recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קברי עוזי, גרשון וכרמלה פרס בבית העלמין קריית שאול
**עוזיאל שלמה פרס** (21 בפברואר 1951 - 31 ביולי 1992) היה במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק ישראלי.

תולדות חייו
-----------

עוזי פרס נולד בשווייץ וגדל בתל אביב. אביו, גרשון "גיגי" פרס (אחיו של שמעון פרס), היה קבלן בניין שבנה בתים רבי קומות בתל אביב ומחוצה לה, אמו, כרמלה פרס, הייתה ספורטאית ומדריכה לחינוך גופני.

פרס שירת כקצין קשר בצה"ל ולאחר שחרורו מהצבא נסע לטיול בעולם.
ב-1973 חזר לישראל, לחם במלחמת יום כיפור והחל ללמוד קולנוע באוניברסיטת תל אביב. לאחר שנת לימודים עבר להתגורר בצרפת וסיים את לימודי הקולנוע בסורבון.

### תחילת דרכו

בתחילת דרכו עבד פרס כעורך בסרטיו של במאי הסרטים הדקומנטריים פרדריק רוסיף, והנהיג את קבוצת קי"ץ (קולנוע ישראלי צעיר) של במאים ישראלים שקראו לעידוד סרטי איכות על חשבון הקולנוע המסחרי.

### כקולנוען

פרס כתב וביים את כל סרטיו, בהם הסרט "דומה לא דומה" (1979) "Pareil Pas Pareil", והסרטים "אהבה ראשונה" (1982) עם גילה אלמגור ו"אני והמאהב של אשתי" (1983) עם אלברט כהן ואושיק לוי אותם הפיקה אחותו הבמאית רותי פרס.

לעומת סרטיו הישראלים שלא זכו להצלחה, זכו סרטיו הצרפתיים להצלחה ביקורתית ומסחרית:
סרטו "דומה לא דומה" זכה לשבחי הביקורת ושני סרטים - "**Ombre d'un jeu, L**" ,"**Artiste, L**" היו מועמדים בפרס בפסטיבל קאן.

בשנת 1985 החל לעסוק בנדל"ן בצרפת.

### מותו

פרס נהרג ב-1992 בהתרסקות טיסה 311 של תאי איירווייז מעל הרי ההימלאיה. דודו שמעון פרס ודודתו סוניה השתתפו באזכרה לזכרו בסינמטק תל אביב ושמעון פרס הספיד אותו. השאיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
בשנת 2012 נקרא בסינמטק תל אביב אולם על שמו.

מסרטיו
------

* "אהבה ראשונה" (1982) עם גילה אלמגור
* "אני והמאהב של אשתי" (1983) עם אלברט כהן

סרטיו הצרפתים:

* pareil-pas-pareil
* 
* L'Ombre d'un jeu
* L'Amour mensonge
* L'Artiste

קישורים חיצוניים
----------------

* עוזי פרס, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עוזי פרס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עוזי פרס, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* עוזי פרס, באתר ספר הקולנוע הישראלי

| **שמעון פרס** |
| --- |
| אירועים פוליטיים במהלך כהונותיו כראש ממשלת ישראל | 

|  |  |
| --- | --- |
| הממשלה ה-21 | תפיסת המחתרת היהודית (1984) • מבצע משה (1984-1985) • תוכנית הייצוב הכלכלית (1985) • נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון (1985) • עסקת ג'יבריל (1985) • מבצע רגל עץ (1985) • פרשת קו 300 (1984-1986) |
| הממשלה ה-25 (לאחר רצח יצחק רבין) והממשלה ה-26 | מבצע ענבי זעם (1996) • חיסול יחיא עיאש (1996) • הפיגועים בקו 18 בירושלים (1996) • הפיגוע בדיזנגוף סנטר (1996) |

 |  |
| כנשיא מדינת ישראל התשיעי (2007-2014) | חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל • ועידת הנשיא • קבלת מדליית החירות הנשיאותית |
| משפחתו | יצחק פרסקי (אב) • שרה פרסקי (אם) • גרשון פרס (אח) • סוניה פרס (בת-זוג) • צביה ולדן (בת) • יוני פרס (בן) • חמי פרס (בן) • מיקה אלמוג (נכדה) • רפאל ולדן (חתן) • עוזי פרס (אחיין) |
| הנצחתו | מרכז פרס לשלום ולחדשנות • המרכז האקדמי פרס • קריה למחקר גרעיני - נגב • פארק פרס • נאות פרס • המרכז הרפואי ע"ש פרס בנגב • בנייני האומה |
| שונות | הלוויית שמעון פרס • הסכם לונדון (פרס-חוסיין) • התרגיל המסריח |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

הפאון הדואלי של הקובייה הוא תמניון. קודקודים של אחד תואמים לפאות של השני, ומקצועות תואמים זה לזה.
בגאומטריה, כל **פאון** משויך למבנה **דואלי** אחר, שבו הקודקודים של אחד תואמים את פאותיו של השני, ומקצועות שבין זוגות קודקודים של אחד תואמים למקצועות שבין זוגות פאותיו של השני. צורות כפולות כאלה נשארות פוליהדרות קומבינטוריות או מופשטות, אך לא את כולן ניתן לבנות גם כפאונים גאומטריים. לכל פאון נתון, הפאון הדואלי של הדואלי שלו הוא הפאון המקורי.

הדואליות משמרת את הסימטריות של הפאון. לכן, עבור מחלקות רבות של פאונים המוגדרות על ידי הסימטריות שלהן, הדואלים שייכים למעמד סימטריה מקביל. לדוגמה, הפאונים משוכללים, הקמורים ופוליהדרת קפלר-פוינסו (כוכב). יוצרים זוגות דואליים, כאשר התמניון המשוכלל הוא דואלי עצמי. הדואלי של פאון איזוגונלי (כזה שבו כל שני קודקודים שווים בכפוף לסימטריות של הפאון) הוא פאון איזוהדרלי (כזה שבו כל שתי פאות חופפות [...]), ולהפך. הדואלי של פאון איזוטוקסלי (כזה שבו כל שני מקצועות שווים [...]) הוא גם איזוטוקסלי.

הדואליות קשורה קשר הדוק להדדיות קוטבית, טרנספורמציה גאומטרית שכאשר היא מיושמת על פאון קמור, היא מממשת פאון דואלי קמור נוסף.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאון דואלי, באתר MathWorld (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג הלכתי: אישה הנשואה לכהן. אם התכוונתם לסרט קולנוע, ראו אשת כהן (סרט).
במונח התורה וההלכה, ל**אשת כהן** (או **כהנת**) ניתן חשיבות מיוחדת כולל דינים שונים משאר נשי ישראל. התורה מזכה אותה באכילת קדשים קלים וחלקים משאר מתנות כהונה. במקרה שנאנסה היא אסורה לבעלה.

היטמאות כהן לאשתו
-----------------

בפרשת אמור התורה מתירה היטמאות כהן לקרוביו ואילו אשתו איננה מוזכרת בין הנמנים וכמו כן בספר יחזקאל; "ואל מת אדם לא יבוא לטמאה כי אם לאב ולאם ולבן ולבת לאח ולאחות אשר לא היתה לאיש יטמאו" (יחזקאל מד כה). חז"ל קבעו כי לומדים מהמילה "לשארו" שרשאי הכהן לטמא לאשתו -ויש סוברים שאף חובה. ואילו יש סוברים שאין הכרח מהכתוב שמחייב בעלה הכהן ליטמא לה

ואילו בתלמוד ירושלמי מסופר אודות כהן שסירב להיטמא לאשתו; "דמכת יהודיניי אחתיה דרבי יודן נשייא, שלח רבי חנינא בתר רבי מנא (שהיה כהן) ולא סלק. אמר ליה אם בחייהן אין מיטמין להן (כלומר בעת נידתה), לא כל שכן במיתתן?" (ירושלמי נזיר ז א דף לג עמוד ב)

בחיי הנישואין
-------------

לפי ההלכה, אשת כהן שאמרה לבעלה נאנסתי ואף במקרה שיש עד אחד לדבר -אינה אסורה עליו. ואילו במקרה שהיא מורדת בבעלה היא רשאית לאכול בתרומה כל עוד שבעלה לא גירשה.

### נאנסה

על אף שאשת כהן שנאנסה אסורה לחזור לחיות עם בעלה, יש לבעלה כהן לפרוע את כתובתה.

פרטי דינים
----------

לאשת כהן יש בזכותה לאכול קודשים (קלים). גם דיניה שונים מבנות ישראל בטבילתה לטהרה. ואילו במקרה שאשת כהן סוטה מבעלה התורה קובעת מנחת סוטה מיוחדת כי אינה נאכלת לכהנים ובמקרה שנאנסה של לרצונה, מונעתה מלחזור לחיי נישואין עם בעלה הכהן.

יש דעה שניתן לפדות בכור מאת אשת כהן ויש חולקים ואומרים שפודים רק מזכרי כהונה בלבד

בזמן בית המקדש
--------------

בתלמוד מסופר כי נשי הכהנים היו רגילות לטוות בגדי כהונה לבניהם הכהנים, וגם היו מספקות מחיה וכסות לרוצחים בשגגה שהתיישבו בערי מקלט.

