recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ספר תורה
לרבות מהדתות יש **כתבי קודש** משלהן, המהווים טקסט יסוד לדת, ופעמים רבות מיוחסת כתיבתם לכוח עליון (אלוהים), שהכתיב את כתבי הקודש לנביאו. התהליך שבו אוסף כתבים הופך למקודש ומחייב, כאשר אין לשנות בהם דבר, מכונה קאנוניזציה. על פי רוב נוצרת לכתבים מסורת פרשנית, לעיתים זאת עולה על הכתב והופכת לשכבה נוספת של ארון הספרים של אותה הדת.

סוגים
-----

כתבי הקודש של הדתות המרכזיות:

* יהדות: התנ"ך, המשנה והתלמוד
* נצרות: הביבליה (הברית הישנה (התנ"ך באחד מהקאנונים הנוצריים שלו) והברית החדשה)
* אסלאם: הקוראן והחדית'
* הינדואיזם: ודות, אופנישדות, בהאגאוואד גיטה
* בודהיזם: קאנונים, ובראשם הקאנון הפאלי
* הדת הזורואסטרית: האווסטה
* הדת הדרוזית: איגרות החוכמה

כתבי הקודש זוכים לתפוצה רחבה ביותר, ומתורגמים לשפות רבות, כך שיהיו זמינים למאמינים בכל שפה שהם דוברים בה. דתות רבות מקדשות את הנוסח המקורי של הטקסט בשפה שבא הוא נכתב. לעיתים, בפרט בנצרות, מקודשים דווקא תרגומים מסוימים של הטקסט (לדוג': תרגום השבעים, הוולגטה), גם ביהדות נכנסו התרגומים הארמיים לקאנון אך הם תמיד נחשבו פחותים בקדושתם מהעברית. הנוסח המאושר לשימוש בבית התפילה הוא לרוב החלטה של הסמכות הדתית (כנסייה, פוסקים וכדומה).

ישנה הקפדה מיוחדת על האיות, פריסת העמוד ואופן הכתיבה או ההדפסה של כתבי קודש. ישנן דתות או זרמים דתיים המתייחסות בחשדנות לכל מעשה תרגום, אחרות מברכות עליו כשהוא משרת את הפצת הדת, או מאפשר להמון העם, שלא מכיר את שפת הקודש, להבין את הטקסט המכונן של אמונתם.

ישנה מידה שונה של התייחסות לכתבי הקודש כעצם פיזי כבעלי קדושה. ביהדות, בעת הפסקה בקריאה של ספר קודש, משום כבודו אין להפוך אותו, אלא להניחו כשפניו כלפי מעלה ולכסותו. שרפה והשחתה של ספר קודש נחשבת כעלבון לדת לה הוא שייך, ואלו שימשו בדיכויים דתיים ומלחמות דת לאורך ההיסטוריה, כמו גם בפשעי שנאה בימינו.

בנוסף לטקסים דתיים, שבהם מקומם של כתבי הקודש מובן מאליו, משולבים כתבי הקודש גם בטקסים חילוניים. דוגמה מובהקת לכך היא טקס השבעתו של טירון בצה"ל, שבסיומו מוענק לחיילים יהודים עותק של התנ"ך, ולחיילים נוצרים או מוסלמים עותק של הביבליה או הקוראן בהתאמה. במדינות שונות נדרשים עדים להישבע בכתבי הקודש על אמיתות עדותם, ובעלי תפקידים על שמירת אמונם לציבור.

ראו גם
------

* קאנוניזציה (של כתבים)
* ספרים חיצוניים
* ספרות תורנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתבי קודש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רע"ז, סעיף א'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph170469

 |
**חיים סלע** (10 בינואר 1940 – 10 ביוני 1982) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. שירת בחטיבת גולני ושימש כמפקד סיירת אגוז וגדוד 12 (ברק). נהרג במבצע שלום הגליל.

קורות חייו
----------

סלע נולד ברמת גן כבנם של מלכה ואהרן סלע, שהיה המפכ"ל הרביעי של משטרת ישראל. גדל בטבריה ובחיפה. באוגוסט 1958 התגייס לצה"ל ושובץ בנח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר כחניך מצטיין. בתום הקורס שב לנח"ל והיה למפקד מחלקה. בשנת 1963 שימש כמפקד פלוגה בגדוד 51 של חטיבת גולני. בשנת 1965 מונה למפקד סיירת אגוז, והוביל אותה במלחמת ששת הימים. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 13 (גדעון). במלחמת ההתשה לחם סלע כמפקד גדוד 12 (ברק). לאחר מכן שימש כמדריך בבה"ד 1 וכמדריך בפו"ם. במלחמת יום הכיפורים, לחם כקצין אג"ם באוגדה בחזית הדרום, ובמהלכה נתמנה למפקד כוח חטיבתי שכלל גדוד שריון ושני גדודי חרמ"ש. לאחר מכן השלים הסבה לשריון ומונה למפקד חטיבה 8, חטיבת שריון במילואים.

בשנת 1975 שימש כקצין אג"ם פיקוד הדרום. באותה שנה נהרגה בתו, הדס, בתאונת דרכים. לאחר מכן מונה לנספח צה"ל בתאילנד. בשנת 1979 מונה לסגן מפקד אוגדה. באפריל 1981 השתחרר מצה"ל. לאחר שחרורו עבד בכלל סחר. שישה ימים לאחר תחילת מבצע שלום הגליל סייר סגן הרמטכ"ל האלוף יקותיאל אדם עם סלע, בכפר דוחא, בפאתי העיירה דאמור. בעת הסיור בכפר נפתחה לעברם אש מחבלים, והם פנו למצוא מסתור בבית שטרם טוהר. באותו בית הסתתרה חוליית מחבלים והם ירו בהם למוות. גיורא ענבר, שהיה בקרבת מקום והוביל כוח של יחידת שלדג, הוביל את הלוחמים, ובהם צוות בפיקוד טל ורדי ואת לוחמי חטיבת גולני להסתערות והמחבלים חוסלו. 

סלע היה נשוי ואב לשלושה. הוא היה בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מטעם אוניברסיטת תל אביב בהצטיינות.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של חיים סלע, באתר "יזכור" של משרד הביטחון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן כספית, בגלל המלחמה ההיא: אודי אדם שובר שתיקה ומדבר על לבנון, באתר nrg‏, 1 ביוני 2012
2. ↑  יעקב ארז, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'**", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמודים 50-52
3. ↑  יעקב ארז, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'**", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמוד 50
4. ↑  2 נהרגו הבוקר בתאונה בת"א, מעריב, 13 בנובמבר 1975
5. ↑  דובר צה"ל, האלוף קותי אדם נהרג, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 21 ביוני 1982
6. ↑  ראובן וייס, "**דו"ח סבא**" ידיעות אחרונות, 25 באפריל 2012, "טלי, אבא של תומר, השתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן', מספר אלוף ורדי. בתור בעל הדרגה הבכירה משמעותית בחבורה, הוא זה שמנווט את השיחה. 'הוא היה סגן מפקד סיירת צנחנים, ממייסדי שלדג וסגן מפקד שלדג במיל'. הוא והצוות שלו חיסלו את המחבלים שהרגו את אלוף יקותיאל אדם במלחמת לבנון הראשונה'".
7. ↑  אביחי בקר, זהו חייבים לצאת, הארץ,‏ 23 באפריל 1999, כפי שהועלה באתר פרש
**קרל היינץ הופמן** (בגרמנית:  **Karl-Heinz Hoffmann**;‏ 28 בנובמבר 1910 – 2 בדצמבר 1985) היה איש צבא ופוליטיקאי מזרח גרמני. כיהן כרמטכ"ל צבא גרמניה המזרחית בשנים 1958–1960 וכשר ההגנה בממשלת מזרח גרמניה בשנים 1960 - 1985.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **קרל הופמן** בעיר מנהיים למשפחת פועלים. לאחר סיום בית הספר, עבד כמסגר במפעל לייצור מנועים במנהיים. בשנת 1930 הצטרף אל שורות המפלגה הקומוניסטית של גרמניה. לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, נאסרה פעילות המפלגה בגרמניה. הופמן ירד למחתרת וכעבור שנתיים ברח מגרמניה. כדי לעבור את הגבול השתמש בדרכון מזויף, בו היה רשום כ"היינץ רוט" (הוא המשיך להשתמש בשם זה עד לשנת 1945. לאחר שחזר לשמו המקורי - הוסיף את השם היינץ לשמו). מגרמניה עבר הופמן לצ'כוסלובקיה ולאחר מכן התיישב בברית המועצות. בברית המועצות הוא עבר הכשרה צבאית ואף הוענקה לו דרגת סגן של הצבא האדום. במרץ 1937 הוא נשלח לספרד. הופמן שירת בגדוד הגרמני של הבריגדות הבינלאומיות. השתתף בקרבות להגנת מדריד. ביולי 1937 נפצע קשה ופונה לטיפול רפואי בצרפת. בשנת 1939 שב לברית המועצות.

במהלך מלחמת העולם השנייה עבד כמתורגמן במחנה שבויים גרמנים בברית המועצות. בשנים 1943 - 1945 היה מדריך בבית הספר האנטי-פאשיסטי של הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית.

