recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**I Want to Be Wanted** (בעברית: **אני רוצה להיות רצויה**) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית ברנדה לי, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, *This Is...Brenda*. השיר יצא לאור ביולי 1960, על ידי חברת התקליטים דקה רקורדס, כסינגל הראשון והיחיד מתוך האלבום.

השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לאחד מהלהיטים הגדולים ביותר בשנות ה-60 של המאה ה-20.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי קים גאנון, פינו ספוטי ואלברטו טסטה והופק על ידי אוון בראדלי. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 במצעד שפורסם ב-24 באוקטובר 1960 ונשאר שם במשך שבוע. "I Want to Be Wanted" היה שירה השני של לי שכבש את פסגת המצעד, כשהקודם שעשה זאת היה "I'm Sorry".

כמה עשורים לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה ממיליון מיליון השמעות.

גרסאות נוספות
-------------

אנדי ויליאמס הקליט את "I Want to Be Wanted" כבי-סייד של "Stranger on the Shore". כמו כן, הקליטה אותו הזמרת הבריטית-אוסטרלית אוליביה ניוטון-ג'ון עבור אלבומה, *Back to Basics: The Essential Collection 1971–1992* שיצא לאור בשנת 1992.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (1960)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "I Want to Be Wanted" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"I Want to Be Wanted" באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. 1 2  *Brenda Lee – This Is Brenda (1960, Vinyl)* (באנגלית), נבדק ב-2021-06-02
2. 1 2  Brenda Lee, Billboard
3. ↑  *Brenda Lee – I Want to Be Wanted*, נבדק ב-2021-06-02
4. ↑  *I Want To Be Wanted (Per Tutta La Vita)*, נבדק ב-2021-06-02
5. ↑  *Andy Williams – Stranger On The Shore (1962, Vinyl)* (באנגלית), נבדק ב-2021-06-02
6. ↑  Olivia Newton-John - Back To Basics (The Essential Collection 1971 - 1992), Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 15afd327-6d3c-42fc-98db-ab41885b6145

 |
**מוחמד אלק** (בערבית: محمد علاق; ‏ 17 באוגוסט 1974 - 8 במרץ 2016) היה ספורטאי אלג'יראי שהתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת האלג'ירית. אלק היה אלוף פאראלימפי, והספורטאי האלג'ירי הראשון שהצליח לזכות במדליה פאראלימפית.

ביוגרפיה
--------

אלק התמודד במשחקים הפאראלימפיים לראשונה במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996). הוא התחרה בריצת 400 מטר, אך לא הצליח לסיים את התחרות. בריצת 100 מטר הוא זכה במדליית זהב כשקבע שיא עולם של 12.03 שניות (קטגוריה T36), לפני הגרמני פיטר האבר (12.45 שניות) והמצרי אחמד חסן מחמוד (12.65 שניות) בריצת 200 מטר קבע אלק שיא עולם במקצה המוקדם עם 24.61 שניות, אותו שיפר במקצה הגמר כשזכה במדליית זהב נוספת עם תוצאה של 24.32 שניות.

במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) הגיע אלק לשיאו. הוא זכה במדליית הזהב בריצת 100 מטר עם שיא פאראלימפי של 11.99 שניות, במדליית זהב נוספת בריצת 200 מטר עם תוצאה של 24.39 שניות, ובמדליית זהב שלישית בריצת 400 מטר עם שיא עולם של 54.66 שניות.

במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) השתתף אלק בריצת 200 מטר בלבד, וזכה במדליית הארד עם תוצאה של 25.10 שניות, אחרי צ'ן יאנג הסיני ומאט סלייד הניו זילנדי. הוא חזר והתחרה גם במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) אך לא הצליח להעפיל לריצות הגמר ב-100 וב-200 מטר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Men's 400 m T36
2. ↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Men's 100 m T36
3. ↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Men's 200 m T36
4. ↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Men's 100 m T37
5. ↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Men's 200 m T37
6. ↑  Sydney 2000 Paralympic Games Athletics Men's 400 m T37
7. ↑  ATHENS 2004 Paralympic Games AthleticsMen's 200 m T37
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב לשעבר. אם התכוונתם לסירת דייג קטנה, ראו סירת דייגים.

שלט הכניסה ליישוב דוגית
**דוגית** הייתה יישוב בעלת אופי קהילתי חילוני בצפון חבל עזה (בגוש התוחמת הצפונית), סמוך לאלי סיני, שפונתה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות.

אנדרטה לזכר חמישה חיילי גבעתי שנהרגו בשתי תקריות שונות באזור דוגית הוצבה בכניסה ליישוב והעותקה למתחם בסמוך לאנדרטת חץ שחור.

היסטוריה
--------

הקמת היישוב אושרה על ידי ועדת השרים להתיישבות ב-22 ביולי 1984, יום לפני הבחירות לכנסת האחת עשרה יחד עם שישה יישובים נוספים, אך לא יצאה אל הפועל. 

החלטה נוספת על הקמת היישוב התקבלה בשנת 1989 בימי ממשלת האחדות הלאומית. במקור, אמור היה היישוב לקום על החוף במרחק שני קילומטרים ממחנה שאטי, אך יצחק רבין, שר הביטחון דאז, החליט בסופו של דבר על המיקום הסופי, צפונית מזרחית משם, דבר שעיכב את הקמת היישוב.

הכשרת הקרקע להבאת קראוונים נעשתה באפריל 1990 ובמאי 1990 עלה הגרעין הראשוני, שמנה 3 משפחות, לקרקע סמוך לחוף הים בצפון רצועת עזה. היישוב הוקם ככפר דייגים במסגרת אמנה ושמו סימל את עיסוקם העיקרי של תושביו - חקלאות ימית, שירותי הצלה, בריכות דגים, תיירות, מסעדות דגים, דיג ועוד.
במשך כ־10 שנים התגוררו התושבים בקראוונים עד שקיבלו אישורי בנייה והקימו בתי קבע ביישוב.

היישוב מנה כ-30 משפחות והיה בתחילת דרכו להתפתחות נוספת לאחר הפשרת שטחים נוספים לבניית בית במסגרת "בנה ביתך" ובניה תקציבית של כ-15 יחידות דיור שהחלה בשנת 2002 והסתיימה בשנת 2004. בדוגית היו פעוטונים וצהרון, ילדי הגן היו נוסעים לאלי סיני ואילו ילדי בית הספר הגיעו בהסעה מאורגנת לבית הספר באשקלון.

בניגוד ליישובי דרום הרצועה ומרכזה, דוגית, כמו יתר ההתנחלויות בצפון הרצועה, לא הייתה יישוב יהודי המוקף באוכלוסייה פלסטינית ולא נטען שהטילה מעמסה על כוחות הביטחון. ההתנגדות לפינוי יישובי צפון הרצועה ובהן דוגית הקיפה אף מספר אישים מרכזיים בשמאל כמו עמי אילון ועמרם מצנע.

אף על פי כן פונתה דוגית במסגרת תוכנית ההתנתקות שעליה החליטה ממשלת ישראל בין 15 ל-17 באוגוסט 2005. התושבים לא גילו התנגדות פעילה לפינוי כביישובים אחרים ורובם עברו ליישוב בוסתן הגליל שבצפון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוגית, באתר www.myesha.org.il
2. ↑  אילן בכר, יובל נאמן ואלי תבין אישרו 7 ישובים חדשים, מעריב, 23 ביולי 1984
3. ↑  נחום ברנע, **דוגית לא תזוז**, 21 בינואר 1994, ידיעות אחרונות
4. ↑  מיכל קדם, התנחלות דוגית מוקם בעזרת חוק מנדטורי, חדשות, 17 באפריל 1990
5. ↑  עזרא ינוב, האהזות דוגית להילוך גבוה: טרקטורים מטרטרים, קאראוונים ראשונים בדרך, מעריב, 19 באפריל 1990
6. ↑  אבי פרחן, דרישה הגיונית וצפויה, באתר ynet, 5 ביולי 2005

| ההתנחלויות שפונו במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות |
| --- |
| גוש קטיף | נוה דקלים • נצר חזני • פאת שדה • קטיף • רפיח ים • שירת הים • שליו • תל קטיפא • בדולח • בני עצמון • גדיד • גן אור • גני טל • כפר ים • כרם עצמונה • מורג • דהנייה |
| התוחמת הצפונית | אלי סיני • דוגית • ניסנית |
| מרכז רצועת עזה | כפר דרום • נצרים |
| צפון השומרון | גנים • כדים • חומש • שא-נור |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007602448905171

 |
**שמואל רשף** (24 בדצמבר 1946 – 16 בדצמבר 2010) היה קצין תותחנים ראשי ה-13 בצה"ל ואיש עסקים ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רשף (במקור - פישר) נולד בסאטמר שבטרנסילבניה ועלה לישראל בשנת 1959. הוא היה בין בוגרי המחזור הראשון של ישיבת בני עקיבא בנתניה.

