recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סמליל העמותהסמליל העמותה
**אשנ"ב - אנשים למען שימוש נבון באינטרנט ע"ש ערן אדרת** היא עמותה שהוקמה בישראל בשנת 1999 במטרה להגביר את מודעות הציבור להשפעות החיוביות והשליליות שיש לשימוש ברשת האינטרנט על החברה ועל ערכיה.

עמותת אשנ"ב מבקשת לתרום להעלאת המודעות לבעייתיות שיש באינטרנט חסר הכללים, לעודד קבלת אחריות על השימוש בו ולסייע ביצירת קהילת אינטרנט אחראית. על פי תפישת העמותה, שימוש נבון ונאות באינטרנט יושג באמצעות הסכמות, ולא באמצעות אכיפה. לאור תפישה זו מאמינה העמותה כי השגת המטרה כרוכה בתהליך של חינוך במובן הרחב של המילה.

היסטוריה
--------

סמלילה הקודם של העמותה
עמותת אשנ"ב הוקמה ביוזמתו של ד"ר אבשלום אדרת להנצחת בנו ערן אדרת, שבזמן שירותו הצבאי נקלע למצוקה נפשית והתאבד בשנת 1997. בדיעבד גילה אביו כי במהלך התקופה שקדמה להתאבדות שוחח ערן בפורומים ובצ'אטים עם אנשים שהפגינו אטימות בכך שעודדוהו לשים קץ לחייו ואף הדריכוהו כיצד לעשות זאת.

בעקבות הגילוי החליט ד"ר אדרת לפעול כדי "שהציבור ידע על הסכנות, הפיתויים והרוע הקיימים ברשת וזאת כדי שאנשים יהיו זהירים בעת גלישתם, יגנו על ילדיהם ויכוונו אותם לפעילות חיובית ובעיקר בטוחה באינטרנט, וכדי שאנשים הנמצאים במצוקה ומחפשים סיוע ברשת יגיעו למי שיתמוך בהם, ולא למי שידרדר אותם לתהום."

פעילויות
--------

ככלי מרכזי להגברת מודעות הציבור, אשנ"ב דוגלת בפעולות הסברה כגון: הרצאות, הדרכות, כנסים וימי עיון, החתמה על "אמנת אשנב לשימוש נבון באינטרנט", השתתפות בוועדות ציבוריות, פיתוח תכנים ודגמים לתהליכי חינוך בקהילה, ייעוץ מקצועי והדרכה על פי הזמנה, וכל זאת בשיתוף פעולה עם גורמים ממלכתיים, ארגונים עסקיים, גופים מהמגזר השלישי ועוד.

בין הפעילויות של העמותה:

* הקמת סה"ר (סיוע והקשבה ברשת), שהיה פורום התמיכה הראשון ברשת. סה"ר, שעבר לפעול בהמשך כעמותה עצמאית, כבר הציל את חייהם של עשרות בני נוער.
* קיום כנסים בסוגיות הקשורות בהשלכות החברתיות, החיוביות השליליות שיש לאינטרנט (לדוגמה כנסים בנושאים: "השפעת האינטרנט על החברה", "תרומת האינטרנט לקהילה", "סוגיות משפטיות באינטרנט", "מחאה חברתית ברשת" ועוד)
* הגברת מודעות התלמידים בבתי ספר לגלישה בטוחה. במסגרת זו מתקיימות, בין היתר, הפעילויות האלה:
	+ הפעלת פרויקט חיילים מדריכים, בשיתוף עם בית הספר למקצועות המחשב של צה"ל ומשרד החינוך. במסגרת זו מופיעים בבתי הספר חיילים צעירים, היכולים לדבר עם תלמידי בבתי הספר "בגובה העיניים", ומדריכים את התלמידים כיצד לגלוש בתבונה ולהימנע מהסכנות שברשת.
	+ הענקת פרס אשנ"ב למורה היזם. העמותה עורכת תחרות שנתית למורים יזמים שפיתחו פעילות בנושא גלישה נבונה, ומעניקה פרס כספי לזוכים (בחירת הזוכים נעשית בשיתוף עם משרד החינוך).
	+ "מחנכים לגלישה נבונה" - שותפות עם משרד החינוך בבניית ערכת הדרכה לגלישה בטוחה שתופץ בכל בתי הספר בישראל.
* הרצאות בפני הורים במקומות עבודה ובמסגרות אחרות בקהילה כדי להדריך אותם כיצד להבטיח שילדיהם יגלשו בבטחה ברשת.
* השתתפות ביוזמת היום הלאומי לאינטרנט בטוח עם משרד החינוך, חברת מיקרוסופט ישראל ובסיוע קבוצת גופים מהמגזר העסקי וממשלתי.
* אתיקה ברשות ניירות ערך - שותפות בדיוני ועדת האתיקה של הרשות לניירות ערך, ויוזמה להפעלת "תו אשנ"ב לאתיקה באתרי אינטרנט".

בפעילות העמותה, המתבצעת כולה בהתנדבות, משתתפים מדי שנה אלפים – ילדים, בני נוער והורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עמותת אשנ"ב
* אבשלום אדרת, סכנה בחדר הילדים, באתר הארץ, 4 באפריל 2007
* אשנ"ב, באתר "גיידסטאר ישראל"
מי טוניק
ג'ין וטוניק
**מי טוֹנִיק** (באנגלית: **Tonic water**) הוא משקה קל מוגז המכיל כינין, אשר מקנה למשקה טעם מריר.

שימוש רפואי
-----------

המשקה נצרך במקור באזורים הטרופיים מוכי מחלת המלריה של דרום-מזרח אסיה ואפריקה. המטרה הייתה להילחם מראש בהתפרצות המחלה באמצעות טיפול מונע אשר יבוצע כחלק ממהלך החיים הרגיל. במשך הזמן התברר כי צריכה של מי טוניק מסייעת גם להקלה על כאבים הנובעים מהתכווצות שרירים.

בתחילת הדרך הכילו מי הטוניק לשימוש רפואי תערובת של מי סודה וכמות גדולה של כינין. מנהל המזון והתרופות האמריקאי מגביל את כמות הכינין במשקה שאינו למטרות רפואיות ל-83 מיליגרם לליטר, כמות המהווה בין רבע לחצי הכמות לעומת המינון הרפואי המקובל. כיום כמות הכינין במשקה עומדת על כ-60-70 מיליגרם לליטר, ונועדה רק להקנות מרירות למשקה הקל והממותק.

ג'ין וטוניק
-----------

 ערך מורחב – **ג'ין אנד טוניק**  

שתייה של מי טוניק בתצורתו כמשקה קל מקובלת בעיקר כקוקטייל בתערובת עם ג'ין או וודקה. הבריטים תושבי הקולוניות באזורים מוכי מחלת המלריה, נהגו לערבב את מי הטוניק במשקה האלכוהולי ג'ין, וצרכו אותו באופן שוטף הן כתרופה מונעת והן כתחביב אלכוהולי. כיום המשקה פופולרי מאוד במועדונים ובקרב חובבי אלכוהול רבים גם במקומות רחוקים מאוד מארצות המלריה וללא כל הקשר רפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מי טוניק** בוויקישיתוף
* רונית ורד, למען הג'ין: להכין טוניק אמיתי, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1117055132

 |
**גבריאל כְמוּרָה** (7 במאי 1946 - 19 בנובמבר 2020) היה פסנתרן ומנצח ישראלי.

חייו
----

כמורה נולד בוורוצלב שבפולין להורים ניצולי השואה. מגיל רך גילה עניין במוזיקה ובגיל שש החל לקבל שיעורי נגינה בפסנתר. בגיל 11 עלה לישראל, ובשנת 1960 התקבל ללימודים בבית הספר התיכון למוזיקה ע"ש תלמה ילין בתל אביב. מורו לפסנתר בשנים אלה היה נתן מישורי.

לאחר סיום התיכון המשיך כמורה בלימודים באקדמיה למוזיקה בתל אביב, אצל קארול קליין (פסנתר), עדן פרטוש ומרדכי סתר (הלחנה וגארי ברתיני (ניצוח). בעזרת מלגה צרפתית נסע ב-1968 ללימודים בפריז, אצל פייר דרוו והמשיך במלגה של קרן נורמן ללימודים בווינה בשנים 1970-1969, שם למד אצל הנס סווארובסקי. בקיץ 1969 השתתף בקורס מיוחד למנצחים צעירים בסיינה שבאיטליה בהדרכת פרנקו פרארה. 

בספטמבר 1970 השתתף כמורה בתחרות למנצחים שנערכה בבזאנסון שבמזרח צרפת וזכה במקום השני. בשנת 1971 השתתף כמורה בתחרות בינלאומית למנצחים צעירים בחסות הרברט פון קאראיין וזכה בפרס הראשון. בעקבות זכייה זו הוזמן לנצח על התזמורת הפילהרמונית של ברלין. באותה שנה זכה גם במדליית זהב בתחרות קנטלי בלה סקאלה במילאנו. זכיות אלו סללו את דרכו לזירת הניצוח הבינלאומית.

