recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**זֶ'לקוֹ קומשׂיץ'** (בקרואטית: **Željko Komšić**; נולד ב-20 בינואר 1964) הוא אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה מאז שנת 2006 (שתי קדנציות) ויו"ר הנשיאות (2007–2008, 2009–2010, 2011–2012), כנציג הקרואטי של הפדרציה.

קריירה אקדמית ומשפטית ושירות צבאי
---------------------------------

קומשיץ', יליד סרייבו, למד באוניברסיטת סרייבו, ולאחר מכן בבית הספר של אדמונד וולש לשירות ציבורי דיפלומטי באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון. במקצועו הוא עורך דין.

במהלך מלחמת האזרחים של בוסניה שירת בצבא הפדרציה של בוסניה והרצגובינה וקיבל את עיטור הזהב "לילי"- העיטור הגבוה ביותר בצבא שניתן על ידי הממשלה.

כניסתו לפוליטיקה
----------------

אחרי המלחמה, הצטרף לפוליטיקה בשורות המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה או **SDP BiH**. כיהן כחבר מועצת העיר נובו סרייבו (סרייבו החדשה), וגם במועצת העיר סרייבו, לפני שנבחר לעמוד בראש מועצת נובו סרייבו ב-2000. במקביל שימש כסגן ראש עיריית סרייבו.

כאשר עלתה לשלטון התנועה לשינוי דמוקרטי ב-1998 מונה קומשיץ' לשגריר ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. ב-2002 התפטר מהתפקיד, לאחר שהסוציאל-דמוקרטים חזרו לשלטון.

חברותו בנשיאות בוסניה והרצגובינה
--------------------------------

בבחירות למועצה הנשיאותית בבוסניה שנערכו ב-1 באוקטובר 2006 נבחר לכהונה של 4 שנים. הוא קיבל 41 אחוזים מהקולות, והקדים את הנציג הקרואטי הקודם, איבו מירו יוביץ', וכן את בוז'ו ליוביץ' ומלדן איבנקוביץ'-ליאנוביץ'. ניצחונו הובטח לו בשל התפרקות האיחוד הדמוקרטי הקרואטי של בוסניה והרצגובינה או **HDZ**, ממנו נוצרו שני פלגים, האחד בראשות יוביץ' והשני בראשות ליאנוביץ'.

בבחירות בשנת 2010 נבחר שוב כנציג הקרואטי בנשיאות, עם 60.6% מהקולות (המועמד שאחריו זכה ב-19.7% מהקולות).

חיים אישיים
-----------

קומשיץ' שונה ממרבית הקרואטים בבוסניה. הוא מצהיר כי שפתו היא בוסנית ולא קרואטית, הוא אגנוסטי ולא קתולי, והוא אינו מחזיק באזרחות קרואטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'לקו קומשיץ'** בוויקישיתוף
* ז'לקו קומשיץ', ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 2237 5305
* VIAF: 305725814
* WorldCat (עם VIAF): 305725814

 |
**ג'ו פאס** (באנגלית: **Joe Pass**‏ נולד כ-**Joseph Anthony Passalaqua**; ‏ 13 בינואר 1929 - 23 במאי 1994) היה גיטריסט ג'אז. סגנון נגינתו המשלב מהלכי "בס מהלך" (walking basslines) ושימוש בקונטרפונקט מלודי תוך כדי אלתור השפיעו על דורות של נגני גיטרה ג'אז.

שנותיו הראשונות
---------------

פאס נולד בניו ג'רזי למשפחה ממוצא סיציליאני וגדל בפנסילבניה. אביו היה פועל פלדה. כילד חלם להיות "קאובוי מזמר" לפי דמותו של ג'ין אוטרי, ששר וניגן שירי בוקרים עם גיטרה. אביו, שזיהה את כישרון הנגינה שלו, קנה לו את הגיטרה הראשונה בהיותו בן 9 ועודד אותו לנסות ולנגן כל מנגינה ששמע. בגיל 14 החל פאס להופיע ולנדוד בדרכים עם הרכבים מזדמנים. הוא הגיע לניו יורק, הופיע שם והתמכר לסמים. רוב שנות החמישים היה שרוי בניסיונות גמילה.

יצירתו
------

בשנות השישים עבר פאס ללוס אנג'לס והחל להקליט בחברת "פסיפיק ג'אז", בין היתר תקליטים שהפכו לשם דבר כמו *Catch Me*, *Sounds of Synanon*, *Simplicity* ו-*For Django*, שהוא מחווה לדג'נגו ריינהארדט, אשר פאס הושפע מסגנונו ושילב אותו עם סגנון הארד בופ והשפעות של צ'ארלי פארקר ליצירת סגנונו הייחודי. ב-1963 זיכה אותו המגזין דאון ביט בפרס "הכישרון המבטיח" (מילולית: New Star Award).

באותן שנים הופיע בטלוויזיה כנגן לצידם של פרנק סינטרה, שרה ווהן ואמנים אחרים ובתוכניות "טונייט שואו" עם ג'וני קרסון, "תוכניתו של מרב גריפין" ותוכניות נוספות. 

בראשית שנות השבעים שיתף פעולה עם הגיטריסט הרב אליס ועם הבסיסט ריי בראון והמתופף ג'ק האנה וכתב את ספרו החשוב (אחד מן הספרים העיקריים ללומדי גיטרה ג'אז) *Joe Pass Guitar Style*. 

ב-1974 הקליט את תקליט הסולו "וירטואוזו" בחברת פאבלו וניגן בטריו עם הפסנתרן אוסקר פיטרסון והבסיסט נילס-הנינג ארסטד פדרסן, עמם זכה בפרס גראמי עבור הופעת ההרכב הטובה ביותר לאותה שנה. בהמשך ניגן עם אמנים רבים בהרכבים שונים ביניהם עם דיזי גילספי, דיוק אלינגטון, קאונט בייסי ואחרים. כמו כן הקליט ארבעה תקליטים עם אלה פיצג'רלד שזכו להצלחה רבה: *Take Love Easy* (1973)‎,‏ *Fitzgerald and Pass... Again* (1976)‎,‏ *Speak Love* (1983)‎,‏ *(Easy Living* (1986.

פאס נפטר מסרטן הכבד בלוס אנג'לס בגיל 65.

לקריאה נוספת
------------

* **Mel Bay Presents Joe Pass "Off the Record".** Mel Bay, 1993. מסת"ב 1-56222-687-8
* **Complete Joe Pass.** Mel Bay, 2003. מסת"ב 0-7866-6747-8
* Miyakaku, Takao. **Joe Pass.** Tokyo: Seiunsha, 2000. מסת"ב 4-434-00455-7 (אוסף צילומים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ו פאס** בוויקישיתוף

* ג'ו פאס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר ספוטיפיי
* ג'ו פאס, באתר Last.fm (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר Songkick (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר SecondHandSongs
* דף ג'ו פאס באתר נגני גיטרה ג'אז (באנגלית)
* ביוגרפיה (חלקית) של ג'ו פס (באנגלית)
* ג'ו פאס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007403179905171
* BNE: XX1061949
* BnF: cb138982845 (data)
* GND: 134480732
* ICCU: UBOV514044
* ISNI: 0000 0001 1699 698X
* LCCN: n81023038
* MusicBrainz: 2f43e416-f1bf-4f04-8853-a0019aa12441
* NDL: 00452228
* NKC: ola2002150856
* NTA: 070532419
* SNAC: w63n4fqm
* SUDOC: 077440781
* VIAF: 113535384
* WorldCat: lccn-n81023038

 |
**איוואן ווקוביץ'** (במונטנגרית: **Иван Вуковић**; נולד ב-9 בפברואר 1987) הוא כדורגלן מונטנגרי.

קריירת מועדונים
---------------

ווקוביץ' התחיל את הקריירה שלו בזטה. כבר בעונתו הראשונה הפך לשחקן מפתח וסיים את העונה עם הקבוצה במקום ה-3 של ליגת העל של סרביה ומונטנגרו שנחשב להישג הגדול ביותר של הקבוצה עד אז. בקיץ 2006 חתם בבודוצ'נוסט פודגוריצה עימה זכה באליפות בתום עונת 2007/2008 אך בעונה זו לא כבש ב-16 משחקים בהם שותף. בשלוש העונות שלאחר מכן, היה מלך השערים של הקבוצה בכל עונה ובעונת 2010/2011 של הליגה כולה עם 20 שערים.

בקיץ 2011 חתם בהיידוק ספליט תמורת 425 אלף אירו. ב-28 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בספליט בהפסד 0–1 נגד סטוק סיטי במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בעונתו הראשונה בספליט לא עלה על הציפיות וכבש שני שערים בלבד, אולם עונה לאחר מכן כבש 9 שערים. בקיץ 2013 חתם בסאנגנם הדרום קוריאנית בה שיחק במשחק שנה.

