recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חרב גדעון** (באנגלית: **Sword Of Gideon**) הוא סרט טלוויזיה מ-1986, ששודר כמיני סדרה ב-4 חלקים, לראשונה בטלוויזיה הקנדית ולאחר מכן ברשת HBO האמריקנית. הסרט בוים על ידי מייקל אנדרסון ובו מככבים סטיבן באואר, מייקל יורק, רוברט ג'וי ולורן מאלה.
הסרט מציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים, שבמסגרת מבצע זעם האל, חיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בשנת 1972. הסרט מבוסס על הספר "נקמה" של הסופר היהודי קנדי ג'ורג' ג'ונס, שעל פי אנשי מודיעין בכירים נחשב לבדיוני, אם כי קשה לאמת זאת בשל האופי הסודי של האירועים. 

הסרט מינכן אשר הופק בשנת 2005 על ידי הבמאי סטיבן ספילברג, אף תסריטו מבוסס על הספר "נקמה", ונראה כמו העתק של סרט זה.

עלילת הסרט
----------

הסרט פותח בגיוסו של אבנר (סטיבן באואר) סרן בסיירת מובחרת בצה"ל, למוסד. לאחר לבטים והכשרה קצרה אבנר ממונה לעמוד בראש צוות קטן של סוכנים שכל אחד מתמחה בתחום אחר, מטיפול בחומרי נפץ והכנת פצצות, ועד נהיגה במכוניות מרוץ. לאחר תדרוך בידי בכיר המוסד מייק הררי, ופגישה של אבנר עם לא פחות מאשר הרמטכ"ל וראשת הממשלה גולדה מאיר, הצוות נשלח לאירופה במטרה לחסל את ראשי ספטמבר השחור. תוך הנחיות מפורטות לא לפגוע בחפים מפשע ולא לפגוע בבני משפחתם של המחבלים. המפעילים מודיעים להם שהם יפעלו באופן עצמאי, תוך הסרת אחריות של ממשלת ישראל למעשיהם. 

לאחר התאקלמות קצרה באירופה אבנר נפגש עם פיליפ, בוגר תנועת המחתרת הצרפתית וחברו של אביו, שמעביר לו מידע על הטרוריסטים. לאחר ביצוע מעקב הצוות מתחיל לחסל את ראשי ספטמבר השחור. בזועייתר הם מתנקשים בכניסה לבית דירות ליד המעלית בירי באקדח. בהמשארי הם מתנקשים באמצעות הטמנת חומר נפץ בטלפון שלו ופיצוצו מרחוק. באל חיר הם מתנקשים באמצעות הטמנת חומר נפץ במיטתו, ובבודייה באמצעות פיצוץ מכוניתו בשלט רחוק.

במהלך המצוד אחר הטרוריסטים הסוכנים הישראליים הופכים להיות ניצודים. סוכנת הולנדית עצמאית מצודדת נשכרת על ידי הטרוריסטים לנקום, והיא מצליחה לפתות את קרל ולהרוג אותו בבית מלון. החבורה מצליחה לאתר אותה ומחסלת אותה בביתה באמצעות כלי ירייה שהוסלקו במשאבות אופניים. והם חוטפים על הראש מהממונים על הנקמה הפרטית הזאת. כך מעגלי חיסול ונקמה רודפים זה את זה. סוכן ישראלי נוסף נהרג בפיצוץ, וסוכן אחר שיצא להליכת לילה נמצא יושב הרוג על ספסל בגן ציבורי. בסוף המבצע רק אבנר וז'אן הנהג נותרים בחיים.

לאחר תום המבצע, אבנר מואס בקשר שלו עם המוסד וחוזר לאשתו בארצות הברית, למרות הלחצים הכבדים שמפעילים עליו מפקדיו במוסד.

פרסים ומועמדויות
----------------

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי ג'מיני של הטלוויזיה הקנדית וזכה בשלושה, ביניהם פרס על עריכת התמונה הטובה ביותר ופרס על עריכת הקול הטובה ביותר.

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' מיכאל בר-זוהר ואיתן הבר, **המרדף אחרי הנסיך האדום**, "זמורה, ביתן - מוציאים לאור" בשנת 1984.
* אהרון קליין, **חשבון פתוח - מדיניות החיסולים של ישראל**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חרב גדעון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חרב גדעון", באתר נטפליקס
* "חרב גדעון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חרב גדעון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חרב גדעון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**גיבור העמל הסוציאליסטי** (ברוסית: **Герой Социалистического Труда**) הוא תואר כבוד שהיה העיטור הגבוה בברית המועצות. הוא הוענק לראשונה בשנת 1939 ליוסיף סטלין.

רוסית
-----

בהתאם לצו של הסובייט העליון מ-27 בדצמבר 1938 העיטור מוענק לאזרחים עבור הישג יוצא דופן בתחום התעשייה, חקלאות, תחבורה, מסחר ומדע, עבור תרומה מיוחדת למדינה הסובייטית ולאזרחים שפעלו למען קידום המשק, המדע והתרבות למען הגדלת עוצמת ברית המועצות. בהתאם לצו זה למקבל התואר היה מוענק עיטור לנין ודיפלומה. בהתאם לצו מ-22 במאי 1940 התווספה מדליית "הפטיש והמגל" שהיא הייתה דומה מאוד למדליית מקבלי תואר גיבור ברית המועצות. כמו כן סוכם על הצבת פסל למקבל התואר במידה וכבר יש לו תואר גיבור ברית המועצות.

ב-3 במרץ 1949 הותר להעניק את התואר בפעם השנייה אך ללא הענקת עיטור לנין נוסף. למקבלי התואר בפעם השנייה היה מוצב פסל במקום לידתו. בשנת 1973 הוחלט על ביטול הגבלה להענקת התואר בפעם הרביעית, אך מעשית לא היו הענקות מסוג זה. בהתאם לצו מ-22 באוגוסט 1988 הופסקו הענקות בפעם השנייה.

עד לשנת 1949 הענקות בוצעו לעובדי תעשיות ביטחוניות, מנהיגי המדינה או עבור הישג יוצא דופן בתעשייה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 התואר הוענק לראשונה עבור הישגים בתחום החקלאות ובשנת 1964 התואר הוענק לאמן. בשנת 1949 התואר הוענק לתלמידי בית הספר עבור הישג מיוחד בעבודה חקלאית.

בסך הכול היו 20,605 הענקות, מהם 205 אנשים קיבלו את התואר פעמיים ו-16 אזרחים קיבלו את התואר שלוש פעמים. התואר הוענק ללברנטי בריה, אך נשלל ממנו לאחר הרשעתו.

להלן מקבלי התואר 3 פעמים:

* אנטולי אלכסנדרוב - מדען בתחום הגרעין
* בוריס ואניקוב - מנהל בתחום תעשיות ביטחוניות
* ניקולאי דוחוב - מפתח נשק
* יעקב זלדוביץ' - מדען בתחום הגרעין
* סרגיי איליושין - מתכנן מטוסים
* מסטיסלב קלדיש - מתמטיקאי
* איגור קורצ'טוב - מדען בתחום הגרעין
* אנדריי סחרוב - מדען בתחום הגרעין. בעקבות ביקורתו על השלטון כל התוארים נשללו
* יפים סלבסקי - מנהל בתחום תעשייה ביטחרונית
* אנדריי טופולב - מתכנן מטוסים
* טורסונקול חמרקול - חקלאי
* יולי חריטון - מדען בתחום הגרעין
* ניקיטה חרושצ'וב - פוליטיקאי
* קונסטנטין צ'רניינקו - פוליטיקאי
* דינמוחמד קונאייב - פוליטיקאי
* קיריל שצ'ולקין - מדען בתחום הגרעין

לפי הדגם הסובייטי הונהג תואר זה גם במדינות אחרות שבהן הושכן משטר קומוניסטי:גבור העמל הסוציאליסטי של בולגריה, גבור העמל הסוציאליסטי של רומניה וכו'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבור העמל הסוציאליסטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4209262-0

 |
**חקר פני שבר** (באנגלית: fractography) הוא תחום החוקר את השברים על פני שטח של חומרים. שיטות פרקטוגרפיות הן בשימוש שגרתי למציאת גורמים לכשל במבנים הנדסיים. במדע החומרים, פרקטוגרפיה משמשת לפיתוח ובחינת מודלים תאורטיים של אופן גדילת סדקים.

אחת המטרות הראשיות של השיטה היא מציאת הגורם לשבר על ידי אנליזה של המשטח בו התרחש. צורות שונות של גדילת סדק (למשל התעייפות החומר, שיתוך, ועוד) יוצרות צורות אופייניות על המשטח שנשבר, וניתן לנתח את הצורות כדי לזהות את צורת הכשל. התבנית הכללית של הסדקים היא לעיתים יותר חשובה מסדק ספציפי, במיוחד בחומרים שבירים כמו חומרים קרמיים וזכוכיות.

שיטות אנליזה
------------

מטרה חשובה של פרקטוגרפיה היא למצוא את המקום בו הסדק החל. זאת משום שאם נמצא היכן הסדק החל, ייתכן שהדבר ייתן לנו רמזים לגבי הסיבה שבגללה הוא נוצר. צפייה ראשונית בסדק בדרך כלל נעשית בשימוש בסקאלה מקרוסקופית, בעזרת מיקרוסקופ אופטי ושיטות הארה מתוחכמות (מכיוונים שונים) כדי לזהות עד כמה הסדק גדול, דרכים אפשריות להתפתחותו, ומקורות אפשריים ליצירתו. במקרים רבים שיטה זו היא מספקת כדי לזהות את אופן הכשל והסיבות ליצירת הסדק וגדילתו. גורמים נפוצים שגורמים להיסדקות הם גבולות גרעין, חללים בחומר, חומרים זרים שנכנסו אליו, ונקודות של ריכוז מאמצים מכניים. כמו כן ניתן לראות "קווי סדק" אשר מראים את כיוון התפתחות הסדק.

