recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
חטיפת דינה. ציור מעשה ידי ג'יימס טיסו 

> 
> א וַתֵּצֵא דִינָה בַּת-לֵאָה, אֲשֶׁר יָלְדָה לְיַעֲקֹב, לִרְאוֹת, בִּבְנוֹת הָאָרֶץ. ב וַיַּרְא אֹתָהּ שְׁכֶם בֶּן-חֲמוֹר, הַחִוִּי--נְשִׂיא הָאָרֶץ; וַיִּקַּח אֹתָהּ וַיִּשְׁכַּב אֹתָהּ, וַיְעַנֶּהָ.
> 
> — ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוקים א'–ב'
> 

**שְׁכֶם בֶּן-חֲמוֹר**, הוא דמות מקראית ממוצא חיווי אשר על אביו נאמר כי הוא "נְשִׂיא הָאָרֶץ". כאשר יצאה דינה בת יעקב ולאה מהאוהל "לִרְאוֹת, בִּבְנוֹת הָאָרֶץ", ראה אותה שכם ואנס אותה.

פרשת אונס דינה
--------------

 ערכים מורחבים – **מעשה שכם ודינה ; מעשה שמעון ולוי**  

מוצאו של שכם הוא מהחיווי, אחד משבעת עממי כנען. אין אזכור של עם זה במקורות חיצוניים. במקרא מופיע שמו של עם זה בפרשת הגבעונים, ספר יהושע, פרק ט' ובספר יהושע, פרק י"א

שכם בן חמור החוי אשר נראה כי ראה בבנות הארץ - 'ראה' את דינה, 'חטף' נערה בתולה ממשפחה של זרים, משפחת יעקב, ואנס אותה. לשכם היכרות מוקדמת עם משפחת יעקב. כאשר המשפחה הגיעה מפדן התיישבו יעקב ומשפחתו בשכם. לאחר רכישת הנחלה, יעקב ביסס את עצמו וזאת כדי להפוך מתושב ארעי לתושב קבע. המשא ומתן לרכישת הנחלה התנהל מול משפחת חמור בן שכם. יש הסוברים כי שכם דאג נוכח התעצמות משפחת יעקב, והחליט להעביר מסר כוחני ומשפיל באמצעות אונס. במקרא ניתן למצוא סיפורים דומים בהם אנשי העיר מעבירים מסר מאיים ומשפיל לבאים העירה כדוגמת סיפור פילגש בגבעה.

שכם בן חמור היה חיווי. באונסו את דינה הוא פגע במרקם העדין שבין החברות השבטיות היושבות בארץ. הוא עבר על החוק הברור שאינו מתיר חציית גבולות בין עמים, שבטים בארץ. אונס נערה משבט אחר פוגע במרקם הבין שבטי ומאיים על טוהר השבט.

בספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק ג' מסופר שלאחר ששכם אנס את דינה ועינה אותה, הוא התאהב בה. שכם ביקש מאביו חמור לקחת לו את דינה לאישה. בניו של יעקב אשר שמעו על האונס כעסו על כך.

שכם ואביו היו מוכנים לשלם מחיר כבר עבור דינה: "הַרְבּוּ עָלַי מְאֹד, מֹהַר וּמַתָּן, וְאֶתְּנָה, כַּאֲשֶׁר תֹּאמְרוּ אֵלָי; וּתְנוּ-לִי אֶת-הַנַּעֲרָ, לְאִשָּׁה." שכם ואביו הסכימו למול את עצמם ואת בני העיר וזאת לפי דרישת בני יעקב. בני יעקב ניצלו את כאבם של חמור, בנו ואנשי העיר וטבחו בהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שכם בן חמור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק ב'
2. ↑  ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק א'
3. ↑  חיים חיון, **ותצא דינה: קריאה בסיפור המקראי ועיון בזיקותיו**, ירושלים, מאגנס, 2011, עמ' 19.
4. ↑  אהובה אשמן, **תולדות חוה: בנות, אמהות ונשים נוכריות במקרא**, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 178.
5. ↑  נחום אברהם, **אנשי שוליים במקרא: ריקים ופוחזים, מצורעים הומואים, זונות וקדשות**, ירושלים, מוסד ביאליק, 2011, עמ' 44
6. ↑  בראשית ל"ד, י"ב
7. ↑  ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק כ"ה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007499240005171

 |
תצלום אוויר של גראונד זירו בניו יורק, במקום בו עמדו מגדלי התאומים, שנחרבו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר
**גראונד זירו** (באנגלית: **Ground Zero** מילולית: **קרקע האפס**) הוא כינוי לאזור על פני הקרקע, שבו אירע פיצוץ. לרוב מקושר הביטוי עם הרס רב (טווח ההרס) שנוצר בעקבות פיצוץ גרעיני או פיצוץ גדול אחר במקום מסוים. המונח משמש גם ביחס לרעידות אדמה, מגיפות ואסונות אחרים, כדי לסמן את הנקודה שבה הנזק הרב ביותר.

היסטוריה
--------

מקור המונח הוא בפרויקט מנהטן, הפרויקט הצבאי האמריקני לפיתוח נשק גרעיני במלחמת העולם השנייה, שבעקבותיו הוטלו הפצצות הגרעיניות על הירושימה ונגסאקי.

בשנת 1946 השתמש הניו יורק טיימס במונח לראשונה, כאשר תיאר את "גראונד זירו" ביפן כ"חלק בקרקע שנמצא ישירות מתחת לפצצה שהתפוצצה, במיוחד פצצה אטומית". בתקופה זו עבר המונח משימוש צבאי לשימוש בציבור הרחב.

במהלך המלחמה הקרה, כונה בכינוי זה בצורה לא רשמית מרכזו החשוף של מבנה הפנטגון בוושינגטון, שנתפס כמטרה הסבירה ביותר אליה יכוון האויב את טיליו. במרכז הפנטגון אף הוקם בית קפה שנקרא "גראונד זירו קפה".

מרכז הסחר העולמי
----------------

 ערך מורחב – **פיגועי 11 בספטמבר**  

בשנים האחרונות משמש המושג לכינוי האזור ההרוס שנותר במקום שבו עמדו מגדלי התאומים בניו יורק, שנפגעו וקרסו בפיגועי 11 בספטמבר, בשנת 2001. המגדלים קרסו בעקבות פגיעת שני מטוסים שרוסקו לתוכם, לאחר שנחטפו על ידי טרוריסטים מארגון הטרור אל-קאעידה. לאזור זה, המכונה באופן רשמי "אתר מרכז הסחר העולמי", השתרש בציבור השם "גראונד זירו". כיום הוקם במקום "מגדל החירות" במרכז הסחר העולמי החדש והאנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר.

ראו גם
------

* הנפת הדגל בגראונד זירו

אתר ההנצחה בגראונד זירו בנגסאקי, במקום בו נפלה הפצצה הגרעינית

הערות שוליים
------------

1. ↑  he.wikipedia, Abombdamage1945 svg: King of Heartsderivative work: יונהה at (2012-01-06), *עברית: הערכה לגבי גודל הנזק שנגרם בעת ההפצצה על הירושימה ונגסקי. פצצת מימן מודרנית עשויה להיות עשרות מונים חזקה יותר ולגרום לרמות דומות של נזק במרחק הגדול פי 2 עד 5 פעמים*, נבדק ב-2023-11-21

| פיגועי 11 בספטמבר |
| --- |
| רקע | ההכנות לפיגועי 11 בספטמבר • פעולות החילוץ בתאומים • השפעות הפיגועים • תאוריות הקשר • הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר |  |
| חטיפות המטוסים | טיסה 11 של אמריקן איירליינס • טיסה 175 של יונייטד איירליינס • טיסה 77 של אמריקן איירליינס • טיסה 93 של יונייטד איירליינס |
| אמנות ותרבות | 9/11 ההבדל הקטן • Tears in Heaven ‏• האדם הנופל • התייר ממגדלי התאומים • האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר • האנדרטה הלאומית לטיסה 93 • האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) • הנפת הדגל בגראונד זירו • מגדלי התאומים (סרט) • טיסה 93 (סרט) • 11 בספטמבר (סרט) • פסטיבל הסרטים טרייבקה • צייטגייסט • הספירה • 9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא |
| שונות | מרכז הסחר העולמי • מגדל החירות • מגדלי התאומים • גראונד זירו |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**פרדריק גורדון-סמית'** (באנגלית: **Frederic Gordon-Smith**;‏ 1886 -1967) היה שופט בריטי שעמד בראש בית המשפט העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, ונשא בתואר "Chief Justice" (התואר המקביל בעברית של אותה תקופה - "זקן השופטים").

קורות חיים
----------

פרדריק גורדון-סמית נולד באנגליה בשנת 1886. בנעוריו למד בבית הספר ברומסגרוב, בית ספר פרטי יוקרתי שנוסד בשנת 1553. הוסמך לעריכת דין בשנת 1909. משנת 1913 שירת בשירות הקולוניאלי במושבה הבריטית של רודזיה הצפונית (לימים זמביה). בשנים 1932–1927 כיהן כתובע הכללי של אותה מושבה. בשנים 1932–1935 שירת כתובע הכללי של טרינידד. בשנים 1935 - 1941 כיהן כשופט במאלאיה (לימים מלזיה) ובמהלך תפקיד זה כיהן גם פעמיים כשופט בית המשפט לערעורים של מלאיה.