ב-1 בספטמבר 2014 חתם בOFK בלגרד הסרבית. בינואר 2015 חזר למונטנגרו כאשר חתם במלאדוסט פודגוריצה בה כבש 7 שערים ב-15 הופעות. ב-4 באוגוסט 2015 חתם במכבי נתניה. אך פרש מהמועדון תוך פחות מחודש. בפברואר 2016 חזר למלאדוסט פודגוריצה לאחר שהיה שחקן חופשי כחצי שנה.

נבחרת מונטנגרו
--------------

ב-18 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מונטנגרו במשחק ידידות נגד בלארוס.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  רז אמיר, ‏איבן ווקוביץ' וז'רקו גרבוביץ' חתמו לעונה בנתניה, באתר ONE‏, 4 באוגוסט 2015
2. ↑  רז אמיר, ‏רשמי: נתניה הודיעה על שחרורו של ווקוביץ', באתר ONE‏, 4 בספטמבר 2015
"**מי ציוני ומי לא**" הוא שמו של מיצב של האמן הישראלי משה גרשוני, אשר הוצג בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב בשנת 1979.

במסגרת התערוכה, נצבעו על קירות הגלריה אותיות גדולות בגירי פסטל שמן ("פנדה") בצבע ורוד-אדום. האותיות יצרו את המשפט "מי ציוני ומי לא" על גבי שני קירות המקבילים זה מול זה. מלבד הכיתוב הוצבו בגלריה גם פנסי תאורה בעוצמה גבוהה. 

הפרדיגמה העומדת בפני הצופה בעבודה, כאפשרות לפרשנות של העבודה, מרמזת להיבט חברתי-פוליטי. הצופה בעבודה הוזמן לבחינה של מושג ה"ציונות" ללא כל עזרים נוספים זולת הטקסט שעל הקיר. חלוקת המשפט לשני חלקים מנוגדים הדגישה ממד זה. בו בזמן, הצפייה בטקסט לא יכולה הייתה להימנע מהתייחסות לערכים האסתטיים אשר באו לביטוי במילוי האותיות בגירי הפסטל, טכניקה המדגישה את מגע היד של הצייר ואת הטקסטורה המועצמת על ידי הצבע העז והתאורה החמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנגל, רחל, "מהי תערוכה ומה לא", מעריב, 2 במרץ 1979

| **משה גרשוני** |
| --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
**אריה אבידן-וייס** (19 באפריל 1928 - 21 במרץ 1997) היה טניסאי ישראלי, מחלוצי הטניס הישראלי. שמונה פעמים אלוף ישראל בטניס (1948-1947, 1953-1950, 1956-1955) וחבר נבחרת גביע דייוויס של ישראל.

בשנת 1986 זכה אבידן-וייס בעיטור, חבר כבוד של איגוד הטניס בישראל.

ביוגרפיה
--------

אבידן-וייס נולד ביאשי שברומניה ובשנת 1933 עלה עם משפחתו לארץ ישראל.

### אלוף ישראל

בשנת 1947 זכה אבידן-וייס בתואר אלוף ישראל בטניס ליחידים, הראשון בקריירה שלו, מתוך שמונה תארים בסך הכל. הוא ניצח במשחק הגמר את רפאל גורניצקי ב-4 מערכות (10-8, 3-6, 4-6, 1-6), שניצח במשחק חצי הגמר את האלוף היוצא, מרדכי אפל. שנה לאחר מכן הוא הגן על תוארו לאחר שניצח במשחק הגמר את נעים רג'ואן ב-5 מערכות.

בשנת 1949 ייצג אבידן-וייס את ישראל בגביע דייוויס ביחד עם יהודה פינקלקראוט, רפאל גורניצקי ויעקב בונטמן לראשונה בתולדות מדינת ישראל. הנבחרת הפסידה לנבחרת דנמרק 5-0 במשחק שנערך בקופנהגן. הוא היה חבר נבחרת גביע דייוויס של ישראל עד לשנת 1960 ושיחק במסגרת זו ב-23 משחקים וניצח פעמיים.

בשנת 1955 זכה אבידן-וייס בשלושת התארים האפשריים באליפות ישראל בטניס, ביחידים, בזוגות גברים עם דויטש ובזוגות מעורבים עם אדית כהן-מינץ.

אבידן-וייס נפטר ב-21 במרץ 1997. הותיר אחריו ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה אבידן-וייס, באתר ה-ATP
* אריה אבידן-וייס, באתר ה-ITF
* אריה אבידן-וייס, באתר גביע דייוויס
* אריה אבידן-וייס, באתר ארכיון הטניס
* ליפא לויתן, שוודים - אלופי ישראל בטניס, חרות, 16 באוקטובר 1949
* הרגע הגדול שלהם - 2 המהווים נבחרת לאומית, מעריב, 10 באפריל 1959

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה אבידן-וייס באתר חברה קדישא ת"א–יפו
2. ↑  באסיפה הכללית של איגוד הטניס שציין 40 שנה לקיימו, מעריב, 20 באפריל 1986
3. ↑  א. בן-דבורה, סקירה שבועית - טניס, דבר, 10 באוקטובר 1947
4. ↑  את"ו, אריה וייס - אלוף הטניס בישראל, דבר, 29 באוקטובר 1948
5. ↑  סרג'יו ליבדינסקי, דרך בלגיה לגמר, מעריב, 12 ביוני 1986
6. ↑  וייס זכה באליפות הטניס, על המשמר, 29 במאי 1955
סמליל האתרסמליל האתר
**בננות** היה אתר אינטרנט ישראלי שהגדיר עצמו כפונה לנשים.

היסטוריה
--------

האתר "בננות" החל לפעול ב-1 באפריל 2000 ועוד באותה שנה, הוכרז על ידי מעריב כ"אתר הנשים המוביל בישראל". את האתר ייסדה יזמית האינטרנט שירלי צ'לצ'ינסקי.

סמליל ישן של האתר
האתר היווה גרסה וירטואלית לשיחת הבנות. עיקר כוחו של האתר היה בתכנים אישיים שביטאו רצונות, מחשבות וצרכים של נשים. האתר היווה אלטרנטיבה לעיתוני הנשים ותוכניות הטלוויזיה ועסק בנושאים שונים כמו מערכות יחסים, מגדר, תרבות וכו' מזווית פוסט-פמיניסטית. בין הכותבות שפרסמו באתר נמנו קארין ארד, אתי אברמוב, נילי לנדסמן ואורלי קסטל-בלום.

המייסדת שירלי צ'לצ'ינסקי שימשה כעורכת הראשית ומנהלת האתר. בשנים 2000–2001 שימשה העיתונאית נילי לנדסמן כעורכת שותפה.

לאתר הייתה מערכת תגובות בצורת טוקבק מהראשונות בעברית. בכך, היה האתר מהראשונים בישראל לספק יכולת להגיב ולקיים דיון-גולשות בעקבות מאמר. כמו כן, האתר אירח את הפורומים ה"רשמיים" של סדרות הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה" (ששודרה בשידורי "רשת"), "בנות גילמור" (ששודרה בערוץ 10), "הבורגנים" (ששודרה ללקוחות "yes") ועוד.

בשנת 2007 הרחיבה צ'לצ'ינסקי את "בננות" והקימה את פלטפורמת הבלוגים **בננות Blogs**, שבו נמצאים בלוגים של היוצרים רונית מטלון, נורית זרחי, לאה איני, רן יגיל, יקיר בן משה, איריס אליה כהן ועוד - כ-500 בלוגרים.

סביב האתר התקיימה קהילה נרחבת ואדוקה של גולשים וגולשות, שמצאה לראשונה יכולת לבטא את עצמה באמצעות הטוקבקים ואף בפורומים השונים. בין היתר, בפורום בננות נכתב לראשונה בהודעות ספרו של האמן יורם קופרמינץ "אוקטובר/יומן מלחמה", שראה לאחר מכן אור בהוצאת בבל.

האתר חדל לפעול באמצע העשור השני של המאה ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בננות
* אתר בננות, בארכיון האינטרנט
* בננות Blogs
* אתר "בננות" עולה מחדש בהשקעה של 60 אלף דולר, באתר גלובס, 14 ביולי 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפגשים בפורום סקס והעיר הגדולה, באתר וואלה!‏, 17 בנובמבר 2003
**ז'לצ'קו בובאץ'** (בבוסנית: **Željko Buvač**; נולד ב-13 בספטמבר 1961, אומרסקה) הוא כדורגלן עבר יוגוסלבי ובוסני, מאמן ומנהל ספורט. מכהן כמנכ"ל ספורטיבי במועדון הכדורגל דינמו מוסקבה.

קריירת משחק
-----------

בובאץ' נולד באומרסקה, בבוסניה והרצגובינה, שהייתה ביוגוסלביה, במשפחה של סרבים אתניים. הוא שיחק בבוראט (באניה לוקה) בליגה הראשונה של יוגוסלביה. במדי מועדון זה, בשנת 1988 זכה בגביע יוגוסלביה.

