recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיאס** (ברוסית: Миа́сс) היא עיר במחוז צ'ליאבינסק ברוסיה, הממוקמת 96 קילומטרים (60 מיל) ממערב לעיר צ'ליאבינסק, על המדרון המזרחי של דרום הרי אורל, על גדת נהר נהר המיאס. אוכלוסיית העיר (נכון למפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2021): 147,995. בשנת 2010 מנתה האוכלוסייה בעיר 151,751, ובשנת 2002- 158,420.

שם
--

השם מיאס לקוח מהבשקירים, שהם התושבים הילידים באזורים אלו. משמעות השורש של המילה עליה מבוסס שם העיר היא "מים" או "חבר".

היסטוריה
--------

ככל הנראה העיר נוסדה בשנת 1773 כמפעל לכריית נחושת. במהלך המאה ה-19, ההתפתחות של היישוב במקום נבעה מגילוי מרבצי הזהב העשירים ביותר באזור הרי אורל. המיצוי השנתי הממוצע של הזהב מאזור מיאס היה כ 640 קילוגרם (1,410 ליברות). באמצע המאה ה-19 ירד היקף כריית הזהב, וגם ההתפתחות של העיר חוותה האטה. בשנת 1923 הוענק למיאס מעמד של עיירה. בשנת 1941, נבנה בעיר מפעל רכב. מפעל זה עדיין פעיל בשם אורל יצרנית רכב.

מעמד מינהלי ועירוני
-------------------

מיאס נחשבת כעיר במסגרת החלוקה המנהלית-טריטוריאלית של רוסיה יחד עם עשרים ושמונה יישובים כפריים. מיאס היא יחידה מינהלית השווה במעמד שלה לזה של המחוזות. כחטיבה מוניציפלית, העיר מיאס מאוגדת בשם **Miassky Urban Okrug.**

כלכלה וחינוך
------------

כיום הוא מרכז מכני עיקרי באזור. יצרנית המשאיות UralAZ היא אחד המפעלים החשובים ביותר בעיר.

### יצרנית הרכב אורל

יצרנית הרכב אורל מייצרת משאיות מרובות ציר עם הנעה מלאה ואחראית לייצוא של כ-8% מהמשאיות במדינה. החברה נכללה בדירוג של 200 החברות הרוסיות הגדולות ביותר בשנת 2000 בהיקף המכירות, ומועסקים בה 105,000 עובדים. החברה הוקמה בשנת 1942, כאשר מפעל זיל (Zis) פונה ממוסקבה במהלך מלחמת העולם השנייה.

### מרכז הטילים של המדינה

משרד התכנון מאקייב מייצר טילים בליסטיים המשוגרים על ידי צוללות. ב-1955 הוא הועבר מהמקום בו הוקם בשנת 1947 בזלאוסט, למיאס.

אוכלוסייה
---------

הרכב אתני (2010):

* רוסים - 89.4%
* בשקירים - 3.6%
* טטרים - 3.4%
* אוקראינים 1.1%
* אחרים - 2.5%

תיירות
------

החלק הישן של העיר כולל בתי עץ מהמאה ה-19 עם מרפסות מקוריות ומשקופים. גם ביתו של מנהל מכרה הזהב, סימונוב, השתמר.

אגם טורגויאק ממוקם ליד מיאס ומהווה מיקום תיירותי פופולרי, עם מים צלולים.

למיאס יש מוזיאון מינרלוגי עשיר, שכן הוא קרוב לאזור שימור המינרלים אילמנסקי.

ממזרח למיאס נמצא אילמנסקי זפובדניק, יער מוגן גדול. לא הרחק לתוך היער, יש שבילים מובילים למעיינות מים מתוקים.

גלריה
-----

* יער מושלג במיאסיער מושלג במיאס
* אגם מיאסאגם מיאס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Resolution #161
2. ↑  "Наиболее многочисленные национальности" (PDF). Rosstat. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-08-22. נבדק ב-2020-10-24.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564765605171
* GND: 4355861-6
* LCCN: n84106127
* MusicBrainz: b79f527e-e54a-4b51-b862-f93c8e025c90
* VIAF: 151320179
* WorldCat (עם VIAF): 151320179

 |
בגאומטריה לא-אוקלידית, "**נוסחת שלפלי**" (**Schlafli**) קושרת בין השינויים בזוויות הדיהדרליות של טטראדר ואורכי צלעותיו לשינוי הנפח שלו. הנוסחה נקראת על שם לודוויג שלֶפלי (Ludwig Schläfli), מתמטיקאי שווייצרי ואחד מיוצרי התאוריה של גאומטריה בממדים גבוהים, אשר גילה אותה במסגרת חקירותיו את הנפח של פאונים לא-אוקלידיים. שלֶפלי ניסח והוכיח את הנוסחה שלו למקרים פרטיים, וזמן רב לאחר מכן Hellmuth Kneser נתן הוכחות לנוסחה הן במקרה של גאומטריה היפרבולית והן במקרה של גאומטריה כדורית.

אחת המוטיבציות לנוסחה היא העובדה שבגאומטריה לא-אוקלידית קיים קשר בין הזוויות הפנימיות של סימפלקס כלשהו לנפח שלו; עובדה זאת עומדת בניגוד למצב בגאומטריה אוקלידית שם יש אפשרות לדמיון בין פאונים כך שאין קשר בין הזויות של הפאון לגודל (שנמדד בנפח) הפאון. למשל, בגאומטריה היפרבולית דו-ממדית קיים משולש שווה-צלעות יחידי (עד כדי איזומטריה).

ניסוח
-----

במקרה של מרחב היפרבולי תלת-ממדי {\displaystyle H^{3}}, נוסחת שלפלי מקבלת את הצורה:

{\displaystyle K\cdot dV={\frac {1}{2}}\sum \_{ij}l\_{ij}d\alpha \_{ij}},

כאשר *K* היא העקמומיות הקבועה של המרחב ההיפרבולי, {\displaystyle l\_{ij}} היא אורך הצלע שמחברת את הקודקוד *i* עם הקודקוד *j*, ו-{\displaystyle d\alpha \_{ij}} הוא השינוי בזווית הדיהדרלית של הצלע *ij*. נוסחה זהה תקפה גם לגאומטריה כדורית (אלא שהעקמומיות *K* נעשית חיובית בגאומטריה זו). בעבור המקרה של גאומטריה לא אוקלידית בכל מספר שהוא של ממדים, הנוסחה היא:

{\displaystyle (n-1)K\cdot dV=\sum \_{F}V\_{n-2}(F)d\alpha \_{F}}

כאשר n הוא ממד המרחב, הסימון {\displaystyle V\_{n-2}(F)} מייצג את הנפח ה- *n-2* ממדי של "צלע מוכללת" *F*, ו- {\displaystyle d\alpha \_{F}} הוא השינוי בזווית הדיהדרלית המוכללת - דהיינו הזווית בין שתי פאות *n-1* ממדיות סמוכות שהחיתוך שלהן הוא לאורך הצלע המוכללת *F*. במקרה הדו-ממדי (*n = 2*) עם עקמומיות קבועה, נוסחת שלפלי שקולה למשפט גאוס-בונה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Structural Properties of Polylogarithms,p.310
2. ↑  מן הטריגונומטריה ההיפרבולית עולה, שכאשר העקמומיות הקבועה היא 1-, למשולש שווה-צלעות כזה יש אורך צלע 0.9 וזווית קבועה 53.868 מעלות.
3. ↑  Equilateral hyperbolic triangle
4. ↑  Rigidity and Symmetry,p.8
5. ↑  Schläfli – for lush, voluminous polyhedra
6. ↑  במקרה הדו-ממדי, הנפח של כל צלע *F* הוא 0-ממדי -כלומר מדובר בקודקודי המשולש. בעוד יחידת המידה של נפח חד-ממדי הוא קטע יחידה (ושל נפח דו-ממדי הוא ריבוע יחידה, וכן הלאה), יחידת המידה של נפח 0-ממדי היא נקודה בודדת (כך שמספר הנקודות קובע את הנפח), על כן אורכי הצלעות בנוסחת שלפלי במקרה הדו־ממדי הן 1 והנוסחה קובעת שהשינוי בשטח שווה לשינוי בסכום הזוויות חלקי העקמומיות - בהתאמה עם משפט גאוס-בונה.
ה-**RPG-29** (אר. פי. ג'י 29; מרוסית: -РПГ-29 - Ручной противотанковый гранатомёт) הוא מטול רקטות נגד טנקים שפותח ויוצר על ידי ברית המועצות. הוא נכנס לשימוש פעיל ב-1989 במטרה לפגוע ברכב קרבי משוריין מודרני בעל שריון ריאקטיבי. זהו הנשק האחרון שנכנס לשימוש בצבא ברית המועצות לפני נפילתה.

מספר דגמים מאוחרים יותר פותחו על בסיס ה-RPG-29 כמו ה-RPG-30 וה-RPG-32. ראש הקרב החלול "טאנדם" (ראש נפץ דו-שלבי) של ה-RPG-29 הוא בין היחידים שהצליחו לחדור מבעד לשריון המרוכב של טנקים מערביים מתקדמים.

