recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
רחוב צ'רטר ברובע הצרפתי
**הרובע הצרפתי** (באנגלית: **French Quarter**, בצרפתית: **Vieux Carré** – הרובע הישן, בספרדית: **Barrio Latino** – הרובע הלטיני) הוא הרובע הישן ביותר והמפורסם ברובעי ניו אורלינס שבמדינת לואיזיאנה, ארצות הברית. הרובע גובל בצדו האחד בנהר המיסיסיפי ומשתרע בין רחוב קאנאל לבין שדרת אספלנדה, ובין רחוב דקטור לרחוב רמפארט.

היסטוריה
--------

גלויה המדגימה את מעקות הברזל הייחודיים של הרובע
הרובע הצרפתי נבנה ברובו במאה ה-18, בטרם הפכה העיר לחלק מארצות הברית. מאז שנת 1920 הבניינים ההיסטוריים של הרובע מוגנים מהריסה בשל חוקי שימור מיוחדים. כל שיפוץ הנעשה בשכונה חייב להיות בהתאם להוראות החוק ותוך שימור המראה המיוחד של התקופה.

על אף שמו של הרובע, מרבית הרובע נבנה בתקופה בה האזור נשלט על ידי ספרד. בעת השרפה הגדולה של שנת 1794 נשרפו מרבית בנייני הרובע שנבנו בסגנון קולוניאלי צרפתי, והרובע נבנה ברובו מחדש בסגנון קולוניאלי ספרדי. הגגות הצרפתיים החדים הוחלפו בגגות שטוחים יותר, וקישוטי הבניין עשויי העץ הוחלפו בקישוטי גבס בשל חוקי ההגנה מפני שרפות שנחקקו לאחר השריפה הגדולה. הסגנון הספרדי כלל בניית מרפסות גדולות סביב הבתים.

לאחר רכישת לואיזיאנה התגוררו ברובע צאצאי המתיישבים הצרפתים (הנקראים קייג'ון), ושפת הדיבור ברובע הייתה צרפתית. מצב זה שנמשך עד תחילת המאה ה-20 נתן לרובע את שמו.

בסוף המאה ה-19 התיישבו ברובע מהגרים רבים מאיטליה בשל מחירי הדירות הנמוכים, והוא הפך לשכונת מצוקה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הוחל בשיפוץ הרובע, אוכלוסיית המצוקה פונתה ממנו, והוא הפך לאזור תרבותי אריסטוקרטי ואזור תיירות מבוקש.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

### כיכר ג'קסון

כיכר ג'קסון
כיכר ג'קסון (Jackson Square, ובעבר Place des Armes – כיכר הנשק) היא הכיכר הראשית של הרובע. הכיכר נקראת על שמו של אנדרו ג'קסון, שהוביל את הכוחות האמריקאים לניצחון בקרב ניו אורלינס, ופסלו מוצב במרכז הכיכר. הכיכר צופה אל גדת נהר המיסיסיפי וחוצה אותה רחוב דקטור.

משלושת צדדי הכיכר מצויים בניינים מהמאה ה-18, אשר היוו את מרכזה של העיר באותה עת. הבניינים הפונים אל הנהר הם: קתדרלת סנט לואיס, ה"קבילדו" – בית העירייה הישן המשמש כיום מוזיאון ובו נחתמה רכישת לואיזיאנה – ובניין ה-Presbytere, שהיה מרכז הכנסייה הקתולית של העיר, שימש במאה ה-19 בית משפט וכיום משמש מוזיאון. משני צדדי הכיכר האחרים מצויים בניינים משנת 1840 הקרויים בנייני פונטאלבה (Pontalba Buildings). בסוף המאה ה-20 הפכה הכיכר למקום מפגש לציירים ואמנים. עם הפיכת הרובע לאזור תיירותי תפסו את מקומם קוראים בקלפים ובדרני רחוב.

### אתרים נוספים

**רחוב בורבון** - אחד הרחובות המפורסמים ברובע. קרוי על שם משפחת המלוכה הצרפתית.
בית רובה ציד כפול ברובע הצרפתי.
אתרי תיירות נוספים ברובע הם **השוק הצרפתי**, **רחוב בורבון** ו**רחוב רויאל**.

ראו גם
------

* מרדי גרא

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **הרובע הצרפתי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הרובע הצרפתי** |

* ויקיטראבל - הרובע הצרפתי
* הרובע הצרפתי - מדריך למטייל ברובע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566939605171
* LCCN: n83030116
* MusicBrainz: 0f017789-e655-46d3-b98a-7c4d5c9a1c0d
* VIAF: 152478637
* WorldCat: lccn-n83030116

 |
**מרקוריוס** (בלטינית: **Mercurius**, ‏מאה ה-11–12) היה, ככל הנראה, שליט (ווייבוד) (בהונגרית vajda – וויידה) של טרנסילבניה בשנים 1113–1111, אף על פי שבאותה תקופה עדיין אין תיעוד לקיום תואר זה.

שמו מוזכר כ-*Mercurius, principes Ultrasilvanus* ("מרקוריוס, נסיך הארץ שמעבר ליערות") בתעודה שהונפקה על ידי המלך קלמן של הונגריה בשנת 1111 ובתעודה נוספת משנת 1113.
בירתה הייתה אלבה יוליה (או בליגרד או, בהונגרית, גיולאפהרוואר).
בתעודה משנת 1097 מצוין שמו של וינקוריוס כ"רוזן של בליגרד" (*Vincurius comes Bellegratae*), ובספרים מסוימים נכתב שם זה בטעות Mercurius, מה שהביא להשערה השגויה שמדובר באותה דמות היסטורית.
. לגבי סמכויותיו, עדיין לא ידוע בתקופתו על השימוש בתואר "ווייבוד", המוזכר לראשונה רק מאוחר יותר, בצ'רטר משנת 1199. לכן עדיין לא ברור אם הוא היה באמת שליט של חבל הארץ או רק אחד מבעלי האחוזות הגדולים בה.
בשנת 1111 מצוין גם שם הבישוף הקתולי הראשון של טרנסילבניה, סימון "אולטראסילבאנוס".
על חייו ומעשיו של מרקוריוס אין פרטים כלשהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה של רומניה. טרנסילבניה, כרך א, פרק 4 מאת ד"ר יון אוארל פופ - הווייבודות של טרנסילבניה ופארטיום מהמאה -12 ועד 1541, קלוז'-נפוקה, הוצאת ג'ורג'ה באריציו, 1997 עמ' 2 (ברומנית)
* רוזנויות מלכותיות בטרנסילבניה ב"היסטוריה של טרנסילבניה" מאת לאסלו מאקאי ואנדראש מוצי, עריכה כללית: בלה קפצי, בתרגום לאנגלית, הוצאת אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, 2001
* Gaufredus Malaterra *De Rebus gestis RogeriiCalabriae et Siciliae Comitis et Roberti Guiscardi Ducis fratris eius* עמ' 103

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: "רוזנויות מלכותיות"- ל.מאקאי
2. ↑  כרוניקה של גאופרדוס מאלאטרה עמ' 103
**נוודים אירים** הוא כינוי לקבוצה נוודית בעלת מאפיינים תרבותיים ושפה ייחודית, המתגוררת באירלנד ובבריטניה, ושמקורותיהם עלומים. לפי הערכות חיים באירלנד כ-25,000 נוודים, כ-15,000 בבריטניה, ו-10,000 בארצות הברית.

היסטוריה
--------

הנוודים לא נהגו לכתוב ולכן לא קיימת היסטוריה מתועדת של הקבוצה. בקרב חוקרים ישנה אי-בהירות בנוגע למקורם של הנוודים האירים. 

הסברה הרווחת שמקורם בקבוצות של משוררים-נוודים במאה ה-12 באירלנד. מאבק עקוב-מדם באמצע מאה ה-17 כנגד האנגלים בהנהגת אוליבר קרומוול הוביל לכך שאוכלוסייה גדולה שמצאה עצמה ללא מגורים, הצטרפה אל הנוודים. גל נוסף של הצטרפות התרחש באמצע המאה ה-19 לאחר רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד.

סברה נוספת מקשרת בין הנוודים לבין הצוענים.

שפה ומנהגים
-----------

הנוודים האירים נבדלים מהאוכלוסייה הכללית בשפתם, בתרבותם ובאורח חייהם. הם דוברים את שפת השלטה, שפה המבוססת על אירית, אך יש בה שינויים שנועדו להקשות כמה שיותר על מי שאינם משתייכים לקהילת הנוודים האירים. התיעוד הכתוב הראשון של השפה נמצא מסוף המאה ה-19, אך חוקרים מאמינים שמקורותיה יכולים להיות אף במאה ה-13.

מאבקים על שימוש בקרקע
---------------------

הנוודים האירים מקיימים אורח החיים נוודי ואינם מתגוררים ברובם ביישובים קבועים אלא נעים בקרונות נגררים או קרוונים ומתיישבים בשטחים פתוחים לתקופות קצובות. עקב כך מתעוררות מחלוקות לגבי השימוש שלהם בקרקעות. טענות נשמעות נגדם כי על אף שמוקצים להם שטחים למטרות מגורים, הם מתיישבים על קרקעות פרטיות או על קרקעות ציבוריות בעלות ייעודים שונים, ומהווים מטרד לאוכלוסייה הקבועה.