בשנת 1991 עבר לגרמניה, והחל לשחק אצל רוט-וייס (ארפורט), ובהמשך עבור מיינץ 05 בבונדסליגה השנייה.

קריירת אימון
------------

לאחר שסיים קריירה, הוא הפך למאמן. בובאץ', סיים את קריירת המשחק שלו בניוקירכן בשנת 1998 ומיד נכנס לתפקיד המאמן. בשנת 2001, לאחר שלוש עונות בניוקירכן, הוא הפך לעוזר מאמן במועדון הקודם האחר שלו, מיינץ, שם הצטרף לחברו לקבוצה לשעבר, יורגן קלופ. במשך שבע שנים של עבודה במועדון הם השיגו העפלה לבונדסליגה, ואז קיבלו כרטיס למוקדמות גביע אופ"א.

יחד עם יורגן קלופ עבר ליברפול בסתיו 2015. באנגליה, ז'לקו עבד שלוש עונות, ועזב את ליברפול בגלל אי הסכמות עם קלופ.

ב-1 בפברואר 2020 הוכרז כמנהל ספורטיבי במועדון הכדורגל דינמו במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* פרופיל באתר הרשמי של ליברפול

הערות שוליים
------------

1. ↑  Клопп и его ассистент Бувач договорились с «Ливерпулем» *sports.ru (4.10.2015)*
2. ↑  Бувач покинул «Ливерпуль» из-за конфликта с Клоппом. Тренеры работали вместе с 2001 года *sport-express.ru (30.04.2018)*
3. ↑  Желько Бувач — новый спортивный директор «Динамо»! *fcdynamo.ru (01.02.2020)*
**פרנק ר. קלפנר** (באנגלית: **Frank R. Kleffner‏**, 10 באוקטובר 1925 - 12  ביוני 2015) היה פרופסור באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. התפרסם בתרומותיו בנושאי בעיות דיבור ושמיעה. עבודתו עם ויליאם לנדאו והרולד קלוואנס קידמה את הקריירה שלו מעבר לעבודה הרגילה במרפאה הנוירולוגית. שמו התפרסם מאוד בשל טיפול שנוי במחלוקת במחלה המשפיעה על ילדים מתחת לגיל חמש  וגורמת לאפאזיה (תסמונת לנדאו-קלפנר). 
ב- 1976 מונה קלפנר למנהל המכון ללוגופדיה  בוויצ'יטה, אותו ניהל עד פרישתו.

פרס ק. קלפנר
------------

מ-1986 ואילך מוענק על שמו פרס על הצטיינות במחקר על פתולוגיה של דיבור. הפרס ניתן כהכרה בתרומה למחקרו ולעיסוקו המעשי בליקויי תקשורת במשך עשרים שנה. בחירת מקבלי הפרס נעשית על פי קריטריונים שנקבעו על ידי האגודה האמריקאית  לדיבור-שפה-שמיעה (גוף שנוסד ב-  1946).

פרסומים
-------

* PubMed Database of Kleffner's works
* Language Disorders in Children(הקישור אינו פעיל), 1973. מסת"ב 0-672-61292-5

</]div>

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Frank R. Kleffner Award, ASHFoundation

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007343439705171
* ISNI: 0000 0000 5421 8209
* LCCN: no2008168164
* NTA: 131541250
* VIAF: 19508185
* WorldCat: lccn-no2008168164

 |
**פיפה מצויה** המכונה גם **קרפדת סורינאם** (שם מדעי: *Pipa pipa*) היא מין של צפרדע החיה בנהרות ובביצות באמריקה הדרומית.

מאפיינים
--------

צפרדע זו היא מין שטוח של קרפדה - מה שעוזר להסוואתה כעלה צף במים. היא חיה בביצות, אדמות לחות וג'ונגלים באמריקה הדרומית בסורינאם (כפי ששמה מרמז), ברזיל, בוליביה, אקוודור, קולומביה, גיאנה הצרפתית, גיאנה, פרו, טרינידד וטובגו וונצואלה.

אורכה של קרפדה זו 10-13 ס"מ ואף יותר. היא שטוחה מאוד, צבעה חום והמראה שלה דומה לעלה. הרגליים צפופות, מופרדות אחת מהשנייה בקרומי עור. לצפרדעים אלה יש קרומים חיצוניים, ואין להם שיניים או לשון. 

הקפדה טורפת הניזונה מחרקי מים, תולעים, דגים קטנים ומזון דומה. היא מסתווה באמצעות השתטחות על קרקע הביצה וכשטרף מתקרב מזנקת אליו ובעזרת ידיה מקרבת אותו לפיה ובולעת במהירות. 

קרפדה זו ידועה בכך שהיא מגדלת את הצאצאים ברקמת עור על גבה, כך הם בטוחים עד לבקיעתם מהביצים כצפרדעים בוגרות. 

הפיפה המצויה לא קרובה לסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיפה מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* פיפה מצויה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיפה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551143005171

 |
שתי מיקרופיפטות בגדלים שונים.
מיקרופיפטה, עם קצה פלסטיק חד-פעמי ("טיפּ").
פיפטור חשמלי
**פּיפֶּטַה** (אנגלית: **Pipette** ,**Pipet** או **Pipettor - פיפטור**; בעברית: **פִּיפִית** או **טְפִיפִית**) היא מכשיר מעבדתי המשמש להעברת כמויות קטנות של נוזלים. הפיפטה משמשת רבות במעבדות כימיה וביולוגיה.

קיימים דגמים רבים של פיפטות, השונים זה מזה בדרגת הדיוק וביכולת לשנות את כמות הנוזל המועברת.

מבנה ואופן הפעולה הבסיסי
------------------------

הפיפטות הפשוטות ביותר מורכבות מצינורית פלסטיק דקיקה ומחודדת, אשר בקצהו האחד חור (אותו טובלים בנוזל) ובקצהו השני בועית גומי או פלסטיק, אותה לוחצים קלות לפני טבילת הפיפטה בנוזל. הלחיצה על הבועית יוצרת ריק בצינור הפלסטיק; כשהצינור טבול בנוזל, מרפים מלחיצת הבועית והנוזל, ה"שואף" למלא את הריק, זורם במעלה הצינורית. באמצעות לחיצה נוספת על הבועית משתחרר הנוזל. פיפטות מסוג זה ניתן למצוא לעיתים קרובות בתכשירים רפואיים נוזליים, אותם ניתן לרכוש בבית המרקחת, כגון טיפות אוזניים, עיניים ואף, וכן תמיסת יוד, המשמשת לחיטוי. פיפטה זו אינה מדויקת כלל, שכן כמות הנוזל הנשאבת תלויה בלחץ שמופעל על הבועית. לא ניתן לחזות בדייקנות את כמות הנוזל שנשאבת בפיפטה זו. במעבדות משתמשים בפיפטה זו במקרים בהם הכמות המדויקת של הנוזל אינה משמעותית.

פיפטות לצרכים אנליטיים
----------------------

הפיפטות השכיחות ביותר במעבדה הן ה**מיקרופיפטות**; במקום ללחוץ על בועית יש ללחוץ על כפתור בראש הפיפטה; על ידי סיבוב הכפתור, ניתן לקבוע בדייקנות את כמות הנוזל שתישאב. לפיפטות הרגישות ביותר הפרדה רשמית של 0.01 מיקרוליטר (10 ננוליטר), אם כי רמת הדיוק, בדרך-כלל, אינה נשמרת, כשמדובר בכמויות כה מזעריות. הכמות המקסימלית שמסוגלת לשאוב המיקרופיפטה הגדולה ביותר היא 1 מיליליטר. לשם נוחות העבודה, ובעיקר לשם שיפור הדיוק, מיוצרות פיפטות בעלות טווחי ביניים, בדרך-כלל בעלות שאיבה מקסימלית של 2 מק"ל (מיקרוליטר), 10 מק"ל, 20 מק"ל, 100 מק"ל, 200 מק"ל ו-1,000 מק"ל. על איש המעבדה להפעיל שיקול דעת ולבחור את הפיפטה המתאימה ביותר לפעולה מסוימת; פיפטה, אשר מצד אחד, תציע דיוק מרבי (כאן ניתנת עדיפות לפיפטות הקטנות יותר) ואשר מצד שני, תוכל לשאוב את כל כמות הנוזל הרצויה.

מבחר טיפּים חד-פעמיים מפלסטיק בגדלים שונים.
את המיקרופיפטה עצמה לא טובלים באופן ישיר בנוזל, אלא מלבישים עליה קצה חד-פעמי (לרוב, סטרילי) מפלסטיק (מכונה: "טיפּ").

