recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בקטריופאג' למדא** (בקיצור: **פאג' למדא**; מסומן **פאג' λ** (שם מדעי: *Enterobacteria phage lambda*) הוא בקטריופאג' המדביק חיידקי *Escherichia coli*. פאג' למדא הוא הבקטריופאג' הנחקר ביותר בביולוגיה והוא משמש כאורגניזם מודל (אף על פי שנגיפים אינם נחשבים לאורגניזמים). אין ספור תגליות חשובות במיקרוביולוגיה ובגנטיקה התגלו באמצעות מחקר בפאג' למדא.

גנום הלמדא מונה 48,502 בסיסים והוא מורכב מ-DNA דו-גדילי. הוא משתייך מבחינה טקסונומית לסדרה Caudovirales, הכוללת בקטריופאג'ים בעלי זנב ו-DNA דו-גדילי. פאג' למדא התגלה בשנות ה-50 על ידי המיקרוביולוגית אסתר לדרברג. פיענוח הרכבו הגנטי נחשב לאחד מאבני הדרך בביולוגיה. בשנות ה-90 הושלם ריצוף הגנום של פאג' למדא במלואו; הגנום מכיל כ-30 גנים.

למדא הוא **בקטריופאג' מתון**; לאחר חדירתו אל תא החיידק בוחר הלמדא באחד משני מסלולים: **המסלול הליטי**, בו מתרבה הפאג' וגורם להרס ממברנת התא של החיידק ולמותו, או **המסלול הליזוֹגני**, בו משתלב עותק בודד של הפאג' בכרומוזום החיידקי ונשאר רדום. גורמים רבים - מטבוליים, פיזיולוגיים וגנטיים - משפיעים על "החלטת" הפאג'. בתנאים סטנדרטיים בוחרים רוב הפאג'ים במסלול הליזוגני. הפאג'ים שבחרו במסלול הליטי הורגים את החיידקים בהם הם שוכנים ויוצרים בהדרגה חורים עגולים ("פלאקים", Plaques) בתרבית חיידקים צפופה על גבי צלחת אגר; באמצעות ספירת הפלאקים ניתן לחשב את ריכוז הפאג'ים בתרבית. פאג' אחד אשר מדביק חיידק אחד גורם ליצירתם של כ-100 פאג'ים חדשים בתוך תא החיידק בטרם מות החיידק.

הפאג' נצמד לקולטנים על גבי ממברנת תא החיידק אשר תפקידם בשגרה קשור בשינוע הסוכר מלטוז אל התא ומחוצה לו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקטריופאג למדא** בוויקישיתוף
* בקטריופאג למדא, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* בקטריופאג למדא, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284497005171

 |
**שני דוד** (נולדה ב-7 ביוני 1991) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת לסירוגין בעמדת הבלמית, המגנה והקשרית בקבוצת אס"א תל אביב בליגת העל בכדורגל נשים, ובנבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

דוד החלה לשחק כדורגל בגיל 8, בצוותא עם אחותה, רעות, בקבוצת הכדורגל לילדים של מכבי חדרה, משום שלא הייתה אז מסגרת כדורגל נשים שתוכל לקלוט אותה. עם הקבוצה זכתה בגביע טורניר "פוקס קידס", שאף זיכה אותה בנסיעה לטורניר העולמי בברצלונה באותה שנה.

בגיל 15 החלה לשחק באופן מסודר במסגרת מקצועית לנשים, בקבוצת מכבי כישרונות חדרה.

קריירה מקצועית
--------------

### מועדונים

דוד שיחקה במכבי כישרונות חדרה החל מעונת 2006/2007 למשך שתי עונות, ואז נאלצה להפסיק לשחק עקב פציעה קשה של קריעת הרצועה הצולבת בברך ימין, וחצי שנה לאחר מכן קריעה של הרצועה הצולבת בברך שמאל.

לאחר תקופת השיקום, חזרה דוד לשחק במכבי כישרונות חדרה לקראת עונת 2011/2012, שם נשארה במשך חמש עונות והייתה שותפה לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה לעונת 2014/2015.

לקראת עונת עונת 2016/2017 הושאלה למשך שתי עונות למ.כ רמת השרון, אולם במשחק הפתיחה של עונת עונת 2017/2018 קרעה שוב את הרצועה הצולבת בברך שמאל. דוד חזרה לשחק אחרי זמן קצר ללא ניתוח ועם טיפול תרופתי בלבד, וזכתה בסיום העונה עם הקבוצה בגביע המדינה. בהמשך שיחקה בהשאלה לתקופה קצרה גם במ.ס. קריית גת כדי להשתתף במשחקי מוקדמות ליגת האלופות במונטנגרו, ולקראת עונת עונת 2018/2019 חזרה לקבוצת נעוריה, מכבי כישרונות חדרה.

### נבחרת ישראל

דוד שייכת לסגל המורחב של נבחרת ישראל משנת 2008, ובמקביל שיחקה גם בנבחרות ישראל עד גיל 17 ועד גיל 19. שימשה כאחת הקפטניות של הנבחרת עד גיל 17, במסגרתה רשמה 3 הופעות בסך הכל. בנבחרת עד גיל 19 רשומות לזכותה 14 הופעות, במהלכן כבשה 2 שערים, וגם בה שימשה כקפטנית במספר משחקים.

את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה במשחק ידידות נגד נבחרת בלארוס, ב-17 באוגוסט 2009. לאחר ששבה מהפציעה בברכיה, זומנה שוב לסגל הנבחרת בשנת 2013, ואת הופעת הבכורה המחודשת ערכה במשחק נגד נבחרת אוסטריה, ב-25 באוקטובר 2015. הייתה שותפה לזכייה של נבחרת ישראל במדליית הזהב במכבייה העשרים, ואף כבשה את שער הניצחון במשחק הגמר נגד נבחרת ארצות הברית.

נכון לדצמבר 2023, לזכות דוד רשומות 40 הופעות בנבחרת הבוגרת של ישראל.

תארים
-----

מכבי כישרונות חדרה
* גביע המדינה: 2014/2015

מ.כ. רמת השרון
* גביע המדינה: 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שני דוד** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* הדור הבא: הנערות של כישרונות חדרה עלו לגמר גביע המדינה באתר בלינקר
* מכורות לכדור באתר גפן מגזין המושבות
* שני ורעות דוד כדורגל חלומי באתר העיר ניוז
**מ.ת.ג** הוא פורטל אינטרנטי חברתי המיועד לבני 60 ומעלה. האתר החל לפעול באפריל 2020, בימים הראשונים של מגפת הקורונה בישראל. יוזמי האתר, אריק אופיר ואהוד שפירא, שמו להם למטרה לעזור ליותר ממיליון אזרחים בישראל בני 60 ומעלה אשר נמצאו מסוגרים בביתם בזמן מגפת הקורונה. האתר שייך לחברה פרטית בבעלות המייסדים[דרוש מקור].

מטרות האתר
----------

האתר הוקם במטרה להפיג את תחושת הבדידות של אוכלוסיית המבוגרים בישראל, אשר באחת נכנסו להסגר ונותקו מהילדים, הנכדים, החברים, מקומות הבילוי והמועדונים. זאת באמצעות פלטפורמה טכנולוגית אשר מאפשרת צריכה של תכנים מעולמות תוכן מותאמים.

פעילות האתר
-----------

באתר עולמות תוכן הכוללים: ערוץ שידור, ספריית VOD לצפייה ישירה, רשת חברתית, קהילות תוכן, בלוגים, טיולים וקורסים. חלק מהתכנים באתר ניתנים חינם, וחלק מצריכים תשלום דמי מנוי.

בערוץ מ.ת.ג משודרים בשידור חי בכל יום תוכניות בנושאי מורשת, בריאות, אוכל ותזונה, ספורט ואימונים, תרבות, אומנות, צילום, החברה הישראלית ומקומות בישראל, מדינות ותרבויות בעולם, זוגיות, זיכרון וקוגניציה, אקטואליה, תוכניות שיח בהשתתפות הצופים ועוד.

אתר מ.ת.ג משתף פעולה עם עמותות ארגונים אשר עוסקים בתחום ההיסטוריה והמורשת, וזאת באמצעות הפקה ושידור של תוכניות, הרצאות וסדרות בתחום ואשר חלקם הגדול מסופרים ישירות על ידי האנשים שהיו שם. המפגשים מוקלטים ומועלים לספריית ה-VOD ולארכיון האתר.

מספר ארגונים משתפים פעולה ומעבירים באופן קבוע תוכניות באתר, ובהם המרכז למורשת המודיעין עם תוכנית שבועית בנושאי מודיעין וביטחון ובהשתתפות בכירי מערכת הביטחון, בית מורשת משטרת ישראל בתוכנית קבועה על מורשת המשטרה, בית הפלמ"ח, מכון ז'בוטינסקי, עמותת חיל הים ארגון רבני צהר, תנועת של"מ ובאים לטוב - המערך הלאומי להתנדבות אזרחים ותיקים (המתנ"סים) עמותת עמדא ועוד.

