recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חומצה קלוולנית** (**Clavulanic acid**) היא מעכב בטא לקטמאז הניתן כתרופה בשילוב עם אנטיביוטיקה ממשפחת הפניצילין. כשלעצמה, הפעילות האנטיביוטית של החומצה הקלוולנית חלשה, אולם השילוב שלה עם פניצילינים מאפשר התגברות על עמידות לאנטיביוטיקה במנגנון של הפרשת בטא לקטמאז. החומצה הקלוולנית פעילה נגד בטא לקטמאז מסוג A, המופרשת, למשל, מחיידקי *Staphylococcus aureus*,‏ *Haemophilus influenzae* ו-*Moraxella catarrhalis*.

חומצה קלוולנית ניתנת במרבית התכשירים כמלח אשלגן, יחד עם אמוקסיצילין וטיקרצילין.

החומצה הקלוולנית התגלתה בשנת 1974 בחברת ביצ'ם כתוצר של החיידק *Streptomyces clavuligerus*, ומכאן שמה.

סינתזה
------

חומצה קלוולנית מיוצרת מחומצת האמינו ארגינין ומהסוכר גליצראלדהיד 3-פוספט, בתהליך של שבו משתתפים בעיקר שלושה אנזימים: CEA, בטא לקטם סינתטאז וקלוומינאט סינתאז. האנזים הראשון מצמד בין ארגינין לגליצראלדהיד 3-פוספט במנגנון שאינו ברור לאשורו, אך מתבצע באמצעות תיאמין דו-זרחתי. בטא לקטם סינתטאז אחראי לייצור הטבעת הבטא לקטמית של החומצה הקלוולנית, ואילו קלוומינאט סינתאז הוא אוקסיגנאז שבאתר הפעיל שלו מתרחשים שלבי ייצור החומצה הקלוולנית.

מנגנון פעולה
------------

החומצה הקלוולנית נקשרת בקשר קוולנטי לשייר הסרין באתר הפעיל של הבטא לקטמאז, קשר אשר גורם לשינוי בתצורתה של החומצה הקלוולנית ומעודד קשרים עם חומצות אמינו נוספות באתר הפעיל, ובכך מוציא מכלל פעילות באופן בלתי הפיך את הבטא לקטמאז. עיכוב הבטא לקטמאז מאפשר לפניצילין לבצע פעולתו על הטרנספפטידאז. 

למרות הרחבת טווח הפעילות של הפניצילינים, זני חיידקים פיתחו עמידות גם נגד מעכבי בטא לקטמאז, ובכלל זה החומצה הקלוולנית.

תופעות לוואי
------------

השימוש של חומצה קלוולנית עם פניצילינים נקשר בשכיחות מוגברת של צהבת כולסטטית ודלקת כבד במהלך הטיפול בתרופה או זמן קצר לאחר מכן. הצהבת על פי רוב חולפת מאליה, ורק לעיתים נדירות ביותר קטלנית.

מתועדים מקרים של אלרגיה לחומצה קלוולנית, שאינה תלויה באלרגיה לפניצילין.

ראו גם
------

* אמוקסיצילין/חומצה קלוולנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה קלוולנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4406836-0

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**טפרואיט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.

תכונות
------

נוסחת המבנה הכימי של טפרואיט טהור היא Mn2SiO4. הטפרואיט יוצר תמיסה מוצקה (שורה איזומורפית, כלומר תרכובות דומות בהרכבן) עם מינרלים אחרים בקבוצת האוליבין, הפורסטריט העשיר במגנזיום (Mg2SiO4), והפאיאליט (Fe2SiO4) העשיר בברזל. יסודות נוספים כדוגמת ניקל, אבץ וסידן יכולים להחליף את המנגן בטפרואיט, אבל רק בכמויות זעירות כשהתופעה מתרחשת בטבע.

כמו שאר המינרלים בקבוצת האוליבין הטפרואיט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית *Pbnm*) כשהפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=4.86‏, b=10.59Å‏, c=6.22Å.

הטפרואיט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגריים או חסרי צורה. גבישים מפותחים הם נדירים. צורתם פריזמות לוחיות קצרות (עד 4 ס"מ) שטוחות או דמויות תיבה, המסתיימות בפירמידה כפולה. הטפרואיט נשבר בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 4.1 (גבוה יחסית למינרל שאינו מתכתי).

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדם השבירה של הטפרואיט נע בין 1.77 ל-1.86, והוא ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש. מזווית אחת הוא נראה חום-אדמדם, מזווית שנייה הוא נראה אדמדם, ומזווית שלישית הוא נראה כחול ירקרק. צבעם של גבישי הטפרואיט הוא בדרך כלל אפור בגוון אפר (גוון שנתן למינרל את שמו), אך ניתן גם למצוא אותו בירוק-זית, ירוק כחלחל, חום אדמדם, ורוד או חסר צבע. לפיסה דקה מנוסרת של טפרואיט יש גוון ירוק חיוור.

המינרל נתגלה לראשונה ב-1823 במכרה סטרלינג שבגבעת סטרלינג (Sterling Hill) ליד אוגדנסבורג (Ogdensburg) במחוז ססקס (Sussex) שבמדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית והתגלית פורסמה על ידי המינרלוג הגרמני אוגוסט ברייטהאופט (Johann Friedrich August Breithaupt‏; 1873-1791). מקור שם המינרל מיוונית "טפרוס" שפירושו "בגוון אפר" ומתייחס לגוון האפרפר הבלתי רגיל של המינרל.

שימושים
-------

טפרואיט הוא בצר משני מאוד להפקת מנגן. גבישי טפרואיט, כמו מינרלים אחרים, נמכרים בחנויות לאספנים.

מקור ותפוצה
-----------

הטפרואיט מצוי בבצרים של ברזל-מנגן, בסלעי סקארן ובסלעי משקע עשירים במנגן שעברו התמרת מגע או עקב פעילות הידרותרמית.

מקומות לדוגמה בהם ניתן למצוא טפרואיט כוללים את מכרה סטרלינג שבגבעת סטרלינג (Sterling Hill) ליד אוגדנסבורג (Ogdensburg) במחוז סאסקס (אנ') שבמדינת ניו ג'רזי (המקום בו נתגלה לראשונה), ובסמוך לספרטה (Sparta) במחוז אלגני (Alleghany) שבארצות הברית; בלנגבאן (Långban) בסמוך לפרסברג (Persberg) שבשוודיה; במחצבת מלדון (Meldon) באוקהפטון (Okehampton) בדבון שבאנגליה; גבישים גדולים ממכרה וסלס (Wessels), סמוך לקורומן (Kuruman) במחוז הכף בדרום אפריקה; ובמכרה קאסו מחוז טוטיגי שביפן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טפרואיט** |

* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* אתר Minerals Net
* אתר המינרלים של פרנקלין וסטרלינג היל שבניו ג'רזי
* פרויקט rruf
* טפרואיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
**קרייט רב-רצועות** המכונה גם **קרייט טאיוואני** או **קרייט סיני** (שם מדעי: ***Bungarus multicinctus***) הוא מין של נחש מהסוג קרייט שבמשפחת הפתניים.

מאפיינים
--------

קרייט זה הוא אחד מהקטלנים שבנחשים הארסיים בעולם, והקטלני שבנחשי היבשה האסייתים. הוא מצוי במרכז ודרום סין ודרום-מזרח אסיה. השם המדעי של המין הוא: "B. multicinctus" שפירושו: "multi" - מרובה ו-"cinctus" - פסים או רצועות. פירוש השם הוא: "רב-רצועות", על שם הפסים הרבים שלאורך גוף הנחש.

אורכו של הקרייט מגיע למטר עד 1.5 מטר ולעיתים גם ל-1.8 מטר. הקרייט בעל גוף מפוספס בלבן ובכחול כהה עד שחור. הזנב קצר והראש רחב. העיניים קטנות, אך הנחיריים גדולים ויש ניבי ארס קטנים וחלולים בלסת העליונה.

הנחש מצוי בטבע במרכז ובדרום סין, טאיוואן, לאוס, בורמה, הונג קונג, צפון וייטנאם וייתכן שגם בתאילנד. תפוצתו בטבע היא עד לגובה 1,500 מטר באזורי ביצות, גדות נהר ובאזורים שופעי עשב נמוך. הוא מצוי גם ביערות פתוחים לחים, מנגרובים ושדות חקלאיים.

זהו מין ביישן המסתתר במשך היום בין אבנים, סלעים וצמחים ויוצא לצוד בלילה. הוא ניזון בעיקר מדגים, בניגוד לקרוביו לסוג, אך לעיתים ניזון גם מנחשים אחרים, צלופחים, לטאות, צפרדעים, ביצים ויונקים צעירים.

נחש זה נחשב לתוקפני יותר מקרייט מפוספס אם נוגעים בו, והוא יתקוף במהירות, תוך הכשה עם ניביו החלולים את התוקף. הארס שלו הוא חזק ביותר וערך הLD50 שלו הוא 0.09-0.108 מ"ג/ק"ג ובכל הכשה ישנו 4.6 מ"ג עד 19.4 מ"ג ארס. הארס של הנחש יכול לפעול רק לאחר זמן, מה שנותן תחושה לקורבן שאין בעיה. התסמינים מופיעים כעבור כמה שעות וכוללים בעיות בדיבור, תנועה ובעיות נשימה היכולות להיות קטלניות.

