recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סוף מצוי** (שם מדעי: *Typha domingensis*) הוא צמח רב שנתי ממשפחת הסופיים. צומח לרוב ליד קנה ומכאן הצרוף "קנה וסוף" (ישעיהו, י"ט, ו') שהשתבש ל"קנה סוף", אף על פי שלא קיים צמח העונה לשם זה.

מאפיינים
--------

הסוף המצוי גדל בקרבת מים, קנה השורש שלו זוחל בבוץ ומשתרש ממפרקיו. בחודשי הקיץ מצמיח הסוף המצוי תפרחת גבוהה ומוארכת (בגובה 150-70 ס"מ) בראש גבעול גלילי. הפרחים זעירים וצפופים, נושאים עלים ארוכים, שטוחים וצרים (ברוחב של כס"מ בודד).

התפרחת מחולקת לשניים: בחלק העליון פרחים זכריים, ובתחתון פרחים נקביים. ההפצה נעשית הן ברבייה וגטטיבית (באמצעות שורשים וקנה שורש), והן באמצעות הפצת זרעים בעזרת הרוח.
בזמן הבשלת הפרי מתפורר העמוד לזרעים רבים, שמתעופפים ברוח ונישאים במים.

תפוצתו של הצמח רחבה – הוא מצוי במזרח אגן הים התיכון, במזרח התיכון ובאזור הטרופי.

שיער התפרחות של הסוף המצוי שימש למילוי, והעלים לקליעת מחצלות. קני השורש נאכלו בעתות רעב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוף מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוף מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**פטמה בואושח'** (בערבית: **فاطمة بوساحة**; 22 בינואר 1942 – 27 באוקטובר 2015) הייתה זמרת ונגנית מזוד (אנ') תוניסאית.

ביוגרפיה
--------

 קברה של פטמה בואושח' בבית העלמין בג'לז
פטמה בואושח' ביצעה מספר שירים כמו "Ya ami echiffour" (היי דודי הנהג) ו-Ya" karhebt Kamel" (היי המכונית של קאמל). היא נודעה בזכות השיר "Achchibani wassa (Laisse passer le Vieuxard)" אשר יצא לאור בשנת 1999. השיר האחרון שלה, "Trabek ghali ya Touness", (אבקך יקר, תוניס) הוא משנת 2012. בשלב מסוים נאסר לשדר להופיע בטלוויזיה התוניסאית כמו גם אמני מזוד אחרים.  בואושח' נפטרה ביום שלישי ב-27 באוקטובר 2015 בביתה. 

בסוף חייה, חולה בסרטן, היא מצאה עצמה לבדה מול מאבקה, והובילה את משרד התרבות לקחת על עצמו את הטיפול במסגרת תוכנית הסיוע שלה לאמנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטמה בואושח'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Min, Yassine Rabhi 27 Octobre 2015 at 11 H. 32 (2015-10-27). "Décès de la chanteuse populaire Fatma Boussaha". *Kapitalis* (בצרפתית). נבדק ב-2020-04-18.
2. ↑  Maalaoui, Rym. "Qui est Fatma Boussaha ?". *Directinfo* (בצרפתית). נבדק ב-2020-04-18.
**IMS/DB** הוא בסיס נתונים היררכי של חברת IBM. האותיות IMS הן ראשי תיבות של Information Management System. ניתן להשתמש ב IMS תחת מערכת הפעלה z/OS על מחשבי המיינפריים של החברה. בסיס הנתונים IMS פותח ב 1966 עבור תוכנית אפולו, תוכנית חלל של ארצות הברית. בסיס הנתונים שפותח עבור תוכנית אפולו נקרא (Data Language Interface (DL/I. הוא היה בסיס נתונים עם פונקציונליות חלקית. ב DL/I השתמשו מאוחר יותר תחת מערכות הפעלה DOS/VSE, ששירתו ארגונים קטנים. IMS הוא בסיס נתונים בעל פונקציונליות מלאה, ששימש בעבר ומשמש גם היום ארגונים המשתמשים במערכות ההפעלה המיועדות למחשבי מיינפריים גדולים, כלומר: מערכות הפעלה MVS, OS/390 ו z/OS ומערכות הפעלה שקדמו להן. 
  

לאחר שחברת IBM פיתחה את בסיס הנתונים DB2, הוא נעשה בסיס הנתונים האסטרטגי של החברה. DB2 הוא בסיס נתונים יחסי. המודל של בסיסי נתונים יחסי הוא הנפוץ בשוק. החברה הודיעה על הפסקת פיתוחים חדשים ב IMS/DB והמשך תמיכה בתחזוקת בסיס הנתונים וביצוע הרחבות פונקציונליות הכרחיות. למרות זאת ארגונים רבים המשיכו וממשיכים להשתמש בבסיס הנתונים בכלל ביצועיו הטובים. הביצועים הטובים באו לידי ביטוי במערכות גדולות.
במקביל לפיתוח בסיס הנתונים פותח גם שרת יישומים שנקרא IMS/DC. השילוב בין שני המוצרים טוב, למרות זאת ארגונים רבים העדיפו להשתמש ב IMS/DB ביחד עם מוניטור הטרנזקציות CICS.

בישראל
------

פלח השוק של IMS/DB בישראל קטן יחסית לחלקו בעולם. בישראל נפוץ יותר מתחרהו בסיס הנתונים הרישתי Adabas של חברת Software AG.

ראו גם
------

* IMS/DC
* CICS
* DB2
* z/OS

קישורים חיצוניים
----------------

* IMS Then and Today (אורכב 14.02.2019 בארכיון Wayback Machine), IDCP
יעקב אורלנד לבוש מדים, בקפה מאור בתל אביב, קיץ 1948
**שִׁיר אֵלַיִךְ** ("סתיו בחלונות") הוא שיר אהבה של המשורר הישראלי יעקב אורלנד. בגרסה הראשונה מתוארים געגועיו ותקוותו של הדובר אל אהובתו, מבלי שיוכל לממש אותם, אף כי בבית השלישי הונחה אפשרות למפגש עתידי ולאושר משותף של האוהבים; ואילו בגרסה המאוחרת, הניח המשורר גם אפשרות של אהבה עד כלות, ומפגש אוהבים לאחר המוות; וכך העצים את תיאור המתח בנפש האוהב, מקרה פרטי של הפער בין הרצוי למצוי בחיי האדם. השיר הולחן על ידי מרדכי זעירא, וזכה לביצועים רבים במאה ה-20 וה-21, ביניהם בפי יהורם גאון, רונית אופיר ועוזי מאירי.

פרקי השיר ותכניו
----------------

"שיר אלייך" הוא שיר אהבה וגעגועים לאהובה אישה, השזור באהבה לארץ ישראל. השיר המחורז כולל שלושה בתים ופזמון:

"רוּחַ רוּחַ עַל שָׁמַיִם, נִרְדְּמָה יְרוּשָׁלַיִם.  

רוּחַ בַּמִּדְבָּר הוֹמֶה לוֹ, נִרְדָּמִים בְּיַם הַמֶּלַח.  

רוּחַ רוּחַ הַר צוֹפִים."

בנוסח הגרסה הראשונה, בבית הראשון מתאר הדובר את מקומה של אהובתו בלבו, הגם שלא שעתה אל בקשותיו:

"סְתָו בַּחַלּוֹנוֹת וְאוֹר בַּבַּיִת פְּנִימָה,  

וְצִפִּיָּתִי כֻּלָּהּ שַׁיֶּכֶת לָךְ.  

אַתְּ הַבּוֹשֵׁשָׁה לָבוֹא יָמִים יָמִימָה;"

הוא מתאר מערכת הציפיות מאהובתו, אשר כולן נכזבו והושבו ריקם:

"מַה דָּבָר יַגִּיד לִבֵּךְ שֶׁלֹּא הָגַנִי?  

מַהוּ אֲבַקֵּשׁ מִיָּד שֶׁלֹּא הוּשְׁטָה?"

בבית השני ממשיך הדובר ומתאר את כאבו ואכזבתו, אבל מבקש מאהובתו שלא תשעה אל תחנוניו ולא תרחם עליו בעטיים; כך למשל במילים:

"לוּ גַּם אֶקְרָאֵךְ וּקְרִיאָתִי נוֹאֶשֶׁת  

לְעִצְּבוֹן יָמַי אַתְּ אַל תּוֹשִׁיטִי יָד."

בבית השלישי מתאר הדובר מפגש עתידי דמיוני, שבו נעתרת לו האהובה. המפגש העתידי יהיה פיצוי על כל שנלקח או נפגע, עד אז. כך למשל במילים:

"כָּל יָמַי, אָחוֹת, יָשׁוּבוּ אָז מֵאָנָה.  

כָּל יָמַי, אָחוֹת, יַגִּיעוּ אָז אֶל חוֹף."

לקריאה נוספת
------------

* יעקב אורלנד, **נגן עוגב, קובץ שירים נבחרים**, (עורך: שלמה קפלן), ספרייה מוזיקלית ע"ש נסימוב מס' 188, תל אביב: הוצאת ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל, 1968, עמ' 32.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שיר אלייך" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "שיר אלייך" והאזנה לו באתר זמרשת
**צ'ובוטיזאורוס** (שם מדעי: ***Chubutisaurus***; משמעות השם: "לטאת צ'ובוט") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מענף הטיטאנוזאורים, שחי במשך הקרטיקון התחתון במשך האלביאן.

