recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אגפית נטלנסיס** (שם מדעי: *Gymnura natalensis*) היא מין בטאי ממשפחת האגפיתיים, החיה בימים הטרופיים של האוקיינוס ההודי ודרום-מזרח האוקיינוס האטלנטי לחופי אפריקה בטנזניה, מוזמביק, נמיביה, דרום אפריקה ואולי גם קניה. אגפית זו תוארה למדע ב-1911 בידי החוקר הסקוטי ג'ון גילכריסט (אנ') והחוקר הדרום-אפריקאי ויליאם וורדלאו תומפסון (אנ').

לרוב האגפית חיה בים הפתוח, בלגונות ובשוניות אלמוגים לאורך החופים בעומק של 20 עד 100 מטרים, אך גם עולה לשפכי נהרות לאורך אפריקה.

האגפית היא בטאי בעל סנפירי חזה ארוכים ורחבים בעלי מבנה דמוי פרפר והיא יכולה להגיע לאורך 250 סנטימטרים ולמשקל 82.6 קילוגרם, אך נפוצה יותר באורך 150 סנטימטרים. הזנב שלה קצר והחוטם רחב עם קצה קהה ופונה מעלה. השיניים שלה קטנות ומחודדות וסנפירי האגן קטנים ומעוגלים. צבעה חום, אפור או ירוק ועליהם כתמים כהים, כשהזנב מפוספס בשחור.

היא ניזונה ממיני דגי גרם קטנים, תולעים ומסרטנים שהיא תופסת בים הפתוח. היא עצמה נתפסת בידי טורפים כמו כרישים וגם בידי רשתות דיג. עם זאת לא ידוע אם היא בסכנה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגפית נטלנסיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**כִּפַּת־קוֹצִים קַטְלָנִית** (שם מדעי: *Acanthaster planci*), שנקרא גם **כוכבן קוצני** או **כוכב ים כתר הקוצים**, היא בעל חיים הנמנה עם מחלקת כוכבי הים, השייכת למערכת קווצי העור. מין זה נפוץ על פני האזור האינדו־פסיפי (האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי), ים סוף, מיקרונזיה, יפן, אוסטרליה, מפרץ פנמה ועוד. בניגוד לרוב כוכבי הים אין לכיפת־קוצים צורת גוף מחומשת כי אם צורה מרובת זרועות (8–21) הנושאות קוצים חדים, ומכאן שמה – כיפת־קוצים.

מאפיינים
--------

קוצי הכיפת־קוצים, העשויים ממגנזיום וקלציט, מגיעים לאורך חמישה ס"מ ומכילים רעלנים הנקראים ספונינים. הקוצים מגנים על הכיפת־קוצים מפני טורפים ומזיקים אחרים, כגון האדם. קוצים אלה יכולים להסב לאדם כאבים עזים, גירודים ולפעמים אף לגרום לבחילה והקאות. זרועות הכוכב יכולות להתנתק מהגוף במקרה הצורך, ולהתחדש לאחר מכן.

הכיפת־קוצים ניזונת מאלמוגים, ומהווה אחד הטורפים העיקריים שלהם. היא ניזונת על ידי הוצאת הקיבה דרך הפה, וטריפת רקמת האלמוג. עיכול הרקמה נעשה מחוץ לגוף הכיפת־קוצים תוך שימוש באנזימים שונים המסייעים בפירוק המזון והחשת תהליך העיכול. תוך 24 שעות הכיפת־קוצים מצליחה לטרוף מזון השווה בגודלו לקוטר גופה. לאחר הטריפה נותר מהאלמוג שלד לבן בלבד. הכיפת־קוצים מעדיפה אלמוגים הגדלים מהר ולכן תעדיף את ה־Acropora וה־Montipora ותימנע מאלמוגים אחרים כמו ה־Porites. ישנם אלמוגים כמו ה־Poccilopora וה־Stylophora שפיתחו מנגנוני הגנה נגד הכיפת־קוצים בעזרת סימביוזה עם סרטנים מסוימים. ה־Trapezia, לדוגמה, נצפה כאשר הוא חותך את הרגליים של הכיפת־קוצים ובכך מרחיק אותה מהאלמוג.

לכיפת־קוצים הבוגרת אין אויבים רבים והיא נטרפת בעיקר לפני הגעתה לבגרות, במצבה כלרווה צעירה. בגלל תפוצתה הרבה, ויעילותה כטורף, ישנם היבטים רבים הנחקרים סביב מערכת הטורף־נטרף של כיפת־הקוצים. במיוחד לאור מקרים חוזרים של התפוצצות אוכלוסין כמו זו שהתרחשה בשנות השבעים באוסטרליה.

מערכת איברי הרבייה של כיפת־הקוצים היא מחומשת (כמו של שאר כוכבי הים). לכיפת־קוצים חמישה פתחי רבייה, נקבים זעירים הנמצאים בבסיס הזרועות. מספר איברי הרבייה הוא כפול ממספר הזרועות.

הכיפת־קוצים היא מזיקה גדולה לאלמוגים ומאיימת על שונית המחסום הגדולה. חילזון טורף בשם חצוצרת הים הוא אחד מבין בעלי החיים שטורפים אותה ומשמש כמדביר ביולוגי להגנה על השונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיפת-קוצים קטלנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* כיפת-קוצים קטלנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דינמיקה של התפוצצות אוכלוסין בכיפת־קוצים קוצני, דודו זכאי – ביולוג במפרץ אילת
* Deadly Starfish Eats Coral: Crown of Thorns Starfish (COTS) crisis, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 6:05)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיפת־קוצים קטלנית במילון בעלי חיים: קווצי-עור (תש"ף), 2020, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546575805171
* GND: 4255539-5
* LCCN: sh88021497
* NDL: 01030270

 |
פסל מרקוס אורליוס
**פסל מרקוס אורליוס** (קיסר באימפריה הרומית) הוא פסל ברונזה שנוצר בשנת 145 לספירה, בשיטת השעווה האבודה, כחלק מפולחן הקיסר בו הוצבו פסלי הקיסרים בערים ברחבי האימפריה, השתחוו להם וחלקו להם כבוד של אלים.

יצירה זו חשובה במיוחד מכיוון שזהו הפסל היחיד ששרד מתקופת האימפריה הרומית שבו מופיע קיסר על סוס, וממנו נלקח הרעיון לתיאור שליטים ואישים חשובים בעיצומה של רכיבה (לדוגמה: "נפוליאון חוצה את האלפים").

תיאור היצירה
------------

הסוס מתואר בעיצומה של הליכה, כשרגלו הימנית הקדמית באוויר וראשו קורע את האוויר בפה פתוח ואוזניים זקופות.
בניגוד גמור לסערה שמצוי בה הסוס, הקיסר מרקוס אורליוס אשר לגופו טוגה רומית, שהיא הבגד הרשמי של אזרחי רומא, יושב עליו בשלווה, ביטחון וגאווה, הוא מניף את ידו הימנית, כמברך את נתיניו במחווה.

השפעות רומיות על עיצוב הפסל:

* אינדיבידואליות בפרופורציות הפנים
* תיאור דקדקני בפרטים הקטנים
* יצירה לשם תיעוד והנצחה

השפעות יווניות על עיצוב הפסל:

* אנטומיה קלאסית
* דינמיות נטורליסטית
* פרופורציות אידאיות
* משחק בקפלי הבד המדגיש את תוואי הגוף שמתחתיו

הסיבה לכך שפסל זה שרד במרוצת השנים
----------------------------------

פסלו של הקיסר מרקוס אורליוס פוסל בתקופה בה האמנות הרומית הייתה בפריחתה הגדולה, אך בתקופת שלטונו של קונסטנטינוס, כמאתיים שנים לאחר מכן, רמת האמנות התדרדרה בהרבה. זו הסיבה שהקיסר קונסטנטינוס ציווה להסיר תבליטים ממבני הנצחה של קיסרים שקדמו לו, ברמת פיסול גבוהה בהרבה מהרמה בזמנו, ולהצמידם אל מבני הניצחון שלו (שער ניצחון במקרה זה). סיבה נוספת ל"גנבה" זו היא שמצב האימפריה היה רעוע באותם ימים, והקיסר העדיף לבנות לעצמו במהירות מבנה ניצחון גדול ומפואר שינציח אותו לפני שיכבוש את מקומו קיסר אחר או לפני שינוצח על ידי שבטים ברבריים, או כל סיבה אחרת שתוביל להפלתו.

אחד מהתבליטים שנלקחו אל שער הניצחון של קונסטנטינוס היה תבליט ממבנה הנצחה של מרקוס אורליוס, בה נראתה דמותו, וזוהו פניו בבירור.

בשנת 313 לספירה הכריז הקיסר קונסטנטינוס על הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הרומית, ובכך ביטל את האמונה בשבעת האלים הרומיים ובפולחן הקיסר. בעקבות כך, אחת מפעולותיהם של הנוצרים, משהתירו את דתם, הייתה לנפץ את כל פסלי האלים והקיסרים, פרט לפסליו של הקיסר קונסטנטינוס, שכבר לא היה חי, כי הרי הוא האיש שהתיר את האמונה.

