recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מנחם בשבת תרבות** הוא ספר שיצא לאור בשנת 2016 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוא מוצג כחיבור של הדמות הבדויה "מנחם המשעמם".

רקע
---

הספר "מנחם בשבת תרבות" נכתב על ידי מנחם המשעמם, החתום ככותב הספר. דמות בדויה זו הופיעה לראשונה כפרופיל בפייסבוק בשנת 2014, ולאחר מכן הפך לדף פייסבוק פעיל. בדף זה כותב מנחם סטטוסים קצרים אודות נושאים מחייו, שהם משעממים ובנאליים וכתובים ללא פואנטה. מנחם נוהג לשתף את הקוראים בחוויות מן עבודתו במשרד ובאינטראקציה עם עמיתיו למשרד: איציק, ירדנה מנהלת החשבונות וצפריר היועץ הארגוני. תחום העיסוק במשרד לא הוזכר על ידו מעולם. מנחם גם נוהג לשתף מחוויותיו המשמימות במפגשיו עם בן דודו מאיר ואשתו מלכה.   

בשנת 2016 יצא לאור הספר "מנחם בשבת תרבות".

עלילה
-----

בספר זה כותב מנחם אודותיו בגוף ראשון ומספר על חייו. יום אחד באופן מפתיע הוזמן מנחם להשתתף באירוע שבת תרבות שהתקיים בעירו רמת גן. מנחם שהיה רגיל לבקר באירועים אלה כאורח בקהל, הוזמן להופיע בשבת התרבות כבעלים של דף הפייסבוק 'מנחם המשעמם' חלקו הגדול של הספר מוקדש להכנות לאירוע ולחוויות ממנו. יתר הספר הם סיפורים ואנקדוטות על חייו הכתובים במשפטים רצופים על נושאים שלכאורה חסרי משמעות.

ביקורת
------

הספר הוא אחד הראשונים המשלבים את הוויית הרשת החברתית בספרות העברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנחם בשבת תרבות באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
* הגר ינאי, ריבוע אפור בהיר, באתר מוסף השבת של מקור ראשון, 27 במרץ 2016
* נעמה רק, ריאיון ראשון: מנחם המשעמם הוציא ספר חדש והוא דווקא מעניין, באתר טיים אאוט, 2 במרץ 2016
* מנחם בשבת תרבות, באתר נוריתה, 1 בפברואר 2016
* דוד רוזנטל‏, תחי האירוניה: הספר הסאטירי של "מנחם המשעמם" באמת משעמם, באתר וואלה!‏, 4 במרץ 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר מור, לפרופיל הישראלי הכי משעמם בפייסבוק יש אלפי מעריצים, באתר mako‏, 22 במאי 2014
2. ↑  נועה שקרג'י, השעמום כדרך חיים: על מנחם בשבת תרבות / מנחם המשעמם, באתר הוצאה עצמית, 1 באפריל 2016; יוני ליבנה, בן תשפוכת השטן, באתר ידיעות אחרונות, 11 באפריל 2016

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מנחם בשבת תרבות"**.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רושל מאס** (באנגלית: **Rochelle Mass**, נולדה ב-1943) היא סופרת, מתרגמת ומשוררת ישראלית הכותבת בשפה האנגלית.

נולדה בוויניפג שבקנדה וגדלה בוונקובר. בשנת 1973 עלתה לישראל עם בעלה ושתי בנותיה והתגוררה במשך 25 שנים בקיבוץ בית השיטה. למדה חינוך בקנדה וספרות ובלשנות באוניברסיטת חיפה, וכן פרסמה שלושה קובצי שירה. כיום היא משמשת כעורכת כתב העת Kibbutz Trends.

כתביה פורסמו בבמות שונות, בהן London Magazine, Women's Studies Quarterly, The Jerusalem Review, The Tel Aviv Review, ARC, Canadian Literature, Midstream, Taproot Literary Review, Kimera, Ariga, Gaspareau Review, Ygradsil. הייתה מועמדת פעמיים בעבור פרס Pushcart Prize. זכתה בתחרות Reuben Rose, פעם במקום שני ובשנת 2008 במקום ראשון.

מספריה
------

* Aftertaste (Ride the Wind Press)
* Where's My Home? (Premier Poets Series)
* The Startled Land - Wind River Press

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* ROCHELLE MASS, Reuben Rose Winning Poems 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265159305171
* LCCN: n2002045424
* VIAF: 98039623
* WorldCat: lccn-n2002045424

 |
**רושה דה נה** (**Rochers de Naye**) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,042 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון וו ובסמוך לגבולו עם קנטון פריבור בשווייץ.

גאוגרפיה
--------

מרמיטה בהר
ההר צופה על אגם ז'נבה וממוקם בין הערים וילנף ומונטרה, והוא ההר המערבי ביותר ברכס האלפים הברניים יחד עם הדאן דה ז'אמאן.

מצפון להר ממוקם הדאן דה ז'אמאן וממערב אגם ז'נבה, מדרום לו נמצא שפך הרון לאגם ז'נבה, וממזרח הר פוינט ד'אבנייר (Pointe d'Aveneyre).

להר פסגה נמוכה יותר (1,982) הנקראת *גרנד קו דה נה* (Grande Chaux de Naye) המהווה את קו הגבול בין הקנטונים.

דרכי גישה
---------

ניתן להגיע לפסגת ההר על ידי הרכבת בקו מונטרה-גילון-רושה דה נה המתחיל בעיר מונטרה ועולה עד לגובה של 1,968 מטר משם ניתן להמשיך רגלית עד לפסגה. בנוסף ניתן להגיע ברכב עד קול דה ז'אמאן (Col de Jaman) ומשם להגיע לפסגת ההר בהליכה רגלית של כשעתיים.

נקודות עניין
------------

בהר ישנם מספר נקודות עניין, בהם:

* ויה פראטה (Via Ferrata) - מסלול טיפוס על ידי ידיות וכבלי ברזל. המסלול נחשב למסלול ברמת קושי גבוהה (ED).
* מערות - מספר מערות אליהן ניתן להגיע דרך המסלול העולה לפסגת ההר מקול דה ז'אמאן.
* מרמיטות - מספר מכלאות בהם מצויים זנים שונים של מרמיטות מכל רחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רושה דה נה** בוויקישיתוף
* אתר הרכבת ממונטרה להר (אורכב 24.10.2014 בארכיון Wayback Machine)
* רושה דה נה באתר Hikr

נוף פנורמי מפסגת רושה דה נה, מימין שפך הרון לאגם ז'נבה ומשמאל ההרים פואנט ד'אבנר ומאחוריו ניתן להבחין בשתי הפסגות הסמוכות טור ד'אאי וטור דה מאיין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 244281090
* WorldCat: viaf-244281090

 |
**אלקובזאורוס** (שם מדעי: ***Alcovasaurus***) הוא סוג של דינוזאור בן למשפחת הסטגוזאוריים שחי באמריקה הצפונית של היורה העליון לפני 150 מיליון שנה מזמננו. סוג זה נחשב במשך שנים למין של סטגוזאורוס בעל מספר הבדלים קטנים (אותם החשיבו להבדלים בין זכרים לנקבות), אך בשנת 2015 הוחלט להפרידו לסוג משלו. הוא התגלה בידי משלחת של אוניברסיטת ויומינג בחפירות בתצורת מוריסון בויומינג והוא קרוי על שם "מחצבת אלקובה" (Alcova Quarry), שבאלקובה (אנ'), מחוז נוטרונה בוויומינג, בה התגלו מאובניו. הסוג כולל מין יחיד - *Alcovasaurus longispinus*, שפירושו: "ארוך", עקב הזיזים הארוכים שעל הזנב.

דינוזאור זה הגיע לאורך של 5.7 מטרים בערך והיה דומה במראהו לקנטרוזאורוס האפריקני ולמירגאיה האירופי, והיה בעל זיזים דקים יחסית ללוחות הענק של הסטגוזאורוס. הוא היה בעל חוליות גבוהות בעלות דוקרנים בולטים שהזדקרו בזוגות משני צדדים, לאורך עצמות הזנב. המבנה שלהם עזר לדקור טורפים כמו האלוזאורוס ולהצליף בהם בפראות. כמו שאר הסטגוזאוריים הוא היה אוכל צמחייה שניזון מצמחים כמו שרכים, ציקסיים ומחטניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקובזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**אורי סלימאן** (נולד ב-23 בדצמבר 1952) הוא כדורגלן עבר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

סלימאן נולד בכפר סבא, אך בגיל צעיר עבר עם משפחתו לתל אביב.

בגיל 9 החל את דרכו בקבוצת הכדורסל של מכבי תל אביב, ועבר לקבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב כשהיה בן 16. ב-1971 עלה לקבוצה הבוגרת בפעם הראשונה. בעונת 1982/1983 עבר לשחק במכבי פתח תקווה, ובעונת 1983/1984 בהפועל יהוד. לקראת עונת 1984/1985 חזר סלימאן למכבי תל אביב ובהמשך שיחק במשך שתי עונות במכבי יפו. בעונת 1988–1989 שיחק סלימאן בסקציה נס ציונה מליגה ב' דרום ב' וסיים איתה במקום השני.