מאפיינים
--------

דינוזאור זה התגלה בתצורת סרו ברקינו (אנ') שבצ'ובוט, ארגנטינה ומכאן שמו. הוא תואר למדע בידי החוקר חיימה דל קורו ב-1975 והוערך שגילו 110 מיליון שנה. הדינוזאור הכיל מין יחיד - *Chubutisaurus insignis*.

הצ'ובוטיזאורוס היה זאורופוד גדול ואורך עצם הירך שלו הגיעה לאורך 168 סנטימטרים. ממדי גופו הגיעו לאורך של 18 מטרים ומשקל של 20 טונות על פי גרגורי ס. פאול בעוד החוקר תומאס ר. הולץ הבן העריך שהגיע לאורך 23 מטרים. הוא היה בעל צוואר ארוך ויכל להגיע בקלות לצמרות עצים גבוהים כמו מיני מחטניים שכיסו את ארגנטינה הקדומה ואותם לעס בעזרת שיניו המרובעות והקשיחות.

לא כל החוקרים רואים בסוג זה טיטאנוזאור אמיתי וחלקם משייכים אותו לקבוצה הגדולה יותר, סומפוספונדילי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ובוטיזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצמח מסוים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שעורה (פירושונים).

**שעורת התבור** (שם מדעי: *Hordeum spontaneum*) היא מין בסוג שעורה.

תיאור הצמח
----------

שעורת התבור היא צמח דגני חד-שנתי, שגובהו עד 100 ס"מ. שיבוליו גדולות, דו-טוריות, המתבלטות במלענים ארוכים בעלי זיזים. השיבולת בנויה משלישיות של שיבוליות, היושבות לסירוגין על ציר השיבולת. בכל שיבולית יש פרח יחיד, ובבסיסה שתי גלומות צרות, דמויות זיפים. רק השיבולית האמצעית בכל שלישייה פורייה, והיא מצוידת במלען ארוך מאוד, בעל זיפים קצרים הפונים כלפי מטה. הפרי הוא גרגר גדול יחסית (8 מ"מ ויותר), המעורה במוצי הפרח. 

עם ההבשלה, ציר השיבולת מתפרק ליחידות תפוצה דמויות חץ. כל יחידה מורכבת משלישיית שיבוליות (רק האמצעית פורייה), הנופלת לקרקע וחודרת לאדמה. זיזי המלען מכוונים כלפי מעלה וכך נשמר כיוון התנועה כלפי מטה. הפריחה בסוף חודש מרץ ותחילת אפריל, וההבשלה בחודשים אפריל-מאי. במשך הקיץ הזרעים טמונים באדמה, שם הם שמורים משריפות ומבעלי-חיים.

בית גידול
---------

תפוצתו של המין היא באגן המזרחי של הים התיכון ובדרום-מערב אסיה. בישראל הוא נפוץ בחבל הים-תיכוני (למעט חולות ומלחות) מרום של 400- מטר בים המלח עד לרום 1400 מטר במדרונות החרמון. בחבל זה הוא מגיע לעיתים קרובות (במיוחד כשנמנעת רעיית יתר) לתפוצה רצופה ולבניין אוכלוסיות צפופות ועשירות. הוא בולט כצמח חלוץ של בתי גידול משניים כגון חלקות בור, צידי דרכים, שדות נטושים ושולי שדות, ולעיתים אף פולש לשדות מעובדים.
הצמח חודר גם לצפון הנגב ולמרכזו ולמדבר יהודה, אך שם התפוצה מקוטעת מאוד ומוגבלת לוואדיות ולבתי גידול הנהנים מתוספת מי נגר ושטופים יחסית ממליחות.

שונות מורפולוגית-גאוגרפית
-------------------------

מין זה מראה בארץ שונות מורפולוגית וגנטית גדולה. באדמות הבזלת והטרה רוסה בגליל ובמורדות הגולן הפונים לכנרת, גדלים טיפוסים גדולים במיוחד, ששיבוליהם מגיעות לאורך של 35 ס"מ ויותר. טיפוס קטן, ששיבוליו הן כמחצית מאורך זה, מצוי בדרום עמק בית שאן. במדבר יהודה ובנגב שכיחים טיפוסים בעלי מלענים קצרים. ביהודה, בשומרון ובגליל המזרחי ישנם טיפוסי 'ביניים'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שעורת התבור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
**שיר אֶל-עָל** הוא שיר מאת המנהיג הציוני זאב ז'בוטינסקי, שנכתב בשנת תרצ"ה. לימים הולחן על ידי המלחין והזמר חנן יובל.

תכנים ואמירות
-------------

ב"שיר אל-על" הובאו סדרת כללים, צווים והנחיות פעולה וחיים, מעין קודקס אתי בלשון פואטית, הנדרש מהלוחם העברי, ובכלל זה חניך תנועת הנוער בית"ר, שז'בוטינסקי עמד בראשה. ההנחיות כוללות הסתכלות על הנשגב והנעלה („שָׂא אֶל-עָל מֶבַּט עֵינַיִ") כאמת מידה לניהול החיים ונכונות למאבק תקיף ומתמיד על שיכלול החיים הציבוריים והפרטיים, אשר יביא למימושם.
מצבי החיים של הכלל והפרט נדמים בשיר לחלקי היממה ומובאים כסדרו של יום: אישון „הַלַּיִל", שחר וצהריים; אליו מצורף מנעד צבעים, כמו בשירו "שיר הדגל" שבו הוצגה קשת הצבעים הנראים בעין האדם; אולם אל "שיר אל-על" נלקחו צבעי השמים, הטלית והדגל העברי, והם: תכלת, כחול, שחור, צחור (כמו לבן) ולבן.

השיר המחורז הכולל שישה בתים, הוא אחד משמונת שיריו הציוניים פוליטיים של ז'בוטינסקי; על פי פרופ' דן מירון רב "המשקע שהותירו בתודעה הספרותית והציבורית ואפילו בזיכרון הלשוני העברי כשלעצמו. המטבעות הלשוניות שטבע בהן המשורר נעשו ל"חלק מהמטווה הקיים והעומד בשיח הציבורי העברי במשך שבעים שנה"; בשמונת שירים אלו "מצא הז'אנר של ההמנון הציבורי, ... את גיבושו המודרני השלם, ה'קלסי', הראשון"; ז'בוטינסקי הטביע בהם "מוזיקליות", "בהירנות" במבע, ושימוש ב"מילון' הכלל יישובי, ובכלל זה של "השמאל הציוני".
השיר נכתב בהברה ספרדית (בשונה למשל מרוב שירתו של ביאליק), מתוך אמונתו בהתאמתה ובעתידה בספרות העברית המתחדשת.

ככל שיריו ותרגומיו של ז'בוטינסקי, השיר היה ועודנו אהוד בקרב אנשי התנועה הרוויזיוניסטית וחניכי תנועת בית"ר, ונהוג לקרוא או לשיר אותו בכינוסים, בטקסים, באזכרות ובהתקהלויות חגיגיות.

לקריאה נוספת
------------

* דן מירון (הקדמה), יוסף קיסטר (מבוא), **אילן מצל בגיא, זאב ז'בוטינסקי ושירתו**, תל אביב: הוצאת המסדר על־שם זאב ז'בוטינסקי, תשס"ו-2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שיר אל-על" באתר בית לזמר העברי

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה שטיינר, **התחיה הלאומית בספרותנו: מבחר מאמרים**, תל אביב: צ'ריקובר, 1982, עמ' 139.
2. ↑  שיר אל-על, באתר shironet.
3. ↑  דן מירון, **אילן מצל בגיא**, עמ' 111.
4. ↑  דן מירון, **אילן מצל בגיא**, עמ' 59.
**צ'וֹאוּ שִׁינְקנְסן** (ביפנית: **中央新幹線**, באנגלית: **Chūō Shinkansen**) הוא מיזם עתידי של "מגלב" (Maglev), רכבת ריחוף מגנטי ביפן, בעלות של מעל 88 מיליארד דולר. הרכבת, מסוג "מגלב" אמורה בסופו של דבר לחבר בין טוקיו, נגויה ואוסקה.

מבנה
----

### ריחוף מגנטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### תחנות

בשלב ראשון יפעל הנתיב מתחנת שינגאווה בטוקיו ותחנת נגויה שבנגויה עם תחנות בסגמיהארה שבקנאגאווה, קופו שביאמאנאשי ונקצוגאווה שבגיפו כמו גם עם תחנה לא מוגדרת שבנאגנו.

הקו אמור לאפשר נסיעה בין טוקיו לנגויה ב-40 דקות ובין טוקיו לאוסקה ב-67 דקות, כאשר מהירות ההתקדמות היא 505 קמ"ש.

כ-90 אחוז מכלל הקו, שאורכו העתידי יהיה 286 ק"מ, יבנה במנהרות תת-קרקעיות.

היסטוריה
--------

הפרויקט מקודם על ידי ממשלת יפן מאז שנות השבעים. פרויקט ממשלתי שניזום על ידי "Japan Airlines" ו JNR   
(Japanese National Railways - התאגדות לאומית בתחום הרכבות שהייתה קיימת בזמנו).

כיום המתקנים והמחקר מנוהלים על ידי "JR Central". הקרונות ידועים ביפן כ-"Linear Motor Car" ‏(リニアモーターカー rinia mōtā kā).

אישור ממשלתי סופי להתקדם עם הפרויקט ניתן במאי 2011 עם עלות פרויקט מוערכת של כ-88.5 מיליארד דולר ותחילת פרויקט ב-2014. JR Central צופה כי הקו טוקיו-נגויה יחל לפעול ב-2027 והקו נגויה-אוסקה ב-2045.