לאחר תום המלחמה עבר לשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה. הופמן עבד כעוזרו האישי של וילהלם פיק ולאחר מכן כעוזרו של ולטר אולבריכט. בשנת 1947 מונה למזכיר של הסניף הברלינאי של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה (שמה הרשמי של המפלגה הקומוניסטית המזרח גרמנית). בשנת 1950 נבחר לפרלמנט המזרח גרמני. בשנת 1952 מונה למפקד המשטרה צבאית המזרח גרמנית (היסוד לצבא של מזרח גרמניה). בשנת 1955 נשלח ללימודים באקדמיה צבאית של המטה הכללי של הצבא הסובייטי במוסקבה. בדצמבר 1957, לאחר חזרתו ממוסקבה, התמנה הופמן לסגן שר ההגנה של גרמניה המזרחית. בשנת 1958 התמנה לראש המטה הכללי. ביולי 1960 מונה היינץ הופמן לתפקיד שר ההגנה של גרמניה המזרחית, תפקיד אותו מלא עד יום מותו. בשנת 1973 התקבל כחבר בפוליטבורו של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה.

ב-2 בדצמבר 1985 נפטר היינץ הופמן מהתקף לב. הוא נקבר בבית הקברות המרכזי פרידריכספלדה. בשנת 1986 נקרא על שמו רחוב במזרח ברלין (לאחר איחוד גרמניה הוחלף שמו של הרחוב).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היינץ הופמן** בוויקישיתוף
* היינץ הופמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90057701
* BnF: cb120356347 (data)
* GND: 118552503
* ICCU: MILV102401
* ISNI: 0000 0000 8393 9398
* LCCN: n80138790
* NKC: jn20000700727
* NLP: a0000002362918
* NTA: 067757502
* SUDOC: 028540794
* VIAF: 73869550
* WorldCat: lccn-n80138790

 |
**קסניה סולו** (**Ksenia Solo**; נולדה ב-8 באוקטובר 1987) היא שחקנית לטבית-קנדית.

ביוגרפיה
--------

סולו נולדה בריגה, לטביה להורים ממוצא רוסי. היא היגרה עם משפחתה לטורונטו, אונטריו, קנדה בגיל חמש, היא למדה בלט עד גיל ארבע עשרה עד שנפצעה מה שאילץ אותה להפסיק.

קריירה
------

בשנת 2000 החלה לשחק והופיעה בפרק בסדרה "ארץ: הקונפליקט האחרון".

בין השנים 2004–2008 שיחקה בסדרת הנעורים "renegadepress.com" מה שזיכה אותה פעמיים בפרס גמיני מטעם האקדמיה הקנדית לקולנוע וטלוויזיה.

בין השנים 2010–2011 גילמה את דמותה של נטשה בסדרה "חיים בלתי צפויים", ושיחקה בתפקיד זוטר בסרט "ברבור שחור".

סולו הופיעה גם בתפקידי אורח בסדרות "ניקיטה" ו"נעדרים".

בשנת 2010 החלה לשחק את התפקיד הראשי של מקנזי מליקוב בסדרת הדרמה העל-טבעית "נערה אבודה", אותה גילמה עד לתום שידורי הסדרה לאחר חמש עונות ב-2015. 

ב-2012 שיחקה בסרט "המפעל" לצד ג'ון קיוזאק.

ב-2015 הצטרפה לקאסט הסדרה "המרגלים של וושינגטון" ושיחקה גם בשלושה פרקים של "אורפן בלאק".

בשנת 2016 שיחק במותחן הפסיכולוגי "לכודה" לצידה של ג'נט מקארדי.

בשנת 2017 שיחקה לצד מריה בלו בסרט "בחיפוש אחר פליני", על פי תסריט של ננסי קארטרייט. 

בשנת 2019 החלה לשחק בסדרת הדרמה של ערוץ ההיסטוריה "פרויקט הספר הכחול", בתפקיד סוכנת הק.ג.ב. בהתהוות, סוזי מילר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסניה סולו** בוויקישיתוף
* קסניה סולו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קסניה סולו, ברשת החברתית אינסטגרם
* קסניה סולו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קסניה סולו, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* קסניה סולו, באתר AllMovie (באנגלית)
* קסניה סולו, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* קסניה סולו, באתר Metacritic (באנגלית)
* קסניה סולו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5372120
* BnF: cb167692423 (data)
* ISNI: 0000 0004 3535 0895
* LCCN: no2017066025
* NTA: 413561054
* VIAF: 309577306
* WorldCat: lccn-no2017066025

 |
**רייאנה ברנאווי** (בערבית: ريانة برناوي) היא חוקרת ביו-רפואית ואסטרונאוטית סעודית, שנבחרה למשימת אקסיום 2 כמומחית משימה על ידי ועדת החלל הסעודית. בחירתה הוכרזה רשמית ב-12 בפברואר 2023. ברנאווי היא אחת משני הסעודים הראשונים ששוגרו לתחנת החלל הבינלאומית. היא המריאה אל תחנת החלל הבינלאומית במשימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה. 

ברנאווי היא האסטרונאוטית הערבייה הראשונה בחלל.

ביוגרפיה
--------

ברנאווי היא בעלת תואר ראשון במדעי הביו-רפואה מאוניברסיטת אוטגו בניו זילנד. היא גם בעלת תואר שני במדעי ביו-רפואה מאוניברסיטת אלפייסל, שם חקרה תאי גזע של סרטן השד. לברנאווי ניסיון של תשע שנים בחקר תאי גזע סרטניים. כשנבחרה למשימה היא עבדה כטכנאית מעבדת מחקר בבית החולים ומרכז המחקר קינג פייסל למומחים בריאד. במסגרת המשימה בחלל היא ערכה ניסויים בתחום התמחותה.

טיסה לחלל
---------

בפברואר 2023, ערב הסעודית פרסמה כי ברנאווי תצטרף לעלי אל-קרני, אסטרונאוט סעודי נוסף, למשימה שתימשך 12 ימים בתחנת החלל הבין-לאומית.

שני האסטרונאוטים הסעודים שוגרו לחלל בחללית דרגון של חברת SpaceX, במאי 2023, במסגרת המשימה הפרטית השנייה של אקסיום ספייס. 

בתחנת החלל פגשו האסטרונאוטים הסעודים את סולטן א-ניאדי, שטס לחלל במרץ למשימה בת חצי שנה בתחנת החלל הבין-לאומית במסגרת משימת SpaceX Crew-6.

הטיסה הייתה אמורה להמריא ב-8 במאי 2023 אך נדחתה ל-22 במאי. זו הייתה משימת החלל הפרטית השנייה בהיסטוריה. המשימה נמשכה 12 ימים. החללית שוגרה ממרכז החלל קנדי של נאס"א בפלורידה על גבי משגר פאלקון 9 של SpaceX.

הטיסה המריאה ב-21 במאי 2023 ונחתה בתחנת החלל הבינלאומית ב-22 במאי למשימה שנמשכה 8 ימים. יחד איתה המריאו פגי ויטסון, ג'ון שופנר ועלי אל-קרני. החללית נחתה בחזרה בכדור הארץ ב-30 במאי, 2023 בשעה 22:04.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייאנה ברנאווי** בוויקישיתוף
* רייאנה ברנאווי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רייאנה ברנאווי, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Saudi Arabia to send its first woman astronaut into space". *The Independent* (באנגלית). 2023-02-14. נבדק ב-2023-02-14.
2. ↑  Alaeva, Liliia (2023-02-14). "Saudi Arabia will send a woman into space for the first time". *Журнал The Universemagazine Space Tech* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-02-14.
3. ↑  "In Line with Vision 2030, the Kingdom Returns to Space by Sending a Male and Female Astronaut to the International Space Station The official Saudi Press Agency". *www.spa.gov.sa*. נבדק ב-2023-02-14.
4. 1 2  ynet; AFP (2023-02-14). "אסטרונאוטית מסעודיה תשוגר לחלל באביב". *Ynet*. נבדק ב-2023-04-17.
5. ↑
6. ↑  Mike Wall (2023-02-13). "SpaceX to launch 1st Saudi woman to space on private Ax-2 mission". *Space.com* (באנגלית). נבדק ב-2023-02-14.
7. ↑  הסעודית הראשונה והאסטרונאוטית המנוסה ביותר: נחשף מועד משימת החלל הפרטית השנייה, באתר www.maariv.co.il
8. ↑  Who is Rayyanah Barnawi, first Saudi woman to voyage in space?, Hindustan Times, ‏2023-04-07 (באנגלית)
9. ↑  אסטרונאוטית סעודית ראשונה תשוגר הלילה לחלל: "כבוד גדול" - וואלה! חדשות, באתר וואלה!, ‏2023-05-21
10. ↑  Jackie Wattles, SpaceX Axiom 2 mission returns from space station, CNN, ‏2023-05-30 (באנגלית)
תמונת מחזור של בית הספר, 1932
**בית הספר תחכמוני** היה בית הספר הדתי הראשון בתל אביב. הוא הוקם תחילה ביפו, בתמיכת תנועת המזרחי ובעידודו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק, רבה של העיר, ולאחר מכן עבר לתל אביב. במשך שנים רבות הוא היה בית הספר הדתי-ציוני היחידי בעיר. בית הספר נסגר בשנות ה-70.

