recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
עמוד השער של הטריו-סונטות מאת מארה, המעוטר בוויולה דה גמבה, חלילי טרברסו, חליליות, אבובים, כינור ובסון.
**מָרָן מָארֶה** (בצרפתית: **Marin Marais**‏; 31 במאי 1656, פריז – 15 באוגוסט 1728, שם) היה מלחין ונגן ויול צרפתי.

קורות חייו
----------

מארה למד קומפוזיציה אצל ז'אן-בטיסט לולי, שעל האופרות שלו ניצח לעיתים קרובות, ושישה חודשים השתלם אצל אמן הוויול-בס, דה סן-קולומב. בשנת 1676 נשכר מארה כמוזיקאי לחצר המלכותית בוורסאי. הוא הצליח יפה כמוזיקאי חצר ובשנת 1679 התמנה ל-ordinaire de la chambre du roy pour la viole, תואר שנשא עד 1725.

מארה היה רב-אמן בבס דה ויול והמלחין הצרפתי הראשון במעלה של מוזיקה לכלי זה. הוא כתב חמישה ספרים של קטעי נגינה לויולה דה גמבה (1686–1725), בדרך כלל סוויטות בליווי בסו קונטינואו. יצירות אלה היו פופולריות בחצר, ועל כך זכרו אותו בשנים הבאות כ"מי שייסד וביסס את אימפריית הוויול" (איבר לה בלנק, 1740). שאר יצירותיו כוללות ספר של קטעי טריו (1692) וארבע אופרות (1693 - 1709). אחת מהן, "אלסיון", נודעת בסצנת הסערה שבה.

כמו במקרה של סן-קולומב, מעט מאוד ידוע על חייו האישיים של מרן מארה אחרי הגיעו לבגרות. מארה נשא לאישה את קתרין ד'אמיקור הפריזאית ב-21 בספטמבר 1676. לזוג נולדו 19 ילדים.

העתקים של כל חמשת הספרים של יצירות לוויול מאת מארה יצאו לאור בהוצאת ז'. מ. פוזו. הוצאת האחים ברוד הוציאה מהדורה שלמה של יצירותיו הכליות בשבעה כרכים.

התייחסות בסרט קולנוע
--------------------

מארה והמוזיקה שלו תוארו בסרט "כל הבקרים שבעולם" (1991), המציג תיאור שאינו נאמן למציאות לחיי מסיה דה סן-קולומב. למוזיקה של מארה ניתן מקום של כבוד בסרט זה, הכולל יצירה ארוכה שלו, Sonnerie de Ste-Geneviève 
du Mont-de-Paris משנת 1723, יצירה המבוססת כולה על באס בן שלושה צלילים. בתפקיד מארה מופיע השחקן הצרפתי ז'ראר דפרדייה, המחזר אחר בתו של סן-קולומב. באחת הסצינות בסרט מאזינים השניים בחשאי לנגינת רב האמן ז'אן דה סן-קולומב כדי לגנוב ממנו את העיטורים המיוחדים לנגינתו, שהוא שומר בסוד גם מתלמידו מארה. את פסקול הסרט הקליט הגמביסט ז'ורדי סוואל.

פעמוני ז'נבייב
--------------

פעמוני ז'נבייב או בשם המלא "פעמוני כנסיית סנט ז'נבייב בגבעת פריז" (בצרפתית - Sonnerie de Sainte-Geneviève du Mont de Paris) היא יצירתו המפורסמת ביותר של מארה. נכתבה בשנת 1723 לויול, כינור, צ'מבלו ולבאסו קונטינואו. היצירה מנוגנת גם בהרכבים אחרים. היא מוזכרת בספרה של אליסון ריצ'מן "גן המכתבים" (2014).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרן מארה** בוויקישיתוף

* מרן מארה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מרן מארה, באתר AllMovie (באנגלית)
* מרן מארה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מרן מארה, באתר ספוטיפיי
* מרן מארה, באתר AllMusic (באנגלית)
* מרן מארה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרן מארה, באתר דיזר
* מרן מארה, באתר Discogs (באנגלית)
* מרן מארה, באתר Songkick (באנגלית)
* \*פעמוני ז'נבייב באתר יוטיוב
* מרן מארה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282828505171
* BNE: XX1593412
* BnF: cb138970622 (data)
* CANTIC: a11783059
* CiNii: DA03937890
* GND: 119043688
* ISNI: 0000 0001 1064 8845
* LCCN: n81074744
* MusicBrainz: c6ea915d-3441-48fe-b1ad-e832e1410ea7
* NDL: 00959163
* NKC: js20040126007
* NLP: A29958805
* NTA: 070724709
* SELIBR: 303890
* SNAC: w67p958z
* SUDOC: 035698802
* Trove: 911184
* VIAF: 59270271
* WorldCat: lccn-n81074744

 |
**להקת "מעֵין זה"** הייתה להקת הזמר והבידור של הבריגדה היהודית. 

הלהקה נוסדה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. קדמה לה "הלהקה הצבאית" שהוקמה ב-1942 על ידי צבי פרידלנד, פעלה כמעט שנה והיוותה את הבסיס ל"מעין זה". 

הלהקה נקראה באנגלית The Palestinians והייתה נתונה תחת תחום הסמכות של ה-ENSA, התאחדות השירות הלאומי לבידור, שנועדה לספק בידור לכוחות הצבא הבריטיים במשך המלחמה. שם הלהקה, "מעין זה", היה משחק-מילים על צליל שמו של ארגון ENSA.

מקימה של הלהקה היה השחקן והבמאי אליהו גולדנברג, והיא הייתה מורכבת מחיילים ומחיילות שהתנדבו ליחידות הארצישראליות בצבא הבריטי, בעלי רקע אמנותי של שירה ומשחק. בין חבריה היו חנה מרון (מאירצ'ק), יוסי ידין (סוקניק), יעקב לוין צ'פיפו (היה מנחה ובדרן), צבי בן-יוסף (שהיה מנהלה המוזיקלי), יצחק יצחק, שלמה דרורי ומרדכי זעירא. בן יוסף, יצחק, זעירא, יעקב אורלנד ונתן אלתרמן כתבו ללהקה קטעי בידור ופזמונים. היא הופיעה בהצלחה מרובה לפני מתנדבי הבריגדה באירופה, היכן שהחיילים התאמנו ונלחמו (בין היתר באמסטרדם, נאפולי בריסל ופריז) ואף בבתי החולים הצבאיים בו שהו הפצועים היהודיים. בסך הכל העלתה הלהקה שלוש תוכניות: "מזמרת הארץ", "חומה ומגדל" ו"דרישת שלום מתל אביב".

קונצרט גדול נערך בעיר פיוג'י ליד רומא. על רומא נכתב גם השיר הידוע ביותר של הלהקה, "כל הדרכים מובילות לרומא", המספר על זוג חיילים ארץ-ישראלים מאוהב שמגיע לשער טיטוס לקראת סוף המלחמה, מתפעל מהמעמד ("על יד השער שאז בניית, זוג חיילים מארץ ישראל!") אך גם מתגעגע הביתה. שני שירים מוכרים נוספים מרפרטואר הלהקה היו "את חכי לי ואחזור" שהלחין וביצע שלמה דרורי ו"שלכת" ("עמוק העצב בעיניים") שבוצע בידי הזמרת לאה סיטין (אמה של נורית גלרון) וכן ביצעה שירים ארצישראליים מוכרים כמו "ליל גליל" ו"כלניות".

הלהקה הופיעה גם בפני ניצולי שואה שזה עתה שוחררו מהמחנות. הופעה מרגשת במיוחד הייתה להם במחנה הריכוז לשעבר ברגן-בלזן שבגרמניה בחג החנוכה של שנת 1945. הניצולים שרו בעברית, בירכו על הנרות ובכו מהתרגשות אל מול החיילים הארצישראלים. לדברי אחד מחברי הלהקה, רפאל בלגור, "מי שלא ראה תמונה זו - לא חזה בהתרגשות עצומה כל-כך בחייו".

קישורים חיצוניים
----------------

* להקות הבידור העבריות בצבא הבריטי בעת מלחמת העולם השנייה מידע באתר זמרשת
* על להקת ה"אנזה" ("מעין זה") בתוכנית הרדיו "הלהקות חוזרות: שירים במדים - מאוצר הארכיון של רשות השידור" תוכנית מס' 1 (1) | "מעין זה"
* מעין זה (להקה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  את חכי לי באתר זמרשת
2. ↑  הלהקות חוזרות, מערכת במחנה, 28 בנובמבר 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528517705171
* VIAF: 315206072
* WorldCat (עם VIAF): 315206072

 |
**ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים** (בהולנדית: **Jeremia treurend over de verwoesting van Jeruzalem**), הוא ציור שמן על לוח עץ מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין משנת 1630. היצירה מוצגת ברייקסמוזיאום באמסטרדם.

היסטוריה ורקע
-------------

פטרוס הקדוש בכלא
צדקיהו. תקריב
היצירה מתארת את ירמיהו מבכה על חורבן ירושלים ומצטער על כי נבואת החורבן שלו התגשמה.

רמברנדט עשה שימוש לעיתים קרובות במודל המתואר בציור זה, בין היתר בציור פטרוס הקדוש בכלא המוצג במוזיאון ישראל, בו הדמות מוצגת בתנוחה דומה. בשנת 2015, לרגל חגיגות 50 שנה למוזיאון ישראל, הובא הציור לירושלים ושני הציורים הוצגו זה לצד זה. בתערוכה הוצג תנ"ך משנת 1532 שעותק דומה לו היה ברשות רמברנדט. ייתכן ואיור של ירמיהו המופיע בו היווה השראה לרמברנדט.

