי הוא חתם בקבוצת לוגאנו מהליגה השנייה בשווייץ. אולם כשעסקת לוגאנו כבר הייתה סגורה, ותקווה שוחרר מהפועל כפר סבא, הוא החליט במהלך מפתיע לוותר על החוזה עם לוגאנו ובמקומה סיכם לעונה אחת עם קבוצת הכח עמידר רמת גן, עמה ירד בעונה זו לליגה הלאומית. בתום העונה לא הצליח למצוא קבוצה חדשה, ובסופו של דבר פרש ממשחק פעיל.

תקווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-18 באוגוסט 1998, כאשר עלה כמחליף במשחק ידידות מול נבחרת פולין, והורחק בכרטיס אדום. תקווה רשם 12 הופעות במדים הלאומיים, וכבש את שערו היחיד בניצחון 7–0 על אסטוניה במסגרת טורניר ידידות לציון 70 שנה להקמת ההתאחדות לכדורגל בישראל. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-12 באפריל 2002, בהפסד 1–3 לדנמרק.

לאחר פרישתו החל לעסוק בנדל"ן יחד עם אחיו שלום תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר National Football Teams
* נועם שיזף, שגריר וטוב לו. ריאיון עם אבי תקוה, באתר ynet, 5 באוגוסט 2002

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן בר יוסף, אבי תקווה חתם בהפועל תל אביב, באתר ynet, 11 ביוני 2000
2. ↑  יוסי פנטילט, אבי תקוה: אני עוד לא תולה את הנעליים, באתר ONE, ‏ 21 בינואר 2008
3. ↑  שלום תקווה: "פרשתי לפני 20 שנה מכדורגל אך מעולם לא פרשתי מהפועל", באתר ישראל ספורט, 4 ביוני 2016
**ויג'יניה הבילנד** (באנגלית: **Virginia Haviland**;‏ 21 במאי 1911, רוצ'סטר – 6 בינואר 1988, וושינגטון די. סי.) הייתה סופרת וספרנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

ויג'יניה הבילנד נולדה ברוצ'סטר, אך רוב ילדותה עברה במסצ'וסטס. בשנת 1933 היא קיבלה תואר במתמטיקה וכלכלה מאוניברסיטת קורנל והחלה לעבוד בספרייה ציבורית בבוסטון. היא עבדה בספריות העיר עד לשנת 1963. באותה תקופה היא למדה פולקלור באוניברסיטת הרוורד.

במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 וירג'יניה הבילנד החלה להשתתף בצוות השופטים של פרסים ספרוטיים שונים. בחלק מהמקרים היא הייתה יושב ראש הצוות.

בשנת 1962 הבילנד הוזמנה לספריית הקונגרס במטרה להקים מרכז לספרות ילדים. בשנת 1963 היא הועמדה בראש המרכז והייתה בתפקיד זה עד לשנת 1981.

בשנת 1976 הוענק לה פרס על התרומה ארוכת שנים לספרות ילדים. 

בשנת 1959 היא פרסמה ספר Favorite Fairy Tales Told in France עם איורים של רוז'ה דיוואזן. זה היה ספר ראשון בסדרה של 22 ספרים עם סיפורי עם של המדינות השונות. בשנת 1985 פורסם כרך נפרד של אוסף סיפורי עם נבחרים מהסדרה.

בנוסף לסדרה וירג'יניה הבילנד הוציאה לאור ספרים נוספים של סיפורי עם ועל מחברי ספרות ילדים כמו ויליאם פן, מארק טוויין ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298343605171
* CiNii: DA00740186
* GND: 172129176
* ISNI: 0000 0001 1493 673X
* LCCN: n79063628
* NKC: jn19990003258
* NLG: 92692
* NTA: 069139784
* SELIBR: 313630
* SNAC: w6q244zr
* SUDOC: 165243082
* Trove: 853840
* VIAF: 75127007
* WorldCat: lccn-n79063628

 |
**גיא קנטור** (נולד ב-6 בפברואר 1974 ברמת השרון) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הרכז. משמש כיום כמאמנה של א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית בכדורסל.

קריירה
------

קנטור החל לשחק כדורסל בקבוצת הנוער של א.ס. רמת השרון, אותה הוביל, יחד עם יואב בר, לגמר גביע המדינה, בו הפסידה לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, שבשורותיה שיחק עודד קטש.

