recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Das Boot** הוא אלבום הבכורה של הרכב המוזיקה האלקטרונית גרמני U96, שיצא לאור בשנת 1992. שם האלבום לקוח משמו של הסרט הגרמני Das Boot שיצא לאקרנים בשנת 1981 ועסק בצוללת U96, עליה מבוסס שם ההרכב.

סינגלים
-------

שיר הנושא של האלבום היא גרסת כיסוי בסגנון טכנו למנגינת הנושא של הסרט שהלחין קלאוס דולדינגר לפסקול הסרט העלילתי באותו השם. הסינגל יצא בשנת 1991 והיה ההצלחה המסחרית הגדולה הראשונה של תרבות הטכנו הצעירה עדיין בגרמניה, שם מכר הסינגל למעלה מ -500,000 עותקים ועמד בראש מצעד הסינגלים במשך 13 שבועות. בקליפ הסינגל הוצגו גם סצנות מהסרט העלילתי. השיר הגיע לראש המצעדים גם באוסטריה, נורווגיה, שווייץ וישראל.

הסינגל השני מתוך האלבום היה "I Wanna Be a Kennedy". השיר דומה לשיר "Fade to Grey" של להקת ויסאג' הבריטית שיצא לאור בשנת 1980. הסינגל הגיע למקום הרביעי במצעד הגרמני ולמקום השלישי בשווייץ. הווידאו קליפ שליווה את השיר כלל צילומים של ג'ון פ. קנדי.

### רשימת השירים

 #"Das Boot" – 5:14
1. "Come 2 Gether" – 3:49
2. "Der Kommandant" – 3:12
3. "Art of U96" – 4:30
4. "I Wanna Be a Kennedy" – 5:31
5. "Ambient Underworld" – 3:51
6. "Sporty Animal-Loving Extrovert" – 3:00
7. "Sonar Sequences" – 6:00
8. "Bonus Track, Das Boot (Klassik Version) – 1:59

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Das Boot באתר MusicBrainz
* Discogs Das Boot באתר Discogs
* AllMusic Das Boot באתר AllMusic

הערות שוליים
------------

1. ↑  DAS BOOT SINGLE

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: da1eb509-aada-3ef9-b655-7b112703dcf9

 |
לוגו מדריך זאגאט
**מדריך זאגאט** (באנגלית: **Zagat Survey** ; מבוטא zəˈɡæt) נוסד בידי טים ונינה זאגאט ב-1979 כדרך לאסוף ולשקלל דירוג של מסעדות בידי סועדים. עבור המדריך הראשון, שכיסה את העיר ניו יורק, ערכו הזאגאטים סקר בקרב חבריהם. נכון לשנת 2005, סקר זאגאט כלל 70 ערים, עם סקרים המבוססים על נתונים של 250,000 אנשים שמסרו דיווחים במהלך השנים. בנוסף למסעדות, מדריכי זאגאט מדרגים בתי מלון, חיי לילה וקניות, גני חיות, מוזיקה, סרטים, תיאטרון, גולף וחברות תעופה. המדריכים נמכרים בצורת ספר, כתוכנה למחשבי כף יד וטלפונים סלולריים, ולמנויים בתשלום על גבי האינטרנט.

שיטת הדירוג
-----------

הדירוג הוא בסולם של 30 נקודות, מורכב מאומדן של שטחים מוגדרים הכוללים אוכל, עיצוב, שירות ומחיר. בנוסף לנקודות מספריות, הסקר גם כולל סעיף תיאורי קצר שמאגד ציטוטים נבחרים (בדרך כלל מספר מילים) מתגובותיהם של מספר קוראים על כל מסעדה או שירות, כמו גם אפשרויות התשלום ומידע רלוונטי אחר.

בעלות
-----

קרן ההשקעות הפרטיות General Atlantic רכשה שליש מחברת האם Zagat, LLC עבור סכום של 31 מיליון דולר בפברואר 2000 ומינתה את איימי מקינטוש, שאינה בת למשפחת זאגאט, כמנכ"לית.

ב-2008 הועמדה החברה למכירה עבור סכום של 200 מיליון דולר. מאחר שלא היה קונה פוטנציאלי הודיעה החברה ביוני שהיא אינה עומדת עוד למכירה ושהיא תתור אחר אסטרטגיה של צמיחה טבעית.

ב-2011 נרכשה החברה בידי חברת גוגל. ולאחר כמה שנים היא מכרה אותו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדריך זגאט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מדריך זגאט (באנגלית)
* מדריך זגאט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* זאגאט נכנס לאייפון ואייפוד (קישור אייטיון)
* זאגאט על טלפונים סלולריים
* נינה וטים זאגאט על ראשיתו של סקר זאגאט, באתר Slate,‏ 1 ביוני 1999
* מדריך זאגאט להיכן לצאת
* זאגאט בטוויטר
* חן חדד, עכבר העיר אונליין, זאגאט 2011: המסעדות הטובות בניו יורק, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2010
* חן חדד, עכבר העיר אונליין, זאגאט מציג: 10 המסעדות הטובות ביותר בניו יורק, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  סקר זאגאט ממנה את איימי מקינטוש למנכ"לית הראשונה שלו, Business Wire,‏ 30 באוקטובר 2000
2. ↑  זאגאט מסיים את מאמציו למכור עצמו, 5 ביוני 2008
3. ↑  גוגל רוכשת את שירות דירוג המסעדות זאגאט, באתר ynet, 8 בספטמבר 2011
4. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no90002646
* VIAF: 146858434
* WorldCat: lccn-no90002646

 |
**מורגן אנתוני גיבס-וייט** (נולד ב-27 בינואר 2000), הוא כדורגלן אנגלי המשחק כקשר התקפי בקבוצת נוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

גיבס-וייט הצטרף לוולברהמפטון וונדררס בגיל 8 ושיחק בקבוצות הנוער של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בגיל 16, כמחליף במשחק גביע ה-FA נגד סטוק סיטי בינואר 2017. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך בפברואר 2017. בינואר 2018, חתם על חוזה חדש במועדון עד שנת 2022. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בעונת 2018/2019. בדצמבר 2018, פתח לראשונה בהרכב בניצחון 2-1 על צ'לסי. באוגוסט 2019, הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.

באוגוסט 2020, חתם על חוזה חדש ל-3 שנים בוולבס ויצא מיד בהשאלה לסוונסי סיטי מהצ'מפיונשיפ לעונה. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-1 על פרסטון נורת' אנד בספטמבר 2020.

גיבס-וייט הוחזר מההשאלה לוולבס בינואר 2021. במאי 2021, הבקיע את שער הפרמייר ליג הראשון שלו בניצחון 1-2 על ברייטון אנד הוב אלביון.

באוגוסט 2021, הושאל גיבס-וייט לשפילד יונייטד מהצ'מפיונשיפ לעונה. הוא הבקיע בהופעת הבכורה שלו וסיים את העונה עם 11 שערים ב-35 משחקים.

באוגוסט 2022, עבר גיבס-וייט לנוטינגהאם פורסט תמורת סכום שיא מועדון של כ-25 מיליון פאונד. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד ברנטפורד בנובמבר 2022.

נבחרת לאומית
------------

גיבס-וייט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה, החל מנבחרת אנגליה עד גיל 16. הוא זכה עם נבחרת הנוער בגביע העולם עד גיל 17 בשנת 2017. בנבחרת אנגליה עד גיל 21 שיחק 18 משחקים וכבש 3 שערים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מורגן גיבס-וייט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מורגן גיבס-וייט, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  MORGAN GIBBS-WHITE SIGNS FOR FOREST, nottinghamforest
2. ↑  Rhian Brewster hat-trick sends England into Under-17 World Cup semi-finals, theguardian
**צ'ארלס פרסי סנואו**, הברון סנואו (באנגלית: **Charles Percy Snow**;‏ 15 באוקטובר 1905 – 1 ביולי 1980), היה פיזיקאי וסופר אנגלי, שמילא בנוסף כמה תפקידים מרכזיים בשירות הציבורי בבריטניה. הוא ידוע במיוחד בזכות סדרת אחד עשר הרומנים שלו שנכתבו בין השנים 1940–1970, ושנודעו ביחד בשם "זרים ואחים" (Strangers and Brothers), ובזכות הרצאה שנשא בשנת 1959 תחת הכותרת "שתי התרבויות", שבו הביע צער על הפער בין מדענים ובין אנשי רוח.

סנואו נולד במחוז לסטר באנגליה. הוא למד באוניברסיטת לסטר ואחרי כן באוניברסיטת קיימברידג', והיה לחבר סגל ב-Christ College באוניברסיטה זו בשנת 1930. בשנים 1940–1966 הוא שימש במספר תפקידים בכירים בשירות הציבורי הבריטי. ב-1957 ניתן לו תואר אבירות, ובשנות 1964 ניתן לו תואר ברון. בשנת 1950 נשא סנואו לאשה את הסופרת פמלה הנספורד ג'ונסון. נולד להם בן אחד בשנת 1952.

סנואו חתם על יצירותיו בראשי תיבות של שמותיו הפרטיים, סי. פי. סנואו.