מנגד טוענים הנוודים כי מסופקות להם קרקעות מאושרות באופן שאינו מאפשר למלא את צורכי המגורים של כל חברי הקהילה, ולכן הם נאלצים להתיישב על קרקעות באופן לא חוקי.

דמוגרפיה
--------

הנוודים האירים הם קבוצת המיעוט הגדולה ביותר באירלנד, ומהווים בערך כחצי אחוז מכלל אוכלוסייתה, ובערך עשירית אחוז מאוכלוסיית צפון אירלנד.

ראו גם
------

* צוענים
* בדואים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוודים אירים** בוויקישיתוף
* כמו צועני, עמית ויסברגר, מסע אחר
* תנועת הנוודים האירים בבריטניה
* התנועה לשוויון זכויות הנוודים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544114005171
* GND: 4468870-2
* LCCN: sh91006236

 |
**פול גיידל** (באנגלית: **Paul Geidel**;‏ 21 באפריל 1894 – 1 במאי 1987) היה אסיר אמריקאי, אשר ריצה את המאסר הארוך ביותר בהיסטוריה שהסתיים בשחרור מוקדם.

ילדות ונעורים ומקרה הרצח
------------------------

גיידל נולד בהרטפורד, קונטיקט לאבא אלכוהוליסט אשר מת כשהיה ילד, וברוב שנות נעוריו נמצא גיידל בבית יתומים. הוא נטש את הלימודים בגיל 14 והתחיל לעבוד בעבודות מזדמנות בבתי מלון בהטפורד וניו יורק סיטי.

ביולי 1911, בגיל 17, החליט לשדוד סוכן מניות עשיר בן 73 בשם ויליאם ג'קסון, שהתארח במלון בניו יורק בו גיידל עבד כנער משרת. גיידל חמק לחדרו וחנק אותו למוות בעזרת סמרטוט מלא בכלורופורם. הוא נמלט עם דולרים בודדים בלבד, ונעצר יומיים לאחר האירוע. זמן קצר לאחר מכן, חבר המושבעים הרשיע אותו ברצח מדרגה שנייה, והוא נשלח ל-20 שנים עד מאסר עולם.

מאסר
----

גיידל החל את ריצוי עונשו בכלא סינג סינג. כ-8 שנים לאחר מכן סבל מהתמוטטות עצבים, ואילו בשנת 1926 הוא אובחן כלא שפוי, והועבר אל "Dannemora State Hospital for the Criminal Insane". עונשו קוצר בעקבות התנהגות טובה והוא היה מועמד לשחרור מוקדם בשנת 1931, אומנם מסיבות שאינן ידועות החלטה זו נהפכה על כנה וגיידל נשאר במקום זה עד שנת 1972. בהמשך הוא הועבר ל-"Fishkill Correctional Facility".

עם השנים, גיידל עבר ליחידה שנועדה לאסירים זקנים שהייתה יותר פנימייה מאשר בית כלא. במהלך שהותו בכלא, הוא פיתח קשר וקרבה עם פקידי המקום, וחלקם אף לקחו אותו למשחק בייסבול או ליציאה אחרת. לגיידל הובטח שחרור בשנת 1974 בעודו בן 80, אך הוא סירב ולא רצה לעזוב. לאחר שבילה כמעט את כל חייו (63 שנים) בכלא, וכיוון שלא הייתה לו משפחה או סיבה לעזוב, הוא האמין שלא יצליח להסתגל לחיים חדשים ולהתרגל אליהם. הוא בחר מרצונו להישאר בכלא, ויצא אחרי כמעט 6 שנים, ב-1980.

שחרור
-----

במאי 1980 עזב גיידל את בית הכלא כשהוא בן 86, לאחר שריצה את המאסר הארוך ביותר שנגמר בשחרור בהיסטוריית ארצות הברית: 68 שנים ו-245 ימים. על כך, הוא נכנס לספר השיאים של גינס.

גיידל ביקש להימנע מחשיפה לתקשורת בעת שחרורו, ואת שארית חייו בילה בבית אבות במחוז דאצ'ס שבמדינת ניו יורק, שם נפטר בגיל 93.

קישורים חיצוניים
----------------

* פול גיידל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The world's longest prison sentences... and the woman ordered to spend 141,078 years in jail, באתר האינדפנדנט, 11 באפריל 2016
2. ↑  10 Oldest Prisoners in the World באתר oldest.org
3. ↑  Geidel On Trial For Killing Broker, בניו יורק טיימס, 22 באוגוסט 1911
from *La Nature*, 1883
from G. Schott, *Magia Naturalis*
from J-B. Wecherlin, *Musiciana*
**אורגן חתול** או פסנתר חתול הוא כלי מוזיקלי משוער אשר מורכב משורה של חתולים הקשורים למקומם כאשר זנבותיהם נמתחים מתחת לקלידי מקלדת כך שחתולים מייללים בכל פעם שקליד כלשהו נלחץ. החתולים יהיו מאורגנים בשורה בהתאם לגובה הטון הטבעי שלהם.

אין שום תיעוד רשמי של אורגן חתול שנבנה במציאות, והוא מתואר כרעיון ביזארי בספרות בלבד.

הכלי תואר על ידי הסופר הצרפתי ז'אן בפטיסט ווקרלין בספרו Musiciana, extraits d’ouvrages rare ou bizarre (מוזיקיאנה, תיאור של המצאות נדירות או ביזאריות):

> 
> כאשר מלך ספרד פליפה השני שהה בבריסל ב-1549 כדי לבקר את אביו הקיסר קרל החמישי, וכל אחד ראה את השני בעיצומה של צעדה שהתרחשה במקום. בראשה צעד שור רב ממדים אשר קרניו בערו, וביניהם היה גם שד קטן. מאחורי השור נער צעיר עטוי בגד מעור דוב הרוכב על סוס שאוזניו וזנבו נכרתו. לאחר מכן הגיע המלאך מיכאל בלבוש מבריק, נושא מאזניים בידו.
> 
> 
> הדבר המסקרן מכל היה מרכבה שנשמעה ממנה המוזיקה המוזרה ביותר שניתן לדמיין. היא הכילה דוב שניגן על עוגב; אלא שבמקום צינורות היו ששה עשר ראשי חתולים, כל אחד עם גופו תחום; הזנבות נמתחו החוצה והוחזקו כמיתרים בפסנתר, אם קליד כלשהו היה נלחץ בלוח, הזנב המתאים היה נמשך חזק, וזה בתורו היה מפיק קול מייאו רם ומצער. ההיסטוריון יואן כריסובל קלביט שם לב שהחתולים היו מאורגנים כך שהקולות שיפיקו יהיו כשל רצף תווים מהאוקטבה (באופן כרומטי, אני חושב).
> 
> 
> התזמורת הנתעבת הזו ארגנה עצמה בתוך תיאטרון בו קופים, זאבים, איילים וחיות אחרות רקדו לצלילי המוזיקה הנוראית הזו.
> 
> 
> 
> 

הכלי הזה תואר על ידי אתנסיוס קירכר בעבודתו Musurgia Universalis. 
כלי זה מוזכר בשימושו של פליפה השני גם בספר טיל אוילנשפיגל, אלא ששם כל לחיצה על קליד גרמה לדקירת החתול במחט.

הכלי תואר על ידי יוהאן כריסטיאן רייל (1759 - 1813) במטרה לטפל באנשים אשר איבדו את היכולת שלהם להתרכז ולמקד את תשומת לבם. רייל האמין כי אם הם יאולצו לראות ולהקשיב לכלי הזה, אין זה מן הנמנע כי הוא יצליח ללכוד את תשומת לבם בסופו של דבר והם יבריאו (ריצ'רדס 1998).

הכלי נוצר מחדש באמצעות צעצועים צווחניים על ידי טכנאי הקול הנרי דאג עבור מסיבת גן שנערכה ב-2010 בבית קלרנס על ידי הנסיך צ'ארלס, המנגינה "Over the Rainbow" מהסרט הקוסם מארץ עוץ נוגנה וגרמה לשעשוע רב.

אולפן האנימציה האוסטרלי "הרפובליקה העממית לאנימציה" ("*The People's Republic Of Animation*"), הוציא לאור ב-2009 סרטון קצר שנקרא "פסנתר החתול" ("*The Cat Piano*"(אנ')). עבודה זו מספרת את הסיפור של עיר חתולים שהמוזיקאים בה נחטפים בידי אנשים כדי להכין פסנתר חתול. סרט קצר זה זכה למספר פרסים, ומספר מועמדויות לפרסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורגן חתול** בוויקישיתוף
* Richard Louis Dray performing with Henry Dagg at Jools Holland Hootenanny2010.mpg, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שארל דה קוסטר (לפי ספר מוקדם יותר), **טיל אוילנשפיגל**, תרגום: אברהם שלונסקי, ספרית פועלים, עמ' 391
צער העיזים (גלגה אופיצינליס) - מתוך 'פרחי גרמניה, אוסטריה ושווייץ' מאת Prof. Dr. Otto Wilhelm Thomé
**צער העיזים** (באנגלית **Goat's Rue**; שם מדעי: **Galega officinalis**; מכונה גם: לילך צרפתי, בואש איטלקי, גלגה אופיצינליס) הוא מין צמח עשבוני השייך לסוג גלגה בתת-משפחת הפרפרניים. זהו צמח עמיד ורב שנתי, הפורח בקיץ. בעבר, טופח לנוי, להזנת דבורים, לדישון וכצמח מספוא. עלול להיות רעיל לחלק מהיונקים, אך משמש מזון למספר זני חרקים.