תיאור
-----

ה-RPG-29 הוא מטול רקטות נגד טנקים המופעל על ידי חייל בודד. מעל המטול נמצא הכוונת האופטית שלו מסוג 2.7× 1P38. מתחת למטול נמצאת הידית בעלת הדק שנועדה להנחה נוחה ויציבה על כתף החייל המשגר. ניתן להוסיף למטול גם כוונת ראיית לילה.

ה-RPG-29 חריג ביחס לנשק נ"ט רוסי בכך שאין מרחק ביטחון בין המפעיל לבעירת הרקטה. במקום זאת המנוע נדלק ברגע הלחיצה על ההדק והבעירה מסתיימת עוד לפני שהרקטה עוזבת את המטול. קיימים שני ראשי חימוש לרקטה; PG-29V שנועד נגד טנקים/ביצורים, וה-TBG-29V בעל רש"ק תרמובארי שנועד כנגד אדם.

הרש"ק מסוג PG-29V מסוגל לחדור שריון מרוכב מודרני הנמצא בשימוש רוב טנקי המערכה הקיימים. בזמן ניסוי הרקטה, נעשה שימוש ב-RPG-29 כנגד טנקים מסוג T-80 ו-T-90. הרקטה הצליחה לחדור את שני הטנקים למרות המיגון הריאקטיבי שהיה להם.

היסטוריה
--------

ה-RPG-29 פותח בשלהי שנות ה-80 של המאה ה-20, לאחר סיום פיתוח ה-RPG-26, ונכנס לשימוש בצבא הסובייטי בשנת 1989.

שימוש ברקטה זו נעשה בלחימת גרילה במזרח התיכון, הן במלחמת עיראק והן במלחמת לבנון השנייה. במלחמת לבנון השנייה השתמש החזבאללה ברקטות אלו, ביחד עם רקטות RPG-7 וטילי נ"ט מדגמי סאגר קורנט ו9K115-2 מטיס-M, כנגד כוחות צה"ל.

במבצע צוק איתן השתמש חמאס ברקטות אלה, ביחד עם טילי נ"ט קורנט נגד כוחות צה"ל. כלל הרקטות והטילים שנורו על טנקי מרכבה סימן 4מ יורטו על ידי מערכת "מעיל רוח".  

במתקפת הפתע על ישראל (2023) השתמש חמאס ברקטות אלה לפריצת קירות הבתים בישובים אותם תקף.

מפעילים
-------

מפת מפעילי RPG-29 נוכחיים (בכחול) ומפעילים לשעבר (באדום)
* רוסיהרוסיה רוסיה (היצרנית והמשתמשת הראשית)
* אוקראינהאוקראינה אוקראינה
* בולגריהבולגריה בולגריה
* מקסיקומקסיקו מקסיקו
* פקיסטןפקיסטן פקיסטן
* איראןאיראן איראן
* סוריהסוריה סוריה
* חזבאללהחזבאללה חזבאללה (קיבלו את הנשק מאיראן וסוריה)
* חמאסחמאס חמאס (קיבלו את הנשק מאיראן)

מפרט טכני
---------

* משקל רקטה: 6.2 ק"ג.
* טווח למטרה: 500 מטר.
* כושר חדירה:
	+ פלדה: 750 מ"מ לאחר מיגון ריאקטיבי.
	+ בטון מזוין או קיר לבנים: 1,500 מ"מ.
	+ עץ או ביצורי חול: 3,700 מ"מ.

ראו גם
------

* רקטה נגד טנקים
* RPG-7
* מטול רימונים
* בזוקה (כלי נשק)
* פאנצרפאוסט
* לאו (נשק)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **RPG-29** בוויקישיתוף
* כיצד מטול רקטות עובד (הסבר בליווי תמונות ואיורים)
* RPG-29 לעומת RPG-7, פורום צבא וביטחון, פרש

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון בן ישי, בדרך לשבת השחורה: כרוניקה של כישלון אסטרטגי, מודיעיני וטקטי. באתר Ynet‏, 13 באוקטובר 2023
**ג'יימס "ג'ים" קונלי ג'אסטיס השני** (באנגלית: **James "Jim" C. Justice, II**; נולד ב-27 באפריל 1951) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, המכהן כמושל וירג'יניה המערבית מינואר 2017.

ביוגרפיה
--------

ג'אסטיס נולד בצ'ארלסטון, בנם של ג'יימס ורות'. ב-1969 סיים את לימודיו בתיכון והמשיך בלימודים באקדמיה הצבאית גרינברייר. סיים תואר ראשון ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת מרשל. במהלך הלימודים שימש קפטן נבחרת הגולף של האוניברסיטה.

ידוע כאחד המושלים והפוליטקאים הגבוהים בפוליטיקה האמריקאית, גובהו מתנשא ל-2.01 מטרים. 

### קריירה עסקית

לאחר הלימודים הצטרף לעסקי משפחתו. ב-1977 הקים את חברת "Justice Family Farms" שהפכה לחברה החקלאית הגדולה במזרח ארצות הברית ומגדלת חיטה, תירס, סויה על שטח של מעל 50,000 אקר בארבע מדינות. ב-1993 נפטר אביו והוא קיבל את השליטה על החברות "Bluestone Industries" ו- "Bluestone Coal Corporation", תחת ניהולו הורחבה קבוצת החברות לשליטה במעל 100 חברות שונות, בתחומי כריית הפחם, גידול עצים, מנפטות, מגרשי גולף ועוד. ב-2009 מכר את פעילות הפחם לחברת "Mechel" הרוסית תמורת 568 מיליון דולר וב-2015 רכש את נכסי החברה בחזרה תמורת 5 מיליון דולר בלבד. ג'אסטיס פיתח מתחם נופש יוקרתי בגרינברייר ובו מגרשי גולף המשמשים את סבב ה-PGA (תחרויות הגולף המקצועני הראשיות). נכון ל-2017, ג'אסטיס הוא המיליארד היחיד והאדם העשיר ביותר בווירג'יניה המערבית, הונו מוערך בכ-1.59 מיליארד דולר.

### קריירה פוליטית

לאורך השנים החליף ג'אסטיס את רישומו בין שתי המפלגות הגדולות בארצות הברית, ותרם למועמדים מהמפלגה הדמוקרטית והרפובליקנית כאחד. בפברואר 2015 הצטרף למפלגה הדמוקרטית והודיע על כוונתו להתמודד בבחירות למשרת מושל וירג'יניה המערבית. במאי 2016 ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה ובנובמבר אותה שנה ניצח בבחירות הכלליות לאחר שזכה ל-49.1% מקולות המצביעים לעומת 42.3% ליריבו מהמפלגה הרפובליקנית. בינואר 2017 הושבע לתפקידו. במהלך עצרת משותפת עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הודיע ג'אסטיס ב-3 באוגוסט 2017 כי הוא עובר למפלגה הרפובליקנית.

התמודד על קדנציה נוספת לתפקיד המושל בבחירות 2020, הפעם מטעם המפלגה הרפובליקנית וניצח. 

עקב הגבלה על 2 קדנציות רצופות החלה על מושל וירג'יניה המערבית, צפוי לסיים את תפקידו בתום כהונה זאת ב-2024. 

ג'אסטיס נשוי לקאת'י והם הורים לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ים ג'אסטיס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ים ג'אסטיס
* ג'ים ג'אסטיס, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ים ג'אסטיס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'ים ג'אסטיס, ברשת החברתית אינסטגרם

* ג'ים ג'אסטיס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ג'ים גאסטיס באתר מושל מדינת וירג'יניה המערבית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Is West Virginia Holding America’s Weirdest Election, פוליטיקו, 21 בספטמבר 2015
2. ↑  ג'ים ג'אסטיס באתר פורבס
3. ↑  West Virginia Gov. announces he will join GOP, אתר CNN, ‏3 באוגוסט 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0005 0047 1176
* LCCN: no2019097065
* VIAF: 3648156317459102350006
* WorldCat: lccn-no2019097065

 |
אנדי רובין
**אנדרו (אנדי) אי. רוּבין** (באנגלית: **Andrew E. "Andy" Rubin**, נולד ב-1962) הוא מהנדס אמריקאי יהודי, מייסד ומנכ"ל החברות Danger ו-Android (שנקנתה על ידי גוגל ומוכרת כמערכת ההפעלה אנדרואיד). כיהן כסגן נשיא מערכת הנייד הדיגיטלית של חברת "גוגל" ובמהלך 2013 מונה על ידי פייג' לנהל את מחלקת הרובוטיקה בגוגל הכוללת חברות שנרכשו לשם כך כגון בוסטון דיינמיקס. רובין פיקח על פיתוח מערכת אנדרואיד, מערכת הפעלה של קוד פתוח למכשירי טלפון מתקדמים, עד שהוחלף על ידי סונדאר פיצ'אי. על שמו רשומים שבעה עשר פטנטים, והוא בעל הון מוערך בכ-100 מיליון דולר.

