recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מלחמת רוסיה–פולין** (בפולנית: **Wojna polsko-rosyjska**), הידועה גם כ**מלחמת סמולנסק** (ברוסית: **Смоленская война**) הייתה מלחמה בין רוסיה הצארית והאיחוד הפולני-ליטאי להשבת השטחים שמסביב לעיר סמולנסק אשר נלקחו מרוסיה במסגרת מלחמת רוסיה–פולין של 1605–1618.

רקע
---

מלחמת סמולנסק הוצתה עקב הדרישה הרוסית להשבת העיר סמולנסק לעבר שטחה. בזמן תקופת הצרות סמולנסק נכבשה בידי האיחוד הפולני-ליטאי אשר פעל לספח את כל רוסיה הצארית. האיחוד הפולני-ליטאי נחלש בנקודה זאת עקב איבוד שטחים בצפון בחופי הים הבלטי לידי האימפריה השוודית.

מלחמה
-----

בסוף ספטמבר 1632 רוסיה, תחת מיכאל הראשון, צאר רוסיה, לבית רומנוב, הכריזה מלחמה על האיחוד הפולני-ליטאי ופלשה אל עבר הגבול המזרחי. בתחילת נובמבר הטילו הרוסים מצור על העיר סמולנסק.

הרוסים דאז הוציאו לפועל פעולה נרחבת נגד כלל החלק הצפוני של האיחוד הפולני-ליטאי. בסיום חורף 1633, הפולנים-ליטאים יצאו במתקפת נגד בדרום החזית לתוך שטח רוסיה. העיר סמולנסק לא נכנעה כל זמן זה לכוחות הרוסית. באוקטובר 1633 הפולנים-ליטאים ביצעו איגוף שהכריחה את הרוסים לסגת מן העיר. בנקודה זאת החלה התקדמות פולנית ואף פלישה מינורית לתוך רוסיה עצמה.

מורשת
-----

החלפת שטחים בוצעה לאחר הסדר במאי 1634. לפי גבול חדש זה האיחוד הפולני-ליטאי סיפח שטחים בצפון החזית ורוסיה סיפחה שטחים בדרום החזית. אי המוכנות של הצבא הרוסי למאבק, והעובדה שהמאבק הוצת רק מהדחף להשיב את העיר סמולנסק, הביא לבסוף להשארתה בידיים פולניות.

בשובם למוסקבה הואשמו שיין ואיזמאילוב (המפקדים הרוסים במלחמה) בבגידה והוצאו להורג. על פי תנאי אמנת פוליאנובקה של (מאי 1634) קיבלו הפולנים פיצוי של עשרים אלף רובל. ההזדמנות הבאה של רוסיה להשיב את סמולנסק תגיע רק עשרים שנה מאוחר יותר, כאשר זאת תנצל סכסוך פנימי בין הפולנים-ליטאים והקוזאקים ויביאו למלחמת רוסיה–פולין (1654–1667).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת רוסיה–פולין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548645805171
* LCCN: sh85116051

 |
**יוטקה מיקלוש**, (במקור עד 1904 **יוליה מיליצר**, בהונגרית: **Miklós Jutka**; ברטיואויפאלו, 7 בספטמבר 1884 – קרטיי, צרפת, 18 בפברואר 1976) הייתה משוררת וצלמת יהודייה-הונגרייה.

ביוגרפיה
--------

יוטקה מיקלוש נולדה במשפחה יהודית כבתם של אלברט מיליצר ועמליה גרינברגר. במשפחה היו עשרה ילדים. היא מספרת על אביה: "אדם מוזר ופנטסטי, נשמה נודדת, מלא בתוכניות לא מציאותיות. הוא אהב לתבוע, תמיד הפסיד. הוא אהב לבנות ואהב מכונות. כך הפסדנו הכל, שוטטנו במדינה הגדולה של ממלכת הונגריה באימפריה האוסטרו הונגרית, ממחוז ארווה (שבאזור צפון סלובקיה של היום, אז הונגריה) ועד רייקה (שבקרואטיה של היום, אז הונגריה)." אולי בהשפעת הפנטזיות של אביה, היא התחילה לכתוב שירים. בגיל שש עשרה פרסם המשורר וסופר אנדרה וסי את שיריה הראשונים ב"יומן בודפשט" (Budapesti Napló). אנדרה אדי כתב ביקורת על כרך שיריה הראשון בשנת 1905, אך היא התקבלה בברכה ובהתלהבות גם על ידי מרגיט קאפקה ובלה רווס. היא עברה מבודפשט לאוראדיה. בין חבריה ניתן למנות גם את המשורר דיולה יוהאס. באנתולוגיה בשם "המחר" (A Holnap) היא הופיעה כמשוררת (אישה) יחידה בחברתם של אנדרה אדי, מיהאי באביץ', בלה באלאז' ודיולה יוהאס ועוד. בין השנים 1910–1913 שהתה בארצות הברית עם אחת מאחיותיה. היא למדה שם את מלאכת הצילום. כשחזרה לאוראדיה בשנות מלחמת העולם הראשונה היא התקיימה מהצילום. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עברה לברלין. למדה שם במאוּת קולנוע ועבדה כעוזרת במאי ליד מספר בעלי מקצוע מעולים. מאוחר יותר התיישבה בפריז במונפרנאס ופתחה סטודיו לצילום. בין חבריה היו מיהאי קארואי ואשתו, לאיוש טיהני, ברטלן פור וג'רג' בלני. בעלה, ואן דן בוש היה מהנדס בלגי שסבל מהרעלה קשה במהלך מלחמת העולם הראשונה. בגלל מחלת בעלה היא עברה איתו לרבאט שבמרוקו. ברבאט עוד התלקחה בה שלהבת המשוררים ותירגמה לצרפתית את שיריהם של משוררים הונגרים, במיוחד את "המחר", כולל את שיריה. השידור הצרפתי של רדיו רבאט הציג יצירות אלה בין אוצרות הספרות העולמית של המאה ה-20. לאחר מות בעלה חזרה לצרפת בשנות ה-60 של המאה ה-20. היא גרה שם עם בתה ונכדיה עד מותה. מצבה הבריאותי מנע ממנה לבקר בהונגריה שנטשה מזמן.

עבודותיה
--------

* שירי יוטקה מיקלוש; זינגר-וולפנר, 1904
* למלכות החיים. שירים; זוננפלד, אורדיאה, 1908
* המחר. שירים מאת אנדרה אדי, מיהאי באביץ', בלה בלאז', אקוש דוטקה, טמאש אמד, דיולה יוהאס, יוטקה מיקלוש; החברה הספרותית של המחר, אורדיאה, 1908
* שירים חדשים של המחר. ספר שני; אוסף, כולל בולדיז'אר קולני; 1909
* האדמה מחבקת בחזרה. שירים נבחרים; 1971

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים וספרות, LII. 38. ארון טוביאש: קלטות שמע שמורות - מיקלוש יוטקה
* מיקלוש יוטקה בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי
* אוראדיה בזמנים משמחים של שלום
* Transylvania.ma חלום המחר
* שימון קמני: המחר
* מיהאי איליה, מחקר בארקה אונליין
* חיים וספרות, פטר דמני: ללכת, עם גלויות
* יאנוש לקפי: נסיעה מקומית, מכפילה

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1904. évi 54152. sz. rendelete.
2. ↑  "Születési bejegyzése a berettyóújfalui izraelita hitközség születési akv. 22/1884. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7931 3624
* VIAF: 121385126
* WorldCat: viaf-121385126

 |
**רוסננו** (ברוסית: **Роснано**, ראשי תיבות ל"תאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה", Российская корпорация нанотехнологий) הוא התאגיד הממשלתי ברוסיה לננוטכנולוגיה ומהווה מוסד לפיתוח חדשנות שנוצר במסגרת היוזמה הנשיאותית של דמיטרי מדבדב, עוד בתקופת כהונתו כסגן ראש ממשלת רוסיה בשנת 2007. האסטרגיה מכונה בשם "אסטרטגיה לפיתוח תעשיית הננוטכנולוגיה".

רוסננו נועדה ליצור תעשיית היי-טק מבוססת ננוטכנולוגיה תחרותית ברוסיה. החברה משקיעה באופן ישיר ובאמצעות כספים עקיפים בכל התחומים העיקריים מבוססי-הידע שבהם מיושמת באופן נרחב טכנולוגיות של אלקטרוניקה, אופטיקה, טלקום, אנרגיה קלאסית ואנרגיה מתחדשת, בריאות וביוטכנולוגיה, חומרים ומתכות, הנדסה וכימיה.

מאז הקמתה בשנת 2007 בשם "התאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה", עמד בראשה אנטולי צ'ובייס. בדצמבר 2020 הוחלף על ידי סרגיי קוליקוב.

היסטוריה ומבנה
--------------

החברה אורגנה מחדש בשנת 2011 מתוך התאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה והיא כוללת כיום מספר חברות בתחום הננו לרבות קרן ללא כוונת רווח לתוכניות תשתיות וחינוך (FIEP).