בנובמבר 1941 נתמנה גורדון-סמית' לזקן השופטים בארץ ישראל והחל למלא תפקידו בינואר 1942. הימים היו ימי מלחמת העולם השנייה, כאשר מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט דעכו זה מכבר, וארץ ישראל עמדה בסכנת פלישה נאצית. ואמנם עיקר תשומת הלב בארץ ישראל הייתה מרוכזת באירועי המלחמה וסכנותיה. גם מאבק היישוב לעצמאות טרם החל וגברה ההתנדבות לצבא הבריטי. על רקע זה לא היו בארץ ישראל אירועים חריגים, ולא התנהלו משפטים שיצרו תקדימים מיוחדים. על כן נחשבת תקופת כהונתו של גורדון-סמית' כתקופה שלא השאירה רישומה בתולדות המשפט בארץ ישראל. 

בחייו הפרטיים של גורדון-סמית' הוא חווה, במהלך תקופה זו, אירוע רב חשיבות, כאשר בסמוך לתחילת כהונתו כזקן השופטים הוענק לבנו, שהיה טייס בדרגת סגן משנה בזרוע האוויר של הצי הבריטי על גבי נושאת המטוסים ארק רויאל HMS Ark Royal (91) ולאחר מכן בחיל האוויר המלכותי במלטה, צלב השירות המצוין D.S.C.

גורדון-סמית' כיהן כזקן השופטים בארץ ישראל עד לחודש ינואר 1944, עת פרש מהתפקיד וחזר לאנגליה. בתפקידו הציבורי האחרון היה יושב ראש הוועדה לשירותים ציבוריים בבריטניה בשנים 1950–1952.

פרדריק גורדון-סמית' נפטר בשנת 1967.

לקריאה נוספת
------------

* Assaf Likhovski, Law and Identity in Mandate Palestine, publisher: UNC Press 2006


| זקני השופטים בתקופת המנדט הבריטי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| תומאס הייקראפט • מייקל מקדונל • הארי הרברט טראסטד • פרדריק גורדון-סמית • ויליאם ג'יימס פיצג'ראלד |

 |
**לייזר מצב מוצק** הוא לייזר שמשתמש בחומר במצב צבירה מוצק כחומר הלזירה ובלייזר אחר כדי לבצע שאיבה אופטית המאפשרת את יצירת קרן הלייזר.

היסטוריה
--------

לייזר מצב מוצק הוא הלייזר הראשון שהומצא, כאשר חומר הלזירה שלו היה אודם (ruby). השימוש בלייזר מצב מוצק הוא מועט, מכיוון שלא ניתן להפיק מגביש קרן לייזר בעוצמה חזקה מבלי להרוס אותו. בנוסף, כאשר מפעילים את הלייזר מחדש יש להפעיל לייזר נוסף למחזור חומר הלזירה.

סוגים
-----

לייזר רובי, סוג של לייזר מצב מוצק
ישנם סוגים רבים של לייזר מצב מוצק. אלו הם השלושה הנפוצים ביותר:

* לייזר רובי - הלייזר הראשון שהומצא, אחד מחסרונותיו הוא שהגביש לא יכול לעמוד בכמות רבה של אנרגיה.
* לייזר ספיר טיטניום - לייזר המשמש ליצירת קרניים חלשות של לייזר, צבעה של הקרן אדום.
* Nd:YAG - זהו הלייזר הנפוץ ביותר כיום, מכיוון שניתן להשתמש בו כדי ליצור לייזר בארבעה מצבים. דבר זה מאפשר ליצור לייזר בעוצמות שונות ובצבעים שונים.

לרוב משתמשים בלייזר דיודה על מנת לבצע שאיבה אופטית בחומר הלזירה של הלייזר המוצק.

שימושים
-------

היתרון שיש ללייזר מצב מוצק הוא שאפשר לייצר בעזרתו פולסים קצרים מאוד, קוהרנטיים יותר ובאורכי גל שלייזרים אחרים לא יכולים לבצע או משיגים תוצאת נמוכות. יש המשתמשים בלייזר מצב מוצק מסוג (Nd:YAG) כדי לחתוך לוחות מתכת גדולים.

חברת רפאל מפתחת את מערכת מגן אור, להגנה מפני רקטות ומרגמות, שמבוססת על לייזר מצב מוצק.

לקריאה נוספת
------------

(Optical Pumping MIT Department of Physics (Dated: February 17, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר laser world (באנגלית)
* MIT (באנגלית)
* MIT לייזר דיודות ובמצב מוצק (באנגלית)
**מרדכי (מוטי) רגב** (נולד ב-27 בנובמבר 1949) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כטייס מסוקים בחיל האוויר הישראלי, פיקד על בסיס פלמחים.

ביוגרפיה
--------

רגב גדל בגני יהודה. התגייס לצה"ל לאחר מלחמת ששת הימים וסיים קורס טיס כטייס מטוסים קלים. הוא עבר הסבה להטסת מסוקי אלואט II ובמהלך מלחמת ההתשה ותקופת המרדפים שירת כטייס בטייסת 125. ב-1972 חזר לבית הספר לטיסה עבר שלב מתקדם במגמת מסוקים ושובץ בטייסת 124 כטייס מסוקי בל 205. הוא לחם במסגרת הטייסת במלחמת יום הכיפורים, השתתף בגיחות רבות של הובלת לוחמים ופינוי פצועים, הן בחזית המצרית והן בחזית הסורית, כולל חילוצו של יוסי בן-חנן ברמת הגולן. לאחר המלחמה המשיך לשרת בטייסת כמפקד גף מבצעים, כקצין אמצעי לחימה וכסמ"ט א', בתקופה בה קלטה את מסוקי הבל 212 ("אנפה"). הוא יצא לארצות הברית בה עבר קורס טייסי ניסוי. בשובו לישראל שירת כטייס ניסוי במרכז ניסויי טיסה. לאחר מספר חודשים מונה למפקד טייסת 123 בבסיס חצרים, טייסת אימון מבצעי שתחת פיקודו של רגב הפכה לטייסת מבצעית. בהמשך עבר הסבה למסוקי יסעור וביוני 1980 מונה למפקד טייסת 118, טייסת יסעורים בתל נוף. במאי 1981 היה חלק ממשלחת חיל האוויר שהביאה בטיסה מאוסטריה לישראל שני מסוקי יסעור שנרכשו מהאוסטרים. השתתף עם הטייסת במלחמת לבנון הראשונה וב-1989 מונה למפקד בסיס פלמחים ושירת בתפקיד עד 1992. במהלך כהונתו קודם לדרגת תת-אלוף ב-1991. 

לאחר שירותו הצבאי כיהן רגב כמנכ"ל חברת בטופלסט. הוא מייסד קבוצת "כן ולא" קבוצת רכיבה על אופני טנדם המשלבת לקויי ראייה. בשנת 2016 מוטי התנדב לעזור לעמותת אלמנארה להקים את קבוצת הרכיבה הראשונה שלה על אופני טנדם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אודי עציון, עקבות בבטון, בטאון חיל האוויר, מס' 106, דצמבר 1995

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודי עציון, ‏כעבור דקה צלל מסוק הקוברה לים, באתר חיל האוויר הישראלי

| מפקדי בסיס פלמחים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בני פלד • אורי טלמור • עודד ארז • עוזי גרנות • נחמיה דגן • שאול שפי • ישראל יהלום • מוטי רגב • אפרים סגולי • שמואל אלדר • מיקי בר • אילן הרשקוביץ • שמעיה אביאלי • גבריאל שחור • איתי רייס • יואב לאור • נמרוד שפרוני • יואב עמירם • עומרי דור |

 |
רבי **שלום הלוי רוזנפלד** (תק"ס, 1800 - כ' בחשוון תרי"ב, 15 בנובמבר 1851), היה רבה של קמינקה, ואבי חסידות קמינקה. מגדולי תלמידיו של רבי נפתלי צבי מרופשיץ.

ביוגרפיה
--------

נולד ברווה לגביר יעקב יוסף וליענטא בת הרב יהושע צבי העשיל מבאר. נקרא על שם אבי אביו, שכונה "הגראף מראווה". בצעירותו נחשב לעילוי, וכונה "העילוי מראווה". בגיל 9 כבר סיים את הש"ס. בבחרותו למד אצל רבי צבי הירש חריף ואצל רבי שלמה קלוגר.

לפני גיל 13 התארס לחנה גולדה בתו של רבי נפתלי נתן הירש, "הגרף מקראשוב", צאצא לרבי צבי הירש מבולחוב. לאחר נישואיו התגורר בראווה עד שנת תקפ"ב, אז התקבל לכהן ברבנות יאריטשוב. לאחר 15 שנה, מונה לרבה של קמינקא. 

הוא היה אחד משני גדולי תלמידיו של רבי נפתלי מרופשיץ, לצד רבי חיים מצאנז. כמו כן נסע לחצרו של רבי שלום מבעלז. הוא לא כיהן באופן רשמי כאדמו"ר, אך בהיסטוריה החסידית הוא נחשב ל"צדיק", ואמרותיו ומעשיות עליו, מודפסות ונאמרות עד היום על ידי חסידים. הוא נודע בחריפותו, ודברי תורה ומשלים רבים שלו מתובלים בהלצות, אשר נחשבות על ידי חסידים כסודות עליונים.

