recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גיחות הרעשה מעל קהיר** היו סדרה של גיחות של מטוסי קרב ישראליים שביצעו בומים על קוליים מעל קהיר כאמצעי לחץ נוסף על הציבור המצרי והשלטון המצרי במהלך מלחמת ההתשה. הגיחות גרמו לנזק למבנים בעיקר ברובעי היוקרה של קהיר ולזעם ותסכול של ההנהגה המצרית.

במהלך מלחמת ההתשה שאפה מצרים לשחוק את כוחות צה"ל ולהביא לנפגעים רבים ככל האפשר בעיקר באמצעות תקיפות ארטילריה לעבר קו בר-לב ולעבר מטרות במערב סיני. בתגובה נהגה ישראל לתקוף כוחות מצריים בצידה המערבי של תעלת סואץ באמצעות הפצצות חיל האוויר ובפעולות קרקעיות. הימשכותה של המלחמה, והגידול במספר החיילים הנפגעים לצה"ל הביא להחרפת תגובותיו, שהחל לתקוף גם כוחות בעומק מצרים וכן מטרות תשתית אזרחית ומטרות כלכליות. התקיפות בוצעו בין היתר באמצעות כוחות חי"ר מוסק. חלק מההתקפות העמוקות הביאו לרגיעה בחזית למשך מספר שבועות או חודשים מאחר שדרשו מהמצרים הקצאת משאבים לשמירה על עורפם באמצעות כוחות שמירה על מתקנים שנקראו המיליציות העממיות.
ב-17 ביוני 1969 במהלך גיחת צילום של שדות תעופה צבאיים בסביבת קהיר ושל הכור הגרעיני באינשאס(אנ') של שני זוגות מטוסי מיראז' 3 מטייסת 119, הגביר אחד המטוסים מהירותו כדי לחבור לבן זוגו ובטעות עבר את מהירות הקול כשהוא בגובה נמוך של 800 רגל מעל לשכונותיה של קהיר. הבום העל קולי שנוצר גרם להרס, ניפץ זגוגיות בשכונת היוקרה הליופוליס שבה ארמון הנשיא ובמפקדת ההגנה האווירית המצרית. אמצעי התקשורת בעולם דיווחו על ההרעשה הישראלית בקהיר והביכו את ההנהגה המצרית.

נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר זעם על ביצוע הבום העל קולי מעל בירת מצרים ולאחר דיון עם המפקדי הצבא, הדיח את מפקד חיל האוויר מוסטאפה שאלבי אל חינאווי שהספיק לכהן כשמונה חודשים בלבד ומינה במקומו את עלי מוסטפא בגדאדי. כן הדיח את מפקדים נוספים ובהם מפקד ההגנה האווירית חסאן כאמל והעניש אחרים.

מפקד חיל האוויר הישראלי, מוטי הוד ביקש לברר את נסיבות המקרה וראה בו כאמצעי נוסף להפעלת לחץ על המצרים. כתוצאה מכך, בהמשך המלחמה הזניקה ישראל מטוסי קרב לביצוע בומים על קוליים מעל שכונות היוקרה של קהיר. במטרה להגביר את עוצמת הפיצוץ והנזק למבנים, בוצעו הבומים במטוסי הפנטום שהיו גדולים יותר מהמיראז'ים ולכן גרמו להדף חזק יותר וביצעו פס נזק לאורך העיר. אחת הגיחות המשפיעות בוצעה ב-4 באוקטובר 1969, שבו טסו זוג מטוסי פנטום בין היתר מעל ארמון הנשיא ומעל כיכר תחריר כשהם מזעזעים את המבנים מנפצים שמשות וזורעים הרס רב.

גיחות ההרעשה היו גורם נוסף שהביא את נאצר לדרוש מבני בריתו הסובייטים לשלוח חיל משלוח להגנה על שמי ארצו.

לקריאה נוספת
------------

* רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), דני שלום עמ' 273-276
**מלחמה קדושה** (ברוסית: **Священная война**, תעתיק: **סְבְיָאשְצֶ'נָיָה וַאיְנָה**) היה אחד השירים המפורסמים ביותר מהתקופה הסובייטית בברית המועצות. השיר הפטריוטי הפך למעין המנון החיילים הסובייטיים ב"מלחמה הפטריוטית הגדולה" (השם שניתן בברית המועצות למלחמת העולם השנייה). השיר נכתב על ידי וסילי לבדב-קומאץ' בשנת 1941, בזמן הפלישה הנאצית לברית-המועצות. המלחין הוא אלכסנדר אלכסנדרוב, מייסד מקהלת הצבא האדום ומלחין המנון ברית המועצות.

השיר ידוע בזכות השורה הראשונה בשיר: "עורי מדינה ענקית", ולעיתים אף מכונה כך. ב-24 ביולי 1941 שני עיתונים סובייטיים מרכזיים "איזבסטיה" (Известия) ו"הכוכב האדום" (Красная звезда) פרסמו את השיר. מיד לאחר הפרסום, המלחין אלכסנדר אלכסנדרוב הלחין אותו ב-26 ביולי. בתחנת הרכבת "ביילורוסקי ווקזאל", אחת מהלהקות הצבא האדום, שזמריה טרם יצאו לחזית, ביצעה את השיר לראשונה. עד 15 בדצמבר 1941 לא הושמע השיר באופן נרחב היות ששררה תחושה שיש לו משמעות טראגית מדי: השיר לא עסק בניצחון קרוב אלא בקרב קשה, ומוות למען הניצחון. רק מ-15 באוקטובר 1941, כאשר הנאצים כבר כבשו את קלוגה, רז'ב וקלינין (טבר), החלו להשמיע את השיר מדי יום ברדיו הסובייטי לאחר השמעת צלצול פעמוני מגדל ספאסקאיה, מגדל השעון של הקרמלין.

השיר צבר פופולריות רבה בקרב הלוחמים בחזית, וסייע למורל החיילים.

ב-22 במאי 2007 בוצע השיר בבריסל במטה מפקדת נאט"ו על ידי מקהלת הצבא האדום על שם אלכסנדרוב.

השיר עצמו תורגם לשתי שפות רשמיות: גרמנית והונגרית. שם השיר בגרמנית: "Der Heilige Krieg", ובהונגרית שמו: "Fel, küzdelemre, hõs haza".

המקור ברוסית ותרגום לעברית
--------------------------

Вставай, страна огромная,  

Вставай на смертный бой  

С фашистской силой тёмною,  

С проклятою ордой.

*Припев:  
 Пусть ярость благородная*  

*Вскипает, как волна,*  

*Идёт война народная,*  

*Священная война!* (x 2)

Дадим отпор душителям  

Всех пламенных идей,  

Насильникам,грабителям,  

Мучителям людей!

*Припев*

Не смеют крылья
чёрные  
Над Родиной летать,  

Поля её просторные  

Не смеет враг топтать!

*Припев*

Гнилой фашистской нечисти  

Загоним пулю в лоб,  

Отребью человечества  

Сколотим крепкий гроб!

*Припев x 2*
עורי מדינה ענקית!  

עורי לקרב הקטלני!  

נגד הכוח הפשיסטי החָשׁוּךְ  

כנגד ההמון המקולל.

פזמון:  

הזעם האצילי   

ירתח כמו גל.   

מלחמת העם נמשכת  

המלחמה הקדושה. X‏2

נהָדַוף את החונקים   

של כל הרַעְיוֹנות הנלהבים,  

את האנסים והגזלנים,   

את המענים של בני האדם.

פזמון

לא יעזו הכנפיים השחורות   

לעוף מעל ארץ המולדת  

את שדותיה הרחבים,  

לא יעז לרמוס האויב.

פזמון

לזוהמה הפשיסטית הרקובה,  

נכניס כדור במצחה.  

לאספסוף האנושות,  

נבנה ארון מתים איתן.

פזמון X‏2

ראו גם
------

* שירי מלחמת העולם השנייה

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "מלחמה קדושה" באתר מיוזיק בריינז
* מלחמה קדושה להורדה בגרסת MP3
* וידאו-קליפ משולב עם קריקטורות מתקופת מלחמת העולם השנייה שנוצרו עבור השיר, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: cf8af007-9a04-49d5-aa75-b3eff47ec665

 |
הפארק
**פארק הגולף החדש** בריו דה ז'ניירו בשכונת היוקרה "קונדומיניו ריזרבה אונו" (Condomínio Riserva Uno) הוקם בשטח של כ־1,200 דונם בצפון חוף לגונת מאראפינדג'י, בשולי שמורת הטבע מאראפינדג'י (בפורטוגזית: Marapendi) שנמצאת ליד רובע "באחה דה טדז'וקה" (בפורטוגזית: Barra da Tijuca) בו ממוקמים רבים ממתקני הספורט באולימפיאדה. הפארק מתוחם מדרומו בכביש המכונה "שדרת האמריקות". הפארק רחוק כ־5 ק"מ מהכפר האולימפי וכ־7 ק"מ ממרכז התקשורת האולימפי.

