recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סטפני מרי אליזבת גרימלדי** (בצרפתית: **Stéphanie Marie Elisabeth Grimaldi**,‏ נולדה ב-1 בפברואר 1965), היא **הנסיכה סטפני ממונקו** ו**הרוזנת של פוליניאק** מבית גרימלדי, המדורגת במקום האחד עשר בתור הירושה לכתר נסיכות מונקו. בעברה הייתה זמרת, מעצבת בגדי ים ודוגמנית.

חייה הפרטיים
------------

### משפחתה

הנסיכה גרייס עם בתה סטפני, 1969
סטפני היא בת למשפחת האצולה לבית גרימלדי. אביה הוא רנייה השלישי ואמה היא גרייס קלי. היא הצעירה במשפחתה; אחיה הגדולים הם אלבר השני, נסיך מונקו וקרוליין, נסיכת הנובר.

### השכלה ותחביבים

סטפני שולטת בשפות צרפתית, מונגאסקית, אנגלית ואיטלקית. היא התחנכה בבית דאם דה סנט מור במונקו, ולאחר מכן בדופנלופ בפריז בירת צרפת. סיימה את בית הספר התיכון בשנת 1982. במהלך שנותיה בבית הספר היא למדה מחול, פסנתר קלאסי, וגם השתתפה בתחרויות התעמלות ורכיבה על סוסים.

בין השנים 1986–1991, סטפני ניסתה כוחה בקריירת שירה והוציאה לאור שלושה אלבומים ו-18 סינגלים באנגלית ובצרפתית.

### תאונת הדרכים

ב-13 בספטמבר 1982, במהלך נסיעה חזרה אל ביתן מבית החווה "רוקגל" בצרפת, אירעה תאונת דרכים לסטפני ולאמה גרייס קלי. אמה מתה מפצעיה למחרת. סטפני נפצעה בתאונה ונגרם לה סדק בחוליה צווארית. לפי הגרסה הרשמית, הגורם לתאונה הוא אירוע מוחי שעברה האם תוך כדי נהיגה. עם זאת, לפי שמועות שנפוצו לאחר התאונה, נטען כי סטפני היא זו שנהגה ברכב. סטפני עצמה סירבה לדבר על מות אמה עד 2002, אז אמרה כי "לא רק שעברתי טראומה נוראית, לאבד אמא בגיל צעיר מאוד, אלא גם הייתי לידה ברגע התאונה. אף אחד לא יכול לדמיין כמה סבלתי, ואני עדיין סובלת".

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרוזן מקסנס דה פוליניאק |   | סוזנה מריאנה דה לה טורה אי מייר |   | לואי השני, נסיך מונקו |   | מארי ז'ולייט לובה |   | ג'ון הנרי קלי |   | מרי אן קוסטלו |   | קרל מאייר |   | מרגרטה ברג |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | הנסיך פייר, דוכס ולנטיניוס |   |   |   |   |   | הנסיכה שרלוט, דוכסית ולנטיניוס |   |   |   |   |   | ג'ון ברנדן קלי האב |   |   |   |   |   | מרגרט קתרינה מאייר |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | רנייה השלישי, נסיך מונקו |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | גרייס קלי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **סטפני, נסיכת מונקו** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטפני, נסיכת מונקו

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפני, נסיכת מונקו** בוויקישיתוף
* סטפני, נסיכת מונקו, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX873620
* BnF: cb120627510 (data)
* GND: 118873717
* ISNI: 0000 0001 1442 8903
* LCCN: n88039825
* MusicBrainz: a7ef5c8f-4521-4744-ad78-46ac7ceae75d
* NKC: mzk2015868470
* SNAC: w6mp877c
* SUDOC: 028884507
* VIAF: 44320366
* WorldCat: lccn-n88039825

 |
**אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי** (ברוסית: **Алекса́ндр Ма́ркович Остро́вский**;‏ 25 בספטמבר 1893 בקייב, האימפריה הרוסית – 20 בנובמבר 1986 במונטנולה, לוגאנו, שווייץ) היה מתמטיקאי.

אוסטרובסקי (מימין) ואוטו טפליץ

חייו
----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי נולד בקייב ב-25 בספטמבר 1893 למשפחה יהודית. כבר בנעוריו נתגלה כישרונו המתמטי יוצא הדופן והמתמטיקאי דימיטרי גרבה פרש עליו את חסותו. מכיוון שאביו, מארק, היה סוחר, למד אוסטרובסקי במכללה למסחר של קייב במקום בבית ספר תיכון. עקב כך, הוא לא הצליח להתקבל לאוניברסיטה, זאת למרות שכבר כתלמיד בית ספר פרסם מאמרים בתורת גלואה. גרבה פנה למתמטיקאים הגרמנים אדמונד לנדאו ולקורט הנזל, ושניהם הציעו לעזור. הנזל דאג לכך שאוסטרובסקי יתקבל לאוניברסיטת מרבורג בעיר מרבורג בגרמניה, שם החל ללמוד תחת פיקוחו של הנזל בשנת 1912.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוטלו על אוסטרובסקי מגבלות רבות כתושב זר. בין היתר הוגבלה תנועתו מחוץ לאוניברסיטה. כאשר הסתיימה המלחמה, עבר אוסטרובסקי לאוניברסיטת גטינגן, שם כתב את הדוקטורט שלו. אוסטרובסקי הושפע מדויד הילברט, פליקס קליין ואדמונד לנדאו.

בשנת 1920, לאחר שקיבל תואר דוקטור, עבר אוסטרובסקי לאוניברסיטת המבורג, שם עבד כעוזרו של אריך הקה, סיים את ההביליטציה שלו בשנת 1922 והפך לפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בזל.

במהלך חייו פרסם 275 מאמרים.

עבודתו
------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

פרס אוסטרובסקי
--------------

אוסטרובסקי ייסד בצוואתו פרס, פרס אוסטרובסקי, המוענק בעבור עבודות יוצאות דופן בתחום של מתמטיקה טהורה או ביסודות של האנליזה הנומרית.

ראו גם
------

* משפט אוסטרובסקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי** בוויקישיתוף

* אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי, באתר MacTutor (באנגלית)
* אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007504465005171
* BnF: cb124198252 (data)
* GND: 11771755X
* HDS: 043128
* ISNI: 0000 0001 0928 4802
* LCCN: n82215460
* MGP: 35016
* NKC: mzk2009533942
* NLP: A24284245
* NTA: 069985251
* SELIBR: 298948
* SNAC: w69s5k82
* SUDOC: 070305536
* VcBA: 495/228980
* VIAF: 99873243
* WorldCat: lccn-n82215460

 |
החשמליות
הפסים
**החשמלית הנוסטלגית** (טורקית **Nostalji tramvayı**) היא חשמלית הפועלת לאורך שדרות איסטיקלל (İstiklal Caddesi) ברובע טקסים (Taksim) שבחלקה האירופי של איסטנבול שבטורקיה, ובקדקוי (Kadıköy) בחלק האסייתי של העיר.

היסטוריה
--------

ב-3 בספטמבר 1869 החלו הקרוניות הראשונות לנוע ברחובותיה של איסטנבול. במהלך חלקה השני של המאה ה-19 התפשט השימוש בקרוניות שהיו רתומות לסוסים ברחבי העיר כולה - הן בצידה האירופי והן בזה האסייתי. במלחמת הבלקן הראשונה ב-1912 הלאים משרד הביטחון של האימפריה העות'מאנית את הסוסים לטובת המאמץ המלחמתי, והעיר נותרה ללא שירותי קרוניות משך למעלה משנה. ב-1939 הולאמו הקרוניות והועברו לרשותה של העירייה. הן המשיכו לפעול בחלקה האירופי של העיר עד 1961 וב-1966 הופסקה פעולתן גם בצידו האסייתי של הבוספורוס.

שובן של החשמליות
----------------

לקראת סוף שנת 1990 חודשה פעילותו של קו החשמלית T5 הנמתח לאורכה של מסילה בת 1,640 מטר בשדרות איסטיקלל, ומוביל מכיכר טקסים אל טפבשה (Tepebaşı). מאז חניכתה של הרכבת התחתית של איסטנבול בשנת 2000 ופוניקולר קבאטש-טקסים בשנת 2006 מקשרת החשמלית בין תחנת טקסים של קווים אלה לתחנה העליונה של הפוניקולר ההיסטורי הידוע כטונל. עם זאת החשמלית מובילה כ-6,000 איש ביום בלבד וחלקם הגדול תיירים. החשמלית מופעלת על ידי חברת "החשמליות והטונל של איסטנבול" (İstanbul Elektrik Tramvay ve Tünel, İETT). 