הוא נהג לרקוד "מצווה טאנץ" בניגון מיוחד. הניגון מושר עד היום כ"מצווה טאנץ" בחסידות באבוב, שאדמו"ריה הם צאצאיו.

בנו היחיד רבי יהושע, מילא את מקומו ברבנות קמינקא.

בשנת תשמ"ג, יצא הספר אוהב שלום ובו דברי תורתו ומעשיות עליו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד הלחמי, רבי שלום הלוי רוזנפלד אב"ד קמינקה, **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' רפ"ה, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
* שלום רוזנפלד (1800-1851), הלוי, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296414305171
* ISNI: 0000 0000 2645 0764
* LCCN: n83175639
* VIAF: 2146285274415370976
* WorldCat: lccn-n83175639

 |



1. ↑  ספר זרעא קדישא עמודים שצ"ג שצ"ד.
המושג **תרבות הפחד** (או **אקלים של פחד**) נוצק על ידי הסוציולוג האמריקני בארי גלסנר. במרכזו ניצב הרעיון שאנשים עלולים לעורר פחד בציבור הרחב להשגת מטרות פוליטיות או עסקיות באמצעות הטיה רגשית.

במקום העבודה
------------

אחד הצדדים ההרסניים של מנהיגות מתבטא במנהיגים הפועלים בסגנון שזכה לכינוי "עריצים קטנים". זאת באמצעות הפעלת סגנון רודני של ניהול, המייצר אקלים של פחד במקום העבודה. בין האמצעים המייצרים תרבות פחד במקום העבודה ניתן למנות מתן חיזוק שלילי המעורר תחושות של פחד וספק. בנוסף, אקלים של פחד יכול להיווצר כאשר נוצרת התחושה שהתנהלות ביריונית נסבלת ועוברת בשתיקה. סגנון מנהיגות סמכותי עשוי לתרום ליצירת אווירה של פחד, כאשר אין מקום לניהול דיאלוג ותלונה נחשבת לחסרת תועלת.

ממחקר שנערך בקרב חברי איגוד המגזר הציבורי בארצות הברית עולה כי אחד מכל חמישה עובדים דיווח ששקל לעזוב את מקום העבודה בעקבות חשיפה להתנהלות בריונית.

בפוליטיקה
---------

המנהיג הנאצי הרמן גרינג הצביע על האופן שבו אנשים יכולים להפוך למפוחדים ולתמוך במלחמה שהם מתנגדים לה, באמצעות יצירת הרושם שהם נתונים להתקפה. זאת תוך גינוי המתנגדים למלחמה והתייחסות אליהם כמי שחושפים את המדינה לסכנה.

ביחסים בין המינים
-----------------

הפמיניסטית סוזן בראונמילר (Brownmiller), בספרה "בניגוד לרצוננו" מעלה טענה כי אונס הוא: "תהליך מודע של הטלת אימה, לא פחות ולא יותר, ובאמצעותו מחזיקים כל הגברים את כל הנשים במצב של פחד". על פי תפיסה זאת, תרבות הפחד מהווה מניע אימננטי בתרבות האונס והיא חלק מהדרך שבה יש המפגינים שליטה בנשים.

השפעת התקשורת
-------------

לתקשורת המונית יכולת השפעה רבה על יצירת אקלים של פחד. מחקרים מלמדים על הקשר בין צריכת תקשורת לבין פחד מפשע. זאת כאשר הטלוויזיה והרשתות החברתיות מתמקדות בפשעים אלימים ובפעולות טרור. ההשפעות הפסיכולוגיות של החשיפה המתמדת לפשע ולסכנה מתבטאת במצבי דיכאון, חרדה ונדודי שינה.

ראו גם
------

* אד הומינם
* דגל כוזב
* הסתה
* הפרד ומשול
* חברת קש
* לוחמה פסיכולוגית
* פוליטיקה של זהויות
* שיטת הסלמי

לקריאה נוספת
------------

* תרבות הפחד - נועם חומסקי
* הפוליטיקה של הפחד - מאמר מאת קורי רובין שפורסם *בלה קלה דה לנגו*
* מעבר לתרבות הפחד, מאת ק 'לורן דה בור - מאמר שפורסם במגזין EarthLight, מס' 47, סתיו / חורף 2002/2003

הערות שוליים
------------

1. ↑  Klaehn, Jeffery (2005). *Filtering the news: essays on Herman and Chomsky's propaganda model*. Black Rose Books. pp. 23–24.
2. ↑  **עריצות קטנונית בארגונים**, אשפורט, בלייק, יחסי אנוש, כרך א. 47, 7, 755-778 (1994)
3. ↑  Braiker, Harriet B. (2004). *Who's Pulling Your Strings ? How to Break The Cycle of Manipulation*. ISBN 978-0-07-144672-3.
4. 1 2  הלגה ח ', שיהאן MJ, קופר CL, Einarsen S "השפעות ארגוניות של בריונות במקום העבודה" בבריונות ובהטרדות במקום העבודה: התפתחויות בתאוריה, במחקר ובפרקטיקה (2010)
5. ↑  סלין ד ', הלגה ה' "גורמים ארגוניים של בריונות במקום העבודה" בבריונות ובהטרדות במקום העבודה: התפתחויות בתאוריה, במחקר ובפרקטיקות (2010)
6. ↑  ראו "למה גברים אונסים" מאת סנדרה ניומן באתר "אלכסון".
7. ↑  Nellis, Ashley Marie; Savage, Joanne (2012-09-10). "Does Watching the News Affect Fear of Terrorism? The Importance of Media Exposure on Terrorism Fear". *Crime & Delinquency* (באנגלית). **58** (5): 748–768. doi:10.1177/0011128712452961.
**ולדימיר רמק** (בצ'כית: **Vladimír Remek**; ‏‏נולד ב־26 בספטמבר 1948) הוא קוסמונאוט צ'כי שטס לחלל במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס. הוא היה האדם הראשון ששהה בחלל, ולא היה אזרח ברית המועצות או ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ולדימיר רמק נולד בצ'סקה בודייוביצה, אביו היה גנרל בחיל האוויר הצ'כוסלובקי. ולדימיר רמק סיים בית הספר, ולאחר קורס טייס התקבל לחיל האוויר.

בשנת 1976 הוא התקבל ליחידת הקוסמונאטים הסובייטית והחל הכנות לטיסה. הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 28 לצד אלכסיי גוברב.

לאחר סיום הטיסה, הוא חזר לצ'כוסלובקיה ושירת במספר תפקידים בצבא. בשנת 1990 הוא חזר לרוסיה ועבד במפעלים בבעלות משותפת רוסית-צ'כית. בשנים 2002 -2004 עבד בשגרירות הצ'כית במוסקבה.

בשנים 2004–2013 היה חבר בפרלמנט האירופי כנציג של המפלגה הקומוניסטית של בוהמיה ומוראביה. בשנת 2013 הוא מונה לשגריר צ'כיה ברוסיה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר רמק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ולדימיר רמק
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ולדימיר רמק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1050552016
* ISNI: 0000 0000 6689 0561
* LCCN: n83067610
* NKC: jk01102320
* SUDOC: 159091284
* VIAF: 75225684
* WorldCat: lccn-n83067610

 |
אכילה גסה
**אכילה גסה** הוא ביטוי המתאר זלילה, רעבתנות, אכילה שאינה מונעת על ידי רעב, אכילה הכוללת ריבוי מאכלים, בליעת האוכל ללא לעיסתו[דרוש מקור].

אכילה גסה ברפואה המודרנית
-------------------------

אכילה גסה ידועה ברפואה בשם "אכילה בולמוסית" או "אכילת יתר" (באנגלית Binge Eating) ומתאפיינת באכילת כמות מזון שהיא ללא ספק גדולה יותר ממה שרוב האנשים יאכלו בפרק זמן דומה ובנסיבות זהות, ובחוסר יכולת להפסיק לאכול, או לשלוט בהרכב המזון, גם כאשר האדם כבר שבע. 

כאשר התקפי אכילת יתר מתרחשים לפחות אחת עד שלוש פעמים בשבוע ולאורך תקופה ממושכת, רואים בכך הפרעת אכילה שיש לטפל בה.

אכילה גסה על פי המקורות
-----------------------

### על פי הרמב"ם

בהלכות 'דעות' בספרו משנה תורה דן הרמב"ם בנושאים הקשורים לאכילה ומתייחס לאכילה גסה כאל בעיה רפואית חמורה:

> 
> ואכילה גסה לגוף כל אדם כמו סם המוות, והיא עיקר לכל חלאים. רוב החולאים הבאים על האדם אינם אלא או מפני מאכלים רעים. או מפני שהוא ממלא בטנו ואוכל אכילה גסה, אפילו ממאכלים טובים. הוא ששלמה אמר בחכמתו "שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו"  כלומר שומר פיו מלאכול מאכל רע או מלשבוע, ולשונו מלדבר אלא בצרכיו.
> 
> 
> 
> 

### בתלמוד הבבלי

בגמרא הוזכרה אכילה גסה בהקשר של אכילת מצה, אכילת קדשים, אכילה ביום הכיפורים ואכילת תרומה.

