recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צפיפות זרם** היא מידת הצפיפות של זרם חשמלי. היא מוגדרת כווקטור שגודלו הוא הזרם החשמלי ליחידה של שטח החתך, וכיוונו ניצב לחתך. ביחידות SI, צפיפות הזרם נמדדת באמפר למטר רבוע.

זרם חשמלי נותן תמונה כללית של המתרחש במוליך, אבל אם נדרש לתאר את התפלגות זרימת המטען, משתמשים בצפיפות הזרם:

{\displaystyle {\vec {J}}=nq{\vec {v\_{d}}}=\rho {\vec {v\_{d}}}\!\ }

כאן:

{\displaystyle {\vec {J}}\!\ } הוא וקטור צפיפות הזרם (A/m2)
{\displaystyle n\!\ } - צפיפות החלקיקים ליחידת נפח (m-3)
{\displaystyle q\!\ } - המטען החשמלי של כל חלקיק (C)
{\displaystyle \rho =nq\!\ } הוא צפיפות המטען (C/m3)
{\displaystyle {\vec {v\_{d}}}\!\ } היא מהירות הסחיפה הממוצעת של החלקיקים (m/sec)
הזרם שזורם דרך משטח S מחושב לפי הקשר הבא: {\displaystyle I=\iint \_{S}{{\vec {J}}\cdot d{\vec {S}}}}, כאשר הזרם הוא למעשה האינטגרל על המכפלה הסקלרית בין וקטור צפיפות הזרם ויחידת השטח הדיפרנציאלית {\displaystyle d{\vec {S}}}, כלומר שטף השדה הווקטורי של צפיפות הזרם דרך המשטח S.

צפיפות הזרם היא פרמטר חשוב בחוק אמפר (אחת ממשוואות מקסוול), המראה את הקשר הישיר בין צפיפות זרם לבין עוצמת השדה המגנטי.

צפיפות הזרם היא שיקול חשוב בתכנון מערכות חשמליות. לרוב המוליכים החשמליים יש התנגדות חשמלית סופית, הגורמת להם לאבד הספק בצורת חום. צפיפות הזרם חייבת להישאר מספיק נמוכה כדי שהמוליך לא יימס או יישרף וכדי שהחומר המבודד יתפקד כראוי. במוליכי על, עלולה צפיפות זרם גדולה מדי ליצור שדה מגנטי חזק דיו כדי לגרום לאיבוד התכונה של מוליכות על.

שימור מטען ומשוואת רציפות עבור צפיפות הזרם
------------------------------------------

על פי משפט גאוס:

{\displaystyle I=\iint \_{S}{{\vec {J}}\cdot d{\vec {S}}}=\iiint \_{V}{({\vec {\nabla }}\cdot {\vec {J}})dV}}
מאחר שמטען נשמר מתקיים:

{\displaystyle \iiint \_{V}{({\vec {\nabla }}\cdot {\vec {J}})dV}=I=-{\frac {dQ}{dt}}=-{\frac {d}{dt}}\iiint \_{V}{\rho dV}=-\iiint \_{V}{{\Big (}{\frac {\partial \rho }{\partial t}}{\Big )}dV}}
השוויון לעיל מתקיים לכל נפח, לכן ניתן להוריד את האינטגרל ולקבל משוואת רציפות עבור צפיפות הזרם: {\displaystyle {\vec {\nabla }}\cdot {\vec {J}}=-{\frac {\partial \rho }{\partial t}}}.

משמעות משוואת הרציפות היא ששינוי בצפיפות הזרם נובע מיצירה או העלמות של מטענים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535947405171
* GND: 4267929-1
* LCCN: sh85041606

 |
**צפון קילינג** (באנגלית: **North Keeling**) היא שונית אלמוגים לא מיושבת בצפון הטריטוריה האוסטרלית איי קוקוס. האטול שוכן כ-25 ק"מ צפונית לאי הורסבורו (Horsburgh), ושטחו כ-1.2 קמ"ר. צורת האי כשל האות **C**, במזרחו פתח ברוחב של 50 מ', שטח הלגונה הפנימית 0.5 קמ"ר.

האי הוא ביתם של אוכלוסיית רליתיים מתת המין האנדמי *Cocos buff-banded rail*, המצוי בסכנת הכחדה. באי מושבות קינון גדולות של עופות ים. מאז שנת 1995 האי יחד עם הים שסביב החופים עד מרחק של 1.5 ק"מ מהחוף, מהווים את הפארק הלאומי פולו-קילינג, והכניסה אליו מותנית באישור רשות הגנים הלאומית.

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **היסטוריה של איי קוקוס**  

רב החובל וליאם קילינג היה האירופאי הראשון אשר גילה את האיים בשנת 1609, והם נקראים על שמו. בשנת 1749 צויר האי על ידי רב החובל השוודי אקברג שעבר סמוך לאי. האי נראה בתרשים שהופק על ידי ההידרוגרף הסקוטי אלכסנדר דאלרימפל בשנת 1789. בשנת 1836 ביקרו באי קפטן רוברט פיצרוי וחברו צ'ארלס דרווין בספינתם אה"מ ביגל.

במהלך המאה ה-19 נוסעים בהפלגות שעברו סמוך לאי וחלו בבריברי הועלו לחוף, קבריהם יחד עם קברי חלק מהרוגי הסיירת הקלה הגרמנית אמדן, נמצאים על האי.

### קרב איי קוקוס

ב-9 בנובמבר 1914 פשטה הסיירת הגרמנית אמדן על האי דיירקשן (Direction) שבאיי קוקוס, בו עברו מספר קווי תקשורת חשובים. צוות שהורד מן הספינה חיבל בקווי התקשורת ובתחנת האלחוט. בזמן שהות הצוות באי, נוצר מגע בין "אמדן" לסיירת הקלה האוסטרלית "סידני", בעלת תותחי 6 אינצ'ים. זו האחרונה, אשר שהתה באותו אזור לצורך אבטחת שיירות החיילים האוסטרלים והניו זילנדים שעשו דרכם באוקיינוס ההודי לעזרת בריטניה, קיבלה התרעה מן הבריטים שעל האי קודם להגעת ה"אמדן". 

בקרב באה לידי ביטוי עליונותה של "סידני" בחימוש ובמהירות, ולאחר מספר שעות נאלצה "אמדן", שנפגעה קשות, לעלות על שרטון באי קילינג הצפוני, כדי שלא לטבוע. כיוון ש"סידני" המשיכה לירות, הניפה "אמדן" דגל לבן. "אמדן" ספגה 131 הרוגים ו-65 פצועים. יתר אנשי הצוות נפלו בשבי. כן נפלו בסופו של דבר בשבי צוותי ההשתלטות שיצאו מ"אמדן" לצורך תפיסת אוניות סוחר שיורטו אך לא טובעו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי פולו-קילינג** בוויקישיתוף
* pulu-keeling-national-park
רבי **יעקב בנדטמן** (ה'תק"ן, 1790 - שבת כ"ז באדר ה'תרכ"א, 9 במרץ 1861) היה רב ליטאי, רבה של בויסק שבקורלנד ומחבר הספר "זכרון יעקב".

קורות חיים
----------

נולד לרב יהודה בנדטמן. שם המשפחה נקרא על שם סב המשפחה ר' בנדט, מניצולי גזרות ת"ח ות"ט שסיפור נישואיו התפרסם, כאשר גילה את כלתו שניצלה אף היא מהפרעות בלא ידיעתו בשולחן העניים שהוכן לכבוד חתונתו עם בת-עשירים, ונטש את האירוע למען ארוסתו הענייה. 

הוא התייתם בצעירותו וגדל בבית סבו הרב שמואל חסיד מראסיין. סבו השקיע את מיטב זמנו בגידולו וכבר בגיל עשר ידע לצטט על פה את כל ששה סדרי משנה. נישא לחנה בתו של גביר משקוד שבזאמוט, הוא שקע בלימוד תורה בבית מדרש מקומי ולמד בחברותא עם קרוב משפחתו רבי יוסף פיימר, רבה לעתיד של סלוצק. בהמשך עבר לגור בסוגינד שם למד בחברותא עם קרוב משפחתו, רבי אליהו רגולר, שהתגורר עדיין בעיר הולדתו.

בסוגינד התמנה כמו"צ ומשם נקרא לכהן כרבה של שאוויל. בתקופת שאוויל התפרסם מאוד ברחבי ליטא, ולצד חידושי ההלכה שלו היה פעיל מאוד בתחום הסיוע הרפואי לחולים, בדגש על חולים נזקקים כלכלית.

משאוויל עבר לכהן ברבנות העיר בויסק שבקורלנד. בעיר זו כיהן למעלה משלושים שנה. הוא הקים בעיר שיעורי תורה והעביר בעצמו רבים מהשיעורים מדי יום: בתלמוד בבלי, שולחן ערוך, משניות, מדרש ועין יעקב. כדי לעודד את קבוצת אומרי ה"תהלים", שהיו אנשים פשוטים, היה יושב כאחד מהם מדי שבת לפנות בוקר.

