recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
חיילים בעיראק בשימוש במכשיר
**ADE 651** הוא מכשיר מזויף שנועד לגילוי חומרי נפץ, סמים וחומרים נוספים ממרחק ומתופעל כשהוא מוחזק ביד. המכשיר הוא מתוצרת ATSC.

המכשיר נמכר במספר מדינות במזרח הרחוק והקרוב, בהן עיראק שקנתה את המכשירים בסך 60,000$ ליחידה. חוקרים מטעם ה-BBC וארגונים נוספים טוענים, כי מדובר במכשיר נטול יכולות גילוי חומרים, ואינו פונקציונלי יותר ממקל דאוזינג. בינואר 2010 נאסר יצוא של המכשיר לאפגניסטן ועיראק מתחומי הממלכה המאוחדת, מנהל ATSC נעצר בחשד להונאה, והורשע ב-24 באפריל 2013. ביוני 2010 נעצרו מספר מנהלי חברות נוספות, שעסקו בייצור מכשירים דומים.

השימוש במכשיר בשירותי הביטחון של עיראק ופקיסטן הפך לוויכוח בינלאומי גדול, ובעקבות כך נשלחו מכשירים דומים שהיו בשימוש ממשלת תאילנד לבדיקה מחודשת. משמעות אי יעילות המכשיר, היא אי מניעת הגעת מכוניות תופת אל יעדיהן ברחבי עיראק, וגרימה עקיפה להרוגים רבים. קיימים כיום מכשירים המגלים חומרי נפץ, אך מדובר במכשירים גדולים בהרבה מבחינה פיזית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ADE 651** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  British Man Held for Fraud in Iraq Bomb Detectors - NYTimes.com
2. ↑  Head of bomb detector company arrested in fraud investigation - Crime - UK - The Independent
3. ↑
4. ↑  BBC News - Police raids expand bomb detector probe
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתרכובת אורגנית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ADP (פירושונים).

נוסחת המבנה של ADP
המבנה התלת-ממדי של התרכובת
**ADP** (ראשי תיבות של **Adenosine diphosphate**; **אדנוזין דו-פוספט**, בעברית: **אדנוזין דו-זרחתי**) היא תרכובת אורגנית.

ADP הוא נוקלאוטיד הבנוי מהבסיס החנקני אדנין, המחובר לפחמן 1' של הסוכר ריבוז, וכן שתי קבוצות זרחה המחוברות לפחמן 5' של סוכר זה. ADP נוצר כתוצאה מהסרת קבוצת הזרחה השלישית של מולקולת ה-ATP המשמשות בעיקר להעברת אנרגיה בתאים חיים. ניתן להפוך מולקולות ADP למולקולות ATP והמכלול האנזימי האחראי לזירוז תגובות אלה בתהליך הזרחון החמצוני נקראים ATP סינתאז.

בגוף האדם, ADP נשמר בגרנולות צפופות בטסיות הדם ומשוחרר בעת שפעול הטסיות. לאחר השחרור ה-ADP יוצר קישור עם קולטנים ל-ADP אשר מצויים על-גבי קרומי טסיות דם אחרות, כגון P2Y1, P2Y12 ו-P2X1 וגורם לשפעולן. במחזור הדם, ADP יכול לאבד את קבוצות הזרחה ולהפוך לאדנוזין. האנזימים המשפעלים המרה זו קרויים ecto-ADPases ותהליך זה מעכב שפעול טסיות דם נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ADP** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ADP** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dimroth P, von Ballmoos C, Meier T, **Catalytic and mechanical cycles in F-ATP synthases. Fourth in the Cycles Review Series**, EMBO Rep, **7**, 3, p.276-82, 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00575814

 |
**AGM-45 שרייק** (**AGM-45 Shrike**) הוא טיל נגד קרינה שתוכנן להתביית על מכ"מי בקרת אש של מערכות נ"מ. השרייק פותח במרכז הנשק של הצי בצ'יינה לייק ב-1963. הטיל היה בשירות הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכן בשירות חיל האוויר הישראלי, שהיה המשתמש העיקרי שלו מלבד ארצות הברית, וכונה על-ידו "**אגרוף**". הטיל הוחלף במהלך שנות התשעים בטיל ה-AGM-88 הארם. בישראל פותחו גרסאות המבוססות על השרייק ששוגרו תחילה מעל זחל"ם (מערכת שכונתה **פוטיפר**) וזמן קצר לאחר מכן גם ממשגר שהותקן על תובה של טנק M4 שרמן, מערכת שכונתה **כחלילית** או **קלשון**.

