recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יעקב נטל** (1917–2002) היה אדריכל ישראלי שפעל בישראל בעיקר בשירות תנועת הפועל המזרחי משנות ה-50 ועד תחילת שנות האלפיים.

נטל נולד בעיר קרקוב שבפולין בשנת 1917, למשפחה דתית וציונית. נטל התחנך בילדותו ב"חדר", את לימודי התיכון השלים בגימנסיה הממלכתית, שם גם הכיר את מי שיהיה בעתיד שותפו לתכנון פרויקטים רבים – **יצחק ביגלאיזן**.

חזית בניין בית הכנסת המרכזי בשיכון ה', בני ברקפנים בית הכנסת המרכזי בשיכון ה', בני ברקבשנת 1935 בהיותו בן 18, עלה נטל לארץ והתיישב בתל אביב, בבניין ברחוב אחד העם 105, שנרכש על ידי אביו קודם לעלותו לארץ. הבניין כולו נרכש על ידי משפחת נטל, במטרה להוות ערובה לביטחון כלכלי עבור הבן שזה עתה עלה בגפו לארץ ישראל. 

בישראל, פנה נטל ללימודי אדריכלות בטכניון שבחיפה, שם הוכשר כאדריכל ומהנדס. הודות לכך, התקבל ככל הנראה לעבוד כמתכנן באחד מאשכולות המתכננים בחטיבה 12 של המחלקה לעבודות ציבוריות שפעלה במסגרת ממשלת המנדט הבריטי, שהתמחתה בהקמתם של ביצורי משטרת המנדט הבריטי (מצודות טיגרט). 

בראשית דרכו העצמאית כאדריכל, פעל בשותפות עם חברו מפולין אינג'ינר יצחק ביגלאיזן, עמו תכנן מוסדות דת רבים, ובכללם בית הכנסת המרכזי בשיכון ה' בעיר בני ברק שתוכנן והוקם בין השנים 1950-1953.

לאחר פירוק השותפות, המשיך נטל לתכנן מבנים רבים ברחבי הארץ, בעיקר מבני ציבור (בתי כנסת, מעונות, מקוואות) ומגורים למגזר הדתי. יעקב נטל עבד כאדריכל עצמאי במשרדו בתל אביב, עד לפטירתו בשנת 2002.

עבודות
------

רשימה חלקית של המבנים והאתרים שתכנן:

* בית הכנסת המרכזי בשיכון ה', בני ברק
* ישיבת היישוב החדש (פרס ראשון בתחרות מתכננים) ברחוב פומפדיתא בתל אביב.
* כפר הנוער הדתי וקריית החינוך גבעת וושינגטון, פרויקט אותו תכנן וליווה החל משנות ה-50 ועד שנת 2002.
* קריית חינוך באר יעקב (ישיבה ואולפנה, בית כנסת, מבני מגורים, חדרי אוכל, חדרי כיתות ועוד).
* כפר הנוער נרדים, ערד.
* חידוש כפר הנופש לחיילי צה"ל, אשקלון.
* הישיבה התיכונית כפר גנים, כיום בתחום פתח תקווה.
* בית הכנסת דובב עוז, רחוב הבילויים 15, רמת גן.
* בית הכנסת היכל יהודה, גבעת שמואל.
* מלון ארבע העונות, נתניה (עיצוב פנים: דורה גד).
* בית אבות עכו, קבוצת אש"ל (כיום "מרכז אזורי לקשיש"), עכו.
* שוק קריית שמונה.
* מרכז מורשת יהדות בבל, אור יהודה.
* מרכז 7, מרכז מסחר ותעסוקה, באר שבע.
* בניין עיריית טייבה.
* גני ילדים ובית ספר, קריית ארבע.
* בית הספר אמירים, רמת השרון.
* מעונות יום עבור תנועת אמונה של הפועל המזרחי בכל רחבי הארץ (ובכלל זה יבנה, עתלית, רחובות).
* בנייני מגורים, רחוב כורזין פינת רחוב הרצוג, חברת משהב, רמת גן.
* בנייני מגורים, חברת מינרב, אשדוד.
* מקווה עירוני, רחוב התחיה 4, יפו, 1960.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב נטל** בוויקישיתוף
* צילומים עדכניים של בניין בית הכנסת המרכזי בשיכון ה' בבני ברק והערכת המבנה, 2.09
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנהר בקולומביה הבריטית שבקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ניישן.

**נהר ניישן** (באנגלית: **Nation River**; בצרפתית: **Rivière au Nation**; מילולית: "נהר האומה") שנקרא בעבר **נהר טרייב** (באנגלית: **Tribe River**; מילולית: נהר השבט), הוא נהר בחלקה הצפוני של מרכז פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.

בעבר היה הנהר יובל של נהר פארסניפ, ואולם כיום זורם הנהר לאגם ויליסטון (מאגר מים שנוצר בעקבות הקמת סכר בנט). 

הנהר מנקז את האזור הדרומי של הרי אומינקה.

לאורך מהלך הנהר מצויים ארבעת אגמי ניישן: אגם צאיטה, אגם אינדאטה, אגם צ'נטלו ואגם צ'וצ'י, המהווים אתר טבע מוגן במסגרת הפארק הפרובינציאלי אגמי ניישן. 

הר ניישן המתנשא מצפון לנהר (מצפון לאגם צ'נטו) נקרא על שם הנהר.

שמו של הנהר ניתן לו על ידי סיימון פרייזר בשנת 1906 על שם שבט הסיקאני אחת מהאומות הראשונות שהתגוררו על גדת הנהר.

לקריאה נוספת
------------

A. R. Langston, **Water Temperatures of the Nation and Mesilinka River Systems 1996**, October 1996

קישורים חיצוניים
----------------

* נהר ניישן באתר ממשלת קולומביה הבריטית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של שם הנהר
**שפמנון תניני** (שם מדעי: ***Bagarius***) הוא סוג של דג מסדרת השפמנונאים השייך למשפחת הסיסוריים. הוא חי בטבע בנהרות רחבים לאורך דרום אסיה מפקיסטן והודו לדרום-מזרח אסיה עד לאיי אינדונזיה. כיום כלולים בו ארבעה מינים.

מאפיינים
--------

לשפמנון תניני גוף שטוח יחסית וסנפירים רחבים ושטוחים, העוזרים לו לשכב רוב הזמן על קרקעית הים. השפמות שלהם ארוכות ועוזרות להם לחוש בטרף במים העכורים בהם הם חיים. כמו כן הם בעלי זנב חזק ורחב העוזר להם להאיץ אחרי טרף, והם בעלי לסתות גדולות וחזקות בעלות שיניים מחודדות. הם טורפים יעילים של טרף מימי כמו דגים, סרטנים, חרקי מים ודו-חיים ואף שפמנונים אחרים.

המין הקטן ביותר, שפמנון תניני בגריוס (*B. bagarius*) עולה לעיתים רחוקות על 20 סנטימטרים בעוד מינים אחרים כמו *B. rutilus* מגיעים לאורך של 1 מטר. המין הגדול ביותר הוא שפמנון תניני ענק שאורכו מעל 2 מטרים ומשקלו עולה על 90 קילוגרם. פרטים גדולים במיוחד יכולים להיות איום על אנשים השוחים בנהרות בהם הם חיים, כך קרה בנהר קורי בנפאל, אז תועדו גופות שנטרפו בידי שפמנון גדול זה. עם זאת מדובר בהתנהגות נדירה.

מינים
-----

* שפמנון תניני בגריוס (*Bagarius bagarius*)
* *Bagarius rutilus*
* *Bagarius suchus*
* שפמנון תניני ענק (*Bagarius yarrelli*)

בעבר נכללו עוד 2 מינים בסוג:

* *Bagarius gigas* - התקיים באאוקן של סומטרה
* *Bagarius bagarius* - התקיים בסומטרה ובהודו במשך הפליוקן.

גלריה
-----

* שפמנון תניני ענקשפמנון תניני ענק
* המין הנכחד Bagarius gigasהמין הנכחד *Bagarius gigas*
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפמנון תניני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**כוחות נסתרים** (באנגלית: **Forces Occultes**; כותרת משנה: תעלומות הבונים החופשיים נחשפים לראשונה על המסך) הוא סרט צרפתי משנת 1943, נודע כסרט האחרון שאותו ביים פול רייך Paul Riche (שם הבמה של ז'אן מאמי Jean Mamy).

עלילה
-----

הסרט מגולל את חייו של חבר פרלמנט צעיר שמצטרף לבונים החופשיים כדי להתניע מחדש את הקריירה שלו. כך הוא לומד כיצד הבונים החופשיים זוממים עם היהודים עם האומות האנגלו‑אמריקאיות את עידודה של צרפת לצאת למלחמה נגד גרמניה.