במהלך הקריירה שלו שיחק במספר עמדות שונות, כחלוץ, קשר ומגן. כשחקן פעיל זכה בשלוש אליפויות וגביע מדינה אחד.

לזכותו הופעה רשמית אחת במדי נבחרת ישראל, ב-1978 נגד הנבחרת הצעירה של הולנד.

בשנת 2017 החל לשמש כסקאוט בנבחרות הצעירות של ישראל.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפויות (3): 1971/1972, 1976/1977, 1978/1979
* גביעי מדינה (1): 1976/1977

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורי סלימאן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* מועדון שחקני העבר הכיר תודה לשחקן העבר אורי סלימאן, בעמוד הפייסבוק של מכבי תל אביב (אורך: 1:51)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכבי יפו שר שר, חדשות, 14 ביוני 1987.
2. ↑  לימן החמיץ והסקצייה ירדה מנוצחת, מעריב, 25 באוקטובר 1987.
3. ↑  אשר גולדברג, רבינזון יורד לליגה א', חדשות, 7 ביוני 1990.
**מרוץ העצמאות** הוא מרוץ שהתקיים בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל ביום העצמאות ונמנה בין האירועים המרכזיים ביום זה. המרוץ התקיים במתכונת של מרוץ שליחים קבוצתי ממקומות שונים בתל אביב-יפו לירושלים במקטעים, כאשר לכל מקטע הוכרזה קבוצה זוכה נפרדת. בתחילה השתתפו במרוץ ארבע קבוצות: אליצור, בית"ר, הפועל ומכבי, והחל משנת 1953 נוספה עליהם קבוצת אס"א. קבוצת הפועל זכתה באופן קבוע במרוץ, אולם גם מכבי הצליחה להגיע ראשונה בחלק מהמקטעים ובמקרה אחד אס"א הגיעו ראשונים במקטע.

המרוץ הראשון התקיים ביום העצמאות של 1950. המרוץ יצא מיפו ועבר בתחנות רמלה, ביל"ו, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 83 קילומטרים אותם עברו 75 רצים מכל קבוצה.

המרוץ השני התקיים בשנת 1951 ועבר בתחנות פתח תקווה, בית דגן, רחובות, חולדה, שער הגיא וקריית ענבים לירושלים, מרחק של 104 קילומטר אותם עברו מטעם כל קבוצה 100 רצים. בכל תחנה נתקבלו הרצים על ידי אישיות שנתנה לזוכים פרס סמלי המייצג את האזור, כמו "דגל אם המושבות", "דגל הקסטל", וספר רחובות. לקבוצת הפועל שזכתה במרוץ הוענק על ידי שר החינוך מגן העצמאות.

במרוץ הרביעי שהתקיים בשנת 1953 היו בכל קבוצה 90 רצים. המרוץ השישי יצא מכיכר הבימה ועבר במסלול דומה לקודמיו. טקס חלוקת הפרסים התקיים ליד משרד החינוך ברחוב הנביאים בירושלים.

על המרוץ הראשון כתב פ. פינצ'ובר בעיתון דבר:

> 
> רק מעטים מאתנו הבינו איזו חשיבות יש למרוץ זה בהיסטוריה של הספורט היהודי, כנקודת־מיפנה בהתפתחותו של החינוך הגופני בארצנו
> 
> 
> 
> — פ. פינצובר, רצי מלכות ישראל ומרוץ עצמאות ישראל, דבר, 2 ביוני 1950
> 

אולם ההתלהבות הראשונית דעכה ואגודות הספורט החלו לאבד עניין במרוץ שהיה למעמסה תקציבית. בשנת 1955 הודיעה בית"ר שלא תשתתף בגלל העלויות שבריכוז מאה רצים מרחבי הארץ. בשנת 1956 עוד השתתפו במרוץ הפועל, בית"ר ואליצור לאחר שהמדינה הקציבה כספים למימון ההשתתפות, אולם בשנת 1957 לא התקיים המרוץ, לאחר שכל ארגוני הספורט למעט הפועל הודיעו שלא ישתתפו. במקום מרוץ ארצי התקיימו במקומות שונים מרוצים אזוריים. בשנת 1959 הופיעה בין ההודעות על חגיגות יום העצמאות ידיעה על מרוץ שליחים בגבעתיים ובשנת 1960 התקיים מרוץ באזור עמק הירדן, מרוץ אשר התקיים תחת הכותרת "מרוץ העצמאות" בפעם ה־25 בשנת 2010. מסורת של מרוצי עצמאות התקיימה גם בבית שמש. בשנת 1968 התקיימו מרוצים מקומיים באשדוד וביהוד.

בשנת 1968, לכבוד 20 למדינה, תוכנן לחדש את המרוץ בחול המועד פסח, במסלול שיעבור מבניין הכנסת בתל אביב לכנסת בירושלים, אולם בסופו של דבר המרוץ התקיים מחולדה לירושלים ביוני 1968. בשנת 1986 התקיים מרוץ עצמאות בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרוץ העצמאות, דבר, 7 במאי 1954; המשך
2. ↑  ד"ר יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, ימי מועד וזיכרון, עמוד 493
3. ↑  ד"ר יום טוב לוינסקי, ספר המועדים, ימי מועד וזיכרון, עמוד 499
4. ↑  שנתון הממשלה לשנת תשט"ו, עמ' 122, בארכיון המדינה
5. ↑  מירוץ העצמאות תשט"ו, דבר, 20 באפריל 1955
6. ↑  מרוץ העצמאות בלי בית"ר, מעריב, 24 באפריל 1955
7. ↑  מחר מרוץ העצמאות, מעריב, 15 באפריל 1956
8. ↑  עוול בא על תיקונו, מעריב, 4 במרץ 1956
9. ↑  מ. שמריהו, בוטל מרוץ העצמאות, מעריב, 2 במאי 1957
10. ↑  החגיגות מאילת ועד קריית שמונה, דבר, 14 במאי 1959
11. ↑  עלון הקיבוץ אשדות יעקב איחוד, אוגוסט 2010
12. ↑  חגיגות יום העצמאות, מעריב, 30 באפריל 1968
13. ↑  הממשלה הקציבה 11 מליון לירות, מעריב, 3 באוקטובר 1967
14. ↑  היום מרוץ העצמאות, דבר, 3 ביוני 1968
15. ↑  2000 רצים במרתון העצמאות בחסות מעריב, מעריב, 16 במאי 1986
**מָרוּצֶלָה** (בנפוליטנית ואיטלקית: **Maruzzella**) הוא שיר נפוליטני שנכתב ב-1954. הלחן מאת רנאטו קרוזונה (Renato Carosone) הידוע בעברית יותר כ"קרוסונה", והמילים מאת אנצו בונגורה (Enzo Bonagura). השיר נכתב כנראה כשיר אהבה (סרנדה) לכבוד אשתו של קרוזונה, מריסה. "מרוצלה" הוא שם חיבה מקובל לשם מריסה בדרום איטליה, אולם המילה מרוצלה יכולה להתפרש בנפוליטנית גם כחילזון, ויש לה גם פירושים נוספים.

ב-1955 הופיע השיר לראשונה על אריך-נגן בביצועו של קרוזונה. ב-1956 היה לשיר הנושא של סרט קולנוע בשם מרוצלה, בביצועו של קלאודיו וילה והיה ללהיט. השיר זכה מאז לביצועים רבים, ב-1959 ביצעה אותו השחקנית אנה מניאני בסרט "Nella città l'inferno" ("גיהנום בכרך"). ב-1973 הושמע השיר בסרט רחובות זועמים של מרטין סקורסזה בכיכובו של רוברט דה נירו.

### מה הוא עושה לה

ב-1964 העלתה שלישיית הגשש החיוור את תוכניתה הראשונה "שמחת זקנתי". בתוכנית שולב שיר עברי, במנגינת "מרוצלה", בשם "מה הוא עושה לה" (לשם השיר דמיון צלילי ברור ל"מרוצלה") מאת יוסי גמזו. במקורות רבים (כגון "שירונט"), מופיע גמזו כמתרגם, אך למעשה שירו של גמזו מקורי, ואין לו קשר למילות "מרוצלה". שיר זה זכה לפופולריות רבה, ובוצע בגרסאות כיסוי, בין השאר על ידי גידי גוב ושלומי שבת (במסגרת לילה גוב), פבלו רוזנברג, ובמסגרת תחרות כוכב נולד 7 על ידי חובי סטאר, עומר אדם וראם כהן. חברות להקת שוקולד מנטה מסטיק ביצעו גרסה היתולית של השיר יחד עם חברי הגשש החיוור, בה הפזמון החוזר שונה ל"מה הוא עשה לי", והזמרות הופיעו בתחפושת של נשים הרות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "מה הוא עושה לה"

| הגשש החיוור |
| --- |
| שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי |
| סרטי קולנוע | מוישה ונטילטור • פורטונה • ארבינקא • השכונה שלנו • כל ממזר מלך • התרוממות • גבעת חלפון אינה עונה • חמש מאות אלף שחור • שלאגר • הקרב על הוועד |
| אמרגן, במאים וכותבים | אברהם דשא (פשנל) • נסים אלוני • יוסי בנאי • מוטי קירשנבאום • שייקה אופיר • אסי דיין • אורי זוהר • נעמי שמר • אפרים קישון |
| שירים | מים לדוד המלך • למה צחקה מיכל • אחותי רוחמה • מה הוא עושה לה • פנס בודד • לו יהי • יש לי חג • זאת שמעל לכל המצופה |
| ערכים קשורים | ישראבלוף • התרנגולים • הצ'ופצ'יק של הקומקום |
שער המהדורה השלישית של מרוצללים באנגלית
**מרוצללים** (במקור האנגלי: Shadowrun) הוא משחק תפקידים שולחני ועולם מערכה שנוצר ושווק במקור על ידי חברת FASA בשנת 1989. עולם המערכה הוא יקום בדיוני עתידני, כביכול עולמנו בשנת 2050 עד 2075, בו סייבורגים, כישוף ויצורים פנטסטיים מתקיימים זה לצד זה. עולם המערכה משלב את הסוגות סייברפאנק והפנטזיה האורבנית, ולפעמים אלמנטים של תאוריית קשר, אימה וספרות בלשית.

