recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ראש פרין** (באנגלית: **Ferin Head**) הוא לשון יבשה, בצפון מערב חצי האי ולינגראד באזור חוף גרהאם של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה ממוקמת 7 קילומטרים מצפון לפתחו של מפרץ הולטדאל.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910 בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

המשלחת הצרפתית הרביעית גילתה את לשון היבשה ממרחק, ממצר פנדלטון, ומיפתה אותה בטעות כאי.

האזור מופה בייתר דיוק על ידי המשלחת הבריטית לארץ גרהם (BGLE) בין השנים 1934–1937, בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל, וגילתה שמדובר בחצי אי.

לשון היבשה צולמה מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד (FIDASE), ולאחר מכן נסקרה על הקרקע בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957, על ידי משלחת מטעם סקר שטחי חסות איי פוקלנד (FIDS), אשר יצאה אל הסקר מ"נקודת פרוספקט".

### מקור השם

ז'אן-באטיסט שארקו נתן לאי את שמו (לאור העובדה שטעה וחשב כי מדובר באי).

שארקו קרא ללשון היבשה "Île Férin" על שם א. פרין (A. Ferin), שהיה סגן הקונסול הצרפתי בפונטה דלגדה שבאיים האזוריים.

המשלחת הבריטית לארץ גרהאם, משגילתה שמדובר בחצי אי, ומתוך כבוד לשארקו, נתן את השם ללשון היבשה.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 179

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש פרין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* ראש פרין באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* ראש פרין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור ראש פרין
* ראש פרין באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
כבשים מהזן הרדוויק בחקלאות גבעות אקסטנסיבית, במחוז האגמים, אנגליה. הכבשים חופשיות לטפס לפסגות הגבוהות.
**חקלאות אקסטנסיבית** היא שיטה חקלאית המתאפיינת בהשקעה קטנה של עבודת כפיים, מים, דשנים, מיכון והון ביחס לשטח האדמה המעובד. שיטה חקלאית זו הפוכה לחקלאות אינטנסיבית, היא מתפרשת על פני שטחים נרחבים ומניבה יבול קטן ליחידת שטח.

חקלאות אקסטנסיבית כוללת גידול צאן ובקר באזורים בעלי פרודוקטיביות חקלאית נמוכה וגידול בקנה מידה רחב של חיטה, שעורה, שמני בישול ודגנים נוספים באזורים בהם הקרקע דלה ועתיקה, כך שהיבול לדונם נמוך, אך השטח הרחב והזול מניב יבול גבוה ביחד להשקעה ולעבודה. רעייה נוודית היא דוגמה קיצונית לחקלאות אקסטנסיבית, שבה הרועים מעבירים את בעלי החיים שלהם לרעות באזורים בהם יש מזון בהתאם לעונות השנה וזמינות המזון. גם חקלאות נדודים (אנ') (חקלאות כריתה ושריפה) היא חקלאות אקסטנסיבית.

גאוגרפיה
--------

חקלאות אקסטנסיבית נמצאת בחלקים של אמצע קו הרוחב של רוב היבשות, וגם באזורים מדבריים שבהם אין מים זמינים להשקיה, מפני שחקלאות אקסטנסיבית דורשת פחות גשמים ומקורות מים להשקיה מחקלאות אינטנסיבית. המשק החקלאי מתפרש על פני שטח גדול בהשוואה למספר העובדים והכסף המושקע בו.

יתרונות
-------

לחקלאות אקסטנסיבית יש מספר יתרונות על פני חקלאות אינטנסיבית:

* נדרש פחות כוח אדם ליחידת שטח כדי לעבד שטחים גדולים, במיוחד מאחר שלא מבוצעים שינויים יקרים בקרקע (כמו טרסות).
* ניתן להשתמש במיכון בצורה יעילה יותר על פני שטחים גדולים ושטוחים.
* היעילות רבה יותר של העבודה החקלאית גורמת בדרך כלל למחירי מוצרים נמוכים יותר.
* רווחת בעלי החיים טובה בדרך כלל מכיוון שבעלי חיים אינם מוחזקים בצפיפות.
* דרישות נמוכות יותר של תשומות כגון דשנים.
* הסביבה באזור הגידול והקרקע אינן נפגעות משימוש יתר בכימיקלים.
* שימוש במכונות ובשיטות מדעיות חקלאיות מניב כמות גדולה של יבולים.
* בעלי חיים שגדלו באזורים גדולים יותר מתפתחים ביעילות רבה יותר.

חסרונות
-------

לחקלאות נרחבת יש כמה חסרונות:

* התשואות נוטות להיות נמוכות בהרבה מאשר בחקלאות אינטנסיבית בטווח הקצר.
* הצורך בשטחי קרקע נרחבים מגביל את בית הגידול של מיני בר, כפי שקורה בחקלאות אינטנסיבית.

ראו גם
------

* פוליקולטורה
* חווה חקלאית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חקלאות אקסטנסיבית** בוויקישיתוף
* חקלאות אקסטנסיבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאירה שגב, איריס שילוני וצביה פיין, ‏**הפיתוח והתכנון המרחבי : ספר לימוד בגאוגרפיה ופיתוח הסביבה**, 2010, עמ' 282‏, באתר "כותר"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph909271

 |
**חקר ההפרטה** הוא תחום מחקר נרחב העוסק בהשפעות ההפרטה המדינית בעיצוב החברה והמדינה המודרניות. חקר הנושא קודם באופן משמעותי בעקבות התרחבות תופעת הפרטה בשנות ה-80 של המאה ה-20, תקופה בה הפך השימוש במונח לנפוץ.

באופן יחסי לתחומי מחקר אחרים, חקר ההפרטה מושפע ביותר מעמדת החוקר.

רוב מפרסמי הספרות המקצועית בנושא תומכי ההפרטה, בהשפעת הנטייה הכללית של חקר הכלכלה לעבר צמצום מעורבות הממשלה במשק ואימוץ נקודת מבט המעמידה את הרווחיות הכלכלית ככוח מרכזי בתחום זה. הכרעה ערכית זו הביאה לגישה כללית הרואה בהפרטה אמצעי להבראת המשק.

מכון אדם סמית בלונדון הוא מכון המחקר המפורסם ביותר בתחום ומצדד בהפרטה. בין החוקרים המפורסמים התומכים בהפרטה מצויים פיירי, באטלר, סאבאס, פול ופורסיית. מכונים חשובים נוספים התומכים בהפרטה הן The Institute For Saskatchwan Enterprise בקנדה, Reason Foundation, The Heritage Foundation ו- National Center For Policy Analysis בארצות הברית.

קיימת ספרות מקצועית דלה של מתנגדי ההפרטה. דוגמה לספרות כזו היא אסופת המאמרים המפורסמת "הפרטה?", בה מובעת עמדת האיגודים המקצועיים באנגליה בנושא.

למרות העיסוק הנרחב בתחום לא גובשה הגדרה מלאה ומוסכמת של הפרטה מדינית, בשל תפוצתה הרחבה של מגמה זו, והגיוון הרב בה עקב כך. חקר הכלכלה מאופיין, אם כך, בגיוון ובאי-בהירות ביחס למהותה של ההפרטה.

חוקרים מפורסמים שעסקו בגיבוש תאוריה כוללת הם החוקר השוודי לונדקוויסט, שמביע במאמריו את הקושי בהגדרה אך מציע הגדרה שכזו ושיטות סיווג של הפרטות שונות, והחוקר הבריטי דנליווי, המנתח את תהליך ההפרטה במובנו ההיסטורי ומשווה גישות שונות בהתייחסות להפרטה.

רוב הספרות בתחום עוסקת בחקר מקרה מסוים של הפרטה (לדוגמה: בדיקת הפרטת התחבורה הציבורית על ידי רות; בדיקת הפרטת החינוך על ידי לוין), או בהתהליכי הפרטה במדינה מסוימת (לדוגמה: בדיקת ההפרטה בטורקיה על ידי בילגיק; בדיקת ההפרטה באוסטרליה על ידי לינדסי).

עיסוק נוסף של חקר ההפרטה הוא בניסיון להתוות דרכים מעשיות להפרטה, ויצירת ספרות עזר למעוניינים בביצועה.
**יושירו מורי** (ביפנית: **森 喜朗**; נולד ב-14 ביולי 1937) הוא פוליטיקאי יפני שכיהן כראש ממשלת יפן ה-85 וה-86, החל ב-5 באפריל 2000 ועד ה-26 באפריל 2001. זכור בעיקר בגלל פליטות הפה הרבות שלו, ונחשב כראש ממשלה לא פופולרי. כיום הוא נשיא איחוד הרוגבי היפני ונשיא האיחוד הפרלמנטרי היפני-קוריאני.

ביוגרפיה
--------

מורי נולד בעיר נומי שבמחוז אישיקאווה לזוג חקלאי אורז אמידים בעלי עבר בפוליטיקה, שכן אביו וסבו היו ראשי העיר של נֶאָגארי במחוז. אימו נפטרה בהיותו בן שבע.

