recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Metal Magic** ("**קסם המטאל**") הוא אלבום האולפן הראשון של להקת המטאל האמריקאית פנטרה. האלבום יצא לאור בשנת 1983 תחת חברת התקליטים העצמאית מטאל מג'יק, אשר שייכת לג'רי אבוט, אביהם של חברי הלהקה ויני פול ודיימבאג דארל, מפיק וכותב שירים בסגנון קאנטרי, אשר תפקד גם כאמרגן הלהקה וגם כמפיק האלבומים העצמאיים שלה, תחת השם "The Elder"/"The Eldn" ("הבכיר"/"המבוגר"). הקלטות האלבום בוצעו באולפני פנטגו, שנמצאים בעיירה פנטגו, בטקסס, ארצות הברית.

אלבומה הראשון של פנטרה הוא בסגנון גלאם מטאל/הארד רוק, וביחד עם שלושת האלבומים הבאים שהוציאו מוכלל האלבום בפי המעריצים ב"תקופת הגלאם" של הלהקה. האלבום עצמו נשמע כמושפע רבות מן הלהקות ואן היילן וקיס. דוגמה טובה לכך ניתן למצוא בפתיחת השיר הראשון באלבום. מעבר לכך שלשמו "Ride My Rocket" יש דמיון רב לשם השיר של הלהקה קיס "Rocket Ride", נגינת הגיטרה של דאיימבג מזכירה בסגנונה את סגנונו המיוחד של גיטריסט העבר של קיס, אייס פרלי. תוקפה של הנחה זו עוד מתחזק בהתחשב בעובדה שלפני צאת האלבום הלהקה ניגנה במועדונים גרסאות כיסוי לשירים של ואן היילן וקיס.

רשימת שירים
-----------

1. "Ride My Rocket" - ‏4:55
2. "I'll Be Alright" - ‏3:13
3. "Tell Me If You Want It" - ‏3:44
4. "Latest Lover" - ‏2:54
5. "Biggest Part Of Me" - ‏4:49
6. "Metal Magic" - ‏4:17
7. "Widowmaker" - ‏3:03
8. "Nothin' On (But The Radio)" – ‏6:27
9. "Sad Lover" - ‏3:27
10. "Rock Out" - ‏5:45

מבצעים
------

* טרנס לי - סולן
* דיימבאג דארל - גיטרה
* ויני פול - תופים
* רקס בראון - גיטרה בס

הערות
-----

* שמותיהם של טרנס לי, רקס בראון, ויני פול ודיימבאג דארל נכתבו בקרדיטים באלבום בתור "טרי גלייז"(Terry Glaze), "רקסס רוקר" (Rexx Rocker), וינס אבוט (Vince Abbott) ודארל אבוט (Darrell Abbott) בהתאמה.
* ממוצע הגילאים של חברי הלהקה בעת שחרור האלבום עמד על 18.5.

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Metal Magic באתר MusicBrainz
* Discogs Metal Magic באתר Discogs
* AllMusic Metal Magic באתר AllMusic

סיקור האלבום באתר Kickedinthface.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 14e76406-39e6-314b-8b1f-1f93857a4aff

 |
לוגו שטייר מאנליכר
**שטייר מאנליכר** הוא יצרן נשק מהעיר שטייר שבאוסטריה. החברה הייתה בעבר חטיבה בקונצרן שטייר דיימלר פוך והפכה לעצמאית בשנת 1990.

היסטוריה
--------

העיר שטייר הייתה מרכז לתעשיית נשק עבור הצבא של האימפריה האוסטרו-הונגרית עוד מהמאה ה-14. ההיסטוריה של חברת שטייר החלה בשנת 1864 על ידי **ג'וזף וורנדל** שייסד את חברת **יוזף ופרנץ וורנדל ושות' לייצור נשק ומנסרה באוברלטן** (גרמנית: Josef und Franz Werndl & Comp. Waffenfabrik und Sägemühle in Oberletten) שמאוחר יותר הפכה ל OEWG **החברה האוסטרית לייצור נשק** (Österreichische Waffenfabriksgesellschaft) תחת שם זה ייצרה החברה את האקדח האוטומטי הראשון בשימוש האימפריה הרוט' שטייר M1907 שמאוחר יותר הפכה לחלק מקונגלומרט שטייר דיימלר פוך תחת השם **שטייר וורקה בע"מ** (Steyr Werke AG). החברה ייצרה את אקדח שטייר M1912, אחד מהדגמים הראשונים והחשובים של האקדח החצי-אוטומטי. החברה גם ייצרה את הרובה שטייר מאנליכר M1895 ושטייר מאנליכר שונהאואר (Mannlicher-Schönauer). במהלך מלחמת העולם הראשונה העסיקה החברה 15,000 עובדים וייצרה 4000 כלי נשק ביום. תום המלחמה הביא להפסקת הייצור במפעל ובשנת 1918 עמדה החברה בפני הליך פירוק, ועל מנת לשרוד החלה לייצר כלי רכב. במהלך מלחמת העולם השנייה חזר המפעל לייצר כלי נשק עבור הצבא הגרמני. במהלך שנות החמישים של המאה העשרים חזר לשימוש ולייצור הרובה **שטייר מאנליכר שונהאואר**

בשנות השבעים של המאה העשרים החלה חברת שטייר לתכנן לייצר כלי נשק חדשניים ובהם רובי הסער שטייר AUG, ובשנת 1999 השיקה את סדרת האקדחים שטייר M.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שטייר (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של שטייר (באנגלית)
* שטייר, ברשת החברתית פייסבוק

* שטייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* שטייר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר חברת שטייר(הקישור אינו פעיל)
* אתר שטייר ארצות הברית(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10198392-X
* VIAF: 128864206
* WorldCat (עם VIAF): 128864206

 |
לוגו יום המלריה
**יום המלריה הבין-לאומי** הוא מועד בין-לאומי המצוין כל שנה ב-25 באפריל, על ידי המדינות החברות בארגון הבריאות העולמי, להעלאת המודעות למלחמה במחלת המלריה. במהלך היום נערכים מפגשים וכנסים לחינוך ולמודעות בנושא, כולל דרכי טיפול ומניעה.

המלריה היא מחלה זיהומית טרופית, המופצת על ידי יתוש האנופלס והפוגעת בכבד ופורצת ממנו לכל הגוף. המלריה היא אחד מגורמי המוות העיקריים בעולם כיום: ב-2009 חלו במלריה 225 מיליון אנשים, וב-2010 מתו ממנה 655,000 חולים. רוב רובם של מקרי המוות ממלריה הם באפריקה שמדרום לסהרה. 

ארגונים שונים ותוכניות בין-לאומיות משלבים יחד עם פעולות למניעת ההדבקות במחלה תוכניות של חינוך והסברה לקהילות המקומיות. הרעיון המרכזי שבבסיס גישה זו הוא כי הכתבת מדיניות התמודדות עם המחלה ומניעתה איננו יעיל ללא שיתוף הקהילות והקניית ידע וכלים לאוכלוסייה. שכן, באמצעות חינוך ניתן ליצור דור חדש של תושבים שיכירו בחשיבות האמצעים למניעת המחלה על מנת ליצור מצב שבו שיעורי התמותה ממלריה באפריקה יקטנו בצורה משמעותית.

יום המלריה הבין-לאומי נקבע על ידי ארגון הבריאות העולמי, בדומה ליום האיידס העולמי, במאי 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום המלריה הבין-לאומי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יום המלריה הבין-לאומי (בגרמנית)
* יום המלריה הבין-לאומי 2015, באתר malaria.com (באנגלית)
* אריאנה מלמד, תלוי איפה מתים, באתר ynet, 28 באפריל 2003
* מערכת וואלה! NEWS‏, טכנולוגיית גרעין תופעל נגד היתושים באפריקה, באתר וואלה!‏, 26 באפריל 2004
* יום המלריה הבין-לאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יום המלריה 2017 בירושלים, באתר eventsoja
2. ↑
**קבוצה אחת בטאלין** הוא השם שניתן למשחק המתוכנן שבין אסטוניה לבין סקוטלנד. המשחק הסתיים כעבור שלוש שניות משריקת הפתיחה, לאחר שהנבחרת האסטונית לא התייצבה למשחק, כתוצאה ממחלוקת על שעת המשחק והשלכותיה. סקוטלנד הניחה כי תקבל ניצחון טכני, אך פיפ"א הקשתה על ההליכים ובסופו של דבר נקבע משחק חוזר במונקו שהסתיים בתיקו מאופס.