תפוצה
-----

מקור הצמח במזרח התיכון, אך הוא התפשט לאירופה, למערב אסיה ולמערב פקיסטן. ב-1981 הובא הצמח למחוז קש במדינת יוטה, לשימוש כצמח מספוא. הוא נפוץ במחוז כעשב פולש ומזיק לחקלאות. לכן הצמח רשום ברשימה ה פדרלית של צמחים רעילים בארצות הברית. פרטים של הצמח נמצאו בעבר גם במדינות נוספות בארצות הברית וכן בארגנטינה, צ'ילה, אקואדור וניו זילנד.

שימושים
-------

צער העיזים שימש מאז ימי הביניים להקלת תסמינים של סוכרת. ג'ורג' טנרט מצא בצמח את החומר הפעיל גלגין (איזו-אמיל-גואנידין). זוהי נגזרת של **גואנידין**, חומר רעיל הפוגע בנשימה התוך-תאית שבמיטוכונדריה ומביא לצריכה מוגברת של גלוקוז על ידי התא החי. גלגין נכשל במחקרים רפואיים שנערכו בשנות העשרים והשלושים אך פותחו נגזרות עם רעילות מופחתת, ביניהן **מטפורמין** שמשמש כטיפול בחולי סוכרת.

נטען גם כי צער העיזים מגביר תפוקת חלב בבעלי חיים מבויתים קטנים או בנשים מניקות, ומכאן שמו גלגה (יוונית: gala חלב). טענה זו לא הוכחה מדעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צער העיזים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frank Davidoff, Effects of guanidine derivatives on mitochondrial function, **Journal of Clinical Investigation** 47, 1968-10-01, עמ' 2331–2343 doi: 10.1172/JCI105918
**הסחלב השחור** (באנגלית: **The Black Orchid**) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי בשחור-לבן משנת 1959 בבימויו של מרטין ריט, עם סופיה לורן ואנתוני קווין בתפקידים הראשיים.

העלילה מתרחשת בשכונה של איטלקים בארצות הברית. אלמן מנסה לשקם את חייו ולהתחיל בפרק ב' עם אלמנה מאותו מוצא. היחסים ביניהם נתקלים בקשיים מבתו של האלמן ובנה של האלמנה.

סופיה לורן זכתה בפרס דויד דה דונטלו והייתה מועמדת לפרס בפסטיבל הסרטים של ונציה על משחקה בסרט.

מרטין ריט היה מועמד לפרס אריה הזהב באותו פסטיבל.

תקציר העלילה
------------

רוז ביאנקו (סופיה לורן) היא אלמנה קשת יום לאחר שבעלה הגנגסטר נהרג בקרב כנופיות. היא מגדלת את בנה ראלף שיצא לתרבות רעה ונשלח לחוות עבודה כשלב בשיקומו בטרם יוחלט עם לשלחו למוסד לעבריינים צעירים. היא מתפרנסת בקושי משזירת פרחים מלאכותיים והיא עצובה ולבושה בשחור כל הזמן - אישה יפה בשחור, כמו סחלב שחור.

שכנתה ג'וליה (נעמי סטיבנס), מבחינה במצוקתה ורוצה לשדך לה את פרנק ולנטה (אנתוני קווין) ידיד המשפחה. פרנק הוא אלמן וגר עם בתו מארי (אינה באלין) שדואגת לכל מחסורו. מארי מאורסת לנובל (מרק ריצ'מן) שיש לו עסק באטלנטיק סיטי אך היא אינה רוצה לעבור לשם ולעזוב את אביה ועל רקע זה הם רבים כל הזמן.

פרנק נתקל בתחילה בהתנגדותה של רוז ומנסה לשבור את הקרח. הוא מתלווה אליה לחוות העבודה ונפגש שם עם ראלף שברח משם מספר פעמים והמנהל מר הרמון (וויט ביסל) מודיע שאם הוא יברח שוב הוא יישלח למוסד לעבריינים צעירים. ראלף מקבל אותו בקרירות אבל לא בהתנגדות. פרנק מגלה לו את תוכניתו לשאה את רוז, לקנות בית גדול עם שטח ולחיות אתו כמשפחה.

פרנק ורוז מסכמים עם המנהל שאם הם יינשאו, ישוחרר ראלף מהחווה כדי לחיות בתוך המשפחה החדשה.

מארי מתנגדת בתקיפות לנישואיו של אביה ולקבלת רוז כאמה החורגת. היא מסתגרת בחדרה ופרנק שחושש כי לקתה בדיכאון כמו אמה, מבטל את הקשר עם רוז. כששומע את זה ראלף הוא בורח מהחווה. העסק מתפרק עד שרוז מגיעה לביתו של פרנק ומצליחה לשכנע את מארי להסכים לקבלה לתוך המשפחה.

הבעיות נפתרות בין מארי לנובל ופרנק ורוז מגיעים לחווה כדי לקבל את ראלף ולהתחיל חיים חדשים כמשפחה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סופיה לורן | רוז ביאנקו | אלמנה |
| אנתוני קווין | פרנק ולנטה | אלמן |
| אינה באלין | מארי ולנטה | בתו של פרנק |
| מרק ריצ'מן | נובל | ארוס של מארי |
| ג'ימי ביירד | ראלף ביאנקו | בנה של רוז |
| נעמי סטיבנס | ג'וליה גאלו | שכנה של רוז |
| וירג'יניה וינסנט | אלמה גאלו | בתה של ג'וליה |
| וויט ביסל | מר הרמן | מנהל חווה חינוכית |

קישורים חיצוניים
----------------

* "הסחלב השחור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הסחלב השחור", באתר נטפליקס
* "הסחלב השחור", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הסחלב השחור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הסחלב השחור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסחלב השחור, באתר TCM
* קדימון לסחלב השחור, באתר יוטיוב
**אורגניזם דיגיטלי** (באנגלית: **Digital organism**) היא תוכנית מחשב שמשכפלת את עצמה תוך כדי שינוי האלגוריתם שלה והתפתחותו. אורגניזמים דיגיטליים משמשים כלי לחקר דינמיקה של אבולוציה, לבחינה ואימות של השערות ומודלים מתמטיים של אבולוציה. חקר אורגניזמים דיגיטליים קשור קשר הדוק לחיים מלאכותיים.

היסטוריה
--------

אורגניזמים דיגיטליים הופיעו לראשונה עם פיתוח המשחק "דרווין" ב-1961 במעבדות בל. המשחק היה מורכב מתוכנית בשם umpire ושטח זיכרון שנקרא זירה (arena). התוכנית כללה מספר פונקציות שאיפשרו להכניס תוכניות לתאי זיכרון בזירה, לשכפל אותן לתאים אחרים וגם למחוק מהתאים תוכניות מתחרות. מספר תוכניתנים התחרו ביניהם על ידי כתיבת תוכניות בשפת מכונה שהשתמשו בפונקציות של ה-umpire. התוכניות הועלו לזיכרון והורצו זו כנגד זו. המשחק הסתיים לאחר זמן נתון או כשנותרו בזיכרון עותקים של תוכנית אחת בלבד.

ב-1984 פותחה התוכנית "Core War" בה שתי תוכניות או יותר שנקראו "לוחמים" התחרו על שליטה במכונה וירטואלית. התברר שאחת האסטרטגיות המוצלחות ביותר היא שכפול מהיר שמנע מהיריב שימוש במשאבים חישוביים. התוכניות במשחק יכלו לדרוס הוראות בזיכרון של תוכניות היריבים או לשכתב-אותן. אסטרטגיה נוספת הייתה שינוי הקוד העצמי במהלך הריצה.

סטין רסמוסן מהמעבדה הלאומית לוס אלמוס הוסיף לתוכנית אלגוריתם גנטי שכתב, אך שפת התכנות לא התאימה לכך ורוב המוטציות שנוצרו חסרו תפקוד בסיסי. בתחילת שנות ה-90, תוכנת "Tierra", של תומאס רי, שנועדה לתהליכי אין סיליקו, הצליחה ליצור תוכניות שהתפתחו באופן מורכב ומבלי שייהרסו. ב-1993 תוכנת Avida הוסיפה הקצאה נפרדת בזיכרון לתוכנות השונות ואפשרה לכל אחת לפעול בקצב שונה. Avida החלה לשמש לסימולציות של תהליכי אבולוציה.