קורות חיים
----------

רובין גדל במדינת ניו יורק שבארצות הברית. אביו הוא פסיכולוג שהקים חברה לשיווק ישיר משלו. רובין הפעיל מערכת מחשב מסוג BBS בילדותו. בבגרותו סיים תואר במדעי המחשב בקולג' יוטיקה במרכז מדינת ניו יורק, ב-1986. מסיום לימודיו ועד 1989 עבד כמהנדס רובוטיקה, ובין השנים 1989 ל-1992 עבד כמהנדס ייצור לחברת אפל. אחר כך עזב לטובת ספין-אוף שהתמקד במערכות הפעלה וממשק של אפל, עד עזיבתו ב-1995. הוא עבר לעבוד כמהנדס עבור חברה שנרכשה על ידי מיקרוסופט. ב-1999 הקים את חברת Danger יחד עם שותף נוסף, פרויקט עליו עבדו במשך 3 שנים. 

בשנת 2003 ייסד רובין את חברת "אנדרואיד", שפיתחה תוכנה לטלפונים ניידים. ב-2005 נמכרה החברה ל"גוגל", ורובין התמנה לסגן נשיא בכיר, האחראי על פיתוח מערכת אנדרואיד בגוגל.

ב-2013 נבחר לנהל את חטיבת הרובוטיקה בגוגל, תחום אליו נכנסה גוגל כשחקן חדש ואותתה נכונות להעמיד חטיבה יוקרתית עם רכישות מאסיביות בענף, כגון חברת בוסטון דיינמיקס.

באוקטובר 2014, לאחר 9 שנים, עזב את גוגל כדי להקים "חממה" לקידום חברות הזנק בתחום החומרה. על פי תחקיר הניו יורק טיימס, הרקע לעזיבתו את החברה היה תלונה של עובדת בגוגל על הטרדה מינית כלפיה מצידו של רובין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדי רובין** בוויקישיתוף
* אנדי רובין, ברשת החברתית פייסבוק
* פטנטים שיצר רובין: פטנט 1, פטנט 2, פטנט 3, פטנט 4
* אנדי רובין: 900,000 מכשירי אנדרואיד מופעלים מדי יום, באתר "The gadget spot"
* עומר כביר, אנדי רובין נגד סירי: "הטלפון שלך לא צריך להיות עוזרת", באתר כלכליסט, 23 באוקטובר 2011
* נחמה אלמוג, ‏אנדי רובין, גוגל: "אנחנו חייבים להכפיל את הנוכחות שלנו בטאבלטים ולהוביל את השוק", באתר "אנשים ומחשבים", 28 בפברואר 2012
* עומר כביר, אנדי רובין מייסד אנדרואיד מפתח סמארטפון מהפכני, באתר כלכליסט, 15 בינואר 2017
* יניב אביטל, ‏האיש שהמציא את אנדרואיד ממציא את הסמארטפון מחדש, באתר ‏מאקו‏, 1 ביוני 2017
* "בשלב מסוים הטלפון כבר לא יטרח לשאול אותך מה דעתך", באתר גלובס, 21 באוגוסט 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  במרץ 2013
2. ↑  (אנ')
3. ↑  גוגל רכשה עוד 7 חברות רובוטיקה עבור אנדי רובין, דצמבר 2013
4. ↑  עומר כביר, טלטלה בגוגל: ממציא אנדרואיד, אנדי רובין, התפטר מתפקידו, באתר כלכליסט, 31 באוקטובר 2014
5. ↑  יזהר שי, ‏כמה שילמה גוגל עבור שתיקתו של אבי האנדרואיד?, באתר גלובס, 31 באוקטובר 2018
**יואב אבן** (נולד ב-18 בפברואר 1974) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב הבריאות של חברת החדשות של ערוץ קשת 12.

ביוגרפיה
--------

אבן החל את דרכו העיתונאית בשנת 1999 כתחקירן בתוכנית "חמש עם גדי סוקניק", ואחר כך מונה לכתב כללי בתוכנית. 

בשנת 2002 יצא לאור ספרו "ברווזים" - קובץ של שש נובלות, בהוצאת "אסטרולוג".

משנת 2005 הוא משמש ככתב הבריאות של חדשות 2 לאחר שהחליף בתפקיד את צ'יקו מנשה. 

בשנת 2011 נעצר בחשד לאונס ונחקר במשטרה. התיק נסגר מחוסר ראיות. לבקשת המשטרה ולבקשת אבן, הוטל צו איסור פרסום, על פרטי המקרה, כולל זהות החשוד, עצם החקירה ואף עצם קיומו של הצו, אך גרסת המתלונן (גבר טרנסג'נדר שהזדהה כאישה באותה תקופה), כולל זיהויו של אבן כאנס, פורסמה בבלוג "תיקון עולם". ביוני 2015, ביקש אבן להסיר את צו איסור הפרסום, והוא פרסם ספר אלקטרוני בשם "הצד שלו", שבו גולל את הפרשה מנקודת מבטו. הספר הופץ בחינם, ולמעלה ממאה ושבעים אלף איש הורידו אותו. ריאיון עם המתלונן ובו גרסתו לאירועים פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" ב-26 ביוני 2015.

אבן רווק ומתגורר בתל אביב-יפו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואב אבן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יואב אבן
* 

* יואב אבן, ברשת החברתית פייסבוק

* יואב אבן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  המתלוננת נגד העיתונאי יואב אבן הפכה לגבר - ומדברת לראשונה, באתר וואלה!‏, 18 ביוני 2015
2. ↑  יואב אבן, **הצד שלו** (ספר אלקטרוני), באתר של יואב אבן
3. ↑  איתי בלומנטל, הכתב יואב אבן: אני האיש שנחשד באונס. עו"ד המתלוננת: "תיק מזעזע ורווי אלימות", באתר ynet, 18 ביוני 2015
4. ↑  הצד שלו: ספרו של יואב אבן שובר שיאים, באתר nrg‏, 22 ביוני 2015
5. ↑  "הצד שלי", בבלוג One angry feminist

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450886005171
* VIAF: 66143289
* WorldCat (עם VIAF): 66143289

 |
לווייתן כחול, גדול החיות המודרניות
מדוזה, מצורות החיים הנעות עם זרם המים.
צלחתן מהמין צלחתן סנפירי
אלמוג מסוג *Leiopathes* במצולות הוואי
פינגווינים מלכותיים יוצאים מהים. הם יכולים לחיות הן בים והן על היבשה.
**צורות חיים ימיות** (באנגלית: **marine life** או **sea life**) הם בעלי חיים המותאמים לחיים בתוך הימים והאוקיינוסים השונים ובמקווי מים מלוחים שונים. ישנן אלפי קבוצות יצורים כאלה. ישנם בעלי חיים אשר חיים בקרבת החופים, ואחרים החיים במצולות בעומק של כמה קילומטרים מתחת לפני הים. חלק מבעלי החיים יכולים לצאת מהמים לעבר היבשה, ואחרים חיים כל חייהם מתחת למים. מבין האחרונים ישנם כמה מינים, למשל הסלמון, שיכולים לעזוב למים מתוקים.

האוקיינוס מהווה 99% משטח המחיה בכדור הארץ, ורב היצורים החיים מצויים בו. חלקם נעים בצורות של פלנקטון בין הזרמים והרוחות, ואחרים, המכונים נקטון, בעלי שרירים חזקים מספיק להניע אותם לבד. אזורי המחיה בים דומים מאוד לאזורי המחיה היבשתיים אך הם גדולים יותר, תחרותיים יותר ומבוססים על חומרים מזינים קטנים, בהשוואה לצמחייה השופעת ביערות או ערבות על היבשה.

הקטנים שבבעלי החיים חיים בים וגם החיה הגדולה ביותר מעולם, הלווייתן הכחול, חי באוקיינוסים.

חסרי חוליות
-----------

מרבית חסרי החוליות חיים בים. הקדומים והפרימיטיביים בבעלי החיים הם יצורים קטנים חד-תאיים שנעים במים כפלנקטון. יצורים גדולים יותר כמו מדוזות וצורבים שונים גם נעים כפלנקטון אך בעלי יכולת להניע בטפיחת מפרש את מקומם. כמה מהם יוצרים מבנים גדולים כמו האלמוגים. בימים נפוצים מאוד רכיכות כמו תמנונים ודיונונים והרבה מיני חלזונות וצדפות, וכן תולעים טבעתיות ותולעים שטוחות, שיכולות להגיע לגודל רב בעומקים. קווצי עור כמו מלפפון ים וכוכב ים נפוצים בעיקר סביב החופים והקרקעית. מבין פרוקי הרגליים ישנם מיני סרטנאים, עכבישנים ימיים וסרטני הפרסה. החרק היחיד החי בים הוא הסוג *Halobates*, רץ מים היכול לנוע במהירות בעזרת רגליו הדקות.

חסרי חוליות שונים מצליחים להעמיק מעבר לעומק של רוב החולייתנים, אפילו עד תהום מריאנה שבעומק 11 קילומטר.