בין אנשי התוכן והמנחים הקבועים בערוץ תא"ל (מיל) ד"ר אפרים לפיד, פרופ' מירון מדזיני, פרופ' מיכאל מאייר, פרופ' זאב ספראי, פרופ' עמירה ערן, ד"ר רחל גרובייס, רמי ליטאני, שלומי קינן, מוטק'ה שלף, תמי סירקיס, סטייסי שני, כנרת זוהר-להב ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מ.ת.ג
* מ.ת.ג, ברשת החברתית פייסבוק

* מ.ת.ג, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שותפים לדרך באתר מ.ת.ג
**עדן אביטל** (נולדה ב-25 במרץ 1997) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת כקשרית בקבוצת הפועל ע' פתח תקווה בליגת העל, ובנבחרת ישראל משנת 2014.

ביוגרפיה
--------

אביטל נולדה בתל אביב לאמא שנית ולאבא אודי יש לה אח אחד בשם איתי והם מתגוררים בדרום תל אביב שכונת התקווה.
היא הצטרפה בגיל 10 כילדה לקבוצת הבנים של בני יהודה תל אביב. בגיל 13, עברה לקבוצת הנערות של אס"א תל אביב. שנה לאחר מכן כבר שולבה במקביל גם בקבוצה הבוגרת. בגיל 15 צורפה לאקדמיה לכדורגל בנות ולמעשה בעונה זו הייתה חלק משלוש קבוצות שונות שהתחרו בליגות שונות: ליגת ילדים א' עם האקדמיה, ליגת נערות וליגת נשים ראשונה עם אס"א תל אביב. כתוצאה מכך שותפה בכ-60 משחקים במהלך העונה. בשתי העונות הבאות שיחקה במדי האקדמיה בלבד כשהאחרונה שבהן בליגת נשים ראשונה. לאח מכן עזבה את האקדמיה וחזרה לאס"א תל אביב לשלוש העונות הבאות. בעונת 2018/2019 שיחקה בקריית גת ובעונה שלאחריה עברה לשחק בקבוצת ASPTT Albi מהליגה השנייה בצרפת. בעונת 2020/2021 חתמה בקריית גת וזכתה בטרבל אליפות, גביע המדינה וגביע אתנה. בעונת 2021 חתמה עדן בקבוצת "סוויו" ASJ Soyaux-Charente שבליגה הראשונה של צרפת. בכך עשתה אביטל היסטוריה כשחקנית הישראלית הראשונה שחותמת בליגה הראשונה בצרפת, אחת הליגות הבכירות בעולם הכדורגל הנשים. עם פתיחת עונת 2023/2024, חתמה אביטל בהפועל ע' פתח תקווה מליגת העל.

בנבחרת
------

מגיל צעיר השתייכה לסגל הזהב של אתנה ושיחקה 11 משחקים במסגרת נבחרת נשים עד גיל 17 ולאחר מכן גם 15 משחקים בנבחרת נשים עד גיל 19, כולל השתתפות באליפות אירופה עד גיל 19 והבקעת השער הראשון, היחיד וההיסטורי של הנבחרת בטורניר זה. את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת ערכה ב-2014 נגד נבחרת שווייץ ומאז שייכת לסגל ומשתתפת בקמפיינים השונים. נכון ל-5 באפריל 2024 רשמה 41 הופעות במדי הנבחרת.

תארים
-----

* אליפויות - 3
	+ עם אס"א תל אביב בעונת 2011/2012 ועונת 2012/2013
	+ עם קריית גת 2020/2021
* גביע המדינה - 3
	+ עם אס"א תל אביב בעונת 2011/2012 ועונת 2016/2017
	+ עם קרית-גת 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל באתר Soccerway
* פרופיל(הקישור אינו פעיל, 8.11.2021) באתר UEFA
* עדן אביטל, התקווה של כדורגל הנשים בישראל כתבתה של דניאל רוט, מתוך מהדורת "חדשות הספורט", נובמבר 2011, באתר Youtube

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏יורו נערות: ישראל הפסידה 2:1 לדנמרק, באתר ספורט1, 21 ביולי 2015
**פצעי בגרות** הוא רומן אוטוביוגרפי מאת חנוך ברטוב המתאר את שלושת החודשים בהם שוהה הגיבור, אלישע קרוק, בן דמותו של המחבר, באירופה מיד לאחר מלחמת העולם השנייה במסגרת שירותו הצבאי בבריגדה היהודית. הספר, שהוא הראשון שנכתב מבין ארבעה ספרים המתארים את תהליך התבגרותו של נער יליד ארץ ישראל (אך לא הראשון כרונולוגית) ראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1965, פעם נוספת בהוצאת ספרית מעריב בשנת 1988, ושוב בהוצאת הספריה החדשה בשנת 2011 עם אחרית דבר מאת אבנר הולצמן, וזיכה את ברטוב בפרס שלונסקי.

קווי העלילה המרכזיים
--------------------

קרוק, בן מושבה בארץ ישראל של ימי המנדט הבריטי מתגייס לבריגדה בשלהי מלחמת העולם השנייה, נשלח עם פלוגתו לאיטליה, ומשם ממשיך לגרמניה הכבושה כחלק מארגון "הבריחה". הספר נפתח ביום הניצחון באירופה במאי 1945 ועיקרו תיאורים חיצוניים ונפשיים של מאורעות דרמטיים אשר, לדברי המחבר, שינו את חייו והפכוהו לאדם אחר.

בלב החוויות המסעירות נמצא המפגש של החיילים עם שארית הפליטה, משוחררי מחנות הריכוז המעוררים בחייל הצעיר תערובת רגשות מסחררת של גועל וחמלה, זעם איום, תחושת שליחות ומשמעות לצד חידלון הקורעת אותו בין זהותו כיהודי (אח לאותן דמויות גלותיות ואומללות) לזהותו כ"צבר" (אדם חזק וחדש). ציר אחר הוא הרצון והתכנונים המפורטים לנקם בנאצים ובגרמנים בכלל. שיאו של ציר זה, שהוא האנטי-קליימקס בו מסתיים הספר הוא ההכרה שאין אפשרות ותוחלת בנקם. המחבר וחבריו מבינים שכבני אנוש וכיהודים אינם מסוגלים ואינם חפצים בהרג, שעם בואו של רגע הנקם "בן רגע נמחו כל המנוני השנאה ושבתי להיות בנו של אבא. שורץ בטוהר. אדם. אדם מחורבן. עכשיו אני יודע, אלה אנחנו, נידונים להתהלך עם צלם ה' על מצחנו כמו אות קין".

בנוסף ובמקביל לחוויות המטלטלות פוקדות את המחבר ואת חבריו חוויות ההתבגרות המינית וההתמודדויות של כל חברת נערים בני 18, הממשיכות להסעירם גם בלב אירופה ההרוסה.

לדברי אלי אשד, היה זה הספר הראשון בו הוצגה באופן ישיר ההתמודדות החזיתית של הצבר הארץ ישראלי עם היהודים ניצולי השואה.

הספר תורגם לאנגלית בשם "The Brigade".

לקריאה נוספת
------------

* ניצה בן דב, "נקמה או הצלה - הדילמה הטרגית ב"פצעי בגרות" של חנוך ברטוב", **הנאמן** (קובץ בעריכת זיוה שמיר ומנחם פרי), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2016, עמ' 401-382. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הספר באתר הספריה החדשה
* קטע מתוך התחלת ספר
* אלי אשד, "הסטלג" האולטימטיבי של חנוך ברטוב
* איריס מילנר, השואה בספרות הישראלית, באנציקלופדיה **זמן יהודי חדש : תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי**, הוצאת כתר, 2007, כרך ג', עמ' 211‏
* 
* פצעי בגרות, באתר OCLC (באנגלית)
* **פצעי בגרות, בני-ברק, 2011**, מתוך מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית – ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלושת הספרים הנוספים הם של מי אתה ילד (1970) - ילדות, רגל אחת בחוץ (1994) - נעורים ומתום עד תום (2003) - על חייו הבוגרים
בירה נחשבת לחמר מדינה
**חמר מדינה** הוא ביטוי הלכתי למשקה חשוב ששתייתו היא לשם הנאה ולא רק להרוות את הצימאון. מקור הביטוי הוא בארמית, ותרגומו לעברית הוא: "יין מדינה". משקה המשמש תחליף מקביל ליין. בדרך כלל הכוונה היא למשקה אלכוהולי.

מקור
----

> 
> זימנא חדא איקלע אמימר לאתרין, ולא הוה לן חמרא. אייתינא ליה שיכרא - ולא אבדיל, ובת טוות. למחר טרחנא ואייתינא ליה חמרא, ואבדיל, וטעים מידי. לשנה תו איקלע לאתרין, לא הוה לן חמרא, אייתינא שיכרא. אמר: אי הכי - חמר מדינה הוא. אבדיל וטעים מידי.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ז, עמוד א'
> 

בתרגום לעברית: פעם אחת הזדמן אמימר לעירנו, ולא היה לנו יין (לתת לו להבדיל עליו). הבאנו לו שיכר (=משקה אלכוהולי אחר שאינו יין ענבים) ולא הבדיל, ו (מחמת כן) הלך לישון בלא לאכול (שכן אסור לאכול קודם הבדלה). למחרת התאמצנו והבאנו לו יין והבדיל עליו ואכל משהו. בשנה שאחרי זה שוב הזדמן אמימר לעירנו, (וגם הפעם) לא היה לנו יין לתת לו, אז הצענו שיכר. אמר אמימר: אם כך (שלא מצוי שם יין, אלא שיכר), הרי שיכר זה הוא "חמר מדינה". הבדיל אמימר על שיכר זה ואכל משהו.

