recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נובוסיבירסק** (ברוסית: **БК Новосибирск**) היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר נובוסיבירסק שבמחוז נובוסיבירסק בסיביר המתמודדת בליגת המשנה הרוסית בכדורסל.

בעונת 2015 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרוסי בכדורסל לאחר שגברה על דינמו מוסקבה במשחק הגמר ולראשונה תתמודד גם במסגרות האירופאיות משתתמודד בגביע יורוצ'לנג'. בנוסף זכתה באותה עונה גם באליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל. בעונת 2017 זכתה שוב בגביע הרוסי לאחר שגברה על קבוצת הכדורסל סחאלין בגמר.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה בשנת 2011 והתמודדה מיום הקמתה בטורניר הגביע הרוסי ובליגה השלישית בחשיבותה ברוסיה שנקראה "ליגת הכדורסל הבכירה". לאחר שסיימה במקום השלישי בעונת הבכורה שלה הקבוצה העפילה לליגה השנייה בחשיבותה, ליגת המשנה: "הסופרליגה הרוסית בכדורסל".

מאז עונת 2012 הקבוצה מתמודדת בליגת המשנה הרוסית. בעונת 2015 העפילה לגמר הגביע הרוסי ולראשונה בהיסטוריה שלה זכתה בו לאחר ניצחון על הפייבוריטית לזכייה, דינמו מוסקבה. הזכייה העניקה לקבוצה את האפשרות להתחרות במסגרות האירופאיות בעונת 2015/2016.

בעונת 2017 זכתה שוב בגביע הרוסי, לאחר שגברה על סחאלין בתוצאה 69:67.

בעונת 2017/2018 ובעונת 2018/2019 העפילה לחצי גמר הגביע.

הישגים לפי עונה
---------------

| עונה | ליגת המשנה | ליגת העל | גביע רוסיה |
| --- | --- | --- | --- |
| **2011/2012** | — | З | שלב הבתים |
| **2012/2013** | 5 | — | שמינית גמר |
| **2013/2014** | 4 | — | שמינית גמר |
| **2014/2015** | אליפות הליגה | — | מחזיקת הגביע |
| **2015/2016** | 5 | — | רבע גמר |
| **2016/2017** | 4 | — | מחזיקת הגביע |
| **2017/2018** | 4 | — | חצי גמר |
| **2018/2019** | 8 | — | חצי גמר |
| **2019/2020** | 16 | — | שמינית גמר |
| **2020/2021** |  | — | שמינית גמר |

תארים
-----

* **מחזיקת הגביע הרוסי בכדורסל (2)**: 2015, 2017
* **אליפות ליגת המשנה הרוסית בכדורסל (1)**: 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובוסיבירסק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נובוסיבירסק
* 

* נובוסיבירסק, ברשת החברתית אינסטגרם

* נובוסיבירסק, ברשת החברתית VK

| הגביע הרוסי בכדורסל - זוכות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| צסק"א מוסקבה (4) • אוניקס קאזאן (3) • סמרה (2) • לוקומוטיב קובאן (2) • נובוסיבירסק (2) • פארמה פרם (2) •  קרסניה קריליה (2) • ניז'ני נובגורוד (1) • טמפ SUMZ UGMK (‏1) • ספרטק סנקט פטרבורג (1) • אורל גרייט (1) • חימקי (1) |

 |
**פרסידה ננאדוביץ'** (בסרבית: **Персида Ненадовић**;‏ 15 בפברואר 1813 – 29 במרץ 1873) הייתה אשתו של אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה, ששלט בנסיכות סרביה מבחירתו ב-14 בספטמבר 1842 עד להדחתו ב-24 באוקטובר 1858. בנוסף, היא הייתה אמו של פטר הראשון, מלך סרביה, שעלה לכס המלכות לאחר רצח המלך אלכסנדר הראשון, השליט האחרון מבית אוברנוביץ' (היריב המסורתי של בית קאראג'ורג'ביץ').

ביוגרפיה
--------

פרסידה נולדה ב-15 בפברואר 1813 בברנקובינה, האימפריה העות'מאנית (כיום סרביה), בתו של הוויווד יברם ננאדוביץ' ויובאנקה מילובנוביץ. סבה מצד אבה היה יקוב ננדוביץ', שר הפנים הסרבי הראשון של סרביה המהפכנית, וסבה מצד אמה מלאדן מילובנוביץ' היה שר ההגנה הראשון.

ב-1 ביוני 1830 היא התחתנה בחוטין, בסרביה, בגיל 17, עם אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', בנם של קאראורשה פטרוביץ' וילנה יובנוביץ'. ב-14 בספטמבר 1842, נבחר אלכסנדר כנסיך סרביה, והחליף את הנסיך המודח מילוש אוברנוביץ'.

בשנת 1858, הנסיך אלכסנדר נקלע לעימותים עם חברי המועצה, וכתוצאה מכך הוא הודח לטובת מילוש אוברנוביץ', שחזר לשלטון בפעם השנייה. בעקבות ההדחה של אלכסנדר, היא ומשפחתה פרשו לטימישוארה.

פרסידה נפטרה ב-29 במרץ 1873 בגיל 60 בווינה. בשנת 1912 הורה בנם המלך פטר להעביר את שרידיהם לכנסיית סנט ג'ורג' באופלנק.

משפחתה
------

ב-1 ביוני 1830 התחתנה פרסידה עם אלכסנדר קאראג'ורג'ביץ', נסיך סרביה, ממנו נולדו לה 10 ילדים:

* הנסיכה פולקסיה (1833–1914), התחתנה עם קונסטנטין ניקולאייביץ', שר הפנים הסרבי, ולאחריו התחתנה עם ד"ר אלכסנדר פרשרן.
* הנסיכה קלאופטרה (1835–1855), התחתנה עם מילאן אברם פטרוניביץ', שגריר סרביה ברוסיה.
* הנסיך אלקסיי (1836–1841)
* הנסיך סבטוזאר (1841–1847)
* הנסיך פטר (1844–1921), התחתן עם זורקה, נסיכת מונטנגרו.
* הנסיכה ילנה (1846–1867), התחתנה עם ג'ורג'ה סימיץ', ראש ממשלת סרביה.
* הנסיך אנדריי (1848–1864)
* הנסיכה יליזבטה (1850)
* הנסיך ג'ורג'ה (1856–1889)
* הנסיך ארסן (1859–1938), התחתן עם אאורורה פבלובנה דמידובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרסידה ננאדוביץ'** בוויקישיתוף
* פרסידה ננאדוביץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  C. L Sulzberger. (1977). *The Fall of Eagles*, New York: Crown Publishers, Inc. pp. 198, 202, 221

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1051604567
* VIAF: 309561488
* WorldCat (עם VIAF): 309561488

 |
**הבחירות הכלליות בבריטניה 1852** התרחשו בתאריכים 7 ביולי–31 ביולי 1852. בבחירות אלו ניצח אדוארד סמית-סטנלי מן המפלגה השמרנית את ראש הממשלה המכהן ג'ון ראסל מן המפלגה הוויגית. זוהי הייתה הפעם השנייה ברצף שסמית-סטנלי וראסל התחרו זה מול זה בבחירות. מערכת בחירות זו נחשבת למשמעותית במיוחד בהיסטוריה הפוליטית של בריטניה, שבה המפלגה השמרנית הפכה למפלגת אצולה כפרית, והפלגה הוויגית (הליברלית יותר) הפכה למייצגת הבורגנות העירונית. אלו גם היו אחת מן מערכות הבחירות הצמודות ביותר בתולדות המדינה, כאשר ההפרש בין המפלגות היו מושבים בודדים. תקופה זו חלה בצילו של מחלוקות רבות אודות התקציב וחוקי הדגן.

כמו בבחירות הקודמות, המפלגה הוויגית קיבלה את רוב הקולות, אך המפלגה השמרנית היא זו שקיבלה את רוב המושבים בפרלמנט. לאחר הבחירות סמית-סטנלי השמרן נתקל בקשיים להרכיב ממשלה בעקבות פיצולים ופילוגים במפלגתו. בסופו של דבר הממשלה השמרנית נפלה בדצמבר 1852, ואת סמית-סטנלי ירש ג'ורג' המילטון-גורדון. ממשלה זו גם קרסה בשנת 1855 בעקבות המעורבות הבריטית במלחמת קרים.