הצלחתו של קו שדרות איסטיקלל הביאה להפעלתו המחודשת של קו קדקיי-מודה (Kadıköy-Moda) בחלקה האסייתי של העיר ב-1 בנובמבר 2003. קו זה המסומן כ-T3 נוסע במעגל לאורך 2.6 קילומטר ועוצר בעשר תחנות. הוא מוביל כ-2,000 נוסעים ביום, ו-4 החשמליות שנמצאות בשירות, יוצאות מידי עשר דקות לערך להקפה הנמשכת כ-21 דקות. חשמלית זו מופעלת על ידי חברת "תחבורת איסטנבול בע"מ" (İstanbul ulaşım a.ş.) והיא עוצרת גם ברציף אוטובוסי הים של קדקיי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **T5** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **T3** בוויקישיתוף
* 
* החשמלית הנוסטלגית בשדרות איסטיקלל באתר İETT
* החשמלית הנוסטלגית בהיידארפשה באתר איסטנבול אולשים
* מפת קווי החשמליות באיסטנבול (הקווים בכתום)
* מערכת התחבורה המסילתית של איסטנבול באתר Urbanril
* אתר אודות התפתחות החשמליות באיסטנבול (טורקית)

| התחבורה הציבורית באיסטנבול |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| החשמלית הנוסטלגית (T3, T5) • טונל (F2) • הרכבת התחתית (M2) • רכבת הפרוורים (B1, B2) • מרמריי • הרכבת הקלה (M1, T4) • החשמלית המודרנית (T1, T2) • פוניקולר קבאטש-טקסים (F1) • נמל התעופה איסטנבול • נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק • נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול סביהה גקצ'ן • אוטובוס ים • רכבל אייפ-פייר לוטי • רכבל מאצ'קה-טשקישלה • תחנת האוטובוסים המרכזית של איסטנבול • מטרובוס (MB) | טראם |

 |
"נורת'פליט" עוגנת בתמזה, ימים ספורים קודם טביעתה
"**נורת'פליט**" (באנגלית: **Northfleet**) הייתה אוניית מפרשים מסחרית בריטית, שטבעה בתעלת למאנש בינואר 1873. באסון קיפחו את חייהם 293 בני אדם – גברים, נשים וילדים.

תיאור האונייה
-------------

ה"נורת'פליט" הייתה אוניית מפרשים מסחרית מסוג "פריגטת בלקוול", בעלת מעטה רוחבי שלם – שלושה תרנים, שעל כל אחד מהם מונפים שלושה מפרשים רוחביים לפחות. מידותיה: תפוסה ברוטו – 951 טון, תפוסה נטו – 895 טון, אורך בין ניצבים – 180 רגל (55 מ'), רוחב – 32.3 רגל (9.8 מ'), ועומק הספנה 20 רגל (6.1 מ'). היא נבנתה ב־1856 בנורת'פליט, קנט, עבור בעל אוניות לונדוני בשם דָּנְקֶן דָּנְבָּר, והפליגה בעיקר בין אנגליה לאוסטרליה ובין אנגליה להודו ולסין.

טביעתה
------

בשנת 1872 הייתה האונייה בבעלותו של ג'ון פֶּטוֹן הבן מלונדון, ונחכרה להובלת פועלים ומשפחותיהם, 340 טונות של פסי רכבת ו־240 טונות של ציוד אחר לצורך בניית מסילת הברזל בטסמניה. רב החובל, אדוארד נוֹאֶלְס (נולד ב־4 במאי 1839), שימש קודם לכן כקצין הראשון של האונייה.

ב־13 בינואר 1873 יצאה "נורת'פליט" מגרייבזנד אל הובארט שבטסמניה, כשעל סיפונה 379 איש: נתב, 34 אנשי צוות, שלושה נוסעים בקבינות ו־248 מהגרים, 42 נשים ו־52 ילדים. בשל מזג האוויר הגרוע נאלצה האונייה לעצור ולהטיל עוגן פעמים אחדות עוד בטרם יצאה מתחומי התעלה האנגלית. בליל ה־22 עמדה האונייה על עוגן כשניים-שלושה מייל (5 ק"מ) מדָאנְגֶ'נֶס (לשון יבשה בחופה הדרום־מזרחי של קנט). איתרע מזלה, ובסביבות השעה 22:30 התנגשה בה אוניית קיטור, שהסתלקה מיד בחסות החשיכה מבלי לעצור ולהושיט עזרה. "נורת'פליט" העמוסה לעייפה טבעה תוך חצי שעה, לפני שספינות אחרות שנמצאו בקרבתה הבינו מה ארע. 293 נוסעים ואנשי צוות טבעו, ורק 86 הצליחו להינצל. מבין הנשים שבאונייה ניצלו רק אשת רב החובל ומהגרת אחת, ומבין הילדים – שניים בלבד. רק שתי סירות הצליחו להתרחק מן האונייה הטובעת, אחת ללא משוטים והשנייה ניזוקה. רב החובל טבע במצולות יחד עם אונייתו.

לימים נתברר כי האונייה הפוגעת היא אוניית קיטור ספרדית בשם "מוּרִילוֹ", שעוכבה ונעצרה בדובר ב־22 בספטמבר 1873, שמונה חודשים לאחר האסון. בית דין של האדמירליות פסק למכור את האונייה האשמה באסון והטיל קנסות כבדים על קציניה.

לקריאה נוספת
------------

* Basil Lubbock, **The Blackwall Frigates**. BoD – Books on Demand, 2015. מסת"ב 3954274566. עמוד 185
* **Lloyd's Register of Shipping**
* **The Loss of the Ship Northfleet**. London Waterlow and Sons, 1873
* **Cassell's Illustrated History of England** (c. 1885), vol. 10, pp. 40-42

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורת'פליט** בוויקישיתוף
* "האסון האיום שאירע לאניה "נארטהפלעט" – 1873". המגיד, מס' 6, 5 בפברואר 1873. העתק דיגיטלי באתר **שפת הים** - ים וספנות בעיתוני ההשכלה והתחייה, אפריל 2017.
**הלל אל דאג** (1919– 23 ביולי 1989) היה קצין הנדסה ראשי בצה"ל.

ביוגרפיה
--------

אל דאג (במקור אולדק) נולד בביאליסטוק שבפולין. הוא עלה עם משפחתו לארץ ישראל בגיל שנתיים, אך לאחר שלוש שנים חזרה המשפחה לפולין. ב-9 בנובמבר 1936 עלה שוב לארץ ישראל ולמד הנדסה וארכיטקטורה בטכניון. עבד בסולל בונה, במקביל שירת בארגון ההגנה ביחידת הפעולות המיוחדות (הפו"ם) תחת פיקודם של מוניה מרדור וחיים לסקוב. הוא השתתף בפעולות מיוחדות, בהן חיסולו של משה סאבטאני במאי 1940. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ושירת בחיל ההנדסה המלכותי. הוא פיקד על מחלקה בארמייה השמינית, ולאחר מכן שירת כקצין בבריגדה היהודית. במלחמת העצמאות שירת כקצין ההנדסה של חטיבת גבעתי. בשנת 1950 שימש כקצין ההנדסה של פיקוד המרכז. לאחר מינויו של לסקוב למפקד חיל האוויר, מונה אל דאג לראש מחלקת ציוד בחיל האוויר, לאחר מכן שירת כסגן וממלא מקום קצין הנדסה ראשי. 

ב-1952 השתחרר משירות הקבע ועבד בסולל בונה, בין השאר היה ממונה על בניית מפעל נשר רמלה, תחנת הכוח באשדוד והקמת שדות תעופה בטורקיה. כמו כן עבד כמנהל ביצוע הקידוחים בחברה המאוחדת של חברות קידוחי הנפט לפידות ומחפשי נפט. 

ב-1958 נענה לקריאת מפקדו לשעבר בפו"ם, חיים לסקוב, שמונה לרמטכ"ל, לחזור לשירות הקבע ולכהן כקצין הנדסה ראשי. הוא שירת בתפקיד עד 1964. בתקופתו היה החיל מעורב במלחמה על המים בצפון, בהקמת גשר הפקק ובפריצת דרכים בצפון, בנגב ובגבול עם ירדן. 

לאחר שחרורו מונה ליועץ מדעי בשגרירות ישראל בוושינגטון הבירה שבארצות הברית. בשנת 1967 מונה למנהל החברה הישראלית לטרקטורים וציוד, נציגת קטרפילר בישראל. 

כיהן כיו"ר הוועדה לקביעת תקני בנייה במבנים רבי קומות וכיו"ר הוועדה המייעצת לבטיחות גרעינית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלל אל דאג** בוויקישיתוף
* הלל אל דאג באתר חיל ההנדסה הקרבית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מודעת אבל, עיתון "מעריב", 24 ביולי 1989
2. ↑  Oldak Hilel, ארכיון המדינה
3. ↑  דן יהב, **דמו בראשו: רציחות והוצאות להורג בתקופת היישוב**, 2010, עמ' 60-67.
4. ↑  משלחת <<סולל בונה>> מנהלת מו"מ בחבש, הארץ, 25 באוגוסט 1957
5. ↑  קשיים בארגונה מחדש של 'מצדה', הארץ, 6 באפריל 1958
6. ↑  הלל אל־דאג - קצין הנדסה ראשי, למרחב, 25 באוגוסט 1958
7. ↑  חילופים בפיקוד צה"ל ראש אג"א וקצין הנדסה - חדשים, על המשמר, 10 באפריל 1964

| ראשי להק הציוד בחיל האוויר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אליעזר בודנקין • הלל אל דאג • יהושע גילוץ • יהודה רבין • אריה הלל • ישראל רוט • חיים ירון • יוסף מעין • מיכה כהן • יצחק גבע • אבנר רז • רמי דותן • יצחק גת • אמנון הררי • אלון דומניס • שמעון שריד • זאב שניר • יעקב בורטמן • רן לוי • רן בשביץ • שמעון צנציפר • שלומי קונפורטי |

 |

| קציני הנדסה ראשיים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עמנואל שחר • אפרים להב • הלל אל דאג • אלחנן קליין • ירחמיאל דורי • יצחק בן דב • אריה גולן • אבישי כ"ץ • יהודה כהן • יוסף איל • ישי דותן • איתן לידור • אלי טולדנו • אברהם בן דוד • שמעון (שימי) דניאל • משה שלי • יוסי מורלי • אושרי לוגסי • אילן סבג • עידו מזרחי |

 |
**נורת'רופ גראמן X-47 פגסוס** הוא כלי טיס בלתי מאויש למטרות ניסוי. התכנון היה כחלק מתוכנית דארפ"א לכלי טיס בלתי מאוישים קרביים, וכיום הוא חלק מתוכנית צי ארצות הברית. ה-X47A היה הבסיס למטוס ההמשך X47-B.