ראו גם
------

* בת כהן
* הסרט אשת כהן עוסק באשת כהן שנאנסה

לקריאה נוספת
------------

* אנציקלופדיה תלמודית, הערך **אשת כהן**

הערות שוליים
------------

1. ↑  "כי אם לשארו הקרוב אליו" אמרו רבותינו שארו זו אשתו... כתיב "והיו לבשר אחד" - ואין לך קרבה גדולה מזו פירוש הג"ן לרב אהרן בן יוסי הכהן לויקרא כא ב
2. ↑  על סמך הכתוב "לא יטמא בעל בעמיו (ויקרא כא ד) - הרב אליעזר מבלגנצי יחזקאל מד כה, רשב"ם ויקרא כא ג (וראו גם אבן עזרא ויקרא כא ד)
3. ↑  ספר החינוך, מצורה רס"ו
4. ↑  ספר החינוך, מצווה ר"פ
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף צ"א, עמוד א' ראו גם בספר האגודה דף קע טור ב
6. ↑  נידה חופפת וסורקת, כהנת אינה חופפת וסורקת (לאכול בתרומה) -תלמוד ירושלמי מסכת פסחים א
7. ↑  מדרש הגדול ויקרא טז א, פירוש עובדיה מברטנורא למשנה סוטה ג ו
8. ↑  פירוש מנחת חינוך לספר החינוך, מצווה שצ"ב הובא מתוספות למסכת פסחים דף מט עמוד ב
9. ↑  רמב"ם בהלכות ביכורים א י. ספר החינוך מצווה שצ"ב, רא"ש בסוף הלכות פדיון בכור
10. ↑  רש"י, יומא דף כה עמוד א ומציין לתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ה, עמוד ב' (הגרסה שם "אמות הכהונה)
11. ↑  מסכת מכות דף יא עמוד א (במשנה)
**חילוט** הוא החרמה של נכסים בידי המדינה או גוף הפועל מטעמה. בדרך כלל מדובר בנכס שמקורו בעבירה פלילית (כגון גנבה או הלבנת הון) או בנכס שסייע לביצוע פשע או פעולות טרור (כגון כלי רכב שהסיע מחבל מתאבד). ישנן מדינות שמשתמשות במינוח "עיקול" (שמשמעותו בישראל שונה מחילוט) או "החרמה" במקום "חילוט".

בישראל מוקנית לבתי המשפט סמכות להורות על חילוט מכוחם של מספר חוקים ובהם:

* פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) [נוסח חדש], תשכ"ט-1969
* פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], תשל"ג-1973
* חוק איסור הלבנת הון, תש"ס-2000
* חוק חילוט רווחים מפרסומים שעניינם עבירות, תשס"ה-2005

מטרת החילוט היא הקטנת התועלת שמפיק העבריין מדבר העבירה וכיסוי נזק שנגרם במהלך ביצוע העבירה.
מאחר שבדרך כלל חלק משמעותי מנכסי העבריין הם נכסי מקרקעין, עשויה המדינה להידרש להמציא לבית המשפט שומת מקרקעין לצורך הערכת הפדיון הכספי צפוי ממכירת הרכוש והניהול הליכי החילוט. שומות אלה נערכות על ידי השמאי הממשלתי במשרד המשפטים.

שופט בית המשפט העליון, נעם סולברג הרחיב בעניין החילוט:

> 
> חשיבות רבה נודעת להליך החילוט, על רקע תכליתו. החילוט נועד למנוע מצב בו חוטא יֵצא נשכר, להוציא בִּלעוֹ הבלתי-חוקי של אדם מפיו, לשלול את התמריץ לביצוע עבירות, ולהרתיע. החילוט נועד גם לחסום ניסיון של עבריינים 'לערבב' בין התחומים – רכוש 'פלילי' ברכוש 'תמים', ובכך 'להלבין' כספי פשיעה עד שלא יִוודע כי באו בקִרבּה של מערכת כספים לגיטימית.
> 
> 
> לחילוט נודעת גם תכלית מעין-עונשית, כדי שידע העבריין הכלכלי אל-נכון כי הסיכון המקסימלי הצפוי לו, אינו רק החלטה שיפוטית המאלצת אותו להיפרד מפירות שהפיק מביצוע העבירה, אלא כי הוא נתון בסיכון של פגיעה כלכלית בעקבות ביצוע העבירה באמצעות כלי החילוט שהמחוקק העניק לרשויות האכיפה. אין לאפשר לעבריינים להבריח נכסיהם לקרובי משפחתם ולמכריהם כדי להימנע ממימוש החילוט.
> 
> 
> לחילוט נודעת חשיבות רבה מן ההיבט הנורמטיבי. החילוט מעביר מסר לעבריין ולחברה בכללותה, לפיו העבירות שביצע העבריין הן חמורות, וכי המדינה איננה סובלנית כלפי התנהגויות שכאלה. המסר ההרתעתי מועבר, בין היתר, לסביבתו של העבריין, הנוכחת לראות ולהבין כי מהעבריין נשלל הרווח שהפיק מפעילותו העבריינית. הרווח שנשלל איננו רק הרכוש 'המוכתם' בעבירה, אלא גם כל רכוש אחר של העבריין עד לשווי הרכוש ש'הוכתם' ואף, במצבים מסוימים, רכוש שהעביר העבריין לצד שלישי. אמירה נורמטיבית זו חשובה כשלעצמה, ומהווה אמצעי רב עוצמה במסגרת המלחמה בפשיעה. לעיתים, המסר הנורמטיבי שמועבר באמצעות הליך החילוט חזק עוד יותר מן המסר המועבר באמצעות ההליך הפלילי לעצמו.
> 
> 
> משעה שסכומי כסף שמקורם בעבירה 'עורבבו' עם כספים כשרים, שמקורם בפעולות לגיטימיות, נטמעו זה בזה והתמזגו זה לתוך זה, לא ניתן עוד להבחין בין הכסף ה'נקי' לבין הכסף ה'מלוכלך', ומתחייבת מסקנה לפיה סכום הכסף כולו מהווה רכוש אסור אשר ניתן לחלטו.
> 
> 
> 
> — ע"א 6212/14 מדינת ישראל נ' אשרף ג'סארי, ניתן ב־8 בינואר 2016
>

ראו גם
------

* הפקעה
* צו מרווה

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר זוהר, ‏שעוני יוקרה ויהלומים: רשויות החוק מנסות לחלט רכוש מעבריינים, באתר גלובס, 12 בינואר 2013
* אלה לוי-וינריב, ‏"המדינה עושה שימוש ציני בחומרים סודיים כדי לחלט רכוש", באתר גלובס, 10 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------
**רפואה פיזיקלית ושיקום** היא התמחות רפואית המתמקדת בסיוע למטופלים עם מוגבלות פיזית או נכות שנובעת ממחלה או פציעה.

מטרת השיקום לשחזר את התפקוד, התנועה ואיכות החיים של המטופל לרמה שהייתה טרם הפציעה או המחלה.

שיקום
-----

 ערך מורחב – **שיקום (רפואה)**  

שיקום הוא תהליך שנועד לשחזר את תפקוד המטופל ואיכות חייו לאחר שחווה פגיעה כלשהי ברמת התפקוד, הפגיעה יכולה להיגרם כתוצאה מחבלה או פגיעה באחד מהאיברים כגון המוח, עמוד השדרה, מערכת העצבים, העצמות, המפרקים, הרצועות, השרירים או הגידים.

תפקיד הרופא בשיקום
------------------

רופא המומחה לרפואה פיזיקלית ושיקום בודק ומאבחן את רמת התפקוד של המטופל בכדי להעניק לו את הטיפול המותאם ליכולותיו, מטרותיו וצרכיו. לצורך כך נדרש הרופא לידע נרחב בתחומים שונים של רפואה, בהם מערכת השרירים והשלד, המערכת הנוירולוגית, המערכת הראומטולוגית והמערכת הקרדיווסקולרית. מומחים לרפואה פיזיקלית ושיקום מטפלים בכל טווח הגילאים.

בישראל
------

לצורך התמחות ברפואה פיזיקלית ושיקום בישראל, נדרשת התמחות במחלקות שונות: שנתיים וחצי במחלקה לרפואה פיזיקלית ושיקום, 3 חודשים במחלקה פנימית, 3 חודשים במחלקה לכירורגיה אורתופדית ו-3 חודשים במחלקה לנוירולוגיה. בנוסף יש לבצע התמחות של 3 חודשים באחד מהמקצועות האלה: נוירוכירורגיה, כירורגיה אורתופדית (נוסף על הקודמים), פסיכיאטריה, נוירולוגיה (נוסף על הקודמים), שיקום לב, התפתחות הילד, גריאטריה, אלקטרו פיזיולוגיה קלינית, ראומטולוגיה, נוירורדיולוגיה.

ראו גם
------

* שיקום פסיכיאטרי
* שיקום הידרותרפי
* שיקום גריאטרי

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפואה פיזיקאלית ושיקום באתר ההסתדרות הרפואית בישראל
**אשת הברזל** (בספרדית: **soy tu dueña**, תרגום מילולי: **אני הבעלים שלך**) היא טלנובלה מקסיקנית אשר נוצרה על ידי חברת "טלוויסה" בשנת 2010.

כוכבי הטלנובלה הם: לוסרו ופרננדו קולונגה.

