recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מרתה אליסבת רהן** (לבית **קרלברג**; בשוודית: **Märta Elisabeth Rehn**; נולדה ב-6 באפריל 1935) היא פוליטיקאית פינו-שוודית, חברת פרלמנט לשעבר מטעם המפלגה העממית השוודית של פינלנד ושרת ההגנה הראשונה בפינלנד, באירופה, ובעולם. בבחירות לנשיאות ב-1994 היא הפסידה בשיעור קל למרטי אהטיסארי.

ראשית חייה והשכלה
-----------------

רהן נולדה ב-6 באפריל 1935 בהלסינקי, פינלנד. את ילדותה העבירה במנטסלה, שם עבד אביה כרופא רפואי בקהילה. רהן למדה בבית ספר מקומי במנטסלה לפני שנכנסה לפנימייה בקאוניאיינן.

רהן קיבלה תואר שני במדעים בכלכלה בשנת 1957 ודוקטור לשם כבוד במדע המדינה מהמכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים וגם מהאוניברסיטה האקדמית של אובו. בתחילת שנות ה-60 הייתה רהן ידועה כאדם הראשון בפינלנד שייבא ושיווק כלי טאפרוור.

קריירה
------

רהן הייתה המנהיגה הפרלמנטרית של המפלגה העממית השוודית של פינלנד בין השנים 1987 עד 1990. היא מונתה לשרת הביטחון בשנת 1990 ומילאה את התפקיד עד 1995. בנוסף, כיהנה כשרת השוויון בין השנים 1991–1995. בהמשך הייתה חברת הפרלמנט האירופי בין השנים 1995–1997. בבחירות לנשיאות 1994 ו-2000 התמודדה על התפקיד.

היא ידועה כשרת ההגנה האישה הראשונה בפינלנד ובאירופה. בשנת 1995, בתקופת כהונתה של רהן כשרת הגנה, נחקק חוק על גיוס נשים מרצון. רהן ידועה במשימותיה הבינלאומיות בתור תת-מזכ"ל האו"ם (1995–1999) וככתבת המיוחדת לזכויות אדם בבוסניה והרצגובינה (1998–1999).

פעילויות אחרות
--------------

אליסבת רהן ולמייה טאנוביץ' הן המייסדות המרכזיות של המכללה העולמית המאוחדת (UWC) במוסטר. רהן הייתה חברה גם בקרן למנהיגות גלובלית (אנ') עד נובמבר 2017. GLF הוא ארגון הפועל לתמיכה בהנהגה דמוקרטית, מניעה ופתרון סכסוכים באמצעות גישור וקידום ממשל תקין בדמות מוסדות דמוקרטיים, שווקים פתוחים, זכויות אדם ושלטון החוק. הוא עושה זאת על ידי הנגשת הניסיון של מנהיגים לשעבר למנהיגים הלאומיים של ימינו, בדיסקרטיות ובחשאי. זהו ארגון שלא למטרות רווח, המורכב מראשי ממשלה לשעבר, בכירים בארגונים ממשלתיים ובינלאומיים העובדים בשיתוף פעולה הדוק עם ראשי הממשלה בנושאים הקשורים לממשל הנוגעים להם.

חיים אישיים
-----------

רהן הייתה נשואה לכלכלן והעסקן אובה רהן (פי') משנת 1955 ועד מותו בשנת 2004, ולהם ארבעה ילדים: ורוניקה (אנ'), שאף היא פוליטיקאית מטעם המפלגה העממית השוודית, יואקים, שרלוטה ויוהאן.

רהן החלימה מסרטן פעמיים. היא החלימה מסרטן המעי הגס בשנות ה-90, ואובחנה כחולה בסרטן השד בשנת 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליסבת רהן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עותק בארכיון (ארכיון)
2. 1 2  "Female defense ministers". Guide2women. נבדק ב-7 ביולי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑
4. ↑  Jäntti, Elina (5 ביולי 2007). "Rehn: "Syöpä ei ole maailmanloppu"". Iltalehti. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 2128046
* GND: 128467851
* ISNI: 0000 0000 7871 3634
* LCCN: n97044641
* NSK: 000569435
* RERO: 02-A012665786
* SNAC: w6h99dzh
* SUDOC: 087664585
* VIAF: 203972420
* WorldCat: lccn-n97044641

 |
**יחזקאל שטיין** (15 במאי 1926 - 14 באוגוסט 2015) היה פרופסור לרפואה. חתן פרס ישראל לחקר הרפואה לשנת 1996.

ביוגרפיה
--------

נולד בקרקוב שבפולין וגדל בעיר ביאלסקו. החל את לימודיו בתלמוד תורה ולמד גמרא בחברת סבו, בעוד הוא משלים את לימודיו הכלליים בסיוע מורה פרטי. משפחת אביו עסקה בסחר טקסטיל ובדים והייתה פרושה ברחבי פולין ואוסטריה. סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה ביקשו הוריו להתרחק מגבול פולין-גרמניה והתגוררו חודשים ספורים בוורשה ובלבוב. אביו עבר להתגורר בליטא ובעודם ממתינים להצטרף אליו גורשה המשפחה (אמו, אחיו והורי אביו) למחנה עבודה בהרי אורל. שחרורם הסתייע באפריל 1941, בהשפעת אביו, והמשפחה יצאה את גבולות ברית המועצות והתגוררה תקופה בטהראן שבפרס. לקראת פלישת ברית המועצות למדינה יצאו לטורקיה במטרה לעלות לארץ ישראל. באוגוסט 1941 התיישבה המשפחה בתל אביב ושטיין החל לימודיו בבית הספר התיכון "גאולה". כעבור תקופה קצרה החל לעבוד בליטוש יהלומים והצטרף ללח"י, בו שימש מאוחר יותר מדריך טירונים והוכשר בקורס חבלה. בשנת 1943 נפטר אחיו הצעיר של שטיין מסיבוך של שנית (סקרלטינה). בשנת 1946 השתתף בהתקפה על שדה התעופה בכפר סירקין. 

באוקטובר 1946 יצא מטעם התנועה לשליחות בשווייץ, ושם החל בלימודי רפואה, וב-1947 נישא לחברתו לשליחות וללימודים, אולגה. במסגרת לח"י הוא עסק בפעולות הסברה וגיוס ויצא בשליחות לאיטליה, צרפת, בלגיה, צ'כיה ופולין. לאחר הקמת מדינת ישראל נשלח לקיים הדרכות נשק לנוער עולה בגרנד-ארנס שבצרפת. באוגוסט 1948 הושב לבקשתו לישראל וגויס לחיל הרפואה. באותה עת היו שטיין ורעייתו בוגרי שתי שנות לימודים בלבד, ויחד עם עולים נוספים הם נכנסו למחזור הראשון של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1953 הוכשרו כרופאים, בהצטיינות, והיו זוכי פרס דולז'נסקי במשותף עם ברכה רמות.

בתום לימודיו התקבל להתמחות במחלקה הפנימית של בית החולים הדסה, בראשות משה רחמילביץ'. בשנת 1956 יצא לשנת מחקר במסגרת המעבדה לביוכימיה של בנימין שפירא. מחקרו הראשון עסק בדרכי הסינתזה של שומנים נייטרליים ופוספוליפידים. בתום שנה חזר לעבודה בבית החולים, עד יציאתו עם אולגה בשנת 1959 להשתלמות בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל ובמעבדות נוספות בקליפורניה ובניו יורק. בקשתו להמשיך ולעסוק בחקר הפרדת חומצות שומניות נענה בחיוב ונמשך בישראל בין השנים 1961–1991. לאחר שובו לישראל הקים שטיין בשנת 1963 מעבדה לחקר ליפידים. באותה שנה הוא גם הועלה לדרגת פרופסור חבר. שיתוף הפעולה שקיים במחקריו עם אולגה, שהתמחתה בפתולוגיה, הפיק מחקרים ראשוניים ורחבי היקף בנושא מבנים תוך-תאיים. בשנות השמונים נמנה שטיין בין אלף החוקרים המצוטטים ביותר במדעי הטבע[דרוש מקור].

במקביל לעיסוקו במחקר, שטיין מונה בשנת 1969 כמחליפו של פרופסור רחמילביץ' ועמד בראש מחלקה פנימית ב' של בית החולים הדסה במשך 23 שנים. מינויו הותנה בשילוב הרפואה המעשית במחקר, ובמעבדות שהוקמו בשנות כהונתו בתפקיד התקיימו גם מחקרים בתמיכת המכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית ובהם חקר גורמי הסיכון להתפתחות מחלת לב טרשתית בקרב אוכלוסיית ירושלים. כמו כן היה שטיין נשיא האגודה האירופית לחקר טרשת עורקים (1989 - 1992).