למעשה יש חוקרים הרואים בו את מין נחש היבשה הקרוב ביותר לנחשי הים, הארסיים בהרבה מכל נחש יבשתי (למעט הטאיפן האוסטרלי).

### תת-מינים

לנחש 2 תת-מינים:

* *Bungarus multicinctus multicinctus*
* *Bungarus multicinctus wanghaotingi*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרייט רב-רצועות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרייט רב-רצועות באתר הרשימה האדומה של IUCN
**דוכיפתיות עצים** (שם מדעי: Phoeniculidae) היא משפחת עופות טרופיים מסדרת הדוכיפתאים (לשעבר בסדרת הכחלאים) וקרובות המשפחה של הציפור הלאומית של ישראל - הדוכיפת (Upupa). דוכיפות אלה שאינם בעלי "כיפה" והם יותר כהים ואדומי מקור ממנה, חיים אך ורק באפריקה שמדרום לסהרה, ביערות טרופיים שונים.

משפחת דוכיפתיות העצים כוללת את המינים הגדולים והמרשימים ביותר בסדרה והגדולים מגיעים לאורך 23-46 ס"מ. דוכיפות הפגיון הם קרובות קטנות יותר, אך כהות יותר ומקורן נוטה הצידה כמו פגיון.

שני הסוגים חיים בעיקר על עצים בג'ונגל ומחפשים חרקים וחסרי חוליות אחרים אותם הם חוטפים במהירות.

מיון
----

* דוכיפת עצים (*Phoeniculus*)
	+ *Phoeniculus bollei*
	+ *Phoeniculus castaneiceps*
	+ *Phoeniculus damarensis*
	+ *Phoeniculus somaliensis*
	+ *Phoeniculus purpureus*
* דוכיפת הפגיון (*Rhinopomastus*)
	+ *Rhinopomastus aterrimus*
	+ *Rhinopomastus cyanomelas*
	+ *Rhinopomastus minor*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוכיפתיות עצים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דוכיפתיות עצים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
שאטו שבאל בלאן
**שאטו שבאל בלאן** (צרפתית: **Château Cheval Blanc**, משמעות הביטוי היא "טירת הסוס הלבן") היא אחוזת יין בסנט אמיליון באזור היין של בורדו שבצרפת. היין הנושא את שם האחוזה הוא אחד משני היינות היחידים שקיבלו את המעמד הגבוה של פרמייר גראן קרו סוג א' Premier Grand Cru Classé (A) בדירוג היין של אזור סנט אמיליון ב-1955, ביחד עם שאטו אוזון.
היין השני של האחוזה מכונה לה פטיט שבאל (Le Petit Cheval).

היסטוריה
--------

בקבוק שאטו שבאל בלאן
בשנת 1832 מכר שאטו פיז'אק 150 דונמים למ. לוסאק-פורקו, בכללם חלק מרכס החצץ שמשתרע לאורך פיז'אק והכרמים הסמוכים ומגיע לשאטו פטרוס מיד בגבול פומרול. חלקת אדמת זו הפכה להיות שאטו שבאל בלאן שבתערוכות העולמיות בלונדון ובפריז ב-1862 וב-1867 זכה היין במדליות. השאטו נותר בבעלות אותה המשפחה עד שב-1998 הוא נמכר לברנארד ארנו, יושב-ראש התאגיד הגדול בעולם למוצרי המותרות LVMH, ואיש העסקים הבלגי אלבר פרר. ארנו מינה למנהל האחוזה את פייר לורטון, בדומה לאחוזה חשובה אחרת שבבעלות התאגיד שאטו ד'יקאם

הכרמים
------

הכרם נחשב כבעל שלוש מעלות: האחת היא מיקומו על גבול פומרול, השנייה היא מיקומו בגראב והקרקע הסלעית שלו, והשלישית הוא היותו בעל סגולות אופייניות לסנט אמיליון

אזור הכרם משתרע על פני 41 הקטאר, כאשר 37 הקטאר נטועים גפנים של הענבים 57% קברנה פראן, 40% מרלו, וכמויות קטנות של מאלבק וקברנה סוביניון. התפוקה השנתית הממוצעת היא 6000 ארגזים (כל ארגז מכיל תריסר בקבוקי יין) של שאטו שבאל בלאן היין הראשון (Grand vin) ו-2500 ארגזים של היין השני לה פטי שבאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאטו שבאל בלאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שאטו שבאל בלאן
* היין הטוב בפלנטה, מייק סטיינברגר, 13 בפברואר 2008, slate

הערות שוליים
------------

1. 1 2  כריס קיזאק, דוקטור היין, על שאטו שבאל בלאן
2. ↑  ^ Lichine, Alexis (1967). Alexis Lichine's Encyclopedia of Wines and Spirits. London: Cassell & Company Ltd. p.195.
**שאוצ'ילונג** (שם מדעי: ***Shaochilong***; מילולית: "דרקון בעל שיני כריש") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, שחי במזרח אסיה במשך הקרטיקון לפני 92 מיליון שנה. הממצאים שלו התגלו בתצורת אולנשוואי (Ulansuhai Formation) שבמונגוליה הפנימית בסין, אך תוארו במקור כחלק מהסוג צ'ילנטאיזאורוס, ממשפחת הנאוונאטוריים.

הדינוזאור היה קרובם של הקרכרודונטוזאורוס ושל הגיגאנוטוזאורוס הענקיים, אך הוא היה קטן מהם בהרבה. הגיע לאורך של 5 או 6 מטרים ולמשקל של לא יותר מ-500 קילוגרם, בהתבסס על מבנה עצם הירך שאורכה 61 סנטימטרים. הממצאים שהתגלו היו של פרט צעיר כמעט בוגר והיו מעט מעורבבים. דינוזאור זה, אף על פי שלא היה גדול כמו קרוביו, עדיין היה טורף-על לאורך מזרח אסיה שמילא את מקומם של טירנוזאורים גדולים, דבר שהיה ידוע עד כה רק מחצי הכדור הדרומי. עם זאת ייתכן שלא היה טורף-על ואולי היה טורף משני (כמו הצבועים והקויוט) אל מול טורפים גדולים יותר.

בדומה לשאר הקרכרודונטוזאוריים הוא היה בעל רכס שיניים משוננות דומות לשיני כרישים גדולים (כמו עמלץ לבן), ועצמות הלסת העליונה שלו היו מעט קצרות יותר, עם מבנה שנתן עוצמת נשיכה יותר גדולה. הוא היה בעל זרועות קצרות יחסית אך בעלות טפרים מחודדים גדולים. ככל הנראה היה טורף איטי שארב לטרף של דינוזאורים אחרים מסביבתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שאוצ'ילונג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אבי פרסטנפלד** הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר בעבר פיקד על עוצבת ראם.

ביוגרפיה
--------

פרסטנפלד התגייס לצה"ל בנובמבר 1987 ושובץ בחיל השריון. הוא עבר הכשרה כלוחם, השתתף בקורס מפקדי טנקים ולאחר מכן השתתף בקורס קציני שריון. לאחר הקורס שימש כמפקד מחלקה בקורס מפקדי טנקים.

בשנת 1992 השתתף בקורס מפקדי פלוגות, ומונה למפקד פלוגה בחטיבה 500, בגדוד 433. בהמשך מונה למפקד פלוגה בקורס מפקדי טנקים ולסגן מפקד גדוד 195 בחטיבה 500. בתום תפקידו כסמג"ד יצא לחל"ת, ויצא ללימודי משפטים ומנהל עסקים בשנים 1996–2000.

עם תחילת האינתיפדה השנייה, חזר פרסטנפלד מלימודיו ומונה למפקד גדוד 433 של חטיבה 500, ובתפקיד זה שימש בשנים 2000–2002 במהלך הוביל את לחימת הגדוד ביהודה ושומרון ומבצע ״ חומת מגן״. בשנים 2002–2004 מונה לקצין אג"מ של עוצבת הגליל. בשנים 2004–2006 ובמהלך מלחמת לבנון השנייה שימש כסגן מפקד חטיבת ברק. בתום המלחמה הועלה לדרגת אלוף-משנה ופיקד על עוצבת ראם בשנים 2006–2010. במקביל לתפקידו, היה מפקד בקורס המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה "ברק".

פרסטנפלד נשוי להדס ואב לארבעה.

| מפקדי עוצבת ראם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שמואל גלינקא • אריה שחר • עמוס בנין • יששכר (ישכה) שדמי • אורי רום (רוזנבלום) • משה (מוסה) פלד • דן שומרון • רן שריג • יאיר נפשי • עמרם מצנע • גיורא קופל • מאיר דגן • שמואל בן שחר • בני לידור • זיו הלוי • משה קינן • דורון מיינרט • תמיר הימן • רועי אלקבץ • אבי פרסטנפלד • תומר יפרח • יואב טילן • איתי ברין • אוהד מאור • ניסים חזן • איציק אלפסי |

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אהרן מילבסקי** (תרס"ד, 1904 – תשמ"ו, 1986) היה רבה של אליטא שבליטא ולאחר מכן רב ראשי במונטווידאו בירת אורוגוואי. היה פעיל הצלה במלחמת העולם השנייה.