בעונת 1991/1992 הצטרף קנטור לסגל הקבוצה הבוגרת של רמת השרון, ששיחקה אז בליגת העל, אך לא זכה לדקות משחק משמעותיות. בסיום העונה ירדה רמת השרון לליגה הלאומית, וקנטור המשיך לשחק בשורותיה עד 1994. באותה שנה שב לליגת העל, לקבוצת הפועל אילת תחת הדרכתו של ישראל לב. הוא שיחק שנתיים בקבוצה זו, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל גליל עליון, ממנה שוחרר במהלך העונה, ובמכבי ראשון לציון. באף אחת משלוש הקבוצות האלה לא היה שחקן משמעותי.

המפנה בקריירה שלו הגיע בעונת 1997/1998, אז הצטרף לקבוצת הפועל חולון. קנטור שיחק בקבוצה זו במשך שתי עונות, בהן היה רכז הקבוצה והישראלי הבכיר בה. ב-1999 עבר למכבי רעננה, וגם בה היה שחקן מוביל. במהלך ארבע העונות ששיחק בקבוצה (גם לאחר מיזוגה עם בני הרצליה והפיכתה לבני השרון), שיחק בשורותיה גם במסגרות אירופיות שונות, ובהן הסופרוליג. בעונת 2000/2001 הוביל את שחקני ליגת העל באחוזי קליעה מקו העונשין (89.7%).

בעונת 2003/2004 שב קנטור לקבוצת נעוריו, שעלתה בינתיים בחזרה לליגת העל, כא.ס. רמת השרון. הוא היה אחד הקלעים הבולטים בקבוצה, ומשחק מוצלח בניצחונה של הקבוצה במלחה, בו קלע 22 נקודות, היה אחד הגורמים להחתמתו בהפועל ירושלים בעונה הבאה. את שיא הקריירה שלו קבע במשחק מול קבוצתו לשעבר, בני השרון, בו קלע 30 נקודות. עם סיום משחקי הליגה בישראל חתם בקבוצת לה האבר הצרפתית, ושיחק במדיה מספר משחקים.

ב-2004 עבר קנטור להפועל ירושלים. בקבוצה זו לא הצליח להציג את יכולותיו מהשנים הקודמות. אחוזי הקליעה שלו ומספר הנקודות הממוצע שלו ירדו, ועמם גם דקות המשחק שלו. גם כששב לשחק במדי מכבי ראשון לציון, בשנת 2006, לא הצליח לשחזר את יכולותיו.

בשנת 2007 הצטרף לשורותיה של מכבי הוד השרון מהליגה הלאומית. במקביל, החל לעבוד בתחום ההיי טק. לאחר עונה אחת בקבוצה זו, הצטרף לשורותיה של אליצור יבנה, אף היא מהליגה הלאומית.

כיום מאמן קנטור את א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית בכדורסל

בנבחרות ישראל
-------------

קנטור היה חלק מהסגל הרחב של נבחרת העתודה, כשפיני גרשון אימן אותה, אך נופה ולא השתתף באליפות אירופה. הוא שולב פעמים רבות בסגל הנבחרת הבוגרת, אך שיחק בשורותיה משחק אחד בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיא קנטור** בוויקישיתוף
 (הקישור אינו פעיל)

* דנה סידי, גיא קנטור: "הגעתי להרבה יותר ממה שחלמתי", באתר ynet, 25 באוגוסט 2007
**נייב סינג סייני** (בהינדי: **नायब सिंह सैनी**; נולד ב-25 בינואר 1970) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של הריאנה ממרץ 2024. לשעבר חבר הלוק סבהה.

ביוגרפיה
--------

נייב סינג סייני נולד ב-25 בינואר 1970. הוא בעל תואר במשפטים.

סינג נהיה מעורב במפלגת העם ההודית בהריאנה ב-1996. ב-2002 מונה למזכיר הכללי של תנועת הנוער המפלגתית בנפת אמבאלה (אנ'), וב-2005 מונה לנשיא בהרטיה ג'נטה יווה מורצ'ה (אנ') בנפה.

סינג התמודד לראשונה על מושב באספה המחוקקת של הריאנה ב-2010 אך הובס. הוא נבחר לאספה ב-2014 ומונה לשר בממשלת מנוהר לאל קהטר.

בבחירות ללוק סבהה ב-2019 נבחר סינג לחבר בבית התחתון של הפרלמנט ההודי.

באוקטובר 2023 מונה סינג לנשיא יחידת הריאנה של המפלגה.

