recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**טרוונקור-קוצ'ין**, הייתה מדינה קצרת מועד של הודו (1949–1956). היא נקראה במקור **המדינה המאוחדת של טרוונקור-קוצ'ין** בעקבות מיזוגן של שתי ממלכות, טרוונקור וקוצ'ין ב-1 ביולי 1949. שמה שונה ל**מדינת טרוונקור-קוצ'ין** בינואר 1950. חמשה טאלוקים (מעין מחוז) בעלי רוב טמילי הועברו מטרוואנקור-קוצ'ין למדינת מדרס ב-1956, והאזורים דוברי מלאיאלאם מוזגו עם מחוז מלבר ומחוז קסאראגוד טלוק של מחוז דרום קנרה במדינת מדרס ויצרו את מדינת קרלה ב-1 בנובמבר 1956, תחת חוק ארגון מחדש של מדינות שחוקק אז.

היסטוריה
--------

 בול של טרוונקור-קוצ'ין
ערב עצמאות הודו, הודיע ראש ממשלת טרוונקור ראמסוואמי אייר כי טרוונקור תהיה מדינה עצמאית, ולאחר קבלת העצמאות ההודית ב-3 ביוני 1947 הודו הכריזה המדינה ב-18 ביוני 1947 על עצמאות. לאחר שיחות ממושכות הסכימה המדינה להצטרף להודו ב-1949.

הבחירות ראשונות במדינה החדשה נערכו ב-1951, כשעד אז מכהן ראש השרים של טרוונקור כראש השרים של טרוונקור-קוצ'ין.

שליט טרוונקור קיבל את התואר מושל (או "ראג'פרמוק") של טרוואנקור-קוצ'ין, אך המהרג'ה של קוצ'ין ויתר על קבלת תואר לאחר העברת השלטון. בירת המדינה המאוחדת הייתה טריוונדרום, לשעבר בירת טרוונקור. 

בשנת 1954, הקונגרס של טרוונקור טאמיל נאדו השיק קמפיין למיזוג האזורים דוברי הטמילית של דרום טרוונקור עם מדינת מדרס. התסיסה קיבלה תפנית אלימה ואזרחים ושוטרים מקומיים נהרגו במרתנדאם ובפוטוקאדה.

על פי חוק ארגון מחדש של המדינה ההודי משנת 1956, ארבעת הטלוקים הדרומיים של טרוואנקור, וחלק מחמישי מוזגו עם מדינת מדרס. ב-1 בנובמבר 1956 אוחד טרוונקור-קוצ'ין עם מחוז מלאבר במדינת מדרס כדי להקים את מדינת קראלה, ומשרת ה'ראג'פרמורק' בוטלה והוחלפה במושל, שמונה על ידי נשיא הודו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "The States Reorganisation Act, 1956" (PDF). *legislative.gov.in*. Government of India.
2. ↑  A. J. John, Anaparambil (אורכב 01.03.2012 בארכיון Wayback Machine)
3. ↑  
"Glimpses of a historic moment". *The New Indian Express*.

| המדינות והטריטוריות של הודו |
| --- |
| מדינות | אוטר פרדש • אוטראקהאנד • אודישה • אנדרה פרדש • אסאם • ארונאצ'ל פרדש • ביהר • ג'הרקאנד • גואה • גוג'ראט • הימאצ'ל פרדש • הריאנה • טאמיל נאדו • טלנגאנה • טריפורה • מאדהיה פרדש • מניפור • מגהלאיה • מהאראשטרה • מיזוראם • מערב בנגל • נאגאלנד • סיקים • פנג'אב • צ'האטיסגאר • קרנאטקה • קרלה • ראג'סטאן | מפת מדינות וטריטוריות הודו |
| טריטוריות איחוד | איי אנדמן וניקובר • ג'אמו וקשמיר • דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו • טריטוריית הבירה הלאומית דלהי • לדאק • לקשאדוויפ • פודוצ'רי • צ'אנדיגאר |
| מדינות לשעבר | איחוד המדינות המזרחיות • איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית • אג'מר • אנדרה • בומביי • בופאל • בילספור • ג'אמו וקשמיר (מדינה) • היידראבאד • וינדהיה פרדש • טרוונקור-קוצ'ין • קוץ' ביהאר • מאדהיה בהרט • מדראס • מייסור • סאורשטרה • פנג'אב המזרחית • קוץ' • קורג |
| טריטוריות איחוד לשעבר | ארונאצ'ל פרדש • גואה, דאמאן ודיו • דאדרה ונאגר האוולי • דאמאן ודיו • הימאצ'ל פרדש • טריפורה • מיזוראם • נאגאלנד |
**הקולג' הערבי** (בערבית: אַל-כֻּלִיַה אַל-עַַרבִּיַה) היה בית מדרש למורים ובית ספר תיכון שפעל בירושלים בזמן המנדט הבריטי, בין השנים 1918–1948.

היסטוריה
--------

הקולג' הוקם על ידי ממשלת המנדט הבריטי, ובתחילת דרכו פעל כסמינר למורים בשם **דאר אל-מועלמין** ליד שער הפרחים. ב-1919 מונה כמנהלו הראשון האינטלקטואל הנוצרי-פלסטיני ח'ליל אל-סכאכיני, אך הוא התפטר ב-1922 במחאה על מדיניות הממשל הבריטי שהייתה פרו-ציונית לטעמו. אחריו מונה כמנהל ח'ליל טוטח, שהתפטר מתפקידו ב-1925 על רקע השביתה שפרצה במוסדות החינוך הערביים תוך ביקורו של ארתור ג'יימס בלפור, אבי הצהרת בלפור, בארץ ישראל. אחריו מונה כמנהל בפועל אחמד סמיח ח'אלדי (אביו של ההיסטוריון וליד ח'אלדי), והחל מ-1926 מונה למנהל קבוע. ח'אלדי ביצע שינויים בתוכנית הלימודים, שילב בו לימודי תיכון לבנים ושינה את שם המוסד החל מ-1926 ל"הקולג' הערבי בירושלים". 

הקולג' היה מוסד הלימודים הגבוה היחיד לגברים ערבים בירושלים, ונחשב למוסד החינוך החשוב ביותר בקרב ערביי ארץ ישראל, ולפי תוכניות ממשלת המנדט, התעתד לשמש כגרעין להקמת אוניברסיטה ערבית בירושלים. בבית הספר היו לימודים לבגרות וכן לימודים לקראת תעודת הוראה. תלמידים מצטיינים זכו למלגת לימודים בבריטניה. רשמית הוכרז הקולג' כפתוח להרשמת תלמידים מוסלמים, נוצרים ויהודים, אך בפועל מיעטו מאוד יהודים להירשם ללימודים בו.

בשנת 1935 עבר הקולג' למשכנו החדש במערב רכס ג'בל מוכאבר (הר אצל), בסמוך לחוות הלימוד ולארמון הנציב, במבנה מודרני בסגנון הבינלאומי שתוכנן בידי האדריכל הראשי של מחלקת העבודות הציבוריות המנדטורית - אוסטן סיינט בארב הריסון. בשנת 1936 הפך בית הספר התיכון בקולג' לתיכון עצמאי בשם בית ספר ראשדיה. בכיתות המתקדמות למדו כמה עשרות תלמידים שנחשבו לאליטה החברתית והאינטלקטואלית של החברה הפלסטינית בסביבת ירושלים. 

לאחר מלחמת העצמאות היה הקולג' באזור מפורז ושימש את כוחות האו"ם. במקום שבו היה ממוקם הקולג' נמצאת כיום קריית מוריה, מרכז חינוכי של הסוכנות היהודית והבניין בו שכן הקולג' הוא חלק מהקרייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקולג' הערבי** בוויקישיתוף
* Arab College of Jerusalem


1. ↑  מפת אזור תלפיות עם סימון הקולג' הערבי. 1964 הדפסת 1969, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
**אדון לולזים ז'גרובה** (באנגלית: **Edon Lulzim Zhegrova**; נולד ב-31 במרץ 1999) הוא כדורגלן קוסובורי יליד גרמניה, המשחק בעמדת הקיצוני בליל ובנבחרת קוסובו.

קריירה
------

ב-22 במרץ 2017 חתם ז'גרובה בראסינג גנק מהליגה הבלגית לאחר שהגיע ממחלקת הנוער של סנט טרוידן. ב-10 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 מול גנט.

ב-4 בפברואר 2019 הושאל לפ.צ. בזל. ב-23 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2–0 על נשאטל גזמאקס. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה ב-25 בספטמבר בניצחון 4–0 על פ.צ. ציריך.

ב-22 בספטמבר 2020 חתם ז'גרובה על חוזה קבוע לשלוש שנים בפ.צ. בזל.

ב-14 בינואר 2022 חתם ז'גרובה על חוזה לארבע שנים בליל מהליגה הצרפתית תמורת 7 מיליון יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בפברואר בהפסד 1–5 לפריז סן ז'רמן. חודש לאחר הופעת הבכורה הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–4 על קלרמון פוט.

### נבחרת קוסובו

ב-24 במרץ 2018 ערך ז'גרובה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו במשחק ידידות נגד מדגסקר, משחק בו גם כבש את שער בכורה וסייע לנבחרת לנצח 0–1.

