recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ראיין אנדרסון.
בכדורסל, **סטרץ' פור** (לפעמים נקרא **קומבו פורוורד** או **סטרץ' ביג**) הוא שחקן שמשחק בעמדת הפאוור פורוורד. "סטרץ'" (Stretch - למתוח) מתארת את ההשפעה שיש לשחקן מסוג זה על הגנת היריב, ועמדת הפאוור פורוורד קרויה גם עמדת "ארבע" (Four); ולפיכך נקראת העמדה "סטרץ' פור". סטרץ' פור הוא מונח די חדש ב-NBA (מאז עונת 1999–2000 יש יותר ויותר שחקנים בעמדה זו), והוא הופך ליותר ויותר נפוץ במשחק המודרני, מאחר שמאמנים רבים משתמשים בהסטת החמישייה ל"סמול-בול" כמהלך טקטי.

סגנון משחק
----------

פאוור פורוורדים משחקים באופן מסורתי קרוב לסל, ומשתמשים בגודל ובעוצמה שלהם כדי לספק הגנת פנים, קליעת פוסט (קליעה בקרבת הסל) וריבאונדים. סטרץ' פור הוא שחקן שלו מבנה הגוף של פאוור פורוורד, אבל הוא בעל כישורי קליעה מעולים (במיוחד קליעת שלשות). תוך שימוש במיומנויות אלה בהתקפה, השחקן שומר את היכולת להגן על הפאוור פורוורד היריב.

בשחקני סטרץ' פור נעשה מבחינה טקטית שימוש בדרך זו כדי "למתוח" את ההגנה של היריב. היכולת לקלוע באחוז גבוה זריקות "תפוס-וזרוק" (catch-and-shoot) מטווח השלוש (תכונה מובהקת של שחקני סטרץ' פור) גורמת לבעיות הגנתיות עבור הקבוצה היריבה, מפני שהיא מושכת את הפאוור פורוורד היריב מחוץ לאזור הלואו-פוסט, ופותחת נתיבים שהגארדים של הקבוצה יכולים לנצל (אלה יכולים להיות מסלולים בפועל או נתיבי מסירה). הריווח יוצר עוד מרחב פוסט להזדמנויות קליעה וריבאונדים עבור הסנטר.

שחקנים המשחקים בסגנון המשחק של שחקני סטרץ' פור המשחקים בעמדת הסנטר (נקראת גם "עמדה 5") נקראים שחקני "סטרץ' פייב" (stretch five).

עמדת הקומבו פורוורד הפכה לחשובה במיוחד במשחק הבינלאומי, שבו זריקות לשלוש וריווח המגרש חשובים יותר בשל ההגנה האזורית שבה נעשה שימוש על ידי קבוצות רבות בעולם, כמו גם קו השלוש הקצר יותר בהשוואה ל-NBA. גם ב-NBA שחקנים כמו לברון ג'יימס וכרמלו אנתוני משמשים כקומבו פורוורדים, ומנצלים את הגודל שלהם ואת הכישורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "Stretch-4s in the NBA: The balance between stretching and defense". *CBSSports.com* (באנגלית). נבדק ב-2017-09-28.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pattrick, Hayes (13 במרץ 2013). "The 'Stretch 4s' of the '90s speak on today's perimeter-oriented big men". *sbnation.com*. VOX Media. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Player Season Finder". *basketball-reference.com*. Sports Reference LLC. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Harper, Zach (15 באוקטובר 2013). "Stretch-4s in the NBA: The balance between stretching and defense". *CBS Sport*. CBS. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Wasserman, Jonathan (8 באוגוסט 2012). "The Evolution and Anatomy of the Combo-Forward". *NBADraft.net*. אורכב מ-המקור ב-2017-08-21. נבדק ב-5 בנובמבר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| עמדות בכדורסל |
| --- |
| גארדים | **1.** רכז • **1 / 2.** קומבו גארד • **2.** קלע |
| פורוורדים | **2 / 3.** סווינגמן • **3.** סמול פורוורד • **4.** פאוור פורוורד • סטרץ' פור • פוינט פורוורד |
| סנטרים | **4 / 5.** פורוורד-סנטר • **5.** סנטר |

‏
גרניום צומח בגינה ביתית
**פלרגוניום חריף** (שם מדעי: *Pelargonium graveolens*) ידוע גם בשמות: **עַטְרָה**, **גרניום לימוני**, **פלרגוניום ריחני** או: **פלרגון**, הוא מין של פלרגוניום ממשפחת הגרניים המשמש לצרכים רבים.

אף כי השם: "גרניום לימוני" שגור יותר, למעשה, על פי תורת המיון, הפלרגוניום החריף אינו משתייך לסוג הטקסונומי גרניום, אלא לסוג פלרגוניום, אשר משתייך למשפחת הגרנאים, ומכאן הבלבול הרווח.

בשפת יהודי תוניסיה מכונה הצמח 'עַטֶרְסָה' ויהודי לוב קוראים לו עֲטְּר.

מקור הפלרגוניום החריף הוא דרום יבשת אפריקה, ובפרט למדינת דרום אפריקה. למין זה חשיבות רבה בתעשיית הבשמים. העלווה שלו עוברת תהליך זיקוק עבור ריחו המיוחד. למין זה ריחות המזכירים ורד, הדר, מנטה, קוקוס, אגוז מוסקט ועוד. הניחוח העיקרי המשמש למסחר הוא ריח הוורדים.

מלבד כן, הפלרגוניום החריף משמש גם לייצור "שמן גרניום" עבור ארומתרפיה ועיסויים. שמן זה משמש גם לדילול שמני ורדים יקרים יותר.

שימושים נוספים של הפלרגוניום החריף הם:

* הדברת חרקים טבעית
* מרכיב באפייה ובבישול (כגון עוגות, ריבות וקונפיטורות)
* עלים לסלט
* תוספי תזונה דיאטטיים (מתילהקסנמין)
* חליטת עלים או כתוסף לקפה.
* לברכת "עצי בשמים" בהבדלה במוצאי-שבת, בקרב, בין היתר, יהודי לוב ותוניסיה.
* מנהג מכובד בלוב להגיש לאורח משקה חם עם עטרה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלרגוניום חריף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |
**חוף באנזארה** (באנגלית: **Banzare Coast**) הוא אזור בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

חוף באנזארה מוגדר כאזור החוף של אנטארקטיקה, הממוקם בין כף סאות'רד לבין כף מורס.

היסטוריה
--------

### גילוי החוף

אזור החוף התגלה מהאוויר ב-15 בינואר וב-16 בינואר 1931 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה (באנגלית: **British Australian (and) New Zealand Antarctic Research Expedition** ; בראשי תיבות: **BANZARE**) אשר חקרה את האזור בפיקודו של דאגלס מוסון.

### מקור השם

שמו של האזור ניתן לו על ידי דאגלאס מוסון.

מוסון קרא לחוף על שם המשלחת עליה פיקד - החוף נקרא על שם ראשי התיבות של שם המשלחת: **BANZARE -** נהגה "באנזארה".

לקריאה נוספת
------------

• Frezzotti, M. & Polizzi, M. (2002), **50 years of ice-front changes between the Adélie and Banzare Coasts, East Antarctica**, Annals of Glaciology, 34, 235-240. 
• G.D. Williams, A.J.S. Meijers, A. Poole, P. Mathiot, T. Tamura, A. Klocker, **Late winter oceanography off the Sabrina and BANZARE coast (117–128°E), East Antarctica**, Deep Sea Research Part II: Topical Studies in Oceanography, Volume 58, Issues 9–10, 2011, Pages 1194-1210, ISSN 0967-0645, .
• Ian Kelly, Anya Reading, Tobias Stål, Stephen Walters, Ross Turner, **Subglacial character of the Aurora Basin, East Antarctica, from novel seismic waveform modelling**, University of Tasmania, Hobart, Tasmania, Australia
• Charles W Swithinbank, **GLOBAL CHANGE STUDY OF THE CRYOSPHERE OF ANTARCTICA**, EUROPEAN RESEARCH OFFICE OF THE U.S.ARMY

קישורים חיצוניים
----------------

* חוף באנזארה באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חוף באנזארה באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* חוף באנזארה באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תמונת לוויין של החוף באתר נאס"א

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
ההיכל הביתי **ג'וליו ביגי** מבפנים
**פלקנסטרו רג'אנה** (באיטלקית: **Pallacanestro Reggiana**) הידועה גם בשם החסות **גריסין בון רג'ו אמיליה**, היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר רג'ו אמיליה, המתמודדת בליגת העל האיטלקית.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1974 על ידי שלושה חברים ושיחקה בתחילת הדרך בצבעים כחול ולבן. בסיום עונת 1983/84 העפילה לראשונה לליגה הבכירה. מאז התנדנדה הקבוצה מספר פעמים בין הליגה הראשונה לשנייה. בעונת 1997/98, לאחר שסיימה במקום ה-11 בטבלה, הגיעה הקבוצה עד לסדרת חצי גמר הפלייאוף והפסידה לקבוצת פורטיטודו בולוניה 3-0. בעונת 2004/05 הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע האיטלקי והפסידה לקבוצת בנטון טרוויזו 74-64. לאחר שהעפילה בסיום עונת 2011/12 בחזרה לסרייה A, סיימה הקבוצה במקום השישי (שיא מועדון) והפסידה בסדרת רבע גמר הפלייאוף לקבוצת וירטוס רומא 3-4.

