recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מקוללה
**מקוללה** (בפורטוגזית: **Maculelê**), הוא ריקוד המשלב אמנות לחימה בו המשתתפים מנופפים במקלות עץ או חרבות ומכים אותם זה בזה. מקורו מאזור  באהיה שבברזיל והוא פותח על ידי עבדים אפריקאים. האטימולוגיה של השם מצביעה על שורשים אפריקאים משולבים. *מקו* משפות היורובה ו*ללה* מערבית שדיברו עבדים שמקורן ממדינות מוסלמיות באפריקה.

המקור
-----

המקור של הריקוד/אמנות לחימה אינו ברור והדיון נסב סביב שלוש גרסאות. האחת טוענת כי המקוללה התפתח בשדות קנה הסוכר אשר רקדו על מנת להקל על סבלם מתנאי העבדות. הגרסה השנייה טוענת כי מקור המקוללה הוא בלחימה כאשר נלחמו העבדים באדוניהם. הגרסה השלישית טוענת למקור אמריקאי ילידי של הריקוד/אמנות לחימה והופך את המקוללה לאפרו-אינדיאני. שהמקוללה התפתח משבט הקוקומביס.

הרוקדים סביב מעגל הרודה באופן מסורתי לבושים בחצאיות קש או דשא מיובש, ואוחזים בידיהם שני מקלות מעץ הביריבה או חרבות פשוטות. לפעמים משלבים אל תוך הריקוד מאצ'טות ואפילו אש.

נוסף על כך יש

מקצב
----

ריקוד המקוללה מורכב מקצב של ארבעה רבעים, כאשר בשלושה הראשונים הרוקד מבצע אחד מצעדי המקוללה או צעד מרשים משל עצמו, וברביעי שני הרוקדים מכים זה במקלות של זה (בשני המקלות או מקל יד ימין).
במקביל, שאר הרוקדים שרים ומכים במקלות שלהם כאשר השירה מונחת על ידי אדם אחד.

במקוללה רוקדים לצלילי תוף גדול אשר מכונה "אטאבקי".

ראו גם
------

* קפואירה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מקוללה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקוללה** |

* ההיסטוריה של המקוללה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Maculelê". Associação de Capoeira Arte e Recreação Berimbau de Ouro. Retrieved 15 July 2010.
2. ↑  The History of Maculele, באתר Mestre Chuvisco
3. 1 2  Maculelê, באתר Roots of Brazil Capoeira - New York
**צ'יזדה מנדה** (באנגלית: **Charlene Chiedza 'Chi' Kudzai Mhende**; נולדה ב-19 באוקטובר 1991) היא שחקנית זימבבואית ששיחקה בסרטים ובסדרות טלוויזיה. היא הכי ידועה בכך שהפתיעה צופים כאשר גילמה תפקיד של גבר באופרת הסבון הדרום אפריקאית "דורות".

ביוגרפיה
--------

מנדה נולדה בהארארה, בירת זימבבואה. בשנת 2006, היא עברה לקייפטאון בדרום אפריקה כדי ללמוד בבית ספר אפד"א. היא התחילה לשחק בתיאטרון עם תפקיד של גברת קפולט בהפקה של "רומיאו ויוליה". לאחר הופעה מדהימה, היא שיחקה בעוד הצגות רבות כמו "האלימות השקטה של חלומות", "מחכים לברברים", "חלום ליל קיץ", "אילוף הסוררת", "קומדיה של טעויות", ו"ריצ'רד השלישי". בשנת 2008 היא זכתה בפרס השחקנית הטובה בפרסי אפד"א.

מאוחר יותר מנדה עבדה עם ארגונים לקדם ולתרום לאומנויות הבמה בדרום אפריקה. בנוסף לתפקידיה במשחק, היא ידועה בתפקידי קול, כמו בסדרת הבריאות העולמית של אל-ג'זירה. בשנת 2014, היא הופיעה בפעם הראשונה בסרט באורך מלא כאשר שיחקה בסרט "אהוב את האחת שאתה אוהב". הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בדרבן שבדרום אפריקה, שם זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר על התפקיד שלה בתור סנדיל בסרט.

בשנת 2015 מנדה הצטרפה לאופרת הסבון הדרום אפריקאית "דורות" בתפקיד של וונדיל רדבה שהוא גבר. היא הפתיעה את הקהל כאשר הם גילו שהיא בעצם אישה, והסדרה המשיכה לעוד 4 עונות עם כ-1000 פרקים. באותה שנה, היא מונתה לפרס השחקנית הצעירה עם פוטנציאל בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע.

פילמוגרפיה
----------

### סרטים

* המנהרה (2010)
* אהוב את האחת שאתה אוהב (2014)
* *Scribblings* (2014)
* סוזן העצלנית (2015)

### טלוויזיה

* *Homeland* (2014)
* דורות (2015)
* ג'מילה ואלאדין (2015)
* מעקף (2016)
* המלכה סונו (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ידזה מנדה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rauel, TJ (9 באוגוסט 2021). "Chiedza Mhende biography". *Safrolebs*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  "10 Things You Never Knew About The Zimba Actor Chiedza Mhende, Who Plays A Man On Generations". iharare. נבדק ב-23 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  "Chiedza Mhende". pindula. נבדק ב-23 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Man or woman?". sundaynews. נבדק ב-23 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Chiedza Mhende does it like a dude". sowetanlive. נבדק ב-23 באוקטובר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צ'ידזה מנדה"**.
מקפלות מצנחים כחלק מההכנות לצניחה

המערכת החדשה של מקפלות המצנחים
**מקפלות המצנחים** או **מאחזקות המצנחים** בצה"ל הן חיילות (וגם חיילים) המשרתות תחת מרכז הטסה והכשרות מיוחדות, הממונה על מלאכת קיפול ותחזוקת המצנחים.

קיפול מצנחים הוא משימה תובענית וקפדנית. בריתמת צניחה קיימים שני מצנחים, ראשי ורזרבי. את המצנח הראשי יכול לקפל צנחן מוסמך או מקפל מצנחים מוסמך (פֵּקֱר, מאנגלית: packer); את המצנח הרזרבי יכול לקפל רק מקפל מצנחים המוסמך לקיפול מצנחים רזרביים.

על פי נוהלי צה"ל, תוקף קיפול של מצנח מחומרי ניילון מתקדמים (בניגוד למשי) הוא 120 יום. לאחר שפג תוקף הקיפול יש לפתוח ולקפל את המצנח שנית לפני צניחה.

מקפלות המצנחים בצה"ל מקפלות את כל המצנחים הדרושים עבור צה"ל לצורכי תרגילים גדודיים (תרג"דים), היטסים ואספקה לשטח. הקיפול דורש מאמץ פיזי, שכן מצנח אישי שוקל 14.1 קילוגרמים ומצנח אפסניה יכול להגיע למשקל 70 קילוגרמים. קיפול מצנח בודד אורך בין 20 דקות לשעה.

תנאי קבלה ליחידת מקפלות המצנחים הם פרופיל רפואי 64 ומעלה, טירונות לרמת רובאי 02 וקורס הכנה בן חודש ימים.

לפני הרחבת תפקידי החיילות בצה"ל, נחשב תפקיד מקפלת המצנחים לתפקיד המשמעותי ביותר שיכולה חיילת למלא בשירות הצבאי. מקפלות המצנחים זכו לכבוד מהסביבה ואפילו חובר לכבודן השיר "מקפלות המצנחים" מאת יאיר רוזנבלום. השיר בוצע לראשונה ב-1971 על ידי צוות הווי של חטיבת הצנחנים ובהמשך, ב-1972, על ידי להקת פיקוד מרכז.

הסיכה של מקפלות מצנחים מכילה כנפיים שבמרכזן מצנח ומתחתיו שתי כפות ידיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקפלות המצנחים** בוויקישיתוף
* מקפלות המצנחים, אתר מרום
* מקפלות המצנחים- מילון עברי מילוג

הערות שוליים
------------

1. ↑  להקת פיקוד מרכז - מקפלות המצנחים
**צִ'י** (בסינית מסורתית: 啓, בסינית מפושטת: 启, בפין-יין: qi; בערך 2146 לפנה"ס – 2117 לפנה"ס) היה מלך סיני, בנו של יו' הגדול והשליט השני של שושלת שיה. ישנם דיווחים שונים על אורך שלטונו, בין אם 10 שנים, 16 שנים או 29 שנים.

חייו
----

### משפחה

לאחר שיו' נישא לנוּ גְ'יָאו, הוא נשאר בביתו למשךשלושה ימים בלבד לפני שיצא שוב לעצור את השיטפונות. בזמן שעצר את השיטפונות, ילדה אשתו של יו' את בנם, אשר יו' נתן לו את השם צִ'י. לאחר תשע שנים סיים יו' את הטיפול בשיטפונות. כשלבסוף הגיע לביתו, שמח צִ'י מאוד, ורץ לזרועות אביו.

