recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דריו לסקאנו מנדוסה** (בספרדית: **Dario Lezcano Mendoza**, נולד ב-30 ביוני 1990 באסונסיון שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בחוארס מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת פרגוואי בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

לסקאנו שיחק במועדונים שונים בפרגוואי עד לשנת 2008. בשנה זו עבר לשחק במועדון השווייצרי פ.צ. ויל, שם שיחק שתי עונות וחצי, בהן הופיע ב-66 משחקי ליגה והבקיע 14 שערים. בפגרת החורף של עונת 2010/11 עבר לסקאנו לפ.צ. תון מליגת העל השווייצרית, ובהופעת הבכורה שלו במועדון, בפברואר 2011, הבקיע שער בהפסד 3-2 לפ.צ. בזל. לסקאנו נשאר בתון עד לפגרת החורף של עונת 2011/12, אז חתם בלוצרן השווייצרית. את שערי הבכורה בקבוצה הבקיע לסקאנו בפברואר 2012, בניצחון 2-0 על יאנג בויז ברן, אז הבקיע צמד. בספטמבר 2015 הורחק לסקאנו בצהוב שני בתיקו 3-3 של לוצרן מול גראסהופרס ציריך. לסקאנו דחף את השופט ובעט את הכרטיס האדום מידיו כאקט מחאתי. על התנהגות זו, הושעה לסקאנו משמונה משחקי ליגה.

בפגרת החורף של עונת 2015/16 חתם לסקאנו באינגולשטאדט 04, והיווה תוספת כוח משמעותית בהתקפת הקבוצה, שסיימה במקום ה-11 בעונת הבכורה שלה בבונדסליגה. את שער הבכורה בקבוצה הבקיע לסקאנו בתיקו 3-3 מול שטוטגרט במרץ 2016.

בקיץ 2019, לאחר שירד שתי ליגות ברציפות עם אינגולשטאט, חתם לסקאנו בחוארס מליגת העל המקסיקנית.

קריירה בינלאומית
----------------

לסקאנו שיחק בנבחרת פרגוואי עד גיל 17 בצעירותו, והבקיע במדיה חמישה שערים, אך במשך שנים רבות לא נכלל בסגל של נבחרת פרגוואי הבוגרת. במוקדמות מונדיאל 2018 זומן לסקאנו על ידי מאמן הנבחרת רמון דיאס, והתרומה הייתה מיידית, כאשר הבקיע ארבעה שערים בשלושה משחקים בטורניר מוקדמות זה, לרבות צמד מול נבחרת אקוודור ושערים מול נבחרת בוליביה ונבחרת ברזיל. לסקאנו זומן לסגל פרגוואי לקופה אמריקה סנטנריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דריו לסקאנו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת פרגוואי – קופה אמריקה 2016** |
| --- |
| 1 ויאר • 
2 בלבואנה • 
3 גומס • 
4 א. פיריס • 
5 ב. ואלדס • 
6 סמודיו • 
7 ח. בניטס • 
8 רוחאס • 
9 סנאבריה • 
10 גונסאלס • 
11 א. בניטס • 
12 סילבה •
13 ריברוס • 
14 דה סילבה •
15 איטורבה •
16 אורטיס •
17 אלמירון •
18 נ. ואלדס •
19 לסקאנו •
20 איילה •
21 רומרו •
22 בארטו •
23 ר. פיריס •
מאמן: דיאס | פרגוואיפרגוואי |
מכונה של שעון דובר במוזיאון המדיה רופריקי אשר בטמפרה, פינלנד
**השעון הדובר** הוא שירות טלפוני בתשלום, המסופק בישראל על ידי חברת בזק. השירות מספק את השעה המדויקת וכן מידע על שעות וזמנים שונים בישראל ובעולם.
עלות השירות מעודכנת מדי פעם על ידי חברת בזק. נכון ל-23 בדצמבר 2019, העלות היא 45.29 אגורות לשיחה.

היסטוריה
--------

שירות השעון הדובר החל את דרכו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, עם הקריינית ראומה אלדר, ומספרו היה 15. במהלך שנות ה-80 הפך המספר ל-155. במהלך חודש פברואר 2004, הוחלף קולה של ראומה אלדר בקולו של רונן הירשלר, השירות שודרג ומספרו שונה ל-1455.

שדרוגים
-------

* בנוסף לעברית, השירות ניתן גם באנגלית, ברוסית ובערבית.
* ציון השעה המדויקת בישראל ובכל מדינות העולם.
* מידע לנוסעים לחו"ל – כולל זמני הזריחה והשקיעה, חגים ואירועים.
* מידע על חגי ישראל ומועדיו, זמני תפילות בישראל ובעולם, וכן זמני כניסת שבת ויציאתה – בישראל ובחו"ל.
* ציון התאריך העברי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השעון הדובר** בוויקישיתוף
* מידע על שירות השעון הדובר, באתר בזק
* תחרות הקריינות לשעון הדובר, אנגליה, 1935, ארכיון הסרטונים של AP

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעריפי שירות
2. ↑  שירותי כוכביות - המדריך המלא לשימוש בכוכביות של בזק-בזק, באתר www.bezeq.co.il
**הדיוויזיה המלכותית הבווארית הראשונה** (בבווארית: **1. Königlich Bayerische Division**) הייתה דיוויזיה בצבא הבווארי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1815, והיא נקראה בשמות שונים במהלך השנים.

### מלחמת אוסטריה–פרוסיה

במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה לחמה הדיוויזיה נגד הפרוסים, והשתתפה בקרב קיסינגן ובקרב הלמשטדט.

### מלחמת צרפת–פרוסיה

במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הבווארי הראשון, אשר נשלח לסייע לפרוסים כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. הבווארים השתתפו בקרב וורת, קרב בומונט, קרב באזיי וקרב סדאן. לאחר המלחמה התבצע איחוד גרמניה ומדינות גרמניה השונות אוחדו ליצירת הקיסרות הגרמנית. כחלק מרפורמה זו, אוחדו צבאותיהן של שאר המדינות עם הצבא הפרוסי ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית. 

מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הדיוויזיות של שאר המדינות מתאחדים עם הדיוויזיות הפרוסיות ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הדיוויזיות הבוואריות נותרו עצמאיות ושמרו על המספור המקורי שלהם.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הייתה הדיוויזיה תחת פיקוד אלברט פון שוך. הדיוויזיה נערכה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס הבווארי הראשון במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה, והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. בשנת 1915 הועבר רגימנט מהדיוויזיה לקורפוס האלפיני, אשר נשלח לחזית האיטלקית. הדיוויזיה לקחה חלק בקרב לורן, ולאחר מכן במלחמת החפירות באזור פיקרדי, פרון ואראס. הדיוויזיה השתתפה בקרב ורדן ובקרב על הסום, ובשנת 1918 לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. הדיוויזיה פורקה עם סיום המלחמה ופירוקה של ממלכת בוואריה (והקיסרות הגרמנית בכלל).

מפקדים
------

* גנרל לויטננט יוהאן בפטיסט שטפן (8 בינואר 1869 - 17 ביולי 1870)
* גנרל מיור קרל פון דיטל (18 ביולי 1870 - 11 באפריל 1873)
* גנרל לויטננט קרל פון אורף (12 באפריל 1873 - 4 ביולי 1875)
* גנרל לויטננט אנטון פון טיפנבאך (7 באוגוסט 1875 - 23 ביולי 1878)
* גנרל לויטננט הוגו פון דיל (24 ביולי 1878 - 15 ביוני 1881)
* גנרל לויטננט לאופולד, נסיך בוואריה (16 ביוני 1881 - 2 במרץ 1887)
* גנרל לויטננט ארנולף, נסיך בוואריה (3 במרץ 1887 - 7 ביולי 1892)
* גנרל מיור הוגו פון הלוויג (8 ביולי 1892 - 20 בספטמבר 1892)
* גנרל לויטננט פרנץ ברג (21 בספטמבר 1892 - 15 ביוני 1894)
* גנרל לויטננט היינריך פון קסילנדר (16 ביוני 1894 - 21 במרץ 1900)
* גנרל לויטננט אלברט פון קניץ (22 במרץ 1900 - 24 בינואר 1904)
* גנרל לויטננט רופרכט, נסיך בוואריה (27 בינואר 1904 - 18 באפריל 1906)
* גנרל לויטננט אוטו קרס פון קרסנשטיין (19 באפריל 1906 - 21 במאי 1910)
* גנרל לויטננט אויגן פון בנצינו (22 במאי 1910 - 17 בדצמבר 1913)
* גנרל לויטננט אלברט פון שוך (18 בדצמבר 1913 - 12 בינואר 1917)
* גנרל מיור רודולף דאנר (12 בינואר 1917 - 18 בדצמבר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה הראשונה** בוויקישיתוף
* הדיוויזיה הבווארית הראשונה
**אלברטו חמזי** (או **אלברטו חמסי**, באנגלית: **Alberto Hemsi**;‏ 27 ביוני 1898 – 8 באוקטובר 1975 פריז) היה מלחין, מנצח, מוזיקולוג.