תוצאות
------

| מפלגה | מנהיג | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | אדוארד סמית-סטנלי | 330 | 311,481 | 41.9% |
| המפלגה הוויגית | ג'ון ראסל | 324 | 430,882 | 53.8% |
|

| בריטניהבריטניה מערכות בחירות בבריטניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1802 
• 1806 
• 1807 
• 1812 
• 1818
• 1820 
• 1826 
• 1830 
• 1831 
• 1832
• 1835 
• 1837 
• 1841 
• 1847 
• 1852 
• 1857 
• 1859 
• 1865 
• 1868 
• 1874 
• 1880 
• 1885 
• 1886 
• 1892 
• 1895 
• 1900 
• 1906 
• 1910 (ינו')
• 1910 (דצמ') 
• 1918 
• 1922 
• 1923 
• 1924 
• 1929 
• 1931 
• 1935 
• 1945 
• 1950 
• 1951 
• 1955 
• 1959 
• 1964 
• 1966 
• 1970 
• 1974 (פבר')
• 1974 (אוק')
• 1979 
• 1983 
• 1987 
• 1992 
• 1997 
• 2001 
• 2005 
• 2010 
• 2015 
• 2017 
• 2019 |

 |
**הבחירות הכלליות בבריטניה** התרחשו במשך חודש וחצי, בתאריכים 29 באוקטובר–17 בדצמבר 1806 והובילו לניצחונו של ויליאם גרנוויל מן המפלגה הוויגית. מולו התחרה ויליאם קוונדיש מן המפלגה הטורית. היו אלה הבחירות הכלליות השנייה שהתקיימו לאחר איחוד בריטניה הגדולה ואירלנד.

בחירות אלו התרחשו בתקופה של חוסר ודאות רבה לאחר מותו של ראש הממשלה הצעיר ויליאם פיט הבן (בן דודו של גרנוויל). לאחר מותו של פיט, ירש אותו גרינוויל אשר ניסה ללא הצלחה לסיים את המלחמות הנפוליאוניות במשא ומתן. גרינוויל החליט לפזר את הפרלמנט באוקטובר 1806. הפיזור אושר על ידי ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, ובכך הוקדמו החירות לסוף אוקטובר. הבחירות התקיימו לאורך חודש וחצי והסתיימו רק ב-17 בדצמבר.

בסופו של דבר גרינוויל נבחר לכהונה נוספת, אך נפטר כשלושה חודשים לאחר סיום הבחירות.

| בריטניהבריטניה מערכות בחירות בבריטניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1802 
• 1806 
• 1807 
• 1812 
• 1818
• 1820 
• 1826 
• 1830 
• 1831 
• 1832
• 1835 
• 1837 
• 1841 
• 1847 
• 1852 
• 1857 
• 1859 
• 1865 
• 1868 
• 1874 
• 1880 
• 1885 
• 1886 
• 1892 
• 1895 
• 1900 
• 1906 
• 1910 (ינו')
• 1910 (דצמ') 
• 1918 
• 1922 
• 1923 
• 1924 
• 1929 
• 1931 
• 1935 
• 1945 
• 1950 
• 1951 
• 1955 
• 1959 
• 1964 
• 1966 
• 1970 
• 1974 (פבר')
• 1974 (אוק')
• 1979 
• 1983 
• 1987 
• 1992 
• 1997 
• 2001 
• 2005 
• 2010 
• 2015 
• 2017 
• 2019 |

 |
הרב **יעקב גוטמן** (22 באפריל 1845 – 29 בספטמבר 1919) היה תאולוג יהודי-גרמני, פילוסוף של הדת. אביו של יוליוס גוטמן.

ביוגרפיה
--------

גוטמן נולד בביטום למשפחה דתית. הוא למד בבית המדרש לרבנים בברסלאו, ואחרי שסיים את לימודיו היה למורה ודרשן בברסלאו. בשנת תרנ"א הוא נתמנה לרב של יהדות ברסלאו. כתב עליו שמואל אברהם פוזננסקי:

"הוא היה רב בברסלא לעדת החפשים, אבל בארחות חייו היה מן המחזיקים בנושנות וגם בזה היה גדול כחו לתווך בין הזרמים השונים עד כי היה גדול כבודו על פני כל המפלגות."
גוטמן היה סגן יושב ראש החברה להפצת חכמת ישראל שנוסדה על ידי לודוויג פיליפסון, והרוח החיה בה. בשנת 1912 הוא הועמד בראש פרויקט ההוצאה של מהדורה מדעית של כתבי התנאים. לאחר פטירתו של פיליפסון מלא גוטמן את מקומו כנשיא החברה. בנוסף היה יושב ראש אגודת רבני אשכנז. בתפקידו זה היה לאחד מרבני המחאה שהתנגדו לציונות.

מחקריו
------

יעקב גוטמן השתייך לאסכולת בית המדרש לרבנים בברסלאו, והמשיך את הדגש המחקרי שהושם שם על חקר הפילוסופיה היהודית בימי הביניים. בהקשר זה פרסם מחקרים על אברהם אבן דאוד, רב סעדיה גאון, יצחק בן שלמה הישראלי, אברהם בר חייא, שלמה אבן גבירול, שמעון בן צמח דוראן, יצחק אברבנאל, יהודה אברבנאל. בדומה לעמיתו מנואל יואל, הקדיש גוטמן תשומת לב מיוחדת לזיקות ההשפעה בין הפילוסופיה הנכרית לזו של הפילוסופיה היהודית בימי הביניים: יניקתם של ההוגים היהודיים מהמקורות היווניים והערביים שלפניהם, ואז השפעתם שלהם על סכולאסטיקנים נוצריים שבאו אחריהם. הוא כתב על יחסו של תומאס אקווינס ליהדות ולספרות היהודית (1891) וכן על יחסה של הסכולסטיקה במאה ה-13 ליהדות ולספרות היהודית (1902). הוא המשיך את תרומתו של מנואל יואל בהדגשת עומק השפעתו של הרמב"ם על הסכולאסטיקה הנוצרית והשתתף בעריכת ספרי הזיכרון לרמב"ם במלאת 700 שנה לפטירתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל אברהם פוזננסקי, פרופיסור יעקב גוטמאן, המצפה, 21 בנובמבר 1919 המשך נמצא בסוף חלק זה למטה, המצפה, 21 בנובמבר 1919
* יעקב גוטמן (1845-1919), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תורת התנאים, המצפה, 3 במאי 1912
2. ↑  זכרון להרמב"ם, הצפירה, 11 בדצמבר 1904

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262114005171
* BIBSYS: 90208789
* BnF: cb12519520p (data)
* GND: 138186251
* ISNI: 0000 0000 8153 9526
* LCCN: n85208369
* NKC: zmp2012723694
* NLP: A23076896
* NTA: 06781705X
* SUDOC: 074485695
* Trove: 1150404
* VcBA: 495/163187
* VIAF: 73960856
* WorldCat: lccn-n85208369

 |
Novopangeaצורה היפותטית של נובופנגיאה.
**נובופנגיאה** או **נובופנגאה** (יוונית-לטינית עבור "פנגיאה החדשה") היא יבשת על עתידית אפשרית שהונחה לראשונה על ידי רוי ליברמור בסוף 1990. היא מניחה שבעתיד תהיה סגירה של האוקיינוס השקט, התקרבות של אוסטרליה למזרח אסיה, ותנועה צפונה של אנטארקטיקה.

תרחישים אלטרנטיביים
-------------------

הפליאולוג רונלד בלייקי תיאר את 15 עד 100 מיליון השנים הבאות של ההתפתחות הטקטונית כמושבתת למדי וצפויה אך שום יבשת-על לא תיווצר במסגרת זו. מעבר לכך, הוא מזהיר כי התיעוד הגאולוגי מלא בתזוזות בלתי צפויות בפעילות הטקטונית ההופכות תחזיות נוספות ל"מאוד מאוד ספקולטיביות". בנוסף לנובופנגיאה, השנייה יבשות-על היפותטיות אחרות - "אמאסיה" ו"פנגיאה פרוקסימה" של כריסטופר סקוטיס - שתוארו לראשונה בכתבה במגזין ניו סיינטיסט מחודש אוקטובר 2007.

ראו גם
------

* טקטוניקת הלוחות
* נדידת היבשות

לקריאה נוספת
------------

* Nield, Ted, *Supercontinent: עשרה מיליארד שנים בחיי כדור הארץ שלנו, Harvard University Press*, 2009, מסת"ב 978-0674032453

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wilkins, Alasdair. "A Geological History of Supercontinents on Planet Earth" at *io9*. 27 Jan 2011. Accessed 22 July 2014.
2. ↑  Manaugh, Geoff & al. "What Did the Continents Look Like Millions of Years Ago?" in *The Atlantic* online. 23 Sept 2013. Accessed 22 July 2014.
3. ↑  Williams, Caroline; Nield, Ted (20 באוקטובר 2007). "Pangaea, the comeback". *New Scientist*. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2008. נבדק ב-4 באוגוסט 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**יעקב בר** הוא גינקולוג ישראלי, מומחה לרפואת האם והעובר, פרופסור מן המניין לגינקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב וראש החוג לגינקולוגיה (מספטמבר 2017), מנהל אגף נשים ויולדות בית החולים וולפסון (משנת 2015).