רקע
---

במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 1998 שובצו אסטוניה וסקוטלנד בבית ד' עם ארבע נבחרות נוספות: אוסטריה, בלארוס, לטביה ושוודיה. אסטוניה פתחה את הקמפיין עם הפסד בתוצאה 1 - 0 לבלארוס בעוד שסקוטלנד סיימה בתיקו מאופס נגד אוסטריה. במחזור הבא ניצחו שתי הנבחרות, והן הגיעו למשחק ביניהן כאשר נקודה אחת הפרידה ביניהן.

לפני המשחק
----------

סקוטלנד התאמנה באצטדיון קדריורג בלילה שלפני המשחק עם התאורה הזמנית באצטדיון שהייתה לקויה. סקוטלנד מחתה על כך בפיפ"א. לאחר דיון בפיפ"א, הוקדם זמן המשחק מ-18:45 ל-13:00. התאחדות הכדורגל האסטונית לא הייתה מרוצה משעת המשחק שנקבעה, לאור החשש מאובדן הכנסות מזכויות שידור. מנהל צוות הטלוויזיה של אסטוניה אמר כי היה מוכן וערוך לשדר את המשחק אך התאחדות הכדורגל האסטונית סירבה לכך בתוקף.

מהלך המשחק
----------

לפני המשחק שרו האוהדים הסקוטים שיר שטבע את כינויו של המשחק, "קבוצה אחת בטאלין, רק קבוצה אחת". השופט היוגוסלבי מירוסלאב רודמן שרק את שריקת הפתיחה ולאחר נגיעה אחת בכדור שרק את שריקת הסיום. הסקוטים נטשו את המגרש והחלו בהכנות לנסיעה הביתה. האסטונים לעומת זאת הגיעו ערוכים למשחק בשעות אחר הצהריים המאוחרות אך הופתעו לגלות שהמגרש שומם וריק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Scotland await verdict after Estonian farce
מודל בית הכנסת בבית התפוצות
בית הכנסת הגדול של ורשה, הידוע בשם **בית הכנסת טלומצקה** או ה"**טלומצקה סינגוגה**" (בפולנית: **Tlomacka Synagoga**) שכן ברחוב טלומצקה. נחנך בשנת 1878, הוחרב על ידי הנאצים ב-16 במאי 1943.

היסטוריה
--------

בניית בית הכנסת החלה בשנת 1874. המבנה המפואר תוכנן על ידי האדריכל ליאנדרו מרקוני. חזית בית הכנסת פנתה לרחוב הראשי ואף הוצבו סממנים יהודיים בחזית (דוגמת שתי צורות מנורה בצידי השער). באופן לא טיפוסי, בבניית בית כנסת זה נמנעו מלהבליט את אופיו היהודי של המבנה וחזית בית הכנסת הוסתרה בתוך חצר. היכל בית הכנסת הכיל 1,100 מקומות ישיבה.

בבית הכנסת כיהן הרב ד"ר ישראל צילקוב ולצידו דרש ד"ר שמואל אברהם פוזננסקי שהחליף את צילקוב כרב בית הכנסת.

אחריהם כיהן הרב פרופ' משה שור, אשר נאומיו משכו קהל רב לבית הכנסת. כמו כן היווה בית הכנסת מוקד משיכה לחובבי התפילה והחזנות. בבית הכנסת התפללו חזנים מפורסמים דוגמת גרשון סירוטה ומשה קוסביצקי. החזנים לוו במקהלה גדולה של גברים ונערים בניצוחו של דוד אייזנשטדט. כמו בתי-כנסת גדולים אחרים בערים הגדולות של מזרח אירופה ששירתו את עלית הקהילה העשירה והמתבוללת, הסדרים והתפילה היו מודרניים יחסית לסביבה המסורתית של פולין, אך רחוקים מרפורמה אידאולוגית. לא הונהג שום שינוי עקרוני מלבד סדר וכובד ראש, מקהלת גברים, נשיאת דרשה בפולנית ולא ביידיש, ועוגב, שניגן אך ורק בחתונות ולא בתפילות עצמן.

בשנת 1943, בתום דיכוי מרד גטו ורשה, פקד מפקד ה-SS המחוזי יירגן שטרופ לפוצץ את בית הכנסת במופע ראוותני, אשר תמונותיו נשלחו למפקדו היינריך הימלר בברלין כאות וסימן לחיסול החיים היהודיים בוורשה. 

לאחר המלחמה לא הוקם בית הכנסת מחדש. לימים נבנה גורד שחקים באתר שבו עמד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת טלומצקה** בוויקישיתוף
* גלריית תמונות של בית הכנסת
* מאמר - גורד שחקים במקום בית כנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑  ווארשא, הצפירה, 14 באוקטובר 1897
2. ↑  ווארשא, הצפירה, 4 בדצמבר 1899
3. ↑  ורשה, אנציקלופדיה של גלויות, 1953, עמוד 247
4. ↑  מיכאל מאיר, **Judaism Within Modernity: Essays on Jewish History and Religion**, Wayne State University Press, 2001. עמ' 278-280.
5. ↑  "Services in the synagogue were slightly Reform-oriented, to the extent that the Orthodox tradition allowed" וכו'.‏מתוך: **Polin: Studies in Polish Jewry**, כרך 21, עמ' 427.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4407715-4
* VIAF: 248707410
* WorldCat (עם VIAF): 248707410

 |
גנרל **הנס רטיגר** (בגרמנית **Hans Röttiger**;‏ 16 באפריל 1896 – 15 באפריל 1960) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

רטיגר נולד ב-16 באפריל 1896 בהמבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס רטיגר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-45 (לאוונבורג), ונלחם עמו בחזית המזרחית. ב-30 בספטמבר 1915 הועלה לדרגת לוטננט, והועבר לרגימנט הארטילריה ה-20 (לאוונבורג). בשנת 1916 הועבר לחזית המערבית, וביוני 1918 מונה לקצין הארטילריה של קבוצת הארמיות וילהלם, נסיך הכתר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף רטיגר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. רטיגר מילא תפקידים שונים ביחידות ארטילריה וביחידות ממונעות, וב-1 באוקטובר 1931 הועלה לדרגת האופטמן. ב-10 בנובמבר 1938 מונה לקצין מטה ב-OKH, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה

ב-15 באוקטובר 1939 מונה רטיגר לקצין אג"ם הקורפוס ה-6, וב-24 בפברואר 1940 מונה לראש מטה הקורפוס הממונע ה-41, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מקבוצת הפאנצר קלייסט במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 בינואר 1941 הועלה לדרגת אוברסט, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון.

ב-1 בינואר 1942 מונה רטיגר לראש מטה ארמיית הפאנצר הרביעית, וב-26 בינואר קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-28 באפריל 1942 מונה לראש מטה הארמייה הרביעית. ב-16 ביולי 1943 מונה רטיגר לראש מטה קבוצת ארמיות A, וב-24 במרץ 1944 פרש מתפקידו. ב-5 ביוני 1944 מונה רטיגר לראש מטה קבוצת ארמיות C, וב-30 בינואר 1945 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-1 במאי 1945 מונה רטיגר למפקד קבוצת הארמיות, ולמחרת נכנע בראש כוחותיו לבעלות הברית ונלקח בשבי.

### לאחר המלחמה

בשנת 1948 שוחרר רטיגר מהשבי, ובשנת 1950 אובחן כחולה סרטן. בשנת 1956 התגייס רטיגר לבונדסוור, ובשנת 1957 מונה למפקח הכללי הראשון של הבונדסוור. ב-16 באפריל 1960 מת רטיגר בבון, יום לפני יום הולדתו ה-64.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס רטיגר** בוויקישיתוף
* הנס רטיגר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129410977
* ISNI: 0000 0000 2097 7741
* VIAF: 33076168
* WorldCat: viaf-33076168

 |
**בית הכנסת הקר** היה בית כנסת בעיר מינסק שבבלארוס. בית הכנסת נהרס בשנות ה-60 של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

בית הכנסת נבנה, על פי חוקרים שונים, לא יאוחר מהמאה ה-16, והיה בית הכנסת הראשון שנבנה מלבנים במינסק, הוא נבנה כך כדי להגן מהקור העז ששרר בעיר בתקופת החורף (זה מקור שמו "בית הכנסת הקר"). בית הכנסת היה שייך לקהילה היהודית במינסק, אך הוא נסגר עם פריצת מלחמת העולם השנייה בשנות השלושים של המאה העשרים, וחזר ליהודים מיד לאחריה. בית הכנסת היה זה מכבר אחד מבנייני הלבנים העתיקים ביותר בעיר. בשנים 1965–1966 במהלך הריסת מבנים היסטוריים בניין בית הכנסת נהרס כליל. ובמשך זמן מה שוכן בבניין אחד ממאגרי ארכיון המדינה המרכזית של מהפכת אוקטובר.

