recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
דה פאראגון
**דה פאראגון** (אנגלית: **The Paragon**) הוא רחוב השוכן בעיר באת' שבסאמרסט, אנגליה. רחוב זה מורכב מבתי מגורים בסגנון ג'ורג'יאני, שתוכננו על ידי תומאס וור אטווד והוכרזו כבניינים רשומים. כיום הוא מהווה חלק מדרך A4.

מבנה הרחוב
----------

בתים 1 עד 21 הם בני שלוש קומות ובעלי גג מנסארד. בכל בניין יש דלתות וחלונות תואמים, המורכבים מגמלון מרכזי ואנטבלטורות משני צידי חלונות הקומה הראשונה, ועמודים טוסקניים וגמלונים בדלתות. ג'יין אוסטן וקרוביה התגוררו בבית מספר 1 בין 1797 ל-1810, אז עברו לבית ברחוב גרייט פולטני. בתים 22 עד 37 מהווים המשך לסגנון האדריכלי של 21 הבתים הקודמים, והם הושלמו ב-1775 על ידי בנאי מקומי בשם ג'וזף אקספורד. בתים 28 עד 32 נפגעו בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה, אך שוקמו מאז.

בין 1779 ל-1790 נבנתה ברחוב כנסיית סנט סווית'ין, על ידי ג'ון פאלמר. ב-30 במאי 1797 נישא בה מתנגד העבדות ויליאם וילברפורס לברברה ספונר. ב-805 נקבר בה הסופר והמשורר כריסטופר אנסטיי, וב-1831 נקבר בה איש הצי המלכותי סר אדוארד ברי. הכניסה לבית הקברות הסמוך היא דרך שער עם בסיס כפרי ופאנלים בעלי לפידים הפוכים בין פילסטרים. במקום יש גם אנטבלטורה עם מטופות וטריגליפים.

בית מוזיאון באת' שוכן במרחק קצר מדה פאראגון בחצר הקרויה "הכרמים" (The Vineyards), השוכנת בבניין שנבנה ב-1765 ככנסיית השילוש הפרסביטריאנית. המקום נודע גם כקפלת הרוזנת מהנטינגדון, שהתגוררה בבית הסמוך בין 1707 ל-1791.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דה פאראגון** בוויקישיתוף
* בתים 1 - 21 באתר Images of Engalnd‏
* בתים 22 - 37 באתר Images of England‏
* בית הכנסייה באתר Images of England‏
* שערי בית הקברות באתר Images of England‏
* כנסיית סנט סווית'ין באתר Images of England‏
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדרך לפסיקה במשפט העברי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו קים ליה (פירושונים).
במשפט העברי, **קים ליה** היא אומדנא על פיה פוסק הדיין, למרות שאין לו הוכחות כעדים, הוא יכול לפסוק על פי דבר הידוע לו אישית.

מקור הכלל
---------

הגמרא מספרת על שתי נשים שבאו לדין תורה לפני רבא, האחת תבעה את השנייה בסכום כסף, והשנייה כפרה והכחישה את כל המעשה. מתקנת חכמים, במקרה כזה צריכה האשה שנתבעה להשבע שבועת היסת, כדי להפטר מהתשלום. אך אשתו של רבא, שהייתה בתו של רב חסדא העידה לפניו, כי אותה אשה נוהגת להזכיר שם שמים לבטלה וחשודה על השבועה. רבא אמר, כי מכיוון שיודע הוא שאשתו לא משקרת מעולם הוא סומך עליה בעיניים עצומות.

במקרה אחר, שבא לפני רבא, העיד לפניו תלמידו המובהק רב פפא כי אדם המחויב שבועה, הוא חשוד על שבועת שקר. במקרה זה, לא סמך רבא על דבריו, באומרו שצריך דווקא עדים. לפליאת תלמידיו הסביר רבא: את אשתי אני מכיר היטב ויודע בבירור שאינה משקרת. את רב פפא איני מכיר אישית, והסברא שאינו משקר, אינו יותר מגדר של חזקה, שאי אפשר להוציא ממון על פיו.

הסברים לכלל
-----------

לפי הסברו של רבי משה פיינשטיין, נאמנותו של רב פפא הייתה מפורסמת וגדולה יותר משל אשת רבא, שהרי היה אמורא מפורסם בצדקותו וחסידותו. ולמרות זאת, כדי לסמוך על אדם נדרשת דווקא ידיעה ברורה, ואשתו של רבא, נוסתה על ידו כמה פעמים שאינה משקרת שום פנים ואופן.

לפי הסבר הראשונים, נאמנות זו של "קים לי" אינה מועילה כדי להוציא ממון, כדי להוציא ממון נדרשים דווקא עדים. אלא שכדי לומר שאדם אינו מחויב שבועה, די בכך שידוע לדיין שהאדם חשוד על השבועה. מהותה של השבועה היא בירור כי הנתבע אינו משקר. במקרה ואנו איננו מאמינים לו מסיבה מוצדקת, אין שבועתו נחשבת לשבועה, ועל פי הכלל כל המחויב שבועה ואינו יכול לישבע משלם, הוא חייב לשלם מדין התורה, האומר שכל אדם המחויב שבועה, ואינו יכול להשבע מסיבה כל שהיא, חייב לשלם.

לפי שיטת רש"י נאמנות זו היא בגדר שב ואל תעשה כספק, ולכן ה"קים לי" עוזר רק שבית דין לא יגבו ממון, אך אם תפס בעל דין השני, אין מוציאין ממנו. הרי"ד מסביר בצורה דומה את הכתוב בגמרא שאין לקרוע שטר כאשר ידוע שהוא פרוע על פי טענת "קים לי", מכיוון שייתכן שהוא יגיע לבית דין אחר שיגבו את הממון, מכיוון שלא ידעו שהוא פרוע על פי "קים לי". רבי משה פיינשטיין מסביר כי טענת קים לי אינה פסק גור שניתן להפקיע את כוח הבעל דין לגמרי, ורק לגבי הפסק באותו בית הדין בו ידועה טענת ה"קים לי" ניתן לפסוק על פיה מספק על כל פנים כדי שלא לעשות מעשה מספק, אבל אין לבית הדין זכות לקרוע את השטר ולהפקיע את כוחו כליל.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר בנושא קים לי, באתר ישיבת מצפה יריחו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף פ"ה, עמוד א'.
2. ↑  אגרות משה אורח חיים סימן נ"ג.
3. ↑  בשיטה מקובצת שם.
**אלווה מאייר** (באנגלית: **Alvah T. Meyer**;‏ 18 ביולי 1888 - 19 בדצמבר 1939) היה אצן אמריקאי-יהודי, סגן אלוף אולימפי בריצת 100 מטר.

ביוגרפיה
--------

מאייר נולד בניו יורק. היה חבר במועדון האתלטיקה האירי-אמריקאי שכלל אתלטים יהודים אלופים אולימפיים נוספים כמו מאיר פרינסטיין ואבל קיוויאט.

מאייר זכה בתואר אליפות ארצות הברית באתלטיקה באולם בשנת 1911 בריצת 60 יארד. באליפות ארצות הברית באתלטיקה שנערכה בשנת 1912 הוא זכה בתואר בריצת 220 יארד.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סטוקהולם (1912) הוא לא רץ היטב ונאלץ לממן את השתתפותו באולימפיאדה בכוחות עצמו ובסיוע הוריו. למרות זאת, במשחקים עצמם זכה מאייר במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות, אחרי רלף קרייג (10.8 שניות) ולפני דון ליפינקוט (10.9 שניות) שלושתם השלימו ניצחון אמריקאי, בשלב המוקדמות קבע ליפינקוט שיא עולם חדש של 10.6 שניות, שיא העולם הראשון בריצה זו המוכר על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית. בשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר הוא סיים שני אחרי ליפינקוט (זכה במדליית כסף בריצה זו) ולא עלה לשלב הגמר.

בשנת 1939 נפטר מאייר בטוסון שבאריזונה.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 10.7 שניות (1912)
* ריצת 200 מטר: 21.7 שניות (1912)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלווה מאייר** בוויקישיתוף

* אלווה מאייר, באתר olympedia.org
* אלווה מאייר, באתר Track and Field (גברים)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14975849g (data)
* GND: 1281467707
* VIAF: 316737107
* WorldCat: viaf-316737107

 |
**ג'ורג' דאנקן ביצ'י** (באנגלית: **George Duncan Beechey**‏; 1798 – 6 בדצמבר 1852) היה צייר פורטרטים אנגלי.

ביוגריה וקריירה
---------------

ג'ורג' דאנקן ביצ'י, דוליפ סינג, 1852
ביצ'י היה ילדם הרביעי של שני ציירים, סר ויליאם ביצ'י ואשתו השנייה, אן ג'זופ. הוא היה סנדק של המלך ג'ורג' השלישי. הוא היה אחיו של קפטן פרדריק ויליאם ביצ'י, האדמירל והצייר ריצ'רד ברידג'ס ביצ'י, וצייר הדיוקנאות הנרי ויליאם ביצ'י.

