recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**איכתיוסטגה** (שם מדעי: ***Ichthyostega***; מילולית: "דג עליון") הוא סוג של יצור קדום מסדרת האיכתיוסטגאים שבקבוצת הלפוספונדילים. יצור זה היה מאבותיהם של הדו-חיים ושל בני קבוצת בעלי ארבע רגליים.

מאפיינים
--------

האיכתיוסטגה היה קרוב לדו-חיים, אך לא ברור אם היה כזה בעצמו. הוא היה קרוב למינים שהזכירו דגי ריאות בעלי מאפיינים של חיי יבשה כמו רגליים מפותחות עם אצבעות וריאות פרימיטיביות, אך היה גם בעל זימים מאחורי הגולגולת. ייתכן מאוד שהיה חי בביצות או באגמים, ולעיתים עולה לחופים בדומה לכלבי ים.

זה היה יצור גדול באורך של 1.5 מטר ובעל גולגולת שטוחה עם עיניים שנמצאו בקצה הראש בדומה לתנין. היו לו 7 אצבעות ברגליים הקצרות והיה בעל זנב עם סנפיר בקצהו.

מיון
----

האיכתיוסטגה היה קרוב למיני לפוספונדילים כמו הדיפלוקאולוס, אך השתייך לסדרה אחרת. היו לו מעט מאפיינים שקרובים יותר לדג מאשר לדו-חי.

בסוג זה נמצאו 4 מינים, הראשון שבהם התגלה ב-1932 בגרינלנד (שבאותה תקופה הייתה חמה בהרבה מכיום). מין נוסף, *Ichthyostega gunnari* עבר לסוג אקנתוסטגה הקרוב אליו:

* *Ichthyostega eigili*
* *Ichthyostega kochi*
* *Ichthyostega stensioei*
* *Ichthyostega watsoni*

בתרבות
------

יצור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.

גלריה
-----

איור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איכתיוסטגה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* איכתיוסטגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**מרה פיליון** (באפריקנס: **Marais Viljoen**;‏ 2 בדצמבר 1915 – 4 בינואר 2007) היה נשיא דרום אפריקה החמישי וכיהן בתפקיד זה בין 4 ביוני 1979 ל-4 בספטמבר 1984, וכמו כן כיהן עוד קודם לכך לזמן קצר כנשיא-בפועל, בין 21 באוגוסט ל-10 באוקטובר 1978.

פיליון היה המנהיג האחרון שנשא בתואר "הנשיא המדינתי של דרום-אפריקה" (Staatspresident van Suid-Afrika) בגרסתו הטקסית, כלומר, נשיא נטול-כוח; מוסד שהתקיים מאז כינון הרפובליקה ב-1961 ועד שבוטל במתכונתו הפורמלית-הטקסית ב-1984 והפך למשרה ביצועית.

עוד קודם לכן שימש פיליון כראש הבית העליון של הפרלמנט הדרום אפריקני בין 22 בינואר 1976 ו-19 ביוני 1979 (מוסד שבוטל גם הוא בינתיים).

שם משפחתו הוא הטיה לאפריקנס של שם הוגנוטי צרפתי שעימו מזוהים כל צאצאי בית פרנסואה ויליון מקלרמונט (Villion), חלוץ שהתיישב בכף התקווה הטובה במאה ה-17.

פיליון, שטרם כניסתו לחיים הפוליטיים עבד בסניף דואר - ובהמשך בעיתון אפריקנרי בעריכתו של הנדריק פרוורד, נבחר ב-1953 לבית התחתון של בית המחוקקים כנציגה של העיירה אלברטון שבפרוורי יוהנסבורג, ובהמשך כנשיא הבית העליון (הסנאט) וכממלא-מקום נשיא-הרפובליקה, ונחשב מתון יחסית בין חברי המפלגה הלאומית שכוננה את האפרטהייד.

לפרקי זמן של שנים אחדות הוא שימש כשר העבודה והמכרות; שר הדואר והתקשורת, ושר לענייני צבעונים.

לאחר התפטרותו של ג'ון פורסטר ממשרת הנשיא ב-1979 נכנס מרה פיליון למשרה הלא-ביצועית, שבה החזיק עד לפרישתו ב-1984, כשבשנה קודם לכך תיקנה החוקה את הגדרת תפקיד הנשיאות לתפקיד מנהלי עם יותר סמכויות. עם החלפתו בידי פיטר בותה עזב פיליון את החיים הציבוריים אולם שמר על עניין בפוליטיקה.

הוא נפטר בראשית 2007 כתוצאה מכשל בלב, ונטמן בבלומפונטיין לאחר טקס הלוויה ממלכתי שנערך בפרטוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרה פיליון** בוויקישיתוף
* מרה פיליון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מרה פיליון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| נשיאי דרום אפריקה |
| --- |
| חוקת 1961 (תפקיד ייצוגי) | צ'ארלס רוברטס סווארט • תאופילוס אבנהעזר דונגס • ז'וזואה פרנסואה נודה • יאקובוס יוהנס פושה • יוהאנס דה קלרק • ניקולאס יוהאנס דידריקס • מרה פיליון • ג'ון פורסטר • מרה פיליון |
| חוקת 1983 (תפקיד ביצועי) | פיטר וילם בותה • כריס היוניס • פיטר וילם בותה • פרדריק וילם דה קלרק |
| חוקת 1996 (תפקיד ביצועי) | נלסון מנדלה • תאבו מבקי • קגאלמה מוטלנטה • ג'ייקוב זומה • סיריל רמפוזה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1236913396
* VIAF: 6668162669541155500002
* WorldCat (עם VIAF): 6668162669541155500002

 |
**אתר ניסוי** (באנגלית: **Test Site**) הוא פסל מעשה ידי הפסל קרסטן הלר, אשר הוצג באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון שבממלכת המאוחדת בין אוקטובר 2006 וה-9 באפריל 2007. פסל זה היה השביעי מבין הפסלים של "סדרת יוניליוור" שהוכנו עבור אולם זה במימון חברת יוניליוור.

תיאור היצירה
------------

היצירה כללה חמש מגלשות מתכת ופיברגלס שקוף - שתי מגלשות מהקומה השנייה של המוזיאון, אחת מהקומה השלישית, אחת מהרביעית ואחת מהחמישית. המגלשות המתפתלות איפשרו למבקרים לגלוש במורדן עד לאולם הטורבינה הנמצא בקומת הקרקע של המוזיאון. 

היצירה היוותה למעשה יצירה המשלבת את הצופה עם המתקן - הצופה המביט ביצירה חווה למעשה את היצירה כיצירה דינמית - הכוללת כאחד המרכיבים בה את הגולשים מחד, או כיצירה רגשית - ההנאה של הגלישה ביצירה (תוך שהצופה מהווה אחד ממרכיבי היצירה).

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור היצירה באתר מוזיאון טייט

| גלריית טייט |
| --- |
| מוזיאונים | טייט בריטניה • טייט ליברפול • טייט סנט אייווס • טייט מודרן • מוזיאון ברברה הפוורת' |  |
| סדרת יוניליוור | אני עושה, אני מבטל, אני עושה מחדש • קשר כפול • מארסיאס • פרויקט מזג האוויר • חומרים גולמיים • רציף • אתר ניסוי • שיבולת • TH.2058 • איך זה? • זרעי חמניות |
**מיטו אלגואס** (שם מדעי: ***Mitu mitu***) הוא מין של עוף טרופי דמוי-תרנגול ממשפחת ההוקיים אשר חי בעבר בצפון ברזיל במדינות פרנמבוקו ואלגואס. כיום המין נכחד בטבע והוא מצוי רק בשבי. קיימים רק 130 פרטים כאלה בשבי. בעבר הוא חי בכמויות גדולות סמוך ליערות החוף של תחומי תפוצתו והוא נצפה לאחרונה רק ב-1951. עם זאת מרבית האזור נהרס בידי חקלאות ומטעי קנה סוכר, כריתת היערות וגם עקב ציד שגררו את הכחדתו מהטבע.

מאפיינים
--------

למיטו אלגואס נוצות שחורות בעלות גוון כחול כהה, מקור אדום בעל קצה עגלגל ומוגבה הדומה למקור תוכי, ציצה זקורה כחולה ואזור עור חשוף בצבע כחול-אפור באוזניו, דבר ייחודי למין זה. הוא בעל אזור שת ורגליים אדומות חזקות. אורך העוף 83–89 סנטימטרים (33–35 אינץ'). הזכרים מעט יותר גדולים וגם יותר צבעוניים מהנקבות הבהירות יותר. המיטו יכול לחיות בערך 24 שנים בשבי. מין זה קרוב למיטו מקור-תער והם התרבו ביניהם במקרים רבים. תחילה סברו שמדובר באותם מינים אך ההבדלים הגנטיים הוכיחו שמדובר במין אחר.

