recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קרול השני, מלך רומניה חותם על החוקה ב-1938
**חוקת רומניה 1938** הייתה בתוקף מסוף פברואר 1938 עד לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944. היא שינתה את המשטר ברומניה לדיקטטורה מלכותית חד-מפלגתית, ונתנה העדפה רשמית לאזרחים רומנים.

היסטוריה
--------

החוקה של 1938 אושרה ב-20 בפברואר 1938 על ידי מועצת השרים של רומניה, פורסמה ב-21 בפברואר 1938 והועמדה לאישור במשאל עם ב-24 בפברואר 1938, בה נדרשו המצביעים להודיע את עמדתם בעל פה. במשאל העם הצביעו בעד 4,297,221 ונגד 5,843. החוקה פורסמה למתן תוקף ב-27 בפברואר. במרץ 1938 התפטרה הממשלה בנימוק שאת תפקידה היא מלאה בכך שנתקבלה חוקה חדשה והסדר הושב על כנו. 

לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 בוטלה חוקת 1938 והושבה לתוקף חוקת רומניה 1923.

תוכן חוקת 1938
--------------

חוקת 1938 נוסחה על ידי המשפטן איסטרטה מיצ'סקו והתבססה על עקרון הקורפורציה, בדומה למשטר באיטליה הפשיסטית. חוקת 1938 ביטלה את חוקת רומניה 1923 ושינתה את המשטר ברומניה ממונרכיה חוקתית עם משטר רב מפלגתי, לדיקטטורה מלכותית וביטול כל המפלגות, פרט למפלגה שהקים המלך. 

בהארץ נכתב על החוקה החדשה:

"אשר ליהודים אין הבדל בינה ובין הקונסטיטוציה הקודמת. משפט הבכורה הניתן בה לרוב הרומני בעניין משרות ממשלתיות, נוגע רק במעט במיעוטים האתניים ובייחוד ביהודים, מכיוון שאין החוקה אלא מאשרת להלכה דבר שהיה נהוג למעשה שנים על שנים. לתשומת לב מיוחדת ראוי הסעיף האומר כי נתינים רומנים המבקשים חסות מאת זרים, מאבדים את נתינותם. אין ספק שזהו עניין גמיש ומסובן ביותר. פטיציה לחבר הלאומים, למשל, האם פירושה בקשת חסות זרה?"

קישורים חיצוניים
----------------

* חוקת רומניה 1938 (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לאחר משאל העם ושינוי החוקה, הארץ, 6 במרץ 1938
2. 1 2  הדיקטטורה ברומיניה ובבולגריה, הארץ, 2 במרץ 1938
3. ↑  ממשלת רומניה התפטרה, הַבֹּקֶר, 31 במרץ 1938
4. ↑  יהדות רומניה באור עתונותה, משמר, 21 בנובמבר 1944
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגבינה צרפתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ברי (פירושונים).

**ברי** (בצרפתית: **Brie**) היא גבינה צרפתית רכה.

ייצור
-----

מוצאה של הברי ממחוז סן ומארן שבחבל איל-דה-פראנס (צפון-מרכז צרפת). בשל הפופולריות שלה יש לה חיקויים רבים בכל העולם. היא עשויה מחלב פרה, והבשלתה אורכת בין שלושה שבועות (בתנאי מפעל) ל-10 שבועות (בבוטיקים). קיימים שני מותגים בלבד הרשאים להיקרא "ברי" (בניגוד ל"גבינה בנוסח ברי", שפירושו גבינה דומה המיוצרת כחיקוי)- ברי דה מו (Brie de Meaux) וברי דה מלן (Brie de Melun).

ה**ברי דה מוֹ** יוצרה לראשונה במאה ה-8 באזור פריז. היא אינה מפוסטרת. היא בעלת ארומה של אגוזים קלויים ונגיעות של שמרים. המרקם שלה חלק וכמעט נוזלי. צבעה צהוב-קש והוא מבהיר עם ההבשלה. הקליפה מכוסה קרום עובש לבן המנוקד בתסיסות אדומות-חומות. ברי דה מו מיוצרת בגלגלים במשקל 2.5-3 קילוגרם.

ה**ברי דה מלן** מיוצרת באריזות קטנות יותר, טעמה וריחה עדינים יותר, היא מפוסטרת והבשלתה ממושכת יותר. צבעה זהוב, קליפתה כהה יותר ומכוסה קרום עובש לבן. גבינות הברי מגוונות מאוד בטעמן, החל מטעם עדין וחלש וכלה בטעם חלבי דומיננטי. הגבינות התעשייתיות, כמובן, ארומטיות פחות וטעמן חלש מאלה המיוצרות בתהליך ידני.

גבינת ברי בשלה מחזיקה מעמד מחוץ למקרר במשך כ-3 ימים. נהוג להגישה בפני עצמה, בליווי קרקרים או ענבים, או להסיר את העטיפה ולהוסיף את הגבינה לתבשילים שונים כיוון שהגבינה רכה ומותכת בקלות. צורת הגשה מקובלת נוספת היא טבילת פרוסות גבינה בביצה ופירורי לחם וטיגונה.

את הברי מקובל ללוות ביינות קינוח או בשרדונה.

היסטוריה
--------

מקור גבינת הבְּרִי בצפון צרפת במישורי האזור ההיסטורי-גאוגרפי ברי (Brie) (אנ') שבקרבת פריז. פירוש השם בצרפתית קדומה הוא מישור, פלטו (כיום בתחום חבל Île-de-France). בזכות קרבתה לפריז הגיעה הגבינה לשוקי העיר ושולחנם של מלכי צרפת. הגבינה מוזכרת כמעדן כבר במאה ה-8 בדברי ימיו של 'קרל הגדול' מלך צרפת שהיה גדול שליטי אירופה בימי הביניים. כאלף שנים מאוחר יותר, בזמן המהפכה הצרפתית, ביקש לואי ה-16 לכלול את הגבינה בסעודה האחרונה שלו לפני שקופד ראשו אל מול ההמון המשולהב. בקונגרס וינה אשר התקיים לאחר תבוסתו של נפוליאון בראשית המאה ה-19, התעורר ויכוח מה היא הגבינה הטובה בעולם. הצרפתים הציעו תחרות שבסופה זכתה הברי בתואר "מלכת הגבינות וגבינת המלכים" ועמה בפופולריות גואה בכל רחבי אירופה ובתהילת עולם. פרסומה של הברי הביא ל"העתקים" רבים שיוצרו במדינות רבות. רק בשנת 1980 ניתן סטטוס AOP לגבינת Brie de Meaux וב-1990 זכתה גם ה-Brie de Melun במעמד היוקרתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברי** בוויקישיתוף
* ברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563428505171
* LCCN: sh86005615

 |
**סביון מזוות** (שם מדעי: .Senecio angulatus L.f) הוא בן שיח מטפס, רב-שנתי, ירוק-עד וצהוב פרחים ממשפחת המורכבים. מוצאו בעיקר מהאזורים הסובטרופיים של פרובינציות הכף של דרום אפריקה. בישראל הוא משמש כצמח גינון בתור גדר חיה, יכול לגדול בתנאי אקלים ים תיכוני, סובטרופי, טרופי או מדברי. מין זה זקוק לחצי צל ואור מלא, עמיד בקרה, בגיר וביובש (חסכני במים), רגיש למליחות. גדל בכל אזורי ישראל, אף במדבר ובקרקעות שונות. הצמח מהיר צמיחה, שתלטן ולכן הגיזום נחוץ לאחר הפריחה. הריבוי באמצעות ייחורים בחורף ובאמצעות זרעים בסתיו או באביב. הפריחה בחורף ובאביב.

מאפיינים
--------

זירעונים של סביון מזוות
להבנת המורפולוגיה של סביון מְזוּוָּת מובאים כאן מונחים הנכונים לכל משפחת המורכבים בערך סביון.

סביון **מְזֻוָּת** אינו קוצני ואינו צַמְרִי והוא מטפס באמצעות כריכת גבעוליו ומשתלשל. הגבעולים קירחים וארוכים מאוד, לעיתים מגיעים ל-2.2 מ' או יותר.

הפטוטרות שטוחות מעט ואורכן עד 3.8 ס"מ. הלוואים חסרים.

העלים, מסורגים, פשוטים, אורכם עד 6.3 ס"מ, בעלי אונות מעטות, קצרות ורחבות או דמויות שינים. הם קירחים, חלקים, ירוקים רעננים, מבריקים בוהקים ובשרניים.

הקרקפות צהובות, מרובות, מפורדות (על צירים נפרדים) והן ערוכות בתפרחות מכבד או ערוכות באשכול-סוכך.

המעטפת דמוית ספל. חפי המעטפת הפנימיים ערוכים בדור אחד, ומלווים בבסיסם בחפים קטנים יותר שמהווים כעין גביעון חיצוני. חפי המעטפת הפנימיים זקופים, שווים באורכם ומסתיימים כרגיל בשערות לבנות קצרות ועדינות. המעטפת נוטה לאחור לפני פיזור הזירעונים.

