recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
לוגו אחר של היקב
**יקב סגל** היא חברה ישראלית העוסקת בייצור יינות.

היסטוריה
--------

העיר בוברויסק שברוסיה הלבנה, היושבת על גדות נהר ברזינה, שימשה צומת מעבר של תוצרת חקלאית מגאורגיה ותבואות מאוקראינה. בשנת 1787, החל **יענקל צבי הירש סגל**, תושב בוברויסק, לעסוק בייצור משקאות חריפים. הידע ואומנות התסיסה והזיקוק פותחו ושוכללו במהלך המאה ה-19 ונמסרו במשפחת סגל מדור לדור, עד שהגיעו לבני-ניניו של סגל, האחים אלחנן ויחזקאל. בשנת 1925 עלתה משפחת סגל לארץ ישראל והתיישבה בכרם התימנים. באותה שנה הקימו האחים את המפעל הראשון בארץ לזיקוק כוהל, במושבה הגרמנית שרונה. הניסיון הרב הביא למעורבותם של האחים במזקקות נוספות בארץ, והיה זה יחזקאל סגל אשר התבקש בשנות ה-30, עת שלטו הצרפתים בסוריה ולבנון, לעזור בהקמת שני מפעלי זיקוק בביירות ובדמשק. 

שבעה דורות עסקה שושלת סגל בזיקוק אלכוהול. עם העלייה לארץ ישראל החליטו להשתמש בידע שנצבר גם לייצור יין. היינות הראשונים נקראו "יינות אשקלון", על שם אזור גידול הענבים, שלהערכת המשפחה דמה באופיו לאזור בורדו שבצרפת.

בשנת 1954 עבר המפעל לרמלה ונקרא בתחילה "כרמי צבי", כהוקרה לצבי הירש סגל. עם השנים, שונה השם ל"יין של סגל". לאחר רכישת יינות סגל על ידי יקבי ברקן ביולי 2001, היקב עבר ל"מתחם ברקן" שבלב כרמי קיבוץ חולדה. ההנהלה החדשה החליטה שפעילות "היין של סגל" תופעל כיקב עצמאי, עם כרמים נפרדים, מתקנים מבודלים ודרך ייצור יין שונה. כך נשמר אופיו המיוחד של היין הנוצר לפי שיטות מלפני שנים רבות.

ב-2004 עברה השליטה ביקב (יחד עם חברת האם יקבי ברקן) לידי טמפו משקאות.

על הכרמים
---------

רוב הענבים של היקב מגיעים מהגליל העליון. באמצע שנות ה-90 היו יינות סגל חלוצי נטיעות הכרמים בגליל העליון. חלקות גפנים חדשות המיועדות לייצור בלעדי של יקב סגל, ניטעו שם לאורך נחל דישון, עמק קדש וליד מושב דובב. ענבים עבור "הסדרות המסורתיות" של היקב מגיעים מכרמים הנטועים באזור לטרון.

לקריאה נוספת
------------

* אליעזר זקס, **יין ישראלי: מבחר יינות ישראל**, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 153-152
* אליעזר זקס וירון גולדפישר, **שביל היין: טיול ביקבי ישראל**, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 191-190
* שלמה פפירבלט, **עולם היין**, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 195

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אתר למנויים בלבד רונית ורד, הצצה לתולדות היין בישראל, באתר הארץ, 10 באפריל 2013
2. ↑  אלי דניאל, יקבי ברקן השלימה רכישת יינות סגל - סכום הרכישה הופחת בכ-20% ל-4.85 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 ביולי 2001
3. ↑  הארץ, טמפו רכשה את השליטה ביקבי ברקן ב-6.6 מיליון ד', באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2004  
הדס מנור, ‏טמפו רוכשת השליטה ביקבי ברקן: רכשה מבעלי המניות 39% ב-6.6 מ' ד', באתר גלובס, 2 בספטמבר 2004
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


**רקם** היא עיר קדומה שמוזכרת במקורות יהודיים שונים, ונמצאה בקצה ארץ ישראל.

מקורות
------

בתרגום אונקלוס רקם הוא תרגום שמה של קדש בכל הופעותיה (גם קדש מדבר צין וגם קדש ברנע).

במשנה, רקם מופיעה בתור גבולה המזרחי של ארץ ישראל:

> 
> רבי יהודה אומר: מרקם למזרח ורקם כמזרח, מאשקלון לדרום ואשקלון כדרום, מעכו לצפון ועכו כצפון. רבי מאיר אומר: עכו כארץ ישראל לגיטין.
> 
> 
> 
> — מסכת גיטין, פרק א משנה ב
> 

לפי יוסף בן מתתיהו, רקם היא פטרה, והעיר נקראה על שמו של האיש רקם התנ"כי, שהיה אחד מחמשת מלכי מדין.

> 
> ורקם (מלך מדין), אשר שמו היה כשם העיר, המרכז והבירה של כל ערב, אשר עדיין נקראת על ידי האומה הערבית בשם א-רקם על שם המלך שבנה אותה. אבל היוונים כינוה פטרה.
> 
> 
> 
> — קדמוניות ספר 4 פרק 7
> 

אולם, יש חוקרים מודרניים שמזהים את העיר רקם עם אתר יותר צפוני, ליד העיר עמאן של היום.

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Biblical researches in Palestine*, Edward Robinson, vol.2, p.653, 1841. ראו גם כאן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524304705171

 |
**אוטו פצ'ק** (באנגלית: **Petschek Otto**) ‏(17 באוקטובר 1882 - 2 ביולי 1934) היה תעשיין אירופאי, ונודע בעיקר בבניית וילה פצ'ק בפראג.

ביוגרפיה
--------

אוטו היה בנם הבכור של ד"ר איזידור ושל קמילה. בין בני משפחתו נודעו דודיו יוליוס ואיגנאז פצ'ק, כולם במקור מקולין.

משפחת פצ'ק הקימה מפעלי כרייה ומפעלים כימיים בינלאומיים שונים בפראג שבצ'כוסלובקיה (כיום צ'כיה). הם שלטו גם על 30% ממפעלי הכריה הגרמניים ובסך הכל שלטו בכמעט 50% מתעשיית הכרייה הפחמית האירופית בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1920 הקים דודו יוליוס את בנק האחים פצ'ק ושותפיו. בין 1923 ל-1929 הקימה משפחתו את וילת פצ'ק.

בן דודו, וולטר (בנו של יוליוס) ואחיו של אוטו, הנס פצ'ק, ניהלו את החברה עד שנת 1938, אז עברו לניו יורק כתוצאה מהסכם מינכן. לאחר מות דודו, איגנץ פצ'ק, נחשב אוטו לראש משפחת פצ'ק.

פצ'ק נישא למרתה לבית פופר, בתו של ג'ודר ויוליוס פופר. נולדו להם ארבעה ילדים.

פצ'ק נפטר ב־2 ביולי 1934 בווינה, אוסטריה, ונקבר בבית הקברות היהודי החדש בפראג.

וילת פצ'ק
---------

 וילה פצ'ק בפראג.
 ערך מורחב – **וילה פצ'ק**  

בראשית שנות העשרים, בין שתי מלחמות העולם, בנה אוטו וילת ענק בפראג. במשך השנים שימשה וילה זו אישים שונים, ובהמלך מלחמת העולם השנייה נככבשה על ידי הנאצים שהפכו את המקום למפקדה. לאחר מכן עבר הבית לבעלות ארצות הברית, וכיום משמש בית זה למגורי שגריר ארצות הברית בצ'כיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו פצ'ק** בוויקישיתוף
* אוטו פצ'ק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* אוטו פצ'ק באתר בית התפוצות

לקריאה נוספת
------------

* הארמון האחרון, נורמן אייזן

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארמון האחרון, נורמן אייזן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139166386
* VIAF: 100466644
* WorldCat: viaf-100466644

 |
**סימארון** (באנגלית: **Cimarron**) סרט מערבון אפי אמריקאי משנת 1960 בבימויו של אנתוני מאן עם גלן פורד ומריה של בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על רב-מכר בשם זה מאת עדנה פרבר משנת 1929. יש בו תיאור של התיישבות ראשונים לבנים באזור סימארון שהוא כיום חלק מאוקלהומה עם בעיות של גזענות, התעשרות ממציאת נפט ושחיתות בעקבות זה כמו בספרה ענק.

גרסה מוקדמת יותר הופקה ב-1931 וזכתה בשלושה פרסי אוסקר.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר על העיצוב האמנותי והסאונד.

תקציר העלילה
------------

סברה (מריה של) מקנזס סיטי, נישאת ליאנסי קראוואט (גלן פורד) שמתעתד לקחת אותה ולהתיישב באזור שומם בחבל סימרון, שם עומדת הממשלה לחלק קרקע בחינם לפי שיגיע לשם ראשון. הוריה מתנגדים לכך אך היא יוצאת בעקבות אהבתה ליאנסי. בדרך הם פוגשים ואוספים לעגלתם את טום ווייט (ארתור או'קונל), אשתו שרה (מרסדס מקיימברידג') וילדיהם. הם מתיישבים בעיירה אוסייג'

ב-22 באפריל 1889 מתחיל המרוץ לקבלת האדמות (אנ') כשמאות מתיישבים דוהרים בעגלותיהם כדי להיות הראשונים. את יאנסי משיגה דיקסי (אן בקסטר), אשה יפה וקלת דעת שמחזרת ללא הצלחה אחרי יאנסי וזוכה באדמה. במרוץ המטורף נהרג סאם פגלר (רוברט קייט) עורך עיתון ואשתו מוויס (אלין מקמהון) מחליטה לחזור לאוסייג' וכן יאנסי וסברה. יאנסי ממשיך להפעיל את העיתון Oklahoma Wigwam, עם עוזרו ג'ס (הארי מורגן).

