recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק באמן ישראלי. אם התכוונתם לרב אמריקאי, ראו יעקב קנטורוביץ (רב).

**אביעזר יעקב קנטרוביץ (קנטורוביץ)** (8 ביולי 1890 (כ' בתמוז ה'תר"ן) – 11 באוגוסט 1961) היה אמן ישראלי, יליד האימפריה הרוסית, ראש מחלקת השטיחים של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות.

ביוגרפיה
--------

אביעזר יעקב קנטרוביץ נולד בקלצק שבפלך מינסק, האימפריה הרוסית (כיום בלארוס), בשנת 1890. סבו מצד אמו היה אומן חיטוב בעץ. בנעוריו, נמשך לציונות בעקבות אחותו, נתמה רישה רפופורט. הוא ברח לעיר אודסה, שם התקבל לבית ספר לאמנות והיה פעיל ציוני. בין היתר, ייסד אגודה מקומית בשם "פועלי ציון". בשנת 1905 עלה לארץ ישראל באופן בלתי חוקי והתיישב בפתח תקווה. שם עסק בחקלאות, והיה בין מייסדי מפלגת "הפועל הצעיר". בשנת 1906 החל ללמוד בבצלאל. בשנת 1908 הצטרף למחלק השטיחים של בית הספר, ואחר כך מונה למנהלה. בשנת 1911 נסע להשתלמות במלאכת השטיחים באיסטנבול. באותה עת היה חבר בקומונה הראשונה לכלכלה משותפת ביחד עם דוד אידלסון, ראובן ליפשיץ ואחרים.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא האימפריה העות'מאנית, ושירת בחצי האי סיני בתפקידי סניטריה (אנ'), ובתפקידים נוספים במפקדת הצבא. לאחר המלחמה, בין השנים 1924-1920 עבד ב"מרבדיה" של בצלאל, ובין השנים 1924–1931 ב"מרבדיה" החדשה. בשנת 1931 עבר להתגורר בתל אביב. בין היתר הקים קנטרוביץ בית ספר לשטיחים מטעם ויצו (1936) ומטעם אורט (1949).

קנטרוביץ נפטר ב-11 באוגוסט 1961 ונקבר בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב.

השכלה
-----

* 1903 - בית ספר לאמנות, אודסה, האימפריה הרוסית
* 1906 – 1908 בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ירושלים
* 1911 - השתלמות, אריגת שטיחים, איסטנבול, האימפריה העות'מאנית

הוראה
-----

* 1908–? מחלקת השטיחים, בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, ירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב קנטרוביץ'** בוויקישיתוף
* יעקב קנטרוביץ', באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* דוד תדהר (עורך), "יעקב קנטרוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 524
* יעקב קנטרוביץ', באתר המוזיאון לתולדות פתח תקווה
* שושנה א. אריגת שטיחים, דבר, "דבר השבוע", 7 באוגוסט 1953

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב קנטרוביץ' באתר GRAVEZ
ג'ון ג'ייקוב אסטור הראשון, סביבות 1825
אחוזת ביצ'ווד בניופורט, רוד איילנד
**משפחת אסטור** (**Astor**) הייתה משפחת אילי הון ונדל"ן אמריקאית ממוצא גרמני "בעלי הבית של ניו יורק". המשפחה הייתה אחת המשפחות הבולטות בארצות הברית במאה ה-19. כיום הענף המוכר של המשפחה פועל בבריטניה. הונה של המשפחה בא משליטה בקרקעות במנהטן ובאזור ניו יורק בכלל. כן הייתה המשפחה בעלת מלון וולדורף-אסטוריה, מן המלונות היוקרתיים בעולם.

מקור המשפחה
-----------

ג'ון ג'ייקוב אסטור הראשון נולד בעיר וולדורף, ליד היידלברג שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה בשם יוהאן יאקוב אסטור. בגיל 16 הצטרף לאחיו ג'ורג' (גיאורג) בלונדון ויחד פתחו בית מלאכה וחנות לממכר כלי נגינה (בעיקר חלילים). ב-1784 היגר לארצות הברית יחד עם אח אחר, הנרי. אסטור סחר בפרוות ובאופיום לפני שהתמקד כליל ברכישת מגרשים במנהטן, ב-1830. עם מותו ב-1848 היה אסטור האדם העשיר ביותר בארצות הברית. במותו הוערך הונו ב-20 מיליון דולר. לפי יחס ההון לתמ"ג האמריקאי הוערך ההון במונחי 2006 בכ-110 מיליארד דולר, דבר שהופך את אסטור לאמריקאי השלישי או הרביעי בעושרו בהיסטוריה ולמולטי-מיליונר האמריקאי הראשון בהיסטוריה.

מספר תחנות מסחר פרוות ברחבי ארצות הברית היו לערים הנקראות עד היום אסטור או אסטוריה (בהם אזור שהוא כיום חלק מקווינס, ניו יורק וערים במדינות אורגון, אילינוי ודקוטה הדרומית, איווה, פלורידה, ג'ורג'יה וקנזס).

פעילות נדל"ן ומלונאות
---------------------

בני המשפחה רכשו אחוזות בכפר ריינבק במדינת ניו יורק ובניופורט שברוד איילנד (אחוזת ביצ'ווד). כן רכשה המשפחה קרקעות לאורך השדרה החמישית וברובע הברונקס בניו יורק.

בשנת 1897 הקים ג'ון ג'ייקוב אסטור הרביעי את מלון אסטוריה בשדרה החמישית (היכן שניצב כיום בניין אמפייר סטייט), סמוך למלון "וולדורף" שהקים בן-דודו ויליאם וולדורף אסטור ב-1893. מאוחר יותר איחד את פעילות שני בתי המלון לעסק יחיד, בניהול ובעלות משותפת של שני בני הדודים שנקרא מלון וולדורף אסטוריה.

השלוחה הבריטית
--------------

ג'ון ג'ייקוב אסטור השלישי, נכדו של הראשון, היה אריסטוקרט ונדבן. הוא הרבה לבקר בלונדון, מתוך תחושה שמקומו בבריטניה. בנו, ויליאם וולדורף אסטור השתקע לבסוף ב-1891 בבריטניה. ב-1916 קיבל תואר אצולה של ברון ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת ויקונט. מאז נושאים צאצאיו בתואר "ברון הבר" (Baron Astor of Hever, טירה במחוז קנט).

לקריאה נוספת
------------

* Justin Kaplan, **When the Astors Owned New York: Blue Bloods and Grand Hotels in a Gilded Age**, 2007, מסת"ב 9780452288584
* Arthur, D. Howden Smith, **John Jacob Astor: Landlord of New York**, Cosimo Classics, 2005 מסת"ב 9781596057494
* Axel Madsen ,**John Jacob Astor: America's First Multimillionaire**, 2001 מסת"ב 9780471385035
* Harvey O'Connor ,**The Astors**, Alfred A knopf New York, 1941

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **משפחת אסטור** |

* שושלת אסטור (באנגלית)
* משפחת אסטור, כתבה על התדרדרות בית אסטור בניו יורק מגזין, 6 באוגוסט 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעלי הבית של ניו יורק - האסטורים
2. ↑  CNN - 10 האמריקאים העשירים ביותר מקום 3
3. ↑  פורבס - האישים העשירים ביותר, מקום 4
4. ↑  הערך על ויליאם וולדורף אסטור באנציקלופדיה אמריקנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118504789
* VIAF: 315680035
* WorldCat: viaf-5721865

 |
תבנית:אין תמונה גבר
**עבד א-רחמן עבד א-רחים תמראז** (בערבית: **عبد الرحمن تمراز**; נולד ב-1942) הוא פעיל טרור בארגון חמאס.

ביוגרפיה
--------

תמראז נולד בשנת 1942 באיסדוד. במהלך מלחמת העצמאות נמלטה משפחתו מהעיירה לרצועת עזה ועברה להתגורר במחנה הפליטים ג'בליה. במקצועו היה תמראז מחלק בלוני גז. בשנת 1968 תמראז אימץ את תורת האחים המוסלמים בהשפעתו של השייח' אחמד יאסין, הוא חזר לאסלאם ונעשה ממקורביו של יאסין. בשנת 1974 היה ממלוויו של יאסין בעלייה לרגל למכה במסגרת החג'.

בשנת 1983 יאסין החליט על הקמת ארגון ג'יהאד צבאי לשם מלחמה בישראל, בעקבות גירוש אש"ף מלבנון והיחלשותו של יאסר ערפאת. לשם כך גויס תמראז והוטל עליו להשיג אמצעי לחימה עבור הארגון. באפריל 1984 נסע תמראז לירדן, במסווה של ביקור משפחתי, כדי לגייס כספים ונשק עבור יאסין. במהלך הביקור בעמאן נפגש עם נציג האחים המוסלמים בפרלמנט הירדני וקיבל ממנו 800 דינר למטרות רכישת אמל"ח. תמראז חזר לעזה, ובסוף אפריל 1984 הקים יחד עם יאסין ועם אבראהים מקאדמה את ארגון אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון, ובמשך שנה גויסו מספר פעילים נוספים ונרכשו אמצעי לחימה רבים. ביוני 1984 נתפסו עשרות רובים ומקלעים בביתו של יאסין בידי השב"כ, וחברי הארגון נעצרו.