פארק הגולף עוצב על ידי גילברט ס. הנסי (באנגלית: Gilbert S. Hanse) האמריקאי, מתכנן בינלאומי מוכר של מגרשי גולף שעבד בשיתוף פעולה עם שחקן הגולף המקצועי איימי אלקוט. הצעתו נבחרה מבין שמונה אדריכלי נוף שהתמודדו על עיצוב פארק הגולף בריו דה ז'ניירו לכבוד האולימפיאדה ב־2016 בריו. התכנון של פארק הגולף בריו מתחשב בעובדה שפארק הגולף ממוקם בשמורת טבע מקומית ולכן מתוכנן לפי תוואי הקרקע ודיונות החול שלה ויכלול שימוש רב בצמחייה מקומית, מערכות השקיה וניקוז חסכוניות ומתוחכמות וללא צורך בגינון ותחזוקה אינטנסיביים, שיפגעו במראה הטבעי שידמה לשמורת החוף הסמוכה. בחירת מעצב פארק הגולף האולימפי נעשתה בשיתוף בין הוועדה המארגנת של המשחקים בריו עם פדרציית הגולף העולמית.

בזמן האולימפיאדה התאפשר ל־20,000 צופים לצפות בתחרויות הגולף (מתוכם 2,500 מקומות ישיבה משודרגים והשאר ביציעי עמידה).

טורנירי גולף התקיימו בעבר באולימפיאדת פריז (1900) ובאולימפיאדת סנט לואיס (1904) ומאז הוצאו מהמשחקים האולימפיים עד לאולימפיאדה בריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק הגולף בשדרת האמריקות** בוויקישיתוף
**מלחמה בין כוכבית** כוללת מלחמה בין לוחמים ממערכות פלנטריות שונות. הרעיון מספק מכשיר עלילתי נפוץ במדע בדיוני, במיוחד בתת-ז'אנר אופרת החלל. לעומת זאת, המונח **מלחמה בין-גלקטית** מתייחס למלחמה בין לוחמים מגלקסיות שונות; **מלחמה בין פלנטרית** מתייחסת למלחמה בין לוחמים מכוכבי לכת שונים של אותה מערכת שמש.

סבירות
------

מייקל הארט טען שאם בני האדם יתפשטו אי פעם למערכות פלנטריות אחרות, הסבירות האמיתית למלחמה בין-כוכבית תהיה נמוכה בשל המרחקים העצומים (ומכאן זמני הנסיעה הכרוכים בכך) - מלחמה בין-כוכבית תדרוש השקעה גדולה הרבה יותר של זמן ומשאבים לעומת מלחמות בתוך כוכבי הלכת. לעומתו, רוברט פרייטאס טען כי ההוצאה האנרגטית הנדרשת למלחמה בין כוכבית תהיה טריוויאלית מנקודת מבט של תרבות סוג II או סוג III בסולם קרדשב.

מלחמה בין כוכבית בסיפורת
------------------------

ההתייחסויות הבדיוניות המוקדמות עוסקות במלחמה בין-פלנטרית, ולא במלחמה בין-כוכבית (למשל הרומן "מלחמת העולמות" מאת הרברט ג'ורג' ולס משנת 1898). כאשר מאמינים כי כוכבי הלכת האחרים של מערכת השמש נטולי חיים אינטליגנטים, כותבי מדע בדיוני בדרך כלל מעריכים צורה כלשהי של מנוע מהיר יותר ממהירות האור על מנת להקל על מלחמה בין כוכבית. סופרים כמו לארי ניבן פיתחו עימות בין-כוכבי סביר המבוסס על קולוניזציה אנושית של חגורת אסטרואידים וכוכבי הלכת החיצוניים באמצעות טכנולוגיות המשתמשות בחוקי הפיזיקה.

ראו גם
------

* דיפלומטיה
* לוחמת חלל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hart, Michael H. (1986). *Interstellar Migration, the Biological Revolution, and the Future of the Galaxy*. University of California Press. p. 278. ISBN 978-0-520-05898-9. נבדק ב-12 ביוני 2016. ...interstellar wars will be extremely rare, much rarer than warfare has been on Earth. This will be a consequence of the enormous distances between the stars and large travel times between civilizations... a typical civilization might be involved in a major war only once in 50,000 years, perhaps much longer. `{{cite encyclopedia}}`:  (עזרה)
2. ↑  Freitas, R. A. Jr. (במרץ 1980). "Interstellar probes – A new approach to SETI". *Journal of the British Interplanetary Society*. **33**: 95–100. נבדק ב-2016-06-12. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**קנת רונלד פרנץ'** (באנגלית: **Kenneth Ronald French**; נולד ב-10 במאי 1954) הוא כלכלן אמריקאי ופרופסור בדארטמות' קולג'. פרנץ' התפרסם בתרומתו לתורת המימון, בזכות מחקרים שפרסמו הוא ועמיתו יוג'ין פאמה בתחום הערכות שווי ניירות ערך.

השכלה וקריירה באקדמיה
---------------------

פרנץ' סיים ב-1975 תואר ראשון בהנדסת מכונות באוניברסיטת ליהיי שבפנסילבניה ועבד שנתיים כמהנדס בחברת איסטמן קודאק. הוא סיים ב-1978 תואר MBA באוניברסיטת רוצ'סטר, תואר M.S באקונומטריקה ומימון ב-1981, ודוקטורט במימון ב-1983.

לאחר סיום הדוקטורט עבר פרנץ' לאוניברסיטת שיקגו ומ-1989 כיהן כראש המרכז למחקר מחירי ניירות ערך, בבית הספר למנהל עסקים. בין השנים 1994 ל-1998 שימש כראש המרכז הבינלאומי למימון בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת ייל ומ-1998 עד 2001 במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. מאז 2001 משמש כפרופסור בבית ספר למימון של דארטמות' קולג'.

בשנים 2006 ו-2007 כיהן פרנץ' כנשיא האגודה האמריקאית למימון, הוא משמש כעמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER), עורך ויועץ של כתבי עת מובילים בכלכלה ומימון, וחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים מאז 2007.

עבודתו
------

עיקר פרסומו של פרנץ' נובע ממחקריו המשותפים עם עמיתו לאוניברסיטת שיקגו יוג'ין פאמה, השניים מצאו כי המודל המקובל להערכת שווי ניירות ערך, ה-CAPM, אינו מדויק. ב-1992 פרסמו פאמה ופרנץ' את מחקרם על סיכון ותשואה בו בחנו את ביצועיהן של אלפי מניות משנות ה-60 ועד תחילת שנות ה-90. הם הראו כי הבטא במודל ה-CAPM אינה מהווה מדד מספק לקביעת התשואה הנדרשת על מחיר המניות וכי קיימים גורמים משפיעים נוספים, אותם הביאו לידי ביטוי במודל חדש שבנו המכונה Fama-French three-factor model.

חייו הפרטיים
------------

פרנץ' נשוי ואב לשלושה ילדים, הוא משמש כדירקטור בחברת ניהול ההשקעות Dimensional Fund Advisors בה משמש גם כיועץ בתחום בניית אסטרטגיות השקעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קנת פרנץ', באתר SSRN
* עמוד הבית של קנת פרנץ' באתר דארטמות' קולג'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346633505171
* GND: 170014398
* ISNI: 0000 0003 6968 2567
* LCCN: n86861175
* NKC: vse2010585483
* SUDOC: 149180403
* VIAF: 233853423
* WorldCat: lccn-n86861175

 |
**אנשי האדמירל** (באנגלית: **Admiral's Men**) הייתה להקת תיאטרון בתקופה האליזבתנית. הלהקה כונתה בתחילת דרכה "אנשי לורד האו" על שמו של מממן הקבוצה צ'ארלס האוורד, וכאשר האוורד הפך בשנת 1585 למפקד הצי הבריטי - הלורד אדמירל הראשי שינתה הלהקה את שמה על מנת לאזכר את תארו של פטרונם. כינויים נוספים, מאוחרים יותר, של הלהקה היו: אנשי נוטינגהאם, אנשי הנסיך הנקרי וכן אנשי אלקטור פלאטינייט.

השחקן הראשי שבלהקה היה אדוארד אלין ומנהל הלהקה היה פיליפ הנסלו. הלהקה הופיע בעיקר בתיאטרון הוורד במחזותיו של כריסטופר מארלו - "**טאמבורליין**" ו"**דוקטור פאוסטוס**", וכן במחזות של ג'ורג' צ'פמן וויליאם הוטון.