קורות בית הספר
--------------

לוחית זיכרון של ההגנה בבית הספר תחכמוני
בשנת ה'תרס"ה (1905) הוקם ביפו חדר מתוקן, על ידי ארגון אחווה ומנהלו יוסף הלוי זליגר. שלוש שנים מאוחר יותר, הוסב שמו ל"תלמוד תורה תחכמוני". הרב קוק נטלו תחת חסותו, וכתב בה'תרס"ח (1908) אל חברי המזרחי באירופה:

> 
> בעיר הקודש יפו כבר נמצא בית ספר אחד, אשר מטרתו מתאימה לחפץ כבודם, והוא בית ספר 'תחכמוני' שחברו בו תורה וחכמה, והשלטת השפה העברית, בתור שפת לימודים, והוא נוסד כולו על פי חפץ שלומי אמוני ישראל, באופן שכל יראי ה' והחרדים את דברו יוכלו למצוא בו חפץ, והכל יכנס תחת שם בית ספר "מזרחי".
> 
> 
> 
> — הרב אברהם יצחק הכהן קוק, תרס"ח
> 

שנים ספורות לאחר מכן נזקק הציבור הדתי בתל אביב לתלמוד תורה דתי, והוחלט להעתיק אליה את בית הספר היפואי, תוך כדי הוספת שנות לימוד והרחבת תוכניות הלימודים. תחילה מוקם בית הספר בבית אהרן שלוש, אך המקום היה צר מהכיל והוחלט להקים מבנה מיוחד, בן שלוש קומות, עבור בית הספר. יהודה פייסט מפרנקפורט נדב מגרש לבית הספר ברחוב ליליינבלום בתל אביב, ובית הספר פעל בתוכו במבנה קטן. בשנת 1925 הכריזה תנועת המזרחי על מגבית לאיסוף כספים עבור מבנה גדול לבית הספר ובינואר ה'תרפ"ה (1925) התקיים טקס הנחת אבן פינה. אולם הבנייה הסתבכה ורק חלק מהתוכנית מומשה. בנוסף, מבנה בית הספר מושכן על מנת לשלם חובות לפועלים ולספקים ובסופו של דבר נמכר לבנק המזרחי. בהמשך רכשה עיריית תל אביב את המגרש ואת מבנה בית הספר תוך הבטחה שהמבנה ישמש אך ורק לחינוך דתי. 

בית הספר כלל ארבע עשרה שנות לימוד, בחטיבה יסודית ותיכונית. נלמדו בו מקצועות היהדות, לצד לימודים כלליים. את בית הספר ניהל מרדכי רזיאל, אביו של דוד רזיאל. 

בשנת 1935 הוגדר בניין בית הספר כהקדש למען "חינוך ברוח הדת והמסורת". 

בתקופת המחתרות שימש בית הספר כמחסן נשק ומרכז אימונים של ההגנה. הסליק נמצא על ידי הבריטים בחיפושים שבוצעו לאחר השבת השחורה. עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על גדר בית הספר ברחוב לילינבלום 7 לציון המאורע. בפברואר 1948, במהלך מלחמת העצמאות, התמלא בית הספר בפליטים משכונות ספר של תל אביב, דבר ששיבש את הלימודים בבית הספר.

תחכמוני נסגר בשנות ה-70 של המאה ה-20, עקב התמעטות האוכלוסייה הדתית בתל אביב.

בבניין בו שכן בית הספר תחכמוני נמצאת היום האולפנית של תל אביב.

ראו גם
------

* תחכמוני (בית ספר)
* רשימת בוגרי בית הספר

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן שחורי, **נפתרה תעלומת התמונה האבודה**, על טקס הנחת אבן הפינה לבית הספר תחכמוני בתל אביב הקטנה של 1925.
* ה. אלון, פרשת בית הספר "תחכמוני", דבר, 8 במרץ 1935, עמ' 3-4.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך פרוטקול בית המשפט המחוזי בתל אביב, (סעיף 45)
2. ↑  ה. אילון, פרשת בית הספר תחכמוני, דבר, 8 במרץ 1935, המשך הכתבה, דבר, 8 במרץ 1935
3. ↑  שערורית תחכמוני בנק מזרחי, דבר, 11 בינואר 1938
4. ↑  במועצת עירית תל אביב, דבר, 29 בינואר 1934
5. ↑  זאב גלילי, החצר האחורית של תל אביב הלבנה, אתר מחלקה ראשונה
6. ↑  יום אחרון למצור תל אביב, דבר, 2 באוגוסט 1946
7. ↑  הורי בית הספר תחכמוני תובעים פעולות, דבר, 2 בפברואר 1948
**נעמי קולודני** (נולדה ב-5 במרץ 1982) היא כדורסלנית עבר ישראלית, ששיחקה בעמדת הרכזת במספר קבוצות מליגת העל ובנבחרת ישראל. שימשה כמאמנת קבוצת הגברים של מכבי אשדוד מהליגה הלאומית.
קולודני היא עוזרת מאמן במכבי עירוני רמת גן

ביוגרפיה
--------

קולודני נולדה בסאו פאולו, ברזיל ואומצה בגיל שבועיים על ידי משפחה חשוכת ילדים מרמת השרון בה גדלה. לאחר שנתיים, אומץ בברזיל אחיה רון. היא החלה לשחק כדורסל בא.ס. רמת השרון. בעונת 1999/2000 צורפה לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת. בעונות הבאות נדדה בין מספר קבוצות: הפועל גליל עליון, מכבי רעננה (שתי עונות), מכבי רמת חן, הפועל חיפה/מוצקין, הפועל תל אביב (עמה זכתה באליפות המדינה) ובני יהודה. בעונה בה שיחקה בבני יהודה הייתה קלעית השלשות השנייה בטיבה בליגה, עם ממוצע של 46.8 אחוזי קליעה. לקראת עונת 2007/08 חתמה בקבוצת ריבניק מהליגה הפולנית, אך בסופו של דבר שבה לרמת השרון. בעונת הבכורה המחודשת שלה ברמת השרון נבחרה לשחקנית השישית הטובה בליגה, וגם החזיקה ביחס האסיסטים לאיבודי כדור הטוב בליגה (1.9 אסיסטים לאיבוד), בעונת 2008/9 נבחרה לחמישיית העונה וזכתה עם א.ס. רמת השרון באליפות המדינה. בתחילת עונת 2009/10 חתמה בקבוצת אליצור מכבי נתניה. לאחר עונה אחת באליצור מכבי נתניה חתמה קולודני בסוף שנת 2010 בקבוצת מכבי אשדוד. במדי קבוצה זו זכתה בדאבל בעונת 2011/2012.

קולודני חברה גם בסגל נבחרת ישראל.

בחודש יולי 2015 עזבה במפתיע את מכבי בנות אשדוד וחתמה ברמת השרון.

בעונת 2020/2021 מונתה לתפקיד עוזרת המאמן בקבוצת הגברים של מכבי אשדוד מהליגה הלאומית, בדצמבר 2021 מונתה למאמנת הקבוצה לאחר שעופר רחימי פוטר מתפקידו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* נעמי קולודני, באתר one
* אריה ליבנת ואוהד שוירמן, כדורסל נשים: סיפור המסע של נעמי קולודני, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2009
* רענן וייס, הקשר הברזילאי: סיפורה של נעמי קולודני, באתר ynet, 19 באפריל 2012
* אתר למנויים בלבד עירד צפריר, נעמי קולודני: "זה לא סוד שאנחנו מחכים לשחקניות שיפרצו", באתר הארץ, 20 בנובמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחר כחלון, מכבי אשדוד: עופר רחימי סיים את עבודתו, באתר אשדוד נט, 23 בדצמבר 2021
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתותח מצור גרמני. אם התכוונתם לתותח שירה על פריז מ-130 ק"מ, שנקרא לעיתים בטעות "ברטה השמנה", ראו תותח פריז.

Gamma-gerät, אחד מאבות הטיפוס של ברטה השמנה, שהוגבל לתנועה על גבי מסילת רכבת בלבד בשל גודלו
**ברטה השמנה** או **ברטה הגדולה** (בגרמנית: **Dicke Bertha**) היה כינויו של תותח-על מטיפוס הוביצר מתוצרת קרופ שהיה בשימוש צבא האימפריה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. שמו הרשמי היה M-Gerät 14 Kurze Marine-Kanone. התותח הענק נבנה במיוחד על מנת להבקיע את הביצורים שהקימה בלגיה על גבולה עם גרמניה, שלב חיוני במימוש תוכנית שליפן הגרמנית לכיבוש צרפת.

שירות
-----

תכנון התותח החל לפי הזמנת משרד המלחמה של האימפריה הגרמנית, עוד בשנת 1904 לאחר לימוד אופן הפעלת ארטילריה כבדה לשבירת המצור בפורט ארתור במהלך מלחמת רוסיה–יפן. במצור הפעילו היפנים אשר תותחי-חוף בקוטר 280 מ"מ אותם עקרו מתושבתם הקבועה והשתמשו בהם לירי תלול-מסלול מול הביצורים, כך שהפגזים נפלו מלמעלה על גג הביצור.

בתחילה בנתה קרופ מספר אבות טיפוס, בעלי קליבר הולך וגדל. אלו נתגלו כמסורבלים מדי. משנתברר כי ניתן היה להניע אותם רק על גבי מסילת ברזל הם נזנחו.

