recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שולמית חוה הלוי** (נולדה ב-5 באפריל 1955) היא משוררת וחוקרת מסורות של צאצאי האנוסים.

ביוגרפיה
--------

שולמית חוה הלוי נולדה ב-1955 בלוצרן שבשווייץ לד״ר אורי לוי, מספרדיי ירושלים, ולחנה לבית מאיר, ממשפחה של וותיקי יהדות שווייץ. עלתה ארצה ב-1960. גדלה בפוריה עילית והתחנכה בבתי ספר באזור. התנדבה בבית החולים הדסה עין כרם ובשערי צדק. לימדה במדרשיית עמליה, בבית הספר אוולינה דה רוטשילד, ובחוות השומר בעודה נערה. למדה תנ"ך ותורה שבעל-פה במכללה ירושלים. לה תואר שני בהיסטוריה מאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (1981) ודוקטורט בהיסטוריה של עם ישראל מהאוניברסיטה העברית (2009), תחת הנחייתם של יום טוב עסיס ושלום צבר. שימשה כפרופסור נלווה במכון ספרטוס בשנים 6–1994. היא נשואה לנחום דרשוביץ.

הלוי חוקרת מסורות של צאצאי האנוסים. פרסמה מאות שירים בכתבי עת, בעיקר בעברית (אך גם באנגלית ובספרדית), ושלושה ספרי שירה.

אודות ספרה *אות הבל* כתב משה שמיר:

> 
> לא זכור לי מתי נפעמתי כל כך מדברי שירה כפי שנפעמתי מאות הבל... העיקר היופי הפיוטי, ההתעוררות של יצר המשל והנמשל והמטפורה הקולעת... ראוי ורצוי לשוב ולקרוא, לשוב ולהתדפק על פשר המעמקים של השירים.
> 
> 
> 
>

ספריה
-----

* ״הטירה הפנימית - מסע לירי אל ההווייה ואל הוויית האנוסים״, (עקד, 1998)
* ״אות הבל״ (כרמל, 2003)
* ״פרחי הערפד״ (הקיבוץ המאוחד, 2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שולמית הלוי
* שולמית הלוי באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שולמית חוה הלוי [Schulamith Chava Halevy] (2009). "צאצאי האנוסים במקסיקו של ימינו [Descendants of the Anusim (Crypto-Jews) in Contemporary Mexico]" (PDF). האוניברסיטה העברית [Hebrew University].
2. ↑  "פרחי הערפד".
**תומאזו מינארדי** (באיטלקית: **Tommaso Minardi**;‏ 4 דצמבר 1787 – 12 בינואר 1871) היה צייר וסופר איטלקי בתאוריית האמנות. פעל בפאנצה, רומא, פרוג'ה וערים אחרות. הוא צייר בסגנונות שעברו מהנאו-קלאסיציזם לרומנטיקה.

ביוגרפיה
--------

מינארדי נולד בפאנצה לאביו קרלו, שהיה רוקח, ולאמו, רוזה סטנגליני ממראדי. בתחילה הוא קיבל הדרכה בפאנצה מג'וזפה צאולי. צאולי וסופר מקומי, דיוניג'י סטרוקי, עזרו לו להשיג בין השנים 1803–1810 מלגה מהאחווה הדתית של פאנצה, שנקראה קהילת סן גרגוריו. בשנת 1810 הוא זכה בתחרות ובמלגה מהאקדמיה לאמנויות יפות בבולוניה. ברומא, התחריטים המפורטים שלו של יצירות מופת, הביאו לו שבחים. הוא עבד זמן קצר עם החרט לונגי במילאנו, ואז חזר לרומא. שם הוא הצטרף לסטודיו של וינצ'נצו קמוצ'יני, אמן נאו-קלאסי ידוע ברומא. מינארדי הפך לאחד ממנהיגי התנועה המכונה "פוריזמו", שפעלה ברומא בין השנים 1810–1815 לערך.

בשנת 1819 הוא עבר לפרוג'ה, כדי להצטרף לאקדמיה לאמנויות יפות כפרופסור לרישום ועד מהרה קודם לתפקיד מנהל, תפקיד שהמליץ אנטוניו קנובה. מיומנותו כשרטט זיכתה אותו בשנת 1822 לתואר פרופסור לציור באקדמיה של סן לוקא ברומא, במקום לואיג'י אגריקולה שנפטר. הוא מונה לאחראי על אוספי התמונות הציבוריות, והיה חבר במספר ועדות הקשורות לאמנות, כמו גם אגודות אמנות אחרות. הוא זכה בתואר חבר כבוד במספר אקדמיות לאמנות ברחבי אירופה.

מיומנותו ברישום משכה אותו אל תנועת הנצרתיים, שהתגוררו ברומא מ-1834 עד 1841. עם הזמן, מינארדי פנה יותר ויותר לנושאים דתיים בציוריו. מינארדי ועמיתיו, יוהאן פרידריך אוברבק, פייטרו טנראני ואנטוניו ביאנקיני פרסמו חיבור על אמנות שכותרתו *Del purismo nelle arti* ב-1843.

הוא צייר את "ההתגלות של הבתולה לסטניסלב קוסטקה הקדוש" (1824) עבור החדר שבו מת הקדוש. הוא גם צייר דיוקן יוצא דופן של עצמו כאמן בסטודיו עלוב (1813). הוא צייר ציור קיר המתאר את התפשטות האמונה, עבור חדר הכס של ארמון קווירינאלה.

הסטודיו שלו ברומא היה ממוקם בקרבת כיכר ונציה.

מינארדי מת ברומא ב-1871.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאזו מינארדי** בוויקישיתוף
* תומאזו מינארדי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Desiderio Vaquerizo Gil, Il poeta del mito. Ovidio e il suo tempo, **Anales de Arquelogía Cordobesa** 30, 2019-12-15, עמ' 445–452 doi: 10.21071/aac.v30i.12450
2. ↑  Alberto. Perugia, **Elenco dei pesci dell' Adriatico, di Alberto Perugia ... Con 7 tavole cromolitografiche.**, Milano,: U. Hoepli,, 1881
3. ↑  Deborah Stott, Ann Percy, Mimi Cazort, Italian Master Drawings at the Philadelphia Museum of Art, **The Sixteenth Century Journal** 37, 2006-10-01, עמ' 887 doi: 10.2307/20478073
4. ↑  **"Minardi, Tommaso". Enciclopedia Treccani (in Italian)**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605108605171
* BnF: cb180038513 (data)
* DSI: 8834
* GND: 117578487
* ICCU: RAVV052636
* ISNI: 0000 0000 6630 151X
* KulturNav: 8a5997b8-efbf-4aa6-8586-647eaf710cb7
* LCCN: n83014558
* NTA: 069409242
* RKD: 56258
* SNAC: w66f368c
* SUDOC: 124301134
* ULAN: 500024668
* VcBA: 495/121408
* VIAF: 64788091
* WorldCat: lccn-n83014558

 |
**רנייה מוטגוצ'י** (ביפנית: **Mutaguchi Renya**, **牟田口 廉也**; ‏ 7 באוקטובר 1888 - 2 באוגוסט 1966) היה קצין בדרגת לוטננט-ג'נרל בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

מוטגוצ'י נולד במחוז סאגה. הוא סיים במחזור ה-22 של האקדמיה הצבאית הקיסרית ב-1910 ובמחזור ה-29 במכללת המטה הצבאי ב-1917.

מוטגוצ'י שירת בצבא היפני בזמן התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה כנגד הצבא האדום בסיביר, ולאחר מכן נשלח כנספח צבאי לצרפת.

ב-1926, קודם מוטגוצ'י לדרגת מייג'ור, וב-1930 לדרגת קולונל. בין השנים 1933–1936 הוא שירת כמזכיר כללי של מטה הצבא היפני הקיסרי בטוקיו, ולאחר מכן נשלח לסין, על מנת ליטול את הפיקוד על חיל המצב שישב בבייג'ינג. בין השנים 1936–1938 פיקד מוטגוצ'י על רגימנט הרגלים הראשון, ולאחר מכן מונה לתפקיד מטה במפקדת צבא קוואנטונג.

במהלך שירותו בסין, ב-7 ביולי 1937, היה מוטגוצ'י מעורב בתקרית גשר מרקו פולו, אשר קדמה לפרוץ מלחמת סין–יפן השנייה. מוטגוצ'י קודם לדרגת מייג'ור-ג'נרל ב-1938, ושימש כמפקד "הארמייה הרביעית" בין השנים 1938–1939. לאחר מכן, שב מוטגוצ'י ליפן, ושימש כמפקד בית-הספר הקדם צבאי.

ב-1940, עם תחילת מלחמת העולם השנייה, קודם מוטגוצ'י לדרגת לוטננט-ג'נרל, והפיקוד על "הדיוויזיה ה-18" נמסר לידיו באפריל 1941. דיוויזיה זו מלאה תפקיד חשוב בקרב מלאיה, ומוטגוצ'י עצמו נפצע במהלך קרב סינגפור באפריל 1942. לאחר נפילת סינגפור, נשלחה הדיוויזיה ה-18 לפיליפינים, על מנת לתגבר את היחידות היפניות אשר הדפו את הכוחות האמריקאים דרומה בחצי האי בטאן. באפריל, נשלחה הדיוויזיה ה-18 לבורמה, שם לקחה חלק במערכה על בורמה.