עבודתו הספרותית
---------------

הרומן הראשון של סנואו, שיצא בשנת 1932, הוא רומן בלשי בשם "מוות בהפלגה" (Death under Sail). עם זאת הוא ידוע בעיקר בזכות סדרת הרומנים שלו, "זרים ואחים", שמתארת אינטלקטואלים באקדמיה ובשירות המדינה בתקופה המודרנית. הידוע מבין הרומנים בסדרה הוא "האדונים" (The Masters), שעוסק בפוליטיקה הפנימית של קולג' באוניברסיטת קיימברידג', בעת שהקולג' בוחר נשיא חדש. הוא מתאר כיצד שיקולים לא אקדמיים משפיעים על החלטותיהם של חברי הסגל, שאמורים להיות אובייקטיביים. ספרים חשובים נוספים בסדרה הם "האנשים החדשים" (The New Men) ו"מסדרונות הכח" (Corridors of Power).

שתי התרבויות
------------

 ערך מורחב – **שתי התרבויות**  

ב-7 במאי 1959 נשא סנואו הרצאה פומבית רבת השפעה באוניברסיטת קיימברידג'. כותרת ההרצאה הייתה "שתי התרבויות". ההרצאה פורסמה לאחר מכן בספר, תחת הכותרת "שתי התרבויות והמהפכה המדעית". סנואו טען שבחוגים המלומדים בחברה המודרנית נוצרו שתי תרבויות נפרדות - זאת של המדענים, וזאת של אנשי הרוח. שתי התרבויות מתרחקות אחת מהשנייה במידה שהן אינן מסוגלות לתקשר זו עם זו. לדוגמה, מרבית המדענים לא קראו רומנים של צ'ארלס דיקנס ובאופן דומה, מרבית אנשי הרוח אינם יודעים להסביר מהו החוק השני של התרמודינמיקה. לדעת סנואו, היווצרות שתי התרבויות מהווה מכשול משמעותי בפני פתרון בעיות העולם.

הרצאתו של סנואו עוררה ויכוח ער, וטענתו עדיין מצוטטת בהקשרים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* אלן ג'ייקובס, שתי התרבויות, אז ועכשיו, באתר Books & Culture
* צ'ארלס פרסי סנואו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' שמואל הוגו ברגמן, צ'ארלס פרסי סנואו, **האנציקלופדיה העברית**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007586470705171
* BIBSYS: 90062160
* BNE: XX1004351
* BnF: cb119250563 (data)
* CANTIC: a10158157
* CiNii: DA01375552
* GND: 118797824
* ICCU: RAVV002117
* ISNI: 0000 0001 1032 3282
* LCCN: n80014802
* LNB: 000028553
* NDL: 00457061
* NKC: jn19990008054
* NLA: 36056896
* NLG: 316286
* NLK: KAC201763520
* NLP: a0000001038713
* NSK: 000033743
* NTA: 068289618
* RERO: 02-A003840914
* SELIBR: 92944
* SNAC: w66w9cd0
* SUDOC: 027385248
* Trove: 1203670
* VcBA: 495/336383
* VIAF: 108952346
* WorldCat: lccn-n80014802

 |
**ירושלים ממתינה בתור** (באנגלית: Jerusalem in Line) הוא סרט תיעודי של במאי הסרטים אמיר הר-גיל, שיצא בשנת 2015. זהו סרט מעקב שהופק 13 שנים אחרי צילומי הסרט "התור באיבן שדאד 2" (Line Up) שהתמקד בפלסטינים במזרח ירושלים, בעלי תעודת זהות כחולה, ישראלית. את הסרט יצרו יהודי וערביה, אמיר הר-גיל, ואספהאן בהלול. הסרט זכה ב-6 פרסים בינלאומיים ביניהם ביניהם הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר ב-UK International Film Festival בלונדון.

עלילה
-----

הסרט הדוקומנטרי "ירושלים ממתינה בתור" מביא את סיפורם של ישראלי ופלסטינית שחברו יחד כדי לחזור למזרח ירושלים ולברר מה השתנה.

לפני 13 שנים, מדי לילה התקבצו עשרות מתושבי מזרח ירושלים, מצוידים במזון ושתייה, כדי לתפוס מקום טוב בתור למשרד הפנים. אלו לצד אלו נדחסים נשים עם תינוקות, גברים מבוגרים ובחורים צעירים, ממתינים בתנאים בלתי אנושיים לפתיחת המשרד בבוקר. באמצעות המציאות הקשה שנחשפת עולה תמונה קפקאית מחרידה אשר משקפת את מגוון הבעיות והטענות שיש לתושבים הפלסטינים כלפי השלטון הישראלי. הסרט עוסק בשלושה גיבורים בתור למשרד הפנים במזרח ירושלים: עיסאם, חולה אנוש הזקוק לתרופות, ראנה, נערה הזקוקה להכרה של הרשויות וגאלב, המתחנן לאישורי בניה עבור ביתו ההרוס.

בסרט "ירושלים ממתינה בתור", חזרו אספהאן בהלול, ערביה ישראלית, תושבת עכו, ואמיר הר-גיל, יהודי, חבר קיבוץ ובדקו מה קרה לגיבורי הסרט, האם המצב והיחס אליהם השתנה והאם צילומי הסרט והקרנתו בבית המשפט העליון ובכנסת ישראל תרמו במשהו לשינוי. הסרט החדש משלב חומרים מהסרט הישן עם חומרים חדשים.

תגובות לסרט
-----------

הסרט עורר הדים רבים, הוקרן בכנסת ישראל ובבית המשפט העליון ותרם לשינוי ולבניית מבנה חדש למשרד הפנים במזרח ירושלים.[דרוש מקור]

פרסים
-----

הסרט זכה בשישה פרסים ברחבי העולם:

בשנת 2015 זכה בפרס ציון לשבח בפסטיבל "I Film Maker Film Festival" במאלגה ספרד, ובפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל "the UK Film Festival" בלונדון אנגליה. בשנת 2016 זכה בפרס הפלטינה בפסטיבל "The Filmmakers World Festival" בג'קרטה אינדונזיה, ובפרס הזהב בפסטיבל העולמי לזכויות אדם, "World Human Rights Film Festival" בג'קרטה, אינדונזיה. בשנת 2017 זכה בציון לשבח בפסטיבל "The Impact DOCS Awards", לה - יולה, קליפורניה, ארצות הברית, ובפרס הפלטינה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בנבדה, לאס ווגאס, ארצות הברית. בשנת 2018 זכה בפרס עשרת הסרטים המשמעותיים ביותר באזור אסיה ובפסיפיק בפסטיבל המקדם נושאים חברתיים ושלום, "Color Tape International Film Festival", בריצ'לנד, קוויזילנד, אוסטרליה.

בנוסף ב-2018 הסרט היה אחד מחמשת המועמדים הסופיים לפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר, בפסטיבל "SR Socially "Relevant (TM) Film Festival New York מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. ב-2017 נבחר לבין המועמדים הסופיים לפרס בסרט הדוקומנטרי, בפסטיבל "Social World Film Festival", נאפולי, איטליה. וב-2016 היה מועמד חצי הגמר בפסטיבל הסרטים השוודי הבינלאומי בשוודיה.

ב-2017 הסרט "ירושלים ממתינה בתור" נבחר להיות הסרט הפותח את פסטיבל פקק, ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירושלים ממתינה בתור** בוויקישיתוף

* "ירושלים ממתינה בתור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עמוד הסרט באתר של אמיר הר-גיל
* ראיון עם איריס לביא
* ראיון בערבית בערוץ PANET
מגדלור מאקל פלוגה
**מאקל פלוגה** (אנגלית: Muckle Flugga) הוא אי בשרשרת איי נורת' באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי מצוי צפונית לאי אונסט, ונחשב לצפוני ביותר באיים הבריטיים, וזאת על אף שהאיון אאוט סטאק, הקטן ממנו, נמצא צפונית לו.

מקור שם האי בנורדית עתיקה, בביטוי *Mikla Flugey* שמשמעו "האי התלול הגדול".

המגדלור
-------

באי נמצא מגדלור שנבנה על ידי תומאס ודייוויד סטיוונסון בשנת 1854. המגדלור, שגובהו 19.5 מטרים, הופעל לראשונה ב-1 בינואר 1858. התוכנית להקמת המגדלור הותוותה עוד בשנת 1851 אולם בשל מחלוקת על מיקומו, החלה בניית המגדלור בשנת 1854, בשל צרכים מבצעיים שנגרמו בעטייה של מלחמת קרים. במהלך תקופת הבנייה, ועד להפעלת המגדלור הקבוע, הוקם במקום מגדלור זמני שפעל החל מה-11 באוקטובר 1854.

במרץ 1995 הפך המגדלור למגדלור אוטומטי, ובשל כך עזבו מפעילי המגדלור את האי. עד אותה שנה, היה זה האי המיושב הצפוני ביותר באיים הבריטיים.