השלכות הלכתיות
--------------

### קידוש

ישנה מחלוקת בשאלה כשרותו של חמר מדינה לקידוש: דעת הרי"ף והרמב"ם היא שחמר מדינה פסול לקידוש שנתקן דווקא על יין, לעומת זאת דעת הרא"ש, ר"י וראב"ן היא שחמר מדינה כשר לקידוש. בשולחן ערוך נפסק כי ניתן להשתמש בחמר מדינה לקידוש היום, אך לא לקידוש הלילה.

### הבדלה

הבדלה צריכה להיאמר על כוס יין, במקרה שאין יין יכול להבדיל על חמר מדינה, והיינו כל משקה חשוב במדינה זו חוץ ממים.

### מה נקרא חמר מדינה בזמננו

קיימים חילוקי דעות בין הפוסקים בזמנינו על הגדרת חמר מדינה: יש אומרים שרק משקה אלכוהולי יכול להיחשב "חמר מדינה"
, ויש אומרים שכל משקה נחשב כ"חמר מדינה" אם יש לו חשיבות והוא מוגש לאורחים ומקובל לשתייה בעיר זו, כמו קפה או חלב, אבל לא מים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רפ"ט, סעיף ב'.
2. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שבת, פרק כ"ט, הלכה י"ז
3. ↑  שו"ת יביע אומר, חלק ג' ,אורח חיים, סימן י"ט.
4. ↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן רע"ב, סעיף י"ד; שו"ת אגרות משה, חלק ב', סימן ע"ה; ציץ אליעזר, חלק ח', סימן ט"ז.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
**חובב צברי** (נולד ב-1 באוקטובר 1960) הוא פוליטיקאי ישראלי. לשעבר ראש המועצה המקומית קריית עקרון.

ביוגרפיה
--------

חובב צברי נולד וגדל בקריית עקרון. ב-2006 סיים את שירותו הצבאי בדרגת אלוף-משנה. שירת כמפקד גדוד 603 בהנדסה קרבית (1995–1997), מפקד גדוד בבה"ד 1, מפקד מרכז האב"ך (1999–2002) ובתפקידו האחרון היה מפקד מחוז צפון בפיקוד העורף. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כקב"ט מחוז תל אביב במשרד החינוך.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013, התמודד מול שישה מתמודדים נוספים, ועלה לסיבוב השני מול ראש המועצה המכהן אריק חדד. הוא השיג 51.3% מהקולות ונבחר לתפקיד ראש המועצה. בבחירות של 2018 נבחר חובב צברי בשנית לראשות המועצה ברוב של 57% בסיבוב הראשון.

בבחירות ב-2024, התמודד לכהונה נוספת, עלה לסיבוב שני והפסיד לאילן ירימי לאחר שקיבל 27.2% מהקולות.

צברי חבר מפלגת הליכוד. הוא בעל תואר שני במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה. נשוי ואב לארבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חובב צברי** בוויקישיתוף
* מתן וסרמן, חובב צברי: "האמנתי שאנצח גם ברגעים הקשים", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 6 בנובמבר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון רופא אופיר, פיקוד העורף הקים יחידות קישור ברשויות הערביות, באתר ynet, 12 במרץ 2003
2. ↑  כתבי ישראל היום, הבחירות המקומיות, סיבוב שני: תוצאות האמת, באתר ישראל היום, 10 במרץ 2024
3. ↑  חזקי ברוך, ראשי רשויות לנתניהו: אל תירא מהמלעיזים, באתר ערוץ 7, 18 בפברואר 2015
גרסאות שונות של חטיף "פסק זמן"
**פסק זמן** הוא חטיף שוקולד של קרם אגוזים וופל מתוצרת שטראוס-עלית, המיוצר מאז שנת 1982. במהלך שנת 2022 ייצורו הופסק באופן זמני בעקבות פרשת הסלמונלה.

השוקולד בחטיף הוא עם 30% קקאו, ומקורו בחוף השנהב.

מראה החטיף
----------

אורכו של החטיף בגרסתו השטוחה המקורית הוא כעשרים סנטימטרים, רוחבו כארבעה סנטימטרים, ועוביו כסנטימטר אחד. החטיף המקורי מורכב משתי שכבות: ופל וציפוי שוקולד, כאשר על הוופל מרוח קרם שוקולד. בשנת 2008 הוחלף קרם השוקולד בקרם אגוזים.

החטיף מסומן לחיתוך לחמישה ריבועים, ועל הריבועים מוטבעת דוגמה הנדסית של קווים מצטלבים.

גרסאות שונות
------------

החטיף פותח על ידי טכנולוג המזון של עלית יורם וולשטיין והוצג לראשונה ב־1982. מאז נוצרו לו גרסאות רבות ושונות.

### גרסאות לחטיף המקורי

* **מיני פסק זמן** – גרסה מוקטנת, הכוללת שתי קוביות בלבד
* **White** – גרסת שוקולד לבן
* **Black** – גרסת שוקולד מריר

### חטיפי שוקולד נוספים תחת המותג

* **ביג בייט** – גרסה מעובה, הכוללת שכבה גדולה יותר של ופל וארבע קוביות בלבד.
* **4 פליי** – גרסה מעובה במראה כדורסל, הכוללת ופל, נוגט, שוקולד וקרם חלב ואגוזים, מונה ארבע קוביות בהטבעת כדורסל על כל אחת מהן.
* **פסק זמן רד** – גרסת ופל מגולגל, הכוללת נוגט ושוקולד, עטופה באדום. נוסף לגרסת הוופל המגולגל המקורית קיימים גם אותם חטיפים רק בטעמי שוקולד לבן ושוקולד מריר.
* **Fingers** – גרסה אשר איננה חטיף אלא טבלת שוקולד, מחולקת לשבע "אצבעות" שוקולד מחוברות וממולאות קרם.
* **2 Good** – גרסה הכוללת שני חטיפי שוקולד חלב במילוי ופל מגולגל וקרם אגוזים, המצופים בפצפוצי שוקולד.

### גרסאות עונתיות

במועדים שונים הוציאה עלית מהדורה מוגבלת של המוצר המקורי בתוספת טעמים או מרכיבים שונים במקצת, אך בפורמט דומה. הטעמים שהוצאו לשוק בעבר בגרסה מוגבלת מנו ריבת חלב, תפוז, חמאת בוטנים, לימונענע וחלבה.

טעמים חדשים יותר הם פטל, אגוזי לוז וקפה לאטה.

פרסום
-----

פסק זמן הוא מותג פופולרי של עלית, וככזה זכה לפרסומות רבות ומושקעות בתקציבים גדולים. הסלוגן המוביל הוא "קח פסק זמן – רגע מתוק בחיים". הפרסום מתמקד בעיקר בקונוטציות ספורטיביות.

כשהוצג החטיף הוא אזל מן החנויות. עלית, שהתקשתה לספק את הביקוש, פרסמה מודעת התנצלות. לדעת מומחה לשיווק היצרנית ניצלה את החוסר למשך כמה חודשים כדי להעלות את קרנו של הממתק.

במהלך פברואר 2012 עלה החטיף לכותרות: חודשים ספורים לאחר מחאה ציבורית נרחבת בשל יוקר המחיה בישראל התפרסם כי החטיף נמכר בארצות הברית במחיר נמוך משמעותית ממחירו בישראל. פרסום זה הצית גל מחאה כנגד שטראוס גרופ ברשתות החברתיות באינטרנט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסק זמן** בוויקישיתוף
* פסק זמן באתר שטראוס גרופ
* פסק זמן באתר עלית
* מצאנו את האיש שהמציא את הפסק זמן, 3 באוגוסט 2023, בערוץ היוטיוב של ynet.
* איילה צורף‏, שטראוס חוזרת לפרסם את פסק זמן, באתר וואלה!‏, 29 במרץ 2007

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פסק זמן - עלית, באתר עלית, ‏6 בינואר 2021
2. ↑  גלעד ילון, מצאנו את האיש שהמציא את הפסק זמן, באתר ynet, ‏29 ביולי 2023
3. ↑  אילן לוקאץ', ‏פיסטוק-מאניה: איך הצליח ארטיק אחד לשגע מדינה שלמה והאם הוא בכלל טעים?, באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2022
4. ↑  מירב קריסטל, למה פסק זמן עולה רק 69 סנט בארה"ב?, באתר ynet, 17 בפברואר 2012
**אריסטון מאפמיה** הוא שמו של יהודי מימי הבית השני, בן העיר אפאמיה שבצפון מערב סוריה, על גדות נהר אורונטס, שבשמו נקשרה הלכה הנזכרת במשנה ובתלמוד.

במסכת חלה שבמשנה מובאת משנה על אודות הבאת ביכורים וחלות לבית המקדש בירושלים, תוך בחינת המקום ממנו הובאו הביכורים, האם נכלל בתחום ארץ ישראל אם לאו, על מנת להחליט אם ניתן לקבל ביכורים אלו:

"ניתאי איש תקוע הביא חלות מבית תור ולא קיבלו ממנו, אנשי אלכסנדריה הביאו חלותיהן מאלכסנדריה ולא קיבלו מהן ... בן אטיטס העלה בכורות מבבל ולא קיבלו ממנו ... אריסטון הביא ביכוריו מאפמיה וקיבלו ממנו, מפני שאמרו הקונה בסוריה כקונה בפרוור של ירושלים".