ראו גם
------

* המסילה המהירה של קליפורניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ואו שינקנסן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'ואו שינקנסן (ביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של צ'ואו שינקנסן (באנגלית)
* דף הפרויקט באתר jr-central (יפנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kevin Smith, R Central starts construction on Chuo maglev, ‏18 בדצמבר 2014 (באנגלית)
2. ↑  Railway gazette, Chuo maglev project endorsed, ‏27 במאי 2011
הרב **רפאל יונה טיקוצ'ינסקי** (י"ג בניסן ה'תרצ"ו אפריל 1936 - י"ג בסיוון ה'תשמ"ט יוני 1989) היה ראש ישיבת ירוחם, וחבר נשיאות מפעל הש"ס העולמי.

ביוגרפיה
--------

נולד לישראל מאיר ולחיה גיטל טיקוצ'ינסקי. סבו הוא הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, ומצד אמו - הרב רפאל יונה ראם מבירז', דיין בירושלים וחבר מועצת הרבנות הראשית. דודו הוא הרב משה טיקוצ'ינסקי, שהיה המשגיח של ישיבת סלבודקה בבני ברק.
בילדותו עברה משפחתו לרמת השרון לגור על יד הפרדסים שבבעלותם. בסיום העבודה נהג האב ללמוד עם רב המקום, הרב צבי יהודה אדלשטיין, אביהם של הרב גרשון אדלשטיין והרב יעקב אדלשטיין.

למד בישיבת אור ישראל לצעירים. בגיל 14 נכנס ללמוד בישיבת פוניבז', שם למד אצל הרב שמואל רוזובסקי והרב שך. בהגיעו לגיל קיבוץ עבר ללמוד בישיבת בריסק. הרב יוסף שלמה כהנמן כינס בחורים וקבל בפניהם שאם הישיבה אינה עומדת בדרישות של טיקוצ'ינסקי, אינה שווה שאכהן בה[דרוש מקור].

כר"מ וכראש ישיבה
----------------

כרווק נסע לשבתות לישיבת הנגב לומר "חבורות" בישיבה. 
עם נישואיו בשנת תשכ"ג קיבל מתנה לחתונה מהרב יששכר מאיר, פתק שבו רשם "הנך מוזמן לישיבתי לכהן כמגיד שיעור". בישיבה זו לימד כ-15 שנה ובה החדיר את השימוש בשיטת העיון המהירה, הכוללת שינון בעל פה של דפי הגמרא וחזרה עליהם. שיעוריו הצטיינו ביכולת הסברה.

בשנות השמונים הקים בעידוד הרב שך ישיבה בירושלים. קצב הלימוד בישיבה נקבע לעמוד ליום. הישיבה שכנה בבניין בית היתומים דיסקין ונקראה "ישיבת מהרי"ל".

בשלהי שנת תשמ"ה העביר את ישיבתו לירוחם. יחד עם הישיבה הגיעו גם אברכים מתלמידיו. עם הגיעו לירוחם היה הוא הרב הבלתי רשמי של הקהילה. התמדתו בתורה הייתה לשם דבר. נפטר בי"ג בסיוון ה'תשמ"ט לאחר התקף לב.

אחד מבניו הוא ד"ר שלמה טיקוצ'ינסקי, חוקר ישיבות ליטא ותנועת המוסר.

ספריו
-----

* **קונטרסי כור המבחן** - שאלות ותשובות לסיכומי סוגיות. על מסכת פסחים עד דף לב, ירושלים תשמ"ד; על מסכת סנהדרין עד פרק חלק, בני ברק תשמ"ט.
* **ושב ורפא לו** - שיחות ומאמרים על התורה והמועדים

בסדרת הספרים "תורת אבירים" מאת בנו אברהם, משולבים דברים מתורת אביו.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפאל יונה טיקוצ'ינסקי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיחה נדירה על ידי שולחנו של הגאון המפורסם רבי יעקב אדלשטיין שליט"א מאת הרב א. חפץ, מוסף יתד נאמן פרשת בלק תשנ"ו באתר אוצר החכמה
2. ↑   אפיק בנגב עמ' 20 באתר אוצר החכמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007395651805171
* ISNI: 0000 0000 4248 6919
* LCCN: n94049460
* VIAF: 4161812
* WorldCat: lccn-n94049460

 |
**שמואל בנימין בן מרדכי דנציג** (בהונגרית:**Danzig Samu**, בגרמנית ורומנית :**Samuel Beniamin Danzig**;‏ 12 בנובמבר 1873 - 1944)
היה רב ופעיל ציוני דתי שפעל בחבל מרמורש תחת השלטון הונגרי במסגרת אוסטרו-הונגריה, ואחר כך ברומניה. החל מ-1906 עמד בראש הקהילה החסידית הידועה כקהילה ה"ספרדית" בעיר סיגט, שאימצה בהמשך רוח משכילית. קהילה זו פקדה את בית הכנסת "ויז'ניצר קלויז". דנציג היה אחד מראשי תנועת המזרחי באזור.
אחרי סיפוחה מחדש של צפון טרנסילבניה להונגריה ב-1940 נספה בשנת 1944 בשואת יהדות הונגריה.

ביוגרפיה
--------

שמואל בנימין דנציג נולד ב-1873 בעיירה וצ'ה, בסלובקיה, אז ואגווצ'ה בממלכת הונגריה במסגרת אוסטרו-הונגריה, במשפחת הרב מרכוס מרדכי דנציג, רב העיירה, ואשתו - חנה (האני)
דנציג לבית קירץ. הוא למד בישיבת פרשבורג בברטיסלבה אצל הרב שמחה בונם סופר "שבט סופר" ואחר כך בפרנקפורט דמיין בישיבת הרב שלמה זלמן ברויאר, רבה של עדת ישורון. במקביל למד לתואר דוקטור במוסד אקדמי בפרנקפורט על נהר מיין.
בשנת 1906 נבחר לרב הקהילה החסידית ה"ספרדית" של שומרי תורה משכילים, שקמה בעיר סיגט מסביב לבית הכנסת "ויז'ניצר קלויז". הוא נהג לדרוש בשפות הונגרית וגרמנית, ובימי חג בעיקר בגרמנית. דרישותיו בשבת שובה ובשבת הגדול משכו קהל רב. זכה להכרה מצד האדמו"ר מוויז'ניץ משושלת הגר, דבר שעורר מחאות בקרב חסידי סאטמר שעמדו בראש רבנות סיגט.
הרב ד"ר דנציג נמנה עם מנהיגי תנועת המזרחי בסיגט וצפון טרנסילבניה והשתתף בקונגרס הציוני ב-1907, כמו כן, השתתף בכנסים ציוניים נוספים ובכנסים של הקונגרס היהודי העולמי. כמנהיג ציוני העיר אירח בסיגט את הרב מאיר בר-אילן שהשתתף בכנס ראשון של ציוני האזור.
ניהל את קהילתו למשך 38 שנה, וכנציג היהודים, היה חבר במועצת העיר. כמו כן עמד בראש שלוחת הג'וינט המקומית.
היה מעורה בחיי העיר ויחד עם שאר העדות, תרם, בין היתר, לבנייה ב-1913 של היכל התרבות של סיגט.
בשנת 1940 בעקבות תכתיב וינה סופחה העיר סיגט בחזרה להונגריה. ב-1944 היהודים רוכזו בגטו והרב דנציג התמנה בראש מועצת הגטו. יחד עם רוב יהודי סיגט נשלח למותו למחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.

חייו הפרטיים
------------

הרב דנציג היה נשוי לרוז'י (שושנה) לבית קראוס ונולדו להם חמשה ילדים: יוצי, אוטי, הילל אימרה, טיבור-יונתן ופסי.
אחד מבניו, הלל דנציג, היה עיתונאי וסופר ופעיל ציוני (מפא"י) שעלה לישראל וכתב בהונגרית ובעברית.
בנו השני, הרופא טיבור יונתן דנציג, גויס בשלהי שנת 1942 לעבודת כפייה בצבא ההונגרי באוקראינה ונספה בינואר 1943

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* עיטור של הממלכה הרומנית בדרגת אביר.

ספרים
-----

* כתב ספר בתחום האתיקה:
* Drei Genealogien der Moral Agudath Israel (שלוש גניאלוגיות של המוסר באגודת ישראל)

לקריאה נוספת
------------

בית הכנסת "ויז'ניצר קלויז" בסיגט
* , Baruch Tercatin, Lucian-Zeev Herșcovici - *Prezențe rabinice în perimetrul românesc* Editura Hasefer ,București, 2008

עמ' 126–127

* Moshe Carmilly-Weinberger - A zsidóság története Erdélyben 1623-1944 in Hungaria Judaica nr 9, 1995 ed. Géza Komoróczy

קישורים חיצוניים
----------------

* Ujvári Péter Magyar Zsidó Lexikon art. Danzig Samu עמ' 187

הערות שוליים
------------

1. ↑  במקורות אחדים נכתב שנולד ב-1875 - למשל ב-2008 B Tercatin, L.Herșcovici עמ' 126, או 1878
2. ↑  Vasile Gogea 16/12/2013 לפי מאמרו ב-30.11.2013 בעיתון המקומי "Sigheteanul" במלאת מאה שנה להיכל התרבות בסיגט
3. ↑  [lang=eng&site=gfh  הערות לצילום מ-1940 בארכיון של בית לוחמי הגטאות]
**אַייזיק רַאבּוֹי** (נקרא גם יצחק, איסאק, אייזיק ראבאי; 1882 – 1944 בניו יורק) היה סופר יידיש. סופר שהיה שייך לקבוצת די יונגע.