חולייתנים
---------

כמעט כל הדגים, דגי גרם ודגי סחוס (וכן בני קבוצת עגולי הפה) חיים בים הפתוח או בקרבת הימים הרדודים, ומספר מינים כמו הסלמון יכולים לעזוב לנהרות כדי להתרבות. הדגים התפתחו לחיות היבשה הראשונות; הדגי הריאות והדו-חיים שהתפתחו מהם חיים במים מתוקים. הזוחלים הפכו בחלקם לחיות ימיות כמו צבי ים, נחשי ים וכמה תנינים, ובעבר היו גם זוחלים ענקיים כמו הפלזיוזאורים והאיכתיוזאוריים, שלא יכלו לצאת מהמים.
עופות רבים פנו אל הים, המוצלחים מביניהם הם הפינגווינים, שאיבדו את יכולת התעופה. גם יונקים רבים החלו לשחות בים כמו לוטרות, דובי קוטב וטורפים ימיים. שתי קבוצות נוספות שפנו אל הים - התחשאים והלווייתנים היו לגדולים שביצורים הימיים ומהמצליחים שבהם, אך בניגוד לעופות וזוחלי הים, הם אינם יכולים לשוב ליבשה.

ראו גם
------

* זוחלים ימיים
* יונקים ימיים
* עופות ימיים
* דגים
* חסרי חוליות ימיים שונים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צורות חיים ימיות** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* World Register of Marine Species: WoRMS
* בעלי חיים ימיים, דף שער בספרייה הלאומית
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**צ'יקוֹ ודיקוֹ** (**איציק ומרדכי זוהר**) הוא שם הבמה של זוג קוסמים, בן ואביו (בהתאמה), שפעלו בישראל, בעיקר בשנות ה-80 של המאה ה-20. הייתה להם פינה קבועה בתוכנית "שמיניות באוויר" במשך שבע שנים, והם גם הופיעו במופע משלהם וכאורחים על במות רבות ברחבי הארץ.

דיקו נולד בבולגריה ב-1945 ועלה עם הוריו בגיל שלוש. גדל בבית דגן ולאחר מכן בתל אביב. דיקו עבד גם כסנדלר. יחד עם בנו, הוא גיבש מופע קסמים והם החלו להופיע לקראת יום הולדתו ה-12 של איציק.

ההצלחה נקטעה כאשר החלו להצטבר נגד איציק תלונות על הטרדה מינית ואונס. ב-1994 נידון איציק לעבודות שירות על בעילה אסורה בהסכמה וביצוע מעשים מגונים בצעירות שביקשו להתקבל אצלו לעבודה. ב-2005 נגזרו עליו שנתיים וחצי מאסר בפועל בגין עבירות מס. כשהשתחרר עזב את הארץ וגם את המקצוע.

נכון לשנות האלפיים מנהל דיקו חנות לאביזרי קוסמות בתל אביב ומופיע לעיתים עם יואב "האגדי".

בשנת 2003 הופיע דיקו במערכון בתוכנית "שידורי המהפכה" עם אסי וגורי.

ב-2014 עלתה בטלוויזיה החינוכית סדרת תוכניות קצרות בשם "בית ספר לקוסמים", בכיכובם של דיקו ויואב.

בשנת 2015 יצא הסרט הדוקומטרי "חיים באשליות", המספר את סיפורם של צמד הקוסמים.

בשנת 2018 הופיע דיקו בתפקיד עצמו בסדרה "משיח".

בשנת 2021 הופיע כפרודיה בסדרת האנימציה "מיקמק: הסדרה".

קישורים חיצוניים
----------------

* בת-דורה, אנשים שאנו אוהבים, מעריב, "מעריב לילדים", 5 ביולי 1985
* יוסי מזרחי, ‏עלייתם ונפילתם של צ'יקו ודיקו, באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2015

עם צאת הסרט "חיים באשליות":

* שגיא בן נון‏, למה לא רואיינו נפגעות המין בסרט על צ'יקו ודיקו? ריאיון עם צביקה בינדר, באתר וואלה!‏, 05 באוגוסט 2015
* שיר זיו, בעילה אסורה בהסכמה: צ'יקו ודיקו חיים באשליות, באתר nrg‏, 6 באוגוסט 2015
* סמדר שילוני, "חיים באשליות": הוקוס פוקוס מפוספס, באתר ynet, 6 באוגוסט 2015
מחדד רגיל
מחדד חשמלי
**מְחַדֵּד** הוא כלי המשמש לחידוד עפרונות על מנת להביאם לצורה הנוחה לכתיבה. במחדד מותקן להב פלדה שמסיר מקצה העפרון שכבה דקה של עץ וגרפיט בפעולת גילוף תוך כדי סיבוב של העפרון בתוך המחדד או במחדדים מסוימים סיבוב הלהב סביב העפרון.

היסטוריה
--------

חידוד עפרונות בוצע עד למאה ה-19 בעיקר באמצעות גילוף ידני בעזרת סכין. שיטה זו רווחת עד היום בנוגע לחידוד עפרונות נגרים בשל גודלם וצורתם. במהלך המאה ה-20 נרשמו פטנטים במדינות שונות למחדדים והם הפכו בהדרגה לכלי זמין וזול.

סוגים
-----

קיימים סוגי מחדדים שונים:

* **מחדד רגיל** – מכניסים את העיפרון ומסובבים אותו באופן ידני עד שהוא נעשה חד.
* **מחדד פח** – מחדד עם מכל פסולת שאליו מתרוקנים השבבים.
* **מחדד שולחני** – מכשיר המקובע לשולחן ומכיל בתוכו מחדד וגם תופסן לעיפרון, כך שהחידוד בו מתבצע על ידי סיבוב של ידית חיצונית, שגורמת לסיבוב הלהב סביב העיפרון הנייח.
* **מחדד חשמלי** – עם הכנסת העיפרון הלהב מסתובב באופן אוטומטי עד לחידודו המלא.

יתרון שני האחרונים הוא בחיסכון של סיבוב העיפרון (בחשמלי יותר ובשולחני פחות), וכן בדיוק של חוד העיפרון.

רוב המחדדים עשויים ממתכת אך חלקם עשוי מפלסטיק.

עם ההתפתחות בתחום מכשירי הכתיבה עלתה הפופולריות של העיפרון המכני, שחוסך את הצורך בשימוש במחדד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מחדד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מחדד** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחדד באתר "השפה-העברית"

| כלי כתיבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גיר • דיו • טוש • טיפקס • מדגש • מחברת • מחדד • מחק • עיפרון • עט • קולמוס • קלמר • קסת דיו • נייר פחם • רייספדר • רפידוגרף |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7533388-0

 |
**קריפטו-פשיזם** (באנגלית: **Crypto-fascism**) הוא מונח פוליטי המתאר אדם התומך או מעריץ פשיזם בסתר או ברמיזה בלבד. המונח מרמז כי האדם מבין שעליו לשמור על נטיותיו הפשיסטיות בסתר, אחרת יסתכן בגינוי, רדיפה או התאבדות פוליטית.

מקור הביטוי
-----------

המונח "קריפטו-פשיסט" פורסם ברבים בשנת 1963 בספר "המלווה הנאמן" (בגרמנית: *Der getreue Korrepetitor)* מאת הסוציולוג הגרמני תאודור אדורנו. אדורנו השתמש במונח "קריפטו-פשיזם" במכתב שנכתב לוולטר בנימין עוד ב-1937. עם זאת, בכתביו של ארדונו המונח מתייחס לאדם שמציג נטיות פשיסטיות בלי ידיעתו או מתוך בורות.

בשנת 1968, בעת עימות טלוויזיוני בוועידה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית האמריקאית ששודר ברשת ABC, מועמד המפלגה הדמוקרטית גור וידאל תיאר את מקבילו הרפובליקני ויליאם פ. באקלי כ"קריפטו-נאצי". בתגובה, ענה באקלי: "תקשיב, חתיכת קוויר, תפסיק לקרוא לי 'קריפטו-נאצי' או שארביץ לך בפרצוף". במאמר שפורסם במגזין "Esquire" ב-1969 הבהיר וידאל: "לא התכוונתי להשתמש בביטוי 'קריפטו נאצי', התכוונתי להגיד 'בעל נפש פשיסטית'". בדיווחים מאחורים יותר אודות האירוע, דבריו של וידאל עוותו מעט למילה "קריפטו-פשיסט".

שימוש מודרני
------------

בשנת 1972, מתח זוכה פרס נובל לספרות היינריך בל ביקורת על הסיקור התקשורתי של עיתון "בילד" כלפי כנופיית באדר-מיינהוף. במאמרו, שפורסם בעיתון "דר שפיגל", טען בל כי העיתון מנפח את חשיבותה של הכנופיה, תורם לאווירה אלימה ופרנואידית במדינה, וגוזר את דינם של מעורבים בפרשיות מסוימות לפני שהאשמות כלפיהן הוכחו בבית המשפט. בין השאר, טען בל כי מעשי העיתון "כבר אינם קריפטו-פשיסטיים, אינם כמעט-פשיסטיים, אלא פשיסטיים לחלוטין. דברי הסתה, שקרים וגועל".

בשנת 2011 טען עיתונאי "הגרדיאן" רוי מודי כי "הקולנוע ההוליוודי המיינסטרימי", ובמיוחד אמן הקומיקס ובמאי הקולנוע פרנק מילר, הם "קריפטו-פשיסטים", כיוון שהם מקדמים נרטיב פוגעני בו "מלחמה נגד אויב חסר רחמים זה טוב, שירות צבאי זה טוב, רצח והרג הופכים אותך לגבר, והקפיטליזם חייב לנצח".

