recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אסחט ז'יטקייב** (בקזחית: **Асқат Жіткеев**; נולד ב-13 באפריל 1981) הוא ג'ודוקא קזחי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, זוכה מדליית הכסף מבייג'ינג 2008, ומדליסט ארד מאליפות העולם מ-2001. פעמיים אלוף אסיה מ-2004 ו-2008.

קריירה
------

ב-21 בספטמבר 2000, כאשר היה בן 19, השתתף ז'יטקייב באולימפיאדה הראשונה שלו, בסידני 2000 והודח בקרב הראשון מול ההונגרי אנטל קובץ'. ב-26 ביולי 2001, הוא התחרה באליפות העולם בג'ודו שנערכה במינכן וזכה במדליית הארד לאחר שניצח בקרב על המדליה את איברי ג'יקוראולי הגיאורגי. ב-3 באוקטובר 2002, ז'יטקייב השתתף במשחקי אסיה וזכה במדליית ארד. כשנה לאחר מכן, בנובמבר 2003 זכה במדליית זהב באליפות אסיה. ב-19 בדצמבר 2003, הוא זכה לראשונה באליפות קזחסטן.

באליפות אסיה שנערכה באלמטי במאי 2004 הוא זכה שוב במדליית זהב. ב-19 באוגוסט 2004, התחרה ז'יטקייב באולימפיאדת אתונה וסיים במקום השביעי. בקרב הראשון הפסיד לאיגר מקראו הבלארוסי שלבסוף זכה במדליית הזהב, אז עבר לבית הניחומים שם ניצח את טימו פלטולה הפיני. בקרב הבא ניצח את איברי ג'יקוראולי והעפיל לקרב בו המנצח מגיע לקרב על מדליית הארד אך שם הפסיד למובלוד מיראלייב האזרי.

באליפות אסיה 2005 שנערכה בטשקנט, זכה ז'יטקייב במדליית כסף. בדצמבר 2006 במהלך משחקי אסיה, הוא זכה בשתי מדליות ארד, אחת בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג ואחת בקטגוריית המשקל הפתוח.

באליפות אסיה 2008, הוא זכה במדליית זהב לאחר שניצח בגמר את ג'אנג סונג-הו הקוריאני. ב-14 באוגוסט 2008, ז'יטקייב השתתף באולימפיאדת בייג'ינג וזכה במדליית כסף. בסיבוב הראשון ניצח את טלאל אל אנזי מכווית, בסיבוב השני ניצח את אמל מקיץ' הבוסני. ברבע הגמר הוא ניצח את דניאל הדפי ההונגרי, בחצי הגמר ניצח את הנק חרול ההולנדי ובגמר הפסיד למונגולי ניידנגין טבשינבייר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסחט ז'יטקייב, באתר olympedia.org
* אסחט ז'יטקייב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אסחט ז'יטקייב, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**אנתוני אוג'ה** (באנגלית: **Anthony Ujah**; נולד ב-14 באוקטובר 1990) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בקבוצת איינטרכט בראונשווייג בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

אנתוני אוג'ה נולד באוגבוקולו, ניגריה, ושיחק במועדון הספורט של הבירה אבוג'ה, ולאחר מכן במועדון וארי וולבס. בשנת 2010 חתם בלילסטרום מליגת העל הנורווגית, שם שיחק עונה וחצי. הופעתו הידועה ביותר בלילסטרום נערכה במרץ 2011, אז הבקיע רביעייה בניצחון 0–7 על סטאבק, ובסך הכל הבקיע עבור לילסטרום 27 שערי ליגה ב-36 הופעות. הצלחתו של אוג'ה בלילסטרום גררה התעניינות מליגות בכירות יותר, ובפגרת החורף של עונת 2011/12 חתם אוג'ה במיינץ 05. אוג'ה שיחק חצי עונה במיינץ, והבקיע שני שערים ב-12 הופעות. בתחילת עונת 2012/13 הושאל אוג'ה לפ.צ. קלן ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה במטרה לסייע למועדון לשוב אל הבונדסליגה. אוג'ה הבקיע 13 שערים בעונת ההשאלה לקלן, אך לא הצליח להעפיל עם המועדון לבונדסליגה. בתום עונה זו חתם בקלן על חוזה קבוע, ובעונתו השנייה במועדון הבקיע 11 שערים וסייע לקלן להעפיל לבונדסליגה מהמקום הראשון. בעונת 2014/15 אוג'ה הבקיע עשרה שערים עבור קלן וסיים עם הקבוצה במקום ה-12 בבונדסליגה.

בקיץ 2015 חתם אוג'ה בורדר ברמן על חוזה לארבע שנים. אוג'ה רשם עונה מוצלחת מבחינה אישית בורדר ברמן, בה הבקיע 11 שערי ליגה ב-30 הופעות. עם זאת, הקבוצה שיחקה בתחתית הטבלה לאורך כל העונה, וניצלה מירידה רק במחזור הסיום. ב-5 ביולי 2016, לאחר עונה אחת בלבד בורדר ברמן, חתם אוג'ה בליאונינג ווהווין הסינית תמורת דמי העברה של 13 מיליון אירו. אוג'ה ערך 39 הופעות במועדון זה והבקיע עשרה שערים.

בפגרת החורף של עונת 2017/18 חזר אוג'ה לבונדסליגה כאשר חתם במיינץ 05, בה שיחק בעבר, על חוזה לשלוש שנים וחצי. אוג'ה שיחק במיינץ עונה וחצי, כאשר במחצית השנייה של עונת 2017/18 לא הבקיע כלל, ובעונת 2018/19 הבקיע ארבעה שערים.

בקיץ 2019 נמכר אוג'ה לאוניון ברלין, העולה החדשה לבונדסליגה, וחתם בשורותיה על חוזה לשלוש עונות.

ב-2 באוגוסט 2022 חתם באיינטרכט בראונשווייג מהבונדסליגה השנייה.

קריירה בינלאומית
----------------

אוג'ה משחק בנבחרת ניגריה החל משנת 2013, והוא השתתף עם הנבחרת הניגרית בגביע הקונפדרציות 2013, בו שותף במשחק אחד, בניצחון 1–6 על נבחרת טהיטי, שלא הספיק לניגריה כדי לעלות שלב. למונדיאל 2014 אוג'ה לא זומן.

תארים
-----

פ.צ. קלן
* אליפות הבונדסליגה השנייה: 2014/15

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנתוני אוג'ה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**און לוי** (נולד ב-3 ביולי 1961) הוא עיתונאי לשעבר ויועץ תקשורת ישראלי.

ביוגרפיה
--------

און לוי נולד וגדל בתל אביב. 

בשנת 1979 התגייס לצה"ל ושירת כקצין שלישות. בשנת 1986, עם פרוץ האינתיפדה הראשונה, מונה לראש לשכת אלוף פיקוד המרכז, תפקיד בו שירת תחת פיקודם של עמרם מצנע ויצחק מרדכי.

לאחר שחרורו מהצבא, בגיל 28, הצטרף לעיתון "דבר" ככתב וכפרשן צבאי. בתפקיד זה סיקר בין השנים 1989–1996 מבצעים ופעולות של צה"ל בדרום לבנון, בהם מבצע דין וחשבון, מבצע ענבי זעם וחטיפתם של השייח' עובייד ומוסטפא דיראני. כמו כן סיקר את מלחמת המפרץ הראשונה, שיחות השלום עם הפלסטינים שהובילו להסכם אוסלו, השיחות עם סוריה בשנות ה-90 ועוד. 

בטורו השבועי, "המחסנית", שהתפרסם ב"דבר" במשך שש שנים, פרסם לוי מגוון סיפורים קטנים מהמתרחש בצה"ל. 

בתחילת שנות ה-90 ליווה לוי את החייל אלעד בן דוד וסיקר את דרכו והתקדמותו בצה"ל מיום גיוסו ולאורך כל שירותו בחטיבת הצנחנים. בשנת 1993 נפל בן דוד בקרב במוצב א-טייבה בדרום לבנון, ולוי נשלח לראיין את ההתמודדות של חבריו לנשק, חיילים ומפקדים, עם מותו. בעבור סיקור זה הוענק ללוי בשנת 1993 פרס פרלמן ליצירות עיתונאיות בענייני צבא וביטחון, על שם משה פרלמן.

בשנת 1990[דרושה הבהרה], בכתבה שפרסם ב"דבר", חזה לוי את מלחמת המפרץ ואת יכולתה של עיראק תחת סדאם חוסיין לשגר טילים אל עבר תל אביב. 

בשנים שלאחר סגירת העיתון "דבר" שימש, בין השאר, כדובר עיריית הוד השרון וכדובר פארק אריאל שרון; היה שותף במיתוג החדש של פארק המיחזור "חירייה" והמרכז לחינוך סביבתי; היה דוברו של עמרם מצנע וחבר בצוות האסטרטגי במסגרת הקמפיין לראשות מפלגת העבודה וראשות הממשלה, ושימש כיועץ התקשורת והאסטרטגיה של מספר חברי כנסת.

