recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סלון מזל** היה מקום מפגש של פעילי שמאל ושמאל רדיקלי. הסלון הוקם ב־2001 ברחוב מונטיפיורי בתל אביב, במקום בו הייתה קודם לכן מספרה בשם "סלון מזל", ומכאן בא שמו. לאחר מספר חודשים מיקומו הועתק לסמטה אלמונית, במרץ 2008 הוא עבר לדרך סלמה שבפלורנטין, ובינואר 2010 עבר לרחוב יצחק שדה שם שהה עד אביב 2012 אך נסגר בשל חוב כספי לעיריית תל אביב.

המקום תפקד כ"Infoshop" - מרכז להפצת מידע ומפגש קהילתי בנושאים כמו איכות הסביבה, זכויות נשים, מיניות ומגדר, זכויות בעלי חיים, הכיבוש, ציונות ואנטי ציונות, חברה אזרחית וסרבנות, גלובליזציה, אנרכיזם, מזרחיות, קוד פתוח, תוכנה חופשית ועוד.

במקום היו ספריית השאלה, חנות ספרים (בעיקר לספרי עיון), וכן נהגו למכור דיסקים, פנזינים, עלוני מידע, סטיקרים וכדומה. המשותף לכל אלו היה העיסוק בנושאים שהוזכרו, כשלעיתים קרובות נקודת המבט שלהם הייתה אנרכיסטית-פמיניסטית-אקולוגית. במקום ניתן היה למצוא ספרים ופרסומים אשר נגישותם נמוכה.

תפקוד אחר הוא כמרכז קהילתי ששמש כבמה ציבורית ומקום מפגש לפעילים בתחומים השונים שנזכרו להלן ואשר התקשו להפגש או להשמיע את קולם במקומות אחרים, או ליוזמות חברתיות חדשות. כך לדוגמה, אחד המפגשים הראשונים של ויקיפדיה העברית, כאשר מספר המשתתפים בה היה קטן, נערך בסלון מזל. דוגמאות אחרות הן שימוש במקום כגלריה להצגת עבודות אמנות של מהגרי עבודה, או מקום מפגש ללימוד ערבית מדוברת. 

כל הפעילויות במקום הייתה ללא תשלום, כאשר המשתתפים התבקשו להשאיר סכום סמלי כפי יכולתם. המקום מומן מתרומות, ומנוהל על פי עקרונות אנרכיסטיים, כאשר אין הנהלה רשמית וכל ההחלטות נקבעות בצורה דמוקרטית, על ידי המתנדבים הקבועים במקום. בצמוד לסלון פעל עד לאחרונה בית קפה טבעוני, אשר הופעל גם הוא על ידי מתנדבים.

אחד ממייסדי סלון מזל הוא רוני ערמון.

ב־2004 הוקמה בחיפה "**המרקחה**", במקום "בית מרקחת פבזנר", מוסד דומה לסלון מזל. כיום המקום אינו פעיל. בשנת 2005 נפתח בירושלים מוסד דומה בשם "**דַיְלָה**", שאינו פעיל כיום. אך נגזרת של פרויקט הבר הטבעוני עוד פועלת כיום במסגרת בשם "זנגביל - מרכז קהילתי לצמחונות", או המהטמה-בר, שמשמש גם הוא כספרייה ואינפו שופ בנושאי זכויות בעלי חיים וסביבה.

בשנת 2005 הקימו קבוצה של פעילים מהסלון את פרויקט מחנה הקיץ האלטרנטיבי – מחנה בן כמה ימים, המיועד לבני נוער מכל הארץ, שמטרתו ליצור שיח ולעורר את המחשבה בנושאים הבוערים במציאות, להעצים את המשתתפות בו, ועל ידי כך לעודד אקטיביזם. המחנה מתקיים עד היום.

קישורים חיצוניים
----------------

* Street Libraries: Infoshops and Alternative Reading Rooms, Chris Dodge

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתי שמואלוף, מה פיספסנו בשנת 2005: פרויקט סיכום באתר "מארב", באתר רשימות, 14 בפברואר 2006
הרב **חיים יהודה** (**יאודה**) **אליעזר** (נפטר ב-5 בספטמבר 1779) היה רב, דיין, מלמד ופוסק באזמיר.

תולדותיו
--------

היה צאצאו של הרב ברזילי יעבץ, וחתנו של רבי יעקב אלבעלי. רבי יהודה למד תורה מפי הגאון רבי יצחק נוניס בילמונטי, מתורתו מצטט רבות בספרו כתלמיד מפי רבו. מתלמידיו היה הרב יצחק גאטינייו. גיסו, הרב רפאל אשכנזי, מספר עליו ש"העמיד תלמידים הרבה". 

על מסירותו ללימוד התורה מספר החבי"ף:

> 
> וזכור אזכרינו לטוב להרב המובהק השקדן בתורה במה"ר יאודה אליעזר ז"ל בעל ספר שמחת יאודה דכמה שבתות לא היה מביא פירות לביתו ובליל שבת היו מקפידים אשתו ובניו למה לא הביא פירות אפילו מעט בשבוע זאת והיה משיב להם "מה אעשה לכם דזאת השבוע בא לידי ב' וג' ספרי הפוסקים הצריכים לי ללמוד וזה קודם לאכילת פירות"
> 
> 
> 
> — לוח ארז דף ה עמוד א
> 

עוד נזכר אודותיו שהיה שוקד תמיד לחזור על תלמודו וקבע לו חזרה גם בשבת קודש, כי "אם בתוך לימודו בחידושיו ערבה שנתו ושואלין לנשמתו מה חידש בלימודו ידע להשיב כי שמעתתיה בפומיה שגור בפיו בעת ההיא כספר זכרון לפניו" (רבי רחמים נסים יצחק פלאג'י, אבות הראש, הקדמה לחלק ב')

נפטר בי"ד באלול ה'תקמ"ט ונקבר באזמיר. הספידו הרב רפאל אשכנזי בספרו מראה הגדול.

### צאאציו

בנו הוא רבי יהושע אברהם יהודה, מחבר ספר עבודת משא, בתו של רבי חיים יהודה, נישאה ל "חכם המעולה במוה"ר אברהם המכונה מירקאדו בונמו ז"ל" ונפטרה בשנת התרכ"ג.נכדיו היו רבי חיים יהודה אברהם, בעל ספר אחי וראש, ורבי יהודה בנבנישתי, מחבר ספר תושע יאודה.

חיבורו
------

שו"ת **שמחת יאודה** (שאלוניקי תקס"ח) - 128 סימנים בפלפול וחריפות וכן דרשות בנושאים שונים כמו הספד, חתונה, לצדקה ועוד. בספר הסכמה משותפת מאת רבני אזמיר, הרב רפאל יוסף חזן, והרב יצחק מאיו. נדפס לאחר פטירתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי חיים יהודה אליעזר, **שו"ת שמחת יאודה**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  במשפחות ספרדיות רבות וכן מעט מיחידי קהלות אשכנז, איטליה ופולניה אין להם שם משפחה קבוע כי אם הם נקראים "מאב לבן או "די פאדרי אה איז'ו" כלומר שכינוי הבן הוא השם הפרטי של האב וכן הלאה למשל: בנו הבכור של ר' חיים בן שבתאי (המהרח"ש) נקרא שבתי חיים. ודון מינה ואוקי באתרין
2. ↑  שמחת יאודה סימן קיח, דף קמ"ז עמוד ב
3. 1 2  מראה הגדול, דרוש ב' להספד
4. 1 2  ראה ברכת מועדיך לחיים לרבי חיים פאלאג'י חלק א' דרוש י''א לתשובה
**תערובת רצמית** (בעברית: **תַּרְצִים**) היא תערובת המכילה כמות שווה של שני האננטיומרים של אותה המולקולה. על אף שתערובת רצמית מורכבת ממולקולות בעלות פעילות אופטית בנפרד, התערובת עצמה חסרת פעילות אופטית. זאת מכיוון שכל אננטיומר בתערובת מבטל את פעילותו האופטית של האננטיומר האחר בדיוק במידה שווה, כך שהסטת האור של כל אחד מהאננטיומרים מבטלת את זו של השני. מקור המושג בלטינית: **רצמוס** פירושו "אשכול ענבים". זאת משום שתערובת רצמית התגלתה לראשונה על ידי המיקרוביולוג הצרפתי לואי פסטר בחומצה טרטרית, שמקורה בענבים. תהליך שבו אננטיומר אחד הופך בהדרגה לשני נקרא **רצמיזציה** (בעברית: **ריצוּם**).

חישוב עודף אננטיומרי
--------------------

ניתן לחשב את העודף האננטיומרי על ידי הנוסחא הבאה:
{\displaystyle EE=\left|{\frac {R-S}{R+S}}\right|}
כאשר R ו-S הם אחוזי אננטיומרים R ו-S בהתאמה, ו-EE הוא העודף האננטיומרי.
ניתן לראות כי כאשר R=S, העודף האננטיומרי הוא 0, כלומר, התערובת רצמית.

נקודת היתוך של תערובת רצמית
---------------------------

נקודת ההיתוך של תערובת רצמית נמוכה מזו של כל אחד מהאננטיומרים בנפרד.
תופעה זו נובעת מדרגת הסדר הנמוכה יותר בתערובת.
התערובת הרצמית עשויה להיות נקודה אוטקטית (כלומר הנקודה בעלת טמפרטורת ההיתוך הנמוכה ביותר), אך לא בהכרח. לעיתים קיימות שתי נקודות אוטקטיות, ונקודת ההיתוך של התערובת הרצמית אינה הנמוכה ביותר.