היסטוריה
--------

AGM-45 שרייק משוגר ממטוס F-4 פנטום של חיל האוויר האמריקני
השרייק הופעל לראשונה במהלך מלחמת וייטנאם באמצעות F-105F ו-F-105G ת'אנדרצ'יף שיועדו למשימות דיכוי הגנה אווירית, ומאוחר יותר באמצעות מטוסי F-4 פנטום II שיועדו לאותן המשימות. הטווח של הטיל היה קצר יותר מהטווח של טיל הקרקע-אוויר (טק"א) SA-2 שנגדו שימש, אך אף על פי כן השימוש בו היה עדיף על השיטה הקודמת לתקיפת סוללות טק"א באמצעות רקטות ופצצות ממטוסי ה-F-100F סופר סייבר. השרייק שוגר לרוב כ-30 מעלות מעל לאופק כנגד מכ"ם קורן מסוג "פאן סונג" המרוחק כ-15 מייל (25 ק"מ) לזמן מעוף של כ-50 שניות. טקטיקת התקיפה השתנתה בהדרגה במהלך 1966 ו-1967 עד אשר נכנס לשירות טיל ה-AGM-78 סטנדרד ארם אותו ניתן היה לשגר מטווח גדול יותר משמעותית. אפילו לאחר שה-AGM-78 נכנס לשירות, הוסיפו האמריקנים להשתמש בשרייק לצורך תקיפה קרובה. אף על פי שהשרייק לא נכנס לשירות סדיר בבריטניה, הוא סופק בחשאי לחיל האוויר המלכותי הבריטי לשימושו במלחמת פוקלנד.

### שירות בחיל האוויר הישראלי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
טילי שרייק סופקו לחיל האוויר הישראלי לאחר מלחמת ההתשה וכונו על-ידו "אגרוף". יעילותם של טילים אלו הוכחה כמוגבלת. בשימוש הראשון בטיל בחיל האוויר, ב-18 בספטמבר 1971, שיגרו מטוסי פנטום 12 טילים לעבר מכ"מי סוללות הטק"א המצריות שקודמו לעבר תעלת סואץ בסיום מלחמת ההתשה. התקיפה הייתה תגובה להפלת מטוס בואינג 377 סטרטוקרוזר שביצע גיחת צילום במרחק של כ-22 ק"מ מהתעלה, באמצעות טק"א, יום אחד לפני כן. רק טיל אחד פגע בבסיס הבטון של אנטנת המכ"ם וגרם לנזקים. 11 הטילים האחרים החטיאו את מטרותיהם ופגעו בין קילומטר לחמישה קילומטר מהמטרות. המצרים סגרו את המכ"מים ובכך מנעו פגיעה בהם.

ראו גם
------

* נשק מונחה
* ויילד ויזל
* SkySniper

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **AGM-45 שרייק** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמשון עופר, פנטומים תקפו בטילי "שרייק" עמדות במצרים, דבר, 19 בספטמבר 1971, המשך
2. ↑  אהוד יונאי, "עליונות אווירית: סיפורו של חיל-האוויר הישראלי", הוצאת כתר, 1995, עמ' 237-236

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543134705171
* LCCN: sh2009005700
* NARA: 10675709

 |
בתחום ניהול פסולת, **אחריות יצרנית מורחבת** (באנגלית: Extended Producer Responsibility, EPR) היא אסטרטגיה שנועדה לקדם שילוב של עלויות סביבתיות הקשורות למוצרים לאורך כל מחזור החיים שלהם, למחיר השוק של אותם מוצרים.