מוטגוצ'י קיבל לידיו את הפיקוד על "הארמייה ה-15" במרץ 1943. הוא ניצל את מעמדו על מנת לקדם את תוכניתו לכיבוש אסאם שבהודו, פעולה שהביאה לבסוף לקרב אימפהל. לאחר ההפסד בקרב זה, לקראת סוף 1944, סירב מוטגוצ'י לבקשת מפקדי הדיוויזיות שלו לסגת, ובמקום, שחרר את שלושתם מתפקידם. כ-50,000 חיילים מתוך 65,0000 החיילים שהרכיבו את הארמייה נהרגו בבורמה, רובם מרעב וממחלות. עם התמוטטות האחיזה היפנית בבורמה שוחרר מוטגוצ'י מתפקידו, ונקרא חזרה לטוקיו. בדצמבר 1944, הוא אולץ לפרוש.

מוטגוצ'י נקרא לשירות לזמן קצר ב-1945, על מנת למלא שוב את תפקיד מפקד בית-הספר הקדם צבאי. עם סיום המלחמה, הוא נעצר על ידי האמריקאים והוסגר לסינגפור. בסינגפור הוא עמד בפני בית משפט צבאי והואשם בפשעי מלחמה. הוא שוחרר מהכלא ב-1948 ושב ליפן.

מוטגוצ'י נפטר בטוקיו, ב-2 באוגוסט 1966.

לקריאה נוספת
------------

* Fuller, Richard. **Shokan: Hirohito's Samurai**. London: Arms and Armor, 1992 מסת"ב 1854091514.
* Louis, Allen. **Burma: The longest War**, Dent Publishing, 1984 מסת"ב 0460024744.

קישורים חיצוניים
----------------

* Budge, Kent. Mutaguchi Renya. *Pacific War Online Encyclopedia.*


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311482105171
* CiNii: DA1867627X
* ISNI: 0000 0003 6928 9845
* VIAF: 242355954
* WorldCat: viaf-242355954

 |
**רנייה הראשון** ממונקו (צרפתית: **Rainier I of Monaco** ‏;1267–1314) היה בן משפחת גרימלדי אשר כיהן כריבון והשליט הראשון באזור הידוע כיום כנסיכות מונקו. רנייה הראשון החזיק גם בתואר הלורד של העיר קאן סור מר, ובשנת 1309 יסד בה מבצר, המוכר כיום כטירת גרימלדי. בנוסף לאלה החזיק גם בתואר הברון של סן דימטריו מממלכת נאפולי.

חייו
----

רנייה הראשון נולד בג'נובה והיה הבכור מבן שלושת ילדיו של לנפרנקו גרימלדי (Lanfranco Grimaldi) שהיה כומר צרפתי בפרובאנס, מאשתו אורליה דל קארטו (Aurelia del Carretto), ואשר לאחר פטירתו נישאה לאחיינו פרנסואה גרימלדי. 

בשנת 1297 לאחר שהפסידו בקרבות שליטה בין משפחות בג'נובה וגורשו ממנה, הצטרף רנייה לאביו החורג (שהיה גם בן דודו) וקבוצת גברים בני משפחתם לכיבוש הטירה הנפוליטנית שעל צוק מונקו, המוכרת בימינו כארמון הנסיכות של מונקו. האירוע ההיסטורי מונצח כיום בשלט האצולה של הנסיכות בדמותם של שני נזירים חמושים בחרבות, לזכרו של פרנסואה שהתחפש לנזיר ופתח את שערי הטירה לכובשים.
הנפוליטנים המובסים לא השלימו עם הכיבוש הגרימלדי ובשנת 1298 הטילו מצור על הטירה בניסיון להחזירה לשליטתם. בני גרמלדי הצליחו להחזיק מעמד במשך 3 שנים עד שנכנעו בשנת 1301 והטירה הוחזרה לשליטת ממלכת נאפולי.

רנייה נאלץ לעזוב את הטירה לאחר שקיבל פיצוי כספי, ועבר לשרת בצבאו של פיליפ הרביעי, מלך צרפת. בשנת 1304 מונה לאדמירל של צרפת לאחר שהשיג ניצחון בראש צי משולב, צרפתי - הולנדי, מול הצי הפלמי בקרב זייריקסה (Zierikzee). בנוסף לדרגה הוענקה לו גם פנסיה שנתית ותוארי אצולה.

משפחתו
------

רנייה הראשון נישא פעמיים. מנישואין הראשונים לסלווטיקה דל קרטו (Salvatica del Carretto) בת משפחתה של אימו וביתו של המרקיז מליגורה, נולדו להם ארבעה ילדים. בנם הבכור שארל הראשון, מונה ליורשו, והחזיק בתואר הלורד של מונקו. שארל הראשון נחשב כמייסד שושלת גרימלדי השולטת בנסיכות עד ימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנייה הראשון** בוויקישיתוף

| בית גרימלדי |
| --- |
| לורדים | רנייה הראשון • שארל הראשון ממונקו • רנייה השני ממונקו • לואי ממונקו • ז'אן הראשון ממונקו • אמברואה ממונקו • אנתוני ממונקו • קטלאן ממונקו • קלודין ממונקו • למברטו ממונקו • ז'אן השני ממונקו • לוסיאן ממונקו • אונורה הראשון ממונקו • שארל השני ממונקו • ארקול ממונקו • אונורה השני, נסיך מונקו |  |
| נסיכים ריבונים | אונורה השני, נסיך מונקו • לואי הראשון, נסיך מונקו • אנטואן הראשון, נסיך מונקו • לואיז איפוליט, נסיכת מונקו • אונורה השלישי, נסיך מונקו • אונור הרביעי, נסיך מונקו • אונור החמישי, נסיך מונקו • פלורסטאן הראשון, נסיך מונקו • שארל השלישי, נסיך מונקו • אלבר הראשון, נסיך מונקו • לואי השני, נסיך מונקו • רנייה השלישי, נסיך מונקו • אלבר השני, נסיך מונקו |
**קרל פרידריך כריסטיאן פאש** (בגרמנית: **Carl Friedrich Christian Fasch**;‏ 18 בנובמבר 1736 – 3 באוגוסט 1800) היה מלחין וצ'מבליסט גרמני.

ביוגרפיה
--------

פאש נולד בצרבסט, בנו של המלחין יוהאן פרידריך פאש, תלמיד של יוהאן סבסטיאן באך. מורו הראשון היה אביו. בשנת 1756 החל לשרת בחצרו של פרידריך הגדול מפרוסיה, שם היה משנה לצ'מבליסט החצר קרל פיליפ עמנואל באך. כשקפ"ע באך עזב את החצר בשנת 1787, תפס את מקומו. בשנת 1791 ייסד את ה"אקדמיה לזמרה" בברלין (Sing-Akademie zu Berlin), שהייתה עד מהרה למרכז חשוב בחיי המוזיקה של ברלין. בקונצרטים של האקדמיה קידם פאש את המוזיקה של י. ס. באך ומלחינים ידועי-שם אחרים של תקופת הבארוק, כמו גם מוזיקה בת זמנו. בשנת 1796 בא בטהובן לביקור באקדמיה. 

פאש מת בברלין בשנת 1800. את מקומו כראש האקדמיה תפס קרל פרידריך צלטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל פרידריך כריסטיאן פאש** בוויקישיתוף

* קרל פרידריך כריסטיאן פאש, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קרל פרידריך כריסטיאן פאש, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Barr, Raymond. "Fasch, Carl Friedrich Christian." In *Grove Music Online*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290053205171
* BNE: XX5534080
* BnF: cb14408771s (data)
* GND: 119116510
* ISNI: 0000 0000 8079 6547
* LCCN: n84075853
* MusicBrainz: cfbf2ef0-2a80-4c83-848f-080890606ea5
* NKC: jx20060823001
* NTA: 140312838
* SNAC: w6v12gqw
* SUDOC: 151823413
* VIAF: 504149294225780521138
* WorldCat: lccn-n84075853

 |
**קולנוע אברורה** (ברוסית: **Кинотеатр Аврора**) היא אחד מבתי הקולנוע הוותיקים ביותר בסנקט פטרבורג. ממוקם במרכז העיר, בנבסקי פרוספקט, בחצר בית מספר 60.

היסטוריה
--------

באתר בו נמצא כיום בית מס 60 בנבסקי פרוספקט, בשנות ה-80 של המאה ה-18 נבנה בית אבן בן שתי קומות עבור הסוחר א. דניסוב. מאז שנות 1890, האתר היה שייך לרוזן ס רומיאנצב, ובסוף שנות 1830 – לבתו, הנסיכה ו. גוליצינה. בשנים 1844–1845 התגורר בבית זה המשורר פ. ויאזמסקי. באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, הבית היה ברשות הרוזנת א.א.טולסטוי, אמו של הסופר א.ק טולסטוי. בשנת 1858 הבית עבר לרשותו של הסוחר הראשון גלזונוב, שעבורו האדריכל הוסיף לבניין ושינה החזיתות המוכרות שלו. הבית היה בבעלות משפחת גלזונוב עד המהפכה, הוא שיכן משרדים וחנויות שונות.

בשנת 1913, הוקם בית הקולנוע "פיקדילי" (Кинематограф «Пикадилли») בחצר הבית, שיכל להכיל 700 צופים. חזית הרוטונדה היא בסגנון נאו-קלאסיציזם, ואולם הטיח תוכנן בסגנון אר נובו. ציוד הקרנה חדש ומסך גדול נרכשו. פתיחת הקולנוע התקיימה ב־27 בדצמבר 1913.