המצעית עליה יושבים הפרחים שטוחה על פי רוב (וללא גומות גומות) וחשופה (ולא מכוסה קשקשים (מוצים) או שערות).

הקרקפת (התפרחת) צהובה ובנויה מ-5 פרחים לשוניים מוארכים ונקביים בהיקף וכ-20 פרחים צינוריים ודו-מיניים במרכז. הפרחים הלשוניים נגללים לאחור בשעות הלילה ובימי גשם.

**מבנה הפרחים**

הגביע חסר ומצויים במקומו בראש השחלה שערות לבנות. הכותרת של הפרח הצינורי מאוחת עלים בעלת 5 שיניים.

האבקנים שמספרם 5, ניצבים לסירוגין עם אונות הכותרת. המאבקים מאוחים זה לזה ומהווים צינור מסביב לעמוד השחלה.

השחלה תחתית, בעלת שני עלי שחלה, בעלת מגורה אחת וביצית אחת. עמוד השחלה מחולק בראשו לשתי צלקות ארוכות.

הפרי הוא זירעון, שעטור בציצת, שכולה עשויה אך ורק בשערות והן לבנות עדינות ומרובות, וערוכות בשני דורים או יותר ונשירות על פי רוב. הזירעונים מחוסרי מקור, שווים זה לזה, גליליים ובעלי 5 עד 10 צלעות וחריצים. הזרע חסר אנדוספרם.

תמונות
------

* רקבן מפוספס על קרקפת סביון מזוותרקבן מפוספס על קרקפת סביון מזוות
* קרקפות מרובות של סביון מזוותקרקפות מרובות של סביון מזוות
* תפרחת של סביון מזוותתפרחת של סביון מזוות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סביון מזוות** בוויקישיתוף
* סביון מזוות, באתר NCBI (באנגלית)
* סביון מזוות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סביון מזוות, באתר Tropicos (באנגלית)
* סביון מזוות, באתר GBIF (באנגלית)
* סביון מזוות, באתר The Plant List (באנגלית)
* סביון מזוות, באתר IPNI (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Senecio angulatus L.f, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
2. 1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, **מגדיר לצמחי התרבות בישראל**, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 472-474
3. 1 2 3  מיכאל זהרי, **מגדיר חדש לצמחי ישראל**, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 465
4. 1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, **המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל**, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 706
**הלן גארדנר** (באנגלית: **Helen Gardner**‏; 1878–1946) הייתה היסטוריונית של האמנות ומחנכת אמריקאית. ספרה **האמנות מראשיתה עד ימינו** נחשב, עדיין, לספר הלימוד הסטנדרטי לתלמידי תולדות האמנות באמריקה.

ביוגרפיה
--------

גארדנר נולדה במנצ'סטר (ניו המפשייר) אך עברה בגיל מוקדם לשיקגו, שם למדה בבית הספר. בשנת 1901 היא קיבלה תואר ראשון בלימודים קלאסיים מאוניברסיטת שיקגו. אחרי הפסקה מלימודים בה עבדה כמורה היא חזרה לאוניברסיטה ולמדה תואר שני בהיסטוריה של האמנות. היא סיימה ללמוד ב-1918. ב-1920 התחילה ללמד במכון האמנות של שיקגו שם שהתה במשך כל הקריירה שלה, מלבד תקופות קצרות בהן לימדה ב- UCLA ובאוניברסיטת שיקגו.

בשנת 1919 היא מונתה להיות מנהלת המחלקה לצילום ושיקופיות בספרית ריירסון במכון לאמנות בשיקגו. שנה מאוחר יותר היא התחילה ללמד קורס בתולדות האמנות בבית הספר של המכון לאמנות. ב-1922 היא החליטה להתפטר מתפקידה בספרייה כדי לפנות יותר זמן להוראה. בגלל התסכול על שלא מצאה ספר לימוד מקיף דיו לכסות את תולדות האמנות היא פתרה את הבעיה על ידי כתיבת הספר בעצמה. הספר שכתבה היה לספר לימוד פופולרי בתולדות האמנות והשתמשו בו במשך עשרות שנים - Art through the ages (האמנות מראשיתה עד ימינו).

ספרה זה שפורסם ב-1926 היה הספר היחיד שכיסה את כל נושא ההיסטוריה של האמנות מנקודת מבט גלובלית. ספר זה הוא אחד הראשונים שדן גם באמנות שאינה מערבית.
הוא מעודכן לעיתים תכופות ונשאר ספר הלימוד הסטנדרטי בבתי ספר ובאוניברסיטאות אמריקאיות. ב-1932 היא פרסמה את הספר **להבין את האמנויות** (Understanding the Arts) ספר לימוד שנועד למחנכים. האיורים שבני הספרים צוירו על ידי האמנית קת'לין בלאקשיר (Kathleen Blackshear). בשנת 1936 היא פרסמה מהדורה שנייה ומורחבת של האמנות מראשיתה עד ימינו.

במהדורות המאוחרות שינו את מבנה הספר שלה. הוציאו את החלק על האמנויות הקישוטיות והאומנויות השימושיות ואת ניתוח התרבות שהיה אחת החוזקות של גארדנר.

בשנת 1946, בגיל 68, מתה מסרטן. למרות מחלתה היא המשיכה לעבוד כיועצת במכון לאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על הלן גארדנר בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* הלן גארדנר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הלן גרדנר (1878-1946), דף שער בספרייה הלאומית

* Helen Gardner
* Gardner's Art through the Ages: Non-Western Perspectives

הערות שוליים
------------

1. ↑  Landauer, Susan, and Becky Reese. "Lone Star Spirits." In Patricia Trenton, ed. *Independent Spirits: Women Painters of the American West, 1890–1945, 199–200*. Los Angeles: University of California Press, 1995, pp. 199–200.
2. ↑  Gardner, Helen, Dictionary of art historians
3. ↑  "Case 3: Helen Gardner". *The Art Institute of Chicago*. Chicago. 2013. נבדק ב-14 במרץ 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280531605171
* GND: 1035208016
* ISNI: 0000 0001 1001 1473
* LCCN: n91037175
* LNB: 000026637
* NKC: jn20020604003
* NLA: 35920396
* NLK: KAC2018M6144
* NLP: a0000002306868
* NTA: 32335047X
* VIAF: 94653501
* WorldCat: lccn-n80030483

 |
**הנבואה האפלה** (באנגלית: **The Dark Prophecy**) הוא ספר פנטזיה אמריקאי שמבוסס על המיתולוגיה היוונית והרומאית ונכתב על ידי הסופר ריק ריירדן. הוא פורסם באנגלית ב-2 במאי 2017, והוא הספר השני בסדרת הספרים גורלו של אפולו.

עלילה
-----

אחרי הנבואה שניתנה בספר הקודם, אפולו, ליאו ואלדס וקליפסו נמצאים בדרכם למציאת אורקל טרופוניוס תוך כדי כך שאפולו מנסה למצוא את מג ולהציל אותה מניצולו של נירון. בספר מתגלה קיומו של קיסר נוסף בטריאומווירט: קומודוס, או "הרקולס החדש", אשר ניהל רומן קצר עם אפולו בימי רומא העתיקה. בבואם לאינדיאנאפוליס הם נאבקים בבלמיאי, מפלצות עם ראש במקום הבטן ונימוס רב. מצילה אותם קשתית בגיל העמידה, ציידת ארטמיס לשעבר, שגרה עם בת זוגה במפקדה חדשה שנקראת התחנה. הם מגלים שבתם המאומצת ג'ורג'ינה נעלמה בעקבות כניסתה למערת טרופוניוס, שמהווה אורקל מסוכן במיוחד. אמיתיאה (אמי) וג'וזפין (ג'ו), בעלות התחנה, מבקשות מהשלושה להשיב את בתם ואת שפיותה, מה שדורש מהם להשיג את כס מנמוסינה, שעליו תוכל ג'ורג'ינה לשבת ולהגיד באופן מסודר את הנבואה שקיבלה באורקל.

במקביל מנסים השלושה להציל את מג, שמקום המצאה אינו ידוע להם. האלה בריטומרטיס פוקדת עליהם לצאת למסע חיפושים נוסף, על מנת למצוא את זוג הגריפונים הגרים בתחנה. במהלך המסע, המתרחש בגן החיות, הם פוגשים את מג, שמצילה אותם מסגנו החדש של קומודוס - ליטיירסס, בנו של מידאס. לאחר מכן הם מתכננים לפרוץ לארמונו של קומודוס, על מנת למצוא את ג'ורג'ינה, ואת כס מנמוסינה, כאשר בעוד שלושה ימים קומודוס מתכנן לשנות את שמה של אינדיאנפוליס ל"קומודיאנפוליס", לערוך חגיגה ולהקריב (בין היתר) את אפולו. בבואם לארמון הם מצילים את ג'ורג'ינה ועוד אסירים נוספים, ואת כס מנמוסינה, אך מג טוענת שיש עוד מישהו ומובילה את אפולו לאצטדיון בו יושבים קומודוס וחייליו. מסתבר שהוא לכד את הקארפוס אפרסק ועומד לשרוף אותו מול עיניה של מג.

