recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
דוגמת מכתב מלווה לצלב הכבוד להורים: "בשם המנהיג והקנצלר של הרייך..."
**צלב הכבוד** (גרמנית: Ehrenkreuz des Weltkrieges) הידוע גם כ**צלב הינדנבורג** היה עיטור גרמני שהוענק לוותיקי מלחמת העולם הראשונה כהכרת תודה לשירותם בזמן המלחמה, העיטור נוסד ב-13 ביולי 1934 על ידי נשיא גרמניה פאול פון הינדנבורג, צלב הכבוד של מלחמת העולם נחשף ב-13 ביולי 1934 על ידי נשיא הרייך פול פון הינדנבורג. לרגל 20 שנה לתחילת המלחמה ב-1914 והיה פרס שניתן בתקופת הנציונל-סוציאליסם למשתתפים ולאבלים של משתתפי מלחמת העולם הראשונה. 1

לעיטור היו שלוש דרגות:

* צלב הכבוד ללוחמי החזית (Ehrenkreuz für Frontkämpfer) הוענק לחיילים ששירתו שירות קרבי במלחמת העולם הראשונה.
* צלב הכבוד למשרתים במלחמה (Ehrenkreuz für Kriegsteilnehmer) הוענק לחיילים ששירתו בצבא בתפקידים לא קרביים.
* צלב הכבוד לקרובי משפחה (Ehrenkreuz für Hinterbliebene) הוענק לשארי הבשר (הורים, יתומים, אלמנות) של חיילים שנפלו בזמן מילוי תפקידם במלחמת העולם הראשונה.

בתקופה שלאחר קביעת העיטור ועם התפשטותה הטריטוריאלית של גרמניה, ותיקי מלחמת העולם הראשונה שחיו בשטחים החדשים שצורפו לגרמניה הנאצית היו זכאים לקבלת העיטור.

בסך הכול הוענקו 6,250,000 צלבים ללוחמים, 1,200,000 צלבים למשרתים במלחמה ו-720,000 צלבים לקרובי משפחה.

עיצוב
-----

העיטור עוצב על ידי יוג'ין גודט, הוא דומה בצורתו לצלב הברזל (למרות שהוא קטן ממנו בממדיו).

על חזית העיטור במרכז מצוין תאריך מלחמת העולם הראשונה (1914-1918), התאריך מוקף בזר של עלי אלון. בגרסת לוחמי החזית העיטור כולל שתי חרבות מוצלבות ובשתי הגרסאות האחרות החרבות נעדרות מהעיטור. החלק האחורי של העיטור חלק.

העיטור תלוי על סרט עם שני פסים שחורים דקים בצדדיו, פס אדום במרכזו, שני פסים שחורים לידו ושני פסים לבנים לידם, בגרסה לקרובי משפחה סדר הצבעים על הסרט הוא הפוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלב הכבוד** בוויקישיתוף
ישיבת רש"י
**ישיבת רש"י** היא ישיבה גדולה חרדית לנוער מתמודד חרדי. הסניף המרכזי שלה ממוקם בירושלים בשכונת הבוכרים ולומדים בו כשלוש מאות וחמישים תלמידים. בראשות הישיבה מכהן מייסד הישיבה הרב חייקל מילצקי.

הרב מילצקי בכתיבת אות בספר תורה

היסטוריה
--------

עם גדילתו של הציבור החרדי התרחבה תופעת ה"נושרים" ולא היה לנושרים מקום המספק מסגרת תומכת ותנאים מקילים. בין הישיבות הוותיקות מסוג זה הן "שערי יושר" בראשות הרב משה גולדשטיין, רשת ישיבות "מבקשי השם" בראשות הרב נתן צבי קופולוביץ ,"דרך ה'" בראשות הרב ברוך צבי גרינבוים, וישיבת רש"י.

בסוף שנות ה-90 הכיר חייקל מילצקי, אז אברך צעיר בגילאי ה-30, מספר נערים נושרים ופתח עבורם מסגרת ישיבתית למספר שעות ביום ברחוב צפניה בירושלים סמוך למקום מגוריו, במבנה של ישיבה המיועדת לבחורים ממוצא צרפתי שנקראה ישיבת רש"י ונסגרה מספר שנים קודם לכן. עם השנים הישיבה גדלה והעתיקה את מקומה לרחוב ישא ברכה בירושלים.

לישיבת רש"י כמה סניפים. הסניף המרכזי הוא בירושלים, אליו מגיעים בחורים בשלב הראשוני על מנת לבחון את התאמתם. בסניף לומדים כ-120[דרושה הבהרה] תלמידים. סניפים נוספים ברחוב בליליוס בירושלים בעיר חדרה ובתפרח. הסניף במושב תפרח (המכונה גם: סניפרח) מתמקד בתמיכה טיפולית בראשות הרב אלעזר לוי, ומנוהל על ידי הרב משה רפול.

ראש הישיבה הרב מילצקי מוסר שיעורים בכל הסניפים. בישיבה מלמד גם אחיו, הרב ראובן מילצקי.

בדצמבר 2018 גייסה הישיבה בקמפיין מימון המונים כחמישה מיליון שקלים.

טענות על אלימות בישיבה
----------------------

ב-17 בספטמבר 2021 פורסם תחקיר בעיתון הארץ הכולל עדויות אנונימיות של מספר בוגרים על "אלימות, השפלות תכופות ועיסוק נרחב במין" בין כותלי הישיבה. בתגובה לתחקיר הגיבו בישיבת רש"י כי "מטבע הדברים ומורכבות המקרים בהם מטפל צוות ישיבות רש"י, בודדים מתוך אלפי בני הנוער עשויים לצאת מרוצים פחות. והדברים המתוארים בכתבה מופרכים, משוללי יסוד ומנותקים בצורה קיצונית מהקשרם", כמו כן, מספר בוגרי הישיבה יצאו להגנתה וטענו שמדובר בשיטת חינוך שאולי לא מתאימה לכל אחד אך אינה כפי המשתמע בתחקיר. בנוסף, פורסם ב"הארץ" מאמר דעה שכלל עדות מאם לבוגר הישיבה בו היא מתארת את אופי הישיבה ומסבירה שישיבת רש"י מיועדת לנוער נושר במצבים מורכבים, ובשורה התחתונה ראש הישיבה מציל בני נוער רבים מהידרדרות לפשע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת רש"י
* אבי רבינא, שיטת רש"י | מחבורת נערים נושרים לרשת ישיבות תורניות, באתר "כל הזמן", ‏19 באוגוסט 2017, כ"ז אב התשע"ז
* למרות בין הזמנים 'שטייגן' ברש"י(הקישור אינו פעיל, 29.9.2021), באתר קוקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף מלחי, חנוך לנער על פי דרכו: מסגרות חינוך חלופיות לנערים חרדים מחקר מדיניות 152, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2020, עמ' 81
2. ↑  אלי רוטמן, צפו ברגעי השמחה: כך חגגו בישיבת רש"י את הצלחת קמפיין גיוס ההמונים, ‏27.12.2018
3. ↑  כיכר השבת, ‏הישיבה שמצילה בחום ואהבה - מתגייסת 'בשבילו', באתר כיכר השבת, 25 בדצמבר 2018(הקישור אינו פעיל, 29.9.2021)
4. ↑  "הם העריצו את הרב, עשו כל מה שביקש ועכשיו הם מבינים מה באמת קרה בישיבה". *הארץ*. נבדק ב-2021-09-21.
5. ↑  בוגרי ישיבת רש"י זועמים על התחקיר נגד הרב מילצקי, באתר אקטואליק, ‏2021-09-19
6. ↑  אתי קצבורג, ישיבת רש"י, בלי פירושים, באתר הארץ, ‏25.09.2021
**צ'ארלס אדריאן סקוט סטוקס**(באנגלית: **Charles Adrian Scott Stokes**;‏ 23 בדצמבר 1854 – 30 בנובמבר 1935) היה צייר נוף אנגלי. יליד סאות'פורט, לנקשייר. הוא הפך לסוחר כותנה בליברפול, שם הבחין בכישרונו האמנותי ג'ון הרברט, שהמליץ לו להגיש את רישומיו לאקדמיה המלכותית. הוא נכנס לבתי הספר האקדמיים המלכותיים בשנת 1872 והציג באקדמיה החל משנת 1876.

ביוגרפיה
--------

משנת 1876, היה בנסיעות לפונטיינבלו ולברביזון, והיה נתון להשפעתם של ציירי נופים צרפתיים כולל ז'ול בסטיאן-ליפג'. הוא גם צייר עבודות ז'אנר ודיוקנאות שהושפעו מפרדריק לייטון, ג'ון אוורט מילאיס ואחרים.

בשנת 1884 התחתן עם האמנית האוסטרית מריאן פרינדלסברגר (1855–1927). היא הפכה לאמנית ידועה תחת שם נישואיה מריאן סטוקס. בני הזוג בילו את הקיץ של 1885 ו-1886 בסקיין בצפון הרחוק של דנמרק שם הייתה מושבת אמנים שנודעה כ"ציירי סקיין". שם הם יצרו חברות קרובה עם מייקל ואנה אנצ'ר.

לאחר שהות ממושכת בצרפת, בני הזוג חזרו לבריטניה שם הם התיישבו בקורנוול במפרץ קרביס והצטרפו למושבת האמנים בסנט איבס בשנת 1886. בני הזוג נסעו לעיתים קרובות לטירול ובשנת 1905 לסלובקיה. בשנת 1905, בני הזוג ערכו את ביקורם הראשון בהונגריה, וחזרו בשנת 1907 ו-1908.