חקיקה המבוססת על אחריות יצרן מורחבת מתמקדת בטיפול במוצר לאחר גמר השימוש בו כשהמטרה העקרית שלה היא הגדלת כמות המוצרים שיטופלו בסוף חייהם ברמה גבוהה ככל שניתן על פי מדרג הפסולת והקטנת ההשפעה הסביבתית של אותם מוצרים כשהם נהפכים לפסולת. לרוב היא הכוח המניע מאחורי אימוץ יוזמות לשינוי בצורת הייצור של המוצרים שכן שינוי צורת הייצור תחסוך עלויות מסוימות עבור היצרנים.

העיקרון גורס כי חברות המייצרות מוצרים אחראיות על המוצר לאורך כל מחזור החיים שלו ולא רק מעבר לשלב המכירה (מכן הביטוי "מורחבת"). 

המושג הוצג לראשונה בשוודיה על ידי תומאס לינדקוויסט בדו"ח מ -1990 למשרד החקלאות השוודי. בדיווחים מאוחרים יותר שהוכנו עבור המשרד, באה לידי ביטוי ההגדרה הבאה: "אחריות יצרן מורחבת היא אסטרטגיה להגנת הסביבה, שמטרתה להגיע למטרה סביבתית של הפחתת ההשפעה הסביבתית הכוללת של מוצר, על ידי הפיכת היצרן של המוצר לאחראי עליו לאורך כל מחזור החיים שלו ובמיוחד בשלב האיסוף בחזרה, העברה למיחזור והסילוק הסופי".

בישראל
------

חוקים המבוססים על עקרון אחריות יצרן מורחבת הם חוק הפיקדון על מכלי משקה, החוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, החוק להסדרת הטיפול באריזות, והחוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות.

ראו גם
------

* הנקודה הירוקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחריות יצרן מורחבת** בוויקישיתוף
- ויקיטקסט חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, באתר ויקיטקסט

- ויקיטקסט חוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות, באתר ויקיטקסט

* אחריות יצרן מורחבת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגף חוקי אחריות יצרן מורחבת - פסולת באתר המשרד להגנת הסביבה
2. ↑  אחריות יצרן מורחבת באתר אינפוספוט
טבע דומם של פירות ופרחים
**אחתה ואן דר מיין** (בהולנדית: **Agatha van der Mijn**;‏ 13 במאי 1700 – 1776/1796) הייתה ציירת פרחים מהמאה ה-18. היא נולדה בצפון הולנד ופעלה בלונדון.

ביוגרפיה
--------

אחתה ואן דר מיין הייתה אחותו הצעירה של הצייר הרמן ואן דר מיין, וכמו אחייניתה קורנליה היא למדה ממנו את אמנות ציור הפרחים. המשורר וילם ואן סוואננבורג (1678–1728) פרסם בשנת 1724 את ספר השירים "פרנאס" שכלל שיר לכבוד יום הולדתה ה־18, בשיר זה הוא מתוודה על אהבתו בת האלמוות כלפיה ומזכיר אותה כ"מכשפה מתוקה, אלה של פרחים מצוירים". שיר זה מעיד על כך שהיא הייתה ציירת פרחים פעילה לפני שנת 1718. ייתכן שהיא ליוותה את אחיה כאשר לקח את משפחתו ואת משפחת תלמידו יקובה מריה ואן ניקלן לדיסלדורפ במהלך השנים 1712–1713 כדי לעבוד אצל יוהאן וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ. גם ציירת הפרחים רחל רויש, הייתה פעילה בדיסלדורפ בשנים 1712–1716, ויצירותיהן של אחתה ואן דר מיין, ניקלן ואחייניתה קורנליה ואן דר מיין, הן בעלות סגנון דומה. בשנת 1722 עבר הרמן ואן דר מיין ללונדון עם משפחתו ואחתה התלוותה אליהם. הרמן נפטר שנה לאחר מות בנו רוברט, אשר שקע בקרח במרילבון בעת החלקה על הקרח בשנת 1740.

