recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יוסף חריף** (פנדלר) (1929 – 18 באפריל 2013) היה עיתונאי, פרשן מדיני ופובליציסט ישראלי, מבכירי עיתון "מעריב".

קורות חייו
----------

יוסף חריף נולד בשנת 1929 באוקראינה למשפחה דתית ציונית. בשנת 1936 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, והמשפחה התיישבה בתל אביב. אביו, הרב בן ציון פנדלר-חריף, בן לשושלת רבנית, מונה לכהן כרב בית הכנסת "רמה" ברחוב בן-יהודה בתל אביב ושימש בתפקיד זה שנים רבות.

חריף לא בחר בדרך הרבנות כמצופה מנצר לשושלת רבנים, ובחר לעסוק בעיתונאות. את דרכו העיתונאית החל בתחילת שנות ה-50 ככתב בעיתון "הבוקר", עיתון מפלגת הציונים הכלליים. בתחילת שנות ה-60 הוזמן על ידי עורך "מעריב", אריה דיסנצ'יק, להצטרף לצוות הכותבים בעיתונו. תחילה שימש ככתב בכנסת, ולאחר מכן התמנה לפרשן מדיני של "מעריב".

חריף נחשב כבר-סמכא בנושאים מדיניים וכעיתונאי בעל ניתוחים מעמיקים ובעל מקורות מידע מעולים בהיותו מקורב לראשי המדינה והמערכת הפוליטית והמדינית. הדבר אִפשר לו לחשוף גילויים רבים ראשוניים ואמינים על המתרחש מאחורי הקלעים במערכת הפוליטית והמדינית.
בצד ידיעות וכתבות יומיומיות על הנעשה בשדה הפוליטי והמדיני בארץ פרסם חריף מאמר קבוע ב"מעריב" שפורסם בדף של יום שישי ובו סיכם וניתח את השבוע שחלף בנושאים המדיניים הפוליטיים.

בשנות ה-80 היה חריף ממקימי היחידה לעיתונות ותקשורת באוניברסיטת בר-אילן, הוא אף לימד בה. אחר כך מונה למנהל סניף "מעריב" בירושלים. במהלך שנות ה-90 פרש ממערכת "מעריב", אך המשיך לכתוב במסגרתו עד שנת 2008 טור דעות שבועי.

יוסף חריף נפטר ב-18 באפריל 2013, בגיל 84, ונקבר בבית העלמין גבעת שאול בירושלים.

הותיר אחריו את אשתו רות, בתו של שבתאי דון-יחיא, שני בנים ובת ונכדים. בנו הוא איש התקשורת ד"ר חגי חריף.

לקריאה נוספת
------------

* (עורך:) חגי חריף, **עט בכל עת**, יוסף חריף - עיתונאי בלב ההתרחשויות, דפוס פרינטיב, ירושלים, 2018, 305 עמודים

קישורים חיצוניים
----------------

* אריק בנדר, נפטר העיתונאי והפובליציסט יוסף חריף, באתר nrg‏, 18 באפריל 2013
* אלי אלון, נפטר העיתונאי והפרשן המדיני יוסף חריף, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2013 (מאורכב בוייבאק מאשין)
* עופר אדרת, העיתונאי שבישר את בוא הטלוויזיה, באתר הארץ, 25 באפריל 2013
* נורית רוט, טלפון לראש הממשלה, באתר העין השביעית, 28 באפריל 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב בן-ציון פנדלר-חריף נפטר בת"א, מעריב, 29 באוגוסט 1980.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465480905171
* VIAF: 308257293
* WorldCat (עם VIAF): 308257293

 |
טוביה טוויג כטוויגי משאלה
**טוביה טוויג** (נולד ב-8 באוקטובר 1979) הוא שחקן, סופר ילדים, כוכב ילדים, ומדבב. הוא מוכר בשם הבמה "טוויגי משאלה".

ביוגרפיה
--------

טוביה נולד בהרצליה למנשה ממוצא עיראקי ודיאנה ילידת הודו. הוא הבכור מבין שני אחים.

ב-1997 התגייס לצה"ל ושירת כקצין בנח"ל.

בשנת 2009 הצטרף כשחקן לתיאטרון "בים בם בום" אותו ניהל אסי סתיו.

ב-2012 הגה יחד עם אסי סתיו את הדמות של **"טוויגי גיבור בריאות"** ויחד עם אודי גוטשלק כתבו את המיני סדרה לילדים "טוויגי גיבור בריאות" בסגנון החבובות, בה טוביה משחק ומככב בתפקיד הראשי. הסדרה צולמה ושודרה ב-YES וב-HOT בערוץ כוכבי הילדים.

ב-2013 הוציא טוביה את דיסק השירים הראשון של טוויגי.

ב-2014 שיחק בהצגה "טוויגי גיבור בריאות" ברחבי הארץ.

ב-2016 כתב והוציא לאור את ספרו הראשון "טוויגי גיבור בריאות -צחצוח השיניים" בהוצאת אוריון ובאיוריה של מירב שדה-לביא.

ב-2017 שיחק את הטוחן והמספר במחזמר "עוץ לי גוץ לי ובת הטוחן" של תיאטרון הילדים הישראלי. באותו שנה שיחק גם את האריה בקוסם מארץ עוץ בהפקה של תיאטרון בים בם בום.

ב-2017 יצא ספרו השני **"הג'ירף שאהב לנצח"** בהוצאת אוריון ובאיוריה של מירב שדה-לביא.

טוביה טוויג בתפקיד הג'יני
ב-2019 שיחק את הג'יני במחזמר אלאדין ישראל, יחד עם כוכבי הילדים שי ורועי ולאחר מכן במחזמר אלאדין ויסמין עם בן זיני ועדי היממבלוי. תפקיד הג'יני זוהה איתו משום שבאותה שנה התמודד עם מחלת הסרטן של ביתו תוך כדי שהוא מופיע במחזמר אלאדין ישראל והתראיין לכתבה עליו שנעשתה בחדשות ערוץ 12 שבעקבותיה התראיין בכלי התקשורת ובעיתונים.

ב-2020 דיבב את סרט הילדים המצויר "מייה ולוכדי החלומות" בתפקיד האב.

ב-2021 יצא ספרו השלישי "**לעזור למפלצון הפחד**" בהוצאת אוריון,

יצא ספרו הרביעי "**פונץ' ובננה אוהבים לעזור**" בהוצאת אוריון.

ב2023 יצא ספרו החמישי "**אהבה ועץ המשאלה**" בהוצאת אוריון.

לקריאה נוספת
------------

* טוביה טוויג, **טוויגי גיבור בריאות – צחצוח השיניים**, אוריון, 2016
* טוביה טוויג, **הג'ירף שאהב לנצח**, אוריון, 2017
* טוביה טוויג, **לעזור למפלצון הפחד**, אוריון, 2021
* טוביה טוויג, **פונץ' ובננה אוהבים לעזור**, אוריון, 2021
* טוביה טוויג, **אהבה ועץ המשאלה**, אוריון, 2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוביה טוויג** בוויקישיתוף
* טוביה טוויג, ברשת החברתית פייסבוק
* טוביה טוויג, ברשת החברתית אינסטגרם
* טוביה טוויג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* טוביה טוויג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דין פישר, ‏בין חזרות לטיפולים: "אהבה מנצחת", באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2019
* מערכת ישראל היום, צפו בטוויגי גיבור הבריאות והחברים, באתר ישראל היום, 14 באפריל 2020
* באתר דף הפיסבוק של פותחים יום ערוץ 13
* איתי עמיקם, משימת חייו של כוכב הילדים: לשמח את בתו שחלתה בסרטן, באתר ynet, 30 במאי 2019
* חיים נוי, גילי עוץ לי מכשפת את הבמה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 באוגוסט 2017
**זה מכבר** הוא שיר עברי מאת לאה גולדברג, שהתפרסם כשנה לאחר מותה בספר "שארית החיים", לקט שירים מעיזבונה (ספרית פועלים, 1971). השיר הולחן ב-1973 על ידי מתי כספי ובוצע על ידי אושיק לוי.

השיר נמנה עם השירים שכתבה גולדברג לקראת סוף ימיה ועם אלה העוסקים במוות ובבדידות. השיר הוא מעין אלגיה, שבה קובעת המשוררת כי מזה זמן אין איש מחכה לה וכי העולם ינהג כמנהגו לאחר מותה. השיר עוסק באפסות הקיום ובמשמעות החיים, כשגולדברג כותבת כי דבר לא ישתנה בחייה - היא תוסיף להתעורר מדי בוקר ולפקוח את עיניה כשהזמן יחלוף לו - "עוד שבוע, עוד חודש, עוד שנה", ואחרי מותה לא ייוותר חלל בעולם ודבר לא ישתנה - "אחרי מותי עוד יהיה משהו בעולם. מישהו יאהב מישהו. מישהו ישנא".