אדריאן סטוקס היה צייר נוף, שעסק בעיקר באפקטים של השמיים, ובהמשך בנופים דקורטיביים. הוא הפך לעמית באקדמיה המלכותית בשנת 1909 ולחבר מלא בשנת 1919, זכה במדליות בתערוכת פריז וביריד העולמי של שיקגו (1889).

הוא היה הנשיא הראשון של אגודת סנט איבס (1890) והיה סגן נשיא האגודה המלכותית לצבעי מים (1932).

מריאן סטוקס נפטרה במהלך שנת 1927. אדריאן סטוקס נפטר במהלך שנת 1935.

שניהם נקברו בבית העלמין הקתולי הרומי-קתולי, לונדון.

הספד על אדריאן סטוקס התפרסם בעיתון "טיימס" ביום שני, 2 בדצמבר 1935.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדריאן סקוט סטוקס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Magdalen Evans, "Stokes, (Charles) Adrian Scott"
2. ↑  editor, Stunning Portraits from Hungary, by Adrian and Marianne Stokes (1909) – The Neglected Books Page
3. ↑  Stokes, Marianne (1855-1927), androom.home.xs4all.nl
4. ↑  "Mortlake Roman Catholic Cemetery", londoncemeteries.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 3124
* GND: 124949770
* ISNI: 0000 0000 7821 1685
* LCCN: nr92025927
* NLA: 47727462
* RKD: 75398
* SELIBR: 335072
* SNAC: w6z61c83
* SUDOC: 150959125
* Trove: 1488961
* ULAN: 500010719
* VcBA: 495/275041
* VIAF: 57559238
* WorldCat: lccn-nr92025927

 |
**אברהם (אבי) שדה (הירשפלד)** (13 באפריל 1957 – 19 בספטמבר 2016) היה פסיכולוג קליני מומחה ישראלי, מרצה וחוקר בתחום הגיל הרך. פרופסור מן המניין במגמה לפסיכולוגיה קלינית בבית הספר למדעי הפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ומנהל המעבדה להפרעות שינה בילדים באוניברסיטה זו.

ביוגרפיה
--------

שדה החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה בשנת 1980. ב-1983 המשיך שם בלימודיו לתואר שני בפסיכולוגיה, אותם סיים ב-1987 בהנחייתו של שמשון רובין. בשנים 1988–1990 השלים תואר DSc ברפואה בטכניון בחיפה בהנחייתו של פרץ לביא. במקביל עבד כפסיכולוג קליני מתמחה ב"תחנת העמקים" בעין חרוד בשנים 1985–1989, ובמחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים כרמל בחיפה בשנים 1989–1990, וסיים את ההתמחות בפסיכולוגיה קלינית בשנת 1990.

שדה החל לעבוד ב-1987 כחוקר במעבדת השינה בטכניון. ב-1990 נסע לשנתיים לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת בראון ובית החולים בראדלי בארצות הברית, ועבד כחוקר במעבדת השינה שם.

עם חזרתו לארץ הצטרף לסגל בית הספר לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בין תפקידיו באוניברסיטה, הוא ניהל את המגמה לפסיכולוגיה של הילד בשנים 1995–2001, ואת המגמה לפסיכולוגיה קלינית של הילד משנת 2012 ועד מותו; ניהל את מרכז אדלר לחקר ההתפתחות והפסיכופתולוגיה של הילד בשנים 2004-2011; ומשנת 1996 ועד מותו ניהל גם את המעבדה להפרעות שינה בילדים.

שדה התמחה במחקר, אבחון וטיפול קצר מועד בתינוקות וילדים עם קשיים התפתחותיים, קשיי התנהגות, קשיים רגשיים, קשיים בקשר שבינם לבין הוריהם ועוד. במיוחד התמחה בהפרעות שינה של ילדים. הוא כיהן בצוות העורכים של מספר כתבי עת מדעיים בינלאומיים העוסקים בחקר השינה. פרסם מאות מחקרים ופרקים בספרים מדעיים בתחומים אלו.

ספרו של שדה, "לישון כמו תינוק", פורסם בהוצאת "ידיעות ספרים" ב-1999, וכן תורגם לאנגלית ופורסם בהוצאת אוניברסיטת ייל ב-2001. בספר תיאר שדה גורמים לקשיי שינה של תינוקות ופעוטות, ואפשרויות טיפול, תוך התבססות על מחקרים בנושא. כך למשל הציע שדה בספרו אפשרויות לשמירה על שגרת שינה קבועה של התינוק, ולשיפור יכולותיו להתמודד עם תסכול קל הקשור בשינה ולווסת את עצמו, כדרכים לשפר את איכות שנתו של התינוק.

שדה היה נשוי ליעל ואב לשלושה. התגורר בתל אביב. נפטר באופן פתאומי ב-2016, בסוף שנות החמישים לחייו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי שדה - קורות חיים, באתר אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)
* אבי שדה, דו"ח מחקר: דפוסי שינה וויסות רגשי בילדי בית הספר, באתר משרד החינוך
* עמליה רוזנבלום, ערש, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר המעבדה להפרעות שינה בילדים, אוניברסיטת תל אביב
2. ↑  אתר מרכז אדלר לחקר ההתפתחות והפסיכופתולוגיה של הילד, אוניברסיטת תל אביב
3. ↑  הספר (עברית); הספר (אנגלית) בדף של פרופ' שדה באתר אוניברסיטת תל אביב.
4. ↑  אילן גטניו, ‏איך מלמדים תינוק להירדם?, באתר ‏מאקו‏‏, ‏9 בספטמבר 2009‏
5. ↑  אסתי אהרונוביץ', מתירנות מול סמכות. הורות 2012 - תמונת מצב, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
6. ↑  פרופ' אבי שדה (הירשפלד), באתר "אבלים"
7. ↑  עמליה רוזנבלום, ערש, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587510605171
* CiNii: DA13122157
* ISNI: 0000 0000 8328 5283
* LCCN: n00048493
* SUDOC: 185790321
* VIAF: 117353792
* WorldCat: lccn-n00048493

 |
גלי חסי.
במטאורולוגיה, **גלי חסי** (באנגלית: **Lee wave**) הם סוג של גלים אטמוספיריים הנוצרים כתוצאה ממפגש של רוח בהר. אלו הם שינויים מחזוריים בלחץ האטמוספירי, טמפרטורה וגובה מעל פני הים בזרם של אוויר, הנגרמים על ידי הסטה אנכית של זרם האוויר, למשל רוח הנושבת על פני הר או רכס הרים. הם עשויים להיגרם גם, אם כי בממדים קטנים יותר, על ידי רוח הנושבת על מצוקים או רמות. גלי חסי נתגלו ב-1933 על ידי שני טייסי דאונים גרמנים. 

תנאי הכרחי להיווצרותם של גלי חסי הוא יציבות אטמוספירית של שכבת האוויר הפוגעת בפני ההר; בתנאים כאלו, ההסטה האנכית של זרם האוויר מעניקה לגושי האוויר את הסטייה הראשונית ממצב שיווי משקל (משרעת התנודה) הנדרשת, כשלאחר מכן התנודות ממשיכות להתחולל מעצמן מתוקף יציבותה של שכבת האוויר. "גלי חסי" נקראים כך משום שהם מופיעים תמיד בצדו האחורי של ההר (הצד המחוסה).

תאוריה בסיסית
-------------

ניסוי מעבדה במכניקת הזורמים הממחיש את התנודות הנוצרות במפגש של זרימה במכשול דמוי הר.
גלי חסי הם צורה של גלי כבידה פנימיים הנוצרים כאשר זורם המשוכב באופן יציב מאולץ לנוע מסביב למכשול. ההפרעה מאלצת את גושי האוויר להתרומם אל מעל למפלס הציפה הנייטרלית שלהם. כאשר גוש אוויר מתרומם, הלחץ מסביבו יורד והגוש נאלץ להתפשט אדיאבטית כנגד הלחץ החיצוני הצונח. כתוצאה, צפיפות הגוש יורדת. במקרה זה, יציבות האוויר פירושה שאלמנט נפח של האוויר יאבד יותר ציפה מאשר משקל, משום שמפל הצפיפות באטמוספירה מהיר יותר מקצב ירידת הצפיפות של אלמנט הנפח, כך שעל פי חוק ארכימדס ייווצר כוח מחזיר. במילים אחרות, מצב של יציבות אטמוספירית פירושו שפרופיל הלחץ והצפיפות האנכי הוא כזה שגוש אוויר המועתק אנכית ממקומו ירצה לשוב למפלסו הראשוני, מה שמדכא תנועות אנכיות של אוויר.

מתמטית, הכוח המחזיר הזה גורם להתחוללות תנודות אנכיות של גושי אוויר בתוך הזרם בתדירות המכונה "**תדירות בראנט-וייסלה**":

{\displaystyle N={\sqrt {{g \over \theta \_{0}}{d\theta \_{0} \over dz}}}},

כאשר {\displaystyle \theta \_{0}(z)} הוא הפרופיל האנכי של הטמפרטורה הפוטציאלית. מפל טמפרטורה פוטנציאלית אפס פירושו שמפל הטמפרטורה האמיתי באטמוספירה שווה במדויק למפל אדיאבטי, בעוד שהמקרים {\displaystyle {\frac {\partial \theta }{\partial z}}>0} ו-{\displaystyle {\frac {\partial \theta }{\partial z}}<0} תואמים למצב של אטמוספירה יציבה ואי-יציבה, בהתאמה.