דוגמה מתוכנת Avida
------------------

 שכפול עצמי של אורגניזם בתוכנת Avida - וידאו (האנימציה היא תחת הרישיון הציבורי הכללי המוקטן של גנו)
הגנום המעגלי שמשמאל מורכב מסט פקודות (מיוצגות כאותיות). חלק מן הפקודות מעורבות בשכפול וחלקן במשימות חישוביות. הנסיין מגדיר את הסתברות המוטציות. מוטציות בהעתקה מתרחשות כאשר פקודה מועתקת באופן שגוי ומוחלפת בפקודה אקרעית בגנום שנוצר מימין. קיימים סוגים נוספים של מוטציות כמחיקות ותוספות.

בתחילה כל המצביעים נמצאים באותו מיקום בנקודה r. כשהתוכנית מבוצעת, מצביע הפקודות i מתקדם. הפקודות הראשונות מקצות שטח לצאצא ומזיזות לאחר-מכן את המצביע לרישום הצאצא (w) לשטח זה. מצביע הזרימה (f) משמש להעביר את יתר המצביעים למיקומים שנקבעו על ידי הגנום. יתר התהליך של השכפול העצמי מבוצע על ידי שרשרת פקודות בסוף הגנום (תהליך לולאת-העתק copy-loop). מצביע הזרימה משמש להתקדמות בלולאה. המצביעים בגנום ההורה והצאצא מתקדמים. קשתות בתוך הגנום המעגלי מייצגות בקרת זרימה ומציגות את מחזורי הבאה-ביצוע בזמן תהליך ההעתקה. בתום ההעתקה, האורגניזם ההורה מפריד עצמו מן הצאצא, שצריך לדאוג לעצמו בעולם Avida.

ראו גם
------

* משחק החיים
* חיים מלאכותיים

קישורים חיצוניים
----------------

* דוגמה לשימוש בתוכנת Avida - גרור למשל את האורגניזם @ancestor, המופיע ב"פריזר" משמאל, ללוח המשבצות ובחר "run"
**פובליוס פטרוניוס** (לטינית: Publius Petronius) היה מדינאי רומאי בעל ניסיון מדיני רב.
בשנת 19 לספירה הוא היה קונסול ברומא והתפרסם בחקיקה לטובת עבדים.
בשנים 29 עד 35 היה פרוקונסול בפרובינקיה אסיה, ובשנת 39 נשלח לסוריה, להחליף את הנציב ויטליוס. הוא היה ממשפחה מכובדת וזכה לפרסום ולהוקרה ברומא.

פובליוס פטרוניוס והיהודים
-------------------------

יוסף בן מתתיהו מזכיר את תקופת שלטונו של פטרוניוס בפרובינקיה סוריה בספרו "קדמוניות היהודים". בעקבות אירוע ביבנה בו התגרו המקומיים הנוכרים באוכלוסייה היהודית, הורה הקיסר גאיוס קליגולה על הצבת פסלו בבית המקדש וביצוע המשימה נפל בחלקו של פטרוניוס. תפקיד זה לא היה קל וגם לא היה לרצונו, אך הוא לא היה חופשי להשתחרר ממנו. בהנחה שצפויים קשיים בא פטרוניוס בלוויית שני לגיונות לעיר עכו (פתולמאיס).

בהיוודע דבר בואו של פטרוניוס נהרו לקראתו אלפי יהודים והתחננו לפניו, שלא יעמיד את הקיסר בבית המקדש. הנציב ניסה להסביר להם, שהוא רק ממלא פקודה של הקיסר, ואינו רשאי לשנותה, ואילו הם מצידם הסבירו שאינם יכולים בגלל אמונתם לתת לו לבצע פקודה כזו. היהודים הבהירו שיעדיפו למות מאשר לראות פסל ניצב במקדש. היה ברור שביצוע הפקודה יגרום לשפיכות-דמים מרובה. פטרוניוס החליט לשקול את העניין ובינתיים נסע לטבריה. היהודים לא הניחו לו והלכו אחריו בהמוניהם עד טבריה, והוסיפו להפציר בו. פנייה מיוחדת באה מקרב בני משפחת הורדוס (ובראשם אריסטובולוס הצעיר) ומראשי העם, לבל תקוים הפקודה, אשר תקומם את כל העם היהודי נגד הרומאים. הם ניסו לשכנע את פטרוניוס לכתוב אל גאיוס קליגולה ולהסביר לו, עד כמה חמורה הדרישה שלו מהיהודים ואלו השלכות צפויות לה.
חשוב לציין כי גזירת גאיוס קליגולה זעזעה את כל העולם היהודי שמחוץ לארץ-ישראל. 
על אף הסיכון שנטל על עצמו הסכים פטרוניוס בסופו של דבר לפנות לקיסר במכתב ולבקשו לא לפגוע בחוקי היהודים.

נראה שהיו לפטרוניוס שתי סיבות שהניעו אותו לנקוט עמדה זו נגד גזירת הקיסר: האחת אישית והאחרת מדינית. הסיבה האישית הייתה אהדתו ליהדות, כפי שהעיד עליו פילון האלכסנדרוני; והשיקול המדיני נבע מהרצון למנוע מרד כללי של יהודים, שהיה יכול להקיף לא רק את יהודי ארץ-ישראל וקהילות שבתחומי האימפריה הרומית, אלא גם את יהודי פרתיה, האויבת המושבעת של רומא.

מטעמים אלו ניסח פטרוניוס מכתב זהיר אל גאיוס קליגולה, במטרה לעורר אותו לביטול הגזרה, או - בינתיים - לזכות לפחות בדחייה. אומנם פטרוניוס לא הצליח, אך הישועה באה מהתערבותו של אחד מידידיו הקרובים של גאיוס קליגולה, אגריפס הראשון. הקיסר נענה לבקשתו של אגריפס וכתב לפטרוניוס מכתב בו הוא מורה על ביטול הגזירה. על אף הביטול, פטרוניוס עצמו לא יצא מכלל סכנה, כי מכתביו עוררו עליו את חמתו של גאיוס קליגולה, ששלח אליו איגרת ובה הוראה להתאבד, על שהעז לעכב את ביצע דבר הקיסר. למזלו של פטרוניוס הגיעה אליו הידיעה על רצח גאיוס קליגולה ברומא לפני שהגיע המכתב ובו פקודת ההתאבדות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  האוניברסיטה הפתוחה, החוברת לקורס: יהודה ורומא (1998), יחידה 4, עמ' 71.
2. ↑  יוסף בן-מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, יח, 261-309.
3. ↑  פילון האלכסנדרוני, **המשלחת אל גאיוס**, 200-203.
4. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר ב, פרק י; **קדמוניות היהודים**, ספר 18, פרק ח, פסקאות ב-ד, סעיפים 278-263.
5. ↑  פילון האלכסנדרוני, **המשלחת אל גאיוס**, 184-196.
6. ↑  יוסף בן מתתיהו, **קדמוניות היהודים**, ספר 18, פרק ח, פסקה ה, סעיפים 283-280.
7. ↑  פילון האלכסנדרוני, **המשלחת אל גאיוס**, 245.
**אורגיאה** (נפטרה ב-1275) הייתה חזנית בבית הכנסת של הנשים שבוורמס בימי הביניים.

מרת אורגיאה מתוארת בשני חיבורים בני התקופה. מן הספר "נפשות הצדיקים" מאת לודוויג לויזון (1855) עולה כי אין מקורות רבים אודות מרת אורגיאה ואף לא תיאור שלה בספר הזכרונות של וורמס. היא מתוארת כאישה למדנית שהובילה את נשות הקהילה בתפילה ובפיוטים כשהן התקשו לראות ולשמוע את המתרחש בבית הכנסת של הגברים, שעמד מרחק רב מהן. בספר "הנשים היהודיות במדע, בספרות ובאמנות" מאת מאיר קייזרלינג (Meyer Kayserling ,1879) מתוארת אורגיאה כאישה הידועה באדיקותה.

מצבתה של אורגיאה
על מצבתה שבבית הקברות בוורמס מופיעה הכתובת:

> 
> האבן הזאת הוקמה לראש הזאת הגברת:
> 
> 
> מרת אורגיאה הבחורה החשובה הנבחרת,
> 
> 
> בת החבר ר' אברהם ראש המשוררים תפלתו לתפארת,
> 
> 
> בהוד קולו בעד עמו בנעימת עתרת,
> 
> 
> והיא גם היא בקול זמרה לנשים משוררת,
> 
> 
> בפיוטים ובהעתרת לה תהיה למשמרת,
> 
> 
> ובששה באדר ביום א השלימה נפשה ובז' בו הייתה נקברת,
> 
> 
> בעדן חנייתה לטובה תהי נזכרת.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד שפרבר, "הנשים המפללות לעצמן", עמודים 6–7

הערות שוליים
------------

1. ↑  Meyer Kayserling, **Jewish Women in Science, Literature and Art. (German: Die Jüdischen Frauen in der Geschichte, Literatur und Kunst.)**, Leipzig, F. A. Brockaus, 1879, עמ' 12
2. ↑  לודוויג לויזון, **נפשות צדיקים.**, פרנקפורט: גרמנית, 1855, עמ' 85-86
**טטיאנה קוחז'ובה** (בצ'כית: **Taťána Kuchařová**; נולדה ב-23 בדצמבר 1987) היא דוגמנית צ'כית.