בשנים 1923–1924 ביצע האדריכל ב. אלמדינגן את שיפוץ הקולנוע, שכלל עיצוב חדש של חללי הפנים. בנובמבר 1932, במלאת 15 שנה למהפכה, נקרא בית הקולנוע "אוברורה" (לכבוד הסיירת "אברורה"). ב־1932 היה הקולנוע מצויד בציוד להדגמה של סרטי קול, ובית הקולנוע היה אחד הראשונים בלנינגרד עם ציוד זה. בשנת 1937 הוא הורחב: שטח הקולנוע הוכפל, מבואה ואולם קונצרטים, מעוטרים בפסלים של אלים קדומים, הופיעו כאן.

"אברורה" היה אחד מבתי הקולנוע הבודדים שלא הפסיקו להציג סרטים גם במהלך המצור על לנינגרד.

קולנוע אברורה בשנת 2011
כיום, לקולנוע שני אולמות קולנוע – אחד גדול ואחד קטן, עם קיבולת של 623 ו־100 מושבים, בהתאמה, כמו גם בר קטן ובית קפה.

בשנת 1998, בית הקולנוע, במלאת 85 שנה לפתיחתו, עבר עבודות שיפוץ מקיפות לשיקום מראהו ההיסטורי. במקביל הותקן ציוד חדש לסאונד Dolby Digital SurroundEX, מסך Perlux שקוף אקוסטי חדש בשטח של 100 מטרים רבועים וכיסאות חדשים.

בשנת 2010, מקרן קולנוע דיגיטלי מדגם כריסטי CP2230 הותקן עם דגם חדש של XpanD משקפי 3D פעיל Dx101 והחל להציג גם סרטים דוקומנטריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולנוע אברורה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קולנוע אברורה
* מפיקדילי ועד אורורה. בית הקולנוע העתיק ביותר מלאו 100 שנה, כתבת תסקיר (ברוסית)
* טיטאניק תוצג שוב ברוסיה בקולנוע אברורה, דיווח מ־2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  Петербургский и пинский архитектор Николай Котович
2. ↑  В «Авроре» снова покажут фильм «Боттичелли. Инферно»
סמליל החברה
**תמי (אימי) מכון למחקר ופיתוח בע"מ** נוסדה בשנת 1951 כחברה ממשלתית בשם **תעשיות מחצבי ישראל בע"מ** והייתה תחת אחריות משרד הפיתוח. בשנת 1964 נרשמה תחת שמה החדש. משנת 1975 חברת בת של כימיקלים לישראל.

פעילות
------

תפקידיה של מחצבי ישראל היו, ביצוע סקרים גאולוגיים לשם איתור מכרות ומחצבים בעלי ערך כלכלי, ביצוע מחקרי מעבדה לשם ניצול המחצבים, תכנון ליווי והפעלת מפעלי תעשיית המכרות והמחצבים.

כשהוקמה מחצבי ישראל מסר לה חיל המדע של צה"ל מידע שהצטבר ברשותו בעקבות הסקר הגאולוגי הראשון של הנגב שבוצע על ידו בשיתוף חוקרי מכון ויצמן.

בשנת 1951 הקימה מחצבי ישראל את חברת פוספטים בנגב. ב-1953 את חברת חרסית וחול זך בנגב וב-1954 את מכרות נחושת תמנע.

מעבדות מחצבי ישראל היו במפעל דשנים וחומרים כימיים בחיפה. כיום שוכנות המעבדות בקריית אתא.

בישראל התגלו חמישה מחצבים מתכתיים, שרק לאחד מהם כדאיות כרייה והוא הנחושת בתמנע. שאר המרבצים המתכתיים המצויים באדמת ישראל הם הזהב והברזל, המצויים על גבול הכדאיות הכלכלית, וגם מנגן ואורניום, אשר המרבצים שלהם לא נחפרים, משום שהם מתחת לסף הכדאיות הכלכלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תמי מכון למחקר ופתוח באנגלית
* אתר האינטרנט הרשמי של תמי מכון למחקר ופתוח בעברית
* מכרות נחושת תמנע
* שי טחנאי, מארץ המחצבים לארץ המכתשים - מדרשת שדה בוקר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0480 0603

 |
תרשים של כרומוזום X אנושי
**כרומוזום X** הוא כרומוזום מין באחת ממערכות כרומוזומי המין הבאות:

* במערכת כרומוזומי מין XY, המצויה, למשל, אצל היונקים ואצל חלק מהחרקים. במערכת זו, שני כרומוזומי X מקודדים לנקבה, וכרומוזום X אחד לצד כרומוזום Y אחד, מקודדים לזכר.
* במערכת כרומוזומי המין X0, המצויה, למשל, אצל חלק מהחרקים. גם במערכת זו שני כרומוזומי X מקודדים לנקבה, אבל במקרה זה הקידוד לזכר מתבטא בהימצאו של כרומוזום X ככרומוזום בודד.

בניגוד לזוגות הכרומוזומים האחרים כרומוזומי המין עוברים שחלוף רק בנקבה. הכרומוזומים X ו-Y אינם עוברים שיחלוף ביניהם משום שכרומוזום ה-Y קצר באופן משמעותי מכרומוזום ה-X ואינו מכיל את מרבית הגנים שעל כרומוזום ה-X. במערכת X0 לכרומוזום ה-X אין בזכר בן זוג שאתו הוא יכול לעבור שחלוף. מעבר לזאת, אצל חלק מהחרקים שיש להם אחת משתי מערכות כרומוזומי מין אלה, המערכת מאלצת את ביטול כלל הליך השחלוף בעת יצירת תאי הזרע בזכר, והיא מתרחשת רק בעת יצירת תאי הביצית בנקבה.

ההבדלים בין זכרים לנקבות ביצורים בעלי מערכות מין XY נגרם על ידי ביטוי בזכרים (XY) של גנים המצויים בכרומוזום Y, או על ידי ביטוי כפול של גנים המצויים על כרומוזום X בנקבות (XX). ואולם, מרבית הגנים בכרומוזום X אינם אמורים להתבטא כפליים בנקבה ולצורך זה קיים מנגנון ההשתקה של כרומוזום X אשר משתק בכל תא באקראי את הביטוי הגנטי של אחד מכרומוזומי ה-X. זהות כרומוזום ה-X המושתק נקבעת בשלב העוברי של האורגניזם. דוגמה הממחישה אזורי ביטוי שונים של כרומוזומי X שונים בגוף הנקבה היא צבע הפרווה בחתולות. אצל חתולים מקודד צבע הפרווה בכרומוזום X, כך שחתולות בעלות שלושה צבעים הן חתולות שמלבד לכתמים הלבקניים שלהן מבטאים, לדוגמה, חלק מהתאים כרומוזום X בעל אלל לצבע חום וחלק כרומוזום X עם אלל לצבע שחור.

מוטציות כרומוזומליות
--------------------

מנגנון ההשתקה של כרומוזום ה-X מאפשר שרידה גם במקרי מוטציה כרומוזומלית חמורה מסוג טריזומיה של כרומוזום X, ולכן כרומוזום X הוא הכרומוזום הארוך היחידי המאפשר לשרוד גם בתסמונות מסוג תסמונת X משולש (XXX) ותסמונת קליינפלטר (XXY). יתרה מכך, טריזומליה של כרומוזום X ביונקים גורמת לנזקים קטנים בהרבה מאשר טריזומליה של כרומוזומים קצרים אשר אינם כרומוזומי מין (למשל טריזומיית כרומוזום 21 הגורמת לתסמונת דאון).

תאחיזה לכרומוזום X
------------------

כרומוזום X מקיים דגם הורשה ייחודי. על גנים המצויים על פני כרומוזום X נאמר כי הם "בתאחיזה לכרומוזום X" או "אחוזים בכרומוזום X". דגם ההורשה מושפע מהיות האלל דומיננטי או רצסיבי.

ראו גם
------

* כרומוזום Y
* תאחיזה בכרומוזומי זוויג
* מונואמין אוקסידאז
* סינדרום בארס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרומוזום X** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529629405171
* LCCN: sh85148724

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגירוי הומוריסטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שעשוע (פירושונים).
איש שלג שנבנה לשם השעשוע שבדבר
**שעשוע** הוא מצב של חוויית אירועים או גירויים הומוריסטיים ומשעשעים. השעשוע מקושר להנאה, אושר וצחוק.

מחקרים הנוכחיים עדיין לא הגיעו להסכמה על מטרת השעשוע המדויקת, אם כי התאוריות הועלו בתחומי פסיכולוגיה, פסיכיאטריה וסוציולוגיה. בנוסף, המנגנון המדויק שגורם לאלמנט מסוים (תמונה, קול, התנהגות, וכו ') כדי להיתפס כיותר או פחות משעשע מאלמנט אחר עבור אדם מסוים אינו ברור עדיין.

סוגים ופעילויות
---------------

ילדה משתעשעת במים
שעשועי לשון ו**משחקי מילים** הם מגוון השימושים הנעשים בשפה לשם שעשוע, תוך ניצול סגולותיה של השפה. שעשועי לשון ומשחקי מילים משמשים לא רק לשם שעשוע אלא גם כאמצעי ספרותי בשירה או בפרוזה.

שעשועי מתמטיקה הם שם כולל למשחקים, חידות, קסמים מתמטיים, כן נושאים במתמטיקה שאינם דורשים ידע רב ויש בהם מן השעשוע. שעשועי מתמטיקה משמשים ככלי עזר חשוב בהוראת המתמטיקה ובפופולריזציה שלה.