מאפיינים
--------

כאמור, על אף שלהאננטיומרים המרכיבים את התערובת הרצמית פעילות אופטית, לתערובת עצמה אין כל פעילות כזו והיא אינה מסיטה אור מקוטב. כמו כן, למרות שבמצבם הטהור יש לאננטיומרים המרכיבים את התערובת הרצמית תכונות פיזיקליות זהות, כגון טמפרטורת התכה ורתיחה זהות - לתערובת הרצמית יש לעיתים קרובות תכונות פיזיקליות שונות. גם התכונות התרופתיות של תערובת רצמית עשויות להיות שונות בעליל מאלו של מרכיבי התערובת.

בהיעדר מודעות לעניין, השתמשו בעבר בתערובות כאלו ברפואה ללא ידיעה מי מהאננטיומרים הוא המרפא. לאחר פרשת התלידומיד, תרופה שנראתה בטוחה אך לאחר השימוש בה נולדו תינוקות עם מומים מולדים, התברר כי אחד האננטיומרים היה רעיל והשני - תרופה.

ראו גם
------

* סטריאוכימיה
* כיראליות
* אננטיומר

קישורים חיצוניים
----------------

* תערובת רצמית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תַּרְצִים במילון כימיה אורגנית (תשנ"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  רִצּוּם במילון כימיה אורגנית (תשנ"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
הרב **חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי** (1806–1881) היה רב מחכמי איזמיר שבטורקיה ובסוף ימיו מורה צדק ואב בית הדין של חיפה, שם פעל בראשית התפתחות היישוב היהודי בעיר.

ביוגרפיה
--------

נולד באיזמיר שבטורקיה (אז באימפריה העות'מאנית) בשנת 1806 (ה'תקס"ו) לבכורה רבקה בת הרב חיים יצחק אלגאזי וליוסף הכהן חמצי. אביו היה גביר ידוע בעירו, שהחזיק והקים שתי ישיבות שבהן למדו רבני העיר. בלידתו נקרא שמו אלעזר, ובהמשך נוספו לו השמות חיים ויהושע.

בילדותו גדל בסביבת הרבנים שלמדו בבית המדרש "בית יצחק" שהקים אביו בביתו. רבו המובהק היה הרב פנחס רפאל יהושע די שיגורה, ורבנים נוספים שאצלם למד היו הרב רפאל יצחק מאיו, הרב חיים פלאג'י, הרב שלמה חכים והרב דוד אמאדו.

ידידיו וחבריו הידועים היו הרב אברהם פלאג'י, הרב רחמים נסים יצחק פלאג'י, הרב חיים בנימין פונטרימולי, הרב יצחק ג'וקריל ובנו של רבו, הרב רחמים נסים יהודה די-שיגורה.

שער הספר "כה תברכו", סלוניקי תרמ"א.
בשנת 1860 (ה'תר"ך) לערך עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם מונה לכהן עד לפטירתו כרב וכאב בית הדין המקומי.

בשנת 1865 (ה'תרכ"ה) עבר להתגורר בפקיעין למשך תקופה, עקב מגפת הכולרה שפרצה בחיפה.

מחיפה המשיך להתכתב עם רבני דורו מאיזמיר בפרט ומקהילות נוספות בעולם בכלל בנושאי הלכה ונושאים אחרים שעמדו על הפרק.

הלך לעולמו ב-27 במרץ 1881 (כ"ו באדר ב' ה'תרמ"א) ונקבר בחיפה.

ילדיו
-----

משה ואליעזר הכהן חמצי, שחלק מחידושיהם הובאו בספרי אביהם. יוסף, אפרים, בוליסה-לונה (נישאה לגביר שלמה רפאל הכהן) ואסטריאה.

חיבוריו
-------

חלק מחיבוריו שנשארו בכתב יד אבדו במהלך השנים.

* **כה תברכו** - דיני נשיאת כפיים מא' עד ת' (סלוניקי תרמ"א). יצא לאור מחדש גם על ידי מכון מורה להנחיל ומכון אמרי דוד בירושלים, שני חלקים, תשנ"ב.
* **ולבש הכהן** - דרושים וחידושים (איזמיר תרמ"ט).
* **מעשה אבות** - פירוש על פרקי אבות, כתב יד שנמצא שנים רבות לאחר פטירתו. יצא לאור בהוצאת מכון אהבת שלום, ירושלים תשס"א
* **מעשה חי"א** - פירוש להגדה של פסח, כתב יד שנמצא שנים רבות לאחר פטירתו, בהוצאת מכון אהבת שלום

חיבורים שנותרו בכתב יד: פירוש לספר תהילים, דרושים, כללי דינים על סדר א-ב.

קישורים חיצוניים
----------------

* תולדות חייו, בתוך ספרו מעשה אבות, עמ' 9–18, באתר אוצר החכמה
* משה דוד גאון, "חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 260, באתר היברובוקס
* חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי, באתר "החכם היומי"
* חיים יהושע אלעזר חמצי (נפטר 1881), הכהן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמו נכתב כ"יאושע"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308325605171
* LCCN: nr92024294
* WorldCat (עם LCCN): nr92-024294

 |
ה**לואר איסט סייד** (באנגלית: **Lower East Side** - "הצד המזרחי התחתון") היא שכונה בצידו הדרום מזרחי של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית. אזור הלואר איסט סייד נודע בעיקר כמרכז מהגרים יהודים שהגיעו לאמריקה ממזרח אירופה.

גבולות השכונה הם הרחובות אלן, מזרח רחוב האוסטון, אסקס, קאנאל, אלדרידג' (Eldridge Street), מזרח ברודוויי ורחוב גרנד.

השכונה הייתה שכונת פועלים ענייה בראשית המאה ה-20, והפיכתה לאתר שימור לאומי של ארצות הברית בשלהי המאה ה-20 הביאה לשיקום השכונה.

מדרומית לשכונה נמצאת שכונת צ'יינהטאון, ממערבית לה שכונת נוליטה ומצפון לה שכונת האיסט וילג' (אשר בעבר נחשבה לחלק מהלואר איסט סייד).

היסטוריה
--------

הלואר איסט סייד היא אחת השכונות הוותיקות ביותר בעיר ניו יורק. אזור זה היה מאז הקמתו שכונת פועלים ענייה, אשר מרבית תושביה היו מהגרים חדשים שהגיעו אל העיר. קבוצות אתניות רבות התגוררו בשכונה ובהם מהגרים מאיטליה, פולין, אוקראינה וגרמניה.

אזור הלואר איסט סייד נודע בעיקר כמרכז מהגרים יהודים שהגיעו לאמריקה ממזרח אירופה. האוכלוסייה היהודית של השכונה עזבה אותה באמצע המאה ה-20, בשל העלייה ברמת החיים של המהגרים, אולם שרידים של יישוב יהודי זה ניתן לראות בחנויות לאורך רחוב הסטר (אנ'), רחוב אסקס (אנ'), רחוב דלאנסי (אנ') ורחוב גרנד (אנ'). בשכונה ממוקמת ישיבה אורתודוקסית ומקווה וכן חנויות יודאיקה ומעדניות המגישות אוכל יהודי - שהידועה שבהם היא המעדניה של כץ.

בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 התפתחה בשכונה תרבות יידיש ענפה שכללה תיאטראות רבים לאור מקטע השדרה השנייה העובר דרך השכונה. אזור זה נודע כ"ברודוויי הידית" ('Yiddish Broadway') בשל מספר התיאטראות הרב.

בשכונה מספר רב של בתי כנסת ובהם בית הכנסת ביאליסטוקר (אנ'), בית המדרש הגדול, בית הכנסת אלדריג', בית הכנסת מזריץ' (אנ'), קהילת חתם סופר (אנ'), בית הכנסת קהילה קדושה יאנינה (בית הכנסת היווני היחיד ביבשת אמריקה), ומרכז אורסאנז - בית הכנסת הרביעי הכי עתיק בארצות הברית. בנוסף, מתיבתא תפארת ירושלים, ישיבתו של הרב משה פיינשטיין נמצאת בשכונה.

במחצית השנייה של המאה ה-20, עם התיישבות אוכלוסייה בנגלית בשכונה נבנה בה מקדש בודהיסטי. האוכלוסייה הסינית הרבה שהתיישבה באזור רחוב דלאנסי (אנ') ורחוב אלן (אנ') הביאה להקמת צ'יינהטאון של העיר.

בראשית המאה ה-21 הפכה השכונה לשכונה פופולרית, ונפתחו בה מסעדות וחנויות יוקרה רבות, וכן גלריות אמנות רבות.