היסטוריה
--------

הסרט הוזמן בשנת 1942 על ידי מחלקת התעמולה של גרמניה הנאצית בצרפת הכבושה La Propaganda Abteilung de france ועל ידי ז'אן מאמי בונה חופשי לשעבר. הסרט מגנה בבוטות את הבונים החופשיים, הפרלמנטריזם והיהודים כחלק מהדחף של משטר וישי נגדם ומבקש להוכיח את העלילה היהודית מסונית.

עם שחרור צרפת, הואשמו התסריטאי שלו ז'אן מארק-ריבייר Jean Marquès-Rivière, המפיק רוברט מוזארד Robert Muzard, והבמאי ז'אן מאמי Jean Mamy בשיתוף פעולה עם האויב. ב-25 בנובמבר 1945, מוזארד נידון לשלוש שנות מאסר, ז'אן מארק שברח לגלות מרצון נידון בהיעדרו למוות ובגידה בערכי הלאום.

מאמי היה גם עיתונאי ב- L'Appel עיתון התעמולה של משטר וישי ושרת תחת פייר קונסטנטיני Pierre Constantini (מנהיג תנועת משתפי הפעולה - Ligue française d'épuration, d'entraide sociale et de collaboration européenne) וכן השתתף בכתב העת התעמלוני Au pilori, על כך נידון למוות והוצא להורג במצודת מונטרו Montrouge, ב־29 במרץ 1949.

קישורים חיצוניים
----------------

* "כוחות נסתרים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כוחות נסתרים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "כוחות נסתרים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**גוונים כהים** היא להקת רוק שהוקמה בשנת 1990 בחולון על ידי יואב בראון וחברו לתיכון איתי בלטר.

חברי הלהקה
----------

* יואב בראון: גיטרה, כתיבה והלחנה
* איתי בלטר: קלידים כתיבה והלחנה
* ירונה כספי: גיטרה בס
* יעל כהן: תופים

היסטורית הלהקה
--------------

בתחילת דרכה השתתפה הלהקה באלבום האוסף "אינדי" של ספי כרמל שיצא בשנת 1991 (אלבום בו התגלתה לראשונה להקת זקני צפת) עם השיר "סערה" ("סערה סערה קחי אותי מכאן"). ב-1992, עם הרכב דומה, לקחה הלהקה חלק בדיסק האוסף השני של ספי כרמל עם גרסת כיסוי לשירו של דייוויד בואי "Rubber Band". בדיסק זה הופיעו אף שני שירים שבהם ניגן בלטר: "תצא מדעתי" ו"תתחתן איתי", שבוצעו על ידי כלילה שלמות (קים לילך מיכאל, שבעתיד תתפרסם כג'יגה מהצמד אנלוג פוסי) ולהקתה, שבלטר היה אחד מחבריה.

מאוחר יותר פרשה כהן והקימה עם ענבל פרלמוטר ויפעת נץ את להקת המכשפות, והיא הוחלפה על ידי אסף אורן על התופים.

הלהקה ניגנה עם גיטריסטים שונים: סיגל קלרמן (הייתה חברה בלהקת אורז ונינגה כגיטריסטית גם עם רמי פורטיס וברי סחרוף), גידי רז (ניגן אף הוא עם ברי סחרוף) וישי אמיר (אשר הקים את להקת אוליב). 

"גוונים כהים" הופיעה במועדונים שונים, ביניהם הפינגווין בסוף ימיו, רוקסן, ומועדון הלוגוס. כמו כן השתתפה בערב שירי שמוליק קראוס בפסטיבל ערד וביצעה גרסת כיסוי לשיר "בובה זהבה".

הלהקה הוציאה אלבום יחיד בשם "גוונים כהים", אשר הופק על ידי ניצן זעירא מנענע. עטיפת האלבום צולמה על ידי הצלמת אלינור קרוצ'י, שהייתה אז בתחילת דרכה. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "עוד פעם שיגעון" ו"לרוץ אל השמים". בלטו בו גם השירים "מלח במקום דבש", "המלאך שלי", "מי זה שם", "לאהוב" ו"האלים מעריצים". הקליפ של "לרוץ אל השמים" שודר בטלוויזיה פעמים רבות ומשך תשומת לב ציבורית עקב עיסוקו בהתאבדות (כמו כן, שירי האלבום עסקו במוות, כאב וטירוף), אך האלבום נכשל במכירות והלהקה התפרקה במהלך 1995.

חלק מחברי הלהקה המשיכו לעסוק במוזיקה לאחר הפירוק. ירונה כספי ניגנה ושרה בלהקה של ערן צור בתקופת האלבום עיוור בלב ים, ובשנת 2005 הוציאה את אלבום הסולו הראשון שלה: "תני לשתיקה לבעור". איתי בלטר הצטרף ללהקת ההופעות של עמיר לב והוציא שני אלבומי סולו: "השמש, הרוח, השד והים".

קישורים חיצוניים
----------------

* גוונים כהים, באתר אייטונס (באנגלית)
* גוונים כהים, באתר ספוטיפיי
* גוונים כהים, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גוונים כהים, באתר דיזר
* גוונים כהים, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* גוונים כהים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: abda642e-1cf8-4d3e-873f-27d22e9d9221

 |
**דליוס צ'קואוליס** (בליטאית: **Dalius Čekuolis**; נולד ב-29 במרץ 1959) הוא דיפלומט ליטאי.

ביוגרפיה
--------

צ'קואוליס נולד בוילנה וב-1982 סיים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה.

ב-1990 התמנה לדובר משרד החוץ של ליטא והיה ראש המחלקה לעיתונות ומידע במשרד.

ב-1992 התמנה לשגרירי ליטא בדנמרק, נורווגיה ואיסלנד וביצע את התפקיד עד 1994.

מ-1994 ועד 1998 היה שגריר ליטא בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג, נציג באיחוד המערב-אירופי ונציג במועצת איגוד השותפות האירו-אטלנטית (Euro-Atlantic Partnership Council) של נאט"ו.

מ-1998 ועד 1999 היה ראש ועדת בעלי התפקידים הבכירים במועצת המדינות הבלטיות (Council of the Baltic Sea States).

מ-1999 ועד 2004 היה שגריר ליטא בפורטוגל.

ב-2004 החל להיות האחראי על מדיניות הביטחון במשרד החוץ הליטאי וביצע זאת עד לקבלת תפקידו באומות המאוחדות.

ב-2006 התמנה לשגריר ליטא באו"ם.

ב-2007 היה לשנה אחת נשיא המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות. באותה שנה גם נאם בכנס לענייני זכויות האישה של האו"ם.

בשנת 2014 התמנה לשגריר ליטא בצרפת ובמקומו לשגריר בארגון או"ם מונתה סגניתו ריימונדה מורמוקייטה. משנת 2014 ועד ל-2019 הוא היה שגריר ליטא בצרפת.

הוא נשוי ואב לבת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דליוס צ'קואוליס** בוויקישיתוף
* מסמך PDF אודות דליוס צ'קואוליס באתר האו"ם
* דוליוס צ'קואוליס באתר שגרירות ליטא בהונגריה
* דליוס צ'קואוליס באתר נאט"ו

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Council of the Baltic Sea States (ארכיון)
2. ↑  2007: H.E. Mr. Dalius Čekuolis (Lithuania) | UNITED NATIONS ECONOMIC and SOCIAL COUNCIL, www.un.org
3. ↑  שגרירות ליטא בהונגריה, LITHUANIA TO CHAIR THE UNITED NATIONS’ ECONOMIC AND SOCIAL COUNCIL
4. ↑  [ The Opening of the Fifty-First Session of the Commission on the Status of Women
New York, 26 February 2007]
**שפעול פרוטאוליטי** הוא התהליך שבו נוצר אנזים פעיל מצורתו הלא פעילה. אנזימים רבים משופעלים בדרך זו כאשר בתהליך עצמו מתרחשת הידרוליזה של מינימום קשר פפטידי ספציפי אחד באנזים הלא פעיל הנקרא זימוגן או פרואנזים.

התהליך
------

השפעול מתבצע על ידי אנזימים ספציפיים הנקראים פפטידאזות או פרוטאזות. ביקוע על ידי אנזימים אלה אינו דורש אנרגיה ויתרון זה מאפשר חיתוך חלבונים גם מחוץ לתא ואי צורך בהשקעת ATP. כמו כן, התהליך משמש כבקרה לכמות האנזימים הדרושה. התהליך מסתיים כאשר מתבצע כיבוי באמצעות קשירה של מעכבי אנזימים (לדוגמה זירחון או חלבונים ספציפיים) לאנזימים הפרוטאוליטיים.