כיום משמשים מגורי מפעילי המגדלור כמרכז המבקרים של שמורת הטבע הרמנס הסמוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאקל פלוגה** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של המגדלור באתר nlb.org
* המגדלור באתר lighthousedepot

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599910505171
* LCCN: sh2011002408

 |
**שלמה אפרתי** (כ"ט באייר ה'תרע"ב, 16 במאי 1912 – כ"ח באייר ה'תשכ"ה, 30 במאי 1965) היה מזכ"ל הקיבוץ הדתי וראש המועצה האזורית חבל יבנה.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **שלמה אפטרוט** באנטוורפן שבבלגיה. אביו, שמעון היה מזכיר הקהילה באנטוורפן. למד בבית ספר ציבורי והשלים לימודי יהדות בבית הספר תחכמוני (בית ספר). היה פעיל בתנועת נוער ציונית. עם סיום לימודיו החל לעבוד במפעל של סבו באלמלו שבהולנד, השתלם בהנהלת חשבונות וכן למד נגרות כהכנה לעלייה לארץ, ובמקביל המשיך בפעילות בתנועת הנוער. היה פעיל בהכשרה של בח"ד באלמלו וחבר הנהלת הארגון הציוני-דתי ההולנדי "דת וארץ". ב-1937 התחתן ועלה לארץ ישראל, והשתקע בקבוצת רודגס שהפכה לימים לקבוצת יבנה. בתחילה עבד כנגר (ואף השתתף בבניית כפר הנוער הדתי בכפר חסידים), והשתלב בעבודה הציבורית כמזכיר קבוצת יבנה, תפקיד שבו נשא שנים רבות. בין השאר, הוביל לכך שבית הכנסת יהיה מבנה הציבור הראשון שייבנה בקבוצה. ב-1945 יצא לאירופה כדי לסייע בארגון הבריחה וההעפלה. לאחר כשנתיים שב ארצה והחל לעבוד במרכז החקלאי של הפועל המזרחי, בשליחותו יצא לארצות הברית ולאנגליה. נבחר למזכ"ל הקיבוץ הדתי. עם הקמת המועצה האזורית חבל יבנה ב-1950, נבחר כיושב הראש הראשון שלה. במקביל המשיך לשמש כמנהל החשבונות של הקיבוץ וכחבר הנהלת גבעת וושינגטון. במשך שנים ארוכות העביר שיעור יומי בתלמוד בבית הכנסת של הקיבוץ.

ביום ראשון, 30 במאי 1965, טבע למוות בבריכת השחייה של הקיבוץ. נקבר בבית הקברות בקיבוצו. בין מספידיו היה השר יוסף בורג.

שמו הונצח בבית ספר למלאכה בגבעת וושינגטון.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לחנה לבית דויץ ואב לחמישה ילדים.

נכדו הוא הסופר שלמה אפרתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הנצחה לשלמה אפרתי ז"ל, אתר קהילנט
* יהודה שאער, זכרון להולכים, הצופה, 27 ביוני 1965
* מאיר שילוח, זכרון להולכים, הצופה, 28 ביוני 1965
* יוסף בורג, יהודה שאער, זכרון להולכים, הצופה, 23 במאי 1966

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב. ינאי, שר הפנים: כאן ההמשך למה שנותק לפני אלפי שנים, הצופה, 25 באוגוסט 1950
2. ↑  ראו במודעת האבל מטעם גבעת וושינגטון, הצופה, 31 במאי 1965
3. ↑  שלמה אפרתי טבע בבריכה, הַבֹּקֶר, 1 ביוני 1965
4. ↑  שלמה אפרתי ז"ל - למנוחות, מעריב, 1 ביוני 1965
5. ↑  בית ספר מקצועי לבנות יוקם בגבעת וושינגטון, הצופה, 5 ביולי 1967
6. ↑  רמי עפרוני, "על המדף" תמוז תשס"ד: "ניקול הייתה כאן", באתר הקיבוץ הדתי
**מרקו קרנזקי** (נולד ב-1 ביולי 2000) הוא כדורגלן איטלקי שמשחק בעמדת השוער בקבוצת אטאלנטה האיטלקית.

קריירה
------

קרנזקי החל את הקריירה שלו בקבוצה עד גיל 19 של אטאלנטה בעונת 2017/18. בינואר 2019, הוא הוקפץ לראשונה לקבוצה הבוגרת, אך לא זכה לדקות משחק. בקיץ 2019, קרנזקי הושאל למועדון הסרייה ב' טרפאני קלצ'ו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-22 בספטמבר 2019, במשחק ליגה נגד סלרניטנה. בינואר 2021 הושאל למועדון קרמונזה לשארית עונת 2020/2021. בעונתו הראשונה בקרמונזה, שמר קרנזקי על 8 שערים נקיים ב-20 משחקים. השאלתו הוארכה לאחר מכן לעונה נוספת. ב-31 באוגוסט 2022, הוא חזר לקרמונזה בהשאלה מחודשת, כשהמועדון נמצא בסרייה א'.

נבחרת לאומית
------------

ב-24 בינואר 2022, זומן קרנזקי לנבחרת איטליה על ידי המאמן רוברטו מאנצ'יני. הוא היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנים 2021 ו-2023. והיה השוער הראשון ב-2 הטורנירים האלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  IL PORTIERE SI TRASFERISCE IN PRESTITO, atalanta
2. ↑  UFFICIALE – Carnesecchi è un nuovo giocatore della Cremonese, calcioatalanta
**נואה ואיל סאדאווי** (באנגלית: **Noah Wail Sadaoui**; נולד ב-14 בספטמבר 1993) הוא כדורגלן מרוקאי-אמריקאי, שמשחק בעמדת החלוץ בגואה.

קריירת מועדונים
---------------

סאדאווי נולד במרוקו ושם החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת הנוער של ודאד קזבלנקה. בגיל 11 היגר עם משפחתו לארצות הברית והצטרף לאקדמיית ניו יורק בולס ושיחק בליגת הפיתוח האמריקאית. לאחר מכן הצטרף לנבחרת הכדורגל של בית הספר סנט בנדיקט ועמה העפיל לשלב משחקי הפלייאוף של ליגת הפיתוח שבעקבות כך זכה בשנת 2011 בתואר שחקן העונה. בעקבות הצטרפותו למכינת קדם אקדמית הצטרף סאדאווי לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת סנט פיטרס.

ב-7 בפברואר 2013 עזב סאדאווי את יבשת אמריקה וחתם במכבי חיפה ומיד הושאל תחילה להפועל כפר סבא ולאחר מכן להפועל נוף הגליל.

בקיץ 2014 חתם סאדאווי באייאקס קייפטאון מהליגה הראשונה בדרום אפריקה עמה זכה בגביע המקומי. שנה לאחר מכן, חזר לארצות הברית וחתם במיאמי יונייטד עמה עלה מהליגה השלישית לשנייה. ב-2016 חתם בריאל אספנייה מהליגה הראשונה בהונדורס אך בעקבות חילופי מאמנים מצא עצמו מחוץ לסגל הקבוצה ובחודש ספטמבר של אותה עונה הצטרף לאל-חוברא, מהליגה הראשונה בעומן. לאחר כשנה במועדון הצטרף לקבוצת מריבט מאותה הליגה. בשנת 2018, עזב את עומן וחתם בקבוצת ENPPI מהליגה הראשונה במצרים. בשנת 2019, חזר למרוקו וחתם במולודיה מאוג'דה מהליגה הראשונה.

ב-19 ביולי 2022 חתם בגואה מהסופר ליג ההודי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**צ'ארלס ויליאם וולאס מידגלי** (באנגלית: **Charles William Wallace Midgley**, נולד ב-20 בינואר 1885 באנגליה, נפטר ב-13 בדצמבר 1942 בברצלונה שבספרד) היה כדורגלן אנגלי ששיחק כחלוץ בעשור הראשון והשני של המאה ה-20. נודע בשל תקופתו במדי ברצלונה.

קריירה
------

וולאס נולד וגדל באנגליה אך עבר בצעירותו עם משפחתו לברצלונה, בירת קטלוניה. ב-1905 החל לשחק כדורגל בעיר, תחילה בקבוצה המקומית אינטרנסיונל למשך שנה, ולאחר מכן לשנה נוספת בקטלה. ב-13 במאי 1906 לקח חלק במשחק ידידות בין ברצלונה לריאל מדריד כשחקן ברצלונה. וולאס כבש צמד וברצלונה ניצחה 5-2, במה שהיה המשחק השני בהיסטוריית המפגשים בין הקבוצות, שנודעו לימים בשם "הקלאסיקו". רק ב-1907 הצטרף באופן רשמי לברצלונה, בתקופת נשיאותו של ז'ולי מריאל. בברצלונה בילה במשך רוב הקריירה שלו והוא אף היה קפטן הקבוצה. בעונת 1908/1909 זכה עם הקבוצה בתואר ראשון, באליפות קטלוניה. בעונת 1909/1910 זכה עמה באליפות קטלוניה שנייה ברציפות, וכן בתואר הבינלאומי הראשון בתולדות המועדון, גביע הפירנאים. במאי 1910 הצטרף לברצלונה אחיו הצעיר של צ'ארלס, פרסיבל. בגמר הגביע הספרדי, שנערך ב-26 במאי 1910 נגד אספניול מדריד, פתחו שני האחים במשחק. צ'ארלס כבש שער, קרלס קוממלה וחוסה רודריגס הוסיפו שערים משלהם, ברצלונה ניצחה 3-2 וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הספרדי.