תולדותיו
--------

נולד באליטא שבליטא, בנו של משה מילבסקי. למד בישיבת גרודנה ולאחר מכן בישיבת סלובודקה. נמנה עם קבוצת הבחורים שנשלחה מישיבת סלובוקה לייסד את ישיבת חברון בחברון, באלול תרפ"ד (1924). בתמוז תרפ"ט, חודש לפני פרוץ מאורעות תרפ"ט, שב לעירו אליטא והשתדך עם פייה, בתו של רבה של אליטא הרב דוד נחמן קולידצקי, שנפטר ארבע שנים קודם לכן. מיד לאחר נישואיו, בשנת תר"צ (1930), בהיותו בן עשרים ושש, התמנה על מקום חותנו כרבה של אליטא.

בשנת תרצ"ח (1938), לאחר שמונה שנות רבנות באליטא, התבקש על ידי הרב אברהם דוב כהנא שפירא לעזוב את רבנותו בליטא לטובת משרת רבנות במונטווידאו בירת אורוגוואי. הוא התיישב במונטווידאו וייסד את "ועד העיר לענייני הדת", באמצעותו פעל בתחומי הדת השונים ובראשם השבת, הכשרות וטהרת המשפחה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה פעל רבות בגיוס והעברת סכומי כסף גדולים לבני הישיבות ששהו בשאנגחאי ובמקומות נוספים. הוא ניהל חליפת מכתבים ומברקים מוצפנים עם גדולי הרבנים שפעלו באותה תקופה, ובהם הרב חיים עוזר גרודז'נסקי, הרב אהרן קוטלר והרב חיים שמואלביץ, וכן עם ראשי ועד ההצלה של אגודת הרבנים בארצות הברית הרב אליעזר סילבר והרב אברהם קלמנוביץ. הכספים הועברו באמצעות חשבונות בנק במדינות נייטרליות – אורוגוואי, שווייץ ושוודיה. לאחר התייצבותה של אורוגוואי לצד בעלות הברית, בשנת 1943, הוכרז מצב מלחמה בין אורוגוואי ויפן ונחסמה הדרך להעברת דברי דואר בין המדינות, ובעקבות זאת העביר הרב מילבסקי את מרכז פעילותו לארגנטינה. 

בשנת 1970, לאחר שפרש לגמלאות, עלה עם אשתו לישראל והתיישב בירושלים. נפטר בשנת 1986. שלוש שנים לאחר מכן נפטרה אשתו.

מחותנו הוא אברהם סופר. בין גיסיו נמנים הרב יצחק קוליץ, חיים ע. קוליץ ורחל מרגליות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אהרן מילבסקי שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 85, באתר היברובוקס
* 'מילבסקי, ר' אהרן ב"ר משה־אריה־לייב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 67 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1265).
* תצלום מרגש, חשוב ונדיר - רב מגאוני ליטא משביע חיילים יהודיים על תנ"ך לצבא הליטאי
* אהרן בן משה אריה מילבסקי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמו המקורי היה אברהם אליהו (בן נחום) פרשיצקי, אך הסבא מנובהרדוק סייע לו להימלט מן הצבא הרוסי ונתן לו דרכון מזויף בשם דוד נחמן (בן יצחק) קולידצקי, ובשם זה השתמש עד מותו. לבנו, שנולד בעת שאביו היה חולה מאוד ושהה באותה עת בטיפולים, קרא בשם יצחק, כשם המזויף של אביו, ולא כשמו האמיתי נחום. ילדיו קיצרו את השם מקולידצקי לקוליץ.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296123105171
* LCCN: n88291683
* WorldCat (עם LCCN): n88-291683

 |
אדוארד, דוכס וינדזור, וווליס, דוכסית וינדזור ביום נישואיהם.
**דוכס וינדזור** (באנגלית: **Duke of Windsor**) הוא תואר אצולה שנוצר במיוחד בשנת 1937 עבור אדוארד השמיני לאחר שוויתר על כיסאו כמלך הממלכה המאוחדת וממלכות חבר העמים הבריטי ב-11 בדצמבר 1936 על מנת שיוכל לשאת את ווליס סימפסון, גרושה אמריקאית. לאחר נישואיהם נשאה ווליס סימפסון בתואר "דוכסית וינדזור".

לאחר ויתורו של אדוארד על הכיסא נדונה שאלת תוארו. בין היתר הוצע לתת לו את התואר דוכס קיימברידג' או דוכס קונוט. הרעיון להקים את דוכסות וינדזור היה של ראש ממשלת בריטניה, סטנלי בולדווין, או, לפי סברה אחרת של המלך ג'ורג' השישי - שהציע לתת לו את שם משפחת המלוכה.

במהלך מועצת העלייה הודיע המלך ג'ורג' השישי כי הוא ייתן את תואר דוכס וינדזור לאחיו. הצהרה זו תועדה ברשומות המלכותיות, אולם הצו המעניק את התואר הוצא מספר חודשים מאוחר יותר.

במותו של הדוכס, בשנת 1972, בוטל התואר. לאור נסיבות היווצרות התואר, ספק אם יינתן תואר זה בשנית בעתיד.

שלט האצולה
----------

על פי הנוהג האנגלי, יורש הבן הבכור את שלט האצולה של משפחתו. כלל זה תקף כמובן גם לבני משפחת המלוכה היורשים את שלט האצולה המלכותי. בעת עלייתו לשלטון השתמש אדוארד השמיני בשלט המלכותי, וזה עבר למלך ג'ורג' השישי לאחר המלכתו, וכך נוצר המצב יוצא הדופן בו לבן הבכור אין שלט אצולה משלו.

שלט האצולה עשה שימוש בשלט האצולה הקיים בשינוי אחד - הוספת שלוש תגיות כאשר האמצעית מוטענת בכתר אדוארד הקדוש.

שלט האצולה של דוכס וינדזור

| תארים מלכותיים בממלכה המאוחדת |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוכס לנקסטר • דוכס אדינבורו • נסיך ונסיכת ויילס, דוכס ודוכסית קורנוול • דוכס רות'סיי • דוכס ודוכסית יורק • דוכס אולבני • רוזן וסקס • דוכס גלוסטר • דוכס קנט • דוכס וינדזור • דוכס קלרנס • דוכס קיימברידג' • דוכס קמברלנד • דוכס קמברלנד וסטראת'רן • דוכס קונוט וסטראת'רן • דוכס ודוכסית סאסקס • נסיכה מלכותית |

 |
חיילי חטיבה 401 במרוץ לפיד ברמת הגולן 1987
נשיא המדינה ראובן ריבלין מזניק את מרוץ הלפיד המסורתי של ארגון נכי צה"ל, דצמבר 2017
**מרוץ לפיד** הוא מרוץ שליחים שבו הרצים מעבירים לפיד. 

בשנת 1936, לקראת אולימפיאדת ברלין הוחל בגרמניה מסורת של מרוץ לפיד עם הלפיד האולימפי ומסורת זאת נמשכת עד היום. במחאה על קיום האולימפיאדה בסין התקיים "מרוץ לפיד זכויות האדם" שהוביל לפיד מאתונה לקליפורניה

תנועת המכבי הצעיר החלה בחנוכה תש"ה (1944) מסורת של מרוץ לפיד המתחיל באזור קברות המכבים שליד מודיעין ומשם מופץ ברחבי הארץ. הלפיד מובא בין השאר לנשיא המדינה בירושלים. 

בחנוכה תש"י קיים הגדנ"ע מרוץ לפיד של שמונה לפידים שהובאו ממקומות שונים בישראל אל הר הרצל לידי ראש הממשלה. 

מאז מתקיימים בישראל מרוצי לפיד רבים במקומות שונים. אחד מהם הוא מרוץ תל חי שהתקיים לקראת י"א באדר יום תל חי. חלק מבתי הספר משתתפים במירוץ לתלמידי היסודי. תלמידי כיתות יא' ויב' מתחילים בנקודה במודיעין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוץ לפיד** בוויקישיתוף
* סרטונים מבצע "לפיד", מרוץ האורים גדנ"ע תש"י. יומני כרמל דצמבר 1949

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ושוע פיליפ, מרוץ לפיד זכויות האדם מגיע לקליפורניה, Epoch Times
2. ↑  בגשם שוטף הגיע מירוץ הלפיד של "מכבי" לירושלים, דבר, 21 בדצמבר 1954
3. ↑  מירוץ האורים של הגדנ"ע יתחיל במוצאי שבת, דבר, 15 בדצמבר 1949
4. ↑  מחרתיים מירוץ הלפיד לציון הגנת תל חי, דבר, 8 במרץ 1960
**אדמת גיאנה היקרה, של מישורים ונהרות** (באנגלית: **Dear Land of Guyana, of Rivers and Plains**) הוא ההמנון הלאומי של גיאנה.

השיר נבחר להיות ההמנון הלאומי של גיאנה חודש לפני קבלת עצמאותה ב-1966.
הוא נכתב על ידי ארכיבלד לאונרד לוקר והולחן על ידי רוברט קיריל גלאדסטון פוטר.

מילות ההמנון
------------

### באנגלית

Dear land of Guyana, of rivers and plains
Made rich by the sunshine, and lush by the rains,
Set gem-like and fair, between mountains and seas,
Your children salute you, dear land of the free.
Green land of Guyana, our heroes of yore,
Both bondsmen and free, laid their bones on your shore.
This soil so they hallowed, and from them are we,
All sons of one Mother, Guyana the free.
Great land of Guyana, diverse though our strains,
We're born of their sacrifice, heirs of their pains,
And ours is the glory their eyes did not see,
One land of six peoples, united and free.
Dear land of Guyana, to you will we give,
Our homage, our service, each day that we live;
God guard you, great Mother, and make us to be
More worthy our heritage, land of the free

ראו גם
------

* דגל גיאנה
* סמל גיאנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנון גיאנה** בוויקישיתוף

| המנוני מדינות אמריקה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אורוגוואי • אל סלוודור • אנגווילה • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארצות הברית • בהאמה • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרינלנד • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מרטיניק • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה | אמריקה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: ebbec22a-b715-428b-8ba8-2b8858cba048

 |
**נאותרופודה** (שם מדעי: **Neotheropoda**) הוא ענף גדול של דינוזאורים בעלי אגן דמוי לטאה מקבוצת התרופודים, והם כוללים את מרבית המינים בקבוצה, למעט את המינים הפרימיטיביים והמוקדמים ביותר כמו האאורפטור וההררזאוריים (שאולי אינם תרופודים). קבוצה זו הוגדרה בידי החוקר רוברט בקר ב-1986, אשר חילק את מרבית התרופודים המפותחים לשתי קבוצות: צרטוזאוריה וטטנורים.

הקבוצה התפתחה החל מהטריאס העליו, והחלה לשגשג כנראה אחרי הכחדת הטריאס, אז נשארה בה רק קבוצה אחת - האוורוסטרה. הקבוצה פיתחה קבוצות גדולות רבות לאורך המזוזואיקון ונכחדה לפני 66 מיליון שנה, עם הכחדת הקרטיקון. עם זאת העופות שהתפתחו כנראה מבני הקבוצה הצליחו לשרוד עד ההווה.

מינים אלו היו דו-רגליים ברובם, בעלי התמחות באכילת בשר וציד, ורבים מהם היו מכוסי נוצות. הגדול שבבני הקבוצה היה הספינוזאורוס שהגיע לאורך 14.3–18 מטרים ולמשקל 7–20 טון בקירוב. הקטנים ביותר היו קטנים מדרורים מודרניים.

מיון
----

* סוג ללא מקור ליליינשטרנוס (*Liliensternus*)
* סוג *Tachiraptor*
* סוג הלטיכוזאורוס (*Halticosaurus*)
* סוג זופאיזאורוס (*Zupaysaurus*)
* סוג *Shuangbaisaurus*
* סוג *Notatesseraeraptor*
* סוג *Szechuanosaurus*?
* סוג *Velocipes*?
* משפחה דילופוזאוריים (Dilophosauridae)
* על-משפחה צלופיזואידה (Coelophysoidea)
* קבוצה אוורוסטרה (Averostra)
	+ קבוצה צרטוזאוריה (Ceratosauria)
	+ קבוצה טטנורים (Tetanurae)
**לברק חלק** (שם מדעי: ***Dicentrarchus labrax***) הוא מין של דג ממשפחת הלברקיים ומהסוג לברק. הוא מצוי בטבע לחופי האוקיינוס האטלנטי המזרחי שלחופי אירופה ואפריקה מנורווגיה עד לסנגל. הוא מצוי גם (כאוכלוסייה נפרדת) גם במימי הים התיכון והים השחור, אך לא בים הבלטי. אפשר למצוא אותו גם בחופי ישראל.

מקור השם
--------

מקור השם העברי כנראה בשמו היווני (לברקי – Λαβράκι), שמקורו בשם הלטיני (Dicentrachus labrax). באנגלית הוא נקרא European Seabass, ובאיטלקית Spigola.
הוא מאופיין לרוב בצבע כחול מכסיף מבריק (מטאלי). זנבו עשוי סחוס קשה, וכשהוא נלכד, הוא מנסה להסתחרר על החכה על מנת להשתחרר.

תיאור
-----

הלברק הוא דג מוארך בצורתו בעל קשקשים כסופים עם סנפירים קצרים, סנפיר גבי נמוך וזנב שרירי. הוא יכול להגיע לאורך 103 סנטימטרים ולמשקל של 12 קילוגרם, אך נפוץ יותר באורך 50 סנטימטרים. דג זה יכול לחיות מעל 30 שנה בטבע.

הלברק הוא צייד מהיר של דגים אחרים קטנים וכן של סרטנים, חסילונים ודיונונים. לרוב הוא מצוי בעומקים רדודים סמוך לחוף והצעירים מצויים בשפכי נהר, בהם הם גדלים הרחק מהישג ידם של טורפים.

דג זה הוא דג מאכל בעל בשר משובח ודגים אותו בכמויות גדולות, וכן הוא מגודל לחקלאות ימית במדינות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לברק חלק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לברק חלק באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552916805171
* BnF: cb11955348x (data)
* LCCN: sh85037661

 |
**לותאר ביסקי** (בגרמנית: **Lothar Bisky**;‏ 17 באוגוסט 1941 – 13 באוגוסט 2013) היה פוליטיקאי גרמני.

ביוגרפיה
--------

ביסקי נולד בעיירה בפומרניה שכיום מהווה חלק של פולין. בשנת 1945 הוא ומשפחתו עברו למחנה פליטים בגרמניה המערבית. בגיל 18 הוא היגר לגרמניה המזרחית. בשנת 1963 הוא סיים לימודים באוניברסיטת ברלין והתקבל למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ששלטה במדינה. למרות היותו חבר מפלגה פעיל הוא לא הצליח להגיע למשרה בכירה. בשנים 1986–1990 הוא היה מנהל אוניברסיטה לקולנוע וטלוויזיה.

לאחר איחוד גרמניה לותאר ביסקי היה חבר במועצות מנהלים של ערוץ טלוויזיה מקומי ובשנת 1990 נבחר לפרלמנט של ברנדנבורג. בשנים 1993–2000 הוא היה יושב ראש מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי. בשנת 2005 הוא נבחר לבונדסטאג והיה מועמד למשרת סגן נשיא המוסד. אומנם גם לאחר ארבעה סיבובים של הצבעות הוא לא הצליח להיבחר ככל הנראה על רקע היותו סוכן שטאזי בעבר.

בשנת 2007 הוא עבר לדי לינקה והיה חבר במפלגה זו עד לשנת 2013. לותאר ביסקי נפטר בשנת 2013 בלייפציג.

ללותאר ביסקי נולדו שלוש בנים, אחד מהם הוא נורברט ביסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לותאר ביסקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לותאר ביסקי (בגרמנית) (בגרמנית)
* קורות חיים
* לותאר ביסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007381454205171
* GND: 119133342
* ISNI: 0000 0001 1646 4000
* LCCN: n81126102
* MusicBrainz: 472942e1-107f-45a2-b751-08fcd1dba2e0
* NKC: xx0011385
* NLP: A24334571
* NTA: 070437750
* SUDOC: 096172827
* VIAF: 54951292
* WorldCat: lccn-n81126102

 |
**אֶדֶה גֵבֶּר** (בהונגרית: **Géber Ede**;‏ קרמנד, 19 בנובמבר 1840 – קולוז'וואר, 1 באוקטובר 1891) היה דוקטור לרפואה, רופא עור, פרופסור באוניברסיטה יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

אדה גבר נולד במשפחה יהודית בעיירה של כ-10,000 תושבים בממלכת הונגריה כבנם של יוז'ף גבר ושל בבטה (בטי) גבר. הוא היה הפרופסור הראשון באוניברסיטה בהונגריה ממוצא יהודי. הוא נולד במשפחה ענייה במיוחד, למד בווינה והיה התלמיד המועדף על הפרופסורים פרדיננד ריטר פון הברה, זיגמונד וצייסל באוניברסיטת וינה. הוא הפך לרופא ב"בית החולים הכללי" (Allgemeines Krankenhaus) ועסק בעיקר בדרמטולוגיה ובמחלת העגבת. הוא נסע לסיור לימודים למצרים ולאסיה הקטנה במלגה אוסטרית. הוזמן לגראץ ולאינסברוק כפרופסור באוניברסיטה המקומית בכל עיר, אך הוא נענה להצעתו של שר החינוך התרבות והדתות ההונגרי אגושטון טרפורט וב-1874 חזר להונגריה.

### קריירה

הוא מונה באוניברסיטת פרנץ יוזף, שהוקמה אז בעיר קולוז'וואר, למנהל מחלקת הדרמטולוגיה (31 ביולי 1874–1879), מומחה לפתולוגיה של עור ואיברי המין (1879–1891) ראש המחלקה (1874–1891); וגם כדקאן הפקולטה לרפואה (1884–1885). רופא ראשי של מחלקת לופוס של בית החולים הלאומי קרולינה (1874–1891). תחילה היה פרופסור חבר ולאחר מכן פרופסור מן המניין ומשנת 1887 גם לרקטור האוניברסיטה.

גבר היה מומחה בעל שם לבעיות עור בכל אירופה. מחקריו פורסמו בעיתונות המקצועית של הונגריה ושל גרמניה.

### משפחתו

אשתו הייתה הדוויג גבר וילדיהם

* ד"ר ז'יגמונד אנטל גבר
* ד"ר יאנוש (יוהאן) גבר
* מיכאלה גבר

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדה גבר** בוויקישיתוף
* אדה גבר, באתר GENi
* אדה גבר, באתר National Library of Medicine
* אדה גבר, באתר Nevpont.hu
* אדה גבר, במאגר המוזיאון הספרותי פטפי
* אדה גבר, באתר Arcanum
**אדה גולדברגר** (בהונגרית: **Goldberger Ede**; פוגראש, 1887 – קלוז'-נאפוקה, 11 בפברואר 1959) היה רופא יהודי-הונגרי בטרנסילבניה, הוא היה רופא עור, רופא נשים ומומחה לכתיבה רפואית מקצועית.

ביוגרפיה
--------

אדה גולדברגר נולד במשפחה יהודית. קיבל את תעודת התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת קלוז'-נאפוקה (1911). עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא היה עוזר פרופסור במרפאת ילדים ורפואת עור בקלוז'-נאפוקה. אחרי שנת 1919 עסק בפרקטיקה פרטית. לאחר מכן היה הרופא הראשי של בית החולים היהודי (קלוז'-נאפוקה), ונשיא האגודה הרפואית פאול ארליך בקלוז'-נאפוקה. בתקופת מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי הונגריה כיהודי הוא גורש בשנת 1944 למחנה ריכוז וניצל. לאחר חזרתו הביתה לקלוז'-נאפוקה המשיך בעבודתו בפוליקליניקה.

מאמריו פורסמו בכתבי עת רומניים, הונגריים וגרמנים, בעיקר בתחום המחלות המועברות במגע מיני. יחד עם פרנץ ורש פיתח שיטה חדשה לטיפול בזיבה.

עבודותיו
--------

* מחקר פתופיזיולוגי ותרופתי של עגבת (Cluj-Napoca, 1922);
* מה כולם צריכים לדעת על מחלות מין? (קלוז 'נאפוקה, שש מהדורות 1924–39);
* פתולוגיה דינמית ופרמקולוגיה של עגבת (וינה-לייפציג 1928);
* מחקר ניסיוני ותרופתי על עגבת (Cluj-Napoca, 1928);
* חייו ופועלו של ד"ר פאול ארליך, פרופסור לרפואה (קלוז'-נאפוקה, 1931).

לקריאה נוספת
------------

* הלקסיקון הספרותי ההונגרי ברומניה Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés II. (G–Ke). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion 1991. מסת"ב 973-26-0212-0
**טרסבה** (באוקראינית: **Тересва**) היא עיירה, אשר נמצאת בקצה הדרומי המערבי של אוקראינה. 

היישוב הוקם במחצית הראשונה של המאה ה-14. בעבר היה בתחום האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר פירוקה נכלל בצ'כוסלובקיה. לאחר מלחמת העולם השנייה, עברה לשליטת ברית המועצות וכיום היא שטח השייך לאוקראינה. נמצאת באזור מרמורוש, חבל ארץ הררי באזור מזרח הונגריה. כיום טרסבה, נמצאת סמוך לגבול הסלובקי והרומני. לפני מלחמת העולם השנייה, חיו בה הונגרים, אוקראינים, גרמנים ויהודים יחד. בשנת 2020 7,585 תושבים רשומים בעיירה.

יהודי טרסבה
-----------

הרישומים הראשונים של יהודים בטרסבה מגיעים משנת 1768. בשנת 1921, ידוע על 768 יהודים וב-1941 תחת שלטון צ'כוסלובקיה מספרם עלה ל-983 יהודים. היהודים היו קהילה מעורבת, חלקם הלכו לבתי ספר עממיים יחד עם האוכלוסייה הנוצרית ואילו אחרים הקפידו להשתתף בתלמוד תורה. מקורות הפרנסה של הקהילה היו מגוונים, ידוע על יהודים שהיו בעלים של טחנות רוח ובתי מלאכה. בנוסף, היו תנועות נוער ציוניות ושל אגודת ישראל.
ב-1939 עם תחילת מלחמת העולם השנייה, הונגריה כבשה את העיירה. ההונגרים החלו עם גזירות כנגד היהודים ואספו גברים צעירים לפלוגות עבודה בשנת 1941. רובם נשלחו לחזית המזרחית, חלקם נספו בשל עבודות כפייה קשות והתעללות של חיילים הונגרים. באוגוסט 1941, נשלחו כמה עשרות משפחות של יהודים לאזור פולין, ככל הידוע הם נרצחו שם על ידי הגרמנים.

באמצע מאי חוסלה העיירה היהודית, היהודים שנותרו במקום נשלחו ברכבת לאושוויץ בירקנאו. נשלחו מאות יהודים למחנה, מעטים חזרו. ביד ושם כתובות 723 שמות של קורבנות העיירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרסבה** בוויקישיתוף
* בלוג טרסבה
* The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009841263905171
* LCCN: no2014102298
* NKC: ge909721
* VIAF: 309857010
* WorldCat (עם VIAF): 309857010

 |
**מריה טרסה קארניו גרסיה דה סנה** (בספרדית: **María Teresa Carreño García de Sena**;‏ 22 בדצמבר 1853, קראקס, ונצואלה – 12 ביוני 1917, ניו יורק, ארצות הברית) הייתה פסנתרנית, זמרת, מלחינה ומנצחת ונצואלית.

ביוגרפיה
--------

קארניו נולדה בקראקס, ונצואלה למשפחה מוזיקלית. את הכשרתה הראשונית קיבלה מאביה וכשרונה המוזיקלי הוכר בגיל צעיר. ב-1862 היגרה משפחתה לארצות הברית והשתקעה בניו יורק. הופעת הבכורה שלה, בגיל שמונה, הייתה באותה שנה באירווינג הול. בשנת 1863 ניגנה לפני נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בבית הלבן.

ב-1866, עברה קארניו לאירופה והחלה לערוך מסעות קונצרטים. הופעתה הראשונה כזמרת אופרה הייתה ב-1876. רק ב-1885 חזרה לוונצואלה, וגם אז רק לתקופה קצרה. ב-1889 חזרה לאירופה לעוד סיורי הופעות וקבעה את מקום מושבה בברלין. היא יצאה לשני מסעות קונצרטים חובקי עולם בראשית המאה ה-20.

טרסה קארניו נישאה ארבע פעמים: משנת 1873 עד 1875 הייתה נשואה לכנר אמיל סורה, לו ילדה בת, אמיליטה; בין 1876 ל-1891 הייתה בקשר מוכר ללא נישואים עם זמר האופרה האיטלקי ג'ובאני טליאפייטרה, ומקשר זה שרדו שני ילדים, ג'ובאני וטרזיטה, שהייתה לפסנתרנית ונודעה בשם טרזיטה טליאפייטרה-קארניו. בשנים 1892 עד 1895 הייתה טרסה קארניו נשואה לפסנתרן אז'ן ד'אלבר, גם הוא איש מרובה-נישואים. לשניהם נולדו עוד שתי בנות, יוג'ניה והרטה; משנת 1902 עד 1917 הייתה נשואה לארטורו טליאפייטרה, גיסה לשעבר.

טרסה קארניו הייתה גם מלחינה; היא חיברה לפחות 40 יצירות לפסנתר, שתי יצירות לקול ופסנתר, שתיים למקהלה ותזמורת ושתי יצירות נוספות של מוזיקה קאמרית. עוד הותירה אחריה יצירות רבות לא-גמורות.

ב-2 באפריל 1905 הקליטה 18 קטעי פסנתר ליצרני הפסנתר המכני, הפיאנולה, חברת "ולטה מיניון". גם בתה טרזיטה הקליטה לחברה זו בשנת 1906.

טרסה קארניו מתה בדירתה שבמנהטן, ניו יורק.

"קומפלקס התרבות טרסה קארניו" בקאראקס נקרא על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרסה קארניו** בוויקישיתוף
* טרסה קארניו, ברשת החברתית טוויטר
* טרסה קארניו, באתר ספוטיפיי
* טרסה קארניו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* טרסה קארניו, באתר Discogs (באנגלית)
* הסבר על ה"דודל" (גוגל דודל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-165 של קארניו, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)
* טרסה קארניו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* טרסה קארניו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456456305171
* BIBSYS: 1061522
* BNC: 000072532
* BNE: XX935329
* BnF: cb14850305p (data)
* GND: 118953915
* ICCU: DDSV314202
* ISNI: 0000 0001 0654 8964
* LCCN: n79089417
* LNB: 000049220
* MusicBrainz: a6373dbb-5299-4e37-92f2-ece49eae237f
* NKC: jx20081222013
* NLA: 35682818
* NLP: A25533228
* NTA: 069974438
* SNAC: w6q52n0p
* SUDOC: 151155267
* Trove: 1040672
* VIAF: 71577325
* WorldCat: lccn-n79089417

 |
**סוקרט מקסימוביץ' וורוביוב** (ברוסית: **Сократ Максимович Воробьёв**;‏ 12 בפברואר 1817, סנקט פטרבורג – 9 בספטמבר 1888, טורמנטס) היה צייר רוסי.

ביוגרפיה
--------

סוקרט וורוביוב היה בנו של הצייר מקסים וורוביוב ואת השיעורים הראשונים קיבל ממנו. בשנת 1833 הוא התחיל ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות לציור בה היה מלמד אביו. בשנת 1836 הוא קיבל פעמיים מדליית כסף ובשנים 1837–1838 מדליית זהב על הציורים. בשנת 1839 הוא סיים את לימודיו.

בשנת 1840 סוקרט וורוביוב קיבל מלגה לנסיעה לאיטליה. הוא עבד ברומא ובנאפולי. בשנת 1844 הוא היה בפלרמו ועשה ציורים עבור ניקולאי הראשון. בשנת 1847 הצאר רכש ממנו סדרת ציורים עבור אשתו אלכסנדרה פיודורובנה.

בשנת 1846 סוקרט וורוביוב חזר לרוסיה ונבחר לאקדמיה הקיסרית לאמנויות. בשנת 1855, לאחר פטירת אביו, וורוביוב החל ללמד ציור באקדמיה. בשנת 1858 הוא התמנה לפרופסור. בין תלמידיו הבולטים היו יוליוס פון קלבר ואיוואן שישקין. 

בשנת 1872 סוקרט וורוביוב יצאה לגמלאות ועבר להתגורר באחוזה משפחתית בפלך קובנה (בליטא של כיום).

ציורים נבחרים
-------------

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוקרט וורוביוב** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה וציורים

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 326962

 |
**מרוץ היאכטות סידני-הובארט** (באנגלית: **Sydney to Hobart Yacht Race**) הוא תחרות שיט בינלאומית ליאכטות מפרש, הנערכת באוסטרליה בקיץ מדי שנה ברציפות מאז 1945. כלי השיט המשתתפים בה מוזנקים ב-26 בדצמבר מנמל העיר סידני שבדרום-מזרח אוסטרליה, חוצים את מצר בס ומגיעים לנמל העיר הובארט שבאי טסמניה. המרוץ, שאורכו כ-1,170 קילומטרים, הוא אחת מתחרויות השיט הגדולות הנערכות בים הפתוח ואחת מהקשות ביותר שביניהן בשל תנאי השיט הידועים לשמצה במצר בס. בשיאו של המרוץ השתתפו בו 371 כלי שיט (ב-1994). שיא הזמן הנוכחי להגעה לקו הסיום שנקבע במרוץ (ב-2005) היה 42 שעות, 40 דקות ו-10 שניות.

תולדות המרוץ
------------

ראשיתו של המרוץ היא במועדון שהוקם על ידי האוסטרלי פיטר לוק (Peter Luke) וחבריו לשם שיט בנתיב המשמש כיום את התחרות. השיט הפך למרוץ לפי הצעתו של קפטן ג'ון אילינגוורת' (John Illingworth), קצין הצי המלכותי הבריטי שביקר באוסטרליה. 

במרוץ הראשון השתתפו תשעה כלי שיט. ב-1947 השתתפו במרוץ 28 כלי שיט, ב-1965 – ‏53, וב-1975 הגיע מספרם ל-102. ב-1981 השתתפו במרוץ 159 יאכטות. במרוץ ב-2011 נטלו חלק 88 יאכטות. בסך הכל השתתפו בתחרות עד כה 5,058 יאכטות. מספר כלי השיט המסיימים את המרוץ הוא תמיד קטן ממספר הפותחים בו. בממוצע פורשות מן המרוץ כ-18% מן היאכטות הפותחות בו (ב-1984 פרשו מן המרוץ 70% מן היאכטות). נכון לשנת 2007 השתתפו שלושה שייטים בתחרות 44 פעמים כל אחד. 

המרוץ מתנהל על פי כללי השיט במרוצים (Racing Rules of Sailing) שנקבעו על ידי פדרציית השיט הבינלאומית.

מעגן נמל הובארט
המרוץ ב-1998 הסתיים בטרגדיה, כאשר סופה עזה במיוחד שהתחוללה במצר בס הביאה לטביעתם של חמישה כלי שיט ממשתתפי התחרות, וששה מן השייטים נספו. מתוך 115 היאכטות שפתחו במרוץ באותה שנה הגיעו רק 44 לקו הסיום. בעקבות האסון הוקשחו תנאי הסף להשתתפות בתחרות בנוגע לגיל המינימום של השייטים ולניסיונם. במהלך שנות המרוץ טבעו במהלכו בסך הכל תשע יאכטות ונספו 11 שייטים.

על פי המסורת חוגגים השייטים מסיימי המרוץ את ליל השנה החדשה (ב-31 בדצמבר) בנמל הובארט.

נשים השתתפו בתחרות החל משנת 1946. ב-1975 הפליג צוות היאכטה הכל-נשי הראשון, ובסך הכל השתתפו בתחרות עד כה למעלה מאלף שייטות. גביע ג'יין טייט (על שם המשתתפת הראשונה בתחרות) מוענק מדי שנה לקברניטה הראשונה המסיימת את המרוץ.

תוצאות
------

זמן ההגעה לקו הסיום בשנה הראשונה למרוץ היה 158 שעות ו-22 דקות. זמן זה התקצר במהירות, אך זמן השיא שנקבע ב-1975 נשבר רק 21 שנים אחר כך, ב-1996. שיא חדש שנקבע ב-1999 נשבר על ידי השיא הנוכחי בשנת 2005.

יאכטות אוסטרליות ניצחו במרוץ 41 פעמים, אמריקניות – 10 פעמים, ניו זילנדיות – חמש, ויתר הניצחונות נחלקו בין יאכטות משש אומות נוספות. היאכטה האוסטרלית מורנה (Morna) ניצחה בתחרות שבע פעמים (תחת שני בעלים שונים). שני שייטים אחים ניצחו בתחרות ארבע פעמים. 

במקביל למרוץ סידני-הובארט מתנהל באוסטרליה גם מרוץ היאכטות מלבורן-הובארט. 

מראה פנורמי של היאכטות בתחרות 2007

מראה פנורמי של היאכטות בתחרות 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוץ היאכטות סידני-הובארט** בוויקישיתוף
* אתר המרוץ
* תמונות מפתיחת מרוץ 2009(הקישור אינו פעיל)
* מרוץ היאכטות סידני הובארט, מתוך האתר יאכט רנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  זהו יום חג המכונה כיום הקופסאות.
מרוץ מדיסון. בחלקה העליון של התמונה ניתן לראות החלפה בין הרוכבים בקבוצה
**מרוץ מדיסון** הוא מרוץ המיועד לאופני מסלול הנערך בוולודרום. שמו של המרוץ ניתן לו על שם המדיסון סקוור גארדן הראשון, אולם עם 10,000 מקומות ישיבה בניו יורק, שנחנך ב-1879.

המרוץ
-----

המרוץ שונה ממרוצים אחרים בכך שמשתתפים בו זוגות (ולעיתים נדירות שלשות). בכל רגע נתון רק רוכב אופניים אחד מהצמד מתחרה, ואילו השני נח. החלפה בין הרוכב המתחרה והרוכב הנח נעשית לפי שיקול דעתם, וחייב להיות מגע ביניהם על מנת לבצע החלפה: משיכה, דחיפה או "לחיצת יד" מותרות. אפשר לראות במרוץ המדיסון גרסה מקוצרת של מרוצי ששה ימים. במרוצים אלו רוכב אחד היה מתחרה בעוד חברו היה יורד מן המסלול, אוכל ונח. כיום המרוץ נע בין 30 ל־90 דקות ושני הרוכבים נשארים על המסלול.

הקבוצה המנצחת היא הקבוצה המשלימה מספר גדול יותר של הקפות במשך הזמן הקבוע. במקרה של שוויון, הקבוצה עם מספר הנקודות הגדול יותר מנצחת. נקודות מושגות על ידי ניצחון בספרינטים (מיאוצים) הנערכים כל מספר קבוע של הקפות, לרוב 20: שלוש הקבוצות הראשונות מקבלות ניקוד.

במשחקים האולימפיים נהוג כי משתתפות 16 קבוצות, כל אחת מייצגת מדינה שונה, ואורך המרוץ הוא 50 קילומטרים. (200 הקפות).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוץ מדיסון** בוויקישיתוף
* הסבר תמציתי על מרוץ המדיסון, באתר האיגוד הבינלאומי לאופניים (באנגלית)
**מרוץ עכברים** (באנגלית: Rat race) הוא ביטוי המתאר מרדף אינסופי שנועד מראש להיכשל או שהוא חסר תועלת. הביטוי מדמה את בני האדם לעכברים הרצים להשיג גבינה, אך ללא הצלחה. לרוב, הביטוי מתייחס לרצון להתקדם כלכלית ולהתעשר. המרוץ מתאר תהליך מתיש פיזית ונפשית שדומה לאורח חיים שאינו מאפשר מנוחה ורגיעה.

מידע נוסף
---------

כאנלוגיה לעיר מודרנית, ניתן להסתכל על האזרחים בעיר כעכברים הנעים במבוך גדול מאוד. הם משקיעים הרבה אנרגיה בתזוזה ממקום למקום אך בסופו של דבר לא משיגים כלום לא באופן פרטני ולא כקבוצה. את ההשוואה הזאת ניתן ליישם גם על מקומות עבודה, במיוחד עבודה תחרותית מאוד או עבודה בה יש להשקיע מאמצים רבים. באופן כללי, אם פרט כלשהו עובד יותר מדי קשה אז הוא נמצא ב"מרוץ עכברים". האדם שנמצא כלוא במרוץ דומה לעכבר מעבדה שהריצה במעגל נכפת עליו על ידי מדענים, כאשר על האדם מופעלים לחצים חברתיים שונים כגון רצון לצבור סטטוס חברתי, הון או קידום כלשהו.

ליציאה "ממרוץ העכברים" יכולות להיות מספר אפשרויות:

* מעבר ממקום עבודה או מקום מגורים לאזור כפרי.
* יציאה לפנסיה, התפטרות או הפסקת עבודה.
* מעבר למקום עבודה בו ישנם פחות לחצים.
* מעבר לתחום עבודה אחר לחלוטין.
* מעבר לעבודה מהבית.
* הקמת עסק עצמאי ויציאה ממעגל העבודה כשכיר.
* ניהול אורח חיים סגפני בטבע.
* התעלמות מצרכים חומריים.
* התכחשות לחיי החברה המודרניים.

ראו גם
------

* המיתוס של סיזיפוס
* סיזיפוס
* איזון בית-עבודה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוץ עכברים** בוויקישיתוף
**מרוץ חוצה ארצות הברית** (**Trans-American Footrace** ובכינויו העממי - דרבי היבלות) היה מרוץ לאורך 5,509.6 ק"מ (3,423.5 מייל) שנערך בארצות הברית מחוף לחוף בשנת 1928 ושנית ב-1929.

אחד המרוצים הרב-יומיים הראשונים במאה העשרים היה תחרות ריצה לרוחב יבשת צפון אמריקה שנערכה בשנת 1928 מלוס אנג'לס ועד מדיסון סקוור גארדן בעיר ניו יורק. המרוץ אורגן על ידי צ'ארלס פייל(אנ').

מתוך 199 הרצים שעזבו את לוס אנג'לס (גברים כולם), ב-4 במרץ 1928 בשעה 3:30 רק 55 רצים הגיעו לנקודת הסיום ב-26 במאי 1928. המירוץ נמשך 84 ימים. המסלול עבר על כביש 66 מלוס אנג'לס לשיקגו ומשם לניו יורק. מרחק הריצה הממוצע ליום היה 41 מייל, כלומר בערך שני מסלולי מרתון מלאים, ביום שבו רצו את המרחק הגדול ביותר רצו לאורך 75 מייל.

הזוכה היה בן עם הצ'רוקי, אנדי פיין(אנ') שהשלים את המרוץ בזמן מצטבר של 573 שעות, 4 דקות, 34 שניות, כלומר מהירות ממוצעת של 6 מייל לשעה וזכה בפרס של 25,000 דולר. הרץ שהגיע במקום השני עשה זאת בהפרש של כ-15 שעות והמקום השלישי השלים את המסלול בזמן של כ-615 שעות.

ב-1929 ארגן פייל מרוץ בכיוון ההפוך, מניו יורק לקליפורניה, במרוץ זה, שבו רצו 300 איש, הגיע ראשון ג'ון סאלו, אולם בשל המשבר הכלכלי לא קיבל פייל את הכספים שהבטיחו לו נותני החסויות והזוכה במרוץ לא קיבל דבר. הרץ היהודי הארי אברמס (אברמוביץ'), שהגיע למקום ה-11 במירוץ של 1928, רץ גם במרוץ לכיוון ההפוך בשנת 1929 (הוא הגיע במקום ה-9), והפך לראשון ואולי האדם היחיד שרץ פעמיים לרוחב ארצות הברית.

רצים בודדים חזרו על המסלול או מסלולים דומים במהלך השנים ומרוצים נוספים לרוחב היבשת נערכו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 וכן בשנים 2002 ו-2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* Harry Abrams Is Dead at 87; Ran Across the Country Twice
מסעדת מרקש
מינרט דמוי זה של מסגד קוטוביה שבמרקש בביתן המרוקאי
**ביתן מרוקו** הוא אחד הביתנים באזור תצוגת העולם של פארק השעשועים אפקוט שבאתר הנופש דיסניוורלד באורלנדו שבפלורידה.

הביתן המרוקאי נועד להציג את תרבותה, מטבחה ואופייה של מרוקו. ביתן זה היה הביתן הראשון שנוסף לתצוגת העולם לאחר פתיחת הפארק בשנת 1982. הביתן נבנה בשנת 1984 במימון ובשיתוף פעולה עם משרד החוץ המרוקאי. בביתן פועל סניף של משרד התיירות המרוקאי.

הביתן נבנה בסגנון הדומה לעיר מרוקאית מסורתית. במבנה מינרט ובית מרוקאי הבנוי בסגנון מסורתית, סביב חצר פנימית. בביתן מסעדה המגישה אוכל מרוקאי, ושוק המוכר מוצרים מסורתיים ובהם שטיחים, מוצרי עור וביגוד מרוקאי אופייני.

מתקן מגדל האימה של אזור הדמדומים במצוי בפארק השעשועים אולפני הוליווד של דיסני נמצא ישירות מאחורי הביתן המרוקאי. המתקן תוכנן להיראות מצד אחד (צידו של פארק אולפני הוליווד של דיסני) כמבנה הבנוי בסגנון קליפורני, ואילו מהצד של הביתן המרוקאי באפקוט, הוא נראה כחלק ממבנה מרוקאי אופייני (צריחי חומה).

* מבנה מרוקאי מסורתימבנה מרוקאי מסורתי
* מגדל האימה של אזור הדמדומים ברקע הביתן המרוקאימגדל האימה של אזור הדמדומים ברקע הביתן המרוקאי
* מזרקה ושער הכניסהמזרקה ושער הכניסה

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרוקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מרוקו

| אפקוט |
| --- |
| עולם העתיד | ספינת החלל כדור הארץ • אינובנשונס • עולם האנרגיה • המשימה: חלל • סוארין • טסט טרק • דמיון! • האדמה • הימים החיים |  |
| גלריית מדינות העולם | מקסיקו • נורווגיה • סין • גרמניה • איטליה • ההרפתקה האמריקאית • יפן • מרוקו • צרפת • הממלכה המאוחדת • קנדה |
| מתקנים שאינם פעילים | הורייזונז • פלאי החיים • כפר המילניום • עולם התנועה |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב מקראי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מגרון (פירושונים).
**מגרון** הוא יישוב מקראי בתחומי נחלת שבט בנימין, באזור נחל מכמש בבנימין. היישוב מופיע בתנ"ך בתיאור מלחמת שאול עם פלשתים, ובמסע סנחריב לעבר ירושלים. בתיאורים המקראיים מופיע היישוב בסמיכות למקומות אחרים, דבר המקל על זיהוי מקומו המשוער. 

מגרון מוזכר לראשונה בתיאור קרב היחיד של יהונתן עם מחנה פלשתים באזור נחל מכמש: 

> 
> וַיְהִי הַיּוֹם, וַיֹּאמֶר יוֹנָתָן בֶּן-שָׁאוּל אֶל-הַנַּעַר נֹשֵׂא כֵלָיו לְכָה וְנַעְבְּרָה אֶל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים אֲשֶׁר מֵעֵבֶר הַלָּז, וּלְאָבִיו לֹא הִגִּיד. וְשָׁאוּל יוֹשֵׁב בִּקְצֵה הַגִּבְעָה, תַּחַת הָרִמּוֹן אֲשֶׁר בְּ**מִגְרוֹן**, וְהָעָם אֲשֶׁר עִמּוֹ כְּשֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ... וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל-מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה. הַשֵּׁן הָאֶחָד מָצוּק מִצָּפוֹן מוּל מִכְמָשׂ, וְהָאֶחָד מִנֶּגֶב מוּל גָּבַע.
> 
> 
> 
> — ספר שמואל א' פרק י"ד, פסוקים א'-ד'
> 

לפי מקור זה נמצא מגרון, שבו ישב שאול, מדרום לנחל מכמש וליישוב העתיק מכמש, שנמצא מצדו הצפוני של הנחל, בו ישב מחנה הפלשתים. 