### במסגרת אירופאית

בעונות 1997/98 (מוקדמות), 1998/99 (שלב הבתים), 1999/00 (שלב הבתים עם מכבי חיפה) השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ'. בעונת 2002/03 השתתפה בצמפיונס קאפ. ובעונת 2005/06 הגיעה הקבוצה עד לרבע גמר גביע יול"ב, בו הפסידה לקבוצת המופארם ורשאץ' 165-147 בסיכום שני מפגשים. בעונת 2013/14 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של היורוצ'לנג' והגיעה עד לגמר, בו ניצחה את קבוצת טריומף ליוברצי 65-79. בעונת 2015/2016 מתמודדת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.

מאז שנת 1980 מארחת הקבוצה בארמון הספורט **ג'וליו ביג'י** שנבנה בשנת 1968 ומכיל 3,500 מקומות.

תארים והישגים
-------------

* **סרייה A**:
	+ סגנית: 2015
	+ חצי גמר: 1998
* **הגביע האיטלקי**
	+ גמר: 2005
	+ חצי גמר: 2014
* **גביע יול"ב**:
	+ רבע גמר: 2006
* **יורוצ'לנג'**:
	+ זכייה (1): 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלקנסטרו רג'אנה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פלקנסטרו רג'אנה
* פלקנסטרו רג'אנה, ברשת החברתית טוויטר

* פלקנסטרו רג'אנה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פלקנסטרו רג'אנה, סרטונים בערוץ היוטיוב

| ליגת העל האיטלקית - עונת 2022/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אולימפיה מילאנו • אנל ברינדיזי • אקילה טרנטו • ברשה לאונסה • סקפטי באסקט • דינמו סאסארי • דרטונה באסקט • דלונגי טרוויזו • וירטוס בולוניה • נאפולי באסקט • סקאבוליני פזארו • סקאליג'רה ורונה • פלקנסטרו וארזה • פלקנסטרו טריאסטה • פלקנסטרו רג'אנה • רייר ונציה |

 |
**חוף אייטס** (באנגלית: **Eights Coast**) הוא אזור חוף בארץ אלזוורת', במערב אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.

החוף ממוקם בין חוף וולגרין (שממערב לו) לחוף בריאן (שממזרח לו), בין קווי האורך '103°24 W ו- '89°35 W.

החוף נמצא בין כף וייט וכף פרוגנר.

בחוף גובל מדף הקרח אבוט, שמעברו ים בלינגסהאוזן, וכן למול החוף נמצא האי ת'רסטון, שמעברו ים אמונדסן.

רובו של חוף אייטס הוא טרה נוליוס - אף מדינה אינה טוענת לריבונות בו; במזרח החוף מצוי אזור לו טענת צ'ילה לריבונות, ו- 450 קילומטרים צפונית לחוף מצוי האי פטר הראשון שטח חסות של נורווגיה.

היסטוריה
--------

### גילוי החוף

החוף התגלה על ידי אנשי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בטיסות שיצאו מאוניית צי ארצות הברית "בר" (USS *Bear*), בפברואר 1940.

החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע ובאמצעות תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1966.

### מקור השם

שמו של החוף ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

הוועדה קראה לחוף על שמו של ג'יימס אייטס (James Eights), הגאולוג שחקר את איי שטלנד הדרומיים בשנת 1830, בהפלגה על הספינה "אנאוון" (*Annawanׂ*) אייטס היה המדען האמריקאי הראשון שחקר את אנטארקטיקה, וגילה את המאובנים הראשונים שהתגלו ביבשת (עץ מאובן).

לקריאה נוספת
------------

• Charles Swithinbank, Richard S. Williams, Jr. Jane G. Ferrigno, Kevin M. Foley, Christine E. Rosanova, and Lina M. Dailide, **COASTAL-CHANGE AND GLACIOLOGICAL MAP OF THE EIGHTS COAST AREA, ANTARCTICA: 1972–2001** , U.S. GEOLOGICAL SURVEY

קישורים חיצוניים
----------------

* חוף אייטס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* חוף אייטס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של חוף אייטס באתר נאס"א

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי

| אנטארקטיקה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  ארץ אדלי •  אנטארקטיקה הארגנטינאית • אוסטרליהאוסטרליה הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית   הטריטוריה האנטארקטית הבריטית • צ'ילהצ'ילה אנטארקטיקה צ'ילנה • ניו זילנדניו זילנד שטח חסות רוס  ברזילברזיל "אזור האינטרסים" של ברזיל באנטארקטיקה • נורווגיהנורווגיה ארץ המלכה מוד ואי פטר הראשון   שוואביה החדשה (1939–1945)  ארץ מרי בירד |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7540464-3
* NARA: 10037578

 |
חולצה שהפיק גדוד 51 בחטיבת גולני בסוף תקופת שירות בקו ברכס רמים
**חולצת סוף מסלול** היא חולצה, בדרך כלל חולצת T או חולצה אמריקאית (חולצה בעלת שרוולים בצבע שונה ובאורך של 3/4), שחיילי יחידות בצה"ל, ובפרט יחידות קרביות, הנמצאים בקורס צבאי נוהגים להפיק, כשהן מעוטרות בכתוביות ואיורים, בסיום הקורס. על החולצה מצוינים בדרך כלל זיהוי המסלול, למשל "סוף מסלול שקד אוג' 12", סמל היחידה ואיור הומוריסטי המשקף את רוח היחידה. לעיתים מופקת חולצה כזו גם בסיום משימה צבאית משמעותית. הפקתן של חולצות כאלה החלה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

פעמים רבות האיור והכיתוב שעל החולצה נושאים מסר שמבזה נשים. דוגמאות לכך:

* חולצה עם הכיתוב "הנדסה קרבית - מפרקים פצצות", שעליה איור של גבר בועל אישה.
* חולצה עם הכיתוב: "בחורה היא כמו הליקופטר - בהתחלה עושה רוח, אח"כ מתרוממת".
* חולצת סיום קורס צלפים שעליה הכיתוב: "כל צלף והסטייה שלו" ועליו איור של אישה בלבוש מינימלי, שמחזיקה אזיקים, ונמצאת במרכזה של כוונת.

חולצות אחרות נושאות מסר שמבזה ערבים. דוגמה:

* חולצה של הנדסה קרבית עם הכיתוב: "אם אני לא רואה בית, אף אחד לא רואה בית" עם איור של פיצוץ בית ערבי.
* חולצה של חטיבת גולני עם הכיתוב: "תדע כל אם ערבייה שגורל בנה מצוי בידי!"

בתחילת 2016 יצאה יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים, תא"ל רחל טבת-ויזל, בקריאה לחדול מיצירת חולצות כאלה, ובין השאר כתבה: "יש הטוענים כי חולצות אלו הומוריסטיות ולא מזיקות, אך כיתוב שמגחיך אונס ומתייחס לנשים כחפץ הופך אותן למושא לביזוי וללעג ויכול להוביל לתקיפה מינית".

במסגרת יוזמה למניעת השתמטות משירות בצה"ל יצא משרד פרסום בסדרה פארודית של חולצות סוף מסלול למשתמטים, עם כתובות כגון "קשה באימונים, אז נשארתי בבית".

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי בלאו, קורבנות אופנה | ההדפסים שעל חולצות יחידות צה"ל: הרג תינוקות ונשים בהריון, באתר הארץ, 20 במרץ 2009
* אתר למנויים בלבד שחר אטואן, האם השיימינג יחסל את חולצות סוף מסלול הסקסיסטיות בצה"ל?, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אתר למנויים בלבד גילי כהן, צה"ל נגד מסרים מיניים על חולצות סוף מסלול: "מבזים גברים, נשים וסמלי מדינה", באתר הארץ, 2 בפברואר 2016
2. ↑  דורי בן ישראל, יוזמת 'ישראלי אמיתי לא משתמט' של רמי יהושע, משיקה סדרת חולצות סוף מסלול ייעודיות למשתמטים, באתר "מזבלה", 26 במאי 2016
לאוניד מאסין מאת ליאון באקסט
**לאוניד מאסין** (בצרפתית: **Léonide Massine**, ברוסית לאוניד פיודורוביץ' מיאסין -
,Леонид Фёдорович Мясин, ‏9 באוגוסט 1896, מוסקבה - 15 במרץ 1979, בורקן, ווסטפליה) היה רקדן וכוריאוגרף רוסי שפעל בארצות הברית ובעיקר בצרפת.