תחומי עיסוקו הקליני: היריון בר-סיכון, מחלות כלי דם בהיריון, יתר לחץ דם, מחלות כליה, קרישיות יתר בדם, ועיסוק באולטרה סאונד מילדותי וגניקולוגי.

ביוגרפיה
--------

בר סיים תואר ראשון (B.Sc.‎) בהנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, ותואר שני (M.Sc.‎) בפקולטה להנדסה ביו-רפואית בטכניון בחיפה.

בהמשך סיים בר את לימודי הרפואה, בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.

את ההתמחות בגינקולוגיה סיים בבית החולים בילינסון בפתח תקווה.

בר עבד בבית החולים בילינסון במשך 20 שנה, מתוכם 15 שנים כגינקולוג בכיר ביחידה לרפואת האם והעובר.

בשנת 2007 מונה בר כמנהל יחידת רפואת האם והעובר במרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון.

בשנת 2015 מונה בר כמנהל אגף נשים וילדות במרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון.

השתלמויות
---------

בר השתלם באולטרה-סאונד ודופלר בבית החולים קפלן, ובלונדון ב-King's college in London, ISUOG.

בשנת 1996 השתלם בר בבית החולים "Hammersmith" (אנ') בלונדון במסגרת Imperial college, שם שהה כחוקר במסגרת Research fellowship.

אקדמיה
------

בר מרצה בבית הספר לרפואה, ובמסגרת לימודי המשך בנושאי יתר לחץ דם בהיריון, מחלות כליה וסיבוכי קרישיות יתר, האטה בגדילה תוך רחמית ושאר סיבוכי ההיריון.

בשנת 2010 נתמנה בר לפרופסור מן המניין בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

בר פרסם קרוב ל-200 פרסומים מדעיים.

בשנת 2009, בר נבחר כיושב ראש החברה הישראלית לרפואת האם והעובר.

משנת 2017 בר מכהן כראש החוג למיילדות וגינקולוגיה של הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

בר מכהן כחבר בוועדה למדעי יסוד של סטודנטים לרפואה.

בר מכהן כחבר בוועדה של המועצה המדעית לבחינות מתמחים לשלב א' ו-ב'.

בר כיהן כיושב ראש ועדה לבחינות סטודנטים לרפואה מטעם אוניברסיטת תל אביב.

בר חבר קבוע כיושב ראש והן כחבר או שופט בוועדות מקצועיות לקידום אקדמי באוניברסיטת תל אביב.

בר יושב ראש ועדות לעבודות גמר לתואר MD.

בר הדריך סטודנטים ורופאים לתארים נוספים כעבודות מדעי יסוד ברפואה ולתואר PhD בפסיכולוגיה מאוניברסיטת בר-אילן ולתואר PhD בהנדסה ביו-רפואית מאוניברסיטת תל אביב.

משנת 2008 בר מופיע ברשימת המורים המצטיינים של הפקולטה לרפואה בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' יעקב בר מתראיין אצל הפרופ' רפי קרסו

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתב המינוי של הפרופ' יעקב בר לראש החוג לגיניקולוגיה, מדקאן בית ספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב הפרופ' אהוד גרוסמן
2. ↑  פרופ' יעקב בר מונה לראש חוג באוניברסיטת תל אביב, באתר Batyam4u - בת-ים פור יו – פורטל האינטרנט בבת-ים
3. ↑  בית החולים וולפסון - פרופ' יעקב בר
4. ↑  פרופ'יעקב בר מנהל היחידה לרפואת האם והעובר בית החולים וולפסון, באתר דוקטורים
5. ↑  בדיקת דופלר, באתר infomed
6. ↑  לונדון - ב-KING’S COLLEGE
7. ↑  אוניברסיטת תל אביב, בית הספר לרפואה, פרופ' יעקב בר
8. ↑  פרופ' יעקב בר - ראש החוג לגיניקולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, באתר כאן ישראל
**דיוויזיית הצי הבריטי** הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה בתחילת מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 בפקודת לורד האדמירליות הראשון, וינסטון צ'רצ'יל, והורכבה מאנשי הצי המלכותי שלא הועסקו בספינות של הצי. הדיוויזיה חוותה את הפריסה הגדולה הראשונה שלה בהגנה על המבצר הבלגי של אנטוורפן. החטיבה הראשונה נחתה באוסטנדה ב-26 באוגוסט 1914. הדיוויזיה הייתה בפיקודו של מייג'ור גנרל ארצ'יבלד פריז ותגברה את הבלגים בפיקודו של גנרל ויקטור דגיז בהגנה על מבצר אנטוורפן בתחילת אוקטובר. ההתקפה המאסיבית של קורפוס המילואים הגרמני ה-3 אילץ את חיל המצב לפנות את המבצר ב-9 באוקטובר.

לאחר הנסיגה לבריטניה, החיילים נשלחו בתחילה למצרים, ולאחר מכן ששימשו כאחת משתי דיוויזיות בריטיות כדי לתמוך בהנחתת יחידות ה-אנזא"ק (אוסטרליה/ניו זילנד) בגליפולי (אפריל 1915) ובהתכתשויות הבאות בהלס ובקריתיה. הדיוויזיה ספגה אבדות כה כבדות בהתכתשויות אלו, במיוחד של אנשי הצי במקור, עד שאחרי פינוי הכוחות הבריטיים מגליפולי, המשיכה הדיוויזיה לשמש ככוח חי"ר בלבד.

הדיוויזיה הועברה לחזית המערבית בצפון צרפת, שם לחמה בשלב האחרון של הקרב על הסום. ב-19 ביולי 1916, הדיוויזיה קיבלה את המספר 63 במקום הדיוויזיה ה-63 (נורת'מבריה ה-2) שפורקה, וגם שלוש החטיבות הימיות הקודמות שונו באותו זמן לחטיבות ה-188, ה-189 וה-190.

הדיוויזיה ה-63 נלחמה בקרב על אנקר בין ה-13 ל-18 בנובמבר 1916. ב-17 באוקטובר 1916, גנרל פריז נפצע קשה בלחימה על אנקר, והפיקוד על הדיוויזיה עבר למייג'ור גנרל קמרון שוטה. באביב 1917 הייתה הדיוויזיה מעורבת בקרב אראס. ההתקפות על הסקרפ (23/24 באפריל) גררו אחריהן השתלטות על Gavrelle ולחימה בארלו (28/29 באפריל). בקרב איפר השלישי, הדיוויזיה הייתה מעורבת בקרבות פאשנדל מ-26 באוקטובר 1917 .

בתחילת מתקפת האביב הגרמנית ב-1918, הדיוויזיה ה-63 הייתה חלק מהקורפוס ה-5 בפיקודו של גנרל אדוארד פאנשווה, שהובס בין 21 ל-23 במרץ בסן קנטן. הדיוויזיה ניסתה לבלום את הגרמנים בבפאום, אולם נכשלה ונאלצה לסגת לעבר אלבר. לאחר מתקפת מאה הימים, לחמה הדיוויזיה בקרב דרוקור-קוואנט (2–3 בספטמבר), השתתפה בחציית תעלת דו נורד (27 בספטמבר - 1 באוקטובר) ובקרב קמברה השני (8 באוקטובר - 9 באוקטובר). הדיוויזיה פורקה בצרפת באפריל 1919.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוויזיית הצי המלכותי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451707605171
* LCCN: n2001024258
* VIAF: 158463038
* WorldCat: lccn-n2001024258

 |
**מסכת ספר תורה** היא חיבור הנמנה עם המסכתות הקטנות. המסכת מכילה חמישה פרקים העוסקים בדיני כתיבת ספר תורה.

החיבור כולו מופיע גם במסכת סופרים, בתוספות שונות, ובמספר שינויים.

אזכורים בתלמוד ובראשונים
------------------------

כאמור, כל תוכנה של מסכת ספר תורה מופיע במסכת סופרים, אלא שבין שבמסכת סופרים נוספו הלכות נוספות, שלעיתים מהוות הוספה לדינים הנידונים.

יש שכתבו שמסכת ספר תורה קדומה למסכת סופרים, ומחברה ליקט ממנה את כל ההלכות והוסיף עליהן. אך עם זאת ישנם מספר שינויים ביניהם.

היו שהעירו שבהלכה אחת ישנו שינוי מהותי בין מסכת סופרים למסכת ספר תורה: לגבי צורת פרשיות פתוחות וסתומות שבספר תורה.