תנודות המוטות ביחס לציר האנכי בזווית \phi , יתחוללו בתדירות נמוכה יותר של {\displaystyle N\cos {\phi }}.

סוגים אחרים של גלים אטמוספיריים
-------------------------------

* אי יציבות קלווין-הלמהולץ יכולה להתרחש כאשר ישנה גזירת מהירות בזורם משוכב בעל פרופיל צפיפות רציף, או כאשר ישנו הפרש מהירויות מספיק גבוה בממשק בין שני זורמים בעלי צפיפויות שונות.
* גלי רוסבי (או גלים פלנטריים) הם תנועות בקנה מידה גדול באטמוספירה אשר הכוח המחזיר שלהם נגזר מההשתנות של אפקט קוריוליס מקו רוחב לקו רוחב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלי חסי** בוויקישיתוף
* גלי חסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיבר בגרון. אם התכוונתם לעץ פרי, ראו שקד מצוי. לפירושים אחרים, ראו שקד (פירושונים).

**שקדי החך** (באנגלית: **Palatine tonsils**), המוכרים יותר בכינויים **השקדים**, הם זוג איברי לימפה הנמצאים בגרון ומהווים חלק ממערך השקדים המצוי בלוע. השקדים דומים בצורתם לפרי השקד ומכאן שמם. הם משתתפים בתפקוד המערכת החיסונית.

לעיתים גדלים השקדים וחוסמים את מעבר האוויר בגרון, דבר הגורם לנחירה, לקשיי נשימה, להתעוררות בזמן השינה, ולהפסקות נשימה. סימנים נוספים יכולים להיות שינה סוערת, התעוררות לילה והרטבות בלילה. סימנים אלה יכולים לגרום לבעיות ריכוז, לעייפות יום, ליתר פעילות (היפראקטיביות) ולהתפתחות וגדילה איטית. כאשר שקדים חוסמים את מעבר האוויר, עשוי רופא אף אוזן גרון להמליץ על ניתוח שקדים.

דלקות שקדים ודלקות במעברי אוויר העליונות הן בעיה נוספת. השקדים יכולים להזדהם על ידי חיידקים. במקרה של זיהום השקדים נעשים גדולים ונפוחים, צבעם אדום ותחושת כאב עז מורגשת בגרון. כאשר הזיהום הוא ממקור חיידקי, הטיפול ייעשה בעזרת אנטיביוטיקה. לדלקת זו עשויה להתלוות תופעת אבני השקדים.

על פי האקדמיה האמריקנית לרפואת אף אוזן גרון, דלקת שקדים חוזרת נחשבת אם ישנם שבעה אירועים בשנה אחת, חמישה אירועים בשנה במשך שנתיים רצופות או שלושה אירועים בשנה במשך שלוש שנים רצופות. רופא אף אוזן גרון עשוי להמליץ במקרים חמורים של דלקת שקדים חוזרת על ניתוח להסרת שקדים.

כיום מקובל לבצע ניתוח שקדים בעיקר עקב הפרעות נשימה ותסמונת דום נשימה בשינה. על פי האקדמיה האמריקנית לרפואת אף אוזן גרון, 80% מניתוחי כריתת שקדים מבוצעים בגיל 2–8 עקב הפרעות נשימה ותסמונת דום נשימה בשינה בעוד שרק ב-20% מהמקרים ההתוויה היא דלקות חוזרות.

מחקרים רבים קישרו בין ניתוח שקדים לבין השמנת יתר. לדוגמה, אחד מהמחקרים מציג ממצאים לפיהם כריתת שקדים העלתה בכ-61% את הסיכון להשמנת יתר בקרב ילדים שעברו כריתת שקדים ללא כריתת אדנואידים. כשבמקביל לכריתת השקדים בוצעה כריתת אדנואידים עלה הסיכון להשמנת יתר בכ-136%.

ראו גם
------

* החגורה הלימפטית על שם ולדייר
* ניתוח שקדים
* דלקת שקדים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שקד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שקדי החך** |

* ניתוח כריתת שקדים באתר שקדים

הערות שוליים
------------

1. ↑  "כריתת שקדים קשורה להשמנה אצל ילדים". *Reuters*. 2009-03-30.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A05.2.01.011

 |
**שלום אדון קורבה** (בצרפתית: **Bonjour Monsieur Courbet**) או **הפגישה** (**La rencontre**) הוא ציור של האמן גוסטב קורבה משנת 1854. היצירה מוצגת במוזיאון פאבר שבמונפלייה, צרפת. יצירה זו עוסקת בהצהרתו של גוסטב קורבה לגבי מעמדו ותפקידו של אמן בחברה - האמן הוא נפש חופשייה שאינה מקבלת תכתיבים מאף אדם, אפילו לא מפטרונו.

רקע
---

היצירה נוצרה בתקופת המהפכה התעשייתית שבה חלו שינויים רבים בחברה ובכלכלה וכך גם בתחום האומנות. באותה תקופה בעלי בתי החרושת מהמעמד הבורגני בצרפת התחזקו ובמקביל, מעמד הפועלים גדל והפך למנוצל יותר. ילדים ונשים עבדו בשכר זעום, בתנאים קשים וללא תנאים סוציאליים. קורבה בציוריו ביטא מצבים חברתיים שונים במטרה לייצג את האובייקטיביות וכתוצאה מכך נוצר זרם הריאליזם בעקבות ביקורות על ציוריו.

תיאור היצירה
------------

היצירה "שלום אדון קורבה" מתארת פגישה בין הצייר גוסטב קורבה לפטרונו אלפרד בריאס בקרבת מקום לאחוזת הפטרון במונפלייה. הציור מצויר בנוף כפרי אשר היה אהוד על גוסטב קורבה ומציג שלוש דמויות: האמן, הפטרון ולידו נמצאים משרתו וכלב הציד שלו, דבר המסמל את מעמדו הגבוה. לבוש הפטרון מהודר ולבוש משרתו מוקפד. האמן לבוש כנווד הוא אוחז במקל ביד אחת ובכובע בידו השנייה, על גבו תרמיל וכלי הציור שלו כאשר הוא מחזיק את הכובע בצורה נינוחה לעומת הפטרון ומשרתו אשר הורידו את הכובע כברכת שלום ואות של כבוד. מבטם מושפל כאשר קורבה עומד עם ראש מורם מלא גאווה ומביט ישירות בפטרונו.

מרכיבים חזותיים
---------------

האור ביצירה מגיע מצד שמאל מאור השמש, הפטרון ומשרתו נמצאים בצל שבא מן העץ, אותו לא רואים אך מזהים לפי צורת הצל. כאשר קורבה נמצא באור שמש מלא. הקומפוזיציה מתוכננת כך שקו האופק חותך את היצירה לרוחבה במרכז, והדמויות ממלאות את הקומפוזיציה במאוזן מכל צדדיה. הצבע ביצירה הוא ריאליסטי, הצבעים מייצגים את המציאות כפי שהיא נראית לעין האנושית, הצייר מצייר מה שהוא רואה. תפיסת החלל והפרספקטיבה היא עמוקה, קיימת חלוקה למישורים ניתן לראות כי האמן נמצא במישור הקדמי ומאחוריו הפטרון ומשרתו הנמצאים במישור השני. נוסף על כך, קיים שימוש בפרספקטיבה אווירית, ככל שמתרחקים האובייקטים קטנים ומטשטשים.

לקריאה נוספת
------------

* שטרמל קריסטין, **ריאליזם**, תל אביב: ספרי, 2005.

* 1956 ,Chamson Andre, **Gustave Courbet: 1819-1877**, New York: H. N. Abrams.
* 1991 ,Herding Klaus, **Courbet: to venture independence**, New Haven, Ct.: Yale University Press.
* 1971 ,Sandra Pinto, **Courbet**, New York: Grosset and Dunlap.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלום אדון קורבה** בוויקישיתוף
* יונתן הירשפלד, הזמנה להרהר באמן כיהודי נצחי, באתר הארץ, 24 ביוני 2015
* אתר המוזיאון הרשמי, באתר Musée Fabre
* אקדמיית קהאן, באתר Khan Academy

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Bildindex: 00076154

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
לוחית זיכרון לשמואל צמח בפסאז' הוד בתל אביב
רחבת שמואל צמח ברחוב אביאל בפתח תקווה
**שמואל צמח** (21 במאי 1932 - 15 באוקטובר 2017) היה מפיק, אמרגן ואיש תרבות ישראלי.

ביוגרפיה
--------

צמח נולד בפתח תקווה. הוא החל את דרכו כמארגן פסטיבלי ריקודים ופסטיבל באר שבע בשנות ה-50. היה שליח המדינה בארצות הברית במשך שנה וארגן שם את חגיגות העשור למדינת ישראל. היה מנהל ההפקה של להקת כרמון, מפיק מחזות זמר בתיאטרון גיורא גודיק.
צמח הפיק בארץ גרסאות עבריות למחזות זמר כמו "כנר על הגג", "גברתי הנאוה" ו"סיפור הפרברים".לאחר מכן נהפך לאחד ממפיקי המופעים הבולטים בישראל ונחשב לחלוץ הופעות האצטדיונים בישראל.