ניתן להדגים אקטיבציה של זימוגנים באמצעות כימוטריפסין, אנזים המזרז פירוק חלבונים במהלך תהליך העיכול. כימוטריפסינוגן, צורתו הלא פעילה (זימוגן) של כימוטריפסין עובר הידרוליזה של מספר קשרים פפטידים על ידי האנזים הפרוטאוליטי טריפסין. החיתוך מאפשר חשיפה של האתר הפעיל ואת יצירת כיס האוקסיאניון שהוא מוטיב מבני החיוני לפעילותו של הכימוטריפסין המסייע בייצוב מצב הביניים הלא יציב הנוצר במהלך הריאקציה. בנוסף, כימוטריפסינוגן הוא פוליפפטיד שלם והחיתוכים מאפשרים את קבלת צורתו של הכימוטריפסין המורכב משלושה פוליפפטידים שביניהם קשרים דיסולפידיים.

דוגמאות לשיפעול פרוטאוליטי
--------------------------

* טריפסין, אנזים השייך למשפחת הסרין פרוטאזות. הטריפסין מפרק חלבונים במהלך תהליך העיכול כאשר הוא מבקע שרשראות פוליפפטידיות בצד הקרבוקסילי של ליזין וארגינין. האנזים מופרש מהלבלב בצורתו הלא פעילה - טריפסינוגן ובתריסריון עובר חיתוך והופך לטריפסין. טריפסין למעשה מבצע בעצמו שפעול פרוטאוליטי לאנזימים שונים הקשורים לתהליך העיכול כמו כימוטרפסינוגן, טריפסינוגן. הוא למעשה משפעל כללי של זימוגנים המגיעים מהלבלב.
* קרישת דם משופעלת באמצעות מפל אקטיבציה של זימוגנים שמבטיח תגובה מהירה ומוגברת לטראומה. בסיומו של מפל הפעילות מתבצע חיתוך של פיברינוגן על ידי תרומבין לקבלת פיברין, מרכיב חשוב במנגנון קרישת הדם.
* ההורמון אינסולין, החיוני לוויסות רמות הגלוקוז בדם, הוא למעשה התוצר המוגמר הנוצר על ידי חיתוכים פרוטאוליטיים. הפרה-פרואינסולין עובר שפעול פרוטאוליטי כאשר מקטע של 23 חומצות אמינו בקצה האמיני נחתכות. בשלב זה מתקבל פרואינסולין שגם הוא עובר שפעול פרוטאוליטי- חיתוך בשני אתרים ספציפיים וקבלת האינסולין הבוגר.

ראו גם
------

* טריפסין
* כימוטריפסין
* אינסולין
* פרואינסולין
**שפן עצים בֶּנִינִי** (שם מדעי: ***Dendrohyrax interfluvialis***) הוא מין של שפן שוכן עצים ממערב אפריקה (למשל בבנין, שזה מקור שם המין) הקרוב למין שפן עצים מערבי והופרד ממנו ב-2021 עקב בדיקות מבנה הגולגולת הקצרה יותר שלו, פרוותו הבהירה יותר ונביחותיו האופייניות אותן הוא משמיע בלילה.

שפן זה נראה מעט בטבע וידוע שהוא חי באזורי יערות טרופיים בין הנהרות ניז'ר לוולטה, מה שהעניק למין את שמו המדעי (מילולית: *interfluvialis* - בין שני נהרות).

מין זה מגיע לאורך של 50 עד 55 סנטימטרים והוא בעל פרווה ארוכה וגסה עם גוונים בהירים כשאחורי הגב לבנים. הוא בעל "מסיכה" כשל רקון בצבע בהיר ובעל אוזניים מעוגלות קטנות. השפן עוטה טפרים על כפות דמויות-פרסה והוא מטפס עצים מומחה. הוא ניזון מעלי עצים ופעיל במשך הלילה. השפנים מתקשרים באמצעות צווחות קולניות ויבבות, השונות מאלה של שפני עצים אחרים.

לא ברור מה מצב שימור, אך ייתכן שהוא ניצוד בידי מספר שבטים ואוכלוסייתו עלולה להיפגע מבירוא יערות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפן עצים בניני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------



| אפרותריה |
| --- |
| אפרואינסקטיפילים |
| שנבובאים | 

|  |  |
| --- | --- |
| שנבוב | שנבוב |

 |  |
| פיינונגולטה |
| שפנאים (שפניים) | 

|  |  |
| --- | --- |
| שפן סלע | שפן סלע |
| שפן עצים | שפן עצים מזרחי • שפן עצים מערבי • שפן עצים בניני |
| שפן הסבך | שפן הסבך |

 |
| טתיתריה | 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פילאים (פיליים) | 

|  |  |
| --- | --- |
| פיל אפריקני | פיל סוואנה אפריקני • פיל יער אפריקני |
| פיל | פיל אסייתי (תת-מינים: פיל הודי • פיל סרי לנקי • פיל סומטרי • פיל בורנאי) |

 |
| תחשאים | 

|  |  |
| --- | --- |
| תחשיים | תחש המשכן |
| תחשי הנהרות | תחש נהרות קריבי • תחש נהרות אמאזוני • תחש נהרות אפריקני • תחש גמדי |

 |

 |
| חדפי פיל • טנרקאים |
**מודל הבניה וההרחבה**, הוא מודל בתחום הפסיכולוגיה אשר פותח על ידי ברברה פרדריקסון. 

על פי המודל רגשות חיוביים מרחיבים באופן רגעי את רפרטואר המחשבות – מעשים של האדם. ובנוסף, רגשות חיוביים פועלים להגדיל את מרחב תשומת הלב, ההכרה וההנעה של האדם מעבר לצרכים הבסיסיים באותו רגע.
טענה מרכזית היא שרגשות חיוביים של שמחה, עניין, שביעות רצון ואהבה מרחיבים את הרפרטואר הרגעי של מחשבות ומעשים: שמחה מציתה את הרצון לשחק, עניין מצית את הרצון לחקור, שביעות רצון מציתה את הרצון לשלב ואהבה מציתה תהליך חוזר ונשנה של הרצונות האלה בתוך מערכת יחסים סגורה ובטוחה. אופן המחשבה הרחב הנובע מרגשות חיוביים אלה, משווה לאופן המחשבה הצר הנוצר מרגשות שליליים רבים (לדוגמה תקיפה או בריחה).
הבט משמעותי נוסף בהקשר לתאוריה, נוגע לתוצאות של דרכי מחשבה חיוביים אלו: על ידי **הרחבה** רגעית של רפרטואר המחשבה – ביצוע של האדם – בין אם על ידי משחק, מחקר או פעילות דומה – רגשות חיוביים מקדמים את הגילוי של פעולות חדשניות ויצירתיות, רעיונות וקשרים חברתיים, אשר מרכיבים את המשאבים האישיים של האדם. בין אם משאבים פיזיים או אינטלקטואליים ועד למשאבים חברתיים ופסיכולוגיים. משאבים אלה פועלים כעתודה שניתנת לשימוש בשלב מאוחר יותר על מנת לשפר את הסיכויים להתמודדות טובה עם המצב. כך דרך התנסויות בעלות רגשות חיוביים, אנשים משנים את עצמם והופכים להיות יותר יצירתיים, בעלי ידע, גמישים, מעורבים חברתית ובריאים.

ממצאים מחקרים לגבי המודל
------------------------

עדות למודל מגיעה משני עשורים של ניסויים אשר נערכו על ידי אייזן ועמיתים.
החוקרים מצאו שאנשים אשר חווים רגשנות חיובית מראים תבניות של מחשבה לא שגרתיות, גמישות, יצירתיות, אינטגרטיביות, פתיחות למידע ויעילות. בנוסף הראו שאנשים החווים רגשנות חיובית מראים העדפה גוברת למגוון ומקבלים מערך רחב יותר של אפשרויות התנהגות.
באופן כללי, על פי אייזן, רגשנות חיובית יוצרת מבנה קוגניטיבי רחב וגמיש אשר מאפשר אינטגרציה של חומר מגוון וזאת על ידי רמה גבוהה של דופאמין במוח. אבל למרות שאיזן לא התייחסה באופן ספציפי לרגשות חיוביים, המחקרים שלה רק מחזקים את הטענה שרגשנות חיובית מרחיבה קוגניציה. כאשר, רגשנות שלילית ידועה כמצרה את תשומת הלב של אנשים וגורמת להם להפסיד את הראיה הכוללת של המצב.
עדות נוספת לגבי כך שרגשנות חיובית מרחיבה את תשומת הלב מגיעה ממחקרים אשר עשו שימוש בפרדיגמת עיבוד ויזואלי בשביל להעריך הטיות במיקוד של תשומת הלב. מצבים שליליים, כגון חרדה ודיכאון, מראים הטיות הצרה בתשומת הלב. מצב של רווחה, אופטימיות והצלחה מעידים על הרחבה בתשומת הלב.