כשל שנגרם בתהליך התעייפות של החומר. ניתן לראות התקדמות סדק שמתחיל מלמטה באמצע.
בכשל שנגרם מהתעייפות החומר, ניתן לראות סדק שביר מתפשט אל תוך החומר בצעדים קטנים.

שיטות צילום
-----------

תמונת מיקרוסקופ אלקטרונים של כשל שנגרם בתהליך התעייפות של החומר. ניתן לראות את התקדמות הסדק.
במקרים רבים השימוש במיקרוסקופ אור אינו מספיק, ונדרש להתבונן בחומר בהגדלה גבוהה יותר. במקרים אלו ניתן להשתמש במיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM). ההפרדה של מיקרוסקופ זה גבוהה בהרבה משל מיקרוסקופ אור, אך הדוגמאות מצולמות ללא צבעים.
בצילום ה-SEM המוצג ניתן לראות כיסוי גומי של בלמים של מכונית. השבר גרם לתאונת דרכים כאשר לפתע הגומי נשבר לחלוטין לאחר תהליך התעייפות ארוך שעבר. החומר שנשבר הוא גומי ניטריל (NBR), פולימר המשמש באופן נפוץ כשנדרשת התנגדות לשמן.

יישומים
-------

שיטת חקר פני שבר נמצאת בשימוש בהנדסת חומרים ומכניקת השבר, כאשר יש לבחון כשלים שהתרחשו. השיטה משמשת חוקרים לבחינת כשלים בחפצים ששימשו כנשק, למשל בקבוקים שבורים. עבור חשוד שטוען שהבקבוק נשבר בטעות כשפגע בקורבן, ניתן לגלות שהטענה שקרית, ושנדרש היה כוח רב כדי לשבור את הבקבוק כדי שאפשר יהיה לתקוף איתו את הקורבן. חורים של כדורי אקדח בשמשות מכוניות או חלונות יכולים גם כן להראות את כיוון הירי ועוצמתו. במקרים כאלה, התבנית הכוללת של הסדקים היא חיונית כדי לשחזר את האירועים שהתרחשו, ולא המאפיינים של סדק ספציפי.

ראו גם
------

* הנדסת חומרים
* מכניקת השבר
* שיתוך
* התעייפות החומר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חקר פני שבר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph211259

 |
קונאי מעוצב כפי שמתואר בתרבות המודרנית
**קונאי** (ביפנית: **苦無**) הוא כלי יפני שפותח במקור ממרית (כף בנאים) אך משמש גם לגינון וגם ככלי נשק. יש שתי גרסאות של קונאי: הקונאי הקצר (小苦無 shō-kunai) והקונאי הגדול (大苦無 dai-kunai). מפני שהוא כלי פשוט בידיו של אמן לחימה הקונאי יכול לשמש ככלי נשק רב-תכליתי, כולל כאשר הוא מחובר לחבל או שרשרת. בתרבות הפופולרית, הקונאי מזוהה עם הנינג'ות ומשמש אותן הן ככלי נשק ראשי או משני לדקירה ויידוי והן כאמצעי טיפוס על קירות.

מבנה הנדסי
----------

הקונאי הרגיל הוא באורך שנע בין 20 ל-30 סנטימטר. הוא מורכב מלהב דמוי-חנית בצורת עלה עם ידית אחיזה שבקצה התחתון טבעת אותה ניתן לקשור לחבל או שרשרת פלדה. הלהב מחושל מברזל רך ולא מושחז מפני שקצות הלהב משמשות לרסק חומרים רכים כגון גבס ועץ, ולחפירת בורות באדמה. בדרך כלל רק החוד מושחז, אך בקונאי שמטרתו העיקרית היא לשמש ככלי נשק כל הלהב מושחז. וריאנטים של הקונאי כוללים להב קצר, להב ארוך, להב צר, להב רחב ולהב משונן.

כאשר קושרים לקונאי חבל או שרשרת הידית שלו יכולה לשמש כמאחז ליד, לחיבור למוט כדי לתפקד כחנית מאולתרת, לקשור לגוף לשם הסלקה או לשמש כצלצל או חץ-חבל סיני. בניגוד לאמונה הרווחת, הקונאי לא תוכנן לשמש כנשק ליידוי אלא בעיקר ככלי עבודה וכנשק משמש בעיקר לדקירה.

שימוש
-----

הקונאי היה בשימוש בידי איכרים ככלי גינון רב-תכליתי, לריסוק אבנים ולחיתוך צמחים ואף עצים. הקונאי משמש בידי בנאים ככלי עבודה לבנייה, באופן דומה למרית או כף בנאים.

### ככלי נשק

כלי נשק רבים של נינג'ות מקורם בהסבה של כלי עבודה, חקלאות וגינון, באופן שמזכיר את נזירי השאולין בסין. מאחר שזול לייצר כלים חקלאיים וקל להשחיזם, וכן קל להסוותם, הם התגלו כשימושיים לשמש ככלי נשק פשוטים מאולתרים או מוסבים. ככלי נשק, הקונאי גדול וכבד יותר מהשוריקן ("כוכב נינג'ה") ובזכות ידית האחיזה שלו, הניצב, הוא יכול לשמש ככלי דקירה או פגיון קטן בקרב פנים אל פנים, הרבה יותר טוב מהשוריקן.

המיתוסים המוגזמים על נינג'וטסו ונינג'ה מילאו תפקיד חשוב ביצירת התדמית הפופולרית של הקונאי. בתיאורים בדיוניים של נינג'ות, הקונאי מתואר כפגיון פלדה שמשמש לדקירה או יידוי, לעיתים תוך בלבול עם השוריקן.

קונאי שמחובר לחבל או שרשרת פלדה ומשמש בעיקר כצלצל, הוא כלי הנשק העיקרי והמזוהה ביותר של סקורפיון, דמות של לוחם נינג'ה אל-מת בזיכיון המדיה "מורטל קומבט".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונאי** בוויקישיתוף
**בני ביניון** (באנגלית: **Lester Ben Binion** ;‏ 20 בנובמבר 1904 – 25 בדצמבר 1989) היה הבעלים של בית הקזינו ומלון ה-Horseshoe, בעל קריירה פלילית עשירה ורוצח מורשע אמריקאי. בניון יצר את אליפות העולם בפוקר והקים את היכל התהילה של הפוקר, אליו נכנס ב-1990 לאחר מותו.

ביוגרפיה
--------

ביניון נולד וגדל בפיילוט גרוב שבטקסס. לפי דו"ח ה-FBI עליו, הקריירה הפלילית שלו החלה ב-1924 וכללה גניבה, החזקת נשק מוסתר ושני מקרי רצח.

בגיל 18 עבר לאל פאסו ועסק בהברחת אלכוהול בתקופת היובש. ב-1928 הקים לוטו לא חוקי בדאלאס.

ב-1931 הורשע ברצח של מבריח האלכוהול האפרו-אמריקאי פרנק בולדינג, ונגזר עליו מאסר על תנאי של שנתיים.

ב-1936 הקים רשת של משחקי קובייה בבתי מלון שונים ברחבי דאלאס ועד סוף שנה זו ארגן את רוב ההימורים הלא חוקיים בעיר. באותה השנה ביניון ואדם נוסף רצחו את בן פריידן, מתחרה שלו בעולם ההימורים. ביניון הורשע ברצח אך בהמשך הרשעה זו בוטלה מפני הגנה עצמית. ב-1938 ביניון ואדם נוסף אחר רצחו את סם מורי, מתחרה נוסף שלו, אך הוא לא הועמד לדין על כך.

בשנות הארבעים היה לראש הפשע המאורגן בדאלאס. בתקופה זו נכנס גם לפורט וורת' והשתלט על הפשיעה בעיר.

ב-1951 ביניון רכש קזינו ובית מלון בלאס וגאס ופתח בהם את ה-Horseshoe. אחת האטרקציות המוכרות בקזינו הייתה פרסה עם מיליון דולר בשטרות של 10,000.

ביניון וביתו בקי ליד פרסת הכסף, 1969
ב-1953 הורשע בעבירות מס וכתוצאה מעלויות המשפט וגזר הדין, מכר את רוב חלקו ב-Horseshoe. ב-1957 משפחת ביניון רכשה בחזרה את חלקו. בעקבות ההרשעה איבד את היכול לקבל רישיון הימורים ובנו ג'ק ביניון ניהל רשמית את הקזינו.

ביניון נפטר מאי-ספיקת לב בגיל 85.

פוקר
----

ביניון נהג לארגן משחקי פוקר עם עלויות כניסה גבוהות. ב-1970 הזמין שבעה שחקני פוקר מוכרים למשחק טקסס הולדם, שבסופו ערך הצבעה בה השחקנים בחרו את השחקן הטוב ביותר באותו המשחק והם בחרו בג'וני מוס. שנה לאחר מכן ארגן טורניר עם עלות כניסה של 5,000 דולר, שלימים היה לטורניר המרכזי הראשון של אליפות העולם בפוקר.