חידה היא בעיה המוצגת לשם שעשוע וכאתגר חשיבה. לעיתים החידה היא בתבנית קבועה (תשבץ, למשל), אך פעמים רבות החידה היא בלתי שגרתית, וזה ייחודה ההופך אותה מבעיה לחידה. לחידה בלתי שגרתית נדרש פתרון בלתי שגרתי, אם כי לא תמיד הגבול בין חידה לבעיה חד וברור. חידה נראית לעיתים בלתי שגרתית רק עקב ניסוחה המיוחד או משום שהיא מתבססת על ידע שחסר לנשאל.

שעשוע ילדים הוא פעולה שילדים עוסקים בה לשם הנאה, ובניגוד למשחק אין לה חוקים מוגדרים.

ראו גם
------

* שעשועי לשון
* שעשועי מתמטיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שעשוע** בוויקישיתוף

| **רגשות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אדישות • אהבה • אומץ • אושר • אימה • אכזבה • אכזריות • אמון • אמפתיה • אנטיפתיה • אקסטזה • אשמה • בדידות • בהלה • בוז • בושה • ביטחון • בלבול • גאווה • גועל • געגוע • דאגה • דו-ערכיות • דחייה • דכדוך • הודיה • היקשרות • הערצה • הפתעה • הקלה • השפלה • התאהבות • חוסר אונים • חיבה • חמדנות • חמלה • חרדה • חרטה • חשש • טינה • ייאוש • יראה • כאב • כמיהה • כעס • מבוכה • מועקה • מצוקה • מרירות • ניכור • נקמה • סבל • סיפוק • ספק • סקרנות • עדנה • עוינות • עונג • עלבון • עניין • עצב • עצבנות • פחד • פליאה • ציפייה • קבלה • קנאה • קתרזיס • רוגע • רחמים • ריקנות • רסנטימנט • שכול • שלווה • שמחה • שמחה לאיד • שנאה • שעמום • תבוסתנות • תסכול • תקווה • תשוקה |

 |
| מצב רוח • אפקט |
מולקולת הרטינל מתיישרת לאחר בליעת פוטון (אור) באורך גל מתאים, המסומן באות γ
קבוצת הם, טבעת פירול עם יון מתכת, מופיעה במולקולות כמו המוגלובין. בולעת אור בתחום הנראה.
**כרומופור** הוא חלק ממולקולה, או קבוצה פונקציונלית בה, המעניקים למולקולה צבע. כרומופורים ביצורים חיים נקראים בדרך כלל פיגמנטים.

כאשר מולקולה בולעת אורכי גל מסוימים של האור, ומעבירה או מחזירה אורכי גל אחרים בתחום האור הנראה, יש לה צבע. כרומופור הוא אזור במולקולה בו הפרש האנרגיה בין שני אורביטלים מולקולריים מתאים לטווח האנרגיה של הספקטרום הנראה. כרומופור יכול לבלוע פוטונים של אור נראה שפוגעים בו, דבר שיגרום לעירור של אלקטרון ממצב היסוד למצב מעורר.

במולקולות ביולוגיות המשמשות לקליטת או גילוי אנרגיית אור, הכרומופור הוא קבוצה פונקציונלית שגורמת לשינוי קונפורמציה במולקולה, בתגובה לבליעת אור.

ניתן לחלק את הרוב המכריע של כרומופורים לשני סוגים: מערכות מצומדות, וקומפלקסים מתכתיים. בראשון, רמות האנרגיה ביניהם עוברים האלקטרונים הם אורביטלי פאי מורחבים, הנוצרים על ידי סדרת קשרים יחידים וכפולים, לסירוגין, לעיתים במערכות ארומטיות. דוגמאות נפוצות לכרומופורים הן רטינל (המשמש לגילוי אור בעין), צבעי מאכל שונים, צבעי בד (תרכובות אזו), ליקופן, בטא-קרוטן, ואנתוציאנין.

קומפלקסי מתכת פועלים ככרומופורים על ידי פיצול אורביטלי d, עקב קישור מתכת מעבר לליגנד. דוגמאות לכרומופורים מסוג זה הן כלורופיל (המשתמש בצמחים לפוטוסינתזה), המוגלובין (המעניק לכדוריות דם אדומות את צבען), המוציאנין, ומינרלים צבעוניים כמו מלכיט ואחלמה (אמטיסט).

כרומופורים ביולוגיים כוללים לעיתים קרובות ארבע טבעות פירול, בשני סידורים אפשריים:

* הפירולים יוצרים שרשרת פתוחה, ללא מתכת: פיטוכרום, פיקובילין, בילירובין.
* הפירולים יוצרים טבעת (פורפירין), עם אטום מתכת במרכזה: המוגלובין, כלורופיל.

ראו גם
------

* חוקי וודוורד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרומופור** בוויקישיתוף
* הסיבות לצבע, מנגנונים פיזיקליים ליצירת צבע (אנגלית)
* כרומופור בספר הזהב של IUPAC
* כרומופור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גם למולקולות המחזירות אור שאינו בתחום הנראה יש צבע, אך הוא אינו חשוף לבני האדם ללא מכשור מיוחד, כמו מצלמות אינפרא-אדום או מצלמות UV. חרקים, כמו הדבורה, יכולים לראות צבעים אלו (למשל בפרחים) ללא עזרים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16676682r (data)
* GND: 4147985-3
* NKC: ph119211

 |
**שולה קשת** (לבית פישר) (באנגלית: **Shula Keshet**) (נולדה ב-26 בינואר 1940) היא חוקרת ספרות עברית, פרופסור בגמלאות לספרות ותרבות ישראל במכללת סמינר הקיבוצים, שספרות המחקר שכתבה עוסקת בספרות העברית מראשית ימיה.

ביוגרפיה
--------

קשת נולדה בתל אביב. לאחר מלחמת העצמאות, כשעברה משפחתה לבני ברק, השלימה את לימודיה בתיכון אהל שם ברמת גן. בגיל צעיר הצטרפה לתנועת הנוער העובד והלומד, התגייסה לנח"ל ושירתה במסגרת של״ת כמדריכה בתנועתה, סניף בת גלים. לאחר השירות הצבאי הצטרפה עם חבריה לקיבוץ בית גוברין, ולאחר נישואיה השתקעה בקיבוץ גבעת ברנר (1960).

קשת סיימה תואר ראשון בספרות עברית ומקרא באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בחוג לספרות השוואתית באוניברסיטה העברית בירושלים. בין מוריה היו נחמה ליבוביץ, ישראל לוין ושמעון זנדבנק. היא שילבה עיון ומחקר עם עבודתה בבית הספר בגבעת ברנר, ומשום כך התאחרו לימודיה לתואר שלישי, שלא היו מקובלים אז בתנועה הקיבוצית. נושא עבודת הדוקטור שלה היה ״ראשית הרומן הקיבוצי: ספרות אידיאולוגית בין קוראים, יוצר ויצירה״ (1992). היא זכתה בפרס דב סדן למחקרים בספרות עברית. ספרה הראשון, המחתרת הנפשית : על ראשית הרומן הקיבוצי, שהתבסס על עבודת הדוקטור, יצא לאור ב-1995. בתחילת שנות התשעים החלה ללמד בסמינר הקיבוצים כמרצה בכירה בספרות ובתרבות ישראל.

כתיבתה
------

בכתיבתה קשת מתייחסת לאופן בו מיתוסים שונים נבנים בכתיבה העברית על ציר זמן השואב מהעבר, לרבות זה המקראי, ומתכתב עמו.

בספרה "נקודת הבראשית: גלגולו של מיתוס ביתניה בספרות העברית" - העוסק בראשית הרומן הקיבוצי מתוך התייחסות לקורותיה של  ביתניה כפי שהוא מתגלם בכינון הסיפור על ראשוני חלוצי השומר הצעיר, שישבו בביתניה־עילית, ובדיאלוג שניהלו מגוון יוצרים, בהם נתן אגמון ויהושוע סובול, עם הסיפור ההיסטורי של קורותיהם .

הספר, "אמרי-נא אחותי את - גלגולו של סיפור חוזר בתרבות ישראל", מציע קריאה השבה ומוצאת תבניות סיפוריות דומות על ציר זמן שתחילתו בספרות המקראית וסופו בספרות עברית בת ימנו.

הספר "אבשלומי - קריאות אינטרטקסטואליות בספרות העברית המודרנית" - מציג את האופן שבו הספרות העברית המודרנית מנהלת דיאלוג עם המקרא בשיח אובדן וקורבן, מתוך התייחסות לנהי על מותו של אבשלום המקראי.