ב-1974 התמנה למנהלה המוזיקלי של תזמורת בית האופרה של אאכן בגרמניה. הוא החזיק במשרה זו עד שהתמנה ב-1983 למנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של בוכום שבגרמניה. ב-1987 עבר למשרת המנהל המוזיקלי של תזמורת המרכז הלאומי לאמנויות באוטווה שבקנדה. ב-2001 התמנה למנהלה המוזיקלי של התזמורת הסימפונית הלאומית של רדיו פולין בקטוביץ.

נפטר בגיל 74 ב-19 בנובמבר 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* גבריאל כמורה, באתר AllMusic (באנגלית)
* גבריאל כמורה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* גבריאל כמורה, באתר Discogs (באנגלית)
* מנחם שמואל, כמורה זוכה בפרס ראשון בתחרות בגרמניה, מעריב, 27 בספטמבר 1971
* גבריאל כמורה בספריית הקונגרס:

* 
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלילה בן זכאי, אורות הבמה - ומה מאחריהם?, מעריב, 27 בספטמבר 1970

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310167205171
* BIBSYS: 4027381
* BnF: cb13892466b (data)
* CiNii: DA12344404
* GND: 134346750
* ISNI: 0000 0001 1064 0923
* LCCN: n83158680
* MusicBrainz: 88ecbd97-617c-47a2-a640-1b9dcec0ac94
* NKC: xx0165406
* NTA: 102615071
* RERO: 02-A003103379
* SUDOC: 08066850X
* VIAF: 56795666
* WorldCat: lccn-n83158680

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג הלכתי: אישה בגיל שלמעלה משתים עשרה וחצי שנים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בוגר (פירושונים).
בהלכה, **בוגרת** היא אשה בגיל שלמעלה משתים עשרה וחצי שנים. החל מגיל זה היא נחשבת כעומדת בפני עצמה, ואינה ברשות אביה עוד, כפי שהייתה קודם לגיל זה, למרות שטרם נישאה. כמו כן היא אינה נחשבת עוד בתולה שלמה (בניגוד לנערה), אף אם טרם קיימה יחסי אישות.

קנייני האב
----------

בניגוד לקטנה ונערה, לאב אין בעלות ממונית על מעשי ידיה של בתו בוגרת, הוא לא יכול להפר את נדריה, ואינו זוכה במציאתה. הוא אף לא יכול למוכרה כאמה עבריה.

בתולים
------

על פי התורה, בוגרת, אף אם טרם קיימה יחסי אישות, אינה נחשבת עוד לבתולה גמורה. ישנה מחלוקת תנאים בשאלה האם כהן גדול (המצווה לשאת רק בתולה) יכול להתחתן עם בוגרת בתולה. רבי מאיר סבור שהמילה "בבתוליה" (במקום "בתולה") בא למעט בתולה חלקית, ולפי רבי אלעזר ורבי שמעון ההפך הוא הנכון, המילה בבתוליה (במקום "בתולה") באה לרבות נישואי בוגרת, היות שאינה בתולה לחלוטין.

בנוסף, אדם הנושא בוגרת, אינו יכול לטעון לקידושי טעות, אם טוען על פי עצמו שהבוגרת אינה בתולה, כל זמן שאין עדות שזינתה. הראשונים חלוקים בנושא, לפי שיטת התוספות מדובר כאשר האדם טוען טענת "פתח פתוח", כלומר אדם יכול לחוש אם האשה אותה הוא נושא קיימה יחסי אישות עם גבר אחר, או שזו לה הפעם הראשונה והיא עדיין בתולה, וזאת על ידי תחושת קרום הבתולים בשעת הביאה הראשונה (תחושה המכונה 'פתח פתוח מצאתי'). לפי שיטת רבינו חננאל ההפך הוא הנכון; האדם יכול לטעון את טענת פתח פתוח, אך לא יכול לטעון "טענת דמים", שמשמעה שלא נמצאו דם כתוצאה מקריעת קרום הבתולים בשעת הביאה הראשונה, ומכאן שנבעלה לגבר זר, וזאת, מכיוון שלעיתים כלים דמיה של בתולה, ובשעת נישואיה אין לה כבר את דמי הבתולים, אף שטרם קיימה יחסי אישות (במקרים בהם האדם נאמן על פי עצמו, הנאמנות מתבססת על הכלל אין אדם טורח בסעודה ומפסידה, כלומר לאחר שאדם טרח לשאת אשה והוציא הוצאות לצורך כך, אנו מתייחסים לטענותיו כנכונות). לדעת רבי אלעזר בתלמוד הירושלמי, מעת שבגרה האשה לא ניתן לטעון עליה לא טענת 'פתח פתוח' ולא טענת 'דמים'. 

יש אומרים שלכל הדעות, כאשר הבתולה הבוגרת כבר בגרה והגיעה לסביבות גיל עשרים, אין עליה לא טענת 'פתח פתוח' ולא טענת 'דמים'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף נ"ט, עמוד א'
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ט', עמוד א' תוספות ד"ה האומר.
3. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת כתובות, פרק א', הלכה א'.
4. ↑  'ראש אריה' סימן כ'.
**אידֶה לונסקי** (ביידיש: **אידע לונסקי**; 1889, סלונים, פלך גרודנה, רוסיה (רוסיה הלבנה) – 19 במרץ 1924, וינה, אוסטריה) הייתה מורה וסופרת ילדים בווילנה.

ביוגרפיה
--------

אידה לונסקי נולדה בשנת 1889 בעיירה סלונים שבפלך גרודנה, רוסיה (רוסיה הלבנה), בתו של שמואל אשר הלוי לונסקי, מלמד, ואחותו הצעירה של חייקל לונסקי (1881–1942), פולקלוריסט וביבליוגרף, ספרן ספריית שטראשון במשך כחצי מאה והיסטוריון של יהדות וילנה. בילדותה, בשנת 1896, עברה עם הוריה לעיר וילנה, ושם סיימה את לימודיה בבית ספר תיכון רוסי ובבית ספר יהודי. למדה פדגוגיה באוניברסיטת ברלין, ומשנת 1911 ועד מותה עבדה כמורה למדעי הטבע בבתי ספר ציבוריים יהודיים ובתיכון יהודי בווילנה.

ב-1914 החלה לפרסם סיפורים לילדים בעיתון הילדים הראשון ביידיש, "גרינינקע ביימעלעך" (עצים ירקרקים), ובהמשך כתבה גם ביומון הווילנאי "ווילנער טאָג" ובעיתון המצויר לילדים "שִׁבֳּלִים" (שיבולים) שהופיע בוורשה בהוצאת "תרבות" בשנים 1922–23.
בשנת 1922 הופיע קובץ סיפוריה "דערציילונגען וועגן ווילדע מענטשן" (סיפורים על בני אדם פראיים).

בקיץ 1923 חלתה בשחפת ונסעה להתרפא בווינה, שם נפטרה ב-1924, כבת 35 במותה.

לכבוד יום השנה למותה, ב-1925, ראה אור הספרון "דער איַיז פּעריאָד" (תקופת הקרח) בעריכת אחיה, חייקל לונסקי, ובו יצירותיה ומאמרים על אודותיה מאת ש"ל ציטרון (ציטראָן), זלמן רייזן (רייזען) וגרשון פלודרמאכר (פלודערמאַכער).

ספריה
-----

* **דערציילונגען וועגן ווילדע מענטשן**: מיט בילדער (באארבעט לויט פארשיידענע קוועלן), וילנה: די יִיד. צענטר. שולאָרגאַניזאַציע (דפוס ב' ציונסאָן), תרפ"ב 1922. (הספר, בארכיון האינטרנט)
* **דער איַיז פּעריאָד**, וילנה: ב' ציונסאָן און קאָמפּ. תרפ"ה 1925. (הופיע לאחר מותה. עם מאמרים על אודותיה מאת ש"ל ציטרון, זלמן רייזן וגרשון פלודרמאכר)

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים לייב פוקס, אידה לונסקי באתר Yiddish Leksikon (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524452905171
* ISNI: 0000 0004 4367 7628
* LCCN: n2017044073
* VIAF: 311794505
* WorldCat: lccn-n2017044073

 |
**עמנואל אקס** (פולנית: **Emanuel Ax**; נולד ב-8 ביוני 1949) הוא פסנתרן קלאסי יהודי-אמריקאי. נחשב לאחד מהפסנתרנים הבולטים של המאה ה-21; היה הזוכה הראשון בתחרות רובינשטיין וזכה על הקלטותיו בשבעה פרסי גראמי (נכון ל-2010). אקס הוא חבר סגל בית הספר ג'וליארד בניו יורק.

תולדות חייו
-----------

אקס נולד להורים ניצולי השואה בלבוב בשנת 1949. בהיותו בגיל שמונה עקרה המשפחה לוורשה ושנתיים לאחר מכן לוויניפג, קנדה. ב-1961 עבר עם משפחתו לניו יורק. מורו הראשון לפסנתר היה אביו, ואקס המשיך ללמוד מוזיקה לאורך התבגרותו. עם הגיעו לניו יורק המשיך את לימודיו בבית הספר ג'וליארד. בשנת 1974, בן 25, זכה בתחרות רובינשטיין בתל אביב והיה לראשון הזוכים בתחרות זו. הוא צוין לשבח הן על הטכניקה והן על ההבעה הלירית בנגינתו.

