recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא Hosokawa. 
**מוריהירו הוסוקאווה** (ביפנית: **細川 護煕**;‏ נולד ב-14 בינואר 1938) הוא פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-79. הוא עמד בראש הקואליציה הראשונה בה לא הייתה חברה המפלגה הליברלית-דמוקרטית מאז 1955.

ראשית חייו
----------

הוסוקאווה נולד בטוקיו, בנו הבכור של המרקיז מוריסאדה הוסוקאווה, ונכדו של ראש ממשלת יפן לשעבר, פומימרו קונואה. כזכות מולדת, ירש הוסוקאווה עם לידתו את תואר הקזוקו של אביו, אך איבד אותו ב-1947, לאחר שרשויות הכיבוש האמריקאיות ביטלו את המוסד.

הוא סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת סופיה ב-1961, ולאחר שעבד מספר שנים כעיתונאי בעיתון אסאהי שינבון, קיבל הוסוקאווה מושב בבית היועצים של יפן כחבר המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1971, שם יצג את מחוז קומאמוטו. לאחר שכיהן במשך שתי כהונות, עזב הוסוקאווה את הדיאט של יפן ב-1983, והתמנה למושל מחוז קומאמוטו, תפקיד אותו מילא עד 1991.

ב-1992 הודיע שאינו מסוגל לסבול את השחיתות שפשתה במפלגה הליברלית-דמוקרטית והודיע על פרישה ממנה, והקמת המפלגה החדשה של יפן (日本新党), ששאפה לערוך רפורמות.

ראשות הממשלה
------------

בבחירות הכלליות של 1993 איבדה המפלגה הליברלית-דמוקרטית את הרוב בבית הנבחרים של יפן, לראשונה מאז 1955, ואת מקומה תפסה קואליציה של שמונה מפלגות, שהבטיחה לערוך רפורמות חברתיות, כלכליות ופוליטיות. הקואליציה נהנתה מתמיכתן של כל המפלגות שעד אז היו באופוזיציה, מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן, והוסוקאווה נבחר לעמוד בראשה, כראש ממשלה.

אחת מפעולותיו הראשונות הייתה קבלת האחריות על פעולותיה של יפן במלחמת העולם השנייה. בנאום שנשא ב-15 באוגוסט 1993, הכיר הוסוקאווה בעובדה שמלחמת העולם השנייה הייתה מלחמת תוקפנות מצד יפן, ושזו הייתה טעות. הוא אף הטיל את האחריות למלחמה על כתפי יפן והביע את תנחומיו לקורבנות ולניצולים ביפן, אצל שכנותיה, ובכל העולם.

הוסוקאווה ערך ביקור לקוריאה הדרומית ב-6 בנובמבר 1993, ולסין ב-19 במרץ 1994, ובמהלך שני הביקורים חתם עם ממשלות המדינות על הסכמי שיתוף פעולה והגנה סביבתית.

אף על פי שהקואליציה שלו הצליחה לערוך רפורמות בשיטות ההצבעה בבחירות, לא החזיקה מעמד כהונתו של הוסוקאווה זמן רב. ב-1994 נחשף שהוסוקאווה השתמש בכספים שלא כדין, והוא נאלץ להתפטר בהמשך אותה שנה, שמונה חודשים בלבד לאחר שנכנס לתפקיד. לאחר פרישתו החליף אותו צוטומו האטה.

הוסוקאווה הצטרף למפלגה הדמוקרטית ב-1998, אך פרש מהחיים הפוליטיים שנה לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריהירו הוסוקאווה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוריהירו הוסוקאווה
* מוריהירו הוסוקאווה, ברשת החברתית טוויטר
* מוריהירו הוסוקאווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לוס אנג'לס טיימס, Stop the Denial, Says Hosokawa : Prime minister wants Japan to face its past, 17 באוגוסט 1993.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוס אנג'לס טיימס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292087405171
* CiNii: DA05378348
* GND: 119179423
* ISNI: 0000 0001 0947 4374
* LCCN: nr90003001
* NDL: 00185362
* NLK: KAC199640378
* SUDOC: 147087775
* VIAF: 816078
* WorldCat: lccn-nr90003001

 |
**ג'ון אנתוני דיוויין** (באנגלית: **John Anthony Devine**; נולד ב-11 בנובמבר 1958 בדבלין) הוא כדורגלן עבר אירי.

קריירת מועדונים
---------------

דיוויין הצטרף לארסנל בנובמבר 1974, וחתם על חוזה של שחקן נוער. הוא היה חלק מקבוצת שחקנים אירים בארסנל (שכללה את ליאם בריידי, דייוויד אולירי ופרנק סטייפלטון), וחתם על חוזה המקצוען ב-1976. הוא שיחק בעמדת המגן הימני, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-28 באפריל 1978 לאחר שהחליף את פט רייס.

כיוון שרייס וסמי נלסון היו המגנים הבכירים של ארסנל הוא לא זכה למקום קבוע בהרכב כבר בהתחלה, אם כי הוא החליף את נלסון הפצוע בגמר גביע ה-FA של 1980, שהסתיים בהפסד 0 - 1 לווסטהאם יונייטד. דיוויין הפך לשחקן הרכב קבוע לאחר עזיבת רייס לווטפורד בקיץ 1980, והשתתף ב-44 משחקים בעונת 1980/1981. אולם, הוא לא הצליח לשמור על מעמדו לאורך זמן; לאחר שלא נכלל בהרכב בעקבות פציעה הוחלט להציב את ג'ון הולינס בעמדת המגן הימני, ודיוויין לא הצליח לזכות מחדש במקום בהרכב. הוא השתתף ב-23 משחקים בלבד בשתי עונותיו האחרונות בארסנל.

דיוויין עזב את ארסנל בקיץ 1983, לאחר שהשתתף ב-111 משחקים במשך תשע שנים. הוא הצטרף לנוריץ' סיטי, והשתתף ב-69 משחקים במשך שתי עונות. לאחר מכן הוא עבר לסטוק סיטי, אך הקריירה שלו הסתיימה לאחר ששבר את רגלו. בין אפריל למאי 1988 הוא שיחק ללא חוזה בצ'למספורד סיטי, ולאחר מכן עבר להודו והצטרף למועדון איסט בנגאל בתפקיד מאמן-שחקן. הוא שיחק במשך תקופה קצרה במועדון הנורווגי סטארט.

בפברואר 1989 חזר לאירלנד והצטרף לקבוצת שמרוק רוברס כשחקן. בתחילת עונת 1991/1992 פרש ממשחק. בשנת 1994 הצטרף לקבוצת שלבורן בתפקיד המאמן הראשי הזמני.

ב-1981 נישא למישל רוקה, שזכתה בתואר מיס אירלנד שנה אחת קודם לכן. לזוג נולדו שתי בנות, והם התגרשו ב-1990.

קריירת נבחרת
------------

דיוויין השתתף ב-30 משחקים בכל רמות הגיל של נבחרות אירלנד, כולל 12 בנבחרת אירלנד הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרים בניצחון על נבחרת צ'כוסלובקיה ב-26 בספטמבר 1979, ואת הופעתו האחרונה במשחק מול נבחרת נורווגיה ב-17 באוקטובר 1984. רוב משחקיו בנבחרת הבוגרת היו במסגרת מוקדמות המונדיאל או אליפות אירופה.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 84), מיינסטרים,‏ 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* תמונה וביוגרפיה באתר sporting-heroes.net‏
* מידע באתר ex-canaries.co.uk‏
Bidyanus bidyanus
**טורפניים** (שם מדעי: **Terapontidae**) היא משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים. תפוצתם היא במי האוקיינוס ההודי ומערב האוקיינוס השקט בימים רדודים. חלק מהמינים חיים במים מליחים או מים מתוקים, וחלקם אף חיים בהם מבלי לחזור לים. חלק מהמינים חיים גם במפרץ אילת (בעיקר מהסוג *Terapon*).

אורכם מגיע עד 80 סנטימטרים, והם בעלי קוצי סנפיר מגודלים על סנפיר הגב, סנפירי השת ומכסי הזימים. ראשיהם צרים וקטנים יחסית ובעלי עיניים גדולות. מבנה גופם מותאם לשחייה מהירה והאצה בעקבות טרפם הכולל דגים אחרים ומגוון חסרי חוליות, אך גם מיני אצות. חלקם מפוספסים לאורכם. הם חיים בימים רדודים בלהקות קטנות ונוהגים להתחפר בחול.

סוגים
-----

* *Amniataba*
* *Bidyanus*
* סוג ומין יחיד *Hannia greenwayi*
* סוג ומין יחיד *Helotes sexlineatus*
* *Hephaestus*
* סוג ומין יחיד *Lagusia micracanthus*
* *Leiopotherapon*
* *Mesopristes*
* *Pelates*
* סוג ומין יחיד *Pelsartia humeralis*
* *Pingalla*
* סוג ומין יחיד *Rhynchopelates oxyrhynchus*
* *Scortum*
* *Syncomistes*
* *Terapon*
* *Variichthys*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טורפניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**מורטן מולר** (בנורווגית: **Morten Müller**‏; 29 בפברואר 1828 – 10 בפברואר 1911) היה צייר נוף נורווגי בבית הספר דיסלדורף.

