recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ורג מילס הארפר** (אנגלית: George Mills Harper; ‏5 בנובמבר 1914 קריק לין, שבמיזורי - 29 בינואר 2006, טלהסי, שבפלורידה) היה קצין בחיל הים האמריקאי בתקופת מלחמת העולם השנייה ופרופסור אמריטוס לספרות אנגלית. הארפר זכור היום בעיקר בשל היותו חוקר ספרותי של המשורר והמיסטיקן האירי, ויליאם בטלר ייטס, שהיה חתן פרס נובל לספרות (1923). הוא ידוע בשל פרסומיו הפוריים ובשל ספריו ברי הסמכא על פעילותו המיסטית של ייטס, שנמשכה במהלך כל ימי חייו של המשורר והעניין שגילה בנושאי תורת הנסתר, עניין שהחל והתפתח מוקדם בקריירת השירה של ייטס ובמקביל אליה. הארפר עסק, במידה פחותה בהרבה, גם בחקר אקדמי של הניאופלטוניות של ויליאם בלייק .

שירות צבאי
----------

כשהתגורר בצ'אפל היל, צפון קרוליינה, הארפר הצטרף לצי האמריקני ב-4 במאי 1942, והוחלט לשבצו ל-Frontier Base Mayport, פלורידה. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בתור קצין מנהלה של תחנת הקליטה והאספקה הימית, שהייתה שייכת למפקדת הצי האמריקאי באוראן, אלג'יריה. כמו כן הארפר שימש כמפקד הפלוגה הימית בנאפולי, איטליה. הארפר שוחרר משירות חובה פעיל ב-3 באוקטובר 1946. הוא נשאר ביחידת המילואים של הצי האמריקני עד לפרישתו. במהלך קריירת המילואים שלו, שימש הרפר כקצין מפקדה, בגדוד המילואים הימי, השייך לאזורים 6–9, במחוז הצי השישי, דורהאם, צפון קרוליינה. הוא עבר לטלהאסי, פלורידה בשנת 1970. הוא פרש מהצי האמריקני ב-5 בנובמבר 1974.

קריירה אקדמית
-------------

הארפר קיבל את הדוקטורט שלו באנגלית בשנת 1951 מאוניברסיטת צפון קרוליינה. הוא אף קיבל תואר פרופסור מצטיין באנגלית על שם רוברט או. לוטון, אוניברסיטת מדינת פלורידה. הוא שימש בעבר פרופסור ודיקן המכללה לאמנויות ומדעים בווירג'יניה טק ויו"ר המחלקה לאנגלית באוניברסיטת פלורידה ובאוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'אפל היל. הוא היה הסופר והעורך של 12 ספרים, בעיקר על המשורר האירי ויליאם באטלר ייטס. בין ספריו הרבים שפורסמו על וו.ב. ייטס, היו השחר המוזהב של ייטס, וו. ב. ייטס ווו. טי. הורטון, תיעודה של חברות מיסטית וייטס ותורת הנסתר (כעורך). פרסומים נוספים היו: מהדורה ביקורתית של חזון ייטס (1925) (עורך עם וולטר קלי הוד), וסדרות הספרים: היצירה של חזון ייטס וניירות חזון ייטס. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד של טריניטי קולג', דבלין, אירלנד, על תרומתו למחקר על ייטס.

בהתייחס לתרומותיו של הארפר למחקר על ויליאם בלייק, הארפר כתב ופרסם את ספרו "הניאופלטוניות של ויליאם בלייק". תרומה נוספת ללימודי הניאופלטוניות הייתה שיתוף הפעולה שלו עם קתלין ריין בכתיבת הספר תומאס טיילור הפלטוניסט: כתבים נבחרים.

ביבליוגרפיה נבחרת
-----------------

* Harper, George Mills, editor of Yeats and the Occult, published by the Macmillan Press, xviii + 322 pp, 1976 מסת"ב 978-1-349-02937-2. In Yeats Studies Series, edited by O'Driscoll, Robert and Reynolds, Lorna, General Editors.
* Harper, George Mills, The Neoplatonism of William Blake, published by The University of North Carolina Press, xvi + 324 pp, 1961 מסת"ב 978-0-758-11825-7

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harper, George Mills. "George Mills Harper collection, 1943-1990, Institute on WWII and the Human Experience". *George Mills Harper collection*. Anne Harper. נבדק ב-28 במרץ 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 194163326
* WorldCat: lccn-no2018098825

 |
**אלכסנדר פרייהר פון קרובטין** (בגרמנית: **Alexander Freiherr von Krobatin**;‏ 12 בספטמבר 1849 אולומואוץ, האימפריה האוסטרית – 28 בספטמבר 1933 וינה, אוסטריה) היה מפקד בכיר בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

קרובטין נולד ב-12 בספטמבר 1849 בעיר אולומואוץ שהשתייכה אז לאימפריה האוסטרית. כיום נמצאת העיר בתחומי צ'כיה. הוא למד באקדמיה צבאית לתותחנים, ובשנת 1869 נכנס לצבא בדרגת לויטננט. הוא בילה עוד מספר שנים בלימוד התפקיד של הארטילריה, והתפרסם כמומחה בתחום. בשנת 1873 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, ומ-182 עד 1877 שימש כמדריך באקדמיה הצבאית הטכנית. בשנת 1895 הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1896 מונה לחבר במטכ"ל. בשנת 1900 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובשנת 1910 לדרגת פלדצוגמייסטר.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

קרובטין היה מיודד מאוד עם הרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף, ובמהלך משבר יולי בשנת 1914 היה מבעלי הברית הבולטים של הצנדורף שדרשו להכריז מלחמה על סרביה באופן מיידי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה קרובטין היה אחראי על רתימת הכלכלות של אוסטריה והונגריה לטובת המלחמה, ולדאוג לאספקה סדירה של מזון וכן של תחמושת וציוד. קרובטין מילא את תפקידו בנאמנות, והצליח לשלש את מספר פגזי הארטילריה שהיו זמינים בכל דיוויזיה.

בפברואר 1916 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, שהיא דרגה הגבוהה מגנרל אולם נמוכה מפילדמרשל. קרובטין היה אחראי על התמודדות עם המשבר שנגרם עם כניסתה של רומניה למלחמה, מה ששלל מאוסטרו-הונגריה משאבים חיוניים כמו נפט. במהלך כינוס של מועצת הכתר ב-9 בספטמבר 1916 קרובטין העלה הצעה אשר נועדה להעניק לצבא סמכויות בלתי-מוגבלות לתפוס מזון ולהעניש את אלו שיסתירו אותו. ההצעה נדחתה על הסף עקב וטו שהטילו עליה קנצלר אוסטריה קרל פון שטירגק וראש ממשלת הונגריה אישטוון טיסה.

עם פיטוריו של הצנדורף במרץ 1917, נותר קרובטין ללא ידידים במועצת הכתר. באפריל 1917 הוא קיבל פיקוד על הארמייה העשירית ופיקד עליה בצורה מעולה במהלך קרב קפורטו באוקטובר של אותה שנה. ב-5 בנובמבר הוא הועלה לדרגת פילדמרשל. הארמייה שלו נכללה במסגרת קבוצת ארמיות דרום טירול, והשתתפה בקרב הנהר פיאווה. ב-26 באוקטובר 1918 בעיצומו של קרב ויטוריו ונטו מסר מפקד הקבוצה יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה לקרובטין את הפיקוד על הקבוצה כולה, והוא המשיך לפקד עליה עד סוף המלחמה במקביל לפיקודו על הארמייה העשירית.

### אחריתו

מיד לאחר סיום המלחמה יצא קרובטין לפנסיה, ואת שארית חייו חי בווינה. הוא החזיק בתואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכני של וינה. הוא מת בווינה ב-28 בספטמבר 1933.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר פון קרובטין** בוויקישיתוף
* אלכסנדר פון קרובטין באתר מלחמת העולם הראשונה (באנגלית)
* אלכסנדר פון קרובטין(הקישור אינו פעיל) באתר lexikon-erster-weltkrieg (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130215511
* ISNI: 0000 0000 1690 323X
* SUDOC: 166691380
* VIAF: 55248441
* WorldCat: viaf-55248441

 |
**איוואן אקימוב** (ברוסית: **Иван Акимов**‏; 22 במאי 1755 – 15 במאי 1814) היה צייר רוסי בסגנון קלאסי.

ביוגרפיה
--------

אביו היה טיפוגרף ומדפיס בשירות המדינה. בגיל עשר, לאחר מות אביו, איוואן כתב מכתב לאקדמיה הקיסרית לאמנויות, וביקש להתקבל אליה למרות עוניו. המכתב הצליח, להשפיע והוא התקבל. מ-1765 עד 1773 ולמד אצל אנטון לוסנקו.