בעונת 1910/1911 היה שותף לזכייה שלישית ברציפות באליפות קטלוניה וכן לזכייה נוספת בגביע הפירנאים. ב-1911, בשל שינויים כלכליים במועדון, עזבו מספר שחקנים את ברצלונה, ובהם האחים וולאס. השניים עברו ליריבתה העירונית אספניול. השניים נשארו בקבוצה זמן קצר, אך הספיקו לקחת חלק בזכייתה של אספניול באליפות קטלוניה. משם עברו לקזואל, קבוצה נוספת מהעיר ברצלונה, יחד עם שחקני עבר של ברצלונה נוספים כקוממלה וחוסה קירנטה. ב-1913 התפרקה הקבוצה, והאחים וולאס שבו לברצלונה. ב-1 בנובמבר השתתף וולאס במשחק בקרר אינדוסטריה בו הביסה ברצלונה את ריאל מדריד 7-0, הניצחון בהפרש הגבוה ביותר בתולדות ברצלונה על ריאל מדריד. ב-1915 פרש וולאס מכדורגל. בסך הכול הבקיע וולאס 105 שערים ב-102 הופעות במדי ברצלונה.

תארים
-----

ברצלונה
* הגביע הספרדי: 1909/1910
* אליפות קטלוניה (3): 1908/1909, 1909/1910, 1910/1911
* גביע הפירנאים (2): 1909/1910, 1910/1911

אספניול
* אליפות קטלוניה (1): 1911/1912

הערות שוליים
------------

1. ↑  D. Carlos Wallace Midgley,‏ La Vanguardia,‏ 20.12.1942, עמ' 6
2. ↑  Football, מונדו דפורטיבו, 12.7.1906, עמ' 5
3. ↑  El primer Barça-Madrid de la història, באתר הרשמי של ברצלונה, 3.5.2011 (בקטלאנית)
4. ↑  Llegada del equipo catalan,‏ מונדו דפורטיבו, 2.6.1910, עמ' 6
5. ↑  עונת 1909/10 של ברצלונה באתר webdelcule
6. ↑  El Partido,‏ מונדו דפורטיבו, 7.12.1911, עמ' 3
7. ↑  One hundred years since a massive win, האתר הרשמי של ברצלונה, 1.11.2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
המונח "קרב פואטייה" מפנה לכאן. לערך העוסק בקרב שנערך בפואטייה ב-732, ראו קרב טור.

מיניאטורה של קרב פואטייה ב-1356, בו הובס ז'אן "הטוב" ונלקח בשבי
**קרב פואטייה** הוא קרב שהתרחש במהלך מלחמת מאה השנים ב-19 בספטמבר 1356 בין צרפת לאנגליה. הקרב נערך בקרבת העיר פואטייה שבצרפת בין כוח פשיטה אנגלי בפיקודו של הנסיך השחור לבין צבא צרפתי בפיקודו הישיר של המלך ז'אן השני. על אף נחיתות מספרית מוחצת, הנחיל הכוח האנגלי תבוסה מרה לצבא הצרפתי ואף לקח בשבי את מלך צרפת.

רקע
---

ב-1355 נחת אדוארד, הנסיך השחור, עם צבאו בגסקוניה. היות שלא יכול היה לשלם לחייליו, יצא איתם למסע של שוד וביזה. הם בזזו את הכפרים שלאורך הנהר גארון ואחר כך את הערים קרקסון ונארבון ושבו לעיר בורדו עם השלל. על פי תוכנית המלחמה של אדוארד השלישי, אמור היה צבאו של הנסיך לצעוד לעבר עמק הלואר, להתאחד שם עם כוח אנגלי אחר שנחת בברטאן ולתקוף יחד את פריז. אך כאשר הגיע לעמק הלואר התוכנית השתנתה, והצבא שנחת בברטאן הופנה לנורמנדי ולחם שם נגד צבאו של ז'אן השני. צבא הנסיך פנה לעבר פריז וז'אן השני נאלץ לנטוש את המערכה בנורמנדי כדי להגן על העיר. בדרכו לעבר פריז הגיע ז'אן השני לעמק הלואר ואיגף את הצבא האנגלי שנותק מבסיסו שבבורדו.

לקראת הקרב
----------

ב-19 בספטמבר 1356 נערך הנסיך השחור עם צבאו מדרום לעיר פואטייה במקום שהגישה היחידה אליו הייתה דרך שביל צר המוקף בסבכות שיחים משני צדדיו. אנשיו הסתתרו בין שיחים אלה והוא עצמו ניצב בעמדת תצפית. לרשותו עמד כוח של כ-8,000 חיילים בלבד לעומת כוח גדול בהרבה שעמד לרשותו של ז'אן השני. לכן, הוא פנה בהצעה להסכם שעל פיו יישבע להימנע מללחום נגד צרפת במשך שבע שנים. בבטחו בעדיפותו המספרית המוחצת דחה ז'אן השני את הצעתו זו.

הקרב
----

ז'אן השני חילק את צבאו לשלושה גדודים, כאשר על הראשון הפקיד את בנו, יורש העצר, אשר היה בן 19 וזו הייתה התנסותו הראשונה בקרב. עמו בגדוד לחמו שניים מאחיו הצעירים. על הגדוד השני הופקד אחיו הצעיר של המלך פיליפ, דוכס אורליאן - גם הוא ללא כל ניסיון בלחימה. המלך עצמו פיקד על הגדוד השלישי, כשעימו נלחם צעיר בניו.

הקרב החל כאשר ניסו 3,000 אבירים צרפתים לעבור דרך השביל הצר, בעוד האנגלים פתחו בירי חיצים מבין סבך השיחים. הקשתים האנגלים גרמו לפאניקה בשורות הצבא הצרפתי וזה נס על נפשו כאשר הוא משאיר מאחור אלפי הרוגים, רובם בני אצולה. רבים נוספים נפלו בשבי האנגלים.

ז'אן השני הורה לאביריו לרדת מסוסיהם כדי לא לשמש מטרה לחיציהם של הקשתים האנגלים. הוא ואנשיו ובהם פיליפ, בנו הצעיר, הותקפו על ידי הפרשים האנגלים. הוא לחם בגבורה ונפצע בראשו אך לבסוף נאלץ להיכנע, נלקח בשבי ללונדון כשהוא רכוב על סוסו וקיבל כמקום מגוריו את ארמון סבוי.

בנוסף לנפילתם של המלך ובנו הצעיר בשבי, נפלו בקרב או נלקחו בשבי שר הצבא של צרפת, שני מרשלים, ארכיבישוף ומיטב האצולה הצרפתית. יורש העצר הצליח להימלט משדה המערכה, אך המכה שספגה הנהגת צרפת הייתה אנושה.

לקריאה נוספת
------------

* ברברה טוכמן, **ראי רחוק - המאה ה-14 הרת הפורענויות**, הוצאת דביר, 1995, עמודים 135 ואילך

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב פואטייה** בוויקישיתוף
* קרב פואטייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558216005171
* LCCN: sh85103965
* NKC: ph549771

 |
**קהילת מבקשי דרך** היא קהילה של היהדות הרקונסטרוקציוניסטית שבסיסה הוא בבית כנסת בשכונת גבעת אורנים בירושלים. בשנת 1999 הצטרפה הקהילה לתנועה ליהדות מתקדמת בישראל.

היסטוריה
--------

הקהילה נוסדה בשנת 1962 על ידי הרב יעקב כהן, תלמידו של הרב מרדכי קפלן (מייסד הזרם הרקונסטרוקציוניסטי ביהדות), הרב משה חיים ויילר, רחל ינאית בן-צבי ופעילים נוספים, כקהילה עצמאית הדוגלת בשוויוניות וגישה פתוחה ליהדות. תחילה נהגו חברי הקהילה להתפלל בבית־החלוצות ואחר כך באולם בית־הספר הגימנסיה העברית, שניהם בשכונת רחביה.

ביוני 1974 הקימה הקהילה קרן עזרה לתלמידים משכונות עוני, הלומדים בבית הספר התיכון ע"ש דנמרק בירושלים, לזכר האחים אדם וגדעון ויילר, בניו של הרב משה חיים ויילר כשנהרגו במלחמות ההתשה ויום כיפור.

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע מספר חברי הקהילה לכ-400 איש והיא ביקשה להקים לעצמה מבנה קבע. ראש העירייה טדי קולק הקצא קרקע בשכונת אורנים להקמת מבנה בית כנסת. עם זאת המועצה הדתית והרבנות הראשית סירבו להקצות תקציב להקמת המבנה מאחר שנשים משתתפות במניין ובעלייה לתורה שלה. רוב התקציב להקמת המבנה גויס מתרומות. בית הכנסת, כולל גם מרכז קהילתי וגן ילדים, הוא נחנך בשנת 1985 והוא נקרא "יד לבנינו", לזכר חברי הקהילה שנפלו במערכות ישראל.