ספריה
-----

* **נקודת הבראשית: גלגולו של מיתוס ביתניה בספרות העברית** (הקיבוץ המאוחד ומכון פורטר, 1995)
* **אמרי-נא אחותי את - גלגולו של סיפור חוזר בתרבות ישראל** (הקיבוץ המאוחד, 2003)
* **פרקים בספרות פנים אל פנים**
* **אבשלומי - קריאות אינטרטקסטואליות בספרות העברית המודרנית** (הקיבוץ המאוחד, 2018)
* **המחתרת הנפשית** - על ראשית הרומן הקיבוצי

קישורים חיצוניים
----------------

* שולה קשת, ברשת החברתית פייסבוק
* שולה קשת, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* הספרים של שולה קשת, באתר "סימניה"
* שולה קשת, ‏עידן התמימות: הצגת 'אחי גיבורי התהילה' בקיבוץ גבעת-ברנר, ספטמבר 1953, **ישראל** 2002, עמ' 132-119
* שולה קשת (1940-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על הספר "**נקודת הבראשית**" באתר הקיבוץ המאוחד ספריית פועלים
2. ↑  על ספרה "**אבשלומי**"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398380205171
* BnF: cb145166090 (data)
* GND: 1159236763
* ISNI: 0000 0000 6657 1931
* LCCN: nr90012309
* NLA: 53004648
* NTA: 36988227X
* VIAF: 5494153834757564450002
* WorldCat (עם VIAF): 5494153834757564450002

 |
המונח "קורות" מפנה לכאן. לערך העוסק בכתב עת, ראו קורות (כתב עת).
**כרוניקה** (בלטינית: **Chronica**, מיוונית: **χρονικά**), או "**קורות**", היא דיווח היסטורי על עובדות ואירועים בסדר כרונולוגי. באופן טיפוסי ניתן בכרוניקה משקל זהה לאירועים חשובים יותר וחשובים פחות, מאחר שהמטרה היא בפשטות תיעוד האירועים שהתרחשו. זאת בניגוד לסיפר (נרטיב) או להיסטוריה, אשר מתמקדים באירועים חשובים, מניחים אותם בהקשר ובצימוד לפרשנות משמעותית, ובד בבד מדּירים את האירועים שאינם נראים חשובים בעיני המחבר.

חוקרים מסווגים את סוגת הכרוניקה לשתי תת-קבוצות: כרוניקות מתות וכרוניקות חיות. **כרוניקה מתה** היא כזו שמחברה מלקט את האירועים שהתרחשו עד לזמן הכתיבה, ואינו מתעד אירועים נוספים תוך כדי התרחשותם. **כרוניקה חיה** היא כרוניקה שמחברהּ או מחבְּריה מוסיפים לה באופן קבוע מידע המתעד אירועים עכשוויים זמן קצר לאחר התרחשותם. בשל מיידיות תיעוד האינפורמציה, נוטים היסטוריונים להעריך כרוניקות חיות, כגון ספרי השנים, יותר מאשר כרוניקות מתות.

המונח "כרוניקה" מתייחס לעיתים קרובות לספר אשר נכתב בידי כרוניקן בן ימי הביניים ואשר מתאר אירועים היסטוריים בארצו או את חייהם של אצילים או של אנשי דת, אך גם של אירועים כלליים. עיתונים שונים אימצו את התיבה "כרוניקה" (Chronicle) כחלק משמם. סיפורים בדיוניים שונים אימצו גם הם את "כרוניקה" כחלק משמם, במטרה להשרות רושם אפי.

כרוניקה המתחקה אחר ההיסטוריה העולמית מכונה "כרוניקה אוניברסלית".

נרטיב כרונולוגי
---------------

הכרוניקה – הורתה של ה"היסטוריות" המודרניות – הייתה בבסיסה דיווח, בצורת סיפורת או שירה, על אודות אירועים לאומיים או עולמיים אשר התרחשו לאורך תקופת זמן ניכרת. אם הכרוניקה דנה באירועים שהתרחשו שנה בשנה, היא מכונה על פי רוב "ספר שנים". שלא כמו ההיסטוריונים המודרניים, מרבית הכרוניקנים נטו ללקט כל פרט מידע שהניחו עליו את ידיהם, ולא עשו מאמץ ניכר להפריד בין אגדה ועובדות.

ראו גם
------

* הרמנויטיקה
* היסטוריוגרפיה
* כרונולוגיה
* ספרי השנים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כרוניקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כרוניקות** |

* כרוניקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4127914-1
* HDS: 045853
* NKC: fd132684

 |
**ארזניתיים** או **אדריאניקטיים** (שם מדעי: **Adrianichthyidae**) היא משפחת דגי גרם מסדרת החניתאים החיים במים מתוקים ומים מליחים באסיה מהודו עד יפן ועד דרום-מזרח אסיה באינדונזיה ומלזיה. בעבר היא השתייכה לסדרת הגמבוזאים.

מאפיינים
--------

אורך דגים אלה 1.5–17 סנטימטרים, והם בעלי גוף מוארך וראשים קטנים מעוגלים. הם בעלי עצם מיוחדת בזנבם ולסת צרה ומחודדת. במינים אלה הנקבות פולטות את ביציהן למים והזכרים מפרים אותם חיצונית. מספר מינים הם בעלי הפריה פנימית והם משריצים צאצאים חיים, בעוד אחרים נושאים את הביצים על סנפירי האגן שלהם עד בקיעתם.

הם חיים במים מוצפים באורז, מה שנתן להם את שמם. רבים מהם הם דגי נוי מוכרים.

מיון
----

* משפחה **ארזניתיים** (Adrianichthyidae)
	+ תת-משפחה Adrianichthyinae
		- סוג *Adrianichthys* - בו 4 מינים
	+ תת-משפחה Oryziinae
		- סוג אָרְזָנִית (*Oryzias*) - בו 33 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארזניתיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אשף כלבי** (שם מדעי: *Cynomops*) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת האשפיים ובו 8 מינים שחיים בדרום אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1920 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ומשמעות שמו המדעי ״עטלף כלב״. האשף הכלבי קרוב חיצונית וגנטית לאשף מולוסוס, ולעיתים נחשב כתת-סוג שלו.

תיאור ואנטומיה
--------------

לאשף הכלבי גוף גוצי שמנמן, צוואר עבה, ראש קצר ומעוגל, גולגולת חזקה ומסיבית וכנפיים ארוכות וצרות. החרטום מקוצר ולווייתני ומתמזג לחלוטין עם הגולגולת. הפנים רחבות וכלביות, העיניים בולטות, והלוע שטוח. האף רחב עם נחיריים עגולים גדולים, השפתיים חלקות ללא קפלי עור האופיינים לאשפיים, והשפה התחתונה קצרה בצורה משמעותית מן העליונה. אוזני האשף קצרות, רחבות ומקופלות והן מחוברות לפנים; באזור הבסיס, יש להן קמט עור עגול גדול ובולט. השיניים חזקות וחדות, והניבים והחותכות העליונות ארוכים במיוחד. הזנב ארוך יחסית וגמיש; כמעט מחצית ממנו יוצאת מתוך כנף הזנב. אורך הראש והגוף של מיני האשף הכלבי 50–78 מ״מ, אורך הזרוע 29–49 מ״מ ואורך זנבו 22–34 מ״מ; משקלם עד 29 גרם. הזכרים גדולים מן הנקבות.

הפרווה של האשף הכלבי קצרה, צפופה וקטיפתית. צבעה הכללי צבעוני בדרך כלל, ונע בין אדמוני לערמון, חום שוקולד כהה, כתום מבריק, זהוב או אוכרה; לעיתים קרובות יש שילוב בין הצבעים הנזכרים, כשהכתפיים, העורף, הצוואר והחלק האחורי נוטים להתכהות, הצלעות בצבע בהיר עז והגחון והחזה בצבע צהבהב קרם, אפרפר או לבנבן. הפנים, האוזניים, הכנפיים, הרגליים והזנב בצבע שחור מבריק. השפתה התחתונה ורודה.

תפוצה וביולוגיה
---------------

האשף הכלבי מצוי באמריקה הדרומית והמרכזית. טווח התפוצה שלו משתרע על דרום מקסיקו, בליז, גואטמלה, ניקרגואה, הונדורס, אל-סלבדור, קוסטה ריקה, פנמה, קולומביה, וונצואלה, מזרח אקוודור, גיאנה, גיאנה הצרפתית, סורינאם, צפון ומזרח פרו, בוליביה, ברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. בית הגידול שלו מורכב מיער גשם טרופי, יער מנגרובים, יער גדותיים, יער עננים וסוואנה טרופית.

האשף הכלבי פעיל בלילה וחי בקבוצות של עד 75 פרטים. הוא מבלה את שעות היום בשינה במערות, חללי עצים ועל כפות דקלים, ומעדיף אתרי לינה חמים ולחים. הוא מחפש את מזונו בשטח פתוח ומאתר אותו באמצעות איכון הד. הוא ניזון בעיקר מחרקים בעלי קליפה קשה, שאותה הוא מפצח עם שיניו החזקות. האשפית ממליטה גור יחיד מדי שנה. מעבר לכך, אין מידע רב על האקולוגיה והביולוגיה של הסוג.

מינים
-----

בסוג זה יש 8 מינים מוסכמים, וייתכן שבעתיד יוגדרו מינים נוספים.

* אשף כלבי קינמון (*Cynomops abrasus*)
* אשף כלבי גרינהל (*Cynomops greenhalli*)
* אשף כלבי מקסיקני (*Cynomops mexicanus*)
* אשף כלבי חום (*Cynomops paranus*)
* אשף כלבי דרומי (*Cynomops planirostris*)
* אשף כלבי מילר (*Cynomops milleri*)
* אשף כלבי פרימן (*Cynomops freemani*)
* אשף כלבי וואוראני (*Cynomops tonkigui*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשף כלבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אשמן קצר-אוזן** (שם מדעי: *Cyttarops alecto*) הוא מין עטלף קטן במשפחת האשמניים שחי בעיקר בצפון אמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1913 על ידי הזואולוג בריטי אולדפילד תומאס.