במסכת ספר תורה נכתב כך:

> 
> פתוחה שעשאה סתומה, וסתומה שעשאה פתוחה, הרי זו תגנז. איזו היא פתוחה, כל שהתחיל מראש השיטה. כמה יניח בסוף השיטה ויתחיל מראש השיטה והיא נקראת פתוחה, כדי לכתוב שם של שלש אותיות. גמר כל הפרשה בסוף הדף, אם שייר שיטה אחת ופרשה סתומה היא, מתחיל באמצע השיטה, ואם פתוחה היא, מתחיל מלמעלה, ומניח את השיטה ההיא.
> 
> 
> 
> 

ואילו מסכת סופרים מופיע בלשון הזה:

> 
> פתוחה שעשאה סתומה, סתומה שעשאה פתוחה, הרי זה יגנז. איזו היא פתוחה, כל שלא התחיל בראש השיטה, ואיזו היא סתומה, כל שהניח מבאמצע השיטה. וכמה יניח בראש השיטה, ותהא נקראת פתוחה, כדי לכתוב שם של שלש אותיות. וכמה יניח באמצע השיטה, ותהא נקראת סתומה, כדי לכתוב שם של שלש אותיות.
> 
> 
> גמר את כל הפרשה בסוף הדף, ישייר שיטה אחת למעלה, ואם שייר מלמטן כדי לכתוב שם של שלש אותיות, מתחיל מלמעלן.
> 
> 
> 
> 

למעשה השיטה המובאת במסכת ספר תורה מתאימה עם דעת הרמב"ם, ומנגד השיטה המובאת במסכת סופרים מתאימה לדעת הרא"ש.

הבית יוסףמביא שרבי יוסף אסכנדרני העיר על שינוי זה:

> 
> וכן מצאתי במסכת ממסכתות חיצוניות ונקראת מסכת ספר תורה ברייתא (מסכת סופרים פ"א, הלכה י"ד) וז"ל... ע"כ עכ"ל הר"י אסכנדרני ז"ל.
> 
> 
> 
>

פרקי המסכת
----------

מסכת ספר תורה מונה חמישה פרקים העוסקים בעניינים שונים הקשורים בכתיבת ספר תורה:

1. פרק ראשון – בעיקר דיני הקלף והדיו הכשרים לכתיבת ספר תורה
2. פרק שני – דיני יריעות הספר תורה
3. פרק שלישי – דיני קדושת ספר התורה
4. פרק רביעי – דיני מחיקתם של השמות הקדושים
5. פרק חמישי – דיני טעות בכתיבת השמות הקדושים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **מסכת ספר תורה** |

פירושים
* רבי חיים קניבסקי, **מסכת ספר תורה עם פירוש קלף ודוכסוסטוס**, באתר אוצר החכמה
* הרב עדין שטיינזלץ, פירוש על מסכת ספר תורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקדמת מיכאל היגער בהקדמה למסכת סופרים שהוציא, וכן בהקדמת רבי חיים קניבסקי בפירושו למסכת ספר תורה.
2. ↑  רבי חיים בהקדמה לפירוש על המסכת.
3. ↑  הלכות ספר תורה, חלק יורה דעה סימן רעה.

| **מסכתות קטנות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אבות דרבי נתן • מסכת סופרים • אבל רבתי • מסכת כלה • מסכת כלה רבתי • דרך ארץ רבה • דרך ארץ זוטא • מסכת עבדים • מסכת גרים • מסכת כותים • מסכת ספר תורה • מסכת מזוזה • מסכת תפילין • מסכת ציצית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286779205171

 |
**אירוס הדוּר** (שם מדעי: *Iris lortetii*) הוא מין של גאופיט בעל קני שורש הבא ממשפחת האירוסיים בסוג אירוס, בתת-הסוג אירוס (Iris Iris) בסקציה אירוסי ההיכל. האירוס ההדור, כמו שאר מיני האירוס, הוא ערך טבע מוגן בישראל.

תפוצה
-----

אירוס הדור הוא צמח נדיר ואנדמי לארץ ישראל, בה הוא צומח בכמה ריכוזים, באוכלוסיות בודדות, המרוכזות כולן באזור מוגבל בצפון-מזרחו של הגליל העליון, בין חצור הגלילית וחולתה בדרום, לאבל בית מעכה ומשגב עם בצפון והר פועה במערב, באזור האירנו-טורני (ראו צמחיית ארץ ישראל) בשולי חורש ים-תיכוני ובמדרונות מכוסי בתה. ניתן למוצאו ליד סירה קוצנית ופרחים עשבוניים אחרים כגון פשתה שעירה. הוא גדל בגבהים שבין 200 ל-850 מטר על אדמות גירניות או אדמת טרה רוסה.

תיאור
-----

האירוס ההדור הוא גאופיט בעל קני שורש מעובים המשמשים כאיבר האגירה. העלים נובטים עוד בסתיו, והם זקופים, ארוכים, דקים ודמויי חרב. הפריחה עצמה היא בחודש אפריל ולעיתים מסוף מרץ עד תחילת מאי, תלוי במשטר הגשמים ותנאי מזג האוויר באותה שנה. הפרח עצמו גדול והדור: גובה עמוד הפריחה נע בין 30 ס"מ ל-65 ס"מ, וקוטר הפרח נע בין 10 ס"מ ל-15 ס"מ. צבע הפרח הוא לבן-ורוד עם נקודות רבות וקטנות המקשטות אותו כעורקים בצבע חום עד סגול.

פעילות האדם
-----------

האירוס ההדור נחשב להדור ולמרהיב שבאירוסי ישראל ומכאן שמו העברי. שמו המדעי הוא על שם החוקר (רופא צרפתי בשם Lortet) שסייע בתיאור המדעי של הצמח. בעבר, בשל יופיו, הצמח נקטף רבות על ידי סוחרים שמכרו שורשים ופרחי אירוס לאירופה. הדבר הביא את המין לכמעט הכחדה מנופי ארץ ישראל. הדבר הביא לנקיטת פעולות שימור בידי מדינת ישראל שכללו את הכרזתו כצמח מוגן, הקמת שמורות טבע במקומות בהם הוא פורח, וכן ריבוי יזום מזרעים. למרות שהאירוס ההדור החל להשתקם בעקבות מאמצים אלו, הוא עדיין מוגדר כצמח בסכנת הכחדה. שמורות הטבע של אירוס הדור כוללות את שמורת עינות חצור שהוכרזה בסוף 1969 ואת שמורת טבע אירוס הדור מנרה שהוכרזה במרץ 2009.

בשנת 1978 הוציא השירות הבולאי בול הנושא ציור של אירוס הדור.

סיווג
-----

ישנם המסווגים את אירוס השומרון כתת-מין של אירוס הדור.

* מקבץ אירוסים הדוריםמקבץ אירוסים הדורים
* פרטי הפרחפרטי הפרח
* פרח בודד של אירוס הדורפרח בודד של אירוס הדור

לקריאה נוספת
------------

* עזריה אלון (עורך) ומיכאל אבישי (כותב הערך), **החי והצומח של ארץ ישראל**, כרך 11, עמ' 244–245.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **איריס הדור** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Iris lortetii** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
 |

* תמונות של אירוס הדור, פליקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אירוס הדור באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3 4 5  עזריה אלון (עורך) ומיכאל אבישי (כותב הערך), **החי והצומח של ארץ ישראל**, כרך 11, עמ' 244–245.
3. ↑  **אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005**
4. 1 2  מיכאל עוזרמן, אירוס בעל זקן, דבר, 30 במרץ 1983
5. ↑  עזריה אלון, עלון פרחים - אירוסים, באתר התאחדות בולאי ישראל
6. ↑  בולים ישראליים חדשים, מעריב, 24 בנובמבר 1978
7. ↑  מידע על בול אירוס הדור, באתר התאחדות בולאי ישראל
8. ↑  עזריה אלון, איריסים שבים אל אחיהם, למרחב, 30 באפריל 1968
**איליה באלאץ'** (ברומנית: **Ilie Balaci**;‏ 13 בספטמבר 1956 – 21 באוקטובר 2018) היה כדורגלן רומני, ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירה
------

איליה באלאץ' התחיל לשחק בקבוצת הנוער של אוניברסיטטה קראיובה, כבר בגיל 16 החל לשחק בקבוצת בוגרים ובעונה הראשונה זכה בתואר אליפות. הוא הפך לאחד השחקנים הבולטים של הקבוצה וזכה איתה במספר תארים – 3 פעמים באליפות רומניה ו-4 פעמים בגביע. בעונת 1982/83 קבוצתו הגיע לחצי גמר של הליגה האירופית.

בשנת 1974 הוא לראשונה הצטרף לנבחרת רומניה בכדורגל ושיחק בה עד לשנת 1986.

בשנת 1982 איליה באלאץ' חתם על קדם-חוזה עם מילאן, אך לאור המגבלות של רומניה הקומוניסטית החוזה לא התקדם.

בשנת 1986 איליה באלאץ' הצטרף לדינמו בוקרשט אך לאחר שנתיים בעקבות פציעה עזב אותה ועבר לאימון. לאחר אימון מספר קבוצות ברומניה הוא עבר לאמן קבוצות בעולם הערבי.