מעמדו של אביו כצייר דיוקנאות מלכותי אפשרה לביצ'י להשיג עבדות של ציורי דיוקן מחוגי המלוכה. ציוריו כללו את הנסיך אוגוסטוס פרדריק, והבישוף בוייר אדוארד ספרקה (1759–1836). ג'ורג' ביצ'י הציג את ציוריו באקדמיה המלכותית בין 1817 ל־1834.

ביצ'י נסע למצרים בשנת 1821 עד 1822. בשנות ה-30 של המאה ה-19 נסע להודו, שם מונה לצייר החצר של נואב מעוואד בלאקנאו. ג'ורג' ביצ'י מילא את התפקיד עד שהשאח מוחמד עלי נפטר בשנת 1842.

ביצ'י פרש בהודו והמשיך לצייר. ציוריו של ג'ורג' ביצ'י נדירים למדי, ייתכן שציורים מסוימים נהרסו במהלך המרד ההודי הגדול ב־1857.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' דאנקן ביצ'י** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  John Wilson, ‘Beechey, Sir William (1753–1839)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edn, Oct 2006 accessed 2 May 2017
2. ↑  Robert Edmund Graves, Beechey George D. **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 04

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119228793
* ISNI: 0000 0001 1619 1946
* LCCN: nr99027360
* RKD: 5578
* SNAC: w65c05m9
* ULAN: 500004755
* VIAF: 35261757
* WorldCat: lccn-nr99027360

 |
**אלווה טריל** (באנגלית: **Elva Trill**; נולדה ב-8 בינואר 1994) היא שחקנית קולנוע ומוזיקאית אירית.

ביוגרפיה
--------

אלווה נולדה בינואר 1994 בסלייגו שבצפון-מערב אירלנד וגדלה בבאלימוט (Ballymote). החלה מגיל 12 לנסוע להצגות רחוב ב"בית הספר לאומנות גאייטי" (Gaiety School of Acting) בטמפל בר בדבלין. לאחר התחלת משחקה היא עברה להתגורר בבריטניה.

### קריירה

היא החלה לשחק החל מ-2010 בתפקיד קטן (גאלי מיטשל) בסדרת הדרמה "Jack Taylor", ברחוב ריפר ב-2013 בתפקיד סטלה וב-2015 ב-"Red Rock" בתור שרלין ווטרס ובסרט הקצר "Cherry Tree" בתקפיד ראשי בתור אמי. שנה לאחר מכן שיחקה בתור טרישה וניס בסרט הפשע "The Brother".

ב-2017 קיבלה תפקיד בסדרת הפעולה "שחיתות" בתור ג'מה ובדרמה המשטרתית האירית חוקים משלה בתור גילן. שנה לאחר מכן שיחקה בסרט הטלוויזיה של רשת הולמרק "Royal Matchmaker" בתור פטרה פטרוביץ'.

ב-2019 שיחקה בסרט הדרמה הקומית "Animals" את קירסטן ובסרט הקצר "Brute" בתור רות. שנה לאחר מכן שיחקה בסרט האימה הקצר "Sins of a Werewolf" את מארי.

ב-2021 שיחקה סרט הדרמה הקצר "Another Happy Ever After" בתור ג'ין דו ובסדרת הקומדיה מטורפת "אבק כוכבים" בתור מישל.

ב-2022 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "עולם היורה: עולם חדש" בתור שרלוט לוקווד, אמה של מייזי לוקווד (איזבלה סרמון), המופיעה רק בסרטונים לאחר מותה. ולסרט "The Ghosts of Monday" בתור כריסטין.

בנוסף להיותה שחקנית היא גם מוזיקאית והסולנית של להקת "The City and Us" והפיקה שירים החל מ-2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלווה טריל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  entertainment, We spoke to Irish actress Elva Trill about her career to date and plans for the future, Entertainment.ie, ‏2018-05-11
2. ↑  Irish actress Elva Trill set for stardom as she gears up for release of new Jurassic World movie, sundayworld (באנגלית)
**עוד אח אחד** הוא פזמון עברי שנכתב, הולחן ובוצע על ידי פישי הגדול, והתפרסם בביצועה של להקת הדג נחש.

רקע
---

השיר בוצע במקור על ידי פישי הגדול ויצא לאור בשנת 1999 באלבום האוסף של חברת התקליטים של קובי אוז, "לבנטיני", בה היה חתום פישי הגדול "דליקטס לאוזניים". בשנת 2000, נכלל השיר גם באלבומו הראשון של פישי הגדול, "הסנדק". השיר הוקלט בשנת 1996 ונחשב לאחד משירי הדאנסהול הראשונים שהופקו בישראל. השיר הוא שיר מחאה שנכתב לזכרו של סהר אזולאי, חבר בכנופיית פרדס כץ, שהייתה מעורבת בסכסוך דמים רצחני. פישי הגדול סיפר כי ההשראה לשיר הגיעה משירו של זמר הדאנסהול ביני מאן, "Berry Yuh Ded Now".

עטיפתו של תקליטור השדרים לגרסה של הדג נחש
ב-2010, הקליטה להקת הדג נחש עבור אלבום האולפן החמישי "6" גרסת כיסוי לשיר המשלבת בתוכה מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה. השיר הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. במצעד השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-30. במצעד השנתי של גלגלצ, דורג השיר במקום ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "עוד אח אחד" באתר יוטיוב
* מילות השיר "עוד אח אחד" באתר שירונט
* אדם בן לביא (פישי הגדול), הסיפור מאחורי "עוד אח אחד", "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, 16.08.2018
* עוד אח אחד, באתר "פזמונט"
* עוד אח אחד, באתר אקו"ם
* מידע על עוד אח אחד בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

| הדג נחש |
| --- |
| שאנן סטריט • גיא מר • דודוש קלמס • משה אסרף • יאיא כהן אהרונוב • שלומי אלון |
| אלבומי אולפן | המכונה של הגרוב • לזוז • חומר מקומי • בעזרת הג'אם • 6 • זמן להתעורר • שותפים בעם • וולקאם טו איזראל |
| אלבומי הופעה | הדג נחש LIVE • הדג נחש ותזמורת המהפכה - בהופעה חיה |
| סינגלים | "מספרים" • "שירת הסטיקר" • "הנה אני בא" • "עוד אח אחד" • "קובלנה על מפלגות ישראל" • "זמן להתעורר" • "יום שישי" • "תן לי מנגינה" • "בומבה" |
צינור דרוז'בה עובר דרך אוקראינה ובלארוס.
 מקטע מעל פני הקרקע של צינור הנפט (באזור לבוב)
**צינור הנפט דרוז'בה** (ברוסית: нефтепровод; מכונה גם **צינור הידידות** ו**צינור הנפט קומקון**) הוא צינור הנפט הארוך בעולם ומרשתות צינורות הנפט הגדולות בעולם. הוא מעביר נפט במרחק של כ-4,000 קילומטרים (כ-5,500 קילומטרים על שלוחותיו) מרוסיה לנקודות באוקראינה, בלארוס, פולין, הונגריה, סלובקיה, צ'כיה וגרמניה.

פירוש השם "דרוז'בה" הוא "ידידות", רמז לעובדה שהצינור סיפק נפט לאזורים המערביים של ברית המועצות שנזקקו לאנרגיה בגוש הסובייטי לשעבר, ולמערב אירופה. כיום, זהו העורק הראשי הגדול ביותר להובלת נפט רוסי (וקזחי) ברחבי אירופה.

היסטוריה
--------

ב-18 בדצמבר 1958, התקיימה בפראג הישיבה העשירית של המועצה לסיוע כלכלי הדדי (קומקון), בה התקבלה ההחלטה ונחתם הסכם על בניית צינור נפט גולמי מברית המועצות לפולין, צ'כוסלובקיה, גרמניה המזרחית והונגריה. בניית הצינור הארוך החלה בשנת 1960. כל מדינה סיפקה את חומרי הבנייה, המכונות והציוד הדרושים. צ'כוסלובקיה קיבלה נפט ראשון ב-1962, הונגריה בספטמבר 1963, פולין בנובמבר 1963 וגרמניה המזרחית בדצמבר 1963. הצינור הופעל בשלמותו באוקטובר 1964. הנפט הראשון שנשאב דרך צינור דרוז'בה מקורו בשדות הנפט במחוז טטרסטן וסמרה (קויבישב). בשנות ה-70 הוגדלה עוד יותר מערכת הצינורות של דרוז'בה עם בניית קווים מקבילים גאוגרפית.