בשנת 2014 הקים, ביחד עם איש התקשורת דני דויטש, את משרד הייעוץ האסטרטגי "OnVeDan". 

כיום (2014) מתגורר לוי ברעננה, הוא נשוי לדיוה ואב לשניים.

בשנת 2022 הוציא און לוי את שיר הלהיט "חדרה בייבי".

קישורים חיצוניים
----------------

* און לוי, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑
**אסטאש גרנייה** (בצרפתית: Eustache Garnier;‏ ? - 15 ביוני 1123) היה אציל וקונטאבל בממלכת ירושלים הצלבנית.

קורות חייו
----------

אסטאש גרנייה, אציל צרפתי בעל ייחוס מועט הצטרף לגוטפריד מבויון במסע הצלב הראשון. הוא נטל חלק פעיל בקרבות רמלה תחת פיקודו של בלדווין הראשון, מלך ירושלים. על שירותיו הטובים הוענקה לו העיר קיסריה שנכבשה בשנת 1101 ולאחר מכן צידון שנכבשה בשנת 1111. נישואיו לאחיניתו של הפטריארך הלטיני של ירושלים שיפרו את מעמדו בממלכה והעיר יריחו הועברה לחזקתו על ידי הכנסייה.

כוכבו של גרנייה דרך עם נפילתו של בלדווין השני, מלך ירושלים בשבי הטורקי, אז הוא נבחר לקוניטאבל של ממלכת ירושלים ועוצר הממלכה. המבחן הראשון ליכולתו בא בעת הפלישה המצרית לתחומי ממלכת ירושלים בשנת 1123, הצבאות נפגשו ביום 29 במאי בסמוך ליבנה למרות יתרון מספרי אדיר ממנו נהנה הצבא המצרי הצליחו הצלבנית להפוך את הקערה על פיה ולהשיג ניצחון מכריע שהוציא את מצרים הפטאמית ממשוואת הכוחות האזורית.

הוא נפטר ביום 15 ביוני 1123, זמן קצר לאחר ניצחונו הגדול. בנו הבכור אסטאש גרנייה השני קיבל את צידון, ובנו השני, וולטר, הפך לרוזן קיסריה. נכדו היה הרוזן רג'ינלד מצידון, דמות בעלת השפעה רבה בתקופת מלכותם של בלדווין הרביעי והחמישי וגי דה ליזיניאן ומהבודדים שהצליחו להימלט בקרב קרני חיטין, שהיה נשוי לאגנס מקורטניי ולאחר מכן להאלביס ד'איבלין, בתו של באליאן מאיבלין.

ההיסטוריון הצלבני פולקו משארטר מספר כי אסטאש גרנייה היה "אדם בעל גוף מוצק ואופי ישר" וויליאם מצור מרחיב ומתאר אותו כאדם "חכם וישר עם ניסיון רב בנושאים צבאיים".
**יאן פורטוק** (בפולנית: **Jan Furtok**, נולד ב-9 במרץ 1962 בקטוביץ שבפולין) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת החלוץ בגאקאאס קטוביצה, המבורג, איינטרכט פרנקפורט וכן בנבחרת פולין, עמה השתתף במונדיאל 1986. פורטוק נחשב לחלוץ פורה במיוחד, ובעונת 1990/91, סיים כסגן מלך השערים של הבונדסליגה עם 20 כיבושים.

קריירת מועדונים
---------------

פורטוק גדל בגאקאאס קטוביצה מליגת העל הפולנית, והחל את קריירת הבוגרים בשנת 1979. פורטוק העביר בקבוצה את מרבית שנות הקריירה הראשונות שלו, והמועדון הפך למזוהה איתו ביותר. פורטוק שיחק במועדון במשך תשע עונות רצופות, וזכה עמו בגביע הפולני בשנת 1986. בשנת 1988 עזב פורטוק את קטוביצה לאחר שהבקיע 77 שערים ב-169 הופעות ליגה, וחתם בהמבורג מהבונדסליגה. פורטוק הפך במהרה לחלוץ דומיננטי, ועונת השיא שלו הייתה 1990/91, אז הבקיע 20 שערי ליגה וסיים כסגן מלך השערים, עם שער אחד פחות ממלך השערים רולאנד וולפארט. פורטוק נשאר בהמבורג עד תום עונת 1992/93, ועזב לאחר חמש עונות, בהן הבקיע 51 שערים ב-135 הופעות ליגה. לקראת עונת 1993/94 חתם פורטוק באיינטרכט פרנקפורט, וחבר בהתקפה לטוני יבואה. עם זאת, פורטוק העמיד בפרנקפורט מספרים סולידיים, ובשתי עונות הבקיע תשעה שערים בלבד. בקיץ 1995 חזר למועדון נעוריו גאקאאס קטוביצה, שם שיחק שלוש עונות נוספות. בשנת 1998 פרש פורטוק ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

פורטוק החל לשחק בנבחרת פולין בשנת 1984, והבקיע עבורה 10 שערים ב-36 הופעות. בשנת 1986 פורטוק נכלל בסגל פולין למונדיאל 1986, אך שיחק במשחק אחד בלבד, בתבוסה 4-0 לנבחרת ברזיל בשלב שמינית הגמר, במשחק בו נכנס כמחליף. במוקדמות מונדיאל 1994 הבקיע פורטוק שער בעזרת ידו במשחק ביתי מול נבחרת סן מרינו, שהציל את נבחרת פולין מתיקו מביך. בשנת 1994 ערך פורטוק את הופעתו האחרונה בנבחרת פולין.

לאחר הפרישה
-----------

פורטוק כיהן לאחר פרישתו במספר תפקידים בגאקאאס קטוביצה, ואימן את המועדון לתקופה קצרה בשנת 2005. בהמשך, כיהן כנשיא המועדון.

תארים
-----

עם גאקאאס קטוביצה:

* הגביע הפולני: 1985/86

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן פורטוק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת פולין – מונדיאל 1986** |
| --- |
| 1 מונארצ'יק • 
2 פשיבייש • 
3 ז'מודה • 
4 אוסטרובסקי • 
5 ווייצ'יצקי • 
6 מאטשיק • 
7 טראשביץ' • 
8 אורבן • 
9 קאראש • 
10 מייבסקי • 
11 סמולארק • 
12 קז'ימירסקי •
13 קומורניצקי • 
14 קוביצקי •
15 בונצול •
16 פאלאש •
17 זגוצ'ינסקי •
18 פאבלק •
19 ואנדז'ייק •
20 בונייק •
21 דז'יקנובסקי •
22 פורטוק •
מאמן: פיכניצ'ק | פוליןפולין |
**אסטאש דשאן** (בצרפתית: **Eustache Deschamps**;‏ 1346 – 1406), משורר צרפתי בן ימי הביניים.

קורות חייו
----------

הוא נולד בוורטי (Vertus) שבמחוז שמפאן, קיבל שיעורים בחריזה מגיום דה מאשו (Guillaume de Machaut) ומאוחר יותר למד משפטים באוניברסיטת אורליאן. הוא נסע לאורכה ולרוחבה של אירופה במסגרת תפקידו כשליח דיפלומטי של המלך שארל החמישי. אחוזתו נשדדה בידי האנגלים, ועל כן נהג לגדפם בשיריו הרבים.

דשאן כתב 1175 בלדות, ובשל כך לעיתים מייחסים לו את המצאת הסוגה. כל יצירותיו קצרות, פרט לאחת, סאטיריות ברובן, הן תוקפות את האנגלים, אותם הוא החשיב לשודדי ארצו, ואת העשירים המדכאים את העניים. הסאטירות שלו כוונו גם נגד פקידים ועובדי ציבור מושחתים, אך שנינותו גרמה לו אולי לאבד את משרתו כפקיד אכיפת חוק בעיר סֶנְליס. בשנת 1392 הוא כתב מסה על החריזה הצרפתית, בשם "L'Art de dictier".

יצירתו השירית הארוכה היחידה, "Le Miroir de Mariage" שמה ואורכה כ-13000 שורות, היא שיר סאטירי שנושאו הנשים. יצירה זו השפיעה על המשורר והסופר האנגלי בן-זמנו ג'פרי צ'וסר, שעשה שימוש במוטיבים מתוכה ביצירותיו שלו, בהן "סיפורו של הסוחר" ב"סיפורי קנטרברי". נראה שצ'וסר נמנה עם האנגלים הבודדים שהתחבבו על דשאן, שכן זה האחרון חיבר לכבודו בלדה המהללת אותו כמשורר וכמתרגם נפלא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסטאש דשאן** בוויקישיתוף
* כמה משיריו
* אסטאש דשאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280753905171
* BnF: cb12444895n (data)
* GND: 118671561
* ISNI: 0000 0001 2131 1383
* LCCN: n84234070
* MusicBrainz: 49c769f6-dd82-4fda-821d-d2ddf642f664
* NKC: ola2004192386
* NTA: 073083860
* SUDOC: 029838401
* VIAF: 46854829
* WorldCat: lccn-n84234070

 |
הרב חיים יעקב מישקינסקי
הרב **חיים יעקב מישְקינסקי** (ה'תרמ"ג, 1883 - כ"ב בחשוון ה'תש"ג, 2 בנובמבר 1942) היה רב ליטאי, רבן של שטאבין, קנישין וסוויסלוץ'. נספה בשואה.