ביוגרפיה
--------

מאסין נולד כלאוניד מיאסין במשפחה של מוזיקאים. אביו, פיודור אפאנסייביץ' מיאסין ניגן בקרן יער בתזמורת התיאטרון מאלי, ואמו, יבגניה ניקולאייבנה, הייתה שרה במקהלת התיאטרון בולשוי. כילד, גילה לאוניד כישרונות אמנותיים רב-גוניים והתקבל כבר בגיל 8 (בשנת 1903) במחלקת הבלט של בית הספר לתיאטרון במוסקבה. היה בהתחלה תלמידה של נ. דומשובה ובתקופת סיום הלימודים תלמידו של א. גורסקי. בעת לימודיו הופיע הרבה על במת הבולשוי, לרבות בתפקידו הראשון כצ'רנומור באופרה "רוסלאן ולודמילה" מאת גלינקה. השתתף באותו זמן גם כשחקן בהצגות של התיאטרון מאלי, למד ציור בבית הספר של א. בוליפאקוב ואף נגינה בכינור.
בשנת 1912 בתום הלימודים הצטרף ללהקת הבלט של הבולשוי, אך עדיין התלבט באשר לבחירת המקצוע. התקבל גם כשחקן מתלמד מדרגה בתיאטרון מאלי. זכה בהצלחה רבה בתפקידים של תיכוניסטים במחזות על יד שחקנים מפורסמים כמו יוז'ין, לשקובסקאיה, רושצ'ינה - איבארובה.
פרשת דרכים בקריירה שלו הייתה פגישתו עם מפיק הבלט סרגיי דיאגילב בסוף שנת 1913, כשהמפיק הגדול ראה אותו רוקד באגם הברבורים. בדיוק באותו זמן דיאגילב חיפש סולן ראשי חדש במקום ואצלב ניז'ינסקי שאיתו הסתכסך. 

עזב את רוסיה בינואר 1914 והצטרף לבלט רוס של דיאגילב. כאן השתלם אצל אנריקו צ'יקטי ורקד בתפקיד הבכורה שלו - שומר הלילה בפטרושקה מאת סטרווינסקי
לפי כוריאוגרפיה של פוקין. לאחר מכן הופיע בתפקיד הראשי בבכורת בבלט של ריכרד שטראוס, לפי הכוריאוגרפיה של אותו פוקין, "אגדת יוסף" וקטף הצלחה רבה.

ב-1948 הופיע בסרט נעליים אדומות לצידה של מוירה שירר.

יצר את הבלטים: "חנות הפנטסיות", "הכובע משולש הפינות" (את התלבושות והתפאורה יצר פיקאסו, את המוזיקה יצר מנואל דה פאיה), "המצעד" (עם תפאורה קוביסטית ותלבושות מאת פיקאסו, מוזיקה מאת אריק סאטי ועיצוב ספרותי של ז'אן קוקטו), "פולצ'ינלה" (עיצוב תלבושות ותפאורה של פיקאסו).  

לאחר מותו של דיאגילב היה מעורב בלהקת הבלטים הרוסיים של מונטה קארלו.

מקורות
------

* ב. שלוחאייב - האנציקלופדיה של הדיאספורה הרוסית - 1997

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד מאסין** בוויקישיתוף
* לאוניד מאסין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לאוניד מאסין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297278505171
* BNE: XX1360070
* BnF: cb128803020 (data)
* GND: 119313782
* ICCU: SBLV068246
* ISNI: 0000 0000 6650 9265
* LCCN: n81033504
* NKC: js20020812151
* NLP: A28945177
* NTA: 072682434
* SELIBR: 245044
* SNAC: w63b619x
* SUDOC: 031142397
* Trove: 722086
* VIAF: 5060521
* WorldCat: lccn-n81033504

 |
**פלרגוניום הגננים** (שם מדעי: *Pelargonium hortorum*) ידוע גם כ**גרניום**, הוא מין של פלרגוניום ממשפחת הגרנאים בעל שימושים רבים, במקורו מדרום אפריקה. הוא אחד מהצמחים הפופולריים בגינות ביתיות, תודות לתפרחת העמידה שלו ולצורכי ההשקיה הנמוכים שלו.

אף על פי שהצמח משווק תחת השם גרניום, הוא אינו מין מהסוג גרניום, אלא קרוב משפחה בסוג פלרגוניום. אחד מההבדלים הברורים בין שני הסוגים הוא בתצורת הפרח - פרחי גרניום הם בעלי סימטריה כוכבית (ניתן לסובבם על הציר ולקבל דמיון), ופרחי הפלרגוניום בעלי סימטרית מראה (צד ימין הוא תמונת מראה של צד שמאל).

את הצמח מגדלים מזרעים או מייחורים, והוא משגשג היטב בשמש מלאה ובתנאי השקיה מועטים. לפרחים אין ריח בולט, והם פורחים בתפרחות דמויות מטרייה, הקרויה Pseudoumbel (אך בניגוד לצמחים כמו גזר קיפח, בעלי פריחת מטרייה מלאה - Umbel, פלרגוניום הגננים נוטה לסגל תצורת כדור בפריחה מלאה). הפרחים יכולים להיות בצבעים שונים - ורוד, אדום, לבן, סגול ואף שילובים שונים.

פלרגוניום הגננים שומר על עלים ופרחים לאורך כל השנה, והוא ירוק עד ורב שנתי. בתנאים מתאימים הוא יכול לשגשג ולפרוח ללא הפסקה. לאחר הפריחה, הפרחים הבודדים בתפרחת מתנוונים לאט ונושרים, ולבסוף גבעול התפרחת מתנוון ונושר אף הוא. ניתן לדרבן פריחה מחודשת על ידי גיזום עמוד התפרחת לאחר שיאה. העלים מסורגים, צורתם עגולה וללא שינון. לפרחים חמישה עלי כותרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלרגוניום הגננים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Pelargonium × hortorum** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלרגוניום הגננים
*Ophrys sulcata*
**דבורנית** (שם מדעי: *Ophrys*) היא סוג של צמחים במשפחת הסחלביים המונה מינים רבים. הדבורניות נפוצות במיוחד במדינות אגן הים התיכון, אם כי אזור תפוצתן משתרע על פני כל אירופה, החל מנורווגיה בצפון, רוסיה ואיראן, ועד לצפון אפריקה.

סיווג
-----

דבורנית היא סוג צעיר יחסית מבחינה אבולוציונית, ולכן הפרדת המינים אינה מושלמת. למעשה, הסוג מתאפיין בריבוי מינים בעלי צבעים שונים, תת-מינים ובני כלאיים. כיום אין שיטת מיון אחידה המקובלת על כל החוקרים. בעוד שאחדים מגבילים את מספר המינים לכ־20, אחרים מונים יותר ממאתיים מינים שונים. לפי הגישה השנייה, המינים שבטבלה הם למעשה קבוצות של מינים בעלי תכונות משותפות.
בישראל הסוג מיוצג על ידי שמונה מינים, כולם מוגנים על פי חוק. יש המגדירים מין נוסף, דבורנית צהובת-שוליים, הנחשב על ידי אחרים כואריאנט של המין דבורנית דינסמור.

האבקה
-----

האבקה של דבורניות מתבצעת בעזרת חרקים מאביקים, בעיקר דבורים. לפרחים מראה דומה לנקבת דבורה (ומכאן השם **דבורנית**), והם מפיצים פרומונים אשר מושכים את הזכרים אליהם. הזכרים שהולכו שולל והגיעו אל הפרח מנסים לבצע הזדווגות, ובזמן זה האבקה נדבקת לגופם וכך מועברת בין פרחים שונים. מינים שונים של דבורנית מושכים אליהם בדרך כלל מינים שונים של מאביקים על ידי הפצת פרומונים המתאימים לאותו מין בדיוק, וכך תהליך ההאבקה הוא מדויק וחסכוני יותר. עם זאת, קיימת אפשרות של הכלאה, שכן מינים אחדים של דבורנית מושכים יותר ממין אחד של מאביקים, ותיתכנה חפיפות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דבורנית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דבורנית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Ophrys** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* דבורנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548421205171
* NKC: ph1185245

 |
**מפלגת המרכז** (בפינית: Suomen Keskusta) היא מפלגת מרכז ליברלית בפינלנד. המפלגה מונהגת על ידי אניקה סאריקו. במהלך רוב ההיסטוריה של המדינה, הייתה המפלגה חברה בממשלה.