נתונים טכניים אודות הבנייה
--------------------------

הצינורות יוצרו בברית המועצות ופולין, שסתומים בצ'כוסלובקיה, משאבות בגרמניה המזרחית והונגריה סיפקה מערכות תקשורת ואוטומציה. עלויות הבנייה היו כ-400 מיליון רובל. הצינור חוצה 45 נהרות מרכזיים בדרך למרכז אירופה.

מפעילים
-------

החלק הרוסי של הצינור מופעל על ידי חברת הנפט טרנסנפט באמצעות חברת הבת שלה OAO MN Druzhba. המפעיל בבלארוס הוא Gomeltransneft Druzhba, באוקראינה UkrTransNafta, בפולין PERN Przyjazn SA, בסלובקיה Transpetrol AS, בצ'כיה Mero, ובהונגריה MOL.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צינור הנפט דרוז'בה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Simopt, s r o www.simopt.cz, Druzhba Pipeline, www.iaot.eu
2. ↑  
"The List: The Five Top Global Choke Points". *Foreign Policy*. במאי 2006. אורכב מ-המקור ב-2006-12-07. נבדק ב-2007-01-10. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  
"The Comecon Pipeline. Background Research". RFE/RL. 1960-09-06. אורכב מ-המקור ב-2009-05-30. נבדק ב-2008-01-02.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge1123029

 |
גנרל **ברונו ברויאר** (בגרמנית: **Bruno Oswald Bräuer**; ‏ 4 בפברואר 1893 – 20 במאי 1947), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ברויאר נולד ב-4 בפברואר 1893 בוילמנסדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-155 (פרוסיה המערבית ה-7), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף ברויאר למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 עבר ברויאר ללופטוואפה בדרגת מיור. ב-1 בינואר 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באפריל אותה שנה הוא מונה למפקד גדוד הצנחנים ה-1 ברגימנט הצנחנים ה-1. ב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 ביוני אותה שנה מונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-1.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בנורווגיה לחם ברויאר על הרגימנט שבפיקודו, כחלק מדיוויזיית האוויר ה-7, ובמהלך הקרב על בלגיה לחם עם יחידתו בכיבוש מצודת אבן אמאל, ועל פעולותיו הוא קיבל ב-24 במאי 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על כרתים פיקד ברויאר על קבוצת קרב זמנית, ובספטמבר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-31 במרץ 1942 הוא קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, ובספטמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בנובמבר 1942 הוא מונה למפקד כרתים, וב-1 ביוני 1944 הוא סיים את תפקידו והועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים. ב-2 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הצנחנים ה-9, אולם הודח מתפקידו בשל כישלונו בקרב על גבעות זלו.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נפל ברויאר בשבי הבריטי והוסגר ליוון, שם נשפט על חלקו בגירוש 8,000 יהודי כרתים, נמצא אשם ונידון למוות, והוצא להורג באתונה ב-20 במאי 1947.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברונו ברויאר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
צינור געשי
**צינור הזנה** הוא מבנה גאולוגי, תעלה אנכית במרכזו של הר געש חרוטי, דרכו זורמת מאגמה מתוך תא מאגמה אל פני השטח במהלך התפרצות געשית. צינור הזנה עשוי להיות צר (מטרים ספורים) או רחב מאוד (800 מטרים), ובראשו נמצא לועו של הר הגעש. עומקו של צינור ההזנה תלוי במיקום תא המאגמה המצוי בתחתיתו.

היווצרות
--------

צינורות הזנה נוצרים כתוצאה מהתפרצות אלימה הנובעת מלחץ רב בתא המאגמה. בתוך המאגמה כלואים חומרים נדיפים (מים ובועות גז), וכאשר חומרים אלה אינם מצליחים להשתחרר מן המאגמה – גובר הלחץ בתא. חומרים אלה גורמים להגדלת נפח המאגמה, וכתוצאה מכך נוצר לחץ עז על סלעי הסביבה. הלחץ גורם לביקוע הסלעים, לחדירת המאגמה לתוכם ולהיווצרות דיְיקים. התארכותו של דייק והגעתו לפני השטח יוצרת צינור הזנה.

סלעי הקרום בשולי צינור ההזנה מתפרקים בשל הלחץ, נופלים לתוך המאגמה ומותכים בה, או שחלה בהם התמרת מגע המשנה אותם. שברי סלעים שאינם מותכים במגע עם המאגמה נסחפים עמה ונפלטים כקסנוליתים. הלחץ דוחק את הסלעים בעוצמה רבה, עד שנפער פתח בקרום – דרכו יכולה המאגמה להיפלט.

בין התפרצות אחת לשנייה עשויים הצינורות להיסתם במאגמה קרושה היוצרת פקק געשי. סתימה כזו עשויה להשתחרר במהלך ההתפרצות הבאה, בתנאי שעוצמתה מספיקה לדחוק את הפקק. במקרה של התפרצות שעוצמתה אינה עזה דיה, ייווצרו בהר הגעש צינורות הזנה משניים או מערכת סדקים שיאפשרו את פליטת המאגמה.

מוליכים נוספים
--------------

צינור געשי חשוף הנקרא "פּוּהיָה פֶּלֶה" בהר הגעש הואלאלאי באי הוואי
בנוסף לצינור ההזנה המוליך מאגמה מתא המאגמה אל פני השטח, קיימים סוגים נוספים של מוליכים געשיים:

### דיאטרם

דיאטרם הוא צינור דמוי משפך שנוצר בהתפוצצות גזים והתמלא אחר-כך בסלעי ברקציה. דיאטרמים פורצים אל פני השטח ומייצרים חרוט טוף ומארים. דיאטרמים אינם פולטים לבה באופן משמעותי. חלק מהתפוצצויות הדיאטרם יכולות לנבוע מתגובה למגע של מאגמה לוהטת במי תהום וכתוצאה מכך נוצרת התפרצות פריאטית.

### קימברליט

צינור קימברליט נוצר כמבנה אנכי בתא מאגמה בעומק שבין 150 ל-450 ק"מ במעטפת. צורת הגזר האופיינית לו מקורה ביחסים הגבוהים של פחמן דו-חמצני ומים היוצרים התפרצויות אנכיות עזות. התפרצויות אלה יוצרות עמודים אנכיים של סלע קימברליט הנושאים מתחתית המעטפת התחתונה גבישי מינרלים כיהלום, גארנט, ספינל ופרידוט. צינורות קימברליט מהווים פוטנציאל מידע חשוב בנוגע לתרכובות הקיימות במעטפת התחתונה ולתהליכים המתרחשים בה. קוטרו של צינור קימברליט עשוי להגיע לקילומטר אחד.

### למפרואיט

צינורות למפרואיט דומים לצינורות קימברליט באופן היווצרותם ופעולתם, בהבדל אחד: המים והחומרים הנדיפים הנישאים בצינורות גורמים לשיתוך של הסלעים המצויים מעליהם, וכך הם יוצרים מעבר רחב אל פני השטח.

ראו גם
------

* גאולוגיה - מונחים
* התפרצות געשית
* הר געש

לקריאה נוספת
------------

* שלמה שובאל, **צפונות כדור הארץ**, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, עמ' 305-307, מסת"ב 965-06-0872-9
* עקיבא פלכסר, **גיאולוגיה, יסודות ותהליכים**, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צינור הזנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4308243-9

 |
**הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה** (באנגלית: **The War Graves Photographic Project**) הוא מיזם התנדבותי, שבסיסו בבריטניה, העוסק בצילום של מצבות חללי מלחמה ושל לוחות זיכרון לנופלים על גבי אנדרטאות ברחבי העולם, על מנת להעמיד את הצילומים לרשות כל דורש. מטרת הפרויקט היא להשתמש בטכנולוגיה המודרנית על מנת לסייע בהנצחת הנופלים לאורך שנים ולאפשר את אזכרתם על ידי מי שמתקשים לבקר במקומות הימצאם של קברי המלחמה והאנדרטאות, ובמיוחד קשישים ובעלי מוגבלויות. קהל היעד של הפרויקט כולל גם חוקרים העוסקים בתולדות העימותים הצבאיים בעולם.

המיזם נוסד בשלהי העשור הראשון של המאה העשרים ואחת במטרה לצלם את קברי חללי המלחמה של בריטניה ומדינות חבר העמים שנפלו מראשית מלחמת העולם הראשונה ועד כה. לאחר שהיוזמה צברה פופולריות החליטו מובילי המיזם להרחיבו, כך שיתייחס לחללי כל האומות וכל העימותים הצבאיים.

המיזם מתבסס על פעולתם של מתנדבים מכל רחבי העולם, המצלמים את המצבות והאנדרטאות ללא תמורה ומשגרים את תצלומיהם אל מטה המיזם. פרטי החללים אשר מצבותיהם (או ציון שמם על גבי אנדרטה) צולמו מוכנסים למאגר מידע, שבו ניתן לחפש באמצעות אתר האינטרנט של הפרויקט. כל אדם רשאי לקבל לבקשתו העתק של איזה מן הצילומים תמורת תרומה בסכום נמוך, המיועדת לכיסוי הוצאות התשתית של המיזם.