משפחתו
------

שני בניו נפטרו על פניו בעודם צעירים. בנותיו נישאו לתלמידי חכמים:

* בלומה - נישאה לרב שמואל צבי הרץ, ששימש מו"צ בזאגר-חדש
* מלכה - נישאה לרב דוד ב"ר אברהם אבלי מזאגר, ולהם שתי בנות. אחרי פטירת בעלה הראשון נישאה בשנית לרב והגביר יוסף רוכביצקי (ראכעוויצקע) מראסיין והתפרסמה כפילנתרופית
* גרונה - נישאה לרב עזריאל בנו של רבי יצחק סירווינטר המו"צ מווילנה, שהתפרסם בצעירותו ברחבי ליטא כעילוי. הוא נפטר זמן קצר לאחר נישואיהם והותיר אחריו בת. היא נישאה בשנית לרב אלכסנדר משה לפידות מראסיין, אך נפטרה בגיל 36 בהותירה אחריה עוד שלוש בנות ובן
* לאה - נישאה לרב ישראל ליב, רבה של מיטאווי
* רחל דינה - נישאה לרב אליעזר דוד רוטנברג מוילקובישק

קישורים חיצוניים
----------------

* ****זכרון יעקב** - שו"ת וחידושים על הש"ס**, וילנה תרלה, 1874, באתר היברובוקס
הרב **יעקב ברוך** (1890– 22 באוגוסט 1956) היה דיין, מורה ואיש ציבור, רב הקהילות היהודיות בנפת טוקט שבטורקיה, סגן יו"ר ועד העדה הספרדית בירושלים, ממייסדי "הליגה הבינלאומית להצלת יהודי ערב" ופעיל למען גאולת קרקעות בירושלים.

ביוגרפיה
--------

הכיכר על שמו של הרב ברוך, מרכז שכונת נחלאות
נולד בעיר העתיקה בירושלים ב-1 ביוני 1890 (י"ג בסיוון ה'תר"ן), לרחל בת יעקב מטלון וליצחק ברוך, שעלה בילדותו מאדירנה שבטורקיה, והיה אחיו של הרב נסים ברוך, שכיהן כרב בירושלים. בצעירותו למד בתלמוד תורה של העדה הספרדית בעיר, בישיבת תפארת ירושלים, ב"ישיבת הרב חזן" ובבית המדרש למורים של חברת עזרה.

בשנת 1906 (ה'תרס"ו) נישא לוידה בת הרב אהרון אלנקווה, ובשנת 1909 (ה'תרס"ט) עבר להתגורר בטורקיה, שם למד בבית המדרש לרבנים באיסטנבול, ובסיום לימודיו נבחר לשמש כרב הקהילות היהודיות בנפת טוקט. בהמשך שימש כחבר בית הדין הרבני באיסטנבול, ולאחר מכן שימש כמורה הראשי לעברית במדרשת "יבנה" שבאיסטנבול. בעיר האחרונה אף נמנה עם מייסדי חברת "התחיה" והסתדרות המורים העברים, כיהן כיושב ראש אגודת "שיבת ציון" וארגון הנוער "צעירי ציון", ושימש כחבר הנשיאות של הפדרציה הציונית למזרח בשנת 1921 (ה'תרפ"א).

בתקופת שהותו בטורקיה חיבר והוציא לאור ספרי לימוד לתלמידים, במספר מהדורות, וכתב בעיתונים היהודיים איל טיימפו, "איל ג'ודיאו" ו"המבשר".

בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) חזר לארץ ישראל והחל לשמש כמורה בתלמוד תורה של העדה הספרדית בירושלים, וכמזכיר בית הדין של העדה בעיר. בהמשך שימש כמזכיר הכללי של הרבנות הראשית, וכמנהל משרד הרבנות בירושלים.

נמנה עם מייסדי ההסתדרות הדתית-לאומית "על המשמר" של היהודים הספרדים בירושלים, ונבחר לכהן כיושב ראש הוועד שלה. כן שימש כסגן יושב ראש ועד העדה הספרדית בירושלים וכחבר מועצת סניף הציונים הכלליים בעיר. עבור מוסדות העדה הספרדית אף נסע למצרים כשד"ר.

בחג החנוכה נהג לארגן עלייה המונית לרגל לעיר העתיקה בירושלים.

לקח חלק בפעילות לגאולת קרקעות, וכיהן כיושב ראש וועד "נחלת דוד", שמטרתו הייתה הקמת כפר לבעלי מלאכה על שטח בגודל 700 דונם ליד נווה יעקב, וכיושב ראש וועד "נחלת יעקב", שמטרתו הייתה ייסוד שכונה בסמוך לשכונת קטמון.

נמנה עם מייסדי "הליגה הבינלאומית להצלת יהודי ערב", ונבחר לשמש כיושב ראש הסניף הירושלמי וכחבר מרכזה.

נפטר בירושלים ב-22 באוגוסט 1956 (ט"ו באלול ה'תשט"ז) ונקבר בהר המנוחות. על שמו כיכר בירושלים.

חיבוריו
-------

* **המורה** - ספרי לימוד לתלמידים לארבע שנות לימוד, יצא לאור במספר מהדורות החל משנת 1920
* **המדבר** - ספר שיחות בעברית, דקדוק לתלמידים
* **מילון עברי-צרפתי**

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "הרב יעקב ברוך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 2017
* הרב י. ברוך זצ"ל הובא למנוחות, חרות, 24 באוגוסט 1956, עמ' 8

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב ברוך באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007508020105171
* ISNI: 0000 0000 3834 466X
* LCCN: n98105358
* VIAF: 41162323
* WorldCat: lccn-n98105358

 |
**המגן והחרב** (ברוסית: **Щит и меч** ) הוא סרט סובייטי ב-4 פרקים שהופק בשנים 1967 - 1968 על ידי אולפני הסרטים מוספילם. בהתאם לנתונים רשמיים כ-68 מיליון צופים ראו את הפרק הראשון של הסרט במהלך הקרנתו באולמות קולנוע.

הסרט צולם לפי רומן בשם זהה של ודים קוז'בניקוב שהשתתף בכתיבת תסריט הסרט. כל ארבעת פרקי הסרט צולמו במהלך שנתיים תוך מאמץ גדול. לפי גרסאות שונות שני מרגלים סובייטים שפעלו בגרמניה הנאצית יכולים להיות בסיס לעלילת הסרט. בצילומי הסרט בהשתתפו אנשי קולנוע בפולין וגרמניה המזרחית וחלק מהצילומים בוצעו במדינות אלו.

שיר נושא של הסרט "מִמה מתחילה המולדת" בביצוע מארק ברנס היה להיט במשך מספר שנים. עבור השחקנים הראשיים זה היה התפקיד הגדול הראשון בקולנוע. סטניסלב ליובשין זכה בתואר שחקן השנה עבור גילום מרגל סובייטי בסרט.

שמות הפרקים:

* ללא זכות להיות עצמי (ההקרנה החלה ב-19 באוגוסט 1968)
* לשרוד בפקודה (19 באוגוסט 1968)
* ללא זכות ערעור (3 בספטמבר 1968)
* קו ההגנה האחרון (3 בספטמבר 1968)

עלילה
-----

בריגה מתגוררים שני חברים ממוצא גרמני. אחד מהם הוא איש שרותי הביטחון הסובייטי. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב תושבי לטביה ממוצא גרמני יכולים לעזוב לגרמניה. זמן קצר לאחר הגעה לגרמניה, יוהאן וייס (סטניסלב ליובשין) התגייס לוורמאכט ובעזרת חברו מגיע לשירותי מודיעין הצבאי אבווהר. בן דודו של חברו הוא בעל תפקיד גבוה באס אס וגם הוא מתקדם בסולם הדרגות. במאי הסרט ולדימיר בסוב שיחק תפקיד של מרגל סובייטי נוסף שנהרג במהלך ניסיון להזהיר את הממשל הסובייטי על מועד תחילת המלחמה.

לאחר קידום מהיר הועבר יוהאן וייס לשירות במשרדים הראשיים בברלין. בברלין הוא ממשיך בפעילות ריגול והעברת מידע למוסקבה. הוא מקים תא של מרגלים ועומד בראשו. עם הזמן הוא מגייס לטובת פעילותו גם את חברו ואנשים נוספים. יחד הם פועלים להעברת מידע חשוב למוסקבה, שחרור אסירים ממחנות ריכוז וכו'. בימים האחרונים של המלחמה הגיבורים הראשיים נפצעו קשה אך שרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המגן והחרב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המגן והחרב", באתר AllMovie (באנגלית)
* "המגן והחרב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "המגן והחרב", סרטונים בערוץ היוטיוב
**ליריקה** הוא אתר מקוון לשירה וסיפור קצר.

כללי
----

אתר השירה המקוון ליריקה עלה למרשתת בשנת 2013 כהמשך של האתר כאוס שהקים המשורר ועורך הלשון שי אריה מזרחי (שא"מ). את האתר הקימו ענת קוריאל ורונית ליברמנש כמחווה לפעילות באתר כאוס של שא"מ ששם קץ לחייו באוקטובר 2012.

מיום הקמתו מפורסמים בו מדי שבוע בשבוע שני שירים בימים קבועים (שלישי ושבת) עם אפשרות לתגובות, ועד שנת 2018 העיר צוות האתר הערות על השירים המפורסמים. בנובמבר 2020 עבר האתר למתכונת תלת-שבועית ומפרסם יצירות בימי שני, חמישי ושבת.

בשנת 2015 הצטרף לצוות ליריקה העורך והמשורר יאיר בן-חור, ומאז הוא משמש נקדן הבית של האתר והעיר הערות על השירים עד שנת 2018. 

את האתר הקים ומפעיל טכנית גיא חצרוני, בן זוגה של קוריאל. 