ראו גם
------

* רגשות
* רגשנות
* יצירתיות
* אינקובציה של רגשות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fredrickson, B. L. (2004). The broaden-and-build theory of positive emotions. The Royal Society, 1367-1377.
2. ↑  .Cohn, A. Michael, Fredrickson, B. L. (2001). Beyond the Moment, Beyond the Self: Shared Ground Between Selective Investment Theory and the Broaden-and-Build
Theory of Positive Emotions. University of Michigan
3. ↑  Fredrickson, B. L.Isen M. Alice, Isen (2000) 
.
4. ↑  קאן ואייזן 1993
5. ↑  Derryberry & Tucker 1994.
לדוחל חום-הגרון גבת עין לבנה בולטת
למין *Wilsonia canadensis* גבת עין צהובה
**גבת העין** (המונח הלטיני המדעי המקובל: *supercilium*) היא קבוצת נוצות שצבען מובדל משאר הנוצות באותו אזור, וצורתן יוצרת כעין פס העובר מבסיס המקור של העוף, ממשיך מעל עינה ומסתיים באזור האחורי של ראשה. צורתה דומה לגבה, ובאנגלית אף נהוג המינוח "eyebrow" ("גבה").

לרוב, צבע גבת העין יהיה בהיר משאר נוצות העוף.

צבע וצורת גבת העין יכול לשמש להבחנה בין מינים שונים של עופות, לדוגמה: כדי להבחין בין העלווית הכהה ובין עלווית רחבת-מקור (שני מינים דומים של סבכיים) הדומים זה לזה, ניתן להשתמש בהבדלי הצורה בגבת העין של המינים. בעוד שגבת העין של העלווית הכהה היא מתוחמת בחדות, לבנבנה וצרה בקדמת העין והופכת לרחבה ומודגשת יותר בחלק האחורי, הרי שגבת העין של עלווית רחבת-המקור בקדמת העין גבולותיה מטושטשים יחסית, רחבה וצהבהבה ובאחורי הראש הופכת הגבה ליותר צרה ולבנבנה.

גבת העין יכולה להתפצל מעל העין, ולרוב להתחבר בשנית בהמשכה, כמו אצל המין חרטומית גמדית כשגבת העין חוזרת ומתחברת אחרי העין או להישאר מפוצלת, כמו אצל המין חופית מגלית. צורה נוספת הקיימת, היא גבת עין נופלת, כאשר צבע גבת העין מופיע גם מתחת לעין העוף, כמו אצל המין *Anthus hodgsoni*.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוסף מונחים לטיניים
2. ↑  Kaufman, Kenn, **A Field Guide to Advanced Birding**, Houghton Mifflin Harcourts, 2011, עמ' 51
3. ↑  Mullarney, Killian; Svensson, Lars; Zetterström, Dan; Grant, Peter J, **Collins Bird Guide**, HarperCollins, 1999, עמ' 306-307
הנסיכויות הרומניות לאחר מלחמת קרים
**הסכמת פריז** (ברומנית: **Convenţia de la Paris**) הוא סיכום ההסכמות בין 7 מעצמות אירופה באוגוסט 1858 בנושא הנסיכויות הרומניות, שכונו אז נסיכויות הדנובה. ההסכמות האלה היו הבסיס לאיחוד הנסיכויות וחלק מהסעיפים היוו עבור הנסיכויות חוקה בסיסית. המעצמות שגיבשו את ההסכמה היו האימפריה העות'מאנית, צרפת, הממלכה המאוחדת, האימפריה האוסטרית, ממלכת סרדיניה ופרוסיה והאימפריה הרוסית, אותן מדינות שהשתתפו במלחמת קרים.

הסעיף הראשון של ההסכמה איפשר את איחוד נסיכות מולדובה עם נסיכות ולאכיה, כששתיהן כפופות לשלטון הסולטאן העות'מאני. הסעיף השני ערב לאוטונומיה של הנסיכויות והסעיף השלישי קבע בחירות נפרדות לשליטי שתי הנסיכויות. בשלושת הסעיפים הבאים נקבעו היחסים בין השליטים ובין שתי האסיפות המכוננות של הנסיכויות, שזומנו והוועדה המרכזית, שנועדה לשבת בפוקשאן. הסעיף השמיני קבע את גובה המס שהנסיכויות ישלמו לאימפריה העות'מאנית, מיליון וחצי קורושים עבור מולדובה ושני מיליון וחצי קורושים עבור ולאכיה. בסעיפים 10 עד 14 נקבעו הדרכים לבחירת שליטי הנסיכויות, זכויותיהם וחובותיהם. סעיף 27 קבע הקמת ועדה מרכזית בפוקשאן, ועדה שתורכב משמונה נציגים של מולדובה ושמונה נציגים של ולאכיה. בסעיף 38 נקבע שיוקם בית משפט עליון משותף לשתי הנסיכויות ומושבו בפוקשאן. בסעיפים 42 עד 44 נקבע שיוקם צבא משותף לשתי הנסיכויות ומפקד הצבא ימונה לסירוגין על ידי שליטי שתי הנסיכויות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוקשאן התאימה למטרה זו, כי הייתה עיר גבול מחולקת בין נסיכות מולדובה ובין נסיכות ולאכיה
2. ↑  Conférence de Paris. 1858. Convention relative à l' organisation des principautés de Moldavie et de Valachie, signée à Paris le 19 août 1858. Protocoles des séances. (בצרפתית)
**גבולות אושוויץ: נזקי חובת הזיכרון** (בצרפתית: **Les Frontières d'Auschwitz**) הוא ספר מאת שמואל טריגנו העוסק ביחסי אירופה וישראל על רקע זיכרון השואה.

הספר יצא לאור בצרפתית בשנת 2005 ותורגם לעברית בשנת 2016 על ידי אבנר להב בהוצאת רסלינג.

הספר
----

הספר נכתב על רקע היחס האירופי המורכב לשואה במאה ה-21, הכולל מחד יחס של גינוי לפשעי השואה ואף תחושת אשם מחד ומאידך עוינות כלפי מדינת ישראל שבצורתה הקיצונית באה לידי ביטוי בהשוואת מדינת ישראל לנאצים. בספר נבחן לעומק היחס האירופי לשואה, היחס למדינת ישראל ומועלות מסקנות הקושרות את יחסי אירופה וישראל ואת יחס אירופה לסכסוך הישראלי פלסטיני, על רקע הקונפליקט האירופי בזיכרון השואה.

הספר מורכב מ-13 חלקים ונספח:

1. המושא האפל של הזיכרון
2. התסמונת של חובת הזיכרון
3. גופו הנערץ של הקורבן
4. הקורבן המוחלף
5. הפרדיגמה שהציב דה גול
6. פסיכודרמה צרפתית
7. הדגם של חובת הזיכרון
8. החילוף הקורבני
9. השלום המובטח לקורבנות
10. הדמוקרטיה נגד ישראל?
11. הדרתה העולמית של ישראל
12. האימפריה האירופאית נגד ישראל
13. להשמיד את ישראל?

* + נספח - מלחמת אוסלו

דביר שוורץ כתב בביקורת על הספר: "מצד אחד מוטלת עליה [יבשת אירופה] "חובת הזיכרון", הבאה לידי ביטוי בבניית מוזיאונים, קתדרלות וספרים בנושאי השואה ומוראותיה. ומצד שני – בשם אותו זיכרון עצמו מואשמים שוב ושוב מושאיו, קרי היהודים ומדינת ישראל, בפשעים דומים. הא כיצד? טענתו של טריגנו היא שאין מדובר כאן בניסיון פסיכולוגי פשוט של האליטה האירופית להקל את אשמת השואה מעליה, אלא בתוצאה עמוקה של האוניברסליזציה שעבר זיכרון השואה באירופה".

ראו גם
------

* גבולות אושוויץ
* סוף היהדות בארצות האסלאם (ספר)

קישורים חיצוניים
----------------

* גבולות אושוויץ באתר הוצאת רסלינג

על הספר:
* אתר למנויים בלבד קרולינה לנדסמן, "גבולות אושוויץ" סובל ממנת יתר של אנטישמיות, באתר הארץ, 20 בינואר 2017
* דביר שוורץ, ‏סקירת הספר, **השילוח** גיליון 1, אוקטובר 2016
* מנפרד גרסטנפלד, המניפולציה האנטישמית של זיכרון השואה, באתר מידה, 16 באפריל 2017
* ערב עיון על הספר - באוניברסיטת בר-אילן

הערות שוליים
------------

1. ↑  דביר שוורץ, ‏סקירת הספר, **השילוח** גיליון 1, אוקטובר 2016
**הסכמי הים התיכון** (גרמנית: *Mittelmeerentente*; צרפתית:*Entente de la Méditerranée*) היו סדרה של הסכמים שנחתמו בשנת 1887 בין בריטניה לבין איטליה ב-12 בפברואר (בתיווכה של גרמניה), לבין אוסטריה-הונגריה ב-24 במרץ ולבין ספרד ב-4 במאי. הערות נוספות להסכמים הועברו בין בריטניה, איטליה ואוסטריה-הונגריה ב-12 בדצמבר.