פיפטות מתוחכמות יותר מצוידות במנוע חשמלי זעיר, אשר יוצר ריק, כשהוא מופעל באמצעות לחיצה על כפתור. פיפטות אחרות (ידניות וחשמליות) מכילות קצוות מרובים (8 או 10, בדרך-כלל), דבר המאפשר שאיבה בו-זמנית של מספר נוזלים ממספר מכלים נפרדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טפיפית** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פיפטה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פיפית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טפטפת** |

* פיפטה שהומצאה בישראל- משרד הפטנטים של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על החלטת האקדמיה ללשון העברית בעניין מונחי המעבדה הכימית, ילקוט הפרסומים 3365, כ"ב בתמוז ה'תשמ"ו, 29 ביולי 1986, עמ' 2824
2. ↑  אין לבלבל עם "עיקרון הנימיות".
**מרי אליזבת הסלבלאד** (4 ביוני 1870 - 24 באפריל 1957) הייתה נזירה נוצרייה ממוצא שוודי, אשר עסקה בהצלת יהודים ברומא בירת איטליה במהלך השואה.

ביוגרפיה
--------

הסלבלאד נולדה בשוודיה למשפחה נוצרית לותרנית. בגיל 18 היגרה לארצות הברית ושם למדה סיעוד בבית החולים רוזוולט בעיר ניו יורק ועבדה במקצועה. היא המירה את דתה לנצרות קתולית וב-1902 הייתה לנזירה. ב-1904 היגרה לרומא ולאחר שנים ייסדה שם מנזר חדש.

במלחמת העולם השנייה הייתה הסלבלאד אם מנזר מסדר סלבטורה די סנטה בריגידה ברומא. בדצמבר 1943 הגיעו למנזר 12 בני משפחות פיפרנו (Piperno) וסד (Sed) היהודיות, אשר נמלטו מפני רדיפות הגרמנים לאחר שאלו השתלטו על איטליה בספטמבר 1943. הסלבלאד ויתר הנזירות העניקו להם מקלט במנזר. הרקע לבקשת המקלט התברר להסלבלאד וליתר הנזירות רק מאוחר יותר, ומאותה עת הן נעשות אף מסורות יותר להגנת החוסים במנזרן, ואף סיכנו את עצמן לשם כך. הן העניקו מקלט במנזר גם לשני לא יהודים שנרדפו על ידי הגרמנים. כל אלו שהו במנזר עד שחרור רומא על ידי בעלות הברית ביוני 1944.

במהלך החודשים בהם נתנה מקלט לנרדפים במנזרה גם הוכיחה עצמה הסלבלאד כמנהיגה נמרצת, שיזמה פעולות סיוע לנזקקים. היא השתמשה בקשריה עם השלטונות כדי להשיג עבורם מזון וביגוד, תוך שיתוף פעולה עם הותיקן ועם המכון השוודי ברומא.

בשנת 2000 הוכרזה הסלבלאד כמבורכת על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בזכות פעילותה הכנסייתית הענפה. בהמשך אותה שנה היא הוכרה על ידי מוסד יד ושם כחסידת אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי אליזבת הסלבלאד** בוויקישיתוף
* מרי אליזבת הסלבלאד, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122210476
* ICCU: MILV315712
* ISNI: 0000 0000 6153 3311
* LCCN: no2001032428
* SELIBR: 210651
* SNAC: w6fz0g60
* VcBA: 495/47190
* VIAF: 50102795
* WorldCat: lccn-no2001032428

 |
**מרי אליזבת ויגמן** (בגרמנית: **Marie Elisabeth Wiegmann**;‏ 7 בנובמבר 1820 – 4 בדצמבר 1893) הייתה ציירת ז'אנר ופורטרטים גרמניים שעבדה בבריטניה, גרמניה והולנד. היא הייתה ציירת ידועה לאורך כל למעלה מ-50 שנות הקריירה שלה.

ביוגרפיה
--------

מרי ויגמן (לבית הנקה) נולדה ב-7 בנובמבר 1820 בסילברבג, שלזיה, בהווה סרברנה גורה, עיירה פולנית באזור שלזיה תחתית.

בשנת 1841, בגיל 21, היא הפכה לתלמידה של האקדמיה בדיסלדורף. היא למדה תחילה בהדרכתו של הרמן סטילקה, ואחר כך אצל האמן הגרמני קרל פרדיננד זון, שצייר גם דיוקן שלה. היא נחשבה בעיני בני דורה לאחת מגדולי התלמידים של סון, והיא זכתה במדליית זהב בברלין על אחת מיצירותיה – דיוקן של קרל שנאס שהוצג בגלריה הלאומית של ברלין. בשנת 1876 נכנסו שלוש מיצירותיה לגלריה הלאומית של ברלין: "גברת ונציאנית", "נערה צעירה עם ורדים" ו"אישה צרפתייה" משנת 1792.

היא טיילה רבות בגרמניה, אנגליה, הולנד ואיטליה. בשנת 1841 נישאה לרודולף ויגמן והתיישבה עמו בדיסלדורף, שם נולדו להם שני ילדים: הבת קלרה בשנת 1842, והבן ארנולד בשנת 1846. מכיוון שהייתה לה משיכה לאמנות איטלקית שהיא חלקה גם עם בעלה, היא נסעה לשם משנת 1843 עד 1845.

בין השנים 1846–1850 התמקדה ויגמן ביצירות המבוססות על אגדות וסיפורים מיתיים, בעיקר יצירות ספרותיות רומנטיות מאוחרות. אלה כללו ציור על פי השיר "האלפים" מאת לודוויג אולנד, ואיורים שונים אחרים שנכללו בספרי שירה מהמאה ה-19.

שניים מאיוריה נכללו ב"סנט ניקולס" 1883 – מגזין מאויר לצעירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי אליזבת ויגמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Universität Düsseldorf: Marie Wiegmann" (ארכיון)
2. ↑  Clara Erskine Clement Waters, Laurence Hutton, **Artists of the Nineteenth Century and Their Works: A Handbook Containing Two Thousand and Fifty Biographical Sketches**, Houghton, Mifflin and Company, 1889. (באנגלית)
3. ↑  Saint-Nicholas, **St. Nicholas, Conducted by M.M. Dodge**, 1883. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117361321
* RKD: 347417
* ULAN: 500359127
* VIAF: 20455707
* WorldCat: viaf-20455707

 |
**ג'וזפינה פסקואלינו די מרינאו** (באיטלקית: **Giuseppina Pasqualino di Marineo** ‏; 9 בדצמבר 1974 – 31 במרץ 2008) ידועה בשם **פיפה באקה** (באיטלקית Pippa Bacca) הייתה אמנית איטלקייה, שנאנסה ונרצחה במהלך מסע לקידום השלום העולמי והאמון בין בני האדם.

באקה יצאה ממילאנו לעבר המזרח התיכון בהסתמכה על טרמפים של האוכלוסייה המקומית בכל אחת מהמדינות בהן היא עברה. באופן סמלי, באקה לבשה שמלת כלה, בצטטה את שירו של המשורר האיטלקי פבריציו דה אנדרה: "עייפנו כבר ממלחמות, הגיעה העת לשוב לעבודה, בבגדי כלה או דבר מה לבן".

ב-31 במרץ 2008, לאחר הגיעה לגבזה שבצפון מערב טורקיה, נעלמו עקבותיה. גופתה זוהתה ב-11 באפריל והמשטרה הטורקית התחקתה אחר עקבותיו של הנהג האחרון שהסיע את באקה בטרמפ, וזה נעצר, הודה בביצוע הרצח ושחזר את האירוע. ב-25 ביוני 2009 נידון הרוצח בבית המשפט של איזמיט למאסר עולם.

"כלות בדרכים"
-------------

מסעה של באקה היה חלק ממאמץ לקידום השלום העולמי שנקרא "כלות בדרכים". המסע יצא ממילאנו ב-8 במרץ 2008 והאמניות שהשתתפו בו לבשו שמלות כלה. במסגרת המסע עברו המשתתפות באיטליה, סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ובולגריה, וב-20 במרץ 2008 הגיעו לטורקיה. בהמשך הן תכננו לנסוע בטרמפים לסוריה, לבנון ומשם לישראל, לרשות הפלסטינית ובחודש מאי להגיע ליעד הסופי: ירושלים. שם הן התכוונו לכבס את שמלות הכלה שליוו אותן במהלך כל המסע כאות לשטיפת כל פגעי המלחמות ופתיחת עידן חדש של שלום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיפה באקה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פיפה באקה
* כלות בדרכים, האתר הרשמי
* ניר מגל, נרצחה האיטלקיה שנסעה לישראל לעשות שלום, באתר ynet, 12 באפריל 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ergastolo all'assassino di Pippa Bacca (איטלקית)
2. ↑  כלות בדרכים - דו"ח מסע, 12 באפריל 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1019059176
* ISNI: 0000 0003 6274 5449
* RKD: 365824
* SUDOC: 22440606X
* VIAF: 226760741
* WorldCat: viaf-226760741

 |
**טייפודונג־2** אן **TD-2**‏ (בקוריאנית: **대포동 2호**, בעברית: **"תותח גדול"**) הוא הכינוי שניתן לטיל בליסטי תלת־שלבי תוצרת קוריאה הצפונית. קדם לו הטייפודונג־1. מעט ידוע על תכנון הטיל. ב־5 ביולי 2006 דווח כי צפון קוריאה ביצעה ניסוי טיסה של הטיל, ועל־פי דיווחים ראשוניים, הטיל כשל לאחר 35–40 שניות לאחר השיגור, והתרסק לתוך הים. על־פי דיווח של NBC תוכנן שיגור של טיל שני וייתכן שלישי.