קורות חיים
----------

נולד בקסאבה (כיום טורגוטלו), טורקיה, למשפחה יהודית נצר למגורשי ספרד. עוד בילדותו בקסאבה גילה חמזי עניין רב במוזיקה של בתי הכנסת בעירו. הוא נהג לשמוע חזנים בבתי כנסת שונים והכיר מנגינות רבות. בגיל 10 עבר עם משפחתו לאיזמיר ובגיל 11 החל ללמוד בקונסרבטוריון ונחשב לילד פלא.

בגיל 16 התחיל ללמוד בקונסרבטוריון ע"ש ורדי במילנו אצל המוזיקאי דזאמפיירי. במסגרת לימודיו חיבר עיבודים לשירים ופיוטים ששמע בילדותו. דזאמפיירי עודד אותו להמשיך והדריך אותו לכתוב את העיבודים באופן שישקף נאמנה את האופי המודָלי של המנגינות (רוב המנגינות העממיות בלדינו אינן כתובות במז'ור או מינור אלא בסולמות מזרחיים, שההיגיון הטונלי שלהם שונה מההיגיון המערבי).

אחרי מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה שירת בצבא האיטלקי ונפצע בקרב, חזר חמזי לאיזמיר ומצא שהקהילה היהודית כמעט התחסלה, ועימה תרבות המוזיקה העשירה.

יצירתו ותרומתו
--------------

חמזי הבין שמשימת חייו היא להציל את הפולקלור והמוזיקה של תרבות הלדינו - לאסוף ולחקור אותה באופן שיתאים לתקופה המודרנית. לא רק שימור הקיים, אלא התאמתו לדורות הבאים. עשייה זו הפכה למפעל חייו.

בשנת 1923 עבר אלברטו חמזי לרודוס והמשיך את מחקרו בקרב הקהילה הקטנה של היהודים באי. ב-1927 הגיע לאלכסנדריה בהזמנתו של הרב הראשי של העיר וחי שם במשך שלושים שנה.

בין השנים 1930–1957 כיהן כמנהלו המוזיקלי של בית הכנסת הראשי "אליהו הנביא" אלכסנדריה והיה מנצח המקהלה והתזמורת של בית הכנסת ומורה בקונסרבטוריון של העיר.

בשנת 1957, בעקבות מבצע סיני, עזב את מצרים עם אשתו ושלוש בנותיו כרבים מיהודי מצרים. עד מותו בשנת 1975 חי בפאריס וניהל שם שני בתי כנסת ספרדיים: "יצחק אברבנאל" ו"ברית שלום". בשני המקומות עסק חמזי בהוראה, ניצוח, עיבוד והלחנה.

את שירי הקהילה היהודית הספרדית שאסף ריכז בחמישה כרכים בכתב ידו – El Cancionero Sefardi – המכילים 230 שירים (מנגינות וטקסטים) ונמצאים בארכיון של הספרייה הלאומית בירושלים. שישים מתוך שירים אלה עובדו על ידיו לקול ולפסנתר ופורסמו בעשרה כרכים, וכותרתם Coplas Sefardies.

מקורות
------

* מאמר מאת אסף לויטין, תרבות וספרות, הארץ - הוא החליט "לשכנז" את הסולמות המזרחיים (14.05.2019)
* הספרייה הלאומית - בית לזמר העברי
* המרכז לחקר המוזיקה היהודית, האוניברסיטה העברית
* ישראל כץ, ביוגרפיה, ב-Grove Music Online, ובאנציקלופדיה ג'ודאיקה.
* בית התפוצות
* קורות חיים

קישורים חיצוניים
----------------

* אלברטו חמזי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלברטו חמזי, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300776005171
* BNE: XX5450027
* BnF: cb14642888h (data)
* CANTIC: a11047434
* GND: 1089206623
* ISNI: 0000 0000 8103 9409
* LCCN: n94011036
* MusicBrainz: dad1f5f8-77fa-43b7-976a-6a8bbcd49c4c
* NKC: mzk2012711332
* NTA: 154639796
* SUDOC: 11572057X
* VIAF: 24859316
* WorldCat: lccn-n94011036

 |
בית רוקס, גבעת ברנר
בית רוקס, גבעת ברנר
**בית רוקס** הוא מבנה מפואר במרכז קיבוץ גבעת ברנר ששימש למגורי משפחת רוקס עד שנמכר לקיבוץ. המבנה הוא אתר מורשת נטוש הנמצא במרכזה של מחלוקת האם לשמרו או להרסו לטובת בניה חדשה.

ההיסטוריה של הבית
-----------------

בית רוקס נבנה בשנת 1938 על ידי אלברטו רוקס מאיטליה שאשתו, לאה, הייתה אחותו של אנצו סרני. הבית הגדול היה אחד ממספר בתים מפוארים שנבנו מסביב לקיבוץ (כמו בית זקס ובית טננבאום) עבור משפחות שלא היו חברות הקיבוץ. ילדי משפחות אלו למדו אומנם עם ילדי הקיבוץ אך חזרו לבתיהם לאחר הלימודים. בנוסף ללאה ואלברטו רוקס, וחמשת ילדיהם, התגוררו בבית רוקס גם הוריהם של לאה ואנצו - סמואלה ואלפונסה סרני, שהגיעו לקיבוץ מאיטליה בנובמבר 1939, ובהמשך, גם אלמנתו של אנצו סרני - עדה סרני. 

בשנות ה-60 עזבה משפחת רוקס את הבית ומכרה אותו לקיבוץ שהשאירו נטוש. עם השנים הועלו מספר רעיונות לשימוש בבית (למשל להפכו למוזיאון יהדות איטליה) אולם אלו לא מומשו. לאחר שהוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל הפך הבית לאבן מחלוקת בין המצדדים בשיקומו ובין המצדדים בהריסתו לצורך בניה חדשה

בשנים האחרונות הכין משרד האדריכלים "גרואג הראל" תוכנית לשיקום האתר והתוכנית מחכה לאישור הקיבוץ.

מבנה בית
--------

הבית נבנה ב-1938 בסגנון הבינלאומי. הוא תוכנן על ידי חבר הקיבוץ, יעקב בן צבי (בעזרת מהנדס הקונסטרוקציה פרופ' היברשיים) ונבנה על ידי קבוצת הבנייה של הקיבוץ. ב-1938 נבנו 2 הקומות התחתונות של הבית שכללו 4 דירות עבור מגורי המשפחה. ב-שנות ה-50 הורחב הבית ונוספו לו חדרים וקומות.

הבית הוקף בגן גדול ומטופח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית רוקס** בוויקישיתוף
* קשת רוזנבלום, בית רוקס כבר לא רוקד בגבעת ברנר, באתר הארץ, 7 במאי 2013
* מיכאל יעקובסון, זוהר בדשא, באתר Xnet‏, 21 ביולי 2011
* בנייני פאר בגבעה - בית טננבאום, בית זקס, בית רוקס, באתר "גבעת ברנר" (אורכב)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר חסון, איפה הקיבוץ: צעירי גבעת ברנר נגד הפיכתו לפרבר שגרתי, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
2. ↑  שיפוץ בית רוקס, באתר משרד האדריכלים "גרואג הראל" (הקישור אינו פעיל)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג של עוגיות שוקולד. אם התכוונתם לקבוצה של אצות, ראו חומיות (אצות).

חומית
חומיות טבעוניות
**חוּמִיּוֹת** או **בְּרָאוּנִיז** (באנגלית: **Brownies**, "בראון" באנגלית - "חום") הן סוג של עוגיות שוקולד הקרויות על שם צבען החום. האזכור הראשון של עוגות אלה מקורו בקטלוג רשת החנויות סירז משנת 1897.

העוגיות הן פרוסות ריבועיות שנחתכו מעוגת שוקולד נמוכה מאוד המכילה לעיתים קרובות גם אגוזים (בעיקר, אגוזי מלך), ולפעמים פצפוצי שוקולד או חמאת בוטנים. בלילת העוגה סמיכה מאוד בגלל כמויות קמח, שומן ושוקולד גדולות לעומת הביצים. במתכון המקורי הביצים אינן מוקצפות כלל. יש המצפים את החומיות בציפוי שוקולד. 

אגדה אורבנית שאין לה ראיות טוענת כי מקור עוגיות אלה בטבח ששכח להוסיף אבקת אפייה למתכון של עוגת שוקולד. לפי גרסה אחרת הומצאו החומיות במלון פאלמר האוס שבשיקגו במהלך התערוכה העולמית של שיקגו (1893) - על פי גרסה זו רצו בעלי המלון למכור עוגות שוקולד קטנות לגברות שביקרו בתערוכה על מנת שהגברות תוכלנה לאכול את העוגות במפית מבלי להתלכלך.

בארצות הברית, מולדת החומיות, נוהגים להגיש את החומיות עם גלידה או קצפת.

גרסה של החומיות הן ה**זהוביות** (באנגלית: **Blondies**) הנעשות בדומה לחומיות, כאשר טעמים של קרמל או וניל ולעיתים גם רוטב מייפל מחליפים את השוקולד או את הקקאו, והן מכילות, לעיתים שוקולד לבן, או שברי אגוזים.

יש הנוהגים להכין חומיות עם חשיש, במטרה לצרוך את הסם מבלי לעשנו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חומית** |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **חומיות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חומיות** |

* מתכון לחומיות (אורכב 29.09.2011 בארכיון Wayback Machine) באתר וואלה
* דנית סלומון, בראוניז לכל עת: 4 מתכונים מתוקים, באתר ynet, 26 בפברואר 2012
* שי-לי ליפא, יש לכם דקה? בראוניז בקלי קלות, באתר ynet, 2 בדצמבר 2015
* למה לא מצליח לי? 6 טעויות שהורסות לכם את הבראוניז, באתר וואלה!‏, 17 באוקטובר 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  היסטוריית החומיות (באנגלית)
**יואל גיגי** הוא רוכב אופניים ישראלי בעבר, אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1977).

ביוגרפיה
--------

גיגי התאמן בקבוצות האופניים של הפועל נצרת עילית, לצידם של אחיו ירון גיגי, יהודה גרשוני ועמוס גרי, אלופי ישראל במרוצי אופני כביש, בהדרכתו של עקיבא רזניק שהקים את הקבוצה מספר שנים קודם כשעלה מברית המועצות.

### אלוף ישראל

בשנת 1977 זכה גיגי באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש. 

בשנת 1981 סיים גיגי במקום שלישי באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, אחרי חבריו לקבוצה יהודה גרשוני ויעקב חנינא ובשנת 1983 הוא סיים במקום שני באליפות ישראל, אחרי גרשוני ולפני עמוס גרי.

במרוץ ששת הימים הישראלי (747 ק"מ) שנערך במאי 1983 סיים גיגי במקום 11 כללי ובמקום שני מבין הרוכבים הישראלים, בתוצאה מצטברת של 19:44.05 שעות. היום האחרון של המירוץ לווה ברוח דרומית חזקה שגרמה להתנגשות של רוכבים סמוך לסיום במצפה רמון. גיגי שנחבל בפניו הצליח לסיים את המירוץ אך בסיום הוא התמוטט והובהל לטיפול רפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואל גיגי, ברשת החברתית פייסבוק
* הוענקו פרסים לאלופי ישראל ברכיבה על אופניים, דבר, 5 באפריל 1978
* עמוס גרי, מרוצי קטעים בינ"ל שנות ה-80 (אורכב 22.05.2015 בארכיון Wayback Machine), באתר איגוד האופניים בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרשוני - אלוף באופניים בפעם הרביעית ברציפות, דבר, 20 בספטמבר 1981
2. ↑  גרשוני - אלוף האופניים בפעם השישית ברציפות, דבר, 23 באוקטובר 1983
3. ↑  האוסטרי זלהופר - ניצח במירוץ 6 הימים באופניים, דבר, 8 במאי 1983
**אלן בּוּבְּלִיל** (בצרפתית: **Alain Boublil**‏; נולד ב-5 במרץ 1941 בתוניסיה) הוא לבריתן יהודי-צרפתי, הידוע בעיקר בגין עבודותיו המשותפות עם קלוד-מישל שנברג.

ביוגרפיה
--------

בובליל נולד למשפחה יהודית בתוניסיה, והיגר לפריז בגיל 18. בשנת 1978 החל לעבוד עם שנברג על הפקת גרסת במה מוזיקלית לספרו של ויקטור הוגו "עלובי החיים". המחזמר עלה לראשונה בפריז בשנת 1980, ולאחר מכן הועלה בגרסה אנגלית בלונדון בשנת 1985 ובברודוויי בשנת 1987. ההפקה בברודוויי הייתה מועמדת לתריסר פרסי טוני וזכתה בשמונה (לרבות פרס המחזמר הטוב ביותר). בשנת 1989 הועלה בלונדון המחזמר של בובליל ושנברג "מיס סייגון". הפקת המחזמר בברודוויי שברה את השיאים במכירת כרטיסים מראש (24 מיליון דולר לפני הצגת הבכורה ב-11 באפריל 1991). המחזמר היה מועמד לעשרה פרסי טוני. בשנת 1997 העלו בובליל ושנברג את המחזמר "מרטן גר" על בימות לונדון. המחזמר זכה בפרס אוליבייה. 

מחזות הזמר הידועים שכתב בובליל ביחד עם שנברג הם: "המהפכה הצרפתית" (1973), "עלובי החיים" (1980), "מיס סייגון" (1989), "מרטן גר" (1996), "מלכת הפיראטים" (2006), "מרגריט" (2008).

בנוסף לשיתוף הפעולה עם שנברג, בובליל כתב את המחזה *Le Journal d'Adam et Eve* ("היומן של אדם וחווה"), על בסיס שני סיפורים קצרים של מארק טוויין, אשר עלה על במות פריז ב-1994; פרסם רומן בשם *Les Dessous de soi*; וכתב את הטקסט לגרסת המחזמר של סרטו של ז'אק דמי *Les Demoiselles de Rochefort* ("הנערות מרושפור"), עם לחנים של מישל לגראן, אשר עלתה על הבמות בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלן בובליל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלן בובליל (1941-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועה מנהיים, עלובי החיים שלאחר המוות, באתר הארץ, 8 בפברואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007336589005171
* BIBSYS: 90645164
* BnF: cb13927299p (data)
* GND: 133340880
* ISNI: 0000 0000 8349 3904
* LCCN: n2004028471
* MusicBrainz: 752107a5-c9f7-4ce3-81f4-c858218555b7
* NKC: pna2005262115
* NLP: A25591630
* NTA: 07308476X
* SUDOC: 078061024
* VIAF: 198893
* WorldCat: lccn-n2004028471

 |
ניקולאוס פלסטיראס, סטיליאנוס גונאטאס וגאורגיוס פפנדראו, 1922, במוסוניצה
**הפיכת 11 בספטמבר 1922** (ביוונית: **Επανάσταση της 11ης Σεπτεμβρίου 1922**) היתה התקוממות של הצבא והצי היווני נגד הממשלה באתונה. ההפיכה התרחשה ב-11 בספטמבר 1922.

היסטוריה
--------

 פלסטיראס עם גונאטאס ופרוטוסינגלוס נכנסים לאתונה, 1922
צבא יוון לאחר תבוסתו במערכה באסיה הקטנה פונה מאנטוליה לאיי יוון במזרח הים האגאי. חוסר שביעות רצון בקרב הקצינים ואנשי המעמד הבינוני על התנהלות המערכה על ידי הממשלה המלוכנית גרם למרד מזוין שהובל על ידי קצינים פרו-ונזילוסטים ואנטי-מלוכנים. המרד התפשט במהירות ותפס את השלטון באתונה, ואילץ את המלך קונסטנטינוס הראשון להתפטר ולעזוב את המדינה, כאשר ממשלה צבאית שלטה במדינה עד תחילת 1924, זמן קצר לפני ביטול המלוכה היוונית והקמת הרפובליקה ההלנית השנייה.

התבוסה הצבאית והרס מוחלט של הכוחות היוונים באנטוליה הפחידו את העם וגרם להם לבקש את עונשם של האחראים לתבוסה. ממשלת פטרוס פרוטופפאדקיס התפטרה וב-28 באוגוסט הוקמה הממשלה החדשה בראשות ניקולאוס טריאנטפילקוס.

ב-11 בספטמבר הוכרזה ההפיכה, עם הקמת ועדת הפיכה בראשות הקולונלים ניקולאוס פלסטיראס כנציג הצבא בכיוס, קולונל סטיליאנוס גונטאס כנציג הצבא בלסבוס והמפקד דימיטריוס פוקאס כנציג חיל הים. למחרת עלו הכוחות על ספינותיהם ופנו לאתונה. לפני שהגיעו לשם העביר מטוס צבאי מניפסט שביקש את התפטרותו של המלך קונסטנטינוס הראשון, את פירוק הפרלמנט, הקמת ממשלה חדשה עצמאית פוליטית שתזכה לתמיכת בריתות האנטנט ותגבור מיידי של חזית הקרב בתראקיה המזרחית.

ב-13 בספטמבר הגיעו הספינות עם צבא יוון ללאווריו ולמחרת התפטר המלך קונסטנטינוס ויצא לגלות באיטליה. בנו, גאורגיוס השני, הוכרז כמלך. ב-15 בספטמבר נכנסו כוחות ההפיכה לעיר אתונה וחסמו את המאמצים שעשה תיאודורוס פנגלוס לנצל את המצב ולהשתלט על השלטון. עד מהרה הוקמה ממשלה חדשה, עם סוטיריוס קרוקידאס כיו"ר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיכת 11 בספטמבר 1922** בוויקישיתוף
**ילדוס בקיטבאיך סמטוב** (בקזחית: **Елдос Бақытбайұлы Сметов**; נולד ב-9 בספטמבר 1992) הוא ג'ודוקא קזחי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג, סגן האלוף האולימפי מריו 2016, זוכה מדליית הארד מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2015).

קריירה
------

בשנת 2013 סמטוב זכה במדליית ארד באליפות אסיה ושנה לאחר מכן זכה במדליית הזהב במשחקי אסיה לאחר שניצח בגמר את בולדבאטר גנבאט המונגולי.

בשנת 2015 הוא התחרה באליפות העולם שנערכה באסטנה שבמדינת הולדתו וזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בשלב חצי הגמר הוא ניצח את טורו שישימה היפני לאחר שקיבל ניקוד יוקו על תרגיל מוצלח שביצע כעשר שניות מהפתיחה והספיק לו לניצחון. בגמר הוא התמודד מול בן-ארצו רוסטם איברייב ולמרות שהקרב הסתיים ללא ניקוד סמטוב ניצח לאחר שיריבו ספג עונש.

סמטוב נבחר לייצג את קזחסטן בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג באולימפיאדת ריו 2016 ואף זכה במדליית הכסף. בחצי הגמר הוא ניצח את אורחן ספארוב מאזרבייג'ן ובגמר הפסיד בניקוד ווזארי לבסלאן מודראנוב הרוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב. באותה השנה סמטוב זכה גם במדליית הזהב באליפות אסיה כשניצח בגמר את דיוברק אורוזבוייב האוזבקי.

באליפות העולם בשנת 2019 שנערכה בטוקיו, זכה סמטוב במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את בן ארצו גוסמן קירגיזבייב הקזחי.

באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה סמטוב במדליית הארד. לאחר שני ניצחונות מוקדמים הוא הגיע לשלב חצי הגמר בו הפסיד לנאוהיסה טקטו היפני לאחר שבע דקות בתוך זמן ניקוד הזהב ונשר לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה סמטוב התמודד מול טורניקה צ'קדואה ההולנדי וניצח בווזארי.

לסמטוב שבע זכיות בתחרויות מהסבב העולמי של איגוד הג'ודו העולמי (6 זכיות בתחרויות גראנד פרי וזכייה אחת בתחרות גראנד סלאם).

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | גראנד פרי | אלמטי | קזחסטןקזחסטן קזחסטן |
| 2014 | גראנד פרי | אסטנה | קזחסטןקזחסטן קזחסטן |
| 2015 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |
| 2018 | גראנד סלאם | יקטרינבורג | רוסיהרוסיה רוסיה |
| 2018 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |
| 2019 | גראנד פרי | אנטליה | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2019 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ילדוס סמטוב** בוויקישיתוף
* ילדוס סמטוב, ברשת החברתית פייסבוק
* ילדוס סמטוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* ילדוס סמטוב, באתר olympedia.org
* ילדוס סמטוב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* ילדוס סמטוב, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
מיקום ג'זירה
**ג'זירה** (מערבית: **الجزيرة**, בתרגום מילולי: "אי"; בכורדית: **مێزۆپۆتامیای سەرەوە**, מסופוטמיה עילית) הוא אזור בשטחה של סוריה, המצוי בין הפרת והחידקל. בג'זירה מתמזגים לנהר הפרת שני יובלים חשובים היורדים מהרי טורקיה הבָּלִיח והחַבּוּר. גבולותיה של ג'זירה אינם ברורים וניתן לתחום אותה בין נוסייבין (טורקיה), ראס אל-עין וג'ראבּלוס בצפון, במערב חלב ובדרום אבו כמל. במזרח נמצאת ג'זירה בתחומה של עיראק ותחומה הוא מוסול צפון-מזרח, במזרח תכרית ובדרום-מזרח בגדאד. חבל ארץ זה הוא בין הפוריים ביותר בסוריה. רובו ערבה מישורית, והקרקע היא אדמת סחף, או בזלת שהתבלתה. כמות המשקעים בג'זירה היא כ- 300-500 מ"מ גשם בשנה. החקלאות בג'זירה מתבססת בעיקר על רעיית כבשים בידי נוודים. חקלאות שלחין כותנה וסלק סוכר, וחקלאות בעל בעיקר חיטה. 

ג'זירה הייתה בימי קדם בתחומה של ממלכת אשור, וכבר אז שגשגה מבחינה כלכלית, החקלאות פרחה בה והתקיים בה מסחר של מזון, עורות ואריגים עם האימפריה הסאסאנית והאימפריה הביזנטית שג'זירה הייתה בשכנותן.

במאה ה-13, בעת שלטון האיובים בסוריה, משל בג'זירה אל-מלכ אל-אשרף, אחיינו של צלאח א-דין ואחיו של אל-מלכ אל-מעט'ם עיסא סולטאן דמשק.

בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 הוקמה בסוריה המפלגה הדמוקרטית הכורדית שחרתה על דגלה את הצורך במתן אוטונומיה למיעוט הכורדי שהתגורר בג'זירה. תגובת השלטונות הסוריים, שחששו לאבד את הנפט שהתגלה באזור, היה דיכוי המפלגה והאשמתה במרידה.

ראו גם
------

* ארם נהריים
* חניגלבת

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'זירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  האנציקלופדיה העברית, ערך סוריה, כרך כ"ה, עמוד 596.
2. ↑  שושי זינגר, סוריה ג'זירה, אתר מט"ח
3. ↑  מיעוטים באסלאם, אתר סנונית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534103205171
* BnF: cb120765670 (data)
* GND: 4227866-1
* LCCN: sh87000215
* NKC: ge409121
* SUDOC: 029061458
* VIAF: 239527796
* WorldCat (עם VIAF): 239527796

 |
באנליזה, **אי-שוויון מינקובסקי** הוא אי-שוויון הקרוי על שם המתמטיקאי והפיזיקאי הרמן מינקובסקי. אי-שוויון זה הוא וריאציה של אי-שוויון המשולש לנורמה p במרחב אוקלידי (גם אינסוף ממדי), המוכיח כי כל פונקציה כזו היא אכן נורמה.

בממד סופי
---------

עבור {\displaystyle p\geq 1}, מגדירים את **נורמת {\displaystyle {\ell }\_{p}}** של וקטור {\displaystyle x\in \mathbb {R} ^{n}} לפי הנוסחה {\displaystyle ||{\overrightarrow {x}}||\_{p}={\sqrt[{p}]{\sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}}^{p}|}}}}.

**אי-שוויון מינקובסקי** קובע כי: {\displaystyle ||x+y||\_{p}\leq ||x||\_{p}+||y||\_{p}}, לכל שני וקטורים {\displaystyle x,y\in \mathbb {R} ^{n}}.

חשיבותו בכך שהוא מראה שנורמת {\displaystyle {\ell }\_{p}} מקיימת את אי-שוויון המשולש. מכיוון שהפונקציה הזו גם חיובית והומוגנית, היא מהווה נורמה.

הוכחה
-----

נוכיח את נכונות אי-השוויון.

לפי אי-שוויון המשולש:

{\displaystyle {{||x+y||}\_{p}}^{p}=\sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p}}=\sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}+{y}\_{i}||{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p-1}}\leq \sum \_{i=1}^{n}{{(|{x}\_{i}|+|{y}\_{i}|)\cdot |{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p-1}}=\sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}|\cdot |{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p-1}}+\sum \_{i=1}^{n}{{|{y}\_{i}|\cdot |{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p-1}}}

כעת, לפי אי-שוויון הולדר:

{\displaystyle \sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}|\cdot |{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p-1}}+\sum \_{i=1}^{n}{{|{y}\_{i}|\cdot |{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p-1}}\leq ({||x||}\_{p}+{||y||}\_{p}){[\sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{q(p-1)}}]}^{\frac {1}{q}}=({||x||}\_{p}+{||y||}\_{p}){[\sum \_{i=1}^{n}{{|{x}\_{i}+{y}\_{i}|}^{p}}]}^{\frac {p-1}{p}}=({||x||}\_{p}+{||y||}\_{p}){{||x+y||}\_{p}}^{p-1}}

ולכן: 
{\displaystyle {{||x+y||}\_{p}}^{p}\leq ({||x||}\_{p}+{||y||}\_{p}){{||x+y||}\_{p}}^{p-1}},
ולאחר צמצום נקבל 
{\displaystyle {{||x+y||}\_{p}}\leq {||x||}\_{p}+{||y||}\_{p}}.

בתורת המידה
-----------

 ערך מורחב – **מרחב Lp**  

בתורת המידה, נורמה-p של פונקציה על מרחב מידה {\displaystyle (X,S,\mu )} מוגדרת כך - {\displaystyle ||f||\_{p}=(\int \_{X}{|f|^{p}d\mu })^{\frac {1}{p}}}. המרחב {\displaystyle L^{p}(X)} הוא אוסף כל הפונקציות עבורן {\displaystyle ||f||\_{p}<\infty }; זהו מרחב וקטורי ממשי, כלומר מרחב אוקלידי (לרוב אינסוף ממדי).

באופן זהה כלעיל ניתן להוכיח גם כאן את **אי שוויון מינקובסקי** - {\displaystyle ||f+g||\_{p}\leq ||f||\_{p}+||g||\_{p}}, ולכן זוהי באמת נורמה. ניתן גם להוכיח שהיא שלמה, ולכן זהו מרחב בנך. במקרה {\displaystyle p=2} מתקבל מרחב הילברט {\displaystyle L^{2}(X)}.

המקרה הסופי הוא מקרה פרטי של מרחבי {\displaystyle L^{p}}; הוא מתקבל עבור המרחב {\displaystyle L^{p}(X\_{n},P(X\_{n}),\#)}, כאשר {\displaystyle X\_{n}=\{1,...n\}} ו-{\displaystyle \#} היא מידת הספירה (כמות האיברים בקבוצה).

ראו גם
------

* נורמה
* אי-שוויון הולדר
* מרחב Lp

קישורים חיצוניים
----------------

* אי-שוויון מינקובסקי, באתר MathWorld (באנגלית)
**שבתאי קשב קלוגמן** (23 בספטמבר 1898 – 24 בספטמבר 1981), המוכר בשם העט **ק. שבתאי**, היה עיתונאי ישראלי, לפני הקמת מדינת ישראל פרסם בעיתונות העברית בפולין, מולדתו. חתן פרס סוקולוב לעיתונות לשנת 1965. נודע גם בפרסום חוברות בנושא השואה, בהן הספר "כצאן לטבח?" (פורסם ב-1962 ואיגד מאמרים מן המחצית השנייה של שנות החמישים), בו תקף את המיתוס לפיו היהודים הלכו למותם "כצאן לטבח" ותיאר את מורכבות הסיטואציות והדילמות של היהודים בשואה, גם אלו שלא פנו אל דרך "הגבורה והמרד".

תולדות חייו
-----------

נולד בעיירה פינצ'ב וגדל בזבריצה, למד לימודי קודש ולימודי חול. בשנת 1925 עבר לוורשה, עבד בלשכת הקרן הקיימת ופרסם פיליטונים ב"היום", תחת שם העט "שבתאי חכם".

בתקופת השואה (1944-1941) היה בגטו קובנה וגטו וילנה.

לאחר תום מלחמת העולם השנייה היה בין מייסדי הוועדה ההיסטורית היהודית בפולין, במסגרת זו חקר וחיבר כמה עבודות על גורל היהודים בשנות השואה במדינות שונות. בין 1945 ל-1948 היה כתב סוכנות הידיעות JTA במשפטי נירנברג, דיווחיו הופיעו במספר עיתונים בעברית וביידיש.

בסוף 1948 עלה לארץ ישראל. היה חבר מערכת "דבר" עד 1964. לאחר מכן יצא לגמלאות, אך המשיך להשתתף בכתיבה בעיתון ובכתבי עת אחרים.

במאמרו הגדול "אגדת הפחדנות", שראה אור בעקבות משפט אייכמן, הדגיש את תרומת ניצולי השואה במלחמת העצמאות. בין היתר כתב: "מספרם של הנופלים במלחמת הקוממיות מבין צעירי ישראל יוצאי הגטאות הוא גדול יותר – בכל אופן לא קטן בשום פנים ואופן – ממספרם של צברי ישראל".

לקריאה נוספת
------------

* ק. שבתאי, **כצאן לטבח**, קשב 1962 ; מהדורה שנייה, עם פתח דבר מאת גדעון האוזנר, קשב 1964

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "שבתאי (קלוגמן) קשב (ק. שבתאי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4775
* שבתי טוביה קשב (1898-1981), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרס סוקולוב לק. שבתאי, דבר, 12 בפברואר 1965
2. ↑  דן לאור, **אלתרמן**, עם עובד 2013 עמ' 441
3. ↑  ק. שבתאי, אגדת הפחדנות, דבר, 12 במאי 1961
4. ↑  ק. שבתאי, גם למרד יש חוקים: אגדת הפחדנות (2), דבר, 19 במאי 1961

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298861605171
* GND: 1089438079
* LCCN: n97085830
* NTA: 240807499
* VIAF: 53438909
* WorldCat: lccn-n97085830

 |
**רוזי אליס הנטינגטון-וייטלי** (באנגלית: **Rosie Alice Huntington-Whiteley**; נולדה ב-18 באפריל 1987) היא דוגמנית ושחקנית בריטית ממוצא יהודי. נודעת בשל כיכובה בסרט "רובוטריקים 3", וכמלאכית של מותג ההלבשה התחתונה ויקטוריה'ס סיקרט.

ביוגרפיה
--------

הנטינגטון-וייטלי נולדה בפלימות', אנגליה, שבממלכה המאוחדת להוריה פיונה (לבית ג'קסון) מאמנת כושר, ולצ'ארלס, שמאי. סביה היו ממשפחות נוצריות ממוצא אנגלי. אולם סבתה של אמהּ, אניד כהן, הייתה ממשפחה של יהודים-פולנים שנמלטו בשנות ה-70 של המאה ה-19 מתנאי החיים הקשים והפוגרומים בפולין אל בריטניה. סבתה מצד אביה, גיליאן, גם היא הייתה ממשפחה יהודית מסאסקס. אבי סבה היה הברון הרברט הנטינגטון-וייטלי, פוליטיקאי אנגלי.

הנטינגטון-וייטלי גדלה בחווה ליד טביסטוק שבדבון. התקבלה לסוכנות הדוגמנות "פרופיל" בשנת 2003 במהלך לימודיה בטביסטוק קולג'.

קריירה
------

### כדוגמנית

עבודת הדוגמנות הראשונה שלה הייתה בגיל 16 עבור חברת האופנה לוי'ס. בשנת 2004 הצטלמה עבור אברקרומבי אנד פיץ'. פרסומה העיקרי בעולם האופנה בא לאחר שייצגה בשנת 2008 את עונת הסתיו/חורף של חברת ברברי.

הנטינגטון-וייטלי הופיעה כנערת שער בשורה של מגזינים מובילים, בהם "ווג" הבריטי (מרץ 2011),‏ "FHM"‏, "GQ" ו-"Elle". במאי 2011 נבחרה על ידי מגזין "Maxim" לאישה הסקסית בעולם.

ביולי 2011 נבחרה להציג את הבושם החדש של ברברי בודי, לצד השחקן סם ריילי.

### כשחקנית

ביוני 2010 ליהק אותה הבמאי האמריקאי-יהודי מייקל ביי לשובר הקופות השני הכי המצליח ב-2011 "רובוטריקים 3: אפלת הירח" (במקום מייגן פוקס), לאחר ששניהם שיתפו פעולה בעבר, ב-2006 בפרסומת בשם "אלף פנטזיות" עבור ויקטוריה'ס סיקרט.
בסרט זה הופיעה בתפקיד קארלי ספנסר חברתו החדשה של סם ויטוויקי אותו מגלם שיה לה-באף.

בשנת 2015 השתתפה בסרט הפעולה הפוסט-אפוקליפטי "מקס הזועם: כביש הזעם" בכיכובה של שרליז ת'רון.

חיים אישיים
-----------

החל מאפריל 2010 הנטינגטון-וייטלי במערכת יחסים עם השחקן הבריטי ג'ייסון סטיית'האם. ביוני 2017 נולד לזוג בן. בפברואר 2022 נולדה לבני הזוג בת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזי הנטינגטון** בוויקישיתוף
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, ברשת החברתית פייסבוק
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, ברשת החברתית טוויטר
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, ברשת החברתית אינסטגרם
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, באתר AllMovie (באנגלית)
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* רוזי הנטינגטון-וייטלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דוגמנית לשבת: רוזי הנטינגטון ווייטלי, באתר נענע10, 19 בפברואר 2011
* השחקנית רוזי הנטינגטון וייטלי מככבת בפרסומת של הבושם ברברי, באתר כלכליסט, 15 בדצמבר 2011
* רוזי הנטינגטון-ווייטלי, באתר "סרטים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Did Rosie Huntington-Whiteley get her looks from Royalty? No, a bootmaker called Stump, *דיילי מייל*, 16 בינואר 2011
2. ↑  Lippy Girls, במגזין ווג אנגליה, 31 במאי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061848949
* ISNI: 0000 0001 0826 0489
* LCCN: no2010200893
* NDL: 001112571
* NKC: xx0249506
* VIAF: 39149196538874792186
* WorldCat: lccn-no2010200893

 |
**אצטדיון טהלנה פולה** (בסלובקית: **Tehelné pole**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בברטיסלאבה, בירת סלובקיה, ומכיל 22,500 מקומות ישיבה. האצטדיון משמש את קבוצת הכדורגל סלובן ברטיסלאבה ואת נבחרת סלובקיה.

היסטוריה
--------

האצטדיון נבנה על חורבות אצטדיון טהלנה פולה הישן שנבנה בשנת 1939, נסגר בשנת 2009 ונהרס ארבע שנים לאחר מכן.

התוכניות הראשונות לאצטדיון החדש נערכו בשנת 2006 ובנייתו הייתה אמורה להסתיים עד 2010. עם זאת, הפרויקט, שהתחיל בתחילה על ידי סלובן ברטיסלבה, נתקל במהרה בעיכובים והמדינה השתלטה אחר כך. עד סוף 2016 הסתיימו עבודות הבנייה.

לאצטדיון קיבולת של 22,500 מקומות ישיבה כולל 42 תאי שמיים ו-900 מושבי VIP. זהו אחד האצטדיונים הירוקים באירופה עם 50% מכל צורכי האנרגיה שמקורם במשאבים מתחדשים.

ב-16 בינואר 2019 נחנך האצטדיון במשחק ידידות בו אירחה סלובן ברטיסלאבה את סיגמה אולומוץ הצ'כית, אליו הוגבלה הכניסה כ-2,000 צופים. בדקה ה-26 כבש מוחה רהארסאלה את שער הבכורה של האצטדיון. המשחק הסתיים בניצחון 2–3 לטובת אולומוץ.

ב-3 במרץ 2019 ערכה סלובן ברטיסלאבה את משחק הליגה הראשון באצטדיון, הפעם לעיני אצטדיון מלא. במשחק גברה סלובן בתוצאה 0–2 על ספרטק טרנבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון טהלנה פולה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של האצטדיון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stadion Tehelne Pole, The Stadium Guide
לוגו הפדרציה העולמית של איגודי העובדים
**הפדרציה העולמית של איגודי העובדים** (באנגלית: **The World Federation of Trade Unions - WFTU**) הוקמה על מנת לחבר איגודים מקצועיים ברחבי העולם. בימי המלחמה הקרה זוהה הארגון כתומך בברית המועצות וכנשלט על ידי המפלגות הקומוניסטיות. הארגון, על פי הצהרותיו, מבקש להגשים את עקרונות אמנת האו"ם מיוני 1945, בדבר מאמץ למניעת מלחמה בעולם, ולקידום הקידום הכלכלי והחברתי של כל העמים באמצעות שיתוף פעולה. כמו כן חרט הארגון על דגלו את המאבק בגילוייו השונים של הפאשיזם.

נכון לשנת 2016 דיווחה הפדרציה כי תחת הארגונים החברים בה מאוגדים כ-92 מיליון עובדים מכ-120 מדינות.

היסטוריה
--------

שורשי הארגון בפדרציה הבינלאומית של ארגוני העובדים (IFTU) שהוקם באמסטרדם ביולי 1919, בניסיון לאחד מחדש את איגודי העובדים באירופה שפוצלו ביניהם במלחמת העולם הראשונה. ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, ירש ה-WFTU את מקומו. ועידת היסוד של הארגון התקיימה בפריז ב-3 באוקטובר 1945, והשתתפו בו נציגי 56 ארגונים שייצגו כ-67 מיליון עובדים מ-55 מדינות. קדם לה כינוס הכנה שנערך בפברואר אותה שנה בלונדון. בין הארגונים המייסדים היו ה-TUC הבריטי, קונגרס הארגונים התעשייתיים האמריקני (CIO), והמועצה המרכזית של האיגודים המקצועיים בברית המועצות.

בשנותיו הראשונות של הארגון, היווה את הפדרציה העולמית הגדולה ביותר של האיגודים המקצועיים, ואף התיימר לפעול ולאחד תחתיו את כלל האיגודים המקצועיים בעולם תחת פדרציה עולמית אחת. הוא קיבל מעמד ייעוצי למועצה החברתית-כלכלית של האו"ם. פעל ליישום החלטות ארגון העבודה הבינלאומי בדבר זכות ההתארגנות והמשא ומתן הקיבוצי. כמו כן ניהל קמפיין כנגד המשטרים הטוטליטריים בספרד ויוון, ודחף את האו"ם להמליץ למדינות החברות בו על הוצאת השגרירויות שלהן ממדריד. ביולי 1946 ובפברואר 1947 שלח הארגון משלחות לאירן בעקבות מעצריהם של מנהיגי איגוד מקצועי. במרץ 1947 שלח משלחת דומה לדרום אפריקה בעקבות דיכוי איגודי הכורים. הארגון תמך במאבקים הלאומיים לעצמאות של עמים תחת המשטרים האימפריאליסטים.

אולם עד מהרה, נתפצל על רקע המלחמה הקרה, כשאיגודי העובדים המערביים, הלאומיים ואלו שהתנגדו למדיניות ברית המועצות פרשו ממנו בינואר 1949, בהובלת האיגודים האמריקניים והבריטיים, והקימו את הארגון המתחרה הקונפדרציה הבינלאומית של איגודי העובדים החופשיים (ICFTU). נושא מרכזי למחלוקת הייתה תוכנית מרשל בארצות הברית שהאיגודים האמריקניים תמכו בה. גם ארגוני העובדים ביוגוסלביה ובסין, עזבו את ה-WFTU בעקבות מחלוקות של מדינותיהם עם ברית המועצות.

הארגון ספג מהלומה נוספת עם קריסת ברית המועצות, כשאיגודים מקצועיים נוספים מהגוש המזרחי עזבו אותו והצטרפו לפדרציה הבינלאומית של איגודי העובדים הנוצריים (IFCTU). הארגונים המתחרים ל-WETU התאחדו ביניהם ב-2006, והקימו את קונפדרצית איגודי העובדים הבינלאומית המתחרה ב-WFTU, והגדולה מביניהן.

ראו גם
------

* קונפדרצית איגודי העובדים הבינלאומית
* ארגון העבודה הבינלאומי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפדרציה העולמית של איגודי העובדים** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הפדרציה העולמית של איגודי העובדים (באנגלית, בספרדית, בצרפתית, בערבית, ברוסית ובפורטוגזית)
* הפדרציה העולמית של איגודי העובדים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502275605171
* BnF: cb133193636 (data)
* GND: 2026642-X
* ISNI: 0000 0001 2187 1786
* LCCN: n80085244
* NKC: kn20050429024
* SUDOC: 028692845
* VIAF: 152493437
* WorldCat: lccn-n80085244

 |
קערת טורטליני
טורטליני בשלבי ההכנה
**טורטליני** (באיטלקית: Tortellini) הם כיסוני פסטה ממולאים בצורת טבעת ומזכירים בצורתם צדפים. הם לרוב ממולאים בתערובת של בשר, גבינה או ירקות כדוגמת תרד, בטטה ודלעת. מקורם מאזור אמיליה באיטליה, בעיקר בבולוניה ומודנה. מגישים אותם בעיקר עם מרק, מרק בשר ומרק עוף. הם פופולריים מאוד ברוטב שמנת, אך גם רטבים בשריים כגון ראגו.

טורטלוני (tortelloni) היא גרסה גדולה יותר של טורטליני, עם מלית ירקות, ובניגוד לטורטליני, לרוב מוגשת עם רוטב ולא מרק.

את הטורטליני מכינים מעָלֶה של פסטה המהודק סביב למילוי, והם מתאימים לרטבים שאינם מאפילים על טעמו של המילוי. לרוב מוגשים עם רטבים מבוססי חמאה, שמן זית, עגבניות, פטריות, וגבינות.

מקור
----

השם טורטליני מגיע מהשם האיטלקי "טורטלו" שהיא עוגה איטלקית. הטורטליני נועד במקור למחזר את הבשר שנותר על יד שולחן האצילים העשירים בסביבה ענייה. בספר "כלכלת העיר בווילה" (L'economia del cittadino in villa) משנת 1664 מתואר טורטליני מבושל בחמאה. ובשנת 1842 הנוסע הביביליוגרף הצרפתי אנטואן-קלוד פסקוין (Antoine-Claude Pasquin) מתאר מילוי עשוי בשר בקר, חלמון ביצה, וגבינת פרמזן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טורטליני** בוויקישיתוף
* ג'יימי אוליבר, טורטליני ריקוטה, לימון, פרמזן וחמאת מרווה, באתר ynet
* נגה משל, סיפור אהבה עם טורטליני, באתר nrg‏, 8 בדצמבר 2009
* אנה וגנר, פרפרים ושפמים, באתר ynet, 1 במאי 2001
* טורטליני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איך מכינים טורטליני
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**קרולינה למקה בע"מ** (**Carolina Lemke**) היא חברה פרטית ישראלית העוסקת במכירה של משקפי שמש הנמכרים תחת המותג **"קרולינה למקה ברלין"**. החברה היא חברה בת של "קסטרו מודל". חברת בת של קבוצת הודיס (ביחד עם אורבניקה).

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 2010 על ידי יוסי גביזון, שגם ניהל אותה. החברה קרויה על שם בת זוגו, קרולינה למקה, המעצבת את המשקפיים המיוצרים עבור החברה. מוצרי החברה מיוצרים עבורה בסין. החברה הקימה רשת של חנויות למכירת משקפי שמש, כחלק מ"קבוצת הודיס" הכוללת את הרשתות הודיס, קרולינה למקה, אורבניקה, טופ טן, ואקססוריז. רשת קרולינה למקה זכתה לפרסום רב לאחר שהדוגמנית בר רפאלי, הייתה לפרזנטורית של החברה, ושכחלק מהחוזה נכנסה כשותפה בחברה ורכשה 5% ממניותיה.

באוגוסט 2016 רכשה חברת קסטרו מודל 26.4% מקבוצת הודיס תמורת 100 מיליון ש"ח, עם אופציה להגדלת החזקתה ל-50%. במחצית הראשונה של 2016 היו לרשת "קרולינה למקה" 73 חנויות ודוכנים בקניונים בישראל ו-4 בחו"ל. במחצית זו היו לרשת הכנסות של 68.8 מיליון ש"ח ורווח נקי של 9.3 מיליון ש"ח.

ביוני 2018 השלימה קסטרו רכישת 100% מקבוצת הודיס, בעסקה של חילופי מניות.

לקידום המכירות של "קרולינה למקה" בארצות הברית נחתם הסכם בין "קסטרו מודל" לקים קרדשיאן, לפיו קרדשיאן תהיה פרזנטורית של "קרולינה למקה" לצידה של בר רפאלי. הקשר עם קים קרדשיאן הסתיים בשלהי חודש נובמבר 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרולינה למקה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרולינה למקה
* קרולינה למקה, ברשת החברתית פייסבוק

* קרולינה למקה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  איילת רוזן, ‏הסודות של קרולינה למקה, באתר ‏מאקו‏‏, ‏14 בינואר 2014‏
2. ↑  הילה אוחיון, הדוגמנית בר רפאלי נכנסה כשותפה לקרולינה למקה ברלין, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2013.
3. ↑  אורנה יפת, קסטרו רוכשת 26.4% מקבוצת הודיס לפי שווי של 350 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2016
4. ↑  גיל קליאן, הרכישה של קסטרו חושפת את הרווחיות המסנוורת של קרולינה למקה, באתר כלכליסט, 28 באוגוסט 2016
5. ↑  שני מוזס, אביב לוי, ‏עסקת ענק: קסטרו רכשה את מלוא המניות בקבוצת הודיס, באתר גלובס, 25 ביוני 2018
6. ↑  שני מוזס, ‏קים קרדשיאן תצטרף לקרולינה למקה תמורת 30 מיליון דולר, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018
**ויליאם פרקינס** (1558–1602) היה איש דת אנגלי משפיע ותאולוג מקיימברידג', שקיבל תואר ראשון ותואר שני מהאוניברסיטה בשנת 1581 וב־1584 בהתאמה, וגם אחד המנהיגים הראשונים של התנועה הפוריטנית בכנסיית אנגליה בתקופת האליזבת תְקוּפָה. אף על פי שלא קיבל לחלוטין את הנוהגים הכנסייתיים של כנסיית אנגליה, פרקינס תאם לרבים מהמדיניות והנהלים שהטילה ההתיישבות האליזבתנית. עם זאת, הוא נותר אוהד לפוריטנים הלא קונפורמיסטיים ואף עמד בפני משמעת על תמיכתו.

פרקינס היה סופר פורה שכתב למעלה מארבעים עבודות, שרבות מהן פורסמו לאחר מותו. בנוסף לכתיבה, הוא שימש גם עמית במכללת כריסטס וכמרצה בכנסיית סנט אנדרו בקיימברידג '. הוא היה חסיד איתן של תאולוגיה הרפורמית, במיוחד supralapsarian התאולוגיה של תיאודור בזה ואת ג'ון קלווין. בנוסף, הוא היה מגן נחרץ של אידיאלים פרוטסטנטים, במיוחד חמשתהסוליות עם דגש מיוחד על סולוס קריסטוס וסולה סקריפטורה.

כתב את "שיח של אומנות הכישוף הארורה" (1608), שם ציין פרקינס 18 שלטים לגילוי כישוף; אחד הסימנים, סימן השטן, היה לדברי פרקינס, 'חזקה' שהצדיקה בדיקה אך לא הייתה הוכחה מספקת בפני עצמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם פרקינס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275926405171
* BNE: XX826834
* BnF: cb12061483j (data)
* CiNii: DA02194859
* GND: 118828495
* ICCU: SBLV127462
* ISNI: 0000 0001 0866 6630
* LCCN: n50047643
* NKC: mzk2009511494
* NLA: 35417169
* NLK: KAC200603190
* NLP: A28132634
* NTA: 068894635
* SELIBR: 292583
* SNAC: w6xh0977
* SUDOC: 067046606
* Trove: 945301
* VcBA: 495/227890
* VIAF: 181596489
* WorldCat: lccn-n50047643

 |
**שיר בוקר**, נקרא גם "**בהרים כבר השמש מלהטת**" הוא שיר שכתב נתן אלתרמן והלחין דניאל סמבורסקי. השיר הולחן בשנת 1932 בתקופה שבה עוד שהה סמבורסקי בפרוסיה. וכעבור שנתיים נמסר להוות חלק מפסקול הסרט לחיים חדשים שהפיקה מרגוט קלאוזנר בשיתוף עם קרן היסוד.

היסטוריה
--------

על פי סמבורסקי, הלחן לשיר זה (וגם ל"שיר החירות" - "פנינו אל השמש העולה") נכתב עוד בשהותו בברלין בשנת 1932.

השיר אף נכלל במחזה תעמולתי ציוני "הפתרון היחידי" מאת סאלי "שאול" לוין, חבר קבוצת התיאטרון הציוני "הברק". המחזמר הועלה בגרמנית ערב עליית היטלר והנאצים לשלטון. בארץ התאים סמבורסקי את הלחן למילותיו של אלתרמן עבור הסרט "לחיים חדשים". הסרט נקרא במקור "הארץ המובטחת" ("לחיים חדשים"), אך הוא נכנס לתודעה בשם "לחיים חדשים". הוא צולם בארץ ישראל ומטרתו הייתה להציג את החיים בארץ ישראל במטרה לעודד גיוס כספים בידי נדבנים יהודים החיים בגולה.

בסרט נכללו שני שירים נוספים שכתבו והלחינו אלתרמן וסמבורסקי: "שיר העמק" ו"שיר הכביש". שיר שנקרא "תל אביב", הוכנס אף הוא בתסריט הסרט, אך בסוף רק המנגינה הוכנסה לסרט.

מילות השיר
----------

השיר מהלל את הישוב העברי, הנקרא בשיר המולדת ואת עבודת החלוצים.

מילות הבית הראשון הן:

|  |
| --- |
| בֶּהָרִים כְּבָר הַשֶּׁמֶשׁ מְלַהֶטֶת
וּבָעֵמֶק עוֹד נוֹצֵץ הַטַּל,
אָנוּ אוֹהֲבִים אוֹתָךְ, מוֹלֶדֶת,
בְּשִׂמְחָה, בְּשִׁיר וּבְעָמָל.

 |

ביצועים לשיר
------------

לשיר נרשמו לאורך השנים ביצועים רבים ביניהם התזמורת הסימפונית ירושלים, אפי נצר, קרני אלדד ותזמורת צה"ל.

לשיר גרסה נוספת הנקראת "**שיר למולדת**", גרסה זו בוצעה על ידי וארנקה צרטלי והיא מבוססת על מנגינת השיר הגאורגי სულიკო ("סוליקו").

טריוויה
-------

משפט מהשיר, "אנו אוהבים אותך, מולדת, בשמחה, בשיר ובעמל" מופיע בגב שטר 200 ש"ח סדרה ג'.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Spielberg Jewish Film Archive - The Land of Promise, סרטון באתר יוטיוב - בדקות 14:13 ו-46:20.
* Morning Song - Authentic Israeli Israeli folk Music - Pioneers song + Lyric, בביצוע אפי נצר, סרטון באתר יוטיוב
* הורה מדורה & הורה סחרחורת- הורות חלוצים, סרטון באתר יוטיוב - מדקה 2:47
* מילות השיר "שיר בוקר" והאזנה לו, באתר זמרשת
* **פרק 4** בספרה של זיוה שמיר, **כלניות: על פזמוניו של נתן אלתרמן**, תל אביב, ספרא והוצ. הקיבוץ המאוחד ספרית הפועלים, 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  "שיר העמק", "שיר בוקר", שיר החירות" מגרמניה לעמק וחזרה. עפר גביש, אירועי זמר.
2. ↑  ד"ר איתי פלאות, מאמרים, שיר העמק - כל האמת, באתר מרכז תרבות ידע ופנאי
3. ↑  מקור המילים: "דניאל סמבורסקי - אדמה ושמי שמים", הספרייה למוזיקה ע"ש נסימוב, 1986
**אקירה סונה** (ביפנית: **素根輝**; נולדה ב-9 ביולי 2000) היא ג'ודוקא יפנית המתחרה בקטגוריית המשקל מעל 78 ק"ג, אלופה אולימפית מטוקיו 2020 ואלופת עולם (2019 ו-2023).

ביוגרפיה וקריירה
----------------

סונה נולדה בשנת 2000 בעיר קורומה שביפן ובגיל שבע החלה להתאמן בג'ודו בעקבות שלושת אחייה. היא צברה הצלחות בגילאי נוער, כאשר בשנת 2017 זכתה באליפות יפן לתיכונים ובאליפות העולם לנוער. בדצמבר 2016, סונה זכתה במדליה הראשונה שלה בתחרות בוגרים כאשר זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טוקיו. באפריל 2017 היא זכתה לראשונה באליפות יפן לבוגרים ובשנת 2018 זכתה במדליית זהב בתחרויות הג'ודו של משחקי אסיה.

באליפות העולם 2019 אשר נערכה בטוקיו, זכתה סונה לראשונה בתואר העולמי לאחר שניצחה את כל חמשת קרבותיה באיפון; בחצי הגמר היא ניצחה תוך 27 שניות את קאירה סאיט הטורקייה ובגמר גברה בזכות עונשים על אידאליס אורטיס הקובנית.

באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה סונה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הכבדה ביותר, מעל 78 ק"ג. היא החלה את התחרות האולימפית בסיבוב השני, שם ניצחה באיפון את רז הרשקו הישראלית דקה לסיום הקרב. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את קיירה סאיט הטורקייה 17 שניות לסיום ובחצי הגמר ניצחה שוב באיפון את אירינה קינדזרסקה האזרית לאחר כשלוש דקות של קרב. בגמר התמודדה סונה מול אידאליס אורטיס הקובנית, אותה ניצחה באיפון לאחר 8:51 דקות של קרב. בנוסף למדליה בתחרות האישית, זכתה סונה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |
| 2018 | מאסטרס | גואנגג'ואו | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |
| 2019 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |
| 2019 | גראנד סלאם | אוסקה | יפןיפן יפן |
| 2021 | גראנד סלאם | טשקנט | אוזבקיסטןאוזבקיסטן אוזבקיסטן |

קישורים חיצוניים
----------------

* אקירה סונה, ברשת החברתית טוויטר
* אקירה סונה, ברשת החברתית אינסטגרם
* אקירה סונה, באתר olympedia.org
* אקירה סונה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אקירה סונה, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**ריימונד א. תומאס השלישי** (באנגלית: **Raymond A. Thomas III**) הוא גנרל בדימוס בצבא ארצות הברית שפיקד על פיקוד המבצעים המיוחדים.

קריירה צבאית
------------

תומאס החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית ווסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1980, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם, קורס קציני חי"ר, קורס סיירים והסמכה כצנחן. תומאס שירת כמפקד מחלקה ברגימנט הריינג'רס ה-75 ופיקד עליה במבצע זעם דחוף, במהלכו הוצנח גדודו במטרה לתפוס שטחי מפתח ובהם שדה התעופה ריו-אטו. כמפקד פלוגה בריינג'רס צנח תומאס בראש אנשיו במבצע מטרה צודקת, במטרה לכבוש שטחי מפתח חיוניים. בהמשך עבר את מסלול ההכשרה של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, שימש כמפקד צוות, כקצין מבצעים וכמפקד פלגה בכוח דלתא ולחם במלחמת המפרץ. במלחמת אפגניסטן שימש כמפקד גדוד הריינג'רס ה-3. בתפקידו הבא שימש כסגן מפקד דיוויזיית השריון ה-1 בעיראק. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים וכאחראי המבצעים המיוחדים של נאט"ו וארצות הברית באפגניסטן. בתפקידו הבא הושאל ל-CIA ושימש כמנהל שותף לסוגיות צבאיות. לאחר מכן מונה בשנת 2014 כמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. במרץ 2016 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים ושירת בתפקיד עד פרישתו מהצבא במרץ 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריימונד תומאס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רויטרס וד-פ-א, שר ההגנה של ארה"ב: סבור שמנהיג דאעש עדיין חי, באתר הארץ, 22 ביולי 2017.
2. ↑  שון ניילור "**יום שלא טוב למות בו**", תל אביב: המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה - המכון - לחקר הטקטיקה, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמוד 60.
3. ↑  ריצ'רד אופל ג'וניור וגרהאם באולי, ניו יורק טיימס, ארה"ב מאטה את אימוני כוחות הביטחון האפגניים, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2012.
**קרינה קיינלאקיס** (באנגלית: **Karina Canellakis**; נולדה ב-23 באוגוסט 1981) היא מנצחת וכנרת אמריקאית.

לימודים וקריירה
---------------

קיינלאקיס נולדה בעיר ניו יורק וגדלה במשפחה של מוזיקאים מרקע רקע יווני ורוסי. הוריה למדו בבית הספר ג'וליארד. אביה מרטין היה למנצח, ואמה שריל הייתה לפסנתרנית. היא למדה נגינה בכינור בצעירותה, ואחיה הצעיר, ניקולס, למד נגינה בצ'לו. קיינלאקיס, למדה מוזיקה והתמחתה בכינור במכון קרטיס למוזיקה. ככנרת, היא ניגנה כמחליפה בתזמורת הסימפונית של שיקגו, והייתה מנהיגה אורחת בתזמורת הפילהרמונית של ברגן.

מ-2005 עד 2007, קרינה היה כנרת בפילהרמונית של ברלין. בעת שהותה בברלין, סיימון ראטל עודד את העניין הגובר שלה בניצוח. היא למדה ניצוח בבית הספר ג'וליארד בין השנים 2011 -2013, שם כללו את מוריה אלן גילברט. היא גם למדה ניצוח עם פאביו לואיזי ב-2013 היא זכתה במלגת הניצוח ע"ש טאקי קונקורדיה. מ-2014 עד 2016, היא הייתה עוזרת המנצח של התזמורת הסימפונית של דאלאס. בתחילת הקריירה שלה בתפקיד בדאלאס, באוקטובר 2014, היא התייצבה כמנצחת מחליפה של יאפ ואן זביידן בעת ביצוע הסימפוניה מס' 7 של שוסטקוביץ'. עבודתה במוזיקה עכשווית כללה הופעה וניצוח על האנסמבל הבינלאומי העכשווי, וניצוח על הבכורה של האופרה הקאמרית "המפסיד" של דייוויד לאנג בספטמבר 2016.

קיינלאקיס עשתה את הופעת הבכורה שלה בניצוח באירופה בשנת 2015 עם התזמורת הקאמרית של אירופה, כמחליפה עבור ניקולאוס הרנוקורט. בשנת 2016, היא זכתה בפרס הניצוח ע"ש גאורג שולטי. קיינלאקיס עשתה את הופעת הבכורה שלה בניצוח בקונצרט של הפרומס בספטמבר 2017, זאת הייתה גם הופעת הבכורה שלה עם תזמורת רשות השידור הבריטית כמו כן, בספטמבר 2017, קנלקיס הופיעה לראשונה עם ניצוח אורח עם תזמורת רדיו ברלין.

במרץ 2018, קיינלאקיס ניצחה לראשונה על תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, עם קונצרטים באוטרכט ובאמסטרדם. על בסיס סדרת קונצרטים זו, במאי 2018, התזמורת הודיעה על מינויה של קיינלאקיס למנצחת הראשית הבאה שלה, החל מעונת 2019–2020, עם חוזה ראשוני ל-4 שנים. המינוי הזה מציין את תפקידה התזמורתי הראשון של קיינלאקיס. היא המנצחת הראשונה שזכתה לתואר המנצחת הראשית של תזמורת הרדיו הפילהרמונית של הולנד, והמנצחת הראשונה שזכתה לתואר מנצחת ראשית של כל תזמורת הולנדית. בספטמבר 2021, התזמורת הכריזה על הארכת החוזה של קנלקיס כמנצחת הראשית שלה עד יולי 2027. עם התזמורת ביצעה הקלטות מסחריות עבור דויטשה גרמופון ועבור PENTATONE.

בדצמבר 2018 ניצחה קיינלאקיס על הקונצרט השנתי להענקת פרסי נובל עם התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם, היא הייתה המנצחת הראשונה שעשתה זאת. באפריל 2019, תזמורת רדיו ברלין הודיעה על מינויה של קיינלאקיס למנצחת האורחת הראשית הבא שלה, המנצחת הראשונה שהוגדרה לתפקיד, החל מעונת 2019–2020. ב-19 ביולי 2019, קיינלאקיס הפכה למנצחת הראשונה שניצחה על הלילה הראשון של הפרומס, ברויאל אלברט הול בלונדון. באפריל 2020, התזמורת הפילהרמונית של לונדון הודיעה על מינויה של קיינלאקיס למנצחת האורחת הראשית החדשה שלה, המנצחת הראשונה שנכנסה לתפקיד, החל מספטמבר 2020, לאחר הופעתה הראשונה של ניצוח אורח עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון באוקטובר 2018.

קיינלאקיס ומשפחתה מתגוררים בהולנד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרינה קיינלאקיס
* קרינה קיינלאקיס, ברשת החברתית פייסבוק

* קרינה קיינלאקיס, ברשת החברתית טוויטר

* קרינה קיינלאקיס, באתר MusicBrainz (באנגלית)