הוא למד באוניברסיטת ואסדה בטוקיו, ושם הצטרף למועדון הרוגבי. לאחר מכן הצטרף לעיתון השמרני סנקיי שינבון. הוא עזב את העיתון ב-1962 והיה למזכיר הדיאט של יפן, וב-1969 נבחר לבית היועצים של יפן, שם כיהן במשך עשר כהונות רצופות. הוא היה מעורב בשערוריית Recruit בה נחשד שקיבל מניות של חברת Recruit לפני שיצאה להנפקה, ומכר אותן לאחר מכן תוך גריפת רווח של כמיליון דולר. הוא שימש שר החינוך בשנים 1983 ו-1984, שר הסחר בינלאומי והתעשייה ב-1992 ו-1993, ושר הבינוי ב-1995 ו-1996.

ראשות הממשלה
------------

קודמו של מורי בתפקיד ראש ממשלת יפן, קייזו אובוצ'י, סבל משבץ ב-2 באפריל 2000 ונבצר ממנו להמשיך בתפקידו. לפיכך, מתוקף היותו המזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית, התמנה מורי לראש הממשלה.

מורי תואר כבעל "לב של פרעוש ומוח של כריש" דימוי שהצביע על כישוריו וכוחו הפוליטי לצד חוסר האהדה כלפיו בציבור. תקופת כהונתו נודעה בהחלטות הלא-מקובלות שקיבלה, פליטות פה ושגיאות יחסי ציבור:

* בעת פגישה עם מנהיגי שינטו בטוקיו, תיאר מורי את יפן כ"מדינה של אלים, והקיסר במרכזה". הצהרה זו עוררה מהומה ביפן, שכן מורי רומז בה על תמיכתו במתן כוח אבסולוטי לקיסר, בניגוד לחוקה.
* במהלך הבחירות הכלליות של 2000, כשנשאל לגבי הדיווחים שמחצית מהבוחרים טרם החליטו למי להצביע, ענה מורי ש"אם עדיין אין להם עניין בבחירות, זה יהיה בסדר אם הם פשוט ישנו במהלך היום הזה."
* כשקיבל דיווח על פגיעת הצוללת האמריקאית "גרינוויל" בספינת הדיג "אהימה מארו" בעת ציפת חירום, שגרמה למותם של תשעה בני אדם, המשיך מורי במשחק הגולף שהיה במהלכו.

לקראת סוף כהונתו ירדתו אחוזי התמיכה שלו בקרב הציבור למספר חד ספרתי, וב-26 באפריל 2001 החליף אותו ג'וניצ'ירו קואיזומי.

מורי נותר חבר בית הנבחרים, בו יצג את מחוז אישיקאווה.

רוגבי יפני
----------

מורי שיחק בקבוצת הרוגבי של אוניברסיטת וסדה. הוא הפך לנשיא איגוד הרוגבי היפני ביוני 2005, והדבר עורר תקוות במדינה לאירוח אליפות העולם לרוגבי ב-2011. לבסוף קיבלה ניו זילנד את האירוח ומורי טען שמדינות חבר העמים הבריטי דואגות רק לעצמן.

חיים אישיים
-----------

מורי נשוי לצ'יאקו, שלמדה איתו באוניברסיטת וסדה. לזוג בן ובת.

ראו גם
------

* ראשי ממשלת יפן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יושירו מורי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יושירו מורי
* יושירו מורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Profile: Yoshiro Mori
2. ↑  Japanese PM sparks holy row

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קייזו אובוצ'י** | **ראש ממשלת יפן(רשימה)** | **הבא**:**ג'וניצ'ירו קואיזומי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA01593859
* GND: 1285775368
* ISNI: 0000 0000 8450 5284
* LCCN: n86103636
* NDL: 00149461
* NLK: KAC201218417
* VIAF: 45786920
* WorldCat: lccn-n86103636

 |
**דיסלוטוזאורוס** (שם מדעי: ***Dysalotosaurus***; משמעות השם: "לטאה בלתי נתפסת") הוא סוג של דינוזאור צמחוני שחי ביורה העליון לפני 151–152 מיליון שנה בקירוב. המאובנים שלו התגלו בתצורות טנדגורו (אנ'), טנזניה. הסוג כלל מין בודד - *Dysalotosaurus lettowvorbecki*.

דינוזאור זה היה קרובו של הדריוזאורוס מאמריקה הצפונית, כשמספר חוקרים סברו שמדובר באותו סוג דינוזאור. החוקר גרגורי ס. פאול העריך שהוא הגיע לאורך 2.5 מטר ולמשקל 80 ק"ג. הוא היה בעל זנב ארוך ורגליים אחוריות ארוכות שיכלו לנוע במהירות, כדי לברוח מטורפים. דינוזאור זה הגיע לבגרות בגיל צעיר יחסית (בערך 10 שנים) ובמבנהו דמה למין קנגורו גדול, בייחוד במבנה הזנב.

חלק מהמאובנים של הדינוזאור חשפו שחיקה, כתוצאה ממחלת פאג'ט של העצם, הגילוי הראשון של מחלה זו אצל דינוזאורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיסלוטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

השוואה של 6 אורניתופודים לאדם: אדמונטוזאורוס (באפור), איגואנודון (בירוק), טנונטוזאורוס (באדום), קמפטוזאורוס (בכחול), זלמוקסס (בסגול) ו**דיסלוטוזאורוס** (בכתום)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מרדכי שטריגלֶר** (בכתיב יידי: **שטריגלער**) (1921[דרושה הבהרה]–1998) היה משורר יידיש, סופר, עיתונאי ועורך.

ביוגרפיה
--------

שטריגלר נולד בשנת 1921[דרושה הבהרה] בעיר זאמושץ' שבפולין. למד לימוד דתי והמשיך את לימודיו, החל משנתו העשירית, בישיבה בליטא. כבר בעת שהיה בן 16 הוסמך לרבנות. בשנת 1937 השתקע בעיר ורשה, והתכונן לחיי יצירה וכתיבה.

עם הכיבוש הנאצי נכלא שטריגלר במחנות ריכוז והשמדה ושרד את כולם. הוא גויס לעבודת כפייה במפעלי ייצור תחמושת, של מפעלי האסאג - הוא מחנה העבודה סקרז'יסקו-קמיינה ונדד עם המפעל ממחנה עבודה למחנה עבודה. בין המחנות ששרד היה מחנה מיידנק, בקיץ 1944 הגיע למחנה בוכנוואלד, ושרד בו עד חודש אפריל 1945, עם שחרור המחנה בידי הצבא האמריקאי.

מרדכי שטריגלר היה מקורב מאוד לקבוצת הניצולים שהקימה לימים את הקיבוץ ע"ש קדושי בוכנוואלד, קיבוץ נצר סרני. הוא היה מנהיג תרבותי, ספרותי ורוחני, שלא נשבר במחנות הנאצים, ותרם רבות לשרידת יהודים רבים שהיו במחיצתו. הוא לא עלה לארץ ישראל, אלא בחר בחיים של כתיבה אינטנסיבית להנצחת יהדות פולין שנשמדה, ולהנצחת ההשמדה.

בשנת 1946 השתקע בפריז, בירת צרפת, תוך כתיבה אינטנסיבית ביותר של ספרי תיעוד, רומנים, שירים ומאמרים. בשנת 1953 עקר לארצות הברית והשתקע בעיר ניו יורק, בה התגורר עד למותו בשנת 1998. משנת 1987 ועד מותו בשנת 1998 היה עורך עיתון היידיש המוביל בארצות הברית, "פארווערטס". שטריגלר פרסם בעיתונות היידיש אלפי מאמרים.

דברים משל מרדכי שטריגלר התפרסמו גם בישראל, בעברית, בעיקר בעיתונות. בין העיתונים שבהם נדפסו מאמריו: "דבר", "מאזנים", "בטרם", "הפועל הצעיר", "פנים אל פנים" ועיתונים נוספים.

בשנת 1978 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.

ארכיונו האישי הופקד לצמיתות בספרייה הלאומית ב-2008.

ספריו
-----

בבית הספרים הלאומי בירושלים אצורים ורשומים קרוב לחמישה עשר מספריו של מרדכי שטריגלר. שירה, סיפורת, ודברי מסה ופולמוס. לעברית תורגם רק ספרו:

* **נרות שאוכלו** (תרגם: בנימין טנא), תל אביב: עם עובד, תש"ח-1948.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של מרדכי שטריגלר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* מרים טרין ויחיאל שיינטוך, משירי מרדכי שטריגלער במחנה בוכנוואלד
* מרדכי שטריגלר (1918-1998), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חולק פרס איציק מנגר, דבר, 25 במאי 1978
2. ↑  ארכיון **מרדכי שטריגלר**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268530805171
* CiNii: DA1864172X
* GND: 119267039
* ISNI: 0000 0001 1591 0240
* LCCN: no91024829
* NTA: 297673289
* SELIBR: 172248
* SUDOC: 19772499X
* VIAF: 7357532
* WorldCat: lccn-no91024829

 |
**דיסלוקוזאורוס** (שם מדעי: ***Dyslocosaurus***; משמעות השם: "לטאה של מקום עני") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדיקראוזאוריים שחי באמריקה הצפונית במשך היורה העליון. סוג זה קרוב לדיקראוזאורוס, והוא התגלה ב-1963 בתצורת לאנס (אנ') שבויומינג. 