אקס מבצע מוזיקה מאת קשת רחבה של מלחינים מהיידן, מוצארט, בטהובן ובראהמס ועד הינדמית ומייקל טיפט. שותפו במשך שנים רבות הוא הצ'לן יו-יו מה, עמו הופיע בתקליט זוכה פרס גראמי להופעה הטובה ביותר בתחום המוזיקה הקאמרית "שלישיות קלרינט מאת ברהמס, בטהובן ומוצרט" יחד עם נגן הקלרינט ריצ'רד שטולצמן.

יחד עם מה ועם הכנר אייזק שטרן ונגן הויולה ג'ם לרדו מופיע במסגרת רביעית-פסנתר ידועה שהקליטה יצירות רבות משל ברהמס, גבריאל פורה, בטהובן, שומאן ומוצרט. על ארבעה מתקליטיו אלה זכה בפרסי גראמי. פרסי גראמי נוספים קיבל על הקלטת סונטות של היידן, קונצ'רטי של ליסט וברהמס וקטעי טנגו של אסטור פיאצולה.

אקס הביע עניין בתחום הביצוע האותנטי. במסגרת חקירת המוזיקה של שופן הקליט קונצ'רטו על פסנתר משנת ייצור 1853, דומה מאוד לזה שעליו ניגן המלחין.

לאקס הוענקה "מדליית סאנפורד" מטעם בית הספר למוזיקה באוניברסיטת ייל. המדליה מוענקת בקביעות משנת 1972 ל"אמני במה מצליחים וחברים נכבדים במקצוע המוזיקה."

אקס נשוי ליוקו נזוקי, פסנתרנית ממוצא יפני, ומתגורר בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל אקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עמנואל אקס
* עמנואל אקס, ברשת החברתית פייסבוק

* עמנואל אקס, ברשת החברתית טוויטר

* עמנואל אקס, באתר אייטונס (באנגלית)

* עמנואל אקס, באתר ספוטיפיי

* עמנואל אקס, באתר AllMusic (באנגלית)

* עמנואל אקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* עמנואל אקס, באתר דיזר

* עמנואל אקס, באתר Discogs (באנגלית)

* עמנואל אקס, באתר Songkick (באנגלית)
* דף חבר-סגל בג'וליארד (באנגלית)
* סקירה קצרה בעברית באתר "הבמה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275679905171
* BIBSYS: 4012277
* BNE: XX841164
* BnF: cb138909965 (data)
* GND: 134318366
* ISNI: 0000 0001 2100 384X
* LCCN: n81055082
* LNB: 000207941
* MusicBrainz: 14aa864b-5878-40d5-b061-28c1bf995853
* NKC: js20060519001
* NTA: 070601208
* SELIBR: 289490
* SNAC: w69s2bpd
* SUDOC: 079000231
* VIAF: 31979668
* WorldCat: lccn-n81055082

 |
"**אביר צוחק**" (באנגלית: **Laughing Cavalier**) הוא כינויו של ציור מאת הצייר ההולנדי פרנס הלס.

תיאור
-----

הציור הוא דיוקן של גבר. הדמות מתוארת מנקודת מבט נמוכה מעט, כשהיא ניצבת בצדודית (פרופיל) חלקית. קומפוזיציה זו מעניקה לציור דינמיות רבה. בעוד כתפיו של הגבר פונות לצד, ראשו כמעט וחזיתי. הוא לבוש מעין וסט מבד שחור מבריק המעוטר בתחרה. מתחתיו הוא לובש בגד בעל דגם צמחי רקום, ולמותניו אבנט שחור. לצווארו מוצמד צווארון תחרה גדול המעוטר בסרט שחור, ולראשו הוא חובש כובע שחור גדול. בפינתו הימנית העליונה של הציור מופיעה הכתובת "Æ'TA SVÆ 26/A°1624", המהווה קיצור בלטינית לכתובת: "aetatis suae 26, anno 1624", המציינת את גילו של הגבר - 26 - ואת שנת הציור - 1624.

זהותו של הגבר איננה ידועה. ייתכן שהוא איש צבא או פקיד גבוה. היסטוריון האמנות פיטר בייסבור (Pieter Biesboer) הציע כי מדובר בדמותו של טילמן רוסטרמן (Tieleman Roosterman), סוחר בגדים הולנדי המופיע בדיוקן אחר של הלס.

התיעוד המוקדם ביותר של הציור הוא בשנת 1770. בשנת 1822 נמכר לאספן אמנות בשם פורטלס-גורגייר (Comte de Pourtalès-Gorgier). בשנת 1865 נמכר הציור לריצ'רד סימור-קונווי, המרקיז של הרטפורד שבהרטפורדשייר. (Richard Seymour-Conway, 4th Marquess of Hertford). הציור נשלח לתצוגה בלונדון תואר הציור בקטלוג התערוכה כציור של "אביר". בשנת 1888 הוצג הציור בהאקדמיה המלכותית לאמנויות, שם זכה לכותרת "אביר צוחק". בשנת 1884 עבר הציור רסטורציה ובמסגרתה נוקה הציור. ייתכן כי בכך הוסרו ממנו תוספות מאוחרות שגרמו לדמות להראות מחייכת ולא צוחקת. כיום נמצא הציור באוסף וולאס, והוא מוצג לציבור בבית הרטפורד (Hertford House) שבכיכר מנצ'סטר, הסיטי של וסטמינסטר, לונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביר צוחק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ingamells, John, **The Wallace Collection, Catalogue of Pictures, Vol IV, Dutch and Flemish**, Wallace Collection, 1992, p. 135
2. ↑  Pieter Biesboer, "De Laughing Cavalier van Frans Hals: een mogelijke identificatie [as Tieleman Roosterman (1597-1672), Londen: Wallace Collection]", in Face Book: **studies on Dutch and Flemish Portraiture of the 16th-18th Centuries**, an impressive volume of 63 essays on portraiture, 2012
3. ↑  Ingamells, John, **The Wallace Collection, Catalogue of Pictures, Vol IV, Dutch and Flemish**, Wallace Collection, 1992, p. 136

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKDimages ID: 125652

 |
**דְּלַעַת הספגטי** (שם מדעי: *Cucurbita pepo var. fastigata*) היא צמח מזן תרבותי Vegetable marrow השייך למין *Cucurbita pepo* במשפחת הדלועיים, בעל פרחים צהובים ופירות בעלי צבע צהבהב-כתום, כשבמרכזם גרעינים גדולים.  

כאשר אינו מבושל, פנים הפרי הוא קשה ודומה לדלעת. לאחר הבישול פנים הפרי הופך רך ומקבל מרקם חוטי המזכיר ספגטי ומכאן שמו.

גידול והכנה
-----------

קל למדי לגדל את דלעת הספגטי שכן היא ניתנת לגידול הן באדנית והן בגינה. דלעת הספגטי היא צמח חד-ביתי (פרחים ניקביים וזכריים על אותו הצמח) כשלפרח הזכרי גבעולים ארוכים היוצאים מעלה מבסיס הפרח, בעוד שלפרח הנקבי גבעולים קצרים יותר וגידול עגלגל תחת עלי הכותרת שבסופו של דבר הופך להיות הפרי עצמו.

דלעת הספגטי משמשת למאכל לרוב בצורתה האפויה. לעיתים היא מוגשת כשהיא מחוממת במיקרוגל, מבושלת במים, או מבושלת באידוי. גם גרעיניה של דלעת הספגטי משמשים למאכל לאחר קלייתם.

ערך תזונתי
----------

דלעת הספגטי מהווה מקור עשיר לחומצה פולית ובטא-קרוטן, כמו גם לויטמינים A, B, C ו-E, סידן, מגנזיום, מנגן, ברזל, זרחן, אשלגן ואבץ. בנוסף לכך הערך הקלורי שלה נמוך: כ-42 קלוריות ל-155 גרם פרי.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * דלעת ספגטי קלופהדלעת ספגטי קלופה
* דלעת ספגטי מבושלתדלעת ספגטי מבושלת
* דלעת ספגטי מוכנה לאכילהדלעת ספגטי מוכנה לאכילה
* הפרח הזכריהפרח הזכרי
* הפרח הנקביהפרח הנקבי
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלעת הספגטי** בוויקישיתוף

* פיליס גלזר, דלעת הספגטי: אטריות מהטבע, באתר ynet, 6 ביוני 2007
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב גבריאל יוסף לוי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יוסף לוי (פירושונים).

הרב **גבריאל יוסף לוי** (נולד ב- ז' באדר ה'תשי"ד, 10 בפברואר 1954) הוא ראש ישיבת באר התורה, יוזם ונשיא הגמ"ח המרכזי.

ביוגרפיה
--------

נולד ליצחק ושיינדי לוי. גדל בכפר אליהו ובשכונת רחביה בירושלים. למד בבית ספר חורב, בישיבת קול תורה, אצל הרב שלמה זלמן אוירבך, ובישיבת פוניבז' אצל הרב אלעזר מנחם מן שך והרב שמואל רוזובסקי. לאחר פטירתו של הרב רוזובסקי היה שותף בעריכת כתביו ושיעוריו והוצאתם לאור.

בשנת 1977 נשא את שפרה בתו של הרב אהרן פלדמן, לימים ראש ישיבת נר ישראל. בשנת 1984 מונה למגיד שיעור בישיבת בית מתתיהו בבני ברק. בשנת 1992 מונה לעמוד בראשות ישיבת פחד יצחק בירושלים עם הרב יונתן דייויד. כמו כן היה ראש הקיבוץ ומגיד שיעור בישיבת אור אלחנן.