הלהקה התחרתה בלהקת אנשי הלורד צ'מברלין אשר הציגה מחזות של ויליאם שייקספיר ועם פרישתו של אלין ב-1603 החלה דעיכתה של הלהקה, אשר פורקה לבסוף בשנת 1631.

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

קישורים חיצוניים
----------------

* אנשי האדמירל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455621805171
* LCCN: n2008086106
* VIAF: 126898191
* WorldCat: lccn-n2008086106

 |
**מסע צלב באירופה** (אנגלית: **Crusade in Europe**) הוא ספר זכרונותיו של דווייט אייזנהאואר מימי מלחמת העולם השנייה. אייזנהאואר, לימים הנשיא ה-34 של ארצות הברית, שימש במהלך המלחמה כמפקד חיל המשלוח של בעלות הברית לאירופה בחזית המערבית, ששחרר את ארצות צפון-מערב אירופה מן הכיבוש של גרמניה הנאצית.

הספר, שיצא לאור בשנת 1948, מתאר את המלחמה מנקודת מבטו של אייזנהאואר, מפיקודו על כוחות בעלות הברית שפלשו לצפון אפריקה ב-1942, וכלה במערכה לשחרור צפון-מערב אירופה שעליה פיקד, ובניצני המלחמה הקרה להם היה עד לאחר כניעת גרמניה. הספר עוסק גם בתקופת שירותו הצבאי לפני המלחמה, לרבות התקופה שבה שירת בפיליפינים, כיועץ צבאי.

הספר יצא לאור לראשונה בהוצאת דאבלדיי האמריקאית. מאז חזר ונדפס בהוצאות שונות. הוא יצא לאור בישראל לראשונה בשנת 1951 תחת השם "מסע שחרור אירופה" בתרגומם של י. נדבה וי. נאור.

חברת פוקס המאה ה-20 הפיקה על בסיס הספר סדרת טלוויזיה תיעודית אודות המלחמה, אשר שודרה ברשת ABC בשנת 1949. הסדרה זכתה ב-1950 בפרס פיבודי ובאחד מפרסי אמי הראשונים, בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר בשירות ציבורי, תרבותי וחינוכי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הטקסט המלא של הספר, באתר ארכיון האינטרנט
**האוניברסיטה הצפה** (בפולנית: **Uniwersytet Latający**) הייתה מפעל חינוכי מחתרתי (אנ') שפעל בין השנים 1885–1905 בוורשה, בירת פולין, אז בשליטת האימפריה הרוסית.
מיזם זה התחדש בתקופת מלחמת העולם השנייה וגם בשנים 1977 ל-1981 בפולין תחת השלטון הקומוניסטי.
הפעילות התקיימה בזכות קבוצת פעילים חינוכיים אשר התנגדו למיגבלות החינוכיות והתרבותיות, אשר נכפו על המדינה על ידי הרשויות השליטות בדירות פרטיות ובמרתפים שונים ברחבי העיר ורשה (אנ').

בשנים הראשונות המטרה הייתה ללמד סטודנטים היסטוריה ופולנית ובהמשך הורחב מגוון המקצועות.
הכוונה הייתה לספק לנוער הפולני הזדמנות לחינוך במסגרת התרבות הפולנית המסורתית, כאשר הדבר התנגש באידאולוגיה של השלטונות.

במאה ה-19, מוסדות מחתרתיים אלה פעלו כתנועת התנגדות לגרמניזציה תחת שלטון פרוסיה בפולין וכהתנגדות לתרבות הרוסית - הרוסיפיקציה, תחת הכיבוש הרוסי.

1941 שיעורי פולנית ב"שיעורים הסודיים"
לוח זיכרון על בניין האוניברסיטה לשעבר של פולין החופשית, ורשה,רחוב. סטפן בנך, בן 2. בלוח מוזכר "האוניברסיטה המעופפת".
רשת הפקולטות האוניברסיטאיות המחתרתיות התפשטה במהירות ובשנת 1944 היו יותר מ-300 מרצים ו-3,500 סטודנטים בקורסים שונים. באוניברסיטת ורשה בלבד היו הפקולטות הבאות: משפטים מחתרתיים, מדעי החברה וכן פקולטות למדעי הרוח, הרפואה, התאולוגיה, המתמטיקה והביולוגיה. ב**אוניברסיטת סטפן באטורי** בווילנו (כיום וילנה) פעלו משנת 1939 ועד שנת 1944 לימודים אשר כללו הרצאות, סמינרים ובחינות.

בתקופת הרפובליקה העממית הפולנית, בשנים 1977–1981, **האוניברסיטה הצפה** סיפקה הזדמנויות חינוכיות מחוץ לצנזורה ומחוץ לשליטה הממשלתית בחינוך.

השיעורים ניתנו בשעות הלילה במרתפים ובמקומות שונים וסודיים כדי להתחמק מעיני המרגלים של האימפריה הרוסית.

מארי קירי, המדענית ממוצא פולני, אשר זכתה פעמיים בפרס נובל, למדה **באוניברסיטה הצפה** מכיוון שלא התקבלה לאוניברסיטה בשל עמדותיה הפוליטיות של משפחתה ובשל היותה אישה.

ראו גם
------

* החינוך בפולין בתקופת מלחמת העולם השנייה(אנ')
* מארי קירי
* האוניברסיטה החופשית של בריסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Norman Davies, *God's Playground: A History of Poland in Two Volumes*, Oxford University Press, 2005, מסת"ב 0-19-925340-4, טקסט מיושר לשמאל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1161 6781
* LCCN: n2006040096
* SUDOC: 130520675
* VIAF: 129707262
* WorldCat: lccn-n2006040096

 |
**קנגוריל המושק** (שם מדעי: *Hypsiprymnodon moschatus*; קרוי גם **קנגורו חולדתי מושק**) הוא מין של כיסאי קטנטן דמוי חולדה האנדמי לאזור מוגבל בצפון יבשת אוסטרליה, ומהווה מין יחיד בסוגו ובמשפחת הקנגוריים המושקים. קנגוריל המושק הוא הכיסאי הקטן ביותר בתת-סדרת דמויי קנגורו הכוללת את המשפחות קנגוריים, קנגוריים חולדתיים וקנגוריים מושקים.

מאפיינים
--------

לקנגוריל המושק מספר תכונות המשותפות לו ולקנגורים אחרים. לרגליו שלוש אצבעות, כשהבוהן של הרגליים האחוריות ארוכה מעט, הזנב כהה ארוך ונטול שיער. האוזניים דקות, עגולות וחסרות שיער, והגפיים הקדמיים ארוכים יותר בהשוואה למינים האחרים. הפרווה קצרה, וצבעה חום ערמוני כהה או אדום חלוד. הפנים, הידיים והרגליים שחורים, והחלק התחתון בהיר מעט. אורך ראשו וגופו של קנגוריל המושק: 21–34 סנטימטרים, אורך זנבו: 12–16 סנטימטר, ומשקלו: 340–680 גרם. שמו ניתן לו עקב ניחוח המושק הנודף מפרוותו.

"**קנגוריל המושק**" בחיפוש אחר מזון
קנגוריל המושק חי ביערות גשם טרופיים לאורך החוף הצפוני של מדינת קווינסלנד האוסטרלית. הקנגוריל נוטה להישאר בקרבת מקורות מים דוגמת נהרות או אגמים. הקנגורילים פעילים בשעות היום, והם בעלי חיים ביישנים ובודדים. אף על פי שהם יכולים לקפוץ היטב, הם יעדיפו ללכת על ארבעת הרגליים, כשהקדמיות מתקדמות לפני האחוריות. לעיתים הם נעזרים בזנבם הארוך כדי לאסוף עלים וענפים לקן. הקנגורילים חיים בבדידות, אם כי לפעמים ניתן לצפות בזוגות ובשלשות המחפשים ביחד אחר מזון.

הקנגוריל נבדל מהקנגוריים החולדתיים, בכך שהוא ניזון כמעט אך ורק מחרקים. מדי פעם הוא מגוון את תזונתו בתולעים, פטריות, ופירות יער שונים. לעיתים קרובות הוא רובץ על זנבו ומחטט עם גפיים הקדמיות באדמה במטרה למצוא רמשים. 

לנקבות יש כיס מפותח עם ארבע פטמות. הוולדות (בדרך כלל שניים) נולדים בעונה הגשומה (פברואר עד יולי). הוולד עוזב את הכיס לאחר חמישה חודשים, אך יישאר עדיין עם אימו. בגיל שנה הם מגיעים לבגרות.

