recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ענפי פרי ליצ'י
ה**ליצ'י** (שם מדעי: *Litchi chinensis*; בסינית: **荔枝**) הוא עץ פרי טרופי, הגדל במקור בדרום סין. זהו עץ ירוק עד בגודל בינוני, המגיע לגובה של 15 - 20 מטר. ניצני עליו הם תחילה אדמדמים ולבסוף מתפתחים לעלים ירוקים באורך 15 - 25 ס"מ. פרחי הליצ'י הם קטנים בצבע לבן-ירקרק או לבן-צהבהב. הפרי, בקוטר של כ-3 ס"מ. הוא לבן, בשרני ומתוק, בעל קליפה מחוספסת בגוון אדום, שאינה אכילה אך ניתנת להסרה בקלות. הליצ'י עתיר בוויטמין C, בזרחן ובוויטמינים מקבוצת B. אורך גלעין הליצ'י הוא 2 ס"מ וקוטרו 1 - 1.5 ס"מ. גלעין הליצ'י רעיל במידת-מה. הליצ'י מבשיל בין יולי לאוקטובר, כ-100 ימים לאחר הפריחה.
ליצ'י גדל למכביר בדרום סין, ארץ מוצאו, וכמו כן, בדרום-מזרח אסיה ובהודו, בדרום יפן, ולאחרונה גם בפלורידה, בהוואי ובמזרח אוסטרליה.

האקלים הדרוש לגידול הליצ'י הוא טרופי-חם, כפורי-חורף מועטים ולא מתחת למינוס 4 מעלות צלזיוס, קיץ חם, גשמים ולחות. מצע הגדילה הטוב ביותר הוא אדמה מעט חומצית ועשירה בחומר אורגני.

ליצ'י במזרח הרחוק
-----------------

ליצ'י נמכר טרי בשווקים סיניים ובקופסאות שימורים לאורך כל השנה. הקליפה האדומה של הליצ'י מקבלת צבע חום כהה בהקפאה, אך הטעם לא משתנה.

בהודו אכילה מרובה של פרי בוסר של עץ הליצ'י על בטן ריקה גרמה למוות של ילדים רבים, שסבלו מתת תזונה, בשל רעלן MCPG שיש בפרי.

ליצ'י בישראל
------------

בסין מצויים מאות זני ליצ'י, ולעומת זאת בישראל, מגדלים רק ליצ'י מאוריציאני, שמוצאו מהאי מאוריציוס, וליצ'י פלורידאני, שמוצאו מפלורידה בדרום ארצות הברית. שני הזנים דומים מאוד. לאחרונה מייבאים שתלנים פרטיים זני ליצ'י נוספים, ובהם גם כאלה העולים בטיבם על שני זני הגידול הראשיים. אך עדיין לא שוחררו זנים נוספים לגידול מסחרי.

אף על פי שמוצא העץ הוא אולי מאזורים טרופיים, ניתן לגדלו גם בתנאי הארץ, שהם תנאים סוב-טרופיים. עצים ראשונים ניטעו בארץ כבר בשנות השלושים של המאה העשרים. חלקות התצפית הראשונות ניטעו בראשית שנות השישים, והחל מסוף שנות השבעים הוחל בארץ בנטיעה נרחבת למדי של ליצ'י, ומאז הוא מצוי בשפע בשווקים. רוב מטעי הליצ'י מצויים באזור החוף, אך גם בבקעת הירדן, בדרום רמת הגולן, בעמק הירדן ובאזורים חמים נוספים.

עופות התוכי הירוק, הדררה, שהתפשטו מאוד בארץ בשנים האחרונות, מסבים ליבול הליצ'י נזקים רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליצ'י** בוויקישיתוף
* ליצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ליצ'י, באתר ITIS (באנגלית)

* ליצ'י, באתר NCBI (באנגלית)

* ליצ'י, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* ליצ'י, באתר Tropicos (באנגלית)

* ליצ'י, באתר GBIF (באנגלית)

* ליצ'י, באתר The Plant List (באנגלית)

* ליצ'י, באתר IPNI (באנגלית)
* פירות לאקלים חמים: ליצ'י (באנגלית)
* עובדות על פרי הליצ'י (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אלן באריל, ניו יורק טיימס, עשורים של תעלומה קטלנית נפתרו: ליצ'י גרם למות מאות ילדים בהודו מדי שנה, באתר הארץ, 5 בפברואר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531501805171
* BnF: cb122600210 (data)
* GND: 4272617-7
* LCCN: sh85077479

 |
**לוי יצחק הירושלמי** (29 בינואר 1927 – 26 באפריל 2007) היה עיתונאי ישראלי, יושב-ראש האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל.

ביוגרפיה
--------

ראש המפד"ל, זבולון המר ולוי יצחק הירושלמי במסיבת עיתונאים בבית סוקולוב בתל אביב, דצמבר 1975
לוי יצחק הירושלמי נולד בירושלים בשם **יצחק נחום לוי**, דור שביעי בארץ ישראל, בנם של הרב יעקב לייב לוי ושיינה לבית הורוביץ, בתו של הרב יוסף גרשון הורוביץ, ראש ישיבת מאה שערים ורב שכונת מאה שערים ומראשי המזרחי בארץ. אבותיו, ר' יעקב יהודה לייב לעווי (לוי) משלשין (Ślesin) ור' מנחם מנדל משקלוב, היו מראשי היישוב היהודי בעיר. הוא גדל בשכונה החרדית מאה שערים, כשהייתה בעלת אופי דתי לאומי. סבו, רב השכונה וראש הישיבה המרכזית בה, הסמיכו לרבנות. אך כעבור זמן יצא בשאלה ועזב את החברה החרדית. בתחילה הצטרף לתנועת ברית החשמונאים הקשורה לבית"ר, ואחר כך לנוער העובד ולארגון "ההגנה".

בשירותו במלחמת העצמאות כתב ב"דבר ירושלים". בשנת 1950 החל לכתוב בעיתון "הדור", שהיה עיתון ערב בבעלות מפא"י, וכיהן כמזכיר מערכת העיתון. בשלב מאוחר יותר נהיה דובר מפא"י. ב-1956 שימש כמזכירו של פנחס לבון בעת שהלה כיהן כמזכ"ל ההסתדרות, זאת בתקופת הפרשה. היה עורך הדו-שבועון "מן היסוד". בשנות השישים הצטרף לעיתון "מעריב", ובו כתב מאות מאמרים במשך שנים רבות. בשנת 1985 מונה לסגן עורך "מעריב", תפקיד שבו כיהן עד לשנת 1991. עמד שנים מספר בראש האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל. בשנותיו האחרונות כתב באתר האינטרנט "פוליטינט".

ב-2006 קיבל את אות יקיר תל אביב.

לוי יצחק הירושלמי, 1984
היה נשוי לאלישבע, ולהם שני בנים, אבי ועמי ובת בשם אורנה. במשך שנים התגורר בבית מגורי העיתונאים – בניין מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב שבו התגוררו כמה עיתונאים מרכזיים, ובהם יוסף לפיד ויגאל לב.

ספריו
-----

* **לפתחו של בור: סיפורי ירושלים** (צייר: משה בן שאול), תל אביב: אור, תשכ"ט 1969. (סיפורים קצרים)
* **הכיפה השלטת**, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1997. (על החברה החרדית והדתית בישראל)
* **רוחות במרתף: תסכית**[דרוש מקור]

בעריכתו:

* **יובל החמישים הסוכנות היהודית לארץ ישראל**: תרפ"ט–תשל"ט, ציריך 1929 – ירושלים 1979, ירושלים: הסוכנות היהודית לארץ ישראל, 1979. (אלבום)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוי יצחק הירושלמי** בוויקישיתוף
* רשימת הפרסומים של לוי יצחק הירושלמי, בקטלוג הספרייה הלאומית
* רשימת המאמרים של לוי יצחק הירושלמי באתר רמב"י
* דוד תדהר (עורך), "לוי יצחק הירושלמי (לוי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5682
* מרדכי נאור, הירושלמי התל-אביבי, באתר העין השביעית, 18 באפריל 2012
* לוי יצחק הירושלמי, כתבות באתר פוליטינט(הקישור אינו פעיל)
* אסף כרמל, מת סגן עורך "מעריב" לשעבר, העיתונאי לוי יצחק הירושלמי, באתר הארץ, 27 באפריל 2007
* דניאל בלוך, לוי יצחק הירושלמי, בבלוג "נ.ב."
* אורי דרומי, החייל הנאמן של העיתונות הכתובה, באתר הארץ, 9 במאי 2007 (נקרולוג)

מפרי עטו (מבחר):

* ה"חדר" בירושלים, דבר, 1 באוגוסט 1952
* כך נפתחו ה"שערים".. מעריב, 23 בדצמבר 1966

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו רקע: שמואל שי, סיפורי החברה הסגורה, דבר, 28 במרץ 1969 (כולל תצלום דיוקנו); וכן ביקורות: גבריאל ברטל, עימות של עולמות, דבר, 18 באפריל 1969; מרדכי אבישי, בין החומות – מקרוב ומבפנים: סיפורי ירושלים של לוי יצחק הירושלמי, מעריב, 25 באפריל 1969.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311484005171
* BnF: cb15555044k (data)
* ISNI: 0000 0000 6661 9421
* LCCN: no92011838
* VIAF: 37231039
* WorldCat: lccn-no92011838

 |
**דרמה קומית** או **קומדיה דרמטית** היא סגנון קולנועי וטלוויזיוני המשלב קומדיה ודרמה בכמות שווה או כמעט שווה.