עד לחודש דצמבר 2011 צילמו מתנדבי הפרויקט למעלה מ-1.6 מיליון מצבות או שמות על גבי אנדרטאות ברחבי העולם. חלק מן הצילומים נאספו על ידי ביקור מרוכז של קבוצות מתנדבים באתרי הזיכרון בארצות שונות.

המיזם החל לפעול בשיתוף פעולה עם ועדת חבר העמים לקברי מלחמה, המשרד לקברי המלחמה האוסטרליים, המשרד הקנדי לענייני ותיקי מלחמה ומשרד המורשת והתרבות של ניו זילנד. הפרויקט נעזר במאגרי המידע של הוועדה לצורך איתור אתרי בתי הקברות והאנדרטאות שבהם הוא מבקש לצלם. בעתיד מתוכנן שילוב מאגר המידע של הפרויקט גם במסגרת אתר האינטרנט של הוועדה, בצמוד למידע האישי על הנופלים שהוא מציג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפרויקט הצילומי של קברי המלחמה** בוויקישיתוף
* אתר הפרויקט (באנגלית)
**רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי** (אנגלית: **The Chronicles of Riddick: Escape From Butcher Bay**) הוא משחק פעולה ממוחשב שנוצר על ידי חברת המשחקים השוודית Starbreeze Studios והוא מהווה הקדמה לסרטים פיץ' בלאק ורידיק: המסע מתחיל.

שחקנים ודמויות
--------------

* וין דיזל - רידיק
* קול האוזר - ויליאם ג'יי ג'ונס
* קריסטין להמן - שירה
* אקזיביט - אבוט
* רון פרלמן - ג'אגר ולנס
* ויליס בורק השני - פופ ג'ו
* מייקל רוקר - ג'ק, סנטוריון
* דווייט שולץ - הוקסי
* סטיב בלום - ראסט

עלילה
-----

העלילה עוקבת אחר רידיק, פושע מסוכן ביותר, כשהוא נכלא על ידי צייד הראשים ויליאם ג'יי ג'ונס במתקן כלא שמור ביותר בשם בוצ'ר ביי. רידיק בסופו של דבר נמלט לביבים לאחר שהוא ארגן מהומה. הוא עושה את דרכו תוך שהוא נלחם במוטנטים השורצים בביבים, עד שהוא מגיע לפופ ג'ו, הרמיט שחי מתחת לקרקע. רידיק עוזר לג'ו להשיג ידו על רדיו שאיבד בביבים, ובתמורה הוא מקבל את יכולת "ראיית הלילה" (ראו שכבה מחזירת אור). הוא ממשיך בבריחתו דרך הביבים, אך נלכד ומועבר חזרה לכלא, שם עובד בכפייה במתקן כרייה. במכרות הוא נתקל בפושע נמלט נוסף בשם ג'אגר ולנס, שמעוניין להימלט יחד איתו.

לבסוף הוא נלכד ומועבר לאזור שמור ביותר, שבו האסירים מוכנסים לשינה קריוגנית ומתעוררים כל יום למשך שתי דקות בלבד לצורך אימון. רידיק מגלה פגם במערכת ומצליח להימלט, תוך שהוא חוטף רובוט מכני ובעזרתו נלחם לכל אורך הדרך עד להוקסי, הסוהר הראשי של בוצ'ר ביי. עם עזרתו של צייד הראשים ג'ונס, רידיק מערים על השומרים כדי שיהרגו את הוקסי. השניים גונבים ספינת חלל ובורחים מבוצ'ר ביי.

גרפיקה
------

מנוע המשחק של "רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי" היה הראשון שהשתמש במיפוי נורמלי (ובכך הקדים את Doom 3 במספר חודשים). הדבר העניק לטקסטורות המשחק מראה מחוספס ומעמיק יותר, והשרה על הדמויות מראה פוטו-ריאליסטי. ניתנת גם אופציה לשחק עם צללים רכים, שנתנו לצללים מראה חלק יותר בניגוד לצללים הנקיים שהופיעו ב-Doom3 וב-Quake4.

פורמט
-----

המשחק מציג סצינות קרב תוך לחימה בגוף ראשון ושימוש בנשק. המשחק משלב גם בין התגנבות ולחימה, ומגביל את השחקן בשימוש בנשק. רידיק יכול להפטר מאויביו בקרב פנים מול פנים, וגם להשתמש במהלכים מיוחדים כמו שבירת עורפו של היריב, או תפיסת נשקו ושימוש בו נגדו. כמו כן, דרך הגילוי לפיה רידיק מוסווה בצללים גם היא חדשנית, כאשר המסך מוטה בצבע כחול.

הסבה לפלייסטיישן 3
------------------

ב-21 במאי 2007 נודע כי המשחק יפותח מחדש לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 3, תחת שם חדש: The Chronicles of Riddick: Assault on Dark Athena. המשחק יצא ברביע הראשון של 2008. המשחק כולל שלבים חדשים, מהלכים חדשים ומצב רב-משתתפים.

הרימייק יצא גם לחלונות ב-7 באפריל 2009 ולמקינטוש ב-16 באפריל 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי
* "רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ביקורת לגרסת ה-Xbox באתר IGN
* ביקורת לגרסת המחשב באתר IGN
* רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

| המסע של רידיק |
| --- |
| סרטים | פיץ' בלאק (2000) • רידיק: זעם אפל (2004) • רידיק: המסע מתחיל (2004) • רידיק: היקום התחתון • רידיק (2013) |
| משחקי וידאו | רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי (2004) • רידיק: המתקפה על אתונה האפלה (2009) |
**אל תיקח ללב!** (בגאורגית: **არ იდარდო!** אַר אִידַרְדוֹ; ברוסית: **!Не горюй**) הוא קומדיה קלילה של הבמאי גיאורגי דאנליה משנת 1969, המבוססת על סיפור צרפתי בנובלה של קלוד טילייה מ-1970, "הדוד שלי בנימין" (סרט צרפתי באותו שם צולם בערך באותה תקופה). רֵווַאז גַבַּרִידזֶה (אנ') (קודם הבמאי של תיאטרון מריונטה בטביליסי), שינה את מקום התרחשות העלילה לעיר גאורגית קטנה בסוף המאה ה-19. המוזיקה לסרט הזה נכתבה על ידי גיה קנצ'לי, מלחין גאורגי ידוע, שמתלווה פעמים רבות אל דאנליה בעבודתו.

עלילה
-----

בנימין הוא פיזיקאי צעיר. יחד עם חברו הם רוקדים ושרים בטברנה מקומית, ונהנים עם אשתו של הטבח. לֵווַאן הוא רופא מבוגר שרוצה שבנימין יישא את בתו לאישה, אבל היא בורחת עם קצין צבא. 

דאנליה הזמין את מיטב השחקים הגאורגים להשתתף בסרטו, וחטנג קיקבידזה הוא בנימין, סרגו זכריאדזה הוא דוקטור לוואן, סופיקו צ'יאורלי היא סופיקו, גוּגִי כַּוותַארַאדזֶה (גאו') הוא לוּקָה, דודו אבשידזה (אנ') הוא גנרל וַאמֵח וַחווַארִי, אריאדנה שנגליה (אנ') אשת הגנרל, וריקו אנג'פרידזה האישה המרשעת, ססיליה תַאקַאִישווִילִי דודה דוֹמנָה, המשרתת של לוואן, איפוליטה חוויצ'יה (גאו') - סנדרו, אַבֵּסַלוֹם לוֹרִיָה כסַוולֶה הכימאי, קרלו סקנדלידזה כעורך דין, זוראב קפיאנידזה משרת, קוטה דאושווילי ככומר, באדור צואלדזה הבעל, ליה גודזה האישה, השחקן המפורסם יבגני לאונוב 
שיחק בסרט בתפקיד החייל אגור, אנסטסיה ורטינסקיה כמרי ופרונזיק מקרטצ'אן כאסיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אל תיקח ללב!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אל תיקח ללב!", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אל תיקח ללב!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
המכרה הפתוח אודצ'ניה
**צינור אוּדַצְ'נָיָה** (ברוסית: **тру́бка Уда́чная**, שמשמעו "צינור מוצלח" או "צינור המזל") הוא מרבץ יהלומים גדול בסאחה (יקוטיה) שברוסיה. הוא נמצא בחוג הקוטב, בשדה קימברליט דלדיין ועומקו 530 מטר.

אודצ'ניה הוא מרבץ היהלומים הגדול ביותר ברוסיה ואחד מהגדולים בעולם. הוא גם אחד המכרות הפתוחים הגדולים בעולם. אודצ'ניה מורכב משני גופים, מזרחי ומערבי, שבשניהם כורים יהלומים. המכרה הניב יהלומים קריסטליים גדולים רבים. הוא מופעל על ידי חברת היהלומים הממשלתית של רוסיה אלרוסה.