תיאור מסע סנחריב מצפון לדרום לכיוון ירושלים בתקופת המלך חזקיהו, מציין את מיקומו של מגרון דווקא מצפון למכמש:

> 
> בָּא עַל-עַיַּת עָבַר בְּמִגְרוֹן, לְמִכְמָשׂ יַפְקִיד כֵּלָיו. עָבְרוּ מַעְבָּרָה, גֶּבַע מָלוֹן לָנוּ, חָרְדָה הָרָמָה, גִּבְעַת שָׁאוּל נָסָה.
> 
> 
> 
> — ספר ישעיהו פרק י' פסוק כ"ח
> 

יהודה אליצור הסביר את הסתירה לכאורה, באשר למיקומו של מגרון בכך שהנחלות המרוחקות של כפר קרויות על שמו, ולכן היישוב מגרון היה אומנם מצפון לנחל מכמש, אך נחלותיו הגיעו עד לדרומו, ונחלות הכפר קרויות בשם הכפר. לכן מתואר מקום שאול מדרום לנחל מכמש כ'מגרון' היות שאדמות אלו היו נחלת היישוב מגרון, אף שהיה צפונית משם, וישנם יישובים סמוכים יותר למקום, כגון מכמש. רמז לדבר זה מוצא אליצור בתיאור גאוגרפי של כפריים פלסטינים, המתארים מקום לפי הכפר שבידו הבעלות על האדמות, ולא לפי היישוב הקרוב ביותר גאוגרפית. 

לפי הסבר זה, התיאור המקראי של המקום, מצפון למכמש העתיקה, מתאים לאזור הכללי בו ממוקם כיום המאחז מגרון, היושב מצפון מערב לנחל מכמש, כ-2 ק"מ מצפון למכמש העתיקה, היא הכפר הפלסטיני מכמס.

ראו גם
------

* מגרון (מאחז)

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה אליצור, היכן מגרון? אתר 'דעת'
* שמואל ורגון, ההבט הגאוגרפי של קרב מכמש, אתר 'דעת'
* משה גרסיאל, קרב מכמש, עיון היסטורי ספרותי(הקישור אינו פעיל)
**ארנבת הודית** או **ארנבת שחורת-עורף** (שם מדעי: *Lepus nigricollis*) היא מין של ארנבת החיה בתת-היבשת ההודית ואוכלוסייה נוספת אנדמית לאי ג'אווה שבאינדונזיה. הארנבת גם הופצה בידי האדם ברחבי העולם והפכה למין פולש.

ארנבת זו מגיעה לאורך 33–53 סנטימטרים ולמשקל 1.8-3.5 קילוגרם, כשהממוצע 2.5 קילוגרם. ארנבת זו בעלת פרווה אפורה לאורך הגב והראש כשהעורף שחור והרגליים וצידי החזה כתומים-חומים. הבטן והסנטר לבנים והזנב גם לבן ועגלגל. הארנבות החיות באזורי מדבר בהירות יותר כהסוואה. הארנבות של צפון הודו קטנות מאחיהם של הדרום והנקבות כבדות יותר מהזכרים במעט.

ארנבת זו בעלת תפוצה רחבה בתת-היבשת ההודית מפקיסטן לבורמה, נפאל ובנגלדש. היא נפוצה לאורך כמעט כל הודו וסרי לנקה, אך לא בהרי ההימלאיה הגבוהים ביותר ובביצות מנגרובים של הסונדרבאנס. תפוצה היא ממדבריות יבשים, דרך סוואנות, יערות יבשים פתוחים ובמורדות הרי נילגירי שבקצה הרי גהט המערביים ובמורדות ההימלאיה. היא מצויה בגובה 50-4,500 מטר.

הארנבת פעילה בשעות הדמדומים ובלילות ואז יוצאת לחפש צמחייה כמו עשב, דגניים שונים, צמחים רב-שנתיים שונים וגם ירקות כמו בטטה וחסה. באזורים מסוימים הם מזיקים לחקלאות. הארנבות מתרבות בקצב מהיר כשהשיא הוא בעת המונסון, אז הן ממליטות בין 1 ל-5 גורים המתבגרים מהר. צפיפות הארנבות גבוהה מאוד ובאזורים מדבריים הצפיפות מעטה יותר.

לארנבת טורפים רבים ביניהם: חתוליים, כלביים שונים, סמוריים, נחשים גדולים ועופות דורסים. הארנבת לא מצויה בסכנה ברוב אזורי תפוצתה.

תת-מינים
--------

* *Lepus nigricollis aryabertensis*
* *Lepus nigricollis dayanus*
* *Lepus nigricollis nigricollis*
* *Lepus nigricollis ruficaudatus*
* *Lepus nigricollis sadiya*
* *Lepus nigricollis simcoxi*
* *Lepus nigricollis singhala*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת הודית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנבת הודית באתר הרשימה האדומה של IUCN
"החלפת אדמות" במסגרת פרויקט מצר-מסר.
"**פרויקט מצר-מסר**" הוא מיזם אמנותי שכלל סדרה של פעולות אמנותיות, שכללו בעיקר מיצגים ומיצבים, התקיימו בחודשים יוני עד אוקטובר 1972 באזור קיבוץ מצר והכפר הערבי מייסר. המיזם נחשב לאחד מן הביטויים החשובים של האמנות המושגית בישראל והיו שותפים בו אמנים כגון אביטל גבע, מיכה אולמן, משה גרשוני ואחרים.

בעקבות הפסל יצחק דנציגר, ששימש כמעין אב רוחני לאמנים צעירים רבים, התאספה בראשית שנות ה-70, קבוצה של אמנים מושגיים שהושפעה מרעיונותיו אודות אמנות מושגית ו"תיקון הטבע". קבוצת האמנים קיימה פגישות סדירות עם דנציגר בחיפה ובתל אביב והשתתפה בסיורים שארגן. "היינו נעריו של דנציגר, אפשר לומר", סיפר משה גרשוני בטקסט מאוחר, "בתחילת שנות השבעים, בתקופה שהוא עבד על מחצבת נשר ועשה את כל הניסיונות שלו ... זו הייתה התקופה שהוא תלה את החיטה במוזיאון, כל הכיוון הנסיוני הזה שהיה ברוח אחת עם הדברים שאנחנו חיפשנו".

בשונה מעבודותיו של דנציגר, הפעולות שביצעו חברי הקבוצה, נשאו אופי פוליטי וחברתי מובהק יותר. הממד הארס פואטי שברבות מן הפעולות ביטא את הרעיון תפיסת האמנות כאלמנט לקידום חברתי. על חברי הקבוצה נמנו גבע, אולמן, גרשוני, דב אור-נר, אפרת נתן, נחום טבת ויחזקאל ירדני.

חלק מן האמנים ביצעו פעולות שהיו קשורות להשפעת "אמנות האדמה". האמן דב אור-נר, לדוגמה, שלח מכתבים לאנשי הקיבוץ והכפר וביקש מהם לשלוח לו את האשפה שלהם. השקיות הוטמנו בבור בעומק 20 מ' שכוסה בהדרגה. גם מיכה אולמן עסק בפעולת חפירה ובמסגרתה יצר בסוף אוקטובר פעולה של "החלפת אדמות" בין שני בורות שנחפרו בשני היישובים. השפעתה של פעולה זו הייתה בהעלאת מודעות בקרב תושבי היישובים לסיטואציה הפוליטית. 

משה גרשוני ביצע עבודה בעלת משמעויות ארס-פואטיות ופוליטיות. בפעולה שלו יצר גרשוני תצלומי נוף בקיבוץ מצר, כינס אספת קיבוץ ובה "חילק" את אדמות הקיבוץ לחברים. אביטל גבע יצר עבודה בעלת משמעויות אקולוגיות, ובה מיין ספרים שנשלחו למיחזור במפעל אמניר והקים ספרייה מאולתרת בתוך אבוסי בקר. בעבודה נוספת רתם גבע בני נוער למחרשה ובפעולה משותפת שנמשכה שבועיים חרש את האדמה החקלאית באזור. בין העבודות הנוספות שנוצרו בפרויקט הייתה מכלאה עשויה ענפים, שנבנתה על ידי נחום טבת.

לקריאה נוספת
------------

* גינתון, אלן, **"העיניים של המדינה", אמנות חזותית במדינה ללא גבולות**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998, (בייחוד עמ' 88-98).
* צלמונה, יגאל, **100 שנות אמנות ישראלית**, מוזיאון ישראל, ירושלים, עמ' 300-301.
* תמוז, בנימין (עורך), **סיפורה של אמנות ישראל**, מסדה, גבעתיים, 1980, עמ' 296-297.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרשוני, משה, "דנציגר בעיני משה גרשוני", **סטודיו**, 76, אוקטובר-נובמבר 1996,עמ' 19.
2. ↑  ראו: תמוז, בנימין (עורך), **סיפורה של אמנות ישראל**, מסדה, גבעתיים, 1980, עמ' 297.