ביוגרפיה
--------

נולד ביער זאווליה ליד קמניץ-פודולסקי, וזמן קצר אחרי לידתו עברה המשפחה לרישקאן (Rîșcani) שבבסרביה. עד גיל 14 למד אצל מלמדים. השתלב בקבוצת משכילים והתחיל ללמוד רוסית בכוחות עצמו.
ראבוי וחבריו ניהלו בעיירה ספרייה ופתחו בית ספר יהודי. ב-1904 היגר לארצות הברית והתיישב בניו יורק, שם עסק בייצור כובעים. הוא כתב הרבה אבל לא הצליח לפרסם, דבר שגרם לו דיכאון והוא תכנן להתאבד בשל כך. חבריו יואל אנטין ודוד פינסקי עודדו אותו וב-1906 פרסם לראשונה בעיתון "ווארהייט" את סיפורו הראשון.
אחרי שפגש בדוד איגנטוב, מני לייב פרסם את סיפורו "די רויטע בלום" (הפרח האדום) במאסף "יוגענד", שהיה הביטאון הראשון של קבוצת המשוררים והסופרים די יונגע. רבוי השתייך לקבוצה זו במשך כמה עשרות שנים.
ב- 1908 החליט להיות חוואי ולמד חקלאות בבית הספר לחקלאות של הברון הירש בוודביין. אחרי תום לימודיו עבד בחוות סוסים בדקוטה הצפונית. ב-1913 חזר לניו יורק ופתח חנות אך הוא נכשל בעסקיו וחזר לעבוד יצרן כובעים.
הוא נפטר בלוס אנג'לס ב-1944.

יצירתו
------

ראבוי כותב על הטבע הפראי שבערבות המערב. הוא נחשב לסופר הרומנטי ביותר שבין סופרי יידיש, ג'ק לונדון ביידיש הוא פרסם שלושה רומנים המהווים, לדעתו של שמואל ניגר יצירה אחת העוסקת בסוסים, ערבות, יערות, שוורים, געגועים, צער ושמחה: **הער גאלדענבארג**, שפורסם ב-1916, **א פאס פון ים** (1918), **דער יידישער קאובאי** (1942). ב-1918 פרסם עוד רומן העוסק בחיים במערב: **אין דער ווייטער וועסט**. הוא כתב גם אוטוביוגרפיה **מיין לעבן** (1945-‏1947) שיצאה גם בתרגום עברי: **פרקי חייו של סופר עברי** 
(1969). בנוסף לרומנים פרסם גם כמה מחזות: **אידישע מנהגים** (1926), **שטעכיק דראט** (חוט תיל דוקר) שהוא עיבוד מומחז לספרו הער גאלדענבארג. ב-1933 כתב מחזה **מיטן פנים צום שאפ** (עם הפנים לסדנת היזע). 

ניגר אומר שרבוי אינו מספר סיפורים גדול, הוא לא מפתח את דמויותיו מבחינה פסיכולוגית. כוחו הוא ברעננות הסגנונית. הוא לא כותב רומנים כי אם ליריקן מוסווה.. אולגין טוען בהקדמה שכתב לספר דער יידישער קאובאי שרבוי פרש מחבורת די יונגע משום שהיה קרוב יותר ברוחו לעם הפשוט, העמל בבתי החרושת ובסדנאות היזע. הוא לא כותב, כמו אנשי די יונגע ליושבי בתי הקפה ולאינטליגנציה. "דרכו, יותר מאשר בני קבוצת די יונגע עברה המסורת של ספרות חברתית לתקופה חדשה".

לקריאה נוספת
------------

* ש. ניגער. שמועסען וועגען ביכער, ערשטער טייל. ניו יארק: פערלאג יידיש, תרפ"ב 1922.
* לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, באנד 8. ניו יארק: אלוועלטלעכן יידישן קולטור-קאנגרעס, 1981.
* משה יוסף אולגין. א. ראבאי. הקדמה לספר דער יידישער קאובאי – ראמאן. ניו יארק: איקופ - אלוועלטלעכן יידישן קולטור-קאנגרעס, 1942

* Mikhail Krutikov. Yiddish fiction and the crisis of modernity, 1905-1914

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על איזיק רבוי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* אייזיק ראבאי
* אייזיק ראבוי (1882-1944), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Krutikow, p. 148
2. ↑  ניגער, שמועסען וועגן ביכער, באנד 1, עמ' 254
3. ↑  ניגער, עמ' 258, אולגין, עמ' 10
4. ↑  אולגין, א. ראבאי, עמ' 11

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276876705171
* GND: 119260611
* ISNI: 0000 0000 5114 3571
* LCCN: n88102080
* NTA: 297862588
* SELIBR: 85723
* VIAF: 30342837
* WorldCat: lccn-n88102080

 |
**אייזיק אובודו ("אוקוצ'ה")** (נולד ב-15 בספטמבר 1984) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

אוקוצ'ה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצת אקרה הארטס אוף אוק הגאנאית ולאחר מכן עבר לשחק באירופה, תחילה בקבוצה האוסטרית ברגנץ, ולאחר מכן בקבוצה הסלובקית סנץ, קבוצה השייכת לדניאל יאמר. תוך כדי תהליך קניית מכבי נתניה הישראלית בעונת 2005/2006 על ידי אותו דניאל יאמר, הוא העביר במהלך העונה את אוקוצ'ה למכבי נתניה כדי לעזור לה במאבקיה בליגה. בתחילת עונת 2006/2007, עת הייתה מכבי נתניה בשליטתו של יאמר, חתם אוקוצ'ה בקבוצה על חוזה לחמש שנים.

במהלך עונת 2006/2007 הועברה ביקורת רבה על יכולתו של השחקן ועל העובדה כי המאמן של הקבוצה באותה תקופה, אלי גוטמן, נתן לשחקן קרדיט רב מידי ביחס ליכולתו על המגרש כיוון ששחקן זה הובא אישית על ידי יאמר. עם החלפת אלי גוטמן בראובן עטר במשרת המאמן הוכיח אוקוצ'ה יכולת לא מזהירה ולכן עם הזמן החל לאבד את מעמדו היציב בהרכב ואף פתח על הספסל במספר משחקים.

במהלך תחילת עונת 2007/2008 השחקן הציג יכולת דלה ביותר ואף לא כבש שער רשמי לעונה זאת במשך תקופה ארוכה. הבצורת הסתיימה ב-10 בנובמבר במשחק ליגה במסגרת המחזור ה-9 מול הפועל כפר סבא. באותו משחק השחקן כבש צמד שלא מנע ממכבי נתניה הפסד ביתי בתוצאה 3-2. ב-8 בדצמבר 2007 הבקיע את שער הניצחון מול הפועל תל אביב.

בקיץ 2008 הושאל לבני סכנין. בקיץ 2009 סיכם הפועל חיפה אך העסקה בוטלה ברגע האחרון, ולבסוף חזר למכבי נתניה. ב-31 בינואר 2010 עבר להפועל עכו. לאחר שנה בה הציג יכולת ירודה במדי עכו שוחרר מהקבוצה בינואר 2011, וחתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית.

לאחר חצי עונה ברמת גן עזב אוקוצ'ה את ישראל וחזר לשחק בקבוצת הארטס אוף אוק בגאנה. בשנת 2013 חתם בקבוצה התאילנדית רטצ'בורי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
**זכי כהן** (בערבית: **زكي كوهن**, 1829, חלב - 1904, אלכסנדריה) היה רבה הראשי של הקהילה היהודית בביירות ומחזאי. ייסד ב-1874 את בית הספר היהודי המודרני הראשון בביירות, "תפארת ישראל", שהיה שמו בעברית, ואל-מדרסה אל-ווטאניייה אל-ישראע'יליה ("בית הספר היהודי הלאומי") בערבית, שם כיהן כמנהל המוסד. בית הספר המשיך לפעול עד 1899, אז הוחלף על ידי קולג' אליאנס של ביירות.

תיאטרון
-------

כהן ובנו סלים היו מהמחזאים היהודים המובילים שפעלו בביירות בסוף המאה התשע-עשרה. בעוד האחרים, ביניהם סלים כהן, כתבו בערבית, זכי כהן כתב מחזות בעברית. ב-1876 הפכה אחת מיצירותיו למחזה הראשון בעברית שהועלה בביירות.

בבית ספרו, תפארת ישראל, עודדו תיאטרון ובדרך כלל הועלו שתי הצגות בשנה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Les Juifs Du Liban, farhi.org
2. ↑  BEIRUT, SYRIA - JewishEncyclopedia.com, www.jewishencyclopedia.com
3. ↑  Lital Levy, Cohen, Zaki, **Encyclopedia of Jews in the Islamic World**, Brill, 2010-10-01
4. ↑  **The Jews Of Lebanon Between Coexistence And Conflict Kirsten E. Schulze**. (בenglish)
5. ↑  Matti Moosa, The Origins of Modern Arabic Fiction, p. 31 & p. 380
"סכוליה" מהמאה ה-2 לספר כ"א של האיליאדה
**סְכוֹלְיָה** (ביחיד: **סכוֹליוֹן**, מיוונית עתיקה: σχόλιον‏, scholion = הערות שוליים, פירוש הוא כינוי למקבצי הערות, פירושים וגלוסות (אנ') שנכתבו בשולי כתבי היד של יצירות קלאסיות, או כתוספת להן, בידי מדקדקים ומפרשים מהתקופה הקלאסית. הסכוליה החלו כהערות דקדוקיות קצרות, והתפתחו לכדי פירושים של ממש, שנספחו לכתבי היד של היצירה המקורית.