עלילה
-----

עלילת הטלנובלה עוסקת סביב חייה של ולנטינה ויאלבה. ולנטינה היא אישה שהחיים חייכו אליה, היא יפה, יש לה קריירה מצליחה בתור עורכת בהוצאת ספרים, ירושה גדולה מהוריה וארוס שבו היא מאוהבת, אלונסו. היא גרה במקסיקו עם דודתה האוהבת, איסבל, האומנת שלה, בניטה אשר גידלה אותה מתקופת ילדותה מאחר שהוריה של ולנטינה מתו כאשר היא הייתה קטנה ובת דודתה אשר רוצה כל מה שיש לה, איוונה. ולנטינה מחכה ליום הגדול שבו היא תינשא לאלונסו, אולם מה שוולנטינה אינה יודעת זה שאיוונה ואלונסו בוגדים בה מאחורי גבה ומתכננים להשתלט על הונה. התוכנית של איוונה ואלונסו נכשלת ואלונסו נאלץ לברוח כאשר הוא משאיר לאיוונה הודעה שהכל נגמר ביניהם ואת ולנטינה הוא נוטש בפתח הכנסייה. מאורע זה הופך את ולנטינה מאישה נעימה, רגישה, ואוהבת את הזולת לאישה קרה וקשה ובשלב מאוחר יותר מכנים אותה כולם "הנחש".

לאחר שננטשה בידי אלונסו מחליטה ולנטינה להתגורר באחוזת "לוס קסקבלס" שהייתה אחד מנכסיה בכפר. בכפר פוגשת ולנטינה בחוסה מיגל אשר הגיע לעבוד באחוזה של הוריו "מונטסינוס" אשר שוכנת בצמוד לאחוזתה של ולנטינה. תוך זמן קצר האנשים בכפר מתחילים לפחד מוולנטינה בשל שחצנותה ובשל המעשים הרעים של העוזר שלה, רוסנדו.

בתחילה חוסה מיגל וולנטינה אינם מסתדרים וכל הזמן מתווכחים על האדמות הצמודות זו לזו. אולם כל זה לא מפריע לחוסה מיגל להתאהב בוולנטינה ולנסות לשבור את תדמית הברזל שבנתה לעצמה. אם הזמן ולנטינה גם היא מתאהבת בחוסה מיגל אשר גרם לה להאמין שוב באהבה והחזיר אותה להיות אותה אישה נעימה ואוהבת אך אהבתם לא הולכת להתממש כל כך מהר. בשל תככיה של אימו לאונור, קנאתה של בת דודתה, איוונה אשר רוצה את חוסה מיגל לעצמה ואהבתו החולנית של רוסנדו לוולנטינה, הקשר של חוסה מיגל וולנטינה הופך כמעט אבל רק כמעט לבלתי אפשרי.

צוות שחקנים
-----------

* לוסרו - ולנטינה ויאלבה - הגיבורה הראשית.
* פרננדו קולונגה - חוסה מיגל מונטסינוס - הגיבור הראשי.
* גבריאלה ספניק - איוונה דורנטס רנחל - בת דודתה הקנאית של ולנטינה אשר שואפת להרוס אותה.
* דוד ספדה - אלונסו פניילברט - ארוסה של ולנטינה שנוטש אותה בפתח הכנסייה.
* סרחיו גווירי - רוסנדו גבילן - מנהל העבודה של החווה "לוס קסקבלס".
* אנה מרטין - בניטה - האומנת של ולנטינה אשר אוהבת אותה כאילו הייתה בתה שלה.
* סילביה פינאל - איסבל דורנטס רנחל - דודתה האוהבת של ולנטינה ואמה של איוונה.
* אדוארדו קפטילו - הורסיו אקוסטה - בעל המכולת של הכפר וחבר טוב של חוסה מיגל.
* פתימה תורה - אילומינדה קמרגו - משרתת באחוזת "לס קסקבלס".
* ג'קלין אנדרה - לאונור מונטסינוס - אימו של חוסה מיגל.
* אריק דל קסטילו - פדריקו מונטסינוס - אביו של חוסה מיגל.
* פביאן רובלס - פליפה סנטיבניאז - הרופא של הכפר.
* מריסול דל אולמו - גבריאלה איסלס - מורה, חברה טובה של ולנטינה.
* חוסה קרלוס רואיז - סבינו מרקדו - מנהל העבודה באחוזת מונטסינוס.
* דיאגו אוילה - צ'ואי- בנו של עובד בחוות מונטסינוס וחברו של חוסה מיגל.
* כריסטינה אוברגון - סנדרה מקוטלה - בתם היחידה של מוייסס, מנהל סניף הבנק המקומי ואשתו אנריקטה.
* מרוסנה סאן חואן - כריסנטה קמרגו - אימה של אילומינדה, הייתה חברה של רוסנדו.
* קלאודיו בהאז - אוסקר אמפודיה - שותפו של אלונסו, נרצח על ידי איוונה.
* ראול פדילה - האב ונטורה - הכומר של העיירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אשת הברזל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אשת הברזל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**זיקת הנאה** במקרקעין, היא זכות קניינית הניתנת, לאדם (או לישות) להשתמש במקרקעין הנמצאים בבעלותו של אדם אחר. מקרקעין בהם יש זיקת הנאה קרויים **מקרקעין כפופים**.

ההנאה יכולה להתבטא בזכות אקטיבית (למשל: שימוש במקרקעין הכפופים או חיוב בעליהם לבצע פעולה מסוימת במקרקעין) ויכולה להתבטא בזכות פסיבית (למשל: הימנעות מביצוע פעולה מסוימת במקרקעין כפופים או מניעת הזכות מבעלי מקרקעין כפופים לבצע פעולה מסוימת במקרקעין הזכאים). זיקת הנאה יכולה להיווצר על ידי הסכם בין הצדדים, אולם בדרך כלל אין כל צורך בהסכם כתוב, כשהזיקה נוצרת בשל הנסיבות, אופי הנכס והשימוש בו. הזיקה יכולה גם להיות בתשלום ובכפוף לתקופה מסוימת; וקיימת גם זיקת הנאה מכוח שנים.

במשפט המקובל קיימת גם זיקת הנאה "מכורח הנסיבות". זיקת הנאה זו היא זיקת הנאה שנוצרת מכך שהסיטואציה היא כזו שמכריחה את בעל זיקת ההנאה להשתמש במקרקעין הכפופים לצורך מעבר. כדי ליצור זיקת הנאה מסוג זה, על הכורח להיות "מוחלט", כלומר, שלא תהיה אפשרות מעבר אחרת מלבד במקרקעין הכפופים. המועד בו נבחן "האם יש כורח", הוא מועד עשיית העסקה, שגרמה שלמקרקעין הרלוונטיים לא תהיה אפשרות מעבר (כגון, עסקה בה פוצלו קרקעות, באופן שחלקם האחד זקוק למעבר בחלקם השני).

היסטוריה
--------

זיקת הנאה במקרקעין (בלטינית: ius in re aliena, תרגום לעברית: זכות על דבר ששיך לאדם אחר; בצרפתית: Tenure בגרמנית: Leihe, במשמעות הלוואה) הייתה בתקופת הקיסרות הרומית ובראשית ימי הביניים יחידת קרקע, (חלק מהמנוריאליזם) שניתנה על ידי סניור לשוכר לשם עיבודה או לשם הנאה מהכנסותיה. יחידת קרקע זו שגודלה השתנה בהתאם למעניק ולמקבל המענק, ניתנה למקבל החזקה בה לתקופה ארוכה שהייתה יכולה להיות מוגדרת מראש או למשך חיי המעניק או מקבל המענק.

בימי הביניים ניתנה זיקת הנאה במספר צורות:

* מנסוס - חלק של אדמת האדון (חלק מלטיפונדיה או וילה) שנמסר לשימושם ולעיבודם של האיכרים החופשיים, זאת בניגוד לאדמה שהוקצתה לצמיתים (איכרים לא חופשיים שהיו שייכים לאדון)
* פרקריה - חלק מנחלה המקיף מספר מנסי, שנמסר לאדם או גוף כנסייתי, לרוב כבנפיקיום, במטרה ליצור קשר מחייב בין הנותן למקבל

בישראל
------

 ערך מורחב – **זיקת הנאה בישראל**  

בישראל זיקת הנאה היא אחת מחמש הזכויות במקרקעין המוזכרות בחוק המקרקעין. חוק המקרקעין מגדיר זיקת הנאה כ"שעבוד מקרקעין להנאה שאין עמה זכות להחזיק בהם"; כלומר, זיקת הנאה איננה זכות המקנה חזקה במקרקעין הכפופים. בניגוד לזכויות מקרקעין אחרות, זיקת הנאה מתייחדת בכך שניתן להקנות אותה לטובת מקרקעין ולא רק לטובת אדם אחר, מקרקעין הנהנים מזיקת הנאה מכונים מקרקעין זכאים. זיקת הנאה, כשאר הזכויות במקרקעין, יכולה להירשם במרשם המקרקעין הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* זיקת הנאה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי הרשום בחוק המקרקעין
2. ↑  מוטי בניאן, זיקת הנאה מכוח שנים וביטולה באתר גלובס
3. ↑  לפי הרשום בחוק המקרקעין
4. ↑  סעיף 5
5. ↑  גיא פרבמן, זכויות במקרקעין באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏27/12/2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4158375-9
* NDL: 00572964

 |
הקדמת ימין לשמאל היא מידת חסידות לפיה יש להקדים בפעולות יומיומיות שונות את עשיית החלק הימני על השמאלי. בפרט הדבר נהוג בנעילת נעליים, בה מקדימים את הכנסת רגל ימין לנעל ולאחריה מכניסים את רגל שמאל.