רוסננו משקיעה בפרויקטים בתחום הכלכלה ברוסיה ומחוצה לה, כשלאלה יש פוטנציאל להתרחבות לאחר מכן לתוך רוסיה (כלומר העברת טכנולוגיה לרוסיה, יצירת אתר ייצור או מרכז מחקר ופיתוח). בהתבסס על ניסיון בהשקעות ומומחיות טכנית מתקדמת החברה רוכשת הון עצמי במיזמים חדשניים ובחברות מוכווני צמיחה עם מודלים עסקיים ניתנים להרחבה ופוטנציאל צמיחה משמעותי.

רוסננו מתעניינת בעיקר בתחומי היי-טק כמו:

* ננו-חומרים
* ננואלקטרוניקה ופוטוניקה
* ביוטכנולוגיה ותרופות
* ציפויים ושינוי משטחים
* אנרגיה מתחדשת והתייעלות אנרגטית
* רפואה גרעינית ומכשירים רפואיים

מטה רוסננו ממוקם במוסקבה, רוסיה, עם משרדי משנה נוספים בארצות הברית ובישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוסננו (ברוסית)
* רוסננו, ביישום טלגרם

* רוסננו, ברשת החברתית אינסטגרם

* רוסננו, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ABOUT RUSNANO GROUP" (באנגלית). RUSNANO. נבדק ב-2020-01-31.
2. ↑  "Rusnano to become joint stock company" (באנגלית). Russia Today. 2010-12-22. נבדק ב-2020-01-31.
**טליה פישר** (נולדה ב-1972) היא משפטנית ישראלית המכהנת כפרופסורית מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. פישר היא זוכת פרס פתאל לשנת תשע"ח על מחקריה בתחום המשפט הפלילי. בעבר זכתה בפרס צלטנר לחוקרת צעירה בשנת 2009, ובפרס חשין לחוקרת צעירה בשנת 2012. בין השנים 2015–2017 כיהנה כסגנית הדקאן למחקר.

ביוגרפיה
--------

פישר השלימה את שלושת תאריה בפקולטה למשפטים שבאוניברסיטה העברית. את התואר הראשון קיבלה בשנת 1996, את תוארה השני קיבלה ב-1998, ואת התואר השלישי קיבלה בשנת 2004 על עבודה שכותרתה: "ההפרדה בין מדינה למשפט". עם השלמת הדוקטורט הצטרפה לפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, כיהנה כמרצה (עד 2008), כמרצה בכירה (2008–2011) וכפרופסורית חברה (2011–2015), וב-2015 קודמה לדרגת פרופסורית מן המניין. בין השנים 2015–2017 כיהנה כסגנית הדקאן למחקר.
בעבר כיהנה כחברה באקדמיה הצעירה הישראלית, כחברה בהאקדמיה הגלובלית הצעירה וכחברה בפורום הצעיר באקדמיה הישראלית למדעים. כן כיהנה כמנהלת מכון טאובנשלאג למשפט פלילי, כעמיתת מחקר במרכז ספרא לאתיקה שבאוניברסיטת הרווארד וכחברה בקבוצת מחקר "הלגיטימציה של המשפט הפלילי המודרני" במכון ללימודי משפטים מתקדם שבאוניברסיטה העברית.
כיהנה כחוקרת וכפרופסורית אורחת באוניברסיטת טורונטו ובאוניברסיטת הרווארד.

מחקריה ופרסומים נבחרים
----------------------

חוקרת בעיקר בתחום המשפט הפלילי, דיני ראיות, משפט מנהלי ופרוצדורלי, ניתוח אמפירי של החוק ויישומים הסתברותיים במשפט פרוצדורלי. בין פרסומיה:

* **(with David Enoch) 67 Stanford Law Review 557,** *Sense and Sensitivity,* **2015**
* **(with Theodore Eisenberg and Issi Rosen Zvi) 162 University of Pennsylvania Law Review 1619,** *Attorney Fees in a Loser Pays System,* **2014**
* **(with Ted Eisenberg and Issi Rosen Zvi) 60 UCLA Law Review 1452-1492,** *When Courts Determine Fees in a System with a Loser Pays Norm,* **2013**
* **(with David Enoch and Levi Spectre) 40 Philosophy & Public Affairs 197-224,** *Statistical Evidence, Sensitivity, and the Legal Value of Knowledge,* **2012**
* **96 Minnesota Law Review pp. 833-885,** *Conviction without Conviction,* **2012**
* **(with Ted Eisenberg and Issi Rosen-Zvi) 9 Journal of Empirical Legal Studies pp. 246- 290,** *Does the Judge Matter? Exploiting Random Assignment on a Court of Last Resort to Assess Judge and Case Selection Effects,* **2012**
* **61 University of Toronto Law Journal pp. 811-843,** *Constitutionalism and the Criminal Law: Rethinking Criminal Trial Bifurcation***, 2012**

קישורים חיצוניים
----------------

* טליה פישר באתר אוניברסיטת תל אביב
**מוד ארל** (באנגלית: **Maud Earl**; ‏ 1863–1943). הייתה אמנית בריטית-אמריקאית, הידועה בציורי הכלבים שלה. העבודות שלה מבוקשות מאוד על ידי חובבי כלבים וגם מתעדות גזעים רבים.

ביוגרפיה
--------

אליס מוד ארל נולדה במרילבון, לונדון, לג'ורג' ארל ואליס בומונט רולינס. המקצוע של מוד היה המשך למסורת משפחתית - אביה ג'ורג', דודה תומאס ארל ואחיה למחצה פרסי ארל היו גם הם ציירי בעלי חיים חשובים. ג'ורג' ארל, ספורטאי וצייר ספורטיבי ידוע, היה המורה הראשון של בתו ודאג שתלמד את האנטומיה של בעלי החיים, והיא ציירה שלדי כלבים, סוסים ושלדי אדם כדי לשפר את מיומנותה. מאוחר יותר היא אמרה שההוראה של אביה נתנה לה יכולת שייחדה אותה משאר ציירי הכלבים. לאחר הדרכתו של אביה, מוד המשיכה ללמוד בבית הספר המלכותי לאמניות, ששולב מאוחר יותר בבית הספר המרכזי לאמנות ועיצוב.

החל משנת 1884, ארל הציגה כ-12 יצירות באקדמיה המלכותית החל מציור ״איילים מוקדם בבוקר״ ב-1884. היא הציגה גם באגודה המלכותית של אמנים בריטים ובסלון פריז. בשנת 1897 ערכה ארל תערוכה בה הציגה ציורים של 48 גזעים שונים של כלבים.

ארל התפרסמה בתקופה הוויקטוריאנית, תקופה שבה לא ציפו מנשים להתפרנס מציור. למרות זאת, היא פיתחה קהל לקוחות מובחר, שכלל בני משפחת המלוכה הבריטית, כמו המלכה ויקטוריה והמלכה אלכסנדרה. אף שהצליחה מאוד באנגליה, ארל הרגישה שהעולם שהכירה נהרס במלחמת העולם הראשונה והיא היגרה לניו יורק ב-1916. בשלב זה זכתה עבודתה להכרה בינלאומית רחבה ותמונותיה הפופולריות פורסמו במספר ספרים ובצורת הדפסים.

ארל מתה בניו יורק בשנת 1943 ונקברה בבית הקברות סליפי הולו, ניו יורק.

### סגנון אמנותי

ניתן לומר שהקריירה של מוד ארל התפתחה בארבעה סגנונות: דיוקנאות הכלבים המוקדמים שלה, שצוירו בין 1880 ל-1900, מציגים סגנון עשיר ונטורליסטי. בין השנים 1900 ל-1915 דיוקנאות אלו קיבלו סגנון משוחרר יותר, אם כי עדיין ברמת גימור גבוהה. ארל נכנסה למה שכינתה הסגנון המזרחי שלה במהלך השנים הראשונות שלה בארצות הברית. בתקופה זו היא ציירה תמונות עדינות של ציפורים והיא האמינה שאלו היו כמה מיצירותיה הטובות ביותר. לבסוף, היא ציירה דיוקנאות כלבים מסוגננים במהלך שנות ה-30.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוד ארל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Mary Ann Wingfield (1992). *A Dictionary of Sporting Artists 1650-1990*. Antique Collectors' Club.
2. 1 2  Frances Spalding (1990). 20th Century Painters and Sculptors. Antique Collectors' Club
3. 1 2  Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14972356n (data)
* ISNI: 0000 0000 6663 340X
* NKC: kv2012684407
* RKD: 25293
* ULAN: 500032696
* VcBA: 495/351157
* VIAF: 61821831
* WorldCat: viaf-61821831

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מוד ארל"**.
**פרנץ בינדר** (בגרמנית: **Franz Binder**;‏ 1 בדצמבר 1911 – 24 באפריל 1989) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ. הוא מלך השערים של ראפיד וינה בכל הזמנים ואחד מגדולי שחקני אוסטריה.

ביוגרפיה
--------

בינדר נולד ב-1 בדצמבר 1911 בסנקט פלטן שבאוסטריה למשפחה ענייה וגדל יחד עם תשעה אחים נוספים. בשנת 1930 כשהוא כמעט בן 19 חתם בראפיד וינה תחת אישור אמו, אך נאלץ לנסוע כל יום ברכבת את הדרך מסנקט פלטן לווינה-הוטלדורף. עד 1936 הוא התגורר אצל הוריו שם חלק מיטה עם אחיו.