בקיץ ה'תשנ"ג (מאי 1993) הקים את ישיבת באר התורה בשכונת בית וגן בירושלים. בשנת 2016 עברה הישיבה לעיר בית שמש.

שיטת הלימוד של הרב לוי מתאפיינת בדרך לימודו של רבו הרב רוזובסקי.

בשל המצוקה הכלכלית של הורים במגזר החרדי הבאים להשיא את צאצאיהם, הקים הרב לוי ב-2001 את הגמ"ח המרכזי, המעניק הלוואות של מאות אלפי שקלים לאלפי משפחות חרדיות.

משפחתו
------

אביו, הרב יצחק לוי, מחבר סדרת הספרים "פרשיות בספרי הנביאים", היה מורה ללימודי תנ"ך בישיבת חורב בירושלים, בנו של רופא הילדים ד"ר יעקב לוי, ראש מחלקת ילדים בבית החולים ביקור חולים. גיסו הוא הרב יהושע כ"ץ, רב העיר מעלה אדומים. גיס נוסף הוא הרב אברהם אבא וינגורט, עורך ספרי הרב יחיאל יעקב וינברג.

אחיו הרב מרדכי הוא משגיח הישיבה.

מבניו:

* הרב יעקב, נשוי לבתו של יוסף רייכמן (בעל השליטה במלון וולדורף אסטוריה ירושלים), ראש כולל "באר שמואל" בהיכל הישיבה
* הרב אביגדור, לשעבר ראש ישיבת "באר התורה קריית יהודה" בכסלון, סניף של ישיבת "באר התורה". ב-2016 מונה לר"מ בישיבה.
* שמואל, משיב ויועץ חינוכי בישיבה, נשוי לביתו של הרב ישעיה הורביץ, משגיח הישיבה הגדולה ביתר עילית (אקרמן)

חתנו הרב יצחק וינברג, לשעבר מוסר שיעורים לבני הקיבוץ בישיבה, כיום ר"מ בישיבת דעת אהרן ("קפלן החדשה") בראשות הרב ניסן קפלן.

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299711305171

 |
**דלעת-נחש סורית** (שם מדעי: *Bryonia syriaca*) היא מטפס עשבוני רב-שנתי ממשפחת הדלועיים הנפוצה בישראל, ירדן, לבנון, ובחצי האי סיני. הפרחים חד-מיניים, ירוקים צהובים, מעורקים בעורקים שקועים בצבע ירוק כהה, ובעלי חמישה עלי כותרת. לפרח הזכרי חמישה אבקנים, ולפרח הניקבי עמוד עלי אחד. לרוב הצמח דו-ביתי. העלה משולש ושעיר בשני צדדיו, וכן הגבעול. הפרי הוא ענבה ירוקה בקוטר כסנטימטר אחד המבשיל בקיץ. הפרי רעיל לאדם.

דלעת-נחש סורית היא אחד מבין שני מינים בסוג דלעת-נחש הגדלים בר בישראל. המין השני הוא דלעת-נחש מצויה בעלת עלים שמחולקים כעין כף יד ל-5 עד 7 אונות עמוקות, ולעיתים האונה האמצעית של העלה מאורכת ומסתיימת בחוד. בסוף שנת 2022 נמצא מין נוסף ונדיר בחרמון - דלעת-נחש רחבת עלים. מין זה גדל בר בטורקיה, באיראן, בעיראק, בלבנון (?) ובסוריה. החרמון מהווה עבור דלעת-נחש רחבת עלים את גבול תפוצתה הדרומי בעולם.

התפתחות העלווה היא מתחילת נובמבר עד אמצע מאי. הפריחה מסוף נובמבר עד תחילת מאי. פרי בהפצת זרעים מספטמבר ועד דצמבר.

תפוצה ובית גידול
----------------

משרעת התפוצה העולמית היא מזרח הים התיכון: סוריה, לבנון, ירדן, סיני וישראל. בישראל מין זה נפוץ בגליל העליון, בגליל התחתון, בכרמל, בגלבוע, בחוף הגליל, בעמק עכו, בחוף הכרמל ובגלעד; מצוי בגולן, בבקעת כנרות, בעמק יזרעאל, בבקעת בית שאן, בשפלה, בהרי יהודה, בעמון; נדיר בשרון; נדיר מאוד בבקעת חולה, בערבות הירדן ובאדום.

מין זה גדל בבתי גידול טבעיים בלבד בחורש וביער ים-תיכוני וגם בבתות הספר.

תמונות
------

* דלעת-נחש סורית - הפרי בשלבי התפתחות שוניםדלעת-נחש סורית - הפרי בשלבי התפתחות שונים
* פירות של דלעת-נחש סורית בגבעת השחומית קריית שמונהפירות של דלעת-נחש סורית בגבעת השחומית קריית שמונה
* פרי בשל ואדום של דלעת-נחש סוריתפרי בשל ואדום של דלעת-נחש סורית
* פירות של דלעת-נחש סוריתפירות של דלעת-נחש סורית
* דלעת-נחש סוריתדלעת-נחש סורית
* דלעת-נחש סורית שרועה על אבני בזלתדלעת-נחש סורית שרועה על אבני בזלת

הערות שוליים
------------

1. ↑  א. שמידע א, ח. יחיאלי, דלעת-נחש רבת-פרחים – צמח חרמון חדש לצמחיית ישרא, באתר כלנית כתב עת לצמחי ישראל, ‏24-4-2023
2. ↑  .Bryonia multiflora Boiss. & Heldr, POWO plants of the World Online. Published on the Internet

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלעת הנחש הסורית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עמנואל בן-עמוס** (1 במאי 1923 – 27 בספטמבר 2007) היה שחקן ישראלי.

עמנואל בן-עמוס וחנה מרון במחזה "הוא הלך בשדות" בקאמרי, 1948

קורות חיים
----------

עמנואל בן-עמוס נולד בפתח תקווה לרבקה לבית פיינסילבר ולזלמן קסטרול. בנעוריו למד משחק בסטודיו של תיאטרון הבימה בהנחיית צבי פרידלנד והשתתף בהצגות התיאטרון כניצב. הצטרף לפלמ"ח והיה ממייסדי קיבוץ מנרה בצפון. בשובו לתל אביב בשנת 1946 הצטרף לתיאטרון הקאמרי שנוסד זמן קצר קודם לכן. תחילה לוהק לתפקידי ניצב ותפקידים קטנים. בהצגה **הוא הלך בשדות** (בכורה: 31 במאי 1948) מאת משה שמיר, לוהק בן-עמוס לתפקיד הראשי, דמותו של אורי. הוא זכה לתהילה והפך לכוכב. בהצגות הבאות ששיחק בהן בתיאטרון הקאמרי לוהק בן-עמוס לתפקידים ראשיים. בתחילת שנות החמישים הוא חלה במחלה ממושכת ואושפז כשנתיים. בשובו לאיתנו לא לוהק יותר לתפקידים מרכזיים, למעט בהפקה השנייה של "הוא הלך בשדות" ב-1956.

לקראת סוף שנות החמישים שיחק בן-עמוס בתיאטרון "זוטא", שייסדו זיגמונט טורקוב ומאיר ינאי. באותה העת התחולל "המשבר הגדול" בתיאטרון הקאמרי בו הודחו שני מנהליו, יוסף מילוא ויצחק קדישון. כששב בן-עמוס לקאמרי לא מצא בו את מקומו, עבד כמנהל הצגה ונאבק על זכותו לשחק. ב-1962 שיחק בסרט חבורה שכזאת בבימויו של זאב חבצלת. באמצע שנות השישים נסע בן-עמוס לארצות הברית ללמוד טלוויזיה. הוא שב לישראל בניסיון להשתלב בטלוויזיה הישראלית, אך ללא הצלחה ושב ב-1964 לניו יורק. שם עבד כצלם ובמאי פרסומות.
אחיו הצעיר, דן בן-עמוס, היה פרופ' לאנתרופולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה שבארצות הברית.

היה נשוי פעמיים ונולדו לו שני בנים ובת.
בנו, אבנר בן-עמוס, הוא פרופ' להיסטוריה של החינוך באוניברסיטת תל אביב.
עמנואל בן-עמוס נפטר בניו יורק ב-2007.

לקריאה נוספת
------------

* עמנואל בן-עמוס, "אורי ואני", במה 151 (1996), עמ' 11-5
**אליסון דוס סנטוס** (בפורטוגזית: **Alison dos Santos**; נולד ב-3 ביוני 2000) הוא אצן ברזילאי, אלוף העולם (יוג'ין 2022), זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ושיאן דרום אמריקה (46.29 שניות) בריצת 400 מטר משוכות.

ביוגרפיה
--------

דוס סנטוס נכווה באורח קשה בגיל 10 חודשים, כאשר שמן רותח ממחבת נשפך עליו. הוא אושפז במשך ארבעה חודשים בבית חולים. צלקות האירוע ניכרות על פניו, חזהו, ידו השמאלית ופדחתו. בילדותו התאמן בג'ודו ומשנת 2013 החל להתאמן באתלטיקה.