הסכוליה הידועות ביותר הן אלו שנכתבו על האיליאדה, כגון זו שנמצאה בכתב היד "Venetus A" (אנ') מהמאה ה-10, המכילה הערות שמקורן במדקדק החשוב אריסטרכוס מסמותרקי, שהיה הספרן של ספריית אלכסנדריה במאה ה-2 לפנה"ס.

במדעי היהדות מקובל לכנות בשם "סכוליון" את הפירוש היהודי העתיק למגילת תענית, שזמנו ככל הנראה משלהי תקופת התלמוד, אם כי הן זמנו והן מקורו שנויים במחלוקת.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערות, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  המילה "סכוליון" עצמה מופיעה לראשונה דווקא בטקסט לטיני, במכתבו של קיקרו לידידו אטיקוס מהמאה ה-1 לפנה"ס. במכתב (Cic. Att. 16.7.3) מצטט קיקרו את דרישתו של ידידו, אטיקוס, שישלח לו "σχόλιον" של פעולותיו, ונחלקו הדעות באשר למובן המקורי של הביטוי (ראו המערכת, ‏הערת הבהרה לגבי המונח, **קתרסיס** )
2. ↑  ורד נעם, **מגילת תענית - הנוסחים, פשרם ותולדותיהם בצירוף מהדורה בקורתית**, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, תשס"ד, עמ' 22.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560700105171
* BnF: cb11955170j (data)
* GND: 4193282-1
* LCCN: sh85118249

 |
**רנאטו צ'ליני** (באיטלקית: **Renato Cellini**,‏ 24 באפריל 1912 - 25 במרץ 1967) היה מנצח אופרה איטלקי ידוע-שם. אביו היה אנציו צ'ליני, במאי שעבד עם ארטורו טוסקניני.

קריירה
------

צ'ליני נסע לארצות הברית בשנת 1947, הצטרף לצוות המטרופוליטן אופרה ובהופעת הבכורה שלו שם, ב-9 באפריל 1952, ניצח על דון קרלו של ורדי, עם יוסי ביירלינג, אלינור סטבר ורגינה רזניק. כעבור שנה ניצח על אאידה (עם הרווה נלי וג'ין מדיירה ועל כוחו של גורל (עם זינקה מאלינוב ומריו דל מונקו. בשנת 1954 ניצח שוב על "כוחו של גורל", הפעם עם נלי ועם ליאונרד וארן, וכן, בערב אחד, על אבירות כפרית וליצנים.

ב-1954 התמנה צ'ליני למנהל מוזיקלי ומנצח של עמותת האופרה של ניו אורלינס. את כהונתו שם פתח בלה בוהם בבימויו של ארמנדו אנייני. בתקופת שהותו שם ייסד את תיאטרון האופרה הנסיוני של אמריקה (1954-1960) בשיתוף עם האופרה של ניו אורלינס. תכלית המוסד הייתה "לתת לזמרים צעירים הזדמנות להישמע באופרה." בין הזמרים הצעירים האלה היו הארי תייארד, מיניון דאן, נורמן טרייגל, ג'ון רירדון ואחרים.

בתקופת שהותו בניו אורלינס ניצח צ'ליני על הפקות של אופרות רבות, בהן "אותלו" (עם ראמון ויניי ונלי), טוסקה (עם אינגה בורך ורוברט ויד), לקמה, "אמליה בנשף" (עם שון), "אלקטרה", "אהבת שלושת המלכים", "ורתר", "לה צ'נרנטולה", בוריס גודונוב (עם בוריס כריסטוף), "טרובדור", "טורנדוט", "נורמה", "דון ג'ובאני" (עם טרייגל), "טנהויזר", "מנון" (עם פיליס קורטין וניקולאי גדה), "נשף המסכות", "אורפאו ואורידיצ'ה", "אביר הוורד", "ריגולטו" (עם קורנל מקניל) ו"כוחו של גורל" (עם איילין פארל וריצ'רד קאסילי).

במהלך עשור השנים של צ'ליני באופרה של ניו אורלינס, הופיעו הרבה כוכבים אמריקאים ובינלאומיים בפעם הראשונה עם הלהקה. כוכבים אלה הם לואיג'י אלווה (בתפקיד הרוזן אלמביבה ב"הספר מסביליה", ג'וזפה קמפורה (כאדגרדו ב"לוצ'יה די למרמור"), ליזה דלה קאזה (בתפקיד המרשלית ב"אביר הוורד"), פלאסידו דומינגו (בתפקיד לורד ארטורו בולאב ב"לוצ'יה"), גדה (בתפקיד דה גריו), לואיס קיליקו (בתפקיד לסקו), צ'זרה סייפי (כדון ג'ובאני) ובברלי סילס (בתפקידי הגיבורות של "סיפורי הופמן").

בשנת 1964 התערערה בריאותו של צ'ליני והוא ניצח בפעם האחרונה, על הצגה של אאידה. הוא מת ב-25 במרץ 1967 בניו אורלינס, בן חמישים וחמש.

לקריאה נוספת
------------

* הספד, "אופרה", מאי 1967

קישורים חיצוניים
----------------

* רנאטו צ'ליני, באתר AllMusic (באנגלית)
* רנאטו צ'ליני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רנאטו צ'ליני, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007350588505171
* BNE: XX1736679
* BnF: cb13892311s (data)
* CiNii: DA0976759X
* GND: 132981076
* ISNI: 0000 0000 6155 8340
* LCCN: n86102608
* LNB: 000299397
* MusicBrainz: bedcd861-f3d9-4e22-b000-92c4b049bf3d
* NKC: xx0097446
* NSK: 000043517
* RERO: 02-A022705700
* SNAC: w6303zf9
* SUDOC: 251524892
* VIAF: 19864804
* WorldCat: lccn-n86102608

 |
בפיזיקה, **סירקולציה** (בעברית: הקפה) היא גודל סקלרי המוגדר כאינטגרל הקווי של שדה וקטורי לאורך מסילה סגורה. לסירקולציה יש חשיבות רבה במכניקת הזורמים כאשר השדה הווקטורי הוא שדה המהירות. באלקטרומגנטיות הסירקולציה של השדה החשמלי והשדה המגנטי מופיעות במשוואות מקסוול בצורתן האינטגרלית.

הגדרה מתמטית ותכונות
--------------------

יהי {\displaystyle {\vec {V}}} שדה וקטורי ותהי C מסילה סגורה, האינטגרל הקווי מסוג שני {\displaystyle \Gamma =\oint \_{C}{\vec {V}}\cdot d{\vec {\ell }}} נקראה הסירקולציה של השדה {\displaystyle {\vec {V}}} מסביב ל-C.

אם השדה הוא שדה וקטורי משמר אזי הסירקולציה סביב כל לולאה תהיה שווה לאפס. מצב זה שקול לכך שהשדה יכול להירשם כגרדיאנט של שדה סקלרי.

משפט סטוקס מקשר בין הסירקולציה של שדה מסביב ללולאה לאינטגרל המשטחי של השטף של רוטור השדה דרך השטח הסגור על ידי הלולאה. כלומר מתקיים {\displaystyle \Gamma =\iint \_{A}({\vec {\nabla }}\times {\vec {V}})\cdot dS} כאשר A הוא משטח הנסגר על ידי C.

שימושים
-------

### מכניקת הזורמים

במכניקת הזורמים, לסירקולציה של שדה המהירות יש חשיבות רבה. חשיבות זו נובעת בין היתר ממשפט הסירקולציה של קלווין הקובע שבזורם ברטרופי מושלם הסירקולציה של לולאה הנישאת עם הזרם לא משתנה בזמן.

משפט קוטה-ז'וקובסקי קובע כי העילוי ליחידת אורך המופעל על כנף פרופורציונלי לסירקולציה סביב מסלול המקיף את הכנף. ובמדויק {\displaystyle L'=\rho \Gamma v\_{\infty }} כאשר {\displaystyle L'} הוא כוח העילוי, \rho צפיפות הזורם, \Gamma  הסירקולציה סביב מסלול המקיף את הכנף ו-{\displaystyle v\_{\infty }} מהירות הטיסה.

### אלקטרומגנטיות

הסירקולציה של השדה החשמלי והמגנטי מופיעה בניסוח האינטגרלי של משוואות מקסוול. חוק פאראדיי קובע שהסירקולציה של השדה החשמלי סביב לולאה C שווה למינוס השינוי בשטף המגנטי הבוקע דרך המשטח הנסגר על ידי הלולאה. חוק אמפר קובע שהסירקולציה של השדה החשמלי סביב לולאה C פרופורציונלי לזרם העובר דרך המשטח הנסגר על ידי הלולאה ועוד השינוי בשטף החשמלי דרך משטח זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סירקולציה** בוויקישיתוף
**זכרונות לבית דוד - ספורים מדברי ימי ישראל** הם סדרת ספרים, המגוללים את סיפורה של משפחה יהודית דמיונית, נצר לבית דוד, מגלות בבל ועד סמוך לתקופת ההשכלה. הספרים אינם מגוללים עלילה ליניארית אלא מורכבים מסיפורים קצרים. בספרים מושם דגש על ערכים של גבורה פיזית ותושיה, בניגוד לספרים קודמים ממין זה שהדגישו ערכים כלמדנות או מוות על קידוש השם. הספר היה פופולרי במשך דורות בקרב צעירים יהודים בגולה ובארץ ישראל.

