recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
כלל ברגמן מודגם על פינגוויניים.
שלוש חיות קרח שהן הגדולות במשפחתם או בתת-משפחתם: דוב קוטב, כבש המושק וטיגריס סיבירי.
בביוגאוגרפיה, **כלל ברגמן** הוא כלל הקושר בין המשקל של בעלי חיים ממינים או תת-מינים שונים המשתייכים לאותו סוג לבין אזור האקלים בו הם גרים. פרטים המצויים באזורים קרים יהיו לרוב כבדים יותר מפרטים אחרים מאותו הסוג המצויים באזורי אקלים חמים. כלל זה קרוי על שמו של החוקר קרל ברגמן.

הכלל חל בעיקר על בעלי דם חם, כלומר, עופות ויונקים, אבל ישנם מחקרים הטוענים שהכלל עובד גם על בעלי דם קר מסוימים. 

ברגמן הסתמך על העובדה שככל שגוף גדול יותר, היחס בין שטח פני הגוף לנפח שלו קטן יותר. חום הגוף משתחרר לסביבה דרך שטח הפנים של הגוף. בעל חיים קטן, ששטח פני גופו גדול מאוד ביחס לנפחו, מפסיד חום מפני שטח הגוף במהירות רבה יותר בהשוואה לבעל חיים גדול יותר. אצל בעל החיים הגדול, הפסד החום לסביבה אטי יותר שכן שטח פני הגוף קטן יחסית לנפחו. מטעם זה, בעלי חיים קטנים מתקשים או לא מסוגלים לשרוד באקלים קר מאוד. זה ההסבר לכך שבאזורי הקוטב נמצאים בעיקר עופות גדולים ויונקים גדולים (אם כי יש גם ארנבות המתקיימות בחוג הקוטב הצפוני; את הישרדותן אפשר להסביר במנגנונים אחרים, שאינם קשורים לגודל הגוף). 

יונק שחי באקלים קר, מבזבז יותר אנרגיה על שמירת חום גופו הקבוע, מאשר אילו היה נמצא באזור חמים יותר, שכן מפל הטמפרטורות בין גופו לבין הסביבה גבוה יותר.
ככל שבעל החיים גדול יותר, כך קל לו יותר לשמור על טמפרטורה קבועה של הגוף. חום הגוף נוצר בתהליך נשימת התא, ושיעורו תלוי בכמות התאים החיים, או במסת הרקמות החיות של גוף החיה, וכן גם במנגנונים פיזיולוגיים של הפצת החום באופן אחיד בגוף, על ידי מערכת כלי הדם ומערכת העצבים האוטונומית. לעומת זאת, קצב איבוד החום לסביבה, תלוי כאמור בשטח פני הגוף של החיה, וכן גם במפל הטמפרטורה בין פנים הגוף לסביבה ובאיכות הבידוד שעל פני העור, כגון פרווה או נוצות ושומן. 

הנפח של גוף כדורי נמצא ביחס ישר לחזקה השלישית של רדיוס הכדור, ואילו שטח הפנים שלו נמצא ביחס ישר לחזקה השנייה של הרדיוס. כך לדוגמה, כדור שהרדיוס שלו גדל פי 2, יגדיל את נפחו פי 8, ואילו שטח הפנים שלו יגדל רק פי 4. היחס בין שטח הפנים לנפח של הגוף, עבור גוף בעל פיזור מסה הומוגני, קטן ככל שהגוף גדל. לכן, ככל שהגוף גדול יותר, קל לו יותר לשמור על טמפרטורה קבועה. מסיבה זו לדוגמה, חדפים אוכלים בכל יום מזון במשקל פי 1.5 ממשקל גופם, בעוד פילים, שזקוקים אמנם למזון בכמות גדולה בהרבה, ניזונים מכמות מזון המהווה אחוזים מעטים ממשקל גופם. 

הואיל והגירת פרטים בשל תנאי אקלים קשים, כדי למצוא סביבה נוחה יותר להתקיים בה, לא תמיד מתבצעת - מסיבות אקולוגיות רבות כגון תחרות, מחסור במחסה ובמזון, הרי שלתהליך הברירה הטבעית יש חשיבות רבה בהשפעתו על שינוי תכונות הפרטים באוכלוסייה, גם אם היא נותרת קבועה; למשל, אם לא מתקיימת הגירה אליה וממנה, נבררים הפרטים הגדולים יותר של כל מין או תת-מין, וזאת משום התאמתם היתרה, כי ככל שיהיו גדולים יותר כך ישקיעו פחות אנרגיה חיונית בשמירת חום גופם הקבוע. אם כך, תהליך הברירה הטבעית מניע את היווצרותם של בעלי חיים גדולים יותר במקומות קרים; דוגמה לכך: זאבי הגולן גדולים מזאבי הערבה, וזאבי אלסקה גדולים משניהם גם יחד.

ראו גם
------

* כלל אלן - כלל הקושר בין גודל גפיים או איברי גוף בולטים של בעלי חיים כלשהם לבין חום הסביבה הממוצע.
* כלל גלוגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלל ברגמן** בוויקישיתוף
* כלל ברגמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
לוח YBC 7289 (אנ') ופענוח הספרות בו. הלוח מציג בקירוב חישוב של שורש 2, האלכסון של ריבוע היחידה: 1+24/60+51/602+10/603
= 1.41421296... ≈ √2
**הסְּפָרוֹת הבבליות** עמדו בבסיס שיטת הספירה של הבבלים. הן נכתבו בכתב יתדות על גבי לוחות חרסית רכים (אשר חוממו והתקשחו, וכך השתמרו עד ימינו ושימרו את כתבי היתדות).

היא התבססה על בסיס 60, והיא העתיקה ביותר הידועה שמשתמשת בערכי מיקום (בדומה לשיטה העשרונית המקובלת כיום), כלומר שיטה שבה ערכה של ספרה נקבע לא רק לפי צורתה, אלא גם לפי מיקומה במספר.

השימוש בערכי מיקום היה התפתחות חשובה מאוד מבחינה מתמטית, שכן שיטות שאינן משתמשות בערכי מיקום זקוקות לרוב לסימנים רבים כדי לייצג מספרים בגודל בינוני ומעלה (כך למשל, בשיטת הספרות העבריות יש 22 סימנים, ואילו בשיטת הספרות הרומיות גם מספרים בינוניים יחסית עלולים להיכתב על ידי סדרה ארוכה של סימנים). הבבלים התגברו על הצורך להשתמש בסימן שונה לכל אחת מ-60 הספרות הדרושות לשיטה על ידי כך שהשתמשו במערכת ספירה משנית, המבוססת על קיבוץ: היה להם סימן אחד עבור 1 וסימן אחד עבור 10, וכל אחד מהמספרים בין 1 ו-59 יוצג על ידי כתיבת המספר המתאים של הסימנים (ראו בתמונה למטה).

אף ששיטת ספירה המבוססת על ערכי מיקום זקוקה לסימן מיוחד שייצג את 0, סימן כזה הוכנס לשימוש בספרות הבבליות רק בשלב מאוחר. עד אז הושאר רווח באמצע המספר כדי לציין אפס, וכאשר האפסים היו בתחילת המספר לרוב ניתן היה להבין זאת מההקשר.

מספר תאוריות שונות הועלו באשר לשאלה מדוע נבחר דווקא בסיס 60. תאוריה אחת מדברת על כך שהבבלים חילקו את השנה ל-360 ימים (60 כפול 6 הוא 360). עם זאת, כלל לא ברור שהבבלים לא ידעו כי יש בשנה יותר מאשר 360 ימים. יתר על כן, גם שיטת הספירה של המאיה ייחסה חשיבות למספר 360, והמאיה ידעו שבשנה יותר מ-360 יום. תאוריה אחרת מצביעה על תכונות ההתחלקות היפות של המספר 60: הוא מתחלק ב-1,2,3,4,5 וב-6, כלומר בכל ששת המספרים הטבעיים הראשונים (ולכן גם ב-10,12,15,20 וב-30). להשערה זו מצטרפת השערה נוספת לפיה שיטת הספירה הבבלית היא תוצאת איחוד שתי שיטות ספירה שונות, שאחת מהן השתמשה בבסיס 10 והשנייה בבסיס 6.

לשיטת הספירה של הבבלים יש הדים גם כיום: אנו מחלקים כל שעה ל-60 דקות, וכל דקה ל-60 שניות. כמו כן, כאשר אנו מודדים זוויות באמצעות מעלות, אנו מייחסים להקפה אחת של מעגל ערך של 360 מעלות.