על פניו, נראה כי הסכמים אלה רק הכירו בסטטוס קוו שהתקיים באזור הים התיכון. אולם למעשה, אחת המטרות העיקריות שלהם הייתה לבלום את ההתפשטות של האימפריה הרוסית באזור הבלקן ואת רצונה לשלוט במיצרי הבוספורוס והדרדנלים. מנקודת מבט הזו, ההסכמים גם ערבו להישרדותה של האימפריה העות'מאנית. בנוסף, הם הגנו על האינטרסים האיטלקיים אל מול צרפת, ומכאן שאיחדו כוחות עוינים לרוסיה בבלקן ולצרפת בצפון אפריקה.

מנקודת מבטו של קנצלר גרמניה, אוטו פון ביסמרק, היתרון של הסכמים אלה (שגרמניה לא הייתה חלק מהם), היה קירוב בריטניה לברית המשולשת בין גרמניה, איטליה ואוסטריה-הונגריה. יתרון זה לא החזיק מים, שכן בהמשך בריטניה דווקא חיממה את יחסיה עם רוסיה.

הברית פורקה בשנת 1896, כאשר קיסר גרמניה, וילהלם השני, התנכר לבריטניה בעת ששלח את "מברק קרוגר".

ניתן לומר כי הסכמים אלו סיכנו את ברית ביטוח המשנה בין גרמניה לרוסיה. בחלקה הסודי של ברית ביטוח המשנה, פון-ביסמרק הביע במשתמע את תמיכתו במאמציה של רוסיה להתרחבות טריטוריאלית, ומכאן שהסכמי הים התיכון, גם אם לא נגדו לחלוטין את ברית ביטוח המשנה, הרי שלא תאמו את רוח הדברים שבה.

ביבליוגרפיה
-----------

* W. N. Medlicott. The Mediterranean Agreements 1887. The Slavonic Review Vol. 5, No. 13 (Jun. 1926), pp. 66-88
* Pribram, Alfred, ed. (1921) The Secret Treaties of Austria-Hungary. Vol. 2. Cambridge, MA: Harvard University Press. pp. 47-57, 71-78 (*Text of Agreements*)
* Gregor Schöllgen, Imperialismus und Gleichgewicht. Deutschland, England und die orientalische Frage 1871–1914, Munich, Oldenbourg, 2000 (מסת"ב 3-486-52003-2), p. 23
* Die Grosse Politik der Europäischen Kabinette

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563018605171
* LCCN: sh85083221

 |
**כביש עוקף שדרות** הוא כביש רוחב עתידי, שיתחיל בצומת עם כביש 232 באזור צומת איבים שנמצא בסמוך לכפר הסטודנטים איבים ויסתיים בצומת קיבוץ ארז שיחבר את הכביש עם כביש 34 בסמוך לקיבוץ אור הנר ולקיבוץ ארז.

הכביש ישמש את תושבי שכונת נאות השקמה, בן-גוריון ב' ושכונות נוספות שיבנו בצפון שדרות.

היסטוריה
--------

בינואר 2003 פורסם כי מע"צ מחוז דרום מקדמת תוכנית להקמת כביש עוקף לשדרות שיעבור משדרות לצומת יד מרדכי מדובר, בראיון לתקשורת שנתן מנכ"ל מע"צ, עמי לקס נימק את ההחלטה לקידומם הקמת הכביש בכך שהכביש הנוכחי (כביש 34) מסוכן לנוסעים בשל קרבתו לרצועת עזה והוא יהווה חלופה בטוחה יותר מאשר כביש 34. התוכנית באותה תקופה קבע כי אורך הכביש יהיה כ-4 ק"מ ועלות הקמתו הוערכה ב-30 מיליון שקלים לפחות.

בדצמבר 2015 אושרה להפקדה תוכנית שכוללת הקמת אזור תעסוקה של "שכונת מתחם 9" בשדרות, את אזור התעסוקה ישמש בעיקר כביש עוקף שדרות.

באוקטובר 2017 התפרסם כי הכביש ישמש את אחת משכונת המגורים העתידית של שדרות, שתקרא שכונת שדרות בפארק שתשתרע על כ-1,260 דונם ותכלול כ-1,550 יחידות דיור, מלבד כביש עוקף שדרות גם כביש 35 ישמש את תושבי השכונה.

באפריל 2018 נחתם הסכם גג לעיריית שדרות במעמד ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו במסגרת הסכם הגג תחייב העירייה לשווק כ-8,800 יחידות דיור בעיר וכן הקמתם של מבני ציבור ותשתיות, עלותו המשוערת של הסכם הגג מוערכת בכ-1.9 מיליארד שקלים. מלבד פתרונות דיור נקבע כי למעלה מ-100 מיליון שקל יושקעו בפתרונות תחבורה בהם ביצוע כביש עוקף שדרות, שדרוג הכניסה המערבית לעיר דרך כביש 34 וכן שדרוג הכניסה המזרחית לעיר מכביש 232.

בספטמבר 2021 החלו העבודות להקמת הכביש, הן צפויות להסתיים במאי 2023. עד אותה שנה הפרויקט הוכר ככביש 333, אך עם סימון שדרות בן-גוריון בירושלים במספר זה, הוזז הסימון שלו ל-334 (על אף שקיים כיום כביש עם אותו מספר). הכביש החדש יהיה למעשה המשכו של כביש 334 הקיים.

צמתים לאורך הכביש
-----------------

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **כביש עוקף שדרות (ממערב למזרח)** |
| 0 | צומת קיבוץ ארז |  | אור הנר, ארז |   כביש 34, כביש 3523 וכביש 3521. |
| 1.2 | צומת ללא שם |  | שדרות | כביש גישה לשכונת הבוסתנים |
| 2.9 | צומת ללא שם |  | שדרות | רחוב מנחם בגין |
| 3.9 | צומת איבים |  | שדרות, איבים |   כביש 232 |
|

הערות שוליים
------------

1. ↑  מע"ץ מקדמת תוואי כביש עוקף שדרות, באתר גלובס, 26 בינואר 2003
2. ↑  התכנית בשדרות ל- 1,100 יח"ד ואזור תעסוקה אושרה להפקדה בתנאים, באתר רשות מקרקעי ישראל, ‏23 בדצמבר 2015
3. ↑  יובל ניסני, בצל המתיחות: נסגרו שני מכרזי רמ"י ל-40 אלף מ"ר מסחר בשדרות, באתר מרכז הנדל"ן, ‏8 במאי 2015
4. ↑  יעל גל-און, השקט שנשאר: שמונה שכונות חדשות והכפלת האוכלוסייה, באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2017
5. ↑  אורי חודי, ‏שדרות: הסכם-גג לבניית 6,000 דירות חדשות צפוי להיחתם מחר, באתר גלובס, 8 באפריל 2018
6. ↑  אתר למנויים בלבד יעל דראל, שדרות חתמה על הסכם גג שיכפיל את אוכלוסייתה: תוספת של עשרת אלפים דירות, באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2018
7. ↑  כביש המהפכה: כך תהפוך הגישה לשדרות בטוחה ונוחה - שדרונט, באתר שדרונט, ‏4 באוגוסט 2021
8. ↑  כביש 334 - בין כביש 34 לשכונת בן גוריון, באתר נתיבי ישראל
**יואנס** (יוחנן) **סקיליצס** (ביוונית: **Ἰωάννης Σκυλίτζης**; שנות ה-40 המוקדמות של המאה ה-11 – לאחר 1101) היה היסטוריון יווני של סוף המאה ה-11.

חייו
----

מעט מאוד ידוע על חייו. הכותרת של חיבורו מציינת אותו כ"קורופלאטס" (אנ') ("אשר על הארמון") וכ"דרונגאריוס של המשמר" (אנ') (תפקיד צבאי ביזנטי בכיר) לשעבר, לפיו הוא בדרך כלל מזוהה עם אדם בשם יואנס תראקסיוס.

חיבורו העיקרי הוא "קיצור היסטוריות" (Σύνοψις Ἱστοριῶν), המכסה את שלטון קיסרי האימפריה הביזנטית ממותו של ניקפורוס הראשון בשנת 811 ועד להדחת מיכאל השישי בשנת 1057; הוא ממשיך את הכרוניקה של תאופאנס המודה ("כרונוגרפיה"). יש המשך לחיבור זה, המכונה "המשך סקיליצס" ומכסה את השנים 1057 עד 1079; כמה היסטוריונים משערים שגם הוא נכתב על ידי סקיליצס.