בשנת 2001 החלה הקמת חניון באתר בית הכנסת. הקהילה היהודית במינסק הציעה לשחזר את בית הכנסת, אך האדריכל הראשי של מינסק החליט להסתפק בשלט הנצחה. בשנת 2018 נתלה שלט מידע עם היסטוריה קצרה של בית הכנסת הקר בשפות בלארוסית ורוסית.

צורת בנייה
----------

הבניין היה מרובע ברובו, ובנוי בסגנון גותי. היו בו קמרונות גותיים וכל המאפיינים של הבניה הגותית המאוחרת.

גלריה
-----

* בית כנסת הקר (1921)בית כנסת הקר (1921)
* בית כנסת הקר (1924)בית כנסת הקר (1924)
* בית כנסת הקר (1928)בית כנסת הקר (1928)
* בית הכנסת הקר (1943)בית הכנסת הקר (1943)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת הקר של מינסק** בוויקישיתוף
* תמונות של בית כנסת הקר, באתר רדזים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אהרון שוסטין, В. Рубінчык. КАТЛЕТЫ & МУХІ (86), Independent Israeli site / אתר ישראלי עצמאי / Независимый израильский сайт / Незалежны iзраiльскi сайт, ‏2018-09-21 (ב־American English)
2. ↑  «Авив», № 1-2, 2002.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם לאתר אינטרנט, ראו המקצוענים (אתר אינטרנט).

**המקצוענים** (באנגלית: **The Professionals**) הייתה סדרת טלוויזיה בריטית משנות ה-70, שגיבוריה הם סוכני ci-5 - סוכנות ביון בדיונית בריטית. הסדרה צולמה ושודרה במשך חמש עונות בשנים 1977 עד 1983. הופקו 57 פרקים בני שעה ששודרו ברשת LWT. עלילת הסדרה מתרכזת בשניים מטובי סוכני המודיעין הבריטי - בודי ודויל ומפעילם ג’ורג’ קאולי.

המשימות שניתנו ליחידה המובחרת היו בעיקר מלחמה בטרוריסטים ובפשעים חמורים.

המפעיל קוולי בחן ובחר בעצמו את צוות הסוכנים. בודי היה צנחן לשעבר ושכיר חרב בעל טמפרמנט חם, לעומתו דויל הגיע ל-MI5 לאחר שירות רגיל במשטרה ואופיו היה סובלני ופתוח לרעיונות חדשים. היחסים בין שני הסוכנים היו לעיתים תכופות מלווים בוויכוחים אך כיוון שהיו המובחרים מכולם, נבחרו לפעול במשימות הקשות ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "המקצוענים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "המקצוענים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: unn20231186928

 |
שמורת הטבע באי וולני
חופמיים באי וולני
**האי וולני** (באנגלית: **Walney Island** או **Isle of Walney**) הוא אי מול חופה המערבי של אנגליה.

וולני הוא האי הגדול ביותר בקבוצת איי פרנס, הן באוכלוסייה והן בגודל, והוא האי האנגלי הגדול ביותר בים האירי.

אוכלוסיית האי מונה 10,651 איש (נכון לשנת 2011).

אטימולוגיה
----------

מקור שם האי ככל הנראה בנורדית עתיקה. הסיומת ey היא סיומת אופיינית לשמות איים. ייתכן כי השם Wal-Ney התפתח מהשם "Vogn-ey", שפירושו "האי של הקטלן".

שמורת הטבע באי וולני
שם קודם המיוחס לאי הוא "הוגנאי" (*haugr -* הר בנורדית עתיקה).

שמורות טבע
----------

בוולני שתי שמורות טבע מוכרזות.

### שמורת וולני הדרומית

השמורה הוכרזה בידי קרן השימור של קומבריה בשנת 1963. השמורה מאכלסת פרטים רבים של חופמאים, בהם שחף צפוני ושחף ימי.

בשמורה מספר שבילים ונקודות תצפית.

### שמורת וולני הצפונית

השמורה מורכבת מדיונות חול, כרי דשא וביצה מלוחה. בשמורה מספר מיני צמחים הנדירים באזור, ביניהם הלבורין ירוק פרחים, סחלב קורלרוט ושבטבט חורפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האי וולני** בוויקישיתוף
* נתונים סטטיסטיים של האי וולני

הערות שוליים
------------

1. ↑  האי וולני, באתר cumbria.gov.uk
2. ↑  WALNEY ISLAND HISTORY באתר האי
3. ↑  NATURAL WALNEY ISLAND, walney-island.com
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר מרטין.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בהר בארץ פאלמר שבאנטארקטיקה, עם הערך "הר מרטין (ארץ שארקו)", העוסק בהר אחר באותו שם בארץ שארקו שבאנטארקטיקה; ועם הערך הר מרטין (ארץ אואטס) - הר בארץ אואטס שבאנטארקטיקה.

**הר מרטין** (באנגלית: **Mount Martin**) הוא הר בחוף המזרחי של ארץ פאלמר, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,360 מטרים מעל פני הים; הר מרטין הוא ההר ה-1,835 בגובהו באנטארקטיקה.

מדרונותיו הדרום-מזרחיים של ההר הם מצוקי סלע בולטים, חשופים מקרח.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר ממוקם בשולי האזור שנחקר על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בשנת 1936.

ההר צולם מהאוויר בשנת 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, ובשנת 1947 ההר צולם מהאוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בפיקודו של פין רון.

ההר מופה על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, אשר, בשילוב עם הסקר האנטארקטי הבריטי ערכו סקרים על הקרקע לצורך מיפוי ההר.

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי פין רון.

רון קרא להר על שם מהנדס האלקטרוניקה אורוויל מרטין (Orville Martin), אשר סייע בתכנון ובהשגת ציוד הרדיו הנדרש למשלחתו של רון.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר מרטין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מרטין באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר מרטין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר מרטין באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* מפת אזור הר מרטין

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. 1 2  [ מידע על גובה ההר
פירוש נוסף ערך זה עוסק באתלט ישראלי. אם התכוונתם לקצין צה"ל בעל עיטור הגבורה, ראו שלמה ניצני.

**שלמה ניצני** (נולד בשנת 1943), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל 6 פעמים ברציפות (1966-1961) בריצת 400 מטר ושיאן ישראל בריצה זו במשך 13 שנים. האתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-48 שניות. מדורג במקום העשירי בישראל בכל הזמנים (2018).

ביוגרפיה
--------

### אלוף ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1961 זכה ניצני לראשונה בקריירה הספורטיבית שלו במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.2 שניות.

### שיאן ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט בסוף יוני 1962 זכה ניצני במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 48.5 שניות והגן על תוארו ובמדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.5 שניות.

באוניברסיאדה שנערכה בפורטו אלגרה, שבברזיל בתחילת ספטמבר 1963 סיים ניצני במקום רביעי בשלב המוקדמות בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.7 שניות ולא העפיל לריצת הגמר. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסאו פאולו שבברזיל הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא ישראלי חדש של 47.9 שניות שיפור לשיא הישראלי של עמוס גלעד (48.1 שניות) ובכך היה לאתלט הישראלי הראשון שרץ ריצה זו מתחת ל-48 שניות.

במסגרת תחרויות האתלטיקה של כינוס הפועל ה-8 שנערכו באצטדיון רמת גן בתחילת מאי 1966 זכה ניצני במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 48.7 שניות.

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1966 זכה ניצני בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.3 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 48.7 שניות, לפני אילן שזיפי (50.6 שניות) ועודד ברמן (51.7 שניות).

בתחרות שנערכה באל פאסו שבטקסס ארצות הברית ב-24 במרץ 1967 זכה ניצני במדליית זהב בריצת 400 מטר (במהלך ריצת 440 יארד) בהשוואת שיאו הישראלי בן ה-10 חודשים של עמוס גרודז'ינובסקי (47.6 שניות).