בשנת 1808 אדוארד אדוארדס כתב את הדברים הבאים בקטע על אחיינה, בנו של הרמן, פרנק: "לצד פרנק, היו שני אמנים נוספים בעלי אותו שם, ר' וא' וונדרמיין, ושניהם קשורים למנוח. אחד מהם צייר בעבור חנויות, וישנן הרבה תמונות של גבר זקן לבוש במעיל רפוי וחבוש כובע, מחבק שק של כסף, ואלו צוירו על ידי אחד האמנים האלה. אשתו של אחד מהם השתייכה אף היא למקצוע: היא ציירה פירות ופרחים, והם הוצגו בחדרי בית האגודה ב-Strand, בשנים 1761 ו-1762.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחתה ואן דר מיין** בוויקישיתוף
* Agatha van der My בשנת 1001 Vrouwen uit de Nederlandse geschiedenis (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Agatha van der Mijn in the RKD
2. ↑  Mei-zang, Op den 18ste Verjaardag van de Kunst- en Bloem-schilderesse Agatha vander Myn
3. ↑  Heromen and Agatha Vandermijn in English Female Artists by Ellen Creathorne Clayton, 1876
4. ↑  Anecdotes of painters who have resided or been born in England : with critical remarks on their productions Sequel by Edwards, Edward, 1738-1806, after Walpole, Horace, 1717-1797 (Anecdotes of painting in England), 1808

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BPN: 14695384
* RKD: 56065
* ULAN: 500024466
* VIAF: 95832254
* WorldCat: viaf-95832254

 |
**אחת קדושה** (בלטינית: **unam sanctam**) היא בולה אפיפיורית מאת האפיפיור בוניפקיוס השמיני על כך שהכנסייה הקתולית היא: **כנסייה אחת, קדושה, קתולית ואפוסטולית, אשר מחוץ לה אין ישועה ולא כפרת עוונות**.

מקור שמה של הבולה במילים הפותחות אותה: "Unam sanctam ecclesiam catholicam et ipsam apostolicam urgente fide credere cogimur et tenere".

הבולה, הנחשבת כאחת ההצהרות הקיצוניות ביותר של עליונות רוחנית אפיפיורית, פורסמה ב-18 בנובמבר 1302 כחלק מחילופי הצהרות חריפות בין בוניפקיוס השמיני והמלך פיליפ הרביעי מצרפת במהלך המאבק על מיסוי הכנסייה.

רקע
---

לצורך תשלום הוצאות המלחמה בין צרפת לאנגליה, הטילו מלכי אנגליה וצרפת מיסים על רכושה ואנשיה של הכנסייה. ראשי הכנסייה בצרפת פנו לעזרת בוניפקיוס השמיני, שהטיל צו מפורש האוסר על מיסוי הכנסייה ללא הסכמתו של האפיפיור (פברואר 1296). בתגובה, פיליפ הרביעי גירש מצרפת את נציגי האפיפיור ואסר על העברת כספי כנסייה מצרפת לידי האפיפיור. ב-1301 פרץ ריב בין עוזריו של פיליפ הרביעי לבין נציג האפיפיור בצרפת, שהועמד למשפט באשמת בגידה במלכות ונכלא. הבישופים, כנציגי הכנסייה, היו חסינים מפני השלטון האזרחי והיו כפופים לאפיפיור עצמו, ולכן נוצר סכסוך נוסף בין האפיפיור למלך. בוניפקיוס דרש לשחררו מיד, והטיל בדצמבר 1301 צו האוסר על השלטון החילוני לשפוט איש כנסייה. ב-11 בפברואר 1302 הועלתה איגרתו של האפיפיור בלהבות בפריז בנוכחותו של פיליפ הרביעי. במרץ וביוני 1303 זימן פיליפ הרביעי את מועצתו, שהכריזה על בוניפקיוס השמיני כעריץ מושחת ודרשה את פיטוריו על ידי מועצת הכנסייה ברומא. בתגובה פרסם האפיפיור את הבולה.