הסוג תואר ב-1992 בידי החוקרים ג׳ון סטנטון מקינטוש (John Stanton McIntosh), ויליאם קומבס (William Coombs) ודייל ראסל (Dale Russell) כשמשמעות שם הדינוזאור הוא: "dys" - רע/עני, "locus" - מקום ו-"saurus" - זוחל/לטאה, כלומר: "לטאה בעלת מקום עני", זאת עקב התנאים הקשים בהם המאובנים התגלו ומצבם הרעוע. הממצאים נלקחו למוזיאון הטבע של בנסקי (אנ') שבאוניברסיטת אמהרסט, מסצ'וסטס.

דינוזאור זה דמה במראהו לדיפלודוקוס, אך שונה ממנו במבנה הרגליים ובייחוד במספר הטפרים הכבדים שבכפות הרגל. הוא היה בעל 4 או 5 טפרים בקצות רגליו, בניגוד לשלושה אצל רוב הדיפלודוקיים. דבר זה גרם לסווג אותו למשפחת הדיקראוזאוריים. החוקר תומאס הולץ הבן העריך את אורכו ב-18 מטרים ואת משקלו ב-6 טונות.

החוקרים פול סרנו וג'פרי א. וילסון טוענים שדינוזאור זה לא אמיתי, אלא כימרה שנוצרה מעצמות זאורופודים יחד עם תרופודים שהתקבצו יחדיו ומזה מראה הכפות הייחודיות. חוקרים אחרים רואים בו סוג לגיטימי. אם סוג זה הוא תקף הוא הדינוזאור השני ממשפחתו שחי באמריקה הצפונית לצד הסוואסיה (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
|  |
| --- |
| **סיאניט** |
| nrfz |
| **סוג הסלע** | סלע יסוד |
| **סביבת היווצרות** | פלוטונית |
| **הרכב** | אורתוקלז, מוסקוביט, ביוטיט וכמויות קטנות של קוורץ. |
| **תכונות וזיהוי** | קשה, אפור, גס גביש |

**סיאניט** הוא סלע יסוד פלוטוני גס גביש המורכב מגבישי אורתוקלז (ורודים, לבנבנים, בעלי ברק משיי) לעיתים מצויים בו גם גבישים של מוסקוביט וביוטיט. סיאניט נבדל מגרניט בכך שיש בו מעט קוורץ. 
המונח סיאניט נגזר מהמילה סיינה (Syene) כיום אסואן במצרים.

היווצרות
--------

 ערך מורחב – **סביבת היווצרות**  

סיאניט נוצר כתוצאה מהמסה חלקית של סלע געשי או גרניט כאשר מאגמה בינונית בהרכבה מתגבשת בתוך גופי חדירה גדולים. תהליך זה מתרחש מעל אזור הפחתה, לרוב באזורי קשת איים (שרשרת איים געשיים), ובאזורים בהם נוצרים רכסי הרים בתהליכי אורוגנזה.

הרכב הסיאניט
------------

סיאניט דל מגרניט ב{\displaystyle {SiO-2}} כי אין הוא מכיל קוורץ חופשי. הסיאניט עשיר מגרניט ב{\displaystyle {Al\_{2}O\_{3}}} וב{\displaystyle {K\_{2}O}} בשל הפלדשפר, בעיקר מפלדשפר אשלגני, שהוא מרכיב ראשי בו.
ההרכב של סיאניט הוא בעיקר אלקלי (בדרך כלל אורתוקלז). מוסקוביט וביוטיט עשויים להיות נוכחים בשיעורים קטנים, פחות מ -10%. מוסקוביט וביוטיט לעיתים קרובות משולבים כרכיבים פתטים של הסלע.

תפוצת הסיאניט
-------------

 סיאניט
תפוצתם של סלעים אלה אינה נרחבת כשל הגרניט, והם מופיעים בדרך־כלל, יחד עמו או בקרבתו.
בצפון אמריקה נמצא בארקנסו ומונטנה. יש אזורים בניו אינגלנד המכילים גם כמויות גדולות. 
באירופה סיאניט ניתן למצוא בחלקים של שווייץ, גרמניה, נורווגיה, בפלובדיב בבולגריה, רומניה.
באפריקה הסיאניט נמצא באסואן, מצרים, ובמלאווי בולאנג'ה בשמורת היער.

אפיסיאניט
---------

אפיסיאניט (או עלית סיאניט) הוא מונח בפטרולוגיה המתאר הפיכת חומר עשיר בSiO2, לאבן ענייה ב-SiO2.
תהליך שגורם לדלדול SiO2 לעיתים קרובות מכונה episyenitization. המונח מתייחס רק להשפעה המיקרוסקופית של דלדול הSiO2 היחסי בסלע; זה לא מרמז דבר על טבעם של התהליכים הפיזיים שמובילים לדלדול SiO2, משום שתהליכים רבים ושונים בסביבות מותמרות שונות עלולים ליצור אפי סיאניט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיאניט** בוויקישיתוף
* סיאניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| סלעים |
| --- |
| סלעי יסוד |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |
| סלעים מותמרים |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |
| סלעי משקע |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph135052

 |
הרב **שלמה זלמן אולמן** (כ"א בטבת ה'תרפ"ז, 28 בדצמבר 1926 – ח' בשבט ה'תשע"ח, 24 בינואר 2018) היה רב חרדי ליטאי. רבה של שכונת 'משכנות יעקב' בבני ברק ודיין בבית דין צדק בני ברק.

ביוגרפיה
--------

נולד ברומניה לאביו הרב ישראל ואמו גיזלה. עלה לישראל לאחר שנכלל ברכבת קסטנר, שנה לאחריו עלתה אימו לארץ, אביו נפטר במחנה באוקראינה.
למד בישיבת פוניבז' שם היה מקורב למשגיח הישיבה הרב אליהו אליעזר דסלר. היה גם מקורב לחזון איש בצעירותו, אשר ביקש ממנו לעסוק בענייני הלכה ולהשתלם בהם, החזון איש שדכו עם אסתר בתו של מקורבו מיכאל אליעזר שפרינצלס.

בשנת תשכ"ה מונה לכהן כר"מ בישיבת חוג חתם סופר בה כיהן במשך 18 שנים, לאחר מכן כיהן תקופה קצרה כר"מ בישיבת לוצרן בשווייץ.
בשנת ה'תשמ"ה מונה על ידי הרב נסים קרליץ לדיין בבית דין צדק בני ברק.
בשנת תשמ"ו מונה כרב שכונת משכנות יעקב וכרב בית הכנסת המרכזי בשכונה, על מכתב המינוי היה חתום גם הרב שך.
בשנת תשמ"ט אף מונה כחבר בוועדת הרבנים של תנועת דגל התורה.

בשנות חייו האחרונות מילא את מקומו בנו הרב ישראל, מינוי שהפך לקבוע לאחר פטירתו. בתו נשואה לרב יעקב סטפנסקי ראש ישיבת תורה בתפארתה, בת נוספת נשואה לרב אברהם יצחק הכהן רובין רב קהילת 'בני תורה' ברחובות וחבר בד"צ שארית ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה ויסברג, הדיין: הגאון רבי שלמה זלמן אולמן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 24 בינואר 2018
* ישראל כהן, ‏דיין האמת: הגאון רבי שלמה זלמן אולמן זצ"ל, באתר כיכר השבת, 24 בינואר 2018
* שמואל בקר, שעה טובה, ‏ראיון: בכיר הדיינים מדבר על ההשפלה, באתר כיכר השבת, 28 בינואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394071405171
* VIAF: 56153288275732651353
* WorldCat: viaf-56153288275732651353

 |
**יושע ממאדו קראבו ואגנומאן** (בגרמנית: **Josha Mamadou Karaboue Vagnoman**; נולד ב-11 בדצמבר 2000 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן בקבוצת שטוטגרט.

קריירת מועדונים
---------------

ואגנומאן גדל במחלקת הנוער של המבורג. ב-10 במרץ 2018 ערך ואגנומאן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–6 לבאיירן מינכן במסגרת המחזור ה-26 בבונדסליגה לעונת 2017/2018. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו, בסופה ירד המועדון לבונדסליגה השנייה. בשלוש העונות הראשונות של המועדון בבונדסליגה השנייה ערך ואגנומאן 51 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-9 ביולי 2022 חתם בשטוטגרט.