הספרות
------

ראו גם
------

* פלימפטון 322

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרות בבליות** בוויקישיתוף
* מחשבון ספרות בבליות, המרת מספרים דצימליים לספרות בבליות
* Babylonian Numerals, באתר MathWorld (באנגלית)

| ספרות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ספרות הודיות-ערביות • ספרות ערביות • ספרות ארמניות • ספרות בבליות • ספרות ברהאמיניות • ספרות אטרוסקיות • ספרות עבריות • ספרות חמריות • ספרות יווניות • ספרות אטיקות • ספרות יפניות • ספרות מאיה • ספרות מצריות • ספרות סיניות • ספרות סוג'ואו • ספרות קוריאניות • ספרות קיריליות • ספרות מונגוליות • ספרות רומיות • ספורות תאילנדיות • ספרות טיבטיות |

 |

| בסיסי ספירה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בסיס אונרי • בסיס בינארי • בסיס אוקטלי • השיטה העשרונית • בסיס דואודצימלי • בסיס הקסדצימלי • בסיס ויגסימלי • בסיס סקסגסימלי |

 |
**איגור טומאסיץ** (בקרואטית: **Igor Tomašić**, בבולגרית: **Игор Томашич**; נולד ב-14 בדצמבר 1976 בקיוטינה שבקרואטיה) הוא כדורגלן עבר קרואטי-בולגרי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

טומאסיץ' החל את הקריירה בקבוצת הנוער הקרואטית מוסלבינה קיוטינה, ולאחר מכן עבר לדינמו זאגרב בה שיחק במשך שתי עונות. ב-1997 עבר להולנד שם שיחק שתי עונות ברודה, עונה אחת במאסטריכט, ושתי עונות נוספות ברודה. בעונת 2002/2003 שיחק בראסינג גנק מליגת העל הבלגית.

בקיץ 2003 הגיע לישראל ועבר להפועל פתח תקווה. בפתח תקווה שיחק עונה אחת ולאחר מכן עבר להפועל באר שבע, בה שיחק חצי עונה.

בינואר 2005 עבר טומאסיץ' לקבוצה הבולגרית הבכירה לבסקי סופיה, איתה זכה כבר באותה עונה בגביע הבולגרי. בעונה שלאחר מכן עלה עם הקבוצה לרבע גמר גביע אופ"א וזכה עמה באליפות ליגת העל הבולגרית בכדורגל, ובשנת 2007 זכה עם הקבוצה בדאבל. טומאסיץ' שימש כקפטן הקבוצה.

באוגוסט 2006, אחרי שקיבל תעודת זהות בולגרית, שיחק את משחקו הראשון בנבחרת בולגריה, בתיקו 0-0 מול נבחרת ווילס. בסך הכל רשם 16 הופעות במדי נבחרת בולגריה.

ב-2008 חזר טומאסיץ' לישראל, ושיחק בעונת 2008/2009 במכבי תל אביב, עמה זכה בגביע הטוטו לאותה עונה.

בקיץ 2010 שוחרר ממכבי תל אביב ועבר לקבוצת קוואלה היוונית. כעבור עונה עבר לשחק בקבוצת אנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובקיץ 2012 פרש ממשחק פעיל.

תארים
-----

* אליפות בולגריה - 2006, 2007
* הגביע הבולגרי - 2005, 2007
* הסופר קאפ הבולגרי - 2005, 2007
* גביע הטוטו - 2008/2009

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
בקשת הרישום לפטנט, על ידי אלברט איינשטיין ולאו סילארד, עם חתימותיהם
**המקרר של איינשטיין** הוא סוג של מקרר ללא חלקים נעים, אשר הומצא בשנת 1926 על ידי אלברט איינשטיין ולאו סילארד, שהיה סטודנט שלו מספר שנים לפני כן באוניברסיטה הטכנית של ברלין. ההמצאה נרשמה כפטנט במשרד הפטנטים האמריקאי, ב-11 בנובמבר 1930. המכונה עובדת על קליטת לחץ יחיד, בדומה למקררי ספיגת הגז, אשר ניצלו מקור חום כדי ליצור את האנרגיה הדרושה לשם הקירור, ולא על ידי חשמל המפעיל את המדחס.

עקרון הפעולה הוא דחיסת גז הקרור על יד הגדלת הלחץ היחסי שלו, ולא הלחץ המוחלט כמו במקרר רגיל. מעגל האמוניה משמש להעברת הבוטאן, ומעגל המים משמש להעברת האמוניה. גז הקרור - בוטאן - מתאדה בתא הקרור ומוצא ממנו על יד אדי האמוניה. במקום המעבה במקרר רגיל, מוגדל הלחץ החלקי של הבוטאן על ידי הוצאת אדי האמוניה מהתערובת (כשהלחץ הכולל במערכת קבוע בקרוב), על ידי המסה במים. הבוטאן שמתעבה צף על פני המים וכך מופרד מהם ומועבר חזרה לתא הקרור. מקור החום משמש לאידוי האמוניה מהמים על ידי זיקוק, כדי לסגור את מעגל האמוניה המוליך את הבוטאן. כל מעגל הקרור עובד אם כן ללא חלקים נעים, עם מקור החום כמניע של כל הזורמים במערכת. מעגל הקירור משתמש באמוניה (לצורך השוואת הלחצים), בוטאן ומים. באותה עת, כשהומצא המקרר, נראה היה כי הוא נייד, עשוי מחומרים זולים וחלקים לא נעים, עובד בשקט והיה אף מאוד אמין. אך על אף זאת, היותו מסתמך על גזים רעילים כאמוניה, תקלות כדליפה היוו בעיה רצינית בדגמים הראשונים, וכן יכולת הקירור ברמה הדרושה היוותה עדיין סימן שאלה.

איינשטיין נטל על עצמו את המעורבות בפיתוח כדי לעזור לסטודנט שלו לשעבר, תוך ניצול הידע שרכש בשנים אשר עבד במשרד הפטנטים בשווייץ. המקרר לא יצא לשוק מיד עם המצאתו, אך זכויות לשימוש בעקרון הפעולה שלו ניתנו ל"אלקטרולוקס", חברת ענק שוודית לייצור מכשירי חשמל לשימושים ביתיים. הכסף שניתן לסילארד תמורת זכויות השימוש, איפשר לו להמשיך במחקריו עוד שנים אחדות.

בסופו של דבר המקרר של איינשטיין וסילארד לא יוצר לשימוש המוני, עקב המעבר לשימוש בגז הפריאון במשאבת הקירור, גז שאינו רעיל כמו האמוניה (יוצר בשנת 1931, על ידי מפעל "דופונט"). אלקטרולוקס עדיין משתמשת בטכנולוגיה הזו אך לא למטרת מקררים לשימוש המוני, אלא יותר לשימושים קלים (בקרוואנים, ספינות תענוגות, מקררים מיוחדים לרפואה ומקררים קטנים לבתי מלון).
**רייצ'ל יאנקי** (באנגלית: **Rachel Yankey**; נולדה ב-1 בנובמבר 1979 בלונדון) היא כדורגלנית אנגלייה ששיחקה בקבוצת ארסנל ונבחרת אנגליה. מאז פרשה ממשחק מקצועני היא בעיקר מאמנת ילדים.

קריירה
------

יאנקי החלה את הקריירה שלה בקבוצת בנים, לפני שעברה ל"מיל היל יונייטד" כשהייתה בגיל הנערים. את הקריירה המקצוענית שלה היא החלה בגיל 16, בקבוצת הנשים של ארסנל. בשנת 2000, היא הושאלה לזמן קצר לקבוצת הקנדית, לאבל דינמיט ומשם לפולהאם ליידיס. בפולהאם היא הפכה לכדורגלנית האנגלית הראשונה שחתמה על חוזה מקצועני ושיחקה כדורגל באופן מקצועני. היא עברה לברמינגהאם סיטי, ובעונת 2004/2005, עברה לקבוצת ניו ג'רזי וויילדקטס מדבליו-ליג. בניו ג'רזי היא שיחקה יחד עם רייצ'ל יוניט, חברתה לנבחרת, וביחד הם הובילו את הקבוצה לאליפות הליגה. בעונת 2005/2006, חזרה יאנקי לקבוצת נעוריה, ארסנל, והבקיעה שם שער אחד לכל שלושה משחקים בממוצע.

ביוני 2012, יאנקי הייתה אחת מ-18 הכדורגלניות שנבחרו לייצג את בריטניה בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת לונדון. נבחרת בריטניה הוקמה במיוחד לצורך המשחקים האולימפיים, והיא כללה 16 שחקניות מאנגליה ושתיים מסקוטלנד. בשלב הבתים של הטורניר, ניצחה הנבחרת בכל משחקיה והעפילה לרבע הגמר מהמקום הראשון בבית. ברבע הגמר היא הפסידה 0–2 לקנדה והודחה מהטורניר.

יאנקי היא הכדורגלנית המפורסמת ביותר באנגליה, ואף מדגמנת לשתי חברות בגדים. היא הופיעה במיני-סדרה של ה-BBC, בה היא מלמדת כדורגלנים צעירים את יסודות הכדורגל.

יאנקי החזיקה תקופה מסויימת בשיא ההופעות בנבחרת אנגליה - סך הכל היו לה 129 הופעות בינלאומיות אולם שחקניות בודדות שברו מאז פרשה את שיאה זה. היא הבקיעה 19 שערים עבור נבחרת אנגליה.

ב- 2016 פרשה מכדורגל מקצועני, ניסתה כוחה בניהול קבוצת נשים, אולם לבסוף התמסרה לאימון ילדים, ולקריירה של מגישה בתוכניות ילדים בטלביזיה.

תארים
-----

יאנקי זכתה בגביע ה-FA לנשים חמש פעמים, שלוש פעמים עם ארסנל (1998, 1999, 2006), ופעמיים עם פולהאם (2002, 2003). היא הייתה חלק מהסגל של פולהאם שזכה בטרבל בעונת 2002/03 - גביע ה-FA לנשים, גביע הפרמייר ליג ובאליפות הליגה.

בשנת 2005, היא קיבלה תואר מהמלכה אליזבת השנייה, בעקבות תרומותיה ושירותיה לכדורגל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייצ'ל יאנקי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל באתר ההתאחדות האנגלית
* פרופיל באתר של ארסנל
* פרופיל באתר ניו ג'רזי ויילדקטס (אורכב 02.01.2006 בארכיון Wayback Machine)

| **נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2007** |
| --- |
| 1 בראון • 
2 א. סקוט • 
3 סטוני • 
4 צ'פמן • 
5 וייט • 
6 פיליפ • 
7 קארני • 
8 ויליאמס • 
9 אלוקו • 
10 ק. סמית' • 
11 יאנקי • 
12 אסנטה •
13 צ'מברלין • 
14 יוניט •
15 ס. סמית' •
16 ג'. סקוט •
17 הנדלי •
18 סנדרסון •
19 אקסלי •
20 ג'ונסון •
21 טלפורד •
מאמן: פאוול | אנגליהאנגליה |

| **נבחרת אנגליה – גביע העולם בכדורגל נשים 2011** |
| --- |
| 1 בארדסלי • 
2 א. סקוט • 
3 יוניט • 
4 ג'. סקוט • 
5 פ. וייט • 
6 סטוני • 
7 קלארק • 
8 ויליאמס • 
9 א. וייט • 
10 סמית' • 
11 יאנקי • 
12 קארני •
13 בראון • 
14 אלוקו •
15 ברדלי •
16 האטון •
17 באסט •
18 אסנטה •
19 סוסי •
20 ראפרטי •
21 צ'מברלין •
מאמן: פאוול | אנגליהאנגליה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb179072107 (data)
* ISNI: 0000 0005 0466 8355
* SUDOC: 254412092
* VIAF: 219981847
* WorldCat (עם VIAF): 219981847

 |





1. ↑  [file:///F:/Yankey%20Reading%20Comprehension.pdf Rachel Yankey], arsenal.com, ‏2020
עמאד אל-עלמי, נציג החמאס בסוריה
**עִמאד ח'אלֶד אל-עִלמי** (בערבית: **عماد خالد العلمي**, מכונה "אבו המאם"; 16 בפברואר 1956 – 30 בינואר 2018) הוא טרוריסט שבזמנו היה בכיר בתנועת החמאס.

חייו
----

אל-עלמי נולד בעיר עזה. שימש כיושב ראש והמייסד של ועדת הפנים של חמאס, האחראית בין היתר על כלל פעולות התנועה בגדה המערבית וברצועת עזה, בין היתר על תחום הטרור. חבר הלשכה המדינית של חמאס. מהנדס, ברשותו משרד מהנדסים בעזה. ב-1980 מונה לחבר הרשות המינהלית של אגודת המהנדסים ברצועת עזה.

בשנות ה-80 סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת אלכסנדריה. במהלך לימודיו נחשף לרעיונות האחים המוסלמים. עם שובו לעזה הצטרף לאגודת אל-מג'מע אל-אסלאמי בראשותו של השייח' אחמד יאסין. ריצה עונש מאסר בישראל בשנים 1988–1990 בגין חברות בחמאס. גורש ללבנון ב-1991.

לאחר גירושו היה נציג חמאס בסודאן. ב-1992 עבר לאיראן ופתח בה את משרדי התנועה. בשנים 1993–1995 שהה בירדן עד שגורש ממנה והשתקע בדמשק.

שימש מ-1998 כנציג חמאס בסוריה. ב-2009 הודח מתפקידו על ידי ח'אלד משעל.

בשנת 2012 חזר להתגורר ברצועת עזה, כחלק מעזיבת פעילי חמאס את סוריה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
במהלך מבצע צוק איתן, בתאונת מעלית שאירעה בבונקר בו שהה בעזה, נפגעו שתי רגליו קשה, והרופאים נאלצו לכרות אותן. על פי גרסה אחרת במהלך ויכוח עם פתחי חמאד זרקו אנשיו של חמאד את אל-עלמי מחלון המשרד.

ב-9 בינואר 2018 פורסם שאל-עלמי נפצע בראשו מפליטת כדור מנשקו האישי.
ב-30 בינואר 2018 מת מפצעיו. על כך זכה בפרס דרווין.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמאד אל-עלמי באתר Nfc

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי יששכרוף, ג'קי חורי, דיווח: חאלד משעל הדיח את סגנו מוסא אבו מרזוק ואת עימאד אל-עלמי, באתר הארץ, 19 במאי 2009
2. ↑  אבי יששכרוף‏, איך איבד בכיר חמאס את שתי רגליו בבונקר בעזה?, באתר וואלה!‏, 11 בספטמבר 2014
3. ↑  אוהד חמו, ‏הסיבה האמיתית לקטיעת רגליו של בכיר חמאס, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2014
4. ↑  قناة الميادين, #غزة: قناة القدس التابعة لحماس: اصابة عضو المكتب السياسي السابق للحركة عماد العلمي بطلق ناري في رأسه, @AlMayadeenNews, ‏2:10 AM - 9 Jan 2018 (בערבית)
5. ↑  אלי רוטמן, ‏תקרית הירי המסתורית: מת בכיר החמאס, באתר כיכר השבת, 30 בינואר 2018
6. ↑  כתבה באתר פרס דרווין
מחלת **טאי זקס** או **טיי זקס** (באנגלית: **Tay-Sachs Disease**) היא מחלה תורשתית קטלנית, שרוב הילדים הלוקים בה מתים בשנות חייהם הראשונות בשל נזק מוחי קשה הנובע מחוסר באנזים חיוני האחראי על חילוף חומרים של שומנים. המחלה אינה ניתנת לריפוי.

המחלה הוגדרה על ידי הרופאים ווארן טאי וברנרד זקס בסוף המאה ה-19 ועל שמם קרויה המחלה.

יילוד עלול ללקות במחלת טאי זקס רק אם **שני הוריו** הם נשאים של האלל הרצסיבי הגורם לה. במקרה כזה, יש סיכוי של 25% שהיילוד ילקה במחלה, וסיכוי של 50% שהוא יהיה נשא של הגן. מחלת טאי-זקס נפוצה בקרב יהודים אשכנזים בשיעור ניכר פי כמה מאשר תפוצתה בקרב אוכלוסיות אחרות; 1 מכל 27 יהודים אשכנזים בארצות הברית, למשל, נושא את הגן הפגום, לעומת 1 מתוך 200 בקרב האוכלוסייה הכללית.
מאז שנות ה-70, בדיקות גנטיות למניעה היו יעילות למדי לחיסול המחלה מהאוכלוסייה היהודית האשכנזית.

בישראל, מסבסד משרד הבריאות בדיקת סקר גנטי לגילוי המחלה לכל אדם הרוצה בכך. אם האדם נמצא נשא, ייבדקו בשנית שני בני הזוג. אם שניהם ימצאו נשאים (והאישה בהריון או שתיכנס להריון בעתיד) - יהיה צורך לבצע בדיקת מי שפיר או בדיקת סיסי שליה כדי לגלות אם העובר לוקה במחלה הקטלנית.

יש צורה נוספת של המחלה, המתבטאת רק בגיל מבוגר. צורה זו נקראת "הופעה מאוחרת של טאי-זקס (LOTS - Late Onset Tay-Sachs), ובשפה הרפואית-מקצועית מכונה גם "2- GM". מחלה זו התגלתה רק בראשית שנות התשעים על ידי פרופ' רות נבון מאוניברסיטת תל אביב. הקושי באבחון המחלה נובע מכך שהתסמינים שלה דומים למחלות זיקנה, ובעיקר לניוון שרירים. המחלה יכולה להתבטא בקשיי תנועה, קשיי דיבור, ניוון המערכת העצבית ובעיות נפשיות כגון הפרעה דו-קוטבית (מאניָה-דיפּרסיה ומאניה חריפה) וסכיזופרניה. חשוב לדאוג לאבחון נכון של המחלה גם מפני שהטיפול התרופתי המקובל במחלות נפשיות התגלה כמזיק לחולה ומחמיר את מצבו במקום להיטיב לו.
למרות כל זאת, אדם הלוקה במצב זה יכול להמשיך לתפקד, בהתחשב במוגבלויותיו, ולרוב בסיוע משפחתו וחבריו. טיפול תרופתי מבוקר (לעיתים נדרש פיקוח והתערבות אסרטיבית לוודא שהחולה אינו מזניח את התרופות), משולב בהתאמת הסביבה לצרכיו יועיל להשתלבות החולה בחברה. כיוון שההתנוונות היא מתמשכת, נדרשת תשומת-לב להתאים את הסיוע למצב הנתון בכל עת.

פעולת המחלה
-----------

הפגם הגנטי גורם להפחתה בפעילות או לחוסר פעילות מוחלט של אנזים בליזוזום בשם β-הקסוזאמינידאז-A (או בקיצור Hex A), שתפקידו לזרז פירוק של נגזרות חומצות שומן בשם גנגליוזידים. אובדן הפעילות של האנזים גורר הצטברות של הגנגליוזידים בתאים, בפרט במוח ובעמוד השדרה. נשאי טאי זקס מתגלים בקלות על ידי בדיקת דם המודדת פעילות של האנזים. נכון לינואר 2008, ניתן לבצע את הבדיקה בחינם בתחנות לבריאות המשפחה של משרד הבריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאי זקס** בוויקישיתוף
* טיי זקס בישראל - באנציקלופדיה לבדיקות גנטיות בעריכת פרופ' מוטי שוחט.
* אסתי אהרונוביץ, המירוץ אחר התרופה שתציל את הבן שלי, באתר הארץ, 11 במאי 2012 (ריאיון עם הפרופ' נפתלי שטרן)
* טאי זקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* טאי-זקס, מחלה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Buckles J, The Success Story of Gene Tests, Genome News Network, J. Craig Venter Institute, ‏14 באפריל 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563356005171
* BnF: cb16192634g (data)
* LCCN: sh85132905

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
טומומי אינאדה, 2017
**טומומי אינאדה** (ביפנית: **稲田 朋美**; נולדה ב-20 בפברואר 1959) היא פוליטיקאית יפנית, שכיהנה כשרת ההגנה בקבינט של שינזו אבה. אינאדה היא חברת המפלגה הליברלית-דמוקרטית ומכהנת כנציגת המחוז הראשון של פוקואי בבית הנבחרים של יפן.

ביוגרפיה
--------

אינאדה נולדה במחוז פוקואי. ב-1981 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת ואסדה וב-1985 הוסמכה כעורכת דין.

בספטמבר 2005 נבחרה לנציגת המחוז הראשון של פוקואי בבית הנבחרים של יפן ומאז נבחרה לשלוש תקופות כהונה נוספות ב-2009, ב-2012 וב-2014.

בספטמבר 2010 נבחרה לסגנית מזכ"ל המפלגה הליברלית-דמוקרטית, באוקטובר 2012 מונתה ליושבת ראש החטיבה לענייני משפטים של המועצה לחקר מדיניות במפלגה. בדצמבר 2012 מונתה לחברה בקבינט של שינזו אבה כשרה לענייני רפורמה ברגולציה, רפורמה במינהל הציבורי ובשירות הציבורי, כשרה לענייני אסטרטגיית "יפן המגניבה" ולמדיניות ה"התמודדות מחדש" שהנהיג אבה. בספטמבר 2014 מונתה ליושבת ראש המועצה לחקר מדיניות של המפלגה. באוגוסט 2016 מונתה לשרת ההגנה בקבינט היפני.

לאורך הקריירה שלה הביעה אינאדה דעות ימניות, היא התנגדה להגדרת מעשי יפן במלחמת העולם השנייה כפשעי מלחמה וכניסתה לקוריאה הדרומית נאסרה. בספטמבר 2014 נחשפה תמונה שלה יחד עם מנהיג התנועה הנאו-נאצית היפנית מה שגרם למבוכה לראש הממשלה אבה, אינאדה ציינה כי לא ידעה עם מי הצטלמה. היא תומכת בשינוי מדיניות הביטחון של יפן ושינוי החוקה הפציפיסטית שלה. ב-28 ביולי 2017 התפטרה מתפקידה לאחר שנחשף כי הסתירה מידע על כך שחיל משלוח יפני לדרום סודאן נשלח לאזור בו עדיין מתרחשים עימותים, בניגוד לחוקת יפן.

חיים אישיים
-----------

אינאדה נשואה ואם לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומומי אינאדה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טומומי אינאדה (ביפנית)
* טומומי אינאדה, ברשת החברתית פייסבוק

* טומומי אינאדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* טומומי אינאדה באתר ממשלת יפן
* סערת שחיתות ביפן: שרת ההגנה התפטרה, באתר ynet, 28 ביולי 2017

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Abe Protégé With Nationalist Views Is Japan’s New Defense Minister, וול סטריט ג'ורנל, 4 באוגוסט 2016
2. ↑  אתר למנויים בלבד אהוד הררי, "האביב הנשי" של הפוליטיקה ביפן פוגע בראש הממשלה, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2014
3. ↑  Japanese defence minister to resign over South Sudan cover-up claims, הגרדיאן, 27 ביולי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA15883085
* ISNI: 0000 0000 5049 3879
* LCCN: n2007084872
* NDL: 01086635
* VIAF: 6850505
* WorldCat: lccn-n2007084872

 |
גבעות קולומביה כפי שנצפו מאתר הנחיתה על ידי הרובר ספיריט
מבט-על על גבעות קולומביה
סחיפת חול באזור ראש הרכס
גבעות קולומביה הן רכס של גבעות נמוכות במכתש גוסב על מאדים. הן נצפו על ידי הרובר ספיריט שחקרה את המכתש ב-2004. לגבעות ניתן שם במהרה, משום שהן היו הסממן הבולט ביותר על פני השטח באזור אתר הנחיתה. הגבעות נמצאות במרחק כ-3 ק"מ מנקודת הנחיתה המקורית. שמו של הרכס נועד להנציח את אסון מעבורת החלל קולומביה. ב-2 בפברואר 2004 הוחלט לקרוא לפסגות הגבעות על שם שבעת האסטרונאוטים שנספו באסון.

הרובר ספיריט חקרה את האזור עד 2010, אז הפכה לתחנת מחקר נייחת וב-2011 סיימה את תפקידה.

רשימת הפסגות (מצפון לדרום):

* גבעת אנדרסון, על שם מייקל אנדרסון
* גבעת בראון, על שם דייוויד בראון
* גבעת צ'אולה, על שם קלפנה צ'אולה
* גבעת קלארק, על שם לורל קלארק
* גבעת האסבנד, על שם ריק האסבנד
* גבעת מק'קול, על שם ויליאם מק'קול
* גבעת רמון, על שם האסטרונאוט הישראלי אילן רמון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעות קולומביה** בוויקישיתוף
* Google Mars, צפייה בגבעות קולומביה בתת-אדום
* Everest panorama - תמונה תלת-ממדית של פסגת גבעת האסבנד. נדרשות משקפיים אדומות-כחולות.
* האתר הרשמי של גשושיות מאדים (באנגלית)
* שבע גבעות במכתש רמון יקראו על שם נספי אסון הקולומביה, באתר "הידען"
**גארי ג'. ולסקי** (באנגלית: **Gary J. Volesky**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד הקורפוס הראשון של צבא ארצות הברית. ולסקי עוטר בכוכב הכסף על גבורתו במהלך מלחמת עיראק.

ביוגרפיה
--------

ולסקי נולד וגדל בספוקיין שבמדינת וושינגטון. ב-1983 סיים תואר ראשון באוניברסיטת מזרח וושינגטון, במהלך לימודיו באוניברסיטה החליט להצטרף לתוכנית הכשרת קציני המילואים של צבא ארצות הברית. בתחילת 1984 התגייס לצבא. 

שירת כקצין חי"ר בדיוויזיית החי"ר התשיעית, בגדוד השני של רגימנט הריינג'רס ה-75 וכמפקד פלוגה בגדוד החמישי של דיוויזיית החי"ר השמינית שהוצבה בגרמניה המערבית. בתקופת מלחמת המפרץ פיקד על פלוגת הסיור בגדוד המודיעין הצבאי 533 בדיוויזיית השריון השלישית. כמו כן שימש ראש ענף חי"ר בפורט בנינג. 

ולסקי שירת כמפקד הגדוד השני ברגימנט הפרשים החמישי בדיוויזיית הפרשים הראשונה והשתתף במלחמת עיראק. ב-4 באפריל 2004 תפס פיקוד על גזרה בצאדר סיטי שבבגדאד, באותו היום נקלע כוח בפיקודו למארב, נתקע וכותר. ולסקי הוביל כוח הטרוגני שהורכב משני טנקים ו-11 נגמ"שי בראדלי במשימת חילוץ. תחת אש כבדה חבר הכוח למחלקה המכותרת וחילץ את החיילים הפצועים. במהלך הקרבות נהרגו שמונה חיילים ויותר מ-60 נפצעו, במה שהיה היום העקוב מדם של הדיוויזיה מאז מלחמת וייטנאם וזכה לכינוי "יום ראשון השחור". על פועלו עוטר ולסקי בכוכב הכסף. סיפורו תואר בספרה של העיתונאית מרתה ראדץ "The Long Road Home: A Story of War and Family" וכן בסדרת הטלוויזיה באותו השם, בה גילם אותו השחקן מייקל קלי.

בשנים 2006–2008 שימש סגן ראש מטה הקורפוס השלישי בעת שהוצב בעיראק. בשנים 2009–2010 פיקד על החטיבה השלישית בדיוויזיית הפרשים הראשונה. בשנים 2011–2012 שימש סגן מפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה וסגן מפקד כוח המשימה המשולב 1 במבצע חירות מתמשכת. בשנים 2012–2014 שירת כדובר הצבא. 

ביוני 2014 מונה למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101. מכיוון שלא שירת בדיוויזיה בעבר ולא הוביל יחידה מוטסת, הוא עבר לפני כניסתו לתפקיד קורס בבית הספר למתקפה מוטסת, והיה אחד החניכים המבוגרים בתולדות בית הספר. כמפקד הדיוויזיה שימש מפקד הכוח המשותף שנשלח ליבריה לסייע במאמצי בלימת מגפת האבולה במערב אפריקה, ושימש מפקד הכוח המשולב למלחמה בארגון המדינה האסלאמית במפקדה הקדמית בעיראק. 

באפריל 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד קורפוס I של הצבא בבסיס המשותף לואיס-מקורד במדינת וושינגטון. הוא שימש בתפקיד עד פרישתו מהשירות הצבאי בפברואר 2020.

לאחר שחרוורו, ולסקי העניק שירותי ייעוץ לצבא ארצות הברית. הוא הושעה ביולי 2022, לאחר שפרסם בטוויטר ציוץ סרקסטי בתגובה לציוץ של הגברה הראשונה ג'יל ביידן בנושא זכויות נשים לבצע הפלות.

ולסקי בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של חיל האוויר ותואר שני בלימודי המזרח הקרוב מאוניברסיטת פרינסטון. הוא נשוי ללי-אן ואב לבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גארי ולסקי** בוויקישיתוף
* גארי ולסקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גארי ולסקי, ארכיון אתר כוח המשולב למלחמה בארגון המדינה האסלאמית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Volesky’s Rendezvous with Destiny, אתר אוניברסיטת מזרח וושינגטון, 15 באוקטובר 2004
2. ↑  Inside the ambush known as Black Sunday, ‏ABC, ‏7 בנובמבר 2017
3. ↑  Maj. Gen. Gary Volesky, EWU alumnus, to lead Army’s storied 101st Airborne Division, ‏spokesman.com, ‏ 15 במרץ 2014
4. ↑  Retired three-star general Gary Volesky suspended after tweet at Jill Biden, ניו יורק פוסט, 9 ביולי 2022
הרַבָּה **דוידה (דניס ליס) אגר** (באנגלית: **Denise Leese Eger**; נולדה ב-14 במרץ 1960) היא רבה רפורמית אמריקנית, כיהנה כיושבת-ראש איגוד הרבנים המתקדמים (CCAR) בארצות הברית בין 2015 ל-2017.

ביוגרפיה
--------

אגר נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה וגדלה בממפיס, טנסי. אביה בנימין היה בעל עסק לממכר תכשיטים, ואמה אסתר הייתה מנהלת חשבונות. משפחתה הייתה חברה בקהילת טמפל ישראל המקומית, בה התחנכה. היא הייתה פעילה במסגרת זו מגיל 12. כילדה למדה אופרה, וסיימה תואר בזמרה באוניברסיטת ממפיס. בשנתה האחרונה שם החליטה לעבור לקריירה רבנית. ב-1980 עברה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, לתוכנית ללימודי יהדות, אותה סיימה ב-1982, וב-1985 השלימה תואר שני בתחום בקמפוס ניו יורק של ההיברו יוניון קולג'. ב-1988 הוסמכה שם לרבנות. היא הייתה אחת המעטות מבין הבוגרים שהיו להט"בים; ב-1977 אמנם קראה הנהגת התנועה לגלות סובלנות כלפי הומוסקסואלים ולסביות, אך הם היו רחוקים מלהיות מקובלים בקרב הרפורמים. היא הגיעה ל"בית חיים חדשים" בלוס אנג'לס, בית-כנסת שהוקם ב-1972 על ידי הציבור הלהט"בי היהודי המקומי. אגר כיהנה במקום בעת משבר האיידס, כשרבים מהחברים מתו מהמחלה. ב-1990 יצאה מהארון בריאיון לעיתון מקומי, והייתה לרבה הלסבית המוצהרת הראשונה בזרם; באותה שנה העביר ההיברו יוניון קולג' החלטה לאפשר סמיכת להט"בים מוצהרים.

ב-1992 התפצלה הקהילה בת ארבע-מאות החברים עקב סכסוך על הארכת החוזה שלה, והיא וכמה עשרות מתומכיה פרשו והקימו את המניין המאולתר "קול עמי" בווסט הוליווד. בית-כנסת קבוע נחנך כעבור עשור, כשהקהילה מונה יותר משלוש מאות משקי בית. ב-2003 מונתה לסגן-הנשיא מטעם הרפורמים במועצת הרבנים של דרום קליפורניה, אחד מגופי הרבנות הגדולים בארצות הברית. ב-11 במרץ 2009 התמנתה לנשיאות. במהלך שנות פעילותה נודעה כפעילה למען הכרה בנישואין חד-מיניים, ונאבקה בהצעה 8 שקראה לאסור אותם. כמו כן השתתפה בחיבור הנוסח התנועתי לעריכת טקסים כאלה. ב-2011 קיבלה את פרס הקמפיין לזכויות אדם לשוויון קהילתי. ב-16 במרץ 2015 נבחרה לכהן כיו"ר ועידת הרבנים המרכזית של הזרם.

אגר הייתה נשואה בעבר לעורכת הדין קארן סייטמן, ויש להן בן משותף. ביולי 2016 נשאה את הרבה אלינור שטיינמן. ב-2017 עזבה את תפקידה ב-CCAR לטובת הרב דוד שטרן. היא עודנה מכהנת ב"קול עמי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניס אגר** בוויקישיתוף
* הנריק מ. ברודר, Los-Angeles-Tagebuch: Am Schabbat fährt Frau Rabbi zum Baseball, דר שפיגל, 1 ביוני 2004.
* רבקה ספנס, Leading Combatant in Gay Marriage Fight To Head Southern California Rabbis, דה פורוורד, 15 באפריל 2009.
* דיוק הלפאנד, Activist heads Board of Rabbis of Southern California, לוס אנג'לס טיימס, 12 במאי 2009.
* אסושיאייטד פרס, Lesbian Rabbi Is to Become President of Reform Group, הניו יורק טיימס, 15 במרץ 2015.
הסתערות משיכות על בנק במהלך הפאניקה של 1857, 13 באוקטובר. תחריט עץ
**הפאניקה של 1857** הייתה פאניקה פיננסית בארצות הברית שנגרמה כתוצאה מצניחה חדה בכלכלה שנגרמה על ידי שרשרת אירועים.

אל מצב ירוד זה הביאו הירידה הכללית של הכלכלה הבינלאומית, התרחבות המשק המקומי, הנפקת שטרות מחוץ לתקן הזהב (יחס של פי שמונה), ופשיטת רגל של מספר בנקים. ספקולנטים בלתי זהירים גרמו להרחבת המשק באופן חסר פרופורציה. מלבד המצב הכלכלי המעורער מה, נוספה ירידה מורגשת בייבוא ומחירי התבואה האמירו. על מצב שברירי זה העיב גם המאבק הפוליטי בין תומכי ביטול העבדות לבין מדינות שקיימו את מנהג העבדות, שעבר טלטול חריף בעקבות פסק דין דרד סקוט נגד סנדפורד. האזרחים חששו על כספם וחסכונותיהם שבבנקים ומיהרו למשוך אותם, ופיקוחו הקלוש של הממשל הפדרלי על אספקת הכספים, לא היה בו כדי להתמודד מול הבעיה המחריפה. קריסתה של חברת הביטוח והנאמנות אוהיו לייף (אנ') היוותה שלב מכריע לבוא הפאניקה. עם בוא השמועה על טביעתה של סנטרל אמריקה כשעל סיפונה זהב בשווי 1.6 מיליון דולר שעליו המתינו הבנקים בניו יורק, הומט הגורל על הכלכלה האמריקאית. אנשים נהרו אל הבנקים למשוך את כל כספם, והבנקים שלא עמדו בסחרור הפיננסי - קרסו, וב-13 באוקטובר נסגרו והפאניקה החלה במלוא עוזה. הבנקים נותרו סגורים כחודשיים, עד ה-12 בדצמבר. תעשיית הרכבת שחוותה צניחה פיננסית פיטרה עובדים רבים, ומניותיה שצנחו הביאו למשבר פיננסי חמור באירופה. המשקיעים הרבים שסיכנו את כספם בתקופה שלפני כן, חוו את הפאניקה במהירות. השפל הכלכלי אליו הידרדרה ארצות הברית הטיל את השלכותיו אל רחבי העולם.

הפאניקה נמשכה כשנתיים, אך הכלכלה האמריקאית לא התאוששה ממנה במשך כעשור, עד לאחר מלחמת האזרחים.

ראו גם
------

* המשבר הפיננסי של 1873

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפאניקה של 1857** בוויקישיתוף
נהר אל-כלב, גשר רכבת שעובר מעליו ובתי יישוב. מפסגת ההר צופה כנסייה עם פסל ענק של ישו. צולם בשנת 1950-51
**נהר אל-כלבּ** (בערבית: نهر الكلب, מילולית: נהר הכלב) הוא נהר במדינת לבנון, הזורם מנביעה בעיירה ג'עיתה, אל הים התיכון, 12 קילומטר צפונית לביירות. אורך הנהר 31 קילומטר. הנהר זורם בעמק תלול באזור, המיושב באוכלוסייה נוצרית. 

על המתלול צופות כנסיות. לצד הנהר מצויות מערכות מערות מפותחות ומפורסמות. הנהר מפורסם בעיקר בזכות **כתובות נהר אל-כלב** - שהן קבוצת מצבות זיכרון היסטוריות מגולפות בסלעי גיר סמוך לשפך הנהר. זמנן מאמצע האלף השני לפנה"ס ועד ימינו. הכתובות ברובן נועדו להנצחת הישגי שליטים ומצביאים בתקופות השונות – בכתב חרטומים מצרי, בכתב יתדות, ביוונית, רומית, ערבית, צרפתית ואנגלית. האתר הוא מונומנט מרכזי בלבנון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נהר אל-כלב** בוויקישיתוף
* נהר אל-כלב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 136499317
* VIAF: 235906195
* WorldCat (עם VIAF): 235906195

 |
**חג המוזיקה הישראלית** הוא פסטיבל שנתי המוקדש למוזיקה אמנותית ישראלית. הפסטיבל מתקיים החל מ-1997 והוא מתנהל במשך מספר ימים במקומות שונים ברחבי ישראל. העורכת הראשונה של חג המוזיקה הישראלית הייתה זמירה לוצקי.

הפסטיבל הוקם על ידי המדור למוזיקה במשרד התרבות והספורט לקראת שנת היובל למדינה. כיום הפסטיבל מנוהל על ידי המכון למוסיקה ישראלית בסיוע המועצה הישראלית לתרבות ואומנות ומשרד התרבות והספורט.

הפסטיבל "פותח חלון לעשייה המגוונת והמסקרנת של מוזיקה הנוצרת בארץ. מימי טרום הקמתה של המדינה ועד ימינו אנו. חיבורים למקורות ולקלאסיקה, לצד כתיבה עכשווית והתייחסות למתרחש כאן ועכשיו, בארץ ובעולם". על מנת לאפשר זאת, הפסטיבל פתוח לקהל בכניסה חופשית "כמתנה לציבור אוהבי המוזיקה" ובמסגרתו מתקיימות הופעות וסדנאות הכוללות מחוות למלחינים ישראליים, אנדרה היידו, פאול בן-חיים ואחרים.

הפסטיבל כיום הוא בן 3 ימים ומתקיים בתחילת אוקטובר בין כסה לעשור. במהלך הפסטיבל מוענק פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים.

מנהלים אמנותיים
---------------

* 1997–2004: זמירה לוצקי
* 2005–2011: מיכאל וולפה (שתי קדנציות)
* 2012–2017: בועז בן משה
* 2018–2022: עודד זהבי
* 2022 - הווה: יובל צורן

קישורים חיצוניים
----------------

* חג המוזיקה הישראלית 2012, באתר הספרייה הלאומית
* הודעה על חג המוזיקה הישראלית ה-14, באתר משרד התרבות והספורט
* נעם בן זאב, של מי החג הזה, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2007
* נעם בן זאב, פסנתרי הכחול-לבן, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  חג המוזיקה הישראלית 2010
**אֶבֶּן אלכסנדר** השלישי (באנגלית: **Eben Alexander III**; נולד ב-11 בדצמבר 1953) הוא רופא מנתח אמריקני המתמחה בנוירוכירורגיה וסופר.

קריירה
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
אלכסנדר משמש כמרצה בין השאר באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת מסצ'וסטס, ואוניברסיטת וירג'יניה.

ספריו
-----

### הוכחה לגן עדן

בשנת 2012 יצא לאור רב המכר הראשון שלו, "הוכחה לגן עדן" (Proof of Heaven: A Neurosurgeon's Journey Into the Afterlife), בו הוא מתאר חוויית סף מוות שעבר בשנת 2008 שאירע בזמן שהיה בתרדמת כתוצאה מדלקת קרום המוח, וכיצד הפכה חוויה זו את גישתו הספקנית, בעיקר בנושא החיים שלאחר המוות. בספרו, שעורר גלי תהודה רבים ברחבי ארצות הברית, עקב היותו של אלכסנדר מדען מוערך בתחום חקר המוח האנושי, טוען אלכסנדר כי המדע יכול להוכיח את קיומו של גן העדן וכן כי הוא יודע שאף יעשה זאת. ההצלחה המסחררת של ספרו זיכתה אותו בשלל תגובות ופרסומים מגילויי תמיכה ועד ביקורות קשות, וכן ראיונות בכלי תקשורת כגון בניו יורק טיימס ובתוכניות מובילות כגון של אופרה וינפרי, של לארי קינג ושל דיאן סויר.

נכון ל 21 בספטמבר 2014, היה הספר ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס 97 שבועות ברציפות. הצלחתו לא שמורה רק לארצות הברית; הוא תורגם לכ-40 שפות שונות על אף היותו חדש.

בספר אלכסנדר מסביר כי בניגוד לדעה הרווחת, המוח אינו מייצר מודעות אלא הוא מתפקד למעשה כמסנן של מודעות גבוהה יותר, ועל ידי כך מייצר את המודעות האינדיבידואלית והמוגבלת של המחשבה האנושית. בנוסף מסביר אלכסנדר כי חיבור למודעות הגבוהה יותר הוא נחלת הכלל וניתן להשגה.

### המפה של גן עדן

ההצלחה של ספרו הראשון הייתה גדולה עד כדי כך שספרו השני, "המפה של גן עדן" (Map of Heaven) אשר יצא לאור באוקטובר 2014 היה לרב מכר כבר באותו חודש.

אלכסנדר מסביר בספרו כי ההבנה הנוכחית שלנו את המוח האנושי "מוטלת שבורה לרגלינו" מפני ש"מה שקרה לי הרס אותה, ואני מתכוון להשקיע את שארית חיי במחקר אודות טבעה האמיתי של המודעות האנושית וכן להבהיר את העובדה כי אנו יותר, הרבה יותר, מאשר מוחנו הפיזי, בצורה הטובה ביותר, הן לעמיתי המדענים והן לציבור הרחב."

ספריו בעברית
------------

* הוכחה לגן עדן, ידיעות ספרים, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אבן אלכסנדר
* צפו באיש מדע מתאר את הגעתו לגן עדן: "ראיתי את אלוהים", באתר חדשות 13, 10 בפברואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אירי ריקין, חוויותיו של נוירוכירורג בגן עדן, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502410705171
* BIBSYS: 12071049
* BnF: cb166834177 (data)
* CANTIC: a11679256
* GND: 113225520
* ISNI: 0000 0000 3153 9691
* LCCN: n93801174
* NKC: xx0171647
* NLK: KAC201309011
* NLP: a0000002703966
* NTA: 120968053
* SELIBR: 381326
* SNAC: w6s777j3
* SUDOC: 188569251
* VIAF: 54819929
* WorldCat: lccn-n93801174

 |
**דארקה נו מנאזאשי** (ביפנית: **だれかのまなざし**) הוא סרט אנימה יפני קצר שנכתב ובוים על ידי מאקוטו שינקאי. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בטוקיו ב-10 בפברואר 2013. הסרט הוצג גם יחד עם סרטו שינקאי "גן המילים" במהלך הבכורה היפנית של הסרט ב-31 במאי 2013.

הסרט הופק על ידי CoMix Wave Films,‏ NEST ו-TYO M1 Production בשיתוף עם The Answer Studio Co. Ltd. צוות המדבבים של הסרט כלל את פומי היראנו, סאטומי הנאמורה ושינג'י אוגאווה. הפסקול של הסרט נוצר על ידי אקיהיסה מטסורה, וקאזוסה כתב ושר את שיר הנושא "Sore de Ii yo".

תקציר העלילה
------------

עלילת הסרט מתמקדת באישה צעירה בשם אאוי. אאוי היא סטודנטית במכללה אשר גרה לבדה בדירה קטנה בעיר סואנת. אאוי מרגישה מותשת משגרת היומיום, מחוסר הוודאות שלה לגבי העתיד, ומרגישה אבודה ומנותקת מהשאיפות והחלומות שלה.

הסיפור מקבל תפנית כאשר אאוי מקבלת מכתב מאמה, אשר נסעה למסע של גילוי עצמי. המכתב מעודד את אאוי לגלות מחדש את עצמה ומה מטרתה בחיים. בהשראת המכתב מאמה, אאוי יוצאת למסע אישי על מנת להתחבר מחדש לאני הפנימי ולחשוף את רצונותיה האמיתיים. לאורך הדרך אאוי נתקלת בדמויות שונות שמשפיעות על המסע שלה בדרכים בלתי צפויות כמו בעל בית קפה רחום שחולק עימה תובנות רבות על מורכבות החיים ואמן מוכשר אשר מצית את היצירתיות שבה ומעודד אותה לפתח את הצד האמנותי שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דארקה נו מנאזאשי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דארקה נו מנאזאשי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* *דארקה נו מנאזאשי* באתר הרשמי של מאקוטו שינקאי (ביפנית)

| מאקוטו שינקאי |
| --- |
| סרטים באורך מלא שביים | מעבר לעננים, המקום המובטח (2004) • חמישה סנטימטרים לשנייה (2007) • הילדים שרודפים אחרי כוכבים (2011) • גן המילים (2013) • השם שלך (2016) • ילדת מזג האוויר (2019) • סוזומה (2022) |
| סרטים קצרים שביים | She and Her Cat‏ ‏(1999)‏ • Voices of a Distant Star‏ (2002)‏ • A Gathering of Cats‏ (2008)‏ • דארקה נו מנאזאשי‏ (2013) |
| משחקי וידאו שביים | Bittersweet Fools‏ (2001)‏ • Wind: A Breath of Heart‏ (2002)‏ • Haru no Ashioto‏ (2004)‏ • Ef: A Fairy Tale of the Two‏ (2006) |
**ויליאם פיירפילד וייטינג** (באנגלית: **William Fairfield Whiting**;‏ 20 ביולי 1864 - 31 באוגוסט 1936) היה מזכיר המסחר של ארצות הברית מיום 22 באוגוסט 1928 עד ה-4 במרץ 1929, בחודשים האחרונים של ממשל הנשיא קלווין קולידג'.

ביוגרפיה
--------

וייטינג נולד ב-20 ביולי 1864, בהוליוק שבמדינת מסצ'וסטס. הוא היה בנם של הפוליטיקאי ואיש העסקים ויליאם וייטינג השני, שכיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, ואשתו אנה מורגן (לבית פיירפילד). הוא למד בקולג' אמהרסט וסיים את חוק לימודיו ב-1896 לצד רוברט לנסינג, שלימים יכהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית.

כאשר אביו של וייטינג, שאיגד את "חברת הנייר וייטינג", הפך לנשיא העסק, וייטינג התמנה לגזבר החברה. כשאביו נפטר, וייטינג ירש את מקומו כנשיא החברה, ואחיו סמואל ריינור וייטינג נתמנה במקומו לגזבר. עם קלווין קולידג' התיידד לתקופה ארוכה כשקולידג' היה ראש עיריית נורת'המפטון. מאוחר יותר, וייטינג היה מהראשונים שתמכו במועמדותו של קולידג' לנשיאות ארצות הברית. בוועדת המינויים הרפובליקנית של 1920, וייטינג הצביע לקולידג' לנשיאות בכל פתקי ההצבעה, הציר היחיד לעשות כן לאחר שוורן הרדינג זכה במינוי.

וייטינג מונה למזכיר המסחר של ארצות הברית בקבינט של הנשיא קלווין קולידג' לאחר שהתפטרותו של הרברט הובר הפתיעה את הממסד בוושינגטון הבירה. המשרה נובאה ללכת למועמד המועדף של הובר, ד"ר יוליוס קליין, מנהל לשכת מסחר החוץ והבינלאומי. קליין לא קיבל את התפקיד גם בנשיאותו של הובר. מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-11 בדצמבר 1928.

במהלך הריאיון הראשון שלו לאחר מינויו הצהיר וייטינג, "המדיניות שלי תהיה מדיניותו של מר הובר". כמזכיר, הוא עמד בראש המשלחת של הנשיא קולידג' לוועידה הבינלאומית לאווירונאוטיקה אזרחית.

הוא מת ממחלה ארוכה בביתו בהוליוק ב-31 באוגוסט 1936. הוא נקבר בבית הקברות פורסטדייל בהוליוק יחד עם הוריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם וייטינג** בוויקישיתוף
* ויליאם וייטינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  W.F. Whiting, Coolidge's Aid in Cabinet, Dies, The Washington Post, Sept. 1, 1936
2. 1 2  Weeks, Lyman Horace (1916), A history of paper-manufacturing in the United States, 1690-1916, New York, N.Y.: The Lockwood Trade Journal Company, p. 247
3. 1 2 3  Filling Hoover's Shoes, Los Angeles Times, Oct. 14, 1928
4. ↑  Naming of Whiting Astonishes Capital, The New York Times, August 22, 1928
5. ↑  Whiting Given O.K. of Senate, Los Angeles Times, Dec. 12, 1928
6. ↑  Named for Air Parley, The New York Times, Nov. 3, 1928
7. ↑  Clark, Rusty (2004), Holyoke, Massachusetts: Stories Carved in Stone, West Springfield, MA: Dog Pond Press, p. 155, ISBN 0-9755362-6-5

| מזכירי המסחר של ארצות הברית דגל מזכיר המסחר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רדפילד • אלכסנדר • הובר • וייטינג • לאמנוט • צ'אפין • רופר • הופקינס • ג'ונס • וולאס • הארימן • סוייר • ויקס • מיולר • הודג'ס • קונור • טרוברידג' • סמית' • סטאנס • פיטרסון • דנט • מורטון • ריצ'רדסון • קרפס • קלוצניק • בולדרייג' • וריטי • מוסבכר • פרנקלין • בראון • קנטור • דיילי • מינטה • אוונס • גוטיירז • לוק • ברייסון • פריצקר • רוס • ריימונדו | חותם מחלקת המסחר |

 |
**התכנית** הוא ספיישל טלוויזיוני משנת 2016, המשמש כמחווה לתוכניות הילדים והנוער הישראלית משנות ה-70, ה-80 וה-90 של הערוץ הראשון. הספיישל בוים על ידי יוני גרא, ונוצר ונכתב על ידי אילן רוזנפלד, שגם כיכב בו בתפקיד ראשי יחד עם אליאנה תדהר. במהלך הספיישל אילן מנסה לשכנע את אליאנה להשתתף במחווה לאחת מהתוכניות של הערוץ הראשון. בספיישל מוזכרות תוכניות הילדים והנוער באמצעות שירים, קטעים ומערכונים המבוצעים על ידי משתתפי הספיישל.

תקציר העלילה
------------

אילן הזמין את אליאנה לאולפנים של הערוץ הראשון כדי להציג לה את תוכניות הילדים והנוער של הערוץ הראשון, בתקווה שהיא תסכים להשתתף איתו במחווה לאחת מהתוכניות. לאחר שהציג לה את התוכניות "מועדון החתול שמיל" ו"הופה היי", אליאנה סירבה וניסתה לצאת מהאולפן, אך לא הצליחה מפני שאילן נעל את הדלת בלי ידיעתה. לאחר שגילתה זאת, ולאחר שגילתה שלטלפון של אילן יש קליטה, אילאנה חטפה מאילן את הטלפון וניסתה לברוח. היא התעלפה, וכשהתעוררה, מצאה את עצמה קשורה לכיסא על ידי אילן. בסופו של דבר אילן נתן לאליאנה לצאת מאולפן והיא הסכימה לעשות איתו את הספיישל, שמסתבר שכבר צולם בזמן שהוא ניסה לשכנע אותה להשתתף.

בסיום הספיישל בוצעה מחרוזת שירים של הסדרות שהוזכרו בספיישל על ידי משתתפי הספיישל, בנוסף הוצגו פספוסים מהצילומים.

משתתפים
-------

* אליאנה תדהר - בתפקיד עצמה.
* אילן רוזנפלד - בתפקיד עצמו.
* תובל שפיר - בתפקיד עצמו.
* עודד פז - בתפקיד עצמו.
* יניב פולישוק - גרי מנדלבאום, דמות מהתוכנית "הפיג'מות".
* גאיה שליטא כץ - בתפקיד עצמה.
* לי בירן - בתפקיד עצמו.
* ג'וליאן שגרן - בתפקיד ג'וליאן, דמות מהתוכנית "מסיבת גן".

תוכניות המוזכרות בספיישל
------------------------

* מועדון החתול שמיל
* גאליס
* הופה היי
* הפיג'מות
* ריצ'רץ'
* היי סקול מיוזיקל
* לא כולל שירות
* פוקימון (פוקימון גו)
* 3, 4, 5 וחצי
* מסיבת גן
* טלפלא

הפקה
----

על פי ראיון של אילן רוזנפלד לאתר "פרוגי", הספיישל נועד לדור של שנות האלפיים כדי להציג לו את סדרות העבר. כדי שהדור של שנות האלפיים יצפה בספיישל, אילן אמר "גררתי מלא חברים להשתתף, ברמה של יש כאלו שבאים לעשות סצנה של שנייה וחצי וללכת וזאת הבדיחה". אילן הוסיף ששטף אותו פרץ נוסטלגיה כאשר הוא צפה בתכנים המופעים בספיישל.

הספיישל שודר לראשונה ב-26 בנובמבר 2016 בערוץ הראשון, ויום למחרת עלה לערוץ היוטיוב הרשמי של הערוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* התכנית, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* התכנית, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילן רוזנפלד: "ואז אני קולט שאליאנה תדהר גדלה עליי", משה אבוטבול, באתר פרוגי, 25 בנובמבר 2016
**ארצ'י שפ** (באנגלית: **Archie Shepp** נולד ב-24 במאי 1937) הוא נגן סקסופון טנור אפרו-אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות יצירותיו החדשניות משנות השישים, כגון שיתופי הפעולה עם ג'ון קולטריין וססיל טיילור בג'אז החופשי, וכן מרכזיותו בסצנת הג'אז של ניו יורק. כמו כן, הוא התפרסם בגישתו האפרוצנטרית למוזיקה.

שפ הוא גם מחזאי. בין מחזותיו: "הקומוניסט" משנת 1960 ו"ליידי דיי: טרגדיה מוזיקלית" מ-1972. שתי ההצגות הופקו על ידי רוברט קלפין ומרכז התיאטרון של צ'לסי.

חייו
----

ארצ'י שפ נולד בפורט לודרדייל, פלורידה, אך גדל בפילדלפיה שבפנסילבניה. הוא למד פסנתר, סקסופון אלט וקלרינט לפני שהשתקע בטנור. אם כי לעיתים הוא עוד מנגן בפסנתר ובסקסופון אלט. בשנים 1955-1959 למד תיאטרון, תחום אותו נטש כמעט באופן מוחלט לטובת המוזיקה.

שפ ניגן מעט ג'אז לטיני לפני שהחל לעבוד בהרכב של פסנתרן האוונגרד ססיל טיילור. שפ מופיע בחמישה אלבומים של טיילור, ביניהם: *Air*, *The World of Cecil Taylor* ו-*Cell Walk for Celeste*.

בשנת 1962 החל להקליט כמוביל. שפ עסק ביצירות רבות פרי עטו של אורנט קולמן לפני שהצטרף לחמישייה החדשנית של ניו יורק (New York Contemporary Five). הערצתו לקולטריין הובילה לאלבום Four for Trane אותו הפיק קולטריין בעצמו. רוב היצירות באלבום הן יצירות של קולטריין שעובדו מחדש על ידי שפ ונגן הטרומבון רוסוול ראד(אנ').

שפ אף ניגן בהקלטות של אלבום המופת A Love Supreme, אך אף אחד מהקטעים בהם הופיע לא הגיע לאלבום המקורי. (בהוצאה המחודשת אפשר לשמוע קטע אחד שלו) מאוחר יותר הופיע שפ בשני אלבומים של קולטריין (Ascension (אנ') ואלבום ההופעה החיה New Thing at Newport(אנ')).

הקריירה של שפ המריאה, ובמקביל לנגינה עם גדולי המוזיקאים של התקופה, הוא התחיל להתעניין בפוליטיקה. במהלך סוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים הוא היה אחד המוזיקאים הבולטים ביותר במאבק זכויות האדם של הקהילה האפרו אמריקאית. שפ הלחין נאומים של מלקולם אקס, כתב מוזיקה עם השפעה אפריקאית ברורה וב-1972 הוציא אלבום בשם Attica Blues (אנ') כתגובה למהומות בכלא אטיקה.

לאורך השנים שפ ניגן עם נגני ג'אז רבים והיה לאחת הפרסונות המרכזיות בג'אז. הוא ממשיך לנגן ולהופיע גם כיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארצ'י שפ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארצ'י שפ (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של ארצ'י שפ (בצרפתית ובאנגלית)
* ארצ'י שפ, ברשת החברתית פייסבוק

* ארצ'י שפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ארצ'י שפ, באתר AllMovie (באנגלית)

* ארצ'י שפ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ארצ'י שפ, באתר ספוטיפיי

* ארצ'י שפ, באתר AllMusic (באנגלית)

* ארצ'י שפ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ארצ'י שפ, באתר Discogs (באנגלית)

* ארצ'י שפ, באתר Songkick (באנגלית)

* ארצ'י שפ, באתר בנדקמפ
* ארצ'י שפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430184005171
* BNE: XX872060
* BnF: cb124638725 (data)
* GND: 12063158X
* ICCU: TO0V171402
* ISNI: 0000 0000 7974 4002
* LCCN: n82012141
* MusicBrainz: 5ceff60b-8183-49bf-a855-328d3c172106
* SNAC: w68d02mb
* SUDOC: 033819890
* VIAF: 44396851
* WorldCat: lccn-n82012141

 |
**איש הנצח: החיפוש אחר נקמה** (באנגלית: **Highlander: The Search for Vengeance**) הוא סרט אנימה מסוגת הפעולה של הבמאי המצליח יושיאקי קוואג'ירי (ג'וביי- סיפורי נינג'ת הרוח) שיצא בשנת 2007. התסריטאי הוא דויד אברמוביץ, אשר כתב גם את התסריט לסדרת "איש הנצח" ולסרט ההמשך "איש הנצח: המקור".

עלילה
-----

הסרט הוא המשך לסדרת סרטי איש הנצח העוסקת במשפחת מקלאוד בת-האלמוות. הוא עוסק בלוחם הסקוטי בן האלמוות קולין מקלאוד בניו יורק העתידנית, השקועה במים, כשרק מבצר אחד עדיין עומד בה. מקלאוד מחפש אחר מרקוס אוקטביוס, בן-אלמוות אחר אשר הרג את אהובתו לפני מאות שנים, כדי לנקום בו. ברם, הוא ניצב בפני בעיה מוסרית: הוא אומנם מבקש לתבוע את נקמתו באוקטביוס, אך מנגד ניצבים האנשים המעטים ששרדו במה שנשאר מניו יורק, המשוועים לעזרתו, לאחר שאוקטביוס מאיים לשחרר מגפה על העיר. מקלאוד חייב להחליט באיזו דרך ילך: הנקמה או ההושעה.

בדומה לסיפורי איש הנצח הקודמים, גם כאן מתוארים עלילותיו של הגיבור במרוצת שנות חייו. אך, בניגוד להם, "איש הנצח: החיפוש אחר נקמה" שם דגש על המרדף הבלתי פוסק של קולין מקלאוד אחר מרקוס אוקטביוס וכישלונותיו הרצופים לחסלו. בכך יושיאקי קוואג'ירי מראה כי בכל תקופת חיים מקלאוד נדון להכשל מאחר שאיבד את הסיבה האמיתית לנקמה, שזו כוחה של האהבה.

בכל תקופת חיים מקלאוד פוגש דמות נשית שאין הוא מייחס לה חשיבות. אך כאשר נודע לו כי אותה דמות היא למעשה גלגול נשמתה של אהובתו המתה, העניינים מקבלים תפנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איש הנצח: החיפוש אחר נקמה

* "איש הנצח: החיפוש אחר נקמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "איש הנצח: החיפוש אחר נקמה", באתר נטפליקס

* "איש הנצח: החיפוש אחר נקמה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "איש הנצח: החיפוש אחר נקמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "איש הנצח: החיפוש אחר נקמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**רפאלה מישל רוקו פיריה** (באיטלקית: **Raffaele Piria**) היה כימאי איטלקי.

ביוגרפיה
--------

רפאלה פיריה נולד בעיירה שילה במחוז רג'ו די קלבריה באיטליה, בנם של לואיג'י פיריה, בעל אדמות וסוחר נפט, ואנג'לה טורטיליוני.

התייתם מאביו בגיל שש, ועבר לעיירה פלמי, במחוז רג'ו די קלבריה, שם גדל אצל דודו. סיים את לימודיו התיכוניים בהצטיינות בגיל 15. סיים לימודי רפואה וכירורגיה בשנת 1834 באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני. בזמן לימודיו הוא התעניין יותר בכימיה מאשר ברפואה, ועם סיום התואר הוא עבר לצרפת כדי לעסוק בכימיה. בפריז שיתף פעולה עם ז'אן-בטיסט דיומא, ובמעבדתו ביצע מחקר חשוב על סליצין (אנ'). פיריה הצליח לבודד חומצה סליצילית, שממנה יוצר מאוחר יותר האספירין. מחקריו פורסמו בכתבי עת מדעיים בצרפת.

בשנת 1839 שב לנאפולי, במטרה להקים בית ספר פרטי לכימיה יחד עם מקדוניו מלוני (אנ'). בשנת 1840 התחתן עם לואיזה קוזנץ, בת למשפחת חיילים ולוחמים למען איחוד איטליה. הוא לא הצליח להקים את בית הספר בנאפולי ועבר לדוכסות הגדולה של טוסקנה, בפיזה, שם הוצע לו לנהל את הקתדרה לכימיה באוניברסיטת פיזה. בין תלמידיו בפיזה נמנה סטניסלאו קניזרו. פיריה היה מעורב גם באירועים החברתיים והפוליטיים של תקופתו. בשנת 1848 הוא השתתף, עם גדוד אוניברסיטת פיזה, במלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה, אך לפני תחילת הקרבות התבקש לשוב ללמד כימיה באוניברסיטה. גדוד אוניברסיטת פיזה תרם לניצחון בקרב גואיטו (אנ').

במאי 1849, עקב חילוקי דעות תקציביים עם ממשלת טוסקנה, הוא עבר לאוניברסיטת פירנצה. בשנים 1851 ו-1862 השתתף בכנסים מדעיים בלונדון. בשנת 1856 החל ללמד כימיה באוניברסיטת טורינו (אנ'), לבקשת ראש ממשלת איטליה ג'ובאני לנצה (אנ'). נפטר בטורינו ב-18 ביולי 1865 עקב מחלה.

פעילות מדעית
------------

בשנת 1844 החל להוציא לאור את כתב העת המדעי Il Cimento, יחד עם קרלו מטוצ'י (אנ'). בשנת 1852 צורף כעמית לאקדמיה הלאומית למדעים (אנ') בעיר ורונה. הוציא לאור ספרי שנים מדעיים, יחד עם ארכאנג'לו סאקי (אנ').

בין מחקריו הנודעים נמנים מאמר על הפומרולה של וזוב, וחיבור מקיף על יסודות הכימיה האורגנית.

פעילות פוליטית
--------------

במקביל לפעילותו המדעית עסק פיריה גם בפוליטיקה. בשנת 1859 מונה כחבר המועצה העליונה לחינוך ציבורי בנאפולי, לבקשתו של קמילו בנסו די קאבור. בשנת 1860 מינה אותו ג'וזפה גריבלדי, מנהיג ממלכת שתי הסיציליות, כשר החינוך בממשלתו. פיריה ניסה לקדם רפורמות בתחום החינוך, אך אלה לא יושמו. בשנת 1862 מונה כסנאטור בסנאט של ממלכת איטליה.

הנצחה
-----

בעיר הולדתו שילה הוצב ביוני 1895 לוח זיכרון על חזית הבית בו נולד.

בעיר טורינו קרוי רחוב על שמו. כמו כן קרויים על שמו מספר בתי ספר ומכוני מחקר מדעיים באיטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאלה פיריה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116191333
* ICCU: SBLV096090
* ISNI: 0000 0001 1574 2988
* LCCN: n98066536
* SNAC: w6cw1x8b
* SUDOC: 116422300
* VcBA: 495/238457
* VIAF: 8681147665844160670000
* WorldCat: lccn-n98066536

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיפורו של הבישופ אספרנו: על הקשר שבין נאפולי לאספירין, באתר של עמירם צברי, ‏10 ביוני 2021.