שיאים אישים
-----------

* ריצת 200 מטר: 22.0 שניות (1966)
* ריצת 400 מטר: 47.6 שניות (1967) **שיא ישראל בעבר**

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  א. פז, ניצני 400 -48.5, מעריב, 1 ביולי 1962
2. ↑  הישג לסידרנסקי בפורטו-אלגרה, דבר, 9 בספטמבר 1963
3. ↑  ניצני 47.9 ש' ב-400, מעריב, 15 בספטמבר 1963
4. ↑  ביום השני לתחרויות האתלטיקה, דבר, 4 במאי 1966
5. ↑  יעקב פתאל, שופרו שני שיאי נוער באתלטיקה קלה, דבר, 30 ביוני 1966
6. ↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
7. ↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
**גופרית שש פלואורידית** (**SF6**) הוא גז לא אורגני, חסר צבע וריח, בלתי דליק, בעל תכונות חממה ומבודד חשמלי חזק ביותר. הגז אינו מופיע באופן טבעי אלא מופק כולו בתהליכים כימיים. למולקולת הגז גאומטריה מולקולרית מתומנת המורכבת משישה אטומי פלואור המחוברים לאטום גופרית בודד במרכז. הגז אינו מסיס במים. צפיפות הגז בגובה פני הים 6.12 גרם לליטר - כמעט פי 6 מצפיפות האוויר.

סינתוז ותגובות
--------------

ניתן להכין **SF6** על ידי חשיפה של S8 ל-F2. זוהי גם השיטה בה נקטו מגלי הגז, אנרי מואסאן ופול לבו, ב-1901. בשיטה זו נוצרות גם מולקולות גופרית-פלואור מסוגים אחרים, אך אלו מורחקות על ידי חימום התערובת עד לדיספרופורציונציה של S2F10, ושטיפת התוצרים עם נתרן הידרוקסידי להרחקת מולקולות SF4 .
דרך נוספת להפקת הגז עושה שימוש בברום. בדרך זו ניתן להפיק **SF6** ממולקולות SF4 ו-CoF3 בטמפרטורות נמוכות (כ-100°C) בתהליך:

(2CoF3 + SF4 + (Br2) → SF6 + 2CoF2 + (Br2
SF6 כמעט שאינו מגיב כימית, בשל הפרעה סטרית של אטום הגופרית.

יישומים
-------

בכל שנה מיוצרים מעל 10,000 טון **SF6**, מהם כ-8,000 טון משמשים למשימות בידוד חשמלי בתעשיית החשמל. שימושים נוספים הם כגז אינרטי ביציקות מגנזיום וכמילוי לחלונות זכוכית כפולה.

### תווך דיאלקטרי

SF6 משמש בתעשיית החשמל כתווך דיאלקטרי גזי עבור מפסקי זרם במתח גבוה, מיתוג ומכשירים חשמליים אחרים. **SF6** בלחץ 5–6 בר משמש כמבודד במסדרים חשמליים מבודדי גז (GIS) ומאפשר הקטנה משמעותית של גודל הציוד, עקב ההתנגדות הגבוהה יחסית לזו של מבודדים אחרים (אוויר, חנקן, שמן).
ציוד חשמלי מבודד גז עמיד יותר להשפעות זיהום ואקלים, וכן אמין יותר בפעולה ארוכת הטווח בשל סביבת ההפעלה המבוקרת שלו. חשיפה לקשת חשמלית אמנם מפרקת את מולקולות ה-**SF6**, אך רוב מוצרי הפירוק נוטים ליצור מחדש במהירות את ה-**SF6** בתהליך של "ריפוי עצמי". יחד עם זאת, תוצר לוואי של התגובה בעת קשת חשמלית הוא S2F10, גז רעיל מאוד, עם רעילות דומה לפוסגן.

בגז נעשה שימוש גם לבידוד באספקת מתח גבוה של מאיצי החלקיקים, כגון במחולל ואן-דה-גראף ופלטרון, וכן במיקרוסקופ אלקטרונים במתח גבוה.

### שימוש רפואי

**SF6** משמש כטמפונדה או למילוי בתוך העין לאחר ניתוח של תיקון היפרדות רשתית או מחלות אחרות של העין. בניתוח כריתת הג'ל (אנ'), ניתוח שבו כורתים ושואבים החוצה את הג'ל הטבעי של העין, משמש גז ה-SF6 כחומר מילוי המוזרק לתוך חלל העין כדי לתת לעין להתרפא ובכדי לשמור על המבנה הטבעי של העין. הגז נספג ומסולק לאחר כמספר שבועות ובמקום הגז מייצר הגוף נוזל משלו.

**SF6** משמש גם כחומר ניגוד לאולטרה סאונד לצורך הדמיה של כלי דם. מיקרו-בועיות של הגז בתוך נוזל מוזרקות לדם ובכך מבליטות את כלי הדם לאולטרה סאונד. טכניקה זו משמשת בעיקר לזיהוי כלי דם בגידולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גופרית שש פלואורידית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548504405171
* GND: 4180408-9
* LCCN: sh85130381

 |
מבריח איילים
**מבריח איילים** (ביפנית: **鹿威し**, מבוטא שִישִי-אוֹדוֹשִי) הוא מנגנון להרחקת חיות מגידולים חקלאיים שמקורו ביפן.

המכשיר, שמופעל בכוח מים, עשוי גליל מאורך וסגור בצידו האחד, עשוי בדרך כלל חזרן, המקובע על ציר כך שמרכז הכובד שלו מרוחק מעט מהציר לכיוון צידו הסגור. הקצה הסגור של הגליל מונח על אבן.

כאשר מוזרמים מים אל פתח הגליל, הם מצטברים בו וההצטברות משנה את מקום מרכז הכובד של הגליל. כאשר מרכז הכובד עולה מעל הציר, נוטה הגליל לכיוון הפתח והמים שהצטברו בו נשפכים ממנו, והגליל נופל חזרה למצבו המקורי, בהשמעת נקישה חזקה על האבן. רעש הנקישה הפתאומי מבריח את בעלי החיים.

במקור, שימש המתקן להברחת חיות, אך בהמשך אומץ כאלמנט משרה אווירה נפוץ בגנים יפניים, בשל חזותו הדקורטיבית ומחזור הרעשים השונים שהוא מפיק - צליל זרימת מים חלשה, צליל מים נשפכים בעוז, ונקישה.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| (מולטימדיה) | 

|  |
| --- |
| **הקלטה של צלילי מבריח איילים**
צלילי מבריח איילים  
 |

 |
| לעזרה בהפעלת הקבצים |

ראו גם
------

* דחליל
* נדנדה מאוזנת
* סויקינקוצו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבריח איילים** בוויקישיתוף
שרטוט סכמתי של פעולת ברומטר כספית
**ברומטר** הוא מכשיר מדידה המודד את הלחץ האטמוספירי.

ברומטר (בעברית: מד לחץ) כספית סטנדרטי מורכב מגליל זכוכית באורך של כ־76 ס"מ, שבצידו האחד הוא סגור ובסיסו מוביל למכל כספית פתוח. כשהלחץ האטמוספירי גבוה הוא מפעיל כוח כלפי מטה על הכספית במכל הפתוח וגורם לכספית בגליל להגיע לנקודה גבוהה יותר. בצורה דומה, כשהלחץ האטמוספירי נמוך, עולה מפלס הכספית במכל ומפלס הכספית בגליל יורד.

ברומטר הכספית הראשון הומצא בשנת 1643 על ידי אוונגליסטה טוריצ'לי, תלמידו של גלילאו גליליי.

טוריצ'לי ניסה ליצור מכשיר המודד את לחץ האוויר על ידי יצירת ריק (ואקום) מושלם. הוא הצליח ליצור את הריק בגליל מלא כספית, והבחין כי מפלס הנוזל בגליל משתנה מעט בכל יום. טוריצ'לי הסיק כי שינוי זה נגרם כתוצאה משינוי הלחץ באטמוספירה.

על ידי סימון שנתות על גבי הגליל, ניתן למדוד את הלחץ האטמוספירי ביחידות של מילימטר כספית (או אינץ' כספית בארצות הברית). 1 אטמוספירה שווה בערך ל־760 מ"מ כספית. מרבית הברומטרים מודדים בטווח שבין 710 לבין 790 מ"מ כספית (28–31 אינץ' כספית).

אנרואיד
-------

 ערך מורחב – **מד גובה**  

**אנרואיד**  הוא מכשיר לקביעת גובה על ידי תרגום לחץ האוויר ליחידות מטריות, האנרואיד מותקן במטוסים ויש צורך לכייל אותו לפני כל טיסה.