* המעדניה של כץהמעדניה של כץ
* בית דירות אופייניבית דירות אופייני
* בית הכנסת מזריץ'בית הכנסת מזריץ'

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **לואר איסט סייד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לואר איסט סייד** |
* מדריך מקורות ללואר איסט סייד
* פרופיל השכונה
* סיור מודרך באתרים היהודיים של ה"לואר איסט סייד", באתר מגזין "ניו יורק"
* תצלומים של השכונה ותצלומים היסטוריים
* לואר איסט סייד (ניו יורק, ניו יורק), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  New York City Population By Neighborhood Tabulation Areas

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542497505171
* GND: 4440211-9
* LCCN: n97021171
* MusicBrainz: 9d10e6ed-6b13-44d8-ba8d-f217094f295b
* NKC: ge719937
* VIAF: 152615136
* WorldCat: lccn-n97021171

 |
מיקסינת Eptatretus stoutii מתחפרת בעומק הים.
**מיקסינות** (שם מדעי: Myxini) היא מחלקה של מיתרניים חסרי לסתות המזכירים במראם צמדאים אך הם ריריים יותר, חיים בעומק הים והם חסרי עמוד שדרה אמיתי. הם היצורים המפותחים ביותר שאינם בעלי עמוד שדרה וקרובים מאוד לחולייתנים האמיתיים. בתוך מחלקה זו ישנה סדרה אחת - **מיקסינאים** (Myxiniformes) ובה משפחה יחידה - **מיקסיניים** (Myxinidae).

יצורים אלה בעלי גולגולת אבל הם חסרים עמוד שדרה והם מזכירים את החולייתנים הראשונים שהתפתחו. הם קרובים רחוקים של הצמדים אך לא ברור מה טיב הקשר ביניהם - הצמדים הם חולייתנים אמיתיים. אלו יצורים ריריים באורך 18–127 ס"מ. הם בעלי גופים מכוסי ריר, ללא קשקשים ועור וללא גפיים. הזנבות רחבים ועוזרים להם לנוע. הם מזכירים במראם צלופחים עיוורים.

ראשם חשוף ומכיל בעיקר פתח פה בעל שיניים קטנות העוזרות להיאחז בטרף. צבע המיקסינות יכול להיות כחול, אפור, שחור או לבן. על נחיריהם ישנם שפמים משתרבבים והשינים בולטות מחוץ לפיהם.

תזונתם של המיקסינות מתבססת בעיקר על תולעים ימיות שונות, אותן הם גורפים מהמים או מהסלעים. הם ניזונים גם מחלקי גוף ואיברים של יצורים גדולים יותר כמו דגים, חולייתנים ימיים ורכיכות. ההתחפרות במעי יצורים אחרים הורגת אותם לעיתים קרובות. כמו כן המיקסינות הם אוכלי נבלות הניזונים מיצורים שוקעים במותם לתהומות. עם זאת הם אינם מוצלחים בגירוד הבשר המת וצריכים לחכות שהוא יירקב או ייעשו בו חורים.

מיון
----

* מחלקה **מיקסינות** (Myxini)
	+ סדרה **מיקסינאים** (Myxiniformes)
		- משפחה **מיקסיניים** (Myxinidae)
			* תת-משפחה Rubicundinae
				+ סוג Rubicundus
			* תת-משפחה Eptatretinae
				+ סוג Eptatretus
			* תת-משפחה Myxininae
				+ סוג Myxine
				+ סוג Nemamyxine
				+ סוג Neomyxine
				+ סוג ומין יחיד Notomyxine tridentiger

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקסינות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* Scientists film hagfish anti-shark slime weapon, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:53)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545697605171
* GND: 4261182-9
* LCCN: sh85058255
* NKC: ph138396

 |
**חַרַגַאוּלי** (בגאורגית: **ხარაგაული**) היא עיירה במחוז אימרתי שבמערב גאורגיה; העיירה היא מרכזהּ המנהלתי של נפת חרגאולי שבדרום-מזרח המחוז.

חרגאולי בנויה על שתי גדותיו של הנהר צ'חרימלה - בעמק צר ועמוק שבקצה מורדותיו הצפוניים של הקווקז הקטן, בגובה 280–400 מ' מעל פני הים.

חרגאולי מרוחקת ב-59 קילומטרים מהעיר כותאיסי שמצפון-מערבהּ; העיירה ממוקמת במסלול קו הרכבת טביליסי-פותי ויש בה תחנת רכבת (160 קילומטרים ממערב לטביליסי). בזמן המפקד שנערך בשנת 2014, אוכלוסיית חרגאולי מנתה 1,965 נפש.

האקלים בחרגאולי סובטרופי לח, אולם הקיץ בה חם ויבש יחסית בגלל ריחוקה מהים; החורף בעיירה קר, אך לא באופן קיצוני. הטמפרטורה הממוצעת של החודש הקר ביותר, ינואר, היא 3,2 מעלות; הטמפרטורה הממוצעת של החודש החם ביותר, יולי, היא 22,6 מעלות. הממוצע השנתי של המשקעים בחרגאולי הוא 1,360 מילימטרים.

בחרגאולי פועלים בית-ספר ציבורי, שני גני ילדים, בית-חולים, מרפאה, פארק לתרבות ונופש, מוזיאון היסטורי, ארכיון, ספריה, מרכז תרבות, בית-ספר למוזיקה, בית קולנוע ותחנת משטרה.

בחרגאולי פועל מועדון הכדורגל "צ'חֵרימֵלַה", שנוסד בשנת 1982. מעונת 2011-2010, קבוצת הכדורגל "צ'חרימלה" חרגאולי משחקת בליגה הראשונה של גאורגיה (הליגה השנייה בחשיבותה, אחרי ליגת העל); האצטדיון של הקבוצה הוא בעל יציע אחד, שיכול להכיל 400 צופים.

היסטוריה
--------

חרגאולי צמחה במאה ה-19 ליד תחנת הרכבת שהוקמה במסלול קו הרכבת טביליסי-פותי; שם התחנה והכפר שהתפתח סביבה היה תחילה בֵּלַגוֹרי, אך מאוחר יותר שוּנה לחרגאולי. הכפר חרגאולי היה מרכזהּ המנהלתי של מועצה אזורית, שאיגדה ארבעה כפרים מלבדו.

בשנת 1944 חרגאולי הוכרזה לעיירה; בשנת 1976 היא מנתה 3,200 נפש.

בתקופת השלטון הסובייטי בחרגאולי פעלו מפעל לייצור גבינות וחמאה ושני מפעלי יין (יין ענבים ויין מפירות יער).

בשנים 1989-1949 נקראה חרגאולי **אוֹרג'וֹניקידזֵה** (על שם המהפכן והפוליטיקאי הגאורגי סרגו אורג'וניקידזה, אשר נולד בכפר ר'ורשה שבנפת חרגאולי).

ארבעה קילומטרים מדרום-מערב לחרגאולי, ליד הכפר פרצחנלי, נמצאת כנסייה משיא ימי הביניים - כנסיית קַחוֹרי של גיורגי הקדוש; על קירות הכנסייה השתמרו ציורים מאותה תקופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרגאולי** בוויקישיתוף
**חרדון אדום ראש** (שם מדעי: ***Agama agama***) הוא מין של חרדון החי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה באזורי סוואנה ומקומות פתוחים.

מאפיינים
--------

חרדון זה מגיע לאורך ממוצע של 13 עד 30 סנטימטרים, כשהזכרים יותר ארוכים מהנקבות וגם מפוארים יותר, והוא מזכיר את המין חרדון מוואנזה החי באותם אזורים. צבע החרדון הזכר הוא כחול עם עורף, גרון וראש כתומים-אדומים, הגב בעל גוני כחולים-כהים והזנב מפוספס בפסים דקים שחורים והגוף מנוקד בלבן. הנקבות חיוורות יותר בצבע אפור, אך בעלי כתם כתום על כתפיהם. הרגליים של החרדון ארוכות ומסייעות לו לנוע במהירות כדי להתחמק מאויבים.

החרדונים הם ציידי חרקים מוצלחים אשר חוטפים את טרפם במהירות בתנועות חדות והם בעלי לשון דביקה מעט בקצוות. לעיתים הם מגוונים גם בזוחלים קטנים יותר, דו-חיים ובצמחים שונים.

החרדונים טריטוריאליים מאוד והזכרים נלחמים בתוקפנות ביריבים על שטח ונקבות, אשר לרוב נמצאים ליד זכר היושב על סלעים גבוהים וחמימים יחסית. הנקבות מטילות בחול או בקרקע לחה תטולה של 5 עד 7 ביצים הבוקעות כעבור 8 עד 10 שבועות בממוצע. הצעירים הבוקעים לרוב מטפסים על עצים או סלעים כדי להסתוות, אך רבים מהם נאכלים בידי טורפים שונים.

### תת-מינים

* *Agama agama africana*
* *Agama agama boensis*
* *Agama agama mucosoensis*

בעבר סיווגו תת-מין נוסף - *Agama agama savattieri*, הנחשב כיום לחלק מתת-המין *Agama agama africana*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרדון אדום ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293086305171

 |



1. ↑  חרדון אדום ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עזרא אלחסיד** (ברומנית: **Esdra Alhasid** או **Ezra Alhasid**, ‏ 5 בפברואר 1912 – אוקטובר 2005) היה מתרגם, סופר והיספניסט יהודי-רומני, בשנותיו האחרונות ראש הקהילה הספרדית של בוקרשט. היה כלכלן בהכשרתו.

ביוגרפיה
--------

עזרא אלחסיד נולד בשנת 1912 בסיליסטרה שסופחה זמנית לרומניה, אחרי שהייתה קודם וחזרה להיות מאוחר יותר חלק מבולגריה. הוריו היו במקור מאדירנה. אלחסיד בילה את ילדותו בסיליסטרה ולמד לדבר בצורה שוטפת, פרט ללדינו, יותר נכון ז'ודזמו, שפת הוריו, ורומנית, גם בולגרית וטורקית. ובגיל 17 התיישב בבוקרשט, בה התגוררה אחותו.
למד כלכלה בבוקרשט. בימי המשטר הקומוניסטי ברומניה עבד בתפקיד כלכלי בהוצאה לאור למוזיקה Editura muzicală. התחתן עם אחותה של עמליה רוקנשטיין, שהייתה לימים אשתו של הרב דוד משה רוזן ונולדו להם בן, רמון.