מתיישבים פושטים על בתי אינדיאניים ובראשם הגזען בוב ינטיס (ריצ'רד מקגרואו) הם מבצעים לינץ' באינדיאני בן, יורה בו יאנסי ולוקח את האלמנה ובתה לחיות אתם. סברה יולדת בן וראת לו סימארון ("סים").

פושעים פורצים לעיירה במטרה לשדוד בנק. הם נכשלים, פורצים לבית ספר במטרה לקחת בני ערובה. הפושעים הם ווס (ויק מורו) ובילי (ראס טמבלין) שעליהם יש פרס גבוה. יאנסי מתערב ושניהם נהרגים אך יאנסי מסרב לקבל את הפרס על ההריגה, דבר שמוביל לריב קשה עם סברה. יאנסי נעלם לחמש שנים לאלסקה וקובה.

סים מתאהב בבתו האנדיאנית של בן, רובי, ובגלל הגזענות הכללית וההתנגדות של סברה הם עוברים לאורגון. בשטח מתגלה נפט וטום וויט נעשה מיליונר ומשתלט בעורמה גם על אדמות האנדיאנים. יאנסי כותב על השחיתות ומוזמן לוושינגטון לקבל הצעה להיתמנות מושל אוקלהומה תמורת "שיתוף פעולה". הוא מסרב ובזה הוא מנפץ את תקוותיה של סברה להתקדם, חל ביניהם קרע והוא עוזב לאירופה. סברה נשארת לבד ובעזרת הלוואה מידידה היהודי סול לוי (דייוויד אופטושו) היא מרחיבה את העיתון והופכת אותו לנפוץ וריווחי.

ב-1914 פורצת מלחמת העולם הראשונה וסברה מקבלת מברק שיאנסי נהרג בקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימארון** בוויקישיתוף

* "סימארון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סימארון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סימארון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סימארון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט סימארון (1960), באתר יוטיוב
* סימארון (1960), באתר TCM
* פסקול המוזיקה של סימרון (1960), באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2005077958
* WorldCat (עם LCCN): n2005-077958

 |
**ויליאם אוסוולד מילס האב** (באנגלית: **.William Oswald Mills Sr**; ‏12 באוגוסט 1924 – 24 במאי 1973) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת מרילנד ממאי 1971 ועד להתאבדותו במאי 1973.

ביוגרפיה
--------

מילס נולד בעיר בית לחם (Bethlehem) שבמרילנד ב-12 באוגוסט 1924. הוא למד בבתי ספר ציבוריים במחוז קרוליין. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון פדרלסבורג ב-1941, בחר מילס להתגייס לשירות צבאי. הוא החל את שירותו בצבא ארצות הברית בשנת 1942, שיא מלחמת העולם השנייה, תחת פיקוד הגנרל ג'ורג' פטון בהארמייה השלישית. הוא השתתף בחציית נהר הריין ועוטר בכוכב הארד.

לאחר המלחמה החל לעבוד בחברת הטלפונים "C&P Telephone" וניהל את סניפי החברה בערים איסטון, קיימברידג', ופרסטון שבמרילנד. הוא עבד בחברה מ-1946 עד 1962. ב-1962 הצטרף לצוותו של חבר הקונגרס רוג'רס מורטון, וב-1970 הצטרף בעקבותיו למפלגה הרפובליקנית. כאשר מורטון מונה ב-1971 למזכיר הפנים של ארצות הברית בידי הנשיא ריצ'רד ניקסון, התמודד מילס בבחירות מיוחדות למילוי מקומו של מורטון במחוז הקונגרס הראשון של מרילנד.

בבוקר 24 במאי 1973 נמצא מילס ללא רוח חיים באורווה סמוך לבית מגוריו באיסטון שבמרילנד, בן 48 במותו. הוא נמצא עם פצע ירי עצמי בצד שמאל של חזהו לצד שוטגאן מוטל ליד גופתו. לאחר התאבדותו דווח כי היה בדיכאון בעקבות מותם של שלושה מעוזריו הפרלמנטריים בתאונת דרכים ב-1972 ובעקבות מאבקו של המנטור הפוליטי שלו, רוג'רס מורטון, במחלת הסרטן. עם זאת, חמישה ימים לפני מותו נחשף כי מילס קיבל מתנה לא-מדווחת בסך 25 אלף דולר אמריקני מוועדת הכספים של מטה הבחירות של הנשיא ניקסון במהלך הבחירות המיוחדות ב-1971. בסך הכל הייתה מתנה זו חלק מ-900 אלף דולר של תרומות לא-מנוהלות של הוועדה, על פי משרד האחריותיות הכללי (GAO). לו מילס היה מורשע בביצוע עבירות פיננסיות הוא עשוי היה לעמוד בפני קנס בגובה 1,000 דולר ושנת מאסר אחת.

בעוד שתחילה הצהיר מילס כי הוא לא עשה שום דבר רע, הוא החל לדאוג שתרומת הכספים הלא-מדווחת שלו תהרוס לו את הקריירה הפוליטית. באחד ממכתבי ההתאבדות שלו, קבע מילס שאין ביכולתו להוכיח את חפותו וראה בהתאבדות כפתרון היחיד למצוקתו. בסך הכל כתב מילס לפחות שבעה מכתבי התאבדות לנמנעים שונים, בהם אחד לבנו בו הפציר בו להיות ישר ושני לבוחריו. חרף דאגתו, השלטונות במרילנד טענו זמן קצר לאחר התאבדותו כי ייתכן ולא הפר את חוק מימון הבחירות המדינתי אשר לא נכנס לתוקף עד יולי 1971, חודשיים לאחר הבחירות המיוחדות בהן ניצח. למעשה, כלל לא היו אינדיקציות שהרשויות במרילנד יחקרו באורח רשמי את המקרה.

הוא נטמן בבית הקברות הילקרסט שבפדרלסבורג, מרילנד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויליאם אוסוולד מילס באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Death of a Jovial Guy, מאורכב מאתר מגזין טיים, 4 ביוני 1973 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1158935153
* US Congress: M000779
* VIAF: 1651152637851120220009
* WorldCat: viaf-1651152637851120220009

 |
בול ארמני שהונפק בשנת 1907, במלאת מאה שנה להולדתו של קרזו
**ז'אן קרזו** (**Jean Carzou**; בארמנית: **Ժան Գառզու**; ‏1 בינואר 1907 – 12 באוגוסט 2000) היה אמן, צייר ומאייר צרפתי-ארמני שעבודתו עיטרה את הרומנים של ארנסט המינגוויי, ארתור רמבו, אז'ן יונסקו ואלבר קאמי.

ביוגרפיה
--------

קרזו נולד בשם קרניק זולומיאן (בארמנית: Գառնիկ Զուլումեան) בחלב, סוריה, למשפחה ארמנית. לימים קרזו יצר את שמו מההברה הראשונה של שמו הפרטי ושם משפחתו, להן הוסיף את שם החיבה הפריזאי ז'אן. הוא רכש את השכלתו בקהיר, מצרים ועבר לפריז ב-1924 על-מנת ללמוד ארכיטקטורה.
הוא החל לעבוד כמעצב תפאורה לתיאטרון, אולם נוכח לדעת כי הוא מבכר ציור.

ב-1952 עיצב תלבושות ל-Les Indes Galantes של ז'אן-פיליפ ראמו באופרה של פריז. עבודותיו הבאות היו עם Le Loup (‏1953) ל"בלטים" של רולאן פטי, ז'יזל (1954) ו"עתליה" (1955) באופרה ובקומדי פרנסז.

בהיותו בן שמונים ואחת השלים את ציור קירותיה של הקפלה בעיר מאנוסק (Manosque) שבפרובאנס.

קרזו היה חבר המכון של צרפת, נבחר לאקדמיה לאמנויות היפות, אליה נכנס במקומו של הצייר ז'אן בושו שהלך לעולמו ב-1977. הוא זכה באות מסדר ההצטיינות הלאומי של צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'אן קרזו** |

* ז'אן קרזו, באתר artnet
* ז'אן קרזו - צייר ומאייר, הלך לעולמו בגיל 93, הספד, הניו יורק טיימס, 24 באוגוסט 2000

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007594897705171
* AGSA: 3054
* BnF: cb12595164w (data)
* CiNii: DA0777225X
* GND: 132683288
* ISNI: 0000 0001 2148 1948
* LCCN: n82009759
* NDL: 00464316
* NGV: 3367
* NKC: xx0237925
* NSK: 000266085
* NTA: 073655090
* RERO: 02-A003080918
* RKD: 15699
* SNAC: w6dn4ztz
* SUDOC: 052458245
* ULAN: 500019900
* VIAF: 113410357
* WorldCat: lccn-n82009759

 |
הרב **שלום אביחצירא** (ה'תרנ"ג, 1893– ו' באדר ה'תשל"ד, 1974) היה דרשן, אב בית הדין ורבה של קולומבשאר (נקראה גם: בצאר), שבאלג'יריה. ומאוחר יותר, רב במרסיי שבצרפת, מחבר ספרים.