החלוץ האוסטרי המצוין זכה במשך כל תקופתו עם ראפיד בשישה תוארי אליפות, וגם באליפות גרמניה ב-1941 כשהוא כובש שלושער במשחק הגמר נגד שאלקה 04. אחרי שהאוסטרים נכנסו לפיגור 3–1 בינדר הציל אותם עם שלושה שערים ב-10 דקות בלבד כששניים מתוכם הגיעו מבעיטה חופשית. בנוסף לכך זכה עימה פעם אחת גם בגביע הגרמני והאוסטרי בשנים 1938 ו-1946 בהתאמה, וברמה האישית היה מלך השערים בליגה האוסטרית שש פעמים וקיבע את עצמו ככובש הגדול ביותר במועדון ראפיד בכל הזמנים.

בינדר כבש בסך כל הקריירה שלו 1,006 שערים ב-756 הופעות בלבד (לא כולם רשמיים), נתון המציב אותו כאחד השחקנים היחידים שעברו את ה-1,000 לצד ארתור פרידנרייך, גרד מילר, פרנץ פושקש, יוזף ביקאן ופלה.

#### לאחר סיום הקריירה

לאחר פרישתו מקריירת משחק ב-1949 הוא אימן את ראפיד בתחילת שנות החמישים. הוא בנה שם את הסגל שהפך לטוב ביותר של המועדון בהיסטוריה והיא הייתה נמצאת בין הצמרות באירופה. לאחר מכן בינדר המשיך במועדונים יאן רגנסבורג ונירנברג מגרמניה ובפ.ס.וו איינדהובן ההולנדית. בינדר חזר לקדנציה שנייה בראפיד בשנות השישים בה הוביל אותה לזכייה בליגה ב-1964, ובשנות השבעים בהן הוא ורוברט קרנר זכו בגביע ב-1976.

בינדר נפטר ב-24 באפריל 1989 בווינה שבאוסטריה בגיל 77. לאחר מותו אלפים נתנו לו כבוד אחרון והוא נקבר בבית הקברות בבאומגרטנר פרידהוף שבווינה.

תארים
-----

### כשחקן

ראפיד וינה
* אליפות אוסטריה (6): 1935, 1938, 1940, 1941, 1946, 1948
* הגביע האוסטרי: 1946
* אליפות גרמניה: 1941
* הגביע הגרמני: 1938

אישיים
* מלך השערים בליגה האוסטרית (6): 1933, 1937, 1938, 1939, 1940, 1941

### כמאמן

ראפיד וינה
* אליפות אוסטריה: 1964
* הגביע האוסטרי: 1976

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ בינדר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1018664475
* VIAF: 225436500
* WorldCat: viaf-225436500

 |
**מרק פרייזר דייוויס** (באנגלית: **Marc Fraser Davis**;‏ 30 במרץ 1913 – 12 בינואר 2000) היה אמן ואנימטור יהודי-אמריקאי, שעבד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אחד מתשעת הזקנים של דיסני. הוא יצר ועיצב דמויות רבות לסרטים של האולפנים, כאשר לאחר עבודתו על הסרט "על כלבים וגנבים" עבר ל-Walt Disney Imagineering, שם עיצב דמויות עבור דיסנילנד ודיסניוורלד עד פרישתו בשנת 1978.

וולט דיסני אמר על דייוויס, "מרק יכול לעשות סיפור, הוא יכול לעשות דמות, הוא יכול להנפיש, הוא יכול לתכנן בשבילי תוכניות. כל מה שאני צריך לעשות זה להגיד לו מה אני רוצה וזה שם! הוא איש הרנסאנס שלי".

קורות חיים
----------

דייוויס נולד בשנת 1913 בבייקרספילד למשפחה יהודית אמריקאית, כאשר בגלל דברים שעברה המשפחה הוא למד ב-26 בתי ספר לפני שלמד בתיכון. בילדותו הוא חווה אלימות מבריונים מבית ספרו שהיוו לו דחף לצייר - כאשר הוא צייר ילדים רצו לראות את האמנות שלו וכך בריונים לא יכו אותו. דייוויס למד במכון האמנות של קנזס סיטי, במכון האמנות של סן פרנסיסקו ובמכללת אוטיס לעיצוב ואמנות.

בשנת 1935 דייוויס החל לעבוד באולפני ההנפשה של וולט דיסני, שם יצר ועיצב דמויות רבות לסרטים, כאשר רוב הדמויות היו נשיות - דבר שבגללו כינו אותו "איש הגבירות". בין הדמויות שעיצב נמצאות שלגיה מהסרט "שלגיה ושבעת הגמדים", במבי מהסרט "במבי", מר קרפד מהסרט "הרפתקאות איכבוד ומר טוד", סינדרלה מהסרט "סינדרלה", עליסה מהסרט "עליסה בארץ הפלאות", טינקרבל מהסרט "פיטר פן", הנסיכה אורורה ומליפיסנט מהסרט "היפהפייה הנרדמת", וקרואלה דה ויל מהסרט "על כלבים וגנבים".

לאחר עבודתו באולפנים, דייוויס עבר ל-Walt Disney Imagineering, חברת בת של חברת וולט דיסני שאחראית על הפארקים ואתרי הנופש של דיסני. בחברה הוא עיצב דמויות עבור מתקנים שונים בפארקים ובאתרי הנופש, ביניהם "מסע בג'ונגל", "חדר הטיקי הקסום", "קרוסלת הקידמה", "זה עולם קטן", "הטירה המכושפת", "אמריקה שרה" ו"מסע מחקר לנהר המערבי". בשנת 1978 דייוויס פרש מהחברה.

דייוויס היה נשוי לאליס אסטס, מעצבת תלבושות שעבדה גם בדיסני, החל מיוני 1956 עד פטירתו ב-12 בינואר 2000, בגיל 86, בגלנדייל.

פרסים והוקרה
------------

דייוויס זכה בשנת 1982 בפרס וינזור מקיי, ובשנת 1989 הוא הוכר כ"אגדת דיסני" יחד עם תשעת הזקנים של דיסני ואב אייוורקס. ברחוב הראשי של ארצות הברית בדיסנילנד, ישנו חלון ראווה על שמו של דייוויס, כאשר מולו נמצא חלון ראווה על שם אשתו.

בשנת 1994 האקדמיה האמריקאית לקולנוע העבירה לראשונה הרצאה על שמו של דייוויס, ובחודש ינואר 2000, החודש בו נפטר, הוקמה קרן מלגות על שמו במכון לאומנויות קליפורניה. בשנת 2014 הוצגה במוזיאון משפחת וולט דיסני תערוכה לכבודו, כאשר באוקטובר באותה שנה פורסם ספר המתמקד באומנות ובקריירה שלו בשם "Marc Davis: Walt Disney's Renaissance Man" ("מרק דייוויס: איש הרנסאנס של וולט דיסני"). בשנת 2020 יצא לאור הספר "Marc Davis in His Own Words: Imagineering the Disney Parks" ("מרק דייוויס במילים שלו: לדמיין את הפארקים של דיסני"), אשר מציג את אמנות הקונספט שהכין לדמויות בפארקים של דיסני.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרק דייוויס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרק דייוויס, באתר Discogs (באנגלית)
* מרק דייוויס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marc Davis, באתר אגדות דיסני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14091233b (data)
* GND: 1063397650
* ISNI: 0000 0000 7731 9600
* LCCN: n92020260
* RKD: 365207
* SNAC: w6ms5k25
* ULAN: 500486587
* VIAF: 50876934
* WorldCat: lccn-n92020260

 |
**יקטרינה (קטיה) ויינטראוב** נרצחה בפיגוע ירי פלסטיני בכביש הגישה לגנים – כדים ב-28 ביוני 2001, ז' בתמוז תשס"א.

הפיגוע
------

ביום חמישי ז' בתמוז תשס"א (28 ביוני 2001) בצהריים, לקחה ויינטראוב את בנה אריאל לבדיקה רפואית בעפולה. בדרך חזרה, בכביש עוקף ג'נין, פלסטינים ירו לעבר שתי מכוניות בהן נהגו שתי נשים ליד היישוב גנים שבשומרון. ויינטראוב, תושבת גנים, נפגעה מירי של מחבלים על רכבה, ונהרגה במקום. בנה בן הארבע לא נפגע. חברתה שנסעה לפניה נפצעה באורח בינוני. נגמ"ש צה"ל שעמד בצומת כדים הוסר במסגרת הבנות דו"ח טנט עשרה ימים לפני הפיגוע. תושבי גנים זעמו על כך בעקבות הפיגוע.

ויינטראוב עבדה כפקידה בבנק הפועלים וכמורה למוזיקה בבית ספר יסודי. אחרי המעבר לגנים למדה לקראת תואר מוסמך במנהל עסקים, ועבדה בחברת "פורום השקעות" בחיפה.

בת 27 במותה. הותירה בעל ובן בן ארבע. הובאה למנוחות בבית העלמין בעפולה.

לאחר הפיגוע
-----------

מועצה אזורית שומרון השביתה את כל יישובי המועצה, וקיימה הפגנה מול משרדי הממשלה בירושלים.

ארגון "גדודי חללי אל-אקצא", המזוהה עם תנועת הפת"ח, הודיע כי הוא עומד מאחורי הפיגוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויינטראוב יקטרינה (קטיה), באתר מועצה אזורית שומרון

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיכון איתן ע"ש רפאל איתן – קטרינה ויינטראוב – בת 27 במותה, באתר mekif-eitan.tik-tak.net
2. ↑  פליקס פריש ואטילה שומפלבי, קטיה ויינטראוב הובאה למנוחות, באתר ynet, 29 ביוני 2001
**גבעת אורנים** היא שכונה קטנה בחיפה, הצמודה לשכונת רוממה החדשה.

