recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פיליפ פון פולץ** (בגרמנית: **Philipp von Foltz**‏; 11 במאי 1805 – 5 באוגוסט 1877) היה צייר גרמני.

ביוגרפיה
--------

פיליפ פון פולץ היה בנו של הצייר לודוויג פולץ, ממנו קיבל גם את שיעורי האמנות הראשונים שלו, ואחיהם של לודוויג ופרידריך פולץ. בגיל 20 נסע למינכן בשנת 1825, שם התקבל כתלמיד על ידי מנהל האקדמיה המלכותית לאמנות, הצייר פטר פון קורנליוס. עד מהרה הותר לפולץ לסייע למורה שלו בעבודה על ציורי הקיר בגליפטותק ותחת ארקדות הופגארטן.

בקניגסבאו החדש עיצב פולץ יחד עם וילהלם לינדנשמיט הזקן, סצנות מהבלדות של פרידריך שילר כנושא שלהן. בנוסף הוקם סלון קטן ובו 19 תמונות המכילות את שיריו של גוטפריד אוגוסט בורגר.

במהלך תקופה זו יצר פולץ גם מספר ציורי שמן, חלקם בסגנון רומנטי וחלקם ציור ז'אנרי. יצירתו המפורסמת ביותר מתקופה זו הייתה בשנת 1833 "פרידתו של המלך אוטו הראשון מיוון".

בסתיו 1835 יצא פולץ למסע לימודים לרומא. שם נוצרה בחורף שלאחר מכן, היצירה המונומנטלית "קללתו של הזמר", על פי שיר באותו שם מאת לודוויג אולנד. לאחר שהייה של שלוש שנים באיטליה, חזר למינכן וזמן קצר לאחר מכן מונה לפרופסור באקדמיה לאמנות על ידי המלך מקסימיליאן השני. תיאודור פיקסיס היה בין תלמידיו.

בשנת 1869 הוענקה לפולץ דרגת אצולה, והיה חבר באגודת מינכן לאמנות נוצרית.

בגיל 72 נפטר פון פולץ ב־5 באוגוסט 1877 במינכן.

כנציג ציור ההיסטוריה ייחס פולץ חשיבות רבה לציור מדויק ולביצוע מצפוני של עבודותיו.

כצייר ז'אנר, התמקד בקלילות ובשירה. ניתן לסווג את עבודתו כשמרנית ואקדמית.

אחיו לודוויג פולץ היה אדריכל ידוע.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיליפ פון פולץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 7**, 1. München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1878, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 150

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116646888
* ISNI: 0000 0000 6675 704X
* NLP: a0000003824719
* RKD: 28497
* ULAN: 500090231
* VIAF: 22899148
* WorldCat: viaf-22899148

 |
**תאודור אוגוסט לודוויג פיקסיס** (בגרמנית: **Theodor August Ludwig Pixis**‏; 1 ביולי 1831 – 19 ביולי 1907) היה צייר ושרטט, מאייר וחרט גרמני.

קורות חייו
----------

לאחר שסיים את לימודיו בתיכון בשנת 1849 בגימנסיה במינכן, החל ללמוד משפטים, שאותם הפסיק במהרה לטובת אמנות. הוא הפך לתלמידם של הציירים פיליפ פון פולץ ווילהלם פון קולבאך וערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1854 בתערוכה עם יצירתו קוריולנוס.

בתמיכת מוריו נסע פיקסיס לאיטליה לשנתיים בשנת 1856. שם הוא למד בין היתר את ציורי המאסטרים הקדומים ברומא והתלהב מהנוף. בסתיו 1858 שב לגרמניה והתיישב במינכן. אחת העבודות הגדולות הראשונות שלו לאחר שובו הייתה מחזור איורים לאגדת גודרון.

משנת 1859 פיקסיס עסק בעיטור המוזיאון הלאומי של בוואריה. על פי בקשתו של המלך מקסימיליאן השני, הוא יצר שלושה ציורי קיר שעסקו בתקופת קרל העשירי וקרל האחד עשר עד 1861.

משנת 1862 ואילך, יצר תמונות רבות – שזכו לשבחים רבים על ידי המבקרים – הם נוצרו ברצף מהיר, כגון מחזור על שירי עם גרמניים או ציורים מהטבע. פיקסיס יצרה שלוש תמונות עבור ברוקמן-ורלאג במינכן לגלריה שלה וארבעה תיאורי עונות השנה. הוא אייר את גן העדן האבוד מאת ג'ון מילטון.

כמו וילהלם בוש, ואמנים אחרים, הוא השתייך לעמותת יונג-מינכן והיה גם נשיא העמותה. משנת 1863 ועד מותו הוא היה חבר בחברה במינכן.

לבקשת המלך לודוויג השני יצר פיקסיס סדרת רישומי עט לדרמות המוזיקליות של ריכרד וגנר. כאן הוא הוכיח את עצמו כסטודנט לתואר שני של מוריו, במיוחד וילהלם פון קולבך. לעומת זאת, ציורי השמן הגדולים שלו מראים יותר את השפעת סגנונו האלגנטי והסנטימנטלי של ארתור פון רמברג.

בנוסף לעבודתו האמנותית, פיקסיס נודע גם בהמצאת שיטה של שחזור תמונות, התהליך הוחלף בשיטות פשוטות יותר לאחר מספר שנים, ניתן היה לשחזר ציורי שמן בעזרת צילום.

תאודור פיקסיס נפטר ב-19 ביולי 1907 בפוקינג בגיל 76.

גלריה
-----

* מאגדות הרייןמאגדות הריין
* ליצירת ריכרד וגנרליצירת ריכרד וגנר
* ליצירת וגנרליצירת וגנר
* ליצירת וגנרליצירת וגנר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאודור פיקסיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Max Leitschuh: Die Matrikeln der Oberklassen des Wilhelmsgymnasiums in München. 4 Bande, München 1970–1976, Band 4, S. 46.
2. ↑  Wilhelm Buschs Sommerfrische, ‏2009-09-18 (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14797332x (data)
* GND: 119453800
* ISNI: 0000 0000 6656 9751
* RKD: 63743
* SIKART: 4029971
* SUDOC: 233560823
* ULAN: 500047808
* VIAF: 19945529
* WorldCat: viaf-19945529

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בטקסון. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה, ראו קוצן נקוד (סדרת טלוויזיה).

**קוצן נקוד** (שם מדעי: *Squalus acanthias*) הוא מין של קוצן מסדרת הקוצנאים המצוי בימים רדודים ממוזגים בכל האוקיינוסים.

מאפיינים
--------

אורכו של הקוצן 80-100 ס"מ בזכרים אך הנקבות מגיעות לאורך 98.5-159 ס"מ. משקלו יכול להגיע ל-10-20 ק"ג. כריש זה בעל מכסה זימים גדול, ראש קטן אך בעל לסת גדולה וחוטם גדול והסנפירים מחודדים וגדולים. הכריש משתמש בחוש אמפולות לורנציני כדי למצוא את טרפו והוא גם בעל ראיית לילה.

הוא מצוי בימים רדודים עד עומק 150 מ' ומחפש מגוון מיני דגים שונים, דיונונים ורכיכות שונות למאכל. בתנאים טובים כרישים אלה מתקהלים יחדיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוצן נקוד** בוויקישיתוף
* קוצן נקוד, באתר ITIS (באנגלית)
* קוצן נקוד, באתר NCBI (באנגלית)
* קוצן נקוד, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קוצן נקוד, באתר FishBase (באנגלית)
* קוצן נקוד, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוצן נקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529423505171
* LCCN: sh85127081

 |
**הקרן לירושלים** (באנגלית: **The Jerusalem Foundation**) היא קרן עירונית הפועלת על מנת "לסייע בצמיחתה של ירושלים כעיר מודרנית, סובלנית, פלורליסטית, תרבותית, בעלת חוזק כלכלי וקהילות מגוונות". מאז היווסדה ב-1966, גייסה הקרן למעלה מחמישה מיליארד שקלים, שהושקעו במיזמים בירושלים.

היסטוריה
--------

לוגו הקרן בעבר
הקרן נוסדה בשנת 1966 על ידי ראש העיר דאז טדי קולק, בעזרתה של רות חשין. 
רוב התרומות שהקרן מגייסת מגיעות מתורמים יהודים בתפוצות, ומיעוטן מתרומות של אזרחים ישראלים.

פרויקטים
--------

הקרן לירושלים מתרכזת ביזמות חברתית-תרבותית המכוונת לסדר היום ולצרכים המיוחדים של החברה האזרחית בירושלים. הקרן מתמקדת בפרויקטים בתחומים של העצמה קהילתית, תרבות יוצרת ומנהיגות עתידית. הפרויקטים בהם מעורבת הקרן יוצרים הזדמנויות עבור כל אוכלוסיות העיר, והם נוגעים לחינוך, תרבות, קהילה ורווחה, דיאלוג וחיים משותפים. במשך השנים הייתה אחד ממקורות המימון העיקריים לפרויקטים ציבורים רחבי היקף בעיר. בין השאר גייסה כספים להקמת מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד בירושלים, תיאטרון החאן, בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, המרכז למוזיקה ירושלים, המרכז העירוני למוסיקה ע"ש אלפרט, סינמטק ירושלים, גן החיות התנ"כי, בית מיחא ירושלים, מכון ירושלים למחקרי מדיניות, המרכז הבין-תרבותי לירושלים, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, תיאטרון הקרון, הצוללת הצהובה, אצטדיון טדי ופארק טדי. הקרן הייתה מעורבת בסיוע לכפרי הסטודנטים בעיר, ולהקמת גינות ציבוריות, ספריות ציבוריות וגני משחקים ברחבי העיר.

