recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סלביד דיקאמונה** (בצרפתית: **Clévid Florian Dikamona**; נולד ב-23 ביוני 1990) הוא כדורגלן צרפתי-קונגולזי המשחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

דיקאמונה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קן-נורד אליו הצטרף בגיל 7. לאחר שנתיים, הקבוצה התפרקה ודיקאמונה הצטרף לקבוצת הילדים "גרנייר" וכעבור שנתיים דיקאמונה הצטרף למחלקת הנוער של קן. בשנת 2008 דיקאמונה הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון, אך עקב סכסוך עם הבעלים, לא זכה לחוזה מקצועי בקבוצה הבוגרת.

בקיץ 2010 דיקאמונה התאמן עם ליל והרשים בה, אך כיוון שהציעה לו חוזה לעונה אחת, דיקאמונה חתם לשלוש עונות בלה הבר מהליגה השנייה. תחילה, דיקאמונה הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון ובפברואר 2011 דיקאמונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד קלרמון. באוקטובר 2011 דיקאמונה טס לאנגליה על מנת לסכם בשפילד ונסדיי, אך שפילד לא הצליחה להעביר את דמי העברה בזמן ודיקאמונה חזר ללה הבר. בינואר 2012 סיכם בנוטינגהאם פורסט, אך העסקה נפלה עקב פערים כספיים בין נוטינגהאם ללה הבר. בנובמבר 2012 הושאל לפריוס סן-רפאל.

בקיץ 2013 דיקאמונה שוחרר מלה הבר וחתם בסדאן. דיקאמונה שיחק 19 משחקי ליגה וכבש שלושה שערים. בתום העונה, דיקאמונה חתם בפור-סור-וי. דיקאמונה, הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה, אך נפצע בירך ואיבד את מקומו בהרכב גם לאחר ההחלמה.

באוגוסט 2015 דיקאמונה חתם בדאגנהאם אנד רדברידג' מהפוטבול ליג השנייה. דיקאמונה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד צ'רלטון אתלטיק.

ביולי 2016 דיקאמונה חזר לצרפת וחתם לשנתיים בבורג פרון.

ב-15 ביולי 2017 דיקאמונה חתם בפלטניאס מליגת העל היוונית.

ב-31 ביולי 2018 דיקאמונה חתם בבני סכנין מליגת העל, אך בספטמבר 2018 חתם בהארטס מליגת העל הסקוטית.

ב-6 באוגוסט 2020, דיקאמונה חתם בקילמרנוק.

ביולי 2021, דיקאמונה חתם באוון גרדה קן.

קריירה בינלאומית
----------------

דיקאמונה שיחק בצעירותו בנבחרת הנוער של צרפת.

ב-1 במרץ 2016 דיקאמונה החליט לייצג את קונגו, דבר שהתאפשר הודות לשורשיו הקונגולזים. ב-17 במאי 2016 דיקאמונה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–2 למרוקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלביד דיקאמונה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏רכש נוסף: סלביד דיקאמונה חתם בבני סכנין, באתר ערוץ הספורט, 31 ביולי 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סלביד דיקאמונה"**.
**אלוודאלית** (**övdalską** באנגלית: **Elfdalian**; בשוודית: **älvdalska**) היא שפה גרמאנית צפונית.

למרות שבאופן רשמי אין לה מעמד כשפה מוכרת, מספר רב של בלשנים, כמו גם הדוברים עצמם, מחשיבים אותה לשפה. הדוברים נמצאים בקשר עם ממשלת שוודיה על-מנת להשיג מעמד שפת מיעוטים רשמית בשוודיה, בדומה לסאמית (לאפית), יידיש, פינית וכו'.

אלוודאלית מדוברת באלװדאלן, מחוז שלפנים הווה ישות מנהלית נפרדת עם מספר כפרים וכפר ראשי עם כנסייה. היום כוללת הרשות המקומית של אלװדאלן שני מחוזות נוספים כאלה.

מספר הדוברים הוא לערך 2500 איש. בנוסף לכך, לרבים מ-2500 התושבים הנותרים במחוז אלװדאלן המסורתי ידע פאסיבי של השפה. תושבי המחוזות השכנים כמעט אינם מבינים את השפה, ולא כל שכן דוברי שוודית או ניבים סקנדינבײם אחרים.

אלוודאלית היא ניב אחד מקבוצת הניבים הדארלקאלײם, שהתפתחו מהסקנדינבית העתיקה. בעוד ששאר הניבים הושפעו רבות במרוצת השנים מהשוודית הסטנדרטית וכמעט נעלמו, אלוודאלית נשמרה הרבה יותר טוב ודובריה נחושים לשמרה אף לעתיד. מצד אחד, השפה שמרה הרבה תופעות לשוניות מן הסקנדינבית העתיקה, שבחלקן נעלמו אף מאיסלנדית (כמו האפיות). מצד שני, הרבה תופעות חדשות התפתחו באלוודאלית. התוצאה הכללית של שילוב זה היא שפה עם ייחודים רבים שאינה נגישה לרוב דוברי השפות והניבים הסקנדינבײם.
**עופר ברקוביץ'** (נולד ב-12 בנובמבר 1965) הוא מאמן כדורסל ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בתחילת הקריירה שלו, שימש כעוזר מאמן לאפי בירנבוים ופיני גרשון בעירוני רמת גן ולאחר מכן עוזר של בירנבוים בהפועל אילת.

בעונת 1994/1995, כשהיה עוזר המאמן של בירנבוים בקבוצת בני הרצליה, זכתה הקבוצה בגביע המדינה.

בעונת הכדורסל 1999/2000 אימן לראשונה בבוגרים את עירוני רמת גן והוביל אותה למקום השישי. עונה לאחר מכן אימן את הפועל חולון.

בעונת 2001/2002 אימן תקופה קצרה את קבוצת הנשים של אליצור רמלה.

בעונת 2002/2003 אימן את "וסט פטרום ארד" (West Petrom Arad) שהייתה אלופת הליגה הרומנית במשך שנתיים ברציפות. וסיים עם הקבוצה במקום השני. לאחר מכן נשאר עד אמצע עונת 2003/2004 ועזב בעקבות משבר כלכלי שאליו נכנסה הקבוצה. חזר לארץ ואימן את מ.כ חיפה, אך בתום עונה זו היא ירדה לליגה השנייה.

בעונת 2004/2005 החליף את רן אשר במכבי גבעת שמואל בתחילת העונה והוביל את הקבוצה לרבע גמר הפלייאוף. הוא עזב אותה בקיץ, אבל הוזעק בחזרה במחזור ה-20, כאשר לקבוצה היו שני ניצחונות בלבד. הוא הוביל אותה לתשעה ניצחונות רצופים שזיכו אותו בתואר מאמן העונה של ליגת העל.

בעונת 2006/2007 אימן את אליצור אשקלון, אך לא סיים את העונה בתפקיד.

בעונת 2007/2008 ובעונת 2008/2009 הציל פעמיים את קבוצת מכבי ראשון לציון מירידה לליגה השנייה.

לאחר שלקח שנה של חופשה מאימון, חתם ברקוביץ' באוגוסט 2010 בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל. משמש במקביל (מאז 2005) כמנהל מקצועי בהפועל נס ציונה, בוגרים ונוער.

בעונת 2011/2012 זכה ברקוביץ' שוב בתואר מאמן העונה של ליגת העל, לאחר שהוביל את מכבי אשדוד עד לגמר הפיינל פור הישראלי.

בעונת 2012/2013 הגיע עם אשדוד עד לגמר גביע ווינר ולחצי גמר גביע המדינה. בסיום העונה עזב והתרכז רק בעבודתו כמנהל מקצועי בנס ציונה.

החל מעונת 2013/2014 שימש כמנהל המקצועי של עירוני נס ציונה.

באמצע 2015/2016 פוטר מנס ציונה נדב זילברשטיין ובמקומו מונה עופר ברקוביץ'.

בדצמבר 2015 השיג את ניצחונו ה-100 בכל הזמנים כמאמן עירוני נס ציונה, 88:94 על הפועל תל אביב, אולם ירד ליגה עם נס ציונה בסוף העונה.

בינואר 2019 הוחתם בבני הרצליה ולאחר שני משחקים עזב את התפקיד לאחר שהנהלת הקבוצה סירבה לבקשתו לחזק את הקבוצה. הוא הוחלף על ידי אריק שיבק.

בנובמבר 2019 הוחתם ברקוביץ' בעירוני רעננה במקומו של אבנר יאור.