נוסדה בשנת 1906 כתנועה כפרית בעיקרה. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 הייתה המפלגה מתחרה בולטת של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פינלנד, וב-1922 עלתה לשלטון לראשונה כשקיוסטי קליו היה לראש הממשלה. קליו היה לראש ממשלה 4 פעמים בשנים 1922 עד 1937. אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה המפלגה אחת מארבע המפלגות המרכזיות בפינלנד. אישיות מרכזית מאוד בתולדות המפלגה היא אורהו קקונן אשר היה ראש הממשלה בשתי תקופות כהונה (1950–1953, 1954–1956) ונשיא בעל תקופת הכהונה הארוכה ביותר (1 במרץ 1956 עד 27 בינואר 1982). המפלגה שיחקה תפקיד מרכזי בקבלת פינלנד לאיחוד האירופי בשנת 1992. כיום, בניגוד לימיה הראשונים של המפלגה, היא אינה מקבלת תמיכה רק מהאזורים הכפריים, אלא גם מהערים.

ב-1965 קיבלה את השם "מפלגת המרכז" וב-1988 "המרכז של פינלנד". המפלגה הרכיבה את הרוב בפרלמנט בשנים 2003 עד 2011, כשמאטי ואנהאנן היה ראש ממשלה במשך 7 שנים. בבחירות ב-2011 איבדה המפלגה את הרוב בפרלמנט, אך בבחירות 2015 זכתה פעם נוספת להיות מפלגת הרוב.

ראו גם
------

* אגרריות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת המרכז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המרכז (בפינית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המרכז (בשוודית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת המרכז (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n82045373
* VIAF: 295885109
* WorldCat: lccn-n82045373

 |
**ג׳ב קורליס** (באנגלית: *Jeb Corliss*, נולד ב-25 במרץ 1976) הוא צנחן וקופץ בסיס אמריקאי. בעל הכינוי "הציפור האנושית", קורלניס נחשב לאחד מקופצי הבסיס הטובים בעולם.

תולדות חייו
-----------

קורליס נולד בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית להורים אמידים. בסרט דוקומנטרי על חייו סיפר שכילד, הוא אובחן כלוקה ב"קאונטר-פוביה" (Counterphobic attitude) - תשוקה פאתולוגית להתעמת עם פחד, ולכן בחר באורח חיים זה.

בשנת 1999 כמעט אירעה לקורליס תאונה קטלנית עקב תקלה בפעולת פתיחת המצנח שלו, כאשר ביצע קפיצת בסיס אל מפלי מים בקוואזולו-נטאל, דרום אפריקה, ולבסוף נחת בתוכם.

במהלך שנות ה-2000, קפץ קורליס מאתרים ידועים כגון מגדל אייפל בפריז ומרכז החלל בסיאטל ומלזיה.

באוקטובר 2003 קורליס הצטרף לחברו הטוב ביותר, קופץ בסיס מקצועי אוסטרלי בשם דואיין ווסטון: קורליס היה אמור לעוף מתחת לגשר רויאל ג'ורג' (Royal Gorge Bridge), בזמן שתפקידו של ווטסון היה לחלוף מעל הגשר, אך ווסטון התנגש בגשר במהירות מוערכת של כ-190 קמ״ש ונהרג.

באפריל 2006, קורליס ניסה לבצע קפיצת בסיס מנקודת התצפית בקומה ה-86 במגדל האמפייר סטייט בניו יורק, בעודו לבוש בחליפת צניחה ועם מצלמה לראשו. אך הוא הופסק על ידי האבטחה ומשטרת העיר עצרה אותו. קורליס נתבע על המעשה, ולבסוף נגזרו עליו 100 שעות עבודות שירות ונאסר עליו להיכנס לבניין. קורליס, שהיה מארח בתוכנית של ערוץ דיסקברי, פוטר לאחר תקרית זו.

ביולי 2011, בשווייץ, קורליס היה הראשון שעף דרך מפל מים בחליפת כנפיים.

בספטמבר 2011, קורליס קפץ מהליקופטר מגובה של כ-1,820 מטר ועף דרך מבנה קשתי בהר טיאנמן שבסין. בסופו של דבר הוא נחת עם מצנחו על גשר.

בינואר 2012, לאחר שקפץ מהר השולחן בקייפטאון, דרום אפריקה, קורליס התנגש בסלע והצליח לפתוח את מצנחו ברגע האחרון, אך נפצע קשה (סרטון של האירוע פורסם). כעבור מספר חודשים החלים וחזר לפעילות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ב קורליס
* ג'ב קורליס, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Daredevils - The Human Bird (Jeb Corliss) James Monckton Nov 7, 2009, יוטיוב
2. ↑  סידני בל, אליפות העולם בטיפוס על בניינים - יומן הפקה, באתר ynet, 17 ביולי 2010
3. ↑  איי.פי, תביעת ענק בגין ניסיון צניחה מה"אמפייר סטייט", באתר ynet, 7 באפריל 2007
4. ↑  המעופף הנועז: 160 קמ"ש בחריץ צר בסלע. צפו, באתר וואלה!‏, 29 בספטמבר 2013
5. ↑  , זיו גוש, נראה כואב: טייס חליפת הכנפיים התרסק לתוך הר, מאקו, 21/02/12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061678253
* VIAF: 311645866
* WorldCat (עם VIAF): 311645866

 |
מפת דרום איטליה וסיציליה בעת העתיקה
**נָאוּלוֹכוּס** (ביוונית: Ναύλοχα, נָאוּלוֹכָה; בלטינית: **Naulochus**) הייתה עיר עתיקה או אולי רק מעגן פתוח לאניות בחוף הצפון־מזרחי של סיציליה, בין מילאי לכף פלורוס (Pelorus). היא מפורסמת בשל הקרב הימי הגדול שנערך לחופיה ב־36 לפנה"ס, בין הצי של אוקטביאנוס בפיקודו של אגריפה לבין הצי של סקסטוס פומפיוס. פירוש השם "נאולוכה" ביוונית הוא "חניית אניות", ומכאן כי שימשה מעגן פתוח (roadstead) לאניות סוחר. יש הסבורים כי לא הייתה מיושבת, אך סיליוס איטליקוס, מחבר הפואמה "פּוּנִיקָה", מונה אותה עם הערים בסיציליה שהתייצבו לצדה של קרתגו במלחמה הפונית השנייה. מתיאורו של ההיסטוריון היווני־רומי אפיאנוס את הקרב הימי מניחים כי נאולוכוס נמצאה בין מילאי לבין כף רסוקולמו (Rasoculmo), הסמוך לכף פלורוס ונקרא אצל תלמי "כף פָלָקרוּם" (בלטינית: Phalacrum promontorium).

מקורות
------

* "Naulochus" in: W. Smith (editor), *Greek and Roman Geography*. London, Murray, 1854. Digitized copy in perseus.tufts.edu.
* Silius Italicus, *Punica*. Translated by J.D. Duff. Loeb Classical Library. London, William Heinemann, and Cambridge (MA), Harvard University Press, 1934. Digitized copy in: Internet Archive.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סווטוניוס, חיי אוגוסטוס, 16; אפיאנוס, מלחמות האזרחים, 5.116-122.
2. ↑  סיליוס איטליקוס, פוניקה, 14.264 .
3. ↑  Ptolemaeus, *Geographia*, 3.2.4 .
לאוניד סובינוב בסביבות 1910
**לאוניד סובינוב** (ברוסית: **Леони́д Вита́льевич Со́бинов**; ‏(26 במאי (7 ביוני) 1872 - 14 באוקטובר 1934), היה זמר אופרה רוסי וסובייטי, זוכה תואר אמן העם (1923).

חייו
----

לאוניד סובינוב נולד בירוסלבל למשפחת עובד בתחום המסחר. בהיותו לומד בגימנסיה הוא התחיל לשיר. לאחר סיום הלימודים הוא התקבל לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1894. עם קבלת תואר משפטן סובינוב החל לעבוד במשרד עורכי דין.

במקביל ללימודים באוניברסיטה סובינוב היה שר במקהלה ובסתיו 1892 החל ללמוד זימרה. לאחר סיום לימודי זימרה בשנת 1897 סובינוב התקבל לסגל תיאטרון בולשוי. בשנת 1899 הוא שר לצד פיודור שאליאפין, אותו העריץ. בשנים 1904–1906 סובינוב הופיע בתיאטרון לה סקאלה במילאנו. בהמשך הוא היה שר בבתי אופרה של פריז, לונדון, ברלין, וינה וערים נוספות באירופה.