ב-1979 הקים את היכל התהילה של הפוקר במטרה לחזק את השם והמורשת של שחקני הפוקר הטובים בעולם, ובמטרה לשמש כאטרקציה נוספת ב-Horseshoe.

לקריאה נוספת
------------

* Blood Aces: The Wild Ride Of Benny Binion, Doug Swanson

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בני ביניון** בוויקישיתוף
* בני ביניון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Benny Binion Is Dead; Casino Owner Was 85, באתר הניו יורק טיימס (באנגלית)
2. ↑  Poker Hall of Fame, באתר אליפות העולם בפוקר (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4093 9208
* LCCN: n2004110843
* SNAC: w61r89dv
* VIAF: 38774037
* WorldCat: lccn-n2004110843

 |
**קוברה חוטמנית** (שם מדעי: Naja annulifera) היא מין של קוברה ממשפחת הפתניים והיא נחש ארסי מאוד החי בדרום אפריקה.

מאפיינים
--------

אורכה של הקוברה 1.2-1.8 מ' בממוצע ועד 2.5 מ'. היא בעלת צבע אפור, חום ואף כחול והבטן צהובה. על הגרון ישנם פסים שחורים-צהובים והראש מעוגל. עם זאת החוטם של הקוברה יותר רחב מקוברות אחרות, מה שנתן לה את שמה.

נחש זה פחות נפוץ מקרוביו והוא חי בדרומה של אפריקה בסוואנות, ערבות צחיחות וגם במדבריות בדרום אפריקה, בדרום מוזמביק, במזרח בוצוואנה, במלאווי, בזימבבואה ובסווזילנד. הקוברה מעדיפה לפעול בלילות והיא שוכנת באזורים הקרובים למים.

ביום היא חיה במאורות באדמה או בקן של טרמיטים והצעירים מתרחקים מהבוגרים שיכולים לאכול אותם, ולכן יוצאים לפעילות ביום. בעת סכנה הקוברה יכולה להתרומם לגובה של 0.5 מ' ולפרוש רצועות עור גדולות משני צידי הצוואר. ההכשה שלה מהירה ביותר והיא עשויה לגרום למוות תוך שעה אם לא תינתן לנשוך עזרה.

הקוברה משתמשת בארס בעיקר בשביל להרוג את טרפה הכולל יונקים קטנים, עופות, זוחלים כולל נחשים קטנים יותר (בעיקר מהמין ביטיס מתנפח) ודוחיים. היא אינה בוחלת גם בקניבליות. היא עצמה עלולה להיטרף על ידי דורסים שונים כמו החיוויאי ונחשים גדולים יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוברה חוטמנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קוברה חוטמנית באתר toxinology



1. ↑  קוברה חוטמנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קוג'י** (באנגלית: **Coogee**) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).

גאוגרפיה
--------

קוג'י ממוקם 8 ק"מ דרום מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, לחופו של ים טסמן. בצידו המזרחי של הפרוור מפרצון קוג'י וחוף קוג'י, שניהם אתרי תיירות פופולריים. הפרוור תחום מדרום על ידי רחוב ריינבו, דרך קרינגטון ממזרח ודרך קלובלי מצפון. הפרוורים הגובלים בו הם סאות' קוג'י בדרום, רנדוויק במזרח וקלובלי בצפון.

כ-800 מטרים מקו החוף של קוג'י מצוי "אי עוגת החתונה", שונית סלעים קטנה שמהווה שובר גלים טבעי למפרצון.

היסטוריה
--------

בשנת 1838 מושבת קוג'י הוגדרה לראשונה, ובשנת 1863 הוקם בפרוור בית הספר הראשון (שלאחר זמן מה הוסב למלון קוג'י).

בשנת 1902 עברה בפרוור החשמלית הראשונה, שחיברה אותו למע"ר. קו הרכבת הגיע מרנדוויק הסמוך והתפצל ממנו לעבר קוג'י, עם תחנה מרכזית בחוף קוג'י.

בשנת 1907 הוקם בפרוור מועדון המצילים המקומי, אחד מהמועדונים הוותיקים ביותר בסידני.

תרבות
-----

חוף קוג'י קיבל את שמו מהמילה האבוריג'ינית קוג'ה, שמשמעה "המקום המסריח" או "ריח האצות המסריחות". אלו נבעו ככל הנראה מתופעה טבעית של סחף אצות אל החוף בעקבות זרמי המים במפרצון קוג'י.

קוג'י הוא בית למספר קבוצות ספורט בסידני, בעיקר ראגבי. קבוצת הראגבי הסידני רוסטרס מתאמנת בקוג'י ומייצגת את הפרוור בליגה הלאומית מאז 1908. בקוג'י מצוי מגרש הפוטבול Coogee Oval, המהווה מגרש בית לקבוצות רבות.

בשנת 1887 הוקם בפרוור מתחם גדול בשם אקווריום ארמון קוג'י (Coogee Palace Aquarium), שהכיל בריכת שחייה (25 על 10 מטרים), אקווריום כרישים ומספר אטרקציות נוספות כגון מגרש החלקת קרח. הכיפה הגדולה מעל המתחם קרסה בשנות הארבעים, והמקום נבנה מחדש ושופץ. כיום הוא משמש כמרכז מסחרי מקורה.

קוג'י הוא אחד הפרוורים הצפופים ביותר בסידני, ומהווה מקום מגורים מועדף ומושך אוכלוסייה החל משנות השלושים. הוא פופולרי בזכות תרבות גלישה ענפה במקום, ומושך תיירים רבים, במיוחד תרמילאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוג'י** בוויקישיתוף
* קוג'י באתר "Dictionary of Sydney"
* קוג'י באתר "Sydney Suburbs" (אורכב 21.10.2011 בארכיון Wayback Machine)

| פרוורי אזור הפרוורים המזרחיים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בונדיי • בונדיי ביץ' • בונדיי ג'נקשן • נורת' בונדיי • ברונטי • דובר הייטס • קווינס פארק • רוז ביי • טמרמה • וייברלי • צ'יפלי • קלובלי • קוג'י • הילסדייל • בוטאני • דייסיוויל • בנקסמדו • איסטגרדנס • איסטלייקס • מסקוט • פייג'ווד • רוסברי • קנזינגטון • קינגספורד • לה פרוז • ליטל ביי • מלבר • מארוברה • מטרוויל • פיליפ ביי • פורט בוטאני • רנדוויק • סאות' קוג'י • בלוויו היל • דרלינג פוינט • דאבל ביי • אדג'קליף • פדינגטון • פוינט פייפר • וקלוז • ווטסונס ביי • וולהרה |

 |
**הקומה השביעית** (בספרדית: **Séptimo** - "שביעי") הוא מותחן ארגנטינאי משנת 2013 בבימויו של פאצ'י אמצוקה הספרדי בכיכובם של ריקרדו דרין, בלן רואדה, לואיס זימברובסקי, אוסוולדו סנטורו, גיז'רמו ארנגו וחורחה ד'אליה. הסרט מגולל התרחשות של יום אחד בבניין בן שבע קומות כשחייו של עורך דין מצליח עוברים טלטלה של ממש כאשר שני ילדיו נעלמים בבניין. הסרט עלה להקרנת בכורה בספטמבר 2013.

עלילה
-----

הסרט מתרחש בשכונת פאלרמו בבואנוס איירס, בבניין בן 7 קומות, כאשר סבסטיאן, עורך דין מצליח, יוצא מדירת אשתו בנפרד, דליה, בקומה השביעית, כדי לקחת את ילדיו לבית הספר. הם משחקים משחק תחרותי כשהוא יורד במעלית והילדים במדרגות אלא שבהגיעו לקומת הקרקע, הוא מגלה כי הילדים נעלמו.

סבסטיאן מתחיל בחיפוש אחר ילדיו הנעלמים ומנסה לגלות האם זה אחד השכנים שחטף אותם, או מישהו מבחוץ. עד מהרה הוא נחרד לחשוב שאולי זו תחבולה של איש העולם התחתון המנסה לסחוט את סבסטיאן, המשמש כעורך דין בתביעה נגדו.

שחקנים ראשיים
-------------

* ריקרדו דרין - סבסטיאן רוברטי
* בלן רואדה - דליה
* לואיס זימברובסקי - שוער הבניין
* אוסוולדו סנטורו - המפקח רוסאלס
* גיז'רמו ארנגו - רוביו
* חורחה ד'אליה - מרסלו גולדשטיין

הפקה
----

צילומי הסרט נערכו בבניין מגורים בן ארבע קומות שנוספו לו לצורך הצילומים 3 קומות, באמצעים דיגיטליים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הקומה השביעית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הקומה השביעית", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הקומה השביעית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הקומה השביעית", באתר אידיבי
* "הקומה השביעית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* עמוד הסרט באתר Time Out
עשהאל צוקרמן (מימין) מושל צבאי במגדל (כיום אשקלון) ומיכאל הנגבי (משמאל) מושל צבאי של באר-שבע. 1950
**עשהאל צוקרמן** (23 במרץ 1898 - 1 באוקטובר 1970) היה בן לאנשי ביל"ו שהיו מייסדי המושבה גדרה. אחיינו של יהושע חנקין. ממתנדבי הגדודים העבריים ופעיל בארגון ההגנה. פעיל בכיבוש העבודה העברית בארץ ובגאולת קרקעות בדרום הארץ. התגייס לצה"ל במלחמת העצמאות ובמהלכה מונה למושל הצבאי הראשון. לאחר שחרורו המשיך לעסוק בחקלאות במשקו בגדרה.