הגמרא אף מגדירה את האכילה הגסה בתור "מזיק" משום שגוף האדם אינו נהנה מהאכילה ואף ניזוק ממנה, וכן המאכל מושחת לריק.

בתלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף כ"ג מבאר רבה בר בר חנה את פרשנותו של רבי יוחנן לנאמר בפסוק בספר הושע, פרק י"ד,   
שגיאות פרמטריות בתבנית:ציטוטון   
פרמטרים [ מרכאות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית "כִּי יְשָׁרִים דַּרְכֵי ה' וְצַדִּקִים יֵלְכוּ בָם, וּפֹשְׁעִים יִכָּשְׁלוּ בָם", על ידי משל:

> 
> מָשָׁל לִשְׁנֵי בְּנֵי אָדָם שֶׁצָּלוּ אֶת פִּסְחֵיהֶם, אֶחָד אֲכָלוֹ לְשֵׁם מִצְוָה, וְאֶחָד אֲכָלוֹ לְשֵׁם אֲכִילָה גַּסָּה. זֶה שֶׁאֲכָלוֹ לְשֵׁם מִצְוָה: "צַדִּקִים יֵלְכוּ בָם", וְזֶה שֶׁאֲכָלוֹ לְשֵׁם אֲכִילָה גָּסָה: "וּפֹשְׁעִים יִכָּשְׁלוּ בָם".
> 
> 
> 
> 

צדיק הוא אדם שאוכל לשם מצווה בעוד שאדם האוכל אכילה גסה הינו פושע.

ראו גם
------

* אכילת מצה
* הפרעת אכילת יתר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אכילה גסה** |

* הערך "אכילה גסה", באתר המכלול
* הערך "אכילה גסה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Overview - Binge eating disorder, nhs.uk, ‏2021-02-12 (באנגלית)
2. ↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות דעות, פרק ד', הלכה ט"ו
3. ↑  ספר משלי, פרק כ"א, פסוק כ"ג
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ז, עמוד ב'
5. ↑  מיקרופדיה תלמודית:אכילת קדשים – ויקישיבה, באתר www.yeshiva.org.il
6. ↑  ישיבת ברכת משה - מעלה אדומים, הלכות יום הכיפורים, מסכת יומא פ: איסור אכילה ושתייה ביום הכיפורים : אכילה גסה, באתר .
7. ↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ', עמוד ב'
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב בליטא ובירושלים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יצחק ליפקין (פירושונים).

הרב יצחק ליפקין
הזמנה לברית של בן משפחת יצחק ליפקין בשכונת שערי ירושליםהזמנה לברית של בן משפחת יצחק ליפקין בשכונת שערי ירושלים
הרב **יצחק ליפקין** (ת"ר, 1840 בערך - תרס"ג, 1903) היה רב ואב"ד ביאנובה, קרוז' ופרוסניץ בליטא, ובסוף ימיו בירושלים. בנו של רבי ישראל מסלנט.

תולדותיו
--------

נולד בליטא, בנו של רבי ישראל סלנטר. בשנת 1859 נישא לשרה רבקה בת דודו יחיאל מיכל ליפקין. כיהן כרב ואב"ד בערים יאנובה, קרוז' ופרוסניץ. נסע ברחבי ערי רוסיה והקים עשרות חברות ש"ס. בלט כדרשן. הרב בצלאל הכהן מווילנה כתב עליו: "הרב הגדול החריף והבקי המובהק בחדרי תורה... נאה דורש ונאה מקיים". האדר"ת העיד כי היה "שעשוע נפשו" של אביו. 

בסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בשנת 1903, ונקבר בהר הזיתים.

שנה לאחר פטירתו ערך מקורבו הרב חיים יהושע קוסובסקי את הספר "חוט המשולש" ובו הביא מתורתו וכן מתורת אביו רבי ישראל מסלנט ומתורת סבו הרב זאב בן אריה. בהקדמת הספר תיאר את גדלותו ותולדותיו. בשנת תשמ"ח (1988) הודפס הספר "לוחות אבנים" ובו דרשותיו ומאמריו.

צאצאיו
------

בניו הם אריה לייב ובנימין ליפקין (מחבר הספר "בני בנימין"). אריה לייב ליפקין היה נשוי בנישואים שניים למרים לוין, אחותו של הרב אריה לוין. בניהם הם הרב חיים יצחק ליפקין ובנימין ליפקין – חבר מכון הרי פישל.

לקריאה נוספת
------------

* הקדמת הספר **חוט המשולש**

קישורים חיצוניים
----------------

* קישור לאתר HebrewBooks
* קישור לאתר HebrewBooks
* קישור לאתר HebrewBooks
**לורנס סטיינהרדט** (באנגלית: **Laurence Steinhardt**;‏ 6 באוקטובר 1892 – 28 במרץ 1950) היה דיפלומט ועורך דין יהודי-אמריקאי. בתקופת מלחמת העולם השנייה כיהן כשגריר ארצות הברית בברית המועצות ובטורקיה והיה מעורב בהצלת יהודי הונגריה. היה שגריר ארצות הברית הראשון שנהרג בתקופת כהונתו.

קורות חיים
----------

שטיינהרדט נולד בשנת 1892 בניו יורק. בזמן מלחמת העולם הראשונה שימש סמל בחיל האפסנאות בצבא ארצות הברית והיה חבר הפדרציה של ציוני אמריקה וקהילת ציון האמריקאית. עבד במשרד עורכי הדין "גוגנהיימר, אונטמאייר ומרשל", שבו היה שותף דודו סמואל אונטמאייר.

בשנת 1932 עבד בצוות הקמפיין לנשיאות של פרנקלין רוזוולט. בשנת 1933 מינה אותו רוזוולט לשגריר ארצות הברית בשוודיה, בשנת 1937 הוא מונה לשגריר בפרו, ובשנת 1939 לשגריר בברית המועצות. ב-23 בפברואר 1940 כתב מכתב ממוסקבה למחלקת המדינה האמריקנית, שבו דיווח כי אין סימנים להשתלטות סובייטית. ההשתלטות אכן התרחשה כעבור כמה חודשים, ביוני 1940.[דרושה הבהרה]

ב-12 בינואר 1942 הוא מונה לשגריר ארצות הברית בטורקיה. בתפקיד זה, ובמיוחד לנוכח היותו יהודי, מילא תפקיד מרכזי בהצלת יהודי הונגריה מברגן-בלזן. כמו כן מילא תפקיד משמעותי בסיוע לאנשי רוח דגולים רבים שנמלטו מאירופה כדי למצוא מקלט בטורקיה.

בשנת 1945, מינה אותו הנשיא טרומן לשגריר בצ'כוסלובקיה, לאחר מכן ב-1948 מונה לשגריר בקנדה. ב-28 במרץ 1950, בעת כהונתו כשגריר בקנדה נספה בתאונת מטוס ליד אונטריו במהלך נסיעתו לארצות הברית, סטיינהרדט נקבר בבית הקברות הלאומי בארלינגטון.

סטיינהרדט היה נשוי לדולסי ייטס הופמן ואב לבת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורנס סטיינהרדט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb169999916 (data)
* GND: 124230482
* ISNI: 0000 0000 5541 3735
* LCCN: n94065492
* NARA: 10575438
* NKC: jo2006324790
* NTA: 171031199
* SNAC: w6dj61z9
* VIAF: 37845782
* WorldCat: lccn-n94065492

 |
הרב **יוסף דוד שחור** (? – ח' באלול תרס"ו, 1906) היה רבן של אנטופול וסמיאטיץ'.

תולדותיו
--------

נולד ברוזינוי שבבלארוס. אביו הוא הרב אלכסנדר זיסקינד שחור (שהיה בנו של חיים לייב שחור ממיר, גיסו של הנצי"ב מוולוז'ין), אבי משפחת שחור בארץ ישראל. אמו רייזל הייתה בת הרב אפרים זלמן, שכיהן כאב"ד רוז'ינוי. 

בשנת תרל"ו (1876) עלו הוריו לארץ ישראל, ועמם בנם זאב וולף בן השמונה. שלושה מבניהם, ובהם יוסף דוד, נשארו לבדם בבלארוס להמשך לימודיהם בישיבות. הוא למד בישיבת וולוז'ין אצל אח סבתו, הנצי"ב מוולוז'ין והיה לתלמידו המובהק. נישא לליפשה, בת דודו שאול קוסובסקי-שחור (אחות הרב יצחק קוסובסקי-שחור). לאחר נישואיו התגורר באנטופול. הוא ירש נכסים מאביו ועסק בתורה ואת עסקיו ניהלה אשתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19, בעקבות שרפה שכילתה את בית המסחר שלו, נאלץ לקבל עליו את משרת הרבנות באנטופול.

מלבד ידיעותיו בתורה היה בעל ידע במסחר וכלכלה וניהל דיני תורה של סוחרים מעירו ומהסביבה. בין בעלי הדין שהיו באים לפניו היה גם סוחר היערות עוזר ויצמן, אביו של חיים ויצמן. אפילו הגויים מהסביבה היו באים לפניו כדי שיפתור סכסוכים ביניהם, או כדי להתייעץ אתו. השופט הממשלתי באזור התוודע אליו והתפעל ממנו. הרב שחור ניצל את קשריו עם אותו שופט כדי לעזור לבני קהילתו כשנעשקו בידי הגויים או כשנפגעו מהשלטון. 