ההלכה שנקשרה בתלמוד הירושלמי בשמו של אריסטון היא שניתן להביא ביכורים מרחבי סוריה, ואף מצפונה של סוריה, שכן היא נחשבת בתחומי ארץ ישראל בגבולות ההבטחה, מנחל מצרים בדרום ועד נהר פרת בצפון.

במערת קבורה מתקופת בית שני בערוץ גיא בן הינום שבירושלים נתגלו שברי גלוסקמה עם הכיתוב "אריסטון אפמי", ויש הסבורים כי המדובר באותו אדם הנזכר במשנה, אשר מעבר להבאת ביכורים לירושלים, גם ביקש להיקבר בה.

עדות לקיום קהילה יהודית באפמיה בתקופתו של אריסטון ניתן למצוא בכתביו של יוסף בן מתתיהו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה, מסכת חלה, פרק ד', משנה י"א.
2. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית, פרק ו', הלכה ד', תלמוד ירושלמי, מסכת תרומות, פרק ג', הלכה ב', תלמוד ירושלמי, מסכת חלה, פרק ד', הלכה ה'.
3. ↑  מערות קבורה בגיא בן הינום באתר צמ"ת.
4. ↑  מלחמות היהודים, ספר ב', עמ' 479.
**ארנסט להנר** (בגרמנית: **Ernst Lehner**; ‏7 בנובמבר 1912 – 10 בינואר 1986) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני.

ביוגרפיה
--------

להנר נולד ב-7 בנובמבר 1912 באאוגסבורג שבגרמניה. הוא היה נחשב לאחד השחקנים הטובים ביותר בעמדת החלוץ באמצע ובסוף שנות ה-30 של המאה ה-20. מומחיותו הייתה בבעיטות כדורי קרן מהן לעיתים היה כובש שערים. במהלך המחצית השנייה של משחק מוקדמות מונדיאל 1938 נגד אסטוניה להנר בישל שני שערים מנקודת הקרן לראשו של חבר לנבחרת, יוזף גאוכל, ובכך נבחרתו ניצחה את המשחק 1–4 בסיומו. יש שכינו אותו כ"שחקן הלא-מקצועי הטוב ביותר באירופה" בשל שקריירה מקצוענית לא הורשתה בזמן זה בגרמניה. להנר היה לאחד השחקנים שייצג את מערב אירופה נגד מרכז אירופה ב-1937.

במדי הנבחרת הגרמנית גם שיחק במונדיאל 1934 ו-1938. במונדיאל 1934 אשר נערך באיטליה כבש צמד במשחק על המקום השלישי נגד אוסטריה. להנר היה שותף באחד מ-8 השערים במשחק המפורסם נגד דנמרק ב-1937, בו הגרמנים הביסו אותם 0–8 בורוצלב שבפולין. באותה שנה הוא ונבחרתו ניצחו ב-10 מתוך 11 המשחקים ששיחקו. בסך הכל ערך להנר 65 הופעות בהם כבש 31 שערים במדים הלאומיים.

בספר שהוצא לאור בשנת 1978 הנקרא "כדורגל", הלמוט שן, מאמן נבחרת גרמניה המערבית בין השנים 1964–1978, תיאר את להנר במילים הבאות: "הדרך שלו לשחק כקיצוני הייתה הדרך שתמיד רציתי שקיצוניים ישחקו. תמיד מוכן לקחת את הכדור, לשלוט במשחק, דריבליסט מעולה ושחקן בעל יכולת איום עם שתי הרגליים שלו". להנר נפטר ב-10 בינואר 1986 בגיל 73.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת גרמניה – מונדיאל 1934 (מקום שלישי)** |
| --- |
| 1 אלברכט • 
2 בנדר • 
3 בוכלו • 
4 בוש • 
5 קונן • 
6 דינרט • 
7 גראמליך • 
8 הרינרג • 
9 היידמן • 
10 הוהמן • 
11 יקוב • 
12 ינס •
13 קוביירסקי • 
14 קרב •
15 להנר •
16 מנזנברג •
17 נואק •
18 שוורץ •
19 שיפלינג •
20 סטרב •
21 זפן •
22 זיילינסקי •
מאמן: נרז | גרמניהגרמניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1014374146
* VIAF: 175181755
* WorldCat: viaf-175181755

 |
**ארץ שבעת המינים** הוא שיר שכתב דודו ברק, הלחין נחום היימן וביצעה חני ליבנה.

רקע
---

השיר הושמע תחילה כמוזיקה בסרט התיעודי "המלחמה שלאחר המלחמה" בשנת 1968 בבימוי מיכה שגריר. שנה לאחר מכן הוקלט השיר בגרסה בצרפתית על ידי הזמרת הצרפתייה מארי לאפורה. בשנת 1984 הוקלט על ידי חבורת הזמר של הגליל המערבי אך לא התפרסם. הוא הוקלט בשנת 1989 על ידי חני ליבנה ונכלל באלבומה "ווקליזה".

בשיר מוזכרים כל שבעת המינים, הוא נכלל באלבום האוסף "ארץ שבעת המינים" משירי דודו ברק, ובאחד מחלקי האלבום שנוצר משירי התוכנית ארבע אחרי הצהריים בהפקת גלי צה"ל. מירי אלוני ערכה ביצוע לשיר, ואורי הרפז הקליט אותו עבור אלבום משירי נחום היימן.

השיר נחשב כשיר המזוהה עם חג שבועות וחוברו לו ריקודי עם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ארץ שבעת המינים" באתר בית לזמר העברי
* ארץ שבעת המינים - חני ליבנה - תקליטור ארץ שבעת המינים, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:00)
* מילות השיר "ארץ שבעת המינים", באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. 1 2  נחום - נחצ'ה היימן, באתר המרכז לחקר המוזיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים
2. ↑  ארץ שבעת המינים, באתר הספרייה הלאומית
3. ↑  שירי שבועות, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
**אגודת האמנים הפולנים "שטוקה"** (בפולנית: **Towarzystwo Artystów Polskich "Sztuka"**) הייתה אגודה של אמנים חזותיים פולנים בולטים בתחילת המאה ה-20. האגודה נוסדה בשנת 1897 בקרקוב, ומטרתה העיקרית הייתה לאשר מחדש את חשיבותה ואופייה הייחודי של האמנות הפולנית בתקופה שבה פולין לא התקיימה כמדינה ריבונית.

הקמה
----

פוסטר הלוגו של אגודת "שטוקה", 1897
ההשראה המיידית להקמת האגודה הגיעה מתערוכת האמנות פורצת הדרך שנחנכה ב-27 במאי 1897 בסוקינניצה בכיכר המרכזית של קרקוב. בתערוכה הציגו ציירים מודרניסטים פולנים, והיו תערוכות נפרדות לציור ופיסול. באירוע ביקרו כ-6,000 אורחים והיא הייתה הצלחה גדולה. הפגישה הראשונה של אגודת שטוקה התקיימה ב-27 באוקטובר 1897. בין המייסדים היו דור אקדמאים מבית הספר לאמנויות יפות שהשתתפו בתערוכה, כולל רקטורים עתידיים של האקדמיה: ליאון ויצ'ולקובסקי, תאודור אקסנטוביץ', יאצק מלצ'בסקי, יוזף מהופר. כמו גם האמנים יוזף חלמונסקי, יוליאן פלאט,קז'ימייז סיחולסקי, אנטוני פיוטרובסקי,קונסטנטי לאשצ'קה, יאן רובצ'ק, ארווין אלסטר, יאן סטניסלבסקי, קז'ימייז' סטברובסקי, סטניסלב מסלובסקי, ולודז'ימייז' טטמאייר, גוסטב גוזדצקי, אברהם נוימן, וסטניסלב ויספיאנסקי.

עקרונות
-------

הפילוסופיה האמנותית של שטוקה הייתה לא הומוגנית – האגודה הקיפה את כל ההיבטים של תנועת פולין הצעירה(אנ'), כולל הנאו-רומנטיקה, סימבוליזם, אימפרסיוניזם ואר נובו. את הפיסול ייצגו בשטוקה קסאורי דניקובסקי, בולסלאב ביגאס, קונסטנטי לאשצ'קה וצלאב שימנובסקי. זו הייתה שעתם היפה של המודרניסטים הפולנים, כתבה ההיסטוריונית מריה פופרצ'קה, משום שהמגמות הרווחות באמנות האירופית באותה תקופה (אדוורד מונק, יוהאן אוגוסט סטרינדברג) התיישרו לחלוטין עם פסימיות קיצונית של הפולנים תחת השלטון הזר.

החברות בחברה נשמרה בחוזקה על מנת להגן על זהותה. הדבר היה חשוב במיוחד בהתחשב בכך שהאמנים הפולנים נאלצו להציג מחוץ לארצם תחת דגל הכובשים של פולין עצמה. למשל, כאשר התערוכה הבינלאומית נערכה במינכן בשנת 1892 בחרו הציירים ליצור קבוצה פולנית נפרדת, מעשה אותו כינה נציג הצאר הרוסי בוורשה בשם "פרובוקציה פוליטית" במחאתו הרשמית. כתוצאה מכך, בשנת 1900 הוכרחו הציירים הפולנים בפולין הכבושה להציג רק עם הרוסים מרוסיה.