קורות חייו
----------

עשהאל נולד ב-1898 בגדרה לשלמה זלמן צוקרמן (יליד סמרגון) ורבקה לבית חנקין (אחותו של יהושע חנקין וילידת קרמנצ'וג). אביו, שעלה לארץ ב-1883, התקבל כחבר בביל"ו והיה ממייסדי גדרה ב-1884. 

עשהאל סיים בית ספר יסודי בגדרה ואת המחזור הראשון בבית הספר הריאלי בחיפה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הצטרף לגדודים העבריים ועסק בתחום הביטחון ביישובו. לאחר פירוק הגדודים הצטרף להגנה והיה פעיל באזור הדרום. 

בתקופה שלאחר המלחמה (בערך ב-1927) הצטרף לפעילות לכיבוש העבודה העברית בארץ מידי הערבים ועסק בחקלאות באזור השרון. ב-1930 עבד עשהאל כמנהל עבודה במשקו של נחום שיפר שהיה ממייסדי כפר הדר בהוד השרון (נקרא "משק שפר").

לאחר מאורעות תרפ"ט (1929) החל עשהאל לעסוק ברכישת קרקעות באזור הדרום מטעם קק"ל. בולטת במיוחד הרכישה, ב-1936, של אדמות "אבו זבורה" שעליהן הוקם, ב-1943, מצפה גבולות (בהמשך הוקם במקום קיבוץ גבולות). גם אדמות קיבוץ נגבה נרכשו על ידי האחים צוקרמן.

בתקופת מלחמת העצמאות שירת עשהאל כקצין אפסנאות במחוז השפלה ובנובמבר 1948 מונה למושל הצבאי הראשון כשאחריותו על אזור הדרום. בהמשך מונה למושל מגדל-אשקלון. בתקופה זו גר בקומה העליונה של בית המרקחת של זכריאס הערבי הנוצרי בכיכר גולומב. לאחר סיום תפקידו הוחלף על ידי מיכאל הנגבי.

ב-1949 השתחרר מצה"ל והתיישב במשק שרכש בגדרה.

חייו האישיים
------------

ב-1922 נישא ליעל הנקין (שהוריה גם הם ממייסדי גדרה). נפטר בגדרה ב-1970. השאיר אחריו בת ובן שממשיך את דרכו ומעבד את המשק בגדרה.

לקריאה נוספת
------------

* חיה צוקרמן בראלי, **עשהאל איש גדרה**, קויק קופי, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

* עשהאל צוקרמן באתר "אלבום המשפחות - עדת ראשון לציון"
* דוד תדהר (עורך), "עשהאל צוקרמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3568
* צבי אמיתי, צה"ל נכנס למגדל והניף דגלו ביד מרדכי ששוחררה, על המשמר, 7 בנובמבר 1948
* מסיבת פרידה למושל מגדל-גד, על המשמר, 20 ביולי 1949
* מת עשהאל צוקרמן, דבר, 16 באוקטובר 1970
* נחום שיפר באתר "ראשונים" של הוד השרון (אורכב)
* רונית סבירסקי, תרגיל קרקע: כך נוסדו 3 המצפים הראשונים בנגב, באתר ynet, 12 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתדהר נכתב שסיים את בית הספר הריאלי אך אינו מופיע באתר האינטרנט של בית ספר זה
2. ↑  יחד עם עשהאל צוקרמן עבד במקום גם שלום סברדלוב (גם הוא בן מייסדי גדרה)
3. ↑  ברכישת האדמות השתתף גם אחיו של עשהאל, יואב צוקרמן
4. ↑  במצפה גבולות נתלה שלט "חדר רוכשי הקרקעות על שם האחים צוקרמן"
5. ↑  בשנים הראשונות ליישוב העולים באשקלון נקרא היישוב החדש במספר שמות. בתחילה נקרא מגדל-עזה, אחר כך מגדל-גד ולבסוף מגדל-אשקלון
**איוונה ברליץ'-מז'וראניץ'** (18 באפריל 1874, אוגולין, קרואטיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 21 בספטמבר 1938, זאגרב, ממלכת יוגוסלביה) הייתה סופרת ילדים ונוער קרואטית. היא הייתה נכדתה של איוואן מז'וראניץ'.

ביוגרפיה
--------

ברליץ'-מז'וראניץ' נולדה למשפחת מז'וראניץ', שהייתה ידועה בקרואטיה בזמנו. אביה, ולדימיר מז'וראניץ', היה סופר, עורך דין, והיסטוריון, שחיבר מילון קרואטי להיסטוריה ומשפט, בשנת 1882. סבה היה איוואן מז'וראניץ', פוליטיקאי ומשורר ידוע, וסבתה אלכסנדרה מז'וראניץ' הייתה אחותה של דימיטריה דמטר, מסאית שהייתה אחת ממנהיגות התנועה האילירית, שעודדה לאומיות קרואטית. משפחתה של ברליץ'-מז'וראניץ' עקרה לקרלובץ, ומשם ליסטרבארסקו, ולבסוף התיישבה בזאגרב.

איוונה התחנכה בעיקר בבית. משנישאה לוואטרוסלב ברליץ', פוליטיקאי ועורך דין ידוע, בשנת 1892, עקרה איתו לברוד נא סאבי, שם חיה רוב חייה. היא הקדישה את עיקר זמנה לגידול משפחה ולחינוך ששת ילדיה. 

מצבה על קברה בבית העלמין מירוגוי, בזאגרבמצבה על קברה בבית העלמין מירוגוי, בזאגרב
היא סבלה זמן רב מדיכאון קליני, וב-21 בספטמבר 1938 התאבדה בזאגרב.

יצירתה
------

ברליץ'-מז'וראניץ' החלה לחבר שירה, מאמרים, ולכתוב יומן בשלב מוקדם בחייה, ראשית בצרפתית, אך עברה לקרואטית עד מהרה. היא פרסמה לראשונה רק בשנת 1902, וזכתה להצלחה ראשונה כשפרסמה סדרת מאמרים חינוכיים תחת הכותרת "בית הספר והחגים". בשנת 1913, עם פרסום ספרה "הרפתקאות לאפיץ'" (*Čudnovate zgode šegrta Hlapića*), זכתה להכרה נרחבת בקרב הספרות הקרואטית של זמנה. הספר עוסק בשוליה עני אשר מוצא את בתו האובדת של אדונו.

בשנת 1916 פרסמה את ספרה "מעשיות קרואטיות נושנות" (*Priče iz davnine*), שבו יצרה סדרה של מעשיות חדשות על בסיס שמות ומוטיבים מן המיתולוגיה הסלאבית של הקרואטים. ספר זה זיכה אותה בהשוואות להאנס כריסטיאן אנדרסן ולטולקין.

> 
> בחייה נודעה מז'וראניץ' כ"אנדרסן הקרואטית".
> 
> 
> 
> — אדוורד פיקו, Twice Told Tales באתר Hyperliterature Exchange.
> 

הספר עדיין אהוד מאוד בקרב קוראי קרואטית, לא מעט בשל עיבודו למשחק מחשב בסוגת ה-Interactive Fiction בידי האמנית הלנה בולאיה בשנים 2003 ו-2006.

ברליץ'-מז'וראניץ' הייתה מועמדת לפרס נובל לספרות ארבע פעמים -- בשנים 1931 ו-1935 הוגשה מועמדותה על ידי ההיסטוריון גבריאל מנוילוביץ', ובשנים 1937 ו-1938 גם על ידי הפילוסוף אלברט בזאלה. בשנת 1937 הפכה ברליץ'-מז'וראניץ' לאשה הראשונה שהתקבלה כחברה בהאקדמיה היוגוסלבית למדעים ואמנויות.

יצירתה טרם תורגמה לעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוונה ברליץ'-מז'וראניץ'** בוויקישיתוף
* איוונה ברליץ'-מז'וראניץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* כתבי איוונה ברליץ'-מז'וראניץ' בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר המשחק (אנגלית וקרואטית)
2. ↑  המועמדות משנת 1931 (אנגלית) באתר פרס נובל
3. ↑  המועמדות משנת 1935 (אנגלית) באתר פרס נובל
4. ↑  המועמדות משנת 1937 (אנגלית) באתר פרס נובל
5. ↑  המועמדות משנת 1938 (אנגלית) באתר פרס נובל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007431448405171
* BIBSYS: 90364281
* BNE: XX1212518
* BnF: cb12781649j (data)
* CiNii: DA09764026
* GND: 119486202
* ICCU: RAVV056772
* ISNI: 0000 0001 0886 8830
* LCCN: n84065284
* LNB: 000084088
* NDL: 00463793
* NKC: jn20000810086
* NLA: 35022251
* NLP: A18865562
* NSK: 000021897
* NTA: 070222266
* SELIBR: 43002
* SUDOC: 07469023X
* Trove: 796318
* VcBA: 495/34918
* VIAF: 34584992
* WorldCat: lccn-n84065284

 |
**קלאופטרה תאה** הייתה שליטה של הממלכה הסלאוקית, בתם של תלמי השישי ושל קלאופטרה השנייה, מלכת מצרים. שליטת סוריה בין השנים 125 לפנה"ס ל-121 לפנה"ס.

קלאופטרה נישאה לאלכסנדר באלאס בסביבות שנת 150 לפנה"ס, ולהם נולד אנטיוכוס השישי. 

נישואיה השניים היו לדמטריוס השני בסביבות שנת 148 לפנה"ס. ילדיהם היו סלאוקוס החמישי ואנטיוכוס השמיני, וייתכן שגם בת בשם לאודיס. 