עיצוב ופיתוח
------------

צי ארצות הברית לא השקיע רבות בכלי טיס בלתי מאוישים עד אמצע שנות ה-2000, אז זכו בואינג ונורת'רופ גראמן בחוזים על סך 2 מיליון דולר לכל חברה, במטרה להקים תוכנית מחקר בת 15 חודשים בנושא.

בשיקולי העיצוב של כלי הטיס הימי היה צורך להתמודד עם סביבת מי מלח, שילוב עם מערכות שליטה ובקרה קיימות, והפעלה בסביבה בה יש הפרעה אלקטרומגנטית רבה. בנוסף, הצי היה מעוניין להשתמש בכלי הטיס למשימות סיור, תוך חדירה למרחב האווירי המוגן וזיהוי מטרות.

בתחילת 2001, הצי חתם על חוזה עם נורת'רופ גראמן לפיתוח כלי טיס בלתי מאויש ימי לצורכי הדגמה, תחת השם "X-47A פגסוס". 

ה-X-47A פועל באמצעות מנוע טורבו-מניפה בודד, המורכב בחלקו האחורי של כלי הטיס. גוף המטוס עשוי מחומרים מורכבים ויש אפשרות לחמשו ב-2 פצצות דמה במשקל 225 ק"ג כל אחת.

גרסאות
------

* **X-47A**
* X-47-B
* X-47-C

  


| מטוסי ה-X האמריקניים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| X-1 • ‏X-2 • ‏X-3 • ‏X-4 • ‏X-5 • ‏X-6 • ‏X-7 • ‏X-8 • ‏X-9 • ‏X-10 • ‏X-11 • ‏X-12 • ‏X-13 • ‏X-14 • ‏X-15 • ‏X-16 • ‏X-17 • ‏X-18 • ‏X-19 • ‏X-20 • ‏X-21 • ‏X-22 • ‏X-23 • ‏X-24 • ‏X-25 • ‏X-26 • ‏X-27 • ‏X-28 • ‏X-29 • ‏X-30 • ‏X-31 • ‏X-32 • ‏X-33 • ‏X-34 • ‏X-35 • ‏X-36 • ‏X-37 • ‏X-38 • ‏X-39 • ‏X-40 • ‏X-41 • ‏X-42 • ‏X-43 • ‏X-44 • ‏X-45 • ‏X-46 • ‏X-47 • ‏X-48 • ‏X-49 • ‏X-50 • ‏X-51 • ‏X-53 • ‏X-54 • ‏X-55 • ‏X-56 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורת'רופ גראמן X-47 פגסוס** בוויקישיתוף
**לאונטה טיסמניאנו** (**Leonte Tismăneanu**;‏ 1913–1981) היה פעיל ותעמולן קומוניסט רומני ממוצא יהודי, מהלוחמים במלחמת האזרחים של ספרד, קריין רדיו סובייטי, עורך ברדיו ובעיתונות, שימש כמופקד הקתדרה ללימודי מרקסיזם-לניניזם באוניברסיטת בוקרשט, אביו של ולדימיר טיסמניאנו.

נולד כ**לאוניד טיסמינצקי** במשפחה יהודית, בעיר סורוקה, בפלך בסרביה (באותה תקופה באימפריה הרוסית. הוא הצטרף בשנת 1930 לאיחוד הנוער הקומוניסטי, אחר כך למפלגה הקומוניסטית הרומנית בשנת 1933 וניהל פעילויות קומוניסטיות מחתרתיות בערים בוקרשט, גאלאץ, בראילה וסורוקה. נאסר פעמיים בכלא כאסיר פוליטי כל פעם כחצי שנה. סירב לשתף פעולה עם הבולשת שנקראה אז "סיגוראנצה". מאוחר יותר נלחם, יחד עם אשתו, הרופאה הרמינה מרקוזון, במלחמת האזרחים הספרדית בצד הרפובליקני. הוא איבד במלחמה את זרועו הימנית, לכן כונה לעיתים "הגידם" (ciungul) .ב-1939 הוא עבר, דרך צרפת, לברית המועצות, שם שימש בעת מלחמת העולם השנייה כקריין רדיו (במדור הרומני של רדיו מוסקבה) ובהמשך כעורך תוכניות. משנת 1948 התיישב ברומניה תוך "רומניזציה" של שמו, ל"לאונטה טיסמניאנו". הוא שימש כסגן מנהל ההוצאה לאור של מפלגת הפועלים הרומנית (המפלגה הקומוניסטית) והיה ראש החוג ללימודי מרקסיזם-לניניזם באוניברסיטת בוקרשט. כמו כן לימד בבית הספר למדעי חברה ע"ש ז'דאנוב והיה עורך בביטאון הבינלאומי "ענייני השלום והסוציאליזם" שהופיע בפראג בחסות ההנהגה הסובייטית. בשנים 1958–1960 נחקר על "סטיות" מהסוג ה"רוויזיוניסטי" וסולק ב-1960 מהמפלגה. בשנת 1964 הסכים גאורגה גאורגיו-דז', להחזירו לשורות המפלגה והוא מונה למנהל ההוצאה לאור "מרידיאנה" Meridiane.

לאונטה טיסמניאנו נשא לאישה את **הרמינה מרקוזון** Hermina Marcusohn, מי שהייתה רופאה במלחמת האזרחים הספרדית ולאחר מכן פרופסור בבית הספר לרפואה בבוקרשט. בנם, ולדימיר טיסמניאנו, עמד בראש הוועדה שחיברה את דו"ח טיסמניאנו על פשעי הקומוניזם ברומניה. בדו"ח תואר לאונטה כלניניסט קשוח וקנאי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9735 3250
* LCCN: no2014161518
* NTA: 188603859
* SUDOC: 079930840
* VIAF: 10416129
* WorldCat: lccn-no2014161518

 |
**רב מובהק** הוא רבו העיקרי של תלמיד. מקור הביטוי בתלמוד הבבלי, ומשמעותו: הרב שממנו קיבל התלמיד את רוב חוכמתו. המונח **מורה מובהק** משמעותו זהה, והוא משמש גם בהקשרים חוץ-דתיים.  

מושג קרוב הוא **תלמיד מובהק** – תלמיד שלמד שנים רבות אצל רב מסוים ואימץ במידה רבה את שיטתו ודרך לימודו. 

דוגמאות לרבנים מובהקים בתלמוד: רבה בר אבוה, רבו המובהק של רב נחמן; רב הונא, רבם של רב חסדא ורב ששת; ורב יוסף רבו של אביי.

הגדרת רב מובהק
--------------

רב מובהק הוא מי שהתלמיד רכש את רוב חכמתו ממנו.

במקורות מאוחרים יותר נעשה שימוש מורחב במונח "רב מובהק" ל"תלמיד גמור" אף אם אין רוב חכמתו ממנו, אלא שלא נתגדל בעצמו בתורה ונעשה חבר לרבו אך ההלכות הנהוגות כלפי רב מובהק במשמעות הרחבה שונות מההלכות הנהוגות כלפי רב מובהק במשמעותו היסודית.

כיום נהוג להשתמש בכינוי רב מובהק בהשאלה גם לרב שאליו משתייך התלמיד ושאת הנהגותיו הוא מקיים, או לאדמו"ר או לראש הישיבה המנהיג את קהילתו, ולא רק אם למד ממנו את עיקר תורתו.

הלכות רב מובהק
--------------

מצופה מתלמיד לכבד ביותר את רבו המובהק ואף להתבטל לפניו.

דוגמה לכך מובאת במסכת קידושין: "איזוהי קימה שיש בה הידור? הוי אומר זה ד' אמות. אמר אביי: לא אמרן אלא ברבו שאינו מובהק, אבל ברבו המובהק – מלא עיניו" (פירוש: מאיזה מרחק צריך לקום בפני רבו כדי לקיים מצוות "והדרת פני זקן"? ממרחק ארבע אמות. אמר אביי: האמור נכון רק ברב שאינו רבו המובהק, אבל לרבו המובהק צריך לקום ממרחק כל זמן שיכול לראותו).

על פי התלמוד מוטל על התלמיד ללוות את רבו המובהק עד למרחק שלוש פרסאות.

בדינים שונים מצוות כבוד רב מובהק קודמת אף לכבוד אב ואם: "שאביו הביאו לחיי העולם הזה, ורבו שלימדו חכמה הביאו לחיי העולם הבא".

בגמרא מסופר על תנאים שלא היו אומרים דבר תורה מעצמם אלא רק דברים ששמעו מרבם המובהק.

על פי חלק מהאחרונים דיני רב מובהק בימינו אינם שכיחים מפני שאנשים לומדים היום את חכמתם מהספרים, ויש המבססים את הדברים על דברי רבי אהרון הכהן מלוניל שכתב "...כי הגמרות והפירושים והחידושין והחיבורים הם המורים האנשים, והכל לפי פקחות הלבבות...".

ראו גם
------

* רב
* תארים רבניים

קישורים חיצוניים
----------------

* רב מובהק באתר הלכה יומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות תלמוד תורה, פרק ה', הלכה ט'
2. ↑  הגהת הרמ"א על שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"ב, סעיף ד'
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"ג, עמוד א'
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף מ"ו, עמוד ב'
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ל"ג, עמוד א'
6. ↑  משנה, מסכת בבא מציעא, פרק ב', משנה י"א. על פי התלמוד הדברים אמורים ברב מובהק בלבד.
7. ↑  לדוגמה: רבי יוחנן בן זכאי, ורבי אליעזר בן הורקנוס – תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ח, עמוד א' (מן הסתם הכוונה לרבם המובהק)
8. ↑  חיי אדם, ס"ט, י'
9. ↑  אורחות חיים, הלכות תלמוד תורה, סימן כא
**אורנית שוורץ** (נולדה ב-21 ביוני 1979 בישראל) היא כדורסלנית עבר ישראלית, ששיחקה בעמדת הסמול פורוורד.

ביוגרפיה
--------

שוורץ החלה את דרכה במחלקת הילדות של אליצור מכבי נתניה. ומשם המשיכה לנבחרת הכדורסל של תיכון אוסטרובסקי רעננה. ולקבוצת הבוגרות של מכבי רעננה

שיחקה באליצור רמלה (שם זכתה באליפות). ושיחקה שנתיים בארצות הברית במכללת ויליאם ומארי. בתחילת עונת 2003/04 היא ניסתה את מזלה בליגה האיטלקית בקבוצת פירולו סיציליה, אבל אחרי כמה מחזורים חזרה לישראל וחתמה בקבוצת מכבי רמת חן. היא שיחקה שנתיים באנדה רמת השרון וזכתה בשני גביעים.
שוורץ קלעה 6.3 נק' והוסיפה 2.8 ריב' ב-25.2 דקות למשחק בעונת 07/08, שהייתה השנייה ברציפות שלה בבנות השרון. בעונת 2008/09 שיחקה באליצור מכבי נתניה. בחודש יולי 2009 חתמה בקבוצת מכבי אשדוד. ובנוסף לכך, מונתה למנהלת בית ספר לכדורסל של האגודה.

בעונת 2010/2011 שיחקה שוורץ באליצור רמלה, עמה זכתה בטרבל היסטורי בגביע המדינה אחרי שניצחה את מכבי רמת חן אליפות המדינה לאחר שניצחה את מכבי אשדוד ובגביע היורוקאפ לאחר ניצחון על אראס הצרפתית.

בחודש אוגוסט 2011 הודיעה שוורץ על פרישה ממשחק פעיל, עקב כאבי גב טורדניים בחמש שנים שלפני הפרישה.

נבחרת ישראל
-----------

אורנית שוורץ השתייכה לסגל נבחרת ישראל משנת 2000. בשורותיה אף שימשה כקפטנית. רגע השיא שלה במדים הלאומיים הוא משחק הניצחון מול נבחרת גרמניה, בו קלעה 36 נקודות. בסך הכל 73 משחקים (6.6 נקודות למשחק). 485 נקודות (מקום 13 בכל הזמנים).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* אריה ליבנת, יורוקאפ, אורנית שוורץ: "השנה אני מפנטזת רק על גמרים", באתר הארץ, 24 בפברואר 2011
* רענן וייס, אורנית שוורץ מצטרפת לאליצור רמלה, באתר ynet, 1 ביולי 2010
* אורנית שוורץ(הקישור אינו פעיל), באתר one
* אלי לוי, במכבי אשדוד בונים על הניסיון של אורנית שוורץ, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 12 ביולי 2009
* אשר אלדר, אורנית שוורץ: "הנערות של מכבי אשדוד נתנו לי אנרגיה לשחק כדור סל באשדוד", local אשדוד, 3 בספטמבר 2009
* מיכל גרונדלנד, ‏אורנית שוורץ: אני סוגרת מעגל, באתר ONE‏, 2 ביוני 2008
* איתי שנקמן, נשים: אורנית שוורץ חתמה בפירולו האיטלקית, באתר ynet, 6 ביולי 2003
* רענן וייס, אורנית שוורץ: "החלום הגדול - לפרוש עם טריפל", באתר ynet, 23 במרץ 2011 - ראיון מצולם
פירוש נוסף ערך זה עוסק במצוק באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סלעי אדמס.

**סלעי אדמס** (באנגלית: **Adams Rocks**) הם זוג מצוקים חשופים, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.

המצוקים מתנשאים מעל מפרץ בלוק, מצפון לו; וממוקמים 13 קילומטרים מערבית מהר ג'ון בהרי פיליפס, שברכסי פורד.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הצוקים

הצוקים מופו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, בין השנים 1939–1941; ולאחר מכן על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, באמצעות סקרים על הקרקע, ותצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1965.

### מקור השם

שמם של הצוקים ניתן להם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

המצוקים נקראים על שמו של ג'יימס ג'י. אדמס (James G. Adams), שהיה בנאי מטעם צי ארצות הברית בתחנת בירד בשנת 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

* סלעי אדמס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* סלאי אדמס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* סלעי אדמס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
"**סלעי ירושלים**" (1975) הוא הדפס מאת הצייר הישראלי-צרפתי אביגדור אריכא.

תיאור
-----

בשנים 1973-1975 זנח אריכא את העיסוק בציור והתמקד ברישום והדפס מתוך התבוננות. ההדפס "סלעי ירושלים" הוא אחד מסדרה בת שישה הדפסי-אבן שיצר אריכא בעת ביקור שלו בישראל בשנת 1975. העבודה הודפסה במהדורה של 35 עותקים על גיליון נייר בגובה 77 ס"מ, וברוחב 57 ס"מ.

הרישום של אריכא מתמקד בקטע סלעי של הנוף הירושלמי במבט תקריב. את רוב הפורמט תופס תיאור של סלעים ומעליהם מתוארת צמחייה דלילה. מרדכי עומר כתב על סדרת הדפסים אלו כי "תהליך היווצרותן של שש ליתוגרפיות אלה - תהליך של מאבקים, קפיצות ומעברי מכשולים - חושף לא רק את אופן התגלותו של הנושא, אלא במיוחד את דרך ההתבוננות היצירתית ואת תפיסת העולם הבלתי מתפשרת של אריכא".

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: עומר, מרדכי, "אביגדור אריכא: לנוכח חי ודומם", **מאמרים על אמנות ישראלית**, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, 1992, עמ' 106.
2. ↑  ראו: עומר, מרדכי, "אביגדור אריכא: לנוכח חי ודומם", **מאמרים על אמנות ישראלית**, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, 1992, עמ' 106.
**אורני פטרושקה** (נולד ב-1958) הוא יזם ואיש היי-טק, אשר ייסד במשותף מספר חברות טכנולוגיה, ביניהן חברת כרומטיס. כיום עוסק בנושאים חברתיים ופוליטיים ובפילנתרופיה.

ביוגרפיה
--------

פטרושקה גדל בקריית אונו. לאחר שירותו הצבאי כטייס קרב בחיל האוויר, למד הנדסת חשמל בטכניון ומשם המשיך לקבלת תואר שני בהנדסת חשמל באוניברסיטת קורנל בארצות הברית. לאחר סיום לימודיו עבד שלוש שנים בארצות הברית בחברת Telcordia (לשעבר Bellcore) ולאחר חזרתו ארצה, שימש ראש המחלקה להנדסת מערכות אופטיות ב-ECI Telecom.

לאחר מספר שנות עבודה כמהנדס, פנה ליזמות טכנולוגית והקים וניהל, במשותף עם חברו, ד"ר רפי גדרון, את חברת סקורפיו, אשר נמכרה בשנת 1996 לחברת US Robotics תמורת 72 מיליון דולר.

בשנת 1997 הקים עם שותפו, גדרון, את חברת הטכנולוגיה כרומטיס נטוורקס, אשר עסקה בפיתוח ציוד תקשורת אופטית. החברה נמכרה ללוסנט בשנת 2000 תמורת 4.75 מיליארד דולר, האקזיט הגדול ביותר שבוצע בישראל עד לאותה עת.