קריירה בינלאומית
----------------

ואגנומאן היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 שזכתה בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך ארבע הופעות בטורניר. ב-28 במרץ ערך את הופעתו הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת בהפסד 3-2 לבלגיה במשחק ידידות.

תארים
-----

נבחרת גרמניה עד גיל 21
* אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר ESPN
**טריגון מנגרובים** (שם מדעי: *Urogymnus granulatus*) הוא מין של דג סחוס ממשפחת הטריגוניים החי לאורך האזור האינדו-פסיפי שבין ים סוף למימי צפון אוסטרליה ומיקרונזיה.

מאפיינים
--------

טריגון מנגרובים מצוי בעומקים רדודים בקרבת המדף היבשתי לאורך קרקעית הים בשוניות כמו שוניות אלמוגים, לגונות, חופים סלעיים ומצוי גם במים מליחים של שפכי נהרות ויערות מנגרובים, מהם קיבל את שמו. מין זה מצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר וזיהום בתי גידולו ובעיקר יערות המנגרובים.

טריגון זה משתייך לסוג *Urogymnus*, בו גם המין הענקי טריגון נהרות ענק מנהרות אינדונזיה. הוא קטן מקרובו בהרבה ומגיע לאורך של עד 3.5 מטרים ולרוחב של עד 141 ס"מ. צבע העור של הבוגרים סגלגל ואפור כהה מנומר בכתמים לבנים כשהבטן לבנה. הטריגון בעל כנפיים עגלגלות, מכסה זימים בולט וחוטם צר ומחודד. בקצה זנבו ישנו עוקץ ארוך המכיל ארס והטריגון מנפנף בו להגנה מטורפים. מין זה משריץ צאצאים חיים.

הטריגון ניזון על הקרקעית בעזרת החוטם החד שלו תוך שימוש באמפולות לורנציני. הוא ניזון ממגוון דגי גרם קרקעיים, מסרטנים, חסילונים ופראונים ומרכיכות ותולעים. הוא עצמו נטרף בידי מספר כרישים, אף שבין שורשי המנגרובים אין לו הרבה טורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגון מנגרובים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**יוֹושִיטוֹשִי צוקיאוֹקָה** (בקנג'י **月岡 芳年**; ‏30 באפריל 1839 – 9 ביוני 1892) היה אמן הדפסי עץ, צייר ומשורר.

את פועלו של יושיטושי ניתן לחלק לשתי תקופות מכריעות: השנים האחרונות של יפן המודרנית המוקדמת, והשנים הראשונות של יפן המודרנית (תקופת מייג'י).

ביוגרפיה
--------

יושיטושי נולד בשנת 1839 בתקופת אדו בעיר אדו, שלימים שינתה את שמה לטוקיו. אביו היה סוחר עשיר, שהגיע לתפקיד של סמוראי, אולם יושיטושי עזב את בית אביו בגיל 3 וחי בבית דודו חסוך הילדים. בגיל צעיר ניכר כישרונו והוא הופנה ללימודי אמנות הציור וההדפסי העץ. את הכינוי "יושיטושי" קיבל בגיל 11 מהמאסטר שלו קוניושי. ההדפס הראשון שלו נוצר בגיל 14, בשנת 1853, אולם במשך תקופה ממושכת אחר כך לא יצר, כנראה בשל מחלה ממושכת של מורו קוניושי. בשנת 1862 מת קוניושי, ובשנה שאחר כך יצר יושיטושי 44 הדפסי עץ.

עבודתו המוקדמת מלאה באלימות גרפית קיצונית ובמוות, אולי כשיקוף לאלימות הסובבת אותו, ביפן השסועה והנתונה למאבקי שוגונות טוקוגאווה כנגד העולם המערבי. בשנת 1871 שקע בדיכאון עמוק. באותה תקופה לא יצר, חי בחוסר כל, ומתואר כי בת זוגו יוקוטו מכרה את הבגדים שעל גופה על מנת לתמוך בו.

כוכבו של יושיטושי החל לדרוך שוב בשנת 1873, כאשר מצב רוחו השתפר, והוא החל שוב ליצור במרץ רב. המהירות שבה עבד, בנוסף ליצירתיותו, עוררו פליאה. שנותיו האחרונות היו הפוריות ביותר. סדרות ההדפסים השונות שיצר זכו להערצה רבה עוד בימיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יושיטושי** בוויקישיתוף
* Tsukioka Yoshitoshi Online

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269186505171
* AAG: 9533
* AGSA: 5588
* BNE: XX982779
* BnF: cb120223783 (data)
* CANTIC: a12390549
* CiNii: DA05744989
* GND: 119295350
* ISNI: 0000 0000 8385 874X
* KulturNav: f33dbfd6-6bcc-43a6-91dd-8ee682aa1848
* LCCN: n81029697
* NDL: 00272363
* NGV: 7452
* NKC: xx0146437
* NLA: 49286334
* NTA: 132808951
* RKD: 270123
* SNAC: w6zp4hp3
* SUDOC: 028375866
* Trove: 1494732
* ULAN: 500121372
* VIAF: 59096037
* WorldCat: lccn-n81029697

 |
שארל מארי רנה לקונט דה ליל
**שארל מארי רנה לקונט דה ליל** (בצרפתית: **Charles Marie René Leconte de Lisle**; ‏22 באוקטובר 1818 – 17 ביולי 1894) היה משורר ומתרגם צרפתי.

ביוגרפיה
--------

שארל מארי רנה לקונט דה ליל נולד באי בורבון (כיום ראוניון) שבאוקייאנוס ההודי לאב ממוצא ברטוני שהיה כירורג בצבאו של נפוליון בונפרטה. בהיותו בן ארבע שנים עברה משפחתו להתגורר בחבל ברטאן שבצפון מערב צרפת. ב-1832 שב עם משפחתו לאי בורבון. נשלח על ידי אביו למסע באיי הודו המזרחית כדי להכינו לעסוק במסחר. אחרי מסע זה הגיע לעיר רן (בחבל ברטאן) כדי להשלים את לימודיו, ולמד בעיקר יוונית, איטלקית והיסטוריה. ב-1837 נסע לפריז וב-1838 קיבל שם תעודת בגרות. הוא שב פעם או פעמיים אל האי בורבון, אך ב-1846 התיישב בפריז.

קובץ שיריו הראשון "ונוס ממילו" הביא להיכרות עם מחברים שהיה להם עניין בספרות קלאסית. הקובץ "פואמות עתיקות" הופיע ב-1852 והקובץ "פואמות ושירים" ב-1854. בקובץ "שירים ברבריים" (1862), כמו בקובץ "פואמות עתיקות" הוא מתאר את יפי הטבע. לקונט דה ליל כתב גם מספר טרגדיות ברוח הטרגדיה היוונית ותרגם לצרפתית את שירת הומרוס והסיודוס ואת מחזותיהם של אייסכילוס, סופוקלס ואוריפידס.

ב-1873 התמנה לעוזר הספרן הראשי של ספריית ארמון לוקסמבורג בפריז. ב-1884 הופיע קובץ שיריו "פואמות טרגיות" וב-1886, אחרי תשעה ניסיונות לא מוצלחים, נבחר לבסוף לחבר האקדמיה הצרפתית במקומו של ויקטור הוגו שמת שנה לפני כן.

שארל מארי רנה לקונט דה ליל מת בעיירה לובסיין שבחבל איל דה פראנס ב-1894.

לקונט דה ליל נחשב לאבי אסכולת הפארנאס בשירה הצרפתית. תלמידיו נודעו כמשוררי אסכולה זו ובהם: תאופיל גוטייה, תאודור דה באנוויל, סילי פרידום ופול ורלן. בהקדמות לקובצי שירתו לקונט דה ליל הציג מספר עקרונות שסביבם התרכזו משוררים בני דורו בתקופה שבין תנועת הרומנטיזם לבין זו של הסימבוליזם. בהשפעת רעיון ה"אמנות לשם אמנות" שהגה תאופיל גוטייה, לקונט דה ליל התנתק מן הרומנטיזם והחל לדגול בתאוריה חדשה שבאה על ביטויה באסכולת הפארנאס. תאוריה זו התבססה על מספר עקרונות ובהם:

1. על השירה להיות בלתי אישית (אסור למשורר לבטא בשירתו את האגו שלו).
2. על המשורר לשים את הדגש על הצורה במקום להיסחף על ידי השראתו חסרת המעצורים.
3. עליו לשאוף ליפה שהשירה העתיקה (יוונית, הודית, צפון אירופאית) משמשת לו כמודל.