בעלה השלישי, הוא אחיו של דמטריוס אנטיוכוס השביעי, לו נישאה בזמן שדמטריוס היה במלחמה נגד הפרתים. הם ילדו ללא ספק ילד אחד, אנטיוכוס התשיעי, אולם שמותיהם של ילדים אחרים מוטלים בספק. בשנת 129 לפנה"ס לערך, אנטיוכוס בעלה נהרג במלחמה נגד הפרתים, ודמטריוס שב הביתה על מנת לתבוע את אשתו בחזרה. קלאופטרה נהגה באמצעי זהירות ושלחה את אנטיוכוס התשיעי, בנה מאחיו של דמטריוס אל העיר קיזיקוס שבאסיה הקטנה. 

דמטריוס ניסה ללא הצלחה לפלוש למצרים. כנקמה, שליטה של מצרים שלח את אלכסנדר זבינא, לכאורה בנו של אלכסנדר באלאס כמלך סוריה, ועורר מלחמת אזרחים. לאחר תבוסתו לזבינא בדמשק, דמטריוס נמלט לעיר לפתולמאיס הרמיו בה שהתה קלאופטרה, אך מצא את שערי העיר נעולים, לאחר שאשתו סגרה את השערים בפניו. הוא ניסה לברוח בסירה, אך נהרג על ידי חייליה של קלאופטרה.

בין השנים 125 לפנה"ס ו-121 לפנה"ס קלאופטרה שלטה על סוריה, והרגה את אחרון הבנים של דמטריוס, סלאוקוס, כשניסה לתבוע את השלטון. על מנת להפוך את שלטונה לחוקי היא שיתפה בשלטון את בנה אנטיוכוס השמיני. 

כשגדל אנטיוכוס, הוא גילה חוסר יכולת שליטה, ובשנת 121 לפנה"ס קלאופטרה החליטה להיפטר ממנו. כשחזר יום אחד מן הציד, היא הציעה לו כוס יין אותה הרעילה. אנטיוכוס חשד בהתנהגותה הלבבית, ואילץ אותה לשתות קודם מן היין, והיא מתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאופטרה תאה, מלכת הממלכה הסלאוקית** בוויקישיתוף

| בית סלאוקוס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סלאוקוס הראשון • אנטיוכוס הראשון • אנטיוכוס השני • סלאוקוס השני • סלאוקוס השלישי • אנטיוכוס השלישי (הגדול) • סלאוקוס הרביעי • אנטיוכוס הרביעי (אפִּיפָנֶס) • אנטיוכוס החמישי • דמטריוס הראשון • אלכסנדר הראשון • דמטריוס השני • אנטיוכוס השישי • דיודוטוס טריפון • אנטיוכוס השביעי • דמטריוס השני • אלכסנדר השני • קלאופטרה תאה • סלאוקוס החמישי • אנטיוכוס השמיני • אנטיוכוס התשיעי • סלאוקוס השישי • אנטיוכוס העשירי • דמטריוס השלישי • אנטיוכוס האחד עשר • פיליפוס הראשון • אנטיוכוס השנים עשר • סלאוקוס השביעי • אנטיוכוס השלושה עשר • פיליפוס השני פילורומאיוס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1267535792
* LCCN: n2022011759
* VIAF: 13164717670602090671
* WorldCat (עם VIAF): 13164717670602090671

 |
קוברה טבעתית
**קוברה יורקת** הוא כינוי לקבוצה של נחשים ממשפחת הפתניים, מרביתם בסוג קוברה היורקים ארס מניביהם כאשר הם בסכנה. הארס היוצא מניביהם חסר השפעה על עורם של יונקים, אך יכול להיות קטלני לעיניהם של חיות אלו ואף לגרום לעיוורון.

התזת הארס
---------

הנחש מתיז ארס בעזרת שרירי הפה אשר דוחפים את בלוטות הארס דרך חורים בעלי צורה גאומטרית ייחודית הנמצאים קרוב לקצה הניב ופונים קדימה.
חלק מהקוברות האלו מבצעות תנועות או רעשים בזמן שהן יורקות את הארס. ישנן השערות כי פעולות אלו מסיעות לדיוק רב יותר של כיוון הארס, אך מדענים אינם תומכים בהשערה זו. הם אומרים שהתנועות הללו נועדו להפחיד או להגביר את הרושם על האויב.
כאשר הקוברה היורקת נדחקת לפינה, מינים מסוימים יכולים לירוק את הארס עד 2 מטרים.
אף על פי שיריקת ארס היא האמצעי העיקרי של חיות אלו להגנה, כולן יכולות בנוסף להעביר ארס באמצעות נשיכה.

מינים שונים של קוברה יורקת
--------------------------

### מינים אפריקאים

* קוברה יורקת ענקית (*Naja ashei*)
* קוברה יורקת מערב אפריקאית (*Naja katiensis*)
* קוברה יורקת מוזמביקית (*Naja mossambica*)
* קוברה יורקת שחורה (*Naja nigricincta*)
* קוברה יורקת שחורת-צוואר (*Naja nigricollis*)
* קוברה יורקת נובית (*Naja nubiae*)
* קוברה יורקת אדומה (*Naja pallida*)

### מינים אסיאתים

* קוברה סינית (*Naja atra*)
* קוברה מונוקלית (*Naja kaouthia*)
* קוברת אנדמן (*Naja sagittifera*)
* קוברה יורקת בורמזית (*Naja mandalayensis*)
* קוברה פיליפינית (*Naja philippinensis*)
* קוברה יורקת זהובה (*Naja sumatrana*)
* קוברה יורקת סינית (*Naja siamensis*)
* קוברה יורקת אינדונזית (*Naja sputatrix*)
* קוברה דרום פיליפינית (*Naja samarensis*)

כמו כן ישנו המין קוברה טבעתית (*Hemachatus haemachatus*), היכול לירוק ארס.

מינים נוספים היורקים ארס
------------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
קוברות מסוימות, במיוחד אסיאתיות, אשר אינן מוגדרות כקוברות יורקות, לפעמים יורקות גם, אך לא בצורה יעילה כמו הקוברה היורקת. בנוסף גם מספר מיני צפעיים, למשל כמה מיני גומצנים, יכולים לירות את הארס למרחק קצר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוברה יורקת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחקר בגרמנית שנכתב על ידי ראובן אנדרס ברט
2. ↑  מחקר באנגלית שנכתב על ידי וולפגנג ווסטר ודונלד ברודלי
רבי **הלל פולק** (ה'תק"ע – א' באדר תרנ"ג) היה רבה של ססרגן (אנ') (בצפון טרנסילבניה) משנת תרכ"ו.

קורות חייו
----------

נולד בשנת תק"ע לרבי אליעזר (בן רבי הלל אב"ד אייבשיץ) ולאימו רחל. בהיותו צעיר נפטרו הוריו, אז עבר להתגורר בפרשבורג שם למד אצל החתם סופר. נישא לפעסל בת רבי יעקב בער הלוי פלדמן מהיישוב פעטרא שליד מרגרטין.

לאחר פטירת חמיו נתמנה לכהן כרבה של קהילת בודוש שבטרנסילבניה, שם כיהן כמה שנים.
בשנת תרכ"ו בערך הוכתר לרבה של הקהילה היהודית בססרגן, קהילה שנוסדה באותו זמן. שם כיהן 27 שנים עד לפטירתו. נפטר בא' באדר תרנ"ג 1893.

השאיר בכתב יד חיבור חידושי אגדה על פרשיות השבוע ומועדים שנכתבו משנת תרמ"ו ואילך, מכיל כ-400 עמ', וכן חיבור על התורה מתקופה אחרת. הרבה מכתביו הם עניינים בשם החתם סופר. חלק מכתביו נדפסו על ידי נינו אברהם אליעזר הוס, תחת השם "קודש הילולים" (על הגדה של פסח ירושלים תשל"ח, לשבת שירה ומגילת אסתר בשנת תש"מ). לקטים מכתביו נדפסו בספר 'חתם סופר על התורה ליקוטים', ירושלים תשנ"ו.

בשנת תשנ"ח יצא לאור הספר "קודש הילולים", שני כרכים עבי כרס, עם מפתחות.

בשנת תשפ"ב החל אחד מצאצאיו הרב יצחק שלמה פרקש מפיץ עלון שבוע בשם "פרי קודש הילולים", ובו דברי תורתו, מעובדים על פי ספרו.

משפחתו
------

בניו
* רבי אברהם יהודה, (תרי"ח – תרצ"ד)
* רבי אליעזר שלמה
* מרים רחל גבירץ, נפטרה בחיי אביה בגיל 37
* אסתר, אשת רבי אברהם אבא פיקסעל תלמיד הכתב סופר
* רבקה, אשת רבי שלמה בן יחיאל הירש
* בילה, אשת רבי בנימין זאב קראוס, רב בקהילת האלאש ודברצן, תלמיד הכתב סופר, בעל "מראה הבז"ק"
* היצל, אשת רבי משה דוד סופר (תרי"ח-תרס"ו) בן רבי חיים סופר בעל המחנה חיים

גיסיו
* רבי יהושע אהרן צבי וינברגר משוסבורג
* רבי משה אולמן בנו של רבי שלמה זלמן אולמן בעל היריעות שלמה

אחד מצאצאיו הוא בני גנץ. גנץ הוא דור חמישי של הרב הלל פולק דרך בת הרב פולק, רבקה לבית הירש, בתה פרומה לבית גנץ, שהיא אמו של נחום גנץ, וסבתו של בני גנץ.