באפריל 2021 פוטר מרעננה לאחר שהקבוצה לא נחלה הצלחה והסתבכה במאבקי התחתית.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברקוביץ' מונה למאמן מכבי אשדוד, באתר וואלה!
* אור שקדי‏, "השמש זורחת גם אם לא מאמנים במכבי או ירושלים", באתר וואלה!‏, 21 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרל'ה ויסברג, בני הרצליה: עופר ברקוביץ' סיים את דרכו, אריק שיבק מועמד, באתר One, ‏30 בינואר, 2019
2. ↑  כפיר אדר, עופר ברקוביץ' סיכם את תנאיו כמאמן רעננה, באתר One, ‏27 בנובמבר, 2019
3. ↑  שמואל מוניץ, פוטוצ'ניק פוטר מהרצליה, עופר ברקוביץ' מונה במקומו, באתר ynet, 15 בינואר 2019

| מאמן העונה בליגת העל בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1990: חרוש • 1991: ויינקרנץ • 1992: קצורין • 1993: גרשון • 1994: קמינסקי • 1995: מינץ • 1996: בלאט • 1997: שיבק • 1998: לא ידוע • 1999: בירנבוים • 2000: דרוקר • 2001: אדלשטיין • 2002: בלאט • 2003: בית הלחמי • 2004: ג'ינו • 2005: בירנבוים • 2006: ברקוביץ' • 2007: קטש • 2008: דורסמן • 2009: אשכנזי • 2010: אלפסי • 2011: בלאט • 2012: ברקוביץ' • 2013: גרינברג • 2014: בלאט • 2015: פרנקו • 2016: שיבק • 2017: פיאניג'אני • 2018: שמיר • 2019: ספרופולוס • 2020: ספרופולוס • 2021: דדאס • 2022: אהרוני • 2023: דז'יקיץ' |

 |
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**גנאיוס דומיטיוס קלווינוס** (בלטינית: **Gnaeus Domitius Calvinus**) היה פוליטיקאי רומי בולט שנבחר פעמיים לכהונת הקונסול בשנת 53 לפנה"ס ובשנת 40 לפנה"ס. היה תומך נאמן של גאיוס יוליוס קיסר ושל יורשו, אוקטוויאנוס.

בעת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר פיקד על מרכז מערך צבאו של קיסר בקרב פרסלוס בשנת
48 לפנה"ס. לאחר הקרב כיהן כנציב אסיה וניסה להתמודד עם פלישתו של פרנקס השני, מלך פונטוס שניצל את מלחמת האזרחים הרומית כדי להרחיב את ממלכתו. קלווינוס ספג תבוסה בקרב ניקופוליס ורק התערבותו הישירה של קיסר הצליחה לייצב את המצב לאחר ניצחונו של קיסר בקרב זלה בשנת 47 לפנה"ס.

לאחר מותו של קיסר היה תומכו של אוקטוויאנוס והשתתף במלחמה נגד מרקוס יוניוס ברוטוס וגאיוס קסיוס לונגינוס ולקח חלק בקרבות. בעת קרב פיליפי בשנת 42 הופקד על הובלת תגבורת של 2 לגיונות מאיטליה דרך הים ליוון, אך ציו ספג תבוסה מוחצת בים האיוני. לאחר ניצחונם של הפופולרים במאבק, נבחר פעם נוספת לקונסול בשנת 40 ובהמשך שירת כנציב בספרד בין 39 ל-36 לפנה"ס. מעט ידוע אודותיו לאחר מכן, אך שמו מוזכר בכתובת משנת 20 המצביעה על כך שהיה עדיין בין החיים בשנה זו ונהנה מתמיכתו של אוגוסטוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנאיוס דומיטיוס קלווינוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 9873 0262
* LCCN: n2017076214
* VIAF: 5151533654202770362
* WorldCat: lccn-n2017076214

 |
בתורת החבורות, חבורה בעלת **תכונת הופף** היא חבורה שאינה איזומורפית לאף חבורת מנה שלה. את התכונה הגדיר היינץ הופף ב-1932, כשהוכיח שהחבורה היסודית של כל משטח רימן סגור ובעל כיוון היא בעלת תכונה זו.

תכונת הופף שקולה לכך שכל אנדומורפיזם של החבורה שהוא על, הוא אוטומורפיזם. כל חבורה המקיימת את תנאי השרשרת העולה על תת-חבורות נורמליות מקיימת את תכונת הופף. 

כל חבורה נוצרת סופית שהיא residually finite מקיימת את תכונת הופף (מלצב, 1940). בפרט, החבורות החופשיות הנוצרות סופית מקיימות את תכונת הופף. כל חבורה היפרבולית מקיימת את תכונת הופף. כל חבורה מוצגת סופית אפשר לשכן בחבורה מוצגת סופית בעלת תכונת הופף.

הדוגמה הקלה ביותר לחבורה שאינה מקיימת את תכונת הופף היא מכפלה ישרה של מספר בן-מניה של עותקים של חבורה כלשהי. את הדוגמה הראשונה לחבורה נוצרת סופית שאינה מקיימת את תכונת הופף מצא B.H. Neumann ב-1950; החבורה הוצגה על ידי אינסוף יחסים. את הדוגמה הראשונה שהיא מוצגת סופית מצא גרהם היגמן ב-1951. ב-1962 הראו Baumslag ו-Solitar שחבורת באומסלג-סוליטר {\displaystyle \ BS(2,3)=\langle x,y\,|\,xy^{2}x^{-1}=y^{3}\rangle } אינה מקיימת את תכונת הופף. באופן כללי יותר, {\displaystyle BS(p,q)} מקיימת את תנאי הופף אם ורק אם p=1 או של-p,q יש אותם גורמים ראשוניים.
**אוגוסטוס** (באנגלית: **Augustus**) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי ג'ון ויליאמס, העוסק בחייו של הקיסר הרומאי אוגוסטוס. זהו הרומן הרביעי והאחרון של ויליאמס.

מבנה הספר
---------

הספר בנוי בצורת רומן מכתבים, והוא מורכב כולו ממכתבים דמיוניים שכתבו אנשים המקורבים לאוגוסטוס. ישנם גם קטעי יומנים, והמחבר אף העתיק קטעים מחיבורו של טיטוס ליוויוס, וכן קטע מ-"תיאור מפעלותיו של אוגוסטוס האלוהי". בין כותבי המכתבים נמנים קיקרו, ברוטוס, אנטוניוס, אוקטביה, קלאופטרה, ליוויוס, סטראבון, מאיקנס, הורטיוס וניקולאוס איש דמשק. הספר נראה כמדויק היסטורית, אולם כפי שמציין המחבר בהקדמה "אם ישנה אמת ביצירה הזאת, היא אמת בדיונית יותר מאמת היסטורית, ואהיה אסיר תודה לקוראים אם יקבלו את דברי ככוונתם - כיצירה בדיונית לגמרי."

עלילה
-----

החלק הראשון של הספר מוקדש לאוגוסטוס, הנקרא בתחילה אוקטוויאנוס. הוא מתאר את יחסיו עם דודו יוליוס קיסר, השולח אותו לאפולוניה כדי שלא יהיה מעורב בפוליטיקה הרומאית. לאחר מכן מתוארת דרך עלייתו לשלטון של אוגוסטוס, מלחמתו נגד ברוטוס וקסיוס ולאחר מכן נגד אנטוניוס וקלאופטרה. החלק השני מוקדש לבתו של אוגוסטוס יוליה, ההופכת בהדרגה מאשה אצילה ומכובדת, לאשה מושחתת רודפת תענוגות שאביה נאלץ לגרש אותה לאי פאנדאטריה שם היא כותבת את יומנה. החלק השלישי מורכב ממכתבים שאותם כותב אוגוסטוס בימיו האחרונים, לידידו ניקולאוס איש דמשק בהם הוא חולק את הרהוריו על מה שהמריץ אותו להפוך למנהיג רומא. בסוף הספר מובא מכתב מרופאו של אוגוסטוס אל סנקה, בו הוא מספר על מותו של אוגוסטוס, ועל כך שהמכתבים שלו לא הגיעו מעולם אל יעדם, כיוון שניקולאוס מת עוד לפני כן.

תרגומים לעברית
--------------

* ג'ון ויליאמס, **אוגוסטוס**, תרגמה שרון פרמינגר, הוצאת ידיעות ספרים, 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלית חתן, ‏אוגוסטוס, ג'ון וויליאמס, באתר גלובס, 7 במאי 2013
* אריק גלסנר, על "אוגוסטוס", מאת ג'ון ויליאמס, המדור לספרות ב"7 לילות" של "ידיעות אחרונות", 29 בינואר 2013
* אתר למנויים בלבד אירי ריקין, חשבון הנפש של אוגוסטוס, באתר הארץ, 30 במרץ 2013
* עמיחי שלו, "אוגוסטוס": הצד האפל של המנהיגות באתר ידיעות אחרונות.
* הספר "אוגוסטוס" באתר סימניה.
* אוגוסטוס, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ון ויליאמס, **אוגוסטוס**, הוצאת ידיעות ספרים, 2013, עמ' 7.
כיפת האפסיס בכנסייה
**הבזיליקת סנט אפולינרה אין קלאסה** (איטלקית **Basilica di Sant'Apollinare in Classe**) היא כנסייה מן התקופה הביזנטית, הנמצאת בעיר רוונה. הכנסייה הוכרה כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו בזכות "הפשטות והטוהר של עיצובה ושימושה בחלל" ובזכות עיטורי הפסיפסים שבה.