במהלך השנים 1773 עד 1778, הוא קיבל מלגה ללימודים באיטליה, בדרך עבר בפריז ואביניון ולאחר מכן בג׳נובה ובולוניה, שם נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות של בולוניה.

עם זאת, הוא מצא שההוראה שם לא ענתה על הצרכים שלו, ולאחר פניות רבות שלא נענו מהאקדמיה, הוא עבר לרומא ללא רשות. הוא הגיע לשם רק כדי לגלות שה"אקדמיה" שלהם היא באמת אגודה של אמנים עם סטודנטים פרטיים.

הודות להמלצה של אציל רוסי שהתגורר באיטליה, הוא הצליח להיכנס לשיעורים של פומפאו בטוני. בהוראת האקדמיה הקיסרית, הוא סיים את הקורס בבולוניה. לאחר מכן חי ברציפות ברומא, ונציה ופירנצה. ב-1779 חזר לסנקט פטרבורג והפך למרצה באקדמיה. שלוש שנים מאוחר יותר, הוא זכה בתואר אקדמאי על ציורו של הרקולס שורף את עצמו על מדורה.

ב-1785 הוא קודם לדרגת פרופסור חבר, וב-1791 מונה למנהל מפעל השטיחים הקיסרי. הוא גם לימד ציור את בנותיו של הצאר פאבל הראשון. שלוש שנים לאחר מכן, הוא התמנה למנהל משנה של האקדמיה ולבסוף הפך למנהל בשנת 1800.

בשנים הבאות, הוא פנה לצייר סצנות היסטוריות, תחת השפעת הלחץ הפטריוטי מהמלחמה עם נפוליאון.

אף שהוא אינו נחשב לאמן מהמעלה הראשונה, היה לו כישרון מיוחד בהוראה והייתה לו השפעה רבה על הציור ההיסטורי הרוסי. בין תלמידיו הידועים ביותר נמנים אנדריי איוואנוב, ואסילי שבייב ואלכסיי יגורוב.

הוא גם היה ממייסדי ההיסטוריוגרפיה של האמנות הרוסית, החל במאמרו "מידע היסטורי קצר על כמה אמנים רוסים" במהדורת 1804

בצוואתו הוריש 15,000 רובל לאקדמיה.

גלריה
-----

* הטבילה של הנסיכה אולגה, 1792הטבילה של הנסיכה אולגה, 1792
* סוויאטוסלב חוזר מהדנובה למשפחתו בקייב, 1773סוויאטוסלב חוזר מהדנובה למשפחתו בקייב, 1773
* הרקולס בצומת דרכים, 1801הרקולס בצומת דרכים, 1801
* פרומתאוס מפסל בהוראת מינרווה, 1775פרומתאוס מפסל בהוראת מינרווה, 1775

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן אקימוב** בוויקישיתוף
* איוואן אקימוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Русские художники. Акимов Иван Акимович. www.artsait.ru
2. ↑  Акимов, Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary, **Wikipedia**, 2021-12-24

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6803 9690
* ULAN: 500167520
* VIAF: 96667317
* WorldCat: viaf-96667317

 |
**אג'י קיאנינקין מארק-ישראל גהי** (בצרפתית: **Addji Keaninkin Marc-Israel Guéhi**; נולד ב-13 ביולי 2000 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.

קריירת מועדונים
---------------

גהי גדל במחלקות הנוער של קריי וונדררס וצ'לסי. ב-25 בספטמבר 2019 ערך גהי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צ'לסי, בניצחון 7-1 על גרימסבי טאון במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג.

ב-10 בינואר 2020 הושאל גהי לסוונסי סיטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-26 באוגוסט 2020 הושאל פעם נוספת לסוונסי סיטי, הפעם למשך עונה אחת. בסך הכל ערך 57 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-18 ביולי 2021 חתם גהי על חוזה לחמש עונות בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לצ'לסי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-20 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 3-3 נגד ברנלי במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 36 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-26 במרץ 2022 ערך גהי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה, בניצחון 2-1 על נבחרת שווייץ במשחק ידידות.

תארים
-----

נבחרת אנגליה עד גיל 17
* גביע העולם עד גיל 17 (1): 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק גהי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Swansea City seal loan move for Chelsea defender Marc Guehi באתר הרשמי של סוונסי סיטי, 10 בינואר 2020 (באנגלית)
2. ↑  Marc Guehi seals Swansea City return באתר הרשמי של סוונסי סיטי, 26 באוגוסט 2020 (באנגלית)
3. ↑  Crystal Palace sign Marc Guéhi on five-year deal באתר הרשמי של קריסטל פאלאס, 18 ביולי 2021 (באנגלית)
גנרל **הלמוט שלמר** (בגרמנית: **Helmuth Schlömer**;‏ 20 במאי 1893 – 18 באוגוסט 1995) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה ועל קורפוס במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

שלמר נולד ב-20 במאי 1893 בהאוסברג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1913 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-159 (לורן ה-8), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, וב-16 בספטמבר 1917 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

לאחר המלחמה הצטרף שלמר לפרייקור ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוגוסט 1925 הועלה שלמר לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1926 מונה למפקד פלוגה 4 (מקלעים) ברגימנט הרגלים ה-18. ב-1 באוקטובר 1929 מונה לקצין מטה ברגימנט הרגלים ה-18, וב-1 במאי 1933 למפקד פלוגה 13 (מרגמות) ברגימנט הרגלים ה-18. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת מיור, וב-1 בינואר 1935 מונה למדריך בבית הספר הצבאי במינכן. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-15 ביולי 1937 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-25. ב-1 ביולי 1939 מונה שלמר למפקד רגימנט הרגלים הממונע ה-5.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה שלמר מפקד רגימנט הרגלים הממונע ה-5, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה הממונעת ה-2 במסגרת הקורפוס ה-19. במהלך המערכה על צרפת לחם שלמר עם הרגימנט שבפיקודו מהדיוויזיה הממונעת ה-2 במסגרת הקורפוסים ה-14, ה-19, וה-38, ובשלב השני במסגרת הקורפוסים ה-15 וה-16. ב-10 בינואר 1941 הפך הרגימנט לרגימנט הרובאים ה-5, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם שלמר עם הרגימנט שבפיקודו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-12 במסגרת הקורפוס הממונע ה-57, ולאחר מכן במסגרת הקורפוס הממונע ה-39. ב-1 באוקטובר 1941 מונה שלמר למפקד חטיבת הרובאים ה-7, וב-2 באוקטובר הועלה לדרגת אוברסט, וקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. שלמר לחם עם החטיבה שבפיקודו במהלך הקרב על מוסקבה כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-7, שלחמה לסירוגין תחת הקורפוסים ה-8, ה-56, וה-41.

ב-1 באפריל 1942 הועלה שלמר לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-3, ובמהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, לחם עימה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 במסגרת הארמייה השישית ולאחר מכן במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. בספטמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד קורפוס הפאנצר ה-14 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית, והחל מדצמבר חלק מהארמייה השישית, ושלמר לחם עם הדיוויזיה בקרב סטלינגרד.

ב-1 בדצמבר 1942 הועלה שלמר לדרגת גנרל לוטננט, וב-22 בדצמבר קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 בינואר 1943 מונה שלמר למפקד קורפוס הפאנצר ה-14, במקום הנס הובה שעזב בפקודת היטלר את כיס סטלינגרד, וב-2 בפברואר נכנע שלמר יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הצפוני בסטלינגרד ונלקח לשבי.

### לאחר המלחמה

במהלך שהותו בשבי הצטרף שלמר לוועד הלאומי למען גרמניה החופשית, וב-24 באוקטובר 1949 שוחרר מהשבי. לאחר שחרורו התגורר שלמר במינדן-ליבקה, וב-18 באוגוסט 1995 מת, והוא בן 102 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלמוט שלמר באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**דייוויד פלאץ** (באנגלית: **David Platz**;‏ 13 בינואר 1929, הנובר – 20 במאי 1994, לונדון) היה בכיר בתעשיית המוזיקה הבריטית.

ביוגרפיה
--------

דייוויד פלאץ נולד בהנובר בשנת 1929 למשפחה יהודית. בגיל 10 הוא נשלח עם אחותו מגרמניה הנאצית לבריטניה. 

לאחר סיום בית הספר הוא התחיל לעבוד כשליח בחברת תקליטים. הוא עלה בסולם התפקידים ומונה למנהל הקלטות של מוזיקה לטינית. בשנת 1952 הוא התחתן.