בשנת 2019 עבר אתר ליריקה שינוי, שעד אז היה אתר שירה בלבד. במסגרת השינוי נפתחה פינת הסיפור הקצר בעריכתו של יאיר בן-חור, שמזמין את הקוראים לשלוח סיפורים קצרים שיעברו את עריכתו לפרסום באתר. כמו כן, נפתח מדור של המלצות הקריאה בעריכתו של גיא חצרוני – המלצות לספרי שירה ופרוזה. המדור קורא לגולשים לשלוח את המלצות הקריאה שלהם לפרסום במדור. 

המשורר דוד אדלר פרסם כמה מאמרים באתר לזכרו של שי אריה מזרחי וכן מאמר על האתר עצמו. שיריו של אדלר מתפרסמים מעת לעת בליריקה.

משוררים בולטים שפרסמו בליריקה: דוד אדלר, אביחי קמחי, דפנה שחורי, טל ניצן, עודד פלד, עודד בן-דורי, יובל גלעד, איתן קלינסקי, שירה סתיו, חנה טואג ואורנה ריבלין.

צוות האתר
---------

* **ענת קוריאל** ו**רונית ליברמנש** - מייסדות האתר ומפרסמות בו החל בשנת 2013.
* **יאיר בן-חור** - עורך ומשורר, נקדן הבית של ליריקה, עורך המדור פינת הסיפור הקצר בליריקה.
* **גיא חצרוני** - מקים ומפעיל טכנית את האתר, עורך המדור להמלצות קריאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליריקה
* ליריקה, ברשת החברתית פייסבוק
* הספרייה החדשה בעריכת הפרופ' מנחם פרי: זרקור אל 'ליריקה' – בלוג שירה
* דוד אדלר, מאמר על ליריקה במלאת שלוש שנים לאתר
**כתב העת "המגן"** נוסד בסוף המאה ה-19. הוא יצא לאור במשך 30 שנה בשפה הרומנית, והיה לחלק מהעיתונות היהודית הציונית ברומניה. כתב העת עסק בעיקר בנושאי ציונות ובדילמות שאיתן התמודדו היהודים בגולה. כתב עת זה ביטא את עמדות "חובבי ציון" ותמך בעלייה לארץ ישראל, בניגוד לכתב העת המתחרה "האחווה", אשר התנגד בכל תוקף לעלייה לארץ ישראל.

תולדות כתב העת
--------------

תחילת כתב העת במחלוקות בין שני בעלי "האחווה" (Fraternitatea), כתב עת יהודי אחר. מחלוקות אלה הביאו לפרישת אחד מהם, א.ס. גולד (A.S. GOLD), אשר החליט  על פתיחתו של כתב עת מתחרה בשם "המגן" (Apărătorul). בין שני כתבי העת התגלעה מחלוקת סביב נושא העלייה לארץ ישראל, כאשר "המגן" תמך בכך.

בשנת 1931- 1862 הונהגו נגד כתב עת זה תקנות צנזורה חמורות שהתבססו על "התקנון האורגני",  אשר אסר על הופעתם של פרסומים פוליטיים העלולים לפגוע בסדר הציבורי. אך בשנת 1862 בוטלה הצנזורה, ובכך ניתנה הסכמה להופעת כתבי עת יהודיים "פוליטיים" ברומניה כדוגמת "המגן".

האידאולוגיה של כתב העת
----------------------

כתב העת "המגן" נלחם בו זמנית באנטישמיות ובאורתודוקסיה, ובנוסף בגל האמרות וה- rasaritul, הביטאון הרשמי של התנועה הציונית ברומניה במאות ה-19 וה-20.

המאבק למען אמנציפציה והשתלבותם של היהודים בחיי המסחר והתרבות היו שני נושאיו העיקריים של כותבי כתב העת, בנוסף הוא פעל ללא הרף להשוואת הזכויות של היהודים לאלה של הרומנים, ובכך שיקף את אורח החשיבה של יהודי הארץ והעולם, אך הוביל להחרפת היחסים עם השלטונות.

תוכני כתב העת
-------------

כתב העת עסק הן בנושאים יהדות והן בנושאים כלליים. ניתן היה למצוא בו מידע על אירועים יהודיים מקומיים ובינלאומיים הקשורים בתנועה הלאומית היהודית כמו  איגודים, קונגרסים, ועדות, ביקורות, משאבים, נשפים, חתונות וחגים. בנוסף כתב העת עודד את היהודים לפעילות אזרחית, משפטית ופוליטית, ונתן ליהודי הרומני תחושה שהוא שותף בחיים הקהילתיים היהודיים בארץ ובעולם.

בין הנושאים הכלליים שהעסיקו את כותבי כתב העת היו דיווחים על אירועים בחיי המדינה, על מדיניות פנים וחוץ ועל פעילות המדינה הרומנית וכן גם אירועי ספרות ואמנות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחבר לא ידוע, **תולדות היהודים ברומניה, חלק ב', המאה ה-19**, אוניברסיטת תל אביב, תשס"א, עמ' 261-262
2. ↑  מחבר לא ידוע, **תולדות היהודים ברומניה, חלק ב', המאה ה-19**, אוניברסיטת תל אביב, תשס"א, עמ' 256-257
3. ↑  קולר. ה, **העיתונות היהודית ברומניה במחצית השנייה של המאה ה-19**, לא ידוע, לא ידוע, עמ' 261-265
4. ↑  מחבר לא ידוע, **תולדות היהודים ברומניה, חלק ב', המאה ה-19**, אוניברסיטת תל אביב, תשס"א, עמ' 267
לירן סגל, מרץ 2021
**לירן סגל** (נולד ב-1980) הוא במאי טלוויזיה, וידאו קליפים ופרסומות ישראלי. כתב וביים קליפים לאמנים ישראלים רבים, ביניהם לרן דנקר, הראל סקעת, רביב כנר ועוד.

ביוגרפיה
--------

לירן סגל, בעל תואר ראשון בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, משמש מאז שנת 2005 כבמאי פרסומות, קליפים וסרטים קצרים. 

את דרכו התחיל בלימודי משחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין ובעבודה כשחקן בצוותי בידור ברחבי הארץ. לאחר שהצטרף לחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת ת"א עבר לצד השני של המצלמה. במסגרת הלימודים יצר פיילוט לתוכנית מערכונים לערוץ ביפ וביים שבעה פרקי מערכונים לערוץ. בהמשך ביים תוכניות רבות עבור ערוץ 10, הוט, ערוץ 24 ועוד, ביניהן הסידרות "קומדי סנטרל סטיישן", "רוקרימון" ו"כחולים".

ביים עשרות תוכניות טלוויזיה ומאות וידאו-קליפים עבור האומנים הגדולים ביותר ביניהם: אליעד נחום, שירי מיימון, נועה קירל, עדן בן זקן, יובל דיין, אייל גולן, סאבלימינל, לירן דנינו, עידן עמדי, שרית חדד, שמעון בוסקילה, עדן חסון, נסרין קדרי, קובי פרץ, דיקלה, ירדנה ארזי, ארז לב ארי ועוד.

נודע בעיקר בזכות הקליפ שבים לאליעד נחום, "מסע" שזכה גם בשיר השנה שנתיים ברציפות ובזכות הקליפ מאושרים שביים לדולי ופן אשר אירחו את נועה קירל ולירן דנינו שזכה לשיר המושמע ביותר בשנת יציאתו.

בשנת 2022 כתב וביים קליפים ללהיטים שונים ביניהם: "מי לא יבוא" של אברהם טל ובניה ברבי "חזרה למציאות" של רן דנקר, "ברוך הבא לבלאגן" של הראל סקעת, "רק טוב" של עילי בוטנר וילדי החוץ ולמספר להיטים מאלבום האולפן האחרון של רביב כנר. 

עוסק גם בבימוי פרסומות. ביים פרסומות עבור חברות רבות בשוק הישראלי, ביניהן לשופרסל, קפה ג'ו, גולדה, תנובה, הוניגמן, XL, גינדי, מיצובישי, מלונות אסטרל, בית החולים שיבא, האגודה לסוכרת נעורים, נעמת ועוד.

נשוי ואב לשלושה, מתגורר בבנימינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לירן סגל** בוויקישיתוף
* זוכה הישרדות ג'ובאני רוסו מככב בקמפיין חדש בבימוי לירן סגל, אתר One.
* צפו:שרית חדד בקליפ מרגש עם בתה נויה, באתר ישראל היום

הערות שוליים
------------

1. ↑  לירן סגל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
2. ↑  הסדרה קומדי סנטרל סטיישן לערוץ 24 קומדי סנטרל סטיישן, באתר אישים
3. ↑  הסדרה רוקרימון לערוץ 24 רוקרימון, באתר אישים
4. ↑  לא מפספסים את הפיל שבחדר, קמפיין לנעמת
סינכרוליפט בבואנוס איירס
**סינכרוליפט** (באנגלית: **synchrolift** או **syncrolift**) היא מעלית להרמת סירות וספינות אל מחוץ למים לצורכי תחזוקה או תיקונים. כלי השיט מוסע אל עריסה השקועה במים, אשר מורמת אחר כך על ידי מערכת של כננות שפעולתן מסונכרנת. את העריסה ועליה כלי השיט גוררים על גבי מסילה אל שטח התיקונים.

הסינכרוליפטים הגדולים ביותר מסוגלים להרים כלי שיט עד מעמס של 100,000 טון. בשל יכולת זו דחקו הסינכרוליפטים כמעט לחלוטין את המבדוקים היבשים הישנים, שמרביתם מסוגלים להכיל כלי שיט אחד בלבד בכל פעם.