מבנה הלבנים המקורי של הכנסייה, אשר הוקמה לצד הנמל העתיק של העיר רוונה בידי הבישוף יוריקונוס (Ursicinus), נבנה בזמן המקביל לבנייתה של בזיליקת סן ויטאלה ובמימונו של בנקאי יווני בשם יוליאנוס, אשר תרם כספים לבנייתן של שתי הכנסיות. הכנסייה נבנתה, כנראה, לצידו של בית קברות נוצרי ועל שטחו של בית קברות אחר, פגאני. חלק מן הקטקומבות מבית קברות זה, שולבו בבניית הכנסייה.

ב-8 במאי, שנת 549, נחנכה הכנסייה בידי מקסימיניאוס (Maximianus of Ravenna), בישוף העיר רוונה, ככנסייה המוקדשת לזכרו של אפולינרה הקדוש, הבישוף הראשון של העיר רוונה וקדוש-הפטרון שלה, אשר שרידיו נקברו בה. בשנת 856 הועברו שרידיו של הקדוש אל בזיליקת סנט אפולינרה נואובו, בגלל מתקפות של פיראטים.

מבנה הכנסייה הוא כשל בזיליקה טיפוסית. הוא מכיל שלושה אולמות אורך, מביניהם המרכזי רחב יותר ובעל גלריית תאורה. גג הכנסייה משופע ועשוי קורות עץ. אולמות האורך הצדדים מופרדים בעזרת שורת עמודי שיש, בעלי כותרות כפולות, בסגנון עיטור אשר מקורו בחלק המזרחי של האימפריה הביזנטית. העמודים נושאים קשתות המעוטרות בקסטות בפנים הקשת.

עיטורי הכנסייה
--------------

מבנה אולם האורך מוביל אל אפסיס מונומנטלי ומוגבה, אליו מובילות 12 מדרגות. קשת האפסיס מציגה את ישו במרכז, בתוך מדליון ומשני איבריו מופיעים ארבעת האוונגליונים המופיעים כדמויות סמליות ומכונפות. ברגיסטר נמוך יותר מופיעים 12 כבשים היוצאות משערי העיר ומטפסות אל מרכז קשת האפסיס. הן מייצגות את 12 השליחים של ישו. בצידי הקשת מופיעים שני עצי תמר, המסמלים באמנות הנוצרית את גן העדן.

באפסיס עצמו, מעל שורה של ארבעה חלונות גדולים מופיע פסיפס גדול ממדים המציג נושא אסכטולוגי. במרכז הפסיפס מופיע צלב גדול המוקף במדליון עטור כוכבים. משני עבריו מופיעים דמויותיהם של משה ואליהו. הצלב מסמל לא רק את ישו כי אם גם את הטרנספיגורציה שלו, כלומר, את שינוי הצורה שלו מאדם לאל. לפיכך, הופעתו של אליהו אשר "עלה בסערה לשמיים", אינה מקרית כי אם מהוור רמז מקדים במסורת ה"פרה פיגורציה" הנוצרית. מתחת לתיאור זה, מופיע אפולינרה הקדוש בתוך תיאור אידיאלי של גן העדן. לצידו מופיעים שוב 12 השליחים בדמותן כבשים.

מעל שורת הקשתות שבאולם האורך (ה"ספינה המרכזית"), מופיים תיאורים של ארכיבישופים של העיר רוונה. פרסקאות אלו, מתוארכות למאה ה-18. חלקים גדולים בכנסייה חפים מעיטורים ופסיפסים. עיטורים אלו, כנאה, נהרסו במהלך ההיסטוריה. ייתכן שהושמדו במהלך ההתקפה של הצבא הוונציאני, בשנת 1449.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנט אפולינרה אין קלאסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סנט אפולינרה אין קלאסה

* אתר האינטרנט הרשמי של סנט אפולינרה אין קלאסה (באיטלקית)

| אתרי המורשת העולמית ברוונה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| המאוזוליאום של גאלא פלקידיה • בית הטבילה האריאני • בית הטבילה הנאוני • בזיליקת סנט אפולינרה נואובו • המאוזוליאום של תאודוריקוס • סנט אפולינרה אין קלאסה • בזיליקת סן ויטאלה • הקפלה הארכיבישופית וכיסא מקסימיאנוס | טראם |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570740605171
* GND: 4505877-5
* LCCN: no94024657
* VIAF: 144541836
* WorldCat: lccn-no94024657

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במאמן כדורסל ישראלי. אם התכוונתם למנכ"ל משרד התקשורת וקצין קשר ותקשוב ראשי, ראו נתי כהן (קצין).

**נתי כהן** (נולד ב-6 ביוני 1973) הוא מאמן כדורסל ישראלי שישמש כמאמן בליגת העל ובליגה הלאומית. בנוסף משמש כמנהל המקצועי של מחלקת הנוער של מכבי אשדוד

כהן גדל במחלקת הנוער של הפועל חולון. בגיל צעיר מאוד החל לאמן קבוצות ילדים ונוער.

קריירת אימון
------------

בתחילת הקריירה שלו אימן כהן במחלקות הנוער של הפועל חולון (מאמן נוער, עוזר מאמן ותקופה קצרה כמאמן ראשי בבוגרים), בני הרצליה, הפועל כפר סבא והפועל גליל עליון. כמו כן, אימן בקבוצות הבוגרים של בני הרצליה (ממהליגה הארצית) והפועל כפר סבא.

בעונת 2003/04 החל לאמן את מחלקת הנוער של הפועל גליל עליון, איתה זכה באליפות הליגה לנוער. במקביל שימש כעוזרם של דני פרנקו ועודד קטש בקבוצה הבוגרת.

בעונת 2004/05 הוביל את תיכון עמק החולה לאליפות ליגת העל לתיכונים. בחודש ינואר 2005 החל לשמש בעוזר מאמן בנבחרת הקדטים של ישראל.

בעונת 2008/09 אימן את קבוצת מכבי הוד השרון, איתה הגיע עד לחצי גמר הליגה הלאומית והפסיד לברק נתניה. בחודש יוני 2009 מונה למאמן נבחרת הקדטים של ישראל, בה אימן שלוש שנים.

בעונת 2009/10 אימן את קבוצת מכבי פתח תקווה, איתה העפיל לליגה הלאומית מהמקום הראשון, אך ראשי הקבוצה העדיפו להישאר בליגה הארצית מטעמים כלכליים.

בתחילת עונת 2010/2011 החל לאמן את אליצור יבנה מהליגה הלאומית למשך שלוש עונות. במהלכן הגיע עם הקבוצה שלוש פעמים ברציפות לחצי גמר הפלייאוף.

בחודש מאי 2012 עזב את נבחרת הקדטים והצטרף למחלקת הנוער של עירוני נס ציונה כמנהלה המקצועי.

בחודש יוני 2013 חתם כהן בקבוצת מכבי אשדוד מליגת העל, אותה אימן עד למחזור העשירי ופוטר. בחודש פברואר 2014 החליף את עמיר עוזי באליצור יבנה. בתחילת עונת 2014/15 חתם כהן בקבוצת מכבי קריית גת, (במקביל לתפקיד המנהל המקצועי במחלקת הנוער של הפועל תל אביב). זכה באליפות 2014 עד 2015[דרוש מקור].

במהלך עונת 2016/17 התפטר נתי כהן מאימון מכבי קריית גת.

ב-21 בדצמבר 2017 חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית.

ב-15 בפברואר 2018 חתם במכבי חיפה מליגה העל וישמש כעוזר מאמן.
ב-11 ביוני 2018 חתם כמאמן מכבי הוד השרון בעונתו הראשונה בהוד השרון הוביל את הקבוצה לסיום במקום ה-11.
בעונת 2019/20 הוביל כהן את הקבוצה במשך 22 מחזורים עד להפסקת הליגה בעקבות משבר הקורנה כאשר הקבוצה ממוקמת במקום ה-6 עם מאזן חיובי של 12 ניצחונות ו-10 הפסדים.

ביוני 2020 חתם בהפועל חבל מודיעין מהליגה הלאומית.

בפברואר 2023 חתם במכבי ראשון לציון מהליגה הלאומית, באפריל 2023 פוטר מתפקידו והוחלף באבי סוכר.

חייו האישיים
------------

בשנת 1983 עבר כהן טרגדיה משפחתית כשבחודש וחצי איבד את סבו, אביו ואחיו. כהן נשוי משנת 2000 ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתי כהן** בוויקישיתוף

* אור שקדי‏, נתי כהן מונה למאמן מכבי אשדוד, באתר וואלה!‏, 11 ביוני 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרלה ויסברג‏, מכבי אשדוד: בראד גרינברג עוזב, נתי כהן הוא מחליפו המיועד, באתר וואלה!‏, 13 במאי 2020
2. ↑  דובי פיק וכפיר חודרה, ‏"אברהמי יאמן בקריית אתא, נתי כהן בהפועל חיפה", באתר ONE‏, 21 בדצמבר 2017
3. ↑  דובי פיק, ‏"מכבי חיפה מינתה את נתי כהן לתפקיד עוזר המאמן", באתר ONE‏, 15 בפברואר 2018
4. ↑  כפיר חודדה, ‏"סוגר מעגל: נתי כהן חתם במכבי הוד השרון", באתר ONE‏, 11 ביוני 2018
5. ↑  מכבי הוד השרון: אלון שטיין יחליף את נתי כהן
לווין מדגם УС-А ששוגר בשם "קוסמוס 954"
**לגנדה** (ברוסית:**Легенда**) הייתה מערכת לגילוי מטרות במרחב הימי והעברת מידע בזמן אמת לאוניות הצי הסובייטי ולתחנות קרקע של הצי. המערכת פעלה בשנים 1978–2006.