חיים אישיים
-----------

ז'גרובה נולד בהרפורד, גרמניה, להורים אלבנים מקוסובו. לאחר מלחמת קוסובו, משפחתו חזרה להתגורר בקוסובו. אחותה הצעירה, ולזה, היא זמרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sanmax Projects, Zhegrova trekt naar Basel | KRC Genk, www.krcgenk.be (בהולנדית)
2. ↑  Edon Zhegrova, un nouveau talent chez les Dogues, www.losc.fr (בצרפתית)
3. ↑  Genkenaar stuurt bondscoach wandelen: "Ik had daar weinig zin in", www.voetbalprimeur.be (בהולנדית (פלמית))
**ואצלב יורצ'קה** (בצ'כית: **Václav Jurečka**; נולד ב-26 ביוני 1994 בצ'כיה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סלביה פראג (החל משנת 2022) מליגת העל הצ'כית ובנבחרת צ'כיה.

קריירת מועדונים
---------------

יורצ'קה החל את הקריירה המקצוענית שלו באופבה מהליגה הצ'כית השנייה. ב-1 ביולי 2014 הושאל לקולין מהליגה הצ'כית השנייה למשך חצי עונה, בה ערך 11 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ולאחריה חזר לאופבה. בתום עונת 2017/2018 העפיל יורצ'קה עם אופבה לליגת העל הצ'כית. בסך הכל ערך יורצ'קה 141 הופעות ליגה באופבה, בהן הבקיע 28 שערים.

ב-6 בינואר 2020 חתם יורצ'קה בסלובצקו מליגת העל הצ'כית.. בסיום העונה, ביוני 2022 הוא חתם ב"סלביה פראג".

קריירה בינלאומית
----------------

ב-29 במרץ 2022 ערך יורצ'קה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ויילס במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ואצלב יורצ'קה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Václav Jurečka hráčem Slovácka באתר הרשמי של סלובצקו, 6 בינואר 2020 (בצ'כית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ואצלב יורצ'קה"**.
**מילדרד אן באטלר** (באנגלית: **Mildred Anne Butler**‏: 11 בינואר 1858 - 11 באוקטובר 1941) הייתה אמנית אירית, שעבדה בצבעי מים ושמן בנושאי נוף, ז'אנר ובעלי חיים.

חיים
----

מילדרד אן נולדה בשנת 1858 בקילמוררי, ליד תומסטאון והייתה בתו הצעירה של קפטן הנרי באטלר, נכדו של אדמונד באטלר, ויסקונט מונטגרט ה-11. הידע על חייה ושיטות עבודתה של באטלר מבוסס כמעט לחלוטין על ציוריה עצמם ועל יומניה, שנשמרו במשך רוב השנים בין 1892 ל-1938.

אביה, הנרי באטלר, היה אמן חובב שהעדיף נושאים מהטבע שנתקל בהם במסעותיו, בפרט צמחים ובעלי חיים אקזוטיים. באטלר בילתה את מרבית חייה בבית המשפחה בקילמוררי ובנסיעות תכופות לאנגליה וליבשת. היא המשיכה לצייר עד שנות השלושים של המאה העשרים, אז הפסיקה לצייר בגלל דלקת פרקים ונפטרה בשנת 1941, בת 83.

קריירה
------

מרי באטלר, מנוחה, 1889
אביה עודד אותה לצייר בצעירותה, אך הכשרתה האמנותית החלה בלונדון בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 עם צבעי המים אצל פול ג'ייקוב נפטל, שאותו בחרה בזכות הבנתה בצבעי מים. באטלר כמו חברתה רוז מרי ברטון, שלמדה גם היא אצל נפטל, לא פעלה לפי בחירת הנוף שלו, במקום זאת היא התמסרה לציור בקר, ציפורים וגני פרחים. היא המשיכה את לימודיה בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר אצל ויליאם פרנק קלדרון שהתמחה בציור בעלי חיים ובהמשך פתח בית ספר לציור בעלי חיים. בבית הספר של פרנק קלדרון היא למדה את נושא הפרות, ועבודה זו נבחרה לתצוגה באקדמיה המלכותית. 

מילדרד באטלר, כביסת בוקר, 1896
בסוף שנות העשרים לחייה, ביקרה באטלר ביקורים שנתיים ביבשת עד לפרוץ המלחמה. היא נסעה לצרפת, בלגיה, שווייץ ואיטליה. בפריז למדה רישום, רישום דמויות. בעת ששהתה בפריז היא נקשרה לאסכולת ניולין והמשיכה לבלות את הקיץ של 1894 ו-1895 בניולין בקורנוול. ניולין באותה תקופה היה המרכז לקבוצת אמנים שהתעניינה בנושאים רחבים, ורבים מהם למדו בעבר בצרפת. היא צורפה לבית הספר בניולין, ולסטודיו של נורמן גרסטין לצד בני דורם כמו וולטר אוסבורן וסר ג'ון לאוורי.

באטלר הציגה ללא הרף לאורך הקריירה שלה והוכיחה את עצמה כאשת עסקים מצליחה המסוגלת לשווק את צבעי המים שלה בהצלחה עם פטרונים כמו לואי הרביעי, הדוכס הגדול של הסן. היא הייתה חברה באגודת האמניות. היא הייתה אחת מתשעת האקדמאים הראשונים שנבחרו על ידי האקדמיה לאומנויות באולסטר בשנת 1930. היא קיבלה חברות מלאה בחברה המלכותית לצבעי מים בשנת 1937, לאחר שהייתה חברת עמית מאז 1896.

באטלר ציירה בשמן ובצבעי מים נושאי נוף, ז'אנר ובעלי חיים. מגוון עבודותיה נשלט על ידי נושא הטבע ונושאיה שיקפו סצינות ביתיות סביב ביתה בקילמוררי. ביתה של באטלר היווה מקור השראה עצום לאורך חייה, גינתו וסביבתה, סיפקו נושאים לרבים מציוריה, שכללו לעיתים קרובות את הגנים שמסביב, המרעה וטבע.

היא השיגה הצלחה בחייה והציגה בגלריות מרכזיות באירלנד ובאנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילדרד אן באטלר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Dublin City Gallery The Hugh Lane free admission, www.hughlane.ie
2. ↑  Mildred Anne Butler, Irish Landscape Artist: Biography, Watercolours, www.visual-arts-cork.com
3. ↑  "Mildred Anne BUTLER 1858–1941"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174370954
* ISNI: 0000 0000 6707 8401
* LCCN: n87116755
* RKD: 14488
* SNAC: w61p5ff4
* ULAN: 500009468
* VIAF: 63054959
* WorldCat: lccn-n87116755

 |
**פסקואלה קיטו טרצ'אנו** (באיטלקית: **Pasquale Quito Terracciano**; נולד ב-4 במאי 1956 בנאפולי) הוא דיפלומט, המכהן כשגריר איטליה בפדרציה הרוסית.

ביוגרפיה וקריירה דיפלומטית
--------------------------

לאחר שסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת פדריקו השני בנאפולי, החל בקריירה משפטית ואז קריירה דיפלומטית בשנת 1981.

בשנת 1985 מונה לקונסול איטליה בריו דה ז'ניירו; מאוחר יותר, בשנים 1989–1992, שימש כמזכירו הראשון של הנציג האיטלקי בנאט"ו בבריסל. בשנים 1996–2000 היה היועץ הראשון של השגריר האיטלקי בלונדון.

בשנת 2001 מונה לסגן הרמטכ"ל של שר החוץ. בין השנים 2004–2006 כיהן כדובר שר וכן כראש שירות העיתונות והמידע של משרד החוץ בפלאציו דה פרנסינה. בשנים 2006–2010 הוא היה שגריר במדריד. לאחר מכן כשחזר לאיטליה, עבד במשך כשנה כראש לשכתו של שר החוץ.

מנובמבר 2011 ועד אפריל 2013 הוא היה יועץ דיפלומטי לראש ממשלת איטליה וכן לנציגו האישי בארגון G8 ובארגון G20. מ-1 במאי 2013 עד 29 בינואר 2018 הוא היה שגריר בלונדון, לפני שהועבר כשגריר איטליה במוסקבה, החל מ-29 בינואר 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stato di servizio del dr. Terracciano in *Stati di servizio del personale della carriera diplomatica al giugno 2014*, pp. 410-411. Fonte: MAE
**שושלת צ'ולה** (בטמילית: **சோழர்**) הייתה אחת מהשושלות החזקות ביותר בדרום הודו של טרום העת החדשה, ושלטה מהמאה ה-3 לפנה"ס ועד 1279 לספירה. השושלת נוסדה על ידי שבט צ'ולה, שחי במדינת טאמיל נאדו של ימינו. השושלת הייתה ידועה בשל כוחה הצבאי, ובשל הקיסר שלה, קריקלה, אשר הרחיב את שטחה של הממלכה עד לגבולות תאילנד וסרי לנקה.

היסטוריה
--------

ממלכת צ'ולה מוזכרת כבר אצל אשוקה כאשר הוא מתאר שלוש ממלכות דרומיות, פאנדיה, צ'רה וצ'ולה. כאשר שושלת קלברה (Kalabhras) התחזקה במאה ה-3 והשתלטה על כל דרום הודו, הוכפפה גם ממלכת צ'ולה לשלטונם של הקלברה. עם עליית כוחם של בני הפאלווה בדרום ושושלת הצ'לוקייה במערב השתחררו בני הצ'ולה.