מתחיל קרב, ובסופו מגיעה תגבורת הכוללת את ליאו, פסטוס הדרקון וציידות ארטמיס. אפולו ומג מצילים את אפרסק, פילה בשם ליוויה ובאופן מפתיע את ליטיירסס, שהופך לאויבו של קומודוס. כאשר מושיבים את ג'ורג'ינה על הכס, היא מדברת בקולו של טרופוניס (בנו של אפולו) ומתגלה כי הוא ומג צריכים להגיע עם שחר אל מערת טרופוניוס. בבואם למערה, הם נלחמים ביילים ואפולו שותה ממי הנהרות מנמוסינה ולתה, הזיכרון והשכחה, מה שאמורים לעשות בכניסה. הם מגיעים למערה מלאה נחשים, ובעוד זכרונותיו של אפולו מבולבלים מג מתחילה לשיר על מנת לגרשם, ובשירתה חושפת את כל פחדיה וסודותיה. אז מתברר שהיא קיבלה את הנבואה ולא אפולו, ואפולו מנסה לשאוב ממנה את הטירוף על ידי שאיפתו. הם מצליחים להימלט, ואפרסק שנקרא לשם מביא אותם לתחנה ביחד עם שני קארפוי נוספים. הקרב בעיצומו, אך אפולו מכריע אותו על ידי כך שמצליח להתגלות בדמותו האמיתית. קומודוס מתעוור ובורח. מג מושבת על כס מנמוסינה ופולטת נבואה ארוכה מאוד, סונטה עם ארבעה בתים ושתי שורות סיום. ליאו מבין שצריך להזהיר את חצויי מחנה יופיטר ויוצא לשם לבד על גב פסטוס. אפולו מבין שהוא ומג יצאו למסעם לעבר הקיסר השלישי, החסוי, דרך המבוך של דיידלוס, ומג קוראת לשם כך לגרובר הסאטיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הנבואה האפלה (באנגלית)
* THE DARK PROPHECY, באתר 'readriordan'
* מידע על הנבואה האפלה בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* הספר "הנבואה האפלה", באתר "סימניה"
**סיפורו של אלוף** (באנגלית: **The Champ**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1979 בבימויו של פרנקו זפירלי. זה רימייק של סרט קולנוע בשם זה משנת 1931.

בסרט זה הופיע לראשונה ריקי שרודר, שהיה אז בן תשע.

ריקי שרודר זכה בפרס גלובוס הזהב - השחקן החדש של השנה, לשנת 1980.

ג'ון וויט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה אך הפסיד אותו לדסטין הופמן ששיחק בסרט קרמר נגד קרמר.

הסרט זכה בביקורות פושרות אבל הפך לשובר קופות בגלל המלודרמטיות סוחטת הדמעות שבו. הסצנה האחרונה בסרט בה בוכה הילד ליד גופת אביו, נבדקה על ידי פסיכולוגים יחד עם עוד 250 קטעי סרטים אחרים ונקבעה כעצובה ביותר בכל הסרטים. היא משמשת בניסיונות לבדיקת הרגישות הנפשית בקבוצות שונות של נבדקים.

תקציר העלילה
------------

בילי פלינט (ג'ון וויט) הוא אב יחידני המגדל את בנו טימותי ג'וזף (טי.ג'יי) (ריקי שרודר). הוא עובד כמאמן סוסים בחווה בפלורידה. עד לפני שבע שנים הוא היה אלוף אגרוף אך נטש את הספורט הזה בגלל התמכרותו לשתייה ולהימורים. אשתו, אנני (פיי דאנאוויי), עזבה אותו והותירה לו משמורת על טי ג'יי. בילי מספר לבנו כי אמו מתה וזה מעריץ אותו ופונה אליו רק בשם "אלוף".

באחת הפעמים זוכה בילי בסכום גבוה וקונה לבנו סוסת מרוץ. הסוסה משתתפת במרוץ סוסים גדול בו נתקל טי. ג'יי באנני ובחברה דולי (ג'ואן בלונדל). אנני אינה מזהה אותו כבנה אך הילד מוצא חן בעיניה והיא נענית לבקשתו להמר על סוסתו.

הסוסה כושלת ונפצעת במירוץ, טי.ג'יי רץ לקראתה ואחריו בילי. אז מבינה אנני שטי.ג'יי. הוא בנה. אנני היא אישה אמידה, עוסקת באופנה ונשואה לרופא. באישורו של בילי היא מזמינה את טי.ג'יי. להתארח ביאכטה המפוארת שלהם.

בילי מסתבך בהימורים ונאלץ למסור את הסוסה. כאשר באים לקחת אותה הוא מתחיל בקטטה, נעצר ונידון למאסר. הוא שולח את טי.ג'יי. להתארח שוב בתקופה זו ביאכטה של אנני. בהזדמנות זו מגלה לו אנני כי היא אמו אך הוא מקבל זאת קשה ומסרב להאמין לה.

אנני שולחת את בעלה מייק (ארתור היל) לשכנע את בילי להעביר להם את טי.ג'יי לטובתו של הילד אך בילי מסרב בתוקף.

בילי מגיע למסקנה כי כדי שיוכל להמשיך ולהחזיק בילד ולתת לו עתיד טוב, עליו להרוויח סכום כסף גדול וזאת יוכל לעשות רק בזירת האגרוף.

המאמן ג'קי (ג'ק וורדן) מנסה לשכנע את בילי כי סיכוייו קלושים בגלל גילו הגבוה ושבע שנות היעדרות מהזירה אך לבסוף נכנע להפצרותיו.

בילי ניגש לתחרות בחששות כבדים אך לא מוותר גם לאחר מספר סיבובים בהם הוא נפצע, נופל ומצליח לקום. המאמן מתחנן לפניו להפסיק את התחרות אך בילי לא מוותר. לבסוף הוא מנצח בנוק אאוט לקול צהלת הקהל ובתוכו אנני וטי.ג'יי.

בילי מובל לחדר מנוחה, מושכב על מיטה ולאחר זמן קצר הוא מת כשטי.ג'יי. מתייפח ליד גופתו וצועק:"אלוף", "אלוף" ולבסוף נופל בזרועותיה של אמו אנני.

קישורים חיצוניים
----------------

* "סיפורו של אלוף", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סיפורו של אלוף", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סיפורו של אלוף", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סיפורו של אלוף", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "סיפורו של אלוף", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט "סיפורו של אלוף", באתר יוטיוב.
* סצנת הסיום ב"סיפורו של אלוף", באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסרט העצוב ביותר בעולם, באתר סמיתסוניאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011149027
* WorldCat (עם LCCN): no2011-149027

 |
**איתמר צייד החלומות** הוא משחק מחשב מסוג point & click שפותח על ידי חברת קומפדיה והוצאת עם עובד בשנת 1996, והוא מבוסס על הספר "איתמר צייד החלומות" מאת הסופר דויד גרוסמן.

עלילת המשחק
-----------

במהלך המשחק, השחקן עוקב אחרי התמודדתו של איתמר עם שד כחול שפוקד אותו בחלומותיו, וגורם לו לסיוטים מדי לילה, השחקן מתקדם עם עלילת הסיפור, ועוזר לאיתמר ולאביו לגבש אסטרטגיה איך לנצח את השד, אשר בסופו של דבר מתידד עם איתמר.

משחקיות
-------

המשחק דומה מבחינת בניית השלבים למשחק הקודם בסדרה, "איתמר מטייל על הקירות". המשחק הוא אינטראקטיבי ופשוט מסגנון "הצבע והקלק" (point & click). במהלך המשחק, מלבד המשימה הראשית ישנם משחקונים רבים (mini games), ובהם צריכים למצוא שדים נוספים בחדר השינה, לנסוע עם איתמר ואביו לגן שולה, לחסל יצורים שיוצאים מאוהל המלכודת שאיתמר בנה, ועוד. מלבד המשחקיות בעלילה הראשית, ניתן לשמוע את כל הסיפור בקרינותו של דויד גרוסמן, לדלג לכל שלב במשחק ולשחק בכל המשחקונים שהשחקן גילה. למשחק ישנן שלוש רמות קושי שונות, והוא מגיע מובנה עם השפות עברית ואנגלית והופץ בשפות רבות נוספות.

הצלחת המשחק ברחבי העולם
-----------------------

המשחק תורגם לשפות רבות והגרסה הבסיסית מגיע עם השפות עברית ואנגלית.