עזרא אלחסיד תרם רבות להפצת הספרות הספרדית והדרום-אמריקאית ברומניה, על ידי תרגומים מרומנים ומספרי עיון רבים מהשפה הספרדית. בין השאר תרגם גם ספרים על תולדות יהודי ספרד.
ערך מונוגרפיה של בית העלמין הספרדי בבוקרשט.

היה חבר באיגוד הסופרים של רומניה. פרסם מאמרים ותרגומים גם על דפי עיתוני התרבות ברומניה. התגורר ברחוב ברזויאנו בבוקרשט.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 5 בינואר 1987 - העיטור להצטיינות אזרחית של ספרד -הוענק לו על ידי המלך חואן קרלוס הראשון, אסקיאל מרטינס אסטראדה ואחרים.

תרגומים
-------

מיצירות מאת חורחה לואיס בורחס, גבריאל גרסיה מרקס, אלחו קרפנטייה, ויסטנה בלאסקו איבאנס, חוסה אורטגה אי גאסט, ואחרים
"תולדות היהודים הספרדים" (Historia de los Sefarditas) מאת פליפה טורובה ברנאלדו דה קירוס,

מאמרים
------

* Cimitirul evreiesc sefard din București (Le cimetiere juif sefardi de Bucarest). In: BCMA, 1998, p.178-181.

(בית העלמין היהודי- ספרדי של בוקרשט)
* הפרק Evreii sefarzi (spanioli) "היהודים הספרדים" בספר "תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה" בעריכת הרי קולר ואחרים, פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה, ההוצאה לאור "הספר", בוקרשט 2004 *Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație* עמודים 798–806

קישורים חיצוניים
----------------

* ,La difference assimilatrice ראיון מאת ויקטור רדולסקו עם עזרא אלחסיד,ב- Martor, כתב עת לאנתרופולוגיה של מוזיאון, האיכר הרומני בבוקרשט, 2002
**וילם דריס** (בהולנדית: **Willem Drees**,‏ 5 ביולי 1886 – 14 במאי 1988) היה פוליטיקאי הולנדי, אשר כיהן כראש ממשלת הולנד מטעם מפלגת העבודה בשנים 1948–1958. הוא היה חבר בית הנבחרים בשנים 1933–1945, ותקופות קצרות בשנים 1946–1948, 1952 ו-1956. דריס כיהן גם כשר הרווחה וכשר המושבות. כשפרש מראשות הממשלה היה בן 72, שני בגילו אחרי יוהאן רודולף תורבקה, אשר נפטר במהלך כהונתו בגיל 74. לאחר פרישתו מראשות הממשלה ומן הפוליטיקה, המשיך דריס לחקור ולפרש את הפוליטיקה הארצית, וכתב ספרים בנושא. הוא נחשב לאחד הפוליטיקאים החשובים ביותר בהולנד שאחרי מלחמת העולם השנייה. סקר משנת 2006 הצביע על דריס כראש הממשלה הפופולרי מאז המלחמה. הוא נחשב לאבי מדינת הרווחה בהולנד.

קורות חיים
----------

דריס נולד באמסטרדם בקיץ 1886. אחרי סיום לימודיו בשנת 1903 עבד בבנק עד 1906. משנת 1907 עבד בפרלמנט כקצרן. באותן השנים הצטרף למפלגת העובדים הסוציאל-דמוקרטית, אשר בשנת 1946 הייתה הגורם המרכזי בהקמת מפלגת העבודה. 

בשנים 1910–1931 הוביל את סניף המפלגה בהאג. בשנים 1913–1941 היה חבר במועצת עיריית האג. במשך 22 שנה, 1919–1941, היה חבר במועצת המחוז של דרום הולנד, ובשנת 1927 התמנה לחבר בהנהלת המפלגה. משנת 1933 יצג את המפלגה בפרלמנט, ומשנת 1939 הוביל אותה בפרלמנט. במהלך מלחמת העולם השנייה וכיבושה של הולנד בידי גרמניה הנאצית, דריס נעצר בידי השלטון הנאצי, ובאוקטובר 1940 נכלא במחנה הריכוז בוכנוואלד. בשנים 1945–1948 היה סגן ראש הממשלה ושר הרווחה. 

בשנת 1948 נבחר דריס לראשות הממשלה, וכיהן בתפקיד במשך ארבע כהונות רצופות, עד שנת 1958. המאפיינים המרכזיים של כהונת דריס היו פיתוחה של הולנד כמדינת רווחה, שיקום כלכלי, ויצירת שיתוף פעולה בינלאומי, שכלל את יסוד הארגונים נאט"ו, קהילת הפחם והפלדה האירופית, בנלוקס והארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי. הוא חוקק חוקים שהסדירו את קרנות הפנסיה והעניקו פנסיה לכלל התושבים, הרחיב את הביטוח הרפואי לכלל האזרחים, הסדיר את המענקים למשפחות, וביטל את האפשרות לפטר עובדי מדינה בסמוך לנישואיהם. בנוסף לכך, קידם דריס רגולציה בתחום הדיור, הגדיל את ההוצאה לחינוך, וקידם סבסוד לסטודנטים באוניברסיטאות הציבוריות, מתן מענקים למורים בחינוך היסודי, והרחבה של חוק חינוך חובה. הוא פרש מראשות הממשלה בשנת 1958, ומן המפלגה בשנת 1971.

חיים אישיים
-----------

דריס התחתן בשנת 1910 ונולדו לו ארבעה ילדים. הוא היה אגנוסטי וחבר בבונים החופשיים. 

וילם דריס נפטר ב-14 במאי 1988 בהאג, חודשיים לפני יום הולדתו ה-102.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילם דריס** בוויקישיתוף
* וילם דריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007350519605171
* BnF: cb11991793q (data)
* BPN: 02008437
* CiNii: DA16571135
* GND: 120786990
* ISNI: 0000 0000 2457 6267
* LCCN: n79043534
* NARA: 10580789
* NTA: 068476930
* VIAF: 27074276
* WorldCat: lccn-n79043534

 |
**רוברט אדם מוסבכר** (באנגלית: **Robert Adam Mosbacher**; ‏11 במרץ 1927 - 24 בינואר 2010) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי, מזכיר המסחר בקבינט של ג'ורג' הרברט ווקר בוש ושייט תחרותי.

חייו
----

מוסבכר נולד במאונט ורנון שבניו יורק למשפחה יהודית. הוריו היו אמיל וגרטרוד מוסבכר. בסיום לימודיו בקולג' פרטי בקונטיקט, בשנת 1947 החל בלימודי מנהל עסקים באוניברסיטת וושינגטון ולי. לאחר מכן עבר לטקסס ונכנס לעסקי אביו בתחום הנפט, ובין עמיתיו לעבודה ג'ורג' בוש. בשנת 1954 איתר מוסבכר שדה נפט בשווי מיליון דולר בדרום טקסס.

החל מגיל צעיר עסק מוסבכר בשיט יאכטות ובשנת 1940 עמד בראש המועדון בעת שזכה תחרויות יוקרתיות בשיט יאכטות[דרוש מקור: בגיל 13 עמד בראש המועדון??]. מספר שנים הוא זכה בגביע מאלורי. בשנת 1959 הופיעה תמונתו על שער המגזין "ספורטס אילוסטרייטד". בשנת 1967 זכה במקום השני באליפות העולם בשיט דרגון, בשנת 1969 זכה באליפות העולם בשיט דרגון, בשנת 1971 זכה באליפות העולם בשיט סולינג, ובשנת 1972 התחרה על ייצוג ארצות הברית באולימפיאדת מינכן והפסיד לבאדי מלגס. מוסבכר המשיך להתחרות, בשנת 1985 הגיע למקום השלישי באליפות העולם בשיט 5.5 מטר ובשנת 1988 זכה בגביע הזהב של סקוטלנד.

מוסבכר היה פעיל המפלגה הרפובליקנית ובשנת 1970 הוביל את מערך גיוס הכספים של ג'ורג' בוש בהתמודדותו לסנאט. בשנים 1976 ו-1988 היה היועץ הכלכלי במערכת הבחירות של המועמדים לנשיאות ג'רלד פורד וג'ורג' בוש. בשנים 1980 ו-1988 הוא סייע לבוש גם בגיוס כספים, ובמערכת הבחירות של 1988 היה מנהל קמפיין הבחירות. בשנים 1981–1983 היה מוסבכר חבר בצוות הנשיא רונלד רייגן לעניין יזמות במגזר הפרטי. לאחר היבחרו של ג'ורג' בוש לנשיאות הוא מונה למזכיר המסחר של ארצות הברית. בתפקיד זה (1989–1993) היה האישיות האמריקנית הבכירה בהנחת היסודות להסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה.

מוסבכר עמד בראש "All American Wildcatters", היה נשיא האיגוד האמריקני של Petroleum Landmen וישב בדירקטוריונים רבים. בשנת 2008 חזר לעיסוק פעיל בפוליטיקה וניהל את קמפיין הבחירות של ג'ון מקיין לנשיאות ארצות הברית.

