recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אדמירל **סר אלכסנדר לודוביק דאף** GCB‏, GBE‏, KCVO (באנגלית: **Sir Alexander Ludovic Duff**‏; 20 בפברואר 1862 – 22 בנובמבר 1933) היה קצין בצי המלכותי ששירת כמפקד העליון, תחנת סין.

ביוגרפיה
--------

הצי המלכותי במים הביתיים, 1914–1918 Q19398
אדמירל דאף ב-Weihaiwei ב-1920
דאף נולד ב-20 בפברואר 1862 באברדינשייר והצטרף לצי המלכותי כפרח קצונה בשנת 1875. הוא הועלה לדרגת קומנדר ב-1897, ושימש כמפקד המשחתת אה"מ באט במימי הבית מינואר 1898 עד ינואר 1900. במרץ אותה שנה הוא הוצב באה"מ אקסלנט לקורס קצינים בכירים בבית הספר לתותחנים ששכן שם. הוא הועלה לדרגת קפטן ב-31 בדצמבר 1902, ולדרגת אדמירל משנה ב-1913. בשנת 1905 הוא מונה לעוזר ימי של המפקח על הצי. בשנת 1909, הוא קיבל את הפיקוד על אה"מ טמרייר. הוא היה מנהל אגף הגיוס באדמירליות משנת 1912 ועד תחילת המלחמה. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כאדמירל משנה (סגן מפקד) של שייטת אוניות המערכה הרביעית מ-1914 עד 1916, והשתתף בקרב יוטלנד ב-1916, שם הניף את דגלו על אה"מ סופרב. הוא הועבר לשייטת אוניות המערכה הרביעית אחרי יוטלנד.

לאחר מכן הפך למנהל החטיבה החדשה נגד צוללות בסוף 1916. כמו לורד הים הראשון, אדמירל ג'ליקו, דאף התנגד בתחילה לשימוש בשיירות. עם זאת, מאמציו הפחיתו מאוד את ההרס שנגרם על ידי "האיום התת-מימי".  ב-1917 הוא הפך לעוזר ראש המטה הימי ולאחר מכן, מ-1919, שימש כמפקד העליון, תחנת סין. הוא פרש ב-1925 ומת בלונדון ב-22 בנובמבר 1933.

משפחתו
------

ב-1886 הוא התחתן עם בת דודתו הראשונה ג'נט דאגלס דאף; היו להם שתי בנות. ב-1924 התחתן עם אליס מרג'ורי היל-וויטסון, אך לא היו להם ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Obituary: Admiral Sir Alexander Duff *The Sydney Morning Herald*, 24 November 1933
**הופ אמרסון** (באנגלית:  **Hope Emerson**;‏ 29 באוקטובר 1897 - 25 באפריל 1960) הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1950 על הופעתה בסרט "נעולה".

ביוגרפיה
--------

אמרסון נולדה בעיר האוורדן שבמדינת איווה. לאחר שסיימה את לימודייה נסעה לניו יורק כדי להשתתף כשחקנית חובבת במופעי וודוויל. ערכה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בשנת 1930 בהפקת תיאטרון של נורמן בל גדס. היא התגלתה בתפקידי משנה בסרטים "צלע האדם" ו"זעקת העיר".

בשנת 1950 הייתה אמרסון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד הסוהרת הסדיסטית אוולין הרפר בדרמת כותלי הכלא של ג'ון קרומוול "נעולה".
אמרסון המשיכה לשחק בתפקידי משנה גם במערבון של ויליאם ולמן "נשים בכיוון מערב" ובסדרות הטלוויזיה "פיטר גאן" בתור הזמרת והפסנתרנית "אמא" ו"המופע של דניס אוקיפי".

אמרסון מעולם לא נישאה ולא הביאה ילדים, היא נפטרה ממחלת כבד ב-25 באפריל 1960 בהוליווד כשהיא בת 62. היא נקברה ב"בית הקברות גרייס היל" שבעיר הולדתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הופ אמרסון** בוויקישיתוף

* הופ אמרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הופ אמרסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* הופ אמרסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הופ אמרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007455260005171
* BNE: XX4856157
* GND: 134627504
* ISNI: 0000 0000 7140 6287
* LCCN: no2002068589
* SNAC: w68s51t9
* SUDOC: 142686492
* VIAF: 24272164
* WorldCat: viaf-79702035

 |
חלק מכרכי כתב-העת "משפט ועסקים"
**משפט ועסקים** הוא כתב עת משפטי שיוצא לאור על ידי בית ספר רדזינר למשפטים של אוניברסיטת רייכמן. כתב העת נערך על ידי סטודנטים מצטיינים למשפטים בהדרכתו של עורך ראשי, שהוא איש הסגל האקדמי. 

**משפט ועסקים** נוסד בשנת 2004, ומפרסם מדי שנה שני כרכים: הכרך הראשון מאגד מאמרים בנושאים חופשיים מענפי המשפט המגוונים, והכרך השני מאגד מאמרים משפטיים בתחום מסוים, שנבחרו מבין כל המאמרים שהוצגו בכנס השנתי של כתב-העת. למרות שמו, כתב העת אינו מתמקד רק בנושאים עסקיים. 

בכתב העת ראו אור מאמריהם של בכירי המשפטנים בישראל, בהם: נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) פרופ' אהרן ברק, חבר הכנסת ושר החינוך לשעבר פרופ' אמנון רובינשטיין, פרופ' אוריאל פרוקצ'יה, מבקרת המדינה ושופטת בית המשפט העליון (בדימוס) מרים בן-פורת, שופט בית המשפט העליון יורם דנציגר, נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) מאיר שמגר, פרופ' יצחק זמיר ואחרים.

באתר כתב העת מתפרסמות מעת לעת רשימות קצרות בנושאים אקטואליים.

כנסים שנתיים
------------

מאז היווסדו, נוהג כתב העת לקיים מדי שנה כנס העוסק בנושא משפטי נבחר, ובעקבותיו מפרסם כרך מאמרים. כאמור, כרך זה מצטרף לכרך הכללי המתפרסם בנושאים משפטיים מגוונים.

להלן רשימת הנושאים בהם עסקו הכנסים:

* 2017 - ביוש (שיימינג).
* 2012 - אילה פרוקצ'יה - שופטת בחברה רווית מתחים - בין חירות לאחריות.
* 2011 - משפט, אתיקה וצבא.
* 2010 - משפט ואדם בסימן גבורות לפרופ' אמנון רובינשטיין.
* 2009 - משפט ופסיכולוגיה.
* 2008 - שישים שנות משפט בישראל.
* 2007 - מיזוגים ורכישות.
* 2006 - משפט ורפואה.
* 2005 - הקודקס האזרחי החדש.
* 2004 - אתגרי הרגולציה במשק הישראלי.

סקירת אירועים אקדמיים
---------------------

בשנים 2012 - 2013 מערכת כתב העת נכחה בכנסים מקצועיים משפטיים ובאירועים אקדמיים והעלתה את רשימותיה מהכנס לאתר כתב העת לטובת עדכון הציבור. לדוגמה: כנס בנושא רגולציה בצל מחאות ומשברים על שני חלקיו, כנס בנושא הגישה הכלכלית למשפט בעריכת פרופ' אוריאל פרוקצ'יה, סקירה של הכנס השנתי של האגודה למשפט וכלכלה ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר כתב העת **משפט ועסקים**.
* חברי מערכת ועורכים של כתב העת משפט ועסקים לדורותיהם.
* עמוד הפייסבוק של כתב העת אשר מציג סקירות חדשות מעולם המשפט בפורמט שבועי.
* משפט ועסקים, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


במתמטיקה, **משיק אנכי** הוא קו אנכי, המשיק לפונקציה בנקודה מסוימת. ההשקה מוגדרת על פי שיפוע הפונקציה, המחושב באמצעות הנגזרת. מאחר שהשיפוע של משיק אנכי אינו מוגדר, פונקציה מוגדרת כבעלת משיק אנכי בכל נקודה בה קיים (במובן הרחב) גבול חד צדדי לנגזרת משני הצדדים והוא אינסופי (חיובי או שלילי) הן מימין והן משמאל.

משיק אנכי יכול להתקיים בנקודה בה יש לפונקציה אסימפטוטה (כלומר, שהפונקציה עצמה שואפת לאינסוף). משיק אנכי בנקודה שאינה אסימפטוטה אנכית מתבטא מבחינה גרפית כ'חוד', במקרה שהנגזרת שואפת מימין ומשמאל לאותו אינסוף (חיובי או שלילי), או כמעבר דרך קו אנכי, במקרה שהנגזרת שואפת לאינסוף חיובי מצד אחד ושלילי מהשני.