גאוגרפיה
--------

גבולות השכונה הם: במזרח דרך חנקין, בצפון הדרכים חנקין פיק"א, בדרום רחוב הפרחים, במערב רחוב אורן.

זוהי אחת השכונות החדשות שנבנו בחיפה; בנייתה החלה בשנות ה-80 של המאה ה-20 בשלושה רחובות (זלמן שזר, הצוללת דקר, מרטין בובר). עיקר הבנייה בשכונה נעשתה בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. רוב המבנים נבנו בסטנדרט גבוה יחסית. בניגוד לרוממה הצמודה הבניינים נמוכים יחסית, בעלי גגות רעפים, ורובם בגובה של עד שלוש קומות כאשר לקומת הקרקע צמודה גינה.

השכונה תוכננה כשכונה ירוקה, במרווחים גדולים בין הבתים, ויש בה שטחים ירוקים רבים. בהמשך השכונה, לכוון רמות רמז מתוכננת להבנות שכונת רמת זמר.

עקב מחירי הדירות הגבוהים יחסית, רוב התושבים הם ממעמד בינוני-גבוה, חלק ניכר מהמשפחות המתגוררות בשכונה הן כאלו בהן הילדים מבוגרים יחסית או כבר יצאו מהבית. לכן, על פי נתוני מחלקת החינוך של עיריית חיפה, אין דרישה בשכונה לגני ילדים, ומספר התלמידים שנוספו לבית הספר היסודי "רוממה" כתוצאה מבניית השכונה הוא זניח. 

במהלך גל השרפות ב-2016, נפגעה השכונה מכל עבריה ונשרף מרבית החורש הטבעי שהקיף אותה. בתים נשרפו כליל ואחרים נפגעו ברמות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעת אורנים** בוויקישיתוף
**ארון וולף** (ביפנית: **ウルフ・アロン**; באנגלית: **Aaron Wolf**;‏ נולד ב-25 בפברואר 1996) הוא ג'ודוקא יפני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, אלוף אולימפי מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2017).

ביוגרפיה וקריירה
----------------

וולף נולד בשנת 1996 בטוקיו. אמו של וולף היא יפנית ואביו אמריקאי.

בשנת 2015 זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית הזהב בגראנד פרי אולן בטור. בשנת 2016 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי ובמדליית ארד נוספת מגראנד סלאם באקו.

באליפות העולם בשנת 2017 שנערכה בבודפשט וולף זכה במדליית הזהב כאשר ניצח בגמר את ורלאם ליפארטליאני הגיאורגי לאחר שביצע תרגיל אוצ'י גארי שהעניק לו איפון.

באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה וולף במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד בווזארי לצ'ו גוהאם הקוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר שניצח באיפון את שאדי אלהנס הקנדי, הוא עלה לקרב על מדליית הארד בו גבר בניקוד ווזארי על אלמר גסימוב האזרי כאשר ביצע תרגיל סומי-אוטושי.

באולימפיאדת טוקיו 2020, וולף זכה במדליית זהב. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום החמישי מבין המתחרים והחל את דרכו בשלב שמינית הגמר, שם ניצח באיפון את מוחמדקרים חוראמוב האוזבקי תוך דקה ו-20 שניות. ברבע הגמר הוא ניצח בווזארי את פיטר פלצ'יק הישראלי ובחצי הגמר ניצח שוב בווזארי את ורלאם ליפרטליאני הגיאורגי. בגמר וולף התמודד מול צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב. בתום כתשע דקות וחצי של קרב, ניצח וולף באיפון כאשר הטיל את יריבו על גבו לאחר תרגיל אוצ'י-גרי. בנוסף למדליה בתחרות האישית, וולף זכה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | גראנד פרי | אולן בטור | מונגוליהמונגוליה מונגוליה |
| 2015 | גראנד פרי | טשקנט | אוזבקיסטןאוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2018 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |
| 2018 | גראנד סלאם | אוסקה | יפןיפן יפן |
| 2019 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |

קישורים חיצוניים
----------------

* ארון וולף, ברשת החברתית טוויטר
* ארון וולף, ברשת החברתית אינסטגרם
* ארון וולף, באתר olympedia.org
* ארון וולף, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* ארון וולף, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
2. ↑  הקרב מול ורלאם ליפארטליאני, גמר אליפות העולם 2017, אתר JudoInside
**וירג'יניה ראג'י** (באיטלקית: **Virginia Raggi**; נולדה ב-18 ביולי 1978) היא פוליטיקאית איטלקייה שכיהנה כראש עיריית רומא. היא האישה הראשונה והאדם הצעיר ביותר שמילא תפקיד זה.

ביוגרפיה
--------

ראג'י נולדה וגדלה בשכונת סן ג'יאובני שברומא. ב-2003 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת רומא טרה ועבדה כעורכת דין בתחום זכויות האזרח.

ב-2011 החליטה להיכנס לתחום הפוליטי, היא הצטרפה לתנועת חמשת הכוכבים (Movimento 5 Stelle) שהוקמה על ידי הקומיקאי בפה גרילו והייתה חברה בוועד מוניצ'יפיו XIV שברומא. ב-2013 נבחרה למועצת העיר מטעם התנועה.

ביוני 2016 התמודדה ראג'י בבחירות לראשות עיריית רומא, עיקרי הקמפיין שלה עסקו במלחמה בשחיתות והבטחת שקיפות שלטונית, היא ציינה כי תפעל לגביית חובות קריית הוותיקן המוערכים במאות מיליוני אירו וכי היא מתנגדת להצעה שרומא תארח את המשחקים האולימפיים ב-2024 (לאחר היבחרה אכן משכה את הצעת האירוח). ראג'י זכתה ב-35% מהקולות בסיבוב הראשון ובסיבוב השני ניצחה את מועמד המפלגה הדמוקרטית רוברטו ג'אקטי ברוב של 67%.

בספטמבר 2021 בעקבות עלייה בכמות חזירי הבר המשוטטים ברומא, ולקראת הבחירות לראשות העיר באוקטובר אותה שנה, האשימו חברי המפלגה הדמוקרטית האופוזיציונית וכמה מיריביה לבחירות, את ראג'י בטיפול לקוי במטרד. בתגובה אמרה ראג'י כי מדובר בתעמולת בחירות נגדה, והאשימה את מחוז לאציו (הנשלט על ידי המפלגה הדמוקרטית) בו נמצאת העיר רומא, בכישלון המשימה להרחיק את חזירי הבר מהבירה, ואף החליטה להגיש תביעה נגד המחוז.  באוקטובר 2021 סיימה שלישית בסיבוב הראשון של הבחירות לראשות העיר ולא העפילה לסיבוב השני.

חיים אישיים
-----------

ראג'י פרודה ואם לבן אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וירג'יניה ראג'י** בוויקישיתוף
* וירג'יניה ראג'י, ברשת החברתית פייסבוק
* וירג'יניה ראג'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* וירג'יניה ראג'י, ברשת החברתית אינסטגרם
* In Race for Mayor of Rome, a Prize and a New Face for the Five Star Movement, הניו יורק טיימס, 16 ביוני 2016
* אתר הבחירות של וירג'יניה ראג'י
* אתר למנויים בלבד יערית רחמים, הקיסרית החדשה של רומא, באתר "ידיעות אחרונות", 9 בספטמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  5 things to know about Virginia Raggi, Rome's first woman mayor, אתר CNN‏, 21 ביוני 2016
2. ↑  חזירי בר פשטו על רומא. ראש העיר: זו תעמולת בחירות נגדי, באתר ynet, 23 בספטמבר 2021
3. ↑  Meet Virginia Raggi, the First Female Mayor of Rome, ניו יורק, 20 ביוני 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1242486402
* SUDOC: 255889682
* VIAF: 7652147270389835700006
* WorldCat: viaf-7652147270389835700006

 |
**ג'יין צ'יימברס** (באנגלית: **Jane Chambers**;‏ 27 במרץ 1937 – 15 בפברואר 1983) הייתה מחזאית אמריקאית, מחלוצות המחזאות הלהט"בית.

צ'יימברס נולדה בקולומביה, קרוליינה הדרומית וגדלה באורלנדו, פלורידה, שם החלה לכתוב תסריטים עבור תחנות רדיו מקומיות. היא למדה במכללת רולינס, בכוונה להיות מחזאית, אך נשרה מהלימודים בעקבות אפליה שחוותה כאישה שם. ב-1956 למדה משחק במשך עונה אחת בפסדינה פלייהאוס, עבר להתגורר בניו יורק ולאחר מכן הגיעה לעיירה פולנד ספרינג במדינת מיין ועבדה שם בתחנת טלוויזיה מקומית. כשחזרה לניו יורק ב-1968 נרשמה לגודארד קולג' בוורמונט כדי להשלים את התואר הראשון. בוורמונט היא פגשה את בת' אלן, שהפכה לזוגתה ולמנהלת האישית שלה.