לקריאה נוספת
------------

* שארל מארי רנה לקונט דה ליל – **המשוררים בני זמננו** (מצרפתית: אביבה ברק), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל מארי רנה לקונט דה ליל** בוויקישיתוף
* שארל מארי רנה לקונט דה ליל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי שארל מארי רנה לקונט דה ליל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* שארל מארי רנה לקונט דה ליל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264202005171
* BIBSYS: 90331703
* BNE: XX1009257
* BnF: cb119120027 (data)
* CANTIC: a10112169
* CiNii: DA02830246
* GND: 118726978
* ISNI: 0000 0001 2280 8930
* LCCN: n50043106
* LNB: 000142724
* The Léonore id LH//1536/74 is not valid.
* MusicBrainz: 0ea88b24-885a-4002-a6d3-894dea9161e8
* NKC: jn19990004939
* NLA: 36558422
* NLG: 265511
* NLP: A1219816X
* NSK: 000274274
* NTA: 070652910
* RERO: 02-A003506449
* SNAC: w6r21267
* SUDOC: 026977362
* Trove: 1291672
* VcBA: 495/54049
* VIAF: 64008239
* WorldCat: lccn-n50043106

 |
**יושר פּוּנִי** (בלטינית: **Punica fides**) היה ביטוי נפוץ ברפובליקה הרומית לתיאור אי-אמינות של אדם או קבוצה. מקור הביטוי במלחמות הפוניות: הרומאים כינו את בני קרתגו (שמוצאם מהפיניקים) "פונים", ובמהלך המלחמות הפוניות נתפסו בעיניהם הפונים כרמאים ונוכלים. הביטוי היה פופולרי במיוחד אצל היסטוריונים וסופרים כגון טיטוס ליוויוס, פוליביוס, סלוסטיוס, קיקרו, ופלוטרכוס.

מקור הביטוי
-----------

שורשי הביטוי נעוצים במצביא הקרתגי חניבעל. במהלך המלחמה הפונית השנייה חצה חניבעל את האלפים והנחיל לרומאים תבוסות בסדרה של קרבות. חניבעל נתפס איפוא בעיני הרומאים כסמל לשחיתות ולצביעות. טיטוס ליוויוס כותב בספרו:

> 
> אכזריות לא אנוש הייתה בו, וכחש גדול מן **הכחש הפוני**. לא יראה מפני האמת, ולא מפני קדושה, ולא מפני האלים. לא שבועה ולא חובה.
> 
> 
> 
> — טיטוס ליוויוס, "מיום ייסודה של עיר"
> 

חוקרים מודרניים שבדקו את דמותו של חניבעל הגיעו למסקנה שליוויוס הגזים בתיאורו את חניבעל. תיאודור מומזן כותב:

> 
> בני דורו ניסו להטיל כמה כתמים בתכונתו, בעיני הרומאים נראה כאכזר, ובעיני בני קרת חדשה- כרודף בצע, ואף על פי כן אם כי נכתבו תולדותיו מתוך שנאה, קנאה ושפלות- אי אפשר היה להן להעכיר את דמותו הגדולה והטהורה
> 
> 
> 
> — תיאודור מומזן, "דברי ימי רומא"
> 

למרות זאת חניבעל אכן פעל בעורמה לעיתים קרובות. הוא נהג לזייף מכתבים שנשלחו כביכול בידי מפקדים או בוגדים, וכך לטמון מלכודות לאויביו. כאשר שהה בכרתים, חשד שאנשי האי מנסים לגזול ממנו את כספו. לכן הטמין אותו כביכול בתוך כדים והניח לאנשי האי לגזול אותם, בעוד שלמעשה החביא את הכסף בתוך פסלונים.

השימוש בביטוי
-------------

השימוש בביטוי היה נפוץ מאוד. ליוויוס מתייחס אל "היושר הפוני" כאל מובן מאליו. גם פלוטרכוס ופוליביוס היוונים משתמשים מדי פעם בביטוי. גאיוס סאלוסטיוס קריספוס משתמש בביטוי גם כלפי לא-קרתגים, לדוגמה:

> 
> דעתי שלי היא, כי בשל **ישרות פונית** (Punica fides) יותר מבשל הטעמים שהגיד, השלה בוככוס את הרומאי....
> 
> 
> 
> — גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, "מלחמת יוגורתה"
>

ראו גם
------

* שלום קרתגו

לקריאה נוספת
------------

* Prandi, L. (1979) "La 'fides punica' e il Pregiudizio Anticartaginese". *CISA* 6, 90-97.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליוויוס, 21.4, בתרגומה של שרה דבורצקי. הביטוי "כחש פוני" נקרא בלטינית perfidia Punica. משה ליפשיץ (טיטוס ליוויוס, מלחמות חניבעל) מתרגם: "בוגדנות פונית".
2. ↑  פלוטרכוס, "חיי פאביוס", 19.
3. ↑  קורנליוס נפוס "חניבעל", 9
4. ↑  סאלוסטיוס, מלחמת יוגורתא, 108.3, בתרגומה של שרה דבורצקי. בלשון ימינו - יושר פוני.
**B2C (ראשי תיבות של business-to-consumer** בעברית: **עסק לצרכן)** נקרא גם **ישירות לצרכן** (**DTC**) הוא מודל עסקי של מכירת מוצרים מעסק ישירות ללקוחות. מודל עוקף קמעונאי צד שלישי, סיטונאים או מתווכים אחר בין עסקים לצרכנים.

כיום, מכירות ישירות לצרכן מבוצעות במקרים רבים באופן מקוון. עם זאת, מותגים ישירות לצרכן עשויים גם להפעיל שטחי קמעונאות פיזיים כהשלמה לפלטפורמת המסחר האלקטרוני העיקרית שלהם.

ההפך ממודל זה הוא מודל B2B

היסטוריה
--------

B2C הפך לפופולרי מאוד במהלך בועת הדוט-קום של סוף שנות ה-90, כאשר היא שימשה בעיקר להתייחסות לקמעונאים מקוונים שמכרו מוצרים ושירותים לצרכנים דרך האינטרנט.

מודל עסקי זה היווה כמודל המרכזי לפני המהפכה התחבורית והחשמלית המודרניים כאשר אנשים צרכו מעסקים מקומיים בשל המרחק הגאוגרפי והתחרות העסקית הייתה מוגבלת יותר.

ככל שאמצעי תחבורה חדשים המשיכו להופיע (סירות קיטור, רכבות, רכבים ומטוסים), הצרכנים זכו לגישה למגוון רחב יותר של ספקי סחורות ושירותים, מה שהגביר את התחרות העסקית והצריך מתווכים רבים יותר.

הופעת האינטרנט הגבירה את הגישה לסוגים רבים ושונים של סחורות ושירותים, ותחרות מוגברת גרמה לכך שעסקים נאלצו להשקיע מאמצים נוספים כדי לזכות ולשמור על לקוחות.

יתרונות וחסרונות
----------------

מודל B2C נהנה מעלויות נמוכות יותר בהשוואה לקמעונאות פיזית, מכיוון שהוא הפחית את מספר המרכיבים העסקיים השונים כמו עובדים, עלות רכישה, דיוור, השכרה או הקמת חנות פיזית.

בנוסף, המודל מאפשר לחברות קטנות יותר להתחרות בחברות גדולות ומצליחות במונחים של מחיר, זמינות המוצרים ואיכות מכיוון שהעלויות נמוכות יותר.

הסיכונים העיקריים בתחום הB2C, בדגש על זה המקוון הם סיכוני סייבר ודרישות שרשרת אספקה, הוא מטיל על העסק משימות שבמודלים אחרים מוטלים על סיטונאים וקמעונאים, כגון משלוח, תיוג ואבטחת סייבר. המודל העסקי הישיר לצרכן מטיל את כל הנטל של שרשרת האספקה על הפירמה עצמה ובמקום למכור רק למפיצים מעטים, המוצרים חייבים להיות מסופקים ללקוחות בודדים רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **B2C** בוויקישיתוף
* מה זה B2C באתר לסטארטאפ

הערות שוליים
------------

1. ↑  Business-to-Consumer (Direct-to-consumer), May 20, 2019
2. ↑  Advantages and disadvantages of Direct-to-consumer (אורכב 31.12.2021 בארכיון Wayback Machine) Study for Business, October 15, 2018
3. ↑  Advantages and disadvantages of Direct-to-consumer (אורכב 31.12.2021 בארכיון Wayback Machine) study4business.com October 15, 2018
**פּלָניגָל** (שם מדעי: *Planigale* – מילולית: "סמור שטוח") הוא סוג של טורף כיס זעיר דמוי חדף ממשפחת נמיות הכיס הכולל 5 מינים החיים במדבריות ובסוואנות של יבשת אוסטרליה וביערות הדרומיים של גינאה החדשה. הפלניגל הוא סוג יחיד בשבט ה**פלניגלים** (Planigalini). זהו אחד הסוגים הקטנים ביותר בתת-מחלקת הכיסאים, ואחד ממיניו מחזיק בתואר הכיסאי הקטן בעולם.