קורות חיים
----------

נולד בתאפילאלת שבמרוקו לאסתר ולרב אהרון אביחצירא, בנו של הרב יעקב אביחצירא בשנת 1893 (ה'תרנ"ג). בצעירותו למד בישיבת "אביר יעקב" של סבו.

בשנת 1920 (ה'תר"ף) עבר להתגורר בקולומבשאר (בצאר) שבאלג'יריה, וכיהן שם כדיין וכרבה הראשי של העיר. יחד איתו הגיעו לעיר גם אחיו, הרבנים ישראל (בבא סאלי הגדול) ויוסף (בבו סו), שיחד עסקו במתן שירותי הדת לקהילה היהודית בעיר.

לאחר כ-40 שנים בקולומב-בשאר, בשנת 1962 (ה'תשכ"ב) עבר להתגורר במרסיי שבצרפת, וכיהן שם במשרה רבנית.

בתקופת רבנותו, עסק בין השאר בשאלת הגרים הבאים להתגייר לשם אישות, בשאלה זו הכריע רבי שלום שיש לקרב בזמן הזה גרים אלו, ולאפשר להם להתגייר ולהינשא כהלכה.

הלך לעולמו בשנת 1974 (ו' באדר ה'תשל"ד) ונקבר במרסיי.

#### משפחתו

הרב שלום נשא תחילה את ביתו של הרב מסעוד שטרית, ולאחר שהתגרש, נישא בשנית לרחמא בת אליהו אביחצירא. במקביל נישא לסעדה, ולאחר שהתגרש ממנה, נישא לרחל.

חיבוריו
-------

* **כלי כסף** - על פרשיות התורה וההפטרה, שני חלקים.
* **דברי שלום** - על התורה, הנביאים והכתובים.
* **זהב שבא** - על תהילים, שלושה חלקים.
* **זהב שבא** - על נביאים וכתובים - חלק רביעי.
* **כף אחת** - חידושים על הש"ס, שני חלקים.
* **מליץ טוב** - שאלות ותשובות ופסקי דינים, ירושלים תשל"ג.
* **אני שלום** - מכיל שאלות ותשובות, ביאורי מדרשים ומקרא, תשפ"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם שלום אביחצירא, באתר החכם היומי
* רבי שלום אביחצירא, באתר MyTzadik
* שלום אביחצירא, באתר "החכם היומי"
* שלום בן אהרן אביחצירא (1893-1974), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו בספרו מליץ טוב אבן העזר סימן טז. ובספר ריח ניחוח פרק לה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299194305171
* GND: 1213321220
* VIAF: 58107624
* WorldCat: lccn-n86146177

 |
**ארמון הקרח** (באנגלית: **Ice Palace**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1960 בבימויו של וינסנט שרמן. ריצ'רד ברטון ורוברט ראיין משחקים בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "ארמון הקרח" של עדנה פרבר (1958). זה היה הרומן האחרון שלה והיא כתבה אותו לאחר ביקורים באלסקה והושפעה ממספר אישים המופיעים בו בשם אחר. אף על פי שלא היה זה מהטובים בספריה, הוא הפך לרב-מכר. פרבר הייתה מהתומכים הנלהבים לקבלת אלסקה כמדינה ה-49 של ארצות הברית ורבים מייחסים לספרה השפעה על קבלת ההחלטה בוושינגטון ב-1959. כמו בספריה ענק וסימארון היא מתארת אפוס של דורות של מתיישבים הבונים את הארץ ונתקלים בגזענות קשה. ב"ענק" הגזענות היא נגד היספנים, בסימארון נגד אינדיאנים וב"ארמון הקרח" נגד אסקימואים.

למרות ההשקעה והשחקנים הבכירים, הסרט לא הצליח מסחרית ולא זכה בפרסים.

תקציר העלילה
------------

זב קנדי (ריצ'רד ברטון) חוזר מאירופה לסיאטל בתום מלחמת העולם הראשונה. לפני המלחמה עבד במפעל גדול לשימורי דגים ובתו של המנהל, דורותי (מרתה הייר) התאהבה בו דבר שלא מצא חן בעיני אביה שאמר לזב כי מקומו במפעל נתפס על ידי עובד אחר.

זב המאוכזב עולה על ספינה לאלסקה, שם הוא מוצא עבודה כדייג בסירת דייגים של ת'ור סטורם (רוברט ראיין). הם מתיישבים ובסוף עונת הדיג מביא אותו ת'ור לצריף שלו ליד בית המלון המנוהל על ידי אביה של ארוסתו, בריידי (קרולין ג'ונס). זב מציע לת'ור להקים בשותפות מפעל לשימורי דגים. בינתיים הוא מתאהב בבריידי והם מתנשקים. זב חוזר לסיאטל, מקבל הלוואה מהבנק, פוגש בדורותי ומבקש את ידה והם חוזרים לאלסקה ומתיישבים בעיירה ברנוף עם המשרת שלהם, לנג (ג'ורג' טאקיי).

ת'ור מגלה את הקשר שהיה בן בריידי לזב וכועס מאוד. הוא עוזב את הצריף שלו ונוהג במזחלת כלבים לכפר אסקימואי מרוחק. ברדך הוא מתעלף מאפיסת כוחות, ניצל על ידי אסקימואי ומובל לכפר. שם הוא מתאהב בצעירה אסקימואית ונולד להם תינוק. האישה מתה בלידה ות'ור מחליט לחזור עם בנו המעורב כריסטיאן.

לזב ודורותי נולדה בת בשם גרייס (שירלי נייט). היחסים בין בני הזוג מתערערים. דורותי רוצה לחזור לסיאטל וזב שקוע כולו בהקמת מפעלים ודריסת כל מי שעומד בדרכו. הוא בונה מלכודות לדגי סלמון וגורם לירידה בכמות הדגים. ת'ור וכל הדייגים יוצאים נגדו ומכנים אותו "הצאר זב".

גרייס וכריס גדלים ביחד ומתאהבים למרות התנגדותו של זב הגזען. הם מחליטים להימלט לכפר האסקימואי ולחיות שם. דורותי נכנסת לחרדה ומתה. גרייס נכנסת להריון וכריסטיאן מחליט להעביר אותה לברנוף. בדרך, בתוך סופת שלגים, הם מותקפים על ידי דב שהורג את כריס. באותו רגע מגיעים למקום זב, בריידי ות'ור שהורג את הדב. גרייס מועברת לבית חולים שם יולדת בת, קריסטין (דיאן ביין) המהווה קשר דם בין זב לת'ור.

ת'ור טס במטוס קל לסיאטל כדי להגיע לקונגרס בוושינגטון. המטוס נקלע לסופה שלגים ונאלץ לנחות המקום מבודד. בריידי מבקשת מזב שיטוס להציל אותו כי רק הוא מכיר טוב את השטח וכי הגיע הזמן שיעשה משהו למישהו אחר. לבסוף זב משתכנע, טס ומציל את ת'ור.

לבסוף נואם ת'ור לפני הקונגרס שהחליט לצרף את אלסקה לארצות הברית ומזכיר בנאומו את יריבו המושבע זב שהציל אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ארמון הקרח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ארמון הקרח", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ארמון הקרח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ארמון הקרח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**בס ענק** (שם מדעי: ***Stereolepis gigas***) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הצינוניים המזכיר מין של דקר (בעבר השתייך למשפחת הדקריים) והוא המין הגדול במשפחתו. הוא חי לחופי מערב אמריקה הצפונית בצפון האוקיינוס השקט ומצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג יתר.

מין זה יכול להגיע לאורך מרבי של 2.5 מטרים ולמשקל 250 ק"ג ובספר מ-1910 נכתב שפרט אחד הגיע למשקל 360 ק"ג. דגים אלה מגיעים לבגרות בגיל 11–12 שנה ויכולים להגיע לגיל 75 שנה או אף יותר, עד 100 שנה. צבע הדג אפור-בהיר עם כתמים חומים ושחורים. הוא בעל ראש עם פה גדול ושפתיים בשרניות ובעל סנפירים רחבים בעלי מספר אונות מחודדות.

הוא חי במימיו הקרירים של חופי קליפורניה ממפרץ הומבולדט בצפון עד למפרץ קליפורניה שלחופי מקסיקו בדרום. הוא חי באזורים רדודים המוקפים ביערות קלפ או בשוניות סלעים. דג זה הוא טורף שלמרות גודלו יכול להאיץ במהירות כדי לרדוף אחרי טרף ולעיתים נודד גם הרחק מהחופים. הוא ניזון ממיני דגים שונים כמו אנשובי, מקרל, בוניטו, מיני רעפנוניים, לברקיים ומשפתנים ראשתנים ומגוון בסרטנים.