אגודת שטוקה שרדה את שתי מלחמות עולם. עם הזמן הצטרפו אמנים בולטים רבים אחרים כמו אולגה בוזננסקה ויוזף פאנקייביץ'. תפקידה החל להצטמצם בתקופה שבין מלחמות העולם. האגודה ספגה גם ביקורת על היותה בלעדית מדי והאשימו אותה באידיאלים לאומניים. עם זאת, היא נסגרה רק תחת השלטון הסטליניסטי, בשנת 1950.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Irena Kossowska, Out Looking In: Early Modern Polish Art, 1890–1918 by Jan Cavanaugh, **Nineteenth-Century Art Worldwide** 1, 2002
2. ↑  "Report of the Committee of the Association of Polish Artists "Sztuka" for the year 1898" (ארכיון)
3. ↑  Anna Brzyski, **Partisan Canons**, Duke University Press, 2007-10-08, ISBN 978-0-8223-4085-0. (באנגלית)
4. ↑  Michelle Facos (2011). *Individualism and collectivism*. *Introduction to 19th Century Art*. Taylor & Francis. pp. 396–397
5. ↑  Marek Bartelik, **Early Polish Modern Art: Unity in Multiplicity**, Manchester University Press, 2005-12-02, ISBN 978-0-7190-6352-7. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5179985-6
* ISNI: 0000 0001 0699 4286
* LCCN: n96117438
* VIAF: 145084580
* WorldCat: lccn-n96117438

 |
שילוב של רכזת (hub) ומתג (switch) ברשת תקשורת. מחשבים A, B והמתג (switch) נמצאים באותו מתחם התנגשות, והמחשבים A, B ו-C נמצאים באותו מתחם שידור
**מתחם התנגשות** (באנגלית: **collision domain**) הוא אזור לוגי ברשת מחשבים, שבו קיימת הסתברות גדולה מאפס, שיותר מתשדורת אחת תמצא ברשת באותה נקודה ובאותו זמן. המתחם עשוי לכלול מחשבים, ותווכי תקשורת (כבלי רשת, סיבים אופטיים וכולי). מתחם ההתנגשות נתחם על ידי רכיבי תקשורת "חכמים" – כאלו המבצעים החלטות ניתוב על בסיס כתובות MAC או כתובת IP. יוצא מזה שרכיבי רשת מסוג של נתב ומתג יכולים להיות רק בגבולות של המתחם. באופן שקול, מתחם התנגשות מוכל, ובעולם המעשי אף זהה, למתחם השידור הקטן ביותר שעדין מכיל אותו. ולמעשה רק מרכזת (hub) ומשחזר (repeater) לא מגבילים את מתחם ההתנגשות.

לגודלו של מתחם ההתנגשות יש חשיבות גדולה ברשתות Ethernet, בהן כל מחשב יכול לשדר בכל זמן נתון. ברשתות כאלו - ככל שמתחם ההתנגשות גדל, כך גדל הסיכוי להתנגשות (collision) בין שתי חבילות מידע – מה שמוביל לאיבוד המידע שהיה בשתי החבילות והפסקת התקשורת בכל מתחם ההתנגשות לפרק זמן אקראי (בסדר גודל של אלפיות שנייה). אחת הדרכים לשפר את ביצועי הרשת היא חלוקתה ליותר מתחמי התנגשות, ובכך הקטנת הסיכוי ליצירת התנגשויות.

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים
* מתחם שידור
**רויאל ריימונד רייף** (באנגלית: **Royal Raymond Rife**;‏ 16 במאי 1888 - 5 באוגוסט 1971) היה ממציא וחוקר אמריקאי שהמצאותיו נחשבות פסאודו-רפואיות. בשנת 1930 רייף טען כי באמצעות מיקרוסקופ אופטי מיוחד שבנה, הוא הצליח לצפות בחיידקים, שהיו קטנים מכדי לצפות בהם באמצעים הטכנולוגיים שהיו קיימים באותה תקופה. לדבריו, אלומת הקרניים מהמכשיר שלו יכולים להחליש או להרוס פתוגנים באמצעות תהודה אנרגטית שהורסת את המרכיבים הכימיים שלהם.

בשנות ה-50 מומחים רפואיים פקפקו בטענותיו של רייף מאחר שהן לא שוכפלו באופן עצמאי. מנגד, רייף האשים את הדחייה המדעית של טענותיו בקנוניה של המחלקה לבריאות הציבור באיגוד הרפואה האמריקאי (AMA) וגורמים אחרים של "הרפואה המאורגנת", אשר התנגדו באופן נחרץ למכשירים שלו. התעניינות בטכנולוגיה של רייף חודשה בחוגי רפואה אלטרנטיבית בעקבות פרסום הספר "*תרופה לסרטן שעובדת*" שראה אור בשנת 1987, בו נטען כי רייף הצליח לרפא סרטן, אבל כל העבודה שלו דוכאה על ידי קשירת קשר חזק על ידי איגוד הרפואה האמריקאי. לאחר פרסום הספר, שווק מגוון רחב של מכשירים הנושאים את שמו, לריפוי מחלות שונות כמו סרטן ואיידס. ניתוח של המגזין "אלקטרוניקה אוסטרליה" מצא כי מכשיר רייף טיפוסי כלל סוללה 9 וולט, חיווט, טיימר ושני צינורות נחושת קצרים.

כיום, מומחים מהזרם המרכזי עדיין רואים במכשירי רייף פסבדו-רפואה והם מסווגים כהתקני רדיוניקס. בניגוד לארצות הברית בה עד שנות ה-80 חל איסור מוחלט להשתמש בטכנולוגיה של רייף, מדינות אחרות אימצו את הטכנולוגיה ומומחים גרמנים קידמו אותה בשנות ה-70 ובהמשך בשנות ה-90 מומחים רוסים שיפרו אותה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריימונד רייף** בוויקישיתוף
* ארגון רייף, פרסומים הקשורים לדוקטור רייף בשנים 1930–1971
* מחקר רייף, אתר המקדם את טענותיו של רייף
* טרפיה אלקטרונית, באתר החברה האמריקנית לסרטן
* מכשירי רייף, באתר המועצה הלאומית נגד הונאות רפואיות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1431 835X
* LCCN: n88018797
* NKC: jx20100616003
* VIAF: 63084895
* WorldCat: lccn-n88018797

 |
עטיפת הספר בשפת המקור**"מוטל בן פייסי החזן"** (ביידיש: **מאׇטל פייסע דעם חזנס**) הוא הרומן האחרון של קלאסיקון ספרות יידיש שלום עליכם. חלקו הראשון עוסק בהווי העיירות היהודיות באירופה ובהגירה מערבה, וחלקו השני מתרחש בארצות הברית, שאליה היגרו גיבוריו.

דרך עיניו התמימות של הילד מוטל שהתייתם מאביו וחוויותיו המשעשעות (לפחות מתוך זווית ראייתו הילדותית), אנו למדים על חיי הקהילה, שאיפותיהם ומצבם הכלכלי והלאומי של היהודים במזרח אירופה לקראת תחילת המאה ה-20, ועל דרך הטלטלות שעברה על אלו שהחליטו להגר לאמריקה, כדי למצוא את דרכם בעולם החדש.

בפרק ה-18 של החלק השני נקטע הספר עקב מותו של שלום עליכם, שעסק בכתיבת הספר עד ארבעה ימים לפני מותו. על כתיבת פרק זה סיפר שלום עליכם: "אני שוכב לי ושוכב לילה שלם. לישון אינני יכול, המחשבות טורדות ומציקות... מה הטעם לשכב כך? אומר אני לאמא: למה אני שוכב בבטלה? עוד היום רחוק, בבקשה הבי לי את העט ואת תיק הנייר, אכתוב לפחות, הכתיבה נעימה הרבה יותר, ובין כה וכה המחשבות מציקות, אינן מניחות לי... וכך לאט לאט כתבתי פרקים אחדים ממוטל...".

כמרבית ספריו של שלום עליכם, ספר זה נכתב ביידיש, בשם "מאָטל פייסע דעם חזנס". הוא תורגם לעברית לראשונה בידי י"ד ברקוביץ, חתנו של שלום עליכם. תרגומים נוספים לעברית יצאו בידי אוריאל אופק בשנת 1976, בידי אברהם יבין בשנת 1999 ובידי אריה אהרוני בתוך סדרת כל כתביו שבהוצאת ידיעות אחרונות. בשנת 1997, יצא הספר, על ידי הוצאת מאגנס, בלשון המקור במהדורה חדשה, מתוקנת ומלאה, בכתיב מודרני תקני (על פי תקנות ייוו"א). 

אחד המשפטים הידועים שמרבים לצטט מתוך הספר, הוא המשפט של המספר, מוטל, שאביו פייסי החזן זה עתה נפטר: "אשרַי, יתום אני!" (במקור: ""מיר איז גוט — איך בין אַ יתום") הסמיכות שבין האסון שאירע לגיבור (מות אביו) וה"אושר" שכביכול מתואר - כאילו מרמזים על סמיכות הכאב והצחוק בכל כתביו של המספר, שלום עליכם. מבחינה ההגדרה של תורת הספרות, המשפט מהווה דוגמה קלאסית לאוקסימורון - צירוף של שני חלקי משפט שמתנגדים זה לזה לתוך משפט אחד.

ראו גם
------

* שטעטל (עיירה מזרח אירופאית)
* נס בעיירה

קישורים חיצוניים
----------------

* מוטל בן פייסי החזן באתר עברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590760905171

 |
הר פוג'י. בתמונה רואים גם את מכתש הוֹאי
**התפרצות הוֹאי של הר פוג'י** (ביפנית 宝永大噴火 – הוֹאי דאי פונקה) אירעה ב-1707.

במהלך ההיסטוריה התפרץ הר פוג'י בצורה משמעותית כמה פעמים. בשנת 684 בתקופת אסוקה (710-538) פלט ההר לבה שחצתה אגם למרגלותיו לשניים (התפרצות ג'וגאן). משנת 781 יש רישומים על 17 התפרצויות של הר הגעש, 12 מתוכן בתקופת הייאן (794 - 1185). התפרצות הואי התרחשה בתקופת אדו (1868-1603). ההתפרצות קרויה על שמה של תקופת **הואי** (宝永 – "נצח משגשג"), תקופה בת 8 שנים (1704 עד 1711), חלק מתקופת אדו, כיוון שהתחוללה בשנה הרביעית לתקופה זו.

בהתפרצות הואי לא הייתה זרימת לבה, אבל ההר פלט כמויות גדולות של אפר געשי שהתפזר על פני שטחים נרחבים סביב הר הגעש, והגיע אפילו עד לאדו (כיום טוקיו), כמעט 100 קילומטרים מהר פוג'י. נפח האפר שנפלט מההר נאמד בכ-800 מיליון מטרים מעוקבים. ההתפרצות הייתה פליניאנית ועצמתה הייתה VEI=5.

ההתפרצות אירעה בצדו הדרום־מערבי של הר פוג'י ויצרה שלושה לועות געשיים חדשים המכונים לועות הואי מספר אחד, שניים ושלושה. הר פוג'י לא התפרץ מאז.

אסונות משניים
-------------

בשנה שלאחר התפרצות הואי עלה הנהר סאקוואה על גדותיו עקב הצטברות אפר געשי על קרקעיתו, והציף שטחים. לאסון תרמו חלקית פעולותיהם של איכרי הסביבה: האפר הגעשי שנפלט בהתפרצות התפשט על פני שטחים נרחבים וכיסה שדות מעובדים מזרחית להר פוג'י. על מנת להציל את השדות פינו האיכרים את האפר לאתרי פסולת והאפר רוכז שם בגבעות חול. הגשמים שטפו את גבעות האפר הגעשי לתוך ערוצי הנחלים והם הפכו רדודים יותר. לתוך הנהר סאקוואה נשפכו כמויות רבות של אפר געשי והן יצרו סכרים טבעיים לאורך הנהר. ב-7 וב-8 באוגוסט 1708, שנה אחרי ההתפרצות, גרם גשם סוחף למפולות של אפר געשי ובוץ שפרצו את הסכרים והציפו את מישור אשיגארה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התפרצות הואי של הר פוג'י** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Global Volcanism Program | Fujisan, Smithsonian Institution | Global Volcanism Program (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 001212492

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במקום מסחר. אם התכוונתם ליישות פוליטית טורקית-מונגולית, ראו חאנות.
חנות פירות הדר בכניסה לעתיקות פומפיי
אם ובת ליד חנות נעליים
**חנות** היא מקום מסחר קמעונאי המאחסן מוצרים שונים, בדרך כלל מאובטח מפני גנבות, שבו אנשים קונים חפצים שונים. ישנם סוגים שונים של חנויות המיועדים לסוגים ספציפיים של מוצרים, כמו חנויות ביגוד, חנויות מזון וחנויות רהיטים, וישנן חנויות שבהן יש מגוון רחב של מוצרים. חנויות אלה יכולות להיות בגדלים שונים מצרכניות במושבים דרך חנויות מכולת שכונתיות ועד חנויות כל-בו גדולות.

בחנות המוכר אמור לשרת את הלקוח, ולסייע לו למצוא את מבוקשו. עם זאת בחנויות גדולות, ישנם לפעמים אנשים שתפקידם הוא לסייע ללקוח לבחור את המוצרים, ובסיום הקניה, הלקוח לוקח את מוצריו לקופה ושם משרת אותו קופאי.

לתת לבנות ללכת לעשות שופינג זה מקרב בקשר לתת להן לבזבז לפחות עד 1000 שח בשבוע, ושאתם טסים לחול לקנות להן בספורה איפור וטיפוח.

היסטוריה של מוסד החנות
----------------------

רוב החנויות המוקדמות היו למעשה חדרים קדמיים בבתי מגורים פרטיים. במהלך המאות ה-16 וה-17 החלו המוכרים להקצות מבני עץ ארעיים בסמיכות לביתם הפרטי שמהם בוצעו המכירות. חלק מהמוכרים פתחו חלונות רחבים כלפי הרחוב וביצעו משם את המכירה. כבר במאה ה-18 נתפסו מבנים אלה כמסוכנים, ורוב בעלי העסקים בנו ביתן קבוע לביצוע המכירה. ההנחה באותה התקופה הייתה שהקנייה היא צורך חיוני, ועל כן לא הושקעו מאמצים רבים בפיתוי קונים. המכירות בוצעו בעיקר במזומן ומעבר לדלפק עץ בתוך החנות. רוב הסחורה הוחזקה מאחורי הדלפק.

כשהזכוכית הפכה לנפוצה באנגליה של המאה ה-17 התפתח המסחר דרך החלון המפואר, וסוחרים התחרו ביניהם בטיב החלונות.

במהלך המאה ה-16 התפתחה גם שיטת מכירה כפולה: בשטח אחד של החנות הציעו מוצרי צריכה חיוניים שלא דרשו הרבה השקעה ועניין, ובשטח אחר - לרוב בחלק האחורי - הוצעו למכירה סחורות מתוחכמות יותר. ככה יכלו בעלי החנויות לפנות לשני קהלים שונים עם יכולות כלכליות שונות.

במהלך המאה ה-18 עבר הדגש מהמוכרים אל הקונים, והתפתחה חוויית הקנייה. הסוחרים החלו להשקיע בקהל הלקוחות שלהם, וניסו להתבסס על קונים חוזרים יותר מאשר על עוברי אורח. המוכרים נדרשו להיות מחונכים, נקיים ומושכים, ואולם התצוגה - החנות - הפך לאטרקציה בפני עצמו.

במאה ה-19 החלו להיבנות בתי הכלבו. חנויות הענק האלה הציעו מבחר אדיר של סחורה, בעיקר מתחום הריהוט והלבוש. מטרתם המוצהרת הייתה לא רק למכור, אלא גם לחנך את ההמונים לטעם טוב ומעודן יותר. בתי הכלבו צמחו יד ביד עם התערוכות הבינלאומיות והציעו מגוון אטרקציות לפוקדים אותם.

השלב הבא בהתפתחות החנות היה הסופרמרקט. כמו בכלבו, הדגש היה על מגוון רחב של מוצרים, כשהרווח מכל מוצר בנפרד קטן יחסית, אך הרווח הגדול נעשה ממכירת כמות גדולה של מוצרים.

בשנות החמישים החלו להיבנות בארצות הברית הקניונים, שהיו קומפלקס חנויות.

ילד בחנות ספרים

ראו גם
------

* רישום עסק
* חלון ראווה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חנות** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **חנות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חנויות** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536415405171
* BnF: cb119766650 (data)
* GND: 4033991-9
* LCCN: sh85128377
* LNB: 000061737
* NKC: ph135200

 |
איור הפטנט המקורי של משתיק הקול.
תת מקלע MP5 עם משתיק קול
רובי צלפים מדגם M40A5 עם משתיקי קול.
רובה סער Pindad SS3 עם משתיק קול
עוזי עם משתיק קול
**משתיק קול** (וכן **עַמְעַם**) הוא אביזר המוצמד לרובה או אקדח ומיועד להנמכת הרעש הנוצר בעת ירי.

פעילות
------

רעש הירי נוצר כתוצאה מהתפשטות גזים מהירה מאוד, כתוצאה משבירת מחסום מהירות הקול על ידי הקליע וכתוצאה מהקשת הפטיש בנוקר.
על מנת לעמעם את רעש הירי, יש צורך בהפחתת מהירות הקליע אל מתחת למהירות הקול (תחמושת תת-קולית) ולדאוג בזמן הירי לפיזור גזים הדרגתי שלא יצור קול נפץ.

במשתיק קול ישנם תאי התפשטות המיועדים לשלוט בקצב התרחבות הגזים הנפלטים בשעת הירי ובכך לעמעם את צליל הנפץ האופייני לירי. משתיקי קול מסוימים מנמיכים את עוצמת צליל הירי בדציבלים מעטים ואחרים, מתוחכמים יותר, מפחיתים את הרעש בכמה עשרות דציבלים. כמו כן משתיק קול מפחית את הרתע הנוצר מהירי.

למשתיקי קול המיועדים לרובים מספר מחזורי פעולה שלרוב ידועים מראש ויעילותם פוחתת ככל שנעשה בהם שימוש, חלקם מיועדים לטיפולים המשקמים את יכולת עמעום צליל הירי ולאחרים אורך חיים מוגבל מראש.

חוקיות
------

משתיקי הקול אינם חוקיים לייצור והתקנה במדינת ישראל שלא על ידי סוחר נשק או חרש נשק המוכר על ידי המדינה. התקנה כזו נחשבת לעבירה של ביצוע שינוי בכלי ירייה כמו כל שינוי או שיפור אחר. בשל העובדה שייעודו העיקרי של משתיק הקול הוא שימוש חשאי ונסתר בכלי ירייה, אנשים המחזיקים במשתיק קול עלולים להיחשד בעבירות פליליות. הדבר יצר בעיה עקב נזילותו של החוק מלכתחילה, שכן לא הגדיר משתיק קול באופן מדויק דיו ולכן נעשה שימוש בעבר בבקבוקי פלסטיק עם תכולת נוזלים אשר הוצמדו לפתח הקנה, ובכך שימשו כעמעם מאולתר. משתיקי קול אלה, בניגוד למשתיקים אמיתיים, מורידים את טווח הירי בשל חיכוך הקליע עם הנוזלים בבקבוק.