כיום המיטו מצוי רק בשתי שמורות מבודדות ונפרדות בברזיל, בהן רק 130 פרטים בסך הכל. ישנם קשיים להחזיר את המיטו לטבע עקב ההרס של היערות באזורים בהם חי ובעיות בריאות שיכולות לחסל את העופות ששרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיטו אלגואס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיטו אלגואס באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556192705171

 |
**ג'טסון פמה** (בדזונגקה: **རྗེ་བཙུན་པདྨ**; נולדה ב-4 ביוני 1990) היא רעייתו של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן. נושאת בתואר "**מלכת הדרקון**".

ביוגרפיה
--------

פמה נולדה בטהימפהו ב-4 ביוני 1990. הן משפחת אביה והן משפחת אמה הן משפחות אצולה מהחזקות ביותר בבהוטן. היא צאצאית של מלך הדרקון אוגיין ואנגצ'וק. בין 1995–1998 למדה בבתי הספר של האצולה הבהוטנית ובין 1999–2008 למדה בבתי ספר בהודו. לאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת ריג'נט'ס בלונדון, שם סיימה תואר ביחסים בינלאומיים, עם פסיכולוגיה ותולדות האמנות כמקצועות משניים. מגיל צעיר התעניינה מאוד בכדורסל, ואף שימשה כקפטנית קבוצת הכדורסל של בית הספר שלה. היא המשיכה לשמור על התעניינות זו גם אחרי שהפכה למלכה.

אחיה הבכור של פמה, דאסהאו תהינלי נורבו, נישא לנסיכה אופולמה צ'ודן וינגצ'וק אחותו של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן. אחותה יאטסו לאמו נישאה לאחי המלך ג'יגם דורג'י ואנגצ'וק. עם פתיחת הפרלמנט הבהוטני ב-20 במאי 2011 הודיע המלך כי הוא ופמה מאורסים. ב-13 באוקטובר של אותה שנה הם נישאו בטקס מסורתי בטהימפהו. לאחר הטקס הכתיר אותה המלך כמלכת הדרקון. אף על פי שהחוק בבהוטן מתיר למלך לשאת כמה נשים, ג'יגמה הודיע כי לא ישא עוד נשים בנוסף על פמה.

פמה מלווה את בעלה בביקורים מלכותיים בבהוטן ומחוצה לה. היא ידועה בבהוטן בתמיכתה בשמירה על איכות הסביבה. כמו כן, היא מקדמת סיוע לילדים עם צרכים מיוחדים, והיא גם הפטרונית של ארגונים העוסקים בתרומת כליה. מאז 2016 היא נשיאת הצלב האדום בבהוטן.

משפחתה
------

לפמה וג'יגמה שני ילדים:

* ג'יגמה נאמגייל ואנגצ'וק (נולד ב-5 בפברואר 2016)
* ג'יגמה אוגיין ואנגצ'וק (נולד ב-19 במרץ 2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'טסון פמה** בוויקישיתוף
* ג'טסון פמה, ברשת החברתית פייסבוק
* ג'טסון פמה, ברשת החברתית אינסטגרם
* Her Majesty The Gyaltsuen Jetsun Pema Wangchuck, Queen of Bhutan

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Know the royal bride".
2. ↑  "Royal Wedding in October".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2013216849
* VIAF: 310519767
* WorldCat: lccn-n2013216849

 |
אתרוג קלבריה (ג'נובה)
**אתרוג קלבריה** (באיטלקית: **cedro di diamante**) הוא זן של אתרוג שנקרא על השם מחוז קלבריה שבאיטליה. את שמו האיטלקי קיבל האתרוג מהעיר דיאמנטה (אנ') (באיטלקית: Diamante) השוכנת במחוז זה.

היסטוריה
--------

אתרוג קלבריה היה אחד ממיני האתרוג הבולטים בשוק קליפות ההדרים המסוכרות בעיר ליבורנו שבאיטליה, לשם הובא מליגוריה, נאפולי, קלבריה וסיציליה. מהאי קורסיקה הגיעו לתעשיית קליפות ההדרים המסוכרות בעיר ליבורנו אתרוגים מהזן אתרוג קורסיקאי, שהיה אתרוג מתוק בשונה מהזן אתרוג קלבריה שהיה זן חמוץ.

יהודים דתיים רבים מכנים אותו "אתרוג ג'נובה" (לרוב בהגייה אשכנזית: "אתרוג יאנווע") על שם נמל ג'נובה, אשר דרכו יוצא מאיטליה למדינות אחרות כגון אנגליה וארצות הברית, ושהיה מקור חשוב לאתרוגים עוד מתקופת בעלי התוספות.

כיום, אהוד מין זה בעיקר על חסידי חב"ד, חסידי סאטמר וחסידי גור.

כשרות
-----

רוב החקלאים המגדלים עצי אתרוג באזור קלבריה, משתמשים בטכניקה של הרכבה כדי להגן על עציהם מפני מחלות וקרה. נוהג זה יוצר קושי הלכתי עבור יהודים המעוניינים להשתמש באתרוגים אלה לשם קיום מצוות ארבעת המינים בחג הסוכות, ולפיכך חייב משגיח כשרות לוודא כי העצים הספציפיים שמהם נקטפים האתרוגים המשמשים לקיום המצווה לא עברו הרכבה.

משגיחי כשרות מתושבי המקום, מאירופה, ארצות הברית וכן מישראל, מגיעים מדי שנה בחודשי הקיץ לאזור, בודקים את העצים ואת האתרוגים, רוכשים את האתרוגים שנמצאו כשרים, ושולחים אותם לישראל, ארצות הברית ורחבי אירופה.

גידול בישראל
------------

אתרוגים מזן קלבריה גדלים בפרדסים מיוחדים בכפר חב"ד על ידי חקלאים חסידי חב"ד, מזרעי אתרוג שבירך עליו הרבי מליובאוויטש.

ראו גם
------

* ארבעת המינים
* אתרוג מורכב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתרוג קלבריה** בוויקישיתוף
* אתרוגי קלבריה בימינו, מכון ״הידור מצווה״
* Citron: The exquisite fruit that brings rabbis - מאתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* **מגדל האתרוגים: ראיון עם הרב נחום לוריא**, אחד ממנהלי פרדסי האתרוגים בכפר חב"ד, באתר חב"ד
מבט על המלון מכיוון לגונת שבעת הימים.
לוגו המלון

לובי המלון
מבט על המלון מהמונורייל.
**אתר הנופש הפלורידיאני הגדול של דיסני** (באנגלית: **Disney's Grand Floridian Resort & Spa**) הוא מלון הדגל של אתר הנופש דיסניוורלד. המלון ממוקם בסמוך לפארק השעשועים ממלכת הקסם הסמוכה לאורלנדו במדינת פלורידה שבארצות הברית. 

המלון נפתח ב-28 ביוני 1988, ובעת פתיחתו נקרא: "אתר הנופש של החוף הפלורידיאני הגדול" (**Grand Floridian Beach Resort**). בשלהי 1997 שונה שם המלון לשמו הנוכחי.

תכנון ועיצוב
------------

בששת בנייני המלון נמצאים 867 חדרי המלון. שטחו הממוצע של כל חדר הוא כ-37 מ"ר. 

המלון נבנה בסגנון הוויקטוריאני ונועד לחקות את מבני הנופש שנבנו בשלהי המאה ה-19 והשנים הראשונות של המאה ה-20 לאורך חופי פלורידה (אשר היוו באותה עת חיקוי של מבנה הנופש שנבנו לאורך חופי אנגליה). תוכו של המלון הוא חיקוי של מלון דל קורונאדו שנבנה בסן דייגו שבקליפורניה, ושל מלון בלוויו-בילטמור שנבנה בבלאייר שבפלורידה.

מבני המלון נקראים על שם הקיז של פלורידה: סאגו קי, שוגרלוף קי, קונץ' קי, בוקה צ'יקה קי וביג פיין קי.

המלון נבנה בסמוך לאתר הנופש הפולינזי של דיסני, לחוף לגונת שבעת הימים המלאכותי (באזור שבו אמור היה להיבנות אתר הנופש האסייתי של דיסני).

בשנת 1992 נפתח במלון מרכז כנסים וירידים.

מסעדות המלון
------------

במלון ממוקמת המסעדה: "ויקטוריה ואלברט", הקרויה על שם המלכה ויקטוריה, ובעלה אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה. התפריט במסעדה משתנה מידי ערב, והיא מדורגת על ידי American Automobile Association כמסעדה הטובה ביותר בפלורידה. המסעדה אינה מתירה לילדים מתחת לגיל 10 לסעוד בה.
Narcoossee's, מסעדה אחרת במלון ניצבת על מרפסת המאפשרת צפייה במופעי הזיקוקים הנערכים מידי ערב בפארק ממלכת הקסם. 
במסעדה Park Fare הוצב עוגב שנבנה בפריז בשנת 1909, ונעשה בו שימוש בפארק השעשועים גרנד ראפידס שבמישיגן עד שנת 1955.