הסינכרוליפט הומצא במחצית העשור של 1950 על ידי ריימונד פירלסון (Raymond Pearlson), אז המהנדס הראשי של Merill Stevens, מספנה קטנה במיאמי. ב-1958 הקים חברה בשם Pearlson Engineering Company, על מנת להוסיף ולפתח את המצאתו. החברה נרכשה ב-1959 על ידי הקונצרן הבריטי Northern Engineering Industries, ובמהלך עשרים השנים הבאות התקין פירלסון את מעלית האוניות שהמציא במאות מספנות ברחבי העולם. ב-1989 נרכשה NEI על ידי הקונצרן "רולס-רויס" (Rolls-Royce plc).

ב-2002 הוענק לפירלסון פרס Elmer A. Sperry על "המצאה, פיתוח והתקנה ברחבי העולם של מערכת חדשה להרמת ספינות אל מחוץ למים לצורכי תיקונים ולהשקת כלי שיט חדשים".

ב-2015 חתמה Nekkar ASA על הסכם עם "רולס-רויס אחזקות" לרכישת הנכסים של Synchrolift. הסימן המסחרי הרשום ® Syncrolift שייך כיום ל-Syncrolift AS, חלק מקבוצת Nekkar ASA.

ב-1966 רכשה רשות הספנות והנמלים בישראל סינכרוליפט להרמת ספינות עד 1200 טון שהותקן בנמל חיפה ומשרת גם את חיל הים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סינכרוליפט** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ממשה** |

* Syncrolift video at Buenos Aires shipyard
* Syncrolift hompepage

הערות שוליים
------------

1. ↑  House, David (2014). "Synchro-Lift Docking Operations" in: *Marine Emergencies: For Masters and Mates*. Routledge. pp. 43–45.
2. ↑  "למרחב", 29 באוגוסט 1966, באתר עיתונות יהודית היסטורית.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יעקב (ג'יי) לביא** (נולד בשנת 1952) הוא מומחה לכירורגיית לב-חזה, פרופסור מן המניין אמריטוס בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. הקים וניהל את היחידה להשתלות לב במחלקה לניתוחי לב במרכז הרפואי שיבא בתל השומר, ויו"ר ועדת השתלות הלב והראות במרכז הלאומי להשתלות.

ביוגרפיה
--------

לביא בן של אב ניצול שואה. רב-סרן במילואים, הוא בוגר בהצטיינות של הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. סיים התמחות בניתוחי לב וחזה במרכז הרפואי שיבא. התמחה בתחום השתלות הלב והלב המלאכותי במרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, ארצות הברית.

לביא הקים בשנת 1991 את היחידה להשתלות לב במרכז הרפואי שיבא ושימש כמנהלה במשך 30 שנים. במסגרת היחידה בוצעו כ-300 ניתוחי השתלת לב.

בשנת 1994 השתיל לביא לראשונה בישראל לב מלאכותי כגשר להשתלת לב ומאז הושתלו ביחידה בראשותו למעלה מ-250 חולים במגוון חלופות לב מכניות, הן כגשר להשתלת לב והן כתחליף קבוע להשתלה. בשנת 2001 ביצע השתלה ראשונה מסוגה בעולם של חלופה מכנית חדשנית ללב מסוג HeartMate 2 LVAD, לאחר שהיה שותף לצוות הפיתוח שלה במסגרת התמחותו במרכז השתלות הלב בפיטסבורג.

### אקדמיה

לביא מכהן כפרופסור מן המניין אמריטוס בחוג לכירורגיה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.

פרסם למעלה מ-150 מאמרים בספרות הרפואית, פרקים בספרים בתחום ניתוחי הלב, השתלות הלב והאתיקה של השתלות האיברים, וכן ספר מקיף בנושא בעיות קרישת דם בניתוחי לב.

התוכנית להשתלות איברים
----------------------

בשנת 2005 יזם לביא והציע את התוכנית של מתן קדימות בתור להשתלות איברים למועמדים להשתלה שיהיו חתומים ותיקים על כרטיס התורם, ופעל בשיתוף עם משרד הבריאות וועדת הבריאות של הכנסת להכללתה בחוק השתלות האיברים שהתקבל בשנת 2008. 

בנוסף יזם לביא את הסעיף הייחודי בחוק ההשתלות הישראלי האוסר מימון ביטוחי של השתלות איברים בחולים ישראלים המתבצעות בארצות בהן מתקיים סחר באיברים או נטילת איברים בניגוד לכללים האתיים הבינלאומיים.

לביא כיהן כיו"ר האיגוד הישראלי לכירורגיית לב וחזה וכנשיא החברה הישראלית להשתלות איברים של ההסתדרות הרפואית.

לביא חבר במועצה הלאומית למחלות לב, נציג ישראל בוועדת המעקב הבינלאומית אחר יישום הצהרת איסטנבול כנגד סחר באיברים וחבר בוועד המייעץ של ארגון הרופאים הבינלאומי כנגד נטילת איברים בכפייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב ג'יי לביא, סרטון באתר יוטיוב
* ממחקריו של ג'יי לביא באתר PubMed

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' יעקב לביא בית חולים תל השומר
2. ↑  תומר ולמר, לראשונה בישראל: מושתלת לב ילדה זוג תאומות בריאות, באתר nrg‏, 25 ביולי 2010
3. ↑  פרופ' יעקב ג'יי לביא אוניברסיטת תל אביב
4. ↑  פרופ' יעקב (ג'יי) לביא, באתר ynet, 4 בנובמבר 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ORCID: 0000-0002-3641-1114

 |
בגנטיקה קלאסית, המושג **סינטֶניה** (**synteny**; מיוונית: "מאותו קטע") מתאר את הימצאותם של גנים על גבי אותו כרומוזום. כיום המושג משמש גם לתיאור לא רק עצם הימצאותם אלא גם לתיאור הרצף הספציפי של הגנים על גבי הכרומוזום, ולשם כך משמש גם המונח "סינטניה משותפת" (shared synteny).

המושג הקלאסי התבסס על צימוד גנטי בין גנים, כלומר גנים הם בסינטניה כאשר תדירות הרקומבינציה ביניהם היא נמוכה מהצפוי באופן אקראי. יחד עם זאת ייתכן מצב שבו שני גנים הם בסינטניה גם אם תדירות הרקומבינציה אינה נמוכה, למשל כאשר הם מרוחקים מאוד זה מזה. לכן השאלה האם שני גנים הם בסינטניה נחקרת בתחום הגנומיקה המודרנית בשיטות אחרות מלבד תדירות הרקומבינציה, כגון ריצוף DNA,‏ Genome walking ו-Happy mapping.

מכיוון שמינים שונים של יצורים חולקים סינטניה דומה בהתאם למרחק האבולוציוני שלהם, חקר הסינטניה מהווה גישה לבניית עצים אבולוציוניים. במרוצת הזמן אירועי טרנסלוקציה שונים יכולים לשנות את הסינטניה, ולכן יצורים מרוחקים יותר אבולוציונית מציגים סינטניה שונה ולהפך. כמו כן סינטניה הדוקה בין שני גנים יכולה לרמוז על פונקציונליות משותפת ביניהם כלומר לרמוז על קיומו של ערך אדפטיבי להופעתם יחד.

המושג synteny index, או באופן פורמלי SIk, עבור גן מסוים מהווה מדד לדמיון בקרב k שכניו (הגנים הסמוכים לו במרחק k מימין ומשמאל) בין גנומים של יצורים שונים שונים. כאשר מדד זה שווה לאפס משמעות הדבר היא שאין כל גנים משותפים בין שני הגנומים בסביבה של הגן הנבדק. כאשר המדד שווה ל-1 הרי שלגן הנבדק יש אותה סביבה בדיוק בשני הגנומים. המושג genome rearrangement משמש גם הוא להערכת המרחק בין גנומים של יצורים שונים ומשמעותו סך השינויים שיש לבצע בשני הגנומים המושווים על מנת להגיע ל- synteny index השווה ל-1.

מדד דומה נוסף הוא "Gene content", אשר משמעותו נרמול synteny index ביחס לסך הגנים המשותפים בשני הגנומים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר ל-Synteny
טים קול
**טימותי בריאן קול** (באנגלית: **Timothy Brian Cole**, ‏1 ביולי 1960 לאבק טקסס ארצות הברית - 2 בדצמבר 1999) היה אסיר אפרו-אמריקני, שישב בכלא בארצות הברית לאחר שהורשע בשנת 1985 באונס שלא ביצע, ונידון ל-25 שנות מאסר. רק לאחר שמת בכלא, ולאחר שבוצעו בדיקות DNA, התברר כי קול, שטען כל השנים לחפותו, אינו האנס. קול היה האדם הראשון בארצות הברית שביטול הרשעתו, וזיכויו מכל אשמה נעשו לאחר מותו.

האונס
-----

לקראת סוף החורף ותחילת האביב של שנת 1985 אירעו באזור אוניברסיטת טקסס טק שבלאבק מספר אירועי אונס של סטודנטיות. בכל המקרים, ניגש גבר שחור גבוה אל הסטודנטית שישבה במכוניתה, ובאיומי סכין התיישב אל ההגה, הסיע את הרכב אל מחוץ לעיר, ושם ביצע בבחורה את זממו. האווירה הייתה קשה, והסטודנטיות היו נתונות בלחץ. מצד שני, בין הסטודנטים השחורים שהיו מיעוט שבמיעוט (500 מתוך 22,000), התהלכה בדיחה פנימית, כי אל לך להסתובב בחושך בקמפוס, פן יחשדו בך שאתה הוא האנס.