שם המשחק לקוח מאחד מהנחות המוצא של עולם המערכה- עולם הנשלט על ידי תאגידי ענק ולא על ידי מדינות, ושלכן תחום הריגול התעשייתי יתפתח ויעשה פרקטיקה מרכזית בכלכלה העולמית. תופעה זו הולידה מקצוע חדש, "רצי צללים", שהם צוותי עבריינים המתמחים בפרקטיקות אלו. במשחק הדמויות תופסות את תפקידיהם של רצי צללים פרילנסרים.

עולם המערכה
-----------

במציאות של מרוצללים העולם עבר תהליך שינוי הנקרא "גובליניזציה", בו חלק מאוכלוסיית העולם הפכה ליצורים פנטנסיים: אורקים, טרולים, אלפים וגמדים. עולם החי השתנה אף הוא ויצורים מתוך המיתוסים והאגדות, כמו דרקונים, שבו והופיעו. עמים עתיקים שמעולם לא איבדו את הקשר עם העבר המיסטי שלהם (לדוגמה אצטקים) תפסו להם את מקומם בעולם בעזרת כוחות הקסם ששבו להופיע. קוסמים ושאמאנים מטילים לחשים, מזמנים רוחות טבע, רותמים לצידם את יסודות הטבע. תאגידי הענק מפתחים טכנולוגיות המתבססות על חזרתו של הקסם לעולםץ 

הטכנולוגיה התפתחה אף היא. האנשים אינם עוד בשר ודם בלבד. רכיבים ביוניים הם בהישג יד והאנשים הופכים להיות לחזקים יותר, מהירים יותר וטובים יותר.
עולם המחשוב השתנה לחלוטין על ידי ה"מקלעת", רשת בעלת ממשק מציאות מדומה המחליפה את רשת האינטרנט הישנה ו"דֶקֶרים" (האקרים שהושתל במוחם ממשק למחשב המכונה "דֶק" Deck) מתחברים לעולם המציאות המדומה בעזרת ציוד טכנולוגי משוכלל.

תאגידי העל הפכו לכוח פוליטי החזק ביותר בעולם. הם מכתיבים את החוקים ומחזיקים בכוחות צבא כדי להטיל את מרותם ולשמור על האינטרסים הכלכליים שלהם. מחוץ למתחמי התאגידים בריונים וכנופיות רחוב שולטים ומארגנים את החיים בהתאם לצרכיהם.
שם, מחוץ לחומות מתחמי תאגידי העל ובין צללי המגה-מטרופולין חיים רצי הצללים - שכירי חרב המשכירים את כישרונותיהם והידע שלהם לכל המרבה במחיר.

רצי הצללים
----------

השחקנים המגלמים את רצי הצללים יכולים לבחור בשלב בניית הדמות שלהם את הגזע שאליו משתייכת הדמות שלהם, אורק, טרול, אלף, גמד או אדם וכן את הכישורים והתכונות של הדמות שלהם. כמו כן הם בוחרים את יכולת הכישוף של הדמות ואת המשאבים הפיננסיים העומדים לרשותה. בחירות אלה מוגבלות על ידי מערכת חוקים בסיסית הגורמת לאיזון מסוים בין הדמויות כך שדמות שהיא בעלת יכולת קסם גבוהה אינה יכולה להיות גם בעלת כישורי לחימה גבוהים ולהפך. כך גם לגבי הגזע, המשאבים והתכונות. במהלך המשחק יכולים השחקנים ללמוד כישורים חדשים ולשפר את משאביהם ותכונותיהם אך לעולם אין הם יכולים לשנות את גזעם או את סוג יכולת הקסם שלהם, אם כי קוסמים ושאמאנים יכולים ללמוד כשפים וקסמים חדשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוצללים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרוצללים
* מרוצללים 4, התחלה מהירה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551501905171
* BnF: cb167370711 (data)
* LCCN: sh95005576
* NKC: unn20231178387
* VIAF: 184488524
* WorldCat (עם VIAF): 184488524

 |
מרוץ רחוב לא חוקי
**מֵרוֹצֵי רחוב** (באנגלית: **Street Racing**) הם מרוצי מכוניות לא מאושרים ולא חוקיים המתקיימים בכבישים ציבוריים. מקורם של מרוצי הרחוב הוא בארצות הברית, בשנות החמישים. מרוצי רחוב מתקיימים בכבישים צרים בפאתי העיר באזורים הכפריים. מרוצי רחוב יכולים להיות ספונטניים או מתוכננים היטב ומתואמים.

היסטוריה
--------

מרוצי רחוב החלו עם התפתחות תעשיית הרכב בדטרויט בארצות הברית. מרוצי רחוב החלו כשמכוניות הפכו ליותר זולות ופופולריות. ישנם שתי צורות עיקריות של מרוצי דראג (Drag racing) או ספרינט שהיא תחרות בין שתי מכוניות הנמצאות במצב סטטי ומאיצות בקו ישר למרחק של 400 מטר ומרוץ כבישים צרים ומעקולים - הידוע בכינוי היפני Tōge.

מרוצי רחוב בישראל
-----------------

מרוצים לא חוקיים בכבישי ישראל היא תופעה שהופכת להיות מוכרת יותר עם השנים בקרב בני נוער ובקרב אנשים מבוגרים אשר מחפשים ריגושים על הכביש אך במקביל עוברים על חוקי התנועה ומסכנים את חייהם של הולכי רגל ושל נהגים נוספים בכך שנוהגים עם מטרה לנצח ואיבוד שליטה יכול לפגוע בחברה הסובבת את המרוץ. ככל הנראה המודעות למרוצי רחוב ושיפורי מכוניות עלתה אחרי היציאה לאקרנים של סדרת הסרטים "מהיר ועצבני" העוסקים במרוצי מכוניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוצי רחוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Summers, Chris (2013-12-31). "Why the US is addicted to fast cars and street racing". *BBC News* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-05-31.
2. ↑  מירוצי רחוב - תופעת המירוצים, באתר aux.shenkar.ac.il (ארכיון)
3. ↑  "What the heck is a Tōge??". *daily tōge* (באנגלית אמריקאית). 2016-06-30. נבדק ב-2017-06-01.
4. ↑  רועי אייל ומיכאל יושר, מירוצי רחוב – מה זה ?, באתר מירוצי רחוב (ארכיון)
מגרסת נייר עם מכל פסולת פנימי
**מגרסת נייר** היא מכשיר חשמלי המכיל סכיני חיתוך, ולרוב גם מכל קיבול לפסולת, והוא נועד לגרוס דפים לרצועות צרות או לפתיתים, טרם זריקתם לאשפה או מיחזורם. מטרת הגריסה היא למנוע אפשרות שמסמכים המכילים מידע חשוב, ייחשפו לזרים לאחר פינוים, ובכך לשמור על פרטיות וסודיות המידע שבמסמכים. מטרה נוספת בשימוש במגרסה היא צמצום נפח האשפה המשרדית.

פטנט ראשון למגרסת נייר נרשם בשנת 1909 בארצות הברית, על שמו של הממציא אבוט אוגוסטוס לו (אנ'), אך לא יוצרה מגרסה לפי פטנט זה. בשנת 1935 ייצר אדולף אהינגר בגרמניה מגרסת נייר שמבוססת על מכונה לייצור פסטה המופעלת ידנית. תחילה נועדה המגרסה לשימושו האישי, ולאחר מכן החל לייצרה באופן תעשייתי, עם מנוע חשמלי. החברה שהקים לשם כך, EBA Maschinenfabrik, ממשיכה לייצר מגרסות נייר עד היום, בשמה הנוכחי, EBA Krug & Priester GmbH & Co.

קיים בשוק מגוון רב של מגרסות, בגדלים שונים ובמידות קיבולת שונות. המגרסה היא מצרך נפוץ ושימושי במיוחד במשרדים, שמעוניינים למנוע את החשש שמסמכים מסווגים ובלתי מסווגים שנדפסו על ידי צוות המשרד, יתגוללו באשפה לעין כל, ואף יגיעו לידיהם של בעלי עניין שעלולים להשתמש במידע מתוך המשרד, ולחשוף סודות מסחריים ובכך להזיק לחברה.

במגרסות פשוטות ניתן להזין דף אחד בכל פעם, והדף נכנס למכשיר שגורס אותו באמצעות הסכינים, לרצועות או לפתיתים. במגרסות מתקדמות יותר ניתן להזין מספר רב של דפים בבת אחת. 