תחבורה
------

במלון ממוקמת תחנה של המונורייל המקשרת את האתר לפארקי השעשועים ממלכת הקסם ואפקוט. אוטובוסים מקשרים את המלון ליתר פארקי השעשועים בדיסניוורלד, ומוניות סירה מקשרות את המלון לממלכת הקסם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אתר הנופש הפלורידיאני הגדול של דיסני** |

* אתר האינטרנט הרשמי של אתר הנופש הפלורידיאני הגדול של דיסני
* תיאור המלון באתר AllEarsNet
* תיאור מסעדת ויקטוריה ואלברט

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבת בעיתון USA today על האיסור על ילדים לסעוד במסעדה.
מסור חרב
**מסור חרב** הוא מסור שלהבו מונע קדימה ואחורה ביחס לידית שלו, בעזרת מנוע חשמלי המקבל מתח מכבל חשמל או מסוללה חשמלית. להב המסור מאורך ודומה ללהב סכין. אורך הלהב הוא על פי רוב כ-40 ס"מ. בידית מותקן הדק הפעלה. למסור כבד זה לרוב יש ידית אחיזה המיועדת לאחיזה בשתי הידיים. אולם, בשנת 2010 הוציאה חברת AEG מגרמניה מיני מסור חרב שמיועד לאחיזה ביד אחת. 

מסור זה משמש לניסור חומרים רכים ודקים יחסית לאלה המנוסרים במסור עגול. חומרים כגון עץ, גבס, אלומיניום או P.V.C.. החלפת הלהב מאפשרת גיוון בקשיות החומר ועוביו.

פעולת להב מסור החרב דומה לזו של המסור האנכי ("ג'יקסו"). אולם המסור האנכי המקובע הוא כלי כבד ויציב שנוח יותר לניסור החומר במקום מדויק ובקו מתוכנן מראש והמסור האנכי הידני הוא כלי שמאלץ את המפעיל לנסר רק על משטח שהמפעיל יכול להישען עליו ולהפעיל את משקל גופו למטרת קיבוע הכלי. לעומת המסורים האנכיים, מסור החרב יכול לנסר חומרים המצויים במקומות ומשטחים מגוונים. הוא מאפשר יותר גמישות הפעלה על חשבון דיוק ובטיחות. מעבר לזאת, החלפת להבים במסור החרב היא מהירה יותר ופשוטה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מסור חרב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מסור חרב** |

| כלי עבודה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אזמל • גרזן • דיסק חיתוך • חוט בנאים • חוט משיכה • טסטר • כליבה‏ (קלמרה) • כף בנאים‏ • לדרמן • מברג • מחרטה • מסור • מסור אנכי • מסור חרב • מסור נימה • מסור עגול • מסור שרשרת • מספריים • מעדר • מפתח ברגים • מפתח צינורות • מפתח שוודי • מקדחה • מקצועה • מרית • משפך • משרט • סולם • מלחציים • סכין • פטיש • פטיש אוויר • פלייר • פלס בנאים • קת • רשת • שטיכמוס |  |

 |
**נובאיה זֶמְליה** (ברוסית: **Новая Земля**, "הארץ החדשה") הוא ארכיפלג המורכב משני איים גדולים עיקריים באוקיינוס הקרח הצפוני מצפון לרוסיה. האיים מופרדים במצר מטוצ'קין וסביבם איים קטנים נוספים. שני האיים הגדולים נקראים "סֶבֶרנִי" (северный, "צפוני") ויוּז'נִי (южный, "דרומי"). נובאיה זמליה מפריד את ים ברנץ מִיָּם קארה, ושטחו הכולל הוא כ־90,650 קמ"ר.

נובאיה זמליה הררי מאוד, שכן מבחינה גאולוגית הוא המשכם של הרי אורל ופסגותיו מתנשאות עד גובה של 1,070 מטרים. האי הצפוני מכיל קרחונים רבים, בעוד הדרומי הוא טונדרה נרחבת. המחצבים הטבעיים בנובאיה זמליה הם נחושת, אבץ ועופרת. אוכלוסייה קטנה מתקיימת באיים ומוצאת מחייתה מדיג וציד כלבי ים.

לא ידוע כמעט דבר על האוכלוסייה המקורית בנובאיה זמליה. הסוחרים הרוסים מנובגורוד הגיעו לאי כבר במאה ה־11 או ה־12 לספירה. החיפוש אחר "המעבר הצפוני מזרחי" מהאוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט הביא את ראשוני המבקרים ממערב אירופה לאזור. הראשון בהם היה יו ווילובי ב־1553. בשנת 1596 הקיף וילם ברנץ את הקצה הצפוני של נובאיה זמליה והעביר את החורף על חופה המזרחי של קבוצת האיים, סמוך לקצה הצפוני שלה. במהלך המסע זה הוא מיפה את כל החוף המערבי של הארכיפלג. משלחת מחקר גדולה נוספת הגיעה לאי בראשותו של מגלה הארצות הרוסי הנודע פיודור ליטקה במחצית הראשונה של המאה ה־19. במהלך שנת 1870 הובאו לאי על ידי הרוסים כמה משפחות ממוצא ניינתי, במטרה להגן על חזקת האיים כנגד תביעות הנורווגים.

ניסויים גרעיניים בנובאיה זמליה
------------------------------

מתקן לניסויים גרעיניים הוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20 בנובאיה זמליה, והיה פעיל במשך רוב שנות המלחמה הקרה.

במקום היו שלושה אתרים:

* "אתר A", שנקרא "צ'וֹרנַיָה גוּבה" ("השפה השחורה") הוקם ב־70.7 צפון, 54.6 מזרח ופעל בעיקר בין השנים 1955–1962;
* "אתר B", שנקרא "מטוצ'קין שַאר" ("הכדור של אמא") הוקם ב־73.4 צפון 54.9 מזרח והיה אתר לניסויים תת־קרקעיים בשנים 1964–1990;
* "אתר C", "סוּחוֹי נוֹס" ("האף היבש"), הוקם ב־73.7 צפון 54.0 מזרח, היה בשימוש בשנים 1957–1962.

באוקטובר 1961 פוצצה באתר C "פצצת הצאר", הפצצה התרמו־גרעינית הגדולה ביותר שיוצרה אי פעם, שתוכננה להיות בעלת עוצמה של 100 מגה־טון (בפועל, בשל חשש מעודף נשורת גרעינית, הופחתה העוצמה ל־50–57 מגה־טון "בלבד"). הפצצה הוטלה ממטוס Tu-95 שנצבע כולו לבן על מנת להקטין את השפעות הקרינה והבוהק, ושהותאם במיוחד לשאתה במנשא חיצוני (בתא הפצצות של המטוס לא היה מקום לפצצה). הפצצה הוטלה מגובה 10,500 מטר, הוצנחה עד לגובה 4,000 מטר, ואז התפוצצה.

ניסויים שונים נערכו גם בחלקים אחרים של נובאיה זמליה, ובאופן רשמי היה למעלה ממחצית שטח האי מוגדר כשטח ניסויים. בשנת 1989 איפשרה מדיניות הגלאסנוסט העלאה לדיון ציבורי של מצב איכות הסביבה בנוביה זמליה, ושנה לאחר מכן הפגינו פעילי גרינפיס בדרישה להפסיק ניסויים אלו. במהלך שנות התשעים פחת דרמטית מספר הניסויים בנוביה זמליה, בין היתר בגלל שינויי המשטר בברית המועצות וברוסיה וכיום מתקיימים מחקרים מצומצמים במצר מטוצ'קין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובאיה זמליה** בוויקישיתוף
* Novaya Zemlya, באתר globalsecurity.org
* נובאיה זמליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536203605171
* BnF: cb12516438r (data)
* GND: 4117941-9
* LCCN: sh85092855
* NKC: ge1007929
* VIAF: 315126910
* WorldCat: viaf-3947148574351824430000

 |
**סטילפון** (ביוונית: **Στίλπων**;‏ 360 – 280 לפנה"ס), פילוסוף יווני.

ביוגרפיה
--------

סטילפון נולד בעיר מגארה הסמוכה לאתונה. הוא החל את לימודיו בליקיאון אצל תאופרסטוס, אך עד מהרה עבר ללמוד פילוסופיה אצל פסקילס (אחיו של הפילוסוף קראטס מתבאי) ואצל דיוגנס מסינופ. ישנה סברה כי למד גם אצל אוקלידס. בערך ב- 320 לפנה"ס החל ללמד באתונה, והיו לו תלמידים רבים, בהם ניקרטה, שהייתה מאהבתו. סטילפון נודע ביוון כולה כנואם מעולה שהתעמת עם נואמים אחרים בהצלחה מרובה. יש אומרים כי התעמת עם דיודורוס קרונוס בחצרו של תלמי הראשון מלך מצרים. לפי גרסה אחרת, הוא לא שעה לבקשתו של מלך זה שרצה לארח אותו בחצרו באלכסנדריה.