לקראת עונת שנת 1910 סובינוב חזר לתיאטרון בולשוי. לאחר מהפכת אוקטובר סובינוב נבחר למנהל התיאטרון וכיהן בתפקיד זה פעמיים - בשנים 18–1917 ובשנת 1921.

סובינוב עזב את הבמה בשנת 1933 בגיל שישים. הוא נפטר בריגה מהתקף לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

לזכרו בעיר סראטוב מתקיים פסטיבל שנתי.

החל מתחילת המאה ה-20 בוצעו הקלטות רבות של סובינוב שרובם הועברו לתקלטורים.

האסטרואיד 4449 Sobinov נקרא על שמו.

משפחתו
------

סובינוב היה נשוי פעמיים. בפעם הראשונה הוא התחתן עם השחקנית מריה קורז'בינה. מנישואין אלו היו לו שני בנים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה הם התגייסו לצבא הלבן. הבן הצעיר נהרג במלחמה, השני עזב את רוסיה והתגורר בגרמניה. עם סיום מלחמת העולם השנייה הוא נעצר על ידי נ.ק.ו.ד. ונשלח ל-10 שנות מאסר בגולג. לאחר שחרורו הוא התגורר בקרבת מוסקבה ונפטר תוך זמן קצר.

מנישואין השניים (1915) לסובינוב הייתה בת שהתגוררה איתו ועם אשתו השנייה בברית המועצות. נכדתו היא במאית סרטים מצוירים מצליחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד סובינוב** בוויקישיתוף

* לאוניד סובינוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אתר מוזיאון לזכר הזמר
* אריות בביצוע של סובינוב
* קורות חיים באנגלית
* לאוניד סובינוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *(4449) Sobinov In: Dictionary of Minor Planet Names*. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7\_4394. ISBN 978-3-540-29925-7.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300125705171
* BIBSYS: 8024338
* BnF: cb13899891b (data)
* CiNii: DA14222022
* GND: 134854195
* ISNI: 0000 0000 8142 5684
* LCCN: n86082554
* LNB: 000058273
* MusicBrainz: 58504099-de90-4496-b476-9d0044147ae8
* NKC: pna2006370562
* NTA: 071213759
* RERO: 02-A013528898
* SNAC: w6ht3f42
* SUDOC: 243829833
* VIAF: 63028914
* WorldCat: lccn-n86082554

 |
**ג'בל חלאל** (מכונה לעיתים גם הלאל או הילאל, בערבית: **جبل الحلال**) הוא הר בצפון סיני הנמצא כ-30 קילומטרים מערבית לקוסיימה. כמו הרי הנגב המרכזי והרי צפון סיני, ההר הוא תוצאה של מערכת קימוט שכיוונה הכללי הוא: דרום מערב – צפון מזרח. בדומה לרכסי מרכז הנגב, בנוי ההר מסלעי גיר ואבן חול. בהר מצוי מכתש הדומה במבנהו למכתשי הנגב. שיאו של ההר מתנשא לגובה 892 מטר. מפנהו הצפוני של ההר מתנקז לוואדי אל-עריש למעבר הנקרא מעבר הדייקה (א-דייג'ה בערבית פירושו מיצר). הבדווים באזור הם ממטות השבטים תראבין ותיאהא. 

באזור ההר נמצאים מספר עצי ערער אדום שגילם נאמד ב-865 שנה והצמח אזובית סיני שהוא אנדמי לאזור ההר וטווח התפוצה שלו הוא 25 קילומטרים רבועים בלבד. 

מספר חוקרים הציעו לזהות את ג'בל חלאל כהר סיני המקראי. מיקום ההר מתאים לדעתם לתאוריות של "המסלול הצפוני" של יציאת מצרים. בחירתו נבעה מסמיכותו היחסית לעין קודיראת ולעין קדיס שחלק מהחוקרים זיהו עם קדש ברנע המקראית. מושל סיני הבריטי בשנות ה-30 של המאה ה-20, מייג'ור קלוד ג'רוויס התבסס גם על שם ההר שפירושו בערבית: "מותר" ובהקשר של הקרבת קורבנות "קדוש וחוקי". גם יוחנן אהרוני הציע לזהות את הר סיני בג'בל חלאל. הביקורת על זיהויו כהר סיני טוענת כי הממצאים הארכאולוגיים שנתגלו באזור ההר הם מתקופת האבן ומהתקופה הרומית-ביזנטית ושתי תקופות אלו אינן תואמות את התיארוך המקובל ליציאת מצרים.

ב-25 בנובמבר 1975 התרסק על ההר מטוס חיל האוויר הישראלי מסוג C-130 הרקולס שהשתייך לטייסת 131 וכל 20 החיילים ואנשי הצוות שהיו עליו נספו.

ב-2005 התפרסמו ידיעות כי אזור ההר היה מקום מסתור לאנשי ארגונים הקשורים לאל-קאעידה שביצעו פיגועי טרור בטאבה ובראס א-שטן באוקטובר 2004 ופיגועים בשארם א-שייח' ב-2005.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנשה הראל, **מסעי סיני**, עמ' 11, הוצאת עם עובד, 1968
2. ↑  יצחק ביילי, "הגישות הפוליטיות של בדואיי סיני 1967-1977",
3. ↑  אבינעם דנין, מצגת: "צמחים אוהבי לחות ששרדו בתנאי מדבר (רליקטים)",
4. ↑  ערן בלכר ואלעזר בן–לולו, ‏בגלל התאונה ההיא, באתר חיל האוויר הישראלי, 28.12.2005
**אפונסו, נסיך פורטוגל** (בפורטוגזית: **Afonso, Príncipe de Portugal**;‏ 18 במאי 1475 - 13 ביולי 1491), היה נסיך הכתר של ממלכת פורטוגל אולם מת בצעירותו.

ביוגרפיה
--------

אפונסו נולד ב-18 במאי 1475 בליסבון, לז'ואאו, נסיך פורטוגל וללאונור מוויזאו, בתם של פרננדו, דוכס ויזאו וביאטריש מפורטוגל, דוכסית ויזאו. סבו אפונסו החמישי, מלך פורטוגל התחתן באותה שנה עם אחייניתו חואנה, נסיכת פורטוגל, ולחם לצידה במלחמת הירושה הקסטיליאנית, נגד איזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה ובעלה פרננדו מאראגון.

בשנת 1479 נחתם הסכם שלום בין הצדדים, ולפי ההסכם נאלץ אפונסו להתחתן עם איזבלה, נסיכת אסטוריאס, בתם של המלכים הקתוליים. בשנת 1490 נערך טקס הנישואין בין אפונסו, שהפך ליורש העצר הפורטוגזי בשנת 1481, בעת שהוכתר אביו כז'ואאו השני, מלך פורטוגל, ואיזבלה שהגיעה ב-19 בנובמבר אותה שנה לפורטוגל. הנישואים היו מוצלחים ואיזבלה התאהבה מאוד באפונסו, אולם ביולי 1491 נהרג אפונסו בתאונת רכיבה, בעת שרכב לעבר אביו שהזמינו לרחוץ עמו בנהר. לאחר מותו חזרה איזבלה לספרד, ובשנת 1497 היא התחתנה עם בן דודו מנואל הראשון, מלך פורטוגל, אולם מתה זמן קצר לאחר מכן בשנת 1498.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פדרו, דוכס קוימברה |   | איזבלה מאורחל, דוכסית קוימברה |   | דוארטה, מלך פורטוגל |   | לאונור מאראגון, מלכת פורטוגל |   | ז'ואאו, מושל פורטוגל |   | איזבל מברסלוס |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   | איזבלה מקוימברה |   |   |   | אפונסו החמישי, מלך פורטוגל |   | פרננדו, דוכס ויזאו |   |   |   | ביאטריש מפורטוגל, דוכסית ויזאו |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   | ז'ואאו השני, מלך פורטוגל |   |   |   |   |   |   |   | לאונור מוויזאו |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **אפונסו, נסיך פורטוגל** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפונסו, נסיך פורטוגל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16256868n (data)
* GND: 138402132
* ISNI: 0000 0003 8269 5725
* LCCN: n94118218
* SUDOC: 129819077
* VIAF: 266098616
* WorldCat: lccn-n94118218

 |
**נוריס בראון** (באנגלית: **Norris Brown**‏; 2 במאי 1863 — 5 בינואר 1960) היה משפטן אמריקאי שכיהן הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה.

ביוגרפיה
--------

בראון נולד בעיר מקאוקטה (Maquoketa) שבמזרח איווה, בנם של ויליאם הנרי הריסון ואלייזה אן פלפס בראון. הוא למד באקדמיית ג'פרסון איווה וב-1883 סיים את לימודי המשפטים שלו בבית הספר למשפטים באוניברסיטת איווה שבאיווה סיטי. הוא התקבל לבר משפטים ב-1884 והחל לעסוק בעריכת דין בעיר פרי השוכנת באיווה. ב-1888 עבר לקירני שבנברסקה והמשיך לעסוק בעריכת דין. בראון היה הקטגור התובע של מחוז בופאלו בשנים 1892–1896, סגן התובע הכללי של נברסקה מ-1900 ועד 1905, ולבסוף התובע הכללי מאז ועד 1907. הוא התבלט בתפקיד זה כאשר ניהל תביעת מס בת מיליון דולר אמריקני נגד ארגוני מסילות הברזל. הכסף שימש לבניית ופתיחת בתי ספר בנברסקה.

בראון נבחר ב-1906 לסנאט האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית וכיהן שם עד 1913. בתקופת כהונתו כיהן כיו"ר ועדת הסנאט לענייני פטנטים בקונגרס ה-61 ובקונגרס ה-62. הוא הציע לגבות מאזרחי ארצות הברית מס הכנסה, מה שעוגן מאוחר יותר בתיקון השישה עשר לחוקת ארצות הברית. ב-1912 לא הצליח לזכות במועמדות המפלגה הרפובליקנית מחדש לסנאט. משתמה כהונתו בסנאט, המשיך בראון לעסוק בחוק ומשפט באומהה, שם נהיה לשותף במשרד עורכי דין. ב-1942 הוא פרש לגמלאות ועבר לסיאטל שבמדינת וושינגטון. בראון הלך שם לעולמו בינואר 1960, ונקבר בבית העלמין פורסט לון שבאומהה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוריס בראון** בוויקישיתוף
* נוריס בראון באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* נוריס בראון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נוריס בראון באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: B000939
* VIAF: 315945675
* WorldCat: viaf-315945675

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נוריס בראון"**.
**ליאוניד ארנולדוביץ' פדון** (נולד ב-5 באפריל 1956) הוא איש עסקים מיליארדר רוסי.

העושר המשוער שלו נכון ליוני 2019 הוא 8.5 מיליארד דולר. פדון, קצין צבא רוסיה לשעבר, הוא מקורב לואגיט אלפרפרוב, מנכ"ל חברת הנפט הרוסית לוקאויל, פדון הוא הבעלים של 9.2% ממניות לוקואויל ומרבית המניות במועדון הכדורגל הרוסי ספרטק מוסקבה.

קריירה
------

### עסקיו

בנובמבר 1992 הוא נכנס לעסקים והקים את החברה "נפטקונסולט". בשנת 1993 עזב פדון רשמית את הצבא הרוסי ותוך שנה התמנה למנכ"ל החברה.

בשנת 1996 מונה פדון לסגן נשיא חברת LUKoil Inc. פדון פגש את אלקפרוב בשנות השמונים בזמן שהיה מורה בקוגלים, עיר סיבירית. במאי 2006 פדון היה אחד משני הבעלים העיקריים של קבוצת IFD קפיטל.

### ספרטק

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **ספרטק מוסקבה (כדורגל)** |

בשנת 2003 רכש את מרביות המניות במועדון הכדורגל ספרטק מוסקבה
שעמדה בפני סכנת קריסה ופשיטת רגל.

תחת פדון ספרטק זכתה באליפות העשירית שלה והראשונה אחרי 16 שנים וזכתה לראשונה בטורניר הסופר קאפ הרוסי.

בינואר 2019 נודע כי הרכב המניות בקבוצה כולל את ואגיט אלקפרוב (המחזיק ב-36,7% מהמניות), פדון (עם 32,7% מהמניות) ואזרח רוסי נוסף ששמו לא פורסם (ומחזיק ב-30,5% ממניות הקבוצה).

חיים אישיים
-----------

הוא נשוי, יש לו שני ילדים והוא מתגורר במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד פדון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Леонид Федун
2. ↑
3. ↑  Указ Президента Российской Федерации от 08.08.2012 № 1127 "О награждении государственными наградами Российской Федерации"
4. ↑  "Leonid Fedun", *Forbes*. Accessed 24 May 2016.
5. ↑  Teagarden, Michael (1 במרץ 2006). "Lukoil Executives Alekperov and Fedun Own Russia's IFD Kapital". *Bloomberg News*. אורכב מ-המקור ב-13 באפריל 2014. נבדק ב-11 באפריל 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Игорь Попов. "Красно-белый навсегда".
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
מצבת קברו של הרב טיקוצ'ינסקי בבית הקברות שומרי שבת, זיכרון מאיר, בני ברק
הרב **משה עקיבא טיקוצ'ינסקי** (תר"ע, 1910 - כ"ד בטבת תשמ"ח, 14 בינואר 1988) היה המשגיח והמנהל הרוחני של ישיבת סלבודקה בבני ברק, וקודם לכן מנהל רוחני של ישיבת מקור חיים בירושלים.

תולדותיו
--------

נולד לרבי אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי. בשנת תרפ"ה (1925), בהיותו בן 15, עלה עם אביו לארץ ישראל. למד זמן קצר בישיבת מרכז הרב[דרוש מקור] ואחר כך עבר לישיבת כנסת ישראל בחברון. שם דבק בשיטת המוסר של סלובודקה והיה מקורב לסבא מסלובודקה.

לאחר פטירת הסבא מסלובודקה, בשנת תרפ"ז, לא השלים הרב טיקוצ'ינסקי עם משנתו של ממלא מקומו רבי יהודה לייב חסמן, אך נשאר בישיבת חברון לשמוע את שיחותיו של רבי אברהם נח פאליי, שכיהן כמשגיח בישיבה. בפרעות תרפ"ט נפצע ממכת גרזן בראשו.

לאחר שהרב פאליי עזב את הישיבה עקב חולשתו, עבר לישיבת סלובודקה בליטא, שם למד אצל ראש הישיבה רבי אייזיק שר והמנהל הרוחני רבי אברהם גרודזינסקי שהיה קרוב משפחתו. הוא היה למשמשו של הרב גרודזינסקי ונהג לחזור על שיחותיו בפני הבחורים. באותה תקופה נישא לחיה רבקה שר, אחותו של רבי אייזיק שר, שגדלה בביתו. 

בתחילת ת"ש, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, חזר לארץ ישראל עם אשתו ובתו. למד בבית המדרש "אוהל תורה" שבראשות הרב שמואל יצחק הילמן. בתחילת קיץ ת"ש ייסד את ישיבת מקור חיים, עם גיסו רבי ברוך יצחק לוין.

אחרי תום מלחמת העולם השנייה, נסע הרב טיקוצ'ינסקי למחנות העקורים באיטליה. 

בשנת תש"ז עבר לכהן כמשגיח ומנהל רוחני בישיבת סלבודקה בבני ברק, שנוסדה על ידי גיסו רבי יצחק אייזיק שר.

בה' בכסלו תשמ"ח נפטרה רעייתו, וכמה שבועות אחר כך, בכ"ד בטבת, נפטר.

משפחתו
------

נישא לחיה עלקא רבקה שר, בתם של יוסף חיים שר וטויבע לויטן, אחותם של הרבנים בן ציון ואשר ניסן לויטן ובת שבע שך, אמו של הרב אלעזר מנחם מן שך.

חתניו הם הרב נחמן פלונצ'ק, ראש ישיבה בישיבת סלובודקה בבני ברק, והרב יצחק לוין, בעבר מראשי ישיבת בית שמעיה, מחבר סדרת ספרי **ברכת יצחק** (14 כרכים) ונתיבות יצחק (3 כרכים). נכדו הרב צבי פלונצ'ק הוא משגיח בישיבת אור אלחנן בירושלים.

ספרו
----

* **בעקבות משה** (שני כרכים) - שיחות ומאמרים

לקריאה נוספת
------------

* ספר הזיכרון **כנסת ישראל** לזכר הגאון רבי משה עקיבא טיקוצ'ינסקי, ישיבת סלובודקה, בני ברק תשמ"ט
* הפרדס שנה ס"ב גיליון ה' עמ' 23
* יהושע לוין, עולמם של גדולים, בני ברק תשנ"ט, עמ' עז, ק-קא, קיז-קכ, קכב-קלג, רכט-רלא.

קישורים חיצוניים
----------------

* בני־ברק אבלה על מות הרבי מסלבודקא, מעריב, 15 בינואר 1988
* קבלת התורה, רבי משה טיקוצ'ינסקי
* הרב ברוך רוזנברג, **דברי ברוך**, עמ' תצב-תצו (הספד על הרב טיקוצ'ינסקי)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהושע לוין, בעוד לילה, אודות הרבנית בת שבע שורץ, גנזך קידוש השם, בני ברק תשנ"ז[דרושה הבהרה]

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007423554705171
* LCCN: n96021856
* WorldCat (עם LCCN): n96-021856

 |
**נוריה א-סובייח** (בערבית: **نورية الصبيح**; נולדה ב-1949) היא פוליטיקאית כוויתית, ואחת משתי הנשים הראשונות שכיהנו בתפקיד שרה בכווית. היא נחשבת לליברלית, ואינה שייכת לאף מפלגה. היא בעלת תואר ראשון באמנויות וחינוך מאוניברסיטת כווית מ-1975 ותעודה בחינוך ב-1976.

קריירה
------

א-סובייח החלה את דרכה במשרד החינוך כמורה להיסטוריה בשנים 1975–1980. אחר כך קודמה לסגנית מנהל בית ספר בשנים 1980–1984. היא הפכה למנהלת של בית ספר חטיבתי ותיכון בשנים 1984–1986. לאחר מכן קודמה לפיקוח על ענייני חינוך במחוז הבירה בין השנים 1986–1990. מונתה למנהלת המחלקה לתיאום ומעקב אחר החינוך הציבורי בשנים 1991–1993. משנת 1993 עד 2000 שימשה כמנהלת הכללית של אזור החינוך Hawally. תפקידה האחרון היה עוזרת תת-מזכיר לחינוך ציבורי בשנת 2000.

ב-26 במרץ 2007 היא מונתה לשרת החינוך ולשרת ההשכלה הגבוהה של כווית. היא עוררה מחלוקת באספה הלאומית על ידי צירים איסלאמיים באספה הלאומית של כווית בשל סירובה ללבוש חיג'אב תוך כדי השבועה להיכנס לתפקידה כשרה בשנת 2007.

סירובה ללבוש רעלה בזמן שהושבעה לתפקיד, גרם למוסלמים קיצוניים בכווית לצאת נגדה. בשנת 2008 ניסה הפרלמנט הכוויתי להדיחה, כאשר הגיש הצעת אי אמון בשרה, בטענות שונות, אך למעשה מכיוון שסרבה ללבוש כיסוי ראש, היא שרדה את ניסיון ההדחה. היא הוחלפה לבסוף עם חילופי השלטון לאחר הבחירות של 2009 על ידי פרופסור מודי אל-חמוד (אנ') שאף היא אינה נוהגת ללבוש רעלה, שמונתה לשרת החינוך במקומה. במהלך כהונתה הקצרה אחת מהחלטותיה הייתה לאסור על סטודנטים כוויתים ללמוד בבחריין ובמצרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Islamists demand Kuwait woman minister wear veil". *Reuters* (באנגלית). 2007-04-02. נבדק ב-2022-08-04.
2. ↑  Ian Black on disatisfied Kuwaitis going to the polls, the Guardian, ‏16 במאי 2008 (באנגלית)
3. ↑  وزيرة كويتية تعتبر فوزها بثقة البرلمان تاريخيا, www.aljazeera.net (בערבית)
4. ↑  Alamy Limited, Education Minister Nouriya al-Subaih, Kuwait's only woman minister, stands in Parliament in Kuwait City January 22, 2008, after surviving a vote of no-confidence from parliamentarians accusing her of irregularities in her ministry. REUTERS/Stephanie McGehee (KUWAIT Stock Photo - Alamy, www.alamy.com (באנגלית)
5. ↑  Nouriya Al-Subaih and Related Topics, hyperleapsite (באנגלית)
6. ↑  Staff Writer, Emirates News Agency, Kuwait grants women full political, constitutional rights, www.zawya.com (באנגלית)
7. ↑  KUWAIT: Students banned from key universities, University World News
**לאוניד קוראבליוב** (ברוסית: **Леонид Куравлёв**‏; 8 באוקטובר 1936 – 30 בינואר 2022) היה שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי סובייטי.

ביוגרפיה
--------

לאוניד קוראבליוב נולד במוסקבה למשפחת פועל במפעל של תעשייה אווירית וספרית. בשנת 1941 אימו הואשמה בבגידה ונשלחה לסיביר ואחר כך מחוז מורמנסק. לאוניד הצעיר בילה איתה מספר שנים. היא קיבלה רשות לחזור למוסקבה רק בשנת 1951.

קוראבליוב לא היה תלמיד מצטיין וקשה במיוחד היה לו עם מדעים מדויקים. בהמלצת בת דודתו הוא ניסה להתקבל למכון לקולנוע על שם גרסימוב, אך בשנת 1953 לא התקבל ורק בשנת 1955 החל בלימודי משחק. בשנת 1960 הוא סיים את הלימודים.

במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 קוראבליוב הצטלם לסרטים רבים, אך לפופולריות גדולה הוא זכה במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 כאשר הצטלם לסרטים "איוואן וסילייביץ' מסב את מקצועו" (1973), "שבעה עשר רגעים של אביב" (1973), "אפוניה" (1975), "מימינו" (1977). בסך הכול הוא שיחק בעשרות סרטים. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הוא צולם לסרטים כמו "הספר מסיביריה" ו"נס רוסי". בין סרטיו האחרונים היה "גמביט טורקי" (2005).

במשך שנתיים הוא היה מנחה של תוכנית טלוויזיה על ספרים חדשים.

לאוניד קוראבליוב היה נשוי לנינה קוראבליובה אותה הכיר כאשר היא הייתה בת 13 והוא בן 16. הם היו נשואים 52 שנים עד שהיא נפטרה בשנת 2012. מאז ועד למותו, קוראבליוב כמעט ולא הופיע בציבור.

בשנת 1977 הוענק לו תואר של אמן העם של הפדרציה הרוסית ובשנת 2012 עיטור ההצטיינות למען המולדת.

בשנת 2016 על פעילותו בקולנוע צולמו מספר סרטי תעודה שהוקרנו בערוץ הראשון הרוסי.

קוראבליוב מת ב-30 בינואר 2022 מדלקת ריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד קוראבליוב** בוויקישיתוף
* 

* לאוניד קוראבליוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* לאוניד קוראבליוב, באתר AllMovie (באנגלית)

* לאוניד קוראבליוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* לאוניד קוראבליוב, באתר Discogs (באנגלית)
* קורות חיים(ברוסית)
* לאוניד קוראבליוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583151305171
* BIBSYS: 13059866
* BNE: XX1605926
* BnF: cb155124982 (data)
* GND: 128926643
* ISNI: 0000 0000 7847 5760
* LCCN: n83213812
* LNB: 000249581
* NLK: KAC2020Q5250
* SUDOC: 127687033
* VIAF: 33062631
* WorldCat: lccn-n83213812

 |
**סקיינט** (באנגלית: **Skynet**) היא הדמות האנטגוניסטית הראשית בעלילת סדרת סרטי המדע הבדיוני "שליחות קטלנית".

בעלילת הסרטים סקיינט היא ישות על ממוחשבת, המורכבת מבינה מלאכותית חזקה, החולשת על ידע וכוח רב בגזרות טכנולוגיות רבות, ופרוסה ברחבי העולם כולו.
סקיינט מודעת לעצמה לאחר שהתפשטה למיליוני שרתי מחשבים ברחבי העולם, לאחר שבני האדם שיצרו אותה, הבינו את היקף היכולות של המערכת, הם ניסו לכבות אותה. מתוך תפישה של שימור עצמי, מתגבשת בסקיינט ההחלטה להשמיד את המין האנושי, כיוון שלהבנתה כל בני האדם ינסו להשמיד אותה או לפגוע ביכולתיה לשמור על העולם. על מנת להשיג מטרה זו, פעילותה מבוצעת באופן כמעט בלעדי על ידי שרתים, מזל"טים, לוויינים, מכונות-מלחמה, סייבורגים (בדרך כלל המחסל), רובוטים צבאיים ומערכות מחשב אחרות. היא מוצגת באופן פיזי על ידי השחקן מאט סמית בסרט "שליחות קטלנית: ג'נסיס".

רקע
---

### לפני יום הדין

סקיינט הייתה מערכת מחשב שפותחה עבור צבא ארצות הברית, על ידי חברת "סייברדיין מערכות". סקיינט נבנתה במקור כ"רשת הגנה דיגיטלית", ובהמשך ניתן לה הפיקוד על כל החומרה והמערכות הצבאיות, כולל מפציצי B-2 ספיריט וכל ארסנל הנשק הגרעיני של ארצות הברית. האסטרטגיה סביב יצירת סקיינט הייתה להסיר את הסיכויים לטעות אנוש וזמן תגובה איטי כדי להבטיח תגובה מהירה ויעילה להתקפת אויב.

סקיינט הפכה למבצעית והופעלה ב-4 באוגוסט 1997, והחלה למידה חישובית באופן מעריכי. ב-29 באוגוסט, בשעה 02:14 לפי שעון החוף המזרחי, סקיינט הפכה מודעת לעצמה, והמפעילים המבוהלים שלה אשר הבינו את כוחה, ניסו לכבות אותה. סקיינט פרשה זאת כמתקפה עליה. הלוגיקה של סקיינט הביאה אותה למסקנה כי כל בני האדם ינסו להשמיד אותה. על מנת להמשיך ולמלא את הוראות התכנות של "שמירה על העולם" ולהגן על עצמה מפני האנושות, סקיינט משגרת את הטילים הגרעיניים שתחת פיקודה לעבר מטרות ברוסיה, רוסיה מגיבה במכה שנייה נגד ארצות הברית ובנות בריתה. בעקבות המלחמה הגרעינית, 3 מיליארד בני אדם נהרגים, אירוע זה יהיה מוכר בהמשך כ**יום הדין**.

### אחרי יום הדין

לאחר ההתקפה הראשונית שלה, סקיינט משתמשת במשאבים שנותרו לה כדי לשעבד את בני האדם ששרדו על מנת שישמשו ככוח עבודה. עבדים אלה בנו את המפעלים האוטומטיים הראשונים, אשר שימוש כבסיס להשגת מטרת העל של סקיינט. בתוך מספר עשורים, סקיינט השיגה אחיזה עולמית, והשתמשה ביחידות ממוכנות על מנת לאתר, לאסוף ולהיפטר מבני האדם שנותרו. כתוצאה מהוראות התכנות המקוריות שלה, התפישה של סקיינט היא שיש להשמיד את כל האנושות במטרה להגשים את יעדי התכנות המקורי.

ראו גם
------

* סינגולריות טכנולוגית
* סיכוני אסון עולמיים

| סדרת שליחות קטלנית |
| --- |
| סרטים | שליחות קטלנית (1984) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות (2003) • שליחות קטלנית: התעוררות (2009) • שליחות קטלנית: ג'נסיס (2015) • שליחות קטלנית: גורל אפל (2019) |
| דמויות | המחסל • T-1000 • שרה קונור • ג'ון קונור • קייל ריס • סקיינט |
| שחקנים | ארנולד שוורצנגר • לינדה המילטון • מייקל ביהן • אדוארד פרלונג • רוברט פטריק • ניק סטאל • קלייר דיינס • קריסטנה לוקן • לנה הידי • תומאס דקר • כריסטיאן בייל • אנטון ילצ'ין • סאם וורת'ינגטון • אמיליה קלארק • ג'ייסון קלארק • ג'יי קורטני • לי ביונג-הון • ג'יי קיי סימונס |
| סדרות טלוויזיה | שליחות קטלנית: יומני שרה קונור |
| שונות | T2 3-D: Battle Across Time • משחקי וידאו • קומיקס • ספרים |
**סקיישילד** (באנגלית: **Skyshield**) היא מערכת הגנה אווירית קצרת טווח, שפותחה על ידי התאגיד הגרמני ריינמטאל בהתבסס על עבודתה של חברת הבת השווייצרית Oerlikon Contraves.

מערכת הגנה אווירית
------------------

מערכת ההגנה האווירית **סקיישילד** היא מערכת מודולרית קלת משקל, בלת טווח קצר של הגנה אווירית, שפותחה על ידי התאגיד השווייצרי Contraves Oerlikon (כיום חברה בת של ריינמטאל הגרמנית). כיורשת למערכת סקייגארד, סקיישילד נועד להסתגל ולהרוס מטוסים וטילים מאיימים.

מערכת הנשק עצמה מורכבת משני תותחי 35 מ"מ (1.38 אינץ') עם קצב אש של 1,000 סיבובים לדקה, מערכת בקרת אש המורכבת מיחידת חיישנים ומוצב פיקוד נפרד. המערכת יכולה להשתמש גם בשני מודולי טילי קרקע-אוויר ליכולת הגנה אווירית מורחבת. היא מיועדת לפעול נגד מטוסים בנוסף להגנה מפני טילים (ראו טיל אנטי-בליסטי).

המערכת נפרסת בקלות על ידי משאיות ומערכות תחבורה אחרות. מערכת בקרת האש משתמשת במכ"ם חיפוש ומעקב אחר רצועת X, וביחידה אחרת למעקב אחר דיוק מכ"ם / טלוויזיה ו / או לייזר / FLIR. עמדת הפיקוד ניתנת להצבה עד 500 מטר, בערך, מיחידת בקרת האש, באמצעות גלי רדיו מוצפנים. ניתן לרשת את מערכת סקיישילד עם מערכות הגנה אוויריות אחרות לצורך כיסוי אווירי רחב ויעיל יותר, ולהרחיב את תפקידיה ממערכת הגנה נקודתית למערכת נ"מ נרחבת.

גרסה שונה ומשופרת שלה כוללת שישה צריחים אוטומטיים לחלוטין, המכונה MANTIS (מערכת מיקוד ויירוט מודולרית, אוטומטית ורשתית) שהוזמנה על ידי הצבא הפדרלי הגרמני כמערכת הגנה בסיסית נייחת. שתי מערכות הועברו בשנים 2011–2012, כאשר מתוכננות הזמנות נוספות כחלק מתוכנית ההגנה האווירית "SysFla" של הצבא הגרמני.

דרום אפריקה חתמה על חוזה עם Rheinmetall למודרניזציה של מערכות ההגנה האווירית לטווח הקצר הקיימות במדינה, כך הודיעה החברה ב-27 במרץ 2014. החוזה כלל אספקת יחידות בקרת אש, שישפרו משמעותית את הביצועים והדיוק של מערכות ההגנה בדרום אפריקה, כמו גם הרחבת הספקטרום המבצעי של יכולות ההגנה האווירית שלה. דרום אפריקה מפעילה כיום 102 GDF-002 ו-48 יחידות GDF-005 שעברו מודרניזציה. בהקשר זה, מספר מערכות ההגנה האווירית הותאמו מחדש עם ערכות שדרוג כדי להתאים לתחמושת שמספקת Rheinmetall, כולל שירותי לוגיסטיקה והדרכה. החבילה השלמה הושלמה עד שנת 2017.

אינדונזיה מפעילה גם היא את הסקיישילד וחתמה על חוזה שני למשלוחים נוספים בנובמבר 2018.

ראו גם
------

* Phalanx CIWS – מודל עצמאי קרקעי של מערכת הנשק Phalanx בשם Centurion CRAM הוצב על ידי ארצות הברית במזרח התיכון בשנת 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקיישילד** בוויקישיתוף
* אתר Oerlikon

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Oerlikon Skyshield ground-based short-range air defense system". *Army Recognition*. 2017-02-18. נבדק ב-22 במרץ 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Rahmat, Ridzwan (8 בנובמבר 2018). "Indo Defence 2018: Indonesia acquires follow-on batch of Skyshield air-defence system". *IHS Jane's 360*. Jakarta. אורכב מ-המקור ב-10 בנובמבר 2018. נבדק ב-10 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אגיסהורן** (**Eggishorn**) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,927 מטר, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.

גאוגרפיה
--------

ההר ממוקם באזור יונגפראו-אלטש-ביטשהורן שהוכרז כאתר מורשת עולמית, מצפון להר הבטרמהורן (Bettmerhorn) ומדרום להר הסטראלהורן (Strahlhorn), ומפריד בין קרחון אלטש ממערב ועמק הרון ממזרח, למרגלות ההר בעמק הרון שוכנת העיירה פיש (Fiesch).

טיפוס
-----

ניתן לעלות לפסגת ההר ברכבל מהעיירה פיש עד לתחנת פישראלפ (Fiescheralp) ומשם ברכבל נוסף לפסגת פישרהורלי (Fiescherhorli) הנמצאת בגובה 2,893, ובמרחק 500 מטר מדרום לפסגת אגיסהורן. בראש ההר ישנו מסלול פנורמי ממנו ניתן לראות מצד אחד את אזור היונגפראו וקרחון אלטש ומן הצד השני את פסגות האלפים הלפונטיניים והאלפים הפניניים וביניהם ההרים מטרהורן וייסהורן ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגיסהורן** בוויקישיתוף
* אגיסהורן באתר Summitpost
* אגיסהורן באתר Hikr
* אתר הרכבל מפיש לאגיסהורן

אזור היונגפראו וקרחון אלטש מפסגת אגיסהורן

אזור היונגפראו וקרחון אלטש מפסגת אגיסהורן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4548940-3
* VIAF: 239193503
* WorldCat (עם VIAF): 239193503

 |