על־פי גודלו של הטיל, הרכב הדלק, ונפח הדלק האפשרי, מוערך כי גרסה דו־שלבית של הטיל היא בעלת טווח של כ־4,000 ק"מ (2,500 מייל) וגרסה תלת־שלבית של הטיל מסוגלת להגיע עד למרחק של 4,500 ק"מ (2,800 מייל). זמן הבעירה של כל שלב הוא מעט יותר מ־100 שניות, מה שמאפשר לטיל לבעור 5 או 6 דקות. גרסאות עתידיות אפשריות של הטיל עשויות להיות בעלות טווח של 9,000 ק"מ (5,600 מייל). בטווח המרבי שלו, יכול הטייפודונג־2 לשאת ראש קרב במשקל קטן מ־500 ק"ג. זהו כנראה גודל קטן בסדר גודל מהמשקל של התקן גרעיני כלשהו הנמצא ברשות צפון קוריאה.

פרטים
-----

על־פי קים קיל סאן, עובד לשעבר במחלקת הפרסומים של אחד ממרכזי המחקר החשובים של צפון קוריאה, צפון קוריאה החלה בפיתוח הטיל ב־1987. מעט מידע על המפרט הטכני של הטיל נחשפו לציבור, אפילו השם "טייפודונג־2" הוא כינוי שניתן על ידי סוכנויות מחוץ לקוריאה הצפונית למה שמאמינים שהוא היורש של הטייפודונג־1. השלב הראשון של הטייפודונג־2 ככל הנראה עושה שימוש בנגזרת של מנוע דלק נוזלי (דלק TM-185 ומחמצן AK-27I), והשלב השני ככל הנראה משתמש בטיל הרודונג. תלוי בטווח, המשקל המוערך של ראש הקרב נע בין 700-1,000 ק"ג לטווחים קצרים, מה שהופך אותו מתאים לנשיאת ראש קרב קונבנציונלי או בלתי קונבנציונלי, כמו גם לוויין. בטווח המרבי שלו, הטייפודונג־2 יכול על־פי הערכות לשאת ראש קרב של במשקל קטן מ־500 ק"ג. צפון קוריאה טרם הציגה יכולת לייצור רכב לכניסה מחדש לאטמוספירה שעובד. קיימים ספקות לגבי היכולת של הטייפודונג־2 לשאת נשק במדויק בעתיד הקרוב.

ניסוי טיסה
----------

ניסוי טיסה של הטייפודונג־2 בוצע ב־5 ביולי 2006 מאתר הניסויים מוסודאן־רי. על־פי דיווחים ראשוניים, הטיל כשל בסביבות 35–40 שניות לאחר השיגור, והתרסק לתוך הים. על־פי הדיווחים, בנוסף לטייפודונג־2 שיגרה קוריאה הצפונית עוד לפחות חמישה טילים, בהם שני טילי רודונג־2, טיל סקאד, ואפשר שטייפודונג־2 נוסף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טייפודונג-2** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bush calls for diplomacy on N. Korea crisis
2. ↑  Taep'o-dong 2 (TD-2)
**מרטן אולוף פלמה** (בשוודית: **Mårten Olof Palme**‏; נולד ב-31 באוקטובר 1961) הוא כלכלן שוודי. פרופסור לכלכה באוניברסיטת סטוקהולם. בנו של ראש הממשלה לשעבר אולוף פלמה.

ביוגרפיה
--------

פלמה נולד בסטוקהולם ב-31 באוקטובר 1961. הוא בנם של ראש הממשלה לשעבר אולוף פלמה ואשתו ליסבת. אחיו הם הסוציולוג יואקים פלמה והאדריכל מתיאס פלמה. ב-1993 הוא הפך לדוקטור לכלכלה בבית הספר לכלכלה באוניברסיטת סטוקהולם. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בחלוקת ההכנסה בשוודיה.

ב-7 בדצמבר 2012 הגיש פלמה תביעת לשון הרע כנגד הסרט Call Girl, בטענה שדמותו של ראש הממשלה בסרט, מבוססת על דמותו של אביו. שר המשפטים השוודי דחה את העתירה. עם זאת, משפחת פלמה הצליחה להגיע עם המפיקים להסדר שבמסגרתו קוצצה סצנה אחת מהסרט.

באביב 2013 מונה פלמה לראש קבוצת העבודה לצמצום האבטלה של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה. תוצאות המחקר של הקבוצה פורסמו במרץ 2014, וכללו הצעות להגדלת ההשקעה הממשלתית בחינוך והגדלת הארנונה.

פלמה הוא שותף בכתיבת מספר ספרים ומאמרים העוסקים בחלוקת הכנסה, מערכות פנסיה ומערכות ביטוח לאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטן פלמה** בוויקישיתוף
* מרטן פלמה באתר אוניברסיטת סטוקהולם

* מרטן פלמה, באתר גוגל סקולר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Mårten Palme anmäler "Call girl""
2. ↑  "JK utreder inte 'Call girl'"
3. ↑  "Kontroversiella scener i "Call Girl" klipps bort".
4. ↑  Så ska Palme ge Löfven segern
5. ↑  "Socialdemokraterna vill stärka arbetslösa"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451826905171
* BIBSYS: 90709749
* GND: 131614746
* ISNI: 0000 0000 5281 4824
* LCCN: no98056463
* NTA: 129879460
* SELIBR: 205748
* VIAF: 28207866
* WorldCat: lccn-no98056463

 |
**דייוויד (דייב) ייגר** (באנגלית: **David Joerger**; נולד ב-21 בינואר 1974) הוא מאמן כדורסל אמריקאי. בעבר זכה באליפות ליגת ה-IBA, בשלוש אליפויות בליגת ה-CBA ובאליפות נוספת בליגת הפיתוח של ה-NBA.

קריירה
------

לאחר קריירת משחק בקולג'ים במורהד, מינסוטה, עבר ייגר לשמש כג'נרל מנג'ר בקבוצת דקוטה ויזארדס מליגת ה-IBA. ב-1997 מונה לעוזר מאמן בקבוצה וב-2000 למאמן ראשי. כבר בעונתו הראשונה כמאמן זכה ייגר להצלחה: לאחר מאזן חיובי 10-30 בעונה הסדירה וניצחון 2:3 בסדרת גמר של הטוב מחמש, לאחר שפיגרו 2:0 בסדרה לדה מוין דרגונס. בתום העונה עברה קבוצת דקוטה ויזארדס של ייגר לשחק בליגת ה-CBA. גם לאחר המעבר, בעונת 2001/2002, זכתה הקבוצה באליפות תחת ייגר שזכה בפרס מאמן השנה בליגת ה-CBA. בעונת 2002/2003 סיימה דקוטה ויזארדס את העונה הסדירה במאזן הטוב ביותר אך הפסידה בפלייאוף. עונת 2003/2004 שחזר ייגר את ההצלחה, האישית והקבוצתית מ-2002 כשקבוצתו הוכתרה שוב לאלופה והוא למאמן השנה ב-CBA.

לאחר שאימן ב-USBL, ב-2004 ייגר עזב את דקוטה ויזארדס לטובת סו פולס סקייפורס. יירגר הוביל את הסקייפורס, שלא העפילו לפלייאוף בעונות הקודמות, למאזן חיובי 17-31 ולמקום בפלייאוף. הקבוצה הגיעה עד לגמר שם פגשה את דקוטה שאומנה על ידי עוזרו לשעבר של ייגר קייסי אוונס. בגמר גברו ייגר והסו פולס סקייפורס על קבוצתו לשעבר וזכו באליפות נוספת. בעונה הבאה שוב העפילה הקבוצה לפלייאוף אך לא הצליחה לזכות באליפות שנייה רצופה. בעונת 2006/2007 חזר ייגר לדקוטה ויזארדס שעברה לשחק בליגת הפיתוח של ה-NBA. כבר בעונתו הראשונה בליגה הוביל ייגר את קבוצתו לניצחון בגמר 121-129 אחרי הארכה ולזכייה באליפות החמישית שלו כמאמן ראשי.