על שער ההנצחה של קונסטנטינוס נמצא תבליט המתאר קיסר בעל פנים ייחודיות (מרקוס אורליוס היה בעל פנים יוצאות דופן בשורות הקיסרים בזכות מוצאו הספרדי), ומשום שאיש כבר לא ידע איך קונסטנטינוס נראה בחייו חשבו כי זהו דיוקן פניו של קונסטנטינוס, וזו הסיבה כשמאוחר יותר, משנתקלו בפסל הפרש, סברו כי הוא הקיסר קונסטנטינוס, וזו הסיבה שלא הרסו אותו, אלא שימרו אותו. כך פסל הפרש של מרקוס אורליוס שרד עד ימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקוס אורליוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7509691-2
* LCCN: n2013008694
* VIAF: 296779617
* WorldCat (עם VIAF): 296779617

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא נקמורה. 
**טראו נקמורה** (ביפנית: **中村輝夫**, ‏8 באוקטובר 1919 - 15 ביוני 1979) היה טוראי בצבא היפני הקיסרי, שלחם במלחמת העולם השנייה ולא נכנע עד לשנת 1974. אחרון החיילים היפניים שנכנעו לאחר תום המלחמה בשנת 1945.

מוצאו של נקמורה הוא מטאיוואן, ושמו במקור הוא אטון פללין. התקשורת הטאיוואנית כינתה אותו "לי גואנג האוי", שם שניתן לו רק לאחר חזרתו למולדת בשנת 1975.

שירות צבאי
----------

נקמורה נולד בשנת 1919 והצטרף לשורות הצבא הקיסרי בנובמבר 1943. הוא הוצב באי מורוטאי באינדונזיה זמן קצר לפני שבעלות הברית השתלטו עליו בספטמבר 1944 במהלך קרב מורוטאי (אנ'). הצבא היפני הכריז על מותו במרץ 1945.

לאחר כיבוש האי, נקמורה המשיך לשרוד בו יחד עם חיילים יפנים נוספים לתוך שנות החמישים. בשנת 1956, החליט להתבודד מקבוצת החיילים שנותרה עמו והקים מחנה קטן משלו על האי, שטחו היה 20 על 30 מטרים מגודרים ובמרכזו בקתה.

איתורו
------

בקתתו של נקמורה התגלתה במקרה בשנת 1974 על ידי טייס. בנובמבר 1974, שגרירות יפן בג'קרטה ביקשה סיוע מממשלת אינדונזיה (אנ') על מנת לארגן משימה לחילוצו. חיל האוויר האינדונזי (אנ') ביצע את משימת החילוץ ב-18 בדצמבר 1974. נקמורה הוטס לבית חולים בג'קרטה ישירות מהאי. הידיעות על איתורו וחילוצו של נקמורה מהאי הגיעו ליפן ב-27 בדצמבר 1974. נקמורה החליט לחזור אל מולדתו ולא ליפן, שם נפטר לאחר חמש שנים בשנת 1979 מסרטן ריאות.

נקמורה זכה ליחס שונה לחלוטין מהציבור היפני לעומת היחס שקיבלו חיילים יפנים אחרים ששרדו שנים באיים לאחר תום המלחמה, דוגמת הירו אונודה שנמצא רק מספר חודשים לפניו. ראשית, נקמורה היה בן לשבט האמיס (אנ') מטאיוואן, והוא לא השתייך לעם היפני. בעת חילוצו מהאי הוא לא דיבר יפנית או סינית. בנוסף, נקמורה היה חייל פשוט בשורות הצבא לעומת אונודה שהיה קצין, עובדה שהורידה עוד מחשיבותו בעיני הציבור.

תשלום הפנסיה הרטרואקטיבי של נקמורה היה נמוך ביותר. בעקבות חוק שאושר על ידי ממשלת יפן בשנת 1953, נקמורה לא היה זכאי לפנסיה בתור טוראי מיחידה קטנה, וכתוצאה הוא קיבל תשלום של 68,000 יין בלבד (227.59 דולר באותה התקופה). הדבר הוביל לזעקה בכלי התקשורת שקראו לממשלה לתרום לו סכום של 100,000 דולרים - הסכום שניתן לאונודה לאחר שחרורו.

ראו גם
------

* היראו אונודה
* שואיצ'י יוקוי
* יאניס פינופס
* המערכה בפיליפינים (1945-1944)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA06606528
* ISNI: 0000 0000 2641 8123
* LCCN: n85032854
* NCL: 35224
* NDL: 00850160
* VIAF: 21103231
* WorldCat: lccn-n85032854

 |
כיסא מעץ מכופף
**כיפוף עץ** הוא מגוון של טכניקות, עתיקות ומודרניות, המאפשרות עיבוד עץ, על ידי הרטבתו במים וכיפופו, ליצירת חפצי עץ מכופף כגון כיסאות ורהיטים, חביות, גלגלי-עץ וכלי-שיט.

כיפוף העץ מביא במקרים רבים לתוצר חזק יותר ועמיד בלחצים מאשר תוצר זהה אשר הורכב ממספר פיסות עץ. כמו כן, כיפוף עץ מאפשר שימוש חסכוני יותר בעץ יקר, מכיוון שחיתוך לוחות-עץ גדולים להרכבת צורה נדרשת מותיר אחריו כמות מסוימת של פסולת-עץ.

כיפוף בקיטור
------------

תיבת קיטור מוצבת על-גבי תנור לבנים
טכניקה עתיקה זו מאפשרת כיפוף רצועות ולוחות של עץ על ידי הרטבה וחימום ב**תיבת קיטור**. חימום העץ והרטבתו באדי מים (קיטור) מביאים אותו למצב בו הוא גמיש יותר מעץ יבש ומאפשרים לכופפו בתוך מסגרת-ברזל לצורה הרצויה. זוויות הכיפוף שניתן להשיג בשיטה זו מוגבלות ככל שעובי העץ גדל ולא כל סוגי העץ ניתנים לכיפוף בשיטה זו. כמו כן, כיפוף העץ עלול להקטין את מידת קשיותו וליצור אזורי-לחץ בהם נוטה העץ להישבר ביתר קלות.

**תיבת קיטור** היא כלי קיבול מוארך ואטום המשמש לאידוי קורות עץ על מנת לכופפן.
תיבות הקיטור הגדולות ביותר משמשות לאידוי קורות עץ המשמשות בבניית הגוף של כלי-שיט.

כיפוף על ידי הרטבה
------------------

כיפוף בחום של גליונות-עץ דקים נעשה באמצעות הרטבתם ושימוש ב"מגהץ" לעיצובם בעיקולים וצורות שונות. בתהליך זה, לוחות העץ מונחים להשריה במים למשך פרק-זמן המשתנה בהתאם לסוג העץ ודרגת הקושי שלו. לאחר שהעץ ספוג במים, הוא מהודק על משטח פלדה בדוגמה הרצויה ומגהץ חם מוצמד אליו ומייבש אותו.

כיפוף על ידי חיתוך
------------------

כיפוף על ידי יצירת חתכים לאורך העץ Kerf-cutting Method (אפשרי גם בגבס)

גלריה
-----

* עריסה מעץ כפוף (המאה ה-19)עריסה מעץ כפוף (המאה ה-19)
* ספינה ויקינגיתספינה ויקינגית
* קנוקנו
* גלגל עץגלגל עץ
* חבית עץחבית עץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיפוף עץ** בוויקישיתוף
* כיפוף עץ (באנגלית)
צלחת אגר מקונקי עם מושבות חיידקים פעילות של מנצלי לקטוז (משמאל) ושאינם מנצלי לקטוז (מימין).
מצע **אגר מקונקי** (באנגלית: **MacConkey agar**) הוא מצע עשיר, סלקטיבי והבחנתי לחיידקים, באמצעותו ניתן לבודד חיידקים גראם-שליליים, לרבות מתגים גראם-שליליים מהמעי על בסיס תסיסת לקטוז. גורמי הסלקציה הם מלחי מרה (אנ') וקריסטל ויולט (אנ') המעכבים את גדילתם של רוב החיידקים הגראם-חיוביים, וכך מאפשרים סלקציה ובידוד של גראם שליליים. הגורם ההבחנתי הוא אינדיקטור ה-pH ניוטרל רד המאפשר זיהוי של ניצול לקטוז, וכך מאפשר הבחנה בחיידקי מעיים המסוגלים לבצע תסיסת לקטוז. בחיידקים מסוג Lac+ (מנצלי לקטוז) ניצול לקטוז גורם לירידת ה-pH וצבע המושבות אדום/ורוד. בחיידקים מסוג Lac- (שאינם מנצלי לקטוז) ניצול פפטון גורם לעליית ה- pH וצבע המושבות לבן.

מצע זה פותח על ידי הבקטריולוג הבריטי אלפרד תיאודור מקונקי בתחילת המאה ה-20.

מרכיבי המצע
-----------

* פפטון - 17 גרם
* פרוטאוז פפטון - 3 גרם
* לקטוז - 10 גרם
* מלחי מרה - 1.5 גרם
* נתרן כלורי - 5 גרם
* אינדיקטור ניוטרל רד - 0.03 גרם
* קריסטל ויולט - 0.001 גרם
* אגר - 13.5 גרם
* מים - עד להשלמה ל-1 ליטר ולהתאמת ה-pH ל-0.2 +/- 7.1.