בשנת 2001 הסתיימו בדיקות של שדה קימברליט נוסף בעומק של 1400 מטר והחלו עבודות בתכנון המכרה. המכרה החל לפעול בשנת 2014.

גילוי המרבץ
-----------

אודצ'ניה התגלה ב-15 ביוני 1955 על ידי הגאולוג הסובייטי ולדימיר שצ'וקין וצוותו, יומיים בלבד לאחר גילוי מכרה היהלומים הסובייטי מיר.

ראו גם
------

* צינור הזנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צינור אודצ'ניה** בוויקישיתוף
* תמונת לוויין של צינור אודצ'ניה
* צינור אודצ'ניה באתר מכון היהלומים הישראלי
* האתר הרשמי של העיר אודצ'ניה שליד הצינור - מאמרים רבים והיסטוריה על הצינור (ברוסית)
**תרכובות גריניאר** (**Grignard**) הן תרכובות אורגניות המורכבות משייר פחמימני (קבוצת אלקיל או אריל), אטום הלוגן ואטום מגנזיום. 

שמן הכימי של תרכובות אלו הוא **אלקיל** (או **אריל**) **מגנזיום הלידים**. הנוסחה הכללית של תרכובות גריניאר היא **R-MgX**, כש-R מייצג את השייר הפחמימני ו-X את ההלוגן.

תרכובות גריניאר קרויות על שם המגלה שלהן, הכימאי הצרפתי, ויקטור גריניאר (Victor Grignard), אשר זכה בפרס נובל לכימיה ב-1912 על עבודתו בנושא.

לתרכובות גריניאר חשיבות עליונה בסינתזה כימית. כשתרכובת גריניאר מגיבה עם תרכובת אורגנית כלשהי, מסתפח השייר הפחמימני של תרכובת גריניאר אל השייר הפחמימני של התרכובת האחרת. בכך נוצר למעשה קשר קוולנטי פחמן-פחמן, וזהו אינו דבר של מה בכך: רוב התגובות בכימיה האורגנית מבוססות על שינויים בקבוצות פונקציונליות (לדוגמה: המרה של כוהל, בעל קבוצת הידרוקסיל, **OH**, לקטון, בעל קבוצת קרבוניל **CO**). מספר התגובות שבהן נוצרים קשרי פחמן-פחמן מועט. 

גילוי תרכובות גריניאר על ידי הכימאי שהקנה להן את שמן היווה פריצת דרך בכימיה ופתח עולם חדש של תרכובות אורגניות, אשר לפני כן לא ניתן היה לייצרן בצורה מלאכותית.

דוגמה לסינתזה של תרכובת גריניאר:

סינתזה של תרכובת גריניאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תרכובת גריניאר** בוויקישיתוף
* תרכובת גריניאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4158201-9

 |
**שלומי שם-טוב** (נולד ב-1972) הוא פסנתרן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

את לימודי הפסנתר החל אצל הדסה ביריביס והמשיך אצל אריה ורדי באקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב. הוא בוגר התיכון לאמנויות תלמה ילין והשתתף ביחידת הנגנים הצעירים של מרכז טארג למוזיקה בעין כרם, ירושלים. את שירותו הצבאי עשה כמוזיקאי מצטיין.

שלומי שם-טוב זכה שנה אחר שנה במלגות של קרן התרבות אמריקה ישראל ובמענקי קלרמונט. בהיותו בן 13 ניגן לראשונה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוח זובין מהטה ובהמשך הופיע עם תזמורות אחרות בישראל, כמו גם עם הפילהרמונית של לונדון, תזמורת ריגה, התזמורת הקאמרית של סנקט פטרבורג והתזמורת הסימפונית של פראג. במשך השנים הופיע בקונצרטים קאמריים באירופה, בארצות הברית, בקנדה ובארגנטינה ובפסטיבלי מוזיקה באירופה, בירושלים ובכפר בלום. לאחר חידוש היחסים בין ישראל לרוסיה הוזמן להופיע במוסקבה. 

שלומי שם-טוב מקליט לקול המוזיקה ולרשתות רדיו זרות בעולם. זכה בפרס מיוחד בתחרות "אומברטו מיכֶּלי", במילאנו, איטליה. 

ב-2011 הצטלם שם-טוב לסרט "פיניטה לה קומדיה" של ויקטור בראון, בו הוא מגלם את דמותו של בטהובן הצעיר. שם-טוב גם ניגן והקליט את המוזיקה לסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלומי שם-טוב, באתר "הבמה"
* חנה ידור, "ילדי הפלא של מוצארט", מעריב, 10 בספטמבר 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310742905171

 |
"**תרמיל פגז מעוטר בדימוי מקומות קדושים בארץ-ישראל**" הוא תרמיל של פגז תותח מעוטר, שנוצר על ידי אברהם בר-אדון באזור שנת 1920. התרמיל נמצא היום באוסף מוזיאון ישראל.

תיאור
-----

התרמיל היינו דוגמה ליצירות אמנות שנעשו בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בתקופת מלחמת העולם הראשונה (1918-1914) ולאחריה, שעשו שימוש בתרמילי פגזים כבסיס ליצירת אמנות. הקומפוזיציה של העבודה מתבססת על שלושה רגיסטרים (רצועות אורך) עיקריים. התחתונה מכילה טקסטים מתוך "חזון אחרית הימים" (מיכה ד: א-ג ). טקסטים אלו כתובים בתשליב אותיות וברצועות של דגמי עיטורים (אורנמנטיקה) צמחית. הרצועה המרכזית מתארת אפריז הנשען על עמודים, כמעין ארקדה. האפריז מכיל מעין מדליונים ובהם תיאורים תנ"כיים וטקסט מברכת משה לבני ישראל לפני מותו (דברים לג: כח-כט). הרגיסטר העליון מכיל שורה אריות האוחזים בעצי תמר. ברקע התיאור מופיעים דימויים של מקומות קדושים בארץ-ישראל, כגון קבר רחל ומבנים אחרים.

התרמיל נרכש על יד מוזיאון ישראל בשנת 2011. הוא הוצג בתצוגה "אברהם אשר בר–אדון ומלאכת דמשק בבצלאל" התקיימה בשנת 2015.

ראו גם
------

* תרמיל פגז מעוטר במזכרת מכיבוש ירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

* תרמיל פגז של תותח מעוטר בדימויי מקומות קדושים בארץ-ישראל, באתר מוזיאון ישראל
**בוטה רידלה אנזוזי באקו** (בגרמנית: **Bote Ridle Nzuzi Baku**; נולד כ**בוטה אנזוזי באקו**; נולד ב-8 באפריל 1998 במיינץ שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדות המגן והקשר בקבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.

חיים אישיים
-----------

באקו נולד במיינץ שבגרמניה להורים ממוצא קונגולזי. אחיו התאום הוא הכדורגלן מקאנה באקו. הוא קיבל את הכינוי "רידלה" על-ידי אביו, שהעריץ את הכדורגלן הגרמני קרלהיינץ רידלה, בשנת 2018 שינה את שמו באופן רשמי ל"רידלה".

קריירת מועדונים
---------------

### מיינץ 05

באקו גדל במחלקת הנוער של מיינץ 05. ב-19 בדצמבר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–3 על שטוטגרט במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע הגרמני לעונת 2017/2018. ב-29 באפריל 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–3 על ר.ב. לייפציג במסגרת המחזור ה-32 לעונת 2017/2018. באותו משחק כבש את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך באקו 50 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

### וולפסבורג

ב-1 באוקטובר 2020 חתם באקו על חוזה לחמש עונות בוולפסבורג מהבונדסליגה. ב-4 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אאוגסבורג במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2020/2021. ב-1 בנובמבר הבקיע באקו את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד הרטה ברלין במסגרת המחזור השישי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך באקו 32 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים, ונבחר לקבוצת העונה של הבונדסליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-11 בנובמבר 2020 ערך באקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, בניצחון 0–1 על נבחרת צ'כיה במשחק ידידות.

באקו היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים. נבחרתו זכתה בטורניר.