אנטומיה
-------

הפלניגל הוא יונק זעיר וגוצי אשר מתאפיין בגולגולת פחוסה ושטוחה אשר אידיאלית לחיטוט בנקיקים וחריצים צרים באדמה. חוטמו מחודד כאצל טורפי כיס רבים ומשמש אותו לחיטוט בפסולת, בחול ובאדמה. הפרווה שלו קצרה וחלקה בדומה לעכבר, ואינה זיפית וקוצנית כאצל מינים אחרים. צבע הפרווה משתנה מחום זיתני לאפור או צהבהב. לפלניגל זנב ארוך ודקיק, רגליים קטנטנות ואוזניים קצרות ומשולשות. אורך הגוף של מיני הפלניגל נע בין 5 ל-10 ס"מ בלבד, ומשקלם 5–15 גרם.

אקולוגיה
--------

מיני הפלניגל תופסים מספר סוגי בתי גידול, בין השאר מדבריות, סוואנות גשומות וצחיחות, שטחי מרעה, יערות וחופים. הם פעילים בעיקר על הקרקע, אך יכולים לטפס בנקל על עצים במקרה הצורך תודות לטפריהם ולרפידות הדביקיות בכפות הרגליים. הפלניגל הוא פעיל לילה, ואת שעות היום הוא מבלה במנוחה בסדקים באדמה, מתחת לשורשי עצים או בגושי עשב צפוף; לעיתים הוא בונה לעצמו קן מדשא.

חרף מידות גופו הזעירות, הפלניגל חזק ועיקש ומסוגל להכניע טרף אשר שווה לגודלו; התזונה שלו כוללת תולעים, חרקים (במיוחד חגבאים), פרוקי-רגליים, חסרי חוליות, וחולייתנים קטנים כדוגמת לטאות ומיני עכברים קטנים. הפלניגל צורך מדי יום כמות מזון עד כדי משקל גופו. מלבד נחשים וטורפי כיס גדולים אחרים, האויבים העיקריים של הפלניגל הם מינים פולשים שהובאו על ידי האדם ליבשת אוסטרליה - במיוחד חתול הבית והשועל האדום.

נקבת הפלניגל פורייה לאורך השנה, ובהתאם לכך היא עשויה להמליט מספר פעמים מדי שנה. לאחר תקופת הריון של 20 ימים, הנקבה ממליטה 4–12 וולדות זעירים - מספר משתנה בין המינים בהתאם למספר הפטמות. הם מבלים את השבועות הראשונים לחייהם בכיס המדומה של האם אשר מהווה למעשה קפל עור סמוך לפטמות. הפלניגלים הופכים לעצמאיים בגיל 3 חודשים, ומגיעים לבגרות תוך פחות משנה. תוחלת החיים המקסימלית של הסוג בטבע היא כשנתיים, אולם בשבי הם עשויים להגיע עד לגיל חמש שנים.

מינים
-----

* פלניגל מצוי (*Planigale maculata*)
* פלניגל צר-חוטם (*Planigale tenuirostris*)
* פלניגל ניו-גינאי (*Planigale novaeguineae*)
* פלניגל ג'יילס (*Planigale gilesi*)
* פלניגל ארוך-זנב (*Planigale ingrami*) – הכיסאי הקטן בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלניגל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**נרתיקנית** (שם מדעי: *Sabella*) היא סוג של תולעת ימית מסדרת הנרתיקניות (אנ'), הנמנית עם מחלקת הרב-זיפיות שבמערכת התולעים הטבעתיות. סוג זה של התולעת הנרתיקנית מונה כ-90 מיני תולעים.

מאפיינים
--------

הנרתיקניות הן תולעים החיות בתוך נרתיק שהפרישו מגופן. מבנה הנרתיק והחומרים המרכיבים אותו שונים, יש נרתיקניות כגון הסרפולה המפרישות נרתיק גירני קשה ומפותל הדבוק לסלעים בקרבת החוף. מינים אחרים מפרישים ריר דביק ומדביקים אליו שברי קונכיות וגרגרי חול. בים סוף יש נרתיקניות הבונות את נרתיקיהן בתוך אלמוגים והאלמוגים הגדלים יוצרים חומת אבן סביב הנרתיק. הנרתיק הקבוע משמש לתולעת מקום מחסה ומגן עליה מפני טורפים ומפגעים שונים. בהופיע אויב מתכווצת הנרתיקנית בתוך נרתיקה ונעלמת מעין רואה. עם חלוף הסכנה היא מציצה החוצה ופורשת מפתח הנרתיק בחניני ראש הנראים כמשפך נוצות. משפך הנוצות הזה בנוי מבחניני התולעת, ממחושיה ומזיפים שונים. בחניני הראש הללו משמשים את הנרתיקנית לנשימה, בו מצויים איברי החוש שלה, ובעיקר משמש הוא לציד, ביוצרו מעין רשת עדינה שבה נתפסים פלנקטון ופירורי חומר אורגני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נרתיקנית** בוויקישיתוף
* נרתיקנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* נרתיקנית, באתר "פוצקר": מדריך החי והצומח בים התיכון

הערות שוליים
------------

1. ↑  World Register of Marine Species

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291749905171

 |
**ליונלו מנפרדוניה** (באיטלקית: **Lionello Manfredonia**; נולד ב-27 בנובמבר 1956) הוא כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדות הבלם והקשר. כיום, הוא אחראי על הנוער של ברשה.

קריירת מועדונים
---------------

במהלך קריירת המועדונים שלו, מנפרדוניה שיחק עבור הקבוצות האיטלקיות לאציו (85–1975), יובנטוס (87–1985) ורומא (89–1987). מנפרדוניה נמצא אשם במעורבותו בפרשת הטיית המשחקים טוטונרו 1980, ואף הורחק מהמגרשים למשך שלוש שנים, בעוד שלאציו ירדה לסרייה ב'. במהלך עונתו האחרונה ברומא במסגרת משחק חוץ מול בולוניה ב-30 בדצמבר 1989 בתנאי משחק קפואים של מינוס חמש מעלות, מנפרדוניה התמוטט לאחר שסבל מהתקף לב; חברו לשעבר מלאציו, ברונו ג'ורדאנו, היה הראשון שהגיע כדי לעזור לו. אף על פי שמנפרדוניה ביצע שיקום מלא וחזר למגרשים, הוא החליט לפרוש מכדורגל בתום העונה בגיל 33.

קריירה בינלאומית
----------------

מנפרדוניה ייצג את נבחרת איטליה בין השנים 1977 ל-1978, כשאת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך במסגרת הניצחון 0–3 על נבחרת לוקסמבורג ב-3 בדצמבר 1977. הוא היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית למונדיאל 1978, שבו איטליה סיימה במקום הרביעי.

תארים
-----

### קבוצתיים

יובנטוס
* סרייה א' (1): 1985/86
* הגביע הביניבשתי (1): 1985

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1978** |
| --- |
| 1 זוף • 
2 בלוג'י • 
3 קבריני • 
4 קוצ'ורדו • 
5 ג'נטילה • 
6 מאלדרה • 
7 מנפרדוניה • 
8 שיראה • 
9 אנטוניוני • 
10 בנטי • 
11 פצ'י • 
12 קונטי •
13 פ. סאלה • 
14 טארדלי •
15 זקארלי •
16 קאוזיו •
17 ק. סאלה •
18 בטגה •
19 גרציאני •
20 פוליצ'י •
21 רוסי •
22 בורדון •
מאמן: ביארזוט | איטליהאיטליה |
**פלנדיני** (באנגלית: **Pellandini Cars**) היא מכונית ספורט, מתצורות קופה ורודסטר (קבריולה), 2 מושבים, אשר בנתה יצרנית הרכב **Pellandini Cars Ltd** באוסטרליה בין השנים 1970–1978.

פלנדיני
-------

בראש יצרנית הרכב "**Pellandini Cars Ltd** "עמד המהנדס ומעצב הרכב "Peter Pellandine".

מפעל יצור הרכב "**Pellandini Cars Ltd** "שכן ב-"Cherry Gardens" (דרום אוסטרליה).

תאוצת דגם "פלנדיני" 0-100 קמ"ש היא 5.0 שניות (מנוע בנזין).

דגמי "פלנדיני"
--------------

* קופה (יוצרו 7 יחידות)
* רודסטר (קבריולה) (נבנה משנת 1974)

גרסאות מנועי "פלנדיני"
----------------------

* מנוע בנזין 1,048 סמ"ק
* מנוע בנזין 1,275 סמ"ק
* מנוע קיטור - 2 צילינדרים המפיק 40 כ"ס

ראו גם
------

* מנוע קיטור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלנדיני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכוניות "פלנדיני" באוסטרליהallcarindex.com/main-index/car-make-details/Australia-Pellandini
2. ↑  "פלנדיני (מכונית)"revolvy

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פלנדיני (מכונית)"**.
**הרווח הקטן של אבא** (באנגלית: **Father's Little Dividend**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1951, בבימויו של וינסנט מינלי ובכיכובם של אליזבת טיילור וספנסר טרייסי. התסריט מבוסס על דמויות מספרו של אדוארד סטריטר, "אבי הכלה" (1949), ומשמש כהמשכון לסרט "אבי הכלה" משנת 1950 וכולל אותם משתתפים.