מקור המנהג
----------

בתלמוד מובאים דברי רבי יוחנן לפיהם יש להקדים נעילת רגל שמאל. התלמוד מקשה על דבריו מברייתא, לפיה "כשהוא נועל נועל של ימין ואחר כך נועל של שמאל". רב יוסף טוען שכיוון שקיים מקור לשתי האפשרויות, שתיהן לגיטימיות, וכן מובא שרב כהנא לא הקפיד על הסדר. לעומתם רב נחמן בר יצחק סובר כי "ירא שמים יוצא ידי שתיהן" כמנהג מר בריה דרבנא שהיה מכניס ימין ולאחריה שמאל ואז קושר שמאל ולאחריה ימין. כמנהג החסידות של מר בר רבנא הובא בספר שולחן ערוך:
"ינעול מנעל ימין תחילה ולא יקשרנו, ואחר כך ינעול של שמאל ויקשרנו, ויחזור ויקשור של ימין."

בנוגע להקשרים נוספים של הקדמת ימין לשמאל מופיע בברייתא: "כשהוא נועל נועל של ימין ואחר כך נועל של שמאל כשהוא חולץ חולץ של שמאל ואחר כך חולץ של ימין כשהוא רוחץ רוחץ של ימין ואחר כך רוחץ של שמאל כשהוא סך סך של ימין ואחר כך של שמאל". הקדמת ימין ברחיצה וסיכה הובאו להלכה במגן אברהם ובמשנה ברורה אך הרמ"א ציין "לא ראיתי מדקדקים בזו".

כתב המגן אברהם על פי כתבי האר"י: "ישים שני צידי המלבוש ביד ימינו וילבוש הימין ואחר כך השמאל ויכוין כי הכל נכלל בימין ומן הימין בא לשמאל" והובאו הדברים גם במשנה ברורה ובכף החיים, אלא שהמשנה ברורה מביא את המנהג כדבר שטוב לעשות ואילו כף החיים מביא אותו כדבר שצריך להיזהר בו.

קיימות הלכות נוספות המדריכות להעדיף את צד ימין וכדברי התלמוד "כל פינות שאתה פונה לא יהו אלא דרך ימין למזרח".

אזכורים בתרבות
--------------

בסדרת הטלוויזיה "מרחק נגיעה" רוחל'ה ברמן מספרת לזוריק מינץ שהקפדה על מידת החסידות בסדר נעילת הנעליים היא דרך לבחון בשידוך את יראת השמיים של המשודך.

בפסיכולוגיה
-----------

לפי מחקר שפורסם ב- Journal of Experimental Psychology, "ימנים (במובן של בעלי יד ימין דומיננטית) נוטים לזהות את צד ימין עם רעיונות חיוביים ואת צד שמאל עם רעיונות שליליים, בעוד שמאליים הראו נטייה הפוכה וזיהו את צד ימין עם רעיונות שליליים ואת צד שמאל עם רעיונות חיוביים".

קישורים חיצוניים
----------------

* מנהג חסידות בלבישת הבגדים ונעילת הנעליים, פניני הלכה
* סדר קשירת הנעליים והלבישה, באתר ישיבה
* הרב ירון דוראני, חובה לנעול קודם את נעל ימין?, באתר ynet, 13 במאי 2014

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"א, עמוד א'
2. ↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ב', סעיף ד'
3. ↑  דרכי משה על הטור, סימן ב
4. ↑  מגן אברהם על שולחן ערוך אורח חיים ב ג
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ט"ו, עמוד ב'
6. ↑  Daniel Casasanto, Embodiment of Abstract Concepts: Good and Bad in Right- and Left-Handers, Journal of Experimental Psychology: General 2009, Vol. 138, No. 3, 351–367
**זיקית מלגשית ענקית** או **זיקית ענק** (שם מדעי: ***Furcifer oustaleti***) היא מין של זיקית גדולה החיה במדגסקר, אך נמצאת גם בקניה כמין פולש.

זוהי הגדולה שבזיקיות, ואורכה עד 68 ס"מ. היא בעלת גוף ירוק משובץ מעט בלבן וקצוות ראשה וגבה חומים. הראש גדול ובעל אף בולבוסי קצר ונוקשה.

הזיקית חיה בין ענפי העצים ביערות מדגסקר, ונפוצה בכל רחבי האי ומצויה גם בערים ובכפרים.

תזונה
-----

כמו רוב הזיקיות, טרפה מורכב בעיקר מחרקים מעופפים כמו חגבים, גמלי שלמה, פרפרים ועשים, שחלקם נחשבים כמזיקים לאדם. בשל הדברתה את המזיקים, זיקית זו נחשבת במדגסקר לחיה חיובית. זיקית זו גדולה מאוד וטריטוריאלית, ולכן היא טורפת גם זיקיות מסיגות גבול. הטרף מתבצע באמצעות לשון גדולה ושרירית.

* זכר לוכד חרק - שלב 1זכר לוכד חרק - שלב 1
* זכר לוכד חרק - שלב 2זכר לוכד חרק - שלב 2
* זכר לוכד חרק - שלב 3זכר לוכד חרק - שלב 3
* זכר לוכד חרק - שלב 4זכר לוכד חרק - שלב 4

ראו גם
------

* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקית מלגשית ענקית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקית מלגשית ענקית באתר הרשימה האדומה של IUCN
מארק סאמרס וג'ון בור, ממציאי החג
**יום "דבר כמו פיראט"** או **יום הדיבור הפיראטי** (באנגלית: **International Talk Like a Pirate Day או ITLAPD**) הוא חג פארודי שנוצר בשנת 1995 על ידי ג'ון בור ומארק סאמרס מאולבני, אורגון, ארצות הברית שהכריזו על ה-19 בספטמבר בכל שנה כעל היום שבו כל אחד צפוי לדבר כמו שודד ים באמצעות סלנג וחיתוך דיבור פיראטי. כך למשל, אדם המציין יום זה יברך את חברו ב"אהוי, חבר!" במקום ב"שלום". ישנם אנשים המציינים חג זה במסיבות בהן הם שותים לשוכרה או מתלבשים כמו פיראטים.  

מדינות מישיגן וקליפורניה אימצו יום זה באופן רשמי אך ברוב העולם זהו אינו חג רשמי. מנוע החיפוש של גוגל והרשת החברתית פייסבוק מאפשרות לבחור בשפה הפיראטית כשפת הממשק שלהן.
  

החג וציונו נובע מתפיסה רומנטית של תור הזהב של הפיראטיות. חלק מהסטריאוטיפים על פיראטים נוצרו רק מאוחר יותר בספרות ולמעשה לא אפיינו את רוב הפיראטים (שודדי הים).

יום הפיראט המקורי החל במדינה דוברת אנגלית, אבל הדיבור הפיראטי נפוץ כיום גם במדינות נוספות. לשפה האנגלית אפילו קיים מילון שמתרגם אותה לפיראטית. הדיבור הפיראטי מתבסס על אנגלית תיכונה משום שמוצאם של פיראטים רבים מאנגליה ומשום שתור הזהב הפיראטי התרחש במאה ה-17 וה-18, לאחר סוף ימי הביניים, בעת החדשה. 
הפופולריות של החג זינקה לאחר יציאתו לאקרנים של הסרט "שודדי הקריביים" וסרטים נוספים שהפכו את הפיראטים למוכרים בציבור הרחב.

חג זה הפך להיות גם חגם של חברי כנסיית מפלצת הספגטי המעופפת שמציגה קשר לפיראטים.
ארגוני צדקה אחדים הפכו את הרעיון למיזם בו הם מוכרים פריטים שונים הקשורים לחג ולפיראטים על מנת לגייס תרומות למלחמה בסרטן.

היסטוריה
--------

לדברי סאמרס, היום נוצר כתוצאה מפציעת ספורט במהלך משחק בינו לבין בור כאשר אחד מהם הגיב לפציעה ב"אררררג!" והרעיון נולד.

המשחק התרחש ב-6 ביוני 1995 אך נחגג ביום ההולדת של גרושתו של סאמרס על מנת שלא ייחגג באותו היום בו מציינים את הפלישה לנורמנדי ועל מנת שייזכר בקלות עבורו.

החג, שהיה בתחילתו בדיחה פנימית בין שני חברים קיבל חשיפה כאשר הם שלחו מכתב אודות החג המומצא שלהם לבעל טור ההומור דייב בארי ב-2002. בארי אהב את הרעיון והפיץ את החג.