כאשר כבש דמטריוס פוליורקטס את ערי יוון, ובהן מגארה, הוא ביקש לפצות את סטילפון על אבדותיו. סטילפון סירב באומרו כי רכושו היחיד הוא הידע, וכי רכוש זה לא נלקח ממנו.

על פי פלוטרכוס, סטילפון היה אדם נעים הליכות שהיו לו ידידים רבים. הוא זכה בהערכה רבה לא רק ברחבי יוון אלא גם בחצרותיהם של מלכים שביקשו את חברתו. על פי קיקרו, לסטילפון הייתה נטייה ליין ולנשים, אולם הוא התגבר על כך באמצעות לימודים. בכל זאת, יש אומרים כי האיץ את מותו באמצעות שתיית יין.

משנתו
-----

מכל כתביו של סטילפון לא שרד דבר, אך ידוע כי עסק בעיקר בתורת הלוגיקה ובדיאלקטיקה. משנתו הפילוסופית הייתה קרובה לאלה של האסכולה הסטואית ואסכולת הציניקנים. באשר לטוהר המידות ולהסתפקות במועט הוא החזיק בדעה כי מוטל על החכם לא רק להתגבר על צרותיו, אלא גם לא לחוש בהן ולא להיות מושפע מהן כלל. בכך, תורתו הייתה קרובה מאוד לזו של הציניקנים.

סנקה כתב בספרו 'אגרות מוסר':

> 
> אחרי שסטילפון נמלט מן השריפה בעירו שבה איבד את אשתו, את ילדיו ואת כל רכושו, דמטריוס פוליורקיטיס, שלא ראה כל חרדה על פניו למרות ההרס הרב, שאל אותו אם לא סבל אבדה. לא, כי תודה לאל, הוא ענה, עדיין לא איבד דבר משלו.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטילפון** בוויקישיתוף
* דיוגנס לארטיוס, **חיי סטילפון** (בתרגום לאנגלית)
* סטילפון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102406723
* VIAF: 74242506
* WorldCat: viaf-27867755

 |
**מסופודה** (שם מדעי: **Massopoda**) היא קבוצת דינוזאורים בעלי אגן דמוי לטאה, מהקבוצה דמויי זאורופודים שהתקיימו בין הטריאס העליון שלפני 225 מיליון שנה עד לסוף הקרטיקון שלפני 66 מיליון שנה. הקבוצה התפתחה מקבוצת הפלטאוזאוריה והיא הוגדרה ב-2007 בידי החוקר הדרום-אפריקאי אדם מ. ייטס. היא כוללת את המינים הקשורים בין המסוספונדילוס לסלטזאורוס, ובעיקר את המינים הקרובים למסוספונדיליים.

בני קבוצה זו היו בעלי צוואר ארוך, זרועות ארוכות וגולגולת מרובעת בעלת שיניים דקות שנועדו לאכילת צמחים, ולא רק אוכלי כל כמו מינים קדומים יותר בקבוצת דמויי הזאורופודים. מינים אלה גם החלו לגדול ולאבד בהתאם את היכולת ללכת על שתיים, אף על פי שהמינים המוקדמים עוד יכלו לעשות זאת כדי לקטוף עלי עצים.

המאובנים של חברי הקבוצה התגלו לאורך כדור הארץ, אשר כבר כלל יבשת יחידה - פנגיאה, ממנה עברו הדינוזאורים ממקום אחד לשני במישור רציף.

מיון
----

* סוג ללא מקור *Chuxiongosaurus*
* סוג *Ignavusaurus*
* סוג *Kholumolumo*
* סוג סרזאורוס (*Sarahsaurus*)
* משפחה ריוחזאוריים (Riojasauridae)
* משפחה מסוספונדיליים (Massospondylidae)
* קבוצה **Sauropodiformes**
	+ סוג ג'ינגשאנוזאורוס (*Jingshanosaurus*)
	+ סוג *Seitaad*
	+ סוג *Xingxiulong*
	+ סוג יונאנוזאורוס (*Yunnanosaurus*)
	+ קבוצה אנצ'יזאוריה (Anchisauria)
		- משפחה אנצ'יזאוריים (Anchisauridae)
		- משפחה מאוסזאורוסיים (Mussauridae)
		- משפחה מלנורוזאוריים (Melanorosauridae)
		- אינפרא-סדרה זאורופודה (Sauropoda)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסופודה** בוויקישיתוף
**מסורן ארוך-שן** (שם מדעי: ***Pristis perotteti***) הוא מין של דג במשפחת המסורניים. עיקר תפוצתו היא באזור האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. לעיתים מזדמן לו להגיע לחופי ישראל. רובץ רוב הזמן בלא תנועה במים רדודים בקרבת החוף.

שמו ניתן לו בשל אורכה הייחודי (בקרב מיני הסוג מסורן) של לסתו התחתונה שעשויה סחוס. הלסת דומה ללהב שטוח, וקבועה בה שורת בליטות, הדומות לשיניים חזקות, אשר בולטות בצדדים. אורכו של מסורן ארוך-שן מגיע עד כ-6–8 מטרים (20–26 רגל), רוחבו עד 30 סנטימטרים, ומשקלו המקסימלי כ-590 קילוגרם (1,300 ליברות). צבע גבו אפור בהיר וזנבו דומה לזנב כריש. החרטום מוארך מאוד ודומה ללהב שטוח. קבועה בו שורת בליטות, מעין שיניים חזקות, הבולטות מכל הצדדים. החרטום עצמו עשוי מסחוס.

המסורן ארוך-השן משתמש בחרטומו לחיטוט בקרקעית בשעת חיפוש אחר מזון. הוא ניזון מרכיכות, מסרטנים ומקיפודי ים. שיניו דומות לכתרים זעירים והן ערוכות שורות שורות. הוא ניזון גם מדגים שהוא לוכד תוך כדי שחייה אל תוך להקה והכאה במסורו מצד אל צד. הדגים ההמומים והפצועים משמשים לו טרף.

הנקבה משריצה בין 15 ל-25 דגיגים. ההיריון נמשך כשנה. החרטום מתפתח אצל העובר בחודשי ההיריון האחרונים, ובשעת הלידה הוא רך וגמיש ובעל שיניים לא מפותחות. למרות זאת, מכוסה החרטום בקרום מגן עד הלידה, כדי למנוע את פציעתה של האם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסורן ארוך-שן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**הברית השוואבית** היא ברית שנכרתה בין כמה ערים חופשיות בשוואביה (אזור שבין וירטמברג לבוואריה), כדי להגן על הערים הללו מפני הפיאודלים, הנסיכים והרוזנים שבאזור.

הסמל של הברית השוואבית

המשטר הפיאודלי והערים החפשיות
-----------------------------

במאות ה-12 וה-13, החל להיווצר בגרמניה מעמד של "עיר חופשית". עד אז היה מקובל באירופה שלטון פיאודלי, כך שכל שטח שהוא היה נתון לשליטתו של אציל כלשהו, אם רוזן ואם נסיך. הפיאודל היה השליט, השופט וגם אחראי על הדת במקום. למשל, כומר של אזור מסוים היה מוגדר כעובד שכיר של הפיאודל, והוא היה יכול לפטרו, להלקותו כעונש, ולקבוע לו משכורת כאוות נפשו, אם מקופתו ואם מ"מעשר" תבואה שנגבה מהאוכלוסייה המקומית.

סמכותו של פיאודל הייתה קשורה לשליטתו באחוזותיו. ולכן סוחר שלא התפרנס מחקלאות או ממרעה, לא היה תלוי באופן ישיר בפיאודל. עם התפתחות חיי המסחר, נוצרו ערים גדולות יחסית (עשרת אלפים תושבים לעיר נחשבו כאוכלוסייה גדולה בתקופה ההיא), שלמעשה לא היו כפופות לפיאודל, אף שרשמית הן היו בשטחו ותחת שליטתו.

למלכים היה עניין בפיתוח חיי המסחר, ולכן מדי פעם היו מעניקים לעיר מעמד של "עיר חופשית", כלומר עיר שאינה כפופה לפיאודל, ואינה צריכה להעלות לו מס כלשהו. אינטרס נוסף היה למלך לתת לעיר מעמד כזה - עיר כזו אוטומטית הפכה לנחלת הקיסר, ותושביה היו מעבירים אליו, ואליו בלבד, את כל המיסים.