תוכן
----

הבולה מנסחת עקרונות דוגמטיים בדבר אחדותה של הכנסייה הקתולית, שיש צורך בשייכות אליה לשם ישועת נשמות נצחית, בדבר מעמדו של האפיפיור כראש עליון של הכנסייה, ומכאן חובת הכניעה לאפיפיור כדי להשתייך לכנסייה ובכך להגיע לישועה. האפיפיור מדגיש את המיקום הגבוה יותר של הצד הרוחני בהשוואה לסדר החילוני. 

כמו כן קובעת הבולה את זכות הכנסייה (כלומר האפיפיור) למנות בישופים ולשפוט אותם, ומצטטת את תביעות האפיפיורים הקודמים לעליונות האפיפיורים על השלטון החילוני. בוניפקיוס השמיני אשרר בבולה שהאפיפיור הוא נציג אלוהים בעולם הגשמי, ולכן בסמכותו לשפוט ולהעניש כל אדם (כולל מלכים), והדרך לגאולה היא כניעות לאפיפיור.

ראו גם
------

* דואו סונט

קישורים חיצוניים
----------------

הטקסט בלטינית, באתר ויקיטקסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4475950-2
* VIAF: 209893207
* WorldCat (עם VIAF): 209893207

 |
**מגרש לס קורטס** (בקטלאנית: **Camp de Les Corts**, ובספרדית: **Campo de Las Cortes**) היה אצטדיון ספורט בברצלונה שבקטלוניה, ספרד. הוא שימש כמגרשה הביתי של קבוצת ברצלונה, עד מעברה לקאמפ נואו ב-1957.

לס קורטס נבנה על פי תוכנית לטווח-הארוך של נשיא המועדון, ז'ואן גאמפר, במטרה לספק למועדונו אצטדיון משלו. האצטדיון החליף את "קרר אינדסטריה" כבית המועדון. ב-1922 נפתח האצטדיון עם תכולה תחילית של 20,000 צופים. המשחק הראשון שנערך בו היה בין ברצלונה לסנט מירן. ב-13 במאי 1923 אירח האצטדיון את גמר גביע המלך בין אתלטיק בילבאו לסי.אי יורופה. ב-21 בדצמבר 1924 שיחקה נבחרת ספרד מול נבחרת אוסטריה בלס קורטס.

ב-24 ביוני 1925, בזמן משחק, קידמו אוהדי ברצלונה בבוז את המנון ספרד. כתוצאה מכך, האשים הדיקטטור מיגל פרימו דה ריברה את ז'ואן גאמפר בקידום לאומיות קטלאנית. האצטדיון נסגר לשישה חודשים, וגאמפר גורש מספרד.

בעקבות הצלחה גדולה של הקבוצה בסוף שנות ה-40, היה נראה שלס קורטס הוא קטן מדי בשבילה. האצטדיון הורחב מספר פעמים עד לתכולה סופית של 60,000 מקומות, אך לא היה די בכך וב-1950 החלו תוכניות להקמת אצטדיון חדש, הקאמפ נואו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לס קורטס** |

* היסטוריה של לס קורטס באתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה
***Trypanosoma cruzi*** (**טריפנוזומה קרוזי** או טריפנוסומה קרוזי), מין טפילי השייך לסוג *Trypanosoma*. המין אחראי למחלות טריפנוזומיאזיס בבני אדם ובבעלי חיים באמריקה. המחלה מועברת באמצעות פרטי פשפשים טורפניתיים מתת-המשפחה Triatominae, המפרישים צואה על פני העור ובמקביל עוקצים; לאחר מכן האדם מגרד את אזור העקיצה וההפרשות הנגועות חודרות לגופו.