חיים אישיים
-----------

לבאלאץ' נולדו שתי בנות שהתחתנו עם שחקנים ובת הבוגרת התחתנה עם אאוג'ן טריקה והצעירה עם טניסאי אדריאן אונגר.

באלאץ' מת ב-21 באוקטובר 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איליה באלאץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1169580483
* VIAF: 2028154075983211860000
* WorldCat: viaf-2028154075983211860000

 |
**ישראל נטלה חלק באירוויזיון למוזיקאים צעירים** פעמיים החל מהצטרפותה הראשונה ב-1986, כאשר שירה רבין נשלחה כנציגתה בתחרות לנגן בכינור. ישראל נעדרה מהתחרות 13 פעמים בשנים 1988 עד 2016.
ישראל חזרה לתחרות בשנת 2018 ושלחה כנציג את נגן הצ'לו תמיר נעמן-פרי ומאז לא השתתפה עוד בתחרות.

המבצעים והשירים שייצגו את ישראל באירוויזיון למוזיקאים צעירים
------------------------------------------------------------

 שורה בצהוב מסמלת **ניצחון** של המתמודדת באותה תחרות  

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום ה**שני**  

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום ה**שלישי**  

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום **האחרון**  

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר


| שנה | מבצע | כלי | יצירות | חצי גמר | גמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1986 | שירה רבין | כינור | לא ידוע | לא העפילה לגמר | X |
| 2018 | תמיר נעמן-פרי | צ'לו | **1)** Hungarian Rhapsody Op 68 by Popper  **2)** Preludio-Fantasia from Suite for צ'לו by Cassado | לא העפיל לגמר | X |

ראו גם
------

* האירוויזיון למוזיקאים צעירים
* ישראל באירוויזיון
* ישראל באירוויזיון הילדים

קישורים חיצוניים
----------------

* Eurovision Young Musicians
**איליה דמיטרייביץ' איוואנוק** (ברוסית: **Илья Дмитриевич Иванюк**; נולד ב-9 במרץ 1993) הוא אתלט רוסי, בעל מדליות ארד מאליפות העולם (דוחה 2019) ומאליפות אירופה (ברלין 2018) בקפיצה לגובה.

ביוגרפיה
--------

באליפות העולם לנוער (עד גיל 19) שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2012 סיים איוואניוק במקום רביעי בקפיצה לגובה ביחד עם דמיטרי קרויטר מישראל בתוצאה של 2.21 מטר.

באליפות אירופה (עד גיל 23) שנערכה בטאלין, אסטוניה ב-11 ביולי 2015 זכה איוואניוק במדליית זהב לאחר שקפץ לגובה של 2.30 מטר, לפני דמיטרי קרויטר (2.24 מטר).

באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת ב-13 באוגוסט 2017 הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 2.25 מטר.

### מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה ב-11 באוגוסט 2018 זכה איוואניוק במדליית ארד לאחר שקפץ לגובה של 2.31 מטר, אחרי מתאוס פריבקו מגרמניה (2.35 מטר) ומקסים נדסקאו מבלארוס (2.33 מטר). 

### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-4 באוקטובר 2019 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.35 מטר, אחרי מועתז עיסא בראשים מקטר (2.37 מטר) ובן ארצו מיכאיל אקימנקו (2.35 מטר).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה לגובה: 2.35 מטר (2019)

### אולם

* קפיצה לגובה: 2.31 (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* איליה איוואניוק, באתר olympedia.org
* איליה איוואניוק, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* איליה איוואניוק, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 256157

 |
הרב **ישראל באק** (לפעמים Bak וגם Back) (בהונגרית: **Bak Izrael**; ואגאויהיי, 6 בינואר 1840 – בודפשט, 15 בינואר 1894) היה רב הונגרי, חוקר יהדות, בלשן ולשונאי.

ביוגרפיה
--------

ישראל באק היה בן שנה וחצי כשהוריו עברו לעיר סגד בדרום הונגריה. שם ובמאקו למד בבית ספר ובמאקו למד בישיבה של הרב הראשי (של מאקו) המפורסם שלמה אולמן. לאחר מכן נסע לפשט ולמד מסחר, אך לא רק המשיך בלימודי העברית, אלא למד גם ספרות גרמנית וצרפתית. בשנת 1857 התקבל לבית הספר להכשרת מורים הקתולי בסגד ואחר כך נסע לפראג. שם המשיך ללמוד וקיבל סמיכה לרבנות. בשנת 1860 הרב הראשי של סגד, לאופולד לעף, שכר אותו כמורה לדת בבתי הספר היהודיים. בהמשך עבד במשרה זהה בגיור ובסובוטיצה, ואחר כך שוב בסגד, בפץ' ולבסוף מ-1869 בפשט. ממנו נובע הנהגת טקס הבת מצווה לבנות. באק לבדו העניק הוראת דת במספר בתי ספר תיכוניים, בתי ספר צבאיים, בתי כלא, במכון לעיוורים ובמרכז הלאומי להכשרת נשים.

עבודותיו
--------

* דקדוק הונגרי-עברי (1865 ו-1868)
* דאס ישראל (ספר תאולוגי ללימוד דת לגימנסיות יהודיות ולבתי ספר תיכוניים ראשיים)
* לזכר הדור הבא (1888)

בנוסף כתב כמה ספרי לימוד לדת לבנות.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. 1929. ישראל באק
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1891–1914.
* ישראל בק במאגר הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258022105171
* VIAF: 298872772
* WorldCat: viaf-298872772

 |
**איליה לאונידוביץ' גרקוס** (ברוסית: **Илья Леонидович Геркус**; נולד ב-30 ביולי 1972, לנינגרד) הוא איש עסקים ועסקן ספורט רוסי. כיהן כמנכ"ל מועדון הכדורגל לוקומוטיב מוסקבה מקיץ 2016 עד דצמבר 2018.

ביוגרפיה
--------

סיים את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג לכלכלה וכספים, בהתמחות בניהול פיננסי. מאז 2001, עבד בחברת ראיית החשבון ארנסט אנד יאנג. בשנת 2004, ניהל את כספי חברת ההחזקות "פרנסוס-APK".

משנת 2008 עבד במועדון הכדורגל "זניט": תחילה כסגן המנהל הכללי לכלכלה וכספים ומשנת 2011 — כסגן הפיתוח אסטרטגי.

במקביל עבד כיועץ לנשיא ליגת העל הרוסית בכדורגל סרגיי פריאדקין והיה זה שחתם בשם הליגה על חוזה החסות עם חברת MTS. גרקוס עבד בערוץ "ליגה TV" והשיק את ערוץ "הכדורגל שלנו" בפורמט HD. במשך שמונה חודשים הערוץ גייס 300 אלף מנויים.

בקיץ 2016, היושב ראש החדש של חברת הרכבות הרוסית אולג בלוזרוב הזמין את גרקוס לתפקיד מנכ"ל קבוצת הכדורגל "לוקומוטיב מוסקבה". התקשורת טענה שתפקיד מכריע במינויו שיחקו המלצותיהם של פריאדקין ואלכסנדר דיוקוב. בעת עבודתו בקבוצה מינה את אריק שטופלסהאוס למנהל ספורטיבי בקבוצה. במקביל לעבודתו בלוקומוטיב הוא הרצה גם בבית הספר RMA לעסקים במוסקבה.

בדצמבר 2018 נודע כי מונה לתפקיד ניהולי בהתאחדות הכדורגל הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* איליה גרקוס, ברשת החברתית טוויטר
* איליה גרקוס, ביישום טלגרם
* איליה גרקוס, ברשת החברתית אינסטגרם
* איליה גרקוס, ברשת החברתית VK
* "איליה גרקוס". *Спорт-Экспресс*.
* "איליה גרקוס". *Советский спорт*. אורכב מ-המקור ב-2018-04-30. נבדק ב-2018-04-30.
* "איליה גרקוס". *Championat.com*.
* "איליה גרקוס". *gazeta.ru*.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Президент ФК «Локомотив» Илья Геркус: досье". *Аргументы и факты*. 2016-08-10.
2. ↑  Григорий Телингатер (2016-07-21). "Перезагрузка в «Локомотиве». Кто такой Илья Геркус?". *championat.com*.
3. ↑  איליה גרקוס באתר RMA
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשיטת הימורים. אם התכוונתם לבחירה באמצעות הטלת גורל, ראו הטלת גורל.
**הגרלה** היא שיטת הימורים שבה הזוכה נבחר בבחירה אקראית לחלוטין, באמצעות מכונה הבוחרת מספר זוכה, ערבוב כרטיסי הגרלה בתיבה ובחירה עיוורת של כרטיס וכדומה. בניגוד לשיטות הימורים כגון טוטו או משחקי קלפים, שבהם בנוסף למזל נדרשת גם מיומנות מסוימת של המהמר, בהגרלה לא נדרשת כל מיומנות. 