לקנגוריל המושק תפוצה רחבה יחסית, ומצב שימורו מסווג על ידי IUCN כללא חשש (LC). מרבית האזורים שבהם הוא חי מוגדרים כשמורות טבע ופארקים לאומיים, כך שבית הגידול שלו יציב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנגוריל המושק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קנגוריל המושק באתר הרשימה האדומה של IUCN

| קנגוראים |
| --- |
| דמויי-וומבט |
| וומבטיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| וומבט מצוי | וומבט מצוי (סוג ומין יחיד) |
| וומבט שעיר-אף | וומבט שעיר-אף צפוני • וומבט שעיר-אף דרומי |

 |  |
| קואליים | 

|  |  |
| --- | --- |
| קואלה | קואלה (סוג ומין יחיד) |

 |
| דמויי-קנגורו |
| קנגוריים מושקים | קנגוריל המושק (סוג ומין יחיד) |
| קנגוריים חולדתיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| בטונג | בטונג זנב-מברשת • בטונג מזרחי • בטונג מתחפר • בטונג צפוני |
| קנגורו חולדתי | קנגורו חולדתי גילברט • קנגורו חולדתי ארך-רגל • קנגורו חולדתי חוטמני |
| קנגורו חולדתי אדמוני | קנגורו חולדתי אדמוני (סוג ומין יחיד) |

 |
| קנגוריים • דמויי-קוסקוס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593074105171

 |
**אלחנדרו** "**אלכס**" **באנה רודריגז** (בספרדית: **Alejandro** "**Álex**" **Baena Rodríguez**; נולד ב-20 ביולי 2001) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הקיצוני בויאריאל.

קריירה
------

באנה נולד ב- Roquetas de Mar, מחוז אלמריה שבאנדלוסיה, והצטרף למערך הנוער של ויאריאל ב-2011.

לקראת עונת 2019/2020, נכלל בסגל של קבוצת ויאריאל ב' מהליגה הספרדית השנייה, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-14 בספטמבר 2019 בניצחון 0–3 על בדאלונה. ב-13 ביולי 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לריאל סוסיאדד בלה ליגה. הוא הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה הבוגרת ב-5 בנובמבר 2020 בניצחון 0–4 על מכבי תל אביב בליגה האירופית.

ב-19 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת לז'ירונה מהליגה הספרדית השנייה. שלושה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בתיקו 0-0 נגד לאס פאלמאס. ב-8 בנובמבר כבש שער בכורה בהפסד 1–2 לטנריפה. בסך הכל כבש חמישה שערים ב-42 הופעות, ועזר לקבוצה לעלות ללה ליגה בתום העונה.

לאחר חזרתו לוויאריאל עם פתיחת עונת 2022/2023 כבש צמד שערים, שעריו הראשונים בלה ליגה, במחזור הראשון של העונה, משחק אותו ניצחה קבוצתו 0–3 את ריאל ואיאדוליד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכס באנה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**המסע בדורך השחר** (באנגלית: **The Voyage of the Dawn Treader**) הוא ספר ילדים, השלישי שיצא לאור בסדרת דברי ימי נרניה, מאת הסופר ק. ס. לואיס. הספר, המשתייך לסוגת הפנטזיה, ראה אור בשנת 1952. כרונולוגית, זהו הספר חמישי בסדרה, לאחר אחיינו של הקוסם, האריה, המכשפה וארון הבגדים, הסוס ונערו, והנסיך כספיאן.

עלילה
-----

בספר זה, בן דודם של ארבעת גיבורי האריה, המכשפה וארון הבגדים, יוסטס קלארנס סקראב, נמשך יחד עם אדמונד ולוסי, הצעירים מבין ארבעת בני דודו, לתוך ממלכת נרניה, דרך ציור של ספינה - היא הספינה "דורך השחר".

הספינה נמצאת תחת פיקודם של הנסיך כספיאן, רב החובל דריניאן והעכבר האביר ריפיצ'יפ, ונמצאת במסע שמטרתו למצוא את שבעת האצילים, ידידיו של אביו של כספיאן, שנשלחו על ידי דודו מירז לתור את הים המזרחי ועקבותיהם נעלמו. כמו כן למסע מטרה נוספת - להגיע אל קצה העולם, או קרוב אליו ככל הניתן (עולמה של נרניה, כמסתבר בספר זה, בנוי כדסקית שטוחה, שניתן להגיע אל קצותיה).

יוסטס, המוצג בתחילת הסיפור כילד אנוכי, מפונק וגועלי, הנהנה להציק לבני דודיו, עובר שינויים בעקבות החוויות העוברות עליו במהלך המסע ופגישתו עם אסלן, ומשנה בהתאם את דרכיו.

שמות האצילים ומציאתם: האציל ברן-נמצא על ידי כספיאן כאשר הוא סוחר עבדים. כספיאן מגלה זאת וממנה את ברן לדוכס האיים הנידחים.
האציל אוקטסין-נמצא על ידי יוסטס גוסס בשינוי צורה של דרקון אך מת דקות אחדות אחרי שיוסטס מצא אותו.
האציל רסטימר-נמצא על ידי אדמונד ב"אי מי המוות" כנציב זהב בתוך "מי המוות". האציל רופ-נמצא על ידי חברי דורך השחר בתוך המים ליד אי העלטה
כאשר הוא מצטרף לחברי "דורך השחר" להגיע אל סוף העולם שם נמצאים שלושת האצילים הנותרים (שלושת הישנים):האציל ארגוז, האציל מברמורן, האציל רביליאן. נמצאו ישנים ב"ראשיתו של סוף העולם" בידי קללה וכאשר יגיעו החברים לסוף העולם קללה זו תוסר.

### פרשנויות

האלגוריה הנוצרית, המוצגת ברוב ספרי הסדרה באופן מרומז ומאופק בלבד, נעשית גלויה יותר בסוף ספר זה, כאשר אסלן פוגש את הילדים כאשר הוא לובש צורה של שה, אשר יותר מכל מזוהה עם דמותו של ישו. הוא פוגש אותם בשדה פרחים עצום בקצה העולם, שיכול להתפרש כעולם הבא או כמלכות השמים. כמו כן מספר אסלן לילדים שהוא קיים גם בעולמם שלהם, אלא ששם הוא נקרא בשם אחר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המסע בדורך השחר** בוויקישיתוף
* המסע בדורך השחר, באתר OCLC (באנגלית)

| **דברי ימי נרניה** מאת ק.ס. לואיס |
| --- |
| ספרים | האריה, המכשפה וארון הבגדים (1950) • הנסיך כספיאן (1951) • המסע בדורך השחר (1952) • כס הכסף (1953) • הסוס ונערו (1954) • אחיינו של הקוסם (1955) • הקרב האחרון (1956) |
| דמויות | אדמונד פבנסי • אסלן • ג'יל פול • דיגורי קירק • המכשפה הלבנה • המלך מירז • הנסיך כספיאן העשירי • הנסיך ריליאן • טרמפקין • יוסטס קלרנס סקרב • לוסי פבנסי • מר טומנוס • סוזן פבנסי • פולי פלמר • פיטר פבנסי • ריפיצ'יפ • שסטה |
| סרטי קולנוע | סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים (2005) • סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן (2008) • סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר (2010) |
| סדרות טלוויזיה | דברי ימי נרניה (1988-1990) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: be1ef6f6-91ad-4436-a18c-8a56153e78aa
* MusicBrainz work: d7a3192d-b6bb-43ba-a81c-743f23a35023

 |
**מפרצון פיל** (באנגלית: **Peale Inlet**) הוא מפרצון הממוקם בסמוך ממערב לחצי האי נוביל, בחוף הצפוני של האי ת'רסטון בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.

אורכו של המפרץ 30 קילומטרים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרצון

המפרצון מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בדצמבר 1946, במסגרת מבצע קפיצה לגובה.

### מקור השם

שמו של המפרצון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

המפרצון נקרא על שמו של טישן ראמזי פיל (Titian Ramsay Peale) צייר וחוקר טבע, ששירת בסלופ המלחמתי "פיקוק" (Peacock) של משלחת החקר של ארצות הברית בין השנים 1838–1842.

הפיקוק הפליגה לאורך החוף הצפוני של האי ת'רסטון במרץ 1839, כשהיא עוקבת אחרי להקות של דגים מעופפים.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 210

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרצון פיל באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרצון פיל באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרצון פיל באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרצון פיל באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
**עוזי ג'ורג'** (נולד ב-11 באפריל 1978) הוא במאי וידאו קליפים ומפיק מוזיקלי ישראלי, הבעלים של חברות ההפקות "ג'ורג' פרנסטס GP" וצוות "פריים תקשורת".

ביוגרפיה
--------

ג'ורג' עסק בתחום המוזיקה והקולנוע החל מנעוריו בהם השתתף בהפקת מופעי בית הספר ושידר בתחנת רדיו שהקים בבית ספרו.
בשנת 2003, הקים את חברת התקליטים GP. בראשית דרכה הפיקה החברה את הלהיט "תשובה לאהבה" של הרכב ההיפ הופ "זולה ממברס" וגרסת כיסוי של סאני דהרי וקוטג' לשיר "רוקד לקול הבנות" שביצע במקור אפרים שמיר.