התותח הסופי היה שונה מאבות הטיפוס שקדמו לו כיוון שיוצר תוך הקפדה על יכולת הובלה בכביש (בעל גלגלים ונגרר על ידי טרקטור, ולא על גבי מסילת ברזל), תפעול על ידי צוות קטן יחסית וקצב אש גבוה ככל האפשר. במרץ 1914 הודגמה הגרסה הסופית של ההוביצר בפני וילהלם השני, קיסר גרמניה ובכירים נוספים. התותח זכה לכינוי "ברטה השמנה" על שם ביתו של אלפרד קרופ, שירשה את מפעלי קרופ ב 1902. 

עם פרוץ המלחמה באוגוסט היו מוכנים רק שני תותחים, אך ייצורם נמשך לאורך המלחמה. הופעתו הראשונה של התותח בשדה הקרב הייתה עם פרוץ המלחמה במתקפות על ביצורי לייז', נאמור ואנטוורפן בבלגיה וקו הביצורים בצפון צרפת. ההתקפה הצליחה לפורר את הביצורים וזיכתה את התותח בתהילה של "נשק פלא" (גרמנית: Wunderwaffe). יכולת "פלאית" זו נבעה מהסיבה שהביצורים נבנו בשנות ה-80 של המאה ה-19 מבטון לא מזוין. בהתקפה על ביצורי ורדן בפברואר 1916 כשלה ההפגזה, ולא הצליחה למוטט את הביצורים שנבנו מבטון מזוין, אך גרמה להם נזק. כישלון זה גרם להפסקת ייצור התותחים, לאחר שייוצרו בין 12 ל-18 פריטים.

מפעלי קרופ העשירו את הפלדה לייצור הקנה בכמות קטנה של היסוד מוליבדן. המוליבדן שהוסף לפלדה העלה את נקודת ההתכה של הפלדה ל-2,620 מעלות צלזיוס, כאלף מעלות יותר מעל נקודת ההתכה של ברזל. כן ביטל המוליבדן את תכונת הפריכות של הפלדה המתגלה בטמפרטורות גבוהות וגורמת להסדקותה. רק ב-1916, באמצעות הנדסה הפוכה של שרידי קני תותח גילו הבריטים שהפלדה של קרופ הכילה מוליבדן והחלו להשתמש בעצמם ב"פלדת מולי" לייצור שריונות טנקים.

ראו גם
------

* קרל גרט

לקריאה נוספת
------------

* Gerald V. Bull, Charles H. Murphy, **Paris Kanonen: The Paris Guns (Wilhelmgeschutze) and Project HARP**, E. S. Mittler, Herford, 1988
* Herbert Jäger, **German Artillery of World War One**, The Crowood Press, ISBN 1-86126-403-8

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברטה השמנה** בוויקישיתוף
* ברטה השמנה באנציקלופדיית המלחמה (באנגלית)
* אתר מקיף בנושא עם המחשות ותמונות (באנגלית)
* ברטה השמנה באתר "מונחי המלחמה" האנגלי (באנגלית)
* ברטה השמנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר Military Factory
2. ↑  סם קין, **הכפית הנעלמת**, דביר 2013 עמ' 104-106

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4657046-9

 |
**המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט** (ברומנית: **Fabrica de diamante sintetice de la Bucureşti**) הוקם לפי הוראות של ניקולאה צ'אושסקו ב-1974 ונסגר אחרי הליך פירוק ב-2006.

בעת ביקור במוסקבה, ב-1970, לרגל התכנסות של הוועד הפוליטי המייעץ של מדינות ברית ורשה, הוצגו בפני צ'אושסקו יהלומים מלאכותיים מתוצרת ברית המועצות וקיבל הסבר על השימושים בהם בתעשייה. כבר בשנת 1951 התחילה ברית המועצות לייצר יהלומים מלאכותיים, במקביל לארצות הברית ולשוודיה. לאחר שובו לרומניה הורה צאושסקו לשירותי הביון של רומניה להשקיע מאמצים בהשגת מידע וטכנולוגיות המאפשרות ייצור יהלומים מלאכותיים.

אנשי ביון רומנים הצליחו כעבור שנתיים לייצור קשר עם מומחה מערבי, שכונה "Cap luminat" (רא מואר), שסיפק להם מידע והסברים ואפילו הביע נכונות להגיע לרומניה, כדי לעזור בהקמת מפעל כזה. המפעל נוסד בבוקרשט, ב-1974 והתחיל לייצר יהלומים מלאכותיים. תחילה עבדו במפעל שישה אנשים, אך בהדרגה עלה מספר העובדים למאות רבות. עצם קיום המפעל נשמר בסוד, כמעט כל העובדים במפעל היו אנשי ביון ומחויבים בשמירת סודיות. עובדי המפעל נהנו מתנאים משופרים ומשכורות מוגדלות.

היהלומים הראשונים, שנוצרו במפעל, הוגשו על ידי יון מיכאי פצ'פה, שעסק בארגון המפעל, לצ'אושסקו ליום הולדתו. ההתחלה הרשמית הייתה באוגוסט 1974, כשצ'אושסקו נתן למפעל את השם Unitatea de Producţie Specială „Dacia (היחידה לייצור מיוחד "דאצ'יה"). ב-1975 הודיעו לצ'אושסקו שייצור הניסיון הגיע כבר ל-60 קילוגרם יהלומים ובכך נפסק הצורך הרומני של יבוא יהלומים. 

בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הייצור במפעל הגיע לרמה של כעשרה מיליון קאראט בשנה וערכו של כל קאראט היה כתשעה עד עשרה דולר אמריקאי. באמצע שנות השמונים הייצור הגיע לרמה של כעשרים מיליון קאראט בשנה ומחיר הקאראט היה כ-12 דולר. ייצור היהלומים המלאכותיים היה מוגן בפטנטים אמריקאים ודרום אפריקאים, לכן הרומנים נקטו בדרכי עקיפין לשיווקם והשתמשו גם בקשרים, ששימשו אותם לשיווק במערב של סמים שנתפסו ברומניה.

המפעל התמחה גם במחזור מתכות יקרות מתוך קטליזטורים משומשים וכך הופקו כל חודש כ-25 קילוגרמים של פלטינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Fabrica de diamante sintetice de la Bucureşti (ברומנית)
* Adevărul de dincolo de moarte! Secretul uzinei de diamante a lui Nicolae Ceauşescu (ברומנית)
מצבתו בבית הקברות העתיק בפראג
הרב **שמעון וולף אוירבך** (סביבות ה'ש"י, 1550 – י"ז בחשוון ה'שצ"ב, 12 בנובמבר 1631, פראג) היה רב בכמה ערים במזרח ומרכז אירופה, בהן טורובין, לובמלא, לובלין, פשמישל, פוזנן, וינה ופראג, מרבני "ועד ארבע ארצות" וראש ישיבה בלובלין. מאבות משפחת אוירבך.

תולדות חייו
-----------

נולד בשנת ה'ש"י (1550) לערך בווינה או בפוזנן, לאביו ר' דוד טעבל. לפי מקורות רבים היה חתנו של המהרש"ל, ולפי טענה אחרת היה זה רב אחר בעל שם דומה.

התמנה לכהן כרב בטורובין, לאחר מכן בלובמלא. בשנת ה'של"ח התמנה לרב וראש ישיבה בלובלין, במקומו של המהרש"ל. בישיבתו למדו מאות תלמידים, בהם רבי יהושע העשיל חריף מקראקא. בלובלין נוצרו קשרי ידידות בינו לבין מהר"ם מלובלין, שעמד אף הוא בראשות ישיבה בעיר. בלובלין כיהן עד שנת 1584.

מלובלין עבר לכהן כרבה של פרעמישלא. אין ידוע בדיוק באילו שנים חי שם. בשבתו בפרעמישלא כיהן כדיין ב"ועד ארבע ארצות", וחתימתו מופיעה על מסמכים רבים יחד עם גדולי הדור בפולין דאז. מספר שנים לאחר מכן התמנה לרבה של פוזנן והרב הראשי של מחוז "פולין גדול". בשנת ה'שפ"ט עבר לכהן כרבה של וינה וכל אוסטריה. זמן קצר לאחר מכן, בסביבות שנת ה'ש"צ, עבר לכהן כרבה של פראג, במקומו של הרב יום טוב ליפמן הלר שהודח מתפקידו על ידי השלטונות. בתפקיד זה כיהן כשנתיים, עד לפטירתו בי"ז בחשוון ה'שצ"ב (12 בנובמבר 1631). נקבר בבית הקברות היהודי העתיק בפראג.