ביוגרפיה
--------

מורטן מולר היה בנו של סוהר במשטרה באותו שם, שאיפשר לו להתאמן על פי כישרונו. הוא התחיל לימודים ראשונים אצל לארס הנסן בטרונדהיים.

בשנת 1847 נסע לדיסלדורף ללמוד אמנות, תחילה היה תלמידו הפרטי של אדולף טידמן והנס גודה, לימים סטודנט של האקדמיה המקומית לאמנות בהנהלת יוהאן וילהלם שירמר ורודולף ויגמן. הוא הושפע מאוד מאוגוסט קפלן והאחים אטנבאך.

בשנת 1848, עקב המהפכה, חזרו כל הנורווגים מדיסלדורף לנורווגיה.

בין השנים 1850 עד 1851 התגורר זמנית בסטוקהולם. ושם פגש את מרקוס לארסון, איתו צייר יחד תמונות. בשנים 1850 עד 1866 התגורר שוב בדיסלדורף, שם הרגישו הציירים הנורווגים קרובים יותר לאמנות העכשווית מאשר במולדתם. רק בקיץ נסע חזרה לביתו.

מולר התחתן ב-27 בספטמבר 1857. בשנת 1863 הוא הכיר את הסופר הנורווגי ביירנסטרנה ביורנסון בדיסלדורף.

כתוצאה ממלחמת גרמניה עבר מולר חזרה לכריסטיאניה בשנת 1866.

לאחר מותו של יוהאן פרדריק אקרסברג, הוא השתלט על בית הספר לציור בכריסטיאניה, שנוסד בשנת 1859, אך נאלץ לעזוב לאחר סכסוך עם הצייר קנוד ברגסליאן, שהיה פעיל גם שם בשנת 1873.

לאחר מכן עבר בפעם השלישית לדיסלדורף, שם שהה. משנת 1894 ועד מותו בשנת 1911 והיה חבר בעמותת האמנים דיסלדורף מלקסטן. ציירי הנוף לודביג מונטה ופרדיק בורגן (1852–1907) היו תלמידיו.

### יצירתו

מולר צייר את הנוף הנורווגי על כל גווניו, פיורדים, אגמים, מפלים, יערות וחופים. סגנונו התאים למסגרת בית הספר בדיסלדורף, במיוחד לקו שיואהן שירמר העביר את שיעור ציור נוף בשנת 1850.

המפורסמים ביותר מבין ציוריו הם תיאורי יערות אורן, בהם בדרך כלל מציצים אגמים קטנים או נוף של פיורד.

מוטיב נפוץ נוסף של מולר היה תצפית מוגבהת, בדומה למודל ציור הנוף ההולנדי של המאה ה-17. אולם מולר העביר זאת לנוף הנורדי ההררי שאת מאפייניו ביקש לשמר. הוא גם הבדיל את עצמו ממוריו על ידי עבודות המכחול הגסות שלו. הנופים המורכבים מראים תמיד אנשים או עקבות של אנשים. בנוסף, מילר צייר גם בחוץ באוויר הפתוח בפורמט קטן, עליו חתם.

לאחר 1880 אופנת הנוף האידיאלי נעשתה מיושנת ומולר נאלץ לקבל ביקורת מצד הצעירים, כגון כריסטיאן קרוהג. נופי האורן כבר לא היו מבוקשים, וכמו רוב הציירים הנורווגים של אותה תקופה, הוא החל לצייר נופי פיורדים לתיירים. תמונותיו נעשו קלילות ואווריריות יותר.

מולר הציג גם בתערוכות עולמיות בשנים 1855, 1862, 1867, 1873 ו-1898.

בשנת 1874 הוא הפך לחבר באקדמיה של סטוקהולם, צייר החצר 1875.

ציוריו הוצגו על ידי אגודות האמנות כריסטיאניה, ברגן וטרונדהיים, ונקנו על ידי המלך השוודי ועל ידי פרידריך וילהלם הרביעי.

גלריה
-----

* אגם עם סירותאגם עם סירות
* נוף ימי עם דמות נוף ימי עם דמות
* נוף של אי פרטי נוף של אי פרטי
* נוף בונדיורד והסביבהנוף בונדיורד והסביבה
* נוף נורווגי עם אגםנוף נורווגי עם אגם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורטן מולר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Morten Müller" (ארכיון)
2. ↑  Henriksen, Petter (ed.), Morten Müller, **Store norske leksikon**, 2020-02-26

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129242632
* ISNI: 0000 0000 6683 1350
* KulturNav: 400f1611-c35d-4496-9b8b-e9affef4b46f
* RKD: 58386
* ULAN: 500057683
* VIAF: 55221517
* WorldCat: viaf-55221517

 |
הרב חכם **סלימון ברזאני** (נפטר ב-1961) היה רב העיר מוסול בעיראק ואב בית הדין בה.

ביוגרפיה
--------

נצר למשפחת ברזאני. התחנך ולמד תורה מפי סבו, חכם ראובן, ורכש השכלה כללית יחד עם השפה הטורקית והשפה הערבית על ידי מורים פרטיים. בהיותו כבן 18 נשלח ללמוד תורה ב"מדרש בית זלכה" שבבגדאד. שם למד במשך כשנתיים יחד עם הרב יעקב מוצפי ואחרים. לאחר מכן קיבל סמיכה לרבנות ושחיטה מהרב עזרא דנגור, רבה של בגדאד.

בשנת 1924 (ה'תרפ"ד) נבחר לכהן כ"חכם באשי" והסמכות התורנית-רוחנית של מוסול ואזור צפון עיראק. במשרה זו, שכונתה בפי התושבים "אל חכם", כיהן במשך 26 שנים עד שנת 1951 (ה'תשי"א). על משרתו לא קיבל משכורת, והתפרנס מחנות קטנה שהייתה בבעלותו. למעט שלוש שנים האחרונות לכהונתו, כשהוחל בעיראק חוק ארגון מערכת השיפוט הדתי, ומשכורתו שולמה לו מטעם משרד המשפטים העיראקי.

בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל, ושימש כרב במעברת טירה הדרומית, בה התגוררו רוב יוצאי מוסול.

נפטר בכ"ט בתשרי ה'תשכ"א (1961) בטירת כרמל.

מתלמידיו
--------

* הרב יצחק ברזאני - רב המושב עין העמק ובחו"ל רב העיר ארביל בכורדיסטן העיראקית.
* הרב שבתאי בן חיים - רב המושב מנוחה ומועצה אזורית לכיש.

מקורות
------

* אפרים חדד, **בבל וחכמיה** - תולדות רבני בבל בתקופה האחרונה, בהוצאת מכון הכתב, 1989 (עמ׳ 188)

ראו גם
------

* יחיא בן המו

הערות שוליים
------------

1. ↑  למרות הסמכתו לשחיטה, כמעט ולא עסק בה.
**אפס מוביל** הוא כל 0 המופיע בתחילת מחרוזת מספרית המייצג ערך שאינו אפס. לדוגמה, המזהה המפורסם של ג'יימס בונד הוא 007, כלומר מכיל שני אפסים מובילים. לעיתים קרובות ניתן למצוא אפסים מובילים ברכיבי תצוגה דיגיטלית שונים המכילים מספר קבוע של ספרות לתצוגה, שעון דיגיטלי למשל. 

אפסים מובילים נוצרים גם על ידי מערכות ממוחשבות מיושנות המייצרות ערכים לרשומות בעלות מבנה קבוע ובאמצעותם הן מחזירות פלט באורך הנדרש.

בהצגה של סכומים או כמויות נהוג שלא להציג אפסים מובילים. מחירו של מוצר, למשל, יוצג כ-72 שקלים, ולא כ-0072 שקלים. כאשר מספר משמש לזיהוי, נדרשת לפעמים הצגה של אפסים מובילים, כדי לוודא שכל הספרות הנדרשות מוצגות. מספר זהות ישראלי הוא בן 9 ספרות, ומערכות שונות דורשות להקלידו עם אפסים מובילים. 

השימוש באפס מוביל למספור הוא שכיח ביותר, שכן לולא השימוש בו הסדר שהיה מתקבל לפי סידור אלפביתי סטנדרטי היה משתבש. לדוגמה, המספר 11 יופיע לפני המספר 2 בסידור אלפביתי סטנדרטי, אולם אחרי 02 כנדרש, ולכן אם מתכוונים למיין בסדר עולה לפי מספרים, נהוג להוסיף אפסים מובילים לפי אותו סדר הגודל של העצמים הממויינים. כמובן שהשימוש באפס מוביל לא עוזר כאשר מעוניינים למיין אלפביתית מספרים שליליים, שכן 23- יגיע אחרי 1-, 01- ו- 22-, למרות שהוא קטן מכולם וצריך להופיע ראשון.

קידומת `0` נמצאת בשימוש גם בשפת התכנות C כדי לציין שימוש בבסיס אוקטלי, והקידומת `0x` מציינת שימוש בבסיס הקסדצימלי.
**מחקר האינטרנט** מתייחס הן למחקרים העושים שימוש באינטרנט והן למחקרים בהם האינטרנט הוא מושא המחקר.

כחלק בלתי נפרד מתהליך המחקר האינטרנט מאפשר לחוקרים גישה רחבה ומיידית למאגרי מידע בשפות שונות ולאוכלוסיות מחקר אפשריות. מעבר לשימוש באינטרנט ככלי יעיל ליישום שיטות מחקר כמותניות ואיכותניות מסורתיות בענפי מדע שונים (ראו למשל שאלון מקוון), מתפתח במהלך השנים האחרונות ענף עצמאי לחקר המידע המופץ באינטרנט ומשתמשיו. בין היתר חוקרי אינטרנט עוסקים באוכלוסיית הגולשים ברשת (לדוגמה חקר הפער הדיגיטלי, קהילות מקוונות, וכיוצא באלו), כמו גם המידע הזמין ברשת (לדוגמה כריית מידע, חקר מנועי החיפוש, וניתוח תוכן גולשים).

העלייה המתמדת בכמות המידע אותו ניתן למצוא באינטרנט, עודדה את התפתחותם של מיומנויות חיפוש מידע ואת השימוש בכלים המשמשים למציאת מידע. בין הכלים המרכזיים המשמשים את החוקרים הנעזרים באינטרנט בעת ביצוע המחקר, ניתן למנות את מנועי החיפוש, מדריכי אתרים ושירותי חיפוש נוספים. יש חוקרים המשתמשים בתוכנות למחקר באינטרנט (Internet Research Software). תוכנות מסוג זה מאפשרות שמירה של מידע מהאינטרנט, מידע שלאחר שמירתו ניתן לארגנו בעצים היררכיים, להוסיף לו תגיות לפי הצורך ולהשתמש בו בצורות נוספות.

בישראל
------

בישראל פועלים שני מכונים לחקר האינטרנט - מכון פרטנר לחקר האינטרנט באוניברסיטת תל אביב ומרכז שגיא לחקר האינטרנט באוניברסיטת חיפה. באוניברסיטה העברית בירושלים נפתחה בשנת 2010 מגמת מדיה חדשים העוסקת בתחום, בחוג לתקשורת. חקר האינטרנט נערך גם באוניברסיטאות נוספות.

לקריאה נוספת
------------

* Markham, A. N. & Baym. N. K.(Eds.) (2009). Internet inquiry: Conversations about method. Los Angeles: Sage Publications.
* Hargittai, E. (2002), "Second-Level Digital Divide: Differences in People’s Online Skills", First Monday, Vol. 7, Issue 4, April 2002.
* Hunsinger, J. Klastrup, L. and Allen, M. (eds.) (2010). International handbook of internet research. London : Springer.
* Introna, L.D. & Nissenbaum, H. (2000), 'Shaping the Web: Why the Politics of Search Engines Matters', Information Society, Jul.-Sep. 2000, Vol. 16, Issue 3, pp. 169-186.
* Segev, E. (2010), Google and the Digital Divide: The Biases of Online Knowledge, Cambridge: Woodhead Publishing.

קישורים חיצוניים
----------------

* מכון שגיא לחקר האינטרנט של אוניברסיטת חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hickey, S. & Mohan, G. (Eds.) (2004). Internet research methods: a practical guide for the social and behavioural. Thousand Oaks, CA: Sage.
2. ↑  המחלקה לתקשורת ועיתונאות - מידע על מגמות בתואר השני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566347805171
* BnF: cb133402710 (data)
* GND: 4115449-6
* LCCN: sh2002010603

 |
**תכונה כימית** היא אחת מתכונותיו של חומר המתגלה במהלך או לאחר תגובה כימית ניתן לקבוע תכונות אלו רק על ידי שינוי זהותו הכימית של החומר. אי אפשר לקבוע תכונות כימיות רק על ידי צפייה או נגיעה בחומר, יש להשפיע על המבנה הפנימי של החומר על מנת לחקור את תכונותיו הכימיות. כאשר חומר מגיב לתגובה כימית, התכונות ישתנו באופן דרסטי, וכתוצאה מכך יש שינוי כימי. עם זאת, תכונה קטליטית תהיה גם תכונה כימית.

ניתן להבדיל בין תכונות כימיות לתכונות פיזיקליות, שאותן ניתן להבחין מבלי לשנות את מבנה החומר. עם זאת, עבור תכונות רבות בתחום הכימיה הפיזית ותחומים אחרים בגבול בין כימיה לפיזיקה, ההבחנה עשויה להיות עניין של פרספקטיבה של החוקרים. ניתן לראות בתכונות חומריות, גם פיזיות וגם כימיות כלומר משנית למציאות הבסיסית. כמה שכבות פיקוח הם אפשריים.

ניתן להשתמש בתכונות כימיות לבניית סיווגים כימיים. הן יכולות גם להיות שימושיים לזיהוי חומר לא ידוע או להפרדתו או לטיהורו מחומרים אחרים. מדע החומרים ישקול בדרך כלל את התכונות הכימיות של חומר כדי להנחות את יישומיו.

דוגמאות
-------

* חום הבעירה.
* האנתלפיה של היווצרות.
* רעילות.
* יציבות כימית בסביבה נתונה.
* דליקות (יכולת צריבה).
* מצב חמצון מועדף.

ראו גם
------

* רכוש פיזי
* מבנה כימי
* תכונות חומריות
* פעילות ביולוגית
* כלל החמישה של ליפינסקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תכונה כימית** בוויקישיתוף
**מועדון טורפדו מוסקבה** (ברוסית: **Студенческий футбольный клуб «Торпедо-МАМИ» Москва**) הוא מועדון כדורגל אולמות רוסי ממוסקבה, המשתתף באליפות רוסיה בכדורגל אולמות ולרשותו שלוש זכיות באליפות הלאומית והעפלה לגמר הגביע וגמר גביע UEFS.

המועדון נוסד בנובמבר 2004 על ידי ארגון האיגודים המקצועיים של סטודנטים מאוניברסיטת "MAMI" (האוניברסיטה להנדסת מכונות) במטרה לקדם אורח חיים בריא, לפופולריות ולפתח סוגים שונים של כדורגל (כדורגל, קטרגל, כדורגל אולמות בחסות AMF, כדורגל חופים) באוניברסיטה ומחוצה לה.

תארים
-----

אליפות רוסיה (בחסות הפדרציה הרוסית לכדורגל אולמות)
* **זכייה (3):** 2017, 2018, 2019

הגביע הרוסי
* **סגנות (1):** 2013

אליפות מוסקבה הפתוחה
* **זכייה (1):** 2013

גביע UEFS
* **סגנות (1):** 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טורפדו מוסקבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גביע רוסיה
2. ↑  פדרציית כדורגל אולמות של רוסיה
3. ↑  איגוד כדורגל אולמות האירופי
4. ↑  ליגת כדורגל אולמות הלאומית
5. ↑  הפדרציה המחוזית לכדורגל אולמות של מוסקבה
6. ↑  מידע באתר האוניברסיטה להנדסת מכונות
מוריה אור בקליפ
מוריה אור בהופעה
**מוריה אור** (נולדה ב-1989) היא זמרת-יוצרת ישראלית.

קורות חייה
----------

מוריה אור מיטווך נולדה וגדלה ברמת גן. למדה בבית ספר היסודי חשמונאים ובבית הספר התיכון אהל שם. בצבא שירתה כמש"קית בקרה ומעקב בחיל החינוך. היא הרצתה בבתי ספר על הגיוס לצבא.

מוריה אור התחילה לנגן על פסנתר בגיל 3 וחצי, הלחנה התחילה ללמוד בגיל חמש. אחרי לימודים קבוצתיים באותה השנה עברה למורה פרטית, אחריה לעוד מורה פרטית כעבור שנה (אלה בלומין). לאורך כל השנים כתבה והלחינה. היא לומדת פיתוח קול בשיטת sls.

### סיפור לא סגור

אלבומה הראשון, "סיפור לא סגור", בהפקתם של לואי להב ושלומי קינן, יצא ב-18 ביולי 2012 אחרי שלוש שנות עבודה.

היא מופיעה בכל הארץ, מופעים אקוסטיים וחשמליים. את כל השירים היא כותבת ומלחינה, שרה ומנגנת. לרוב שירי האלבום צולמו קליפים שביים נועם ורדי, מבוססים על קליפ הנושא מהאלבום, ומציירים סיפור מלא לשאר השירים - שלהם צולמו קליפים במצלמת סלואו מושן של עד 3000 fps, אלה הקליפים הראשונים בארץ שצולמו בטכניקה זו. סינגלים מהאלבום זכו כשיר השבוע פעמיים ב88FM ולשיר השבוע שהקהל בחר אצל דידי הררי.

ב-2013 מוריה אור משתתפת בהרכב MARBL לצד המפיק יונתן מימון.

היא בעלת סטודיו לפיתוח קול ומלמדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריה אור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוריה אור
* מוריה אור, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אסף נבו, מוריה אור: "הלוואי ואהיה קרן פלס הבאה", באתר mako‏, 12 בפברואר 2012
* צפו: מוריה אור באה אליכם, באתר ynet, 26 ביולי 2011
* מוריה אור בקליפ חדש: "אני לא בוכה", באתר ynet, 19 ביולי 2012
* הכירו את מוריה אור, באתר וואלה!, 26 ביולי 2011
* רגע לפני פריצה: מוריה אור, באתר עכבר העיר, 24 באוגוסט 2011
* השיר "בחיים אחרים", באתר פטיפון
* יובל אראל, הסיפור של מוריה אור, 25 ביולי 2012
* שני סגל, ריאיון עם הזמרת המבטיחה מוריה אור על אלבום הבכורה "סיפור לא סגור" והסינגל "רק בת עשרים ואחת"!, רדיו קול נתניה 106FM, ‏4 בספטמבר 2012
* האזינו: מוריה אור בסינגל ביכורים, נענע 10, ‏26 ביולי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dan Ziv Software Solutions- www.danziv.net, פטיפון - מוריה אור - סיפור לא סגור, באתר פטיפון
2. ↑  מוריה אור: "הלוואי ואהיה קרן פלס הבאה", באתר mako
עטיפת כרך כד, תשע"א
**מחקרי ירושלים בספרות עברית** הוא כתב עת מדעי לספרות עברית, הרואה אור כשנתון בחוג לספרות עברית, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, הפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית. 

הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור בשנת תשמ"א-1981, בעריכתו של עזרא פליישר. בפתח גיליון זה נאמר:

כרך ראשון זה של 'מחקרי ירושלים בספרות עברית' מכיל מאמרים מפרי עטם של חברי הסגל האקדמי של החוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית כירושלים. חוקרים צעירים וּותיקים מביאים בו מתוצאות עיונם ועמלם בתחומים שונים של חקר ספרותנו. הנושאים הנדונים בקובץ מייצגים כמה חטיבות עיקריות של היצירה הספרותית העברית לדורותיה: גיוונם משקף את ההיקף הגדול של החומר הראוי לעלות לדיון, ואת ריבוי הברירות, ההעדפות, השיטות והגישות שבהן ניתן לבוא אל חקרו.
משתתפים בו בין השאר החוקרים: עמינדב דיקמן, אופיר מינץ-מנור, טלי ארטמן, גילה וכמן, דינה שטיין, גלי דרוקר בר-עם, דוד פישלוב, תמר יעקבי, לילך לחמן ודולי בן-חביב. בשנת תשע"א 2011 ערכו אותו אריאל הירשפלד, חנן חבר ויהושע לוינסון.

כתב העת כולל: מחקרים אקדמיים, ביקורת ספרים וסקירת ספרים חדשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיליונות "מחקרי ירושלים בספרות עברית" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **מחקרי ירושלים בספרות עברית** א, תשמ"א (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
בישראל, **יקיר העיר** הוא אות הוקרה (אנ') עירוני, המוענק על ידי עירייה לתושבים ותיקים, שבלטו בעשייה הציבורית ובתרומה לקהילה. הענקת התואר מביעה את הערכת העיר, תושביה והעומדים בראשה לאנשים, אשר השקיעו מאמץ והשפיעו בעשייתם על התפתחות העיר וחיי הקהילה בה. אותות מקבילים קיימים במדינות אחרות, כגון הענקת מפתח לעיר או "Freedom of the City" בארצות דוברות האנגלית.

קריטריונים
----------

האות יוענק לתושבים המתגוררים בעיר, על פעילות ראויה לציון וייחודית שעיקרה בעיר, או לטובת העיר ותושביה או לכבודם.

כל תושב, ארגון או חבר מועצת העיר רשאי להגיש לעירייה המלצה למועמדות, כאשר לרוב מועמדים זכאים הם מעל גיל 65, שעיקר פעילותם הציבורית הייתה בעיר או למענה.
את מקבלי האות בוחרת ועדה שרוב חבריה הם חברי מועצת העיר בראשות ראש העירייה.
מרבית העיריות קובעות בתקנון תנאי סף לקבלת האות:

* האות יוענק לאדם יחיד (ולא לקבוצה או ארגון)
* תושב העיר בעת הגשת המועמדות והלאה
* מבוגר (למשל מעל גיל 65 בירושלים, 70 בתל אביב-יפו)
* מתגורר בעיר פרק זמן משמעותי. בחלק מהעיריות לא מוגדר זמן ובחלקן נקבע זמן מינימלי (למשל בחולון נדרשות 20 שנות מגורים ובגבעתיים 30 שנים).

עם זאת, יש לכך יוצאים מן הכלל, כגון האות שהוענק למרים בן-פורת ב-1982 והכרה בחסידי אומות העולם המתגוררים בעיר כיקיריה.

הענקת האות
----------

האות מוענק בטקס חגיגי במעמד ראש העיר, לרוב ביום סמלי, כגון יום העצמאות, יום ירושלים וכדומה. האות המוענק הוא תעודת כבוד מטעם העירייה ואותות נוספים כגון סיכת זהב. קיימים אותים נוספים: עיריית באר שבע למשל מעניקה מגילת קלף בה מפורטת עילת הענקת העיטור ומדליון בצורת סמל העיר. בנוסף, מוזמנים יקירי העיר לכל אירוע חגיגי פומבי, שמם נרשם בספר יקירי העיר והם מקבלים תו לחניה חינם.

האות עשוי להינתן באחד מתחומים הבאים כגון תעשייה, אדריכלות, חינוך, תרבות, אמנות וכו'.

אם זוכה האות נפטר לפני הענקת האות, יוענק האות לקרוב משפחתו.

ראו גם
------

* יקיר באר שבע
* יקיר חיפה
* יקיר ירושלים
* יקיר העיר תל אביב-יפו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקיר העיר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יקיר העיר חולון
2. ↑  יקיר העיר גבעתיים
3. ↑  עיריית באר שבע - יקיר העיר
**תכלתי האש** (שם מדעי: ***Irena puella***) היא ציפור טרופית ממשפחת התכלתיים החיה בטבע ביערות הגשם ולעיתים גם ביערות נשירים טרופיים עד גובה 1,600 מטר בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה במדינות: דרום-מערב הודו אך גם בצפון-מזרחה באסאם, מגהלאיה, סיקים ומניפור וכן חלק מסין, לעבר בנגלדש, סרי לנקה, בורמה, סינגפור, נפאל, תאילנד איי אנדמן וניקובר ועד למלזיה ואינדונזיה באיים: סומטרה, בורנאו, ג'אווה והאי פלאוואן שבפיליפינים ועוד איים קטנים.

התכלתי מגיע לאורך 24–27 ס"מ ולמשקל 56–76 גרם בזכרים ו-52–71 גרם בנקבות. הם בעלי דו-צורתיות זוויגית בה הזכר ראש וחזה שחורים וגופו כחול כהה. העיניים אדומות עזות והמקור שחור. הנקבות בעלות גוונים בהירים יותר ובעלות נוצות כחולות בהירות מעט לאורך כל גופה אך גם להן עיניים אדומות. ציפור זו היא קרובתם של הבולבוליים ושל ציפורי העלים החיים באותו אזור בטבע.

היא חיה בזוגות או קבוצות קטנות. מזונה העיקרי הוא פירות שונים שהיא מוצאת ומגוונת בחרקים. היא מקננת בין פברואר לאפריל בין ענפי העצים ומכינה קן זלזלים ועלים. הנקבה מטילה בתוכו 2 ביצים קטנות בצבע לבן-ירקרק מעוטר בחום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תכלתי האש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  תכלתי האש באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מורי אלילי** (שם מדעי: **Zanclus cornutus**) הוא דג שונית בינוני המזכיר בצורתו את דגי הפרפרוניים (Chaetodontidae), אך שייך למשפחה אחרת - **מורים אליליים** (Zanclidae). זהו המין היחיד במשפחה כיום. מקור שמו הוא עקב המורים המוסלמים מאפריקה שהאמינו שדג זה יכול להביא לאושר.

דג זה מצוי בימים הטרופיים של האזור האינדו-פסיפי (אנ') בימי שוניות אלמוגים. קשה מאוד להחזיק אותו בשבי עקב תזונתו הבררנית ומקומות הקיום היקרים בהם הוא חי.

אורכו יכול להגיע ל-23 ס"מ והוא בעל גוף לבן בעל סנפיר גב גבוה דמוי מגל. הגוף מפוספס בשני פסים שחורים גדולים וזנב שחור והוא בעל כתם צהוב בולט על אפו. העיניים קטנות וקשה לראותם. הוא נראה מאוד דומה לסוג הפרפרון Heniochus ובייחוד הפרפרון Heniochus diphreutes.

בדרך כלל המורים משייטים לבדם או בזוג שכמו אצל הפרפרונים נשאר רק לסוף עונת הרבייה. הצעירים שוחים בלהקות.

תזונתם העיקרית היא מספוגיים, פולי אלמוגים, מיתרני זנב וחסרי חוליות איטיים דומים. בפיו שיניים רבות והוא מרסק מזון קשה לחתיכות.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורי אלילי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* מורי אלילי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מורי אלילי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מחקרי משפט** הוא כתב העת המשפטי המוביל של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, נוסד בשנת 1980.

עד לשנת 2023, יצאו לאור 33 כרכים. בשנים הראשונות יצאה חוברת אחת בשנה, החל משנת 1995 יצאו לאור שתי חוברות בשנה ובשנים האחרונות אף יצאו לעיתים 3 חוברות בשנה.

במחקרי משפט מתפרסמים מאמרים במגוון נושאים משפטיים וכן בנושאים מדיסציפלינות משיקות. כמו כן, מעת לעת מפרסם כתב העת הערות פסיקה, הערות חקיקה וביקורות ספרים. מרבית חוברות מחקרי משפט כוללות מאמרים בנושאים מגוונים אולם מקצת מן החוברות מיוחדות לנושא מסוים או מבוססות על הרצאות מכנס שנערך בפקולטה.

מערכת כתב העת
-------------

במערכת כתב העת חברים כ-20 סטודנטים מצטיינים של הפקולטה בשנים ב'-ד' ללימודיהם, המחולקים לצוותים ובראשם חבר בכיר המשמש ראש צוות. למערכת מחקרי משפט עורך וכן עורך אחראי, אחד המרצים מסגל הפקולטה. כיום, המרצה האחראית היא פרופ' צילי דגן.

בין חברי מערכת מחקרי משפט לאורך השנים נמנים החוקרים פרופ' סיני דויטש, פרופ' צפורה כהן, פרופ' שלום לרנר, פרופ' שמשון אטינגר, פרופ' ידידיה שטרן, פרופ' יפה זילברשץ, פרופ' רות קנאי, פרופ' רות הלפרין-קדרי, פרופ' דוד האן, פרופ' רונן אברהם, פרופ' גדעון ספיר, פרופ' יששכר רוזן-צבי ופרופ' עמיחי רדזינר, השופטים מנחם קליין ויצחק לובוצקי, עורכי הדין אברהם וינרוט, זאב שרף, אביחי ורדי ואחרים.

במחקר שנערך בשנת 2005 על אודות השפעתם של כתבי העת המשפטיים השונים, דורג מחקרי משפט במרבית הפרמטרים בין מקומות 5-3 לצד הפרקליט ומשפט וממשל, כאשר עיוני משפט ומשפטים מקדימים אותם. פרי ציין במחקרו כי "אם המערכת של ׳מחקרי משפט׳ תצליח לשחזר את ההצלחה של הכרכים שפורסמו בשנים תשס״א-תשס״ב, כתב העת עשוי לקרוא תיגר אף על ההגמוניה של שני עיתוני העלית״.

כתב העת נתמך על ידי משרד עורכי הדין "הרצוג-פוקס-נאמן" ומשתף איתו פעולה בעבודת המערכת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר כתב העת "מחקרי משפט"
* דף הבית של מחקרי משפט
* משפט, בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)
* גיליונות "מחקרי משפט" במאגר JSTOR (הצגת דף זה מתאפשרת לאחר הזדהות באתר הספרייה הלאומית, וכניסה לכתב עת כלשהו בדף המוצג. הרישום לאתר הספרייה הוא חינם)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רונן פרי, ‏דירוג כתבי עת משפטיים עבריים, **דין ודברים** ‏א (2005), עמ' 401–448
2. ↑  מערכת כתב העת "מחקרי משפט" בשיתוף פעולה עם משרד עו"ד הרצוג-פוקס-נאמן, 15 בנובמבר 2015
**"תכלת"**
המהדורה האמריקאית של "תכלת" - **Azure**
**תכלת: כתב עת למחשבה ישראלית** הוא רבעון שיצא לאור על ידי מרכז שלם בשנים 1996–2012.

היסטוריה
--------

באוגוסט 1996 יסדו יורם חזוני, דוד חזוני, דניאל פוליסר ואופיר העברי את כתב העת של מרכז שלם - "תכלת". כתב העת ראה אור גם בגרסה אנגלית בשם *Azure: Ideas for the Jewish Nation*. העורך הראשי הראשון של העיתון היה אופיר העברי, אך בהמשך שימשו כל ארבעת המייסדים כצוות עריכה והחל מ-1999 הצטרף לצוות העריכה גם אסף שגיב. ב-2005 שימש גם מיכאל אורן כאחד מצוות העורכים. בשנים 2004–2007 העורך הראשי של כתב העת היה דוד חזוני, ובשנים 2007–2012 מילא אסף שגיב את התפקיד.

על כתב העת
----------

"תכלת" כלל מסות מקוריות ומאמרי ביקורת בענייני הגות יהודית ופילוסופיה כללית, מדיניות ציבורית, מגמות תרבותיות והיסטוריה של עם ישראל. בנוסף, תרגם כתב העת מאמרים קלאסיים בנושאי פילוסופיה, מחשבה מדינית ותרבות. משמעות השם "תכלת" נובעת מהחשיבות הסמלית של פתיל התכלת בציצית במסורת היהודית.

המאמרים שהתפרסמו בכתב כעת ביטאו בדרך כלל עמדה ימנית מבחינה פוליטית, שמרנית מבחינה תרבותית וקפיטלסטית מבחינה כלכלית. אורי רם הגדיר את כתב העת "לאומני". לעומתו, אסף שגיב העורך תיאר את עיתונו כך: "אנחנו לא ביטאון ואין לנו אידאולוגיה רשמית כלשהי. 'תכלת' הוא סופרמרקט של דעות. אנחנו לא מזוהים פוליטית ואין לנו עניין בזיהוי כזה. אנחנו רוצים להביא קולות מכל קצווי הקשת, כולל קולות ביקורתיים ורדיקליים, כל עוד הם מנוסחים היטב ומציגים רעיון מעניין ומאתגר".

"תכלת" תיאר את עצמו כ"במה לחשיבה מקורית בעניינים הנוגעים לעם היהודי ולמדינת ישראל" ואפיין את כותביו כ"מגוון רחב של כותבים צעירים ומנוסים, המאוחדים במחויבותם לביסוסה של מדינת ישראל כמדינה חזקה, יהודית וחופשית, ולקיומה של מסורת יהודית עשירה ומשגשגת."

תקציבו השנתי של כתב העת היה גבוה בהרבה משל כתבי עת מקבילים בישראל ועמד על כחצי מיליון דולר.

ב-2011 יצא לאור בהוצאת כנרת הספר "חקירות ודרישות", שאיגד בתוכו מבחר מאמרים בנושאים שונים מבין גליונות "תכלת".

בפברואר 2012 הופיע הגיליון האחרון של כתב העת. בדברי הסיכום שהופיעו במאמר המערכת באותו גיליון נכתב כי "צרוף מצער של נסיבות אינו מאפשר לנו להמשיך להפיק את המוצר האיכותי שהתרגלתם לקבל".

עם הוצאתו לאור של כתב העת "השילוח" ב-2016 על ידי קרן "תקווה" בישראל, הוצג כתב העת החדש כמי שמבקש להמשיך את המפעל האינטלקטואלי של "תכלת"; הארכיון המקוון של "תכלת" מועבר בשלבים לתוך אתר "השילוח".

ראו גם
------

* הוצאת שלם

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תכלת

* אתר האינטרנט הרשמי של תכלת (באנגלית)
* ארכיון כתב העת תכלת
* בעז כהן, ‏באנו חושך לגרש, באתר גלובס, 7 באפריל 2008
* אהרון אריאל לביא, דרך תכלת: תולדותיו של כתב-עת חלוצי**,** באתר השילוח

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי רם, הזמן של הפוסט: לאומיות והפוליטיקה של הידע בישראל, עמוד 115, רסלינג, 2006.
2. ↑  "גלובס", 7 באפריל 2008
3. ↑  אורן פרסיקו, מבצע בחנויות היוקרה, באתר העין השביעית, 20 בנובמבר 2011.
4. ↑  דבורית שרגל, ב-12:00 תתכנס התקשורת, בבלוג ולווט אנדרגראונד, 20 בנובמבר 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 142683792
* WorldCat: viaf-142683792

 |
**טורפדו** הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר וולז'סקי שבמחוז וולגוגרד. נוסד בשנת 1954 בברית המועצות ושיחק בליגה השנייה מעונת 1958 עד 1991. הוא שיחק באליפויות רוסיה מעונת 1992 עד 2014, תחילה בליגה הראשונה (בעונות 1992, 1993, 1995—1997) ובליגה השנייה (בעונות 1994, 1998—2005, 2007—2014). בעונת 2013/14 סיים במקום ה-18 והאחרון באליפות הדרום של אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית ונשר מהתחרויות המקצועניות.

הישגי השיא של הקבוצה הן מקום שלישי באליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל בעונת 1957 והעפלה לחצי גמר גביע רוסיה הסובייטית בעונת 1985. בנוסף, טורפדו העפילה לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 1992/1993.

הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון המרכזי בעיר וולז'סקי שנחנך לראשונה בשנת 1955 ומכיל 7,000 מושבים.

שמות הקבוצה
-----------

* 1954—1976: "אנרגיה"
* 1976—1977: טורפדו
* 1978—1979: "טרוד"
* 1980—2007: טורפדו
* 2008—2014: "אנרגיה"
* 2019—: "טורפדו"

תארים
-----

* אליפות צ'רנוזמיה (1): 2006

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר רשמי לשעבר (ברוסית)
* טורפדו וולז'סקי באתר sports.ru
* טורפדו וולז'סקי באתר footballfacts.ru
* סטטיסטיקה באתר CLISF (ברוסית)
* פרופיל באתר ליגה 2 (ברוסית)
אוסף קבוצות מקיים את **תכונת החיתוך הסופי** אם לכל תת-אוסף סופי שלו חיתוך לא ריק.

התכונה מתקיימת באופן טריוויאלי כאשר חיתוך כל הקבוצות באוסף אינו ריק, אבל מצב זה אינו הכרחי. למשל, אוסף הקטעים {\displaystyle \ \lbrace \left(0,{\frac {1}{n}}\right)|n\in \mathbb {N} \rbrace } מקיים את תכונת החיתוך הסופי, בעוד שחיתוך כל הקטעים הוא ריק.

הגדרת קומפקטיות על ידי תכונת החיתוך הסופי
-----------------------------------------

תכונת החיתוך הסופי משמשת להגדרה חלופית לקומפקטיות: מרחב טופולוגי הוא קומפקטי אם ורק אם לכל אוסף של קבוצות סגורות המקיים את תכונת החיתוך הסופי, חיתוך לא ריק.

### הוכחת שקילות ההגדרות

יהי \ X מרחב טופולוגי. נניח ש-\ X קומפקטי לפי ההגדרה הרגילה ונראה שהוא קומפקטי לפי ההגדרה על ידי תכונת החיתוך הסופי: יהי {\displaystyle \{F\_{i}\}\_{i\in I}} אוסף תת-קבוצות סגורות של \ X המקיים את תכונת החיתוך הסופי, ונניח על דרך השלילה שהחיתוך {\displaystyle \bigcap \_{i\in I}F\_{i}} ריק. מהנחה זו נובע שאוסף המשלימים {\displaystyle \{F\_{i}^{c}\}\_{i\in I}} מהווה כיסוי פתוח של \ X. מההנחה ש-\ X קומפקטי לפי ההגדרה הרגילה נובע שיש לאוסף המשלימים תת-כיסוי סופי {\displaystyle \{F\_{i\_{j}}^{c}\}\_{j=1}^{n}}. לפיכך לתת אוסף הסופי {\displaystyle \{F\_{i\_{j}}\}\_{j=1}^{n}} חיתוך ריק, בסתירה לתכונת החיתוך הסופי. נובע מכאן שהחיתוך {\displaystyle \bigcap \_{i\in I}F\_{i}} אינו ריק, כלומר \ X קומפקטי לפי ההגדרה על ידי תכונת החיתוך הסופי.

**בכיוון ההפוך**: נניח ש-\ X קומפקטי לפי ההגדרה על ידי תכונת החיתוך הסופי ונראה שהוא קומפקטי לפי ההגדרה הרגילה: יהי {\displaystyle \{U\_{i}\}\_{i\in I}} כיסוי פתוח של \ X, ונניח על דרך השלילה שאין לו שום תת-כיסוי סופי. מהנחה זו נובע שאוסף המשלימים {\displaystyle \{U\_{i}^{c}\}\_{i\in I}} הוא אוסף תת-קבוצות סגורות של \ X המקיים את תכונת החיתוך הסופי. מההנחה ש-\ X קומפקטי לפי ההגדרה על ידי תכונת החיתוך הסופי נובע שהחיתוך {\displaystyle \bigcap \_{i\in I}U\_{i}^{c}} אינו ריק, כלומר {\displaystyle \{U\_{i}\}\_{i\in I}} אינו כיסוי, וזאת סתירה. נובע מכאן של-{\displaystyle \{U\_{i}\}\_{i\in I}} יש תת-כיסוי סופי, כלומר \ X קומפקטי לפי ההגדרה הרגילה.

מש"ל
**שמואל חיימוביץ'** (נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא תסריטאי ובמאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה, בוגר מכללת תל חי.

ביוגרפיה
--------

כבוגר טרי של מכללת תל חי יצר חיימוביץ' בגיל 27 את סדרת הביכורים שלו "הפוך", שאת שלוש עונותיה ביים וכתב, בהפקת יונתן ארוך, עבור שידורי קשת, ערוץ 2. 

סרט הקולנוע הראשון שלו סיפור קיץ, אותו כתב וביים ובהפקת דקלה ברקאי, מתאר ילדות ואהבה ראשונה במושב, על רקע מלחמת לבנון הראשונה, יצא למסכים בשנת 2003. הסרט לא זכה להצלחה ניכרת בביקורות ובקופות.

עבודתו הבאה של חיימוביץ', בשנת 2004, הייתה לראשונה בימוי חומרים שלא כתב, הסדרה "אפידורל", סדרת מערכונים וסאטירה עבור YES אותה יצרו וכתבו שני מלמד ודריה שועלי. ב-2007 כתב לסדרת הדרמה סרוגים, גם היא עבור YES, בבימוי לייזי שפירא. 

ב־2019 כתב את הספר "אֲנִי מַחְלִיט מָה יִהְיֶה", בהוצאת כנרת זמורה דביר, ובאיורה של אילנה זפרן. הספר עוסק בהרפתקאותיו ובהתבגרותו של שמוליק, תלמיד כיתה ב' בסוף שנות ה־70.

ב־2020 עלתה בכאן 11 הסדרה "הדבר הגדול המיוחד", שכתב וביים. הסדרה עוסקת בחיפושיה של יהודית החולה בסרטן, אחר בתהּ שנמסרה לאימוץ בינקותה, יחד עם חברתה דניאלה.

יצירתו האישית מאופיינת בטון אירוני, קומי לעיתים, שילוב של ריאליזם משחקי עם איכויות אבסורדיות בכתיבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל חיימוביץ', ברשת החברתית פייסבוק
* שמואל חיימוביץ', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שמואל חיימוביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד איתי שטרן, אורנה פיטוסי: "פתאום הקמטים שלי הם משהו שמחפשים בתעשייה", באתר הארץ, 16 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עופרה רודנר, "אני מחליט מה יהיה": פרקי הזיכרונות מזכירים סרט התבגרות קטן ואנושי, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2019
2. ↑  כאן 11, הדבר הגדול המיוחד הבא, באתר kan.org.il
3. ↑  הדבר הגדול המאוד מיוחד | פוליטיקלי קוראת | ביקורת טלוויזיה | תמי דינס, באתר פוליטיקלי קוראת, ‏6 בפברואר 2020

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2008 - אורי סיון, קרן מרגלית, יעל הדיה, שירי ארצי, אסף ציפור, דפנה לוין ועוזי וייל ("בטיפול")** | **פרס האקדמיה לטלוויזיה- התסריט הטוב בסדרת דרמה 2009 - חווה דיבון, אליעזר שפירא, יעל רובינשטיין, אילן אשכולי, רננית פרשני, שמואל חיימוביץ' וישי גולדפלם ("סרוגים")** | **הבא**:**2010 - חווה דיבון ואליעזר שפירא ("סרוגים")** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007400609205171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתלמידו של רבנו גרשום. אם התכוונתם למורו של רבנו גרשום, ראו יהודה בן מאיר הכהן הזקן.

**רבי יהודה בן רבי מאיר הכהן** (980 (?) - 1050 (?)), נכדו של רבנו יהודה הכהן ליאונטין, היה רב אשכנזי יליד גרמניה במגנצא בתחילת המאה ה-11. רבי יהודה היה תלמידו של רבינו גרשום מאור הגולה (הרגמ"ה), מעמיתיו להנהגת הישיבה בעיר, ומראשי הישיבה לאחר מותו של רבינו גרשום. נקרא גם ר' יהודה ממגנצא.

בספרו "ספר הדינים" הוא כתב על מסעותיו ועל יהודי מזרח אירופה. הספר הוא הספר הרבני הראשון באירופה שחלקיו נשתיירו. הוא מכיל שו"ת ממרחבי יהדות אשכנז, כגון הונגריה, פולין ואוקראינה. הספר מציין את קייב ופשמישל כתחנות מסחר על דרך המסחר של סוחרים יהודים "הולכי רוסיה" שעסקו בסחר עבדים בארצות הסלאבים. אולי מדובר ברדהנים.

נשתמרו יותר מ-40 שאלות ותשובות שלו, רבות מהן בענייני מסחר ודיני כספים סבוכים. ידוע על שו"ת שכתב יחד עם רב אליעזר הגדול בן יצחק, חברו להנהגת הישיבה במגנצא, לקהילה היהודית בטרוייש (טרואה).

הספר זוהה בידי החוקר יום-טוב ליפמן צונץ בתוך כתב יד עם תשובות המהר"ם מרוטנברג. אך פרופסור אברהם גרוסמן שליקט בשנת תשל"ז את כל הידוע בשמו עד ה'תשל"ז, אמר שמעט מהתשובות שזוהו בידי צונץ, אינן מרבי יהודה בן מאיר הכהן.

בנו, רבנו שמואל בן יהודה הכהן, הוא מחבר הפיוט "מלאכי רחמים משרתי עליון" הנאמר בסליחות. בן נוסף, רבי אברהם הכהן, נודע אף הוא כפייטן. ידוע גם על בן בשם מאיר, שיש המזהים אותו עם רבי מאיר הכהן שנרצח בשנת ד'תתמ"ה בדרכו מוורמייזא למגנצא.

לקריאה נוספת
------------

* ספרו **ספר הדינים**, תשובותיו מלוקטות ממקורות שונים, בהוצאת מרכז זלמן שזר, ירושלים, תשל"ז, באתר אוצר החכמה
* אשר פרישמן, **האשכנזים הראשונים - תלדות היהודים באירופה הצפונית מראשית התיישבותם עד פרעות תתנ"ו**, הוצאת הקיבוץ המאוחד- ספריית הילל בן חיים למדעי היהדות, 2008.
* אברהם גרוסמן, **חכמי אשכנז הראשונים**, ירושלים תשמ"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבי יהודה הכהן וספר הדינים אברהם גרוסמן, כרטסת רמב"י

| תקופת חייו של הרב יהודה בן מאיר הכהן על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |
F-15E עם מכלי דלק תצורתיים המותאמים לשורש הכנף
מכל תצורתי של מטוס הקרב F-15E
מכל תצורתי של מטוס הקרב F-16I, מותקן מעל שורש הכנף
**מכלי דלק תצורתיים** (באנגלית: **Conformal Fuel Tanks**, או **CFT**) במטוסי קרב, הם מכלי דלק חיצוניים הבנויים מחוץ לגוף המטוס וצורתם מותאמת לצורתו. התאמה זו גורמת לגרר קטן ביחס לגרר הנוצר ממכלי דלק נתיקים בעלי נפח דומה (הגרר של שני מכלים תצורתיים במטוס F-15 איגל הוא פחות מרבע מהגרר של מכל גחון נתיק, ופחות משמעותית מגרר של מכל נתיק יחיד בכנף). עקב הגרר הקטן יותר, מאפשרים מכלים מסוג זה זמן טיסה ארוך יותר ופגיעה פחותה בביצועים ביחס למכלים הנתיקים. מכלים תצורתיים אינם מגדילים את שטח חתך המכ"ם של המטוס באופן משמעותי ומאפשרים טיסה במהירויות גבוהות יותר.

בניגוד למכלים נתיקים, לא ניתן להשליכם בעת טיסה על מנת להקטין את משקל המטוס ואחזקתם מסובכת יותר ודורשת זמן ארוך יותר.
מכלים תצורתיים קיימים עבור מטוסי קרב דוגמת ה-F-15 ,F-16, דאסו ראפאל, יורופייטר טיפון והגריפן.

| תעופה צבאית  • תעופה • תעופה אזרחית |
| --- |
| סוגי כלי טיס | מטוס קרב • מטוס תקיפה • מטוס קרב רב-משימתי • מפציץ • מטוס ריגול • מטוס תובלה • מסוק קרב • מסוק סער • כטב"ם • מטוס שליטה ובקרה | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלימטוס F-16I של חיל האוויר הישראלימסוק קרבמסוק קרבמטוס ספיטפייר מדגם 22מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| כלי נשק | פצצה (שימוש כללי ומונחית) • טיל אוויר-אוויר • טיל אוויר-קרקע • טיל שיוט • רקטה • תותח אוטומטי/מקלע כבד (כגון M2 בראונינג ו-M61A1 וולקן) |
| מושגים עיקריים | לוחמה אווירית • קרב אוויר • הפצצה אסטרטגית • הפצצה טקטית • תובלה אווירית • מודיעין אוויר |
| מערכות עיקריות | לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה • לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה • לוחמה אווירית במלחמת קוריאה • לוחמה אווירית במלחמת וייטנאם • לוחמה אווירית במלחמת המפרץ |
| מושגים משניים | טייסת • אלוף הפלות • גיחה • נ"מ • יעף • חמקנות • לוחמה אלקטרונית |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכל דלק תצורתי** בוויקישיתוף
מדבר קאראקום בתמונת לוויין של נאס"א
נוף במדבר קאראקום
**קאראקום** (בטורקמנית: **Garagum**; ברוסית: **Каракумы**; בתרגום לעברית: **"חול שחור"**) הוא מדבר במרכז אסיה המהווה כשבעים אחוזים (350,000 קמ"ר) משטחה של טורקמניסטן. אוכלוסייתו דלילה ביותר - אדם אחד ל-6.5 קמ"ר.

גאוגרפיה
--------

המדבר נמצא ממזרח לים הכספי, ימת אראל שוכנת לצפונו, נהר האמו דריה ומדבר קיזילקום מצפון מזרחו.

לפני כשלושים מיליון שנה כיסה הים את כל אזור קאראקום. תהליכים אורגניים בדרום מישור טוראן הביאו לירידה הדרגתית של הים ובסופו של דבר להיעלמותו. בהמשך זרם נהר האמו דריה על פני קראקום, שינה את אפיקו מעת לעת והוביל כמויות גדולות של משקעי סחף (בעיקר חול וחרס). חולות קראקום מכילים כיום כ -40 מינרלים שונים שירדו מההרים מדרום-מזרח.

נהרות המוגרב והטג'ן זורמים מהרי הינדו-כוש שמדרום אל תוך אגנים במדבר, ומספקים מים לקיום חקלאות זעירה. מגדלים כותנה בנאות המדבר לטג'ן ומארי. באחרונה מתפתח ענף הפקת הנפט והגז הטבעי בקאראקום.

את המדבר חוצה תעלת ההשקיה השנייה הגדולה בעולם, תעלת קאראקום. בנייתה החלה ב-1954, במקביל למסילה הטרנס-כספית ואורכה הוא 1,375 קילומטרים. התעלה מוזנת ממי הנהר אמו דריה ומזרימה 13 קמ"ק מים בשנה, אך בשל בנייה קלוקלת היא סובלת מכך שכ-50% מהמים אובדים בדרך והמלחה בשל עליית מפלס מי התהום המלוחים.

ראו גם
------

* דרווזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאראקום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  קאראקום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4029624-6
* VIAF: 243420609
* WorldCat (עם VIAF): 243420609

 |
**פלקוזואה** (שם מדעי: *Placozoa*, משמעות השם: "חיות שטוחות") היא מערכה של חסרי חוליות בממלכת בעלי החיים. הפלקוזואה הם בעלי המבנה הפשוט ביותר מבין בעלי החיים הרב תאיים שאינם טפילים ולכן נחשבת לקבוצה בסיסית (במובן של קדומה, פרימיטיבית) של הרב תאיים. בקבוצה יש רק מין אחד, *Trichoplax adhaerens*, אם כי על פי מחקרים גנטיים ייתכן שלמעשה מדובר בכמה מינים דומים מורפולוגית אך שונים מבחינה גנטית.
הם התגלו לראשונה בשנת 1883 על ידי הזואולוג הגרמני, פרנץ אייהרד שולץ (1840–1921), ומאז שנת 1970 נחקרו באופן שיטתי יותר על ידי הזואולוג הגרמני, קרל גוטליב גרל (1912–1994).

לרוב מסווגות כל הפלקזואות כמין אחד, Trichoplax adhaerens, אך לאור הגיוון הגדול בין המינים סביר להניח שקיימים כמה פלקוזואה ממינים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלקוזואה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Voigt, O; Collins AG, Pearse VB, Pearse JS, Hadrys H, Ender A (2004). al.Current.Biology.2004.pdf "Placozoa — no longer a phylum of one". Current Biology 14 (22): R944–5. doi:10.1016/j.cub.2004.10.036. PMID 15556848
2. ↑  F. E. Schulze "Trichoplax adhaerens n. g. n. s.", Zoologischer Anzeiger (Elsevier, Amsterdam and Jena) 6 (1883), p. 92
3. ↑  Barnes, Robert D. (1982). Invertebrate Zoology. Philadelphia, PA: Holt-Saunders International. pp. 84–85. מסת"ב 0-03-056747-5
4. ↑  K. G. Grell: "Trichoplax adhaerens, F. E. Schulze und die Entstehung der Metazoen", Naturwissenschaftliche Rundschau, 24 (1971), p. 160
**ארליאנוזאורוס** (שם מדעי: ***Erliansaurus***; מילולית: "לטאת העיר ארליאן (אנ')") הוא סוג של דינוזאור תרופוד אסייתי, אשר התקיים לפני 96 מיליון שנה במשך הקנומן שבקרטיקון העליון שבקרטיקון העליון של סין. 

המאובנים של הדינוזאור התגלו בתצורות אירן דבאסו (אנ') שבמונגוליה הפנימית והוא תואר בידי החוקר הסיני שו שינג ב-2002. הסוג מכיל מין בודד, *Erliansaurus bellamanus*, שמשמעו: "יד יפה". 

ממצאיו התגלו לצד הניימונגוזאורוס והוא היה בעל מבנה גוף דומה אך מעט גדול יותר, באורך של 2.6 עד 4 מטרים ומשקל של 91 עד 400 ק"ג בקירוב. נמצאו ממנו מספר חוליות צוואר, צלעות, עצמות שוקה וירכיים ועצמות זרוע חזקות. לא השתמרו שרידי גולגולת. אף שלא נמצאו כנראה שהיה מכוסה בנוצות. מבנה גופו של הדינוזאור התאים לאכילת עלים שתלש מענפי העצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארליאנוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Xu, X.; Zhang, Z.-H.; Sereno, P. C.; Zhao, X.-J.; Kuang, X.-W.; Han, J.; Tan, L. (2002). "A new therizinosauroid (Dinosauria, Theropoda) from the Upper Cretaceous Iren Dabasu Formation of Nei Mongol" (PDF). Vertebrata PalAsiatica. 40: 228–240
**פייר ז'וזף לואיס אלפרד דובואה** (בצרפתית: **Pierre Joseph Louis Alfred Dubois**;‏ 21 בנובמבר 1852 – 17 בינואר 1924) היה גנרל של דיוויזיה בצבא צרפת אשר פיקד על הארמייה השישית במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

דובואה נולד ב-21 בנובמבר 1852 בעיר סדאן שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. ב-1872 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר, וב-1874 התגייס לחיל הפרשים של צבא צרפת בדרגת לוטננט משנה, והוצב ברגימנט הדרגונים ה-24. ב-1882 נשלח לאלג'יריה, וב-1885 נשלח למרוקו. ב-1901 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד בית הספר לפרשים בסומיר. ב-1905 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה ומונה למפקח הפרשים במשרד המלחמה. ב-1909 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה ומונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה. במקביל מונה לחבר בוועדה הטכנית של חיל הפרשים. ב-1913 הועבר לפקד על הקורפוס התשיעי.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה דובואה מפקד הקורפוס התשיעי אשר היה חלק מהארמייה השנייה של נואל דה קסטלנו. הוא לחם במהלך המערכה על הגבולות ובכלל זה בקרב הארדנים. בהמשך לחם בקרב הראשון על המארן הקרב הראשון על האן ובקרב איפר הראשון. ב-13 במרץ 1915 הוא מונה למפקד הארמייה השישית והחזיק בתפקיד עד 26 בפברואר 1916. ב-22 ביוני של אותה שנה הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-5, וב-12 ביולי 1917 הוא מונה למפקד האזור הצבאי ה-11. הוא פרש מהצבא בדצמבר של אותה שנה.

דובואה נפטר בטור ב-17 בינואר 1924 בגיל 71.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייר ז'וזף דובואה** בוויקישיתוף
* פייר ז'וזף דובואה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149790822 (data)
* ISNI: 0000 0004 4421 5839
* The Léonore id LH//814/16 is not valid.
* SUDOC: 115126929
* VIAF: 313194424
* WorldCat: viaf-313194424

 |
**ארלוזאורוס** (שם מדעי: *Aralosaurus*; מילולית: "לטאת ימת אראל") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים שהתקיים במשך הקרטיקון עליון שלפני 83.6 מיליון שנה מזמננו במרכז אסיה. המאובנים שלו ידועים מתצורות בוסטוב (Bostobe Formation), קזחסטן מהם התגלו רק שרידי גולגולת אחורית ללא הלסת התחתונה. הסוג תואר בידי החוקר הרוסי "אנטולי קונסטאנטינוביץ' רוז'דסטוונסקי" (Anatoly Konstantinovich Rozhdestvensky) ב-1968 ונכלל בו מין יחיד - *Aralosaurus tuberiferus*. בעבר מין זה נחשב לבן לסוג קנרדיה (*Canardia*) שהתגלה בצרפת.

הארלוזאורוס היה דומה מעט לקריטוזאורוס וכמותו השתייך לתת-משפחת הלאמבאוזאוריים. הוא היה בעל קשת אף רחבה שהתקמרה כלפי מעלה בצורה דמוית "אף נשרי". גודל הגולגולת הגיע לאורך 65 ס"מ בממוצע וגודל הדינוזאור הגיע ל-6.5 מטרים. הוא היה חסר בליטות רחבות על גולגולתו האחורית וייתכן שתקשר באמצעות ניפוח של דרכי הנשימה.

דינוזאור זה כנראה רעה בעדרים נודדים אחרי צמחייה שופעת לאורך חופי הים הכספי הקדום לאורך הקמפן שלפני 83.6 מיליון שנה מזמננו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארלוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**יקלופטרוס** (שם מדעי: **Jaekelopterus**; מילולית: "הכנפיים של אוטו יקל") הוא סוג של עקרב ימי ענקי שחי בתקופת הדבון לפני 406–401.8 מיליון שנה, אשר חי במים מתוקים או מים מליחים. מסוג זה התגלו 2 מינים: Jaekelopterus rhenaniae אשר נמצא במערב גרמניה ו-Jaekelopterus howelli שנמצא בויומינג ואולי חי בקרבת החופים. היצור קרוי על שם החוקר שגילה אותו ב-1914.

יצור זה היה מקרובי העכבישאים המודרניים החיים ביבשה אך הוא היה גדול מהם בהרבה. הוא הגיע לאורך 2.3–2.6 מטר אצל המין Jaekelopterus rhenaniae כשהמין Jaekelopterus howelli היה יותר קטן והגיע לאורך 80 ס"מ. ככל הנראה הוא היה פרוק הרגליים הגדול ביותר אי-פעם, גדול אף יותר מהרב-רגל ארתרופלאורה ומעקרבי הים הקרובים: פטריגוטוס ואקוטירמוס (Acutiramus).

יצור זה היה מגדולי הטורפים של הדבון לצד דגים קדומים והוא השתמש בצבתותיו הגדולות, המזכירות צבתות של עקרב רגיל כדי לחטוף טרף מיימי משפת המים, אולי ממארב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקלופטרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**קאקו, נסיכת אקישינו** (ביפנית: **眞子内親王**; נולדה ב-29 בדצמבר 1994) היא בתם השנייה של פומיהיטו, נסיך אקישינו וקיקו, נסיכת אקישינו.

ביוגרפיה
--------

הנסיכה קאקו נולדה ב-29 בדצמבר 1994 בבית החולים של הארמון הקיסרי ברובע צ'יודה שבטוקיו. היא בתם השנייה של פומיהיטו, נסיך אקישינו וקיקו, נסיכת אקישינו. סבא וסבתא שלה מצד האב הם אקיהיטו, קיסר יפן ומיצ'יקו, קיסרית יפן. יש לה אחות גדולה בשם מאקו ואח קטן בשם היסאהיטו. היא התחנכה בבית ספר ובתיכון של גאקושין, ובאפריל 2013 החלה ללמוד לתואר ראשון בחינוך באוניברסיטת גאקושין, אולם ב-2015 עברה ללמוד באוניברסיטה הבינלאומית הנוצרית (אנ') במיטקה שבטוקיו, היכן שלמדה אחותה הגדולה. ב-2017 הודיעה קאקו שתלך בעקבות אחותה ותתחיל ללמוד לתואר ראשון בבריטניה. היא נרשמה לשילוב של אומנויות הבמה ופסיכולוגיה באוניברסיטת לידס.

עם לידתה קיבלה קאקו את התואר "הוד מעלתה הקיסרית נסיכת אקישנו".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאקו, נסיכת אקישינו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Princess Kako’s New Campus Life
2. ↑  Princess Kako leaves for England to study at University of Leeds