ג'ורג' הפיק את האלבום "אמני ישראל שרים תיקון הכללי" בו ביצעו זמרים רבים ובהם אייל גולן, משה פרץ, ליאור נרקיס, חיים ישראל ונתי לוי משירי תיקון הכללי.

בנוסף כתב והלחין שירים רבים ובהם הדואט "שבועת הנצח" למושיק עפיה ורינת בר שהפיק יוסי בן דוד.

הוא הוציא לאור את האלבום "להתחיל מחדש" שהפיק בהפקה עצמאית ומכיל שירים בביצועו שכתב והלחין.

חברת ההפקות שבבעלותו הפיקה וביימה מאות קליפים לערוץ המוזיקה ובהם לשרית חדד ("מרוץ החיים", "מאחלת לך"), ליאור נרקיס ("מה תעשי למעני", "אם תרצי"), ישי לוי ("ריקוד רומנטי"), שלומי סרנגה וזוהר ארגוב ("עוד יום יבוא") וקובי פרץ ("נרקוד הלילה").

חלק מהקליפים שביים זכו בפרסים: הקליפ לשיר "וואי לי" שביצע עומר אדם זכה בקליפ השנה של ערוץ 24 לשנת 2014 והשיר "חיכיתי לו" של שרית חדד זכה בפרס "קליפ השנה" במסגרת טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל. השיר "עוד יום יבוא" שבו משולב שלומי סרנגה בצילומי ארכיון של זוהר ארגוב היה מועמד לפרס "קליפ העשור" בשנת 2008 בערוץ 24.

מתגורר בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עוזי ג'ורג'
* עוזי ג'ורג', ברשת החברתית פייסבוק

* עוזי ג'ורג', ברשת החברתית אינסטגרם
* הכר את היחצ"ן - עוזי ג'ורג', הבלוג של לינקטון, 24 באוקטובר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011546202705171

 |
**עוזי קלדור** (נולד בשנת 1939) הוא כימאי תאורטי ישראלי ופרופסור אמריטוס בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

קלדור נולד בתל אביב, בן ליהודית ואברהם קליך.

בשנת 1962 השלים את לימודיו לתואר שני בכימיה, בהנחיית יהושע יורטנר, בתקופתו כמרצה באוניברסיטה העברית. בשנת 1966 הגיש את עבודת הדוקטורט בכימיה תאורטית, שנעשתה בהנחיית פרופ' ישעיה שביט (אנ') בטכניון. כותרתה הייתה: "חישובי LCAO-SCF עבור מולקולות קטנות".

בשנת 1966 יצא קלדור לארצות הברית ושהה כעמית בתר-דוקטורי באוניברסיטת סטנפורד משך כשנתיים. עם חזרתו לישראל בשנת 1968 התמנה למרצה באוניברסיטת תל אביב, וכשנה לאחר מכן קודם לדרגת מרצה בכיר.

בשנת 1973 מונה קלדור לפרופסור חבר, ובשנת 1976 החל לכהן כראש בית הספר לכימיה בפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 1980, אז גם קיבל מינוי כפרופסור מן המניין. בשנות ה-70 שימש במקביל כמרצה בשלוש אוניברסיטאות נוספות בישראל: אוניברסיטת בר-אילן, מכון ויצמן למדע ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

בשנות ה-90 שימש קלדור כראש התוכנית החד-תחומית לתלמידים מצטיינים ע"ש עדי לאוטמן, ובשנים 1995–2009 הופקד על הקתדרה לכימיה קוונטית על שם אמריקו-לטאי. היה חבר המועצה להשכלה גבוהה משך כחצי עשור וכיהן כמנהל המדעי של מרכז החישובים באוניברסיטת תל אביב.

ב-2007 יצא לגמלאות, אך המשיך לעסוק במחקר פעיל גם שנים רבות לאחר מכן. אחד מתלמידיו לתואר שני בעבר הוא הכימאי הישראלי-אמריקאי שאול מוקמל (אנ').

מחקר
----

מחקרו של קלדור עוסק בפיתוח שיטות בכימיה קוונטית יחסותית, המתאימות לחישובים מדויקים ופרדיקטיביים של תכונות אטומים כבדים ועל-כבדים ומולקולות הכוללות אטומים כאלה. הדיוק המבוקש דורש טיפול ברמה גבוהה באפקטים יחסותיים ובאלקטרודינמיקה קוונטית, והכללת הקורלציה האלקטרונית עד סדר גבוה.

קבוצתו של קלדור פיתחה יישומי תוכנה שיושמו לחישוב תכונות של אטומים על-כבדים (שמספרם האטומי קטן מ-122), ואשר ניבאו את תכונותיהם, החורגות באופן משמעותי ממה שניתן לצפות מהמשכה אנליטית של הטבלה המחזורית. זאת, לאור הקונפיגורציה האלקטרונית של מצב היסוד, אשר שונה במקרים רבים מזו של ההומולוגים הקלים יותר, מה שמביא להיווצרותה של כימיה אחרת, בניגוד למצופה. בין היתר חזה קלדור כי יסוד מספר 118, שלימים יוצר במעבדה וכונה אוגאנסון, יהיה בעל זיקה אלקטרונית חיובית, מה שהתברר כנכון.

ברבות השנים קלדור שימש כמדען אורח במספר אוניברסיטאות בארצות הברית ובצרפת, וישב בוועדים המנהלים של כתבי עת מדעיים אחדים. כמו כן, נמנה עם חברי החברה האמריקאית לפיזיקה, החברה האמריקאית לכימיה והחברה הישראלית לכימיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עוזי קלדור, באתר גוגל סקולר
* דף אישי, באתר אוניברסיטת תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברכות לקבלת תואר פרופסור, באתר מעריב, ‏20 באפריל 1973

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007380388005171
* ORCID: 0000-0003-4817-3157

 |
**מֶגאנוירה** (שם מדעי: *Meganeura*; מילולית: "עצב ענקי") הוא סוג חרק נכחד מהקרבון הפנסילבני שהתקיים כ-305–299 מיליון שנה לפני זמננו. המֶגאנוירה, חרק ענק דמוי שפירית, נחשבת לאחד מהחרקים המעופפים הגדולים ביותר שהתקיימו אי פעם, עם מוטת כנפיים של למעלה מ-75 ס"מ. מאובן שלה התגלה לראשונה במכרות פחם בקומנטרי (אנ') שבצרפת ב-1880.

מאפיינים
--------

חרק זה אינו שייך לסדרת השפיראים המוכרת כיום, אלא לסדרה הנכחדת מגאנויסופטרים, השייכת לקבוצה אודונטופטרים שבה השפיריות הקיימות בזמננו.

המגאנוירה התקיימו ככל הנראה בשלהי תקופת הקרבון (לפני כ-300 מיליון שנה). באותה תקופה כמות החמצן ששררה באטמוספירה הייתה גבוהה מזו שבימינו והגיעה לכ-35% מכלל תכולת האוויר. אצל חרקים מערכת הנשימה מבוססת על טרכיאות, צינורות חמצן שדרכם עובר החמצן באמצעות דיפוזיה של הגזים דרך פתחים בגוף החרק. שיטה זו היא בעלת יעילות נמוכה ומגבילה את גודלם של החרקים המודרניים. אחת ההשערות היא שכמות החמצן הגבוהה בתקופת הקרבון אפשרה נשימה יעילה יותר שבזכותה יכלו החרקים להגיע לממדים גדולים.

השערה נוספת היא שהגעתה של המגנאורה למדדים כאלה התאפשרה בשל העדר מתחרים אוויריים או אויבים טבעיים.

המגאנוירה הייתה חרק טורף שניזון מחרקים אחרים וככל הנראה גם מבעלי חיים קטנים אחרים כדוגמת דו-חיים שהופיעו באותה תקופה על פני היבשה.

בתרבות
------

* המגאנוירה מופיעה בספר פארק היורה של מייקל קרייטון, בתור יצור מוזר שחודש בידי חברת "אינג'ן", אף שאינה שייכת לתקופת הדינוזאורים. מספר פרטים עופפו ברחבי הפארק וכנראה נהרגו עם הפצצת הפארק. היא לא נראית על המסך בסרט שנעשה על פי הספר.
* בנוסף היא נראית בזיכיון במשחקי מחשב כמו: פארק היורה 3: בניית פארק או "Jurassic Park Amiga game version".
* המגאנוירה נראית בללכת עם מפלצות של ה-BBC בפרק השני, בו היא נמלטת מפרוטרוגירינוס וחוטפת טרף לעכבישי ענק.
* היא נראית גם בפארק פרהיסטורי של נייג'ל מארוון בפרק החמישי והיא מובאת לפארק.
* כמו כן נראה פרט מת במעבדה בסדרה בראשית: עולם חדש.
* היא נראית בסרט ה-IMAX, Sea Rex 3D ומוזכרת בסרט "Giant Monsters", של ג'ף קורווין.
* היא נראית בסדרת הילדים רכבת הדינוזאורים.
* ייתכן שהיא נראית בתחילת הסדרה טרה נובה.