הרקע להקמת הברית
----------------

ברור שבעיני הפאודלים עובדה זו לא מצאה חן כלל, ועל כן מדי פעם ניסו לאלץ עיר כזו לקבל את חסותם ואת מרותם. לכן התארגנו כעשרים ערים, בהנהגת הערים אאוגסבורג ואולם, ובשנת 1331 הקימו את הברית השוואבית, שיצרה מסגרת ארגונית אחת לכל הערים החפשיות הללו. הברית הקימה ממשלה, צבא חזק ובית משפט עליון, שבשיאו, בתחילת המאה ה-16, מנה כ-13000 חיילים. במשך הזמן הצטרפו לברית כמה נסיכים, בעיקר בעלי אחוזות קטנות יותר, ובהן אפילו כמה ערים שבראשן עמדו נסיכים בוחרים, כגון מיינץ (1488), וטריר (1488), וכן עוד כמה מחוזות כגון טירול, שהאינטרס המובהק שלהם היה לשמור על אחוזותיהם מפני נסיכים חזקים יותר, וצבא הברית נתן להם חסות. בין שאר הנסיכויות שהצטרפו הייתה נויבורג, שנסיכה, אוטו, היה ממשפחת הקורפירסט מפפאלץ (1538).
עם הקמת התנועה הפרוטסטנטית, נהו רוב תושבי אזור זה אחריה, ולכן הצטרפה הברית לברית שמלקלדן והשתתפה במלחמה השמלקלדית, בה הביס קרל החמישי את צבא הברית וכבש את הערים שהשתייכו לברית. קרל לא פגע לאחר המלחמה במעמד הערים הללו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הברית השוואבית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300116105171
* GND: 5047852-7
* HDS: 017169
* LCCN: n88198583
* VIAF: 121841940
* WorldCat: lccn-n88198583

 |
מערכת הבריתות באירופה ערב מלחמת העולם הראשונה: באפור ההסכמה המשולשת – פועל יוצא של הברית הצרפתית-רוסית – ובאדום הברית המשולשת.
**הברית הצרפתית-רוסית** הייתה ברית הגנה בין הרפובליקה הצרפתית השלישית ובין האימפריה הרוסית אשר התקיימה בין השנים 1892–1917. הברית שמה קץ לבידוד המדיני של צרפת לאחר תבוסתה במלחמת צרפת–פרוסיה (1870–1871) וערערה את העליונות של האימפריה הגרמנית באירופה.

הברית המשולשת משנת 1882 בין הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה הותירו את האימפריה הרוסית בעמדה פגיעה, בזמן שתבוסתה של צרפת במלחמתה מול פרוסיה משנת 1870 (פרוסיה הפכה בשנת 1871 לגרמניה בעקבות איחוד גרמניה) הובילה לבידודה בזירה הדיפלומטית. בניגוד להבדלים בין צורות המשטר בין שתי המדינות, צרפת הרפובליקנית ורוסיה האוטוקרטית, נוצר בין השתיים חיבור מהיר וחזק.

כבר משנת 1888 החלה צרפת להזרים הלוואות זולות לתעשייה הרוסית באמצעות הבורסה בפריז.

בשנת 1890 פקע הסכם הברית בין רוסיה לגרמניה אשר נחתם על ידי אוטו פון ביסמרק ב-1887. הקיסר הגרמני, וילהלם השני, אשר פיטר את ביסמרק מתפקידו, לא הגיב לבקשות הרוסים לחדש את ההסכם. בכך עורר את חשדם כי פניו אינם לשלום ודחף ליצירת הברית עם הצרפתים, שנתפסה כברית הגנה מול הגוש המרכז-אירופאי החזק. על פי אחד מסעיפי הברית הוסכם כי הברית הצרפתית-רוסית תתקיים כל עוד מתקיים ההסכם המשולש במרכז היבשת.

בשנת 1891 ביקרה משלחת של הצי הצרפתי ברוסיה והתקבלה בחמימות על ידי הצאר אלכסנדר השלישי. היה זה ביקור היסטורי אשר סימל את הפסקת העוינות בין שתי המדינות אשר התקיימה ביניהן מאז כיבושי נפוליאון. הברית שנחתמה ב-1892 נכנסה לתוקף ב-1894 והחזיקה מעמד עד לתום מלחמת העולם הראשונה.

הברית הצרפתית-רוסית יצרה בנוסף בעקיפין גם הבנה מוסכמת ומשולשת עם בריטניה, אשר הייתה קשורה בהסכמי הבנה עם רוסיה בנושאים נוספים שהיו במחלוקת בין המדינות. יחד עם ההסכמה הלבבית בין צרפת לבריטניה, הפכו שלוש המדינות למאוגדות תחת ברית משותפת שכונתה ההסכמה המשולשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הברית הצרפתית-רוסית** בוויקישיתוף
* הברית הצרפתית-רוסית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ה**סתמאים** הוא כינוי לכותבי הסתמא בתלמוד הבבלי, שחודש על ידי חוקר התלמוד הרב דוד הלבני, בהתאם לתפיסתו את הסתמא כשכבה מאוחרת שאינה אמוראית, כמבואר להלן.

הדיון המחקרי
------------

לשיטת הלבני, את התלמוד הבבלי כפי שהוא לפנינו יצרו הסתמאים, והם החכמים שחיו בבבל במאתים השנים לערך שאחר תום תקופת האמוראים, כלומר למן אמצע המאה השישית ועד אמצע המאה השמינית (הלבני דחה את תאריך סיום העריכה לימי רב יהודאי גאון ב-750). האמוראים עצמם מסרו לדורות רק הלכות פסוקות (אפודיקטיות), ורוב השקלא והטריא שלהם לא השתמרו. הסתמאים עסקו בשחזור הסוגיות האמוראיות, אך כיוון שחיו בריחוק זמן מן האמוראים, לא תמיד ידעו לשחזר במדויק את הדיונים האמוראיים, ולפיכך נוצרו פירושים דחוקים וסוגיות שאין בהן עקיבות פנימית כפי שהן בתלמוד לפנינו. בשלהי תקופת הסתמאים, באותו זמן שפעלו ראשוני הגאונים שפרסמו חיבורים עצמאיים (שאילתות דרב אחאי גאון, הלכות גדולות וכדומה), פעלו גם הסבוראים. בתום תקופת הסתמאים הייתה חתימת התלמוד. לשיטתו, התלמוד הבבלי נחתם אבל לא נערך, רוצה לומר, הסתמאים סיימו לשחזר לפי הבנתם את השקלא והטריא האמוראיים, אבל לא פעל עורך שיפעל לאחידות ולהסרת הסתירות בין הסוגיות ובתוך עצמן; וכך נותרו בתלמוד סוגיות מוקשות וסותרות. האחרונים שפעלו בתלמוד (מלבד מגיהי נוסח שהמשיכו לפעול עד העת החדשה) היו "המאספים", שליקטו את כל המימרות והדיונים לכדי סוגיות סדורות, ו"המעבירים", שהעבירו חלקי סוגיות ממקום למקום בתלמוד לפי ההקשר והעניין.

הקושי הבולט בשיטתו של הלבני, שגם הוא עצמו מודע לו, הוא הניגוד בין שיטתו לדעה המקובלת אודות עריכת התלמוד, למן רב שרירא גאון באיגרתו המפורסמת, דרך הראשונים והאחרונים ועד חוקרי התלמוד בעת החדשה. הדעה המקובלת מפרשת את מאמר התלמוד "רבינא ורב אשי סוף הוראה" במובן זה שהם (ובעיקר רב אשי) אלו שערכו את התלמוד במאה החמישית. לפי הלבני הוראה אינו גמרא וסוף אינו עריכה, אלא הוראה היא תמיד הלכה פסוקה (קיימת מסכת שלמה בשם "הוריות" העוסקת בהלכות פסוקות); לכן מפרש הלבני "סוף הוראה" במובן של סוף מסירת הלכות פסוקות על ידי המסרנים (התנאים). הלבני מחדש את קיומם של הסתמאים, שפעלו לאורך מאתים שנה, אף על פי שאינם ידועים בשמם ולא נזכרו במפורש בשום מקור היסטורי.  

כמו כן, ישנה בעיה עם קיום סתמות גם בתלמוד הירושלמי, שמוסכם שנחתם עוד לפני סוף תקופת האמוראים.

דעתו של הלבני היא דעה מרכזית במחקר התלמוד, אך לא בלעדית. החולק המרכזי על שיטת הלבני הוא פרופ' ירחמיאל ברודי.
יש לציין כי כל רוב ככל החוקרים מודים בקיומם של סתמות קדומות ומאוחרות, והמחלוקות היא מהיכן רוב הסתמות בתלמוד.

ראו גם
------

* שיטת הרבדים

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלבני, **מקורות ומסורות: ביאורים בתלמוד לסדר מועד**, ירושלים: הוצאת בית המדרש לרבנים באמריקה, תשמ"ב (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
* זאב גלילי, הסתמאים בשיטת דוד הלבני בחקר התלמוד, באתר היגיון בשיגעון
* יהושע ענבל, המקורות והמסורות מורידין ולא מעלין - מאמר ביקורת על שיטתו של פרופ' הלבני

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקטעים שלא מובאים בשם אמורא או תנא כזה או אחר, אלא באופן סתמי
2. ↑  כאשר הסתמות מהווה למעשה את רוב התלמוד (הלבני, במבוא ל"מקורות ומסורות" על מסכת בבא בתרא)
3. ↑  אמנם לכאורה לשיטת הלבני, גם הקדומות הם בסה"כ שיחזור מוצלח.
**סִתְרִי מְמֻשְׁקָף** (שם מדעי: *Prunella ocularis*) הוא ציפור שיר קטנה ממשפחת הסתריים.