דג זה היה נפוץ בעבר אך במאה ה-19 החלו לדוג אותו בכמויות מסחריות ולמטרות ספורט, מה שגרם להתמעטות גורפת שלו. כיום הוא מוגן בחוק החל מ-1982 אך הוא מתאושש לאט. מעריכים כי 500 פרטים חיים כיום, מהם 40–50 פרטים מגיעים להתרבות באי סנטה קטלינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטראולפיס גיגאס** בוויקישיתוף
* סטראולפיס גיגאס, באתר ITIS (באנגלית)
* סטראולפיס גיגאס, באתר NCBI (באנגלית)
* סטראולפיס גיגאס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* סטראולפיס גיגאס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סטראולפיס גיגאס, באתר FishBase (באנגלית)
* סטראולפיס גיגאס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטראולפיס גיגאס באתר הרשימה האדומה של IUCN
המחשה גאומטרית של חתך דדקינד המתאים לשורש הריבועי של 2. A היא קבוצת הרציונלים בתחום האדום ו-B היא קבוצת הרציונליים בתחום הכחול.
**חתכי דדקינד** מהווים אחת משתי השיטות הקלאסיות לבנייה של שדה המספרים הממשיים מתוך שדה המספרים הרציונליים. אלו הן הבניות הראשונות של שדה זה שאינן תלויות באקסיומות גאומטריות. את הבניה הציג ריכרד דדקינד ב- 1872. באותה שנה הציע גאורג קנטור את הבניה באמצעות "סדרות קושי".

**חתך** במספרים הרציונליים הוא חלוקה שלהם לשתי קבוצות לא ריקות {\displaystyle \ A} ו-{\displaystyle \ B}, כך שכל איבר של {\displaystyle \ A} קטן מכל איבר של {\displaystyle \ B}, וכך של-{\displaystyle \ A} אין מקסימום. לדוגמה, אם {\displaystyle \ r} הוא מספר רציונלי, אפשר לבחור {\displaystyle \ A=\{x:x<r\}} ו- {\displaystyle B=\{x:x\geq r\}}; אז {\displaystyle \ A|B} הוא החתך המתאים ל-{\displaystyle \ r}. חתכים אלה, שאותם אפשר לאפיין גם בכך שלקבוצה B יש מינימום, נקראים "החתכים הרציונליים".

אפשר להגדיר פעולות חיבור וכפל בין חתכים, והאוסף המתקבל הוא שדה, שאוסף החתכים הרציונליים מהווה תת-שדה שלו. יתרה מזו, קל לסדר את השדה החדש ({\displaystyle \ A|B} גדול מ- {\displaystyle \ A'|B'} אם {\displaystyle \ A} מכיל את {\displaystyle \ A'}), ואז השיכון של הרציונליים בשדה החתכים (המתאים לכל מספר רציונלי את החתך שלו) שומר על יחס הסדר.

ישנם גם חתכים לא רציונליים. למשל, אפשר לקחת את {\displaystyle \ B} להיות קבוצת המספרים *הרציונליים* החיוביים, שריבועם גדול מ-2, ואת {\displaystyle \ A} להיות המשלים של {\displaystyle \ B}. במקרה זה {\displaystyle \ A|B} הוא חתך שריבועו שווה לחתך המתאים ל-2, ולכן אינו יכול להיות רציונלי (שהרי השורש הריבועי של 2 אינו רציונלי).

מתברר שהשדה החדש הוא שדה סדור שלם ארכימדי, והוא השדה היחיד בעל תכונות אלה. לשדה זה קוראים שדה המספרים הממשיים. את אוסף החתכים אפשר לבנות עבור כל שדה סדור, אלא שהתוצאה אינה שדה אלא אם השדה המקורי הוא ארכימדי. אוסף החתכים בשדה ארכימדי איזומורפי בכל המקרים לשדה המספרים הממשיים.

ב-1972 הכליל את הרעיון ג'ון קונוויי, ובנה את מה שכונה אחר-כך מספרים סוריאליסטיים.

הכללה
-----

אפשר להגדיר בצורה דומה חתכים לכל קבוצה סדורה. תהי A קבוצה הסדורה ביחס סדר מלא >. נגדיר חתך להיות קבוצה לא ריקה C בלי מקסימום, המקיימת שאם x ב-C ו-y<x אז גם y ב-C. את קבוצת הקבוצות המתקבלות D נסדר על פי יחס ההכלה (שקל לראות שמסדר אותן בסדר מלא), ונגדיר את ההטלה הקנונית מ-A ל-D על ידי x עובר לקבוצת המספרים הקטנים מ-x. זהו שיכון (כלומר פונקציה חח"ע) שהוא איזומורפיזם על תמונתו (משמר סדר) ולכן ניתן להגיד ש-A מוכל ב-D. אז A צפוף ב-D, ולכל קבוצה חסומה ולא ריקה ב-D יש סופרמום. בנוסף, אם נסתכל על טופולוגיית הסדר על D, אז A צפוף ב-D (במובן הטופולוגי), ואם A צפוף (במובן של סדר) אז D מרחב קשיר.

הקבוצה המתקבלת D מקיימת את "תכונת השלמות": לכל תת-קבוצה לא ריק וחסומה מלעיל יש סופרמום. יתרה מכך, כל איבר שנוסף ב-D ולא היה קודם ב-A הוא סופרמום של תת-הקבוצה שהוא מייצג (ועל כן אם A מקיימת את תכונת השלמות, D איזומורפית ל-A).

קישורים חיצוניים
----------------

* חתכי דדקינד, באתר MathWorld (באנגלית)
* חתכי דדקינד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**על המשמר** (באנגלית: **On the Double**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1961 עם דני קיי ודנה ווינטר בתפקידים הראשיים.

דני קיי משחק בתפקיד כפול - חייל אמריקאי פשוט וגנרל בריטי. העלילה מתרחשת בתקופת מלחמת העולם השנייה בלונדון וברלין. דני קיי מחליף דמויות רבות במשך הסרט, בריטים וגרמנים. פירוש שם הסרט באנגלית הוא - מיד ובזריזות, מילים שנאמרות בסיום כל פקודה צבאית.

השירים בסרט נכתבו על ידי סילביה פיין (אשתו של קיי).

תקציר העלילה
------------

טוראי ארני ויליאמס (דני קיי) מוצב בבסיס צבאי בבריטניה בימים לפני הפלישה לנורמנדיה. יש לו כשרון חיקוי יוצא מן הכלל בייחוד של המפקד הבכיר גנרל מקנזי-סמית' (דני קיי) שעוטה רטייה שחורה על עינו. הוא מנסה לברוח מהבסיס מחופש לגנרל אך נתפס ומועבר למעצר ולמשפט צבאי. גנרל מקנזי-סמית' הוא מהמפקדים הבכירים של כח הפלישה והגרמנים בעזרת משפי פעולה בריטים מנסים לחסלו. קולונל וילפריד הייד-וייט מציע למנות לו כפיל על מנת לשמור על ביטחונו ולהסוות את פעולותיו בקשר לפלישה. הוא מציע את ארני. בקטע משעשע מחקה ארני את מקנזי ו"מינויו" מאושר ונשמר בסוד.

מקנזי-סמית' הוא נשוי ורודף נשים. בלילה הראשון מגיעה הנהגת שלו, סרג'נט סטנהופ (דיאנה דורס) ורוצה לקיים אתו יחסים. באותו רגע מגיעה מקנדה, ליידי מרגרט מקנזי-סמית' (דנה ווינטר), אשתו של הגנרל. ארני מסלק את הנהגת אבל מרגרט מזהה אותו ככפיל. למרות זאת היא מתחילה לחבב אותו. מסתבר שברצונה להתגרש בגלל בגידותיו של בעלה הגנרל.

ארני ומרגרט מוזמנים לנשף הגדוד הסקוטי והגרמנים רוצים לחסלו. את המצב מצילו דודתו ויויאן (מרגרט רתרפורד) שמבחינה שהוא אינו הגנרל האמיתי ומתחילה במהומה גדולה שמכריחה את הזוג לברוח.

ארני נקרא לישיבה דחופה. ברכב נמצאים הנהגת סטנהופ וקפטן פטרסון (אלן קת'בסטון) ששניהם משתפי פעולה עם הגרמנים. הם חוטפים אותו והוא מועבר לצוללת גרמנית ומגיע לחקירה בגסטפו. הגרמנים משוכנעים שהוא הגנרל האמיתי ואינם יודעים ש מקנזי-סמית' נהרג כשמטוסו הופל מעל תעלת למאנש.

לבסוף הוא "מגלה" להם את הסיסמה, המקום וזמן הנחיתה. הגרמנים יודעים שזה יעיק על מצפונו ומשאירים לידו אקדח כדי שיתאבד. כשנכנס החוקר, יורה בו ארני ומתחיל לברוח. הגרמנים רודפים אחריו והוא מחליף כל פעם צורה. בפעם אחת הוא מתחפש להיטלר וחולף על פניו של הפיהרר שתמהה לראות אחד כמוהו. הוא מגיע לקברט ומופיע בקטע בצורה של מרלן דיטריך. לבסוף הוא נכנס לשירותים, מהמם טייס, לובש את מדיו ומובל עם חבריו למפציץ שטס מעל בריטניה, שם הוא צונח ונעצר כגרמני.