יצרני גאדג'טים משווקים מגרסה הפועלת על ידי חיבור למחשב באמצעות כבל USB.

**משאית גריסה** היא משאית שבה פועלת מגרסת נייר גדולה, המאפשרת גריסת כמויות גדולות של נייר במקום שבו נאספו (ובכך מאפשרות פיקוח של בעלי הנייר על השמדתו), והובלתו למפעל למיחזור נייר.

תקן DIN 66399 מסווג מגרסות לפי רמת הבטיחות שהן מספקות:

* P-1 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 12 מילימטר.
* P-2 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 6 מילימטר.
* P-3 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 2 מילימטר או ששטחן אינו עולה על 320 מילימטר רבוע.
* P-4 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 6 מילימטר ושטחן אינו עולה על 160 מילימטר רבוע.
* P-5 - רצועות שרוחבן אינו עולה על 2 מילימטר ושטחן אינו עולה על 30 מילימטר רבוע.
* P-6 - רצועות שרוחבן אינו עולה על מילימטר אחד ושטחן אינו עולה על 10 מילימטר רבוע.
* P-7 - רצועות שרוחבן אינו עולה על מילימטר אחד ושטחן אינו עולה על 5 מילימטר רבוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגרסת נייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  John Woestendiek, The Compleat History of SHREDDING, The Baltimore Sun, February 10, 2002
2. ↑  EBA Krug & Priester GmbH & Co
3. ↑  Mobile Shred Trucks, Alpine Shredders Limited
4. ↑  DIN-66399.com - Security levels
מגש ועליו קומקום תה וכלים נוספים
עגלת תה
**מגש** (שם נרדף: **טַס**) הוא כלי שטוח המשמש לנשיאת חפצים, בעיקר מזון ושתיה.

מגשים יכולים להיות עשויים מחומרים שונים, כגון מתכת, עץ, פלסטיק או זכוכית. רוב המגשים מלבניים או אליפטיים, ובדרך כלל שוליהם מוגבהים מעט על מנת למנוע מהחפצים שעליהם ליפול. 

יש מגשים הכוללים גם ידיות נשיאה, ולחלקם מחוברות רגליות, לרוב כדי שישמשו להגשת ארוחת בוקר למיטה. להגשה למיטה משמשים גם מגשים שבתחתיתם כרית ממולאת קלקר, כדי ליצבם על ברכי הסועד וכלי המיטה. 

עגלת תה היא מגש על גלגלים, המיועדת להבאת תקרובת רבה יחסית אל הסועדים. בשימוש ביתי היא יועדה לארוחה קלה כגון שעת התה (ומכאן שמה) שאינה נערכת סביב שולחן, או בשיטת מזנון, ומוגשת בסלון ולא בחדר אוכל או פינת אוכל. במסעדות משמשת לעיתים כעזר למלצרים להגשת המנות שהוזמנו או להצגת מבחר פריטי תפריט הקינוחים של המסעדה. באולמות אירועים נושאים המלצרים מגשים גדולים, ובהגיעם לקרבת הסועדים הם מניחים אותם על בסיס רגליים מתקפל.

לכיסאות אוכל לפעוטות מצורף מגש, הניתן להסרה.

יש המכנים גם תבנית אפייה בשם מגש.

שימושים נוספים
--------------

מספר מתקנים נוספים, בעלי פונקציה דומה, נקראים אף הם "מגש":

* המקום בו מונחים הדפים במדפסת
* בתותחים, המתקן עליו מונחים הפגזים לפני טעינתם

בשירו של נתן אלתרמן, "מגש הכסף", המגש משמש כמטפורה ללוחמים במלחמת העצמאות, שבמותם הגישו את המדינה לעם ישראל.

ראו גם
------

* תחתית
* מגש קוביות קרח

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טס** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מגש** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מגשים** |

* יהודית מיכאלי, עולים על מגש - ארוחת גבינות ופירות להגשה על מגש, באתר וואלה
**ארנבת הסבך** (שם מדעי: *Lepus saxatilis*) היא מין ארנבת הייחודית לדרום אפריקה וכן לנמיביה, סווזילנד ולסוטו. היא חיה באזורי סוואנות שיחים נמוכים.

מאפיינים
--------

אורך הארנבת 45–64 ס"מ ומשקלה 1.5–4.5 ק"ג. הארנבת היא בעלת גוון אפור עם תערובת אדומה-חומה, זנב קטן ואוזניים ורגליים גדולות וארוכות. אוזניה שמוטות רוב הזמן, מלבד כאשר היא מבוהלת ואז הן מזדקפות. אותו דבר הזנב הלבן – הוא יכול להתרומם בשעת סכנה. הארנבות החיות באזורים היותר קרירים הן יותר גדולות ובעלות אוזניים יותר קצרות בהשוואה לאלה באקלימים יותר חמים וצפוניים. הנקבות גדולות מהזכרים.

הארנבות חיות בעיר באזורי הכף של דרום אפריקה ומדינות נוספות באזור: נמיביה, לסוטו, ואסוואטיני. בתנאי גידול של סוואנות, ערבות שיחיות ויערות חמים. הן אינן נמצאות במדבריות כמו מדבר נמיב והקלהרי. הן חיות בגובה של עד 1,830 מ' ומסתגלים גם לאזורים חקלאיים. 

הארנבות חיות בגפן ויוצאות בעיקר בלילה, כשהטמפרטורה קרירה יחסית.

**מזון**: הארנבות ניזונות בעזרת שיניהן הגדולות מעשבים שונים, תלתנים וקני שורש. בתקופות קשות הן יאכלו גם את קליפות השיחים ואף חרקים קטנים. 

**טורפים**: טורפי הארנבות רבים. הארנבות משטחות את אוזניהם בעת סכנה כדי שלא יבחינו בהם. מהרגע שהתגלו, הן אצות קדימה בעזרת רגליהן הגדולות כדי לברוח מהטורף. טורפיהן העיקריים הם: תן לבן-פס, צבוע נקוד וחום, הברדלס, הקרקל, האריה ועופות דורסים כמו עיט לוחם, עיט שחור ועיט סוואנות. בנוסף על הטורפים, גם ציידים אנושיים נהנים מבשר הארנבות וכן מפרוותן החמימה. אוכלוסיית הארנבות בטבע נמצאת במגמת ירידה עקב פגיעה בבתי הגידול, המונעת מהארנבת להתגונן מטורפים.

הארנבת לא נמצאת בסכנה, אך חלה ירידה של 20% בגידולה היחסי. היא אנדמית לדרומה של יבשת אפריקה והדבר עלול לגרום לה להגיע לסכנה ממשית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת הסבך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* ארנבת הסבך באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנבת הסבך באתר הרשימה האדומה של IUCN
משחק בביישאדה במחצית הראשונה של המאה ה-20
מראה האצטדיון בטרם שופץ לקראת מונדיאל 2014
**אצטדיון ז'ואקים אמריקו גימראאס** (פורטוגזית: **Estádio Joaquim Américo Guimarães**), הידוע גם כ**ארנה דה ביישאדה** (**Arena da Baixada**), הוא אצטדיון כדורגל, הממוקם בעיר קוריטיבה שבמדינת פרנה אשר בברזיל. האצטדיון, אשר מכיל 38,533 מקומות ישיבה, נמצא בבעלותה של קבוצת אתלטיקו פרנאאנסה ומשמש כמגרשה הביתי.

ארנה דה ביישאדה הוא אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014 שבברזיל, במסגרתו אירח ארבעה משחקים משלב הבתים של הטורניר.

היסטוריה
--------

### האצטדיון הישן

בשנת 1914 הורה נשיא קבוצת הכדורגל אינטרנסיונל מקוריטיבה, ז'ואקים אמריקו גימראאס, לבנות אצטדיון לקבוצה. הוא בחר כאתר לאצטדיון את השפלה (בפורטוגזית: Baixada) של "אגווה ורדה" (Água Verde), היום שכונה יוקרתית ומרכזית בקוריטיבה. מאז, מוכר האצטדיון כ"ארנת השפלה" ("Arena da Baixada"). בשנת 1924 התאחדה אינטרנסיונל עם קבוצת אמריקה מקוריטיבה ויחד הן יצרו קבוצה חדשה בשם אתלטיקו פרנאאנסה. הקבוצה החדשה ירשה את אצטדיון ארנה דה הביישאדה, ושינתה את שמו הרשמי ל"אצטדיון ז'ואקים אמריקו גימראאס".

האצטדיון היה בשימוש אתלטיקו פרנאאנסה עד לשנת 1987, עת החלה הקבוצה לשכור את ה"פינייראו" (Pinheirão), אז אצטדיון חדש של התאחדות הכדורגל של פרנה, כמגרשה הביתי. אתלטיקו שחקה בפינייראו עד ל-1993, אז חזרה לארנה דה ביישאדה. ב-1994 בוצעו בו שיפוצים, במסגרתם חודשו חלק מהבטונדות והמושבים.

### האצטדיון החדש

בשנת 1997 נהרס האצטדיון הישן כליל לטובת בנייה של אצטדיון מודרני במקומו. האצטדיון החדש נחנך ב-1999 ונחשב אז לאחד מהאצטדיונים המודרניים ביותר בדרום אמריקה. זמן קצר לאחר כניסתה לאצטדיון המשודרג, זכתה אתלטיקו פרנאאנסה בשנת 2001 באליפות הליגה הברזילאית לראשונה בתולדותיה.

למרות שנחשב לאצטדיון מודרני, לא כל התוכנית המקורית יצאה לפועל בבניה שהסתיימה ב-1999. בין היתר, רק שלושה מתוך מארבעת יציעי האצטדיון נבנו. הצד הרביעי גבל בבית ספר שיועד לעבור לאתר אחר, אולם שנים של מאבק משפטי עברו עד שניתן היה להוציא לפועל את התוכנית להשלמת האצטדיון. בשנת 2009 נחנך המפלס התחתון של היציע הרביעי, אשר הגדיל את תכולת האצטדיון ב-4,700 צופים לתכולה של 28,273.

### מונדיאל 2014

האצטדיון נבחר להיות אחד מ-12 האצטדיונים שלקחו חלק באירוח משחקי מונדיאל 2014, ועל כן עבר שדרוג על מנת לעמוד בדרישות פיפ"א. השדרוג כלל בין היתר השלמת היציע הרביעי, קירוי מלא של היציעים, החלפת כלל המושבים, שינוי המעטפת החיצונית של האצטדיון ועוד. לאחר עיכובים רבים במועד סיום העבודות, נחנך האצטדיון באופן רשמי ב-14 במאי 2014 במשחק בין אתלטיקו פרנאאנסה לבין קורינתיאנס שהסתיים בתוצאה 2-1 לטובת קורינתיאנס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנה דה ביישאדה** בוויקישיתוף
* תיאור האצטדיון באתר פיפ"א. (באנגלית)
* תמונות ארנה דה ביישאדה באתר World Stadiums.
* אורי קופר ואופיר להב, הערים המארחות: קוריטיבה במונדיאל, באתר ynet, 20 במאי 2014

| אצטדיוני מונדיאל 2014 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מינייראו (בלו הוריזונטה) • אצטדיון לאומי (ברזיליה) • ארנה אמזוניה (מנאוס) • ארנה דאס דונאס (נאטאל) • באירה ריו (פורטו אלגרה) • ארנה דה סאו פאולו (סאו פאולו)  ארנה פונטה נובה (סלבדור) • קסטלאו (פורטלזה) • ארנה פנטנל (קויאבה) • ארנה דה ביישאדה (קוריטיבה) • מרקנה (ריו דה ז'ניירו) • ארנה פרנמבוקו (רסיפה) |

 |
**נהרא נהרא ופשטיה** הוא ביטוי שבא להעניק לגיטימציה למנהגים שונים בהלכה היהודית. הביטוי מגיע מארמית בבלית ותרגומו הוא - "נהר נהר ומסלולו", כלומר כשם שלכל נהר מסלול זרימה משלו ואין בכך הפרעה למסלול זרימתו של הנהר האחר, כך יש מקום לשני מנהגים שונים במקביל, ואין בכך כל פסול.

בתלמוד הבבלי מופיע ביטוי זה פעמיים, ביחס להלכות שחיטה וביחס להלכות טרפות.

בעוד שבתלמוד מובא הביטוי ביחס להלכה עצמה, הפוסקים משתמשים בו בדרך כלל ביחס לשינויי מנהגים שאינם מחלוקות הלכתיות ממש. ה"משנה ברורה" למשל מתבטא בסגנון זה, ביחס לשאלה עד אימתי מוסיפים "ולכפרת פשע" בתפילת מוסף של ראש חודש בשנה מעוברת. ישנם האומרים זאת בכל ראשי החדשים שבשנה זו, וישנם שאומרים אותו רק עד ראש חודש אדר השני. המשנה ברורה קובע: "ובכל אלה נהרא נהרא ופשטיה, וכל אחד יעשה כמנהג המקום".

כיום משתמשים בביטוי בצורה כוללנית, כאשר באים לבטא את זכותה של כל עדה וכל חוג או חסידות, לנהוג בדרך המקובלת אצלו, מבלי שיהיה עליו לבטל את דעתו כלפי עדות וחוגים אחרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסכת חולין דף י"ח עמוד ב'
2. ↑  שם, דף נ"ז עמוד א
3. ↑  ולפי מנהג פפד"מ אומרים אותו רק בר"ח אדר השני.
4. ↑  סימן תכ"ג סעיף קטן ו', ובאריכות: יוסף ויכלדר, המנהגים השונים באמירת 'ולכפרת פשע', המבשר תורני, כ"ח אדר א תשע"ד
מלון נגרסקו בניס, 2007
**מלון נגרסקו** (צרפתית: **Hotel Negresco**) הוא בית מלון בניס שבריביירה הצרפתית.

היסטוריה
--------

מלון נגרסקו נמצא בפרומאנד דז אנגלה ונקרא על שמו של הנרי נגרסקו (1920-1868) שבנה אותו ב-1912. המלון נפתח ב-1913, כשבהתאם לנורמות של אותה עת, חזיתו פנתה לים התיכון. 

הנרי נגרסקו, נולד לבעל פונדק בבוקרשט, רומניה, עזב את ביתו בהיותו בן 15, הגיע לפריז, שם עבד כרב-מלצרים ואחר כך לריביירה הצרפתית, שם ניהל את הקזינו המוניציפלי של ניס. במוחו של נגרסקו עלה הרעיון לבנות מלון פאר שימשוך את הלקוחות העשירים ביותר. הוא השיג את מימונו של תעשיין צרפתי ושכר את הארכיטקט אדוארד נירמאנס, הידוע שבאדריכלי בל אפוק, שתכנן את המלון עם גוסטב אייפל שהעניק למלון את הכיפה הוורודה המפורסמת שלו. נברשת הבדולח של חברת בקרה (Baccarat) שבלובי המלון, ניתנה בידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה, שבגלל מהפכת אוקטובר לא עלה בידו לשלוח אותה לרוסיה.

מלחמת העולם הראשונה פרצה שנתיים אחרי שהמלון נפתח והוא הוסב לבית חולים. בתום המלחמה, כמעט שלא פקדו תיירים עשירים את הריביירה, דבר שהביא את המלון לקשיים כספיים כבדים. המלון נתפש בידי נושים, והנרי נגרסקו מכר אותו לחברה בלגית, הוא הלך לעולמו שנים מועטות אחרי כן, בפריז, בגיל 52.

2007
במרוצת השנים ידע המלון עליות וירידות וב-1957 נמכר למשפחת אוז'ייה. מאדאם אוז'ייה הפיחה חיים במלון וקישטה אותו בעיטורים יוקרתיים וריהוט עתיק, אוסף אמנות נכבד, בכללם זה לובי בסגנון לואי ה-16, טרקלין ובו השטיח הגדול ביותר שנעשה בצרפת שלפני המהפכה (375 ממ"ר ממפעל לה סאוונדי המלכותי), דיוקן של המלך פרי עטו של הצייר היאסינת ריגו. כל אחת מארבע קומות המגורים של המלון מעוצבת בסגנון שונה, בחדרים כיסויי המיטה עשויים מפרוות חורפן והאמבטיות מצופות זהב. שומרי הסף בסגנון בורגני של המאה ה-18, חבושים בכובע עם נוצה אדומה. 

במלון מסעדת שאנטקלר, שלה כוכב אחד במדריך האדום של מישלן (שנים ארוכות היא החזיקה בשני כוכבים וב-18-17 נקודות בגו מיו) ומסעדה עממית בשם לה רוטונד. השף של שאנטקלר הוא ברונו טורבו (Bruno Turbot) מנורמאנדי, שהחליף את אלן לורקה, שעזב ב-2003 להיות השף של מסעדת מולן דה מוז'ן, במקום רוז'ה ורז'ה שפרש. לפניו היו השפים של המסעדה ז'אק מקסימן ודומיניק לה סטאנק, עשר שנים כל אחד. 

ב-2003 נמנה מלון נגרסקו כאתר מורשת היסטורית לאומית של ממשלת צרפת והוא חבר באגודת Leading Hotels of the World. במלון 119 חדרים ובנוסף להם 22 סוויטות.

לקריאה נוספת
------------

* מלון נגרסקו בתוך: אביטל ענבר, **התענוגות של פרובאנס**, 2000. עמ' 18, 20, 310, 315-312.
* מסעדת שאנטקלר, שם, עמ' 310, 313, 317-315.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון נגרסקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלון נגרסקו
* הווידאו הרשמי של מלון נגרסקו(הקישור אינו פעיל)
מלון עג'ור מפסיפס כנסיית כורסי
**מֵלוֹן עג'ור** (שם מדעי: *Cucumis melo var. chate*; לעיתים נקרא גם "מלון הקַתַא") הוא תת-מין של פרי מאכל הנמנה עם המלון שבמשפחת הדלועיים.

הפרי שעיר וירוק, מעט מוארך, ויחסי האורך והרוחב שלו עומדים על 1:3 והוא משמש למאכל בהיותו צעיר ועסיסי. מלון העג'ור קרוי במצרית "עגור" והוא ה"קשוא" המוזכר במקרא ואליו התגעגעו בני ישראל בלכתם במדבר: "זכרנו, את-הדגה, אשר-נאכל במצריים, חינם; את הקישואים, ואת האבטיחים, ואת-החציר ואת-הבצלים, ואת-השומים" (במדבר י"א, ה'). הכינוי "מקשה" המוזכר במקרא בתקופת הבית הראשון, התייחס לשדות מיוחדים בהם גדלו 'קשואים'.

בעת העתיקה מלון העג'ור היה אחד מצורות המלונים החשובות בחקלאות המקומית. צורה זו של מלון הוחלפה בצורות חדשות שהחליפו אותה. כך, עם כניסת הקישוא המודרני לחקלאות, הוא קיבל את שמו המקראי של פרי העג'ור, והחליף אותו בחקלאות המקומית. עם זאת, מחוץ לישראל נוהגים לגדל את מלון העגור, למשל, באיטליה.

מלון עג'ור באמנות
-----------------

עיצובים מדויקים וריאליסטיים של מלוני עג'ור מופיעים על גבי פסיפס הכנסייה בגן הלאומי בכורסי.

לקריאה נוספת
------------

* זהר עמר, **צמחי המקרא**, הוצאת ראובן מס, ירושלים תשע"ב, הפרק "קישואים", עמ' 115-113. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
**מלון ספֶּקטור** היה המלון הראשון בעיר תל אביב, ובמשך זמן מה הבניין הגדול ביותר בעיר.

היסטוריה
--------

הבניין הוקם ברחוב נחלת בנימין 18 בתל אביב בשנת 1921 על ידי אלקנה ספקטור (רזניק), איש העלייה השנייה (עלה מרוסיה ב-1904), אשר הקים בשכונת מנשייה ביפו את "אכסניית ספקטור", שאליה הגיעו אנשי מפלגת פועלי ציון מיד עם הגיעם ארצה (לעומת אנשי מפלגת הפועל הצעיר, שהתארחו באכסניית חיים ברוך הסמוכה).

עם השלמת הבניין עבר ספקטור להתגורר בו, אך ב-1921 בעקבות מאורעות תרפ"א לא שימש כמלון אלא כבית חולים (בית חולים הדסה בתל אביב, שעבר לרחוב בלפור רק בשנת 1929). בחודש מאי טופלו במבנה 150 פצועים ובוצעו בו 43 ניתוחים.

המלון הושכר להדסה תמורת 1,020 לירות ארץ-ישראליות לשנה. מועצת עיריית תל אביב הבטיחה תמיכה של 500 לירות לשנה למטרה זו, וכ-700 לירות מכל הסכום הוצאו לתיקונים ושיפוצים. הותקנו בו 75 מיטות ובאוגוסט 1921, פחות משלושה חודשים לאחר הפרעות, התחיל המוסד לפעול. היו בו מחלקה פנימית, כירורגית, ילדים ועיניים.

בשנת 1929, עם מעבר בית החולים למשכנו ברחוב בלפור הוקם בבניין מפעל נקניקים וחנות המפעל של "נקניקיות אס" על ידי שלמה אס, חלוץ תעשיית הבשר המעובד בארץ ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן שחורי, מלון, בית חולים וחנות נקניקיות: סיפורו של הבניין בנחלת בנימין 18, באתר nrg מעריב,‏ 23 במרץ 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד תדהר (עורך), "אלקנה ספקטור (רזניק)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טז (1967), עמ' 4885.
2. ↑  מיטל יסעור בית-אור, איך נפתח תחת אש בית החולים הראשון בת"א, באתר ynet, 30 באפריל 2009.
**הארַלד קרוֹיצברג** (11 בדצמבר 1902 – 25 באפריל 1968) היה רקדן וכוריאוגרף גרמני.

ביוגרפיה
--------

קרויצברג נולד ברייכנברג, כיום ליברץ בצ'כיה. למד בבית הספר לבלט של דרזדן, והיה תלמיד של מרי ויגמן ושל רודולף לאבאן.

החל משנת 1927 הופיע במחזות בבימויו של מקס ריינהרדט ובשנת 1929 נסע עם ריינהרדט לניו יורק. לאחר מכן קיים קרויצברג מסע הופעות בארצות הברית, קנדה, ואירופה עם הרקדנית איבון גאורגי.

בשנת 1955, הקים קרויצברג בית ספר למחול בברן. הבלטים שלו שילבו דרמה והומור, בדגש על סצנות רבות־דמיון. הוא מת בברן .

הופעה נדירה של קרויצברג בטלוויזיה אירעה ב־1965, כשהופיע בתפקיד הכפול של דרוסלמאייר ושל מלך השלג, בקופרודוקציה גרמנית-אמריקאית מקוצרת מאוד של "מפצח האגוזים" של צ'ייקובסקי. ההפקה שודרה בארצות הברית בערוץ CBS, ושודרה שוב מספר פעמים בשנים הבאות, אך בסופו של דבר נזנחה לטובת גרסת מיכאיל ברישניקוב הכמעט־מלאה, משנת 1977.

בשנים 1932–1936 יצר קרויצברג שותפות חריגה עם שותפתו רות פייג'. קרויצברג היה רקדן מודרני גרמני, בעוד פייג' הייתה בלרינה אמריקאית. הם הופיעו לראשונה יחד ב־25 בפברואר 1933 בשיקגו. השותפות הזו עזרה לקרויצברג לבצע את מופעי הסולו שלו במקומות אחרים, שזכו להצלחה. ההופעות של קרויצברג תוארו ככוללות תנועות חזקות, תנועות זורמות, וגם מקטעי פנטומימה. הקפיצות שלו היו מאוד אנרגטיות וחזקות, ובכל זאת תנועותיו היו רכות ומרחפות. הוא היה ידוע לא רק בתור רקדן בלט ורקדן מודרני מוכשר, אלא גם בתור בדרן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארלד קרויצברג** בוויקישיתוף
* הארלד קרויצברג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Harald Kreutzberg". Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica Inc. 2012. Web. 16 May. 2012
2. ↑  Debra Craine, Judith Mackrell (2010). *The Oxford Dictionary of Dance*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-956344-9.
3. ↑  The Nutcracker (1964). IMDb
4. ↑  Joellen A. Meglin (2010). "Blurring the Boundaries of Genre, Gender, and Geopolitics: Ruth Page and Harald Kreutzberg's Transatlantic Collaboration in the 1930s". *Dance Research Journal*. **41** (2): 52–75. doi:10.1017/S0149767700000656.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421327905171
* BIBSYS: 5052099
* BnF: cb136045735 (data)
* GND: 118715992
* HDS: 009513
* ISNI: 0000 0001 0867 4657
* LCCN: no95010568
* LNB: 000173177
* NKC: xx0014545
* NLP: A36907327
* NTA: 073646725
* SNAC: w6m61mzv
* SUDOC: 071258868
* TLS: Harald\_Kreutzberg
* VIAF: 7560920
* WorldCat: lccn-no95010568

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במצרף המזהה את העצמי על פי הבודהיזם. אם התכוונתם לאל המלחמה במיתולוגיה ההינדית, ראו סקאנדה.
**סקנדה** (מצרף), על פי התורה הבודהיסטית ה"עצמי" של האדם מורכב מחמישה מצרפים המבדילים את העצמי מה"אני":

* צורה (רופה) - הגוף המוחשי.
* תחושה (ודאנה) - כל מה שנקלט בחושים.
* תפישה (סאמג'נה) - תפישת הקלט מהחושים.
* תבנית מנטלית (סנקהארה) - באמצעותה נקבע מה טוב ומה רע במה שנתפש מקלט החושים.
* הכרה (ויג'ננה) - צירוף כל שאר המצרפים, המאפשר את קשרי הגומלין ביניהם.

רופה
----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

ודאנה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. ודאנה היא גוון תחושתי המצורף לכל היבט של החוויה החושית, המתלווה אליה כהרגשה נעימה, לא נעימה או נייטרלית. 

כאשר הודאנה נעימה בעוד הנזיר לא מכיר בנעימותה, יפתח האדם היאחזות בחוויה (או בגוון הנעים, הודאנה עצמה), אשר נחשבת למרכיב העיקרי בדוקהה, הסבל במסורת הבודהיסטית. כאשר הודאנה לא נעימה, האדם יפתח סלידה מהחוויה או מהודאנה השלילית עצמה, ובכך ישנו עוד מימד של היאחזות הגורם לחוסר רצון לחוש בסבל, הגורם גם הוא לסבל.

* וודאנה נעימה - גורמת להיאחזות, ובכך לסבל.
* וודאנה לא נעימה - גורמת לסלידה, ובכך להיאחזות בסלידה מן הלא נעים, אשר גורמת לסבל.

סאמג'נה
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

סנקהארה
-------

סנקהארה מייצג את כל התצורות הרצוניות של החוויה הנובעות מבורות, ומהווה את הבסיס להגדרת ה"אני" דרך זכרונות וריכוז תודעות החושים.
סנקהארה כפי שמיוצג במצבו האקטיבי יוצר את האלמנט השני של 12 החוליות שמאפשרות היווצרות של קארמה ומכאן גם מוות, סבל, תסכול, זקנה ולידה מחודשת.

משמעות המושג תלויה רבות בהקשרו היות שסנקהארה מתקיימת בשני מובנים:

* אקטיבי - יצירת אותן תבניות רצוניות
* פסיבי - כל אותן תבניות קיימות

קיום של שתי ההגדרות נעוץ בתפיסת העולם של הדתות ההודיות אשר לפיהן התבונה התפתחה בעת שבה קיבלה על עצמה צורה חומרית (כגון אדם או חיה) שונה כל פעם מחדש אינספור פעמים. כתוצאה ממצבור החוויות בהלך כל לידה שכזו התבונה לומדת ומתפתחת. בסופו של כל מחזור חיים, היחידה הביולוגית שמרכיבה את הישות מתפרקת, אומנם התבונה\תודעה ממשיכה. לפיכך כל ידע שנרכש או מעשה שנעשה מורש לישות הבאה, אשר אופייה יקבע לפי אותה סנקהארה. הבורות מאפשר את המשך יצירת החוויות אצל הדיוטה ובכך מתנה את המשך מעגל הלידה והמוות.

הבנה ואימון בדרך המתומנת מאפשרים הפרכה של סנקהראה קיימת וכן לא מאפשרים חידוש של הסנקהארה ולפיכך מובילים לתודעה לא מותנת (נירוואנה).

ויג'ננה
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

ראו גם
------

* אבהידהמה

קישורים חיצוניים
----------------

* סקנדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537462805171
* BnF: cb16555513t (data)
* GND: 4711105-7
* LCCN: sh2002004361
* SUDOC: 15715758X

 |
**סוזאנה ג'יין קורבט** (באנגלית: **Susannah Jane Corbett**; נולדה ב-10 באוגוסט 1968) היא שחקנית וסופרת אנגלייה. קריירת המשחק שלה החלה ב-1999 והיא הופיעה בטלוויזיה, בקולנוע וברדיו. קורברט כותבת ספרי ילדים.

ביוגרפיה
--------

קורבט נולדה בשכונת מרילבון שבלונדון. היא בתם של השחקן הארי ה. קורבט, שהיה ידוע מהופעתו בסיטקום "סטפטו ובנו" של ה-BBC, ושל אשתו השנייה מורין. היא למדה בבית הספר לבנות מוירה האוס באיסטבורן שבמזרח סאסקס. את הכשרתה המקצועית רכשה ב-East 15 Acting School בדבדן שבאסקס.

### משחק

ב-1991 שיחקה קורבט בתפקיד קטן בסרט ההרפתקאות "רובין הוד: נסיך הגנבים". בנובמבר 1991 הופיעה לראשונה בטלוויזיה, בתפקיד סיידי מדוז בפרק בסדרת הדרמה הקומית "Minder" של רשת ITV.

את תפקידה הגדול הראשון קיבלה קורבט ב-1993, בעונה השלישית של הסדרה "Peak Practice", בתפקיד ונסה מצ'ין חולת סיסטיק פיברוזיס. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד אלי פסקו, אשתו של אחת הדמויות הראשיות, בסדרת הדרמה "דיאל ופסקו", המבוססת על רומנים מאת רג'ינלד היל. בין השנים 1996 ל-2000 הופיעה קורבט בקביעות בסדרה, וחזרה להופעת אורח בשנת 2005.

בשנת 2000 חזרה להופיע בסדרה "Peak Practice" בתפקיד הפיזיותרפיסטית קרי דייווידסון, למשך שלוש עונות. ב-2015 שיחקה קורבט בסדרה "הולבי סיטי".

### כתיבה

קורבט החלה לכתוב ספרים מצוירים עבור ילדיה. הספר הראשון שלה שיצא לאור היה "Dragon's Dinner" פורסם ב-20 באוגוסט 2009. ספר שני "One Cool Cat" פורסם באביב 2011. עוד כתבה ספר על תולדות חייו של אביה "Harry H. Corbett: The Front Legs of the Cow", שיצא לאור במרץ 2012.

### חיים אישיים

קורבט חיה עם משפחתה באשבורנהאם שבמזרח סאסקס. יש לה שני ילדים.

פילמוגרפיה
----------

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | רובין הוד: נסיך הגנבים | Robin Hood: Prince of Thieves | ליידי בכרכרה |  |
|  | Minder | סיידי מדוז | בפרק "Too Many Crooks" |
| 1993 |  | Screen One | ג'ודית | בפרק "The Bullion Boys" |
|  | Peak Practice | ונסה מצ'ין | בפרק "Other Lives" |
| חדר מיון | Casualty | לין | בפרק "The Ties That Bind" |
| 1995 |  | A Mind to Murder | סמלת בילוש קים הורוקס | סדרת טלוויזיה |
| ראשון האבירים | First Knight | אישה צעירה |  |
|  | The Bill | לורה וינטרס | בפרק "Under the Doctor" |
| 1996–2005 | דיאל ופסקו | Dalziel and Pascoe | אלי פסקו | סדרת טלוויזיה (16 פרקים) |
| 2000–2002 |  | Peak Practice | קרי דייווידסון | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2003 | רופאים | Doctors | ג'ני ריינולדס | בפרק "Deliverance" |
| חדר מיון | Casualty | סאלי פילדינג | בפרק "Love Hurts" |
| 2010 | הולבי סיטי | Holby City | אן פאטצ'ינג | בפרק "The Most Wonderful Time Of The Year" |

ספרים
-----

* *Dragon's Dinner* (2009)
* *One Cool Cat* (2011)
* *Harry H. Corbett – The Front Legs of the Cow* (2012)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סוזאנה קורבט
* הבלוג של סוזאנה קורבט

* סוזאנה קורבט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "End Papers and Life in Between". Susannah Corbett. נבדק ב-24 בדצמבר 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "More than Steptoe: a tribute to Harry H Corbett". LouReviews. 5 במרץ 2012. נבדק ב-10 במרץ 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1028110677
* ISNI: 0000 0000 9831 1886
* LCCN: nb2010026496
* VIAF: 145686791
* WorldCat: lccn-nb2010026496

 |
'מחזיקים אצבעות'
**החזקת אצבעות** (או **להחזיק אצבעות**) היא מחוות יד נפוצה כדי לאחל ולחוות מזל. לעיתים מחווה זו מתפרשת כניסיון לגנות אנשים מאמינים.

המחווה נעשית בשילוב שתי אצבעות, כאשר מניחים את האמה על גבי האצבע המורה.

מקור
----

האפיפיור פיוס האחד עשר מחזיק אצבעות לסימון צלב, על שטר אינדולגנציה שניתן בשנת 1925
המקור המדויק של המחווה אינו ידוע. אך כפי הנראה מקורו בנצרות. הנוצרים האמינו בכוחו של הצלב על מנת להגן עליהם מרעות שונות ולגרום להצלחתם, כך שכאשר שהו במקום בו לא היה צלב, השתמשו באצבעות ידיהם על מנת לחוות את סימן הצלב. בתחילה נעשתה המחווה על ידי שני אנשים שהניחו את אצבעותיהם אחת על השנייה על מנת ליצור צורת צלב, מנהג זה היה נפוץ במשך מאות שנים. אך ברבות השנים נולד המנהג ליצור את סימן הצלב אף על ידי הצלבת שתי אצבעות יד של אדם אחד, כאשר רצה להביע משאלה וכדומה.

הסבר אפשרי נוסף, הוא כי הכוונה לחקות את צורת אבר המין הנקבי, שבקרב הפגאנים יוחסה לו הסגולה להרחיק שדים ורוחות רעות.[דרוש מקור]

שימוש נפוץ במחווה מתייחס למאות הראשונות של הכנסייה הקתולית. שימוש שכיח במחווה זו נעשה כאשר שני נוצרים היו מניחים את אצבעותיהם כביכול על מנת להפעיל את הכוח הקשור לצלב של ישו כדי להתגונן מהרוע.

באנגליה במאה ה-16 אנשים המשיכו במנהג זה על מנת ליצור את סימן ההצטלבות כדי להדוף את הרוע, וכן כאשר אנשים השתעלו או התעטשו.

אמונה טפלה זו הפכה לפופולרית בקרב תרבויות נוצריות רבות באירופה. במקומות מסוימים, הדבר נעשה על ידי אדם נוסף שהיה מניח את אצבעו על האצבע של האדם שהביע את המשאלה, באופן ששתי אצבעות יצרו צורת צלב.

עם זאת אף כיום מצויה המחווה בצורתה המקורית על ידי שני אנשים ליצירת צורת הצלב בזמן ברכה או הסכם הדדי.

יש הסבורים כי מעשה 'החזקת האצבעות' כסימן מזל או ביצוע משאלה היה מצוי אף לפני הנצרות. לדעתם, אף צורת הצלב הייתה סימן רווח של אחדות ושלום.

לקריאה נוספת
------------

* השימוש במונח להחזיק אצבעות על פי היהדות באתר ישיבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החזקת אצבעות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  *מגזין חוף אורנג*. אמיס תקשורת. מאי 1990. pg. 177 "בימים נוצריים מוקדמים, מאמין שהתעמת עם רעה או עם השפעות עוינות הפציר בכוחו של הצלב הקדוש להגנה על ידי סיבוב האצבע האמצעית על אצבעו והחזיק את אצבעותיו הנותרות באגודלו"
2. ↑  *Good Housekeeping, Volume 226*. International Magazine Company. 1998. Crossing fingers: This was a Sign of the Cross that early Christians could use to avert bad luck without attracting the notice-and wrath-of pagans.
3. ↑  Panati, Charles (1989). *Extraordinary Origins of Everyday Things*. William Morrow Paperbacks. ISBN 978-0060964191.
**החטא ועונשו** הוא שעשועון טלוויזיה ישראלית בהנחיית איל קיציס ועם טל פרידמן בתפקיד אלוהים.

בשעשועון מבוצעים מספר מבחני אופי ל-3 מתמודדים, ובהם: "האם אתה קמצן", "האם אתה מתנשא" ו"האם אתה שחצן", כאשר מטרת המתמודדים היא לצבור כמה שפחות חטאים. המתמודד שצובר הכי פחות חטאים עולה לשלב האחרון של התוכנית, הנקרא "האם אתה שקרן". בשלב זה שואלים את המתמודד חמש שאלות "נכון או לא נכון" על חייו, כאשר הוא מחובר למכונת פוליגרף. אם מפעילת המכונה מאשרת שכל תשובות המתמודד הן אמת, הוא זוכה בכסף שצבר במהלך התוכנית. אם המתמודד שיקר בתשובה אחת או יותר, הוא נופל לבריכת ג'ל.

התוכנית שודרה תחילה בערוץ ביפ ולאחר מכן שודרו מספר פרקים בערוץ 2. לאחר השידור בערוץ 2 קמו אנשים שהתנגדו לשידור התוכנית בערוץ מסחרי ציבורי בשל דמותו של אלוהים המגולמת על ידי טל פרידמן. לאחר שידור מספר פרקים הופסק שידור התוכנית בערוץ 2, והעונה השנייה עלתה לשידור בערוץ ביפ.

בכל עונה צולמו 12 פרקים, בנוסף לשני פרקי ספיישל בהשתתפות ידוענים בתחילת העונה הראשונה ובסיום העונה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "החטא ועונשו", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
לוגו
**אכלני יתר אנונימיים** (באנגלית: **Overeaters Anonymous** או בקיצור OA) היא  תוכנית שנים עשר צעדים המציעה דרך להתמודד עם הפרעת אכילת יתר, בפרט והפרעות אכילה שונות בכלל כמו בולימיה ואנורקסיה וזאת על פי תוכנית 12 הצעדים של האלכוהוליסטים אנונימיים כפי שפורשו על ידי "אכלני יתר אנונימיים". המשתתפים אינם חייבים להיות בעלי עודף משקל - כאמור, חלק מחברי "אכלני יתר אנונימיים" הם בולימיים או אנורקטיים.

כמו בתוכנית האלכוהוליסטים אנונימיים, חברי התוכנית מאמינים כי הם לוקים במחלה גופנית - חוסר יכולת א-נורמלית של שליטה באכילת סוגי מזונות שונים או בהתנהגויות אכילה שונות אשר גורמים, בדומה למצב אצל אלכוהוליסטים, לכמיהות ואכילה כפייתית בלתי נשלטת. חלק מתהליך הכפייתיות הוא הניסיון למצוא סיבות להמשך לאכילה הכפייתית - סיבות הנעות מאכזבות רגשיות ועד "רציונליזציה" של תהליך האכילה (לדוגמה: "אכלתי בסדר במשך שעה\יום\שבוע ועל כן 'מגיע לי'"). 
הפתרון המוצע על ידי "אכלני יתר אנונימיים" הוא פתרון רוחני - ביצוע של 12 הצעדים של האלכוהוליסטים האנונימיים בשינויים הנדרשים: החלפת המילים "אלכוהול" ו"אלכוהוליסט" ב"אוכל" וב"אכלן יתר כפייתי". 

על פי אמונת התוכנית, לא כל אדם רגיש לאותם החומרים או המאפיינים הגורמים לכמיהות ומשם לאכילה הכפייתית. הניסיון הראה שחברי OA שונים מפתחים כמיהות בעקבות מאכלים או הרגלי אכילה שונים ועל כן על כל חבר בתוכנית "לפתח" תוכנית אכילה פרטית לבד או באמצעות שימוש באנשי מקצוע. תוכנית "אכלני יתר אנונימיים" משתמשת ברעיון של "**הימנעות**" מאכילה כפייתית ולא של "פכחון" מאכילה שכזו. תוכנית אכילה, באופן אידיאלי אם כן, תנטרל את כל המאכלים ו\או הרגלי אכילה הגורמת לכאלה כמיהות.

אכלני יתר אנונימיים אינם מתעסקים באספקטים הרפואיים של ההשמנה אלא רק בתכונה הכפייתית של אכילת היתר. גישת התוכנית משלימה את הטיפול הרפואי והתוכנית אינה מתיימרת למומחיות כלשהי בתזונה. כדי לקבל הדרכה ואישור תפריטי המזון, מופנים חברי התוכנית לרופאים ולדיאטנים מקצועיים. תוכנית ההחלמה של שנים עשר הצעדים נחשבת ל"רוחנית" מפני שהיא עוסקת בשינוי הפנימי. ל"אכלני יתר אנונימיים" אין כל השתייכות, דרישה או הכוונה דתית ועל כן חברים בתוכנית בעלי אמונות דתיות שונות וגם אחדים שהם אתאיסטים ואגנוסטיקנים.

כמו קבוצות 12 צעדים אחרות, קבוצות OA נוהגות להיפגש על בסיס שבועי ואף על פי שבקבוצות ישנם מספר גדול יותר של נשים מגברים, הקבוצות מקבלות את כל המעוניינים להפסיק לאכול באופן כפייתי. התוכנית מבוססת על התנדבות חבריה ואין בה תשלומי חובה אלא רק תרומות הנועדו לקיים את הקבוצות באופן עצמאי וללא תמיכה חיצונית.

תוכנית "אכלני יתר אנונימיים" הוקמה ב-19 בינואר 1960, בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. המטה הבינלאומי נמצא כיום באלבקרקי, ניו מקסיקו. החלטות מהותיות בנושאי התוכנית נערכות בצורה דמוקרטית על ידי נציגי הקבוצות מכל רחבי העולם. הצבעות אלה מכונות "מצפון הקבוצה".  

ישנם כיום כ-6500 פגישות בלמעלה מ-60 מדינות ומוערך כי יש ל-OA בעולם למעלה מ-70,000 חברים. בישראל יש כ-130 פגישות שבועיות בכל רחבי הארץ.

לתוכנית ישנם מספר גדול של ספרים וחוברות עבודה - חלקם אף תורגם לעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אכלני יתר אנונימיים
* ארגון OA העולמי
* ארגון OA בעברית
* ארגון AA העולמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440531305171
* GND: 1222372-4
* LCCN: n80076107
* VIAF: 238872285
* WorldCat: lccn-n80076107

 |
**חוסה גוסטבו סאנד** (**José Gustavo Sand**; נולד ב-17 ביולי 1980 בבז'ה ויסטה שבפרובינציית קוריינטס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בקבוצת לנוס.

קריירה
------

סאנד החל לשחק בקבוצת הנוער של ריבר פלייט אך ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן מקצועי בקבוצת קולון סנטה פה אליה הושאל ב-1999. הוא שיחק כמושאל גם באינדפנדיינטה ריבדביה מהליגה השנייה בארגנטינה ובויטוריה מהליגה הברזילאית. ב-2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ריבר פלייט אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה. ב-2005 עבר לשחק בבאנפילד ושנה מאוחר יותר הצטרף שוב לקולון.

פריצתו הגדולה התרחשה עם מעברו ללנוס. הוא כבש 15 שערים ב-16 משחקים והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות האפרטורה לשנת 2007 בפעם הראשונה בתולדות המועדון. הוא המשיך ביכולתו הטובה גם בקלאוסורה וכבש 7 שערים ב-14 משחקים. את האפרטורה לשנת 2008 פתח בצורה מצוינת ונכון ל-14 באוקטובר 2008 מאזנו עומד על 10 שערים ב-9 משחקים. 

ב-7 באוקטובר 2009 נמכר לקבוצה אל עין מאבו דאבי תמורת 10 מיליון דולר, במשחקו הראשון עם הקבוצה הבקיע את שערו הראשון והפסיד 2-1 מול ולנסיה, ב-5 בינואר 2011 המועדון דפורטיבו לה קורוניה הודיעה אשר חוסה נמכר עבורה תמורת 3 מיליון יורו. ב-3 ביוני באותה שנה נמכר שוב למועדון טיחואנה ממקסיקו עבור 4 מיליון יורו. ב -8 ביולי 2012, חתם עם קבוצת ראסינג קלוב מארגנטינה. בקיץ 2013 עבר בפעם ה-12 בקריירה שלו לקבוצת טיגרה הארגנטינאית. סאנד נדד בין מועדונים בארגנטינה: ארחנטינוס ג'וניורס, בוקה אונידוס מליגת המשנה הארגנטינאית ואלדוסיבי, בחלקן מיעט להופיע, עד שבינואר 2016 עבר ללנוס.

נבחרת ארגנטינה
--------------

ב-15 באוקטובר 2008 ערך סאנד את הופעת הבכורה במדי נבחרת ארגנטינה כשעלה כמחליף בהפסדה של ארגנטינה לצ'ילה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן באתר הרשמי של לנוס