הספר נכתב תחילה בין השנים 1856–1857 בגרמנית על ידי המלומד צבי הרמן רקנדורף, ששאב השראה מספרו של אז'ן סי "מסתורי פריז" ונקרא במקור "מסתורי היהודים" (Geheimnisse der Juden), כשילוב של הרצאה היסטורית מבוססת עם סיפור בדיוני סוחף. הוא תורגם לראשונה לעברית בשנת 1865 בוורשה על ידי אברהם כהן קפלן בשם "מסתרי היהודים", אולם התרגום המוכר שלו לעברית הוא משל אברהם שלום פרידברג, שיצא לאור על ידי המו"ל בן אביגדור בהוצאת אחיאסף בין השנים 1893–1895. פרידברג למעשה לא רק תרגם אלא עיבד את הספר המקורי, הוסיף לו משלו ו"תיקן" אותו כך שיהיה יותר ציוני. שני הכרכים הראשונים של פרידברג הם תרגום בעוד שני הכרכים הנוספים הם מקוריים מפרי עטו. בשנת תשי"ב עובד הספר שנית לעברית מן המקור של פרידברג על ידי אברהם אריה עקביא כאשר "הוסרו כמה מליצות קשות לאוזן הקורא החדש. קטעי ההרצאה ההיסטורית צומצמו עד למידת הנחוץ, וכן הושמטו מראי המקומות למאמרי חז"ל ומקורות אחרים שלא יכירם מקומם בסיפור שוטף. אף הושמטו פה ושם דברים שאינם צריכים לגופו של הסיפור".

הספר עוקב אחרי צאצאיו כביכול של זרבבל בן שאלתיאל מבית דוד וממנהיגי שיבת ציון, ומשבץ בשרשרת הדורות אישים ידועים כהלל הזקן, מלכים יהודים של ממלכות יהודיות קדומות בחצי האי ערב כח'יבר וחמיר ודון יצחק אברבנאל. התמה המרכזית בספר היא שבית דוד חי וקיים והוא מהווה כעין עמוד שדרה יציב ורב כוח בהיסטוריה היהודית.

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט זכרונות לבית דוד, באתר ויקיטקסט

* על רקנדורף באנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* קטעים מהספר בדף היוצר של פרידברג בפרויקט בן-יהודה
* זכרונות לבית דוד, כרך א, בארכיון האינטרנט
**בין-טפה** (בטורקית: **Bintepeler**; בתרגום מילולי לעברית: אלף התלים), הוא נקרופוליס במערב טורקיה, נקרא על שם תלי האפר המונומנטליים (רוגמים), בהם נקברו בני מלוכה לידיים ומשפחות עילית מתקופת הברזל. ממוקם בין נהר גדיז ואגם מרמרה גולו שבמחוז מאניסה, בערך 10 ק"מ צפונית לסרדיס, שהייתה בירתה של לידיה.

זהו הנקרופוליס הגדול ביותר בטורקיה ואולי גם בעולם כולו. כיום נותרו כ- 117 רוגמים בלבד בבין-טפה, כולם נבזזו ורבים אחרים נהרסו לצרכים חקלאיים. הם ממוקמים במקומות בולטים, על רכסים וגבעות וניתן לראותם מהסביבה. סבורים כי המלכים הלידים בחרו בבין-טפה לקבורה משום שניתן לראות את המקום מסרדיס וכדי לקשר את עצמם לזיכרונות של גיבורים מקומיים ולמשמעויות המקודשות של המיקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בין-טפה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Christina Luke, Christopher H. Roosevelt, Memory and Meaning in Bin Tepe, the Lydian Cemetery of the ‘Thousand Mounds’, in: Topoi, Publication Series, BERLIN STUDIES OF THE ANCIENT WORLD, vol. 27-- Ute Kelp and Olivier Henry (Eds.), *Tumulus as Sema. Space, Politics, Culture and Religion in the First Millenium BC*, Berlin, Boston: De Gruyter, 2016 (407-428)
**הישאם אל-איח'תיאר** (ניתן להגות את שם משפחתו גם **בח'תיאר**; ערבית: **هشام الاختيار**, תעתיק מדויק: **השאם אלאח'תיאר**; 1941 – 20 ביולי 2012) היה בכיר צבאי סורי רשמי, ויועץ לביטחון לאומי לנשיא בשאר אל-אסד.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1941 למשפחה סונית. בשנת 2001 מינה אותו בשאר אל-אסד לעמוד בראש מינהל הביטחון הכללי הסורי במקום עלי חמוד, שהפך לשר הפנים, תפקיד אותו מילא עד שנת 2005. כמו כן, שימש גם כמזכיר אזורי של מפלגת הבעת' בפיקוד הסוכנות לביטחון לאומי. הוא נכלל עם המקורבים ביותר לנשיא, ובמיוחד לגיסו של הנשיא אסף שווכאת. בשנת 2006 מחלקת האוצר של ארצות הברית הודיעה שאזרחים וארגונים אמריקאים מנועים מלעשות עסקים או קשרים כלשהם עם יחטיאר, ובשנת 2007 הוא נמנה עם ברשימת אזרחי סוריה האסורים לכניסה לארצות הברית.

ב-19 במאי 2012 הודיע הצבא הסורי החופשי שסוכן שלהם הצליח לחדור לפורום השמינייה, שהקים הנשיא לטיפול במהומות, ולהרעיל לפחות 6 מהם. הודעה זו הוכחה כלא נכונה לאחר ששניים שנחשבו למתים התראיינו בטלוויזיה הסורית והכחישו את מותם תוך אמירה שההודעה היא חסרת בסיס.

ב-18 ביולי 2012 נפגע איח'תיאר בפיגוע התאבדות במהלך ישיבה במטה הביטחון הלאומי בדמשק, המשמש את שירותי המודיעין הסורי. בפיגוע נהרגו בכירים מהצמרת הביטחונית והמדינית של סוריה ביניהם אסף שווכאת, דאוד ראג'חה וחסן עלי טורקמאני. ב-20 ביולי הודיעה הטלוויזיה הסורית שאיח'תיאר מת מפצעיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ע. וולפסון, א. וולף היום הקטלני ביותר: 300 הרוגים בסוריה, חדשות מחלקה ראשונה, 20.7.12
**שעיר ערבי** (שם מדעי: ***Otus pamelae***) הוא מין של דורס לילה ממשפחת הינשופיים ומהסוג שעיר המצוי בטבע רק בחצי האי ערב בערב הסעודית, עומאן ובתימן. האוכלוסייה של שעיר זה קטנה מאוד. לא כל החוקרים מסכימים על סיווגו של השעיר ומסווגים אותו כתת-מין של שעיר אפריקאי (*Otus senegalensis*) או שעיר משורטט, אף שיש מספר הבדלים בצבע הנוצות.

השעיר לא נצפה הרבה בטבע ולא ידוע עליו הרבה. אורכו 18 סנטימטירם ומשקלו 62 עד 71 גרם בממוצע. הוא בעל נוצות בצבע חום עד קרם-אפור בחלקו העליון ומנוקד בכתמים לאורך החזה והבטן. הראש רחב עם עיניים צהובות והמקור אפרפר עם קצה שחור. לשעיר "ציצות אוזניים" קטנות מצידי הראש והם מעט כהות יותר משאר הראש.

השעיר חי בטבע באזורים צחיחים עד מדבריות, לרוב סביב עצי דקל או עצים דומים וכן בין סלעים, בהם הוא נח. הוא נפוץ גם בכמה הרים כמו הרי עסיר.

השעיר הוא פעיל לילה הניזון בעיקר חרקים גדולים כמו חיפושיות, חגבים ועוד אך גם מחולייתנים שהוא תופס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שעיר ערבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שעיר ערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רנדולף "רנדי" ד. "טקס" אלס** (באנגלית: **Randolph "Randy" D. "Tex" Alles**) שירת כראש השירות החשאי של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

אלס נולד בסן אנטוניו שבטקסס. ב-1976 סיים תואר ראשון בחשבונאות מאוניברסיטת טקסס A&M, ב-1999 סיים תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי. 

לאחר לימודי התואר הראשון התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית וב-1978 סיים הכשרה כטייס קרב. שירת כמדריך בבית הספר לטיסה קרבית של הצי ("טופ גאן"). הוא פיקד על טייסת הנחתים 312, שימש ראש מחלקת מבצעים ותכנון בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית, פיקד על להק הנחתים ה-11 של כנף הנחתים השלישית בתקופת מלחמת עיראק. שימש ראש ענף דרישות במפקדת כוחות האוויר של חיל הנחתים וסגן קצין אג"ם במרכז הפיקוד הצבאי הלאומי של המטות המשולבים. 

בשנים 2005–2007 שירת כמפקד מעבדת הלחימה של חיל הנחתים וכסגן ראש משרד המחקר של הצי. במהלך 2008 הוצב בעיראק כמפקד השלוחה הקדמית של כנף הנחתים השלישית וכמפקד בסיס האוויר אל-אסד במחוז אל-אנבר. בתפקידו האחרון בשירות שימש ראש מחלקת תכנון ומדיניות בפיקוד האוקיינוס השקט. השתחרר ב-2011 בדרגת מייג'ור גנרל. 