מספר עיתונאים קישרו בין תומכי דונלד טראמפ והאלט-רייט לבין קריפטו-פשיזם, בטענה שהם משתמשים בתירוץ של ממים אירוניים והומור קיצוני ולא תקין פוליטית כמסווה לאידאולוגיה פשיסטית אמיתית.

ראו גם
------

* פשיזם פקידותי
* נאו-פשיזם
* אקופאשיזם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Theodor W. Adorno, The complete correspondence, 1928-1940, עמ' 212
2. ↑  "Gore Vidal vs William Buckley Democratic Convention Debate 3 (אורכב 09.08.2022 בארכיון Wayback Machine)"
3. ↑  Vulliamy, Ed (1 באוגוסט 2015). "'Don't call me a crypto-Nazi!' The lost heart of political debate". *The Guardian*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Vidal, Gore, "A Distasteful Encounter with William F. Buckley Jr.", originally published in Esquire, September 1969
5. ↑  Connor, Simpson (1 באוגוסט 2012). "Corrections on The New York Times' Gore Vidal Obituary Are Amazing". *The Atlantic*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Heinrich Böll, Will Ulrike Gnade oder freies Geleit? Schriftsteller Heinrich Böll über die Baader-Meinhof-Gruppe und "Bild", **דר שפיגל**, 1972
7. ↑  Moody, Roy, "Frank Miller and the rise of cryptofascist Hollywood", The Guardian, November 24, 2011
8. ↑  Jason Wilson, Hiding in plain sight: how the 'alt-right' is weaponizing irony to spread fascism, הגרדיאן, ‏23 במאי 2017
9. ↑  Omer Aziz, Opinion: Why do so many young white men in America find fascism ‘cool’?, Los Angeles Times, ‏2 באפריל 2023
הדיפלומטים אדוארדו סוארס מוחיקה מצ'ילה, דומיסיו דה גאמה מברזיל ורומולו ס' נאון מארגנטינה בוועידת השלום בניאגרה פולס ב-1914
**מְדִינוֹת ABC** (בספרות ובעיתונות העברית ניתן למצוא גם את התרגומים **מדינות א.ב.צ'.** ו**מדינות האלפא־ביתא**) הוא שם כולל למדינות אמריקה הדרומית: ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה, אשר התאגדו במחצית הראשונה של המאה ה-20 יחד להשגת אינטרסים משותפים, ואף כרתו ביניהן ברית של היעדר לוחמה ותיאום עמדות בעניין מעמדן באמריקה.

היסטוריה
--------

 מפת אמריקה הדרומית, כשבירוק צבועות ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה
בראשית המאה ה-20 ניהלו ארגנטינה, ברזיל וצ'ילה מרוץ חימוש ימי, שהחל ברכישתה של ברזיל שלושה דרדנוטים בתגובה למרוץ החימוש הימי הארגנטינאי-צ'יליאני שהסתיים זמן קצר לפני כן. כל אחת משלוש המדינות רצתה לבסס עצמה כמעצמה אזורית, והדבר תרם למתיחות צבאית באזור. על רקע המתיחות הזו נעשו ניסיונות דיפלומטיים לשיתוף פעולה מודיעיני, עד כדי ניסיון חתימה על אמנה משולשת.

במקביל, ההשפעה האמריקנית ההולכת וגוברת באמריקה כולה, הביאה את שלוש המדינות לפעול לדחיקתה מאמריקה הלטינית. פרשת טמפיקו והכיבוש האמריקני של וראקרוס במהלך המהפכה המקסיקנית, דחפו את שלוש המדינות להציע את שירותי הגישור שלהן במטרה למנוע מלחמה כלל-אמריקנית.

בוועידת השלום בניאגרה פולס, שנערכה ב-20 במאי 1914 בעיירה ניאגרה פולס באונטריו שבקנדה, תיווכו דיפלומטים משלוש המדינות הסכמות בין ארצות הברית למקסיקו, אשר מנעו את הידרדרות המצב למלחמה כוללת. באותה עת נעשה השימוש הידוע הראשון במונח "מדינות ABC".

הצלחת מאמצי הגישור פתחה חלון הזדמנויות לחתימה על הסכם משולש בין המדינות, ובמאי 1915 חתמו שרי החוץ של שלוש המדינות בבואנוס איירס על הסכם אי-לוחמה, התייעצויות ובוררות (בספרדית: Pacto de No Agresión, Consulta y Arbitraje). ההסכם קבע כי מחלוקות בין המדינות תיושבנה בדרך דיפלומטית וכלל המלצה להקמת ועדה קבועה, שבה ישבו נציגים משלוש המדינות במונטווידאו שבאורוגוואי. מעבר להיותו של ההסכם כלי לבקרה הדדית, הוא היה ביטוי לידידות בין המדינות. עם זאת, ההסכם מעולם לא הגיע לכדי מימוש, שכן רק ברזיל אשררה אותו בפרלמנט. בנוסף, הצטרפותה של ברזיל למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה בשנת 1917, בעוד ארגנטינה וצ'ילה נותרו נייטרליות, גרמה להתרחקות בין המדינות.

בשנת 1942 התיישרו שנית האינטרסים של מדינות ABC, עת תיווכו, בשיתוף עם ארצות הברית, בתנאי השלום של מלחמת פרו–אקוודור, אשר לפיהם מסרה אקוודור את כל השטח באגן האמזונס שתבעה לעצמה טרם המלחמה.

ראו גם
------

* יחסי ארגנטינה-ברזיל
* יחסי ארגנטינה-צ'ילה
* יחסי ברזיל-צ'ילה
* מרקוסור

קישורים חיצוניים
----------------

* Hélène Veber, ABC Pact (Alliance between Argentina, Brazil and Chile), In: 1914-1918 Online. International Encyclopedia of the First World War

הערות שוליים
------------

1. ↑  "א.ב.צ'. מדינות", **האנציקלופדיה העברית** (כרך א, עמ' {{{3}}}), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט.
2. ↑  המלחמה – מצב העניינים במקסיקה, הצפירה, 29 באפריל 1914
3. 1 2  Hélène Veber, ABC Pact (Alliance between Argentina, Brazil and Chile), In: 1914-1918 Online. International Encyclopedia of the First World War
**שי בנאי** (נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

ב-6 בדצמבר 1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד מכבי יבנה. ב-13 במאי 2003 בישל את שער הניצחון בחצי גמר גביע המדינה נגד מכבי תל אביב והיה שותף לזכייה ההיסטורית של רמת גן בגביע.

בעקבות הזכייה בגביע, זכה לחשיפה והתעניינות בקרב קבוצות בליגת העל וחתם במכבי פתח תקווה. ב-15 בנובמבר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בני סכנין. בנאי השתתף עם הקבוצה בשלב הבתים של גביע אופ"א.

בקיץ 2006 בנאי חתם בהפועל נצרת עילית. כעבור עונה חזר לליגת העל כאשר חתם במכבי הרצליה, בה רשם רק הופעה אחת במחזור הראשון של העונה. בינואר 2008 חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן.

במהלך הקריירה שלו סבל מפציעות ובגיל 29 נאלץ לפרוש מכדורגל. כיום הוא בוגר תואר שני במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו ועוסק בעריכת דין.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* האתר הרשמי של עו"ד שי בנאי

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שי בנאי"**.
**פוספטודרקו** (שם מדעי: ***Phosphatodraco***; מילולית: "דרקון זַרְחָה") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת האזדרקיים אשר נמצא בשנת 2000 ליד העיר קוריבגה (אנ') שבמרכז מרוקו ותואר ב-2003. המאובנים כללו שרידי חוליו צוואר ארוכות, אחת מהם באורך 30 ס"מ, השלמות ביותר שנמצאו מבני משפחת האזדרקיים. שם המין נקרא על חבל הארץ הקדום מאוריטניה.

מאפיינים
--------

הפוספטודרקו היה מראשוני בני משפחתו שהתגלו בצפון אפריקה, אך בהמשך התגלו עוד מינים כמו האלנקה. הוא היה קרובו של הקוואצלקואטלוס, גדול המעופפים מעולם וכנראה נראה כמותו.

מעופף גדול זה היה בעל מוטת כנפיים של 5 מטרים והיצור היה בעל לסתות ארוכות ודקות כמו מקור חסידה גדולה שהיו חסרות שיניים. היה לו צוואר ארוך מאוד שאולי גרם לתנועה מגושמת על הקרקע. כנראה שהוא ניזון כמו מרבו מנבלות של דינוזאורים טורפים ואולי תפס יצורים קטנים במקורו.

הוא חי בקרטיקון העליון שלפני 66 מיליון שנה ונכחד עם הכחדת הקרטיקון הגדולה.

בתרבות
------

* זוחל מעופף זה נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוספטודרקו** בוויקישיתוף
* פוספטודרקו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פוספטודרקו, באתר GBIF (באנגלית)
**האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל** (בצרפתית:  **Académie Royale des Beaux-Arts de Bruxelles**) היא אקדמיה לאמנות פלסטית, עיצוב וארכיטקטורה (בעבר) בבריסל שבבלגיה. האקדמיה נוסדה בשנת 1711 והיא אחת מהאקדמיות העתיקות ביותר לאמנות. האקדמיה מציעה תוכניות לימוד באמנות ועיצוב. בשנת 1977 לימודי אדריכלות הוצאו למוסד נפרד.