שטיין זכה בפרס ישראל לחקר הרפואה בשנת 1996. הוא היה חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרטיס אישי וקורות חייו, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסי לימוד לסטודנטים ברפואה, הַבֹּקֶר, 28 בדצמבר 1950
2. ↑  הועלו לדרגת פרופסור, הַבֹּקֶר, 25 בדצמבר 1963
3. ↑  3 בוגרי בית־הספר לרפואה נתמנו לראשי מחלקות, הצופה, 5 בנובמבר 1969
מארי **יחיא בן שוכר בדיחי** (ה'תקס"ג, 1803 - ט"ז בתשרי ה'תרמ"ח, 4 באוקטובר 1887) היה מורה צדק וראש הישיבה הכללית בצנעא בירת תימן, ומנהיג היהודים בכוכבאן. מגדולי רבני תימן במאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

נולד בצנעא ליהודה. בנערותו חיבר שני ספרים. היה בקי הן בתורת הנגלה, והן בתורת הנסתר. לפרנסתו עסק בכתיבת ספרי תורה. לימים, התמנה לעמוד בראש הישיבה הכללית בצנעא בית צאלח, שהייתה בבית הכנסת של המהרי"ץ.

בשנת ה'תר"ד (1843) יהודי צנעא סבלו מגזירות. הרב בדיחי ששימש כטובע מטבעות בית המלכות, נאסר עם אביו עקב עלילה, לאחר שיהודי שהיה ממונה על המטבעה בתימן הוצא להורג, ונרדף על ידי מוחמד בן יחיא. בגיל 43 ברח מצנעא והתיישב בעיר כַּוּכּבּאן שלא הייתה כפופה למושל צנעא, ושם קיבלו היהודים חסות מראשי השבטים הערבים. כשלושים שנה ישב שם והעמיד תלמידים. לאחר כיבוש צנעא על ידי הטורקים חזר לעיר בשנת ה'תרל"ד (1873), או ה'תרל"ו (1876), בגיל 73, למרות הפצרותיהם של תלמידיו.

בצנעא חזר לתפקידו כראש הישיבה הכללית. כמה מגדולי חכמי תימן בדורו היו תלמידיו המובהקים, ובהם הרב שלום אלשיך, לימים הרב הראשי וראב"ד העדה התימנית בירושלים, וכן נכדו הרב אברהם אלנדאף, לימים מנהיג הקהילה התימנית בירושלים. 

הרב בדיחי נפטר בט"ז בתשרי ה'תרמ"ח (1887), יום טוב שני של גלויות, חג הסוכות. באותו היום הספידו אותו רבני העיר צנעא. השד"ר יחזקאל שאול רופא, מארץ ישראל, מחה על כך בתוקף משום שלפי מנהג ארץ ישראל לא מספידים ביום טוב שני של גלויות. בעקבות מחאתו החל בתימן פולמוס. בשובו של רופא לטבריה הוא ביקש מרבני העיר לחוות את דעתם בנושא, והם אסרו זאת.

חתנו היה הרב חיים אלנאדף.

חיבוריו
-------

### בנערותו

* **לחם תודה** - ביאור וקיצור הלכות שחיטה וטרפות על פי ספר "שערי קדושה" של המהרי"ץ.
* **פירוש על "תפילת אליהו הנביא"** - על דרך הקבלה, מלוקט מספר "יושר לבב" של הרב עמנואל חי ריקי (החיבור נכלל בראש הספר "חן טוב").

### חיבורים נוספים

* **חן טוב** - חידושים על התנ"ך (חלקם בדרך הקבלה) וקצת שו"ת וחידושים. בראש הספר מובא הפירוש על "תפילת אליהו הנביא" הנ"ל, ושירים לשבת. הוצאה ראשונה ירושלים סיוון ה'תש"ל. **מהדורא שנייה** ה'תשס"ח.
* **זבחי שלמים** (בכתב יד).
* 'תשובות בדיני ירושה', הובאו בקובץ אור ישראל, א, ב, ה, בני ברק ה'תשמ"ו-ה'תשמ"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* **תולדות רבינו יחיא ב"ר יהודה בדיחי זלה"ה**, באתר נוסח תימן
* **בדיחי, יחיא בן שכר (יהודה)(הקישור אינו פעיל)**, באתר מורשת יהודי תימן
* יחיא בדיחי, באתר "החכם היומי"
* יחיא בן יהודה בדיחי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  האגדה מספרת שהיה זה על ידי אמירת שם קדוש.
2. ↑  על הפולומוס ראו אבירן יצחק הלוי (עורך), **איש ימיני**, בני ברק: מכון החיים והשלום, כרך א', תשע"ג, עמ' לג–סא
3. ↑  הרב יוסף צברי, תולדות הגאון רבי יחיא בדיחי זצ"ל, עמוד אחרון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301796205171
* ISNI: 0000 0000 7931 0781
* VIAF: 121342955
* WorldCat: viaf-121342955

 |
**מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים** (באנגלית: **Dutch Single Top 100** או **Single Top 100**) הוא מצעד מוזיקה הולנדי, המתבסס על מכירות סינגל פיזיות רשמיות, הורדות מוזיקה חוקיות, והזרמת מוזיקה. Dutch Charts אחראי על פרסום המצעד, אשר נחשב כאחד משלושת המצעדים הגדולים בהולנד, יחד עם Dutch Top 40 ומגה טופ 30.

היסטוריה
--------

המצעד התחיל ב-23 במאי 1969 כ**הילברסום 3 טופ 30** (**Hilversum 3 Top 30**), שהיה באחריותם של VPRO ו-NOS (אנ'). ב-1971 שונה שמו של המצעד ל-*Daverende Dertig*. ביוני 1978, מספר הסינגלים המופיעים במצעד המוזיקה גדל מ-30 ל-50. ב-1985, האחראיות על המצעד הועברה ל-TROS (אנ'). תוכנית המוזיקה ההולנדית, TopPop (אנ'), של AVRO (אנ'), פרסמה את המצעד ב-1974–1978, וכן ב-1981–1986. ב-1987, מספר הסינגלים המופיעים במצעד המוזיקה גדל מ-50 ל-100.

לאורך השנים היו למצעד המוזיקה מספר שמות:

* 1969–1974: **הילברסום 3 טופ 30** (**Hilversum 3 Top 30**; מאז 2 באפריל 1971: **Daverende 30**)
* 1974–1993: **נשיונל היטפרייד** (**Nationale Hitparade**)
	+ 1974–1978 כמצעד 30 המובילים
	+ 1978–1987 כמצעד 50 המובילים
	+ 1987–1989: **נשיונל היטפרייד טופ 100** (**Nationale Hitparade Top 100**)
	+ 1989–1993: **נשיונל טופ 100** (**Nationale Top 100**)
* 1993–1997: **מגה טופ 50** (**Mega Top 50**)
* 1997–2004: **מגה טופ 100** (**Mega Top 100**)
* 2004–הווה: **מגה טופ 50/סינגל טופ 100** (**Mega Top 50/Single Top 100**)

מצעדי סוף שנה
-------------

מצעדי סוף השנה של מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים הורכבו מ-1970 עד 1978 על פי הופעות במצעדים השבועיים. משנת 1978 ואילך הם מורכבים על בסיס של מכירת מוזיקה שנתית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים
* מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים (בהולנדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hung, Steffen. "Dutch Charts - dutchcharts.nl". *www.dutchcharts.nl*. ארכיון מ-2015-05-04. נבדק ב-2022-11-15.
אליסבטה ליפה על בול רומני משנת 2004
**אליסבטה אולניוק-ליפה** (ברומנית: **Elisabeta Oleniuc-Lipă**;‏ נולדה ב-26 באוקטובר 1964) היא חותרת רומניה בעברה ושרה בממשלת רומניה. היא אלופה אולימפית בעלת 8 מדליות, מהן 5 זהב ואלופת עולם בעלת 13 מדליות מהן 1 זהב.

ליפה היא החותרת המעוטרת ביותר בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים ומחזיקה בשיא הפרש השנים בין מדליית הזהב הראשונה שבה זכתה לבין מדליית הזהב האחרונה שבה זכתה, הפרש שעומד על עשרים שנה. היא האדם היחיד שזכה בשתי מדליות זהב בשני מקצי חתירה עיקריים: חתירה בסירה לחותר בודד ובחתירה בסירת שמונה חותרים. 

ליפה מכהנת כשרת הנוער והספורט בראשותו של דאצ'יאן צ'ולוש משנת 2015.

קריירת ספורט
------------

ליפה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים בגיל 19 באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) וזכתה במדליית הזהב הראשונה שלה בחתירה בסירת זוגות. את מדליית הזהב האחרונה שלה השיגה באולימפיאדת אתונה (2004) בחתירה בסירת שמיניית חותרים. 

בשנת 2004, נהייתה לחותרת הראשונה בהיסטוריה שהתחרתה בשש אולימפיאדות. לפניה, היו רק חותרים גברים שהשתתפו בכמות כה נכבדת של תחרויות.