ב-12 במרץ 2024 התפטר ראש השרים של הריאנה מנוהר לאל קהטר עקב התערערות הקואליציה שלו. מפלגת העם ההודית בחרה בסינג למלא את מקומו כראש השרים במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נייב סינג סייני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* נייב סינג סייני, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  India Today News Desk, Who is Nayab Singh Saini? Haryana's next Chief Minister, India Today, ‏12 במרץ 2024
2. ↑  Lok Sabha results 2019: BJP candidate Nayab Singh Saini wins Kurukshetra seat, Times of India, ‏23 במאי 2019
3. ↑  Sukhbir Siwach, Eye on core voter base, BJP appoints Nayab Saini as Haryana unit chief, The Indian Express, ‏28 באוקטובר 2023
4. ↑  Kamaljit Kaur Sandhu, Nayab Singh Saini to be new Haryana Chief Minister, replaces Manohar Lal Khattar, India Today, ‏12 במרץ 2024
צפירור כחול-אדום על כבאית באוסטרליה
**צפירור** (הלחם של צפירה + אור; מוכר יותר במילת הסלנג **צָ'קָלָקָה**) הוא התקן ברכב ביטחון הכולל שילוב של פנסים צבעוניים וסירנה, ולעיתים גם מערכת כריזה, שמטרתם להבליט את נוכחותו של רכב הביטחון, ובפרט לאפשר לו תנועה בלתי מופרעת בעת נסיעה מבצעית. לעיתים גם כלי רכב שאינם רכבי ביטחון, כגון משאיות גרר, אוטובוסים להסעת תלמידים וציוד מכני הנדסי, מורשים להפעיל אורות דומים בעת מילוי תפקידיהם.

במדינות רבות הפעלת הצפירור מקנה למשתמש בו זכויות מיוחדות, כגון הזכות לעבור בצומת ברמזור אדום, ומציבה דרישות למשתמשי דרך אחרים להתנהג אחרת, כגון לאלץ אותם לזוז לצד הדרך כדי לאפשר לרכב הביטחון תנועה בלתי מופרעת.

בישראל
------

אמבולנס של מגן דוד אדום עם צפירור אדום
בתקנות התעבורה הישראליות מוסדרים בצפירור צבעי האורות הבאים:

* ברכב משטרה, ברכב משטרה צבאית, ברכב הג"א וברכב צה"ל שאושר כרכב בטחון: כחול או כחול-אדום

* ברכב שיטור משולב: כחול-צהוב

* באמבולנס של מגן דוד אדום, באמבולנס של צה"ל, ברכב לכיבוי שרפות וברכב שאישרה רשות הרישוי כרכב בטחון: אדום, ובאישור ועדה משותפת לרשות הרישוי ולאגף התנועה במשטרת ישראל: כחול
* ברכב גרירה וחילוץ, ברכב עבודה, ברכב ליווי, ברכב שמידותיו חורגות, ברכב המוביל מטען חורג ובכל רכב שקיבל היתר מרשות הרישוי: צהוב.

בנוסף לרכבי חירום, שעליהם מותקן צפירור קבוע, מכוניות המשרתות את אנשי מערכת הביטחון הישראלית ופקידים בכירים מצוידות בצפירור נייד, המוצב על גג המכונית ומופעל כשהללו נמצאים בנסיעת חירום או נחפזים לדרכם.

תקנות 93–95 לתקנות התעבורה קובעות את הזכויות המיוחדות של רכב ביטחון, שהוא רכב שבהתאם לתקנה 62 מותקן בו צפירור בצבע האמור בתקנה זו.

גיבור ספרה של אורלי קסטל-בלום, "ביוטופ", מתאר את אורות הצפירור הנשקפים מחלון ביתו בתל אביב:

> 
> כחול - משטרה.  
> 
> אדום - אמבולנסים ומכבי אש.  
> 
> כתום - עיריית תל אביב (כולל הגרר שלהם).  
> 
> אדום וכחול - משטרת התנועה.  
> 
> הרבה אדום והרבה כחול - אירוע רב-נפגעים.  
> 
> כחול ועוד כחול ועוד כחול - שיירת וִי אַי פִּי.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צפירור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  צְפִירוֹר, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  אורלי קסטל-בלום, **ביוטופ**, הספריה החדשה, 2022, עמ' 24
יצחק א' לויטץ
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**יצחק אייזיק לְוִיטַץ** (נהגה בהגייה אשכנזית: **יִצְחוֹק**; 3 בספטמבר 1907 – ספטמבר 1985) היה סופר יידיש מחנך והיסטוריון יהודי ליטאי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

נולד בזאגר שבמחוז שאוולי בליטא. קיבל חינוך מסורתי דתי ולמד בישיבת רמיילס בווילנה. את השכלתו החילונית השלים בבית ספר תיכון עברי בבירת המחוז, שאוולי. הוא עבר כמורה בבית ספר של רשת "תרבות" בקורשן, אף היא במחוז שאוולי.