דוגמאות
-------

לפונקציה {\displaystyle {\frac {1}{x^{2}}}} בנקודה {\displaystyle \ x=0} יש משיק אנכי מכיוון שהנגזרת שלה שואפת לאינסוף מימין ומשמאל. לפונקציה {\displaystyle {\frac {1}{x}}} יש גם כן משיק אנכי באותה נקודה, אף על פי שאין לה גבול באותו מקום. הפונקציה {\displaystyle \ x^{2 \over 3}} היא דוגמה לפונקציה שיש לה גבול סופי בנקודה {\displaystyle \ x=0} (ולכן אין לה אסימפטוטה אנכית בנקודה זו), אך נגזרתה שואפת לאינסוף משני הצדדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **משיק אנכי** |

* משיק אנכי, באתר MathWorld (באנגלית)
**ואן ג'ונסון** (באנגלית: **Charles Van Dell Johnson**)‏ (25 באוגוסט 1916 – 12 בדצמבר 2008) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי שהתפרסם בעיקר בשנות ה-40 וה-50.

קורות חיים
----------

נולד בעיר ניופורט ברוד איילנד, לאחר סיום לימודיו עבר לניו יורק והחל להופיע כשחקן ורקדן בברודוויי.

הוא הוחתם על חוזה באחים וורנר אבל זמן קצר לאחר מכן קבל בעזרת ידידתו לוסיל בול, חוזה בחברת מטרו גולדווין מאייר. ב-1943 שיחק מול ספנסר טרייסי בסרט "בחור ששמו ג'ו". במהלך ההסרטה נפצע קשה בתאונת דרכים, לוחות מתכת הושתלו בגולגולתו והוא לא היה יכול להסתיר את הצלקות בפניו שהפכו לסימן ההיכר שלו. טרייסי עמד על כך שלא יוחלף. ג'ונסון חידש את הצילומים לאחר החלמתו והצלחת הסרט הייתה בשבילו פריצת דרך.

הוא נפסל לשירות צבאי והיות ששחקנים אחרים גויסו, הוא נשאר בעורף וקבל הצעות רבות להופיע בסרטים.

בין סרטיו המפורסמים: "בחור ושמו ג'ו" (1943), "שלושים שניות מעל טוקיו" (1944), "הצוקים הלבנים של דובר" ו"שתי נערות ומלח" (1944-עם ג'ון אליסון), "סוף שבוע בוולדורף" (1945), "עוד תעלה תזרח השמש" (1946), "מצב האומה" (1948), "שדה קרב" (1949- על המצור על בסטון), המחזמר "בריגדון" (1954), "הפעם האחרונה שראיתי את פריז" (1954 - עם אליזבת טיילור) ו"סוף הרומן" (1955)..

ב-1954 הופיע באחד התפקידים הראשיים בסרט המרד על הקיין, לוטננט סטיב מאריק. לאחר מכן החלה הקריירה שלו לדעוך. אחד מהסרטים האחרונים בו הופיע בתפקיד קטן היה שושנת קהיר הסגולה של וודי אלן. ב-1967 שיחק בסרט "גירושין בנוסח אמריקה" לצדה של דבי ריינולדס.

הוא הופיע גם בתוכניות וסדרות טלוויזיה רבות כמו:"לוסי אהובתי", "המופע של דוריס דיי", "מקמילן ואשתו", "איש עשיר, איש עני", ספינת האהבה ועוד. הוא הופיע גם בהפקות תיאטרון בעיקר של מחזות זמר.

בשנת 1992 שיחק בסרט המשפחה האוסטרלי "*Clowning Around*" בתור מיסטר ראנת'ואו; זהו בין תפקידיו האחרונים של ג'ונסון לפני מותו. 

ואן ג'ונסון נפטר ב-12 בדצמבר 2008. על שמו כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואן ג'ונסון** בוויקישיתוף

* ואן ג'ונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ואן ג'ונסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* ואן ג'ונסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ואן ג'ונסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ואן ג'ונסון, באתר Discogs (באנגלית)
* ואן ג'ונסון, באתר Genius
* ואן ג'ונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* מת ואן ג'ונסון, באתר News1

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339662105171
* BNE: XX1071360
* BnF: cb13940270p (data)
* CANTIC: a10814383
* GND: 123395046
* ICCU: MILV233002
* ISNI: 0000 0001 0899 3885
* LCCN: n85376550
* MusicBrainz: 3b3d254b-5f13-4c81-aeb5-f6e0a065c829
* NTA: 073213519
* SNAC: w6fx8h46
* SUDOC: 069134316
* VIAF: 49412455
* WorldCat: lccn-n85376550

 |
**ורה אלנטובה** (ברוסית: **Ве́ра Алентова**; נולדה ב-21 בפברואר 1942) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטית ורוסייה.

קורות חייה
----------

ורה אלנטובה נולדה ב-1942 בעיר קוטלאס שבמחוז ארכנגלסק, צפון רוסיה. הוריה היו שחקנים: ולנטין ביקוב (1946-1917) ואירינה אלנטובה (1988-1917). היא נקראה על שם סבתה (מצד אמה), שנפטרה בגיל 28. סבה מצד אביה היה רופא, וסבתה בוגרת הקורסים של בסטוז'בסקי בסנקט פטרבורג (מוסד השכלה גבוהה לנשים, בשלהי תקופת האימפריה הרוסית).

אביה של אלנטובה נפטר ב-1946, כאשר היא הייתה בת ארבע. אמה לקחה אותה לאוקראינה הסובייטית. בשנת 1960 היא עבדה, במשך עונה אחת, בתיאטרון של העיר אורסק שבמחוז אורנבורג (סמוך לקזחסטן הסובייטית). ב-1961 עברה למוסקבה. למדה משחק בבית הספר לתיאטרון של התיאטרון האמנותי של מוסקבה, בהדרכתו של השחקן והמחנך ואסילי מארקוב. בזמן הלימודים התחתנה עם חברה לספסל הלימודים - ולדימיר מנשוב. ב-1965 סיימה את לימודיה בהצטיינות והחלה לשחק בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. תפקידה הראשון היה בסרט "ימי טיסה" בשנת 1965.

אלנטובה גילמה 28 תפקידים על במת התיאטרון ו-27 בסרטי קולנוע. התפרסמה בעיקר בזכות התפקיד הנשי הראשי בסרט זוכה פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר - מוסקבה אינה מאמינה בדמעות. משנת 2009 מנהלת, יחד עם בעלה השחקן והבמאי ולדימיר מנשוב, סדנה למשחק ובימוי ב-VGIK (המכון הכלל-סובייטי הממלכתי לקולנוע שבמוסקבה).

מאוקטובר 2011 אלנטובה משחקת לצד בעלה בהצגה "אהבה. מכתבים" בתיאטרון על-שם פושקין של מוסקבה. ההצגה מבוססת על מחזהו של האמריקאי א"ר גורניי(אנ') "מכתבי אהבה" ובו שתי דמויות בלבד. היא בוימה על ידי בתם של בני-הזוג - יוליה מנשובה (שחקנית במקצועה).

### משפחה

בשנה השנייה ללימודיה בבית הספר לתיאטרון, התחתנה עם חברה ללימודים - ולדימיר מנשוב. המשיכה לשאת את שם המשפחה של אביה והייתה מוכרת כוורה ביקובה. ב-1969 לבני-הזוג נולדה בתם היחידה - יוליה מנשובה (כיום שחקנית ומנחת תוכנית טלוויזיה). בעקבות לידת הבת, ורה ביקובה אימצה את שם המשפחה של אמה - אלנטובה.

אלנטובה היא סבתא לאנדריי גורדין (יליד 1997) וטייסיה גורדינה (2003) - ילדיהם של בתה יוליה וחתנה השחקן איגור גורדין.

### פרסים ותארים

* פרס ברית המועצות (1981, על התפקיד הנשי הראשי בסרט "מוסקבה אינה מאמינה בדמעות")
* פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי "סן-מישל" בבריסל (1981, על אותו תפקיד)
* האמנית הנכבדה של רוסיה הסובייטית (1982)
* הפרס הממלכתי של רוסיה הסובייטית על-שם האחים ואסילייב (1986, על התפקיד הנשי הראשי בסרט "זמן המשאלות")
* אמן העם של הפדרציה הרוסית (1992, *על זכויותיה הרבות בתחום אמנות התיאטרון*)
* אות הידידות (2001)
* אות הכבוד (רוסיה) (2007)
* אות "על הצטיינות בשירות המולדת" מדרגה רביעית (2012, *על תרומתה הרבה לפיתוח אמנות התיאטרון והקולנוע במולדתה, פעילותה היצירתית רבת השנים*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורה אלנטובה** בוויקישיתוף

* ורה אלנטובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ורה אלנטובה, באתר AllMovie (באנגלית)
* ורה אלנטובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ורה אלנטובה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007364911905171
* BnF: cb16006599q (data)
* GND: 131950320
* ISNI: 0000 0001 0899 9523
* LCCN: n82109844
* MusicBrainz: 7bc2b297-be02-4cf9-bfe6-35d633b960cc
* NTA: 096347058
* SUDOC: 051635348
* VIAF: 50373932
* WorldCat: lccn-n82109844

 |
**ורה-אלן** (באנגלית: **Vera-Ellen**;‏ 16 בפברואר 1921 – 30 באוגוסט 1981) הייתה שחקנית ורקדנית אמריקאית. זכורה בעיקר בקטעי ריקוד בסרטים עם ג'ין קלי, פרד אסטר, דני קיי ודונלד או'קונור.