ראו גם
------

* מגאנוירופיס - שפירית ענק בעלת ממדים דומים שחיה בפרם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגאנוירה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* מגאנוירה באתר Prehistoric Wildlife
* מגאנוירה כתבה במגזין נשיונל ג'יאוגרפיק בעברית

דגם של מגאנוירה
מאובן של מגאנוירה
**המסיבה הנהדרת** (באנגלית: **The Whoopee Party**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1932. זהו הסרט ה-46 בסדרת "מיקי מאוס" שהופק והעשירי באותה השנה.

עלילה
-----

מיקי מאוס והחבורה עורכים מסיבה לכל חיות החווה, קלרבל מנגנת בכינור ומיני בפסנתר בזמן שמיקי, גופי (אז דיפי דואוג), והוראס הורסקולר מכינים כמה חטיפים וכיבוד. לאחר סיום הכנת וחלוקת הכיבוד, פורץ ג'אם סשן אנרגטי שגורם לאורחים ואף לחפצים דוממים לרקוד לצלילי המוזיקה. לקראת סוף הסרט, שוטרים מגיעים כדי לשים קץ למסיבה, לכאורה עקב תלונות של שכנים, אך בסופו של דבר הם מצטרפים אליה במקום. הסרט נגמר שמיקי ומיני שרוקדים על גבי שולחן שמתפרק ומתרסק, השניים מגיחים בין ההריסות וקוראים "Whoopee" (קריאה המבטאת התרגשות ושמחה פרועה).

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס - וולט דיסני
* מיני מאוס - מרסלייט גארנר
* גופי (בשם **דיפי דואוג**) - פינטו קולביג
* הוראס הורסקולר
* קלרבל הפרה
* פטרישיה פיג

הפקה
----

בהופעתו הראשונה במסך, מאז הופעת הבכורה שלו כחבר קהל בסרט "המופע של מיקי" מוקדם יותר באותה שנה, דיפי דואוג/גופי לוקח על עצמו לראשונה תפקיד של חבר בולט בחבורה של מיקי. העיצוב שלו גם השתנה כדי להיראות צעיר יותר ומגולח יותר. עיצוב זה יהיה פחות או יותר עקבי בסרטים הבאים עד לסרט "על הקרח" משנת 1935.

הסצנה בה מיקי רוקד עם פטרישיה פיג נלקחה מהסרט הקצר "החגיגה" משנת 1930. המוזיקה בסרט היא בין היתר הרגטיים "Maple Leaf Rag" של סקוט ג'ופלין.

סרט קצר זה הופיע בפרק "דניס הברווז" שבסדרה "בית העכבר".

ביקורת
------

מבקר הקולנוע לאונרד מלטין בספרו "The Disney Films" כתב: "יש כמות מדהימה של אקשן על המסך; סצנת הפתיחה מראה כמה זוגות רוקדים לצלילי המוזיקה. מאוחר יותר, כשהמסיבה מתחילה לתסוס, כל סנטימטר בודד של תמונה מלא בדמויות רוקדות. מה גם ששום דבר לא חורג מהגבול להצטרף לכיף: זוג חולצות על קרש הגיהוץ צפויות לקום ולרקוד כמו כל אחת מהחיות במסיבה".

קישורים חיצוניים
----------------

* "המסיבה הנהדרת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המסיבה הנהדרת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
2. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Maltin, Leonard (1984). *The Disney Films* (2nd ed.). Crown Publishers. p. 291. ISBN 0-517-55407-0. נבדק ב-15 בפברואר 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**שפיפון עכבישי** (שם מדעי: ***Pseudocerastes urarachnoides***) הוא מין של נחש ארסי מהסוג שפיפון שבמשפחת הצפעיים החי במערב איראן. מין זה תואר לראשונה רק בשנת 2006 והוא קיבל את שמו המדעי עקב ציצה בקצה זנבו המזכירה בצורתה עכביש ומשמשת למשיכת טרף. (משמעות השם: "οὐρά" - "זנב", "ἀράχνη" - "עכביש", "οειδής" - "דומה", כלומר: הזנב דמוי-העכביש).

מאפיינים
--------

שפיפון זה נודע עקב דגימה שהגיעה למוזיאון הטבע בשיקגו ב-1968 כחלק ממשלחת לאיראן. דגימה זו נחקרה ביסודיות והתברר ממנה שמדובר בסוג חדש של שפיפון. הוא אנדמי למערב איראן ומצוי באזורים חצי-מדבריים על קרקעות של חולות וחצץ עם מעט צמחייה. הנחש פעיל בשעות בין הערביים.

השפיפון דומה במראהו למין שפיפון פרסי המצוי באזור והוא בעל עיניים צהובות עם זוג "קרניים" קצרות מעליהם, גוף חום-בהיר מוסווה וזנב בעל מעל 15 קשקשים בולטים היוצרים צורת עכביש נפוח. מטרת הזנב היא לפתות עופות קטנים לעברו. חקיינות זו נראית אצל מיני נחשים רבים, בעיקר צעירים, כמו פתן המוות, עכסן עכני, מוקסין המים והנחושת ועוד נחשים אך לאף אחד מהם אין ציצות המזכירות עכביש בזנב, מה שמוכיח שהנחש מתבסס כמעט לגמרי על עופות למזונו. מבדיקת תכולת הקיבה הוסק שהנחש ניזון בעיקר מציפורים.

הנחש נראה רק פעמים בודדות ולא ידוע מה מצב שימורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפיפון עכבישי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפיפון עכבישי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קרסי ווסחודניה** (בפולנית: Kresy Wschodnie; "אדמות הגבולות המזרחיים/אדמות הגבולות") הוא מונח לציון החלק המזרחי של הרפובליקה הפולנית השנייה שהתקיימה בתקופה של בין שתי מלחמות עולם, בשטח שכלל כמעט מחצית משטחה של המדינה. האוכלוסייה באזור זה כללה מיעוטים אתניים משמעותיים, שבסך הכל היו בערך שווים במספרם למספרם של הפולנים האתניים, ואף עלו עליהם במספר אזורים. כיום השטחים הללו מחולקים בין מערב אוקראינה, מערב ביילורוסיה ודרום מזרח ליטא, ערים מרכזיות כמו לבוב, וילנה, גרודנו וברסט, שנכללו בעבר בשטח פולין, נכללות בשטחי מדינות אלו.

היסטוריה
--------

ההתרחבות הפולנית למזרח החלה עוד בדברי ימיה של פולין. בשנת 1018, המלך בולסלאב הראשון (חורברי) פלש לרוס של קייב, כבש את קייב וסיפח אדמות באזור. בשנת 1340, רותניה האדומה(אנ') עברה לשליטה פולנית, דבר שהוביל להתיישבות פולנית ופולוניזציה. לאחר שנחתם איחוד לובלין ב-1569, מתיישבים פולנים עברו לגבולות המזרחיים של האיחוד הפולני-ליטאי שנוסד במסגרת ההסכם. רובם הגיעו ממחוזות מזובייצקי ופולין קטן. אט אט הם יישבו את האזורים המזרחיים, אזורים דלילי אוכלוסין שבלטו בהם המקומיים (ליטאים ורותנים). ב-1772 החלה חלוקת פולין הראשונה. ב-1795, עם החלוקה המרכזית והאחרונה, פולין כמדינה ריבונית חדלה מלהתקיים: כל החצי המזרחי של המדינה סופח על ידי האימפריה הרוסית, ואדמות הקרסי כונו "האדמות הגנובות". על אף שפולנים היו מיעוט באזורים אלו, "האדמות הגנובות" היוו נדבך חשוב של התרבות הפולנית, עם אוניברסיטאות כגון אוניברסיטת ווילנה וליקאום קז'מיינייצקיה. כיוון שחלק מהתושבים השתתפו באופן פעיל במרידות כנגד האימפריה הרוסית (התקוממות נובמבר, התקוממות ינואר), השלטונות הרוסיים ביצעו הגליות ויישוב מחדש של פולנים משם.

### בין שתי מלחמות עולם

השנים 1918–1921 היו מלאי תהפוכות לאזור הקרסי, כיוון שזהו היה זמן לידת המדינה הפולנית שזה עתה הוקמה מחדש, ואיתה יצירה של גבולות חדשים. בתקופה זו, פולין נלחמה שלוש מלחמות כדי לכונן את גבולותיה המזרחיים: עם אוקראינה (המלחמה האוקראינית-פולנית), עם ברית המועצות (המלחמה הסובייטית-פולנית) ועם ליטא (המלחמה הליטאית-פולנית(אנ')). בכל המלחמות הללו ניצחה פולין, וכתוצאה מכך היא סיפחה אליה טריטוריות שהיו חלק מהאימפריה הרוסית ואשר היו ממזרח לקו קרזון שהיה אמור להיות הגבול המזרחי של פולין העצמאית לאחר הקמתה מחדש בסיום מלחמת העולם הראשונה, ובנוסף, מה שהיה מזרח גליציה האוסטרית. השטחים הללו היוו את הבסיס ליצירת המחוזות המזרחיים של הרפובליקה הפולנית השנייה. הממשלה הפולנית נקטה במדיניות אקטיבית של פולוניזציה בשטחים הללו, וכתוצאה מכך, בחלקים הדרום מזרחיים של הקרסי קרו קונפליקטים בתדירות גבוהה עם האוכלוסייה האוקראינית. מעבר לגבולות המזרחיים של הרפובליקה הפולנית השנייה, בשטח ברית המועצות, המשיכו להתקיים עוד יישובים פולניים, בייחוד מסביב למינסק, ז'יטומיר וברדיצ'ב. בשנות ה-20 המאוחרות ותחילת שנות ה-30 השלטונות הסובייטים אף הקימו שני מחוזות פולניים אוטונומיים באוקראינה ובלארוס, אבל במהלך המבצע הפולני של הנ.ק.ו.ד. רוב הפולנים באזורים הללו נרצחו, והשאר נשלחו ליישוב מחדש ברפובליקה הסובייטית הקזחית.

### הקרסי במהלך מלחמת העולם השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### לאחר המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge733030
* VIAF: 238447251
* WorldCat: viaf-238447251

 |
**פלאופרדוקסיה** (שם מדעי: ***Paleoparadoxia***; מילולית: "פרדוקס עתיק") הוא סוג נכחד של פרסתן מהסדרה הנכחדת דסמוסטיליים, אשר היה קרובם של הפילאים והתחשאים. הוא חי בתקופת המיוקן בטווח של 20 עד 10 מיליון שנה לפני זמננו והתאים לחיים בים. הסוג הוגדר ב-1959, והמאובנים שלו התגלו לחופי האוקיינוס השקט ביפן (במחוזות אוקיאמה ופוקושימה), באלסקה, ובבאחה קליפורניה שבמקסיקו. סוג זה כלל 2 מינים: *Paleoparadoxia media* ו-*Paleoparadoxia tabatai*.

הפלאופרדוקסיה דמה במראהו לתחש המשכן והגיע לאורך 2.2 מטרים ולמשקל 900 קילוגרם. הוא היה קרובו של הדסמוסטילוס, ונראה ששני הסוגים חפפו בתפוצתם. יונקים ימיים אלה התאימו לאכילת צמחים ימיים כמו עשבי ים, ירוקיות ואצות שונות. הם היו בעלי לסתות כבדות ובשרניות כמו של תחשים ושיניים הדומים לדחפור בצורתם שאיתם תלשו את העשבים מהערוגות או הסלעים. הם היו חסרי זנב ושחו בעזרת ארבע גפיים בדומה להיפופוטם על הקרקעית. עם זאת הם הותאמו גם לחיים מעבר לחופים והם יכלו לצלול לזמן רב מתחת למים.

בדומה לאריות ים או כלבי ים הם עלו לחופים כדי להתרבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאופרדוקסיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

איור של פלאופרדוקסיה שוחה
**פרננדינה** (בספרדית: **Fernandina**, השם האנגלי הקודם: **Narborough**) הוא האי השלישי בגודלו, הצעיר ביותר מבחינה גאולוגית והמערבי ביותר באיי גלאפגוס. כמו שאר האיים האי נוצר על ידי הנקודה החמה של גלאפגוס. האי הוא חרוט מגן פעיל שההתפרצות האחרונה בו ארעה ב-11 באפריל 2009. האי אינו מיושב, וככל איי גלאפגוס הוא נמצא בשליטתה של אקוודור, ושייך למערכת הפארקים הלאומיים שלה.

גאוגרפיה
--------

שטח האי הוא 642 קמ"ר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הקלדרה שלו בגובה 1,476 מטרים מעל פני הים. הקלדרה היא ברוחב של כ-6.5 ק"מ וב-1968 ארעה בה קריסה של כ-300 מטרים מקרקעיתה. מדי פעם נוצר אגם קטן בחלקה הצפוני של הקלדרה, בפעם האחרונה ב-1988. ניתן לראות במקום שני סוגים של לבה: לבת טרשים ולבת פָּהוֹיהוֹי.

בעלי חיים וצמחים
----------------

בשל פעילותו הגעשית אין צמחייה רבה על האי ורוב רובה של הקרקע בו טרשית. המבקרים באי יכולים לצפות רק בשולי המכתש מסיבות בטיחותיות. בצפון מזרח האי משתרעת רצועת אדמה בשם פונטה אספינוסה (Punta Espinoza) שבה חיות מאות איגואנות ימיות הנאספות בקבוצות גדולות על גבי סלעי הלבה השחורים. האי הוא מקום משכנם של קורמורן גלאפגוס, של פינגווין גלאפגוס של האיגואנה המצויצת של סוג מקומי של אוגר (Oryzomyini) ושל אריות ים. עצי המנגרובים נמצאים באי בשפע. פרננדינה ייחודי מכל איי גלאפגוס בכך שאף מין של יונק לא קיים עליו.

ההתפרצות של 1825
----------------

ב-14 בפברואר 1825 תיעד בנג'מין מורל (Benjamin Morrell), רב חובל אמריקני של ספינת ציידי כלבי ים, את ההתפרצות הגדולה ביותר שנצפתה בהר הגעש של פרננדינה. ספינתו מצאה מחסה בטוח והתיעוד שלו השתמר.

ההתפרצות של 2009
----------------

ב-10 באפריל 2009 אירעה התפרצות שסיכנה את עולם החי של האי. פגיעות בנפש לא נגרמו מאחר שהאי לא מיושב. פקחים של הפארק הלאומי ותיירים שחלפו במקום בסירה ראו את התפרצות ההר בשעה 10 בערב. עקב דלילות האוכלוסייה בחלקים המערביים של איי גלאפגוס הפעילות הגעשית שמתרחשת באזור זה לא נצפית או מדווחת מיד עם תחילתה. בתחנה הסייסמולוגית בפוארטו איורה שבאי סנטה קרוס נרשמו רעידות אדמה שיוחסו להתפרצות זו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרננדינה** בוויקישיתוף
* "Fernandina". Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
* Galapagos Geology on the Web - Fernandina
* Benjamin Morell and the Galapagos Eruption of 1825
* Eruption on Isla Fernandina NASA Earth Observatory
* פרננדינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Fernandina Volcano, Galapagos Islands, Ecuador - John Seach
2. ↑  "Fernandina". Galapagos Conservancy: The Galapagos Islands. Galapagos Conservancy.
**קטופה מלאית** (שם מדעי: *Bubo ketupu*) היא מין של דורס לילה ממשפחת הינשופיים החיה בדרום-מזרח אסיה וקרובה לקטופה המצויה.

אורכה של קטופה זו 38–48 ס"מ ומשקלה 1,028-2,100 גרם בממוצע. הקטופה בעלת נוצות חומות-ערמוניות עם פסים שחורים לאורך החזה והבטן, העיניים צהובות עזות עם מקור מעוקל בצבע כחול ואוזניים שמוטות וכהות. הכנפיים והזנב כהים ומשורטטים. הכפות לבנות ובעלות קרסים.

הקטופה חיה בטווח שבין דרום בורמה והודו ועד לאיי אינדונזיה עד האיים באלי ובורנאו. הקטופה חיה בעיקר ביערות גשם ויערות סובטרופיים אך גם במורדות הרים.

הקטופה פעילה בלילות כשבימים היא נחה בין העצים. היא ציידת המחפשת בעיקר טרף מיימי, כמו שאר מיני הקטופות, וניזונה ממיני דגים, סרטנים, סרטני נהרות וצפרדעים וגם מקרפדות, עכברים וזוחלים.

### תת-מינים

* Bubo ketupu ketupu
* Bubo ketupu aagaardi
* Bubo ketupu pageli
* Bubo ketupu minor

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטופה מלאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטופה מלאית באתר הרשימה האדומה של IUCN

קטופה על עץ בסונדרבאנס
שער גליונו הראשון של כתב העת "תורה מציון", ירושלים תרמ"ז
**תורה מציון** היה כתב עת תורני שיצא כירחון בירושלים בין השנים ה'תרמ"ז-ה'תרס"ב (1887–1902). כתב העת שימש כבמה תורנית מרכזית לחידושיהם התורניים ופסקיהם ההלכתיים של רבני ירושלים, והשתתפו בו גם רבנים ידועים מאירופה ומארצות הברית.