ב-2007 עבר ייגר ל-NBA והחל לשמש כעוזר מאמן בממפיס גריזליס. בעונת 2010/2011 הפקיד מאמן הקבוצה ליונל הולינס את אימון ההגנה בידי ייגר. ההגנה של הגריזליס, שדורגה במקום ה-24 בליגה בעונת 2009/2010, התקדמה למקום ה-9 ב-2010/2011, ל-7 ב-2011/2012 ולשני ב-2012/2013. ב-2013 מונה למאמן ראשי בקבוצה. בעונת 2013/2014 העפילו הגריזליס לפלייאוף ה-NBA מהמקום השביעי, אך הפסידו בסיבוב הראשון לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בשבעה משחקים. ב-2014/2015 שוב העפילה הקבוצה, הפעם מהמקום החמישי, ובסיבוב הראשון ניצחה בחמישה משחקים את פורטלנד טרייל בלייזרס.

הישגים ב-NBA
------------

| עונה | קבוצה | משחקים | ניצ' | הפס' | אחוז ניצחונות | מיקום | משחקי פלייאוף | ניצ' | הפס' | אחוז ניצחונות | העפלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|
| ממפיס | 2013/2014 | 82 | 50 | 32 | 0.610 | מקום 3, דרום מערבי | 7 | 3 | 4 | 0.429 | סיבוב ראשון בפלייאוף |
| ממפיס | 2014/2015 | 82 | 55 | 27 | 0.671 | מקום 2, דרום מערבי | 11 | 6 | 5 | 0.545 | סיבוב שני בפלייאוף |
| **קריירה** |  | 164 | 105 | 59 | 0.640 |  | 18 | 9 | 9 | 0.500 |  |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קווין ארנוביץ, Who's ready to be an NBA head coach? כתבה באתר ESPN, 11 במאי 2013
קזינו סטאר סיטי
**פּירמוֹנט** (באנגלית: **Pyrmont**) הוא פרוור בסידני. פירמונט מנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).

גאוגרפיה
--------

פירמונט מצוי שני ק"מ מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני, ומקיף את דרלינג הרבור, אחד המפרצים הבולטים במפרץ ג'קסון. פירמונט הוא נמל מסחר פעיל וחשוב, וכולל מזחים, מעגנים, מבדוקים יבשים, מפעלים וחנויות טקסטיל.

היסטוריה
--------

בפירמונט נובע מעיין מים מינרלים צוננים, שדומה למעיין בד פירמונט הסמוך להנובר, גרמניה, על שמו הוא קרוי. ב-1864 נבנתה בפרוור הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה באזור סידני. לאחר שהקהילה ששורתה שם גדלה מעבר לקיבולת הכנסייה, התפלגה הקהילה לשתיים וחלקה עבר לכנסייה סמוכה, באולטימו.

טרם ההתיישבות האירופאית, האבורג'ינים שישבו במקום קראו לו *פיראמה*. הכביש בקצהו של פירמונט עדיין נקרא בשם זה, לזכר ההתיישבות הילידית במקום. שטר הקניין הראשון על פירמונט הוענק ב-1795, והשטח חולק ונמכר בשנית ב-1799 בעבור גלון אחד של רום לקפטן ג'ון מקארת'ור. אזור פירמונט הוקצה למכרות אבן חול, מחצב ששימש כחומר בנייה למרבית הבתים סביב סידני במאה ה-19. ב-1900 גרו בפרוור כ-30,000 איש, אך במרוצת המאה ה-20 הוא הפך לאזור תעשייתי וכמות התושבים שבו הייתה נמוכה, עד שהגיעה לפחות מ-900 ב-1991; בתחילת המאה ה-21 חלה חזרה של תושבי העיר למגורים בפירמונט.

תרבות
-----

בפירמונט נמצא הקזינו הגדול באזור סידני, סטאר סיטי קזינו, המשקיף על דרלינג הרבור. קזינו זה כולל שתי קומות משחקי הימורים, שמונה פאבים, שבע מסעדות ו-350 חדרי אירוח. כמו כן מצוי בפרוור שוק הדגים של סידני, בצדו של בלקוואטל ביי. שוק זה הוא הגדול מסוגו בסידני ומושך קהל מקומי וקהל תיירים, ולטובת תעבורת הנוסעים הרבה נבנתה תחנת רכבת קלה הקרויה על שמו בסמוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירמונט** בוויקישיתוף
* פירמונט באתר "Dictionary of Sydney"
* פירמונט באתר "Sydney Suburbs"(הקישור אינו פעיל)

| פרוורי סידני העיר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אווליי • אולטימו • אליזבת' ביי • אלכסנדריה • אננדייל • ארסקינוויל • ברנגרו • ביקונספילד • גליב • דוז פוינט • דרלינגהרסט • דרלינגטון • היימרקט • וולומולו • וטרלו • זטלנד • מור פארק • מילרס פוינט • ניוטאון • סארי הילס • מע"ר סידני • סנטניאל פארק • פדינגטון • פוטס פוינט • פורסט לודג' • פירמונט • צ'יפנדייל • קמפרדאון • ראשקטרס ביי • רדפרן • רוקס • רוסברי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: c3534ba0-c43d-4440-b5ac-7940aec0f602

 |
**אליוס מאנצי** (באיטלקית: **Elios Manzi**; נולד ב-28 במרץ 1996) הוא ג'ודוקא איטלקי. מאנצי מתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות אירופה (קאזאן 2016).

קריירה
------

בינואר 2016, מאנצי זכה במדליית כסף בטורניר 'European Open Sofia'. באליפות אירופה 2016 שנערכה בקאזאן, זכה מאנצי במדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את יאן סיקארדי ממונקו, בשמינית הגמר הוא ניצח את ונסן לימאר הצרפתי וברבע הגמר גבר על הובהנס דאבטיאן הארמני. בחצי הגמר הוא הפסיד לאורחן ספארוב האזרי ונשר לקרב על מדליית הארד בו ניצח את אמירן פפינשווילי הגיאורגי.

במאי 2016 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי אלמטי לאחר שניצח בגמר את רוסטם איברייב הקזחי. מאנצי השתתף באולימפיאדת ריו 2016 והודח בסיבוב השני כאשר הפסיד בניקוד יוקו לקים וון-ג'ין הדרום-קוריאני. באוקטובר 2018 הוא זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל החדשה עד 66 ק"ג בגראנד פרי קנקון.

באליפות אירופה 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה, זכה מאנצי בפעם השנייה בקריירה במדליית הארד האירופית לאחר שבקרב על המדליה ניצח באיפון את ישר נג'אפוב האזרי.

פרסים
-----

מקור:

* **אליפות אירופה**:

קאזאן 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג
סופיה 2022: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
* **תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי)**:

גראנד פרי אלמטי 2016: מדליית זהב
גראנד פרי קנקון 2018: מדליית ארד

קישורים חיצוניים
----------------

* אליוס מאנצי, ברשת החברתית פייסבוק
* אליוס מאנצי, ברשת החברתית אינסטגרם
* אליוס מאנצי, באתר olympedia.org
* אליוס מאנצי, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אליוס מאנצי, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. 1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**הוסה** (באנגלית: **Hussa**; נפטר בשנת 592 לערך) היה מלך ממלכת ברניקיה בצפונה של אנגליה, משנת 585 ועד פטירתו.

פרטים מועטים בלבד ידועים אודות קורות חייו ושנות מלכותו של הוסה. ההיסטוריונים סבורים כי הוסה היה אחד משנים עשר בניו של אידה, וכי עלה לשלטון לאחר מותם של אחיו, גלאפה, אדה, אתלריק ותאודוריק אשר מלכו לפניו. ואולם ישנם היסטוריונים הסבורים כי הוסה לא היה בנו של אידה אלא קרוב משפחה.

במהלך תקופת שלטונו תקפו את הממלכה קואליציה של כוחות רגדים וברטונים אשר צרו על בירתו וכמעט הביאו לגירוש האנגלים מהאזור. מחלוקת בין כוחות הקואליציה אשר הביאה להרצחו של אוריין, מלך רגד בידי בן בריתו מורקאנט, בשנת 590 לערך, הביאה לסיום המצור להצלתה של ממלכת ברניקיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מלכי ברניקיה
* מלכי נורת'מבריה

| מלכי ברניקיה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
אאופה (520-547) •
אידה (547–559) •
גלאפה (559–560) •
אדה (560–568) •
אתלריק (568–572) •
תאודוריק (572–579) •
פירתאוולד (579–585) •
הוסה (585–593) •
אתלפירת' (593–616) •
אדווין (616–632) •
אאנפירת' (632–633) •
אוסוולד (634–641) •
אוסוויו (641–654)
 |

 |
"**עין הוד**" (1956) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יחזקאל שטרייכמן. הציור מציג תיאור של כפר האמנים עין הוד, ברוח ההפשטה של תנועת "אופקים חדשים".