בישראל הוא חורף נדיר ביותר באזורים הרריים בעיקר בצפון הארץ. בכל חורף נרשמות כמה תצפיות בודדות, בעיקר מהחרמון והגולן.

טקסונומיה ואטימולוגיה
---------------------

סתרי ממושקף תואר על ידי חוקר הטבע הגרמני גוסטב ראדה בשנת 1884 מפרט שנאסף בהרי טאליש ליד גבול אזרבייג'ן-איראן. הוא טבע את השם המדעי *Accentor ocularis*.

כיום הוא מסווג תחת הסוג סתרי שהוגדר על ידי חוקר הצפרות הצרפתי לואי וייו בשנת 1816. המין הוא מונוטיפי.

שם הסוג *Prunella* הוא מגרמנית *Braunelle*, "חום" עם צורת הקטנה. שם המין הספציפי *ocularis,* נגזר מהמילה הלטינית ocular, עין.

תפוצה ובית גידול
----------------

תפוצתו מוגבלת מאוד. מרומי ההרים באזור האירנו-טורני: ממזרח טורקיה וארמניה, דרך צפון איראן ועד הרי הזגרוס בדרום מערב איראן. הסתרי הממושקף אמנם אינו נודד, אך הוא נוהג לשוטט, ובחורף הוא מעדיף לבלות באזורים נמוכים יותר באיראן ועד לחופי המפרץ הפרסי.

בית הגידול הטבעי שלו הוא ערבות ממוזגות. הוא מקנן באזורי אחו עם שיחי ברברית פזורים בטורקיה, ובאזור הטרנס-קווקזי הוא מעדיף מצוקים סלעיים עם עצי ערער וארז. את קינו הוא בונה מזרדים, עלים וגבעולים; ומרפד אותו בצמר, שיער, עשב וטחב. הקן ממוקם בתחתית שיחים נמוכים. בתטולה 3–4 ביצים.

תיאור והתנהגות
--------------

אורכו כ-15 ס"מ. הגוף בגווני חום משתנים. החלקים התחתונים גוון בז'-כתמתם ומפוספסים בעדינות (לפעמים לחזה גוון כתום עז יותר). החלקים העליונים חומים כהים, עם פספוס כהה וצפוף. כמו אצל סתריים אחרים, למין זה יש מקור מחודד של אוכלי חרקים. התנהגותו ערנית ופעילה.

התזונה שלו מורכבת מחרקים וזרעים.

סטטוס
-----

כיוון שטווח התפוצה שלו נחשב רחב ומגמות השינוי באוכלוסייה יציבות, סווג מין זה כללא חשש לפי הרשימה של האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע.

האוכלוסייה האירופית מונה בין 11,000 ל-33,000 זוגות, ומעריכים שהם כ-55% מכלל האוכלוסייה, ומכאן משערכים את האוכלוסייה העולמית בין 40,200 ל-120,900 פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סתרי ממושקף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* Xeno-canto: הקלטות של סתרי ממושקף

הערות שוליים
------------

1. ↑  סתרי ממושקף באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ערד בן דוד, סתרי ממושקף, אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
3. ↑  Radde, Gustav (1884). *Ornis Caucasica. Die Vogelwelt des Kaukasus systematisch und biologischgepgraphisch bescrieben* (בגרמנית). pp. 33, 244-245, pl. 14.
4. ↑  Vieillot, Louis Jean Pierre (1816). *Analyse d'une Nouvelle Ornithologie Élémentaire* (בצרפתית). Paris: Deterville/self. p. 43.
5. ↑  Gill, Frank; Donsker, David, eds. (2019). "Waxbills, parrotfinches, munias, whydahs, Olive Warbler, accentors, pipits". *World Bird List Version 9.1*. International Ornithologists' Union. נבדק ב-12 במרץ 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. 1 2  Radde's Accentor, Bird Life international data zone, datazone.birdlife.org
עגבניות תמר
**עגבנית תמר** היא זן עגבנייה, המשמשת הן לשימורים והן לייצור רסק עגבניות, בגלל צורתה הדקה והמוצקה. עגבניות תמר נפוצות בסופרמרקטים במדינות מסוימות, עגבניות תמר מכונות גם **עגבניות איטלקיות**, **עגבניות רומא** או **עגבניות שזיפים איטלקיות**.

עגבניות תמר גדלות בארצות הברית, מקסיקו, אוסטרליה ובריטניה.

סוגים
-----

הזן "**Roma VF**" נפוץ ביותר בקטלוגים של זרעים החל משנת 2007. הוא פותח על ידי מחלקת החקלאות של ארצות הברית של שירות המחקר החקלאי (ARS), מרילנד, ב-1950.

תיאור
-----

עגבניות תמר הן בצורת ביצה או אגס ואדומות כשהן בשלות לגמרי. יש להן מעט זרעים והן עגבניות טובות לשימורים ולרוטב.

הבשלת העגבניות לוקחת פחות משלושה חודשים, הצמח עצמו גדל לגובה מטר אחד והפרי היחיד שוקל כ-60 גרם.

כל שיח מניב אשכולות רבות, מה שהופך את עגבניות התמר לזן פופולרי בקרב גננים שעושים שימורים ביתיים.

גלריה
-----

* תאי עור עגבניות תמר בהגדלה פי 60תאי עור עגבניות תמר בהגדלה פי 60

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עגבנית תמר** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  *The Cook's Thesaurus* Tomato (accessed 17 August 2010)
2. ↑  *ROMA TOMATO* (accessed 6 May 2015)
3. ↑  *Chronica Horticulture* Vol 50, No. 3, 2010
4. ↑  Burpee's Tomato, Roma VF
מבחר אופייני בדוכן של סוחר רחוב
אומנית בדוכנה במדרחוב נחלת בנימין
**סוחרי רחוב** הם סוחרים שמוכרים את סחורתם ברחוב, ללא חנות או דוכן קבוע בשוק. יש ביניהם בעלי דוכנים ניידים או קבועים, ואחרים הפורשים סחורתם על הקרקע. בשונה מרוכלים, לרוב אין הם ניגשים לבתי או משרדי הלקוחות אלא ממתינים ללקוחות שיגיעו אליהם.

מגוון מוצרים נמכרים על ידי סוחרי רחוב, בין השאר מזון בדוכנים שהם מזנונים קטנים, תכשיטים, חפצי אמנות ואומנות, סדקית וסחורה פיראטית.

בישראל דוגמה לסוחרי רחוב המוכרים מאכלי רחוב הם מוכרי תירס חם, אשר דוכנם כולל דוד מים גדול עם קלחי התירס. באזורי בילוי של ילדים ונוער ובמסיבות נמצאים לעיתים סוחרי רחוב בעלי דוכן שערות סבתא או תפוחים מסוכרים. בחופים מצויים סוחרי שלגונים, המוכרים את סחורתם מתוך ארגז קלקר, עמו הם מהלכים בחוף.

תכשיטים נמכרים על ידי סוחרים המציבים דוכן או פורשים על הקרקע את מרכולתם באזורי תיירות כגון הטיילת באילת, בפסטיבלים כגון פסטיבל הסרטים ובאירועים שונים, למשל אירועי יום הסטודנט. במקומות אלו נמכרים לעיתים גם מוצרי אמנות ואומנות ואף ביגוד. בחלק מהמקומות נדרש רישוי להצבת דוכן או תשלום למארגני האירוע בגין הצבתו. מגוון דומה של סחורות נמכר באירועי מדרחוב (הלחם של מדרכה ורחוב), שחלקם מתקיימים בקביעות, כמו למשל מדרחוב נחלת בנימין בתל אביב, המתקיים בימי שלישי ושישי.

בשנות ה-90 נמצאו בשולי שווקים סוחרי רחוב מקרב עולי ברית המועצות לשעבר שמכרו באופן מאולתר, ללא דוכנים, מוצרים אופייניים שנמצאו ברשותם כגון
"בבושקות", עבודות רקמה וסריגה, כלים שונים ועוד.

ישנם סוחרי רחוב המוכרים מוצרים מזויפים, בין השאר סיגריות, בשמים, משקאות חריפים, תקליטורי מוזיקה וסרטי די.וי.די. גאדג'טים ומכשירי חשמל. בעיר התחתית בחיפה, שבה מצוי גם נמל חיפה, ישנו אזור המפורסם בסוחרי רחוב מסוג זה, המכונים "ימאים" משום שזהו לכאורה עיסוקם ואת הסחורה הנמכרת הביאו עמם כביכול מארצות הים.