ישנם מספר וריאציות של מצע מקונקי בהתאם לצורך, למשל:

* מוסיפים 0.001 גרם (פר 1 ליטר) של קריסטל ויולט כאשר מבקשים לבדוק האם גדילתם של חיידקים גראם-חיוביים מעוכבת.
* במידה ותכונת ה-"swarming" (סוג של תנועה קולקטיבית של חיידקים) אינה דרושה אצל חיידקים ממשפחת *Proteus* ניתן להשמיט את הנתרן הכלורי.
* כדי לבודד את פתוגן המעיים *Escherichia coli O157:H7* מוסיפים סורביטול למצע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגר מקונקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Allen, Mary E (2005). "MACCONKEY AGAR PLATES PROTOCOLS, American Society For Microbiology
2. ↑  March, SANDRA B. and S. A. M. U. E. L. Ratnam. "Sorbitol-MacConkey medium for detection of Escherichia coli O157: H7 associated with hemorrhagic colitis." *Journal of clinical microbiology* **23.5** (1986): 869-872.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מרקו רויס".

**מרקו רוס** (בגרמנית: **Marco Russ**, נולד ב-4 באוגוסט 1985 בהנאו שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק באיינטרכט פרנקפורט בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

רוס גדל בקבוצת הנוער של איינטרכט פרנקפורט ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 2004, כאשר היה בן 19. פרנקפורט שיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, ורוס סייע לקבוצה להעפיל אל הבונדסליגה כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת. רוס שיחק במועדון במשך שבע עונות רצופות, בהן צבר 163 הופעות והבקיע 13 שערים. רוס השתתף עם איינטרכט פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני בשנת 2006, בו הפסידה הקבוצה בתוצאה 1-0 לבאיירן מינכן כשרוס משחק 90 דקות. העפלה זו לגמר הגביע העניקה לפרנקפורט את הכרטיס לגביע אופ"א בעונת 2006/07, אך פרנקפורט הודחה בשלב הבתים. בעונת 2010/11 רוס ירד ליגה עם איינטרכט פרנקפורט, ובחר לעזוב את המועדון ולעבור לוולפסבורג. במועדון זה רוס לא נחל הצלחה רבה, ובשתי עונות צבר 24 הופעות בלבד, בהן הבקיע שער אחד. בקיץ 2013 חזר רוס לאיינטרכט פרנקפורט, שעלתה בחזרה אל הבונדסליגה עונה קודם לכן.

בחודש מאי 2016 דווח כי רוס סובל מגידול ממאיר. חרף מחלתו, בחר רוס לשחק במבחני ההישרדות של פרנקפורט בבונדסליגה מול נירנברג, ולהיכנס לטיפולים רק לאחריהם. המשחק הראשון מבין צמד המשחקים נערך יום אחרי הצהרתו של רוס. במשחק זה הבקיע רוס שער עצמי, והמשחק הסתיים בתיקו 1-1. במשחק הגומלין רוס לא נכלל בסגל עקב צבירת כרטיסים צהובים. איינטרכט פרנקפורט ניצחה בגומלין את נירנברג בתוצאה 1-0, ונשארה בבונדסליגה. כובש השער, האריס ספארוביץ', הקדיש את השער לרוס שישב ביציע. בספטמבר 2016 פרסם רוס תמונה שלו לאחר טיפולי כימותרפיה, וקבוצתו הודיעה כי האריכה את חוזהו עד לשנת 2019 כמחווה. באוקטובר 2016 דווח כי רוס החלים מהסרטן ואמור להתחיל תהליך שיקום, שבסיומו יחזור לשירות איינטרכט פרנקפורט. בינואר 2017 דווח כי רוס חזר לאימוני הקבוצה. במאי 2017 ישב רוס על הספסל של פרנקפורט בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה פרנקפורט 2-1 לבורוסיה דורטמונד. בעונת 2017/18 חזר רוס להיות שחקן משמעותי בהגנה של איינטרכט פרנקפורט שרשמה עונה טובה מאוד, שבסיומה זכתה בגביע הגרמני לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן. רוס נכנס כמחליף בגמר במקום ג'ונתן דה גוזמן.

נכון ליוני 2018, רוס מדורג במקום השביעי בטבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה בכל הזמנים.

תארים
-----

עם איינטרכט פרנקפורט:

* הגביע הגרמני: 2017/18

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלת שיאני ההופעות של איינטרכט פרנקפורט בבונדסליגה באתר worldfootball.net

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1242435085
* VIAF: 5447163411740800360005
* WorldCat (עם VIAF): 5447163411740800360005

 |
הרב **חיים (הנרי) פריירה מנדס** (באנגלית: **Henry Pereira Mendes**; ‏ 1852–1937) היה רב אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

נולד בברמינגהאם, אנגליה. בן למשפחה רבנית ספרדית עתיקה. בין אבותיו מצד אמו נמנים רפאל מנדולה, הרב הספרדי הראשי של לונדון ודוד אהרן די סולה. אביו אברהם פררה מנדס היה רב בברמינגהאם ולפניה בג'מייקה וניופורט. הוא למד בקולג' נורת'ויק (Northwick), בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ובאוניברסיטת ניו יורק, וקיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1884.

קודם לכן, ב-1874, מונה לרב הקהילה הספרדית במנצ'סטר וב-1877 נקרא לכהן כרבה של קהילת שארית ישראל בניו יורק.

ב-1881 הוא היה אחד ממייסדי ועד רבני ניו יורק (New York Board of Ministers) והיה המזכיר שלו מייסודו עד 1901 כאשר מונה לנשיאו. הוא הצטרף לשבתאי מוראיס בהקמת בית המדרש לרבנים באמריקה ב-1886. הוא נעשה למזכיר בית המדרש ופרופסור להיסטוריה בו. עם מותו של ד"ר מוראיס הוא נעשה לנשיא בפועל של הפקולטה עד מינויו של שניאור זלמן שכטר ב-1902.

ב- 5 במרץ 1892 הוא נורה בבטנו בביתו על ידי קבצן בשם חוסה מזרחי (Jose Mizrachee). 

ב-1884 היא שנת יובל המאה להולדתו של משה מונטיפיורי הניע את קהילתו לציין את האירוע בעבודה מעשית. התוצאה הייתה בית מונטיפיורי לנכים כרוניים שנוסד באותה שנה. הוא מונה לסגן נשיא האיגוד של ילדים נכים ב-1896 וב- 1901 ייסד את הסניף היהודי של אותו איגוד.

הוא קידם את הקמת איחוד הקהילות האורתודוקסיות בארצות הברית וקנדה (1897) ואחרי כן נבחר לנשיאו. מנדס היה סגן הנשיא של הפדרציה האמריקאית של ציונים (American Federation of Zionists) והיה חבר של ועדת הפעולה של וינה (1898–1899). הוא היה אחד הציונים האמריקאים הראשונים שהתבקש על ידי תיאודור הרצל להפיץ את התורה הציונית באמריקה.

מנדס היה אחד המייסדים של Young Women's Hebrew Association of New York (1902). הוא היה פרופסור לדרשה בישיבה יוניברסיטי מ-1917–1920.

נפטר בניו יורק.

אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.

כתביו ופעילותו הספרותית
-----------------------

יחד עם אחיו פרדריק דה סולה מנדס ואחרים הוא היה אחד ממייסדי העיתון The American Hebrew (1879) והוא תרם לעיתון מאמרים לעיתים תכופות. הוא חיבר ספר לימוד לילדים בשם Union Primer and Reading Book (1882) וכן היסטוריה יהודית מוצגת מבחינה מוסרית (Jewish History Ethically Presented) (1895), להסתכל קדימה – תוכנית לצדק ליהודי (1900), הדת היהודית מוצגת מבחינה מוסרית (The Jewish Religion Ethically Presented) (1904)
כמו כן חיבר סיפורים: In Old Egypt," stories about, but not from, the Bible, **אסתר**, **יהודה המכבי**.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון אייזנשטט, מענדעס, הרב דר. ה. פעריירא, **דור רבניו וסופריו**, תרנ"ה-תרס"ה, חלק ה, עמוד 73, באתר היברובוקס
* הנרי פררה מנדס, באתר "החכם היומי"
* הנרי פררה מנדס (1852-1937), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכיון **אוסף הנרי פררה מנדס**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265211105171
* GND: 1055637133
* ISNI: 0000 0000 6699 9612
* LCCN: nr92014049
* NTA: 21366710X
* SNAC: w6hq4ph7
* Trove: 830833
* VIAF: 41702903
* WorldCat: lccn-nr92014049

 |
**אד רנדל** (באנגלית: **Edward Gene Rendell**; נולד ב-5 בינואר 1944) הוא משפטן, עורך דין, פוליטיקאי וסופר אמריקאי שכיהן כמושל פנסילבניה ה-45 בין השנים 2003 ל-2011 וקודם לכן כראש העיר של פילדלפיה בין השנים 1992–2000.

היה חבר במפלגה הדמוקרטית וכיהן כתובע המחוזי של פילדלפיה.