שטרייכמן יצר את "עין הוד" בשנת 1956 על פי מתווים שהכין בקיץ 1955, אז שהה ביחד עם בנו בכפר האמנים עין הוד. למרות השימוש באלמנטים גאומטרים ומופשטים, מכיל הציור תיאור מרומז של נוף ושל מבנים. הדבר מתבטא בשימוש בקומפוזיציה המסודרת באופקיות, כאילו על פי קו אופק. הציור הוצג בתערוכה השביעית של קבוצת אופקים חדשים, שנפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות ב-6 במאי 1956, תחת השם "נוף בכפר האמנים עין הוד". בשנת 1987 הוצג הציור בתערוכה רטרוספקטיבית שנערכה לשטרייכמן במוזיאון ישראל. 

על פי יגאל צלמונה, מהווה הציור סינתזה בין ההשפעות הקוביזם של ז'ורז' בראק להנחת המכחול הלירית של יוסף זריצקי. הוא מוצא את הציור כ"שלב חשוב בדרכו של שטרייכמן מיצירה בעלת זיקה ישירה למציאות אל הפשטה כמעט מלאה".

קישורים חיצוניים
----------------

* "עין הוד" באתר מוזיאון תל אביב לאמנות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: בלס, גילה, **אופקים חדשים**, הוצאת פפירוס, תל אביב, 1980, עמ' 60.
2. ↑  ראו: צלמונה, יגאל, **100 שנות אמנות ישראלית**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 189-190.
3. ↑  ראו: עומר, מרדכי (עורך), **המוזיאון מציג את עצמו, אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו, 2011, עמ' 75.
שרידי מבנה האבן שכלא את מי המעיין
בית המעיין של יאקוק לפני שנהרס
חורשת עצי השיזף באזור המעיין
**עין חוּקוֹק**  נקרא גם **עין חבקוק** ו**עין יאקוק**, הוא מעיין הנובע בגליל התחתון צפונית-מערבית לקיבוץ חוקוק, ליד כביש 65 במקום מפגשו עם תעלת המוביל הארצי. לא רחוק משם נמצא קבר חבקוק.

המעיין שימש בתקופות קדומות את היישוב העתיק חוקוק, יישוב מימי בית שני המשנה והתלמוד, ששכן מדרומו. בתקופה העות'מאנית, ישב על חלק משרידי היישוב העתיק הכפר הערבי יאקוק, ששימר את שמו. המעיין שימש את תושבי הכפר. בתקופת המנדט הבריטי נבנה במקום מבנה בטון מאבני בזלת מסותתות, בגודל כ-2.5 על 2.5 מטר, שכלא את מי המעיין ויצר בריכה בעומק כחצי מטר מתחת לפני השטח. מדרגות מובילות לתוך הבריכה. בצמוד למבנה האבן משמאלו בריכה קטנה נוספת. במעלה הר חבקוק, קצת מעל בית המעין, נמצא בור מים שבתוכו מתחילה הנביעה. עומק הבור כשלושה מטרים ובתוכו תעלה ובריכה נוספת. במשך השנים נשבר מבנה הבטון בחלקו.

בתקופה שבית המעיין שימש את תושבי כפר יאקוק, היה בנוי מעל מבנה האבן מבנה מעץ. בחזית המבנה נצבה שורה של שקתות.

מסביב למעיין נמצאת חורשה גדולה וסבוכה של עצי שיזף מצוי גדולים. עצי השיזף צמודים זה לזה ויוצרים מתחתם משטח גדול מוצל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עין חוקוק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל טפר, גיל דרעין ויותם טפר, "חורבת חוקוק", **אזור נחל עמוד : פרקים על ההיאחזות היישובית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, שנת 2000, עמ' 74
**אליוט פורבס** (באנגלית:
**Elliot Forbes** ‏ 20 באוגוסט 1917 - 9 בינואר 2006) היה מנצח ומוזיקולוג אמריקאי, שנודע במחקריו בנושא בטהובן.

חיים וקריירה
------------

פורבס נולד בקיימברידג' למשפחה מאצולת בוסטון; אביו היה מנהל מוזיאון פוג לאמנות באוניברסיטת הרווארד. הוא למד בהרווארד, קיבל תואר בוגר בשנת 1941 ותואר מוסמך בשנת 1947, שניהם במוזיקה; הוא למד אצל וולטר פיסטון ובתקופת לימודיו לתואר שני, ניצח על מועדון הזמרה של הרווארד
(Harvard Glee Club). בשנים 58–1947 לימד באוניברסיטת פרינסטון, אבל בשנת 1958 חזר להרווארד ונשאר שם לשארית חייו כפרופסור ב"קתדרת פאני פיבודי למוזיקה" (לאחר 1984, פרופסור אמריטוס).

אליוט פורבס היה המנצח הראשי של מועדון הזמרה של הרווארד ושל האגודה הכוראלית של רדקליף (אנ') בשנים 1958-70; בין תלמידיו היו איזאיה ג'קסון, עכשיו מנהל התזמורת הקאמרית פרו ארטה בבוסטון, וויליאם כריסטי, מייסדו ומנהלו של אנסמבל הבארוק האירופאי לז ארטס פלוריסאן. כמנצחן של שתי הקבוצות, לקח אותן פורבס בשנת 1967 לסיור סביב העולם.

לצד הניצוח, התמקדה עבודתו המחקרית בחייו ויצירתו של בטהובן, בעיקר המוזיקה הכוראלית שלו. ההוצאה בתרגומו לאנגלית לביוגרפיה של בטהובן מאת אלכסנדר וילוק תאייר משנת 1964 נקראה "תרומה משמעותית לחקר בטהובן".
בשנת 1991 קיבל פורבס את המדליה של בוגרי הרווארד ובשנת 2003 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד. ממש עד מותו נשאר פורבס תומך בלתי נלאה במבצעים מתלמידי התואר הראשון, ובאירועים רבים היה נוכח כחבר הסגל היחיד.

אליוט פורבס מת בקיימברידג'.

מבחר מכתביו
-----------

* *A Neglected Work in Beethoven's Choral Music: the Funeral Cantata*, Essays on Music in Honor of Archibald Thompson Davison (Cambridge, MA, 1957), 253–61
* Ed.: *Thayer's Life of Beethoven* (Princeton, NJ, 1964, 2/1967)
* *The Choral Music of Beethoven*, American Choral Review, xi/3 (1968–9) [whole issue]
* *Beethoven as a Choral Composer*, PRMA, xcvii (1970–71), 69–82
* *Beethoven's Choral Music: a Reappraisal*, American Choral Review, xxiv/2–3 (1982), 67–82
* *A History of Music at Harvard* (Cambridge, MA, 1988–93)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליוט פורבס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הבוסטון גלוב, 13 בינואר 2006
2. ↑  ד"ר ברנרד קרגר, מועדון הזמרה של הרווארד (מקהלת גברים). אגודת קנטטות באך אונליין.here
3. ↑  פאולה מורגן, "אליוט פורבס", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין בעריכת ל. מייסי.
4. ↑  גלוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463407005171
* BnF: cb12399498n (data)
* CANTIC: a10868094
* CiNii: DA0248338X
* GND: 133821218
* ISNI: 0000 0001 1023 1310
* LCCN: n50024796
* NTA: 072860669
* SNAC: w6fn2rdn
* SUDOC: 110973747
* VIAF: 263324971
* WorldCat: lccn-n50024796

 |
**אליוט מינור** (אנגלית: **Elliot Minor**) (קודם לכן "The Academy") היא להקה מיורק, אנגליה. המוזיקה שלהם משלבת רוק קלאסי ביחד עם רוק עכשווי. הלהקה פעילה משנת 2005.

ההיסטוריה
---------

חברי הלהקה, אלכס דייוויס ואד מינטון, הכירו כשלמדו בבית הספר ביחד בשנת 2000. שניהם המשיכו את לימודיהם בבתי ספר אחרים ולמדו מוזיקה. באוקטובר 2005, החליטו השניים להקים להקה. הם צירפו אליהם את דן היטרטון וכך יצרו את הלהקה "The Academy". בהופעות, גילו השלושה כי הם נזקקים לנגן גיטרה בס ולנגן קלידים על הבמה, ולכן צירפו את אלי פאול וטדי היטרטון (אחיו של דן). אחרי מספר חודשים, הלהקה חתמה בחברת התקליטים Repossession Records.

חברי הלהקה מנגנים על כלים שונים כגון כינור, פסנתר, קלרינט, צ'לו, קונטרבס וסקסופון.
.