### 2017

באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה בקניה ב-2017, סיים חמישי בריצת 400 מטר משוכות.

### 2018

באליפות העולם עד גיל 20 שהתקיימה בטמפרה, פינלנד ב-2018 זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 49.78 שניות. 

### 2019

ב-2019 זכה במדליות זהב בריצת 400 מטר משוכות באליפות דרום אמריקה (49.88 שניות), במשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בלימה, פרו (48.45 שניות) ובאוניברסיאדה שהתקיימה בנאפולי (48.57 שניות). 

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-30 בספטמבר אותה שנה סיים שביעי בשיא אישי של 48.28 שניות.

### 2021

#### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד, בשיא דרום אמריקה של 46.72 שניות, אחרי קרסטן ורהולם מנורווגיה שקבע שיא עולם של 45.94 שניות, וראיי בנג'מין מארצות הברית (46.17 שניות).

### 2022

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-19 ביולי 2022 זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא דרום אמריקה ושיא אליפות חדש של 46.29 שניות, לפני ראיי בנג'מין (46.89 שניות) וטרבור באסיט מארצות הברית (47.39 שניות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 400 מטר משוכות: 46.29 שניות (2022), שיא דרום אמריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליסון דוס סנטוס** בוויקישיתוף

* אליסון דוס סנטוס, באתר olympedia.org
* אליסון דוס סנטוס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

| אלופי עולם באתלטיקה – ריצת 400 מטר משוכות (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1983: אדווין מוזס ארצות הבריתארצות הברית • 1987: אדווין מוזס ארצות הבריתארצות הברית • 1991: סמואל מטטה זמביהזמביה • 1993: קווין יאנג ארצות הבריתארצות הברית • 1995: דריק אדקינס ארצות הבריתארצות הברית • 1997: סטפן דיאגנה צרפתצרפת • 1999: פבריציו מורי איטליהאיטליה • 2001: פליקס סאנצ'ס הרפובליקה הדומיניקניתהרפובליקה הדומיניקנית • 2003: פליקס סאנצ'ס הרפובליקה הדומיניקניתהרפובליקה הדומיניקנית • 2005: ברשון ג'קסון ארצות הבריתארצות הברית • 2007: קירון קלמנט ארצות הבריתארצות הברית • 2009: קירון קלמנט ארצות הבריתארצות הברית • 2011: דיי גרין בריטניהבריטניה • 2013: ג'הו גורדון טרינידד וטובגוטרינידד וטובגו • 2015: ניקולאס בט קניהקניה • 2017: קרסטן ורהולם נורווגיהנורווגיה • 2019: קרסטן ורהולם נורווגיהנורווגיה • 2022: אליסון דוס סנטוס ברזילברזיל |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 311821

 |
**וסילי סולוביוב-סדוי** (ברוסית: **Василий Соловьёв-Седой**;‏ 25 באפריל 1907 – 2 בדצמבר 1979) היה מלחין ופסנתרן סובייטי. הוא כתב מוזיקה לכ-400 שירים כולל "לילות מוסקבה".

סולוביוב-סדוי היה בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1967), חתן פרס סטלין (1943,1947), פרס לנין (1959) בעל עיטור לנין (1975,1971, 1951), ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1975).

ביוגרפיה
--------

וסילי סולוביוב נולד בסנקט פטרבורג למשפחת איכרים שעברו להתגורר בעיר. הוא אהב מוזיקה מילדתו וגם לאימו היה כישרון לשירה. ילדי השכונה קראו לו "סדוי" (בעל שיער שיבה) בעקבות כך שבימי קיץ חמים השיער שלו היה מלבין. בסופו של דבר הוא הוסיף את הכינוי לשם משפחתו. בשנת 1925 הנער התחיל לעבוד בבתי קולנוע כפסנתרן.

בשנת 1929 וסילי סולוביוב התחיל ללמוד מוזיקה בבית ספר מיוחד ובשנת 1931 עבר לקונסרבטוריון של לנינגרד אותו סיים בשנת 1936.

בשנות ה-30 וסילי סולוביוב התקבל לאיגוד המלחינים ומכיוון שבלנינגרד כבר היה מלחין בשם "סולוביוב" הוא החליט להיקרא "סולוביוב-סדוי". זמן קצר לאחר סיום הלימודים הוא התחיל להלחין שירים שבוצעו על ידי זמרים ידועים כמו לאוניד אוטיוסוב וקלבדיה שולז'נקו. בשנת 1940 סולוביוב-סדוי כתב בלט ובהמשך מוזיקה למספר אופרטות.

לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוא ארגן להקה שעימה היה מופיע בפני החיילים. בתקופה זו המלחין כתב מספר שירים ליריים שזכו לפופולריות רבה. אנשי הממסד דרשו ממנו שירים שמפארים את המפלגה וסטלין אך המלחין ענה שגם לשירי אהבה יש דרישה מקרב החיילים. עבור השירים שהוא הלחין בתקופה זו הוא קיבל את פרס סטלין הראשון.

לאחר סיום המלחמה סולוביוב-סדוי המשיך לעסוק בעיקר בהלחנת שירים ובשנת 1956 הלחין את השיר המפורסם "לילות מוסקבה". שירים שלו זכו לפופולריות רבה ובוצעו על ידי זמרים ידועים לרבות אדוארד חיל, מקהלת הצבא האדום ומארק ברנס. על עבודתו הוא קיבל פרס סטלין בשנת 1947 ופרס לנין ב-1959.

בנוסף להלחנת שירים סולוביוב-סדוי כתב מוזיקה למספר סרטים.

בשנים 1948–1964 סולוביוב-סדוי היה יושב ראש סניף לנינגרד של איגוד המלחינים הסובייטי. הוא גם כיהן בתפקידי ניהול באיגוד המלחינים ברמה הארצית.

בשנת 1975 סולוביוב-סדוי חלה במחלה קשה. למרות מחלתו הוא כתב מוזיקה עד מותו בשנת 1979. המלחין נטמן בלנינגרד, עיר בה התגורר כול חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וסילי סולוביוב-סדוי** בוויקישיתוף

* וסילי סולוביוב-סדוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וסילי סולוביוב-סדוי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* וסילי סולוביוב-סדוי, באתר Discogs (באנגלית)
* וסילי סולוביוב-סדוי, דף שער בספרייה הלאומית
* וסילי סולוביוב-סדוי, באתר DNCI
* וסילי סולוביוב-סדוי באתר sovmusic
* וסילי סולוביוב-סדוי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  12 באפריל לפי הלוח היוליאני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289170705171
* BNE: XX1610893
* BnF: cb13899913t (data)
* CiNii: DA05787788
* GND: 122071964
* ISNI: 0000 0001 0859 0461
* LCCN: n81118759
* LNB: 000047913
* MusicBrainz: b86c3843-db89-4e56-96a5-24ea2ddfebce
* NKC: mzk2006337099
* NTA: 394230914
* SUDOC: 113176562
* VIAF: 87346955
* WorldCat: lccn-n81118759

 |
**יאן הרביעי מאושוויינצ'ים** (בפולנית: Jan IV oświęcimski‏ 1426–1496) היה בן שושלת פיאסט ואחרון מנסיכי אושוויינצ'ים.

ביוגרפיה
--------

לאחר שאביו נפטר בשנים 1434 ביחד עם אחיו הצעיר, יאן הרביעי קיבל לשליטתו את נסיכות אושוויינצ'ים. הוא היה תחת חסותו של האח הבכור. בשנת 1441 אחיו הבכור ואצלב הבטיח שישכנע את האחים שלו להשבע אמונים למלך פולין עם הגעת לבגרות.

בשנת 1445 שטח הנסיכות חולקה בין האחים. בתחילת כהונתו, יאן הרביעי ביחד עם בני משפחתו התנגד לסיפוח נסיכות סבז' (בשטחי שלזיה) לשליטת קרקוב. המאבק נמשך מספר שנים ובסופו של דבר בשנת 1447 הוא נאלץ להכיר בנושא.

בשנת 1552 הוא התחיל מחדש מאבק מזוין על השליטה בסבז' וסביבתו. בשנת 1553 המאבק הוכרע לטובת מלך פולין ויאן הרביעי נאלץ לשלם סכום גדול במסגרת הסכם שלום. המבאק נמשך עוד מספר שנים ובסופו בשנת 1456 יאן הרביעי מכר את כל זכויותיו על הנסיכות שלו למלך פולין קז'ימייז' הרביעי. 

בשנת 1456 יאן הרביעי הצטרף לכוחות של ממלכת פולין במלחמה נגד המסדר הטבטוני.

בשנת 1460 נפטר נסיך מאופולה ויאן הרביעי ניסה להישטלת על הנסיכות. לאחר מספר קרבות הוא הובס על ידי אחיו של הנסיך הנפטר. בשנת 1462 הוא רכש את גליביצה ואויאזד ולאחר מספר שנים קיבל תואר "רוזן מגליביצה".

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-15 קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין סיים את התשלומים שהיו מגיעים ליאן הרביעי עבור הזכויות על הנסיכות. הדבר איפשר ליאן הרביעי לרכוש זכויות על אויאזד וגליביצה.