בשנים האחרונות מקדיש פטרושקה את עיקר זמנו לפעילותו הציבורית. במישור הפוליטי-לאומי הוא פועל לקידום פתרון של שתי מדינות לסכסוך הישראלי-פלסטיני. יחד עם ראש השב"כ לשעבר, עמי אילון, היה ממקימי המפקד הלאומי, יוזמה אזרחית לקידום הסדר קבע בין ישראל לפלסטינים וכן שימש כמנכ"ל ויושב ראש הארגון. ב-2009 ייסד יחד עם אילון ועו"ד גלעד שר את עמותת עתיד כחול לבן (2009), הפועלת אף היא לקידום פתרון של שתי מדינות לשני עמים. כמו כן, הוא משמש כיו"ר ארגון מולד - מרכז חשיבה ומכון מחקר עצמאי המוקדש להתחדשות רעיונית בכל תחומי החיים הציבוריים בישראל, וחבר בקבוצת לוחמי צוות האוויר "555 פטריוטים" שהחלה לפעול במחאה נגד בנימין נתניהו.

בנושא קידום שילוב ושוויון לאזרחי ישראל הערבים פועל פטרושקה בעמותת יוזמות אברהם כיושב ראש משותף.

נושא נוסף הקרוב לליבו של פטרושקה הוא קידום תרבות הנתינה (פילנתרופיה) בישראל, הוא ממקימי עמותת עיגול לטובה (2009), ומשמש בה כיושב ראש מהקמתה.

נשוי, אב לשלוש בנות. הוא אחיינו של הסופר א"ב יהושע[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

* טלי חרותי-סובר, ניהול // "אנחנו אוהבים להתנדב, אבל לא להכניס את היד לכיס", באתר TheMarker‏, ‏2 ביוני 2013
* דיאנה בחור ניר, "לאנשי עסקים שרוצים להמשיך ולשגשג קשה להיות נגועים בנושאים רגישים", באתר כלכליסט, 18 בדצמבר 2012
* גליה שילה ומאיר אורבך, כך עבר אורני פטרושקה מאקזיט של מיליארדים לאיסוף אגורות עבור נזקקים, באתר כלכליסט, 2 באפריל 2009
* סופי שולמן, אורני פטרושקה: "המשבר בשוק ההיי-טק כל כך עמוק, שאין טעם לפעול בו", באתר TheMarker‏, ‏26 בספטמבר 2003
* אורני פטרושקה, איך דברים שלומדים בגן משפיעים על הצלחת סטארט-אפים,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 9774 796X
* LCCN: no2016140129
* VIAF: 433147905006079090279
* WorldCat: lccn-no2016140129

 |
**R-60** (קוד נאט"ו: **AA-8 אפיד**), הוא טיל אוויר-אוויר מבוית חום תת-אדום. זהו טיל קל משקל וקטן מידות (למעשה, הקטן ביותר מסוגו), שיוצר לשימוש במטוסי קרב סובייטיים. הטיל יוצא בצורה נרחבת, ועדיין בשירות בחלק מחברות חבר המדינות.

פיתוח ודגמים
------------

פיתוח של טיל האפיד החל בסוף שנות ה-60 עבור מטוס המיג-23. העבודה התנהלה תחת השם K-60, ונכנסה לייצור תעשייתי בשנת 1973, תחת השם R-60 (קוד נאט"ו: Aphid-A).

### מאפיינים

* האפיד הוא אחד מטילי האוויר-אוויר הקטנים ביותר שפותחו אי פעם, עם משקל כולל של כ-44 ק"ג, וראש קרב קטן.
* לטיל שני סוגי מרעומי קרבה - התקני הוא חיישן קרבה אופטי, והשני מבוסס מכ"ם אקטיבי. הטילים בעל המרעום השני נקראים R-60K.
* ראש ביות מחפש חום תת-אדום.
* בסך הכול ישנם בטיל 12 כנפונים, כאשר ארבעת האחוריים הם זנבוני ייצוב, ארבעת האמצעיים נועדו לצורכי ניהוג רגיל, וארבעת כנפוני הקנרד על ראש הביות מיועדים לעזור בניהוג בזווית התקפה גבוהה (הקדמיים מכונים destabilizers, כלומר - "מונעי ייצוב"). התצורה הזאת חדשנית וראשונה מסוגה, ולאורה פותחו דורות מתקדמים של טילי אוויר-אוויר, כגון הווימפל R-73 והפיתון הישראלי.

בהתחשב בכך שהרוסים נהגו לפתח את מרבית טילי האוויר-אוויר שלהם עם אפשרות להחליף את ראש הביות (ממחפש חום למכ"ם חצי אקטיבי, ולהפך), הוערך בקרב נאט"ו שתהיה לאפיד גרסת מכ"ם חצי אקטיבי, אך מעולם לא נחשף דגם כזה. על פניו, ניתן להעריך שהממדים הקטנים של הטיל מנעו אפשרות הרכבת אנטנת מכ"ם על ראש הביות (שגם כך ממדיו הוקטנו בעזרת ראש ביות ללא צינון).

### Aphid A

* ראש ביות מחפש חום תת-אדום ללא צינון, מסוג קומאר (ברוסית: יתוש).
* ראש קרב של 3 ק"ג בלבד (רסס מוטות פלדה).

על פי מקורות רוסיים,[דרוש מקור] טווח הפעולה היעיל של האפיד - כ-4 ק"מ, על אף שהטווח המוצהר כפול (בגובה גבוה). הטיל מהיר ובעל יכולת תמרון של 7g כנגד מטרות המתמרנות ב-8g. הטיל נדרך לאחר כ-300 מטר (שיפור לעומת טילים אחרים). המגבלה הגדולה של הטיל היא הרש"ק הצנוע שלו, שמחייב פגיעה ישירה על מנת להפיל כלי טיס, בעוד טילים בעלי רש"ק בגודל מקובל (מעל 10 ק"ג) יכולים להסתפק בפגיעה בסביבה הקרובה של כלי הטיס.

לאפיד-א' פותח דגם אימונים, המכונה UZ-62 ו-UZR-60.

### Aphid B

גרסה משודרגת, הנקראת R-60M, שהוצגה בשנת 1982.

* ראש ביות מצונן חנקן, עם זווית ראייה מוגדלת כ-±20% (חרף השיפור בראש הביות, עדיין היה לרב"ת טווח חיפוש מוגבל).
* טווח הפעולה של הטיל הוגדל, וכעת יכול להתפוצץ גם לאחר כ-200 מטר.
* מרעום קרבה חדש בעל הגנה מתקדמת נגד לוחמה אלקטרונית, אם כי עדיין ניתן היה להשתמש במרעום האופטי ובמרעום המכ"ם (דגם כזה כונה R-60KM).
* הטיל הוארך ב-42 מ"מ, ושקל כ-45 ק"ג, עקב הגדלת הרש"ק למשקל 3.5 ק"ג.
* גרסאות מסוימות נשאו רש"ק מורחב, בעל 1.6 ק"ג נוספים של אורניום מדולדל, על מנת לשפר את יכולת החדירה של הטיל.

דגם האימונים של האפיד-ב' מכונה R-60MU.

כיום משמש הטיל וימפל R73 כטיל אוויר-אוויר לטווח קצר בקרב המדינות המשתמשות בכלי טיס מתוצרת רוסיה, אך כמויות גדולות של טילי אפיד עדיין בשימוש מבצעי פעיל ברחבי העולם.

### גרסת קרקע-אוויר

ב-1999 נכנסה לשירות ביוגוסלביה מערכת נגד מטוסים מדגם M55A3B1, שאליה צורפו טילי אפיד שעברו שינוי לצורך שימוש כטיל קרקע-אוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **R-60** בוויקישיתוף
* תיאור הטיל (ברוסית)
**שירות המחקר והתיעוד** (בסרבית: **Služba za Istraživanje i Dokumentaciju** היה ידוע כ-**SID**) הייתה סוכנות הביון של סרביה שפעלה בכפיפות למשרד החוץ של סרביה. השירות היה אחראי לאיסוף מודיעין וביצוע פעילויות ביטחוניות אחרות הקשורות למלחמה בטרור.

היסטוריה
--------

השירות הוקם לראשונה בשנת 1947 ביוגוסלביה לשעבר ושרד את קריסת יוגוסלביה ואת מלחמת בוסניה. ב-11 בדצמבר 2007, לאחר הקמת סרביה ומונטנגרו, אומץ חוק חדש בנושא שירותי ביטחון ומודיעין ברפובליקת סרביה, שקבע יצירת שלוש סוכנויות ביטחון ומודיעין חדשות:

* BIA (סוכנות הביון והביטחון)
* VOA
* VBA

השירות למחקר ותיעוד תוכנן להתמוסס ולהתארגן מחדש בחלקו כמחלקה לניתוח ותמיכה (Odeljenje za Analitiku i Podršku) וכ"שירות הביטחון של משרד החוץ" ליצירת מחלקה האמונה על אבטחת בנייני המשרד ובכיריו. ב-14 בספטמבר 2013 הודיע שר החוץ איוואן מרקיץ' על השבת השירות, אך בפועל זה טרם התרחש.