תיאור ואנטומיה
--------------

האשמן קצר האוזן מתאפיין בגוף קומפקטי שמנמן, בראש רחב וחרוטי עם שקע עמוק ייחודי במרכז המצח ובפנים קצרות וצרות. האוזניים שלו קצרות ומעוגלות עם שוליים קמורים בצורה בולטת. עיניו שחורות ובולטות ואפו קטן עם נחיריים צינוריים. החרטום צר, מחודד ופונה כלפי מעלה. האשמן קצר האוזן הוא עטלף קטן למדי: אורך ראשו וגופו 47–55 מ״מ, אורך הזרוע 45–47 מ״מ, אורך הזנב 20–25 מ״מ ומשקלו 7–11 גרם. הנקבות גדולות יותר מן הזכרים. המין חסר שקיקי עור על הכנפיים.

הפרווה של האשמן קצר האוזן צפופה ומסולסלת עם מרקם משי רך. צבעה הכללי נע בין אפור כהה לאפור-סגלגל, אפור פיח, חום אפרורי או שחור מעורב בכסף, כשהגחון והכתפיים בהירים יותר. על הסנטר יש זקן ארוך שבולט בעיקר כשהאשמן נח. הכנפיים, הרגליים והאוזניים בצבע שחור מבריק או פחם, והזרועות ופנים האוזניים בצבע בורדו. הפנים החשופות עשויות להיות שחרחרות, אפורות או צהבהבות.

תפוצה וביולוגיה
---------------

האשמן קצר האוזן מצוי לאורך קו החוף הצפוני של אמריקה הדרומית ובמידה פחותה גם באמריקה המרכזית. טווח התפוצה שלו משתרע על צפון ברזיל, גיאנה הצרפתית, גיאנה, סורינאם צפון וונצואלה וקולומביה, מזרח פנמה, קוסטה ריקה וניקרגואה. יש אוכלוסייה מבודדת בעומק אגן האמזונס שנמצאת במשולש הגבולות ברזיל-בוליביה-פרו. מכיוון שהמין נלכד לעיתים נדירות בטבע, ייתכן שהטווח שלו רחב מהידוע. בית הגידול של האשמן כולל בעיקר יערות לחים והוא מצוי בשפלות עד רום 500 מטר מעל פני הים.

מעט מאוד ידוע על האשמן קצר האוזן בשל נדירותו. הוא פעיל בלילה ויוצא לתור אחר מזון כ-45 דקות לאחר השקיעה. את שעות היום, האשמן מבלה על כפות של דקלי קוקוס, וחי בבדידות או בקבוצות קטנות עד 10 פרטים. מקומות המקלט ממוקמים בדרך כלל באזורים פתוחים כמו חורשות, סוואנות וגינות. כאשר האשמנים יוצאים לפעילות, הם טסים לעבר אתרי האכלה במשך רבע או חצי שעה, ורק לאחר מכן מתחילים לצוד בגובה 3–4 מטר מעל הקרקע. התזונה של האשמן קצר האוזן מורכבת מחרקים מעופפים, אותם הוא מתאר באמצעות איכון-הד עם סדרת פולסים שעוצמתם מגיעה עד ל-100 קילוהרץ.

מצב שימור
---------

האשמן קצר האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור טווח התפוצה הרחב. האיומים על מין זה אינם ידועים, ונדרשים מחקרים נוספים על האקולוגיה, טווח התפוצה ובית הגידול של המין כדי להעריך את האיומים עליו. אומדן האוכלוסייה אינו ידוע, שכן האשמן קצר האוזן נחשב לנדיר למדי ונלכד לעיתים רחוקות בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשמן קצר-אוזן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשמן קצר-אוזן באתר הרשימה האדומה של IUCN
מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
**בארות בְּנֵי-יַעֲקָן** או **בני יעקן** הוא שמו של מקום הנזכר במקרא כאחת מתחנות (ה-28 במספר) בני ישראל במסעם לאחר יציאת מצרים. במדרש מבואר כי במקום הזה התרחשה מלחמה כבדה בין בני שבט לוי לבין אלו מבני ישראל שביקשו לחזור למצרים.

האתר נזכר מספר פעמים בתנ"ך, כולן בהקשר של תחנות בני ישראל במדבר. כגון הנאמר בספר במדבר: "וַיִּסְעוּ מִמֹּסֵרוֹת וַיַּחֲנוּ בִּבְנֵי יַעֲקָן" (ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק ל"א).

סדר המסעות
----------

בתלמוד התקשו בסתירת הפסוקים. בספר במדבר, כפי שהובא לעיל, נאמר שבני ישראל נסעו ממוסרות לבני יעקן, ואילו בספר דברים נאמר שנסעו מבני יעקן למוסרה: "וּבְנֵי יִשְׂרָאֵל, נָסְעוּ מִבְּאֵרֹת בְּנֵי-יַעֲקָן מוֹסֵרָה; שָׁם מֵת אַהֲרֹן וַיִּקָּבֵר שָׁם, וַיְכַהֵן אֶלְעָזָר בְּנוֹ תַּחְתָּיו" (ספר דברים, פרק י', פסוק ו').

חז"ל ישבו את סתירת הפסוקים. לפיהם, לאחר מיתת אהרן בהור ההר, נסתלקו ענני הכבוד שהגנו על העם, בעקבות סילוק ההגנה הזו פחדו בני ישראל ממלחמה עם מלך ערד, ורצו לחזור למצרים. בני ישראל חזרו בפועל עד לבני יעקן, ומשם הלכו שוב למוסרה, עד שנלחמו בהם שבט לוי והחזירו אותם חזרה.

אמנם פרשנים אחרים ניסו ליישב את סתירת הפסוקים על פי הפשט:

* הרשב"ם הסביר שמשמעות הפסוק "נסעו מבארות בני יעקן מוסרה" היא שבני ישראל נסעו מבני יעקן שליד מוסרה, או מבני יעקן, לשם הגיעו ממוסרה.
* אבן עזרא כתב ש"בני יעקן" הוא מקום אחד, אך "**בארות** בני יעקן" הוא מקום אחר, והכוונה לקדש.
* רמב"ן דחה את פירוש ראב"ע, וכתב ששמות מקומות ואנשים מופיעים באופן קבוע בצורות שונות מעט במקומות שונים בתורה. לפיכך הציע ליישב את הסתירה בדרך אחרת, לפיה בחשמונה היו בארות, אך מאחר שבארות אלו שימשו את אנשי בני יעקן שהיו הולכים לאותן בארות על מנת להשקות צאנם נקרא המקום "בארות בני יעקן".

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוש רש"י על ספר דברים, פרק י', פסוק ו'.
2. ↑  כן נכתב בפירוש "הדר זקנים" על פסוק זה.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **תחנה קודמת**:**מוסרות** | **נדודי בני ישראל במדבר** | **תחנה הבאה**:**חור הגידגד** |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי עבודה. אם התכוונתם לעלון פרסומת, ראו עלון.
 המונח "צבת" מפנה לכאן. לערך העוסק באיבר בבעלי חיים מסוימים, ראו צבת (ביולוגיה).
פלייר סטנדרטי
פלייר פטנט
פלייר אף ארוך
שימוש בפלייר בעל אף ארוך
**פְּלָיֶר** (בעברית: **מֶלְקַחַת**) הוא כלי עבודה המשמש לתפיסת עצמים באמצעות שימוש במנוף. פליירים מתוכננים לשימושים רבים, ולעיתים הצבתות שלהם מעוצבות בצורות ייעודיות כדי לאחוז, לכופף, למשוך או לסלסל חומרים שונים. בעלי מקצוע שונים משתמשים בפליירים לפעולות שונות. סוגים רבים של פליירים מכילים צבתות ייעודיות לחיתוך.

המלה העברית "צבת", שמקורה כנראה בארמית, משמשת בשנות האלפיים בעיקר ל"פלייר אף ארוך". בצבא משמש הביטוי "**מכפתיים** מתכוונן נטוי" לרישום מלאי של צבת מתכווננת.

היסטוריה
--------

הפלייר הומצא בעת העתיקה לשם אחיזת עצמים לוהטים, ושימש בעיקר בעבודות מתכת. איור עתיק מציג צבתות בנפחיה של הפייסטוס (אל האש ואומנויות הפחחות היווני). סוגים רבים של פליירים התפתחו במרוצת השנים, עם המצאות של חפצים שונים, שאותם היה צורך לאחוז, כגון פרסות, ברגים, חוטים חשמליים, צינורות וציוד חשמלי ואלקטרוני.

בעברית מופיעה הצבת במסכת אבות: **צבת בִּצבת עשויה** (אבות ה' ו'), שם מוזכרת הצבת כאחד מעשרת הדברים שברא אלוהים בערב שבת בין השמשות, שהלא כדי ליצור צבת משתמש הנפח בצבת אחרת, ועל כן מוכרח שהצבת הראשונה נוצרה בדרך נס. בעברית החדשה משמש המשפט כביטוי לגבי עניין סבוך ומפותל, שמרכיביו אחוזים זה בזה כשלשלת.

עיצוב
-----

העיצוב הבסיסי של הפלייר לא השתנה רבות מאז המצאתו. הוא כולל זוג ידיות, ציר (לעיתים בצורת מסמרת) וראש בעל זרועות (אף), או לסתות מחודדות. בניגוד למספריים או למזמרה, לסתות הפלייר תמיד נפגשות בסוף מהלך הידיות.

פליירים ממירים את פעולת האחיזה בידיות, על ידי סגירת האצבעות על כף היד, לתפיסה מדויקת של העצם. כיוון שהידיות ארוכות יותר מאף הפלייר, הכח המופעל על העצם חזק יותר, בשל המנוף שנוצר.