הוא מובא לחקירה בידי קצין ומראה לו רשימה של משתפי פעולה בריטיים שגנב מהגסטפו. שמו של הקצין הזה מופיע ברשימה. הקצין קורע את הרשימה, מאשים אותו כבוגד ומעמיד אותו לפני כיתת יורים. ברגע האחרון מציל אותו קולונל סומרסט.

לבסוף מגיע יום הניצחון, כולם חוגגים בלונדון כולל ארני ומרגרט.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דני קיי | ארני ויליאמס, גנרל מקנזי-סמית' | חייל אמריקאי וגנרל בריטי |
| דנה ווינטר | מרגרט מקנזי-סמית' | אשתו של מקנזי-סמית' |
| וילפריד הייד-וייט | קולונל סומרסט | קצין מודיעין |
| מרגרט רתרפורד | ליידי ויויאן | דודה של מקנזי-סמית' |
| דיאנה דורס | סרג'נט בריג'יט | נהגת ומאהבת |
| אלן קת'בסטון | קפטן פטרסון | קצין בריטי ומרגל |

קישורים חיצוניים
----------------

* "על המשמר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "על המשמר", באתר נטפליקס
* "על המשמר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "על המשמר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "על המשמר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* על המשמר, באתר TCM
מדורת ל"ג בעומר
**מַשּׂוּאַת אִיתוּת** היא מדורה גדולה אשר מבעירים על ראש הר או נקודה הנראית למרחוק על מנת להעביר ידיעות או לאותת על סכנה. בעבר שימשו משואות איתות להעברת מסרים מהירה. כמו כן השתמשו במשואות לסימון מקומות מסוכנים לספינות בים, כעין מגדלור.

המסרים היו פשוטים, לרוב ניצחון בקרב או בקשת סיוע. כאשר הועברו ידיעות בלילה הייתה חשיבות לגודל הלהבה, כאשר הועברו ידיעות ביום החשיבות הייתה לכמות העשן, ולעיתים גם לצבעו, על מנת להעביר מסרים שונים. לפני המאה ה־20 הלילות היו חשוכים יותר, האוויר צלול יותר ופחות מבנים הסתירו את ההרים.

הדרך הנפוצה ביותר להעברת מסר באמצעות משואות איתות הייתה הכנת רשת אתרי הדלקה על ראשי הרים שיש ביניהם קו ראייה. בכל אתר עמד צופה, אשר צפה אל ראשי ההרים הנראים לעין ולצידו ערימת עצים מוכנה להדלקה. כאשר ראה הצופה משואה נדלקת על אחד מראשי ההרים, היה מדליק את משואתו וכך היה המסר עובר במהירות. ברשת טובה, עם צופים ומדליקים מיומנים, ניתן היה להעביר מסר תוך שעה למרחק של כמעט 800 קילומטרים.

היסטוריה
--------

במסופוטמיה הקדומה בתקופת הברונזה, הן יושבי הקבע בערים והן הנוודים האמורים השתמשו במשואות לאיתות והעברת מסרים.

בין מכתבי לכיש נמצא מכתב המתאר את היעלמות משואות עזקה:

> 
> אל משאת לכִש נחנו שֹמרִים כּכֹל האֹתֹת אשר נתן אדֹנִי, כי לא נראה את עזקה.
> 
> 
> 
> — מכתב 4 ממכתבי לכיש, KAI 194
> 

באנגליה הזהירו מפני התקדמות של הארמדה הספרדית באמצעות משואות שהודלקו על גבעה הנקראת עד היום Beacon Hill (גבעת המשואה).

קידוש החודש
-----------

השימוש במשואות מתועד במשנה, מסכת ראש השנה, פרק ב', משנה ג'. בתקופת בית שני השתמשו במשואות כדי לציין את קידוש החודש העברי, שנקבע על ידי הסנהדרין בירושלים, לכל חלקי הארץ ומחוצה לה (עד בבל).

המשואות הושאו רק כאשר החודש הקודם קודש להיות חודש חסר, אך אם החודש קודש להיות חודש מלא, לא היו משיאים משואות כלל.

הרמב"ם כתב, כאלף שנים מאוחר יותר, שלאחר שאירע מקרה שהכותים הדליקו במזיד משואות בחודש מלא וגרמו להטעיה, הוחלט להפסיק את השאת המשואות ולעבור להודעה על ידי שליחים:
"בראשונה, כשהיו בית דין מקדשין את החודש, היו משיאין משואות בראשי ההרים כדי שידעו הרחוקים. משקלקלו הכותים, שהיו משיאין משואות כדי להטעות העם – התקינו שיהיו שלוחין יוצאין ומודיעין לרבים." (הרמב"ם, הלכות קידוש החודש, פרק ג', הלכה ח')

בתרבות ובספרות
--------------

שכונת גבעת משואה בירושלים נקראת בשם זה כיוון שהיא פסגה גבוהה עליה הושאו משואות איתות בתקופת בית שני.

זכר למשואות האיתות נותר בתרבות הישראלית בדמות טקס הדלקת המשואות, הנערך בערב יום העצמאות ובטקס הדלקת המשואות ביום השואה.

בפנטזיה שר הטבעות מוזכרות "משואות גונדור" ששימשו להעברת בקשות סיוע בקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **משואה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **משואה (איתות)** |

* משואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Foss, Clive (1991). "Beacon". In Kazhdan, Alexander. The Oxford Dictionary of Byzantium. London and New York: Oxford University Press. pp. 273–274
2. ↑  Michael P. Streck, **Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie**, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 42–43
3. ↑  משואות גונדור באתר נומנור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4134131-4
* NDL: 00566639

 |
**יהושע (שייע) אלטמן** (נולד ב-1943) הוא איש חינוך והתיישבות ישראלי, מילדי קיבוץ כפר עציון לפני מלחמת העצמאות וממייסדיו לאחר מלחמת ששת הימים; מזכ"ל תנועת בני עקיבא בשנים 1988–1990.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-י"ד באדר ה'תש"ג (פברואר/מרץ 1943) בכפר פינס לטובה, ילידת גרמניה ויעקב אלטמן, יליד הונגריה, חברי "קבוצת אברהם" שייסדו זמן קצר לאחר מכן את כפר עציון. אביו היה מפקד הנוטרים בגוש עציון. במלחמת העצמאות היה אביו סגן מפקד הגוש. עם התחזקות הקרבות בגוש עציון, הועברו הנשים והילדים, ובכללם יהושע ואחיו, למנזר רטיסבון בירושלים. ביום האחרון לפני נפילת הגוש, לאחר נפילת המפקד משה (מוש) זילבשמידט, התמנה אביו למפקד הגוש, ונהרג בקרב על כפר עציון יום לפני הכרזת העצמאות, כשיהושע היה בן חמש. לאחר מספר חודשים הם עברו יחד עם פליטי כפר עציון לגבעת עלייה שביפו. לאחר מספר שנים התקבלו כחברי קבוצת יבנה. למד בתיכון בקבוצת יבנה, והתגייס לנח"ל, שם שירת כמפקד כיתה. לאחר שירותו הצבאי למד למשך כשנה בישיבת מרכז הרב, שם פגש את חברי כפר עציון חנן פורת ויעקב גל, והם התחילו לדבר על שיבה לכפר עציון. באותה העת, הוא עמד לקראת נישואיו, ובדיוק אז פרצה מלחמת ששת הימים והוא גויס למילואים ולחם בחזית סיני ובחזית רמת הגולן. לאחר סיום המלחמה היה ממובילי החזרה לגוש עציון, והיה מהגרעין המייסד של קיבוץ כפר עציון שבו התמנה למרכז המשק. ברית המילה של בנו הייתה הראשונה בקיבוץ מאז נפילתו.

כיהן כמזכ"ל בני עקיבא מ־1988 עד 1990.

חיים אישיים
-----------

נשוי ללאה, ששכלה אף היא את אביה אברהם (קורטי) מאיר ואת אחותה רות (רותי) מאיר בהפצצה של מטוס מצרי בקבוצת יבנה במהלך מלחמת העצמאות. לאה הייתה בעבר מזכירה בבית ספר שדה כפר עציון. לזוג חמישה ילדים.

לקריאה נוספת
------------

* עמיה ליבליך, **ילדי כפר עציון**, תשס"ז, עמ' 399 - 403.
* נעימה ברזל, **המתנחלים בלבבות**, 2017, פרק ראשון: "ההקמה המחודשת של כפר עציון: הקיבוץ והאתוס".