בליל 24 במרץ 1985, החנתה מישל מאלין בת 24, את מכוניתה במגרש החניה מול מעונות הסטודנטים של אוניברסיטת טק טקסס. תוך כדי כך ניגש אליה גבר שחור גבוה, לבוש בחולצה צהובה וביקש ממנה עזרה בהתנעת מכוניתו באמצעות כבלי התנעה. כאשר השיבה לו מישל כי אין ברשותה כבלי התנעה, הושיט האיש את ידו לחלון, תוך שהוא פותח את דלת המכונית מבפנים. מישל נשכה את אצבעו, והחלה צורחת לעזרה, אך האיש איים על חייה בעזרת סכין שהצמיד לצווארה, תוך שהוא מודיע לה שאם תתנגד תאבד את חייה. הוא הכריח אותה לשכב במכונית עבר למושב הנהג, הסיע את המכונית אל שדה שומם מחוץ לעיר, ושם אנס אותה תוך כדי שהוא מעשן. לאחר המעשה, הכריח אותה לנהוג חזרה העירה, ועזב את המקום רגלית, לאחר ששדד ממנה את כספה ואת תכשיטיה. מאלין התקשרה למשטרה, ודיווחה להם על האירוע.

חקירת המשטרה
------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר פירוט על החקירה, זיכוי והשלכות.
חוקרי המשטרה, יצאו מתוך נקודת הנחה שמדובר באנס סדרתי, וכי יש לתופסו בכל מחיר.  
 בחקירתה, מסרה מאלין כי היה זה גבר שחור, גבוה, לבוש חולצה צהובה, וסנדלים, אך לא הרבתה בפרטים נוספים. כמו כן טענה כי האנס עישן בשרשרת בכל מהלך האירוע.

ראו גם
------

* קירק בלודסוורת' - האמריקאי הראשון שנדון למוות ולאחר מכן זוכה על ידי בדיקת DNA.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה יפרח, הנצחה לחף מפשע, מקור ראשון-מוסף צדק, 22 בספטמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏Sarah Rafique,Tim Cole leaves legacy of legislative changes, lubbock on-line avalanche journal

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2010127111
* VIAF: 154024075
* WorldCat: lccn-no2010127111

 |
**אִירוּס אֲרַם נַהֲרַיִים** או **אִירִיס אֲרַם נַהֲרַיִים** (שם מדעי: *Iris mesopotamica*) הוא מין של צמח בתת-הסוג אירוס, בסקציה פוגון.

מאפיינים
--------

אירוס ארם נהריים הוא גאופיט עשבוני רב-שנתי, ירוק-עד או נשיר בקיץ. קנה השורש רחב ושטוח - כ-4 ס"מ רוחבו. הוא מתפתח סמוך לפני הקרקע או אף על פניה. העלים צומחים במניפה רחבה וזקופה, צבעם ירוק מכחיל מעט. עמוד הפריחה מסתעף, גובהו כמטר עד מטר וחצי. הפרחים יושבים בחיקו של חפה קרומי, לעיתים יבש בקצותיו. צבע עלי הכותרת תכול-סגול, והם מעורקים בקווים זהובים-חומים או ארגמניים על רקע בהיר. על עלי הכותרת החיצוניים צומחות שערות לבנות שבסיסן זהוב. האבקנים גדולים. ההאבקה נעשית על ידי דבורים. הרבייה באמצעות זרעים ובאמצעות התחלקות של קנה השורש.

המין צומח בכל מערב אסיה, בעיקר במצוקים וסלעים. בארץ הוא צומח בהרים - בחרמון, בגליל, בגולן, בכרמל, בשומרון ובהרי יהודה. המין תואר על ידי חוקר האירוסים הנודע Dykes, והוא שנתן לו את תואר המין. 

המין מקובל בתרבות שנים רבות, ופותחו ממנו זנים שונים לגינון. קנה השורש המיובש נטחן לאבקה המשמשת מזה זמן רב - עוד ביוון ורומא לתרופות ותמרוקים. יש המזהים אותו עם האירוס המוזכר בחז"ל (כלאיים פ"ה, מ"ח; אהלות פ"ח מ"א).

בישראל אירוס זה, כיתר מיני האירוס, הוא צמח מוגן על פי חוק.

לקריאה נוספת
------------

* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירוס ארם נהריים** בוויקישיתוף
* צחי אבנור, אירוס ארם נהריים, בפליקר

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אירוס ארם נהריים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  זהר עמר, האירוס כ-iris, **על אתר** יג-יד, תשס"ו, עמ' 229-221.
3. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
**בריאן אלווין היינר ג'וניור** (באנגלית: **Brian Elwin Haner, Jr**; נולד ב-7 ביולי 1981), הידוע בשם **סיניסטר גייטס**, הוא הגיטריסט הראשי של להקת הרוק Avenged Sevenfold.

חייו
----

גייטס נולד בהנטינגטון ביץ', קליפורניה. יש לו אח ואחות צעירים. הוא קיבל את הגיטרה הראשונה שלו מסבו ומסבתו כשהיה ילד. אחד השירים הראשונים שהוא למד היה "Stairway to Heaven". הוא למד לנגן על פי שמיעה בלבד.
הוא למד בתיכון אושן ויו בקליפורניה, ומאוחר יותר למד לנגן בגיטרה באופן מקצועי ב-MIT בהוליווד.

גייטס הצטרף לאוונג'ד סבנפולד בסוף 1999, כשהיה בן 18, זמן קצר לפני שהחלו ההקלטות לאלבום הראשון "Sounding The Seventh Trumpet". הוא ניגן בפסנתר בשיר "Beast And The Harlot" למרות שבעבר הבסיסט הקודם ג'סטין סיין ניגן על הפסנתר.

גייטס טוען שהגיטריסטים האהובים והמשפיעים עליו הם: ג'אנגו ריינהארדט, סלאש, דיימבאג דארל וג'ון פטרוצ'י.

בשנת 2006, זכה גייטס בפרס "Metal Hammer" בקטגוריית "Young shredder", ובתואר גיטריסט השנה של גיליון "Total Guitar".

גייטס היה חלק מפרויקט צדדי שנקרא "Pinkly Smooth" יחד עם המתופף ג׳יימס סאליבן והבסיסט לשעבר ג'סטין סיין. הפרויקט נעצר עקב מותו הפתאומי של ג'יימס("המכונה גם The Rev") ב-2009.

באלבומם השישי של אוונג'ד סבנפולד, Nightmare, סיניסטר כתב את השיר So Far Away לזכרו של ג׳יימס סאליבן וזהו שירו הראשון. השיר נחשב לאחד המוערכים באלבום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיניסטר גייטס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סיניסטר גייטס

* סיניסטר גייטס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סיניסטר גייטס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* סיניסטר גייטס, באתר AllMusic (באנגלית)

* סיניסטר גייטס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סיניסטר גייטס, באתר Discogs (באנגלית)

סיניסטר גייטס, 2009

| אוונג'ד סוונפולד |
| --- |
| M. Shadows • סיניסטר גייטס • זאקי ונג'נס • ג'וני כרייסט • ברוקס ווקרמן |
| The Rev • מאט וונדט • ג'סטין סיין • דימון אש • ארין אילג'י • מייק פורטנוי |
| אלבומים | Sounding The Seventh Trumpet • Sounding The Seventh Trumpet • City of Evil • Avenged Sevenfold • Diamonds In The Rough • Nightmare • Hail To The King • The Stage |
| מיני אלבומים | Welcome to the Family • Warmness on the Soul |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8717 7097
* MusicBrainz: 1a514796-a056-4b62-b54e-363f6fa39ce5
* NTA: 343085364
* VIAF: 280068228
* WorldCat: viaf-280068228

 |
**הגרלת איברים** (**The survival lottery**) הוא ניסוי מחשבתי שהציע ג'ון האריס (אנ'), בדבר תרומות איברים. הניסוי מציע הצעה, שעל כל קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה הורגים מישהו ותורמים את כל איבריו. הנושא מעלה שאלות בנוגע לבחירה, ורצון חופשי למול מקומה של אקראיות, או גורל. זאת אחת הסוגיות העולות בנושא של מזל מוסרי.

הניסוי
------

האריס מציע את המהלך הבא: כאשר יש קבוצה של אנשים הנזקקים להשתלה, עורכים הגרלה בקרב הציבור הרחב. את האדם שנבחר הורגים, ותורמים את כל איבריו. בעולם מסוג זה, הסיכוי להינצל גדול בהרבה מהסיכוי לעלות בגורל (כיוון שכל הגרלה מצילה מספר אנשים, בעוד שהורגת רק אדם אחד). האריס שואל האם יש הבדל בין להרוג מישהו, לבין להניח לו למות (להניח לגורל להרוג אותו). הוא מניח שאין בעיית התאמה בין תורם לנתרם, ושהגורם שפגע בנתרם לא יתרחש פעם נוספת. הנחות אלה מאפשרות לניסוי המחשבה להתנהל כסדרו. האריס שואל אם עולם שנוהג בצורה המתוארת בניסוי נוהג בצורה אתית.