במהלך שירותו עוטר במדליית השירות המצוין של הצי, פעמיים בלגיון ההצטיינות כולל אות V לאומץ לב על תקופת שירותו כמפקד להק 11 ושלוש פעמים במדליית האוויר. הוא צבר למעלה מ-5,000 שעות טיסה כולל 600 שעות טיסה מבצעיות. בין המטוסים שהטיס F-4, ‏F-5, ‏F-16 פייטינג פלקון, F/A-18 הורנט ו-A-4 סקייהוק. 

במרץ 2012 החל לעבוד כסגן עוזר ראש מחלקת פעולות אוויר וים של סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית. בינואר 2013 מונה לעוזר ראש המחלקה. באוקטובר 2016 מונה לקצין המבצעים וסגן ראש סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית. 

ב-25 באפריל 2017 מונה לראש השירות החשאי של ארצות הברית. באפריל 2019 החליט נשיא ארצות הברית להדיח את אלס מתפקידו, והוא סיים את תפקידו בסוף החודש.

אלס נשוי לשרה ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנדולף אלס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר השירות החשאי של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר defense.aiaa.org

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Texas A&M graduate Alles chosen by Trump to lead Secret Service, ‏theeagle.com, ‏26 באפריל 2017
**ז'ורדי למואן** (בצרפתית: **Jordy Lemoine**; נולד ב-14 בינואר 1988) הוא זמר צרפתי, המוכר בשם הבמה ז'ורדי.

קורות חייו
----------

ז'ורדי נולד בסן ז'רמן און לה, פרוור של פריז. אביו, קלוד, היה מפיק מוזיקלי, וב-1992 הפיץ סינגל בביצוע של בנו בן ה-4 וחצי, בשם "!Dur dur d'être bébé" ("קשה קשה להיות תינוק"). השיר הפך ללהיט שכבש את מצעדי הפזמונים הן בצרפת (בה שהה 15 שבועות במקום הראשון) והן במדינות אחרות באירופה, דרום אמריקה ומזרח אסיה. בזכות הצלחה זו נרשם ז'ורדי בספר השיאים של גינס כזמר הצעיר ביותר ששיר בביצועו עמד בראש מצעד הפזמונים. בהמשך אותה שנה הקליט ז'ורדי את האלבום "Pochette Surprise" שכלל את "!Dur dur d'être bébé", וב-1993 הקליט אלבום נוסף בשם "Potion magique". בניסיון לרכב על גל ההצלחה, הקימו הוריו פארק שעשועים בנורמנדי בשם "La ferme de Jordy" ("החווה של ז'ורדי"), אך המיזם נחל כישלון והוא נסגר ב-1996. באותה שנה גם התגרשו הוריו.

לאחר עשור בו לא הופיע בציבור, השתתף ז'ורדי בשנת 2005 בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "La Ferme Célébrités", תוכנית מציאות בסגנון "האח הגדול" המתרחשת בחווה, בהשתתפות ידוענים. ז'ורדי, שהיה אז כבן 17, זכה במקום הראשון - פרס בסך 180 אלף אירו שהועברו לארגון צדקה, ועוד סכום לא ידוע ששולשל לכיסו.

הפרסום המחודש הוביל להוצאת סינגל בראשית 2006, "Je t’apprendrai". במרץ אותה שנה, זמן קצר לאחר שמלאו לו 18, פרסם אוטוביוגרפיה בשם "Je ne suis plus un bébé" ("אני כבר לא תינוק"), ובה טען כי אביו ניצל אותו לשם רווחים כספיים, וכי רוקן את חשבון הבנק שלו. ז'ורדי לא הקליט אלבום בעקבות הסינגל, אך ב-2008 שב להופיע כסולן להקת "Jordy and the Dixies".

ז'ורדי מתגורר כיום סמוך לקאן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'ורדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ז'ורדי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ז'ורדי, באתר Discogs (באנגלית)
* ז'ורדי, באתר Songkick (באנגלית)
* ז'ורדי, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13972402v (data)
* GND: 134798643
* ISNI: 0000 0000 9548 0676
* LCCN: no2005020991
* MusicBrainz: 244f9821-c21b-4c82-abfc-c9c82199ec19
* SNAC: w62v2nhd
* VIAF: 140893862
* WorldCat: lccn-no2005020991

 |
**שון פנינג** (**Shawn Fanning**; נולד ב-22 בנובמבר 1980, בברוקטון, מסצ'וסטס) הוא מתכנת מחשבים הידוע בעיקר כמפתח השירות נאפסטר, במשותף עם שון פארקר, פלטפורמת שיתוף הקבצים הפופולרית הראשונה בשיטת עמית לעמית (peer-to-peer), שאותו פיתח בשנת 1998.

קריירה
------

בהיותו סטודנט במכללה, הוא קיבל השראה ל"נאפסטר" מחברו לחדר, אשר התקשה להשיג את קובצי ה-MP3 שרצה. פנינג בילה ימים ולילות בכתיבת הקוד הדרוש לתוכנה שתספק דרך קלה להורדת קובצי מוזיקה.

הוא פיתח את התוכנה בזמן שלמד באוניברסיטת נורת'איסטרן בבוסטון (Northeastern University, Boston). לאחר מכן, הופיע פנינג על שער המגזין Wired, והתפרסם. אולם, זמן קצר אחרי כן, מספר ארגונים של תעשיית המוזיקה האמריקאית הגישו תביעות משפטיות כנגד נאפסטר. בסופו של דבר, נאפסטר קרסה ונסגרה עקב התביעות המשפטיות. מאז נובמבר 2002, שמה של נאפסטר וסמליליה הם רכוש של חברת Roxio, בע"מ.

בשנת 2003, פנינג הקים חברה חדשה, בשם SNOCAP, יחד עם ג'ורדן מנדלסון ורון קונוויי. היעד של החברה הוא לשמש כמרכז סחר חוקי למדיה דיגיטלית. בדצמבר 2006, פנינג הקים את האתר "רפטור" (Rupture), רשת חברתית מקוונת של גיימרים שבה ניתן לפרסם פרופיל אישי וליצור קשר עם גיימרים אחרים הגולשים באתר. במקור, האתר הוקם על מנת להקל על התקשורת בין שחקני World of Warcraft.

ב-2003 הופיע בתפקיד עצמו בסרט "הג'וב האיטלקי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שון פנינג** בוויקישיתוף
* שון פנינג, ברשת החברתית פייסבוק
* שון פנינג, ברשת החברתית טוויטר
* כתבה באתר 1up על הקמת הרשת החברתית רפטור
* האתר רפטור

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shawn Fanning

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2001083067
* VIAF: 9195529
* WorldCat: lccn-n2001083067

 |
**עודד בן נון** (נולד ב-1975) הוא במאי ותסריטאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לאחר סיום לימודים בתיכון זיו ירושלים עשה שנת שירות בגרעין "רעים" לעיירות פיתוח. את שירותו הצבאי העביר בסיירת צנחנים.  

לאחר סיום השירות החל לעבוד כמעצב אתרי אינטרנט, גרפיקאי וצלם.

בשנת 2008 החל את לימודיו בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, שם פגש את אשתו ושותפתו המקצועית, מיכל ברזיס. יחד הם עבדו על סרטי הגמר "עונג שבת" ו"הנשים של יום שלישי", המבוסס על סיפורו הקצר של הרוקי מורקמי.

לאחר סיום לימודיו בהצטיינות, ביים פרסומות ותשדירים עבור שטראוס, אופטיקנה, היינץ, משרד הבריאות והוועד למלחמה באיידס (עליו זכה בפרס הברונזה בתחרות פרסי האפיקה). בן נון המשיך את עבודתו עם ברזיס, ויחד הם ביימו את הסרט הקצר "גן עדן אבוד", שהשתתף בלמעלה מ-100 פסטיבלים בינלאומיים, וזכה ב-20 פרסים, ביניהם בפרס הראשון בפסטיבל קוסטנדורף בהנהלת הבמאי אמיר קוסטוריצה, ואף זכה להיכלל ב-long list (רשימת הסרטים הזכאים) לאוסקר בקטגוריית הסרט הקצר.

השניים חברו לאחר מכן לקולנוען תום שובל וכתבו יחד איתו את הסרט הקצר "איה". הסרט יצר תקדים בשנת 2012 כאשר היה לסרט הקצר הראשון שמוקרן ומופץ באופן מסחרי בבתי הקולנוע לצד סרטים באורך מלא. הסרט זכה באותה שנה בפרס הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר, ובשנת 2015 היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר.

ראו גם
------

* מיכל ברזיס
* איה (סרט)

קישורים חיצוניים
----------------

* עודד בן נון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עודד בן נון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עודד בן נון, באתר AllMovie (באנגלית)
* עודד בן נון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר האינטרנט של ברזיס ובן נון
* עונג שבת, באתר בית הספר סם שפיגל
* אתר למנויים בלבד אמיר קמינר, זוג מהסרטים, באתר "ידיעות אחרונות", 24 בספטמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509843405171
* BnF: cb16981464s (data)
* GND: 139783997
* ISNI: 0000 0004 3406 853X
* SUDOC: 18832223X
* VIAF: 308266971
* WorldCat: viaf-308266971

 |
רבי **רפאל ישעיה אזולאי** היה שד"ר ואב בית הדין אנקונה, איטליה.