דוגמאות
-------

* אהוי! (Ahoy) - שלום.
* איי! (Aye) - כן
* ניי! (Nay) - לא
* איי איי! - כן כן! (לדוגמה: "איי איי קפטן!" - "אני אעשה זאת מיד קפטן!")
* ארררר! - כן מתלהב
* ארררגגג- קריאת כאב
* אווסט! (Avast) - עצור וחדל, מספיק, אין סיכוי, "אין מצב"
* מייטי (Matey) - אח, חבר.
* יאר (Yarr) - מילה כללית המשמשת כיום בסלנג הפיראטי לקישור או להבעה פיראטית כללית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום דבר כמו פיראט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יום דבר כמו פיראט (באנגלית)
* מילון אנגלי-פיראטי
* פיראט זה הכי אחי, יארררר, באתר וואלה!
* אתר דבר כמו פיראט הבריטי
* ראיון עם יוזמי החג
* אתר ההתרמה הרשמי הבריטי של חג דבר כמו פיראט
**קליצבוס** שנודע בעבר כ**טיטי** (שם מדעי: ***Callicebus***) הוא סוג של קופים מתת-משפחת הטיטים שבמשפחת הצבוסיים, תת-סדרת קופים רחבי אף. במקור סוג זה היה היחיד ששרד בתת-משפחת הטיטים (Callicebinae) - תת-משפחה שהכילה עוד 6–7 סוגי קופים שנכחדו. בשנת 2016 הפרידו חלק מהחוקרים את חלק מהמינים לשני סוגים חדשים - כרצבוס (*Cheracebus*) ופלקטורוצבוס (*Plecturocebus*).

מאפיינים
--------

קופי הטיטי נפוצים באמריקה הדרומית, מקולומביה עד ברזיל, פרו וצפון פרגוואי.

המינים השונים בסוג נבדלים זה מזה בגודל ובצבע, אך דומים ברוב שאר המאפיינים הגופניים. כולם קטנים יחסית - 30–42 סנטימטרים ללא הזנב, שארוך מעט מהגוף. משקלם מגיע עד 600 גרם. פרוותם ארוכה, צפופה ורכה, והצבעים הנפוצים הם אדמדם, חום או שחור עם צד תחתון בהיר יותר. לחלק מהמינים קולר בהיר או פסים שחורים על הראש. הזנב לעולם פרוותי ואינו יכול לשמש לאחיזה.

קופי הטיטי הם יומיים ושוכני עצים, המעדיפים יערות סבוכים הסמוכים למקורות מים. הם מנתרים בקלות מענף לענף, ולכן נקראים בגרמנית 'קוף קופץ'. בבוקר ובערב הם עוסקים באכילה ללא הרף, המופסקת רק לצורך מנוחת הצהריים ושנת הלילה.

מיון
----

מספר מיני הטיטי הידועים לאדם הוכפל מסוף המאה ה-20, לאחר שמינים רבים חדשים התגלו באגן האמזונאס. לכן, המיון להלן שונה במידה רבה מהמיון שהיה מקובל לפני 20 שנה. מין שנתגלה ב-2004, *Callicebus aureipalatii*, טרם קיבל סיווג. שמו של מין זה נובע מהעובדה שהזכות לתת לו שם נמכרה במכירה פומבית, שההכנסות ממנה הוקדשו לקרן המתחזקת את שמורת הטבע מאדידי שבבוליביה, בה התגלה המין.

בשנת 2016 הופרדו חלק מהמינים לשני סוגים חדשים: *Cheracebus* ו-*Plecturocebus*. הסוג המקורי נותר רק עם 5 מינים:

* טיטי ברברה בראון (*Callicebus barbarabrownae*)
* טיטי קוימברה (*Callicebus coimbrai*)
* טיטי חופי אדום-יד (*Callicebus melanochir*)
* טיטי שחור-חזית (*Callicebus nigrifrons*)
* טיטי אטלנטי (*Callicebus personatus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קליצבוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קליצבוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה חיות הבר: חיות העולם בסביבתן הטבעית, דרום אמריקה. כרך א. הוצאת מייקלס, 1975
**יום ה-H** (באיסלנדית: **H-dagurinn** או **Hægri dagurinn**) הוא כינוי ל-26 במאי 1968, אשר בו הפכה איסלנד את כיוון התנועה מנהיגה בצד שמאל לנהיגה בצד ימין. השינוי השפיע על כ-40,000 נהגים ובאופן רשמי נכנס לתוקף בשעה 06:00. האות H היא האות הראשונה במילה האיסלנדית Hægri (ימין).

רקע
---

אף על פי שאיסלנד נשלטה בעברה על ידי ממלכת דנמרק, אשר כבר בשנת 1793 אימצה רשמית את כיוון התנועה בצד ימין, השינוי לא הוחל על ממלכת איסלנד, והתנועה באי המשיכה לנוע בצד שמאל. תוכנית קודמת להחלפת כיוון התנועה הופסקה בעקבות מלחמת העולם השנייה, מאחר שאיסלנד הייתה נתונה תחת כיבוש צבאי בריטי והתנועה הצבאית הייתה גדולה יותר מזו האזרחית - בבריטניה התנועה היא בצד שמאל

ההחלטה על ההחלפה
----------------

ב-13 במאי 1964 העביר הפרלמנט האיסלנדי (אלת'ינגי) החלטה לפיה: "אלתי'ינגי מורה לממשלה להתחיל בהכנות הראשונות להעברת כיוון הנסיעה לצד ימין במדינה זו".

החוק התקבל בשנת 1965, לפיו המדינה תעבור לנהיגה בצד ימין בשנת 1968.

בשנת 1963 החליטה שוודיה החלטה זהה, שיישרה קו עם מדינות אירופאיות אחרות ויושמה ביום ה-H השוודי בשנת 1967. החלטה זו של שוודיה הייתה גורם משפיע על החלטתה של איסלנד. בנוסף לכך אירחה איסלנד מספר רב של מבקרים מארצות הברית, שם נהוגה נסיעה בצד ימין, ומשאר אירופה, אשר ברובה גם נהוגה נסיעה בכיוון זה.

יום ה-H
-------

הטיפול במשימה הוטל על ועדת התעבורה. עלות התאמת מערך האוטובוסים הסתכמה ביותר מ-33 מיליון קרונות איסלנדיות ו-12 מיליון קרונות איסלנדיות עבור התאמה ועבודות תשתית. בדומה לשוודיה, גם איסלנד אסרה על תנועה לא חיונית בליל החלפת כיוון התנועה. יוצאים מן הכלל היו עובדי עיריית רייקיאוויק אשר השתתפו בהחלפת כיוון התנועה, ואחרים שהשתתפו במבצע ההחלפה. כמו כן הוחרגו גם רופאים בעלי תג רפואי על רכבם וחלק מנהגי המוניות. שוטרים, לוחמי אש, פקידי מס ועובדי נמל על מדים הוחרגו גם הם. מערך התקשורת שהשתתף בהחלפת כיוון התנועה, וצוותי טלוויזיה ורדיו הוחרגו מאיסור התעבורה. על פי מידע ממשטרת רייקיאוויק, מספר המוחרגים מאיסור התעבורה עמד על כ-800.

לאחר יום ה-H
------------

יום המעבר היה הצלחה. ב-24 השעות הראשונות לא נרשמו תאונות דרכים כתוצאה מהחלפת כיוון התנועה למעט ילד רכוב על אופניים ששבר את רגלו. שיעורי תאונות הדרכים אף ירדו לזמן קצר בעקבות נסיעתם האיטית והזהירה של הנהגים, אשר יצרו עומסי תנועה במדינה ועיכבו את מערך האוטובוסים בניסיונם להתרגל לכיוון הנסיעה החדש.

ראו גם
------

* יום ה-H (שוודיה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  45 ár frá hægri umferð, www.mbl.is (באיסלנדית)
2. ↑  Landsbókasafn Íslands- Háskólabókasafn, הודעה בדבר ההחלטה (איסלנדית), באתר timarit.is (באיסלנדית)
3. ↑  Sarasota Herald-Tribune - חיפוש בארכיונים באמצעות חדשות Google, באתר news.google.com
4. ↑  Morgunblaðið - 107. tölublað (26.05.1968) - Tímarit.is, timarit.is
5. ↑  "Iceland's 40,000 Drivers Shift Easily to Right Side". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). 1968-05-28. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-05-08.
**הרב שמואל אלימלך טורק** (לעיתים טוירק) (1917–2009) היה ממייסדי ונשיאה הראשון של אגודת הרבנים בארצות הברית. רב קהילה באמריקה למעלה מ40 שנה, ומחבר שו"ת **כרם צבי**.

השכלה
-----

בצעירותו למד בבית הספר רבי יעקב יוסף, לאחר מכן למד בישיבת תורה ודעת אצל הרב שלמה היימן זצ"ל, שהיה רבו המובהק, וממנו קיבל סמיכה לרבנות. מאוחר יותר נסמך גם על ידי הרב משה פיינשטיין. הרבה לשאת ולתת בהלכה עם הרב מנשה קליין, והתכתבויותיהם הרבות מתועדות בספרו **כרם צבי**.

התואר הראשון שלו היה מסיטי קולג', תואר שני מ- NYU ודוקטורט מ- Yeshiva University .

רב קהילה
--------

במשך 40 שנה, הרב טורק כיהן כרב קהילת של מרכז קינגסברידג' בישראל בריברדייל".

פעילות ארגונית
--------------

הרב טורק היה הנשיא הראשון ומייסד שותף של איגוד הרבנים בארצות הברית.