ב-1926 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק. הוא התפרנס מהוראת עברית והחל ללמוד באוניברסיטת קולומביה שבה השלים תואר ראשון ב-1929, ואחר כך תואר שני בספרות עברית ב-1933 בשיתוף עם המכון היהודי לדת (אנ').

במימון מלגת מחקר מאוניברסיטת קולומביה, עשה לויטץ חמש שנים בארץ ישראל (1935-1940), בהן התגורר בחיפה ובפתח תקווה. לאחר שובו לארצות הברית כיהן בתפקידי ניהול במוסדות חינוך יהודיים שונים.

לויטץ היה כותב פורה, הוא פרסם מאמרים ב"ייוו"א בלעטער", כתב העת של ייוו"א. ערכים באנציקלופדיה לחינוך (שראתה אור בין השנים 1957–1959 בניו יורק בעריכת היימן בס) ומאמרים רבים ב"הדאר" ובדי צוקונפט (רו').

ארכיונו שמור בספרייה הלאומית במחלקת הארכיונים.

ספרו
----

הקהילה היהודית ברוסיה 1772–1844
ספרו של לויטץ ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קולומביה (אנ') בשנת 1943 ועוסק באוטונומיה המשפטית והחברתית של יהודי רוסיה במחצית השנייה של המאה ה-18 ובמחצית הראשונה של המאה ה-19.

* Isaac Levitats **The Jewish Community in Russia, 1772–1844**, Columbia University Press, 1943

לקריאה נוספת
------------

* **Jewish Board of Education in America**, doctoral dissertation, Syracuse University, 1952 (באנגלית) (עבודת הדוקטורט שלו)

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ושוע פוגל (אנ'), YITSKHOK (ISAAC) LEVITATS, בתוך: **Leksikon fun yidish-shraybers / לעקסיקאָן פון יידישע שרײַבער**, לקסיקון ביוגרפי לסופרי יידיש, ניו יורק, 1986) (באנגלית)
* רשימת המאמרים של יצחק לויטץ באתר רמב"י
* יצחק א לויטץ, לבקרת ספר הקהל של ברפמן, **ציון**, שבת תרצ"ח חוברת ג-ב עמ' 170–178, באתר JSTOR (במאמר זה טען לויטץ כי 'ספר הקהל' של יאקוב בראפמן מבוסס על תעודות אותנטיות)
* ארכיון **יצחק לויטץ**, בספרייה הלאומית
הרב **רפאל יהושע עזריאל** (1874–1959) היה שד"ר, מנהל ישיבת "אוהל יעקב" בירושלים וממייסדי בית היתומים הספרדי בעיר.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים ב-25 בדצמבר 1874 (י"ז בטבת ה'תרל"ה) לרחל ולרב אהרן עזריאל. כשנולד נקרא יהושע, ובילדותו נוסף לו השם רפאל. בגיל ארבע התייתם מאביו, והרב יעקב מאיר גידלו בביתו ולימים השיאו בשנת 1892 (ה'תרנ"ב) לבתו לבנה (לונה).

נמנה עם מנהלי ישיבת "אוהל יעקב" של חותנו, הרב יעקב מאיר, בירושלים, ובשנת 1903 (ה'תרס"ג) נמנה עם מייסדי בית היתומים הספרדי בעיר.

יצא מספר פעמים כשד"ר בשליחות מטעם כוללות חברון וירושלים ומוסדות נוספים לאלג'יריה ולמצרים. בשנת 1920 (ה'תר"ף) שהה בשליחות בתוניסיה מטעם כוללות ירושלים, ובשנת 1928 (ה'תרפ"ח) יצא בשליחות מטעם ישיבת "חיזוק תורה" לארצות הברית.

פרסם חלק מחידושיו בהמאסף.

הלך לעולמו ב-21 באוגוסט 1959 (י"ז באב ה'תשי"ט) ונטמן בהר המנוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "רפאל יהושע עזריאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2907

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב רפאל עזריאל באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008877285205171
* VIAF: 30159818774913812620
* WorldCat (עם VIAF): 30159818774913812620

 |
**טריומף 1300, 1300 Triumph**, היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית **טריומף** שהורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס בין השנים 1967–1973.

  

הורכבו 3,584 מכוניות טריומף 1500 ו-1300. מחירה של ה-"טריומף 1300" בשנת 1968, היה 14,495 ל"י.

טריומף 1300
-----------

מכונית משפחתית אנגלית, הוצגה באנגליה בשנת 1965, בעלת 4 דלתות, שיוצרה על ידי "תקן - טריומף" בשליטת "מוטורס ליילנד", משנת 1965. יצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס ייבא קיטים מורכבים חלקית, תחילה הרכיבו את ה- "טריומף 1500", אך במהרה עברו להרכבת ה- "טריומף 1300".