ישראלים צעירים הנוסעים לטיול ממושך בחו"ל מתפרנסים לעיתים כסוחרי רחוב. התופעה נפוצה בין השאר בקרב מטיילים ביפן ובארצות הברית.

* סוחרי רחוב בפארק ביפןסוחרי רחוב בפארק ביפן
* סוחר רחוב המוכר תקליטורים מזויפיםסוחר רחוב המוכר תקליטורים מזויפים
* סוחרי רחוב המוכרים מזון באירוע שנתי באיטליה הקטנה בניו יורקסוחרי רחוב המוכרים מזון באירוע שנתי באיטליה הקטנה בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סוחרי רחוב** |

* ליטל לוין, 19.01.1961 / עיריית תל אביב נאבקת ב"רוכלות הפרועה", באתר הארץ, 19 בינואר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX552685
* BnF: cb11942044s (data)
* GND: 4318479-0
* LCCN: sh2009009538
* NDL: 01100521

 |
**יאנוש קיקיליי**, הידוע גם כ**יאנוש מטוטשיימש** או **טוטשוימוש** (בהונגרית: **Küküllei János**, או **Tótsolymosi Apród János**) היה כרוניקן של המלך ההונגרי לאיוש הגדול, שחי המאה ה-14.

בן למשפחה מן המעמד הבינוני מהיישוב טוטשוימוש או טוטושיימש שבממלכה ההונגרית (היישוב נמצא כיום בסלובקיה ונקרא בסלובקית שארישסקה סוקולובצה - Šarišské Sokolovce).

קיקיליי עבד תחילה (ככל הנראה החל משנת 1344) כנוטריון בלשכה המלכותית, ובהמשך מונה למזכירו של מלך הונגריה. בשנת 1352 התמנה לקפלן לקטור בערים אראד (כיום ברומניה) ואגר. ב-1353 מונה לקאנון בזגרב ובסקשפהרוואר.

כיהן עד מותו כקאנון בטרנסילבניה וכארכידיאקון בקיקילה (*Küküllő*), כיום טרנאבה ברומניה, תפקיד שהעניק לו את השם קיקיליי, בו נודע גם בדורות הבאים. במקביל מונה לקאנון של אסטרגום. בשנים 1366-1363 וכן ב-1387-1379 כיהן כממלא מקום (vicarius) של הארכיבישוף של הונגריה באסטרגום.

קיקיליי חיבר את הכרוניקה של המלך לאיוש הגדול לבית אנז'ו (*Chronicon de Ludovico rege*), שהיא גם הביוגרפיה הראשונה בספרות ההונגרית של ימי הביניים.

לקריאה נוספת
------------

* Lesław Spychała. "Küküllei, János." *Encyclopedia of the Medieval Chronicle*. Brill Online, 2012.

* 2001 Pál Engel The Realm of St Stephen: A History of Medieval Hungary, 895–1526I.B. Tauris Publishers

isbn=1-86064-061-3

* József Köblös, Gyula Kristó, Pál Engel, Ferenc Makk Korai magyar történeti lexikon (9–14. század) Akadémiai Kiadó Budapest 1994

isbn=963-05-6722-9

קישורים חיצוניים
----------------

* הכרוניקה של לאיוש הגדול מאת יאנוש קיקיליי

*De gestis Ludovici I regis Hungarorum*

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb101281766 (data)
* GND: 108937951X
* ISNI: 0000 0000 7955 0099
* LCCN: n00103302
* NSK: 000107889
* SUDOC: 260272116
* VIAF: 121452165
* WorldCat: lccn-n00103302

 |
**ז'וזף ז'ול פרנסואה פליקס בבינסקי** (17 בנובמבר 1857 – 29 באוקטובר 1932) היה נוירולוג צרפתי ממוצא פולני. הוא ידוע בעיקר בתיאור שלו משנת 1896 של רפלקס בבינסקי, רפלקס פתולוגי המעיד על נזק למסלול הקורטיקוספינאלי.

ביוגרפיה
--------

בבניסקי שנולד בפריז, היה בנו של קצין פולני, אלכסנדר בבינסקי (1824–1889), ואשתו הנריטה ורן בבינסקה (1819-1897), אשר בשנת 1848 ברחו מוורשה לפאריס.

בבינסקי רכש את התואר הרפואי שלו מאוניברסיטת פריז בשנת 1884. הוא הפך לתלמידו האהוב של פרופסור שארקו בבית החולים Salpetriere בפריס.

מותו של שארקו ב -1883 הותיר את בבינסקי ללא תמיכה, ולכן הוא מעולם לא השתתף יותר בתחרויות אקדמיות. חופשי מחובות ההוראה, תוך כדי עבודה בבית החולים, הוא נותר עם מספיק זמן כדי להקדיש את עצמו לנוירולוגיה קלינית. הוא היה קלינאי מחונן שהיה תלוי במידה מזערית בבדיקות נוירופתולוגיות ובבדיקות מעבדה.

באבינסקי התעניין גם בפתוגינזה של ההיסטריה, והיה הראשון שהציג קריטריונים מקובלים לאבחנה מבדלת להפרדת היסטריה ממחלות אורגניות וטבע את המושג *הפיתיות*.

בשנת 1896, הוא דיווח לראשונה על מה שקרא לו "*phenomène des orteils*": גירוי כף הרגל כשיש פגיעה במסלולים הפירמידיים תגרום למתיחה של אצבעות הרגליים כלפי מעלה בזמן שהרפלקס הנורמלי יהיה כיווץ של האצבעות.

במהלך מלחמת העולם הראשונה, בבינסקי טיפל במקרים רבים של נוירולוגיה טראומטית בבית החולים Pitié.

הוא היה פרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת פריז.

בבינסקי כתב למעלה מ -200 מאמרים על הפרעות עצביות. עם ז'ול *פרומנט* הוא פרסם את *ההיסטרופיתיאטיזם של נוירולוגיה דה גואר* (1917), שתורגם לאנגלית ב -1918. באבינסקי פרסם כמה מעבודותיו בפולנית .

עם פייר פאלאו, בבינסקי, בשם הבדוי "אולָף", כתב מחזה מטריד, *Les détraquées*, שהופיע לראשונה בתיאטרון Deux-Masques ב -1921. ההצגה כוללת רצח תלמידה צעירה בבית ספר לבנות על ידי מנהלת בית הספר והמורה למחול.

בבינסקי נפטר באותה שנה כשני נוירולוגים פולנים גדולים, אדוארד פלטאו וסמואל גולדפלם. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת פרקינסון .

הכרה
----

בבינסקי זכה לראות את הישגיו בנוירולוגיה הצרפתית שזכו לשבחים בינלאומיים. הוא זכה בפרסים על ידי אוניברסיטת וילנה בליטא, על ידי האגודה האמריקאית לנוירולוגיה, ועל ידי חברות זרות אחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזף בבינסקי** בוויקישיתוף
* ז'וזף בבינסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joseph Babinski. nndb.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007347280605171
* BnF: cb134746935 (data)
* CANTIC: a10408277
* GND: 122691423
* ISNI: 0000 0001 2117 4120
* LCCN: nr2001018228
* The Léonore id LH//85/63 is not valid.
* NKC: nlk20000078680
* NLG: 195864
* NLP: A12157727
* NTA: 288073800
* SNAC: w68w4rbc
* SUDOC: 027387801
* VIAF: 159459
* WorldCat: lccn-nr2001018228

 |
**קאלום ויליאם מק'גרגור** (באנגלית: **Callum William McGregor**; נולד ב-14 ביוני 1993) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת הקשר ומשמש כקפטן בסלטיק ובנבחרת סקוטלנד.

קריירת מועדונים
---------------

מקגרגור התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של סלטיק. בגמר הגביע הסקוטי לנוער בשנת 2012 הוא כבש שלושער בו ניצחה סלטיק 0–8 את קווינס אוף דה סאות'.

באוגוסט 2013 הושאל לחמישה חודשים לנוטס קאונטי מהפוטבול ליג הראשונה. ב-7 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–3 נגד פליטווד טאון מגביע הליגה האנגלי, בו כם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. עד לינואר כבש עשרה שערים ב-23 משחקי ליגה. בתחילת ינואר 2014 עזב את המועדון, אך כעבור שלושה שבועות נוטס הצליחה להשאירו עד לסיום העונה.

בקיץ 2014 חזר לסלטיק. ב-15 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד קו. אר. רייקיאוויק במסגרת מוקדמות ליגת האלופות, בו כבש את שער הבכורה שלו במועדון. ב-13 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית בניצחון 0–3 נגד סט. ג'ונסטון. ב-29 באוגוסט של אותה שנה חתם על חוזה לחמש שנים במועדון.

באפריל 2017 הבקיע בשני משחקי האולד פירם שנערכו באותו שבוע, אשר בשניהם ניצחה סלטיק. ב-31 באוקטובר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בשלב הבתים של ליגת האלופות בהפסד 1–2 לבאיירן מינכן.

בקיץ 2021 מונה לקפטן הקבוצה, לאחר עזיבתו של סקוט בראון. ב-24 בספטמבר 2021 האריך את חוזהו בסלטיק עד לשנת 2026.

קריירה בינלאומית
----------------

מקגרגור שיחק בכל הנבחרות הצעירות של סקוטלנד.

באוקטובר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של סקוטלנד לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד סלובניה וסלובקיה. ב-22 ביוני 2021 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–3 לקרואטיה.

באוקטובר 2017 נכלל שוב בסגל המלא לשני משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 מול סלובקיה וסלובניה, אך נשאר על הספסל במהלך שני המשחקים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו חודש לאחר מכן, ופתח במשחק ידידות מול הולנד. בסוף 2020 הוא כבש בדו-קרב פנדלים מול ישראל וסרביה כשסקוטלנד זכתה בפלייאוף ליגת האומות C 2018–19 והעפילה לטורניר גמר יורו 2020 של אופ"א, לאחר היעדרות של 23 שנים. הוא כבש את שערו הבינלאומי הראשון במהלך משחק הקבוצות האחרון של הטורניר מול קרואטיה.

תארים
-----

סלטיק
* ליגת העל הסקוטית: 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2021/2022
* הגביע הסקוטי: 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020
* גביע הליגה הסקוטי: 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020

אישיים
* נבחרת העונה בסקוטלנד: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאלום מקגרגור** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סקוטלנד – יורו 2020** |
| --- |
| 1 מרשל • 
2 אודונל • 
3 רוברטסון • 
4 מקטומיני • 
5 הנלי • 
6 טיירני • 
7 מקגין • 
8 מקגרגור • 
9 דייקס • 
10 אדמס • 
11 כריסטי • 
12 גורדון •
13 טיילור • 
14 פלק •
15 גלאגר •
16 קופר •
17 ארמסטרונג •
18 טרנבול •
19 ניסבת •
20 פרייזר •
21 מקלפלין •
22 פאטרסון •
23 גילמור •
24 הנדרי •
25 פורסט •
26 מקנה •
מאמן: קלארק | סקוטלנדסקוטלנד |
עוגיות שרוסברי
**עוגת שרוסברי** או **עוגיית שרוסברי** (באנגלית: **shrewsbury cake** או **shrewsbury biscuit**) היא עוגייה במטבח האנגלי המוגשת כקינוח והנקראת על שם העיר שרוסברי שבשרופשייר. העוגייה עשויה סוכר, קמח, ביצה, חמאה ואגוז מוסקט. לעיתים מוסיפים לעוגה מי ורדים וזרעי קימל.

היסטוריה
--------

מקורן של עוגיות אלה בראשית המאה ה-16. העוגה מוזכרת במחזהו של ויליאם קונגריב משנת 1700 "דרכו של העולם". המתכון הקדום ביותר של העוגיה מופיע בספר הבישול של אנה וולי "The Queen-like Closet or Rich Cabinet" משנת 1672 (מתכון הכולל מי ורדים) ולאחר מכן בספר הבישול של אליזה סמית', "The Compleat Housewife", משנת 1728. שיר משנת 1840 מציין כי העוגה הומצאה על ידי אופה בשם פאלין, בשנת 1760, אולם אין בסיס לאגדה אורבנית זו. העוגה יוצרה תחת השם המסחרי "עוגיות פאלין" עד מלחמת העולם השנייה עת שהמחסור במזון הביא להפסקת הייצור התעשייתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* עוגית שרוסברי - מדריך למזונות אנגליים מסורתיים
* מתכון להכנת העוגייה
* מתכון באתר ה-BBC

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של עוגות שרוסברי באתר "אופים בבריטניה"
2. ↑  ויליאם קונגריב, **דרכו של העולם**
ז'וזף גליאני (1914)
**ז'וזף גליאני** (בצרפתית: **Joseph Gallieni**‏; 24 באפריל 1849 – 27 במאי 1916) היה גנרל צרפתי שנודע בעיקר בזכות תרומתו המכרעת בהצלחת הצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה בקרב הראשון על המארן ב-ספטמבר 1914.

ביוגרפיה
--------

גליאני נולד בסנט ביאט בדרום צרפת ולאחר שלמד בפנימייה צבאית בלה פלש ואקדמיה צבאית בסנט-סיר, השתתף כקצין צעיר במלחמת צרפת–פרוסיה. הוא השתתף במשלחות צבאיות באפריקה. לאחר שירות באי מרטיניק, הוא שימש כמושל במושבות של צרפת כמו סודאן הצרפתית (כיום- מאלי), שם הצליח בדיכוי מרד מקומי. בשנים 1892–1896 שימש כמפקד צבאי בהודו-סין ולאחר מכן במדגסקר, גם שם גם הצליח בדיכוי מרד.

ב-1911 הוצע לו תפקיד של מפקד הצבא הצרפתי אולם הוא דחה זאת בגלל גילו ומצב בריאותו והציע במקומו את ז'וזף ז'ופר. באפריל 1914 הוא פרש מהשירות הצבאי.

באוגוסט 1914 הוא נקרא שנית לשירות צבאי ונתמנה למושל הצבאי של פריז וממונה על הגנת העיר.

בתחילת ספטמבר 1914 התקרב הצבא הגרמני לפריז בסביבות נהר המארן. גליאני הבחין בפרצה בין הארמיות הגרמנית ושלח 6000 חיילי מילואים לתגבר את הארמייה הצרפתית השישית להתקפת נגד בנקודת התורפה של הגרמנים. לשם כך גייס 600 מוניות בפריז שהעבירו את הלוחמים לחזית הקרובה. ההתקפה שהחלה ב-8 בספטמבר 1914 הרחיבה את הפרצה בין הארמיות הגרמניות והגרמנים נאלצו לסגת.

עד היום לא ברורה תרומת המוניות של גליאני במה שכונה "הנס על המארן", אבל "צבא המוניות" שלו, הפך למיתוס והעלה את מורל הצבא הצרפתי.

באוקטובר 1915 הוא מונה לשר המלחמה. במרץ 1916 הוא התפטר מסיבות בריאותיות. חילוקי הדעות בינו לבין ז'ופר בדבר הטקטיקות בקרב ורדן פגעו בבריאותו והוא נפטר חודשיים לאחר מכך.

ב-1921 הוענקה לו לאחר מותו דרגת מרשל של צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'וזף גליאני** |

* ז'וזף גליאני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ז'וזף גליאני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278290105171
* BIBSYS: 90586382
* BNC: 000497650
* BNE: XX1240070
* BnF: cb11903977n (data)
* CANTIC: a11761337
* CiNii: DA05087345
* GND: 119032619
* ISNI: 0000 0001 0854 465X
* LCCN: n88609716
* The Léonore id LH//1061/67 is not valid.
* NLA: 35396312
* NLP: A12262389
* NTA: 072399368
* RERO: 02-A003276517
* SNAC: w6865b80
* SUDOC: 026879840
* Trove: 938045
* VcBA: 495/304876
* VIAF: 11129
* WorldCat: lccn-n88609716

 |
בית לוויות יהודי בבודפשט, הונגריה
בית לוויות אמריקאי טיפוסי, מדינת ניו יורק
בית ההלוויות של תל אביב
**בית לוויות** הוא מתחם המעניק שירותי קבורה והסדרת הלוויות של נפטרים. בתי הלוויות מקובלים בתרבויות רבות, הן בתרבויות המערב והן בתרבויות האסייתיות.

השירותים הניתנים על ידי בתי הלוויות כוללים הסדרת הלוויה עצמה (לרבות הכנת הגופה, וארון המתים והכנת טקס הלוויה), הסדרת הקבורה (המצבה) וכן מטפלים בסידורים הביורוקרטיים הנדרשים כיום.

בארצות הברית בתי הלוויות דואגים לחניטת הגופה לצורך הלוויה בה מקובל להציג את הגופה בארון מתים פתוח. כמו כן במדינה זו נערך טקס הלוויה בבית הלוויות עצמו - כאשר ארון המתים מונח במרכז האולם בו מתנהלת הלוויה.

במזרח אסיה דואגים בתי הלוויות לטקסי טיהור הגופה המקובלים בדתות המזרח, ובהודו לשריפת הגופה.

בישראל שירותי הקבורה ניתנים על ידי החברה קדישא, ואילו המונח "בית לוויות" מקובל רק לחדר בו נישאים ההספדים, כאשר טקס הלוויה עצמו יוצא מבית הלוויות ונערך בבית הקברות במהלך הקבורה.

גיבורי הסדרה עמוק באדמה היו בעליו של בית לוויות אשר זכה לסיקור נרחב בכל עונות הסדרה.

ראו גם
------

* חברה קדישא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית לוויות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539281705171
* LCCN: sh87007426
* NARA: 10644655

 |