בינואר 1985 עורר חבר הכנסת ממפלגת ש"ס, שמעון בן-שלמה סערה ציבורית, לאחר שאמר שצריך לסקול את חברי "קהילת מבקשי דרך". במיוחד התלונן על כך שהקהילה מעסיקה אישה כרב ואמר:"אשה רב? זאת ממש כפירה. זה הפיכת הדת היהודית לנצרות. צריך לסקול אותם. הם חייבים סקילה".

עקרונות ומנהגי הקהילה
---------------------

העיקרון המרכזי של הקהילה הוא שוויון בין כל החברים והחברות, אין לקהילה סמכות רוחנית עליונה. במקום זאת יש ועד פועל בן 18 חברים ובהם יושב ראש, סגנים וגזבר. עם זאת הקהילה ממנה רב כמנהל הקהילה. מתוך הוועד מתארגנות ועדות שונות, שאחת מהן היא ועדת תפילה, המציעה תיקונים בנוסח התפילה המקובל. בין השאר השמיטה הועדה ברכות, שהיא סבורה שאינן רלוונטיות כיום, כמו: "ברוך שלא עשני אשה (במקום זאת: "ברוך שעשני כדמותו"), או: "ברוך שלא עשני גוי" (במקום זאת: "ברוך שעשני ישראל"). בנוסף הכנסת פיוט ספרותי לתפילות השבת, במסגרת התאמת הדת היהודית למציאות הישראלית העכשווית. אל ספר התפילה של הקהילה מצורף לקט פיוטים, הנקרא או מושר לאחר התפילה המסורתית. בלקט הזה, שכמה משיריו הולחנו ואף צעדו במצעדי הפזמונים, שירים בעלי תוכן דתי, הרלוונטי לרוח הקהילה, ביניהם משירי אברהם שלונסקי ולאה גולדברג.

הקהילה מקיימת שוויון מלא בין גברים ונשים היושבים ביחד בעת התפילה. נשים עולות לתורה וטקסי הבר\בת מצווה זהים לבנים ולבנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קהילת מבקשי דרך
* יניב מזומן, קהילה בשבוע: מבקשי דרך, ירושלים, באתר ynet, 23 בדצמבר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאיון עם הרב יעקב כהן ממייסדי קהילת "מבקשי דרך", על התנועה הרקונסטרוקציוניסטית ועל קפלן
2. 1 2  ירון אביטוב, שלונסקי לפני התיבה, כל העיר, 25 בינואר 1985
3. 1 2 3 4  תקציב ל"מבקשי דרך", כל העיר, 17 בספטמבר 1982
4. ↑  יאיר שלג, האב הרוחני של המתנ"ס, באתר הארץ, 7 בפברואר 2002
5. ↑  ב. עמיקם, קרן עזרה לתלמידים לזכר שני אחים שנפלו בקרבות, על המשמר, 12 ביוני 1974
6. ↑  שירות לעם, מעריב, 17 בנובמבר 1987
7. ↑  ירון אביטוב, צריך לסקול אותם, כל העיר, 25 בינואר 1985
8. ↑  עמירם ברקת, טקסי "בת מצווה מאוחרת" תופסים תאוצה, באתר הארץ, 27 במאי 2003
**מחנה החינוך-מחדש מסנג'יה** (בסינית: **马三家劳教所**; פיניין: **Mǎsānjiā Láojiào Suǒ**, בסין מכונה "המרכז הלאומי למצוינות, חינוך מחדש ושינוי של ליאונינג") הוא מחנה חינוך מחדש ליד שניאנג, ליאונינג, סין, אשר מטרתו להביא אוכלוסייה אזרחית ליישור קו עם ערכי ואידאולוגיית המפלגה הקומוניסטית של סין. המחנה הוקם לראשונה ב-1956 תחת אידאולוגיית "חינוך מחדש באמצעות עבודת פרך" (אנ') של סין, או "**מדיניות לאוג'יאו**" (劳动教养), או בקיצור "**לאוג'יאו**", והורחב ב-1999 על מנת לחנך מחדש גם את מתרגלי השיטה הרוחנית פאלון גונג. המחנה פועל לכפיית שינוי מחשבתי על ידי עבודות פרך ועינויים שונים. על פי העצירים לשעבר, מתרגלי פאלון גונג מייצגים 50-80% של אסירים במחנה. אסירים אחרים כוללים מיעוטים דתיים שונים כמו נוצרים, ואחרים שהוגדרו פושעים על ידי המשטר הקומוניסטי.

בקרב מתרגלי פאלון גונג, נעשה מאמץ ארוך שנים לנסות לחשוף זוועות שנערכות במחנה, שנחשב לגרוע ביותר בסין. בנוסף לביצוע עבודות כפייה, האסירים עוברים בין השאר עינויים באמצעות מכות חשמל, האכלה בכוח, בידוד ממושך, וצורות אחרות של התעללות. ההאשמות הללו קיבלו תשומת לב בינלאומית בשנת 2013 כאשר מגזין פרסם חשיפה של מסנג'יה והנעשה במחנה. סין פעלה מהר במישורים מדיניים ובתוך סין ביד קשה, כדי לאסור כל פרסום או דיון ציבורי בנושא.

על פי דו"ח מלוקט על מוצרים שפורסם בשנת 2013, כלכלת המחנה נשענה על אסירי המחנה שייצרו בכפייה סחורה, כולל מדים צבאיים, עבור השוק המקומי וכמה מוצרים לייצוא. בעת מחסור בעובדים היו לפעמים נקנים אסירים ממתקני כליאה אחרים.

ראו גם
------

* משרד 610

הערות שוליים
------------

1. ↑  "China Torture Survivors at Risk of Abuse, Death after Escaping from Labor Camp". The Falun Dafa Information Center. 26 בספטמבר 2008. נבדק ב-24 בפברואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Secret Note Found in Kmart Holiday Decorations Reveals Labor Camp Horrors". *Falun Dafa Information Center*. 27 בדצמבר 2012. אורכב מ-המקור ב-19 ביוני 2013. נבדק ב-13 ביוני 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Tatlow, Didi Kirsten (11 באפריל 2013). "Story of Women's Labor Camp Abuse Unnerves Even China". *International Herald Tribune*. נבדק ב-13 ביוני 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Andrew Jacobs (11 ביוני 2013). "Behind Cry for Help From China Labor Camp". *The New York Times*. נבדק ב-12 ביוני 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**יונת הפסיון** (שם מדעי: *Otidiphaps nobilis*) הוא מין של יונה יבשתית גדולה המזכירה פסיון בצורתה המורפולוגית. זהו המין היחיד בסוג המונוטיפי *Otidiphaps*. יונת הפסיון מצויה ביערות הגשם של גינאה החדשה ואיים סמוכים. היא שוכנת באזורים הרריים וגבעות נמוכות אך לעיתים ניתן למוצאה גם באזור השפלה.

תיאור המין
----------

יונת הפסיון מזכירה פסיון בצורתה החיצונית, בעיקר בזנבה הפרוש וכנפיה המעוגלות. ראשה חלק ומבריק בצבע שחור הנמשך לאורך גחונה וזנבה הפרוש, עורפה בצבעים משתנים של לבן, ירוק, אפור או שחור בהתאם לתת-המין וכנפיה מעוגלות בצבע חום.

היונה נדירה ביותר והתצפיות עליה בטבע מועטות. תזונתה מורכבת מזרעים ופירות שנפלו על הקרקע. היונה מקננת על הקרקע מתחת לעצים וצמחייה נמוכה ומטילה ביצה אחת הבוקעת כעבור כארבעה שבועות. הזכר והנקבה דוגרים עליה לסירוגין ומשגיחים על הגוזל אותו הם מאכילים בחלב הזפק המופרש ממקורם (שיטת הזנה אופיינית לרוב היוניים).

יונת הפסיון משמיעה מגוון רחב של קולות הכוללים צליל המזכיר קידוח, המיית יונים טיפוסית וצליל רם של "או-הווווואה" בטון משתנה. היונה נוטה להתרחק ממגורי אדם ומרבית הידוע עליה מבוסס על תצפיות ומחקר בפרטים המצויים בגני חיות.

מאמצי שימור
-----------

המידע על המין בטבע מועט ביותר אך לפי מה שידוע ככל הנראה חלה ירידתה הדרגתית באוכלוסייתה בשל בירוא יערות והרס מקומות מחייתה. מאחר שמדובר במין ייחודי התלוי בקיומו ביערות גשם הראשוניים, שהגישה אליהם קשה דרוש מידע נוסף לגבי אוכלוסייתה בטבע. 

במשך זמן רב הייתה היונה שחורת העורף ידועה למדע מפרט בודד שנאסף ב-1882, אך בנובמבר 2022 נתגלתה באי פרגוסון, בגינאה החדשה.

תת-מינים
--------

* O. n. aruensis
* O. n. nobilis
* O. n. cervicalis
* O. n. insularis

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונת הפסיון** בוויקישיתוף
* יונת הפסיון, באתר ITIS (באנגלית)
* יונת הפסיון, באתר NCBI (באנגלית)
* יונת הפסיון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* יונת הפסיון, באתר GBIF (באנגלית)
* ציפור נדירה "קמה לתחייה" לאחר 140 שנה, כאן 11

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונת הפסיון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יוהאן או ג'ון אקשטיין** (באנגלית: **John Eckstein**‏; 1735 – 1817) היה פסל, חרט וצייר יליד גרמניה, שעבד זמן קצר בלונדון לפני שחזר לגרמניה ומשם היגר לאמריקה.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בפופנראוט ליד נירנברג ב-25 בנובמבר 1735, בנו של קונרד אקשטיין, חוטב עצים. הוא למד באקדמיה לאמנויות בנירנברג לפני שעבר לאנגליה.