היצירה נחשבת לאחת המוצלחות של רמברנדט מתקופת שהותו השנייה בעיר ליידן. היא מוצגת ברייקסמוזיאום מאז שנת 1939.

תיאור היצירה
------------

הסצנה מתוארת באופן מקורי לחלוטין, הנביא ירמיהו המדוכדך מניח את ראשו העייף והזקן על ידו, סימן אופייני ליגון ומלנכוליה. הוא מקונן על ירושלים, הנראית ברקע משמאל עולה בלהבות, שאת חורבנה ניבא. הדרמה המתרחשת באה לידי ביטוי מלא בתנוחתו ובהבעת פניו, ומוגברת על ידי ניגודים חזקים של אור וצל (טכניקה הקרויה קיארוסקורו). ספר תנ"ך עבה, עם הכיתוב BiBel, מונח תחת מרפקו. הכלים המתכתיים לידו בוהקים ותוארו בהקפדה, כמו גם פניו המזוקנות ורגליו עם ורידיהם הבולטים. הרקע, לעומת זאת, תואר במשיכות מכחול רחבות ללא הקפדה על פרטים. כאן רמברנדט השתמש בטכניקת האימפסטו, שהוא היה בין משתמשיה הראשונים.

קרוב לקצה השמאלי מתוארת דמות קטנה אוחזת בידיה את עיניה, זהו צדקיהו אשר את עיניו מלך בבל עיוור (ספר ירמיהו, פרק ל"ט, פסוק ז').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  
"Jeremiah Lamenting the Destruction of Jerusalem, Rembrandt van Rijn, 1630". רייקסמוזיאום. (באנגלית)
2. ↑  
"רמברנדט מאמסטרדם ומירושלים". מוזיאון ישראל. (באנגלית)
3. 1 2  
"רמברנדט הגיע לביקור בארץ". מאקו. (באנגלית)

| רמברנדט |
| --- |
| יצירותיו | אחשוורוש והמן במשתה אסתר • אישה צעירה במסגרת תמונה • אנדרומדה כבולה אל הסלעים • ארטמיסיה • אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס • בת שבע במקלחת • דיוקן עצמי בגיל 63 • דנאה • הוועד של אגודת הדרייפרים • הכלה היהודייה • המלומד מעל דוכן הדרשות • חטיפת אירופה • יעקב מברך את בני יוסף • ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים • משה שובר את לוחות הברית • משמר הלילה • משתה בלשאצר • סערה בים כנרת • סקילתו של סטפנוס הקדוש • עקדת יצחק • פטרוס הקדוש בכלא • שובו של הבן האובד • שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ |  |
| ראו גם | בארוק • מאוריצהאוס • מוזיאון בית רמברנדט • רייקסמוזיאום |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKDimages ID: 2913

 |
**מעיין רפיח** (נולד ב-12 במאי 1995) הוא גולש רוח ישראלי על גלשן מדגם "ניל פרייד RS:X", ובעבר על דגם "ביק טכנו 293". הוא אלוף נוער אולימפי לאחר שניצח באולימפיאדת הנוער סינגפור בשנת 2010, וזכה במדליית כסף באליפות העולם לנוער בדגם ניל פרייד RS:X בשנת 2013.

ביוגרפיה
--------

רפיח נולד בהרצליה, שם הוא החל להתאמן בגלישת רוח במועדון בני הרצליה. רפיח החל להתחרות בתחרויות בינלאומיות בגיל 13 על גלשן מדגם "ביק טכנו 293". בשנת 2008 הגיע למקום השמיני באליפות העולם לנוער בדגם זה והגיע למקום התשיעי בתחרות זו שנה לאחר מכן. בשנת 2010 הוא זכה במדליית הזהב באולימפיאדת הנוער הראשונה שנערכה בסינגפור ובאליפות איטליה הפתוחה לנוער בדגם זה. אולם הגיע רק למקום השמיני באליפות אירופה לנוער עבור דגם זה ולמקום ה-13 באליפות העולם לנוער בדגם זה.

לאחר אולימפיאדת הנוער עבר רפיח לגלוש בגלשן "ניל פרייד RS:X". באליפות העולם לנוער בדגם זה שנערכה בשנת 2010 הוא הגיע למקום ה-48 ובשנת 2011 הוא שיפר את מקומו וסיים במקום ה-37. הישג יותר משמעותי רשם רפיח באותה שנה באליפות אירופה לנוער בדגם זה בה סיים במקום ה-11. רפיח שב להתחרות ב-2013. הוא סיים במקום החמישי באליפות העולם לנוער של איגוד השיט הבינלאומי שנערכה בלימסול שבקפריסין, ובמקום ה-12 באליפות אירופה לנוער. בסוף השנה זכה רפיח במדליית הכסף באליפות העולם לנוער בדגם "ניל פרייד RS:X" שנערכה בצ'יוויטווקיה שבאיטליה.

מאמנו של רפיח לאורך השנים היה רוני מאיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מעיין רפיח, באתר olympedia.org
* מעיין רפיח, באתר Sailing.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות אליפות העולם לנוער בטכנו 2008
2. ↑  תוצאות אליפות העולם לנוער בטכנו 2009
3. ↑  בן פרידמן, ‏מעיין רפיח זכה במדליית הזהב בשייט, באתר ONE‏, 25 באוגוסט 2010
4. ↑  תוצאות אליפות איטליה הפתוחה לנוער בטכנו 2010
5. ↑  תוצאות אליפות אירופה לנוער בטכנו 2010
6. ↑  תוצאות אליפות העולם לנוער בטכנו 2010
7. ↑  תוצאות אליפות העולם לנוער בניל פרייד 2011
8. ↑  תוצאות אליפות העולם לנוער של איגוד השיט הבינלאומי 2013
9. ↑  תוצאות אליפות אירופה לנוער בניל פרייד 2013
10. ↑  מערכת וואלה! ספורט‏, שיט: הדר הלר ומעיין רפיח סיימו כסגני אלופי עולם, באתר וואלה!‏, 26 באוקטובר 2013
הרב **ירמיהו רוזנבוים** (מכונה גם **ר' ירמיהו ממטרסדורף**. ה'תע"ג, אושווינצ'ים - ד' באב ה'תקס"ד, יולי 1805, דברצן) היה רב פולני-הונגרי שכיהן כרב במטרסדורף ובסאנטוב.

תולדות חייו
-----------

נולד באושפיצן בשנת ה'תע"ג לר' יצחק אייזיק, רב העיר (שהיה מחותנו של הרב יחזקאל לנדא), בנו של הרב יואב רוזנבוים הראשון, רבה של פילץ. למד אצל הרב מאיר אייזנשטט בעל "פנים מאירות" ואצל הרב אברהם צבי הירש מפיוטרקוב בעל "ברית אברהם". נשא את לאה רייזל בת ר' מאיר הלוי מאושפיצין, ממנה נולד לו בן אחד, יואב. לאחר פטירתה נישא את פרידא בת ר' ישראל מלנצהוט, ואימץ את בנה מנישואיה הקודמים הרב אברהם אביש טננבוים. הוא עבר לעיר אסאד (אסוד) שבהונגריה, ובשנת ה'תק"ם עבר לכהן כרב וראש ישיבה במטרסדורף, אחת משבע קהילות בבורגנלנד, אז בהונגריה. קהילת מטרסדורף הענייה שילמה לו משכורת זעומה והסכימה להחזיק ישיבה ובה שישה תלמידים עניים בלבד, אך בישיבתו למדו מאות תלמידים על חשבון הוריהם. לאחר כשנה, ביקש להעלות את משכורתו משום שילדיו סבלו מחרפת רעב, ותמורת הכפלת משכורתו קיצצה הקהילה את תמיכתה בישיבה לכדי ארבעה תלמידים. עם זאת, כשהמצב הכלכלי התדרדר עוד יותר, ויתר על הכפלת המשכורת והסכים לצמצם עוד את התמיכה בישיבה לכדי שני תלמידים בלבד, וחי בעוני. לאחר שמונה עשרה שנה במטרסדורף, עבר בשנת ה'תקנ"ט (בגיל 85) לכהן כרב בסאנטוב וגלילותיה, שם כיהן שבע שנים.
בקיץ ה'תקס"ה (1805) יצא להשתתף בוועידה של רבני הונגריה. בדרכו עבר בעיר דברצן ונפטר בה בד' באב. מכיוון שבאותה העת לא הייתה בדברצן קהילה יהודית, נקבר בשאמשאן הסמוכה. בין מספידיו היה הרב משה מינץ.

התכתב בהלכה עם חכמי דורו. החתם סופר (שכיהן בהמשך כרב במטרסדורף) מצטט מהוראותיו ומכנהו "מופת הדור". עם פרוץ הפולמוס החריף אודות דגי השטירל והטיק שעורר תלמידו הרב אהרן חורין מארד, ניסה בתחילה לשכנע את חורין בדרכי נועם לזנוח את היתרו, אך משהוויכוח החריף והחלו להתפרסם קריאות לשינוי ההלכה מאת חורין, תקף אותו בחריפות וקרא לנדותו.