קישורים חיצוניים
----------------

* ראיון עם יהושע אלטמן, בית ספר שדה כפר עציון, סרטון באתר YouTube.
* אסף קמר, הסמל לגעגוע ולחלום לחזור הביתה: "העץ הבודד" בגוש עציון, באתר ynet, 28 בינואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הנצחה לטובה אלטמן אתר קבוצת יבנה
2. ↑  אלישיב רייכנר, מקור ראשון, "חנן היה הדינמו של כל העלייה", באתר News1 מחלקה ראשונה, 24 בספטמבר 2019
3. ↑  נפרצה דרך מעדולם ל"גוש", הצופה, 30 באפריל 1968
4. ↑  ברית מילה ראשון בכפר עציון, הצופה, 6 ביוני 1968
5. ↑  מנחם רהט, מושבניק מחליף קיבוצניק בראשות תנועת הנוער בני עקיבא, מעריב, 8 במאי 1989
6. ↑  ניר שטיינברג, האסון בקבוצת יבנה שהפך אלמן ואלמנה למשפחה יוצא לראשונה מחוץ לגבולות הקיבוץ, באתר mynet‏ קיבוץ, 13 באפריל 2018
7. ↑  צביה גרנות, ילדי הזכרונות חזרו לגוש עציון, מעריב, 5 בספטמבר 1980

| בני עקיבא |
| --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד • זאב שוורץ • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל • צבי אלון |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |
**ריבוע פַּ֫נֶט** הוא כלי שהומצא על ידי הגנטיקאי הבריטי רג'ינלד פנט, ומתבסס על חוקי התורשה של מנדל. הוא משמש ביולוגים לקביעת תדירות של גנוטיפים ופנוטיפים בכל הצאצאים של הכלאה מסוימת. התרשים הוא למעשה טבלה, שבה נכתבים כל הגנוטיפים האפשריים בהכלאה. ניתן להסיק ממנה את ההסתברות לקבלת גנוטיפ מסוים, של גן אחד או יותר.

ליצורים המתרבים ברבייה זוויגית יש בדרך כלל שני אללים של כל תכונה, בעוד בגמטות, תאי הרבייה, יש רק אלל אחד של כל תכונה (הפיצול של האללים לגמטות מתרחש במיוזה). ריבוע פנט מוצג כטבלה, כאשר הגמטות האפשריות של הורה אחד נמצאות בחלק העליון של הטבלה, ושל השני - בצד. בכל תא מוצגים הגנוטיפים (כלל האללים) של הצאצא משתי הגמטות. לפי הגנוטיפ ניתן להסיק מה התכונה שתתבטא. ההסתברות לקבלת גנוטיפ מסוים, היא תוצאת חילוק כמות הפעמים בה הגנוטיפ מופיע בטבלה במספר התאים בטבלה.

דוגמאות
-------

|  | R | R |
| --- | --- | --- |
| R | RR | RR |
| r | Rr | Rr |

דוגמה להכלאה בריבוע פנט עם תכונה אחת. הורה אחד הומוזיגוט דומיננטי, וההורה השני הטרוזיגוט. לכל הצאצאים יש פנוטיפ דומיננטי, ויש סיכוי של 50% שהפרט יהיה הומוזיגוט דומיננטי, ו-50% שיהיה הטרוזיגוט.

|  | RY | Ry | rY | ry |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| RY | RRYY | RRYy | RrYY | RrYy |
| Ry | RRYy | RRyy | RrYy | Rryy |
| rY | RrYY | RrYy | rrYY | rrYy |
| ry | RrYy | Rryy | rrYy | rryy |

דוגמה להכלאה דיהיברידית (הכלאה בין שני פרטים הטרוזיגוטים לשתי תכונות) בריבוע פנט. מתקבל יחס 9:3:3:1 בין הפנוטיפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריבוע פנט** בוויקישיתוף
{{מיון
|שם=בבון דובי/אפרת גוריון תמיר
|תמונה=
|ממלכה=בעלי חיים/ ארץ בג'ונגל 
|מערכה=מיתרניים
|מחלקה=יונקים
|סדרה=פרימטים
|משפחה=[[קופים בעלי זנב/פיצה איגור הכי טובה בעולם
]
|סוג=בבון
|מין=בבון דובי
|שם מדעי=Papio ursinus
|תפוצה=
}}

בבון דובי שותה
**בבון דובי** (שם מדעי: ***Papio ursinus***) או **בבון הכף** הוא מין של בבון החי בדרומה של אפריקה בסוונות וערבות עשב או ביצות. משך הריון שלו הוא כ-186 ימים.

מאפיינים
--------

הבבון הדובי הוא אחד מהקופים בעלי הזנב הגדולים ביותר ומשקלו 21–45 ק"ג בזכרים ו-12–25 ק"ג בנקבות. אורכם הממוצע 0–115 ס"מ והזנב מגיע ל-45–84 ס"מ. כמו רוב הבבונים גם בבונים אלה בעלי פרווה אפורה ועבה, בעיקר סביב הלחיים אך לא על הפנים הכהות והם בעלי ניבים ארוכים וחוטם מוארך כמו של כלב. הבבונים יודעים לטפס בזריזות לענפים גבוהים ויודעים לקפץ בין העצים, אם כי פחות משאר הקופים.

הם חיים בעיקר על הקרקע בסביבות שונות ומרובות: יערות, סוואנות, ביצות ורמות ואפילו במדבר קלהרי או ברמות דראקנסברג. הם ישנים בלילות בעיקר על צוקים בהם ישנם מאות בבונים.

המבנה החברתי שלהם מורכב מזכרים תקיפים ומבוגרים, נקבות רבות וצאצאים צעירים. בראש הזכרים עומד זכר דומיננטי המקיים קואליציית זכרים המרתיעה יריבים ומעמדה נשאר קבוע בדרך כלל עד שקורה משהו למנהיג או שמגיע יריב חזק יותר. הנקבות כנועות כלפי הזכרים ונקבה חצופה עלולה להינשך על ידם. המריבות ביניהם עלולות להסתיים לעיתים בפציעות חמורות מהניבים אך הם נדירות מאוד.

הבבונים הם אוכלי כל הניזונים מטווח רחב של מזון מפירות ופטריות שונים ועד זרעים עשבים וחרקים וכן נבלות וביצים. הריגה של חולייתן גדול היא מקרה נדיר אם כי לעיתים הם טורפים צבאים צעירים ובמקרה אחד אפילו תינוק אנושי. עם זאת בדרך כלל הם בורחים כשמתקרב אליהם בן אדם. 
כמה בבונים חיים בקרבה לחופי הר השולחן וניזונים ממאכלים שהשפל מביא עמו מהים.

הם נטרפים על ידי נמרים, אריות, צבועים ותנינים והקטנים גם על ידי ברדלסים, פיתונים או עופות דורסים כמו עיט לוחם. בעת סכנה הם קופצים אל העצים או מתגייסים לתקוף את היריב אם הוא קטן מספיק, דבר היכול להניס נמרים ואפילו אריות רעבים.

### מיון

* *Papio ursinus ursinus* - נפוץ בדרומה של דרום אפריקה
* *Papio ursinus griseipes* - נפוץ בצפונה של דרום אפריקה ודרום זמביה
* *Papio ursinus raucana* - נפוץ מנמיביה עד אנגולה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בבון דובי** בוויקישיתוף
* בבון דובי, באתר ITIS (באנגלית)
* בבון דובי, באתר NCBI (באנגלית)
* בבון דובי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* בבון דובי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* בבון דובי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* בבון דובי, באתר GBIF (באנגלית)
* בבון דובי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------
רבי **דן בן יוסף אשכנזי** (את הכינוי אשכנזי קיבל בספרד בעקבות מוצאו) חי ופעל באשכנז במחצית השנייה של המאה ה-13, ובהמשך היגר לספרד שם פעל עד לפטירתו.

על קורותיו באשכנז ידוע מעט מאוד מלבד העובדה שהשתייך לחוגו הפנימי של מהר"ם מרוטנבורג והתערב בשאלות ציבוריות שונות.

עם עלייתו של המלך רודולף הראשון בשנת 1286, וההרעה שחלה בעקבות כך במצבם של יהודי אשכנז, עזב רבי דן את אשכנז בסביבות שנת 1287/8 ועבר להתגורר בספרד בעיר סרגוסה ולאחר מכן הקים ישיבה בטולדו.

בספרד היה מעורב רבי דן בפולמוסים הלכתיים חריפים כשבחלקם הביע דעה הלכתית עצמאית וחריגה מאוד (כגון הכשר שחיטת נכרי), מה שגרם לוויכוחים סוערים עם בני תקופתו ובמיוחד עם הרשב"א.

פרשה נוספת ששמו של רבי דן נקשר בה היא זו של הטוען לנבואה נסים בן אברהם מאווילה שהסעירה את קהילות ספרד בשנת 1295 בערך, כאשר תוך כדי מאבקו של הרשב"א להוקעתו, כתב רבי דן מכתב התומך בו ובטענת נבואתו, דבר שהביך מאוד את הרשב"א שכתב:

> 
> זה כששה חדשים עבר בכאן נער חסר לב, ובידו איגרת חתומה מיד הרב רבי דן, וכראותיה היה הדבר קשה בעיני, יען חשבו רבים את זה לקלות הדעת, כי מה שיצריך חקירה רבה, וכמעט לא יספיקו בו כל החקירות, יכתוב איש שנקרא חכם, כמעיד: 'זאת אמת'. ואין אלו דברי חכם ולא יאות כזה לנקיי הדעת רק לנמהרי הלב ולאשר לא תעשינה ידיהם תושיה.
> 
> 
> 
> — תשובות הרשב"א חלק א סימן תקמח
> 

למרות הוויכוחים הרבים שעברו בין הרשב"א לרבי דן נשמר ביניהם יחס של כבוד הדדי והרשב"א אף כותב ש"כדאי הוא לסמוך עליו". וגם רבינו בחיי בן אשר שהיה תלמידו של הרשב"א מביא בשמו כמה פעמים בספרו "רבינו בחיי" על התורה.