היסטוריה
--------

האקדמיה הוקמה בשנת 1711 ותחילה פעלה מחדר בבניין העירייה. בשנת 1752 האקדמיה עברה לבניין נפרד. בשנת 1762 המוסד עבר לאחריות של קרל אלכסנדר, נסיך לורן. הוא היה מעוניין בפיתוח לימודי אדריכלות שהחלו בשנת 1768.

בשנת 1829 הלימודים עברו לבניין חדש ובשנת 1830 פרנסואה-ג'וזף נווס החל לנהל את המוסד. בניין האקדמיה הורחב ובשנת 1836 היא קיבלה אישור להוסיף את המילה "מלכותית" לשמה. בשנת 1876 האקדמיה עברה לבניין הנוכחי. בתחילת המאה ה-20 ללימודי האקדמיה התווספו לימודי ספרות וצילום.

בתקופת אר נובו ויקטור הורטה היה מנהל האקדמיה.

בשנת 1936 הוקמה חטיבת אדריכלות (כשבשנת 1977 הופרדה לבית ספר נפרד) ובשנת 1949 הוקמה חטיבה לתכנון עירוני.

בין בוגרי האקדמיה: ג'יימס אנסור, רנה מגריט, פייר קוליפור, ויקטור הורטה ופול פרטור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל (בצרפתית)
* האקדמיה המלכותית לאמנות של בריסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12133942c (data)
* GND: 600674-7
* ISNI: 0000 0001 0001 9834
* LCCN: n89622664
* SUDOC: 029789249
* ULAN: 500220362
* VIAF: 148628010
* WorldCat: lccn-n89622664

 |
סטייק פאי ביתי
**סטייק פאי** (באנגלית: **Steak pie**) היא פשטידת בשר מסורתית המוגשת בבריטניה.

מאפיינים
--------

הפאי עשוי מנזיד אומצה ורוטב בקר, סגור במעטפת מאפה. לפעמים משולבים במילוי ירקות מעורבים. המנה מוגשת לרוב עם "סטייק צ'יפס" (תפוחי אדמה פרוסים עבים מטוגנים, לפעמים בטפטוף שומן).

סטייק פאי זמין על פי רוב גם בחנויות פיש אנד צ'יפס, מוגש עם טוגנים רגילים, המכונה בסקוטלנד "ארוחת ערב סטייק פאי". ארוחת ערב סטייק פאי מלווה בדרך כלל במלח ובחומץ. עם זאת, בסביבות אדינבורו, שילוב של חומץ יין ורוטב חום, המכונה בפשטות "רוטב" או "רוטב צ'יפי" הוא מאוד פופולרי. הפרופורציות המדויקות של כל מרכיב הן ייחודיות לכל טייק-אווי (איסוף עצמי). כמה חנויות פיש אנד צ'יפס, במיוחד בסקוטלנד, מחממות פשטידות קפואות אפויות מראש על ידי הטלתן לטיגון בשמן עמוק.

סטייק פאי וכדורגל
-----------------

ברחבי בריטניה, פשטידות בשר הן אוכל חם מסורתי הנאכל במשחקי כדורגל לפני בעיטת הפתיחה או במהלך הפסקת המחצית. פשטידת הבשר היא כל כך שם נרדף לכדורגל בממלכה המאוחדת, שבטקס פרסי ה-British Pie מוענק פרס לפאי הכדורגל הטוב ביותר.

סקוטים רבים חוגגים את Neerday ("יום השנה החדשה") עם ארוחת ערב של סטייק פאי.

סוגים
-----

סוגים אחרים של סטייק פאי זמינים ברחבי העולם, כולל באוסטרליה ובניו זילנד. באירלנד, נהוג להוסיף גינס סטאוט יחד עם בייקון ובצל, והתוצאה מכונה בדרך כלל סטייק וגינס פאי (או בקיצור גינס פאי). סטייק ואייל פאי היא יצירה דומה, הפופולרית בפאבים בריטיים, תוך שימוש באחת ממגוון האיילים במקום הגינס.

ראו גם
------

* רשימת פשטידות, טארטים ופלאנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The six best football pies in Britain revealed". Joe.co.uk. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Morecambe Football Club lift top pie awards". BBC. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  'Scottish Hogmanay Customs and Traditions at New Year' at *About Aberdeen*. Retrieved 21 December 2007.
4. ↑  "Our humble pie man". *www.scotsman.com*.
חזית המבנה
אולם מועצת לונדון רבתי
**בניין המחוז** (באנגלית: **County Hall**) או **בניין מחוז לונדון** (באנגלית: London County Hall או בקיצור LCH) הוא מבנה ברובע למבת' שבעיר לונדון, על גדתו הדרומית של נהר התמזה. מבנה זה שימש כמושבה של מועצת מחוז לונדון, ובהמשך כמקום מושבה של מועצת לונדון רבתי. המבנה נמצא צפונית לגשר וסטמינסטר, למול הסיטי של וסטמינסטר ומעברו השני של הנהר מארמון וסטמינסטר.

כיום, המבנה משמש כמרכז עסקים, בידור ופנאי המכיל את מוזיאון עולמו של דאלי, את האקווריום של לונדון ובסמוך לו נמצא הלונדון איי.
בין השנים 2003–2006 המבנה שימש את גלריה סאצ'י.

במבנה שני בתי מלון - מלון Premier Travel Inn ומלון מריוט היוקרתי.

היסטוריה
--------

המבנה המרכזי, בן שש הקומות, תוכנן על ידי האדריכל ראלף נוט. המבנה בנוי מאבן פורטלנד בסגנון אדוארדיאני. עבודות הבנייה, שבוצעו על ידי Holland, Hannen & Cubitts החלו בשנת 1911 והמבנה נחנך ב-1922 בנוכחות המלך ג'ורג' החמישי.
אגפים נוספים של המבנה הוקמו מאוחר יותר - האחרון שבהם בשנת 1974.
במשך כ-64 שנים שימש המבנה כמשכן השלטון המקומי של לונדון, עד פירוקה של מועצת לונדון רבתי בשנת 1986.
לאחר ביטול המועצה הועלו הצעות שונות לשימוש במבנה. בין היתר הוצע להעביר למבנה את בית הספר לכלכלה של לונדון (הצעה שנדחתה על הסף על ידי מרגרט תאצ'ר, אשר חששה מהפגנות סטודנטים בסמיכות כה גבוהה לבניין הפרלמנט הבריטי). המבנה נותר בשימוש רשות החינוך של לונדון הפנימית (Inner London Education Authority) עד לביטולה של רשות זו בשנת 1990, והמבנה נבנה למשקיעים פרטיים.

אחד מאגפי המבנה (אגף County Hall Island Block) נהרס בשנת 2006 על מנת לבנות במקום מלון.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **האדריכלות** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין המחוז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בניין המחוז
* בניין המחוז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ההיסטוריה של המבנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 125752587
* WorldCat: lccn-nb2009029020

 |
**לוריס איטי ננסי** (שם מדעי: ***Nycticebus pygmaeus***) הוא מין של פרימט מסוג לוריס איטי וממשפחת הלוריסיים. הלוריס החי בדרום-מזרח אסיה בקמבודיה, וייטנאם, לאוס ודרום סין במחוז יונאן. אזור המחיה שלו הוא בעיקר יערות וכולל יערות יבשים טרופיים, יערות ממוזגים, יערות נשירים, יערות ירוקים, יויערות ירוקים למחצה. הוא המין הקטן ביותר בסוגו.

מאפיינים
--------

אורכו של הלוריס הוא תשעה עשר עד עשרים ושלושה סנטימטרים ומשקלו הוא כ-450 גרם. צבעו כתום למעט ראשו הלבן ובניגוד לפרימטים אחרים הוא לא מזנק. תזונתו מורכבת בעיקר מחרקים ובעלי חוליות קטנים כמו לטאות, אך הוא אוכל גם עופות קטנים, מוהל עצים, פירות וצוף. המין מתרבה אחת לשנה עד שנה וחצי. תקופת ההיריון היא כחצי שנה שלאחריה נולדים בין 1 ל-2 גורים שנגמלים מחלב אמם בגיל שמונה חודשים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל תשעה חודשים ואילו הזכרים מגיעים לבגרות רק בגיל 18–20 חודשים. טורפיו העיקריים הם דורסי יום, פיתוניים, גחניים וחתוליים. מ-2020 סווג הלוריס על ידי ה-IUCN כנתון בסכנת הכחדה עקב כריתת יערות וציד בשל רפואה סינית.