מוסבכר היה נשוי ארבע פעמים. לקראת נישואיו הראשונים הוא התנצר לזרם האפסיקופלי. מנישואים אלו היה אב לארבעה, בהם רוברט מוסבכר הבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט מוסבכר** בוויקישיתוף
* רוברט מוסבכר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מזכירי המסחר של ארצות הברית דגל מזכיר המסחר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רדפילד • אלכסנדר • הובר • וייטינג • לאמנוט • צ'אפין • רופר • הופקינס • ג'ונס • וולאס • הארימן • סוייר • ויקס • מיולר • הודג'ס • קונור • טרוברידג' • סמית' • סטאנס • פיטרסון • דנט • מורטון • ריצ'רדסון • קרפס • קלוצניק • בולדרייג' • וריטי • מוסבכר • פרנקלין • בראון • קנטור • דיילי • מינטה • אוונס • גוטיירז • לוק • ברייסון • פריצקר • רוס • ריימונדו | חותם מחלקת המסחר |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90268364
* ISNI: 0000 0000 3931 3806
* LCCN: no89004181
* NARA: 10575881
* NTA: 133697789
* SNAC: w6nm5xs9
* VIAF: 68484787
* WorldCat: lccn-no89004181

 |
**וילם ברנץ** (בהולנדית: **Willem Barentsz**; נולד ב-1550 לערך באי טרסכלינג שבהולנד; מת ב-20 ביוני 1597 בנובאיה זמליה, רוסיה) היה מגלה ארצות הולנדי, קרטוגרף ומנהיג משלחות לצפון הרחוק.

קורות חיים
----------

וילם ברנץ נולד באי ההולנדי טרסכלינג בשנת 1550. 

ב-1594 עזב ברנץ את אמסטרדם עם שתי ספינות, על מנת לחפש את המעבר הצפון-מזרחי למזרח אסיה. הוא הגיע לחוף המערבי של נוביה זמליה, והמשיך עמו לכיוון צפון, כשהוא נאלץ לשוב על עקבותיו בקרבת הקצה הצפוני של החוף. 

שנה לאחר מכן הוא יצא בראש שבע ספינות, אשר הגיעו למצר יוּגוֹרסקי שבין החוף האסיאתי והאי וייגאץ', אבל הגיע מאוחר מדי מכדי למצוא מעבר ימי. מסעו השלישי נכשל גם כן, והוביל למותו. במסע זה הוא פיקד על שתי ספינות, וכבר ביציאתו למסע זיהה את "אי הדובים" ואת סבלברד (שפיצברגן), שם נפרדו הספינות. ספינתו של ברנץ, שהגיעה לצפון נוביה זמליה וניסתה לשוט לכיוון צפון, נתקעה בקרח, והצוות נאלץ לבלות שם את החורף, תוך שהוא משתמש בעצי הספינה על מנת לבנות מחסה. בתחילת 1597, לאחר שהספינה לא שוחררה מן הקרח, ברנץ וצוותו נטשו את הספינה בשתי סירות קטנות ב-13 ביוני 1597. מרבית חברי הצוות הצליחו לשרוד, אך ברנץ עצמו נפטר ב-20 ביוני 1597. 

נגר האוניה, חריט ון ויר, פרסם ביומנו את עלילות החורף הנורא שבילו בנובה זמליה, ותיאר לראשונה תופעה אטמוספירית הנקראת כיום "אפקט נובאיה זמליה" (מצב שבו השמש נראית כמשולש, ונראה כאילו היא זורחת מוקדם מכפי שהיא אמורה). 

בשנת 1871 התגלה המחסה שבנו ברנץ ואנשי צוותו על חצי האי, עם שרידים רבים, המוצגים בהאג וב-1875 נמצא חלק מיומנו של ברנץ.

ים ברנץ והיישוב בארנצבורג נקראים על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילם ברנץ** בוויקישיתוף
* וילם ברנץ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007364911805171
* BIBSYS: 90982174
* BnF: cb153278418 (data)
* BPN: 61023551
* GND: 119350599
* ISNI: 0000 0000 9807 2707
* KulturNav: caa8a907-b514-466a-9af5-ff9bb8331ea3
* LCCN: n50065898
* NKC: jn20000700119
* NLA: 40437693
* NLP: A36921099
* NSK: 000133784
* NTA: 072847131
* SELIBR: 176977
* SNAC: w6pn9b3g
* SUDOC: 034405577
* Trove: 1446818
* VIAF: 5038801
* WorldCat: lccn-n50065898

 |
**מיקסומטוזיס** (לועזית: **Myxomatosis**) היא מחלת ארנבים הנגרמת על ידי וירוס המיקסו. המחלה זוהתה לראשונה במעבדה באורוגוואי בסוף המאה ה-19. ב-1950 החלה ממשלת אוסטרליה להשתמש בווירוס כנשק ביולוגי להשמדת אוכלוסיית הארנבים במערב אוסטרליה שנחשבו באזור זה כמזיקים.

המחלה זוהתה לראשונה ב-1896 בארנבים שיובאו לאורוגוואי. ב-1938 נעשו באוסטרליה בדיקות שטח למדידת היעילות של המחלה בצמצום אוכלוסיית הארנבים במערב המדינה. הניסויים הראו שמרגע ההדבקה המחלה קוטלת את הארנב תוך כ-4 ימים ביעילות של כמעט 100%. ב-1950 היא הופצה בקנה מידה רחב, ההשפעה הייתה מידית ותוך שנתיים צומצמה האוכלוסייה מ-600 מיליון פריטים לכ-100 מיליון בלבד. בתקופה זו החלו חלק מהארנבים לפתח חיסון טבעי לווירוס והיום היא קטלנית רק ב-50% מהמקרים. כדי להגביר את יעילות הווירוס פותח זן קטלני יותר ששוחרר באוסטרליה ב-1996.

זמן קצר לאחר הפצת הווירוס באוסטרליה המחלה הופיעה גם באירופה, כנראה על ידי אנשים פרטיים שייבאו ארנבים חולים. ב-1955 נפטרו כ-95% מהארנבים בממלכה המאוחדת ובעקבות כך נפגעו גם בעלי חיים אחרים כגון העיט המלכותי הספרדי ושונר איברי שכיום בסכנת הכחדה. מאז, חלק מהאוכלוסיות שנפגעו הצליחו להשתקם, אך חלקן עדיין בסכנת הכחדה.

חיסון
-----

קיים חיסון למחלה המשמש לרוב לחיסון ארנבים מתורבתים המשמשים כחיות מחמד. באוסטרליה, נאסר בחוק השימוש בחיסון, או ייבוא שלו למדינה, כדי להימנע מהאפשרות שהוא יזלוג לאוכלוסיות הפראיות ויעזור להם בפיתוח עמידות למחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיקסומטוזיס** |

* אריאל צבל, השמדת הארנבונים הגדולה: על ארנבונים באוסטרליה והדברתם באמצעות מיקסומטוזיס, באתר אנימלס
* מיקסומטוזיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4556700-1

 |
**רניביזומאב** הוא נוגדן חד שבטי אשר נקשר ומעכב את הפקטור Vascular Endothelial Growth Factor A‏ (VEGF-A) ופועל כנגד כלי דם חדשים ומפחית דלף מכלי דם ברשתית. רניביזומאב פותח לטיפול במחלות רשתית הגורמות לאובדן ראייה בשל דליפה של נוזלים מכלי הדם במרכז הראיה.

רניביזומאב מוכר גם בשם המסחרי **לוסנטיס** (באנגלית: Lucentis) ומשווק על ידי Genentech בארצות הברית ועל ידי נוברטיס ביתר העולם.

התוויות ואופן שימוש
-------------------

* ניוון מקולרי גילי רטוב (wet AMD)
* בצקת מקולרית סוכרתית DME) Diabetic Macular Edema)
* בצקת מקולרית על רקע חסימת וריד ברשתית - RVO) Retinal Vein Occlusion)
* צמיחת כלי דם כורואידליים לא תקינים במרכז הראיה עקב קוצר ראייה Myopic CNV) Myopic Choroidal Neovascularization)

רניביזומאב ניתן בזריקה לחלל הזגוגית של העין במינון של 0.5 מ"ג אחת לחודש. בדרך כלל נדרשות הזרקות מרובות על מנת להשיג שיפור בראייה או ייצוב של המחלה. לרוב, ההזרקות אינן מרפאות את המחלה אך יכולות להשיג שיפור בראייה ולמנוע החמרה.

מנגנון פעולה
------------

רניביזומאב נקשר לכל האיזופורמים של VEGF-A וחוסם את הקישור שלו לרצפטורים שלו. באופן הזה נמנעים שגשוג ונדידה של תאי האנדותל ברשתית ונעצרים תהליכי צמיחה של כלי דם חדשים (נאווזקולריזציה) ודלף מכלי הדם שעלול להוביל להרס תאים קולטי אור (פוטורצפטורים) ברשתית ובסופו של דבר לפגיעה בחדות הראייה.

אישורים
-------

מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) אישר בארצות הברית את הטיפול ברניביזומאב בשנת 2006 לניוון מקולרי גילי רטוב, לטיפול בבצקת מקולרית על רקע חסימת וריד הרשתית המרכזי בשנת 2010 ובצקת מקולרית סוכרתית בשנת 2012. לאחרונה אישר ה-FDA גם את הטיפול ל CNV עקב קוצר ראייה (בשנת 2013).