חוץ מעיסוקו ההלכתי, היה פעיל רבות גם בפרשנות המקרא ומלבד המובאות משמו בחיבורים שונים כתב כנראה גם פירוש שלם על התורה שאבד. פירושיו שנשתמרו מתאפיינים במקוריות, חדשנות ונועזות.

לקריאה נוספת
------------

* ישראל מ' תא-שמע, **רבנו דן מגלות אשכנז אשר בספרד**, כנסת מחקרים - עיונים בספרות הרבנית בימי הביניים, כרך ב עמ' 149–166

הערות שוליים
------------

1. ↑  במקור מפוקפק (שו"ת בשמים ראש סי' כד) מסופרת גם אגדה מוזרה על כך שרבי דן כתב לעצמו תפילין בתרגום לארמית והניחן.
2. ↑  לפי הפירוש בפ' שמות ב, כא, שם כתב, "כך שמעתי מפי הרב רבי דן ז"ל". ובפ' משפטים כד, יא.
כנפתנים שוחים
**כנפתן צ'יליאני** (שם מדעי: *Mobula tarapacana*) הוא מין של דג סחוס מהסוג כנפתן שבמשפחת הטחניים. הוא מצוי בכל האוקיינוסים ונפוץ בעיקר סביב המדינות הבאות: ברזיל, קייפ ורדה, צ'ילה, חוף השנהב, מצרים, אינדונזיה, פלאו, יפן, מקסיקו, ונצואלה, ארצות הברית, טאיואן ודרום אפריקה.

מאפיינים
--------

אורכו של כנפתן גדול זה יכול להגיע ל-328 סנטימטר בזכרים ו-302 סנטימטר בנקבות. משקלו המרבי יכול לעלות על 350 ק"ג. צבעו אפור כהה ומעט ורדרד והוא בעל זוג סנפירי חזה גדולים בצורת חרמש.

כנפתן זה חי בנדודים לאורך האוקיינוס הפתוח באזורים טרופיים וממוזגים ורק לעיתים נדירות מתקרב לחופים, בעיקר סביב שוניות אלמוגים נידחות. הוא יכול לצלול עד לעומק 1,848 מטר והוא מהצוללים לעומק רב ביותר מבין שוכני האוקיינוס. צלילות לעומק המרבי קורות בערך פעם ביום למשך 90 דקות, בהם הכנפתן מחפש מזון הכולל זואופלנקטון עד העומק המרבי. מרבית הזמן הוא צולל עד לעומק 1 ק"מ מבלי לאכול והוא יכול להישאר כך במשך מעל 10 שעות. שאר הזמן הוא מצוי בעומק רדוד יותר ולעיתים הוא אף מקפץ מעל הגלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנפתן צ'יליאני** בוויקישיתוף
* כנפתן צ'יליאני, באתר ITIS (באנגלית)
* כנפתן צ'יליאני, באתר NCBI (באנגלית)
* כנפתן צ'יליאני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* כנפתן צ'יליאני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* כנפתן צ'יליאני, באתר FishBase (באנגלית)
* כנפתן צ'יליאני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כנפתן צ'יליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
חטיף **סירוק** גם **טבארוז'ני סירוק** (ברוסית: **творожный сырок**), **חטיף גבינת קווארק** או **חטיף גבינת טבורוג** הוא סוג של מזון חלבי מתוק העשוי גבינת קווארק מזוגגת או לא מזוגגת עם או בלי מילוי.

מאפיינים
--------

הם נוצרו במקור והיו נפוצים בכל מקום בברית המועצות. בימינו חטיפי הגבינה האלה פופולריים במדינות ברית המועצות לשעבר, כמו המדינות הבלטיות, רוסיה ואוקראינה, כמו גם בחלק ממדינות החסות הסובייטיות לשעבר, כמו הונגריה (בשם: túró rudi), פולין, רומניה ומונגוליה.

ייצור
-----

החלק העיקרי של חטיף קינוח יבש זה עשוי מגבינת קווארק,שמערבבים עם סוכר, ממתיקים או מרכיבים אחרים וטוחנים לעיסה הומוגנית שנדחסת לצורה הרצויה וממולאת בריבה או מילויים אחרים. הציפויים שנוצרו לאחר מכן עוברו דרך מה שנקרא 'מפל זיגוג' שמצפה אותם בשוקולד או סוג אחר של זיגוג. לבסוף, מקררים את חטיפי המעין גלידה במנהרת קירור ואורזים אותם.

היסטוריה
--------

 חטיף קרם לאטבי מודרני עם זיגוג קיווי ומילוי תותים
הייצור ההמוני של החטיפים החל בשנות החמישים בברית המועצות והם צברו פופולריות במהירות. בתחילה הוצעו עם מרכיבים פשוטים, כמו וניל, קקאו וצימוקים, אבל מאז שנות ה-90 החטיפי היבשים האלה הפכו מגוונים יותר ומכילים כיום גם מרכיבים כמו פירורי עוגיות, משמש, ריבת תות וחלב מרוכז.

בשנת 2012, חטיף ה-Kārums נבחר למוצר האהוב על ידי הצרכנים הלטבים, וקיבל 20% מהקולות.

לקריאה נוספת
------------

* טווינקי
* גנסיטו (Gansito)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סירוק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cornall, Jim (19 באוקטובר 2018). "Glazed curd cheese bars – ripe for expansion?". Dairy Reporter. נבדק ב-24 בינואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Drey, Victoria (19 באוקטובר 2018). "Glazed cottage cheese bars: The most popular Soviet dairy sweet made at home (RECIPE)". *Russia Beyond*. נבדק ב-24 בינואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Latvian buyers' favourite product – curd snack *Kārums*". Baltic News Network. 13 במאי 2020. נבדק ב-14 ביוני 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
לה מאסיה דה קאן פלאנס בלס קורטס, ברצלונה.
**מאסיה** (בקטלאנית או בספרדית: **masía** ובאראגונית: **pardina**) היא סוג של בנייה כפרית הנפוצה במזרח ספרד: קטלוניה, קהילת ולנסיה, אראגון, לנגדוק ופרובאנס (בדרום צרפת). החלקה עליה בנויה המאסיה נקראת מאס (אנ'). לרוב מדובר במבנים גדולים אך מבודדים, שכמעט תמיד קשורים לחקלאות משפחתית או לפעילות מקנה.

החומרים ששימשו לבניית מאסיות השתנו לאורך הדורות, ולעיתים קרובות נקבעו על פי מיקומם. באזורים הרריים השתמשו לעיתים קרובות באבן מחוספסת, למעט פתחים, חלונות וקשתות, שבהם עבדו עם אבן מעובדת. במהלך ימי הביניים, בוץ שימש כמלט, והוחלף מאוחר יותר בסיד או צמנט. במקומות שבהם היה קשה להשיג אבן, לבני חימר היו נפוצות יותר כחומר בנייה.

על פי רוב, חזיתות הכניסה של המאסיות מכוונות לדרום. למבנים עתיקים יותר מהמאה ה-16 יש כניסה ראשית בעלת קשת בעוד שלבניינים שנבנו לאחר המאה ה-18 יש בדרך כלל פתחי משקוף. מאסיות נבנו, בדרך כלל, מקורות עץ שהוצבו בניצב לחזית וחופו באריחים. בפירנאים ובאזורים הרריים אחרים, הקירוי עשוי לעיתים קרובות מצפחה.

המאסיות היו בדרך כלל בניינים בני שתי קומות לפחות, כאשר קומת הקרקע שמורה לעבודות חקלאות ואף לאכלס בעלי חיים, כאשר הקומה העליונה שמורה למגורי המשפחה. אם הייתה קומה מעל זה, היא הייתה משמשת לעיתים קרובות כאסם, או מדי פעם לאכלס יונים.

ישנן מאסיות הכוללות קפלות פרטיות.

בתקופה המודרנית, מאסיות רבות הוסבו לוילות מגורים, מסעדות, צימרים או מרכזים לתיירות כפרית. בנוסף, ישנן מאסיות שהוסבו למוזיאונים (וילה ג'ואנה, מרכז ג'וג'ול-קאן נגרה) או ששוקמו והותאמו לשימושים תרבותיים.

כמה יצירות מוקדמות של הצייר הספרדי ז'ואן מירו מתארות את המאסיה (אנ') של משפחתו וכמו כן, איכרים קטאלונים.

מועדון הכדורגל ברצלונה
----------------------

 ערך מורחב – **ברצלונה אתלטיק#לה מאסיה**  

אקדמיית הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה נקראת "לה מאסיה" (La Masia), מכיוון שהייתה ממוקמת בעבר במאסיה אותנטית מהמאה ה-18, הנקראת "לה מאסיה דה קאן פלאנס". המאסיה ממוקמת בסמוך לקאמפ נואו במחוז לס קורטס בברצלונה, ושימשה לשכן כדורגלנים צעירים מ-1979 עד 2011.