המנוע: 4 צילינדר, 1,296 סמ"ק, בעל הנעה קדמית, המפיק 61 כ"ס, וגרסה חלשה יותר של 45 כ"ס. התמסורת ידנית בעלת 4 מהירויות, עם דיפרנציאל ביחידה אחת, בלמי דיסק קדמיים, הגה טלסקופי הניתן להתאמה אישית.

מידות: אורך הרכב: 3,886 מ"מ, רוחב: 1,568 מ"מ, גובה: 1,372 מ"מ, בסיס גלגלים: 2,451 מ"מ

עיצוב הטריומף 1300 נעשה על ידי ג'ובאני מיקולטי. תחילה, הטריומף 1300 הייתה קרויה "טרוימף אג'קס".

בסוף פברואר 1966 חתמו סטנדרט-טריומף ויצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס על ההסכם ביניהם. מכונית פיברגלס ראשונה עם מכללי טריומף הושקה בפסח 1967, ואילו יצורן של הטריומף המשפחתיות נדחה. בארץ החל הייצור רק בשנת 1968, כחודש לפני ייצורה של פורד אסקורט. מחיר היחידה עמד על 14,495 ל"י.

הטריומף 1300 יוצרה באנגליה בשנים 1965–1970, וסך הכל יוצרו 113,008 יחידות של הדגם הבסיסי.

### ארצות בהן יוצרה / הורכבה הטריומף 1300

* בריטניהבריטניה בריטניה
* הודוהודו הודו
* אוסטרליהאוסטרליה אוסטרליה
* איחוד דרום אפריקהאיחוד דרום אפריקה דרום אפריקה
* ניו זילנדניו זילנד ניו זילנד
* מלטהמלטה מלטה
* פרופרו פרו

טריומף 1300, משמאל דופין
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300

ראו גם
------

* אוטוקרס
* תעשיית רכב בישראל
* טריומף (כלי רכב)
* יצחק שובינסקי
* טריומף טולדו
* טריומף 1500, טריומף 1500TC
* טריומף 2000

לקריאה נוספת
------------

* סיפורה של אוטוקרס הישראלית באתר קולקט, קית אדמס
* קופץ כמו טריומף פוני - The Israel Motor Industry
* און יעקבסון, ‏קלאסיקה ישראלית במבחן - סוסיתא כרמל מול פורד אסקורט מול טריומף 1500, באתר ‏מאקו‏, 26 באפריל 2012
* Tag Archives: טריומף 1300 - The Israel Motor Industry

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריומף 1300** בוויקישיתוף
* טריומף 1300, שנת 1970 , (1:38 דקות), יו-טיוב.
* טריומף 1300 , (2:16 דקות), יו-טיוב.
* טריומף 1300 , (1:03), יו-טיוב.
* טריומף 1300 , (4:20 דקות), יו-טיוב.
* טריומף 1300 , (3:35 דקות), יו-טיוב.
* טריומף 1300 שנת 1968 , (3:34 דקות), יו-טיוב.
* טריומף 1300 , (0:55), יו-טיוב.
* טריומף 1300 , (2:12 דקות), יו-טיוב.
* מנוע טריומף 1300 שנת 1969 , (0:34), יו-טיוב.
* טריומף 1300, צולם בניקוסיה, קפריסין, (0:38), יו-טיוב.
* טריומף 1300, ,(0:36), יו-טיוב.
* טריומף 1300 דולמיט, (1:37 דקות), יו-טיוב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלון תעשיית המכוניות בישראל 16 דצמבר 2014, באתר התאחדות בולאי ישראל
2. ↑  אודי עציון "אז למה לא מייצרים מכונית בישראל?" ידיעות אחרונות, ידיעות רכב, 9 בפברואר 2018, עמוד 14
**נפת רוונה** היא נפה במחוז אמיליה-רומאניה שבצפון איטליה. בירת הנפה היא העיר רוונה. נכון לשנת 2015, אוכלוסיית הנפה מונה 391,997 תושבים על פני שטח של 1860 קמ"ר, המקנה לו צפיפות אוכלוסין של 210.81 תושבים לקמ"ר.