לקריאה נוספת
------------

* נתן רפאל אויערבך, "הגאון ר' שמעון וואלף אויערבך זצ"ל, ה' ש"י (?) – ה' שצ"ב", **ישורון** יב (ה'תשנ"ג), עמ' תרנה–תרצב.
* שלמה אנגלארד, "לתולדות הג"ר שמעון וולף אויערבך", **ישורון** יד (ה'תשס"ד), עמ' תתריב–תתרכב.
* נתן רפאל אויערבך, **שומרי משמרת הקודש: הרבנים למשפחת אויערבך באשכנז**, הוצאת פלדהיים, ירושלים, ה'תש"ע, עמ' 36–77.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, רבי שמעון זאב אורבוך אב"ד פראג, **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' נ"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמנם, יש המפקפקים בייחוסה של משפחת אוירבך המפורסמת מגרמניה אליו. ראו דיון בנושא זה אצל נתן רפאל אויערבך, **שומרי משמרת הקודש: הרבנים למשפחת אויערבך באשכנז**, חלק א, ה'תש"ע, עמ' 72–77.
2. ↑  שלמה ברוך ניסנבוים, **לקורות היהודים בלובלין** לובלין ה'תר"ס, עמ' 23 ועוד.
3. ↑  הרב אהרן מטרבוולה, "מחנה ארון" אלקסניץ ה'תקכ"ח, בשער, ועוד
4. ↑  ראו למשל התכתבות ביניהם בשו"ת "מנהיר עיני חכמים", סימן כז
5. ↑  על אפיזודה מעניינת הקשורה ליחסים בין תלמידי שתי הישיבות ראו אצל ר' יוסף לוינשטין, "תולדות מהר"ם מלובלין", **הגרן** א (ברדיצ'ב ה'תרנ"ח), עמ' 40–43.
6. ↑  ב"פנקס הקהילות: פולין" ערך פשמישל (חלק ב, יד ושם ה'תש"ם, עמ' 427) כתוב שכיהן בשנים ש"ע–שע"ב, אך נמצאו תעודות שלו משם משנים מאוחרות יותר, האחרונה שבהן משנת ה'שע"ו.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בדיפלומט ישראלי, עם הערך "זאביק הראל", העוסק ברב, מרצה ובמאי ישראלי.

מימין: שר הייצור והסחר של אקוודור חוליו חוסה פראדו, שר החוץ של אקוודור חואן קרלוס אולגין, ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט, נשיא אקוודור גיירמו לאסו, הראל וסמנכ"ל משרד החוץ לענייני אמריקה הלטינית יונתן פלד, בעת ביקורו של לאסו בישראל ב-2022
**זאב הראל** הוא דיפלומט ישראלי, לשעבר שגריר ישראל באקוודור. קודם לכן כיהן כשגריר ישראל בפרגוואי.

ביוגרפיה
--------

הראל נולד בירושלים ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים עד שחרורו בדרגת רב-סרן. הוא למד באוניברסיטה העברית ויש לו תואר ראשון בהיסטוריה של האנתרופולוגיה ותואר שני בחינוך.

לפני שמונה לשגריר, הראל שירת במספר תפקידים במשרד החוץ ובנציגויות ישראליות בסרי לנקה, ירדן, קוסטה ריקה, מקסיקו וארצות הברית.

בתחילת 2017 הוחלט למנות אותו לשגריר ישראל בפרגוואי, והוא החל את כהונתו כשהגיש כתב האמנה לנשיא הוראסיו קארטס בספטמבר באותה שנה. במאי 2018, במהלך כהונתו של הראל, ממשלו של קארטס העביר את שגרירות פרגוואי בישראל מגוש דן לבירתה בירושלים, ופרגוואי הפכה לאחת מקומץ מדינות שבחרו לעשות כן. עם זאת, הנשיא מריו אבדו בניטס שעלה לשלטון מספר חודשים לאחר מכן החליט להחזיר את שגרירות פרגוואי לגוש דן בחודש ספטמבר; בתגובה ראש ממשלת ישראל ושר החוץ בנימין נתניהו הורה לסגור את שגרירות ישראל בפרגוואי ואנשי השגרירות, ובתוכם הראל, נאלצו לשוב לישראל.

במרץ 2019 הוחלט למנות אותו לשגריר ישראל באקוודור, והוא החל את כהונתו באוגוסט באותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאב הראל** בוויקישיתוף
* זאב הראל, ברשת החברתית פייסבוק
* זאב הראל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* זאב הראל, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "EMBAJADOR". *Embajada de Israel en Ecuador* (בספרדית). נבדק ב-2022-09-15.
2. 1 2 3  "Israel acreditó a su embajador ante el Gobierno paraguayo". *IP* (בספרדית). 2017-09-11. נבדק ב-2022-09-15.
3. 1 2  "Embajador presentó copia de cartas credenciales". *Embajada de Israel en Asuncion* (בספרדית). 2017-09-05. נבדק ב-2022-09-15.
4. ↑  מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, 1 בינואר 2017
5. ↑  "Cartes recibe cartas credenciales de nuevo embajador de Israel". *La Nación* (בספרדית). 2017-09-11. נבדק ב-2022-09-15.
6. ↑  מערכת ישראל היום, נפתחה שגרירות פרגוואי בירושלים, באתר ישראל היום, 21 במאי 2018
7. ↑  איתמר אייכנר וסוכנויות הידיעות, פרגוואי הודיעה על החזרת השגרירות לת"א; נתניהו סוגר את השגרירות, באתר ynet, 5 בספטמבר 2018
8. ↑  מינויים בשירות החוץ, באתר משרד ראש הממשלה, 17 במרץ 2019
9. ↑  "Zeev Harel asume como nuevo embajador de Israel en Ecuador". *Ynet Español* (בספרדית). 2019-08-21. נבדק ב-2022-09-15.
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות משחק   
פרמטרים [ 1 ] לא מופיעים בהגדרת התבנית  
פרמטרים ריקים [ 2 ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

יעקב טימן כ"יהודי קווקזי" מתוך הצגת "חוזרים בתשובה" תיאטרון המטאטא, 1939
לוחית זיכרון על ביתו של יעקב טימן ברח' גורדון 29 בתל אביב
**יעקב** (**יאן**) **טימן** (**תאומים**) (28 בפברואר 1903 – 1 בפברואר 1975) היה משחקניו הבולטים של תיאטרון המטאטא.

ביוגרפיה
--------

טימן נולד בניקולאייב שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בנם של רוזליה לבית סקולבסקי ושלמה תאומים, ממשפחת רבנים. אחיו הצעיר של מאיר טימן.
לאחר שסיים לימודיו בבית ספר תיכון למד משפטים במשך שנה, ואחר כך סיים את לימודיו באקדמיה למשחק באודסה.

עלה לארץ ישראל בשנת 1925, ועבד כחלוץ. היה ממייסדי התיאטרון הסאטירי הקומקום בשנת 1927. יחד עם השחקן אליעזר דונת יצר את הצמד "חכם ותם", בו גילם את התם ("למעשה היה המצב הפוך: כלומר ה'תם' היה פיקח וה'חכם', סכל גמור"). לאחר שנסגר "הקומקום" כעבור שנה היה בשנת 1928 ממקימי התיאטרון הסאטירי המטאטא. טימן היה מעמודי התווך של המטאטא מאז היווסדו ועד לסגירתו בשנת 1954. בשנותיו האחרונות של המטאטא שימש גם כמנהלו.
לאחר סגירת המטאטא הופיע יעקב טימן במסגרות חולפות שונות.

בימי מלחמת העולם השנייה, כאשר כשלושים אלף מבני היישוב התנדבו לצבא הבריטי, שר טימן את השיר "מכתב מאמא", שכתב נתן אלתרמן על פי שירו היידי של שלמה שמולביץ'. היה זה שיר סאטירי על עודף דאגת אם לבנה החייל המשרת בנכר, בו היא שולחת לו סרטים להרבות את דרגותיו, לאחר שכתב לה כי הוענקה לו דרגת קורפורל (רב"ט) וכי זכה לסרט על שרוולו ("סרטים לך שולחת אמא") ומציעה לו עצות טקטיות לקראת הקרב ("קצת תתקדם וקצת תנוח"). אף על פי שהכוונה הייתה לשיר סאטירי, שיקף השיר רגשות עזים של אנשי היישוב כלפי בניהם המשרתים בנכר והפך ללהיט והוא מושמע בגרסאות שונות עד היום. לאחר שנים השמיע יעקב טימן שיר זה במופע "היה היו זמנים - מצעד פזמוני היישוב" שהתקיים בשנת 1960.

הופעת הפרידה של יעקב טימן הייתה בסרט הישראלי "קזבלן" בשנת 1973, שבו שיחק דמות נטולת שם שהכינוי היחיד שבה מתייחסים אליה היא "הגרוזיני", על כל שלל הסטראוטיפים המלווים למוצא הגרוזיני.

משנת 1932 היה נשוי לרבקה לבית רבינוביץ, והיה אב לגבריאלה (אמה של השחקנית רותי תמיר) ולשלי טימן, שופט ומשפטן.

אחיו, שחקן תיאטרון האוהל מאיר תאומי, אביו של השחקן עודד תאומי, נהרג בפיגוע הידוע כרצח בגן הוואי ב-10 באוגוסט 1947.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב טימן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* יעקב טימן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יעקב טימן, דף שער בספרייה הלאומית
* דוד תדהר (עורך), "יעקב טימן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2787
* יעקב טימן, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* עפרה אליגון, "אני רוצה שהקהל שלי יצחק" שיחה עם יעקב טימן, דבר, 17 במרץ 1950
* קולו של יעקב טימן, בביצוע לשיר "מכתב מאמא", מתוך זמרשת. מקור: היה היו זמנים - מצעד פזמוני היישוב, הוקלט בהיכל התרבות בתל אביב, 15 במאי 1960

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוביה כרמל, אביגדור המאירי ז"ל, הסטיריקון של ארץ ישראל, מעריב, 6 באפריל 1970

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007503152005171
* MusicBrainz: 13252507-c8d8-4fe6-8b10-b3f726ecbce3
* VIAF: 315206492
* WorldCat: viaf-315206492

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **מרדכי לנדינסקי** (י"ז בכסלו תרס"ו, 15 בדצמבר 1905 – י"ז בסיוון תשנ"ה, 15 ביוני 1995) היה רב פולני אמריקאי, כיהן כרב בעיר נובופוסט שבפולין ובברוקלין שבניו יורק. היה חבר באגודת הרבנים של ארצות הברית ופעיל בועד ההצלה. הקים וניהל את ישיבת "חפץ חיים" בניו יורק וישיבת ראדין בנתניה.