במשפט שנערך בבית הדין הצבאי בעזה באוגוסט 1984 נדון תמראז ל-12 שנות מאסר בעוון הקמת מחתרת חמושה וכוונה לפגוע במדינת ישראל. שלא כמו שאר חברי הארגון תמראז לא שוחרר בעסקת ג'יבריל בשנת 1985. הוא שוחרר בתום ריצוי עונשו.

בניו של תמראז המשיכו את פעילות הטרור, במסגרת ארגון חמאס שהוקם בדצמבר 1987. בנו הבכור מאהר היה אחד מפעילי החמאס שגורשו ללבנון בדצמבר 1992. בן אחר, צהיב, ביצע פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת ליד כפר דרום ב-29 באוקטובר 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא אביעד, **לקסיקון חמאס**, עמ' 257-258
2. 1 2 3  גיא אביעד, **לקסיקון חמאס**, עמ' 258
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחכם מתטואן ומצרים שחי בשלהי המאה ה-17 ובמאה ה-18. אם התכוונתם לחכם ממצרים וקושטא בן המאה ה-16, ראו אברהם מונסון.

רבי **אברהם מונסון** (מכונה גם: **אברהם מונסון האחרון**; ה'ת"מ, 1680 בערך – ה'תק"כ, 1760 בערך) היה מחכמי טיטואן שבמרוקו ור"מ ודיין בקהיר שבמצרים ומחברם של ספרים רבים.

ביוגרפיה
--------

רבי אברהם נולד בטיטואן שבמרוקו, בשנת ה'ת"מ (1680) לערך. היה גיסו של רבי יצחק הלוי, מחכמי העיר. במקביל ללימודיו התורניים עסק במסחר לפרנסתו אך מזלו לא שפר עליו והוא ירד מנכסיו. הוא עבר לאלג'יר והצליח לראשונה בעסקי המסחר אך לאחר תקופה ההצלה הפנתה לו עורף והוא ירד שוב מנכסיו. הוא עבר משם לעיר ווהראן וניסה שוב את מזלו בעסקי המסחר, אך ההצלחה שוב לא האירה לו פנים. בשנת ה'תצ"ב (1731/2) לערך היגר למצרים, שם אסף אותו אחד מנדיבי המקום אל ביתו, ועל ידי כך עלה בידו לשקוד על תלמודו וללמד תלמידים. לרגל זאת פרץ סכסוך בינו לבין אשתו שסירבה להגר מטיטואן ולבוא לשכון עמו במצרים. בעקבות סירובה הוא כתב פסק דין שעליה לעבור עמו למצרים, אך היא עמדה בסירובה. בפסק תמך ידידו רבי ישועה שבאבו. הוא ניסה לגייס גם את תמיכתו של רבי יהודה עייאש, אך רבי יהודה קיבל את טענות האישה וקבע כי לפי התחייבותו אליה בכתובה, עליו לפייסה בדברים ובממון.

לעת זקנותו מונה לדיין בעיר קהיר ויחד עם הרבנים: ישועה שבאבו ושלמה אלגאזי ישב על כס ההוראה והדיינות במצרים. אל בית דינם הורצו שאלות מערים רבות בעולם היהודי ומהן: קונסטנטינופול, צפת וליבורנו.

רבי אברהם היה בקשרים עם רבי יונה נבון, מחכמי ירושלים, ביניהם הייתה התכתבות ענפה. התכתב בתכתובת ענפה גם עם רבי משה ישראל רבה של אלכסנדריה. בהתכתבות עם האחרון ניכרת ההכרה של רבי משה בסמכותו של רבי אברהם באופן כתיבת שמות ערביים ומערביים לעניין גיטין. החיד"א הכיר את רבי אברהם ואת כתביו, ואף הביא בספריו דברי תורה ששמע ממנו. כן התיידד עם רבי חיים מודעי בעת ששהה במצרים כשד"ר ואף כתב לו תשובה הלכתית.

### כתביו

רבי אברהם כתב חיבורים רבים שלא נדפסו. חלקם היו לעיני החיד"א וחלק אחר היה לעיני רבי שלמה חזן ולעיני אחרים. ואלו הם:

* **אשל אברהם** - שו"ת
* **פרי עץ הדר** - שו"ת
* **מוצאי יום טוב** - קיצור ומפתח לספר תוספות יום טוב על המשניות
* **שולחן שבת** - קיצור הלכות שבת
* **עץ הדעת** - חיבור על שולחן ערוך יורה דעה
* **גט כריתות** - קיצור לספר "גט פשוט" לרבי משה אבן חביב
* **תוצאות חיים** - ליישב את הקושיות של רבי חיים אבולעפיה בספרו "עץ חיים"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם מונסון** בוויקישיתוף
* "אברהם מונסון, שו"ת פרי עץ הדר" באתר: הספרייה הלאומית
* "אברהם מונסון, שו"ת אשל אברהם" באתר: הספרייה הלאומית
* החיד"א, שם הגדולים, ספרים מערכות אות ת, אות ל (תוצאות חיים)
* רבי שלמה חזן (אלכסנדריה), ****המעלות לשלמה**, ערך: רבי אברהם מונסון האחרון**, באתר היברובוקס
* רבי רפאל אהרן בן שמעון, ****טוב מצרים**, ערך: רבי אברהם מונסון האחרון**, באתר היברובוקס
* יעקב משה טולידאנו, ****נר המערב** עמ' 159**, באתר היברובוקס
* שלמה אברהם רוזאניס, ****קורות היהודים בתורקיה ובארצות הקדם**, חלק ה, עמ' 336**, באתר היברובוקס
* רשימת הפרסומים של אברהם מונסון, בקטלוג הספרייה הלאומית (לעת עתה יש בלבול בין נושא הערך לבין רבי אברהם מונסון הראשון (המאה ה-16 וה-17).)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: "רבי יהודה עייאש, **בית יהודה** חושן משפט, סימן ד"
2. ↑  ראו שו"ת **משאת משה**, אבן העזר, סימן ח
3. ↑  מהם:**ברכי יוסף** אבן העזר סימן ג ס"ק ז.
4. ↑  נדפסה בספרו: **חיים לעולם**, יורה דעה סימן א.
תבנית {{אמן}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**תומאס קוטיר** (בצרפתית: **Thomas Couture**‏; 21 בדצמבר 1815 – 30 במרץ 1879) היה צייר ומורה צרפתי לציור היסטורי. הוא לימד אמנים ידועים ובהם אדואר מאנה, אנרי פנטין-לאטור, ג'ון לה פרג', פייר פובי דה שאבאן, קארל יאוורק ואחרים.

ביוגרפיה
--------

קוטיר נולד בסנליס, בצפון צרפת. כשהיה בן 11 עברה משפחתו לפריז, שם למד בבית הספר לאמנויות תעשייתיות ולאחר מכן בבית הספר לאומנויות יפות.

קריירת אמנות והוראה
-------------------

הוא לא הצליח שש פעמים בתחרות "פרס רומא" החשוב של בית הספר לאמנות, אבל הוא הרגיש שהבעיה היא בבית הספר, לא בו עצמו. הוא זכה לבסוף בפרס בשנת 1837.

בשנת 1840 החל להציג תמונות היסטוריות וז'אנריות בסלון פריז, וזכה במספר מדליות עבור יצירותיו, במיוחד עבור יצירת המופת שלו, "הרומאים במהלך הדקדנס" (1847). זמן קצר לאחר ההצלחה הזו, הוא פתח אטלייה עצמאי שנועד לאתגר את בית הספר לאמנויות יפות על ידי הדרכת ציירי היסטוריה החדשים והטובים ביותר.

הטכניקה החדשנית של קוטיר זכתה לתשומת לב רבה, והוא קיבל הזמנות ממשלתיות וכן מכנסיות עבור ציורי קיר במהלך שנות ה-40 המאוחרות עד שנות ה-50.

תומאס קוטיר, הרומאים בדקדאנס, 1847
הוא מעולם לא השלים את שתי ההזמנות הראשונות, והשלישית נתקלה בביקורת מעורבת.

נסער מהקבלה השלילית של ציורי הקיר שלו, ב-1860 עזב את פריז. לזמן מה חזר לעיר הולדתו סנליס, שם המשיך ללמד אמנים צעירים שהגיעו אליו. בשנת 1867 הוא הרחיק את עצמו מהממסד האקדמי על ידי פרסום ספר על רעיונותיו ושיטות העבודה שלו. הוא גם תורגם לספר "שיחות על שיטות אמנות" ב-1879, השנה בה הוא מת.