לקריאה נוספת
------------

* משה א. זושא קינסטליכער, **פרקי הגר-רבי הלל פולק זצ"ל אב"ד סאסרעגען**, בתוך מוריה שנה ארבע עשרה גיליון ה-ח עמודים קפ"ה-קצ"ג, תשרי תשמ"ו

קישורים חיצוניים
----------------

* בית הילל, באתר Google Sites

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520207705171

 |
**אנדרס יוהאן לקסל** (בשוודית: **Anders Johan Lexell**;‏ 24 בדצמבר 1740, טורקו – 11 בדצמבר 1784, סנקט פטרבורג) היה מתמטיקאי שוודי שפעל ברוסיה.

אנדרס יוהאן לקסל נולד בטורקו שאז הייתה תחת שליטה של שוודיה למשפחה שוודית. בגיל 14 הוא החל ללמוד באקדמיה המלכותית בעיר ובגיל 19 קיבל תואר דוקטור. בשנת 1763 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת אופסלה.

בשנת 1768 לקסל הגיע לסנקט פטרבורג והחל לעבוד ליד לאונרד אוילר. הוא עסק בעיקר בתחום טריגונומטריה ספירית וחקר תנועת גרמי שמיים. לקסל חקר תנועת שביט "1770 I" והוכיח שהמסלול שלה מושפע מצדק. בעקבות מחקרים אלו השביט קיבל שם "שביט לקסל".

אנדרס יוהאן לקסל חקר את המסלול של אורנוס ופרסם השערה שלפיה מסלולו משופע מגרם שמיים שטרם התגלה. לצורך העבודות שלו לקסל פיתח מספר שיטות חדישות בין היתר משפט לקסל.

בשנת 1775 לקסל קיבל מינוי של פרופסור באוניברסיטת טורקו (באותה תקופה השטח היה בשליטה שוודית), אך מלך שוודיה נתן לו אישור להישאר ברוסיה עוד מספר שנים. בשנת 1780 לקסל נסע לגרמניה, צרפת ואנגליה. בין היתר הוא סידר לעצמו שחרור ממינוי בטורקו וקיבל אישור לחזור לסנקט פטרבורג.

לאחר מות של לאונרד אוילר הוא קיבל את תפקידו, אך תוך זמן קצר לקסל בעצמו נפטר.

בסך הכול לקסל פרסם 66 מחקרים.

בשנת 1771 הוא התקבל כחבר באקדמיה למדעים של רוסיה. בשנת 1773 הוא התקבל כחבר לאקדמיה למדעים השוודית ובהמשך לאקדמיה הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרס יוהאן לקסל** בוויקישיתוף

* אנדרס יוהאן לקסל, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* אנדרס יוהאן לקסל, באתר MacTutor (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 11074523
* BnF: cb12158887p (data)
* GND: 100189180
* ISNI: 0000 0001 2135 6848
* LCCN: n86873386
* MGP: 144396
* NKC: ola2011650106
* NTA: 377438154
* RSL: 000129948
* SUDOC: 030106656
* VIAF: 61585542
* WorldCat: lccn-n86873386

 |
**קוברה יורקת מערב-אפריקאית** (שם מדעי: ***Naja katiensis***) היא מין נחש ארסי מהסוג קוברה שבמשפחת הפתניים, השייכת לקוברות היורקות. הקוברה מכונה גם **קוברת מאלי** ו**קוברה קטאינית**, על שם העיירה "קטאי" (אנ') שבמאלי, בה התגלתה. השם המדעי של הקוברה ניתן על פי עיירה זו.

מאפיינים
--------

הקוברה חיה ברחבי מערב אפריקה - מסנגל עד קמרון, באזורים מישורים, סוואנות לחות ויערות פתוחים. היא נצפתה במדינות הבאות: גמביה, גינאה-ביסאו, צפון גיאנה, דרום מאלי, חוף השנהב, בורקינה פאסו, צפון גאנה וטוגו.

אורכה של הקוברה 1.7 מטר, והיא רזה יחסית. צבעה חום-בהיר עד צהוב, והיא בעלת רצועות אדמדמות עד חומות לאורך מרבית הגוף. ראשה רחב וצהוב, כשהעיניים גדולות יחסית וכתומות. קוברה זו יכולה לנפח את צווארה כדי להרתיע אויבים. אם מחווה גופנית זו אינה עוזרת, היא יכולה לירוק ארס היישר מניביה לעבר עיניו של הקורבן, לעיתים במרחק של מטר או שניים.

קוברה זו היא פעילת יום בעיקרה, אם כי לעיתים תהיה פעילה בלילה. היא מסתתרת מהשמש בין סלעים או בין העצים. מזונה העיקרי הוא מכרסמים קטנים בנוסף לצפרדעים ולנחשים אחרים.

קוברה זו אינה תוקפנית, אך תתקוף לאחר התגרות ממושכת. הארס שלה קטלני מאוד לאדם (בדרך הכשה) וגורם לכאבים, נפיחות מקומית, כאבי בטן והקאות וגם לשיתוק, היכול לשתק את הלב או את הריאות ולהרוג. עם זאת מקרי המוות נדירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוברה יורקת מערב-אפריקאית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוברה יורקת מערב-אפריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
הרב **יוסף הלל וינברג** (נולד בכ"ב בשבט תשכ"א, 8 בפברואר 1961) מכהן כמשגיח רוחני בישיבת סלובודקה בני ברק, ולשעבר היה ראש ישיבת אש התורה בירושלים, שנוסדה ונוהלה על ידי אביו הרב נח וינברג, עד לפטירתו.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים בשכונת מאה שערים, לרב נח ולדינה וינברג, וגדל לאחר מכן בשכונת קריית צאנז שבעיר. למד בישיבת סלבודקה בבני ברק, לאחר מכן בישיבת לייקווד בניו ג'רזי ובישיבת מיר בירושלים. בשנת 1981 נישא לבילה הייזלר, בתו של הרב נח הייזלר, רבה של שכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.

לאחר נישואיו שימש כמשגיח בישיבת אבן ישראל בירושלים, ולאחר מכן כמשגיח רוחני בישיבת סלובודקה בבני ברק. לאחר מחלת אביו נקרא על ידו לנהל את הישיבה, ולאחר פטירתו התמנה תחתיו כראש ישיבת אש התורה, לאחר מספר שנים עזב את ישיבת אש התורה, ובאוגוסט 2017 (אלול תשע"ז), חזר שוב לכהן כמשגיח רוחני בישיבת סלובודקה בבני ברק. אשתו בילה נפטרה בשנת 2017-תשע"ז.

הרב וינברג מכהן כחבר בוועדת הרבנים למען שבת, ושימש שם בין היתר כנציגו של הרב אלישיב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב יוסף הלל וינברג מדבר על אביו

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב הלל וינברג באתר אש התורה
**K-8** (ברוסית: **"проекта 627А "Кит**; פרויקט 627A "קיט") הייתה צוללת גרעינית מסדרת נובמבר של הצי הצפוני אשר טבעה ב-12 באפריל 1970 במפרץ ביסקאיה, כשעל סיפונה כלי הנשק הגרעיניים שלה. שרפה שפרצה ב-8 באפריל נטרלה את הצוללת והיא נגררה בים סוער. 52 אנשי צוות נהרגו בניסיון להציל את כלי השיט מטביעה.

תאונות
------

### 1960 - אובדן נוזל קירור

ב-13 באוקטובר 1960, במהלך פעילות בים ברנץ, התרחשה פריצה בצינור גנרטור הקיטור וכתוצאה מכך אבד נוזל קירור. בעוד הצוות פעל לאספקת חירום של מי קירור לכור במטרה למנוע התכה של הכור, דלפו כמויות גדולות של גז רדיואקטיבי וזיהמו את כלי השיט. רמת הרדיואקטיביות לא הייתה ידועה מכיוון שציוד המדידה לא היה מסוגל למדוד בקנה מידה כה גדול. שלושה מאנשי הצוות סבלו מנזקי קרינה הנראים לעין, ורבים מאנשי הצוות נחשפו לרמות קרינה של עד 2 Sv.

### 1970 - השרפה במפרץ ביסקאיה

במהלך תרגיל צבאי ימי גדול שנערך ב-8 באפריל 1970 סבלה K-8 משריפות בשני מדורים בו זמנית. השרפה התפשטה במערכת האוורור בעקבות קצר חשמלי במדורים 3 ו-7, בזמן שהצוללת הייתה בעומק 120 מטרים. שני הכורים הגרעיניים כובו.

הקפטן הורה לכל הצוות לנטוש את הצוללת אך ביטל את הפקודה ברגע שהגיעה גוררת. 52 אנשי צוות, כולל הקפטן סוולוד בסינוב עלו בחזרה על הצוללת שנגררה, אך זו טבעה בים הסוער בזמן שנגררה במפרץ ביסקאיה שבאוקיינוס האטלנטי. היה זה האובדן הראשון של צוללת גרעינית סובייטית. 8 אנשי צוות כבר נהרגו בעקבות נעילת מדורים מסוימים למניעת ההצפה והתפשטות האש. כל אנשי הצוות שעלו בחזרה נהרגו כתוצאה מהרעלת פחמן דו-חמצני והצפות במהלך 80 השעות בהן שהתה במזג אוויר סוער. 73 אנשי צוות שרדו. K-8 טבעה ושקעה לעומק 4,680 מטרים, כאשר מתוך 24 הטורפדו שהיו על סיפונה ארבעה נשאו ראשי נפץ גרעיניים.
**פרנץ הרמן שולצה-דליטש** (בגרמנית: **Franz Hermann Schulze-Delitzsch**‏; 29 באוגוסט 1808 - 29 באפריל 1883) היה כלכלן גרמני, וממייסדי מפלגת הקדמה הגרמנית ב-1861. הוא נודע כמי שיצר את קואופרטיב האשראי הראשון בעולם.