תופעות לוואי
------------

רוב תופעות הלוואי המדווחות אחרי טיפול ברניביזומאב קשורות לתהליך ההזרקה לתוך העין וכוללות: דימום זגוגיתי, כאב או אי נוחות, תחושת חלקיקים צפים בחלל הזגוגית, עלית לחץ תוך עיני וזיהום תוך עיני. תרופות נוגדות VEGF עלולות לגרום לעליה בלחץ הדם, אירועים מוחיים או התקפי לב. במחקרים גדולים שנערכו, לא נמצא קשר בין עיכוב ה-VEGF בהזרקה תוך עינית לבין תופעות אלו.

ראו גם
------

* ניוון מקולרי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* FDA approves Lucentis to treat diabetic macular edema
* Lucentis Approval History

הערות שוליים
------------


**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**X-9 שרייק** היה אב טיפוס מוקטן של טיל האוויר-קרקע GAM-63 ראסכל. הטיל, מתוצרת בל איירקראפט קורפוריישן, היה התשיעי בסדרת מטוסי ה-X ושימש לניסויים.

31 טילי X-9 נמסרו, והם ביצעו טיסות ניסוי מאפריל 1949 ועד ינואר 1953. התוכנית שימשה לאיסוף נתונים על מאפייניו האווירודינמיים של הטיל ועל יציבותו, וכן לבדיקת מערכות ההנחיה וההנעה שלו.

היסטוריה
--------

במאי 1947 קיבלה בל חוזה לפיתוח טיל האוויר-קרקע ASM-A-2 ראסכל (מאוחר יותר B-63/GAM-63) בעל ראש קרב גרעיני, המונע באמצעות דלק נוזלי. בנוסף, הוזמן טיל מוקטן לצורכי ניסויים, אשר כונה **RTV-A-4 שרייק**.

הטיל שוגר ממטוס EB-50D שהותאם לשיגור הטיל ולשידור פקודות הנחיה לעברו ברדיו. עם סיום המשימה הושב הטיל לקרקע באמצעות מצנח שנשא כדי שהמכשור שהכיל לא יפגע.

טיסת הניסוי הראשונה של הטיל הייתה טיסת דאייה לא ממונעת שהתרחשה באפריל 1949. כשנה מאוחר יותר, במאי 1950 בוצע הניסיון הראשון לשיגור הטיל הממונע, אך כשל. בנובמבר 1950, בטיסת הניסוי החמישית של הטיל, נרשמה לראשונה טיסת ניסוי מוצלחת. ב-1951 שונה שם הטיל מ-RTV-A-4 שרייק ל-X-9 שרייק.

ה-X-9 נחשב לטיל מוצלח לצורכי ניסויים, והיו אף מחשבות על ייצור מספר מוגבל של טילים לצרכים מבצעיים כשלב ביניים עד שה-GAM-63 יהיה זמין. ברם, עקב הטווח הקצר ומשקל המטען הקטן אותו יכול היה לשאת, ירד הרעיון מן הפרק.

אף אחד מהטילים לא שרד את הניסויים. השבר היחיד של טיל X-9 שנותר, ככל הידוע, הוא חלק מהמייצב האנכי, שנשמר כיום במוזיאון לארי בל במנטון, אשר באינדיאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **X-9 שרייק** בוויקישיתוף
* Bell RTV-A-4/X-9 Shrike, באתר Designation-Systems.Net

| מטוסי ה-X האמריקניים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| X-1 • ‏X-2 • ‏X-3 • ‏X-4 • ‏X-5 • ‏X-6 • ‏X-7 • ‏X-8 • ‏X-9 • ‏X-10 • ‏X-11 • ‏X-12 • ‏X-13 • ‏X-14 • ‏X-15 • ‏X-16 • ‏X-17 • ‏X-18 • ‏X-19 • ‏X-20 • ‏X-21 • ‏X-22 • ‏X-23 • ‏X-24 • ‏X-25 • ‏X-26 • ‏X-27 • ‏X-28 • ‏X-29 • ‏X-30 • ‏X-31 • ‏X-32 • ‏X-33 • ‏X-34 • ‏X-35 • ‏X-36 • ‏X-37 • ‏X-38 • ‏X-39 • ‏X-40 • ‏X-41 • ‏X-42 • ‏X-43 • ‏X-44 • ‏X-45 • ‏X-46 • ‏X-47 • ‏X-48 • ‏X-49 • ‏X-50 • ‏X-51 • ‏X-53 • ‏X-54 • ‏X-55 • ‏X-56 |

 |
**רני טריינין** (נולד ב-20 בינואר 1944) הוא איש ציבור ישראלי שהיה סגן יושב-ראש הסוכנות היהודית וראש המועצה האזורית יואב.

ביוגרפיה
--------

נולד בישראל לחנה ולד"ר דוד טריינין, מוותיקי הווטרינרים בישראל. שירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. במשך שנים רבות הוא חבר קיבוץ בית ניר, וכיהן כמנהל הפיננסי והכלכלי של הקיבוץ. היה מנכ"ל של חברת "גניר" לייצור מיץ פירות "פרימור".

בין השנים 1994–2010 כיהן כראש המועצה האזורית יואב. במשך מספר שנים שימש יושב-ראש ועדת הכלכלה של המועצות האזורית.

באוקטובר 2002 נבחר כחבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית. בינואר 2007 נבחר כיושב-ראש "הוועדה לישראל" בסוכנות, וייצג את העבודה, את התנועה הרפורמית ואת מרצ בהסתדרות הציונית העולמית. בשנת 2009 החליטה הנהלת הסוכנות היהודית על ביטול תפקיד הגזבר ויצירת תפקיד חדש של משנה ליושב-ראש הסוכנות שיקבל את סמכויות הגזבר ובנוסף יהיה אחראי על הפעילות בישראל ועל חיזוק השותפויות עם יהדות העולם. כעבור שנה, בנובמבר 2010, נבחר טריינין לתפקיד ושימש בו עד אוקטובר 2016. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים שובץ במקום ה-103 ברשימת המחנה הדמוקרטי.

משפחתו
------

טריינין נשוי לאילנה לבית זק ומתגורר בבית ניר. הוא אב לשלושה, הבמאי אופיר טריינין, המאייר עמית טריינין והאמנית יפעת טריינין ליסאי. אחיו הוא פרופ' זאב טריינין, לשעבר מנהל המכון הווטרינרי בבית דגן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רני טריינין, באתר הסוכנות היהודית
**וילם הסלץ דה פלמינך** (בהולנדית: **Willem Hesselsz de Vlamingh**, נולד ב-28 בנובמבר 1640, מת ב-1698 או מאוחר יותר) היה רב-חובל הולנדי, שחקר את החוף המערבי המרכזי של אוסטרליה (אז הולנד החדשה) בשלהי המאה ה-17. משימתו לא נשאה פרי, אבל הוא מיפה חלקים מן החוף המערבי של יבשת אוסטרליה.

חייו
----

וילם דה פלמינך נולד באוסט-פלילנד ברפובליקה ההולנדית ב-28 בנובמבר 1640.

בשנת 1664 הפליג דה פלמינך לנובה זמבלה וגילה את יֶלְמֶרְלַנְד.

בשנת 1668 נשא פלמינך אישה; מקצועו היה רב-חובל בספינת ציידי לווייתנים, והוא המשיך לחיות באי פלילנד. ב-1687 מכרו הוא ואשתו את מקום מגוריהם וב-1688 הצטרף פלמינך לחברת הודו המזרחית ההולנדית ויצא למסעו הראשון לבטאביה באותה שנה. לאחר מסע שני, בשנת 1694, התבקש על ידי ניקולאס ויטסן להרכיב משלחת לחיפוש ה"רידרשאפ ואן הולנד" (1682), אוניית דגל של החברה, שאבדה על 326 נוסעיה וצוותה בדרכה לבטאביה מוקדם יותר באותה שנה. פקידי החברה סברו, שייתכן והאונייה עלתה על שרטון על החוף המערבי של טרה אוסטרליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילם דה פלמינך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  המפות המקוריות נמצאו בשנת 2006 בספרייה הלאומית של אוסטרליה.
2. ↑  Willem de Vlamingh פלילנד-אינפו. הולנד, וילם דה פלמינך (הקישור אינו פעיל, 27 בינואר 2023)
3. ↑  לורנס האקוובורד, עורך: מארק נוטאל, אנציקלופדיה של האזור הארקטי, 2012, הוצאת ראטלדג', isbn=9781136786808, עמ' 2140-1
4. ↑  City Archives Amsterdam ארכיב העיר אמסטרדם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: vlamingh-willem-de-2760
* BIBSYS: 14001581
* BPN: 90168384
* CiNii: DA15857369
* GND: 118954970
* ISNI: 0000 0000 8440 693X
* LCCN: n85050760
* NLA: 35808185
* NTA: 069359911
* SNAC: w6bv8s1j
* Trove: 1096765
* VIAF: 35877896
* WorldCat: lccn-n85050760

 |
הקיסר סוטוקו
**הקיסר סוטוקו** (ביפנית: *Sutoku-tennō* 崇徳天皇, נולד ב-7 ביולי 1119 − 14 בספטמבר 1164) היה הקיסר ה-75 של יפן, בהתאם לרשימה המסורתית של קיסרי יפן.
שלטונו נמשך משנת 1123 עד שנת 1142.

גנאלוגיה
--------

טרם עלייתו לכס הקיסרות, שמו הפרטי היה אקיהיטו (顕仁).