בשנת 1879 הוא נפטר, ונקבר בבית הקברות פר לשז שבפריז.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומא קוטור** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* תומא קוטור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תומא קוטור, באתר "Find a Grave" (באנגלית)   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wilkinson, Burke. The Life and Works of Augustus Saint-Gaudens, Dover Publications, Inc. New York. p. 79.
2. ↑  Thomas Couture | stephanekirkland.com, web.archive.org, ‏2012-01-17
**אברהם משה בונהרד מפשיסחה** (תק"ס, 1800 - א' בטבת תקפ"ט, 7 בדצמבר 1828) היה בנו של רבי שמחה בונים מפשיסחה, ומנהיג לחלק מחסידי פשיסחה לאחר פטירת אביו.

ביוגרפיה
--------

בנם של רבי שמחה בונים ורבקה. נישא לבריינדל בתו של רבי שמואל רפאל'ס מיוזפוב, חתנו של היהודי הקדוש מפשיסחה. עוד בחיי אביו התרכזה סביבו קבוצת חסידים. אביו הפליג בשבחו ואמר שנשמתו מקורה במקום עליון. רבי אברהם משה התבלט בעבודתו באמירת תהילים. הוא היה נוהג לומר תהילים במאמץ רב, והיה מזיע ולפעמים אף יורק דם עד שהרופאים אסרו עליו לומר תהילים והוא החל לשמוע מאחרים פרקי תהילים.

לאחר פטירת אביו, התפלגה החצר. חלק קיבלו את רבי מנחם מנדל מטומשוב (קוצק) לאדמו"ר, וחלקם, בהם רבי יצחק מוורקא, רבי פייבל מגריצא ורבי יעקב אריה מרדזימין, קיבלו את רבי אברהם משה לאדמו"ר. רבי אברהם משה ניסה למנוע את הפילוג אך נחל כישלון. הוא סירב בהתחלה ליטול את האדמו"רות באמרו שגופו חלש ולא יכול להחזיק את משא האדמו"רות, וחפץ שרבי יצחק מוורקא יכהן, אך לבסוף נעתר ללחצי החסידים. כפי שחשש, לאחר שנתיים ממינויו, נפטר והוא פחות מגיל 30 בדרכו מוורשה לפשיסחה, בעיירה ביאלה-רבסקה.

בנו היה רבי צבי מרדכי, חתנו של רבי יצחק מוורקא. בסוף ימיו הסכים לקבל אליו חסידים. בתו שרה האדעל נישאה לרבי פישל בן רבי יצחק ממקוב, נינו של ר' חייקל מאמדור.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, כרך א' בערכו.
* נפתלי אהרן וקשטיין, **ויתילדו**, בתוך המודיע, מוסף שבת מקץ, כ"ז בכסלו תשע"ה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה יעקובוביץ, **בית יעקב - גיליון 32**, "לדמותו של הצדיק רבי אברהם משה מפשיסחא", עמ' 13, באתר היברובוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010744428105171

 |
הרב מרדכי פרידלנדר עם הרב מתתיהו דייטש, הרב מסעוד אלחדד והרב זונדל שטרן, באספת רבני רמת שלמה, חודש אב תשע"ו
הרב מרדכי פרידלנדר עם הרב מתתיהו דייטש, הרב שמחה רבינוביץ והרב שאול רייכנברג, באספת רבני רמת שלמה, חודש חשון תשע"ה
הרב **מָרְדְּכַי פְרִידְלַנְדֶר** (כ"ג בחשון תש"ד נובמבר 1943 – ח' בטבת תשע"ז ינואר 2017) היה ראש ישיבה אשכנזי וראש כולל שהנהיג את קהילת שומרי החומות ברמת שלמה.

ביוגרפיה
--------

נולד בבודפשט שבהונגריה להרב שלמה ויוטל פרידלאנדר בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. באותם ימים פלשו הנאצים להונגריה, ואביו נשלח למחנה עבודה ואילו אמו נשלחה לאושוויץ. כתינוק קטן הופקד יחד עם בן דודו אצל משפחה הונגרית בבודפשט. באחד הימים הופצץ הבניין בו שהו והבית נהרס לחלוטין. באופן ניסי ניצלו שני הילדים כשנפלו מתחת לשולחן שהגן עליהם.

בגיל שמונה היגר לארצות הברית יחד עם אמו ואחיו יודא ואחותו מרת מרים קאהן והתיישבו בויליאמסבורג. כבחור צעיר הפך לחסידו של רבי יעקב יוסף מסקווירא ולאחר פטירתו גם של בנו האדמו"ר הנוכחי מסקווירא. למד בישיבת נייטרא אצל רבי מיכאל דוב וייסמנדל ולאחר מכן בישיבת לייקווד אצל רבי אהרן קוטלר.

בשנת תשכ"ה נישא לבתו של הרב דוד לובל. לאחר מכן כיהן במשך ארבע עשרה שנה כר"מ בישיבת "באר שמואל" בבורו פארק. בתקופה זו נסמך לרבנות על ידי רבי משה פיינשטיין.

בישראל
------

בשנת תשמ"ב עלה לישראל וגר בירושלים. כפי שסיפר מאוחר יותר, מטרת עלייתו הייתה כדי להתמחות בהלכות סת"ם אצל הרב יוסף שלום אלישיב ואצל הרב שמואל וואזנר. בתקופה זו התבקש לעמוד בראשות מכון משמרת סת"ם של הרב וואזנר. התפרסם במיוחד במומחיותו בהלכות אלו.

בישראל כיהן בראשות ישיבת העולים מארצות הברית "אור חדש" בטלז סטון, וכן בראשות הכולל "בני אפרים". כן שימש כר"מ בישיבת "נווה ציון" בטלז סטון.

בשנת תשס"ה מונה לכהן כרבה של קריית שומרי החומות ברמת שלמה. לצורך כך מונה גם כמו"צ מטעם העדה החרדית.

נפטר בפתאומיות בח' בטבת תשע"ז ונטמן בחלקת החסידים בהר הזיתים.

צאצאיו: בנו הרב שלמה נחום, ממלא מקומו בישיבתו בטלז סטון; חתנו הרב אברהם דוד ליווי, רב ומו"צ בשכונת מקור ברוך בירושלים ומרבני חסידות באיאן, ממלא מקומו בקהילת שומרי החומות ברמת שלמה; חתנו הרב שלמה שטרנברג, ראש כולל בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדכי פרידלנדר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנו של רבי ישראל זאב לובל מרבני אויהל.
2. ↑  במקומו של הרב אלתר אליהו רובינשטיין שמונה לרבה של אנטוורפן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007370367005171
* LCCN: n2021024090
* VIAF: 25150940116926602554
* WorldCat: viaf-25150940116926602554

 |
הרב **אברהם סופר (שרייבר)** (9 באוקטובר 1897 - 10 באפריל 1982) היה רב ומהדיר ספרות תורנית. חתן פרס ישראל לספרות תורנית, וחתן פרס הרב קוק.

קורות חיים
----------

סופר נולד באגר (ערלוי) שבהונגריה. בנו של הרב שמעון סופר ונינו של החת"ם סופר. 

בנעוריו למד אצל אביו, רבה של אגר ואחר כך בישיבה בפרשבורג, והוסמך לרבנות. בשנת 1921 נישא ועבר לחיות בווינה, אוסטריה. סופר שימש כרב, תחילה בקורפו (1925–1928) ולאחר מכן בגוריציה שבאיטליה (1928 - 1936) ובפיומה (1936 - 1939). בשנת 1939 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, בה שימש כר"מ בישיבת שערי ציון מיסודו של הרב בן ציון חי עוזיאל. בתחילת 1946 יצא לשמש כראש בית מדרש לרבנים שהוקם בצרפת אחרי מלחמת העולם השנייה. בין השנים 1948-1966 שימש לסירוגין חצי שנה כמורה בבית המדרש לרבנים באמריקה וחצי שנה התגורר בירושלים.

בימי רבנותו באיטליה החל לטפל בכתבי יד עתיקים של ספרות רבנית ולשמרם. בשנת 1930 החל להוציא לאור מכתב יד את סדרת הספרים "בית הבחירה" של הרב מנחם המאירי לתלמוד. בהמשך הוציא ספרי ראשונים נוספים ובהם: חידושי הראב"ד על מסכת עבודה זרה, ביאור רבי משה קזיס למסכת מדות, חידושי הר"ן לבבא בתרא וחידושי הרשב"א למסכת שבועות. ושני פירושי הראשונים למסכת שקלים. כמו כן הוציא מכתביו של סבו שלא הוצאו קודם לכן. ספרים אלו בוארו על ידו. 

בשנת תש"ג, זכה בפרס הרב קוק על הוצאת בית הבחירה למסכת קידושין. בשנת 1947 קיבל את פרס שכטר. כעבור ארבעים שנה, בשנת תשמ"א, זכה בפרס ישראל לספרות תורנית.