תארים
-----

נבחרת גרמניה עד גיל 21
* אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רידלה באקו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  MAKANA UND RIDLE BAKU: UNBEKÜMMERT UND UNBERECHENBAR באתר DFB (בגרמנית)
2. ↑  Mainz 05 hält große Stücke auf Bote Baku באתר Allgemeine Zeitung, ‏ 30 באפריל 2018 (בגרמנית)
3. ↑  Wolfsburgs Baku überzeugt auch im DFB-Trikot באתר NDR, ‏ 11 בנובמבר 2020 (בגרמנית)
4. ↑  FSV Mainz 05: Mit Florian Müller und freien Köpfen gegen Schalke 04 באתר Allgemeine Zeitung, ‏ 25 ביוני 2018 (בגרמנית)
5. ↑  Official: Ridle Baku joins Wolfsburg from Mainz באתר Bulinews, ‏ 1 באוקטובר 2020 (בגרמנית)
6. ↑  The 2020/21 Bundesliga Team of the Season! באתר הרשמי של הבונדסליגה, 15 במאי 2021 (באנגלית)
בלוגיקה מתמטית, **אוֹ** או **דִּיסְיוּנְקְצְיָה** הוא קשר לוגי בינארי, המתאים לשני פסוקים או לשתי תבניות פסוק או תבנית של ערך אמת, כאשר לפחות אחד משני המרכיבים אמיתי.

השימוש הלוגי ב"או" שונה מהשימוש היומיומי במונח, שבו, לרוב הכוונה היא שרק אחת הטענות אמת. לכן בשפה היומיומית נהוג להבהיר במפורש אם שתיהן יכולות להיות אמיתיות. למשל במשפט "כבר היה מאוחר וייתכן שהיה עייף או משועמם, או גם עייף וגם משועמם". בלוגיקה, הסיום "או גם עייף וגם משועמם" מיותר. "או" כזה, שאינו מתקיים כאשר שתי הטענות נכונות, נקרא בלוגיקה "**או בררני**" או "**או מוציא**" (**XOR**). כדי להבדיל ממנו, "או" של הלוגיקה נקרא לעיתים "**או כוללני**". בלשון המשפטית, המונח המקביל הוא "ו/או".

הסימון המקובל בלוגיקה לקשר זה הוא {\displaystyle A\lor B}, כאשר A ו-B מסמנים את הפסוקים/תבניות הבסיסיים.

בלוגיקה בוליאנית, הקשר מיוצג באמצעות הפעולה הבוליאנית "**OR**", שתוצאתה "אמת" (true), כאשר לפחות אחד מהאופרנדים שלה הוא בעל ערך אמת "אמת". הסימון של "or" באלגברה בוליאנית הוא {\displaystyle a+b=f}, כאשר a ו-b הם הכניסות ו-f הוא התוצאה.

טבלת האמת של או:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| A \or B | B | *A* |
| T | T | T |
| T | F | T |
| T | T | F |
| F | F | F |

שער לוגי
--------

המחשת כללי דה מורגן על שערים לוגיים בסיסיים.   
בשורה השנייה מתואר שער OR ("או") - והמקביל לו לפי כללי דה מורגן.
באלקטרוניקה ספרתית, פעולות בוליאניות מיוצגות באמצעות שערים לוגיים. שער לוגי הוא מעגל חשמלי, שמתוכנן כך שיפיק תוצאות רצויות ביציאה, עבור כניסות ידועות מראש. שער לוגי מסוג "OR" יפיק מתח חשמלי המייצג "1" לוגי, כאשר יש מתח המייצג "1" לוגי בכניסה אחת של השער או יותר.

שפות תכנות
----------

במרבית שפות התכנות קיים אופרטור למימוש OR לוגי בביטויים לוגיים, המשמשים בפקודת IF ובפקודת השמה. הצורות המקובלות לכתיבת אופרטור זה:

* **OR**: בשפות COBOL, Visual Basic
* **or**: בשפת פייתון
* **|**: בשפת PL/I, ובשפת C וצאצאיותיה, בביטויים המבצעים מניפולציות על סיביות
* **||**: בשפת C ובשפות הנובעות ממנה
* **;** בשפת פרולוג
* **/\** בשפת COQ
* **∨** בשפת APL

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **או** בוויקישיתוף
* או (לוגיקה), באתר אנציקלופדיה למתמטיקה (באנגלית)
* או, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך הסיפור "כספומט" בספר **שמשות שחורות** מאת גבי בן אברהם, הוצאת גוונים, 2011

| פעולות בוליאניות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| NOT • OR • AND • NOR • NAND • XOR • XNOR
ראו גם: קשר לוגי • טבלת אמת • שער לוגי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532489205171
* GND: 4378735-6
* LCCN: sh93005045

 |
**ריד מילר** (באנגלית: **Reid Miller**; נולד ב-27 בנובמבר 1999) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

מילר נולד בצ'טנוגה, טנסי ב-27 בנובמבר 1999. בילדותו עברה המשפחה למערב טקסס.

קריירה
------

תפקידו הראשון היה בשנת 2014 בפרק בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "About a Boy". באותה שנה שיחק בשלושה סרטים קצרים.

בשנת 2015 מילר שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה "Get Educated" ונתן את קולו למשחק הווידאו "G Rated Fight Club ". באותה שנה שיחק בתפקידים ראשיים בסדרת הטלוויזיה "The Fourth Door" ובמיני סדרה "Playhouse of Cards".

בשנת 2016 התארח בפרק בסדרת המתח מחשבות פליליות ובסדרה, "Mr Student Body President".
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Play By Play".

משנת 2018 עד 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה "נערה ושמה ג'ו". בשנת 2019 התארח בסדרת את.

בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט ג'ו בל. בסרט מגלם ריד את בנו של ג'ו בל (מארק וולברג), ג'יידן. הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'ו בל, אדם שיצא לטיול ברחבי ארצות הברית כדי להעלות את המודעות לבריונות עקב התאבדות בנו ג'יידן, שהיה קורבן לבריונות הומופובית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריד מילר, ברשת החברתית אינסטגרם
* ריד מילר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Christi Carras, Variety, Variety, ‏2 באפריל 2018
2. ↑  Kevin Slane, "Mark Wahlberg got ‘as thin as possible’ for new movie".
קבר משפחת גצלר ברמת השרון
**רצח משפחת גצלר** היה מקרה של רצח והתאבדות שזעזע את מדינת ישראל בשנת 1959, ושנחשב למקרה רצח של בני משפחה הראשון בישראל.

שכונת נווה מגן ברמת השרון הוקמה ב-1955 והתיישבו בה קצינים משוחררי הצבא הבריטי וצה"ל, ובהם חיים בר-לב ועזר ויצמן. הבתים היו חד ודו-משפחתיים צמודי קרקע. כאן התיישב רב-סרן יהודה גצלר עם משפחתו. אשתו, חנה, הייתה גרפיקאית ומאיירת שאיירה ספרי ילדים וכן את ההגדה של פסח. לזוג היו ארבעה ילדים: יהודית בת 15, יעל בת 13, יגאל בן 10 ויובל בן 7 וחצי.

יהודה גצלר, בן 52, הקים לאחר שחרורו מצה"ל חברת פרסום בה השקיע את כל כספי הפיצויים שקיבל וגם לווה מאנשים פרטיים. החברה קרסה וגצלר שקע בחובות כבדים, דבר שכנראה היה סיבה לפעולה הקיצונית שהחליט לבצע.

גצלר שכנע את שכנו להשאיל לו אקדח 0.22 אינץ' עם כ-6 כדורים, לכאורה כדי להרוג עכבר שפלש לביתו. בליל 1 באפריל 1959 (כ"ב באדר ב' תשי"ט), גצלר דאג שכל הילדים ילכו לישון מוקדם, ואז החל במסע הרצח. תחילה ירה בראשה של אשתו חנה שהייתה בת 45, אחר כך נכנס לחדר הילדות והרג את יהודית ויעל, ואחר כך נכנס לחדר הילדים, הרג את יגאל וירה לעבר הבן הצעיר יובל אך החטיא. מאחר שנשאר לו כדור אחרון, הוא חזר למיטתו והתאבד בכך שירה בראשו.

למחרת בבוקר התעורר יובל וראה את כל בני משפחתו שוכבים כשדם ליד ראשם. הוא התרחץ, התלבש והלך לבית הספר. בסוף היום הוא פנה למורתו וסיפר לה את מה שראה בבית, וכשהתברר שגם אחיו ואחותו לא הגיעו לבית הספר הועברה הידיעה למנהלת שהגיעה איתו במהירות לביתו וראתה את כל בני המשפחה ירויים.

הערכת המשטרה הייתה כי חובותיו של האיש גרמו לו לבצע את הרצח, וכי רק כשל טכני הותיר בחיים את יובל.

המתים כולם נקברו בקבר משותף בבית הקברות הישן ברמת השרון. בהלוויה השתתפו מאות אנשים, וביניהם קציני צה"ל רבים ובהם אל"ם אהרון דורון, שהיה אז ראש מנהל הסגל בצה"ל. הרב יעקב אדלשטיין, רבה של רמת השרון, פסק שאפשר לקבור את יהודה גצלר ביחד עם משפחתו היות שבשעת התאבדותו הוא היה בלתי שפוי. על מצבת הקבר המשותף נכתב כי הם "נפטרו". 