הצ'ולים התפתחו כאימפריה החזקה ביותר בדרום במאה התשיעית, ושמרה על מעמדה העליון עד למאה ה־13. במאה ה-9 השתלטה אימפריית הצ'ולה על ממלכת פאלווה וב-994 הצליח מלך צ'ולה השני ראג'ה ראג'ה צ'ולה (ראג'ה ראג'ה ה-1 985-1014) לכבוש שטחים שהיו שייכים לפנדיה ולצ'רה וכן את סרי לנקה ולאחד את כל דרום הודו לאימפריה אחת. אחריו מלך בנו, ראג'נדרה הראשון.

במאה ה-13 שושלת צ'ולה נחלשה משמעותית בשל מחלוקות פנימיים ואוכלוסייה מומעטת יותר וב-1279 נכבשה על ידי האימפריה הפנדיאנית שלימים תיחשב לאימפריה החזקה בדרום הודו.

מקומות
------

בשושלת צ'ולה בנו מקדשים מיוחדים במינם לעומת שושלות ואימפריות אחרות. לדוגמה, קיסר טמילי אשר נודע כרג'ארג'ה צ'ולה הראשון בנה את מקדש בריהאדיסוואראר בתוך 7 שנים בלבד, ומאז המקום נחשב לקדוש מבחינת הצ'ולאים. על המבנה כתובים משפטים רבים בשפה התמילית אשר התפתחה באזור.

תרבות
-----

בממלכת הצ'ולה התפתח הדקדוק הטמילי והשפה, שכיום מדוברת על ידי 80 מיליון איש. בנוסף, נכתבו הרבה סקריפטים בשפה על מקדש בריהאדיסוואראר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושלת צ'ולה** בוויקישיתוף
* שושלת צ'ולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brihadeeswarar Temple, Thanjavur Info | Thanjavur's No. 1 Local Directory Website (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282225905171
* LCCN: sh96007973
* VIAF: 5346153596644851900003
* WorldCat: viaf-5346153596644851900003

 |
**אשר (אושרק'ה) פלד** (1 בנובמבר 1906 – 18 בפברואר 1970) היה מראשוני צה"ל וקצין חימוש ראשי הראשון.

חייו
----

נולד כאשר ויינברג לישראל וסימה בעיר אומן, שברוסיה (כיום באוקראינה). נין ונכד לבעש"ט. 
עלה ארצה בשנת 1926. טרם הצטרפותו לארגון ההגנה, בשנת 1933, עבד בפיק"א.

במסגרת ההגנה היה סגן מפקד הגליל התיכון, סגן מפקד מחוז ירושלים ומפקד מחוז שומרון וירושלים. בשנת 1941 מונה פלד לראש מחלקת החימוש של הארגון - תפקיד החמש הכללי. 

עם הקמת צה"ל הוצב בראש שירותי הנדסת חימוש בדרגת סגן-אלוף. באוגוסט 1949 הפכו "שירותי הנדסת חימוש" ל"חיל החימוש והתובלה" ופלד מונה למפקד הראשון של חיל החימוש. בשנת 1950 שונה שם התפקיד ל"קצין החימוש הראשי". באפריל 1951 הועלה לדרגת אלוף-משנה והתמנה כעוזר לראש אגף האפסנאות במטכ"ל. בשנה זו גם סיים את שירותו הצבאי והועמד בראש אגף החימוש של משרד הביטחון (1952–1966). בשנים אלו היה שותף לרכש הביטחוני של מערכת הביטחון בתקופות מבצע קדש והתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים. בנוסף, שימש כמזכיר מועצת החימוש העליונה. היה מגיע אישית פעמים רבות כדי להיות פעיל בפריקת ציוד ונשק והעברתו לידי צה"ל.
משנת 1966 ועד פטירתו שימש כיושב ראש ועדת הקליעה של התאחדות הקליעה בישראל.

אשר פלד נפטר מהתקף לב בחדרה ונטמן בבית העלמין בעיר. הותיר אחריו את רעייתו, בלה, שתי בנות ונכדים. 

עיריית חדרה קראה רחוב בעיר לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של אשר פלד, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* תולדות חייו באתר חיל החימוש.

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |
**מריה דה לורדס פינטסילגו** (בפורטוגזית: **Maria de Lourdes Ruivo da Silva de Matos Pintasilgo**; 18 בינואר 1930 – 10 ביולי 2004) הייתה ראש ממשלת פורטוגל בין אוגוסט 1979 וינואר 1980, האישה הראשונה והיחידה לעמוד בראש ממשלת פורטוגל והאישה השלישית בתפקיד ראש ממשלה במדינות אירופה.

חייה
----

פינטסילגו נולדה באברנטש. אביה עזב את המשפחה בגיל צעיר ובגיל שבע נשלחה פינטסילגו ללימודים בליסבון. היא הייתה חברה בתנועת הנוער הצבאית Mocidade Portuguesa ובארגון הנוצרי Acção Católica. כסטודנטית עמדה בשנים 1952–1956 בראש ארגון הנשים של הסטודנטיות הקתוליות והייתה ב-1956 הנשיאה הבינלאומית של תנועת הסטודנטים הקתולית Pax Romana.

ב-1953 היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת ליסבון כמהנדסת תעשיות כימיות. לאחר מכן קיבלה מענק לימודים מהוועד לאנרגיה גרעינית והשתלמה בתוכנית מקצועית. ב-1954 התקבלה לעבודה כמהנדסת הראשית של חטיבת מפעלי הבטון בתאגיד התעשיות CUF. ב-1960 עזבה את התאגיד. היא הצטרפה לארגון הבינלאומי של נשים פועלות קתוליות Grail, ייסדה את הסניף המקומי בפורטוגל וב-1965 נבחרה לסגנית הנשיאה העולמית. באותה תקופה מונתה על ידי הותיקן כאשת הקשר בין הכנסייה הקתולית ובין מועצת הכנסיות העולמית.

עד 1969 הייתה עובדת מדינה והובילה תוכנית לאומית לפיתוח חברתי. ב-1974 החזיקה בתפקיד זוטר בממשלה והייתה אחראית על רווחה חברתית וב-1975 מונתה לשרת הרווחה.

בשנים 1971–1972 הייתה חברת המשלחת הפורטוגזית לאו"ם ובשנת 1975 מונתה לשגרירת פורטוגל באונסק"ו.

ב-1979 מונתה על ידי הנשיא אנטוניו רמליו איאנש לראש ממשלת פורטוגל. היא כיהנה בתקופת מעבר קצרה והחזיקה בתפקיד חמישה חודשים במהלכם הובילה שינויים ניכרים במנגנון הרווחה הלאומי ובתחום הביטוח הלאומי ומדיניות הבריאות.

ב-1986 הייתה מועמדת עצמאית לנשיאות פורטוגל וזכתה ב-7% מהקולות.

בשנים 1987–1989 הייתה חברת הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הסוציאליסטית.

נפטרה בליסבון בשנת 2004.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה דה לורדש פינטסילגו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* מריה דה לורדש פינטסילגו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
מועדון לחייל
**מחנה רֵעִים** הוא מחנה צבאי של צה"ל אשר ממוקם במערב הנגב, סמוך לקיבוץ רֵעִים.

הבסיס מאז שנת 2009 משמש כבסיס האם של אוגדת עזה שעברה אליו בעקבות פריסת צה"ל החדשה שהתהוותה בעקבות תוכנית ההתנתקות.

במתקפת הפתע על ישראל ב-2023 התרחש במחנה קרב בין גששי האוגדה לבין גדודי עז א-דין אל-קסאם של החמאס.

היסטוריה
--------

ראשיתו של מחנה רעים כבסיס שהייה ארעי בתקופת ההתנתקות. מחנה הקבע הוא תוצאה של תהליך תכנון שהחל בשנת 2005 בעקבות הכוונה של צה"ל לסגת משטחי רצועת עזה. כחלק מהמהלך, הוחלט כי כל כוחות צה"ל ירוכזו בפריסה החדשה במחנה אחד. את המחנה תכנן האדריכל צבי מוססקו וחנוכתו התקיימה בשנת 2009 לאחר שמפקדת האוגדה ומפקדות החטיבות המרחביות הכפופות לה עברו לשכון בו. מבני הרווחה במחנה מומנו בעזרת תרומות של יהודים מארצות הברית באמצעות האגודה למען החייל (אדריכל מנהל: רמי יוגב). 

במחנה מבני ציבור שבנייתם סובסדה באמצעות כספי תרומות שהתקבלו ממספר משפחות יהודיות בארצות הברית; סך תרומות אלה עמד על 50 מיליון שקלים מתוך 185 מיליון השקלים שעלתה הקמת המחנה כולו.

### קרב מחנה רעים

 ערך מורחב – **קרב מחנה רעים**  

ב-7 באוקטובר 2023 במהלך היום הראשון למלחמת חרבות ברזל חדרו חמושי חמאס לבסיס. לאחר 13 שעות של לחימה השיג צה"ל שליטה על הבסיס.

### לאחר הקרב

בנובמבר 2023 נחנך מחדש חדר חמ"ל לתצפיתניות של גדוד 414.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחנה רעים** בוויקישיתוף
* טל מויסה, רעים ונהנים, דובר צה"ל
* מיכאל יעקובסון, מחנה רעים, ביצועים מצוינים: כדאי לשרת באוגדת עזה, Xnet‏, 18 בדצמבר 2011
* מיכאל יעקובסון, מחול וחול לקודש: בית הכנסת החדש במחנה רעים, Xnet‏, 5 באוקטובר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב זיתון, בני ערובה באופקים ובארי, הושגה שליטה על מפקדת האוגדה אחרי קרבות קשים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2023
**פילון פרידמן** (17 בספטמבר 1929 – 20 באפריל 1948) היה מפקד מהגדוד השלישי של הפלמ"ח וממייסדי מעין ברוך, מותו בקרב על מצודת נבי יושע נחשב למופת של אחריות המפקד ורעות לוחמים.