ביוגרפיה
--------

רנדל נולד בניו יורק למשפחה יהודית מרוסיה, רנדל עבר לפילדלפיה שם השלים תואר ראשון מאוניברסיטת פנסילבניה. הוא שירת כסגן בצבא ארצות הברית בשנים 1968 עד 1974.

קריירה
------

רנדל נבחר לתובע המחוזי של פילדלפיה בשנת 1977 לאחר שהביס את התובע המחוזי הדמוקרטי, אמט פיצפטריק, בבחירות המקדימות, והפך לתובע המחוזי הצעיר ביותר בהיסטוריה.

ב-1982, ניהל רנדל את התביעה השנויה במחלוקת של מומיא אבו ג'אמאל, שגרמה לגזר דין מוות. הפיצוץ של הקהילה הדתית השחורה (MOVE) על ידי משטרת פילדלפיה התרחש גם במהלך כהונתו של רנדל ואז נהרגו 11 מחבריה וגרמו לשריפה שהותירה מאות דיירים ללא קורת גג.

### ראש עיריית פילדלפיה

ב-1987 רץ רנדל למועמדות הדמוקרטית נגד ראש העיר המכהן של פילדלפיה, וילסון גוד, והפסיד. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1991, רץ שוב לתפקיד נגד פרנק ריזו שנפטר בקיץ של אותה שנה, ובעקבות כך, בנובמבר 1991, זכה רנדל בתפקיד ראש העיר של פילדלפיה.

במהלך כהונתו כראש העיר, קיצץ רנדל גירעון של כ-250 מיליון דולר, איזן את התקציב של פילדלפיה, הפחית מיסים לעסקים, יישם יוזמות חדשות מניבות הכנסות ושיפר באופן דרמטי את השירותים לשכונות פילדלפיה. הוא קיבל את הכינוי "הרנסאנס של פילדלפיה" בגלל מה שעשה עם התקציב. מדיניות קיצוץ המחירים של רנדל הביאה לו התנגדות עזה מצד איגודים מקצועיים, עם זאת, הוא נבחר מחדש בשנת 1995, כשהביס את הרפובליקני ג'ו רוקס עם 80% מהקולות.

### מושל פנסילבניה

ב-2002 התמודד רנדל לתפקיד מושל פנסילבניה ובבחירות שנערכו בנובמבר ניצח את השופט הרפובליקני מייק פישר. רנדל זכה לא רק בפילדלפיה שהיא בכללות דמוקרטית, אלא גם בפרברים הרפובליקנים של פילדלפיה, בעיקר בשל הפופולריות שלו כראש העיר של פילדלפיה.

בבחירות שנערכו ב-7 בנובמבר 2006, זכה שוב רנדל והביס את לין סוואן, שחקן פוטבול מקצועי לשעבר בפיטסבורג סטילרס. רנדל זכה ב-2,470,517 מהקולות שהם 60 אחוז לעומת 1,622,135 מהקולות שהם 40 אחוז שקיבל סוואן. ב-16 בינואר 2007 הושבע כמושל פנסילבניה בפעם השנייה.

### לאחר החיים הפוליטיים

לאחר סיום הקריירה בתור מושל פנסילבניה, חזר רנדל למשרד עורכי הדין שלו בפילדלפיה. בינואר 2011, קיבל משרה כאנליסט פוליטי ב-NBC News ו-MSNBC.

חיים אישיים
-----------

ב-10 ביולי 1971 נישא למארג'ורי רנדל, שופטת פדרלית של בית המשפט לערעורים של ארצות הברית ממוצא קתולי, יש להם בן אחד, ג'סי. זמן קצר לאחר שעזב את משרתו בשנת 2011 הודיעו על פרידתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אד רנדל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אד רנדל
* אד רנדל, ברשת החברתית פייסבוק

* אד רנדל, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  המינוי של רנדל
2. ↑  תיאור האירוע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1176205544
* ISNI: 0000 0000 4805 0550
* LCCN: nr92044893
* SNAC: w6j988nr
* SUDOC: 265233658
* VIAF: 12175290
* WorldCat: lccn-nr92044893

 |
**מרקוס אוקטביוס** (בלטינית: **Marcus Octavius**) היה פוליטיקאי רומאי ששירת כטריבון הפלבס בשנת 133 לפנה"ס. ידוע כבר הפלוגתא של עמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס.

תולדות חייו
-----------

אוקטביוס היה אציל אמיד שהחזיק בבעלותו אדמות ציבור רבות (על אף שבאופן רשמי הם לא היו בבעלותו בפועל, הוא, כמו רבים אחרים, קנה חזקה עליהם). יש היסטוריונים שהסיקו לפי זמן פעולתו כי הוא היה בנו של גנאיוס אוקטביוס ששירת כקונסול בשנת 165 לפנה"ס, אולם השערה זאת אינה נתמכת בשום צורה על ידי המקורות שעוסקים בו.

אוקטביוס נבחר למשרת טריבון הפלבאים של 133 לפנה"ס, שנה שעתידה הייתה להיות סוערת במיוחד. ידידו ועמיתו טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס הביא לפני אספת הפלבס הצעת חוק בדבר חלוקה מחדש של קרקעות ציבוריות. הצעה זו לא הייתה לרוחם של הסנאטורים, ולאחר שנכשלו בניסיונם לשכנע את גרקכוס למשוך את ההצעה הם פנו לאוקטביוס. פלוטרכוס מספר כי הסנאטורים הפעילו עליו לחץ להשתמש בזכות הווטו שלו על מנת להכשיל את ההצעה. בתחילה העדיף אוקטביוס לשמור על נייטרליות בעניין בשל יחסי החברות בינו ובין גרקכוס, אולם כתוצאה מלחץ כבד שהופעל עליו מצד סנאטורים בכירים התרצה והשתמש בזכות הווטו שלו כדי להכשיל את ההצעה. מאידך גיסא מוסר קסיוס דיו כי המניע של אוקטביוס להתנגד להצעה הייתה היריבות האישית שלו עם גרקכוס.

גרקכוס הפעיל לחץ כבד על אוקטביוס לשנות את עמדתו, ואף השבית את מוסדות המדינה על רקע זה. כמו כן, הוא הציע לו לפצותו על אובדן הקרקע הציבורית הצפוי לו כתוצאה מן החוק. אך אוקטביוס נשאר איתן בהתנגדותו - ומסיבה זו פעל גרקכוס להדחת אוקטביוס, ונערכה בקרב העם הצבעה בעניין. כאשר היה ברור שתוצאת ההצבעה תהיה לטובת ההדחה, עצר אותה גרקכוס ופנה לאוקטביוס בבקשה שישנה את עמדתו – אך אוקטביוס סירב. ההצבעה נמשכה, ובסופה הודח. 

הדחתו של אוקטביוס הייתה צעד חסר תקדים. רבים מהפלבאים הרגישו לא בנוח כלפיו, מאחר שכל עוד הטריבון מכהן הוא בעל חסינות קדושה; אולם גרקכוס טען כי מכיוון שאוקטביוס פעל כביכול כנגד האינטרסים של הפלבאים הוא איבד את הלגיטימיות שלו כטריבון, וכתוצאה מכך את חסינותו. טענה זו הייתה חסרת תקדים; אמנם, אספות העם מינו את המגיסטראטים, אולם מרגע מינויים הם פעלו באופן עצמאי יחד עם הסנאט בניהול המדינה. מטענתו של גרקכוס נבע כי אספות העם הן אלו שצריכות לפקח על המגיסטראטים, ודבר זה היווה פגיעה חמורה בשלטון הסנאט. בנוסף, הדחתו של אוקטביוס הייתה הפרה חמורה של עיקרון הקולגיות והשוויון בין המגיסטראטרים.

בעת שכיהן גאיוס סמפרוניוס גרקכוס כטריבון הפלבס בשנת 123 לפנה"ס, הוא הציע באספת הפלבאים הצעת חוק שלפיה כל מגיסטראטר שהודח ממשרתו על ידי הצבעה של אספת עם לא יוכל לכהן שוב בכל מגיסטראטה אחרת. חוק זה היה מכוון כנגד אוקטביוס מתוך רצונו של גרקכוס הצעיר לנקום בו על התנגדותו לאחיו טיבריוס. גרקכוס בסופו של דבר משך את הצעת החוק כתוצאה מבקשתו של אמו קורנליה אפריקאנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פלוטרכוס, *Tiberius Gracchus* ‏ 10–12 (תרגום לאנגלית)
* פלוטרכוס, *Gaius Gracchus* ‏4, 1–2 (תרגום לאנגלית)
**יד וכדור שיקוף** המכונה גם **דיוקן עצמי במראה כדורית** הוא הדפס אבן (ליתוגרפיה) מעשה ידי האמן ההולנדי מאוריץ קורנליס אשר שהודפס לראשונה בינואר 1935.

תיאור היצירה
------------

ביצירה ניתן לראות את השתקפות האמן בכדור שיקוף (כדור בדולח) שהוא מחזיק בידו. בהשתקפות רואים את כל חדר העבודה של האמן, והיצירה מהווה משחק בפרספקטיבות שונות המתאפשרות בציור השתקפות, בדומה ליצירה קודמת של האמן "דומם וכדור שיקוף". אין מדובר ביצירה ריאליסטית שכן ברקע התמונה לא ניתן לראות את חדר העבודה הנראה בהשתקפות.

