**האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי**, המכונה גם **התנועה הפאן-אירופית**, היא תנועת איחוד אירופה (אנ') הוותיקה ביותר. תחילתה עם פרסום המניפסט של הרוזן ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי (1923), פאנאירופה (Paneuropa), שהציג את הרעיון של מדינה אירופית מאוחדת. קודנהובה-קלרגי היה הדמות המרכזית ונשיא הארגון עד מותו ב-1972.

הארגון אינו תלוי באף מפלגה פוליטית, אך יש לו ארבעה עקרונות בסיסיים לפיהם הוא מעריך פוליטיקאים, מפלגות ומוסדות: שמרנות ליברלית, נצרות, אחריות חברתית ופרו-אירופיות (אנ').

היסטוריה
--------

הארגון נאסר על ידי גרמניה הנאצית ב-1933, והוא נוסד שוב לאחר מלחמת העולם השנייה. אוטו פון הבסבורג, ראש בית הבסבורג ונסיך הכתר לשעבר של אוסטרו-הונגריה, התחבר לאיחוד הפאן-אירופי בשנות ה-30, נבחר לסגן הנשיא שלו ב-1957 והפך לנשיא הבינלאומי שלו ב-1973, לאחר מותו של קודנהוב. נשיא האיחוד מאז 2004 הוא אלן טרנואר, לשעבר חבר הפרלמנט הצרפתי והפרלמנט האירופי ומנהל האיחוד הצרפתי של פאן-אירופה. אוטו הבסבורג הפך לנשיא הכבוד הבינלאומי של האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי ב-2004. סגנית הנשיא שלו היא וולבורגה הבסבורג דאגלס, חברת הפרלמנט השוודי.

לאיחוד סניפים במדינות רבות באירופה, כאשר המזכירות הכללית ממוקמת במינכן, גרמניה. בצרפת, האיחוד הפאן-אירופי נוסד על ידי הנשיא ז'ורז' פומפידו מאוחר יותר, ולאחר מכן שר הקבינט לואי טרנואר, בתמיכתו של שארל דה גול.

מעבר הגבול האוסטרי-הונגרי בו התקיים הפיקניק הפאן-אירופי ב-1989
וינסטון צ'רצ'יל שיבח את פועלה של התנועה למען אירופה מאוחדת לפני המלחמה בנאומו בציריך ב-1946.

בשנת 1947, הקבוצה שהוקמה סביב דאנקן סנדיס, וינסטון צ'רצ'יל, אדווארד בנש ואחרים התפצלה לתנועה אירופית שהתנגדה לימין הנוצרי של האיחוד.

האיחוד הפאן-אירופי, המבוסס על ערכים ליברליים, נחשב לאנטי-קומוניסטי נחרץ מראשיתו ובמיוחד במהלך המלחמה הקרה. מסיבה זו, הארגון זכה לגנאי רב על ידי המשטרים הקומוניסטיים של הגוש המזרחי. הארגון התפרסם בזכות תפקידו בארגון הפיקניק הפאן-אירופי, אירוע חשוב במהלך סתיו העמים.

חברים
-----

האיחוד הפאן-אירופי הוא אחד הארגונים הגדולים באירופה, ונכון לאפריל 2023 יש לו ארגונים חברים ב-31 מדינות:

* אוסטריהאוסטריה אוסטריה
* אוקראינהאוקראינה אוקראינה
* איטליהאיטליה איטליה
* אלבניהאלבניה אלבניה
* אנדורהאנדורה אנדורה
* אסטוניהאסטוניה אסטוניה
* ארמניהארמניה ארמניה
* בולגריהבולגריה בולגריה
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
* בלגיהבלגיה בלגיה
* גרמניהגרמניה גרמניה
* הונגריההונגריה הונגריה
* לוקסמבורגלוקסמבורג לוקסמבורג
* לטביהלטביה לטביה
* מונטנגרומונטנגרו מונטנגרו
* מקדוניה הצפוניתמקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
* סלובניהסלובניה סלובניה
* סלובקיהסלובקיה סלובקיה
* סן מרינוסן מרינו סן מרינו
* ספרדספרד ספרד
* סרביהסרביה סרביה
* פוליןפולין פולין
* פורטוגלפורטוגל פורטוגל
* פינלנדפינלנד פינלנד
* צ'כיהצ'כיה צ'כיה
* צרפתצרפת צרפת
* קוסובוקוסובו קוסובו
* קרואטיהקרואטיה קרואטיה
* רומניהרומניה רומניה
* שוודיהשוודיה שוודיה
* שווייץשווייץ שווייץ

נשיאי האיחוד
------------

1. אוסטריהאוסטריה הרוזן ריצ'רד פון קודנהובה-קלרגי, נבחר לנשיא הבינלאומי הראשון ב-1926 (1923–1972)
2. אוסטריהאוסטריה אוטו פון הבסבורג, חבר הפרלמנט האירופי, יורש העצר לשעבר אוטו מאוסטרו-הונגריה (1973–2004)
3. צרפתצרפת אלן טרנואר, לשעבר חבר הפרלמנט הצרפתי והפרלמנט האירופי (2004–)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיחוד הפאן-אירופי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kövics, E.; Boros-Kazai, Mary (1979). "Coudenhove-Kalergi's Pan-Europe Movement on the Questions of International Politics during the 1920s". *Acta Historica Academiae Scientiarum Hungaricae*. **25** (3/4): 233–266. JSTOR 42555262.
2. ↑  Michael Gehler; Wolfram Kaiser, Helmut Wohnout: *Christdemokratie in Europa im 20. Jahrhundert: Christian democracy in 20th century Europe.* Böhlau Verlag Wien, 2001, מסת"ב 3205993608, Seiten 595.
3. ↑  Trevor C. Salmon; William Nicoll: *Building European Union: a documentary history and analysis.* Manchester University Press, 1997, מסת"ב 0719044464, Seite 26.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb122477007 (data)
* NKC: ko2007416663
* RERO: 02-A003921243
* VIAF: 7215155044884072520002
* WorldCat: viaf-7215155044884072520002

 |