הוא היה אחד הרבנים שצעדו בוושינגטון די.סי ב-1943 כדי לנסות להציל את יהודי אירופה מהנאצים, בתקופה בה הפגנות פומביות מצד אנשי דת היו מחזה נדיר.

כתבים
-----

הרב טורק היה בעל טור קבוע בעיתון ובו כתב למעלה מ-1500 טורים, במגוון נושאים הנוגעים ליהדות, הלכה ומוסר.

בשנת תשל"ג פורסם ספרו '**כרם צבי**'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  decades of columns in *The Jewish Press*
2. ↑  Image of a 1986 column, including Rabbi Turk's photo
3. 1 2 3  Obit, *Jewish Press*, July 10, 2009, p. 58
4. ↑  Samuel Turk, prabook.com (ב־)
5. ↑  "Wyman Institute Update: September 5, 2007". 5 בספטמבר 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא הונג. 
**הונג דוק-יונג** (קוריאנית: **홍덕영**; ‏5 במאי 1921 – 13 בספטמבר 2005, סיאול) היה כדורגלן, מאמן ושופט כדורגל דרום קוריאני, אחד הכדורגלנים הראשונים ששיחקו במדי נבחרת קוריאה הדרומית.

קריירה
------

הונג החל את קריירת הכדורגל שלו בבוסונג קולג', וכעבור שנים אחדות הצטרף לאוניברסיטת קוריאה, בה שיחק בעיקר כמגן. ב-1946 הקימה התאחדות הכדורגל הדרום קוריאנית את הנבחרת הלאומית, והונג הוצב בעמדת השוער. ב-11 באפריל 1947 הגיעה הנבחרת לשאנגחאי, שם שיחקה חמישה משחקים נגד קבוצת חובבים מקומית. הונג השתתף בכל המשחקים. הוא היה שוער הנבחרת גם ב-1948. כעבור שש שנים הוא עמד בשער הנבחרת במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ. הוא הפגין יכולת ירודה בטורניר, כאשר נבחרתו מפסידה לנבחרת הונגריה בתוצאה 0 - 9 ולנבחרת טורקיה בתוצאה 0 - 7. 16 השערים שספג במונדיאל אחד הם שיא שלילי בתולדות הטורניר.

לאחר פרישתו החל לעבוד כשופט כדורגל, וכיהן בתפקיד בין 1957 ל-1967, ובין 1959 ל-1962 אף אימן את קבוצת הכדורגל של אוניברסיטת קוריאה. בין 1969 ל-1976 אימן את קבוצת הכדורגל של בנק סיאול, שהיא קבוצה חובבנית שאינה קיימת עוד. ב-1971 מונה למאמן נבחרת קוריאה הדרומית, וכיהן בתפקיד במשך שנה. הוא כיהן כחבר הוועדה המבצעת של ההתאחדות הקוריאנית ב-1960, 1962, 1967 ו-1972 עד 1974. בין 1985 ל-1986 כיהן כסגן נשיא ההתאחדות, והיה גם חבר בוועדה המארגנת של מונדיאל 2002, שנערך ביפן ובקוריאה הדרומית.

ב-1974 העניקה לו פיפ"א פרס מיוחד כהוקרה על תרומתו לתחום השיפוט. שמו הוסף להיכל התהילה של הכדורגל הקוריאני במרץ 2005. בשלהי חייו סבל מעיוורון כתוצאה מסוכרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
הרב ד"ר **שלמה זלמן טל** (כ"ז בשבט ה'תרס"ט, פברואר 1909 – 14 באפריל 1998) היה יקיר ירושלים, מהדיר סידור רינת ישראל.

ביוגרפיה
--------

שלמה זלמן טייטלבוים (טל) נולד בריישא, גליציה והתחנך בחדר ובבית מדרשם של הרבנים יעקב פינק ויוסף רייך. עלה לארץ ישראל בשנת 1936 על חשבון מכסת הסטודנטים של סמינר מזרחי ולמד, בין השאר, אצל הרב ש"י זוין, פרופ' שאול ליברמן ומנהל הסמינר הרא"ם ליפשיץ. עם תום לימודיו, החל ללמד בכפר פינס, ביסוד המעלה ולבסוף גם בירושלים, שם גם למד באוניברסיטה העברית והוסמך בתחום לימודי ארץ ישראל ותולדות עם ישראל.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התנדב לשירות בצבא הבריטי. הוא שירת יותר מארבע שנים במצרים ובאיטליה. עם תום המלחמה, סייע בידי ניצולי השואה שהתקבצו בבאקולי שבמפרץ נאפולי וארגן את הכשרתם לקראת עלייתם ארצה.

במהלך שירותו, נשא לאישה את עליזה לבית אנגל, ולאחר שחרורו התיישבו במושבה נווה יעקב שהייתה מצפון לירושלים. בעיצומה של מלחמת העצמאות פונה לירושלים יחד עם שאר תושבי הכפר העברי והשתקע בשכונת בית וגן.

עם סיום מלחמת העצמאות החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית והיה מוסמך המחזור הראשון שם.

לימים עשה באוניברסיטת תל אביב את עבודת הדוקטורט שלו בנושא נוסח תפילת יהודי פרס על-פי כתבי יד. הרצה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בר-אילן בתחום תולדות התפילה והסידור ובמשפט עברי. קובץ מאמריו ומחקריו יצא לאור בשם "פרי חיים".

שני מפעליו הגדולים היו הקמת מכון גולד ועריכת סידור רינת ישראל.
בשנת תשי"ז (1957) הקים את מכון גולד להכשרת מורים מן הגולה ועמד בראשו שבע-עשרה שנה.

נפטר ב-14 באפריל 1998 והובא לקבורה בהר המנוחות.

אחיו צבי טל, היה שופט בית המשפט העליון.

סידור רינת ישראל
----------------

 ערך מורחב – **רינת ישראל**  

הסידור היה פרי יוזמתם של שר הדתות ד"ר זרח ורהפטיג, משה קרונה ויוסף גולדשמידט, שהיה מנהל האגף לחינוך דתי במשרד החינוך והתרבות. עבודת עריכת הסידור הנפוץ רינת ישראל כללה, בין היתר, בירור הנוסחאות לפי פוסקים ראשונים ואחרונים ולפי סידורים וכתבי יד, העתקת פסוקי המקרא ככתבם וכניקודם בציון מקומם, תיקון הקריאה בסימנים מיוחדים למלעיל, מלרע וקמץ קטן, הכנסת סימני פיסוק, חלוקת הטקסט לפסקאות מתאימות וכתיבת ביאור תמציתי בשולי העמוד.

מבין ספריו
----------

* פרי חיים
* הסידור בהשתלשלותו
* רבי נפתלי צבי מרופשיץ
* **הגדה של פסח - רינת ישראל**, הוצאת נתן טל, ירושלים, ה'תדש"ם (1984)

לקריאה נוספת
------------

* צבי טל, **עד בוא השמש** (2010), עמ' 27 - 31.
* ראובן גפני, סדור לצורכי דורנו: סיפורו של סידור רינת ישראל - יצירה, חדשנות והשפעה, **עלי ספר**, כח, תשעח.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת המאמרים של שלמה טל באתר רמב"י
* שלמה טל (1909-1998), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה טל באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268859205171
* GND: 1053492227
* ISNI: 0000 0000 7266 398X
* LCCN: n82073849
* NTA: 308256093
* VIAF: 6278189
* WorldCat: lccn-n82073849

 |
סוגים שונים של בירה
**יום הבירה הבין-לאומי** הוא חגיגה שמתרחשת ביום שישי הראשון של חודש אוגוסט. החגיגה נוסדה ב-2007, סנטה קרוז (Santa Cruz), קליפורניה. יום הבירה הבינלאומי הפך מאירוע מקומי קטן במערב ארצות הברית לחגיגה עולמית המתפרשת על 207 ערים, 50 מדינות ו-6 יבשות.

מטרות
-----

* להתאסף עם חברים וליהנות מהטעם של הבירה.
* לחגוג ולשמוח יחד עם האנשים שעוסקים בבישול והגשה של בירה.
* להשתמש בבירה כדי לאחד את העולם, על ידי חגיגה משותפת של כל הבירות של כל העמים ביום אחד.

חגיגה
-----

ביום הבירה הבינלאומי מעודדים את המשתתפים לתת אחד לשני את "מתנת הבירה" על ידי הזמנת הזולת למשקה, לבטא את הכרת התודה שלהם כלפי אנשים שמכינים בירה, ברמנים, ואנשי מקצוע אחרים בתחום. ברוח החג הבינלאומית, מעודדים את המשתתפים לצאת מאזור הנוחות שלהם ולנסות בירות מתרבויות אחרות.

פופולריות
---------

יום הבירה הבינלאומי התחיל כחגיגה בבר המקומי של המייסדים, אך מאז התרחב לאירוע עולמי. החגיגות מתוכננות ברחבי ארצות הברית כמו גם ארגנטינה, ארמניה, אוסטרליה, אוסטריה, בלגיה, ברזיל, בולגריה, קנדה, קולומביה, קוסטה ריקה, אל סלוודור, אנגליה, צרפת, יוון, הונדורס, הונג קונג, הונגריה, הודו, אירלנד, ישראל, איטליה, יפן, לטביה, לבנון, ליטא, לוקסמבורג, מקדוניה, מלזיה, מקסיקו, ניו זילנד, ניקרגואה, נורווגיה, פרו, פולין, פורטוגל, פוארטו ריקו, רומניה, סקוטלנד, סרביה, סינגפור, סלובקיה, סלובניה, דרום אפריקה, ספרד, סרי לנקה, שוודיה, תאילנד, הפיליפינים, טורקיה, אוגנדה, איחוד האמירויות הערביות, אורוגוואי, ונואטו, ונצואלה.