ביוגרפיה
--------

קוחז'ובה נולדה בטרנבה וגדלה בעיירה אופוצ'נו (Opočno) שבחבל בוהמיה.

ב-2006 בהיותה תלמידת תיכון התמודדה בתחרות "מיס צ'כיה" וזכתה בה. היא ייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם, שנערכה בוורשה, טנבחרה על ידי השופטים למקום הראשון מתוך 104 מתמודדות. במהלך כהונתה כמיס עולם היא ביקרה במדינות רבות ברחבי העולם.

בסוף 2006 הופיעה בסרטון וידאו שהופק עבור ערוץ האופנה.

ב-2007 צעדה בתצוגת אופנה של כריסטיאן דיור שנערכה בפראג ודגמנה למספר מותגי אופנה ברחבי העולם.

היא עבדה בשיתוף עם מספר ארגוני צדקה וסיוע למדינות מתפתחות כמו UNICEF ו"ילדי חמניות" שהוקם על ידי הדוגמנית הלנה הודובה.

היא השתתפה באירוע לציון 25 שנה למהפכת הקטיפה שנערך בוושינגטון די. סי..

ב-2013 התמודדה ב-"StarDance", הגרסה הצ'כית של רוקדים עם כוכבים וזכתה במקום השני. באותה שנה הופיעה בתפקיד קטן בסרט "Donšajni", אשר התמודד מטעם צ'כיה על פרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר. ב-2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הטלוויזיה "Správnej Dres", שם שיחקה אשתו של שחקן הוקי קרח ידוע שלא סיימה תיכון ומחליטה להשלים את לימודיה.

היא הייתה תקופה במערכת יחסים עם הדוגמן ליין קרלסון. ב-2016 נישאה לזמר אונדז'יי ברזובוהטי (Ondřej Brzobohatý).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטיאנה קוחז'ובה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טטיאנה קוחז'ובה (בצ'כית)

* אתר האינטרנט הרשמי של טטיאנה קוחז'ובה (בצ'כית ובאנגלית)
* טטיאנה קוחז'ובה, ברשת החברתית פייסבוק

* טטיאנה קוחז'ובה, ברשת החברתית אינסטגרם

* טטיאנה קוחז'ובה, סרטונים בערוץ היוטיוב

* טטיאנה קוחז'ובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1147722897
* NKC: js20061020023
* VIAF: 1956151304648249460005
* WorldCat (עם VIAF): 1956151304648249460005

 |
**ארכאורורניתוידיז** (שם מדעי: *Archaeornithoides*; מילולית: "צורת עוף עתיק") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הטרודוניים, אשר חי במשך הקרטיקון המאוחר של מונגוליה, לפני 75 מיליון שנה מזמננו. הוא אותר בתצורות מאובנים במדבר גובי באומנוגובי, מונגוליה בידי החוקר הפולני אנדרה אלזנוסבקי (אנ') והוא תיאר את הממצאים ב-1992 למדע לצד החוקר הגרמני פיטר וולנהופר (אנ'). הסוג כלל מין יחיד – *Archaeornithoides deinosauriscus*, שפירושו: "דינוזאור קטן".

הארכאורורניתוידיז ידוע מממצאים חלקיים של שרידי הלסתות, הצוואר ומעט שיניים, אשר העידו שהיה טורף קרוב לטרודון אך קטן בהרבה וניזון בעיקר מחרקים. הממצאים הגיעו לאורך של 27 מ"מ ובעליהם כנראה הגיע לאורך של מטר ולמשקל של כשני ק"ג. כל הנראה היה קרוב של הזאורורניתוידיז וכמותו ייתכן והיה מכוסה בנוצות. חלק מהחוקרים סוברים שהיה קרוב של העופות (מהקבוצה אביאלאה). אחרים למעשה רואים בו דמוי-תנינאי קדום מהלך על שתיים ואף קרוב של הספינוזאוריים.

מספר ממצאים שלו מרמזים על כך שנטרף בידי יונקים מהקרטיקון כמו הדלתתרידיום, מה שיכול להיות העדות המאובנת הראשונה לכך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכאורורניתוידיז** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפובליוס ונטידיוס בסוס, איש צבא רומי. אם התכוונתם לאריסטוקרט פרסי שנלחם נגד אלכסנדר הגדול, ראו בסוס.
**פובליוס ונטידיוס בסוס** (בלטינית: **Publius Ventidius Bassus** ‏? - 38 לפנה"ס) היה איש צבא רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה.

תולדות חייו
-----------

בסוס נולד בפיקניום. הוא נלחם כנגד רומא במהלך מלחמת בעלות הברית שפרצה בשנת 91 לפנה"ס ונלקח בשבי על ידי הצבא הרומאי והוצעד בטריומף של גנאיוס פומפיוס סטראבו בשנת 89 לפנה"ס.

את שנותיו הבאות בסוס בילה כמגדל פרדות ככל הנראה לצורכי הלגיונות. ככל הנראה בזמן זה הוא הצליח ללכוד את תשומת לבו של יוליוס קיסר והצטרף לצבא הרומאי בזמן מלחמת גאליה (למרות שלא ידוע לנו דבר על מעשיו בזמן המלחמה).

כתוצאה מתמיכתו של קיסר, שלקח את בסוס תחת חסותו, הוא עלה לגדולה בזמן מלחמת האזרחים בין קיסר לגנאיוס פומפיוס מגנוס. הוא שירת כטריבון הפלבס והפך לחבר הסנאט ושירת כפראיטור בשנת 44 לפנה"ס. כמו כן הוא התמנה לפונטיפקס.

אחרי הירצחו של קיסר באידו של מרץ 44 לפנה"ס בסוס צידד במרקוס אנטוניוס במאבק הפנימי שנוצר בעקבות הרצח. הוא גייס בשביל אנטוניוס שלושה לגיונות לשימוש בקרב מוטינה כנגד אוקטביוס וכוחות הסנאט. אחרי הפיוס בין אנטוניוס לאוקטביוס בסוס מונה למשרת הקונסול של שנת 43 לפנה"ס.

בעקבות הניצחון על רוצחיו של קיסר בקרב פיליפי, אחיו ואשתו של מרקוס אנטוניוס (לוקיוס אנטוניוס ופולביה אנטוניה) התחילו לפעול כנגד אוקטביוס בניסיון לבסס את משפחתם כשליטים היחידים ברומא. הם עשו זאת על ידי ניסיון לשבש את הקצאת הקרקעות לווטרנים של צבא אוקטביוס. הניסיון שלהם נכשל והם נדחקו לפרוסיה (כיום פרוג'ה שבאיטליה) שם כוחותיו של אוקטביוס הטילו עליהם מצור. בסוס וגאיוס אסיניוס פוליו ניסו להעביר להם סייעו אולם דרכם נחסמה על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה וקווינטוס סלבידינוס רופוס, שהצליחו לדחוק אותם לפולגיניום (כיום פוליגנו שבאיטליה) והטילו עליהם מצור. עם כניעתו של לוקיוס אנטוניוס בסוס ושאר מצביאיו של אנטוניוס נטשו את צבאותיהם והתפזרו לכל עבר.

לאחר הפלישה של האימפריה הפרתית לפרובינקיות המזרחיות של רומא בשנת 40 לפנה"ס, ניתן לבסוס הפיקוד על מספר לגיונות, והוא נשלח למזרח להביס את הפרתים. בסוס נחל ניצחון מוחץ כנגד הפרתים, הצליח להרוג את קווינטוס לביינוס שהיה מפקד הפלישה בקרב ולכבוש מחדש את כל הפרובינקיות המזרחיות.

למרות ניצחונותיו בסופו של דבר אנטוניוס הדיח את בסוס מתפקידו, ככל הנראה בגלל קנאה בהצלחתו או חשד לשחיתות מצידו. בסוס חזר לרומא ונערך לו טריומף בעקבות הישגיו בשדה הקרב. בסוס נפטר בשנת 38 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פובליוס ונטידיוס בסוס** בוויקישיתוף
* פובליוס ונטידיוס בסוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיו קסיוס (**היסטוריה רומאית**, ספר 48, פרק 41, סעיפים 5-4) כותב שפובליוס ונטידיוס הניס את מתתיהו אנטיגונוס השני, מלך יהודה, מארצו וכבש אותה ללא קושי, ושהוא קנס אותו משום שהגיש עזרה לפאקורוס, בנו של המלך שפיקד על הצבא הפרתי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138490589
* ISNI: 0000 0001 0753 7693
* LCCN: no2010178571
* VIAF: 160159323
* WorldCat: lccn-no2010178571

 |
**ארכאוקיון** (שם מדעי: ***Archaeocyon***; מילולית: "כלב עתיק") הוא סוג יונק נכחד מקבוצת הבורופגיים שבמשפחת הכלביים. הוא חי באמריקה הצפונית של תקופת האוליגוקן לפני 33.3 עד 26.3 מיליון שנה מהיום. הסוג הוגדר ב-1999.