הערה: על אף שהתעתיק לעברית של שמו של קיסר זה זהה
לתעתיק שמו הפרטי של הקיסר הנוכחי של יפן, הקנג'י שונה: 
הקיסר סוטוקו, לשעבר הנסיך אקיהיטו (顕仁)
הוד מעלתו הקיסר, לשעבר הנסיך אקיהיטו (明仁)
סוטוקו היה בנו הבכור של הקיסר טוֹבָּה. מספר טקסטים עתיקים טוענים כי למעשה היה בנו של סבו של טובה, הקיסר שירקאווה.

אירועים בחייו של סוטוקו
-----------------------

מקדש השינטו לזכרו של סוטוקו
לצד התאריך מופיעים התאריכים לפי לוח השנה היפני
* **25 בפברואר 1123** (הואן 4, היום ה-28 של החודש הראשון): בשנה ה-25 לשלטונו של טובה (鳥羽天皇25年) הוא ויתר על כס הקיסרות, והירושה עברה לבנו בן החמש.
* **1123** (הואן 4, החודש השני): הקיסר סוטוקו עולה לכס השלטון.
* **1128** (דאיג'י 3, החודש השלישי): טאיקֵן-מוֹן אין, אמו של סוטוקו, מורה לבנות את מנזר אנשו-ג'י, אחד בסדרת "מקדשי הנדר הקדוש" אשר נבנו בפקודה קיסרית.
* **17 באוגוסט 1135** (הונן 1, היום השביעי של החודש השביעי): הקיסר לשעבר שירקאווה נפטר בגיל 77.
* **1141** (אייג'י 1, החודש השלישי): הקיסר לשעבר טובה מגלח את ראשו ומצטרף למנזר בגיל 39.

בשנת 1151, סוטוקו מורה על כתיבת שיקָה וואקַשוּ (詞花和歌集, *"אוסף פרחים מילוליים"*), אנתולוגיה קיסרית של שירי וואקה.

בשנת 1156, לאחר כישלון דיכוי מרד הוגן, הוא הוגלה לפרובינציית סָנוּקי (כיום מחוז קגאווה באי שיקוקו). שלטונו של הקיסר סוטוקו נמשך 18 שנים.
מקום קבורתו של סוטוקו ידוע, וכיום הוא מוקר במקדש שינטו לזכרו בקגאווה, שם נמצא המאוזולאום שלו, הנקרא *shiramine no misasagi*.

אגדות
-----

סוטוקו הופך לשד, מאת אוטגאווה קוניושי
לאחר ויתורו על כס הקיסרות וגלותו, הקדיש סוטוקו את חייו לנזירות. הוא העתיק מספר כתבים עתיקים והציע אותם לחצר הקיסר. מתוך חשש כי הכתבים מקוללים, החצר דחתה אותם. נאמר כי סוטוקו חש מושפל והתנכר לחצר, וכאשר היה על ערש דווי הפך לאונריו—רוח נוקמת. כל הקורות בהמשך, מנפילת קרנה של חצר הקיסר, עליית כוחם של הסמוראים, בצורת וחוסר שקט פנימי יוחסו לרדיפותיו.
לחלופין, נאמר שהוא הפך לטֵנגוּ, סוג של שד דמוי כלב מהפולקלור היפני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוטוקו** בוויקישיתוף
* סוטוקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA10868084
* GND: 1089686099
* ISNI: 0000 0000 8258 2569
* LCCN: nr99014287
* NDL: 00423127
* VIAF: 68849811
* WorldCat: lccn-nr99014287

 |
**לוקהיד מרטין X-55** (מאנגלית: **Lockheed Martin X-55**) הידוע גם בשם **ACCA**‏ (Advanced Composite Cargo Aircraft) הוא מטוס תובלה נסיוני דו-מנועי, המשמש כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין עבור מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי.

תכנון ופיתוח
------------

ה-X-55 נבנה כמדגים טכנולוגי עבור מטוסי תובלה עתידיים והוא אינו מתוכנן ליצור סדרתי. המטוס נבנה על ידי חברת לוקהיד מרטין על בסיס ה-Fairchild Dornier 328JET והועדף על פני המטוס שתוכנן על ידי אורורה פלייט סיינסס (שהתבסס על האנטונוב An-72). שלדתו של ה-Fairchild Dornier 328JET, העשויה מאלומיניום הוחלפה בשלדה חדשה החל מאזור דלת הכניסה הקדמית ועד לזנב המטוס. כמו כן השלדה החדשה נבנתה מחומרים מרוכבים והוכחה כעמידה יותר מהקודמת. בנוסף לכך הורחב מבנה המטוס וניתן להעמיס ציוד למטוס באמצעות רמפה אחורית. המבנה החדש של המטוס יוצר כמקשה אחת גדולה הכוללת מייצב כיוון. כאשר מחובר הגוף אל אף מטוס כלשהו (מהדלת ועד לחרטום) אורכו 16.8 מטרים וקוטרו 2.74 מטרים.

המטוס ביצע את טיסת הבכורה ב-2 ביוני 2009 על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקאי בשיתוף לוקהיד מרטין. ה-ACCA קיבלת את הסימון **X-55A** על ידי חיל האוויר האמריקאי באוקטובר 2009.

ראו גם
------

* מטוסי ה-X

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **X-55** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Why Aurora Flight Sciences is still bitter about X-55
2. ↑

| מטוסי ה-X האמריקניים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| X-1 • ‏X-2 • ‏X-3 • ‏X-4 • ‏X-5 • ‏X-6 • ‏X-7 • ‏X-8 • ‏X-9 • ‏X-10 • ‏X-11 • ‏X-12 • ‏X-13 • ‏X-14 • ‏X-15 • ‏X-16 • ‏X-17 • ‏X-18 • ‏X-19 • ‏X-20 • ‏X-21 • ‏X-22 • ‏X-23 • ‏X-24 • ‏X-25 • ‏X-26 • ‏X-27 • ‏X-28 • ‏X-29 • ‏X-30 • ‏X-31 • ‏X-32 • ‏X-33 • ‏X-34 • ‏X-35 • ‏X-36 • ‏X-37 • ‏X-38 • ‏X-39 • ‏X-40 • ‏X-41 • ‏X-42 • ‏X-43 • ‏X-44 • ‏X-45 • ‏X-46 • ‏X-47 • ‏X-48 • ‏X-49 • ‏X-50 • ‏X-51 • ‏X-53 • ‏X-54 • ‏X-55 • ‏X-56 |

 |
**יאנינה בוגוצקה** (גודלבסקה) (בפולנית: **Janina Godlewska-Bogucka**;‏ 8 במרץ 1904 – 19 ביולי 1992) הייתה זמרת ושחקנית פולנייה. היא ובעלה אנדז'יי בוגוצקי הוכרו על ידי יד ושם כחסידי אומות העולם על הצלת הפסנתרן ולדיסלב שפילמן בזמן השואה.

קורות חייה
----------

לפני מלחמת העולם השנייה הופיעה יאנינה כשחקנית בתיאטראות שונים בוורשה. ב-27 ביוני 1933 נישאה לאנדז'יי בוגוצקי.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

מיד לאחר הקמת גטו ורשה, נאלץ הפסנתרן והמלחין היהודי הידוע ולדיסלב שפילמן לעבור אליו. בינואר 1943, בתחילת ההתנגדות היהודית בגטו ורשה, שפילמן היה במקום העבודה שלו מחוץ לגטו יחד עם עוד כמה פועלים. המשטרה הגרמנית ששמרה על הקבוצה אפשרה לאחד הפועלים ללכת לעיר כדי לקנות מזון לאחרים. שפילמן ניצל את המצב וביקש מאותו פועל שיעדכן את בני הזוג, שהיו מכריו, על מצבו. הם קיבלו את הידיעה, כשב-13 בפברואר 1943, הגיע אנדז'יי, בעלה של יאנינה, למקום העבודה של שפילמן ולקח אותו לדירה של מכרים משותפים, שם חיכתה לו יאנינה. הם ארגנו לו יחד את מקום המסתור ודאגו לו במשך כשבועיים.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה המשיכו יאנינה ובעלה בקריירות המשחק שלהם. הם הופיעו בתיאטרון הפולני הצבאי בלודז' ובתיאטראות שונים בוורשה, ביניהם התיאטרון הלאומי. בנוסף להיותה שחקנית, יאנינה הייתה גם זמרת והשתתפה במספר הקלטות בכורה של יצירות מאת המלחין הפולני ויטולד לוטוסלבסקי.

קברם של בני הזוג אנדז'יי ויאנינה בבית הקברות פובונזקי בוורשה

הכרה והנצחה
-----------

בעקבות עדויות על מעשיהם של הזוג בוגוצקי למען הצלת שפילמן, שנמסרו בורשה על ידי הלנה מרנהולץ למשה בייסקי, וממנו ליד ושם, הוכרו יאנינה ואנדז'יי בעלה ב-23 במאי 1978 כחסידי אומות העולם. ב-30 באפריל 1981, לאחר פטירתו של אנדז'יי, ביקרה יאנינה בישראל והשתתפה בטקס נטיעת עץ ומסירת מדליה על שמה ועל שם בעלה המנוח בגן חסידי אומות העולם. הזוג בוגוצקי מוזכר בספרו של שפילמן, ובסרט הפסנתרן של הבמאי רומן פולנסקי.