היסטוריה
--------

נפת רוונה אוכלסה לראשונה על ידי שבטים איטליים מצפון איטליה, ונכבשה בשנת 191 לפנה"ס על ידי הרפובליקה הרומית. ליד קלאסה(אנ') נבנה נמל, והצי האדריאטי התבסס ברוונה. בשנת 402 לספירה הפכה רוונה לבירת האימפריה הרומית המערבית, והתקיימה עד להתמוטטות האימפריה ונפילת רומא ב-476. בעקבות כך שלטו ברוונה המלכים הברברים אודואקר ולאחר מכן תיאודוריק (אנ') עד שנכבשה על ידי האימפריה הביזנטית בשנת 540, הביזנטים הכריזו שזה יהיה שטח טריטוריאלי (האקסרקט)(אנ') שלהם. 

הנפה המשיכה להיות תחת שלטון ביזנטי עד פלישת הלומברדים בשנת 751, ולאחר מכן סופחה על ידי מלך הפרנקים פיפן הגוץ. הנפה הושמה תחת שלטון האפיפיור על ידי פיפן הגוץ ב-757. רוונה נשלטה לאחר מכן על ידי הכס הקדוש עד שקיבלה עצמאות במאה ה-12. האפיפיור השתלט שוב ב-1278 עד שנכבשה על ידי ונציה ב-1441. מלחמת ליגת קמברה התרחשה ליד רוונה ב-1512, בה הובסו כוחות האפיפיור, אך הכוחות הצרפתיים נהרגו כמעט לחלוטין וסולקו מאיטליה. הנפה נשארה תחת שלטונו של הכס הקדוש עד שהפכה לחלק מממלכת איטליה. 

בשנת 1921, התקוממויות ברוונה גרמו להתקדמות מהירה של התנועה הפשיסטית באזור. מבנים השייכים לרפובליקנים ולסוציאליסטים נתפסו או נשרפו על ידי איטלו באלבו, וב-29 ביולי, הוא ואנשיו עברו ברחבי נפות רוונה ופורלי, ושרפו כל מטה של ארגון סוציאליסטי בליל מעשי טרור.

גאוגרפיה
--------

נפת רוונה היא אחת מתשע הנפות במחוז אמיליה-רומאניה בצפון מזרח איטליה. לנפה יש גישה אל הים האדריאטי. בצפון הנפה שוכנת נפת פרארה ונפת בולוניה במערב. העיר המטרופוליטנית של פירנצה שבמחוז טוסקנה שוכנת בדרום מערב, ומחוז פורלי-צ'זנה בדרום. בירת המחוז היא העיר רוונה (Ravenna), המחוברת לים האדריאטי באמצעות תעלת קנדיאנו(אנ').

תחבורה ותשתיות
--------------

### רכבות

נפת רוונה מרושת במסילות הרכבת בולוניה-אנקונה, רוסי -פאנסה, פאאנצה-פירנצה, פאאנצה-לבצולה וקסטל בולונז-רוונה. השירותים מופעלים על ידי חברת הרכבות Trenitalia.

### שדות תעופה

בנפת רוונה קיים שדה תעופה קטן בבירת הנפה רוונה, המשמש לטיסות פרטיות וממוקמים בו בתי ספר לטיסה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוונה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוונה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Provincia di Ravenna". Tutt Italia.
2. ↑  Segrè, Claudio G. (1987). *Italo Balbo: A Fascist Life*. University of California Press. pp. 86–87. ISBN 978-0-520-91069-0.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548079705171
* BnF: cb11948222g (data)
* GND: 4416406-3
* LCCN: n79083592
* MusicBrainz: f6aa8d1e-dc17-4c59-9642-8cad15377496
* NKC: ge1055498
* SUDOC: 028705432
* VIAF: 155927678
* WorldCat: lccn-n79083592

 |
הרב **גבריאל טולדנו** ( ה' בשבט תרצ"ז, 17 בינואר 1937 - ט"ז בחשוון תשע"ז, 17 בנובמבר 2016) היה מייסד וראש ישיבת אור ברוך בירושלים וחבר מועצת חכמי התורה של ש"ס בשנות הקמתה הראשונות וממקימי ארגון מרביצי תורה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר מקנס שבמרוקו, לרב שלמה טולידנו ולרבקה, בתו של מרן הרב רפאל ברוך טולדנו שכיהן כרב העיר.

לאחר הבר מצווה נשלח על ידי סבו הרב רפאל ברוך ללמוד בישיבת חכמי צרפת בראשות הרב חיים יצחק חייקין באקס לה בן. לאחר מכן בשנת תשט"ו (1956) עבר ללמוד בישיבת פוניבז', שם היה לתלמידם של ראשי הישיבה הרב דוד פוברסקי, הרב שמואל רוזובסקי והרב שך אליו היה מקורב ביותר .