במהלך מלחמת יום הכיפורים הופיעו מתי כספי ואושיק לוי באחד מבסיסי צה"ל בסיני. לדברי לוי, הוא עיין בספר שיריה של גולדברג והשיר צד את עינו. הוא העביר אותו לכספי להלחנה ועוד באותו יום סיים כספי להלחין את השיר. השיר הוקלט מיד אחרי המלחמה בנובמבר 1973 ונכלל באלבומו של לוי הנושא את שמו, שיצא ב-1974, וכן באלבומו של כספי "צד א' צד ב'", שיצא בשנת 1978. בתחילת ההקלטה נשמע כספי מתחיל לנגן את השיר בגיטרה ומנהל דין ודברים עם לוי לגבי שימוש באוזניות במהלך ההקלטה.

השיר חודש בשנת 1998 על ידי אסף אמדורסקי במסגרת פרויקט "עבודה עברית" ומופיע גם באלבומו "15 הדקות של אסף אמדורסקי". שמו של אלבום אוסף שהוציא אושיק לוי ב-1998 נושא את שם השיר.

בתרבות הפופולרית
----------------

* שמו של סרט הקולנוע משנת 2021 "מישהו יאהב מישהו" בבימויה של הדס בן ארויה שאול משיר זה. השיר עצמו, בביצועו של מתי כספי, מושמע במהלך הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "זה מכבר" באתר שירונט
* חן מלול, "זֶה מִכְּבָר אֵין אִישׁ מְחַכֶּה לִי שָׁם", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 15 בינואר 2018
* ביצוע מאת מתי כספי (1978), סרטון באתר יוטיוב (מתוך אלבומו "צד א' צד ב'")
**אנט מאירי נלסון פרגוסון** (באנגלית: **Annette Ferguson**) היא אסטרופיזיקאית תצפיתית סקוטית המתמחה בתחום האבולוציה של הגלקסיות. פרופסור במכון לאסטרונומיה, אדינבורו, ומחזיקה בקתדרה האישית לאסטרופיזיקה תצפיתית בבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת אדינבורו. קיבלה את מעמד עמיתה של החברה המלכותית של אדינבורו (FRSE) (אנ')

ביוגרפיה
--------

פרגוסון נולדה בסקוטלנד בעיר דמברטון, מערבית לגלאזגו. שני סביה עבדו בתעשיית בניית ספינות ואביה עסק בסחר בייצור כלים. בתחילת שנות ה-80, אביה קיבל עבודה בחברת מטוסים בקנדה והמשפחה היגרה לשם.

פרגוסון, סיימה תואר ראשון במדעים (BSc) בהצטיינות, בפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת טורונטו, קנדה וקיבלה דוקטורט באסטרופיזיקה מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור, ארצות הברית. היא קיבלה מלגות פוסט-דוקטורט במכון לאסטרונומיה, קיימברידג', המכון האסטרונומי קפטיין בחרונינגן, הולנד, ומכון מקס-פלנק ל-Astrophysik ב-גרכינג, גרמניה.

פרגוסון חזרה לסקוטלנד בשנת 2005, בתור מרצה באוניברסיטת אדינבורו, לפני שקודמה בשנת 2007, וקיבלה פרופסורה בשנת 2013.

קריירה
------

המחקר של פרגוסון מתמקד בהבנת האופן שבו גלקסיות כמו שביל החלב שלנו נוצרו בתחילה והתהליכים הפיזיקליים שהשפיעו על המראה שלהן במשך מיליארדי שנים, המחקר מתמקד בביצוע תצפיות על כוכבים וגז בין - כוכבי בגלקסיות סמוכות. הרבה מעבודותיה האחרונות התמקדו בגלקסיית אנדרומדה, גלקסיה ספירלית ענקית בשכונה הגלקטית שלנו.

המחקר שלה מנצל טלסקופים קרקעיים באיים הקנריים, צ'ילה והוואי, כמו גם מכשירים מתוחכמים על סיפון טלסקופ החלל האבל. פרגוסון מעורבת גם בתכנון לניצול עתידי של נתונים שנאספו על ידי משימת אוקלידס של סוכנות החלל האירופית, ומצפה הכוכבים ורה סי רובין, שנמצא בצ'ילה.

כבוד
----

פרס אנני ג'אמפ קאנון, 2003

עמיתה של החברה המלכותית של אדינבורו, האקדמיה הלאומית של סקוטלנד למדע, במרץ 2016.

פרס המחקר של פרידריך וילהלם בסל מקרן אלכסנדר פון הומבולדט, 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Professor Annette Mairi Nelson Ferguson FRSE - The Royal Society of Edinburgh". *The Royal Society of Edinburgh* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-06-17.
2. ↑  "Annette Ferguson - Edinburgh Research Explorer". *www.research.ed.ac.uk*. נבדק ב-2020-08-16.
3. 1 2 3 4  "Professor Annette Ferguson". *DDI* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-08-16.
4. ↑  Ferguson, Annette. "Personal Web Page". נבדק ב-2007-11-09.
5. ↑  "Professor Annette Mairi Nelson Ferguson FRSE". *The Royal Society of Edinburgh* (באנגלית בריטית). 2020-03-24. נבדק ב-2020-08-16.
6. ↑  "Fellows - The Royal Society of Edinburgh". *The Royal Society of Edinburgh* (באנגלית בריטית). אורכב מ-המקור ב-8 באוקטובר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Alexander von Humboldt Foundation Award | School of Physics and Astronomy". *www.ph.ed.ac.uk* (באנגלית). נבדק ב-2018-06-17.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n97854913
* ORCID: 0000-0001-7934-1278
* VIAF: 78077510
* WorldCat (עם VIAF): 78077510

 |
**בית הכנסת בדר לאופולדשטדט** (**Pazmanitentempel**) הידוע גם בשם בית ממוקם בפזמניטנגאסה 6, היה בית כנסת גדול ברובע השני של וינה, לאופולדשטאט. הוא תוכנן ונבנה על ידי האדריכל איגנץ רייזר ונחנך ב-28 בספטמבר 1913. הבניין מומן על ידי אדולף שרמק (1845–1915) אשר חתם על החוזה עם הקבלן ב-1910. במקור מליפניק שבמורביה, שרמק הפך לאחד מסוחרי הפחם המצליחים ביותר של וינה. בית הכנסת נבנה, אם כן, לא על ידי הקהילה- (Kultusgemeinde) אלא על ידי ארגון "אשל אברהם" ששרמק היה נשיאו.

תוכניות בית הכנסת שצויירו ע"י האדריכל איגנץ רייזר
תוכניות ותצלומים של שחזור וירטואלי של בית הכנסת מאוירים בספר "בתי הכנסת ההרוסים של וינה" (2009) מאת מרטנס ופיטר.

בית הכנסת, שתואר פעם כיפה ביותר בווינה, נהרס במהלך ליל הבדולח לאחר האנשלוס בשנת 1938.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בדר לאופולדשטדט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Living in the shadow of Freud", Sophie Freud and Ernestine Druker Freud, 2007
2. ↑  Hugo Gold's chapter "Wiener Familien" in "Jews and Jewish Communities of Moravia" (1929)
**מונגוליה הפנימית** (במונגולית:  תעתיק: öbür mongol, בסינית מפושטת: **内蒙古**; בפין-יין: **Nèi Měnggŭ**) היא אזור אוטונומי מונגולי בצפון סין. שטחה כ-1,183,000 קמ"ר (כ 12% משטחה של סין), אוכלוסייתה מונה כ-24 מיליון נפש ובירתה העיר חוֹחחוֹט (בסינית:呼和浩特; בפין-יין:Húhéhuàté). המונח "מונגוליה הפנימית" הוא מונח סיני במקורו, ומנוגד למונגוליה החיצונית המתייחס למונגוליה של ימינו ביחד עם רפובליקת טוּבָה שברוסיה.

כיום מהווים המונגולים רק 17% מתושבי האזור והם יושבים בעיקר בערבות, בעוד שהסינים בני ההאן יושבים בעיקר לאורך הנהרות. קבוצות אתניות נוספות במחוז הם דַאוּר, אֶבֶנְק, אוֹרוֹצִ'ין, חווי, מנצ'ורים, מעט אסודים וקוריאנים.

היסטוריה
--------

השטחים המהווים היום את מונגוליה הפנימית החליפו ידיים פעמים רבות בין חקלאים סינים מהדרום ובין נוודים בני שבטים שונים מן הצפון. בתקופת שושלת צ'ינג (1644-1911) המנצ'ורית היה מזרחה של מונגוליה הפנימית חלק ממנצ'וריה. החל בסוף המאה ה-19 החל הממשל לעודד חקלאים סינים ליישב בהמוניהם את מונגוליה. עם נפילת הקיסרות הסינית ב־1911, יצאה מונגוליה החיצונה, ביוזמתה של רוסיה, מתחת ידיה של סין, בעוד שמונגוליה הפנימית חולקה על ידי הרפובליקה העממית של סין בין מחוזות שונים. 

