recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פליפה אדולפו דה לה ורטה מארקור** (בספרדית: **Felipe Adolfo de la Huerta Marcor**, נהגה: [aˈðolfo ðelaˈwerta]; ‏26 במאי 1881 - 9 ביולי 1955) היה פוליטיקאי מקסיקני, נשיאה ה-38 של מקסיקו, שכיהן כנשיא זמני במשך חצי שנה, מראשית יוני עד סוף נובמבר 1920.

קריירה
------

עם תום השלב הראשון של המהפכה המקסיקנית, הדחת הקאודיו פורפיריו דיאס, נקלעו המהפכנים לקושי מהותי בארגון הממשל מחדש לשביעות רצון כל הזרמים. במהלך המרד, הייתה המטרה המאחדת של הגורמים השונים, הדחת הרודן מתפקידו. אך עם השגת מטרה זו פרץ מאבק ממושך בין הליברלים, הרדיקלים והאחרים, שנמשך קרוב ל-20 שנה ונחשב לחלק מהמהפכה המקסיקנית, אף על פי שניתן להחשיבו כמלחמת אזרחים לכל דבר. עשור לאחר פרוץ המהפכה, ארבעת מחולליה כבר לא היו בין החיים: פרנסיסקו מדרו נרצח ב-1913 תוך כדי כהונתו כנשיא, אמיליאנו ספאטה נרצח ב-1919, ונוסטיאנו קאראנסה נרצח ב-1920 ופנצ'ו וייה ב-1923. כולם נרצחו בידי מתנקשים מתוך המחנה המהפכני.

לאחר רצח קאראנסה, הוכרזו בחירות לנשיאות, ובחצי השנה שבין 1 ביוני ל-30 בנובמבר 1920, כיהן בנשיאות המדינה, אדולפו לה ורטה, שכיהן עד אז כמושל סונורה ומונה לתפקידו הזמני בידי הקונגרס.

בבחירות עלה לשלטון אלווארו אוברגון. דה לה ורטה יזם מרד נגד אוברגון ב-1923 לאחר שהאחרון סימן כיורשו את פלוטארקו אליאס קאייס. הוא הצליח לצרף אליו גורמים קתולים, שמרנים, וקציני צבא רבים; שחששו, כל מגזר משיקוליו, מתוכניותיו העתידיות של אוברגון. אך אוברגון מחץ את ההתקוממות שכונתה לימים "מרד דה לה ורטה" (ספ'), ואילץ את דה לה ורטה לגלות מהמדינה. בראשית מרץ 1924 נמלט דה לה ורטה ללוס אנג'לס, בעקבות בריחתו קרסו מעוזי המורדים האחרונים והמפלגה בראשות אוברגון וקאייס שבה להטיל את מרותה על כל חלקי המדינה.

אדולפו ואשתו קלרה דה לה ורטה סבלו בלוס אנג'לס ממצוקה כלכלית. לאחר 11 שנות גלות, שבו בני המשפחה ב-1935 לאדמת מקסיקו, לאחר עלייתו לשלטון של לאסרו קארדנאס. הוא גם כיהן בתפקיד ציבורי תחת ממשלות מנואל אבילה קמאצ'ו ומיגל אלמאן ולדס.

אדולפו דה לה ורטה נפטר בנסיבות טבעיות ב-9 ביולי 1955 במקסיקו סיטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדולפו דה לה ורטה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של ורטה
* אדולפו דה לה ורטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשיא חדש במקסיקו, דואר היום, 17 במאי 1920

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007448988905171
* BNE: XX1645780
* BnF: cb12552673p (data)
* GND: 130472824
* ICCU: TO0V161650
* ISNI: 0000 0000 2342 5301
* LCCN: n81149693
* SNAC: w6v98v59
* SUDOC: 17079685X
* VIAF: 60190333
* WorldCat: lccn-n81149693

 |
הרב **אדולף (אברהם) שייביץ'** (נולד ב-28 באוקטובר 1937 בחברובסק) הוא רבה הראשי של רוסיה מטעם קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה. לאחר ששימש כרבה הראשי של ברית המועצות משנת 1980 עד 1991.

ביוגרפיה
--------

שייביץ' נולד בחברובסק במזרח הרחוק הרוסי למשפחה יהודית חילונית. בילדותו עברה משפחתו לבירוביג'ן. ב-1964 סיים את הפקולטה למכניקה במכון טכנולוגי שבעיר חברובסק. בשנים 1964–1972 עבד בבירוביג'ן כמהנדס מכונות. ב-1972 התחיל ללמוד בישיבת קול יעקב במוסקבה. בשנים 1973–1980 למד בסמינר הרבני בבודפשט. ב-1980 למד במשך שנה בניו יורק בישיבה יוניברסיטי אצל הרב ברוך קופרמן. בשנת 1980 התמנה לרבה של מוסקבה ושל ברית המועצות. בשנת 1983 מונה לרבו של בית הכנסת הגדול בסמטת ספאסוגלינישצ'בסקי (בעבר - רח' ארחיפוב) במוסקבה. בתפקידו התעסק בעיקר בגישור בין השלטונות לבין היהודים הדתיים.
בשנת 1989 בקונגרס של הקהילות היהודיות בברית המועצות נבחר לתפקיד הרב הראשי של ברית המועצות.

בשנת 1993 קונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה (Конгресс еврейских религиозных общин и организаций России (КЕРООР) בחר אותו לרבה של רוסיה. מ-1996 כיהן כחבר הנהלה בקונגרס היהודי הרוסי ובקונגרס הקהילות היהודיות הדתיות והארגונים הדתיים של רוסיה. מ-1997 מכהן גם כיו"ר הנהלת הסכנות היהודית ברוסיה. מ-2000 חולק את התואר רבה הראשי של רוסיה, לאחר שאיחוד הקהילות היהודיות של רוסיה בחר ברב ברל לזר לתפקיד.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509594505171
* GND: 143989286
* ISNI: 0000 0001 1910 1811
* LCCN: no2011035606
* SUDOC: 152978739
* VIAF: 170256170
* WorldCat: lccn-no2011035606

 |
יצירתה של מריאן לינדברג דה גייר "אני חושבת על עצמי", 2005, המוצגת בחצר המוזיאון לאמנות של שוודיה מוחה נגד העיסוק האובססיבי במראה בחברה המודרנית.
 פסל הברונזה *יולנדה* שיצרה האמנית מרים לנק. לדבריה, הדמות מהווה אייקון לביטחון עצמי נשי של מי שאינה מהססת לתפוס את מקומה בעולם.
**הגוף החיובי** (באנגלית: **Body Positivity**) היא תנועה חברתית הדוגלת בקידום דימוי גוף חיובי בקרב כלל האנושות. התנועה מבקשת לאתגר את מיתוס היופי ואידיאל הרזון הרווחים בעולם המודרני. בניגוד לתפיסות תרבותיות רווחות אלו, היא מקדמת תפיסה המקבלת כל מבנה גוף, ללא קשר לצורה, למשקל ולמראה.

פעילי התנועה מתנגדים לנטייה לשפוט את הגוף על סמך משקל, ומציינים ששיפוט זה מצטרף לרשת של שיפוטים נוספים המתקיימים על בסיס גזע, מיניות, מוגבלות וגורמים נוספים. מתוך כך, התנועה מתחברת לארגונים נוספים המקדמים תפיסה חיובית של גוף ועקרונות של צדק ושוויון.

מטרת התנועה להתייחס לסטנדרטיים לא מציאותיים של יופי ולקדם דימוי גוף חיובי בעצמי ובאחרים. זאת, מתוך תפיסה כי היופי מבוסס על הבנייה חברתית, שאין לאפשר לה לפגום בתחושת הביטחון והערך עצמי של הפרט.

הרעיון בבסיס תנועת הגוף החיובי מתמצא בתפיסה שאנשים צריכים לאהוב את עצמם באופן מלא תוך קבלה שלמה ומלאה של תכונותיהם הגופניות.

היסטוריה
--------

שורשיה של התנועה בגל הראשון של הפמיניזם, כאשר קמה תנועת רפורמה לקוד לבוש ויקטוריאני, שהתנגדה ללבוש המגביל נשים באמצעות מחוכים ואמצעים נוספים שהצרו את תנועת הגוף וניסו להתאימו לאידיאל מותניים צרות, שרווח באותה התקופה.

נקודת ציון נוספת התרחשה בשנות השישים של המאה הקודמת, כאשר התקיים בסנטרל פארק אירוע שנועד לחבר אנשים שמנים כנגד תופעות של ביוש שמנים.

בעידן הנוכחי התנועה צוברת תאוצה באמצעות הרשתות החברתיות והסירוב להיכנע למודל מצומצם ומדיר של יופי.