בשנת תשכ"ב (1962) נישא לגאולה ז'קלין בת הרב רפאל טולידנו שליח ציבור בבית מדרשו של סבו רבי רפאל ברוך, שהייתה מהתלמידות הראשונות של סמינר בית יעקב למורות בטנג'יר. 

לאחר נישואיו התגורר בגייטסהד, שם למד בכולל אברכים במשך 7 שנים. לאחר מכן, בשנת תשכ"ח (1968), עבר לשטרסבורג שבצרפת, שם עמד בראשות ישיבה וכולל אברכים. 

בשנת תשל"א (1971) עלה לישראל והחל לכהן כר"מ בישיבת פורת יוסף. בשנת תשל"ז (1977) הקים יחד עם אחיו, הרב מיכאל טולדנו, את ישיבת אור ברוך בשכונת בית וגן, בירושלים.

הרב טולדנו כיהן כחבר במועצת חכמי התורה של ש"ס ופרש ממנה לאחר כשלושה חדשים. היה ממקימי וממכווני דרכו של ארגון מרביצי תורה, המאגד אברכים ותלמידי ישיבות ספרדים בעלי אוריינטציה ליטאית.

הרב טולדנו חיבר עשרה ספרים "מצעדי גבר" על תלמוד בבלי ו"גאל ישראל".

בעשור האחרון לחייו חלה במחלת פרקינסון, נפטר בט"ז בחשוון ה'תשע"ז. הלווייתו יצאה מישיבתו בירושלים, אל הר המנוחות שם נטמן.

### משפחתו

* בנו הרב רפאל ברוך התמנה לכהן בראשות ישיבת אור ברוך תחתיו
* בנו הרב דניאל, חתנו של הרב יעקב הלל, מכהן כר"מ בישיבת אור ברוך
* חתנו הרב שלמה אריה (1960-2017) כיהן כראש ישיבת אור התלמוד
* חתנו הרב שלום ביטאן מכהן ראש ישיבת דעת חיים בשכונת בית וגן בירושלים
* מתלמידיו רבי יצחק סבאג שליט״א מרא דאתרא ומו״ץ קהילה מרכז התורה קהילת יעקב וחבר בית הדין אגודת הקהילות בצרפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל טולדנו** בוויקישיתוף
* הגאון הרב גבריאל טולדנו מובא למנוחות, באתר כיכר השבת
* גבריאל בן שלמה טולידאנו (1937-2016), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306577505171
* ISNI: 0000 0004 0318 3973
* LCCN: nr93011782
* VIAF: 7260950
* WorldCat: lccn-nr93011782

 |
לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה

לדף הקובץתמונה אינטראקטיבית (לחצו להסבר)‏

---

תצלום אוויר, פברואר 2014

**בית אמין** (בערבית: **بيت أمين**) הוא כפר פלסטיני שבמחוז קלקיליה שבמערב השומרון, מדרום לקלקיליה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה אוכלוסיית הכפר כ-1,258 תושבים. בית אמין נמצא 8.35 ק"מ דרומית מזרחית לקלקיליה וגובל בסניריא ממזרח, אל-מודאוור ועזבת אל-אשקר מצפון, אבו סלמאן ממערב, ועזון עתמה מדרום. הכפר צמוד להתנחלות שערי תקווה שמדרום, מטרים ספורים מפרידים בין היישובים שגדר ההפרדה חוצצת ביניהם.

גאוגרפיה
--------

הכפר ממוקם בגובה של כ- 180 עד 230 מטר מעל פני הים, והוא שוכן על שלוחה צרה שכיוונה הכללי מצפון-מערב לדרום-מזרח (שלוחה אותה הוא חולק עם ההתנחלות שערי תקווה). שכבת הסלע העליונה בנויה רובה מסלע נארי, שהוא סלע קשה האופייני לאזור, ומתחתיו אבן גיר וקירטון, ואדי קנה מתחתר מצפון לשלוחה. הצומח באזור נשלט על ידי חקלאות הררית מסורתית של מטעי זיתים, מרביתם עתיקים, בני מאות שנים. מטעים אלה מקיפים את היישוב מצפון וממזרח. בחלק שמצפון לכפר, נטועים המטעים על גבי טרסות אבן הבנויות לרוחבו של מדרון תלול היורד לעבר אחד מערוצי ואדי קנה. ממערב ליישוב שטח חקלאי ובו גידולי שדה וגידולי חממה.

היסטוריה
--------

ב-1882, "סקר ארץ ישראל המערבית" צוין כי במקום היו "חומות, בורות וקבר חצוב." 