המערכת פותחה במקום מערכת דומה שהתבססה על תחנות קרקע ומטוסי ביון שפעלה החל משנת 1965. עד לשנת 1965 הלוויינים פותחו במפעלי "משינוסטרויניה" ובהמשך תכנון וייצור עברו למפעל "ארסנל" שבלנינגרד. אחריות כוללת על המערכת הייתה על "משרד תכנון מס' 1" שבמוסקבה. לצורך כיסוי כלל המרחב הימי על ידי מסלולי הלוויינים בוצעו חישובים בהשתתפות מסטיסלב קלדיש. כל הלוויינים של המערכת שוגרו תחת שם "קוסמוס" מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "ציקלון 2".

המערכת התבססה על 2 סוגי לוויינים:

* לוויין נשלט פסיבי (УС-П) שאליו הייתה מותקנת מערכת מודיעין אותות והוא היה מגלה מקור השידור. הלוויין פעל בגובה של 420 ק"מ ומשקלו היה 3.3 טון. מקור האנרגיה היה פאנל סולארי.
* לוויין נשלט אקטיבי (УС-А) שאליו הותקנה מערכת מכ"ם. בעקבות כך הוא הוצב בגובה נמוך - 270 ק"מ בלבד. בגובה זה לא היה פרקטי להתקין פאנל סולארי ולכן הלוויין היה מצויד במקור אנרגיה גרעינית. משקל הלוויין היה כ-3.8 טון מזה 1.250 טון היה ריאקטור. ריאקטור היה מקור קרינה משמעותי. לכן בסיום פעילות הלוויין הוא היה מועבר למסלול בגובה 750–1000 ק"מ. במהלך פעילות הלוויינים התרחשו מספר תקלות שגרמו לנפילת הלווין על הקרקע וזיהומה. בשנת 1988 שימוש במקור אנרגיה זה נאסרה ברמה בין לאומית ולא היו שיגורים נוספים.

בשנת 1993 פותח לוויין משופר US-PM שהיה יכול להחליף לוויינים של הדור הקודם. הוא פעל בגובה 420 ק"מ. שיגורים של לוויין מסוג זה נמשכו עד לשנת 2006. בסך הכול שוגרו 13 לוויינים. בלוויין זה הותקנו חיישני מודיעין אותות ומק"ם.

כיום מערכת זו מוחלפת בהדרגה במערכת "ליאנה" שמבוססת על לוויינים מדגם "פיון" ו"לוטוס". הלוויין הראשון שוגר בשנת 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת לווייני US-PM
* רשימת לווייני US-A
* רשימת לווייני US-P
* תיאור המערכת וחלקיה
* תיאור לווייני US-P
* תיאור לווייני US-A
**אבי סוכר** (נולד ב-11 בספטמבר 1976) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ומאמן כדורסל בהווה.

קריירת משחק
-----------

סוכר החל את דרכו בכדורסל במחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון. בעונת 1996/1997 הוא הושאל לאליצור בת-ים מהליגה השלישית על מנת לצבור ניסיון ודקות משחק, וסייע לה להעפיל לליגת המשנה. הוא שיחק עונה נוספת במדי בת-ים ועונה אחת במדי מכבי גבעת שמואל בליגת המשנה, ובעונת 1999/2000 עבר לאליצור אשקלון מליגה זו וסייע לה לעלות לליגת העל.

בעונת 2000/2001 חזר סוכר למכבי ראשון לציון, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של ראשון לציון במשך שתי עונות. עם זאת, בעונת 2002/2003 הוא עבר שוב לאליצור אשקלון מליגת המשנה. הוא העפיל עם אשקלון לליגת העל בעונה זו, ושיחק בקבוצה במשך שתי עונות בליגת העל. בקיץ 2005, לאחר סיום תקופתו באליצור אשקלון, זומן סוכר לראשונה לסגל נבחרת ישראל בכדורסל, ששיחקה בטורניר ההזדמנות האחרונה להעפלה לאליפות אירופה.

בעונת 2005/2006 עבר סוכר לעירוני נהריה, קבוצת צמרת דאז בכדורסל הישראלי ביחס לקבוצותיו הקודמות. הוא סיים עם קבוצתו במקום הרביעי בליגה, וערך את הופעת הבכורה בקריירה שלו בפיינל פור. בסיום אותה עונה הוא זומן שוב לסגל נבחרת ישראל למוקדמות אליפות אירופה. בתחילת עונת 2006/2007 הוא התנסה לראשונה בליגות האירופיות כאשר שיחק בקבוצת בי.סי. קייב מאוקראינה ומיד לאחר מכן עבר לצסק"א סופיה הבולגרית, אך לאחר תקופה לא מוצלחת בקבוצה הוא עבר עוד באותה עונה להפועל גלבוע/עפולה. בעונת 2007/2008 הוא חזר לעירוני נהריה והעפיל עמה, שוב, בפעם השנייה בקריירה לפיינל פור. בעונה שלאחר מכן חזר שוב למכבי ראשון לציון, הפעם בתור שחקן מוביל.

בעונת 2009/2010 חזר סוכר לקדנציה שלישית בעירוני אשקלון. בדצמבר 2010 עבר לאליצור נווה-דוד רמלה מהליגה הלאומית, לקראת עונת 2011/2012 עבר למכבי הוד השרון, המשחקת גם היא בליגה זו ובשנת 2014 פרש והתמנה למאמן הקבוצה.

קריירת אימון
------------

בנובמבר 2016 התמנה למאמנה של עירוני רמת גן, אך בינואר 2017 התפטר.

בעונת 2017/2018 אימן את מכבי מעלה אדומים והגיע עמה למקום הרביעי בליגה הארצית ולשלב חצי גמר הפלייאוף, בו הפסידה הקבוצה לאליצור "איתו" אשקלון.

בתחילת עונת 2018/2019 התחיל לאמן את קבוצת אליצור "איתו" אשקלון. בסיום עונת הבכורה שלו באשקלון הוביל את הקבוצה למקום השישי ולרבע גמר הפלייאוף העליון.

ביוני 2020 חתם במכבי עירוני רחובות, אותה הוביל בסיום העונה למקום השני בליגה הארצית.

בספטמבר 2021 חתם במכבי חיפה מהליגה הלאומית במקומו של טל נתן. ב-4 במרץ 2022 התפטר מתפקידו ועופר רחימי מונה כמאמן במקומו.

ביולי 2022 מונה בשנית למאמנה של אליצור "איתו" אשקלון במקומו של יניב בורגר.בפברואר 2023 פוטר מתפקידו.ב-9 באפריל 2023 מונה למאמן מכבי ראשון לציון עמה העפיל לשלב רבע הגמר בו הודחה הקבוצה על ידי אליצור איתו אשקלון.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף השחקן, באתר ONE

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילן בן דוד, ‏אבי סוכר סגר במכבי ראשל"צ, באתר ONE‏, 22 ביוני 2008
2. ↑  אור קיסר, ‏הדר על צירוף אבי סוכר: היינו צריכים שחקן עם אופי, באתר ‏מאקו‏, 27 בספטמבר 2011
3. ↑  יהפוך למתוק? אבי סוכר מונה למאמנה של עירוני ר"ג, באתר סלאומית, 27 בנובמבר 2016
4. ↑  עינת הירש, אחרי חודש: אבי סוכר התפטר מעירוני רמת גן, באתר ערוץ הספורט, 4 בינואר 2017
5. ↑  אליצור איתו אשקלון - ממשיכים למעלה
6. ↑  אבי סוכר מונה למאמן רחובות במקום יניב בורגר, באתר ONE‏, 28 ביוני 2020
7. ↑  אבי סוכר מונה למאמן מכבי חיפה, באתר ONE‏, 3 בספטמבר 2021
8. ↑  אבי סוכר עזב את מכבי חיפה, עופר רחימי מחליפו, באתר ONE‏, 4 במרץ 2022
**קרל וילהלם גיאורג פון גרולמן** (בגרמנית: **Karl Wilhelm Georg von Grolman**;‏ 30 ביולי 1777 – 15 בספטמבר 1843) היה גנרל פרוסי אשר שימש כראש המטה הכללי של הצבא הפרוסי בין 1814-1819.