הקרן מפעילה תוכנית מלגות עירונית לסטודנטים, מעניקה את פרס ירושלים למנהיגות צעירה בשיתוף עם קרן מיימונידיס ומובילה את "קואליצית הסובלנות" אשר הוקמה בשנת 2016 בעקבות רצח שירה בנקי במצעד הגאווה והסובלנות בירושלים.

הנהלת הקרן
----------

נשיא הקרן הוא שי דורון; מנכ"ל הקרן הוא אמרי בן עמי; יו"ר הוועד המנהל הוא דוד ברודט.

בוועד המנהל של הקרן חברים דוד ברודט, רות חשין, מאיר חת, משה וידמן, דן זיסקינד, תמי בן-דוד, גארי ליבלר, סלי מרידור, אלן האסנפלד, יורם בליזובסקי, רונית אברמזון, סטיוארט הרשקוביץ ויוהנה ארביב-פרוג'ה.

במשך שנים ארוכות עמדה בראש הקרן רות חשין ובשנים 2000–2011 שימשה כנשיאת הקרן. דן מרידור שימש כיושב ראש הקרן בין 2003 ל-2008. מרק סופר שימש כנשיא בשנים 2011–2015, ובשנים 2015–2018 שימשה יוהנה ארביב-פרוג'ה כנשיאת הקרן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הקרן לירושלים
* מיכאל יעקובסון: הרמוניה בירושלים: חירשים, שומעים, ערבים ויהודים נפגשים בגן ילדים חדש - בית מיחא בשכונת אבו תור, 30 באוגוסט 2015, xnet
* הקרן לירושלים, באתר גיידסטאר
* הקרן לירושלים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד מוטי בסוק, "קרן ירושלים גייסה 42 מיליון דולר ב–2013 - מהם פחות ממיליון דולר מישראלים", באתר TheMarker‏, 28 במאי 2014
2. ↑  מוטי בסוק, קרן שפע, באתר הארץ, 16 במאי 2007
3. ↑  קרן המלגות העירונית לסטודנטים, באתר הקרן לירושלים, ‏29 בנובמבר 2022
4. ↑  פרס ירושלים למנהיגות צעירה, באתר הקרן לירושלים
5. ↑  קואליציית הסובלנות, באתר קואליציית הסובלנות
6. ↑  יהונתן ליס, דן מרידור מונה ליו"ר קרן ירושלים, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2003
7. ↑  יובל ניסני, נשיאת הקרן לירושלים יוהנה ארביב-פרוג'ה פורשת מתפקידה, באתר כל העיר, 24 באפריל 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257069305171
* GND: 5092221-X
* ISNI: 0000 0001 0738 2054
* LCCN: n83042173
* VIAF: 122527012
* WorldCat: lccn-n83042173

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מחלף גשר השלום", העוסק בהעוסק במחלף בנתניה.

**גשר השלום** הוא גשר בינלאומי בין ארצות הברית לבין קנדה בקצה המזרחי של ימת אירי, מעל נהר הניאגרה.

הגשר הוקם בשנת 1927 ומחבר בין העיר באפלו שבניו יורק לעיר פורט אירי שבקנדה. אורכו של הגשר הוא כ-1,768 מטר (5,800 רגל). הגשר נבנה במלאת 100 שנה של שלום בין ארצות הברית לקנדה לפיכך הוא נקרא "גשר השלום".

הגשר הוא אחד מן החשובים ביותר בצפון אמריקה ועל פי הערכות שונות עוברות בו מדי יום למעלה מ-4,000 משאיות.

היסטוריית הגשר
--------------

בניית הגשר אושרה ב-6 באוגוסט 1925 ואדוארד לופר נבחר למהנדסו הראשי. הבנייה החלה באותה השנה והסתיימה בשנת 1927. הקושי העיקרי שהתעורר במהלך בניית הגשר היה עקב זרימתו הרבה והמהירה של נהר הניאגרה. ב-13 במרץ 1927 נסע לופר במכונית בפעם הראשונה על הגשר וב-1 ביוני 1927 נפתח הגשר לציבור.

טקס הפתיחה הרשמי נערך כחודשיים לאחר מכן, ב-7 באוגוסט, בנוכחות כ-100,000 איש, והועבר בשידור חי ברדיו. הערכת העיתונים בארצות הברית לאחר מכן הייתה שמספר המאזינים לאירוע היה כ-50 מיליון.[דרוש מקור]

בין המשתתפים באירוע היו: נסיך ויילס, הנסיך ג'ורג' (לימים המלך אדוארד השמיני), ראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג, ראש ממשלת בריטניה סטנלי בולדווין, סגן נשיא ארצות הברית צ'ארלס דוז, שר החוץ פרנק קלוג ומושל ניו יורק אל סמית'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר השלום** בוויקישיתוף
**בַּיְת לִיף** (בערבית: **بيت ليف**) הוא כפר לבנוני בנפת בינת ג'בייל, מחוז א-נבטיה שבדרום לבנון. הכפר שוכן במרחק מספר קילומטרים מהגבול עם ישראל.

היסטוריה
--------

ב-1852, אדוארד רובינסון ציין ששנה קודם לכן, נמצאה כמות של מטבעות זהב בבית ליף, והם נלקחו לביירות וניתנו לפאשא. הוא ציין גם שבזמן ביקורו שם ראה מספר גדול של אנשים חורשים את האדמה לקראת זריעת דוחן ושתילת טבק.

ב-1875, ויקטור גרן מצא במקום כפר ובו 80 תושבים מתואלים.

ב-1881, ב"סקר ארץ ישראל המערבית" של הקרן לחקר ארץ ישראל, תואר בית ליף כך: "כפר, בנוי מאבן, ובו בערך 150 מוסלמים [...] ממוקם בפסגת גבעה, עם עצי זית מעטים ואדמה חקלאית. שני בורות מים ובריכה בקרבת מקום מספקים מים".

ב-23 בנובמבר 1997, מתחם של צבא דרום לבנון בקצה הכפר הותקף באש ארטילרית. שמונה אזרחים נהרגו. משערים שמיליציית אמל הייתה אחראית להפגזה.

ב-26 בינואר 2024, במסגרת החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל, תקף חיל האוויר הישראלי בכפר והרג ארבעה פעילי חזבאללה, וב-5 בפברואר תקף שוב בכפר והרג שלושה פעילים צבאיים של תנועת אמל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robinson and Smith, 1856, p. 62
2. ↑  Guérin, 1880, pp. 415-416
3. ↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 201
4. ↑  Middle East International No 564, 5 December 1997; Publishers Lord Mayhew, Dennis Walters MP; Michael Jansen pp. 13-14
5. ↑  מתיחות שיא: ארבעה מחבלי חיזבאללה חוסלו; אזעקות רבות נשמעו בצפון, באתר מעריב אונליין, 26 בינואר 2024
6. ↑  שלושת הפעילים הצבאיים של תנועת אמל השיעית שנהרגו בתקיפת צה"ל בבית ליף היום, בערוץ הטלגרם אבו עלי אקספרס, 5 בפברואר 2024
**סנטרליה** (באנגלית: **Centralia**) היא עיירת רפאים במחוז קולומביה, מדינת פנסילבניה, בצפון-מזרח ארצות הברית. העיירה קיבלה את שמה בשנת 1865 אף על פי שבפועל החלה להתפתח כ-20 שנה לפני כן סביב פונדק שהוקם באתר מכרות פחם.

השריפה התת-קרקעית
-----------------

בשנת 1962, ביום הזיכרון הלאומי, לאחר ששריפה יזומה של זבל לא כבתה לאחר ימים רבים, התברר שמצבור ענק של פחם טבעי הוצת. הפחם לא חדל מלבעור ולחמם את האדמה. לאחר תלונות התושבים על כאבי ראש והתעלפויות, התברר שבעירת הפחם מתחת לאדמה משחררת כמויות גדולות של פחמן חד-חמצני, שהוא גז רעיל, שקוף וחסר ריח. הגז הצטבר במיוחד במקומות סגורים ולא מאווררים, ומקור הכמות הגדולה שלו הוא בבעירה עם כמות דלה מדי של חמצן, מאחר שהפחם נמצא מתחת לאדמה.

מאמצים גדולים שהושקעו בכיבוי הבעירה, כולל חפירת תעלות עמוקות, לא צלחו, והפחם המשיך לבעור במשך עשרות שנים. האדמה החלה להתבקע, כולל כבישים, ולפלוט עשן. בשנת 1981 ילד כבן 12 ניצל בקושי מנפילה לתוך בולען לוהט, שהוא אחד התוצרים של שריפת פחם תת-קרקעית (הפחם הופך לאפר ואינו יכול לתמוך בסלע שמעליו). לאחר מקרה זה, השריפה עלתה לכותרות וקומץ מהתושבים החל לתמוך במכירת השטח ובמעבר. בהצבעה שנערכה בעירייה בשנת 1983, 200 תושבים הביעו את רצונם להישאר בעוד ש-345 תושבים ביקשו למכור את השטח וכך הוחלטה מכירת הקרקע ומעבר כולל של התושבים.

במשך אחת עשרה השנים שלאחר מכן ניסו הרשויות המקומיות לפנות את העיירה ולפצות את המפונים. בשנת 1992 מדינת פנסילבניה הודיעה שהיא מחרימה את העיירה, הורסת את הבתים וחוסמת את הגישה למקום. מתוך 3000 התושבים שהתגוררו בעיירה, רק כ-11 תושבים עקשים נותרו במקום, וכיום (נכון לשנת 2021) אף אחד לא חי שם.

מצב העיירה הוא שהאדמה חרוכה ומתבקעת, עם חורים המעלים עשן, הכבישים סדוקים, העצים מתים או גוססים. בעומק כ-3 מטרים טמפרטורת הקרקע שנמדדה עולה על 85 מעלות צלזיוס.

אין הערכה מתי הפחם יפסיק לבעור. ידוע על מרבצי פחם דומים הבוערים מאות ואף אלפי שנים. להערכת המומחים נדרשים לפחות כחצי מיליארד דולר בחפירות תעלות בנות מאות קילומטרים ובעומק עשרות מטרים כדי להתמודד עם הבעירה.

ראו גם
------

* דרווזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטרליה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סנטרליה (באנגלית)
* קטע קול רן לוי, גיהנום עלי אדמות, באתר "עושים היסטוריה" (שידור של הפודקאסט וטקסט מלא שלו)
* נטשה מוזגוביה, 47 שנה העיירה בוערת - ועשרת תושביה נהנים, באתר הארץ, 17 באפריל 2009

כביש סדוק ועשן העולה ממנו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555243305171
* LCCN: n82225128
* VIAF: 129035555
* WorldCat: lccn-n82225128

 |
**טל אשור** (נולד ב-4 בנובמבר 1983) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה ומפקד המרכז לאימונים באש במל"י, ומיועד לתפקיד מפקד היחידה הרב-ממדית. קודם לכן שימש מפקד בא"ח גבעתי ומפקד גדוד רותם.

ביוגרפיה
--------

אשור התגייס לצה"ל בשנת 2001, והתנדב ליחידת שלדג. לאחר מסלול הכשרה שירת כלוחם ביחידה. בסיום קורס קציני חי"ר עבר לחטיבת גבעתי, ומונה למפקד מחלקת הסיור של הפלוגה המסייעת בגדוד רותם. לאחר מכן שירת כסגן מפקד הפלוגה המסייעת. בהמשך מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד שקד. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד צבר בין השנים 2012–2013.

בשנת 2013 מונה למפקד יחידת רימון, והוביל את היחידה בלחימה בין היתר במבצע צוק איתן. במהלך המבצע, חיסלה היחידה בפיקודו כ-50 מחבלים, איתרה עשרות פירי מנהרות, והשמידה כמה מנהרות לחימה, ובהן מנהרת לחימה שיצאה מתוך מסגד אל תוך שטח ישראל. בנוסף, אספה היחידה מודיעין בעל ערך רב, חשפה אמל"ח, ופעלה לחיסול קיני טרור ואיתור מנהרות בערים ח'ירבת אח'זעה, ח'אן יונס ורפיח. על לחימת היחידה בפיקודו במבצע, הוענק לה ב-24 בפברואר 2015 צל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הדרום, סמי תורג'מן. בשנת 2015 סיים את תפקידו ויצא ללימודים בפו"ם.

ב-14 בספטמבר 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רותם, ושימש בתפקיד עד 28 ביוני 2018. ב-23 ביולי 2018 מונה למפקד בא"ח גבעתי, תפקיד אותו מילא עד 13 במאי 2020. ב-7 ביוני 2020 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, ב-29 במאי 2022 סיים את תפקידו ויצא ללימודים בחו"ל. בשנת 2023 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י. 

בעת מלחמת חרבות ברזל חזר לפקד על החטיבה הדרומית לאחר נפילתו של המח"ט אלוף משנה אסף חממי שנהרג במתקפת הפתע ב-7 באוקטובר 2023. במרץ 2024 פורסם כי אשור עתיד לפקד על היחידה הרב-ממדית שמפקדה, אלוף משנה רועי לוי, נהרג גם הוא בקרבות אותו היום. בהיותו מח״ט הדרומית הורה על הסרת ספסל זיכרון שהוצב במוצב כיסופים, בנוכחות המשפחות השכולות, בטענה "שאינו מבצעי".

חיים אישיים
-----------

אשור מתגורר במושב נווה ירק, נשוי לעו"ד נועה ואב לשלושה. בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני במדעי המדינה וביטחון מאוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טל אשור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר בוחבוט‏, "כמו זיקית": הצצה לאימון החורף של לוחמי המדבר, באתר וואלה!‏, 1 בפברואר 2014
2. ↑  סרטונים יחידת הנדסה חושפת מנהרה בעומק 14 מטר בתוך מסגד - צוק איתן, באתר YouTube
3. ↑  מפקד חדש לבא"ח גבעתי: עברי אלבז מחליף את טל אשור, באתר ערוץ 7, 13 במאי 2020
4. ↑   אל"ם טל אשור נכנס לתפקיד מפקד החטיבה הדרומית באוגדת עזה, באתר צה"ל, 8 ביוני 2020
5. ↑  קובי פינקלר, מפקד חדש לחטיבה הדרומית באוגדת עזה: אלוף משנה אסף חממי, באתר ערוץ 7, 29 במאי 2022
6. ↑  אמיר בוחבוט‏, אנדרטה שהוקמה לזכר לוחמים שנפלו בקרב על מוצב כיסופים - נעקרה, באתר וואלה!‏, 2 באפריל 2024

| מפקדי החטיבה הדרומית באוגדת עזה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יצחק אברכהן • מוטי מוסקל • מעד'א חסבאני • אייל שליין • אסף שביט • ליאור שלו • עימאד פארס • שלמה דגן • פינקי זוארץ • אבי פלד • שלומי דהן • מרדכי כהנא • טל חרמוני • עמוס הכהן • דדו בר כליפא • קובי הלר • לירון בטיטו • טל אשור • אסף חממי • טל אשור |

 |
**רובר מלך החווה** (באנגלית: **Rover Dangerfield**) הוא סרט אנימציה אמריקאי משנת 1991 שהופץ על ידי חברת האחים וורנר והשתתף בו הקומיקאי רודני דיינג'רפילד שדיבב את הגיבור הראשי, רובר הכלב, וכתב והפיק את הסרט. הסרט מספר על כלב רחוב קומי בשם רובר אשר מתגורר בלאס וגאס עם נערת מופעים בשם קוני, אולם הוא נזרק מסכר הובר על ידי רוקי, החבר המרושע של קוני, וכאשר ניצל, רובר מנסה להתרגל לחייו החדשים בחווה.

עלילת הסרט
----------

רובר הכלב עושה חיים משוגעים בלאס וגאס, מהמר על עצמות ורודף אחרי נשים יחד עם חברו הטוב אדי ומתגורר עם בעלתו נערת השעשועים, קוני. לילה אחד הוא רואה את החבר של קוני, רוקי, עושה החלפות עם חבורה של גנגסטרים ומפריע לא בכוונה. כשהגנגסטרים חשבו שרוקי הוא שוטר הם הלכו ואמרו לרוקי שזו ההזדמנות האחרונה שלו. יום למחרת קוני נוסעת לסיבוב הופעות למשך שבועיים והשאירה את רוקי כדי לשמור על רובר. אולם בעקבות הריסת העסקה עם הגנגסטרים, רוקי שם את רובר בשק, נסע לסכר הובר וזרק את רובר לים. רובר ניצל כאשר השק עלה על ידי שני דייגים שדגו את השק, כשאר השק נפתח רובר רץ במהרה ונתקל בחקלאי בשם קאל ובבנו דני אשר רצה לאמץ אותו, אביו הסכים בתנאי אחד, שאם רובר יעשה צרות הוא יכנס למכלאה לבעלי חיים.

רובר לא אהב את החיים החדשים בחווה והתקשה לקבל אותם, אולם עם עזרה מדייזי, כלבת הקולי היפה מהבית השכן, הוא הצליח לקבל כבוד רב מכל חברי החווה. אולם, כאשר ניסה רובר להציל את תרנגול ההודו לחג המולד מפני זאבים, תרנגול ההודו חוסל ושקאל ראה את רובר עם תרנגול ההודו המת הוא חשב שרובר הרג אותו. למחרת בבוקר קאל לקח את רובר ליער כדי להורגו, אולם הוא הותקף על ידי הזאבים. רובר נלחם מול הזאבים והביא את כל שאר כלבי החווה כדי להחזיר את קאל הביתה בשלום.

מעשה הגבורה של רובר נכתב בעיתונים וכשאדי, החבר של רובר, ראה את העיתון הוא רץ להראות את הכתבה לקוני ושהיא הופתעה לגלות איפה רובר נמצא, החזירה קוני את רובר בחזרה לוגאס, שם רובר מצא את רוקי ונהם עליו, רוקי אמר בטעות לקוני מה הוא עשה בלי כוונה וקוני כעסה על רוקי וסטרה לו ושרוקי עמד להחזיר אותה רובר תקף אותו ורדף אחריו יחד עם כל חבריו הכלבים. רוקי הצליח להיכנס ללימוזינה אולם הוא לא ידע שהגנגסטרים מתכננים להרוג אותו בסכר הובר. לאחר מכן רובר מרוב עצב התגעגע לדייזי, כשקוני הבינה זאת היא החליטה לנסוע איתו יחד לחווה כדי שרובר יוכל להישאר שם, שם רובר התאחד מחדש עם דייזי וגילה שהוא אבא לשישה גורים. הסרט מסתיים כאשר רובר שיחק בקלפים יחד עם הגורים שלו ושיחק בתופסת עם דייזי מסביב לחווה.

מדבבים
------

* רודני דיינג'רפילד - רובר
* סוזן בויד - דייזי
* רוני שקל - אדי
* סאי לנדי - רוקי
* שון סאותוויק - קוני
* נד לוק - ראפלס
* ברט קראמר - מקס
* רוברט פיין - דוק
* אדי בארת' - אלוף
* דניס בלייר - לאם
* דון סטיוארט - קלאם

### מדבבים בעברית

את הדיבוב ביימה ענת ניב והיא גם הפיקה יחד עם עוזי פוקס

* חנן גולדבלט - רובר
* תמי עזריה - דייזי / תרנגולת הודו / קוויני
* ענת ניב - קוני / תרנגולת גדולה
* עמי מנדלמן - רוקי / מקס / דיוק / זאב
* גיורא קנת - ראפלס / אדי / זאב / בוס גדול
* עידו מזרחי - דני
* ניר רון - קל / מאגסי / קאונט / דייג
* ששה - לם / קלם / צ'אמפ / ספארקי
* גיא נתיב - סוס / גנגסטר / כרוז
* עוזי פוקס - דייג

קישורים חיצוניים
----------------

* "רובר מלך החווה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רובר מלך החווה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רובר מלך החווה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רובר מלך החווה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "רובר מלך החווה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**אנדריי יבגינייביץ' לוניוב** (ברוסית: **Андре́й Евге́ньевич Лунёв**; נולד ב-13 בנובמבר 1991 במוסקבה שברוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

### טורפדו מוסקבה, סאטורן ואופה

הוא החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של טורפדו מוסקבה ולאחר מכן שיחק בקלוגה ובאיסטרה לפני שעבר לסאטורן מליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, בה שיחק עד שעבר לאופה מליגת העל הרוסית בכדורגל. הוא התבלט בשערי הקבוצה וסומן על ידי מנהלי זניט סנקט פטרבורג, כמי שצפוי להיות מוחתם בשורות זניט.

### זניט סנקט פטרבורג

ב-23 בדצמבר 2016 הוחתם כשוער זניט למשך 4.5 שנים ועד מהרה התברג כחבר הרכב מרכזי שאף דחק את יורי לודיגין לעמדת השוער השני. בתחילת 2020/2021 נפצע ועבר שיקום של 3 חודשים בטרם חזר למגרשים בדצמבר 2020.

### באייר לברקוזן

ביולי 2021 חתם לשנתיים בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. במאי 2023 שוחרר מהקבוצה אחרי שנתיים בהן הופיע בשלושה משחקים בלבד ונעדר ברב משחקי הקבוצה בעקבות פציעות רבות.

### קרבאך

בקיץ 2023 חתם בקרבאך האזרית, במדיה זכה באליפות ליגת העל האזרית בעונת 2023/2024.

קריירה בנבחרת
-------------

בקיץ 2017 זומן לוניוב על ידי מאמן נבחרת רוסיה, סטניסלב צ'רצ'סוב לסגל הנבחרת לגביע הקונפדרציות 2017 אך בשל פציעה במשחק זניט נגד קרסנודאר לא נסע לטורניר, אך זומן מחדש לסבב משחקי הידידות של הנבחרת בספטמבר 2017 נגד דינמו מוסקבה, נבחרת אירן ונבחרת ארגנטינה וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הידידות נגד דינמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי לוניוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Андрей Лунев перешел в «Зенит». זניט סנקט פטרבורג.

| **נבחרת רוסיה – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 אקינפייב • 
2 פרננדס • 
3 קוטפוב • 
4 איגנשביץ' • 
5 סמיונוב • 
6 צ'רישב • 
7 קוזיאייב • 
8 גזינסקי • 
9 דזאגויב • 
10 סמולוב • 
11 זובנין • 
12 לוניוב •
13 קודריאשוב • 
14 גרנאט •
15 אל. מירנצ'וק •
16 אנ. מירנצ'וק •
17 גולובין •
18 ז'ירקוב •
19 סמדוב •
20 גבולוב •
21 ירוחין •
22 דזיובה •
23 סמולניקוב •
מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיהרוסיה |
בן-אפרים (במרכז) יחד עם יונה רוזן (מימין) ושייקה דן (משמאל), 1944
**יצחק (מנו) בן-אפרים** (לשעבר איסאק מוסקוביץ') (25 בדצמבר 1914–23 באפריל 2006), היה מצנחני היישוב, פרופסור להנדסת תעשייה וניהול.

ביוגרפיה
--------

יצחק מוסקוביץ' נולד בפיאטרה ניאמץ, רומניה. בהיותו בן 4 עברה משפחתו לבוקרשט, ובתקופת לימודיו בתיכון החל את פעילותו בתנועת "השומר הצעיר", שם השתלב בהנהגה. בשנת 1935 עלה לא"י והיה ממייסדי קיבוץ שמיר. בשנת 1944 התנדב לצבא הבריטי והוצנח ברומניה יחד עם שייקה דן.

יצחק בן-אפרים ושייקה דן היו אמורים לסייע בחילוץ טייסים בריטים ואמריקאים שנאלצו לצנוח ברומניה, להציל יהודים ולארגנם לעלייה ארצה. לאחר סיום המלחמה השניים המשיכו ועסקו בשיקום התנועה הציונית ברומניה.

בשנת 1948 חזר בן-אפרים ארצה, ונהייה גזבר המועצה האזורית גליל עליון וגם הגזבר בקיבוצו. בגיל 43 הוא פנה ללימודי הנדסת ייצור בטכניון והמשיך בלימודיו עד קבלתו תואר שלישי באוניברסיטת ניו יורק. בן-אפרים נמנה עם מקימי המרכז לחינוך טכנולוגי בחולון ומאוחר יותר התמנה לפרופסור להנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1996 יצא לאור ספרו "ממצור בארץ ליהדות נצורה".

לקריאה נוספת
------------

* זרבבל גלעד-עורך, **מגן בסתר**, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תש"ט.
* יואב גלבר, **צנחני התקווה**, הוצאת משרד הביטחון, התשנ"ה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, בבוקרשט התקשו להאמין שהוא בא מהארץ לסייע, באתר הארץ, 26 באפריל 2006
* מאמר הספד שכתב בנו
* יצחק בן אפרים (1914-2006), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304300205171
* ISNI: 0000 0000 6693 3402
* LCCN: n96094740
* VIAF: 70663755
* WorldCat: lccn-n96094740

 |
**מרכז הלוחמה האלקטרונית 513**  (או **יחידת הלוחמה האלקטרונית**) היא יחידה טקטית-טכנולוגית מובחרת באגף התקשוב וההגנה בסב"ר הנמצאת תחת חטיבת הספקטרום וההגנה בסב"ר. היחידה משלבת גם תפקידי לחימה.

המרכז האחראי על שיבוש מערכות הקשר והתקשורת של האויב כאשר בכלל זה הוא עוסק בשיבוש שידורי רדיו וטלוויזיה, שירותים סלולריים ועוד. עיקר פעילות המערך היא התקפית, אך בין עיסוקיו מערך הלוחמה האלקטרונית פועל גם להגנה על מערכות התקשורת הצבאיות. היחידה פועלת באוויר, בים וביבשה וזמינה להיות מוקפצת לכל מקום בארץ.

אחת הפעולות הזכורות שביצע המרכז היא במבצע "עמוד ענן", בה השתלטו על תחנת שידור הרדיו של חמאס והג׳יהאד האיסלמי ושידרו לתושבי הרצועה כתוביות בערבית - 'חמאס משחק באש ומהמר על גורלכם. צבא ההגנה לישראל מתקדם לעבר השלב השני של המבצע. למען ביטחונכם, התרחקו מתשתיות חמאס ומאנשיו'. מפקד מרכז לוחמת הספקטרום הוא קצין בדרגת אלוף-משנה.

גדוד פסגות 5114
---------------

גדוד "פסגות" 5114 הוא הגדוד המבצעי של מרכז הל"א, המסייע במשימות הגנה במרחב האלקטרומגנטי, פועל לשיבוש מערכות אויב, בהגנת השמים בתווך האלקטרומגנטי, ומייצר חופש פעולה במשימות ההתקפה וההגנה. מטרת הגדוד המוגדרת היא לשבש את הפיקוד והשליטה של האויב על השטח, להשתלט על אמצעי המדיה שלו (רדיו, טלוויזיה) ולהשתיל בתוכם את המסרים מיועדים כדי לפגוע במורל האויב.

גדוד פסגות הוא ותיק בחיל התקשוב, אך בעשור האחרון הוטלו עליו משימות הגנה והתקפה בממד הל"א, בעקבות הגדרת תחום הלוחמה האלקטרונית כמאמץ צה"לי ותווך מרכזי בפעילות הצבא הוכפף הגדוד למרכז הל"א בחטיבת ההגנה.

גדוד פסגות מיומן לבצע הגנה והתקפה. הפלוגות מצויות בכל הפיקודים המרחביים, ויש פעילות ספקטרום ול"א גם עם זרועות האוויר והים. מדובר בגדוד סדיר, המונה מאות חיילות וחיילים העוברים מסלול הכשרה ארוך ומורכב. בגדוד שלושה מקצועות: לוחם ל"א, טכנאי ל"א וחוקר ספקטרום.

מפקד הגדוד הוא קצין בדרגת סגן-אלוף. מפקד הגדוד הנוכחי הוא סא"ל א'.

לוחם גדוד 5114 במלחמת חרבות ברזל

הכשרה
-----

גדוד הל"א משלב גברים ונשים יחד לאורך כל השירות, המסלול כולל טירונות המכשיר את לוחמי היחידה כרובאי 03, כאשר לאחר מכן הם עוברים קורס מקצועי המכין אותם להמשך השירות המבצעי.

בהכשרתם, לומדים לוחמי היחידה על כל המערכות הקיימות במערך, ניווטים, שבועות קליעה ושטח, תרגילים ותרחישי אמת שונים.

לוחמי מרכז הספקטרום במלחמת חרבות ברזל
בסיום ההכשרה הלוחמים משתבצים באחת מהפלוגות המבצעיות של הגדוד, למתאימים יש אפשרות לצאת לקורס הדרכה, אשר בסופו יכשירו את דור ההמשך.

קישורים חיצוניים
----------------

* מלחמת התדרים: הצצה ראשונה לאחת היחידות המסווגות ביותר בצה"ל, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 06:20)
* בתרגיל הזה הוכיחו לוחמי הספקטרום שלא לראות - זה להאמין, באתר צה"ל, 14 במרץ 2023
* שמענו על הכוח שנלחם גם במרחב הבלתי נראה בעזה, באתר צה"ל, 16.11.23

הערות שוליים
------------

1. ↑   הכנס השנתי של האגודה הישראלית ללוחמה אלקטרונית, באתר צה"ל, 22 בדצמבר 2022
2. 1 2   איך מכשירים את לוחמי הספקטרום הבאים של צה"ל?, באתר צה"ל, 4 בדצמבר 2022
3. 1 2  דן ארקין, ‏ראיון מיוחד: על השת״פ בין גדוד הלוחמה האלקטרונית של צה״ל לאוגדה 91, באתר "IsraelDefense‏", 6 במאי 2021
4. 1 2  לוחם/ת ל"א (לוחמה אלקטרונית), באתר מתגייסים
**חרדון צב** (שם מדעי: *Uromastix* או *Uromastyx*) הוא סוג לטאה מגושמת וכבדת גוף ממשפחת החרדוניים. הנפוץ בארץ, חרדון צב מצוי (שם מדעי: *Uromastyx aegyptia* הנפוץ יותר, *Uromastyx aegypticus* או *Uromastix spinipes*) נמנה עם אחד הזוחלים המדבריים הגדולים בישראל ואורכו מגיע ל-75 סנטימטרים. נוסף הוא חרדון צב הדור (*Uromastyx ornata*).

חרדון הצב מגושם, ותנועתו איטית; הוא מגיע למשקל של מספר קילוגרמים, ואורכו של פרט בוגר כ-80 סנטימטרים. כרוב בני משפחת החרדוניים, הוא מעדיף אתרי חיות מדבריים בהם טמפרטורות גבוהות: בדרך כלל מעל 40 מעלות. חרדון הצב המצוי, הנפוץ בארץ, חי בעיקר באזור הנגב וים המלח.

תזונתו של חרדון הצב מתבססת על צמחים בלבד; מן הצמחים המדבריים הוא משיג גם את מרב הנוזלים שהוא נדרש להם.
גופו של חרדון זה חום-כתום ברובו. הצוואר ארוך ובו מעין קפלי עור, ואילו הזנב קוצני ומהודר.

מקור השם המדעי ביוונית, ופירושו "זנב השוט".
בעבר נהגו הבדואים אשר חיו במדבר לצוד את חרדון הצב ולאכול את בשרו וביציו.

ביהדות
------

לפי המסורת התימנית שקיבל הרב יוסף קאפח[דרוש מקור], חרדון הצב הוא הצב המקראי והוא אחד משמונה שרצים. כמו כן, המילה המקבילה בערבית, ضَبّ (צַ'בּّ), מתייחסת לחרדון הצב. גם המילים הארמיות עַבָּא וצַבָּא מתייחסות ללטאה.

מינים
-----

* Uromastyx acanthinura
* חרדון צב מצוי (Uromastyx aegyptia)
* Uromastyx alfredschmidti
* Uromastyx benti
* Uromastyx dispar
* Uromastyx flavifasciata
* Uromastyx maliensis
* Uromastyx geyri
* Uromastyx macfadyeni
* Uromastyx occidentalis
* Uromastyx ocellata
* חרדון צב הדור (Uromastyx ornata)
* Uromastyx princeps
* Uromastyx thomasi
* Uromastyx yemenensis

גלריית תמונות
-------------

* חרדון צב הדור שצולם בהר צפחות שבאילתחרדון צב הדור שצולם בהר צפחות שבאילת
* חרדון צב מצוי שצולם בנחל חוה בנגב במאי 2006חרדון צב מצוי שצולם בנחל חוה בנגב במאי 2006
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרדון צב** בוויקישיתוף
* חרדון צב, באתר ITIS (באנגלית)
* חרדון צב, באתר NCBI (באנגלית)
* חרדון צב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חרדון צב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חרדון צב, באתר GBIF (באנגלית)
* animal/dabb חרדון צב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנסט דוד קליין, מילון קליין - צב, באתר ספריא

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529761305171

 |
**חיים (יואכים) נייגר** (1873–1944) היה פעיל ציוני בגליציה ובארץ ישראל, יו"ר ההסתדרות הציונית במערב גליציה וחבר מועצת העיר טרנוב שבגליציה.

ביוגרפיה
--------

נולד באוטפינוב (Otfinów) שבמערב גליציה. אביו, משה אהרן, היה ממייסדי אגודת "אהבת ציון" בגליציה, שייסדה את המושבה מחניים. קיבל חינוך תורני וכללי.

התגורר בטרנוב (Tarnów) והיה פעיל בתנועה הציונית. היה יו"ר ועד הקהילה היהודית בטרנוב וחבר מועצת העיר. שלוש פעמים היה מועמד לסיים הפולני, אך לא נבחר. לפרנסתו עסק בעסקי ביטוח, ניהל את הסוכנות של חברת "פניקס" הווינאית במערב גליציה. החברה הייתה קשורה בחוזה עם הקרן הקיימת לישראל וחלק מהכנסותיה מעסקי הביטוח עם יהודים ציונים הופרש לטובת הקרן הקיימת.

ייסד בטרנוב שבועון ציוני בפולנית ופרסם מאמרים רבים בעיתונות הציונית בגליציה ובפולין. כמו כן היה שותף לייסוד היומון הציוני "וינר מורגנצייטונג" בווינה.

היה יו"ר ההסתדרות הציונית במערב גליציה. השתתף כציר בעשרה קונגרסים ציוניים רצופים, מהקונגרס ה-11 בווינה ועד הקונגרס ה-20. כמו כן השתתף בוועידת לונדון בשנת 1920 ובוועידת קרלסבד בשנת 1922. בין השנים 1923 - 1938 היה חבר הוועד הפועל הציוני והשתתף בכמה מישיבותיו בלונדון, בברלין ובירושלים.

הצטיין כנואם ודרשן. חיבר פירוש על מסכת אבות בשם "אבות לבנים".

בשנת 1932 ביקר בארץ ישראל, ובשנת 1937 עלה לארץ ישראל והשתקע בחיפה. המשיך לעסוק בפעילות ציונית ובעסקי ביטוח. היה יו"ר המועצה הארצית של ברית הציוניים הכלליים ויו"ר הסניף בחיפה. היה חבר ועד הקהילה היהודית בחיפה. נפטר בחיפה בשנת 1944.

מקור
----

* דוד תדהר (עורך), "חיים נייגר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 581
**סמיון רוזנפלד** (10 באוקטובר 1922 – 3 ביוני 2019) היה ממשתתפי המרד בסוביבור, ומאחרוני הניצולים ממנו שנותר בחיים.

קורות חיים
----------

 ערך מורחב – **המרד במחנה סוביבור**  

רוזנפלד נולד בטרנובקה שבאוקראינה. בילדותו למד בבית ספר יהודי ביידיש. ב-1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, גויס לצבא האדום, ליחידת ארטילריה. ב-27 במאי 1942, בזמן שירותו, נרצחה משפחתו לצד כ-2,300 יהודים נוספים, ונקברה בקבר אחים סמוך לכפר בו גדל.

כשנה לאחר גיוסו נפצע ונפל בשבי הגרמני. הוא הופרד מהחיילים שאינם יהודים, ונשלח עם עוד 230 חיילים שבויים יהודים למחנה עבודה במינסק, שם שהה כשנתיים. בספטמבר 1943 נשלח עם עוד 80 יהודים ממינסק למחנה הריכוז וההשמדה סוביבור שבפולין. עם הגעתו למחנה טען כי הוא בעל מקצוע - נגר, וחייו ניצלו. כששאל היכן חבריו, השיב לו אחד השומרים במחנה כי עלו בעשן בארובה. הוא התקשר עם אלכסנדר פצ'רסקי, אותו הכיר עוד מהמאסר במינסק, ולקח חלק בהתקוממות האסירים במחנה ב-14 באוקטובר אותה שנה. על פי התוכנית אמור היה להרוג בגרזן את קצין ה-SS קרל פרנצל, שהיה אחד ממפקדי המחנות הפנימיים בסוביבור. הנגרייה בה עבד תוכננה להיות נקודה אסטרטגית לתחילת המרד, כיוון שצפתה לשער מחנה מספר 1. אולם פרנצל, שאמור היה להגיע לאסוף הזמנה מהנגרייה, לא הגיע לבסוף על פי התוכנית, ורוזנפלד לא הרג אותו. עם זאת, הצליחו המורדים לחסל כ-11 אנשי SS, וכ-300 אסירים הצליחו להימלט. במהלך המנוסה נפגע רוזנפלד ברגלו. ביער התפצלו הבורחים לקבוצות קטנות. לצד דב פרייברג, ברח רוזנפלד כשהוא נע ביערות לכיוון העיירה חלם, שם הצטרפו ליחידת הפרטיזנים של יוסף סרצ'וק. בשלב מסוים הסתתרה הקבוצה בסיוען של שתי נשים פולניות, עד לשחרור העיר על ידי הצבא האדום.

עם הגעת הצבא האדום, ביקש רוזנפלד להתגייס מחדש, והוצב בחטיבה 315. בינואר 1944 נפצע בקרב, אך בפברואר 1945 חזר לשירות והשתתף בקרב על ברלין. באוקטובר 1945 שב רוזנפלד לאוקראינה. רק כ-50 מבורחי המרד בסוביבור שרדו את המלחמה ורוזנפלד ביניהם. המפגש הראשון של שורדי המרד התקיים בביתו של רוזנפלד בהייבורון ב-1973, ובו פגש שוב בפצ'רסקי איתו לא התראה מאז 1943.

ב-24 במרץ 1990 עלה עם משפחתו לישראל והתיישב בתל אביב. באוקטובר 2012 הוקמה ביוזמתו אנדרטה לזכרו של פצ'רסקי סמוך לבית עמיגור לגמלאים, בדרך השלום בתל אביב, בו התגורר רוזנפלד. בטקס חנוכת האנדרטה השתתף שר העלייה והקליטה, יולי אדלשטיין.

ב-16 במאי קיבל משגריר אוקראינה בישראל, גנדי נדולנקו, אות מסדר ההצטיינות (אנ') מהדרגה השלישית.
לאורך השנים מסר מספר עדויות, ושוחח עם תלמידים על אירועי המרד.

בשנת 2013 הדליק משואה בטקס הנעילה של אירועי יום הזיכרון לשואה ולגבורה בקיבוץ לוחמי הגטאות.

אחרי מותה של סלמה אנגל-וינברג בשנת 2018 הוא היה ניצול סוביבור אחרון שנותר בחיים. ב-3 ביוני 2019 נפטר בבית החולים קפלן, ונטמן בבית העלמין בבני עי"ש.

רוזנפלד עם לזר לוברסקי וחניכי הנוער העובד והלומד לצד האנדרטה לזכר מנהיג מרד סוביבור אלכסנדר פצ'רסקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמיון רוזנפלד** בוויקישיתוף
* עומרי אפרים ויוליה פורטוס, הניצול האחרון מסוביבור: "אלה היו תאי מוות", באתר ynet, 17 בספטמבר 2014
* דוד טברסקי, ‏הלך לעולמו סמיון רוזנפלד, אחרון המורדים ממחנה ההשמדה סוביבור, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 ביוני 2019
* החדשות, ‏הניצול האחרון ממחנה ההשמדה סוביבור הלך לעולמו, באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2019
* אתר למנויים בלבד  אתי אברמוב, "שמעתי את הסיפורים של אבא כמו ילדים ששומעים סיפורי אגדות", באתר "ידיעות אחרונות", 3 ביוני 2019
**Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City** הוא משחק בגוף שלישי, והמשך למשחק המצליח – Grand Theft Auto IV. המשחק פותח על ידי Rockstar North (אנ') הבריטית, והוא מכיל בתוכו את שתי חבילות ההרחבה שיצאו למשחק: The Lost and Damned ו-The Ballad of Gay Tony. לא כמו שתי חבילות ההרחבה לבדם אשר דורשות שהמשחק המקורי, Grand Theft Auto IV, יותקן על המחשב, משחק זה אינו דורש שהמשחק המקורי יותקן על המחשב. המשחק הופץ לקונסולת ה-Xbox 360 ב-29 באוקטובר 2009; למחשב האישי ב-13 באפריל 2010, ולקונסולת ה-PlayStation 3 ב-16 באפריל 2010.

חבילות ההרחבה
-------------

### Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony

 ערך מורחב – **Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony**  

חבילת ההרחבה השנייה אשר יצאה לאור ל-Grand Theft Auto IV. עלילת ההרחבה עוקבת אחרי לואיס לופז, חבר חדש בכנופיית הסחר בסמים, ושומר הראש האיש של אנטוני פרינס, הידוע גם בשם "טוני הגיי", ובעל שני מועדוני הלילה הגדולים ביותר בליברטי סיטי. ההרחבה מביאה איתה מלבד לעלילה: כלי נשק חדשים, כלי רכב חדשים, מצבי משחק חדשים במצב המרובה משתתפים ואפשרויות חדשות במשחק.

### Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned

 ערך מורחב – **Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned**  

חבילת ההרחבה הראשונה שהופצה למשחק Grand Theft Auto IV, ומעניקה לנו מבט חדש לעולם הכנופיות והפשע. עלילת ההרחבה עוקבת אחרי ג'וני קלביץ', אופנוען יהודי וסגן הנשיא של כנופיית הלוסט. העלילה נפתחת בכך שנשיא הכנופיה, בילי גריי, משתחרר מהכלא בעקבות סמים ורציחות, ונוסע יחד עם כנופייתו להחזיר את האופנוע שלו שנמכר לכנופיה יריבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City
* Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16601756t (data)

 |
**אַקַקִי צֶרֶתֵּלִי** (בגאורגית: **აკაკი წერეთელი**; ‏9 ביוני 1840 (יוליאני) – 26 בינואר 1915) היה משורר גאורגי בולט, ופעיל בתנועת השחרור הלאומית הגאורגית.

ביוגרפיה
--------

צרתלי נולד בכפר סחוויטורי בנפת סצ'חרה במחוז אימרתי שבגאורגיה (קרוב מאוד לכפר סצ'חרה), ב-9 ביוני 1840, בן למשפחת אריסטוקרטים בולטת. שמו של אביו היה הנסיך "רוסטום צרתלי". את ילדותו בילה בכפר "סוונה" בבית משפחת איכרים, על ידי אומנת כפרייה אף היא, כך שכל ילדותו ספג את אווירת חיי האיכרים הגאורגים.

את חוק לימודיו הוא סיים בגימנסיום בכותאיסי, בשנת 1852. בשנת 1863 סיים את לימודיו בפקולטה לשפות מזרחיות באוניברסיטת סנקט פטרבורג.

הנסיך צרתלי היה חבר קרוב של הנסיך איליה צ'בצ'בדזה, אינטלקטואל גאורגי מודרני, מנהיג הצעירים. דור שנות ה-60 של המאה ה-19 שהונהג על ידי צ'בצ'בדזה וצרתלי מחה נגד המשטר הצארי, והטיף להתעוררות תרבותית ולהגדרה העצמית של הגאורגים.

צרתלי חיבר מאות פואמות פטריוטיות, היסטוריות, ליריות וסטיריות, וכן גם סיפורים הומוריסטיים ונובלה אוטוביוגרפית. הוא היה מעורב באופן פעיל בפעילויות חינוכיות עיתונאיות ותיאטרליות.

השיר הפולקלוריסטי המפורסם, סוליקו, מבוסס על שיר לירי של צרתלי.

הוא נפטר ב-26 בינואר 1915, ונקבר בפנתאון המכובדים הגאורגיים בפנתאון מתאצמינדה שבטביליסי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות אקקי צרתלי** |

* אקקי צרתלי באתר www.caucasus.ge, באנגלית
* אקקי צרתלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259492705171
* BIBSYS: 90857753
* GND: 118904191
* ISNI: 0000 0000 8224 6928
* LCCN: n86136044
* MusicBrainz: d6c1aadb-9d80-49a4-bad4-c99fc884784a
* NKC: xx0097793
* NLP: a0000001995775
* NTA: 07127250X
* SUDOC: 187537828
* VIAF: 47400051
* WorldCat: lccn-n86136044

 |
**סית'נה לטי** (באנגלית:**Cythna Letty**‏;  1 בינואר 1895 - 3 במאי 1985), הייתה אמנית בוטנית חשובה בדרום אפריקה בזכות איכות וכמות הציורים והרישומים שהופקו בקפדנות במשך 40 שנה בפרטוריה.

ביוגרפיה
--------

סית'נה לטי זכורה בעיקר בזכות איור "פרחי הבר של הטרנסוואל" שיצא לאור בשנת 1962. כאשר הונהגו המטבעות העשרוניות בדרום אפריקה, היא התבקשה לעצב את המוטיבים הפרחוניים עבור מטבעות 10, 20 ו -50 סנט. מלבד הציור היא הייתה משוררת מוכשרת ופרסמה את "ילדי השעות" כשהייתה בשנות השמונים לחייה.

סית'נה הייתה הילדה הבכורה של נישואיה השניים של אמה ג'וזינה כריסטינה לינדנברג. ללטי היו חמישה ילדים.

לאביה של סית'נה, וולטר אדוארד לטי, היו שינויים רבים בקריירה והמשפחה נדדה למקום חדש לעיתים קרובות. כתוצאה מכך סית'נה למדה ב־13 בתי ספר, וסיימה את התיכון לבנות של פרטוריה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס וולטר ושירת בצרפת, ונשאר שם לאחר הכרזת השלום. ג'וזינה פירנסה את המשפחה על ידי ציור תרשימים גנאלוגיים. כישוריה האמנותיים של האם, הועברו למספר ילדיה, ולסית'נה הייתה תשוקה לנושאים בוטניים.

עיסוקה העיקרי של סית'נה עד 1924 היו הוראה וסיעוד. במשך שנתיים עבדה כאמנית, באגף הווטרינרי באונדרסטפורט שליד פרטוריה, וציירה איברים חולים וסרטניים, ולאחר מכן עברה לחטיבה לציור צמחים בראשותו של ד"ר אי.בי פול-אוונס. כאן היא החלה בתרומתה החשובה לספר על הפרחים באפריקה.

היא התפטרה בשנת 1938 כדי להינשא לאוסקר ויליאם אלריק פורסמן. לאחר שילדה בן, הצטרפה מחדש לאגף הבוטניקה בשנת 1945 ונשארה עד 1966.

הוענקה לה מדליית כסף על ידי החברה המלכותית לגננות על תערוכת ציורי הפרחים שלה בשנת 1970.

היא איירה ספרים רבים על בוטניקה כגון "הסקר הבוטני של עצים ושיחים בפארק הלאומי קרוגר" (1951) מאת L. E. W. Codd, שהיה אז מנהל המכון למחקר בוטני.

אפרה פוזר בשמורת טבע ליד העיירה הקטנה ברברטון במפומאלנגה.

בשנת 1989 פרסם המכון הבוטני הלאומי תיק של שבעה הדפסים של ציורי פרחים שנבחרו משני כתבי עת שנשמרו על ידי אמה ג'וזינה לטי, ונמצאו בספריית מרי גאן של המכון בפרטוריה.

האגודה הבוטנית של דרום אפריקה הנציחה אותה בהענקת "מדליית לטי קתנה" המוענקת על תרומות משמעותיות לקידום הצמחייה הדרום אפריקאית באמצעות מדיום של ציורים או ציורים בוטניים שפורסמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סית'נה לטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wild Flowers of the Transvaal (with Dyer, Verdoorn and Codd 1962)
2. ↑  Trees of South Africa (Tafelberg 1975)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Botanist: Letty
* DSI: 3036
* ISNI: 0000 0003 8569 6811
* LCCN: n85006365
* NTA: 183142837
* RKD: 304807
* SUDOC: 256600481
* VIAF: 235995383
* WorldCat: lccn-n85006365

 |
**מלחמת שלושים השנים השנייה** הוא מונח המתאר תיקוף היסטורי בו משתמשים חלק מההיסטוריונים. מונח זה נועד לתאר את תקופת המלחמות באירופה בין 1914 ל-1945 בכלל, ואת שתי מלחמות העולם בפרט, אשר התחוללו במהלך תקופה זו: מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה. על פי טענת ההיסטוריונים הללו, המלחמות בתקופה זו התנהלו בדיוק באותו אופן בו התנהלה מלחמת שלושים השנים הראשונה: כמספר סכסוכים, אשר חלו בסמיכות זה לזה והם מכונים בשם אחד. במהלך תקופה זו ניסו מדינות אירופה למנוע את עלייתה של גרמניה, לנוכח עלייתן של אידאולוגיות חדשות, כגון קומוניזם, פשיזם ונאציזם.

השימוש במונח
------------

את המונח טבע לראשונה נשיא צרפת לימים, שארל דה גול, בעת נאום שנשא בבר-לה-דוק שבצפון צרפת ב-28 ביולי 1946. דה גול התייחס בנאומו ל"דרמה של מלחמת שלושים השנים בה ניצחנו זה עתה". לדבריו, שתי מלחמות העולם היו סכסוך אחד גדול, כשהתקופה בין המלחמות הייתה לא יותר מאשר הפסקת אש ארוכה. ראש ממשלת בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה, וינסטון צ'רצ'יל, התייחס אף הוא למונח במבוא לסדרת ספרים שכתב, בשם "מלחמת העולם השנייה". במבוא, ציין צ'רצ'יל כי אם יסיים לכתוב את סדרת הספרים, היא וסדרת ספרים נוספת שכתב על מלחמת העולם הראשונה יצטרפו "לתיאור של מלחמת שלושים שנים שנייה".

סכסוכי מלחמת שלושים השנים השנייה כוללים, בין השאר, את מלחמת העולם הראשונה (1914–1918), את מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1923) המלחמה הפולנית-סובייטית (1919–1921), את מלחמת האזרחים הספרדית (1936–1939) ואת מלחמת העולם השנייה (1939–1945). יש הכוללים את מלחמת החורף (1939-1942) ואת מלחמת הבלקן הראשונה ואת מלחמת הבלקן השנייה (1912–1913) מלחמת שלושים השנים השנייה, אף שהסתיימו טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.

ראו גם
------

* מלחמת עולם

קישורים חיצוניים
----------------

* (The Thirty Years’ War (1914-1945, מאמר על מלחמת שלושים השנים השנייה באתר "Serious Science" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נאומו של שארל דה גול (בצרפתית)
**שיטת חבר מביא חבר** היא אסטרטגיה שיווקית וגיוסית המעודדת אנשים להפנות חברים או מכרים למוצר, שירות, או מקום עבודה. דרך זו מנצלת את האמון הקיים בין אנשים המכירים זה את זה ופועלת ויכולה לתרום לגיוון והעשרה של המועמדים בתחומים שונים, החל מקמעונאות ועד להייטק. היא מספקת יתרונות גם לממליצים וגם לממלצים עליהם, ובכך מעמיקה את הקשרים בין הצדדים לטובת שגשוג הארגון או העסק.

במגזר הקמעונאי
--------------

במגזר הקמעונאי, שיטת "חבר מביא חבר" פועלת על ידי הצעת הנחות, קופונים או תגמולים אחרים ללקוחות המזמינים חברים לקנות או להירשם לשירות. לדוגמה, רשת חנויות אופנה עשויה להציע הנחה של 10% לכל לקוח שמביא חבר שעושה רכישה. המודל הזה לא רק מגדיל את מספר הלקוחות אלא גם מעמיק את הנאמנות של הלקוחות הקיימים, שכן הם מרגישים חלק מהמותג ומוערכים על ידיו.

בצה"ל
-----

השימוש בשיטת "חבר מביא חבר" בצבא, במיוחד ביחידות הטכנולוגיה והסייבר, הוא לא רק נפוץ אלא גם מהווה את אחד האסטרטגיות המרכזיות לגיוס כוח אדם מוכשר ומיומן לתעשיית ההייטק הישראלית. חברות סטארט-אפ רבות, המהוות איים של קהילות מקצועיות, נבנות סביב בוגרי יחידות צבאיות מסוימות, ובכך ממחישות את הערך המוסף של הקשרים האישיים והמקצועיים שנרקמים במהלך השירות הצבאי. 

חטיבת הצנחנים יצאה בקמפיין חבר מביא חבר בשנת 2019 שהמטרה היא לייצר רף סינון נוסף דרך בוגרי החטיבה שמכירים באופן אישי את הדרישות והמטרות שלה. 

גם בסיירת מטכ"ל פועלים בשיטה הזו תוך ההנחה שאנשים איכותיים מסתובבים במעגל החברתי שלהם עם אנשים איכותיים אחרים.

בהייטק
------

בתעשיית ההייטק, שיטת "חבר מביא חבר" משמשת כאחת האסטרטגיות המרכזיות והאפקטיביות ביותר לגיוס עובדים. המחקרים המתוארים במאמר מדגישים כיצד גיוס דרך המלצות של חברים ועמיתים נחשב לגישה יעילה במיוחד, עם יתרונות ברורים בעלות, אפקטיביות זמן, ואריכות תקופת ההשארות בארגון.

בין יתרונותיה הבולטים של השיטה ישנו חיסכון משמעותי בעלות הגיוס בהשוואה למקורות אחרים, זאת בזכות פחות תלות בשירותי חברות גיוס והצורך בפרסום מודעות גיוס יקרות. יתר על כן, האפקטיביות של התהליך מתבטאת בכך שהזמן הדרוש לגיוס עובד נמוך משמעותית, מאחר שהממליצים מציעים מועמדים אשר הם מכירים אישית ואותם הם סבורים שישתלבו היטב בתרבות הארגונית. בנוסף, עובדים שהגיעו לארגון דרך המלצות של חברים נוטים להראות נאמנות ומחויבות גבוהה לעבודה, תוך שהם שוהים בחברה זמן רב יותר, מה שמחזק את הטענה כי זוהי אחת הדרכים המועדפות והיעילות ביותר לגיוס בסביבה ההייטקית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יבלונקו, יסמין (2019-05-09). "חבר מביא חבר: שיטת הגיוס האידיאלית או בעיה לטיפול?". *Globes*. נבדק ב-2024-03-26.
2. ↑  חבר מביא חבר: שיטת הגיוס החדשה של הצנחנים, באתר mako, ‏2019-11-14
3. ↑  אילנאי, איתי (2022-12-16). "צבא העם? ליחידות המודיעין הנחשבות מגיעים בשיטת "חבר מביא חבר"". *Ynet*. נבדק ב-2024-03-26.
4. ↑  יעקב, 13 טיפים לשיפור החבר מביא חבר בארגונכם, באתר פורטל HR, ‏2019-03-28
"**תשע בכיכר**" הוא שיר שכתב והלחין הזמר והמוזיקאי הישראלי דני סנדרסון וביצעה להקת "גזוז". הוא נכלל באלבום הבכורה של הלהקה, "גזוז" (1979).

השיר היה להיט שהגיע למקום השלישי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ולמקום ה־12 במצעד השנתי של התחנה. "גזוז" זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד הזה. במצעד השנתי של גלי צה"ל השיר דורג במקום הרביעי.

רקע וכתיבה
----------

סנדרסון חי בארצות הברית בעיר ניו יורק מגיל 10 ועד גיוסו ללהקת הנח"ל, משום שאביו ניהל את סניפי אל על בצפון ובדרום אמריקה. אף על פי שמבחינה מוזיקלית קבע סנדרסון נחרצות שללא החוויה בניו יורק לא היה הופך להיות המוזיקאי שאליו הפך, מבחינה חברתית הוא סיפר בכמה הזדמנויות שחש שפספס את נעוריו בזמן שחי שם עם משפחתו: 

> 
> "תשע בכיכר" הזכיר לי את הילדות שלא הייתה לי, את גיל הטיפש־עשרה שאותו העברתי בניו יורק האפורה וחסרת הכיכרות בדרך כלל. הרעיון של השיר היה לשחזר כיכר, כמו ב"סינמה פרדיסו". דמיינתי את הבנים יושבים ומקשקשים על הברזלים ואת הבנות עוברות ומצחקקות. את כל הדברים שממש לא חוויתי, הרשיון הפואטי שלי נוצל פה עד תום.
> 
> 
> 
> — דני סנדרסון, 2022
>

הצלחה
-----

הסינגל הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד רשת ג' ב־23 באוקטובר 1978, זכה להצלחה וצעד 14 שבועות, עד 21 בפברואר 1979. בשיאו הגיע למקום השלישי במצעד, ב־1 בינואר 1979. במצעד הפזמונים העברי השנתי (תשל"ט) של התחנה השיר דורג במקום ה־12.
היה זה שירה המצליח ביותר של גזוז במצעד הזה, מצעד שבו זכתה בתואר "להקת השנה". במצעד השנתי של גלי צה"ל השיר הצליח אף יותר ודורג במקום הרביעי.

### מיקומי שיא

#### מצעדים שבועיים

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (1979)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |

#### מצעדי סוף שנה

| 
‏‏‏  **מצעדים שנתיים (תשל"ט)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | רשת ג' | 12 |
| גלי צה"ל | 4 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אקורדי השיר "תשע בכיכר" באתר Tab4u
* סרטון השיר "תשע בכיכר" באתר יוטיוב
* מילות השיר "תשע בכיכר" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  האלבום "גזוז", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
2. ↑  האלבום "גזוז", באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
3. 1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
4. ↑  טלי ליברמן, דני בוי, באתר ynet, 25 במאי 2012
5. ↑  רז שכניק, סיפורי דני (קובץ PDF), באתר של דני סנדרסון (צילום כתבה ב"ידיעות אחרונות"), 27 במאי 2022, בדיקה אחרונה ב־26 באוקטובר 2022
6. ↑  השיר בפזמונט, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
7. ↑  מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (3), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
8. ↑  המצעד השנתי לשנת תשל"ט של רשת גימל, באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
**גשר מנאי** הוא גשר תלוי המחבר את האי אנגלסי עם היבשת של ויילס מעל למצר מנאי. הגשר תלוי על 16 כבלים, אורך המיפתח 176 מטר ובנייתו הושלמה בשנת 1826 כדי לשמש את כביש ה-A5 החדש אשר חיבר את לונדון לדבלין. ב-2005 הוגש הגשר כמועמד להיות אתר מורשת עולמית.

חוק האיחוד של 1800 העלה את הצורך של תחבורה יבשתית בין היבשת לבין נמל הוליהד (Holyhead) שהיה נמל הקשר לתחבורה הימית לאירלנד. הגשר תוכנן על ידי תומאס טלפורד, בנייתו החלה בשנת 1819 והוא נחנך ב-30 בינואר 1826. הוא הוקם כדי לשרת את הנתיב היבשתי החדש שהלך ונבנה גם הוא על ידי טלפורד, כביש ה-A5 אשר חיבר את לונדון להוליהד ובאמצעות מעבורת, גם לדבלין.

גשר המנאי נחשב לגשר התלוי המודרני הראשון בעולם, בפועל הוא קיצר את הנסיעה מלונדון להוליהד מ-36 שעות שחלקן נערך במעבורת ל-9 שעות שכולן בתחבורה יבשתית. כיום ערכו התחבורתי של גשר מנאי הוא שולי כי נבנה בסמוך לו גשר מודרני - גשר בריטניה (Britannia Bridge), אשר משמש את כביש ה-A55.

על שמו נקראת תוכנית הפעולה לקראת מותו של המלך צ'ארלס השלישי, כולל תכנון ההודעה על המוות, תקופת האבל הרשמית ופרטי ההלוויה הממלכתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר מנאי** בוויקישיתוף
* גשר מנאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2015020353
* VIAF: 315168483
* WorldCat (עם VIAF): 315168483

 |
**בשביל אל הבריכות** הוא שיר אהבה שכתב יורם טהרלב, הלחינה אלונה טוראל ובוצע לראשונה על ידי חוה אלברשטיין.

השיר, שנכתב לאחר מלחמת ששת הימים, מתאר את פגישתם של זוג אוהבים בנוף הקיבוצים של עמק זבולון, האזור בו נולד וגדל טהרלב. על פי טהרלב, מקום ההתרחשות בשיר הוא מקום ששימש מסתור עבור זוגות בני המקום שחיפשו מקום להתבודד בו. השיר נקרא במקור "ציפורן לבנה".

בשל היותו שיר אהבה מנוגן השיר גם בימי חול, אולם בשל עלילתו נהוג להשמיעו בעיקר בימי זיכרון.

השיר הולחן בקצב הבוסה נובה שהיה באופנה באותן שנים.

ביצועה של חוה אלברשטיין הוא המוכר יותר והוא הופיע לראשונה באלבומה "מות הפרפר" (1968) בעיבודו של דובי זלצר, והוא מופיע גם באלבומי אוסף שונים שלה. השיר זכה לביצוע גם מפי דורית ראובני, רונית אופיר ולירון עמרם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בשביל אל הבריכות" באתר בית לזמר העברי
* "בשביל אל הבריכות" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "בשביל אל הבריכות" באתר שירונט
* בשביל אל הבריכות, בביצוע רונית אופיר ורמי הראל, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשביל אל הבריכות באתר של יורם טהרלב
2. ↑  על פי חוה אלברשטיין, דקה 23:56