בסוף שנת תרנ"ט (1899) עבר לכהן כרבה של סמיאטיץ' וכיהן בה עד פטירתו בשנת תרס"ו (1906).

משפחתו
------

אחיו הוא הרב זאב וולף שחור, מבוני ירושלים. אחותו ליפשה נישאה בזיווג שני לקרוב משפחתם הרב דובער אפשטיין, בנו של הרב יחיאל מיכל אפשטיין, בעל "ערוך השולחן".

בנו הוא זלמן זאב שחור, שיסד את בית הכנסת "בית הכנסת לזכר קדושי אנטופול" בלב תל אביב, לזכרם של יהודי העיר שנרצחו בשואה. בתו שרה נישאה לרב יוסף דוד חרל"פ (בנו של הרב יעקב משה חרל"פ).

נכדתו פנינה הייתה אשת יעקב הרצוג.

לקריאה נוספת
------------

* הרב יצחק קוסובסקי, הרב רבי יוסף דוד שחור זצ"ל: ארבעים שנה לפטירתו, הצופה, 13 בספטמבר 1946, עמ' 5
* הוד והדר כבודו, פרקי הוד ודרשות מהגאון ר' יוסף דוד שחור, מיכאל יעקב ביר, ? תשע"א

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290732005171
* LCCN: no2012004282
* VIAF: 227098702
* WorldCat: lccn-no2012004282

 |
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא סון. 
**סוּן יוּאֶה** (סינית: **孫悅**; פין-יין: **Sūn Yuè**; ‏‏נולד ב־6 בנובמבר 1985) הוא כדורסלן סיני ששיחק בעבר בליגת ה-NBA בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס. כיום משחק בקבוצת בייג'ינג דאקס ובנבחרת סין. גובהו 2.06 מטרים.

ביוגרפיה
--------

סון, יליד צַאנְגְג'וֹאוּ (אנ'), חֶבֵּיי, החל את הקריירה המקצוענית במדי בייג'ינג אולימפיאנס מליגת ה-CBA, בשנת 2002, בהגיעו לגיל 17. בשנת 2004, לאחר שהרשים במדי הקבוצה הוזמן ליטול חלק באליפות אסיה עד גיל 20, במדי הנבחרת הלאומית. אך, קבוצתו של סון סירבה לשחררו, וארגון התאחדות הכדורסל של ה-CBA, אסר על השתתפות הקבוצה בליגתו. ולכן סון שיחק עמה בליגה הטייוואנית ולאחר מכן בליגת ה-ABA. בעונת 2005/06, העמיד ממוצעים של 9.5 נקודות, 7 ריבאונדים ו-6.7 אסיסטים למשחק שהכתירו אותו ככדורסלן הצעיר המצטיין בליגה, סון גם נבחר בעקבות זאת לחמישייה השנייה של העונה. בנוסף להישגים אלו, סון השיג טריפל דאבל של 12 נקודות, 14 אסיסטים ו-12 ריבאונדים. בעונה שלאחר מכן, שיפר את יכולתו ונבחר לחמישייה הראשונה של הליגה לאחר שהעמיד ממוצעים משופרים של 13.5 נקודות, 6 ריבאונדים, 10.5 אסיסטים, 2 חטיפות ו-2 חסימות.

לאחר מספר עונות מצוינות בסין, נרשם סון לדראפט ה-NBA של 2007, ונבחר בבחירה מספר 40, בסיבוב השני על ידי הלוס אנג'לס לייקרס. למרות זאת, סון העביר עוד עונה בסין במדי קבוצתו, בייג'ינג אולימפיאנס וחזר ללייקרס לאחר עונה, אך, לא שיחק עימה לאחר שהתגלה בגופו גידול חריג בכמות המונוציטים בדם, ונאלץ לעבור מספר טיפולים בבית חולים. לאחר החלמה של כחצי שנה חזר סון חזר לפעילות ונכנס לסגלה של הלייקרס, וביצע את הופעת הבכורה שלו בליגת ה-NBA מול המילווקי באקס ב-7 בדצמבר 2007. במשחק עצמו קלע 4 נקודות בחמש הדקות בהן שותף. סון שיחק במדי הלייקרס עוד 10 משחקים לפני העברתו לליגת הפיתוח של ה-NBA, ללוס אנג'לס דיפנדרס, קבוצת הבת של הלייקרס. במדי הדיפנדרס שיחק 6 משחקים בלבד לפני פציעתו בקרסול הימיני שגרמה לו להחמיץ את שאר העונה.

הוא הבריא מפציעתו וחזר היישר לליקרס כדי לתמוך בה במשחקי הפלייאוף. למרות זאת, לא שיחק בשום משחק פלייאוף. בסיום העונה הפך סון לשחקן השני מסין שזוכה באליפות ה-NBA, לאחר שהלייקרס ניצחו בגמר הליגה את האורלנדו מג'יק. בסיום העונה הצטרף סון למשחקי הקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA, אך לאחר זמן קצר נחתך מהקבוצה. ניסה את מזלו גם ניו יורק ניקס אך לא הצליח להשיג חוזה. כיום משחק בקבוצת  בייג'ינג אולימפיאנס מהליגה הסינית המשנית **WCPBL** , הקבוצה בה החל את הקריירה.

סון היה חבר בסגלי נבחרות סין הצעירות (עד 18, עד 20) והשתתף עִמן באליפויות אסיה האזוריות ובמשחקי האוניברסיאדה. בהמשך נכלל בסגל הנבחרת הלאומית של סין עמה שיחק בגביע סטנקוביץ' של 2007, באולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובאליפות אסיה ב-2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סון יואה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סון יואה לא ישחק עבור הלייקרס בעקבות מציאת גידול בדמו
2. ↑  הלייקרס שולחים את סון יואה לליגת ה-NBDL
**גן התענוגות** (בלטינית: **Hortus deliciarum**) הוא שמה של אנציקלופדיה מאוירת, שנכתבה בין השנים 1159 – 1189 במנזר הוהנבורג שבהרי הווז' שבאלזס (כיום שם המנזר הוא מון סנט-אודיל (אנ')) כספר לימוד מוסר לנזירות. האנציקלופדיה הייתה יוזמה של אם המנזר, הראד מלנדסברג שגם ערכה אותה וכללה בספר פואמות והמנונות פרי עטה. זוהי האנציקלופדיה הראשונה שידוע בוודאות שנערכה על ידי אשה.

יוזמתה של הראד כללה העלאה על הכתב של אוסף מרוכז ומאוייר של כל הידע התאולוגי, המדעי, הספרותי, ההגותי וההיסטורי שהגיע לידיה, במטרה להפוך אותו לספר לימוד מוסר עבור חניכות מוסדות החינוך של המנזר. העבודה הושלמה, יחד עם צוות נזירות, לאחר כשלושים שנה, ב-1185. התמה המרכזית בספר היא התמודדות המידות הטובות מול יצר הרע, השטן והמידות הרעות.

היצירה המקורית, שכללה 648 עמודים, נכתבה כמעט כולה בלטינית, עם כ-1,200 משפטי הסבר בגרמנית ו-336 איורים. כתב היד נשמר במנזר למעלה מ-600 שנים. במהלך המהפכה הצרפתית הועבר כתב היד לספריית שטרסבורג. שם, בשנת 1818, תועד הספר וחלק ניכר ממנו הועתק ביוזמתו של המוציא לאור יוהאן פרידריך קוטה. במהלך מלחמת פרוסיה-צרפת ב־1870 הופגזה העיר שטרסבורג, הספרייה בה נשמר כתב היד נשרפה וכתב היד המקורי אבד. העתק הספר הודפס וראה אור בין השנים 1879–1899.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן התענוגות** בוויקישיתוף
* איורים מהספר
* קטעים מהספר "גן התענוגות"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007372051505171
* BnF: cb12442686n (data)
* GND: 4200960-1
* LCCN: no2001051488
* SUDOC: 085819093
* VIAF: 190675505
* WorldCat (עם VIAF): 190675505

 |
השקת מערך סימנס ולארו עבור היורוסטאר בלונדון
**סימנס ולארו** (**Siemens Velaro**) היא סדרה של קרונועים מהירים מתוצרת סימנס גרמניה. סדרה זו מבוססת על סדרת קרונועים מהירים אחרת, ICE 3. אלא, שלא כמו ה-ICE 3, קרונועי הוולארו מיוצרים בשלמותם על ידי סימנס.

בחודש יולי 2006 נסע מערך קרונועים מסדרת סימנס ולארו (AVE S-103) במהירות של 403.7 קמ"ש, שהיא שיא עולמי לרכבת נוסעים מסחרית, שלא הוכנסו בה שינויים לצורך קביעת שיאי מהירות.

חברת הרכבות הספרדית הממשלתית renfe, היא הראשונה שהזמינה קרונועים מסדרת ולארו, בגרסת E, לשירות רכבות AVE. גרסאות רחבות יותר של קרונועים אלה הוזמנו על ידי סין, לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין, וכן על ידי רוסיה, לקווים המהירים מוסקבה-סנקט פטרבורג ומוסקבה-ניז'ני נובגורוד.

ולארו D
-------

חברת דויטשה באן הזמינה 15 רכבות מגרסה זו בשווי מוערך של 500 מיליון אירו.