בשנת 1471 יאן הרביעי תמך באולסלו השני, מלך בוהמיה והונגריה שהיה מועמד למלך צ'כיה. הדבר הביא למתיחות עם מתיאש הראשון, מלך הונגריה שגם החשיב את עצמו כמועמד למלך צ'כיה. במהלך זה יאן הרביעי נעצר ונאלץ למכור חלק של גליביצה תמורת שחרור.

לא ידוע על שנותיו האחרונות שהוא העביר באחוזת אשתו בקרנוב שבצ'כיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן הרביעי** בוויקישיתוף
**וסילי דניאלוביץ פויארקוב** (רוסית: Василий Данилович Поярков) היה מגלה ארצות רוסי מהמאה ה-17.

התפשטות רוסיה לסיביר החלה בסוף המאה ה-16 עם כיבוש החאנות הסיבירית. אומנם, גם במחצית המאה ה-17 הורגש מחסור באדמות המתאימות לעיבוד חקלאי. יחד עם זאת, לרוסים היה ידוע על קיום אדמות מתאימות דרומית להרי סטנובוי וצפונית לנהרות הגדולים שעוברים באזור. אזור זה היה בשליטת הסינים.

ביוני 1643 פויארקוב נשלח עם עוד 133 אנשים לחקר האזור. המשלחת יצאה מהעיר יקוטסק בהנחיית ראש השלטון האזורי. ללא ידיעה על הנתיב המועדף המשלחת התקדמה לאורך הנהרות באזור ורק לקראת החורף הגיעה לאזור פרשת המים בהרי סטנובוי. בהחלטת פויארקוב 49 אנשים נשארו לחניית חורף והיתר התקדמו לכיוון ההרים. בחודש דצמבר הם הגיעו לנהר זיה בחבל דאוריה (חלק של עבר הבאיקל). האזור היה מיושב ומתאים לעיבוד חקלאי.
עקב קשיים שונים והתקלויות עם המקומיים עד לאביב 1644 רק 40 אנשים היו בין החיים.

לקראת הקיץ המשלחת החלה להתקדם לכיוון אמור תוך קרבות עזים עם האוכלוסייה המקומית. לקראת הסתיו הם הגיעו לשפך נהר אמור לאוקיינוס. הוחלט לבנות אוניות ולצאת חזרה דרך הים.
המסע בים היה מוצלח והם חזרו ליקוטסק כ-3 שנים לאחר תחילת המסע.

המסע היה חשוב להתקדמות הרוסית לכיוון נהר אמור בהמשך והיה תחילה של תקופת סכסוכי הגבול עם סין במאה ה-17-18.

קישורים חיצוניים
----------------
**יוסאף אליסיה מצ'אדו פז'ארדו** (בספרדית: **Yoseph Alicia Machado Fajardo**; נולדה ב-6 בדצמבר 1976) היא שחקנית, דוגמנית, זמרת ומנחת טלוויזיה ונצואלית. מיס תבל לשנת 1996.

ביוגרפיה
--------

אליסיה מצ'אדו נולדה בשנת 1976 בעיר מרקאי שבוונצואלה. ב-1995 נבחרה למיס ונצואלה. שנה לאחר מכן הוכתרה כמיס תבל. במהלך שנת כהונתה התעוררה שערורייה סביב העלייה הניכרת במשקלה, ובין מותחי הביקורת עליה היה דונלד טראמפ, מבעלי השליטה בארגון מיס תבל. נפוצה שמועה שארגון מיס תבל שקל להדיח אותה מתוארה ולמנות את סגניתה כמיס תבל, אך נשיאת ארגון מיס תבל הכחישה שמועה זו.

ב-1998 החלה להופיע בתפקיד הראשי באופרת הסבון הפופולרית "סמנתה", ועל תפקידה זכתה בפרס בספרד ובניו יורק.

ב-1999 הוציאה את אלבומה הנקרא "Alicia En El Pais De Las Maravillas".

ב-2001 שיחקה תפקיד משני בטלנובלה "סוד האהבה".

בשנים 2004–2005 הופיעה בפרסומות רבות לטלוויזיה וקידמה מוצרי דיאטה שונים.

ב-2005 השתתפה בגרסה הספרדית של תוכנית המציאות "החווה".

ב-2006 הופיעה בתוכנית מציאות במקסיקו, באותה שנה הופיעה בגיליון של הגרסה המקסיקנית של מגזין "פלייבוי", ובכך נהייתה מיס תבל הראשונה שהצטלמה בעירום לפלייבוי.

בשנת 2007 גילמה את דיאנה בסדרת הפשע המקסיקנית "הפנתר", אודות איש צעיר אשר נלחם בפשע במקסיקו סיטי.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2008 ילדה את בתה. במאי 2016 קיבלה אזרחות אמריקאית.

במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הזכירה המועמדת הדמוקרטית, הילרי קלינטון כיצד בייש המועמד הרפובליקני, דונלד טראמפ, את מצ'אדו, וכינה אותה "מיס פיגי" (בעקבות עלייתה במשקל) ו"מיס עוזרת בית" (בעקבות מוצאה מדרום אמריקה).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אליסיה מצ'אדו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אליסיה מצ'אדו** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אליסיה מצ'אדו
* אליסיה מצ'אדו, ברשת החברתית פייסבוק

* אליסיה מצ'אדו, ברשת החברתית טוויטר

* אליסיה מצ'אדו, ברשת החברתית אינסטגרם

* אליסיה מצ'אדו, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אליסיה מצ'אדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אליסיה מצ'אדו, באתר AllMovie (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Barbaro, Michael; Twohey, Megan (27 בספטמבר 2016). "Shamed and Angry: Alicia Machado, a Miss Universe Mocked by Donald Trump". *הניו יורק טיימס*. נבדק ב-27 בספטמבר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Martin, Lydia (16 במאי 1997). "MISS UNIVERSE, SIZING UP HER REIGN". *וושינגטון פוסט*. נבדק ב-3 באוקטובר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Bruces, Rubén (May 20, 2016) "¡En hora buena! Alicia Machado obtuvo la ciudadanía americana"
4. ↑  איתמר לוין, טראמפ, פלייבוי והגירושין, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 2 באוקטובר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5889 268X
* LCCN: no2005088793
* VIAF: 80137390
* WorldCat: lccn-no2005088793

 |
**חסן טהסין** (בטורקית **Hasan Tahsin**; ‏1888 - 15 במאי 1919) היה עיתונאי טורקי, פעיל בשירות החשאי העות'מאני (Teşkilat-ı Mahsusa) וגיבור לאומי טורקי.

ביוגרפיה
--------

טהסין נולד בסלוניקי בשם רג'פ בן אוסמן נוורס (Recep oğlu Osman Nevres). 

לאחר ניסיון התנקשות כושל במדינאים הבריטים צ'ארלס ונואל בוקסטון בבוקרשט, הוא נדון לעשר שנות מאסר, אך נמלט מרומניה ב-1916. ב-1918 שינה את שמו והחל לעבוד כעיתונאי באיזמיר. 

בעת כיבוש איזמיר בידי היוונים ב-15 במאי 1919 ירה טהסין את "הכדור הראשון" לעברם והרג את נושא הדגל היווני. בחילופי האש שהתפתחו עקב כך נהרגו כ-300 עד 400 טורקים וכמאה יוונים, ואף טהסין עצמו מצא את מותו באירוע. 

בטורקיה נקשר שמו של טהסין באירועי אותו יום בפרט ובמלחמת יוון–טורקיה בכלל. ב-1973 נחנכה "אנדרטת הכדור הראשון" (İlk Kurşun Anıtı) שהוקמה לזכרו בכיכר קונק במרכז איזמיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסן טהסין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342823805171
* GND: 1249161223
* VIAF: 16781052
* WorldCat: lccn-no89004306

 |
האנציקלופדיה ב-83 כרכים. בצד ימין של המדף התחתון נמצאת גרסה ישנה יותר, בשמונה כרכים.
**אנציקלופדיה לעולם הקלאסי** (בגרמנית: **Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft**) היא אנציקלופדיה רחבת היקף המתמקדת בעת העתיקה, שיצאה לאור בגרמניה בשנים 1839‏-1980 ונכתבה בגרמנית. האנציקלופדיה ידועה גם בשם **פָּאוּלי-ויסוֹבָה** (**Pauly–Wissowa**), על שם מייסדיה, וכן בשם **RE**.

המהדורה המקורית
---------------

הכרך הראשון של האנציקלופדיה יצא לאור על ידי אוגוסט פאולי, מורה בבית ספר תיכון, בשנת 1839. פאולי שיתף במיזם 17 כותבים נוספים, ונפטר כעבור שש שנים, מבלי שהשלים את המיזם. ארנסט כריסטיאן ולץ ווילהלם זיגמונד טאופל המשיכו במיזם, גייסו כותבים נוספים, והביאו את המיזם לידי גמר, בשישה כרכים, בשנת 1852. עבודה על מהדורה שנייה, בשנים 1864‏-1866, הולידה שני כרכים נוספים ולא הושלמה.