לקריאה נוספת
------------

* ולאדיסלאב שפילמן, **הפסנתרן: הסיפור המופלא על הישרדותו של אדם אחד בוורשה 1945**, כנרת, 2001.(הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאנינה בוגוצקה** בוויקישיתוף
* ביצוע של יאנינה לשיר הפולני "שיר נשכח", באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Janina Godlewska, אתר האנציקלופדיה לתיאטרון פולני (בפולנית)
2. ↑  ערך באתר קטלוג התקליטים הפולני, באתר www.kppg.waw.pl
3. 1 2 3  Godlewska, Janina, The Righteous Among The Nations
4. 1 2  Andrzej Bogucki, אתר האנציקלופדיה לתיאטרון פולני (בפולנית)
5. ↑  התנגדות מזוינת ראשונה בגטו ורשה, באתר יד ושם
6. ↑  From the letter of Wladyslaw Szpilman to Yad Vashem, 20 November 1998, אתר יד ושם (באנגלית)
7. 1 2  תיק חסידי אומות העולם מספר M.31.2/1396, ארכיון יד ושם
8. ↑  Władysław Szpilman, **The pianist : the extraordinary story of one man's survival in Warsaw, 1939-45**, New York: Picador USA, 1st ed, 1999, עמ' 130-133, מסת"ב 0-312-24415-0
9. ↑  Janina Godlewska, אתר אגודת ויטולד לוטוסלבסקי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 62151776775718011114
* WorldCat: viaf-62151776775718011114

 |
**ויליות** (בשפות הלטיניות: '**Wilis**) הן רוחותיהן של נערות, שארוסיהן נטשו אותן לפני ליל הכלולות והן מתו משברון לב. היינריך היינה מתאר ב"De l'Allemagne" שלו משנת 1835 את הוויליות כרוחותיהן של נערות, שאינן יכולות לנוח בקבריהן, משום שנבצר מהן להשביע את תשוקתן לחולל עירומות, בייחוד בכיכרות ערים. הן מתאספות גם בחצות הלילה על אם הדרך ומדיחות גברים צעירים לרקוד עמן עד צאת נשמתם. בסרביה, הן היו בתולות מקוללות; בבולגריה, נודעו בשם סאמודיבה, בנות שמתו לפני הטבלתן; ובפולין, הן נערות צעירות ויפות, המרחפות באוויר לכפר על חטאיהן בחיים של קלות-דעת. בכמה מעשיות, הסיבה לנטישת אהוביהן קשה וכאובה. על הוויליות רובצת קללה, המונעת מהן למצוא אהבת אמת. אם תפגושנה את אהובן המיועד, יבוא עליו מוות נורא.

אגדה זו הייתה ההשראה לויקטור הוגו לכלול את "les wilis" בפואמה שלו "Fantômes" ב"Les Orientales" ‏ (1828). היינה, ב"De l'Allemagne" מתאר את "die Wilis" כאגדה סלבית.

ה"ויליות" מופיעות בבלט הרומנטי של אדולף אדם, ז'יזל, שעלה על הבמה לראשונה בפריז בשנת 1841, כרוחות הרפאים של נערות, שאהוביהן בגדו בהן ונטשו אותן לפני כלולותיהן, והן מתות משברון לב. הן יוצאות לחולל יחדיו ביערות, לבושות לבן, ומענישות כל גבר צעיר שהן לוכדות כשהן מאלצות אותם לרקוד עד אפיסת כוחות ומוות. הן מזמנות אליהן את ז'יזל, שמעשה הרמייה של אלברכט הביא עליה את מותה. עם עלות השחר הן נאלצות לחזור לקבריהן, אך לא לפני שהביאו את המוות על הילריון, שומר היערות שניסה לשווא לחלץ את ז'יזל ממדוחיו של אלברכט. אלברכט עצמו ניצל ממוות הודות לאהבתה של ז'יזל, המגוננת עליו עד שאור הבוקר מניס את הוויליות לקבריהן. ז'יזל עצמה, שאינה נופלת ברשת השנאה המאחדת את הוויליות, נחלצת מגורלן ויכולה לנוח בשלווה בקברה.

האופרה הראשונה שג'אקומו פוצ'יני השלים, לה וילי, עושה שימוש חופשי באותו נושא. האופרה עלתה בהצגת בכורה במאי 1884 בתאטרו דאל ורמה, מילאנו בהצלחה רבה, ולאחר עריכה, הרחבה ושינויים עלתה לעוד שלוש הצגות בתאטרו רג'ו בטורינו בדצמבר של אותה שנה.

ב"שירה של הוויליה" ("Das Vilja-Lied") מן האופרטה מ-1905 האלמנה העליזה מאת פרנץ להאר, ויקטור לאון ולאו שטיין, נלכד צייד בקסמיה של הוויליה, "מכשפת היער", פיה הגורמת לו להתאהב בה ואחר נעלמת.

בסדרת הארי פוטר של ג'יי. קיי. רולינג, הוויליות הן ישויות קסומות, הדומות לנשים מדהימות ביופיין. הן יכולות לכשף גברים בשירתן וריקודן, וכשמכעיסים אותן, הן משנות צורה ליצורים מבעיתים, דמויי-עופות, ויכולות לשגר כדורי-אש מידיהן. ויליות מופיעות בכרך הרביעי בסדרה, הארי פוטר וגביע האש, כקמיעות של נבחרת הקווידיץ' הבולגרית במשחקי גביע העולם בקווידיץ'. הדמות פלר דלאקור גם היא רבע ויליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליה** בוויקישיתוף
**סרגיי גריגורייביץ' גראסימץ** (בבלארוסית: **Сярге́й Герасіме́ц**; ברוסית: **Серге́й Григо́рьевич Герасиме́ц**;‏ 13 באוקטובר 1965 – 26 בספטמבר 2021) היה כדורגלן סובייטי ובלארוסי ממוצא אוקראיני, ששיחק בעמדת החלוץ והיה מאמן כדורגל.

קריירת משחק
-----------

סרגיי נולד בקייב, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות. התחנך בבית הספר לכדורגל של דינמו מינסק והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של דינמו בהדרכתו של ולרי לובנובסקי, אך היה לשחקן מרכזי תחת המאמן יורי מורוזוב ושיחק בהמשך בקבוצת המילואים של אירפן.

ב-1986 עבר לשחטאר דונצק אך לא הסתדר עם המאמן אנטולי קוקוס ועזב כעבור זמן קצר וחתם בקבוצה מהליגה הבלארוסית השנייה בשם "גוריה". הוא קיבל הצעה מקבוצת מינסק ועבר אליה כעבור זמן קצר.

ב-1993 עבר לישראל ושיחק בשורות בני יהודה תל אביב במשך 3 עונות. הופעת הבכורה שלו בקבוצה הייתה במשחק נגד הפועל תל אביב שנערך ב-30 באוקטובר, במסגרתו בני יהודה גברה על יריבתה בתוצאה 0–4, עד מכרה התברג כאחד משחקני הקבוצה המרכזיים.

הוא חזר לרוסיה ושיחק בקבוצות בלטיקה קלינינגרד (1997), בזניט סנקט פטרבורג (1997–1999), קובנה (1999), בדינמו סנקט פטרבורג (2000) ובקבוצת טורפדו מינסק (2001–2002), בה שיחק עד לפרישתו ממשחק פעיל.

### נבחרת לאומית

לאחר התפרקות ברית המועצות זומן לנבחרת בלארוס ובהדרכת המאמן מיכאיל ורגיינקו הופיע במשחקי הנבחרת 25 פעם והבקיע 7 שערים.

קריירת אימון
------------

גראסימץ פצח בקריירת אימון כשהחל להדריך את קבוצת הכדורגל סברסטאל צ'רפובץ בשנת 2004 ולאחר מכן אימן בקזחסטן את אוקז'טפס קוקשטאו וסייע לאנטולי בישובץ, כשהלה אימן בטום טומסק בעונת 2006 ובלוקומוטיב מוסקבה (בעונת 2007).

בסתיו 2008 חתם בצוות האימון של דינמו סנקט פטרבורג וסייע לאדוארד מאלפייב, עד 2009.

בשנת 2010 קיבל את רישיון ה-Pro שלו באימון לאחר שסיים לימודיו במוסקבה ואימן מספר קבוצות כדורגל חובבניות במחוז לנינגרד כקבוצת אוטרדנויה ופיטר. במרץ 2014 מונה למאמן קבוצת הנוער של טוסנו מהליגה הרוסית השנייה ובעונת 2016 אימן את קבוצת יוניור סנקט פטרבורג.

בקיץ 2017 עזב את מחוז לנינגרד וחתם בקבוצת אנז'י-יוניור ממחצ'קלה, מהליגה הרוסית השנייה. בשנת 2020 חתם בקבוצת יאדרו סנקט פטרבורג מהליגה הפטרבורגית.

חייו האישיים
------------

בנו, סרגיי סרגייביץ' גראסימץ משחק עבור ורס רינה, מהליגה האוקראינית הראשונה (נכון לשנת 2017).

בספטמבר 2021 הלך לעולמו במפתיע, בגיל 55.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* סטטיסטיקה באתר zenit-history.ru

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרגיי גראסימץ באתר מוזיאון בני יהודה
2. ↑  "עותק בארכיון" Сергей Герасимец: "Пенальти – это не столько мастерство, а скорее психология…". FC Nyva Vinnytsia Website. אורכב מ-המקור ב-2011-08-16. נבדק ב-2017-07-22.
3. ↑