ביוגרפיה
--------

נולד בברזניקי הסמוכה לסובאלק למשה יהודה מישקינסקי, למד בישיבות המזוהות עם תנועת המוסר: ישיבת ראדין וישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה. בסלובודקה נתפס לשיטתה של תנועת המוסר והרב יצחק בלאזר מראשי התנועה ותלמידו של מייסדה רבי ישראל מסלנט, היה עבורו מודל לחיקוי. כבן למשפחה אמידה סייע רבות לחבריו במתן הלוואות וטיפל בעצמו בחברים חולים, גם באלו שחלו במחלות מידבקות.

נישא לחיה פַאיַאנְס, בתם של הרב דוד פאיאנס, הרב בקנישין ולימים ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים בתו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין בן רבה הנודע של ביאליסטוק הרב רפאל יום טוב ליפמן הלפרין, מחבר הספר "עונג יום טוב". לאחר פטירת רעיתו, נשא בזיווג שני את אחותה יוכבד.

לאחר נישואיו כיהן כרב בשטאבין שבפלך סובאלק, אך במלחמת העולם הראשונה נחרבה העיירה והוא נדד בין עיירות שונות. עם מינוי חמיו לרבנות העיר ביאליסטוק, התמנה במקומו לרב בקנישין. הוא היה פעיל בנושאים חברתיים בעירו, וייסד בית ספר שבו למדו גם מקצועות חול לצד לימודי קודש. כחמיו תמך גם הוא ברעיון יישוב ארץ ישראל, אך לא נמנה באופן רשמי על תנועת המזרחי.

לאחר פרישת הרב מרדכי דב איידלברג מרבנות העיירה סוויסלוץ' לטובת רבנות העיר לחוביצ'ה, התמנה תחתיו כרבה של סוויסלוץ'. גם בעיירה זו היה פעיל בתחומי החינוך והחברה. בתקופת הכיבוש הסובייטי לא הוגלה לסיביר כמו רבים אחרים מבני המעמד הבורגני כי היה אהוד על הקומוניסטים המקומיים, עובדה זו גרמה לכך שנשאר בעיירה עד כיבוש ליטא בידי הנאצים ב-1942. ביום חיסול גטו סוויסלוץ', 2 בנובמבר 1942, היו הרב ורעייתו יוכבד בין היהודים שנרצחו בבור ירי ביער וישבניק ולפי עדות ראייה, נשא דרשה לפני שאר המוצאים להורג בנושא קידוש השם. בנם הצעיר נרצח במחנה ריכוז בוולקוביסק.

בניו
----

* יצחק עברי (מישְקינסקי) - עיתונאי, עורך ומתרגם עברי.
* משה מישקינסקי - היסטוריון ישראלי, חוקר תנועת הפועלים היהודית במזרח אירופה, ופרופסור להיסטוריה יהודית מודרנית באוניברסיטת תל אביב
* נפתלי הרץ - נרצח בשואה בהיותו בן 21

לקריאה נוספת
------------

הרב ר' חיים יעקב מישקינסקי, בתוך: יצחק לוין, **אלה אזכרה**, ניו-יורק תשי"ט, עמ' 257-261

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב ר' חיים יעקב מישקינסקי ז"ל, רבה האחרון של סביסלוץ. בתוך: ספר יזכור לקהילת סוויסלוץ', בספריית העיר ניו יורק עמ' 28 ואילך
* מישקינסקי, חיים יעקב, בן משה יהודה באתר "רבנים שנספו בשואה"
* חיים יעקב מישקינסקי: דף עד שמילא בנו משה מישקינסקי, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפתלי הרץ מישקינסקי: דף עד שמילא משה מישקינסקי, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, יד ושם.
טוף איגנימבריט בקניון פיש
**התפרצות האיגנימבריט של אמצע השלישון** (באנגלית: **Mid-Tertiary ignimbrite flare-up**) הייתה תקופה דרמטית של התפרצויות געשיות באמצע עידן הקנוזואיקון, בערך לפני 40 עד 25 מיליון שנים, שמרכזה במערב ארצות הברית. ניתן לחזות בתוצאה של התפרצויות אלו בדמות שכבות של איגנימבריט, סלע פירוקלסטי שנוצרו בהתפרצויות.

סקירה
-----

במהלך התקופה התחוללו מספר רב של התפרצויות. הנפח הכולל שנפלט בהתפרצויות מוערך ב-500,000 קילומטרים מעוקבים של טוף שמקורו באפר געשי ו-5,000,000 קילומטרים מעוקבים של לבה עתירת סיליקה או בהרכב בינוני. כמות זו שוות ערך למשטחי הבזלת הנרחבים הגדולים ביותר שמקורם בהתפרצויות שאינן מתפוצצות. לשם השוואה, בהתפרצות הגדולה של הר הגעש סנט הלנס במדינת וושינגטון ב-1980 נפלטו מההר כקילומטר מעוקב של חומרים געשיים. ההתפרצות הגדולה ביותר בתקופה של התפרצות האיגנימבריט הייתה בטוף קניון פיש (Fish Canyon tuff), בדרום-מערב קולורדו. בהתפרצות זו בלבד נפלטו כ-5,000 קילומטרים מעוקבים. שלושת המרכזים הגעשיים המרכזיים בהתפרצות האיגנימבריט הם השדה הגעשי מרכז נבדה (Central Nevada volcanic field) במרכז נבדה, השדה הגעשי פסגת אינדיאן (Indian Peak volcanic field) במזרח נבדה/מערב יוטה והשדה הגעשי סן חואן (San Juan volcanic field) בקולורדו.

גורם
----

החוקרים חלוקים בדעתם מה גרם לגעשיות בתקופה זו והועלו כמה השערות שחלקן נסתרו באמצעות מודלים. אחת ההשערות היא שהכוח הטקטוני היה הכיפוף שחל בלוח הנוחת במהלך הפחתה. במהלך האורוגנזה הלרמידית נחת לוח פרלון בזווית שטוחה מאוד מתחת ללוח הצפון-אמריקאי. כשהתהליך נפסק נחשף טריז מעטפת, והתוצאה התפרצות. הפרטים הספציפיים של חשיפה זו, כולל חלונות אפשריים או התמוטטות הלוח הטקטוני, יכולים להסביר מגמות געשיות ספציפיות בתקופה זו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Marie D. Jones, Dr. John M. Savino Ph.D, *Supervolcano: The Catastrophic Event That Changed the Course of Human History – Revised"*

ביאורים
-------

1. ↑  המונח מתייחס ליחידת הזמן הגאולוגית, "השלישון", שאינה מוכרת יותר כיחידת זמן רשמית על ידי גוף התקינה לנושא, הוועדה הבינלאומית לסטרטיגרפיה (International Commission on Stratigraphy).
2. ↑  באנגלית mantle wedge, קטע ממעטפת כדור הארץ בצורת טריז הנוצר בתהליך ההפחתה ושוכן בין הלוח הנוחת ללוח הרוכב

הערות שוליים
------------

1. ↑  K. M. Cohen; S. Finney; P. L. Gibbard (בינואר 2013). "International Chronostratigraphic Chart" (PDF). International Commission on Stratigraphy. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Cannon, Eric. "The Mid-Tertiary ignimbrite flare-up". אורכב מ-המקור ב-2012-06-03. נבדק ב-2016-05-27.
3. ↑  Cannon, Eric. "1. Introduction: The Mid-Tertiary ignimbrite flare-up". אורכב מ-המקור ב-2012-02-13. נבדק ב-2016-05-27.
4. ↑  Cannon, Eric. "5. Tectonics: The Mid-Tertiary ignimbrite flare-up". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2016-05-27.
**טיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס** (TWA) הייתה טיסת נוסעים מנמל התעופה בן-גוריון לניו יורק, דרך אתונה ורומא, שהתרסקה ב-1974 לתוך הים היוני. ההתרסקות נגרמה מפצצה שהוטמנה במטוס לצורך פיגוע טרור.

רקע
---

מאז גירושו של אש"ף מירדן בספטמבר השחור, התבססו ארגוני הטרור הפלסטיניים בדרום לבנון. בתקופה זו אף כונה אזור דרום לבנון "פתחלנד", מחמת שליטתם הכמעט מלאה של פת"ח ושל ארגוני טרור פלסטיניים אחרים בו, אף שבאופן רשמי היה שטח לבנוני. ארגונים אלו ניהלו מערכת טרור נגד ישראל אשר כוונה בעיקר נגד אזרחים וכן היו שותפים בתכנון ובביצוע של פיגועי טרור נגד טיסות בינלאומיות.