צמח היה מפיק ואמרגן עצמאי אשר הביא ארצה אמנים מן השורה הראשונה, בהם אנריקו מסיאס, פרנק סינטרה, מרסדס סוסה, הבולשוי הרוסי, לאונרד כהן, אריק קלפטון, ג'ואן באאז ורבים אחרים.

שימש נשיא כבוד לתמיד של ארגון האמרגנים בישראל, יקיר העיר תל אביב, וזוכה בפרס אמ"י למפעל חיים לשנת תשס"ט.

בטקס פרסי אקו"ם של שנת 2017, קיבל פרס מפעל חיים על תרומתו להעשרת התרבות בישראל.

עיריית תל אביב קבעה לזכרו לוחית זיכרון בכניסה לפסאז' הוד ברחוב דיזנגוף היכן שהיה משרדו.

הרחבה מאחורי היכל התרבות בפתח תקווה נקראת על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שמואל צמח
* שמואל צמח, ברשת החברתית פייסבוק
* שמואל צמח באתר איגוד האמרגנים
* איתי שטרן, מת האמרגן שמואל צמח, חלוץ הופעות האיצטדיונים בארץ, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2017
* המפיק והאמרגן שמואל צמח הלך לעולמו בגיל 85, באתר וואלה!‏, 15 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך עמוד הפייסבוק של שמואל צמח
2. ↑  שמואל צמח וצבי אבני – בין יקירי תל אביב, באתר "הבמה", 25 באפריל 2004
3. ↑  טל פרי, ‏פרס מפעל חיים לאמרגן ולמפיק הוותיק שמואל צמח, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310563605171
* ISNI: 0000 0004 0278 5155
* VIAF: 298681249
* WorldCat (עם VIAF): 298681249

 |
כרזה של הברית כנגד האנטישמיות
**ברית חיילי החזית היהודים** (בגרמנית: **Reichsbund jüdischer Frontsoldaten**, בר"ת: **RjF**) הייתה ארגון יהודי גרמני של חיילים משוחררים שלחמו למען גרמניה במלחמת העולם הראשונה, שהוקמה בראשיתהּ של רפובליקת ויימאר. לברית הייתה זיקה למפלגת העם הגרמנית.

הברית נוסדה בחודש פברואר 1919 בידי האופטמן (סרן) ליאו לוונשטיין (Löwenstein), ופעלה לקידום שתי מטרות: להילחם בגל האנטישמיות שהרים את ראשו בגרמניה, ובייחוד בטענה של אגדת תקיעת הסכין בגב, שלפיה תבוסת גרמניה במלחמה נגרמה כתוצאה מחבלה פנימית של היהודים והמרקסיסטים, ולשמש ארגון אשר יאגד את ותיקי הקרבות היהודיים, בדומה לארגונים אחרים של ותיקי המלחמה שקמו בגרמניה לאחר סיומה.

בשיאהּ היו בברית 30–40 אלף חברים ב-360 סניפים, והיא הוציאה לאור את העיתון "המגן" (*Der Schild*). מבחינה פוליטית הייתה הברית פטריוטית-גרמנית, ועמדתה הייתה אנטי-ציונית, מאחר שהאמינה שגרמניה היא מולדת היהודים, ושעליהם לדבוק בה ולהילחם על מקומם בה עד להתבוללות מוחלטת בחברה הגרמנית.

עלייתו של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 פגעה קשות ביעדי הברית, וחבריה החלו למצוא עצמם מופלים בידי הנאצים. בעזרתו של נשיא גרמניה פאול פון הינדנבורג הוכרז שירותם בחזית כגורם בר התחשבות, אולם עם מותו של הינדנבורג בשנת 1934 וקבלת חוקי נירנברג בשנה שלאחר מכן, התפוגגה ההגנה ששירותם בחזית סיפקה להם. הברית הפסיקה את פעילותה בשנת 1936, ובשנת 1938 פורקה.

ראו גם
------

* אגדת תקיעת הסכין בגב

קישורים חיצוניים
----------------

* ברית חיילי החזית היהודים, באתר יד ושם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jews and the German State: The Political History of a Minority, 1848-1933 עמ' 233-234

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266937205171
* GND: 812886-8
* LCCN: n86047834
* NKC: zmp20221160975
* VIAF: 39151431588056301803
* WorldCat: viaf-39151431588056301803

 |
הרב **אברהם שמשון שלום הלפרין** (נולד בט"ז באב ה'תש"ג (אוגוסט 1943)) הוא האדמו"ר הנוכחי של חסידות וסלוי. בנו של הרב יעקב יוסף שלמה הלפרין ונינו של הרב שלום הלפרין, אבי שושלת חסידות ווסלוי.

תולדותיו
--------

אביו היה מנהיג לחסידים בבוקרשט ולפני כן בגאלאץ. אמו של הרב אברהם שלום שמשון הייתה בתו של הרב יעקב שמשון קנר (הרבי מטשחויב), חתנו של רבי משה משינאווא.

למד בישיבת באר יעקב אצל הרב משה שמואל שפירא. הוא נישא לטובה בת הרב אברהם יהושע השיל ברים, ראש ישיבת "תפארת ישראל" של חסידות בויאן בירושלים (נפטרה בתשפ"א, 2020). היה ראש כולל "תומר דבורה" בבני ברק ורב בעמנואל.

האדמו"רות
---------

בשנת ה'תשמ"ה, על-פי צוואת אביו החל לכהן כאדמו"ר מווסלוי. הוכתר לאדמו"ר על ידי האדמו"ר רבי יצחק פרידמן מבוהוש. הוא נמצא מידי שבת בתל אביב ומארח אורחים רבים על שולחנו. כמו כן פתח בית מדרש ברמת אהרן בבני ברק, ובו הוא עורך את הטישים בימי ההילולא של אבותיו.

הוא עורך התוועדות גם ביום ההילולא של האדמו"ר משטפנשט וזאת בעקבות מסורת שלפיה העביר רבי אברהם יהושע השיל פרידמן, האדמו"ר מאדז'וד-שטפנשט, את שרביט ההנהגה של חסידות שטפנשט אל האדמו"ר מוואסלוי-גאלאץ.[דרוש מקור]

מילדיו
------

* הרב יצחק, חתן הרב דוד משה פרידמן נכד רבי ישראל פרידמן מטשורטקוב
* הרב ראובן, קהילה בציריך, חתן רבי אברהם אביש וייס מספינקה
* משה, חתן הרב שפיגל, האדמו"ר מאוסטרוב קאלושין – ניו יורק
* חיים דוב, רב בית המדרש וואסלוי בבני ברק, חתן דודו האדמו"ר מבוהוש

קישורים חיצוניים
----------------

* האדמו"ר מוואסלוי תגית באתר JDN

הערות שוליים
------------

1. ↑  שימי שפר, ‏בערב יום כיפור: הרבנית מוואסלוי הובאה למנוחות, באתר כיכר השבת, 27 בספטמבר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012098668405171

 |
אגרומשוב, 2005
**אגרומשוב** היא התערוכה הבינלאומית השנתית לחקלאות. אגרומשוב החלה כתערוכה שנדדה בין הקיבוצים בישראל. התערוכה הראשונה התקיימה ביולי 1991 בקיבוץ גלאון, מאז 1998 התערוכה מתקיימת באקספו תל אביב. מוצגים בה טכנולוגיות חקלאיות, כלים חקלאיים, תוצרת חקלאית ועוד.

התערוכה, המאורגנת על ידי חברת משוב גרופ, הוקמה ביוזמת חיים אלוש והיא מציגה בכל שנה טכנולוגיות המסייעות לפתור את משבר המזון העולמי, המחסור העולמי ההולך וגובר במים, וכדומה. קהל היעד של התערוכה מורכב מחקלאים, ספקי תשומות, משווקים, חוקרים, מדריכים, מפיצים, משקיעים וכדומה. בסך הכל, מבקרים בה עשרות אלפי אנשים מדי שנה.

תולדות התערוכה
--------------

תערוכת החקלאות השנתית "אגרומשוב" התקיימה לראשונה ביולי 1991 בקיבוץ גלאון שבדרום, התערוכה הראשונה התקיימה בשטחים חקלאים ובתוך חממות שנבנו במיוחד לצורכי התערוכה. הנהלת התערוכה יזמה את התערוכה כתערוכה חקלאית נודדת מתוך כוונה לקיים אותה בכל שנה ביישוב חקלאי אחר. בשנת 1992 התקיימה התערוכה בקיבוץ תל יצחק שבשרון.

בשנת 1993 נדדה התערוכה לקיבוץ געש והתקיימה שם במשך 5 שנים מ-1993 ועד 1997. בשלב זה החליטה הנהלת התערוכה להפוך את התערוכה לתערוכה מרכזית שיוכלו להגיע אליה גם חקלאים מהצפון גם מהדרום וגם מהמרכז, במטרה לשפר את התנאים למבקרים והמציגים בתערוכה ואף לדאוג לחדרי מלון עבור האורחים מחו"ל. לשם כך הועברה התערוכה החקלאית לאקספו בתל אביב.

תערוכת "אגרומשוב" היא תערוכת החקלאות הבינלאומית היחידה המתקיימת בכל שנה באקספו תל אביב מאז 1998 במבנים ממוזגים. בתערוכה מציגות חברות מהארץ ומרחבי תבל כגון: נטפים, נען מוצרי השקיה, סינג'נטה, מונסנטו, פלורהולנד ותנובה. בתערוכה מוצגים פתרונות טכנולוגיים המאפשרים להגדיל את התפוקה והיבולים, "אגרומשוב" נותנת דגש גם להיבטים של שיווק התוצרת החקלאית ובכל שנה זני פירות וירקות חדשים.