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, בית אמין נמצא תחת שליטה ישראלית. ישראל הפקיעה קרקעות מבית אמין, כדי לבנות את ההתנחלות שערי תקווה. 
לאחר הסכם אוסלו, סווג כ-29.2% משטח הכפר כשטח B, ואילו 70% הנותרים מוגדרים כשטח C. 

בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה ישראל בהקמתה של גדר הפרדה, שתחצוץ בין השטחים שבהם מתגוררים הפלסטינים ביהודה ושומרון ובין השטחים הישראלים, באזור שערי תקווה, מאחר שההתנחלויות והיישובים הפלסטינים קרובים ואין רצף טריטוריאלי לשום צד. משולש הכפרים עזון עתמה ובית אמין וסניריא בותר על ידי הגדר, תוך איבוד חלק מהשטחים החקלאיים שלהם, והכפר עזון עתמה מנותק משאר הגדה המערבית על ידי גדר ההפרדה תוך השארת שערי תקווה בצידו הישראלי של המכשול (אך מוקפת בשלושה צדדים על ידי הגדר). הדרך היחידה המקשרת את תושבי הכפר עם שאר הגדה היא שער בגדר, שפתוח רק בשעות היום.

קישורים חיצוניים
----------------

* Welcome to Beit Amin
* Survey of Western Palestine, Map 14: IAA, Wikimedia commons
* Beit Amin village (fact sheet), המכון למחקר יישומי - ירושלים, ARIJ
* Beit Amin village profile, ARIJ
* Beit Amin, aerial photo, ARIJ
* Development Priorities and Needs in Beit Amin, ARIJ

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
2. ↑  גדעון לוי, אקספרס של חצות, באתר הארץ, 27 בפברואר 2007

| Flag of SenegalFlag of Senegalיישובי נפת קלקיליה |
| --- |
| ערים | קלקיליה |  |
| מועצות מקומיות | חבלה • כפר ת'ולת' • עזון |
| כפרים | אבו סלמאן • אימאתין • אל-פונדוק • באקת אל-חטב • בית אמין • ג'יוס • ג'ינסאפוט • ג'ית • עזון • חג'ה • כפר לאקף • כפר קדום • נבי אליאס • סניריא • עזון עתמה • עיזבת א-טביב • ערב א-רמאדין • פלאמה • פרעתא • ראס א-טירה • ראס עטייה |
| נפות הרשות הפלסטינית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007582163405171

 |
**ברינס** (בספרדית: **Barinas**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת במערב ונצואלה, גובלת במרידה, בטרוחיו, בפורטוגסה ובקוחדס בצפון, בגואריקו במזרח, באפורה בדרום, ובטאצ'ירה במערב.

המדינה משתרעת על שטח של 35,200 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 816,264 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ברינס.

היסטוריה
--------

האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו אנשי משלחות בפיקודם של ניקולאוס פדרמן (Nikolaus Federmann) וגאורג פון שפייר (Georg von Speyer) בשנות ה-30 של המאה ה-16 שנשלחו על ידי משפחת ולזר (Welser), משפחת סוחרים גרמנית ששלטה באותו זמן בשטחים בצפון-מערב ונצואלה. המשלחות לא הצליחו לכבוש את האזור מידי הילידים וגם לאחר שהשליטה בשטחי משפחת ולזר הועברה לספרד האזור עדיין לא נכבש. האזור נכבש סופית בשנות ה-70 של המאה ה-16. הספרדים המשיכו לשלוט באזור עד המאה ה-19.

בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית ברינס.

ב-1864, לאחר המלחמה הפדרלית, ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת ברינס, אך היא שרדה זמן קצר וכעבור שנים אחדות היא אוחדה עם מדינת אפורה למדינת סמורה, שנקראה על שמו של אסקיאל סמורה, ממנהיגי הפדרליסטים במלחמה הפדרלית. בהמשך צורפו למדינה גם מדינות קוחדס ופורטוגסה. בתחילת המאה ה-20 סמורה החלה להתפרק וכעת ברינס הייתה טריטוריה פדרלית בשם סמורה בתוך מדינת אפורה.

ב-1937 סמורה הפכה למדינה דה פקטו, אבל באופן רשמי היא עדיין הייתה טריטוריה באפורה. ב-1955 המדינה הפכה לנפרדת לחלוטין מאפורה ושמה חזר להיות ברינס.

כלכלה
-----

כלכלת ברינס מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, דורה, תירס וקפה, תיירות והפקת נפט וגז טבעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברינס** בוויקישיתוף
* ברינס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת ברינס, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).

| מדינות ונצואלה |
| --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו | מפת מדינות ונצואלה |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n80108906
* WorldCat (עם LCCN): n80-108906

 |