בשנת 1955 דייוויד פלאץ עזב את החברה ומונה למנהל חברה Essex Music, Ltd. פעילות החברה הייתה מוצלחת והיא הייתה סוכנות של "הרולינג סטונז", "המודי בלוז", דאדלי מור ורבים נוספים. לכל אמן הוקמה מחלקה נפרדת בתוך החברה.

דייוויד פלאץ עזר בהפקת הופעות מחזמר. בשנת 1970 הוא הקים Fly label. חברה זו הפיקה תקליטים ראשונים של טי רקס.

בהמשך, הקים את "Cube Records" בשנת 1972. בחברה זו הוא הפיק תקליטים של ג'ואן ארמטריידינג, מארק בולאן, ראלף מקטל,  JSD Band ואמנים נוספים.

בשנים 1973–1986 פלאץ היה מנהל הפקה של Performing Right Society.

פלאץ נפטר בשנת 1994 מטרשת אמיוטרופית צידית ממנה הוא סבל תקופה ארוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד פלאץ, באתר AllMusic (באנגלית)
* דייוויד פלאץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דייוויד פלאץ, באתר Discogs (באנגלית)
* ביוגרפיה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: cb489e45-ad6a-4490-b16a-e3712cee3d0a

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עאטף מוחמד סאלם סייד אל-אהל** (בערבית: **عاطف محمد سالم سيد الاهل**, תעתיק מדויק: עאטף מחמד סאלם סיד אלאהל) הוא דיפלומט מצרי שכיהן כשגריר מצרים בישראל.

סאלם נולד וגדל בקהיר. הוא למד תקשורת המונים ומדעי המדינה באוניברסיטת קהיר. עבד בשגרירויות מצרים במספר מדינות בין היתר ברוסיה, תאילנד, סין, מאלי ובהולנד. בין השנים 2006–2009 שימש כקונסול המצרי באילת ובין היתר טיפל בסוגיית האסירים המצרים שנידונו למאסר בגין עבירות פליליות וכלואים בישראל ובעסקה לשחרור אילן גרפל. לאחר מכן מילא שורה של תפקידים במשרד החוץ בקהיר, בהם ראש אגף סין ומונגוליה במשרד החוץ המצרי, יועץ של שר החוץ לענייני צפון אמריקה, יועץ שר העבודה וההגירה ליחסים בינלאומיים ויועץ שר החוץ לענייני תרבות.

במרץ 2012 מונה לשגריר בישראל והגיש את כתב האמנתו לנשיא המדינה שמעון פרס ב-17 באוקטובר. מינויו בא בזמן שלטונו של מוחמד מורסי בנשיאות מצרים ובתקשורת הערבית פורסם כי לרגל מינויו שלח מורסי איגרת לנשיא שמעון פרס.

בתחילת מבצע עמוד ענן הוחזר השגריר עאטף לקהיר להתייעצויות, ומאז עד תום כהונתו לא שב לישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאיון עם השגריר, באתר ערב ערב אילת, 13 באוגוסט 2009
2. ↑  אריק בנדר, השגריר המצרי החדש: "בא בשליחות השלום", באתר nrg‏, 2 בנובמבר 2011
3. ↑  עיתון מצרי פרסם העתק מכתב ממורסי לפרס, באתר רשת ב', 18 באוקטובר 2012 (הקישור אינו פעיל, 22 בפברואר 2020)
4. ↑  איתמר אייכנר, "ידיעות אחרונות", לפני החיסול: שגריר ישראל בקהיר הוחזר לארץ, באתר ynet, 15 בנובמבר 2012
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**לילך רחל דיין** (נולדה ב-19 בספטמבר 1972) היא עורכת דין ישראלית. החל מיולי 2023 משמשת כפרקליטת מחוז מרכז (אזרחי) בפרקליטות המדינה.

ביוגרפיה
--------

לילך רחל דיין נולדה לרבקה (בקי), אמנית וציירת, וברוך מימון. בעלת תואר ראשון (בהצטיינות) ושני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. בתחילת דרכה עבדה במשרד עורכי הדין נשיץ ברנדס אמיר ושות', בתחום האזרחי.

### פרקליטות המדינה

ב-1999 החלה דיין לעבוד במחלקה הפיסקאלית בפרקליטות המדינה. ב-2001 החלה לשמש כפרקליטה פרקליטת מחוז תל אביב (אזרחי) (לימים מחוז מרכז). במסגרת תפקידה עסקה בתובענות אזרחיות, בהן מאות תיקי קשישים וניצולי השואה שהונו בפרשת הפנסיה הגרמנית. כן עסקה בתיקים רוחביים מטעם היועץ המשפטי לממשלה.

ב-2019 נבחרה לשמש כמשנה לפרקליטת מחוז מרכז ומנהלת מחלקת מקרקעין. במסגרת עבודתה השתתפה בהקמת המחוז, הובילה פרויקטים דוגמת "מסלול בטוח" של אכיפה משולבת בחברה הערבית, הפקעת קרקעות לצורכי תחבורה ועוד. כן ניהלה תיקי דגל, דוגמת תיקים על גידולי קנאביס לצורך סחר בסמים על אדמות מדינה, שמירה על חופי הים והסביבה האקולוגית במחוז, ועוד. בנוסף, במסגרת פרשת דודי אפל, עסקה בתביעה לביטול מכרז בעתודות הקרקע במחוז מרכז (פרשת "מגדל הזוהר"), יזמה מבצעי אכיפה משולבת דוגמת טיפול במטמנות פיראטיות, השבת קרקע לאחר שינוי ייעוד, ועוד.

חברת ועדת בוררות במחוז מרכז של לשכת עורכי הדין.

### פרקליטת מחוז מרכז (אזרחי)

ביולי 2023 בחרה ועדת המרכזים של נציבות שירות המדינה, פה אחד, בלילך דיין לשמש ככפרקליטת מחוז מרכז (אזרחי), במקומה של עורכת הדין שירלי אנגלרד.

חיים אישיים
-----------

נשואה לגורן דיין ואם לארבעה. מתגוררת בראשון לציון. אחותה, ד"ר עינבל בלאו-מימון, מרצה בקריה האקדמית אונו.

קישורים חיצוניים
----------------

* לילך דיין ברשת החברתית פייסבוק
* לילך דיין, 'חסיון תרשומות פנימיות בהליך האזרחי: טיבו של "האפקט המצנן"', **משפט מפתח**, גיליון 2, ספטמבר 2014, עמ' 38–45
* לילך דיין וטליה אגמון, 'אי הארכת החיים באמצעים מלאכותיים: המתת חסד, או מיתת חסד?', שם גיליון 3, דצמבר 2015, עמ' 119–128
* לילך דיין ונטע דגן, 'היעדר חסיון הדיון המקדמי: האם עול או כורח המציאות?', **עורך הדין**, גיליון 51, אפריל 2023, עמ' 90–96

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבקה (בקי) מימון, באתר צבע בטבע
2. ↑  לדוגמה: פוסט בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 18 בינואר 2021; פוסט בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 17 באוקטובר 2021
3. ↑  ראו פוסט בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 9 באוגוסט 2020
4. ↑  משה ליכטמן, ‏רמ"י נגד גדעון ביקל: דורשת שיפנה מקרקעין שחכר ב-1962, באתר גלובס, 17 ביולי 2018
5. ↑  דניאל סלגניק, נדחתה תביעה נגד חסידות צאנז להכרה בזכויות הקרקע בנתניה, באתר mynet‏ נתניה, 29 באוגוסט 2021
6. ↑  פוסט של מחוז מרכז – לשכת עורכי הדין בישראל ברשת החברתית פייסבוק, 10 ביולי 2023
7. ↑  לילך דיין נבחרה לתפקיד פרקליטת מחוז מרכז, באתר ערוץ 7, 12 ביולי 2023
8. ↑  ראו: סירטון בדף הפייסבוק של משרד המשפטים, 8 באוגוסט 2017
9. ↑  ד"ר עינבל בלאו – הקריה האקדמית אונו, באתר הקריה האקדמית אונו, ‏29 במרץ 2020
**סיפט פוג'יץ'** (בבוסנית: **Sifet Podžić**; נולד ב-1 במאי 1959) הוא גנרל בוסני בדימוס, אשר שימש כראש המטה המשותף (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה בין השנים 2006–2008. לאחר סיום הקריירה הצבאית שלו הצטרף לפוליטיקה, ושימש כשר ההגנה בין 2019-2023.