רשף התגייס לצה"ל ב-1965 במסגרת העתודה האקדמית והצטרף לחיל התותחנים, בו מילא שורה ארוכה של תפקידים. ב-1968 סיים קורס קציני חת"ם ושימש קצין הדרכה בפיקוד הצפון. במלחמת ההתשה שימש כמפקד סוללה וקצין מבצעים בגדוד 334, בשנים אלו השתתף בפשיטות בלבנון, ירי ארטילרי לאזור אירביד שבירדן ולחימה בחזית המצרית. ב-1971 השתלם בקורס מדידות מתקדם בצבא ארצות הברית. לאחר מכן שימש מפקד בקורס יסוד וסגן מפקד הקורס בבה"ד 9, ב-1973 שימש קצין אג"ם של אגד ארטילרי 7030. שבועות ספורים לפני מלחמת יום הכיפורים מונה לסגן מפקד גדוד 334, במהלך המלחמה השתתף בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן ובמבצע קינוח. לאחר המלחמה שימש קצין אג"ם במפקדת התותחנים של פיקוד הצפון ולמד בבית הספר לפיקוד ומטה. בשנים 1978-1976 פיקד על גדוד 334, לרבות במבצע ליטני במהלכו שימש מפקד הסיוע של חטיבת גולני ולאחר מכן מפקד הסיוע של עוצבת הגליל שזה עתה הוקמה. ב-1978 שימש כמפקד קורס קציני תותחנים ויצא ללימודים בצבא ארצות הברית. ב-1980 מונה למפקד בית הספר לתותחנות ושימש מפקד אגד מילואים 425, לאחר מכן שירת כמפקד התותחנים בפיקוד הצפון (1982-1984).

רשף למד במכללה לביטחון לאומי. לאחר כהונה כראש מחלקת תורת הלחימה במחלקת ההדרכה במטה הכללי התמנה לתפקיד קצין תותחנים ראשי (1986-1989), בדרגת תת-אלוף.

לאחר סיום שירותו הצבאי עבד רשף ברפא"ל. בהמשך ניהל את מפעל "שיש תבור" ומפעל נוסף ולאחר מכן פנה לעסקים פרטיים.

רשף היה בין מקימי בית התותחן בזכרון יעקב ושימש כיושב-ראש עמותת "יד לתותחנים".

שמואל רשף נפטר בחודש ב-16 בדצמבר 2010.

חיים אישיים
-----------

רשף היה נשוי ואב לבן ולבת. בנו אביב משרת בצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל רשף, באתר בית התותחן
* עידן יוסף, תא"ל (מיל') שמואל רשף הובא למנוחת עולמים, באתר News1, ‏17 בדצמבר 2010
* אורי דרומי, תמיד תותחן, באתר הארץ, 14 בינואר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

| קציני תותחנים ראשיים (קתמ"ר)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה גינצבורג (גדעון) • שמואל אדמון • מאיר אילן • שלום עירון • דן חירם • ישראל בן אמיתי • ברוך ברוכין • אריה לוי • נתן שרוני • אברהם בר דוד • אריה מזרחי • עודד טירה • שמואל רשף • דורון קדמיאל • יהושע דורפמן • דן הראל • אלי יפה • דני כסיף • לורנס מועלם • מישל בן ברוך • דוד סויסה • רועי ריפטין • אלון קלוס • אבירם סלע • נרי הורוביץ • יאיר נתנס |

 |
**אהרון אלדו זוהר** (נולד ב־4 באפריל 1939) הוא איש צבא ומנהל ישראלי, כיהן כראש המטה של פיקוד מרכז בדרגת תת-אלוף.

ביוגרפיה
--------

אלדו נולד בבנגאזי שבלוב, כבנם הצעיר של מיסה לבית ג'רבי ופנחס זוארץ.
ב-14 בנובמבר 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, נהרגו אביו ושניים מאחיו מפצצה שנפלה במרכז העיר.
בשנת 1950 עלה לישראל עם אמו ושלושת אחיו שנותרו בחיים. הם נקלטו בשער העלייה והועברו למעברה בנתניה.

בשנים 1956 - 1958 למד בהפנימייה הצבאית לפיקוד ובביה"ס הריאלי בחיפה.

ב־1958 התגייס לחיל התותחנים. ב־1960 סיים בהצטיינות קורס קצינים.
בשנים 1960 - 1965 שירת בתפקידי פיקוד שונים בגדוד 403 ובגדוד 404.
בשנים 1965 - 1966 התמנה לקצין אג"ם של מפקדת הסיוע בחטיבה 14 באוגדה 36, בפיקודו של אריק שרון.

במלחמת ששת הימים לחם עם חטיבה 14 בקרב אום-כתף, בחצי האי סיני.

בתקופת מלחמת ההתשה קיבל מינוי חירום של סמג"ד מילואים בגדוד 403 ולאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 334.

במלחמת יום כיפור לחם ברמת הגולן כמפקד גדוד מילואים 412.

לאחר מלחמת יום כיפור קיבל את הפיקוד על גדוד 334, ברמת הגולן.
בהמשך פיקד על חטיבת האש 282 בגולן, עד סוף שנת 1978.
בשנת 1979 מונה למפקד התותחנים של פיקוד מרכז, תחת האלוף משה לוי.
לאחר מכן קודם לדרגת תת-אלוף והתמנה לתפקיד ראש המטה של פיקוד מרכז, בתקופת האלוף אורי אור.

בסוף 1983 השתחרר מצה"ל והגיש מועמדותו לראשות עיריית נתניה, ברשימה עצמאית. הרשימה זכתה לחמישה מושבים ואלדו כיהן כממלא מקום ראש העיר.
בשנים 1986 - 1991 עבד כמנהל פרויקטים וכמנהל תפעול בהמועצה לשיווק פרי הדר.
בשנים 1991 - 1993 היה המנהל הראשון של קניון הזהב בראשון לציון.
בשנים 1994 - 1999 ניהל פרויקטים בחברת תשלו"ז נכסים של יצחק תשובה.

אלדו בוגר תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה ובמדעי המדינה, ובוגר המכללה לביטחון לאומי.

נשוי לרותי, אב לשלושה וסב לשמונה.

ראו גם
------

* חטיבת האש 282
* הפגזת דמשק על ידי תותחי צה"ל במלחמת יום הכיפורים
* אלוף בן, האיש שהפגיז את דמשק, במחנה, 8.10.1992.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה שלזינגר, עמוד האש, באתר ישראל היום, 11 באוקטובר 2016
**דניאל בהריר** (נולד ב-20 בינואר 1956) הוא אמן ופסל ישראלי. עבודותיו, העוסקות בתנועה אנושית, מופיעות במכון וינגייט, בבית החולים אסף הרופא, בבית החולים שיבא ובבניינים ציבוריים אחרים בישראל ובעולם, כגון בניו יורק ובטוקיו. כמו כן עוסק בתחומי הפיסול השונים כגון מיצבים, קולאז'ים וכדומה.

ביוגרפיה
--------

פסל "המתעמלת" של דניאל בהריר במכון וינגייט
דניאל בהריר נולד באנגליה בקרויודון לסידני ומרים בהריר. בגיל 18 החל בלימודי אמנות בקולג' הרטפורדשייר לאמנות ועיצוב, תחת הכשרתם של המורים ג'והן ו. מילס ומייקל גילספי. לאחר מכן המשיך בלימודי פיסול באוניברסיטת סימון דה מונפורט תחת סידני הרפלי. בשנת 1980 עלה לישראל מלונדון, והחל ללמוד בבצלאל. לאחר שנה החליט לעזוב את הלימודים מכיוון שחש כי רמת הלימוד איננה מתאימה לו, מאחר שסיים חמש שנות לימודי אמנות אקדמאיות באנגליה.

בין השנים 1981–1982 עבד בבית היציקה בעטרות בירושלים, ולאחר מכן בבית היציקה AP בנתניה. בבתי היציקה עבד עבור אמנים אחרים ביצירת תשלילים ובתרכובת פטינה לעבודותיהם. עבודותיו האישיות בתקופה זו עסקו לראשונה בתנועה האנושית, ובהריר יצא פסלים של נשים בתנועות אקרובטיות אשר יוצרות מתח פיזי. בין השנים 1983–1985 שירת בצה"ל ככוון M61 וולקן, בעיקר בלבנון. לאחר סיום שירותו הצבאי פתח בית יציקה עם הפסל ברוך סקציאר בראשון לציון. בין השנים 1985–1987 עבד על הפסל קווים מקבילים המתאר סימטריה שבורה, ומתבסס על נוסחאות מתמטיות.

בשנים 1986–1987 שימש כמרצה לפיסול בבית הספר לאמנות אסכולה-מימד. בשנת 1988 העתיק את הסטודיו שלו לנמל יפו, שם עבד כ-13 שנה. בשנים אלו פיתח את סגנונו הייחודי, ויצר את הפסל "ראש" לבית החולים אסף הרופא, בעקבות דיוקנו של דוקטור וים מאלגו. בשנת 1993 יצר את הפסל "Fantasy of Legends" מחול בלבד, אשר הוצג כחודשיים בחוף ירושלים בתל אביב.