תקציר העלילה
------------

סטנלי בנקס (ספנסר טרייסי) הוא עורך דין ואיש משפחה מהמעמד הבינוני המתגורר עם משפחתו בפרבר מבוסס עם אשתי אלי (ג'ואן בנט) ושני בנים. בתו הבכורה, קיי (אליזבת טיילור) נישאה לאחרונה לבאקלי דנסטן (דון טיילור) והם גרים בדירה קטנה.

קיי מודיעה להם שהיא בהריון ומיד מתחילים ויכוחים היכן יגורו. אלי רוצה שיגורו איתם אבל סטנלי לא מסכים. באותו זמן כבר מתכננים הוריו של באקלי, הרברט ודוריס, כי הזוג יתגורר בביתם המרווח. את הבעיה פותרים קיי ובאקלי בהודיעם כי רכשו בית חדש במשכנתא.

לאחר מזה מתחיל ויכוח בין ההורים על ריהוט הבית של הזוג הצעיר ולאחר מכן על השם שיינתן לתינוק/ת שייולד/תיוולד. קיי לא יכולה לשמוע את הוויכוחים האלה ונמלטת משם ורק סטנלי יכול לנחם ולעודד אותה.

באקלי משקיע עצמו בעבודה ונעדר שעות מהבית. קיי חושבת שהוא לא אוהב אותה ובוגד בה. היא נעלמת מהבית ובאקלי מזעיק את סטנלי באמצע הלילה. סטנלי מתקשר לחברת המוניות ומתברר שהיא נסעה אליהם. הם חוזרים לבית בנקס שם מוצא סטנלי את קיי ישנה בצר. הוא מנסה לפשר בין בני הזוג ומצליח.

באקלי מתקשר למשפחת בנקס ומודיע שהם בבית חולים. ג'אן נוהגת במהירות במכונית וכמעט גורמת לתאונת דרכים. לבסוף מסתבר זאת "אזעקת שוא" והבנקסים מקבלים קנס על חנייה במקום אסור בבית החולים.

לבסוף נולד בן אך סטנלי מתקשה להתקשר אליו כי הוא בוכה כל פעם שהוא לוקח אותו בידיו.

יום אחד כאשר הוא לוקח את התינוק לטיול בפארק, הוא מתיישב ליד קבוצת ילדים שמשחקת בכדור ומצטרף אליהם. כשהמשחק נגמר הוא מגלה לחרדתו שהתינוק והעגלה נעלמו. הוא מגיע למשטרה ומתחנן לשוטר שלא יתקשר לקיי. הוא רואה את התינוק משחק עם השוטרים וכאשר התינוק מבחין בו הוא מחייך ואז משתנה יחסו של סטנלי אליו.

בסצנת הסיום של הטבלת התינוק מודיע החתן באקלי כי הם החליטו לקרא לו סטנלי בנקס דנסטן...

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ספנסר טרייסי | סטנלי בנקס | אבי הכלה |
| אליזבת טיילור | קיי בנקס | הכלה |
| ג'ואן בנט | אלי בנקס | אם הכלה |
| דון טיילור | באקלי דנסטן | החתן |
| בילי ברק | דוריס דנסטן | אם החתן |
| מורוני אולסן | הרברט דנסטן | אבי החתן |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרווח הקטן של אבא** בוויקישיתוף

* "הרווח הקטן של אבא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הרווח הקטן של אבא", באתר נטפליקס
* "הרווח הקטן של אבא", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הרווח הקטן של אבא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הרווח הקטן של אבא", באתר אידיבי
* "הרווח הקטן של אבא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לרווח הקטן של אבא, באתר יוטיוב
* הרווח הקטן של אבא, באתר TCM
**קוארטו סנט'אלנה** (באיטלקית: **Quartu Sant'Elena**, בסרדו: **Cuartu Sant'Aleni**) היא עיר בנפת קליארי שבמחוז האוטונומי של סרדיניה שבאיטליה. קוארטו סנט'אלנה שוכנת במרחק של 6 ק"מ ממזרח לבירת המחוז קליארי על הדרך הרומית העתיקה. זוהי העיר השלישית במספר תושביה בסרדיניה.

היסטוריה
--------

שמה של קוארטו סנט'אלנה לקוח מהמרחק שלה מקליארי (קוארטו מילס, בלטינית: Quartum miles, ארבעה מילים) והתוספת סנט'אלנה היא על שם הלנה הקדושה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, שעברה במקום.

הנוכחות האנושית במקום החלה בתקופה הפיניקית, כפי שניתן לראות מממצאים ארכאולוגיים. כמו כן נתגלו באזור ממצאי קבורה מהתקופה הרומית.

במאה ה-4 לספירה הייתה סרדיניה מחולקת לארבע ממלכות (Giudicati). קוארטו, שבתקופה זו היו בנויים בה 14 בתים, השתייכה לממלכת קליארי. ב-1066 מונה לקוארטו ארכיבישוף משלה ואז חזרה להיות תחת שיפוטו של טורצ'יטוריו השני (Torchitorio II). בתקופת שלטון מלכי אראגון, סבלה קוארטו מרעב, מדבר, ממלריה ומפשיטות חוזרות ונשנות של הסרצנים, בעקבות התערערות המצב הכללי באי.

ב-1793 נחתו על חוף קוארטו חיילים מהצי הצרפתי, מתוך כוונה לכבוש את כל האי. תושבי העיר, בהנהגתו של אנטוניו פיסאנו (Antonio Pisanu), תקפו את הצרפתים וגרשו אותם לאחר קרב עקוב מדם.

משטר הפאודליזם הסתיים ב-1836. ב-1956 זכתה קוארטו סנט'אלנה למעמד של עיר.

אתרים חשובים
------------

חמש כנסיות מצויות בקוארטו. החשובה מבניהן היא הכנסייה של הקיסרית הלנה הקדושה (Sant'Elena Imperatrice), שהוקמה לפני 1589, אך כיום היא מעוצבת בסגנון נאו-קלאסי ולאחרונה הוגדרה כבזיליקה. כנסיות נוספות הן כנסיית סנטה מריה קפולה (Santa Maria Cepola), שנבנתה לפני 1089 וכנסיית אגתה הקדושה (Sant'Agata).

מבנה חשוב נוסף הוא בית איכרים גדול מהמאה ה-17. בסביבת העיר מצויים נוראגים רבים.

כלכלה
-----

כלכלתה של קוארטו מבוססת על מגזר השירותים. כמו כן מיוצרים בעיר יינות, לחמים ודברי מאפה. למרות שהעיר לא גדולה במיוחד, ניתן למצוא בה בתי מסחר רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוארטו סנט'אלנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוארטו סנט'אלנה

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537851105171
* GND: 4495186-3
* LCCN: n94041620
* MusicBrainz: bf4a3e38-bc4c-4d04-9f76-32727313b530
* VIAF: 142050689
* WorldCat (עם VIAF): 142050689

 |
**נשאי גלוקוז** (GLUT או משפחת SLC2A) הם חלבונים ממברנליים הנמצאים ברוב תאי היונקים. משפחה זו אחראית להעברת הקסזות, שהן קבוצה של פחמימות בעלות 6 פחמנים, שהמוכר ביותר בהן הוא הגלוקוז, בין צידי הממברנה הביולוגית.

פעולה
-----

גלוקוז הוא סובסטרט חיוני לחילוף החומרים של רוב התאים. מכיוון שגלוקוז היא מולקולה פולרית, העברתה דרך הממברנה ביולוגית דורשת חלבוני העברה ספציפיים. העברה של דרך ממברנה עליונה של מעי ותאי האפיתל בכליות תלויה בנוכחות של סימפורטר משני פעיל Na+ /גלוקוז, SGLT2 ,SGLT1 אשר מרכזים את גלוקוז בתוך התאים תוך שימוש באנרגיה המסופקת על ידי קוטרנספורטר של יוני Na+ במורד הגרדיאנט האלקטרוכימי.

דיפוזיה מקלה מעבר של גלוקוז דרך הממברנה התאית, מזורזת על ידי נשאי גלוקוז אשר שייכים לסופר משפחה של מקלי העברה הכוללים נשאים אורגניים של אניון וקטיון, נשא הקסוזת השמרים, הקסוזת צמח/סימפורטי פרוטון וסוכר בקטריאלי/סימפורטר פרוטון.

מנגנון
------

תנועת מולקולות על ידי חלבוני נשא גלוקוז מתרחשת באמצעות דיפוזיה מקלה. זה מאפשר למולקולות עצמאות מבחינת אנרגיה, שלא כמו נשאים אקטיביים אשר לעיתים קרובות דורשים נוכחות של מולקולות  ATP ואף עוצרים אם יחס ATP ל-ADP נמוך מדי.