מזרחה של מונגוליה הפנימית הפך לחלק ממנצ'וקוו (תחת ממשלת בובות בשליטה יפנית). ב-1937, כשפרצה מלחמה בין סין ליפן, מיהר הנסיך המונגולי דָה ווָאנג להכריז על עצמאות מונגוליה הפנימית (למעט מזרחה, שהיה חלק ממנצ'וריה) ולחתום על הסכמי שיתוף פעולה עם היפנים. כך הפכה מונגוליה הפנימית למדינה הנשלטת על ידי ממשלת בובות של היפנים עד לתום מלחמת העולם השנייה.

עם תום המלחמה השתלטו הסינים, בתמיכתם של הסובייטים, על מונגוליה הפנימית, וב-1947 הקימו את **האזור האוטונומי מונגוליה הפנימית** תוך שהם מספחים אליו את אותם חלקים שהיו בעבר חלק ממנצ'וריה. בהדרגה סופחו גם נתחים ממחוזות נוספים שבהם אוכלוסייה מונגולית משמעותית.

גאוגרפיה
--------

המחוז הוא בעיקרו רמה הררית עם מספר מדבריות (הגדול שבהם הוא בדאין חרן). בשטח המחוז נמצא אגם חולון שהוא ה-5 בגודלו בסין. במרכז המחוז עובר הנהר הצהוב המגיח צפונה מנִינְגְשְׂיָה וזורם לאורך מספר מאות קילומטרים עד שהוא פונה חזרה דרומה. הנהרות אמוּר ולְיָאו ויובליהם זורמים במזרחו. יתר המחוז נטול כל גופי מים משמעותיים.

באגני הנהרות תחום החקלאות העיקרי הוא גידולים כמו חיטה, בעוד שהערבות מאופיינות ברעיית צאן. ברכס חינגאן הגדול שבמזרח עוסקים גם ביערנות ובציד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונגוליה הפנימית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מונגוליה הפנימית (בסינית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מונגוליה הפנימית (במונגולית)
* אילן יגר, מסע אל הארץ התיכונה, באתר ynet, 10 בדצמבר 2015 סרטונים
* מונגוליה הפנימית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550297305171
* GND: 4096284-2
* MusicBrainz: 443dfd1c-d9ef-4716-a5b8-aa9ba42f9ddc
* NKC: ge204994
* SUDOC: 027311457
* VIAF: 144192678
* WorldCat: lccn-n81018477

 |
**קרדית אבק הבית** (שם מדעי: *Dermatophagoides pteronyssinus*), הידועה גם בשם **קרדית האבק**, היא אקרית מיקרוסקופית שחיה במגורי אדם בתנאי אבק ולחות על גבי ספרים, בגדים וחפצים דומים. הקרדית ניזונה מקשקשי עור, והפרשותיה נחשבות לאחד מהגורמים העיקריים לתגובות אלרגיות בבני אדם.

צורה
----

בתנאים מסוימים, על רקע בצבע שחור, ניתן להבחין בקרדית האבק באמצעות זכוכית מגדלת. גודלה של קרדית האבק המצויה הוא כ-0.42 mm (מילימטר) אורך וכ-0.25-0.32 mm רוחב. לקרדית האבק הבוגרת 8 רגליים ולזחל 6. בשל משקלה הנמוך, מסוגלים זרמי אוויר קלים להעבירה ממקום למקום בקלות רבה.

מחזור חיים
----------

מחזור חיים ממוצע של קרדית ממין זכר עומד על כ-10 ימים, ואילו מחזור חייה של קרדית ממין נקבה עומד על כ-10 שבועות. משך ההתפתחות במהלך מחזור החיים (מביצה ועד לקרדית בוגרת) תלוי מאוד בתנאי מזג האוויר והמחייה. במהלך חייה של הקרדית הנקבה היא תטיל 60–100 ביצים במהלך 5 השבועות האחרונים בחייה. במהלך מחזור חיים של 10 שבועות תייצר קרדית האבק כ-2,000 חלקיקי צואה.

כדי להרוג את קרדית האבק ניתן לחשוף אותה לטמפרטורה של 60 מעלות צלזיוס במשך שעה או להקפיאה לטמפרטורות נמוכות. כמו כן ניתן לחשוף את הקרדית לשמש ולקרינה.

אזורי מחיה ומזון
----------------

קרדית אבק הבית חיה באזורים ביתיים בלבד, בעלי אחוז לחות הגבוה מ-45% (לחות מיטבית של 75%) וטמפרטורה מיטבית של 35 מעלות צלזיוס, על גבי בגדים, ספרים, ריהוט (מזרנים
בספות, מיטות וכדומה), מצבורי אבק וחפצים אחרים היכולים להמצא בבית.

היא ניזונה בעיקר מקשקשי עור (תאים מתים). קיימים שני זנים עיקריים של קרדית אבק הבית הנפוצים בכל העולם.

בארץ ישראל, בשל הלחות הגבוהה והחום הרב, נפוצה בעיקר באזורי שפלת החוף, שם התנאים הם הטובים ביותר לגידולה. היא נמצאת פחות באזורים היבשים, או הקרים מאוד, אך גם שם היא לעיתים קיימת.

אלרגיה
------

גלליה של קרדית אבק הבית הם אלרגנים נפוצים והם גורמים לתגובה אלרגית לאנשים הרגישים להם כאשר הם באים במגע עם האף ומערכת הנשימה. תגובה זו מתבטאת בהתעטשות, נזלת, עפעפיים נפוחים ותסמינים נוספים.

פרק הזמן העיקרי בו מתקיימת החשיפה לאלרגן הוא בשעות השינה, אולם גם בשעות היום ניתן להחשף לאלרגן בכמויות דומות. המיטה והמזרן היא סביבה נוחה מאוד לקרדית האבק, לרוב המקום לח וחם מספיק כדי לספק תנאי גידול טובים לקרדית, לכן יש מספר רב של קרדיות חיות על גבי רהיט זה. בשעות השינה, שרוי האדם הישן במשך שעות רבות על גבי המיטה. בשל קלות משקלם, מתערבבים גלליהן של הקרדיות באוויר (או שהם נישאים ברוח) ומגיעים למערכת הנשימה דרך האף, בתהליך הנשימה, שם מתרחשת תגובה אלרגית אליהם.

במקרים קיצוניים קרדית האבק יכולה לגרום לחנק אצל חולי אסתמה חריפה ובעקבות כך למוות.

ראו גם
------

* דמודקס

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קרדית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קרדית אבק הבית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Dermatophagoides pteronyssinus** |

* קרדית אבק הבית, באתר NCBI (באנגלית)
* קרדית אבק הבית, באתר GBIF (באנגלית)
* יוסף פנסוף, 12 טיפים לחיסול קרדית האבק, באתר שירותי בריאות כללית, 8 בנובמבר 2012
* קרדית אבק הבית, באתר האלרגיה והאסתמה הישראלי בעריכת פרופ' יצחק כץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529380005171

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ספר המאורות** הוא ספר הלכתי על סדר התלמוד, הכתוב בסגנון המזכיר את סגנון ספרות חידושי חכמי ספרד, כגון רשב"א וריטב"א. הספר נכתב על ידי רבי מאיר בן רבי שמעון המעילי מנרבונה, במאה ה-13. המסכתות שנדפסו כיום הן מסכתות: ברכות, פסחים, שבת, מועד קטן וחולין.

תיאור הספר
----------

ספר המאורות, מסודר לפי סדר התלמוד. דרכו להשמיט את שמות חכמי התלמוד, אולם הכלל הוא, שכאשר הוא מצטט מאמר תלמודי, משמע שהוא פוסק אותו להלכה. בספר מובאות גם שיטותיהם של ראשונים שונים, וספר המאורות מזכירם בשמותם.

ספר המאורות משמש כמין המשך של הדיונים המופיעים ב'ספר ההשלמה', ופיתוח נושאים שנידונו בו. מחבר ספר ההשלמה, היה רבי משולם, אשר היה דודו של רבי מאיר ורבו המובהק. בספר מופיעים פעמים רבות דברים שנאמרו או נכתבו בשם ספר ההשלמה, וכן מובאים גם הנהגות או מעשים של רבי משולם. אולם, מכיוון שספר ההשלמה, מבוסס על ספרו של הרי"ף, ואילו ספר המאורות מבוסס על התלמוד, ישנם קטעים שלמים, שאינם קיימים בהשלמה. מכל מקום, גם ספר המאורות, איננו עוסק בסוגיות הלכתיות שאינן נוהגות בזמן הזה, שאין להם השלכה מעשית.