### משפחתו

בניו הם איש העסקים דוד, המתגורר בלונדון (בעליה של וילה קונסטנטין סלאמה) ועורך הדין שלמה מירושלים, הנשוי לעליזה, בתו של הרב אהרן מילבסקי ואחייניתם של הרב יצחק קוליץ ורחל מרגליות.
רייזי אייזנברג אשתו של שלום אייזנברג אחיו של שאול אייזנברג. נכדה הוא השר וחבר הכנסת מתן כהנא. בן נוסף הוא שמואל בנימין סופר, מחבר קונטרס 'אור המאיר' תש"ב, 'תולדות רבינו המאירי ז"ל וספריו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם סופר - עורך ומהדיר, **שני פירושים למסכת שקלים מתלמוד ירושלמי לרבותינו מקדמוני הראשונים**, באתר היברובוקס
* קלמן כהנא, **מאמר לזכרו ורשימת הספרים שהוציא וערך**, בתוך: **המעיין**, ירושלים, תמוז תשמ"ב, באתר היברובוקס
* יונה עמנואל, **מאמר לזכרו**, בתוך: **המעיין**, ירושלים, תמוז תשמ"ב, באתר היברובוקס
* אברהם בן שמעון סופר (1897-1982), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב"שערי ציון", הצופה, 31 בינואר 1941
2. ↑  הרב א. סופר - ראש בית מדרש לרבנים של השרידים בצרפת, דבר, 7 בינואר 1946
3. ↑  ספר חדש, הצופה, 12 בינואר 1940
4. ↑  בית הבחירה, הצופה, 29 בדצמבר 1950
5. ↑  נפתלי בן מנחם, שיירים מתורת חת"ם סופר, הצופה, 22 ביולי 1960
6. ↑  סדר חלוקת "פרס הרב קוק" של עיריית תל אביב לספרות תורנית, הצופה, 29 בדצמבר 1943
7. ↑  מי הם חמשת חתני הפרס?, הצופה, 7 בינואר 1944
8. ↑  פרס שכטר להרב א. סופר, הצופה, 23 ביוני 1947
9. ↑  הרב פרופ' אברהם סופר־שרייבר בספרות תורנית, דבר, 6 במאי 1981

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267762705171
* GND: 130445843
* ISNI: 0000 0000 7875 5703
* LCCN: nr94038537
* NTA: 307936406
* SUDOC: 076755339
* VIAF: 97253999
* WorldCat: lccn-nr94038537

 |
**מירוסלאב ווז'ציאק טרזיצאק** (בפולנית: **Mirosław Wojciech Trzeciak**; נולד ב-11 באפריל 1968) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

טרזצ'יאק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גווארדיה קושאלין ובגיל 20 הצטרף ללך פוזנן. בעונתו הראשונה במועדון זכה עמו בגביע הפולני ובהמשך ב-3 אליפויות נוספות.

בינואר 1995 חתם ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית במדיה רשם 3 שערים ב-12 משחקי ליגה. בסיום עונה חזר לפוזנן לעונה נוספת.

בקיץ 1996 חתם במכבי תל אביב אך שוחרר כעבור מספר חודשים בלבד וחתם בל.ק.ס. לודז' עמה זכה באליפות אחת.

בספטמבר 1998 הצטרף לאוססונה מהליגה הספרדית השנייה. בעונתו השנייה במועדון רשם המועדון לעלייה לליגת העל הספרדית. בקיץ 2001 חתם בפולידפורטיבו אחידו בה שיחק עונה אחת בסיומה פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-21 באוגוסט 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין בניצחון 0-2 נגד שוודיה בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. עד סוף השנה רשם עוד שני הופעות בנבחרת וחזר אליה כעבור 6 שנים.

לאחר הפרישה
-----------

עם פרישתו מכדורגל אימן קבוצות ילדים באחידו. לאחר מכן שימש כפרשן כדורגל וכמנהל פיתוח ספורט בלגיה ורשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירוסלב צ'צ'אק** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מירוסלב צ'צ'אק"**.
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

הרב **אריאב עוזר** (נולד בכ"ח בתשרי תשכ"ד, 16 באוקטובר 1963) הוא מראשי ישיבת איתרי.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב לשלום עוזר, בנו של הרב משה לייב עוזר, ראש ישיבת לומז'ה בפתח תקווה. למד בישיבת היישוב החדש ולאחר מכן למד בישיבת איתרי הקדושה. לאחר נישואיו התגורר בשכונת הר נוף בירושלים. לאחר מספר חודשים מונה לר"מ בישיבת איתרי. לאחר פטירתו של הרב מרדכי אליפנט בשנת תש"ע מונה לראש הישיבה לצד ראשי הישיבה הוותיקים הרב שלמה פישר והרב יצחק ברטלר.

הרב עוזר מוסר שיעור כללי בישיבה פעמיים בשבוע; ביום שלישי שיעור עיון, וביום חמישי שיעור בקיאות. מדי יום שישי (בחורף במוצאי שבת) מוסר הרב עוזר בישיבה חבורה בענייני קדשים, זרעים ומועד, שאינם נלמדים כסדרן בישיבות. לחבורה מגיעים גם תלמידים מישיבות אחרות. במוצאי שבתות הוא מוסר שיחה בענייני השקפה ומוּסַר לבחורי הישיבה שנמשך עד שעות הלילה המאוחרות. 
בנוסף הוא מוסר שיעור מידי שבת בשכונת הר נוף, בעיקר לבעלי בתים, על נידון הלכתי הקשור לפרשה. השיעורים מסוכמים בידי הרב יוסף בן ארזה ומתפרסמים באתר "בינינו". פעמיים בשנה, בימי חול המועד, הוא מוסר בשכונתו שיעור באורך של שש שעות בענייני החג.

חלק משמעותי משיעוריו מוקדש לפרשנות פסיקת הרמב"ם ולניסיון לבאר את סוגיות הגמרא לפי פסקיו. הרב אריאב מרבה להשתמש ככלי פרשני בביאור דעות הראשונים על פי בתי המדרש שעליהם הם נמנים כגון הרמב"ן ותלמידיו; בעלי התוספות; הרמב"ם ובית מדרשו (המאירי וחכמי פרובינציה)[דרוש מקור]. הוא משתמש בכתבי יד ישנים שפורסמו בשנים האחרונות ככלי ליישוב קושיות שנשאלו במהלך הדורות.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיעורי הרב אריאב עוזר, באתר בינינו (הארכיון בקישור זה)
**בית הכנסת החדש** היה בית כנסת אשכנזי בשאנגחאי, סין, שנפתח בשנת 1941 בעקבות גדילת הקהילה היהודית הרוסית בעיר. בית הכנסת היה ממוקם ברובע הצרפתי של שאנגחאי. הוא נסגר בשנת 1965 לאחר עזיבת רוב הקהילה היהודית בשאנגחאי לאחר ניצחון המפלגה הקומוניסטית במלחמת האזרחים הסינית. לאחר מכן הוא החל לשמש כאולם של המכון לחינוך בשאנגחאי. המבנה נהרס ב-1990.

היסטוריה
--------

בית הכנסת החדש נבנה על ידי הקהילה היהודית הרוסית בשאנגחאי במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, כאשר הקהילה גדלה ליותר מארבעת אלפים איש, מעבר למספר האנשים שבית הכנסת אוהל משה יכול להכיל. לאחר שנים של גיוס כספים ובנייה תחת הנהגתו של הרב מאיר אשכנזי, בית הכנסת נפתח בפסח 1941. בית הכנסת יכול להכיל עד כאלף איש, ובעקבות כך כונה המבנה "מפואר" ו"גדול". לאחר שהחלה המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט בדצמבר 1941, הצבא היפני כבש את אזור הזיכיון הצרפתי בשאנגחאי ולקח את בית הכנסת לשימושו. בית הכנסת הוחזר לקהילה היהודית הרוסית בשאנגחאי בסוף מלחמת העולם השנייה.

לאחר פרוץ מלחמת האזרחים הסינית והקמת הרפובליקה העממית של סין ב-1949, התמעטה האוכלוסייה היהודית בשאנגחאי. בשנות ה-60 של המאה ה-20 בית הכנסת "אוחד" לכל היהודים, גם לאשכנזים וגם לספרדים, שנשארו בעיר. ב-1965 נסגר בית הכנסת והפך לאולם של המכון לחינוך בשאנגחאי. הוא נהרס בשנת 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת החדש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Volume Migration of Russian Jews to China and the Formation and Development of Russia Originated Jewish Communities
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מתן צור".

**מתן צורי** (נולד ב-6 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ישראלי, כתב ידיעות אחרונות ו-ynet, עוסק רבות בסיקור נושאים ביטחוניים בעוטף עזה וכן בנושאי כלכלה, תיירות, בריאות ופוליטיקה. בנוסף הוא מרצה על כתיבה עיתונאית בבתי ספר.

ביוגרפיה
--------

צורי נולד בקיבוץ מפלסים, שם התגורר עם אחיו והוריו (עופרה ירמי וקורין). בשנת 1998 סיים את לימודי בבית הספר התיכון "כפר סילבר", שם למד במגמה ללימודי ארץ ישראל וחקלאות. שירת בצה"ל כלוחם ורס"פ בהנדסה קרבית- גדוד 601.