קורות חייו
----------

פילון פרידמן נולד בשם פַאלק פרידמן לשמואל ושרה (לבית שְליידֶר) ב-17 בספטמבר 1929 בפולין. בשנת 1936 עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. עם עלייתו ארצה שונה שמו מפאלק לפִילון – שם שניתן לו על ידי דודו, המחנך הירושלמי שרגא פייבל קלעי – והוא הצטרף לקיבוץ גבת כילד חוץ.
בגיל 14 וחצי הצטרף בסתר לפלמ"ח, שם קיבל את הכינוי ידידיה (בדומה לפילון האלכסנדרוני, שכן פירוש השם פילון ביוונית הוא ידיד).
פילון היה מפקד כיתה באפיקים, גינוסר ולהבות הבשן, בשנת 1947 נמנה עם מקימי מעיין ברוך ובאותה שנה השתתף בקורס מפקדי מחלקות של "ההגנה".

עם פרוץ מלחמת העצמאות השתתף בהגנת להבות הבשן ובכיבוש חלסה ושימש מפקד משטרת מטולה, כשזו נתפסה על ידי "ההגנה".
ב-20 באפריל 1948, במסגרת מבצע יפתח, פיקד על מחלקת ההטעיה בהתקפה השנייה לכיבוש משטרת נבי יושע. אנשי המחלקה היו ברובם עולים חדשים, וחלקם היו ניצולי השואה שהגיעו לארץ בגפם. תפקיד המחלקה היה ליצור פעולת הסחה מדרום בזמן שחבלנים פורצים למצודה מצדה הצפוני. עם עלות הבוקר וכישלון הפריצה, הוא חיפה באש על נסיגת חבריו לרמות נפתלי ונשאר עם שני חיילים שנפצעו קשה ולא יכלו לסגת. הוא העבירם למערה הסמוכה למקאם נבי יושע, בהמתנה לחילוץ. כשהחלו מגיני המצודה הערבים לירות בפצועים היהודים, ירה ככל הנראה פילון בפצועים שאיתו והתאבד כדי שלא ליפול לידי הערבים. עם לילה גופתו נמצאה ירויה ברקה ופונתה לתל חי.

לאחר מותו
---------

פרידמן נקבר בכפר גלעדי ליד קבר טרומפלדור וב-1950 נטמן בהר הרצל בירושלים.

בשנת 1955 נקרא בסיס צה"ל שמדרום לראש פינה על-שמו - מחנה פילון.

בשנת 2014 עלה ליוטיוב סרט קצר בשם "רעות תחת אש" בבימויו של מיקי יוסף. הסרט מתחיל בסיקור פועלו של יהודה דקל, ומשם ממשיך לשחזור הכנות לקרב השני על המצודה ומהלך הקרב עצמו. בסרט בולטות דמויותיהם של פילון, יזהר ערמוני ודוד "דודו" צ'רקסקי.

לקריאה נוספת
------------

* רם גופנא, אברהם יעקבזון, משה ליסק, בתיה בר (עורכים), **מכפר גלעדי למעין ברוך**, ספריית יהודה דקל - המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של פילון פרידמן, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* אתר לזכר פילון פרידמן
* פילון פרידמן, באתר הפלמ"ח
* עדותו של משה רודניצקי על מותו של פילון פרידמן
* לא אשכח זאת רעי סרטו הדוקומנטרי של מנחם שובל על ההתקפה השנייה על מצודת כ"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיפור חייו של פילון באתר של יונה (פרידמן) באהר, המוקדש לאחיה הצעיר סגן פילון (ידידיה) פרידמן. וראו שם עוד: שרגא קלעי סופד לאחיינו פילון.
2. ↑  מקום המערה: 33°06′48″N 35°33′23″E﻿ / ﻿33.113333°N 35.556500°E﻿ / 33.113333; 35.556500
3. ↑  רעות תחת אש, יוטיוב
**אסיסאט לאמינה אושואלה** (באנגלית: **Asisat Oshoala**; נולדה ב-9 באוקטובר 1994) היא כדורגלנית ניגרית המשחקת כחלוצה בברצלונה מליגת העל הספרדית. זוכת פרס כדורגלנית השנה באפריקה לשנים 2014, 2016, 2017 ,2019, 2022 ו-2023.

חייה
----

אושואלה נולדה באוקטובר 1994 בעיר איקורודו שבדרום מערב ניגריה, וכשהייתה בת 15 החלה לשחק במדי "רובו" מהליגה הניגרית. שנתיים לאחר תחילת הקריירה שלה, ב-22 באוקטובר 2011, ערכה אושואלה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ניגריה, במשחק נגד קמרון. מספר חודשים אחר כך, היא לקחה חלק בטורניר הגדול הראשון שלה - אליפות אפריקה שנערכה בגינאה המשוונית, וסיימה עם ניגריה במקום הרביעי.

ב-2013 הצטרפה אושואלה לאחת הקבוצות המובילות בניגריה - ריברס אנג'לס, וכבר בעונה הראשונה זכתה איתה בגביע המדינה. השנה שלאחר מכן הייתה אחת השנים הפוריות ביותר בקריירה של אושואלה: היא זכתה עם קבוצתה בדאבל המקומי, סיימה כמלכת השערים וכשחקנית המצטיינת של גביע העולם עד גיל 20 לאחר שהובילה את ניגריה לגמר הטורניר, ונבחרה לשחקנית המצטיינת בסיומה של אליפות אפריקה שבה זכתה עם הנבחרת הבוגרת. בעקבות הישגיה באותה שנה היא קיבלה מנשיא ניגריה, גודלאק ג'ונתן, את עיטור הכבוד הניגרי (Order of the Niger).

בינואר 2015 עזבה אושואלה את הליגה הניגרית וחתמה בליברפול, אלופת הליגה האנגלית. במהלך עונתה הראשונה בקבוצה היא החמיצה חודשיים עקב פציעה בברך, ושיחקה רק בתשעה משחקי ליגה. בקיץ של אותה שנה, נכללה אושואלה בסגל הנבחרת לטורניר גביע העולם שנערך בקנדה. בטורניר עצמו שובצו הניגריות לבית קשה עם אוסטרליה, ארצות הברית ושוודיה, וסיימו במקום האחרון עם נקודה אחת בלבד. אושואלה, שפתחה בהרכב הראשון בכל שלושת משחקי הטורניר, כבשה שער אחד בתיקו מול שוודיה והציגה יכולת טובה.

בתחילת 2016, לאחר עונה אחת בלבד בליברפול, הצטרפה אושואלה ליריבתה - ארסנל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסיסאט אושואלה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אסיסאט אושואלה
* אסיסאט אושואלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל, באתר ESPN
* דף השחקנית באתר פיפ"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  Asisat Oshoala dedicates national award to parents, mates, באתר goal.com‏, 29 בספטמבר 2014
2. ↑  אתר למנויים בלבד ויקטור מאת'ר, השחקניות לעקוב אחריהן במונדיאל הנשים, באתר הארץ, 10 ביוני 2015
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביום הצבא (פולין). אם התכוונתם ליום הצבא של מדינות אחרות, ראו יום העצמאות (פירושונים).

**יום הצבא הפולני או בשמו הרשמי חג הצבא הפולני** (בפולנית: **Święto Wojska Polskiego**) הוא החג הרשמי של הכוחות המזוינים של פולין. החג נחגג מדי שנה ב-15 באוגוסט, יום הניצחון בקרב ורשה שנערך במסגרת המלחמה הפולנית סובייטית, והוא יום שבתון. באותו היום מתקיים במקביל חג עליית מרים.

היסטוריה
--------

במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית, במה שנודע כ"נס על הוויסלה", הצבא הפולני בפיקודו של המרשל יוזף פילסודסקי הדף בהצלחה מתקפה של הצבא האדום מחוץ לוורשה באמצע אוגוסט 1920. תבוסת הצבא הרוסי הבטיחה את הגנתה של הבירה ורשה ולמעשה את הישרדות הרפובליקה הפולנית השנייה שקמה זה לא מכבר. לזכר ניצחון פולין על הצבא האדום, קבע שר הצבא סטניסלב שפטיצקי (פול') את חג החייל (בפולנית: Święta Żołnierza), ב-1923 כחג ציבורי. בהכרזת החג, הצהיר שפטיצקי כי, "ביום השנה לתבוסה הבלתי נשכחת של המתקפה הבולשביקית על ורשה, אנו מכבדים את זכרם של ההרוגים בקרבות עם אויבים לאורך כל הדורות ולמען עצמאות פולין." התאריך 15 באוגוסט נבחר כיוון שהוא עלה בקנה אחד עם מתקפת הערב של דיביזיית ההרים ה-21 על הצבא הסובייטי, מתקפה שבסופו של דבר הובילה לנסיגה כללית של הצבא האדום חזרה לכיוון ברית המועצות ובראייה מקיפה למניעת נפילתה של פולין לידי שלטון קומוניסטי פרו-סובייטי.

חג החייל נשאר באופן רשמי בתוקף עד 1947, כאשר הממשלה הקומוניסטית החדשה של הרפובליקה העממית הפולנית הפסיקה את המסורת. בשנת 1950 העבירה מועצת השרים תחת ראש הממשלה יוזף סירנקייביץ' תקנות לשינוי שם החג ליום הצבא הפולני ותאריך החג שונה ל-12 באוקטובר לציון יום השנה של דיביזיית הרגלים הפולנית הראשונה ע"ש תדאוש קושצ'יושקו, שאורגנה על ידי ברית המועצות ונלחמה נגד הצבא הגרמני בקרב לנינו באוקטובר 1943. הדבר במסגרת רצון של הממשלה הפולנית הקומוניסטית למחוק או לכל הפחות להתעלם מהנרטיב ההיסטורי שהתגבש במהלך קיומה של הרפובליקה הפולנית השנייה ובכלל זה של ניצחון צבאי פולני על ברית המועצות והאדרת הפסדו של הצבא האדום. לאחר הקמתה של הרפובליקה השלישית (פולין המודרנית) בעקבות התמוטטות המשטר הקומוניסטי באירועי 1989, אישר ב-30 ביולי 1992 הבית התחתון של הפרלמנט הפולני, הסיים, את החזרת יום הצבא לתאריך ולמשמעות המקוריים של 15 באוגוסט.

מנהגי החג
---------

יום הצבא נחגג ברחבי פולין, עם מצעדים צבאיים, הנצחה לאנשי צבא פולין לדורותיהם, חיילי מילואים וחללים. כיוון שהחג חופף ליום העלייה, הכנסיות ברחבי המדינה מציינות את זכר החללים של צבא פולין. בנוסף, מתקיימים מספר אירועים בנושאי צבאי ברבות מהעיירות והערים הגדולות של המדינה, כולל טקסים, פתיחת מספר בסיסי צבא והדגמות ציוד לציבור הרחב.

בבירה וורשה מציינים את החג במספר אירועים ממלכתיים בהשתתפות נשיא פולין שמשמש כמפקד העליון של הכוחות המזוינים ובניהם טקס הענקת דרגות לקצינים בארמון הנשיאות וטקס בהנצחות ליד קבר החייל האלמוני בכיכר פילסודסקי. בנוסף, באופן מסורתי מתקיים בוורשה המצעד הצבאי המרכזי הנערך בדרך כלל לאורך שדרת אוייזדוב (ורשה) (פול'). אנשי שירות פעילים כמו גם מילואים משתתפים באירועים רבים, אליהם מצטרפים לעיתים קרובות מתנדבים המופיעים במדי צבא היסטוריים ששימשו את צבא פולין לאורך הדורות.

ראו גם
------

* חג העצמאות הלאומי (פולין)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום הצבא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חג הצבא הפולני, dzieje.pl
2. ↑  יום החיילים: "חופש לא ניתן אחת ולתמיד. זה דורש מאמץ יומיומי
3. ↑  KFP / ה-12 באוקטובר, יום הצבא הפולני העממי
**לוס אנג'לס טיימס** (באנגלית: **Los Angeles Times** או **LA Times**) הוא עיתון יומי המשווק בלוס אנג'לס, קליפורניה ומופץ בכל מערב ארצות הברית. תפוצתו נכון ל-2019 עומדת על 417,936 עותקים.

העיתון נוסד ב-4 בדצמבר 1881 והוא העיתון המטרופוליני השני בתפוצתו בארצות הברית אחרי הניו יורק טיימס. העיתון מחזיק בערוץ הטלוויזיה *Fox 11* (או "תחנת הטלוויזיה KTTV").

לוס אנג'לס טיימס זכה ב-41 פרסי פוליצר מיום היווסדו ועד שנת 2014. בין הפרסים נמנו הדיווחים אודות מהומות ווטס (אנ') (1965) והדיווחים אודות מהומות לוס אנג'לס (1992). בשנת 2004 העיתון זכה בחמישה פרסי פוליצר, השיא השלישי-הגבוה ביותר לעיתון אחד בשנה אחת, אחרי הניו יורק טיימס והוושינגטון פוסט.

בשנת 2011 העיתון הופץ בכ-573 אלף עותקים ודורג במקום החמישי בתפוצתו בארצות הברית. בשנת 2018 הודפסו כ-142,000 עותקים מדי יום, ובנוסף להם היו 105,000 מנויים למהדורה הדיגילית.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
העתק ראשון של העיתון יצא לאור בדצמבר 1881.

עד לשנת 2014 העיתון זכה 41 פעמים בפרס פוליצר. בתחילת שנות ה-70 העיתון החל לפרסם רצועת קומיקס "אהבה היא..." שזכה לפופולריות גדולה. בשנת 1990 העיתון הגיע לכ-1,225,189 העתקים יומיים אך מאז תפוצתו ירדה ביותר מ-50%.

מאפיינים
--------

בסגל העיתון נמנים בעלי טורי הספורט ביל פלאשק (*Bill Plascke*) וג'.א. אדאנד (*J.A.Adande*), אשר הם גם חברים בפנל מסביב לצופר (*Around the Horn*) של רשת ESPN - תוכנית ספורט יומית. ט.ג'.סימרס (*T.J.Simers*) גם הוא כתב בטיימס והופיע בתוכנית. בטיימס כותבת גם הלן אליוט (*Helene Elliott*), כתבת הספורט הראשונה שהונצחה בהיכל התהילה של ההוקי, כמו גם רוברט הילבורן (*Robert Hilburn*) ורנדי לוויס (*Randy Lewis*), אשר שניהם כותבי מוזיקת פופ ידועים ברחבי האומה.

אחד מהטורים הידועים ביותר בעיתון הוא "טור אחד" (*Column One*), מאפיין שמוצג יום-יום בעמוד הראשי מצד שמאל. נוסד בספטמבר 1968, וזהו מקום למוזר ולמעניין גם יחד; בהצגת "עד כמה רחוק פסנתר מסוגל לעוף?" (ההדרה של סיפורי "טור אחד"), פאט מוריסון (*Patt Morrison*) כותב שמטרת הטור היא ליצור סוג תגובה של "יא, זה מעניין, לא ידעתי".

העיתון גם יצא במספר כתבות עיתונאיות חוקרות, החוקרות ומנתחות מספר סקנדלים או חלקים בלתי אהובים בחברה. סדרת כתבות בדצמבר 2004 על המרכז הרפואי קינג-דרו הובילה לפרס פוליצר ועוד דרך חשיפה של ההיסטוריה הסבוכה של בית החולים.

ראו גם
------

* הניו יורק טיימס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוס אנג'לס טיימס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לוס אנג'לס טיימס
* לוס אנג'לס טיימס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לוס אנג'לס טיימס, ברשת החברתית פייסבוק

* לוס אנג'לס טיימס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לוס אנג'לס טיימס, ברשת החברתית אינסטגרם

* לוס אנג'לס טיימס, ברשת החברתית טיקטוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Top 10 U.S. Daily Newspapers, Cision (באנגלית)
2. ↑  Ranking the 25 biggest US newspapers, by daily and Sunday circulation, וושינגטון פוסט, 1 בנובמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406499705171
* GND: 4168169-1
* LCCN: no2019086417
* SUDOC: 027509257
* VIAF: 202141017
* WorldCat (עם VIAF): 202141017

 |
מאובן
**סיימוריה** (שם מדעי: **Seymouria**) הוא סוג של יצור נכחד ממחלקת הדו-חיים שהיה קרוב לזוחלים.

מאפיינים
--------

הסיימוריה חי בתקופת הפרם, לפני 270–280 מיליון שנה, באירופה ואמריקה הצפונית.

היה זה יצור קטן באורך 60 ס"מ ובעל תכונות של זוחל יותר מאשר דו-חיים. הוא התפתח לחיות על היבשה מבלי לחזור למים והיה בעל עור יבש, רגליים ארוכות המותאמות למהירות והרגלי חסכוניים במים. היה לו לסת גדולה עם שיניים וזנב קצר. גולגולתו הייתה עבה כדי לעזור לזכרים להילחם איתה.

למרות דמיונו לזוחל הנקבות היו צריכות לחזור להטיל ביצים במים. הראשנים ניזונו מיצורי מים כמו תולעים וחרקים ולאט לאט החלו לפתח גפיים חזקות ועור יבש ועברו ליבשה.

הסיימוריה היה טורף קטן שניזון מחרקים, דו-חיים קטנים יותר וזוחלים קטנים וייתכן שהוא אכל ביצי זוחלים אחרים.

בתרבות
------

הסיימוריה מוצג בסדרה "ללכת עם מפלצות", כאשר הוא מנסה לשדוד ביצי דימטרודון, אך לבסוף נטרף על ידו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיימוריה** בוויקישיתוף
* סיימוריה, באתר GBIF (באנגלית)
* סיימוריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
מודעת הכרזה בחוצות בני ברק, המשותפת לרבנים לנדא ורוזנבלט
הרב **שבח צבי רוזנבלט** (נולד בשנת תשי"ג, 14 בדצמבר 1952) הוא רב העיר בני ברק מטעם העירייה יחד עם הרב יצחק אייזיק לנדא והרב מסעוד בן שמעון, דיין ופוסק. ראש רשת בתי הוראה בבני ברק, אלעד ומודיעין עילית, רבן של קהילות בבני ברק, בגני איילון "אחיסמך" (לוד) ובמודיעין עילית, חבר בד"ץ שארית ישראל ודיין בבית דין צדק בני ברק של הרב נסים קרליץ. בעבר עמד בראש גוף הכשרות "קהילות חרדים".

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לאלתר חיים דב רוזנבלט ודינה לבית ריבלין. למד בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים ולאחר מכן בישיבת בריסק בירושלים.

לאחר נישואיו גר בבני ברק ולמד בכולל חזון איש. בשנות ה-90 התמנה למו"צ בבית הדין של הרב נסים קרליץ. בעשור הראשון של המאה ה-21 עבר להתגורר במודיעין עילית והתמנה לרב בית הכנסת שיח יצחק בעיר.

בשנת תשס"ה התמנה על ידי הרב חיים קניבסקי והרב נסים קרליץ לעמוד בראש גוף הכשרות "יראים", שבהמשך שונה שמו ל"חרדים". גוף הכשרות בראשותו הצטרף אל "קהילות החרדים" של הרב ישראל פישביין שעוסקת בשחיטה. כעבור זמן התמנה על ידי הרב קרליץ והרב קניבסקי לעמוד בראשות רשת בתי הוראה בבני ברק, מודיעין עילית ואלעד.

בשנת 2010 התמנה כרב הפוסק של "מי ברק", תאגיד המים של עיריית בני ברק.

בספטמבר 2014, בעקבות המהפך בשליטה בבד"ץ שארית ישראל, צורף כחבר הבד"ץ. בעקבות זאת פרש במרץ 2015 מ"קהילות החרדים".

בחשוון תשע"ו הוכתר לרב קהילת "שומרי שבת" באזור רחוב אבן גבירול בבני ברק.

בשבט תשע"ט מונה לרב קהילת האברכים בגני איילון שבלוד.

באדר ב' תשע"ט (2019), במהלך הלוויית הרב משה יהודא ליב לנדא הכריז ראש עיריית בני ברק, אברהם רובינשטיין: "על דעת גדולי התורה, אדמו"רים, ראשי הישיבות ורבני העיר, הוחלט כי כל ענייני הדת והכשרות בעיר יתנהלו על ידי הרבנים הגאונים, בנו וממלא מקומו על פי בקשתו - הרב חיים יצחק אייזיק לנדא [...] והרב שבח צבי רוזנבלט [...] בשיתוף פעולה מלא. והאמת והשלום אהבו".

מאז מנהל הרב רוזנבלט עם הרב יצחק אייזיק לנדא את הכשר הרב לנדא. השניים מפרסמים הודעות הנוגעות לענייני הדת והכשרות בעיר תחת בלנק משותף ששניהם מתוארים בו כ'רבני העיר בני ברק'.

משפחתו
------

אשתו, מאשה רחל, בתו של הרב יצחק שינלזון שהיה ממנהלי כולל חזון איש, הייתה מנהלת בית הספר בית יעקב במודיעין עילית. להם אחד עשר ילדים.

בין מחותניו: הרב שלמה קניבסקי, ראש ישיבת קריית מלך (בנו של הרב חיים קניבסקי), הרב שריאל רוזנברג והרב יהודה סילמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שבח צבי רוזנבלט** בוויקישיתוף
* שיעוריו באתר קול הלשון
* שיעוריו, באתר בינינו

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל כהן, ‏המהפך הושלם: הגרש"צ רוזנבלט הצטרף ל'שארית', באתר כיכר השבת, 18 בספטמבר 2014  
מקורבו של הגר"ח צורף ל'שארית ישראל', באתר בחדרי חרדים, 18 בספטמבר 2014
2. ↑  הגרש"צ רוזנבלט הוכתר לרב קהילות האברכים ביישוב אחיסמך, 5 בפברואר 2019, באתר JDN
3. ↑  ההכתרה במסע הלוויה: אלו הרבנים שמונו על דעת גדולי ישראל, באתר בחדרי חרדים, 31 במרץ 2019
4. ↑  המסמך חושף: 2 רבני בני ברק יחתמו במשותף, באתר בחדרי חרדים, 22 ביולי 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390609105171
* VIAF: 11152199237014281984
* WorldCat: viaf-11152199237014281984

 |
**בתי הקברות היהודיים באסואירה**, היו בתי הקברות של הקהילה היהודית בעיר אסואירה שבמרוקו. בתי הקברות ממוקמים לחוף האוקיינוס באסואירה. הישן שבהם שימש מקום קבורה עד שלהי המאה ה-19, השני והגדול שבהם ממוקם מולו ושימש מקום קבורה מעת שחדל הראשון מלשמש לכך. במקום קבורים רבנים מפורסמים, מהם רבי אברהם רפאל קורייאט, רבי חיים פינטו ורבנים נוספים צאצאיו.

רקע: הקהילה היהודית באסואירה
----------------------------

העיר אסואירה הוקמה על ידי מולאי עבדאללה בשנת 1764. מהרה הפכה לעיר סחר מקומית ובינלאומית שמשכה אליה יהודים רבים. במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית במקום והייתה לאחת מהקהילות הגדולות במרוקו. הרובע היהודי, המלאח, המכסה אומנם כ-10% משטח העיר, אך הוא אכלס בתקופות השיא כ-40% מאוכלוסייתה. קהילה זו מהוה עדות לתפקיד המשמעותי של יהודים בפיתוחה של עיר נמל מהגדולות במרוקו. כיום נותרו באסואירה קומץ יהודים. במקום פעלו רבנים חשובים ומהם: רבי אברהם רפאל קורייאט, ממשפחת רבנים נכבדת בתטואן שהיה רבה הראשון של העיר, רבי חיים פינטו שהיה דיין והתפרסם כצדיק, ורבים אחרים.

בתי הקברות היהודיים
-------------------

הישן מבין שני בתי הקברות של אסואירה ממוקם לחוף האוקיינוס האטלנטי והיה מקום לקבורה עד שלהי המאה ה-19. צמיחתה המהירה של האוכלוסייה היהודית בעיר הביאה את הקמתו של בית העלמין החדש בשנת 1892 (ראו תמונה של שלט ההנצחה), הממוקם אל מול הישן. חלק ניכר מן המצבות בבית העלמין החדש נחקקו על ידי רבי דוד אלקיים, משורר ופייטן ידוע שהיה רב-אמן ופעל גם סתת וחרט של מצבות. לפי בדיקה שעשו חוקרים שתמללו את מצבות, בבית הקברות הישן מצויים כ-500 מצבות ובבית הקברות החדש כ-3500 מצבות. קבורים רבנים מפורסמים, מהם: רבי אברהם רפאל קורייאט, רבי חיים פינטו (בבית הקברות הישן, ראו תמונה), ורבי חיים פינטו השני (בבית הקברות החדש, ראו תמונה), רבי יהודה הדאן פינטו - בנו של רבי חיים, רבי דוד לוסקי ורבים אחרים.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * המואזוליאום על קברו של חיים פינטוהמואזוליאום על קברו של חיים פינטו
* קברו של רבי חיים פינטוקברו של רבי חיים פינטו
* קברו של רבי חיים פינטוקברו של רבי חיים פינטו
* מבנה להדלקת נרות לזכרם של רבניםמבנה להדלקת נרות לזכרם של רבנים
* לוחות הנצחה לצד מבנה ההדלקהלוחות הנצחה לצד מבנה ההדלקה
* בית הקברות הישן ממבט אל היםבית הקברות הישן ממבט אל הים
* ממראות בית הקברות הישןממראות בית הקברות הישן
* ממראות בבית הקברות הישןממראות בבית הקברות הישן
* לוח הנצחה למייסדי בית הקברות החדשלוח הנצחה למייסדי בית הקברות החדש
* ממראות בבית הקברות החדשממראות בבית הקברות החדש
* ממראות בית הקברות החדשממראות בית הקברות החדש
* קברו של רבי חיים פינטו השני (בחדש)קברו של רבי חיים פינטו השני (בחדש)
* שילוט לקברו של רבי יהודה פינטו (בחדש)שילוט לקברו של רבי יהודה פינטו (בחדש)
 |

ראו גם
------

* צלאת אל קהל

לקריאה נוספת
------------

* אשר כנפו, "מבט על מרוקו הספרדית וגם על דמנאת ועל בית-העלמין במוגדור" בתוך: **אות ברית קודש**, כרך 29, 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בתי הקברות היהודיים באסואירה** בוויקישיתוף
* מוגדור, באתר International Jewish Cemetery Project (באנגלית)
* Essaouira-Mogador Cemetery, באתר Find a Grave (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ראו מאמר באתר: International Jewish Cemetery Project (באנגלית)
2. 1 2 3 4  ראו מאמר על יהודי אסואירה באתר: Diarna (באנגלית)
3. ↑  ראו: ספר אודות רבי חיים פינטו וחכמי מוגדור: **מקור החיים**, עמ' ט, קזבלנקה, תשל"ו
**רעידת האדמה בספיטק** שבארמניה הסובייטית התרחשה ב-7 בדצמבר 1988 בשעה 11:41 ובמגניטודה של 7.2 בסולם ריכטר היא הייתה רעידת האדמה החזקה שפקדה את האזור במאות השנים האחרונות. תוך חצי דקה נהרס החלק הצפוני של ארמניה הסובייטית בה התגוררו כמיליון תושבים. העיר ספיטק נהרסה עד ליסוד ונזקים משמעותיים היו בערים גיומרי, סטפנוואן ועוד. בסך הכול כחצי מיליון אנשים נותרו ללא קורת גג ו-25,000 נהרגו. מחשש לרעידות משנה הופסקה פעילות של תחנת הכוח הגרעינית מצאמור. רעידות משנה נמשכו כשבוע והיו בחוזק עד ל-5 בסולם ריכטר.

בזמן האירוע מיכאיל גורבצ'וב היה בביקור רשמי בארצות הברית. הביקור הופסק והוא חזר לברית המועצות. מייד הוקמה ועדה ממשלתית מיוחדת ובראשה הועמד ניקולאי ריז'קוב (ראש הממשלה). לאזור הוזרמו כוחות צבא, ובנוסף לכך מתנדבים וצוותי חילוץ מכול רחבי ברית המועצות ומ-111 מדינות אחרות.

בעקבות הריסת התשתיות היה קושי במתן עזרה רפואית. בעיר ספיטק הנפגעים רוכזו באצטדיון המקומי. 10 בדצמבר בברית המועצות הוכרז כיום אבל לאומי. במהלך הרכבת האווירית שהעבירה את האספקה התרסקו שני מטוסי תובלה. באזור היה מזג אוויר קריר (בלילות הטמפרטורות היו יורדות עד 20 מעלות מתחת לאפס) ולכן היה צורך לסיים את פינוי הנפגעים מההריסות ולפנות את התושבים לאזורים אחרים בהקדם. בסך הכול פונו מהאזור כ-110 אלף אזרחים. לדעת המומחים סיבות להריסות כה גדולות הם בתכנון בנייה לא מתאים לאזור וגם בביצוע לקוי של התוכניות.

ממשלת ברית המועצות אישרה תוכנית שיקום רחבה. לאזור הגיעו כ-45 אלף עובדי בנייה מרחבי המדינה. תוך מספר שנים נבנו בנייני מגורים ומבני ציבור. אומנם בעקבות התפרקות ברית המועצות המשך תוכנית השיקום הופסק. עד היום בערי ארמניה לא כל הבניינים שוקמו ורמת האבטלה בערי צפון המדינה גבוהה.

בעקבות האסון הוקם **חיל החילוץ הרוסי** שהפך בשנת 1995 למשרד למצבי חירום והגנה אזרחית שהפך לגוף המוביל והחשוב ביותר בתחום הטיפול באסונות טבע בכל המרחב הפוסט-סובייטי.

במדיה
-----

האירוע עובד לקולנוע מספר פעמים: בסרט הקולנוע "רעידת אדמה" משנת 2016 בבימויו של סאריק אנדראסיאן ובהפקת Enjoy Movies ובסרט ספיטק משנת 2018, בבימויו של אלכסנדר קוט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רעידת האדמה סבפיטק** בוויקישיתוף
* תיאור האירוע וההשלכות (אורכב 14.11.2013 בארכיון Wayback Machine)
* רעידת האדמה בארמניה
**ונדרסון רודריגס דו נסימנטו גלנו** (נולד ב-21 באוקטובר 1997), הידוע בכינוי **גלנו** או **ונדרסון גלנו**, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק כקיצוני עבור המועדון הפורטוגזי פורטו. הוא בילה את מרבית הקריירה שלו בפורטוגל, שיחק מעל 100 משחקים בליגה הראשונה בשתי קדנציות בפורטו ובבראגה, בנוסף להשאלות בפורטימוננסה וריו אבה.

קריירת מועדונים
---------------

גלנו נולד בברה דו קורדה, מרניאו, והצטרף למחלקת הנוער של טרינדד ב-2014. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עבור המועדון ב-10 בפברואר 2016, שיחק 29 דקות וכבש צמד בהפסד 3-0 נגד אתלטיקה אנפולינה באליפות גויאנו.
גלנו סיים את אליפות גויאנו 2016 עם 5 שערים ב-10 הופעות, ונבחר לתגלית העונה. באפריל 2016 חתם בגרמיו אנפוליס.
ב-28 ביוני 2016, עבר גלנו לאירופה והצטרף לפורטו על חוזה השאלה לעונה אחת, תחילה לקבוצת המילואים. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ב-7 באוגוסט. ב-16 במאי 2017, לאחר שכבש 11 שערים עבור קבוצת המילואים, רכש אותו פורטו והוא חתם על חוזה ל-5 שנים עם סעיף שחרור של 40 מיליון אירו.

גלנו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ובליגת העל הפורטוגזית ב-21 באוקטובר 2017. ב-23 בינואר 2018, הושאל לפורטימוננסה עד יוני 2018.

ב-11 ביולי 2018, הושאל גלנו לריו אבה לכל העונה. הוא היה שחקן הרכב קבוע, וכבש 8 שערים ב-35 הופעות בכל המסגרות.

ב-6 באוגוסט 2019, חתם גלנו בבראגה ל-5 שנים תמורת 3.5 מיליון אירו. הוא כבש את שער הבכורה שלו במשחק השלישי בעונה, בתיקו 1-1 נגד ז'יל ויסנטה ב-25 באוגוסט 2019.

גלנו כבש 6 שערים ב-6 משחקי שלב הבתים של הליגה האירופית עם בראגה בעונת 2021/2022. ב-23 בינואר 2022, כבש פנדל לשוויון בניצחון 1-2 על ספורטינג ליסבון.

ב-31 בינואר 2022, השיגה פורטו הסכם לרכישת גלנו מבראגה תמורת 9 מיליון אירו, על חוזה עד קיץ 2026. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-13 במרץ בניצחון 0-4 על טונדלה.

במרץ 2022, קיבל גלנו אזרחות פורטוגזית לאחר 5 שנים במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Galeno já é português e pode jogar pela seleção nacional, sapo
**דקה** הוא כתב עת ישראלי לשירה וביקורת היוצא לאור החל משנת 2006 בהוצאת פרדס.

היסטוריה
--------

כתב העת נולד בעקבות מסע שערכו עורכיו - בעז יניב, ערן צלגוב ורוני הירש - ברחבי ישראל, תחת השם "ינשוף האבן" (על פי שיר מאת רועי ארד), על מנת להביא את השירה לקהלים חדשים. מגמה זו מתבטאת גם בשאיפתם המוצהרת של העורכים "להחזיר לשירה את הקרנבלי, את האנרגיה של הרוק, הקסם שבכישוף, ואל הדיבור ברחוב". מסיבות אלה מתומחר כתב העת במחיר עלות והעורכים שמים דגש על הקראות פומביות ואירועים ברחבי הארץ. גם אם החבורה הדגישה בהתחלת דרכה, שהם מהווים אלטרנטיבה להגמוניה התל אביבית, הרי שאין הם רואים בעצמם פריפריה שונה מכל תנועה/קבוצה פואטית אחרת. לדרכם, כל שירה היא תמיד פריפריה. ולכן יש לנסות דרכה לאתגר את המרכז המדושן והמנומנם. חברי הקבוצה אף מדגישים את הקשר הבל ינותק בין הפואטי לפוליטי בפעילותם בתחום השירה ומחוצה לה.

בין גליונותיו של כתב העת פורסמו שירים ותרגומים של משוררים צעירים וותיקים יותר, בהם רמי סערי, זלי גורביץ', חביבה פדיה, אלמוג בהר, נוית בראל, ליאת קפלן, אדמיאל קוסמן, טל ניצן, גיורא לשם, מירון ח. איזקסון ושירה סתיו, לצד שיריהם של העורכים. שירים ומאמרים מתוך כתב העת תורגמו לאנגלית, לספרדית, לערבית ולהינדית ופורסמו בארצות הברית, ארגנטינה, הודו, לבנון, מצריים וספרד.

גיליון מספר 3, יצא במרץ 2008.

בחורף 2008 יצאו עורכי כתב העת למסע הופעות תחת הכותרת "ערב טרנסטקסטואלי", הלקוחה משירו של ערן צלגוב שטרם פורסם. בהופעות שולבו שבבי שירים של שלושת העורכים בצלילי גיטרה בסגנון רוק פסיכדלי ורוק מתקדם פרי יצירתו של אבינועם שטרנהיים, המוכר כגיטריסט של להקת לבנון. הדיסק שיצא בעקבות המופע במהדורה מוגבלת, צורף לחוברת השלישית, וזכה לתשבחות באתר המוזיקה השרת העיוור ובעקבותיו זכתה הקבוצה להזמנה לפסטיבל השירה השנתי במטולה 2008.

בנובמבר 2008 ראה אור גיליונו הרביעי של כתב העת וזכה לשבחים רבים מצד המבקרת יערה שחורי כבר בהשקתו הראשונית בתל אביב, ובהמשך אף הכריז מבקר השירה ידיעות אחרונות, אלי הירש על כתב העת כי "דווקא כתב העת הצנוע 'דקה' מייצג טוב מאחרים את השירה הישראלית הצעירה".

ב-1 בינואר 2009, ארבעה ימים לאחר מבצע עופרת יצוקה, חבר כתב העת "דקה" לכתבי העת מעין, אתגר, מארב, למה שלימים יכונה "גרילה תרבות", להוצאת "לצאת!" - אסופת שירה נגד המלחמה.

גיליון מספר 7, האחרון עד כה, יצא בדצמבר 2012.

ראו גם
------

* פרדס הוצאה לאור

קישורים חיצוניים
----------------

* על כתב העת באתר וואלה! תרבות
* כשאבי אביטבול קורא שירה, כל הרחוב עוצר, באתר הארץ, 8 בינואר 2007 -שאלון במדור הספרים של "הארץ" עם העורכים.
* דרור בורשטיין, מה צריך כתב-עת לשירה, באתר הארץ, 12 בפברואר 2007
* ביקורת על הדיסק מאת אלון צור באתר השרת העיוור.
* אילן ברקוביץ', לא כולם שווים אצלנו, באתר הארץ, 16 במאי 2008
* אלי הירש, על דקה 4, ידיעות אחרונות 12/12/08
* האסופה "לצאת!" להורדה או קריאה מקוונת
* שירים מתוך הגיליון השני של כתב העת "דקה" באתר טקסט
* אלי הירש, על דקה 5, ידיעות אחרונות 21/8/09
* ארז שוייצר, דברים שבשירה: בירה, סיגריות ופליטים, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצא לאור הגיליון השלישי של "דקה", כתב העת לשירה, באתר גלובס, 17 במרץ 2008
2. ↑  אלי הירש, "דרכים צדדיות", מוסף תרבות - ידיעות אחרונות, 12 בדצמבר 2008
**פרשת בופורוס** הייתה פרשת שחיתות הודית שהתפרצה בשלהי שנות השמונים והשפיעה על הפוליטיקה ההודית והשוודית. במסגרת הפרשה נטען כי בכירי מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי קיבלו שוחד מחברת הנשק השוודית בופורוס (אנ') בתמורה לזכייתה במרכזי ביטחון הודים.

סדר ההתרחשויות
--------------

באפריל 1987 דווח בתחנת רדיו שוודית כי חברת הנשק השוודית בופורוס שיחדה את בכירי ממשלת הודו והכוחות המזוינים שלה על מנת לזכות במרכז לאספקת 400 תותחי הוביצר, FH77 בשווי 1,700 קרור רופי הודי.

ב-20 באפריל 1987 הכחיש ראש ממשלת הודו רג'יב גנדי את הטענות בלוק סבהה, ואמר כי אם יוצגו ראיות לשיחוד, יפעלו נגד כולם, ללא משוא פנים לבכירותם.

בעקבות הלחץ הציבורי הוקמה באוגוסט 1987 ועדה בת 30 חברים משני בתי הפרלמנט ההודי לחקור את הפרשה. הוועדה הגישה דו"ח ב-1988 שדחה את הטענות כשגויות.

הפרשה הייתה נקברת לולי פרסם ההינדו שני הסכמים בין בופורוס לשני חברות שתלדנים הודיות, שקיבלו תשלום עבור העסקה, ואף פרסם מסמך הקושר בין ראש הממשלה רג'יב ועוזריו הקרובים למענק גדול ימים ספורים לפני הבחירות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Farzana Shakoor, "Indian Elections 1989: An Analysis", **Pakistan Horizon** vol. 43, no. 1, 1990, עמ' 25–43‏, JSTOR 41394505
אפיית חלות בגן ילדים בערב שבת, שנות ה-90
**קבלת שבת** היא טקס שנהוג **בגני ילדים** יהודיים בישראל. מדי יום שישי נבחרים מילדי הגן ילד, המכונה **אבא של שבת**, וילדה, המכונה **אמא של שבת**, לעמוד בראש הטקס. בטקס מדמים בדרך כלל קידוש והדלקת נרות שבת.

פרטי הטקס
---------

הטקס מתקיים בגני הילדים היהודיים מדי ערב שבת. בכל שבוע נבחרים ילד וילדה מהגן לטקס, נהוג שהילדה מביאה חלה, והילד מביא מיץ ענבים או עוגה[דרוש מקור]. הילדה מדמה את הדלקת נרות השבת כשהיא לבושה כיסוי ראש, והילד חובש כיפה ומדמה את הקידוש. בגני הילדים החרדיים שבהם נהוגה הפרדה מגדרית, מקיימים את הטקס עם "אבא" או "אמא" בלבד.

הטקס הוא חלק מ"קבלת השבת" בגן, שכוללת לרוב שירי שבת שונים כמו "לכה דודי" ו"שלום עליכם", ולעיתים סיפורים כמו "שמלת השבת של חנה'לה" או אפיית חלות משותפת.

ביקורת וחלופות
--------------

על הטקס בצורתו הקלאסית נמתחה ביקורת מכיוונים שונים, על המוטיבים הדתיים שבו שיכולים להוות הדתה, על חלוקת התפקידים השוביניסטית בין הילד לילדה, על הצגת האפשרות של "אבא ואמא" כאופציה היחידה למשפחה, על כך שהטקס מפלה את תרבותם של ילדים שאינם יהודים אם ישנם בגן, ועל התחרות שהתפתחה בחלק מהמקומות שהביאה להשקעה מוגזמת של ההורים בטקס. בעקבות הביקורת הועלו חלופות שונות לטקס. ארגון חוש"ן המליץ על ההגדרה "מקבלי שבת" במקום "אבא ואמא של שבת".

ראו גם
------

* קבלת שבת
* ערב שבת

קישורים חיצוניים
----------------

* קבלת שבת בגן באתר האגף לחינוך קדם יסודי, משרד החינוך

הערות שוליים
------------

1. 1 2  טקסי שישי בגן – חלופות לקבלת שבת, באתר הפורום החילוני
2. ↑  אתר למנויים בלבד תמר טרבלסי חדד, אבא ואבא של שבת, באתר "ידיעות אחרונות", 12 בינואר 2017
3. ↑  מיתר שליידר פוטשניק‏, האם הגיע הזמן לבטל את המנהג "אבא של שבת"?, באתר וואלה!‏, 15 בינואר 2017
4. ↑  הנחיה לגנים: לא להגיד "אבא ואמא", באתר ערוץ 7
**חשש** הוא מצב מנטלי הקשור לרגשות פחד או דאגה, או שילוב ביניהם. לעיתים המילה משמשת לתיאור מצבים הדומים לחשד או לספק. בכך נבדלת המילה מכל אחת מהמילים הנ"ל. היות שחשש מתקשר גם לדאגה, יש לו קונוטציה עתידית יותר מאשר לפחד, שממוקד לעיתים קרובות יותר בהווה.

הבדל נוסף או קשור, בין חשש לבין פחד, הוא שחשש היא מילה מעט בוגרת או מפותחת יותר ושכלתנית או מרוחקת ורשמית יותר: ילדים לומדים את המילה 'חשש' ומשתמשים בה זמן רב אחרי שהם לומדים את המילה 'פחד', וגופים רשמיים כגון פוליטיקאים, ומנהלי ארגונים יבטאו לרוב חששות ולא פחדים, בהתבטאויותיהם הרשמיות.

דוגמאות
-------

המילה חשש נמצאת בשימוש שכיח בתקשורת, לעיתים קרובות בכותרות של כתבות או ידיעות העוסקות באירועים עתידיים שליליים שעלולים להתרחש או שהתרחשו ועשויים להתגלות, לרוב חשש לחיי אדם שנעדר או נחטף.

המילה משמשת לרישום כשרות של מוצרים או יצרנים, בניסוח "ללא חשש ערלה", "ללא חשש חמץ", "ללא חשש טבל ושביעית" וכו'.

ברפואה, המילה משמשת לרישום רפואי של אבחנות ראשוניות או משוערות, שאותן יש לבדוק בהמשך, או לעקוב אחריהן, בניסוח: "חשש ל...", כשלאחר מכן מצוינת האבחנה המשוערת. לדוגמה: "חשש לזיהום בתוספתן", "חשש לסרטן מעי הגס", וכו'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירות גלובס, ‏"לחקור את בעל השליטה הקודם באינוונטק - חשש לפרט מטעה בדיווח", באתר גלובס, 27 באוגוסט 2014
2. ↑
3. ↑  דוגמאות: חשש להפיכה צבאית בלסוטו שבדרום אפריקה: ראש הממשלה נמלט מהמדינה, באתר ynet, 30 באוגוסט 2014  
GTA V: חשש לביטול גרסת ה־PC ועיכוב גרסת הקונסולות של הדור הנוכחי, באתר FXP
4. ↑  דוגמה: חשש לחטיפה: צעיר חרדי נעדר מאז יום שישי

| **רגשות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אדישות • אהבה • אומץ • אושר • אימה • אכזבה • אכזריות • אמון • אמפתיה • אנטיפתיה • אקסטזה • אשמה • בדידות • בהלה • בוז • בושה • ביטחון • בלבול • גאווה • גועל • געגוע • דאגה • דו-ערכיות • דחייה • דכדוך • הודיה • היקשרות • הערצה • הפתעה • הקלה • השפלה • התאהבות • חוסר אונים • חיבה • חמדנות • חמלה • חרדה • חרטה • חשש • טינה • ייאוש • יראה • כאב • כמיהה • כעס • מבוכה • מועקה • מצוקה • מרירות • ניכור • נקמה • סבל • סיפוק • ספק • סקרנות • עדנה • עוינות • עונג • עלבון • עניין • עצב • עצבנות • פחד • פליאה • ציפייה • קבלה • קנאה • קתרזיס • רוגע • רחמים • ריקנות • רסנטימנט • שכול • שלווה • שמחה • שמחה לאיד • שנאה • שעמום • תבוסתנות • תסכול • תקווה • תשוקה |

 |
| מצב רוח • אפקט |