הפלייר עשוי בדרך כלל מסגסוגת פלדה עם תוספות התורמות לחיזוק ולמניעת חלודה, כגון ונדיום וכרום.

ידיות הפלייר מצופות בדרך כלל פלסטיק במטרה לבודד מפני מתח חשמלי ומפני חום.

סוגי פליירים
------------

פלייר מתכוונן (ג'בקה)
* **פלייר סטנדרטי**
* **פלייר אף-ארוך** (נקרא גם **שפיץ-פלייר** או **פלייר-שפיץ**) - בעל צבתות ארוכות וצרות לתפיסת חלקים בחללים קטנים.
* **פלייר פטנט** - בעל מנגנון קפיצי ננעל המתכוונן על ידי בורג ומאפשר נעילת הצבתות בעצמה חזקה יותר מכח היד לבדה.
* **פלייר מתכוונן** (נקרא גם **ג'בקה** ("ז'בקה" צפרדע בבולגרית) או **ג'בקה אמריקאית**) - ניתן להזיז את צירו כדי לאחוז עצמים בגדלים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלייר** |

* פלייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| כלי עבודה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אזמל • גרזן • דיסק חיתוך • חוט בנאים • חוט משיכה • טסטר • כליבה‏ (קלמרה) • כף בנאים‏ • לדרמן • מברג • מחרטה • מסור • מסור אנכי • מסור חרב • מסור נימה • מסור עגול • מסור שרשרת • מספריים • מעדר • מפתח ברגים • מפתח צינורות • מפתח שוודי • מקדחה • מקצועה • מרית • משפך • משרט • סולם • מלחציים • סכין • פטיש • פטיש אוויר • פלייר • פלס בנאים • קת • רשת • שטיכמוס |  |

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשרה דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות... ויש אומרים אף צבת - בצבת עשויה. *פרקי אבות פרק שישי - בעשרה מאמרות, משנה ה'.* כלומר: הצבת הראשונה לאחיזה בברזל מלובן, הייתה טבעית - ונבראה ממש לפני סוף בריאת העולם לקראת סיום ששת ימי הבריאה.
"**שפוט: דיוקן עצמי II**"‏ (1979-1978 בקירוב) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי אורי ליפשיץ.

תיאור
-----

הדפסו של אורי ליפשיץ הוא הידוע בסדרה בת שבעה הדפסים שיצר האמן בסדנת ההדפס ירושלים בשנת 1979-1978 בקירוב. שישה מבין הדפסים אלו הודפסו בסדרות בנות 6 עותקים (כ"א) אמנם בכל הספרות העבודה מתוארכת לשנת 1980, אולם היא הוצגה בתערוכה "אמן - סדנה - הדפס" שהתקיימה במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן בפברואר שנת 1979. תצלום העבודה אף הופיע על כריכת ספר התחריטים והדפסי האבן של האמן.

במרכז העבודה, כמו בכל הדפסי הסדרה, מופיע תצלום דיוקנו העצמי של האמן. ליפשיץ גזר את הראש מן התצלום והוא צולם על ידי אריק קילמניק בתהליך של הטיה, כך שבכל אחד מן ההדפסים מופיע הראש בפרספקטיבה שונה ונטוייה יותר. התצלום הועבר אל לוח הדפסה עשוי אבץ באמצעות תצריב צילומי. מעל התצלום מופיעים כתמי צבע, היכולים להתפרש כדימוי דל דם נוזל, סימן של ספרית ימים ושרבוטים נוספים, שנוצרו על ידי אקווטינטת סוכר. בצדו העליון השמאלי של ההדפס מופיע דימוי של דובי, שנותר בטכניקה של תצריב. דימוי זה כבר הופיע בסדרת הדפסים "בובות ורובים" של ליפשיץ משנת 1974. בנוסף, בטקסט בכתב ידו של ליפשיץ מופיע שם הסדרה - "שפוט" ו-"Convicted" - בעברית ובאנגלית.

מאירה פרי להמן תיארה את השימוש הסדרתי בצילום כ"הולך וקטן, הולך ו'נמחץ', עד שבהדפס האחרון הוא נראה כאילו מגובה, כחלק מרצפה".. האלימות העצמית המופיע בעבודות הביאה את גדעון עפרת לתאר את סדרת העבודות כמבטאות "תהליך הדרגתי של חיסול האני".

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: קילמניק, אריק, **אמן - סדנה - הדפס**, מוזיאון ע"ש אורי ורמי נחושתן, אשדות יעקב מאוחד, 1979
2. ↑  כרטיסי העבודה של הסדרה בסדנת ההדפס ירושלים נלקחו בעבר על ידי רשויות מס הכנסה לשם חקירה ולא הוחזרו.
3. ↑  ראו: יריב, ישעיהו, **אורי ליפשיץ: תחריטים וליתוגרפיות 1985-1963**, גלריה גורדון, תל אביב, 1986
4. ↑  באותה עת נעשה לא היה בידי הסדנה אמצעי הקרנה, ונעשה שימוש באור שמש ישיר לשם העברת התצלום.
5. ↑  פרי-להמן, מאירה (עורכת), **על נייר / בנייר / עם נייר: 100 יצירות מן המאה העשרים מאוסף מוזיאון ישראל**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1990, עמ' 118
6. ↑  עפרת, גדעון, "ספר אורי ליפשיץ: דיוקנאות עצמיים: סוף שנות ה-70", באתר "המחסן של גדעון עפרת", 7 בנובמבר 2013
**שפה מפורשת** היא שפת תכנות, אשר מרבית היישומים הכתובים בה מבצעים הוראות באופן ישיר, בלי לעבור הידור לשפת מכונה (machine code). תוכנית הכתובה בשפה מפורשת מוזנת, פקודה אחר פקודה, למפרש. המפרש, עבור כל פקודה בשפת המקור, מבצע אוסף מוגדר מראש של פקודת מכונה.

באופן תאורטי, ניתן לטעון כי המונחים *שפה מפורשת* או *שפה מהודרת* אינם מוגדרים היטב, שכן ניתן לפרש או להדר כל שפת תכנות. על כן, ההגדרה האם שפת תכנות מסוימת היא *מפורשת* או *מהודרת* נבחרת על פי דרך השימוש הנפוצה בשפה. כל זאת ועוד, ניתן להשוות בין שפות מפורשות ל*שפות מכונה*. ניתן לטעון ש*פירוש* ו*ביצוע*- זהים הם: קריאת הפקודה הבאה וביצועה. בנוסף, ניתן לטעון שבייטקוד זהה אף הוא לקוד מכונה, ויש לו ייצוג אסמבלי.

על אף האמור לעיל, בשימוש נפוץ, שמור המונח *שפה מפורשת* לשפות תוכנה הרצות על גבי תוכנות אחרות, כלומר, לפחות שכבת ביניים אחת בינן לבין החומרה.

שפות רבות מומשו באמצעות הן מהדר והן מפרש, לדוגמה, BASIC, C, Lisp, פסקל, ופייתון. ג'אווה וסי-שארפ מהודרות ל-bytecode. מימושים של ליספ מערבבים בין קוד מפורש לקוד מהודר באופן חופשי.

רקע היסטורי
-----------

בימים הראשונים של המחשב המודרני, עיצוב השפה הושפע במידה רבה על ידי ההחלטה להשתמש בהידור או בתרגום כצורת ביצוע הקוד. לדוגמה, סמולטוק (1980), שתוכננה להתפרש בזמן ריצה, איפשרה לאובייקטים לתקשר זה עם זה באופן דינמי.

### הידור ביניים

בתחילה, פירש שפות מפורשות תורגמו שורה אחר שורה, כלומר, כל פקודה תורגמה בעת שאמורה הייתה להתבצע. אם לולאה או פונקציה גרמו לשורות להתבצע מס' פעמים, שורות אלה פורשו בכל פעם מחדש. בכך נתבקשה החומרה המריצה את המפרש לבצע את אותן פקודות שוב ושוב. בשלב מוקדם  נוהג זה נחסך, על ידי שימוש במטמון פקודות מפורשות. רוב השפות המפורשות עושות שימוש במטמון פקודות מפורשות העושה שימוש בייצוג ביניים, המשלב פירוש והידור.

את ייצוג הביניים ניתן להדר פעם אחת (כמו ב-Java, בה לא נהוג לפרסם את קוד המקור), או לפני הביצוע (כמו Perl או Ruby), או בעת שמתגלה שינוי בקוד המקור (כמו בפייתון).

יתרונות
-------

שפה מפורשת מקנה ליישומים הכתובים בה יותר גמישות על פני יישומים הכתובים בשפה מהודרת. דוגמאות לתכונות שקל יותר להקנות ליישומים בשפות מפורשות:

* Reflection תוך שימוש במפרש (למשל, פונקציית eval מסדר ראשון.)
* מערכת טיפוסים דינאמית (*dynamic typing*)
* יישום מופץ קטן יותר. (חלק גדול מרוטינות העזר נשלח עם המתרגם)
* תחום דינאמי (*dynamic scoping*)

כמו כן, ניתן להפוך יישומים בשפות אלה לחוצי פלטפורמות (platform-independent) יותר בקלות (לדוגמה, אותו יישום פייתון ירוץ לרוב על כל מע' הפעלה בה המפרש של פייתון מותקן).  

בנוסף, הואיל ונהוג לפרסם באופן ישיר את קוד המקור, למשתמשים יש יותר חופש לקרוא או להעתיק אותו.