גם דמותו של השד הכחול הצליחה בקרב הקהל והיא מופיע פעמים רבות במשחקי איתמר ובהם במשחק ההמשך "יום הולדת לאיתמר" "גורדי ואיתמר במוזיאון המדע" "איתמר וסודות הקוסמים" ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיימפלי איתמר צייד החלומות
2. ↑  דויד גרוסמן מקריא את "איתמר צייד החלומות" משחק המחשב
3. ↑  Internet Archive: Digital Library of Free & Borrowable Books, Movies, Music & Wayback Machine, archive.org
4. ↑  רונית רוקאס, אי ילדים מקוון, באתר הארץ, 9 באפריל 2008
**בא בחשבון** (באנגלית:**Gordi and the math invaders**) הוא משחק מחשב ולומדה מבוסס עלילה מסוג "הצבע והקלק", שפותח על ידי חברת קומפדיה ויצא לאור בשנת 1998. המשחק הוא חלק מ"סדרת גורדי החדשה" המבוססת על דמותו של גורדי. במשחק זה, המיועד בעיקר לילדים בגליאי 5–8, ילמד השחקן חשבון בסיסי תוך כדי סיפור העלילה.

משחקיות ועלילה
--------------

המשחק פותח בשנות ה־90 ומטרתו לשלב לימוד יחד עם הנאה ומשחק, שילוב זה היה חדשני ונדיר יחסית לתקופה והוא הביא את שלל משחקי סדרת גורדי בחדשה ובהם בא בחשבון לתפוצה בינלאומית וזכה לגרסאות בעשרות שפות נוספות. פיתוח הסדרה והלומדות נעשה יחד עם מכללת לוינסקי למורים, ופותח בהתאם לתוכנית הלימודים של משרד החינוך באותה תקופה.

במשחק על השחקן לנצח וירוסים הפולשים לתוך מחשבו של גורדי, על ידי פתירת תרגילי חשבון, במשחק ישנם 3 רמות קושי על מנת להתאימם לרמתו הלימודית של השחקן, ככל שהשחקן יפתר תרגילים בצורה נכונה ובמהירות הוא ייתקדם לשלב הבא על להבסת הווירוסים, והשגת ניצחון.

המשחק גם משלב שירים קצביים, ומצריך זריזות ותגובה מהירה בהתאם לרמת הקושי.

ביקורות
-------

על פי מגזין מחשבים וכיף המשחק זכה בפרס על היותו המשחק הטוב בעולם ללימוד חשבון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  GILI SOFT (1998), *Matematikpatruljen - REGNER den ud*, ISBN 978-87-89973-62-3, נבדק ב-2024-01-22
2. ↑  Compedia (2000), *Timmy & Gordi's Maths Attack [Russian] (ND Games)*, נבדק ב-2024-01-22
3. ↑  בואו נשחק קרב בחשבון - YouTube, באתר www.youtube.com
4. ↑  CompFun86.Scanned\_by\_Yaniv.pdf, Google Docs
**יחיאל אהרון אליאש**  (ט' באייר תרס"ח, 10 במאי 1908 – ז' בתשרי תשנ"ח, 8 באוקטובר 1997) היה מייסד בני עקיבא ומשמרות אליצור, אחראי על הפלוגות הדתיות בהגנה.

קורות חייו
----------

יחיאל אהרון אליאש נולד בצ'יז'ב שבמחוז ביאליסטוק, עיירה שרוב תושביה היו יהודים. למד בחדר ואחר כך בישיבת לומז'ה, שם עסק גם בפעילות ציונית במסגרת המזרחי. בהמשך למד שנה בישיבת נובהרדוק ובתחכמוני בביאליסטוק. ב-1925 עלה לארץ ישראל בעזרת סרטיפיקט שנשלח לו כדי שיוכל ללמוד בישיבת מרכז הרב. במקביל ללימודיו בישיבה היה פעיל בתנועת הפועל המזרחי ולאחר מכן עבר לעבודה חלוצית במסגרת קבוצה של פועלים דתיים. עקב מחלה עבר לגור בירושלים והחל לעבוד בהפועל המזרחי.

בל"ג בעומר תרפ"ט (1929) ייסד את תנועת הנוער הדתית בני עקיבא, למרות התנגדות אנשי המזרחי, ובשנת 1931 סייע להקים את הקיבוץ הראשון של התנועה.

בעת מאורעות תרפ"ט גויס על ידי "ההגנה" למשך חודש להגנה על היהודים בעיר העתיקה של ירושלים, ולאחר מכן עסק בבניית המצבות על קבריהם של נרצחי הטבח בחברון.

בשנת 1937 הציע להקים מחלקת ביטחון של הפועל המזרחי אשר תעסוק בארגון מחלקות דתיות בהגנה, והוא נתמנה להקים את המחלקה ולעמוד בראשה. בתפקידו זה החזיק עד סוף מלחמת העצמאות ובמקביל הקים את תנועת הספורט הדתית אליצור ששימשה בין השאר מסווה לפעילות הביטחונית. בשנות ה-40 היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא.

לאחר הקמת המדינה, נשא בתפקידים בכירים במשרד הפנים. בנוסף, בשנת 1955 התמנה למנהל עיתון הצופה.

עוטר בתואר יקיר תל אביב בשנת ה'תש"ן (1990).

חיים אישיים
-----------

בה' ניסן תרצ"ו (1936) נישא יחיאל למרים אליאש. לזוג נולדו 3 בנים: עו"ד ד"ר בן ציון אליאש; עו"ד אמוץ אליאש, לשעבר סגן ראש עיריית רמת גן (אשתו היא שולמית אליאש); ד"ר אחיה אליאש (אשתו היא שרה אליאש).

לקריאה נוספת
------------

* יחיאל אליאש, **מעשה הבא בחזון**, הוצאת מרכז אליצור
* תורה ועבודה בחזון ובמעש, הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי בארץ ישראל, תשמ"ה, עמודים 121–122

קישורים חיצוניים
----------------

* יחיאל אליאש, באתר כיפה
* יחיאל אהרן אליאש (1908-1997), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימות המועמדים לועידה השמינית של הפועל המזרחי בארץ ישראל, הצופה, 14 בספטמבר 1941
2. ↑  אתר עיריית תל אביב - יפו

| בני עקיבא |
| --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד • זאב שוורץ • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל • צבי אלון |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305148905171
* ISNI: 0000 0000 8448 4639
* LCCN: no92013341
* VIAF: 43865433
* WorldCat: lccn-no92013341

 |
הרב **יצחק אלמליח** (נולד ב-20 בדצמבר 1949 במרוקו) הוא דיין חרדי-ישראלי, כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. קודם לכן כיהן כדיין בבית הדין האזורי באשקלון וכאב בית דין בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

נולד במרוקו ולמד בבית ספר של אליאנס. בשנת 1962 עלתה משפחתו ארצה והתיישבה בדימונה.

למד ב"ישיבת כנסת יהודה" בסנהדריה. בין השנים תשכ"ה-תשל"א למד בישיבת פורת יוסף, ונחשב לתלמידו של ראש הישיבה הרב שלום כהן. בין השנים תשל"ב-תשל"ו למד ב"מדרשה הגבוהה לתורה" במכון הארי פישל ונסמך לרבנות בידי הרב יעקב פינק והרב שאר ישוב הכהן. בין השנים תשל"ו-תש"מ למד בכולל "שבט ומחוקק" אצל הרב זלמן נחמיה גולדברג. בין השנים תשמ"א-תשמ"ו למד בכולל הדיינות של מכון הארי פישל. שירת במילואים כרב צבאי. 

החל משנת תשמ"ו שימש כראש כולל "אור בנימין" בשכונת הר נוף בירושלים. בשנת תשנ"ב התמנה לדיין בבית הדין האזורי באשקלון. בהמשך, התמנה לאב בית דין בתל אביב. 

בשנת 2009 היה מעורב במהלך של בית הדין שבו ניתן גט לאשה הלוקה בפיגור שכלי, על ידי בעלה הלוקה אף הוא בפיגור, מבלי ידיעתם, על פי בקשת משפחתו של הבעל. לאחר המעשה, נרשמה הערה בתיקו האישי על ידי השופטת טובה שטרסברג כהן, שהייתה אז נציבת קבילות שופטים, ובה נאמר כי בית הדין פעל ב"הליך רמיה". 

ביולי 2016 התמנה, בהמלצת הרב ציון בוארון ובתמיכת מפלגת ש"ס, לבית הדין הגדול. למינויו קמו התנגדויות מצד עמותת מבוי סתום, בשל ההערה שנרשמה בתיקו ובשל היותו "מצטיין במשיכת תיקים גם במקרים קשים", כהגדרתם. פרש מכהונתו בהגיעו לגיל הפרישה בשנת 2019.

מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.

הוציא לאור את סדרת ספרי השו"ת "**אמרי משפט**".