ראו גם
------

* שמנופוביה
* ביוש
* אפליה
* דימוי גוף
* השמנה
* השמנת יתר חולנית
* יופי
* סטיגמה
* סטריאוטיפ
* פמיניזם שמן

לקריאה נוספת
------------

* Ashley Graham body positive movement
* Tess Holliday Tells Critics ‘Not To Worry About My Fat Ass’ On Cosmo Cover
* Lizzo Is A Body Positive Style Icon To Watch

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bronskvinnorna". *www.vaxjo.se*.
2. ↑  "Obesity over time". *OpenLearn*.
3. ↑  "Yolanda Art Print". *Saatchi Art* (באנגלית). נבדק ב-2019-08-12.
4. ↑  CWYNAR-HORTA, JESSICA (באוגוסט 2016). "DOCUMENTING FEMININITY: BODY POSITIVITY AND FEMALE EMPOWERMENT ON INSTAGRAM" (PDF). נבדק ב-3 במרץ 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Cwynar-Horta, Jessica (2016-12-31). "The Commodification of the Body Positive Movement on Instagram". *Stream: Inspiring Critical Thought* (באנגלית). **8** (2): 36–56. ISSN 1916-5897.
6. ↑  Dalessandro, Alysse. "15 Influencers Define Body Positivity" (באנגלית).
**אלכסנדר קוציס** (בפולנית: **Aleksander Kotsis**‏; 30 במאי 1836 – 7 באוגוסט 1877) היה צייר פולני. הוא יצר נופים, דיוקנאות וסצינות ז'אנריות בשילוב סגנון רומנטי וריאליסטי. רוב ציוריו קטנים.

ביוגרפיה
--------

הוא גדל סמוך לקרקוב, שם הייתה למשפחתו חווה קטנה. הם עברו לקרקוב בשנת 1846 כדי להפוך לסוחרים והוא החל את לימודיו בשנת 1850 באקדמיה לאמנויות יפות אצל וויצ'ך שטאטלר וולדיסלב לושקביץ'. אביו לא תמך בלימודיו ולכן נאלץ להמשיך לעבוד בחנותם ולקחת את שיעוריו לסירוגין. בשנת 1857 החל להציג עם אגודת ידידי האמנויות. לבסוף מכר כמה ציורים ובסיוע סטטלר השיג מלגה מטעם משרד הדת והחינוך שאיפשר לו להירשם לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם למד בין היתר אצל פרדיננד גיאורג וולדמולר.

הוא חזר לקרקוב בשנת 1862 והיה מעורב בקבוצה פטריוטית שנפגשה בסטודיו של הפסל, פריס פיליפי, שהיה ממוקם בכנסיית סנט פרנסיס מאסיזי. אף שקבוצה זו התערבה במרד ינואר, קוציס בילה את רוב השנים 1862 עד 1864 בציור ציורי קיר של הכנסייה.

לאחר שקיבל מלגה נוספת בשנת 1866, עבר לוורשה, ואז לפריז בשנת 1867, ואחריה לבריסל. כשחזר הביתה, הקים סטודיו ועבד ללא הרף ובילה את הקיץ בציור באוויר הפתוח בהרי הטטרה. הוא החל גם להציג באופן נרחב ברחבי פולין וצפון אירופה. לאחר 1870 הוא נסע לעיתים קרובות, ובשנת 1871 עד 1875 התגורר בעיקר במינכן, שם הציג לעיתים קרובות.

הוא חלק סטודיו עם חבריו אנטוני קוז'קביץ' ופרנץ שטריט ויצא איתם לטיולי ציור לאלפים הבוואריים.

בשנת 1875 הוא קיבל הצעה לקתדרה פרופסור, אך באותה שנה אובחן כחולה הפרעה מוחית חשוכת מרפא. הוא נאלץ לסרב לתפקיד ולא היה מסוגל להמשיך לעבוד.

הוא נפטר שנתיים לאחר מכן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר קוציס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aleksander Kotsis | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)
2. ↑  Aleksander Kotsis � a tragic painter connecting Romanticism with Realism, ampoleagle.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413682605171
* GND: 119049554
* ISNI: 0000 0001 0950 801X
* LCCN: n84019389
* NKC: js2009220465
* RKD: 46104
* ULAN: 500119749
* VIAF: 5732459
* WorldCat: lccn-n84019389

 |
**בית החולים היהודי בברוקלין** (באנגלית: **Brooklyn Jewish Hospital**) היה בית חולים ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית, אשר פעל בשנים 1906-1982, אז התאחד בשל קשיים כלכליים עם בית החולים סנט ג'ון (אנ').

תולדות בית החולים
-----------------

שורשיו של בית החולים מצויים באגודת בית החולים העברי בברוקלין (Brooklyn Hebrew Hospital Society), שהקימה מרפאה ברובע בשנת 1895. כעבור שנים אחדות ביקשו מנהיגי הקהילה היהודית המקומית להרחיב את המרפאה. לשם כך הם רכשו לשיפוץ ב-1903 בניין של בית חולים לשעבר (Memorial Hospital for Women and Children) בשדרת קלאסון (Classon Avenue). המבנה היה ממוקם בין שכונת קראון הייטס לבין שכונת פרוספקט הייטס (Prospect Heights). פתיחת ביית החולים התעכבה עד לדצמבר 1906 על מנת לגייס כספים להרחבת קמפוס בית החולים מעבר לתוכנית המקורית. השטח שנוסף לו שימש לשיכון בית ספר לסיעוד, מעונות לסטודנטיות ומשרדים. בשנות העשרים גייס נתן ג'ונאס (Nathan Jonas), אחד המייסדים, ממון ששימש להקמת אגף אשפוז נוסף, שנפתח ב-1928. ממועד זה הכיל בית החולים 650 מיטות אשפוז. אחד התורמים הגדולים להקמת האגף היה אברהם אברהם, מבעלי חנות הכלבו הידועה "אברהם ושטראוס" בברוקלין.

בית החולים פרח עד מחצית המאה ה-20 ואף התרחב. בין החולים שטופלו בו היה אלברט איינשטיין, שנותח שם בדצמבר 1948.

משנות החמישים ואילך החלו תושבים אמידים רבים לעזוב את שכונת קראון הייטס ובמקומם הגיעו תושבים מעוטי אמצעים, שהסתמכו יותר על תוכניות ביטוח רפואי ממשלתיות. עקב כך התמעטו הכנסות בית החולים. הוא נקלע למצוקה ובשנת 1979 הגיע עד סף פשיטת רגל. הוא שרד בעזרת סיוע כספי פדרלי שניתן לבתי חולים קהילתיים בשכונות עניות. לאחר ארגון מחדש התאחד בית החולים בשנת 1982 עם בית החולים האפיסקופלי סנט ג'ון (St. John's Episcopal Hospital), שסבל גם הוא מקשיים כלכליים. המוסד המאוחד נקרא מאז המרכז הרפואי הבין-אמונתי (Interfaith Medical Center).

יחידות בית החולים המאוחד התמקמו באתרים אחדים בברוקלין. הקמפוס הראשי שוכן כקילומטר ממזרח לקמפוס הישן של בית החולים היהודי. בית החולים המאוחד, שגם הוא נקלע לקשיים כלכליים, כולל כיום (2019) 287 מיטות אשפוז.

רוב מבני בית החולים היהודי לשעבר נמכרו והוסבו למגורים. מעל חזית המבנה הראשי לשעבר של בית החולים, בשדרת קלאסון‏ 713, קבועה עדיין הכתובת "בית החולים היהודי" ומתחתיה המילים Non Sectarian, שמשמעה שבית החולים לשעבר העניק את שירותיו לכל דורש ללא אפליה. אחד המבנים של בית החולים היהודי משמש עד היום כמרפאה של בית החולים המאוחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ידיעה על מיזוג בית החולים היהודי ובית החולים סנט ג'ון, 17 בדצמבר 1982, באתר הניו יורק טיימס

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 267208195
* WorldCat: lccn-n2002136546

 |
**צעצועי האן** הייתה חנות צעצועים ירושלמית ולאחר מכן רשת צעצועים מהגדולות ומהמובילות בישראל עד לקריסתה בתחילת שנות ה-2000.

סקירה כללית
-----------

בשנת 1950 פתחו יהודה ורחל (אגי) האן עסק למכירה סיטונאית ברחוב שמאי בירושלים. יהודה או בשמו הגרמני המקורי לוטהר, שעלה לארץ מגרמניה הנאצית בשנת 1933, עבד בין השאר אצל סיטונאי צעצועים גדול בשם קלרמן, שעם הזמן העניק לו את סוכנות ההפצה של מוצריו. העסק היה מאוד מוכר בירושלים.

בשנת 1986 פתח בנו של יהודה, שמעון האן מחסן למכירה סיטונאית, והגיע למחזור מכירות של 2.5 מיליון שקל. על גב הצלחה זו החלו להיפתח חנויות נוספות. תחילה נפתחה חנות ברחוב יד חרוצים בשכונת תלפיות בירושלים, וכאשר נפתח שנה לאחר מכן הקניון הראשון בירושלים, קניון האחים ישראל בשכונת תלפיות, הוא פתח את החנות הקניונית הראשונה בשנת 1990. אחר כך נפתחו חנויות בקניון הזהב בראשון-לציון, בקניון מלחה, קניון הנגב, קניון עזריאלי וקניון רמת אביב. לעסק היו 100 עובדים, והוא ייבא בו זמנית 10% מהצעצועים בישראל. המותג פימו היה ביבוא בלעדי שלו.