אחוז תוחלת הזכייה בהגרלה הוא בדרך כלל נמוך מ-100, כדי להותיר סכום שיכסה את הוצאות התפעול וייתן רווח למפעיל.

בישראל
------

כרטיס הגרלה שבועי של מפעל הפיס משנת 1976
בסימן י"ב לחוק העונשין, שכותרתו "משחקים אסורים, הגרלות והימורים" נקבע "המארגן או עורך משחק אסור, הגרלה או הימור, דינו – מאסר שלוש שנים או כפל הקנס האמור בסעיף 61(א)(4)". עונש אינו חל על הגרלה שהמתקיימים בה שלושה תנאים:

(1) עריכתה מכוונת לחוג אנשים מסוים;
(2) אינה חורגת מגדר שעשוע או בידור;
(3) אינה נערכת במקום משחקים אסורים או במקום לעריכת הגרלות או הימורים.
בנוסף, לשר האוצר נתונה סמכות להתיר הגרלה. בנוסף להיתר למפעל ההגרלות מפעל הפיס ניתן היתר כזה מפעם לפעם להגרלות הנערכות במסגרת מסע פרסום, שבו מוגרל פרס בין רוכשי מוצר מסוים. בעבר התקיימו הגרלות שנתיות של הוועד למען החייל ומגן דוד אדום, כאמצעי לגיוס כספים לארגונים אלה. 

רווח של תושב ישראל שמקורו בהגרלה חייב במס הכנסה בשיעור 35%, כאשר הזכייה עולה על סכום מסוים (49,920 ש"ח להגרלה בשנת 2015), ואף 38% כאשר הפרס גדול במיוחד. מיסוי זה פוגע משמעותית בתוחלת הזכייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגרלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיסוי הגרלות, הימורים ופרסים, באתר רשות המיסים, 30 ביוני 2004
**דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון** (בסינית מסורתית: 史記索隱; בסינית מפושטת: 史记索隐; בפין-יין: shǐjì suǒyǐn, שְׁה גִ'י סְווֹ יִין) היא מחקר על "רשומות ההיסטוריון" (שְׁה-גִ'י) אשר נעזר בהצלבת מידע ובמחקר טקסטואלי על מנת לאמת את הטקסט. היצירה נכתבה על ידי סְה-מָה גֶ'ן, פקיד בכיר בתקופת שושלת טאנג, כ-800 שנים לאחר "רשומות ההיסטוריון".

מבנה היצירה
-----------

היצירה כוללת 30 מגילות.

הרקע לכתיבה
-----------

בשל הגלגולים שעברו על העותקים השונים של רשומות ההיסטוריון מימי שושלת האן ועד ימי שושלת ג'ין, נוצרו הבדלים בסימנים ובמשפטים בין הגרסאות. כאשר חקרו את הטקסט בתקופת שושלת ג'ין, נתגלה צורך לפרש אותו, מאחר שמילים וביטויים שהופיעו בו כבר לא היו חלק מן השפה המקובלת. כתוצאה מכך נוצרו גם פרשנויות על שגיאות העתקה, ועד תקופת שושלת טאנג כבר נוצר סבך של חומר מקורי ושגוי, ותילים של פרשנויות אשר בנויים על גבו. כאשר כתב סְה-מָה גֶ'ן את "דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון" כיוון לפתרון העניין הזה, כמו גם למילוי חורים, להוספת מקורות, ולאיתור חומר אבוד.

חשיבות
------

ביצירת הטקסט השתמש סְה-מָה גֶ'ן ביותר מ-400 מקורות ובכך שימר אוסף עשיר של מסמכים היסטוריים. רשימות הספרים של ה"דרישה" אִפשרו לדורות מאוחרים ללקט ולשחזר יצירות, ולהסתמך עליהן בלימוד מקורות.

הישגיה של "דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון" בתחום חקר הטקסט גם הם מרשימים, וסוקרים שמות, עובדות היסטוריות, ואף פרטים מחייו של סְה-מָה צְ'ייֵן.

סְה-מָה גֶ'ן נחשב לאחד הפרשנים החשובים ביותר של רשומות ההיסטוריון.

גרסאות
------

הגרסה שנמצאת כיום בספריות האקדמיות, מקורה בסוף שושלת מינג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרישת מסתרי רשומות ההיסטוריון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **הערך מכיל כתב מזרח-אסייתי**. כדי לראות את הכתוב בצורה תקינה, יש להתקין גופן סיני במחשבכם. אם אינכם יודעים כיצד לעשות זאת, ראו עזרה. |
חגי פינסקר, 1969
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
חצר הרדיו על שם חגי פינסקר, סמוך לבניין קול ישראל בירושלים
**חגי פינסקר** (22 ביוני 1925 - 22 בינואר 2007) היה מוותיקי הרדיו בישראל והמנהל הראשון של הטלוויזיה הישראלית.

פינסקר נולד ב-22 ביוני 1925 בירושלים. ראשית הקריירה שלו ברדיו הייתה בקול ירושלים בתקופת המנדט והמשכה ב"קול ישראל". תקופה מסוימת עבד בשעה העברית ברשת הבי.בי.סי. באנגליה. בשובו ארצה יזם ברדיו תוכניות חדשות בלוח השידורים בנושאי חברה ופוליטיקה - "זאת בעייתך", "יש שאלות" ו"פנורמה". חגי פינסקר הכניס לשידורי הרדיו את יומני החדשות "היום הזה" ו"בחצי היום", שכללו כתבות לצד דיווחי חדשות.

חגי פינסקר הביא לרדיו שדרנים צעירים, ביניהם חיים יבין, ירון לונדון, יעקב אחימאיר, חיים גיל, יוסי שריד, דליה יאירי, דן שילון ושלום קיטל.

כעיתונאי דגל פינסקר בזכות הציבור לדעת את כל האמת, לא רק את מה שהממשלה הייתה מעוניינת לפרסם, ולא היסס לשדר כתבה גם כשהשר הנוגע לעניין סירב להגיב על תוכנה. בשנת 1969 מינה אותו שמואל אלמוג, שהיה אז מנכ"ל רשות השידור, למנהל הראשון של הטלוויזיה, אך עימותים עם חלק מן העובדים הניעו אותו לעזוב את התפקיד לאחר שנה ולנסוע ללונדון בשליחות רשות השידור.

בשנת 1976 חזר ארצה ותפס את מקומו של משה חובב כמנהל "קול ישראל". גם בתפקידו זה התעמת עם עובדיו על רקע ניסיונו להביא לרפורמה ארגונית.

לאחר פרישתו מרשות השידור שימש בתפקידי ייעוץ בנושאי רדיו וטלוויזיה, בין השאר בסוגיית מעמדה של תחנת גלי צה"ל ובמכרז הראשון להפעלת ערוץ 2. 

בתקופת עבודתו בטלוויזיה נאבק על דמותה ועל אמות המידה הגבוהות שתבע להפעלתה. בין השאר הוביל את המאבק לשידורים בשבת, שבמסגרתו התייצבו הן הוועד המנהל והן הנהלת הטלוויזיה נגד הממשלה והניסיונות לכפייה דתית.

מנישואיו הראשונים יש לו בת אחת ששמה ענת, מנישואיו השניים יש לו בת ששמה גליה. מאשתו השלישית איתה התחתן בגיל 70 יש לו ילדה נוספת ששמה מירשול שמה מורכב משמות אמו (מרים) ואם אשתו (שולמית).

קישורים חיצוניים
----------------

* חגי פינסקר, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
* פס קול ישראל - 80 שנה לשידור העברי - חגי פינסקר, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007376000005171
* ISNI: 0000 0000 8032 5040
* LCCN: no2010100599
* VIAF: 121717429
* WorldCat: lccn-no2010100599

 |
**דרישות פונקציונליות לנתוני זהות** ‏(**Functional Requirements for Authority Data -** **FRAD**), בעבר "דרישות פונקציונליות לרשומות זהות" (Functional Requirements for Authority Records - FRAR), הוא מודל ישויות קשרים שפותח על ידי הפדרציה הבינלאומית של ארגוני ספריות ומוסדותיה (IFLA) כדי לקשר בין נתונים הרשומים ברשומות זֶהוּת בספרייה לצורכי המשתמשים באותן רשומות, להקל בשימוש בהן ולשתף אותם בנתונים אלה.

הטיוטה הוצגה ב- 2004 בוועידה הכללית ה-70 של IFLA ובמועצה שלה שהתקיימה בבואנוס איירס על ידי גלן פאטון (Glenn Patton). היא מהווה תוספת והרחבה למודל FRBR והוסיפה ישויות ומאפיינים רבים.