הספר ממוקד במורשת ההלכתית, פרשנית ומנהגית של פרובנס בכלל ושל העיר נרבונה בפרט. דבר זה מאפיין את ספרי פרובנס באותה תקופה. לרוב הנטייה הפרשנית והפסיקתית נוטה לכיוון בעלי התוספות, ובעיקר כרבינו תם. אולם, בספר הוא מרבה גם לעסוק בספרי הרי"ף, הרמב"ם ושאר גדולי ספרד. בספר ניכרת גם השפעתו של רבי זרחיה, בעל ספר המאור, שהיה חברו הקרוב של אביו של רבי מאיר, אולם גם עליו, הוא לעיתים חולק. הראב"ד, מוזכר רק לעיתים רחוקות, דבר המאפיין, את אסכולת פרובנס במאה ה-13.

הדפסתו
------

ספר המאורות הודפס לראשונה בשנת תשכ"ד, על ידי משה יהודה הכהן בלוי, מכתב יד יחיד הידוע שקיים בעולם, ושנכתב בחיי המחבר, על מסכתות ברכות, פסחים, שבת, מועד קטן וחולין. בנוסף, נמצאו שם גם קובץ 'הלכות קטנות'. על כתב היד, נמצאו הערות בכתב ידו של רבי מאיר.

ידוע כי כתב גם על מסכתות אחרות, כגון מסכת גיטין, נדרים, כתובות וכדומה, מכך שקיימות מבואות מספרים אלו, במקומות שונים, כגון שיטה מקובצת.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  ישראל תא־שמע, **הספרות הפרשנית לתלמוד באירופה ובצפון אפריקה**, ירושלים: מאגנס, 2004
2. 1 2  רבי שמעון בן רבי מאיר המעילי, **ספר המאורות**, ניו־יורק: משה יהודה הכהן בלוי, 2000
**קיארה מרגריטה קוצולאני** (באיטלקית: **Chiara Margarita Cozzolani**;‏ 1602 - סביבות 1678) הייתה מלחינה מתקופת הבארוק, חברה במסדר נזירות בנדיקטיות, שכל חייה הבוגרים עברו עליה בין כותלי מנזר ראדגונדה הקדושה במילאנו. עם הזמן התמנתה לאם המנזר וחדלה להלחין. למעלה מתריסר נשים שחיו במנזרים הוציאו לאור מוזיקת קודש באיטליה של המאה ה-17.

חייה
----

משפחת קוצולאני הייתה משפחה מילאנזית עשירה. נראה שקיארה מרגריטה קיבלה הכשרה מוזיקלית מקיפה לפני שנכנסה למנזר בשנת 1619, כשהגיעה לפרקה.

ארבע יצירותיה המוזיקליות יצאו לאור בין 1640 ל-1650, מועד הוצאתה לאור של "ערביות", שהיא אולי יצירתה היחידה המוכרת ביותר. כמו כן כתבה מיסה לחג הפסחא. 

כאם מנזר הגנה על המוזיקה של הנזירות, שהייתה נתונה למתקפה מצד הארכיבישוף **אלפונסו ליטה**. איש הדת הבכיר רצה להכניס בנוהלי המנזר תיקונים, שכללו הגבלה של עיסוק הנזירות במוזיקה וקשרים אחרים עם העולם החיצון. חששותיו של הארכיבישוף מצאו חיזוק בדין וחשבון הנלהב של **פיליפו פיצ'ינלי** ב-Ateneo dei letterati milanesi (מילאנו 1670), שמצא, כי "הנזירות של סנטה ראדגונדה במילאנו מחוננות בכישרונות מוזיקליים נדירים ומיוחדים כל כך במינם, שאפשר לראות בהן את מיטב הזמרות של איטליה. הן עוטות גלימות של בנדיקטיות קאסיניות (גלימות שחורות) אך לכל המאזין לשירתן הן נדמות כברבורים צחורים ומלודיים, הממלאים את הלבבות בפליאה ואת הלשונות בשבחיהן. בין האחיות הללו, דונה קיארה מרגריטה קוצולאני היא הזוכה בשבח הרם והנישא מכולן, קיארה (לובן צח) בשמה אך עוד יותר מכך במעלותיה ומרגריטה (פנינה) על שום אצילות המצאתה היחידה במינה והמצוינת...".

בתקופת פעילותה של קוצולאני פעלו במנזרי מילאנו עוד שלוש מלחינות נזירות - רוזה ג'אצ'ינטה באדאלה, קלאודיה רוסקה ו**קלאודיה ססה**.

דונה קיארה מרגריטה קוצולאני נעלמת מרשימות המנזר אחרי 1676. ההוצאה המודרנית הראשונה של מכלול המוטטים שלה, לקול אחד עד חמישה קולות וקונטינואו, נערכה על ידי **רוברט ל. קנדריק, 1998 ISBN 978-0-89579-402-4 .**

לקריאה נוספת
------------

* Robert Kendrick, "The Traditions of Milanese Convent Music and the Sacred Dialogues of Chiara Margarita Cozzolani", in C.A. Monson, ed.
* *The Crannied Wall: Women, Religion, and the Arts in Early Modern Europe* (in series Studies in Medieval and Early Modern Civilization) University of Michigan Press 1992.

* **רוברט קנדריק**, "מסורות מוזיקת המנזר במילאנו ו'הדיאלוגים המקודשים' של קיארה מרגריטה קוצולאני", ק. א. מונסון, עורך.
* "כוכים בקיר: נשים, דת ואמנויות באירופה בראשית העת החדשה" (בסדרת מחקרים בתרבות ימי הביניים וראשית העת החדשה) הוצאת אוניברסיטת מישיגן 1992

קישורים חיצוניים
----------------

* קיארה מרגריטה קוצולאני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קיארה מרגריטה קוצולאני, באתר Discogs (באנגלית)

* Chiara Margarita Cozzolani
* Deborah Roberts on Italian 17th-century cloistered musicians and composers

הערות שוליים
------------

1. ↑   Chiara Margarita Cozzolani
2. ↑  "Recent research in the music of the baroque era"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007393189005171
* BIBSYS: 98055909
* BNE: XX1779816
* BnF: cb14806827s (data)
* GND: 124118755
* ISNI: 0000 0001 1025 036X
* LCCN: n98031718
* MusicBrainz: 0da5382f-b830-4a2a-aa0f-9639ff347f17
* NKC: jn20040106004
* NTA: 170693988
* SELIBR: 212576
* VIAF: 268881763
* WorldCat: lccn-n98031718

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהוצאה לאור אנגלית המפיצה מגזין בשם זה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו טיים אאוט.

**טיים-אאוט** (באנגלית: **Time Out**) היא חברת הוצאה לאור שמרכזה בלונדון, ומוכרת בעיקר בשל המגזין בעל אותו שם המופץ על ידה בגרסאות מקומיות בערים רבות בעולם.

היסטוריה
--------

המהדורה הראשונה הופצה לראשונה בעריכתם המשותפת של בוב האריס וטוני אליוט בשנת 1968, בכ-5,000 עותקים, והייתה אחד מפרסומים רבים של עיתונות מחתרתית בלונדון. הקו המערכתי שנקטו השניים היה רדיקלי והגיע לשיאו בשנת 1976 עם פרסום שמם של 60 מרגלים-לכאורה שעבדו בשירות ה-CIA. בשנת 1980 הופסקה בו מדיניות קבלת ההחלטות המשותפת והענקת שכר שווה לכל העובדים, שהייתה מקובלת מאז ראה אור לראשונה. שינוי מדיניות זה הוביל לפרישת חלק מהצוות, שהקים מגזין מתחרה.

עד שנת 2010 שימש טוני אליוט כבעלים יחיד, ובשנה זו מכר 50% מהשליטה בחברה לקרן השקעות פרטית בשם "אוקלי קפיטל" שהעריכה את שוויה של החברה בכ-20 מיליון ליש"ט.

במשך שנות קיומה התרחבה קבוצת "טיים אאוט" והיא מפיצה את המגזין במהדורות ייחודיות בכ-60 ערים שונות ברחבי העולם. בנוסף לכך, מפרסמת החברה מדריכי טיולים, מדריכי בילויים הכוללים ביקורת מסעדות וביקורת בארים, ומנהלת אתר אינטרנט בעל תכנים זהים.

תוכן מערכתי
-----------

מגזיני "טיים אאוט" מכילים בתוכם מידע ספציפי וממויין בנושאים שונים בתחומי הפנאי, התרבות, והבילוי. המגזין ממיין ומתייג באופן שיטתי מידע בנושאי קולנוע, תיאטרון, אופנה, ספרות, וחיי לילה אשר רלוונטיים לאותה עיר בה הוא מופץ.