ביוגרפיה
--------

פוג'יץ' נולד בז'פה ב-1 במאי 1959. ב-1978 הוא התגייס לצבא היוגוסלבי העממי. עם הכרזת העצמאות של בוסניה והרצגובינה ב-1992, הוא הצטרף לצבא הרפובליקני של בוסניה והרצגובינה והשתתף במלחמת בוסניה. ב-1995, בעקבות סיפוח הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה, אל תוך הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, הפך הצבא הרפובליקני לצבא הפדרלי, ופוג'יץ' מונה למפקד הקורפוס ה-5 שלו. ב-2004, בעקבות איחוד הפדרציה עם רפובליקה סרפסקה, הוקמו הכוחות המזוינים של בוסניה והרצגובינה. בתחיל 2006 מונה פוג'יץ' לראש המטה המשותף (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים וכיהן בתפקיד עד 20 ביולי 2008.

ב-2013 הצטרף פוג'יץ' למפלגת החזית הדמוקרטית וב-15 בינואר 2015 הוא נבחר לבית העם. ב-23 בדצמבר 2019 הוא נקרא לשמש כשר ההגנה בממשלתו של דניס זוויזדיץ' (אנ'). ב-25 בינואר 2023 הוא עזב את שני תפקידיו בעקבות הקמת הממשלה החדשה בראשותה של בוריאנה קריסטו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* סיפט פוג'יץ', באתר משרד ההגנה
**מארק אנטוניו אינג'ניירי** (באיטלקית: **Marc'Antonio Ingegneri**; סביבות 1535 - 1 ביולי 1592) היה מלחין איטלקי בן שלהי תקופת הרנסאנס. אינג'ניירי נולד בוורונה ומת בקרמונה. אף כי מרבית חייו עברו עליו בעבודה בצפון איטליה, הוא נחשב לא פעם, בשל הדמיון בין סגנון כתיבתו לזה של פלסטרינה, לחבר האסכולה הרומאית של מוזיקה כנסייתית פוליפונית. כמו כן התפרסם כמורו של מונטוורדי.

חייו
----

לא הרבה ידוע על ראשית חייו, אבל קרוב לוודאי שמשפחתו באה מוונציה ונראה שלמד אצל צ'יפריאנו דה רורה בפארמה ואצל וינצ'נצו רופו בוורונה. בסביבות שנת 1570 עבר לקרמונה ושם עשה לו שם כמלחין ונגן. ייתכן שהיה נגן עוגב וידוע, שניגן בכלי קשת. בשנת 1581 התמנה למאסטרו די קאפלה של הקתדרלה בקרמונה וכנראה נשאר בתפקיד זה עד סוף ימיו. ידוע כי בתקופה זו לימד את קלאודיו מונטוורדי, שמילא תפקיד חשוב במעבר אל תקופת הבארוק.

אינג'ניירי היה ידיד קרוב של הבישוף ניקולו ספונדראטו, בהמשך האפיפיור גרגוריוס הארבעה-עשר, שהיה מעורב במידה רבה ברפורמות של הקונטרה-רפורמציה ומועצת טרנט. השפעות אלה ניכרות במוזיקה של אינג'ניירי, שבין היבטיה האופייניים הפשטות והצלילות של סגנון פלסטרינה. למעשה, ספרו המכיל עשרים ושבע רספונסריות יוחס בטעות במשך שנים רבות לפלסטרינה. עם זאת, חלק גדול מן המוזיקה שלו מתעלמת לחלוטין מתכתיב התיקונים של המועצה; נודע בכך ביותר הוא מוטט בארבעה קולות Noe noe שהוא קאנון כפול במהופך, המצריך אוזן חדה במיוחד לשמיעת הטקסט; טקסט ברור וקל להבנה היה הדרישה האחת המחייבת שמועצת טרנט הציגה לכל מלחין פוליפוניה קדושה באשר הוא.

המיסות שלו פשוטות, קצרות ויחסית, הומופוניות, עולות לא פעם על אלה של פלסטרינה בצלילות ופשטות. המדריגלים שלו נוטים לשמרנות ומתעלמים בגלוי מחידושיהם של מלחינים כמו לוצאסקי ומארנציו, שערכו ניסויים בכרומטיות ובציורי מילים באותה תקופה, פחות או יותר.

אינג'ניירי כתב שני ספרי מיסות, ב-1573 וב-1587, לפחות שלושה ספרי מוטטים (שכמה מהם אפשר שאבדו); ושמונה ספרי מדריגלים, לארבעה עד שישה קולות.

לקריאה נוספת
------------

* "Marc Antonio Ingegneri", in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. מסת"ב 1-56159-174-2
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. מסת"ב 0-393-09530-4
* Denis Arnold, *Monteverdi.* London, J.M. Dent & Sons Ltd, 1975. מסת"ב 0-460-03155-4

* "מארק אנטוניו אינג'ניירי" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים" בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980
* גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954
* דניס ארנולד, "מונטוורדי", לונדון, דנט ובניו 1975

קישורים חיצוניים
----------------

* מארק אנטוניו אינג'ניירי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מארק אנטוניו אינג'ניירי, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289582205171
* BIBSYS: 24485
* BNE: XX1569212
* BnF: cb13337544d (data)
* CiNii: DA07501671
* GND: 119409542
* ICCU: LO1V143836
* ISNI: 0000 0001 1804 5627
* LCCN: n87127954
* MusicBrainz: 847cd5d6-f392-487e-8845-5719ffcb1464
* NKC: jn20000700776
* NTA: 134468821
* SNAC: w6gb3016
* SUDOC: 076138836
* VcBA: 495/71912
* VIAF: 100196245
* WorldCat: lccn-n87127954

 |
**פאל שבש** מקודם **שפאט - Spät** (בהונגרית: **Sebes Pál**; גיומנדרד, 4 במאי 1899 – ברית המועצות, 1938) היה קומוניסט יהודי-הונגרי, שהוצא להורג בברית המועצות בטיהורים הגדולים של סטלין.

ביוגרפיה
--------

פאל שבש נולד במשפחה יהודית אינטלקטואלית ענייה עם שמונה ילדים. אביו ברנאט בלה שבש (שפאט) היה מורה יליד סרווש, ואמו הייתה ברתה דיאמנט. הוא למד בבית ספר תיכון למסחר בבודפשט וסיים את לימודיו בשנת 1916. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית השתתף במערכה הצפונית כחייל בגדוד חי"ר האדום מס' 1 של בודפשט (המערכה הצפונית הייתה ניסיון של הצבא האדום ההונגרי, שהוקם ב-1919 לכבוש את הרמות בצפון הונגריה-דרום סלובקיה שהיו בעבר בשליטת הונגריה). לאחר נפילת הרפובליקה נכלא במחנה עונשין ממנו שוחרר בשנת 1920. 

שבש הצטרף לתנועת הפועלים הוצב ופעל בתפקידים שונים באיגוד המקצועי של פקידים. בשנת 1926 הפך לחבר במפלגת הקומוניסטים בהונגריה ה-KMP שהיה אז בלתי חוקי. כחבר בולט הוא צורף לוועד המרכזי של המפלגה בגיל צעיר, בשנת 1929, אך נעצר במהרה. שנה לאחר מכן שוחרר בהיעדר ראיות ממשיות נגדו ובשנת 1930 השתתף בקונגרס השני של המפלגה. מתחילת השנה שלאחר מכן ועד קיץ 1932 היה נציג מפלגת הקומוניסטים בהונגריה בקומינטרן השלישי (האינטרנציונל הקומוניסטי, או בקיצור קומינטרן (ברוסית: Коммунистический интернационал), הידוע גם בשם האינטרנציונל השלישי, היה ארגון קומוניסטי בינלאומי שנוסד במרץ 1919). לאחר מכן חזר לפעילות הבלתי חוקית במפלגה. 

כדי להימנע ממעצרים נוספים הוא נסע לברית המועצות באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. שם נעצר במהירה באשמה מפוברקת ונידון למוות במסגרת משפטי הראווה של סטלין בטיהורים הגדולים והוצא להורג.

משפחתו
------

אֶחַיו: אימרה שבש, ג'רג' שבש, לאסלו שבש, שאנדור שבש ואישטוואן שבש.