בשנת 2011 הוקם לראשונה ביתן של הרשות הפלסטינית בתערוכה שם הציגו כלים חקלאים, ירקות ושמן זית תוצרת החקלאים מהרשות, שר החקלאות של הרשות הפלסטינית היה אורח הכבוד של התערוכה ואף נאם במושב הפתיחה.

בספטמבר 2022 התקיימה התערוכה בבנייני האומה בירושלים. פרס מפעל חיים לחקלאות הוענק אז לנועם בלום שנפטר ביוני 2022.

טקס נבחרי השנה בחקלאות
----------------------

טקס "נבחרי השנה בחקלאות", שבו ניתנים אותות הוקרה לחקלאים, למדריכים ולחוקרים חקלאיים מתקיים בכל שנה במסגרת תערוכת החקלאות "אגרומשוב" במעמד שר החקלאות, יו"ר הלובי החקלאי, יו"ר מרכז המועצות האזוריות ומזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל.

כנסים בתערוכה
-------------

בכל שנה מתקיימים במקביל לתערוכה כנסים בילאומיים העוסקים בבעיות העולמיות כגון משבר המזון העולמי, כמו כן מתקיימים במסגרת התערוכה כנסים מקצועיים לחקלאים מישראל כגון: כנס רפתנים, כנס עובדי הפלחה ועוד.

ראו גם
------

* חקלאות
* משוב חקלאות
* תערוכת קלינטק

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אגרומשוב
* אתר של התערוכה

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועם בלום, "מלך הצבר", הלך לעולמו כחודשיים לפני שהוענק לו פרס מפעל חיים בחקלאות - משוב ניוז, באתר קבוצת משוב, ‏ביוני 2022
**בני הזוג סזפן וקלרה בראדלו , בניהם אנתוני, יוג'יניוס ותדאוס, ובתם פראנצ'יסק** (בפולנית: **Bradlo Szczepan, Klara, Antoni, Eugeniusz,Tedeus &Franciszka**), הוכרו כחסידי אומות העולם, לאחר שהצילו יהודים בתקופת השואה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

סזפן בראדלו היה חוואי פולני עני, שהתגורר עם אשתו קלרה, שלושת בניהם - אנתוני, יוג'יניוס ותדאוס והבת פרנצ'סקה, בעיר טרנוב. בני המשפחה היו קתולים אדוקים ופעלו ממניעים דתיים הומניטריים.משפחת בראדלו הצילה 13 יהודים, שהסתתרו אצלם במשך 26 חודשים ו-10 ימים, מדצמבר 1942 עד 17 בינואר 1945.

בדצמבר 1942 פנו אל בראדלו שני יהודים מסלוטוואה בשם אברהם איינזפרוך ובנימין דרזביץ' וביקשו שיסתיר אותם ואת בני משפחותיהם מפני הגירוש הצפוי לגטו טרנוב. המשפחה המורחבת כללה 13 יהודים, 6 בני משפחת בוכנר, 3 בני משפחת רייך, וכן את ישראל חמל, אברהם אינספרוצ',ואת בני הזוג בוכנה ובנימין דרסזוויקס. סזפן, בסיוע היהודים, חפרו בונקר מסתור מתחת לערימת שחת שם הסתתרו וישנו על מיטות קומתיים שבנו מקרשים. על מנת לספק למשפחת בראדלו ולמשפחות היהודים שהסתירו די מזון מבלי להיתפס, המשפחה נהגה לרכוש דגני חיטה וילדיהם סייעו בטחינתם לקמח.

במשך כל התקופה דאגה משפחת בראדלו לכל מחסורם וצרכיהם של היהודים שהסתתרו בביתם, כולל כביסה ומזון מבושל. לעיתים בלילות הצליחו היהודים להשיג בעצמם קצת מזון נוסף, כשיצאו מהבונקר ויצרו קשר עם חקלאי מהסביבה. על פי עדותה של בת משפחת בראדלו, פראנצ'יסקה, התקשורת בין בני המשפחה לבונקר המחבוא הייתה באמצעות תעלה, שדרכה הועבר מזון לבונקר והוצאה פסולת. במהלך התקופה לקתה אם המשפחה קלרה בבעיות נפשיות כתוצאה מהלחץ, שנגרם עקב הסתרת היהודים ובסופו של דבר נפטרה. לאחר מותה הופקד הטיפול במשק הבית בידי הבת פראנצ'יסקה. כחצי שנה לפני שחרור האזור על ידי הצבא האדום, נאלצו בני משפחת בראדלו לארח בביתם גם ארבעה אנשים זרים שנעקרו מבתיהם. הדבר הגביר את הסיכון להלשנה אולם המשפחה לא נרתעה מלהמשיך ולעזור.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר פרסום מעשה ההצלה של המשפחה ברבים, כנופיית לאומנים פולנים האשימה את המשפחה בבגידה. הם שדדו את המשפחה ודרשו כופר. רוב היהודים שניצלו בזכות המשפחה שמרו על קשר עם ילדיהם של סזפן וקלרה גם אחרי המלחמה.

הכרה והנצחה
-----------

כל בני משפחת בראדלו זכו לקבל את תואר חסידי אומות העולם ב־6 בפברואר 1986. שמותיהם נחקקו בקיר הזיכרון בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  תיק חסידי אומות עולם מס' 3351, ארכיון יד ושם.
2. 1 2  sprawiedliwi
3. ↑  אתר יד ושם, ערך משפחת בראדלו
***First Time*** הוא אלבום האולפן הראשון של הזמרת הישראלית מאיה סימנטוב, כמו גם אלבום רשמי של המפיק מוזיקלי הישראלי עופר ניסים. האלבום יצא לאור ב-1 בדצמבר 2005, על ידי חברת התקליטים IMP רקורדס. האלבום כלל את להיטי המועדונים "Heart Breaking",‏ "Rain" ו-"Perfect Love" שזכו להשמעות רבות בפלטפורמות הסטרימינג השונות.

אף על פי שיצא בשנת 2005, נחשב *First Time* לאחד מהאלבומים הישראליים המושמעים ביותר בכל הזמנים בספוטיפיי, עם סך מצטבר של למעלה מ-10 מיליון השמעות. השיר "First Time" (שיר הנושא של האלבום) נחשב לאחד מ-35 השירים הישראליים המושמעים ביותר בכל הזמנים בספוטיפיי. גם "Alone" זכה להצלחה כאשר צבר למעלה מ-1.9 מיליון השמעות.

רקע והצלחה
----------

בשנת 2005 ראה אור אלבומם הבינלאומי הראשון של סימנטוב ועופר ניסים, *First Time*, וזאת במקביל לשני אלבומים בישראל: גרסה מקומית ל-*First Time* ו-*The Remixes*, אלבום רמיקס שהפיק ניסים ללהיטים של זמרים ישראלים ובינלאומיים. עם סימנטוב הפיק מספר להיטים, בהם "Summer Night City",‏ "Alone",‏ "Perfect Love",‏ "Rain",‏ "Heart Breaking והשיר "כל העולם". לאור הצלחת *First Time*, יצא בשנת 2006 האלבום *Second Time* אשר כלל רמיקסים ושני שירים חדשים: "On My Own" והלהיט "Be My Boyfriend".

בזכות שני האלבומים *First Time* ו-*Second Time* זכו סימנטוב וניסים להצלחה בינלאומית, מה שהוביל אותם להוציא אלבום שלישי בשנת 2010, *Over You*.

רשימת רצועות
------------


| *First Time* |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | The Whole World | 4:48 |
| 2. | Heart Breaking | 6:42 |
| 3. | First Time | 7:10 |
| 4. | On My Own | 8:27 |
| 5. | Alone | 8:24 |
| 6. | Rain | 8:01 |
| 7. | Anything Sinai | 7:59 |
| 8. | Searching | 7:45 |
| 9. | Summer Night City | 7:46 |
| 10. | Only You | 7:59 |
| 11. | That's The Way I Like It | 3:57 |
| **משך כולל:** | **79:05** |

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי First Time באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz First Time באתר MusicBrainz
* Discogs First Time באתר Discogs

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  *First Time*, נבדק ב-2021-07-02
2. 1 2 3  *Second Time*, נבדק ב-2021-07-02
3. ↑  *First Time (Offer Nissim feat. Maya)*, נבדק ב-2021-07-02
4. ↑  *Over You*, נבדק ב-2021-07-02

| מאיה סימנטוב |
| --- |
| דיסקוגרפיה |
| אלבומי אולפן | *First Love* • *Second Time* • *Over You* |
| סינגלים | "First Time" • "Be My Boyfriend" • "Everybody Needs a Man" |
| ערכים קשורים | "אקס פקטור ישראל" (2021) • ישראל באירוויזיון 2022 • עופר ניסים • IMP |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 2270ef2f-08a8-3026-97a8-2d44a28ec9ce

 |
**אַבּוּ אלְ-קִיעַאן** (בהיגוי בדואי - אבו אל-גיעאן, בערבית: **أبو القيعان** – אבי הבקעות) הוא שבט בדואי המתגורר בנגב. מרבית בני השבט מתגוררים ביישוב חורה והיתר בכפרים הבלתי מוכרים עתיר ואום אלחיראן.