### שלטונו

יו' נפטר לאחר שלטון שנמשך 45 שנים. מהלך עלייתו של צִ'י לשלטון אינו ברור.

על פי ההיסטוריון סְה-מָה צְ'ייֵן, יו' לא רצה שבנו יהפוך למלך, ורצה להעביר את השלטון לגָאו יָאו, שר המשפטים שלו. אולם גָאו יָאו נפטר עוד בחייו של יו', ולפיכך סימן יו' כיורש את יִי (הידוע גם בתור בָּוֹיִי), אשר ליווה אותו ב-13 השנים של הטיפול בשיטפונות, והיה השר לאחזקת בעלי חיים. אולם עקב השפעתו החזקה של יו', מנהיגי מדינות שיה הלכו בעקבות צִ'י ולא שעו אחר יִי, ולפיכך נאלץ יִי להעביר את השלטון אל צִ'י בתום שלוש שנות האבל על יו'.

גם רשומות הבמבוק מציינות כי יו' מינה את יִי ליורש, אולם לא מזכירות בשום צורה תקופת שלטון של יִי, וטוענות רק כי צִ'י בנו של יו' לקח את השלטון לאחר שלוש שנות אבל על אביו. מוזכר בהן גם מותו של יִי בשנה השישית לשלטון צִ'י וקורבן שהעמיד צִ'י לזכרו. המתרגם ג'יימס לג מעיר על כך: "תיאור זה אינו תואם לתיאור מותו של יִי, שמיוחס בדרך כלל לרשומות, ושאכן ללא ספק הופיע בחלק מספרי הבמבוק, ועל פיו יִי כיוון לשלטון וצִ'י הוציאו להורג."

צִ'י עלה לשלטון בשנה גְווֵיְהָאי, וחגג את עלייתו לשלטון עם כל נתיניו בג'וּ'נְטָאי. על פי חלק מהמקורות הוא מת בגיל 91, 16 שנים לאחר שעלה לשלטון. מקורות אחרים טוענים ל-10 או 29 שנות שלטון וגיל מוות 98 או 78.

לאחר שלטונו של צִ'י, עלה לשלטון בנו של צִ'י, טָאי קָאנְג.

אירועים במהלך שלטונו
--------------------

רשומות הבמבוק מתעדות את האירועים הבאים במהלך שלטונו של צ'י:

* בשנתו הראשונה ערך משתאות גדולים גם בבירה הקודמת וגם בבירתו החדשה.
* בשנתו השנייה, בָּוֹיִי עזב את החצר והלך למדינתו. צ'י הוביל את צבאו להילחם בנסיך המורד של מחוז חוּ בקרב גָאן (אשר מהווה את הרקע לפרק "הנאום בגָאן" בקלאסיקה של המסמכים.
* בשנתו השישית מת בָּוֹיִי, וצ'י העמיד קורבן לזכרו.
* בשנה השמינית לשלטונו, צ'י שלח את מֶנְגְטוּ, אחד משריו, לבָּה על מנת לעמוד בראש התדיינויות.
* בשנתו העשירית, עשה סיור וחגג טקס שלם של המוזיקה של שׁוּן בדָאמוּ. חלק מהמקורות מוסיפים שהוא יצר ריקוד בשם "תשעה שָׁאו". (ראו תשעת השירים בספר "השירים של צ'וּ").
* בשנתו ה-11 גירש צ'י את בנו הבכור (או אחיו הצעיר) ווּגְווָאן לשִׂיחֶה.
* בשנתו ה-15, ווּגְווָאן הוביל מרד בשִׂיחֶה המערבית. צ'י שלח אחד משריו בשם שׁוֹאוּ להעניש את ווּגְווָאן כאשר זה נכנע.

לקריאה נוספת
------------

* Wu, K. C. (1982). *The Chinese Heritage*. New York: Crown Publishers. מסת"ב 0-517-54475X.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'י משיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mungello, David E. *The Great Encounter of China and the West, 1500–1800.* Rowman & Littlefield; 3 edition (28 Mar 2009) מסת"ב 978-0-7425-5798-7 p. 97
2. ↑  戴逸, 龔書鐸. [2002] (2003) 中國通史. 史前 夏 商 西周. Intelligence press. מסת"ב 962-8792-80-6. p 40.
3. ↑  Wu, 116
**התמהוני** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1970, שנכתב ובוים בידי דן וולמן, סרטו העלילתי הארוך הראשון. בתפקידים הראשיים טוביה טבי, לאורה ריבלין וברטה ליטבינוב. הסרט נכשל בישראל אך התקבל לפסטיבל קאן בשם **The Dreamer** והוקרן בניו יורק במשך יותר משלושה חודשים.

הסרט צולם בבית הסראייה בצפת ששימש אז כבית אבות של מלב"ן ובסמטאות צפת העתיקה.

העלילה היא על בחור תמהוני הנמשך (אפלטונית) לקשישה, עד להופעתה של נערה צעירה ומושכת. תפקיד הקשישה הוצע בתחילה לאידה קמינסקה אך היא לא יכלה להופיע והמליצה על ידידתה, ברטה ליטבינוב, בת 74.

תקציר העלילה
------------

אלי (טוביה טבי) עובד כסניטר בבית אבות ("בית זקנים") בצפת. הוא מגיש אוכל לקשישים, מאכיל ורוחץ אותם, מטפל בגינה ואחראי על התחזוקה בבניין תחת עינו של מנהל הבית הקשוח שטיין (שלמה בר-שביט). בזמנו החפשי הוא מצייר דיוקנאות של הקשישים ומנסה למכור אותם בגלריה סמוכה אך אין קונים לרישומים שלו. הוא כמעט אינו מדבר ונראה כתמהוני וכאשר הוא צועד מבית האבות לחדרו בעיר, מסתכלים עליו הילדים כתמהוני ובלתי שפוי.

מכל הקשישים הוא נמשך דווקא לרחל (ברטה ליטבינוב), קשישה מקייב שמשוחחת איתו בעברית שגויה. שאר הקשישים מרכלים ביידיש על הקשר בין אלי לרחל. רחל מחבבת את אלי ורוצה לעזור לו. היא מתלבשת כתיירת, הולכת לגלריה וקונה את רישומיו של אלי. הוא שמח אמוד כי מישהו קנה את רישומיו ורחל מעודדת אותו שמצפה לו עתיד גדול.

אחד מהקשישים נפטר ולבית האבות מגיעים שלושת בני משפחתו כדי לטפל בסידורי הקבורה. הנכדה היא צעירה יפה ומושכת (לאורה רבלין) שמגיעה ביחד עם אביה (נתן כוגן) ואימה (דבורה קידר).

אלי מחליף מבטים עם הנערה ומתפתח קשר ביניהם המתהדק ומגיע ליחסים אינטימיים. בבית האבות מרכלים על כך הקשישים ורחל שומעת זאת ורואה את הנערה. היא מנתקת את הקשרים עם אלי וכאשר הוא דופק על דלת חדרה היא אינה פותחת לו.

לבסוף חוזרת הנערה לתל אביב עם הוריה, רחל סולחת לאלי ובסוף הם מתהלכים ביחד בסמטאות צפת אלי מצייר ורחל משחקת עם הילדים הקטנים בגינת שעשועים.

שחקנים
------

* טוביה טבי - אלי
* לאורה ריבלין - הנערה
* ברטה ליטבינוב - רחל
* שלמה בר-שביט - מנהל בית זקנים
* נתן כוגן - אבא
* דבורה קידר - אמא
* ישראל סגל - מלצר במלון
* נתן וולפוביץ' - אינסטלטור

קישורים חיצוניים
----------------

* "התמהוני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "התמהוני", באתר AllMovie (באנגלית)
* "התמהוני", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "התמהוני", באתר אידיבי
* "התמהוני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "התמהוני", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* דן וולמן על התמהוני, באתר יוטיוב
* התמהוני, באתר פסטיבל קאן
**מיכאל יורק** (בגרמנית: **Michael Jurack**; נולד ב-14 בפברואר 1979 בשטראובינג, גרמניה) הוא ג'ודוקא גרמני. מדליסט ארד מאולימפיאדת אתונה 2004.

קריירה
------

ב-24 בנובמבר 2001, זכה יורק לראשונה באליפות גרמניה. בשנת 2001 הוא זכה בשתי מדליות ארד ואחת זהב בטורנירים בינלאומיים. בספטמבר 2003 התחרה באליפות העולם וסיים במקום השביעי. במאי 2004 הוא סיים במקום החמישי באליפות אירופה לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד. ב-19 באוגוסט 2004, מיכאל יורק התחרה באולימפיאדת אתונה וזכה במדליית ארד. בסיבוב הראשון יורק ניצח את וסיליוס איליאדיס היווני, בסיבוב השני הוא ניצח את אוריידיס דספיינה הקובני וברבע הגמר גבר על גילאן לומייר הצרפתי. בחצי הגמר הפסיד לסונג-הו ג'אנג הקוריאני ובקרב על מדליית הארד ניצח בריתוק ואיפון את מובלוד מיראלייב האזרי.