היסטוריה
--------

### תיאטרון

באופן מסורתי הייתה הפרדה בתיאטרון בין קומדיה לטרגדיה. הסוגה הגבילה את המחזה וקבעה מראש האם סיום הסיפור יהיה חיובי או שלילי. המושג "דרמה" שימש לתיאור כל פעולה במחזה. בתחילת המאה ה-17 החל המושג "דרמה" לתאר מחזות יותר ריאליסטים, והמושג "קומדיה" תיאר מחזות שמטרתם להצחיק לאו דווקא כאלו שהסתיימו באופן חיובי. המושגים הם סובייקטיביים מאוד והקווים ביניהם מטשטשים פעמיים רבות, כפי שניתן לראות ביצירותיהם של אנטון צ'כוב וג'ורג' ברנרד שו.

### ימיה הראשונים של הטלוויזיה

בניגוד לתיאטרון שבו הגבולות בין קומדיה לדרמה הטשטשו, בטלוויזיה נוצרה הפרדה מוחלטת בין הדרמה לקומדיה. קומדיות שמרו על אווירה קלילה ולא שילבו תוכן "רציני". בשנות ה-60 אימצה תעשיית הטלוויזיה את הפורמט הטלוויזיוני של אולפני יוניברסל: קומדיות בנות חצי שעה (תוכנית בת 22 דקות ו-8 דקות פרסומות) ודרמות בנות שעה (תוכנית של 42–45 דקות והשאר פרסומות). הקומדיות היו בעיקרן קומדיות מצבים (סיטקומים) קומדיות משפחתיות. תוכניות אלה הוקלטו מול קהל חי באולפן, או שהוסף להן צחוק מוקלט באופן מלאכותי. בתקופה קצרה, בסביבות שנת 1969, הופיעו כמה תוכניות שניסו לשלב בין דרמה לקומדיה. תוכניות אלה נקראה "קומדיות דרמה". תוכניות אלו השפיעו על קומדיות כמו מ.א.ש שניסו לשלב בין הדרמה לקומדיה. השפעה זו הגיעה גם אל הסיטקומים הקלאסיים שהחלו לעסוק מדי פעם בנושאים רציניים כמו: הצלצול הגואל, חופשי על הבר, משפחת קוסבי, הנסיך המדליק מבל אייר, קרובים רחוקים מאוד, פרייז'ר, אריזה משפחתית, חברים, מלך השכונה, כולם אוהבים את ריימונד, חוקי המשחק, סקראבס, איך פגשתי את אמא, glee.

המצב כיום
---------

יש להפריד בין שני תתי-סוגים:

* **דרמה קומית:** סדרות אלה הן דרמות בנות שעה כאשר ישנן אלמנט קומי חזק במהלך כל הסדרה. הדוגמאות הבולטות ביותר הן שתי דרמות בית משפט קומיות: אלי מקביל ובוסטון ליגל. תוכניות אלה מציגות נושאים רציניים שבהם דנים עורכי הדין בבית משפט כגון: רצח, אונס, גירושין. אך הוא מתייחס לנושאים אלה פעמים רבות בצורה קומית ומציג מערכות יחסים אישיות קומיות בבסיסן. בין התוכניות שנופלות להגדרה זו: בנות גילמור, סטודיו 60, עקרות בית נואשות, באפי ציידת הערפדים, האנטומיה של גריי, בלשים בלילה, מונק. לסוג הזה שייך גם הסרט "שירלי ולנטיין".
* **קומדיה דרמטית:** סדרות אלה הן קומדיות בנות חצי שעה כאשר העלילה היא דרמטית בבסיסה ומבוססת פחות על מצבים קומים. סדרות אלה אינן מצולמות בדרך כלל בפורמט מרובה מצלמות כמו סיטקומים סטנדרטים ואינם כוללים צחוק מוקלט. סדרות כאלה כוללת בין השאר את: הפמליה, סקרבס, קוראים לי ארל, העשב של השכן, רוק 30, בוג'ק הורסמן, המקום הטוב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דרמה קומית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דרמה קומית** |
**יהונתן יסעור** (נולד ב-14 באפריל 1948) הוא פוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש עיריית הרצליה מינואר 2013 עד נובמבר 2013.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בקיבוץ מענית שבשרון, ובשנת 1983 עבר להתגורר בהרצליה בשכונת "הרצליה הירוקה".

שירת בחיל האוויר הישראלי, עבד בתפקידי ניהול במפעלי הטקסטיל "סברינה", והיה שותף בעסק משפחתי. בעל תעודה במינהל עסקים מ"המכון לפריון העבודה והייצור" והשתלמויות מקצועיות נוספות.

בשנת 1998 נבחר למועצת עיריית הרצליה, ברשימה "הרצליה שלנו" בראשותה של יעל גרמן, שנבחרה לראש העירייה, ובמשך 14 שנים היה ממלא מקום וסגן ראש עיריית הרצליה. טיפל בנושאי ספורט, איכות הסביבה, נגישות, הגיל השלישי, תחבורה ובטיחות בדרכים, מסחר, מתנ"סים ועוד.

כסגן ראש עיריית הרצליה הוביל את פורום הסגנים לראשי ערים בארץ וקיבל על פעילות זו תעודת הוקרה.

בינואר 2013 נבחר על ידי מועצת העירייה לראש עיריית הרצליה, כמחליפה של יעל גרמן, שהתפטרה לקראת הבחירות לכנסת ה-19. ליסעור נותרה פחות משנה לשמש כראש עירייה, עד לבחירות לרשות המקומית ב-22 באוקטובר 2013. יסעור עמד בראש הסיעה העצמאית בתמיכת מרצ "הרצליה שלנו" והתמודד מטעמה לראשות העיר. הוא קיבל כ-22% מקולות הבוחרים ולא עלה לסיבוב השני.

פעל להכנסת התקן הישראלי המחודש והמורחב לבנייה ירוקה ת"י 5281 שנכנס לתוקף בשנת 2014, הקים את הפורום לעסקים ירוקים הראשון מסוגו בארץ שמטרתו להפחית את פליטת המזהמים.

יסעור הוא אב לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהונתן יסעור, ברשת החברתית פייסבוק
* יהונתן יסעור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יהונתן יסעור נבחר ברוב קולות לראש עיריית הרצליה, אתר עיריית הרצליה, 2013
* היורש של גרמן: יהונתן יסעור יהיה ראש עיריית הרצליה, באתר nrg‏, 9 בינואר 2013
* שרון יונתן, פוליטיקה לתושבי הרצליה יש משבוע הבא ראש עירייה חדש: יהונתן יסעור, אתר local הרצליה, 3 בינואר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* דותן לוי, הרצליה: מ-2014 כל בניין שיבנה בעיר יחויב בתקן בנייה ירוקה, באתר כלכליסט, 20 במאי 2013
2. ↑  פורום עסקים ירוק ראשון בהרצליה

| ראשי מועצת ועיריית הרצליה |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אברהם הירש | שמעון זאב לוין | בן ציון מיכאלי | פסח יפהר | נתן רוזנטל | משולם לנגרמן  (ועדה קרואה) | יוסף נבו | אלי לנדאו | יעל גרמן | יהונתן יסעור | משה פדלון |
| מ-1937 | מ-1938 | מ-1943 | מ-1959 | מ-1966 | מ-1967 | מ-1969 | מ-1983 | מ-1998 | 2013 | מ-2013 |

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפלגה. אם התכוונתם לחברת מזון, ראו תוצרת מזון ישראלית.

**תמ"י** (**תנועת מסורת ישראל**) הייתה מפלגה סקטוריאלית שפנתה לקהל יעד עדתי מזרחי-דתי, פעלה בשנות השמונים ובמרכז מצעה עמד רעיון שוויון ההזדמנויות.

היסטוריה
--------

המפלגה הוקמה ב-1981 על ידי שר הדתות מטעם המפד"ל אהרן אבוחצירא, אשר, לאחר שזוכה מתביעה שהוגשה נגדו, הודיע בסוף הכנסת התשיעית על כוונתו לרוץ בנפרד מהמפד"ל בבחירות לכנסת העשירית, וזאת עקב יחסים עכורים בינו ובין מנהיג המפד"ל יוסף בורג. אל הרשימה החדשה הצטרף בן-ציון רובין, שהיה אף הוא חבר כנסת מטעם המפד"ל. המפלגה הפכה להפתעה הגדולה של הבחירות כשקיבלה שלושה מנדטים והכניסה נוסף על אבוחצירא, גם את רובין, ואת אהרן אוזן, שהיה בעבר חבר כנסת מטעם מפא"י בכנסת השישית, מזכיר תנועת המושבים ושר החקלאות בממשלת רבין הראשונה. לאחר הבחירות, קיבל אבוחצירא את תיק הקליטה ואת תיק העבודה והרווחה.

ב-1982 התפטר אבוחצירא מהממשלה לאחר שבית משפט הרשיעו בקשירת קשר לביצוע פשע, הפרת אמונים, קבלת דבר במרמה ועוד. הוא הוחלף על ידי מספר 2 בתנועה, אהרן אוזן. בבחירות לכנסת האחת עשרה הצליחה המפלגה להכניס רק את אהרן אבוחצירא לכנסת, בגלל ריצתה במקביל למפלגת ש"ס, שהייתה בעלת אופי מזרחי חרדי, אשר קיבלה ארבעה מנדטים.

מפלגת תמ"י הביאה לחיים הפוליטיים את המזכיר הכללי שלה בנימין בן אליעזר, שלימים היה לשר ביטחון בממשלת אריאל שרון ולזמן מה יושב ראש מפלגת העבודה. דוברת תמ"י הייתה הפעילה לזכויות המזרחיים בישראל, ויקי שירן, שטבעה את הסיסמה "בקומה זקופה". בשנת 1988 התמזגה תמ"י אל תוך הליכוד ואבוחצירא היה לחבר כנסת מטעמה.

נציגי המפלגה בכנסת
------------------

**הכנסת העשירית (1981)**   

3 מנדטים: אהרן אבוחצירא, אהרן אוזן, בן-ציון רובין

**הכנסת ה-11 (1984)**   

מנדט אחד: אהרן אבוחצירא   

**הכנסת ה-12 (1988) במסגרת הליכוד**   

מנדט אחד: אהרן אבוחצירא   

**מועמדי המפלגה לכנסת ה-13 (1992) במסגרת הליכוד**   

אהרן אבוחצירא

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב-29 באוגוסט 1988 הצטרף אהרן אבוחצירא לליכוד, וסיעת תמ"י חדלה להתקיים כעצמאית, אך המשיכה להתקיים כמפלגה בתוך מפלגה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418165205171
* VIAF: 83156674880633580950
* WorldCat (עם VIAF): 83156674880633580950

 |
**שחף הרינג אמריקאי** (שם מדעי: ***Larus smithsonianus***) הוא מין עוף ממשפחת השחפיים. מין זה קרוב מאוד למין שחף צפוני ובעבר היה תת-מין שלו. שניהם מכונים יחד כ"שחפי הרינג", עקב מזונם העיקרי - דגי הרינג.

זהו מין שחף גדול באורך 60–66 סנטימטר בזכרים ו-53–62 סנטימטר בנקבות, ומוטת כנפיו מגיעה לאורך 120–155 ס"מ. המשקל מגיע ל-1,500–1,650 גרם בזכרים ו-600–900 גרם בנקבות. צבע השחף בהיר עם כנפיים אפורות בהירות והקצוות שחורים, וכך גם הזנב. המקור צהוב בהיר. השחפים הצעירים הם בעלי גוונים חומים משורטטים עד לבגרותם.

השחף חי לאורך צפונה של אמריקה הצפונית בין אלסקה עד הימות הגדולות ומגיע דרומה לקנדה ולארצות הברית ממיין עד צפון קרוליינה. כמה פרטים תועים הגיעו גם למרכז אמריקה או אפילו למערב אירופה, שאינה חלק מתפוצתו הטבעית. השחף חי לחופי ימים, מפרצים, ביצות מלחה, שפכי נהרות, ביצות ואיים שונים. הוא מצוי גם בשדות ובמזבלות, שם הוא מחפש מזון בלהקה. השחף מקנן על הקרקע ובונה קן עגלגל בו מטיל 3 ביצים.

השחף הזה הואאוכל-כול. ניזון מדגים, לרבות דגי הקופצים ליבשה כמו טרוטנית, מלהקות סרדיניים, קווצי עור, סרטנים, גוזלים ואפרוחים, חרקים, נבלות וכל דבר אכיל שהשאירו בני האדם. 

בעבר שחף זה היה מצוי בסיכון עקב שדידת ביצים, אך לאחר שהצייד והאיסוף נאסרו, הוא יצא מכלל סיכון. עם זאת בכמה אזורים נרשמה ירידה בכמותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף צפוני אמריקני** בוויקישיתוף
* שחף צפוני אמריקני, באתר ITIS (באנגלית)
* שחף צפוני אמריקני, באתר NCBI (באנגלית)
* שחף צפוני אמריקני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שחף צפוני אמריקני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף צפוני אמריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אנגלגארד** (בשוודית: **Änglagård**) היא להקת רוק מתקדם שוודית שהוקמה בשנת 1991 בעיר סטוקהולם, התפרקה למספר שנים ב-1994, והתאחדה שוב לאלבום נוסף והופעות ב-2012. משמעות שם הלהקה בשוודית היא "חוות מלאכים". הופעתה האחרונה בשנות ה-90 התקיימה בלוס אנג'לס, בפסטיבל פרוגפסט 1994. בתקופת פעילותה הוציאה שלושה אלבומי אולפן ("היבריס", "אפילוג" ו"ויליאנס אוגה"), ואלבום הופעה חיה ("קבורים בעודם בחיים"). האלבום השלישי יצא לאחר שתיקה אמנותית של 18 שנים. הלהקה זכתה להצלחה רבה בקרב קהילת הרוק המתקדם הבינלאומית, למרות שחלק מאלבומיה אינם מופצים בשוק בצורה סדירה.

בשנת 2003 התאחדה הלהקה, בהרכב חלקי, להופעה חד פעמית בפסטיבל נירפסט. הלהקה הקפיאה את פעילותה למספר שנים, ובחודש יוני 2012 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, במקביל להופעה בפסטיבל נירפסט.

ב-2023 הלהקה הופיעה לראשונה בישראל בעקבות קמפיין מימון המונים של מערצי הלהקה. ההופעה התקיימה במועדון הגריי בתל אביב.

סגנון מוזיקלי
-------------

הלהקה משויכת לז׳אנר הרוק הסימפוני, תת-ז׳אנר של הרוק המתקדם. היא מושפעת מלהקות הרוק המתקדם של שנות ה-70 כמו קינג קרימזון, ג'נסיס וואן דר גראף ג'נרייטור, אך עם זאת מושפעת גם ממוזיקה שוודית עממית. היצירות שלהם ארוכות ומורכבות. הן דינמיות מאוד, ומלאות ניגודים בין נגינה שקטה ועדינה, לנגינה רועשת וחדה.

חברי הלהקה
----------

* יונאס אנדגארד - גיטרות
* טורד לינדמן - גיטרה אקוסטית, שירה
* יואהן הוגברג - באס
* אנה הולמגרן - חליל-צד
* מתיאס אולסון - תופים, כלי הקשה

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי סטודיו

* *Hybris (אלבום))* 1992)
* *Epilog* (1994)
* *Viljans Öga* (2012)

### אלבומי הופעה

* *Buried Alive* (1996)
* *Prog på Svenska: Live in Japan* (2014)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנגלגארד
* אנגלגארד, ברשת החברתית פייסבוק

* אנגלגארד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אנגלגארד, באתר Last.fm (באנגלית)

* אנגלגארד, באתר AllMusic (באנגלית)

* אנגלגארד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנגלגארד, באתר Discogs (באנגלית)

* אנגלגארד, באתר Songkick (באנגלית)
* אנגלגארד.נט - אתר מעריצים ותיק ברשת
* על אנגלגארד במדריך העברי לרוק מתקדם
* תמונות של חברי הלהקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Änglagård בישראל!, באתר foundme

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0503 4363
* MusicBrainz: 6344d70b-da12-4f93-b7e0-c0be55044c41
* VIAF: 157300137
* WorldCat: viaf-157300137

 |
ר' **ישעיה בכר שמואל** (25 במרץ 1844 – 1928) היה איש עסקים ואיש ציבור בולגרי-ירושלמי, ממנהלי בית החולים משגב לדך וחבר ועד העדה הספרדית בירושלים.

קורות חיים
----------

נולד בסופיה שבבולגריה לבייה ולרב שמואל בכר משה. בצעירותו עסק במסחר בעיר מגוריו, ונישא לריינה ירוחם (לאחר שנפטרה, נישא לרחל בן אדו).

כשהחלה המלחמה העות'מאנית-רוסית בחבל הבלקן בשנת 1877 (ה'תרל"ח), היגר לסלוניקי שביוון יחד עם מספר משפחות יהודיות נוספות. לאחר כשנתיים בסלוניקי, עלה לארץ ישראל בשנת 1880 (ה'תר"ם) והשתכן בירושלים בעקבות שכנועים מצד תנועת חיבת ציון.

בשנת 1881 (ה'תרמ"א) הועמד למכירה מטעם רשות ההוצאה לפועל בעיר העתיקה מבנה "חצר הרבי מרדשיקביץ", לאחר שעל בעליו רבצו חובות. מחשש שיימכר לאנשים שאינם יהודים, פנו אנשי כוללות העדה האשכנזית לר' ישעיה, וזה האחרון רכש את הבית לאחר שלא נמצא אף אדם שישלם את הסכום הגבוה שנדרש. עם הזמן שיפץ את המבנה, הוסיף לו חדרים לישיבה ולבית כנסת, והפך אותו למרכז תפילה ולעלייה לרגל בחגים.

בארץ ישראל התפרנס תחילה מנכסיו שהשאיר בסופיה, ובהמשך הקים בירושלים יחד עם אנשי עסקים עולי בולגריה בית חרושת לטבק טורקי שהחזיק מספר שנים, אך נאלץ להיסגר לאחר שנקבע תחום זה כמונופול של השלטונות והוחכר לחברה צרפתית.

לאחר שסגר את בית החרושת עזב את עסקי המסחר והתמסר לפעילות ציבורית לבקשת רבני העדה הספרדית, ובעצת הרב יעקב שאול אלישר הצטרף כחבר בוועד העדה בירושלים. 

בפעילותו הציבורית נמנה עם מנהלי בית החולים משגב לדך, חברת שבת אחים ומוסדות חסד נוספים. כן נודע כנדבן שביתו היה פתוח לכל.

בשל מחלה מידבקת שהתפשטה בעיר העתיקה, עבר להתגורר בשכונת מחנה יהודה בשנת 1910 (ה'תר"ע).

הלך לעולמו בירושלים ב-24 ביוני 1928 (ו' בתמוז ה'תרפ"ח).

### משפחתו

בין צאצאיו הבולטים:

* בתו - סולטנה בכר, נישאה לשמואל טאג'יר, ויחד נמנו עם מייסדי תל אביב.
* בתו - מתילדה בכר, נישאה לדוד אבולעפיה.
* נכדתו - ציונה תג'ר.
* נינו - אברהם כ"ץ-עוז.
* בן נינו - אראל מרגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, "ישעיה בכר שמואל", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 292–293, באתר היברובוקס
* דוד תדהר (עורך), "ישעיה בכ"ר שמואל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2244
* בית הכנסת בית שלמה, באתר נחלאות עם רפי כפיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  סבא רבא של אמו, מצד משפחת טאג'יר
|  |
| --- |
| **יש לעדכן ערך זה**. |
| ייתכן שהמידע המצוי בדף זה אינו מעודכן, אתם מוזמנים לסייע ולעדכן את הערך. אם לדעתכם אין צורך בעדכון הערך, ניתן להסיר את התבנית. |

**הסכסוך ההודי-פקיסטני** החל ב-14 בפברואר 2019, כאשר התרחש פיגוע בצד ההודי של ג'אמו וקשמיר, שגבה את חייהם של 40 אנשי כוח משטרתי הודי. על הפיגוע נטלו אחריות קבוצת מיליטנטים אסלאמיים שבסיסם בפקיסטן, והודו האשימה בכך את הממשל בפקיסטן. אירוע זה גרר תקיפות הדדיות מהאוויר והקרקע של שני הצדדים, שעודן נמשכות ומחריפות, וכך הוצת מחדש הסכסוך הרדום יחסית בחבל.

רקע
---

קשמיר הוא חבל ארץ בגבול הודו-פקיסטן, אשר שתי המדינות טוענות לריבונות עליו. האזור נותר קרוע ביניהן לאחר המלחמות הודו-פקיסטן ב-1947, 1965 ו-1999, כאשר רובו נותר בשטח הודו לאחר הפסקת האש במלחמה הראשונה. חילופי אש באזור זה מתרחשים מדי כמה שנים, כאשר עם הזמן פקיסטן החלה להוציא לפועל התקפות באמצעות ארגוני ג'יהאד שונים, והמתיחות הביאה את שתי המעצמות האסייתיות לרכוש לעצמן יכולת גרעינית. בשנת 2016 חלה החרפה קלה בסכסוך בשל חיסול מנהיג של אחת הקבוצות המוג'הידין, בורהאן וואני. בשנים שלאחר מכן המשיכו חילופי אש מפעם לפעם, כאשר ארגוני המורדים מבצעים פיגועי התאבדות בחבל והודו מגיבה בתקיפות, אך המצב היה רחוק ממלחמה כוללת.

התקפות הדדיות
-------------

ב-14 בפברואר 2019 יצאה שיירה של 78 כלי רכב המובילים 2,500 אנשי כח משטרה הודי מג'אמו לסרינגאר. בשעה 15:15 השיירה הותקפה על ידי רכב תופת שפוצץ לצידה, כתוצאה מכך נהרגו 40 מאנשי הכח ורבים אחרים נפצעו. הארגון ג'יש-י מוחמד שבסיסו בפקיסטן נטל אחריות, ואף פרסם סרטון בו מציג את המפגע בן ה-22 בטרם יצא לפיגוע. פקיסטן הכחישה כל קשר למעשים, על אף הקשר הידוע בין המדינה לארגון. מתקפה זו היא הפיגוע הקטלני ביותר שהיה בחבל מאז 1989.

כתגובה, ב-26 בפברואר 2019, תקף חיל האוויר ההודי באמצעות 12 מטוסים מיראז' 2000, בסיסים של ארגון הטרור באזאד קשמיר. הודו דיווחה כי בהפצצה זו נהרגו כ-350 חמושים. פקיסטן הכחישה מספר זה של הרוגים ואמרה שמדובר היה בהפצצות בשטחים פתוחים ולא מאוכלסים. זו הפעם הראשונה מאז 1971 שמטוסי קרב של מדינה אחת חצו את הגבול לשכנה בחבל קשמיר. כלי תקשורת מערביים הטילו ספק בטענות של שתי המדינות.

באותו יום החלו חילופי אש כבדים לאורך גבול קשמיר, בין היתר מרגמות וירי טנקים ומקלעים. לטענת פקיסטן, נהרגו לפחות 4 אזרחים בחילופי האש, ו-10 חיילים הודים נפצעו.

ב-27 בפברואר, הגיב חיל האוויר הפקיסטני לתקיפה הקודמת של הודו בשטחה, והפציצה מטרות בשטח הודו, 6 מטרות לטענתם. גם במקרה זה, טענו ההודים ההפצצות לא גרמו לשום נזק. בנוסף, מטוסי קרב הודים הוקפצו והניסו את המטוסים הפקיסטנים חזרה לשטחם. פקיסטן הודיעה שההפצצה נועדה להעביר מסר להודים, ושלא הייתה כוונה להרוג אף אחד.

באותו יום מטוסים הודים פלשו גם הם לפקיסטן, ופקיסטן דיווחה שהצליחה להפיל שני מטוסים, כאשר אחד נפל בשטח פקיסטן ואחד בהודו. מאוחר יותר הודיעו כי טייס הודי נפל בשבי, ואף פרסמו תמונות וקטעי וידאו כהוכחה, ואלו ככל הנראה גם נועדו להעביר את המסר כי אין כוונה לפגוע בטייס ושמצבו טוב. טייס זה הוא מפקד טייסת בחיל האוויר ההודי.

באותו יום פקיסטן סגרה את המרחב האווירי לחלוטין והודו השעתה פעילות ב-9 שדות תעופה במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "Pulwama terror attack: Timeline of conflict between India and Pakistan". *gulfnews.com*. נבדק ב-27 בפברואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**מחלף אשדוד** הוא אחד המחלפים הגדולים והמורכבים בישראל, הנמצא מזרחית לאשדוד. הוא מאפשר מעבר בין כביש 4, כביש 7, כביש 41, וכביש 42. המחלף המקורי נפתח לתנועה באפריל 1974 כחלק מפתיחת קטע כביש 4 בין אשדוד לראשון לציון. החל משנת 2001 בוצעו במחלף מספר שיפורים והרחבות באופן הדרגתי וכמו כן בוצע שדרוג נוסף שהסתיים בשנת 2009.

מבנה המחלף
----------

המחלף מורכב משלושה חלקים. החלק הדרומי ביותר הוא התפצלות של כביש 42 מתוך כביש 4 לכיוון צפון. החלק הצפוני מזרחי היה צומת בני דרום, ומשמש כמחלף יהלום חלקי בין כביש 42 לכביש 7. החלק הצפון מערבי הוא החלק שבו כביש 4 עובר בגשר מעל כביש 7 שמחובר לכביש 41 שמוביל לנמל אשדוד.
בין חלקי המחלף השונים עוברת מסילת רכבת מצפון לדרום, שמתפצלת מצפון למחלף אשדוד במחלף מסילתי למסילת לוד-אשקלון ומסילת תל אביב – פלשת וכן שלוחת נמל אשדוד לכיוון מערב.

בשנת 2007 החלה החברה הלאומית לדרכים בעבודות לשיפור והרחבת המחלף, ביניהן הפרדה מפלסית בין מסילת הרכבת לבין הכבישים העוברים במחלף. ביוני 2009 נפתח לתנועה הגשר בתוואי כביש 7 העובר מעל מסילת הרכבת וכביש 42.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מחלף עד הלום** | **מחלפים בכביש 4** | **הבא**:**מחלף אשדוד צפון** |
הרב **מרדכי (מוטיל) בורשטיין** (אנגלית: **Mordehai Burstein**‏; 1922 – מאי 2005) היה פעיל ציוני, ראש מחלקת עליית הנוער ברומניה ואסיר ציון.

ביוגרפיה
--------

נולד בידניץ, בסרביה, בנו של הרב דב בער בורשטיין, שהיה רב העיר בוטושאן ואב בית דין רבני בתל אביב. את נעוריו עבר בידניץ, בוטושאן וגאלאץ.

בורשטיין התיישב בבוקרשט ולימד עברית בבית הספר הספרדי. עבד ב"החלוץ" כמדריך וכמבקר ואחר כך כראש מחלקת עליית-הנוער ברומניה. בתפקידו זה ארגן את יציאתם לאפלדורן בהולנד, של כ-450 בני נוער, באוגוסט 1947.

במהלך שואת יהודי רומניה נלקח לעבודת כפייה במחנה עבודה, שם עסק בייצור אבני חצץ אשר שימשו את הצבא הנאצי.

במאי 1951 נעצר על ידי המשטר הקומוניסטי, ובמשפטי בוקרשט נידון למאסר, שממנו השתחרר ב-1955. לאחר שהשתחרר התחתן עם עדינה לבית ריינהרץ. לבני הזוג נולדה בת. ב-1959 נעצר שוב ונחקר בעינויים. הוא נידון למאסר בנובמבר 1959. ב-1962, במסגרת הסכם בין ממשלת ישראל לממשלת רומניה, עלה לישראל והתיישב בירושלים. מאז בחר לא לצאת מגבולות מדינת ישראל.

לאחר שעלה ארצה, סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית, עבד תקופה ארוכה כמורה וכמנהל בית ספר, וכן כשדרן בתחנת הרדיו "קול ציון לגולה", שם היה לו מדור שבועי בשפה הרומנית בנושאי פרשת השבוע, תרבות ודת בישראל. הוא שימש כרב הקהילה הרומנית בירושלים. הדריך נערים לקראת בר המצווה שלהם.

הרב בורשטיין עסק גם בגיור. לאחר שגייר בארץ אישה, הופתע לגלות כי היא בתו של אחד מחוקריו ברומניה.

בארץ נולדו לו שני ילדים נוספים. נפטר בירושלים ביום י"א באייר תשס"ה ונקבר בהר המנוחות.

ספרים וחוברות שהוציא
--------------------

* פירוש ברומנית על פרקי אבות א' וב'
* פירוש ברומנית על מגילת אסתר
* חוברת על הוראת טעמי המקרא
* חוברת להוראת העברית

לקריאה נוספת
------------

* "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", מאת ברוך טרקטין ולוציאן-זאב הרשקוביץ', הוצאת HASEFER, בוקרשט 2008 (ברומנית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדכי בורשטיין** בוויקישיתוף
* מרדכי בורשטיין (1922-2005), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303957505171
* ISNI: 0000 0000 6937 0166
* VIAF: 97588706
* WorldCat: viaf-97588706

 |
**אֲבִיאֵל בֶּן צְרוֹר** הוא דמות מקראית. בספר שמואל זהו שמו של אביו של קיש אבי שאול. בספר דברי הימים קיש מופיע כבנו של נר או של יעואל. במדרשים התייחסו לכל השמות כדמות אחת והסבירו שהוא כונה נר על שם שהדליק נרות בדרכים אל בתי המדרש ובתי הכנסת. לפי הדעה שמזהה אותו עם יעיאל הוא הקים את היישוב הישראלי הראשון בגבעון.

במקרא
-----

לפי ספר שמואל, שאול הוא בנו של "קיש בן אביאל בן צרור בן בכורת בן אפיח בן איש ימיני גבור חיל". מכאן שאביו של קיש נקרא אביאל בן צרור. בהמשך מוזכר הקשר המשפחתי של אבנר בן נר: "קיש אבי שאול ונר אבי אבנר בן אביאל", כלומר, גם אבנר הוא נכדו של אביאל ולכן שאול ואבנר הם בני דודים.

בספר דברי הימים ח' מובאת שושלת יוחסין של בני בנימין. שם כתוב "ובגבעון ישבו אבי גבעון ושם אשתו מעכה ובנו הבכור עבדון וצור וקיש ובעל ונדב" אך מעט בהמשך "ונר הוליד את קיש וקיש הוליד את שאול". בפרק ט' מופיעה שוב שושלת היוחסין של שאול אבל שם מופיע גם שמו של אבי גבעון: "יעואל".

קורות חייו
----------

לפי הרד"ק והגר"א, אביאל בן צרור הוא נר בן יעיאל שבדברי הימים, אך לדעת המלבי"ם ופירוש המיוחס לאחד מתלמידי הרס"ג יעיאל עצמו הוא אביאל.

### לפי השיטה שמזהה אותו עם נר בן יעיאל

אביאל בן צרור, נולד בגבעון שבאחוזת שבט בנימין.
הוא הוליד את נר אבי אבנר וקיש אבי שאול.

### לפי השיטה שמזהה אותו עם יעיאל אבי גבעון

אביאל בן צרור, נולד בצלע שבאחוזת שבט בנימין.
הוא התחתן עם מעכה, והוליד את עבדון, צור, קיש, בעל, נר, נדב, גדור, אחוי, זכריה, מקלות.
בצעירותו, עבר לגור בגבעון. הוא התחיל להפקיע מהגבעונים, תושבי המקום, קרקעות והקים בעיר את היישוב הישראלי הראשון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויקרא רבה, פרשה ט', פסקה ב'
2. ↑  ספר שמואל א', פרק ט', פסוק א'
3. ↑  ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק נ"א
4. ↑  ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוקים כ"ט–ל'
5. ↑  ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוק ל"ג
6. ↑  ספר דברי הימים א', פרק ט', פסוק ל"ה
7. ↑  הוצאת פרנקפורט דמיין תרל"ד
8. 1 2  דעת מקרא דברי הימים במבוא עמ' 74
9. ↑  דעת מקרא על ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוק כ"ט
**פידאיזם** (אנגלית: Fideism, מקור: Fides, "אמונה" בלטינית) היא תאוריה דתית, לפיה האמונה היא יסוד הדת ואינה צריכה להיות קשורה להוכחות או להנמקה רציונלית. על פי הפידאיזם, האמונה סותרת מטבעה את ההגיון ורק הדבקות באמונה הפשוטה יכולה להביא את האדם לאמת האלוהית.

העמדה הפידאיסטית עלתה בדתות המרכזיות השונות. מי שנחשב לנושא דגלה הקדום בנצרות הוא אב הכנסייה טרטוליאנוס, שטבע את האמרה 'אני מאמין מפני שזה אבסורדי'. באסלאם הימי ביניימי הוצגה עמדה פידאיסטית על ידי אבן תימייה, ויש המייחסים עמדה כזאת גם לאל-ע'זאלי. בעת החדשה עלו עמדות פידאיסטיות הן בכנסייה הקתולית והן, במידה רבה אף יותר, אצל הוגים פרוטסטנטיים. במחנה זה בלטו בכך בעיקר מרטין לותר וסרן קירקגור. ביהדות הימי-ביניימית מיוצגת עמדה זו על ידי ר' משה תקו ועל ידי ר' יוסף יעבץ.

ביהדות של הזמן המודרני התפתחו עמדות פידאיסטיות הן במחנה החסידי הן המחנה הליטאי-מתנגדי. בחסידות נעשתה העמדה הפידאיסטית להשקפה השלטת כמעט בכל מחנות החסידים, למעט חב"ד, פשיסחה וזידיטשוב. הפידאיזם בולט במיוחד אצל ר' נחמן מברסלב ואצל תלמידו ר' נתן שטרנהרץ. במחנה הליטאי-מתנגדי בולטת העמדה הפידאיסטית אצל ר' ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים), אצל החזון איש ואצל כמה מהוגי תנועת המוסר, כגון ר' משה רוזנשטיין. 

בדתות המונותיאיסטיות המרכזיות נוצרו תפיסות המבקשות לבסס את האמונה על מערכת שיטתית, פילוסופית-רציונלית או מיסטית. שתיהן מהוות דוגמאות ל'אמונת דעת', ולכן מנוגדות לפידאיזם, אם כי ברור שהרציונליזם הדתי מנוגד לו הרבה יותר מאשר המיסטיקה. ביהדות מיוצג הרציונליזם הדתי על ידי רב סעדיה גאון ועל ידי הרמב"ם, באסלאם הוא מיוצג על ידי אבן סינא ואלפאראבי ובנצרות הקתולית על ידי תומאס אקווינס. כל ההוגים הללו סברו, מנימוקים שונים, שהאמונה הדתית ניתנת ליישוב עם אמיתות השכל האנושי, גם אם סברו כי לשם כך יש לפרש את מושגי האמונה מחדש. גם ספר הכוזרי, הקרוב ברוחו לפידאיזם, מבטא את העמדה לפיה האמונה נעלה על השכל האנושי, ועם כל זאת הריהו מנסה להסביר את האמונה הדתית היהודית בצורה הגיונית וסדורה. ישנן דוגמאות רבות אחרות של חיבורים בעלי אוריינטציה דתית, שחוברו על ידי הוגים דתיים, לשם הצגת ביסוס והוכחות לאמונה הדתית. הפידיאיזם מתפלמס עם גישות אלה, ולעיתים אף רואה בהן כפירה. 

יש הטוענים כי עמדותיהם הפילוסופיות של ויליאם ג'יימס, ולודוויג ויטגנשטיין עשויות לתת ביסוס פילוסופי לפידאיזם מודרני.

קישורים חיצוניים
----------------

* בנימין בראון, 'שובה של האמונה התמימה: תפיסת האמונה החרדית וצמיחתה במאה ה-19'
* פידאיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרב יואל ראטה
הרב **יואל ראטה** (קרי: **רוֹֹט**; נולד בי"ב בסיוון ה'תשמ"א, 1981) הוא דרשן משפיע מחסידות ברסלב, ראש ישיבת "תפארת התורה". תלמיד בולט של הרב אליעזר שלמה שיק, ורב בית המדרש "היכל הקודש" בויליאמסבורג.

תולדותיו ופעילותו
-----------------

הוא נכדו של גאב"ד קארלסבורג, הרב יחזקאל ראטה.

זמן קצר לאחר נישואיו התוודע לספר "אשר בנחל" של הרב אליעזר שלמה שיק ומאז התקרב לחסידות ברסלב.

עוסק בטיפול בנוער חסידי שנשר ממסגרות, ובצירופם לקהילתו. בשנת תשס"ט (2009) פתח את ישיבת "תפארת התורה" שבה לומדים בחורים שגדלו בחצרות חסידיות בארצות הברית, כמו חסידות סאטמר סקווירא וחסידות פאפא. הוא מעודד את הבחורים להישאר בלבוש החסידי, אך לצד זאת הוא מנהל את ישיבתו בסגנון פתוח, המעודד בחורים להיות עצמאים, שלא כמו בישיבות רגילות. הוא עורך ערבי שירה עם תלמידיו, כשהם מנגנים בגיטרות. הוא מחבר שירי דבקות המבוססים על רעיונות ותורת ברסלב. הרבה משיריו הם תרגום מיצירותיו של ישראל דגן. רבני התאחדות הרבנים, ארגון המזוהה עם סאטמר והקרובים אליה, התנגדו לישיבתו בעת פתיחתה, אך עם השנים עברו להתעלמות.

מוסדותיו כוללים ישיבה, בית מדרש, תלמוד תורה לבנים, בית ספר לבנות, ארגון לנשות הקהילה ובית דפוס להדפסת ספרי ברסלב. 

הרב ראטה מחנך את תלמידיו להסתפקות במועט, במיוחד ביחס להוצאות חתונתם, בניגוד למקובל בציבור החרדי בארצות הברית בין היתר הוא מעודד את תלמידיו לערוך את חתונתם בישיבה בעלות נמוכה. בסיוון תשע"ט ערך חתונה לבנו בעלות של פחות מאלף דולר. כמו כן הוא מעודד את תלמידיו לשדך את בניהם בגיל צעיר.

בשנת תשע"ט הקים את קריית ברסלב בליברטי. הקהילה מונה כיום כ-100 משפחות.

במרץ 2021 פתחה משטרת ניו יורק בחקירה נגד הרב ראטה בחשד שחיתן קטינים בגיל 15 ולעיתים בניגוד להסכמת הוריהם.

דרשותיו
-------

הרב ראטה ידוע כנואם כריזמטי וסוחף, הוא משלב בדרשותיו ניגונים. בשנת 2016 החלו להתפרסם קליפים מדרשותיו שקיבלו את הכינוי "חיזוק יומי". בהמשך פורסם גם תרגום לעברית. מוסדותיו מפעילים מערכת טלפונית לשמיעת שיעוריו. כמו כן ניתן לשמוע את שיעוריו בתרגום באתר ברסלב סיטי.

הרב ראטה נהג למסור את דרשותיו בעיקר ביידיש אך בהמשך החל למסור מדי פעם שיעורים גם בעברית ובאנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואל ראטה** בוויקישיתוף
* האתר של הרב ראטה
* הרב יואל ראטה - החיזוק היומי המתורגם (לעברית), ו - breslev center, ביוטיוב
* חיזוק היומי המתורגם, בפייסבוק
* החיזוק היומי המתורגם, בטוויטר
* החיזוק היומי המתורגם באתר JDN
* איך התקרב הרב יואל ראטה לחסידות ברסלב?

הערות שוליים
------------

1. ↑  המשפיע יואלי ראטה שחיתן קטינים – תחת חקירה של רשויות בארה"ב, באתר חרדים10, ‏2021-03-30

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007356096005171
* MusicBrainz: 6f9fcd8c-cd84-4d70-9298-ef69763e6b65

 |
**סטפאנו טונוט** (באיטלקית: **Stefano Tonut**; נולד ב-7 בנובמבר 1993) הוא כדורסלן איטלקי המשחק בעמדות הרכז והקלע באולימפיה מילאנו מליגת העל האיטלקית בכדורסל והיורוליג, ובנבחרת איטליה.

קריירה מקצועית
--------------

טונוט גדל במחלקות הנוער של מונפאלקונה ופלקנסטרו טריאסטה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצות בוגרים במדי מונפאלקונה בליגה השלישית בעונת 2010/11.

ב-2012 הוא חזר לטריאסטה, ושיחק במדיה בסרייה א'2. בשתי העונות הבאות הוא סיים במקום הרביעי בטבלת הקלעים של הליגה והאיטלקי המוביל עם ממוצע של 19.2 נקודות למשחק.

ביולי 2015 חתם טונוט ברייר ונציה מהסרייה א'. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא קלע בממוצע 2.8 ב-34 משחקים בליגה האיטלקית, ובעונת 2015/2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות האירופיות, במסגרת היורוקאפ.

ב-2017 ו-2019 זכה טונוט באליפויות עם ונציה, ב-2018 זכה עימה ביורופקאפ, ובעונת 2020/21 זכה בפרס ה-MVP של הליגה האיטלקית לאחר שהעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק.

ב-25 ביוני 2022 חתם טונוט באולימפיה מילאנו מהסרייה א' והיורוליג.

### בנבחרת הלאומית

טונוט ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת העתודה של איטליה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2013, וזכה עימה במדליית זהב.

בשנת 2015 הוא זומן לראשונה לנבחרת איטליה הבוגרת. הוא שיחק במדיה בטורניר המוקדמות של טורניר הכדורסל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), גביע העולם בכדורסל 2019, טורניר הכדורסל באולימפיאדת טוקיו (2020) וגביע העולם בכדורסל 2023. הוא ייצג את הנבחרת באולימפיאדת טוקיו באליפות אירופה בכדורסל 2022 ובגביע העולם בכדורסל ב-2019 ו-2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר פיב"א החדש

הערות שוליים
------------

1. ↑  "LBA Awards: Stefano Tonut named MVP and Best Italian Player, Kyle Hines is the Best Defender". *ספורטנדו*. נבדק ב-2023-09-08.
2. ↑  קארצ'יה, אמיליאנו (25 ביוני 2022). "Olimpia Milano signs Stefano Tonut". *ספורטנדו*. נבדק ב-2023-09-08. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Stefano Tonut profile, U20 European Championship Men 2013, פיב"א
**שמשון שחורי** (22 באפריל 1930 - 13 בספטמבר 2010) היה מחנך ואיש ציבור. היה ראש המועצה האחד עשר של עפולה וראש העירייה הראשון שלה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה הקטנה היידודורוג שבהונגריה בשנת 1930, כבן למשפחה חרדית בת 11 ילדים. החל מגיל שלוש למד בחדר ולאחריו בתלמוד תורה. בזמן השואה, בהיותו בן ארבע עשרה, נכלא עם בני משפחתו בגטו, ממנו נלקח ברכבת למחנה ההשמדה באושוויץ.

מסע הרכבת נעצר כי המסילה ניזוקה מהפצצות בנות הברית, ונוסעיה הועברו למחנה העבודה שטרסהוף שבאוסטריה. במסגרת המחנה הועסק בעבודות כפייה במפעל ליצור תחמושת. לאחר כארבע חודשים הועבר לברגן-בלזן. ומשם לטרזיינשטט שם שוחרר על ידי הרוסים, אך איבד את אביו שמת במחנה.

לאחר המלחמה, שחורי חזר להונגריה והצטרף לתנועת החלוץ במסגרתה היה שנתיים בהכשרה לקראת עלייה לארץ ישראל. בשנת 1947 עבר לאיטליה ועלה על אנית המעפילים "מולדת" יחד עם 1500 מעפילים. כעבור מספר ימי הפלגה הספינה נטתה על צידה ונלכדה על ידי הצי הבריטי ונוסעיה גורשו לקפריסין. בדצמבר 1947, שבועיים לאחר החלטת החלוקה הגיע לארץ במסגרת עליית הנוער.

שחורי למד בבית הספר החקלאי בנהלל. בתום לימודיו התגייס לצה"ל ונתקבל לקורס טיס של חיל האוויר, לא הצליח לסיים אותו, אך נשאר לשרת בחיל. בתום שירותו הצבאי החל לעבוד בהוראה ביישוב העולים אלקוש שזה אך הוקם. בשנת 1951 נשלח לנהל את בית הספר בקריית עמל ולאחר מכן נתמנה למזכיר מועצת הפועלים בכפר חסידים. כשנודע לו כי דרושים מורים בבית הספר לילדי העובדים בעפולה (בשנות האלפיים, בית הספר יזרעאל), עבר בשנת 1954 להתגורר בעפולה. לאחר תקופה בבית הספר לילדי העובדים עבר ללמד בבית הספר המקצועי "אורט" בעיר. בהמשך, פנה לפעילות ציבורית ומפלגתית, שימש במשך שנתיים מזכיר מועצת פועלי עפולה, ולאחר מכן שימש משך שש שנים כמנהל מחלקת החינוך והתרבות במועצה המקומית.

בבחירות המוניציפליות שהתקיימו בסוף 1969 הופיע שמשון שחורי בראש רשימת המערך, נבחר לראשות המועצה המקומית והחל למלא את תפקידו ב 23 בנובמבר 1969. במהלך כהונתו, בשנת 1972, קיבלה עפולה מעמד של עיר וכך הפך שמשון שחורי לראש העירייה הראשון של עפולה.

שחורי כאיש חינוך שם את הדגש על פיתוח מערכת החינוך בעפולה, הפעיל את הרפורמה של חטיבת הביניים, הקים סמינר ערב למורים, הקים את המרכז הקהילתי "בית אשכול", יזם את הקמתה של בריכת שחייה מחוממת בגבעת המורה.

כמו כן פעל שחורי ליצירת מקומות עבודה והקמת מפעלים, יזם את הקמת אזור התעשייה בעפולה עילית. יחד עם יישובי הסביבה הקים מחוץ לעיר מפעל למחזור אשפה מן המשוכללים בישראל. בצד תפקידו כראש העיר שימש שמשון שחורי כחבר הנהלת מרכז השלטון המקומי. ב 20 בדצמבר 1978 סיים שמשון שחורי את תפקידו בראשות העיר עפולה, לאחר תשע שנות כהונה.

שמשון שחורי נפטר בשנת 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* על שמשון שחורי באתר עיריית עפולה.

| ראשי מועצת ועיריית עפולה |
| --- |
| **כמועצה מקומית** | שניאור זלמן הוז (1926–1928) • יעקב קינמון (1928–1930) • פייבוש טבצ'ניק (1930–1931, 1933–1939) • מאיר שפירא ( 1931–1932, 1939–1940) • אפרים מזרחי (1932–1933) • דב ברכאן (1940–1942) • בנימין שיינבוים (1942–1945) • יוסף ברזילאי (1945–1950) • דוד קניאל (1950–1959) • יואש דובנוב (1959–1969) |  |
| **כעיר** | שמשון שחורי (1969–1979) • עובדיה עלי (1979–1991) • צדוק נאווי (1991–1998) • יצחק מירון (1998–2005, 2013–2018) • אבי אברהם אלקבץ (2005–2013, 2018 ואילך) |
מימין לשמאל: אלפיירי, ארנסטו, בינדו, אטורה (צולם במשרדיהם הראשונים בבולוניה לפני שנת 1932
**האחים מזראטי** - 5 האחים מזראטי (מתוך 7) ייסדו וניהלו את יצרנית רכבי היוקרה **מזראטי** הקרויה על שמם (בין השנים 1926–1937).

האחים מזראטי (האחים הפעילים בחברה)
----------------------------------

* קארלו (1881–1910), מהנדס אופניים ומכונות.
* בינדו (1883–1980), מהנדס, מנהל חברת מזראטי משנת 1932 (כשאחיו אלפירי נפטר).
* אלפיירי השני (1887–1932), נהג מרוץ, על שמו דגם "Maserati Alfieri" (אנ'). מגיל 12 עבד בבית חרושת לאופניים, מנהל חברת מזראטי בין השנים 1926-1932.
* אטורה (1894–1990), מהנדס מכונות.
* ארנסטו (1898–1975), נהג מרוץ, מהנדס, לאחר מלחמת העולם השנייה השתתף בפיתוח דגם "Maserati A6" (אנ').

היסטוריה
--------

שבעת האחים מזראטי נולדו לרודולפו וקרולינה בעיר "Voghera" (אנ') בנפה פאביה במחוז לומברדיה באיטליה. רודולפו היה נהג קטר.

אלפיירי הראשון נפטר בגיל שנה (1885-1886). הבן שנולד אחריו היה קרוי על שמו "אלפיירי השני". האח מריו 1890–1981), היה צייר, האח היחיד שלא עסק בענף כלי הרכב. בשנת 1969 כיבד בנוכחותו נשיא איטליה השביעי סנדרו פרטיני תערוכה שלו בעיר "Voghera" (אנ').

בשנת 1914 הקימו האחים מזראטי בית מלאכה למצתים שהיה קרוי: "Società omonima Officine Alfieri Maserati".

שלושה מהאחים: אלפיירי, בינדו וארנסטו בנו ב-1923 מכוניות גראנד פרי 2 ליטר לחברת מכוניות המרוצים האיטלקית שפעלה דאז, דיאטו. ב-1926, דיאטו הודיעה שהיא מפסיקה לייצר מכוניות מרוץ. הפסקת ייצור מכוניות המירוץ של דיאטו הובילה לייצור מכונית המזראטי הראשונה, להיווסדותו של המותג מזראטי.

בשנת 1937 מכרו את מפעל הרכב לתעשיין אדולפו אורסי, אך נשארו לעבוד במפעל לפי חוזה למשך 10 שנים.

בשנת 1947 הקימו 3 מהאחים מזראטי: בינדו, אטורה וארנסטו בבולוניה את מפעל מכוניות המרוץ והספורט "O.S.C.A" (אנ') (שם רשמי: "Officine Specializzate Costruzione Automobili—Fratelli Maserati S.p.A"). המפעל פעל עד שנת 1967.

במרכז בולוניה רחוב על שם "האחים מזראטי" (Via Maserati).

תמונות
------

* אלפירי במרוץ "Coppa Florio" (אנ') (צולם ב-19 בנובמבר 1922) אלפירי במרוץ "Coppa Florio" (אנ') (צולם ב-19 בנובמבר 1922)
* אלפירי נוהג בדגם מכונית המרוץ "Diatto 3-litre" (צולם בשנת 1924) אלפירי נוהג בדגם מכונית המרוץ "Diatto 3-litre" (צולם בשנת 1924)
* אלפירי (צולם בשנת 1930) אלפירי (צולם בשנת 1930)
* ארנסטו (צולם בשנת 1930) ארנסטו (צולם בשנת 1930)
* ארנסטו נוהג במכונית המרוץ מזראטי סוג 26 (צולם ב-24 באפריל 1927) ארנסטו נוהג במכונית המרוץ מזראטי סוג 26 (צולם ב-24 באפריל 1927)
* קארלו קארלו

ראו גם
------

* מזראטי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האחים מזראטי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של האחים מזראטי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "האחים מזראטי" diatto.com/EN/pagine/maserati
2. ↑  "האחים מזראטי" hemmings.com/blog/article/the-maserati-brothers
3. ↑  ההיסטוריה של מזראטי (ראו "מזראטי סוג 26" maserati.com/maserati/international/en/brand/history
4. ↑  "מזראטי סוג 26" finecars.cc/en/editorial/article/news/collectors-corner-maserati-tipo-26
5. ↑  מצת- רכיב חשמלי המשולב במערכת ההצתה של מנועי בעירה פנימית. המצת מותקן בראש כל אחד מהצילינדרים שבמנוע, ותפקידו לייצר ניצוץ שיצית את תערובת הדלק והאוויר שבצילינדר, לאחר שנדחסה על ידי הבוכנה
6. ↑  דיאטו-מזראטי diatto.com/IT/pagine/maserati
**חוק השירותים הדיגיטליים**, או ה־**DSA**, הוא חוק שהתקבל באיחוד האירופי בשנת 2022 במטרה להגדיר את האחריות החוקית של פלטפורמות, משתמשים, וחברות ציבוריות שעוסקים בשירותים דיגיטליים, ולהגן על זכויותיהם של האזרחים גם כאשר הם גולשים באינטרנט.

פרטי החוק
---------

החוק מבחין בין ארבעה סוגים של נותני שירותים דיגיטליים:

* חברות המספקות "שירותי תיווך" – ספקי שירותי אינטרנט, חברות DNS וחברות נוספות התומכות בתשתית הכללית של האינטרנט.
* חברות המספקות "שירותי אירוח" – חברות המספקות שירותי אחסון ענן או אחסון אתרים.
* פלטפורמות מקוונות – בהן בעיקר אתרים המפגישים מוכרים וצרכנים, כמו חנויות מקוונות, פלטפורמות של כלכלה שיתופית, רשתות חברתיות ועוד.
* פלטפורמות מקוונות "גדולות מאוד" – החוק מחריג פלטפורמות אשר נמצאות בשימוש של למעלה מ־10% מנתח השוק באיחוד האירופי (או למעלה מ־450 מיליון משתמשים), מכיוון שהן מציבות אתגרים גדולים יותר בהפצת תוכן בלתי חוקי או לגרימת נזקים חברתיים.

החוק מחייב את כל סוגי החברות במספר כללים הנוגעים לשקיפות, שיתוף פעולה מול רשויות החוק, והקפדה על זכויות יסוד בסיסיות בעולם המקוון. לצד זאת הכללים המשותפים לכל סוגי החברות, ישנם כללים ייעודיים הרלוונטיים רק לחלק מהסוגים, ביניהם חובת דיווח על עבירות פליליות, איסור פילוח פרסומות לילדים, שיתוף פעולה בעיתות משבר, וכללים המסדירים אילו מידע חייבים ליידע את הגולשים או באילו מקרים יש לבקש את רשותם.

הכללים כתובים כך שעל הפלטפורמות הגדולות ביותר חלים כלל החוקים, והם חלים על החברות מהסוגים האחרים באופן מדורג.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק השירותים הדיגיטליים, באתר האיחוד האירופי
* האיחוד האירופי יאלץ את ענקיות הטכנולוגיה לרסן תוכן בלתי חוקי, באתר כלכליסט, 23 באפריל 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1231486538
* VIAF: 444161881977634100002
* WorldCat (עם VIAF): 444161881977634100002

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חוק השירותים הדיגיטליים"**.
**אבי דור** (נולד ב-28 באפריל 1957) הוא שחקן, זמר, מלחין ובמאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דור נולד בברזיל בשם אברהם זלמן וגנר וב-1960, בגיל שלוש, עלה לישראל וגדל בקריית ים.

בצבא שירת בחבורת הזמר של פיקוד הצפון. לאחר שחרורו בשנת 1980 היה חבר בלהקת "בצל ירוק 80", להקה שהוקמה מבוגרי להקות צבאיות ביוזמת דודו אלהרר, כדי למלא את החלל שנוצר לאחר פירוקן בידי רפול. הלהקה העלתה תוכנית אחת בשם "הלהקה האחרונה", והופיעה בפסטיבל הזמר המזרחי "למנצח שיר מזמור", וכן גם בשירוויזיון אך לא זכתה להצלחה והתפרקה באותה שנה. עוד באותה שנה שיחק דור בסרט הישראלי "חמש חמש".

בשנת 1983 הופיע לראשונה בתוכנית לילדים, כשהחליף את נתן דטנר בתפקיד החתול שמיל.

לפרסום טלוויזיוני ראשוני זכה דור כשהופיע בקדם-אירוויזיון 1989 עם השיר "מביט מהצד", שאת מילותיו כתב בעצמו, והלחין מירון מינסטר. דור ביצע את השיר בליווי קולי של להקת "שם זמני" (הוקמה לצורך שיר זה בלבד), שבה היו חברים משה בן-בסט, איציק אזולאי, ירונה הראל ומירון מינסטר שגם ניגן בפסנתר. השיר בוצע חלקית בא-קפלה בסגנון דו-וופ, עם הרמוניות קוליות, ברוח השיר "The Longest Time" של בילי ג'ואל. "מביט מהצד" הגיע למקום השביעי בתחרות.
באותה השנה השתתף בתוכנית לפורים "משלוש יוצא אחד" לצד לאה לופטין ורחלי חיים אשר שודרה בטלוויזיה החינוכית.

בשנת 1992 השתתף דור בשנית בקדם אירוויזיון עם השיר "טווידלדידי טווידלדידם" שגם את מילותיו כתב בעצמו, והלחין מירון מינסטר והשיר זכה במקום העשירי. 
באותה שנה הוא הנחה את הפסטיגל לצד חנוך רוזן וחני נחמיאס.

דור זכה להצלחה גדולה בקהל הילדים כשהצטרף להרכב השני של שלישיית "הופה היי", לצד יגאל בשן ואהרון פררה. התוכנית שודרה בערוץ הראשון בשנים 1990–1995 והניבה שש עונות, חמישה אלבומים ושש הצגות בימתיות. השלישייה נחלה הצלחה גם בפסטיגל: בשנת 1992 זכתה במקום הראשון עם השיר "היי עצור", בשנת 1993 במקום השני עם השיר "עושים שמח", ובשנת 1995 במקום השני עם השיר "כשיש לך חבר". באוקטובר 2000 התפרקה השלישייה.

בין השנים 1994- 1995 הוא הנחה את התוכנית "חיות וחיוכים" ששודרה בערוץ הראשון.

בשנת 2001 שב דור לשתף פעולה עם אהרון פררה, והם שרו כצמד את השיר "רוזָה ורוזֶ'ה" בפסטיבל הזמר והפזמון תשס"א. דור הלחין את השיר למילים של חמוטל בן זאב. השיר הגיע למקום השלישי.

בשנות האלפיים עבר דור ממשחק לבימוי, והחל לביים הצגות לילדים ומופעי בידור למבוגרים. בשנת 2005 ביים את המופע המצליח "ספונג'ה בעיר הגדולה" בהשתתפות עירית ענבי, חני נחמיאס וציפי שביט. בשנת 2008 ביים את המופע "טעם החיים" בהשתתפות דודו טופז.

בשנת 2011 גילה את מיכל הקטנה וביים לה דיסק לילדים ומופע קיץ. לאחר מכן ביים את ההצגה "השיר שבלב", "מיכל הקטנה בממלכת האהבה". כמו כן ביים את הסדרה "מיכל הקטנה רוצה להיות גדולה" ששודרה ב-yes ב-2012.

דור נשוי ואב לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבי דור** בוויקישיתוף

* אבי דור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אבי דור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אבי דור, באתר שירונט
* רן בוקר, "צועקים לי 'הופה היי' ברחוב עד היום", באתר ynet, 2 באפריל 2015 סרטונים
* אבי דור, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר הפסטיבלים
2. ↑  ספונג'ה והעיר הגדולה, "עכבר העיר"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307030405171

 |
**נַחַל הָרוֹעָה** הוא נחל בהר הנגב הצפוני, מיובלי נחל הבשור. לאורכו שרידים מרשימים של חקלאות נבטית קדומה ומפעל מים שבאמצעותו חוצה הנחל את קמר חלוקים. אחד מיובליו הוא נחל חצץ. שמו הקדום של הנחל היה "ואדי חליקום", על שם החלוקים ששמם השתמר בקמר חלוקים. 

השם נחל הרועה, יחד עם חניון הרועה שלידו, ניתן לו לזכרה של **ברברה פרופר** (1930–1952), שנרצחה במקום על ידי בדואים מהסביבה. פרופר נולדה בגרמניה, לאם יהודייה. עלתה ארצה וגדלה בירושלים, כבת מאומצת ליוהנה וד"ר עמנואל פרופר. למדה באוניברסיטת נשאטל, שווייץ, פילוסופיה, תאולוגיה ושפות. חזרה לארץ והתגייסה לצה"ל על אף שהייתה בת יחידה למשפחתה ושירתה שנתיים כסמלת בחיל המודיעין. ב-15 במאי 1952 הייתה אחת מכתריסר מייסדי קיבוץ שדה בוקר, בהם חגי אבריאל, דניאל הלל ואחרים. 

שימשה כרועת הצאן ואחראית על ענף הצאן כולו של הקיבוץ ונרצחה בספטמבר 1952 על ידי בדווים מהסביבה. רוצחיה טענו כי חשבו שעדר הכבשים אותו רעתה פרופר נלקח מהשבט הבדואי על ידי צה"ל.. עוד טענו כי בשל לבושה של פרופר לא שמו לב שמדובר בבחורה ואם היו יודעים "לא היו נוגעים בה".. שני רוצחיה נתפשו, אחד מהם נידון ב-1955 למאסר עולם ואילו השני מת בכלא בטרם החל המשפט. 

בעקבות רציחתה נכתבו שני שירים לזכרה: "הנערה משדה בוקר" (מילים: נתן אלתרמן), ו"אליה על ברברה משדה בוקר" (מילים:אנדה עמיר-פינקרפלד).

הקרן הקיימת לישראל הקימה על שמה את "חניון הרועָה" מול הכניסה לקיבוץ שדה בוקר.

לקריאה נוספת
------------

* ברברה פרופר - Yoaview
* אודות ברברה פרופר באתר הממשלתי לזכר אזרחים חללי פעולות איבה.
* זית המדבר - מסלולי טיול, חניון הרועה ע"ש ברברה פרופר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חניון הרועה** בוויקישיתוף
* אלי אלון, רצח הרועה ברברה טרופר בשדה בוקר(1952), באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ברברה פרופר, דבר, 24 בספטמבר 1952
2. ↑  מאסר עולם בעוון השתתפות ברצח הרועה משדה-בוקר, דבר, 13 באוקטובר 1955
3. ↑  בידואי הודה ברצח חברת שדה בוקר לפני כשנתיים, דבר, 9 בפברואר 1955
4. ↑  נורית גוברין,"היא נפלה בשדות" `קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה`, כרך ב`, הוצאת גוונים, תשס"ב, 2002 .
**General Health Questionnaire (GHQ)** - **השאלון לבדיקת הבריאות כללית** הוא כלי סריקה פסיכומטרי, המשמש לזיהוי ההפרעות הפסיכיאטריות השכיחות - בעיקר ההפרעות הפסיכיאטריות הקלות באוכלוסייה הכללית, במטופלים באופן אמבולטורי או במרפאות ומחלקות לא פסיכיאטריות.
הוא היה אחד מכלי הסריקה הראשונים בשרותי הרפואה והכירורגיה.
השאלון הומצא על ידי הפסיכיאטר והפסיכולוג דייוויד גולדברג בלונדון ופורסם לראשונה כמונוגרפיה בשנת 1972. בשנת 1979 פורסם על ידי גולברג ומחברים אחרים בPsychological Medicine בגרסה מדורגת. מאז הנהגתו בשנת 1974 הפך GHQ לאחר מהשאלונים העיקריים בדיווח עצמי המודדים את הפתולוגיה הלא פסיכוטית בקהילה והרפואה הכללית. המבחן הוא מדד לתחלואה ולא לתסמונת או הפרעה פסיכיאטרית ספציפית. הוא מזהה מצבים מתחת לסף, הפרעות במצב הרוח, וירידה ברווחת החיים. במקור הוא כלל 60 שאלות, וכיום קיימות גרסאות בעלות 30, 28, 20 ו-12 שאלות. השאלון תורגם לשפות רבות, לרבות בעברית.
מכיוון שהמבחון עלול לזהות מדי אנשים מעבר לאלו הסובלים מתחלואה נפשית פותחו בעקבותיו כלים חדשים, כשאחדים מהם משמשים לסקירה טלפונית לפני הגעת המטופל לרופא או לבית החולים, למשל SDDS - Symptom Driven Driagnostic Scale או בגרסתו הממוחשבת CATI.

קישורים חיצוניים
----------------

* , James J.Strain *Consultation-Liaison Psychiatry - Screenings - in Kaplan &Sadock's Comprehensive Textbook, 7th Edition vol.2 of Psychiatry Lippincott Williams Wilkins, Philadelphia 2000 p.1878*
* תזאורוס - האוניברסיטה העברית - המרכז לנתונים גרונטולוגיים בישראל IGDC 2017
* 2015 Andrew M. Colman - *Oxford Dictionary of Psychology*