טריפנוזומיאזיס אמריקני, או מחלת צ'אגאס, היא מחלה העלולה להיות קטלנית. למחלה שתי צורות, טריפומסטיגוטים (השלב בו הטפיל מדבק) המתפתח בזרם הדם ואמסטיגוטים (שלב התרבות של הטפיל) המתפתח ברקמות. המחלה עלולה להתפתח בלי שניתן להבחין בה, ולהיראות כנפיחות מקומית באתר החדירה של הטפיל מבעד לעור. הצורה הכרונית עלולה להתפתח 10 עד 20 שנה לאחר ההידבקות. צורה זו משפיעה על איברים פנימיים (הלב, הוושט, המעי הגס ומערכת העצבים ההיקפית). הסובלים מן המחלה עלולים למות מכשל בלב.

המחלה מטופלת באמצעות ניפוטימוקס ובנזנידאזול, אולם אלו אינם יעילים במקרה של מחלה כרונית, לה אין תרופה יעילה.

מחזור חיים
----------

מחזור חייו של טפיל *Trypanosoma cruzi* מתחיל בבעל חיים, כדוגמת ארמדילים וכלבים ביתיים. פשפשים ממשפחת הטורפניתיים משמשים כווקטורים להעברת המחלה. כאשר הפשפש צורך מנת דם, הוא יונק גם טפילי *T. cruzi*. בגופו של הפשפש עוברים הטפילים לשלב התפתחותי הנקרא אפימסטיגוט, שבו הם יכולים להתרבות. לאחר התרבות בתהליך מיטוזה, עוברים האפימסטיגוטים לדופן התא הרקטלי. בשלב זה הופך הטפיל למדבק. *T. cruzi* מדבקים נקראים טריפומסטיגוטים. כאשר הפשפש עוקץ אדם ומפריש, הטריפומסטיגוטים נמצאים בהפרשות.

הטריפומסטיגוטים חודרים לגוף האדם דרך פצע העקיצה, או באמצעות מעבר דרך ממברנה רירית. כאשר חודרים הטפילים לתא אנושי, הם הופכים לאמסטיגוטים, שלב נוסף בהתפתחותם שבו הם מתרבים במיטוזה. לאחר התרבות מצטברת כמות גדולה של אמסטיגוטים בתא, ופסאודוציסטים מתפתחים בתאים הנגועים. אז הופכים האמסטיגוטים חזרה לטריפומסטיגוטים, והתא מתפקע. לאחר מכן הטריפוסטיגוטים עוברים להדבקת תאים אחרים, או נמצצים על ידי פשפשים אחרים.
בין היתר הטפיל מתחמק מפעולת מערכת החיסון, עקב מניעת פעולת חלבוני המשלים, כמו הפעילות של חלבון DAP, שגורם להפרדה בין חלקי הקומפלקס C3 Convertase. קומפלקס זה הכרחי לצורך עצירת פעילות הפתוגן, למשל באמצעות יצירה של חור בממברנה בצורת membrane attack complex ‏(MAC).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Trypanosoma cruzi** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |

* אנימציה שמסבירה את מעגל החיים של הטפיל באדם, סרטון באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556484705171

 |
**אילן שזיפי** (נולד בשנת 1943 בישראל), הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל בריצות למרחקים בינוניים. כיום, מנהל תחרויות (שופט) ברידג' בכיר.

ביוגרפיה
--------

### אתלט

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1966 זכה שזיפי במדליית כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.6 שניות, אחרי שלמה ניצני (48.7 שניות) ולפני עודד ברמן (51.7 שניות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1967 הוא זכה במדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.8 שניות. באליפות שנערכה שנה לאחר מכן, הוא הגן על תוארו וקבע תוצאה של 50.3 שניות, לפני דוד בן דוד (50.6 שניות) ואביגדור לוינהיים (52.5 שניות).

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 הוא זכה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:54.8 דקות, אחרי יובל וישניצר (1:52.8 דקות) ולפני רפי וישניצר (1:55.4 דקות).

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה במכון וינגייט ביולי 1971 הוא סיים במקום שני אחרי מתחרה מייוון (1:53.3 דקות), אך זכה בתואר ובמדליית זהב כאלוף ישראל בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:53.7 דקות, לפני רפי וישניצר (1:53.8 דקות).

לאחר שפרש מהשתתפות בתחרויות אתלטיקה הוא המשיך והפך למאמן ושופט אתלטיקה בכיר.

### שחקן ברידג'

שחקן ברידג' משנת 1976. משמש כמנהל תחרויות ברידג' בישראל מאז שנת 1983. מורה ברידג' בוגר קורס מורים הראשון (לימד ברידג' באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב). מרכז ומדריך ראשי בקורס מנהלי תחרויות. מנהל תחרות ראשי בהתאגדות הישראלית לברידג' מאז אמצע שנות ה-90, משנת 2000 בתפקיד ראש מדור תחרויות בהתאגדות הישראלית לברידג'.

חיים אישיים
-----------

נשוי לחנה שזיפי, אותה אימן לתחרויות בינלאומיות באתלטיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)
* אורי ירון, מה אומר הבעל? אילן שזיפי מקווה כי חנה תרוץ במינכן ובתו, שרון, תרוץ באולימפיאדת 1992... מעריב, 17 בדצמבר 1970

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב פתאל, שופרו שני שיאי נוער באתלטיקה קלה, דבר, 30 ביוני 1966
2. ↑  יעקב פתאל, אסתר שחמורוב - תקוה גדולה שאכזיבה בגלל מאמנה, דבר, 30 ביוני 1968
3. ↑  יעקב פתאל, שיא חדש של גוטובניק בברזל - 16.28 מ', דבר, 5 ביולי 1970
4. ↑  מתתיהו ברוש, שני שיאים ישראלים מרשימים - שחמורוב - 6.14 מ' ברוחק, דבר, 11 ביולי 1971
**אילנה אדיר-** (נולדה ב-28 ביוני 1941) היא אתלטית עבר, אלופה ושיאנית ישראל בריצת 100 מטר שהשתתפה באולימפיאדת רומא (1960) במדי נבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

אילנה אדיר נולדה בתל אביב, היא התאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.

### 1956

בתחרות אתלטיקה קלה שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1956 קבעה אדיר בריצת 100 מטר שיא ישראלי חדש של 12.7 שניות. חודשיים לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, אחרי רינה ויינרייך ממכבי תל אביב שקבעה שיא ישראלי חדש של 12.6 שניות, שפור לשיא שלה ולפני נועה זילברמן מהפועל גניגר (13.0 שניות) ובריצת 200 מטר בתוצאה טובה מהשיא הישראלי הטרי בן ה-3 חודשים של רינה ויינרייך (27.0 שניות), אחרי נועה זילברמן שקבעה את אותה תוצאה אך סיימה ראשונה.

### 1958

בתחרות ארצית שנערכה במטעם מכבי באצטדיון המכביה, במאי 1958 קבעה אדיר בריצת 60 מטר שיא נערות חדש של 7.9 שניות.

### 1960

בתחילת יוני 1960 בהפסקת משחק הכדורגל בין מכבי תל אביב והפועל חיפה נערכה תחרות בזק באתלטיקה קלה שבה אדיר השוותה בריצת 100 מטר את השיא הישראלי בתוצאה של 12.3 שניות. שבועיים לאחר מכן, באליפות מכבי באתלטיקה שנערכה באצטדיון המכביה, היא קבעה בריצת 100 מטר זמן מהיר מהשיא הישראלי - 12.2 שניות (מלווה ברוח גבית). שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל שנערכה ביולי היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.4 מטר, לפני חברת לאגודה אילנה קרשיק (12.6 שניות) ומרים סידרנסקי מהפועל הדסים (12.7 שניות). חודש לאחר מכן, בתחרות אימון של הסגל האולימפי של ישראל שנערכה באצטדיון המכביה, היא קבעה בריצת 100 מטר תוצאה של 12.5 שניות.

באולימפיאדת רומא (1960) סיימה אדיר במקום 30 הלפני אחרון בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.9 שניות (זמן אלקטרוני - 13.04 שניות).