ביוגרפיה
--------

גרולמן נולד בברלין ב-30 ביולי 1777. הוא היה נצר למשפחת אצולה מווסטפליה שהיגרה לפרוסיה. אביו היינריך דיטריך פון גרולמן היה נשיא בית המשפט העליון הפרוסי. ב-1791 הוא התגייס לצבא הפרוסי, וב-1797 הועלה לדרגת לויטננט משנה. הוא לחם בקרבות מלחמת הקואליציה הרביעית ובסופה הועלה לדרגת מאיור. לאחר המלחמה היה חבר בוועדה שהקים הגנרל גרהרד פון שרנהורסט שהובילה את הרפורמה בצבא הפרוסי. עם זאת גרולמן חפץ להילחם בצרפתים, ולפיכך ב-1809 הוא עזב את הצבא הפרוסי והתגייס לצבא האוסטרי. הוא לחם במערכה בסקסוניה במסגרת מלחמת הקואליציה החמישית. ב-1810 הביסו הצרפתים את האוסטרים, וגרולמן נאלץ להימלט לבריטניה. לאחר מכן הוא עבר לספרד, התגייס לצבא הספרדי ולחם במלחמת חצי האי כמפקד גדוד. בינואר 1812, במהלך המצור על ולנסיה, הוא נלכד בשבי הצרפתי. הוא הובל לצרפת, אולם הצליח להימלט לשווייץ ומשם לבוואריה.

במרץ 1813 הכריזה פרוסיה מלחמה על צרפת כחלק מהקואליציה האנטי-צרפתית השישית. הוא לחם במרבית הקרבות של המלחמה, ולאחריה, ב-3 ביוני 1814, הוא מונה לראש המטה הכללי הפרוסי. הוא השתתף בקונגרס וינה כחלק מהמשלחת הפרוסית, אולם ב-1815, בעקבות חזרתו של נפוליאון בונפרטה מגלותו באי אלבה, הוא חזר לברלין כדי לפקח על הכוחות הפרוסיים שיצאו מחדש למלחמה.

בנובמבר 1819 הוא עזב את הצבא. חמש שנים לאחר מכן הוא חזר לשירות ומונה למפקד הדיוויזיה ה-9. במרץ 1832 הועבר לפקד על הקורפוס ה-5. ב-1837 הוא הועלה לדרגת גנרל. הוא נפטר ב-15 בספטמבר 1843 בפוזנן, שם נמצאה מפקדת הקורפוס שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל פון גרולמן** בוויקישיתוף
* קרל פון גרולמן באתר הספרייה הגרמנית הדיגיטלית
* קרל פון גרולמן באתר המוקדש למלחמות נפוליאון
* קרל פון גרולמן באתר נפוליאון
* קרל פון גרולמן באתר prussian machine

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119061376
* ISNI: 0000 0001 0887 3920
* LCCN: n91053099
* LNB: 000208412
* NLP: a0000002296343
* SUDOC: 150674341
* VIAF: 35258120
* WorldCat: lccn-n91053099

 |
**בית הכנסת המרכזי לעולי קווקז - בית תנחום** בטירת כרמל, הידוע אף בכינוי "בית הכנסת הקווקזי בטירת כרמל", נמצא ברחוב הכלניות 4 בעיר. בית כנסת זה הפך מאז היווסדו לאתר תיירות מרכזי באזור חוף הכרמל, בזכות עושר הפרטים והפאר שבו נבנה ועוצב.

היסטוריה
--------

בית הכנסת נבנה בתחילת המאה ה-21, בזכות יוזמתו של הרב יהודה יעקובוב, רב קהילת יוצאי קווקז, ותרומה של כ-2 מיליון דולר של האחים זאור ואקיף גיללוב (גורשומוב), מעשירי מוסקבה, בני העדה הקווקזית. בית הכנסת נקרא על שם אביהם תנחום אשר נרצח במוסקבה בשנת 1997. בשנת 2004 נרצח זאור גיללוב ואף שמו הונצח בבית הכנסת.
בית הכנסת בית תנחום נבנה בתוך שנה אחת בלבד, ונחנך בחודש מרץ 2003 בטקס הכנסת ספר תורה בנוכחות התורמים, הרב הראשי לישראל אליהו בקשי דורון, והרב פנחס גולדשמידט הרב הראשי למוסקבה, וכ-1300 משתתפים. כרב בית הכנסת משמש הרב יהודה יעקובוב.

מבנה בית הכנסת
--------------

מבנה בית הכנסת במבט-על קצת מזכיר את מבנה בית המקדש. המבנה מחופה באבן ירושלמית, עמודי המבנה ורבות מרצפותיו מכוסות בעבודות פסיפס. מתחם בית תנחום מכיל את אולם בית הכנסת, חדר הרצאות המשמש לתלמוד תורה וכנסים, מקווה טהרה לגברים הכולל גם סאונה וכן מוזיאון ליהדות קווקז ובו מוצגים דגמי בתי כנסת עתיקים מן הקווקז, תמונות רבני הקהילה לאורך הדורות, תשמישי קדושה ושטיחים קווקזיים. במבנה בית הכנסת פרטי עיצוב וריהוט רבים הקודמים לבניית בית הכנסת, זאת להבדיל מבניה מסורתית בה פרטי העיצוב של המבנה נבנים לאחר שמושלם המבנה עצמו. כך למשל הותאם המבנה למידותיהן של דלתות המבנה וחלונות הויטראז' שבו. רבים מפרטי העיצוב בבית הכנסת נוצרו במדינות שונות והובאו לישראל. תיבת שליח הציבור המוגבהת נמצאת במרכז האולם מתחת לכיפת בית הכנסת. 

* חלון חיצוניחלון חיצוני
* דלת הכניסה הראשיתדלת הכניסה הראשית
* כיפת בית הכנסת מתוך האולםכיפת בית הכנסת מתוך האולם
* כותל המזרח בבית הכנסתכותל המזרח בבית הכנסת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית כנסת בית תנחום** בוויקישיתוף
* עשרת בתי הכנסת המרתקים ביותר: פרויקט מצולם, הידברות.
* סיור החודש - בית תנחום, איגוד בתי הכנסת העולמי.
* בית הכנסת בית תנחום, טירת כרמל, פורטל חינוך
* 

Kjci.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‘Mountain Jewish’ leader killed in Moscow. JTA, March 7, 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412281605171
* VIAF: 2350153239459229450004
* WorldCat: viaf-2350153239459229450004

 |
**דוד קָקַבַּדְזֶה** (בגאורגית: **დავით კაკაბაძე**;‏ 20 באוגוסט 1889 - 10 במאי 1952) היה צייר אוונגרד גאורגי, גרפיקאי ומעצב נופים. רב תחומי - היה גם חוקר אמנות וחדשן בתחום הצילום. יצירותיו של קקבדזה בולטות בשילוב פרשנות חדשנית לאמנות "שמאלנית" אירופית עם מסורות לאומיות גאורגיות, שבהן היה מומחה.

ביוגרפיה
--------

אימרטיה - אימו של האמן, 1918
קקבדזה נולד למשפחת איכרים ענייה בכפר דידי קוחי (גאו') ליד העיירה חוני. בחסות פילנתרופים מקומיים, למד מדעי הטבע באוניברסיטת סנט פטרבורג אותה סיים בשנת 1916. במקביל, השתתף בשיעורי ציור בסטודיו של דמיטרייב-קבקזסקי (רו') וערך מחקר באמנויות גאורגיות עתיקות. לאחר תקופה קצרה של עבודה כצייר ומחנך בטביליסי, הוא נסע לפריז, שם התגורר בשנים 1919 עד 1927. הוא השתתף בתערוכות, ובתערוכות משותפות עם האמנים הגאורגים לאדו גודיאשווילי ושלווה כיכודזה. מחזור הנופים המשחזרים את הטבע של מחוז הולדתו של קקבדזה, אימרטי, הוא מהמעניינות שביצירותיו המוקדמות.

במהלך שהותו בפריז, קקבדזה נמשך ל"ציור חסר נושא", ועבד על בעיות של טכניקה ציורית, תוך שימוש מדי פעם במתכת, זכוכית, ויטראז' וחומרים אחרים במקום צבעים. עד מהרה עבר לתפקיד "שמאלני" עוד יותר, ודבק ברוחב לב בקוביזם. הוא הרצה בפריז על היבטים שונים של אמנות חזותית, וב-1923 הוא פיתח את העניין שלו בצורה קינטית, בנה מצלמת קולנוע מיוחדת והפך לאחד מחלוצי הקולנוע התלת־ממדי. עד אמצע שנות ה-20 הוא נטש את סגנונו הקוביסטי לטובת פיסול וציור מופשטים יותר.

מטע תה
לאחר שחזר לגאורגיה ב-1927, המשיך את נושאי הציור שלו בנופים דקורטיביים מונומנטליים חדשים, כולל נופי תעשייה של מחוז אימרתי. בערך באותו זמן, הוא שיתף פעולה עם במאי התיאטרון הגאורגי הבולט קוטה מרג'נישווילי כדי להפיק כמה תפאורות לתיאטרון בכותאיסי. ב-1931, הוא גם הפיק סרט תיעודי "האנדרטות הישנות של גאורגיה". 