ביחידות מובחרות של צה"ל ושל משטרת ישראל משתמשים במשתיק קול.

חלק מיחידות צה"ל המשתמשות במשתיקי קול: סיירת מטכ"ל, שייטת 13, יחידת שלדג.

חלק מיחידות משטרת ישראל המשתמשות במשתיקי קול: ימ"מ (של משמר הגבול).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משתיק קול** בוויקישיתוף
* הדגמת ירי בתוך בית, בעזרת 3 אקדחים נפוצים, עם משתיקי קול, סרטון באתר יוטיוב (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543763005171
* LCCN: sh85122470

 |
**תנועת העם למדינה עברית** או בקיצור תנועת העם, הייתה מפלגה לוחמנית קטנה שפעלה בשנים 1944-1948 בקרב היישוב היהודי בארץ ישראל.

המפלגה הוקמה על ידי יוצאי ההסתדרות הציונית החדשה שבקשו לשוב לשתף פעולה עם היישוב המאורגן. אליהם חברו אנשי ההתיישבות העובדת, בראשות יגאל הורביץ, שבקשו קו לוחמני יותר נגד שלטונות המנדט הבריטי מזה שהובילה מפא"י. המפלגה הוקמה לקראת הבחירות לאספת הנבחרים הרביעית בשנת 1944. בראש הרשימה עמד בנימין אליאב, לאחריו הוצב יגאל הורביץ ובהמשך הוצבו ישראל בן-שם, ד"ר מ. מרכוס וערי ז'בוטינסקי. הצבת יגאל הורביץ, איש ההתיישבות העובדת, במקום השני, נועדה לתת לתנועה תדמית של תנועה רחבה יותר מאשר יוצאי התנועה הרוויזיוניסטית. בבחירות זכתה המפלגה בנציג אחד, בנימין אליאב, באספת הנבחרים. פעילים נוספים בתנועה היו קלמן כצנלסון וע. יאורי. בשנת 1946 הציגה התנועה רשימה בבחירות לקונגרס הציוני העולמי ה־22.

בכינוס הארצי הראשון של התנועה, בקיץ 1945, הציג בנימין אליאב (לובוצקי) את חזונו:

"בקרב כל הדור, גם אלו, המשתייכים למפלגות הישנות, נשמעות בעיקר שתי תביעות יסודיות: אקטיביזם מלוכד של המוני היישוב נגד המשטר הקולוניאלי, והקמת מרות ממלכתית אחת ביישוב העברי, שתחולל בו שינויים סוציאליים ניכרים ותערוך את כוחות המשק וכוחות האדם למאבק על העצמאות העברית."
בנוסף, חרתה התנועה על דגלה את ביטול משטר המפלגות. 

בשנת 1946 הקימה המפלגה תנועת נוער בשם "נחשונים". 

בתחילת 1948 הקימו אנשי המפלגה את העיתון "מברק" בשיתוף עם לוחמי חרות ישראל. המפלגה נתנה לעיתון תדמית חוקית והלח"י סיפק את המימון. במרץ 1948 עזבו אנשי התנועה את "מברק" בשל מחלוקת על אופיו הפוליטי של העיתון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרשימה ה-26 ... המשקיף, 30 במאי 1944
2. ↑  המועמדים לאספה"נ, הצופה, 25 ביולי 1944
3. ↑  איש "העם" יגאל הורביץ, דבר, 28 ביולי 1978
4. ↑  "תנועת עם" ברשימה מיוחדת, הַבֹּקֶר, 11 באוקטובר 1946
5. ↑  כנוס ארצי לתנועת העם, דבר, 1 ביולי 1945
6. ↑  תנועת העם למדינה עברית, הַבֹּקֶר, 30 ביוני 1944
7. ↑  תנוער נוער, דבר, 1 בספטמבר 1946
8. ↑  תנועת לובוצקי עזבה את מברק, הַבֹּקֶר, 21 במרץ 1948
המעצבייניש, קומיקס של יוסי שחר
**גילוי דעת** הוא עלון שבת דתי-לאומי המופץ בשבתות בבתי כנסת דתיים לאומיים ברחבי ישראל. העלון החל לצאת ב-12 בפברואר 2010, בפרשת משפטים.

על העלון
--------

העלון מופץ כמגזין כרומו מעוצב בכל שבוע בימי שישי ב-60,000 עותקים, לאלפי בתי כנסת בכל רחבי ישראל, כולל יישובי יהודה ושומרון.

את העיתון ערך בתחילה נבו כץ שהוחלף ב-2016 על ידי אדם פז. שנה לאחר מכן פרש פז מתפקיד העורך והחליפה אותו בתפקיד איילת שליסל, שפרשה ב-2019 לקראת התמודדותה בבחירות לכנסת ה-21 והוחלפה על ידי אורית מרק-אטינגר. בהמשך ערך את העלון צבי סוכות שפרש ב-2022 לרגל התמודדותו בבחירות לכנסת ה-25, ונכון ל-2023 עורך את העלון אלעד הומינר.

בעלון מופיעים פינות קבועות של עיתונאים, מאמרים של רבנים ואישי ציבור, ראיונות ומדורים לנשים, מדורים לחיילים, מדורים לפנויים וחידונים. הגיליון פונה למגוון הקהלים במגזר הדתי לאומי.

העלון מופק ומפורסם על ידי חברת הפרסום "פרסומי ישראל", שבבעלות איש העסקים ישראל גולדברג, ועל ידי "קרן אביה", עמותה ישראלית שעוסקת בתחומים שונים (בטיחות בדרכים, חינוך, רווחה ועוד). העמותה הוקמה לזכרו של אביה יהושע גולדברג, תלמיד ישיבת אלון מורה שנספה בתאונת דרכים.

באתר האינטרנט של העלון ניתן לצפות ולהוריד את העלון.

בשנת תשפ"ג הפך עלון השבת "קרוב אליך" למוסף של העלון גילוי דעת.

מדורים
------

* המערכת - מדור בו מתבטאת המערכת בנושאים הקשורים לסדר היום, כותרות השבוע ובהקשר לפרשת השבוע .
* מסתובב בדרכים - מדורו של אבי קנטרוביץ', מנכ"ל "תנועה כהלכה" בו הוא עוסק בכל פעם בנושא אחר בתחום הזהירות בדרכים.
* יורה דעה - מדורו של הרב מנחם בורשטיין, ראש מכון פוע"ה. במדור הרב בורשטיין עוסק בפרשיית השבוע, ומקשרה לאירועי השבוע, לסיפורים או לאירועים בכלל.
* מלון אורחים - במה שבה מארחים מדי שבוע אישים מעניינים ובעלי עמדה
* אחד על אחד - מדור ראיונות בו מראיינים בכל פעם, עסקן ציבור, פוליטיקאי או פעיל ידוע בחברה הדתית לאומית. בין המרואיינים שהתראיינו - ראש הממשלה בנימין נתניהו, שרים, חברי כנסת, שופטים, אנשי תרבות, אנשי עסקים, רבנים ומובילי דעת קהל.
* חוות דעת - שאלות בנושא זוגיות, ילדים ומשפחה, המופנים למטפלת זיוה קוסטינר מטפלת זוגיות ומשפחה. בכל גיליון מופיעה שאלה והתשובה לה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גילוי דעת

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו באתר העמותה
בית הכנסת ובית המדרש "גוש עציון"
**חורשת עציון** היא חורשת עצי אשל, השוכנת כיום בשכונת יפו ג' בדרום יפו. החורשה ניטעה בשנות ה-50 של המאה ה-20, באתר אשר שימש את ניצולי כפר עציון למגורים בשנים שלאחר נפילת הקיבוץ ומות רוב מגיניו.

היסטוריה
--------

עם התגברות הקרבות סביב גוש עציון במהלך מלחמת העצמאות, פונו ממנו הנשים והילדים למנזר רטיסבון בירושלים ובהמשך הועברו לפתח תקווה. ב-13 במאי 1948 נכנע כפר עציון ללגיון הירדני. חלק ממגיניו נהרגו תוך כדי קרב ורוב האחרים נורו למוות לאחר הכניעה, במהלך מה שנודע לימים כטבח כפר עציון.

בחודש ספטמבר 1948 הובאו נשות וילדי כפר עציון ומעט הגברים שנותרו בחיים משום ששהו בעת הקרבות מחוץ לכפר, אל שכונת גבעת עלייה (ג'בליה) שבדרום יפו (כיום יפו ג'). הם שוכנו בקבוצת בתים בני קומה אחת או שתיים ששימשו את הצבא הבריטי ואשר שכנו סביב רחבה גדולה, שזכתה בפי המתיישבים לשם "החצר הגדולה". המתיישבים המשיכו וניהלו במקום חיי שיתוף קיבוציים עם מטבח משותף וחינוך משותף לילדים הצעירים, והקימו בית כנסת הניצב על תילו גם כיום. בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 החלו התושבים לעבור למקומות מגורים אחרים, בין היתר לניר עציון ולקבוצת יבנה. במקום ניטעה חורשת עצי אשל, ואחרוני התושבים עזבו את האתר אחרי מלחמת ששת הימים, ושבו לקיבוץ כפר עציון שהוקם מחדש.