מהלך האירועים
-------------

ב-8 בספטמבר 1974 המריא מטוס בואינג 707-331B מנמל התעופה בן-גוריון עם 50 נוסעים. לאחר חניה של 68 דקות באתונה, הוא המריא לרומא. כ-30 דקות לאחר ההמראה מאתונה, המטוס התרסק לתוך הים היוני. כל 80 הנוסעים ותשעת אנשי הצוות נהרגו. המנהל הארצי לבטיחות בתחבורה של ארצות הברית קבע כי הפיצוץ נגרם על ידי פצצה שהייתה חבויה בתא המטען. הפיצוץ הרס את המערכות האחראיות על תפעול משטחי ההיגוי של המטוס.

ממשרדי TWA בישראל דווח כי 50 נוסעים עלו על המטוס בנמל התעופה בן-גוריון כדי להגיע לרומא ולארצות הברית. הם כללו 18 אמריקאים (כולל תינוק), 13 יפנים, ארבעה איטלקים, ארבעה צרפתים, שלושה הודים, שני איראנים, שני ישראלים, שניים מסרי לנקה, אוסטרלי וקנדי. אזרחויותיהם של 30 הנוסעים האחרים ושל תשעת חברי הצוות היו לא ידועות באותו זמן. סוכנות הידיעות רויטרס דיווחה כי 37 אמריקנים היו על הסיפון בסך הכל.
בביירות דווח כי "ארגון נוער פלסטיני" נטל אחריות על הפיגוע. עם זאת, דובר TWA אמר כי מדובר בתרחיש "מאוד לא סביר". בתחילת 1975, המנהל הארצי לבטיחות בתחבורה של ארצות הברית קבע כי המטוס אכן נהרס על ידי פצצה שהוחבאה בתא המטען, והתפוצצותה גרמה לכשל מבני וכתוצאה מכך לאובדן שליטה על המטוס.

החשד נפל על ארגון הטרור של אבו נידאל. היה זה המקרה הראשון הידוע שבו צעיר ערבי ביצע פיגוע התאבדות במטוס אמריקני.

בינואר 2009 פרסמה סוכנות הידיעות AP כי ח'אלד דוהאם אל-ג'ווארי, האחראי לניסיון ההתנקשות בגולדה מאיר, היה קשור גם לפיגוע זה.

אזכורים בתרבות
--------------

* סדרת הטלוויזיה הבריטית "אוטופיה" מתארת את פיצוץ טיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס, כמו גם תקריות אחרות שקרו במציאות בערך באותו הזמן, כפעולות מכוונות ומתואמות שהוצאו לפועל על ידי ארגון בדיוני בשם "הרשת".

קישורים חיצוניים
----------------

* דו"ח על ההתרסקות (באנגלית) (ארכיון)
* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "AAR 75-07 Boeing 707 Ionian Sea Crash" (PDF). *Airdisaster.com*. נבדק ב-20 באוגוסט 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Final report, p. 1. PDF p. 5/46
3. ↑  רשמית: פיצוץ גרם התרסקות מטוס ט.וו.א. בספטמבר, דבר, 12 בינואר 1975
**התפרצות מחלת העור בקוּאַנְגּ נַגָאִי** היה אירוע מתמשך של התפרצות מחלת עור מסתורית, עם סיבוכים רב-מערכתיים, שאירע בין השנים 2011–2016 במחוזות הכפריים בָּא טוֹ (Ba Tơ) וסוֹן הָא (Sơn Hà) בפרובינציית קואנג נגאי (Quảng Ngãi Province) שבווייטנאם. המחלה, שקיבלה את השם **תסמונת התקרנות יתר דלקתית של כפות הידיים והרגליים** (Inflammatory Palmoplantar Hyperkeratosis Syndrome, IPPH), פגעה ב-252 בני אדם וגרמה למותם של 25.

מהלך המחלה
----------

ה-IPPH התפרצה לראשונה במחוז בָּא טוֹ שבפרובינציית קואנג נגאי בין החודשים אפריל - דצמבר 2011 ולאחר מכן שככה למספר חודשים, אולם התפרצה מחדש במרץ 2012 במחוז סוֹן הָא. המחלה, כפי שתוארה על ידי גורמי הבריאות בווייטנאם, התאפיינה תחילה בתור פריחה והתקרנות יתר של כפות הידיים והרגליים המלווה בחום גבוה, אשר במהרה התפשטה לכבד ובסופו של דבר הובילה לכשל רב-מערכתי.  

ממשלת וייטנאם פנתה לארגון הבריאות העולמי ולמרכזים לבקרת מחלות ומניעתן לעזרה, אולם חרף הבדיקות הרבות שנערכו מקור המחלה נותר עלום. במהלך החקירה האפידמיולוגית הועלו השערות רבות בנוגע למקור ה-IPPH, לרבות הרעלת דיאוקסין, הדבקות בחיידקי *Rickettsia*, הדבקות ב-Hepatitis E virus ותת-תזונה, אולם אף אחת מהן לא עמדה במבחן המציאות. במרוצת הזמן הועלו שתי השערות אפשריות בדבר מקור המחלה:

המבנה הכימי של אפלטוקסין מסוג B1‏ (Aflatoxin B1) - אחד הגורמים החשודים בהתפרצות תסמונת התקרנות יתר דלקתית של כפות הידיים והרגליים (IPPH)
* **הרעלה כתוצאה מחשיפה למתכות כבדות** - הרעלה כתוצאה מחשיפה למתכות רעילות דוגמת ארסן, קדמיום, עופרת וכספית ששאריותיהן אותרו בקרקע.
* **חשיפה לרעלן פטרייתי** - הרעלה כתוצאה מאכילת הרעלן הפטרייתי אַפְלָטוׂקְסִין (Aflatoxin) המופרש על ידי עובשים מסוימים בסוג *Aspergillus*, אשר גדלו על אורז שלא אוחסן כראוי ושנצרך לאכילה.

גורמי הבריאות בווייטנאם נוטים להתייחס אל שתי השערות אלה, לחוד או יחדיו, כבעלות הסבירות הגבוהה ביותר בתור הגורם להתפרצות IPPH.

בדומה לשנת 2011, המחלה שככה באוגוסט 2012, אולם התפרצה מחדש בין החודשים פברואר - אפריל 2013. התפרצויות ספורדיות של המחלה נצפו גם במרץ 2014 ובאוגוסט 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבה אודות התפרצות מחלת העור בקואנג נגאי, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ‏*Mysterious skin disease reduces in Quang Ngai*.
2. 1 2 3  Nguyen Dac Thanh, ‏*Patients with bizarre skin disease have high liver enzyme*, ‏sggpnews, August 24, 2016.
3. 1 2  ‏*Poisoned soil suspected cause of Vietnam illness*, ‏BBC News, ‏May 14, 2012.
4. 1 2  ‏*Scientists continue to investigate skin mystery disease*‏, VietNamNet, ‏March 19, 2013.
5. 1 2  ‏*Fatal skin condition found in Quang Ngai*, ‏Talk Vietnam, ‏March 24, 2014.
6. ↑  ‏*Vietnam seeks foreign help to beat mystery skin disease*, ‏BBC News, ‏April 21, 2012.
7. ↑  ‏*Bizarre skin disease outbreaks again in Quang Ngai*, ‏VietNamNet, ‏March 11, 2013.
8. ↑  ‏*Dioxin ruled out as bizarre skin disease cause*, ‏Talk Vietnam, ‏June 17, 2012.
9. ↑  ‏*Mystery skin disease infects 17*, ‏Talk Vietnam, ‏March 12, 2013.
**טיסה 8622 של פגאסוס איירליינס** הייתה טיסה פנים ארצית מאנקרה לטרבזון, טורקיה. ב-13 בינואר 2018, בזמן הנחיתה על מסלול 11 בשדה התעופה בטרבזון, החליק המטוס מצדו השמאלי של המסלול אל עבר צוק. אף אחד מ-168 הנוסעים ואנשי הצוות לא נפצעו.

המטוס
-----

המטוס המעורב היה מדגם בואינג 737, בעל רישום TC-CPF, המופעל על ידי חברה החסך פגאסוס איירליינס. טיסתו הראשונה של המטוס הייתה ב-15 בנובמבר 2012. המטוס טס 9 פעמים ביום התאונה, בלי דיווחים על בעיות מכל סוג שהוא.

התאונה
------

טיסה 8622 היא טיסה פנים ארצית מנמל התעופה הבינלאומי אנקרה אסנבואה לשדה התעופה של טרבזון. על המטוס היו 162 נוסעים ו-6 אנשי צוות. המטוס נחת ב-23:26 בזמן המקומי. לאחר הנחיתה המטוס סטה שמאלה, ירד מהמסלול והחליק מהצוק. המטוס נעצר בתנוחה מסוכנת, אך לא החליק לתוך הים, עקב הגלגלים שהתחפרו באדמה הרטובה. המטוס סבל מנזק רב, מנועו הימני התנתק ונפל לתוך הים השחור. באותו הזמן ירד גשם והייתה ראות למרחק של 4 קילומטרים. לאחר התקרית, שדה התעופה נסגר עד השעה 8 בבוקר ביום המחרת. המטוס חולץ מצלע הצוק ב-18 בינואר. בזמן פעולת החילוץ שדה התעופה היה סגור וטיסותיו הופנו לשדה תעופה בעיר סמוכה. המטוס הוצהר כבלתי ניתן לתיקון.