בשנת 1997 השתתף בתערוכה "יד שנייה" במוזיאון תל אביב לאמנות בתל אביב, את פסלו "סימטריה שבורה". באותה שנה השתתף בתערוכה בלונדון בגלריה Cooltan בשם "Pay Roll", והציג את פסלו "אחד מארבע". הפסל הציג ארבע דמויות, אשר לכאורה זהות זו לזו, מלבד שינויים בתספורת ובהעמדת הפסל. בשנת 2001 הציב 21 פסלים קטנים במכון וינגייט, שלושה מתוכם עובדו לפסלי ענק, בגדלים שלושה וחצי מטר גובה בממוצע.
כיום פסליו מוצבים כיום בטוקיו, לונדון, ניו יורק, פריז, יפן ועוד. סדנתו ממוקמת כיום בגבול יפו ותל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל בהריר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דניאל בהריר
* הפסל ראש, של דוקטור וים מאלגו מאת דניאל בהריר, אתר האמנויות היפות באמריקה
* פסלים של דניאל בהריר בגלריה סאצ'י בלונדון, אתר גלריה סאצ'י בלונדון
	+ אביבי כנרת, טבולה ראסה – סרחיו דניאל ודניאל בהריר בגלריה הוראס ריכטר, אתר קולקט לאמנות ואספנות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 271301
* NLI: 987007515364905171
* ULAN: 500483144
* VIAF: 308267583
* WorldCat (עם VIAF): 308267583

 |
המונח "קימל" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו קימל (פירושונים).

פירות הכרוויה
**כְּרַוְיָה תַּרְבּוּתִית** (שם מדעי: *Carum carvi*) היא צמח ממשפחת הסוככיים אשר צומח באירופה ובאסיה. קיימים זני כרוויה תרבותית חד-שנתיים, דו-שנתיים ואף תלת-שנתיים. הצמח דומה בצורתו לצמח הגזר ועליו גזורים או מנוצים. לצמח פרחים קטנים לבנים או ורודים. הכרוויה צומחת במקומות חמים ומוארים, בקרקע יבשה.

פירות הצמח (הנחשבים לעיתים בטעות לזרעים) משמשים כתבלין, המוכר בישראל בשמו הגרמני **קימל**. הפירות הם דו-זירעונים בצורת סהר וגודלם כ-2 מילימטרים. הם דומים במראם לפירות של כמון (שגם הוא ממשפחת הסוככיים), המשמשים גם הם כתבלינים וקל להתבלבל ביניהם, אם כי טעמיהם וריחותיהם שונים מאוד.

שימושים
-------

הכרוויה משמשת כתבלין נפוץ במטבחים אירופיים (בעיקר במרכז אירופה ובצפונה). לחם המכיל כרוויה ("לחם קימל") היה נמכר בעבר בישראל באופן נרחב. כרוויה משמשת גם לתיבול תבשילי בשר, כגון גולאש; להכנת כרוב כבוש, וכמרכיב במשקאות חריפים כגון אקוואויט. הכרוויה נמכרת ונצרכת לרוב כפירות שלמים ולא טחונים לאבקה, אם כי מכירת ושימוש בפירות הטחונים קיים.

בדומה לסוככיים אחרים, ניתן גם להשתמש בשורש הכרוויה לבישול, אולם הוא אינו נפוץ בשווקים בצורה זו. במטבח הלובי משתמשים באבקת כרוויה יחד עם כמון לתיבול מאכלי דגים.

שמן המופק מזרעי הכרוויה משמש גם כתמצית ריח בייצור תמרוקים.

לכרוויה גם מסורת של שימושים רפואיים, בעיקר לבעיות בקיבה. מחקרים עדכניים ומתמשכים מציעים שצריכת כרוויה תרבותית יכולה לסייע כתומכת בפונקציות אנדוקריניות, במיוחד כאלו הקשורות להפרעות בבלוטת התריס ולמחלות אוטואימוניות (ראו מחלת השימוטו).[דרוש מקור]

גידול
-----

פינלנד אחראית לכ-28% מייצור הקימל בעולם. גידול קימל מתאים במיוחד לאקלים הפיני ולקווי הרוחב של פינלנד, המבטיחים שעות רבות של אור שמש בקיץ. התוצאה היא פירות המכילים רמות גבוהות יותר של שמן אתרי מאלה המיוצרים באזורי גידול עיקריים אחרים כמו קנדה, הולנד, מצרים ומרכז אירופה[דרוש מקור].

היסטוריה
--------

במספר לשונות נפרדות קיימת המילה כרוויה או מילים דומות כשם לצמח תבלין, ביניהן יוונית עתיקה, סנסקריט וערבית (בפרסית ובלטינית, לעומת זאת, התבלין קרוי בשמות שונים). כתוצאה מכך מקור הצמח שנוי במחלוקת.

על פי פליניוס הזקן, מקור השם הוא באזור קאריה שבאסיה הקטנה.

הצמח נזכר כבר בתלמוד הבבלי כצמח ירק תרבותי, כמקור לתיבול מיני מאכלים וכצמח מרפא לטיפול במחלות לב:

> 
> איסתומכא דליבא, מאי אסותא? מייתא כמונא, **כרוייא** וניניא ואגדנא וציתרי ואבדתא.  
> תרגום: קצה הצלעות שליד הלב (שלפעמים מתכופף פנימה), מהי התרופה? ייקח כמון, כרוויה ונענע ולענה וציתרה ואזוב.
> 
> 
> 
> — מסכת עבודה זרה, דף כ"ט, עמוד א'
> 

קלאודיוס גלנוס מציין כי מים שבהם מושרים זרעי הכרוויה מסייעים בחיטוי פצעים, מניעת מחלות מידבקות וחיזוק הלב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרוויה תרבותית** בוויקישיתוף
* כרוויה תרבותית, באתר ITIS (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר NCBI (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר Tropicos (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר GBIF (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר The Plant List (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר IPNI (באנגלית)
* כרוויה תרבותית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4165876-0
* LNB: 000310220
* NKC: ph522118

 |
**אלעד בר-נוי** (נולד ב-23 באוקטובר 1988) הוא עיתונאי, שדרן רדיו ומבקר ספרות. הוא עורך ומגיש בתחנת הרדיו כאן תרבות של תאגיד השידור הישראלי "כאן". הוא מגיש את תוכנית הרדיו השבועית "פופ אפ" העוסקת בתרבות פופולרית. כמו כן, הוא מגיש את ההסכת "מרחב מוגן", שעלה בעקבות מלחמת חרבות ברזל, שבו הוא מארח אנשי תרבות לשיחה על שגרת המלחמה שלהם.

ביוגרפיה
--------

אלעד בר-נוי נולד במנצ'סטר שבבריטניה, במסגרת שליחות של הוריו, מורים מטעם משרד החינוך. אביו, יוסף בר-נוי בוכריץ, נולד בג'רבה, ואמו, ירדנה בר-נוי, בת להורים אשר עלו מאפגניסטן. הוא גדל בכוכב יאיר צור יגאל בבית דתי-לאומי. למד בבית הספר המדעי-ישיבתי כפר בתיה. הוא בוגר תואר ראשון בתוכנית למצטיינים במדעי הרוח והאמנויות מטעם אוניברסיטת תל אביב.

הוא החל לפרסם בשנת 2016, בתור כתב ומראיין באתר בית אבי חי. שנה לאחר מכן החל לכתוב במדור הספרות של ידיעות אחרונות, ובמוסף שבעה לילות. בשנים 2017–2020 הוא חי בלונדון, וראיין שם עבור ידיעות אחרונות סופרים, שחקנים ובמאים בהם מריל סטריפ, טום הנקס, איאן מקיואן, סטיבן ספילברג, לין-מנואל מירנדה ואוליביה קולמן. מאז שחזר ארצה ממשיך לכתוב כתבות ולראיין עבור מדורי הספרות והתרבות של ידיעות אחרונות, וכותב גם ביקורות וטורי דעה. הוא פרסם גם במוסף "הארץ".

החל משנת 2020 הוא עובד כעורך ומגיש בתחנת הרדיו כאן תרבות של תאגיד השידור הישראלי. הוא מגיש את התוכנית השבועית "פופ אפ" העוסקת בתרבות פופולרית, ואת התוכנית השבועית "סוף סוף" לצד מיה סלע. כמו כן, הוא עורך את הסכת הארכיון של התאגיד "זינוק לאתמול", ומגיש את ההסכת "מרחב מוגן", שעלה בעקבות מלחמת חרבות ברזל, שבו הוא מארח אנשי תרבות לשיחה על שגרת המלחמה שלהם.

בר-נוי היה שופט בוועדת פרס ספיר לשנת 2020 ו-2022.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2004 אמו ירדנה בר-נוי נהרגה בתאונת דרכים בעת שטיפלה בנפגעי תאונת דרכים בכביש 6, בתור מתנדבת במד"א. אביו יוסף בר-נוי בוכריץ נפטר בשנת 2023 לאחר שחלה בדמנציה.