בשנת 1998 התגלו תולדות המקום לסופר עופר רגב, מנהל מחוז תל אביב במועצה לשימור אתרים, ביוזמתו של רגב, נרתם אדריכל הגנים שמואל גילר לעיצוב החורשה שזכתה בשמה הנוכחי. בכניסה לחורשה ניטע עץ אלון, סימלו של גוש עציון, ולידו תכנן שמואל גילר, לפי עצתו של שילה גל, מילדי כפר עציון, סוכה המנציחה את סוכת הלימוד של הקיבוץ.

* שלט הסברשלט הסבר
* עץ האלוןעץ האלון
* סוכת הלימודסוכת הלימוד
* כתובת על בית הכנסתכתובת על בית הכנסת

לקריאה נוספת
------------

* עמיה ליבליך, **ילדי כפר עציון**, כתר, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חורשת עציון** בוויקישיתוף
* שמואל גילר, חורשת עציון, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
* החורשה באתר העירייה

**גבעת עלייה**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.|  |
**עץ השמיים** (ביפנית: **東京スカイツリー**) הוא מגדל תקשורת, מסעדה ומגדל תצפית הממוקם בסומידה, טוקיו. הוא הפך למבנה הגבוה ביותר ביפן ב-2010, והגיע לגובהו המרבי, 634 מטר, במרץ 2011. בכך הפך להיות המגדל הגבוה ביותר בעולם, במקום מגדל קנטון, והמבנה השני בגובהו בעולם אחרי בורג' חליפה, המתנשא לגובה 829.8 מטר.

פרויקט המגדל בהובלת טובו רכבות וקבוצה של שש תחנות שידור מקומיות ובראשן NHK, מהווה את החלק המרכזי בפיתוח אזור מסחרי גדול המשתרע מתחנת הרכבת עץ השמיים ועד לתחנת הרכבת אושיאג', 7 קילומטר צפון-מזרחית לתחנת טוקיו. אחת המטרות העיקריות של המגדל הוא שידור טלוויזיה ורדיו. מתקן השידור הקודם, מגדל טוקיו בגובה של 333 מטר, לא סיפק כיסוי מלא לשידורים וזאת כיוון שהוא מוקף סביבו בגורדי שחקים. הפרויקט הושלם ב-29 בפברואר 2012, ונפתח לציבור ב-22 במרץ 2012.

תכנון
-----

בסיס המגדל בנוי כמו חצובה; מגובה של 350 מטר ומעלה, מקבל המבנה צורת גליל על מנת לאפשר צפייה על נוף הנהר והעיר. ישנן תצפיות בגובה 350 מטר, עם קיבולת ל-2,000 צופים, ובגובה 450 מטר, עם קיבולת ל-900 צופים. התצפית העליונה כוללת הליכה על רצפת זכוכית בה המבקרים מטפסים חמישה מטרים לנקודה הגבוהה ביותר במשטח. חלק הרצפה מזכוכית מאפשר למבקרים מבט ישיר על הרחובות מתחת.

המגדל עמיד בפני רעידות אדמה, וכולל פיר מרכזי עשוי מבטון יצוק. כמו כן מחוברים לשלד הבניין בולמי זעזועים המסוגלים, לדברי המפתחים, להפחית ב-50% את האנרגיה של רעידת האדמה.

הבניין מואר בשתי תבניות שונות, אחת כחולה ואחת סגולה המשתנות מיום ליום. המגדל מואר בעזרת נורות לד.

שם המגדל נבחר לאחר שנאספו הצעות מכלל הציבור. גובה הבניין נבחר בשל משמעותו. הספרות 6,3,4 מייצגות את המילה "מוסאשי", שם ישן לאזור בו עומד המגדל.

עם התקרבות מועד פתיחת הבניין, נאסף טור של אנשים שבוע מראש לרכוש כרטיסים. כל ההזמנות לעלייה למגדל נמכרו מראש לחודשיים שאחרי הפתיחה. ביום הפתיחה פקד את המגדל קהל של עשרות אלפים, למרות הגשם שהפריע לתנאי הראות בתצפיות. רוחות חזקות אף גרמו לסגירתן של שתיים מתוך 13 המעליות והשאירו צופים תקועים בנקודות התצפית לזמן קצר. לדברי חברת טובו, 1.6 מיליון מבקרים פקדו את המגדל בשבוע הראשון לפעילותו.

גלריה
-----

* חתך גאומטרי של הבניין. הבסיס הוא משולש שווה-שוקיים, שנהפך בגובה 320 מטר למעגלחתך גאומטרי של הבניין. הבסיס הוא משולש שווה-שוקיים, שנהפך בגובה 320 מטר למעגל

ראו גם
------

* רשימת המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם
* גורדי השחקים הגבוהים בעולם
* רשימת המגדלים הגבוהים בעולם
* רשימת הבניינים הגבוהים בעולם על פי גובה הגג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עץ השמיים** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של עץ השמיים
* עץ השמיים, ברשת החברתית פייסבוק

* עץ השמיים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* עץ השמיים, ברשת החברתית אינסטגרם

* עץ השמיים, ברשת החברתית טיקטוק

* עץ השמיים, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2015011425
* NDL: 01236938
* NKC: ge1124094
* VIAF: 256734677
* WorldCat: lccn-n2015011425

 |
**8 דקות ביום** היא תוכנית סאטירה חברתית יומית, ששודרה בערוץ הראשון בשנות 2002—2003. התוכנית מהווה המשך ישיר לפינתו של הפובליציסט והסאטיריקן עוזי וייל "השער האחורי" במקומון התל אביבי "העיר", כשהוא משמש כבמאי וכתסריטאי של התוכנית. צוות השחקנים כלל את יובל סמו, עלמה זק, אורי גוטליב, ענת (נתי) שטיינברג ויואב מיכאלי.

היסטוריה
--------

בסוף שנת 2002 נוצר חור בן 8 דקות בפריים טיים של הערוץ הראשון, בין 20:00 ל-21:00, שעת מהדורת מבט. עוזי וייל הציע פרק פיילוט שנבנה על פינתו בעיתון, שנסגרה שנה קודם לכן, ותוך חודש וחצי התוכנית עלתה לאוויר. הפרק הראשון שודר ב-15 בדצמבר 2002, בשעה 20:15. בסך הכל שודרה עונה אחת, 52 פרקים, כשבימי ראשון עד רביעי שודרו פרקים חדשים, בימי חמישי מבחר קטעים מאותו שבוע, ובערב שבת לקט שבועי שכלל את ארבעת פרקי השבוע. התוכנית שינתה את שעת השידור מפעם לפעם, וחוץ מהשעה המקורית שודרה גם ב-20:45 וב-20:20. לאחר סיום העונה היא שודרה מתחילתה בשידור חוזר, ולאחר מכן המשיך הערוץ לשדר לקטים שבועיים. התוכנית הפכה למפורסמת, למרות עצם שידורה בערוץ הראשון, וזכתה לאהדת הקהל והמבקרים.

כל פרק כלל רצף של מערכונים קצרים ששיחקו בהם כעשרים דמויות קבועות, מחציתן עברו מ"השער האחורי" ומחציתן חדשות. בין היתר, כיכבו בתוכנית שמעון וחזי מניקור פדיקור, הרב המוטורי הראשי לציון, ניצב המים הארצי, דוקי המשמשת כמנחה בערוץ הילדים, ציפי מוכרת הפרחים מחיפה, "הרכלנית" וחברתה הלסבית המאוהבת בה, שלום טוקשה, רונית כרמלי, וארנון ואורנה, זוג מבקרי המסעדות.

כל פרק הסתיים בהפקה מוזיקלית קטנה ומושקעת אותה הכין יוסי בבליקי - קליפ של אחת הדמויות למוזיקה של שארל אזנבור, מרלן דיטריך, טינדרסטיקס, סטיבן סונדהיים, בל אנד סבסטיאן ואחרים. בועז כהן ניגן את המוזיקה כפסנתרן וקלידן. חלק מהשירים המקוריים הופיעו לאחר מכן באלבום "פינוקיו" של להקת פונץ', בה חברים השניים, בשנת 2007.

הפרק האחרון היה ארוך בהרבה מהרגיל - 12.5 דקות, ובניגוד לפורמט הקבוע התמקד בסיפור הפרידה, כולל הנרטיב המרכזי - הדמויות מתאספות במקלט אטומי ומנסות לנחש האם אכן מתקיימת בחוץ מתקפה גרעינית. התוכנית לא חזרה לעונה שנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שירי לב-ארי, הדרך לקריירת סולו, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2002
* נועם שגב, "אני מאוד נהנה" (עוזי וייל), באתר ynet, 19 בדצמבר 2002
* גיורא יהלום, ‏מוזר ומעניין, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2002
* רינת גור נחום, אשה אשה, באתר ynet, 12 במרץ 2003
* רוגל אלפר, שווה כל דקה, באתר הארץ, 1 בינואר 2003

הערות שוליים
------------

1. ↑  רותה קופפר, הדלתות נפתחות לי מעצמן, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2005
2. ↑  "8 דקות ביום" בערוץ 1, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2002
3. ↑  דוד שליט, ‏מוכיח בשער, באתר גלובס, 5 בפברואר 2004