מטרת העבודה המושגית והביצוע העתידי היא לתמוך בארבע משימות שמבוצעות, בדרך כלל, על ידי משתמשים בהקשר ספרייתי, או על ידי לקוחות הספרייה (שלוש המשימות הראשונות), או על ידי הספרנים עצמם (כל ארבע המשימות):

* **למצוא**: למצוא ישות או קבוצה של ישויות המתאימות לקריטריונים המוצהרים
* **לזהות**: לזהות ישות
* **להכניס דבר בהקשר**: למקם אדם, תאגיד, יצירה וכדומה בהקשר
* **להצדיק**: לתעד את רשומת הזהות ולהסביר את הבחירה בשם או בצורת השם עליה מבוססת נקודת הגישה

אחרי פיתוח FRAR אחראית קבוצת העבודה העוסקת בדרישות פונקציונליות ומספור של רשומות זהות (Functional Requirements and Numbering of Authority Records (FRANAR)) על מחקר אפשרות הביצוע של מספר זהות סטנדרטי בינלאומי (International Standard Authority Data Number (ISADN)) ולשרת כגוף הרשמי המקשר של איפל"א ולעבוד עם קבוצות אחרות העוסקות בקובצי זהות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Working Group on Functional Requirements and Numbering of Authority Records (FRANAR)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007572645005171
* LCCN: sh2010007529

 |
**ינס יול** (בדנית: **Jens Juel**;‏ 12 במאי 1745 – 27 בדצמבר 1802) היה צייר דני, הידוע בעיקר בזכות הדיוקנאות הרבים שלו הוא נחשב כצייר הדיוקנים הדני המוביל במאה ה-18.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בבית אחיה של אמו יוהאן יורגנסן, שהיה מורה בבית ספר בבלסלב שבאי פונן. ינס יול היה בנם של וילהלמיין אליזבת יול, ויורגן יורגנסן שהיה מנהל בית ספר בגמבורג, לא רחוק מבלסלב.

יול גילה עניין בציור מגיל צעיר, והוריו שלחו אותו להיות חניכו של הצייר יוהאן מייקל גרמן בהמבורג, שם עבד קשה במשך חמש או שש שנים והשתפר עד כדי כך שרכש מוניטין של צייר. במהלך לימודיו התפרנס מציור נופים, דיוקנאות ותמונות ז'אנר. בשנות העשרים המוקדמות שלו, עבר לקופנהגן כדי ללמוד באקדמיה הדנית המלכותית לאמנות. בשנת 1767 הוענקה לו מדליית הזהב הקטנה ובשנת 1771 מדליית הזהב הגדולה, שניהם לנושאים מקראיים.

בשנת 1772 עזב יול את קופנהגן, ועבר לרומא שם שהה ארבע שנים יחד עם אמנים דנים אחרים, כולל ניקולי אבידגור. מרומא, הוא עבר לפריז, בזמנו מרכז לציור דיוקנאות. בשנת 1777 המשיך לז'נבה, שם שהה שנתיים בביתו של חברו צ'ארלס בונה בחברת אמנים דנים אחרים, ביניהם יוהאן פרדריק קלמנס. בז'נבה זכה יול במהרה להכרה אמנותית והוא צייר דיוקנאות רבים. באמצעות בונה שהפך לחבר כבוד באקדמיה הדנית, המוניטין שלו הגיע לדנמרק. לאחר שהות קצרה בהמבורג, שם פגש וצייר דיוקן של המשורר פרידריך גוטליב קלופסטוק, מחבר "המשיח", הוא חזר לקופנהגן בשנת 1780. כאן צייר דיוקנאות לבית המלוכה והאצולה. במקביל גם לצייר נופים וציורי ז'אנר, והוא הוגדר כצייר החצר.

ב-4 באפריל 1782 נבחר פה אחד לחבר באקדמיה הדנית והפך למנהל האקדמיה בשנת 1795 והמשיך בתפקיד עד מותו.

יול קבור בבית הקברות באסיסטנס בקופנהגן.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינס יול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jens Juel at Rosenborg - The Royal Danish Collection, www.kongernessamling.dk (באנגלית)
2. ↑  "Jens Juel"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462157605171
* BnF: cb14955655f (data)
* GND: 119114283
* HDS: 041457
* ISNI: 0000 0000 6656 1434
* KulturNav: e8252329-3405-45c6-947b-98cdd7e8f361
* LCCN: n83120879
* NTA: 070833524
* RKD: 43046
* SELIBR: 192000
* SIKART: 4030283
* SUDOC: 035028327
* TePapa: 32117
* ULAN: 500029867
* VIAF: 280349
* WorldCat: lccn-n83120879

 |
**ינינה (ז'נטה) מורטקוביץ הורביץ** (בפולנית: **Janina (Żaneta) Mortkowicz**‏; 20 באוקטובר 1875 – 27 בדצמבר 1960) הייתה סופרת, מתרגמת ומולי"ת יהודיה-פולניה ניצולת השואה.

קורות חיים
----------

נולדה בוורשה למשפחה יהודית, בתם של גוסטב הורוביץ (1844-1882) וג'וליה לבית קליינמן (1845-1912). סבה מצד אביה היה הרב אלעזר הורוויץ, הרב הראשי של הקהילה האורתודוקסית בווינה. היא הייתה אחותם של מקסימיליאן הורביץ (1877-1937) אידאולוג קומוניסטי ושל קמילה קנצביץ' (1879-1952).
נישאה למוציא לאור היהודי-פולני יעקב מורטקוביץ, ועבדה איתו בניהול חנות ספרים בוורשה ובניהול הוצאת ספרים. 

בשנת 1903 היא החלה את דרכה הספרותית בכתיבת הספר O wychowaniu estetycznem ("על חינוך אסתטי").

ב-1919 תרגמה את הספר "הנערים מרחוב פאל" מהונגרית לפולנית. ינינה מורטקוביץ גם תרגמה לפולנית את ספרה של סלמה לגרלף "מסע הפלאים של נילס הולגרסון" ואת חלק מספרי דוקטור דוליטל.

לאחר התאבדות בעלה, היא הובילה יחד עם בתה האנה מורטקוביץ'-אוֹלצָ'קובה את הוצאת הספרים שלו. 
בתקופת השואה, היא ובתה הסתתרו בצד הארי של ורשה. לאחר המלחמה, היא פתחה את החברה שלה שוב והובילה אותה עד 1950. 

יאנינה הורביץ נפטרה ב-27 בדצמבר 1960.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 15004318
* BnF: cb16679770r (data)
* ISNI: 0000 0000 7230 6683
* RERO: 02-A024423488
* SUDOC: 251494209
* VIAF: 101737360
* WorldCat: viaf-101737360

 |
**מורה מחליף** (באנגלית: **Detachment**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2011 העוסק במערכת החינוך התיכוני. את הסרט ביים טוני קיי בכיכובו של אדריאן ברודי בתפקיד הראשי.

עלילה
-----

הסרט מתאר את קורותיהם של מספר אנשי מערכת החינוך של בית ספר תיכון כושל במהלך חודש אחד מנקודת מבטו של מורה מחליף בשם הנרי ברת'ס (אדריאן ברודי).
בסרט מתוארות מספר עלילות משנה בחייו של הנרי הקשורות לשלוש נשים המופיעות בחייו. הראשונה היא אריקה (סאמי גייל) זונה צעירה, חסרת בית אשר הנרי לוקח תחת חסותו ומאפשר לה להתגורר בביתו. השנייה היא שרה (כריסטינה הנדריקס) מורה בבית הספר המפתחת מערכת יחסים עמו והשלישית היא מרידית' (בטי קיי) תלמידה בכיתה של הנרי הסובלת ממצוקה אישית ובעיות חברתיות. לשלוש הנשים השפעה גדולה על חייו של הנרי ודרך היחסים עימם הוא מתעמת עם צדדים שונים באישיותו. בנוסף, הוא מתמודד עם עברו וזכרונותיו מגיל צעיר של התאבדותה של אימו וכמו כן עם מותו המתקרב של סבו שנמצא על ערש דווי.

עלילות משנה נוספות בסרט מתארות את מנהלת בית הספר, קארול (מרשה גיי הארדן) אשר מתמודדת עם פיטוריה המתקרבים, את יועצת בית הספר, דר' פארקר (לוסי לו) אשר מתמודדת עם הקושי למלא את תפקידה במערכת שאינה מעריכה את מאמציה.