ולארו E
-------

בשנת 2001 הזמינה חברת הרכבות הספרדית renfe ‏16 רכבות מגרסה זו, אשר בספרד נקראות AVE S-103. ההזמנה המקורית הוגדלה ל-26 רכבות בסך הכל. הרכבות מיועדות לקו ברצלונה-מדריד שאורכו 621 ק"מ, ומתוכננות לנוע במהירויות של עד 350 קמ"ש כדי לגמא את המרחק בשעתיים ו-25 דקות.

הרכבות הראשונות נמסרו בחודש יולי 2005 והשלימו נסיעות ניסיון בחודש ינואר 2006. ב-15 ביולי 2006 קבעה רכבת מגרסה זו מהירות שיא של 403.7 קמ"ש בקטע המסילה שבין גוודלחרה לקלטיוד, על קו מדריד-סרגוסה. זהו שיא עולמי במהירות לרכבת נוסעים רגילה, להבדיל משיאים שנקבעו על ידי רכבות TGV (‏574.8 קמ"ש), ICE (אנ') ושינקנסן, אשר הושגו ברכבות שקוצרו ושונו במיוחד לצורך קביעת שיא המהירות.

ולארו CRH3
----------

בנובמבר 2005 הזמינה סין, 60 רכבות מסדרת ולארו לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין. בכל רכבת 8 קרונות. גרסה זו דומה לגרסת ולארו E, אולם רוחב הקרונות גדול ב-300 מילימטר, דבר המאפשר הגדלת מספר הנוסעים כמעט ב-50% בתצורת כיסאות של 2+3. רכבת מגרסה זו יכולה להסיע בישיבה כ-600 נוסעים. גרסה זו מיוצרת במשותף על ידי סימנס גרמניה וחברת CNR Tangshan בסין. ב-11 באפריל 2008 נחשפה רכבת ראשונה מגרסה זו שנבנתה בסין. בנסיעות מבחן שנערכו בסין הגיעה רכבת מדגם זה למהירות של 394.3 קמ"ש. בשנת 2009 הזמינה סין רכבות נוספות מגרסה זו.

ולארו RUS
---------

 ערך מורחב – **ספסאן**  

ב-19 במאי 2006 הכריזה חברת סימנס על קבלת הזמנה לשמונה רכבות מגרסת RUS מחברת הרכבות הרוסית הממשלתית וכן חוזה לאחזקת הרכבות למשך 30 שנה. ערך החוזה כ-600 מיליון אירו. הרכבות נועדו לקו המהיר שבין מוסקבה לסנקט פטרבורג ובשלב מאוחר יותר לקו מוסקבה-ניז'ני נובגורוד, במהירות של עד 250 קמ"ש. גרסה זו מבוססת על רכבות ה-ICE3, אולם הן רחבות ב-33 ס"מ, כדי להתאים לרוחב המסילות ברוסיה. ארבע מן הרכבות תותאמנה לעבודה בשני סוגי מתח: זרם ישר 3kV, וזרם חילופין 25kV. בכל רכבת יהיו עשרה קרונות באורך כולל של 250 מטר, עם קיבולת של 600 נוסעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימנס ולארו** בוויקישיתוף
* Velaro RUS, באתר חברת סימנס.
**סינדי כהן** (באנגלית: **Cindy Cohn**; נולדה ב-30 בנובמבר 1963) היא עורכת דין יהודייה-אמריקאית לזכויות אזרחיות המתמחה בדיני הפרת פרטיות, פשעי אינטרנט וזכויות אלקטרוניות.

ביוגרפיה
--------

כהן נולדה בדטרויט, שבמישיגן, ארצות הברית. למדה משפטים באוניברסיטת מישיגן. היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת איווה ובבית הספר לכלכלה של לונדון.

קריירה
------

לפני שהחלה בקריירת עריכת הדין, עבדה כשנה במרכז האו"ם לזכויות אדם בז'נבה.

בשנת 2000 מונתה ליועצת המשפטית של קרן החזית האלקטרונית, ובשנת 2015 מונתה למנכ"לית בפועל שלה. היא משמשת כחברת דירקטוריון העמותות "Human Rights Advocates" ו"Verified Voting Foundation".

### משפטים מפורסמים

כהן ייצגה את דניאל ג'יי ברנשטיין ואת קרן החזית האלקטרונית במשפטם נגד מדינת ארצות הברית (אנ') בתיק הקובל על איסור ייצוא קריפטוגרפיה מארצות הברית בשנים 1995–1997. התיק זכה לפרסום רב.

בין השנים 2002–2012 היא ייצגה את קרן החזית האלקטרונית בתובענה ייצוגית נגד חברת AT&T, בטענה כי החברה סייעה בצורה לא חוקית למעקבים של הסוכנות לביטחון לאומי האמריקאית, וסיפקה האזנות סתר ומכירת נתונים.

בשנים 2005–2007 הייתה שותפה בתביעה הייצוגית שהוגשה נגד חברת "Sony BMG" בשל אי שמירת ניהול הזכויות הדיגיטלי של לקוחותיהם. כמו כן הובילה בהתנדבות את התביעה נגד חברת "Diebold Nixdorf".

פרסים והוקרה
------------

* 1997 - מנה אותה מגזין עורכי הדין של קליפורניה כאחת מ"עורכות הדין של השנה".
* 2006 - נבחרה על ידי כתב העת למשפט לאומי לאחת ממאה עורכי הדין המשפיעים בארצות הברית.
* 2010 - קיבלה את פרס ואנגרד מהמחלקה לקניין רוחני של לשכת עורכי הדין בקליפורניה.
* 2012 - קיבלה את פרס חופש המידע ע"ש ג'יימס מדיסון מאיגוד העיתונאים המקצועיים של צפון קליפורניה.
* 2018 - נבחרה על ידי מגזין פורבס לאחת מ"חמישים הנשים המובילות בטכנולוגיה בארצות הברית".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינדי כהן** בוויקישיתוף
* הביוגרפיה של כהן באתר קרן החזית האלקטרונית
* הרצאות באתר C-SPAN
* מאמרים מאת סינדי כהן

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Cindy Cohn". Guardian News and Media Limited. נבדק ב-3 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Cindy Cohn to become EFF's new executive director in 2015". Electronic Frontier Foundation. 5 בנובמבר 2014. נבדק ב-20 בפברואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Cindy Cohn | RSA Conference, www.rsaconference.com (באנגלית)
4. ↑  "Cindy Cohn". Forbes.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419586605171
* ISNI: 0000 0000 9367 2981
* LCCN: no2010147813
* VIAF: 137628956
* WorldCat: lccn-no2010147813

 |
**דניאל פרסקי** (**Daniel Persky**; ‏8 באוגוסט 1887 – 16 במרץ 1962‏) היה סופר, עורך ופובליציסט עברי, שחי ופעל בארצות הברית.

תולדות חייו
-----------

דניאל פרסקי (במרכז) יחד עם קבוצת סופרים בקונגרס הציוני בבזל, 1927.
פרסקי נולד במינסק שברוסיה הלבנה ליצחק הלוי פרסקי, ממשפחת רבי חיים מוולוז'ין, קצב, שוחט וסופר סת"ם, ולרבקה מאנישביץ. למד בחינוך מסורתי ויה פעיל מגיל צעיר באגודות ציוניות שונות באזור מגוריו. בשנת 1904 גויס לצבא הצאר ונשלח לעיר לייפאיה שבלטביה, ואחרי חודש הצליח להשתחרר. ב-1906 היגר לארצות הברית והיה לכותב פורה של רשימות פובליציסטיות וספרותיות בעיתון "הדֹאר". כן היה עורך-שותף של כתב העת "הַתֹּרֶן" (יחד עם ש"מ מלמד). חלק ניכר ממאמריו עסקו בשפה העברית. כן היה מורה בסמינר העברי למורים "הרצליה" בניו יורק. 

פרסקי ערך מספר כתבי עת לנוער, בהם "עדן" (1924-1925) ו"הדאר לנוער" (1934-1946) ובהם שעשועי לשון רבים, בדיחות ומערכונים מקוריים, מעובדים ומתורגמים. בין היתר היה מחבר התשבץ העברי הראשון, שפורסם בשנת 1924 בשם "חידת שתי וערב" בשבועון לילדים "עדן".
כן עיבד יחד עם אברהם יצחק איגוס סיפורים לילדים מתוך ספרו של חיים נחמן ביאליק "ויהי היום", במטרה לספק ספרות עברית ליהודי ארצות הברית.

בין 1957 ל-1961 פרסם בהמשכים מילון עברי-אנגלי לנוער בשם "המילון שלי"/My Dictionary. 

בשנת 1927 יצא לאירופה, ביקר בעיר ילדותו כמו גם בווילנה ובביאליסטוק ובארץ ישראל. בתקופה שבין אוגוסט 1930 למאי 1933 התגורר בארץ ישראל ולבסוף שב לניו יורק.

בשנת 1948 הוא כתב הקדמה לספר של זבולון זליג בלבן.

ספריו
-----

* **המדבר עברית** - Spoken Hebrew,‏ 1921 - שיחון; גישה מקוונת
* **מטעמים לחג: רשימות ופיליטונים, בדיחות וחידודים לכל מועדי השנה**, 1939
* **זמנים טובים**, 1944
* **לכבוד הרגל: מועדי ישראל בקדושתם ובשמחתם**, 1947
* **עברי אנוכי**, 1948
* **דברו עברית**, 1950 - מדריך לדיבור עברי "ארצישראלי" בהברה ספרדית; גישה מקוונת
* **צחוק מארץ ישראל**, 1951
* **לשון נקיה**, 1962

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי עובדיהו, **סופר לאלף ידידים: לדמותו ופעלו של דניאל פרסקי**, תל אביב, תשכ"ב 1962

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל פרסקי** בוויקישיתוף
* ערך בספרייה היהודית הווירטוראלית
* נתן גורן, הרומנטיקון העברי, למרחב, 27 באפריל 1956
* גצל קרסל, ה"עבד לעברית", דבר, 23 במרץ 1962
* אב"א אחימאיר, מת דניאל פרסקי ומתה ה"פרסקיות", חרות, 23 במרץ 1962
* דוד תדהר (עורך), "דניאל פרסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3392
* דניאל פרסקי (1887-1962), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניאל פרסקי, דבר, 18 במרץ 1962
2. ↑  בין היתר ראו אור בתשי"ד (1954) הסיפורים: "דבורה מתחת התמר", "אשמדאי מלך השדים", "נקמת אשמדאי", "הודית", "בת מלך ארם"
3. 1 2  The Online Books Page

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266424705171
* GND: 1185670068
* ISNI: 0000 0000 6699 7764
* LCCN: nr94015083
* NLP: a0000002731747
* NTA: 26445233X
* RERO: 02-A018074476
* SUDOC: 24410543X
* VIAF: 19560758
* WorldCat: lccn-nr94015083

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג סיינטולוגי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו זנו (פירושונים).
**זנו** (מאנגלית: **Xenu**, לעיתים נכתב גם כ-**Xemu**) הוא, לפי מייסד הסיינטולוגיה ל. רון האברד, שליט עריץ של "הקונפדרציה הגלקטית" (קונפדרציה מדינית של כוכבים).

לפני כ-75 מיליון שנה שלח זנו לכדור הארץ מיליארדי בני אדם במטוסים דמויי דאגלס DC-8, הקפיא אותם והשתיל אותם בתוך הרי געש. לאחר מכן הפציץ אותם בפצצות מימן, שגרמו למותם. נשמות אותם אנשים נאספו על ידי שלוחיו של זנו, והם נאלצו לצפות במעין בתי קולנוע בסרטים תלת-ממדיים עם מידע מוטעה במשך 36 ימים. 

נשמות אלו שנקראות על ידי האברד "תטאנים", איבדו לאחר שטיפת המוח את הזהות האישית שלהם, והחלו להתקבץ באלפים. התטאנים החלו להתיישב בגופם של בני האדם בכדור הארץ ולגרום להם מגוון קשיים פיזיים ופסיכולוגים. לפי האברד, לסיינטולוגיה שיטה לטהר את בני האדם מאותם תטאנים.

הסיפור על זנו מפורט על ידי האברד במסמך בשם OT III, שהוא חלק מדוקטרינת "הטכנולוגיה המתקדמת" הסודית של הסיינטולוגיה. רק סיינטולוגים שעברו הכשרות מתקדמות ויקרות וטיפולי "אודיטינג" ומגיעים למצב "קליר", יכולים לשמוע את הסיפור של זנו. הסיפור מתואר בפירוט בסדרת הרצאות של האברד מאוקטובר 1968 וכן בתסריט שכתב בשנת 1977, בשם Revolt in the Stars.

בחוגי הסיינטולוגיה מכונה הסיפור של זנו "תקרית 2", או "חומת האש". האברד עצמו ייחס לסיפור חשיבות רבה ואמר שהוא מגלה את "הסודות של האסון אשר הוביל להתנוונות החיים כפי שאנו מכירים באזור הזה של הגלקסיה".

על סיינטולוגים החברים בכנסייה נאסר לקרוא את הטקסט OT III, שבו מפורט סיפורו של זנו, לפני שהשלימו קורסים מקדימים. לפי הסיינטולוגיה קריאת הטקסט ללא אישור עלולה להוביל לדלקת ריאות.

למרות האדרת הסודיות האופפת את תורת הנסתר הזו של האברד, עותקים של הטקסט מופצים באתרי אינטרנט רבים. למרות המערכות המשפטיות הרבות שארגוני סיינטולוגיה מנהלים על הפרת זכויות יוצרים, ההפצה לא פסקה. הדוברים הרשמיים של הכנסייה נמנעים בתוקף מכל התייחסות לזנו, אולם נעשו התייחסויות רשמיות לגביו מטעם הכנסייה בהתדיינויות בבית המשפט. בפעמים הנדירות בהם התייחסו בסיינטולוגיה לנושא, הם השוו אותו לסיפורי המקרא, שגם בהם מתוארים אירועים בעלי אופי פנטסטי, שמובנם מתברר רק לאחר שנים של למידה.

הסיינטולוגים העצמאיים, אשר אינם כפופים לכנסיית הסיינטולוגיה, ומתנגדים לה ולפעולותיה, אומרים שזהו סיפור, אמיתי או לא אמיתי, שכאשר מעבירים על תוכנו תהליכים מסוימים, הוא מפיק תוצאות טובות. ועל פי טענתם אף אחד לא חייב להאמין בקיומו של סיפור זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זנו** בוויקישיתוף
* "His name was Xenu" – סודות הסיינטולוגיה, תומר פרסיקו
**נמל התעופה קלן/בון "קונראד אדנאואר"** (בגרמנית: **Flughafen Köln/Bonn „Konrad Adenauer"**), הנקרא על שם קנצלר מערב גרמניה לשעבר קונראד אדנאואר, הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם בדרום-מזרח קלן, גרמניה, כ-15 ק"מ ממרכז העיר. הנמל משרת גם את העיר בון אשר מרוחקת ממנו 16 ק"מ בלבד. זהו נמל התעופה השישי בגודלו בגרמניה, ותופס את המקום השני במדינה בכמות טיסות המטען. נמל זה הוא בין הבודדים בגרמניה שפעיל 24 שעות ביממה. בשנת 2010 עברו דרך הנמל יותר מ-9.8 מיליון נוסעים.

חברת התעופה ג'רמנווינגס מפעילה טיסות בין קלן/בון לבין נמל התעופה בן-גוריון במשך כל השנה (החברה התמזגה עם חברת יורווינגס ב-2016), וחברת התעופה TUIfly מפעילה טיסת שכר שבועית עונתית בקו זה.

היסטוריה
--------

בשנת 1913 נבנה במקום מנחת אימונים צבאי, וב-1939 הורחב המנחת והפך לשדה תעופה אשר שימש את הלופטוואפה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הורחב השדה על ידי הצבא הבריטי, ונסלל מסלול המראה באורך 1,866 מטרים. בשנת 1951 השדה נפתח לתנועה אזרחית, והחליף את שדה התעופה הישן של קלן - בוצוואילרהוף. 
במהלך שנות ה-50 וה-60 נבנו בשדה שני מסלולי המראה נוספים, ובניין בית נתיבות חדש. המבנה החדש כלל שתי שלוחות להתחברות למטוסים בצורת מגן דוד, דבר שגרם לחברת התעופה של סעודיה שלא למקם בנמל התעופה את מרכז המטענים שלה. במהלך שנות ה-90 וה-2000, הורחב השדה פעם נוספת, ונבנה בו בית נתיבות נוסף וגם תחנת רכבת בינעירונית.

חברות תעופה זולות
-----------------

בתחילת שנות ה-2000, עקב הרחבת נמל התעופה, החלו לפעול בו מספר חברות תעופה זולות כמו TUIfly, ג'רמנווינגס ואיזיג'ט. כתוצאה מכך גדלה תנועת הנוסעים בנמל בשנת 2003 ב-43 אחוזים, יחסית לשנה הקודמת לה.

תחבורה יבשתית
-------------

תחנת הרכבת נמל התעופה קלן/בון, אשר נפתחה בשנת 2004, נמצאת על מסילת הרכבת המהירה קלן-פרנקפורט, ומאפשרת לרכבות בינעירונית מהירות, רובן מדגם ICE, לעצור בנמל התעופה. כמו כן התחנה היא תחנת ביניים במסילת הרכבת הקלה הפרברית "ריין-רוהר".

חלל
---

נמל התעופה קלן/בון הוא מקום מושבן של מספר סוכנויות חלל גרמניות ואירופיות, כמו המרכז הגרמני לחקר החלל ומרכז האסטרונאוטים האירופי - EAC (חטיבה בסוכנות החלל האירופית), אשר מאמנות אסטרונאוטים. בנוסף, נמל התעופה מתפקד כנמל חלל לנחיתות חירום עבור המעבורות של נאס"א.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה קלן/בון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה קלן/בון (בגרמנית)
* אתר הנמל
* נמל התעופה קלן/בון, ברשת החברתית פייסבוק

* נמל התעופה קלן/בון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נמל התעופה קלן/בון, ברשת החברתית אינסטגרם

* נמל התעופה קלן/בון, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  ALTERNATIVE AIRLINES, About Germanwings
2. ↑  דן ארקין, המגן דוד שהרגיז את הסעודים, מעריב, 9 בדצמבר 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4404908-0
* LCCN: n50006262
* VIAF: 143034158
* WorldCat: lccn-n50006262

 |
**WinZip** היא תוכנה פופולרית לניהול קבצים דחוסים. התוכנה פועלת תחת מערכת ההפעלה חלונות של מיקרוסופט.

תוכנה זו תומכת ב-17 פורמטי דחיסה, ביניהם ZIP‏, ARJ‏, LZH‏, CAB‏, TAR‏, MIN‏, TAZ‏, UUE ו-BHX, אך אינה תומכת פורמטי דחיסה פופולריים אחרים כגון RAR ו-ACE.

התוכנה, המאפשרת לדחוס ולחלץ קובצי נתונים, שימשה במקור כעטיפה גרפית לתוכנת PkZip שמטפלת בקבצים מפורמט ZIP.

ארכוב נתונים
------------

התוכנה מאפשרת ליצור קובץ דחוס שמשמש כקובץ ארכיב וקובץ גיבוי, ויכול להכיל מספר רב של קבצים מספריות שונות. קובץ הארכיב מכיל גם פרטים שונים על הקבצים המאורכבים, כמו יחס הדחיסה, סוג הקובץ, תאריך שינוי אחרון והמיקום המקורי שלהם. קובץ זה יעיל להעברת מספר רב של קבצים ממחשב למחשב, הוא מכיל את המידע על ארגון הקבצים בתיקיות המקוריות. בתוכנה יש גם אפשרות שליטה על רמת הדחיסה - ישנן חמש דרגות שונות, אך הגרסאות הישנות של התוכנה אינן תומכות ברמת הדחיסה הגבוהה.

תכונות נוספות
-------------

תכונות נוספות הקיימות בתוכנה:

* הצפנה - הצפנת קובץ או נעילתו באמצעות סיסמה.
* קובץ פריסה עצמאית - יצירת קובץ לפריסה עצמאית (בסיומת EXE).
* פיצול - אפשרות פיצול קבצים גדולים למספר קובצי ארכיב בגודל נדרש.

כמו כן, התוכנה מוסיפה תפריט קיצורי דרך לסייר החלונות. הגישה לתפריט מתבצעת דרך תפריט קובץ או דרך קליק ימני על הקובץ המבוקש. תפריט זה מאפשר דחיסה ופריסה מהירות של הקובץ הנוכחי, דחיסה ומשלוח בדואר אלקטרוני בלחיצת עכבר אחת ועוד.

Winzip מוודא את תקינות המידע באמצעות אלגוריתם Checksum שנקרא Cyclic redundancy check.

ראו גם
------

* WinRAR
* WinAce

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של WinZip
מיסב כדורי
מסב גלילה קוני
מסב החלקה רדיאלי
פעולת מסב גלילה כדורי
מסב גלילה גלילי
**מֵסַב** (מכונה גם **לגר**) הוא אלמנט מכני המאפשר תנועה יחסית בין שני חלקים, יחד עם העברת עומס ביניהם. מטרת המיסב היא הורדת החיכוך והשחיקה הנובעים מתנועה זאת. דוגמאות לתנועה לא מאולצת במסב יכולות להיות תנועה קווית בכיוון הצירי או תנועה סיבובית בכיוון המשיקי. 

דוגמאות נפוצות לשימוש במיסבים הם חיבור ותמיכת צירים במערכות מכניות. בדוגמה הנתונה הציר הוא גוף אחד שמחובר למיסב והמערכת המכנית הוא הגוף השני.

קיימות שתי שיטות עיקריות להקטנת החיכוך והשחיקה: סיכוך על ידי סיכה והחלפת חיכוך קינטי בחיכוך בגלגול, על ידי הוספת אלמנטי גלילה. מפה נהוג לסווג את המיסבים למסבי החלקה ומסבי גלילה.

כמו כן, ניתן לסווג מיסבים על ידי כיוון ההעמסה ודרגות החופש הלא מאולצות.

סיווג לפי אופן הקטנת החיכוך
---------------------------

### מסב החלקה

מסב החלקה סיבובי מורכב משתי טבעות. הקטנת החיכוך בין הטבעות נוצרת על ידי הפרדה שלהן בעזרת הסיכה. 

תת סוג נפוץ של מיסבי החלקה הם מיסבים הידראוליים. במיסבים אלו נוצרת שכבת זרימה המפרידה בין הטבעות. 

דוגמה למיסב הידראולי נפוץ היא מיסב Michell המשמש לתמיכת עומס צירי במכונות גדולות הסובבות במהירות קבועה, כגון טורבינות וגנרטורים תעשייתיים.

### מסב גלילה

מיסב גלילה מקטין את החיכוך בין טבעות המיסב על ידי החלפת חיכוך החלקה בחיכוך גלילה. בנוסף לטבעות ולגופי הגלילה, המיסב יכול לכלול מכלאה שמטרתה היא שמירת מרחק קבוע בין גופי הגלילה.

ארבעה סוגי גופי גלילה נפוצים הם: כדורים, גלילים, קונוסים וחביות. המסבים הנפוצים בתעשייה הם מסבים כדוריים (Deep groove ball bearings). יתרונם של מסבים אלו מאפשרים להעביר עומס שקול בכיוון משתנה.

מסבים הקוניים דורשים הגדרה של כיוון העומס השקול אך מאפשרים העמסה גדולה יותר. מיסבים חביתיים מאפשרים שינוי של הזווית בין טבעות המיסב וחסינות גבוהה לחוסר שיוור. 

מיסבי גלילה סובלים מהתעייפות מגע בגלגול. אורך חיי המיסב תלוי בעיקר במהירות הסיבוב וההעמסה שלו. בחירת המיסב מתבצעת בהתחשב באורך חיי העבודה הנדרשים. הערכת אורך חיי המיסב מתבצעת על ידי שימוש בקורלצית L10 המשקפת את אורך החיים בו, בתנאי עבודה תקינים, עד להסתברות של 10% לכשל.

ראו גם
------

* מסב כדורי

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מסב** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מסבים** |

* כוחות הרץ
* משוואות נאוויה-סטוקס

קישורים חיצוניים
----------------

* מסב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harris, Tedric A, **Rolling bearing analysis**, John Wiley and sons, 2001
2. ↑  **Engineering tribology**, Butterworth-Heinemann, 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282411105171
* GND: 4034071-5
* LCCN: sh85012683
* NDL: 00574752

 |
**באלטה** (באוקראינית: **Балта**; ברומנית: **Balta**) היא עיר במחוז אודסה שבאוקראינה, בסמוך לנהר דניסטר ולגבול מולדובה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

באלטה נוסדה בשנת 1797 כאיחוד של שלוש ערים. בשנים 1924–1929 שימשה כבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית מולדובה. ביימינו מתבססת כלכלת העיר על מספר מפעלי תעשייה.

יהודי באלטה
-----------

#### עד מלחמת העולם השנייה

בשנת 1900 נמנו בבאלטה 13,235 יהודים, רוב תושביה. בפברואר 1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, בוצע בעיר פוגרום, בו נרצחו 227 מיהודיה, ובתחילת 1920 נרצחו בה שמונה יהודים נוספים. בעקבות אירועים אלו, פחת מספר היהודים בעיר עד כדי כ-4,700 בסוף שנות השלושים.

#### בתקופת מלחמת העולם השנייה

ב-5 באוגוסט 1941 נכבשה באלטה בידי הגרמנים. כעבור שלושה ימים רצחו הגרמנים ליד הכפר קזצקויה כ-200 מיהודי העיר. עם סיפוח העיר לטרנסניסטריה הרומנית, הובאו אליה מגורשים יהודים מבסרביה ומבוקובינה, ובאוקטובר 1941 רוכזו כ-4,000 היהודים בעיר בגטו שהוקם בה, אשר הוקף בגדר תיל. יהודי הגטו צוו לענוד טלאי, והועסקו בעבודות כפייה.

היהודים מינו ועד אשר דאג למצוא מקומות עבודה עבור תושבי הגטו. נפתחו סדנאות ללימוד חייטות, סנדלרות, שענות, ספרות, ייצור סבונים, וייצור כובעי פרווה. את האישור עבור פתיחת הסדנאות קיבל הוועד מהממשל המרכזי בטראנסינטאריה. וועדת העזרה בבוקארשט סייעה בהיבט הכספי. בתמורה לעבודתם קיבלו היהודים מנת מזון כפולה.

בנובמבר ובדצמבר 1941 גורשו מהגטו אלפי יהודים, והוצעדו רגלית למחנות שונים, בהם רובם נספו. בהמשך, הוצאו להורג בגטו עשרות יהודים שהואשמו בהשתייכות לפרטיזנים. עם נסיגת הגרמנים מהעיר במרץ 1944 נרצחו עוד כ-300 מיהודיה.

לקריאה נוספת
------------

* אובידיו קראנגה ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), באלטה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך III, עמ' 597–598), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באלטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של באלטה
* בלטה (Balta), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* בלטה (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **פנקס הקהילות**, ירושלים: יד ושם, תש"ל, עמ' 401-402

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463742405171
* LCCN: n2010018092
* MusicBrainz: f1cfbc77-1c47-4499-b4c2-5cb98c682859
* NKC: ge1118723
* VIAF: 149163325
* WorldCat (עם VIAF): 149163325

 |