גלריה
-----

* מאסיה Can Taxonera בארניס דה מאר.מאסיה Can Taxonera בארניס דה מאר.
* בית הכמורה (אנ') של פרמיה דה דאלט, מסביבות המאה ה-17.בית הכמורה (אנ') של פרמיה דה דאלט, מסביבות המאה ה-17.
* מאס Fabregas del Bosc ב-ל'אמתלה דל ואלייס.מאס Fabregas del Bosc ב-ל'אמתלה דל ואלייס.
* מאסיה מאס דורקה ב-ל'אמתלה דל ואלייס.מאסיה מאס דורקה ב-ל'אמתלה דל ואלייס.
* קאן מורה, בסנט ויצ'נס דה מונטל.קאן מורה, בסנט ויצ'נס דה מונטל.
* "מאסיה דה לה Teijería", באולוקאו דל ריי, אלס פורטס."מאסיה דה לה Teijería", באולוקאו דל ריי, אלס פורטס.
* מאס "Can Pages Vell" ב-ל'אמתלה דל ואלייס.מאס "Can Pages Vell" ב-ל'אמתלה דל ואלייס.
* מאס Can Masdeu, בקולסרולה בפאתי ברצלונה.מאס Can Masdeu, בקולסרולה בפאתי ברצלונה.
* מאסיה טיפוסית בשאביה (אנ').מאסיה טיפוסית בשאביה (אנ').

ראו גם
------

* לה מאסיה

לקריאה נוספת
------------

* Various authors; Gran enciclopèdia catalana, Ed. Enciclopèdia catalana, Barcelona, ISBN 84-85194-81-0
* Soldevila, Ferran et alt; Història de Catalunya, Selecta-Catalònia, Barcelona, 1989 ISBN 84-7667-045-1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאסיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "mas". Gran Diccionari de la Llengua Catalana.
במתמטיקה, **לולאת מופן** היא לולאה המקיימת זהויות מסוימות. כל חבורה היא לולאת מופן. הלולאות נקראות על שמה של רות מופן (אנ'), שהוכיחה ב-1935 ששלושה איברים a,b,c בלולאת מופן המקיימים את היחס {\displaystyle (ab)c=a(bc)} יוצרים חבורה. נובע מכאן שהחזקות {\displaystyle x^{n}} מוגדרות היטב.

בלולאת מופן כל האיברים הפיכים, והיא מקיימת את תכונת ההיפוך {\displaystyle x^{-1}(xy)=y=(yx)x^{-1}}. תת-לולאה ולולאת מנה של לולאת מופן הן לולאות מופן. הדוגמה המרכזית ללולאת מופן היא אוסף האיברים ההפיכים באלגברה אלטרנטיבית. כל לולאת מופן סופית פשוטה היא או חבורה פשוטה, או "לולאת Paige". לולאת מופן הלא-אסוציאטיבית הקטנה ביותר היא מסדר 12.

זהויות
------

הזהויות הבאות שקולות זו לזו:

* {\displaystyle z(x(zy))=((zx)z)y},
* {\displaystyle x(z(yz))=((xz)y)z},
* {\displaystyle (z(xy))z=(zx)(yz)},
* {\displaystyle z((xy)z)=(zx)(yz)}.

לולאה המקיימת אחת מהן, ולכן את כולן, היא לולאת מופן. כל לולאת מופן היא אלטרנטיבית מימין ומשמאל, ומקיימת את הזהות הגמישה. הגמישות מאפשרת לכתוב את הזהויות בצורה מקוצרת: z(x(zy)) = (zxz)y, x(zyz) = ((xz)y)z ו-
z(xy)z = (zx)(yz).

תורת המבנה
----------

לולאות מופן סופיות מקיימות את **תכונת לגרנז'**, לפיה הסדר של תת-לולאה מחלק את הסדר של הלולאה (במתכונת משפט לגרנז'. לולאות סופיות פשוטות הן או חבורות פשוטות, או **לולאת Paige** של האברים ההפיכים באלגברת אוקטוניונים מפוצלת מעל שדה סופי, מודולו המרכז {\displaystyle \pm 1}.

כל לולאת מופן מושרית על ידי חבורה עם שילוש .

ידוע (Shestakov, 2003) שלא כל לולאת מופן (ואפילו סופית) ניתנת לשיכון בלולאת האיברים ההפיכים של אלגברה אלטרנטיבית. שאלה זו עודנה פתוחה עבור לולאות מופן קומוטטיביות.

לולאות מופן קומוטטיביות
-----------------------

האסוציאטור מוגדר בלולאה קומוטטיבית לפי {\displaystyle (a,b,c)=(ab\cdot c)(a\cdot bc)^{-1}}. בלולאת מופן קומוטטיבית מתקיימת הזהות {\displaystyle (a,b,c)^{3}=1}. נוסף לזה, כל חזקה שלישית שייכת לגלעין.

ראו גם
------

* *How and why Moufang loops behave like groups*, S.M. Gagola III, 2011 ,

קישורים חיצוניים
----------------

* לולאת מופן, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb180960686 (data)

 |
**סמיון שולומוביץ'** (או, לפי תעודות אחרות: **שלמוביץ') גורביץ'** (ברוסית: **Семён Шоломович Гуревич** או **Семён Шлемович Гуревич**; ‏1915 – 1982) היה יהודי סובייטי לוחם במלחמה הפטריוטית הגדולה, מפקד מחלקת טלפון וכבלים של פלוגת התקשורת המעוטרת מס' 107 בחטיבת סיור מס' 78 של הארמייה השביעית של חזית הערבה, גיבור ברית המועצות, בדרגת לויטננט המעוטר.

קורות חיים
----------

נולד בעיר איגומן, גוברניית מינסק, במשפחת איכרים. לאחר סיום שבע שנות לימודיו, עבד כנגר.

בצבא האדום מאז 1936. השתתף בפלישת ברית המועצות לפולין באזור בלארוס בשנת 1939. בחזיתות של מלחמת העולם השנייה מאז יולי 1941. בשנת 1942 סיים את לימודיו בבית הספר לפרשים של טמבוב. חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1943.

בלילה שלפני 25 בספטמבר 1943 חצה עם עוד ארבעה קשרים את נהר הדנייפר מצפון לכפר דומוטקן שבנפת ורחנפרובסקי במחוז דניפרופטרובסק ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית וחיבר מפקדות בין הגדות.

כשקבוצה של חיילי ורמאכט ביצע תקיפה מן העורף הסובייטי ב-27 בספטמבר 1943, התקשורת עם הגדה השמאלית נותקה והוא הוביל את חיילי הקשר למתקפת נגד וחיסל באופן אישי יותר מעשרה חיילים גרמניים. לאחר מכן חודש הקשר.

לאחר המלחמה - יצא לגמלאות, חי ועבד במינסק. נקבר בבית העלמין המזרחי (המוסקבאי) בעיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי הלוח היוליאני
2. ↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
3. ↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
4. ↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
5. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם"(ברוסית)
6. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם"(ברוסית)
7. ↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
8. ↑  דף הענקת המדליה ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
ריבת לינגונברי על טוסט
**ריבת חמוציות אדומות** (באנגלית: **Lingonberry jam**) היא מרכיב עיקרי במטבח הצפון אירופאי ופופולארית מאוד במרכז ובמזרח אירופה. לינגונברי (Vaccinium vitis-idaea) גדלים על שיח ירוק קצר בטונדרה הארקטית ברחבי חצי הכדור הצפוני מאירואסיה ועד אמריקה הצפונית.

היסטוריה
--------

 ריבת חמוציות אדומותעם מוסטאמאקארה, מאכל מסורתי בטמפרה
בשוודיה, מוכרים את החמוציות האדומות כריבה וכמיץ, וכמרכיב מרכזי במנות ובקינוחים. ניתן להגיש ריבת חמוציות אדומות עם מנות בשר, כגון קציצות, נזיד בקר או מנות כבד (כגון maksalatiko); באופן אזורי, הוא מוגש עם הרינג מטוגן. מאכלים מסורתיים כמו kroppkakor, pitepalt, לביבת תפוחי אדמה, חביתית תרד, כרוב ממולא, ופודינג שחור משולבים גם הם עם חמוציות אדומות. ניתן לשלב את הריבה גם עם דייסת שיבולת שועל (לפעמים יחד עם קינמון), פירה וכמה קינוחים.

הרכב
----

ריבת לינגונברי משובחת מוכנה עם פירות יער, סוכר ולחלופין, כמות קטנה של מים. זנים זולים יותר ניתן לדלל בתפוחים. חמוציות אדומות ממותקות מכינים טרי רק על ידי ערבוב פירות יער וסוכר, ללא רתיחה. בגלל החומצה הבנזואית, שנמצאת בכמויות גבוהות בחמוציות האדומות וכך הגרגרים נשמרים היטב ללא חומרים משמרים.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת ממרחים

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* ריבת לינגונברי (Nordicdiner)



1. ↑  Hall, Joan Houston (2002). *Dictionary of American Regional English*. Harvard University Press. p. 47. ISBN 0-674-00884-7. נבדק ב-2007-11-16.
2. ↑  "*Vaccinium vitis-idaea* L." *theplantlist.org*. נבדק ב-1 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Lingonberries". *swedishfood.com*. נבדק ב-1 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Sweetened lingonberries - Rårörda lingon". *swedishfood.com*. נבדק ב-1 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Rørte tyttebær". *nordicdiner.net*. נבדק ב-1 בדצמבר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)