תארים והישגים
-------------

* בשנת 2008 הוענקה לליפה מדליית תומאס קלר, אות הכבוד הגבוה ביותר הניתן לחותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליסבטה ליפה** בוויקישיתוף

* אליסבטה ליפה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אליסבטה ליפה, באתר olympedia.org
**הקורפוס השני** (בגרמנית: **II. Korps**) היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1956–1993.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-2 ביולי 1956 וכלל בתחילה את דיוויזיית הגרנדיר ה-2, דיוויזיית הגרנדיר ה-4, דיוויזיית הפאנצר ה-5, הדיוויזיה ההררית ה-1 והדיוויזיה האווירית ה-1. בימות שלום, הקורפוס היה כפוף ישירות למפקדה הראשית של הבונדסוור. במקרה של המלחמה הקורפוס היה אמור לעבור תחת פיקוד קבוצת הארמיות המרכזית של נאט"ו. חיילים מהקורפוס נשלחו לסומליה ככוח שמירת שלום (קבוצת התמיכה הגרמנית בסומליה).

ב-1993 בעקבות סיום המלחמה הקרה ואיחוד גרמניה מחדש, עבר הבונדסוור צמצום משמעותי. במסגרת זו, פורקו כל הקורפוסים של הבונדסוור. הקורפוס השני שינה את שמו ל"קורפוס השני הגרמני-אמריקני". בפועל, כל החיילים בקורפוס היו גרמנים, והתרומה האמריקנית הצטמצמה בקציני קישור במפקדת הקורפוס. במקרה חירום, דיוויזיית השריון האמריקנית ה-1 הייתה אמורה להיות מוכפפת לקורפוס. חיילים מהקורפוס השתתפו במלחמות יוגוסלביה. ב-2005 עבר הבונדסוור צמצום נוסף, אשר במסגרתו פורק גם הקורפוס השני.

קישורים חיצוניים
----------------

* Bestand BH 7-2 „II. Korps" im Bundesarchiv
* „Forschungsprojekt: Integrationsprobleme multinationaler Streitkräfte" Webseite von Stephan Lang
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחסר חומרי המתקיים בעצם מסוים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו חור (פירושונים).
דגל רומניה עם חור גדול במרכזו שימש בהפגנות נגד הממשלה
**חור** הוא מקומו של ההעדר המתקיים בעצם מסוים, כגון פיסת בד שבה יש חור (כלומר אזור שבו אין בד). חור מסוג זה מאפשר לעבור מצד אחד של העצם לצדו האחר. בעצם תלת־ממדי, חור הוא לעיתים רק שקע בעצם (למשל חור באדמה), כלומר זהו חסר שאינו מאפשר מעבר מצד אחד של העצם לצדו האחר. בשני המקרים לחור אין קיום עצמאי – קיומו הוא חסר בעצם הסובב אותו.

כלי עבודה אחדים משמשים ליצירת חורים בחומרים שונים:

* מקדחה משמשת לקידוח חורים בחומרים קשים כגון מתכת, אבן, עץ ועוד.
* מרצע משמש לניקוב חורים בעור.
* מנקב משמש לניקוב חורים בנייר.

פעמים רבות נחשב החור לפגם שיש לתקנו. חור בבגד מתוקן באמצעות טלאי, ולעיתים בתיקון אומנותי, שנועד להסתיר את החור כלא היה. חור בקיר נהוג לסתום בגבס. חור במכנסי ג'ינס נחשב לאמירה אופנתית, ויש היוצרים אותו בכוונה במכנסיים חדשים. יש הנוהגים לנקב חורים בתנוך, לשם תליית עגילים. חור בשן מרפאים באמצעות סתימת שן.

בעצם מבודד, החור הוא אזור שמוליך חשמל. על הבדל זה מבוסס כרטיס ניקוב, שבו צירופי חורים משמשים לייצוג תווים. לכתיבת נתונים על כרטיס ניקוב שימשה מכונת ניקוב. 

אף שחור מייצג חסר, המושג חור שחור באסטרופיזיקה מייצג דווקא מסה גדולה מאוד - גרם שמים בעל שדה כבידה כה חזק עד ששום גוף, לרבות אור, אינו יכול להתנתק ממנו. הוא נקרא כך משום שהוא מהווה נקב במארג החלל-זמן. 

טופולוגיה, שהיא התחום המתמטי של חקר הצורות, חוקרת גם קיומם של חורים במשטחים או מרחבים כלליים יותר.משטח שבו יש חור יחיד הוא בעל גנוס 1, ובאופן כללי: משטח שבו n חורים הוא בעל גנוס n. הומולוגיה סינגולרית מאפשרת לספור ולסווג חורים בממד כלשהו.

בהשאלה מהמשמעות המוחשית של המילה "חור", נהוג להתייחס גם לחור בעצמים לא מוחשיים: חור בתקציב הוא גירעון שאינו מאפשר עמידה במשימות שלהן נועד התקציב, וחור בהשכלה הוא חוסר בידע בסיסי. "חור בראש" הוא רק לכאורה חור בעצם מוחשי, מפני שלמעשה משמש ביטוי זה לתיאור מטרד.

באמנות
------

בסרטם "צוללת צהובה" מתייחסים בני להקת "הביטלס" אל חור כאל עצם בעל ישות עצמאית. במסעם הם מגיעים אל ים החורים, ושם אחד מהם, רינגו, נוטל חור מהים ושם בכיסו ומציין: "יש לי חור בכיס". בהמשך המסע הם מגיעים לבועה גדולה שבתוכה הוקפאו תושבי פפרלנד על ידי "הרשעונים הכחולים". רינגו מוציא את החור מכיסו ומניח אותו על הבועה, וכך נפער בה חור המאפשר לכלואים בה לצאת לחופשי. 

בחורים עוסק באופן משעשע גם הבית האחרון בשירם הנודע של "הביטלס" A Day In The Life.

שיר ילדים עברי נודע העוסק בחור הוא "יונתן הקטן", שבו מופיעות השורות: "אוי ואבוי לו לשובב / חור גדול במכנסיו".

שיר ילדים נוסף שהחור נמצא במרכזו הוא השיר There's a Hole in My Bucket, ששורשיו בשיר גרמני מתחילת המאה ה-18. גרסה עברית לשיר זה היא שירו של דן אלמגור, "יש חור בדלי", שהתפרסם בביצועם של יוסי בנאי ויונה עטרי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חור** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילות השיר "יש חור בדלי", באתר שירונט
**ולרי ליוקין** (ברוסית: **Валерий Викторович Люкин**; נולד ב-17 בדצמבר 1966) הוא מתעמל מכשירים רוסי-אמריקאי לשעבר. מאז פרישתו החל בקריירה כמאמן התעמלות מכשירים. כמתחרה עבור ברית המועצות, ליוקין הוא אלוף האולימפי בקטגוריה הקבוצתית באולימפיאדת סיאול ב-1988, בה זכה גם במדליית זהב בתרגיל המתח ומדליות כסף בקרב-רב אישי ובתרגיל המקבילים. ליוקין הוא המתעמל הראשון שביצע טריפל סלטה לאחור בתרגיל הקרקע. הוא נשוי לאנה קוטצ'נבה, אביה ומאמנה של המתעמלת נסטיה ליוקין, האלופה האולימפית מאוליפיאדת בייג'ינג. ליוקין הוא הבעלים של האקדמיה האולימפית להתעמלות (WOGA) ביחד עם חברו יבגני מרצ'נקו.

ביוגרפיה
--------

ליוקין נולד באקטובה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית בברית המועצות. הוא החל להתאמן כשהיה בן 7, ועבר לעיר מוסקבה כדי להצטרף לקבוצת הצעירים הלאומית של ברית המועצות. הופעתו הבינלאומית הראשונה הייתה בשנת 1985 בגביע ידידות. ליוקין התאמן תחת הדרכתו של אדוארד יארוב, ולקח חלק פעיל בנבחרת הלאומית בהתעמלות מכשירים עד התפרקות של ברית המועצות ב-1991. ב-1992 עבר ליוקין לארצות הברית והתחיל בקריירת אימון וב-1994 פתח יחד עם יבגני מרצ'נקו את האקדמיה האולימפית להתעמלות (World Olympic Gymnastics Academy).

באליפות אירופה 1987 שהתקיימה במוסקבה, זכה ליוקין במדליית הזהב בקרב רב אישי, במקבילים ובתרגיל הקרקע והיה המתעמל הראשון שמבצע "טריפל סלטה לאחור" (שלוש סלטות לאחור) בתרגיל הקרקע. בנוסף זכה במדליית כסף בתרגיל הטבעות ומדליית ארד בקפיצות. באליפות העולם שהתרחשה ברוטרדהם 1987, זכה עם הנבחרת הסובייטית במדליית הזהב הקבוצתית.