רמת הדיוק של האנרואיד היא מטרים בודדים, חיסרון נוסף של האנרואיד הוא שהגובה שמתקבל הוא הגובה מפני הים ולא הגובה מפני הקרקע. השימוש באנרואיד במהלך הטיסה משמש כיום לנוחות הנוסעים בטיסות אזרחיות, כאשר הצוות שמטיס את המטוס משתמש במכשירים מדויקים יותר. **ברומטר אנרואידי**, משתמש בקופסת מתכת קטנה וגמישה הנקראת "תא אנרואידי". קופסה זו נאטמת לאחר שמוצא ממנה חלק מהאוויר, וכתוצאה מכך שינויים קלים בלחץ האטמוספירי גורמים לה להתרחב או להתכווץ. שינויים בצורת התא האנרואידי מפעילים מנגנון מכני המציג את רמת הלחץ האטמוספירי על פני הברומטר.

ברומטר משמש לרוב לחיזוי מזג אוויר – לחץ אטמוספירי גבוה מראה על מזג אוויר נוח, ולחץ נמוך על מזג אוויר סוער.

ראו גם
------

* מנומטר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ברומטר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ברומטר** |

* ברומטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000302071
* NDL: 00565691
* NKC: ph348279

 |
**שלמה נורוק** (20 באוקטובר 1904 - 7 במאי 1955) היה בנקאי ישראלי, שייסד את בנק "נורוק אידלזק" שבשנות ה-90 של המאה ה-20 התמזג עם בנק מזרחי טפחות.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1904 בעיר קורשן שבליטא. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל.
בשנת 1925 ייסד את המשרד הראשון בארץ לניהול בתים של משקיעי נד"לן מחוץ לארץ יחד עם חברו ושותפו אבא אידלזק. ב-1934 פתחו השניים את "בנק נורוק-אידלזק בע"מ". הסניף הראשון של הבנק שכן ברחוב הרצל פינת לילנבלום שבתל אביב והוא משמש כיום כמוזיאון הרצלילנבלום לבנקאות ונוסטלגיה תל אביב. המבנה סומן כאתר מורשת בהיותו בנין בן 102 שנים אחד משישים וששה בתיה הראשונים של אחוזת בית. שמו של הבנק שונה בהמשך ל"בנק שרון לבנין ומסחר בע"מ".

ב-1938 ייסד עם חיים טוב את חברת הביטוח "נור-טוב", אך פעילותה הופסקה עקב מלחמת העולם השנייה.
ב-1947 יסד את שכונת גבעת חולון מבין השכונות הראשונות בחולון.

נורוק היה חבר בתנועה הרוויזיוניסטית, ושימש כציר לקונגרס הרוויזיוניסטי בווינה ב-1934.
כמו כן היה פעיל ציבורית כחבר המועצה הארצית של הציונים הכללים בישראל, חבר בלשכת הבונים החופשים וחבר ועד בית היתומים והיתומות בתל אביב.

נורוק נפטר ב-7 מאי 1955 בתל אביב, והותיר אחריו אשה, רחל לבית יודייקין, ושני ילדים. נורוק נקבר בבית העלמין קריית שאול.

בנק נורוק אידלזק
----------------

 ערך מורחב – **בנק מזרחי טפחות#לאחר\_קום\_המדינה**  

סניף בנק נורוק אידלזק בצד ימין ברחוב הרצל בתל אביב
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "שלמה נורוק" אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו כרך ד (1965), עמוד 1998

הערות שוליים
------------

1. ↑  קישור חיצוני
2. ↑  שלמה נורוק באתר GRAVEZ
השפך של הנהר, ממבט על לכיוון צפון-מזרח
מחסם הגאות של הנהר האל. המחסום ממוקם במפגש הנהר האל עם נהר ההאמבר.
נהר ה**האמבר** (באנגלית: **Humber**) הוא למעשה לשון ים הממוקמת בחופה הצפון מזרחי של אנגליה שבממלכה המאוחדת.

מקור השם
--------

מקור השם של הנהר בתקופה האנגלו סקסית ומופיע בכתבי התקופה בצורה זו או בצורה הלטינית: *Humbri*. ככל הנראה משמעות המילה "נהר" בקלטית.

ג'פרי ממונמות' מציין בספרו "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" כי הנהר נקרא על שם המלך האגדי האמבר ההוני אשר ניסה לפלוש לאנגליה והוטבע בנהר.

גאוגרפיה
--------

ראשיתה של לשון הים בטרנט פולז שבסמוך לפלאקספליט, במפגש הנהר אוז, והנהר טרנט. ההאמבר מהווה את הגבול בין אזור מזרח רידינג שביורקשייר שבגדתו הצפונית של ההאמבר לבין אזור צפון לינקולנשייר וצפון מזרח לינקולנשייר.

במהלכה נפגש ההאמבר עם תעלת מארק וייטון שבגדתו הצפונית ועם נהר אנקהולם בגדתו הדרומית. ההאמבר נשפך אל הים הצפוני בין קלית'ורפס שבלינקולנשייר בין ראש ספרן.

גשר האמבר החוצה את הנהר היה בעבר הגשר התלוי הגדול בעולם. כיום הגשר הוא הרביעי בגודלו בעולם.

היסטוריה
--------

בתקופת עידן הקרח היה ההאמבר נהר מים מתוקים שזרם בין המישורים המהווים כיום את הים הצפוני. בתקופה האנגלו-סקסונית, היווה ההאמבר את הגבול בין ממלכת נורת'מבריה מצפון לבין ממלכות אנגליה מדרום. מקור השם "נורת'מבריה" הוא בשמו של הנהר - צפונית לנהר ההאמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האמבר** בוויקישיתוף
* האמבר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531194605171
* GND: 4543961-8
* LCCN: sh85062919
* VIAF: 315149415
* WorldCat (עם VIAF): 315149415

 |
**סורת קורייש** (ערבית: **سورة قريش**), בתעתיק מדויק: סורת קֻרַיְש, היא סורה מספר 106 בקוראן. סורה קצרה זו מונה ארבעה פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הורדה סורה זו אחרי סורת א-תין ולפני סורת אל-קארעה.

הסורה מדרבנת את בני שבט קורייש, שבטו של מוחמד אשר שלט במכה, לעבוד את אללה (המכונה בסורה בתואר "ריבון הבית הזה"), אשר הגן עליהם, למען עתידם שלהם.

הסורה מהווה צמד, יחד עם סורת אל-פיל הקודמת לה, בהזכירן לבני שבט קורייש את הטובות אותן הרעיף עליהם אללה. נאמר כי בעותק הקוראן של אובי אבן כעב (أبي بن كعب بن قيس), אחד ממלוויו של מוחמד ומחבריה הנכבדים של הקהילה המוסלמית של אותם הימים, נכתבו השתיים יחדיו כסורה יחידה. הכעבה הייתה מרכזית בחיי השבט, שכן היוותה מוקד משיכה לצליינים אשר גרר בעקבותיו מסחר ויוקרה. סורת אל-פיל מתארת כיצד הציל אללה את הכעבה מהרס, ואילו סורת קורייש מתארת את אללה כאדון הכעבה, וככזה דוחקת בבני שבט קורייש לעבוד אותו על מנת להגן עליהן במסעות שלהם, בנוסף לדברים נוספים.

הסורה מתייחסת לשני מסעות אשר נהג שבט קורייש לבצע בעונת הקיץ ובעונת החורף. על אף שלא הוזכר בפסוקים של הסורה שמסעות אלה נגעו למסחר, ויש פרשנים הסבורים כי המשפט "מסע החורף והקיץ" דווקא מתייחסים לעלייה לרגל לאבן השחורה של הפגאנים הערבים. עם זאת, היה חשוב לפרשני הדת לרומם את מעמדו של שבט קורייש בקרב הערבים עוד לפני הופעת האסלאם. בהתאם לאגדה, הוענקו לשבט קוריש כתבי זכויות מסחריות בלעדיות מצד שלטנות פרס ושלטונות ביזנטיון בשטחים אשר נשלטו על ידיהם. כדי לבסס את האגדה נטען שמסע הקיץ היה מופנה לתימן (אשר הייתה תחת שלטון פרסי) ואילו מסע החורף הופנה לסוריה (אשר הייתה תחת שלטון ביזנטי). מצד אחד רצתה האליטה הקורישית בתקופה המוסלמית לשמור על הזכויות הכלכליות של שבט קוריש כאשר טענה שזכויות אלה הוענקו לשבט עוד לפני האסלאם. מצד שני, הצגת שבט קורייש כיישות פוליטית עוד לפני האסלאם באה לחזק את השלטון המוסלמי באותה תקופה שהשתייך לשבט קורייש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורת קורייש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", **הקוראן**, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552.
2. ↑  פרשני הקוראן סבורים כי זוהי התייחסות לכעבה במכה. ראו למשל את תפסיר אבן עבאס לאיה שלוש.
3. ↑  ראו חדית' מפי בן דודו של מוחמד עבדאללה אבן עבאס המובאת בתפסיר אבן-כאת'ר כאן.
4. ↑  הזן אל-ח'טיב אל-שרביני (מת 1570), אל-סראג' אלמניר, בירות: דאר אחיאא אל-תראת' אלערבי, 2004, כרך 8, ע' 435
5. ↑  ראו למשל את הפירושים של תפסיר אל-ג'לאלין ותפסיר אבן עבאס לאיה 2 כאן ופה בהתאמה.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת:**סורת אל-פיל** | **הקוראן** | הסורה הבאה:**סורת אל-מאעון** |
| **סורה 106** |
| 1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31
32
33
34
35
36
37
38
39
40
41
42
43
44
45
46
47
48
49
50
51
52
53
54
55
56
57
58
59
60
61
62
63
64
65
66
67
68
69
70
71
72
73
74
75
76
77
78
79
80
81
82
83
84
85
86
87
88
89
90
91
92
93
94
95
96
97
98
99
100
101
102
103
104
105
106
107
108
109
110
111
112
113
114 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: kureys-suresi
* VIAF: 151163510114710930906
* WorldCat (עם VIAF): 151163510114710930906

 |
הדגל האולימפי, מסמלי התנועה האולימפית
**האמנה האולימפית** היא מקבץ של חוקים והנחיות המגדירים את עקרונות היסוד עבור ארגון המשחקים האולימפיים וניהול התנועה האולימפית.

היסטוריה
--------

האמנה פורסמה לראשונה בשנת 1908, בשם "מדריך לוועד האולימפי הבינלאומי" (Annuaire du Comité International Olympique), אם כי חלק מן הכללים נכתבו על ידי פייר דה קוברטן עוד בשנת 1898. היא ידועה בשמה הנוכחי משנת 1978, והעדכון האחרון שלה פורסם ביוני 2019.

מטרה
----

בעיקרו של דבר, ישנן שלוש מטרות מרכזיות לאמנה האולימפית, כפי שמפורט בחלק המבוא של האמנה: 

1. לקבוע את עקרונות וערכי היסוד של האולימפיזם (Olympism)
2. להוות את הבסיס החוקי של הוועד האולימפי הבינלאומי
3. להגדיר את הזכויות והחובות של שלושת הגופים המרכזיים של התנועה האולימפית:
	* הוועד האולימפי הבינלאומי
	* פדרציות הספורט הבינלאומיות
	* הוועדים האולימפיים הלאומיים

תוכן האמנה
----------

האמנה האולימפית מורכבת מ-6 פרקים ומ-61 סעיפים. 

הפרק הראשון מגדיר את התנועה האולימפית ואת התפקיד והמשימה של הוועד האולימפי הבינלאומי. בפרט, בסעיף 2 נקבע כי על הוועד האולימפי לשמור על ההגינות בספורט, לעודד השתתפות בספורט ולוודא שהמשחקים האולימפיים יתקיימו כל תקופה קבועה. 
בנוסף, הפרק מגדיר את היחסים בין הוועד האולימפי הבינלאומי, הוועדים האולימפיים הלאומיים, והפדרציות הבינלאומיות. 
כמו כן מפורטים בפרק הסמלים הרשמיים של התנועה האולימפית. 

בפרק השני מתוארים החוקים וההנחיות של הוועד האולימפי הבינלאומי הנוגעים לחברי הוועד וניהולו, בפרק השלישי מתוארים החוקים עבור הפדרציות הבינלאומיות, ובפרק הרביעי – עבור הוועדים האולימפיים הלאומיים. 

הפרק החמישי נוגע לחוקים של המשחקים האולימפיים. בין השאר, הוא מכיל את הנהלים עבור בחירת העיר המארחת ועבור הוועדה המארגנת של המשחקים, וקובע אילו ענפי ספורט נכללים במשחקים האולימפיים.

הפרק האחרון מכיל עונשים וסנקציות במקרה של הפרת כללי האמנה או הפרת כללי הקוד של הסוכנות העולמית נגד סמים בספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

האמנה האולימפית (אנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   עמוד 9
שער הדפוס הראשון של "מבקש אמונה" בדפוס בית היתומים דיסקין, ירושלים 1944
**מבקש אמונה** הוא חיבורו של הרב אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים. הספר עוסק בענייני אמונה, ביטחון, פרישות ותפילה. מהדורת הספר הראשונה נדפסה בדפוס בית היתומים דיסקין, ירושלים בשנת ה'תש"ד ומאז נדפס בלמעלה מעשר מהדורות נוספות. 

שמו של הספר לקוח מספר ירמיה, פרק ה', פסוק א': ""שׁוֹטְטוּ בְּחוּצוֹת יְרוּשָׁלִַם, וּרְאוּ-נָא וּדְעוּ וּבַקְשׁוּ בִרְחוֹבוֹתֶיהָ, אִם-תִּמְצְאוּ אִישׁ, אִם-יֵשׁ עֹשֶׂה מִשְׁפָּט **מְבַקֵּשׁ אֱמוּנָה** וְאֶסְלַח לָהּ."

תוכן הספר
---------

הספר כולל קיצור של ספר שומר אמונים העוסק בענייני ביטחון ואמונה, בהשגחה פרטית ובעניית אמן. בנוסף לכך נכללים בו נושאים כמו אהבה לקדוש ברוך הוא וקבלת עול מלכות שמים. זהו ספרו היחידי של הרב ראטה הפונה ליהודים שאמונתם באלוהים חיים נחלשה, כלומר מי שביטחונם אינו תלוי רק באלוהים[דרוש מקור].

מהדורות
-------

* ירושלים: דפוס בית היתומים דיסקין, ה'תש"ד
* ניו יורק: אליהו הכהן שטיינבערגער, ה'תש"ט, 1949
* ירושלים ה'תשל"ב, 1972
* ירושלים: א. שטיינבערגער, ה'תשמ"ה, 1985 (הנ"ל, גם בתוך "שלשה ספרים נפתחים")
* ירושלים: א. שטיינבערגער, ה'תש"נ, 1990 (הנ"ל, גם בתוך "שלשה ספרים נפתחים")
* ירושלים ה'תשנ"ה, 1995
* ירושלים ה'תשס"ג, 2003

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן ראטה, **מבקש אמונה**, מהדורת דפוס דיסקין, ה'תש"ד, באתר היברובוקס

| חבורת שומרי אמונים ושושלתה |
| --- |
| רבני ואדמו"רי השושלת | **אהרן ראטה** • אברהם חיים ראטה • אברהם יצחק קאהן • דוד קאהן • שמואל יעקב קאהן • ישראל חיים קאהן • יוסף יואל קאהן • משה קאהן |  |
| שושלת חסידויות | **חבורת שומר אמונים** • חסידות שומרי אמונים • חסידות נחלת אהרן • חסידות מבקשי אמונה • חסידות תולדות אברהם יצחק • חסידות תולדות אהרן |
| ספרי חסידות | **שומר אמונים** • נועם הלבבות • שולחן הטהור • טהרת הקודש • מבקש אמונה • מצותיך שעשועי • דברי אמונה |
**אנטונינוס מפלקנטיה** היה נוסע נוצרי שביקר בארץ ישראל בשנת 570, וכתב מידע מפורט אודות המקומות אותם פקד. לעיתים הוא מכונה "אנטונינוס המרטיר", אך דבר זה הוא תוצר של בלבול בינו לבין אנטונינוס הקדוש, הקדוש המגן של העיר פיאצ'נצה. עוד הוא מכונה לעיתים בכינוי "אנונימוס מפיאצ'נצה" או "האלמוני מפיאצ'נצה".

אנטונינוס עלה לרגל בשליחות הכנסייה ובסיוריו עבר לא רק בקברי קדושים נוצרים ואתרים מקודשים לנצרות אלא סייר במקומות רבים. כאדם מאמין חיפש אנטונינוס בכתבי הקודש אחרי רמזים שינחו אותו למקום הנכון. הוא הראשון שסיפר שפלגיה הקדושה (אנ') קבורה על הר הזיתים, במקום הידוע היום בשם קבר חולדה.

חשיבות כתביו של אנטונינוס מפלקנטיה היא בכך שהוא האחרון שתיאר את ארץ הקודש ואת אתריה לפני שהערבים כבשו את הארץ בתחילת המאה ה-7. בין היתר הוא ביקר בירושלים, בנצרת, בבית עברה בקאנה ובחופה הצפוני של הכנרת.
אנטונינוס מספר על יישוב יהודי בנצרת. הוא מציין את יופיין של הנשים היהודיות בנצרת וגם את החמלה שרוחשים הנוצרים ליהודים, וזאת בניגוד ליהודים שבלבם "אין חמלה על הנוצרים". הוא מציין את שקמונה הסמוכה לחיפה "כעיר של יהודים" ומספר שעל הקברים במערת המכפלה משתטח "המון לאין-מספר מכל הארץ של היהודים".
בנוסף, הוא תיאר את מנהגי הפולחן בכנסיית הקבר ובבזיליקה שעל הר ציון, אך למרות תיאוריו המפורטים, מכילים כתביו טעויות גסות וסיפורי מעשיות.

ההתייחסות ההיסטורית הראשונה לרומח הקדוש נעשתה על ידי אנטונינוס מפלקנטיה. כאשר תיאר את המקומות הקדושים בירושלים, כתב, כי הוא ראה בבזיליקה של הר ציון את "עטרת הקוצים שבה אדוננו הוכתר ואת החנית שבה הוא נפגע בצדו".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטונינוס מפלקנטיה** בוויקישיתוף
* אודות תיאורי מסע, באנציקלופדיה קתוליקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורה לימור, קבר פלגיה: חטא, חרטה וישועה בהר הזיתים, **קתדרה** 118 (תשסו), 2006, עמ' 20
2. ↑  מיכאל איש-שלום, **מסעי נוצרים לארץ־ישראל**, עמ' 65–66, 219–220.
3. ↑  האנציקלופדיה הקתולית: "הרומח הקדוש" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257591705171
* GND: 132666928
* ISNI: 0000 0004 4935 6841
* NTA: 072799455
* RERO: 02-A021964925
* SELIBR: 269880
* VIAF: 250835633
* WorldCat: viaf-311424045

 |
**סזר אוזטורק** (בטורקית: **Sezer Öztürk**; נולד ב-3 בנובמבר 1985 בוולברט שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.

קריירת מועדונים
---------------

אוזטורק נולד בוולברט שבגרמניה המערבית ושיחק במחלקות הנוער של טורקגוצ'ו ולברט, SSVg ולברט, TVD ולברט ורוט-וייס אסן. בשנת 1995 הגיע למחלקת הנוער של באייר לברקוזן מהבונדסליגה, ובין השנים 2004–2005 ערך שבע הופעות ליגה במדי הקבוצה, כולן כמחליף. בעונת 2005/2006 הוא הושאל למשך עונה אחת למחזיקת הגביע הבלגי חרמינל בירסחוט על-מנת לצבור דקות משחק. בחודש ינואר 2006 עבר אוזטורק לנירנברג, גם היא מהבונדסליגה.

בסוף עונת 2005/2006 עבר אוזטורק למניסהספור מליגת העל הטורקית. לקראת החצי השני של עונת 2009/2010 הוא עבר לאסקישהירספור מליגת העל הטורקית, במדיה חתם על חוזה לשתי עונות וחצי.

בחלון ההעברות של קיץ 2011 חתם אוזטורק על חוזה לארבע עונות לאלופת הליגה בעונת 2010/2011 פנרבחצ'ה.

בקיץ 2013 עבר אוזטורק לבשיקטש, גם היא מליגת העל הטורקית. באוקטובר 2013 לאחר משחק ידידות הוא היה מעורב בקטטה עם איברהים טוראמן שגרמה לעזיבת טורמאן מהקבוצה. אוזטורק לא זכה לדקות משחק במדי הקבוצה ובעונת 2014/2015 הוא הושאל לאיסטנבול בשאקשהיר, ובהמשך הושאל לאסקישהירספור. בשנת 2015 הוא נופה מסגל בשיקטש והתבקש למצוא קבוצה חדשה, ולבסוף פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2010 זומן אוזטורק לסגל נבחרת טורקיה לקראת משחק ידידות נגד נבחרת ארצות הברית, אך לא זכה לדקות משחק במדי הנבחרת.

חשדות ברצח
----------

ב-19 בספטמבר 2021 אוזטורק רצח לכאורה באקדחו אדם אחד ופצע ארבעה בשל ויכוח הנוגע להסדרי תנועה בשילה, איסטנבול, טורקיה. לפי הדיווח, אוזטורק וחברו ניסו לחצות כביש שהיה חסום על-ידי עוברי אורח. במקום התפתח ויכוח, ותוך זמן קצר התפתחה קטטה במהלכה שלף אוזטורק את אקדחו וירה בעוברי האורח, ולבסוף ברח מהזירה. האירוע צולם על-ידי מצלמות של טלפונים ניידים ועל-ידי מצלמות אבטחה, הוא נתפס רק ב-27 בנובמבר בניסיון לעבור את הגבול בצורה לא חוקית.

תארים
-----

פנרבחצ'ה
* הגביע הטורקי (2): 2011/2012, 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סזר אוזטורק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Öztürk, Sezer באתר Kicker (בגרמנית)
2. ↑  Başakşehir'den 3 bomba birden! באתר Haber Turk, ‏ 1 בספטמבר 2014 (בטורקית)
3. ↑  Sezer Öztürk İstanbul Başakşehir ile anlaştı באתר Radikal, ‏ 1 בספטמבר 2014 (בטורקית)
**אנטונין פוץ'** (בצ'כית: **Antonín Puč**‏; 16 במאי 1907 – 18 באפריל 1988) היה כדורגלן צ'כוסלובקי ששיחק בעמדת הקיצוני ימני/חלוץ בנבחרת צ'כוסלובקיה, והוא מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים עם 34 שערים.

קריירת משחק
-----------

פוץ' כנער עבר בקריירה שלו דרך הקבוצות צ'צ'י סמיחוב ו-SK סמיחוב לפני שהגיע ב-1925 לקבוצה בה היה בשיאו, סלביה פראג. במהלך תקופתו בסלביה הוא כבש 112 שערים וזכה עימה ב-8 תוארי אליפות ובגביע מיטרופה של 1938. הוא הגיע לשם בגיל 18 ומייד תפס את מקומו בהרכב הקבוע. בעונתו הראשונה בקבוצה כבש 16 שערים ובעונות של 1927 ו-1928/29 היה גם למלך השערים של הליגה הצ'כוסלובקית כשבכל אחת מהן כבש 13 שערים. עם חתימתו של וולסטימיל קופצקי לקבוצה בשנת 1932 נאלץ פוץ' לעבור לשחק באגף השמאלי דבר שהיה עלול לפגוע בכמות הכיבושים שלו, אך עם זאת הצליח לכבוש 17 שערים בעונת 1933/34. עקב צירופם של כמה שחקנים צעירים לקבוצה מעמדו של פוץ' ירד והוא לא היה לשחקן הרכב קבוע, דבר שהוביל אותו לעזוב את הקבוצה בקיץ 1938 לויקטוריה ז'יז'קוב. הוא שיחק שם במשך שתי עונות בהן כבש 11 שערים ב-20 משחקים לפני שחזר לשחק במועדון בו התחיל את הקריירה המקצועית שלו SK סמיחוב בראשית שנות הארבעים.

#### נבחרת צ'כוסלובקיה

פוץ' ערך בנבחרת צ'כוסלובקיה 60 הופעות בהן כבש 34 שערים בין השנים 1926–1938. במונדיאל 1934 כבש שני שערים, אחד בשמינית הגמר נגד רומניה והשני בגמר נגד איטליה שהעלה ליתרון את נבחרתו, אך בסופו של דבר איטליה ניצחה 2–1 בהארכה. הוא שיחק עבור הנבחרת גם במונדיאל 1938. לאחר סיום הקריירה בנבחרת צ'כוסלובקיה שיחק פוץ' בנבחרת בוהמיה ומורביה במשך שנה אחת.

תארים
-----

סלביה פראג
* אליפות צ'כוסלובקיה (8): 1925, 1928/29, 1929/30, 1930/31, 1932/33, 1933/34, 1934/35, 1936/37
* גביע בוהמיה (6): 1926, 1927, 1928, 1930, 1932, 1935
* גביע מיטרופה: 1938

נבחרת צ'כוסלובקיה
* סגנית מונדיאל 1934

אישיים
* מלך השערים של הליגה הצ'כוסלובקית (2): 1927, 1928/29
* מלך השערים של נבחרת צ'כוסלובקיה בכל הזמנים (עם 34 שערים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטונין פוץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת צ'כוסלובקיה – מונדיאל 1934 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 פלניצ'קה • 
2 ז'נישק • 
3 צ'טיז'וקי • 
4 קושטיאלק • 
5 צ'מבאל • 
6 קרצ'יל • 
7 יונק • 
8 סבובודה • 
9 סובוטקה • 
10 ניידלי • 
11 פוץ' • 
12 פטזל •
13 בורגר • 
14 דאוצ'יק •
15 בוצ'ק •
16 קופצקי •
17 שימפרסקי •
18 סרבק •
19 שטרץ •
20 וודיצ'קה •
21 סילני •
22 קולוצ'וי •
מאמן: פטרו | צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |
**בן-גוריון** הוא סרט טלוויזיה ישראלי של צחי גראד וגיל לבנברג משנת 1997 על פי תסריט של אסי דיין. הסרט מתרחש כולו בנמל התעופה בן-גוריון. הוא נוצר עבור חברת קשת בערוץ 2, במסגרת סדרת הסרטים "סיפורים קצרים על אהבה" שהפיק חגי לוי.

עלילה
-----

עלילת הסרט מחולקת לחמישה סיפורים אשר קורים במקביל. כל הסיפורים מתרחשים בלילה אחד ארוך במיוחד, בנמל התעופה בן-גוריון. עם ההתקרבות לסיומו, העלילות השונות נפגשות יחדיו. העלילה הראשונה, היא של שמעון (אליעד נחום), ילד בעל כוחות על-טבעיים, אשר משתמש בהם כדי לקרוא מחשבות, לפתוח דלתות ולקשור קצוות רופפים. בתור קוסם חובב, הילד שמעון בדרכו לסיבוב הופעות עולמי. בחיפוש אחר קלף משחק שאבד לו, הוא משוטט ברחבי הטרמינל. בזמן זה הוריו המודאגים (רמי פורטיס ורונית אלקבץ) מחפשים אחריו. העלילה השנייה, היא של דיילת צעירה (סמדר קלצ'ינסקי), אשר מנסה לשים קץ למערכת יחסים רעילה עם טייס שחצן ומבוגר. לבסוף הדיילת נוטשת אותו, ומקיימת רומן עם לא אחר מאשר בנו. העלילה השלישית, היא של נוסע נאה אך חשדן, אשר חוצה בשקט את הטרמינל. הנוסע נושא בליבו סוד, שנחשף במהלך הסרט. העלילה הרביעית, היא של זוג מבוגר ועייף (ישראל גוריון ונירה רבינוביץ') שחוזר מטיול באירופה. השניים מודאגים מכך ששכחו לקנות נעלי ריצה לנכדם. במהלך העלילה הילד שמעון פוגש בהם, והם עולים יחד על מסוע המזוודות. העלילה החמישית היא של מוזיקאי, בן לאב ערבי־ישראלי ואם יהודייה. במהלך הבידוק הביטחוני, הסלקטורית בוחנת את חפציו. כשמגיעה לקופסת עץ נעולה, המוזיקאי מסרב לפתוח אותה. לדבריו היא ניתנה לו על ידי סבו, ועליו לפתוח אותה רק כשימצא את בחירת לבו. איש הביטחון שנוכח בחדר מתעקש על פתיחת הקופסה, ולאחר סיום הבידוק מציע המוזיקאי נישואין לסלקטורית, היא מסכימה והשניים מתנים אהבה.

שחקנים
------

* אליעד נחום - שמעון, ילד בעל סגולות טלפתיות
* רמי פורטיס - אביו של הילד
* רונית אלקבץ - אמו של הילד
* ישראל גוריון - סבא שחוזר מטיול באירופה
* נירה רבינוביץ' - סבתא שחוזרת מטיול באירופה
* אסי דיין - קברניט המנהל רומן עם דיילת
* סמדר קילצ'ינסקי - דיילת המקיימת רומן עם הטייס
* טינקרבל - דיילת
* מוחמד בכרי - הערבי
* ריטה שוקרון - אשתו של הערבי
* חני פירסטנברג - נערה בשדה התעופה
* איילת מנחמי - גרושה שמחכה בטרמינל
* ליאת גליק - בודקת ביטחונית
* רע גלובוס- הנכד של הסבא והסבתא שחוזרים מחו"ל

הסרט היה הסרט הראשון בו השתתף רמי פורטיס.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בן-גוריון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בן-גוריון", באתר אידיבי
* "בן-גוריון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "בן-גוריון", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ענת זנגר, "תסתכלו מי אתם": על הּפָנים והאירוע האתי בתמונה הקולנועית (עמ' 33-38), באתר מכאן, כתב־עת לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית כרך יג', מכון והמחלקה לספרות עברית, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ‏אוקטובר 2013 ,תשע"ד (בעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסיפור של פורטיס - פרק 14: איבדנו פתאום את הדרך לכאן - KZradio רדיו הקצה, באתר KZradio רדיו הקצה, ‏3 במרץ 2021
**ג'אנפרנקו רנאטו אספחו רייס** (בספרדית: **Gianfranco Renato Espejo Reyes**;‏ 4 במרץ 1988 – 4 ביוני 2011) היה כדורגלן פרואני ששיחק בעמדת הקשר בנבחרת פרו ובמועדונים מליגת העל הפרואנית.

קריירת מועדונים
---------------

בשנת 2006 החל אספחו לשחק בקבוצה הבוגרת של ספורטינג קריסטל מליגת העל הפרואנית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 24 הופעות ליגה והבקיע שני שערים. לקראת עונת 2009 עבר אספחו לחואן אאוריץ', גם היא מליגת העל הפרואנית, וערך במועדון 57 הופעות ליגה בשתי עונות.

בחודש ינואר 2011 חזר אספחו לספורטינג קריסטל, ועד למותו ערך שש הופעות ליגה במועדון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-22 באוגוסט 2007 ערך אספחו את הופעתו היחידה בנבחרת פרו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות.

מותו
----

ב-4 ביוני 2011 נהרג אספחו בתאונת דרכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Conozca los fichajes de los equipos peruanos para la temporada 2011 באתר RPP, ‏ 4 בינואר 2011 (בספרדית)
2. ↑  Joven futbolista de Cristal falleció en accidente de tránsito en Tumbes באתר El Comercio, ‏ 5 ביוני 2011 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'אנפרנקו אספחו"**.
**יוזף גאוכל** (בגרמנית: **Josef "Jupp" Gauchel**;‏ 11 בספטמבר 1916 – 21 במרץ 1963) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

גאוכל נולד ב-11 בספטמבר 1916 בקובלנץ שבגרמניה, שם גם נפטר. לאורך כל הקריירה שיחק במועדון טוס נוינדורף מעיר הולדתו עימה זכה פעמיים ב-1943 ו-1944 באליפות אזור גיוליגה מוסלאנד, שנוצרה לאחר פירוק אליפות גאוליגה מיטלריין ב-1941.

במדים הלאומיים כבש 13 שערים ב-16 הופעות עבור הנבחרת הגרמנית. גאוכל עזר לה להעפיל למונדיאל 1938 כשהוא כובש צמד במוקדמות נגד אסטוניה בניצחון 1–4. בטורניר עצמו כבש בשמינית הגמר נגד שווייץ בתיקו 1–1, ובמשחק החוזר הם הפסידו להם וגרמניה סיימה את דרכה בטורניר.

גאוכל נפטר ב-21 במרץ 1963 כתוצאה מהתקף לב. בסמוך לאצטדיון אוברוורת', אצטדיונה של טוס נוינדורף איתה היה מזוהה, יש רחוב על שמו לזכר אחד השחקנים הטובים ביותר של המועדון והעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119282136X
* VIAF: 69507033
* WorldCat (עם VIAF): 69507033

 |