החקירה
------

המושל של טרבזון אמר כי חקירה נפתחה בנושא.
אחד הטייסים טען שקצר במנוע גרם לתקרית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hradecky, Simon (13 בינואר 2018). "Accident: Pegasus B738 at Trabzon on Jan 13th 2018, runway excursion". נבדק ב-14 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Flight History For Aircraft - TC-CPF". *flightradar24.com*. נבדק ב-14 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**יהדות נמיביה** היא הקהילה היהודית במדינת נמיביה.

התיעוד הראשון של יהודים בשטח שבו מצויה נמיביה היום הוא של סוחרים יהודים שחיו באזור באמצע המאה ה-19. כשנמיביה הפכה למושבה גרמנית בסוף המאה ה-19 התיישבה אוכלוסייה יהודית בווינדהוק, ופיתחה באזור מיזמים עסקיים. עד מלחמת העולם הראשונה חיה בווינדהוק אוכלוסייה יהודית של כ־100 יהודים.

לאחר כיבוש נמיביה מידי גרמניה, כשנמיביה נשלטה על ידי דרום אפריקה, התרחבה הקהילה היהודית בנמיביה, בעיקר כתוצאה ממעבר של יהודים מדרום אפריקה לנמיביה. בשיאה, מנתה הקהילה כ־400 עד 500 יהודים, רובם בווינדהוק.

בעקבות ביטול המנדט שניתן לדרום אפריקה לשלוט בנמיביה על ידי חבר הלאומים, נמיביה הפכה לעצמאית, ובעקבות עצמאותה הצטמצמה האוכלוסייה היהודית בנמיביה מאז 1965 בשיעור ניכר.

כיום אוכלוסיית היהודים בנמיביה מונה רק 60 עד 100 יהודים. מלבד בווינדהוק, כ־12 משפחות יהודיות מתגוררות בעיר בקיטמנסהופ.

למרות המספר המועט של האוכלוסייה היהודית, לווינדהוק יש קהילה יהודית משנת 1917. בעיר קיימים מבנים יהודיים- בית כנסת שנבנה ב-1925, תלמוד תורה ואולם קהילתי, ומתקיימת בה פעילות של התנועה הציונית, הנתמכת על ידי תרומות. בנמיביה מכהן שר יהודי.
בשנת 2021 נפתח לראשונה במדינה בית חב"ד בוינדהוק ע״י הרב יוסף רחימי שמשרת את הקהילה המקומית תיירים ואנשי עסקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Ivana Mitrovic, הקהילות היהודיות המבודדות בעולם, מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות, 28 בנובמבר 2017
* הקהילה בנמיביה, באתר הקונגרס היהודי העולמי (באנגלית)
* יהדות נמיביה, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

| יהדות אפריקה |
| --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב • מצרים • מרוקו • סודאן • תוניסיה (יהדות ג'רבה • יהדות קרתגו) | אפריקה |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו • מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • קניה |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |
מפת מדינות הברית הכפולה.  הקיסרות הגרמנית  האימפריה האוסטרו-הונגרית
**הברית הכפולה** הייתה ברית שנחתמה בין הקיסרות הגרמנית לאימפריה האוסטרו-הונגרית ב-7 באוקטובר 1879. לפי ההסכם התחייבו המדינות הללו לסייע האחת לרעותה במקרה של תקיפה על ידי האימפריה הרוסית. בנוסף, המדינות הבטיחו להישאר נייטרליות במקרה שיותקפו על ידי כוח אירופי אחר (הכוונה, כנראה, הייתה בעיקר לצרפת, בייחוד לאחר הברית שנחתמה בין רוסיה לצרפת ב-1892). 

לאחר כינון הקיסרות הגרמנית ב-1871, הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק רצה להעניק למדינתו דימוי של שוחרת שלום ומשמרת הסטטוס קוו האירופי. ב-1878 הביסה רוסיה את האימפריה העות'מאנית במלחמת רוסיה-טורקיה. חוזה סן סטפנו שנחתם בעקבות המלחמה העניק לרוסיה בהשפעה בחבל הבלקן. סעיפי החוזה כללו בין היתר וויתור של טורקיה על נכסים חשובים, התחייבות לתת עצמאות לרומניה וסרביה, והקמתה של מדינה בולגרית גדולה. התפתחות זו עוררה את כעסה של אוסטרו-הונגריה אשר הייתה מתחרתה העיקרית של רוסיה על השפעה בחבל הבלקן (למרות היותה בעלת בריתן של רוסיה וגרמניה בברית שלושת הקיסרים). ביסמרק שראה כי ניסיונו לקרב אליו את שתי בעלות בריתו העיקריות- רוסיה ואוסטרו-הונגריה עולה בתוהו, מחליט ב-1878 לכנס ועידה בינלאומית (קונגרס ברלין) כדי ליישב את הסכסוך בדרכי שלום. חוזה ברלין שנחתם בוועידה סילק את השפעתה של רוסיה בעקבות חוזה סן סטפנו, והעניק לאוסטרו-הונגריה פיצוי על הטריטוריה שאיבדה. למרות ניסיונו של ביסמרק למלא את תפקיד "המתווך ההוגן" בקונגרס, הידרדרו היחסים בין רוסיה לגרמניה בעקבות הקונגרס. הכעס הרוסי נבע בעיקר בעקבות חלוקה של חלק מן השטחים למעצמות הגדולות, למרות שלא השתתפו במאמץ המלחמתי כנגד טורקיה. (בריטניה קיבלה את קפריסין, ולאוסטרו-הונגריה ניתנה שליטה מנהלית על בוסניה ורומניה). ברית שלושת הקיסרים הגיעה לקִצה, וכך היו גרמניה ואוסטרו-הונגריה חופשיות לחבור יחדיו נגד רוסיה.

ב-1881 הפסידה ממלכת איטליה במאבק מול צרפת להקים קולוניה בתוניס (תוניסיה של ימינו). על מנת לגייס תמיכה דיפלומטית, איטליה הצטרפה לגרמניה ולאוסטרו-הונגריה ויצרה את **הברית המשולשת** ב-1882. הייתה זו הברית הראשונה במערכת מסועפת של בריתות.

אף על פי כן, בעת מלחמת העולם הראשונה לא הצטרפה איטליה לבעלות בריתה במלחמה, אלא נשארה נייטרלית. ב-1915 היא הצטרפה למדינות ההסכמה והכריזה מלחמה על אוסטרו-הונגריה, ואף על גרמניה בשנה שלאחר מכן. הברית הכפולה התקיימה במלחמה והסתיימה בתבוסת המדינות ב-1918.

קישורים חיצוניים
----------------

* הברית הכפולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287358105171
* LCCN: sh85039839

 |
**הברית המשולשת** הייתה הסכם בין הרפובליקה ההולנדית, צרפת וממלכת בריטניה הגדולה נגד ספרד, שניסתה לשמר את הסכם אוטרכט משנת 1713. שלוש המדינות היו מודאגות מכך שספרד תהפוך למעצמת-על באירופה. כתוצאה מכך התקיימה מיליטריזציה שגרמה לאבידות אזרחיות רבות. הברית הפכה למרובעת עם הצטרפות קיסר האימפריה הרומית הקדושה, קרל השישי.

רקע
---

לאחר מותם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת והמלכה אן, השתפרו היחסים בין צרפת לבריטניה. ג'ורג' הראשון ומקבילו הצרפתי פיליפ השני, דוכס אורליאן היו בני דודים ובפני כל אחד מהם ניצבו איומים שיכלו למוטט את שלטונו. הדוכס מאורליאן חשש שאויביו מפנים, ובמיוחד לואי אוגוסט דה בורבון, דוכס מיין ישתף פעולה עם צרפת במטרה להפיל אותו, ואילו ג'ורג' הראשון רצה לשכנע את הצרפתים לעכב את התמיכה בכל התקוממות נוספת של הג'ייקוביטים. על פי לואי דה רוברי, דוכס סנט-סימון, שהתנגד לברית, טען שגריר בריטניה בפריז ג'ון דאלרימפל, היתרון לשני המשטרים בטווח הקצר עלה על ההבדלים המסורתיים ביניהם. דה-רוברי, טען שהממלכות הבורבוניות צרפת וספרד צריכות להיות בעלות ברית תמיד, אך הדבר לא בא בחשבון בהתחשב במציאות אז.