הארכאוקיון חי לאורך המישורים הגדולים לצד סוגי כלביים קרובים כמו האוטרוקיון (אנ') והוא נחשב לאחד מראשוני הבורופגיים, מיני כלביים בעלי לסתות קצרות שבחלק מהסוגים שהגיעו לממדים גדולים כמו האפיקיון שעלה על 170 קילוגרם, אך הכלבים של האוליגוקן היו קטנים בהרבה ודמו קצת לבני תת-משפחת ההספרוקיוניים הקטנים יותר כמו ההספרוקיון.

כלב קדום זה הגיע לגודל של תן או קויוט באורך 1.2 מטר ובמשקל של 5 עד 10 קילוגרם בקירוב. הוא היה בעל לסתות קצרות יחסית וממבנה שיניו נראה שהיה אוכל-כול היפוקרניבור, אשר התבסס בעיקר על צמחייה, ורק חלק קטן ממזונו התבסס על טרף, אף שהייתה לו נשיכה חזקה יחסית לכלב. בשל כך הוא גם לא היה בעל רגליים ארוכות שהותאמו לריצה מהירה והוא נע על כפותיו בדומה לראקון או לדוב.

מינים
-----

התגלו 3 מינים בסוג זה:

* *Archaeocyon falkenbachi* - תואר ב-1999. הוא היה דומה בגודלו למין A. leptodus ובניגוד לשאר המינים היה בעל גולגולת מוצקה וקצרה יותר.
* *Archaeocyon leptodus* - תואר ב-1935 לצד המין A. pavidus והיה מעט יותר גדול ממנו.
* *Archaeocyon pavidus* - תואר ב-1933 לצד המין A. leptodus והיה מעט קטן יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכאוקיון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**פובליוס קלאודיוס פולכּר** (לטינית: Publius Claudius Pulcher) היה מצביא רומאי ובן למשפחת הקלאודיים. הוא היה בנו של המדינאי הרומאי המפורסם אפיוס קלאודיוס קאודקס, והראשון לבית האב של הקלאודיים שקיבל את הכינוי (cognomen) **פולכר** שפירושו 'נאה'.

שימש כאיידיל קורולי ב-253 לפנה"ס, ובשנת 249 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית הראשונה, נבחר לקונסול יחד עם לוקיוס יוניוס פולוס (Lucius Iunius Pullus). אותה שעה היו הצבא והרומי עסוקים בהטלת מצור על ליליבאום, עיר הנמל החשובה ביותר של הקרתגים במערב סיציליה. בעקבות כישלון קודמיו לפרוץ את חומות העיר, החליט פולכר להפסיק את פעולות המצור ולכבוש את דרפאנה, אחרון הבסיסים הימיים הקרתגיים באי. בקרב הימי שהתחולל סמוך לעיר הוכה הצי הרומי בפיקודו על ידי אדרבעל ואוניות הקרתגים.

קיקרו כותב, כי התבוסה בקרב נגרמה בגלל הזלזול באותות המבשרים (auspicia). לפני היציאה היה נהוג להשתמש במנחשים, כדי לשאול בעצתם של האלים כיצד יעלה הקרב. פולכר, לדבריו, "לעג לאלים בדרך הלצה, וכאשר האפרוחים אשר שוחררו מן הכלוב לא אכלו את מזונם, ציווה להטביעם במים, באומרו שישתו אם אינם רוצים לאכול."

סווטוניוס מוסיף על כך ומספר, כי גם אחותו של פובליוס "הועמדה למשפט בפני העם - דבר שלא אירע עוד לאישה - בעוון שפגעה בכבודו; כי בשעה שמרכבתה התקדמה ונסעה אך בקושי בתוך ההמון הצפוף, קראה בקול קבל-עם ואמרה: 'הלוואי ואחי פולכר היה קם מקברו, מפסיד מחדש את הצי ומפחית על ידי כך מן ההמון הרומאי!' ".

כשנתבקש על ידי הסנאט למנות דיקטטור לצורך ניהול הבחירות לקונסולים חדשים, מאחר שהוא ועמיתו נמצאו בסיקיליה ולא יכלו לשוב לרומא כדי לנהל את הבחירות בעצמם, מינה את מרקוס קלאודיוס גליקיה (Marcus Claudius Glicia), עבד משוחרר ששירת אותו כפקיד ושליח; המינוי נפסל לאלתר, ובמקומו מונה אולוס אטיליוס קלטינוס. פולכר עמד למשפט העם בשל כישלונו הצבאי ובשל חילול הקודש וקנס כבד הושת עליו. עניין זה אינו מופיע אצל פוליביוס, אלא רק אצל סופרים מאוחרים לו, וכפי הנראה הוא המצאה מאוחרת שבאה לתרץ את הכישלון הרומי.

לקריאה נוספת
------------

* מרקוס טוליוס קיקרו. **על טבע האלים**. תרגמה מרומית והוסיפה הערות ומפתח אביבה קציר. רמת-גן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1992.
* סויטוניוס. **שנים-עשר הקיסרים**. תרגם מרומית ד"ר אלכסנדר שור. תל אביב, הוצאת מסדה, 1959.
* פוליביוס, היסטוריות
* דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה
* ליוויוס, תולדות רומא (מאז יסוד העיר)

* Walbank, F.W. *A Historical Commentary on Polybius*. Oxford, Oxford University Press, 1957.

קישורים חיצוניים
----------------

* s.v. "Claudius" (13) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology,* 1867. Digitized copy in: Perseus.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיקרו, על טבע האלים, ספר שני, 7 (בתרגום אביבה קציר).
2. ↑  סווטוניוס, טיבריוס, 2 (בתרגום א' שור).
3. ↑  Livius, *ep.* 19
4. ↑  Walbank, p. 113.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 26157701717444221148
* WorldCat: viaf-26157701717444221148

 |
**ישראל פז**  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**ישראל פז (גולדשמיד)** (1926 – 1 במרץ 2002) היה מבכירי כתבי הספורט בישראל, מקום המדינה ובמשך כחמישים שנה.

קורות חייו
----------

פז נולד בליטא, ועלה לארץ ישראל עם ואחיו אליהו פז משפחתו בגיל 10. מגיל 13 שיחק בקבוצת הפועל תל אביב בכדורסל, כדורעף וכדורגל. בהמשך שימש כשופט כדורסל עד שנת 1962. בשנים 1968-1973 כיהן כסגן יו"ר איגוד הכדורסל בישראל. מ-1976 היה חבר בוועד האולימפי בישראל.

פז הוא ממייסדי תא עיתונאי הספורט בארץ, ותקופה מסוימת שימש גם כיושב ראש התא. שימש ככתב הספורט הראשי של העיתון "על המשמר" משנת 1946 עד 1992. היה ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", וערך את העיתונים "קול הספורט" ו"ספורט לעם". בלט בסיקור העקבי של מרוץ הקפת התבור המסורתי, מרוץ אשר אורגן על ידי מרכז הפועל לזכרו של האלוף יצחק שדה. כמו כן, עסק בסיקור תחום הכדורסל ברשות השידור. נודע בכך שערך תיעוד קפדני וסטטיסטי של משחקי כדורסל בישראל.

פז חיבר מספר ספרים על תולדות הספורט והכדורסל בישראל, בהם "מי ומי בספורט", "אלפים ואלופים", "הכדורסל בישראל 1948-1968", "אלבום ה-50 של ההתאחדות לכדורגל" ו"כדורסל 1982" (יחד עם שמואל יעקבסון).

נפטר ב-1 במרץ 2002. לאחר מותו עבר אוסף הסטטיסטיקה שאסף לאורך השנים לארכיון מנהלת ליגת העל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל פז באתר "ספסל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "ויקיפועל" - האנציקלופדיה המקוונת של הפועל תל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266463305171
* ISNI: 0000 0000 7105 6475
* LCCN: n89134560
* NTA: 229749933
* VIAF: 33587448
* WorldCat: lccn-n89134560

 |
**סרטן החלחולת** (**הרקטום**) הוא סוג של סרטן המעי הגס, אשר פוגע בחלחולת (רקטום) – החלק האחרון במבנה המעי הגס.

באופן כללי, סרטן במעי הגס אשר קיים עד ל-15 ס"מ מפתח התעלה האנאלית, הוא בעל מאפיינים גנטיים, ביולוגיים ומורפולוגיים הזהים לסרטן המעי הגס בכללותו. עם זאת, סרטן המתהווה בחלחולת שונה במספר דרכים: האנטומיה הייחודית של החלחולת, מיקומה הרטרופריטונאלי והאגן הצר, יחד עם העובדה כי היא קרובה למבנים גניטליים, שלפוחית השתן, עצבים אוטונומיים ושרירי התעלה האנאלית, הופכים את הגישה הכירורגית של הטיפול בסרטן זה לקשה יחסית.
שוני נוסף הוא העובדה כי החלחולת מרוחקת מהמעי הדק, ומשום כך ניתן לטפל בו באמצעות הקרנות שלא יסבו נזק למעי הדק, שלא כמו גידולים בסרטן המעי הגס.