ביוגרפיה
--------

שולצה-דליטש נולד בדליטש (Delitzsch) שבממלכת סקסוניה. הוא למד משפטים באוניברסיטת לייפציג ובאוניברסיטת האלה, ובגיל שלושים קיבל תפקיד בבית המשפט של ברלין. שלוש שנים לאחר מכן קיבל מינוי להיות שופט בדליטש. ב-1848 נכנס שולצה-דליטש לפרלמנט הפרוסי הלאומי, והצטרף לחוג המרכז-שמאל. באותו זמן, שם משפחתו הורחב משולצה ל'שולצה-דליטש', על מנת להבדיל בינו ובין אחרים בפרלמנט שנשאו את השם שולצה. הוא כיהן כנשיא ועדת החקירה שנתבקשה לבדוק את מצב הפועלים ובעלי המלאכה, והמפגש שלו איתם הותיר עליו רושם עמוק; שולצה-דליטש הבין את נחיצות הפעולה הקואופרטיבית על מנת להיטיב עם הסוחרים הקטנים והבינוניים, ולאפשר להם להתחרות כנגד הקפיטליסטים הגדולים.

בול גרמני לציון 200 שנה להולדתו של שולצה-דליטש
הוא היה חבר בלנדטאג של פרוסיה במהלך מאורעות 1848–1849, ופרש כעבור זמן קצר מכהונתו, ושב לעירו. כאן הקדיש עצמו לארגון הפעולה הקואופרטיבית בגרמניה, ולייסוד בנק עממי. ב-1850 ייסד בנק שכזה, ותוך 8 שנים בלבד קמו 25 בנקים נוספים. באותם בנקים יצרו הלקוחות פיקדונות קטנים עבור עצמם, וקיבלו אשראי ודיווידנדים בהתאמה. חברי הדירקטוריון של הבנק הורכב מן הלקוחות עצמם.

פסל לזכרו של שולצה-דליטש בברלין
ב-1859 יותר מ-200 בנקים כבר נוהלו באופן מרוכז תחת ידיו של שולצה-דליטש. הוא קידם את הוועידה הקואופרטיבית הראשונה בויימאר, וייסד את הלשכה המרכזית לחברות הקואופרטיביות. ב-1861 נכנס בשנית לבית הנבחרים הפרוסי, והפך לחבר של קבע במפלגת הקדמה הגרמנית. ב-1863 הוא השקיע סכום כסף גדול בשמירה על מוסדות ומשרדי הקואופרציה שהקים, חרף אמונתו העיקשת בכך שיעמדו בכוחות עצמם ללא עזרה חיצונית. בשנים הבאות השקיע שולצה-דליטש ביצירתם של מרכזים קואופרטיביים מקומיים, וב-1865 הביא להקמתו של קואופרטיב האשראי הגרמני הגדול (Deutsche Genossenschafts-Bank).

כחבר הפרלמנט הפרוסי עלה בידי שולצה-דליטש לקדם חקיקה שתהווה מסד משפטי וחוקתי לפעולתם הכלכלית של הארגונים הקואופרטיבים. לאחר איחודה של גרמניה ב-1871 נכנסו החוקים הללו לספר החוקים של המדינה החדשה, ועזרו לבסס את הקואופרציות הפיננסיות שהוקמו זה מכבר.

בול גרמני לציון 150 שנה להולדתו של שולצה-דליטש
שולצה-דליטש מת בשיבה טובה באפריל 1883, ברצותו להשאיר אחריו מוניטין של מי שהיה מיטיבם הגדול של הסוחרים הקטנים ובעלי המלאכה - יותר מאשר מייסד הבנק הקואופרטיבי. במותו היו בגרמניה לבדה למעלה מ-3500 סניפי בנק קואופרטיביים עם פיקדונות בשווי של למעלה מ-100 מיליון דולר. המערכת הבנקאית המסועפת הגיעה לאוסטריה, איטליה, בלגיה ורוסיה, והייתה כה דומיננטית עד שאפילו לב טולסטוי הזכיר אותה ברומן שלו אנה קארנינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ הרמן שולצה-דליטש** בוויקישיתוף
* הרמן שולצה-דליטש (1808-1883), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267852805171
* BnF: cb12088660j (data)
* CiNii: DA04923406
* GND: 118762575
* ISNI: 0000 0001 1061 9294
* LCCN: n84126759
* NDL: 00474690
* NKC: skuk0001245
* NLG: 224755
* NLP: A12252244
* NTA: 114131899
* SUDOC: 029213053
* VcBA: 495/320303
* VIAF: 50021033
* WorldCat: lccn-n84126759

 |
פרנץ דיאק
**פרנץ דיאק** (בהונגרית: **Deák Ferenc**;‏ 17 באוקטובר 1803 - 28 בינואר 1876) היה מדינאי הונגרי. ידוע בהונגריה כ"איש החכם באומה".

חייו
----

דיאק נכנס בראשונה לפוליטיקה בשנת 1833 כאשר החליף את אחיו באספה בברטיסלאבה (כיום בירת סלובקיה, ובתקופה ההיא הייתה עיר בהונגריה שנקראה פוז'ון (Pozsony, בגרמנית: פרסבורג). הייתה זו תחילתה של קריירה שהביאה את דיאק למעמד חשוב בפוליטיקה ההונגרית בשנות ה-40 של המאה ה-19. שמו התפרסם במיוחד כאשר היה מעורב בתביעה משפטית שמטרתה הייתה להצהיר כי לפרלמנט ההונגרי זכות לחוקק חוקים.

הונגריה באותה התקופה הייתה חלק מממלכת אוסטריה, תחת שלטון בית הבסבורג. גישתם של שליטי הבסבורג באותה התקופה, שהתבטאה במדיניותו השמרנית של הנסיך מטרניך, הייתה כי אין לתת פתחון פה לעמדות ליברליות, ולמיעוטים לאומיים. גישה זו נאכפה בחוזק יד תוך שימוש במשטרה חשאית ובצנזורה.

בשנת 1836 כתב דיאק והפיץ מסמך בדבר עמדותיו, מבלי לקבל לכך את אישור הצנזורה. על אף שמסמך זה הוחרם, הייתה תפוצתו רבה, והדבר הביא לדיאק פרסום רב בחוגים נרחבים. לאחר מות אחיו בשנת 1842, הוא שחרר את הצמיתים באחוזותיו, ועל אף מוצאו האציל שילם את מסיו, על מנת להראות כי הוא נאמן לגישתו הליברלית הלכה למעשה.

בשנת 1846 פרסם תחת שמו קול קורא להתנגדות לשלטון הבסבורג, על אף שכותב המניפסט היה לאיוש קושוט. במהלך אירועי שנת 1848, בהם מרדו ההונגרים בבית הבסבורג וייסדו רפובליקה נפרדת בהנהגת קושוט, נותר דיאק בהתנגדותו לאלימות. הוא קיבל משרה בממשל החדש, בעת שלאיוש בתיאני שימש כראש ממשלה, על מנת לחזק את בתיאני.

לאחר כישלון המרידה, מותו של בתיאני ויציאת קושוט לגלות, נותר דיאק בשנת 1849 מנהיגה של ההתנגדות הפסיבית לבית הבסבורג. בעזרתו של אישטוון סצ'ני המשיך להנהיג את הפוליטיקה ההונגרית.

פסל של פרנץ דיאק בסגד
לאחר שהקיסר פרנץ יוזף הגיע למסקנה כי על מנת לחזק את האימפריה שבה שלט, עליו להיעזר בעם ההונגרי, ולשם כך יש לספק לעם זה את דרישותיו הלאומיות, היה דיאק בין מנסחי הסדר הפשרה (ה-Ausgleich) אשר הביא ליצירת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867, לאחר משא ומתן שנמשך שנים. בהשפעתו של דיאק נוצר הסדר לפיו פרנץ יוזף ישלוט בשתי ממלכות - אוסטריה והונגריה, אשר לכל אחת מהן מוסדות משלה, אך השלטון המרכזי בענייני הצבא, החוץ והאוצר, יישאר בידי בית הבסבורג. איש מפלגתו של דיאק, דיולה אנדראשי, נבחר לכהן כראש הממשלה הראשון של הונגריה לאחר קבלת הפשרה, אך דיאק נותר בעל השפעה רבה בממשלה החדשה.

משנת 1839 נבחר לאקדמיה ההונגרית למדעים ומאוחר יותר היה יושב הראש שלה.

לאחר שנת 1867 הלכה בריאותו והתרופפה. רבים מרעיונותיו לרפורמה נדחו על ידי הפרלמנט, והפשרה אליה דחף הביאה להפניית עלבונות אישיים כלפיו.