קורות חיים
----------

נולדה בנורווד, אוהיו (פרבר של סינסינטי) בשם **ורה-אלן ווסטמאייר רוהה** להורים ממוצא גרמני. החלה ללמוד ריקוד בגיל 10 ובגיל 13 זכתה בתחרות לכישרונות צעירים.

ב-1939 הופיעה לראשונה בברודוויי במחזמר "חם מדי למאי" של ג'רום קרן ואוסקר המרשטיין. השתתפה בלהקת "הרוקטס" בהופעות באולם המוזיקה רדיו סיטי.

סמואל גולדווין צפה בה במחזמר "יאנקי מקונטיקט" של ריצ'רד רוג'רס ולורנץ הארט וליהק אותה בהופעת הבכורה בהוליווד בסרט "עושה הנפלאות" עם דני קיי ווירג'יניה מאיו.

היא הופיעה עם דני קיי גם בסרטים "הנער מברוקלין" ו"חג מולד לבן".

בסרטים הופיעה בעיקר כרקדנית וקול השירה שלה היה מדובב.

בטלוויזיה הופיעה בתוכניות האירוח של פרי קומו ודינה שור.

חיים אישיים
-----------

בעלה הראשון היה הרקן רוברט הייטאואר אליו הייתה נשואה בשנים 1941–1946.

בעלה השני היה המיליונר ויקטור רוטשילד ממשפחת רוטשילד אליו הייתה נשואה בשנים 1954–1956. נולדה להם בת שמתה בגיל שלושה חודשים ממוות בעריסה. לאחר זאת פרשה מהופעות.

היא מתה בגיל 60 מסרטן השחלות.

פילמוגרפיה חלקית
----------------

* עושה הנפלאות – 1945
* הנער מברוקלין – 1946
* שלוש נערות בכחול – 1946
* מילים ומנגינה – 1948
* יום בניו יורק – 1949
* מאושרים באהבה - (1949)
* שלוש מילים בודדות - 1950
* היפהפיה מניו יורק - (1952)
* קרא לי מאדאם – 1953
* חג מולד לבן – 1954
* בואו נשמח – 1957 (סרט אחרון)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורה-אלן** בוויקישיתוף

* ורה-אלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ורה-אלן, באתר AllMovie (באנגלית)
* ורה-אלן, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* ורה-אלן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ורה-אלן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ורה-אלן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406223305171
* BNE: XX4579221
* BnF: cb139261546 (data)
* GND: 1209313626
* ISNI: 0000 0000 8372 4741
* LCCN: n85376589
* MusicBrainz: 466c71a5-2c80-4648-89a3-24d2bd5b516e
* SNAC: w6ct06wn
* SUDOC: 086196383
* VIAF: 35918348
* WorldCat: lccn-n85376589

 |
**ז'אק דמי** (בצרפתית: **Jacques Demy**;‏ 5 ביוני 1931 – 27 באוקטובר 1990) היה במאי צרפתי. נחשב לבמאי הנגיש ביותר מהגל החדש הצרפתי. דמי לא התעניין בקולנוע אקספרימנטלי כמו אלן רנה או באג'נדות פוליטיות כמו גודאר, אלא עסק בעיקר ביצירת עולמות פנטזיה בדומה לפרנסואה טריפו. ביצירותיו עסק גם במחזות זמר, אגדות ובסרטי דור הזהב של הוליווד.

ביוגרפיה
--------

דמי נולד בעיירה קטנה בסמוך לנאנט בחוף האטלנטי של צרפת, בילדותו ביים סרטים קצרים ולמד אומנות, לאחר הכשרה של האנימטור המפורסם פול גרימולט, הוא הפיק את הסרט הדוקומנטרי הקצר הראשון שלו בעזרתו של הבמאי הדוקומנטרי ג'ורג' רוקייה ב-1955. בסרט דמי מתמקד בזוג זקנים כפריים שמתמודדים עם האפשרות שאחד מהם ימות לפני השני. סרטו המלא הראשון, "לולה", הופץ ב-1961 ומשך את תשומת לבו של גודאר שצירף אותו לתנועה של הגל החדש, ב-1962 התחתן דמי עם הבמאית-יוצרת אנייס ורדה, שהייתה משויכת לתנועת הגדה השמאלית, מה שגרם לשיתוף פעולה של דמי עם יוצרים כמו אלן רנה ואלן רוב-גרייה. ב-1964 יצא סרטו המפורסם ביותר של דמי, "מטריות שרבורג", מחזמר אקספרימנטלי שבו כל הדיאלוגים הם שירה בהלחנתו של מישל לגראן. לאחר מכן יצר בשנת 1967 את הסרט "העלמות מרושפור", שהצליח אך במידה פחות מ"מטריות שרבורג".

דמי נפטר ממחלת האיידס ב-1990 ואלמנתו אנייס ורדה הוציאה את הסרט הדוקומנטרי "ג'אקו איש נאנט", המתאר בעיקר את הרפתקאותיו של ז'אקו עם חבריו, אהבותיו הראשונות, וקשרו לילדה היפה שכצעירה נכנסה להריון ודמותה שימשה אותו שנים מאוחר יותר כהשראה לז'נבייב ב"מטריות שרבורג". הסרט מצולם בצבע ובשחור לבן ומשלב קטעי ארכיון וסרטים ישנים הנראים כמו ניסיונותיו של ילד חובב קולנוע ליצור סרטים משלו. הסצנות, צולמו בבית ילדותו של דמי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אק דמי** בוויקישיתוף

* ז'אק דמי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ז'אק דמי, באתר AllMovie (באנגלית)
* ז'אק דמי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ז'אק דמי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ז'אק דמי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ז'אק דמי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏*Mother courage* - כתבה באתר העיתון The Phoenix, ‏10 במרץ 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007319678005171
* BIBSYS: 90821538
* BNE: XX854817
* BnF: cb11899547r (data)
* CANTIC: a10073358
* CiNii: DA06633145
* GND: 120015560
* ISNI: 0000 0001 2125 7874
* LCCN: n81041735
* MusicBrainz: c28641ce-ca2d-4196-b449-574e08fac58c
* NDL: 00465507
* NKC: ola2002161459
* NLA: 36256985
* NLK: KAC201108003
* NLP: a0000002845429
* NTA: 071101926
* RERO: 02-A003168991
* SELIBR: 234972
* SNAC: w67r3htp
* SUDOC: 026823691
* Trove: 1237854
* ULAN: 500329693
* VIAF: 29532892
* WorldCat: lccn-n81041735

 |
הרב **חנן לדרמן** (נולד ב-11 ביוני 1969, גבעתיים) הוא רב שעוסק בקירוב רחוקים [דרושה הבהרה]. בעבר, לפני שחזר בתשובה, היה קומיקאי ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לדרמן נולד וגדל בגבעתיים. השתתף בהפקות בטלוויזיה הישראלית של שנות התשעים: בסדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" (1992–1993) בתוכנית "זהו זה!" (בפינה של להקת הגדנ"ע) ובתוכנית המערכונים "פלטפוס" (1994–1996). באותן שנים העלה לדרמן את המופע "חם זה לא" יחד עם שותפו ל"פלטפוס", דני קרפל, ומאוחר יותר דיבב מבחר דמויות בתוכנית הבידור "החרצופים" בשנת 1996.
מעט לאחר סיום התוכנית "פלטפוס", לדרמן הופיע יחד עם שלושה מחבריו לאותה תוכנית - תומר שרון, תומר יוסף ודני קרפל - במופע "פליטי פלטפוס", אשר התבסס על כמה מהדמויות והמערכונים מתוכה. יחד עם "פליטי פלטפוס" הופיע לדרמן גם בפינה קבועה בעונה האחרונה של התוכנית "זהו זה!" ב-1998. לאחר מכן הנחה לדרמן בטלוויזיה החינוכית את השעשועון לילדים "סיכון מחושב" והיה בין מנחי רצועת הנוער "זאפ לראשון" בערוץ הראשון. ב-1999 השתתף בהצגה "תסתכלו עליי" על פי ספרו של אלדד כהן, לצד חבריו ל"פלטפוס" עידן אלתרמן וירדן בר-כוכבא.

בסוף שנות התשעים חזר לדרמן בתשובה ועבר ללמוד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. כיום הוא מתגורר בבני ברק עם משפחתו, ומופיע כקומיקאי וסטנדאפיסט עם חומרים המותאמים לציבור החרדי.

לאחר חזרתו בתשובה הנחה תוכנית אירוח בנושאי יהדות, קבלה ומיסטיקה בשם "בוא נדבר על זה" בערוצי הכבלים והופיע בתוכנית "מוצ"ש בראשון" בערוץ 1. כמו כן הוצע לו להגיש את רצועת הילדים בערוץ התכלת אולם הוא סירב לבסוף בטענה כי לימודים בישיבה והופעה בטלוויזיה לא הולכים יחד.

בסוף שנת 2007 חזר לדרמן לבמה כחלק מצוות בידור בשם "החשש החרד". בשנת 2011 הופיע במחזמר הדתי "מוטי חלומותי" לצד נתי רביץ וגיל קפטן ובבימויו של קלוד דדיה, ובשנת 2012 נמנה עם מנחי סדרת הטלוויזיה לילדים "צור משלנו" בערוץ הידברות.

בשנת 2014, לאחר שנים ארוכות בהן מיעט להופיע בטלוויזיה, השתתף לדרמן יחד עם תומר שרון בתוכנית "אחרי 20 שנה" בערוץ 20 לציון עשרים שנה לעליית התוכנית "פלטפוס", בה סיפר גם על תהליך חזרתו בתשובה.

בשנת תשע"ט (2019) גילם את נפתלי זוסמן בתוכנית "רצים למשנה- מחנה המשניות האבודות" לצד יצחק לאור ועופר מימראן.

חיים אישיים
-----------

לדרמן נשוי ואב לשבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* חנן לדרמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* חנן לדרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חנן לדרמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* מיוחד: 12 בעלי התשובה המשפיעים בכל הזמנים, באתר nrg‏, 25 בספטמבר 2007
* רפי ברבירו, פלטפוס במקום דמי חנוכה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2010
* יוני קמפינסקי, חוזר בתשובה וחילוני בהצגה לחרדים, באתר ערוץ 7, 27 בנובמבר 2010
* סרטונים מופע חנוכה עם חנן לדרמן, בערוץ "אורות – טלוויזיה יהודית", 1 בדצמבר 2011
* קטעי וידאו בבימוי חנן לדרמן באתר וידאו יהדות
* משיעורי הרב חנן לדרמן, לצפייה באתר בינינו

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב לביא, יהדות הרייטינג, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2002
2. ↑  נדב גדליה, חנן לדרמן חוזר לבמה כחלק משלישית 'החשש החרד', סקופ, 2 בנובמבר 2007
3. ↑  אחרי 20 שנה - תומר שרון וחנן לדרמן, באתר יוטיוב
בטופולוגיה, **משפט וייטהד** הוא טענה שלפיה מרחבים טופולוגיים שחבורות הומוטופיה שלהם איזומורפיות באופן יוניפורמי, הם שקולים הומוטופית. מדובר במשפט משמעותי שווייטהד הוכיח בשני מאמרים משנת 1949, המראה כי חבורות ההומוטופיה של מרחב (המכילות מידע טופולוגי-גאומטרי מצומצם יחסית על המרחב) יכולות לקבוע את סוג ההומוטופיה שלו במקרים המדוברים.

המקבילה ההומולוגית למשפט וייטהד היא משפט הורוויץ, הקובע טענה דומה עבור מרחבים מסוימים בעלי חבורות הומולוגיה איזומורפיות יוניפורמית.

ניסוח
-----

יהיו {\displaystyle X,Y} שני מרחבי CW קשירים מסילתית, ותהי {\displaystyle a\in X}. יהי f:X\to Y הומומורפיזם של מרחבים טופולוגיים, כך שההעתקה המושרית {\displaystyle f\_{\*}:\pi \_{n}(X,a)\to \pi \_{n}(Y,f(a))} היא איזומורפיזם של חבורות ההומוטופיה, לכל n\in {\mathbb {N}}. אזי, f מהווה שקילות הומוטופית בין המרחבים {\displaystyle X,Y}.

דוגמאות נגדיות
--------------

התנאי במשפט, לפיו הפונקציה f:X\to Y משרה את האיזומורפיזם בין **כל** חבורות ההומוטופיה, הוא הכרחי. כלומר, גם אם כל החבורות איזומורפיות על ידי העתקות שונות, המרחבים לא חייבים להיות שקולים הומוטופית.

דוגמה לכך הם המרחבים {\displaystyle X=S^{2}\times \mathbb {R} P^{3}} ו-{\displaystyle Y=S^{3}\times \mathbb {R} P^{2}}: למרחבים אלו חבורה יסודית זהה (והיא {\mathbb {Z}}\_{2}), ומרחב כיסוי אוניברסלי זהה, ולכן כלל חבורות ההומוטופיה שלהם זהות. עם זאת, הם אינם שקולים הומוטופית, שכן על פי משפט קנות'(אנ') יש להם חבורות הומולוגיה שונות.

בנוסף, המשפט לא תקף למרחבים טופולוגיים כלליים (שאינם מרחבי CW) - קיימים מרחבים בעלי חבורות הומוטופיה טריווילאיות, אך שאינם שקולים הומוטופית לנקודה.

ראו גם
------

* משפט הורוויץ

לקריאה נוספת
------------

* J. H. C. Whitehead, *Combinatorial homotopy. I.*, Bull. Amer. Math. Soc. 55 (1949), 213 - 245
* J. H. C. Whitehead, *Combinatorial homotopy. II.*, Bull. Amer. Math. Soc. 55 (1949), 453 - 496
**מבנה גלקסיית שביל החלב**, זרוע קשת מסומנת באדום. מערכת השמש מסומנת בנקודה הצהובה וניתן לראות את מיקומה על זרוע אוריון, במרכז הקואורדינטות

**זרוע קשת** (אנגלית: Carina - Sagittarius Arm) היא זרוע ספירלית קטנה בגלקסיית שביל החלב. כל זרוע היא תפזורת ארוכה ומתפתלת של כוכבים אשר מקרינים את אורם ממרכז הגלקסיה. גופים עצומים אלו לרוב עשויים ממיליארדי כוכבים ואלפי ענני גזים. זרוע זו לרוב נחשבת כאזור H II ענקי, בו כוכבים קטנים ועננים מולקולרים ענקיים מרוכזים.

גלקסיית שביל החלב היא גלקסיית מוט ספירלית. לגלקסיה מסוג זו יש מרכז בצורה דומה לזאת של קורה, ובליטה אשר באה משתי זרועות עצומות. יש לגלקסיה כזו גם כמה זרועות פחות גדולות אשר מקרינות לכיוון חוץ הגלקסיה.

זרוע זאת נמצאת בין זרוע מגן-קנטאור, וזרוע פרסאוס, הנחשבות גדולות.

הזרוע קיבלה את שמה מאחר שהיא קרובה לקבוצות הכוכבים קשת ושדרית, אותן אפשר לראות בשמיים חשוכות מכדור הארץ, אם מסתכלים לכיוון מרכז הגלקסיה.

**הזרוע הקטנה:**

בשנת 2008, תצפיות באמצעות אינפרה אדום עם טלסקופ החלל שפיצר הראה כי הזרוע נמצאת במחסור של כוכבים חדשים, בניגוד לזרוע מגן קנטאור וזרוע פרסאוס. מכך ניתן להבין שהזרוע היא זרוע קטנה, כמו זרוע סרגל. שתי הזרועות האלו נראות מכדור הארץ כי רובן עשויות מריכוזי גזים עם כמות דלילה של כיסי כוכבים חדשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* זרוע קשת, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים
**אלש אופטה** (בצ'כית: **Aleš Opata**; נולד ב-9 בספטמבר 1964) הוא גנרל ודיפלומט צ'כי. כיהן כראש המטה הכללי הצ'כי בין השנים 2018–2022. כיום מכהן כשגריר צ'כיה בליטא.

ביוגרפיה
--------

אופטה נולד בהראניצה ב-9 בספטמבר 1964. ב-1983 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה ולמד באקדמיה הצבאית בברנו עד 1987, אז הוצב בחטיבת שריון ה-4 כמפקד מחלקה. ב-1990 הוא מונה למפקד גדוד. עם פירוק צ'כוסלובקי ב-1993 הוא הצטרף לצבא צ'כיה. ב-1998 הוא מונה למפקד הרגימנט הממוכן ה-43 בחרודים. ב-2004 הוא הועבר לפקד על הבריגדה המהירה ה-4 בז'אטק. ב-2008 הוא מונה לסגן מנהל המדור לפיתוח כוחות במשרד ההגנה. ב-2010 הוא מונה לסגן ראש המטה הכללי. ב-2014 הוא מונה לנציג הצבא הצ'כי בוועדה הצבאית של נאט"ו. באוגוסט 2017 הוא חזר לתפקיד סגן הרמטכ"ל. ב-1 במאי 2018 הוא מונה לרמטכ"ל. הוא כיהן בתפקיד עד 1 ביולי 2022. ב-2023 הוא מונה לשגריר צ'כיה בליטא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלש אופטה** בוויקישיתוף

* אלש אופטה באתר משרד ההגנה הצ'כי
* אלש אופטה באתר NBNS

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0278133
* VIAF: 3776166777267231940008
* WorldCat (עם VIAF): 3776166777267231940008

 |
**יהונתן כהן** (נולד ב-16 במרץ 1979) הוא עיתונאי, שדרן כדורגל ומגיש טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד בירושלים. גדל בגבעה הצרפתית ובבקעה. למד בבית הספר המסורתי ובתיכון לאמנויות. שירת ביחידת דובר צה"ל. השתחרר מהצבא בשנת 2001 ומשמש כקצין בדרגת רב סרן במילואים. בעל תואר ראשון בחינוך, חברה וספורט מהמכללה האקדמית קריית אונו.

התחיל את דרכו בערוץ הספורט לאחר שחרורו מהצבא בשנת 2001. הוא שימש ככתב ב"חדשות הספורט", שדרן קווים, מגיש תוכניות ושדרן כדורגל. הגיש את התוכניות "חדשות הספורט", "שער השבת", "מועדון ספורט", "מועדון כדורגל FC", "אולפן פתוח" ו"אולפן הלילה" בערוץ הספורט.

כהן שידר את משחקי הליגה הלאומית בכדורגל. משדר את משחקי ליגת העל וגביע המדינה בכדורגל. כמו כן מגיש את ההסכת "עולים לרגל" יחד עם אסף אבולעפיה. ב-2022 הצטרף לצוות כאן 11 מהמונדיאל בקטאר, ושידר את משחקי שלב הבתים ושמינית הגמר, לצד הפרשן אסף כהן.

לצד עיסוקו בתקשורת הספורט, כהן כתב בין השנים 2010–2020 את טור ביקורת האוכל "אוכלים צהריים", שפורסם בעיתון כל העיר ובאתר הארץ. ב-2022 החל להגיש את ההסכת הקולינרי "מדברים מהבטן", לצד עמית אהרנסון. כמו כן הוא מתקלט בערבי מוזיקה עברית. בשנת 2023 שידר בערוץ כאן 11 את משחקי נבחרת ישראל עד גיל 20, במסגרת הגביע העולם, לצד הפרשנית אושרת עיני.

יהונתן כהן הוא ממייסדי קטמון מועדון אוהדים ואוהד של הפועל ירושלים ווסטהאם יונייטד.

נשוי ואב לשלושה, מתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יהונתן כהן** בוויקישיתוף
* יהונתן כהן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהונתן כהן, באתר ערוץ הספורט, ‏נלקח ב-13 במרץ 2022
2. ↑  ערן סויסה, מנחים חדשים לחדשות הספורט, באתר nrg‏, 9 בדצמבר 2009
3. ↑  אלכסנדר כץ, אראל סג"ל לערוץ הספורט: ישתתף בתכנית סיכום המחזור של ליגת העל, באתר ביזפורטל‏, 2 באוגוסט 2011
4. ↑  רועי ברק, ‏העורך הראשי של "חדשות הספורט" מסיים את תפקידו, באתר גלובס, 15 ביוני 2011
5. ↑  וואלה ברנז'ה‏, תחרות גם על המגרש: ערוץ הספורט משיק תכנית חדשה - "מועדון כדורגל", באתר וואלה!‏, 5 בנובמבר 2017
6. ↑  עולים לרגל: פודקאסט הכדורגל הישראלי החדש, באתר ערוץ הספורט, 24 בספטמבר 2019
7. ↑  אלון חזן יפרשן מהאולפן: הוכרזו צוותי השידור של המונדיאל, באתר וואלה!‏, 16 ביוני 2022
8. ↑  אתר למנויים בלבד יהונתן כהן ועמית אהרנסון, כל העיר, מסכמים ומוקירים: המנות והמסעדות שעשו את השנה בירושלים, באתר הארץ, 4 בינואר 2017
9. 1 2  עופר מתן, יהונתן כהן: "בכל מקום עשיתי מהומה", באתר nrg‏, 27 במאי 2012
10. ↑  הכהן של קטמון, דאבל פס, רועי אלחנני, 22 בדצמבר 2010
11. ↑  
	* "איך הקמנו מחדש את הפועל קטמון ירושלים", תמר רפופורט (עורכת), הוצאת רסלינג 2016
**הייווד לי הייסמית' הבן** (באנגלית: **.Haywood Lee Highsmith Jr**; נולד ב-9 בדצמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת מיאמי היט מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.

קריירת מכללות
-------------

הייסמית' נולד בבולטימור שבמרילנד, ובין השנים 2014–2018 למד באוניברסיטת וילינג אשר בוירג'יניה המערבית. בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 2017/2018, העמיד ממוצעים של 22.0 נקודות, 12.6 ריבאונדים, 3.0 אסיסטים, 1.9 חטיפות ו-1.8 חסימות למשחק.

קריירה מקצועית
--------------

הייסמית' לא נבחר כלל בדראפט ה-NBA‏ 2018, והצטרף לדלאוור בלו קואוטס מליגת הפיתוח של ה-NBA.

בינואר 2019 חתם על "חוזה דו-כיווני" בפילדלפיה 76' מליגת ה-NBA, ושיחק עמה בחמישה משחקים עד לסיום עונת 2018/2019.

בעונה הבאה חזר לשחק בדלאוור בלו קואוטס, והעמיד ממוצעים של 10.4 נקודות ו-6.7 ריבאונדים למשחק ב-43 משחקים.

בספטמבר 2020 עבר לשחק בקריילסהיים מרלינס מליגת העל הגרמנית, במדיה קלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק.

בתחילת עונת 2021/2022 חזר לקדנציה שלישית בדלאוור בלו קואוטס, וב-11 משחקים בליגת הפיתוח קלע 13.4 נקודות למשחק.

בפברואר 2022 חתם במיאמי היט על שני חוזים עוקבים לעשרה ימים, ובסיומם חתם בקבוצה על חוזה לשלוש שנים. בעונת 2022/2023 הפסיד עם מיאמי בגמר ה-NBA מול דנוור נאגטס, בתוצאה 1–4. במשחק הראשון של סדרת הגמר השווה הייסמית' את שיא הקריירה שלו, כשקלע 18 נקודות מהספסל.

סטטיסטיקות הקריירה
------------------

### בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 5 | 0 | 8.0 | 0.400 | 0.200 | 0.000 | 1.0 | 0.4 | 0.2 | 0.0 | 1.8 |
| 2021/2022 | מיאמי | 19 | 1 | 8.6 | 0.348 | 0.321 | 0.400 | 1.4 | 0.3 | 0.1 | 0.2 | 2.3 |
| 2022/2023 | מיאמי | 54 | 11 | 17.9 | 0.431 | 0.339 | 0.464 | 3.5 | 0.8 | 0.7 | 0.3 | 4.4 |
| **קריירה** |  | 78 | 12 | 15.0 | 0.415 | 0.331 | 0.429 | 2.8 | 0.7 | 0.5 | 0.3 | 3.7 |

### בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | מיאמי | 8 | 0 | 3.9 | 0.429 | 0.600 | 0.000 | 0.6 | 0.4 | 0.0 | 0.0 | 1.1 |
| 2022/2023 | מיאמי | 18 | 0 | 8.9 | 0.615 | 0.500 | 0.800 | 1.3 | 0.3 | 0.6 | 0.1 | 3.3 |
| **קריירה** |  | 26 | 0 | 7.4 | 0.587 | 0.524 | 0.800 | 1.1 | 0.3 | 0.4 | 0.1 | 2.7 |

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  Team Signs Haywood Highsmith to Two-Way Contract
2. ↑  Heat Sign Haywood Highsmith
**איוואן בלה** (בסלובקית: **Ivan Bella**; ‏‏נולד ב־21 במאי 1964) הוא קוסמונאוט סלובקי ראשון שטס לחלל לתחנת החלל מיר.

ביוגרפיה
--------

איוואן בלה נולד בכפר ליד העיר ברזנו במרכז סלובקיה שאז הייתה חלק של צ'כוסלובקיה. לאחר סיום בית ספר הוא למד בפנימייה צבאית בבאנסקה ביסטריצה ולאחר סיומה החל קורס טיס בקושיצה אותה סיים בשנת 1987. בשנים 1987–1993 בלה היה טייס בחיל האוויר של צ'כוסלובקיה ומשנת 1993 בחיל האוויר הסלובקי. הוא היה טייס "מיג-21" ו-"סוחוי Su-17".

בשנת 1998 בלה הגיע למרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים ונבחר להשתתף בקורס הכנה לטיסה לחלל. באוגוסט 1998 הוא נבחר לצוות סויוז TM-29. ב-20 בפברואר 1999 החללית שוגרה לחלל (מפקד הצוות היה ויקטור אפנסייב), וב-22 בפברואר היא התחברה לתחנת החלל מיר. במשך שבוע בלה ערך ניסויים בתחום הרפואה שהוכנו בצוות משותף סלובקי-רוסי. ב-28 בפברואר 1999 הוא חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-28 לצד גנאדי פדאלקה.

לאחר הטיסה בלה קודם לדרגת תת-קולונל והוענקו לו עיטורים של רוסיה וסלובקיה. בשנת 2001 על שמו נקרא אסטרואיד.

בשנת 2003 בלה קודם לקולונל ונשלח לצוות של שגרירות סלובקיה ברוסיה. בשנת 2013 הוא עבר לשגרירות בקייב. בשנת 2021 הוא חזר לסלובקיה והחל לעבוד במשרד התחבורה. באוקטובר 2021 הוא קודם לדרגת בריגדיר גנרל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן בלה** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* איוואן בלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0062787
* VIAF: 85706060
* WorldCat: viaf-85706060

 |
**לואי לטריה** (בצרפתית: **Louis Leterrier**; נולד ב-17 ביוני 1973) הוא במאי קולנוע צרפתי, שבין סרטיו הידועים נמנים "המשלח" (2005), "הענק הירוק" (2008), "התנגשות הטיטאנים" (2010), "האשליה" (2013) ו"מהיר ועצבני 10" (2023).

ביוגרפיה
--------

לטריה נולד בפריז בירת צרפת, בנם של במאי הקולנוע פרנסואה לטריה ומעצבת התלבושות קתרין לטרייר (לבית פאביוס). הוא אחיינם של ראש ממשלת צרפת לשעבר, לורן פביוס והאנטיקוואר פרנסואה פאביוס. על חינוכו לאמנות הופקדה אמו. לפני שהחל להתנסות בבימוי סרטים קצרים, היה לטריה מתופף בהרכב מוזיקלי חובבנית. בהגיעו לגיל 18, אחרי שהשתפשף בענף הפרסום, עזב לטריה את צרפת כדי ללמוד קולנוע בבית הספר "טיש" לאמנויות (Tisch School of the Arts) של אוניברסיטת ניו יורק.

ב-1997 התלמד לטריה אצל הבמאי ז'אן-פייר ז'נה באתר הצילומים של הנוסע השמיני 4: התחייה. עם שובו לצרפת, הוא עבד עם לוק בסון על הפקת פרסומות עבור החברות "קלאב אינטרנט" ו"לוריאל".

מאוחר יותר בשנת 2002, לטריה ביים את הסרט הראשון בטרילוגיית המשלח, סרט פעולה בכיכובו של ג'ייסון סטיית'האם. על אף שבארצות הברית נתפש לטריה כמנהל האמנותי של הסרט וכקורי יואן כבמאי, באירופה ניתן קרדיט הבימוי ללטריה. ב-2008, כחלק ממגמה בה במאים צרפתים רבים מועסקים בהוליווד, ביים לטריה את הסרט ביקום הקולנועי של מארוול, "הענק הירוק". הפרויקט הבא שלו, גרסה מחודשת של התנגשות הטיטאנים מ-1981, הופץ על ידי האחים וורנר ועלה לאקרנים ב-2 באפריל 2010.

ב-2013 ביים את הסרט המצליח "האשליה" בכיכובם של מארק רופאלו, איילה פישר, וודי הרלסון, דייב פרנקו, ג'סי אייזנברג ורבים אחרים. ב-2016 ביים את הסרט "גרימסבי".

בשנת 2021 שוחררה להפצה סדרת הטלוויזיה "לופן" בהשראת ארסן לופן, שביים. בשנת 2022 ביים את קומדיית הפעולה "רחוק מהבית" בכיכובו של עומאר סי. 

בשנת 2023 ביים את הסרט "מהיר ועצבני 10"; העשירי בסדרת סרטי "מהיר ועצבני", לאחר שהחליף את ג'סטין לין בכס הבימוי והוא יביים גם את הסרט האחרון בסדרה, "מהיר ועצבני 11". באותה שנה, הפיק את הסרט "דוגי סטייל".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי לטריה** בוויקישיתוף

* לואי לטריה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לואי לטריה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* לואי לטריה, באתר AllMovie (באנגלית)
* לואי לטריה, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* לואי לטריה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לואי לטריה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1785388
* BnF: cb14520456q (data)
* CiNii: DA17053872
* GND: 129637319
* ISNI: 0000 0001 1472 6230
* LCCN: no2005069312
* NKC: js20050905018
* NLK: KAC201102501
* NTA: 287937909
* SNAC: w6nm81pb
* SUDOC: 077447603
* VIAF: 51924199
* WorldCat: lccn-no2005069312

 |
**לוני קיי אנדרסון** (באנגלית: **Loni Kaye Anderson**; נולדה ב-5 באוגוסט 1945) היא שחקנית אמריקאית מועמדת 3 פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי אמי על תפקידה בקומדיית המצבים "רדיו סינסינטי".

ביוגרפיה
--------

אנדרסון נולדה בסיינט פול, מינסוטה לדוגמנית מקסין הייזל ולקליידון קרל אנדרסון. למדה אומנות ב"אוניברסיטת מינסוטה" שם גם בלטה וזכתה בתחרויות מלכות יופי.

קריירת משחק
-----------

אנדרסון החלה את קריירת המשחק שלה לקראת סוף שנות ה-70 בקומדיית המצבים "רדיו סינסינטי" בתפקיד ג'ניפר מארלו, פקידת הקבלה היפה והאינטליגנטית של תחנת הרדיו. אנדרסון הייתה לכוכבת הבולטת של התוכנית ביחד עם השחקן האוורד הסמן, היא הועמדה על הופעותייה בסדרה ל-3 פרסי גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.

בשנת 1980 גילמה אנדרסון את כוכבת הקולנוע ג'יין מנספילד לצידו של ארנולד שוורצנגר בסרט הטלוויזיה "סיפורה של ג'יין מנספילד". כמו כן היא השתתפה בקומדיית הפעולה "Stroker Ace" ודיבבה את דמותב של כלבת הקולי "פלו" בסרט האנימציה "גן עדן לכלבים".

בשנות ה-90 השתתפה בקומדיה "לילה ברוקסברי" בתפקיד ברברה אמם של האחים סטיב (ויל פרל) ודוג בוטאבי ובקומדיית הפעולה "3 הנינג'ות יוצאות לפעולה".

בשנת 2006 אנדרסון הופיעה בסדרה הקומית של טורי ספלינג "עכשיו טורי" של רשת הטלוויזיה VH1.

חיים אישיים
-----------

אנדרסון הייתה נשואה ארבע פעמים: נישואיה הראשונים היו לברוס הסלברג מהם נולדה בתה של אנדרסון דיידרה, השניים היו לשחקן רוס בייקל, לאחר מכן נישאה לכוכב הקולנוע ברט ריינולדס איתו אימצה אנדרסון ילד אחד. בשנת 2008 נישאה למוזיקאי בוב פליק ממקימי וחברי להקת הפולק "ארבעת האחים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוני אנדרסון** בוויקישיתוף

* לוני אנדרסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לוני אנדרסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* לוני אנדרסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לוני אנדרסון, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX977367
* BnF: cb141498003 (data)
* GND: 119448718
* ISNI: 0000 0000 7828 6281
* LCCN: n85376937
* NKC: xx0149759
* NLK: KAC2020M1386
* NLP: a0000001618533
* NTA: 073759635
* VIAF: 22951773
* WorldCat: lccn-n85376937

 |
"היפרדות הגוף הרוחני". לקוח מהספרון הסיני "סוד הפרח הזהוב", העוסק באלכימיה ומדיטציה
**מסע אסטראלי**, הנקרא גם **הקרנה חוץ-גופית** ו**ריחוף בין-ממדי**, הוא פרשנות כוללת לכל צורות ה"חוויה החוץ גופית" אשר גורסת כי ה"גוף האסטראלי" (לעיתים הנפש או הנשמה) מתנתק מהגוף הפיזי ומסוגל לרחף מחוצה לו, במישור הבין ממדי, המהווה שם כולל לתיאורי העולמות הרוחניים אליהן מגיע הגוף האסטראלי בנדודיו. 

רעיון הריחוף הבין ממדי מושרש בתיאורי הדת הנפוצים של החיים שלאחר המוות, ובהם מסע או 'עליית' המודעות או הנפש מתוארים כחוויה המתרחשת מחוץ לגוף ובה הגוף הרוחני מגיע למישורי קיום גבוהים יותר. לדוגמה במסורת הפילוסופיה הניאופלטונית, העולם הפיזי כולו הוא הוויה נחותה ורביעית במספר מבין ארבעה מישורים בין ממדים. הפילוסוף פלוטינוס תיאר כיצד הנפש, אשר נתונה בו בעת לעולם זה ולעולם עליון ממנה, יכולה להיפרד מהגוף ולצאת למסע אסטראלי בעודה נתונה לחיים הגופניים. למעשה הוא טען כי נפשו שלו עברה חוויה כזו, אותה תיאר כ"ראיית אור וזוהר שאין הלשון מסוגלת לבטא ואין האוזניים מסוגלות לשמוע". בהשאילו את משל המערה מאפלטון, תיאר פלוטינוס את המסע האסטראלי כחוויה מיסטית בה הנפש, שמטבעה שואפת לעלות לממדים נשגבים יותר של תודעה, רואה כמה נפסד העולם הפיזיקלי.

במקרים אחרים, הריחוף הבין ממדי מקושר לחוויית סף מוות וכמו כן מדווח באופן תכוף כמתרחש באופן אקראי בהקשר לצורות שונות של מדיטציה, שינה וחלימה, מחלה ועליית חום הגוף, מעבר ניתוח כירורגי, חוויות נטילת סמים ושיתוק שינה. לעיתים החוויה תדווח כ"חוויית התגלות", מפגש עם כפיל כביכול או עם דמות אשר נמצאת במקום אחר ובזמן אחר (ראה בילוקציה).

המסע האסטראלי מובא לפרקים לכדי עיבוד למען מטרה אישית, ולפרקים נתפס כיכולת הנצרכת לתרגול רוחני.
הדבר יכול לערב "ריחוף למישורי קיום גבוהים יותר" אך לרוב משמש לתיאור כל חוויה המתרחשת "מחוץ לגוף הפיזי", בכלל זה גם לחוויה החוץ גופית הבסיסית של מבט על הגוף מבחוץ או ממבט על. 

האמונה כי אדם יכול לעבור חוויה חוץ-גופית נפוצה: מאות מקרים אישיים פורסמו במספר ספרים בשנות השישים והשבעים,[דרוש מקור] וסקירות דיווחו כי בין שמונה לחמישים אחוזים (בקהילות מסוימות) השיבו כי הם חוו חוויה שכזו.[דרוש מקור] אף על פי כן, הסברים רבים קיימים לחוויה החוץ גופית אשר לא כוללים בתוכם "בין ממדיות" של המישור או הגוף. ועל פי הדעה הרווחת בקרב מדענים, קיומו של המסע האסטראלי בו אדם מסוגל "לצאת מגופו" נמצא בגדר ממצא אנקדוטלי המבוסס על עדויות בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסע אסטראלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  על היתמרות הנפש בין העולמות ניתן לקרוא אצל ישפה, רפאל. פילוסופיה יהודית בימי הביניים. כרך א'. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. רעננה, 2007. עמ' 294-296

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294948705171
* BNE: XX527607
* BnF: cb11933764c (data)
* GND: 4753070-4
* LCCN: sh85008879
* SUDOC: 027255379

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחלק האחרון ביום. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ערב (פירושונים).
שעת ערב בקובה
שקיעת השמש
**עֶרֶב** הוא החלק האחרון ביום, הזמן שלאחר שקיעת השמש ושלפני תחילת הלילה. המילה ערב משקפת מצב של ערבוב בין אור יום וחושך.

השימוש הקדום במילה ערב היה כדי לציין את הרבע האחרון של שעות האור ביום. בתקופה הרומית פוצלו שתים עשרה השעות הזמניות לארבעה חלקים: בוקר (mane), לפני הצהריים (ad meridiem), אחר הצהריים (de meridie) והערב (suprema). הערב התייחס למשך הזמן מתחילת השעה העשירית ועד סיום השעה השתים עשרה, זמן שקיעת החמה.

ערב הוא גם כינוי מטפורי לזמן שלפני תחילה עידן, תקופה, או מאורע חשוב ("ראש הממשלה הפחית מיסים ערב הבחירות").

ערב במובן של יום לפני
---------------------

בלוח העברי יום שישי (כולו) הוא ערב שבת, וכל היום שלפני חג הוא ערב חג. הסיבה לכך היא, שיום בלוח העברי מתחיל לאחר השקיעה של היום הקודם. 

בנצרות קיים מונח דומה: ערב חג המולד, וכן החג החילוני המודרני האלווין מקורו בחגיגות שנערכו בערב יום כל הקדושים - ומכאן שמו של החג "האלווין" (Halloween) - "ערב הקדושים" (All-hallow-eve).

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ערב טוב** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ערב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ערב** |

* בין השמשות
* תפילת ערבית

| חלקי היממה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שחר • דמדומי בוקר • זריחה • בוקר • צהריים • אחרי הצהריים • שקיעה • דמדומי ערב • ערב • לילה • חצות הלילה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4521782-8

 |
הרב **שמואל דביר** (ה'תרפ"ה (1924/1925 - י"א באלול ה'תשמ"ט, 10 בספטמבר 1989) היה דיין ישראלי, אב בית דין בבית הדין הרבני בתל אביב.

תולדות חייו
-----------

נולד בצ'כוסלובקיה בשנת ה'תרפ"ה, (1924/1925) לחיים מתתיהו ופרידא טמפלר, מצאצאי רבי יחזקאל לנדא. עלה ארצה עם עליית הנוער בתקופת מלחמת העולם השנייה, והועבר למקווה ישראל. למד בישיבת כפר הרא"ה אצל הרב משה צבי נריה, משם עבר לישיבת חברון והיה לתלמידו של הרב יחזקאל סרנא, ולמד גם בכולל "בית זבול". נסמך לרבנות על ידי ראשי ישיבת חברון והרב אליהו ראם.

בשנת 1958 (ה'תשי"ט) התמנה לדיין בבית הדין ברחובות ובהמשך בתל אביב. החל מאמצע שנות ה-70 כיהן כאב בית דין בתל אביב. נחשב למומחה לשמות בגיטין, והתיר עגונות. שמו עלה כמועמד למינוי לבית הדין הרבני הגדול.

עסק בקבלה וסייע בהוצאה לאור של ספרי רמח"ל, יחד עם הרב חיים פרידלנדר, הרב שלום אולמן והרב יצחק שלמה זילברמן.

הרב משה צוריאל למד מפיו ומצטט אותו רבות בספריו.

נפטר בפתאומיות מהתקף לב בי"א באלול ה'תשמ"ט (10 בספטמבר 1989) ונקבר בחלקת הנביאים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.

משפחתו
------

בשנת 1950 נישא ליהודית, בתו של הרב אפרים זאב גרבוז. התגורר בבני ברק.

בין בניו:
הרב חיים דביר - חבר "ועד רבני זק"א" ומנהל מערכת "שולחן ערוך מורשה להנחיל", הרב אריה דביר - דיין ממונות ובורר בבני ברק והרב משה דביר - מפתח תוכנות אוצר החכמה ותג, ולשעבר מנהל פורום אוצר החכמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרטיס הקבר של שמואל דביר באתר הר הזיתים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  במדרש גבוה לתלמוד בית זבול, הצופה, 30 בנובמבר 1950
2. ↑  שינויים בהרכב בה"ד הרבניים, הצופה, 1 ביולי 1958
3. ↑  נפטר הרב שמואל דביר - אב"ד בת"א, מעריב, 12 בספטמבר 1989
4. ↑  נרשמו לנישואין, הצופה, 9 במאי 1950
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בצפון וייטנאם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו וין (פירושונים).



**וין** (בווייטנאמית: **Vinh**) היא עיר נמל חשובה בצפון וייטנאם ובירת מחוז נגה אן. פוליטית, וין היא מחוז בתוך מחוז נגאה אין, בעלת מעמד שווה אליו. אוכלוסיית העיר נאמדת במעל 490,000 תושבים לפי אומדן 2015. העיר היא צומת תחבורה חשוב, בעקבות מקומה בעמדת המפתח של החיבור בין החלק הצפוני של המדינה לדרומי.

היסטוריה
--------

שם העיר היה במקור קה ואן, ולאחר מכן בזה אחר זה קה וין, וין גיאנג, וין דואנְהְ, ולאחר מכן וין תְהְי. בסופו של דבר, ב 1789 השם הרשמי נהיה פשוט וין, קרוב לוודאי בעקבות ההשפעה האירופאית, ומאז ועד היום זה נשאר כך.

בתקופות שונות היו לעיר צבא חשוב והשפעה פוליטית ניכרת. מאוחר יותר, כשהאומה הווייטנאמית החלה להתפתח בצפון הארץ ורק בהדרגה התפתחה לשטחה כיום, נקראה העיר פעמים רבות "שער לדרום". שושלת טאי סון (1788 - 1802) חשבו על העיר כבירה אפשרית לווייטנאם, אך בעקבות משך זמנה הקצר של השושלת התוכנית שלהם לא באה לידי מעשה, אך ההתעניינות של השושלת בעיר גרמה לבנייה והתפתחות נרחבת בה. בימי הכיבוש הצרפתי של וייטנאם העיר התפתחה עוד יותר כמרכז תעשייתי, ונודעה במפעליה.

במשך השנים וין נפגעה קשות במספר מלחמות. בשנות ה-1950 מלחמה בין הכוחות הקולוניאלים הצרפתיים למחתרת הווייטנאמית וייט מין גרמה להרס של רוב העיר, ונזק נוסף קרה לעיר בהפצצות של בריטניה במלחמת וייטנאם, ובעקבות כך רק חלק קטן מהעיר המקומית נשאר. ההתפתחות של העיר נשענה בעיקר על הסגנון הסובייטי, העיר מובחנת ברחובותיה הרחבים ובדירות הבטון שלה.

היסטורית, לוין וסביבתה היו לעיתים קרובות מקומות חשובים של פעילויות מרד ומהפכנות. במאות ה-19 וה-20 העיר הייתה מרכז בולט של התקוממות כנגד הצרפתים. בנוסף לכך, מספר דמויות מהפכניות נולדו בעיר או בקרבתה, והן כוללות את פאי בוי צ'או, לה הונג פון, נגוין תהי מין חאי והו צ'י מין. מקום לידתו של הו צ'י מין, במרחק של כ־14 ק"מ מהעיר הוא אטרקציית תיירות לווייטנאמים רבים. מקומות חשובים נוספים הם מקדש הון סון והר קוּיֵט.

כלכלה
-----

השירותים הציבוריים הם הענף הכלכלי הגדול בעיר, ו 55% מהעובדים עוסקים בתחום הזה. לאחר מכן בא ענף התעשייה, עם 30% מהעובדים, ולאחר מכן החקלאות הייעור והדיג עם 15% מהעובדים.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של וין
* וין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564743305171
* LCCN: n85137219
* MusicBrainz: 2083b64f-4942-4ca9-9d5f-53ab151946a2
* VIAF: 150161244
* WorldCat: lccn-n85137219

 |
**Knower** (נכתב גם כ-‏**KNOWER**, בתרגום חופשי לעברית: **ידען**) הוא צמד מוזיקה אלקטרונית אמריקאי שזכה להצלחה בהוצאת מוזיקה באינטרנט. חברי הצמד הם לואיס קול וג'נביב ארטאדי. הלהקה המלאה שאיתה הם מופיעים בהופעות חיות היא להקה בסגנון ג'אז-פאנק הכוללת נגני סקסופון, בס וקלידים.

רקע
---

לואיס קול למד מוזיקה בלוס אנג'לס, קליפורניה, וסיים את התוכנית ללימודי ג'אז ב- USC Thornton בשנת 2009. בשנת 2006, הוא התחבר עם המוזיקאי ג'ק קונטי (חבר בצמד פומפלמוס). שניהם הלחינו והקליטו יחד מספר שירים שהועלו לערוץ היוטיוב של קונטי. קונטי הציע לקול להתחיל להוציא את המוזיקה שלו לאינטרנט.

ג'נביב ארטאדי למדה גם היא מוזיקה בלוס אנג'לס. היא קיבלה את התואר הראשון שלה בלימודי ג'אז מאוניברסיטת מדינת קליפורניה (CSU) נורת'רידג' ולמדה לתואר שני ב-CSU לונג ביץ'.

לואיס קול פגש את ג'נבייב ארטאדי דרך הסקסופוניסט תושב לוס אנג'לס רובי מרשל.

ב-2009, קול וארטאדי הקימו את הצמד שלהם. הם הוציאו את האלבום הראשון שלהם ב-2010. בנוסף, לכל אחד מהם יש קריירת סולו מוזיקלית, והם לעיתים קרובות משתפים פעולה בשירים עצמאיים אחד של השני.

קריירה
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
בתחילת 2010, הלהקה התחילה להעלות את המוזיקה שלה ליוטיוב. הסרטון הראשון שלהם היה גרסת כיסוי של השיר 3 של בריטני ספירס. סרטון בולט נוסף של הצמד מהשנים המוקדמות היה השיר "Window Shop" (שבמקור הופיע באלבומו הראשון של לואיס קול), שהוצג בעמוד הראשי של יוטיוב. באותה שנה, הם הוציאו את אלבומם הראשון, "Louis Cole and Genevieve Artadi".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Knower
* Knower, ברשת החברתית פייסבוק

* Knower, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Knower, ברשת החברתית אינסטגרם

* Knower, סרטונים בערוץ היוטיוב

* Knower, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* Knower, באתר אייטונס (באנגלית)

* Knower, באתר ספוטיפיי

* Knower, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* Knower, באתר Last.fm (באנגלית)

* Knower, באתר AllMusic (באנגלית)

* Knower, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Knower, באתר Discogs (באנגלית)

* Knower, באתר Songkick (באנגלית)

* Knower, באתר Genius

* Knower, באתר בנדקמפ

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cronin, Cassandra. "Knower: What to know if you're not in the know (and their virtuosic set at the Hi Hat)". *Buzzbands.la*.
2. ↑  "Knower – Funk - Jazz Fusion". *Northseajazz.com*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: b6014a14-a511-4004-b17a-636450edabec
* VIAF: 146146634296141930714
* WorldCat: lccn-no2016075379

 |
**יו לונג** (בסינית מנדרינית: **余隆**; בפין-יין: **Yú Lóng**; נולד ב-1 ביולי 1964) הוא מנצח סיני. כיום הוא מנהל אמנותי ומנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית הסינית ושל התזמורת הסימפונית של שאנגחאי, מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של גואנגג'ואו, ומנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג. יו הוא גם יו"ר הוועדה האמנותית של פסטיבל המוזיקה בבייג'ינג ומנהל שותף של פסטיבל המוזיקה MISA.

ביוגרפיה
--------

יו לונג הוא בנם של דינג ג'יאנואו (פסנתרנית) ויו ליקסון (כוריאוגרף). יו נולד למשפחה של מוזיקאים בשאנגחאי, סין וגדל במהלך מהפכת התרבות שם. יו קיבל את החינוך המוזיקלי בילדותו המוקדמת החל בלימודי פסנתר מסבו, המלחין דינג שאנד. הוא המשיך את לימודי הפסנתר שלו בקונסרבטוריון של שאנגחאי, וגם החל בלימודי ניצוח, וסיים את לימודיו בקונסרבטוריון בשנת 1987. בהמשך למד מוזיקה באירופה באוניברסיטת ברלין לאמנויות.

לאחר שחזר מאירופה, מונה יו למנצח הראשי של תיאטרון האופרה המרכזי בבייג'ינג ב-1992, וכיהן במשך שלוש שנים. הוא הפיק אופרות עבור המועצה העירונית של הונג קונג במשך חמש שנים. הוא היה מייסד פסטיבל המוזיקה של בייג'ינג ב-1998, והפך למנהל האמנותי הראשון שלו.

בשנת 2000, ממשלת סין הזמינה את יו לקחת על עצמו את המנהיגות של תזמורת רשות השידור הסינית (נקראת גם התזמורת הסימפונית הלאומית של סין). יו ערך אודישנים פתוחים, והתזמורת הפכה לתזמורת הסינית הראשונה שגייסה את כל המבצעים שלה בדרך זו. השם של הסימפונית שונה לתזמורת הפילהרמונית הסינית. בשנת 2008, יו והפילהרמונית הסינית הופיעו עבור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בוותיקן, כחלק מיוזמה דיפלומטית מוגברת בין סין לוותיקן. ביולי 2014, הפילהרמונית הסינית הייתה התזמורת הסינית הראשונה שהופיעה בפרומס של ה-BBC.

בשנת 2003, התזמורת הסימפונית של גואנגג'ואו מינתה את יו למנהל המוזיקלי שלה. בשנת 2009, התזמורת הסימפונית של שאנגחאי מינתה את יו למנהל המוזיקלי שלה. במהלך כהונתו, התזמורת החלה את פסטיבל המוזיקה MISA באוגוסט 2010, בנתה בית חדש לתזמורת (האולם הסימפוני של שאנגחאי) ב-2014, הקימה את האקדמיה לתזמורת שאנגחאי ב-2014, והקימה את האקדמיה בשאנגחאי. התחרות הבינלאומית לכינור ע"ש אייזק שטרן ב-2016. יו חלק את תפקיד המנהל האמנותי של פסטיבל המוזיקה MISA עם צ'ארלס דוטויט מאז השקת הפסטיבל ב-2010. בינואר 2015, יו התמנה למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של הונג קונג, הראשון מינוי מנצח סיני ביבשת לתפקיד.

ביוני 2018 הכריזה דויטשה גרמופון על עסקת הקלטות בלעדית עם יו לונג והתזמורת הסימפונית של שאנגחאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יו לונג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יו לונג

* יו לונג, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007321960805171
* ISNI: 0000 0000 3845 9862
* LCCN: no00024218
* MusicBrainz: 97f0f21b-f6f9-4a8a-8ce8-80dbb39362da
* VIAF: 43839304
* WorldCat: lccn-no00024218

 |