כתב היד "סקיליצס מדריד"
-----------------------

כתב היד המפורסם ביותר של התקציר הופק בסיציליה במאה ה-12 ומכונה "סקיליצס מדריד" (אנ'), וכיום הוא נמצא בספרייה הלאומית של ספרד במדריד. כתב היד כולל 574 מיניאטורות (ציורים זעירים), בעוד שכמאה מהן אבדו, והוא הכרוניקה הביזנטית המוארת היחידה ששרדה ביוונית, ומהווה מקור ראשוני יקר ערך ביותר להצגתה החזותית של ביזנטיון באותה תקופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקיליצס מדריד** בוויקישיתוף
* יואנס סקיליצס, **קיצור היסטוריות** (ביוונית)
* יואנס סקיליצס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007446442305171
* BIBSYS: 95004568
* BNE: XX897072
* BnF: cb120005584 (data)
* GND: 100950396
* ICCU: MILV127828
* ISNI: 0000 0004 5380 5136
* LCCN: n86082370
* NKC: mzk2010591797
* NLG: 50507
* NLP: A19572992
* NSK: 000134946
* NTA: 070501246
* RERO: 02-A000095093
* SELIBR: 191661
* SUDOC: 028104722
* Trove: 1025886
* VcBA: 495/19618
* VIAF: 102322433
* WorldCat: lccn-n86082370

 |
מבט גבי של חדקונית הדקל האדומה
מבט גחוני של חדקונית הדקל האדומה
**גַּבִּי** (בלטינית: dorsal מהמילה dorsum גַּב) הוא מונח באנטומיה המתאר את צידו העליון של יצור ההולך, עף, שוחה או זוחל בצורה אופקית, או הצד האחורי (גבי) ביצורים ההולכים זקוף כמו בני אדם.

המונח *גבי* מתייחס גם למבנים אנטומיים המופנים בכיוון הגב או צומחים ממנו כגון גב הכנף או זיפים גביים בהתאמה. באנטומיה צידו האחר של היצור נקרא גחוני למשל זיפיים גחוניים.

אצל בני אדם המונח *גבי* בדרך כלל נרדף למילה *אחורי*, למשל הלב הוא גבי לעצם החזה ועמוד השדרה גבי ללב. קיימים גם כמה יוצאי דופן למשל גב כף היד, גב כף הרגל וגב הלשון (צידה העליון) שאינם אחוריים. כמו כן, כאשר מתייחסים לאזורים בחלקים העליונים של המוח, המונח גבי מתייחס לצד העליון של המוח והמונח גחוני מתייחס לצידו התחתון. אצל כל בעלי החוליות החלק הגבי מכיל את עמוד השדרה.

שימוש בעברית
------------

בעברית המונח *גב* dorsum ו*גב* במשמעות back הומונימיות לכן יכולות לבלבל, במיוחד בזמן תיאור מורפולוגי, לכן במקרים רבים מעדיפים כותבים בעברית להשתמש בתעתיק דורסום (dorsum) או דורסלי (dorsal).

ראו גם
------

* אנטומיה - מונחים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A01.0.00.014

 |
**יובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ'** (בסרבית: **Йован Хорват**; 1722, האימפריה הרומית הקדושה – 1786, האימפריה הרוסית), הידוע גם כ**איוון סמוילוביץ'**, היה גנרל רוסי ממוצא סרבי שייסד את סרביה החדשה באימפריה הרוסית באזור העיר נובומירהורוד.

ביוגרפיה
--------

אבות אבותיו של הורוואט הגיעו במקור מסרביה הישנה. בשנות ה-70 של המאה ה-17, סבו מרקו קורטיץ' התיישב ב"גבול הצבאי" - אזור בין מלוכת הבסבורג לבין האימפריה העות'מאנית, בו התיישבו לראשונה סרבים בימי הביניים. קורטיץ' נלחם בצבאה של נסיכות אוסטריה וקיבל תואר אציל מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנו של קורטיץ', סמואיל, היה בעל קרקעות בכפר הקרוי על שם משפחתו - קורטיצ'י, על יד ארד.

בשנת 1726 קיבל סמואיל שם אצילי - "דה קורטיץ'", מקרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר ששימש כמושל העיר ואראדין שברומניה. ג'ובאן סמוילוביץ' הורוואט דה קורטיץ' נולד לסמואיל בפטרוואראדין שבמלוכת הבסבורג ב-1722.

ב-1751, בגיל 21, יצרו יובאן ואחיו דימטרי קשר עם השגריר הרוסי לנסיכות אוסטריה על מנת לבקש להגר לרוסיה. השגריר קיבל את בקשתם של השניים בתנאי שהדבר יאושר על ידי הממשלה הרוסית. הממשלה לא רק אישרה את הבקשה אלא הציעה לכל המשפחות אזרחות ועבודה בצבא האימפריה הרוסית. למעשה, כל משפחות הקצינים ששירתו בצבא האוסטרי והיגרו לאוסטריה קיבלו אזרחות והקצינים קיבלו עבודה בצבא הרוסי. עוד לפני שבקשתו ברוסיה התקבלה הגיש הורוואט את בקשת ההתפטרות שלו לצבא האוסטרי יחד עם 281 קצינים נוספים. בקשות ההתפטרות הועברו מיד למריה תרזה שאישרה אותן מכיוון שבאותה העת לאימפריה הרוסית ולבית הבסבורג היו יחסים חמים.

ב-13 ביולי 1751 השגריר הרוסי באוסטריה קיבל את האישור הרשמי מיליזבטה, קיסרית רוסיה למעבר של הורוואט וקצינים נוספים לרוסיה. הורוואט קודם מיד לדרגת גנרל בצבא הרוסי וקצינים שהראו כישרון קיבלו דרגות גבוהות בצבא הרוסי מיד. ההגירה התבצעה בשלושה סבבים שונים. 

הורוואט הגיע לרוסיה פיזית בסוף ספטמבר 1751 והקים בה את "סרביה החדשה". רוב היישובים בסרביה החדשה נקראו על שם יישובים בסרביה עצמה ובאישור הקיסרית יליזבטה קראו על שמה מבצר שבנו. ב-1759 הקים הורוואט גדודי צבא לסרביה החדשה, והתחיל לפעול למען הקמת בית לאומי לסרבים בשטח האימפריה הרוסית. הוא הקים בית משפט עליון, משרדים שונים כגון; כלכלה, חוץ, אוצר, ביטחון וכו'.

בית המשפט שהורוואט עצמו הקים מצא אותו אשם בשחיתות ובצו של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, הוא גורש מסרביה החדשה וזו פורקה במספר שלבים. הוא חזר לאזור סרביה החדשה לשעבר רק ב-1775 ונפטר בדירתו שליד העיר חרקוב בגיל 64 בשנת 1886.

לקריאה נוספת
------------

* אלמנקו גלוהאק, (1990). **Porijeklo imena Hrvat**, איגוד הכותבים ביוגוסלביה.
* בריאן דוויאס, (2016). **The Russo-Turkish War, 1768-1774: Catherine II and the Ottoman Empire**, הוצאת בלומסברי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Annals of the Ukrainian Academy of Arts and Sciences in the U.S, האקדמיה האוקראינית למדעים ולאומנויות בארצות הברית, 1955
2. ↑  Новая Сербия, מאמר על סרביה החדשה
**יובאן ולאלוקין** (בסרבית: **Јован Влалукин**; נולד ב-21 במאי 1999 בנובי סאד שברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת ריגה פוטבולה סקולה מליגת העל הלטבית ובנבחרת סרביה.

קריירת מועדונים
---------------

ולאלוקין גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. ב-2 ביולי 2018 הושאל לטלאופטיק מהליגה הסרבית השנייה. בסך הכל ערך 43 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-1 ביולי 2019 חתם במטלאץ גורני מילאנובץ מהליגה הסרבית השנייה. בתום עונת 2019/2020 העפיל עם המועדון לליגת העל הסרבית.

ב-6 ביוני 2022 חתם ולאלוקין בריגה פוטבולה סקולה מליגת העל הלטבית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-25 בינואר 2021 ערך ולאלוקין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יובאן ולאלוקין"**.
**לינה (רחל לאה) הופנקו** (א' בחשוון תרמ"ח; 19 באוקטובר 1887 - ז' בכסלו תש"ד; 14 בדצמבר 1943) הייתה מוזיקאית, פסנתרנית ומורה למוזיקה. הייתה רעייתו של משה הופנקו, מנהל קונסרבטוריון שולמית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בפולטבה בשם **רחל לאה קרישבסקי** לבתיה ולמרדכי אזרחי-קרישבסקי. היא נקראה על שם סבתה רחל לאה קרישבסקי, שנפטרה ברוסיה בשנת תרמ"ג (1883). סבה חיים יעקב קרישבסקי, חסיד חב"ד, עלה לבדו לארץ ישראל בשנת 1886 והתיישב בראשון לציון.

בשנת 1897 עלתה לינה עם הוריה לארץ ישראל, ובתקופתם הראשונה התיישבו בירושלים. לינה למדה בבית הספר אוולינה דה רוטשילד בירושלים. לאחר לימודיה הצטרפה ל"במת החובבים" ביפו, בראשותו של מנחם גנסין, והייתה השחקנית הראשית של אגודה זו. בין השאר, היא שיחקה את "יהודית" בהצגה "אוריאל אקוסטה" לקרל גוצקוב, הכלה ב"נישואין" לניקולאי גוגול, והנערה ב"מזל טוב" לשלום עליכם.

בשנת 1910 עלה לארץ ישראל משה הופנקו כדי לשמש מורה בבית הספר למוזיקה שהקימה שולמית רופין. בבואו לתל אביב התגורר הופנקו בבית המורה מרדכי אזרחי (אז: קרישבסקי), ושם ערך את הקונצרט הראשון שלו. בתו של אזרחי, לינה, הייתה תלמידתו הראשונה, וכעבור זמן קצר נישאה לו. בשנת 1912 נפטרה שולמית רופין, והופנקו נקרא לנהל את בית הספר, ששמו הוסב ל"שולמית" על שם המייסדת. באותה שנה גם נולד בנם הבכור של משה ולינה, יובל-חיים הופנקו (עמידרור), שלאחר פטירת אביו ניהל את "שולמית".

לינה נסעה לווינה להשתלם בהוראת מוזיקה, וכשחזרה החלה ללמד ב"שולמית". ביתם של בני הזוג הופנקו היה מוקד לקונצרטים, כשבני תל אביב הקטנה היו מתגודדים סביבו ומאזינים לצלילי המוזיקה שבקעו ממנו. לאחר כיבוש הארץ בידי הבריטים נהגו משה ולינה הופנקו לערוך קונצרטים לחיילי הצבא הבריטי ולחיילי הגדודים העבריים.

לינה נפטרה בשנת 1943, בהיותה בת 56. נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, לצד אמה בתיה אזרחי. אחיה הוא הכנר והמוזיקאי יריב אזרחי, שניהל את קונסרבטוריון רון.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "לינה (רחל-לאה) הופנקו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 820
* אתר החברה קדישא
**כלב ההרים הפירנאי** הוא גזע של תת המין כלב הבית.

היסטוריה של הגזע
----------------

כלב ההרים הפירנאי נמנה עם הגזעים העתיקים שהשתמרו עד ימינו. מקורו בחבל הבסקים בהרי הפירנאים, שם שימש רועה צאן ושומר. שרידים מאובנים של פרטים מגזע זה שנמצאו משויכים לתקופת הברונזה (1000-1800 לפנה"ס).

מאז ימי הביניים מוצאים פסלים ותבליטים של כלבי הרים פירנאים. בכתבים מ-1407, מתואר השימוש בפירנאים ככלבי משמר ב"טירת לורדס". כלבים אלה היו מבוקשים מאוד על ידי אצילי צרפת בטירותיהם. ב- 1675 הכתיר אותם לואי ה-14, ככלבי החצר של מלכי צרפת. הם שמרו על הארמונות, הצטרפו לקרבות והעבירו ציוד והודעות דרך ההרים.

הגזע חודש במאמצים של דרטצן עיתונאי פריזאי ב-1907, הוא נסע בחברת הרוזן הנרי דה בילנדט להרי הפירנאים, ושם איתרו כלבים בעלי תכונות ומאפיינים גנטיים טהורים של הגזע. והביאו אותם לבית גידול בפרברי פריז.

דרטצן נחשב כמי שהציל את הגזע הפירנאי מהכחדה, הטמעה ושכחה.
ב- 1923 נוסד בעיירה "טארבס" בפירנאים הצרפתים, מועדון כלבי ההרים הפירנאים הראשון, וב-1927, פורסם לראשונה התקן לגזע, שממנו נובעים התקנים המקובלים בעולם, בשינויים קלים, עד היום.

מבנה כללי
---------

עקב גודלו הרב, והדמיון שלו לכבשה (בגלל צבעו הלבן) משמש כלב זה בעיקר לרעיית צאן, אך מתפקד גם כשומר. גודלו העצום וכוחו עושה אותו לכלב הגנה ושמירה טוב.

אופי
----

המועדונים בצרפת, בספרד ובמקומות נוספים באירופה בוחנים את הפירנאים לא רק במראה ומבנה, אלא גם במבחני אופי והתנהגות. הפירנאי מטבעו, הוא כלב הגנה ושמירה טוב.

מאות שנים של רעיית צאן ושמירה על העדרים מפני זאבים, דובים וטורפים אחרים, כשהוא נמצא בשטח לבדו ואחראי לשלום ה"להקה" שלו, בנו את אופיו המיוחד - חוש אחריות מפותח, אומץ לב, נאמנות ומסירות, שלווה וביטחון עצמי, יחד עם חשיבה עצמאית, יכולת לקבל החלטות לבד וסובלנות לבעלי חיים אחרים.

למרות היותו בעל אינסטינקט שמירה בריא, הפירנאי איננו אגרסיבי, והוא בעל אופי נוח ורגוע. כלב הרים פירנאי, ישתמש רק במידת הכוח הנחוצה, ויגיב באיום רק כשיבחין בסימן ברור לכוונות רעות. גם אז, ישתמש קודם בהרתעה, בעזרת מראה מאיים ונביחות אזהרה, ורק בעת צורך אמיתי יפעל להבריח את הפולש, ובנוסף ימשיך לרדוף אחריו או לפגוע בו ללא צורך או פקודה מפורשת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כלב הרים פירנאי** |

* כלב הרים פירנאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540906705171
* LCCN: sh85057003
* NDL: 01212491

 |
כביש A-107, הקילומטר ה-11 במקטע צ'יריקובו-סליאטינו של כביש הטבעת המרכזי.
**כביש הטבעת המרכזי A-113** (בקיצור **כביש הטבעת המרכזי**; ברוסית: **Центральная кольцевая автомобильная дорога А-113**, בראשי תיבות: **ЦКАД**) הוא כביש טבעתי מהיר העובר בשטח מחוז מוסקבה ומוסקבה. מטרתו העיקרית של כביש הטבעת המרכזי היא להקטין עומס על הכבישים הפדרליים ואת כביש הטבעת של מוסקבה באמצעות חלוקה מחדש של זרם המעבר של כלי רכב העוקפים את מוסקבה.

זהו כביש בן ארבעה נתיבים עם סיכוי להתרחב ל-6–8 נתיבים ומהירות משוערת של 110–140 קמ"ש. הוא מורכב מחמישה מתחמי הזנק, ארבעה מהם יוצרים טבעת סגורה סביב מוסקבה באורך של 336.5 ק"מ, ומתחם הזנק מספר 2 הוא כביש גישה מהחלק המערבי של כביש הטבעת ליד טרויצק, המסתיים במוסקבה ממזרח לעיר קלין. הכביש מהווה כביש אגרה.

פיתוח הפרויקט בוצע מתחילת שנות האלפיים. תחילת הבנייה תוכננה לשנים 2009–2010, אך נדחתה מספר פעמים, ולמעשה, עבודות הבנייה החלו רק בשנת 2016. במהלך יישום הפרויקט הוסבו התנאים שוב ושוב. בניית החלק המעגלי של כביש הטבעת המרכזי הושלמה לבסוף בשנת 2021. עלות הפרויקט השתנתה שוב ושוב והסתכמה לבסוף בסכום של 341.2 מיליארד רובל.

שלבים של הקמת הכביש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כביש הטבעת המרכזי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Комплекс градостроительной политики Москвы 2014.
**יואניס מרנגוס** (ביוונית: **Ιωάννης Μαραγκός**;‏ 1910 – 1 בינואר 1989) היה כומר ישועי יווני, מחסידי אומות העולם, שתרם להצלת היהודי ג'רארדו סאיאס - ממוות בידי הנאצים.

פעילות במהלך השואה להצלת יהודים
-------------------------------

ג'רארדו סאיאס (Τζεράρντο Σαιασ) נולד בסלוניקי בשנת 1932. כאשר היה בן תשע, בעקבות כיבוש יוון על ידי הנאצים, בדומה לכל הילדים היהודים גם ג'רארדו נאלץ לפרוש מבית הספר. למשפחתו הייתה אזרחות איטלקית, ולכן בני המשפחה בחרו לברוח לאתונה - שהייתה תחת השלטון האיטלקי במאי 1942, כאשר הגרמנים הגבירו את רדיפת היהודים. בספטמבר 1943 עם הכיבוש הגרמני של יוון כולה, משפחת סאיאס בחרה להתפצל: אביו של ג'רארדו, קרולוס, התחבא בכפר אוקסיליתוס באי אוויה, שהיה בשליטת תנועת ההתנגדות 'אלאס'. אמו סול, התחבאה יחד עם משפחה נוספת. בעזרת כומר קתולי שהיה ממכרי האב, פגש ג׳רארדו את הכומר הישועי יואניס מרנגוס, שכיהן בכנסיית דיוניסוס הקדוש והסכים להחביא את ג'רארדו במנזר שלו. מרנגוס הבטיח להורים כי בנם יוחזר לחיק המשפחה לכשההורים ישרדו את התקופה הקשה. אם ההורים לא ישובו, יגדל ג'רארדו כישועי. ג'רארדו נלקח לקהילה הישועית בבית מספר 28 ברחוב מיכאיל וודה שבאתונה. לשוהים במקום הוא הוצג כאחיינו של מרנגוס, ושמו - יואניס וומווקאריס. הוטל עליו לשמש כנער מזבח. ג'רארדו שהה במנזר במשך שנתיים, ושם הוענקו לו חינוך כללי, שיעורי מתמטיקה והדרכה רוחנית. מלבד מרנגוס, רק נזיר אחד נוסף בשם ניקולאוס קסנתקיס, ידע על היותו של ג'רארדו יהודי.

לאחר המלחמה
-----------

עם תום המלחמה, ג'רארדו הוחזר, למורת רוחו, להוריו. בני המשפחה המשיכו לשמור על קשר עם מרנגוס, וכאשר בנם התבגר, הרשו לו לבקר במנזר באופן קבוע. מרנגוס ביקר גם הוא את ג'רארדו ואת משפחתו בביתם ואף נכח בכל חגיגות המשפחה, כגון חתונתו של ג'רארדו, חגיגת בר המצווה של בנו וחגיגת בת המצווה של בתו.

יואניס מרנגוס נפטר ב-1 בינואר 1989.

הכרה והנצחה
-----------

מרנגוס הוכר כחסיד אומות העולם ב-7 במרץ 2010 ושמו הונצח על לוח כבוד בחורשת חסידי אומות העולם ביד ושם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואניס מרנגוס, באתר יד ושם (אנגלית)
2. ↑  הערך מבוסס על תיק חסידי אומות עולם בארכיון יד ושם מספר M.31.2/11774

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יואניס מרנגוס"**.
**לינוס ואלקוויסט** (בשוודית: **Linus Wahlqvist**; נולד ב-11 בנובמבר 1996 בנורשפין שבשוודיה) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת נורשפין בליגת העל השוודית ובנבחרת שוודיה.

קריירת מועדונים
---------------

ואלקוויסט נולד בנורשפין שבשוודיה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של המועדון המקומי אנבי BK, ובשנת 2009 עבר למחלקת הנוער של המועדון הבכיר בעיר, נורשפין, המשחק בליגת העל השוודית. ב-6 באפריל 2014 ערך ואלקוויסט את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-88 בניצחון 2-0 על הלסינגבורג במסגרת המחזור השני בליגה. ואלקוויסט ערך 24 הופעות ליגה בעונת 2014. ב-4 ביולי 2015 הבקיע ואלקוויסט את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-13 בניצחון 3-1 על מאלמה במסגרת המחזור ה-14 בליגה. הוא ערך 29 הופעות ליגה בעונת 2015, בה זכתה נורשפין באליפות שוודיה. בנוסף, שיחק ואלקוויסט במשחק הסופר קאפ השוודי, בו ניצחה נורשפין את גטבורג בתוצאה 3-0.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-6 בינואר 2016 ערך ואלקוויסט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-83 בתיקו 1-1 נגד נבחרת אסטוניה במשחק ידידות.

תארים
-----

נורשפינג
* אליפות שוודיה (1): 2015
* הסופר קאפ השוודי (1): 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינוס ואלקוויסט** בוויקישיתוף
* לינוס ואלקוויסט, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אימפרו** הוא סטודיו תלת שנתי למשחק בקולנוע טלוויזיה ותיאטרון הפועל בישראל.

אודות
-----

"אימפרו" הוקם בשנת 2003, בידי אבי מלכה ואילן מוסקוביץ', במטרה להכשיר שחקנים לאמנות המשחק המצולם, ולהעניק להם בקיאות במרכיביה הטכניים והאסתטיים של שפת הקולנוע. כעבור מספר שנים של התמקדות במשחק מצולם, התרחב בית הספר גם ללימודי והפקות תיאטרון, ופתח מסלול לימודים מלא בן שלוש שנים המשלב באופן ייחודי הפקות בתיאטרון ובקולנוע. מאז, סיימו כבר ארבעה עשר מחזורים של מסלול הלימודים התלת שנתי. 

סדנאות המשחק הייעודיות של אימפרו מתמחות במשחק לקולנוע וטלוויזיה. עד היום למדו למעלה מ-1300 תלמידים ב-94 מחזורים של סדנאות המשחק. 

בית הספר שם לו למטרה לפתח תוכנית לימוד ייעודית למשחק, שתציע מצד אחד מערכת לימודים מקיפה עם טובי המורים והיוצרים בישראל, ומצד שני, תכין את השחקן להיכרות מעמיקה עם התעשייה המקומית ועם צורכי השוק, שתאפשר לבוגריו להשתלב בעשייה האמנותית בישראל כשחקנים פעילים ויוזמים.

בצוות מורי הסטודיו והבמאים נכללים עשרות יוצרים מובילים מתחומי המשחק, הבימוי, הכתיבה, התנועה, המוזיקה והעיון. בהם: יהושע סובול, מיטקו בוזקוב, מישה לוריא, סלבה מלצב, רוני מנדלסון, איילה קורקוס, ענת זמשטייגמן, נועה ברקאי, אסנת גונן, ירון מוטולה, ירון שני, דורי אנגל, ירדן גלבוע, ג'וש שגיא, עמיר מנור, הראל מוראד, אלונה איב, אייל שכטר, ד"ר לירן מזרחי, שרון שטרק, מאיה קופצ'יק וכן במאי התיאטרון והקולנוע, אבי מלכה, שמנהל את בית הספר מיומו הראשון.

במהלך השנה השנייה והשלישית עולות באימפרו כ-8 הפקות תיאטרון חדשות, כמו כן משתתפים תלמידי שנה ג' בתחרות הסרטים אימפרואקשן ובפרויקטים מצולמים נוספים. 

בית הספר מוכר ונתמך על ידי משרד התרבות וע"י עירית רמת גן.

### הפקות

אימפרו הוא בית הספר למשחק הראשון והיחיד בישראל שמשלב הפקות תיאטרון וקולנוע כחלק ממסגרת הלימודים. בסטודיו יש שני אולמות תיאטרון, בהם עולות ההפקות של שנה ב' וג' וכן של תיאטרון הבוגרים בסטודיו. אנו מעלים הפקות תיאטרון ממיטב הדרמה הישראלית והעולמית, בשאיפה ליצור רפרטואר מגוון, המשלב קלאסיקה ומחזאות מודרנית, דרמה וקומדיה, מחזאות מתורגמת ומחזאות מקורית. מחזות רבים מתוכם עלו אצלנו לראשונה בישראל. 
החל משנת 2008, "אימפרו" מפיקה סרטי קולנוע וטלוויזיה באורך מלא, בהשתתפות תלמידי השנה השלישית בסטודיו. עד היום הופקו או נמצאים בשלבי הפקה סרטי הקולנוע: "לאן נעלם משה אבגי?" (2008), "חומר נפץ" (2009), "סיפור שנגמר בחתונה" (2009), "רדיקל" (2009), "מונית לילה" (2010), "נטישה" (2010), ו"המאבק 16" (2011).

### אימפרואקשן

בשנת 2010 יזם בית הספר את פסטיבל הקולנוע הישראלי הקצר "אימפרואקשן" שמתקיים בסינמטק תל אביב. הפסטיבל, נולד במטרה למסד את הקשר והדיאלוג האמנותי בין יוצרי קולנוע לבין שחקנים שהתמחו במשחק מצולם, והביא לחשיפתם בבכורה עולמית של סרטים חדשים, שבוימו והופקו על ידי אמנים מחוץ לבית הספר, בהשתתפותם של שחקני השנה השלישית בסטודיו. 

בשלוש עשרה שנות קיומו של פסטיבל אימפרואקשן, הועלו במסגרתו למעלה מ-**300** סרטים קצרים בבכורה עולמית. חלקם השתתפו בתום תחרות אימפרואקשן בפסטיבלים ותחרויות קולנוע בארץ ובעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אימפרו
* אימפרו, ברשת החברתית פייסבוק

* אימפרו, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אימפרו, באתר "גיידסטאר ישראל"
* ערוץ הקולנוע של פסטיבל אימפרואקשן 3
* על הסרט "לאן נעלם משה אבגי?"
* עינב שיף‏, הזוכים בפסטיבל לקולנוע קצר של בית הספר אימפרו, באתר וואלה!‏, 28 בינואר 2010
* אתר "בידור ובמה" על צילומי הסרט 'סיפור שנגמר בחתונה'
* "עם הראש בקיר", אתר 'התעשייה' על אימפרו