לקריאה נוספת
------------

* פאל שבש. אינדקס ביוגרפי הונגרי. המוזיאון הספרותי פטפי.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. 1981.
* פאל שבש ב-Unionpedia

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Születése bejegyezve Endrőd állami akv. 208/1899. folyószám alatt.
2. ↑  A Belügyminisztérium 1899. évi 28484. sz. rendelete. MNL-OL 30804. mikrofilm 685. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 60. oldal 21. sor.
3. ↑  Sebes György. Névpont. Hozzáférés ideje: 2016. január 24.
4. ↑  HU BFL - VII.5.c - 5145 - 1935
**סמיתסוניט** או **פצלת האבץ** הוא מינרל קרבונטי הבנוי מאבץ (Zn) ופחמה (קרבונט CO3). צורת הגבישים של הסמיתסוניט היא מעוינון או במקרים נדירים יותר סקלנוהדרון, אבל לעיתים רחוקות בלבד מוצאים גבישים מפותחים של סמיתסוניט ובדרך כלל הוא מופיע בתצורת אשכול ענבים. צבע גבישי הסמיתסוניט משתנה בין צהוב ירוק וכחול. את הסמיתסוניט היה נהוג לכרות מימים ימימה מהשכבות העליונות של עפרות אבץ ועופרת. הסמיתסוניט מופיע בדרך כלל עם המינרל המימורפיט. למעשה נהגו בדרך כלל להניח כי סמיתסוניט והמימורפיט הם מינרל אחד שאותו היה נהוג לסווג תחת השם קלמין. הסמיתסוניט כמינרל נפרד תואר לראשונה ב-1832 והוא קרוי על שמו של הכימאי והמינרלוג הבריטי, ג'יימס סמיתסון (1829-1754) הידוע כיום בעיקר בשל הירושה שהותיר שמימנה את הקמת מוסד הסמית'סוניאן הקרוי אף הוא על שמו.

סמיתסוניט נוצר כמינרל משני של בליה או התחמצנות של מרבצים של עפרת אבץ, למשל מספלריט. החלפה של האבץ שבסמיתסוניט במנגן יוצרת שורה איזומורפית מוגבלת עם המינרל רודוכרוזיט והחלפה של האבץ בברזל יוצרת שורה איזומורפית מוגבלת עם המינרל סידריט.

השימוש העיקרי בסמיתסוניט הוא כמקור משני של אבץ. כך למשל במשך שנים התעלמו ממרבצי הסמיתסוניט שבלידוויל (Leadville) שבמדינת קולורדו וכיום כורים אותו לאחר שהובהר הפוטנציאל הכלכלי הגלום במינרל. בקרבונט האבץ נעשה שימוש בתמיסת קלמין שבה נעשה גם כיום שימוש כאמצעי להקל על עקיצות יתושים וגירויים שונים בעור אף על פי שמנהל המזון והתרופות האמריקאי הודיע ב-1992 כי לא מצא שום הוכחה כי יש לתמיסה השפעה מרפאה.

המקומות הידועים ביותר בהם מצוי הסמיתסוניט כוללים את המכרות של צואמב בנמיביה (המקור לתמונת המינרל משמאל), שדגימות הסמיתסוניט מהם מכילות כמויות זעירות של קובלט הצובעות את המינרל בצבעים מרהיבים ומכרה ברוקן היל בזמביה. מקומות נוספים כוללים את מכרה קלי (Kelly) במגדלנה שבמדינת ניו מקסיקו, מקסיקו, לוריון ביוון, מורסנט בבלגיה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סמיתסוניט** |

* אתר Mindat
* אתר Webmineral
* אתר Mineral galleries
* Mineral data publishing
* סמיתסוניט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

גוש סמיתסוניט צהוב-ירוק מלוטש משישודונל (Sheshodonnell), קסלטאון, אירלנד. צולם במוזיאון להיסטוריה של הטבע שבלונדון.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7849085-6

 |
**פאל טנצר** (בהונגרית: **Tenczer Pál**; נאג'ביום, 11 באפריל 1836 – בודפשט, 6 בפברואר 1905) היה פוליטיקאי, עיתונאי, עורך עיתון יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

פאל טנצר נולד במשפחה יהודית, למד בעיר קסטהיי ובפשט. הוא התכונן לקריירת הוראה. הוא גם לימד זמן מה, אך כאשר החיים הלאומיים ההונגריים התעוררו בשנת 1861, הפך טנצר לאחד מהתומכים הנלהבים של הלאומיות ההונגרית וניסה להעיר את הרעיון הלאומי, במיוחד בקרב הנוער היהודי. ביחד עם עזרתם של אחרים הקים את ההתאחדות היהודית ההונגרית ובמשך תקופה ארוכה היה חבר מערכת ומאוחר יותר העורך הראשי של העיתון "היהודי ההונגרי", עיתון הקהילה היהודית. שם החל לעבוד כעיתונאי והפך את העיתון כשופר של יהדות הונגריה למען האמנציפציה (שוויון זכויות) של היהודים בהונגריה. בקונגרס היהודי ההונגרי בשנים 1868–1869 (הקרע ביהדות הונגריה) ייצג טנצר את נפת קסטהיי.

### בפוליטיקה

הוא הצטרף למפלגה הפרוגרסיבית מהקמתה. במהלך הקונגרס הוציא אלבום ובו ביוגרפיות ודיוקנאות של כל חברי הקונגרס. הוא נבחר לדירקטוריון של הקהילה היהודית של פשט. בשנת 1876 ייסד את העיתון Neues Politisches Volksblatt (עיתון בשפה הגרמנית בבודפשט שטנצר ייסד בהיותו חבר מועצת העיר בודפשט. הגיליון הראשון הופיע ב-15 באוקטובר 1877) טנצר היה העורך הראשי של העיתון במשך 18 שנה. טרזווארוש, רובע 6 של בודפשט שרבים מתושביו היו יהודים, שבה הפך טנצר בעל השפעה רבה, בחרה בו הן למועצת הרובע והן למועצת העיר. במהלך הבחירות לפרלמנט בטרזווארוס, הייתה לו תמיכה גדולה להיבחר לאספה הלאומית. טנצר עצמו השתייך תחילה למפלגת פרנץ דיאק ומאוחר יותר למפלגה הליברלית. הוא השתתף בניהול כמה ארגוני צדקה בבודפשט, היה חבר בדירקטוריון של "בנק החיסכון של בודפשט" וב"חברת המשכנתאות הלאומית" והיה חבר גם בוועדת הפיקוח של "חברת מבשלות הבירה". הוא היה נשיא ועדת החינוך של הרובע השישי. בשנת 1898 ב-28 בנובמבר קיבל את צלב האבירים של מסדר פרנץ יוזף.

כתביו
-----

* אלבום, עוך והוציא לאור. פשט, 1869. שתי חוברות.
* זכרונותיו של פאל טנצר. נכתב על ידי טוויש. בודפשט, 1896. (איך עשיתי את הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867. איך ביצעתי את המיזוג (הערים בודה ופשט) בשנת 1875. איך גרמתי לדיולה ורהאווי למות מבחינה מוסרית. כמה הצלחתי להשאיר את מיהאי מונקאצ'י בבית. למה מלאו לי 60 השנה. איך הצלתי את הונגריה מהמהפכה. מדוע לא הצבעתי בעד הלוואת חמישים מיליון עבור בירת הונגריה).

לקריאה נוספת
------------

* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
* אינדקס ביוגרפי הונגרי
* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. פטר אויווארי. פאל טנצר
* מחייו של פאל טנצר. הספרייה הלאומית של ישראל
* ביוגרפיה של פאל טנצר, באתר Arcanum
* תמונתו של פאל טנצר בצעירותו
* פאל טנצר ב-unionpedia
* ביוגרפיה של פאל טנצר ב-OBL (בגרמנית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאל טנצר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1074263693
* VIAF: 316876201
* WorldCat: viaf-316876201

 |
**סרדאר גוּרְבָּנְגוּלִיֶיבִיץ' בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב** (בטורקמנית: **Serdar Gurbangulyýewiç Berdimuhamedow**; נולד ב-22 בספטמבר 1981) הוא חבר פרלמנט, מדינאי ודיפלומט טורקמני שמכהן מאז מרץ 2022 כנשיא טורקמניסטן. בעבר כיהן כסגן שר החוץ של טורקמניסטן.

ברדימוחמדוב זכה בבחירות לנשיאות טורקמניסטן ב-2022 ברוב של כ-73% מקולות המצביעים. הבחירות הוגדרו על ידי משקיפים מהמערב כלא חופשיות ולא הוגנות. הוא ירש תפקיד הנשיא מאביו, נשיא טורקמניסטן לשעבר גוּרְבָּנְגוּלִי בֶרְדִימוּחָמֶדוֹב.

ביוגרפיה
--------

ברדימוחמדוב נולד בספטמבר 1981 בעיר אשגבאט שבהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטורקמנית. סרדאר הוא דיפלומט בהשכלתו. בשנת 2001 השלים את לימודיו באניברסיטה לחקלאות בטורקמניסטן כמהנדס. בשנת 2011 למד באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ הרוסי והתמחה בתחום היחסים הבינלאומיים. ב-2013 השלים את תוכנית מרכז ז'נבה למדיניות ביטחון בתחום ביטחון בינלאומי ואירופי.

בשנת 2001 התגייס לצבא טורקמניסטן ושירת בו במשך 3 שנים. לאחר שסיים את שירותו הצבאי עבד בהתאחדות לתעשיית המזון של טורקמניסטן כיועץ ראשי ובשנים 2008—2011 שירת כיועץ בשגרירות הטורקמנית ברוסיה. בשנים 2011—2013 שירת בנציגות הדיפלומטית של טורקמניסטן במשרדי האו"ם שבז'נבה.

ב-2013 חזר לטורקמניסטן ומונה לעמוד בראש מחלקת מדינות אירופה במשרד החוץ הטורקמני ולאחר מכן בשנים 2013—2016 כיהן כסגן הסוכנות הממלכתית לניהול ושימוש במשאבי מימן ופחמן. במשך כשנה (2016—2017) כיהן כראש מחלקת מידע בינלאומי.

בנובמבר 2016 נבחר כחבר במג'יליס, האספה המחוקקת של טורקמניסטן. במרץ 2017 מונה ליושב ראש הוועדה לחקיקה ותקינה. במרץ 2018 נבחר מחדש כחבר פרלמנט ובמרץ 2018 הוחלט למנותו לתפקיד סגן שר החוץ.

בינואר 2019 נשלח לעבוד כסגן מושל מחוז אחאל בדרום-מרכז המדינה. מחוז המאכלס את האליטה השלטונית של טורקמניסטן. ביוני 2019 הפך למושל המחוז.

בפברואר 2022 אושר כי ברדימוחמדוב יתמודד לבחירות לנשיאות ב-12 במרץ. הוא ניצח בבחירות עם 72.97% מהקולות, והפך ליורשו של אביו כנשיא.

חייו האישיים
------------

הוא נשוי ולו ארבעה ילדים. הוא דובר אנגלית, רוסית וטורקמנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרדאר ברדימוחמדוב** בוויקישיתוף
* סרדאר ברדימוחמדוב, ביישום טלגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Authoritarian Turkmen Leader's Son Rises in Foreign Ministry, Associated Press
2. ↑  Turkmen President Appoints Son Deputy Foreign Minister, Radio Free Europe/Radio Liberty
3. ↑  Turkmenistan: President's Son Gets Foreign Ministry Job, Eurasianet
4. ↑  RFE/RL's Turkmen Service, "As Expected, Son Of Turkmen Leader Easily Wins Election In Familial Transfer Of Power", rferl.org
5. ↑  Turkmenistan: President’s son and presumed heir gets new top job, Eurasianet
6. ↑  Turkmen President Hands Son Regional Deputy Governor's Post, Radio Free Europe/Radio Liberty
7. ↑  Turkmenistan leader's son wins presidential election, AP NEWS, ‏2022-03-15 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 30162115816702110270
* WorldCat (עם VIAF): 30162115816702110270

 |
**ג'רום אלן "ג'רי" היידנרייך** (באנגלית: **Jerôme Alan "Jerry" Heidenreich**;‏ 4 בפברואר 1950 - 18 באפריל 2002) היה שחיין אמריקאי. היה אלוף אולימפי בעל 4 מדליות אולימפיות מהן 2 זהב ושיאן עולם.

ביוגרפיה
--------

היידנרייך נולד בטלסה, אוקלהומה. הוא החל לשחות בגיל 6. התאמן בהדרכתו של דון איסטרלינג בארלינגטון, טקסס. בהמשך למד ושחה באוניברסיטת סאות'רן מתודיסט שבדאלאס (SMU). 

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי קולומביה בשנת 1971 זכה היידנרייך ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בשלושת משחי השליחים ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 57.30 שניות.

באליפות המכללות בשחייה של ארצות הברית (NCAA) שנערכה בשנת 1972 זכה היידנרייך במדליית זהב במשחה ל-220 יארד חופשי.

באולימפיאדת מינכן (1972) זכה היידנרייך ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם דייב אדגר, ג'ון מרפי ומארק ספיץ בשיא עולם חדש של 3:26.42 דקות, לפני ברית המועצות (3:29.72 דקות) ומזרח גרמניה (3:32.42 דקות) כשחיין שלישי הוא שחה את המשחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה המהירה באולימפיאדה - 50.78 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש נוסף של 3:48.16 דקות, לפני מזרח גרמניה (3:52.12 דקות) וקנדה (3:52.26 דקות) כשחיין אחרון הוא שחה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 51.67 שניות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.65 שניות, אחרי ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 51.22 שניות ולפני ולדימיר בור מברית המועצות (51.77 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.74 שניות, אחרי ספיץ שקבע שיא עולם חדש של 54.27 שניות וברוס רוברטסון מקנדה (55.56 שניות).

ב-18 באפריל 2002 שם קץ לחייו היידנרייך בפריז, טקסס.

תארים והשגים
------------

* בסך הכל קבע היידנרייך 6 שיאי עולם, כולם במשחי השליחים.
* בשנת 1992 זכה היידנרייך להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'רי היידנרייך** בוויקישיתוף

* ג'רי היידנרייך, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ג'רי היידנרייך, באתר olympedia.org
* ג'רי היידנרייך, באתר Swimrankings

הערות שוליים
------------

1. ↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
2. ↑  JERRY HEIDENREICH (USA) - 1992 Honor Swimmer, באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה
**תוכי הנסיכה** (שם מדעי: ***Polytelis alexandrae***) הוא מין של תוכי אוסטרלי ממשפחת הדרראים הקרוי על שם אלכסנדרה, נסיכת דנמרק, אשר בהמשך הפכה למלכה הרעיה. תוכי זה שוכן ברחבי אוסטרליה כולל במדבר החול הגדול הצחיח והוא בעל נוצות מפוארות. הוא נפגע מאספנים הלוכדים אותו למכירתו כחיית מחמד. התוכי נקרא ב־1863 בידי החוקר ג'ון גולד.

זהו תוכי המגיע לאורך 34–46 ס"מ ולמשקל 110–120 גרם. צבע התוכי ירוק-בהיר עם חזה ורוד, ראש בגוון תכלת וחלקי כנפיים פנימיים בעלי גוון ירוק עז וקצוות ירוקים כהים. הזנב של הזכרים ארוך וגם הוא ירוק-כהה. המקור של הזכרים של תוכי הנסיכה ורודים ומתחת הלחי ישנו פס תכלת. מקור הנקבות ורוד-אפור. למרות הבדלים אלה אין הרבה שוני בין הזכרים והנקבות.

בטבע תוכי זה נודד בחבורות קטנות במגוון אזורים, בדרך כלל בעונת הרבייה. הוא פחות מוכר, ביחס למיני תוכים אחרים, עקב טבעו החמקמק. הוא נודד גם בערבות חמות, יערות צחיחים ואפילו במדבר. ניזון ממיני זרעים ופירות, בעיקר של שיטים, עצי אקליפטוס ועשבי טריאודיה.

תוכיי הנסיכה מקננים בענפי שיטה או אקליפטוס ומטילים 4–6 ביצים לבנות, הבוקעות לאחר 19 יום. שני ההורים מגדלים את הצעירים, שעוזבים לאחר 35 יום. תוכים אלה מקננים רק כשהתנאים מספיק יציבים לגידול דור חדש.

תוכי המסיכה מצוי בסיכון עקב ציד למטרת מסחר. בשבי תוכי זה יכול להיראות בשלושה גוונים: ירוק כמו בטבע, כחול לאורך רוב הגוף עם ראש וכנפיים כחולים בהירים וכחול למעט הכנפיים הירוקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תוכי הנסיכה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכי הנסיכה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ג'ון פרנקלין בוביט** (באנגלית: **John Franklin Bobbitt**;‏ 16 בפברואר 1876 – 7 במרץ 1956) היה איש חינוך אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת שיקגו וסופר התמחה בתחום תוכנית לימודים.

ביוגרפיה
--------

הוריו ג'יימס ומרתה בוביט חיו בעיירה קטנה בשם אנגלית (English) באינדיאנה. בוביט סיים את לימודיו בשנת 1901 באוניברסיטת אינדיאנה. ובתחילת חייו עבד בכמה בתי ספר כפריים באינדיאנה.

בין שנת 1903 לשנת 1907 היה בוביט מורה בבית הספר פיליפיני במנילה. הוא נסע לפיליפינים במסגרת היותו חבר בוועדה שנשלחה לעריכת תוכנוית לימודים בתי ספר יסודי לאיים באזור. המשלחת יצרה תוכניות לימודים מקוריות באופן שיתאים לצורכי האוכלוסייה. בתחילה הם ניסו להטמיע ספרי לימוד אמריקאיים שהכירו בבתי ספר מארצות הברית, אך שר החינוך בפיליפינים גרם להם להסתכל על כך. כשראו שהרעיון שלהם לא תואם את המציאות החברתית הם השליכו את התוכנית המקורית שלהם וערכו תוכניות מגוונות ודברים שיעזרו לאנשים להשיג השכלה ולהתפרנס וליהנות ממימוש עצמי. המשלחת לאט לאט התרחקה מספרי הלימוד האמריקאיים וכתבו תוכניות שמבוססות על התרבות הפיליפינית. אז הבין בוביט שיש צורך לגבש תוכנית לימודים במקומות שונים בעולם באמצעות שימוש באמונות מסורתיות מקומיות. בעקבות מסע זה כתב בוביט את ספרו "על הקוריקולום".

בהמשך חייו קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קלארק בשנת 1909. ומשנת 1909 ועד פרישתו בשנת 1941 עבד בוביט באוניברסיטת שיקגו.

לקריאה נוספת
------------

* "תהליכי הפקת הצגת כדרך ליצירת תוכנית לימודים" מאת שפרה שינמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי ג'ון פרנקלין בוביט בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכנית לימודים מאת שפרה שיינמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007341994105171
* ISNI: 0000 0000 2945 295X
* LCCN: n89630991
* NKC: xx0246715
* NLK: KAC201736309
* SNAC: w6sj4n4n
* SUDOC: 176327703
* VIAF: 60690332
* WorldCat: lccn-no2013073656

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במטבע. אם התכוונתם למלחין, ראו קרל גולדמארק.
שטר של 20 מרק. 1914.
**גולדמרק** (בגרמנית:  **Goldmark** , מילולית: מרק זהב, סימן: ℳ) לרוב סתם "מרק", היה המטבע של הקיסרות הגרמנית משנת 1873 ועד פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. המילה "זהב" הכלולה בשם המטבע מצביעה על כך שנתמך בזהב לפי תקן הזהב בערך של 2,790 מרק לקילוגרם זהב במרתפי הרייכסבנק. במהלך המלחמה ולאחריה, כיוון שלא גובה עוד בזהב נקרא "פפירמרק" (Papiermark; "מרק נייר"). מרק אחד נחלק ל-100 פפניג (Pfennig).

היסטוריה
--------

עד לאיחוד גרמניה הנפיקה כל מדינה מטבע עצמאי, אך רובם היו קשורים למטבע ה-Vereinsthaler, מטבע שהכיל 16⅔ גרם של כסף טהור. לערים ואזורים שלא השתמשו ב-Vereinsthaler היה שער המרה ידוע ממטבען ל-Vereinsthaler. לפיכך, כאשר הוחלט על הטבעת מטבע אחיד נקבע שער חליפין פשוט של שלושה מרקים ל-Vereinsthaler אחד.

הילכים קודמים אחרים בגרמניה היו הגולדן של דרום גרמניה (בוואריה, באדן, וירטמברג ופרנקפורט); הטאלר של ברמן והמרק של המבורג, באלזס-לורן נעשה שימוש בפרנק הצרפתי.

מטבעות
------

מרק כסף מ-1875
מטבעות בערכים של פחות ממרק אחד הוטבעו בעיצוב אחיד לכל הקיסרות, מטבעות ממרק אחד ומעלה הוטבעו בעיצוב מקומי, כאשר על צד אחד נטבע העיט הקיסרי, סמל הקיסרות ובצד השני דיוקן המונרך המקומי או סמל העיר (בערים החופשיות ליבק, המבורג וברמן).

המטבעות במחזור היו:

* 1 פפניג נטבע בנחושת בין 1873 ל-1916 ובאלומיניום בין 1916 ל-1918
* 2 פפניג - נחושת 1873-1916
* 5 פפניג - סגסוגת נחושת-ניקל 1873-1916; ברזל 1915-1922
* 10 פפניג - נחושת-ניקל 1873-1916; ברזל ואבץ 1915-1922
* 20 פפניג - כסף (90% כלומר 1 גרם כסף טהור ב-1.111 גרם מטבע) 1873-1878; נחושת-ניקל 1887-1892
* 25 פפניג - ניקל 1909-1912
* 50 פפניג או חצי מרק - כסף (90%, 2.7778 גרם מטבע) 1873-1919; אלומיניום 1919-1922
* 1 מרק - כסף 90% (5.5555 גרם מטבע) 1873-1916
* 2 מרק - כסף 90% (11.1111 גרם) 1873-1915
* 3 מרק - כסף 90% (16.6667 גרם) 1908-1918
* 5 מרק - כסף 90% (27.7778 גרם) 1873-1915; זהב (90% במשקל מטבע 1.9912 גרם) 1877-1878
* 10 מרק - זהב 90% (משקל מטבע 3.9825 גרם) עד 1915
* 20 מרק - זהב 90% (משקל מטבע 7.965 גרם) עד 1915

שטרות
-----

שטרות בערכים של 10, 20 ו-50 מרק הופקו על ידי האוצר האימפריאלי (Reichskassenschein) בעוד שטרות בערכים 20, 50, 100 ו-1,000 הופקו על ידי הרייכסבנק המרכזי בברלין ועל ידי בנקים מרכזים של המדינות בוואריה, באדן, וירטמברג וסקסוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מטבעות הקיסרות הגרמנית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שטרות הקיסרות הגרמנית** |

* הערך "גולדמרק" באתר האנציקלופדיה הגרמנית למטבעות (בגרמנית)
* מטבעות הקיסרות הגרמנית (בגרמנית)
**ג'ודית צ'יצ'י אוקפרה מזאגו** (באנגלית: **Judith Chichi Okpara Mazagwu**; נולדה ב-12 ביולי 1971), הידועה בשם הבמה **אפרו קנדי** (באנגלית: **Afro Candy**), היא שחקנית קולנוע, במאית קולנוע, מפיקת קולנוע, זמרת, כותבת שירים, דוגמנית ושחקנית פורנוגרפית ניגרית. היא המייסדת והמנכ"לית של חברת "Invisible Twins Productions LLC".

ביוגרפיה והשכלה
---------------

אפרו קנדי נולדה ב-12 ביולי 1971 באימו שבניגריה. הוריה המנוחים הם האנזה אוגדימה אופארה ואגת'ה אופארה. כמתבגרת בתיכון, אפרו קנדי נמשכה למשחק אבל איבדה עניין אחרי הכניסה לקולג'. אפרו קנדי קיבלה תואר ראשון במדעי ניהול עסקים, בנוסף היא התאמנה כקצינת משמר ואבטחה.

קריירה
------

אפרו קנדי התגלתה על ידי סוכנות הדוגמנות "King George Models" (בתרגום חופשי לעברית: דגמי המלך), אשר עודדה אותה לפעול. היא החלה את הקריירה שלה בדוגמנות, והשתתפו בפרסומות עבור "קוקה-קולה", "Nixoderm" (בתרגום חופשי לעברית: ניקסודרם) ו-"Liberia GSM" (בתרגום חופשי לעברית: ליבריה GSM). היא השתתפה גם בתוכניות טלוויזיה בתפקידים קטנים. בשנת 2004, אפרו קנדי ביצעה את הופעת הבכורה הגדולה שלה בסרט "Dangerous Sisters" (בתרגום חופשי לעברית: האחיות המסוכנות) בתפקיד סוזן. 

בשנת 2005, אפרו קנדי הצטרפה לבעלה שהתגורר בארצות הברית, ואיתו יש לה שני ילדים. לאחר שנתיים שהם התגוררו ביחד, בני הזוג נפרדו. אפרו קנדי השתתפה בסרטים הבאים: "Destructive Instinct" (בתרגום חופשי לעברית: אינסטינקט הרסני), "How Did I Get Here" (בתרגום חופשי לעברית: איך הגעתי לכאן), "Ordeal in Paradise" (בתרגום חופשי לעברית: הייסורים בגן עדן), "The Goose That Lays The Golden Eggs" (בתרגום חופשי לעברית: אווז שמניח את ביצי הזהב) ומספר תפקידים קטנים בסרטים הוליוודים. כאמנית מוזיקלית, הסינגל הראשון שלה "Somebody Help Me" (בתרגום חופשי לעברית: משהו עוזר לי) שוחרר בשנת 2009, ואחריו אלבום הבכורה שלה, בו נמצא השיר הפופולרי "Ikebe Na Moni". בשנת 2011, היא שחררה את הסינגל "Voodoo-Juju Woman" (בתרגום חופשי לעברית: אשת וודו-ג'וג'ו). 

מלבד המשחק והשירה, אפרו קנדי עובדת בתור רופאה.

פילמוגרפיה
----------

* Dwelling in Darkness and Sorrow
* Dangerous Sisters‏ (2004)
* The Real Player
* End Of The Game‏ (2004)
* Between Love
* Heaven Must Shake
* My Experience
* Ghetto Crime
* Beyond Green Pastures
* Destructive Instinct
* Queen of Zamunda

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפרו קנדי** בוויקישיתוף
* אפרו קנדי, ברשת החברתית טוויטר
* אפרו קנדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Afrocandy turns hardcore porn star Afrocandy turns hardcore porn star,‏ Ayo Onikoyi, באתר "Vanguard News Nigeria"‏, 23 באפריל 2017
2. ↑  Maheeda VS Afrocandy: Who is Nigeria’s Queen of Porn?,‏ OUR REPORTER, באתר "The Sun"‏, 13 בספטמבר 2014
3. ↑  Every man wants to sleep with me- Afrocandy,‏ Juliet Ebirim and Iyabo Aina, באתר "Vanguard News Nigeria"‏, 26 ביולי 2014
4. ↑  Judith Opara Mazagwu Chichi, באתר "Digital Dream Studios"
5. ↑  AFROCANDY, NIGERIA’S LADY GAGA, באתר "This Day"‏, 8 בדצמבר 2013
6. ↑  My problem with porn star, Afrocandy – Uche Ogbodo, באתר "The Punch"‏, 3 באוגוסט 2013

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אפרו קנדי"**.
**אפקתוזאורוס** (שם מדעי: ***Epachthosaurus***; מילולית: "לטאה כבדה") הוא סוג דינוזאור זאורופוד ענק מהענף הטיטאנוזאורים (בן לקבוצה ליתוסטרוטיה) ובעבר השתייך למשפחת הטיטאנוזאוריים שבוטלה.

האפקתוזאורוס התגלה בממצאים בצפון ובמרכז פטגוניה, ארגנטינה ותואר ב-1990. במראהו דמה לקרוביו הארגנטינוזאורוס והאנטארקטוזאורוס, אך לא התקרב אליהם בגודלו. נמצאו ממנו בעיקר שרידי חוליות וחוליות זנב שונות. עם זאת ממצא אחד מארגנטינה מכיל שלד כמעט שלם, למעט הגולגולת. הדינוזאור הגיע לאורך 18 עד 20 מטרים, ואולי היה מכוסה בגבשושיות קשיחות בדומה לסלטזאורוס. החוקר גרגורי ס. פאול העריך ב-2006 את אורכו ב-13 מטרים ומשקלו ב-5 טונות.

הוא נחשב לטיטאנוזאור פרימיטיבי עקב מפנה הפרקים שלו והצוואר הנמוך יחסית. הגולגולת הייתה קטנה יחסית עם בליטה בקדמת המצח והשיניים היו קצרות ומעוגלות בקצותם. הוא כנראה ניזון מעלי מחטניים וצמחייה דומה. הוא עצמו אולי ניצוד בידי קבוצות של אבליזאוריים כמו הקרנוטאורוס ששררו באזור בתקופתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפקתוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**בהאבה סיני** (שם מדעי: *Bahaba taipingensis*) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת המסריים החי רק באוקיינוס השקט שלחופי סין, הונג קונג ומקאו וגם במים מליחים לשפכי היאנגצה ונהר הפנינה שבסין. מין זה מצוי כיום בסכנת הכחדה חמורה עקב דיג וסכרים בנהרות בהם הוא חי.

דג זה נפוץ לרוב במים מלוחים לחופי סין באזורי שוניות, כרים תת-ימיים וחופי סלעים והוא עולה לשפכי מספר נהרות שם הוא משריץ.

תיאור
-----

זהו דג גדול באורך של מעל 2 מטרים ומשקל 100 ק"ג, אך לרוב נפוץ באורך של 40 ס"מ בלבד. הוא מחפש את מזונו על קרקעית הים וניזון מדגים קטנים יותר ומסרטנים. הדג יכול להתקיים הן במים מלוחים והן בנהרות והצעירים מתחילים את חייהם בנהר.

המין מצוי בסכנה חמורה עקב דיג יתר והאוכלוסיות החלו לצנוח כבר משנות ה-30 של המאה ה-20 בה נמכרו מעל 50 טונות דגים, אף שהכמות ירדה ל-10 טונות בשנות ה-50 וה-60. בדומה לטוטואבה, דג קרוב וגדול מהמשפחה הפרטים הגדולים כבר כמעט שלא נראים יותר בטבע.

כיום המין מוגן בסין שאף הגנה על הנהרות שבו הוא מצוי אך בהונג קונג המין לא מוגן. לדג שלפוחית שחייה המשמשת כתרופה סינית עממית מבוקשת, מה שמגביר את הדיג הלא חוקי.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהאבה סיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**בה** (בצרפתית: **Bex**) היא עיירה בת 7,608 תושבים, הנמצאת במחוז אגל שבקנטון וו באזור דובר הצרפתית בשווייץ.

בה שוכנת בגובה של 424 מ' במרחק 7 קילומטרים דרומית לבירת הקנטון אגל, בקצה המזרחי של עמק הרון, למרגלות האלפים הברניים.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון של העיר בה הוא בשנת 574 בשם *בקיס* (Baccis).

גאוגרפיה
--------

בה שוכנת בקצהו המזרחי של עמק הרון למרגלות רכסי האלפים הברניים והאלפים השבליים.

ממערב לה שוכנות הערים אולון ואגל וממזרח לה העיר סן מאוריס מדרומה העיר מונטה ומצפון לה על רכס האלפים הברניים העיירה גריון.

מכרות המלח
----------

בבה יש מכרות מלח מהמפורסמים בשווייץ.

המלח שנמצא בבה היה הראשון שהתגלה בשווייץ. כבר במאה ה-15 נמצאו באזור תגליות המלח הראשונות אך רק בשנת 1554 נמצאה התגלית המשמעותית הראשונה ומיד לאחריה הוחל בהפקת המלח, ובשנת 1582 נבנה המפעל הראשון ביישוב רוח (Roche) הסמוך לאגל.

בשנת 1865 עברו המכרות לבעלות קנטון ברן, ובתחילת המאה ה-18 מונו מנהלים למכרות כשהמפורסם ביותר בהם היה אלברט ון הלר (Albrecht von Haller).

תחבורה
------

העיר שוכנת על כביש אזורי מספר 9 ובסמיכות לדרך מהירה מספר 9, במרחק 3 דקות נסיעה מאגל רבע שעת נסיעה ממונטרה וחצי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן.

ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת ה-SBB שיש לה תחנה בעיר.

מהעיר יוצא כביש שעולה לעיירות גריון ווילאר-סור-אולון ויורד בחזרה לעיירה אולון.

בנוסף ישנו קו רכבת BVB היוצא מבה ועובר דרך העיירות גריון ווילאר-סור-אולון שם ניתן להחליף רכבת ולהמשיך עד קול דה בריטיי.

בעיר ישנו שדה תעופה עבור מטוסים קלים.

ערים תאומות
-----------

לבה יש עיר תאומה, והיא:

* גרמניהגרמניה טוטלינגן (Tuttlingen).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בה

הערות שוליים
------------

1. ↑  בה, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית
2. ↑  Swiss Federal Statistical Office-Land Use Statistics

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564479905171
* BnF: cb16051142g (data)
* GND: 4202911-9
* HDS: 002277
* LCCN: n83010249
* MusicBrainz: e1a46084-362a-4ed7-b6c1-1dbd91700927
* VIAF: 155971893
* WorldCat: lccn-n83010249

 |
מחפש זהב מסנן אותו מתוך החול על גדת נחל
**בהלה לזהב** (באנגלית: **Gold Rush**) הוא כינוי לתופעה של הגירה המונית של עובדים אל מקומות בהם התגלו מרבצי זהב משמעותיים. העובדים המהגרים שואפים לקחת חלק בחיפוש הזהב בתקווה להתעשרות מהירה. מרבית אירועי הבהלה לזהב התרחשו במאה ה-19.

בהלת זהב טיפוסית מתחילה עם גילוי אזור עשיר בזהב נגיש. פרסום הגילוי גורם להגירה של מחפשי זהב, שהגעתם יוצרת יישובים חדשים ומשיכה לנותני שירותים עבור מחפשי הזהב.

מיצוי הזהב הנגיש יכול לגרום לעזיבה המונית של האזור.

בדומה לבהלה לזהב היו גם אירועים של בהלה לכסף, כתופעות לוואי לגילוי מרבצי כסף נגישים.

הסצנה מתוך הסרט הבהלה לזהב ובה הנווד, בגילומו של צ'ארלי צ'פלין, אוכל את הנעל
תופעת הבהלה לזהב היוותה השראה עבור יוצרים וכך נכתבו ספרים ונוצרו סרטים, שעלילותיהם מתרחשות על רקע זה, לדוגמה: הספר "הבהלה לזהב" של ג'ק לונדון והסרט הבהלה לזהב בבימוי וכיכובו של צ'ארלי צ'פלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בהלה לזהב** בוויקישיתוף
* בהלה לזהב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4157874-0

 |