בר-נוי חי עם בן זוגו בתל אביב-יפו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלעד בר-נוי, ברשת החברתית X (טוויטר)
* אלעד בר-נוי, ברשת החברתית פייסבוק
* אלעד בר-נוי, ברשת החברתית אינסטגרם
* יובל קומם ודניאל פרלמוטר, "פופ זו לא פינה, פופ זה הכל", פורסם באתר כתב העת "לכל הרוחות" מבית החוג לספרות, אוניברסיטת תל אביב
* אלעד מן, הכל הופך לבליל של זעזוע ונענוע ראש וציוצים ביקורתיים, באתר העין השביעית, 25 בספטמבר 2022
* ראיון מתוך הפודקאסט "ברדיו עם קלצ'קין", אפגב203- שיר ראובן ו אלעד בר-נוי, פורסם ב-17 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ההסכת מרחב מוגן, באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי
2. ↑  תכנית הרדיו "פופ אפ", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי
3. ↑  תכנית הרדיו "סוף סוף", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי
4. ↑  הסכת הארכיון "זינוק לאתמול", באתר כאן - תאגיד השידור הישראלי
5. ↑  רענן בן-צור, מות המתנדבת: "ירדנה היתה פייטרית אמיתית", באתר ynet, 13 ביולי 2004
6. ↑  ברדיו עם קלצ'קין, אפגב203- שיר ראובן ו אלעד בר-נוי, ‏17.7.23
**בנימין (בני) ארד (איצקוביץ')** (1934 - 13 באוגוסט 2007) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף. כיהן כמנכ"ל הראשון של הרשות למלחמה בסמים.

ביוגרפיה
--------

ארד נולד ברומניה. התגייס לצה"ל בתחילת שנות החמישים ושירת בחיל התותחנים. שימש קצין בגדוד 402 וסגן מפקד גדוד 334. במלחמת ששת הימים פיקד על גדוד 344, גדוד מילואים של מכמ"ת 120 מ"מ. תחת פיקודו סיפק הגדוד סיוע ארטילרי לחטיבות קרייתי והראל בקרבות באזור ירושלים ובכיבוש יהודה ושומרון. לאחר המלחמה פיקד על גדוד 402 ושימש מפקד הסיוע החטיבתי של חטיבה 401, בתפקיד זה שימש במהלך מבצע אבוקה בו השמידו כוחות הארטילריה והשריון את בתי הזיקוק, המפעלים הפטרוכימיים, נמל הנפט ומפעלי הדשנים המצריים בסואץ. במלחמת יום הכיפורים פיקד על אגד ארטילרי 212, אגד שהשתייך לאוגדה 36 וכלל גדודים סדירים וגדודי מילואים. האגד סיפק סיוע ארטילרי לאוגדה 36 ולכוחות נוספים במהלך קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן. 

בתפקידיו הבאים בשירות הקבע שימש סגן מפקד המכללה לביטחון לאומי, ראש מטה פיקוד הצפון (במבצע ליטני) וראש מחלקת תורת לחימה. 

לאחר שחרורו עבד בארגון ג'וינט ישראל. עם הקמת הרשות למלחמה בסמים ב-1988 מונה למנהלה ועמד בראשה עד 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* בני ארד, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
**בן לדרמן** (באנגלית ובפולנית: **Ben Lederman**; נולד ב-8 במאי 2000 בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית) הוא כדורגלן יהודי פולני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.

קריירת מועדונים
---------------

לדרמן נולד בארצות הברית, להורים יורדים ישראלים, דני ותמי. ב-2011, בגיל 11 זוהה לדרמן על-ידי סקאוטים של אקדמיית מועדון הכדורגל ברצלונה. הוא הוזמן להתאמן בלה מאסיה, והצטרף תוך זמן קצר למחלקת הנוער של המועדון. בין השנים 2015–2017 שיחק באקדמיית IMG האמריקאית, וב-23 בינואר 2017 חזר למחלקת הנוער של ברצלונה. ב-30 ביולי 2018 עבר למחלקת הנוער של גנט הבלגית.

בחודש ינואר 2020 עזב לדרמן את גנט, והצטרף לתקופת מבחן בבית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית. הוא לא קיבל חוזה במועדון, וחתם בהכח עמידר רמת גן מליגה א'. ב-14 בפברואר 2020 ערך לדרמן את הופעתו היחידה במדי המועדון, כששיחק 65 דקות בהפסד למכבי שעריים במסגרת הליגה.

ב-27 בפברואר 2020 שוחרר לדרמן מהכח עמידר רמת גן, על-מנת לחתום בראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית. ב-20 ביוני הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 על ויסלה קרקוב במסגרת הליגה הפולנית.

קריירת נבחרות
-------------

ייצג את נבחרות הנערים של ארצות הברית עד גיל 15 ועד גיל 17.[דרוש מקור]

בחודש מאי 2021 זומן למחנה אימונים של הנבחרת הצעירה של פולין עד גיל 21 בוורקא. זימונו הרשמי הראשון לנבחרת הצעירה של פולין עד גיל 21 הגיע בחודש נובמבר 2021, לקראת משחקי מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 לשנת 2023, נגד נבחרות של גרמניה ולטביה. ב-24 במרץ 2022 רשם את הופעתו השנייה במדי נבחרת פולין הצעירה, כאשר עלה כמחליף בדקות הסיום של משחק הגומלין מול נבחרת ישראל עד גיל 21 שהסתיים בתיקו 2–2, במסגרת מוקדמות יורו לנבחרות צעירות עד גיל 21 - 2023.

תארים
-----

ראקוב צ'נסטוחובה
* הגביע הפולני (2): 2020/2021 2021/2022
* הסופר קאפ הפולני (2): 2021, 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בן לדרמן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Borden, Sam (2013), "An American Boy Wonder in Barcelona", *The New York Times*, נבדק ב-24 ביוני 2020 `{{citation}}`:  (עזרה)
2. ↑  An American Boy Wonder in Barcelona באתר הניו יורק טיימס, 7 בנובמבר 2013 (באנגלית)
3. ↑  אופיר סער‏, בעקבות דלילות הסגל: בן לדרמן הגיע להתרשמות בבית"ר ירושלים, באתר וואלה!‏, 20 בינואר 2020
4. ↑  מבארסה ועד לליגה א': בן לדרמן חתם בהכח, באתר ערוץ הספורט, 12 בפברואר 2020
5. ↑  U-21: POWOŁANIA NA ZGRUPOWANIE SELEKCYJNE W WARCE באתר PZPN, ‏ 7 במאי 2021 (בפולנית)
6. ↑  U-21: POWOŁANIA NA MECZE Z NIEMCAMI I ŁOTWĄ באתר PZPN, ‏ 29 באוקטובר 2021 (בפולנית)
7. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏לדרמן: "רוצה לשחק בפולין, מאמינים בי", באתר ערוץ הספורט, 25 במרץ 2022
8. ↑  Israel U21 vs. Poland U21 - 24 March 2022 - Soccerway, int.soccerway.com
**קַלְפּוּרְנִיָה** (בלטינית: Calpurnia; נולדה בשנת 76 לפנה"ס בערך) הייתה אשתו השלישית והאחרונה של יוליוס קיסר. היא היתה בתו של ללוקיוס קלפורניוס פיסו קייסונינוס (קונסול 58 לפנה"ס).

נישואיה ליוליוס קיסר
--------------------

קלפורניה התחתנה עם קיסר בשנת 59 לפני הספירה. מקורות מתארים אותה כאישיות ביישנית וצנועה. לאחר שנרצח יוליוס קיסר ב-44 לפני הספירה, היא העבירה את יומניו וכתביו אל חברו הטוב ובעל בריתו של קיסר, מרקוס אנטוניוס. במהלך נישואיהם לא ילדה קלפורניה ילדים לקיסר, ולאחר מותו לא התחתנה שוב.
לפי המקורות, הייתה לקלפורניה תחושה שנשקפת סכנה לביטחונו של קיסר בסנאט הרומי, והיא ביקשה ממנו לא ללכת. קיסר לא שעה לעצתה והלך היישר אל אויביו.

קלפורניה בתרבות
---------------

* במחזה של ויליאם שייקספיר "יוליוס קיסר (מחזה)", לקלפורניה יש חלום שקיסר ימות בידה.
* ב"רומא (סדרת טלוויזיה)" מגלמת את קלפורניה שחקנית הטלוויזיה האנגלייה היידן גריין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלפורניה** בוויקישיתוף
* הרצח של קיסר, באתר www.eyewitnesstohistory.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124166342
* VIAF: 40305158
* WorldCat: viaf-40305158

 |
**אליהו ליב חסיד** (נולד ב־12 בנובמבר 1976, י"ט בחשוון ה'תשל"ז) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת אגודת ישראל בסיעת יהדות התורה. כיום מנהל ישיבת אמרי אמת של חסידי גור בבני ברק.