קליניקה
-------

הסימפטום הקליני הנפוץ ביותר של סרטן החלחולת הוא דימום טרי מפי הטבעת (המטוכזיה). במרבית המקרים משויך דימום זה בטעות לטחורים, והאבחנה של סרטן החלחולת נעשית באיחור. סימפטומים נוספים כוללים כאבים בבטן התחתונה, שינויים ביציאות וסימפטומים נוספים הדומים לסימפטומים בסרטן המעי הגס.

אבחנה
-----

לצורך אבחנה יש לערוך קולונוסקופיה ופרוקטוסיגמואידוסקופיה, כדי לבצע אבחון מדויק של שולי הנגע, ועד כמה הם קרובים לתעלה האנאלית, וכן האם קיים גידול נוסף במעי הגס עצמו. מידת חדירת הגידול לשכבות החלחולת ומחוצה לו נמדדת על ידי endorectal ultrasound.

טיפול
-----

הטיפול בסרטן החלחולת השתנה משמעותית מאז סוף המאה ה-20, קיים ויכוח באשר לשיטות הטיפול השונות במחלה: ניתוח, הקרנה וכימותרפיה, והתזמון של כל אחת משיטות אלו ביחס לאחרות. עם זאת, קיימות מספר מוסכמות:

* טיפול בקרינה מציע שיפור משמעותי לחולי סרטן החלחולת, כאשר טיפול בהקרנות טרם הניתוח עדיף על טיפול בהקרנות לאחר הניתוח
* כימותרפיה אשר יעילה בסרטן המעי הגס במתן אדג'וונטי, יעילה גם בטיפול בסרטן החלחולת. מתן קרינה טרם הניתוח בשילוב עם טיפול כימותרפי מסוג 5FU ו-leucovorin (ולאחרונה גם שימוש באוקסליפלטין) מורידים את גודל הגידול באופן דרמטי, עד למצב שבו ב-25% מהמקרים יש ארדיקציה מוחלטת של הגידול
* טיפול נאואדג'וונטי בכימותרפיה והקרנות יכול במרבית המקרים לעזור למנתח לשמר חלק מרקמת החלחולת עצמו ולמנוע את הצורך בקולוסטומיה קבועה

### ניתוח

ישנן מספר אופציות ניתוחיות בסרטן החלחולת. אם הגידול קטן וקרוב לפי הטבעת, ניתן לבצע local excision, אולם אופציה זו אינה מאפשרת הוצאה של בלוטות לימפה, ועל כן יש לבצע מעקב הדוק אחר חולים אלו.

הניתוחים העיקריים המבוצעים בסרטן החלחולת הם:

* הניתוח ע"ש Miles – הוצאת החלחולת כולה ופי הטבעת, ויצירה של קולוסטומי קבועה (הוצאת חלק המעי הגס לדפנות העור וחיבור סטומה להפרשות המעי באופן קבוע).
* Lower anterior resection – ניתוח שבמהלכו משמרים את פי הטבעת וחלק מהחלחולת, ובכך החולה לא נזקק לסטומה קבועה. מתבצעת השקה בין חלק המעי הגס לחלק החלחולת הדיסטלי שהושאר, כאשר חלק מהמעי מקופל ומורחב ליצירת פאוץ' (j pouch) על מנת להפוך את המעי דומה אנטומית לחלחולת מבחינת היכולת לאגור צואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "סרטן מעי גס וחלחולת", באתר ויקירפואה

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אריתריום** (שם מדעי: *Eritherium*; מיוונית: "eρυ" - ישן, "herium" - חיה) הוא סוג של יונק קדום מסדרת הפילאים, הנחשב לאביהם הקדום של הפילים החיים כשהוא הנציג הקדום והקטן ביותר בסדרתו. הוא התקיים במשך הפלאוקן שלפני 60 מיליון שנה במרוקו. המאובנים שלו התגלו בבסיס אולד אבדון (אנ') ותוארו ב-2009 למדע בידי החוקר עמנואל גריברנט (Emmanuel Gheerbrant).

האריתריום היה קטן בהרבה מהפילים והגיע לאורך של 40 ס"מ, לגובה של 20 ס"מ בכתפיים ולמשקל 5 עד 6 ק"ג. מבנה לסתותיו דמה יחסית לזה של שפנאים או של נציגים מוקדמים מהקבוצה פיינונגולטה, בה כלולים גם התחשאים והסדרות דסמוסטיליים ואמבריתופודיים. היו לו בכל לסת 3 שיניים חותכות, ניב אחד בולט, ארבעה קדם-וחנות ושלושה טוחנות בכל צד. השיניים היו שטוחות ברובם ועזרו לבעליהם לכתוש צמחייה קשיחה מהביצות בהם חי. החוטם שלו היה קצר ואינו דמה לחדק.

כיום לא מקצים לסוג זה משפחה, כך שהוא נחשב לסוג ללא מקור. הקרובים העיקריים שלו הם הנומידותריים והמריתריום שהתקיימו במשך הפלאוקן והאאוקן של אפריקה, ומהם התפתחו שאר הפילאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריתריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
רבי **ישראל פרידמן** (כ"ד באלול תרל"ח, 22 בספטמבר 1878 - ל' באב תשי"א, 1 בספטמבר 1951) היה האדמו"ר מבויאן בלייפציג. בנו של האדמו"ר הראשון מבויאן, רבי יצחק פרידמן.

ביוגרפיה
--------

נולד בסדיגורה למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרנ"ה נישא למרים, בת דודו רבי שלמה'ניו מסדיגורה. בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז החל לכהן באדמו"רות והקים את חצרו בלייפציג הגרמנית.

בשנת תרצ"ה ביקר בארץ ישראל ובשובו ללייפציג אמר שבדעתו לחזור חזרה לארץ ישראל. בשנת תרצ"ט נמלט מהנאצים לשווייץ ולאחר מספר חודשים עלה לארץ ישראל והתיישב ופתח בית מדרש ברחוב יבנה בתל אביב, כמו שאר אדמו"רי רוז'ין שעלו ארצה. 

רבי ישראל היה חולה במשך כל שנות חייו ולא הרבה לצאת ולהסתובב בין החסידים, אך בכל שנות שהותו בארץ נסע בל"ג בעומר למירון להדליק את ההדלקה המסורתית שהייתה בחזקת משפחתו. נפטר בא' דר"ח אלול תשי"א (1951) ונטמן בבית הקברות העתיק בצפת. 

השאיר שתי בנות, גיטל לאה אשת בן דודה רבי מרדכי שרגא בנו של רבי מנחם נחום מבויאן-צ'רנוביץ', בשנית אשת רבי ישעיה שפירא האדמו"ר החלוץ ובשלישית אשת רבי אברהם יעקב מדרוהוביץ' וחוה אשת קרובה רבי מרדכי שרגא השיל בנו של רבי יצחק מאיר השיל מקופיטשניץ, שתיהן נפטרו ללא ילדים.

על שמו בית הכנסת של חסידות בויאן בשכונת הגפן בביתר עילית, "נחלת ישראל".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522752605171

 |
**סרטן אוקיינוס אדום** (שם מדעי: *Pleuroncodes planipes*), המכונה גם **סרטן הטונה**, הוא מין של סרטן מסדרת מעשירי רגל המצוי ברחבי האוקיינוס השקט.

מאפיינים
--------

סרטן זה מזכיר מעט לובסטר אבל הוא בעל בטן קצרה יותר. הוא אדום עם לוחיות בולטות ורגליו מנוצות והוא יכול לשחות ולשוט. אורכו מגיע ל-13 ס"מ.

סרטנים אלו מצויים סמוך למדפי היבשה לאורך החוף הפסיפי של אמריקה מצפון קליפורניה ועד לצ'ילה. בדרך כלל הם נמצאים רק עד לצפון מקסיקו או עד סן דייגו, אך בשנים של אל ניניו הם מצפינים בגלל המים החמימים יותר. זחלי הסרטנים מפליגים על ידי זרמים תת-מימיים לאורך הים ומפליגים יחד עם הפלנקטון עד לבגרותם.

הם עצמם ניזונים מיצורי זואופלנקטון קטנים אך גם מפרוטיסטים ומאצות הפיטופלנקטון הפורחות באוקיינוס. הוא שואב את מזונו באמצעות סינון. בתנאים טובים נוצרים להקות של סרטנים מסננים כאלה. 

הסרטנים עצמם נטרפים על ידי עופות ים, כרישים, יונקים ימיים (כמו מיני לווייתנאים ולוטרת הים), צב ים חום ומדגי גרם שונים. אחד הדגים הלהוטים עליהם ביותר הוא הטונה - ומכאן שם הסרטן. דגי גרם נוספים כוללים מפרשניים שונים, צניניתיים ודקריים. ישנו אפילו מין של עטלף - נשפון דייג הלהוט אחרי סרטנים כאלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרטן אוקיינוס אדום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554173905171
* LCCN: sh96006618

 |
**תחנת הרכבת של הלסינקי** (בפינית: **Helsingin rautatieasema**) שוכנת במרכז הלסינקי בירת פינלנד, ונחשבת כאחד מסימני ההיכר של העיר. התחנה היא המרכז התחבורתי של העיר ונקודת המוצא של כל רכבות הפרוורים והרכבות הבינעירוניות שמפעילה חברת הרכבות הפינית (VR - Valtionrautatiet). בכל יום עוברים כ-200,000 נוסעים דרך התחנה ומתחתיה ממוקמת תחנת הרכבת התחתית של הלסינקי ראוטטיאנטורי (Rautatientori - "כיכר המסילה") שהיא העמוסה ביותר מבין 12 התחנות של המטרו העירוני. המבנה מצופה ברובו באבן גרניט פינית, ובצידו המזרחי ניצב מגדל שעון. שני זוגות של דמויות מפוסלות האוחזות בידיהן מנורות ניצבים משני צדיה של הכניסה הראשית, המקומרת.