חסרונות
-------

* ללא בדיקת טיפוסים סטאטית, בדיקה המתבצעת לרוב על ידי מהדר, תוכניות עלולות להיות פחות אמינות.
* מפרשים עלולים להיות רגישים למתקפות הזרקת קוד.
* קוד מפורש ירוץ לאט יותר מקוד מכונה הרץ ישירות על המעבד. טכניקות המנסות לחפות על בעיה זו כוללות תרגום-זמן-אמת (just-in-time compilation): כאשר המפרש מזהה כי קטע קוד מסוים רץ מס' רב של פעמים- הוא בוחר לתרגם קטע קוד זה ישירות לקוד מכונה.
* במקרים בהם קוד המקור מהווה קניין רוחני, היכולת לקרוא אותו בחופשיות מהווה בעיה (למשל JavaScript בדפי אינטרנט). במקרים מסוימים, ניתן להתמודד עם בעיה זו באמצעות טכניקות של ערפול-קוד-מקור (*obfuscation*).

ראו גם
------

* מפרש
* שפה מהודרת (Compiled Language)
* קובץ הרצה
**איגוד התסריטאים** (איגוד תסריטאי הקולנוע והטלוויזיה בישראל) הוא עמותה רשומה (ע"ר) שמטרתה לקדם את מקצוע התסריטאות בישראל ולהגן על מעמד התסריטאי ועל זכויותיו בתור היוצר הראשון של היצירה הקולנועית והטלוויזיונית. האיגוד מונה היום למעלה מ-500 חברים העוסקים במקצוע התסריטאות בישראל. יו"ר האיגוד מאז שנת 2010 הוא התסריטאי עמית ליאור ששימש כיו"ר גם בשנים 2004–2005.

חברי הנהלת האיגוד (בהתנדבות) נכון לספטמבר 2012 הם התסריטאים עדן גוריון, לי גילת, עלמה גניהר, מיכל ויניק, שירלי מושיוף, נטלי מרכוס, אסתר נמדר, ארז קו-אל וליאורה קמינצקי.

היסטוריה
--------

אירוע סולידריות של איגוד התסריטאים הישראלי עם שביתת התסריטאים בהוליווד.
סמליל ישן של האיגוד
האיגוד הוקם ופעל לראשונה לתקופה של שלוש שנים בין השנים 1969–1972, ובתפקיד היו"ר כיהנה עדנה שביט. פעילות האיגוד התחדשה בשנת 1982 ברשות היו"ר  תלמה אליגון, ואחד מהישגיו המשמעותיים הראשונים הגיע לקראת סוף שנות השמונים בתקופת כהונתה של היו"ר אילנה לופט. לופט, בשיתוף עם אבי שמש ודורון נשר, יצרה למעשה את הסכם השכר הראשון לתסריטאים בישראל, שנחתם לאחר משא ומתן ממושך מול רשות השידור. הסכם זה הגדיר תעריפי מינימום לתסריטאים בישראל, תעריפים שאותם שילמה הרשות לחברי האיגוד בלבד.

עם צמיחתו המהירה של ערוץ 2 בתחילת שנות ה-90, שוק הטלוויזיה בישראל גדל משמעותית, וכך כמובן גם מספר התסריטאים, הבמאים והמפיקים העובדים בישראל. בשנת 1997 החל שיתוף פעולה אינטנסיבי יותר בין שלל האיגודים המקצועיים בקולנוע ובטלוויזיה, במטרה לממש את מחויבויותיו של הערוץ המסחרי החדש (והזכייניות המפעילות אותו) להפקות מקור בכלל ולסוגה עילית בפרט.
מתוך מאבק משותף זה צמח שיתוף הפעולה ארוך השנים בין איגודי התסריטאים והבמאים, תחת שרביטם של היושבי ראש דאז, אבי שמש ואורי ענבר. בהמשך עמלו השניים ביחד על הקמת חברת תל"י, חברת התמלוגים של יוצרי הקולנוע והטלוויזיה בישראל.

פרידה מאיגוד הבמאים
-------------------

עד סוף שנת 2010 התקיימו איגוד התסריטאים ואיגוד הבמאים כגוף משותף, איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל. בינואר 2011 נפרדו דרכיהם ושני האיגודים יצאו לדרך חדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד התסריטאים
* איגוד התסריטאים, באתר "גיידסטאר ישראל"
**ריצ'רד פרדריק וינסנט, ברון וינסנט מקולזהיל** (באנגלית: **Richard Vincent, Baron Vincent of Coleshill**; 23 באוגוסט 1931 - 8 בספטמבר 2018), היה פילדמרשל בצבא בריטניה אשר שימש כראש מטה ההגנה בין 1991–1992, וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין 1993–1996.

ביוגרפיה
--------

וינסנט נולד באוקסברידג', בנם של פרדריק וינסנט ופרנסיס אליזבת וינסנט (לבית קולזהיל). הוא התחנך בבית הספר אלדנהאם בהרטפורדשייר. והוא התגייס לצבא הבריטי כטוראי, ולאחר שלמד בבית הספר לקצינים של מונס, הוסמך כקצין בדרגת לוטננט משנה בחיל התותחנים המלכותי ב-7 ביולי 1951. בשנים הראשונות הוא שירת בארמיית הריין הבריטית. ב-13 במרץ 1953 הוא הועלה לדרגת לוטננט, וב-23 באוגוסט 1958 לדרגת קפטן. ב-1960 הוא הועבר למכון למחקר המכ"ם במאלברן, וב-1962 חזר לגרמניה. בין 1962–1963 עבר קורסים שונים במסגרת המכללות של הצבא הבריטי, ולאחר מכן הועלה לדרגת מייג'ור ב-23 באוגוסט 1965, והוצב במלזיה במהלך העימות האינדונזי-מלזי.

ב-1968 הוצב וינסנט במשרד ההגנה, וב-27 בפברואר 1970 הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד רגימנט ההגנה האווירית ה-12. הרגימנט הוצב בגרמניה ולאחר מכן נשלח לאירלנד והשתתף במבצע באנר. ב-1972 הועבר לשמש כמדריך במכללת קימברלי. ב-30 ביוני 1974 הוא הועלה לדרגת קולונל, ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת בריגדיר. בהמשך אותה שנה הוא מונה למפקד הבריגדה ה-19. הוא הפך לסגן המזכיר הצבאי במשרד ההגנה בינואר 1979 ולאחר קידומו לדרגת מייג'ור גנרל ב-1 באפריל 1980, הוא הפך למפקד המכללה הצבאית המלכותית למדעים ביולי 1980. ב-1 בספטמבר 1983 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. ב-1984 הוא הפך לאביר במסדר האמבט. ב-3 בנובמבר 1986 הוא הועלה לדרגת גנרל, ובאוקטובר 1987 מונה לסגן ראש מטה ההגנה. ב-1990 הוענק לו תואר אביר הצלב הגדול של מסדר האימפריה הבריטית.

ב-2 באפריל 1991 הוא הועלה לדרגת פילדמרשל ומונה לראש מטה ההגנה. ב-1 בינואר 1993 הוא פרש מהתפקיד ומונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-14 בפברואר 1996 הוא פרש מהצבא. ב-3 בספטמבר של אותה שנה הוענק לו התואר "הברון וינסנט מקולזהיל". הוא נפטר ב-8 בספטמבר 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* ריצ'רד וינסנט, הברון וינסנט מקולזהיל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: J5HISi3A

 |
**אצטדיון קאראיסקאקיס** (ביוונית: **Γήπεδο Γεώργιος Καραϊσκάκης**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר הנמל פיראוס שביוון. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל אולימפיאקוס ומכיל 32,115 מקומות ישיבה. כמו כן, מארח האצטדיון לעיתים את משחקיה הביתיים של נבחרת יוון. האצטדיון נקרא על שם גיבור מלחמת העצמאות היוונית, גאורגיוס קאראיסקאקיס, שנפצע קשה באזור זה.

בניית האצטדיון החלה בשנת 1895, והוא נחנך כשנה מאוחר יותר. האצטדיון אירח את תחרויות הרכיבה של אולימפיאדת אתונה באותה שנה. בשנות השישים שופץ האצטדיון ולקראת המשחקים האולימפיים באתונה בשנת 2004, נבנה כמעט מחדש. באולימפיאדה זו אירח האצטדיון חלק ממשחקי הכדורגל.

ב-8 בפברואר 1981 נהרגו 21 אוהדי כדורגל באסון שאירע באצטדיון, לאחר משחק בין אולימפיאקוס לבין א.א.ק. אתונה, כאשר אלפים מאוהדי הקבוצה בשער 7 נהרו אל מחוץ לאצטדיון כדי לחגוג עם השחקנים מול הכניסה הראשית לאצטדיון. הדלתות היו כמעט סגורות והדלתות המסתובבות בכניסה לשערים הפכו את היציאה לבלתי אפשרית, כך שהמדרגות הפכו למלכודת מוות. לזכר האסון נצבעו 21 כיסאות בשחור במקום באדום, בצורה שיוצרת את הספרה 7.

בין יוני לאוגוסט 2005 הפך האצטדיון לבית קולנוע המופעל באופן יומי, עם מסך קולנוע בגודל של 20x10 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון קאראיסקאקיס** בוויקישיתוף
* מידע ותמונות מאצטדיון קאראיסקאקיס
* תמונות מאצטדיון קאראיסקאקיס במהלך משחק