לונדון
------

ידוע על הקריירה המוקדמת של אקשטיין בלונדון מהעובדה שהוא חתם על התבליט באנדרטה לרוג'ר טאונסנד במנזר וסטמינסטר, שנעשה בבית המלאכה של בנג'מין ותומאס קרטר בשנת 1761. עם זאת, הוא לא תכנן אותה בעצמו, אך עבד על פי מודל מחרס של לוק פרנסואה ברטון. באפריל 1762 החברה לאמנויות העניקה לו שכר עבור תבליט אבן בפורטלנד, אותו הציג בשנה לאחר מכן בחברת האמנים. עבודה נוספת נכנסה בעקבותיה בשנת 1764.

חזרה לגרמניה
------------

בשנת 1765 אקשטיין קיבל את הזמנתו של פרידריך הגדול לעבוד בחצר הפרוסית, שם הפך לפסל הראשי של המלך, כשהוא מבצע עבודות רבות בפוטסדאם. בשנת 1769 הזמנה נוספת הביאה אותו לחצרו של הדוכס הגדול ממקלנברג בלודוויגשלוסט,

אקשטיין, משפחת סאמלס
שנה לאחר מכן חזר לאנגליה. בלונדון הוא הציג דיוקנאות שעווה באקדמיה המלכותית. לאחר שנה חזר לחצר הדוכסות הגדולה, שם עבד על פסל ועשה תבליטי שעווה, כולל דיוקן של פרידריך פרנץ הראשון.

לאחר ארבע שנים בלודוויגשלוסט הוא חזר לברלין בהזמנת המלך. בשנים 1775–1776 עיצב עבור מפעל החרסינה והציג את עבודתו באקדמיה. בשנת 1786 הוא לקח את מסכת המוות של פרידריך, שממנה הכין ראשים לפסלי חזה משעווה. הוא המשיך לקבל חסות מלכותית מיורשו של פרידריך, פרדריק ויליאם, וייתכן שגילף דגמים של יוהאן גוטפריד שאדו לשער ברנדנבורג בברלין בשנת 1792.

פילדלפיה
--------

בשנת 1793 כתב אקשטיין לג'ורג' וושינגטון מפוטסדם, וביקש כסף עבור מעברו לארצות הברית, מכיוון שהתכוון להתיישב בפילדלפיה. לא ידוע אם וושינגטון הגיב, אך אקשטיין נסע לאמריקה באותה שנה, כאשר הוא ובנו פרדריק פרסמו תערוכה של ציורים, פסלים ודוגמיות שעווה בביתם בפילדלפיה.

אקשטיין, נוף כפרי עם כירכרה
אקשטיין הפך לחבר מייסד באקדמיה בפילדלפיה ובין השנים 1810–1814 הציג גם עבודות באגודת האמנים, שם כללו תערוכותיו דמות של וושינגטון ברכיבה על סוס, שהייתה מיועדת ככל הנראה לאנדרטה שתוקם בעיר.

אקשטיין היה אמן רב תחומי, אך לא מצא הצלחה גדולה באמריקה. בינואר 1817 הפליג להוואנה, נמשך על ידי הסיכוי לסיים אנדרטה גדולה שנותרה שם.

הוא נפטר בהוואנה ב-27 ביוני 1817, בן 81.

משפחה
-----

אקשטיין היה אביו של יוהאן אקשטיין אחר, צייר שהציג באקדמיה המלכותית בלונדון בין השנים 1787–1802. בשנת 1803 ליווה את סמואל הוד ל"סלע היהלום" ליד מרטיניק. לאחר מכן נסע לברבדוס שם צייר דיוקנאות של קצינים המוצבים באי, ונראה כי מת באיי הודו המערבית בסביבות 1838.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן אקשטיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Collections Online | British Museum, www.britishmuseum.org
2. ↑  Details of Sculptor, archive.vn, ‏2013-03-06
3. ↑  **The New Jerusalem Church Repository**, 1818. (באנגלית)
4. ↑  Founders Online: To George Washington from Johann Eckstein, 28 May 1793, founders.archives.gov (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 12307021X
* ISNI: 0000 0000 8381 5555
* LCCN: nr95022235
* RKD: 25434
* ULAN: 500021541
* VIAF: 50125429
* WorldCat: lccn-nr95022235

 |
יואל וקסברגר עם ספר התלת מימד "נפלאות הבריאה"
איור מקורי של מלכות וקסברגר
**מלכות וקסברגר** היא חברת הוצאה לאור המתמחה בעיצוב וייצור פריטי יודאיקה והוצאה לאור של הפקות דפוס וספרי יהדות אמנותיים.

פעילות
------

החברה הוקמה ומנוהלת על ידי יואל וקסברגר, תושב בני ברק. סבו, זאב וקסברגר, יסד בשנת 1967 בית דפוס בבלט, שכלל ציוד חדשני לאותה תקופה. לאחר פטירת הסב החל בנו משה לתפעל את בית הדפוס. בנו של משה, יואל, החל לעצב מבחינה אמנותית את המוצרים שהודפסו במקום, מבלי שלמד זאת באופן רשמי. לצורך כך, בגיל 13 נרכש עבורו מחשב מקינטוש. במקביל למד בישיבת חוג חת"ם סופר בבני ברק.

בשנת 2003 הקים וקסברגר את חברת "מלכות וקסברגר". בתחילת הדרך עסקה החברה בייצור מזכרות לאירועים, ברכונים ופריטי יודאיקה מהודרים. בהמשך הפיקה החברה ספרים הקשורים למעגל השנה היהודי ("אגדה לחגי תשרי", "להודות ולהלל", "מגילת אסתר מאוירת", "הגדה של פסח" ועוד), וכן סידורים מהודרים, פוסטרים מאוירים ועוד. בין ההפקות בולטים ספר תלת-ממד אודות ירושלים שבו ניתן לצפות במשקפי תלת-ממד, וקריאת שמע על המיטה עם פנס מובנה, וכן בשנים האחרונות שיווקה מלכות וקסברגר את ה"מקרנצ'יק" - פנס קסם אור קולי לילדים המופעל באמצעות שנאי חשמל או סוללות ואת ה"אוצרצ'יק" - טאבלט הכולל בתוכו אוצר של ערכים יהודיים עם שירים וציורים, כשעל הכול חתום הילד "קופל'ה", ילד הלוגו של מחלקת הילדים ב'וקסברגר'.

בשנת 2012 יצא לאור ספר על הרב עובדיה יוסף- "פוסק הדור", עוד בחייו של הרב.

בשנת 2013 מכרה החברה הגדה של פסח אמנותית משולבת בעיטורי זהב במאה אלף דולר.

החברה מפעילה רשת חנויות בבני ברק ובירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלכות וקסברגר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלכות וקסברגר
* טלי פרקש, יודאיקה בתחפושת, באתר ynet, 17 במרץ 2011
* מנחם הורוביץ (פינת חיסכון, ערוץ 2) מראיין את יואל וקסברגר במסגרת כתבה על אמנות יהודית
* ריאיון עם וקסברגר בערוץ הידברות (בתוכנית "אומן באמונה")
* "תהא שנת עיצובים מדהימה" (מתוך אתר "כיכר השבת")
* דודו כהן, תורה מפוארת בכלי מפואר, באתר ערוץ 7, 19 באפריל 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודה שלזינגר, מחיר ההגדה: 100,000 דולר, באתר ישראל היום, 29 במרץ 2013
**אשליית השקיפות** (באנגלית: **Illusion of transparency**) היא הנטייה של האדם להגזים ביכולתו של האחר לקרוא את מצבו הפנימי. האשליה בולטת ברך כלל אצל דוברים בפני קהל. היא עשויה להיות מוגברת על ידי אפקט הזרקור. ביטוי נוסף של אשליית השקיפות, המכונה לעיתים אשליית השקיפות של הצופה, היא הנטייה של האדם להעריך יתר על המידה עד כמה הוא מבין את מצבם הפנימי של אחרים.

במחקר של גילוביץ' ואח' הושיבו חמישה נבדקים במעגל, וכל אחד בתורו סיפר סיפור. אחד שיקר ויתר הארבעה אמרו אמת. כל אחד מהמשתתפים דוברי האמת התבקש לקבוע מי הוא השקרן, והשקרן התבקש להעריך את מספר המשתתפים שינחשו נכון שהוא זה ששיקר. בסיבוב הבא התחלף השקרן וכך נערכו חמישה סיבובים כשכל אחד מהמשתתפים סיפר בתורו סיפור שקרי. התוצאות הראו, שהשקרנים העריכו הערכת יתר את ההסתברות שיתגלו (48.8%) לעומת רמת גילוי הפועל שהייתה 25.6%, שאינה שונה מהניחוש האקראי של 25%. בשני שחזורים של המחקר, שנועדו לבחון הסברים חלופיים לממצאים, התקבלו תוצאות דומות.