בספרו מתאר אֶשֶר את היצירה, כאמירה לגבי יחס האמן לאופן שבו הוא רואה את יצירתו:

> 
> בעד המראה הזו יכול האמן לראות את סביבתו במבט שלם הרבה יותר מאשר בצפייה ישירה, שכן כמעט כל הסובב אותו - ארבעת הקירות, הרצפה ותקרת חדרו - דחוסים, הגם שבמעוות, בלוח העגול הקטן. ראשו... נמצא במרכז המוחלט. לכל אשר יפנה את ראשו - תמיד ישאר במרכז. ה"אני" הוא לב ליבו הבלתי מעורער של עולמי.
> 
> 
> 
> — מ.ק. אשר, **יצירות גרפיות**, טאשן וסטימצקי, 1994
>

אזכורים תרבותיים
----------------

בסרט "המבוך" בו מוזכרת עבודה נוספת של האמן ("יחסות") ישנם אזכורים גם של יצירה זו. גארת', מלך הגובלינים (המגולם על ידי דייוויד בואי) מציע לשרה, הגיבורה, כדור בדולח המופיע בידו, ובו ניתן לראות השתקפות. וכן, בסצנת החלום שבסרט, שרה מגלה שהיא כלואה בכדור בדולח וכשהיא רצה לקיר הכדור היא רואה את השתקפותה המעוותת, בדומה להשתקפות האמן המופיעה ביצירה זו.

לקריאה נוספת
------------

* מ.ק. אשר, **עבודות גרפיות**, סטימצקי טאשן, 1994, בתרגום עדנה קלגסברון ובעריכת שלומית אריאל.

| יצירותיו של מאוריץ קורנליס אשר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בית מדרגות • בלוודיר • דומם וכדור שיקוף • הגשר • זחלגלגל • יד וכדור שיקוף • ידיים רושמות • יחסות • מגדל בבל • מפל מים • מראת קסמים • עולם אחר 2 • עולים ויורדים • קיעור וקימור • קסטרוולווה • שלושה כדורים 2 • שמיים ומים |

 |
**ריקארדו אלבס פריירה** (בפורטוגזית: **Ricardo Alves Pereira**; נולד ב-8 באוגוסט 1988 בסינופ שבברזיל), הידוע כ**ריקארדיניו**, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-נאסר מהליגה השנייה בערב הסעודית.

קריירת מועדונים
---------------

ריקארדיניו עלה לקבוצה הבוגרת של אתלטיקו פרנאאנסה בשנת 2005. ב-20 באוגוסט 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-2 על סאו פאולו במסגרת ליגת העל הברזילאית. ב-5 ביוני 2007 הצטרף בהשאלה לדאלאס, ובשנת 2009 הושאל ל-ABC פוטבול קלוב. בעונת 2010 הושאל לטוקיו מליגת העל היפנית. ב-20 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בתיקו 0-0 נגד סרסו אוסקה במסגרת המחזור השלישי. ב-3 באוקטובר הבקיע את שערו היחיד במועדון, שער בדקה ה-84 בניצחון 3-0 על שונאן בלמר במסגרת המחזור ה-25. בעונת 2011 הושאל לפונטה פרטה מליגת המשנה הברזילאית. הוא ערך 35 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. בעונת 2013 הושאל לפיגיירנסה, גם היא מליגת המשנה, וערך 24 הופעות, בהן הבקיע שלושה שערים. לקראת עונת 2014 עזב את אתלטיקו פרנאאנסה והצטרף לאמריקה ששיחקה בליגת המשנה. הוא ערך 18 הופעות ליגה במועדון והבקיע שער אחד, ובעונה הבאה עבר לטג'אן מליגת העל של קוריאה הדרומית, בה ערך 7 הופעות מבלי להבקיע שער. בהמשך שיחק בקלוב דה רגאטס מליגת המשנה הברזילאית ובאתלטיקו ליננסה מהליגה הרביעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריקארדו אלבס פריירה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ריקארדו אלבס פריירה"**.
פרמטר הפגיעה b וזווית הפיזור θ**פרמטר הפגיעה b** מוגדר כמרחק המאונך בין מסלולו של גוף לבין מרכז שדה הפוטנציאל {\displaystyle U\left(r\right)} שהגוף מושפע ממנו (ראו תמונה). המונח בדרך כלל משמש בפיזיקה גרעינית, אך גם במכניקה קלאסית, לרוב בבעיות המערבות כבידה.

הקשר בין מקדם הפגיעה לבין זווית הפיזור \theta  הוא:

{\displaystyle \theta =\pi -2b\int \_{r\_{min}}^{\infty }{\frac {dr}{r^{2}{\sqrt {1-\left(b/r\right)^{2}-2U/mv\_{\infty }^{2}}}}}}

כאשר {\displaystyle v\_{\infty }} היא מהירות הקליע במרחק גדול מאוד ממרכז הפוטנציאל, ו-{\displaystyle r\_{min}} המרחק המינימלי של הקליע ממרחק הפוטנציאל.

פיזור מכדור קשיח
----------------

ההדגמה הפשוטה ביותר של פרמטר פגיעה הוא בפיזור מכדור קשיח. נניח שיש לנו קליע הנע לכיוון ספירה קשיחה ברדיוס R. מכיוון שהספירה קשיחה לחלוטין, ולא משפיעה על הסביבה כלל (בהזנחת הכבידה), ניתן להגדיר לה פוטנציאל כך:

{\displaystyle U\left(r\right)={\begin{cases}0&r>R\\\infty &r\leq R\end{cases}}}

נסתכל על שני מקרים כעת: אם פרמטר הפגיעה b גדול מהרדיוס של הספירה, כלומר {\displaystyle b>R} הקליע יפספס לחלוטין את הספירה, ואז לפי הנוסחה מעלה {\displaystyle \theta =0}. מצד שני, אם {\displaystyle b\leq R}, נוכל למצוא את זווית הפיזור לפי פרמטר הפגיעה לפי אותה נוסחה ולקבל: {\displaystyle b=R\cos \left({\frac {\theta }{2}}\right)}

בפיזיקה מודרנית
---------------

בפיזיקה של אנרגיות גבוהות, וספציפית בניסוי הקרניים המצטלבות, ניתן לסווג התנגשויות לפי פרמטר הפגיעה שלהן. התנגשות מרכזית היא התנגשות בעלת {\displaystyle b\approx 0}, התנגשות היקפית (peripheral collision) בעלת {\displaystyle 0<b<2R}, והתנגשות אולטה-היקפית (ultraperipheral collisions) היא בעלת {\displaystyle b>2R}, כאשר בכל המקרים מתייחסים לגרעינים כאל כדורים קשיחים בעלי רדיוס R.

ראו גם
------

* אישושים לתורת היחסות הכללית (אנגלית)
* ניסוי רתרפורד

קישורים חיצוניים
----------------

* - ניתוח של ניסוי רתרפורד באתר hyperphysics

הערות שוליים
------------

1. ↑  Landau, L. D. (Lev Davidovich), 1908-1968. **Mechanics**, Oxford: Pergamon Press, 3d ed, 1976
**אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני**, בראשי תיבות **אפּ"י**, ובאנגלית **DECA** (ראשי תיבות של **D**efense **E**xport **C**ontrols **A**gency) הוא אגף במשרד הביטחון שהוקם ב-2 ביולי 2006. אפ"י מהווה את הרשות המוסמכת במדינת ישראל ליישום חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני, התשס"ז-2007.

המטרות המוצהרות של האגף הן:

* "מימוש המדיניות והאינטרסים של מדינת ישראל למניעת זליגה של טכנולוגיות, מידע וציוד ביטחוני"
* "לפעול לשיפור וייעול השירות הניתן ליצואנים בתחומי הרישוי, ההדרכה והגברת האכיפה"

במסגרת האחריות של האגף, הוא מופקד על: ניהול מרשם היצואנים, מתן רישיונות, הדרכת יצואנים, אכיפת החוק, רישוי העיסוק באמצעי הצפנה, שיתופי פעולה עם גורמים בינלאומיים. האגף מחויב להתחשב בפעולתו במגוון גורמי סביבה ואילוצים על ייצוא ביטחוני, כולל: ביטחון לאומי, מדיניות חוץ, זכויות אדם, התחייבויות בינלאומיות, היבטי חשיפה טכנולוגית, משטרי פיקוח בינלאומיים.

ראשת האגף, מדצמבר 2016, היא רחלי חן (אישה ראשונה בתפקיד זה).

בשנת 2021 הוגשו לאגף בשנת 2021 כ-18,000 בקשות לרישיונות שיווק לכ-190 מדינות וכ-5,300 בקשות לרישיונות יצוא לכ-130 מדינות. כ-1,700 יצואנים היו רשומים במרשם הייצוא הביטחוני והם ייצאו כ-11 אלף מוצרים. האגף ביטל או התלה למעלה מ-3,600 רישיונות שיווק ויצוא בעקבות שינויים שחלו במדינות היעד, בהיבטים של זכויות אדם ויציבות פוליטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אגף הפיקוח על היצוא הביטחוני
* חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני, התשס״ז–2007, בספר החוקים הפתוח

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטרות אפ"י, באתר אפ"י
2. ↑  ראשת אפ"י חדשה במשרד הביטחון, בדף פייסבוק של משרד הביטחון, 1 סדצמבר 2016
3. ↑  בגלל הפרת זכויות אדם: כ-3,600 רישיונות ייצוא ביטחוני בוטלו, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 31 בינואר 2022
**פרמגצרוס** (שם מדעי: ***Praemegaceros***) הוא סוג נכחד של אייל שהתקיים באירואסיה במשך הפליסטוקן עד ההולוקן. הוא היה בעל תפוצה נרחבת באירופה ובמערב ומרכז אסיה אך החל להיעלם עם סוף הפליסטוקן, ייתכן שעקב ציד אנושי. עם זאת האיילים שחיו באי סרדיניה הצליחו לשרוד עד שנכחדו 5,500 שנה לפני הספירה.

המאובנים של האייל התגלו ב:צרפת, גאורגיה, גרמניה, יוון, ישראל, איטליה, רומניה, רוסיה, ספרד, סוריה וטג'יקיסטן.

אייל זה דמה במראהו מעט לאייל אדום אך היה בעל קרניים רחבות ומסועפות שפנו כלפי חוץ והיו בעלי בסיס רחב יחסית. משקלו של האייל מגיע ל-200 עד 450 ק"ג בקירוב.

מיון
----

אייל זה תואר למדע ב-1920 בידי החוקר פורטיס ובמשך שנים תואר כזן של האייל (הסוג *Cervus*) ולפי מספר חוקרים היה דומה מעט למגלוצרוס או המגצרואידס (*Megaceroides*).

בסוג זה ישנם 6 מינים:

* *P. dawkinsi*
* *P. cazioti*
* *P. obscurus*
* *P. pliotarandoides*
* *P. solilhacus*
* *P. verticornis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרמגצרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**לֶמֶך** או **חוּשַם** הוא משחק קלפים עממי שהיה אהוב על ילדים בשנות ה-50 של המאה ה-20.
ככל הנראה, מקור המשחק בסין או בהודו. בדרום אמריקה קרוי המשחק "Culo Sucio". בתרגום מילולי מספרדית, משמעות השם היא "ישבן מלוכלך", ובתרגום חופשי "ביש מזל".

הוראות המשחק
------------

המשחק מכיל 25 קלפים: 12 זוגות וקלף בודד הנקרא בשם **למך** או **חושם**. ניתן לשחק את המשחק גם באמצעות חבילת קלפים רגילה, שהוצא ממנה קלף.

מהלך המשחק
----------

#### הכנת המשחק

מחלקים את כל הקלפים בין המשתתפים
(בגרסאות מסוימות של המשחק, כהכנה לתחילת המשחק, מניח כל שחקן את הזוגות שברשותו על שולחן, והשחקן הפותח הוא זה שבידו מספר הקלפים הנמוך ביותר). הקלפים נשארים מוסתרים מעיניי השחקנים האחרים.

#### מטרת המשחק

מטרת המשחק היא לצבור את מספר הסדרות הרב ביותר של ארבעה קלפים בעלי אותו מספר או סימן ולהימנע מה"חושם" (הקלף הבודד, שאין לו סידרה).

#### מהלך המשחק

השחקן הראשון מעביר קלף (לפי בחירתו) לשחקן שבא אחריו, בלי לחשוף את הקלף. המשתתף שעומד לקבל את הקלף יכול לדחות אותו, ולבקש קלף אחר.
אם המקבל דחה את הקלף, המעביר חייב לתת לו קלף אחר ואותו הוא מוכרח לקבל. כל שחקן בתורו מושך קלף מידו של השחקן ששיחק לפניו, כאשר הקלפים אחוזים בידו של בעל הקלפים, וגבם מופנה אל השולף, אשר אינו יודע באיזה קלף הוא בוחר.

כאשר לאחד השחקנים יש סדרה שלמה של ארבעה קלפים בעלי אותו ערך, הוא צריך להוריד את הקלפים הפוכים על השולחן. אם ביד השחקן זוגות קלפים תואמים, מניחם על השולחן כשפניהם כלפי מעלה. המשחק מסתיים כאשר כל הזוגות מונחים על השולחן.

בסיום המשחק נותר שחקן עם קלף הג'וקר ביד - קלף שאין לו בן זוג. שחקן זה הוא המפסיד, והוא "זוכה" למספר הנקודות השליליות הגבוה ביותר. כל שאר השחקנים זוכים לניקוד על פי מספר הסדרות שהורידו לשולחן. המפסיד מכונה, על פי שם המשחק, "חושם", "למך", או "ביש מזל".

#### אסטרטגיות

מכיוון שכך, במהלך המשחק מנסה כל שחקן לגרום לשחקן השולף קלף מבין הקלפים שבידיו לבחור דווקא את הקלף המיוחד. שחקנים יעשו כן תוך שימוש באסטרטגיה ישירה (הצבת החושם באופן בולט במרכז קלפיהם), באסטרטגיה עקיפה (החבאה לכאורה של החושם, מתוך מטרה שיימצא "דווקא") ובשיטות הטעייה שונות.

ניתן לשלב הטלת משימות על מפסידים. כמו כן, אפשר גם לגוון את חוקי המשחק.
למשל:

* אם מישהו הניח את הקלפים אחרון וגם ה"חושם" אצלו מקבל 3 נק' רעות (במקום 2)
* חובה לעבור שני סבבים (כל אחד העביר קלף פעמיים) לפי שניתן להניח את הקלפים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למך** בוויקישיתוף
* למך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
בתורת המשחקים במשחק מיקוח ישנם מספר עקרונות מנחים לפתרון המשחק אשר הוצגו על ידי ג'ון נאש.
נאש הוכיח כי קיים פתרון יחיד המקיים את **עקרון הסימטריה**, עקרון היעילות, עקרון הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות ועקרון האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות. גם בפתרון קלעי סמורודינסקי למשחק מיקוח מופיע **עקרון הסימטריה** בנוסף לעקרון היעילות, עקרון האי-תלות ביחידות מדידה ועקרון המונוטוניות המוגבלת.  

**עקרון הסמטריה** דורש שאסור לבורר להעדיף שחקן אחד על פני השני, כלומר אם משחק מיקוח סימטרי, ההסכם שמציע הבורר ישקף זאת.   

במשחק מיקוח בו יש יותר משני שחקנים קיים עקרון האנונימיות האומר שכאשר משנים את שמות השחקנים הפתרון המוצע על ידי בורר משתנה בהתאם לשינוי השמות. פתרון המקיים את עקרון האנונימיות מקיים גם את **עקרון הסימטריה**. 
כלומר, הפתרון אינו מפלה שחקן בגלל שמו.  

בתורת המשחקים במשחקים בצורה קואליציונית קיים ערך שפלי הנותן פתרון למשחק שיתופי בו ישנם כמה שחקנים, שיכולים להתאגד בקבוצות כדי לצבור רווח. כללי המשחק קובעים כמה תקבל כל קבוצה, והבעיה היא למצוא חלוקה הוגנת של הזכייה בין כל השותפים, שתתחשב בכח המיקוח של כל שותף ושותף. 
לפי שפלי קיים מושג פתרון אחד ויחיד המקיים את עקרונות היעילות, החיבוריות, שחקן האפס ו**עקרון הסמטריה**.

ניסוח פורמלי לעקרון הסימטריה במשחקי מיקוח
-----------------------------------------

משחק מיקוח {\displaystyle (S,d)} הוא **סימטרי** אם הוא מקיים את התנאים הבאים:

* נקודת אי ההסכמה היא סימטרית ({\displaystyle d\_{1}=d\_{2}}).
* אם {\displaystyle (x\_{1},x\_{2})\in S} אזי גם {\displaystyle (x\_{2},x\_{1})\in S}.

פתרון \phi  מקיים את **עקרון הסימטריה** אם הפתרון של כל משחק מיקוח סימטרי (S,d) הוא גם סימטרי (({\displaystyle \phi \_{1}(S,d)=\phi \_{2}(S.d)}). כלומר, פתרון כזה מקצה לכל שחקן תועלת זהה במשחק מיקוח סימטרי.   

הפירוש הגאומטרי הוא ש S סימטרית ביחס לאלכסון הראשי ועל אלכסון זה נמצאת גם נקודת האי-הסכמה. במשחקי מיקוח סימטריים לא ניתן להבדיל בין שני השחקנים, פרט לבחירה שרירותית של הצירים עבור השחקנים.

ניסוח פורמלי לעקרון הסימטריה במשחקים בצורה קואליציונית
------------------------------------------------------

שני שחקנים שונים {\displaystyle i,j\in N} הם שחקנים סימטריים במשחק בצורה קואליציונית {\displaystyle \left(N;v\right)}

אם לכל קואליציה S שאינה מכילה את שניהם, {\displaystyle \forall S\subseteq N\setminus \left\{i,j\right\}}, מתקיים:

{\displaystyle v(S\cup \left\{i\right\})=v(S\cup \left\{j\right\})}

כלומר, לכל קואליציה S שנבחר כך שהיא אינה מכילה את i ו-j, השווי שלה יהיה זהה אם נצרף אליה את השחקן i או אם נצרף אליה את השחקן j.

  

פתרון \varphi  מקיים את **עקרון הסימטריה** אם לכל משחק {\displaystyle \left(N;v\right)} ולכל זוג שחקנים סימטריים i ו-j במשחק 

מתקיים: {\displaystyle \varphi \_{i}\left(N;v\right)=\varphi \_{j}\left(N;v\right)}

זהו, למעשה, עיקרון של אי-אפליה שלפיו שני שחקנים שקולים, בעלי אותו מעמד, יקבלו אותו הסכום.

כלומר, כאשר לשני שחקנים תרומות שוות לכל הקואליציות, הפתרון לא יהיה תלוי בשמותיהם.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, **תורת המשחקים**, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
**סורת א-רעד** (בערבית: **سورة الرعد**) היא הסורה ה-13 בקוראן, והיא מונה 43 פסוקים.

שם הסורה נלקח מפסוק 13, משמעות השם היא "הרעם".

תוכן הסורה והנושאים בה
----------------------

הפסוק הראשון מדבר על כך שהרבה אנשים אינם מאמינים בקוראן ובכתוב בו. פסוקים 2–6 גורסים כי אלו אשר דוחים את ריבונותו של אללה, מתכחשים לעולם הבא או מבקשים להחיש את העונש האלוהי, הם אנשים שלכאורה עושים שגיאה. פסוקים 7–31 עונים כביכול לאלו שדורשים ממוחמד לבצע נס על טבעי. פסוקים 32–35 מתארים את אלו שלכאורה שונאים את הקוראן. פסוקים 36–42 מדגישים את העמדה שעל מוחמד לנקוט כלפי אלו שלכאורה שונאים את הקוראן. פסוק 43 הוא לכאורה עדות של האל על נביאו.

חשיבות הסורה במסורת האסלאמית
----------------------------

על פי האימאם ג'עפר א-צאדק, אדם שקורא את סורת א-רעד, זוכה להגנה מפני ברקים. ישנו חדית' בו נאמר שמי שנוהג לקרוא את הסורה הזאת, יזכה לשכר גדול מהאל. חלק מפוסקי ההלכה המוסלמים גורסים כי פסוק 25 בסורת א-רעד הוא למעשה ציווי על קיום הבטחות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורת א-רעד** בוויקישיתוף
- ויקיטקסט סורת א-רעד, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט

הערות שוליים
------------

1. ↑  youtube
2. ↑  youtube\_surah\_a-ra'd
3. ↑  youtube\_ surah\_13
4. ↑  Sura al-Ra'd, WikiShia (באנגלית)
5. ↑  Ṣadūq, **Thawāb al-aʿmāl**, עמ' 107
6. ↑  Ṭabrisī, **Majmaʿ al-bayān**
7. ↑  Īrawānī, **Durūs tamhīdīyya**, כרך 1, עמ' 462

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת:**סורת יוסף** | **הקוראן** | הסורה הבאה:**סורת אבראהים** |
| **סורה 13** |
| 1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31
32
33
34
35
36
37
38
39
40
41
42
43
44
45
46
47
48
49
50
51
52
53
54
55
56
57
58
59
60
61
62
63
64
65
66
67
68
69
70
71
72
73
74
75
76
77
78
79
80
81
82
83
84
85
86
87
88
89
90
91
92
93
94
95
96
97
98
99
100
101
102
103
104
105
106
107
108
109
110
111
112
113
114 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008877326605171
* LCCN: n93067718
* TDVİA: rad-suresi
* VIAF: 177085418
* WorldCat (עם VIAF): 177085418

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיקרון קומבינטורי. אם התכוונתם לעיקרון בתורת המשחקים, ראו עקרון החיבוריות.
**עֶקְרוֹן הַחִיבּוּר** הוא עיקרון יסודי בקומבינטוריקה המופיע בצורות שונות בתחומים רבים במתמטיקה. העיקרון קובע עבור קבוצות זרות, כי אם באחת יש n עצמים ובשנייה m עצמים, אז מספר העצמים בשתי הקבוצות יחדיו שווה לסכום {\displaystyle n+m}.

קומבינטוריקה
------------

בניסוח פורמלי עקרון החיבור קובע כי אם בקבוצה סופית A יש n איברים ובקבוצה סופית B יש m איברים, והקבוצות A ו-B זרות, אז באיחוד {\displaystyle A\cup B} יש {\displaystyle n+m} איברים. או בסימון מקובל: {\displaystyle |A\cup B|=|A|+|B|}. ניתן להוכיח את עקרון החיבור באינדוקציה בהסתמך על הגדרת החיבור במערכת פאנו.

באינדוקציה מכלילים את עקרון החיבור למספר כלשהו של קבוצות. אם הקבוצות {\displaystyle A\_{1},A\_{2},\ldots ,A\_{n}} סופיות *וזרות בזוגות*, אז {\displaystyle {\biggl |}\bigcup \_{i=1}^{n}A\_{i}{\biggl |}=\sum \_{i=1}^{n}|A\_{i}|}.

הכללה נוספת של עקרון החיבור היא למקרה שהקבוצות אינן בהכרח זרות. במקרה כזה על סמך החלוקה של {\displaystyle A\cup B} לקבוצות הזרות {\displaystyle A-B,B-A,A\cap B} (ראו הפרש וחיתוך) ועל סמך עקרון החיבור, מתקבל: {\displaystyle |A\cup B|=|A|+|B|-|A\cap B|}.

מצירוף שתי ההכללות מתקבל עקרון ההכלה וההפרדה הקובע את מספר האיברים באיחוד כלשהו של מספר קבוצות סופיות.

תורת הקבוצות
------------

בתורת הקבוצות משתמשים בעקרון החיבור כדי להגדיר פעולת חיבור בין עוצמות. עוצמות סופיות הן מספרים טבעיים ולכן הסכום שלהן תואם את עקרון החיבור. לכן טבעי להכליל את עקרון החיבור כך שיגדיר גם סכום של עוצמות אינסופיות: {\displaystyle |A|+|B|:=|A\cup B|}, כאשר A ו-B זרות.

נראה כי תמיד קיימות קבוצות זרות כאלו: בהינתן{\displaystyle \kappa ,\lambda } עוצמות שיש לחבר, ובהינתן {\displaystyle A,B} קבוצות בעלות העוצמות הללו בהתאמה, הקבוצות {\displaystyle A\times \{0\},B\times \{1\}} זרות ועוצמותיהן הן בהתאמה {\displaystyle \kappa ,\lambda }.

נראה כי החיבור לא תלוי בקבוצות שנבחרו, כלומר אם {\displaystyle A\sim C,B\sim D} (הסימן \sim מייצג שעוצמותיהן שוות, כלומר קיימת פונקציה חח"ע ועל ביניהן) כך שA,B זרות וC,D זרות, אז {\displaystyle A\cup B\sim C\cup D}: יהו {\displaystyle f:A\to C,g:B\to D} חד חד ערכיות ועל. הפונקציה {\displaystyle \psi :A\cup B\to C\cup D} תוגדר {\displaystyle \psi (x)={\begin{cases}f(x)&&x\in A\\g(x)&&x\in B\end{cases}}}. פונקציה זו חח"ע ועל, לכן {\displaystyle |A\cup B|=|C\cup D|}.

בהכללה, הסכום של קבוצה כלשהי של עוצמות מוגדרת לפי: {\displaystyle \sum \_{i\in I}|A\_{i}|:={\biggl |}\bigcup \_{i\in I}A\_{i}{\biggr |}}, כשהקבוצות הנציגות זרות בזוגות.

תורת המידה
----------

אם לוקחים קטע ממשי באורך n ומחברים אותו לקטע באורך m הממשיך מהקצה שלו, מתקבל קטע באורך {\displaystyle n+m} (בהנחה כי נקודת החיבור מתיישבת טוב). באופן כללי יותר, חיבור של שני קטעים זרים צריך לתת קבוצה חדשה שמידתה היא סכום המידות של הקטעים. זוהי תכונה יסודית שמצופה שכל פונקציית מידה תקיים אותה (ואף שתקיים סיגמא-אדיטיביות). באופן כללי, פונקציה \mu  ממשפחה של קבוצות לחבורה חיבורית נקראת אדיטיבית, אם {\displaystyle \mu (A\cup B)=\mu (A)+\mu (B)}, לכל A ו-B זרות.

בפרט, עקרון החיבור למידת הסתברות קובע שלכל שני מאורעות זרים A ו-B, ההסתברות ש-A יקרה או B יקרה היא הסכום של ההסתברויות המתאימות.
**קייט מורטון** (באנגלית: **Kate Morton**; נולדה ב-1976) היא סופרת אוסטרלית. זכתה להצלחה מקומית ובינלאומית בשל ספריה "הערפל המתפוגג", "הגן הנשכח" ו"שעות רחוקות". ספרה הרביעי, "שומרת הסוד", יצא לאור ב-2012.

ביוגרפיה
--------

מורטון היא הבכורה מבין שלוש אחיות. משפחתה עברה דירה כמה וכמה פעמים לפני שהתיישבה בהר טמבורין, שם למדה בבית ספר קטן. היא נהנתה לקרוא ספרים מגיל צעיר, כשהחביבים עליה היו ספריה של איניד בלייטון. היא סיימה תואר שני במשחק בטריניטי קולג' (לונדון), ולאחר מכן קורס קיץ בנושא שייקספיר באקדמיה המלכותית לאומנויות הבמה בלונדון. מאוחר יותר סיימה בהצטיינות יתרה תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת קווינסלנד. במהלך לימודי התואר היא כתבה שני כתבי יד באורך מלא (שלא פורסמו) לפני שכתבה את הסיפור שהפך ב-2006 לספר הראשון שלה, "הערפל המתפוגג" (הידוע גם בשם "הבית בריברטון"). בעקבות זאת היא קיבלה מלגה והשלימה תואר שני כשהיא מתמחה בספרות הוויקטוריאנית. כיום היא לומדת בתוכנית לתואר שלישי בחקר רומנים עכשוויים השזורים באלמנטים של ספרות גותית ומסתורין.

קייט מורטון נשואה לדייוין, מוזיקאי ומלחין ג'אז, ולהם שלושה ילדים. הם מתגוררים בפרבר פדינגטון.

ספריה
-----

ספריה של מורטון פורסמו ב-42 מדינות ונמכרו בכ-11 מיליון עותקים. הספר "הערפל המתפוגג" היה בראש רשימת רבי המכר של הסאנדיי טיימס בממלכה המאוחדת ב-2007, ורב מכר של הניו יורק טיימס ב-2008. הוא זיכה אותה בפרס תעשיית הספרים האוסטרלית ב-2007, ועבורו היא קבלה מועמדות לפרס הספר הפופולרי ביותר בטקס פרסי הספר הבריטי ב-2008. ספרה השני, "הגן הנשכח", היה בראש רשימת רבי המכר באוסטרליה, ובראש רשימת רבי המכר של הסאנדיי טיימס בממלכה המאוחדת ב-2008. ב-2010 יצא לאור ספרה השלישי של מורטון, "השעות הרחוקות", ולאחריו יצא לאור הספר "שומרת הסוד" ב-2012.

* 2006: הערפל המתפוגג
* 2008: הגן הנשכח
* 2010: השעות הרחוקות
* 2012: שומרת הסוד
* 2015: בית האגם
* 2018: הבת של השען

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייט מורטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קייט מורטון
* קייט מורטון, ברשת החברתית פייסבוק

* קייט מורטון, ברשת החברתית אינסטגרם

* קייט מורטון, ברשת החברתית Goodreads
* קייט מורטון באתר סימניה
* אתר למנויים בלבד עלית קרפ, "שומרת הסוד": סוף טוב זה לא הכל, באתר הארץ, 30 ביולי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sarah Crown, ‏Richard and Judy unveil their 2008 Book Club, באתר The Guardian, ‏27 בדצמבר 2007
2. 1 2  Rosemary Sorensen, ‏Gothic delight, באתר The Australian, ‏30 באוקטובר 2010
3. ↑  Kate Morton - Contact
4. ↑  Fiona Purdon, ‏Literary giant Kate Morton is a Brisbane gal, באתר The Courier-Mail‏, 30 באוקטובר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416870505171
* BIBSYS: 7046228
* BNE: XX4750455
* BnF: cb15541709t (data)
* CANTIC: a11408340
* CiNii: DA17570772
* GND: 133660745
* ICCU: LO1V331848
* ISNI: 0000 0001 1564 8473
* LCCN: nb2007023429
* LNB: 000182704
* NDL: 01185657
* NKC: xx0092559
* NLA: 40862526
* NLG: 321207
* NLK: KAC201008798
* NSK: 000488371
* NTA: 298792575
* RERO: 02-A016346459
* SELIBR: 386061
* SUDOC: 118183206
* Trove: 450052
* VIAF: 32308361
* WorldCat: lccn-nb2007023429

 |
אייתוללה עליון **יוסף סאנעי** (בפרסית: **یوسف صانعی**;‏ אוקטובר 1937 – 12 בספטמבר 2020) היה איש דת מוסלמי שיעי מזרם התריסריים, איראני. הוא החזיק בתואר השני הבכיר ביותר (אחרי אמאם) באסלאם השיעי - מרג'ע תקליד (אייתוללה עליון), שבו מחזיקים רק מתי מעט. עד 1983 השתייך למועצת שומרי החוקה. עמדותיו הפכו אותו לבכיר בין אנשי הדת המתנגדים למשטר בראשותו של המנהיג העליון, עלי ח'אמנאי.

ביוגרפיה
--------

סאנעי נולד באספהאן. בצעירותו הוא בלט בהצטיינותו בלימודי הדת בקום.

סאנעי נחשב לממשיך דרכו של האייתוללה מונתזרי בהנהגת הזרם הרפורמיסטי בקרב כהני הדת. הוא גינה החזקת נשק גרעיני שלדבריו מנוגד לאסלאם, בהיותו מופנה נגד חפים מפשע. תמך בשוויון זכויות לנשים ובזכויות לבני דתות אחרות.

ב-2009, בתקופת המחאה שלאחר הבחירות, תמך במוחים ואמר שהממשלה אינה לשנות את המצב במדינה עם "טרור, הריגות, עינויים ומאסר". במהלך העימותים הוא ואנשיו הותקפו בקום בידי תומכי המשטר. ב-2010 אף הכריז גוף דתי של המשטר שסאנעי אינו ראוי לתואר "אייתוללה עליון".

באוגוסט 2012 התבטא בנושא המתיחות עם ישראל ואמר כי אירן תהיה חייבת להגיב למתקפה של "המשטר הציוני", אולם גם איראן תינזק ממלחמה, שכן במלחמות "לא מחלקים לחם וסוכריות", התבטאות שבלטה בזהירותה על רקע אמירות של בכירים אירניים באותו זמן כי ישמחו למלחמה עם ישראל שתספק הזדמנות להיפטר מקיומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף סאנעי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוסף סאנעי
* יוסף סאנעי, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר פרסיקו, המניע העתיק בעולם: מלחמת דת באיראן, באתר nrg‏, 23 ביוני 2009
2. ↑  דודי כהן, אייתוללה נגד מלחמה בישראל: "גם איראן תינזק", באתר ynet, 21 באוגוסט 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 297527239
* WorldCat (עם VIAF): 297527239

 |
**קונצרט מוסבר**  (קרוי גם **קונצרט הרצאה** או **קונצרט שיחה**) - מתכונת מיוחדת של מופע המשלבת נגינה קונצרטנטית והרצאה הקשורה ביצירות המושמעות. 

מתכונת זו מתקיימת בעיקר בתחום המוזיקה הקלאסית, והיא מבוססת על מתכונת ההרצאות בכיתת אמן. ליאונרד ברנשטיין נחשב לחלוץ שהביאה אל הציבור הרחב בשנות ה-50, בסדרת תוכניות "קונצרט לצעירים" בשיתוף התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. במסגרת הקונצרט ניגנה התזמורת יצירה קלאסית בניצוחו של ברנשטיין, ולאחר סיומה הסב פניו אל הצופים באולם ופתח בהסברים מקיפים על היצירה, תולדותיה, הכלים המנגנים בה, הרקע לכתיבתה ופרטים פיקנטיים עליה. עוד הוסיף ברנשטיין וארח אמנים צעירים במסגרת הסדרה שהתקיימה במשך 53 מופעים ונמשכה 15 שנים. הסדרה זכתה לפופולריות עצומה ושודרה בתחנות טלוויזיה רבות בכל העולם. הייתה זו גישה חדשנית למגע ישיר ובלתי אמצעי בין התזמורת לבין הקהל. התוכנית יועדה לצעירים ובני נוער וקירבה רבים מהם לעולם המוזיקה הקלאסית אך שימשה גם מבוגרים שגילו בה עניין.

מתכונת זו התרחבה וממשיכה להתקיים כחלק בלתי נפרד מסדרות קונצרטנטיות של תזמורות גדולות. בישראל נחשבים מובילי הז'אנר הפסנתרנים אסתרית בלצן, רוני פורת ואריה ורדי, ותוכניות מוקלטות שלהם הפכו לסדרות טלוויזיה פופולריות. בשנים האחרונות ובמקביל למופעי קונצרט הרצאה, מתקיימים גם מופעי קונצרט שיחה, הנחשבים כמופעים אינטימיים יותר בפני קהל מצומצם יותר ומספר קטן של נגנים, לעיתים יכול גם פסנתרן אחד להעביר ערב מוזיקלי שלם בנגינת יצירות ושילוב של הרצאה או קריינות נלווית. מתכונת דומה אף התפתחה לאחרונה בשילוב של ביצוע קטעי משחק לצד היצירה המוזיקלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד אמיר מנדל, בעולם המוזיקה הקלאסית מורידים את הכפפות: פריחת הקונצרטים-הרצאות מחוללת מלחמה, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2017