recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הרוזנת אינה מריה הלנה אדל אילזה פון באסוויץ-לבצוב** (בגרמנית: **Ina Marie Helene Adele Elise von Bassewitz-Levetzow**;‏ 27 בינואר 1888 - 19 בספטמבר 1973) הייתה כלתו של וילהלם השני, קיסר גרמניה.

ביוגרפיה
--------

אינה מריה נולדה ב-27 בינואר 1888 בעיר בריסטוב (חלק משורסוב (אנ') המודרנית) שבדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין. אביה היה הרוזן קרל פון באסוויץ-לבצוב ואמה הייתה הרוזנת מרגריטה פון דר שולנבורג. היא נפגשה עם אוסקר, נסיך פרוסיה, בנו החמישי של וילהלם השני, קיסר גרמניה, וב-26 במאי 1914 הודיעו השניים על כוונתם להינשא. הנישואים נערכו ב-31 ביולי של אותה שנה בארמון בלוו שבברלין. בשל ההבדלים הניכרים בין המעמדות שלהם, נחשבו הנישואים לנישואים מורגנטיים. 

לאחר נישואיה קיבלה אינה מריה את התאר "נסיכת רופין", מחמיה, וב-21 ביוני 1920 גם את התואר "נסיכת פרוסיה". במהלך מלחמת העולם הראשונה שרת בעלה בצבא הקיסרות הגרמנית ואף נפצע. לאחר המהפכה הגרמנית גלתה המשפחה להולנד, אולם מאוחר יותר חזרה לגרמניה. בעלה ובנה הבכור שרתו בוורמאכט בתחילת מלחמת העולם השנייה. בנה הבכור, אשר נקרא גם כן אוסקר, נהרג במהלך המערכה בפולין. בעקבות צו הנסיכים, סולק בעלה מהצבא. לאחר המלחמה עברה המשפחה להתגורר במינכן, ואוסקר נפטר בה ב-1958. אינה מריה נפטרה ב-19 בספטמבר 1973 בגיל 85.

משפחתה
------

ב-31 ביולי 1914 היא נישאה לאוסקר, נסיך פרוסיה ונולדו להם ארבעה ילדים:

* אוסקר, נסיך פרוסיה (1915–1939)
* בורכארד, נסיך פרוסיה (1917–1988)
* הרצליידה, נסיכת פרוסיה (1918–1989), התחתנה עם קרל, נסיך בירון פון קורלנד
* וילהלם-קרל, נסיך פרוסיה (1922–2007)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אינה מריה פון באסוויץ** בוויקישיתוף
* ידיעה על אירוסיה בניו יורק טיימס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117768294
* VIAF: 45088675
* WorldCat (עם VIAF): 45088675

 |
**הסמבודרומו של ריו דה ז'ניירו** (בפורטוגזית: **Sambódromo do Rio de Janeiro**) הוא השם העממי המוכר של מבנה הטריבונות לאורך השדרה "מרקס דה ספוקאי" (Marquês de Sapucaí) שבריו דה ז'ניירו, ברזיל.

המבנה
-----

הפרויקט האדריכלי תוכנן על ידי האדריכל הברזילאי אוסקר נימאייר. בסמבודרומו נערכת מדי שנה מצעד ביתי-הספר לסמבה במסגרת הקרנבל המפורסם של ריו, שמושך אליו עשרות אלפי תיירים. המבנה הייחודי מסתיים בכיכר רחבת ידיים בשם "פראסה דה אפוטאיוזה" (Praça da Apoteose), המשמשת כנקודת סיום למצעד בתי-הספר לסמבה.

המבנה מורכב משתי שורות טריבונות המקבילות זו לזו לאורך השדרה ומקורות באופן חלקי. הוא נחנך בשנת 1984. הליך הבנייה היה מהיר משום שיציקות הבטון הוכנו מראש במפעל ושובצו במקומם. אורך היציעים הוא כ-700 מטרים. תכולת היציעים הייתה כ-75,000 מקומות. ב-2011 נהרס מבנה תעשייתי שהפריע להאריך את אחד היציעים לאורך היציע המקביל. צורת היציע שנוסף הותאמה לטריבונות הישנות על מנת ליצור סימטריות. לאחר הרחבת המבנה תכולתו הנוכחית היא כ-88,500 מקומות.

מלבד המצעד השנתי של בתי הספר לסמבה אירחה השדרה גם קונצרטים וכינוסים המוניים ואף תחרות ראווה של אופנוענים. בעת האולימפיאדה ב-2016 בריו, אירח ה"סמבדורומו" את טורניר הקליעה האולימפי בחץ וקשת וגם שימש כנקודת סיום לריצת מרתון האולימפית. טורניר הקליעה נערך בכיכר "פראסה דה אפוטאיוזה" (Praça da Apoteose) מול כ-6,000 מקומות ביציעים ונקודת הסיום של המרתון סמוך לכיכר כללה כ-30,000 מקומות לצופים. 

מבט פנורמי של הסמבודרומו בזמן מצעד בתי-הספר לסמבה עם קשתות כיכר האפוטאיוזה נראות משמאל.

מבט פנורמי של הסמבודרומו בזמן מצעד בתי-הספר לסמבה עם קשתות כיכר האפוטאיוזה נראות משמאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמבודרומו** בוויקישיתוף

| מתקני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1583150325520810090008
* WorldCat (עם VIAF): 1583150325520810090008

 |
**ההיסטוריה הקצרה של כמעט הכל** (באנגלית: **A Short History of Nearly Everything**) הוא ספר מדע פופולרי מאת הסופר הבריטי-אמריקאי ביל ברייסון, הכתוב בסגנון מופשט המובן לקהל הרחב. המניע של המחבר לכתיבת הספר, הייתה הרגשתו שספרי הלימוד בנושא המדעים רחוקים מלתת מענה מספק.

הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2003. מהדורה מאוירת של הספר יצאה בנובמבר 2005 ולאחר מכן יצאו גם מהדורות כספרי שמע. מהדורה בעברית, בתרגום יכין אונא, יצאה בשנת 2016 (ה'תשע"ז) בהוצאת דביר. הספר נכלל ברשימת הספרים הנמכרים ביותר בבריטניה בשנת 2005, ונמכר ביותר מ-300,000 עותקים.

הספר
----

הספר מתאר באופן גרפי ובמונחים המובנים גם למי שאינו מומחה למדע את גודל היקום וגודלם של האטומים והחלקיקים התת-אטומיים. בהמשך חוקר הספר את ההיסטוריה של הגאולוגיה והביולוגיה ומתחקה אחר החיים מהופעתם הראשונה לבני האדם המודרניים של ימינו, תוך שימת דגש על התפתחות ההומו ספיינס המודרני.

חלק מהספר מוקדש להתייחסות לסיפורים על המדענים העומדים מאחורי המחקר והתגליות והתנהגויותיהם. בספר נסקרות גם השקפות מדעיות מודרניות בנוגע להשפעות אנושיות על אקלים כדור הארץ ועל מקורות המחייה של מינים אחרים, ועל גודל אסונות הטבע כמו רעידות אדמה, הרי געש, צונאמי, הוריקנים והכחדות המוניות שנגרמו כתוצאה מאירועים אלה.

הספר מכיל כמה טעויות עובדות ואי דיוקים. חלק מאלה התעוררו מכיוון שהתגלו תגליות חדשות מאז פרסום הספר, וכמה סיווגים השתנו. לדוגמה, פלוטו סווג מחדש ככוכב לכת ננסי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר הוצאת דביר
* תלמה אדמון, "סקרן בלתי נלאה: ביל ברייסון מגיש את הסיפור הגדול של העולם", מעריב, 17 בפברואר 2017
* יואב שורק, ‏סקירת הספר, **השילוח** גיליון 3, פברואר 2017
* ההיסטוריה הקצרה של כמעט הכל, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההקדמה לספר, עמודים 18-19
2. ↑  Staff of BBC Focus (July 2006). "How to... Make a Mint From Science". BBC Focus: 54
3. ↑  ב־24 באוגוסט 2006 הורד פלוטו ממעמדו ככוכב לכת בעקבות הצבעה שהתקיימה בוועידת האיגוד האסטרונומי הבינלאומי בפראג, והוגדר יחד עם 4 גופים נוספים (אריס, האומיה, מאקה־מאקה, קרס) ככוכב לכת ננסי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 8dc5ae09-c424-4045-bbc3-0c7d6121768f

 |
**מלקולם סיריל דראמונד** (באנגלית: **Malcolm Cyril Drummond**‏ 24 במאי 1880 – 10 באפריל 1945) היה צייר ומדפיס אנגלי, שנודע בזכות ציוריו של סצינות עירוניות. בהשפעת הפוסט-אימפרסיוניסט וולטר סיקרט, הוא היה חבר בקבוצת קמדן טאון וקבוצת לונדון.

ביוגרפיה
--------

מלקולם דורומונד, בתים בצ'לסי, 1914
דראמונד נולד בבוי היל, ליד מיידנהד, ברקשייר, בנו של הכומר קאנון ארתור היסלופ דראמונד (1843–1945) ואנה הרייט דודסוורת'. מלקולם התחנך בבית הספר בברמינגהאם ולמד היסטוריה בכרייסט צ'רץ, אוקספורד. לאחר שנה שעבד אצל לורד פברהם כמנהל אחוזות למד בבית הספר לאמנות סלייד בין השנים 1903–1907, ואצל וולטר סיקרט בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר בין השנים 1908–1910.

הוא נהפך לחבר בקבוצת רחוב פיצרוי של סיקרט שהוקמה בשנת 1907 בבית מול הסטודיו של סיקרט עצמו. הם נפגשו פעם בשבוע בכל שבת, הציגו ציורים והעבירו ביקורת על העבודות שהוצגו. הקבוצה כללה גם את ספנסר גור, הרולד גילמן, נאן האדסון, אתל סנדס, וולטר ראסל, ויליאם רוטשטיין, ואלברט רוטנשטיין. זאת הייתה הקבוצה הראשונה ברצף של קולקטיבים דומים שקיימו ציירים לאורך המאה ה-20 שריכזו את מאמציהם בסגנון ובשיטות מודרניות.

לאחר מכן הוא היה חבר מייסד בקבוצת קמדן טאון בין השנים 1911–1913, שהוקמה כדי להציג תערוכות.

מאז ומתמיד היו מתחים בקבוצה בין סיקרט לבין אלה שמחו על נוכחות חברותיו. אחת ההשפעות של הדרת הנשים בקבוצה באותה העת הייתה הגדלת תפוקת ציורי הנוף הלונדוני תוך התנסות בצבעוניות עזה.

דראמונד היה גם חבר מייסד בקבוצת לונדון בשנת 1914, ושימש כגזבר שלה בשנת 1921 והציג איתה עד 1932.

השנתיים שלאחר מלחמת העולם הראשונה היו פרודוקטיביות ביותר עבור דראמונד: הוא צייר מספר סצינות בפאלמס דה דאנס ובבית המשפט בלונדון. הוקמה ועדה מיוחדת עבור ציור מזבח הלב הקדוש של פטרוס הקדוש, באדינבורו.

הוא לימד בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר עד שעזב את לונדון כדי לחזור לברקשייר בשנת 1931 בעקבות מות אשתו הראשונה זינה ליליאס אוגילווי, שהייתה גם אמנית/מאיירת מוכשרת ועבדה תחת שם העט של אלכסינה. היא איירה, בין השאר, את הספר "ההיסטוריה הכללית של הפיראטים" מאת סרן צ'ארלס ג'ונסון, עם הקדמה, מאת פיליפ גוס.

זינה הייתה גם פסנתרנית שהופיעה באולם וויגמור והייתה נערצת על ידי וולטר סיקרט וקלייב בל.

מלקולם וזינה חלקו תשוקה לאמנות ולמוזיקה ועבדו יחד בסטודיו של מלקולם, וכן ביצעו ערבים מוזיקליים יחד בבית, מלקולם ליווה את זינה בכינור.

בשנת 1937 איבד את הראיה בעין אחת, ואבד את ראייתו ב־1942.

מועצת האמנויות העלתה מופע רטרוספקטיבי בלונדון בין השנים 4–1963.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלקולם דראמונד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Who's Who: Arthur Hislop Drummond, Oxford Academic (באנגלית)
2. ↑  Camden Town Group (act. 1911–1913), Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
3. ↑  Tate, Malcolm Drummond 1880–1945, Tate

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 2744
* BNE: XX5321731
* GND: 174306660
* ISNI: 0000 0000 6709 0929
* LCCN: no2009021823
* RKD: 24358
* SNAC: w6863qqm
* ULAN: 500016786
* VIAF: 78952772
* WorldCat: lccn-no2009021823

 |
**הוקו** (שם מדעי: ***Crax***) הוא סוג של עופות יער גדולים ממשפחת ההוקיים. סוג זה הוא בעל המינים הגדולים במשפחה, והגדול מכולם הוא הוקו גדול שאורכו 78–100 ס"מ ומשקלו 3.1–4.8 ק"ג.

עופות ההוקו הם עופות גדולים המצויים על קרקע היער או בביצות וסבכי שיחים באמריקה הדרומית. כמה מינים חיים גם באמריקה המרכזית או במקסיקו וחלק מצויים באזורים הרריים וקרירים.

הם בעלי כסות נוצות שחורה בכל גופם כולל הראש. המקור שחור עם בליטה צהובה או אדומה בקדמתו ומעל ראשם ציצה פרועה. הרגליים ארוכות וחזקות והזנב ארוך עם קצוות לבנים. ההוקו יכול לעוף אך הוא יעשה זאת רק כמוצא אחרון. נקבות ההוקו דומות לזכרים אך צבעם חום-אדמדם עם נקודות לבנות על גופם.

ההוקו הזכר, בניגוד לעופות אחרים מסדרת התרנגולאים, עוזר לנקבה לבנות את הקן ולטפל באפרוחים עד לבגרותם.

מינים
-----

* הוקו גדול (*Crax rubra*)
* *Crax alberti*
* הוקו צהוב-מקור (*Crax daubentoni*)
* *Crax globulosa*
* *Crax blumenbachii*
* הוקו חשוף-פנים (*Crax fasciolata*)
* *Crax alector*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוקו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* הוקו צהוב-מקורהוקו צהוב-מקור
* 
* 
* הוקו חשוף-פניםהוקו חשוף-פנים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531265905171

 |
**סמבו יטבארה** (בצרפתית: **Sambou Yatabaré**, נולד ב-2 במרץ 1989 בבווה, צרפת) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר במועדון הכדורגל אנטוורפן. יטבארה משחק גם בנבחרת מאלי.

קריירת מועדונים
---------------

יטבארה החל את הקריירה שלו בקבוצות מהליגה בצרפת שכללו את קן, מונקו ובסטיה.

בסוף אוגוסט 2013 חתם סמבו על חוזה לארבע שנים עם אולימפיאקוס מהליגה היוונית, החוזה הוערך בכ-2.2 מיליון אירו. חצי שנה מאוחר יותר עקב חוסר בדקות משחק במדי הקבוצה היוונית, יטבארה הושאל בחזרה לבסטיה לתקופה של שישה חודשים, שבמדיה ערך את הופעת החזרה המחודשת שלו ב-18 בינואר 2014 במשחק נגד בורדו. את עונת 2014-15 בילה בהשאלה אצל גנגאן, קבוצה צרפתית אחרת. בספטמבר 2015 הושאל לסטנדרד לייז' מהבלגית.

בתחילת שנת 2016 סמבו חתם על חוזה לשלוש וחצי שנים עד שנת 2019 במדי ורדר ברמן מהבונדסליגה. הסכום המשוער של ההעברה היה 2 וחצי מיליון אירו כאשר 500 אלף אירו מסכום ההעברה סטנדרד לייז' קיבלה כפיצוי בתמורה לכך שברמן "שברה" את ההשאלה שיש להם עם יטבארה..

בקיץ 2017 הושאל יטבארה לעונה אחת למועדון הכדורגל אנטוורפן, ובהמשך חתם במועדון על חוזה קבוע.

נבחרת מאלי
----------

ליטבארה ניתנה הבחירה לשחק בעבור שתי נבחרות: נבחרת צרפת עקב שנולד בצרפת או נבחרת מאלי עקב קשר הוריו למדינה, בסופו של דבר החליט סמבו לערוך את הופעותיו הבינלאומיות בנבחרת מאלי. את הופעתו הראשונה ערך בשנת 2008.

יטבארה ייצג את נבחרתו בגביע אפריקה לאומות 2015, כאשר הוא זוכה להיות הכובש הראשון של נבחרתו בטורניר נגד נבחרת קמרון.

חיים אישיים
-----------

יש לו אח גדול ממנו מוסטפא יטבארה, שגם הוא משחק בנבחרת הבוגרת של מאלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמבו יטבארה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  יטבארה חותם באולימפיאקוס
2. ↑  סטנדרד לייז' מקבלת פיצוי מההשאלה שלא מומשה עם יטבארה

| **נבחרת מאלי – גביע אפריקה לאומות 2017** |
| --- |
| 1 סיסוקו • 
2 ה. טראורה • 
3 קונה • 
4 ס. קוליבאלי • 
5 צ'. טראורה • 
6 ל. קוליבאלי • 
7 מ. יטאברה • 
8 סילה • 
9 מארגה • 
10 ק. קוליבאלי • 
11 סאקו • 
12 דומבייה •
13 ואגה • 
14 ס. יטבארה •
15 קונאטה •
16 דיאקיטה •
17 מא. נדיאייה •
18 סואו •
19 א. טראורה •
20 ביסומה •
21 מח. נדיאייה •
22 דיארה •
23 ע. קוליבאלי •
מאמן: גיראסה | מאלימאלי |
**רַיינהולד הָאנינג** (בגרמנית: **Reinhold Hanning**;‏ 28 בדצמבר 1921 – 30 במאי 2017) היה איש אס-אס ששירת במחנה ההשמדה אושוויץ במשך שנתיים, לאחר שהתנדב לוואפן אס אס בגיל 18 בעידוד אמו החורגת. האנינג היה אחד מאנשי האס אס הראשונים בהם נתקלו היהודים שהובלו למחנה בטרנספורט, הוא ליווה רבים מהם אל מותם בתאי הגזים.

ביוגרפיה
--------

 אושוויץ II בירקאנו: אנשי אס אס ניצבים בפני טרנספורט חדש של יהודים
האנינג גדל והתחנך בליפה. בגיל 14 הצטרף לתנועת הנוער ההיטלראי. חמש שנים לאחר מכן הצטרף לשורות הוואפן אס אס. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שירת בדיוויזיית אס אס "דאס רייך". ב-25 ביולי 1940 הצטרף ליחידות גולגולת המת ובינואר 1942 נשלח לשרת במחנה אושוויץ. הוא לחם במספר קרבות בטרם נפגע מרסיסי רימון בראשו וברגלו בקרב על קייב שנערך בשנת 1941. בעקבות פציעה זו מפקדו הישיר קבע שאינו כשיר עוד לשרת בשדה הקרב והורה לשבצו במחנה אושוויץ. בספטמבר 1943 קיבל דרגת אונטרשארפירהר באושוויץ II בירקנאו. ביוני 1944 נשלח למחנה זקסנהאוזן.

בחודש מאי 1945 נהפך לאסיר מלחמה, הוא שוחרר ב-20 במאי 1948. למשך זמן קצר שימש כטבח עבור הכוחות הבריטים בליפה, ולאחר מכן עבד כנהג תובלה של מוצרי חלב וכאיש מכירות. בשנת 1964 פתח עסקים משלו ופרש בשנת 1984. הוא מת במאי 2017 בעיר לאגה, מחוז נורדריין-וסטפאליה.

העמדה לדין
----------

ההאנינג נחקר בשנת 2013 על פשעיו בתקופת השואה יחד עם כ-30 שומרים נוספים ששירתו באושוויץ. החוקים בגרמניה שונו ואפשרו את חקירתם והעמדתם לדין, אך עד לשנת 2009, היה על התובעים להוכיח שפושע נאצי היה אחראי ישירות להרג של אנשים על מנת לזכות בהרשעה. במשפטו של ג'ון דמיאניוק למשל, הוא נמצא אשם אף על פי שלא הרג במו ידיו את הקורבנות והורשע בסעיפי סיוע לרצח.

בשנת 2016 הורשע האנינג באשמת סיוע לרצח של 170,000 קורבנות ונידון לחמש שנות מאסר (תומאס ולטר היה התובע). מספר ניצולי שואה העידו נגדו במשפט. האנינג התנצל על כך שלא סייע לקורבנות ואמר: "אני מתבייש שראיתי את חוסר הצדק ושלא עשיתי דבר נגדו, וכן אני מתנצל על פעולותי", אך הכחיש את הטענות שהופנו כלפיו במשפט. בעקבות פרסומים של אורסולה הפרבק במהלך המשפט היא הואשמה בהכחשת שואה ונשפטה ל-5 שנות מאסר..

קישורים חיצוניים
----------------

* סוכנויות הידיעות, "ריח של אש": עדויות במשפט נגד נאצי בן 94, באתר ynet, 12 בפברואר 2016
* AP, נאצי בן 94 התנצל במהלך משפטו: "מתבייש שראיתי את הפשעים ולא עשיתי כלום", באתר של "רשת 13", 29 באפריל 2016 (במקור, מאתר "nana10")
* סוכנויות הידיעות, ‏שומר לשעבר באושוויץ הורשע בסיוע לרצח 170 אלף איש ונידון לחמש שנות מאסר, באתר מעריב אונליין, 17 ביוני 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117064340X
* VIAF: 6965154198330120230003
* WorldCat (עם VIAF): 6965154198330120230003

 |
משוריין מהסוג שהיה בשימוש היחידה המיוחדת ללחימה בטרור
האנדרטה לזכרם של לוחמי היחידה המיוחדת ללחימה בטרור
**היחידה המיוחדת ללחימה נגד הטרור** (ברומנית: **Unitatea Specială de Luptă Antiteroristă** או בקיצור **USLA**) הייתה יחידה צבאית מקצועית כפופה למשרד הפנים של רומניה ומיועדת להילחם בטרור. היחידה הוקמה ב-15 בדצמבר 1977 ובסוף 1989 היו בה 795 חיילים וקצינים. ב-1990 שונה שם היחידה ל"הבריגדה האנטי-טרוריסטית" והוכפפה לשירות המודיעין הרומני.

היסטוריה
--------

במהלך המהפכה הרומנית (1989) היחידה קיבלה את מרות ראשי המהפכה ואף שלחה לוחמים להגביר שמירה על משרד ההגנה, אך לוחמים אלה זוהו בטעות כטרוריסטים ומגיני משרד ההגנה פתחו באש עליהם ואף מעכו בעזרת טנקים את המשוריינים. שמונה לוחמים נהרגו וגופותיהם הושלכו יחד ברחוב. על הגופות נכתבה המילה "טרוריסטים" ובראש הערימה הוצב ראש כרות ובפיו סיגריה. אזרחים, שעברו ברחוב, ירקו על הגופות ואף גרוע מזה.

לאחר שהתברר שהמתים לא היו טרוריסטים, הם טוהרו ואף הוענק להם תואר "גיבור-מרטיר של המהפכה הרומנית", אולם כעבור עשר שנים בוטל תוארם של שניים מהם בגלל ידיעות על כך שהיו מעורבים בתככים פוליטיים.

במקום בו נהרגו לוחמי היחידה במהלך המהפכה, הוקמה אנדרטה לזכרה בשנת 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

* Ambuscada de la Ministerul Apararii a trupelor USLA (I) (ברומנית)
* Ambuscada de la Ministerul Apararii a trupelor USLA (II) (ברומנית)
* Brigada Anti-Tero a SRI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Reparaţie morală pentru luptătorii USLA ucişi la Revoluţie. SRI le-a ridicat monument la „locul crimei" (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2001031551
* VIAF: 153795213
* WorldCat: lccn-n2001031551

 |
**אמיר הרפז** (נולד ב-1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, כיהן כמפקד בסיס נבטים של חיל האוויר.

ביוגרפיה
--------

הרפז נולד בקיבוץ הזורע בנם של נורית ורמי הרפז. אביו היה טייס בחיל האוויר ואמו מורה. התגייס לצה"ל ב-1983 וסיים קורס טיס במגמת קרב. הוא פיקד על טייסת סקייהוק ועל טייסת F-16, שימש ראש מחלקת מחקר מודיעין של חיל האוויר. ביוני 2006 מונה למפקד בסיס נבטים ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון השנייה ועד אוגוסט 2008. לאחר מכן למד במכללה לביטחון לאומי ושימש ראש החטיבה האסטרטגית במטה לביטחון לאומי. בשירות המילואים משמש מדריך בבית הספר לטיסה ומפקד תא שליטה במטה המבצעי של חיל האוויר.

בשנתו האחרונה בשירות הקבע עשה הסבה להוראה במסגרת תוכנית "הטובים בחינוך" בבית ברל. לאחר שחרורו החל לעבוד כמורה לפיזיקה ומחנך בתיכון ביפעת. ב-2013 מונה למנהל בית הספר העל יסודי משגב, תפקיד בו כיהן עד 2019.

חיים אישיים והשכלה
------------------

הרפז בעל תואר ראשון בפיזיקה מהטכניון, בעל תואר שני במדעי המדינה מהמכללה לביטחון לאומי ובעל תעודת הוראה מבית ברל. הוא נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים ביאור, "הבנתי שאם אשאר בהיי-טק עד הפנסיה - אשתגע", באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2013
* אתר למנויים בלבד  ישראל מושקוביץ, ‏טסים לחינוך, באתר "ידיעות אחרונות", 16 באוגוסט 2013 (הקישור אינו פעיל)
* אמיר הרפז מונה לתפקיד מנהל בית הספר העל יסודי משגב (אורכב 26.08.2014 בארכיון Wayback Machine), באתר מועצה אזורית משגב

| מפקדי בסיס נבטים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דן פסח • רון חולדאי • משה מלניק • אבי ברבר • גיל רגב • עודד סחף • עמוס ידלין • רז גור אריה • אביב תמיר • תמיר ספרא • אבי יעקבי • ארז רון • אמיר הרפז • עדן אטיאס • רונן שמחי • ליהוא הכהן • איל גרינבוים • עומר טישלר • גלעד קינן • יותם סיגלר |

 |
**היחידה המבצעית לתגובה מהירה** (באוקראינית: **Корпус Оперативно-Раптової Дії**) המכונה בקיצור **KORD** היא יחידת משימות מיוחדת של המשטרה הלאומית באוקראינה, שנועדה לפתור מצבי חירום מורכבים ונחשבת ליחידת המבצעים המיוחדת של המשטרה, המקבילה לימ"מ הישראלי.

היסטוריה
--------

ב-12 במרץ 2015 הודיע שר הפנים של אוקראינה ארסן אבקוב בדו"ח "100 ימי פעילות ממשלתית: הדרך להתייצבות" כי תוקם יחידת מצבעים מיוחדת על בסיס גדודים מיוחדים וכוחות מיוחדים של משרד הפנים והיא תיקרא בשם KORD.

ב-28 באוקטובר 2015 החלה קבלתם של מועמדים לשירות ביחידה באקדמיה הלאומית לענייני פנים, הממוקמת בקייב. בסך הכל נבדקו כ-1.3 אלף מועמדים לשירות ביחידה המשטרתית המיוחדת. ב-4 במרץ 2016, 37 הלוחמים הראשונים של קבוצת "A" של הכוחות המיוחדים של KORD, לאחר שעברו מבחנים וקורס הכשרה של חודשיים, החלו בתפקידיהם. ראש המשטרה הלאומית חטיה דקנואידזה ציינה כי היה זה יום הוא יום היסטורי נוסף בתולדות המשטרה הלאומית באוקראינה. במהלך קורס הכשרה של חודשיים, אנשי היחידה אימצו את הניסיון והטקטיקה של ביצוע פעולות מיוחדות של המשטרה בארצות הברית.

ב-17 במרץ 2016, במסגרת הקמתה של תוכנית הגנת עדים במסגרת KORD של המשטרה הלאומית באוקראינה, החלו האימונים הראשונים עם שירות המרשל האמריקני וכעבור שבועיים קיבלו 17 מדריכי קבוצת "B" של הכוחות המיוחדים של KORD של המשטרה הלאומית באוקראינה תעודות על סיום ההכשרה. גם ביום זה, 1 באפריל, החלה בחירת המועמדים ליחידות KORD ברחבי אוקראינה. הכוחות המיוחדים היו אמורים לגייס 3,076 שוטרים. ב-22 ביולי 2016, נציג FBI העביר לחיילים האוקראינים תעודות סיום הקורס הבסיסי בכלי נשק וטקטיקות מיוחדים. במשך עשרה ימים, מדריכים מה-FBI שיתפו את חוויותיהם במעצר שוטרי אכיפת החוק עם אנשי הכוחות המיוחדים של משטרת KORD.

היחידה מופיעה בסצנת הפתיחה של הסרט Tenet, בבימויו של כריסטופר נולאן.

משימות
------

בין המשימות העיקריות של היחידה הם:

* פיתוח, הכנה וביצוע פעולות מיוחדות ללכידת עבריינים מסוכנים;
* דיכוי פשעים שבוצעו על ידי חברי ארגוניפשע;
* שחרור בני ערובה;
* מתן תמיכה בניהול מבצעי איתור;
* מתן תמיכה ליחידות משטרה אחרות כדי להבטיח לכידת עבריינים;
* השתתפות במבצעי מלחמה בטרור בשיתוף פעולה עם המרכז למלחמה בטרור של שירות הביטחון של אוקראינה;
* מחקר שיטות עבודה של יחידות זרות דומות בתחום;
* הקפדה על ביצוע אמצעי אבטחה לאנשים המעורבים בהליך פלילי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היחידה המבצעית לתגובה מהירה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של היחידה המבצעית לתגובה מהירה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "МІНІСТЕРСТВО ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ - 958". *zakon.rada.gov.ua*. נבדק ב-2020-05-22.
2. ↑  "МІНІСТЕРСТВО ВНУТРІШНІХ СПРАВ УКРАЇНИ - 987". *zakon.rada.gov.ua*. נבדק ב-2020-05-22.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שמואל הרשקוביץ** הוא איש מינהל ציבורי ישראלי. כיהן כמנכ"ל המשרד לביטחון פנים, המשרד להגנת הסביבה ומנהלה הראשון של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

ביוגרפיה
--------

הרשקוביץ השתחרר משירותו בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. בתפקידו האחרון בצבא שימש ראש ענף בטיחות בדרכים, בשנים 1982–1986. לאחר שחרורו שימש יועץ מקצועי בתחום הבטיחות בדרכים לארגונים שונים, משרדי ממשלה ולמשטרת ישראל. ב-1997 מונה למנהלה הראשון של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שהחליפה את מינהל הבטיחות בדרכים במשרד התחבורה. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2000.

בשנת 2001 מונה ליועץ מיוחד לשר לאיכות הסביבה צחי הנגבי, ביוני 2002 מונה למנכ"ל המשרד וכיהן בתפקיד עד מרץ 2003. לאחר מינויו של הנגבי לשר לביטחון הפנים, מונה הרשקוביץ ב-2003 למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים, הוא התפטר מתפקידו בספטמבר 2004 על רקע חקירה נגדו בפרשת המינויים הפוליטיים של הנגבי. נגד הרשקוביץ הוגש כתב אישום בחשד למרמה והפרת אמונים, הוא זוכה על ידי בית המשפט ביולי 2010. במהלך המשפט יוצג על ידי עורך הדין עפר ברטל.

בינואר 2005 מונה למנכ"ל התאחדות הקבלנים, אך כיהן בתפקיד פחות משנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיא פלג, ‏שמואל הרשקוביץ מספר על השנים האבודות, באתר ‏מאקו‏‏, ‏14 ביולי 2010‏

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארץ, שמואל הרשקוביץ', מנכ"ל המשרד לבטחון פנים, התפטר מתפקידו כדי "להתכונן לחקירה", באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2004

| מנכ"לי המשרד לביטחון הפנים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יצחק צ'יזיק • רם סולומון • ישראל שוחט • יואב פלג • יוסף בן-פורת • מנחם פוגלמן • יעקב מרקוביץ • גד אבינר • יעקב לפידות • אמי פלנט • אריה רמות • אבנר ברזני • חיים קליין • שמואל הרשקוביץ • רני פלק • דן ברינקר • חגי פלג • אליעזר רוזנבאום (מ"מ) • יעקב גנות • רותם פלג • אליעזר רוזנבאום (מ"מ) • משה אדרי • תומר לוטן • שלמה בן אליהו |

 |

| מנכ"לי המשרד להגנת הסביבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אורי מרינוב • ישראל פלג • אהרון ורדי • נחמה רונן • רוני קומר • יצחק גורן​ • שמואל הרשקוביץ • מיקי הרן • שי אביטל • יוסי ענבר • אלונה שפר-קארו • דוד לפלר • ישראל דנציגר • גיא סמט • דוד יהלומי • גלית כהן • גיא סמט | המשרד להגנת הסביבה |

 |
**היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות** היא יחידה במשרד המשפטים בראשות עו"ד אווקה (קובי) זנה, שמטרתה מניעה ומיגור גזענות ממסדית - במשרדי ממשלה ומוסדות ציבור - על רקע צבע עור, מוצא, לאום, דת וכלפי כלל הקבוצות בישראל, באמצעות שינוי מדיניות ופרקטיקות ארגוניות, לקידום שוויון וחוסן חברתי במדינת ישראל.

הקמת היחידה
-----------

בעקבות מחאות יוצאי אתיופיה בחודשים אפריל-מאי 2015, הוקם צוות בין-משרדי למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה, בראשותה של מנכ"לית משרד המשפטים, אמי פלמור. בחודש יולי 2016 פורסם דו"ח הצוות, והמלצותיו אומצו על ידי ועדת שרים בהחלטת ממשלה מספר 1958. אחת ההמלצות המרכזיות הייתה הקמת יחידה ממשלתית, במשרד המשפטים, לתיאום המאבק בגזענות.

תחומי אחריות
------------

היחידה הוסמכה על ידי הממשלה, בין היתר, לקבל תלונות בנושא גזענות ממסדית ולנתב את הטיפול בהן לגורמים המוסכמים, לרכז מידע בנושא המאבק בגזענות, לפעול למניעת גזענות ולהגיש דו"ח לממשלה על פעילות משרדי הממשלה השונים למיגור הגזענות.

אחד מתפקידיה המרכזיים של היחידה הוא קבלה של פניות ותלונות ממי שחוו או היו עדים למופעי גזענות ממסדית/מוסדית, הפנייתן לגורמים הרלוונטיים ומעקב אחר הטיפול בהן. 

בשנת 2019 נפתחו ביחידה 497 תלונות, כדלקמן:

* 33% מהתלונות הן בגין התבטאות גזענית, 30% - בגין אפליה במתן שירות, 13% - בגין אפליה בתעסוקה, 8% - בנושא משטרה וגורמי אכיפה, 7% - בנושא פרסום גזעני או סטראוטיפי, 3% - בתחום החינוך.
* 37% מקרב המתלוננים הם יוצאי אתיופיה, 27% - ערביי ישראל, 5% - חרדים, 5% - יוצאי ברית המועצות, 3% - מזרחים, 3% - להט"ב והשאר קבוצות שונות בחברה הישראלית.

במקביל לטיפול פרטני בתלונות, היחידה פועלת לשינויים רוחביים בדרכים אלה:

* מעקב אחר יישום המלצות דוח הצוות הבין-משרדי למיגור הגזענות נגד יוצאי אתיופיה ושתי החלטות הממשלה שמעגנות המלצות אלו.
* הנכחה חיובית של יוצאי אתיופיה: היחידה פועלת להגברת ההנכחה החיובית של יוצאי אתיופיה במרחב הציבורי לרבות בתקשורת.
* זיהוי של מדיניות שמקבעת, משעתקת או מאפשרת גזענות, או פרקטיקות גזעניות שמחייבות שינוי מערכתי, והובלה של שינויים אלה במשרדי ממשלה ובשירות הציבורי.

היחידה מקדמת פיתוח של ידע מקצועי, משפטי ומחקרי בנושא של גזענות, שבעזרתו ניתן לפתח הכשרות, לייעץ ולהוביל תהליכי שינוי בשירות הציבורי ומשרדי הממשלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות
* אתר היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות
* היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות, באתר פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות
2. ↑  החלטת הממשלה 1958
3. ↑  היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות, באתר כל זכות
4. ↑  דו"ח פעילות לשנת 2019, באתר היחידה הממשלתית לתיאום המאבק בגזענות
**טינה טרסטניאק** (בסלובנית: **Tina Trstenjak**; נולדה ב-24 באוגוסט 1990) היא ג'ודוקא סלובנית המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג. טרסטניאק היא האלופה האולימפית מריו דה ז'ניירו 2016, סגנית האלופה האולימפית מטוקיו 2020 ואלופת עולם (2015).

ביוגרפיה
--------

טרסטניאק נולדה בצליה, והחלה להתאמן בג'ודו בגיל צעיר. בגיל 16 הייתה סגנית אלופת סלובניה במשקל עד 57 ק"ג, ובאותה שנה (2006) החלה להשתתף גם בתחרויות בינלאומיות. בין היתר, סיימה במקום השביעי באליפות אירופה לקדטים שנערכה במישקולץ. בשנת 2008 זכתה במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בבנגקוק. ב-2009 זכתה לראשונה באליפות סלובניה וכן זכתה במדליית ארד במשחקי הים התיכון שנערכו בפסקרה ובמדליית ארד נוספת באליפות העולם עד גיל 20, שנערכה באותה שנה בפריז. 

בשנת 2011 עברה טרסטניאק להתחרות בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה באיסטנבול סיימה במקום השביעי, ובאליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ב-2012 בפראג זכתה במדליית ארד. בשנת 2013 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה שנערכה בבודפשט וסיימה במקום החמישי באליפות העולם בריו דה ז'ניירו. באליפות אירופה שנערכה ב-2014 במונפלייה שיפרה את הישגה וזכתה במדליית כסף, וגם באליפות העולם בצ'ליאבינסק רשמה התקדמות, וזכתה במדליית ארד. 

במשחקים האירופיים שנערכו בבאקו ב-2015, ושימשו כאליפות אירופה, זכתה טרסטניאק במדליית הכסף. מאז, זכתה בכל התארים הגדולים: בהמשך השנה זכתה באליפות העולם שנערכה באסטנה, ב-2016 זכתה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן, וכן הוכתרה לאלופה האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בשנת 2017 היא זכתה במדליית כסף באליפות העולם ובמדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2018 היא זכתה במדליית ארד באליפות העולם ובמדליית כסף באליפות אירופה שנערכה בתל אביב.

באולימפיאדת טוקיו 2020 אשר נערכה בשנת 2021, זכתה טרסטניאק במדליית הכסף לאחר שבגמר הפסידה לקלריס אגבניינו, אותה ניצחה בגמר האולימפי הקודם בריו 2016. עוד בשנת 2021, היא זכתה בפעם השלישית בקריירה בתואר האירופי באליפות שנערכה בליסבון ובמדליית זהב מגראנד סלאם תל אביב.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |
| 2014 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2014 | גראנד סלאם | טוקיו | יפןיפן יפן |
| 2015 | גראנד פרי | טביליסי | גאורגיהגאורגיה גאורגיה |
| 2015 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |
| 2015 | גראנד פרי | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |
| 2015 | גראנד סלאם | פריז | צרפתצרפת צרפת |
| 2016 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניהגרמניה גרמניה |
| 2017 | גראנד סלאם | פריז | צרפתצרפת צרפת |
| 2018 | גראנד פרי | תוניס | תוניסיהתוניסיה תוניסיה |
| 2019 | גראנד פרי | זאגרב | קרואטיהקרואטיה קרואטיה |
| 2019 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2020 | גראנד סלאם | בודפשט | הונגריההונגריה הונגריה |
| 2021 | גראנד סלאם | תל אביב | ישראלישראל ישראל |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טינה טרסטניאק** בוויקישיתוף
* טינה טרסטניאק, ברשת החברתית אינסטגרם
* טינה טרסטניאק, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* טינה טרסטניאק, באתר olympedia.org
* טינה טרסטניאק, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* טינה טרסטניאק, באתר JudoInside.com
* טינה טרסטניאק באתר JudoInside

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
פירוש נוסף ערך זה עוסק במנהיג הפועלים. אם התכוונתם לפסל ומחנך, ראו שמואל הרמתי (פירושונים).
**שמואל הרמתי (שלזינגר)** (כ"ה בתשרי תרנ"ו אוקטובר 1895 - ט' בכסלו תש"ח נובמבר 1947) היה ממייסדי הפועל המזרחי.

שמואל נולד בשנת 1895 בסוסנוביץ פולין למנחם מנדל שלזינגר וחנה לבית בלומנטל. גדל והתחנך אצל מורים פרטיים (בהם חיים נחמן ביאליק), מוסדות חינוך יהודיים וכלליים, בהם בית ספר למוזיקה.

עוד בצעירותו התמסר שלזינגר לרעיון הציוני והיה מרצה בפני חבריו לגימנסיה על הציונות והספרות העברית והצטרף לתנועת המזרחי.
בשנת 1920 עלה לארץ והצטרף לסוללי כביש חיפה-ג'ידה (כביש 75), שלזינגר לא מצא את מקומו בין הפועלים החילונים ועלה ירושלימה ועוד באותה שנה היה מועמד בבחירות לצירי המזרחי לכנסייה הציונית.

יחד עם הרב ישעיהו שפירא, הקים "גדוד עבודה" דתי. בין עבודותיו - ניקוי ושיפוץ בריכות שלמה בשנת 1924.

בשנת 1921 הקים את לשכת הפועלים הדתיים בירושלים ובשנה שלאחר מכן היה מראשוני המצטרפים לפועל המזרחי.

בשנת 1922 התגייס להגנה ולמשטרת המנדט ועם יצירתה, צורף למשטרת היישובים העבריים. הרמתי, שהיה כנר מוכשר, היה מראשוני תזמורת המשטרה ויחד עם שאר התזמורת, הופקד על ביטחון הרובע היהודי בעת המרד הערבי הגדול.

בנו הוא שלמה הרמתי.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל הרמתי, "בימים הראשונים", **ספר הציונות הדתית – עיונים, מאמרים, רשימות, תעודות** (עורכים: יצחק רפאל ושלמה זלמן שרגאי), כרך שני, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ז, עמ' 203-187
* בנימין דגיאלי (פישל), "מסוסנוביץ לתל אביב - זכרונות, אישים, שואה וגבורה", בתוך: **ספר סוסנוביץ והסביבה בזגלמביה** (עורך: מאיר שמעון גשורי), כרך שני, תל אביב, תשל"ד, עמ' 503
* יצחק גולדשלאג, "הרמתי (שלזינגר) שמואל", בתוך: יצחק רפאל (עורך), **אנציקלופדיה של הציונות הדתית** כרך ב, מוסד הרב קוק, ירושלים, תש"ך, עמ' 134

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "שמואל הרמתי (שלזינגר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1871
* שמואל הרמתי, הצופה, 23 בנובמבר 1947
* לווית ש. הרמתי ז"ל, הצופה, 24 בנובמבר 1947
* מאיר שמעון גשורי, הרב המנגן, הצופה, 29 במאי 1952

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב וילף, שמואל שלזינגר, אברהם רובינוביץ, הבעת תודה, הפועל הצעיר, 8 באוקטובר 1920
2. ↑  אל שוקלי ה"מזרחי" בירושלם, דואר היום, 7 באוגוסט 1921
3. ↑  בארץ ישראל, המזרחי, 24 במרץ 1921
שמואל וילנברג, 2013
וילנברג (מחזיק בידיו ספר תורה ששרד את השואה) ורעייתו, יחד עם הרב שלום מלול, בשיחת עדות שהעבירו לתלמידי הישיבה התיכונית 'לפיד' מודיעין, 22 בדצמבר 2015, עשרה בטבת
**שמואל וילנברג** (16 בפברואר 1923 - 19 בפברואר 2016) היה ניצול שואה, צייר, פסל וסופר ישראלי. אמנותו הוקדשה ברובה לשימור זיכרון השואה. היה במותו הניצול האחרון ממחנה ההשמדה טרבלינקה.

ביוגרפיה
--------

שמואל וילנברג נולד בצ'נסטוחובה שבפולין. אביו, פרץ וילנברג, היה מורה בבית ספר יהודי מקומי. אמו מניאפה לבית פופוב הייתה אחות, נוצרייה אורתודוקסית שהתגיירה. בהמשך עברה המשפחה לוורשה.
עם פלישת הנאצים לפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה התנדב וילנברג לצבא הפולני.
לאחר השתלטות גרמניה הנאצית על צ'נסטוחובה, הוא איבד את הקשר עם בני משפחתו. באוקטובר 1942, היה בגטו אפטא ועם חיסול הגטו הוא נשלח לטרבלינקה.
הוא צורף לחוליית אסירים שטיפלה בחפצי היהודים אחרי שעברו סלקציה. במהלך עבודתו שם נתקל במעיל שתפרה אמו לאחותו הקטנה, תמרה, שהייתה אז בת שש ובחצאית של אחותו הבכורה, איטה, שהייתה בת עשרים וארבע.
וילנברג לא היה שותף לתכנון המרד בטרבלינקה, אך הצליח להימלט במהלך המרד וניצל. במהלך מנוסתו ספג פגיעה מכדור אקדח. התחבא בכפרים יקוביקי (Jakubiki) וקוסטקי (Kostki) ולאחר מכן הצליח להגיע חזרה לוורשה, ושם הצטרף לתנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה והשתתף במרד ורשה. בהמשך לחם בפושצ'ה קמפינובסקה בשורות פרטיזנים. לאחר המלחמה לימד הגנה עצמית בהכשרות תנועת הנוער הציוני.

בשנת 1950 עלה לישראל. עבד כממונה על המדידות במשרד השיכון.

ב-1986 יצא לאור ספרו "מרד בטרבלינקה", ובו עדותו ממחנה ההשמדה. בשנת 2014 יצא לאקרנים סרט תיעודי על חייו: "העד האחרון של טרבלינקה".

היה נשוי לעדה, ניצולת שואה ילידת ורשה ולהם בת, אורית וילנברג־גלעדי, אדריכלית, ונכדים. התגורר בתל אביב. נפטר ב-19 בפברואר 2016 במושב אודים.

לקריאה נוספת
------------

* שמואל וילנברג, **מרד בטרבלינקה**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ו 1986.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמואל וילנברג** בוויקישיתוף
* עדותו של ניצול השואה שמואל וילנברג, סרטון באתר יוטיוב
* שמואל וילנברג, טרבלינקה – המחנה והמרד באתר מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'
* דף הפייסבוק של האמן שמואל וילנברג
* הלך לעולמו הניצול האחרון של טרבלינקה, 20 בינואר 2016, באתר ynet
* אודות וילנברג באתר יד ושם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עופר אדרת, מת אחרון השורדים מהמרד בטרבלינקה, באתר הארץ, 20 בפברואר 2016
2. ↑  סינמטק | העד האחרון של טרבלינקה / הקרנה מיוחדת, באתר סינמטק
3. ↑  יעקב לויתם, ‏בחזרה לטרבלינקה, באתר ישראל היום, 27 באפריל 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270086605171
* BIBSYS: 4046488
* BnF: cb145561815 (data)
* CiNii: DA03787517
* GND: 103667520
* ISNI: 0000 0001 1060 0710
* LCCN: n88103012
* NDL: 001211616
* NKC: js2010604494
* NTA: 074613375
* RERO: 02-A003976567
* SUDOC: 080511449
* VcBA: 495/259832
* VIAF: 44541291
* WorldCat: lccn-n88103012

 |
**כריס סטראכוויץ** (באנגלית: **Chris Strachwitz**, שם בלידה: Christian Alexander Maria, Graf Strachwitz von Groß-Zauche und Camminetz;‏ 1 ביולי 1931, שלזיה התחתית – 5 במאי 2023) היה מפיק מוזיקלי אמריקאי יליד גרמניה. הוא התמחה בהקלטות ג'אז מסוגים שונים.

ביוגרפיה
--------

כריס סטראכוויץ נולד למשפחה גרמנית אצילה שהתגוררה בעיירה בשלזיה התחתית שבאותה תקופה הייתה חלק של גרמניה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה האזור הועבר לפולין ואוכלוסייה גרמנית גורשה. המשפחה עברה לבראונשווייג בה התגוררו קרובים. בשנת 1947 הם עברו לארצות הברית והתיישבו בסנטה ברברה. כריס הצעיר התעניין בג'אז ולאחר צפייה בסרט New Orleans עם בילי הולידיי ולואיס ארמסטרונג החל לאסוף תקליטים.

בשנת 1951 כריס סטראכוויץ עבר ללוס אנג'לס ובשנת 1952 החל ללמוד באוניברסיטת ברקלי. בשנת 1954 הוא קיבל אזרחות ארצות הברית והתגייס לצבא ארצות הברית. לאחר סיום השרות סטראכוויץ חזר ללימודים וקיבל לתואר במדעי המדינה. במקביל הוא למד הפקת מוזיקה ועבד כמורה.

בשנת 1960 הוא רכש ציוד הקלטה והקים חברה Arhoolie Records. את התקליט הראשון הופץ ב-250 העתקים. בשנת 1961 הוא הקליט את סידני בבינו. בהמשך החברה הפיקה מחדש הקלטות של ביג ג'ו טורנר ולוול פולסון. בשנת 1962 סטראכוויץ החליט להקדיש את עצמו לחברה שהקים, עזב את ההוראה ועבר לברקלי. באותה תקופה הוא הקליט את מיסיסיפי פרד מקדואל ומוזיקאים נוספים. בשנת 1965 הוא התחיל להנחות תוכנית ברדיו. התוכנית שודרה עד לשנת 1995.

בשנת 1966, בעקבות הצלחתו עם הקלטה של Country Joe and the Fish כריס סטראכוויץ הקים לחברה מטה ואולפן חדשים.

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא המשיך בהקלטות של מוזיקאים כמו ביג מאמא ת'ורנטון, אליזבת קוטן, ריצרד פורד ורבים נוספים. כמו כן הוא התחיל להתעניין במוזיקה מקסיקנית. הוא הפיק אלבום של פלקו חימנס שזכה בפרס גראמי בשנת 1986.

כריס סטראכוויץ גילה והפיק הקלטות ראשונות של להקת The Klezmorim.

בשנת 1993 סטראכוויץ קיבל פרס על מפעל חיים בתחום בלוז. בשנת 1995 הוא הקים ארכיון שכולל 44,000 הקלטות החל משנת 1906. בשנת 2009 האוסף נפתח לציבור באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

בשנת 2016 כריס סטראכוויץ קיבל פרס גראמי על פעילותו כמפיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס סטראכוויץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריס סטראכוויץ

* כריס סטראכוויץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* כריס סטראכוויץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* כריס סטראכוויץ, באתר Discogs (באנגלית)
* ביוגרפיה, באתר sfgate.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011196583005171
* BIBSYS: 9003606
* BnF: cb140647256 (data)
* GND: 102485843X
* ISNI: 0000 0000 2468 6554
* LCCN: n85014458
* MusicBrainz: 97869aec-e3e8-49c6-a71f-08ed7f4dd14b
* NTA: 074249738
* SNAC: w63856kh
* VIAF: 32202669
* WorldCat: lccn-n85014458

 |
**טינון** הוא חלק מתהליך הסרת הסובין מגרעיני הדגן על ידי לחלוח הגרעינים ברטיבות עשבים. לצורך כך היו מטמינים את גרעיני הדגן בתוך מצע של עשבים, במשך כמה שעות. הטינון שימש ביהדות תימן כשלב בהכנת המצות מצווה לחג הפסח.

שבר לבן ("חרמל")
הטינון מופיע בתלמוד ירושלמי (מסכת פסחים ג,א), כתחליף לשיטת הלתיתה השנויה במחלוקת מחשש החמצת גרעיני החיטה, וככל הנראה נעשה בו שימוש בתקופות קדומות, בתימן המנהג השתמר עד לעליית מרבד הקסמים, בדרך כלל השתמשו בשבר לבן (בערבית "חרמל") ולעיתים השתמשו גם באצבעונית ארגמנית (עת'רוב) כשהחרמל לא היה בנמצא. הקפידו לקטוף את העשב לאחר חצות היום, לאחר שהתייבש באופן מלא מטל הלילה, כמו כן נהגו שלא להשהות את החיטים יותר מ-12 שעות מחשש חימום החיטה.

אטימולוגיה
----------

בלשון חז"ל במובן רחב טינון הוא הרטבה לדוגמה: המטנן בטיט הנגוב (משנה מכשירין פ"ג ) שדה מטוננת (בבלי מועד קטן ו ע"ב). יש קושרים למילה "טין" - "טיט" הארמית-מקראית.

ראו גם
------

* לתיתה
* סולת

לקריאה נוספת
------------

* זהר עמר, "מנהג הטינון בעשבים להכנת מצות במסורת תימן", **תימא**, גיליון ז' (תשס"א), עמ' 177-186. וכאן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב יחיא צאלח, שו"ת פעולת צדיק חלק א סימן קעב. באתר היברו בוקס
2. ↑  ראו כאן חוברת דעת כשרות בד"ץ יורה דעה
3. ↑  ראו האגודה לטיפוח חברה ותרבות של יהדות תימן
**היחידה הצבאית למצבי חירום** (בספרדית: **Unidad Militar de Emergencias**) היא זרוע בכוחות המזוינים של ספרד האחראית על מתן סיוע צבאי לאסונות ברחבי ספרד, ואף מחוצה לה במידת הצורך. 

היחידה הוקמה ב-2005, וככזו, היא הזרוע הצעירה ביותר של הכוחות המזוינים הספרדיים.

היסטוריה
--------

ההחלטה להקים זרוע צבאית נפרדת לטיפול באסונות, התקבלה בישיבת ממשלה ב-7 באוקטובר 2005 בידי ראש הממשלה חוסה לואיס רודריגס ספאטרו. ההחלטה עוגנה בצו מלכותי מיוחד ב-11 באפריל 2006 (Real Decreto 416/2006).

ארגון
-----

היחידה אמורה להיכנס לפעולה במצבי חירום שמקורם באסונות טבע; כולל שיטפונות, רעידות אדמה, סופות שלג גדולות ותנאי מזג אוויר קשים אחרים. היחידה אמורה לסייע גם בכיבוי שריפות יער, בזיהום סביבתי ובטיפול במקרי חירום שנגרמו כתוצאה ממשברים טכנולוגיים; ביניהם מפגעים כימיים, גרעיניים, רדיולוגיים וביולוגיים. כמו כן לראש הממשלה שמורה האפשרות להפעיל את היחידה בכל מקרה שייראה לנכון.

היחידה מחולקת לחמישה גדודים שנקראים "גדוד התערבות במצבי חירום" (Batallon de Intervención en Emergencias) או בראשי תיבות: BIEM. כל אחד מהם ממוקם בבסיס אחר של חיל האוויר הספרדי ואחראי על אזור אחר בספרד.

ליחידה יש מערכת דרגות צבאיות משלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היחידה הצבאית למצבי חירום** בוויקישיתוף

* האתר הרשמי של היחידה
**קלייר מרגרטה לדמאכר** (בלוקסמבורגית: **Claire Margareta Lademacher**; נולדה ב-21 במרץ 1985) היא אשתו של פליקס, נסיך לוקסמבורג.

חיים
----

קלייר נולדה ב-21 במרץ 1985 בעיר פילדרשטאדט שבמדינת באדן-וירטמברג בגרמניה המערבית. היא בתם השנייה של הארטמוט לדמאכר, יזם ומיליונר גרמני, ואחד ממייסדי חברת LHS Telekommunikation. אמה היא גבריאלה שניידר. קלייר ואחיה הגדול פליקס גדלו בעיר אוזינגן, ובגיל 11 עברה עם משפחתה לאטלנטה. המשפחה חזרה לגרמניה בשנת 1999 ולדמאכר השלימה את השכלתה בפרנקפורט לפני שנרשמה לבית ספר בשווייץ. בשנת 2003 היא החלה ללמוד תקשורת בינלאומית באוניברסיטה האמריקאית בפריז. לאחר שהשלימה תואר ראשון, החלה לעבוד עבור קונדה נסט (Condé Nast) - חברה אמריקאית לתקשורת המונים, בסניפי החברה בניו יורק ובמינכן. במהלך עבודתה זו היא החלה להתעניין בביואתיקה, ולמדה לתואר שני ב-Ateneo Pontificio Regina Apostolorum שברומא, איטליה. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בתרומת איברים בגרמניה, אוסטריה וארצות הברית. נושא המעניין אותה מאוד. בסתיו 2012 היא הייתה חוקר אורח במכון לביואתיקה באוניברסיטת ג'ורג'טאון.

במהלך לימודיה ברומא, פגשה קלייר את פליקס, נסיך לוקסמבורג, בנם של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה תרזה, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. ב-13 בדצמבר 2012 אישר משק הבית הדוכסי את אירוסיהם. החתונה האזרחית התקיימה ב-17 בספטמבר 2013 בקוניגסטיין אים טאונוס שבגרמניה, ואחריה נערך הטקס הדתי ב-21 בספטמבר בבזיליקה של סן מארי מדליין בסנט-מקסין-לה-סיינטה-באום (Saint-Maximin-la-Sainte-Baume), צרפת. בעקבות נישואיה היא קיבלה את התואר "נסיכת לוקסמבורג".

משפחתה
------

קלייר ובעלה התגוררו בתחילה בדרום צרפת בשאטו לה קרוסטס (Château Les Crostes), אזור השייך למשפחתה של קלייר מזה שנים רבות. ב-2017 העתיק הזוג את מקום מגוריו לז'נבה, שווייץ. יש להם שני ילדים:

* אמליה, נסיכת נסאו (נולדה ב-15 ביוני 2014)
* ליאם, נסיך נסאו (נולד ב-28 בנובמבר 2016)

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של קלייר באתר משפחת המלוכה הלוקסמבורגית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Prince Felix of Luxembourg announces his engagement
2. ↑  "Prince Félix to tie the knot!". Luxemburger Wort. 13 December 2012.
3. ↑  Prince Félix & Claire set wedding date
4. ↑  Prince Félix – Luxembourg's royal winemaker
5. ↑  ביוגרפיה של קלייר באתר משפחת המלוכה הלוקסמבורגית
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברגש שלילי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו טינה (פירושונים).
איור של אשה מרירה
**טינה** (קרויה גם **מרירות**) היא רגש שלילי (הדומה לכעס או שנאה), הנוצר כתגובה למאורע אמיתי או מדומיין שבו אדם חש כי נעשה עוול.

טינה יכולה להיווצר בעקבות חוויה שלילית החוזרת על עצמה, או חוויה שלילית שנצרבת בזיכרונו של אדם.

כשאדם חש טינה כלפי עצמו, הדבר נקרא חרטה.

פסיכולוגיה
----------

### גורמים

ישנם מצבים רבים העשויים לגרום לתחושת טינה, והמשותף להם הוא שהאדם שמרגיש את הטינה, נתקל במעשה או במצב שנתפס על ידו כפסול (בדרך כלל מצב הכולל חוסר-צדק או השפלה).
דוגמאות למצבים כאלו עשויות להיות: מצבים בהם ישנה השפלה פומבית של אדם, יחס רע לאדם מסוים מבלי שזה יעז להגיב במחאה, מצבים שבהם יש אפליה, דעות קדומות, קנאה, ותחושה של ניצול על ידי אחרים.
טינה יכולה להיווצר גם כתוצאה מכישלון של מצבים רומנטיים, דחייה על ידי האחר או בגידה באמון.

### סימנים

הבעת פנים מרירה
בניגוד לרגשות רבים אחרים, לטינה אין ביטוי פיזי מוגדר שבעזרתו ניתן לזהותה. עם זאת, הביטוי הפיזי של הרגש עשוי להיות זהה לביטוי פיזי של רגשות דומים כמו כעס או שנאה העשויים לבוא לידי ביטוי בחשיפת שיניים, סומק או כיווץ גבות.

טינה היא רגש חבוי בדרך כלל, והיא עשויה להתבטא בזיוף רגשות. (דיבור בצורה צינית כלפי אדם או עליו, זיוף של שמחה למראה אדם מסוים וכדומה)
טינה עשויה לגרום הופעת כעס פתאומי ובלתי מוסבר, רוגז, מחשבות כפייתיות על מושא הטינה או דחייה ממנו.

### פירושים

ישנן תפיסות שונות למושג טינה. טינה יכולה להתפרש כביטוי של כעס אך בעוצמה פחותה יותר, או לחלופין, ככעס שנמשך לאורך זמן. רוברט סלומון (אנ'), פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת טקסס באוסטין, טען כי הטינה קרובה לבוז וכעס. אך לדעתו, הטינה מופנית לרוב לאנשים שבעמדת כוח או מעמד חברתי גבוה יותר, כעס מופנה לרוב כלפי אנשים שבעמדת כוח או מעמד זהה, ובוז מופנה לרוב כלפי אנשים שבעמדת כוח או במעמד חברתי נמוך יותר.

ראו גם
------

* רסנטימנט
* כעס
* ציניות
* חרטה
* נקמה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **טינה** |

הערות שוליים
------------



| **רגשות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אדישות • אהבה • אומץ • אושר • אימה • אכזבה • אכזריות • אמון • אמפתיה • אנטיפתיה • אקסטזה • אשמה • בדידות • בהלה • בוז • בושה • ביטחון • בלבול • גאווה • גועל • געגוע • דאגה • דו-ערכיות • דחייה • דכדוך • הודיה • היקשרות • הערצה • הפתעה • הקלה • השפלה • התאהבות • חוסר אונים • חיבה • חמדנות • חמלה • חרדה • חרטה • חשש • טינה • ייאוש • יראה • כאב • כמיהה • כעס • מבוכה • מועקה • מצוקה • מרירות • ניכור • נקמה • סבל • סיפוק • ספק • סקרנות • עדנה • עוינות • עונג • עלבון • עניין • עצב • עצבנות • פחד • פליאה • ציפייה • קבלה • קנאה • קתרזיס • רוגע • רחמים • ריקנות • רסנטימנט • שכול • שלווה • שמחה • שמחה לאיד • שנאה • שעמום • תבוסתנות • תסכול • תקווה • תשוקה |

 |
| מצב רוח • אפקט |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX531522

 |
**דייוויד הילייר** (אנגלית: **David Hillier**; נולד ב-18 בדצמבר 1969) הוא כדורגלן עבר אנגלי.

קריירה
------

הילייר נולד באזור רובע לואישהאם שבלונדון, ולפני שהצטרף לארסנל בינואר 1984 הוא שיחק בנבחרות בתי ספר בלבד. מאוחר יותר הוא חתם על חוזה חובבן, ובפברואר 1988 חתם על חוזה המקצוען; הילייר היה הקפטן של ארסנל בניצחון על דונקסטר רוברס בגמר גביע ה-FA לנוער ב-1988. הוא קודם לקבוצת המילואים של המועדון, זכה עמה באליפות הליגה המשולבת בעונת 1989/1990, וערך את הופעת הבכורה בסגל הבכיר במשחק גביע הליגה מול צ'סטר סיטי ב-25 בספטמבר 1990.

הילייר השתתף במשחקי ארסנל במתכונת לא רציפה, וערך 16 הופעות במדי ארסנל בעונה שבה זכה המועדון באליפות ובמגן הצדקה עם הפסד ליגה אחד בלבד. בשתי העונות שלאחר מכן הוא השתתף ביותר משחקים; בעונת 1992/1993 הוא השתתף ב-43 משחקים, וזכה למוניטין של קשר חזק המסוגל לחפות על היעדר כישרון באמצעות עבודה מאומצת. אולם, בשלהי העונה הוא נפצע ברגלו והחמיץ את משחקי גמר גביע הליגה וגביע ה-FA של אותה עונה; שני המשחקים הסתיימו בניצחון של ארסנל.

הילייר חזר להרכב בעונה שלאחר מכן, אך בעקבות פציעה נוספת החמיץ את הניצחון על פארמה בגמר גביע המחזיקות של 1994. בתקופה זו חל פיחות במספר דקות המשחק שלו, בעיקר לאחר החתמתו של סטפן שוורץ. למרות זאת השתתף הילייר בגמר אחרון במדי ארסנל, לאחר שנטל חלק בהפסד לריאל סרגוסה בגמר גביע המחזיקות של 1995.

מעמדו של הילייר התדרדר עוד יותר בהשוואה לימיו הראשונים בארסנל, והוא היה אחד השחקנים הפחות חשובים בתקופתו של ברוס ריוק. כמו כן, הנהלת ארסנל הייתה מודאגת מהתנהגותו של הילייר מחוץ למגרש. במרץ 1995 נערכה בדיקת סמים במתחם האימונים של ארסנל, ובה התברר כי בדמו של הילייר יש שרידי קנאביס. הקריירה שלו בארסנל נפגעה עוד יותר לאחר שנתפס בגנבה של 3,000 לירות שטרלינג ממטענו של נוסע בנמל התעופה לונדון גטוויק; במשפט שנערך מאוחר יותר הוא נקנס על ידי השופטים ואף אולץ לשלם את הוצאות המשפט. הילייר כבר היה ברשימת ההעברות של ארסנל כשארסן ונגר הגיע בסתיו 1996, והוא לא היה נחוץ לתוכניותיו של המאמן הצרפתי. הוא הועבר לפורטסמות' תמורת רבע מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהשתתף ב-142 משחקים והבקיע 2 שערים עבור ארסנל.

במשך שנתיים וחצי השתתף הילייר ב-67 משחקים במדי פומפיי, ובפברואר 1999 עבר לבריסטול רוברס מהליגה השנייה. הוא לא זכה שם להצלחה רבה ושוחרר ב-2002; הוא פרש ב-2003 לאחר ששיחק במשך תקופה קצרה בבארנט.

לאחר פרישתו הוא עבד ככבאי באזור בריסטול, וכמאמן של המועדון החובבני אולדלנד אבוטוניאנס.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 137 - 138), מיינסטרים,‏ 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע ב-BBC ניוז
2. ↑  כתבה באינדפנדנט הסוקרת את המקרה
3. ↑  היכן הם היום, האובזרבר
**דייוויד הנרי סאוטר** (באנגלית: **David Henry Souter**‏; 30 במרץ 1862 – 22 בספטמבר 1935) היה אמן ועיתונאי אוסטרלי. הוא יצר בצבעי מים אך המוניטין שלו נשען על עבודתו בשחור-לבן.

ביוגרפיה
--------

סאוטר נולד באברדין, סקוטלנד, בנם של דייוויד הנרי סאוטר, מהנדס, ואשתו אן סמית, גרנט.  הוא עבר חניכות אצל צייר ויוצר שלטים כשהיה בן 12. סאוטר למד אמנות בסניף המקומי של בית הספר דרום קנזינגטון. תרם איורים לכתב עת מקומי משנת 1880. הוא נסע לנטאל בדרום אפריקה, בשנת 1881, שם עסק בעיתונות. 

סאוטר התחתן עם ג'סי סוונסון ב-17 בפברואר 1886, וביחד הם עברו למלבורן, אוסטרליה, והתיישבו בשנת 1887 בסידני. בסידני השיג סאוטר עבודה אצל ג'ון סנדס שם עבד כמאייר זמן מה לפני שעבר לוויליאם ברוקס ושות' בע"מ.

סוטר תרם איורים ל"טריביון", ובשנת 1888 הקים אגודת אמנים והפך לנשיאה. 

בשנת 1892 החל לתרום רישומים ל"בולטין", ולמשך תקופה של 35 שנים ייצר לפחות ציור אחד לכל גיליון. ישנם סיפורים שונים על דמות החתול שהופיעו בתדירות רבה בציוריו, 

סאוטר היה עורך של "אמנות ואדריכלות" בין השנים 1904 ל-1911, ובמשך שנים רבות היה קשור לוויליאם ברוקס ואייר רבים מספרי הלימוד שהופקו על ידם.

סאוטר נפטר בפתאומיות בביתו בבונדי, ניו סאות' ויילס ב-22 בספטמבר 1935, והותיר אחריו שני בנים ושלוש בנות. 

עשרה מציורי צבעי המים של סאוטר הוצגו בתערוכת אגודת האמנים שהתקיימה במלבורן בשנת 1907. אלבום ובו אוסף של עבודותיו נמצא בספרייה הציבורית במלבורן. אוסף של קריקטורותיו ממלחמת העולם הראשונה, שהודפס מחדש מתוך כתב העת סטוק וסטיישן, פורסם בסידני בשנת 1915.

גלריה
-----

* כרזה לצלב האדוםכרזה לצלב האדום
* כריכת ספרכריכת ספר
* נימפה ובן זוגהנימפה ובן זוגה
* כבשה בין העציםכבשה בין העצים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד הנרי סאוטר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Serle, Percival (1949). "Souter, David". Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson.
2. ↑  Vane Lindesay, **Australian Dictionary of Biography**, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
3. ↑  It is Nice in the Surf but What about the Men in the Trenches? Go and Help, www.wdl.org, ‏1917

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: souter-david-henry-8589
* DAAO: david-henry-souter
* FNZA: 14022
* GND: 1066259917
* ISNI: 0000 0000 6705 9614
* LCCN: no92000989
* NGV: 3978
* NLA: 36558120
* RKD: 74041
* SNAC: w6w7077b
* Trove: 636343
* ULAN: 500061555
* VIAF: 38940903
* WorldCat: lccn-no92000989

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דייוויד הנרי סאוטר"**.