ב-2012 סיים תואר ראשון בלימודי מדיניות ציבורית באוניברסיטת בר-אילן.

בספטמבר 2002, מתן צורי נפגע בעינו השמאלית ואיבד את ראייתו בעין זו. זה היה אירוע מכונן בחייו שהפנה אותו לקריירה העיתונאית.

בשנת 2008 צורי זכה בפרס העובד המצטיין של 'ידיעות אחרונות' והוענק לו הפרס על ידי עורך ידיעות אחרונות לשעבר, רון ירון. בשנת 2018 הוא נבחר לאחד האנשים המשפיעים של השנה בדרוג שנעשה על ידי אגף הצעירים של התנועה הקיבוצית.

הוא מתגורר בעוטף עזה, אב ל-3 ילדים.

### קריירה

צורי החל את דרכו כעיתונאי בשנת 2002 בעיתון המקומי "סקופ". בשנת 2003 המשיך צורי במסגרת "רדיו דרום" (באר שבע והסביבה). משנת 2005 צורי הוא כתב באזור הדרום ב"ynet" ו"ידיעות אחרונות". ב-2011 יזם והנחה הכשרת תלמידים בבתי הספר התיכוניים באשדוד בנושאי תקשורת.

סיקר את מלחמת לבנון השנייה, את אשפוזו והלווייתו של אריאל שרון ודיווח באופן שוטף על המתיחות בעוטף עזה, מקום מגוריו. בדצמבר 2008 סיקר את מבצע עופרת יצוקה, בנובמבר 2012 סיקר את מבצע עמוד ענן, וביולי 2014 את מבצע צוק איתן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתן צורי, ברשת החברתית פייסבוק
* מתן צורי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מתן צורי, ברשת החברתית אינסטגרם
* תוצאות חיפוש גוגל - ynet, באתר ynet
* רשימת הכתבות של צורי ב-scooper

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתי הספר העל יסודיים באשדוד, כתבים צעירים, מערכת החינוך, כתיבה עיתונאית, מתן צורי, פורטל החינוך העירוני, באתר www.kav-lahinuch.co.il
2. ↑  רשימת כתבות על אריאל שרון, באתר ynet
3. ↑  מתן צורי במאגר אנשי התקשורת סקופר
4. ↑  מת מפצעיו גבר שנפצע במבצע "עמוד ענן", באתר ynet, 17 ביוני 2014
5. ↑  "מתן צורי מסקר את "צוק איתן" מקיבוצו בעוטף עזה - mynet קיבוץ". אורכב מ-המקור ב-2018-04-22. נבדק ב-2018-01-25.
**חיל המשלוח הבלגי ברוסיה** (בצרפתית: **Corps Expeditionnaire Belges en Russie**) היה כוח של צבא בלגיה אשר לחם לצד צבא האימפריה הרוסית בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

בתחילת שנת 1915 פנה ניקולאי השני, קיסר רוסיה באופן רשמי לכל מדינות ההסכמה בבקשה לקבל סיוע צבאי במלחמה כנגד מעצמות המרכז בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. בכלל זה, פנה הצאר גם לאלברט הראשון, מלך הבלגים בבקשה לקבל כלי רכב צבאיים. מכיוון, שבאותו הזמן עברה הלוחמה בחזית המערבית למלחמת חפירות, נותרה בלגיה עם מעט כלי רכב צבאיים מיותרים. אולם מכיוון שבאופן רשמי לבלגיה לא היה הסכם עם רוסיה, החיילים הבלגים שנשלחו לחזית המזרחית היו מתנדבים בלבד, שבאופן רשמי היו כפופים לצבא הרוסי.

באוקטובר 1915 יצאו לדרכם 333 חיילים בלגיים מצוידים במכוניות משוריינות. היחידה לחמה בהצטיינות בגליציה. לאחר המהפכה הבולשביקית בשנת 1917, הכוח הבלגי נשאר ברוסיה עד שהסכם ברסט-ליטובסק הוציא את רוסיה מהמלחמה. לאחר הפסקת האש, היחידה מצאה את עצמה בשטח בולשביקי עוין. כשהנתיב צפונה למורמנסק נחסם, החיילים הרסו את המכוניות המשוריינות שלהם כדי למנוע את לכידתם על ידי הבולשביקים. היחידה הגיעה לבסוף לארצות הברית דרך סין והרכבת הטרנס-סיבירית ביוני 1918.

סרט האקשן הבלגי Cafard מ-2015, עוסק בחייל בלגי המצטרף לחיל המשלוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיל המשלוח הבלגי ברוסיה** בוויקישיתוף
* 'Belgian Armoured Cars in Russia'
* WWI – Belgium Armoured Car Division in Russia

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חיל המשלוח הבלגי ברוסיה"**.
**דרשות אורגניה** (בקטלאנית: **Homilies d'Organyà**) הן מסמך ספרותי בשפה הקטלאנית. המורכב משש דרשות הכוללות פירושים שונים לבשורות ולאיגרות. הן ידועות בשל עתיקות השפה בהן, בין לטינית וולגרית וקטלאנית.

טקסטים עתיקים יותר בקטלאנית כוללים פרגמנט של Forum Iudicum, את השבועה הפיאודלית של 1098, את ה-"Greuges de Guitard Isarn" של 1080–1091, גם כן מאורגניה, כמו גם הגהות בקטלאנית על מסמכים בלטינית שמתוארכים לשנת 1034.

את דרשות אורגניה גילה ההיסטוריון ז'ואקים מיראט אי סאנס בבית הכומר של אורגניה בשנת 1904. הדרשות מתוארכות לסוף המאה ה-12.

המסמך המקורי נשמר בספריית קטלוניה, ושכפול מוצג גם באורגניה.

מקור
----

את הדרשה שגילו באורגניה מצאו כקשורה לאחרות שנמצאו בטורטוסה בסוף המאה ה-19, על ידי אנטואן תומא. המשותף לדרשות - הן של יום רביעי של האפר - וקישר ביניהן אוספים של הטפות מוסר של ממקור פרובנס, אשר היו נפוצים באותה התקופה.[דרושה הבהרה] בעוד הדרשות מטורטוסה העתיקו את הטקסטים מפרובנס, אלו של אורגניה הם תרגומים לתוך קטלאנית, שיותר טיפחו את הטון.

רמת הפיתוח הלשוני
-----------------

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: ניסוחים שנובעים מתרגום מכונה.
הדרשות ייחודיות לרמת הפיתוח הארכאית של הקטאלנית המשמשת אותן, כגון *plader* (בבקשה, לחייב), *pad* (שלום), *crod* (צלב), *fed* ("לעשות", ציווי רבים), וכו'. כמו גם את השמירה של הסיומת *s* בגוף ראשון ברבים של פעלים כמו *soms* ("אנחנו", מודרני קטלאנית *som*) או *vulams* (התניה "אנחנו אוהבים" או "כמו"; הקטאלנית המודרנית, *vulguem*). השגיאות מדרשות פרובנס נראות אורתוגרפיות, פונטיות, ארכאיים מורפולוגיים, קרובים פוליטית, כלכלית ותרבותית ליחסים בין אוקסיטנית בשטחי המחוזות הקטלאניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרשות אורגניה** בוויקישיתוף
* Consulta de la digitalización de las homilías de Organyà

הערות שוליים
------------

1. ↑  Josep Moran, J.A. Rabella.
2. ↑  Lluís Gimeno, *Aproximació lingüística als inicis de la llengua catalana: segles VIII al XIII*, Universitat Jaume I, 2005, pág. 90.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דרשות אורגניה"**.
**מלאגרוס** (ביוונית: **Μελέαγρος**) הוא אחד מן הגיבורים ב מיתולוגיה היוונית, התפרסם כמארח ציד חזיר הבר הקלידוני ומוזכר גם כאחד הארגונאוטים.

ביוגרפיה
--------

מלאגרוס נסיך קלידוני בנם של אלתאה ואנאוס מלך קלידון, ועל פי מקורות מסוימים בנו של ארס, אחיהם של דיאנריה, טקסיאוס, קלימנוס, פריפוס, אגלאוס ,תיראוס, ערוץ, יורימייד ומלניפה.

מליגר היה אביו של פרטנופוס מאת אטאלנטה, אך הוא התחתן עם קלאופטרה, בתם של עידס ומרפסה. נולדה להם בת, פולידורה, שהפכה לכלת פרוטסילאוס, שעזבה את מיטתה בליל כלולותיהם כדי להצטרף למשלחת לטרויה.

מיתולוגיה
---------

**ציד החזיר הקלידוני**: כשמלאגרוס נולד מוירה ניבאה שהוא יחיה כל עוד גזר עץ אשר ברשות המשפחה לא יאכל על ידי אש, לשמע הנבואה מיהרה אלתאה להחביא את גזר העץ.