יובל אומץ על ידי דודו ועבר להתגורר עימו בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמנואל פרת, יהודה גצלר לא רצה ללכת לבד, מעריב, 3 באפריל 1959
* א. זוטא, עדות הילד יובל גצלר, מעריב, 3 באפריל 1959
* משפחת גצלר למנוחת עולם, דבר, 6 באפריל 1959
* הלווית בני משפחת גצלר, חרות, 6 באפריל 1959
* הילד יובל גצלר יסע לדודו בארה"ב, דבר, 10 ביוני 1959
* אלי אלון, רצח משפחת גלצר בשנות ה-50, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 7 במרץ 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקוה וויינשטוק, האשה שציירה את ה"הגדה", מעריב, 30 במרץ 1953
2. ↑  מידע על חנה גצלר בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
3. ↑  הילד היחיד שנשאר בחיים, מעריב, 3 באפריל 1959
**ויליאם פרדריק ריטשל** (באנגלית: **William Frederic Ritschel**‏; 1864–1949), היה צייר אימפרסיוניסט, שעבד בניו-יורק וקליפורניה.

ראשית חייו
----------

הוא נולד בנירנברג בגרמניה. לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר התיכון, ויליאם עזב את הכשרתו כליתוגרף והתגייס לחיל הים הגרמני בין השנים 1883 -1887. שם החל לצייר ולקשט צדפים גדולים.

ריטשל למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן, בהנהלת קרל ראופ וכן למד אצל וילהלם פון קולבאך בין השנים 1888–1894.

נופי הים וציורי הסוסים שלו הוצגו ברחבי גרמניה ובפריז.

תקופת ניו-יורק
--------------

בעקבות הזמנתו של בן דודו בארצות הברית, הוא הפליג בנובמבר 1895 לניו יורק.

בשנת 1900 התחתן ריטשל עם אלמנה ילידת טקסס שהייתה צעירה ממנו בעשר שנים, ועברה לגור במנהטן. ב-16 ביוני 1904 הוא התאזרח ויצא לסיור באירופה בנורווגיה, צרפת והולנד.

עד ראשית שנות העשרים נותרה ניו יורק המקום המרכזי לעבודתו ולמכירת ציוריו. הוא הציג בגלריות רבות בעיר, התקבל לאגודות אומנים, וזכה בכמה פרסים ביניהם פרס קרנגי ב-1912–1913. הוא נבחר לחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1914.

קריירה בקליפורניה
-----------------

את הקיץ הראשון שלו בקליפורניה הוא בילה ליד כרמל, בשנת 1911. שש שנים אחר כך רכש שם קוטג׳, ובשנת 1919 החל לבנות את טירת האבן המפורסמת שלו בכרמל היילנדס. הוא נכנס לגור "בטירה" כבית הקבע שלו באביב 1921.

הוא הציג במועדון האמנויות והאומנות בכרמל בין השנים 1913–1924 והמשיך להציג בתערוכות שם במשך יותר משני עשורים. הוא קיבל פרסים רבים ושימש כנשיא וחבר בוועד המנהל של מועדון האומנויות בכרמל. בשנת 1914 הוא פגש בכמה הזדמנויות את הצייר המפורסם ויליאם מריט צ'ייס, שלימד שיעורי קיץ בכרמל.

ציוריו מנופי הים של חוף קליפורניה וסצנות מטיוליו בים הדרומי (1922 - 1924) היו נושאים פופולריים מאוד בגלריות מסחריות ברחבי ארצות הברית ונמכרו לעיתים קרובות במחירי שיא.

מחוץ לתערוכות בניו-יורק וכרמל הוא הציג וקיבל פרסים ומדליות במקומות רבים כמו סן פרנצ'יסקו, לונדון, לוס אנג'לס ועוד. בתערוכות שנערכו בגלריית האמנות אוקלנד, הוא קיבל אחד עשר פרסים.

מוות
----

ריטשל נפטר ב-11 במרץ 1949 בביתו בכרמל היילנדס בקליפורניה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם פרדריק ריטשל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  New York Times, 13 May 1906, p. 34.
2. ↑  *Carmel Pine Cone*: 8 July 1938, p. 11; 25 August 1939, p.5; 23 April 1943, p.2.
3. 1 2  Edwards, Robert W. (2012). Jennie V. Cannon: The Untold History of the Carmel and Berkeley Art Colonies, Vol. 1. Oakland, Calif.: East Bay Heritage Project. pp. 124–127, 146–148, 179–182, 194–197, 259, 594–605, 690
4. ↑  Oakland Art Gallery, Paintings by William Ritschel; Paintings & Sculpture by George Alois Laisner, Oakland, Calif.: Oakland Art Gallery, 1947.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6706 3875
* LCCN: nr95037633
* RKD: 67161
* SNAC: w6nw0b8d
* ULAN: 500007041
* VIAF: 44191968
* WorldCat: lccn-nr95037633

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ויליאם פרדריק ריטשל"**.
לוגו האו באן בגרמניה
לוגו האו באן בווינה שבאוסטריה
**אוּ בַּאן** (בגרמנית: **U-Bahn**, קיצור של **אונטרגרונד באן** - **Untergrundbahn** - רכבת תחתית) הוא כינוין של מערכות הרכבת התחתית בערי גרמניה ואוסטריה (בדומה לכינוי "מטרו" לרכבת התחתית של פריז ו"טיוב" לרכבת התחתית של לונדון).

היסטוריה של המונח
-----------------

מקורו של המונח "או באן" בראשית המאה ה-20 בברלין. חברת הדויטשה רייכסבאן (Deutsche Reichsbahn Gesellschaft - "חברת הרכבות של המדינה הגרמנית" אשר חברת ההמשך שלה נקראת דויטשה באן (Deutsche Bahn)) הקימה בברלין מערכת רכבת עירונית ופרוורית אשר קישרה את פרוורי ברלין למרכז העיר. מערכת רכבות זו כללה רכבות חשמליות מהירות להן מספר תחנות במרכז העיר. מערכת זו נקראה "שנלבאן" (בגרמנית: Schnellbahn - "רכבת מהירה") ובקיצור "אס באן".

באותה עת פעלה בברלין חברת ה"הוכבאן-גזלשאפט" (חברת הרכבת העילית) אשר תפעלה את קווי הרכבת העילית של ברלין. חברה זו ראתה כי השם המקוצר שניתן לרכבות הפרווריות היה הצלחה שיווקית ועל כן החליטה לקצר את שם מערכת הרכבות התחתיות והעיליות שהפעילה מ-"אונטרגרונדבאן" (Untergrundbahn - "רכבת תחתית") ל-"או באן".

סמל האו באן הוא האות "U" בלבן על רקע של ריבוע כחול בגרמניה או עיגול כחול באוסטריה.

תוך זמן קצר הועתק השם למערכת החשמליות של המבורג (שם גם פעלה מערכת רכבות עיליות שזכתה לכינוי "אס באן") ובהמשך לנירנברג, מינכן, פרנקפורט ווינה.

לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בגרמניה המערבית מערכות מנהרות עבור חשמליות בשטוטגרט, קלן, בון, דיסלדורף, דיסבורג, בוכום, אסן, דורטמונד, גלזנקירשן, הרן, מילהיים על הרוהר, הנובר ובילפלד, ואף כי לרוב אין מדובר במערכות רכבת תחתית אלא בחשמליות, הן זכו לכינוי "או באן".

### מערכות או באן באוסטריה

באוסטריה פועלות מערכות או באן בווינה ובסרפאוס.

### מערכות או באן בגרמניה

מפת מערכות או באן בגרמניה
* האו באן של ברלין
* האו באן של המבורג
* האו באן של מינכן
* האו באן של נירנברג
* האו באן של פרנקפורט

### ערים גרמניות בהן פועלת רכבת קלה (שטאטבאן - Stadtbahn)

* בילפלד
* בוכום
* בון
* ברלין
* דיסלדורף
* דיסבורג
* דורטמונד
* אסן
* פרייבורג
* פרנקפורט (קו אחד בלבד)
* גלזנקירשן
* הנובר
* הרן
* קארלסרוהה
* קאסל
* קלן
* מילהיים על הרוהר
* רוסטוק
* שטוטגרט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **או באן** בוויקישיתוף
* הרכבת התחתית של ברלין
* הרכבת התחתית של פרנקפורט
* הרכבת התחתית של המבורג
* הרכבת התחתית של מינכן
* הרכבת התחתית של נירנברג
* הרכבת התחתית של וינה

| רכבות תחתיות (או באן) בגרמניה ואוסטריה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ברלין • פרנקפורט • המבורג • מינכן • נירנברג • זרפאוס • וינה | לוגו האו באןלוגו האו באן |

 |
**הנס הרמן בותמן** (בגרמנית: **Hans Hermann Bothmann**; ‏11 בנובמבר 1911 – 4 באפריל 1946) היה מפקד מחנה ההשמדה חלמנו שהיה ממוקם במערבה של פולין.