באולימפיאדת סיאול, שנערכה ב-1988 בקוריאה הדרומית, זכה ליוקין במקום הראשון בתרגיל המקבילים, יחד עם המתעמל הסובייטי ולדימיר ארטמוב, ובמדליית הזהב בתחרות הקבוצתית. בנוסף זכה במדליות הכסף בקרב-רב ובתרגיל המקבילים.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס שבארצות הברית בשנת 1991, זכה שוב עם הנבחרת הסובייטית במקום הראשון, ובתחרות האישית סיים במקום השלישי בקרב רב וזכה במדליית ארד.

### קריירת אימון

ליוקין קיבל הכרה עולמית כמאמן, כשביתו, המתעמלת נסטיה ליוקין, זכתה במקום הראשון בקרב-רב אישי באולימפיאדת בייג'ינג והייתה למתעמלת האמריקאית השנייה ברציפות שזוכה בהישג זה. קרלי פטרסון האמריקאית, גם היא מהאקדמיה להתעמלות של ליוקין, זכתה בתואר באולימפיאדת אתונה. בנוסף אימן ליוקין מתעמלות רבות וידועות תחת האקדמיה האולימפית להתעמלות שבבעלותו.

ליוקין זכה בתואר המאמן הבין-לאומי בשנת 2000 ו-2004, ונכנס להיכל התהילה הבינלאומי להתעמלות בשנת 2005. ב-16 בספטמבר 2016 מונה למתאם הנבחרת הלאומית להתעמלות מכשירים לנשים של ארצות הברית, ובכך החליף את מאמנה הפורשת של נדיה קומנצ'י, מרתה קרולי. ב-2 בפברואר 2018 פרש מהתפקיד בעקבות פרשת ניצול מיני של רופא הנבחרת הלאומית, לארי נאסר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולרי ליוקין** בוויקישיתוף

* ולרי ליוקין, באתר olympedia.org
* ולרי ליוקין, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* אתר האקדמיה האולימפית להתעמלות WOGA
* ולרי ליוקין, באתר התאחדות ההתעמלות הבינלאומית
* ולרי ליוקין - רשימת זכיות

הערות שוליים
------------

1. ↑  USA Gymnastics announces 2016 USA Gymnastics Hall of Fame Class, USA Gymnastics
2. ↑  USA Gymnastics names Liukin as women's national team coordinator, USA Gymnastics
3. ↑  "Valeri Liukin resigning from role with U.S. women's gymnastics team". *USA TODAY* (באנגלית). נבדק ב-2018-09-30.
בתקופת שיבת ציון בהובלת זרובבל, סבל היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל מהתנכלויות מצד השומרונים. בין השאר שלחו השומרונים לפרס כתב שטנה שמאשים את היהודים בתכנון מרד במלכות, וכך גרמו להפסקת בניין המקדש לתקופה ארוכה.

האירוע מתואר בספר עזרא, פרק ד', פסוקים א'–כ"ד, והוא אחד הפרקים הבודדים במקרא שכתוב בארמית (כיון שהאיגרת במקורה נכתבה בארמית).

רקע
---

כחמישים שנה לאחר חורבן בית המקדש, בשנת 538 לפנה"ס, העניק ליהודים כורש, שליט האימפריה הפרסית אשר כבשה את האזור, את הזכות לשוב לעבוד את אלוהים בירושלים, ולנהל בעצמם אוטונומיה יהודית תחת שלטון פקידיו. בהצהרת כורש כפי שהובאה בספר דברי הימים קרא כורש לגולי בבל: "מי בכם מכל עמו ה' אלוהיו עמו ויעל".

כ-42,000 איש עלו לארץ בעקבות ההכרזה. רובם ככל הנראה נמנו על עניי בבל, שכן חלק גדול מהיהודים בחרו להישאר בבבל מסיבות כלכליות, אך היהודים שלא עלו לארץ נתנו לעולים כסף וכלים יקרי ערך. בספר עזרא מוזכר שכאשר חזרו הגולים הם הונהגו על ידי ששבצר שהיה "הנשיא ליהודה", וזרובבל בן שאלתיאל. מרבית החוקרים סבורים שאלו שני אישים נפרדים – ששבצר הוא שנאצר בן יהויכין מלך יהודה, והוא נבחר על ידי כורש לעמוד בראש הגולים, אך זמן קצר לאחר מכן התמנה זרובבל לתפקיד נציג השלטון הפרסי ביהודה – אך רוב פרשני המקרא סבורים שזרובבל וששבצר הם אותו אדם.

מעט אחרי הקמת בית המקדש ביקשו השומרונים (המכונים בכתוב "צָרֵי יְהוּדָה וּבִנְיָמִן") לקחת חלק בבניית המקדש. זרובבל, יהושע הכהן הגדול ושאר המנהיגים דחו אותם: "לֹא לָכֶם וָלָנוּ לִבְנוֹת בַּיִת לֵאלֹהֵינוּ כִּי אֲנַחְנוּ יַחַד נִבְנֶה לַה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל כַּאֲשֶׁר צִוָּנוּ הַמֶּלֶךְ כּוֹרֶשׁ מֶלֶךְ פָּרָס". המלבי"ם מבאר שהדחייה נבעה מההנחה שהשומרונים מצפים שעולי הגולה ישנו את הפולחן שלהם, ויעבדו גם את אלוהי השומרונים – כפי שהשומרונים עבדו גם את אלוהיהם וגם את אלוהי ישראל. המצודת דוד פירש שהמנהיגים הבינו שהשומרונים רק מחפשים נקודות תורפה, ולא באמת רוצים להשתתף.

מאז סבל היישוב מהתנכלויות רבות מצידם של השומרונים.

כתב השטנה
---------

כחלק מהמאמץ לפגוע ביהודים השבים מהגולה, שלחו השומרונים איגרת לארתחששתא הראשון מלך פרס, שעליה חתמו רחום בעל טעם ושמשי ספרא (רחום בעל הדברים ושמשי הסופר). באיגרת הם טענו שלאחר שהיהודים יסיימו לבנות את המקדש הם יפסיקו לשלם מס, ושירושלים הייתה מאז ומעולם עיר שנוהגת למרוד באימפריות שסביבה, ובניין ירושלים והמקדש הוא חלק מתוכנית של היהודים למרוד בשלטון הפרסי. לדבריהם נאמנותם למלכות לא מאפשרת להם לשבת ולשתוק.

בעקבות האיגרת השתכנע ארתחששתא שבניין ירושלים מנוגד לאינטרסים שלו ושל פרס, והוציא צו מיידי העוצר את בניין בית המקדש.

### אחרית דבר

כשמונה עשרה שנה לאחר מכן, הנביאים חגי וזכריה קראו לשבי ציון לחדש את בניית המקדש, והבטיחו שבזכות מעשה זה תיפסק הבצורת הקשה ששררה באותם ימים. העם שמע לנביאיו, והחל בבניין המקדש עוד לפני שהושג אישור ממלכות פרס. האישור ניתן לבסוף על ידי המלך דריווש, ולאחר ארבע שנים הושלם בניין המקדש ונחנך בג' באדר בשנה השישית למלכות דריווש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל"ו, פסוק כ"ב.
מטוס סקייהוק של חיל האוויר הישראלי משתמש במצנח בלימה בנחיתה על מסלול, כתחליף לבלמים - כיוון שתוכנן לנחיתה עם כבל עצירה על נושאת מטוסים
מצנח בלימה
מעבורת החלל דיסקברי עושה שימוש במצנח בלימה בנחיתה בחזרה מהחלל
**מצנח בלימה** או **מצנח עצירה** הוא מצנח המשמש להאטה וייצוב כלי טיס ומעבורות חלל בתהליך נחיתה והם מתוכננים כך שיוכלו להיפתח במהירות גבוהה בלי להיקרע.

אופן הפעולה
-----------

לאחר נגיעת הגלגלים במסלול הנחיתה, בלחיצת כפתור נפתח מצנח מאחורי כלי הטיס.
לאחר שכלי הטיס מאט, המצנח משתחרר מהמטוס ונופל על המסלול.

מקור מצנח הבלימה בתוכנית החלל האמריקאית
---------------------------------------

מיד לאחר המלחמה התחילה התוכנית האמריקאית לכיבוש החלל, ובמקביל לה גם התוכנית הרוסית.

ורנר פון בראון, מפתח הטיל הגרמני V-2, ומדענים גרמניים נוספים הגיעו לאחר המלחמה לארצות הברית וצורפו לתוכנית החלל. הם ידעו איך לתכנן טיל ולהטיסו לחלל אך לשם הנחתתו גייסו לשירותם את תיאו קנאקי, מומחה המצנחים שעבד בשירות הצבא הגרמני בשנות ה־30 וה־40. המצנחים שתכנן קנאקי היו מערכת של רצועות חזקות, ברוחב 50 מילימטר, שנלקחו מפס הייצור של יצרן כובעים. הרצועות סודרו במבנה של קורי עכביש, וכך יכלו לשחרר עודפי אוויר, כדי שהמצנח לא יקרע בתנאים הקשים של נחיתה מגובה רב, ושל מטען כבד. תא הנחיתה של החללית אפולו 11 שקל 5,000 קילוגרם, והוצנח על ידי שלושה מצנחים שחוברו אליו. בסך הכול בוצעו 32 הצנחות במסגרת תוכנית אפולו וכולן הסתיימו בשלום.

מצנחי הבלימה של מעבורות החלל כיום אינם שונים באופן מהותי מהמצנחים של תיאו קנאקי. גם הם מצנחי רצועות, ורוחב הרצועות הוא 50 מילימטר.

ראו גם
------

* מצנח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצנח בלימה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספיישל לחיל האוויר הנורווגי: מטוס חמקן F-35 עם מצנח עצירה, יוני 2017

| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלוליםמטוס פעלוליםציור של כדור פורחציור של כדור פורחמסוקמסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה |
| מונחים בתעופה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7706648-0

 |
צילום של כתב היד מתוך הספר 'ירושלמי נזיקין'
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**כתב יד אֶסקוריאל** (זיהוי ספרני G1.3.1|1150) הוא כתב יד של מסכת נזיקין, שנמצא בספריית האסקוריאל שבספרד, המורכב משלושת ה'בבות': בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא. בכתב יד זה מצוי כתב יד ייחודי של התלמוד הירושלמי על מסכת נזיקין, שנחשב למשתייך לענף שונה מכתב יד ליידן, ומשובח ממנו בהרבה. כתב היד יצא לאור במהדורה מדעית בשנת תשמ"ד, לאחר שנערך על ידי א"ש רוזנטל ושאול ליברמן.

על כתב היד
----------

כתב היד נמצא בספריית 'אל אסקוריאל' שליד מדריד, ומכאן שמו. הוא נכתב על 140 דפי קלף בכתב יד ספרדי קשה לפענוח, ומכיל את מסכת נזיקין כולה, מלבד כמה דפים בתחילת המסכת וחוסרים קטנים במהלכה. עקב תלישת הדפים בתחילת המסכת, מתחיל כתב היד מאמצע פרק ב' של מסכת בבא קמא.

מבנה כתב היד ייחודי מאוד. הוא התרכז בתלמוד הבבלי, ובכל דף הובא הירושלמי מעל לדברי הבבלי. כתב היד הכיל, חוץ מהבבלי והירושלמי שמעליו, גם את הלכות הרי"ף בתחתית העמוד, ומימין ומשמאל לבבלי הובאו פסקי הרמב"ם. כתב יד זה הוא כתב היד היחיד של מסכת נזיקין כולה, מלבד כתב יד ליידן, שמקיף את התלמוד הירושלמי כולו, ונחשב לכתב יד משובח יותר מכתב יד ליידן, ואף מכתבי יד על מסכתות אחרות בירושלמי שהגיעו לידינו. כתבי היד של מסכת נזיקין היו משופעים במיוחד בטעויות, שיבושים והשמטות. על פי רוזנטל, כתב יד זה משתייך לענף שונה מכתב יד ליידן, ומקורו במסורת נפרדת. חלק מראשי העמודים, בהם היה ממוקם הירושלמי, נראו כאילו נחתכו במספריים, ועל פי השערת א"ש רוזנטל ייתכן שמדובר בכורך לא זהיר.

מהדורה מדעית
------------

כתב היד הוזכר לראשונה במספר קטלוגים של כתבי יד עבריים, אך עקב צורתו הייחודית לא הבחינו שהוא מכיל כתב יד עקבי ושלם של הירושלמי על מסכת נזיקין. לאחר שפרופ' א"ש רוזנטל עמד על קנקנו, נשלח יעקב בוקסנבוים, לספרד כדי לפענח מכתב היד את הדברים שנשמטו מהצילום. לאחר מכן נסע גם א"ש רוזנטל עצמו לספרד כדי לצלם מחדש את כתב היד, ועל פי עדותו פיענח בוקסנבוים היטב את החסר. רוזנטל התכוון להקדיש את שנת תש"מ לעבודה מרוכזת על הוצאת מהדורת הירושלמי, אך נפטר לפני שהספיק לגמור את העבודה. על מנת להוסיף למהדורה פירוש על הירושלמי וניתוח ההבדלים בין כתבי היד ומשמעויותיהם, מסרו בניו של רוזנטל את החומר שהצטבר אצלו לפרופ' שאול ליברמן, וזה כתב את ההערות על הספר אך נפטר אף הוא מעט לפני יציאת הספר לאור. לבסוף יצאה המהדורה המדעית והמפורשת של התלמוד הירושלמי על מסכת נזיקין בשנת תשמ"ד.

לקריאה נוספת
------------

* המבואות להוצאה המדעית של ירושלמי נזיקין.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתב היד הסרוק ומידע ספרני (ביבליוגרפי) לצפייה בספריה הלאומית בלבד
* מסכת נזיקין בהוצאה מדעית על פי כתב יד אסקוריאל (בכרטסת הספרייה הלאומית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי מבואותיהם של רוזנטל וליברמן המצוינים להלן.
2. ↑  מנחם כ"ץ, עשהאל שמלצר והלל גרשוני, ‏תיאורי כתבי היד השלמים של התלמוד הבבלי, **עמ' 26**, באתר Academia.edu
3. 1 2  **ירושלמי נזיקין**, עמ' ט.
4. ↑  א"ש רוזנטל, שאול ליברמן, **ירושלמי נזיקין**, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"ד, עמ' יח
5. ↑  על פי עדותו של פרופ' שאול ליברמן בהקדמתו לירושלמי נזיקין, עמ' כט.
6. ↑  **ירושלמי נזיקין**, ה.
7. ↑  **ירושלמי נזיקין**, ה-ו.
הספר הראשון בכתב אזרחי: "גאומטריה מדידה סלבית" 1708.
**כתב אזרחי**, **כתב** **קירילי רוסי**, או **גראז'דנקה** (ברוסית: **Гражда́нский шрифт** או **гражданка**) הוא סוג של אלפבית קירילי שהוכנס לשימוש ברוסיה על ידי פיוטר הגדול לשימוש בכל הפרסומים שאינם לפולחן דתי: פרסומים רשמיים, כתבי-עת צבאיים, טכניים, מדעיים, חינוכיים וסיפורת. באלפבית זה בוטלו מספר אותיות כמו גם אותיות מחוברות וליגטורות. נעשה פישוט משמעותי בצורתן של חלק מהאותיות ובאחרות פישוט בגופן. הוכנסו לשימוש אותיות גדולות וסימני פיסוק. האות Э הוכנסה לשימוש וספרות ערביות החליפו את השימוש באותיות כערכים מספריים.

גורם מדרבן ליצירת כתב זה היה הערך שנתנה השכבה המשכילה הרוסית לאלפבית הלטיני בסוף המאה ה-17. הכתב האזרחי היה פשרה בין התומכים במסורת לשואפים לקבלה משמעותית יותר של תרבות המערב. אותיות מן האלפבית החדש כבר היו מוכרות בחלקן בכתובות שונות וכך גם האותיות הגדולות שנלקחו ברובן מן היוונית, אך השימוש בכל אלה היה מועט וחסר תקן מסודר.

הרפורמה שיזם פיוטר בוצעה בין השנים 1708 ל-1710 ונועדה לקרב את עיצוב הספרים וכתבי העת הרוסים לנהוג באותה תקופה במערב. בעיצוב הכתב הייתה השפעה לכתב האנטיקווה (Antiqua) של אותיות לטיניות. עד אותו זמן רווח השימוש באלפבית הגלגוליטי ובכתב הנהוג בסלאבית כנסייתית עתיקה ואלה היו שונים עד מאוד מעיצוב זה. בינואר 1707 השרטט והמאייר קוּלֶנְבאך עיצב את הגופנים בשלושה גדלים, ייתכן שעל-פי סקיצות של הצאר עצמו. הגופנים הוזמנו במקביל באמסטרדם בבית הדפוס של אומן ביילורוסי בשם איליה קופיֶיביץ' ובמוסקבה בחצר בית הדפוס של מוסקבה. באמסטרדם נרכשו מכונות דפוס ונשכרו בעלי מקצוע שהגיעו לרוסיה בסוף שנת 1707 כדי להכשיר עובדים מקומיים. בשל כך קרוי הכתב גם "אלפבית אמסטרדם".

ב-1 בינואר 1708 חתם פיוטר על צו להדפיס ספר גאומטריה ברוסית וספרים אזרחיים נוספים באלפבית החדש. הספר הראשון היה ספר לימוד בשום "גאומטריה מדידה סלבית" (**Геометриа славенски землемерие**) שפורסם במרץ 1708. הכתב הפך לנפוץ במחצית המאה ה-18 ואז פותחה גם גרסת הכתיב שלו. עד אז היה הכתיב בגרסת 'קצרנות' (סקורָפִּיס - Ско́ропись) של כתב עגול ישן (פָּלוּאוּסטב - Полуустав).

במרוצת המאות ה-18 וה-19 התפתח השימוש באלפבית הקירילי בשפות נוספות (סרבית, בולגרית, רומנית) לפי מודל הכתב האזרחי הרוסי עם השינויים הנחוצים. הכתב האזרחי שונה שוב לאחר המהפכה הרוסית של 1917.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתב אזרחי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית הדפוס החל להוציא את העיתון הרוסי הראשון ודומוסטי חמש שנים קודם לכן
**יוהאן הנדריק ויידנר** (בהולנדית: **Johan Hendrik Weidner**;‏ 1912, בריסל – 1994, מונטריי פארק, קליפורניה (אנ')) היה פעיל המחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם מהולנד.

קורות חיים
----------

ויידנר היה הבן הבכור מבין ארבעה, וגדל בשווייץ, ליד הגבול עם אזור סבואה עילית שבצרפת. אביו היה מורה ללטינית וליוונית בבית ספר של הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי. ויידנר התחנך בבתי ספר ציבוריים בצרפת ובשנת 1935, לאחר תום לימודיו, פתח עסק מסחרי בפריז.

### פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, היה ויידנר בפריז ועבד עבור חברה מסחרית בתור סוכן נוסע בדרום צרפת ובז'נבה. לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה עבר ויידנר לליון, שבאזור משטר וישי, אזור אליו הגיעו אלפי פליטים מהאזור הכבוש של צרפת. בתחילה סייע להולנדים כמותו אך בתור מאמין מזרם הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי הוא דגל באחווה בין דתית והחל לסייע גם לפליטים אחרים. בתחילה עזר לפליטים מעטים, אך העזרה התפתחה והובילה להקמת רשת הצלה שכללה כ-300 פעילים תחת הנהגתו של ויידנר.

הרשת הנפיקה מסמכים מזויפים, ארגנה מסתורים וסייעה בהברחת יהודים ונרדפים אחרים על ידי המשטר הנאצי ומשטר וישי לשווייץ ולספרד הנייטרליות. הרשת הצילה כ-800 יהודים ועוד כמה מאות נרדפים לא-יהודים, בהם טייסים של בעלות הברית שמטוסם הופל בצרפת. 

ויידנר היה ברשימת המבוקשים של הגסטפו ונלכד מספר פעמים, אך נמלט בכל אחת מהפעמים. 

העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסיד אומות העולם יוהאן הנדריק ויידנר
### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הוזמן ויידנר ללונדון, לפגישה עם וילהלמינה, מלכת הולנד, וקיבל דרגת קפטן בכוחות המזוינים של הולנד. תפקידו היה לחפש משתפי פעולה עם שלטונות גרמניה הנאצית מקרב ההולנדים בצרפת ובבלגיה בעת המלחמה. בשנת 1955 היגר עם אשתו נעמי לארצות הברית, ובשנת 1958 הגיע לקליפורניה ושם פתח רשת חנויות מזון בריאות.

### הכרה

ויידנר קיבל מממשלת צרפת את אות לגיון הכבוד, את צלב המלחמה (אנ') ואת מדליית ההתנגדות. מרשויות השלטון בארצות הברית קיבל ויידנר את מדליית החרות (אנ'). מבריטניה קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית, ומשלטונות הולנד – את אות האבירות הצבאי "מסדר אוראנז'-נסאו" (Order of Orange-Nassau) (אנ'). ממשלת בלגיה העניקה לו את אות מסדר לאופולד.

בשנת 1978 הכיר יד ושם בוויידנר בתור חסיד אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן הנדריק ויידנר** בוויקישיתוף
* יוהאן הנדריק ויידנר, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418921005171
* GND: 123107695
* ISNI: 0000 0000 5538 2078
* LCCN: no2017083540
* NKC: mzk2003200090
* NTA: 337797978
* VIAF: 37817203
* WorldCat: lccn-no2017083540

 |
**דמיטרי צ'רבינובסקי** (ברוסית: **Дмитрий Щербиновский**;‏ 13 בינואר 1867 – 27 בנובמבר 1926) היה צייר רוסי אימפרסיוניסטי ומורה לאמנות. הוא היה קשור לקבוצת "הנודדים".

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחת סוחרים. שיעורי האמנות הראשונים שלו היו בסראטוב. ב-1885, בהתעקשות הוריו, הוא נכנס לבית הספר למשפטים באוניברסיטת מוסקבה וסיים את לימודיו ב-1891. עם זאת, בעודו שם, הוא למד גם שיעורים מוסילי פולנוב, שעודד אותו להיות אמן.

הוא עבר מהאוניברסיטה לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד עם פאבל צ'יסטיאקוב ואיליה רפין, והפך לאחד הסטודנטים האהובים על האחרון. בשנת 1896, ציור "עורכי הדין" זיכה אותו בתואר "אמן" ובמלגה להמשך לימודים באירופה. כתוצאה מכך, הוא נסע לפריז, שם נרשם לאקדמיה ז'וליאן ועבד עם טוני רובר-פלרי.

לאחר שטייל ברחבי צפון אירופה, הוא חזר בשנת 1900, התיישב בסנט פטרסבורג ולימד בסטודיו שהופעל על ידי הנסיכה מריה טנישבה. ארבע שנים לאחר מכן, הוא עבר לאוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה של סטרוגנוב במוסקבה. הוא גם נתן שיעורים פרטיים.

כהוקרה על מאמציו הפדגוגיים הוענק לו מסדר אנה הקדושה. ב-1914 הוא הפך לחבר בנוודים והשתתף בתערוכות שלהם. בוריס גריגורייב היה התלמיד הידוע ביותר שלו.

לאחר המהפכה, בנוסף לעבודתו הרגילה, לימד במספר בתי ספר למלאכת יד ובאגודות עובדים והיה חבר ב"מועצת הציירים של האיגודים המקצועיים" .

גלריה
-----

* בת איכריםבת איכרים
* ספינת קיטורספינת קיטור
* כביסהכביסה
* טריו טריו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי צ'רבינובסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brief biography
2. ↑  МАСЛОВКА - художники, картины, биографии, фотографии. Живопись, рисунок, скульптура. 20-й век : ЩЕРБИНОВСКИЙ Д. А. SHCHERBINOVSKY Dmitry, www.maslovka.org
3. ↑  Товарищество передвижных художественных выставок :: Книги :: Ф.С. Рогинская. «Товарищество передвижных художественных выставок. Исторические очерки» :: Приложения :: Список членов Товарищества передвижных художественных выставок, www.tphv-history.ru

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דמיטרי צ'רבינובסקי"**.
**יוסף בן חסן** (בערבית: **يوسف بن الحسن**; 1882 - 17 בנובמבר 1927) היה סולטאן השושלת העלווית, ששלט במרוקו מ-1912 עד מותו בשנת 1927.

ביוגרפיה
--------

 יוסף בשנת 1920
יוסף נולד בעיר מקנס לסולטאן חסן הראשון ולאשתו החמישית, רוקייה, אשה צ'רקסית מקונסטנטינופול. הוא היה הבן הצעיר מבין בניו של הסולטאן חסן הראשון. הוא ירש את כס המלוכה מאחיו, הסולטאן עבד אל-עפייד, שהודח אחרי חוזה פאס (1912), שהפך את מרוקו למדינת חסות צרפתית. הוא היה חבר השושלת העלווית .

שלטונו של יוסף היה סוער ולווה בהתקוממויות תכופות נגד ספרד וצרפת. החמור שבהם היה התקוממות הברברית בהרי הריף, בהנהגתו של עבד אל-כרים ומרד שבטי הסאהרה, בהנהגת בנו של מה אל-עינין, אחמד אל-היבא. אמנם זה התחיל במקור באזור השליטה הספרדית בצפון הארץ, אולם התפשט אף לאזור שהיה בשליטה צרפתית, עד שקואליציה של צרפת וספרד הביסו את המורדים בשנת 1925. כדי להבטיח את ביטחונו האישי, העביר יוסף את בית המשפט מפאס לרבאט, ששימשה מאז כבירת הארץ.

שלטונו של יוסף הגיע לקיצו, כאשר נפטר לפתע מאורמיה ב-17 בנובמבר 1927, ובנו מוחמד החמישי עלה לשלטון במקומו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף, סולטאן מרוקו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   השושלת המלכותית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb162581655 (data)
* GND: 1124787879
* ISNI: 0000 0004 0837 0057
* SUDOC: 169170330
* VIAF: 301121704
* WorldCat: viaf-301121704

 |
**פרידריך היינריך לודוויג גרב** (בגרמנית: **Friedrich Heinrich Ludwig Greve**‏; 17 באוגוסט 1863 – 2 באפריל 1931) היה צייר ופרופסור לאמנות גרמני.

ביוגרפיה
--------

את שיעורי האמנות הראשונים הוא קיבל מאביו, וילהלם, שעבד כצייר דקורטיבי בחצר המלוכה. לאחר שסיים את לימודיו הבסיסיים ואת שירותו הצבאי, בדרגת סמל, הוא עזב את הבית כדי להתחיל את לימודיו הרשמיים בבית ספר לאמנות בדרזדן. מאוחר יותר הוא למד אמנות בפרנקפורט ובאוניברסיטת ברלין. המדריך העיקרי שלו היה מקס קונר.

משנת 1902 ועד 1928 היה פרופסור בבית הספר המלכותי לאמנות.

בשנת 1903 התחתן עם תיאודורה מוזר (1871–1947), בתו של ד"ר אלכסנדר קרל וילהלם מוזר (1841–1910), חבר המועצה הרפואית. לא היו להם ילדים. במהלך תקופה זו הוא צייר דיוקנאות, טבע דומם, נופים, מזכרות וציורי קיר. רוב ציוריו נמצאים באוספים פרטיים.

פריץ גרב, דיוקן אשה
בשנת 1913 השלים ציור קיר על קשת בכנסייה מרינקירשה בוורן (מוריץ), שהיא כנסיית קהילה פרוטסטנטית במרכז העיירה וארן ברובע האגמים של מקלנבורג-מערב פומרניה. מסיבות דתיות הציור הושמד מאוחר יותר. אבל התכנון המקורי לציור הקיר נמצא במקרה, במהלך עבודתו שיפוץ בשנת 2000. והקהילה החליטה לצייר את הציור שנמחק. הציור המחודש נחשף בשנת 2013, במלאת 100 שנה להקמתו.

בשנות העשרים של המאה העשרים, התפרסם גרב כבעל עמדה בולטת בקרב ציירי מקלנבורג. בנוסף להשתתפותו בתערוכות רבות, הוא היה אחראי על התערוכה הגדולה כשחזר לברלין אחרי מלחמת העולם הראשונה. הוא עבד גם כמאייר לספרי סאגות גרמניות הרואיות וסיפורי עם של מקלנבורג, כמו הספרים בעריכת קרל בייר, משנת 1919.

בשנת 1928 פרש מתפקידו בבית הספר המלכותי וחזר למלצ'ין, שם פתח בית ספר פרטי לציור.

הוא נפטר מהפרעת ריאות בשנת 1931. אשתו תיאודורה חיה אחריו עוד שש עשרה שנה.

בשנת 2006 נקראה הגימנסיה שם על שמו.

ביתו לשעבר הפך למקום קונצרטים, הרצאות ותערוכות אמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריץ גרב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fritz-Greve, www.gymnasium-malchin.de
2. ↑  Festgottesdienst als Dank für wiederhergestelltes Wandbild, OZ - Ostsee-Zeitung (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 219087
* VIAF: 39850399
* WorldCat: viaf-39850399

 |
**דמיטרי ולדימירוביץ' פילוסופוב** (ברוסית: **Дми́трий Влади́мирович Филосо́фов** ‏: 7 באפריל 1872 - 4 באוגוסט 1940) היה סופר ומבקר פוליטי, מבקר ספרות רוסי. ידוע בתפקידו בין המשפיעים בכתב העת האמנותי בתחילת המאה ה-20 Mir Iskusstva יחד עם שניים מחבריו הקרובים ביותר ובעלי בריתו דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. בעקבות המהפכה הבולשביקית היגר לפולין.

ביוגרפיה
--------

בנם של הפמיניסטית והפילנתרופית אנה פילוסופובה וולדימיר דמיטרייביץ' פילוסופוב, פקיד רב עוצמה במשרד המלחמה וההגנה, דמיטרי פילוסופוב התחנך תחילה בבית הספר הפרטי קארל מאי (שם פגש לראשונה את אלכסנדר בנואה וקונסטנטין סומוב), ולאחר מכן באוניברסיטת סנט פטרבורג, כשלמד משפטים. אחרי כמה שנים שהיה באירופה הוא התחיל לעבוד כעיתונאי, וכתב עבור סברני ווסטניק ואובראזובניה.

זיניידה גיפיוס, דימטרי פילוסופוב ודימטרי מרז'קובסקי
עם הקמת כתב העת האמנותי "מיר איסקוסטבה", פילוסופוב הפך לעורך - תחילה ערך את מדור הביקורת הספרותית. בתקופה זו החלה ידידותו הקרובה עם דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. עד מהרה הוא הצטרף אליהם כדי להקים את "טרוייברטסטבו", קבוצה מעין דתית שטענה כי שאפה לשנות את הערכים הנוצריים על פי תפיסות חדשות ומודרניסטיות.

יחד עם מרז'קובסקי הוא היה מיוזמיה ומארגניה של החברה הדתית-פילוסופית, אחר כך יזם את המגזין "נובי פוט", שאותו ערך ב-1904, השנה היחידה לקיומו. בשנים 1906–1908 בילה עם מרז'קובסקי בפריז; כשחזר ברוסיה הוא המשיך לכתוב, ותרם בין היתר לסלובו ולרוסקאיה מיסל.

כשהוא שותף לעוינותו של מרז'לובסקי כלפי רוסיה הבולשביסטית, בדצמבר 1919 הוא ברח מהמדינה אך סירב ללכת בעקבות בני הזוג לפריז. במקום זאת, יחד עם בוריס סבינקוב, בחר פילוסופוב להישאר בוורשה כדי להתחיל לעבוד על הרפורמה של הצבא הלבן בשטח פולין. הוא היה מתאם של הוועדה המדינית הרוסית, מראשי האיגוד העממי להגנת המולדת והחירות, והיועץ של יוזף פילסודסקי. כשהוא בחר להישאר בפולין, הוא ביקר מדי פעם בפריז וערך מספר עיתוני מהגרים רוסיים, כמו סבובודה (חופש, 1920–1921), זא סבובודו (1921–1932), ואחרים.

דמיטרי פילוסופוב נפטר באוטבוצק ליד ורשה ב-4 באוגוסט 1940 ונקבר בבית הקברות האורתודוקסי בוורשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי פילוסופוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Dmitry Filosofov"
2. ↑  **Dmitry Sergeyevich Merezhkovsky Summary**. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459559405171
* BnF: cb166784951 (data)
* GND: 124972187
* ISNI: 0000 0000 8399 6683
* LCCN: no00038874
* NKC: js2010599262
* NTA: 115708413
* SELIBR: 270209
* SUDOC: 108116328
* VIAF: 90780132
* WorldCat: lccn-no00038874

 |
**נמל גרניט** (באנגלית: **Granite Harbour**; מילולית: נמל הגרניט) הוא מפרץ באזור חוף סקוט, בחוף ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

רוחב פתחו של המפרץ 26 קילומטרים.

המפרץ ממוקם בין כף ארצ'ר וכף רוברטס.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה בינואר 1902 על ידי המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים (1901–1904).

המשלחת חיפשה נמל המתאים לעגון בו את הספינה דיסקברי (בה הפליגה המשלחת) בעונת החורף האנטארקטי.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי אנשי המשלחת.

השם "נמל" מסמן את התאמתו כמקום מעגן. השם "גרניט" מתייחס לסלעי הגרניט שלחופי המפרץ.

לקריאה נוספת
------------

• A. Golynsky, D. Blankenship, M. Chiappini, D. Damaske, F. Ferraccioli, C. Finn, D. Golynsky, A. Goncharov, T. Ishihara, S. Ivanov, W. Jokat, H.R. Kim, M. König, V. Masolov, Y. Nogi, M. Sand, M. Studing, and ADMAP Working Group, **New magnetic anomaly map of East Antarctica and surrounding regions**, USGS Open-File Report 2007-1047, Short Research Paper 050, 4 p.; doi:10.3133/of2007.srp050
• AP Martin, AF Cooper, RC Price, RE Turnbull & NMW Roberts, **The petrology, geochronology and significance of Granite Harbour Intrusive Complex xenoliths and outcrop sampled in western McMurdo Sound, Southern Victoria Land, Antarctica**, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 58:1, 33-51, DOI: 10.1080/00288306.2014.982660
• Seppelt, R. Türk, R. Green, T. Moser, G. Pannewitz, S. Sancho, L. & Schroeter, B. (2010), **Lichen and moss communities of Botany Bay, Granite Harbour, Ross Sea, Antarctica**, Antarctic Science, 22(6), 691-702. doi:10.1017/S0954102010000568

קישורים חיצוניים
----------------

* נמל גרניט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* נמל גרניט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד (תצלומים רבים של המפרץ)
* נמל גרניט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* נמל גרניט (מידע ותצלום האזור), באתר משרד החקלאות של ארצות הברית
* תצלום פנורמי של המפרץ משנת 1907 באתר הארכיון הלאומי של אוסטרליה
* מפת אזור נמל גרניט

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
**ג'ון פורד פטרסון** (באנגלית: **John Ford Paterson** ‏; 1851 – 30 ביוני 1912) היה אמן אוסטרלי יליד סקוטלנד. הוא התמחה בנופים.

ביוגרפיה
--------

עוד כנער החל את לימודיו באקדמיה הסקוטית המלכותית באדינבורו והציג את עבודותיו הראשונות זמן קצר לאחר שמלאו לו עשרים. בשנת 1872 הוא עבר עם משפחתו למלבורן, שם שהה שלוש שנים, אך שב לסקוטלנד כשגילה כי הוראת האמנות המקומית אינה עונה על צרכיו לפיתוח נוסף. כשחזר, הוא הגיע לבית הספר של גלאזגו וקיים תערוכות רבות בליברפול ובמנצ'סטר וכן ברחבי סקוטלנד. ככל שהמוניטין שלו הלך וגדל, הוא הצליח להצטרף למועדון יוקרתי בלונדון.

בשנת 1884, הוא החליט לחזור לאוסטרליה, למעט ביקור קצר אחד באירופה, יישאר שם למשך שארית חייו. הוא התפרסם באוסטרליה בעיקר כצייר נוף. פיטרסון חידש את ידידותו עם צייר הנוף יליד שווייץ לואי ביבלו, ממייסדי אסכולת היידלברג, ששיטות הציור באוויר הפתוח התאימו לפטרסון.  אבל סגנונו הרומנטי עמד בסתירה לגישה האימפרסיוניסטית יותר של אסכולת היידלברג ותערוכותיו עם הקבוצה היו מוצלחות במידה מתונה בלבד.

יחד עם כמה אמנים ידועים אחרים, הוא התנתק מהאקדמיה לאמנות הוויקטוריאנית כדי לסייע ביצירת איגוד האמנות האוסטרלי, שהצטרף בסופו של דבר עם ארגונים אחרים כדי להפוך לחברת האמנים הוויקטוריאנית. בשנת 1902 הפך פטרסון לנשיא שלה. באותה שנה הוא מונה לנאמן הספרייה הציבורית, המוזיאונים והגלריה הלאומית של ויקטוריה.

במהלך השפל הכלכלית הוא פירנס את עצמו בגידול עופות. אף על פי שהוא היה אהוב ומחוזר הוא מעולם לא התחתן ומת, לפתע, בבית.

אחייניתו, אסתר פטרסון, הייתה מאיירת וקריקטוריסטית ואחיינו, לואי אוסון, היה משורר ומחזאי.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון פורד פטרסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Paterson, John Ford", gutenberg.net.au
2. ↑  Marjorie J. Tipping, **Australian Dictionary of Biography**, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: paterson-john-ford-4372
* AGSA: 2662
* DAAO: john-ford-paterson
* NGV: 2010
* Trove: 1464148
* ULAN: 500085613
* VIAF: 96299793
* WorldCat (עם VIAF): 96299793

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'ון פורד פטרסון"**.
**פסטיבל קולנוע קיבוצי (פק"ק)** הוא פסטיבל קולנוע שנתי המוקדש ליוצרים הקולנועיים שחיו וחיים בקיבוץ.

הדיון האמנותי בפסטיבל הוא סביב ההשפעה ההדדית בין יוצר קולנועי לקיבוץ בו גדל או חי.

אודות הפסטיבל
-------------

פסטיבל קולנוע קיבוצי נוצר בשנת 2017 ביוזמת עדי רוזן ואורן תירוש, מאנשי קבוצת חבצלת, כחלק מפעילויות רבות של הקבוצה שנוצרו באותה שנה, שמטרתן עידוד התרבות והאמנות בקיבוצים. בשנתיים הראשונות עמדה מאחורי הפסטיבל קבוצת חבצלת לבדה, כשלתוכן שותפים ארכיון יד יערי, פורום חוקרי הקיבוץ ויד טבנקין. בשנת 2019 חברו ליצירת הפסטיבל גם מועצה אזורית מנשה וקיבוץ גן שמואל.

פסטיבל הקולנוע הקיבוצי מעלה לדיון דילמות של חיים קיבוציים בארץ - חיי שיתוף, שוויון, דמוקרטיה והדדיות - כפי שהם מוצגים בקולנוע, ובמקביל עוסק בשאלה מהי השפעת "המולדת" הקיבוצית על יוצרי הקולנוע שצמחו בה. הפסטיבל עוסק גם בקהילות אחרות שחיות ע"פ ערכים דומים – בישראל ומחוצה לה.

בפסטיבל מוקרנים סרטים במסלולים המשתנים מדי שנה, וכוללים הקרנת סרטים תיעודיים ועלילתיים של יוצרים ותיקים וצעירים, הקרנת סרטים שנוצרו בקיבוצים לצרכים פנימיים שונים והקרנת סרטים שנוצרו על ידי סטודנטים בבתי ספר לקולנוע ותלמידים במגמות קולנוע ותקשורת בתיכונים קיבוציים. בצד הסרטים המוקרנים מתקיימים רבי-שיח בנושאים הקרובים לערכי הפסטיבל, תערוכות אמנות, סדנאות, מופעי מוזיקה, אירועי חוצות ועוד.

הפסטיבל פתוח לקהל הרחב ללא תשלום (לחלק מהסרטים נמכרים כרטיסים במחיר סמלי).

פסטיבל הקולנוע הקיבוצי מתקיים מדי שנה בתחילת האביב.

* הפסטיבל הראשון התקיים בקיבוץ עין שמר, בין ה-31 במרץ ל-1 באפריל 2017
* הפסטיבל השני התקיים בקיבוץ נען, בין ה-22 ל-24 במרץ 2018
* הפסטיבל השלישי התקיים בקיבוץ גן שמואל, בין ה-4 ל-6 באפריל 2019

המנהל אמנותי של הפסטיבל הוא יוצר הסרטים התיעודיים אורן תירוש.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של פסטיבל קולנוע קיבוצי, באתר המועצה האזורית מנשה
* דף הפייסבוק הרשמי של פק"ק - פסטיבל קולנוע קיבוצי

הערות שוליים
------------

1. ↑  קול קורא- פסטיבל הקולנוע הקיבוצי 3, באתר www.taasiya.co.il
2. ↑  yonat, פק״ק: על קולנוע וקיבוצים, באתר www.haverim.co (ארכיון)
3. ↑  פסטיבל פק"ק - פסטיבל הקולנוע הקיבוצי השני | אתר הקיבוצים, באתר www.kibbutz.org.il
4. ↑  , באתר www.menashe.co.il
**Feast on Scraps** (בעברית: **סובב סביב שאריות**) הוא אלבום הופעה של הזמרת-יוצרת הקנדית אלאניס מוריסט אשר יצא לאור ב-10 בדצמבר 2002 על ידי חברות התקליטים מאבריק רקורדס והאחים וורנר. האלבום מתעד את הופעתה של הזמרת בהולנד בשנת 2002.

רקע
---

באירופה השירים "Simple Together" ו-"Bent for U" הופצו על גבי תקליטורים נפרדים והשיר "Offer" הופץ בנפרד בברזיל, מכיוון שבאותה תקופה השיר הפך שם לפופולרי בעקבות אופרת הסבון "Celebridade", אשר שם השיר נוגן מספר פעמים.

בנוסף ל-DVD המגיל את ההופעה מצורף גם דיסק המכיל שירים חדשים של מוריסט אשר הקליטה בעבר אך לא שחררה וגם שירי צד ב' מאלבומה "Under Rug Swept". גם השירים "Awakening Americans" ו-"Symptoms" היו אמורים להיכלל בדיסק אך מסיבות לא ידועות הם הושמטו.

הצלחה
-----

נכון לשנת 2008 האלבום מכר 76 אלף עותקים בארצות הברית. בנוסף השיר "Simple Together" דורג במקום ה-14 במצעד השירים הרשמי של צ'ילה ושיר הנושא של האלבום דורג במקום ה-4 במצעד הדיגיטלי האמריקאי.

רשימת רצועות
------------


| Feast On Scraps |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Fear of Bliss | 4:38 |
| 2. | Bent for You | 4:41 |
| 3. | Sorry to Myself | 5:44 |
| 4. | Sister Blister | 4:13 |
| 5. | Offer | 4:05 |
| 6. | Unprodigal Daughter | 4:13 |
| 7. | Simple Together | 4:48 |
| 8. | Purgatorying | 4:28 |
| 9. | Hands Clean | 4:08 |
| **משך כולל:** | **40:58** |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Feast on Scraps באתר MusicBrainz
* Discogs Feast on Scraps באתר Discogs

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Alanis Morissette - Feast On Scraps, Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 15e7c61f-806d-3f0c-a87d-5af6700a2d2d

 |