חרדה ראשונית בדיבור בפני קהל עלולה לגרום ללחץ, משום שהדובר עשוי להרגיש "שקוף" למאזינים. תפיסה שגויה זו עלולה לגרום לדובר להתנהגות מפצה, דבר אשר יגרום לו להרגיש אפילו "שקוף" יותר לקהל, והלחץ יתגבר בלולאת משוב. מודעות לגבולות התפיסה של אחרים ו/או משוב סדיר ומיידי, ינטרלו את ההטיה. תחושת השקיפות תפחת, והביטחון של הדובר ביכולתו גובר.

ראו גם
------

* מודעות עצמית תכונתית
* אפקט הזרקור

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Christopher Ireland, Apprehension felt towards delivering oral presentations: a case study of accountancy students, **Accounting Education** 29, 2020-05-03, עמ' 305–320 doi: 10.1080/09639284.2020.1737548
2. ↑  Thomas Gilovich, Kenneth Savitsky, Victoria Husted Medvec, The illusion of transparency: Biased assessments of others' ability to read one's emotional states. **Journal of Personality and Social Psychology** 75, 1998, עמ' 332–346 doi: 10.1037/0022-3514.75.2.332
3. 1 2  Kenneth Savitsky, Thomas Gilovich, The illusion of transparency and the alleviation of speech anxiety, **Journal of Experimental Social Psychology** 39, 2003-11, עמ' 618–625 doi: 10.1016/S0022-1031(03)00056-8
הרב **יואל מנוביץ'** (נולד בנובמבר 1966) הוא ראש ישיבת הגולן בחספין וחבר הנהלת איגוד ישיבות ההסדר, מתלמידיו המובהקים של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא.

ביוגרפיה
--------

הרב יואל מנוביץ' נולד בירושלים בשנת תשכ"ז כחצי שנה לפני מלחמת ששת הימים לצבי ורבקה, סופרת במאית ומחזאית (בתו של הרב דב מעייני - רבה של מגדיאל, ואחותו של הרב בצלאל מעייני - רבה של הוד השרון).

למד בישיבה התיכונית שעלבים, בסיום לימודיו בישיבה התיכונית המשיך לישיבת כנסת חזקיהו כפר חסידים ולאחר קצת יותר משנה עבר לישיבת מרכז הרב, שם למד אצל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, והיה לאחד מתלמידיו המובהקים. הרב מנוביץ' הוא גם תלמידו של הרב שאול ישראלי.

בשנותיו בישיבת מרכז הרב היה שותף בארגון אל עמי בראשותו של הרב יהושע צוקרמן, וערך סמנריונים וימי לימוד בתורת הרב קוק יחד עם הרב אלישע וישליצקי.

בשנת ה'תשנ"ח החל לשמש כר"מ בישיבת הגולן בחספין בראשות הרב אמנון שוגרמן, שם לימד את בני שיעור ד' גמרא וכתבי הראי"ה קוק. עם פרישתו של הרב שוגרמן בשנת ה'תשע"ב מראשות הישיבה, התמנה הרב מנוביץ' לשמש כראש הישיבה.

הרב מנוביץ' היה ממובילי הקמת תלמוד תורה "גולני" ביישוב, הנחשב כשלוחה של ישיבת הגולן. בשנת ה'תשע"ו פתח מסלול לשילוב בחורי ישיבה ביחידת 8200 בחיל המודיעין. שימש כנשיאה של הישיבה במבוא דותן, אשר היוותה שלוחה של ישיבת הגולן, ונועדה לחזק את ההתיישבות היהודית בצפון השומרון. בשנת תשע"ח נבחר הרב מנוביץ' לשמש כחבר הנהלת איגוד ישיבות ההסדר. בנוסף לתפקידו כראש ישיבה, מעביר הרב מנוביץ' שיעורים בכל רחבי הארץ בנושאים שונים ובכללם בכנסי ימי עיון לתנ"ך. וכן מפרסם מאמרים בתלמוד באסיף "קול ברמה", ביטאון מבית ישיבת הגולן.

חיים אישיים
-----------

הרב מנוביץ' נשוי לאורלי, בתו של הרב פרופסור כרמי הורוביץ, ולהם שבעה ילדים. גיסו הוא הרב יעקב אלימלך, ראש ישיבת שבות ישראל לצעירים

קישורים חיצוניים
----------------

* עשרות שיעורים בתנ"ך, אתר בני ציון
* עשרות שיעורים מתוך ערוץ היוטיוב
* מאמרים מתוך כתב העת קול ברמה
* שיעורים בicast
* שיעור על שבועות בישיבת קריית שמונה
* ראיון הלכתי בגלי צה"ל
* כתבות וראיונות - הרב יואל מנוביץ', באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה יואלי, ‏פרסום ראשון: הרב אמנון שוגרמן פורש מישיבת הגולן, באתר "סרוגים", 28 ביוני 2012
2. ↑  גדעון דוקוב, ‏העברת המקל: "יש עניין בזקנה, אבל יש עניין גם בגמישות ובצעירות", בעיתון מקור ראשון, 16 בנובמבר 2021
3. ↑  איציק וולף מסלול הסדר חדש בשיתוף יחידה 8200, 25 באפריל 2014, באתר News 1
מייג'ור גנרל רוברט ארקהרט בחזית מפקדתו במלון הרטנשטיין במבצע מרקט גארדן.
**מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין** (באנגלית:  **Airborne Museum Hartenstein**) נמצא בעיירה אוסטרבייק (Oosterbeek) בהולנד, כ־5 ק"מ מערבית לארנהם.

הקמה
----

המוזיאון מוקדש לתיעוד הקרב על ארנהם במלחמת העולם השנייה שהיה במסגרת מבצע מרקט גארדן בתאריכים 17 בספטמבר 1944 - 26 בספטמבר 1944.

במקום זה לחמה האוגדה המוטסת הראשונה של הצבא הבריטי בפיקודו של מייג'ור גנרל רוברט ארקהרט בכוחות גרמנים של קורפוס הפאנצר אס אס ה־2. ארקהרט קבע את מפקדתו במלון הרטנשטיין.

הבניין נבנה ב־1865 כחלק מחווה פרטית. ב־1942 הפך לבית מלון. הבניין נפגע בקרב וב־1949 שוקם והפך שוב לבית מלון. לבסוף נרכש על ידי הרשות הציבורית והפך למוזיאון. הפתיחה הייתה ב־11 במאי 1978 בנוכחות מפקד האוגדה רוברט "רוי" ארקהרט.

במוזיאון יש תצוגה של כלי נשק מקוריים, מדים, מפות וסרטים על הקרב על ארנהם מנקודת מבטם של הבריטים, הגרמנים ואזרחי הולנד שנדרשו על ידי הגרמנים לפנות את ארנהם וסביבתה ורבים מהם נהרגו.

ב־2008 עבר המוזיאון שיפוץ נרחב ונפתח בו אגף של "החוויה המוטסת" עם דיורמות המשחזרות את זירת הקרב.

בקרבת המוזיאון נמצא בית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק בו קבורים מאות מחללי הקרב. מדי שנה נערך ליד המוזיאון כנס ומצעד של ותיקי החיילים שהשתתפו בקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין (בהולנדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון הכוחות המוטסים הרטנשטיין (באנגלית)
**פרנקולין סיני** (שם מדעי: ***Francolinus pintadeanus***) הוא מין של עוף מהסוג פרנקולין שבמשפחת הפסיוניים. הוא מצוי בטבע סביב סין ודרום-מזרח אסיה.

אורכו של הפרנקולין 30–34 ס"מ, משקלו 280–400 גרם והזכרים גדולים מהנקבות במעט. הוא בעל נוצות לבנות-חומות בהירות ומשורטטות בשחור. הפנים של הזכר בעלות לחי לבנה, עיניים אדומות וזוג פסים החוצים את העיניים ומפרידים בין הלחיים לסנטר הלבן. הכנפיים חומות וכך גם העורף והזנב. לזכרים נוצות כתומות מעל הכנפיים ובכיפת הראש. הרגליים כתומות וחזקות. הנקבות קטנות יותר ובעלות פנים כתומות אך מקור שחור כמו לזכר.

הפנרנקולין חי לרוב על הקרקע בחבורות קטנות ומנקר מזון כמו גרגרים, פירות וחרקים. הוא מצוי בעיקר ביערות יבשים או לחים וכן במורדות הרים. לעיתים הוא יימצא גם בג'ונגלים.

הוא נפוץ בסין, הודו, לאוס, קמבודיה, מיאנמר, הפיליפינים, תאילנד ווייטנאם. הוא הופץ על ידי האדם למאוריציוס, מדגסקר, צ'ילה, ארצות הברית וארגנטינה.

מצב השימור של פרנקולין סיני הוא ללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנקולין סיני** בוויקישיתוף
* פרנקולין סיני, באתר ITIS (באנגלית)
* פרנקולין סיני, באתר NCBI (באנגלית)
* פרנקולין סיני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פרנקולין סיני, באתר GBIF (באנגלית)

איור

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרנקולין סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
מצר ברנספילד מהרי טאנגרה, האי ליווינגסטון; חצי האי האנטארקטי ברקע
**אי הפיל**
(למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת)קלרנסקלרנס
אי המלך/ג'ורג'אי המלך  
ג'ורג'  

ליווינגסטוןליווינגסטון
סמית'סמית'
**מעבר דרייק**
**מצר  
ברנספילד**
**אנטארקטיקה**אי הפיל**אי הפיל**(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה)קלרנסקלרנס
אי המלך/ג'ורג'אי המלך  
ג'ורג'  

ליווינגסטוןליווינגסטון
סמית'סמית'
**מעבר דרייק**
**מצר  
ברנספילד**
**אנטארקטיקה**אי הפיל**אי הפיל**
**אדוארד ברנספילד** (באנגלית: **Edward Bransfield**‏; 1785 – 1852) היה ימאי בריטי ממוצא אירי-קתולי, מגלה ארצות, ממגליה הראשונים של יבשת אנטארקטיקה והשני שנחת על היבשת עצמה.

תולדות חייו
-----------

ברנספילד נולד בקורק שבאירלנד. ב-1803, בהיותו בן 18, התגייס לצי המלכותי הבריטי, והשתתף בין היתר בקרב טרפלגר ב-1805. ב-1812 היה לרב-חובל של ספינה בת עשרה תותחים. ב-1816, כרב חובל של ספינה בת 50 תותחים, היה שותף להפגזת אלג'יר. ב-1817 הוצב בשייטת הפסיפית בוולפראיסו שבצ'ילה.

ב-1819 גילה קברניט ספינות הסוחר ויליאם סמית' את איי שטלנד הדרומיים בעת שסטה דרומה מנתיבו בין בואנוס איירס לאיי פוקלנד. כאשר הגיעה ספינת הבריג שלו, "ויליאמס", לוולפראיסו החליט מפקדו של ברנספילד לחקור את האזור ביתר פירוט, ומינה את ברנספילד למפקד. ויליאם סמית נותר בתפקידו כנווט וכסגנו של ברנספילד. ב-28 בינואר 1820 נחת ברנספילד באחד מאיי שטלנד הדרומיים והכריז עליו כ"אי ג'ורג' השלישי", תוך שהוא תובע בעלות עליו בשם הכתר. בהמשך גילה את אי הפיל ואת האי קלרנס ומיפה אותם.

בהמשך פנה דרומה, תוך שהוא עובר את המצר בין האיים לבין חצי האי האנטארקטי, שב-1822 קרא לו ג'יימס ודל מצר ברנספילד. ב-30 בינואר 1820 נחת בחצי האי טריניטי, הנקודה הצפונית ביותר ביבשת אנטארקטיקה (פרט לחצי האי האנטארקטי). אף על פי שברנספילד לא היה מודע לכך, הקדים אותו האדמירל הרוסי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן ביומיים בגילוי חצי האי האנטארקטי.

עם חזרתו לוולפראיסו מסר ברנספילד את הדוחות שלו ואת מפותיו למפקדו והם הועברו לאדמירליות בלונדון.

מעט מאוד ידוע על חייו של ברנספילד בהמשך. הוא נפטר בגיל 67. קברו המוזנח בחצר כנסייה בברייטון התגלה ב-1997 ושופץ על ידי בני משפחתו בסיוע קרן המורשת האנטארקטית הבריטית.

הספינה RRS Bransfield, ששימשה את משלחת המחקר האנטארקטית הבריטית (British Antarctic Survey - BAS) בין השנים 1991 - 1999, נקראה על שמו, וכן הר, אי ומצר ים שגילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה באתר חוקרים אירים
* ערך באנציקלופדיית כדור הארץ
* מסעו של ברנספילד, בגיליון Polar Record (1998), 34 : pp 60-61
* אדוארד ברנספילד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיווח בארכיון אתר שורשים איריים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1203263007
* ISNI: 0000 0000 4602 8827
* LCCN: no98130446
* SNAC: w6wz2qdc
* VIAF: 29158368
* WorldCat: lccn-no98130446

 |
לוגו ההסתדרות עד 2013
**הסתדרות הפסיכולוגים בישראל** (הפ"י) הוא הארגון המייצג של הפסיכולוגים בישראל.

אודות
-----

ההסתדרות הוקמה בשנת 1957, באותה שנה שבה נפתחה המחלקה הראשונה לפסיכולוגיה באוניברסיטה בישראל, באוניברסיטה העברית בירושלים.

המוסדות המרכזיים של הארגון הם הוועד המרכזי, ועדת ביקורת, וועדת אתיקה. קיימות שש חטיבות בהסתדרות: התפתחותית, חברתית-תעסוקתית-ארגונית, חינוכית, קלינית, רפואית, שיקומית. לכל אחת מהחטיבות ועד משלה, הנבחר על ידי חברי החטיבה בלבד.

ההסתדרות קידמה את חקיקת "חוק הפסיכולוגים" אשר קובע מי יכול לעסוק בטיפול פסיכולוגי בישראל.

כחברים מן המניין להסתדרות רשאים להתקבל רק פסיכולוגים הרשומים בפנקס הפסיכולוגים. סטודנטים לפסיכולוגיה מהשנה השנייה לתואר השני מוזמנים להצטרף כחברים שלא מן המניין.

יושב ראש הארגון משנת 2018 הוא יורם שליאר. קודמו בתפקיד משנת 2014 היה ד"ר מאיר נעמן. קודם לכן שימשה בתפקיד ד"ר יוכי בן-נון.

פעילות
------

הסתדרות הפסיכולוגים בישראל היא הגוף המוסמך לייצג את המקצוע במוסדות סטטוטוריים שונים: מועצת הפסיכולוגים, מועצת הבריאות, מועצת הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול ועוד. בנוסף לפעילותה בארץ, הפ"י מייצגת את הפסיכולוגיה הישראלית במוסדות הבינלאומיים של המקצוע.

פעילות ההסתדרות כוללת:

* קיום כנסים, ימי עיון והשתלמויות
* הוצאת הרבעון "פסיכואקטואליה"
* ייעוץ משפטי
* הקמת מאגרי מידע מקצועיים
* קידום נושאים מקצועיים בחקיקה
* ועדת אתיקה - עוסקת בבעיות האתיות המתעוררות במהלך פעילותו המקצועית של הפסיכולוג. הוועדה מטפלת בתלונות על התנהגותו של פסיכולוג כאיש מקצוע ומכריעה בסכסוכים על רקע אתי שבין חברי ההסתדרות. תקנון האתיקה של ההסתדרות ("קוד האתיקה המקצועית") אומץ על ידי מועצת הפסיכולוגים והוא חל גם על פסיכולוגים שאינם חברי הארגון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הסתדרות הפסיכולוגים בישראל
* הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, באתר "גיידסטאר ישראל"
**פיליפ אינגבריגטסן** (בנורווגית: **Filip Ingebrigtsen**; נולד ב-20 באפריל 1993) הוא אתלט נורווגי, אלוף אירופה (אמסטרדם 2016), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (לונדון 2017) ושיאן נורווגיה בריצת 1500 מטר.

ביוגרפיה
--------

אינגבריגטסן נולד וגדל בסנדנס. הוא האח השלישי במשפחת אתלטים מצטיינת. אחיו הנריק (יליד 1991) הוא אלוף אירופה מהלסינקי 2012 בריצת 1500 מטר. אחיו יקוב (יליד 2000) הוא אלוף עולם ואלוף אולימפי בריצות 5000 ו-1500 מטר. שלושתם התאמנו בהדרכתו של אביהם, ירט אינגבריגטסן, עד שנת 2022.

### 2016

#### אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם בתחילת יולי 2016 זכה אינגבריגטסן במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:46.65 דקות, לפני דוד בוסטוס מספרד (3:46.90 דקות) ואחיו הגדול הנריק אינגבריגטסן (3:47.18 דקות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא פסל בריצת 1500 מטר.

### 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 זכה אינגבריגטסן במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:34.53 דקות, אחרי אלייז'ה מנאנגוי (3:33.61 דקות) וטימותי צ'ריוט (3:33.99 דקות) שניהם מקניה.

### 2018

בתחרות שנערכה באצטדיון לואי השני, שבמונקו ב-20 ביולי 2018 קבע אינגבריגטסן שיא נורווגי חדש בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:30.01 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט אותה שנה הוא סיים רק במקום 12 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:41.66 דקות ולא הצליח להגן על תוארו. את התואר לקח אחיו הצעיר יקוב אינגבריגטסן ורביעי סיים אחיו הגדול הנריק אינגבריגטסן.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 1500 מטר: 3:30.01 דקות (2018), **שיא נורווגיה**
* ריצת מייל: 3:53.23 דקות (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ אינגבריגטסן** בוויקישיתוף

* פיליפ אינגבריגטסן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פיליפ אינגבריגטסן, באתר olympedia.org
* פיליפ אינגבריגטסן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* פיליפ אינגבריגטסן, באתר ליגת היהלום
* פיליפ אינגבריגטסן, באתר Track and Field (גברים)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 274375
* VIAF: 5663154260702324480005
* WorldCat: viaf-5663154260702324480005

 |