RE
--

בשנת 1890 החל גאורג ויסובה בהפקת מהדורה יומרנית יותר. הוא ציפה לסיים את המלאכה תוך 10 שנים. לאחר שהתברר שהוצאה של כרכי האנציקלופדיה כסדרם תארך זמן רב, הוחל במקביל, בשנת 1914, בפרסום כרכים החל מהאות R. הכרך האחרון של האנציקלופדיה הופיע רק בשנת 1978, וכרך המפתח הופיע בשנת 1980. האנציקלופדיה השתרעה על פני 66 כרכים, שלהם נוספו 15 כרכי מילואים ושני כרכי מפתח. ויסובה נפטר בשנת 1931, ואחריו המשיכו במיזם וילהלם קרול, קארל מיטלהאוס, קונרד ציגלר והנס גרטנר.

האנציקלופדיה היא המקור המקיף ביותר ללימודי העת העתיקה. כ-1,100 מחברים השתתפו בכתיבתה - כל ערך נכתב על ידי מומחה בעל מוניטין בתחום הרלוונטי. רבות מהביוגרפיות על אישים ברפובליקה הרומית נכתבו בידי פרידריך מינצר. בערכים שיצאו לאור בשנים 1933–1945 יש כאלה שהושפעו מהאידאולוגיה הנאצית (למשל הערך על פייסיסטראטוס). עקב כך שהמיזם ארך שלושה דורות, הנחות היסוד של האנציקלופדיה השתנו במידה ניכרת במהלך השנים.

גרסאות מצומצמות
---------------

המחיר והממדים של האנציקלופדיה הרתיעו קונים פוטנציאליים. בין השנים 1964‏-1975 יצאה לאור, על בסיס RE, גרסה מצומצמת בחמישה כרכים בשם Der Kleine Pauly (פאולי הקטנה). בסוף הכרך החמישי נכללים מילואים לחמשת הכרכים.

מהדורה מעודכנת ב-15 כרכים וכרך מפתח, בשם Der Neue Pauly (פאולי החדשה), יצאה לאור בהדרגה בשנים 1996‏-2003. במהדורה זו ניתן דגש רב יותר לשלהי העת העתיקה. משנת 2004 יוצאים לאור כרכי מילואים (מתוכננים שבעה כאלה). מהדורה אנגלית בשם Brill’s New Pauly: Encyclopaedia of the Ancient World יצאה לאור בשנת 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנציקלופדיה לעולם הקלאסי** בוויקישיתוף
* סריקה של הכרכים הראשונים באנציקלופדיה, בוויקיטקסט הגרמני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7530798-4
* LCCN: n86740052
* VIAF: 181086854
* WorldCat (עם VIAF): 181086854

 |
**אירן גאל***,* (במקור **גרין** עד 1900, בהונגרית: **Gál Irén**; נאג'אנד, 14 בדצמבר 1890 – בודפשט, 17 בספטמבר 1974) הייתה מורה לפסנתר, יהודייה-הונגרייה קומוניסטית, אשתו של בלה קון (ששמו היה מקודם קוהן - הגרסה ההונגרית-אוסטרית לכהן) המנהיג הקומוניסטי שעמד בראש הרפובליקה הסוביטית ההונגרית בשנת 1919.

ביוגרפיה
--------

אירן גאל נולדה במשפחה יהודית בורגנית שעסקה רבות בפוליטיקה והתרוששה עד הולדתה. בסיום לימודיה בבית הספר הגבוה לבנות בקולוז'וואר (כיום שמה קלוז'-נאפוקה משנת 1971), למדה בקונסרבטוריון המקומי ועסקה בזמן הזה גם במתן שיעורים פרטיים. היא הופיעה בעיר בקונצרטים מספר פעמים, דרכם זכתה להכרה מסוימת. הנערה, שהייתה פעילה בנושאים חברתיים, האזינה להרצאותיו של מניהרט פלאדי (מקודם: מנחם זילברשטיין) באוניברסיטה, ודעותיה היו הקרובות ביותר לאלה של פרדיננד לסל. היא פגשה את בלה קון (מקודם קוהן-כהן) שהיה עיתונאי בקולוז'וואר בשנת 1912 אצל אחת מחברותיה, ומצאה שותף רוחני מתאים. קון הציג לה את הרעיונות של אוגוסט בבל. למרות הטינה של משפחת גאל, הם התחתנו בשנת 1913. ילדם הראשון (אגנש קון בלידתה כהן) נולדה שנתיים לאחר מכן. לימים היא הפכה לאשתו של אנטל הידאש.

מסוף נובמבר 1918 חיה באופן בלתי חוקי אצל ארנה זיידלר, תחת השם הבדוי אמילה שבשטין. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית עבדה בקומיסריאט העממי לחינוך ציבורי מאפריל 1919, במחלקה למוזיקה ולתיאטרון בהנהגתה של בלה רייניץ. לאחר נפילת הרפובליקה התגוררה תחילה באוסטריה לאחר מכן באיטליה, ולבסוף נסעה לברית המועצות, שם הצטרפה לבעלה. בשנים 1924–1926 עבדה בארגון "הסיוע האדום הבינלאומי", ובשנים 1926–1937 במכון מרקס-אנגלס-לנין. בעלה נעצר נשפט במשפט ראווה והוצא להורג ב-29 ביולי 1938. היא נכלאה, מאוחר יותר שוחררה וטוהרה מכל אשמה. היא הורשתה לשוב להונגריה רק בשנת 1959 והחלה לכתוב את זכרונותיה.

בתה, אגנש קון, הייתה מתרגמת ואשתו של אנטל הידאש.

עבודתה העיקרית
--------------

* בלה קון (זיכרונות, 1969)

לקריאה נוספת
------------

* גב' בלה קון (אירן גאל): בלה קון, בודפשט, 1969
* פטר קונוק: אירן גאל (גב' בלה קון: אשת המפלגה = 17 בספטמבר 2012
* *Magyar életrajzi lexikon I. (A–K).* Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי)
* "אירן גאל". *מוזיאון ספרותי פטפי*.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירן גאל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1900. évi 36618. sz. rendelete. MNL-OL 30793. mikrofilm 1107. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1900. év 13. oldal 7. sor.
2. ↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1150/1974. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276483205171
* LCCN: n85263561
* VIAF: 116680591
* WorldCat: lccn-n85263561

 |
**חסן סַתאר**, ידוע כ**סתאר** (בפרסית: **ستار**; ‏‏נולד ב־19 בנובמבר 1949) הוא זמר פופ ומוזיקה איראנית קלאסית/מסורתית. זכה לתהילה לפני המהפכה האיראנית והיה לזמר החצר של שושלת פהלווי עד לתהפוכות הפוליטיות של סוף שנות השבעים. עזב את איראן ב-1978 וחי בארצות הברית מאז.

ביוגרפיה
--------

סתאר נולד בטהראן. הוא אחד משישה ילדים שנולדו לאב אזרי ואם איראנית. תהילתו החלה בגיל 22 עם הוצאתו של שיר הנושא "ח'אנה בֵּדוּש" לתוכנית הטלוויזיה האיראנית הפופולרית "מוראד בַּרְקי." התוכנית הפכה אותו מיידית לכוכב. הלהיט הבא שלו הגיע עם סדרת הטלוויזיה "קסה-י עשק" של מנצור פּורמאנד. בזכות כישרונו והופעתו הוא נהפך במהרה לסמל פופ. שיר החותמת שלו הוא "הַמְסַפַר". עם למעלה מ-35 שנים של תהילה, לסאטר למעלה מ-70 להיטים.

לפי מחקר מדעי של המוזיקה הפרסית בידי קבוצה של אקדמאים מהאקדמיה למוזיקה ליזט, בית-הספר למוזיקה טריניטי, המחלקה ללימודים מודרניים של ה-IFSI באירופה ומרכז המוזיקה בניו מקסיקו, שנערך בין השנים 2004–2005, סתאר הוא מודל לחיקוי במוזיקה הפרסית ומתואר כבעל "הקול המלודי ביותר" במוזיקת הפופ הפרסית. בעקבות המחקר זכה סתאר בתואר דוקטור של כבוד במוזיקה ב-2004 על ידי ה-IFSI, כמו-גם פרסים אחרים בשנים הבאות, כמו פרס האקדמיה הפרסית.[דרוש מקור]

סתאר מוכר כאחד מחמשת האמנים הגדולים של המוזיקה הפרסית הקלאסית/מסורתית: גולפה, איראג', שאג'אריאן, סאטר וחושמאנד אגילי. לפי ארבעת הגדולים האחרים, סתאר תמיד היה מדויק בהופעותיו הקלאסיות.[דרוש מקור]

סתאר מופיע בפסטיבלים וקונצרטים פרסים ברחבי העולם.

בשנת 1996 הוא הוציא אלבום משותף עם שוחרה סולאטי, גם היא זמרת איראנית שפועלת בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסן סתאר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חסן סתאר
* חסן סתאר, ברשת החברתית פייסבוק

* חסן סתאר, ברשת החברתית טוויטר

* חסן סתאר, ברשת החברתית אינסטגרם

* חסן סתאר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* חסן סתאר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* חסן סתאר, באתר אייטונס (באנגלית)

* חסן סתאר, באתר ספוטיפיי

* חסן סתאר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* חסן סתאר, באתר Discogs (באנגלית)

* חסן סתאר, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7740 7029
* LCCN: n2010016020
* MusicBrainz: 7e9e47bf-9d87-4bb5-8673-e239292f4051
* VIAF: 107948799
* WorldCat: lccn-n2010016020

 |
**טטוון** (בבולגרית: **Тетевен**) היא עיירה בצפון מרכז בולגריה, השלישית בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז לובץ' ושוכנת 44 קילומטרים מבירת המחוז לובץ' ו-82 קילומטרים מסופיה. טטוון ממוקמת על גדות הנהר ויט במורדות הרי הבלקן.