היסטוריה
--------

השבט הגיע לנגב בסוף המאה ה-19 והתיישב ליד המקום בו הוקם לימים, ב-1946, קיבוץ שובל. לאחר מלחמת העצמאות השתלט קיבוץ שובל על האדמות, ובני השבט נדדו משם, עד שב-1956 התיישבו בהוראת המושל הצבאי הישראלי באזור נחל יתיר. לשבט הוחכרו 7,000 דונם.

בשנת 1989 הוקם היישוב הבדואי חורה, בין השאר עבור בני השבט. מתוך 4,300 אנשי השבט, 3,200 עברו לגור ביישוב, אך כ-1,000 נשארו בכפרים הבלתי מוכרים עתיר ואום אלחיראן. מכיוון שהממשלה לא הכירה ביישובים האלה, תושביהם נשארו ללא חיבור לתשתיות, לרבות חשמל, מים זורמים וביוב.

ב-2013 עמד היישוב הבלתי מוכר אום אלחיראן בפני הריסה. זאת, לאחר דחיית עתירת התושבים לבג"ץ.

ב-2022 ביצע אחד מבני השבט את הפיגוע המשולב בבאר שבע. נכבדי השבט גינו את הפיגוע ופרסמו: ""אנו מגנים בתוקף את הפיגוע הרצחני שגבה את חייהם של אזרחים חפים מפשע. האירוע הקשה הנו מקרה אינדיבידואלי של אדם בודד, ואינו מייצג את בני השבט שומרי החוק שתמיד דגלו בחיים משותפים"".

ראו גם
------

* בדואים בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* איך "העבירו" את משפחת אבו אלקיעאן לואדי עתיר? באתר "התחברות-תראבוט"

הערות שוליים
------------

1. ↑  דור המדבר: הבדווים וישראל, באתר השילוח, ‏2021-01-19
2. ↑  עמוס גבירץ, הפינוי המושתק של אזרחים ישראלים, באתר הארץ, 9 בינואר 2017
3. ↑  אתר למנויים בלבד נחום ברנע, כוחותינו לא חזרו בשלום, באתר "ידיעות אחרונות", 20 בינואר 2017
4. ↑  שבט אבו אלקיעאן: "מגנים בתוקף את הפיגוע הרצחני", באתר ערוץ 7
**הקתדרלה הצרפתית** (בגרמנית: **Französischer Dom** - "פרנצזישר דום") היא כנסייה פרוטסטנטית הממוקמת במרכז ברלין בצידה הצפוני של כיכר הז'נדארמנמארקט, מול הקתדרלה הגרמנית.

הכנסייה נבנתה בין השנים 1701–1705 עבור הקהילה ההוגנוטית שהתגוררה בעיר. בשנת 1785 נבנתה ליד הכנסייה כיפת הקתדרלה על פי תכנונו של האדריכל קארל פון גונטארד. 

הכנסייה נהרסה לחלוטין במלחמת העולם השנייה ושוקמה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

כיום פועל בכיפה מוזיאון להיסטוריה הוגנוטית.

מקור השם
--------

אף שכיום נקראת הכנסייה "הקתדרלה הצרפתית" - מקור שמה במילה "כיפה" בצרפתית "dome" ולא במילה הגרמנית לקתדרלה ("Dom").

היסטוריה
--------

הכנסייה בשנת 1857 (בימין התמונה).
הכנסייה בשנת 1900 (בימין התמונה).
פעמוני הכנסייה
לאחר תכנון הכיכר בשנת 1688 על ידי יוהאן ארנולד נרינג בהוראות הנסיך פרידריך השלישי (לימים פרידריך הראשון, מלך פרוסיה), התיישבו סביבה מתיישבים הוגנוטים אשר ברחו מצרפת והורשו להתיישב בפרוסיה בעקבות האדיקט של פוטסדאם משנת 1685 אשר הבטיח לבני כל הדתות חופש פולחן.

הכנסייה הצרפתית נבנתה בין השנים 1701–1705 עבור הקהילה ההוגנוטית. בעת בנייתה הייתה הכנסייה זהה בצורתה לכנסייה ההוגנטית שנהרסה בסאן מוריץ בעמק המארן שבצרפת. הכיפה של המבנה וחזיתות המבנה נוספו למבנה הכנסייה בשנת 1785 על פי תכנונו של האדריכל קארל פון גונטארד בהוראת המלך הפרוסי פרידריך השני. 

מאז שנת 1935 פועל בכנסייה מוזיאון להיסטוריה של ההוגנוטים בגרמניה.

במהלך הפצצות מלחמת העולם השנייה נהרסה הכנסייה. עבודות השיקום החלו בשנת 1981 והסתיימו בשנת 1987 - בה הותקנו במגדל הכנסייה 60 פעמונים במסגרת אירועי ציון 750 שנה להיווסדה של ברלין.

בין השנים 2004–2006 שופצה חזית הכנסייה בעלות של 6 מיליון אירו. במסגרות עבודות אלה הוחלפו 18 מ-60 פעמוני הברונזה של הכנסייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקתדרלה הצרפתית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקתדרלה הצרפתית (בצרפתית)
* הקתדרלה הצרפתית, ברשת החברתית טוויטר

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל ברלין** |
|  | **פורטל גרמניה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007429870905171
* GND: 4414812-4
* LCCN: n97050527
* MusicBrainz: 201cd83f-42a8-4026-a424-e0e36d28c338
* VIAF: 247815144
* WorldCat: lccn-n97050527

 |
**ג'יימס מלוויל** (באנגלית:**Sir James Melville**, ‏ 1535–1617) היה דיפלומט וסופר סקוטי.

ביוגרפיה
--------

ג'יימס מלוויל נולד בשנת 1535 והיה הבן השלישי של ג'ון מלוויל ליירד מריית'. הוא הואשם בבגידה והוצא להורג בשנת 1548. ג'יימס הצעיר בשנת 1549 עבר לצרפת והיה המשרת האישי של מרי סטיוארט. בשנת 1557 הוא השתתף בקרב כחלק של כוחות צרפת ונפצע. כמו כן הוא ביצע מספר שליחויות דיפלומטיות עבוד אנרי השני, מלך צרפת.

בשנת 1561 ביחד עם מרי סטיוארט מלוויל חזר לסקוטלנד. הוא קיבל ממנה מלגה והמשיך לבצע עבורה שליחויות שונות. בין היתר הוא היה השליח המיוחד לאליזבת הראשונה, מלכת אנגליה בעניינים הקשורים לחתונה של הנרי סטיוארט, לורד דרנלי.

ביוני 1566 הוא ביקר את מרי באדינבורו ולאחר לידת בנה ג'יימס נסע ללונדון עם הבשורות. בשנת 1567 בעקבות רצח של לורד דרנלי, מלוויל הזהיר את מרי סטיוארט על הסכנות הצפויות. בהמשך הוא ביצע מספר שליחויות שקיבלו הכרה מג'יימס כאשר הוא הגיע לשלטון.

ביום הכתרת אן, נסיכת דנמרק בשנת 1590 ג'יימס מלוויל קיבל תואר אצולה ומתנה מיוחדת מהמלך. מלוויל היה בצוות ששירת את המלכה, אך כאשר בשנת 1593 מונה צוות יועצים חדש הוא לא נכלל בו.

ג'יימס מלוויל קיבל אחוזה כירושה ובשנת 1603 פרש מהשרות. זאת אף על פי שג'יימס הראשון ביקש ממנו לעבוד ללונדון ולהמשיך בשרות הממלכתי. בהיותו באחוזה הוא כתב ספר זיכרונות על פעילותו. הספר התגלה רק בשנת 1660 ופורסם בשנת 1683.

ג'יימס מלוויל נפטר באחוזתו ב-13 בנובמבר 1617.

ג'יימס מלוויל היה נשוי לכריטינה בוסוול. לזוג נולד בן ושתי בנות. המשוררת אליזבת מלוויל היא ביתו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274064805171
* GND: 122535731
* ISNI: 0000 0001 1060 3348
* LCCN: n85144355
* NLG: 152836
* NTA: 284852104
* Trove: 920189
* VIAF: 45185695
* WorldCat: lccn-n85144355

 |
**הנדנדה** (בצרפתית: **L'Escarpolette**) הוא ציור בשמן של הצייר הצרפתי ז'אן אונורה פרגונאר מהמאה ה-18. היצירה מוצגת באוסף וולאס שבלונדון, והיא נחשבת כאחת מהיצירות החשובות ביותר בתקופת הרוקוקו וכיצירתו הנודעת ביותר של פרגונאר.

אודות היצירה
------------

בציור מתוארת אישה צעירה המתנדנדת על נדנדה. בצד שמאל ניתן לראות גבר צעיר שחבוי מבין השיחים ושנמצא בנקודת תצפית על הנערה. בצד ימין עומד בין הצללים גבר מבוגר המושך בנדנדה. ניכר כי הגבר המבוגר אינו מבחין בגבר הצעיר. האישה משליכה את נעלה השמאלית בעוד היא מתנדנדת. בציור ישנם שני פסלים; האחד משמאלה ומעל האישה המתנדנדת. הפסל שם את ידו על פיו כסימן לשתיקה. צמד הפסלים השניים נמצא לצד האיש המבוגר בצד ימין.