ראו גם
------

* הסכם אוטרכט

לקריאה נוספת
------------

* ג'ון ראסל (1826). היסטוריה של המדינות העיקריות באירופה מהשלום של אוטרכט, כרך 2. ג'ון מוריי. עמוד 102.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286506705171
* LCCN: sh85137894

 |
**אלכסנדר דולגורוקי** (ברוסית: **Александр Сергеевич Долгоруков**;‏ 29 באוקטובר 1841, מחוז צ'רניגוב – 7 ביוני 1912, סנקט פטרבורג) היה נצר למשפחת אצולה רוסית שעשה קיירה בחצר הצאר.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר דולגורוקי נולד באחוזה משפחתית באזור צ'רניגוב (אוקראינה של כיום). לאחר סיום הלימודים במסגרת ביתית, הוא החל שרות ממשלתי בשנת 1858. בשנת 1860 דולגורוקי החל לשרת בנציגות רוסית בברלין וכעבור שנה בפריז. בהמשך הוא חזר לסנקט פטרבורג והמשיך לשרת במסגרת משרד החוץ.

בשנת 1883 הוא קודם לראש הטקס בחצר הקיסר ובתפקיד זה היה במהלך טקס ההכתרה של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה ושל ניקולאי השני, קיסר רוסיה.

בשנת 1905 הוא מונה למועצה המדינית.

אלכסנדר דולגורוקי היה בעל שטחי נדל"ן נרחבים. בשטחים שבבעלותו בין היתר הוקמו מפעלי סוכר.

דולגורוקי נפטר ב-1912 ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי. על פעילות בחצר הצאר לדולגורוקי הוענקו מספר עיטורים.

אלכסנדר דולגורוקי התחתן עם רוזנת שובלובה בשנת 1868. לזוג היו שבעה ילדים. נכדתם סופקה סקיפווית גדלה אצלם בבית לאחר גירושין של הוריה. היא נמלטה מרוסיה ביחד עם סבתה והתגוררה בפריז. על פעילות במהלך מלחמת העולם השנייה להצלת יהודים היא קיבלה הכרה כחסידת אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר דולגורוקי** בוויקישיתוף
* נתונים אישיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעריכים לפי לוח השנה היוליאני
**דוברבה זאגרב** (בקרואטית: **KK Dubrava Zagreb**) הוא קבוצת כדורסל קרואטית משכונת "דוברבה" בעיר זאגרב, המשחקת בליגת העל הקרואטית.

המועדון הוא הרביעי מהעיר זאגרב בליגה הקרואטית הבכירה.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1976 והשתתפה בליגה הקרואטית הראשונה בשנים 1986-1989, שהייתה באותה עת ליגה של ליגת העל היוגוסלבית. בעונת 1993/94 החלה להשתתף בליגת העל הקרואטית. 

בעונת 1999/00 תחת השם "בנסטון", הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הפלייאוף על האליפות והפסידה לציבונה זאגרב. בתחילת עונת 2000/01, נחתם הסכם חסות עם חברת "דונה". בעונת 2005/06 ירדה הקבוצה לליגה השנייה, אך חזרה לאחר עונה אחת.

ההשתתפות הראשונה של הקבוצה במסגרת אירופאית הייתה בגביע קוראץ' בעונת 1996/97 במשחק מול מכבי ראשון לציון. הקבוצה המשיכה להשתתף ברציפות בגביע קוראץ' עד שנת 2002.

הקבוצה מארחת באולם הספורט בשכונת **דוברבה**, המכיל 1800 מקומות.

שחקנים בולטים בעבר ובהווה
-------------------------

* קרואטיהקרואטיה דליבור בגאריץ'
* קרואטיהקרואטיה זוראן פלאניניץ'
* קרואטיהקרואטיה פיליפ קרושלין
* קרואטיהקרואטיה איגור מאריץ'
* קרואטיהקרואטיה סלאבן רימאץ'

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דוברבה זאגרב
**ויליאם פלטני** (באנגלית: **William Pulteney**‏; 18 במאי 1861 - 14 במאי 1941) היה גנרל בריטי במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

פולטני נולד ב-18 במאי 1861, והתחנך באיטון קולג'. הוא הצטרף למיליציה של אוקספורד בשנת 1878. לאחר מכן הוא הועבר לרגימנט המשמר הסקוטי שם הוסמך כלוטננט משנה ב-23 באפריל 1881, והועלה לדרגת לוטננט ב-2 ביולי 1881.

בשנה שלאחר מכן שירת במלחמה האנגלו-מצרית, שם נכח בקרב תל אל קביר (ספטמבר 1882). ב-4 במאי 1892 הועלה לדרגת קפטן, ובשנת 1895 שירת עם משלחת בוניורו ומשלחת ננדי, שעליה אוזכר בשדרים וקיבל את עיטור אות השירות המצוין (DSO). הקידום למייג'ור הגיע לאחר 1 במאי 1897.

מלחמת הבורים השנייה פרצה באוקטובר 1899, ופלטני שירת עם הגדוד הראשון של הרגימנט שלו בדרום אפריקה משלהי 1899, כשהוא מחזיק בדרגת ייצוג של לוטננט קולונל מ-11 בנובמבר 1899. הוא לחם בקרבות בלמונט, אנסלין ונהר מודדר (נובמבר 1899) ובקרב מג'רספונטיין (דצמבר 1899). בשנה שלאחר מכן מונה לסגן המפקד של הרגימנט באפריל, השתתף בצעדה לבלומפונטיין ופרטוריה, ובקרבות גבעת היהלומים (יוני 1900), בלפסט (אוגוסט 1900) ובמעבר לקומטיפורט בספטמבר. על שירותו במלחמה, הוא הועלה לדרגת קולונל ב-29 בנובמבר 1900. הוא נשאר עם הרגימנט שלו בדרום אפריקה עד שהמלחמה הסתיימה במאי 1902, ויצא לבריטניה באונייה בריטניה כחודשיים אחר כך.

לאחר המלחמה הוא פיקד על החטיבה ה-16 באירלנד משנת 1908 ועל הדיוויזיה ה-6 בדרום אירלנד בשנת 1910.

לפלטני הייתה קריירה מבצעית נרחבת במהלך מלחמת העולם הראשונה, והוא פיקד על הקורפוס ה-3 בחזית המערבית ברציפות החל מ-31 באוגוסט 1914 עד 19 בפברואר 1918. פולטני פיקד על הקורפוס ה-13 בבריטניה מ-20 בפברואר 1918 עד 15 באפריל 1919.

הוא מילא את תפקיד המוט השחור בפרלמנט של הממלכה המאוחדת בין השנים 1920–1941, וב-14 במאי 1941 מת בביתו בסטנסטנד מאונטפיצ'ט, אסקס.

עיטורים
-------

הוא קיבל את תואר אביר מפקד מסדר האמבט בשנת 1915; אביר מפקד מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש בשנת 1917, ואביר מפקד המסדר הוויקטוריאני המלכותי בשנת 1918.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Stearn, Roger T. (22 בספטמבר 2011). "Pulteney, Sir William Pulteney (1861–1941), army officer". *Oxford Dictionary of National Biography* (באנגלית). נבדק ב-21 באוגוסט 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Hart´s Army list, 1903

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1406799
* BnF: cb16712892k (data)
* GND: 107868605X
* ISNI: 0000 0000 6380 0508
* LCCN: n88015141
* NTA: 073257060
* SNAC: w6b59smn
* Trove: 905615
* VIAF: 63084310
* WorldCat: lccn-n88015141

 |
"**אל תגנבו לי התור**" הוא ספר ילדים מאת הסופר והעיתונאי עודה בשאראת, אשר מלווה באיוריה של בתיה קולטון. הסיפור יצא לאור על ידי כתר הוצאה לאור, בנובמבר 2018. הספר מתאים לבני שבע עד עשר, מכיל 45 עמודים והוא מנוקד.

"אל תגנבו לי את התור" מדבר על חלא, תלמידה בכיתה ב, שמחליטה יום אחד להיות עצמאית יותר ולהכין בעצמה את הכריך לבית הספר.

תקציר העלילה
------------

חלא, תלמידה בכיתה ב, מחליטה יום אחד להיות עצמאית יותר ולהכין בעצמה את הכריך לבית הספר. אמהּ של חלא מעודדת את הבת להתחייב לתפקיד אחראי יותר: לקנות בכל בוקר במכולת לחמניות טריות, גבינה ונקניק, וכל מה שצריך כדי להכין כריך בריא וטעים.

ההתנסות הראשונה של חלא הייתה מתסכלת, התברר לה שנוח למבוגרים להתעלם מילדה העומדת בסבלנות בתור ולקבל את מבוקשם. גם הניסיון השני לא עלה יפה, כשהגיע תורה של חלא לקבל את המצרכים נכנס למכולת שכן שהכיר אותה, החמיא לה על יופייה ומיד קיבל את מבוקשו מהמוכר כאילו חלא בכלל לא קיימת.

המחמאה - כביכול שלוותה בזלזול מתנשא הכעיסה את חלא ועוררה בה מחשבות, חלא לא מוכנה לשתוק יותר…

בסיפור, חלא מייצגת את בני גילה ומנסה להשמיע את קולם כדי שהמבוגרים יפסיקו להתעלם מהם.

על מחבר
-------

עוֹדֶה בִּשַׁארַאת הוא סופר ופובליציסט. מתגורר עם משפחתו בכפר יפיע. אל תגנבו לי את התור הוא ספרו הראשון לילדים.