מו"ל כתב העת ועורכו האחראי היה המדפיס הירושלמי שמואל צוקרמן, והעורך הראשי במשך רוב שנות קיומו של כתב העת היה הרב יעקב אורנשטיין.

תכנים
-----

בגיליונו הראשון של כתב העת פרסמה המערכת קווים מנחים לשליחת מאמרים, לפיהם המערכת תפרסם כל מאמר תורני שיישלח אליה בידי אחד ממנויי כתב העת, לפי סדר הגעת המאמרים במגבלת מספר העמודים שהוקצו לגיליון, ובלבד שיעמוד בתנאים הללו: "דברים המתנגדים לפסקי השולחן ערוך ומנהגים הנוהגים בין שלומי אמוני ישראל, וכן דברי קנטורין וחידודין אשר יפלוט הקולמוס של רב אחד נגד רב החולק עליו לא יתקבלו, ואיש איש בחתימת ידו יעיד על חידושו הנדפס". הוטלה גם מגבלת אורך על המאמרים, וכותבים שביקשו לחרוג ממנה נאלצו להשתתף בדמי ההדפסה לפי מספר שורות החריגה. כותבים שאינם מנויים יכלו לפרסם מאמרים רק בתשלום מלא.

כתב העת הופץ למנויים שקיבלו מדי שבוע חוברת בגודל גיליון (בויגין) אחד, ופעם בשלושה חודשים, לאחר הפצת 12 גליונות שלחה המערכת למנויים דף שער מיוחד כדי לאפשר את כריכת הגליונות במאסף אחד.

לאחר עשר שנות פעילות הדפיס צוקרמן ספר מפתחות-אינדקס מיוחד למאמרים שהופיעו ב-40 גליונות כתב העת.

בשנת ה'תשמ"ט, 1989, הודפסה בירושלים מהדורת צילום של כל גליונות תורה מציון בחמישה כרכים.

משתתפים בולטים
--------------

בכתב העת "תורה מציון" השתתפו כמעט כל רבני ירושלים בתקופת פעילותו ובהם המהרי"ל דיסקין ותלמידיו: רבי יוסף חיים זוננפלד, רבי יצחק שלמה בלוי והעורך רבי יעקב אורנשטיין, ראש ישיבת אהל משה. רבה של ירושלים, רבי שמואל סלנט, והראשונים לציון, רבי רפאל מאיר פניז'ל ורבי יעקב שאול אלישר.

גם רבנים משאר חלקי הארץ נטלו חלק בכתיבת חידושיהם בכתב העת: הרב נפתלי הירץ הלוי, רבה של יפו; והרב רחמים יוסף פרנקו, רבה של חברון.

עם השנים הפך כתב העת לבמה תורנית מרכזית ובולטת, ורבנים רבים שלחו את חידושיהם לפרסום, בהם רבי יצחק אלחנן ספקטור מקובנה והנצי"ב מוולוז'ין. הרב יהודה ליב צירלסון, הרב צבי יחזקאל מיכלזון מפלונסק והרב שמואל הלל אייזיקס מניו יורק.

בשכונת רוממה בירושלים הרחוב שבו נמצא בניין הטלוויזיה הישראלית קרוי על שם כתב עת זה.

לקריאה נוספת
------------

* יהודה רובינשטיין, **תורה מציון (ירושלים)**, בתוך: יצחק לוין (עורך), **אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח**. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ. עמ' 294–298.

קישורים חיצוניים
----------------

* ****תורה מציון** שנה א גיליון א**, ירושלים תרמ"ז, באתר היברובוקס
* ****תורה מציון** שנה א גיליון ב**, ירושלים תרמ"ז, באתר היברובוקס
* ****תורה מציון** שנה א גיליון ג**, ירושלים תרמ"ח, באתר היברובוקס
* ****תורה מציון** שנה א גיליון ד**, ירושלים תרמ"ח, באתר היברובוקס
* ****מפתחות ה"תורה מציון"****, ירושלים תרס"ה, באתר היברובוקס
* ****תורה מציון** שנה יב גיליון א**, ירושלים תרס"ו, באתר היברובוקס
**אנדרו פארוט** (אנגלית: **Andrew Parrott**; נולד ב-10 במרץ 1947) הוא מנצח בריטי, הנודע בעיקר בביצועיו החלוציים, המצטיינים בבקיאותם ההיסטורית, למוזיקה טרום-קלאסית. הוא מנצח על רפרטואר רחב, הכולל מוזיקה בת זמננו. פארוט ניצח על ביצוע הבכורה של "לילה באופרה הסינית" מאת ג'ודית וייר כמו גם על ההקלטה הראשונה שלה. הוא הקליט מוזיקה חדשה של מלחינים בריטים מודרניים נוספים ביניהם ג'ון טאוונר ושל ולדימיר גודאר.

בשנת 1973 ייסד פארוט את **קונסורט טאברנר**, מקהלה והרכב נגנים בכלים אותנטיים, השוכן בלונדון. הוא היה המנהל המוזיקלי של נגני מוצרט של לונדון במשך שנים אחדות, עד ספטמבר 2006. כיום פארוט הוא המנהל המוזיקלי של קולגיום ניו יורק בניו יורק.

פארוט פרסם מאמרים חשובים על באך, מונטוורדי ופרסל, השתתף בעריכת **ספר המזמורים החדש** של אוקספורד וחיבר את **מקהלת באך התמציתית**, ספר ששאב את המידע לכתיבתו מעבודתו עם ג'ושוע ריפקין על ביצוע יצירותיו הווקאליות של באך בקול יחיד לכל תפקיד. 

משנת 2007 משמש אנדרו פארוט כמנצח כבוד של תזמורת הבארוק ירושלים.

מקורות
------

* Parrott, A. (2000): The Essential Bach Choir. Woodbridge: Boydell Press. מסת"ב 0-85115-786-6

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרו פארוט** בוויקישיתוף

* אנדרו פארוט, באתר אייטונס (באנגלית)
* אנדרו פארוט, באתר ספוטיפיי
* אנדרו פארוט, באתר AllMusic (באנגלית)
* אנדרו פארוט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנדרו פארוט, באתר Discogs (באנגלית)
* עומר שומרוני, המנצח אנדרו פארוט, מחוקרי ומפרשני באך החשובים בעולם, מופיע הערב בארץ עם תזמורת הבארוק ירושלים, גלובס, 11/03/2009

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ג'ורג' פראט, הערך "אנדרו פארוט" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436728805171
* BnF: cb13898264j (data)
* GND: 123701627
* ISNI: 0000 0001 0987 8520
* LCCN: n83176113
* MusicBrainz: 22220b44-8346-4931-88ea-3360a540db2e
* NKC: pna2006312012
* NTA: 070553831
* SNAC: w6m33rgz
* SUDOC: 082686394
* VIAF: 74038571
* WorldCat: lccn-n83176113

 |
"**עיר מבעד לחלון (ואדי רושמייה)**" (1958) הוא רישום מאת הציירת הישראלית אביבה אורי.

תיאור
-----

הרישום "עיר מבעד חלון" נוצר בשנת 1958, תקופה בה נהגה אביבה אורי לרשום על פי הנוף בתל חליסה שבחיפה. בחלקו העליון של גיליון הנייר יצרה אורי מעין קו נוף, המורכב מחזרה על כמה קווים מאוזנים. טכניקה דומה הפעילה האמנית באותה עת בתיאור נופי הרי יהודה. מתחת לקו זה, במרכז הגיליון, מופיע תיאור של "ואדי רושמייה", הוא נחל גיבורים. אורי שילבה ברישום, העשוי בקו שחור, בין תיאור טופוגרפי לבין תיאור אורבני. בנוסף, הוסיפה האמנית קווים כחולים, העשויים בעפרון צבעוני, היוצרים חיבור בין חלקו התחתון של הפורמט לחלקו העליון. 

שרה ברייטברג-סמל תיארה את סדרת רישומים זו כביטוי אידאי של הר, וקשרה את סגנון הרישום אל האמנות הסינית. "רישומי ההר של אביבה אורי, למרות שהם שומרים על קשר עם המציאות הם רישומים רעיוניים. ההר, יותר משהוא נוכחות פיזית, הוא נוכחות אידאית".

הרישום הוצג בשנת 2002 בתערוכה הרטרוספקטיבית של אורי במשכן לאמנות עין חרוד, בתערוכת היחיד שנערכה לעבודותיה בגלריה גורדון ב-2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  סמל-ברייטברג, שרה, "התכונה של איקרוס (ההר הוא הרוח): רישומים תלויי-מציאות של אביבה אורי 1963-1957", **קו 7-6**, יוני 1984, עמ' 20