היסטוריה
--------

תחנת הרכבת הראשונה בעיר נבנתה בשנת 1860 במקביל לסלילתו של קו הרכבת הראשון במדינה, בין הלסינקי והעיר המנלינה. כשתחנה זו לא התאימה עוד לצורכי העיר, נערכה, בשנת 1904, תחרות לתכנונה של תחנה גדולה יותר ובה זכה האדריכל אליאל סארינן (Eliel Saarinen, אביו של אירו סארינן). הצעתו של סארינן למבנה בסגנון הרומנטי עוררה פולמוס ציבורי, ובשנת 1909 השלים סארינן תוכנית חדשה לחלוטין למבנה מודרני ופונקציונלי. התחנה נחנכה בשנת 1919, ומאז שופצה מספר פעמים. בין היתר נוספה מנהרה תת-קרקעית מתחת לרציפים בשנת 1960, התחנה הותאמה לרכבות חשמליות בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 ותחנת הרכבת התחתית "כיכר המסילה" הושלמה ב-1982. בשנת 2000 הוסף למבנה גג זכוכית שהופיע גם בתוכנית המקורית, ובשנת 2003 נבנו אגף קניות ובית מלון.

ראו גם
------

* רייל בלטיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת הרכבת של הלסינקי** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של הרכבת הפינית עם קישור לדף אודות התחנה ומפות

הרציפים
**פול ריצ'רד גלאגר** (באנגלית: **Paul Richard Gallagher**; נולד ב-23 בינואר 1954) הוא ארכיבישוף קתולי אנגלי, המכהן מאז 2014 כמזכיר לענייני יחסים עם מדינות במסגרת מזכירות המדינה של הכס הקדוש.

ביוגרפיה
--------

גלאגר נולד בליברפול והשלים שם את לימודיו התיכוניים במוסד קתולי. הוא הוסמך לכומר ב-1977. למד ב-Pontifical Ecclesiastical Academy, מוסד להכשרת צוערים לשירות החוץ של הכס הקדוש, הממוקם באיטליה. בהמשך סיים דוקטורט במשפט קאנוני באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית.

### קריירה דיפלומטית

בשנת 1984 הצטרף לשירות הדיפלומטי של הכס הקדוש. מילא תפקידים במטה השירות ובנציגויות בטנזניה, אורוגוואי, הפיליפינים ובורונדי. ב-2000 מונה לשליח מיוחד ומשקיף במועצת אירופה. ב-2004 מונה לארכיבישוף בגלאזגו, ובאותה שנה מונה גם לשגריר (נונציו) בבורונדי. ב-2008, במהלך שירותו שם, נזרק רימון יד לעבר בניין הנציגות. בשנת 2009 מונה לנונציו בגואטמלה. היה מועמד אפשרי למשרת הארכיבישוף הקתולי של וסטמינסטר, אך לא מונה. בשנת 2012 מונה לנונציו באוסטרליה.

ב-2014 מינה האפיפיור פרנציסקוס את גלאגר לתפקיד המזכיר לענייני יחסים עם מדינות, בכפיפות ישירה לקרדינל מזכיר המדינה של הכס הקדוש.

שימש כנציג הכס הקדוש להלוויית אליזבת השנייה, מלכת בריטניה.

גלאגר דובר אנגלית, איטלקית, צרפתית וספרדית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פול גלאגר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Statement of the Director of the Holy See Press Office, Matteo Bruni, 16.09.2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1107041848
* VIAF: 9146937740413830820
* WorldCat: viaf-9146937740413830820

 |
**קוֹמִינְטֶרְן** (מרוסית: **Коминтерн**) שנקרא גם **האינטרנציונל הקומוניסטי** ו**האינטרנציונל השלישי** (1943-1919) היה האיגוד הבינלאומי של המפלגות הקומוניסטיות.

היסטוריה
--------

בחודש מרץ של שנת 1919 החליט לנין להקים אינטרנציונל קומוניסטי "שלישי", שהיה אמור לרשת את הסמכות המהפכנית של "האינטרנציונל הראשון" ו"האינטרנציונל השני" של קרל מרקס. המטרה המוצהרת הייתה להילחם "בכל האמצעים, כולל בכוח מזוין, במטרה למגר את הבורגנות הבינלאומית ולהקים רפובליקה סובייטית בינלאומית כשלב מעבר לביטול מוחלט של המדינה". 

הנחת היסוד של לנין ושל ההנהגה הבולשביקית בעת ביצוע המהפכה ברוסיה היתה, כי משטר קומוניסטי ברוסיה לא יוכל לשרוד ללא התפשטות המהפכה לרחבי אירופה. לנין הסתמך על הסיוע שיקבל מהמשטרים הסוציאליסטיים המהפכניים של מערב אירופה. על כן, כאשר החלה המהפכה, ציפתה ההנהגה הקומוניסטית למהפכה דומה בשאר ארצות אירופה. המהפכה המתמדת לא יצאה לפועל, על אף התרחשותם של אירועים מהפכניים אחדים במערב ובמרכז אירופה בין השנים 1919-1923 (במיוחד בגרמניה, שנחשבה באותה עת למקום הבשל ביותר למהפכה חברתית-פוליטית, ובהונגריה), והתברר כי המערב נרגע. תופעה זו, שמכונה על ידי הקומוניסטים הרוסיים "ייצוב של קפיטליזם", הותירה את ברית המועצות מבודדת ומוקפת בסביבה פוליטית בין-לאומית עוינת. 

הקומינטרן קיים שבעה קונגרסים עולמיים. לאורך כל שנות קיומו, הייתה הדומיננטיות הרוסית בקומינטרן מוחלטת. 

ב-15 במאי שנת 1943, פירק סטלין את הקומינטרן כצעד פיוס עם בעלות הברית. לאחר פירוק הקומינטרן הוקם בשנת 1947 ארגון "קומינפורם" כמוסד לתיאום בין המפלגות הקומוניסטיות. הקומינפורם המשיך לעסוק במשימות שהיו לקומינטרן ובאותן שיטות. הקומינפורם פורק בשנת 1957.

ראו גם
------

* האינטרנציונל הראשון
* האינטרנציונל השני
* האינטרנציונל הרביעי
* הסכם אנטי-קומינטרן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קומינטרן** בוויקישיתוף
* קומינטרן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* האינטרנציונל הקומוניסטי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקומאינטרן קם לתחיה, הַבֹּקֶר, 7 באוקטובר 1947

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259917105171
* BNE: XX122702
* BnF: cb11940426g (data)
* CANTIC: a11419143
* GND: 4948-7
* ISNI: 0000 0001 2365 5753
* LCCN: n79011074
* NDL: 00281874
* NKC: kn20010711229
* NLA: 35030184
* SELIBR: 121493
* SUDOC: 027341097
* VIAF: 154632617
* WorldCat: lccn-n79011074

 |
**פטריק אוסיאקו** (באנגלית: **Patrick Osiako**; נולד ב-15 בנובמבר 1986) הוא כדורגלן קנייתי המשחק בעמדת הקשר בסיריאנסקה אנקופינג.

קריירה
------

אוסיאקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצת קוסט סטארס אליה הצטרף בגיל 16 וכעבור שנתיים חתם בטאסקר.

בדצמבר 2007 חתם לשנתיים וחצי במייאלבי מהליגה השוודית השנייה. בשנת 2009 היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל השוודית.

במרץ 2012 אוסיאקו הצטרף לפטרולול פלוישט מליגת העל הרומנית.

ב-13 באוגוסט 2012 אוסיאקו חתם בהפועל באר שבע מליגת העל. ב-19 בינואר 2013 אוסיאקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד עירוני קריית שמונה.

בקיץ 2013 חתם בסימורק מליגת העל האזרית בה שיחק עד לפירוקה בשנת 2015.

בהמשך הקריירה שיחק במספר קבוצות בליגות הנמוכות בשוודיה בהן: לינקופינג סיטי, האנינגה, האסלהום וסיריאנסקה אסקילסטונה. כיום משחק בסיריאנסקה אנקופינג.

ב-30 בספטמבר 2006 אוסיאקו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קניה בתיקו 0-0 נגד טנזניה.

תארים
-----

טאסקר
* ליגת העל הקנייתית: 2006/2007

מייאלבי
* הליגה השוודית השנייה: 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלעד שוברט, הפועל ב"ש: פטריק אוסיאקו חתם לשנתיים, באתר ynet, 13 באוגוסט 2012