מבנה
----

GLUT הם חלבונים אינטגרליים המכילים 12 מבני הליקס הנפרסים על כל הממברנה שבהם הקצוות הטרמינלים קרבוקסילי ואמיני חשופים לצד הציטופלסמתי של הממברנה הפלסמה.
חלבוני GLUT נושאים גלוקוז והקסוזות מאותה משפחה על פי מודל של תצורה משתנה שמנבא שהנשא חושף אתר קשירה לסובסטרט בודד אל פנים וחוץ התא. קשירה של גלוקוז לאתר אחד מעוררת שינוי מבני ומשחררת גלוקוז לצד השני של הממברנה.

סוגים
-----

כל איזופורם של נשא גלוקוז ממלא תפקיד מסוים בחילוף החומרים של גלוקוז המוגדר על ידי התצורה של ביטוי רקמות, קינטיקת העברה ובקרה על ביטוי במצבים פיזיולוגיים שונים. עד עתה 13 איברים מ-GLUT או SLC2 זוהו. על בסיס זהויות רצפים של משפחת GLUT חולקה לשלושה תת-משפחות.

| תת-משפחה I |
| --- |
| גלוט 1 | נשא משולב לתוך התא לגלוקוז וגלקטוז בעזרת מפל הריכוזים של נתרן |
| גלוט 2 | נשא פסיבי לגלוקוז גלקטוז ופרוקטוז מן התא לחלל הבין תאי |
| גלוט 3 | נשא בעל אפיניות גבוהה להקסוזות שנמצא בעיקר במוח. |
| גלוט 4 | נשא מבוקר על ידי אינסולין בשרירי השלד ובשריר הלב. |
| תת-משפחה II |
| גלוט 5 | נשא במערכת העיכול למעבר פרוקטוז |
| גלוט 7 |
| גלוט 9 |
| גלוט 11 |
| תת-משפחה III |
| גלוט 6 |
| גלוט 8 |
| גלוט 10 |
| גלוט 12 |
| HMIT |

השפעה של אינסולין על קליטת גלוקוז ומטבוליזם. אינסולין נקשר לקולטן לאינסולין (1) שמפעיל שרשרת של תגובות (2) שכוללות: קליטת גלוקוז (3), סינטוז גליקוגן (4), גליקוליזה (5) וסינטוז חומצות שומן (6).

סינתזה של גלוקוז חופשי
----------------------

רוב התאים אינם מסוגלים לייצר גלוקוז חופשי עקב חוסר בביטוי של גלוקוז – 6 פוספטאזה ויכולים רק לצרוך גלוקוז ולבצע קטבוליזם.

רק תאי הכבד, ובתנאי צום מחמירים תאי מעי וכליות, מסוגלים לייצר גלוקוז עקב הפעלה של תהליך גלוקונאוגנזה וגליקוגנוליזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארז גרטי, שימוש במפל ריכוזים לספיגת גלוקוז במעי, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 30 ביולי 2009
קברו של ליונל ווטסון בבית הקברות של הקהילה המשיחית בחיפה
**ג'ון ליונל אייריי ווטסון** (**John Lionel Airay Watson**;‏ 1901–1969) היה מהנדס העיר חיפה בשנים 1934–1951.

ביוגרפיה
--------

ליונל נולד בניו זילנד לכומר פרוטסטנטי. למד הנדסה אזרחית באנגליה ושרת במספר מועצות מקומיות וכן בדרום אפריקה. בשנת 1934 הגיע ווטסון לארץ ישראל והשתקע בחיפה, ולאחר הקמת נמל מים עמוקים בעיר הועבר למחלקת ההנדסה בעיריית חיפה כדי לעמוד בראשה. בין השנים 1945-1944 כיהן כנשיא מועדון הרוטרי החיפאי.

בשנת 1948, עם תום המנדט הבריטי בארץ ישראל, לא עזב ווטסון את הארץ כשאר אנשי המינהל הבריטים אלא נשאר לשרת בעירייה. ווטסון כיהן בתפקידו עד לשנת 1951 עת מונה, בשנת 1952, למהנדס כבישים במע"צ ומאוחר יותר כמהנדס תברואה ראשי במשרד הבריאות.

ווטסון הטביע את חותמו על התכנון האורבני של חיפה, דגל בתפיסות ההנדסה והאדריכלות המודרניות והרבה ליישם את נושא השטחים הציבוריים הפתוחים במרחב העירוני. כמו כן הוא נטל חלק משמעותי בבחירת סמל העיר חיפה.

ווטסון נשא לאישה את רבקה, שהייתה מזכירתו במשך 10 שנים. 

ליונל ווטסון נפטר בשנת 1969 ונקבר בבית הקברות של הקהילה המשיחית שבחיפה. על שמו אחד הרחובות הראשיים בשכונת רמת בגין בעיר, ו"קרן ווטסון" - קרן מלגות במועדון הרוטרי החיפאי.

לקריאה נוספת
------------

* Kolodney, Z. (2012) ‘‘Between Landscape Production and Representation". The Journal of Architecture (JoA), themed issue on ‘Critical Perspectives on Landscape’, (17:1) pp. 97-118

קישורים חיצוניים
----------------

* אמציה פלד, רחוב ווטסון, בתוך "**מדריך רחובות חיפה**", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
* ליונל ווטסון, בספרו של דוד הכהן "עת לספר", עמ' 32 - 33 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  קרנות המועדון - מועדון רוטרי חיפה.
2. ↑  רבקה ווטסון לבית זינברג נולדה בפולין בתחילת המאה ה-20 והיגרה לארצות הברית בהיותה בת 12. בנעוריה הצטרפה לתנועת הנוער הציונית, ובשנת 1932 הגיעה כתיירת לארץ ישראל.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009440569805171

 |
**קצף על פני המים** (בגרמנית: **Liebe deinen Nächsten**) הוא ספר של אריך מריה רמרק העוקב אחר גורלם של פליטים גרמנים חסרי תעודות ורישיונות לשבת ולעבוד במדינה אחרת.

רמרק התחיל לעבוד על הספר ב-1938, בשווייץ, אולם הספר פורסם לראשונה, בהמשכים, בארצות הברית בשם Flotsam, בכתב העת Collier's Weekly, החל מיולי 1939 וב-1941 הופיע בצורת ספר בהוצאת Little, Brown and Company.

אריך מריה רמרק, בשנת 1929

ההקדשה
------

לאחר עזיבת רמרק את גרמניה הנאצית נשארו בה בני משפחה שלו ובהם אחותו האהובה אלפרידה שולץ (Elfriede Scholz). האחות נחשדה על ידי השלטונות בהתבטאויות נגד המשטר, הועמדה למשפט, נידונה למוות וב-1943 הוצאה להורג בעריפה. פרטים אלה נודעו לרמרק רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ואז הקדיש לאחותו את הספר "קצף על פני המים".

עלילה
-----

במרכז העלילה יש שלוש דמויות, יוזף שטיינר, גרמני שנרדף בגרמניה הנאצית בגלל דעותיו, ברח ללא מסמכים והשאיר מאחוריו את אשתו האהובה, לודוויג קרן, סטודנט יהודי למחצה, שנשללו אזרחותו ומסמכיו בגלל אביו היהודי ורות הולנד, סטודנטית יהודייה יתומה (אביה נפל במלחמה למען גרמניה), שנאלצה לעזוב את גרמניה בגלל יהדותה לאחר שארוסה הגרמני נפטר ממנה, כי שמו פורסם בעיתון בגלל הקשר שלו ליהודיה. שלוש הדמויות מתאמצות לשרוד ותוך כדי כך מצטלבות שוב ושוב הדרכים שלהן והן מתקשרות ביניהן - רות וקרן מתאהבים. העלילה, בעקבות גיבוריה, מדלגת בין גרמניה, צ'כוסלובקיה, שווייץ, אוסטריה וצרפת, ארצות אליהן מגיעים הפליטים ומהן הם מגורשים ושוב שבים אליהן בגנבת גבול ושוב נלכדים, נשפטים למאסר ומגורשים.

בנוסף לדמויות המרכזיות מופיעה בספר גלריה מגוונת מאוד של פליטים אחרים, מארג חייהם, מאבקם להישרד ולהתקיים בתנאים נוראים, מעשים שפלים ומעשים נאצלים, תיאור ריאליסטי של התקופה.

הספר תורגם לעברית על ידי יהודה אשכול ויצא לאור בהוצאת כרמי את נאור, בתשי"ג 1952.

על פי הספר הופק סרט אמריקאי בשם So Ends Our Night על ידי הבמאי ג'ון קרומוול ובכיכובם של פרדריק מארץ', מרגרט סולאבאן וגלן פורד.

קישורים חיצוניים
----------------

* Liebe Deinen Nächsten (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Flotsam, first of twelve parts (באנגלית)