אנאוס הטיל על מלאגרוס לאסוף גיבורים מכל רחבי יוון למטרת ציד חזיר הבר הקלידוני שהטיל את מוראו על האזור ופגע בכרמים לאחר שאנאוס השמיט את ארטמיס מפסטיבל לכבוד האלים.

מלאגרוס הוסיף את אטאלנטה אותה אהב ואשר הייתה ידועה בכישורי הצייד שלה לקבוצת הציידים.

על פי אחת הגרסאות שני קנטאורים הילאוס וראקוס ניסו לאנוס את אטאלנטה ומלאגרוס הרג אותם. אטאלנטה פגעה בחזיר הבר ומלאגרוס הרג אותו והעניק לה פרס בתור הראשונה שהקיזה את דמו של חזיר הבר. 

שני ציידים: טוקסיאוס ופלקסיפוס, דודו ואחיו של מלאגרוס התרעמו על מתן הפרס לאטאלנטה למרות שהיא רק פגעה בחזיר הבר ומי שהרג אותו היה מלאגרוס, בלהט הוויכוח מלאגרוס הרג גם אותם. ושניים נוספים :קיפולים ואיוריפילוס על העלבת אטאלנטה.

כשאלתאה גילתה שמלאגרוס הרג את אחיה ובנה היא לקחה את גזר העץ אותו החביאה ונתנה לאש לאכל אותו. את שתי הנשים (אחיותיו) שביכו את מותו של מלאגרוס הפכה ארטמיס לעופות פנינייה.

אחרי מות
--------

בזמן שהותו בשאול שוחח הרקולס עם מלאגרוס, הרקולס התלהב מהגיבור ושאלו אם יש לו אחות דומה לו שפנויה לנישואין. מלאגרוס סיפר לו על אחותו דיאנריה והרקולס יצא מהשאול והלך לבקש את ידה.

גלריה
-----

* תבליט ציד חזיר הבר בסרקופג רומי עתיק במוזיאונים הקפיטוליניים תבליט ציד חזיר הבר בסרקופג רומי עתיק במוזיאונים הקפיטוליניים
* תבליט ציד חזיר הבר בסרקופג רומי עתיק בגלריית אופיציתבליט ציד חזיר הבר בסרקופג רומי עתיק בגלריית אופיצי
* מלאגרוס בארמון שנברון מאת יוהאן וילהלם ביירמלאגרוס בארמון שנברון מאת יוהאן וילהלם בייר
* מלאגרוס ואטאלנטה מאת אנטונין בראון בתחנת המטרו מלוסטרנסקה בפראגמלאגרוס ואטאלנטה מאת אנטונין בראון בתחנת המטרו מלוסטרנסקה בפראג
* מלאגרוס מאת אנדריס קרפנטייר במוזיאון ויקטוריה ואלברטמלאגרוס מאת אנדריס קרפנטייר במוזיאון ויקטוריה ואלברט
* מלאגרוס מאת אנטוניו גאי במוזיאון המטרופוליטן לאמנותמלאגרוס מאת אנטוניו גאי במוזיאון המטרופוליטן לאמנות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלאגרוס** בוויקישיתוף
* מלאגרוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מלאגרוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563012805171
* BnF: cb13176763g (data)
* GND: 122695712
* LCCN: sh85083403
* RERO: 02-A010115789
* SUDOC: 035250054
* VIAF: 64895515
* WorldCat: viaf-64895515

 |
הרב אלעזר מאיר פרייל
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **אלעזר מאיר פרייל** (באנגלית: **Elazar Meir Preil**; ה'תרל"ח, 1878 - י"ד בתשרי ה'תרצ"ד, 4 באוקטובר 1933) היה רב אמריקאי ממוצא ליטאי. כיהן כרבה של מנצ'סטר, כרב בטרנטון וכרבה של אליזבת שבניו ג'רזי. במשך עשר שנים היה ראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן.

ביוגרפיה
--------

נולד בבירז' שבפלך קובנה לרב אלחנן פרייל, בגיל שנתיים מתו הוריו וגדל אצל אנשים זרים. אחיו היה הרב יהושע יוסף פרייל רב העיירה קרוקי, ואחותו גולדה מרים שווארץ. למד בשדובה ובהמשך בישיבת טלז ובישיבת סלובודקה.

בשנת 1907, ה'תרס"ז, נסע עבור ישיבת טלז ללונדון. הוא נשאר באנגליה לאחר שקיבל הצעת רבנות מהקהילה היהודית במנצ'סטר ועבר לגור בעיר למשך כמה שנים. ב-1911, ה'תרע"א, היגר לארצות הברית והתמנה כרב בטרנטון. שנה לאחר מכן התקבל כראש ישיבה בישיבת רבנו יצחק אלחנן והחזיק במשרה זו במשך כעשור עד 1922, ה'תרפ"ב.

במקביל לכהונתו בישיבה, נבחר בשנת ה'תרע"ט, 1919, כרבה של אליזבת, ניו ג'רזי. הוא היה חבר פעיל באגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה ושותף לייסוד ארגון עזרת תורה. את חידושיו הדפיס בכתבי עת תורניים בני תקופתו, וחלקם נדפסו בספר השו"ת שלו, "שו"ת המאור".

שנתיים לאחר פטירתו, בינואר 1935, נישאה בתו בתיה (בסי) לרב מרדכי פינחס טייץ שזכה לפי צוואתו בכיסא רבנותו באליזבת.

ספריו
-----

* ****שו"ת המאור** - חלק א**, ירושלים תרפ"ט
* ****שו"ת המאור** - חלק ב**, עליזאבעט, נ. דזש. תשט"ו
* ****ספר בינת זקנים** - ליקוט חידושי תורה בהלכה ובאגדה מאת ראשי משפחות פרייל ושווארץ**, ירושלים תשס"ח

קישורים חיצוניים
----------------

* ****לתולדות המחברים ראשי הישיבה זכרונם לברכה****, בתוך: **יבול היובלות**, ספר יובל המאה של ישיבת רבינו יצחק אלחנן, ניו יורק תשמ"ו. עמ' 203, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* הרב אלעזר מאיר פרייל באתר ישיבה יוניברסיטי
* אלעזר מאיר בן אלחנן פרייל (1878-1933), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  , נצפה 30 בניואר 2020.
2. ↑  מבוא לספר כתבים נבחרים, עמ' 8
3. ↑  סבו של המשורר גבריאל פרייל
4. ↑  אשת הרב אברהם נחמן, ואמו של ג'ו שווארץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412232705171
* ISNI: 0000 0000 6926 6529
* LCCN: n2014017361
* VIAF: 97481703
* WorldCat: lccn-n2014017361

 |
**פסקל קלוד רולאן סוריו** (נולד ב-23 במאי 1959) הוא מנכ"ל חברת התרופות הרב-לאומית אסטרהזניקה מאז אוקטובר 2012.

ראשית חייו
----------

יליד צרפת, אביו נפטר כשסוריו היה בן 20. הוא למד רפואה וטרינרית באוניברסיטת École nationale vétérinaire d'Alfort ב-Maisons-Alfort שבדרום מזרח פריז. מאוחר יותר הוא השלים תואר שני במנהל עסקים ב-HEC Paris.

קריירה
------

### רוסל אוקלאף

באפריל 1986 הצטרף לרוסל אוקלאף (לשעבר חברת התרופות השנייה בגודלה בצרפת, עד שנרכשה על ידי Hoechst AG בשנת 1997) כאיש מכירות באוסטרליה. בשנת 1996 הוא הפך למנכ"ל Hoechst Marion Roussel באוסטרליה ועבר לטוקיו באפריל 1997.

### אוונטיס

בשנת 2000 עבר לחברת אוונטיס באמריקה והיה למנהל התפעול הראשי של אוונטיס ארצות הברית בשנת 2002, שהפכה לסאנופי אוונטיס ארצות הברית בשנת 2004.

### רוש

הוא הצטרף לחברת רוש ב-2006. מאפריל 2009 עד 2010 הוא היה מנכ"ל חברת הבת של רוש, ג'נטק. הוא הצטרף לחברה האם רוש פארמה AG בשנת 2010 כמנהל התפעול הראשי.

### אסטרהזניקה

באוגוסט 2012 הוא מונה למנכ"ל החדש של חברת אסטרהזניקה, חברת התרופות החמישית בגודלה בעולם, כשהוא בן 53. הוא נכנס לתפקיד ב-1 באוקטובר 2012.

בספטמבר 2018 הוא עלה לכותרות לאחר שפורסם כי שכרו 9.4 מיליון ליש"ט בשכר ובונוסים, "האמת היא שאני המנכ"ל בשכר הנמוך ביותר בענף כולו", אמר. "זה מעצבן במידה מסוימת. אבל בסופו של יום זה מה שזה".

חיים אישיים
-----------

הוא נשוי ויש לו שני ילדים. יש לו שלושה אחים, שכולם רופאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסקל סוריו** בוויקישיתוף
* פסקל סוריו באתר חברת רוש

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Executive Profile: Pascal Soriot". *Bloomberg*. נבדק ב-3 באפריל 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Ralph, Alex (17 במאי 2019). "A drugs giant that loves to blind rivals with science". *The Times* (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2019-05-17. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Executive Profile: Pascal Soriot". *Bloomberg*. נבדק ב-3 באפריל 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Pascal Soriot". *Roche.com*. נבדק ב-26 בינואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "AstraZeneca Names Roche's Pascal Soriot as CEO". Bloomberg. נבדק ב-6 בפברואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  Rowley, Emma (28 באוגוסט 2012). "AstraZeneca appoints Roche's Pascal Soriot as new chief". *The Telegraph*. נבדק ב-26 בינואר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  Meddings, Sabah. "Salary size matters, says Astra Zeneca boss on £9.4m" – via www.thetimes.co.uk.
8. ↑  James Ashton (16 במאי 2014). "Astrazeneca chief Pascal Soriot: I can carry on curing the company, says scientist in £63bn bid battle". *Standard.co.uk*. נבדק ב-26 בינואר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1229689974
* VIAF: 4825161634381510850001
* WorldCat (עם VIAF): 4825161634381510850001

 |
|  |
| --- |
| **ערך ללא מקורות** |
| בערך זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**ריטה (איריני) אבאדזי** (ביוונית: **Ρίτα Αμπατζή**, בטורקית: **Rita Abaci** - ריטה אבאג'י;‏ 1906 איזמיר (סמירנה) – 17 ביוני 1969 אגאלאו, אתונה) הייתה זמרת וזמרת -יוצרת
 יוונייה ילידת אסיה הקטנה, הידועה כנציגה של מוזיקת הדימוטיקו, רמבטיקו-וסמירנאיקו בשנות ה-30 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

ריטה אבאדזי נולדה בשנת 1906 על יד איזמיר או סמירנה, בסנג'ק איידין של האימפריה העות'מאנית כבתם של גאורגיוס וסטלה אבאדזי. לפי מקורות אחדים נולדה מוקדם יותר, ב-1904.
בשנת 1922 הגיעה לאתונה יחד עם אמה ואחותה כפליטה בעקבות אסון הקהילות היווניות באסיה הקטנה והתיישבו בקוקיניה, הקרויה כיום ניקאיה או ניקיאה אטיקיס, פרבר של פיראוס. האב נספה באירועי הדמים.
כשרונה כזמרת התגלה באמצע שנות ה-1920 בעת חתונת המוזיקאים סטלאקיס פרפיניאדיס, קוסטאס נורוס ודימיטריס קונסטנטינידיס.
התחילה את הקריירה האמנותית בשנת 1929 במועדון הריקודים "פטאלודה" (הפרפר) ברובע פאלירוס של פיראוס כשהיא ששרה שירי רבטיקו בסגנון סמירנאיקה.

בשנות ה-30 פתחה בקריירה המוזיקלית כזמרת רמבטיקו (לפי מסורת אסיה הקטנה), סמירנאיקו (זמרת יווני סמירנה - מסורתית ועירונית), שירי עם (דמוטיקה) מיוון היבשתית ומהאיים, שירי מוזיקה קלה אנדכני וסוגות מוזיקה אחרות וביצועיה הוקלטו על גרמופון.
באותו עשור יריבתה היחידה בפופולריות ובמספר ההקלטות בתחום הרמבטיקו הייתה רוזה אשכנזי היהודיה.

ריטה אבאדזי שיתפה פעולה עם מוזיקאים ידועים בזמנו כמו פניוטיס טונדס, וסיליס פפזולו, קוסטס סקרוולויס, יקובוס מונטנאריס, ספירוס פריסטריס, דימיטריוס סמסיס, מרקוס ומוואקאריס ווסיליס ציצאניס.
הקריירה שלה הסתיימה אחרי מלחמת העולם השנייה.

אבאדזי נפטרה בשנת 1969 באגאלאו באתונה, מסיבוכים של סרטן הגרון. הובאה לקבורה בבית הקברות 3 של אתונה.

חייה הפרטיים
------------

ריטה אבאדזי התחתנה פעמיים: לראשונה בשנת 1930 עם יאניס ציפאריס איתו ילדה את בתם, אנה; ובפעם השנייה עם בן דוד שלה, נגן הסנדורי, סטליוס קריטיקוס, איתו ילדה את בנה, דימיטרי.
אחותה, סופיה (פופוס) אבאדזי-קאריוולי, הייתה גם היא זמרת רמבטיקו מוערכת מהזרם של פיראוס.

דיסקוגרפיה
----------

הוצאו לאור שני אוספי הקלטות של ריטה אבאדזי:

* *Rita Abatzi 1933–1938*, Heritage
* *Rita Abatzi*, Minos-Arkheio

הקלטות שלה מופיעות גם באנתולוגיה:

* *Women of Rembetika*
* *Women of Rembetika 1908-1947*

קישורים חיצוניים
----------------

* ריטה אבאדזי, באתר Last.fm (באנגלית)
* ריטה אבאדזי, באתר AllMusic (באנגלית)
* ריטה אבאדזי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ריטה אבאדזי, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* ריטה אבאדזי, באתר Discogs (באנגלית)
* ביוגרפיה באתר היווני Tar מאת ויווי קנלאטו (Vivi Kanelatou) - 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  V.Kanelatou 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13984065b (data)
* GND: 13538690X
* ISNI: 0000 0000 5552 8823
* LCCN: no2008032457
* MusicBrainz: 6e8114ff-9c0a-40b2-bfd7-c9964a0577b0
* SUDOC: 224086049
* VIAF: 51492262
* WorldCat: lccn-no2008032457

 |
הרב **אריה פּוֹמֶרַנְצ'יק** (ט"ו בניסן ה'תרס"ח, אפריל 1908 – ח' בשבט ה'תש"ב, ינואר 1942) היה מתלמידי הרב מבריסק, רבי יעקב ישראל קניבסקי והחזון איש, מחבר הספרים **תורת זרעים**, **עמק ברכה**, **יהגה האריה**.

קורותיו
-------

נולד בבריסק לזאב וגיטל פומרנצ'יק. למד בישיבת תורת חסד בבריסק בראשות הרב משה סוקולובסקי. החברותא שלו היה הרב יעקב ניימן, לימים ראש ישיבת אור ישראל. שניהם נמנו עם חמשת הבחורים שהשתתפו ב'קיבוץ' מיוחד ששמע את שיעורו של הרב מבריסק, יצחק זאב סולובייצ'יק. הרב פומרנצ'יק שימש אותו במשך כעשור ונמנה עם תלמידיו הקרובים.

בשנת ה'תרצ"ג (1933) עלה לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט שהשיג לו הרב מתתיהו שטיגל. עם בואו נכנס ללמוד בישיבת בית יוסף בבני ברק. היה מתלמידיו הקרובים של הרב יעקב ישראל קניבסקי. התקרב אל החזון איש ושוחח עמו בדברי תורה.

בתקופת לימודיו בישיבת בית יוסף עסק בסוגיות הקשורות לסדר זרעים ולמצוות התלויות בארץ. בסוף שנות ה-30 פרסם את ספרו בתחום זה, "תורת זרעים". הספר קיבל את הסכמת הרב מבריסק. בין השאר כתב: "אני ידעתי היטב את רב חין ערכו של הרב הגאון שיחי', משעה שלמד וגדל אצלנו והוא מבני עליה המצוינים, מרגניתא דלית ליה טימי בתורה ויראת שמים ובכל יקר וסגולה... ונפש עמל עמלה לו... ויהגו רבים במאור תורתו כי הוא תלמיד חכם מצוין בכל הפרטים."

בחשוון ה'תרצ"ו (1935) נישא לפעשא (פנינה), בת הרב ישראל זיסל דבורץ. התגורר סמוך לחותנו בפתח תקווה ולמד בבית מדרש לתורת ארץ ישראל בעיר. באותה תקופה העמיק בסדר מועד, ולימים יצא ספרו "עמק ברכה". לאחר מותו יצא גם ספרו "יהגה האריה", שבו כונסו חידושי תורה שהותיר.

בשנת ה'תש"ב, בגיל 34, נפטר בפתאומיות. נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה, ובהלווייתו השתתף החזון איש. במאמר הספד של הרב ראובן גליק, מרבני הכולל לתורת ארץ ישראל, כתב עליו בקובץ הזיכרון "תורת הארץ" שיצא על ידי הכולל: "איש פלא היה ופלא היה דרכו בקודש".

בנו, טוביה פומרנצ'יק, היה מנהל החברה קדישא בפתח תקווה.

ספריו
-----

* **תורת זרעים** - על סדר זרעים
* **עמק ברכה** - על ענייני אורח חיים
* **יהגה האריה**

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי אריה פומרנצ'יק, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
* מאמר הספד מרבי ראובן גליק, בקובץ **תורת הארץ**, טבת תש"ב, עמ' 59–62
* הרב אליהו מאיר רייך, **רבי אריה פומרנצ'יק זצ"ל בעל "עמק ברכה"**, **ישורון** כז (תשע"ב), עמ' תתטו ואילך, באתר היברובוקס
* אריה פומרנצ'יק (1905-1942), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293256105171
* ISNI: 0000 0003 7624 7600
* LCCN: no99033336
* VIAF: 252808047
* WorldCat (עם VIAF): 252808047

 |
**שאד'לי בן ג'דיד** (בערבית: **الشاذلي بن جديد**; 14 באפריל 1929- 6 באוקטובר 2012) היה איש צבא ופוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כנשיא אלג'יריה במשך 13 שנה.

ביוגרפיה
--------

שאד'לי בן ג'דיד נולד ב-14 באפריל 1929 בקולוניה הצרפתית באלג'יריה. הוא שירת כמש"ק בצבא צרפת והשתתף במלחמת הודו–סין. בשנת 1954 ערק אל החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בתחילת מלחמת העצמאות של אלג'יריה. הוא היה בן טיפוחיו של הווארי בומדיין, שהעניק לו את הפיקוד על הכוחות בעיר אוראן. עם השנים, הוא התקדם בסולם הדרגות והיה לבכיר בצבא אלג'יריה, והגיע לדרגת קולונל בשנת 1969.

### קריירה פוליטית

בנובמבר 1978 התמנה בן ג'דיד לשר ההגנה של אלג'יריה על ידי הנשיא הווארי בומדיין. עקב מותו המפתיע של בומדיין בתחיל 1979, התמנה בן ג'דיד לנשיא אלג'יריה. הוא היה המועמד המרכזי בבחירות מטעם החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה, וניצח בבחירות את שר החוץ עבד אל-עזיז בותפליקה. הוא תמך במודרניזם וקידם ליברליזם. במהלך כהונתו הפחית את מעקב הממשלה אחר אזרחים. בשנות השמונים המאוחרות, כלכלת אלג'יריה נמצאה בשפל עקב מחירי נפט נמוכים.

באוקטובר 1988 (שכונה "אוקטובר השחור") החלו מהומות והפגנות נגד נשיאותו. בהפגנות אלו השתתפו גורמים אסלאמיסטים קיצוניים. הצבא ירה על המפגינים, וגרם לקורבנות אחדים ולזעזוע כבד בציבור האלג'יראי. בעקבות זאת ניסה בן ג'דיד ליזום מהלכים לכיוון דמוקרטיה רב מפלגתית אך בסוף 1991 כאשר 'חזית ההצלה האיסלמי' עמדה לנצח בבחירות תפס הצבא את השלטון וביטל את הבחירות, מה שהוביל למלחמת האזרחים האלג'יראית, שבעקבותיה הוא התפטר.

### לאחר נשיאותו

לאחר עלייתו של עבד אל-עזיז בותפליקה לנשיאות אלג'יריה היה בן ג'דיד נתון במעצר בית לאחר שכשל בניהול מלחמת האזרחים באלג'יריה, בין השנים 2002-1999. הוא נראה בציבור בשנת 2008, כאשר נאם נאום שנוי במחלוקת בעיר הולדתו.

מחלתו ומותו
-----------

בינואר 2012 אושפז בן ג'דיד בפריז עקב מחלת הסרטן. הוא שב לבית החולים שוב במאי ובאוקטובר אותה שנה. ב-6 באוקטובר הודיעו על מותו.

ראו גם
------

* נשיא אלג'יריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאד'לי בן ג'דיד** בוויקישיתוף
* צבי בראל, הפגנה של תשע נפשות בחדר, באתר הארץ, 21 ביוני 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chadli Bendjedid, באתר דיילי טלגרף
2. ↑  תוכן הנאום (באנגלית)
3. ↑  Algerian president overthrown in '92 coup dies, באתר הפינגטון פוסט

| נשיאי אלג'יריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אחמד בן בלה • הווארי בומדיין • שאד'לי בן ג'דיד • ליאמין זרואל • עבד אל-עזיז בותפליקה • עבד אל-קאדר בן סאלח • עבד אל-מג'יד תבון |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1001440
* BnF: cb123811275 (data)
* GND: 1031747990
* ISNI: 0000 0000 7822 2026
* LCCN: n82026282
* NTA: 068919395
* SUDOC: 029263972
* VIAF: 24683125
* WorldCat: lccn-n82026282

 |
**אנדרה גלן-הרשקוביצ'י** (בצרפתית: **Andree Geulen-Herscovici**);‏ (6 בספטמבר 1921 – 1 ביוני 2022) הייתה חסידת אומות העולם מבריסל שבבלגיה שבתקופת השואה הצילה, בפעילות משותפת עם אחרים, כאלף ילדים יהודים.

פעילותה בתקופת השואה
--------------------

אנדרה גלן הייתה מורה בבית ספר בבריסל. כאשר הופיע אחד מתלמידיה לבית הספר כשהוא עונד טלאי צהוב על בגדיו, הורתה לכל תלמידיה ללבוש סינרים לבית הספר, על מנת לכסות את הטלאי.

לאחר משימותיו הסודיות של המרגל הבלגי ויקטור מרטין, ידעה גלן בבירור מה עלה בגורלם של יהודים אשר נתפסים בידי הנאצים.

גלן הפכה לפעילה בהצלת יהודים לאחר שפגשה חברה יהודיה בוועד להגנת היהודים בבלגיה (CDJ), שהייתה זקוקה לשותפה לא-יהודיה שתסייע לה ללוות ילדים יהודים למחבוא. לגלן ניתן שם קוד – קלוד פורנייר – והיה עליה לעזוב את בית הוריה ולעבור לגור בבית הספר שבו עבדה כמורה, בית ספר בו הייתה פנימייה. ביוזמתה של מנהלת בית הספר, אודיל אובארט, הוסתרו בפנימייה תריסר ילדים יהודים.

במאי 1943 הגרמנים ערכו פשיטה באמצע הלילה על הפנימייה. התלמידים היהודים נאסרו בפשיטה וגלן נחקרה. המנהלת אודיל אובארט ובעלה נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז בגרמניה, שם נספו. שניהם הוכרו על ידי יד ושם בתור חסידי אומות העולם.

באותו לילה הלכה גלן לספר לכל התלמידים היהודים שהכירה על הפשיטה והזהירה אותם לבל ישובו אל בית הספר. לאחר מכן שכרה דירה בזהות בדויה וחלקה אותה יחד עם אידה סטרנו. הקשר עם ארגוני ההצלה נשמר באמצעות תיבות דואר סודיות.

במשך למעלה משנתיים אנדרה אספה ילדים והעבירה אותם למחבוא אצל משפחות נוצריות ובמנזרים. היא וידאה שהמשפחות מסוגלות לקלוט את הילדים והמשיכה לבקר אותן ולדאוג לצורכיהן. הוריהם של רבים מהילדים שהעבירה גלן למסתור, נרצחו בשואה.

לאחר השואה
----------

גלן פעלה להחזרת ילדים ממשפחותיהם האומנות אל הוריהם או משפחתם. לאורך השנים שמרה על קשר עם הילדים שהצילה.

ב-1989 הוכרה אנדרה גלן כחסידת אומות העולם. ב-2007 ביקרה שוב בישראל וביד ושם לרגל כנס בינלאומי של ילדים שהיו במסתור בבלגיה. בטקס ביד ושם הוענקה לה אזרחות כבוד של מדינת ישראל. בזמן ביקורה בישראל, נפגשה גלן עם ניצולים שאת חלקם הצילה בהיותם ילדים. "אפילו בזמנים האפלים ביותר של האנושות ניתן למצוא ניצוצות של אור", אמר השגריר הבלגי בישראל, "אנדרה גלן-הרשקוביצ'י הייתה אחד מניצוצות אלו."

נפטרה ב-1 ביוני 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרה גלן-הרשקוביצ'י** בוויקישיתוף
* מידע על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י באתר יד ושם
* על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י בתוך פרק בפודקאסט של יד ושם על חסידי אומות העולם (עם תמלול)
* שיר שנכתב לכבוד יום הולדתה ה-90 של גלן, סרטון באתר יוטיוב
* כתבה על חגיגת יום הולדתה ה-100 של גלן (בצרפתית), סרטון באתר יוטיוב
* כתבה על גלן בעיתון הארץ באנגלית מ-18 באפריל 2007.
* צפורה רומן, אני ילד מספר 0423 במחברת הקודים של אנדרה גלן, שהצילה אלפי ילדים יהודים, באתר ynet, 26 בינואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  על אנדרה גלן-הרשקוביצ'י באתר ejwiki (ברוסית)
2. ↑  כתבה על אנדרה-גלן-הרשקוביצ'י, בוושינגטון פוסט (באנגלית)
3. ↑  הלכה לעולמה המורה שהצילה אלף ילדים בשואה, איתמר אייכנר ב- ynet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1257177540
* LCCN: no2015026693
* VIAF: 315085019
* WorldCat: lccn-no2015026693

 |