קישורים חיצוניים
----------------

* משרד החוץ (אורכב 11.02.2021 בארכיון Wayback Machine), האתר הרשמי (באנגלית)
* החוק על שירותי הביטחון והמודיעין של הרפובליקה של סרביה (בסרבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Diplomatic intelligence service to be restored". *mfa.gov.rs*. 14 בספטמבר 2013. נבדק ב-31 באוגוסט 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
סמלו
**קלמנט השישי** (בלטינית: **Clemens VI**‏; 1291 - 6 בדצמבר 1352), אפיפיור מ-7 במאי 1342 עד מותו, הרביעי באפיפיורות אביניון.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **פְּיֶיר רוזֶ'ה** לאב אציל עשיר, בטירה המשפחתית בחבל לימוזֶן שבצרפת. כשהיה בן עשר שנים בלבד נכנס למנזר, ואחר כך למד באוניברסיטה של פריז, קיבל תואר דוקטור לתאולוגיה ושימש שם כפרופסור. ב-1326 נתמנה לאב מנזר פקאמב שבנורמנדיה, ב-1328 לבישוף העיר אראס שבצפון מערב צרפת, וב-1330 לארכיבישוף העיר רואן שבנורמנדיה. ב-1338 נתמנה לקרדינל על ידי קודמו, האפיפיור בנדיקטוס השנים עשר. ב-1342 נבחר לאפיפיור בשם קלמנט השישי.

קלמנט השישי, שהורגל בחיי מותרות, המשיך במפעלו של קודמו, בנדיקטוס השנים עשר, והרחיב את ארמון האפיפירים באביניון. הוא מינה למשרות בחצרו אצילים, כמרים, מוזיקאים, רופאים, מדענים, פילוסופים, חייטים וטבחים, ובהם רבים מקרוביו. הוא העניק כספים לאמנים ולמשוררים והרשה לנשים להיכנס לחצרו. כדי לממן הוצאות אלה הוציא צו שהצדיק את זכותו של האפיפיור למכור "מחילות" (27 בינואר 1343).

כמו קודמיו, היה קלמנט השישי נתון להשפעת מלך צרפת. הוא הלווה למלך צרפת פיליפ השישי חצי מיליון פלורין (מטבעות זהב) כדי לממן את מלחמת מאה השנים נגד אנגליה. בנוסף, יזם משלחת צבאית נגד שודדי ים שפעלו בחסות טורקית במרחב הים התיכון.

מגפת המוות השחור הגיעה לאביניון במחצית הראשונה של שנת 1348, אחרי שהכתה באיטליה. רבים מאנשי אביניון נספו במגפה, אולם קלמנט השישי המשיך להתגורר בעיר, והגן על היהודים מפני אלה שטענו כי היהודים גרמו למגפה. ב-9 ביוני של אותה שנה "קנה" קלמנט השישי את העיר אביניון מג'ובאנה הראשונה, מלכת נאפולי, שפרובאנס הייתה חלק מנחלותיה, אך לא שילם לה פרוטה והסתפק בכך לזכותה מאשמת רצח בעלה. קלמנט השישי סירב לבקשתם של אנשי רומא להחזיר את מקום מושב האפיפיור לעירם, אך הבטיחם לחגוג את שנת היובל ברומא ב-1350.

ב-1351 התערערה בריאותו של קלמנט השישי. הוא נפטר באביניון ב-1352, ובמקומו נבחר לאפיפיור אינוקנטיוס השישי. על פי צוואתו נקבר במנזר שבו למד בימי ילדותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלמנס השישי** בוויקישיתוף
* קלמנס השישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**בנדיקטוס השנים עשר** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**אינוקנטיוס השישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259666805171
* BIBSYS: 90517208
* BNE: XX889780
* BnF: cb12410842g (data)
* CANTIC: a12004212
* GND: 118563114
* ICCU: SBLV273810
* ISNI: 0000 0001 2101 2826
* LCCN: n88103263
* NKC: osd2010555646
* NLA: 61541180
* NLG: 151729
* NLP: A17385490
* NTA: 073453153
* RERO: 02-A000036933
* SELIBR: 181860
* SNAC: w6031wm2
* SUDOC: 067059333
* Trove: 1843056
* ULAN: 500248606
* VcBA: 495/167
* VIAF: 51660071
* WorldCat: lccn-n88103263

 |
אוטומט לממכר בולים של דואר הוותיקן
**דואר הוותיקן** (איטלקית **Poste vaticane**) הוא הרשות המופקדת על שירותי הדואר בקריית הוותיקן, ועל המגעים עם רשויות דואר של מדינות אחרות וארגונים בינלאומיים העוסקים בתחום.

דואר הוותיקן נוסד באופן רשמי עם הקמתה של מדינת הוותיקן לאחר חתימת ההסכמים הלטרניים ב-11 בפברואר 1929, וב-1 ביוני 1929 הוא הצטרף לאיגוד הדואר העולמי. צו מיום 30 ביולי 1929 קבע את תחילת פעולתו של הדואר, והוא החל לפעול ב-1 באוגוסט שלאחר מכן. 

מנהלת דואר הוותיקן וסניף הדואר הראשי שוכנים בארמון הממשל (Palazzo del Governatorato) בקריית הוותיקן, והרשות מפעילה שני סניפים נוספים - האחד במוזיאון הוותיקן והאחר בכיכר פטרוס הקדוש. כל אחד משלושת הסניפים אחראי על אזור גאוגרפי בקריית הוותיקן, ואזור רביעי משתרע על פני כל הנכסים האקס-טריטוריאליים של מדינת הוותיקן ברחבי רומא. הדואר האיטלקי הקצה לקריית הוותיקן את מספר המיקוד 00120.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דואר הוותיקן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דואר הוותיקן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017140928
* VIAF: 5278151002115730280009
* WorldCat: lccn-no2017140928

 |
**יוהאן הורוואט** (בגרמנית: **Johann Horvath**; ‏20 במאי 1903 - 30 ביולי 1968) היה כדורגלן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ ימני.

ביוגרפיה
--------

הורוואט נולד ב-20 במאי 1903 באוסטריה-הונגריה. כאחד מחלוצי אוסטריה המוכרים של שנות ה-20 של המאה העשרים, הוא שיחק בכמה קבוצות מהעיר וינה. במהלך רוב הקריירה שיחק בזימרינגר אך גם שיחק בראפיד וינה עימה זכה פעמיים בליגה ובגביע אחד, וגם הגיעה איתה לשני גמרי גביע מיטרופה בשנים 1927 ו-1928 שאת שניהם הפסידו.

בנבחרת האוסטרית ערך הורוואט את משחקו הראשון נגד גרמניה בינואר 1924, בו גם כבש את שערו הראשון. האוסטרים העפילו למונדיאל 1934 בזכות ניצחון 1–6 על בולגריה כשהורוואט כבש שלושה מהם. בטורניר עצמו כבש שער נגד הונגריה ברבע הגמר ובחצי נבחרתו סיימה את דרכה לאחר הפסד לאיטליה. הוא הספיק לכבוש שער נוסף בהפסד לגרמניה במשחק על המקום השלישי. משחקו האחרון היה באוקטובר 1934 נגד הונגריה. בסך הכל ערך הורוואט 46 הופעות וכבש 29 שערים עבור נבחרתו, נתון הנציב אותו כיום במקום השלישי בטבלת הכובשים שלה בכל הזמנים.

תארים
-----

ראפיד וינה
* אליפות אוסטריה (2): 1929, 1930
* הגביע האוסטרי: 1929

נבחרת אוסטריה
* מקום רביעי בגביע העולם: 1934

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1934** |
| --- |
| 1 אורבאנק • 
2 ביצאן • 
3 בראון • 
4 ינדה • 
5 האסמן • 
6 הופמן • 
7 הורוואט • 
8 ואגנר • 
9 וולצהופר • 
10 וירטל • 
11 צישק • 
12 ססטה •
13 שטרוך • 
14 סיזאר •
15 סמיסטיק •
16 פלאצר •
17 פרנזל •
18 קבורק •
19 ראפטל •
20 שאל •
21 סינדלר •
22 שמאוס •
מאמן: מייזל | אוסטריהאוסטריה |
**יוהאן דוד הייניכן** (בגרמנית: **Johann David Heinichen**;‏ 17 באפריל 1683 – 16 ביולי 1729) היה מלחין ותאורטיקאי מוזיקה גרמני מתקופת הבארוק, שהביא את הגאוניות המוזיקלית של ונציה אל חצרו של אוגוסט השני מדרזדן. המוזיקה של הייניכן מקורית, עתירת דמיון ומקצביה מלאי חיים, אך על אף כל אלה, נידונה, באופן בלתי מוסבר, לאלמוניות במשך שנים רבות.

ביוגרפיה
--------

יוהאן דויד הייניכן נולד בכפר הקטן קרסולן, סמוך לווייסנפלס. אביו מיכאל הייניכן למד מוזיקה ב**תומסשולה**, בית הספר המהולל למוזיקה שליד כנסיית תומאס בלייפציג, שירת כמנצח מקהלה בפראג וככומר בכנסיית קרסולן. יוהאן דויד למד גם הוא בתומסשולה בלייפציג אצל יוהאן שלה ובהמשך קיבל שיעורי עוגב וצ'מבלו מיוהאן קונאו. גם המלחין-לעתיד כריסטוף גראופנר היה תלמידו של קונאו באותה תקופה.