ביקורות
-------

הביקורות לסרט היו מעורבות, ולפי אתר הביקורות "Rotten Tomatoes" הוא קיבל ציון של 57% באתר וציון של 74% על ידי הקהל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מורה מחליף

* "מורה מחליף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מורה מחליף", באתר נטפליקס

* "מורה מחליף", באתר AllMovie (באנגלית)

* "מורה מחליף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מורה מחליף", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "מורה מחליף", באתר Metacritic (באנגלית)

* "מורה מחליף", באתר אידיבי

* "מורה מחליף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**הילאוזאורוס** (שם מדעי: *Hylaeosaurus*; מיוונית: "hylaios" - שייכים ליער, "sauros" - לטאה/זוחל) הוא סוג של דינוזאור צמחוני מקבוצת האנקילוזאורים. חי בתור הקרטיקון ברחבי בריטניה שלפני 140-136 מיליון שנה.

גילוי
-----

המאובנים של הדינוזאור נמצאו ב-1832 במערב סאסקס, בריטניה בידי החוקר והפלאונטולוג גדעון מנטל ומאובניו נותחו בידי החוקר ריצ'רד אוון (היחיד שנותח בידיו לצד האיגואנודון והמגלוזאורוס), אשר טבע את השם דינוזאור, אך מאובניו כללו רק שרידים מועטים שרובם היו שבורים. נמצא בסוג זה מין אחד - *Hylaeosaurus armatus*. הוא קרוי "לטאת היער", עקב הימצאו ביער אטילגייט (Tilgate Forest) במערב סאסקס.

מאפיינים
--------

אנקילוזאור זה היה קרוב לפולקנתוס והגיע לאורך 5 מטרים ומשקל 2 טון. הוא היה מעוטר בשורת קוצים ארוכים מעל גבו והיה בעל ראש קטן ורגליים קצרות. הזנב היה קצר והיה חסר "אלה" בקצה והראש היה קטן וכוסה במקור. לא נמצאו מאובני שיניים כך שלא ברור אם היו לו ואיך ניזון. ככל הנראה הוא היה יצור צמחוני שחי בדומה לקרנף מודרני.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה הדינוזאורים!.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הילאוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* Hylaeosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
**קפוצ'ין שחור** (שם מדעי: ***Sapajus nigritus***) הוא מין קוף מסוג קפוצ'ין כהה שבמשפחת הצבוסיים. הוא חי בדרום ברזיל ובצפון ארגנטינה בטבע. בעבר נחשב לתת-מין של קפוצ'ין מצויץ.

תיאור
-----

הקפוצ'ין השחור מגיע לאורך 34 עד 44 סנטימטרים ולמשקל של עד 4.5 קילוגרם, דומה לקפוצ'ין המצויץ. צבעו כהה יותר עם פרווה כהה-שחורה ופנים בהירות יותר עם שיער לחיים בלונדיני. החזה חום-זהוב והזנב שעיר ושחור, מותאם לאחיזה בענפים.

הקפוצ'ינים חיים בג'ונגלים ויערות החופים בסביבתם, בלהקות קטנות של 6 עד 20 פרטים המנוהלים בהיררכיה נוקשה. הם מבלים רוב הזמן בין העצים, אך ירדו לקרקע כדי ללקט אגוזים או חרקים ומזונות נוספים. כמו מרבית הקופים הם אוכלי כל המנצלים כל פיסת מזון אפשרית.

הקפוצ'ין מצוי בסיכון בטבע עקב פגיעה בבית גידולו ועקב ציד ומסחר לחיות מחמד. תת-המין הצפוני בעיקר נפגע מהפגיעה בבית גידולו והוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.

תת-מינים
--------

* *Sapajus nigritus nigritus*
* *Sapajus nigritus cucullatus*

בעבר היה תת-מין נוסף - קפוצ'ין גדול-ציצה (*S. n. robustus*), שכיום נחשב למין עצמאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפוצ'ין שחור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |


1. ↑  קפוצ'ין שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכוח היוצר ואקום. אם התכוונתם לדרך הזנה ליונקים, ראו הנקה.
**יניקה** היא הכוח המופעל על מוצק, נוזל או גז, במטרה ליצור ואקום. במהלך פעולת היניקה נוצר תת-לחץ הגורם לוואקום. יניקת אוויר מחלל יוצרת תת-לחץ שעלול לגרום לנוזלים לחדור לחלל או להיווצרות אדהזיה.

כאשר הלחץ בחלק אחד של המערכת מופחת ביחס לחלק אחר, הנוזל באזור הלחץ הגבוה יותר יפעיל כוח יחסית לאזור הלחץ המופחת. הפחתת הלחץ עשויה להיות סטטית (אנ') או דינמית (כמו למשל בשואב אבק).

היניקה היא פעולה בסיסית בתהליך הנשימה של בעלי חיים, במהלך השאיפה, הסרעפת והשרירים סביב כלוב הצלעות גורמים לשינוי נפח הריאות (הסרעפת נעשית שטוחה ומרחיבה את שטח בית החזה, השרירים הבין צלעיים מתכווצים וגורמים לעליה של הצלעות. השרירים הבין צלעיים והסרעפת מושכים בתנועתם את קרום הפלואורה הראשון. קרום הפלואורה השני נמשך אחריו, ומושך איתו את הריאות. הריאות גדלות, ונפח בית החזה גדל) כאשר נפח בית החזה גדל הלחץ בתוכו קטן, וכך החמצן נשאף פנימה.

ראו גם
------

* משאבה
* משאבת ואקום
* יניקה (רפואה)
* כוסות רוח

קישורים חיצוניים
----------------

* יניקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **יניקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יניקה** |
**ג'יין מארפל** (באנגלית: **Jane Marple**), המוכרת גם בשם "גברת מארפל", היא בלשית, דמות ספרותית באחדים מספריה של אגתה כריסטי. גברת מארפל מופיעה במותחנים רבים, שהראשון שבהם היה "רצח בבית הכומר" והאחרון "רצח באישון הלילה".

ג'יין מארפל היא קשישה בריטית, רווקה זקנה, שהופעתה החיצונית מטעה, משום שאיננה נראית שונה מכל קשישה כפרית מצויה, אך שכלה חריף ושנון. היא פותרת תעלומות בשקט וביעילות, בדומה לדמות ספרותית אחרת פרי עטה של אגתה כריסטי הבלש הבלגי הרקול פוארו.

גברת מארפל מתגוררת בכפר קטן ושקט, שמעשי פשע ופרשיות אפלות מתרחשים בו, למרבה ההפתעה, ומגיעים לידיעתה. גם היא, כפוארו, מסייעת בידי המשטרה לפתור את התעלומות. ייחודם של פוארו ושל הגברת מארפל הוא באמונתם העמוקה, שבכוח הניתוח ההגיוני, המסודר והקפדני ובעזרת הכרת הטבע האנושי ניתן לפתור כל "חידה" בלשית ואין צורך לבלש להתרוצץ ככלב ציד בעקבות טרפו.

בניגוד לטיפולה בהרקול פוארו, לא ראתה אגתה כריסטי לנכון לסיים את חייה של גברת מארפל (הקריירה של פוארו, יחד עם חייו, באו אל קצם בספר "מסך המוות"), אך הספר האחרון שעסק בבלשית הקשישה (רצח באישון הלילה) היה המפתיע ביותר. הוא נכתב כשלושים שנה לפני מותה של אגתה כריסטי, אך זו גנזה את הספר בכספת, כשם שעשתה עם ספרה על הרקול פוארו "מסך המוות", בגלל רצונה שספרים אלו יהיו החותמים את קריירת גיבורם.

שחקניות שגילמו את דמותה של מיס מארפל היו מרגרט רתרפורד בסדרת סרטים (הכוללים 5 סרטים; בשנים 1965-1961), אנג'לה לאנסברי בסרט "מראה סדוקה" (משנת 1980), הלן הייז, ג'ואן היקסון בסדרת טלוויזיה בשנים 1984 עד 1992, ג'רלדין מקיואן וג'וליה מקנזי בסדרה "מארפל" בשנים (6 עונות; בשנים 2013-2004).

ספרים של אגתה כריסטי בהם מופיעה גברת מארפל
------------------------------------------

* תעלומת 13 המדרגות
* רצח הקולונל
* הרצח באיים הקאריביים
* רצח באישון הלילה
* הרצח מאחורי הקלעים
* מודעת הרצח
* הגופה בחדר הספריה
* גברת מארפל
* רצח החדרנית
* גברת מארפל נוקמת
* מלכודת העכברים (בחלק מהסיפורים)
* גברת מארפל בתעלומת הרצח המשולש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יין מארפל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יין מארפל (באנגלית)
* ג'יין מארפל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גברת מארפל בתעלומת הרצח המשולש, באתר סימניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008729450805171
* BnF: cb16011696z (data)
* GND: 119009110
* LCCN: no2018043971
* NKC: jo2016908754
* NLP: A10239108
* SELIBR: 222229
* SUDOC: 136412920
* VIAF: 20152329368502672984
* WorldCat: viaf-34151776821318012543

 |