ביוגרפיה
--------

בנובמבר 1932 היה לחבר בהיטלריוגנד וביוני 1933 - באס אס. אחרי פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 הוצב בותמן בתחנת משטרת הביטחון בפוזנן.

באביב 1942 מונה למפקד מחנה ההשמדה חלמנו במקום האופט-שטורמפיהרר (סרן) הרברט לאנגה. עד מרץ 1943 ניהל בותמן את פעולות רצח ההמונים במחנה. משהופסקו המשלוחים של יהודים למחנה חלמנו באפריל 1943 הועבר בותמן ליוגוסלביה בראש 85 אנשי סגל המחנה, ושם צורפה יחידתו, שנקראה "זונדרקומנדו בותמן" (Sonderkommando Bothmann), לפלוגת הז'נדרמריה באוגדת 'פרינץ אויגן' (Prinz Eugen Division). במסגרת האוגדה פעל בותמן נגד הפרטיזנים היוגוסלבים. 

בסוף אביב 1944 נקראה יחידתו של בותמן לחזור לחלמנו ובחודשים יוני-יולי 1944 חידשה את פעולות רצח ההמונים בגזים. באוגוסט 1944 השתתפה "זונדרקומנדו בותמן" בפעולות חיסול גטו לודז' ואחר כך עסקה בטשטוש עקבות רצח ההמונים בחלמנו על ידי שריפת גוויות הנרצחים במסגרת "מבצע 1005".

### אחרי מלחמת העולם השנייה

בינואר 1945 נמלט בותמן למערב גרמניה, שם נאסר על ידי הבריטים, וב-4 באפריל 1946 התאבד בתלייה בכלא הבריטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס בותמן** בוויקישיתוף
* על הנס הרמן בותמן, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124395635
* ISNI: 0000 0000 1512 0989
* VIAF: 77246950
* WorldCat: viaf-77246950

 |
**הארדי גארדי** (באנגלית: **Hurdy gurdy**) הוא כלי מיתר המפיק את צליליו על ידי גלגל מצופה שרף המסתובב ומתחכך במיתרים. הגלגל משמש בדומה ל"קשת" המנגנת בכינור, ותווים בודדים המנוגנים בכלי נשמעים דומים לנגינת כינור. המלודיות מנוגנות בכלי על ידי מערכת קלידים עשויים עץ, הנלחצים כנגד המיתרים וגורמים לשינוי הצליל. כמו יתר כלי המיתר ההארדי גארדי מצויד בתיבת תהודה המגבירה את צלילי רעידת המיתר.

משערים כי ההארדי גארדי התפתח מכלי קשת באירופה המערבית או במזרח התיכון זמן מה לפני המאה ה-11 לספירה. גרסה מוקדמת של ההארדי גארדי היא ה**אורגניסטרום**, שהתפתח בצפון ספרד, ונוגן על ידי שני נגנים - האחד סובב את גלגל הכלי, והאחר ניגן על קלידיו, שהופעלו במשיכה כלפי מעלה ולכן אפשרו רק נגינה איטית יחסית.

שני נגני אורגניסטרום; קתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה, מחצית שנייה של המאה ה-12
לאורגניסטרום היה מיתר מלודיה אחד ושני מיתרי ליווי. גרסה מאוחרת יותר של האורגניסטרום אפשרה נגינה של נגן אחד, והייתה נפוצה בספרד ובצרפת, אולם בשל גודלה היא הוחלפה עד מהרה ב"סימפוניה" - למעשה גרסת הארדי גארדי נישאת בעלת 3 מיתרים. בערך בעת המצאת הסימפוניה, פותחה גם מערכת קלידים חדשה, הנלחצת מלמטה למעלה שהחליפה את מקלדת המשיכה ואפשרה נגינה מהירה יותר על הכלי. למלודיה בימי הביניים היו גרסאות בעלות קלידי משיכה וגרסאות עם מערכת הקלידים החדשה.

במהלך הרנסאנס המאוחר התפתחו שתי צורות הארדי גארדי - האחת בעלת מבנה של גיטרה, ואילו השנייה בעלת מבנה של לאוטה שהייתה נפוצה יותר בצרפת. ההארדי גארדי היה פופולרי בתקופת הרנסאנס לצד חמת החלילים. ברנסאנס הופיע בכלי גם "גשר הבאזז" (מכונה לעיתים "כלב") - פיסת עץ א-סימטרית, הממוקמת מתחת למיתר ליווי, שמאפשרת באופן סיבוב מסוים הפקת צליל זמזום.

בתקופת הרוקוקו חל שינוי בטעם המוזיקלי הפופולרי, שינוי שדרש פוליפוניות גבוהה יותר מזו שיכול היה ההארדי גארדי להציע. בשל כך נדחק הכלי ממעמדו. ואולם הרוקוקו הצרפתי במאה ה-18 השיב את הכלי לתודעת המעמד העליון. בתקופה זו הלחינו כותבים מפורסמים יצירות לכלי כגון: ניקולא שדוויל.

ההארדי גארדי נדד גם מזרחה, וגרסאות שלו, הקרויות בשמות שונים, נוצרו בארצות הסלאביות, בהונגריה ובארצות הדוברות גרמנית.

לקריאה נוספת
------------

* נייקלהרפה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הארדי גארדי** |

* הסבר על הכלי על ידי אנה מרפי מלהקת Eluveitie
* הארדי גארדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533752405171
* BnF: cb11950982j (data)
* GND: 4131197-8
* LCCN: sh85063168
* MusicBrainz: 303d4f1a-f799-4c42-9bac-dbedd9139e91
* NDL: 00577199
* NKC: ph123295

 |
**רצח עלי אל-חטיב ומרים סלמן ראשיד** התרחש ב-7 בנובמבר 1990, ובו נרצחו ביריות שניים מתושבי הכפר לובאן א-שרקיה שבמחוז שכם. 

ב-7 בנובמבר 1990, בשעה שש בבוקר, נכנס לכפר לובאן א-שרקיה רכב מסוג פיג'ו 404 עם לוחיות רישוי ישראלית, ומתוכו נורו יריות מרובה M-16. תחילה נורה למוות עלי אל-חטיב, בן 65, שרכב על חמורו בדרכו למסיק זיתים. מיד אחריו נורתה למוות מרים סלמן ראשיד, בת 60, שעמדה בפתח ביתה. הרכב עזב את הכפר בנסיעה מהירה לכיוון ההתנחלות עלי.

המשטרה חשדה שהרצח בוצע כמעשה נקם על רציחתו של מאיר כהנא יום לפני כן, ועצרה את פעיל "כך", תושב ההתנחלות כפר תפוח, בן-ציון גופשטיין, כחשוד ברצח. נחקרו במשטרה גם אמו ורעייתו וכן תלמיד בישיבת הרעיון היהודי, ונלקחו לבדיקה כל כלי הנשק שבכפר תפוח. ב-12 בנובמבר 1990 נעצר פעיל "כך" נוסף, דוד אקסלרוד, בחשד שסייע לרצח והעלים ראיות. גופשטיין ואקסלרוד נחקרו על ידי השב"כ והיחידה הארצית לחקירת פשיעה חמורה של משטרת ישראל וניצלו את זכות השתיקה, וב-18 בנובמבר 1990 שוחררו בשל חוסר ראיות מספיקות. בנימין זאב כהנא, בנו של מאיר כהנא, נחקר פעמים אחדות בעניין זה.

הרצח מעולם לא פוענח.

קישורים חיצוניים
----------------

* **אכיפת החוק על אזרחים ישראלים בשטחים**, באתר "בצלם", מרץ 1994, הפרק "מוחמד אל-ח׳טיב ומריאם סוליימאן בשיר חסן", עמ' 68

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  איתן לוין, המשטרה תבקש להאריך מעצר החשודים ברצח זוג הקשישים הערבים, מעריב, 14 בנובמבר 1990
2. ↑  מיכל קדם, מאיר תורג'מן, אשת גופשטיין מ"כך" שוב נחקרה; סירבה לשתף פעולה, חדשות, 12 בנובמבר 1990
3. ↑  יוסי לוי ואיתן לוין, הרצח הכפול: קושי בזהוי הנשק, מעריב, 16 בנובמבר 1990
4. ↑  איתן לוין, החשוד ברצח 2 הערבים: אישתי תעיד שהייתי בבית, מעריב, 15 בנובמבר 1990
5. ↑  מאיר תורג'מן, דורון מאירי, עתי"ם, שוחררו 2 פעילי ׳יכך" החשודים ברצח הערבים בלובן א־שרקייה, חדשות, 19 בנובמבר 1990;  
רונאל פישר, תפוח צהוב, חדשות, 23 בנובמבר 1990
6. ↑  בתיה פלדמן, בנו של כהנא שוב נחקר בחשד לרצח 2 ערבים, חדשות, 5 בספטמבר 1991