### ארס

ללוריס נשיכה ארסית. את הארס הוא מייצר על ידי שילוב של הרוק שלו יחד עם הפרשה דמוית שמן מבלוטות ריח מיוחדות בצד הפנימי של מרפקיו. הלוריס מפזר את הארס על מרבית חלקי פרוותו, באמצעות מציצת ההפרשה עם השיניים התחתונות וליקוק הפרווה ובשעת סכנה הוא מצטנף לכדור וחושף בפני הטורף את הפרווה החיצונית הארסית שלו. הנקבות נוהגות ללקק ולמרוח על צאצאיהן את ההפרשה הארסית כדי להגן עליהם מטורפים, הטורפים שמריחים את הריח נמנעים מלכתחילה מלתקוף את הלוריס, מה שמחפה על האיטיות שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוריס איטי ננסי** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* לוריס איטי ננסי, באתר ITIS (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Javan slow loris (Nycticebus javanicus)
2. ↑  Nycticebus coucang slow loris
עמודי עמרם
**עמודי עמרם** הם עמודים העשויים אבן חול נובית רכה וצבעונית בגוון ורוד, ושוכנים על מצוק בתחילת נחל עמרם, במקום בו הוא מתחיל את נתיבו לכיוון הערבה. הנחל זורם בהרי אילת מצפון לאילת.

העמודים נוצרו מחתירה של מי הגשמים בתוך הסדקים שהיו במצוק. שחיקת הסלע לאורך הסדקים יצרו בלייה והביאו ליצירת חמישה עמודים גבוהים המתנשאים לגובה של 15 מטרים. הגבעה הסמוכה לעמודים נקראת "גבעת יוכבד", על שם יוכבד אמו של משה, ואשתו של עמרם. האזור בו שוכנים העמודים, הוא חלק משמורת טבע מסיב באילת.

אבן החול ממנה נוצרו העמודים, נוצרה מבלייה של סלע יסוד. הצבעים המופיעים באבן החול, הם תוצאה של שטיפתם במים העשירים בתחמוצות של חומרים שונים כגון ברזל, מנגן ועוד.

מקור השם של העמודים והנחל הוא בשמו הערבי של הנחל, "ואדי עמראני", שהפך בעברית ל"נחל עמרם". משמעות השם ואדי עמראני הוא הנחל עם המבנים. בנחל עמרם ישנם שרידי מבנים עתיקים, הקשורים למחצבת נחושת שהתקיימה בנחל בתקופות קדומות. באזור שסביב העמודים נמצאים שרידי כוכים ומערות, שנוצרו כתוצאה מכריית הנחושת. לפי השערת החוקרים, הנחושת מנחל עמרם שימשה כמקור לתעשיית הנחושת בתקופה הכלקוליתית, בכפרי התעשייה ששכנו בתל חוג'יירת אל-ע'וזלאן ותל מגאס.

ההגעה לעמודים היא במסלול נסיעה דרך נחל עמרם, העובר בין גבעת בהט מצפונה להר אמיר בדרומו, עד הגעה לחניה, ממנה בהליכה של מספר דקות עד ההגעה לעמודים. ההגעה לאתר משביל ישראל מחייבת סטייה של כ-2 ק"מ בכל כיוון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמודי עמרם** בוויקישיתוף
* עמודי עמרם באתר טבע ונופים בישראל
* עמודי עמרם באתר עמוד ענן
* עמודי עמרם באתר החברה להגנת הטבע

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכרות הנחושת הקדומים בנחל עמרם, מחקר מחודש, מחקרי הנגב, ים המלח והערבה, 2014, עמ' 3

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6816153834763664450007
* WorldCat (עם VIAF): 6816153834763664450007

 |
**למבדה** (בפורטוגזית: **Lambada**; בשמו הרשמי: **Chorando Se Foi**) הוא שיר משנת 1989 בביצועה של להקת הפופ "קאומה". הלהקה הוקמה בצרפת ובין חבריה היו, בין היתר, ילידי גוואדלופ ומרטיניק. הסולנית, לואלווה בראז, הייתה ברזילאית, והפזמון הושר בשפה הפורטוגזית ובמקצב הלמבדה. הוא עוסק בגעגועים לאהבה ישנה. הפזמון היה הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של הלהקה, "Worldbeat".

למבדה זכה להצלחה רבה ברחבי העולם, ופרסם את ריקוד הלמבדה, שמקורו בצפון ברזיל. 5 מיליון עותקים מהסינגל נמכרו ברחבי העולם, מתוכם שני מיליון בצרפת, בה היה לסינגל הנמכר ביותר ב-1989. בין היתר, שהה 15 שבועות בראש טבלת מכירות הסינגלים האירופית, 14 שבועות בשווייץ, 12 שבועות בצרפת, 10 שבועות בגרמניה, 10 שבועות בשוודיה, 7 שבועות בנורווגיה, 4 שבועות באוסטריה, 3 שבועות בהולנד, וכן 7 שבועות בראש מצעד המכירות של בילבורד למוזיקה לטינית בארצות הברית. במצעד הכללי של בילבורד הגיע הפזמון למקום ה-46. כן הגיע למקום הרביעי במצעד המכירות בבריטניה ובאירלנד ולמקום החמישי באוסטרליה. בישראל נכלל השיר באלבום אוסף של מוזיקת למבדה שיצא לאור באוגוסט 1989, לאחר שהושמע רבות ברשת ג'. הוא נבחר הפזמון לשיר השנה של רשת ג', והפופולריות שלו הביאה גם לזכייתו המפתיעה והשנויה במחלוקת, במקום הראשון במצעד היובל שערכה התחנה ב-1990. במצעד העשור של גלי צה"ל לסיכום שנות ה-80 הגיע הפזמון למקום ה-34.

בעקבות הצלחתו הוקלטו גרסאות כיסוי של הפזמון באנגלית, בספרדית ובצרפתית. את הפזמון ליווה קליפ שצולם בטרנקוסו שבבאהיה, בכיכובם של צמד הרקדנים צ'יקו ורוברטה, שהיו אז בני 12 ו-10. הפזמון תורגם גם לעברית בידי נעמי שמר, תחת השם "למבדה על החוף". את הפזמון בתרגומה שרו צמד הדודאים באלבומם "זה לא אותו הבית" משנת 1990. השיר "on the floor" של הזמרת ג'ניפר לופז משלב בתוכו את הפזמון של למבדה.

בסמוך לאחר פרסומו של הפזמון, התברר כי מילותיו מהוות תרגום בלתי רשמי לפזמון "Llorando Se Fue" בביצועה של להקת מוזיקה אנדית בוליביאנית בשם לוס קחארקאס. לאחר שחברי הלהקה הגישו תביעה נגד המפיקים הצרפתים של להקת קאומה בגין פגיעה בזכויות היוצרים שלהם, פיצו אותם האחרונים והסדירו את זכויותיהם.

בעקבות הצלחת השיר והפופולריות של ריקוד הלמבדה, הפיק יורם גלובוס את הסרט "למבדה" (אנ'), שכתב וביים יואל זילברג, במקביל הפיק בן דודו ושתפו לשעבר מנחם גולן סרט דומה בשם "למבדה, ריקוד אסור" (אנ'). שני הסרטים יצאו לאקרנים במקביל ב-16 במרץ 1990.

השיר זכה גם לגרסה בעברית בקלטת הילדים "מקרנה לילדים" עם דנה דבורין.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "למבדה" באתר מיוזיק בריינז
* קטע קול דורון פישלר, איזה טעם יש ללמבדה?, בפודקאסט "התשובה", דצמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפי לנדאו, למבדה גם באמריקה, חדשות, 25 בינואר 1990
2. ↑  בועז כהן, תקליטים חדשים - מנת יתר - אמנים שונים - ״למבדה״ - אן.אם.סי, חדשות, 24 באוגוסט 1989
3. ↑  סקירה של מצעד המצעדים ברשת ג', באתר אומרים שפעם היה פה שמח
4. ↑  שמעון פרנס, זכויות יצרים, חדשות, 9 בנובמבר 1989
5. ↑  ג. עיטור, גולן וגלובוס מתחרים, חדשות, 19 במרץ 1990  
חגי לוי, בואי לרקוד, חדשות, 22 במרץ 1990

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: d8113087-c12d-4486-af0f-b8547f117ea3

 |
**מיירון פרינצמטאל** (באנגלית: **Myron Prinzmetal**‏; 8 בפברואר 1908 – 8 בינואר 1987) היה קרדיולוג אמריקאי, שעסק בעיקר בתחומים של יתר לחץ דם ושל הפרעות קצב. ידוע בעיקר על תיאור התופעה הקרויה על שמו - תעוקת לב על שם פרינצמטאל (Prinzmetal's angina).

ביוגרפיה
--------

פרינצמטאל נולד ב-1908 בבפאלו, ניו יורק, לאנה והארי פרינצמטאל. בהמשך עברה משפחתו ללוס אנג'לס, שם למד מיירון בבית הספר על שם תאודור רוזוולט. הוא סיים תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, תואר ברוקחות מאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו ותואר דוקטור לרפואה ב-1933 מ-UCSF - בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. כסטודנט הוא עבד יחד עם רוקחים נוספים על סינתזה של אמפטמין.

פרינצמטאל סיים את התמחותו הרפואית בסן פרנסיסקו, משם עבר לסנט לואיס לצורך עבודה בבית החולים "Barnes-Jewish hospital". ב-1935 הפך לעמית בבית החולים מאונט סיני שבניו יורק. בהמשך היה גם לעמית ביוניברסיטי קולג' לונדון, שם עבד יחד עם ג'ורג' פקרינג על מחקר בנושא ההורמון רנין, וכן לעמית באוניברסיטת דרום קליפורניה. בשנת 1938 חזר ללוס אנג'לס שם שימש בתפקיד מחקרי בבית החולים "ארזי הלבנון" וכן ניהל מרפאה פרטית.