פרשנות של הספר
--------------

הסיפור שכתב עודה בשאראת מתרחש ביישוב ערבי. חלא ואימה ממלאות תפקיד מגדרי וחברתי חשוב, הן מסמנות עצמאות נשית, חופש דעה וחופש ביטוי כערכי חיים. עם זאת, הבעיה שחלא אינה מוכנה להשלים איתה ופועלת לפתור אינה מקומית ואינה קשורה לזהות לאומית זו או אחרת. היא מעסיקה את בני גילה של חלא באשר הם, בהיותם קבוצה מוחלשת בידי מבוגרים ותלויה בהם. הסיפור רלוונטי לחברה הישראלית הרחבה, ועשוי לעורר קוראים צעירים להשוואת ניסיונם האישי לזה של חלא והצפת סימני שאלה.

בשאראת מתמקד בתופעה הזאת כפי שילדים חווים אותה לעיתים קרובות מצד מבוגרים. לגיבורה שלו הוא ארגן מאבק פוליטי בין־דורי. זה כמעט אינו נמצא בספרות ילדים ישראלית עכשווית, שבה הקונפליקטים עם המבוגרים הם בדרך כלל פסיכולוגיים־ אישיים בתוך המשפחה. בשאראת מדגים לקוראים שיעור בסיסי ביחסי כוחות, אבל גם מספר על התקדמות והתבגרות, שפירושן לעיתים קרובות מרד בדור המבוגרים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  אל תגנבו לי את התור, באתר דףדף
2. ↑  עוֹדֶה בִּשַׁארַאת, **אל תגנבו לי את התור**, כתר, 2018
3. 1 2  "אל תגנבו לי את התור": עודה בשאראת מעביר לילדים שיעור במאבק חברתי, באתר הארץ
**סוטייסקה ניקשיץ'** (במונטנגרית: **KK Sutjeska Nikšić**), היא קבוצת כדורסל מונטנגרית מהעיר ניקשיץ', המתמודדת בליגת העל המונטנגרית.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1948 תחת השם "סוטייסקה ניקשיץ'". מאז החליפה את שמה מספר פעמים ("מלאדוסט", "ק.ק. ניקשיץ'", "פרטיזן ניקשיץ'"). בהמשך השתתפה בליגה היוגוסלבית/סרבית. ובליגה המונטנגרית שהוקמה בשנת 2006, לאחר פירוקה של המדינה המשותפת של סרביה ומונטנגרו. בסיום עונת 2008/09 הקבוצה הייתה על סף פירוק בליגה השלישית. לאחר התערבות של עיריית ניקשיץ', החל המועדון לטפס בחזרה לליגה הבכירה. בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. מאז נאבקת הקבוצה באופן קבוע בפלייאוף העליון על תארים. 

בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה בגביע המונטנגרי לאחר שניצחה בגמר את קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה 55-64. בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.

הקבוצה מארחת ב**"ספורט סנטר"** בעיר, המכיל 3,000 מקומות ישיבה.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה המונטנגרית**:
	+ מקום שני: 2012, 2013
* **הגביע המונטנגרי**:
	+ זכייה (1): 2013
	+ גמר: 2012, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סוטייסקה ניקשיץ'
**גאורג פרידריך פון קלייסט** (בגרמנית: **Georg Friedrich von Kleist**;‏ 25 בספטמבר 1852 – 29 ביולי 1923) היה גנרל פרשים גרמני, ומפקד קורפוס המילואים ה-23 בתחילת מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

פון קלייסט נולד ב-25 בספטמבר 1852 בריינפלד (אנ'), פרוסיה המערבית. בשנת 1869 הוא התגייס לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-52 (ברנדנבורג ה-6 - פון אלפנסלבן). במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה לחם פון קלייסט בקרב גרבלוט, ואף נפצע במהלך הקרב, ולאחר החלמתו עבר לחיל הפרשים. בשנת 1887 הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-3, ובשנת 1892 מונה למפקד רגימנט האולנים ה-3 (ברנדנבורג ה-1 - אלכסנדר השני, קיסר רוסיה). בשנת 1899 הועלה קלייסט לדרגת גנרל מיור, ובשנת 1901 מונה למפקד פיקוח הפרשים הראשון. בשנת 1902 הועלה לדרגת גנרל לויטננט, ושנה לאחר מכן הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-38 בארפורט. ב-27 בינואר 1907 מונה קלייסט למפקח הכללי של חיל הפרשים והועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בשנת 1909 העניק לו וילהלם השני את עיטור הצלב הגדול של מסדר העיט האדום עם עלי אלון וכתר, ובשנת 1912 הוא פרש לביתו.

ב-25 באוגוסט 1914 מונה קלייסט למפקד קורפוס המילואים ה-23, אשר הוקם כחלק מהגל השני של הגיוס במלחמת העולם הראשונה, וכלל את דיוויזיות המילואים ה-45 וה-46. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הקורפוס נטל חלק בקרב איפר הראשון, וב-19 בדצמבר 1914 הוא נאלץ להתפטר מתפקידו עקב בעיות לב.

בשנים 1910–1918 הוא היה יו"ר האגודה המשפחתית של קלייסט, חבר בית האחוזה הפרוסי, ומסתיו 1918 היה יו"ר "הליגה הפרוסית", שפעלה למען השבת המלוכה. לאחר המלחמה התגורר קלייסט בווסקן (אנ'), עד מותו ב-29 ביולי 1923.

משפחתו
------

פון קלייסט התחתן עם אנה ברברה פון נטוסיוס, ממנה נולדו לו 5 ילדים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143173138
* ISNI: 0000 0001 1227 7566
* VIAF: 163547285
* WorldCat: viaf-163547285

 |
**יאנוש קוטאני** (במקור **יעקב קוֹיֶטַיינֶר**, בהונגרית: **Kotányi János**; סגד, 18 במאי 1858 –?) היה בעל מפעל לפפריקה ולתבלינים יהודי-הונגרי, מייסד חברת התבלינים קוטאני שהתפתחה עם השנים לחברת תבלינים בינלאומית גדולה ומפורסמת מאז ייסודה בשנת 1881.

ביוגרפיה
--------

קוטאני נולד בסגד כבנם של הירש וולף קויטיינר (1812–1904) ושל קטלין גולדברגר. מאוחר יותר, שם היילוד תועד בכתב יד על תעודת הלידה כיאנוש, אך מספר ההיתר לשינוי שם לא צוין. (נראה שלא היה שינוי שם רשמי כזה). במשפחה היו עשרה - ואולי יותר - ילדים. לפי הסדר: אמה ( 1848-1920), מיכאל, פרל, מרדכי, טרז, איזידור ומטילד (תאומים), עמליה, יהושוע (1863). בשנת 1862 הירש וולף שינה את שם המשפחה להונגרי, לקוטאני. שם ראש המשפחה הופיע במספר צורות: הירש פרקש (פרקש=זאב בהונגרית), בזמן שבתעודת הפטירה הופיע וילמוש. סבו וסבתו של יאנוש מצד האב היו" מוזס קויטיינר (נפטר ב-1862) ואלה אסינגר. יאנוש קוטאני נשא לאישה את ז'ופיה זוננפלד, בתם של דוד זוננפלד ורגינה גראף, ב־16 באוקטובר 1887 בעיר דיור.

מעט ידוע על תחילת דרכו של קוטאני בעולם העסקים, אך כנראה הלך בעקבות בן עירו ובן תקופתו מרק פיק (המבוגר ממנו ב-15 שנים) תעשיין וייצרן הנקניקים המפורסם והמצליח כבר אז. ככל שידוע הילד העני יאנוש יצא לדרך **ברגל** מעיר הולדתו סגד לווינה, מרחק של כ-250–300 ק"מ, כי כסף לנסיעה לא היה. בווינה התחיל לעבוד כשוליה אצל טוחן תבלינים וקפה. הפפריקה ההונגרית לא הייתה ידועה אז מחוץ לגבולות הונגריה, אך הנער סבר שבוודאי ניתן לייצא אותו מהונגריה אם מייצאים, פלפל שחור, קפה ותה.

הפירמה קוטאני
-------------

בשנת 1881 החל להפעיל טחנת פפריקה בעיר הולדתו סגד בה הכין את הפפריקה (פלפלים אדומים) שגודלו על אדמתו ובשיטת הערבוב והערבול על פי מתכון שלו. בשנת 1884 חזר לווינה והקים את העסק הראשון שלו מחוץ להונגריה, בדבלינג, היום פרוור של וינה ב- Billrothstrasse בווינה הקים קוטאני את "טחנת הפפריקה הראשונה באוסטריה" (Erste Österreichische Paprikamühle) שפעלה בהובלת ובמכירת של פפריקה (שהוא ייצר בהונגריה) תזקיקי יין, תזקיקי שזיפים, חומץ יין ושזיפים מיובשים. הודות לטעמו של אבקת הפפריקה קוטאני, החברה הפכה לספקית של החצר הקיסרית והמלכותית. הצמיחה והשגשוג הכלכלי המהיר סייעו לעסק להתפתח במהירות ובקנה מידה מדהים. יאנוש קוטאני השקיע עוד השקעה חכמה שצפתה את פני העתיד: הוא שדרג את טחנת הפפריקה המפורסמת שלו בסגד לטחנת תבלינים בכלל מסוגים רבים, והעתיק את הרעיון שלו למטרופולינים כמו בודפשט, ברלין, מינכן, בוסטון וניו יורק. סחר פפריקה קוטאני פעל ברחוב קאראס במרכז העיר בודפשט מתחילת 1900.החברה הפכה לחברת מניות ציבורית בשנת 1923. יאנוש קוטאני הבן נרשם כשותף.