הוא מת ב-28 בינואר 1876. הפרלמנט חוקק חוק כי לזכר השירות הנאמן ששירת את האומה ההונגרית, יוקם לזכרו פסל מכספי האומה. כיום מצויה בבודפשט כיכר מרכזית הקרויה על שמו, ובה מתחברים שלושת קווי הרכבת התחתית של העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ דיאק** בוויקישיתוף
* פרנץ דיאק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פרנץ דיאק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308343205171
* BnF: cb12247176t (data)
* GND: 118671227
* ISNI: 0000 0000 7831 8466
* LCCN: n50069673
* NKC: mzk2005295151
* NSK: 000104511
* NTA: 06872540X
* SELIBR: 252864
* SUDOC: 031213154
* VIAF: 59138950
* WorldCat: lccn-n50069673

 |
**אלפרד שאפר** (בהונגרית: **Alfréd Schaffer**; נולד ב-13 בפברואר 1893 – 30 באוגוסט 1945) היה כדורגלן ומאמן הונגרי. שאפר אימן את נבחרת הונגריה במונדיאל 1938.

ביוגרפיה
--------

שאפר במהלך הקריירה שיחק ב-21 קבוצות שונות. בתקופתו במ.ט.ק הונגריה שאפר זכה בליגה שלוש פעמים והיה מלך השערים בעונות 1917/18 ו-1918/19 כשהוא כובש בהן 46 ו-42 שערים בהתאמה. בשנים 1915 ו-1916 הוא נבחר להיות לשחקן ההונגרי של השנה.

לאחר ששיחק שם ובעוד כמה קבוצות מהונגריה עבר לגרמניה שם שיחק תחילה כחלוץ מרכזי בנירנברג בעונת 1919/20. הוא זכה עימה באליפות גרמניה בשנת 1921 אך תרומתו הגדולה ביותר הייתה בקידום יכולתו של השחקן האנס קלב, שלימים הוביל אותה ל-5 אליפויות והיה לקפטן נבחרת גרמניה. לאחר מכן שיחק שאפר בוואקר מינכן עימה זכה באליפות דרום גרמניה בשנת 1922. בהמשך שיחק בספרטה פראג ובאוסטריה וינה שבשניהם זכה גם באליפות והוא סיים את הקריירה בניו יורק ג'יינטס.

במדי נבחרת הונגריה שאפר ערך בסך הכל 15 הופעות וכבש 17 שערים. בהופעת הבכורה שלו שהייתה ב-7 בנובמבר 1915 כבר כבש שלושער בניצחון 2–6 על אוסטריה. כמעט שנה אחר כך שוב פעם נגדם ספג כרטיס אדום בדקה ה-70' כשהתוצאה הייתה 3–3. שאפר עשה את משחקו האחרון במדיה ב-6 באפריל 1919, שוב פעם נגד האוסטרים.

### קריירת אימון

כמאמן אימן גם במספר רב של קבוצות עד לפטירתו. במ.ט.ק הונגריה זכה פעמיים באליפות בעונות 1935/36 ו-1936/37 ושנה אחר כך הוביל את נבחרת הונגריה במונדיאל 1938 עד לגמר, בו הפסידה 4–2 לאיטליה. לאחר מכן שאפר זכה בגביע הרומני בשנת 1940 עם ראפיד בוקרשט ובעונת 1941/42 זכה עם רומא באליפות הראשונה בהיסטוריה שלה. עם פרנצווארוש שהייתה לקבוצה האחרונה אותה אימן זכה בגביע ההונגרי בשנת 1944.

שאפר נפטר ב-30 באוגוסט 1945 לאחר שנמצא ללא רוח חיים בתחנת הרכבת פרין אם קימיזה הרחוקה כ-75 ק"מ ממינכן. אוהד כדורגל זיהה את גופתו כמה שעות לאחר מותו ולא היה ניתן לקבוע את סיבת המוות.

תארים
-----

### כשחקן

מ.ט.ק הונגריה
* אליפות הונגריה (3): 1916/17, 1917/18, 1918/19

 נירנברג
* אליפות גרמניה: 1921
* אליפות דרום גרמניה (2): 1920, 1921

ספרטה פראג
* אליפות צ'כוסלובקיה (2): 1922, 1925/26

אוסטריה וינה
* אליפות אוסטריה: 1924
* הגביע האוסטרי: 1923/24, 1924/25

אישיים
* השחקן ההונגרי הטוב ביותר (2): 1915, 1916
* מלך השערים בליגה ההונגרית (2): 1917/18, 1918/19

### כמאמן

נבחרת הונגריה
* סגנית גביע העולם: 1938

מ.ט.ק הונגריה
* אליפות הונגריה (2): 1935/36, 1936/37

ראפיד בוקרשט
* הגביע הרומני: 1940

רומא
* אליפות איטליה: 1941/42

פרנצווארוש
* הגביע ההונגרי: 1944

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת הונגריה – מונדיאל 1938 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 באלוך • 
2 מיהאי בירו • 
3 שנדור בירו • 
4 צ'ה • 
5 דודס • 
6 הדה • 
7 קוהוט • 
8 קוראניי • 
9 לזאר • 
10 פלינקאס • 
11 פולגאר • 
12 בלה שארושי •
13 ג'רג' שארושי • 
14 שאש •
15 סאבו •
16 סלאי •
17 סוץ' •
18 ז'נגלר •
19 טיטקוש •
20 טולדי •
21 טוראי •
22 וינצה •
מאמן: שאפר | הונגריההונגריה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1135199795
* VIAF: 890149844939202960004
* WorldCat (עם VIAF): 890149844939202960004

 |
**נאלוקסגול** (**naloxegol** או **PEGylated Naloxol**‏ הוא החומר הפעיל בתרופות בעלות השמות המסחריים **מובנטיק** (movantik) ו**מובנטיג** (moventig). נאלוקסגול הוא אנטגוניסט אופיואידי(אנ') סלקטיבי, אשר פותח על ידי חברת אסטרהזניקה, ברישיון מטעם חברת נקטר תרפיוטיקס(אנ').

התרופה מיועדת לטיפול בעצירות הנגרמת על ידי שימוש באופיואידים. התרופה אושרה בארצות הברית בשנת 2014 בחולים מבוגרים עם כאבים כרוניים שלא על רקע סרטן. מינונים של 25 מ"ג נמצאו בטוחים ונסבלו היטב במשך 52 שבועות. כאשר התרופה ניתנה במקביל עם משככי כאבים אופיואידים, היא הפחיתה תופעות לוואי הקשורות לעצירות, תוך שמירה על רמות דומות של שיכוך כאבים.

מבחינה כימית, נאלוקסגול הוא נגזרת של אלפא-נאלוקסול(אנ') שעברה פגילציה(אנ') עם פוליאתילן גליקול(אנ')‏ (PEG)‏. פגילציה של נאלוקוסל בשרשרת הצדדית המכילה α-hydroxyl-6, מונעת מהתרופה לעבור את מחסום דם-מוח (BBB)‏. ככזו, זוהי יכולה להיחשב כאנטיתזה לתרופה אופיאטית הפועלת פריפרית - לופראמיד, והנמצאת בשימוש כתרופה נוגדת-שלשול, אך לא גורמת לתופעות לוואי אופיאטיות מסורתיות, בשל חוסר יכולתה להצטבר במערכת העצבים המרכזית, באנשים נורמלים.

נאלוקסגול הייתה בעבר מסווגת בארצות הברית כתרופה בפיקוח, עם פוטנציאל לשימוש לרעה, בגלל הדמיון הכימי שלה לאלקלואידים של אופיום, אך סווגה מחדש כתרופת מרשם, לאחר שמינהל המזון והבריאות האמריקאי (FDA) הגיע למסקנה כי אי-החדירות של מחסום דם-מוח לתרכובת זו, הפך אותה לתרופה שאינה ממכרת, ולכן ללא פוטנציאל לשימוש לרעה. באפן ספציפי, נאלוקסגול הוצאה מפיקוח, באופן רשמי, ב-23 בינואר 2015‏.

כאנטגוניסט אופיואידי טהור, נאלוקסגול אינו בעל פוטנציאל לשימוש לרעה.

התרופה בישראל
-------------

התרופה מובנטיג מאושרת לשיווק בישראל, בצורת טבליות מצופות, ומיועדת למבוגרים, לטיפול בעצירות הנגרמת בשל טיפול במשככי כאבים מסוג אופיואידים, כאשר טיפול במשלשלים אחרים לא גרם לתגובה מספקת. התרופה אינה נכללת בסל הבריאות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roland Seifert, Thomas Wieland G Protein-Coupled Receptors as Drug Targets ohn Wiley & Sons. p. 227
2. ↑  NKTR-118 and NKTR-119
3. ↑  FDA approves MOVANTIK (naloxegol) Tablets C-II for the treatment of opioid-induced constipation in adult patients with chronic non-cancer pain
4. ↑  Randomised clinical trial: the long-term safety and tolerability of naloxegol in patients with pain and opioid-induced constipation". Aliment. Pharmacol. Ther. 40: 771–9. Oct 2014. doi:10.1111/apt.12899. PMID 25112584.
5. 1 2  Garnock-Jones KP (2015). "Naloxegol: a review of its use in patients with opioid-induced constipation". Drugs. 75 (4): 419–425. doi:10.1007/s40265-015-0357-2.
6. ↑  Technically, the molecule that is attached via the ether link is O-methyl-heptaethylene glycol [that is, methoxyheptaethylene glycol, CH3OCH2CH2O(CH2CH2O)5CH2CH2OH], molecular weight 340.4, CAS number 4437-01-8. See Pubchem Staff (2016). "Compound Summary for CID 526555, Pubchem Compound 4437-01". PubChem Compound Database. Bethesda, MD, USA: NCBI, U.S. NLM. Archived from the original on 2016-02-05. Retrieved 28 January 2016.
7. ↑  Schedules of Controlled Substances: Removal of Naloxegol From Control
8. ↑  עלון לצרכן משרד הבריאות

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.