לאור משבר כלכלי שנבע מהאינתיפאדה השנייה, העסק לא עמד בהוצאות והחל לצבור חובות רבים, ובשנת 2002 הגיע האן להסדר עם הנושים וסגר את העסק המשפחתי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עוד חנויות ברמת אביב וקניון השלום הושכרו ב-75–80 דולר למ"ר לחודש באתר גלובס, 21 ביולי 1997
2. 1 2  האן-צעצועים: "הקניונים הרגו לי את העסק" באתר ynet‏, 3 בדצמבר 2002
3. ↑  אושר הסדר הנושים של האן צעצועים באתר גלובס, 29 באפריל 2003
חרוטי פקאיה
**הר געש מורכב** הוא הר געש מעורב המורכב מכמה חרוטים ומבנים געשיים. כל הר געש עשוי להיות מורכב מאחר שהוא נוצר באמצעות זרמי לבה חוזרים ונשנים, שכבות רבות של אפר געשי, כיפה געשית או חרוט געשי הולך וגדל. עם זאת, "הר געש מורכב" נקרא כך בשל המערכות המורכבות והמרובות היוצרות אותו ולא בשל הישנות התפרצויותיו. למעשה, כל הר געש המורכב מיותר מאשר צינור הזנה אחד יכול להיקרא הר געש מורכב.

אף שהרי געש מורכבים מהווים מבנים געשיים חריגים, הם נפוצים בעולם ונוצרו לאורך הזמן הגאולוגי. הרי געש כאלה עשויים לכלול כמה צינורות הזנה, כמה חרוטי אפר או שילוב של כמה מבנים געשיים.

היווצרות
--------

הרי געש מורכבים נוצרים כתוצאה משינויים בדפוסי ההתפרצות, מתזוזה של צינור ההזנה או מפריצתם של צינורות הזנה חדשים.

הר געש מורכב עשוי להיווצר כאשר הר געש שכבתי גדל ומכסה מבנים געשיים שנוצרו בהתפרצויות קודמות, זרמי לבה וזרמים פירוקלסטיים – באמצעות התפרצויות חוזרות ונשנות היוצרות לועות וצינורות הזנה חדשים.

קלדרות רבות מהוות הרי געש מורכבים הנוצרים לאחר התמוטטות תקרת תא מאגמה, כאשר בתוך הקלדרה נפערים לועות ונוצרים חרוטים וכיפות חדשים. מבנים חדשים אלה עשויים להיווצר לא רק על קרקעית הקלדרה אלא גם בשוליה, ויוצרים מתחם געשי הנקרא מתחם קלדרה. המבנים החדשים במתחם הקלדרה עשויים להיקרא הרי געש בזכות עצמם. מתחמי קלדרות כאלה הם ילוסטון, קלדרת לונג ואלי במזרח קליפורניה וקלדרת בנט לייק (Bennett Lake Caldera) בקולומביה הבריטית.

דוגמאות
-------

מבט מסנטה מריה אל סנטיאגואיטו
הר הגעש סנטיאגואיטו (Santiaguito) בגואטמלה הוא שלוחה פעילה של הר הגעש סנטה מריה. התפרצותו באוקטובר 1902 בעוצמה VEI6 במדד התפרצות געשית נחשבת לאחת ההתפרצויות העזות ביותר שאירעו במאות השנים האחרונות.

בגוואטמלה נמצא גם פקאיה – הר געש בזלתי המורכב מאשכול של כיפות לבה דקיטית ומבנים חרוטיים. התמוטטות פקאיה לפני כ-1,100 שנים יצרה קלדרה, שבשוליה צמחו הלועות הצעירים הפעילים בהווה.

הר הגעש לוקון-אמפונג הוא הר געש מורכב פעיל באי סולאווסי שבאינדונזיה הכולל שני חרוטים געשיים רדומים השוכנים במרחק של 2.2 קילומטרים אחד מהשני: הר לוקון והר אמפונג ולוע געשי פעיל, טוֹמְפַּלוּאַן (Tompaluan), השוכן באוכף שביניהם. מאז המאה ה-19 מתרכזת כל הפעילות הגעשית בלוע טוֹמְפַּלוּאַן. 

דוגמאות נוספות מרחבי העולם: טונגרירו במרכז האי הצפוני של ניו זילנד, איסקיה – אי געשי באיטליה, האי הרד ואיי מקדונלד – איים געשיים בדרום האוקיינוס ההודי, בארו בפנמה, גלראס (Galeras) באנדים הקולומביאנים, סאנגיאנג אפי, אינדונזיה ורבים אחרים.

ראו גם
------

* גאולוגיה - מונחים
* וולקנולוגיה
* התפרצות געשית
* הר געש

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הר געש מרכב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הר געש מורכב** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סנטה מריה וסנטיאגואיטו
2. ↑  פקאיה בתוכנית לגעשיות עולמית
**הבריגדה הצרפתית-גרמנית** (בצרפתית: **Brigade Franco-Allemande**, בגרמנית: **Deutsch-Französische Brigade**) היא בריגדה משותפת של צבא גרמניה ושל צבא צרפת. הבריגדה ממלאת מטלות רב-לאומיות המשרתות את שתי המדינות. בסיס האם שלה הוא במילהיים שבגרמניה, והמפקדים עליה הם גנרלים צרפתים וגרמנים לסירוגין.

היסטוריה
--------

ההחלטה על הקמת הבריגדה התקבלה בוועידת פסגה של נשיא צרפת פרנסואה מיטראן וקנצלר גרמניה הלמוט קוהל ב-1987. הבריגדה עצמה הוקמה באופן רשמי ב-2 באוקטובר 1989. בסיס הבריגדה הוא בעיר מילהיים שבגרמניה, ובאזור זה נמצאות גם כל היחידות שלה. המפקדים על הכוח הם גנרלים גרמנים וצרפתים לסירוגין. ב-2009 הוצב אחד הגדודים הגרמניים של הבריגדה ליד שטרסבורג. זו הפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה שמוצב כוח גרמני בצרפת. ב-2014 הודיעה צרפת שהיא מחזירה את אחד הרגימנטים שלה מגרמניה. צעד זה צמצם באופן משמעותי את כוחה של הבריגדה, אולם הפחית את נוכחותם של הכוחות הצרפתיים בגרמניה (אשר נמצאים שם מאז מלחמת העולם השנייה) ל-500 איש בלבד.

הבריגדה נכללת במסגרת ה"יורוקורפוס", והיא נחשבת לגרעין הכוח שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבריגדה הצרפתית-גרמנית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הבריגדה הצרפתית-גרמנית
* הבריגדה הצרפתית-גרמנית, ברשת החברתית פייסבוק
* דף היחידה, באתר הבונדסוור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10012653-4
* SUDOC: 031738923
* VIAF: 128748037
* WorldCat: viaf-128748037

 |
גלקסיה לא-סדורה NGC 4449 (אנ')
**גלקסיה לא-סדורה** (או **גלקסיה אירגולרית**) היא גלקסיה שלא ניתן לתארה כאחד משלושת הסוגים כפי שסיווג אותם אדווין האבל ב-1936, וסימונן **Irr**. ההערכה היא שהן מהוות כ-3% מכלל הגלקסיות ביקום.

לגלקסיות אלו אין סימטריה או מורפולוגיה מובהקת ספירלית, אליפטית או צורת עדשה. מבנן אינו סדור ולא ניתן להבחין בתפיחה מרכזית או זרועות. הסברה היא שרוב הגלקסיות הלא-סדורות היו בעברן גלקסיות ספירליות או אליפטיות, אך איבדו את צורתן עקב כוח הכבידה או עקב התנגשות עם גלקסיות נוספות. 

צבען של מרבית הגלקסיות הלא-סדורות הוא כחלחל-לבן המעיד על אוכלוסיית כוכבים צעירה וחומר בין-כוכבי. בדרך כלל הן קטנות וחיוורות יותר משאר סוגי הגלקסיות. סדר הגודל של מסתן הוא בין ‎108‎ ל-‎1010‎ מסות שמש וקוטרן בין 3,200 ל-32,000 שנות אור. בהירותן נעה בין 13- ל-20-.

על פי סיווג האבל, ניתן לחלקן לשני סוגים:

* **Irr I**: גלקסיה בעלת מבנה סדור כלשהו אך לא מספיק על מנת להתאים לאחד מהסיווגים. סיווג דה-וקולר, שהוא הרחבה לסיווג האבל, מחלק אותן לתת סוגים: **Sm** לגלקסיות עם מבנה הקרוב במידה כלשהי לגלקסיה ספירלית, ו-**Im** לגלקסיות בעלות מבנה סדור כלשהו שאינו ספירלי. בגלקסיות מסוג זה ניתן להבחין בכוכבים ובערפיליות.
* **Irr II**: גלקסיה לא-סדורה במיוחד, ללא שום מבנה סדור.

סוג נוסף של גלקסיות לא-סדורות הוא **גלקסיות ננסיות לא-סדורות**, המסומנות ב-dI או dIrr (מהמילה dwarf). לרובן יש רמה נמוכה של מתכתיות ורמות גבוהות של גז. מדענים מאמינים כי סוג זה של גלקסיות חשוב להבנת התפתחותן של כלל הגלקסיות משום שהן דומות לגלקסיות הראשונות שאכלסו את היקום. 

ענני מגלן הם דוגמה טובה לגלקסיות לא-סדורות ננסיות, שעל פי סיווג דה-וקולר סומנו כ-SBm, כלומר מכילות מבנה ספירלי כלשהו אך ללא תפיחה מרכזית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלקסיה לא-סדורה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  היקום - יסודות האסטרופיזיקה: מאיר מידב, חגי נצר ונח ברוש, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2000, עמוד 216
2. ↑  Irregular Galaxies

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4382323-3

 |
**גלקסיית לוויין** (באנגלית: **Satellite Galaxy**) היא גלקסיה המקיפה גלקסיה גדולה ממנה בהשפעת כוח הכבידה.

גלקסיות הנמצאות בסמיכות זו לזו יוצרות אינטראקציות של משיכה הדדית עקב כוחות כבידה. במקרה ששתי הגלקסיות הן בעלות מסה דומה, הן יוצרות מערכת כפולה, שבה שתיהן נעות סביב מרכז מסה הנמצא ביניהן. כאשר אחת הגלקסיות גדולה בצורה ניכרת מהאחרת, הגדולה היא ה"ראשית" והקטנה יותר היא גלקסיית הלוויין שלה, מרכז המסה של המערכת נמצא קרוב למרכזה של הגדולה יותר. 

גלקסיות לווייניות עשויות להיווצר כתוצאה מהתנגשות של שתי גלקסיות שהסתובבו אחת סביב השנייה והתמזגו. במהלך ההתמזגות נוצרה גלקסיה גדולה, ובזמן היווצרותה הועף חומר משתי הגלקסיות והתחיל להסתובב סביב הגלקסיה הממוזגת.

דוגמאות לגלקסיות לווייניות
--------------------------

### גלקסיות לווייניות של שביל החלב

לשביל החלב יש כמה גלקסיות לוויין, הגדולה ביותר היא ענן מגלן הגדול. הגלקסיה נמצאת במרחק של כ- 163,000 שנות אור מאיתנו ובעלת מסה של כ-0.1 ממסת שביל החלב. בשונה מגלקסיית שביל החלב, גלקסיה זו היא גלקסיה לא-סדורה.

במונחים של מרחק, יש שני מתמודדים לגלקסיית הלוויין הקרובה ביותר אל שביל החלב:

* גלקסיית קשת האליפסואידית הננסית נמצאת במרחק של כ-88,000 שנות אור ממערכת השמש וכ-50,000 שנות אור ממרכז שביל החלב.
* אזור עשיר בכוכבים שנמצא בקבוצת כלב גדול נמצא במרחק של כ-25,000 שנות אור בלבד ממרכז שביל החלב, אך לא ידוע אם מדובר בגלקסיה ננסית ממש או רק בחלק משביל החלב עצמו.

ראו גם
------

* הקבוצה המקומית
* מסה אפלה

קישורים חיצוניים
----------------

* What determines satellite galaxy disruption?, אתר mnras

הערות שוליים
------------

1. ↑  Where do the satellites galaxies come from ?
2. ↑  What Is a Satellite Galaxy?
**פואקילופלירודון** (שם מדעי: ***Poekilopleuron***; מילולית: "צלעות מגוונות") הוא סוג דינוזאור טורף ממשפחת המגלוזאוריים שחי במשך היורה התיכון שלפני 168 עד 166 מיליון שנה בקירוב. הממצאים שלו התגלו בצרפת ותוארו ב-1836 בידי ז'אק אמן אדוס דסלונגשאמפ (אנ'). עם זאת הממצאים שהתגלו הושמדו במהלך מלחמת העולם השנייה. הממצאים הבודדים ששרדו מצויים כיום במוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בצרפת וכן במוזיאון פיבודי לידיעת הטבע שבאוניברסיטת ייל בקונטיקט. בעבר קיטלגו ממצאים רבים לסוג זה, אך הם התבטלו או הועברו לסוגים אחרים כמו המגלוזאורוס הקרוב.

דינוזאור זה היה תרופוד פרימיטיבי יחסית ובעל זרועות ארוכות בהרבה ביחס למרבית התרופודים המאוחרים יותר, עם עצם זרוע באורך 60 סנטימטרים ובעלת אצבעות רחבות ומתפקדות. המבנה שלו עשה את הזרועות חזקות אך גם כפוף יותר ופחות יציב מאשר לדינוזאורים דומים. הדינוזאור כנראה פיתח את המאפיינים הייחודיים, מאחר שסוגים כמו הטורווזאורוס האמריקאי לא היו בעלי זרועות כאלה. בנוסף הוא היה בעל כלוב צלעות רחב מאוד לאורך הבטן והחזה. אורך גופו של הפואקילופלירודון הגיע ל-10 מטרים כך שהיה טורף עיקרי בתחומי מחייתו.

המאפיינים של הדינוזאור הובילו מספר חוקרים לחשוב שהוא לא היה מגלוזאור ובמקום זה היה בעל אבות קדומים יותר, עם קירבה ללורינינוזאורוס. כיום הוא נחשב לסוג של מגלוזאור שפיתח התאמות כדי לתפוס יצורי ים כמו דגים או זוחלים קטנים ואולי גם לאכול נבלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פואקילופלירודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**פובוס** (ביוונית עתיקה: **Φόβος**) במיתולוגיה היוונית הוא אל הפחד והבעתה, בנם של ארס, אל המלחמה, ואפרודיטה, אלת האהבה. הוא ואחיו דימוס, אל הטרור והאימה, הם מלווים צמודים של אביהם בצאתו לקרב ולמלחמה, ותפקידם לזרוע אימה בלב האנשים. מקבילו הרומאי של פובוס מכונה **טימור** או **טימורוס**.

פולחן
-----

כוהניו של פובוס נהגו להקריב עבורו קורבנות אדם, ומרכז פולחנו היה בספרטה. במיתוס "שבעה נגד תבאי", שבעת הלוחמים שוחטים שור על מגן ארד ונשבעים בשמו של פובוס. קיקנוס, בנו הנוסף של ארס, הקים עבורו מקדש יווני.

תיאורים
-------

במיתוסים השונים, הרקולס ואגממנון נשאו מגנים עם פרצופו של פובוס. הסיודוס תיאר את פרצופו של פובוס במגן של הרקולס כ"דמות המביטה לאחור בעלת עיניים שזהרו באש. פיו היה מלא שיניים בשורה לבנה, מפחידה ומרתיעה". פובוס מתואר לעיתים כבעל ראש אריה או כאריה, כמו שכתב פאוסניאס.

התייחסות היסטורית
-----------------

לדברי פלוטרכוס, אלכסנדר הגדול הקריב קורבנות לפובוס בקרב גאוגמלה. הסופרת מרי רנו הציעה כחלק מאסטרטגיית לוחמה פסיכולוגית נגד דריווש השלישי.

בתרבות
------

* המושג "פוביה", שמתאר מצב נפשי של פחד כרוני, גזור משמו של פובוס, או ליתר דיוק - מהמילה היוונית φόβος, שפירושה פחד.
* אסף הול, שגילה את שני ירחיו של כוכב הלכת מאדים (שבלועזית נקרא מרס, שמו של האל המקביל במיתולוגיה הרומית לארס), קרא לאחד מהם פובוס ולשני, הקטן יותר - דימוס.
* פובוס ואחיו מופיעים בסיפור קצר על ידי ריק ריירדן כאנטגוניסטים הראשיים.
* פובוס הוא דמות גיבור-על של חברת מארוול קומיקס, וכמו במיתולוגיה, הוא בנו של ארס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פובוס** בוויקישיתוף
**פוארטו איורה** (בספרדית: **Puerto Ayora**) היא עיירה באי סנטה קרוס שבאיי גלאפגוס שבאקוודור. העיירה ממוקמת על חופו הדרומי של האי בקנטון סנטה קרוס. העיירה נקראת על שמו של נשיא אקוודור איסידרו איורה (Isidro Ayora). לעיתים נקראת העיירה בטעות סנטה קרוס.

פוארטו איורה היא העיירה המאוכלסת ביותר באיי גלאפגוס ואוכלוסייתה מונה 11,974 נכון לשנת 2010. התשתיות בה הן המפותחות ביותר בקבוצת האיים. בעיר פועלים שניים מסניפי הבנקים בגלאפגוס, בתי ספר, בתי מלון, מסעדות, חנויות הלבשה, חנויות לכלי עבודה, חנויות מכולת, חנויות לצורכי ימאות, חנויות לתיירים ומועדוני לילה. ב-2006 נפתח בעיר בית חולים שבו פועל בין השאר תא הלחץ היחידי באיים.

השדרה הראשית בעיירה נקראת על שם צ'ארלס דרווין. ראשיתה של השדרה על הרציף הראשי של העיירה וסופה בתחנת המחקר על שם דרווין. כמקום משכנם של מכון המחקר על שם דרווין ושל מרכז הפארק הלאומי גלאפגוס, פורטו איורה היא מקום מרכזי במאמצי השימור של גלאפגוס. התיירים מבקרים בתחנת המחקר כדי ללמוד על ההיסטוריה של האיים ועל תוכניות השימור. האי צפון סימור, שהוא אי בלתי מיושב עם מגוון רחב של בעלי חיים, נמצא במרחק שעת הפלגה מהעיירה. מפרץ טורטוגה (Tortuga) נמצא במרחק הליכה קצרה ממרכז העיירה ובו ניתן לצפות באיוגאנות ימיות, בציפורים, בסרטן סלעים אדום, במנגרובים, בכרישון לבן-קצוות (Triaenodon obesus) ובצבי הגלאפגוס הענקיים.