ביוגרפיה
--------

נולד בראדין שבפולין, לרחל ולרב משה לנדינסקי, ראש ישיבת ראדין. בבחרותו למד בישיבת ראדין אצל החפץ חיים ואצל אביו. בשנת תרצ"ז (1926) נסמך להוראה על ידי רבי נפתלי טרופ ורבי אהרן וולקין. לאחר נישואיו שימש ברבנות בעיר נובופוסט שבפולין. בתקופת מלחמת העולם השנייה, לפני כיבוש ליטא הצליח להגר לארצות הברית והתיישב בברוקלין, ניו יורק, שם מונה לרב קהילת "אגודת אחים בני יעקב".

לאחר בואו לארצות הברית הצטרף לפעילות ועד ההצלה של אגודת הרבנים באמריקה. עם סיום המלחמה יצא יחד עם הרב שמחה וסרמן והרב יצחק הרצוג לאירופה לחיפוש אחר ילדים שהושארו בבתי יתומים ובמנזרים קתוליים.

הקים יחד עם הרב מנחם מנדל זקס, חתנו של החפץ חיים, את ישיבת חפץ חיים בניו יורק. הוא עמד לצידו בראשות הישיבה וניהל אותה עד לפטירתו. בנוסף, הקים בארץ ישראל את ישיבת ראדין בנתניה וניהל אותה עד לסגירתה.

היה חבר באגודת הרבנים של ארצות הברית וקנדה. ופעיל בארגון עזרת תורה שעל ידי האגודה.

נפטר בי"ז בסיוון תשנ"ה, הלווייתו התקיימה בישיבת חפץ חיים בניו יורק ולאחר מכן הועלה ארונו לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' מרדכי לאנדינסקי שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 71, באתר היברובוקס
* כתבה על פטירתו בדגלנו, באתר אוצר החכמה
באנליזה מתמטית, **פונקציה חלקה** היא פונקציה שגזירה אינסוף פעמים, כלומר לכל {\displaystyle n} טבעי הנגזרת ה-{\displaystyle n}-ית קיימת.

קבוצת כל הפונקציות החלקות מסומנת {\displaystyle C^{\infty }}. הסימון הזה הוא חלק מסימון כללי יותר:

* את קבוצת כל הפונקציות הרציפות מסמנים {\displaystyle C^{0}} או רק {\displaystyle C} (לפעמים עם ציון התחום שעליו הפונקציות מוגדרות, למשל {\displaystyle C([a,b])}).
* לכל n טבעי מסמנים ב {\displaystyle C^{n}} את קבוצת כל הפונקציות שגזירות n פעמים בכל נקודה בתחום, ושהנגזרת ה-{\displaystyle n}-ית שלהן רציפה על כל התחום.

הקבוצה {\displaystyle C^{\infty }} מוגדרת להיות החיתוך של כל הקבוצות {\displaystyle C^{n}}, כלומר {\displaystyle f\in C^{\infty }} אם ורק אם {\displaystyle f\in C^{n}}, לכל {\displaystyle n\in \mathbb {N} }.

תכונות בסיסיות
--------------

* אם {\displaystyle f} פונקציה חלקה אז גם הנגזרת של {\displaystyle f} חלקה. יתר על כן, קל לראות ש- {\displaystyle C^{\infty }} היא הקבוצה המקסימלית שבה פעולת הגזירה היא באמת אופרטור (כלומר לכל {\displaystyle f\in C^{\infty }} קיימת נגזרת, {\displaystyle {\frac {\mathrm {d} f}{\mathrm {d} x}}}, והיא בתוך {\displaystyle C^{\infty }}).
* אם {\displaystyle f,g} פונקציות חלקות אז גם הסכום, המכפלה וההרכבה שלהן חלקות.
* כל פונקציה אנליטית היא פונקציה חלקה (ובפרט כל הפונקציות האלמנטריות הן חלקות בכל תחום הגדרתן) אבל לא להפך.

לרב השימושים באנליזה מספיקות פונקציות גזירות פעמיים או שלוש אבל נוהגים להשתמש בפונקציות חלקות כדי לפשט את הניסוח של ההגדרות והמשפטים.

הפונקציות החלקות הן מאוד "גמישות". לדוגמה ניתן לבנות פונקציה חלקה ששווה ל-{\displaystyle 1} על קבוצה סגורה {\displaystyle A}, ומתאפסת מחוץ לסביבה פתוחה של {\displaystyle A}, כאשר גם את {\displaystyle A} וגם את הסביבה הפתוחה אפשר לבחור כרצוננו. דבר כזה הוא בלתי אפשרי בפונקציות אנליטיות כי אם פונקציה אנליטית מתאפסת על קטע סגור כלשהו אז היא זהותית אפס. בדומה, ניתן לבנות חלוקות יחידה חלקות, אך לא ניתן לבנות חלוקות יחידה אנליטיות. על ידי פונקציות כאלו ניתן לבנות לכל פונקציה רציפה פונקציה חלקה שקרובה אליה כרצוננו.

ראו גם
------

* פונקציה אנליטית

קישורים חיצוניים
----------------

* פונקציה חלקה, באתר MathWorld (באנגלית)
פח מוטמן ברחוב העלייה בגבעת נשר. בעיר נשר החלו בחודש ינואר 2021 בפרויקט של הטמנת פחים, ברחוב העלייה הוטמנו לאורכו 4 פחים. רחוב זה היה בין הראשונים בעיר שהותקנו בו פחים מוטמנים שהחליפו מכולות ומיכלי אשפה
פח אשפה בברקשייר, אנגליה
**פח אשפה** או **פח זבל** הוא מכל לאחסון זמני של פסולת, עשוי בדרך כלל מתכת או פלסטיק.

פח אשפה מעוצב כצפרדע במגרש משחקים בגבעת נשר.

פח אשפה
-------

קיימים שלושה סוגים נפוצים של פחי רחוב: פחי אשפה קטנים בצידי הדרך העשויים לרוב מעץ, ממתכת, פח או פלסטיק, מכולות אשפה גדולות ממתכת (מכונות גם "פחי צפרדע"), ופחי פלסטיק ניידים בעלי גלגלים (נפחם הוא 1,100 ליטר). התקן בבריטניה לפח אשפה נייד הוא תכולה של 240 ליטר ומעלה. פחים אלו נאספים על ידי רכב לפינוי אשפה המעביר את הפסולת למטמנה/מזבלה, שרפה או גריסה.

במקומות מסוימים פועל שירות מיחזור, ומוקדשים לו פחים ייעודיים. פחים אלו מופרדים לקטגוריות שונות, הקובעות איזה סוג של פריטים מותר להכניס לפח. תוכנם של הפחים נלקח למפעלי מיחזור.

פח אשפה טמון
------------

הטמנת פח אשפה ברחוב העלייה בשכונת גבעת נשר בעיר נשר
במדינות מסוימות קיימים מכלי פסולת גדולים (5 מ"ק ויותר) אשר משרתים מספר בניינים במשותף. מכלים אלו בנויים באופן שהחלק האוגר את האשפה טמון מתחת לפני הקרקע, משאיות אשפה מיוחדות פותחו על מנת לרוקן מכלים כבדים שכאלה. היתרון במכלים אלו על פני הפחים המסורתיים, הוא ביכולתם לאגור כמויות גדולות של פסולת, ובחסכון בכוח אדם הנצרך לריקונם (ניתן לבצע ריקון על ידי פועל אחד), דגמים מסוימים מתוכננים באופן שיאפשר את פתיחתם על ידי מדרך רגל כדי להתאימם לשימוש על ידי בעלי מוגבלויות. במספר ערים בישראל הוחלפו חלק מן פחי האשפה בפחים טמונים.

פחי אשפה מוטמנים מוכנסים גם הערים שונות כתחליף למכולות אשפה ומיכלי אשפה גדולים. בעיר נשר החל בשנת 2020 פרויקט של החלפת כל מכולות האשפה ברחוב ומיכלי האשפה לפחים מוטמנים. הפחים הראשונים המוטמנים הורכבו בעיר ב-13 בינואר 2021.

תמונות
------

* בצרפת הוחלפו פחי האשפה בשקיות פלסטיק שקופות, בהן קשה להסתיר פצצות.בצרפת הוחלפו פחי האשפה בשקיות פלסטיק שקופות, בהן קשה להסתיר פצצות.
* פח אשפה מעוצב בצורת דולפין.פח אשפה מעוצב בצורת דולפין.
* פח אשפה מעוצב נגד דובים.פח אשפה מעוצב נגד דובים.
* פח אשפה מחוץ למועצת העיר בריסטול הנושא את סמל העיר.פח אשפה מחוץ למועצת העיר בריסטול הנושא את סמל העיר.
* פח אשפה משרדיפח אשפה משרדי
* פח אשפה בסנקט פטרבורג, רוסיהפח אשפה בסנקט פטרבורג, רוסיה

ראו גם
------

* הזרקת פלסטיק
* שינוע וניהול אשפה
* אשפה פניאומטית
* שלם כפי שתזרוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פח אשפה** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, נופלים בפח: כיצד ניתן להמשיך למחזר ולא לטבוע באשפה?, באתר הארץ, 27 ביוני 2018
* ארי ליבסקר, כתבה פח, באתר כלכליסט, 13 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישי איבגי, הטמנת פחי אשפה בעיר נשר, באתר פייסבוק, ‏13 בינואר 2021
2. ↑  אבי אפלבוים מיזם הפחים הטמונים בירושלים יוצא לדרך 9 ביוני 2015 באתר לדעת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559008605171
* LCCN: sh99000952

 |
ויטסלב נזוול
**וִיטֶסלַב נֶזוַל** (בצ'כית: **Vítězslav Nezval**‏; 26 במאי 1900 – 6 באפריל 1958) משורר צָ'כי, ממחדשי השירה הצ'כית במאה העשרים.

ביוגרפיה
--------

ויטסלב נזוול נולד בעיירה המוֹרַבית בִּיסקוֹאוּפְּקִי למשפחה מהמעמד הבינוני, אביו היה מורה, ומגיל צעיר התבלט בכישרונותיו. הוא השלים לימודיו בעירו, ויצא לאוניברסיטאות של ברנו ופראג. תוך השלמת לימודי הפילוסופיה שלו, החל לכתוב שירים ולפרסמם בכתבי העת האוונגרדיים הצ'כים. הוא הסתפח לחבורת משוררים צעירים תוססת בפראג, והיה בין מוליכי המהפך המודרני בשירה הצ'כית.

נזוול היה אמן מבורך ורב כישרונות. הוא היה צייר ומלחין, מנגן ושחקן. הוא נהג להלחין בעצמו את שיריו, ולהופיע איתם על הבמה. בשנות השלושים יצא לפריז, התקרב מאוד אל המשוררים הצרפתיים הסוריאליסטיים, פול אלואר ואנדרה ברטון, והיה בין ראשוני המשוררים הצ'כים שכתבו ברוח הסוריאליסטית המודרנית. בעת שהותו בצרפת וגם לאחריה הכיר כמה יוצרים יהודים, צ'כים וסלובקים, וקשר איתם קשרי ידידות. ביתו ובית הקפה שלו בפראג הפכו למרכז השירה האירופית המודרנית בצ'כיה. בין השאר היה "החונך" הפואטי של אריה להולה, ופתח בפניו את דלתות העולם הספרותי הצ'כי.

נזוול הזדהה לגמרי עם הקו הקומוניסטי הנוקשה שהונהג בצ'כוסלובקיה עם הכיבוש הסובייטי. הוא הפך את סגנון שירתו, והיה ל"משורר חצר" מגמתי, ברוח הריאליזם הסוציאליסטי. ובשנת 1950 חיבר את "שיר השלום" המפורסם, שהפך להמנון של חסידי מוסקבה באירופה ומחוצה לה. על שירו זה קיבל את "פרס השלום", מיסודה של מוסקבה הקומוניסטית.

נפטר בפראג, בירת צ'כיה, בשנת 1958.

בבית הספרים הלאומי בירושלים מצויים שמונה מספריו, בצ'כית, ובהם שיריו, שירי הילדים שלו, מערכוניו ועוד. שירו "מוֹכֶרֶת הפְּלָאוֹת" תורגם בידי אברהם שלונסקי, השיר נדפס בכרך ב' של תרגומי שלונסקי, ושם המשורר צוין כך: **ו. נזבל**. שיר זה הוא יצירתו היחידה שתורגמה לעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויטסלב נזוול** בוויקישיתוף
* ויטסלב נזוול (1900-1958), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265930405171
* BIBSYS: 90233592
* BNE: XX1381667
* BnF: cb12015804f (data)
* CANTIC: a12087178
* CiNii: DA08868139
* GND: 118587579
* ISNI: 0000 0003 6864 987X
* LCCN: n80109666
* LNB: 000177510
* MusicBrainz: 0af2f56e-3810-4497-90cb-21d2c512c6f9
* NDL: 001187790
* NKC: jk01090162
* NLA: 35385999
* NLG: 241983
* NTA: 070141037
* RERO: 02-A000121840
* SELIBR: 245541
* SUDOC: 028292774
* Trove: 934193
* VIAF: 7402030
* WorldCat: lccn-n80109666

 |
תבנית {{כלי רכב}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. **BYD Atto 3** משווק גם כ- **BYD Yuan Plus** בסין ובכמה מדינות באמריקה הלטינית, הוא רכב שטח קומפקטי חשמלי מונע מצבר, המיוצר על ידי חברת BYD Auto. הוא הושק בסין בפברואר 2022. ועבור מדינות רבות בעולם, הרכב היה דגם רכב הנוסעים החשמלי הראשון ש-BYD שיווקה במדינות אלו.

לפי BYD, השם "ATTO" נוצר בהשראת attosecond, יחידת קנה המידה הקטנה ביותר בפיזיקה, המתארת שהרכב "מהיר, אנרגטי ודינמי".

סקירה כללית
-----------

ה-Atto 3, המשווק כ-Yuan Plus בסין, הוא הגרסה הגדולה ביותר של משפחת דגמי BYD Yuan. הוא 

הוא הוצג לראשונה באוגוסט 2021 בתערוכת הרכב של צ'נגדו, והושק רשמית בפברואר 2022, שהזמנות מוקדמות בסין התקבלו החל מינואר. במהלך השקתו, BYD הכריזה גם על שם שוק היצוא שלה, Atto 3, והבטיחה להקדיש קו ייצור אך ורק לשווקים בהם יש הנעה ימנית. 

  

עיצוב הפנים של הדגם שואב השראה מתרבות הכושר וכולל אסתטיקה הדומה לציוד כושר וספורט. למערכת המידע והבידור המרכזית שלו יש מסך בגודל 12.8 אינץ' (עם מפרט אופציונלי גדול יותר של 15.6 אינץ') מערכת המידע והבידור מבוססת על מערכת ההפעלה אנדרואיד, וניתן לסובב את המסך לאורך ולרוחב. נפח תא המטען הוא 440 ליטר או 1,338 ליטר כשהמושבים האחוריים מקופלים. 

ב-15 בספטמבר 2023, BYD ייצרה את הרכב ה-500,000 במפעל שלה בחפיי, 19 חודשים בלבד לאחר השקתו. 22 אחוז מכלי הרכב שיוצרו יוצאו מחוץ לסין.

* Rear viewמראה אחורית
* Interiorפְּנִים

מפרט
----

ה-Atto 3 מצויד במנוע חשמלי עם 204 כוחות סוס בהנעה קדמית המספק 310 N⋅m של מומנט, מופעל על ידי סוללת להב ליתיום ברזל פוספט (LFP) הקניינית של BYD. הוא כולל שתי אפשרויות של ערכת סוללות - ה-49.92  קוט"ש המסוגלת לנסוע לטווח של 430 ק"מ ; וה-60.48  קילוואט-שעה עם טווח של 510 ק"מ.
**עמירם סיון** (1938 - 25 בספטמבר 2003) היה מנכ"ל משרד האוצר (1976–1980) ועמד בראש בנק הפועלים (1986–2002).

ביוגרפיה
--------

סיון נולד בתל אביב. בשנת 1965 סיים לימודי כלכלה וסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית, ובמקביל עבד במשרד האוצר, במינהל הכנסות המדינה. לאחר סיום לימודיו עבד ככלכלן בלשכת היועץ הכלכלי לשר האוצר, וב-1969 מונה לסגן הממונה על התקציבים לענייני חברה ורווחה. בשנת 1974 מונה למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, וב-1976 מונה למנכ"ל משרד האוצר, על ידי שר האוצר, יהושע רבינוביץ. ב-1980 פרש משירות המדינה ומונה ליו"ר חברת תיעוש (תיעוש אזורי פיתוח בע"מ, קונצרן שהוקם בשנת 1958 כשותפות של הממשלה וההסתדרות הכללית במטרה לפעול לתיעוש אזורי הפיתוח. בשנת 1967 עברה מלוא הבעלות לידי חברת העובדים), שהחזיקה מפעלי תעשייה באזורי פיתוח. בין השנים 1973‏-1978, ובשנית בין 1983‏-1989, היה חבר מועצת עיריית ירושלים.

ב-1 ביוני 1986 מונה ליו"ר הנהלת בנק הפועלים, בעקבות התפטרותו של מנהל הבנק הקודם, גיורא גזית, על פי מסקנות ועדת בייסקי בפרשת ויסות מניות הבנקים. סיון שיקם את הבנק והביא אותו ממצב של משבר לרווחיות גבוהה. בתקופתו עברו ביצועי בנק הפועלים את אלה של בנק לאומי. בשנת 2000 הגיע הבנק לרווח של מיליארד ושש מאות מיליון שקלים, רווח שיא לחברות ישראליות עד לאותו מועד. הוא גם תוגמל בהתאם והשתכר כ-10 מיליון שקלים באותה שנה.

ב-1997 עברה השליטה בבנק הפועלים לידי קבוצת אריסון-דנקנר. בעלי השליטה החדשים השאירו את סיון בתפקיד המנכ"ל, והוא עמד בראש הבנק עד פרישתו ב-1 באפריל 2002. למעשה, הודח סיון מתפקידו עקב מחלוקת שהייתה לו עם הבעלים של הבנק. החליף אותו בתפקיד אלי יונס. בתקופת עבודתו בבנק הפועלים הוביל את הבנק לראש דירוג הבנקים בישראל, ונחשב בשנות ה-90 של המאה ה-20 לבנקאי הבכיר בישראל. לאחר פרישתו ניסה סיון להקים קרן השקעות בישראל, אך לא הצליח בגיוס ההון הדרוש.

לאחר מותו הוקם לזכרו "המרכז למפעלות חברתיים על שם עמירם סיון" הפועל באוניברסיטת תל אביב ואשר מטרתו להגדיל את נגישותן של קבוצות חברתיות שונות להשכלה גבוהה. זכרו הונצח גם ברחוב על שמו בשכונת רמת בית הכרם בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* סמי פרץ, עמירם סיון, מנכ"ל בנק הפועלים במשך 16 שנה, נפטר לאחר מחלה, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2003
* סיון עמירם (1938–2003)
* 

| מנכ"לי משרד האוצר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוד הורביץ • אהוד אבריאל • פנחס ספיר • שמחה גולן • יעקב ארנון • אברהם אגמון • ארנון גפני • עמירם סיון • יעקב נאמן • עזרא סדן • עמנואל שרון • ברוך ניסים • עמנואל שרון • ויקטור מדינה • יעקב ליפשיץ • שלום זינגר • אהרון פוגל • דוד ברודט • שמואל סלבין • בן-ציון זילברפרב • אבי בן-בסט • אוהד מראני • יוסי בכר • ירום אריאב • חיים שני • דורון כהן • יעל אנדורן • שי באב"ד • קרן טרנר אייל • רם בלינקוב • שלומי הייזלר |

 |
**מצפה מכללת הרווארד** (באנגלית: **Harvard College Observatory**; בראשי תיבות: **HCO**) הוא מוסד המנהל קומפלקס של מבנים הכוללים מכשירים רבים המשמשים למחקר אסטרונומי המיועדים לשימוש המחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת הרווארד.

מיקום
-----

המצפה ממוקם בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. והוא נוסד בשנת 1839. יחד עם המצפה האסטרופיזיקלי סמית'סוניאן, הוא מהווה חלק ממרכז הרווארד-סמית'סוניאן לאסטרופיזיקה.

מידע לגבי בתי HCO
-----------------

בתי HCO הם אוסף של כ-500,000 לוחות אסטרונומיים שנלקחו בין 1880 ל-1989 (עם פער 1953–1968). זהו כיסוי 100 שנה הוא משאב ייחודי לחקר וריאציות הזמני ביקום. הגישה הדיגיטלית לפרויקט, שנקראת "Sky Century @ Harvard", מבצעת סריקה דיגיטלית ומאחסנת את לוחות הצילום הללו.

היסטוריה
--------

איור של טלסקופ שובר-אור במצפה מכללת הרווארד.
ב-1839 הצביעה אוניברסיטת הרווארד על מינויו של ויליאם קראנץ' בונד, שען בולט מבוסטון, כ"אסטרונום משקיף לאוניברסיטה "(ללא שכר). מינוי זה הביא להקמתו של המצפה הראשון באוניברסיטה. הטלסקופ הראשון של האוניברסיטה, בגודל 15 אינץ', כונה: "Refractor", והותקן בשנת 1847. הטלסקופ היה הגדול ביותר בארצות הברית מזמן התקנתו ועד לשנת 1867.

בין השנים 1847–1852 השתמש צלם הבונד והחלוץ ג'ון אדמס ויפל בטלסקופ המפלט הגדול כדי להפיק תמונות של הירח אשר בלטו באיכות הפירוט ובעצמה האסתטית. זה היה הטלסקופ הגדול ביותר בצפון אמריקה באותו זמן, ותמונותיהם של הירח זכו בפרס על מצוינות טכנית בצילום בתערוכה הגדולה של שנת 1851 בקריסטל פאלאס, לונדון. בלילות של ה-16 וה-17 ביולי 1850, ביצעו ויפל ובונד את הדאגרוטיפ הראשון של כוכב נוגה.

למכללה האקדמית הרווארד חשיבות היסטורית רבה לאסטרונומיה, שכן נשים רבות, כולל אנני ג'אמפ קאנון, הנרייטה ליוויט, ססיליה פיין-גפושקין ווילמינה פלמינג ביצעו בה מחקר סיווג מרכזי. קנון וליוויט נקלטו תחילה כ"מחשבות" כדי לבצע חישובים ולבחון תמונות כוכבים, אך בנוסף ביצעו גם מחקר משמעותי.

מנהלי המצפה
-----------

להלן רשימת מנהלי מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד:

* ויליאם קראנץ' בונד 1839–1859
* ג'ורג' פיליפס בונד 1859–1865
* טרומן הנרי ספורד 1865–1866 (מנהל זמני)
* יוסף וינלוק 1866–1875
* אדוארד צ'ארלס פיקרינג 1877–1919
* סולון אירווינג ביילי 1919–1921 (מנהל בפועל)
* הארלו שאפלי 1921–1952
* דונלד הווארד מנזל 1952–1954 (מנהל בפועל); 1954–1966 (מנהל)
* ליאו גולדברג 1966–1971
* אלכסנדר דלגרנו 1971–1973 (מנהל בפועל)
* ג'ורג' פילד 1973–1982
* ארווין אירה שפירו 1983–2004
* צ'ארלס רוג'ר אלקוק 2004–2022
* ליסה קיולי 2022–הווה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מצפה הכוכבים של מכללת הרווארד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Directors of the SAO, HCO, and CfA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262474605171
* BnF: cb12392176t (data)
* ISNI: 0000 0004 0634 3397
* LCCN: n80020284
* NKC: ko2018995627
* SUDOC: 033011281
* VIAF: 135912187
* WorldCat: lccn-n80020284

 |
**רגימנט האת'ול היילנדרים** (באנגלית: **Atholl Highlanders**) הוא רגימנט טקסי, המשמש כמשמר ייצוגי של דוכס את'ול בטירת בלייר והוא נחשב לצבא הפרטי היחיד כיום באירופה.

הרגימנט כולל פלוגה אחת עם כוח רגלי ייצוגי ותזמורת צבאית, לרגימנט אין תפקיד מבצעי כלל ואינו נכלל במבנה הצבא הבריטי.

היסטוריה
--------

מקורות רגימנט את'ול מגיעים משנת 1777 כאשר הוקם רגימנט סדיר שגויס בסביבת שבט מארי לשירות הצבא הבריטי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, **רגימנט הרגלים ה-77 (האת'ול היילנדרים)**. הרגימנט הוקם על ידי ג'ון מארי, דוכס את'ול הרביעי, כאשר החיילים גויסו לפרק זמן של שלוש שנים בלבד. לאחר שהחיילים שירתו באירלנד עד 1781 במקום להשתחרר, הם היו עתידים להישלח להמשך שירות בהודו, מה שגרם להם למרוד. לבסוף פורק הרגימנט ב-1783.

ב-1839 ג'ורג' מארי, דוכס את'ול השישי הקים את הרגימנט מחדש בתור כוח משמר פרטי שלו. בשנת 1842 הרגימנט ליווה את המלכה ויקטוריה בסיור שלה באזור ושוב ב-1844 הרגימנט שימש למשמר המלכה בעת שהתארחה בטירת בלייר. כתגמול העניקה המלכה ויקטוריה לרגימנט את צבעי המלכה (דגל יחידה) ב-1845 מה שנתן לרגימנט מעמד רשמי. בשנים הבאות הרגימנט המשיך לספק משמר לביקורים מלכותיים בטירת בלייר בדרכם לטירת בלמורל או בסיורים באזור, בנוסף למסדרי כבוד לאורחים חשובים כגון הנסיך הירוהיטו שביקר בטירה ב-1921.

לאחר מלחמת העולם הראשונה פחתה משמעותית פעילות הרגימנט, עד כדי כך שבשנות ה-30 הוא פסק מלהתקיים באופן מעשי, עד אשר דוכס את'ול ה-10 הקים מחדש את הרגימנט ב-1966 כמו גם החיה את המצעד השנתי של הרגימנט. מאז מסורת הרגימנט ממשיכה להתקיים והוא לוקח חלק במספר אירועים ייצוגיים לאורך השנה.

תמונות
------

* חיילי הרגימנט בטירת בלייר, 1998חיילי הרגימנט בטירת בלייר, 1998
* הרגימנט צועד באדינבורו, 2009הרגימנט צועד באדינבורו, 2009
* מסדר של חיילי הרגימנט עם רובי לי-מטפורד, 2017מסדר של חיילי הרגימנט עם רובי לי-מטפורד, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רגימנט האת'ול היילנדרים** |

* היסטוריה של הרגימנט באתר טירת בלייר.
* Melanie Bonn, ‏‏**Queen Victoria and the fascinating royal story behind the Duke of Atholl's private army revealed**,‏ 26 במאי 2016, Daily Record.