בכל מהדורה משולבות כתבות מגזיניות בנושאים שונים המשיקים לתחום תרבות הפנאי והבילוי, וכן כתבות סקירה וביקורת של אירועי תרבות ובילוי.

בישראל
------

 ערך מורחב – **Time Out תל אביב**  

**Time Out תל אביב** יוצא לאור בתל אביב, על פי זיכיון מרשת המגזינים. המו"ל והעורך הראשי הוא יובל סיגלר והעורך הוא אלכס פולונסקי. השבועון החל לצאת לאור בשנת 2002, והוא מופץ בגוש דן.

התוכן המערכתי של המגזין ובעיקר הצגתו באופן ממויין, שימשה השראה ל"רשת שוקן" לעיצובו של מגזין "עכבר העיר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Time Out** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Time Out (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של Time Out (באנגלית)
* Time Out, ברשת החברתית פייסבוק

* Time Out, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Time Out, ברשת החברתית אינסטגרם
* האתר של Time Out תל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298534305171
* ISNI: 0000 0000 8883 2442
* LCCN: no95017049
* LNB: 000139384
* MusicBrainz: e8fdab05-6fbf-49ce-84e1-5312cb9b55b4
* VIAF: 129301316
* WorldCat: lccn-no95017049

 |
ה**אכיליון** (ביוונית: **Αχίλλειο** או **Αχίλλειον**) הוא ארמון קיץ באי קורפו שנבנה בשנת 1891 בהזמנת הקיסרית האוסטרית אליזבת נסיכת בוואריה, המכונה סיסי, שהייתה בדיכאון על מותו הטרגי של בנה רודולף, נסיך הכתר האוסטרי בשנת 1889.

המבנה
-----

האכיליון נטוע בלב סביבה ירוקה כעשרה קילומטרים דרומית לעיר קורפו, על הר המשקיף אל הים היוני. יש בו גנים מרהיבים ונוף עוצר נשימה. הקיסרית אליזבת אהבה את דמותו של אכילס המיתולוגי שפאריס נסיך טרויה ירה חץ מורעל בעקבו, וקראה לארמון על שמו. בגן ניצבים פסלים של אכילס, ובאולם הארמון ציורים בהם הוא מוצג. בגן פזורים פסלים של דמויות נוספות מהמיתולוגיה היוונית. 

סיסי רכשה את המקום מפטרוס ורילאס ארמנסיס (Petros Vrailas Armenis). הארמון תוכנן על ידי האדריכל רפאלה קאריטו (Raffaele Caritto). לאחר רצח הנסיכה אליזבת בז'נבה בשנת 1898 נרכש הארמון בשנת 1907 על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה והוא הפך למרכז דיפלומטי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש האכיליון כבית חולים צבאי על ידי הכוחות הצרפתים והסרביים. לאחר המלחמה עבר המקום לבעלות ממשלת יוון.

במלחמת העולם השנייה הייתה באכיליון מפקדה צבאית של מדינות הציר. לאחר המלחמה עבר ניהול הארמון לידי ארגון התיירות היוני הלאומי שהוא מחלקה של משרד התיירות ביוון. בשנת 1962 הוחכר האכיליון לחברה פרטית שהפכה את חלקו העליון לקזינו ואת קומת הקרקע למוזיאון. בשנת 1983 חזר ניהול המקום לידי ארגון התיירות היוני והקזינו חדל לפעול. בשנת 1981 צולמה באכיליון סצנת הקזינו בסרט לעינייך בלבד שהוא אחד מסרטי ג'יימס בונד.

יצירות מפורסמות
---------------

* הפסל הגרמני הרנסט הרטר (Ernst Herter) פיסל את אכילס הגוסס בשנת 1884.
* הפסל הגרמני יוהנס גוטס (Jonhannes Gotz) פיסל את אכילס הגיבור בסביבות שנת 1907.
* הצייר פרנס מטצ' (Franz Matsch) צייר בשנת 1892 את הניצחון של אכילס כשהוא גורר את גופת הקטור במלחמת טרויה.

תמונות
------

* פסל של אכילס הגוסס מחץ שנורה בעקבופסל של אכילס הגוסס מחץ שנורה בעקבו
* ציור של אכילס גורר את גופת הקטורציור של אכילס גורר את גופת הקטור
* פסל סיסי באכיליוןפסל סיסי באכיליון
* פסל אכילס הגיבור באכיליוןפסל אכילס הגיבור באכיליון
* דיוקן של הקיסר וילהלם השני באכיליוןדיוקן של הקיסר וילהלם השני באכיליון
* האוכף של וילהלם השני באכיליוןהאוכף של וילהלם השני באכיליון
* טרסת המוזות באכיליוןטרסת המוזות באכיליון
* אחת המוזות באכיליוןאחת המוזות באכיליון
* אחת המוזות באכיליוןאחת המוזות באכיליון
* שומרי הסף בגן הארמוןשומרי הסף בגן הארמון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אכיליון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אכיליון (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4084677-5
* LCCN: n2013029018
* VIAF: 301573811
* WorldCat: lccn-n2013029018

 |
**טלפון חכם מתקפל** (מוכר גם **כטלפון מתקפל**) הוא סוג של טלפון חכם המאפשר למשתמש בו לקבל מסך גדול יחסית, אשר דומה בגודלו למסך של פאבלט, בעת הצורך על ידי פתיחת המכשיר, תוך שמירה על פונקציונליות דומה לזו של טלפון חכם רגיל בעת שהוא במצב מקופל.

הטלפון החכם המתקפל הוא בפועל טלפון "flip phone"(אנ') מודרני. גרסאות מסוימות של הקונספט עושות שימוש במספר לוחות מסך מגע על ציר, בעוד שעיצובים אחרים משתמשים במסך תצוגה גמיש.

הטלפונים החכמים המתקפלים הראשונים עם צגי OLED שהיו זמינים בשווקים החלו להימכר בנובמבר 2018.

גלריית תמונות
-------------

* טלפונים חכם מתקפלים של סמסונגטלפונים חכם מתקפלים של סמסונג
* סמסונג גלקסי פולדסמסונג גלקסי פולד
* Huawei Mate XHuawei Mate X
* Xiaomi MIXXiaomi MIX

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טלפון חכם מתקפל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gibbs, Samuel (7 בספטמבר 2021). "Galaxy Z Flip 3 review: Samsung's cheaper, better hi-tech flip phone". *TheGuardian.com*. נבדק ב-15 בינואר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Cipriani, Jason (23 באוגוסט 2022). "Samsung's Galaxy Z Flip 4 is the foldable phone most people should buy". *CNN*. נבדק ב-15 בינואר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**החלטה 1405 של מועצת הביטחון של האו"ם** היא החלטה של האו"ם שהתקבלה פה אחד ב-19 באפריל 2002, אשר עסקה במבצע חומת מגן ובקרב ג'נין.

החלטה
-----

ההחלטה נתקבלה במועצת הביטחון לאחר שנזכרה בהחלטות 242 (1967), 338 (1973), 1397 (2002), 1402 (2002) ו -1403 (2002), המועצה הדגישה את הצורך הומניטרי של האוכלוסייה הפלסטינית.

מועצת הביטחון הייתה מודאגת מהמצב ההומניטרי של האוכלוסייה הפלסטינית, במיוחד במחנה הפליטים של ג'נין שבו דווח על הרוגים והרס. היא קראה להסרת ההגבלות על פעולותיהם של ארגונים הומניטריים כמו הוועד הבינלאומי של הצלב האדום וסוכנות הסעד והעבודות של האו"ם לפליטים פלסטיניים במזרח הקרוב (אונר"א) ולכל הנוגעים בדבר להבטיח את שלומם של אזרחים ולכבד את המשפט ההומניטרי הבינלאומי.

ההחלטה הדגישה את דחיפותה של הסיוע ההומניטרי והרפואי לאוכלוסייה האזרחית הפלסטינית, וקיבלה בברכה את כוונתו של המזכיר הכללי קופי אנאן לשלוח צוות איתור עובדות לאסוף מידע בנוגע לאירועים במחנה הפליטים ג'נין במהלך מבצע חומת מגן.

רקע
---

ההחלטה אינה מתארת את משימת צוות חקר העובדות כחקירה כפי שדרשו מדינות ערב, בשל לחץ מצד ארצות הברית וישראל. ישראל הסכימה למשימת הצוות, והחקירה ניקתה אותה מאחריות לטבח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Security Council stresses urgent need for humanitarian access to Palestinians, welcomes fact-finding team to examine events at Jenin refugee camp". United Nations. 19 באפריל 2002. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Human Rights Watch (2003). *Human Rights Watch World Report, 2003*. Human Rights Watch. p. 469. ISBN 978-1-56432-285-2.
3. ↑  "UN agrees to Jenin mission". BBC News. 20 באפריל 2002. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Israel accepts UN mission to Jenin". Independent Online (South Africa). 20 באפריל 2002. `{{cite news}}`:  (עזרה)
ביבליופיל. ציור של קרל שפיצווג משנת 1850.
**ביבליופיליה** היא אהבת ספרים. בפרט מתייחד המושג לאהבת הספר כחפץ גשמי בעל איכויות אמנותיות ככריכה, סוג אות, איורים ואיכויות אמנותיות אחרות ולא לאהבת קריאה בלבד. בנוסף מעריכים ביבליופילים נושאים כגון היות הספר שייך למהדורה ראשונה או מיוחדת, כיתובים שונים בתוך הספר כקולופונים (רשומה צורנית בשער או בסוף ספרים עתיקים), הקדשות, הערות שוליים בכתב יד, תוויות אקס ליבריס (לטינית: "מספריו של", תווית או חותמת המזהה את בעל הספר) וכדומה. יש המתאווים אף לריח הנייר והדפוס, בעיקר של ספרים עתיקים.

ביבליופיליה קשורה לאספנות ספרים, אך לא כל ביבליופיל אוסף ספרים בפועל (מטעמים של מוגבלות היכולת הכלכלית ומקום האחסון הפיזי) ולא כל אספן הוא ביבליופיל. ביבליופיליה אינה מוגדרת כהפרעה נפשית אלא אם היא גולשת לביבליומאניה שהיא דחף **בלתי נשלט** להשיג, לגעת או להריח ספרים.

ראו גם
------

* אספנות ספרים
* ביבליופוביה

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל הנדלזלץ, **ספר** (1997) ו**עוד ספר** (2000) - רשומות של ביבליופיל
* אלברטו מנגל, **תולדות הקריאה**, הוצאת זמורה ביתן, 2001
* קרלוס מריה דומינגס, **בית הנייר**, תרגום ענת ערב, הוצאת כרמל, ירושלים, 2007 (רומן)
* יוסף פונד, **גן ספרים, בספרייתו של חובב ספרים,** רעננה, אבן-חושן, תשע"ח.

* Basbanes, Nicholas A. (1995) **A Gentle Madness: Bibliophiles, Bibliomanes, and the Eternal Passion for Books**. Henry Holt and Company, Inc.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ביבליופיל** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ביבליופיליה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ביבליופיליה** |

* קרן דותן, פטיש ספרותי, באתר ynet, 2 באוקטובר 2007
* אלי אשד, מועדון דיומא / ארתורו פרס–רברטה, רשימת ביקורת באתר e-mago

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX525673
* GND: 4145247-1
* NKC: ph118863

 |
**ויליאם פרנסיס "ביל" מוראן** (באנגלית: **William Francis "Bill" Moran**) (נולד ב-1958) הוא אדמירל בדימוס בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כסגן ראש המבצעים הימיים.

ביוגרפיה
--------

מוראן נולד במדינת ניו יורק, למד בתיכון ואלי סנטרל במונטגומרי שבמחוז אורנג'. ב-1981 סיים את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית והצטרף לצי. 

הוכשר כטייס מטוס הסיור P-3 אוריון ושירת בטייסת הסיור 44 במיין ובטייסת הסיור 45 בפלורידה. פיקד על טייסת הסיור 46 במדינת וושינגטון ועל כנף הסיור 2 בהוואי. לאורך שירותו הוצב בבסיסי חיל הים ונאט"ו בסיציליה שבאיטליה, ברוטה שבספרד, באיים האזוריים, בקפלאוויק שבאיסלנד, במיסוואה שביפן, בדייגו גרסיה, בעומאן ובבחריין. תקופה ממושכת שימש מדריך טיסה. 

בתפקידי מטה שימש קצין בטיחות ועוזר קצין אחזקה של כנף 11 בג'קסונוויל, מילא תפקידים באגף כוח האדם של הצי, שימש עוזר מפקד צי האוקיינוס השקט ועוזר ראש המבצעים הימים, בשנים 2008–2010 שירת כמפקד להק הסיור של הצי. בפברואר 2012 מונה לראש ענף לוחמה אווירית במטה הצי. 

באוגוסט 2013 מונה לראש אגף כוח האדם של הצי, במאי 2016 מונה לסגן ראש המבצעים הימיים. באפריל 2019 נקבע כי ימונה לראש המבצעים הימיים הבא בכפוף לאישור הסנאט, אולם ביולי 2019 הסיר את מועמדותו והודיע על פרישתו מהשירות בשל שיקול דעת לקוי, עקב שמירת קשר עם קצין שהודח בעקבות חקירה על התנהגות מינית בלתי הולמת.

במהלך שירותו עוטר במדליית השירות המצוין של הצי, מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה, וחמש פעמים באות לגיון ההצטיינות.

מוראן בעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביל מוראן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר צי ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר בית הנבחרים של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Admiral who was to become Navy's top officer to retire instead, citing bad judgment, ‏ABC, ‏8 ביולי 2019

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ביל מוראן"**.
**אסקלפיאדס איש ביתיניה** (ביוונית: Ασκληπιάδης ο Προυσαεύς; ‏124 או 129 לפנה"ס - 40 לפנה"ס) היה רופא יווני ושמעו יצא למרחקים עת שהה ברומא, בה יסד את הרפואה היוונית בסמוך לתום המאה השנייה לפני הספירה. הוא נסע רבות בצעירותו, ודומה שתחילה בחר ברומא כמשכן של קבע בה פעל כרטוריקן. הוא לא נחל הצלחה רבה במקצוע זה, אך כרופא זכה למוניטין מצוינים.

תורתו
-----

אסקלפיאדס יליד בבורסה בחבל ביתיניה, ביטל את הדוקטרינה ההומורית של היפוקרטס איש קוס, ובחר לייסד את הפרקטיקה הרפואית שלו על בסיס האסכולה האטומיסטית, לפיה מחלות נגרמות כתוצאה מתנועה בלתי-סדירה או לא-הרמונית של הגופיפים בגוף האדם. רעיונותיו נבעו בחלקם מהתאוריה האטומית של הפילוסוף דמוקריטוס. האמצעים הטיפוליים בהם נקט היו מכוונים אפוא כלפי השבת ההרמוניה למתרפא. פעמים רבות שם אסקלפיאדס מבטחו בתמורות תזונתיות, מסאז'ים, רחצה ותרגילי-התעמלות, הגם שהוא לא נמנע משימוש בהקזת דם ובסמי הקאה. הוא המליץ על צריכת יין, ושאף להנעים עצמו על חוליו ככל שרק יכול היה. אסקלפיאדס דגל בטיפול הומאני במחלות נפש, הביא לשחרורם של חולי נפש מאסוריהם וטיפל בהם באמצעות עזרים טבעיים, ובהם דיאטות ומסאז'ים.

מלומדי-הרפואה גלנוס וארטאוס, שניהם מן המאה השנייה לספירת הנוצרים, מייחסים לאסקלפיאדס איש ביתינה את היותו האדם הראשון לבצע פיום קנה אלקטיבי.

תלמידיו היו רבים, ובית-הספר לרפואה שיסדו כונה (בתרגום לאנגלית) "the Methodical". נאמר עליו כי נפטר בגיל מתקדם.

מקורות
------

* ערך זה עושה שימוש במלל הלקוח מן המהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, פרסום המצוי כעת ברשות הציבור.

* Vallance, J.T. The Lost Theory of Asclepiades of Bithynia. Oxford University Press.

לקריאה נוספת
------------

* Stannard, Jerry (1970). "Asclepiades". Dictionary of Scientific Biography 1. New York: Charles Scribner's Sons. 314-315

קישורים חיצוניים
----------------

* אסקלפיאדס איש ביתיניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257952005171
* BIBSYS: 90689427
* BNE: XX1609425
* BnF: cb10563297r (data)
* GND: 118646060
* ISNI: 0000 0001 0823 4854
* LCCN: n85800836
* NLP: a0000003636605
* NTA: 069856648
* RERO: 02-A009962233
* SUDOC: 07371609X
* VcBA: 495/32442
* VIAF: 89202304
* WorldCat: viaf-45095876

 |
**נפתלי בן סימון** (נולד ב-25 בנובמבר 1961 במקנס שבמרוקו) הוא עיתונאי ששימש כתב בכיר, עורך ומגיש בחטיבת החדשות של ערוץ 1 וברשות השידור. בעשור השני של המאה ה-21, הוא שימש כבעלים של חברת BSC, העוסקת בשירותי הפקה ומדיה לחברות וארגונים. משדר תוכנית אישית ברדיו סול. מ2020 משמש כמנהל מחלקת השירות הדיגיטלי בבית עמנואל השייך לעיריית רמת גן.

ביוגרפיה
--------

בן סימון גדל בקריית ים להורים שעלו ממרוקו יחד עם תשעה אחים. הוא אחיו של חבר הכנסת לשעבר דניאל בן סימון. התחנך בישיבת פרחי אהרון בקריית שמואל, בתיכון רודמן בקריית ים וקדם צבאי בבית הספר הטכני של חיל האוויר.

את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר בטייסת תחזוקה בבסיס רמת דוד. הוא בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה, ותואר שני באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1988 עבר להתגורר בירושלים והחל ללמוד לתואר שני באוניברסיטה העברית אותו לא השלים ועבד כתחקירן בקול ישראל בדסק החוץ של גדעון רמז. במהלך שהותו בירושלים עבד גם כעוזר פרלמנטרי של חבר הכנסת שמעון שטרית.

בינואר 1991 מונה בן סימון לכתב בערוץ 1 עם סיום קורס כתבים.

בפעילותו בערוץ הראשון שימש ככתב חינוך וכתב בדסק החוץ. כמו כן סיקר בהרחבה את הסכמי אוסלו ופיגועי ההתאבדות בישראל, אחרי רצח רבין עבר לסקר את פעילות ועדות הכנסת.

בן סימון זכה לפרסום רב בעבור שלוש כתבות יומן, הראשונה על הוצאת כלובי הדגים מים סוף עליה זכה בפרס קרן פראט. השנייה על תרמית תעודות הזכאות לדיור בקרב החרדים בפרויקט רכס שועפט עליה זכה בפרס מנהל הטלוויזיה ברשות השידור, יאיר שטרן והשלישית: חשיפת פרשת רקדנית הבטן והשגריר המצרי בישראל, כוללת ראיון בלעדי.

משנת 2000 ועד 2008 שימש ככתב וראש דסק כלכלה באולפן תל אביב של רשות השידור.

ככתב הערוץ הראשון עבד על תחקירים רבים, סיקר את ההפגנות בכיכר נגד יצחק רבין ואת חוקי התקציב הרבים שעברו במהלך תפקידו ככתב הערוץ הראשון בכנסת.

בן סימון עזב את הערוץ הראשון אחרי כ 20 שנות עבודה והחליט לפנות לדרך חדשה בחייו.

במרץ 2008 שימש כיועץ חיצוני לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו במכרז הרדיו האזורי באזור השרון.

בראשית 2013, פרשה רעייתו של בן סימון מבנק דיסקונט כסמנכ"לית בבנק וראש החטיבה הפיננסית וביחד הם הקימו את חברת BSC - Ben Simon Communication. ובית ספר גבוה להכשרות פיננסיות הראשון מסוגו בישראל IFI- Israel Finance Institute.

ב-21 בספטמבר 2015 הודיע בן סימון כי הוא מתמודד על מקום ברשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.

ב-2016 הגיש ברשת ב' שתי תוכניות בשם "רגע לפני החג עם נפתלי בן סימון", לכבוד חג הפסח וראש השנה.

בשנת 2019 עזב את תנועת הליכוד והצטרף לתנועת ישראל ביתנו.

משנת 2020 מגיש ברדיו האינטרנטי רדיו סול תוכנית שבועית בשם "דקה לחצות" בה הוא מארח אישי ציבור ואנשי השעה.
מתגורר ברמת גן, גרוש ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימה מלאה: כל מאמריו של נפתלי בן סימון באתר הארץ
* נפתלי בן סימון, ברשת החברתית פייסבוק
בדרך כלל מוסיפים למים חצי גוש של פאנלה (גוש סוכר) ומרתיחים אותו עד שהוא מתמוסס.
**אגואפנלה (בספרדית: Aguapanela**, Agua de panela או Agüepanela) הוא משקה נפוץ ברחבי אמריקה הדרומית ובכמה חלקים של מרכז אמריקה ובקריביים. 

מאפיינים

התרגום המילולי שלו פירושו "מי פאנלה" שכן מדובר בחליטה העשויה מפנלה (Panela) המופקת ממיץ קני סוכר מוקשה. 

על אף וריאציות המתכונים שקיימות ברחבי בכל אמריקה הדרומית, הוא הפופולרי ביותר בקולומביה. בקולומביה, נהוג לשתות אותו עם קמצוץ של לימון, בדומה לשתיית התה.

הכנה
----

אגואפנלה נעשה על ידי הוספת חתיכות של פאנלה למים וערבוב עד שהחתיכות נמסות לחלוטין. ניתן להגיש את המשקה חם או קר, ולעתים קרובות מוסיפים לימון או ליים. בצורה החמה, לפעמים מוסיפים גם חלב או גוש גבינה במקום מיץ פירות.

בקולומביה מכינים קפה שחור לרוב עם אגואפנלה במקום מים וסוכר.

בקוסטה ריקה, פאנלה משולבת עם מים חמים או חלב, כדי ליצור אגואה דולסה ("מים מתוקים"), משקה נפוץ לארוחת בוקר.

שימושים
-------

נאמר רבות על ההשפעות המועילות של אגואפנלה, בהתבסס על אמונות כמו שיש יותר ויטמין C ממיץ תפוזים או מינרלים (לא הוכח) ומינרלים. האמונה הרווחת גם רואה בזה משקה מועיל לטיפול בהצטננות. עם זאת, בדומה למשקאות קלים, אגואפנלה הוא כמעט אך ורק מי סוכר.

כיום, אגואפנלה הפכה ממשקה שם צווארון כחול לכזה שניתן למצוא בבתי קפה יוקרתיים בקולומביה בתור תה.

קנלאזו הוא גרסה אלכוהולית של אגואפנלה עם קינמון ואגוארדיינטה. סוכר נמרח בשולי הכוס בהגשה.

לקריאה נוספת
------------

* Papelón con limón, משקה דומה מוונצואלה
* קנלאזו, גרסה אלכוהולית
* מיץ קני סוכר, כאשר הוא הפנלה מוגש לא מעובד
	+ גואראפו (משקה), גרסה אלכוהולית של הנ"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ordóñez, Carlos (24 ביוני 2006). "La aguapanela" (בספרדית). Semana. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Begg, Kirsten (12 במרץ 2009). "Aguapanela: The Truth". Colombia Reports. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Aguapanela con limón
4. ↑  Stevens, Ashlie (2016-02-18). "6 Hot Breakfast Drinks From Around The World". *Eater* (באנגלית). נבדק ב-2019-11-25.
5. ↑  D'Avanzo, Carolyn (2008). *Mosby's Pocket Guide to Cultural Health Assessment - E-Book* (באנגלית). Elsevier Health Sciences. ISBN 978-0323086042. נבדק ב-25 ביולי 2018. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**גארט ארין רייזמן** (נולד ב־10 בפברואר 1968) הוא מהנדס יהודי־אמריקאי לשעבר בנאס"א. הוא היה חבר צוות במשלחת ה־15 והצטרף למשלחת ה־16 זמן קצר לפני שהיה חבר במשלחת ה־17 לתחנת החלל הבינלאומית והיה היהודי הראשון ששהה בתחנה. רייזמן שב לכדור הארץ ב־14 ביוני 2008 על הסיפון של המעבורת החלל דיסקברי במשימת STS-124. הוא היה גם חבר משימת STS-132 שטסה לתחנת החלל הבינלאומית במעבורת החלל אטלנטיס. כיום הוא הדירקטור של מבצעי החלל בחברת SpaceX ופרופסור בנושא הכנת אסטרונאוטים והכשרתם באוניברסיטת דרום קליפורניה בבית הספר להנדסה ויטרבי.

ביוגרפיה
--------

### החיים המוקדמים

גארט רייזמן נולד במוריסטאון שבניו ג'רזי וסיים ב־1986 את לימודיו בתיכון פרסיפני וב־1991 סיים את לימודיו בתוכנית של ג'רום פישר בנושא ניהול וטכנולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה וקיבל את המאסטר ואת הדוקטורט שלו בהנדסת מכונות מן המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1992 ו־1997 בהתאמה.

### קריירה בנאס"א

ביוני 2003, שימש רייזמן כאקוונאוט במשימת NEEMO 5 במעבדה התת־ימית "אקווריאוס" כשחי ועבד מתחת לפני המים 14 ימים.

רייזמן הוקצה כחבר צוות ארוך זמן בתחנת החלל הבינלאומית. הוא היה מומחה המשימה 5 על סיפון המשימה STS-123 (במעבורת החלל אנדוור) ב־11 במרץ 2008. לאחר העגינה הוא השתתף בהליכת החלל הראשונה של במשימה. רייזמן נשאר על הסיפון כמהנדס טיסה שני בחלק מהמשלחת ה־16 לתחנת החלל הבינלאומית והיה חלק מהמשלחת ה־17. לאחר השלמת המשימה הוא חזר לכדור הארץ בתור מומחה המשימה החמישי במשימת STS-124 ב־14 ביוני 2008. בזמן שהיה בתחנת החלל הבינלאומית הוא ראה שתי מעבורות חלל ואת התקנת החלק קיבו והזרוע הרובוטית Dextre.

רייזמן היה החבר היהודי הראשון בתחנת החלל הבינלאומית. הוא שלח ברכה מהחלל לעם ישראל בחגיגות יום העצמאות ה־60 למדינת ישראל, הוא גם צילם וידאו משעשע באיכות גבוהה של "יום בחייו של חבר צוות תחנת החלל". רייזמן היה חבר צוות במשימה STS-132 בה נסע אל תחנת החלל הבינלאומית על סיפון מעבורת החלל אטלנטיס מה־14 עד ה־26 במאי 2010. הוא השתתף בשתי הליכות חלל במהלך המשימה.

### הקריירה שלו אחרי נאס"א

ב־4 במרץ 2011 הודיעה SpaceX שרייזמן יצטרף אל החברה כמהנדס בכיר שאחראי על בטיחות האסטרונאוט וביטחון המשימה. לאחר מכן הוא קודם להיות הדירקטור של פעולות הצוות של החברה.

ב-31 במאי 2018 רייזמן הודיע כי יעזוב את תפקידו בחברה אבל יישאר על תקן "יועץ" של החברה, וציין כי לא יוכל לוותר על משרת מרצה לטיסות חלל מאוישות באוניברסיטת דרום קליפורניה הסמוכה.

### פעילותו באינטרנט

גארט רייזמן הקליט תוכנית יום בחיי, סרטונים על פעולות שנעשות בחלל ורואיין מן החלל.

קשרו עם קרן רמון ואילן רמון
---------------------------

במהלך הכשרתו פגש גארט רייזמן את האסטרונאוט הישראלי הראשון, אילן רמון והשניים שמרו על קשר. לאחר מותו של אילן והקמתה של קרן רמון על ידי רונה רמון, רייזמן הגיע להרצות ולדבר על שירותו בחלל ועל חייו לתלמידים מכל רחבי הארץ שלומדים בתוכנית רמון ספייסלאב של קרן רמון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גארט רייזמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גארט רייזמן (באנגלית)
* גארט רייזמן, ברשת החברתית פייסבוק

* גארט רייזמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* גארט רייזמן, ברשת החברתית אינסטגרם

* גארט רייזמן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* גארט רייזמן באתר נאס"א (באנגלית)
* Astronaut Garrett Reisman Joins SpaceX, March 4, 2011. *SpaceX.com*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MGP: 98010

 |
במתמטיקה, **הלמה של ג'ונסון ולינדנשטראוס**, הוכחה בשנת 1984 על ידי ויליאם ג'ונסון ויורם לינדנשטראוס, נוגעת להיטל של נקודות ממרחב אוקלידי במימד גבוה למימד נמוך. הלמה אומרת שניתן לשכן m נקודות מ{\displaystyle \mathbb {R} ^{N}} במרחב ממימד נמוך יותר (התלוי רק ב m ובדיוק הרצוי), בלי לשנות יותר מדי את המרחקים בין הנקודות. ללמה שימושים בקרובי מטריצות, הורדת ממדים ועוד.

ניסוח הלמה
----------

יהי
{\displaystyle 0<\varepsilon <1}
ו {\displaystyle X\subset \mathbb {R} ^{N}}
קבוצת נקודות בגודל m.

אז, לכל 
{\displaystyle n>ln(m)/\varepsilon ^{2}},
קיימת העתקה ליניארית 
{\displaystyle f:\mathbb {R} ^{N}\to \mathbb {R} ^{n}}
כך ש:

{\displaystyle (1-\varepsilon )\|u-v\|^{2}\leq \|f(u)-f(v)\|^{2}\leq (1+\varepsilon )\|u-v\|^{2}}
לכל 
{\displaystyle u,v\in X}

גרסה הסתברותית של הלמה
----------------------

קיימת גרסה נוספת של הלמה הטוענת טענה מקבילה עבור התפלגויות של העתקות:

יהי
{\displaystyle 0<\varepsilon ,\delta <{\frac {1}{2}}}
ויהי d שלם חיובי.
אז עבור 
{\displaystyle k={\mathcal {O}}(\varepsilon ^{-2}\log(1/\delta ))}

קיימת התפלגות על מרחב המטריצות בגודל {\displaystyle k\times d}
כך שלכל וקטור יחידה {\displaystyle x\in \mathbb {R} ^{d}}
מתקיים:

{\displaystyle P(|\Vert Ax\Vert \_{2}^{2}-1|>\varepsilon )<\delta }

לקריאה נוספת
------------

* Johnson, William B.; Lindenstrauss, Joram (1984), "Extensions of Lipschitz mappings into a Hilbert space", *Conference in Modern Analysis and Probability (New Haven, Conn. 1982)*, Contemporary Mathematics, vol. 26, Providence, RI: American Mathematical Society, pp. 189–206, doi:10.1090/conm/026/737400, MR 0737400.
שייח' **חסן יוּסֶף ח'ליל** (בערבית: **حسن بن يوسف بن خليل**; נולד ב-1955 באל ג'אנייה) הוא מבכירי חמאס ביהודה ושומרון.

תולדות חייו
-----------

חסן ח'ליל נולד ב-1955 בכפר אל ג'אנייה הסמוך לרמאללה (שהייתה אז תחת שלטון ירדני). אביו היה האימאם והמואזין של הכפר. בגיל צעיר נשלח בידי אביו לירושלים ללמוד שריעה, ובגיל 18 התמנה לאימאם ברמאללה. בהמשך נשלח לירדן ללימודי אסלאם מתקדמים, ושב לאזור רמאללה. בשנת 1977 התחתן, ובשנת 1985 עבר עם משפחתו לאל-בירה, והפך לאימאם של מחנה הפליטים אל-אמערי.

לדברי בנו מסעב חסן יוסף, ב-1986 השתתף ח'ליל בישיבה המייסדת של ארגון חמאס (אם כי מקורות אחרים טוענים שהארגון הוקם מאוחר יותר). ב־1989 נעצר ונכלא בפעם הראשונה. בשנת 1992 גורש ללבנון, יחד עם מנהיגי ארגוני טרור רבים, בעקבות חטיפת נסים טולדנו ורציחתו. לאורך השנים נעצר פעמים רבות נוספות, בין השאר במהלך שתי האינתיפאדות ולאחר חטיפת שלושת הנערים. במצטבר ישב 17 שנה בכלא הישראלי. בתקופת האינתיפאדה השנייה שימש דובר החמאס, ונחשב לאחד ממנהיגיו הרוחניים של הארגון. ב־2006, בעודו במאסר, נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם החמאס.

יוסף נחשב כמתון יחסית בין אנשי החמאס ומשמש כמנהיג דתי ולא כמנהיג צבאי. בשנת 2004 אמר כי חמאס יהיה "מוכן למדינה פלסטינית בגבולות 1967 עם הפסקת אש לטווח ארוך". הוא הסביר כי "פירושה של הפסקת אש בשבילנו הוא ששני צדדים לוחמים חיים זה בצד זה בשלום וביטחון לתקופה מסוימת, שמתאימה להתחדשות. פירוש הדבר, שחמאס מקבל שהצד השני יחיה בשלום ובביטחון". בראיון עמו בשנת 2006 אמר כי אם יזכה החמאס בבחירות יתנהל משא ומתן עם ישראל.

### משפחתו

יוסף נשוי לסבחה, ולהם תשעה ילדים. בנו הבכור, מסעב חסן יוסף, שימש כסוכן שב"כ, וניצל את מעמדו כבנו של מנהיג רוחני בכיר בחמאס כדי להעביר לכוחות הביטחון מידע רגיש, ולמנוע פיגועים רבים. מאוחר יותר מסעב התנצר, עבר לארצות הברית, ופרסם את קורותיו בספר. השייח' יוסף הכחיש שבנו היה חבר בחמאס והודיע כי אינו מכיר בו עוד.

לקריאה נוספת
------------

* מסעב חסן יוסף, **בן החמאס** (מאנגלית: דפנה לוי), הוצאת מודן, 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסעב חסן יוסף, **בן החמאס**, עמודים 21–29
2. ↑  מסעב חסן יוסף, **בן החמאס**, עמוד 35
3. ↑  אבו עלא: ישראל שולחת מסר ברור שאינה מעוניינת לתת הזדמנות לתהליך השלום, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2004
4. ↑  חסן יוסף: דלתות חמאס פתוחות לכל, באתר וואלה!‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408037605171
* GND: 1148562400
* LCCN: no2015010455
* VIAF: 314816045
* WorldCat: lccn-no2015010455

 |