קריירה
------

לפני כניסתו לכנסת ניהל חסיד את ישיבת וכולל 'אמרי אמת' ושימש כמורשה חתימה יחד עם חמיו אברהם מרדכי טרויבע וחבר הוועד צבי הרשל גולומב.
חסיד משמש גבאי בית החסידים דגור זיכרון מאיר ברחוב אור החיים בבני ברק, וממייסדי מועדון אור יהושע - מועדון יום לגיל הזהב הפועל בתחום בתי החסידים, ומשמש בו כמורשה חתימה.

בתחילת שנת 2019 ניהל את קמפיין גיוס ההמונים - מצ'ינג של חסידות גור. אשר גייס על פי הצהרת איחוד מוסדות גור 72,000,000 ש"ח.

בבחירות לכנסות העשרים ואחת, העשרים ושתיים והעשרים ושלוש שובץ במקום התשיעי ברשימת יהדות התורה, כנציג השני של חסידות גור ברשימה.

בעקבות הפסקת כהונתו של השר יעקב ליצמן בכנסת במסגרת החוק הנורווגי, החל ב-24 ביוני 2020 לכהן כחבר הכנסת.

במהלך כהונתו כיהן כחבר בוועדת העבודה והרווחה, חבר בוועדה למיגור הפשיעה בחברה הערבית, וחבר בוועדה המיוחדת לפיקוח על הקרן לניהול הכנסות המדינה מהיטל על רווחי גז ונפט.

לאחר התפטרותו של ליצמן מהממשלה, התפטר חסיד מהכנסת ב-12 באוקטובר 2020, על מנת לשמור על האיזון בסיעת יהדות התורה. הוא לא שובץ ברשימת יהדות התורה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע.

חיים אישיים
-----------

אליהו נולד לנחום חסיד, חסיד גור. למד בישיבת נזר ישראל ובישיבת חידושי הרי"ם. לאחר נישואיו לבתו של אברהם מרדכי טרויבע, למד מספר שנים בכולל אברכים.

אחיו הוא צבי חסיד - מנכ"ל זק"א תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אליהו חסיד, באתר הכנסת

* אליהו חסיד, באתר כנסת פתוחה
* נציג גור ברשימת יהדות התורה, אליהו חסיד, נחשף לראשונה בסרטון בחירות בו פונה לקהל הישראלי, באתר טוויטר
* אריה כהנא, מקום 9 ב'יהדות התורה': מי אתה אליהו חסיד?, באתר אקטואליק
* ישכר זלמנוביץ, ‏החוק הנורבגי: השר יעקב ליצמן הגיש ליו"ר הכנסת את התפטרותו מהכנסת, באתר JDN‏, 22 ביוני 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  ארי קלמן, אליהו חסיד הושבע: "מתחייב אני בעזרת השם", באתר בחדרי חרדים, ב' בתמוז ה'תש"פ.
3. ↑  ח"כ אליהו חסיד מיהדות התורה התפטר מהכנסת, באתר "סרוגים", 12 באוקטובר 2020
**Hush** (בעברית: **שקט**) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית אוורגלו, מתוך אלבום הסינגל השני שלה, *Hush*. השיר יצא לאור ב-19 באוגוסט 2019, על ידי חברת התקליטים יואואה אנטרטיינמנט, ביחד עם שאר שירי אלבום הסינגל.

השיר הגיע למקום השמיני במצעד שירי העולם הדיגיטליים.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב על ידי לי בו-רה ו-72 והולחן על ידי מלאני פונטנה, לנה ליאון, מישל "לינדגרן" שולץ ו-72. לפי אתר המוזיקה *Genius* המפיק המוזיקלי ארשטריט לינדגרן הוא זה שהפיק את השיר. השיר בדומה לשאר שירי אלבום הסינגל, מכיל את סוגת הקיי-פופ.

בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-7.8 מיליון השמעות.

הצלחה
-----

למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה רבה ברחבי העולם. השיר הצליח להתברג במקום השמיני במצעד שירי העולם הדיגיטליים של מגזין הבילבורד והיה לשיר היחיד מאלבום הסינגל (פרט לסינגל "Adios"), שהצליח להגיע למיקום כזה במצעד הזה. השיר "You Don't Know Me" מאלבום הסינגל, הגיע בשיאו למקום העשירי בלבד.

האודיו של השיר הועלה ליוטיוב ב-20 באוגוסט 2019, יום לאחר יציאתו, תוך שהצליח לצבור למעלה מ-1.5 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2019)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |
| מצעד שירי העולם הדיגיטליים | 8 |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 19 באוגוסט 2019 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | יואואה |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Hush" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מלאני פונטנה, לנה ליאון, מישל "לינדגרן" שולץ, 72
2. 1 2 3 4  *HUSH*, נבדק ב-2020-10-03
3. 1 2 3  EVERGLOW, Billboard
4. 1 2 3  *EVERGLOW – HUSH* (באנגלית), נבדק ב-2020-10-03
5. ↑  EVERGLOW (에버글로우) - 'Hush' (Color Coded Lyrics Eng/Rom/Han/가사)

| אוורגלו |
| --- |
| אי:יו • סיהיון • מיה • אונדה • איישה • יירן  דיסקוגרפיה |
| מיני-אלבומים | *Reminiscence* • *-77.82X-78.29* • *Return of the Girl* |
| אלבומי סינגל | *Arrival of Everglow* • *Hush* • *Last Melody* |
| סינגלים | "Bon Bon Chocolat" • "Adios" • "Dun Dun" • "La Di Da" • "First" • "Pirate" |
| שירים אחרים | "Hush" • "You Don't Know Me" |
**יהושע מנחם פולק** (נולד בב' באדר א' ה'תש"ח, 12 בפברואר 1948) הוא איש ציבור חרדי שכיהן כסגן ראש עיריית ירושלים וחבר הכנסת ה-17 בשלהי כהונתה, מטעם אגודת ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד באוראדיה רומניה למשפחה שהשתייכה לחסידות ויז'ניץ. בשנת 1961 עלתה משפחתו לישראל. למד בישיבת פוניבז' לצעירים ובישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים.

התחתן בשנת תשל"א (1971). בשנת 1981 התמנה לממלא מקום ראש המועצה הדתית בירושלים וכיהן בה עד 2002. לאורך השנים השתייך פוליטית לסיעת שלומי אמונים שבתוך מפלגת אגודת ישראל.

בשנת 2003 הוצב במקום השני ברשימת יהדות התורה למועצת עיריית ירושלים. כיהן כסגן ראש העיר תחת אורי לופוליאנסקי, כיו"ר הוועדה לתכנון ובנייה בעיר. במקביל כיהן גם כגזבר עיריית ביתר עילית, תפקיד שבו כיהן עד שנת 2014. כמו כן היה חבר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת עד ינואר 2014, כשהוחלף בידי אברהם יוסטמן.

לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה שובץ במקום ה-8 ברשימת יהדות התורה לכנסת. הרשימה קיבלה 6 מנדטים, אך בעקבות התפטרותו של יעקב כהן ביולי 2008 במסגרת הסכם רוטציה ופטירתו של אברהם רביץ ב-26 בינואר 2009, נכנס פולק לכנסת, כשבועיים לפני הבחירות לכנסת השמונה עשרה. בתקופה קצרה זו הוא היה חבר בסיעת אגודת ישראל, שנוצרה בדצמבר 2008 עם פיצול סיעת יהדות התורה למרכיביה.

במאי 2006 נפתחה חקירה פלילית נגד פולק בחשד לאי סדרים במהלך כהונתו כסגן ראש המועצה הדתית בירושלים.

בבחירות לעיריית ירושלים בשנת 2008 לא נכלל פולק ברשימת המועמדים למועצת העירייה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה והתשע עשרה הוצב פולק במקום ה-11 ברשימת יהדות התורה לכנסת.

פולק נעצר באפריל 2010 בחשד למעורבות בפרשת הולילנד.

לקראת הבחירות לעיריית ירושלים בשנת 2013 פרש פולק מסיעת שלומי אמונים והצטרף למפלגת בני תורה. לאחר הבחירות מונה ליועץ לענייני תכנון ובנייה לסגן ראש העירייה מטעם המפלגה חיים אפשטין ולסגן יושב ראש המועצה הדתית בירושלים באוקטובר 2014[דרוש מקור].

חיים אישיים
-----------

נשוי לאורה וגר בשכונת גבעת משה בירושלים. אב ל-8 בנים ובנות.

בנו הגדול הוא הרב מאיר טוביה, משגיח ומנהל רוחני של ישיבת עטרת ישראל לצעירים. בן נוסף הוא אלי פולק, מנכ"ל איחוד הצלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* יהושע פולק, באתר הכנסת

* יהושע פולק, באתר כנסת פתוחה
* הסיפור שלי, שומר ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל כהן, ‏סיעת 'שלומי אמונים' הדיחה את יהושע פולק מתפקידו כחבר בוועדת בחירות, באתר כיכר השבת, 28 בינואר 2014
2. ↑  שמואל רבי, יהושע פולק - ח"כ לחודש ימים, באתר בחדרי חרדים, 28 בינואר 2009
3. ↑  חקירה פלילית נגד סגן ראש עיריית ירושלים יהושע פולק, באתר TheMarker‏, ‏8 במאי 2006
4. ↑  המשטרה פשטה על המועצה הדתית בי-ם, באתר ynet, 8 במאי 2006
5. ↑  שי איזנברג, פולק: "אם פרוש לא נבחר - אני פורש מהפוליטיקה" - בחדרי חרדים, באתר בחדרי חרדים, 8 באוקטובר 2008
6. ↑  יהדות התורה והשבת, אגודת ישראל - דגל התורה רשימת המועמדים, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת התשע עשרה
7. ↑  אברהם הלוי, ‏"מצב-רוחו של פולק מצוין, לא ישברו אותו כל-כך מהר", באתר כיכר השבת, 26 באפריל 2010
8. ↑  ישראל כהן, ‏ועדת השמונה: יוסי דייטש יחליף את יהושע פולק, באתר כיכר השבת, 11 בדצמבר 2014
9. ↑  צביקה גרוניך, ‏ניגוד עניינים? יהושע פולק חוזר לעיריית ירושלים, באתר כיכר השבת, 19 בינואר 2014
**שניאור זלמן אברמוב** (‏6 במאי 1908 – 5 במרץ 1997) היה חבר הכנסת ופעיל ציבור ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אברמוב נולד בעיר מינסק שבאימפריה הרוסית (לימים בירת בלארוס). הוא עלה לארץ ישראל בגיל 12, ולמד בגימנסיה הרצליה. למד היסטוריה ומשפטים באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב שבקליבלנד, אוהיו, ארצות הברית, ורכש תואר דוקטור. היה חבר וסגן נשיא באגודת הסטודנטים הציוניים "אבוקה". הוא שב ארצה בשנת 1935 והתמחה בעריכת דין במשרדו של דב יוסף בירושלים. אחר כך פתח משרד פרטי בתל אביב.

היה פעיל בתנועות ציוניות וליברליות עוד לפני קום המדינה. ב-1950 מונה ליו"ר אגודת ידידות ישראל-אמריקה, תפקיד שבו כיהן כ-14 שנים רצופות. כמו כן, היה חבר בוועד הפועל הציוני בשנים 1956–1959, יו"ר הוועד המנהל של המועצה הציבורית למען יהודי ברית המועצות וסגן הנשיא העולמי של הקונגרס הציוני העולמי. ב-1971 שימש עורך המשנה של האנציקלופדיה לציונות ולישראל (כתובה באנגלית). כיהן שנים ארוכות כיו"ר יד חיים ויצמן, ופעל למען פרסום כתביו של הנשיא הראשון וכתיבת הביוגרפיה שלו.

לכנסת נבחר חמש פעמים, ובקדנציה האחרונה, בכנסת השמינית, שימש סגן יושב ראש הכנסת.

שניאור זלמן אברמוב, שנהג לחתום על כתביו בשם ש.ז. אברמוב (ולעיתים אף הוכר בטעות בשם שלמה זלמן אברמוב), פרסם מאמרים רבים בעיתונות היומית ובכתבי עת שונים. הוא נחשב לתאורטיקן המובהק של המפלגה הליברלית הישראלית, אם כי נטה על פי רוב לבטא עמדות מתונות יותר מאלה של מרבית חבריו למסגרות הפוליטיות שבהן היה פעיל, וזאת גם בתחומי החוץ והביטחון וגם בתחומים של חופש הדת והמצפון, שהעסיקו אותו רבות. בכתביו ובפעילותו תרם רבות לתשתית של מוסדות היהדות המתקדמת בישראל. היה יריב מר של ההסתדרות, אך העריך את תרומתה לעיצוב המשק והחברה.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1938 נישא בלונדון להילדה (הדסה) לבית סנוומן, מורה ליוונית עתיקה שנפטרה בשנת 1975 בתל אביב. הם היו הורים לשתי בנות ובן. בשנת 1976 נישא לאילה זקס אברמוב ויחד עסקו בפילנתרופיה בתחום האמנות.

כתביו וספריו
------------

שניאור זלמן אברמוב החל לפרסם בעיתונות הארצישראלית עוד כשהיה סטודנט (בקליבלנד), והפך לכתב "הארץ" בארצות הברית. למעשה פרסם באופן שגרתי ורציף ב"הארץ" מאז שנת 1929 ועד שנת 1995. כמו כן תרם רבות ל"הבוקר", היומון של מפלגת הציונים הכלליים, ופרסם בכתבי עת מגוונים, החל ב"הפועל הצעיר" וכלה בזמנים.

ספריו:

* *The Perpetual Dilemma, Jewish Religion in the Jewish State* (Fairleigh Dickinson, 1976) (באנגלית)

* **על מפלגה שנעלמה ועל ליברליזם** (דביר, 1995).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שניאור זלמן אברמוב** בוויקישיתוף
* 

* שניאור זלמן אברמוב, באתר הכנסת

* שניאור זלמן אברמוב, באתר כנסת פתוחה
* כרטיס הקבר של שניאור זלמן אברמוב, באתר הר הזיתים
* שניאור זלמן אברמוב (1908-1997), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "שניאור זלמן אברמוב", בספר "הכל פוליטי" מאת עמוס כרמל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257490305171
* BIBSYS: 90122126
* GND: 1053046022
* ISNI: 0000 0000 7903 4991
* LCCN: n84037176
* NTA: 06860632X
* VIAF: 97605818
* WorldCat: lccn-n84037176

 |
**אורנה שטרקמן** (נולדה ב-16 בנובמבר 1982, ל' בחשוון ה'תשמ"ג) היא חברת כנסת לשעבר מטעם ימינה. כמו כן, כיהנה גם כסגנית ראש עיריית נהריה.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בנהריה למיכאל (מיקי) ולחנה, שטרקמן היא המבוגרת מבין ארבע אחיות. המשפחה החזיקה במלון קטן בשם "שטרקמן אֶרְנָה", שהוקם בשנות השישים, ובבגרותה ניהלה אותו אורנה, שהייתה גם ממובילות "מחאת המלונאים". המלון זכה באות משרד התיירות למפעל חיים בתחום התיירות לשנת 2022.

לשטרקמן תואר שני במנהל עסקים בדגש על ניהול ארגוני מהקריה האקדמית אונו. היא בוגרת תוכנית מנהיגות מקומית משתפת של מכון שחרית ומכון ראות וקורס דירקטורים של המרכז להכשרת מנהלים באוניברסיטת רייכמן.[דרושים מקורות]

בשנת 2013 נבחרה לכהן כחברת מועצת העיר נהריה, בתחילה מטעם סיעת צעירי נהריה ובהמשך בראש מפלגת הדור הבא, שזכתה לשני מושבים. כיהנה כסגנית ראש העיר ז'קי סבג ובהמשך עמדה בראש האופוזיציה במועצת העיר. שימשה כמחזיקת תיק התיירות בעיר והממונה על תחום הצעירים. נוסף על כך, שימשה כיושבת ראש "שותפות ביחד נהריה–צפון־ניו־ג'רזי" של הסוכנות היהודית.

לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הודיעה על כוונתה להצטרף לפוליטיקה הארצית במסגרת רשימת ימינה (הימין החדש). שטרקמן הוצבה במקום ה-14 ברשימת המפלגה לכנסת. לאחר התפטרותה של עידית סילמן, החלה לכהן כחברת הכנסת בספטמבר 2022. בבחירות לכנסת ה-25 שובצה במקום השישי ברשימת הבית היהודי, רשימה משותפת למפלגת הימין החדש ומפלגת הבית היהודי.

שטרקמן נשואה ואם לילד. מתגוררת בנהריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אורנה שטרקמן, באתר הכנסת

* אורנה שטרקמן, ברשת החברתית פייסבוק

* אורנה שטרקמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אורנה שטרקמן, ברשת החברתית אינסטגרם

* אורנה שטרקמן, ברשת החברתית LinkedIn

* אורנה שטרקמן, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רוני ססובר פורשת מימינה; זו הח"כית במקום סילמן, באתר "סרוגים", 13 בספטמבר 2022
2. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏המכה של המלונות המשפחתיים: "אפילו במלחמה זה לא היה ככה", באתר גלובס, 9 באפריל 2020
3. ↑  פוסט באינסטגרם
4. ↑   אורנה שטרקמן – הדור הבא נהריה, ברשת החברתית פייסבוק
5. ↑  "חברי המועצה". 2022-09-13. אורכב מ-המקור ב-2022-09-13.
**סאלח סעד** (בערבית: **صالح سعد**; נולד ב-20 ביולי 1963) הוא פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה בסיעת המחנה הציוני.

קורות חיים
----------

סעד נולד בכפר הדרוזי בית ג'ן. אביו היה תופיק סעד והוא בן למשפחה שכולה. סעד שירת כ-12 שנה כלוחם בכוחות הביטחון.

סעד פעיל במפלגת העבודה מאז שנות השמונים של המאה העשרים. שימש כמגשר ובורר מוסמך בבית הדין לעבודה, שימש כיועץ ארגוני למועצה המקומית אבו סנאן ולחברת יובל, תיפקד כיו"ר השדולה הציונית הדרוזית בבית ג'ן ופועל למען דו-קיום בישראל.

שימש כמנכ"ל חברת אלרואד בע"מ לסיעוד ורווחה. 

היה מנהל חטיבת עובדי הרשויות המקומיות בגליל ויו"ר ההסתדרות החדשה במרחב גליל. בשנת 2007 נאלץ לפרוש מתפקידו בהסתדרות לאחר שבדיקה העלתה שהציג תואר פיקטיבי במשפטים מאוניברסיטת לומונוסוב במוסקבה, דבר שהעניק לו תוספת שכר. מבדיקת מבקר ההסתדרות עלה כי סעד פברק לכאורה חשבוניות של דלק שרכש בתחנת דלק בבעלותו כדי לקבל החזרי נסיעות.

נחשב מקורב לעמיר פרץ. בבחירות לכנסת ה-19 היה מועמד מפלגת העבודה אך לא נבחר לכנסת. בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-26 ברשימת המחנה הציוני לכנסת כנציג הדרוזים. עם פרישתו של מנואל טרכטנברג מהכנסת באוקטובר 2017 החל סעד לכהן כחבר כנסת בסיעת המחנה הציוני בכנסת העשרים ובהתפלגות הסיעה ב־2019 השתייך לסיעת העבודה.

בבחירות לכנסת ה-21 שובץ במקום ה-17 ברשימת העבודה ולא נכנס לכנסת.

בבחירות לכנסת ה-22 שובץ במקום התשיעי ברשימה ולא נבחר לכנסת.

חיים אישיים
-----------

סעד נשוי ואב ל-5, מתגורר ביישוב בית ג'ן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* סאלח סעד, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)

* סאלח סעד, ברשת החברתית פייסבוק

* סאלח סעד, באתר כנסת פתוחה
* אתר למנויים בלבד ניר גונטז', האם הגשת להסתדרות תואר לא קיים מאוניברסיטת מוסקבה? "למה מי אתה שתשאל אותי שאלה כזאת?!", באתר הארץ, 3 באוקטובר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי ניב, ‏גיבור פרשת "התואר הפיקטיבי" מתמודד במפלגת העבודה, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2012
2. ↑  יקי אדמקר‏, לאחר יותר משנתיים בכנסת: ח"כ מנואל טרכטנברג הודיע על פרישתו, באתר וואלה!‏, 28 בספטמבר 2017
3. ↑  טל שלו‏, המקורבים קודמו, המתנגדים נדחקו: כך השתלט פרץ על רשימת העבודה, באתר וואלה!‏, 4 באוגוסט 2019
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחבר הכנסת. אם התכוונתם לפרופסור למשפטים, ראו מוחמד ותד (משפטן).

**מוחמד איברהים ותד** (בערבית: **محمد وتد**; תעתיק מדויק: **מחמד ותד**; 1 ביוני 1937 - 24 בספטמבר 1994) היה חבר הכנסת מטעם מפלגות מפ"ם וחד"ש. קודם לכן שימש עורך עיתון "על המשמר" בשפה הערבית.

ביוגרפיה
--------

ותד נולד בשנת 1937 בג'ת ולמד בבית ספר מקומי. לאחר תקופה קצרה בתנועת הנוער בנק"י הצטרף לתנועה הערבית המקבילה לתנועת "השומר הצעיר", במסגרתה נבחר להנהגת התנועה. את לימודיו התיכוניים סיים בבאקה אל-גרבייה ומאוחר יותר למד בחוג ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטת תל אביב.

בהמשך לפעילות בתנועת הנוער, ותד היה פעיל בשורות מפ"ם במגזר הערבי. תקופה ארוכה שימש עורך עיתון התנועה בערבית, "אל מרצאד" (המקביל לעיתון "על המשמר") וחבר הוועדה המדינית של מפ"ם. כן התמנה לחבר הנהלת המרכז ללימודים ערביים ופעל במועצות ציבוריות שונות הנוגעות למגזר הערבי. לפרנסתו עסק בכתיבה ובעריכה. ב-1970 הוצג מחזהו "דו קיום" בתיאטרון העירוני חיפה בבימויה של נולה צ'לטון.

בבחירות למועצות בשנת ב-1978 התמודד על ראשות מועצת ג'ת, אך הפסיד בסיבוב השני.

בשנים 1981–1988 כיהן כחבר הכנסת בכנסת ה-10 וה-11. לשתי כנסות אלו נבחר מטעם מפ"ם במסגרת המערך. בכנסת ה-11 פרש ותד עם חברי מפ"ם לסיעה נפרדת ובשנת 1988. טרם הבחירות, פרש ממנה והצטרף למפלגת חד"ש, עקב חילוקי דעות עם אלעזר גרנות, שדחה את תוכנית השלום שהציג דובר אש"ף בסאם אבו שריף ("מסמך אבו שריף"). לאורך שבע שנות כהונתו היה חבר ועדת החינוך והתרבות וועדת הפנים ואיכות הסביבה.

לאחר סיום כהונתו בכנסת ניהל וערך את העיתון "כל אל-ערב" בנצרת ובשנותיו האחרונות ניהל משרד יחסי ציבור.

ותד נהרג בשנת 1994 בתאונת דרכים. היה נשוי ואב לשבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מוחמד ותד, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)

* מוחמד ותד, באתר כנסת פתוחה
* רפאל בשן, חשבון הנפש של ערבי ישראלי, מעריב, 5 בדצמבר 1969
* לא עוד חרוזים צבעוניים מזכוכית, דבר, 2 באוקטובר 1981

הערות שוליים
------------

1. ↑  חנה זמר, להבחין בין ערבים אזרחי ישראל, דבר, 19 בדצמבר 1969
2. ↑  כל העולם במה, דבר, 23 ביוני 1970  
שרגא הר-גיל, ישמעאל ויצחק מאכס וחיים, מעריב, 8 ביולי 1970  
יורם קניוק, דו קיום, דבר, 9 ביולי 1970
3. ↑  הסיבוב השני: הישג למערך, דבר, 23 בנובמבר 1978
4. ↑  לאה ענבל, מפלגה מחפשת בוחרים, כותרת ראשית, 10 באוגוסט 1988
5. ↑  משה הורביץ, גירושי מפ"ם המאוחרים, כותרת ראשית, 13 ביולי 1988

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307937905171
* VIAF: 97006257
* WorldCat: viaf-97006257

 |
**מרדכי אולמרט** (16 בינואר 1908 - 30 במרץ 1998) היה פעיל ציוני רוויזיוניסטי, איש התיישבות, חבר הכנסת בכנסת השלישית והרביעית. אביו של ראש הממשלה לשעבר, אהוד אולמרט.

ביוגרפיה
--------

אולמרט נולד באימפריה הרוסית, בעיר בוגורוסולן בחבל (גוברניה) של סמרה שעל הנהר וולגה למשפחה שישבה במקום דורות מספר.
אבי סבו של אולמרט נחטף בילדותו וגויס לצבא הצאר. לאחר שירות מאולץ בצבא במשך 25 שנים, שוחרר והתיישב בעיר סמרה על הנהר וולגה. שם המשפחה "אולמרט" הוא ככל הנראה שיבוש של שמו האמיתי מילדותו, שאותו לא זכר במדויק.
בעקבות המהפכה הבולשביקית ב-1917 נמלטה המשפחה למנצ'וריה שבסין והתיישבה בעיר ציציקר שליד חרבין. ב-1927 הצטרפה המשפחה לקהילה היהודית הגדולה של יוצאי רוסיה בעיר חרבין. מרדכי אולמרט, באותה עת בן 19 ומעריץ של זאב ז'בוטינסקי, נמשך לפעילות ציונית ויחד עם קבוצת צעירים שגיבש סביבו הקים ב-1929 את סניף בית"ר בעיר ועמד בראשו. התנועה קנתה אחיזה רחבה בקרב הצעירים היהודים בעיר, ובתוך זמן קצר הייתה לתנועה המובילה במקום. באותה תקופה הכיר אולמרט את בלה וגמן, פעילה נלהבת בתנועה, והשניים נישאו.

ב-1930 עזב אולמרט את חרבין, ולאחר שנים אחדות באירופה בהן למד חקלאות בהכשרה בהולנד, הגיע לארץ ישראל בשנת 1933 יחד עם רעייתו בלה. השניים הצטרפו למחתרת האצ"ל והיו פעילים במשימות נגד המנדט הבריטי. הם השתייכו לקבוצה קטנה יחסית של פעילים רוויזיוניסטים שקדשה את ערכי ההתיישבות החקלאית, ובמשך שנים אחדות נדדו בין משקים חקלאיים ביתריים שייסדו עם חבריהם לתנועה. במשק אותו ייסדו במבצר שוני, ששימש גם בסיס לפעולות האצ"ל, נולד השלישי מבין ארבעת בניהם, אהוד אולמרט, אח לעמרם וירמי הבוגרים ממנו. לאחר שנים אחדות עברו משם לייסוד ההתיישבות הביתרית החדשה "נחלת ז'בוטינסקי" בבנימינה, שם השתקעו ושם נולד בנם הרביעי יוסי. במקום הפעילו משק קטן שכלל כרם, מספר פרות ולול תרנגולות.

ב-1947 נשלח אולמרט על ידי מפקד האצ"ל מנחם בגין למסע גיוס תרומות בקרב הקהילות היהודיות בסין, בחרבין ובסביבתה. התרומות שגויסו שימשו למימון האונייה אלטלנה שמפקדה אליהו לנקין היה מקורב מאוד למשפחת אולמרט.

לאחר הקמת המדינה נרתם אולמרט לפעילות פוליטית בתנועת החרות. הוא עמד בראש תנועת ההתיישבות של חרות, וכיהן מטעמה כחבר כנסת בין 1955 ל-1961, בכנסת השלישית והרביעית. כאיש התיישבות עובדת היה במובנים רבים חריג בתנועה, וגם נודע כאפיקורס מוחלט הרחוק מערכי הדת והמסורת. ב-1955 הסתכסך אולמרט עם ראש התנועה מנחם בגין עליו הרבה למתוח ביקורת, ואולץ לוותר על כיסאו ולפרוש מן הכנסת. בהמשך הצטרף לקבוצת הפורשים בראשותו של שמואל תמיר שהקימה את המרכז החופשי והיה מזכ"ל המפלגה, אך לא כיהן מטעמה בכנסת.

את קורות חייו גולל מרדכי אולמרט בספרו האוטוביוגרפי "דרכי בדרך הרבים". בספרו הוא מספר כיצד נתגלגל ממשפחה מתבוללת ברוסיה למנהיג בית"רי בסין, גילה את שורשיו ועלה ארצה עם חזון של עיסוק בחקלאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מרדכי אולמרט, באתר הכנסת

* מרדכי אולמרט, באתר כנסת פתוחה
* מידע על מרדכי אולמרט בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של מרדכי אולמרט, באתר "סימניה"
* הקהילה היהודית בחרבין ומרדכי אולמרט, אתר בית התפוצות
* הקבר של מרדכי אולמרט בבית העלמין בנימינה, באתר BillionGraves

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450725805171
* ISNI: 0000 0000 2690 4068
* LCCN: n87892622
* VIAF: 43369580
* WorldCat: lccn-n87892622

 |
"**Galaksi**" (בעברית: "**גָלַקסִיָה**") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה אג'ה מומאי. הוא יצא לאור ב-19 ביוני 2020, בהוצאת חברת התקליטים DDM, כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתבה והלחינה מומאי להפקה של ג'אם בשראן אקסן.

השיר זכה להצלחה ארצית בטורקיה ודורג במקום הראשון בטורקיה טופ 40 במשך שישה שבועות.

רקע וכתיבה
----------

השיר נכתב והולחן על ידי אג'ה מומאי והופק על ידי ג'אם בשראן אקסן. "Galaksi" הוא מעין שיר אהבה בו מומאי מבטאת את אהבתה לבן זוגה כאילו היה הגלקסיה שלה. עם זאת, היא מציגה דרך המילים של השיר א הצדדים השליליים הכרוכים במערכת היחסים ביניהם – היא משלבת שאלות שונות בטקסט עצמו.

בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-45 מיליון השמעות.

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ הנלווה של "Galaksi" הועלה לערוץ היוטיוב של netd müzik ב-19 ביוני 2020, ביום יציאתו כסינגל. הוא צולם על סירה השטה במים. לאורכו, ניתן לראות את מומאי מבצעת את הבתים השונים, תוך ביצוע תנועות ריקוד שונות לצד רקדניות ליווי. ישנן סצנות בהן ניתן לראותה צוללת מתחת לפני הים.

נכון לאוגוסט 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-295 מיליון צפיות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2020)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  טורקיה | טורקיה טופ 40 | 1 |

היסטוריית יציאות לאור
---------------------

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 19 ביוני 2020 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | DDM |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "Galaksi" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  *Ece Mumay - Galaksi*, נבדק ב-2023-08-27
2. ↑  Galaksi by Ece Mumay from Turkey, Popnable.com (באנגלית)
3. ↑  Ece Mumay - Galaksi lyrics + English translation, lyricstranslate.com (באנגלית)
4. ↑  *Galaksi*, 2020-06-19, נבדק ב-2023-08-27
**יוסף שגל** (נולד ב-25 במרץ 1949 בבאקו, בירת אזרבייג'ן) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת ישראל ביתנו וכשגריר ישראל בבלארוס. לפני כן היה עיתונאי ומגיש טלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

שגל קיבל תואר ראשון בהיסטוריה מהמכון להוראה של אזרבייג'ן על שם לנין. עד עלייתו הוא עבד ככתב, ולאחר מכן כעורך במספר עיתונים באזרבייג'ן.

עלה לישראל בשנת 1990. בישראל כתב במספר עיתונים ברוסית והגיש תוכנית טלוויזיה בערוץ ישראל פלוס.

שגל נבחר לכנסת ה-17 מטעם מפלגת ישראל ביתנו והיה חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות ובוועדה לפניות הציבור. במהלך כהונתו יזם שגל תיקון לחוק הסדרת מקומות רחצה, הקובע כי לא ייגבו דמי כניסה לחוף רחצה מילד עד גיל 13, ודמי הכניסה המרביים לנער בין גיל 13 ל-17 יעמדו על סך של 10 שקלים חדשים.

לקראת הבחירות לכנסת ה-18 שובץ במקום לא ריאלי ברשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-18, והודיע על פרישתו מהרשימה ומהפוליטיקה. באוגוסט 2009 הוצג על ידי שר החוץ, אביגדור ליברמן, כמועמדו לשגריר ישראל בבלארוס ולאחר אישור ועדת מינויים המינוי אושר על ידי הממשלה ב-9 באוקטובר 2011. עתירה שהוגשה לבג"ץ נגד המינוי - נדחתה. הוא שימש בתפקיד עד ספטמבר 2015.

שגל גר בירושלים, נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף שגל** בוויקישיתוף
* 

* יוסף שגל, באתר הכנסת

* יוסף שגל, באתר כנסת פתוחה
* טל שלו‏, שגריר ישראל בבלארוס: בעל מפעל דגים וכוכב תקשורת, באתר וואלה!‏, 26 בפברואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  אישור מינוי שגריר בבלארוס, החלטה מספר 3753 של ממשלת ישראל השלושים ושתיים, משנת 2011, באתר של משרד ראש הממשלה
2. ↑  בג"ץ 7402/11 התנועה למען איכות השלטון נ' ראש ממשלת ישראל ואח', פסק דין מ-4 בינואר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307700005171
* GND: 133549860
* ISNI: 0000 0000 6690 1398
* LCCN: n96058121
* LNB: 000018223
* VIAF: 88134913
* WorldCat: lccn-n96058121

 |
**Goldfinger** (גולדפינגר) הוא שיר מאת שירלי באסי אשר שימש כשיר הנושא של הסרט גולדפינגר - השלישי בסדרת סרטי ג'יימס בונד. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדי ההשמעות ברחבי העולם, ונחשב לאחד השירים המצליחים ביותר של באסי.

השיר הגיע למקום ה-53 ברשימת "מאה שנים... מאה שירים" אשר סיכמה את מאה השירים הטובים ביותר בתולדות הקולנוע.

כתיבה
-----

ג'ון בארי הלחין את המנגינה לשיר עבור הסרט, ולסלי בריקוס ואנתוני ניולי נתבקשו לכתוב עליה מילים. הם לא קיבלו את התסריט, אולם המפיקים סיפרו להם על הסצנה בה ג'יל מאסטרסון (בגילומה של שירלי איטון) נרצחת באמצעות צביעת כל גופה בזהב. בהשראת סצנה זו, הם כתבו את השיר העוסק בדמותו של הנבל אאוריק גולדפינגר.

ניולי הקליט את השיר ב-14 במאי 1964, אולם החליט לא לשיר אותו בעצמו בסרט משום שסבר שהוא מוזר מדי. בארי עצמו המליץ ללהק את שירלי באסי כדי לשיר את השיר. הוא שימש כמנצח בסיבוב הופעות של באסי בדצמבר 1963 ואף היה ביניהם קשר רומנטי קצר. באסי הקליטה את השיר ב-20 באוגוסט באולפני CTS בלונדון.

השיר שימש כשיר הפתיחה של הסרט. זו הייתה הפעם הראשונה בתולדות סרטי ג'יימס בונד שבה היה לסרט שיר פתיחה. לסרט הקודם בסדרה, מרוסיה באהבה.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 7 |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 4 |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 8 |
| Adult Contemporary (Billboard) | 2 |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 21 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 8 |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 5 |
|  נורווגיה | VG-lista | 7 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* מידע על היצירה "Goldfinger" באתר מיוזיק בריינז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: c0a94aa3-21e6-3a06-9142-a891c323f010

 |