הרחבת הניסוי
------------

חלק מההתנגדות להגרלת האיברים היא בכך שנבחר אדם "חף מפשע". האריס טוען לעומתם כי גם אלו הזקוקים להשתלה הם חפים מפשע, וכל אשמתם היא שהגורל בחר בהם למות. אבל כדי להתמודד עם השאלה הזאת, הוא הציע שהגרלה יכולה להיות על מאגר מסוים של אנשים (למשל חולים או אסירים). במקרה כזה האם ההתנגדות תהיה זהה? האם מותר לאנשים לתת לאנשים למות, אם יש ביכולתם דרך להציל אותם? כל אלה שאלות העולות מהניסוי.

סוגיות באתיקה
-------------

התנגדות אחת לניסוי עסקה בפחד, "הדפיקה בדלת" שכולם יחששו ממנה. האריס לא מתייחס לטענה זו, כיוון שהניסוי לא מתקיים במציאות אלא בעולם תאורטי. בעולם כזה, מדובר בשגרת חיים מצילת חיים. ולכן הפחד הזה יהיה חלק משגרת החיים, כמו כל פחד אחר.

ההתנגדות הגדולה ביותר לניסוי מגיע מכיוון האתיקה הרפואית. האתיקה קובעת כי לכל אדם יש בחירה מוחלטת על בריאותו. במקרה כזה יש הבדל גדול מאוד בין להרוג משהו, לבין לתת לו למות, והעולם בו מתקיים הניסוי אינו מוסרי.

לקריאה נוספת
------------

* The Survival Lottery, John Harris -In, Applied Ethics, Oxford Readings in Philosophy, ed. Peter Singer
* Harris, John (1975). "The survival lottery." *Philosophy*, 50: 81-87.
**טיריבזוס** (המאה ה-4 לפנה"ס) היה אציל פרסי. סטרפ סרדיס שהיה בין היוזמים של שלום אנטלקידס.

ביוגרפיה
--------

לאורך כל המלחמה הקורינתית תמכה ממלכת פרס האחמנית בליגה האנטי ספרטנית שכללה את אתונה, תבאי, קורינתוס, וארגוס. הספרטנים מצידם ניסו להטות את לב פרס אליהם. משלחת ספרטנית בראשותו של אנטלקידס הגיעה לסרדיס בשנת 393 לפנה"ס. אותו זמן מונה טיריבזוס לסטרפ במקום טיתראוסטס שמת. הוא הסכים להצעות הספרטנים, במיוחד לאור העובדה שאתונה התחזקה יותר מדי בים האגאי ושהליגה תמכה במרד של אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין נגד פרס. האתונאים ששמעו על כוונות הספרטנים שלחו משלחת בראשותו של קונון, טיריבזוס השליך את חברי המשלחת למאסר, אם כי קונון הצליח להימלט. בינתיים נתן טיריבזוס כסף לאנטלקידס ויצא אל שושן לנסות לשכנע את המלך ארתחששתא השני להעתיק את נאמנותו מאתונה לספרטה. המלך לא השתכנע, טיריבזוס הושעה מתפקידו וסטרותס מונה במקומו. הוא המשיך במדיניות האנטי ספרטנית. אם כי חמש שנים לאחר מכן חזר טיריבזוס לשלוט. הוא הביא למשא ומתן בין המלך לספרטנים מה שהוביל לבסוף את שלום אנטלקידס.

טיריבזוס מת לבסוף כאשר ניסה ליזום קשר נגד המלך.

לקריאה נוספת
------------

* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
* Xenophon. *Hellenica*. Translated by Carleton L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann. vol. 1:1918, vol. 2: 1921. Digitized copy in: Perseus
**הישרדות באי הזמן עם ויפו וחבריו** (באנגלית: **Vipo & Friends: Surviving Time Island**) היא סדרת הנפשה ממוחשבת ישראלית לכל המשפחה משנת 2011, מסוגת פנטזיה, קומדיה והרפתקאות. הסדרה מהווה ספין אוף לסדרת האנימציה "ויפו הכלב המעופף", ששודרה לראשונה בשנת 2007 והופצה ברחבי העולם. הסדרה בוימה על ידי עידו אנג'ל, נכתבה על ידי מיכאל מאורר והופקה באולפני סנובול. 

עלילת הסדרה מספרת על ויפו וחבריו שנשלחו על ידי סופת הזמן לאי הזמן, אי המתבסס על ארבע העונות. כדי לחזור הביתה עליהם להחזיר את ארבעת אבני העונות בכך שהם התייצבו מול מלכת האביב, מלך הקיץ, קיסרית הסתיו ומלך החורף. 

הסדרה שודרה במדינות רבות ברחבי העולם. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב לעברית בערוץ הילדים ב-26 במרץ 2012. במאי הדיבוב של הסדרה בעברית היה גדי לוי, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן. את שיר הפתיחה של הסדרה בעברית ביצע דן קיזלר. 

לסדרה נוצרה עונה אחת ובה 26 פרקים באורך 12 דקות, בנוסף נוצר לה סרט אינטראקטיבי לילדים. במהלך שידור הסדרה, הסדרה גובתה באפליקציות ויפו.

תקציר העלילה
------------

הסדרה מספרת על ויפו וחבריו שבמהלך מסיבה נשלחו על ידי סופת הזמן לאי הזמן, אי המתבסס על ארבע העונות. כדי לחזור הביתה הם פונים לאדון הזמן שאומר שכדי לחזור הביתה הם צריכים להשיג את ארבעת אבני העונות הקסומות שנמצאות אצל מלכת האביב, מלך הקיץ, קיסרית הסתיו ומלך החורף. רק אם הם ינצחו אותם וישיגו את האבנים הם יוכלו לחזור הביתה. במהלך הסדרה ויפו וחבריו עושים הכל כדי להשיג את האבנים, שבו זמנית הם לומדים ערכים ועוברים הרפתקאות.

הדמויות והמדבבים בעברית
-----------------------

במאי הדיבוב של הסדרה בעברית היה גדי לוי, ומפיקת הדיבוב הייתה אסנת סדן.

| שם הדמות | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
| ויפו | דניאל מגון |
| בטי / יושי / היפה / קיסרית הסתיו | רונה בקרמן |
| הנרי / ד"ר טימלי / בולדריק / מלך החורף | גיא רושיניאק |
| קונגו / זיגי / ג'ימי / בלקי | יובל סגל |
| מנואל / הרקולס / אנדרה / רעמסס / איגור / פולי | גלעד קלטר |
| דון לאון / חוליו / רוקי | מתי אטלס |
| נסי / טובי / מלכת האביב | טליה ברקאי |
| בילי / מומבו / דוד פלורנס / מלך הקיץ | אלי לולאי |
| שאקירה / ג'ני | עדן גמליאל |
| אמדאוס / וינסנט / ג'ואי | דור סרוגו |
| יאו / אלברט / דימיטריס / ג'ינג / אנפו / אלכסנדר | גדי לוי |
| אדון הזמן | אלברט כהן |
| נזלת | עידו גביש |
| אוג | מיכה אוזין סליאן |

סרט אינטראקטיבי
---------------

לסדרה נוצר סרט אינטראקטיבי שהוקרן ברשתות בתי הקולנוע של סינמה סיטי בישראל. הסרט מתקצר את עלילת הסדרה והצופים יכולים לבחור בו מה הדמויות יעשו באמצעות הנפת ידיים, הבהוב בפנסים, מחיאות כפיים וקריאות בקול. הסרט נוצר בשיתוף היוצר בני דוידוביץ וחברת ויפולנד, והוא מיועד לילדים בגיל 8-4. אורך הסרט הוא כ-65 דקות, אך בשל האפשרויות השונות קיימות למעשה חמש שעות הקרנה במערכת.

הסרט הוא הסרט האינטראקטיבי הראשון לילדים ששודר בארץ ובעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הישרדות באי הזמן עם ויפו וחבריו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הישרדות באי הזמן עם ויפו וחבריו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שיר הפתיחה המלא של התוכנית בעברית, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסח בתוכניות טלוויזיה, באתר onlife,‏ 28 במרץ 2012
2. ↑  אנחנו משפיעים: סרט אינטראקטיבי לילדים, עדנה אברמסון, באתר ynet‏, 20 בינואר 2011
הוועידה הראשונה של מפלגת המרכז החופשי, אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
**המרכז החופשי** הייתה מפלגת ימין ישראלית בראשות שמואל תמיר.

המפלגה התפלגה מתנועת החרות בסוף הכנסת השישית, על רקע קריאת התיגר של אנשי "הגוף החופשי" בהנהגת תמיר על מנהיגותו של מנחם בגין בראשות חרות, עקב כישלונה של גח"ל בבחירות. ב-1967 הובילה המחלוקת לעזיבתם של תמיר ואנשיו את המפלגה והקמת המרכז החופשי. בבחירות לכנסת השביעית זכתה המפלגה בשני מנדטים. לקראת הבחירות לכנסת השמינית הצטרפה למקימי רשימת הליכוד, במסגרתה השתתפה בבחירות וזכתה לארבעה מנדטים.