צורות פופולריות של יום הבירה הבינלאומי כוללות: שתיית בירות חדשות או נדירות, Happy hour שנמשך לאורך כל היום, טיסות בירה, לילות טריוויה, משחקי שתייה כמו בירה-פונג, חלוקת ציוד בירה כמתנה ועוד.

שינוי תאריך
-----------

מ-2007 עד 2012, יום הבירה הבינלאומי נערך ב-5 באוגוסט. אחרי יום הבירה הבינלאומי של שנת 2012, המייסדים התחשבו בדעת הקהל של המשתתפים ובחרו להעביר את החג ליום שישי הראשון באוגוסט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום הבירה הבין-לאומי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יום הבירה הבין-לאומי
* יום הבירה הבין-לאומי, ברשת החברתית פייסבוק

* יום הבירה הבין-לאומי, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Start Celebrating: It's International Beer Day!
2. ↑  Celebrate the golden suds on International Beer Day Friday.
3. ↑  "Reminder: Due to popular demand,... - International Beer Day - Facebook". *facebook.com*.
**הונאת DHCP** (באנגלית: **DHCP spoofing**) היא שיטת התקפה של מחשב ברשת מקומית על מחשב אחר באותה רשת שמטרתה לשלוט בהגדרות הרשת של המחשב הנתקף באמצעות התחזות לשרת DHCP הפועל באותה הרשת.

שיטת ההתקפה
-----------

ברשת אשר מותקן בה שרת DHCP פעיל, מחשבי העבודה יכולים לעלות ללא הגדרות רשת ולשלוח הודעת DHCP ב-Broadcast. במצב תקין שרת ה-DHCP מזהה את הפניה ועונה למחשב הפונה בהודעה המכילה את הגדרות הרשת הרצויות, שבדרך כלל מכילות את כתובת ה-IP שהוקצתה למחשב, כתובת ה-Default gateway וכן כתובת שרת ה-DNS. בהתקפת **DHCP spoofing** המחשב התוקף מאזין לרשת וממתין להודעות DHCP שנשלחות ב-Broadcast, כך שהוא יכול לקבל אותן גם כן. מרגע שהוא זיהה כזו הודעה - הוא שולח הודעת תגובה מזויפת המתחרה בתשובתו של השרת ואם המחשב הנתקף מקבל את הודעתו ראשונה - הוא יאמץ את הגדרות הרשת הקבועות בה. למעשה התוקף משטה במחשב הנתקף וגורם לו לחשוב שהוא שרת ה-DHCP ברשת המקומית, ומכאן בא שמה של ההתקפה.

שימושים
-------

הפעולה המשמעותית העיקרית שניתן לבצע באמצעות הונאת DHCP היא קביעת כתובת ה-Default gateway של מחשב הנתקף כך שתכיל את כתובתו של המחשב התוקף. באמצעות שינוי הגדרה זו ניתן לגרום לכל החבילות שהמחשב הנתקף מוציא אל מחוץ לסגמנט שלו לעבור דרך המחשב התוקף. במידה והמחשב התוקף משמש כמתג ומעביר את החבילות המתקבלות מהמחשב הנתקף הלאה ל-Gateway האמיתי של הרשת, המחשב הנתקף יכול לנהל תקשורת רציפה ולא להיות מודע לכך שכל תעבורתו עוברת דרך המחשב התוקף. המחשב התוקף מצידו יכול באמצעות רחרחן לעקוב אחרי כל המידע שהמחשב הנתקף שלח ברשת.

פעולה נוספת שניתן לבצע היא החלפת כתובת שרת ה-DNS המוגדרת למשתמש כך שתופנה למחשב התוקף או למחשב אחר הנשלט על ידי התוקף ונגיש למחשב הנתקף מבחינה רשתית. באמצעות החלפה זו התוקף יכול לשלוט בכתובות ה-DNS שהמחשב הנתקף מקבל והשלכות התקפה כזו זהה להשלכות "הרעלה" והתחזות, חולשות לוגיות במערכת ה-DNS, אלא שכאן אין זה נובע מחולשה ב-DNS אלא בחולשה ב-DHCP.

אמצעי הגנה
----------

ברמת המחשב הנתקף אמצעי ההגנה הטוב ביותר כנגד התקפת הונאת DHCP הוא זיהוי של תשובות מרובות להודעת DHCP אחת, כך שבמידה ומתקבלת למעלה מהודעה אחת נשלחת אזהרה למשתמש במחשב הנתקף.

ברמת הרשת ניתן להתמודד עם ההתקפה על ידי הגדרת המתגים ברשת כך שיעקבו אחרי השימוש ב-DHCP בכל החבילות העוברות דרכן ויוודאו שרק שרתי ה-DHCP המורשים עונים על הודעות ה-DHCP שעוברות ברשת. מעקב זה נעשה כחלק ממערך אבטחה רחב יותר המונע התקפות אחרות ונקרא DHCP snooping.

ראו גם
------

* ARP spoofing, MAC flooding - שתי שיטות נוספות המאפשרות הסנפת תעבורה של מחשב אחר ברשת מקומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* על התקפות Man in the middle (באנגלית) קובץ PPT
**נמק חריף של האבוביות** (**ATN** - **Acute tubular necrosis**) הוא מצב בו יש נמק (מוות) של תאים באבוביות הכליה, האחראי להעביר את השתן אל השופכן תוך כדי ספיגה מחדש של מים ומומסים אחרים. תאי אבובית מחדשים את עצמם באופן סדיר ולכן אם מוסר גורם הנמק אז סיכויי ההתאוששות של הכליה גבוהים. נמק חריף של האבוביות הוא אחד הגורמים הנפוצים ביותר לאי ספיקת כליות חריפה. המצאות גלילים של תאי אפיתל בצבע "חום בוץ" בשתן הוא ממצא אבחנתי מובהק לנמק חריף של האבוביות.

סיווג
-----

נמק חריף של האבוביות מסווג לאיסכמי ולטוקסי. המצב הטוקסי נובע מחשיפה של תאי האבובית לחומר רעיל לכליות (נפרוטוקסי). המצב האיסכמי נובע מחוסר אספקת חמצן לתאי האבובית. תאי האבובית רגישים במיוחד לחוסר חמצן עקב המטבוליזם הגבוה שלהם.

אבחון
-----

נמק חריף של האבוביות נחשב כגורם לאי ספיקת כליות חריפה ממקור כלייתי (בניגוד לגורמים לפני או אחרי הכליה). האבחנה נעשית על פי ממצא של FeNA > 3 (הפרשת נתרן גבוהה בשתן) והמצאות גלילים חומים בבדיקת שתן. בהיסטופתולוגיה (ביופסיה מן הכליה תחת מיקרוסקופ) ניתן לראות נמק מקומי של תאי האפיתל באבוביות הכליה יחד עם אובדן או קרע מקומי של ממברנת הבסיס.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**קטופה כתומה** (שם מדעי: *Bubo flavipes*) היא מין של דורס לילה ממשפחת הינשופיים החיה בדרום-מזרח אסיה וקרובה לקטופה המצויה.

הקטופה היא אחת מהגדולים שבדורסי הלילה. אורכה של הקטופה 48–61 ס"מ, מוטת כנפיה 410–477 מ"מ ומשקלה הממוצע 2,050-2,650 גרם. היא השלישית בגודלה לאחר המינים אוח עיטי ואוח בלקיסטון, שניהם מהסוג אוח.

ציפור זו חיה ביערות גשם, סובטרופיים וממוזגים מהודו עד וייאטנאם ודרום סין. היא שוכנת בין העצים ביום, ויוצאת לציד בלילות, אך גם בשעות בין הערביים המאוחרות. בימים מעוננים היא תצוד אפילו ביום.

בדומה לקטופה המצויה היא דייגת מתמחה, שניזונה בעיקר ממיני דגים, סרטנים, סרטני נהרות, חרקי מים ודו-חיים. היא תגוון גם בזוחלים, עופות ויונקים קטנים, בעיקר כשיצור קטן נפוץ ביותר. הקטופה יכולה להרוג חיות בגודל תרנגול.

ינשוף זה רוב זמנו הוא מין יחידאי הנוטה להתבודד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטופה כתומה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטופה כתומה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**תומאס קורסן מורטון** (באנגלית: **Thomas Corsan Morton**;‏ 1859 – 24 בדצמבר 1928) היה אמן סקוטי, הידוע כאחד מ"נערי גלאזגו".

ביוגרפיה
--------

מורטון נולד בגלאזגו, עבד זמן קצר במשרד של עורך דין, והלך לבית הספר לאמנות בעיר. לאחר תקופה בבית הספר סלייד בלונדון, הוא למד גם בפריז אצל גוסטב בולנג'ה וז'ול ג'וזף לפבר. הוא הציג בתערוכות רבות בבריטניה ומחוצה לה, לעיתים קרובות בתערוכות עם עבודות של חברים אחרים מאסכולת גלאזגו, כולל תערוכות הזצסיון במינכן בשנות ה-90.

מורטון היה בעיקר אמן נוף. חלק מעבודותיו הגיעו מטיולי ציור בקיץ עם ציירים אחרים. אלה כללו שהות בקירקקודברייט ובקוקבורנספת', שם היה ביתו של ג'יימס גאת'רי, בשנות ה-80.

הוא לימד ציור נוף בבית הספר לאמנות בגלאזגו, וסייע לפרנסיס ניוברי בשיעורי רישום מהחיים.

תערוכת היחיד הראשונה שלו אורגנה בנובמבר 1894 בגלריה של אלכסנדר ריד ברחוב סנט וינסנט 124 במרכז גלאזגו.

במאי 1908 הוא מונה למנהל הגלריה הלאומית הסקוטית באדינבורו. לאחר פרישתו מתפקידו ב-1925 הוא הפך לאוצר של הגלריה לאמנות שזה עתה הוקמה בקירקלדי, שם נפטר בדצמבר 1928.

הוא נקבר בבית הקברות דין, אדינבורו עם אשתו אמלי רוברטסון (1869–1942), לה התחתן ב-1890, ובתם מילדרד ברוס טופמן (נפטרה ב-1972).

גלריה
-----

* נרקיסים, 1888נרקיסים, 1888
* היערןהיערן
* אמא ובנה על השבילאמא ובנה על השביל
* קרון הצועניםקרון הצוענים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס קורסן מורטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roger Billcliffe, *The Glasgow Boys*, Frances Lincoln 2008
2. ↑  Alexander Reid in Context, Frances Fowle,\_vol1
3. ↑  Edinburgh Post Office Directory 1910

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 57913
* ULAN: 500126096
* VIAF: 96611365
* WorldCat: viaf-96611365

 |
**תומאס סרון דה לוסיו** (בספרדית: **Tomás Zerón de Lucio**) הוא מבוקש שהיה ראש סוכנות החקירות הפליליות של מקסיקו (AIC) בתקופת ממשלו של הנשיא אנריקה פניה נייטו ובכיר בממשל המקסיקני.

משנת 2019, הוא מבוקש על ידי מערכת המשפט המקסיקנית בגין האשמות שונות הכוללות עינויים וסילוף ראיות בפרשת היעלמות 43 הסטודנטים מאיוצינאפה, מעילה בעשרות מיליוני דולרים, ורכישת תוכנת פגסוס של NSO Group.

ב-2019 הוא ברח ממקסיקו לקנדה ומשם טס לישראל כדי להימנע ממעצר.

כיום מתגורר סרון במגדל נווה צדק בתל אביב, זאת למרות הבקשה המקסיקנית מישראל להסגיר אותו למקסיקו.

על פי דיווח מיולי 2021 "הניו יורק טיימס" נכון לאותו מועד ישראל לא טיפלה בבקשת ההסגרה של מקסיקו, או בבקשתו של סרון עצמו לקבלת מקלט מדיני. גורם ישראלי שצוטט בכתבה טען כי הסחבת בטיפול בנושא היא מכוונת שנועדה להתנקם במקסיקו על כך שנציגיה באו"ם תמכו בחקירת חשדות ל"פשעי מלחמה" של ישראל בשנת 2018.

הרשויות במקסיקו חוקרות גם אנשי עסקים ישראלים המקורבים לסרון, ובהם דוד אביטל, מחברת MTRX Technologies השייכת לחברת רייזון הישראלית, שלפי החשד סייע לסרון להסתתר בתל אביב.

בשנת 2022 דווח בעיתון "הארץ" שלנוכח סירוב ישראל להסגירו, מקסיקו פתחה במשא ומתן עם המבוקש עצמו.

ביוגרפיה
--------

### הכשרה אקדמית

סרון למד מינהל תעשייתי במכון הפוליטכני הלאומי. הוא סיים לימודי מדעים פליליים.

### קריירה בחברות פרטיות

בשנת 1993, סרון היה גזבר בחברת 'La Compañia de Parras, SA; ב-2002 הוא היה המנהל הפיננסי של Grupo Control de Riesgo, וב-2006 הוא שימש חודשיים כמנהל פיננסי ב-Contrusistem‏.

### מנהל ציבורי

במהלך שש השנים של פליפה קלדרון, סרון היה אחראי על השליטה הפוליטית של ארגון La **Policía Federal Preventiva**‏ (**PFP**), במזכירות לביטחון פנים, לשם הצטרף ב-2007 ופגש את ג'נרו גרסיה לונה. לסרון לא היה ניסיון קודם בשירות ציבורי או בעבודת ביטחון ציבורי לפני שהצטרף ל-Policía Federal Preventiva (משטרת מניעה פדרלית).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס סרון** בוויקישיתוף
* מקסיקו קוראת לישראל להסגיר חוקר לשעבר ב-43 תיקי תלמידים נעדרים, באתר הגרדיאן,‏ 22 ביולי 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר גנון, המבוקש המקסיקני מצא מסתור אצל איש העסקים מקבוצת רייזון, באתר כלכליסט, 18 במאי 2022
2. ↑  Bergman, Ronen; Lopez, Oscar (2021-07-15). "Former Official Wanted by Mexico Takes Refuge in Israel". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-08-26.
3. ↑  Tomás Zerón se esconde en lujoso edificio; es protegido por empresario en Israel: Calcalist, Aristegui Noticias (בספרדית)
4. ↑  אתר למנויים בלבד ניו יורק טיימס: ישראל מסרבת להסגיר מבוקש שחתם על חוזים עם NSO, באתר הארץ, 15 ביולי 2021
5. 1 2  "Tomás Zerón de Lucio: una trayectoria 'sembrada' de dudas". *Expansión* (בספרדית). 2016-05-04. נבדק ב-2021-07-21.
6. ↑  "Tomás Zerón de Lucio | gob.mx | Procuraduría General de la República | Gobierno". *web.archive.org*. 2016-05-14. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2016. נבדק ב-2021-07-21. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  Hernández 2017, p. 88.
8. ↑  Hernández 2017.
**שמואל בן סעדיה אבן מוֹטוֹט** (בכתבי יד: **מטוט**; חי במחצית השנייה של המאה ה-14) היה פרשן המקרא, מגדולי מפרשי ה"אבן עזרא". מעתיק ומתרגם בן יהדות ספרד.

מפעלו הספרותי
-------------

מוטוט חי ופעל בגוודלחרה שבספרד וכנראה שגם נולד בעיר. מלבד פירושו על ה"אבן עזרא" שנדפס בשם "מגילת סתרים" בוונציה (1554) ושוב בקיצור עם פרשנים נוספים בשם "מרגליות טובה" באמסטרדם (1722), כתב מוטוט פירוש שלם למקרא המצוי בספריית אוניברסיטת קיימברידג' ובו נראה כי עסק בקבלה ופירושיו נוטים לדעת הרמב"ן במקרים שבהן היא סותרת לדעת ה"אבן עזרא". בספריית הבודליאנה ישנו כתב יד של פירוש קבלי למקרא של מוטוט ששרד ממנו רק החלק על ספר שמות.

מפירושו על התפילות לפי הקבלה "ספר תהלות אדוני" נדפס קיצור, בתוך פירוש התפילות של רבי מנחם רקנאטי בקושטא (1543). כתב היד המלא של הפירוש נמצא בספריית הבודליאנה.

ספר נוסף שלו שזכה לתפוצה בכתבי יד אך לא נדפס הוא פירוש לספר יצירה בשם "משובב נתיבות" הכולל שלושה חלקים ומשלב בפירושו פילוסופיה ואסטרונומיה עם קבלה.

כמעתיק ומתרגם, העתיק את הספר "אל עקידה אל רפיעה" של רבי אברהם אבן דאוד, לבקשת רבי יצחק בר ששת, וכינה אותו בעברית בשם "האמונה הנישאה". הספר מוכר בשמו "האמונה הרמה", פרי תרגומו של רבי שמעון לביא שהתקבל יותר. מהנוסח של מוטוט לספר זה שרד רק עותק אחד, ולדעת משה שטיינשניידר יש לו חשיבות לצורך ביקורת השוואתית של המהדורה המקובלת.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מוטוט, שמואל בן סעדיה ן'", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק ו, עמודים 114–115, באתר היברובוקס
* מקס שלזינגר ואחרים, ‏מוטוט, שמואל בן סעדיה אבן־, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* כתב יד, משובב נתיבות, פריס, מאה 15, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית

ספריו
* ****מגילת סתרים** על פירוש הראב"ע**, ונציה שי"ד, באתר היברובוקס
* יקותיאל לאזי בן נחום אשכנזי (עורך), ****מרגליות טובה** על פירוש הראב"ע**, אמשטרדם תפ"ב, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  האקרוסטיכון בפיוטים משלו, מאשש את גרסת כתבי היד לפיה שמו המדויק הוא מטוט ולא מוטוט. על כך ראו: אוריאל סימון, **ר' אברהם אבן עזרא - המפרש שהיה למפורש**, בתוך: **המקרא בראי מפרשיו**, ספר זיכרון לשרה קמין, ירושלים תשנד, עמ' 407. פריט מס. 12.