הציור הוזמן תחילה מהצייר גבריאל פרנסיוס דויאן (אנ'), והבקשה כללה ציור של אדם והפילגש שלו. דויאן סירב לבקשה מפני קלות הדעת של מהות היצירה, והוא העביר את המשימה לפרגונאר. בבקשה הצייר נדרש לצייר בישוף שדוחף את הנדנדה, אבל פרגונאר צייר אדם פשוט במקום איש דת. סגנון היצירות ה"קלות דעת" הוביל לדיון נרחב בקרב פילוסופים של עידן הנאורות שטענו כי אדם מכובד צריך לבקש אומנות המתאימה למעמדו ולא יצירות בסגנון "קליל דעת".

זהות מחזיק הציור הראשון לא ידועה. ידוע שהציור הוחזק על ידי איכר שהוצא להרוג על ידי גיליוטינה ב-1794 ולאחר מכן הציור הוחרם על ידי הממשלה. גם המרקיז ראזין דה סיינט מארק (אנ') והדוכס צ'ארלס דה מורני (אנ') החזיקו את הציור לתקופות מסוימות. לאחר מותו של דה מורני בשנת 1865, לורד הרטפורד, ריצ'רד סימור-קונווי (אנ'), רכש את הציור במכירה פומבית. לורד הרטפורד היה מייסד של אוסף וולאס, היכן שהיצירה מוחזקת עד היום.

ישנם עוד שני עותקים ליצירה; האחד היה שייך לאדמונד ג'יימס דה רוטשילד ובו לאישה הייתה שמלה כחולה ולא ורודה כמו ביצירה המקורית. עותק שני של הציור נמצא כיום במוזיאון למבינט (אנ') שבורסאי, וזוהי גרסה קטנה יותר מהציור המקורי. פרגונאר לא צייר את שני העותקים. 

היצירה השפיעה והיוותה השראה על אמנים אחרים. כמו כן, היצירה זכתה להתייחסויות רבות בתרבות הפופולרית. למשל, המשורר האמריקאי ויליאם קרלוס ויליאמס כתב פואמה בשם "דיוקנה של הגברת" שבה ישנה התייחסות ליצירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנדנדה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ingamells, 164.
2. ↑  Collé, Charles. Journal et mémoires de Charles Collé sur les hommes de lettres, les ouvrages dramatiques et les événements les plus mémorables du règne de Louis XV (1748-1772). III. Paris: Firmin Didot Frères, Fils et Cie. pp. 165–166.
3. ↑  "Fragonard, The Swing", khanacademy.org (באנגלית)
4. ↑  Ingamells, 165.
5. ↑  Wallace Collection (1908). Catalogue of the Oil Paintings and Water Colours in the Wallace Collection (8th ed.).
6. ↑  Bremmer, Jan (1991). From Sappho to De Sade: Moments in the History of Sexuality. Routledge. pp. 80–81. מסת"ב 978-0-415-06300-5.
7. ↑  "L'escarpolette", Catalogue des Collections des Musées de France (בצרפתית)
8. ↑  "Portrait of a Lady", University of Illinois (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13328254x (data)
* GND: 4583926-8
* LCCN: n98082351
* SUDOC: 035668784
* VIAF: 176725526
* WorldCat (עם VIAF): 176725526

 |
**HBsAg** הוא אנטיגן לנגיף HBV, מחולל דלקת כבד נגיפית מסוג B. הימצאותו עשויה להצביע על הידבקות בנגיף זה. הקופסית (capsid), המעטפת החיצונית של הנגיף, בנויה מחלבונים משאר הנגיף. אנטיגן HBsAg נקשר לאחד החלבונים הללו, הבונים את מעטפת הנגיף. בכ-5% מהנבדקים מתקבלות תוצאות חיוביות שגויות, לרוב עקב מחלות אחרות.

תרשים מפושט של האנטיגנים העוטים את מעטפת נגיף HBV. הדיסקיות החומות מסמלות את אנטיגן HBsAg.
כיום משתמשים בחיידקי קולי מהונדסים גנטית לייצור האנטיגן בכמויות הדרושות לבדיקת ELISA להימצאות נגיף HBV. הוא מצוי בסרום של נשאי נגיף HBV, כמו גם בנבדקים בריאים במדינות טרופיות ובדרום-מזרח אסיה. הימצאו עשוי להעיד על נשאות כרונית של הנגיף, אך דווקא התפתחות דלקת כבד נגיפית מסוג B כרוכה בירידת ריכוז מעטפת הנגיף בדם, המביאה לתוצאה שלילית בבדיקת HBsAg.

המטען התורשתי של נגיף HBV. מסגרת הקריאה הפתוחה המקודדת לאנטיגן HBsAg מסומנת בירוק.
האנטיגן בודד לראשונה בשנת 1963 על ידי המדען האמריקאי היהודי ברוך שמואל בלומברג, בסרום של אוסטרלי אבוריג'יני. בלומברג ועמיתיו כינו את הממצא "אנטיגן אוסטרליה", אך כינוי זה אינו נפוץ עוד. על תגלית זו ותובנות נוספות בדבר דלקת הכבד הנגיפית הוענק לבלומברג פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 1976.

הערות שוליים
------------

1. ↑  על בדיקת אנטיגן HBsAg באתר אינפומד.
2. ↑  Blumberg B.S. Alter H.J. Visnich S. **A "New" New Antigen in Leukemia Sera.**, JAMA. 1965 Feb 15;191:541-6, PMID 14239025

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558059505171
* BnF: cb11979078d (data)
* LCCN: sh85060294

 |
**איילה מלאך-פיינס** (18 ביולי 1945 – 23 בספטמבר 2012) הייתה פסיכולוגית חברתית, ארגונית וקלינית ישראלית, פרופסור באוניברסיטת בן-גוריון שכיהנה בה כדיקנית הפקולטה לניהול.

קורות חיים
----------

איילה מלאך-פיינס נולדה בקירגיזסטן ליהודית וזאב מלאך, פליטים מפולין שברחו מזרחה לברית המועצות בזמן מלחמת העולם השנייה. ב-1949 עלו ארצה והתיישבו בהרצליה.

למדה בבית הספר על-שם יוסף-חיים ברנר ובבית הספר התיכון בעיר מגוריה. למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וב-1967 קיבלה תואר ראשון. שירתה בצה"ל כקצינת פסיכולוגיה בחיל האוויר. לאחר שחרורה סיימה תואר שני ושלישי בפסיכולוגיה באוניברסיטת בוסטון, ב-1971 וב-1974 בהתאמה. עבודת הדוקטור שלה הייתה בנושא "The Shift to Competition in the Prisoner's Dilemma Game". בין השנים 1984–1992 עבדה כעוזרת מחקר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, כפרופסור במשרה חלקית בבית הספר לפסיכולוגיה ובאוניברסיטת JFK בקליפורניה.

בין 1992 ל-1996 עבדה כמרצה במחלקה לפסיכולוגיה ובבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל אביב ובין 1995 ל-1998 כראש המחלקה לפסיכולוגיה במכון הטכנולוגי בחולון.
לאחר מכן כיהנה כ-6 שנים כראש המחלקה למנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון ובהמשך כדיקן הפקולטה לניהול באוניברסיטה זו.

מחקריה
------

מחקריה של פרופ' מלאך-פיינס עוסקים במחקר השחיקה בעבודה ובחיי הנישואין בקרב זוגות כפולי קריירה; לחץ ושחיקה בקרב צוותים בינלאומיים וירטואליים; הבטים פסיכולוגיים ותרבותיים של יזמות; והבטים פסיכולוגיים בבחירת קריירה בניהול וביזמות. היא פיתחה מדד שחיקה אשר משמש חוקרים ברחבי העולם. בין פרסומיה בנושא נמצא הספר "שחיקה בעבודה: גורמים, תוצאות ודרכי התמודדות" שיצא לאור בעברית בהוצאת מודן. בנוסף פרסמה תשעה ספרים אחרים, שלושים פרקים בספרים ולמעלה ממאה מאמרים מדעיים. ספריה שנכתבו באנגלית תורגמו לשפות רבות כולל צרפתית, ספרדית, גרמנית, יוונית, פולנית, טורקית, קוריאנית, סינית ויפנית.

מספריה
------

* "שחיקה בעבודה: גורמים, תוצאות ודרכי התמודדות" (בהוצאת מודן)
* "התאהבות: כיצד אנו בוחרים במי להתאהב" (בהוצאת מודן)
* "פסיכולוגיה של המינים" (בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה)
* "הלהטוטנית. האישה העובדת: בעיות ופתרונות" (עם עובד)
* "שחיקה נפשית: מהותה ודרכי התמודדות עמה" (צ'ריקובר)
* "אהבה ושחיקה בחיי הנישואין: גורמים ודרכי התמודדות" (צ'ריקובר)
* "קינאה רומנטית: צילה של האהבה" (צ'ריקובר)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איילה מלאך פיינס** בוויקישיתוף
* איילה מלאך פיינס, ברשת החברתית Goodreads
* איילה מלאך פיינס, באתר ResearchGate
* איילה מלאך-פיינס, אוניברסיטת בן-גוריון
* פרופ' מלאך-פיינס (אורכב 23.01.2020 בארכיון Wayback Machine), עם עובד
* איילה מלאך-פיינס, אתר לזכרה
* רשימת הפרסומים של איילה מלאך פיינס, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הילה ויסברג, המשנה שהותירה אחריה איילה מלאך-פיינס: מצאו משמעות לחייכם, באתר TheMarker‏, 27 בספטמבר 2012
* עופר אדרת, ידעה לאהוב, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2012
* איילה מלאך-פיינס (1945-2012), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264944305171
* BNE: XX897156
* BnF: cb12663436j (data)
* CANTIC: a11104454
* GND: 173790097
* ISNI: 0000 0001 1030 5623
* LCCN: n80069269
* NDL: 00515550
* NLA: 36751581
* NTA: 07455087X
* SUDOC: 068896859
* VIAF: 87793689
* WorldCat: lccn-n80069269

 |
**הפיגוע במקדש השן** התרחש ב-25 בינואר 1998, כאשר משאית תופת התפוצצה בסמוך לחזית מקדש השן בעיר קאנדי שבסרי לנקה. את הפיגוע ביצעו טיגריסי השחרור של טאמיל אילם, כחלק ממלחמת האזרחים בסרי לנקה. בפיגוע נהרגו 14 בני אדם, ולמעלה מ-25 נפצעו.