פוארטו איורה נמצאת במקום מוגן, לאורך חופי מפרץ אקדמיה (Bahía de la Academia), שבו הרוח הקלילה גורמת למזג האוויר להיות נעים. הטמפרטורות נעות בין 18-29 מעלות צלזיוס. העונה החמה היא בדרך כלל בין דצמבר למאי. תעלת איטבקה (Canal de Itabaca) מפרידה בין האי דרום סימור לבין האי סנטה קרוס. את התעלה חוצות סירות שמסיעות תיירים בין שני האיים.

מפרץ האקדמיה הוא נמל פעיל מאוד, השוקק בדרך כלל בסירות השטות לאיים, ביאכטות ובסירות דייגים מקומיות. המפרץ הוא מקום טוב לצפות בשקנאים חומים, בטאים, איוגאנות ימיות, אנפתיים, שחפים אמריקאים, פרגטות, אריות ים גלאפגוס וכמויות גדולות של סולות כחולות-רגל הצדות דגים בתנועת צלילה מרשימה.

מי השתייה מצויים בצמצום באי ובעיר. המקומיים מורגלים לאגור את מי הגשמים. מפעל התפלה פועל באי וקיימת מערכת של הפרדת מים באיכויות שונות לצרכים שונים.

* מראה בנמלמראה בנמל
* 
* מראה פוארטו איורה בשקיעהמראה פוארטו איורה בשקיעה
* תחנת המחקר על שם צ'ארלס דרוויןתחנת המחקר על שם צ'ארלס דרווין
* 
* (Zalophus wollebaeki)(Zalophus wollebaeki)
* 
* 
* צינור לבהצינור לבה
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פוארטו איורה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פוארטו איורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7704157-4
* VIAF: 242352998
* WorldCat (עם VIAF): 242352998

 |
**פובדה** (ברוסית: **Победа,** נהגה **פַּאבֶּדַה**, ניצחון) היא מכונית נוסעים סובייטית שיוצרה במפעל גא"ז בעיר ניז'ני נובגורוד בשנים 1946-1958, וכן בפולין בשנים 1951-1973. במהלך תקופה זו נבנו כמעט חצי מיליון מכוניות.

רקע
---

מפעל כלי הרכב בניז'ני נובגורוד קיבל במהלך שנת 1943 הנחיה ממשלתית לתכנן מכונית נוסעים חדשה, שכונתה "גא"ז - מ-20" (קיצור של מולוטוב-20). תחילה תוכננו שתי גרסאות של המכונית - עם מנועים בעלי 6 ו-4 צילינדרים, אולם בהמשך הוחלט לייצר מכונית עם 4 צילינדרים בלבד. כתוצאה מכך הייתה הפובדה כבדה יחסית להספק המנוע שלה. נפח המנוע היה 2100 סמ"ק.

במהלך מלחמת העולם השנייה נפלו בידי הסובייטים מכוניות גרמניות רבות, ובתכנון המכונית החדשה ניצלו המתכננים מספר פיתוחים טכנולוגיים ממכוניות "אופל קפיטן" הגרמניות.

הפובדה הייתה המכונית הראשונה שתוכננה לייצור המוני בברית המועצות. תחילה נקראה "מולדת", אולם במהלך הצגת המכונית ליוסיף סטלין, שאל סטלין "באיזה מחיר תמכרו את המולדת?" והשם הוחלף ל"פובדה" (ניצחון).

נתונים טכניים
-------------

המנוע שהותקן בפובדה יוצר במפעל כבר משנת 1937, בהתבסס על מנוע Dodge D5. הספק המנוע (2100 סמ"ק) היה 50 כוח סוס.

תיבת ההילוכים הייתה בעלת 3 הילוכים. גלגלי המכונית היו רחבים לאותה תקופה. מערכת הבלמים הייתה הידראולית, לראשונה בברית המועצות.

מערכת החשמל פעלה במתח של 12 וולט. לראשונה בברית המועצות הותקן במכונית מחמם פנימי. בהמשך התווסף איתות חשמלי ומגב לניקוי שמשות.

ייצור
-----

המכוניות הראשונות יצאו מפס הייצור ב-29 ביוני 1946, אולם עד סוף אותה שנה נבנו 23 מכוניות בלבד. הייצור ההמוני החל באביב 1947 ועד אוגוסט 1948 נבנו 1700 מכוניות. בשלב זה הוחלט על עצירת פס הייצור וטיפול בבעיות טכניות שהתגלו במהלך הרצת המכוניות הראשונות. במהלך סוף 1948 החל ייצור מכוניות משופרות ובשנת 1949 הופעל פס ייצור חדש שנבנה באולמות חדשים. בשנת 1949 קיבלו מתכנני המכונית את פרס סטלין.

* ГАЗ-М-20 - הדגם הנפוץ ביותר, שיוצר עד 1954. בסך הכול נבנו כ-140 אלף מכוניות מדגם זה.
* ГАЗ-М-20В - דגם משופר עם מנוע 52 כ"ס, 1955-1958.
* ГАЗ-М-20А - סדרה לשימוש כמונית. נבנו כ-37.5 אלף מכוניות.
* ГАЗ-М-20 — Kабриолет - דגם קבריולה. נבנו כ-14 אלף מכוניות.
* ГАЗ-М-20Д - דגם עם מנוע 62 כ"ס לצורכי מערכת הביטחון.

בשנת 1951 החל ייצור מקביל במפעל בפולין, ונמשך שם עד 1973. החל מ-1956 כל החלקים נבנו אף הם בפולין. במסגרת זו נבנו כ-255 אלף מכוניות.

במהלך שנות ה-50 יוצאו מכוניות לאירופה, במיוחד לפינלנד ולבלגיה.

על בסיס מכוניות פובדה נבנו כמה יחידות להשתתפות במרוצים. בשנת 1951 הן הגיעו למהירות של 167 קמ"ש אך היו להן בעיות טכניות רבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פובדה** בוויקישיתוף
* אתר המוקדש למכונית פובדה
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**פאן-פאן** (**pan-pan**) הוא אות המצוקה הבינלאומי המציין מצב חירום, שאינו כולל סכנת חיים, על כלי שיט או כלי טיס. מצב חירום זה פחות בדרגתו מקריאת מיידיי או SOS המסמלים סכנת חיים מיידית לנמצאים על כלי השיט או כלי הטיס.

מטרת אות מצוקה זה היא להזהיר כלי טיס או כלי שיט בסמוך על הסכנה באזור, ולהתריע כי בעתיד ייתכן ויהיה צורך בסיוע נוסף. אין משמעות ההודעה קריאה לבוא לעזרה, אולם לעיתים משמעה כי יש לנקוט פעולות מסוימות (כמפורט בהמשך). בכך שונה הקריאה מקריאת מיידיי או SOS שמשמעותם כי כל המקבל את הקריאה נדרש להגיע ולסייע בפעולות החילוץ.

מקור הקריאה
-----------

מקורה של הקריאה במילה הצרפתית **panne** שמשמעה תקלה או שבר מכני.

לימים נוצרו ראשי תיבות בדיעבד באנגלית: "Possible Assistance Needed" - "ייתכן ותדרש עזרה" - אולם הקריאה אינה קיצור של משפט זה.
עוד מקור לשם זה "צעקת פאן" שמקורה במיתולוגיה היוונית בסיפור המלחמה בין האלים לטיטאנים שבו האלים כמעט הפסידו ואז האל פאן צעק וכל כלי המלחמה נפלו.

שימושים
-------

בעת חירום ישדר כלי השייט או כלי הטיס את הקריאה שלוש פעמים: "Pan-Pan, Pan-Pan, Pan-Pan" (פאן-פאן, פאן-פאן, פאן-פאן), ובמורס תשודר שלוש פעמים האות X (קו, שתי נקודות וקו: –··–):‏ "X X X".

השימוש בקריאה יעשה במצבים בהם לדוגמה עומד להיגמר הדלק של כלי הטיס או נגמר הדלק בכלי השייט או מתקלקלים מנועיהם (מצב בו כלי השייט עצמו הופך לסכנה לסביבתו, ומצב בו עדיין אין סכנת חיים מיידית לנוסעי כלי הטיס אולם יש לנקוט בפעולות חירום בשדה התעופה הקרוב על מנת לתת לו עדיפות בנחיתה).

שימוש נוסף בקריאה יכול להיות לאחר שפרצה שרפה בכלי שיט או כלי טיס, אולם זו כובתה מיידית. הקריאה נועדה לסמן כי השרפה בבדיקה, וייתכן שגורם השרפה טרם התגלה או כי תיתכנה שריפות נוספות אשר עלולות בעתיד להוות סכנת חיים.

בכלי שיט יעשה שימוש בקריאה כאשר אדם נפל למים (מצב בו הספינה אינה יכולה לתמרן או להתרחק מהמקום בו היא נמצאת, וכן כלי שיט אחרים צריכים לשמור מרחק מאותו מיקום על מנת שלא לפגוע באדם שבמים) - בקריאה יעשה שימוש כאשר מיקומו של האדם במים ידוע והוא אינו בסכנת חיים. אם האדם במים נמצא בסכנת חיים יעשה שימוש בקריאה "מיידיי". כמו כן יעשה שימוש בקריאה במצב בו כלי שיט איבד את מיקומו, והקריאה תסייע לתחנת חוף לאכן את מיקום כלי השיט.

בקריאה יעשה שימוש על ידי תחנות בקרה ימית או משמר חופים על מנת להודיע הודעות חירום כגון התראות מזג אוויר חמורות, או במקרה של חיפוש אחר ספינה שאבדה או כלי טיס שאבד, הקריאה תשמש את כוחות החיפוש והחילוץ להודיע הודעות בעלות חשיבות (כגון קריאה לכלי שיט או כלי טיס אחרים לסייע בחיפוש).

ראו גם
------

* SOS
* מיידיי
קטע מפסיפס בית הכנסת במוזיאון השומרוני הטוב
**ח'ירבת סמארה** הוא אתר ארכאולוגי המצוי בשוליו המערביים של השומרון, 9 ק"מ מזרחית לטייבה, מדרום מערב ובסמוך ליישוב עינב. באתר התקיים יישוב שומרוני מהמאה ה-4 לספירה שישב על שרידי יישוב מהתקופה הרומית.

האתר נסקר לראשונה על ידי הקרן לחקר ארץ ישראל בסוף המאה ה-19, וזוהה אז, בטעות, ככנסייה. בחפירותיו של ידי יצחק מגן בשנים 1991–1992, זוהה המבנה שבשוליו המזרחיים של האתר כבית כנסת שומרוני מפואר. בנוסף נמצאו באתר בור מים ומקווה, שער בעל קשת, מערות קבורה ומבני ציבור.

בית הכנסת השומרוני
------------------

מידותיו הפנימיות של בית הכנסת הן 15 מטרים אורך ו-8.4 מטרים רוחב ושטחו 126 מ"ר. הוא מבנה מפואר שנבנה בכיוון מזרח-מערב, ופונה לכיוון הר גריזים. למבנה חמישה חלקים: אולם מרכזי שהיה מכוסה פסיפס, נארטקס, אטריום מעוגל, חצר בצפונו וחדרים בדרום ובמזרח. האולם מוקף בשתי שורות של ספסלי ישיבה. שני עמודים עומדים על תילם בכניסה למבנה. בבית הכנסת נמצא פסיפס מן האיכותיים ביותר שהתגלו בארץ ישראל.

### פסיפס בית הכנסת

פסיפס האולם המרכזי של בית הכנסת מתוארך למאה הרביעית לספירה. צבעי אבני הפסיפס הם לבן, שחור, אפור, אדום, ארגמן, ורוד, חום, כתום, חרדל, צהוב, תכלת, טורקיז (זכוכית?), אפור-ירקרק ובז'. צפיפותן הנדירה של האבנים מפסיפס סמארה העומדת על 400 אבנים בדצמ"ר, היא מן הגבוהות מבין פסיפסי ארץ ישראל, ומדרגת את הפסיפס בין הפסיפסים האיכותיים ביותר שנוצרו בארץ ישראל בתקופה הביזנטית. שטיח האולם המרכזי של בית הכנסת מחולק לשני פנלים רבועים המוקפים במסגרות של מדליונים מעלי קוציץ. מדליוני הקוציץ מאוכלסים בעיצובים של גידולים חקלאיים, כלים וחפצים. עיצוב הפריטים הוא ייחודי נטורליסטי ומדויק מאוד. בשורה הצפונית עוטרו ענף נושא שקדים, אלומות חיטה, שריגי גפן המודלים על חצובה, ענף נושא רימונים, ענפי זית, פגות שקמה על ענף, כד המוזג יין אדום אל צלוחית וענפים נושאי ורדים אדומים סביבו. בשורת המדליונים האמצעית שבין שני השטיחים עוצבו מכבד תמרים, עצי תמר ומגל לגדיד. במדליונים שבשורה הדרומית עוצבו ענף נושא משמשים, ענף נושא אפרסקים וענף של אורן הצנובר הנושא אצטרובלים.

לצורכי שימור והצגה לקהל, נלקח הפסיפס מאתרו והוא מוצג כיום במוזיאון השומרוני הטוב.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * פרט מפסיפס בית הכנסת, מוזיאון השומרוני הטוב. ענף אורן הצנובר וענף אפרסקיםפרט מפסיפס בית הכנסת, מוזיאון השומרוני הטוב. ענף אורן הצנובר וענף אפרסקים
* כניסה למערהכניסה למערה
* קטע פסיפס בשטחקטע פסיפס בשטח
* שריד של אלמנט אדריכלי בשטחשריד של אלמנט אדריכלי בשטח
 |

לקריאה נוספת
------------

* יצחק מגן, "בתי-הכנסת השומרוניים ופולחנם", בתוך: **מחקרי יהודה ושומרון,** ב', 1992, עמ' 264-229
* ענת אביטל, **מקוריותם של התיאורים החקלאיים הייחודיים מפסיפס בית הכנסת השומרוני בסמארה**, בתוך "מחקרי יהודה ושומרון, דברי הכנס ה-24", ביליג מ' (עורכת מדעית), אוניברסיטת אריאל, אריאל, עמ' 163-145, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ח'ירבת סמארה** בוויקישיתוף
**אלכסנדר קארס** (באנגלית: **Alexander Carse**; בקירוב 1770 – פברואר 1843) היה צייר סקוטי הידוע בסצנות החיים הסקוטיים. עבודותיו כוללות בד גדול של ביקור ג'ורג' הרביעי בליית' ושלושה ציורים מוקדמים של משחקי כדורגל.

ביוגרפיה
--------

קארס נולד באינרוויק שבמזרח לותיאן לוויליאם וקתרין קארס, והוטבל בתחילת 1770. קארס התחיל באקדמיה לציור של אדינבורו ב-1801; כאן הוא למד ציור בסגנון הולנדי, שהשפיע על ציוריו המאוחרים. לימד אותו דייוויד אלן, שהשפיע רבות על סגנונו המוקדם. עד 1808 הוא תואר כצייר הטוב ביותר של סצנות כפר.

בשנת 1795 צייר קארס דיוקן קבוצתי שלו ושל אמו ואחותו. בציור נראה החדר של הצייר, כשאמו קוראת את התנ"ך לשני ילדיה המבוגרים. עבודה זו נמצאת כעת באוסף הגלריות הלאומיות של סקוטלנד.

בשנות השלושים המוקדמות לחייו הציג קארס ציורים בלונדון באקדמיה המלכותית ובמוסד הבריטי.

בשנת 1812 - השנה שבה עבר ללונדון - הציג קארס את "יחסי המדינות", שנחשבת לאחת מיצירותיו הטובות ביותר. בשמונה השנים הבאות הוא עבד קשה כדי לבסס את עצמו כמתחרה לדייוויד וילקי. בשנת 1819 שניהם ציירו גרסאות של "חתונת הפני של אלן" (חתונה פרוטה היא מנהג סקוטי שבו האורחים משלמים עבור החתונה והעודפים מממנים את משק הבית החדש). שני הציורים הוצגו אך וילקי הוא שמכר את הציור שלו לנסיך יורש העצר. למרות ניסיונותיו של קארס לאמץ לעצמו את הסגנון של וילקי, העסק שלו נכשל והוא עבר חזרה לסקוטלנד.

אחד מציוריו הגדולים והמפורטים ביותר הוא הביקור המלכותי של ג'ורג' הרביעי בליית' בשנת 1822. זה היה ביקור נדיר של מלך שולט בסקוטלנד, שאורגן על ידי סר וולטר סקוט. הציור בגודל 1.5 מ' × 3.4 מ', מכיל מאות דמויות ומספר רב של דיוקנאות. משנת 1810 קארס גם יצר שלושה ציורים של משחקי כדורגל, שנאמר כי הם בין הרישומים הציוריים המוקדמים ביותר של המשחק.

ישנם ציורים רבים של קארס באוספים ציבוריים בדנדי, גלאזגו ואדינבורו.

לקארס היו שני בנים, ששניהם היו ציירים: ויליאם קארס וג'יימס קארס. ויליאם עבד בסקוטלנד, בזמן שג'יימס היגר לדרום אוסטרליה.

קארס מת בעוני בפברואר 1843, המקום והתאריך המדויק של מותו אינם ידועים.

גלריה
-----

* חתונת הפאניחתונת הפאני
* מחוץ לפאבמחוץ לפאב
* משחק כדורגלמשחק כדורגל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר קארס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Lucy Dixon, 'Carse, Alexander (bap. 1770, d. 1843)', Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, Oct 2006
2. ↑  The Penny Wedding, Alexander Carse, nationalgalleries.org,
3. ↑  The Foot-ball game, Alexander Carse, c. 1830, Bonhams
4. ↑  Art UK | Discover Artworks, artuk.org (באנגלית)
5. ↑  James Howe Carse, Design and Art Australia Online

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 10816
* GND: 123770289
* ISNI: 0000 0000 8206 362X
* LCCN: nr92033632
* RKD: 15631
* SNAC: w6td9v79
* ULAN: 500029051
* VIAF: 95861000
* WorldCat: lccn-nr92033632

 |
**הר גראן** (באנגלית: **Mount Gran**) הוא הר גדול באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

להר פסגה שטוחה (הר שולחן).

על פי נתוני הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, גובהו של ההר 2,235 מטרים מעל פני הים.

לפי הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד, ולפי הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה, גובהו של ההר 1,920 מטרים מעל פני הים; ובהתאם הר גראן הוא ההר ה-1,303 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר ממוקם בצידו הצפוני של קרחון מקאיי, ובסמוך ממערב לקרחון גראן.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת האנטארקטיקה הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913.

### מקור השם

משלחת טרה נובה נתנה להר את שמו.

המשלחת קראה להר על שמו של טריגווה גראן (Tryggve Gran), קצין בחיל הים הנורווגי, שהיה המומחה לסקי של המשלחת הגאולוגית המערבית השנייה (the Second Western Geological Party).

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 200
• Christopher J. Burgess, Alan Palmer & John M. Anderson (1981), **The geology of the Fry Glacier area, South Victoria Land, Antarctica, with particular reference to the Taylor Group**, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 24:3, 373-388, 
• Parker E. Calkin; Samuel B. Treves; Arthur Mirsky, **Geology of Mount Gran Area, Antarctica**, AAPG Bulletin (1963) 47 (2): 352.  
• PARKER E CALKIN, **GLACIAL GEOLOGY OF THE MOUNT GRAN AREA, SOUTHERN VICTORIA LAND, ANTARCTICA**, GSA Bulletin (1964) 75 (10): 1031–1036. [1031:GGOTMG]2.0.CO;2
• Mirsky, Arthur & Treves, Samuel & Calkin, Parker. (2013), **Stratigraphy and Petrography, Mount Gran Area, Southern Victoria Land, Antarctica**, Geology and Paleontology of the Antarctic, Volume 6

קישורים חיצוניים
----------------

* הר גראן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר גראן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר גראן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר גראן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום מהאוויר של הר גראן משנת 1959 באתר התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית
* הר גראן באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* קורות חייו של טריגווה גראן

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
2. ↑  מידע גאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
3. ↑  מידע גאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
4. 1 2  נתוני גובה השוואתיים
5. 1 2 3  מידע היסטורי
**Erfreut euch, ihr Herzen** (בעברית: שמחו, הלבבות), רי"ב 66, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום השני של חג הפסחא, שחל ב-10 באפריל 1724.

היסטוריה
--------

קנטטה זו הייתה העשירית שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. ביום הראשון של הפסחא ביצע את רי"ב 4 וביום השלישי ביצע את רי"ב 134.

הקנטטה מבוססת על יצירה קדומה שלו, רי"ב 66א', קנטטה חילונית שהלחין באך ב-1718 בהיותו בקטן ושהמוזיקה שלה אבדה. הוא ביצע שוב את היצירה לכבוד אותו מועד ב-1731 וב-1735.

ב-1868 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 7 של פרסומיה.

מילים ומוזיקה
-------------

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים ממעשי השליחים העוסקים בדרשת פטרוס ופסוקים מהבשורה על-פי לוקאס המספרים על פגישת ישו עם תלמידיו בדרך לאמאוס. הלברית שנכתבה על ידי מחבר לא ידוע מתארת דיאלוג אלגורי בין קול הפחד לקול התקווה, ומקשרת בין נושא זה לתחיית ישו.

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של חצוצרה, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו הכולל בסון. לקנטטה שישה פרקים:

1. מקהלה: *Erfreut euch, ihr Herzen* (שמחו, הלבבות)
2. רצ'יטטיב לבס: *Es bricht das Grab und damit unsre Not* (המוות קרב, ועמו המצוקה)
3. אריה לבס: *Lasset dem Höchsten ein Danklied erschallen* (השמיעו לנעלה שיר תודה)
4. דואט רצ'יטטיב: *Bei Jesu Leben freudig sein* (במחיצתו של ישוע שורה השמחה)
5. דואט אריה: *Ich furchte zwar/nicht des Grabes Finsternissen* (אני/איני פוחד מחשכת הקבר)
6. כורל: *Alleluja* (הללויה)

הקלטות
------

היצירה הוקלטה במלואה 18 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1972), גוסטב ליאונהארדט (ב-1976), טון קופמן (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על קנטטות באך, עמוד 5
2. ↑  bach-digital
3. ↑  רשימת פרסומי באך באתר IMSLP
4. ↑  מעשי השליחים י', 34-43
5. ↑  לוקס כ"ד, 13-35
6. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 300007515
* MusicBrainz work: 826a4c3e-e4e1-4972-8e0f-e867a970ce82

 |
ה**סיאסת נאמה** (בפרסית/ערבית: **سياست نامه**; מילולית: "ספר הממשל"), או בשמו האחר **סיר אל-מלוכ** (**سير الملوك**; מילולית: "חיי המלכים") הוא ספרו החשוב ביותר של ניזאם אל-מולכ, הוזיר הפרסי של הסולטאנים הסלג'וקיים אלפ ארסלאן ומאלכ שאה הראשון וכן מייסד הניזאמיה - מדרסה דתית מפורסמת בבגדאד. כוזיר הגדול, היה אמון ניזאם אל-מולכ על כל מעשיה של האדמיניסטרציה הסלג'וקית במשך למעלה משלושה עשורים. ניזאם אל-מולכ קבע נורמות ממשל פרסיות שהתמידו מאות שנים אחריו. רבים מיסודות הממשל ועקרונותיו הותוו בספר ה"סיאסת נאמה", אשר מהווה דוגמה מובהקת לספרות החוכמה והיעץ לשליטים המכונה "מראות למלכים".

הסיאסת נאמה נכתב בפרסית לאור בקשתו של מאלכ שאה הראשון משריו. השרים התבקשו לחבר ספר שיתאר את סדרי הממשל והשלטון התקינים והנחיות להתמודדות עם אתגרים העומדים בפני המדינה. הספר שחיבר ניזאם אל-מולכ היה הספר המנצח בתחרות והוכרז כ"חוק הבסיסי של האומה". הספר כולל 50 פרקים העוסקים בדת, פוליטיקה ונושאים נוספים. 11 הפרקים האחרונים קצרים מקודמיהם ונכתבו על ידי ניזאם מעט לפני הרצחו. פרקים אלו מתארים את הסכנות העומדות בפני המדינה ובראשן עליית האסמאעילים השיעים ברחבי האימפריה. 

מטרתו של הספר הייתה בראש ובראשונה להנחות את התנהלות השליט. בפתיחה, מוצג הספר כמדריך המתאר את "מקומם היאות של החיילים, המרגלים, השומרים והגזברים". הספר מדגיש את חשיבות המוסר הדתי של השליט ואת החובה להשליט צדק לטובת העם. לפי ניזאם אל-מולכ, יש להתחשב בכל המעמדות ולדאוג להגנת החלש מפני החזק. עקרונות הצדק הם הקבועים במשפט המקובל ובחוק האיסלאמי, והמלך נותן דין על יישומם בפני האל.

הספר רווי באנקדוטות הלקוחות מהתרבות וההיסטוריה הקדם איסלאמית של פרס. כך נתפש השאה ח'וסרו הראשון כמופת להתנהלות. דמות איסלאמית הזוכה להדגשה רבה היא מחמוד מע'זנה, מייסד השושלת הע'זנווית. מקובל לראות בסיאסת נאמה ספר המספק תובנות ביחס לגישה של האליטה התרבותית הפרסית בת המאה ה-12 לתרבותם הקדם איסלאמית וכן לסדרי משטר שהיו נהוגים בתקופה זו. 

העותק הקדום ביותר ששרד הוא כתב יד הנמצא כיום בספריה הלאומית בתבריז. הסיאסת נאמה תורגם לצרפתית בשנת 1891. 

| ספרות פרסית (**ادبیات پارسی**) |
| --- |
| ז'אנרים ויצירות | שאהנאמה • זפר נאמה • קאבוס נאמה • סיאסת נאמה • ספארת נאמה • סיאחת נאמה • |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 183048747
* WorldCat (עם VIAF): 183048747

 |
**אורשקה ז'ולניר** (בסלובנית: **Urška Žolnir**; נולדה ב-9 באוקטובר 1981) היא ג'ודוקא עבר סלובנית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג, האלופה האולימפית מלונדון 2012.

קריירה
------

ז'ולניר השתתפה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים בשנים 2004, 2008 ו-2012. באתונה 2004 היא זכתה במדליית ארד. היא התחילה בשלב שמינית הגמר בו ניצחה בניקוד יוקו את דריאוליס גונזאלס הקובנית. ברבע הגמר היא ניצחה באיפון את גלה ונדקביי הבלגית לאחר תרגיל סוקוי-נגה. בחצי הגמר ז'ולניר הפסידה לקלאודיה הייל האוסטרית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה בווזארי על מארי-הלן צ'יסולם הקנדית.

באולימפיאדת בייג'ינג 2008 היא הייתה נושאת הדגל של המשלחת הסלובנית בטקס הפתיחה. בתחרות הג'ודו היא סיימה במקום השביעי לאחר שהודחה בשלב רבע הגמר.

באולימפיאדת לונדון 2012, ז'ולניר זכתה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג כאשר 4 מתוך 5 ניצחונותיה היו באיפון. בסיבוב הראשון היא ניצחה את קלאודיה מלצהאן הגרמנייה, בשמינית הגמר היא ניצחה את אסטפניה גרסיה מאקוודור וברבע הגמר היא ניצחה את אליס שלזינגר הישראלית. בחצי הגמר היא ניצחה את צדבסורנגין מונקזאיה המונגולית. בגמר ז'ולניר התמודדה מול שו לילי הסינית וניצחה בווזארי לאחר תרגיל סיאו-נגי מוצלח.

ז'ולניר מחזיקה בשתי מדליות ארד מאליפויות העולם מהשנים 2005 ו-2011. באליפויות אירופה היא זכתה בארבע מדליות. מדליית זהב (2009), מדליית כסף (2007) ושתי מדליות ארד (2008 ו-2011)

במהלך הקריירה ז'ולניר זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו ופריז היוקרתיים. ביוני 2015 היא פרשה מג'ודו תחרותי והחלה לאמן במועדון הג'ודו בו גדלה.

הישגים בטורנירים בסבב העולמי
----------------------------

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | A-Tournament Sofia | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2002 | Grand Prix Città di Roma | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2005 | Super World Cup Hamburg | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2006 | World Cup Budapest | 1 | עד 63 ק"ג |
| 2008 | Grand Slam Tokyo | 1 | עד 63 ק"ג |
| 2010 | Grand Prix Rotterdam | 2 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | Grand Slam Paris | 3 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | IJF Grand Slam Moscow | 1 | עד 63 ק"ג |
| 2011 | Grand Slam Tokyo | 1 | עד 63 ק"ג |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורשקה ז'ולניר** בוויקישיתוף
* אורשקה ז'ולניר, ברשת החברתית פייסבוק
* אורשקה ז'ולניר, ברשת החברתית טוויטר
* אורשקה ז'ולניר, ברשת החברתית אינסטגרם
* אורשקה ז'ולניר, באתר olympedia.org
* אורשקה ז'ולניר, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אורשקה ז'ולניר, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
אליס (משמאל) ושתי אחיותיה.
**אליס גולסן** (גולדשטיין) היא פיזיקאית יהודייה מומרת, שפעלה בגרמניה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. מחקריה תרמו לפיתוח מכניקת הקוונטים המודרנית.

ביוגרפיה
--------

אליס גולסן נולדה בשנת 1889 בעיר ויסבאדן שבגרמניה, בשם אליס גולדשטיין. משפחתה הייתה משפחה יהודית חילונית. היא הצטיינה תמיד בלימודיה, והתעניינה במיוחד במתמטיקה. בשנת 1909 החלה ללמוד רפואה באוניברסיטת ברלין. היא סבלה בלימודי האנטומיה, ולאחר זמן מה היא פרשה מאוניברסיטת ברלין על מנת ללמוד מתמטיקה ומדעים מדויקים, בהם התעניינה מאז ומתמיד, באוניברסיטת היידלברג. ב-1915 היא סיימה את לימודיה בהיידלברג, והשלימה גם תעודת הוראה. היא עבדה כחלק מצוות ההוראה באוניברסיטה עד סוף מלחמת העולם הראשונה. במהלך השנים הללו היא נטבלה כפרוטסטנטית ושנתה את שמה לאליס גולסן. ייתכן מאוד שהשינוי נעשה על מנת להימנע מאפליה על רקע מוצאה היהודי.

ב-1920 עברה לאוניברסיטת פרנקפורט, שם עשתה דוקטורט בפיזיקה בהנחיית פרופסור ריצ'רד וואכסמות' (גר') ופרופסור וולטר גרלך (אנ'). עבודת הדוקטורט שלה, שעסקה במדידת לחץ-אור, דרשה דיוק רב. אליס ערכה את המדידות בלילות, על מנת להימנע מהפרעות שנגרמו בשעות היום ממעבר הרכבות. במהלך היום היא לימדה. סביב 1920 שברה אליס את קרסולה. השבר לא החלים סופית מעולם ואליס נשארה צולעת כל חייה.

לאחר שהשלימה את עבודת הדוקטורט שלה גולסן המשיכה לגור בפרנקפורט, וככל הנראה המשיכה לעבוד במחקר ובהוראה, אם כי לא נמצאו מסמכים המוכיחים זאת. בתקופה בה גרה גולסן בפרנקפורט היא התגוררה בדירה עם ארבע שותפות. הן חיו בשיתוף כלכלי, ולאחר שאחת משותפותיה ירשה סכום כסף גדול הן עברו לנוי איזנברג (אנ'), פרוור של פרנקפורט, וקנו מכונית. אליס למדה נהיגה והפכה לנהגת הקבוצה. באותם ימים היה נדיר שכמה נשים יגורו יחד, ונדיר לא פחות שאשה תנהג במכונית.

בשנת 1937 אליס גולסן ניהלה רומן עם רודולף בינגל (גר'), שהיה אז המורה הפרטי של אחיה הצעיר ובכיר בחברת סימנס. ב-1938, עם התחזקות השלטון הנאצי והאנטישמיות בגרמניה, פוטרה אליס מעבודתה והחליטה לברוח מגרמניה. היא הגיעה לאנגליה שם עבדה למחייתה כעוזרת אצל משפחה מקנט. בינגל הבטיח שיבוא אחריה לאחר שיתגרש מאשתו, אך הוא מעולם לא עשה זאת. כאשר היא הבינה שבינגל לא עומד להגיע היא התאבדה בטביעה בנהר התמזה.

מחקר בפיזיקה
------------

מחקרה החשוב ביותר היה עבודתה בתחום מדידת לחץ האור. המחקר היווה את עבודת הדוקטורט של אליס, ופורסם גם כמאמר בכתב העת Annalen der Physik. זו הייתה המדידה המדויקת הראשונה של לחץ האור, שקיומו הוכח בשנת 1900 על ידי פיוטר לבדב. הניסוי היה מהראשונים בתחום, ועזר לפתח את מכניקת הקוונטים המודרנית. ידוע שערכה מחקרים נוספים, בעיקר בתחום האופטיקה, אך הם לא נמצאו. ייתכן גם שחלקים מעבודותיו של פרופסור וולטר גרלך באותן שנים הם למעשה עבודתה של גולסן, אך אין לכך הוכחות.

ראו גם
------

* אפקט מטילדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Boyd, Robert W. Lukishova, Svetlana G. Zadkov, Victor N. (Eds.) (2019) *Quantum Photonics: Pioneering Advances and Emerging Applications*. Switzerland:Springer International Publishing
2. ↑  נתונים נלקחו מתוך מסמך ההרשמה של אליס גולסן לדוקטורט באוניבסיטת פרנקפורט, נמצא בארכיון אוניברסיטת פרנקפורט.
3. ↑  מתוך יומנו של רודולף לפמן, אחיינה של אליס (צילום אישי): צילום 1, צילום 2, צילום 3.
4. ↑  Golsen, A. (1924), Über eine neue Messung des Strahlungsdrucks. Ann. Phys. 378: 624-642.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128252790
* ISNI: 0000 0000 2109 1184
* VIAF: 37966020
* WorldCat: viaf-37966020

 |
**בוילו** הוא משקה מסורתי לחג המולד.

בוילו הוא וריאציה של ליקר ליטאי מסורתי הנקרא "קרופניק (אנ')".

מתכון הבוילו כולל פירות הדר (כגון תפוזים ולימונים), עשבי תיבול ותבלינים (כגון אגוז מוסקט, ציפורן, זרעי כרוויה וזרעי אניס), ומרכיבים אחרים כגון דבש וג'ינג'ר אייל. המרכיב הבסיסי המסורתי בבוילו הוא מונשיין (אנ'). הבישול מתבצע על כיריים או בסיר לבישול איטי.

כמו אצל קרופניק, יש הסבורים שיש לו תכונות מרפא להתפרצות מחלות הקשורות לסתיו/חורף כגון הצטננות או שפעת.

תחרויות
-------

ישנן תחרויות רבות של מבחן טעם המתקיימות מדי שנה במדינת פנסילבניה, שם מתחרות מבשלות ביתיות על תואר המתכון האותנטי ביותר. תחרות הבוילו השנתית של פייפנברגר היא בין התחרויות היוקרתיות והאינטנסיביות ביותר. עשרות מתכוני בוילו משפחתיים נשפטים וסדרה של פרמטרים מכריעים מי הזוכה.

מוצרים מסחריים
--------------

* בשנת 2016 הוציאו נרות ג'ברוואקי מפראוויל, פנסילבניה, נר מבושם מבוילו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "CoalSpeak: Dictionary of the Coal Region". אורכב מ-המקור ב-26 בינואר 2012. נבדק ב-31 בינואר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Coal Region Recipes - Boilo". *www.coalregion.com*.
3. ↑  Usalis, By John E. "Frackville native develops candle with the aroma of boilo". *www.republicanherald.com*.