פרינצמטאל חיבר לפחות 165 מאמרים במהלך הקריירה, כאשר הנושא המרכזי בו עסק היה יתר לחץ דם. פרינצמטאל תיאר את התופעה הנקראת על שמו - תעוקת לב על שם פרינצטאל (Prinzmetal's angina), שהיא סוג שונה של תעוקת לב המתרחש בזמן מנוחה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עסק בנושא הלם הנגרם כתוצאה מטראומה וכוויות. בנוסף לכך פרסם במהלך הקריירה מחקרים שעסקו בהפרעות קצב ובאלקטרוקרדיוגרפיה.

על אף שהתעסק בעיקר בתחום הקרדיולוגיה, עסק פרינצמטאל גם בחקר מחלות ריאות ומחלות כליות. הוא היה לאחד הרופאים הראשונים בחוף המערבי שהשתמשו ביוד לטיפול במחלת גרייבס.

לפרינצמטאל היו ארבעה ילדים מאשתו הראשונה. הוא פרש ב-1971 ונפטר בלוס אנג'לס ב-8 בינואר 1987.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Agress, Clarence M. (1994). "Myron Prinzmetal". *Clinical Cardiology*. **17** (12): 681–682. doi:10.1002/clc.4960171212.
2. 1 2 3  Folkart, Burt A.; Nelson, Harry (13 בינואר 1987). "OBITUARIES : Myron Prinzmetal; Pioneer Cardiologist". *Los Angeles Times*. נבדק ב-1 באוקטובר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289446105171
* ISNI: 0000 0000 5349 4789
* LCCN: no2004027757
* VIAF: 4637108
* WorldCat: lccn-no2004027757

 |
**טמשן המסיכה** (שם מדעי: ***Heliopais personatus***) הוא מין יחיד בסוגו של עוף מים ממשפחת הטמשניים החי בהודו ודרום-מזרח אסיה. המין מצוי בסכנת הכחדה בטבע עקב פגיעה בבית גידולו ועקב הפרעה מאנשים.

הטמשן קרוב למינים טמשן אפריקני וטבלן השמש מאמריקה הדרומית. אורכו 43–55 ס"מ וצורת גופו בנויה לחיים במים. צבעו אפור עם ראש כהה מוקף פסים לבנים המגיחים מגבותיו עד לצווארו. המקור ארוך וכתום והעיניים גדולות ובעלות טבעות גדולות. הרגליים בעלות קרומי שחייה וצבעם ירוק.

הטמשן חי בביצות ונהרות בטווח שבין הודו למלזיה ואינדונזיה וכן ביערות ואף בין מנגרובים. הוא מצוי בקרבת מים ומחפש בתוכם טרף הכולל חרקים שונים כמו חיפושיות, בריומאים ושפיריות, חלזונות, סרטנים, דו-חיים ודגים קטנים. הוא לוכד את טרפו בעזרת מקורו הארוך.

הטמשן הוא עוף נחבא אל הכלים החי בבדידות או בזוג. הנקבות מקננות בין סבכי הצמחייה של הביצות ובקן מטילה 3–7 ביצים. האפרוחים עוזבים בגיל מוקדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמשן המסיכה** בוויקישיתוף
* טמשן המסיכה, באתר ITIS (באנגלית)
* טמשן המסיכה, באתר NCBI (באנגלית)
* טמשן המסיכה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* טמשן המסיכה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טמשן המסיכה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טמשן המסיכה באתר הרשימה האדומה של IUCN
רבי  **אַבְרָהָם יְהוֹשֻעַ הֶשִׁיל טְבֶרְסְקִי** (כ"ד באדר תרנ"ה, 20 במרץ 1895 – י' בתשרי תשמ"ח, 3 באוקטובר 1987), היה אדמו"ר חסידי, השני בשושלת מכנובקה.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי יוסף מאיר טברסקי ממכנובקה. נישא לבתו של רבי דוד אהרן מז'וריק. לאחר פטירת אביו בכ"ט באב תרע"ז סירב להתמנות לאדמו"ר, עד שדודו רבי דוד מסקווירא לחץ עליו להסכים לקבל את המינוי. בשנת תרצ"ב, עבר למוסקבה כדי להעמיד שם את הדת על תילה. השלטונות שהתנגדו לפעולותיו אלו הגלו אותו לסיביר, ורק בהשתדלות רבי יעקב יוסף מסקווירא שוחרר משם.

לאחר שחרורו מסיביר ניתנה לו האפשרות לעזוב את ברית המועצות, אך הוא סירב לכך, בנימוקו כי עליו לדאוג למצבם הרוחני של יהודי המדינה. בשנת תשכ"ה עלה לישראל ופתח מחדש את חצרו בבני ברק.

היה חשוך בנים ועוד בחייו אימץ כבן את בן-אחיינו, רבי יהושע רוקח (נינו של רבי ישכר דב מבעלז). לאחר פטירתו בליל יום הכיפורים תשמ"ח התמנה רבי יהושע לממלא מקומו.

ברשותו היה ספר תורה שהיה שייך לבעל שם טוב.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **החסידות מדור לדור** עמ' 131
* ספר **לעבדך באמת**, פרקי חייו של מרן ממכנובקא.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי אברהם יהושע העשיל ממכנובקה, באתר "אידישע וועלט פארומס".

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרדכי אלקן, ספר־תורה מהבעש"ט הובא לארץ ע"י האדמו"ר ממחנובקה, הצופה, 31 במרץ 1964

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012398743805171
* VIAF: 3901168850947667620002
* WorldCat (עם VIAF): 3901168850947667620002

 |
**פייטרו אורסאולו הראשון** (באיטלקית: **Pietro I Orseolo**, בלטינית: **Peter Urseolus** - **פטרוס אורסאולוס**; 928–978) היה הדוכס ה-23 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 976–978. לאחר מותו הוכרז כקדוש נוצרי על ידי הכנסייה הקתולית.

קורות חיים
----------

פייטרו נולד ליד אודין שבאיטליה לאחת ממשפחות האצולה של ונציה. בהיותו בן 20 מונה לתפקיד מפקד הצי של לה סרניסימה, והצטיין בתפקידו ובמאבקו בשודדי הים מאזור דלמטיה אשר פגעו בסחר הוונציאני.

בשנת 976 מרדו תושבי ונציה כנגד הדוג'ה פייטרו קאנדיאנו הרביעי והציתו את ארמונו בעודו בתוכו, וזאת בשל חששם מהפכת רפובליקת ונציה למונרכיה. על פי דבריו של פטרוד דאמיאני, פייטרו אורסאולו עצמו עמד בראש המורדים בדוג'ה.

לאחר ההפיכה נבחר פייטרו לתפקיד הדוג'ה. בהיותו דוג'ה שיקם פייטרו את העיר שנפגעה בשריפה, החזיר את הסדר לעיר, והפגין נדיבות רבה כלפי אלמנתו של קנאדיאנו. כמו כן פייטרו בנה בתי חולים, בתי יתומים, משכן לאלמנות ומבנים לעולי רגל.

פייטרו אורסאולו השתמש בכספו שלו לשקם את ארמון הדוג'ה ואת בזיליקת מרקוס הקדוש שנהרסו בשריפה.

שנתיים לאחר מינויו, ב-1 בספטמבר 978, עזב פייטרו אורסאולו במפתיע את העיר (מבלי אפילו לעדכן את אשתו וילדיו) על מנת להצטרף למנזר הבנדיקטיני בסן-מישל-דה קושה בפראדה שבדרום צרפת.

בהיותו במנזר חיי פייטרו אורסאולו חיי צניעות, והתנתק מכל מגע עם החברה הוונציאנית. לאחר מספר שנים במנזר, עזב גם אותו והחל לגור כנזיר בודד ביערות בקרבת המנזר, שם נפטר כשבע שנים לאחר מכן. הוא נקבר במנזר בפראדה.

הקדשתו
------

למעלה מארבעים שנה לאחר מותו הכריז הגמון מקומי על היות פייטרו אורסאולו מבורך. בשנת 1731 הוא הוכרז כקדוש רשמית על ידי הכנסייה הקתולית, והאפיפיור גרגוריוס ה-12 קבע את יום חגו ב-14 בינואר. בועידת ותיקן השנייה הועבר יום חגו ל-10 בינואר - יום פטירתו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פייטרו אורסאולו הראשון** |

* קורות חייו של פייטראו אורסאולו, האנציקלופדיה הקתולית
* קורות חייו של פייטרו אורסאולו (באיטלקית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פייטרו קאנדיאנו הרביעי** | **דוכסי ונציה** 976–978 | **הבא**:**ויטאלה קאנדיאנו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12305930k (data)
* GND: 119077000
* ISNI: 0000 0000 1390 6734
* SUDOC: 080012744
* VcBA: 495/35589
* VIAF: 40180515
* WorldCat: viaf-40180515

 |