היסטוריה
--------

ראשית התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת למאה ה-3 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש האזור על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובמהלך המאה ה-4 עבר לחזקת האימפריה הרומית המזרחית שהפכה בהמשך לאימפריה הביזנטית. במאה ה-6 היגרו למקום שבטים בולגארים וסלאבים שיצרו בהמשך את האימפריה הבולגרית הראשונה. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו באזור היישוב המודרני שרידי התיישבות מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה. במהלך המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית והפך חלק מפלך רומליה של העות'מאנים. היישוב מוזכר בשמו המודרני בתעודות עות'מאניות מ-1421, שנה הנחשבת לשנת יסוד העיירה.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ב-1 בנובמבר 1877 נכבשה טטוון על ידי צבא האימפריה הרוסית ושוחררה מעול העות'מאנים. תאריך זה הוא יום חג רשמי בעיירה. בתום המלחמה הפכה טטוון חלק מנסיכות בולגריה.

כלכלה
-----

עיקר התוצר המקומי הגולמי מגיע מענף התיירות. בתחילת המאה ה-21 ממצבת עצמה טטוון כיעד השקעה בתחום המקרקעין, בעיקר לרכישת דירות נופש. באזור העיירה קיימים מפעלים ליצור רהיטים ומנועים חשמליים. התחבורה הציבורית לעיירה וממנה נעשית באמצעות אוטובוסים ומוניות.

תרבות ותיירות
-------------

בעיירה קיימת ספרייה ובה ארכיון היסטורי וכן מוזיאון המציג ממצאים היסטוריים וארכאולוגיים מתולדות האזור. בסמיכות לטטוון ממוקם מנזר גלוז'ן ומספר מערות התבודדות מימי הביניים המהווים יעד תיירותי. מדי קיץ מתקיימת בעיירה תחרות שחמט גדולה, אחד מאירועי השחמט העיקריים בבולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטוון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טטוון

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ההיסטוריה של טטוון", באתר הרשות המקומית טטוון (בבולגרית).
2. ↑  "טטוון-סקירה כללית", באתר הרשות המקומית טטוון (בבולגרית).

| **רשויות מקומיות וערי מחוז לובץ' שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| לובץ' • טרויאן • טטוון • לוקוביט • לטניצה • אפרילצי • יבלניצה • אוגרצ'ין • | מחוז לובץ' |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552972105171
* LCCN: n83058144
* NKC: ge117056
* VIAF: 138411662
* WorldCat (עם VIAF): 138411662

 |
**אנציקלופדיה חיות הבר** היא אנציקלופדיה העוסקת בבעלי חיים שיצאה בישראל בשנות ה-70. מדובר בגרסה העברית של האנציקלופדיה הספרדית "Enciclopedia Fauna" בעריכת הזואולוג הספרדי פליקס רודריגז דה לה פואנטה. בדומה לאנציקלופדיה תרבות, האנציקלופדיה יצאה בשתי מהדורות: מהדורה ראשונה כחוברות שהופצו על בסיס דו שבועי ונאגדו ל-11 כרכים ומהדורה שנייה כאנציקלופדיה מובנית ב-21 כרכים.

הגרסה הספרדית
-------------

בספרד החלה האנציקלופדיה לצאת בחוברות בודדות בשנת 1970 בהוצאת SALVAT מפמפלונה. החוברת לוותה בצילומים וציורים צבעוניים ברמה גבוהה מאוד. גרסאות של האנציקלופדיה המשיכו לצאת לאור עד 1979 והיא תורגמה למספר שפות. הכרכים חולקו לפי עולם החי באזורים גאוגרפיים שונים בעולם. כאשר כמעט חצי מהאנציקלופדיה מוקדשת לחי והצומח באפריקה. יש כרכים המוקדשים לאסיה, אירופה, אמריקה, אוסטרליה, אנטארקטיקה, בנוסף יש כרכים שמוקדשים לחיים באיים מבודדים ולחיים בים.

הגרסה העברית
------------

תרגום מדויק ללא תוספות של הגרסה המקורית. למרות שאינה תרגום מקורי מספרדית אלא מהגרסה האנגלית "WORLD OF WILDLIFE". מהדורה ראשונה שיצאה כחוברות שנאגדו לספרים יצאה בשנת 1973. מהדורה שנייה שיצאה בספרים יצאה בשנת 1979. בכריכות האחריות של החוברות התפרסמו מאמרים שונים על עולם החי, חלקם של הקרן העולמית להגנת חיות הבר, וחלקם של כותבים ישראליים כמו עזריה אלון. אך מאמרים אלה לא נכנסו למהדורה השנייה.

### הכרכים בגרסה העברית

מהדורה ראשונה:

1. אפריקה א'
2. אפריקה ב'
3. אפריקה ג'
4. אירואסיה וצפון אמריקה א'
5. אירואסיה וצפון אמריקה ב'
6. אירואסיה וצפון אמריקה ג'
7. דרום אסיה
8. דרום אמריקה
9. אוסטרליה
10. החי באוקיינוסים
11. אינדקס כללי

מהדורה שנייה:

1. אפריקה א'
2. אפריקה ב'
3. אפריקה ג'
4. אפריקה ד'
5. אפריקה ה'
6. אפריקה ו'
7. אירואסיה וצפון אמריקה א'
8. אירואסיה וצפון אמריקה ב'
9. אירואסיה וצפון אמריקה ג'
10. אירואסיה וצפון אמריקה ד'
11. אירואסיה וצפון אמריקה ה'
12. אירואסיה וצפון אמריקה ו'
13. דרום אסיה א'
14. דרום אסיה ב'
15. דרום אמריקה א'
16. דרום אמריקה ב'
17. אוסטרליה א'
18. אוסטרליה ב'
19. החי באוקיינוסים א'
20. החי באוקיינוסים ב'
21. אינדקס כללי

קישורים חיצוניים
----------------

* לתחרות הסאפארי של האנציקלופדיה חיות הבר
**יאיר מרטון** (נולד ב-15 ביולי 1975) הוא בעל משרד ליחסי ציבור וחברה להדרכת לחימה ודוגמן עבר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מרטון גדל בראשון לציון ולמד בגימנסיה הריאלית. החל לעסוק בדוגמנות בגיל 14 בקמפיין לתכשיר השיער "סאן אין". הוא עבד במספר בירות אופנה, כגון ניו יורק ומילאנו, בין המותגים הבינלאומיים שדגמן עבורם נמנים קלווין קליין ופייר קרדן.

ב-2004 הופיע בקמפיין של חברת סמסונג שעלה בשלטי חוצות. ב-2008 הופיע בקמפיין של חברת האופנה "Jet".

מרטון שירת ביחידת לוטר, סיים תואר בפסיכולוגיה בשלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל, והוא גם בעל תעודת גישור. שימש כמדריך לחימה ויועץ בסדרה פאודה, כיועץ תקשורת וכיועץ פרלמנטרי בכנסת של חברי הכנסת יואל חסון, זאב בילסקי ורונית תירוש.

נשוי לשירלי, אב לשניים וגר בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יאיר מרטון** |

* יאיר מרטון, ברשת החברתית פייסבוק
* יאיר מרטון, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  דפנה ארד, הנסיכים והעדשה: מה קורה היום עם דוגמני העבר הגדולים של ישראל?, באתר Xnet‏
2. ↑  סמסונג בשילוט חוצות, באתר ynet, 24 במאי 2004
3. ↑  nrg מעריב, תראו את מי שלפו מהבוידעם, באתר nrg‏, 24 בפברואר 2008
4. ↑  יאיר מרטון - ייצוג 1, באתר ייצוג 1, ‏2 בנובמבר 2019

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יאיר מרטון"**.
**פנינייה לבנת-חזה** (שם מדעי: ***Agelastes meleagrides***) היא מין של עוף ממשפחת הפניניתיים, החי במערב אפריקה והיא אחת משני המינים בסוג פנינייה כהה לצידה של הפנינייה השחורה (*Agelastes niger*).

מאפיינים
--------

פנינייה זו בינונית בגודלה באורך של עד 45 סנטימטרים והיא מזכירה מאוד תרנגול הודו. צבע נוצותיה שחור עם חזה לבן והצוואר והראש חשופים ואדמדמים עם מקור קצר אפור. יש לה זנב ארוך ושחור לאיזון ורגליים אפורות חזקות. הפנינייה, בדומה למרבית התרנגולאים, חיה רוב זמנה על הקרקע ומעופפת לעיתים נדירות. שני הזוויגים דומים במראם, אך הנקבות מעט קטנות יותר.

הפנינייה שוכנת בעיקר ביערות הגשם של מערב אפריקה במדינות: חוף השנהב, גאנה, גינאה, סיירה לאון וליבריה. היא משוטטת בחבורות קטנות ומחפשת זרעים, פירות שנפלו וחרקים כמו טרמיטים.

פנינייה זו מצויה בסכנת הכחדה, עקב פגיעה ביערות בהם היא חיה ועקב ציד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנינייה לבנת-חזה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנינייה לבנת-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN