recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אראוקריה האסטי** (שם מדעי: *Araucaria haastii*) הוא מין פרהיסטורי של עץ מחטני ממשפחת האראוקריים, אשר חי במשך הקרטיקון בניו זילנד. המאובנים שלו התגלו בכמה אזורים באי הדרומי של ניו זילנד, אף שקשה להבדיל בין מיני עצי האראוקריה (הקרובים למין הקיים אראוקריה רמה) לבין עצים מחטניים אחרים כמו *Agathis*. מין זה תואר בידי החוקר האוסטרלי קונסטנטין פון אטינגסהאוזן (אנ'), ב-1887. 

המאובנים שנמצאו במספר אתרים הכילו שרידים עלים דמויי-טופרים עם מורפולוגיה נרחבת שהציגה קשר לסוג אראוקריה וממנה נראה שהיה קרובו של המין *Araucaria hunsteinii*, המצוי כיום בהרי פפואה ניו גיני. שני המינים מסווגים יחדיו לתת-הסוג *Araucaria. sect. Intermedia*. עם זאת בחלק מהמאובנים ישנו קושי בזיהוי כך שהזיהוי קשה ולעיתים לא מדויק.

מאובני עץ זה מראים שהאראוקריים היו צמחים נפוצים לאורך יבשת גונדוונה העתיקה, כשמאובניהם נמצאו מאמריקה הדרומית, דרך אוסטרליה וטסמניה וכן בניו זילנד ובפפואה ניו גיני (ואף באנטארקטיקה).

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  Edwards BA. Cretaceous Plants from Kaipara, NZ. Transactions and Proceedings of the New Zealand Institute. Vol. 56. 1926.
2. ↑  Bose MN. Araucaria haastii Ettingshausen from Shag Point, New Zealand. Palaeobotanist (1973).
Motoman SDA10
**MOTOMAN SDA10** הוא רובוט דמוי אדם, שמיוצר על ידי חברת Yaskawa Motoman שהיא חברת בת של Yaskawa Electric Corporation. לרובוט יש שתי זרועות ו- 15 מפרקים, והוא מסוגל לבצע עשרות פעולות פשוטות וגם מסובכות יותר. 
הוא מסוגל לבצע כל פעולה שאנו בני האדם מסוגלים לבצע, יכול לבצע פעולות ביד אחת כל פעם ובשתי הידיים גם יחד באותו זמן, 
לפי איך שהמתכנת שלו מחליט.
הוא פועל על ידי בני אדם המתכנתים אותו לפי הפעולות אותן רוצים להשיג, מחליף למעשה את ידי האדם ופועל אחרת מרובוטים אחרים בעודו מסוגל לעשות פעולות שונות באותו זמן עם שתי הזרועות.

סקירה כללית
-----------

חברת Yaskawa שמייצרת את הרובוט מספקת שירותים תעשייתיים, נחשבת ליצרנית הגדולה של הרובוטים התעשייתיים ומפעילה 60 סניפים בכל העולם. החברה פיתחה מספר רב של רובוטים והפיצה אותם ברחבי העולם. 
כמו כן, גם בישראל קיימים מוצרים של החברה והמוצרים שלהם משמשים מפעלים ומקומות תעשייתיים לעבודת ידיים.
עלות הרובוט כ 70 אלף דולר. והוא נמכר ברחבי העולם דרך סניפי החברה.

מאפייני הרובוט
--------------

הרובוט מורכב משתי זרועות, 15 צירים- 7 צירים בכל זרוע וציר בסיס נוסף במרכז הרובוט.

כל זרוע שוקלת כ-10 ק"ג ומגיעה למרחק של כ- 1,440 מ"מ, בדיוק של 0.1 מ"מ. 

הרובוט מתוכנת כך שיוכל לפעול במקומות צפופים, במפעלי ייצור, ניתן להעמידו על רצפה של פס ייצור כך שיוכל לבצע פעילויות של ייצור והרכבה ולשדרג את התפוקה של המפעלים בהם הוא פועל.

בישראל הרובוט נמצא בעיקר במפעלים, אך ניתן לעשות בו שימוש גם בכל מקום אחר. בעולם ניתן למצוא אותו במקומות של הגשת מזון, הכנת משקאות וגלידות והרכבת כיסאות. 
זרועותיו הארוכות מגיעות למרחקים גדולים ושיתוף הפעולה בין שתי הזרועות יוצר עבודה ותפוקה מרבית עבור ההוראות שניתנו לו.
כל זרוע יכולה להחזיק עד 10 ק"ג והתנועה שלו נשארת חלקה בכל פעולה שתינתן. 
הרובוט נקרא MOTOMAN מכיוון שפעילותו מושתתת על פעילות אדם, בצורה מוטורית. בנוסף, יכול להגיע למטבח ולבצע פעולות של הכנת מזון ובישול.

ראו גם
------

* רובוט
* רובוטיקה

קישורים חיצוניים
----------------

* שחר שושן, טכנולוגיה 2013: הרובוט שהגיש לי סודה, באתר ynet, 18 ביוני 2013
* YASKAWA Europe GmbH
* (הקישור אינו פעיל, 29 ביוני 2018) באתר ()
* How do you like your pancakes? Robot cooks breakfast at exhibit, באתר Daily Mail
**נעמי רוזנברג** (9 בפברואר 1943, י"ד באדר א' התש"ג - 13 במרץ 2006, ג' באדר התשס"ו) הייתה מחנכת, מורה ומשוררת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בהר הצופים בירושלים. בבית הוריה ספגה ערכי יהדות וערכי שירה ותרבות. למדה בבית הספר היסודי "מעלה" ובתיכון "אפרתה" בירושלים. מגיל צעיר הייתה חניכה ומדריכה בתנועת 'בני עקיבא'.

בשנת 1965 הוסמכה בסמינר אפרתה להוראה בבית הספר היסודי ולהוראת מבוגרים. במשך תקופת הלימודים בסמינר הדריכה בפנימיית 'אפרתה'. עם חבריה השתתפה במבצע ביעור הבערות בהנחייתו של חתן פרס ישראל יעקב מימון, ולימדה את העולים במעברות אורה-עמינדב ובמעברת תלפיות קריאה וכתיבה.

### עבודתה כמחנכת

את עבודתה בהוראה התחילה בשנת הלימודים 1964, בבית הספר היסודי הממלכתי דתי "שמשון" בבית שמש, ובו לימדה במשך שנתיים. בשנת 1967 עברה ללמד בבית הספר היסודי הממלכתי דתי "לדוגמה לבנים ע"ש הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל" בירושלים ולימדה בו במשך שלושים ושלוש שנים.

כמורה לעברית חיבבה על אלפי תלמידיה את הספרות, דאגה לפיתוח ההבעה בעל פה וההבעה בכתב והקפידה על לשון עברית נקייה תקנית ועשירה. בתשע שנות עבודתה האחרונות, עד פרישתה לגמלאות, בתום שנת הלימודים תשנ"ח (1998), שימשה סגנית המנהל בבית הספר לדוגמה לבנים. בבית הספר ובמסגרות אחרות הרבתה לכתוב מחזות, פיליטונים, מקאמות ושירים.

במשך השנים לימדה בקורסים למורות בהוראת הספרות, עסקה בהדרכת מורים ואימנה את פרחי ההוראה של מכללת ליפשיץ בכיתות שבהן לימדה. כמו כן הדריכה מורים בשנת הסטאז' שלהם. במשך שנתיים לימדה במכללה ירושלים.

בשנת התשנ"ו (1996) נכללה בין שלושת המועמדים הסופיים לזכייה ב"אות מורה לחיים" בנושא יהדות וספרות עברית. בשנת התשס"ו (2006) קיבלה בבית הנשיא את "אות מחנכת למופת".

### משוררת

עיקר יצירתה של נעמי רוזנברג הייתה השירה. בצעירותה כתבה שירים רבים שנותרו במגירה. בעידוד מורתה לספרות בסמינר 'אפרתה', לאה חובב, ובעידודו של המשורר יצחק שלו, שנמנה עם מוריה בבית הסופר, הוציאה לאור שני ספרי שירה: "שם מתחילות המילים" ו"כמטוטלת אורלוגין". ספרה השלישי, בשם "תלמים בשלף", טרם הובא לדפוס. כמו כן פרסמה שירים בעיתון הצופה ובכתב העת מבוע.

בשנת תשנ"ה זכתה רוזנברג בפרס עמינח ליצירה ספרותית על ספר שיריה השני 'כמטוטלת אורלוגין'.

במשך שנתיים (1999–2000) ערכה את כתב העת 'מבוע', כתב עת ליצירה יהודית. עקב מחלת ריאות שבה לקתה נאלצה להפסיק את העריכה.

רוזנברג הייתה נשואה לחבר ילדותה ונעוריה ד"ר יהושע רוזנברג למעלה מארבעים שנה. לשניים נולדו ארבעה ילדים וח"י נכדים.

נעמי רוזנברג נפטרה ב-13 במרץ 2006 (ג' באדר התשס"ו).

ספריה
-----

* **שם מתחילות המילים**, תל אביב: סער, 1988
* **כמטוטלת אורלוגין**, תל אביב: סער, 1993
* **באמצע החיים פתאום**, ירושלים: המשפחה, 2007. שלושת ספרי השירה שכתבה, כולל **תלמים בשלף** (הובא לדפוס לאחר פטירתה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נעמי רוזנברג** בוויקישיתוף
* כמטוטלת אורלוגין
* מבחר משיריה באתר "דרך המילים"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302212405171
* ISNI: 0000 0000 6694 6772
* LCCN: nr90015648
* VIAF: 46611193
* WorldCat: lccn-nr90015648

 |
**עדווה** (באמהרית: **ዓድዋ**) היא עיירת שוק בצפון אתיופיה, הידועה בעיקר הודות לקרב עדווה שהתרחש בה ושהיה הקרב האחרון והמכריע של המלחמה האיטלקית אתיופית הראשונה שנסתיים בניצחון אתיופי מוחץ, ובכך הייתה אתיופיה היחידה באפריקה (יחד עם ליבריה שבהשפעה אמריקאית) ששמרה על עצמאותה בתקופת המירוץ לאפריקה.

העיירה ממוקמת במחוז תיגראי בנפת תיגראי המרכזית (מאכלאווי זון) ומשמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של הנפה. רובם המכריע של תושבי העיירה הם תגרים.

עדווה מכילה כמה כנסיות שנבנו על ידי מושלי המחוז בעבר, כמו כן בקרבתה ממוקם מנזר אבא גרימה שנוסד במאה ה-6 על ידי אחד מתשעת הקדושים, והכפר פרמונה שהיה בסיס המיסיונרים הישועים מהמאה ה-16 שמטרתם הייתה הכנסת הכנסייה האורתודוקסית האתיופית לקתוליות.

היסטוריה
--------

ריצ'רד פאנקהארסט סבור שהשם עדווה ניגזר מצמד המילים בתיגרינית "עדי" ו"ווה/וואה" שפירושו "המקום/הכפר של וואה/ווה". ה"אווה" היא קבוצה אתנית המוזכרת במונומנטום אדוליטנום.
פרנסיסקו אלווראז רשם שמשלחת דיפלומטית, פורטוגזית, עברה דרך עדווה באוגוסט 1520 שאותה הוא מכנה "בית הקדוש מיכאל".

העיר השיגה חשיבות רק עם כינונה של גונדר כבירת אתיופיה בשנת 1635, וזאת מפני ששכנה על הדרך שבין גונדר והים האדום כפי שהעיר ג'יימס ברוס[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עדווה** בוויקישיתוף
* עדווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Richard K.P. Pankhurst, History of Ethiopian Towns: From the Middle Ages to the Early Nineteenth Century (Wiesbaden: Franz Steiner Verlag, 1982), vol. 1 p. 192.
2. ↑  ‎"Local History in Ethiopia" (pdf) The Nordic Africa Institute website (accessed 12 December 2007)‎

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535502305171
* LCCN: n96900643
* SUDOC: 162218729
* VIAF: 132697170
* WorldCat: lccn-n96900643

 |
**נער המחרשה** (באנגלית: **The Plowboy**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1929, כחלק מסדרת הסרטים הקצרים של מיקי מאוס. זה היה הסרט הקצר השמיני של מיקי מאוס שהופק והחמישי באותה שנה.

תקציר העלילה
------------

כפי שכותרת הסרט מרמזת, מיקי מתואר כחוואי לצד מיני מאוס. מיקי נראה לראשונה עם סוסו כשהוא חורש בשדה לצד שאר חיות החווה, כשמיני באה יחד עם הפרה שלה. היא מבקשת ממיקי לחלוב את הפרה בשבילה והאחרון נעתר בשמחה. בעודו חולב, הפרה מתחילה ללקק אותו בסימן ברור של חיבה ומיקי, שלא נראה מרוצה מכך, קושר את לשונה סביב פיה כמו זמם.

בסופו של דבר מיקי מצליח להגיש למיני את הדלי מלא בחלב וניגש לנשק אותה בכוח. תשובתה של מיני לסימן החיבה הזה היא דפיקת ראשו עם הדלי חלב. סוסו של מיקי מתחיל לצחוק עליו עד שבשלב מסוים הוא נעקץ על ידי דבורה, נכנס לפאניקה ומתחיל לדהור. עד שהסוס נרגע שוב, המחרשה כבר נשברה לחלוטין, ומיקי האובד עצות נעזר בחזיר בתור מחרשה.

השפעה
-----

באופן מוזר, סרט קצר זה נחשב לבולט בעיקר אודות חיות החווה שהוא הציג. הפרה של מיני נחשבת לקלרבל הפרה שמציינת את הופעתה השנייה, וסוס המחרשה של מיקי נחשב להוראס הורסקולר שעורך את הופעת הבכורה שלו. שתי הדמויות הפכו למואנשות לחלוטין בסרט הקצר החגיגה משנת 1930, שם מתייחסים אליהן כאל החברים של מיקי ומיני ולא כאל חיות משק. בנוסף, זה גם הפעם הראשונה שמיני מאוס נראית לובשת את הכפפות שלה.

ביקורת
------

ב-28 ביולי 1929, עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" פרסם: "נפלא. אולפני דיסני ממשיכים בצורה הנכונה עם סדרת הסרטים המצוירים של מיקי מאוס. האנימציה לא רק חכמה, אלא גם מכילה רעיון. הרפתקאותיו של מיקי אינן חשובות במיוחד, אבל הן מצחיקות. נושא משובח, גדוש בכיף וצחוקים."

גם מגזין וראייטי ב-27 בנובמבר 1929 הקדיש טור אשר החמיא על הרעיון והאפקטים הקוליים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נער המחרשה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נער המחרשה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Grob, Gijs (2018). "The Plowboy". *Mickey's Movies: The Theatrical Films of Mickey Mouse*. Theme Park Press. ISBN 978-1683901235.
2. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. p. 40. ISBN 978-3-8365-5284-4.
4. ↑  "Short Subjects". *The Film Daily*: 9. 28 ביולי 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Talking Shorts". *Variety*: 21. 27 בנובמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**הולך בדרכו עקיבא** הוא שיר ילדים חרדי, מהאלבום "יהודים הם בני מלכים". השירים באלבום נכתבו על ידי יהודית שיקמן והולחנו על ידי חיים בנט.

השיר מבוסס על סיפור חז"ל הידוע על התנא רבי עקיבא, שמקורו באבות דרבי נתן:

> 
> בן ארבעים שנה היה ולא שנה כלום. פעם אחת היה עומד על פי הבאר, אמר: מי חקק אבן זו? אמרו לו: המים שתדיר נופלים עליה בכל יום. אמרו לו: עקיבא, אי אתה קורא "אבנים שחקו מים"?! מיד היה רבי עקיבא דן קל וחומר בעצמו: מה רך פיסל את הקשה, דברי תורה, שקשה כברזל, על אחת כמה וכמה שיחקקו את לבי, שהוא בשר ודם! מיד חזר ללמוד תורה. הלך הוא ובנו וישבו אצל מלמדי תינוקות. אמר לו: רבי! למדני תורה! אחז רבי עקיבא בראש הלוח, ובנו בראש הלוח. כתב לו אלף בית ולמדה. היה לומד והולך, עד שלמד כל התורה כולה. הלך וישב לפני רבי אליעזר ולפני רבי יהושע, אמר להם: רבותי! פתחו לי טעם משנה! כיון שאמר לו הלכה אחת הלך וישב לו בינו לבין עצמו, אמר: אלף זו - למה נכתבה? בית זו - למה נכתבה? דבר זה - למה נאמר? חזר ושאלן והעמידן בדברים... אמר לו רבי טרפון: עקיבא! עליך הכתוב אומר (איוב כ"ח) 'מִבְּכִי נְהָרוֹת חִבֵּשׁ וְתַעֲלֻמָהּ יֹצִא אוֹר', דברים המוסתרים מבני אדם הוציאם רבי עקיבא לאורה.
> 
> 
> 
> — אבות דרבי נתן פרק ו' הלכה ב'
> 

השיר מכיל בית ופזמון המתארים בקצרה את המעשה, כאשר הפזמון מדגיש את כח התורה כמים שבכוחם לחלחל אפילו באבן כך דברי התורה יכולים אף לחדור ללב אבן.

הערות שוליים
------------
**נענע חריפה** (שם מדעי: *Mentha* × *piperita*, ידועה בעברית גם כ**מנטה** או **נענע-מנטה**, באנגלית נפוצה כ-Peppermint - "נענת הפלפל") הוא מין של צמח עשבוני פורח מהסוג נענע, בן כלאיים בין נענע קרחת (*Mentha spicata*, ספירמינט) ונענת המים (*Mentha aquatica*). הצמח גדל בר באזורי המזרח התיכון ואירופה.

מאפיינים
--------

נענע חריפה היא צמח רב-שנתי המפתח שורשים מעובים ומצמיח מהם גבעולים, בדומה לכל נענע. גובה הגבעול הוא עד 30 ס"מ בדרך כלל. העלים באורך 4–9 ס"מ וברוחב 1.5-4 ס"מ, גוון ירוק כהה עם עורקים אדומים. הפרחים סגולים ומסודרים בתפרחת חרוטית, ולכל פרח 4 עלי כותרת מאוחים למחצה. הצמח עקר (כמו בני כלאיים רבים) ואינו מניב זרעים אלא מתרבה מייחורים. הנענע החריפה מעדיפה קרקעות לחות ושמש חלקית כדי לשגשג.

לנענע החריפה אחוז גבוה של מנתול בעלים, שנותן לה את טעמה וריחה החזקים.

שימושים
-------

נענע חריפה משמשת כחומר טעם וריח נפוץ בתעשיית המזון. בין המאכלים הנפוצים בטעם נענע חריפה ניתן למנות גומי לעיסה, סוכריות וחומר טעם לתה.

שמן נענע חריפה הוא שמן אתרי עם שימושים רבים, מבושם וחומר ריח בתעשיית התמרוקים ועד בדיקת תקינות צינורות (שכל דליפה בהם תסומן בריח נענע חזק).

זנים תרבותיים
-------------

עם עליית הפופולריות של נענע חריפה פותחו לה זנים רבים למטרות גינון, ולהם מופע, טעם וריח שונים במקצת מהמין המקורי. בין הזנים הבולטים ניתן למנות:

* Candymint - נענע מתוקה, הגבעולים אדומים מאוד.
* Chocolate Mint - נענע בטעם שמזכיר שוקולד-מנטה, הפריחה נפתחת הדרגתית מלמטה למעלה.
* Citrata - נענע הדרים, עם ריח שמזכיר במעט לימון או אשכולית
* Crispa - נענע עם עלים מקומטים
* Lavender Mint - נענע בניחוח אזוביון
* Lime Mint - נענע בניחוח ליים
* Variegata - נענע עם עלים בכמה גוני ירוק וצהוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נענע חריפה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* נענע חריפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533815505171
* GND: 4174012-9
* LCCN: sh85099669
* NKC: ph991561

 |
יוסף זריצקי (1967) על רקע אחד מציורי הסדרה. ארכיון ישראל צפריר במרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
"**נען, הצייר עם מודל**" הוא שמה של סדרת ציורים, המתוארכים לשנת 1952, מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי. הציורים מציגים ייצוג מופשט למחצה של דמות צייר ומודל, ומהווים פיתוח של מוטיבים ארס פואטיים ביצירתו של זריצקי בשנות החמישים של המאה ה-20. שני ציורים, בעלי קומפוזיציה ופורמט זהים, נמצאים באוסף מוזיאון תל אביב ובאוסף מוזיאון ישראל ואילו שני ציורים, בעלי פורמט אופקי, נמצאים באוסף פרטי ובאוסף מוזיאון חיפה לאמנות.

עבודות אלו שייכות לסדרה גדולה יותר, אותה יצר זריצקי בתקופות בהן לימד בסמינר לאמנות בקיבוץ נען, בתחילת שנות החמישים של המאה ה-20. העבודות מציגות הפשטה של דמות צייר אל מול מודל. הציור שבמוזיאון ישראל דומה בקומפוזיציה שלו לזה שבמוזיאון תל אביב לאמנות. הדמויות ניצבות בחלל ומהוות ציר אנכי בקומפוזיציה. הצייר מיוצג על ידי מעין צורה מאורכת שבראשה עיגול. צורה זו מהווה רמז לגוף האמן ולכובע הקש העגול שנהג לחבוש.

המודל מיוצגת על ידי צורות מעוגלות, המשרטטות מעין קו מתאר של גוף, משמאל ל"צייר". משטח הציור מחולק לצורות גאומטריות בגוון ירוק, כחול וחום. בהשוואה בין הגרסה של מוזיאון תל אביב לאמנות בולטת בזו שבמוזיאון ישראל התוספת של משטחי הצבע הלבן, המעניקים לציור אווירה אקספרסיבית יותר.

נושא הסדרה - הצייר היוצר את ציורו - הופיע כבר בעבודות קודמות של זריצקי. כאן, טוען מרדכי עומר, תהליך היצירה מהווה סמל להתבוננות עצמית כעין "עין המתבוננת בעצמה". בעבודות האופקיות, השונות במבנה הקומפוזיציה שלהן, מאבחן עומר אף מוטיבים של הכפלה של דמות האמן המדגישה את היות הציור סימולטניות של זמן. העבודות "מגלמות [...] את מכלול זמן תהליך היצירה, וכמו כן משמרת זיכרון מתמיד של הנצחי החמקמק, שאותו שב האמן ומבקש ללכוד". סימולטניות זו, מהווה לדעתו, ביטוי לחלוקה דיאלקטית בין שאיפה לרוחניות "על-חומרית" לבין קונקרטיות המעוגנת במציאות ומתבטאת בקומפוזיציה.

ציורי הסדרה
-----------

* "נען, הצייר עם מודל" (1952), 130x162 ס"מ, שמן על יוטה, אוסף מוזיאון ישראל."**נען, הצייר עם מודל**" (1952), 130x162 ס"מ, שמן על יוטה, אוסף מוזיאון ישראל.
* "נען, הצייר עם מודל" (1952), 130x162 ס"מ, שמן על יוטה, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות."**נען, הצייר עם מודל**" (1952), 130x162 ס"מ, שמן על יוטה, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.
* "נען, הצייר עם מודל" (1952), 163x130 ס"מ, שמן על יוטה, אוסף שושנה ואברהם רבני."**נען, הצייר עם מודל**" (1952), 163x130 ס"מ, שמן על יוטה, אוסף שושנה ואברהם רבני.
* "נען, הצייר עם מודל" (1952), 162x129 ס"מ, שמן על בד, אוסף מוזיאון חיפה לאמנות."**נען, הצייר עם מודל**" (1952), 162x129 ס"מ, שמן על בד, אוסף מוזיאון חיפה לאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הצייר עם מודל", באתר מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  עומר, מרדכי, **זריצקי**, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1984, עמ' 94.
**יצחק ניר** (18 בדצמבר 1940 - 8 ביוני 2012) היה שייט עבר ישראלי. הוא התחרה לאורך הקריירה במפרשית מדגם ההולנדי המעופף.

ניר ושותפו יאיר מיכאלי היו השייטים הישראלים הראשונים שהשתתפו במשחקים האולימפיים.

קריירה
------

באפריל 1972, ניר ושותפו יאיר מיכאלי השתתפו בתחרות בינלאומית למפרשיות מדגם ההולנדי המעופף, שם הם השיגו את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת מינכן 1972 וזכו להיות השייטים הישראלים הראשונים שמשתתפים במשחקים האולימפיים.

יחד עם יאיר מיכאלי, ניר ייצג את ישראל באולימפיאדת מינכן בתחרות המפרשיות מדגם ההולנדי המעופף (אנ'). השיוטים התקיימו בחופי העיר קיל, 900 קילומטרים ממינכן. מיכאלי וניר השתתפו בשישה שיוטים אך לא לקחו חלק בשיוט השביעי והאחרון עקב טבח הספורטאים במינכן. הם סיימו במקום ה-26. לאחר הטבח ממשלת ישראל החליטה לפרוש מהמשחקים ולהחזיר לארץ את הספורטאים הנותרים. ניר, מיכאלי וההלך הישראלי שאול לדני רצו להישאר עד טקס הנעילה של המשחקים, כדי להראות שהם לא עוזבים "עם הזנב בין הרגליים", אך בסופו של דבר נאלצו להסכים לדרישת הממשלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק ניר, באתר olympedia.org
* פרופיל וסטטיסטיקות (אורכב 18.04.2020 בארכיון Wayback Machine) באתר sports-reference.com.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com
2. 1 2  אריה לבנת, ‏ "1972: The Unfinished Sailing Competition", ‏ 9 במרץ 2012, הארץ
3. ↑  תוצאות דגם ההולנדי המעופף, מינכן 1972, אתר 'Sports Reference'

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מינכן (1972)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | אסתר רוט-שחמורוב • שאול לדני |
| היאבקות **היאבקות** | אליעזר חלפין • מרק סלבין • גד צברי |
| הרמת משקולות **הרמת משקולות** | דוד ברגר • זאב פרידמן • יוסף רומנו |
| סיף **סיף** | דן אלון • יהודה וינשטיין |
| קליעה **קליעה** | הנרי הרשקוביץ • זליג שטרוך |
| שחייה **שחייה** | שלומית ניר |
| שיט **שיט** | יאיר מיכאלי • יצחק ניר |
**המערכת הרוסית לניהול אסונות**, הנקראת רשמית **מערכת המידע הרוסית המקיפה לאזהרת האוכלוסייה במקומות הומי אדם** (ברוסית: **Общероссийская комплексная система информирования и оповещения населения в местах массового пребывания людей**, בראשי תיבות: **OKSION**) היא מערכת מורכבת של רוסיה לניטור, דיווח ומתן התראות על אסונות. היא נוצרה במסגרת תוכנית יעד פדרלית ל"הפחתת סיכונים מאסונות טבע ואסונות ידי אדם בפדרציה הרוסית עד שנת 2010". במאי 2011 נבנו והופעלו 596 מתקני מסוף OKSION ב-37 מרכזי נתונים. הוקמו 2,590 פלזמות ו-1,035 מכשירי התראה.

המתחם כולו מנוהל על ידי "OKSION", מערכת מורכבת שנועדה ליידע ולהזהיר את האוכלוסייה במקומות הומים.

המערכת מחולקת לרכיבים העוסקים בהתראות ציבוריות ברחוב ובנקודות מסוימות. הם מורכבים ממסכי פלזמה או LCD גדולים, מצלמות, ציוד להגברת רעש וציוד לבקרת קרינה ובקרה כימית (PRHK).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המערכת הרוסית לניהול אסונות (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Journal «Гражданская защита» за май, 2011 года
**קהל מדומה** (אנגלית: imaginary audience) היא תופעה פסיכולוגית בה חש אדם שכלל הסובבים מתבוננים בו ומבקרים את מראהו ומעשיו, למרות שבמציאות אין הדבר כך. התופעה, בדומה לתופעת המעשיה האישית, אופיינית למתבגרים צעירים (בסביבות גיל 12-13). לדוגמה, מתבגר עלול לחשוב שהכל מודעים לפצעון שהופיע על פניו.

תאוריה אחת מסבירה את התופעה כהשלכה של אגוצנטריות (התמקדות מוגזמת של האדם בעצמו) האופיינית לגילאים אלה. המתבגר, אשר זה עתה התחיל לפתח את יכולת החשיבה המופשטת, מבין שלאחרים יש תהליכי מחשבה דומים, אך מתקשה להבדיל בין תוכן מחשבותיו שלו ותוכן מחשבותיהם של אחרים. כתוצאה מכך מייחס המתבגר את מחשבותיו לאחרים. תאוריה אחרת מסבירה את התופעה כנטייה של המתבגר לחלום בהקיץ על עצמו במצבים בין-אישיים, וקובעת שהיא הכרחית בתהליך הניתוק מהמשפחה וגיבוש הזהות העצמית.

מקורות
------

* Revisiting The Imaginary Audience And Personal Fable Constructs Of Adolescent Egocentrism: A Conceptual Review‏ (ISSN-0001-8449) מאת Lesa Rae Vartanian

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Elkind, 1967
2. ↑  לפי תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה, החשיבה המופשטת מופיעה לראשונה בגילאים אלו, בשלב האופרציות הפורמליות
3. ↑  Lapsley, D. K (1993). Toward an integrated theory of adolescent ego development: The "new look" at adolescent egocentrism. American Journal of Orthopsychiatry, 63, 562-571.
פטישן שנמצא בים
**פטישן תמים-חרטום** (שם מדעי: ***Sphyrna zygaena***) הוא מין כריש ממשפחת הפטישניים המצוי בכל האוקיינוסים. כריש זה מצוי בסכנת הכחדה.

זהו המין השני בגודלו במשפחה לאחר המין פטישן גדול. אורכו של הפטישן עד 5 מטרים ומשקלו עד 400 קילוגרם. הוא טורף עצום בעל גוף אפור כהה עם ראש דמוי-פטיש העוזר לו לחוש טרף באמצעות חשמל שהוא מפיק. הוא גם עוזר לראות טרף ביעילות באוקיינוס הרחב. הסנפירים הגדולים עוזרים לכריש לנוע במהירות.

כריש זה מצוי באוקיינוסים הטרופיים ובכמה ימים. הוא יכול לשחות כמה קילומטרים ביום בתנועה מתמדת.

הכריש הוא טורף-על באוקיינוס וניזון בעיקר מדגי גרם ומסרטנים ודיונונים, אך גם מדגי סחוס אחרים ואף מפטישנים אחרים. כרישים אלה משריצים את ולדותיהם בבטן ומשריצים 20–40 פרטים.

הכריש פוגע באדם לעיתים רחוקות ביותר, כנראה עקב טעות בזיהוי. ואולם הכרישים נפגעים מדייגים הצדים אותם וסוחרים בבשרם ובאיבריהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטישן תמים-חרטום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטישן תמים-חרטום באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551165405171
* LCCN: sh85123705

 |
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא צ'וי. 

**צ'וי מיונג-הו** (בקוריאנית: **최명호**; נולד ב-3 ביולי 1988) הוא כדורגלן צפון קוריאני, קשר המועדון הקמבודי ויסאקהה.

ביוגרפיה
--------

צ'וי מיונג-הו נולד וגדל בפיונגיאנג. אמו היא מורה לשעבר. אביו מלמד באוניברסיטה. אחותו הצעירה משרתת בצבא העם.

### קריירת מועדונים

לפני שהצטרף לקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מהליגה הרוסית, הוא שיחק באליפות צפון קוריאה בקבוצת קיונהונגול, המייצגת את משרד התעשייה הקלה במדינה. בשנת 2006 עבר לסמרה.

ב-27 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב קריליה במשחק הגביע נגד קאמאז. ב-2 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות רוסיה במסגרת המחזור השמיני מול אמקר, במשחק שהסתיים בניצחון 0:2 של סמרה. אחרי שצ'וי נכנס למגרש בדקות האחרונות של המשחק, בהרכב סמרה שיחקו כדורגלנים מצפון ומדרום קוריאה. כתוצאה מכך, שני המשחקים האלה עבור סמרה היו היחידים בהם הוא שיחק; הוא הועבר לקבוצת המילואים של סמרה ושיחק בה בשנים 2006–2008, בהן הופיע ב-39 משחקים וכבש 7 שערים. הוא לא נכלל בסגל לעונת 2009.

בשנת 2016, יחד עם קים קיונג האן, הוא עבר לליגת העל הקמבודית בקבוצת "משרד ההגנה הלאומית" והצטיין במיוחד בהרכב הקבוצה. בסוף העונה הוא הפך לאחד ממלכי השערים באליפות קמבודיה כשכבש 19 שערים ב-17 משחקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'וי מיונג-הו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל באתר הרשמי של FC Krylya Sovetov
* פרופיל באתר cambodianfootball.com(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צ'ו מיונג-הו, National-Football-Teams.com
2. ↑  Профиль на официальном сайте ФК «Крылья Советов»
3. ↑  NORTH KOREAN STAR CHOE MYONG-HO INCLUDED IN CAMBODIA ALL STAR SQUAD TO FACE LAOS ALL STAR
**מאחז**
(למפת הר חברון מערב מוגדלת)מאחז**מאחז**(למפת הר חברון מערב רגילה)מאחז**מאחז**(למפת ישראל רגילה)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**מאחז**מאחז**(למפת ישראל מוגדלת)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**מאחז**מאחז**
**מאחז** הוא משלט מזמן מלחמת העצמאות של מדינת ישראל, הממוקם מצפון מזרח לקיבוץ שובל וסמוך לכביש ולמסילת הרכבת לבאר שבע. בקרבת הגבעה יש באר ונחל הנושאים את אותו השם.

מקור השם בשמה של הגבעה בערבית, "מע'אז". במלחמה הוא היה משלט חשוב בקרבות על כיס פלוג'ה, היום באזור מצודת יואב. באזור התחולל קרב חרבת מחאז בין הפלמ"ח כנגד הצבא המצרי כאשר המשלט עבר מיד ליד עד שנותר בידי צה"ל. בצד הכביש היה שלט המתאר את המערכה על המשלט.

ב-1 ביולי 2008 נחנך בסמוך למשלט מחלף מאחז שמחבר את אזור בית קמה לכביש 6.

ראו גם
------

* קרב חרבת מחאז

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי ע. חנוכת מחלף מאחז ע"ש קרבות הפלמ"ח בח' מחאז - אתר תפוז, פלמח: דור ההמשך
**בונפרטניקוס** (שם מדעי: ***Bonapartenykus***; פירושו "הטופר של חוסה בונפרטה") הוא סוג דינוזאור תרופוד ממשפחת האלברזאוריים, שחי במאסטריכט שבסוף הקרטיקון שלפני 71 מיליון שנה באמריקה הדרומית. המאובנים של הדינוזאור התגלו ב-2012 בידי החוקרים: פדריקו ל. אגנולין, חיימה אי. פאוול, פרננדו אי. נובאס ומרטין קונדראט שקראו לו בשמו להוקרה לחוקר הארגנטינאי חוסה בונפרטה. הסוג כולל מין יחיד - *Bonapartenykus ultimus*, שפירושו: "ציפורן". המאובנים שלו התגלו בתצורת אלן (אנ') שבריו נגרו שבפטגוניה, ארגנטינה. הממצאים הכילו שרידים חלקיים של בוגר אחד כנראה, אף שהתגלו גם ביצים מאובנות באותו אזור.

הבונפרטניקוס היה קרוב של המונונוקיוס ממונגוליה והוא היה דינוזאור דו-רגלי באורך משוער של 2.9 מטרים ומשקל 34 ק"ג, מה שהופך אותו לחבר הגדול ביותר בקבוצה אלברזאוריה. הוא היה בעל עצמות חלולות ואולי כוסה בנוצות. הוא היה בעל עצמות שכם ישרות ביותר וגב כפוף מעט עם חוליות גב מהודקות. הזנב היה קצר יחסית והרגליים האחוריות היו בעלות 4 טפרים חזקים אך רק טופר בודד ברגליים הקדמיות.

ייתכן שהדינוזאור נע בחבורות קטנות והיה אוכל כל או שאולי השתמש בטפריו בדומה לדוב נמלים כדי להרוס קיני טרמיטים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |
**צ'ואה נבקה הראשון** (בלוגנדה **Chwa I Nabakka**) היה הקבקה (מלך) השני של ממלכת בוגנדה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-14 אחרי קינטו קאטו. 

צ'ואה היה בנם של קינטו קאטו, הקבקה הראשון של בוגנדה ושל נמבי ננטוטטולולו בת שבט נגיה. הוא עלה לשלטון עם מות אביו והקים את בירת הממלכה בביגו. צ'ואה נישא לשתי נשים - נאבקיאלה נאקו מנצר פומבה ונקיוולה מנצר נגונגה ממנה נולד בנו אומולנגירה קלימרה.

קלמירה הונס ממלכת בוגנדה לממלכת בוניורו על ידי אביו, שם מצא מפלט אצל דודו, אמוקמה וויניי מבוניורו. קלמירה ניהל רומן עם אחת מנשות דודו. בנו מאותה אישה נקרא קימרה והיה למלכה השלישי של בוגנדה. 

כהונתו של צ'ואה הייתה רצופה מאבקים פנימיים בין השושלות השונות בממלכה. לבסוף הוא ויתר על כס המלכות ועבר למגונגה. תאריך מותו ומקום קבורתו אינם ידועים. עם ירידתו מהכס עברה הממלכה תקופה של אינטררגנום שבה נאבקו מספר יורשים על השלטון. תקופה זו תמה בשנת 1374 עם עלייתו לשלטון של קבקה קימרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת מלכי בוגנדה
* גנאלוגיית מלכי בוגנדה

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קינטו קאטו** | **מלכי בוגנדההמאה הארבע-עשרה** | **הבא**:**קימרה** |
**פנחס (פינקוס, פינקי) גרין** (נולד ב-1934) הוא מיליארדר יהודי חרדי, מתגורר בישראל. בשנת 2009 הוערך הונו לפי מגזין פורבס, בכ-1.2 מיליארד דולר. הקים ביחד עם מארק ריץ' את חברת המסחר הבינלאומית "Marc Rich & Co AG" (כיום גלנקור), שהיא כיום חברת המסחר בסחורות הגדולה בעולם.

ביוגרפיה
--------

גרין נולד בברוקלין, ניו יורק, בארצות הברית בשנת 1934 למשפחה בת שמונה ילדים להורים מהגרים מאירופה. עד גיל 16 התחנך בבתי ספר יהודיים, אך לא השלים את לימודיו ועזב את התיכון כדי לעזור ולתמוך כלכלית במשפחתו. בעבודה בחברת הסחר בטובין "פיליפ ברד'רס" (כיום Phibro) קונצרן מסחרי בבעלות יהודית בארצות הברית, הכיר את מארק ריץ' שפרש באותה עת מלימודיו בקולג'. שניהם קודמו בתפקידים בחברה עד שתפסו משרות בכירות באירופה ומונו לאחראים על פיתוח אסטרטגיות למסחר בנפט. בשנת 1974, לאחר שדרישות שכר שלהם שחרגו מהנוהל המקובל בחברה, סורבו בידי נשיא החברה לודוויג יסלזון, עזבו גרין וריץ' את החברה וייסדו את החברה הפרטית שלהם שצמחה במהירות.

בשנת 1992 פרש ומכר את חלקו בחברה, לאחר ניתוח לב שעבר.

גרין מקורב לפוליטיקאים בישראל, בעיקר מחוגי הימין, והוא תורם להם סכומים משמעותיים. פינקוס תרם בעבר תרומות משמעותיות לבנימין נתניהו.

הואשם עם שותפו ריץ' על ידי ממשלת ארצות הברית בסחר עם איראן תוך הפרת אמברגו שהוטל עליה, בעקבות זאת נמלטו לשווייץ, ובהמשך קיבלו חנינה מהנשיא קלינטון.

לקריאה נוספת
------------

* דניאל אמאן, **מלך הנפט: חייו הסודיים של ידיד ישראל** (על מארק ריץ'), אור יהודה: כנרת, 2012. לפי מפתח בעמ' 307

קישורים חיצוניים
----------------

* חשיפה ראשונה של אחד מהאנשים העשירים ביותר והמשפיעים ביותר בישראל, באתר (nrg)
* Financier's Partner Remained Loyal Lieutenant Throughout באתר ניו יורק טיימס
* החברה הכי מצליחה שלא שמעתם עליה, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2007
* פינקוס גרין ברשימת פורבס 2009
גרף כללי (שלא שייך למטוס מסוים) להמחשת פינת ארון המתים
גרף גובה ומהירות של מטוס לוקהיד U-2, שתוכנן לטוס בגובה רב כך שתמיד היה בפינת ארון המתים. כאשר היה מרוקן ברובו מדלק, גובה הפינה היה 75,000 רגל, והוא טס בגובה 73,000 רגל כדי לחמוק מיירוט מטוסי ברית המועצות.
באווירודינמיקה, **פינת ארון המתים** היא מצב שבו למטוס יש טווח קטן של מהירויות שבהן הוא יציב. מהירות קטנה מדי גורמת להזדקרות, כלומר האוויר לא נע בצמוד לכנף, כח העילוי קטן והמטוס נופל ומהירות גבוהה מדי מביאה את המטוס למצב של מהירות על-קולית, וגלי ההלם שנוצרים מורידים את עילוי הכנף, והתוצאה היא גם כן שהמטוס נופל. מתייחסים לטווח המהירות כ"פינה", מכיוון שבגרף של גובה טיסה מול מהירות טיסה, קווי הגבול למהירות הגדולה ביותר המותרת והקטנה ביותר נפגשים ויוצרים מעין פינה.

הפינה עצמה היא הגובה המקסימלי בו הכלי יכול לטוס, אך למעשה לא ניתן לטוס בגובה זה, מכיוון שנדרשת מהירות מדויקת ביותר. ככל שמתקרבים לפינה ועולים בגובה הטיסה, טווח המהירות האפשרית קטן, ונדרשת מיומנות גבוהה יותר של הטייס או מערכות אוטומטיות משוכללות יותר כדי לשמור על המהירות בטווח המתאים.

הגרפים, וערכי הפינה המסוכנת, משתנים כתלות במשקל המטוס, צורתו ומצב ההגאים. מהירות הקול אינה ערך קבוע אלא גדלה עם צפיפות האוויר, כלומר קטנה עם הגובה.

| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלוליםמטוס פעלוליםציור של כדור פורחציור של כדור פורחמסוקמסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה |
| מונחים בתעופה |
**בוניטן ערטילאי** (שם מדעי: *Gymnosarda unicolor*) היא מין של דג טונה ממשפחת הקולייסיים, החי ברחבי האוקיינוסים לאורך האזור האינדו-פסיפי. דג זה קשור לדגי הבוניטו אך הוא מין יחידי בסוגו.

תיאור
-----

הבוניטן הוא דג גדול באורך של 190 עד 248 ס"מ ומשקל של מעל 130 ק"ג, אם כי נפוץ יותר באורך 40 עד 120 ס"מ. הוא בעל סנפירים גבוהים וחדים, בעל סנפיר גבי גבוה ואונות זנב גבוהות בצורת מגל המתאימות לתנועה מהירה במים. הוא בעל גב ירוק-כחול, צידיים כסופים ובטן לבנבנה. הוא שוחה דרך קבע עם הלסתות פתוחות.

דג זה נפוץ באוקיינוסים הטרופיים שממזרח אפריקה לרבות ים סוף עד לפולינזיה הצרפתית ואיי מערב האוקיינוס השקט (למעט הוואי) צפונה עד יפן ודרומה עד אוסטרליה.

דג זה הוא טורף של דיונונים ולהקות דגים קטנות בקרבת שוניות כמו כחליים, צניניתיים ושפתוניים. לדג עצמו ישנם טורפים מועטים הכוללים בעיקר כרישים, דגי מקור ולווייתני שיניים.

הדג עצמו נידוג בידי אנשים המשמרים את בשרו משומר וכן נידוג לספורט. עם זאת הדג קשה לתפיסה ונדיר באופן יחסי, כך שהוא לא מהווה דג מאכל מסחרי. בנוסף בשרו יכול להיות רעיל לעיתים, כתוצאה מתזונתו.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוניטן ערטילאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוניטן ערטילאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פרט
**"הוּלדת ונוס"** (או **לידת ונוס**) הוא ציור של צייר הרנסאנס האיטלקי סנדרו בוטיצ'לי שצויר בין השנים 1485–1486. בציור מתוארת האלה הרומית ונוס נולדת מתוך גלי הים כאישה בוגרת. הציור מוצג במוזיאון גלריית אופיצי שבפירנצה.

הולדת ונוס הוא סיפור מן המיתולוגיה היוונית שבו מתוארת לידתה של אפרודיטה (מקבילתה היוונית של ונוס הרומית). ציירים רבים בנוסף לבוטיצ'לי ציירו סצנה מיתולוגית זו, חלקם לפני בוטיצ'לי וחלקם גם בתקופות שאחריו.

ציור זה צויר כנראה כמה שנים לאחר ה"פרימוורה". גם כאן, כמו ב"פרימוורה", יש אזכור ספרותי כמו מזמור לוונוס של הומרוס, והשירה של אובידיוס. כמו באקלים התרבותי המעודן שצמח בפרימוורה, גם ביצירה זו מופיע מוטיב הנאו-אפלטוניזם. במרכז הציור ונוס, בתוך צדפה גדולה, ולידה אישה נוספת – הדמויות הפיזיות. מצד שני - העולם המטאפיזי – שתי דמויות גבר ואישה כמלאכים מרחפים מעל המים.

גם בציור זה, כמו ברבים מציוריו של בוטיצ'לי, משמשת כמודל סימונטה וספוצ'י, קרובת משפחתו של הימאי המפורסם אמריגו וספוצ'י. ייתכן שבוטיצ'לי היה מאוהב בה, אך היא הייתה פילגשו של ג'וליאנו מדיצ'י, אחיו הצעיר של שליט פירנצה ופטרון האומנות לורנצו מדיצ'י.

הנושא והרקע לציור
-----------------

הנושא מבוסס על סיפור מתוך המיתולוגיה, לפיו הטיטאן קרונוס (או בהתגלמותו הרומית סטורנוס ) כרת את אשכיו של אביו, אורנוס, וזרק אותם לים. המפגש בין הים לאשכים יצר שטף ושצף גלים וכך נולדה ונוס, מהדף הגלים. היא הובלה על ידי הרוח לחופי קפריסין על גבי צדפה.

בוטיצ'לי, שהתחנך בעיקר בגן המדיצ'ים, הושפע רבות במרכז רנסאנס זה שבפירנצה. בגן זה ישבו הוגי הדעות, האמנים והפילוסופים וניסו ליצור חיבור בין הפגאניות, הנצרות והיהדות (הגישה הנאו-פלאטוניסטית). השפעות נוספות בגן היו בעיקרן רנסאנסיות כגון השפעות רינושמנטאליות (אלמנטים אומנותיים וארכיטקטונים קלאסיים).

במרכז התמונה עומדת ונוס על צדף, עירומה לחלוטין. ונוס מסתירה את איבריה ועומדת בעמידה כיאסטית (הישענות על רגל אחת שיוצרת קווי אלכסון בצורת איקס). צורת הצגה זו של ונוס אינה מקורית של בוטיצ'לי אלא לקוחה מן הקלאסיקה. ונוס פודיקה (ביישנית). זהו אלמנט רינושמלאנטי. צבע שיערה הוא ג'ינג'י, אשר קושר פעמים רבות לתשוקה.

הנוף מאחורי ונוס הוא הים הפתוח והיא עצמה עומדת על צדף. ישנו קשר ברור לתפיסה הניאופלאטוניסטית שבה בוטיצ'לי מנסה לקשר את האלה הפגאנית לנצרות. ונוס עוברת סוג של הטבלה.

בצד שמאל של התמונה ישנה האנשה של הרוח. הרוח מורכבת מזוג, אישה וגבר, המייצגים את השלמות ואת רוח האלוהים המביא את היופי וההרמוניה לעולם בדמותה של ונוס.

בצד השני עומדת אישה המייצגת את שעות היום. בידה שמיכה המיועדת לוונוס, ואשר נועדה כדי לכסות את ונוס, להפוך אותה לצנועה.

בוטיצ'לי מיצג רנסאנסיות בעיקר ברעיון הניאופלאטונסטי בציור. בוטיצ'לי בוחר להדגיש את אורכה של ונוס, בניגוד לאנטומיה הטבעית של הגוף האנושי. צוארה של ונוס ארוך וכתפיה נופלות, כדי להדגיש עד כמה היא יפה ומושלמת. הגלים של רוח הים לא משכנעים ונראים יותר כקישוט ולא כגלים.

ראו גם
------

* ונוס ממילו
* אפרודיטה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הולדת ונוס** |

* קישור לתמונה באתר Web Gallery of Art
* הולדת ונוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12565227b (data)
* GND: 4485048-7
* LCCN: n98108914
* SUDOC: 034955321
* VIAF: 179550380
* WorldCat (עם VIAF): 179550380

 |
**יאקאלו** (באנגלית: **Yakalo**), הוא פר גדול המהווה כלאיים בין יאק הבית לבין ביזון אמריקאי. השם שניתן לצורת הכלאיים מהווה הלחם של המילים "יאק" ו"בופאלו".

הניסיונות הראשונים להכליא בין המינים הללו שמשתייכים לסוגים נפרדים בשבט בקר שבתת-משפחת הפרים, נעשו לראשונה בשנת 1920 בפארק הלאומי ויינרייט במחוז אלברטה שבקנדה. הפארק נבחר עבור הניסוי בשל האוכלוסייה של הביזונים ששהו בו. ההכלאה נעשתה בין זכרי יאקים לנקבות ביזון טהורות ולנקבות ביפאלו, ובדומה לבני כלאיים אחרים, רק העגלות היו פוריות בעוד שהעגלים נותרו עקרים. הניסויים הופסקו בשנת 1928, ורק עגלים מעטים של יאקאלו שרדו והגיעו לבגרות. על פי הדיווחים של העוסקים בתחום, היאקאלואים היו מותאמים יותר מהוריהם לחיים בחורפים הקשים של קנדה, ובשרם היה "נהדר". עם זאת, מסיבה כלשהי העיסוק בהכלאות הופסק ולא נעשה שיווק מסחרי של היאקאלו למקומות אחרים בעולם למרות מעלותיו. 

היאקאלו מתאפיין בגוף מסיבי, ארוך ורחב בדומה להוריו, עם כתפיים שריריות וגבוהות. מהיאק הוא יורש את הפרווה הארוכה והשעירה בצלעות, בצוואר ובמותניים, ומהביזון יורש את הפרווה הצמרירית בכתף ובמצח. הצבע בדרך כלל מושפע מצבעו של היאק (שחור, אפור או לבן). החוטם דומה לזה של היאק (רחב ומרובע עם נחיריים עגולים וגדולים) ולא לזה של הביזון. החרטום מוארך מעט בדומה ליאק, אך הראש מזכיר בצורתו יותר את הביזון (גדול ועגול באזור המצח). הקרניים קטנות כשל הביזון, אך הן צומחות בזווית מסוימת לצד כמו היאק ולא מתעקלות בחדות למעלה כמו אצל הביזון. הזנב ארוך ושעיר בדומה ליאק. מעבר לכך, שאר המאפיינים משותפים לשני ההורים: רגליים קצרות, עבות וחזקות, ואוזניים קצרות ועגולות; כן יש ליאקאלו בדומה להוריו צוואר עבה ורחב, דבשת גדולה על הכתף, ופרסות גדולות, רחבות ועגולות. במקרים רבים, היאקאלו עשוי להיות זהה כמעט לגמרי ליאק.

קישורים חיצוניים
----------------

* ‏ הלחם המילים של היאקאלו
* ‏ מידע ותמונות של היאקאלו (1)
* ‏ מידע ותמונות של היאקאלו (2)
**יאקה ביול** (בסלובנית: **Jaka Bijol**; נולד ב-5 בפברואר 1999 בווזניצה שבסלובניה) הוא כדורגלן סלובני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אודינזה מהסרייה א' ובנבחרת סלובניה.

קריירת מועדונים
---------------

ביול גדל במחלקות הנוער של נ.ק. דרבוגרד ונ.ק. בראבו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של רודאר ולניה במסגרת ליגת העל הסלובנית, וערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-22 ביוני 2018 חתם ביול על חוזה לחמש עונות בצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית. ב-27 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על לוקומוטיב מוסקבה במסגרת הסופר קאפ הרוסי. ב-31 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד קריליה סובייטוב סמרה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2018/2019. ב-9 במרץ 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על רובין קאזאן במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך 81 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שישה שערים.

ב-18 בספטמבר 2020 הושאל ביול למשך עונה אחת להנובר 96 מהבונדסליגה השנייה. ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לאוסנבריק במסגרת המחזור השני בליגה. בסך הכל ערך 30 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-14 ביולי 2022 חתם ביול על חוזה לחמש עונות באודינזה מהסרייה א'. ב-5 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על פראלפיסלו במסגרת הסיבוב הראשון של קופה איטליה. ב-20 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד סלרניטנה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2022/2023. ב-18 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אינטר מילאנו במסגרת המחזור השביעי בליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-13 באוקטובר 2018 ערך ביול את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובניה, בהפסד 1-0 לנבחרת נורווגיה במסגרת ליגת האומות 2018/2019. ב-26 במרץ 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קרואטיה במשחק ידידות.

תארים
-----

צסק"א מוסקבה
* הסופר קאפ הרוסי (1): 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקה ביול** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Яка Бийол пополнил состав ПФК ЦСКА באתר הרשמי של צסק"א מוסקבה, 22 ביוני 2018 (ברוסית)
2. ↑  "Wichtiges Puzzleteil": Hannover leiht Bijol aus באתר Kicker, ‏ 18 בספטמבר 2020 (בגרמנית)
3. ↑  Udinese sign Slovenia international Bijol באתר Football Italia, ‏ 14 ביולי 2022 (באנגלית)
המונח "תל אל-סולטאן" מפנה לכאן. לערך העוסק בתל בשם תל א-סולטאן ליד יריחו, ראו תל א-סולטאן.
**תֵּל מָחוֹז** או **תל אל-סולטאן** (באנגלית: **Tel Mahoz** או **Tell es sultan**) הוא אתר ארכאולוגי שהיה מאוכלס בתקופות קדומות ומאוחרות יותר כחלק ממערכת יישובים שבין יבנה ליבנה ים. לדעת כמה חוקרים המקום מזוהה עם העיר מֻאחַזֻ המוזכרת במכתבי אל-עמארנה מכתב 298. במכתב זה כותב יַפַּעוּ מושל גזר לאמנחותפ הרביעי ומתלונן שאחיו הצעיר נכנס למאחז ונתן את ידיו לעפירו וכן כאחת הערים לאורך דרך הים שנכבשו על ידי רעמסס השני

התל נמצא בתחומי גן לאומי נחל שורק, מזרחית לכביש 4 וכ-350 מטר מערבית לנחל שורק, בסמוך לשפך נחל גמליאל לנחל שורק. באזור שרידים לגשר קדום מעל שורק שכנראה שימש כחלק מהדרך שבין יבנה ליבנה-ים, היום נותרו מהגשר רק כמה אבנים גדולות הפזורות במקום. ב-1952 נסקר התל לראשונה על ידי הארכאולוג משה דותן ונמצאו בו עדויות ליישובים בתקופת הברונזה הקדומה, התיכונה II, המאוחרת, תקופת הברזל I-II, הפרסית וההלניסטית.

לדברי הגאוגרף וחוקר המשנה, בן-ציון סגל, תל מחוז אשר מוזכר כ"מחוז יבנה" במקורות היהודיים מימי בית שני ואילך היה חלק מהעיר יבנה הקדומה - לדבריו "מחוז" מהווה מתקופת המקרא מילה נרדפת ל"נמל", כאשר ערי החוף יישבו בריחוק מסוים משפת הים והנמל של אותן ערים (שהכיל סביבו אזור מגורים ליושבי הנמל) היה בחוף עצמו מבודד מהעיר שאליה התייחס עד שהפך ליישוב נפרד בפני עצמו, כך שלטענתו "מחוז" הייתה הנמל של יבנה העתיקה שבהדרגתיות הפכה לעיר קטנה נפרדת (עליה התייחסו התנאים רבי יוסי, רבי שמעון ורבי יוחנן כמקום מוצאם - "המחוזי").

כיום התל מכוסה בחולות נודדים, צמחית חולות, ושרידי בוסתנים. במקום אחד מהריכוזים הבודדים בישראל של שיטה מלבינה ועץ שיזף שכנראה נשתלו בידי התושבים הקדומים כפי שנעשה לאורך מישור החוף הדרומי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תל בשם זהה קיים ליד יריחו#תל א-סולטאן
2. ↑  שם זה מופיע במפת הקרן לחקר ארץ ישראל מ-1880
3. ↑  יבנה, סקר מפה גיליון 118 (2006). באתר חדשות ארכאולוגיות.
4. ↑  ציפורה כוכבי-רייני, **למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ**, מוסד ביאליק, עמ' 226
5. ↑  Aharoni, The Land Of The bible, 2en ed. pp.49-50
6. ↑  Dothan M.1952. An Archaeological Survey of the Lower Rubin River - Israel Exploration Journal, 2: 104-117
7. ↑  "מחוז, המחוז" באתר "הגאוגרפיה במשנה - המקומות - טיבם וערכם" של בן-ציון סגל.
8. ↑  בעקבות צמחים, פרק ז' (חלק 1) - אתר צמחיית ישראל ברשת
**אריתרוסוכוס** (שם מדעי: ***Erythrosuchus***; מילולית: "תנין אדום") הוא סוג של זוחל נכחד הקרוב לקבוצת הארכוזאורים, אשר דמה במראהו לתנין וחי בדרום אפריקה ונמיביה של תור הטריאס בתחילת עידן המזוזואיקון לפני 250-230 מיליון שנה. הוא היה קרובם של הפוסטוסוכוס והזאורוסוכוס שקדמו לדינוזאורים ותפקדו כטורפי-העל היבשתיים המרכזיים באזורי תפוצתם.

מאפיינים
--------

האריתרוסוכוס הגיע לאורך חמישה מטרים, לגובה של קרוב לשני מטרים ולמשקל של מעל טון. הוא היה בעל ראש מגודל ונוקשה באורך מטר ובעל לסתות חזקות מלאות שיניים חדות מעוקלות. בעבר לסתות אלה גרמו ליצור להצטייר כבעל ראש טירנוזאורוס אך המבנה של העצמות היה שונה מעט. היו לו גפיים קצרות יחסית ואולי הוא נע על ארבע אך יכל להזדקף כדי לנוע מהר. בניגוד לרוב הזוחלים בתקופתו הרגליים מוקמו מתחת לגופו. 

טורף זה היה אולי ניזון ממארב מוסווה לזוחלים אחרים כמו ארכוזאורים או סינאפסידים אותם תפס בלסתותיו החזקות. למרות דמיונו לתנין היה קדום מאוד והיה בעל מאפיינים משותפים על ארכוזאורים דמויי-דינוזאורים. הדמיון לתנין נבע מאבולוציה מתכנסת דומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריתרוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**יאק-11** (ברוסית: **Як-11**, קוד דיווח נאט"ו: "מוס") הוא מטוס אימון מתוצרת יאקובלב. היה בשימוש חיל האוויר הסובייטי בין השנים 1947 ועד 1962.

התכנון של היאק-11 התבסס ברובו על מטוס הקרב יאק-3 ממלחמת העולם השנייה. היאק-11 נבנה ממתכת ועץ, והוא בעל זוג כני נסע מתקפלים וגלגל זנב קבוע.

טיסת הבכורה של אב הטיפוס של המטוס נערכה ב-10 בנובמבר 1945, והוא נכנס לשימוש ב-1946. בסך הכל יוצרו 3,859 מטוסי יאק-11 בין השנים 1947 ו-1956. החל מ-1953, יוצרו ברישיון 707 מטוסים נוספים על ידי חברת לט קונוביס בצ'כוסלובקיה תחת הכינוי **C-11**.

דגם בעל מערכת כני נסע תלת-אופנית שכונה יאק-11U תוכנן להחליף ב-1958 את הדגם המקורי של המטוס לצורך אימון טייסי מטוסי סילון של חיל האוויר הסובייטי. ברם, היאק-11U יוצר לבסוף בכמות קטנה, והדגם המקורי של המטוס נותר בשירות חיל האוויר הסובייטי עד 1962.

יאק-11 בישראל
-------------

ב-19 בינואר 1964, ערק לישראל קפטן מחמוד עבאס חילמי, רווק בן 26 ששימש כמדריך בבית הספר לטיסה של חיל האוויר המצרי, עם מטוס יאק-11. חילמי נחת בבסיס חצור וביקש מקלט מדיני לאחר שלטענתו התאכזב ממדיניות מצרים שניהלה מלחמה כנגד שכנתה הערבית תימן.
במהלך טיסתו לישראל שנמשכה כשעה ועשרים דקות רדפו אחריו זוג מטוסי מיג 17 וניסו לאותת לו לשוב על עקבותיו (כנראה חשבו שטעה בניווט).
הצוות הטכני של חצור ניסה ללמוד את המכניקה של המטוס שהיה שונה מהמוכר במטוסי המערב ולאחר מכן בוצעו בו מספר טיסות ניסיון על ידי הטייס עזרא אהרון.
אך מאחר שראש להק ציוד בחיל האוויר לא היה מעוניין בהשמשת המטוס הוא קורקע.
בשנת 1978 גילה מוזאון התעופה הבריטי עניין במטוס והמטוס הועבר אליהם בעסקת חליפין ביחד עם מספר טנקי שלל תמורת מטוס הרווארד במצב טיסה.

מפעילות
-------

מפעילות של היאק-11
אוסטריהאוסטריה אוסטריה
אלבניהאלבניה אלבניה
אלג'יריהאלג'יריה אלג'יריה
אפגניסטןאפגניסטן אפגניסטן
בולגריהבולגריה בולגריה
ברית המועצותברית המועצות ברית המועצות
מזרח גרמניהמזרח גרמניה מזרח גרמניה
הונגריההונגריה הונגריה
וייטנאםוייטנאם וייטנאם
מצריםמצרים מצרים
צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
סומליהסומליה סומליה
סוריהסוריה סוריה
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין  סין
עיראקעיראק עיראק
פוליןפולין פולין
קוריאה הצפוניתקוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
רומניהרומניה רומניה
תימןתימן תימן

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יאק-11** |

סיפור עריקת קפטן חלימי במטוס יאק-11 באתר חיל האוויר

| מטוסים מתוצרת אירקוט ויאקובלב |
| --- |
| מטוסי נוסעים | יאק-40 • יאק-42 • יאק-142 • יאק-242 • גאלפסטרים G200‏ • MC-21 |  |
| מטוסי קרב, אימון וכטב"מים | יאק-1 • יאק-3 • יאק-4 • יאק-7 • יאק-9 • יאק-11 • יאק-15 • יאק-17 • יאק-23 • יאק-25 • יאק-26 • יאק-27 • יאק-28 • יאק-38 יאק-130 • יאק-141 • יאק-152 • פצ'לה • פרוריב • אירקוט-200 |
| קטגוריה: אירקוט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph496668

 |
**יאקוב גריננוולד** (בגרמנית: **Jakob Grünenwald**‏; 30 בספטמבר 1821 – 26 בספטמבר 1896) היה צייר ומאייר ז'אנרי גרמני משוואביה.

קורות חייו
----------

יעקב גריננוולד היה ילדו השמיני של בעל חווה יוהאן גיאורג גריננוולד ואשתו רוזינה.

בשנת 1840 החל את הכשרתו כצייר היסטוריה בבית הספר לאמנות של שטוטגרט אצל ברנהרד פון נאר ויוהאן פרידריך דיטריך, שם העדיף להתמקד בנושאים דתיים.

בשנת 1853 עבר למינכן, מקום מושבה של האקדמיה לציור, המעוז האמנותי באותה תקופה, שם עבד עם קרל אברט, אנטון בריית' ואלברט קאפיס ועם אמנים ממינכן כמו קרל שפיצווג.

בשנת 1855 נישא למריה דורותיאה ראפ משטוטגרט.

גריננוולד קיבל עבודות ציבוריות שונות והיה מיוצג בתערוכות רבות ברחבי גרמניה עד שנת 1881 – בדרזדן, ברלין ובארמון הזכוכית של מינכן. כששהה במינכן התמסר בעיקר לציור ז'אנר ויצר את מרבית יצירותיו הידועות.

כאשר דעך העניין בעבודתו במינכן, הוא מונה לפרופסור בבית הספר לאמנות בשטוטגרט בשנת 1877 בתיווכו של מורו לשעבר נאר, כך שהפרנסה שלו הובטחה. הוא עבד שם כראש כיתת הרישום עד מותו. תלמידיו כללו קרל באואר, קרל הרטמן והרמן פלויר. כחבר בוועדה של "האגודה לאמנות נוצרית בכנסייה האוונגליסטית בוירטמברג", הוא השפיע על האמנות הדתית באותה העת, שעמדה גם במוקד עבודתו המוזמנת בתקופה זו.

גריננוולד נקבר בבית העלמין בשטוטגרט בקבר עם סלע פשוט.

יצירתו
------

במשך תקופה ארוכה גריננוולד נשכח כצייר, אף שהיה פופולרי מאוד במהלך חייו וכמה מציורי הז'אנר שלו (בעלת הבית, החתן והכלה השוואביים זוכים לברכת הסבתא) שימשו באופן נרחב כהדפסים נפוצים.

רק בשנות השמונים, כאשר ציורי הז'אנר שוב זכו לפופולריות רבה יותר, התגלה גריננוולד מחדש. הוא מיוצג גם עם עבודות במוזיאון לנדס וירטמברג.

אוסף מעבודותיו נמצא במוזיאון העירוני של אברסבאך "אלטה פוסט" והורחב לקראת יום הולדתו ה-200

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקוב גריננוולד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 49**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1904, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 597
2. ↑  Petra Scheible-Schober, Jürgen Helmbrecht: Jakob Grünenwald 1821–1896. Ein schwäbischer Genremaler. Anton H. Konrad Verlag, Weißenhorn 1996

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119398540
* ISNI: 0000 0001 1664 954X
* LCCN: nr97025090
* RKD: 34332
* ULAN: 500191211
* VIAF: 68835634
* WorldCat: lccn-nr97025090

 |