בשנים שלאחר המדליה האולימפית יורק המשיך לצבור מדליות בטורנירים בינלאומיים קטנים, מדליית זהב בטורניר גביע העולם בהמבורג בשנת 2005 ומדליית כסף בשנת 2007 בטורניר האופן ברוטרדם. במרץ 2008 זכה במדליית ארד בגביע העולם פראג (*World Cup Prague*) אך מאוחר יותר באותה שנה לא נבחר להיות הנציג הגרמני לאולימפיאדת בייג'ינג בקטגוריית המשקל שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל יורק, באתר olympedia.org
* מיכאל יורק, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* מיכאל יורק, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**חיים יהודה (בישיץ) מגני** (5 במאי 1945, כ"ב באייר תש"ה - 4 במאי 2001, י"א באייר תשס"א) היה ראשון מדריכי הטיולים ביש"ע. מראשוני מתנחלי חברון, ממחדשי היישוב בכפר עציון ובמושב קשת וממפתחי תוכנית הלימודים "ברקאי".

ביוגרפיה
--------

נולד בניו יורק. למד בישיבת נר ישראל בבולטימור ובישיבת מרכז הרב.

היה פעיל בתנועת הנוער בני עקיבא בניו יורק. הגיע לארץ בגיל 18 והשתתף בתוכנית לימודים שנתית במכון למדריכי חו"ל בירושלים. במשך שנתיים מילא שליחות בלורולטון ובבוסטון, שם פעל בקרב סטודנטים יהודיים, כתב חוברת הדרכה ויזם מפגן הצדעה למדינת ישראל שחגגה באותה שנה ח"י שנים לתקומתה.

עלה לישראל לקבוצת יבנה בשנת 1966 והחל ללמוד בישיבת מרכז הרב, שם התוודע לחנן פורת, ולאחר מלחמת ששת הימים הצטרף לפורת ולמחדשי היישוב בכפר עציון.

נישא לשושנה נאוה שטיין ולקראת נישואיו עברת את שם משפחתו (בישיץ) למגני. החתונה נערכה בברוקלין. ב-1969, לאחר לידת בתם הבכורה, הצטרפו לקבוצת מתנחלי חברון בבניין הממשל הצבאי בעיר. בשנת 1971 עבר ליישוב הקבע קריית ארבע והחל בהדרכת טיולים תחת השם "סיורי הר חברון". הצטרף למשך כמה חודשים לראשוני המתיישבים במושב קשת ברמת הגולן לאחר מלחמת יום כיפור.

היה שותף בפיתוח תלמוד תורה ברקאי ואף נתן לו את שמו.[דרוש מקור]

מגני הקפיד עוד מנעוריו בארצות הברית לדבר עברית נכונה כולל הקפדה מדוקדקת על מלעיל ומלרע. כשעלה לארץ חרת על דגלו לדבר בעיקר עברית, תוך הקפדה על עברית תקנית וח' וע' גרוניים.

נפטר ב-5 באפריל 2001 בקריית ארבע, ונקבר בבית העלמין היהודי העתיק בחברון.

פועלו כמדריך טיולים
-------------------

מגני התחיל את דרכו בהדרכת טיולים בשנת 1963 ב"מכון למדריכי חוץ לארץ" בירושלים ולאחר לימודיו הקים ב-1971 חברת סיורים עצמאית, שמטרותיה היו ללכת בדרכי האבות ללמוד ולהפנים את שורשי החיים היהודיים החבויים בארץ. הדריך בודדים, משפחות וקבוצות מגוונות, מהארץ ומחו"ל. בשנותיו האחרונות הדריך וטייל עם מחזורים רבים של "תנועת ארץ ישראל" והפעיל במשך שנים אחדות מערכת סיורים לחניכי תוכנית הקיץ של הסוכנות היהודית, בנה עבורם מסלולי הליכה, כגון "נתיב הגבורה", "בעקבות דוד המלך" ועוד וכן הכשיר גם מדריכים.

סיוריו הובילו לחשיפת אתרים היסטוריים בעיר חברון, ובהם בית הכנסת אברהם אבינו.

לקריאה נוספת
------------

* משפחת מגני, **חיים ביהודה**, הוצאת שלמי אריאל, תשס"ד
* **ויבא עד חברון : קובץ לזכרו של ר’ חיים יהודה בן אברהם הלוי מגני**, הוצאת קריית ארבע, תשס"ב

* Raphael Blumberg and Zvi Ofer (ed.) **The road of valor from Jerusalem to Hebron with Hayim Mageni**, 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* אורנית עצר, חברון: כנס מחקרי לזכרו של מורה הדרך הראשון, באתר ערוץ 7, 13 במאי 2011
* כנס מחקרי חברון לזכר חיים מגני ז"ל, באתר יוטיוב
* FROM HERE AND THERE - Rabbi Dr. Chaim Simons (הפסקה הראשונה היא אודות חיים מגני)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הקבר של חיים מגני בבית העלמין היהודי העתיק בחברון, באתר BillionGraves
2. ↑  אורנית עצר, חברון: כנס מחקרי לזכרו של מורה הדרך הראשון, באתר ערוץ 7, 13 במאי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264836405171
* ISNI: 0000 0000 6699 4176
* LCCN: no2005081257
* VIAF: 63747521
* WorldCat: lccn-no2005081257

 |
**מיכאל וידה** (28 במרץ 1922 - 5 במאי 2020 ;**Michael Laszlo Vajda**) היה פרופסור להנדסה ימית בטכניון, יזם והשתתף בהקמת המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית ושימש כמדען הראשי הראשון שלו.

ביוגרפיה
--------

מיכאל וידה נולד בעיר מישקולץ בהונגריה. בילדותו עבד עם אביו שהיה נגר ולמד בבית הספר הריאלי שבעיר. בתקופת מלחמת העולם השנייה גויס בכפייה לפלוגות העבודה של הצבא ההונגרי ובמהלך המלחמה ברח מהן. במשך כחודש הוסתר על ידי משפחת איכרים בכפר בש (Bés) בסלובקיה, אך באוקטובר 1944, לאחר שהאזור נכבש על ידי הצבא האדום, נשבה ונשלח לאוקראינה שם שהה בשבי עד אוגוסט 1948. לאחר שחרורו מהשבי עלה לארץ, התגייס לצה״ל והשתתף במלחמת העצמאות.

בשנת 1949 סיים את שירותו הצבאי והתחיל לימודיו בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון. משם המשיך לתואר שני בהנדסה ימית אותו סיים בהצטיינות. בשנים 1957–1958 המשיך להתמחות בהנדסה ימית בקורס בין לאומי בדלפט, הולנד. לאחר מכן המשיך את לימודי הדוקטורט בטכניון בנושא "חקירת מנגנון ההסעה של גלי מים צילינדריים מתקדמים בעומק קבוע" שעליו זכה בפרס ארנן של אגודת האינג׳ינירים והארכיטקטים ובהמשך הצטרף לסגל הטכניון.

החל משנת 1970 החל לקדם הקמה של מכון בתחום ההנדסה הימית בין השאר מתוך תפיסה ציונית שראתה בקיום מכון שכזה נכס אסטרטגי למדינת ישראל. במסגרת פעילותו זו תכנן ופיקח על הקמת תעלת גלים ובריכת גלים עבור המכון, הכשיר צוות של טכנאים ואנשי מחקר, כתב מסמכי חזון, ניהל מגעים לקידום הנושא עם רשות הנמלים ועם מוסד הטכניון למחקר ופתוח, הקים וניהל ( 1972-1976 ) יחידת מחקר שהפכה בשנת 1977 למכון הישראלי לחקר הנדסה ימית - Coastal And Marine Engineering Research Institute. כשהוקם המכון מונה למדען הראשי של המכון, תפקיד בו הוא שימש עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1990.

במסגרת עבודתו היה אחראי על תכנון ומידול של פרויקטים כגון שובר הגלים של חוף תל אביב, תכנון הגישה לים של תחנת הכוח ברידינג ומסוף הפחם בתחנת הכוח בחדרה, נמל אשדוד, נמל הקישון ונמל אילת.

פרסים
-----

* 1964 - פרס ארנן של אגודת האינג׳ינירים והארכיטקטים על עבודת הדוקטורט

פרסומים נבחרים
--------------

* 1957 - חקירת המודל ההידראולי של מברץ הסכר במשמר-איילון והצעות לשכלולו
* 1970 - ההשפעה של בניית התחנה "רדינג ד'" על מוצא הירקון לים ועל מפלסי המים בזמן שיטפונות באפיק המוסדר
* 1970 - Piling-up behind low and submerged permeable breakwaters
* 1982 - Sedimentological influences of detached breakwaters

קישורים חיצוניים
----------------

* CAMERI - אתר המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  חשיבותה של שקדנות - הבקר, 8/11/1964
2. ↑  חזרו מהשתלמות להוראה בטכניון - על המשמר, 18/11/1958
3. ↑  Haim Bar-On, The shores of Liliput, **Technion Quarterly, 1978 Volume XI no. 1**
4. ↑  בטכניון הוקם המכון לחקר הנדסה ימית - דבר, 6/1/1977
5. ↑  מומחים חולקים זה על זה - דבר, 31/1/1973

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430717305171
* VIAF: 14148874411149621044
* WorldCat (עם VIAF): 14148874411149621044

 |
**קוף סוואנה ירוק** או **גנון ירוק** (שם מדעי: *Chlorocebus aethiops*) הוא מין של קוף קטן מהסוג קוף ירוק החי בסוואנות של אפריקה.

אורכו של קוף זה 49 ס"מ בזכרים ו42 ס"מ בנקבות. משקלם 3-8 ק"ג. הם בעלי פרווה אפורה עם כיפה בצבע ירוק-זית ופנים כהות ולחיים לבנות ארוכות שיער. הזנב שלהם ארוך ומתפתל אך הם אינם נתלים עליו. כמו כן הם יודעים לרוץ מהר על הקרקע.

הם חיים בטבע בסודאן, אריתריאה ואתיופיה סביב השבר הסורי אפריקני וגם בג'יבוטי. תפוצתם העיקרית היא בסוואנות בעלות עצי שיטה פזורים. הם צריכים גם מקווה מים גדול באזור.

הקופים חיים על העצים רוב הזמן אך יורדים גם לקרקע. הם אוכלי כל הניזונים מצמחייה, פירות, פרחים, ירקות וכן מביצים, חרקים, עכבישים, זוחלים קטנים, עופות קטנים ויונקים קטנים. הם יאכלו גם נבלות. 

הקופים נטרפים על ידי נמרים, פיתונים, תנינים, עופות דורסים וניצודים גם למאכל על ידי אנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוף סוואנה ירוק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קוף סוואנה ירוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוף סוואנה ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "המזכיר הכללי של האומות המאוחדות".

**נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות** הוא יו"ר העצרת הכללית של האומות המאוחדות. הנשיא ממונה על ידי העצרת הכללית.

צ'אבה קרשי מהונגריה הוא נשיא העצרת הכללית הנוכחי מאז 13 בספטמבר 2022. ב-7 ביוני 2022 הוא נבחר לנשיא ה-77 של העצרת האומות המאוחדות.

בחירת הנשיא
-----------

מפת העולם המציגה את מדינות הבית של נשיאי העצרת הכללית של האומות המאוחדות עד למושב ה-72 של העצרת הכללית בשנים 2017–2018.
מושב העצרת מתוכנן להתקיים לכל שנה החל מספטמבר – כל האסיפות המיוחדות, או אסיפות חירום מיוחדות, במהלך השנה הבאה, ינוהלו על ידי נשיא העצרת.

הנשיאות מתחלפת מדי שנה בין חמש הקבוצות הגאוגרפיות של האו"ם: אפריקה, אסיה-פסיפיק, מזרח אירופה, אמריקה הלטינית והקריביים, ומערב אירופה ומדינות אחרות.

בגלל היותם המעצמות החזקות בעולם, מטעם כמה מהמדינות הגדולות והחזקות ביותר מעולם לא כיהן איש בנשיאות, כמו הרפובליקה העממית של סין, צרפת, יפן, רוסיה, בריטניה וארצות הברית. בפרט, מקובל שאף אדם ממדינה חברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם לא יכהן כנשיא העצרת הכללית של האו"ם.

המדינות המודרניות היחידות שבהן נבחר אזרח כנשיא העצרת הכללית פעמיים הן ארגנטינה, צ'ילה, אקוודור, ניגריה והונגריה; כל שאר המדינות החברות יוצגו רק פעם אחת על ידי אזרחיהן המכהנים בתפקיד זה, ומגרמניה נבחר נשיא פעם אחת מגרמניה המערבית ופעם אחת מגרמניה המזרחית. כל זה לא כולל מושבים מיוחדים ומושבי חירום של העצרת הכללית.

מטעם ישראל מעולם לא נבחר אדם להיות נשיא העצרת הכללית של האו"ם. עם זאת, בשנת 2022 שגריר ישראל באו"ם גלעד ארדן נבחר להיות סגן נשיא העצרת הכללית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות (ברוסית)
* נשיא העצרת הכללית של האומות המאוחדות, ברשת החברתית טוויטר
* האו"ם: רשימת נשיאי העצרת הכללית
* רפורמת הבחירות לנשיאות העצרת הכללית של האו"ם
* בחירות ומינויים (2020–2021)

הערות שוליים
------------

1. ↑  UN News, "Solidarity, sustainability, science, will guide new General Assembly President’s agenda", 7 June 2022. Retrieved 10 June 2022.
2. ↑  "About the General Assembly". *United Nations*. נבדק ב-7 במרץ 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  הישג לישראל באו"ם: השגריר ארדן נבחר כסגן נשיא העצרת הכללית, באתר ערוץ 7, 7 ביוני 2022
**פרנתודון** (שם מדעי: *Paranthodon*) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הסטגוזאוריים שחי באפריקה. בניגוד למרבית הסטגוזאורים הוא חי בתור הקרטיקון (במשך הבריאסיאן ותחילת הולנגינאן שבקרטיקון התחתון) לפני 132 מיליון שנה. הוא התגלה בממצאים בדרום אפריקה (פרובינציית כף התקווה הטובה) ב-1845 ונחקר בידי ריצ'רד אוון ששייך את הממצאים החלקיים שלו (שרידי שיניים, חוליות בודדות ועצמות גולגולת חלקיות) לזוחל הדרום אפריקאי אנתודון (*Anthodon*) מהסדרה פרוקולופונומורפה, והשרידים הוצבו במוזיאון להיסטוריה של הטבע. מאוחר יותר הוגדר ב-1929 בידי החוקר ההונגרי פרנץ נופקסה (אנ') שראה בו סוג דומה לפלאוסקינקוס (שבהמשך בוטל). שמו ניתן על שם הסוג אנתודון עם התחילית "Para" - קרוב. בסוג נכלל מין יחיד - *Paranthodon africanus*, על שם הימצאו באפריקה.

מחקר משנת 1970 בדק את הממצאים של הפרנתודון והחליט לשייכו במקום לאנקילוזאורים לקבוצת הסטגוזאורים, כשחוקרים רבים רואים בו גם שייך למשפחת הסטגוזאוריים.

החוקר תומאס ר. הולץ הבן מעריך שגודלו הגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל קטן יחסית של 454 עד 954 קילוגרם בממוצע. הוא היה אוכל צמחים בעל שיניים טוחנות גדולות שסייעו להתמודד עם צמחייה קשיחה ששררה בערבות דרום אפריקה הקדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנתודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Holtz, T.R. Jr. (2014). "Supplementary Information to Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages".
**ליטל ידין** (נולדה בשנת 1956) היא אדריכלית ומתכננת ערים, וכן מתרגמת ישראלית מאנגלית.

ביוגרפיה
--------

ידין נולדה בירושלים לפרופ' יגאל ידין וכרמלה, בתו של ארתור רופין. היא בעלת תואר ראשון בעיצוב סביבתי מבצלאל ותואר שני בתכנון ערים מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.

בשנות ה-90 שימשה מנהלת המחלקה לתכנון עיר בעיריית ירושלים, וסמנכ"לית לתכנון בחברה הממשלתית לתיירות.

לצד עיסוקה בתחום האדריכלות עוסקת ידין בתרגום ספרות יפה מאנגלית. בין תרגומיה: רבי-המכר "נערה עם עגיל פנינה" מאת טרייסי שבלייה ו"הפסנתרן" מאת ולדיסלב שפילמן - שניהם עובדו לסרטים ידועים. היא תרגמה גם את סדרת ספריו של אלי ויזל "בלהט הנשמה" ו"הנשמה החסידית", העוסקת בדיוקנאות אדמו"רים ובסיפורי חסידים.

אחד מתרגומיה הוא ספר העוסק בתחום הקרוב לה: "דמיון של מהנדס", מאת פיטר רייס, הנחשב אחד המהנדסים החשובים באירופה במחצית השנייה של המאה ה-20. הספר תורגם לשפות רבות וזכה בפרס "ספר הארכיטקטורה הטוב ביותר בשנת 2001" בצרפת.

ידין מתנדבת בעמותת עיר עמים, במחסום Watch ובמיזמים שונים העוסקים בדו-קיום ישראלי-פלסטיני.

נשואה לעורך הדין דן עברון, בנו של אפרים עברון, ואם לבן ובת. היא מתגוררת בביתה של משפחת ידין בשכונת רחביה בירושלים.

מתרגומיה
--------

* סודות גלויים - אליס מונרו
* שקרים יפים – ליסה אונגר
* הפקיד ההודי – דויד לויט
* הפסנתרן – ולדיסלב שפילמן
* צייר השכבות – ג'יין ארקהארט
* דמיון של מהנדס – פיטר רייס
* אחריות - מאט הייג
* סוחר הקפה – דייוויד ליס
* גשם פתאומי – מאריטה וולף
* בלהט הנשמה - אלי ויזל
* הנשמה החסידית - אלי ויזל (עם מיכל צוקרמן)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליטל ידין** בוויקישיתוף
* רשימת הפרסומים של ליטל ידין, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496438505171
* ISNI: 0000 0000 4466 8097
* LCCN: no2002069733
* VIAF: 68602170
* WorldCat: lccn-no2002069733

 |
רבי **מאיר שלמה הלוי ינובסקי** (1850 - כ"ג באלול ה'תרצ"ג - 14 בספטמבר 1933) היה רב העיר ניקולייב שבאוקראינה. מלחין חב"די וסבו של רבי מנחם מנדל שניאורסון.

קורות חייו
----------

נולד לבילא רבקה בתו של הרב אברהם דוד לבוט ולרבי ישראל לייב ראש ישיבת חב"ד ברומנובקה. גדל והתחנך אצל סבו בניקולייב שהועידו ליורשו ברבנות.

בהגיעו לגיל הנישואין התחתן עם רחל, בתו של רבי יצחק פושניץ רב העיר דוברינקה (רו') שבאוקראינה. לאחר נישואיו עבר לשהות תקופת זמן קצובה לבדו בחצירו של רבי שמואל שניאורסון בליובאוויטש, ביחד עם אברכים נוספים. לאחר פטירת רבי שמואל, נעשה לחסיד של בנו רבי שלום דובער שניאורסון מליובאוויטש.

בתום לימודיו בליובאוויטש, חזר לניקולייב והתגורר במחיצת סבו הרב אברהם דוד לבוט. טרם פטירתו, (נפטר בי"ח באדר תר"נ) הפקיד סבו מכתב אצל ראשי קהילת ניקולייב, בו ביקש שימנו את נכדו הרב מאיר שלמה לממלא מקומו כרב העיר. ראשי הקהילה לא איחרו למלא אחר צוואת רבם, ור' מאיר שלמה נתמנה כרבה של ניקולייב.

בתקופת כהונתו מנו היהודים בעירו 21,786 איש שהיוו 21% מהאוכלוסייה בעיר.

בשנת ה'תר"ס התחתנה בתו חנה (אנ') עם רבי לוי יצחק שניאורסון שלימים התמנה לרב העיר יקטרינוסלב. לבני הזוג נולדו שלשה ילדים בנם בכורם שנולד בשנת תרס"ב, הוא רבי מנחם מנדל שניאורסון, לימים הרבי מחב"ד.

בשנת ה'תרע"א התחתנה בתו השנייה מרים גיטל עם רבי שמואל שניאורסון אחיו של רבי לוי יצחק. רבי שמואל עבד תחתיו ברבנות העיר ניקולייב, והיה ליד ימינו.

בנו, ישראל לייב, נפטר בצעירותו, ור' מאיר שלמה שקע בעקבות כך בעצבות. רבי שלום דובער שניאורסון שלח מכתב עידוד לר' מאיר שלמה ובו הדרכות מפורטות להטבת מצבו הנפשי.

לאחר מותו ירש חתנו השני רבי שמואל שניאורסון את רבנות ניקולייב.

אשתו רחל נרצחה בשואה.

אישיותו
-------

הרב מאיר שלמה הצטיין בידיעותיו בנגלה ובחסידות, היה ידוע כאוהב שלום ובורח מן הכבוד. כן היה ידוע כאחד היודע זמר, ואף חיבר כמה מניגוני חב"ד. הניגונים מופיעים בספר הניגונים וחלקם הושרו בדיסק שיצא על ידי בן עירו שמואל בצלאל אלטהויז. נכדו, הרבי מליובאוויטש, לימד את קהל חסידיו ב-מרכז חב"ד העולמי – 770 את אחד מניגוני סבו על המילים מסליחות "רחמנא דעני", בשנת תש"ך.

מדברי תורתו הודפסו בספר שו"ת חזון למועד. הרבי מליובאוויטש בשיחותיו חזר מאמרותיו ושוחח אודות דמותו, ואמר עליו קדיש ביום השנה שלו.

משפחתו
------

* סבו, רבי אברהם דוד לבוט.
* אחיו, רבי איסר רבה של קירוויראג שבאוקראינה.
* אחותו, חנה יאנובסקי (1830 – 1885).
* בתו חנה שניאורסון (אנ'), אשת רבי לוי יצחק שניאורסון רבה של יקטרינוסלב.
	+ נכדו, רבי מנחם מענדל שניאורסון הרבי מליובאוויטש.
* בתו מרים גיטל אשת רבי שמואל שניאורסון רבה של ניקולייב.
* בתו עטיל אשת רבי זלמן מאריאשין.
* בנו ישראל לייב - נפטר בצעירותו.

| תקופת חייו של הרב מאיר שלמה ינובסקי על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |

לקריאה נוספת
------------

* נפתלי גוטליב, **"תולדות לוי יצחק"**, שלושה כרכים, בהוצאת קה"ת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיר שלמה ינובסקי** בוויקישיתוף
* מאיר שלמה לובעצקי, **"תולדות מאיר שלמה"**, בהוצאת 'ועד תלמידי התמימים', תש"ע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדפס ב'אגרות קודש אדמו"ר הרש"ב' חלק א' עמוד רנ"א

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אברהם דוד לבוט** | **רבני העיר ניקולייב** | **הבא**:**שמואל שניאורסון רב ניקולייב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: ea79e05e-b090-4c97-87b2-b19583ec088e

 |
**תל רקת**
(למפת הגליל העליון מוגדלת)תל רקת**תל רקת**(למפת הגליל העליון רגילה)תל רקת**תל רקת**(למפת ישראל רגילה)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**תל רקת**תל רקת**(למפת ישראל מוגדלת)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**תל רקת**תל רקת**
תל רַקַּת צופה על הכנרת כ־2 ק"מ מצפון לטבריה
תצפית בראש תל רַקַּת

אזכורים במקרא
-------------

רַקַּת הייתה עיר "מִבְצָר" בנחלת שבט נַפְתָּלִי, והיא נזכרת בין ערי המִבְצָר חַמַּת וכִנָּרֶת (שגם הן משוערות כיושבות על החוף המערבי של הכנרת):
"לִבְנֵי נַפְתָּלִי יָצָא הַגּוֹרָל הַשִּׁשִּׁי, לִבְנֵי נַפְתָּלִי לְמִשְׁפְּחֹתָם. [...] וְעָרֵי מִבְצָר: הַצִּדִּים, צֵר וְחַמַּת, **רַקַּת** וְכִנָּרֶת."

זיהוי האתר
----------

שאלת הזיהוי של רַקַּת ופרשנות שמה העסיקה את חכמי התלמוד, כיוון שבהיותה עיר "מבצר" מוקפת חומה, חלות עליה הלכות מיוחדות לערים שכאלה. התלמוד בדרך כלל מזהה את רקת עם טבריה ואחת הפרשנויות לשמה הוא "שאפילו ריקנין שבה מלאין מצות כרִמון."

כיום מקובל הזיהוי של רַקַּת עם ח'רבת אל־קֻנֵיטְרָה/תל אִקְלַטִיֶה. אתר זה נמצא סמוך לחוף הכנרת כ־2 ק"מ מצפון לטבריה, במקום השולט, כראוי ל"מבצר", על הדרך שעברה למטה על חוף האגם (ראו במפה). לרגלי התל, על שפת הכנרת, נובעים ארבעה מעיינות (עינות רקת/אל־אלפליה) ששימשו להשקיה גם בימי קדם. בתל עצמו נמצאו עדויות ליישוב בתקופה הכנענית (ברונזה) והישראלית (ברזל), בעיקר בצורת חרסים ושרידי מבנים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים ל"ב–ל"ה
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ו', עמוד א'
3. ↑  עולם התנ"ך, ספר יהושע, מאת גרשון גליל ויאיר זקוביץ. "דברי הימים" הוצאה לאור בע"מ, 1999, עמ' 187
4. ↑  רקת – התל והמעיינות. באתר איגוד ערים כנרת.
**פרנקפורטר רונדשאו** (בגרמנית: **Frankfurter Rundschau - FR**) הוא עיתון יומי בגרמנית הרואה אור בפרנקפורט ומופץ בגרסאות מקומיות וככל-ארציות שישה ימים בשבוע (פרט ליום א'). העיתון בעל אוריינטציה פוליטית ליברלית-חברתית (מרכז-שמאל); לעומת מתחרהו פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג השמרני יותר). ב 2012 פתחו בעלי העיתון בהליכי חדלות פרעון, דבר שהוביל לרכישת העיתון על ידי הפרנקפורטר אלגמיינה צייטונג, אך ממשיך לצאת ולנהל אתר אינטרנט באופן עצמאי.

היסטוריה
--------

ה"רונדשאו" היה העיתון השני שקיבל רישיון הוצאה לאור בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה והראשון באזור הכיבוש האמריקאי ויצא בראשיתו באופן בלתי-סדיר 1 - 3 פעמים בשבוע. הרישיון הוענק ב-1 באוגוסט 1945 לקבוצת עיתונאים פרוגרסיביים שהורכבה מעיתונאים סוציאל-דמוקרטים, קומוניסטים ופעילים קתולים, שבמהלך המלחמה היו במחתרת הגרמנית, במחנות ריכוז ובגלות. עם פרוץ המלחמה הקרה כשנתיים לאחר מכן, אולצו העיתונאים הקומוניסטים לפרוש מהעיתון, שנשלט על ידי "אגף לביקורת המידע" של המינהל האזרחי של כוחות הכיבוש האמריקאים (ה-(Information Control Division (ICD). 

באוגוסט 1947 עבר העיתון להפצה מסודרת שישה ימים בשבוע. בשנת 1973 הועברה הבעלות על העיתון לקרן קרל קרולד (Karl-Gerold-Stiftung), קרן ללא כוונת רווח על שם עורכו הראשון של העיתון. בעקבות קשיים כלכליים להמשך אחזקת העיתון, השתלטה עליו ב-2003 חברת ההוצאה לאור DDVG‏ (Deutsche Druck- und Verlagsgesellschaft mbH). ב-2006 נרכש העיתון על ידי בית ההוצאה דומונט (M. DuMont Schauberg) וב-2007 הוא הושק מחדש כטבלואיד. למרות שזכה בציון לשבח בקונגרס העיתונות האירופאי ב-2011‏ לא הצליח להחזיק מעמד וניצב לפני פשיטת רגל ב-2012, דבר שהוביל לרכישתו על ידי הפרנקפורטר אלגמיינה צייטונג.

לקריאה נוספת
------------

* Emil Carlebach, *Zensur ohne Schere, Die Gründerjahre der 'Frankfurter Rundschau' 1945/47* ("צנזורה ללא מספריים, שנות היסוד של 'פרנקפורטר רונדשאו' 1945/47"). Frankfurt 1985, מסת"ב 3-87682-807-4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנקפורטר רונדשאו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרנקפורטר רונדשאו (בגרמנית)
* פרנקפורטר רונדשאו, ברשת החברתית פייסבוק

* פרנקפורטר רונדשאו, ברשת החברתית טוויטר
* דופונט רוכשת את העיתון, כתבה בדר שפיגל, 18 ביולי 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frankfurter Allgemeine rescues left-leaning rival newspaper, רויטרס, 28 בפברואר 2013
2. ↑  הראשון היה *Aachener Nachrichten*
3. ↑  פרסי קונגרס העיתונות האירופאי, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009956984905171
* BIBSYS: 99011711
* BnF: cb15588233t (data)
* GND: 4018129-7
* ISNI: 0000 0000 8977 6446
* LCCN: n85288054
* VIAF: 180668271
* WorldCat: viaf-205324349

 |
גשר אקשי-קייקיו – שיא עולם בקטגוריית הגשר התלוי הארוך ביותר בעולם החל משנת 1998 ועד היום
התפתחות שיא העולם בריצת מאה מטר גברים
**שיא עולם** הוא התוצאה הטובה ביותר (שיא) שהושגה אי־פעם בעולם בתחום מסוים. לרוב הכוונה היא לתחום הספורט, אך ניתן לקבוע שיאי עולם כמעט בכל תחום שהוא בר־מדידה.

שיאן אפוא הוא האדם שהשיג את השיא במקצועו. המילונאי ראובן אלקלעי ציין במילונו כי השם **שִׂיאָן** הוא חידושו שלו.

מונחים
------

השגת שיא חדש שלא היה קיים בעבר נקראת "**קביעת שיא**". בעברית ובשפות נוספות קביעת שיא חדש שהוא טוב יותר מהשיא הקודם שנקבע נקראת "**שבירת שיא**".

בתחום הספורט יש להבדיל בין "**שיא עולם**" (מסומן באותיות **WR** (World Record)), "**שיא אולימפי**" (מסומן באותיות **OR** (Olympic Record)) ו"**שיא אליפות**" (מסומן באותיות **CR** (Championship Record)). שיא עולם מתייחס לתוצאה הטובה ביותר שהושגה בכל זמן או מקום, שיא אולימפי מתייחס לתוצאה הטובה ביותר שהושגה אי־פעם במהלך אולימפיאדה, ושיא אליפות הוא התוצאה הטובה ביותר שהושגה במהלך אליפות מאותו סוג. במקרה ששיא עולם הושג במהלך אולימפיאדה או אליפות, שני שיאים אלה יהיו שווים.

רשימות שיאי עולם
----------------

* "ספר השיאים של גינס" הוא קובץ מפורסם של שיאי עולם המעודכן תדיר. כותבי הספר מנסים לאמת כמיטב יכולתם את השיאים לפני הכללתם במהדורה הבאה.
* "ספר השיאים הפתוח" הוא אתר אינטרנט חינמי המאגד הן שיאי עולם והן שיאים מקומיים.

מדינות מרובות שיאים
-------------------

במלזיה מלאכת שבירת השיאים הפכה למעין ספורט לאומי.
גם בהודו נקבעו ונשברו שיאים רבים; למדינה זו יש אפילו גרסה מקומית של "ספר השיאים של גינס", שנקראת "ספר השיאים של לימקה" על־שם המשקה המוגז לימקה.

ראו גם
------

* שיאני עולם בעלי ערך בוויקיפדיה
* שיאי עולם באתלטיקה
* שיאי עולם בשחייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיא עולם** בוויקישיתוף
* שיאי עולם במדעי כדור־הארץ באתר Extreme Science (באנגלית)
* שיאי עולם באתלטיקה באתר הפדרציה הבינלאומית של איגוד האתלטיקה (באנגלית)
* יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: עד מתי יישברו שיאי עולם?, באתר "הידען"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראובן אלקלעי, **מלון עברי שלם**, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
2. ↑  אתר ספר השיאים הפתוח (באנגלית)
3. ↑  בירת שבירת השיאים העולמית באתר Wired (באנגלית)
**יונתן ענר** (נולד ב־25 ביולי 1978) הוא פסנתרן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

למד אצל פרופ' אריה ורדי בבית הספר למוזיקה בהאנובר, גרמניה, אצל פרופ' קונרד אלזר בבית הספר הגבוה למוזיקה בליבק, גרמניה, ואצל גב' ויויאן ויילרשטיין ב-New England Conservatory שבבוסטון. בנוסף השתלם אצל הפסנתרנים הנודעים מאריי פרחיה ואנדראש שיף. השתתף בכיתות אמן עם מיטב האמנים – ליאון פליישר, ברנרד גרינהאוס, סטיבן איסרליס, סבינה מאייר ומרים פריד. הוא זכה להיות אחד המוזיקאים האחרונים אשר עבדו עם אייזק שטרן. יונתן ענר הדריך כיתות אמן בפסטיבל Yellow Barn בארצות הברית, באירופה, באסיה ובאוסטרליה. 

הופיע כסולן עם התזמורות המובילות בארץ ובהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה, התזמורת הקאמרית הישראלית, הקאמרטה הישראלית ירושלים ועוד. זכה בפרסים בתחרויות הבינלאומיות Città di Senigallia באיטליה, בתחרות שוברט בגרמניה, בתחרות ע"ש פאול בן-חיים בישראל ובפרס ע"ש הפסנתרן הנודע יוליוס קאצ'ן. זכה במלגות קרן התרבות אמריקה ישראל ובמלגות קרן רונן.

כחבר בשלישיית תל אביב זכה בתחרויות הבינלאומיות להרכבים קאמריים במלבורן באוסטרליה, ב- Città di Trapani וב-Vittorio Gui באיטליה, בתחרות ע"ש יוזף יואכים ו-Erst-Klassik בגרמניה וכן בתחרות האירופית להרכבים קאמריים בצרפת.

הופיע ברסיטלים ובקונצרטים קאמריים באולמות חשובים כגון אולם התזמורת הפילהרמונית של ברלין, אודיטוריום ה-Louvre בפריז, מרכז Kennedy בוושינגטון, ה-Wallace Collection בלונדון, ה- Conde Duque במדריד, ה-Dom Muzyki במוסקבה, אולם ה-Tivoli בקופנהגן, בהיכל התרבות בתל אביב, בדרום-מזרח אסיה ובאוסטרליה. 

השתתף בפסטיבלים בינלאומיים בברגן, שלזויג-הולשטיין, International Encounters, IMS Prussia Cove, ליובליאנה ובפסטיבל "Yellow Lounge" המאורגן על ידי Deutcshe Grammophon.

כמי שתואר כ"נגן קאמרי במלוא מובן המילה" בעיתון הגרמני פרנקפורטר רונדשאו, מקדיש ענר את מרב זמנו לביצוע מוזיקה קאמרית. הקים יחד עם הקלרינטנית שירלי בריל את הדואו בריל-ענר ויחד עם זמרת הסופרן חן רייס הקימו את שלישיית ESPRIT. הוא מופיע עם נגנים מובילים כמו הויולנים טביאה צימרמן ומייקל טרי (רביעיית גוארנרי), רביעיית המיתרים "בורומאו" והרביעייה הירושלמית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יונתן ענר

* יונתן ענר, באתר AllMusic (באנגלית)
הגנרל סר **ג'ון מילר אדיי** (באנגלית: **John Miller Adye**; 1 בנובמבר 1819 – 26 באוגוסט 1900) היה גנרל בריטי.

ביוגרפיה
--------

אדיי היה בנו של מייג'ור ג'יימס פ. אדיי, נולד ב-1 בנובמבר 1819 בסבנאואקס שבקנט, אנגליה. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ', וב-1836 נכנס לרגימנט הארטילריה המלכותי. הוא קודם לדרגת קפטן ב-1846, ושירת במלחמת קרים כמפקד חטיבה וכעוזר השליש הראשי של הארטילריה (קיבל מעמד עמית, C.B, במסדר האמבט, קודם לדרגת מייג'ור ולאחר מכן לדרגת לויטננט קולונל). במהלך המרד ההודי הגדול בשנת 1857 הוא שירת בתפקיד מטה בעל סמכות מעטה.

בשנת 1860 הוא קודם לדרגת קולונל. משנת 1863 עד לשנת 1866 היה אדיי סגן השליש הראשי בבנגל, וב-1866 הוא חזר לביתו באנגליה.

בשנים 1870-1875 היה אדיי מנהל הארטילריה והמלאי במשרד המלחמה. הוא קיבל מעמד "אביר מפקד" (K.C.B) במסדר האמבט בשנת 1873, קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד האקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ' ב-1875, ומונה למשרת מודד התחמושת הראשי בשנת 1880. בשנת 1882 הוא השתתף במערכה לכיבוש מצרים, והיה השני בסולם הפיקוד. על כך הוא קיבל את מעמד "אביר הצלב הגדול" (G.C.B) במסדר האמבט, ואת הוקרת הפרלמנט.

הוא היה מושל גיברלטר בין השנים 1883-1886, וצוין כמי שידע לשמור על האיזון הנכון בין הצרכים של גיברלטר כמבצר צבאי לבין הצרכים של האוכלוסייה האזרחית שהתגוררה שם. בתקופה זו החלו לגלות את הכישרון האומנותי שלו (ראו בהמשך).

"מבט על גיברלטר", ציור של אדיי
הוא נישא לקלרה ג'ואן וויליאמס (Clara Joan Williams) בשנת 1899. נולדו להם שלושה ילדים: שתי בנות, ויניפרידה (Winifreda) ואוולין ויולט (Evelyn Violet), ובן אחד, סר ג'ון אדיי שייהפך להיות מייג'ור גנרל בצבא הבריטי.

אדיי היה בנוסף גם צייר וסופר, ותיאר את התנסויותיו בעבודות כמו: "סקירה של מלחמת קרים" (1859; Review of the Crimean War), "זכרונות מהחיים הצבאיים" (1895; Recollections of A Military Life).

הציור שלו "מבט על גיברלטר" נמצא כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון, ושני ציורים נוספים של הודו נמצאים במוזיאון הצבאי הלאומי בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון מילר אדיי** בוויקישיתוף
* כתבי ג'ון מילר אדיי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The new international encyclopaediaOn openlibrary.org (באנגלית).
2. ↑  א.מ. לויד, בערך "Adye, Sir John Miller" ב-"Oxford Dictionary of National Biography, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד.
3. ↑  "Lady Clara Joan Adye (née Williams), Wife of Sir John Adye; daughter of S.C. Evans Williams", גלריית הדיוקנאות הלאומית (לונדון) (באנגלית).
4. ↑  ג'ון מילר אדיי, BBC (באנגלית).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**רוברט נאפייר, הברון הראשון ממאגדאלה** | **מושל גיברלטר  1883–1886** | **הבא**:**סר ארתור אדוארד הארדינג** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304795305171
* ISNI: 0000 0000 8452 7387
* LCCN: nr95019038
* NLA: 35950375
* NTA: 071763589
* Trove: 1159508
* ULAN: 500064504
* VIAF: 61435357
* WorldCat: lccn-nr95019038

 |
**ג'ון פ. מלהולנד ג'וניור** (באנגלית: **.John F. Mulholland, Jr**) הוא קצין בדימוס בצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט גנרל. שירת כמנהל הפעולות הצבאיות בארגון ה-CIA, וכמפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של צבא ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

מלהולנד נולד בקלוביס שבניו מקסיקו וגדל בבת'סדה שבמרילנד. ב-1978 סיים תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת פורדהאם והתגייס לצבא ארצות הברית. 

שירת כמפקד מחלקה רובאית בגדוד הרביעי של רגימנט החי"ר ה-20 בחטיבת החי"ר 193. לאחר מכן עבר לרגימנט החי"ר החמישי שהוצב בפנמה ושירת כמפקד מחלקה רובאית ומפקד מחלקה מסייעת בגדוד השלישי. התקבל לכוחות המיוחדים ושירת כמפקד צוות ומפקד פלוגה בקבוצת הכוחות המיוחדים החמישית בשנים 1984–1986. בתפקידו הבא הוצב שוב בפנמה ושימש קצין מבצעים בפיקוד הכוחות המיוחדים של פיקוד דרום. לאחר לימודים במכון לשפות ובמכללה לפיקוד ומטה של הצבא שירת בגדוד הראשון של קבוצת הכוחות המיוחדים השביעית. בשנים 1993–1996 שירת בכוח דלתא. 

ביוני 1996 מונה למפקד הגדוד הראשון של קבוצת הכוחות המיוחדים הראשונה שמפקדתו ביפן. בשנים 1998–2000 פיקד על גדוד במשרד לתמיכה צבאית, מיחידות איסוף המודיעין המסווגות ביותר. לאחר מכן למד במכללת המלחמה של הצבא.

ביולי 2001 מונה למפקד קבוצת הכוחות המיוחדים החמישית בפורט קמפבל שבקנטקי. בעקבות פיגועי 11 בספטמבר מונה למפקד "כוח המשימה פגיון" שריכז כוחות מיוחדים מהזרועות השונות, היה הכוח האמריקאי הראשון שנשלח למלחמת אפגניסטן וסייע לברית הצפונית להפיל את משטר הטליבאן. במלחמת עיראק שימש מפקד כוח משימה משותף של בעלות הברית. באוגוסט 2003 מונה לראש המשרד לתמיכה צבאית בכווית. 

ביולי 2006 מונה למפקד פיקוד הכוחות המיוחדים הראשון, באוגוסט 2006 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים. ביוני 2007 מונה למפקד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז של ארצות הברית. בנובמבר 2008 מונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של הצבא. באוגוסט 2012 מונה לסגן מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית. ב-2014 פתח המפקד הכללי של משרד ההגנה חקירה בעניינו לאחר תלונות על העלבת פקודים במהלך תדריך ב-2014. הדוח קבע כי ההאשמות היו מבוססות, שמלהולנד חרג מכללי הצבא ומהתנהגות המצופה מקצין בכיר והמליץ למזכיר מחלקת הצבא לנקוט נגדו בצעדים משמעתיים. מלהולנד שימש מספר חודשים עוזר למפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית ובינואר 2015 מונה למנהל הפעולות הצבאיות בארגון ה-CIA. הוא השתחרר באוקטובר 2016.

לאחר פרישתו מהשירות הצבאי הקים חברת ייעוץ. 

מלהולנד נשוי למרים ואב לארבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון מלהולנד** בוויקישיתוף
* Lt. Gen. John F. Mulholland Jr. former USASOC commander, moves to CIA, ‏fayobserver.com, ‏8 בינואר 2015
* Commando Builder
* Interview: Lt. Gen. John F. Mulholland, Jr. U.S. Army, ‏ 25 במאי 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוח המפקח הכללי של מחלקת ההגנה, 9 ביולי 2014
בניסוי שטרן-גרלך אלומת חלקיקים לא מקוטבים (בעלי ספין ממוצע 0) עוברת דרך שדה מגנטי הגורם לפיצול מרחבי שלהם בכיוונים שונים
**ניסוי שטרן-גרלך (Stern-Gerlach experiment)** הוא ניסוי חשוב בתחום הפיזיקה האטומית ותורת הקוונטים שבוצע על ידי הפיזיקאים הגרמנים אוטו שטרן ווולטר גרלך בשנת 1922. 
הניסוי הראה כי לאטומים תנע זוויתי בדיד וגם כי לאלקטרון יש ספין. הניסוי משמש לעיתים להדגמת עקרונות מסוימים של תורת הקוונטים.

ניסוי שטרן-גרלך -   
 אטומים עוברים דרך אזור עם שדה מגנטי לא אחיד ומוסטים ממסלולם. קלאסית התפלגות הפגיעות בגלאי אמורה הייתה להיות רציפה (ירוק), אך בפועל כך הסתבר, התפלגו האטומים סביב 2 ערכים (כחול).
הניסוי מתבסס על כך ששדה מגנטי לא אחיד מפעיל כוח על גופים בעלי מומנט מגנטי העוברים דרכו. קלאסית עומד כוח זה ביחס ישר למידת השתנות השדה הלא אחיד לאורכו של ציר נתון, ולרכיב המומנט המגנטי בכיוון ציר זה של הגוף העובר דרך השדה, והוא נתון בביטוי {\displaystyle {\vec {F}}={\vec {\nabla }}({\vec {\mu }}\cdot {\vec {B}})}. לכן, כאשר חלקיקים בעלי מומנט מגנטי ידוע ואוריינטציה אקראית במרחב מועברים דרך אזור בו יש שדה מגנטי בעל גרדיאנט ידוע, ניתן למדוד בעזרת הסטייה שלהם מן המסלול המקורי את המומנט המגנטי שלהם בכיוון מסוים. מומנט מגנטי זה תלוי בתנע הזוויתי של החלקיקים. קלאסית, בגלל האוריינטציה האקראית של החלקיקים לפני כניסתם לשדה המגנטי, התנע הזוויתי שלהם (בכיוון מסוים) יכול לקבל רצף של ערכים, והתפלגות פגיעות החלקיקים בגלאי אמורה לשקף זאת.

בניסוי נודפו אטומי כסף על ידי חימום כסף בתנור, ולאחר מכן הם הוכוונו כאלומה דרך שדה מגנטי לא אחיד. ברור כי בכניסה לשדה המגנטי האוריינטציה המרחבית של אטומי הכסף הייתה אקראית. ביציאה מהשדה המגנטי הוצבה כגלאי לוחית, ועליה הצטברו אטומי הכסף בהתאם למקום פגיעתם. מהרישום שהותירו החלקיקים בגלאי התברר כי התנע הזוויתי שלהם מתפלג סביב שני ערכים בלבד, {\displaystyle \pm {\frac {\hbar }{2}}} במקום סביב רצף ערכים המתבקש על פי המכניקה הקלאסית. המסקנה מתוצאה זו היא שהתנע הזוויתי אינו רציף, ומקבל ערכים בדידים. ב-1927 הפעילו פיפס וטיילור מערך ניסוי הדומה לזה של שטרן וגרלך, על אלומת אטומי מימן. גם בניסוי זה התפלג התנע הזוויתי סביב שני ערכים בדידים. החשיבות שבניסוי פיפס וטיילור הייתה בכך שניתן היה להסיק ממנו מסקנות יותר חד משמעיות מאשר בניסוי שטרן-גרלך באשר לגורם ההתפלגות לערכי תנע בדידים, מכיוון שבאטומי מימן פרוטון בודד ואלקטרון בודד. מניסוי זה התברר כי מקור התנע הזוויתי בניסויים אלה הוא האלקטרון, ומכאן שלאלקטרון יש ספין (תנע זוויתי אינטרינזי). מסקנה זו הבהירה כי זהו גם מקור ערכי התנע הבדידים בניסוי שטרן-גרלך. התנע הזוויתי המרחבי הכולל של אטום כסף הוא אפס, אך לאטומי כסף יש מלבד קליפות אלקטרונים מלאות, אלקטרון יחיד בתת הקליפה 5s, והוא הגורם לערכי התנע הבדידים שנרשמו בניסוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסוי שטרן-גרלך** בוויקישיתוף
* סימולציה אינטראקטיבית של הניסוי
* כתבה על ניסוי שטרן-גרלך באתר Physics Today (באנגלית)
* מאמר על אוטו שטרן עם דגש על הניסוי, באתר הטכניון
* ניסוי שטרן-גרלך, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4498983-0

 |
**ג'ון מאת'ר** (באנגלית: **John Mather**‏; ‏1848 – 18 בפברואר 1916) היה צייר ואמן הדפס סקוטי-אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

מאת'ר נולד בהמילטון (אנ') שבדרום לנארקשייר (אנ'), סקוטלנד, בנו של ג'ון מאת'ר, מודד, ורעייתו מרגרט לבית אלן. מאת'ר עבד בעיטור בתים. מאת'ר למד אמנות במכון המלכותי לאמנויות היפות בגלאזגו (אנ') והיגר לאוסטרליה בשנת 1878.

מאת'ר נפטר מסוכרת בביתו בקדזוב שבדרום יארה (אנ'), ויקטוריה ב-18 בפברואר 1916. הוא נקבר בבית העלמין בצ'לטנהאם (אנ').

קריירה
------

בשנת 1880 היה מאת'ר אחראי בחלקו על עיטור כיפת בניין התערוכה המלכותי במלבורן. הוא מונה לחבר הנאמנים של הספרייה הציבורית, המוזיאונים והגלריה הלאומית של ויקטוריה בשנת 1892. והיה חבר מייסד באגודת האמנים הוויקטוריאנית (אנ'), נשיא בשנים 1893–1900, 1906–1908 ו-1911. הוא תמך מאוד באמנות האוסטרלית.

כצייר, היה מאת'ר מעורב במחנות האמנים בסידני (אנ'). בשנת 1912, יחד עם פרדריק מק'קבין, וולטר ווית'רס, מאת'ר הקים את אגודת האמנות האוסטרלית (אנ').

שלושה מציוריו של מאת'ר נרכשו על ידי הגלריה הלאומית של ויקטוריה: הציור בצבעי שמן "סתיו בגני פיצרוי", והציורים בצבעי מים "בוקר, אגם אומאו" ו"יארה גלן, במזג אוויר חורפי".

גלריה
-----

* סתיו בגני פיצרוי (אנ'), 1894סתיו בגני פיצרוי (אנ'), 1894
* גבעת שיאוק (אנ'), 1888גבעת שיאוק (אנ'), 1888

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון מאת'ר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Judy Blyth, 'Mather, John (1848? - 1916)', Australian Dictionary of Biography, Volume 10, MUP, 1986, pp 438-439
2. 1 2  Serle, Percival (1949). "Mather, John". Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: mather-john-7513
* AGSA: 9873
* DAAO: john-mather-2
* GND: 1170711448
* ISNI: 0000 0000 6711 2382
* NGV: 1968
* NLA: 36007395
* Trove: 599152
* ULAN: 500162607
* VIAF: 94082472
* WorldCat: viaf-94082472

 |
**האגודה הישראלית למשאבי מים** הוא אגודה מקצועית הפועלת בישראל ששמה לה למטרה את קידום משאבי המים בישראל.

היסטוריה
--------

האגודה נוסדה באמצע שנות החמישים של המאה ה-20 על ידי מרטין גולדשמידט. באגודה חברים אנשי מקצוע בתחום המים, אקדמאים ונציגי המוסדות הממשלתיים. 
בעת הקמתה נקראה האגודה בשם "החברה הישראלית לגיאודזיה וגאוגרפיה" (חג"ג). בשנות השמונים החליפה חג"ג את שמה ל"חברה ישראלית להידרולוגיה" ובשנות התשעים החליפה את השם לשם הנוכחי.

מטרות האגודה
------------

העמותה פועלת במטרה להוות במה לדיון מקצועי פתוח בנושאי משאבי המים, מנסה לעודד את המחקרים בתחום משאבי המים בישראל, ואת הכשרת כוח האדם המקצועי ולתרום על ידי כך לפיתוח משאבי המים של המדינה, וכן היא מהווה הסניף הישראלי של האגודה הבינלאומית למדעי ההידרולוגיה (IAHS) (ושל האגודה הבינלאומית לגאודזיה (IAG)) המסונפת לאיגוד הבינלאומי לגאודזיה וגאופיזיקה (IUGG).

החברות באגודה פתוחה לכל אדם המתעניין והעוסק במשאבי מים ובשטחי מדע וטכנולוגיה קרובים. החברות מקנה את הזכות להשתתף בפעילות המאורגנת על ידי האגודה והכוללת הרצאות, כינוסים, ימי עיון וסיורים.

האגודה מעניקה פרסים על שם מרטין גולדשמידט על מחקרים משמעותיים שתרמו לקידום ופיתוח משאבי המים בישראל. כמו כן מעניקה האגודה תעודות כבוד לאנשי המקצוע על פועלם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אגודה ישראלית למשאבי מים