מתלמידיו
--------

* רבי עקיבא איגר למד תקופה קצרה בישיבתו.
* בנו הרב יואב רוזנבוים – רבה של צעהלים.
* רבי שמחה בונים מפשיסחה – למד אצלו בצעירותו, בטרם הפך לחסיד.
* הרב דב בעריש הרציגר רבה של בנדין.
* גיסו הרב בנימין וולף לעוו – רבה של ורבו ומחבר "שערי תורה".
* בנו החורג הרב אברהם אביש טננבוים – רבה של קרסטיר וסיקס.
* הרב דוד אופנהיים – רבה של טמשוואר.
* הרב אהרן חורין – רבה של ארד, ממבשרי היהדות הרפורמית.

ספריו
-----

* **מודעה רבא** – פירוש על ספר "מודעה ואונס" לרבי חיים שבתי מסלוניקי. לצדו הודפס פירושו של בנו ר' יואב בשם "מודעה זוטא". לבוב ה'תקנ"ח.
* חידושים על מסכתות כתובות וקידושין. הודפסו בסוף החלק הראשון של הספר "זיכרון סופרים" מאת הרב פישל סופר. ברוקלין, ה'תשמ"ט.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נודע ביהודה קמא יו"ד סו
2. ↑  שו"ת חתם סופר אבן העזר חלק ב סימן טו
3. ↑  שו"ת חתם סופר החדשות יז
4. ↑  הרב יצחק גריסהובר, "מקל נועם", ועוד
פסל של ד'ארטניאן במאסטריכט
כתב יד מ-1672 חתום על ידי ד'ארטניאן
זכרונות ד'ארטניאן
**ד'ארטניאן** (בצרפתית: **D'Artagnan**) הוא שמה של דמות ספרותית המככבת בכמה מספריו של אלכסנדר דיומא האב ומבוססת על דמותו של המוסקטר הצרפתי שארל דו בָּה או דה בה קסטלמור ד'ארטניאן (בצרפתית: Charles de Batz-Castelmore d'Artagnan), שהיה קפטן מוסקטרים בשירותו של המלך הצרפתי לואי ה-14, מפקד הפלוגה הראשונה של חטיבת המוסקטרים.

הדמות ההיסטורית
---------------

ד'ארטניאן נולד כנראה בשנים 1611–1623 במבצר קסטלמור, במחוז לופיאק, שבגסקוניה, בדרום מערב צרפת ונהרג ב־25 ביוני 1673, במסטריכט, במהלך מלחמת הולנד–צרפת.

בהמלצת קרוב משפחה בעל דרגת פיקוד בין המוסקטרים, גויס ד'ארטניאן למשמר המלכותי ושירת ביחידות שונות ובכמה מערכות צבאיות. המלך הכיר אותו וסמך עליו, לכן הטיל עליו משימות עדינות, כמו מעצר/ליווי של נכבדים מסוימים ובהם גם הקרדינל מאזארן וניקולא פוקה, שהיה שר האוצר והאיש העשיר ביותר בצרפת — ד'ארטניאן ביצע זאת היטב וכך גם התקדם בדרגות.

ד'ארטניאן ייחס לעצמו תואר אצולה, כנראה ללא ביסוס אמיתי ולאחר מותו נפתחו משפטים נגד בניו על השימוש בתואר האצולה. המלך, שזכרו של ד'ארטניאן היה יקר לו, דאג להפסיק את המשפטים.

הזכרונות המזויפים
-----------------

העיתונאי והסופר גאסיין דה קורטיל דה סנדרה (1644 - 1712) השתמש לאחר מות ד'ארטניאן בחלק מידיעותיו על תולדות חייו, כדי לחבר את זכרונותיו כביכול. דה קורטיל הירשה לעצמו תחת אצטלת ה"זכרונות" לגבב סיפורי אהבים, אנקדוטות והרפתקאות שהיו או לא היו ופרסם אותם בכמה נובלות: Mémoires de M.L.C.D.R. 1687; Mémoires de M. d'Artagnan, 1700; Mémoires de M. de B.; 1711.

דיומא האב וספרי קורטיל
----------------------

הסופר אלכסנדר דיומא האב, שקרא את ספרי דה קורטיל, בנה על דמויותיהם של ד'ארטניאן ורעיו את ספריו הנודעים "שלושת המוסקטרים", "אחרי עשרים שנה" ו"הוויקונט דה בראז'לון". דמותו של ד'ארטניאן בספרי דיומא שונה מדמותו בספרי קורטיל, ולדעת היסטוריונים היא קרובה יותר לדמות ההיסטורית.

ספרי דיומא זכו לתפוצה גדולה מאוד ותורגמו לשפות רבות. על בסיס ספריו הופקו סרטים רבים, דוגמת שלושת המוסקטרים (סרט, 1921), בהם מככב ד'ארטניאן, ודמותו זכתה לחיקויים רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ד'ארטניאן** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד יגאל ליברנט, הסיפור האמיתי על המוסקטר ד'ארטניאן, שמת מיריית מוסקט, באתר הארץ, 27 ביוני 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257828405171
* BNE: XX1514937
* BnF: cb12010360b (data)
* GND: 119449692
* ICCU: CUBV008512
* ISNI: 0000 0001 2132 3982
* LCCN: n85309893
* LNB: 000207447
* NDL: 00875261
* NKC: jn20031014026
* NLG: 151727
* NTA: 067574378
* SNAC: w6gt7qb8
* SUDOC: 028224515
* VIAF: 50036272
* WorldCat: lccn-n85309893

 |
חטיף שוקולד אוסטרלי מתוצרת קדבורי בשם *Cadbury Picnic bar* הכולל ופל, קרמל ובוטנים
**חטיף שוקולד** הוא יחידת ממתק עטופה לצריכה אישית, שאיננה טבלת שוקולד ואיננה יחידה קטנה כגון טראפל או יחידה הכלולה בבונבוניירה. צורת החטיף לרוב כמלבן מאורך (אם כי יש הנמכרים כאוסף יחידות כגון "קליק"), הרכיב העיקרי בו הוא שוקולד והוא כולל מרכיבים נוספים. 

המרכיבים הנוספים לשוקולד נחלקים לשלושה סוגים: מתן "גוף" וייצוב (כגון ופל, עוגייה, פצפוצי אורז וכו'); מילוי (קרמים שונים, נוגט, קרמל, חמאת בוטנים וכדומה) ורכיבי טעם ומרקם (אגוזים, שקדים, בוטנים, קוקוס וכו').

חטיף השוקולד הראשון יוצר על ידי חברת J. S. Fry & Sons מבריסטול, אנגליה ב-1847 והוא שווק לראשונה באופן רחב החל מ-1866 בשם *Fry's Chocolate Cream*.

חלק בלתי נפרד מחטיף שוקולד מסחרי היא העטיפה הממותגת שלו, שנועדה לשמירת טריות היחידות הנמכרות בנפרד. האסתטיקה של העטיפה מהווה חלק מחוויית הצרכנות ובידול המותג, עטיפות חטיפי השוקולד נוטות לשמור על עיצוב קבוע לאורך שנים רבות.

ראו גם
------

* רשימת חטיפי שוקולד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטיף שוקולד** בוויקישיתוף
* יעל דרור, איזה חטיף שוקולד הכי בריא? הדיאטנית בדקה, באתר ynet, 24 במאי 2012 - סקירה של רוב מותגי חטיפי השוקולד העיקריים הנמכרים בישראל
* הגדרה של חטיף שוקולד
* David Grager, A Century of Candy Bars: An Analysis of Wrapper Design
**קוקייה** (שם מדעי: *Cuculus*) הוא סוג של עופות ממשפחת הקוקייתיים החיים ברחבי אירופה, אסיה ואפריקה. עופות אלה בעלות נוצות אפורות עם בטן לבנה משורטטת בפסים כחולים והעיניים שלהם צהובות.

עופות אלה ידועים בעיקר ממנהגם להיטפל לעופות אחרים ולהטיל בקינם את ביציהם. הם מיטפלים לציפורי שיר קטנות, בעיקר ממשפחת הפרושיים, סבכיים ונחליאליים. ביציהם דומות מאוד לביצי מארחיהם. הם ניזונים בעיקר מחרקים.

הבולטת בבני סוג זה היא הקוקייה המצויה החיה גם בישראל ונפוצה באירופה.

מינים
-----

* Cuculus crassirostris
* Cuculus solitarius
* Cuculus clamosus
* Cuculus micropterus
* קוקייה אירופית (Cuculus canorus)
* קוקייה אפריקנית (Cuculus gularis)
* קוקייה מזרחית (Cuculus saturatus)
* Cuculus optatus
* Cuculus lepidus
* Cuculus poliocephalus
* Cuculus rochii

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוקייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph565633

 |
**בואינג E-4** (באנגלית: **Boeing E-4**) הוא מטוס המשמש למשימות שליטה ובקרה. כאשר נשיא ארצות הברית משתמש במטוס אייר פורס 1, נשלח מטוס בואינג E-4 לשדה תעופה סמוך למקום שהותו של הנשיא, על מנת לשמש גיבוי וחילוץ במקרה חירום. המטוס המבוסס על בואינג 747-200 האזרחי צויד באמצעים שיאפשרו לו לעמוד בפני פעימה אלקטרומגנטית ובמערכות אלקטרוניקה ותקשורת מתקדמות. המטוס מותאם לשמש כעמדת פיקוד אווירית לשליטה ותקשורת עם כלל הכוחות במקרה של מלחמה גרעינית או מצב חירום דומה. החלל העיקרי של המטוס כולל חדר פיקוד, חדר תדריכים, חדר ועידות, אזור עבודה מבצעית משותפת, חדר תקשורת ואזור מנוחה.