קקבדזה הפך לפרופסור באקדמיה הממלכתית לאמנויות בטביליסי ב-1928, אך נקלע ללחץ מצד הרשויות הסובייטיות על "כישלונו" לנטוש את הפורמליזם ולהסתגל לדוגמות של הריאליזם החברתי. בסופו של דבר, הוא פוטר מהאקדמיה ב-1948.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד קקבדזה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kintsurashvili, Ketevan (2006), David Kakabadze, A 20th Century Classic. Tbilisi,
2. ↑  Kintsurashvili, Ketevan (2013), David Kakabadze, Georgian Modern Artist and Inventor, New York: Nova
3. ↑  Turner, Jane (1996), The Dictionary of Art, p. 732. Grove
4. ↑  Kintsurashvili, Ketevan (Winter, 2005), David Kakabadze – A Great Georgian Modernist[permanent dead link]. "Z" - Ketevan Kintsurashvili's ART LINE.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118898116
* ISNI: 0000 0000 6678 5841
* LCCN: n85029182
* NKC: xx0157849
* RKD: 295822
* SNAC: w6md136v
* SUDOC: 167929542
* ULAN: 500061624
* VIAF: 69727717
* WorldCat: lccn-n85029182

 |
**הדרום** הוא קובץ תורני היוצא לאור בניו יורק מאז סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי הסתדרות הרבנים דאמריקה.

לצד חידושי תורה ופסקי הלכה, מתפרסמים ב"הדרום" גם מחקרים בהיסטוריה של עם ישראל וביוגרפיות של רבנים ודמויות בעולם היהודי. בגיליון מ"ז של הדרום פרסם הגרי"ד סולובייצ'יק את חיבוריו המחשבתיים 'ובקשתם משם' ו'רעיונות על התפילה'.

בין הדמויות הבולטות שפרסמו חידושי תורה ומאמרי הלכה בגליונות "הדרום": הרב יחיאל יעקב וינברג, הרב יוסף אליהו הנקין, הרב אליהו חזן, הרב יהודה לייב לוין ממוסקבה, הרב אליהו כץ מברטיסלאבה, הרב ישראל זאב גוסטמן והרב אפרים גרינבלט. אישים בולטים שפרסמו את מחקריהם בכתב העת: מאיר הרשקוביץ, יצחק לוין ונפתלי בן מנחם.

מערכת כתב העת
-------------

העורך המייסד של כתב העת היה הרב חיים דוב שעוועל כשלצידו הרבנים: זלמן יוסף שארפמן, ישראל קלעוואן, ונחום לאם. לגיליון השמיני (גיליון ח-ט, ניסן תשי"ט) הצטרף כסגן עורך, הרב נחום אליעזר רבינוביץ', שגם פרסם שם מאמרים רבים. במהלך שנות ה-60 הצטרפו כסגני-עורך, גם הרבנים דוד שלמה שפירא ואהרן ליכטנשטיין.

לאחר פטירת הרב שעוועל, יצא גיליון אחד (גיליון נב, ניסן תשמ"ג) בעריכת הרב נחום אליעזר רבינוביץ. הגיליון שלאחריו (גיליון נג, ניסן תשמ"ד) נערך כבר בידי עורכו הנוכחי של כתב העת, הרב גדליה דוב שוורץ. בעשור הראשון של המאה ה-21, הפסיקו גליונות כתב העת מלהופיע באופן סדיר, והם מופיעים אחת לכמה שנים.

לקריאה נוספת
------------

* **אוסף מאמרים מתוך חוברות הדרום: לציון העשור הראשון**, הסתדרות הרבנים דאמריקה, עורך: הרב חיים דוד שעוועל. סגן עורך: הרב נחום אליעזר ראבינאוויטש. ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תשכ"ו

קישורים חיצוניים
----------------

* ****הדרום** גליון א'**, ניו יורק, שבט תשי"ז, באתר אוצר החכמה
* ****הדרום** גליון ב'**, ניו יורק, ניסן תשי"ז, באתר אוצר החכמה
* ****הדרום** גליון ג'**, ניו יורק, אלול תשי"ז, באתר אוצר החכמה
* ****הדרום** גיליון ד'**, ניו יורק, כסלו תשי"ח, באתר היברובוקס
* ****הדרום** גיליון ז'**, ניו יורק, אלול תשי"ח, באתר היברובוקס
* הדרום גיליון ח'-ט', ניו יורק, ניסן תשי"ט, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון י', ניו יורק, אלול תשי"ט, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון י"א, ניו יורק, ניסן תש"ך, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון י"ב, ניו יורק, אלול תש"ך, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון י"ג, ניו יורק, ניסן תשכ"א, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון י"ד, ניו יורק, אלול תשכ"א, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון ט"ו, ניו יורק, ניסן תשכ"ב, באתר HebrewBooks
* הדרום גיליון ט"ז, ניו יורק, תשכ"ב, באתר HebrewBooks
* **הדרום גליון נ'**, ירושלים-ניו יורק, ניסן תש"מ, באתר אוצר החכמה
* **הדרום גליון ס"ה**, ניו יורק, אלול תשנ"ו, באתר אוצר החכמה
* **הדרום גיליון ע"ד-ע"ה**, ניו יורק, אלול תשס"ה, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארגון רבני אורתודוקסי המזוהה עם הציונות הדתית.
**ארסניים** (שם מדעי: *Sicariidae*) היא משפחה גדולה של עכבישאים ארסיים, אשר כוללת 3 סוגים. סוג אחד הוא ארסן (באנגלית Loxosceles) הכולל 139 מינים ונפוץ בכל העולם, שני הסוגים האחרים מתייחסים למעשה לאותו עכביש עם מאפיינים פיזיים והרגלי מחייה דומים מאוד והם הקסופת'אלמה (באנגלית Hexophthalma) הכולל 8 מינים ואנדמי לחלקה הדרומי של יבשת אפריקה, וסיקאריוס (באנגלית Sicarius) הכולל 21 מינים ואנדמי ליבשת דרום אמריקה.

צבעם של רוב המינים במשפחה הם בגווני אדמה ונע בין צהבהב, אפרפר, חום בהיר, חום אדמדם וחום כהה ומשתנה בהתאם לסביבת המחיה. חלקם חיים במדבר ומסוגלים לשרוד זמן רב ללא מזון ומים.

שמם העברי - ארסניים - ניתן להם עקב סוג הארס הייחודי שנושאים כלל המינים במשפחה. הארס כולל פרוטאינים אשר גורמים לתופעת נקרוזה ובחלק מהמינים הארסיים יותר, עלול הארס לגרום אף להמוליזה.

הארסניים ידועים כעכבישים בעלי מזג רגוע, ביישנים מאוד ובעת סכנה יעדיפו לברוח, להתחבא, או לקפוא במקומם. עם זאת נשיכתם עלולה להיות מסוכנת ולרוב מצריכה טיפול רפואי.

בישראל מצוי המין ארסן חום שהוא העכביש הארסי הקטלני היחיד בישראל ביחד עם האלמנה השחורה.

מיון
----

* משפחה **ארסניים** (Sicariidae)
	+ סוג ארסן (*Loxosceles*) - בו 139 מינים
	+ סוג *Hexophthalma* - בו 8 מינים, ביניהם הקסופת'אלמה האני
	+ סוג *Sicarius* - בו 21 מינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארסניים** בוויקישיתוף
* ארסניים, באתר ITIS (באנגלית)
* ארסניים, באתר NCBI (באנגלית)
* ארסניים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ארסניים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ארסניים, באתר GBIF (באנגלית)
נתיבה בן-יהודה בפלמ"ח
נעמי יואלי מגלמת את דמותה של נתיבה בן-יהודה
יוסי מר חיים מלווה את שחקני קבוצת התיאטרון רות קנר
**בין הספירות** היא הצגתה של נעמי יואלי, בשיתוף קבוצת התיאטרון רות קנר. ההצגה מבוססת על "1948: בין הספירות", ספרה של נתיבה בן-יהודה, הוצאת כתר, 1981

אודות ההצגה
-----------

יואלי, שנפגשה עם בן-יהודה פעמים רבות וראיינה אותה, גילמה בהצגה את דמותה של בן-יהודה וזכרונותיה מהפלמ"ח בחדשים הראשונים של מלחמת העצמאות. 
זוהי הצגה רב-תחומית, שמפגישה בין שפות בימתיות, מוזיקליות וחזותיות ומציגה שני קטבים ביניהם נעה החברה הישראלית אז והיום: הקוטב האידיאליסטי טקסי של קידוש המולדת ומולו הקוטב של הלם הקרב הקיבוצי.

ליאור לרמן עיבדה סרטון ארכיוני של מסכת משנת 1937 שהוסרט בסטודיו של דניה לוין בהשתתפותה ובהשתתפות רקדני הסטודיו. כן עיבדה תצלום של טקס קבלת שבת שהתקיים בגמנסיה הרצליה בהשראת ברוך בן-יהודה, אביה של נתיבה בן-יהודה, שהיה גם מנהל הגימנסיה הרצליה, מורה ומחנך. המוזיקאי יוסי מר-חיים זיקק זכרונות מלודיים, הדים של התקופה ופסיעות בעקבות הדיבור של נתיבה. האמן הדס עפרת בנה על הבמה מדורה כבויה מאפר מדורות. בשלב מסוים נכנסים לבמה שחקני קבוצת התיאטרון רות קנר והופיעו כמקהלת שחקנים, שרו משירי התקופה וחילקו לקהל קרטושקעס.

ההצגה הציגה לראשונה בתיאטרון תמונע בכ"ט בנובמבר 2008 והוצגה עד 2010. בהמשך הועלתה גרסה קאמרית של ההצגה בהשתתפות נעמי יואלי ויוסי מר חיים.

פרסים
-----

* פרס קיפוד הזהב להצגת השנה לשנת 2009.
* פרס קיפוד הזהב לעיבוד המחזה לשנת 2009.
* פרס קיפוד הזהב לשחקנית השנה נעמי יואלי, לשנת 2009.

יוצרים
------

* נעמי יואלי – יוצרת ומבצעת.
* הדס עפרת – מעצב ואמן מיצג.
* אורי רובינשטיין - מעצב תאורה.
* יוסי מר-חיים – מוזיקאי-מבצע.
* ליאור לרמן, יונתן שוחט ואילת לרמן – יוצרי הווידאו.

מקהלת שחקנים
------------

* שחקני קבוצת תיאטרון רות קנר: רונן בבלוקי, שירלי גל-שגב, דפנה הרכבי, עדי מאירוביץ', גיא סלמן וטלי קרק.
* הדרכה קולית: ריקי בוגטין.
* ויולה – אילת לרמן.
* תלבושות: שירלי גל-שגב.
* ייעוץ וליווי אמנותי: רות קנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* בין הספירות, באתר הבמה
* בין הספירות, באתר עכבר העיר
* ‏"1948: בין הספירות" זכה לעיבוד בימתי, באתר וואלה!, 19 בנובמבר 2008
* מרב יודילוביץ', הוכרזו הזוכים בפרסי "קיפוד הזהב" של הפרינג', באתר ynet
* נעמי יואלי, אחרי הספירות, באתר בית אבי חי
* על ההצגה, באתר של רות קנר

**ביקורות**

* צבי גורן, בין הספירות - זיכרון חי, באתר הבמה, 1 בדצמבר 2008
* איתן בר-יוסף, עכבר העיר אונליין, 90 דקות בימתיות מרתקות, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2008
* מרט פרחומובסקי, ‏סיאנס עם נתיבה – ראיון משולש עם הנשים שמאחורי ההצגה החדשה "בין הספירות", באתר "במחשבה שנייה", התפרסם בידיעות תל אביב, 28 בנובמבר 2008
* מרית בן ישראל, כל אחד תופס איבר אחר – מג'וטו עד נעמי יואלי, 23 באוקטובר 2008
* קובי ניב, ‏אנו אנו הפלמ"ח, באתר גלובס
* בין הספירות - נתיבה בן-יהודה, 1948, באתר מוט'קה, 19 באפריל 2009
**גאורג קולבה** (גרמנית: **Georg Kolbe**‏; 15באפריל 1877 – 20 בנובמבר 1947) היה הפסל הגרמני המוביל בדורו, בסגנון קלאסי נמרץ, אך גם מודרני ומופשט. חבר הזצסיון הברלינאי

קורות חיים
----------

קולבה נולד בוואלדהיים שבסקסוניה. הוכשר כצייר בדרזדן, במינכן ובפריז, והחל לפסל במהלך שהותו ברומא בתחילת המאה בהדרכתו הטכנית של הפסל לואי טואיון.

גאורג קולבה, אשה יפנית, 1911
בשנת 1905 הצטרף קולבה ל"זצסיון הברלינאי ", ובשנת 1913 עזב כדי להצטרף לקבוצה הפורשת החדשה. פריצת הדרך האמנותית שלו הגיעה בשנת 1912 עם יצירת המופת בפיסול שלו "Die Tänzerin", יצירתו המפורסמת ביותר. מכיוון שהתעניין מאוד בפרצופים אסייתיים, אביה של הסופרת ההודית אניטה דסאי שימש לו כמודל וכתוצאה מכך יצר פסלים שלו. בשנת 1929 הוא שיתף פעולה גם עם לילי רייך ומיס ואן דר רוהה לפסלו בביתן בברצלונה. מיס הציב את "הבוקר" של קולבה באגן מים קטן. כנשיא האחרון של הארגון האמנים הגרמניים, הוא הקדיש את עצמו לקידום אמנים עמיתים שסווגו "מנווונים".

קולבה גם עשה תשעים ותשעה הדפסים, כשהתחיל בליטוגרפיות בסביבות 1900, בעיקר איורים ספרותיים. בשנים 1919–1920 כמעט ולא עבד קולבה כפסל. במהלך תקופה זו פסלים ורישומים קטנים הפכו למרכזיים בעבודותיו. בשנות העשרים של המאה העשרים, בעידודו של פאול קסירר, הוא הציג הדפסים של רקדנים ועירום בתנועה, נושאים שהעדיף בפסליו. עבודתו הייתה חלק מאירוע הפיסול בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ ב-1928.

קולבה ביצע הזמנות חשובות לאורך הקריירה הארוכה שלו, כולל רבות עבור הנאצים במהלך 15 השנים האחרונות לחייו, אם כי על פי הדיווחים הוא סירב להזמנה לפסל דיוקן של אדולף היטלר. הנאצים ניכסו את סגנונו המאוחר של עירום אתלטי מונומנטלי, כסגנון אידיאלי. בשנים 1937–1944 השתתף קולבה באופן קבוע בתערוכות במינכן.

בהזמנת הארגון הכלכלי הגרמני-ספרדי בשנת 1939, יצר קולבה חזה דיוקן של הדיקטטור הספרדי פרנסיסקו פרנקו, שהוענק להיטלר כמתנת יום הולדת באותה שנה.

בשנת 1944, בשלבים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, כללו היטלר ויוזף גבלס את קולבה ברשימה של שנים עשר האמנים החשובים ביותר.

רק לאחר מותו של קולבה הותקנו בפרנקפורט אנדרטת בטהובן (1926−47) ו"מעגל הפסלים". מימוש אנדרטת פרידריך ניטשה בוויימאר נכשלה על פי בקשתו של היטלר.

קולבה נפטר מסרטן שלפוחית השתן בברלין ב־20 בנובמבר 1947.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג קולבה** בוויקישיתוף
* גאורג קולבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Oxford Index
2. ↑  undefined (2011-11-11). "In conversation: Kiran Desai meets Anita Desai". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-11-22.
3. 1 2  Georg Kolbe, www.moma.org
4. ↑  Wallach, Amei (1996-03-03). "ART;Over Their Shoulders, an Iron Hand (Published 1996)". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-11-22.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287687405171
* BNE: XX1073679
* BnF: cb12725401q (data)
* GND: 118777734
* ISNI: 0000 0001 1026 4630
* KulturNav: bd2e5849-8f46-43f3-9c06-6fc0b98117a2
* LCCN: nr88000122
* NKC: xx0104510
* NTA: 073177725
* RKD: 45482
* SNAC: w64x69qs
* SUDOC: 029907276
* ULAN: 500004921
* VIAF: 49349022
* WorldCat: lccn-nr88000122

 |
**דוד (מיקו) צרפתי** (נולד ב-22 בספטמבר 1959) כיהן כיושב ראש ועד עובדי חברת החשמל מאז 2004 עד אוקטובר 2022.

ביוגרפיה
--------

דוד צרפתי נולד ב-22 בספטמבר 1959 בתל אביב וגדל בצפון העיר. אביו רפאל עלה מסלוניקי ועבד בנמל תל אביב עד סגירתו, אמו צילה הייתה עקרת בית. גדל יחד עם שלושת אחיו בחדר אחד. בנערותו היה חניך בתנועת המחנות העולים וכן היה ספורטאי מצטיין, וקפטן נבחרת ישראל בכדוריד.

ב־1981 החל בעבודתו בחברת החשמל, בסיועו של יורם אוברקוביץ', שכיהן כיו"ר ועד העובדים (והיה בנוסף עסקן ספורט ומאמנו לשעבר של צרפתי בכדוריד), וכחלק ממדיניות נרחבת של העסקת ספורטאים מצטיינים בחברת החשמל.

בשנת 2004 מונה לתפקיד סגן מנהל מחלקת לקוחות אסטרטגיים במחוז דן של החברה.

החל משנת 1996 כיהן צרפתי במזכירות ועד העובדים של חברת החשמל, ולאחר מספר שנים מונה לתפקיד יו"ר ועד העובדים של מחוז דרום בחברה.

ב־2004, לאחר מותו של יורם אוברקוביץ', נבחר כמחליפו לתפקיד יו"ר הוועד הארצי של עובדי חברת החשמל.

במקביל לתפקידו זה, משמש צרפתי גם כחבר הנהגת ההסתדרות.[דרוש מקור]

בשנת 2018 הוביל צרפתי את ועד העובדים לחתימה על הסכם קיבוצי וגיבוש ההבנות לקידום הרפורמה במשק החשמל בישראל.[דרוש מקור]

במסגרת הרפורמה הוסכם על צמצום מצבת כוח האדם של חברת החשמל באלפי עובדים באופן הדרגתי, מכירת תחנות כוח והקמת חברה ממשלתית חדשה לניהול משק החשמל.

באוקטובר 2022 פרש דוד מיקו צרפתי מחברת החשמל ומניהול ועד העובדים הארצי בחברת החשמל. במקומו נבחר לתפקיד יהודה גן-אל.

חיים אישיים
-----------

דוד מיקו צרפתי מתגורר בתל אביב עם זוגתו אתי ולהם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד צרפתי** בוויקישיתוף
* נורית פלתר, דוד צרפתי: לא אהסס להוריד את השאלטר, באתר ynet, 9 בספטמבר 2003
* יוסי קליין, איש בשבוע | מיקו צרפתי, יו"ר ועד עובדי חברת החשמל, באתר הארץ, 19 בפברואר 2010
* ליאור גוטמן, מיקו צרפתי: "בדוראד יש חשד לשחיתות, ואצלנו מפטרים עובדים", באתר כלכליסט, 14 בינואר 2016
* ניצן צבי כהן, ‏בין חוק הפונדקאות לזכות השביתה: יו"ר ועד חברת חשמל ויו"ר אגודת הלהט"ב בראיון משותף, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 באוגוסט 2018
* שי ניר, ‏היא מפרטנר, הוא מחברת חשמל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 בדצמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי ניר, ‏היא מפרטנר, הוא מחברת חשמל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 בדצמבר 2020
2. ↑  ארז רביב ויונתן קירשנבאום, ‏לאחר דיונים ארוכים: הרפורמה ההיסטורית בחשמל יוצאת לדרך, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 במאי 2018
3. ↑  "האיש עם היד על השאלטר פורש: יו"ר ועד עובדי חברת החשמל יעזוב בנובמבר". *TheMarker*. נבדק ב-2022-10-07.
4. ↑  ניצן צבי כהן, ‏יהודה גן-אל נבחר לעמוד בראשות ועד עובדי חברת החשמל, ויחליף את מיקו צרפתי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בנובמבר 2022
**לירות בשליח**, או **להרוג את השליח**, הוא ביטוי מטאפורי המתאר מעשה של הטלת אשמה על אדם שנשלח להעביר מסר, שמאכזב את מקבלו, או פגיעה בשליח כנקמה בשולח.

עד להמצאתם של אמצעי תקשורת מודרניים, בדרך כלל נמסרו הודעות באופן אישי על ידי שליח אנושי. מקבל הבשורה הרעה עלול היה להגיב לקבלת הבשורה בביצוע מעשה נקם בשליח עצמו במקום בנשוא ההודעה עצמו.

**"לירות בשליח"** היא תת-מחלקה של הכשל הלוגי "אד הומינם".

היסטוריה
--------

בתקופת המדינות הלוחמות בהיסטוריה של סין היה מקובל נוהג אבירות לא כתוב, על פיו הייתה ציפייה ממפקדי הצבאות הניצים לקבל ולהחזיר שליחים דיפלומטיים של האויב ללא פגע.

ביטוי למעשה שבו אכן נהרג השליח מופיעה בספרו של פלוטרכוס, חיי אישים, בתיאור חייו של לוקולוס:

> 
> טיגראנס לא שמח על השליח הראשון שהודיעו על בואו של לוקולוס, וציווה להתיז את ראשו; על כן לא הוסיף איש להגיד לו דבר, ושעה שאש המלחמה כבר הייתה קודחת סביבו, היה יושב ואינו יודע דבר אלא מטה אוזן לדברי המחניפים... מיתרובארזאנֶס היה הראשון בידידיו, שהעז להגיד לו את האמת, וגם הוא לא קיבל שכר טוב על שאמר מה שבליבו בלי מורא...
> 
> 
> 
> — פלוטארכוס, חיי אישים: אנשי רומי, לוקולוס, כ"ה. תרגום: יוסף ליבס, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים תשי"ד, 1954, עמ' 217.
> 

ביטוי דומה מופיע במחזה אנטיגונה מאת סופוקלס:

> 
> 'מחובתנו לדוח לו' הוא אמר/ אסור לנו להסתיר את זה/ המלים האלה הכריעו את הכף/ ערכנו הגרלה,/ ואֲנִי – אוי ואבוי לי – / אֲנִי עליתי בגורל/ אֲנִי זכיתי "בתענוג" לדווח לך./ אז הנה אֲנִי, / ואֲנִי רוצה להיות כאן עוד הרבה פחות ממה שאתה רוצה אותי כאן./ כן, אֲנִי יודע – מי אוהב לשמוע חדשות רעות?
> 
> 
> 
> — אנטיגונה, שורות 273 - 277
> 

ויליאם שייקספיר מבטא תחושות דומות במחזה הנרי הרביעי, חלק שני:

> 
> אבל תפקיד מודיע אסונות/הוא כפוי טובה; ולשונו לעד/אחר כך תהדהד כמו פעמון/קודר, ותיזכר כי צלצלה/על הסתלקות חבר.
> 
> 
> 
> — הנרי הרביעי, חלק שני, מערכה ראשונה, תמונה 1, באתר שייקספיר ושות'.
> 

וגם במחזה אנטוניוס וקלאופטרה:

> 
> שליח: גורלו של מבשר רע מושפע מאופי בשורתו  
> אנטוניוס: כן, כשמדובר בכסיל או בפחדן. המשך!/ מה שארע, נחתם. אצלי זה כך - /ספר אמת, וגם אם מוות בסיפור אורב/ אשמע אותו כמחמאה.
> 
> 
> 
> — ויליאם שייקספיר, אנטוניוס וקלאופטרה, מערכה ראשונה, תמונה שנייה. תרגום: מאיר ויזלטיר. הוצאת עם עובד, המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות, המפעל לתרגום ספרי מופת, תל אביב תשמ"ט, 1988, עמ' 36.
>

פרויד ומנגנוני הגנה
-------------------

זיגמונד פרויד ראה בהתנהגות של "ירייה בשליח" סוג שולי של מנגנון הגנה, המסייע לדחות את מה שגורם לצער או שניתן לשאתו. פרויד מזכיר את הקינה המורית, "אוי לאלהאמה שלי!" (¡Ay de mi Alhama!), המספרת על מוחמד ה-12, שליט גרנדה, שקיבל את החדשות על נפילתה של אלהאמה. הוא חש שחדשות אלו מבשרות על קץ שלטונו, אך הוא סירב לקבל אותן כאמיתיות; הוא השליך את המכתבים לאש והרג את השליח. לפי פרויד, גורם מכריע בהתנהגותו של המלך הוא רצונו להיאבק בתחושת חוסר האונים; באמצעות שריפת המכתבים והריגת השליח ניסה להמשיך ולהראות את כוחו האבסולוטי.

ביטויים מודרניים
----------------

ביטוי מודרני ל"ירי בשליח" נמצא לעיתים בהאשמת התקשורת, המפרסמת חדשות רעות על אדם, ארגון וכדומה.

ראו גם
------

* שעיר לעזאזל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anthology of Spanish Poetry, עמ' 35, בתים ראשונים. מאוחזר באתר גוגל ספרים.
**פליקס פסלאק** (בגרמנית: **Felix Passlack**; נולד ב-29 במאי 1998 בבוטרופ שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן בבוכום.

קריירת מועדונים
---------------

פסלאק גדל במחלקות הנוער של פורטונה בוטרופ ושל רוט-וייס אוברהאוזן, ובשנת 2012 הצטרף למחלקת הנוער של בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. ב-3 במרץ 2016 ערך פסלאק את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 69 דקות בניצחון 0–2 על דרמשטאדט 98 במסגרת המחזור ה-24 בליגה. בסך הכל ערך פסלאק שלוש הופעות ליגה בעונת 2015/2016, בה סיימה קבוצתו במקום השני.

ב-18 באוקטובר 2016 ערך פסלאק את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהוחלף בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 1–2 על ספורטינג ליסבון במסגרת המחזור השלישי בשלב הבתים לעונת 2016/2017. ב-22 בנובמבר, בהופעתו השנייה במפעל, הבקיע פסלאק את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-81 בניצחון 4–8 על לגיה ורשה במסגרת המחזור החמישי בשלב הבתים, משחק ששבר את שיא ההבקעות למשחק אחד במפעל.

בקיץ 2017 הושאל פסלאק מבורוסיה דורטמונד להופנהיים לעונה אחת, כחלק מעסקת מכירתו של ג'רמי טוליאן לבורוסיה דורטמונד. ב-17 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הרטה ברלין.

ב-2 ביולי 2018 הושאל לנוריץ' סיטי לעונה אחת. הוא שותף במשחק אחד עד לסיום העונה. בהמשך הושאל לקבוצת פורטונה סיטארד מליגת העל ההולנדית.

באפריל 2023 חתם בבוכום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס פסלאק** בוויקישיתוף
* פליקס פסלאק, ברשת החברתית פייסבוק
* פליקס פסלאק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פליקס פסלאק, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu