צמח זקן תיש ארוך ביישוב רקפת בגליל התחתון
**זקן-תיש ארוך** (שם מדעי: *Tragopogon coelesyriacus*) הוא צמח עשבוני דו-שנתי בסוג זקן-תיש ממשפחת המורכבים. העלים סרגליים ארוכים, מזכירים בצורתם עלי דגניים. מבסיס העלים עולה גבעול זקוף בלתי מסתעף אחד או יותר, המגיע לגובה 30 עד 70 ס"מ, ובראשו קרקפת הפרחים. עלי המעטפת של הקרקפת ארוכים מהפרחים, אשר כולם לשוניים, בצבע ורוד כהה. הפריחה בחודשים אפריל עד יולי. לזירעונים ציצית גדולה מאוד המאפשרת הפצה יעילה באמצעות הרוח.

תפוצתו: מרכז אסיה – טורקמניסטן; המזרח התיכון – אפגניסטן, איראן, ירדן, ישראל, לבנון, סוריה, עיראק וטורקיה; אירופה – יוון (כרתים) וקפריסין. בארץ נפוץ מבאר שבע צפונה, בעיקר במקומות פתוחים, בתי גידול טבעיים כגון בתה, שדות, אך גם בקרבת האדם – למשל בשולי דרכים וכעשב שוטה בגינות. שורשיו ניתנים לאכילה לאחר בישול.

אודות מקרות השם קראו בערך "זקן-תיש".

מורפולוגיה
----------

זקן-תיש ארוך הוא צמח עשבוני דו-שנתי בעל שורש שיפודי (צוואר השורש מעובה) ומוהל חלבי, אינו קוצני, גובהו 30 עד 70 ס"מ. פרחו - הנראה לעין - אינו פרח, וכמו כל בני משפחת המורכבים, הוא אינו אלא תפרחת - מקבץ של פרחים רבים שיושבים (ללא עוקץ) על מצעית משותפת. מקבץ זה קרוי קרקפת. הקרקפת מרובת הפרחים עטופה בבסיסה בדור אחד או יותר בקשקשים או חפים היוצרים יחד מעטפת.

הגבעול יחיד, זקוף, קירח, מפרקיו נפוחים וכרגיל אינו מסתעף. בראש הגבעול קרקפת אחת, לאורכו פזורים עלים וישנם גם עלים שמרוכזים בבסיסו.

העלים תמימים ארוכים (דמוי עלי דגנים) בסיסם חובק את הגבעול, רוחבם המרבי בבסיס, והם בעלי עורקים מקבילים.

הקרקפות יחידות (בודדות) נישאות על עוקצים ארוכים בראשי הגבעולים.

המעטפת בעת הפריחה דמוית פעמון או לעיתים רחוקות גלילית, בת 5 עד 16 חפים עשבוניים, על פי רוב 8 חפים, דומים זה לזה ושווים פחות או יותר באורכם, ערוכים כרגיל בדור אחד ואינם רעופים. חפי המעטפת צרים, ארוכים מאוד, אינם משוננים, ומחודדים בקודקודם, אורכם 3.5 ס"מ עד 5 ס"מ, חפי המעטפת ארוכים עד פי 4 מאורך הפרחים. החפים גדלים עם ההבשלה של הזירעונים.

המצעית חשופה (חסרת מוצים), קמורה, חלקה.

הפרחים דו-מיניים, צבעם ורוד-סגול (כהה), קצרים הרבה יותר מחפי המעטפת, צפופים, לשוניים כולם (כותרתם מאוחה לצינור) ונראים היטב מבחוץ. לשון הכותרות מסתיימות ב-5 שיניים. בכל הפרחים גביע הפרח חסר, השחלה תחתית, האבקנים 5, הזירים מפורדים, המאבקים מאוחים לצינור וצבעם שחור, האבקה צהובה, עמוד השחלה מסתיים בשתי צלקות.

זרעוני ההיקף דומים לזירעוני המרכז, כולם נושאים בראשם ציצית מפותחת מאוד של זיפים ארוכים מאוד ומנוצים. בצמח שדומה לו - זקן-סב - זרעוני ההיקף בני 3 עד 5 מוצים מחוספסים או זיפים קשים וארוכים (במקום ציצית) או בעלי מקור שקצהו מעובה וצמיר.

הזירעונים דמויי כישור או גליליים, בעל מקור שאורכו עד פי 2 מאורך הזירעון (בשונה מזקן-תיש מדברי), בעלי קווי אורך או צלעות, מכוסים גבשושים. בכל קרקפת מצויים 2 או 3 טיפוסי זירעונים הנבדלים בצבעם ובמערך הגבשושים שלהם.

זקן-תיש ארוך פורח מאפריל עד יולי, בשעות הבוקר בלבד. ההפצה באמצעות רוח.

לקריאה נוספת
------------

* עזריה אלון (עורך), אנציקלופדיית "החי והצומח של ארץ ישראל", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983; כרך 11 - צמחים בעלי פרחים ב', עמ' .185

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זקן-תיש ארוך** בוויקישיתוף
* זקן-תיש ארוך, באתר NCBI (באנגלית)
* זקן-תיש ארוך, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
* זקן-תיש ארוך, באתר Tropicos (באנגלית)
* זקן-תיש ארוך, באתר GBIF (באנגלית)
* זקן-תיש ארוך, באתר IPNI (באנגלית)
* זקן תיש ארוך באתר הגן הבוטני בירושלים (ארכיון)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tragopogon coelesyriacus, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
2. ↑  עזי פליטמן, קלרה חן, אבינעם דנין, אבישי שמידע, דוד דרום, "צמחי ישראל בתמונות", הוצאת מסדה, 1983
3. 1 2 3 4 5 6  מיכאל זהרי, **מגדיר חדש לצמחי ישראל**, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 484
4. 1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, **המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל**, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 742-3
5. ↑  זקן-תיש ארוך, באתר צמחיית ישראל וסביבתה