סך הכל נמצאים בשירות ארבעה מטוסים: שלושה מטוסים דגם E-4A שהוסבו לדגם E-4B ומטוס אחד שיוצר כ-E-4B.

מטוס ה-E-4 בנמל התעופה במינכן
המטוסים מצוותים ללהק השליטה והבקרה 595 של פיקוד התקיפה הגלובלית. לפחות מטוס אחד נמצא בכוננות תמידית. מלבד המשימות עבור הנשיא, מזכיר ההגנה של ארצות הברית והמטות המשולבים, משמש המטוס גם לסיוע בבקרה ושליטה במשימות של סוכנות FEMA במקרים של אסונות טבע.

ראו גם
------

* איליושין Il-80 – מטוס בקרה ושליטה למטרות דומות המשמש את רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בואינג E-4** בוויקישיתוף
* בואינג E-4B, באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* על המטוס, באתר חברת בואינג

הערות שוליים
------------

1. ↑  (דגם A), 1980 (דגם B)
**חטיף מרס מטוגן בשמן עמוק** (באנגלית: **Deep-fried Mars bar**) הוא מנת קינוח, שמכינים אותה על ידי טיגון בשמן עמוק של חטיף שוקולד מסוג מרס, שנטבל בבלילה המשמשת לטיגון דגים. החטיף מקורר בדרך כלל לפני הטיגון על מנת שלא יימס בתוך השמן הרותח.

המנה הומצאה בחנות פיש אנד צ'יפס בסקוטלנד באמצע שנות התשעים. בקיץ 1995 פרסם עיתון מקומי בעיר אברדין ידיעה על חנות בעיירה סמוכה המגישה את המנה לילדים. בתוך ימים ספורים מצא הסיפור את דרכו לעיתונים הנפוצים בסקוטלנד ובבריטניה ומשם לשידורי הטלוויזיה של ה-BBC, והמנה הוכנה בתוכנית טלוויזיה בשידור חי. בעקבות הפרסום הרב הזדרזו חנויות פיש אנד צ'יפס ברחבי בריטניה להכניס את המנה לתפריטן.

בסקר שערך כתב עת רפואי ב-2009 בקרב כ-500 חנויות פיש אנד צ'יפס בסקוטלנד נמצא כי 37% מהן מגישות את המנה או הגישו אותה בעבר. חנויות אחדות דיווחו על מכירת מאות מנות בשבועות מסוימים. ילדים הם הלקוחות העיקריים של המנה.

המצאת המנה והפרסום לו זכתה הביאו להמצאת מנות דומות של חטיפים המטוגנים בבלילה בשמן עמוק, וביניהם ביצי הפתעה משוקולד, חטיף קוקוס מסוג **באונטי** וחטיף **סניקרס** (מנה הפופולרית במיוחד בארצות הברית).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטיף מרס מטוגן בשמן עמוק** בוויקישיתוף
* מתכון למנה באתר ויקיספר (באנגלית)
* Deep-Fried Candy Bars: Scotland's Worst Food? באתר נשיונל ג'יאוגרפיק, 28 בדצמבר 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  Deep-Fried Mars Bars Myth No More באתר CBS News World, ‏11 בפברואר 2009.
**קוקל ברצ'ל** (שם מדעי: *Centropus superciliosus*) הוא מין עוף ממשפחת הקוקייתיים החי באפריקה שמדרום לסהרה ברחבי הסוואנה. הוא נקרא על שמו של החוקר הבריטי ויליאם ברצ'ל (1781-1863).

מאפיינים
--------

אורך קוקל זה הוא 36-42 ס"מ ומשקלו 160 גרם בזכר ו-180 גרם בנקבה. הוא מעופף חלש. קולני מאד.
הוא חי בבדידות בין השיחים והעצים בסוואנות של אפריקה אך מגיע גם לחופי הים. הוא בעל נוצות לבנות עם כנפיים חומות וראש שחור ומוצק. הזנב ארוך ושחור ומסייע באיזון הגוף. בצידי הראש יש סעיפי נוצות קטנים.

מין זה הוא אוכל בשר. ניזון בעיקר מחרקים (כמו חגבים וחיפושיות) וגם מעכבישים, רכיכות, דו-חיים, לטאות וזיקיות ואף עופות עד גודל של צוצלת. הוא ממית את הטרף על ידי מקורו הכבד והחסון.

למרות שהם שייכים לסדרת הקוקאים, הידועה כטפילה, הקוקלים הם דווקא הורים מסורים. הם מקננים בין פברואר לספטמבר והנקבה מטילה בקן בתוך העץ ארבע ביצים גדולות שבוקעות אחרי 14-18 ימים. שני ההורים מאכילים את הגוזלים עוד שלוש שבועות בטרם יצאו מהקן.

**תת-מינים**:

* *Centropus superciliosus loandae*
* *Centropus superciliosus sokotrae*
* *Centropus superciliosus superciliosus*

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוקל ברצ'ל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוקל ברצ'ל באתר הרשימה האדומה של IUCN
**בואינג X-51** הוא מדגים טכנולוגי של כלי טיס שגא קולי המיועד לטוס במהירות של כמאך 6 כ-6,400 קילומטר לשעה). 

תוכנית ה-X-51A היא מיזם משותף של חיל האוויר האמריקני, דארפ"א, נאס"א, בואינג וחטיבת רוקטדין של חברת פראט אנד ויטני. התוכנית ממומנת על ידי מעבדת המחקר של חיל האוויר האמריקני. 

מבחני קרקע התחילו בסוף 2006. גרסה מוקדמת של ה-X-51 השלימה בהצלחה מבחני מנהרת רוח ב-27 ביולי 2006. באפריל 2007 בוצעה סימולציה מלאה של טיסה באמצעות מדמה.

ב-26 במאי 2010 בוצעה טיסת הניסוי הראשונה של הבואינג X-51A "רוכב הגלים", במסגרתה הגיע המטוס למהירות שיא של מאך 6 (פי 6 ממהירות הקול) לאחר ששוחרר ממפציץ כבד מסוג B-52 מעל קו החוף הדרומי של קליפורניה.

לאחר שהגיע למהירות המקסימלית, כלי הטיס התמיד בה במשך 3 דקות וכ-20 שניות באופן עצמאי לחלוטין, עד שהחל לאבד מהירות. בנקודת זמן זו, הופסק הניסוי לאחר שהוגדר כהצלחה.

בטיסה זו נשבר גם שיא הזמן להפעלה רציפה של מנוע סקראמג'ט על-קולי, שעמד עד אז על כ-12 שניות.

ניסוי תעופה שלישי נערך ב-14 באוגוסט 2012. ה-X-51 היה אמור לשמור על מהירות של מאך 5 במשך 5 דקות. לאחר שה-X-51 השתחרר מהטילים המאיצים הוא איבד שליטה ונפל לאוקיינוס השקט לפני שהצליח להפעיל את מנוע המגח סילון. לפי הערכות מעבדת המחקר של חיל האוויר, הכישלון נבע כנראה מבעיה בסנפיר השליטה של הטיל.

ביום 1 במאי 2013 נערכה טיסה מוצלחת באורך של כ-300 שניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בואינג X-51** בוויקישיתוף
* האתר של ה-X-51 באתר בואינג

הערות שוליים
------------

1. ↑  AP, שיא: כלי טיס עבר את מהירות הקול פי 6, באתר ynet, 27 במאי 2010

| מטוסי ה-X האמריקניים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| X-1 • ‏X-2 • ‏X-3 • ‏X-4 • ‏X-5 • ‏X-6 • ‏X-7 • ‏X-8 • ‏X-9 • ‏X-10 • ‏X-11 • ‏X-12 • ‏X-13 • ‏X-14 • ‏X-15 • ‏X-16 • ‏X-17 • ‏X-18 • ‏X-19 • ‏X-20 • ‏X-21 • ‏X-22 • ‏X-23 • ‏X-24 • ‏X-25 • ‏X-26 • ‏X-27 • ‏X-28 • ‏X-29 • ‏X-30 • ‏X-31 • ‏X-32 • ‏X-33 • ‏X-34 • ‏X-35 • ‏X-36 • ‏X-37 • ‏X-38 • ‏X-39 • ‏X-40 • ‏X-41 • ‏X-42 • ‏X-43 • ‏X-44 • ‏X-45 • ‏X-46 • ‏X-47 • ‏X-48 • ‏X-49 • ‏X-50 • ‏X-51 • ‏X-53 • ‏X-54 • ‏X-55 • ‏X-56 |

 |
כיתוב משנת 1539 באזור פיניקס אריזונה
**מרקוס דה ניסה** (בספרדית **Marcos de Niza**) ‏(1495 - 25 במרץ 1558), היה חוקר ארצות באמריקה הצפונית מטעם ספרד. נולד בניס, צרפת שהייתה באותה תקופה בשליטת בית סבויה.

כנזיר מטעם מסדר הפרנציסקנים, הוא שירת בפרו וגואטמלה החל משנת 1531. לאחר מכן עבר למקסיקו. 

בקרב הספרדים התהלכה אז האגדה בדבר שבע ערי הזהב של סִיבּוֹלָה (Cíbola), על פיה מצפון לספרד החדשה (מקסיקו של ימינו) שוכנת ממלכה ובה שבע ערים עשירות מאוד. העובדה שרק החוף המזרחי של יבשת אמריקה הצפונית מופה בתקופה זו ולא היה ידוע דבר על פנים היבשת צפונית למקסיקו של ימינו העניקה לאגדה נופך של אמינות. על מנת לברר האם האגדה נכונה שלח פרנסיסקו וסקס דה קורונדו, המושל של ממלכת נואבה גליסיה (גַלִיסְיָה החדשה, פרובינציה של ספרד החדשה ששכנה בצפון-מערב מקסיקו וכללה את מדינות מקסיקו חליסקו, סינלואה ונאיאריט של ימינו) ב-1539 את מרקוס דה ניסה ואת העבד המשוחרר אסטוואניקו (כינוי חיבה לאסטבן) בראש משלחת צפונה. שני אלו נבחרו משום שהכירו את תרבותם ומנהגיהם של האינדיאנים בגבול הצפוני של ספרד החדשה. דה ניסה פעל שנים רבות בקרב האינדיאנים בגבול הצפוני של ספרד החדשה ואֶסְטֶוַואנִיקוֹ היה אחד מארבעת הניצולים היחידים מתוך 400 ממשלחתו של פַּאנְפִילוֹ דֶה נַארְוַואֶס (Pánfilo de Narváez) שיצאה מפלורידה ב-1528 ונתגלו ב-1536 כשהם קרובים למות באזור הנהר סינלואה, כ-1,100 קילומטרים צפונית מערבית למקסיקו סיטי. ארבעת הניצולים עברו ברגל במשך שמונה שנים שני שלישים מיבשת אמריקה הצפונית. במשך זמן זה פגש אסטוואניקו אינדיאנים בני שבטים רבים.

המשלחת יצאה מקוליאקאן (כיום בירת מדינת סינלואה) ב-7 במרץ 1539, אבל רק הכומר דה ניסה חזר בחיים מהמסע. בספטמבר של אותה שנה דיווח דה ניסה לאנטוניו דה מנדוסה, המשנה למלך, שהוא הגיע לסיבולה והיא עיר עשירה ביותר, ושתושבי העיר, הילידים בני עם הזוני הרגו את אסטוואניקו. הוא אומנם סיפר שהוא לא נכנס לעיר סִיבּוֹלָה ורק ראה אותה מרחוק, אבל העיר שניצבה על גבעה רמה, נראתה עשירה וגדולה כמו טנוצ'טיטלאן בירתם של האצטקים (כיום מקסיקו סיטי). על בסיס הסיפורים של דה ניסה החליט דה מנדוסה למנות את קורונדו, שהיה ידידו, לפקד על משלחת שמטרתה למצוא ולספח לספרד החדשה את סיבולה ואת הערים העשירות סביבה. המשלחת יצאה בפברואר 1540 מקומפוסטלה (כיום במדינת נאיאריט בצפון מקסיקו), כשדה ניסה היה אחד ממנהיגיה. היא הגיעה ביולי 1540 למקום אותו תיאר דה ניסה, רק כדי לגלות כפר עני גדול של בני עם הזוני, ודה ניסה נשלח בבושת פנים בחזרה למקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרקוס דה ניסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1562383
* CANTIC: a11568550
* GND: 1053303866
* ISNI: 0000 0000 8444 1858
* LCCN: n86012510
* NKC: jo2018997908
* NLA: 35592842
* NTA: 074138308
* Trove: 1007468
* VcBA: 495/367339
* VIAF: 40850301
* WorldCat: lccn-n86012510

 |
**משפט המודולריות**, המוכר גם בשם **משפט טניאמה-שימורה**, מאחד עקומים אליפטיים עם תבניות מודולריות, ובכך מצביע על קשר עמוק בין שני תחומים מתמטיים שלכאורה נראים נפרדים. משפט טניאמה-שימורה עומד במרכז התורה האריתמטית של עקומים אליפטיים.

היסטוריה
--------

המשפט נוצר תחילה כהשערה שנוסחה על ידי המתמטיקאי היפני הצעיר יוטאקה טניאמה בספטמבר 1955 ובוססה לאחר מכן על ידי עמיתו גורו שימורה, ועל שמם נקרא המשפט. ההשערה נודעה במערב לאחר שאנדרה וייל הקדיש לה מאמר, שבו הציג ראיות התומכות בה. 

ההשערה קובעת שכל עקום אליפטי המוגדר מעל הרציונליים הוא "מודולרי" (כלומר, פונקציית L של העקום מתלכדת עם פונקציית L של תבנית מודולרית). כבר לפני שנמצאה להשערה זו הוכחה, נכתבו מאמרים על התוצאות שאפשר יהיה להסיק ממנה, כאשר תוכח.

בשנת 1984 עיבד המתמטיקאי גרהארד פריי (אנ') את המשפט האחרון של פרמה לעקום אליפטי וטען כי לא ניתן להתאים לו תבנית מודולרית, דבר אשר מוכיח כי נכונות השערת טניאמה-שימורה תגרור את נכונות המשפט האחרון של פרמה. טענה זו נודעה בשם "השערת האפסילון" והוכחה בידי קן ריבט. בשנת 1995 הצליח אנדרו ויילס, לאחר 7 שנות עבודה, לגבור על התעלומה וזכה בתהילה כמוכיח את נכונות השערת טניאמה-שימורה לגבי תת-קבוצה חשובה של עקומים אליפטיים ("המקרה היציב למחצה"). די היה בהוכחה זו כדי להוכיח את המשפט האחרון של פרמה.

ההשערה של טניאמה-שימורה היא, בסופו של דבר, בעיה של ספירת הנקודות שיש לעקום אליפטי כאשר מצמצמים אותו לשדה סופי. לשם כך, חקר ויילס הצגות גלואה (אנ') (שהיא הצגה של חבורת גלואה האבסולוטית של הרציונליים) המתקבלות מן העקום האליפטי, תבניות מודולריות, וערכים מיוחדים של פונקציות L המתאימות.

בשנת 1996 ניתן פרס וולף לאנדרו ויילס ולרוברט לנגלנדס על התקדמותם המזהירה לקראת הוכחת המשפט. 

ההוכחה למשפט טניאמה-שימורה במלואה ניתנה בשנת 1999 על ידי קבוצה של ארבעה מתמטיקאים, ובהם ויילס ותלמידו לשעבר ריצ'רד טיילור. טיילור נעזר ברעיונות של ויילס כדי לפתור את השערת ארטין עבור הצגות גלואה שבהן המסלול של הנקודה 1/2 תחת פעולת חבורת המטריצות {\displaystyle \ \operatorname {PGL} \_{2}(\mathbb {C} )} מתאים לחבורת התמורות הזוגיות \ A\_{5} .

משפט טניאמה-שימורה מהווה מקרה פרטי של סדרה מרחיקת לכת של השערות הקרויה תוכנית לנגלנדס.

ראו גם
------

* המשפט האחרון של פרמה

לקריאה נוספת
------------

* סיימון סינג, **המשפט האחרון של פרמה**, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט המודולריות, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
**פיורנצו תומאה** (באיטלקית: **Fiorenzo Tomea**‏ 7 בפברואר 1910 – 16 בנובמבר 1960) היה צייר איטלקי.

ביוגרפיה
--------

פיורנצו תומאה נולד ב-1910 ב-Zoppè di Cadore, בלונו. למד באקדמיית Cignaroli שבורונה, איטליה, שם פגש את ג'אקומו מנזו ורנטו בירולי, בשנים 1926-1927. לאחר שעבר למילאנו, הוא הכיר את אדוארדו פרסיקו, שהזמין אותו להציג את עבודותיו בגלריית דל מיליונה ב-1931. ההתמקדות שלו הייתה בעיקר בנוף ובטבע דומם. בסביבות שנת 1935, טומאה זכה להכרה רשמית, ומדליית זהב ב-1937. ב-1942, הביאנלה בוונציה הקדישה חדר בלעדי לעבודתו של טומאה. הציורים שלו התמקדו בעיקר בנופים של האזור "Cadore" שבאיטליה, בשנים שלאחר המלחמה. הוא היה הזוכה במקום השני בפרס מרזוטו ב-1954, וזכה בפרס מיקטי בעיר פרנקווילה דל מארה ב-1958.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיורנצו תומאה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509860505171
* GND: 119474131
* ICCU: RAVV015393
* ISNI: 0000 0000 6634 6435
* LCCN: n88070411
* RKD: 77782
* SNAC: w60w253z
* SUDOC: 092459633
* ULAN: 500002433
* VcBA: 495/194344
* VIAF: 40189400
* WorldCat: lccn-n88070411

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פיורנצו תומאה"**.
**פאנק'ד** (באנגלית: **Punk'd**) היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית מסוגת המציאות המצולמת בעזרת מצלמה נסתרת ובה נמתחים ידוענים. התוכנית שודרה לראשונה בערוץ הטלוויזיה MTV בשנת 2003 ונוצרה על ידי ג'ייסון גולדברג ואשטון קוצ'ר שהוא גם מפיק ומנחה התוכנית. תוכנית זו נשאה דמיון לתוכנית דומה מהעבר בשם *Candid Camera* שבה היו מותחים ידוענים. המילה *Punk'd* היא מהמילה 'prank' (אנגלית: מתיחה) ומשמשת כסוג של סלנג המתאר את הקורבן במתיחה.

ב-29 במאי 2007, פרק הסיום עלה לאוויר ב-MTV. לאחר הפסקה של חמש שנים, הסדרה חודשה כאשר פרק הבכורה שודר ב-29 במרץ 2012. התוכנית המחודשת הונחתה על ידי ידוען שונה כל שבוע. העונה התשיעית הסתיימה ב-7 ביוני 2012.

ב-25 במאי 2013, החברה שמאחורי התוכנית *Katalyst Media*, הודיעה שהעונה העשירית בתהליכי צילום. נכון למאי 2014, לא פורסם מידע נוסף לגבי העונה העשירית.

היסטוריה ופורמט
---------------

במקור, MTV ואשטון קוצ'ר פיתחו סדרה בשם *Harassment* (אנגלית: הטרדה), תוכנית מצלמה נסתרת שבה נמתחים אנשים רגילים. אולם, בינואר 2002 במתיחה שנערכה על ידי קוצ'ר במלון בעמק לאס וגאס שבנבדה, גופה מזויפת הייתה מעורבת במתיחה והזוג שנמתח תבע את קוצ'ר ,MTV ואת המלון ב-10 מיליון $. מאוחר יותר קונספט הסדרה עובד מחדש ובו הוחלט למתוח ידוענים. המתיחות נערכו במגוון מקומות, פרטיים וציבורים. המתיחה הראשונה נערכה בביתו של הזמר והשחקן האמריקאי ג'סטין טימברלייק, במתיחה טימברלייק שוכנע שסוכני הממשלה מחרימים את רכושו עקב מיסים שלא שילם. מגזין טיים מיקם את המתיחה במקום השלישי ברשימת 32 הרגעים הכי אפים בהיסטוריה של תוכניות המציאות.

לרוב, בכל פרק בשתי העונות הראשונות, חבר צוות בסדרה, העמיד פנים כמראיין באירועי השטיח האדום, אך במקום לראיין, לעג להם. קטע זה ככל הנראה נלקח מקטעים משנות ה-80 בתוכנית הרדיו של הווארד סטרן בהם סטרן וכותביו שולחים מתמחים לשאול ידוענים שאלות מביכות בשטיח האדום. במהלך העונה הראשונה של פאנק'ד, נשלח ראיין פינקסטון שהיה אז נער בן 15 שהתחזה לכתב מתוכנית טלוויזיה לילדים ולעג לידוענים. במהלך העונה השנייה, המפיקים בחרו מראיין זר שהתלווה על ידי מתורגמן שהיה שואל את המרואיינים שאלות מטורפות.

### התוכנית המחודשת

באוקטובר 2010, מגזין ניו יורק חשף שהתוכנית תחודש עם ג'סטין ביבר כמנחה התוכנית במקום אשטון קוצ'ר, ושקוצ'ר יישאר כמפיק בפועל של התוכנית. בפרק הראשון של העונה התשיעית, ביבר היה מנחה אורח, המתיחות בהשתתפות ביבר צולמו בסוף אוגוסט 2011. ב-31 בדצמבר 2011, MTV אישרה שהסדרה תחודש ב-2012, ושכל פרק יונחה על ידי ידוען אחר, עד כה מבין המנחים המשתתפים נמנים ידוענים כמו: טיילר, דה קריאייטור, ג'סטין ביבר, באם מרג'רה, היידן פנטייר, לוסי הייל, ניק קאנון, דקס שפארד, מיילי סיירוס, האת'ר מוריס, קלן לוץ, דניאל טוש, ומק מילר. אשטון קוצ'ר חזר להנחות בפרק יחיד שבו זכה למתוח שוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Punk'd
* Punk'd, ברשת החברתית טוויטר

* "Punk'd", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "Punk'd", באתר Metacritic (באנגלית)

* "Punk'd", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2010029188
* VIAF: 184862590
* WorldCat (עם VIAF): 184862590

 |
**אנרי פרדריק אמייל** (בצרפתית: **Henri-Frédéric Amiel**;‏ 27 בספטמבר 1821 – 11 במאי 1881) היה פילוסוף, סופר ומשורר שווייצרי.

קרות חייו
---------

אמייל נולד בז'נבה למשפחה שהייתה מצאצאי ההוגנוטים שנמלטו לשווייץ אחרי ביטול האדיקט של נאנט ב-1685. התייתם מהוריו כשהיה בן תשע שנים בלבד וגדל אצל דודו. אחרי שלמד בעיר מולדתו, יצא למסע ברחבי שווייץ, איטליה, צרפת, בלגיה וגרמניה, שם למד במשך תשעה חודשים באוניברסיטת היידלברג.

מ-1844 עד 1848 למד פילוסופיה, פסיכולוגיה, פילולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת ברלין. ב-1849 שב לעיר מולדתו ושימש כפרופסור לספרות צרפתית באוניברסיטת ז'נבה. באותה שנה כתב את מחקרו "התנועה הספרותית בשווייץ דוברת הצרפתית ודרכה לעתיד". בשל מחקר זה התמנה לפרופסור לפילוסופיה של המוסר באותה אוניברסיטה.

מינויים אלה שנעשו על דעתה של המפלגה הדמוקרטית, ובניגוד לזו של המפלגה הרפובליקנית, גרמו לבידודו החברתי. בשל בידוד זה המשיך לכתוב את יצירת המופת שלו "יומן אינטימי" שבכתיבתו החל ב- 1839 ושאותו המשיך לכתוב עד סוף ימיו. יומן זה, שהתגלה אחרי מותו ושפורסם ב- 1883, כולל כ-17,000 עמודים המצטיינים בבהירות המחשבה, בכנות פנימית ובביקורת עצמית. ביומן זה הוא מביע את התפכחותו מאשליות ואת עייפותו מן החיים של אדם מדוכא.

ליצירתו זו של אמייל נודעה השפעה רבה, לא בשווייץ בלבד אלא גם בכל רחבי אירופה, על מחברים שכתבו בסוף המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים, ובהם לב טולסטוי.

בנוסף על יצירה זו כתב, בין היתר, את הרומן ההיסטורי "שארל האמיץ" (1876), ערך מחקרים על אראסמוס מרוטרדם, על מאדאם דה סטאל ועל מחברים אחרים, ופרסם קובצי שירה ובהם: "איל פנסרוסו" (1858), "הזרים" (שירה מתורגמת משפות שונות, 1876, ו"מיום ליום" (שירה אינטימית,1880).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אנרי פרדריק אמייל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנרי פרדריק אמייל** |

* אנרי פרדריק אמייל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אנרי פרדריק אמייל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אנרי פרדריק אמייל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257634405171
* BNE: XX1723075
* BnF: cb11888663t (data)
* CiNii: DA01059891
* GND: 118648802
* HDS: 016053
* ICCU: LO1V043496
* ISNI: 0000 0001 0889 3075
* LCCN: n79042112
* MusicBrainz: 4afcdadf-716b-47c6-91fc-e6598194a42a
* NDL: 00431405
* NKC: skuk0000033
* NLA: 35006018
* NLG: 90346
* NLK: KAC199600628
* NLP: A11834687
* NTA: 070233373
* SELIBR: 231278
* SNAC: w6gf1p60
* SUDOC: 026684535
* Trove: 786883
* VcBA: 495/110635
* VIAF: 39372874
* WorldCat: lccn-n79042112

 |
מגדלור ליד האי מונקהולמן שבפיורד
**פיורד טרונדהיים** (בנורווגית: **Trondheimsfjorden**) הוא פיורד במרכז נורווגיה, הפורץ מהים הנורווגי לתוך נורווגיה שממערב.

גאוגרפיה
--------

עומקו המרבי של הפיורד הוא 617 מטר, ועם אורך מרבי של כ-130 קילומטר הוא הפיורד השלישי באורכו בנורווגיה. האיים הגדולים ביותר בפיורד הם איטריי (Ytterøy) וטאטורה (Tautra), ואי הנופש מונקהולמן (Munkholmen) נמצא אף הוא בפיורד, למול נמלה של העיר טרונדהיים, בה עובר הפיורד ועל שמה הוא נקרא. מלבד זאת ישנם עוד מספר איים קטנים ברחבי הפיורד. 

הפיורד מתחיל על יד העיירה ארלנד (Ørland) ומשם יורד דרומה באפיק צר. לאחר מכן מתרחב הפיורד ופורץ לכיוון צפון, שם פוגש בדרכו את העיר טרונדהיים, השוכנת על חצי אי קטן, ואת העיירות לבנגר (Levanger) ושטיירדל, (Stjørdal) המאכלסת את נמל התעופה האזורי, ואת העיירה שטיינקייר (Steinkjer), וסמוך לה מגיע אל קיצו. בקרבת הפיורד נמצא אגם סנוסה שמקושר איתו על ידי נהר.

הנהר לא קופא ברובו בחורף, לבד מהפיורד-ענף הצר והארוך וראסונדט (Verrasundet), והפיורד-ענף בייטסטאדפיורד (Beitstadfjord), העשוי לקפוא אך לשבועות אחדים. מעל הפיורד-ענף סקארסונדט (Skarnsundet) עובר גשר סקארסונד. בשנים האחרונות התגלו אלמוגים בפיורד, לא רחוק מטרונדהיים. מספר נהרות שופעי דגים מתרוקנים אל תוך הפיורד, ביניהם נידלבה בתחומי טרונדהיים, גאולה (Gaula) מדרום לטרונדהיים ואורקלה בעיירה אורקדל. מצפון לפיורד ישנו חצי האי פוסן (Fosen), המאופיין בפני שטח הרריים, ומדרום ומזרח, אשר פני הקרקע שלהם שטוחה, נמצאים שטחי חקלאות מהטובים בנורווגיה. 

מאז תקופת הויקינגים משמש הפיורד כנתיב תחבורה ימי חשוב. בשנת 1888 אירע שטף-בוץ תת-ימי בפיורד, אשר גרם לצונאמי בו נהרג אדם אחד והתבקעו מספר מסילות רכבת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיורד טרונדהיים** בוויקישיתוף
* תמונות ומידע על שונית האלמוגים בפיורד (באנגלית)
* פיורד טרונדהיים באנציקלופדיית קולומביה
* פיורד טרונדהיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 238146187
* WorldCat (עם VIAF): 238146187

 |
ישנם מספר משפטים בגאומטריה המיוחסים למתמטיקאי האמריקאי לארי היין (Larry Hoehn).

המשפט הראשון: הכללה של משפט פיתגורס למשולש שווה-שוקיים
------------------------------------------------------

**ניסוח המשפט**. בהינתן משולש שווה-שוקיים שאורך השוק שלו הוא *c*, נעביר ישר באורך *a* מזווית הראש אל הבסיס. הישר מחלק את הבסיס לשני קטעים שאורכיהם *b*, *d*, אזי:  \quad c^2=a^2+bd \quad \,   

במקרה הפרטי שבו הישר הפנימי הוא גובה (ולפי משפט ידוע בגאומטריה, גם תיכון), מתקיים ש b=d \, ומתקבל משפט פיתגורס.
המשפט פורסם בשנת 2000, כאשר לארי היין בחן אחת מההוכחות הרבות למשפט פיתגורס. סביר להניח שהמשפט התגלה כבר בעבר, אך אין לכך תיעוד בספרות המתמטית.

### הוכחת המשפט

יהי ABC משולש שווה-שוקיים שזווית הראש שלו היא C ובסיסו AB. הישר CD מחלק את הבסיס לקטעים שאורכיהם *b,d*. נעביר אנך CE מהקודקוד לבסיס. 

1. ממשפט פיתגורס במשולש BCE מתקבל השוויון: {\displaystyle CE^{2}+BE^{2}=BC^{2}=c^{2}\,}
2. ממשפט פיתגורס במשולש DCE מתקבל השוויון: {\displaystyle CE^{2}+DE^{2}=DC^{2}=a^{2}\,}
3. מחיסור בין השווינות שהתקבלו בשלבים הקודמים נקבל: {\displaystyle c^{2}-a^{2}=BE^{2}-DE^{2}=(BE-DE)\cdot (BE+DE)=bd}

קישורים חיצוניים
----------------

* הכללת היין למשפט פיתגורס באתר cut-the-knot
* העמוד הראשון של המאמר על הכללת משפט פיתגורס שפרסם לארי היין בשנת 2000
* משפט נוסף על שמו של היין באתר mathworld
**סטורנין אלאגבה** (בצרפתית: **Saturnin Allagbé**; נולד ב-22 בנובמבר 1993) הוא כדורגלן בניני המשחק בעמדת השוער בדיז'ון.

קריירה
------

אלאגבה, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל קוטונו וכאשר הגיע לגיל 17, אלאגבה הצטרף לקבוצה הבוגרת.

בקיץ 2014, אלאגבה הצטרף לשאמור ניור. רק ב-15 באפריל 2016, אלאגבה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד רד סטאר. עם השנים, הפך אלאגבה לשוער הראשון של המועדון. בנובמבר 2019, אלאגבה נפצע בקרסול ונעדר כחודשיים מהמועדון.

ב-2 באוקטובר 2020, אלאגבה חתם בדיז'ון מליגת העל הצרפתית, במדיה רשם 5 הופעות בליגה.

ב-22 ביולי 2021, אלאגבה הושאל לוואלנסיין עד לסיום העונה, אך חזר לדיז'ון ב-10 בינואר.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-9 בפברואר 2011, אלאגבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין, בהפסד 3-2 ללוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סטורנין אלאגבה"**.
**צדארוזאורוס** (שם מדעי: ***Cedarosaurus***) הוא סוג של דינוזאור ארוך צוואר ממשפחת הברכיוזאוריים אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 126 מיליון שנה. הוא קרוי על שם האזור בו נמצא - תצורת הר סידר (Cedar Mountain Formation) שביוטה, ארצות הברית, בהם נמצא ב-1999 בידי החוקרים טידוול, קרפנטר וברוקס (Tidwell, Carpenter and Brooks) - הדינוזאור הראשון שהם תיארו. מספר מדענים טוענים שהיה שייך לקבוצת הטיטאנוזאורים.

זאורופוד זה היה קרובו של הברכיוזאורוס אשר חי בתור היורה והוא הגיע לאורך 20 מטר, לגובה 10 מטרים ולמשקל 40 טון. צווארו הארוך הכיל חוליות רבות ובראשו היה ראש קטן בעל כרבולת ולסתות עדינות אשר שימשו לתלישת עלי עצים. הצוואר היה ארוך בהרבה משאר הגוף. כפי שידוע מזאורופודים אחרים הוא בלע אבני גסטרוליתים שימשו לכתוש את מזונו בקיבה. חלק מהגסטרוליתים שנמצאו היו גדולים מאוד, עד למשקל 7 ק"ג.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צדארוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
דייוויד ג'ונסון, נוף בורמונט, 1865
**דייוויד ג'ונסון** (באנגלית: **David Johnson**;‏ 10 במאי 1827 – 30 בינואר 1908) היה בן הדור השני של ציירי אסכולת נהר ההדסון.

ביוגרפיה
--------

ג'ונסון נולד בניו יורק. הוא למד שנתיים בבית הספר של האקדמיה הלאומית לעיצוב וגם למד זמן קצר אצל אמן אסכולת נהר ההדסון ג'ספר פרנסיס קרופסי. יחד עם ג'ון פרדריק קנסט וג'ון ויליאם קסילייר, הוא היה ידוע בעיקר בהתפתחות הלומיניזם.

על גבי בד ציור שנעשה במפלי היינס, בשנת 1849, כתב ג'ונסון "היצירה הראשונה שלי מהטבע. נוצרה בחברה עם ג'יי.פי קנסט וג'ון קסילייר". עד שנת 1850 ג'ונסון הציג בקביעות באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק, שם הפך לחבר בשנת 1859; בשנת 1861 נבחר לאקדמאי מן המניין.

יצירתו
------

דייוויד ג'ונסון, נוף באגם ג'ורג', 1875
העבודות החתומות של ג'ונסון הן בדרך כלל בפורמט קטן, צבועות היטב, מטופלות בעדינות וצבעוניות עשירה. בהתבסס על רישומים ראשוניים ושפע עיון בעצים ספציפיים בסביבתם הטבעית, הציורים שלו הם ייצוגים מדויקים ומזמינים של הנוף הצפון-מזרחי ו"דוגמאות לסגנון שמכונה בהווה לומיניזם." ג'ונסון צייר כמה סצינות של אגם ג'ורג' בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 ותחילת שנות ה-70, כולל "נוף דרזדן, אגם ג'ורג'".

ההצלחה הגדולה ביותר של ג'ונסון הושגה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19, כאשר הציג ציורים של אזורי נוף פופולריים כמו הרי קטסקיל, אגם ג'ורג' וההרים הלבנים, כמו גם סצינות פסטורליות של מדינת ניו יורק המרכזית, אזור שהוא היה המקום היחיד שאמן שהה בו לעיתים תכופות.

הוא הציג בהרחבה במרכזי אמנות אמריקאיים גדולים, כולל שיקגו, בוסטון ופילדלפיה, ובסלון פריז של 1877.

מכאן ואילך סגנון עבודתו השתנה ושיקף את השפעתו של אסכולת ברביזון הצרפתית. המעבר הסגנוני זכה לביקורת קשה מצד עמיתיו.

עם זאת, המעבר ייצג דילמה שעמדה בפני ציירי אסכולת נהר ההדסון שביקשו להישאר רלוונטיים ככל שהטעמים האסתטיים השתנו.

דייוויד ג'ונסון, בייסייד ניו ראשל, ניו יורק, 1866
הציור "בייסייד, ניו רושל, ניו יורק", היא דוגמה לעבודותיו המאוחרות של ג'ונסון, כאשר ההשפעה של אסכולת ברביזון גברה על סגנונו הקודם של אסכולת ההדסון. 

ג'ונסון נפטר בוולדן, ניו יורק, בשנת 1908.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ג'ונסון** בוויקישיתוף
* דייוויד ג'ונסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  American Paradise: The World of the Hudson River School, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית)
2. ↑  David Johnson Gallery, web.archive.org, ‏2013-04-06
3. ↑  Artwork by David Johnson, www.bedfordfineartgallery.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118935690
* ISNI: 0000 0001 1867 3551
* LCCN: n87877648
* RKD: 42406
* SUDOC: 184701171
* ULAN: 500005613
* VIAF: 31063109
* WorldCat: lccn-n87877648

 |
**מצר פוקלנד** (באנגלית: **Falkland Sound**; בספרדית: **Estrecho de San Carlos**) הוא מצר ים, המפריד בין אי פוקלנד המזרחי לאי פוקלנד המערבי, באיי פוקלנד.

גאוגרפיה
--------

כאמור, המצר המפריד בין אי פוקלנד המזרחי לאי פוקלנד המערבי. כיוונו של המיצר דרום-מערב - צפון-מזרח.

אורכו של המצר 80 קילומטרים; רוחבו של המצר משתנה בין 2 קילומטרים ל-32 קילומטרים.

בתוך המצר נמצאים האי נרוז, האי גרייט, איי טייסן, ואיי סוואן.

סלע אדיסטון מצוי בקצה הצפוני של מצר פוקלנד, ואיי ארץ' מצויים בקצה הדרומי של מצר פוקלנד.

לחופי המצר נמצאים היישובים: אייקס ביי, ניו הייבן, נמל סן קרלוס, וסן קרלוס - באי פוקלנד המזרחי, והישובים: פורט האוורד, ופוקס ביי באי פוקלנד המזרחי.

מספר מפרצים נפתחים למצר פוקלנד:

באי פוקלנד המערבי: המפרצים פוקס (Fox Bay), פורט האוורד (Port Howard);

באי פוקלנד המזרחי: מפרצון גרנתהאם (Grantham Sound), מפרצון סן קרלוס (San Carlos Water), ומפרצון ראגלס (Ruggles Bay).

היסטוריה
--------

### גילוי המצר ומקור שמו

#### השם האנגלי

ג'ון סטרונג גילה את המצר במהלך ההפלגה שערך באזור בין השנים 1689–1691.

שמו של המצר ניתן לו על ידי סטרונג בשנת 1690.

סטרונג קרא למצר על שמו של אנתוני קארי, הוויקונט החמישי מפוקלנד, ששימש כלורד הראשון של האדמירליות.

השם שימש את המצר, ורק מאוחר יותר השם ניתן לארכיפלג כולו, ולשני האיים העיקריים שבו.

#### השם הספרדי

שמו הספרדי של המצר הוא "מצר סן קרלוס" (Estrecho de San Carlos), והוא קרוי על שם הספינה סן קרלוס, אשר הפליגה דרכו בשנת 1768. שם זה יוצר בלבול שכן מצר אחר באיים נקרא באנגלית "מפרצון סן קרלוס", אליו נשפך נהר סן קרלוס, ולחופו ממוקם נמל סן קרלוס.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Hydrographic Office, **East Coast of South America: From the Orinoco River to Cape Virgins**, P 389
• Defense Mapping Agency 1983, **Sailing Directions (enroute) for the East Coast of South America**, P 257
• Patrick Armstrong, Vivian Louis Forbes, **The Falkland Islands and Their Adjacent Maritime Area**, P 389
• United States. Hydrographic Office, **Sailing Directions for South America, Volume 2**, P 151

קישורים חיצוניים
----------------

* ההיסטוריה של ההתיישבות באיי פוקלנד
* מצר פוקלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מידע גאוגרפי
2. 1 2 3  ההיסטוריה של גילוי המצר

| איי פוקלנד |
| --- |
| איים עיקריים  איים אחרים | **האי פוקלנד המזרחי** • **האי פוקלנד המערבי**  לואו • פאסג' |  |
| רכסי הרים ורמות | רמת ביירון • הרי הורנבי |
| הרים | הר מודי • הר מריה • הר סטורם |
| יישובים | סטנלי |
| מצרים | ביירון • פוקלנד |
| מפרצים | מפרצון ביירון |
| תרבות | דגל איי פוקלנד • המנון איי פוקלנד • סמל איי פוקלנד |
| מבנים | בית הממשלה • מוזיאון איי פוקלנד |
| ממשל | בית הממשלה • מושל איי פוקלנד |
| כלכלה | לירה שטרלינג של איי פוקלנד |
| היסטוריה | **מלחמת העולם הראשונה:** קרב איי פוקלנד  **מלחמת פוקלנד:** הטבעת הסיירת גנרל בלגראנו • מבצע אייל שחור |
**סטטיסטי** (באנגלית: **Statistic**) היא תמצית של תכונה מסוימת של מדגם (למשל הממוצע האריתמטי). היא מחושבת על ידי הפעלת פונקציה (אלגוריתם סטטיסטי) על הערכים של פריטים במדגם, הנקראים ביחד 'אוסף נתונים'. 

בצורה יותר פורמלית, התאוריה הסטטיסטית מגדירה סטטיסטי בתור פונקציה של נתוני המדגם, שאינה תלויה בפרמטרים של ההתפלגות; כלומר, הסטטיסטי יכול להיות מחושב ישירות מן המדגם; גם לפני אמידת הפרמטרים. המונח סטטיסטי משמש גם כדי לתאר את הפונקציה, וגם כדי לתאר את ערך הפונקציה על מדגם מסוים.

סטטיסטי שונה מפרמטר של אוכלוסייה. בעוד שסטטיסטי ניתן לחישוב מנתונים, פרמטר של אוכלוסייה לרוב אינו ידוע ולא ניתן לחישוב באופן מדויק (היות שלרוב, אין את הנתונים של האוכלוסייה כולה בשביל לחשב את הפרמטר, או שהאוכלוסייה אינסופית בגודלה). כשמשתמשים בסטטיסטי כדי להעריך פרמטר של האוכלוסייה, הוא נקרא אומד. לדוגמה, ממוצע המדגם הוא סטטיסטי שאומד את ממוצע האוכלוסייה, שהוא פרמטר.

כאשר משתמשים בסטטיסטי (פונקציה) למטרה מסוימת, לפעמים נותנים לו שם שמצביע על המטרה שלו. למשל, בסטטיסטיקה תיאורית, סטטיסטי תיאורי משמש כדי לתאר את הנתונים; בתורת האמידה, אומד משמש להערכת פרמטר של התפלגות (האוכלוסייה); בבדיקת השערות, 'סטטיסטי מבחן' משמש לבדיקת השערה. אותו הסטטיסטי עשוי לשמש למספר מטרות – לדוגמה, ממוצע המדגם משמש לתאר את ה"מרכז" של אוסף נתונים, לצורך הערכה של ממוצע (תוחלת) האוכלוסייה או כדי לבחון השערה לגבי ממוצע האוכלוסייה.

דוגמאות
-------

הממוצע האריתמטי של מדגם הוא סכום ערכי התצפיות במדגם, חלקי מספר התצפיות; זהו סטטיסטי. אפשר להשתמש בו כדי לאמוד את תוחלת ההתפלגות של האוכלוסייה.

#### דוגמאות נוספות לסטטיסטי

* ממוצע מדגם שנידון בפסקה הנ"ל וחציון המדגם.
* שונות וסטיית תקן של מדגם.
* שברונים ואחוזונים של מדגם.
* סטטיסטי מבחן, כמו זה המשמש במבחן כי בריבוע.
* סטטיסטי סדר, כמו המקסימום והמינימום של המדגם.
* סטטיסטי מספיק.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטטיסטי, באתר MathWorld (באנגלית)
**דייוויד ביזלי** (באנגלית: **David Beasley**; נולד ב-26 בפברואר 1957 בדרלינגטון, קרוליינה הדרומית, ארצות הברית) הוא פוליטיקאי אמריקאי אשר כיהן כמושל קרוליינה הדרומית ומשנת 2017 מכהן כמנהל תוכנית המזון העולמית של האומות המאוחדות.

ביוגרפיה
--------

לאחר סיום לימודי אוניברסיטה דייוויד ביזלי החל בקריירה הפוליטית כחבר המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1979 הוא נבחר לסנאט של המדינה בה מתגורר ובמקביל היה פעיל מפלגתי. בשנת 1991 הוא עבר למפלגה הרפובליקנית. כנציג מפלגה זו הוא השתתף בבחירות למושל בשנת 1994 וניצח עם הפרש קטן של 50% נגד 48%. המושל ביזלי היה המושל הראשון בדרום קרוליינה שקרא להוצאת דגל הקונפדרציה מבניין בית הנבחרים של המדינה. בנקודות רבות במהלך כהונתו הוביל המושל ביזלי את המאמצים להרגיע מתחים גזעיים תוך עידוד פיוס ושלום, והקים ועדה ליחסי גזע שתתקדם בנושא זה. הוא הכניס נשים וחברי קבוצות מיעוט לממשלה ולתפקידים הבכירים שבה. תחת ממשלו היה בדרום קרוליינה אחוז גבוה יותר של נשים בהנהגה הבכירה מכל מדינה אחרת בארצות הברית. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1998 כאשר הפסיד בבחירות.

לאחר סיום הכהונה, בשנת 2004 הוא השתתף בבחירות לסנאט של ארצות הברית אך לא הצליח להיבחר.

בשנת 2005 הוא הקים חברה לייעוץ.

בשנת 2017 הוא מונה למנהל תוכנית המזון העולמית של האומות המאוחדות במקום ארת'ארין קאזן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד ביזלי** בוויקישיתוף
* דייוויד ביזלי, ברשת החברתית פייסבוק
* דייוויד ביזלי, ברשת החברתית טוויטר
* דייוויד ביזלי, ברשת החברתית LinkedIn
* דף ביוגרפי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mr. David Beasley, UNITED NATIONS SYSTEM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1183201729
* ISNI: 0000 0000 2968 6721
* LCCN: n90641064
* NLP: A37589921
* VIAF: 172109572
* WorldCat: lccn-n90641064

 |