הייניכן נרשם בשנת 1702 ללימודי משפטים באוניברסיטה של לייפציג ובשנת 1705-06 הוסמך כעורך דין (בראשית המאה ה-18 היו לימודי המשפטים מסלול מקובל על מלחינים; יוהאן קונאו, גראופנר וגאורג פיליפ טלמן היו גם הם עורכי דין). הייניכן עסק בעריכת דין בווייסנפלס עד 1709.

הייניכן לא ויתר על עניינו במוזיקה ובמקביל לעבודתו המשפטית גם חיבר אופרות. ב-1710 פרסם את המהדורה הראשונה של חיבורו הגדול על הבס הכולל, או בסו קונטינואו. הוא יצא לאיטליה ועשה שם שבע שנים מעצבות, רובן בוונציה.

בשנת 1717 היה הייניכן לעמיתו של יוהאן סבסטיאן באך בחצר הנסיך ליאפולד מאנהאלט-קותן, אחר התמנה לממונה על המוזיקה בחצר הנסיך הבוחר של סקסוניה. בין תלמידיו היו יוהאן גיאורג פיזנדל ויאן דיסמאס זלנקה. ב-1721 נשא אישה בווייסנפלס ולידת הצאצא היחיד שלו מתועדת ברשומות בינואר 1723. בשנותיו האחרונות התערערה מאוד בריאותו של הייניכן, עד שמחלת השחפת הכריעה אותו לבסוף. ב-16 ביולי 1729, הובא למנוחתו האחרונה בבית הקברות יוהנס.

המוזיקה של הייניכן נהנית מפופולריות חדשה; אחדות מן המיסות שלו ויצירתו האחרונה, מגניפיקט זוכות עכשיו לתשומת לב בעולם ההקלטות.

ראו גם
------

* מעגל הקווינטות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן דויד הייניכן** בוויקישיתוף

* יוהאן דויד הייניכן, באתר AllMusic (באנגלית)
* יוהאן דויד הייניכן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוהאן דויד הייניכן, באתר Discogs (באנגלית)

* Biography at classical.net
* Deutsche Grammophon catalogue entry of Heinichen CD, with audio samples


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277218505171
* BNE: XX1502762
* BnF: cb138950977 (data)
* CANTIC: a10433703
* CiNii: DA08681138
* GND: 118709712
* ISNI: 0000 0001 0888 6510
* LCCN: n84040772
* MusicBrainz: ba1e98d6-a65a-470e-afa1-c36fcf6a62bb
* NKC: ola2002153150
* NTA: 070584117
* SNAC: w6zp4n51
* SUDOC: 076613909
* VIAF: 37102049
* WorldCat: lccn-n84040772

 |
**ג'ריון לוסון** (באנגלית: **Jarrion Lawson**; נולד ב-6 במאי 1994) הוא אתלט אמריקאי סגן אלוף העולם (לונדון 2017) בקפיצה לרוחק.

ביוגרפיה
--------

לוסון נולד בטקסרקנה שבטקסס. בתקופת לימודיו בתיכון זכה חמש פעמים באליפות טקסס לתיכונים דרג 3A והיה קפטן קבוצת הכדורסל והפוטבול של בית הספר. ב-2012 זכה באליפות ארצות הברית לנוער בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת, הוא זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה לנוער וסיים שישי בקפיצה משולשת. 

ב-2013 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת ארקנסו, הוא התחרה בקפיצה לרוחק ובריצות קצרות. ב-2014 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בשיא אישי של 8.39 מטר וסיים שני באליפות ה-NCAA באצטדיון לאחר ג'פרי הנדרסון. ב-2015 סיים בשתי התחרויות שני לאחר מרקיז דנדי ובמקום הראשון עם נבחרת השליחים של ארקנסו בריצת 4X100 מטר. ב-2016 זכה באליפות ה-NCAA באולם בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר. באליפות ה-NCAA באצטדיון באותה שנה זכה בתחרויות הקפיצה לרוחק (8.15 מטר), ריצת 100 מטר (10.22 שניות) וריצת 200 מטר (20.19 שניות) והיה בכך האתלט הראשון לרשום הישג זה מאז ג'סי אוונס ב-1936. כמו כן סייע לנבחרת השליחים של ארקנסו לסיים במקום השלישי בריצת 4X100 מטר. הוא זכה בגביע באוורמן לאתלט המצטיין ב-NCAA, כמו כן היה מועמד לפרס ESPY לספורטאי השנה בקולג'ים, בו זכה לבסוף הכדורסלן באדי הילד. 

לוסון השלים תואר ראשון בקינסיולוגיה, עבר להתחרות כמקצוען וחתם על חוזה אימוץ עם אסיקס.

### 2016

במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים שני לאחר הנדרסון בשיא אישי של 8.58 מטר. בתחרות ריצת 100 מטר סיים שביעי בתוצאה של 10.07 שניות ולא נכלל במשלחת האמריקאית בענף זה. במשחקים האולימפיים סיים רביעי בתוצאה של 8.25 מטר.

### 2017

#### סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 2017 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.44 מטר אחרי לובו מניונגה (8.48 מטר) ולפני רשוואל סמאיי (8.32 מטר), שניהם מדרום אפריקה.

### 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2018 הוא סיים במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.14 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ריון לוסון, ברשת החברתית טוויטר
* ג'ריון לוסון, ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'ריון לוסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ג'ריון לוסון, באתר olympedia.org
* ג'ריון לוסון, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* ג'ריון לוסון, באתר ליגת היהלום
* ג'ריון לוסון, באתר Track and Field (גברים)
* ג'ריון לוסון באתר אסיקס
* ג'ריון לוסון באתר אוניברסיטת ארקנסו
* ג'ריון לוסון באתר גביע באוורמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14443773

 |
**אייר סיני** (בערבית: **سيناء للطيران**, באנגלית: **Air Sinai**) הייתה חברת תעופה מצרית שהפעילה את קו הטיסה בין קהיר לתל אביב.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1982 בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים כדי לקיים קשר תעופתי בין שתי המדינות. החברה הוקמה על ידי חברת איג'יפטאייר שמסיבות תדמית לא הייתה מעוניינת לטוס לישראל. טיסותיה הראשונות של החברה היו במטוס בואינג 737-200 שנחכר מחברת איג'יפטאייר. בסוף שנות ה-80 החלה החברה לקיים גם טיסות שכר בעבור איג'יפטאייר, בנוסף לטיסותיה הסדירות לתל אביב, החברה קימה טיסות לתל אביב בלבד. החברה הפעילה מטוסי בואינג 737-500 ואיירבוס 220 של איג'פטאייר עד אשר יצאו משירות. החברה הפעילה 2 מטוסים מדגם אמבראר E-170 של איג'יפטאייר אקספרס.

ב-3 באוקטובר 2021 החלה חברת האם איג'יפטאייר להפעיל טיסות מקהיר לתל אביב במקום אייר סיני.

*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייר סיני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אייר סיני (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניאל סלאמה, לראשונה: מטוס איג'יפטאייר נחת בנתב"ג בטיסה סדירה, באתר ynet, 3 באוקטובר 2021
**אלברט הנרי ג'ורג' גריי, רוזן גריי הרביעי** (באנגלית: **Albert Henry George Grey, 4th Earl Grey**; 28 בנובמבר 1851 – 29 באוגוסט 1917) היה אציל אנגלי אשר כיהן כמושל הכללי של קנדה, התשיעי מאז איחוד קנדה, בין השנים 1904–1911.

קורות חיים
----------

גריי התחנך בבית הספר הארו ובמכללת טריניטי בקיימברידג' בה למד היסטוריה ומשפטים. בשנת 1877 נשא לאישה את אליס הולפורד, ונולדו להם חמישה ילדים (שאחד מהם מת בינקותו).

גריי כהן כחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה הליברלית הבריטית בין השנים 1880–1886 כשהוא נבחר כנציג דרום נורת'מברלנד עד שנת 1885, וכנציג טיינסייד עד שנת 1886. בעקבות מחלוקת בינו ובין ויליאם גלאדסטון בדבר מתן שלטון עצמי לאירלנד עבר למפלגה הליברלית היוניוניסטית.

בשנת 1894 ירש מדודו את התואר רוזן גריי והפך לרוזן גריי הרביעי. בין השנים 1896–1897 כיהן כמושל רודזיה, ובין השנים 1898–1904 כיהן כמנהל חברת דרום אפריקה הבריטית. בשנת 1904 מונה למושל הכללי של קנדה, ובתפקיד זה היה מושל פעיל ביותר, אשר שמר על קשרים הדוקים עם ראש הממשלה, ופעל ליזום רפורמות חברתיות שונות, וכן פעילות למען אחדותה של קנדה בקרב הקבוצות האתניות השונות המרכיבות אותה.

במהלך כהונתו ביקר בפרובינציות קנדה השונות, והיה המושל הכללי הראשון אשר ביקר בדומיניון ניופאונלנד, והזמין את הדומיניון להצטרף כפרובינציה לקנדה. כמו כן ביקר גריי בארצות הברית מספר פעמים, ויצר קשרים חמים עם נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט.