הוצאות ראשוניות
---------------

הסינגל הראשון של הלהקה, "Parallel Worlds" הופץ באפריל 2007. זהו שיר רוק אנרגטי, שאת רובו מובילה גיטרה ומשתלבים בו כינור ופסנתר. השיר מדבר על בית הספר של אלכס ואד, שלדעתם היה רדוף על ידי רוחות. בוידאו קליפ של השיר, הבנים שרים את השיר בחדר סגור, ישן ומפחיד, וככל שהם מנגנים את המוזיקה חזק יותר, החפצים בחדר זזים. הסינגל נכנס למקום ה-31 במצעד הסינגלים הבריטי והצליח בערוצי מוזיקה בריטיים (כגון MTV2, Kerrang! TV וכו') ואף נכנס לפלייליסט שלהם.

הסינגל השני שלהם, "Jessica" הופץ בתחילת אוגוסט 2007. גם הוא הצליח להיכנס לפלייליסטים של ערוצי המוזיקה השונים בבריטניה והגיע לפלייליסט של ערוץ MTV אירופה. השיר נכנס למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי. חברי הלהקה סיפרו כי השיר מספר על ג'סיקה אלבה, וכי הוא מספר את סיפור הקריירה שלה (עטיפת הסינגל עוצבה על פי הסרט עיר החטאים בו השתתפה אלבה).

הסינגל השלישי של אליוט מינור, נקרא "The White One Is Evil" הופץ באוקטובר 2007, והגיע למקום ה-27 במצעד הסינגלים הבריטי. גם הוא נחל הצלחה בערוצי המוזיקה.

ב-נובמבר 2007, הופץ הסינגל הרביעי, "Still Figuring Out". השיר הגיע למקום ה-17 במצעד הסינגלים הבריטי, והצליח להגיע למקום הראשון במצעד הרוק של ערוץ Kerrang! TV.

הסינגל החמישי, שייצא שבוע לפני צאת אלבום הבכורה של הלהקה, הוא הוצאה מחודשת של "Parallel Worlds".

ב-14 באפריל 2008 הוציאה לאור הלהקה את אלבום הבכורה שלה שנקרא "Elliot Minor".

הופעות
------

אליוט מינור הופיעו מאז הקמתם ברחבי האיים הבריטיים. הלהקה חיממה להקות אחרות כמו פול אאוט בוי, מקפליי וסימפל פלאן (אליוט מינור מושפעים על ידי שתי הלהקות האחרונות). בהופעות של הלהקה, הלהקה מקפידה לשמור על איזון בין רמת הסאונד בהופעות לרמת הסאונד בסטודיו.

דיסקוגרפיה
----------

אלבומי אולפן
* 2008 - Elliot Minor
* 2009 - Solaris

מיני אלבומים
* 2008 - iTunes Live: London Festival '08: Elliot Minor

הוצאות נוספות
* 2010 - Solaris Acoustic

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אליוט מינור
* אליוט מינור, ברשת החברתית פייסבוק

* אליוט מינור, ברשת החברתית טוויטר

* אליוט מינור, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אליוט מינור, באתר Discogs (באנגלית)

* אליוט מינור, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6927 6144
* MusicBrainz: 758f5585-7633-4398-8df2-b4be04cccf24

 |
**צ'ארלס "צ'ארלי" ג'ונס** (באנגלית: **Charles "Charlie" Jones**;‏ 12 בדצמבר 1899 - אפריל 1966) היה כדורגלן ולשי.

קריירה
------

ג'ונס נולד בכפר קטן בדרום ויילס, והחל את הקריירה שלו בקארדיף סיטי. ג'ונס לא התבלט בקארדיף, ושוחרר בקיץ 1921 לאחר ההפסד 0 - 1 לסטוק סיטי. הוא הצטרף לסטוקפורט קאונטי, ובעונתו הראשונה במועדון (1921/1922) סייע למועדון להעפיל לליגה השנייה. במרץ 1923 הוא עבר לאולדהאם אתלטיק מהליגה הראשונה, אך זמן קצר לאחר הצטרפותו ירד המועדון לליגה השנייה: ג'ונס שיחק בליגה השנייה במדי אולדהאם במשך שתי עונות נוספות, ובקיץ 1925 הצטרף למועדון נוסף מהליגה השנייה - נוטינגהאם פורסט.

בזמן ששיחק בפורסט הוא קנה לעצמו של קיצוני שמאלי מוכשר, והשתתף ביותר מ-100 משחקים בכל המסגרות במשך שלוש שנים. בתקופה זו הוא שיחק בראשונה מתוך שמונה הופעות במדי נבחרת ויילס, והצטיין בניצחון 3 - 1 על נבחרת אנגליה ב-1 במרץ 1926. כמו כן, הוא זכה לענוד את סרט הקפטן של נבחרתו.

ג'ונס חזר לליגה הבכירה כאשר חתם בארסנל של הרברט צ'פמן בקיץ 1928, ותוך זמן קצר הפך לשחקן הרכב קבוע. ב-25 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הפתיחה של העונה מול שפילד ונסדיי. בשתי עונותיו הראשונות בארסנל הוא השתתף ברוב המשחקים, אך הוא מיעט לשחק לאחר הגעתם של אלכס ג'יימס וקליף באסטין ב-1929, ולא נכלל בהרכב הפותח של ארסנל בגמר גביע ה-FA של 1930, שהסתיים בניצחון לטובת ארסנל.

ג'ונס הוכיח את הרב-גוניות לו לאחר שעבר לעמדת הקשר הימני תוך דחיקת ביל סדון, וזכה למוניטין בשל תיקוליו הטובים ושליטתו בכדור. הוא זכה עם ארסנל בשלוש האליפויות הראשונות בתולדות המועדון, והשתתף בגמר גביע ה-FA של 1932 (שהסתיים בהפסד שנוי במחלוקת לניוקאסל יונייטד). ג'ונס הושפע מגילו המתקדם בשלהי הקריירה שלו, ומהתחרות העזה על מקום בחוליית הקישור במערך המשחק של ארסנל; ג'ונס השתתף ב-16 משחקים בלבד בעונת 1932/1933, בעיקר בעקבות נוכחותם של שחקנים כגון בוב ג'ון ופרנק היל. אולם, המאמנים צ'פמן וג'ו שו העריכו את הידע ואת הטקטיקה של ג'ונס, וכתוצאה מכך הוא היה שחקן הרכב קבוע בעונת 1933/1934 שבסיומה פרש מכדורגל. הוא השתתף ב-195 משחקים במדי ארסנל, והבקיע שמונה שערים.

לאחר שפרש מכדורגל הוא אימן את נוטס קאונטי למשך תקופה קצרה, בין מאי 1934 לדצמבר 1935. הוא לא זכה להצלחה רבה בנוטס, ולאחר שעזב את התפקיד הוא פרש כליל מתחום הכדורגל והחל לעבוד כאיש עסקים.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
**סופיה, נסיכת וירטמברג** (בגרמנית: **Prinzessin Sophie von Württemberg**;‏ 17 ביוני 1818 – 3 ביוני 1877), הייתה בתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ואשתו של וילם השלישי, מלך הולנד.

ביוגרפיה
--------

סופיה נולדה ב-17 ביוני 1818 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לוילהלם הראשון, מלך וירטמברג וליקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג.

ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה בשטוטגרט עם בן דודה וילם, נסיך אורנז'-נסאו, ממנו נולדו לה 3 ילדים. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס.

וילם התנגד לשינוי החוקה של אביו ויוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון.

בשנת 1849 מת חמיה וילם השני, מלך הולנד, ובעלה עלה לשלטון במקומו כווילם השלישי, מלך הולנד. בשנת 1855 החלה סופיה להתגורר בנפרד מבעלה, וב-3 ביוני 1877 היא מתה בהאג ונקברה על פי בקשתה בשמלת הכלולות שלה, מכיוון שחשה שבאותו יום הסתיימו חייה.

משפחתה
------

ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה עם וילם השלישי, מלך הולנד, ממנו היו לה 3 ילדים:

* וילם, נסיך אורנז' (1840–1879)
* מאוריץ, נסיך הולנד (1843–1850)
* אלכסנדר, נסיך אורנז' (1851–1884)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל |   | אוגוסטה, נסיכת בריטניה |   | פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג |   | פרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט |   | פיוטר השלישי, קיסר רוסיה |   | יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   | אוגוסטה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל |   |   |   | פרידריך הראשון, מלך וירטמברג |   | סופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג |   |   |   | פאבל הראשון, קיסר רוסיה |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   | וילהלם הראשון, מלך וירטמברג |   |   |   |   |   |   |   | יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **סופיה, נסיכת וירטמברג** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופיה, נסיכת וירטמברג** בוויקישיתוף
* סופיה, נסיכת וירטמברג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590752405171
* BnF: cb122165402 (data)
* BPN: 51907825
* GND: 120570610
* ISNI: 0000 0000 6306 0482
* LCCN: n84193487
* NLP: A38278522
* NTA: 070406855
* RKD: 438988
* SNAC: w6f7889n
* SUDOC: 111472024
* Trove: 1087449
* VIAF: 71440573
* WorldCat: lccn-n84193487

 |