קורות חייו
----------

נולד בשנת תק"ג (בערך) בירושלים כבנו הבכור של הרב חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א). למד אצל אביו ונודע כאחד מחכמי ירושלים. במכתב משנת תקנ"ה משבח אותו אביו "שהוא מעיין גדול ולמד כמה וכמה עם גאוני אשכנז". נישא בתחילה לשמחה, בת רבי אברהם אסקו. אשתו זו נפטרה כנראה במהלך שהותו בחו"ל כשד"ר.

בשנת תק"מ יצא כשד"ר העיר טבריה לארצות שונות. את שליחותו סיים באמשטרדם שם השתקע ונשא את רחל, בתו של רבי יחיאל שלם ונכדת רבי שלמה שלם, רבה של קהילת הספרדים בעיר. יש המשערים שעסק בתקופה זו במסחר ספרים.

בשנת תקנ"ה בעקבות פטירתו של רבי חיים אברהם ישראל, רבה של אנקונה, פנו ראשי הקהילה לחיד"א בבקשת המלצה על תלמיד חכם שיעלה על כיסא הרבנות בעירם. החיד"א הציע בפניהם מספר שמות כמו רבי נסים גבאי מקושטא ורבי רפאל יוסף חזן מאזמיר וכן את בנו רבי רפאל ישעיה. ראשי הקהילה החליטו לבחור ברבי רפאל ישעיה והוא הגיע לאנקונה בשנת תקמ"ח כשתנאי המינוי נכתבו בפנקס הקהילה. בתפקיד זה כיהן עד פטירתו. בתקופת שהותו באנקונה עמד בקשר מכתבים רציף עם אביו, ובשנת תקנ"א נסע אביו במיוחד לבקר אותו ושהה בעירו מספר חודשים.

בשנת תקנ"ו הזמינה אותו קהילת סיינה לכהן כרבה, רבי רפאל ישעיה שקל זאת, אך נמנע בסופו של דבר בשל המלצת אביו שטען בפניו שאף שאינו מחויב לקהילת אנקונה, מצד מידת דרך ארץ אין מן הראוי שיעזבם.

נפטר באנקונה בט' בשבט תקפ"ו בגיל שמונים ושלש.

### יצירתו

הותיר אחריו כמה ספרים ובהם ידוע ספר תשובות בשם "אמרי נועם". חלק קטן מספרו זה נדפס בשם "תפארת משה" בתוך ספרו של בנו רבי משה "זיכרון משה" (ליוורנו תק"צ). כן חיבר ספר דרשות שנותר בכת"י. חידושים ותשובות ממנו משוקעות בספרי אביו החיד"א שמצטט אותו בכבוד ובחיבה

### צאצאיו

יצחק - מאשתו הראשונה שמחה. נולד בשנת תקכ"ז. שהה באיטליה, בפרשבורג (שם למד מספר שנים בישיבתו של רבי מאיר ברבי), בברלין (שם נישא למרת בילא), בהמבורג ובסוף חייו בלונדון, שם נפטר.

רבי משה - מאשתו השנייה רחל. נולד בתקמ"ז בעת שאביו שהה באמסטרדם. התגורר באנקונה וחיבר מספר ספרים המכילים ליקוטים, קיצורים ומפתחות לספרי סבו החיד"א. ובהם "זיכרון משה" (ג' חלקים) ו"לחם מן השמים". נפטר לפני שנת תרי"ג.

מלבדם ידוע שהיו לו עוד שתי בנות, שרה ורבקה.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב גליס, אנציקלופדיה לתולדות חכמי ארץ ישראל, חלק ג, עמ' נה.
* אגרות והסכמות רבינו חיד"א, בני ברק, תשס"ו (תולדות חיים, עמ' נב-סב)
* הגאון רבי רפאל ישעיה אזולאי, **דרוש להספד רבי ישמעאל הכהן זצ"ל**, בתוך: קובץ **מקבציאל**, אלול תש"ס (כח) (עמ' לז-מג)

קישורים חיצוניים
----------------

* רפאל ישעיה בן חיים יוסף דוד אזולאי (1743-1826), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגרות החיד"א, סימן מח
2. ↑  ראו למשל: שו"ת יוסף אומץ, סימן ד. שו"ת חיים שאל חלק א (סימן נח) ספר מראית העין, פרק ג אות ב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300844405171
* ISNI: 0000 0000 7716 1903
* LCCN: nb2007012789
* NTA: 297451596
* VIAF: 280270181
* WorldCat: lccn-nb2007012789

 |
**אשר שוורצמן** (ביידיש: **אשר שוואַרצמאַן**; 1889 פלך קייב האימפריה הרוסית - 1919 ליד רפליבקה) היה משורר יידי ואוקראיני.

קורות חיים
----------

שוורצמן נולד למשפחה יהודית דתית, אביו היה עובד בתעשיית עצים. הוא קיבל חינוך יהודי מסורתי ולמד בתלמוד תורה. ב-1893 משפחתו עברה להתגורר בעיירה קורוסטישב, יותר מאוחר הם עברו לכפר נובינקה שממוקם קרוב לקייב. מגיל צעיר מאוד הוא התעניין בספרות עברית, יידית, רוסית ואוקראינית. שוורצמן הכיר את חיים נחמן ביאליק שהיה מבקר בנובינקה את קרובי משפחתו. ב-1904 החל שוורצמן ללמד את ילדי הכפר את השפה הרוסית.

ב-1905 הוא עבר להתגורר בקייב אצל אחיו הגדול. כנראה תחת השפעת אחיו השתתף במאורעות של מהפכת 1905. יותר מאוחר עבר לברדיצ'ב, שם לימד עברית ולמד בבית ספר למסחר. אז הוא גם התחיל לחבר שירה, תחילה בשפה האוקראינית.

ב-1909 הוא חזר לקייב והתקרב אל קבוצת אנשי תרבות יידישאיים, משוררים אהרן קושנירוב ודוד הופשטיין (שהיה גם בן דודו של שוורצמן), סופר דוד ברגלסון ומבקרי ספרות נחום אויסלנדר ונחמן מייזל. בהשפעת קבוצה זו הוא החל לחבר ביידיש, אך רוב חיבוריו ביידיש אבדו ונותר מהם מספר מצומצם בלבד.

ב-1911 שוורצמן גויס לשורות הצבא הרוסי ושירת ביחידת הפרשים בקליש (כיום בפולין). בין 1914–1917 השתתף במלחמת העולם הראשונה. פעמיים עוטר בעיטור גאורגיוס הקדוש. במלחמה הוא נפצע ועבר שיקום בבתי חולים של טמבוב ומוסקבה. הוא שוחרר מהשירות הצבאי ב-1917.

לאחר השחרור הוא התגורר בקייב ועבד בביטאונה של תנועת הבונד פאלקסצייטונג.

בעקבות הפרעות שפרצו בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה הוא התנדב לשירות בצבא האדום ונהרג בקרב. הוא נקבר בקבר אחים ליד כפר רפליבקה.

חיבוריו
-------

* **פון גאלדענע ווייטן**, קיעוו, 1921.
* **אלע לידער**, קיעוו, 1923.
* מיכל לעוויטאנ אונ מאקס עריק (עורכים), **לידער אונ בריוו**, קיעוו, 1935.
* **אלע לידער און בריוו**, מאסקווע, 1961.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר שוורצמן, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* אנחנו כאן (ברוסית)
* על אשר שוורצמן בעיתון לחיים (ברוסית)
* על אשר שוורצמן באתר המוקדש לזכרם של היהודים שהשאירו דריסת רגל בהיסטוריה (ברוסית)
* אשר שורצמן (1890-1919), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312077805171
* ISNI: 0000 0000 8223 5882
* LCCN: nr95016631
* NTA: 299107701
* VIAF: 42779073
* WorldCat: lccn-nr95016631

 |
**הירש רלס** (ברוסית: **Гирш Соломонович Релес**;‏ 13 באפריל 1913, צ'אשניקי – 18 בספטמבר 2004, מינסק) היה סופר ומשורר יהודי, שפעל בבלארוס הסובייטית.

קורות חיים
----------

הירש רלס נולד למשפחת משורר ומורה בצ'אשניקי. את יצירתו הראשונה הוא פרסם בעיתון ביידיש בשנת 1930. לאחר סיום מכללה למורים בויטבסק, הוא נסע להמשך לימודים במינסק בו סיים אוניברסיטה למורים.

לאחר הלימודים התחיל לעבוד בירחון. בשנת 1936 הוא התקבל לסניף סופרי יידיש באיגוד הסופרים בבלארוס הסובייטית. הוא הוצאה מחוץ לארגון בשנת 1937.

הירש רלס עסק גם בתרגום יצירות של משוררים אחרים למשל רחל ברכות מיידיש לרוסית. בשנים 1939–1941 הוא עבד כמורה בבית הספר בסלוצק ונבהרדק. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה גויס לצבא האדום.

לאחר המלחמה הוא עבד תקופה מסוימת בעיתונות ואחר כך כמורה בבתי הספר.

בכל התקופה הוא פרסם את יצירותיו שכתב ביידיש, רוסית ובלארוסית. בשנות ה-90 של המאה ה-20 היה מלמד יידיש במועדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* שירים של רלס (ברוסית)
* קורות חיים (ברוסית)
* הירש רלס (ביידיש)
* הירש רעלעס (1913-2004), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522320905171
* GND: 142112291
* ISNI: 0000 0001 1478 2216
* LCCN: n80162681
* VIAF: 97134882
* WorldCat: lccn-n80162681

 |