גביע גריי
גריי פעל בתחומי התרבות האמנות, ובשנת 1907 ייסד את "תחרות גריי למוזיקה ולדרמה" (Grey Competition for Music and Drama). בשנת 1909 ייסד גריי את גביע גריי - הניתן לזוכה בליגת הכדורגל של קנדה. בשנת 1963 הוכנס גריי להיכל התהילה של הכדורגל הקנדי בשל תרומתו הרבה לפיתוח ספורט הכדורגל בקנדה.

לאחר תום כהונתו, בשנת 1911 שבו הלורד גריי ומשפחתו לאנגליה, וגריי הפך לנשיא המכון המלכותי הקולוניאלי (the Royal Colonial Institute).

גריי נפטר בבית משפחתו בשנת 1917, ובנו, צ'ארלס, רוזן גריי החמישי, ירש את תוארו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלברט גריי, רוזן גריי הרביעי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של אלברט גריי
* ביוגרפיה של אלברט גריי

הערות שוליים
------------

1. ↑  התואר נקרא בפועל Administrator - "מנהלן".
2. ↑  המכונה כיום "אגודת חבר העמים המלכותית" (Royal Commonwealth Society).

| המושל הכללי של קנדה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| דגל המושל הכללי של קנדהדגל המושל הכללי של קנדה מונק • יאנג • בלקווד • קמפבל • פטי-פיצמוריס • סטנלי • המילטון-גורדון • מינטו • גריי • קונוט • קוונדיש • בינג • תומאס • פונסונבי • באקן • קיימברידג' • אלכסנדר • מאסי • ואניה • מיצ'נר • לז'ה • שרייר • סווה • נטישין • לבלן • קלרקסון • ז'אן • ג'ונסטון • פאייט • סיימון | דגל קנדה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293270305171
* BIBSYS: 90705549
* BnF: cb108031414 (data)
* GND: 1051352592
* ISNI: 0000 0000 4950 1587
* LCCN: no2005009058
* NTA: 170564754
* SUDOC: 079581544
* Trove: 1529475
* VIAF: 54139372
* WorldCat: lccn-no2005009058

 |
**יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו** (בגרמנית: **Johann Georg II. von Anhalt-Dessau**; ‏17 בנובמבר 1627 – 7 באוגוסט 1693) היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט בנסיכות אנהלט-דסאו בין השנים 1660–1693. כמו כן, הוא היה חבר באגודה מניבת הפירות, ואף שימש כגנרל-פלדמרשל של ברנדנבורג-פרוסיה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

יוהאן גאורג נולד ב-17 בנובמבר 1627 בדסאו, ליוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו ולאגנס מהסן-קאסל, בתם של מוריץ, רוזן הסן-קאסל ויוליאנה מנסאו-דילנבורג.

ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים.

### שלטונו

בשנת 1660 מת אביו, ויוהאן גאורג עלה לשלטון במקומו. הוא גם ירש את תביעת המשפחה על אשרסלבן, אשר הייתה בשליטת ברנדנבורג-פרוסיה מאז 1648.

יוהאן גאורג עשה את הקריירה הצבאית שלו בשירות הצבא הפרוסי, ובשנת 1670 העלה אותו פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג לדרגת גנרל-פלדמרשל. אחרי שצרפת פלשה לדוכסות קלווה, שהשתייכה לפרידריך וילהלם, ניהל יוהאן גאורג ביוני 1672, משא ומתן בווינה בין לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ופרידריך וילהלם, שבו התחייב כל אחד לספק 12,000 חיילים לשמור על גבולות שלום וסטפליה מפני תוקפנות הצרפתים. יוהאן גאורג נבחר להוביל את המערכה, אשר ברובה לא הייתה מוצלחת, ואף הובילה את גאורג פון דרפלינגר להתפטר באופן זמני כמחאה.

במהלך המערכה נגד הצרפתים על השליטה אלזס בשנת 1674, רוב הצבא הפרוסי נכנס למחנות חורף בשוויינפורט הפרנקונית. כמשנה לשליט (סטאדהאודר), יוהאן גאורג פיקד על החיילים הנותרים בברנדנבורג. לואי הארבעה עשר, מלך צרפת שכנע את קרל האחד עשר, מלך שוודיה לפלוש לברנדנבורג, אותה לא הצליח יוהאן גאורג למנוע עם כוחותיו הדלים, אולם בקיץ 1675 הוא לחם בקרב פהרבלין, שבו הביסו הפרוסים את השוודים.

בשנת 1683 יוהאן גאורג נסע לפסאו, כביכול על מנת לדון במעורבות ברנדנבורג במלחמה נגד העות'מאנים עם הקיסר לאופולד, למרות שמטרתו העיקרית הייתה לייעץ נגד מלחמה נוספת עם צרפת. בנוסף, הנסיך חזר ואישר את הברית של ברנדנבורג עם אוסטריה.

### מותו

ב-7 באוגוסט 1693 מת יוהאן גאורג בברלין, ובנו לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו.

משפחתו
------

ב-9 בספטמבר 1659 התחתן יוהאן גאורג בחרונינגן עם הנרייטה קתרינה מנסאו, בתם של פרדריק הנדריק, נסיך אורנז' ואמליה מזולמס-בראונפלס, ממנה היו לו עשרה ילדים:

* אמליה לודוביקה, נסיכת אנהלט-דסאו (1660)
* הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו (1662)
* פרידריך קזימיר, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו (1663–1665)
* אליזבת אלברטינה, נסיכת אנהלט-דסאו (1665–1706), התחתנה עם היינריך מסקסוניה-וייסנפלס, רוזן בארבי.
* הנרייטה אמליה, נסיכת אנהלט-דסאו (1666–1726), התחתנה עם היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ.
* לואיזה סופיה, נסיכת אנהלט-דסאו (1667–1678)
* מריה אלאונורה, נסיכת אנהלט-דסאו (1671–1756), התחתנה עם הנסיך ייז'י ראדזיוויל, דוכס אוליקה.
* הנרייטה אגנס, נסיכת אנהלט-דסאו (1674–1729)
* לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו (1676–1747)
* יוהנה שרלוטה, נסיכת אנהלט-דסאו (1682–1750), התחתנה עם פיליפ וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן גאורג השני, נסיך אנהלט-דסאו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13559005c (data)
* GND: 102367604
* ISNI: 0000 0000 4691 3463
* LCCN: no99023445
* NTA: 181968940
* SUDOC: 192294067
* VIAF: 54536513
* WorldCat: lccn-no99023445

 |
**ניר רוזנטל** (נולד ב-16 באוקטובר 1969) הוא קצין בדימוס בדרגת תת ניצב במשטרת ישראל, בתפקידו האחרון פיקד על המערך האווירי במשטרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

רוזנטל נולד וגדל בנהריה ובצעירותו התחרה בשיט מפרשיות מדגם 420 והגיע להישגים רבים, לרבות זכייה במדליית זהב במכביה ה-12 ביחד עם ארז ורדי.

בשנת 1987 התגייס לצה"ל ולאחר שסיים קורס טיס שירת כטייס מסוק סער בחיל האוויר. בתום שירותו הצבאי הצטרף ב-1996 ליחידה האווירית של המשטרה כטייס מן המניין ובשנים שלאחר מכן מילא מגוון תפקידי פיקוד ביחידה האווירית ומחוצה לה במשטרה, בהם קצין אג"ם של היחידה האווירית וקצין אג"ם של מרחב שרון. 

באוגוסט 2012 מונה למפקד היחידה האווירית של המשטרה. תחת פיקודו גדלה היחידה, תוך כדי שהיא מקבלת אחריות על הפעלת מערך מטוסי הכיבוי (טייסת אלעד) משדרגת את צי המסוקים שלה ומובילה את הקמת צי כלי הטיס הבלתי מאוישים במשטרת ישראל.

בשל תהליכים אלו ובשל הצורך במיסוד גוף מטה תומך לפעילות המבצעית הפכה היחידה האווירית תחת פיקודו של רוזנטל למערך האווירי של המשטרה. באוגוסט 2016 מונה רוזנטל לראש המערך האווירי. תחת פיקודו זכה המערך האווירי בפרס המפכ"ל על הישגים יוצאי דופן בפעילות מבצעית בשנת 2017. רוזנטל הוביל אלפי מבצעים מורכבים במערך האווירי, כשבין הבולטים שבהם שני אירועי קליטת סיוע בינלאומי של מטוסי כיבוי זרים בשנת 2016 ו-2019, ושיגור משלחות סיוע אווירי למונטנגרו, מקדוניה וקפריסין. הוא שירת בתפקיד עד יוני 2021.

רוזנטל נשוי ואב לארבע בנות, מתגורר עם משפחתו במושב חוגלה. הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה ותואר שני במנהל עסקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניר רוזנטל** בוויקישיתוף
* ניר רוזנטל, ברשת החברתית פייסבוק
* טקס הענקת מינויים חדשים לקצינים בכירים, באתר משטרת ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתמול במכביה, מעריב, 23 ביולי 1985