קישורים חיצוניים
----------------

* פסקי דין מאת הרב יצחק אלמליח, באתר "דין תורה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מועצת הרבנות הראשית - דיינים ובתי-דין רבנים. (חשון תש"ן-כסלו תש"ן), באתר ארכיון המדינה, עמ' 65
2. ↑  יובל יועז, ‏אין דין ואין דיין, באתר גלובס, 14 במאי 2015
3. ↑  ישראל אוחיון, חבר, חסיד, חובש ומחותן. תכירו את הדיינים החדשים, רדיו קול חי, ז' בתמוז תשע"ו
4. ↑  יקי אדמקר‏, אמירות נגד חילונים ושחיתות: המינוי השנוי במחלוקת של הדיינים, באתר וואלה!‏, 17 ביולי 2016
5. ↑  nrg יהדות, הדיינים שספגו ביקורת - יקודמו בתפקידם?, באתר nrg‏, 19 בינואר 2014
Idiotropiscis lumnitzeri
**סוסוני ים** (שם מדעי: Hippocampinae) היא תת-משפחה של אבובוניים מסדרת האבובנאים החיים בימים הטרופיים. רובם חיים במימי האזור האינדו-פסיפי אך חלקם היגרו לים התיכון וחלק אף חיים במי האוקיינוס האטלנטי.

לסוסוני הים ראש פחוס המזכיר ראש של פרש סוס של שחמט, אם כי במינים הקטנים הראש דומה יותר לראשם של מרבית האבוביים. הם בעלי יציבה זקופה וקשקשים קרניים המזכירים שלד חיצוני ומשמשים להגנה, דבר שגם הוא חסר אצל המינים הקטנים. לסוסונים סנפיר חזה המופנה אחורה ומשמש לשיווי משקל וזנב לופתני בדומה למספר קופים רחבי אף הנעדר קשקשים. לזכרים ישנו כיס על בטנם, בו הם מאחסנים את ביצי הנקבות לאחר ההזדווגות עד לבקיעת הצאצאים. הגדול שבבני תת-המשפחה הוא המין *Hippocampus abdominalis* שמגיע לאורך 35 סנטימטר ושוקל עד 60 גרם.

הם חיים במים רדודים ונצמדים לצמחייה הימית או לאלמוגים. הם איטיים מאוד אך כאשר עובר טרף כמו חסילון, פלנקטון או אפילו דגיג קטן הם יכולים לשאוב אותו עם חרטומם הארוך במהירות מפתיעה.

סוגים
-----

בעבר רק הסוג סוסון ים השתייך לתת-משפחה זו אך כמה מיני סוסונים ננסיים עברו לסוגים נוספים וכיום יש ארבעה סוגים:

* סוסון ים (*Hippocampus*)
* לופתנית (*Acentronura*)
* סוג ומין יחיד *Amphelikturus dendriticus*
* *Hippotropiscis* - נכחד
* *Idiotropiscis*

ישנם גם כמה מיני אבוביים המזכירים במראם סוסוני ים ואף קיבלו שמות דומים (למשל סוסון האצה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוסוני ים** בוויקישיתוף
* סוסוני ים, באתר ITIS (באנגלית)
* סוסוני ים, באתר NCBI (באנגלית)
**ימי בנימינה** הוא פזמון שנכתב על ידי אהוד מנור, הולחן על ידי מתי כספי ובוצע במקור על ידי חוה אלברשטיין. "ימי בנימינה" הוא מהשירים המזוהים ביותר עם אהוד מנור.

רקע
---

השיר יצא לאור בשנת 1975 ונכלל באלבום כמו צמח בר של חוה אלברשטיין. שירי האלבום היו נוגים וביטאו את רוח התקופה שלאחר מלחמת יום הכיפורים.

אלברשטיין התייחסה לשיר ואמרה:

> 
> "זה היה דבר די רגיל באותן שנים, לדבר עם אהוד על תקליט חדש שאני בונה, על מצב הרוח המיוחד. סיפרתי לו על האלבום "כמו צמח בר", הוא נתן לי את השיר ימי בנימינה עם הלחן של מתי, ומיד לקחתי אותו לתקליט הזה"
> 
> 
> 
> 

בשנת 1987 הוציא מתי כספי את האלבום צד ג' צד ד', ובו נכלל ביצוע שלו לשיר שהלחין. בשנת 2008 יצרה הזמרת דין דין אביב ביצוע לשיר במסגרת פרויקט עבודה עברית.

תוכן השיר
---------

השיר הוא שיר נוסטלגי שכתב אהוד מנור. מנור שגדל בבנימינה מבטא את געגועיו כמבוגר לילדותו במושבה, ואת שאיפתו לשוב לימי הילדות שלו, אשר אותם הוא מגדיר כימים הכי טובים בחייו. ילדותו של מנור עברה עליו בבנימינה בשנות ה-40 ותחילת שנות ה-50. בתיאורים של מנור את המושבה באותה עת, בנימינה משתקפת כמקום איטי וחברותי: "הכל זרם לאט, השמש לא מיהר, אנשים אמרו שלום, חבר היה חבר". גם עבודות החקלאות במושבה מומחשות בשיר ("איך היה יבול הענבים השנה"? ו"יש ריבה מתות גינה").

לאחר מותו של מנור
-----------------

בשנת 2011 הסבה המועצה המקומית בנימינה-גבעת עדה את שמו של רחוב העלייה לשם ימי בנימינה לזכרו של אהוד מנור. אירוע מחווה לשירי אהוד מנור נקרא אף הוא בשם "ימי בנימינה".

השיר בספרי תווים
----------------

* רודיקה דן (עורכת), **ילדותי השניה**, עמ' 84, הוצאת י. שרברק, 1985. (הספר בקטלוג ULI)
* אפי נצר, **לשיר עם אפי נצר: השירים שאנו אוהבים, חלק ג'**, עמ' 145, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, 1991. (הספר בקטלוג ULI)
* חוה אלברשטיין, **שיר במתנה**, עמ' 172, הוצאת מסדה-פרס, 1979. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* אקורדי השיר "ימי בנימינה" באתר Tab4u
* סרטון השיר "ימי בנימינה" באתר יוטיוב
* מילות השיר "ימי בנימינה" באתר שירונט
* ש, ‏ימי בנימינה/ אהוד מנור - לזכרו, באתר כיפה, 14 באפריל 2005
* יוסי חרסונסקי,עיון ביקורת באתר יוסי מיוזיק
* דויד פרץ, ניתוח השיר 'ימי בנימינה', באתר "תרבות•il"
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית
* אחיעד לוק, מסע בעקבות ימי בנימינה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 13 בדצמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציפי פליישר, מתי כספי: הקסם והחידה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2013, עמ' 148
2. ↑  יעל לרנר, סיור נוסטלגי בבנימינה באתר ישראל היום, 28 במרץ 2013
העתק החרס של הסכם השלום החיתי־מצרי בין חתושילי השלישי לרעמסס השני (המוזיאון לארכאולוגיה של איסטנבול)
**חַתוּשִילִי** או **חַתוּשִילִיש השלישי** (מחתית: "מגיע מ...", "של" או "שייך לעיר" חתושה) היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית החדשה. הוא שלט בין השנים 1267–1237 לפנה"ס. אשתו הייתה המלכה פודוחפה.

ביוגרפיה
--------

חתושילי השלישי היה אחרון מבין ארבעת בניו של מורשילי השני. אביו מינה אותו לכהן הגדול של העיר סַמוּחַה (טרם נחשפה), בעקבות זאת נשאר נאמן כל ימי חייו לאלה אשתר כפי שבא לידי ביטוי במסמך שרשם בעקבות מלחמתו עם אחיינו (ראו ערך מורשילי השלישי). מוותלי השני אחיו, מינה אותו למושל של העיר חתושש לאחר העברת הבירה לתַרְחוּנְתַשַה (Tarḫuntašša) (העיר טרם נחשפה).

עוד בטרם היותו למלך, שימש חתושילי השלישי כמפקד הצבא החתי בקרב קדש המפורסם, בו הנחילו החתים מכה קשה על הצבא המצרי.

בשנה השביעית למלכות אחיינו, מורשילי השלישי, שימש חתושילי השלישי בתור מושל הערים נֵרִיךּ וחַקְפִישַה. מורשילי השלישי, כנראה מפני שראה בחתושילי השלישי איום ישיר על המשך שלטונו, החליט לפתוח נגדו במלחמה. תחילה הוא העביר את הבירה חזרה לחתושה ומיד לאחר מכן הדיח את חתושילי השלישי ממשרת מושל העיר נריך. אולם בסדרה של מהלכים צבאיים הצליח חתושילי השלישי להביס את אחיינו, להגלותו ולתפוס את השלטון. 
לאחר שכבש מחדש את העיר נריך, לקח חתושילי השלישי על עצמו את התואר הכהן הגדול של אל הסערה וקרא לבנו הבכור נֵרִיכּלִי, כלומר ההוא אשר מגיע מהעיר נריך.

בהיותו למלך כרת לבסוף הסכם שלום עם רעמסס השני, פרעה מצרים, על סיום פעולות האיבה המתמשכות בין שתי האימפריות באזור סוריה של ימינו. הסכם השלום, אשר נודע בתור הסכם קדש, קבע את הגבולות בין שתי האימפריות באזור הלבנט, היווה ברית הגנה הדדית ואף הסכם הסגרה. כדי לחזק את ההסכם נשא רעמסס השני לאישה את אחת מבנותיו של חתושילי השלישי. נכון להיום (2013) נחשב הסכם קדש להסכם השלום הכתוב הראשון בתולדות האנושות.

בארמון המלכות בבירה חתושש נמצאו יותר ממאתים מסמכים כתובים המרמזים על היחסים הדיפלומטיים שניהל חתושילי השלישי עם רוב מלכי המזרח הקרוב ובהם גם רעמסס השני.

עוד בתקופת מלכותו החליט חתושילי השלישי לקדם את בנו הצעיר תוּדְחַלִיה על פני בנו הבכור נריכלי בתור יורש העצר.
תודחליה הרביעי עלה על כס המלכות מיד לאחר מותו של אביו בשנת 1237 לפנה"ס.

לקריאה נוספת
------------

* אלי בר-נביא, **תולדות העולם משחר האנושות ועד ימינו**, הוצאת ידיעות אחרונות, 1994.[דרושה הבהרה]

* .Michael Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east** ,1991.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חתושילי השלישי** בוויקישיתוף
* החתים, באתר "הכול על־אודות טורקיה"
* החתים, באתר היסטוריית העולם.
* חתושילי השלישי, באתר דעת
* חתושילי השלישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מורשילי השלישי** | **מלכי החתים** | **הבא**:**תודחליה הרביעי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118546740
* ISNI: 0000 0004 4887 1681
* SUDOC: 078648084
* VcBA: 495/116867
* VIAF: 42629454
* WorldCat: viaf-42629454

 |

1. ↑  שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השניה. ראו איתמר זינגר, **החתים ותרבותם**, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
**אלזה לישן פרידה אהריך** (בגרמנית: **Else Lieschen Frida Ehrich**;‏ 8 במרץ 1914 – 26 באוקטובר 1948) הייתה שומרת אס אס במחנות הריכוז של הנאצים בזמן מלחמת העולם השנייה. שירתה במחנה פלאשוב ובמחנה מיידנק. הועמדה לדין בעיר לובלין במסגרת משפטי מיידנק, ונידונה למוות בגין פשעי מלחמה. גזר דינה בוצע ב-26 באוקטובר 1948. היא הייתה בדרגת אס-אס אובר-אאופזהרין (בגרמנית, שומרת בכירה) במיידנק, ולקחה חלק פעיל בכל הסלקציות הגדולות לתאי הגזים ובהוצאות להורג. יד ימינה הנאמנה הייתה הרמינה בראונשטיינר.

ביוגרפיה
--------

אלזה אהריך נולדה בעיירה ברדרייך בגרמניה, אחת משמונה בנותיו של אלברט שווייגר ופריידי אוונגליקה.

ב-15 באוגוסט 1940 היא התנדבה לשרת במחנה ראוונסבריק כשומרת אס אס. משנת 1941 ואילך, אהריך החזיקה בדרגה הזוטרה ביותר שניתנה לנשים שומרות במחנות הנאצים, דרגת אס-אס רפורט-פיהררין. באוקטובר 1942 היא שובצה במחנה מיידנק ושם קודמה לאחר זמן מה לדרגת אובר-אאופזהרין (שומרת בכירה). הייתה כפופה לאנשי אס אס אחרים במחנה. 
היא אחראית למותן של אלפי אסירות (כולל אלה שנשלחו לתאי הגזים) ממחנה הנשים במיידנק ולמות ילדיהן. 

במהלך 34 חודשי פעילות המחנה, יותר מ-79,000 אסירים נרצחו במחנה הראשי של מיידנק (מהם 59,000 יהודים מפולין), וסך כולל שנע בין 95,000 עד 130,000 נרצחם מכלל מערכת המחנות של מיידנק. ב-3 בנובמבר 1943, קרוב ל-18,000 יהודים נרצחו במיידנק במהלך מבצע מיוחד שהתנהל ביום זה ורק במיידנק, וכונה "פסטיבל הקציר" (43,000 נפשות נרצחו ביום זה אם סופרים גם את מחנות המשנה של מיידנק).

בפברואר 1943 חלתה בטיפוס הבטן. ב-5 באפריל 1944 החלה לשרת במחנה פלאשוב, ומיוני 1944 עד אפריל 1945 שובצה במחנה נוינגמה.

### לאחר המלחמה

בסיום המלחמה, במאי 1945, היא נעצרה בהמבורג על ידי כוחות בעלות הברית, ונלקחה למחנה מעצר בדכאו שם חלקה תא עם מריה מנדל. לאחר מכן נמסרה לרשויות פולין. בשנת 1948 ניצבה לפני בית המשפט בלובלין במהלך משפטי מיידנק, והואשמה בביצוע פשעי מלחמה ופשעים כנגד האנושות. ב-10 ביוני היא הורשעה בכל סעיפי המשפט ונידונה למוות בתלייה. לאחר ההכרזה על פסק הדין בגינה, היא ביקשה מנשיא פולין בזמנו חנינה וציינה את העובדה שהיא אם לילד קטן, ושברצונה לכפר על מעשיה. הנשיא דחה את בקשתה, ואלזה אהריך הוצאה להורג ב-26 באוקטובר 1948 בכלא לובלין.

ראו גם
------

* נשים בשורות הנאצים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלזה אהריך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1233908022
* VIAF: 309162181237408290000
* WorldCat (עם VIAF): 309162181237408290000

 |
**הפשיטה על אל-ח'יאם** הוא מבצע של צה"ל שנערך ב-31 בינואר 1971, במסגרתו פשט כוח מסיירת אגוז, בפיקוד סא"ל אורי שמחוני, על מפקדת הפת"ח בעיירה אל-ח'יאם שבדרום לבנון.

מהלך המבצע
----------

בינואר 1971 הוטל על סיירת אגוז, בפיקוד סא"ל אורי שמחוני, לפשוט על מפקדת הפת"ח בעיירה אל-ח'יאם שבדרום לבנון. הכוח בפיקודו, שכלל כ-40 לוחמים, נע בלילה בציר תנועה ארוך ומפותל, צלח את החצבאני, ועקף את המרחב שבו שלט כוח צבא לבנון, שהוצב במבצר באל-ח'יאם. עם הגיעם ליעד, הוצבו כוח רתק וכוח חילוץ. כוח נוסף, שכלל את המ"פים דוד אגמון ומוקי בצר, תקף את המפקדה. לאחר מכת אש של כוח הרתק, הסתער הכוח על המפקדה. בחילופי האש נהרג סגן דב אדר ונפצעו אגמון ושני קצינים נוספים. אגמון ובצר השליכו רימונים לעבר המחבלים, הסתערו לעבר המבנה והרגו שלושה מחבלים. סגן מפקד פלוגה בסיירת, סגן יוסף דירהלי, שהיה ברתק, חבר תחת אש לכוח וחילץ את גופתו של אדר, בעת שלוחמי כוח התקיפה הטמינו מטעני חבלה במפקדה. הכוח פוצץ את המפקדה ונסוג. מסוק חילץ את הפצועים וההרוג.

כל יעדי הפשיטה הושגו. הכוחות שבו לשטח ישראל לאחר שהרסו את המפקדה והרגו עשרה מחבלים. בפעולה נפצעו שלושה קצינים ונהרג קצין נוסף, סגן דב אדר. על האומץ שהפגין דירהלי בחילוץ אדר תחת אש הוא עוטר
בעיטור העוז.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב ארז, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'**", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים".
* גלעד ואורי שמחוני, "**לוויתן לבן**", הוצאת "גלורי", 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* הפשיטה לאל חיאם - 31 בינואר 1971, "אתר ותיקי אגוז: סיירת פיקוד צפון 1963 - 1974".

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר אביגדור שחן, **מבצע כדור הרעם** הוצאת מסדה, 1991, עמודים 17–18.
2. ↑  יעקב ארז, "**האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'**", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמ' 67-65.
3. ↑  שני זהר שדמה, "לא מבין איך הקבר הקטן מכיל ענק כזה". ה"פושטק" מיפו שכבש את סיירת אגוז, באתר ynet, 7 במאי 2019.
מהלך הקרב באנגאור
**הקרב על אנגאור** (**Battle of Angaur**) היה קרב במלחמת העולם השנייה, שהתחולל באי אנגאור, בדרום מערב האוקיינוס השקט (כ-860 קילומטרים ממזרח לאיים הדרומיים בפיליפינים). קרב זה היה הקרב השישי, והאחרון, במערכה על איי מריאנה ופלאו, מערכה שהייתה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. הקרב נערך בין 17 בספטמבר 1944 ל-30 בספטמבר 1944, ובמהלכו כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים.

רקע
---

אנגאור הוא אי געשי זעיר, אורכו 4.8 קילומטרים והוא מופרד מהאי פלליו על ידי מצר ברוחב 9.7 קילומטרים. באי הייתה אוכלוסייה ילידית קטנה מאוד שהתפרנסה מחקלאות, דיג וכריית פוספטים. ב-1944 מנה חיל המצב היפני על האי 1,400 חיילים, שהיו תחת פיקודו של מפקד גזרת פלאו, לוטננט גנרל סאדאה אינואה.

איי פלאו נמצאים, כאמור, במרחק כ-900 ק"מ מאיי הפיליפינים, מרחק שהיה מאפשר למפציצים שימריאו משדות תעופה באיי פלאו לתקוף את היפנים שם. מיקומם זה הפך אותם ליעד אסטרטגי עבור ארצות הברית. העובדה שהאיים היו מוגנים בכוחות חלשים בלבד הפכו אותם ליעד אטרקטיבי לאחר כיבוש איי מרשל, אולם לצי האמריקני לא היו די נחתות, והמבצע נדחה עד לסיום כיבוש איי מריאנה, דחייה שהייתה משמעותית מאוד לחיוניות המבצע.

מהלך הקרב
---------

הקרב החל ב-11 בספטמבר 1944 בהפגזת החוף מן הים על ידי אוניית המערכה **טנסי**, סיירות, ובהפצצה אווירית שבוצעה על ידי מפציצי SBD דונטלס, שהמריאו מנושאת המטוסים **ווספ** (Wasp). שישה ימים לאחר מכן, ב-17 בספטמבר, נחתה הדיוויזיה ה-81 בפיקודו של מייג'ור גנרל פול ג' מיולר, בחופים הדרום והצפון מזרחיים של האי. המכשול המשמעותי בפני כוחות הנחיתה היו בתחילה מוקשים, כמו גם הצפיפות על החופים; התקפות נגד יפניות לא היו חזקות בשלב הראשון, אך ההתנגדות הפכה קשה יותר ויותר ככל שהתקדמו האמריקאים לכיוון "הקערה" (The Bowl), גבעה ליד אגם סאלום בחלק הצפון מערבי של האי. בחלק זה של האי תכננו היפנים להיאחז עד הסוף המר. החל מ-20 בספטמבר תקף הרגימנט ה-322 את "הקערה" שוב ושוב, אך 750 המגינים הצליחו להדוף את ההתקפות בסיוע ארטילריה, מרגמות, ומכונות ירייה. אולם הרעב והצמא הגוברים והולכים של המגינים, בצד ההתקפות וההפגזות הבלתי פוסקות, החלו להשפיע על היפנים. ב-25 בספטמבר הצליחו האמריקאים לחדור ל"קערה"; במקום להילחם ביפנים שהסתתרו במערות החליטו האמריקאים להשתמש בבולדוזרים ולחסום את הכניסות. ב-30 בספטמבר הסתיים כיבוש האי.

לאחר הקרב
---------

עוד במהלך הקרב הוחל בבנייתם של שדות התעופה, אך הדחייה בתחילת הנחיתות באיי פלאו הביאה לכך ששדות התעופה לא היו מוכנים עד תחילת המערכה בפיליפינים, באוקטובר 1944. אדמירל ויליאם הלסי, מבכירי הצי האמריקני, טען לפני הפלישה לאיי פלאו שהמבצע לא הכרחי; היסטוריונים צבאיים רבים מסכימים לטענה זו. לדבריהם, ההישג העיקרי היה הניסיון הקרבי שרכשה הדיוויזיה ה-81.

מיד לאחר הקרב הדיוויזיה ה-81 הצטרפה באופן מיידי לקרב על פלליו, כסיוע לדיוויזיית הנחתים ה-1 שנתקלה בהתנגדות עזה מאוד במרכז ההררי של האי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקרב על אנגאור** בוויקישיתוף
* המערכות של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה: מערב האוקיינוס השקט מאתר מרכז ההיסטוריה של צבא ארצות הברית.

| המערכה על איי מריאנה ופלאו |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סאיפאן • ים הפיליפינים • גואם • טיניאן • פלליו • אנגאור |

 |
**פורום קפה שפירא** הוא חברה לתועלת הציבור מהימין הישראלי שהוקם בשנת 2016 על ידי גלי בת חורין, אורי בן אמוץ ועופר שריר. הפורום מקיים הרצאות ומפגשים, בהם מתארחים עיתונאים, משפטנים, אנשי חינוך, פעילים פוליטיים ונבחרי ציבור מהימין. הוא מפעיל קתדרה "עממית" בסניפים המקיימות הרצאות בנושאים: יהדות, סוציולוגיה, סביבה ואקלים, מדע, תרבות, פילוסופיה, משפטים ומזרחנות. לפורום טורי דעה קבועים במגזין עכשיו 14 ובעולם קטן.

נכון לאוגוסט 2021 בקבוצת הפייסבוק של הפורום ישנם כ-10,500 חברים.

היסטוריה
--------

במהלך מבצע צוק איתן העלתה סוטר, פוסט תודה לבנימין נתניהו על ניהול המערכה. בעקבות הפוסט זכתה לגידופים וחסימה של חבריה מהשמאל פוליטי בישראל מחד גיסא ולתמיכה ועידוד מאנשים שאינה מכירה מאידך גיסא. לדעתה של סוטר הדבר העיד על כך שקיימת קהילה גדולה של אנשים שחיים בסביבה של השמאל הפוליטי שמפחדים להיחשף כימנים. סוטר ערכה פגישה בקפה שפירא, אליה הגיעו כ-40 אנשים ויחד הקימו את הפורום.

לאחר ההקמה הצטרפו אל הפורום גם אנשי ימין מוצהרים.

ב-2018 נוסד מגזין הדעות של פורום קפה שפירא בעריכת סוטר וב-2023, נוסד פרויקט "בא מבפנים", משרד הפרסום החברתי הראשון בישראל, בניהול יוסי בן טוב.

ב-2019 הפורום נרשם כחברה לתועלת הציבור.

פעילות
------

### ועדות כנסת וחקיקה

בשנת 2020 סייע פורום קפה שפירא להפלת הצעת חוק "החוק למניעת אלימות כלכלית במשפחה" בטענה שמדובר בחוק שמעניק לבית המשפט סמכות מוחלטת על ההחלטות הכלכליות בכל משפחה בישראל, בשיתוף עם פורום הארגונים למען המשפחה ועו"ד נעמה סלע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פורום קפה שפירא
* פורום קפה שפירא, ברשת החברתית פייסבוק

* פורום קפה שפירא, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פורום קפה שפירא, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אמיר לוי, "בשמאל צריכים להבין שאי אפשר יותר להשתיק את הימין", באתר מידה, 3 בספטמבר, 2020
* יאיר קליינבאום, הליברלית האחרונה: "הלוואי שכשאני הייתי שמאלנית היה איזה פורום קפה שפירא שאומר לי שאני מטומטמת", באתר , ‏9 בינואר 2020
* דורי בן ישראל, פייסבוק ישראל יוצאת נגד קבוצת השיח הימני 'פורום קפה שפירא', באתר , ‏15 ביולי 2019
* פורום קפה שפירא, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  פורום קפה שפירא, באתר "גיידסטאר ישראל"
2. ↑  אשר אטדגי, פורום קפה שפירא השיק קתדרה עצמאית בכפר-סבא, באתר mynet‏ כפר סבא, 21 בנובמבר 2017
3. ↑  איתן מור, צריך מצ'טה גדולה לפרק את אג'נדת הפירוק (עמ' 7-9), באתר , ‏כ"ה בכסליו התשפ"א
4. ↑  בא מבפנים, באתר פורום קפה שפירא
5. ↑  פרוטוקול של ישיבת ועדה - הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה
6. ↑  אורי קליין, "הילדים ייפגעו": ביקורת על הצעת החוק החדשה נגד אלימות כלכלית, באתר , ‏23 בספטמבר 2020
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בסינגל של המוזיקאי הישראלי יוגב גלוסמן, עם הערך "אתה בכולם", העוסק בסינגל של הזמרת הישראלית יובל דיין.

"**אתה כולם**" הוא סינגל שהוציא המוזיקאי הישראלי יוגב גלוסמן ב-15 בינואר 2024 תחת הפצת חברת נענע דיסק. השיר נכתב על ידי אלון שמריז, שנחטף לעזה במהלך מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 ונורה בשוגג על ידי כוח צה"ל ב-15 בדצמבר 2023.

רקע והפצה
---------

 ערכים מורחבים – **הטבח בכפר עזה והריגת שלושת החטופים הישראלים בשג'אעייה**  

לפני ה-7 באוקטובר 2023, אלון לולו שמריז גר בשכונת "דור צעיר" בקיבוץ כפר עזה. הוא שיחק כדורסל בקבוצה של מועצה אזורית שער הנגב, נהג לעסוק בכתיבה ותכנן להתחיל ללמוד הנדסת מחשבים במכללה האקדמית ספיר. במהלך הטבח בכפר עזה, הוא שהה בדירתו והיה בקשר טלפוני עם משפחתו - להם סיפר שמחבלים פרצו את הגדר הסמוכה לשכונה. בסביבות השעה 10:00, הקשר עמו נותק. כעבור שבוע משפחתו קיבלה תיעוד של התכתבות בין שכנו של שמריז לאחותו - בה נכתב כי שמריז נחטף על ידי המחבלים. כעבור יומיים, הצבא הודיע למשפחה כי הסטטוס של שמריז עבר מ"נעדר" ל"חטוף".

ב-10 בדצמבר 2023, כוח גולני הרג את חוטפיו של שמריז (וגם של החטופים שהוחזקו עמו - יותם חיים וסאמר אל-טלאלקה) מבלי לדעת שהם מחזיקים חטופים במבנה. החטופים נמלטו ושהו לבדם בבניין מגורים בשג'אעייה. הם תלו על הבניין בו שהו שלטים מאולתרים עליהם כתבו באמצעות תבלינים: "SOS" ו"הצילו - 3 חטופים".

ב-15 בדצמבר, שמריז, חיים ואל-טלאלקה יצאו מהבניין, סמוך לכוח צה"ל מגדוד 17, בלי חולצות ועם דגל לבן. קלע ירה לכיוונם והרג את אל-טלאלקה ושמריז. חיים נמלט למבנה סמוך. אחד המפקדים כרז לחטוף שייצא החוצה, וכשיצא – נורה ונהרג. לאחר התקרית ובמהלך סריקת הגופות, התעורר חשד כי מדובר בישראלים, ומאוחר יותר התגלתה זהותם.

שמריז כתב את השיר "אתה כולם" כשהיה בן 18, והוא התגלה לאחר מותו. אחד מהמורים שלו מבית הספר התיכון הקריא את השיר בהלווייתו.

גלוסמן סיפר כי: "השיר הזה הגיע אליי בגלילה בפייסבוק, בשבוע הראשון של המלחמה נסעתי עם שי צברי לנגן בשפיים, שהפך לבית של קהילת כפר עזה. פגשתי שם אישה ושמה אילנית סוויסה, היא סיפרה את הסיפור שלה ונכנסה לי ללב. היא שיתפה את השיר בעמוד שלה וככה הוא התגלגל גם אליי".

גלוסמן, שמופיע באופן תדיר עם הזמר אביתר בנאי, ביצע את השיר לראשונה בהופעה של בנאי במועדון הבארבי. ההתלהבות של בנאי והקהל דחפו את גלוסמן להוציא את השיר לאור. השיר יצא באישור משפחתו של שמריז.

הרכב
----

אביתר בנאי עושה בשיר קולות רקע. גלוסמן סיפר כי הוא לא רגיל להלחין שירים שנכתבו על ידי אנשים אחרים, אך כי הוא הצליח להלחין את השיר תוך 10 דקות. בנוסף, אמר כי הוא השתדל להלחין את השיר במנגינה "חיובית": "להשאיר משהו בהיר יותר וגדול יותר, להאיר באור חיובי כמה שאפשר. שהפזמון יהיה קליט, שיהיה גרוב, שיהיה אפשר לשיר יחד. שזה לא עצוב, זה לא שיר זיכרון קלסי.".

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אלדה נתנאל, אלון לולו שמריז, סטודנט למחשבים בן 26 מקיבוץ כפר עזה עדין נעדר וככל הנראה נחטף לעזה, באתר ישובניק נט, ‏2 בנובמבר 2023
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  נועם כהן, ‏"כשתעלם יתפללו לשובך וכשתופיע לראותך איש לא יוכל": השיר המצמרר שכתב אלון שמריז ז"ל והלחין יוגב גלוסמן, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2024
3. ↑  יואב זיתון, החטופים שנורו למוות צעקו "הצילו" למצלמת כלב של עוקץ - בקרב של גולני עם החוטפים, 5 ימים לפני הטרגדיה, באתר ynet, 20 בדצמבר 2023
4. ↑  ניר דבורי, ‏תחקיר ראשוני של הרג החטופים בסג'עייה: הרימו דגל לבן ונורו למוות, באתר ‏מאקו‏, 16 בדצמבר 2023
**פּוּ-שרומַה** או **פּוּ-שַרוּמַש** (וגם **חִישְמִי-שַרוּמַש**, שכן ההברה הראשונה בשמו נכתבה בשומרוגרמה PU, שהגייתה איננה ודאית וייתכן שנהגתה "חישמי", אך בודאי לא "פו") היה מלך החתים מסביבות שנת 1700 לפנה"ס ועד שנת 1680 לפנה"ס. פּוּ-לוּגַל-מַה נחשב לדמות חצי אגדית לפי חלק מהחוקרים ובהם אמיל פורר (Emil Orcitirix Gustav Forrer) שחקר את תרבויות אשור והחתים במאה ה-19. 

מסופר על פו-שרומה שעוד בהיותו מלך התמרדו נגדו בניו, ולכן עשה את חתנו לברנה הראשון ליורש העצר. בעקבות החלטה זו נגלתה מחלוקת בין פַּפַּחַדִלְימַה, בנו ויורשו הטבעי של פו-שרומה, אשר נתמך על ידי הקצינים הבכירים בצבא. מעט מאוד ידוע על המאבק בין פפחדלימה ללברנה הראשון, אך ברור שהאחרון ניצח במאבק והוכתר למלך החתים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פו-שרומה, באתר על מלכי החתים
* החתים, באתר היסטוריית העולם

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**?** | **מלכי החתים** | **הבא**:**לברנה הראשון** |

1. ↑  שמות חתיים של מקומות, אלים ואנשים יכולים להיות מתועתקים עם סיומת ־ש, המציינת את יחסת הנושא (nominative case), או בצורה הבסיסית ללא היחסה; בספרות המקצועית רווחת יותר השיטה השניה. ראו איתמר זינגר, **החתים ותרבותם**, מוסד ביאליק, 2009, עמ' ט.
**אצֵטוֹן** (**Acetone**) הוא תרכובת אורגנית פשוטה. אצטון הוא הקטון הפשוט ביותר; נוסחתו היא **C3H6O** ושמו הכימי הוא **2-פרופאנון** (**Propanone**).

זהו נוזל חסר צבע ובעל ריח חריף אופייני בטמפרטורת החדר (25°C), המתלקח בקלות. נקודת קפיאתו היא 95.4- ונקודת הרתיחה היא 56.53 מעלות צלזיוס. הוא מתמוסס בקלות בין השאר במים, אתר וכוהל ומשמש בעצמו כממס חשוב.

השימוש הרווח באצטון בחיי היום יום הוא כרכיב הפעיל במסיר לק ציפורניים, אך משתמשים בו גם בייצור פלסטיק, סיבים, תרופות, חומרי נפץ, מחיקת כתב ועוד.

הראשון שגילה תהליך ייצור תעשייתי יעיל לאצטון היה חיים ויצמן, לימים נשיאה הראשון של מדינת ישראל, שניהל את מעבדות האדמירליות הבריטית בתקופת מלחמת העולם הראשונה. הוא השתמש בחיידק *Clostridium acetobutylicum*, אשר בתהליך תסיסה מפרק עמילן ל-1-בוטנול ואצטון. האצטון שהופק היה ממס קריטי לייצור חומר הנפץ ההודף קורדיט - תערובת של ניטרוגליצרין, ניטרוצלולוזה ווזלין ולניצחון בריטניה ובעלות בריתה.

בביולוגיה
---------

כאחד מגופי הקטון, כמויות זעירות של אצטון נמצאות באופן תקין בשתן ובדם. כמויות גדולות של גופי קטון בדם ובשתן מעידות על רעב או מצב סוכרתי (היפרגליקמיה) חריף; לנשיפתו של החולה יש ריח פירות מובהק הנגרם (בין היתר) בשל האצטון העודף בגופו הנוצר בפירוק שומנים וחלבונים.

באופן טבעי נמצא האצטון בצמחים וגזים וולקניים. בזיקוק של עץ, תאית וסוכר ניתן לקבל אצטון בתהליך של זיקוק שניוני.

בתעשייה
-------

שימוש תעשייתי חשוב באצטון הוא בתגובתו עם פנול, המייצרת ביספנול A. חומר זה הוא רכיב בפולימרים חשובים רבים כפוליקרבונט, פוליאוריתן ושרפים אפוקסיים. אצטון גם נמצא בשימוש נרחב לתובלה של אצטילן: כלים המכילים ספוג ממולאים באצטון ולאחריו אצטילן אשר נמס בו. ליטר אחד של אצטון ממיס כ־250 ליטר של אצטילן.

אצטון הוא הרכיב החשוב (ולעיתים היחיד) של מסיר לק לציפורניים, בהיותו ממס יעיל של פולימרים ותרכובות פלסטיק מסוימות.

השפעות בריאותיות
----------------

חשיפה ישירה במגע לאצטון עלולה לגרום לגירוי אך לא נמצאו ראיות חזקות להשפעות בריאותיות ארוכות טווח לחשיפה לאצטון. רמת הרעילות שלו נמוכה ביותר (LD50 של 3,000 מיליגרם לק"ג) ומבחינה טוקסיקולוגית הוא נחשב כ"לא רעיל כלל".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אצטון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אצטון** |

* אצטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293983105171
* BnF: cb119847890 (data)
* GND: 4141244-8
* LCCN: sh85000462
* LNB: 000296755
* NDL: 00560382
* NKC: ph118249

 |