**בית החולים היהודי** בקולוז'וואר (בהונגרית: **Zsidó kórház (Kolozsvár)**) היה אחד ממוסדות הרפואה של העיר בין שתי מלחמות העולם. הבניין שלו היה בין שני רחובות Nagyszamos utca (str. Iașilor) ורחוב מיקש קלמן - Mikes Kelemen utca (str. Croitorilor). כיום הוקמה שם מרפאה מספר 3 של האוניברסיטה לרפואה ורוקחות (Iuliu Hațieganu University of Medicine and Pharmacy). כחלק ממרכז העיר ההיסטורי ומכיכר סצ'ני וסביבתה, הוא נמצא תחת הגנה של בניין לשימור ואנדרטה לאומית.

היסטוריה
--------

הרב הראשי של העיר משה שמואל גלזנר הציע את הרעיון של הקמת בית חולים יהודי כבר בשנת 1907, אך יהודי קולוז'וואר, שמנו אז כשבעת אלפים, לא נזקקו לכך, מכיוון שקיבלו טיפול הולם במרפאות האוניברסיטה. לאחר מלחמת העולם הראשונה וחילופי השלטון, ב-1920, (העיר עברה מהונגריה לרומניה על פי חוזה טריאנון) עלה שוב נושא בית החולים. ב-17 ביולי 1921 נוסדה "אגודת בית החולים היהודי הלאומי" בראשותו של מיקשה ורטהיימר, במטרה להקים בית חולים לקהילה. עם זאת, פעילות ההתרמה של האגודה הייתה בלתי יעילה עקב המשבר הכלכלי שלאחר המלחמה. באוקטובר 1927, קבלן הבנייה דויד שבשטין (נשיא הקהילה היהודית האורתודוקסית) ורעייתו תרמו מיליון ליי לבניית בית החולים לרגל חתונת הזהב שלהם. התוצאה של האיסוף הארצי שהושק כתוספת לכך הייתה תוספת של עשרה מיליון ליי, אז החלה הבנייה. חלקת האדמה על גדות הסומש הקטן נתרמה גם היא על ידי דויד שבשטין, והארגון נוהל על ידי בנו, עורך הדין יוז'ף שבשטין.

מחלקת המיון של בית החולים נפתחה ב-20 במאי 1928, ומחלקות המיילדות-גינקולוגיה, הכירורגיה, עיניים וצילום רנטגן ב-10 בנובמבר 1929. ב-1930 נוסדה האגודה הרפואית פאול ארליך, שהפכה לאחד הפורומים המקצועיים היוקרתיים בעיר; בין השנים 1930-1938 נערכו 107 מפגשים מדעיים. רבים מרופאי בית החולים התמחו בפריז, ברלין, וינה וציריך.

בשנת 1931 הורחב בית החולים באגף חדש, שבו נמצאו רפואת ילדים, רפואה פנימית ומעבדה קלינית. טקס הפתיחה שנערך ב-30 בספטמבר 1931 נפתח על ידי יוז'ף שבשטין, והרב האורתודוקסי עקיבה גלזנר (בנו של הרב משה גלזנר), המזכיר המדיני ויקטור הודור, ד"ר יוליו האציגנו (Iuliu Hațieganu), רופא פנימי, רקטור (באותה השנה) של אוניברסיטת המלך פרדיננד הראשון וד"ר ויקטור פפיליאן מורה לאנטומיה, דקאן הפקולטה לרפואה (גם מנהל התיאטרון והאופרה הרומנית בקלוז'). המוסד נקרא אז בית החולים היהודי הציבורי דויד שבשטין ורעיתו.

המוסד לא טיפל רק בחולים יהודים; ב-1936 35% מהחולים, ב-1940 50% השתייכו לעדות דתיות אחרות. חלק מהמטופלים טופלו ללא תשלום; שיעורם היה 25% ב-1936 ו-25-30% ב-1940.

בשנת 1938 תוכנן לקום בית חולים חדש בן שלוש קומות, אך הבנייה נזנחה בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה.

לאחר תכתיב וינה, ב-19 באוקטובר 1941, הוקמה הלשכה הרפואית על פי חוקי הונגריה, אליה התקבלו רק 36 רופאים מתוך 233 הפונים היהודים. בית החולים נאבק במחסור ברופאים, כי הרופאים לא קיבלו רישיונות לעסוק ברפואה או שנלקחו למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). כשהחלו הגירושים מגטו קולוז'וואר במאי 1944, הוצמד בית החולים לבית החולים המקומי של רכבות הונגריה (מ.א.ב). ב-1944 רוב חברי האגודה הרפואית פאול ארליך במחנה הריכוז קאופרינג מצאו את מותם.

ב-26 באוגוסט 1946 התקיימה ישיבת הבנייה מחדש של אגודת בתי החולים היהודיים. בית החולים פעל שוב עם שמונה רופאים, ותוכננו גם לסיים את המבנה הנטוש.

ב-2 בנובמבר 1948 הולאם בית החולים היהודי יחד עם בתי החולים הפרטיים האחרים, אז הפך שמו ברומנית ל- Spitalul Public Evreiesc de Stat (בית החולים הציבורי היהודי). בתחילת שנות ה-50 בית החולים סווג מחדש (ושמו שונה) כמרפאה פנימית מס' 3.

מנהלים
------

* המנתח פאל שטיינר 1929–1930
* מור פייניכל רופא פנימי 1930–?
* המנתח רוט מרסל (?–1942)
* המנתח פאל שטיינר 1944–1945
* הרופא הפנימי פרנץ קרסטשי (לאחר 1945, זמנית)
* רופא העור אדה גולדברגר (1946)
* רופא השיניים זולטאן ואש (עד להלאמה בשנים 1947–1948)
* הרופא הפנימי פרנץ קפיך (מהלאמה ב-1948 ועד 1952 בערך)

לקריאה נוספת
------------

ראו גם
------

* A kolozsvári zsidó kórház új épületének felavatása 1931-ben. www.youtube.com (חנוכת האגף החדש בבית החולים בשנת 1931)