ב-1971 זכתה צ'יימברס בפרס רוזנטל לשירה, והמחזה שלה "Christ in a Treehouse", זכה בפרס הטלוויזיה החינוכית של קונטיקט. ב-1972 זכתה במלגת יוג'ין אוניל על "סיפורי המהפכה ואגדות אמריקאיות אחרות", וסייעה להקים תיאטרון במרכז לנשים בניו יורק, שם העלתה את המחזה שלה Random Violence. ב-1973 זכתה בפרס גילדת הסופרים של אמריקה על כתיבתה לאופרת הסבון Search for Tomorrow*.*

בשנת 1974 היה המחזה שלה A Late Snow לאחד המחזות הראשונים שייצגו דמויות לסביות באור חיובי. לאחר מכן כתבה ב-1980 מחזה לסבי נוסף, קיץ אחרון, עבור פסטיבל האומנויות הלהט"בי הראשון, על ההשלכות שיש לאבחון בסרטן על אישה ועל חברותיה הלסביות. שנה לאחר מכן, הפיקה את המחזה My Blue Heaven לפסטיבל האמנויות הלהט"בי השני, ואת המחזה The Quintessential Image לכנס תיאטרון הנשים במיניאפוליס.

חיים אישיים
-----------

צ'יימברס אובחנה בסרטן בשנת 1981. היא מתה בביתה בגרינפורט, לונג איילנד ב-15 בפברואר 1983. מאז שנת 1984 מוענק פרס שנתי על שמה, פרס ג'יין צ'יימברס למחזאות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  George Haggerty, Bonnie Zimmerman, **Encyclopedia of Lesbian and Gay Histories and Cultures: An Encyclopedia. Gay histories and cultures. Vol. 2**, Taylor & Francis, 1999, מסת"ב 978-0-8153-3354-8. (באנגלית)
2. 1 2 3  Jane Chambers - About, www.janechambers.org
3. ↑  ATHE, 2022 ATHE-WTP JANE CHAMBERS PLAYWRITING AWARD

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1446 5034
* LCCN: n81113061
* NTA: 071257365
* SNAC: w6qg0c89
* Trove: 1248368
* VIAF: 65333653
* WorldCat: lccn-n81113061

 |
‎**.xxx** (הגייה באנגלית: **דוט טריפל-X**) היא סיומת אינטרנט מצונזרת שנועדה עבור אתרי אינטרנט פורנוגרפיים. הארגון המצנזר הוא *העמותה הבינלאומית לאחריות ברשת* (IFFOR). ועד חברת האינטרנט ללא כוונת רווח ICANN הצביע עבור אישור הסיומת ב-18 במרץ 2011. הסיומת נכנסה לתוקף באינטרנט ב-15 באפריל 2011.

רקע
---

הצעת הסיומת ‎.xxx לאתרים בעלי תוכן מיני הייתה כלי אחד להתמודדות בקונפליקט של אלו שרוצים גישה לאתרים מסוג זה, לאלו שרצו למנוע את הגישה בפני ילדים ומתבגרים או על ידי מעסיקים שרצו למנוע את הגישה לחומר זה בפני המועסקים שלהם במקום העבודה. השמת סיומת אחידה לכל אתרי הפורנוגרפיה עוזרת לסווג ולרכז אותם ומקלה את התהליך של חסימת האתרים.

ביקורות נגד הרעיון טוענות שכיוון שלא קיימת דרישה נגד ספקי אתרי הפורנוגרפיה להשתמש בסיומת מסוימת, אתרים אלו ימשיכו להשתמש בסיומות כרצונם ולא בסיומת ‎.xxx וכתוצאה מכך החסימה של האתרים תמשיך להיות מסובכת. קיימת גם דאגה שפעילות הסיומת ‎.xxx תוביל לחקיקה שתכריח את האתרים בעלי התוכן המיני להשתמש בסיומת זו, מה שיוביל לסכסוכים חוקיים באשר לחופש הביטוי, להגדרה "תוכן מיני" ולשיפוט.

קיימות גם עדויות מוקדמות לכך שסיומות ‎.xxx עשויות להירכש על ידי אתרים ללא קשר לתוכן מיני, במטרה לעזור לשיווק אתריהם תוך כדי פיתוי גולשים להיכנס לאתר שהם עשויים לחשוב שהוא אתר פורנוגרפי כשלמעשה הוא לא. דוגמה לכך היא אתר kite.xxx, המשתמש בסיומת העשויה להתפרש כאתר פורנוגרפי אך למעשה תוכן האתר הוא גלישת קיט. האתר משתמש בסיומת זו כדי למשוך גולשים למטרת קידום מכירות ובנוסף כדי ליצור זלזול והומור על המשתמש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **.xxx** בוויקישיתוף
**ריצ'רד וילסון** (באנגלית: **Richard Wilson**; ‏1 באוגוסט 1713 – 11 במאי 1782) היה צייר נוף וולשי בעל השפעה, שעבד בבריטניה ובאיטליה. הוא מוכר כחלוץ באמנות הנוף הבריטית ותואר באנציקלופדיה של האקדמיה הוולשית כ"צייר הנכבד ביותר שוויילס ייצרה אי פעם והראשון להעריך את אפשרויות אסתטיות של ארצו". בדצמבר 1768 הפך וילסון לאחד ממייסדי האקדמיה המלכותית.

ביוגרפיה
--------

ריצ'רד וילסון, נולד בכפר פנג'וס במונטגומיירשייר (פוביס). הוא היה בנו של איש כמורה, ממשפחה מבוססת. בשנת 1729 נסע ללונדון, שם החל כצייר דיוקנאות, כנראה חניכו של האמן תומאס רייט.

משנת 1750 עד 1757 וילסון היה באיטליה, והפך לצייר נוף בהשפעת פרנצ'סקו זוקרלי (אנ'). תחילה באיטליה ולאחר מכן בבריטניה, הוא היה הצייר הבריטי הגדול הראשון שהתרכז בציורי נוף. הוא עיצב היטב את הקומפוזיציות בציוריו, והבליט את ההשפעות הכלליות של הטבע. בכך יצר סגנון אישי, אידיאלי, שהושפע מקלוד לורן ומסורת הנוף ההולנדית.

ריצ'רד וילסון, מבט על כנסיית סנט פיטר והוותיקן
ג'ון ראסקין כתב כי וילסון "מצייר באופן אנושי ומגיע מדי פעם לגווני צבע מעודנים". הוא התרכז בציור נופים, ונופים איטלקיים אידיאליסטיים על סמך ספרות קלאסית. כאשר ציורו המיתולוגי - "השמדת ילדי ניובה" (1759), זכה לשבחים, הוא קיבל הזמנות רבות מצד בעלי אחוזות, שביקשו להציג תיאורים קלאסיים של אחוזותיהם. בין תלמידיו של וילסון היה הצייר תומאס ג'ונס. נופיו הוכרו כבעלי השפעה על קונסטבל, ג'ון קראום וויליאם טרנר.

וילסון נפטר בקולומנדי, דנביישייר ב־15 במאי 1782, ונקבר בכנסיית סנט מרי, מולד, פלינשייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד וילסון** בוויקישיתוף
* ריצ'רד וילסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Steven J. Gores, **Psychosocial Spaces: Verbal and Visual Readings of British Culture, 1750-1820**, Wayne State University Press, 2000, מסת"ב 978-0-8143-2663-3. (באנגלית)
2. ↑  Richard Wilson: English Landscape Painter, 18th Century, www.visual-arts-cork.com
3. ↑  Davies, John, Nigel Jenkins, Menna Baines and Peredur Lynch (Eds.). *The Welsh Academy Encyclopaedia of Wales* (University of Wales Press, 2008)
4. ↑  Chisholm, Hugh, ed, Wilson, Richard, **1911 Encyclopædia Britannica** Volume 28
5. ↑  John Ruskin, **Modern Painters Volume I (of V)**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427783105171
* AAG: 944
* BNE: XX5449540
* BnF: cb14953155k (data)
* GND: 118835769
* ISNI: 0000 0001 1773 923X
* KulturNav: 24fb0e22-c763-44b4-bb94-4daca39c7599
* LCCN: n83239097
* NARA: 10575757
* NGV: 1331
* NKC: xx0281859
* NTA: 069537739
* RKD: 84858
* SNAC: w64j1bzn
* SUDOC: 069960240
* ULAN: 500022703
* VIAF: 257184
* WorldCat: lccn-n83239097

 |
**תבליט האניירי** (גם **תבליט גזבלי**) הוא תבליט חתי על גבי מצוק סלע, השוכן ליד העיירה האניירי, השוכנת על הדרך המובילה מטופנבלי (Tufanbeyli) לדבלי (Develi) בנפת קייסרי (אנ') במרכז אנטוליה בטורקיה, כ-80 ק"מ מדרום-מזרח לעיר קייסרי. בתקופה החתית עברה במקום דרך עתיקה שעברה דרך מעבר גזבלי, שהתנשא לגובה של 1960 מטר, דרך הרי הטאורוס. דרך זאת קישרה בין לבה של הממלכה החתית בנהר הקיזילאירמאק עם קיליקיה. בצידו השני של מעבר ההרים בצד הצפון-מערבי נמצא תבליט אימאמקולו (İmamkullu relief). תבליט זה הוא אחד מחמישה תבליטים מהתקופה החתית שנמצאו באזור בין השנים 1880 ועד 1939, יותר מאשר בכל מקום אחר באנטוליה. ארבעת התבליטים האחרים הם: תבליט פירקטין, תבליט אימאמקולו (אנ'), ושני תבליטי טאשצ'י (אנ').

תיאור
-----

תבליט האניירי התגלה ב-1939 על ידי עלי ריזה ילין (Ali Rıza Yalgın), שהיה באותה עת המנהל של המוזיאון הארכאולוגי של אדנה. התבליט מתוארך למאה ה-13 לפנה"ס. התבליט מתנשא כ-4 מטר מעל פני השטח, גובהו כ-2 מטר ורוחבו 3.5 מטר. בצידו השמאלי של התבליט מתואר שור העומד על כתפיהן של שתי אלות ההר. כתובת הירוגליפית מציינת ששמו של השור הוא האל שרומה (Sarruma), שמשמעות שמו היא "מלך ההרים". הוא היה בנו של האל תשוב. במרכז התבליט עומד לוחם, כשפניו מופנים לצד שמאל, כשעל כתפו השמאלית תלויה קשת ובידו הימנית הוא אוחז בחנית. הלוחם לבוש בטוניקה קצרה, ונעליו מחודדות. 

כתובת על גבי התבליט מזהה אותו כ"בנו של מלך" ושמו כפי שזוהה הוא כנראה קולאנמואה (Ku(wa)lanamuwa). שם זה מופיע גם על גבי תבליט מנסינה (Manisa relief) ועל גבי תבליט אימאמקולו, אבל אין מידע אם הם מתייחסים לאותו אדם. הכתובת ההירוגליפית בשפה הלווית מופיעה משמאל לראשו של הנסיך. מאחורי גבו של הנסיך מופיעה כתובת נוספת והיא כנראה אינה קשורה לדמויות בתבליט. חוקר השפה הלווית דייוויד הוקינס (J. David Hawkins) קורא בכתובת את השם "טארהונטאביג'אמי" (Tarḫuntabijammi). ייתכן וכתובת זאת הוספה בשלב מאוחר יותר. הוקינס קישר שם זה לשם של הנסיך "טארהונטאביג'ה" (Tarḫuntabija), ששמו מופיע על גבי תבליט המייט (Hemite relief).

בשנת 2013, האתר נמצא פגוע כשהדמויות והכתובת קשות לפיענוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תבליט האניירי** בוויקישיתוף
* Gezbeli Rock Monument באתר hittitemonuments.com
**קבּאלה** (אנגלית: **Kabale**) היא בירת מחוז קבאלה בדרום מערב אוגנדה. 

הרשות המקומית של קבאלה מונה 44,699 תושבים (2011) ושוכנת 1,336 מטרים מעל פני הים. 
קבאלה היא עיר שוק וממוקמת על ציר תנועה ראשי המגיע מהבירה קמפלה אל מעבר הגבול עם רואנדה בגאטונה בדרום; במערב ממשיך הכביש אל קיסורו שממנה ניתן להמשיך לקונגו או לעירייה רוהנג'רי ברואנדה. העיר סמוכה יחסית לאגם בניוני ומהווה בסיס לתיירים המגיעים לאתר גורילות הרים בפארק הלאומי מגהינגה ובפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי. מן העיר ניתן לראות את הרי וירונגה שעל הגבול בין אוגנדה לרואנדה.

גאוגרפיה
--------

מחוז **קבאלה** הוא מחוז הררי בדרום מערב אוגנדה. שטח המחוז 1,827 קמ"ר והוא גובל עם מדינת רואנדה השכנה. גבעות ירוקות אך גם מעובדות היטב ממוקמות במחוז בגבהים שבין 1,219 מטר ל-2,347 מטר מעל פני הים. גובה זה גורם לטמפרטורה נמוכה יותר מבשאר המדינה והטמפרטורות הממוצעות בו נעות בין 15-20 מעלות צלזיוס ביום ל-10 מעלות צלזיוס בלילה. 
הלחות באזור זה גבוהה ונעה בין 90% בבקרים ל 42%-75% בשעות אחר הצהריים.

אוכלוסייה
---------

מחוז קבאלה מונה נכון לשנת 2000 כ-629,400 תושבים, בעיקר משבט הבאקיגה. הצפיפות באזור עומדת על 344.5 בני אדם לקילומטר מרובע - המחוז השלישי הצפוף ביותר באוגנדה. כתוצאה מכך אדמת הגידול במחוז מחולקת מאוד ולבית ממוצע יש כשש או שבע חלקות על מספר גבעות. 

מלבד אנשי שבט הבאקיגה, ניתן למצוא בו גם את אנשי שבט הבאטוואה (פיגמים) וקבוצות אתניות נוספות.

אטרקציות
--------

האטרקציה העיקרית המביאה תיירים למחוז קבאלה היא גורילות ההרים. העיר שוכנת על הדרך לפארקים הלאומיים שבהם חיים בעלי החיים בסכנת הכחדה הללו פארק לאומי בווינדי ופארק לאומי מגהינגה. 

אטרקציה נוספת באזור היא אגם בניוני היפה הממוקם שבעה קילומטרים מהעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבאלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545500105171
* LCCN: n78042700
* VIAF: 150075924
* WorldCat: lccn-n78042700

 |
**טיגריס הודו-סיני** (שם מדעי: *Panthera tigris corbetti*), הקרוי גם **טיגריס קורבט**, הוא תת-מין של טיגריס המצוי במדינות הודו-סין: קמבודיה, לאוס, מלזיה, בורמה, תאילנד ווייטנאם. השם טיגריס קורבט נובע משמו המדעי, והוא קרוי על שמו של הצייד והסופר ג'ים קורבט.

מאפיינים
--------

אורכו של טיגריס הודו-סיני זכר בוגר נע בין 2.55 ל-2.85 מטרים, משקלו בין 150 ל-195 ק"ג, והוא בעל גולגולת גדולה באורך של בין 319 ל-365 מ"מ. אורכו של הזכר הממוצע הוא 2.74 מטר, ומשקלו 180 ק"ג. פרטים גדולים יכולים לשקול עד 250 ק"ג. אורך הנקבות נע בין 2.30 ל-2.55 מטר, הן שוקלות בין 100 ל-130 ק"ג, ואורך גולגולתן נע בין 275 ל-311 מ"מ. אורך הנקבה הממוצעת הוא 2.44 מטר ומשקלה 115 ק"ג.

בכל המלטה נולדים 2–3 גורים.

טיגריסים הודו-סיניים הם חזקים ביותר. יש מקרה מתועד של זכר גדול שנהרג ליד גבול וייטנאם-לאוס ב-1984. הטיגריס, שאורכו מקצה אפו עד לקצה זנבו היה 2.8 מטר, והיה במשקל של 250 ק"ג, הטיל מורא על כפרים בטריטוריה שלו למשך מספר שנים לפני שנהרג. הוא הרג מעל לעשרה תאואים בכפרים, למרות ניסיונות הכפריים לעצור אותו. כשכפר אחד בנה גדר בגובה 3 מטרים מסביב לשטח הבקר, הטיגריס הצליח לקפוץ מעל הגדר, להרוג עגל, ולקפוץ בחזרה, בזמן שהוא מחזיק בפיו עגל במשקל 60 ק"ג. לבסוף הטיגריס נהרג כשתושבי הכפר הניחו מלכודת רובים ליד גופת תאו שהייתה מונחת שם. גופתו של הטיגריס נמצאה בנחל במרחק 2 ק"מ ממקום המלכודת, עדות לכך שהטיגריס הלך מרחק רב למרות שסבל מפציעה אנושה.

תפוצה ואוכלוסייה
----------------

טיגריסים הודו-סיניים חיים ביערות מבודדים באזורים גבוהים עד הרריים, רוב האוכלוסייה שוכנת בגבולות שבין המדינות. הכניסה לאזורים אלה היא אסורה, פרט לביולוגים שניתנו להם אישורים לערוך סיורי שטח. בגלל סיבה זו, ידוע מעט מאוד יחסית על הטיגריסים האלה.

הערכת אוכלוסייתו היא בין 1,227 ל-1,785 פרטים, אך נראה שמספר זה נמצא בחלק הדרומי של תפוצתו. המקטע הגדול ביותר באוכלוסייתו מצוי במלזיה, אך התגלה שאוכלוסייה זו היא למעשה תת-מין אחר, הטיגריס המלאי, מה שגורם לגודל אוכלוסייתו להיות נמוך מן המצופה. כל האוכלוסיות נמצאות בסיכון בגלל הרס בתי גידול והכלאות. כאלף פרטים נותרו חופשיים ביערות לאוס, וייטנאם, קמבודיה, תאילנד ומיאנמר.

בווייטנאם, כמעט שלושה רבעים מהטיגריסים שנהרגו משמשים לרפואה סינית. האוכלוסייה הענייה רואה את הטיגריסים כדרך להקל על העוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיגריס הודו-סיני** בוויקישיתוף
* טיגריס הודו-סיני, באתר ITIS (באנגלית)
* טיגריס הודו-סיני, באתר NCBI (באנגלית)
* טיגריס הודו-סיני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* טיגריס הודו-סיני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טיגריס הודו-סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**דרקוניקון** הוא כנס משחקי שולחן ישראלי, המתקיים אחת לשנה בחודש אוגוסט בימים חמישי ושישי. דרקוניקון הוא הכנס הגדול בישראל למשחקי שולחן, הכוללים משחקי קופסה, משחקי תפקידים, משחקי קלפים כגון Magic: The Gathering, משחקי מיניאטורות, משחקי תפקידים חיים ועוד. הכנס נערך לראשונה בשנת 2007, כשבשנת 2019 השתתפו בו כ-750 אנשים.

בנוסף לאולם המשחקים, הכנס גם מתמקד במשחקי שולחן בעברית, גם של יוצרים ישראליים של משחקי לוח ומשחקי תפקידים שמדגימים בכנס את המשחקים שלהם וגם במתחם דוכנים עם החברות הישראליות המובילות בתחום. בכל שנה יש גם אירועים מיוחדים בדרקוניקון, שכוללות השקות משחקים בינלאומיים וישראליים: בשנת 2019 הושק בישראל בכנס משחק התפקידים פאת'פיינדר 2, בשנת 2014 ארעה בו ההשקה הישראלית של המהדורה החמישית של מבוכים ודרקונים, במרוצת השנים היו בו השקות של מספר הרחבות של ל המתיישבים של קטאן ועוד.

הכנס מאורגן בהתנדבות על ידי הפונדק, קהילה ישראלית של שחקנים.

אודות הכנס
----------

הכנס התקיים לראשונה בשנת 2007, בשיתוף פעולה עם חנות המשחקים פריק, כחלק מאירועי ההשקה של ספר משחק התפקידים "מתוך האפלה - אוגדן מפלצות למבוכים ודרקונים מהדורה 4, עבור איי הסערה". בשנת 2011 הפך הכנס לעצמאי העוסק במשחקי שולחן ופונה לכל סוגי המשחקים.

בשנים הבאות הכנס הלך והתפתח ומשך אליו עוד שחקנים וגם זכה לחסויות ולתמיכה מגופים שונים בישראל ומחוצה לה, בין היתר מהחברות Ultrapro, GMT, FFG, Paizo ועוד, וגם מחברות מקומיות כגון הקוביה משחקים, מאנקי-טיים ועוד. דרקוניקון גם מקבל חסות מהעמותה למשחקי תפקידים בישראל.

בשנת 2017 הכנס הפך מכנס חד-יומי לכנס דו-יומי, מה שגרם לגידול משמעותי בכמות המשתתפים בכנס. הכנס נערך ביום חמישי משעות הבוקר עד הלילה, וביום שישי מהבוקר עד אחרי הצהריים.

המיקום של דרקוניקון השתנה במרוצת השנים, אך תמיד היה באזור תל אביב או רמת-גן. בתחילת דרכו הוא התארח בחנות פריק שבתל אביב, בשנת 2011 הוא עבר לשדרות רוטשילד, משם למרכז רמת אביב הירוקה, לרמת-גן להיכל אוהל שם וב-2019 בקרבת כיכר דיזנגוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דרקוניקון
* הפונדק, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  חזון לדרקוניקון 2022 - כנס משחקי השולחן של הקיץ, באתר הפונדק
2. ↑  אתר קהילתי של משחקי תפקידים ולוח
3. ↑  ארבעה אירועים חגיגיקיים לסוף הקיץ, באתר ישראל היום
אנקורטידו בהונדורס, מוכן עם פלפל צ'ילי אדום, פלפל ג'לפניו, גזר ובצל
 אנקורטידו שונים בצנצנות
**אנקורטידו** (בספרדית: **Encurtido**) הוא מתאבן כבוש, הנפוץ כתוספת וכתבלין באזור המסו-אמריקאי.

מורכב מירקות שונים, כגון: בצל, פלפלים כגון ג'לפניו, גזר וסלק. הירקות הקשים מבושלים במים עד להתרככות ראשונית, ואז מתווספים ירקות רכים יותר כמו בצל, שאינם דורשים בישול מוקדם, למלח וחומץ רותח. בדרך כלל הירקות נשארים פריכים ומוצקים. מוגש קר.

כמאכל האנקורטידו נפוץ במטבח הונדורס, ולעיתים משתמשים בו כדי להוסיף חריפות למאכלים שונים. בשאר מרכז אמריקה הצפונית משמש כתבלין. נפוץ גם במטבח המקסיקני והמקסיקני-אמריקאי כתיבול שולחן. בשווקים של מקסיקו נמכר בצנצנות או משומר, מורכב מפלפל צ'ילי, גזר ובצל.

היסטוריה
--------

בהונדורס, הוכן מסחרית לפחות מ-1898. המוצר מבוקבק עם אטימה הרמטית כדי למנוע קלקול. הביקבוק מבוצע בשל האקלים בהונדורס, שגורם לאנקורטידו שלא בוקבק להתקלקל במהירות.

ראו גם
------

* קורטידו

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Pickled Perfection of Honduras's Encurtido Is Worth the Trek, www.msn.com
**אן-אפרודיזיאקיים** (באנגלית: **Anaphrodisiac**), או בקצרה **אן-אפרודיים**, הם חומרים שביכולתם לדכא את החשק המיני ברמה מסוימת.

לרוב, חומרים אלו הם טבעיים (למשל צמחי מרפא או תבלין). לצד אלו, הרפואה הקונבנציונלית מציעה מספר מצומצם של תרופות אן-אפרודיות שניתנות בדרך כלל לאנשים הלוקים בהיפרסקסאוליות, פראפיליה, פדופיליה, וכן למטרות אחרות (כאשר האפקט האן-אפרודי הוא אפקט משני שלהן).

אטימולוגיה
----------

המילה אפרודיזיאק נקראת על שם אפרודיטה אלת האהבה במיתולוגיה היוונית. המילה "אן" או "A" בפשטות, פירושה "לא". ומכאן ההלחם "אן-אפרודיזיאק"

דיכוי החשק המיני
----------------

מדד החשק המיני קיים באדם באופן טבעי בהתאם למשתנים שונים. המשתנים הנפוצים התורמים לעלייתו הם ביו-כימיים, הורמונאליים, נוירו-כימיים, ונפשיים; הגורמים הנפשיים הם לא-מודעים ומודעים. הגורמים המודעים מתבטאים הן ברמה הסנסורית (חישתית), והן ברמה הפנטסטית (דמיונית), לדוגמה: ראיית אישה מושכת או דמיונה. בהתאם לאלו, החשק המיני (שתשתיתו ביולוגית), עולה. 

חומרים המדכאים את החשק המיני מתנגשים בתהליכים הטבעיים של עליית החשק המיני, ומווסתים אותו בהתאם.

צמחים שהוצע או הוכח כי הם בעלי השפעה אן-אפרודית
-----------------------------------------------

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: יש להביא מקורות חיצוניים לכל אחת מהדוגמאות.
* מיורום (Majoram)
* כרוב בר (Lactuca virosa)
* שיח אברהם מצוי (Vitex agnus-castus)
* כשות (נקרא גם "הופ"), מרכיב בבירה, הוכח כפיטו-אסטרוגן.
* גזר (Carrot)

* רגלת נפוצה (Ruta graveolens)
* גד - כוסברה
* משועה (Mashwa)
* כופר (Heeena)

חומרי טעם
---------

נטען כי מלח הסלפטר ואבקת סודה לשתיה הם בעלי השפעה כזו, עם זאת, לא ידוע על מחקר שאישש טענות אלו.

הרכבים סינתטיים
---------------

* ציפרוטרון אצטטי, מוכר בשמותיו המסחריים **"ציפרון"** **ו** **"אנדרוקור"**, פועל כאנטי-אנדרוגני, הוא ניתן בכדורים, או בזריקות, ללוקים בהיפר-סקסואליות, או לבעלי פארא-פיליות מסוימות מאוד, וזאת במינונים גבוהים, **כסירוס כימי**. הוא גם ניתן לזכרים המבקשים לשנות את מינם. ברם, היות שתרופה זו ניתנת אך ורק במצבים שתוארו לעיל, במינונים של למעלה מ-50 מ"ג, קיים סיכוי גבוה שתגרום לרמת אסטרוגן חריגה, העלולה לגרום להתפתחות גינקומסטיה, השמנת יתר, עייפות, ותופעות לוואי קשות אחרות.

אלו היודעים כי רגישים הם לאסטרוגן, יוכלו להיעזר בתרופות אלטרנטיביות מסוימות, או לפנות לפסיכיאטריה, אשר הטיפול העיקרי שהיא מציעה הוא מעכבי ספיגת סרוטונין, דוגמת סרוקצט (Seroxat). חומרים אלו הם אנטי-דיכאונית במקור, ולחלקן תופעות לוואי כדוגמת בכי פתאומי ולא-רצוי, או חוסר תיאבון, חוסר סבלנות, ועוד.

שיטות נוספות
------------

* לזכרים: מקלחת קרה. שיטה זו מוכרת יותר כאגדה אורבנית.

ראו גם
------

* אפרודיזיאק

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אן אפרודיזיאק** |

* סקירת השפעתו של מלח הסלפטר בכלל והאן-אפרודית בפרט

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף התרופה באינפומד
באנתרופולוגיה, **קבוצת גיל** הא קטגוריה חברתית או קבוצה חברתית משותפת, המכילה אנשים בעלי גיל דומה, בעלי זהות משותפת, השומרים על קשרים לאורך זמן רב והעוברים יחדיו שורה של מעברי סטטוס. זאת בניגוד למעמד גילאי אותו אנשים עוברים באופן אינדיבידואלי.

בעוד קבוצת שנה או מחזור בבית-הספר יכולים להוות דוגמה לקבוצת גיל (כגון: מחזור שנת 2004), המושג נפוץ בעיקר בעת התייחסות למערכות בחברות שבטיות. תופעה זו שכיחה בעיקר במזרח אפריקה, מרכז ברזיל ומספר אזורים בגינאה החדשה, בהם בחברות רבות הדגש על קיבוץ חברתי מבוסס גיל מאפיל על קיבוץ חברתי מבוסס שארות ומוצא. קבוצות גיל בחברות אלו נוצרות על ידי הקיבוץ המחזורי של אנשים צעירים - בדרך-כלל גברים - ליחידה משותפת בעלת שם וזהות שיתופיים. בכל עת שהחברים מתבגרים, וותק הקבוצה עולה בעוד קבוצות מבוגרות יותר נעלמות וחדשות נוצרות מתחת.

ניתן להתייחס אל קבוצות הגיל והמערכות אשר בתוכן הן נמצאות כאל *מחזוריות* או *פרוגרסיביות*. במערכות מחזוריות, ישנו מספר סופי של קבוצות, כאשר כל קבוצת גיל שבה ומופיעה עם חברים חדשים במהלך הדורות. במערכות פרוגרסיביות, קבוצת גיל מופיעה פעם אחת וכאשר חברי הקבוצה מתים היא פוסקת מלהתקיים. חברות בעלות מערכת מחזורית או פרוגרסיבית, בדרך-כלל מגיעות לאותם רעיונות לגבי קוסמולוגיה וטבע הזמן.

דוגמה טיפוסית
-------------

מערכות במזרח אפריקה מספקות את הדוגמאות הקלאסיות, כגון: מערכת הזולו אימפי בה חטיבות לוחמים מבוססות על קבוצות גיל. רוג'ר קיסינג (1981), מביא את הדוגמה של שבט הקרימוג'ונג שבאוגנדה בו ישנן כשש קבוצות גיל פעילות בכל זמן נתון, בהן הגברים הצעירים מצורפים לקבוצה הצעירה ביותר אשר נסגרת לאחר פרק זמן של כ־6-5 שנים ולאחר-מכן נפתחת קבוצה חדשה. באופן המתאים לצורתן המורכבת של מערכות רבות במזרח אפריקה, קבוצות גיל בשבט הקרימוג'ונג מקובצות גם הן ל*קבוצות דור* המכילות חמש קבוצות גיל רציפות. ישנן בסך-הכל ארבע קבוצות דור; כל אחת בעלת שם קבוע וחוזרת באופן מחזורי כל מאה שנים. בזמן נתון, שתי קבוצות דור תהיינה פעילות: אחת צעירה ואחת וותיקה. שתי קבוצות הדור מוצמדות, לסירוגין, לשתי קבוצות חברים הלובשים קישוטי פליז ומיוחסים באופן סימבולי כ"צהובים", ולשתי קבוצות חברים הלובשים קישוטים מנחושת והמיוחסים באופן סימבולי כ"אדומים". השמות לקבוצות הגיל נבחרים ממאגר שמות המשויך אל כל זוג קבוצות דור, אשר להם אין סדר קבוע.

כאשר מתים מרבית מחברי קבוצת דור, החברים הנותרים מאותה קבוצה פורשים, ובמקומם עולה קבוצת הדור הצעירה ונהפכת לוותיקה. בנקודה זו המצטרפים החדשים נהפכים לחברים הראשונים בקבוצת הדור הבאה ברצף. קבוצת הדור הוותיקה אחראית על חניכת המצטרפים החדשים אל תוך קבוצת הגיל הצעירה של קבוצת הדור הצעיר, וכל קבוצת גיל כפופה רשמית לזו שמעליה. בעוד שחברי קבוצת גיל מסוימת חיים עם משפחתם הקרובה ועם חברי שארות קרובים אחרים, וקבוצות גיל אינן מאורגנות באופן הדוק מבפנים, בכל זאת יש להם תפקיד חלקי ומעמד במקרים חברתיים רחבים יותר. לדוגמה, קבוצות הגיל הוותיקות אחראיות על מערכת השפיטה.

ראו גם
------

* קבוצת השווים

לקריאה נוספת
------------

* Keesing, R. M. 1981. Cultural Anthropology: A Contemporary Perspective (2nd ed.). New York: Holt, Rinehart and Winston. מסת"ב 0-03-046296-7.
* Keesing cites Dyson-Hudson (1963) as his source for the Karimojong example, but no full reference is given.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קבוצת גיל** |

* קבוצת גיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**דמיטרי יוריביץ' ביבול** (ברוסית: **Дмитрий Юрьевич Бивол**; נולד ב-18 בדצמבר 1990) הוא מתאגרף רוסי מקצועי המתחרה בקטגוריית משקל קל כבד.

באוניברסיאדת 2013 בגלל הפציעה הוא לא היה יכול להתייצב לגמר מול אולכסנדר גבוזדיק ולכן זכה רק במקום השני.

בין המקצוענים ביבול הוא אלוף העולם הנוכחי של WBA‏ (2019-הווה), ואלוף העולם הרגיל לשעבר של WBA‏ (2019-2017), אלוף העולם הזמני של WBA‏ (2017-2016), אלוף WBA בין יבשתי (2015 -2016), ואלוף ארצות הברית במשקל קל כבד לפי גרסת WBC-USNBC‏ (2017-2015).

ב-7 במאי 2022, בלאס וגאס, ניהל דמיטרי ביבול קרב (אנ') עם המתאגרף הטוב בעולם, ללא קשר לקטגוריות המשקל, אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל הסופר-בינוני המקסיקני סאול "קאנלו" אלוורז (אנ'), שהפסיד בעבר רק לפלויד מייוות'ר.

בתום 12 סיבובים, השופטים נתנו ציון (115-113 שלוש פעמים) לטובת דמיטרי ביבול, שעשה הפתעה גדולה, והנחיל לאלוורז את התבוסה הראשונה ב-9 השנים האחרונות, זכה ב-20 קרבות רצופים ושוב הגן על תוארו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי ביבול** בוויקישיתוף
* 
* דמיטרי ביבול, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דמיטרי ביבול, ברשת החברתית אינסטגרם

* דמיטרי ביבול, באתר BoxRec
* גיא לייבה, "קרב חייו": המתאגרף הרוסי שהדהים את העולם, באתר ynet, 10 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‘It was my turn to lose’: Canelo Álvarez suffers stunning loss to Dmitry Bivol
**פוספוליפאז C** (ראשי התיבות PLC) היא קבוצת אנזימים המעוגנים בקרום הפלסמה וחותכים (מפרקים) פוספוליפידים באתר הקישור לזרחה. PLC הוא אנזים אאוקריוטי תוך תאי בעל חשיבות בתהליך מעבר אותות.

אנזימים אלו מכונים **פוספוליפאז C** אף על פי ששלוש משפחות שונות של אנזימי פוספוליפאז C התגלו בבקטריה וטריפנסומה.

פוספוליפאז C שונים משתתפים במטבוליזם של phosphatidylinositol bisphosphate (PIP2), ובנתיבי lipid signaling בתצורה תלוית קלציום. PLC מייצג משפחה המכילה שש תת-משפחות ובסך הכל 13 איזופורמים שונים הנבדלים במצב הפעולה שלהם, רגולציה קטליטית, מיקום תאי, קישור ממברנה ופיזור בריקמה. כל האיזופורמים מסוגלים לזרז הידרוליזיס (פירוק על ידי מים) של ה-PIP2 לשתי מולקולות שליח שניוני חשובות אשר ממשיכות לשנות תגובות תאיות כדוגמת התרבות מהירה, אבחנה, אפיפוטוזה, עיצוב שלד התא, ניקוז תעלות יוניות, תנועה שלפוחית, פעולות אנדוקריניות, וונירוטרנסמיטור.

מיקום תאי
---------

PLC מבצעים את הפעילות הקטליטית שלהם בממברנת הפלסמה מקום אשר בו PIP2 נמצא, ממברנה זו עוגנת לרוב בתווך שבתחום קישור ליפידים (לדוגמה תחום PH, תחום C2), היא מציגה משיכה למרכיבים השונים של פוספוליפידים בממברנת הפלסמה. חשוב לציין שחוקרים גילו שבנוסף לממברנת הפלסמה PLC קיים באברוני תא נוספים כדוגמת ציטופלסמה וגרעין התא. נכון ל-2008 לא ברור תפקידי אנזימים אלו בציטופלסמה ובמיוחד בגרעין.

תפקוד
-----

מולקולות אלו ממשיכות כדי לווסת פעילות inositol triphosphate ו-diacylglycerol.
פוספוליפאז C מרכיב מכניזם קטליטי היוצר inositol חלבונית בהמשך הזרם זה חשוב לאותות התא. 
inositol triphosphate מסיס ועובר בדיפיוזיה דרך הציטופלסמה עד אשר נקשר לרצפטורים המיועדים לו רשתית תוך-פלזמית, חיבור זה מוביל לשחרור סידן והעלאת רמת הסידן בתוך התא.

ראו גם
------

* פוספוליפאז
* פרוטאין קינאז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוספוליפאז C** בוויקישיתוף