רקע
---

מאז 1983 הייתה סרי לנקה שרויה במלחמת אזרחים, כחלק ממלחמת האזרחים בסרי לנקה בין הרוב הסינהלי והבודהיסטי לבין המיעוט הטמילי-הינדי. ב-1995 הצליח צבא סרי לנקה להשתלט על חצי האי ג'אפנה, שהיה נתון עד אז בשליטתם המורדים, אנשי טיגריסי השחרור של טאמיל אילם. בתגובה, כבשו המורדים את העיר מולאיטיבו, והחלו בסדרה של פיגועי התאבדות נגד מטרות צבאיות ואזרחיות. במאי 1997 פתח הצבא במבצע ניצחון מובטח, שמטרתו להשתלט על הדרכים המובילות לחצי האי ג'אפנה.

הטיגריסים הטמילים בחרו במקדש השן כיעד לפיגוע ממספר טעמים. ראשית, מדובר באתר הבודהיסטי החשוב ביותר בסרי לנקה. פרט לחשיבות הדתית של המקדש, יש לו גם חשיבות לאומית רבה, שכן לפי המסורת הסינהלית, מי שמחזיק בשרידי השן של הבודהה, השמורים במקדש, שולט בסרי לנקה כולה. גם עיתוי הפיגוע, ב-25 בינואר 1998, לא היה מקרי. ב-4 בפברואר עתידה הייתה סרי לנקה לציין 50 שנים לעצמאותה מבריטניה, באירוע בעיר קאנדי במעמד הנסיך צ'ארלס, ולקראת האירוע ניסתה הממשלה ככל יכולתה להציג לעולם את שליטתה במצב חרף מלחמת האזרחים.

הפיגוע
------

בבוקר ה-25 בינואר הגיעו לקאנדי שלושה אנשי הטיגריסים השחורים, יחידת המחבלים המתאבדים של הטיגריסים הטמילים, במשאית עמוסה חומר נפץ. כשהגיעו לרחוב בו שוכן המקדש החלו לירות לעבר החיילים שניצבו בו, ולבסוף, בשעה 6:10, התנגשו חזיתית בשער המקדש, מה שהפעיל את חומר הנפץ. על פי ההערכות, המשאית הכילה 300 עד 400 ק"ג של חומר נפץ. פרט לשלושת המחבלים המתאבדים, נהרגו בפיגוע 13 עוברי אורח, בהם פעוט בן שנתיים. אדם נוסף, שהיה עד ראייה לפיגוע, לקה בלבו ומת. בנוסף, למעלה מ-25 בני אדם נפצעו. הפיגוע גרם להרס רב למבנים בסביבה. המקדש עצמו סבל מנזק בגג ובחזית, והשער נהרס לחלוטין, אך החלקים הפנימיים שלו, ובכלל זה השן הקדושה עצמה, נותרו ללא פגע. ההדף שיצר הפיצוץ היה כה רב, עד כי גם במרחק של 5 ק"מ ממקום הפיגוע נשברו זכוכיות.

השלכות הפיגוע
-------------

הפיגוע עורר זעם רב בציבור. שעות לאחר הפיגוע התגודדו המונים סביב המקדש, והעלו באש מרכז תרבות הינדי ומספר כלי רכב. המשטרה פיזרה את המפגינים בגז מדמיע. הנשיאה צ'נדריקה קומרטונגה, וכן מנהיגים מקומיים, הפצירו בתושבים לא לפגוע בטמילים חפים מפשע, ולמחרת נרגעו הרוחות בעיר.

למחרת הפיגוע החליטה ממשלת סרי לנקה להוציא את הטיגריסים הטמילים מחוץ לחוק. הממשלה אמנם נלחמה בהם מזה 15 שנה, אך נמנעה מלהכריז עליהם כארגון טרור, לאור עמדתה לאורך השנים לפיה ניתן יהיה לאפשר את פעילותו של הארגון כתנועה פוליטית. באותו היום נטל שר ההגנה אנורודהה ראטוואטה את האחריות למחדל האבטחתי שאפשר את הפיגוע, והתפטר מתפקידו. אירועי יום העצמאות שהיו אמורים להיערך בקאנדי נערכו בסופו של דבר בבירה קולומבו. 

מקדש השן נפתח מחדש לציבור ב-10 בפברואר, אך שיקומו נמשך כשנה וחצי, והושלם רק באוגוסט 1999. הגג נבנה מחדש, וכך גם מספר פסלים שהיו בחצר ונהרסו. במהלך עבודות השיקום והשחזור במקדש נתגלו מספר ציורי קיר מהמאה ה-18, שקיומם לא היה ידוע עד אז.

ב-2003 הועמדו לדין שישה אנשי הטיגריסים הטמילים שהיו מעורבים בפיגוע. על שלושה מהם נגזר עונש מוות, על שניים נגזרו 680 שנות מאסר ועל השישי נגזרו 490 שנות מאסר.
**מוטו** (באנגלית: **MUTO**, ראשי תיבות בעברית: **אורגניזם ארצי מאסיבי בלתי-מזוהה**) הוא גזע מפלצות-ענק בדיוני שמופיע בסדרת סרטי MonsterVerse. המוטו מתואר כייצור דמוי-זוחל, פרימט או חרק עצום בעל שליטה בחשמל ואנרגיה. המוטו הופיע לראשונה ב-15 במאי 2014, בסרט גודזילה, מבית היוצר של טוהו ואולפני לג'נדרי.

עיצוב ומראה פיזי
----------------

עם רכישת זכויות היוצרים של גודזילה, אולפני לג'נדרי החליטו ליצור 2 מפלצות-ענק בתור הנבלים הראשיים. גארט אדוארדס החליט ליצור סיפור שמסביר כי "כאשר היו לטאות-ענק (שגודזילה הוא חלק מהגזע המדובר) ששלטו בכדור הארץ בימי הקדם, היה יצור עצום דמויי חרק המכונה **מוטו-פריים**, שהרג את רוב הלטאות והחדיר את ביציו לגופתן (דרך הדומה ליתוש שמחדיר את ביציו בביצה)".

אדוארדס ציין כי לקח יותר משנה לעצב את הדמות. אדוארדס וצוות העיצוב קיבלו השראה מהיצורים והמפלצות מהסרטים פארק-היורה, הנוסע השמיני, גברים בחלל וקינג קונג ושיקפו את מה שהפך את המפלצות האלה ואת העיצובים שלהם אייקוניים. בנוסף, המוטו מתוארים כדו-זוויגיים: הנקבה גדולה בהרבה מהזכר בעוד שלזכר יש כנפיים ולנקבה לא.

כוחות ויכולות
-------------

למוטו יש הרבה כוח פיזי רב וכך גם סיבולת אך הכוח העיקרי שלהם הוא פליטת קרינה שמשביתה כל מעגל חשמלי. בנוסף לכוחות אלו, המוטו גם חסינים לכל סוג של קרינה מסוכנת, בדומה לגודזילה.

הופעת המוטו בסרטים
------------------

### גודזילה (סרט, 2014)

בסרט "גודזילה" הם מתוארים כיצורים גדולים בעלי כנפיים ולסתות ארוכות כטרף הגודזילה אך לבסוף הם נהרגים.

### גודזילה: מלך המפלצות

בסרט מופיעה נקבה נוספת, עם גוף קשיח וגדול יותר. בתחילה היא פועלת לצידו של קינג גידורה, טורף-העל אך בסוף הסרט יחד עם שאר המפלצות היא משתחווה לגודזילה, משום שהפך לאלפא שלה.

הופעת המוטו בקומיקסים
---------------------

### גודזילה: אחרי השוק

בקומיקס זה, שעלילתו מתרחשת לפני עלילת גודזילה: מלך המפלצות, מופיעה הנקבה של כל הגזע של המוטו: המוטו-פריים. המוטו-פריים היא נקבה גדולה ומסוכנת, ואף גדולה יותר מגודזילה עצמו שגרמה להכחדת רוב הגזע שלו. בקומיקס היא מתוארת עם רגליים שריריות, לסתות עוצמתיות וגב קוצני. לבסוף היא נהרגת בידי גודזילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* - סרטון הסברה ב**יוטיוב** המסביר על המוטו-פריים
* - כתבה באנגלית על המוטו

| יקום המפלצות של אולפני לג'נדרי |
| --- |
| סרטים | גודזילה (2014) • קונג: אי הגולגולת (2017) • גודזילה: מלך המפלצות (2019) • גודזילה נגד קונג (2021) |
| מפלצות | גודזילה • קינג קונג • קינג גידורה • מכה-גודזילה • מות'רה • רודאן • מוטו |
| זיכיונות קשורים | גודזילה • קינג קונג |