לקריאה נוספת
------------

* תולדות התפתחות הפירמה קוטאני עד ימינו. (באנגלית)

* ספרית מחוז שומודי
* קוטאני - היסטוריה
* לקסיקון יהודי הונגרי - יאנוש קוטאני
* נתונים חדשים על תולדות משפחת קוטאני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאנוש קוטאני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a szegedi izr. hitközség születési akv. 40/1858. folyószáma alatt". *רישום הלידה בספרי הקהילה היהודית בסגד*.
2. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a győri izr. hitközség házassági akv. 18/1887. folyószáma alatt". *רישום הנישואים בספרי הקהילה היהודית בגיור*.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**מרדכי אבריאל** (8 באוגוסט 1933 - 28 במאי 2018) היה פרופסור בפקולטה להנדסה תעשייה וניהול בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, דיקן הפקולטה בשנים 1978–1979.

ביוגרפיה
--------

מרדכי (מוטקה) אשר נולד בבודפשט לאם פסנתרנית ולאב בנקאי. אביו נהרג במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל עם קבוצת עליית הנוער של השומר הצעיר על האוניה "עצמאות". בגיל 18 התגייס לנח"ל והיה בין מקימי קיבוץ להב בשנת 1952.

בשנת 1957 עזב את הקיבוץ, השלים בגרויות והחל ללמוד בטכניון מיד לאחר סיום תואר ראשון המשיך בלימודיו ובשנת 1963 קיבל תואר שני. בשנים 1963–1966 שהה עם אשתו בארצות הברית וסיים דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד. החל בניסיונות למצוא אופטימום של פונקציה יונימודלית עם משתנה אחד תוך שימוש בשיטה מקבילית. המשיך בפוסט-דוקטורט בארצות הברית.

בשנת 1968 חזר לחיפה והתקבל לפקולטה להנדסת כימיה, בה עבד עד לשנת 1974. בשנה זו עבר לפקולטה להנדסת תעשייה וניהול. בתקופה זו לימד גם באוניברסיטת תל אביב. במקביל להוראה כתב ספר בנושא תכנון לא-ליניארי.

בשנים 1974–1975 היה בארצות הברית בשנת שבתון. בתקופה זו ערך מחקר בתחום קשרי הגומלין בין משק האנרגיה למשק הלאומי בעזרת מודלים מתמטיים.

בשנים 1978–1979 היה דיקן הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול (הוחלף על ידי מיכאל רובינוביץ). בשנים 1983–1986 היה נשיא האגודה הישראלית לחקר ביצועים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 פנה לחקר מודלים לניתוח השוק הפיננסי. בשנת 1995 הקים בבנק הפועלים מחלקה לפיתוח אנליטי. במחלקה זו עבד עד לשנת 2010.

במהלך הקריירה המקצועית כתב שבעה ספרים ופרסם עשרות מאמרים.

נפטר ב-28 במאי 2018 והשאיר אחריו את אשתו חווה ושלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי אבריאל, באתר הפקולטה להנדסה ותעשייה בטכניון
* מאמרים של מרדכי אבריאל
* קורות חיים באתר איגוד בינלאומי לחקר ביצועים

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' מרדכי (מוטקה) אבריאל 1933-2018 דברים לזכרו בישיבת סנט הטכניון 30.12.18, באתר הפקולטה להנדסת תעשייה וניהול בטכניון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454957605171
* BnF: cb17189206r (data)
* ISNI: 0000 0001 0959 9492
* LCCN: n79106290
* SUDOC: 124493920
* VIAF: 23152698
* WorldCat (עם VIAF): 23152698

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אוקאמורה. 
גנרל **יָאסוּגִ'י אוֹקָאמוּרָה** (ביפנית: **岡村 寧次**;‏ 15 במאי 1884 – 2 בספטמבר 1966) היה מבין החשובים והמשפיעים במנהיגי הצבא היפני הקיסרי בזמן מלחמת סין–יפן השנייה והמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. פיקד על מבצעים כגון הקרב על ווהאן, הקרב הראשון על צ'אנגשה ומבצע איצ'י-גו. לאחר כניעת האימפריה היפנית הוא הועמד לדין בבית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק ונמצא נקי מאשמה. מאוחר יותר שימש כיועץ צבאי לרפובליקה הסינית במהלך מלחמת האזרחים הסינית ומאוחר יותר לאחר נסיגתה אל טאיוואן.

ביוגרפיה
--------

יאסוג'י אוקמורה נולד בטוקיו, האימפריה היפנית בתקופת מייג'י. הוא למד באוניברסיטת ואסדה בשנת 1897, בבית הספר הצבאי לצעירים של טוקיו ובבית הספר לצעירים המרכזי של הצבא היפני הקיסרי בשנת 1898. לאחר מכן למד באקדמיה הצבאית משנת 1900 עד 1904.

בראשית שנות העשרים של המאה העשרים היה מדריך באקדמיית הצבא היפנית והיה אחראי על הצוערים הסיניים והמועמדים לקצונה במשך כמה שנים. בתפקיד זה ערך היכרות אישית ומקצועית עם כמה קצינים בכירים עתידיים בצבא סין, שבעתיד יילחמו כנגדו במלחמת סין–יפן השנייה. הוא הוצב בסין כסגן ראש המטה של צבא המשלחות בשנגחאי וצבא קוואנטונג בין השנים 1932–1933. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל בשנת 1936 ומונה למפקד האוגדה השנייה של חיל הרגלים היפני.

### מלחמה בסין

אוקאמורה (רביעי מימין) חותם על כניעת האימפריה היפנית בנאנג'ינג.
בשנת 1938 מונה למפקד הארמייה ה-11 והשתתף במספר קרבות בסין, בכללם קרבות מפתח כמו הקרב על ווהאן, הקרב על נאנצ'אנג והקרב הראשון על צ'אנגשה, בו הפסיד הצבא היפני לראשונה לכוחות הסינים. באפריל 1940 הועלה לדרגת גנרל, ואחרי שלושה חודשים מונה למפקד כוח אזור צפון סין.

בדצמבר 1941 החל אוקמורה להשתמש בטקטיקת האדמה החרוכה. כתוצאה משימוש בטקטיקה זו, חייליו של אוקאמורה היו אחראים להריגתם של למעלה משני מיליון סינים, בעיקר לוחמי גרילה אשר פגעו בהתקדמות היפנית בחביי ובשאנדונג.

בשנת 1944 היה אוקאמורה למפקד הארמייה השישית במהלך מבצע איצ'י-גו. מאוחר יותר באותה השנה מונה למפקד צבא המשלחות בסין. בסוף מלחמת העולם השנייה ייצג אוקאמורה את יפן בטקס כניעת האימפריה היפנית הרשמי בנאנג'ינג ב-9 בספטמבר 1945. הוא קיבל הוראה להיכנע ב-15 באוגוסט וחמישה ימים לאחר מכן הורה לכלל היחידות בפיקודו לשתף פעולה עם צבא הלאומנים הסינים ולהתנגד לכל פעילות של המפלגה הקומוניסטית של סין.

### לאחר המלחמה

למרות השימוש בכלי נשק כימיים במהלך המלחמה וההרג חסר ההבחנה של אזרחים סינים, אוקאמורה לא הואשם בפשעי מלחמה כלשהם, שכן היו אלו פקודות שקיבל מהממונים עליו.

לאחר שנמצא חף מפשע, מינה אותה מנהיג הקוומינטנג, צ'יאנג קאי שק כיועץ צבאי. אוקאמורה שימש בתפקיד זה למשך 10 שנים לפני שחזר ליפן ובתפקידו תרם לצבא הלאומי המהפכני במהלך מלחמת האזרחים הסינית, משבר מצרי טאיוואן הראשון ומשבר מצרי טאיוואן השני. הוא נפטר בשנת 1966 בגיל 82.

לקריאה נוספת
------------

* **מלחמת העולם השנייה**, אנטוני ביוור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאסוג'י אוקאמורה** בוויקישיתוף
* יאסוג'י אוקאמורה, באתר מלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166860631 (data)
* GND: 111864543X
* ISNI: 0000 0000 8212 2255
* LCCN: n85129047
* NDL: 00059974
* SUDOC: 249732785
* VIAF: 28505739
* WorldCat: lccn-n85129047

 |