במהלך כהונת הכנסת חל פילוג במפלגה בין אנשי הקו המתון בראשותו של תמיר, לאנשי הקו הניצי בהנהגת אליעזר שוסטק. ב-1974 הוביל העימות לפרישתם של שוסטק ואהוד אולמרט שהקימו את המרכז העצמאי, כמפלגה עצמאית בתוך הליכוד. ב-1976 חברו השניים לאנשי הרשימה הממלכתית והתנועה למען ארץ ישראל השלמה (שהיו גם הן מפלגות עצמאיות בתוך הליכוד) בהקמת מפלגת לע"ם, שנשארה חברה בליכוד. שני חברי הכנסת הנותרים של המרכז החופשי שמואל תמיר ועקיבא נוף פרשו מהליכוד ב-26 באוקטובר 1976 והקימו את סיעת המרכז החופשי כסיעה עצמאית בכנסת. בסוף הכנסת השמינית התפטרו מן הכנסת כדי להצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי, מטעמה נבחרו לכנסת התשיעית.

נציגי המפלגה בכנסת
------------------

**הכנסת השישית (1965)**   

3 מנדטים: שמואל תמיר, אליעזר שוסטק, אברהם טיאר, שלמה כהן-צידון   

**הכנסת השביעית (1969)**   

2 מנדטים: שמואל תמיר, אליעזר שוסטק

**הכנסת השמינית (1973) במסגרת הליכוד**   

4 מנדטים (מתוך 39 לרשימה כולה): שמואל תמיר, אליעזר שוסטק, עקיבא נוף, אהוד אולמרט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז החופשי** בוויקישיתוף
* מרכז חופשי, באתר הכנסת
* המרכז החופשי, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
* מידע על המרכז החופשי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* המרכז החופשי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  פרשו מסיעת גח"ל ב-29 במרץ 1967 והקימו את המרכז החופשי.
2. ↑  הצטרף לסיעה ב-11 בפברואר 1969 לאחר שפרש מסיעת גח"ל.
3. 1 2  ב-1976 התאחדו המפלגות המרכז העצמאי, הרשימה הממלכתית, והתנועה למען ארץ ישראל השלמה, והקימו את מפלגת לע"ם, שנשארה חברה בסיעת הליכוד. חברי המרכז החופשי עקיבא נוף ושמואל תמיר לא הצטרפו למפלגה החדשה, ופרשו מהליכוד ב-26 באוקטובר 1976 על מנת להקים מחדש את המרכז החופשי כסיעה עצמאית. בינואר 1977 פרשו מהכנסת על מנת להצטרף לד"ש, וסיעת המרכז החופשי חדלה מלהתקיים.
4. 1 2  פרשו מהמרכז החופשי ב-1974 והקימו את מפלגת המרכז העצמאי, שנשארה חברה בסיעת הליכוד.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007448359405171
* VIAF: 30148874368149620632
* WorldCat: viaf-30148874368149620632

 |
פיטר גלאגר בקומיקון החוף המזרחי לשנת 2015 בסקוקוס, ניו ג'רזי
**היתקליף** (באנגלית: **Heathcliff**) היא רצועת קומיקס אמריקאית שנוצרה על ידי ג'ורג גייטלי בשנת 1973, הכוללת את דמות הכותרת, שהוא חתול ג'ינג'י. נכון להיום הקומיקס נכתב ומצויר על ידי אחיינו של גייטלי, פיטר גאלגר, והוא מופץ ביותר מאלף עיתונים.

הרצועה מוצגת בדרך כלל במסגרות איסור פרסום עם פאנלים בודדים בימי חול. אולם בימי ראשון הרצועה מורחבת למספר פאנלים וכותרתה "יום ראשון עם היתקליף". תכונה קבועה ברצועות יום ראשון היא "קיטי קורנר", שם מתוארים חתולים לא שגרתיים בעולם האמיתי.

הגדרה
-----

הרצועה מתרחשת בעיירת נמל בשם Westfinster. היתקליף כפי שנראה ברצועה נוטה מראש להרגיז את מר שולץ, מנהל חנות הדגים המקומית, חברתו של היתקליף היא חתולה בשם סוניה. הבעלים של סוניה, ג'בלונסקי, רואה את הית'קליף כמטרד במיוחד כשהוא מחזיר את סוניה הביתה מאוחר אך אשתו של ג'בלונסקי רואה את הית'ליף כחתול שאוהב באמת את סוניה ומתייחס אליה כאל מלכה. היתקליף מעורב גם במערכת יחסים קשה עם מר מושקט, הבעלים של הבית בו הוא גר. עם זאת, הוא אהוב על הנכד הצעיר.

במדיות אחרת
-----------

החל משנת 1985, מארוול קומיקס, החלה לייצר ספרי קומיקס בשם "Heathcliff".

הופקו שתי סדרות טלוויזיה מונפשות המבוססות על הרצועה. הסדרה הראשונה, "היתקליף", שודרה לראשונה בשנת 1980, והסדרה השנייה, "היתקליף", שודרה לראשונה בשנת 1984. אף על פי שהיתקליף לא דיבר בקומיקס, שתי הגרסאות המונפשות שלו דובבו על ידי מל בלאנק. היתקליף הייתה אחת הדמויות המקוריות האחרונות שבלאנק דיבב לפני מותו ב -1989.

סרט קולנוע בשם "היתקליף: החתול השובב" הופץ בבתי הקולנוע בארצות הברית בשנת 1986.

ראו גם
------

* היתקליף (סדרת טלוויזיה, 1984)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של היתקליף
* היתקליף, ברשת החברתית פייסבוק

* היתקליף, ברשת החברתית אינסטגרם
* היתקליף קומיקס יומי - On GoComics
* היתקליף בסינדיקט היוצרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "History – Heathcliff". *heathcliffcomics.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-25.
2. ↑  "Heathcliff | Creators Syndicate". *www.creators.com* (באנגלית). נבדק ב-2018-06-25.
3. ↑  "HEATHCLIFF". *www.webcitation.org* (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2012-09-12. נבדק ב-2018-06-25.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**קאבורק יעקוביאן** (נולד ב-1939), ארמני יליד מצרים ששימש סוכן של המודיעין המצרי בישראל. 

בצעירותו גילה כישרון לצילום והסתבך בפלילים. המודיעין המצרי, ששם לב לכישרונו לשפות, הציע לו להתגייס למשימת ריגול תמורת מחילת עוונותיו. בדצמבר 1959, גויס לשירות המודיעין המצרי, ובמשך שנה עבר קורסים שונים בהם הוכשר לפעילות מודיעינית. כחלק מהכנת סיפור הכיסוי שלו, עבר ברית מילה בבית חולים, ביקר בבתי כנסת, צויד בצילומים מזויפים של קברי הוריו, ואף למד עברית. 

בשנת 1960 יצא למשימה שאליה הוכשר. בדצמבר באותה שנה, פנה לאו"ם, וביקש לקבל תעודת פליט על שם יצחק (זאכי) קוצ'וק, יהודי יליד טורקיה. לאחר שקיבל את התעודה, יצא לברזיל, ושם קיבל תעודת זהות המעידה על יהדותו, ועבד בריו דה ז'ניירו כצלם. שנה לאחר מכן פנה לסוכנות היהודית וביקש לעלות לישראל. בקשתו אושרה, ובסוף 1961 הגיע לישראל כעולה חדש. 

יעקוביאן למד כשישה חודשים באולפן לעברית בקיבוץ נגבה. במהלך לימודיו התאהב באחת מבנות המשק. ידיעות שהגיעו לשירותי הביטחון, בין השאר בזכות המידע שנשאב על ידי הפעלתו של "ז'אק ביטון", הביאו אותם לשים את עינם עליו. בנובמבר 1962 גויס לצה"ל, נשלח לקורס נהגים (באופן מכוון - לתפקיד בלתי מסווג), סיים כחניך מצטיין, והועלה לדרגת טר"ש. לאחר מכן שימש כנהגו של קצין בכיר. ב-1963 שוחרר, לבקשתו, משירותו בצה"ל. הוא עבר להתגורר באשקלון.

בסופו של דבר, נאספו ראיות שווידאו את אשמתו (הוא הצליח להעביר למצרים מספר ידיעות מודיעיניות), וב-19 בדצמבר 1963 נעצר על ידי השב"כ (נתפס פיזית על ידי מרדכי שרון) והועמד לדין באשמת ריגול עבור מצרים. בית המשפט דן אותו ל-18 שנות מאסר. ב-29 במרץ 1966 הועבר לידי מצרים יחד עם שני אסירים ביטחוניים אחרים, תמורת שלושה אזרחים ישראלים (עודד מאיר, דוד חנוכה ושמואל חנוכה) שחצו בטעות את הגבול לרצועת עזה (שהייתה אז בשליטה מצרית) בבקשם לקנות שם אבטיחים.

מאז החזרתו למצרים לא נודע עליו דבר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאור הפרשה, באתר השב"כ
2. ↑  יחיאל לימור, הורשע המרגל המצרי יעקוביאן, מעריב, 9 במרץ 1964
3. ↑  3 ישראלים שעברו לרצועה הוחלפו במרגל ו-2 מסתננים, דבר, 30 במרץ 1966
**קבוצת רדיושק** (אנגלית: Team RadioShack) היא קבוצת אופניים אמריקאית, שהייתה קיימת בשנים 2009-2011 והשתתפה בשנים אלו בסבב ה-UCI ProTour.

היסטוריה
--------

ההכרזה על הקמת הקבוצה פורסמה ב-23 ביולי 2009, לאחר הטור דה פראנס. חברת רדיושק, יצרנית אלקטרוניקה גדולה, הייתה נותנת החסות הרשמית והעיקרית לקבוצה, בראשות המנהל הספורטיבי יוהאן ברוינל והרוכב לאנס ארמסטרונג. נותני החסות הנוספים לקבוצה היו יצרנית האופניים טרק ויצרנית ציוד הספורט נייק. הקבוצה קידמה את קרן ארמסטרונג למלחמה בסרטן ואת צמיד Livestrong. בין הרוכבים המפורסמים בקבוצה בלטו: לאנס ארמסטרונג, לוי ליפהיימר, חיימר זובלדיה, יאנז ברייקוביץ', כריס הורנר, אנדראס קלודן וירוסלב פופוביץ'. ב-25 בנובמבר 2009 הודיע איגוד האופניים הבינלאומי כי הקבוצה עמדה בכל הדרישות ואושר לה להשתתף בסבב.

הקבוצה הוקמה על תשתיות קבוצת הרכיבה שהייתה תחת חסות קבוצת אסטנה. מנהלה ושמונה מתוך תשעת הרוכבים שזינקו לטור דה פראנס של 2009 היו בסגל הקבוצה ב-2010. מטרות הקבוצה, מעבר לניצחונות בסבב הפרו טור והטור דה פראנס היו קיום חממה לרוכבים צעירים, השתתפות בתחרויות ריצה וטריאתלון וקידום המלחמה בסרטן, בעזרת העמותה שהוקמה על ידי ארמסטרונג.

עונת 2010
---------

הישגיה הבולטים של הקבוצה בעונה זו היו:

* ניצחון בטור של חבל הבסקים (כולל ניצחון בקטע אחד במרוץ), על ידי כריס הורנר
* ניצחון במרוץ החד-יומי, ברבנטס פיי, על ידי סבסטיאן רוסלר
* ניצחון בדופינה ליברה (כולל ניצחון בקטע אחד במרוץ), על ידי יאנז ברייקוביץ'
* ניצחון בקטע בטור דה פראנס על ידי סרג'ו פאוליניו
* ניצחון בקטגוריה הקבוצתית בטור דה פראנס

עונת 2011
---------

הישגיה הבולטים של הקבוצה בעונה זו היו:

* ניצחון בטור של חבל הבסקים (כולל ניצחון בשני קטעים במרוץ), על ידי אנדראס קלודן (בקטעים ניצחו קלודן והורנר)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבוצת רדיושק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת רדיושק (באנגלית)
* קבוצת רדיושק, ברשת החברתית פייסבוק

* קבוצת רדיושק, ברשת החברתית טוויטר
* דף הקבוצה באתר איגוד האופניים הבינלאומי

הערות שוליים
------------

1. ↑  UCI registers seventeen ProTour teams for 2010 | Cyclingnews.com
**בני דמתי** (נולד ב-11 באוגוסט 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר-חלוץ.

קריירת משחק
-----------

דמתי שתיפקד ברוב הקריירה כקיצוני שמאלי, גדל במחלקת הנוער של קבוצת שמשון תל אביב ועלה לקבוצה הבוגרת בעונת 1977–1978, בעקבות שינויים בהרכב שביצע המאמן יחיאל מור. לאחר 5 עונות רצופות בבוגרים, ביקש דמתי להשתחרר משמשון בסוף עונת 1981–1982 אך נענה בסירוב, תגובה שהובילה לכניסתו להסגר של שנתיים. בעונת 1984–1985 חתם בבית"ר תל אביב לעונה אחת ובסוף העונה ירדה בית"ר לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן ביקש דמתי להמשיך לשחק בקבוצה, אך נתקל בסירוב מצד הנהלת הקבוצה.

דמתי חתם בצפרירים חולון והתחיל תקופה של 5 שנים רצופות, בעונה הראשונה נפצע ונעדר מספר חודשים, בהמשך היה חלק מצוות שהעפיל לליגה הבכירה בעונת 1986–1987, ירד חזרה לארצית בעונת 1988–1989 ועלה בשנית לליגה הבכירה בעונת 1989–1990 כשהצטרף לקבוצה רק במחזור ה-20 בעקבות שהות ממושכת בארצות הברית. בעונת 1990–1991 חתם אצל העולה החדשה לארצית מכבי עירוני אשדוד, איתה סיים עונה מוצלחת והגיע עד למקום ה-4. את עונת 1991–1992 התחיל במכבי עכו ובהמשך הצטרף לקבוצת הפועל חיפה והעפיל עימה לליגה הבכירה. בעונת 1993–1994 חזר לשמשון תל אביב לעונה פרישה בה סיימה הקבוצה במקום ה-4 והשתתפה במשחקי המבחן מול הפועל חיפה, אך הפסידה ונשארה בארצית.

בנבחרת הנוער
------------

דמתי השתייך לסגל נבחרת הנוער של המאמן אמציה לבקוביץ'

חיים אישיים
-----------

בני דמתי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן שמשון תל אביב ונבחרת ישראל גדעון דמתי. השניים שיתפו פעולה בתחילת הדרך בשמשון.

נשוי לאיריס ואב ל-3 בנות, מתגורר בגבעתיים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סלימן וגרגיר הסירו הגבס, בעיתון מעריב 29 בנובמבר 1977
2. ↑  נקמתו של דמתי, בעיתון מעריב 19 בינואר 1986
3. ↑  תפסו אמריקה, בעיתון מעריב 10 במאי 1990
4. ↑  בני דמתי: היו לי כמה מבצעים נוסח מראדונה, בעיתון מעריב 7 באוקטובר 1990
5. ↑  19 כדורגלני נבחרת הנוער יצאו מחר לדרום-אמריקה, בעיתון מעריב 31 בינואר 1979
הלוגו הקודם של המגזין
**Dissent** הוא כתב עת העוסק בענייני חברה, תרבות ופוליטיקה, היוצא לאור בארצות הברית החל משנת 1954. המגזין יוצא לאור על ידי Foundation for the Study of Independent Social Ideas בהוצאת אוניברסיטת פנסילבניה. עורכיו כיום הם מייקל וולצר ומיכאל קאזין.

אודות
-----

המגזין נוסד בשנת 1954 על ידי קבוצת אינטלקטואלים אשר כונתה האינטלקטואלים של ניו יורק, אשר היו בעלי נטיות שמאליות מתונות (דחו את הקומוניזם הסובייטי), ואשר היו ברובם יהודים. בקבוצה היו לואיס קוזר, מאייר שפירא, הנרי פאטצ'ר ואירווינג האו, אשר שימש כעורכו מאז היווסדו בשנת 1954 ועד למותו בשנת 1993.

בין האישים הבולטים אשר פרסמו בו מאמרים הם דניאל בל, חנה ארנדט, שלמה אבינרי, אמיתי עציוני, אריך פרום, נורמן מיילר, כנעאן מקייה, סי. רייט מילס, דבורה מאיאר, מייקל איגנטייף, יורגן הברמאס, גינטר גראס, עמוס עוז, סמנתה פאוור, ריצ'רד רורטי, מרתה נוסבאום, מייקל וולצר, קורנל וסט, שילה בנחביב, ריצ'רד רייט, איניאציו סילונה, מייקל הרינגטון ורוברט היילברונר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Dissent (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של Dissent

* אתר האינטרנט הרשמי של Dissent

* אתר האינטרנט הרשמי של Dissent
* Dissent, ברשת החברתית טוויטר
* Dissent, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פרט מכרזת הקומקום. עיצוב: פסח עיר-שי
**הקומקום** היה התיאטרון הסאטירי הראשון בארץ ישראל.

תיאטרון הקומקום היה הניסיון הראשון להקים בארץ ישראל בתקופת היישוב תיאטרון סאטירי. התיאטרון הוקם בשנת 1927 על ידי אביגדור המאירי, אליעזר דונת ופסח עיר-שי והשחקנים רפאל קלצ'קין, יעקב טימן, יהודית פרקל וקטיה בת-הרים. המאירי כתב את רוב הפזמונים והמערכונים של התיאטרון.

התיאטרון ערך את חזרותיו על גג ביתה של משפחת סגלוביץ', בית חדש שנבנה בראשית שנות העשרים על ידי המשפחה ברחוב המשביר 3 בתל אביב. החזרות נערכו בסוכת קבע גדולה שהוקמה שם על ידי דב סגלוביץ'. המקום הוענק להם על ידיו ללא תמורה, לבד מבחג הסוכות שבכל ימי החג לא יוכלו לעשות בה חזרות, כי היא תהא תפוסה על ידי המשפחה.

ב-1928, שנה בלבד לאחר הקמתו, פרשו ממנו שניים משחקניו - עמנואל הרוסי והלל ברגמן-אביחנן. השניים טענו כי מנהל הקומקום, אביגדור המאירי, ניכס לעצמו שירים ומערכונים שהם כתבו. חברים אחרים מהתיאטרון לא הסכימו עם תכנים שכפה עליהם המאירי להציג, ואף חשו מקופחים מבחינה כספית. מרבית חברי התיאטרון פרשו ממנו והצטרפו לתיאטרון חדש שהוקם - המטאטא, ובמהרה נסגר הקומקום. אברהם שלונסקי העיר כי המטאטא הוא "מעט התה שנותר מן הקומקום".

קישורים חיצוניים
----------------

* אביגדור המאירי באתר "בדרך"
* הקומקום - התיאטרון הסאטירי הראשון בארץ-ישראל, באתר התיאטרון הישראלי.
* אדים מן הקומקום - אביגדור המאירי על הומור הימים שעברו, מאת רות בונדי, דבר, יום שישי, 10 באפריל 1964; עמוד 18 (מתוך עיתונות יהודית היסטורית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דן אלמגור - "המחזמר העברי הראשון", ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים 23.3.1979