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 12.3 שניות (1960) **שיא ישראל בעבר**

קישורים חיצוניים
----------------

* אילנה אדיר, באתר olympedia.org
* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  5 שיאים ארציים הושגו בא"ק, דבר, 6 במאי 1956
2. ↑  שיא חדש באתלטיקה קלה, מעריב, 25 במרץ 1956
3. ↑  2 שיאים לבוגרות באליפות ישראל בא"ק, דבר, 1 ביולי 1956
4. ↑  פיינברג הטיל כידון - 60,40 מ', דבר, 11 במאי 1958
5. ↑  שוחט (10,9 ש') הקדים את קנה (11,1 ש') ב-100 מטר אריאל זרק דיסקוס למרחק 47,05 מ', דבר, 12 ביוני 1960
6. ↑  אילנה אדיר גמאה 100 מ' ב-12,2 ש' באליפות מכבי בא"ק, דבר, 26 ביוני 1960
7. ↑  ברוך שיינברג, 4 שיאים ארציים באליפות המדינה באתלטיקה קלה, דבר, 3 ביולי 1960
8. ↑  גרוזינובסקי רץ 100 מ' ב-10.8 ש', דבר, 27 ביולי 1960

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת רומא (1960)  |
| --- |
| מרוץ אופני כביש **מרוץ אופני כביש** | הנרי אוחיון • יצחק בן דוד |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | אילנה אדיר • גדעון אריאל • עמוס גרודז'ינובסקי • אילה חצרוני • ברוך פיינברג • יאיר פנטילט • דוד קושניר • אילנה קרשיק |
| הרמת משקולות **הרמת משקולות** | גזי כהן • אדוארד מרון |
| התעמלות **התעמלות מכשירים** | רות אבלס • ראלי בן-יהודה • מרים קארה |
| סיף **סיף** | דוד ואן-חלדר • מיכאל רון |
| קליעה **קליעה** | רפאל פלס • חנן קריסטל |
| שחייה **שחייה** | עמירם טראובר • יצחק לוריא • יורם שניידר • גרשון שפע |
בשפות פורמליות **דקדוק רגולרי** הוא דקדוק המתאר שפה רגולרית. ישנם שני סוגים של דקדוקים רגולריים: דקדוק ליניארי ימני ודקדוק ליניארי שמאלי.

הגדרה
-----

דקדוק ליניארי ימני (או דקדוק רגולרי ימני) G מוגדר על ידי הרביעייה {\displaystyle G=(N,\Sigma ,P,S)} בדומה לדקדוק חופשי-הקשר אך עם כללי יצירה מוגבלים יותר:

* {\displaystyle (A\to a)} כך ש-A הוא משתנה ו-a הוא טרמינל.
* {\displaystyle (A\to aB)} כך ש-B הוא משתנה
* {\displaystyle (A\to \epsilon )}

באופן דומה ניתן להגדיר דקדוק ליניארי שמאלי, על ידי החלפת כלל הגזירה השני ל {\displaystyle (A\to Ba)}.

לכל אוטומט סופי ניתן לבנות דקדוק ליניארי ימני שמקבל את אותה השפה שמקבל האוטומט, ולכל דקדוק ליניארי ימני ניתן לבנות אוטומט סופי שמקבל את אותה השפה - ולכן שני המודלים שקולים מבחינת כוח חישובי.

ראו גם
------

* שפה רגולרית
* ההיררכיה של חומסקי
* תורת האוטומטים - מונחים

לקריאה נוספת
------------

* שמואל זקס ונסים פרנסיז, ‏**אוטומטים ושפות פורמליות ב**, האוניברסיטה הפתוחה, 2000 (**הספר** במיזם פא"ר)

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **אוטומטים ושפות פורמליות** |
**אמיר בנבג'י** (נולד ב-4 ביולי 1968) הוא חוקר ספרות ישראלי, מרצה בכיר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמכללה האקדמית ספיר.

ביוגרפיה
--------

שירת בצה"ל בשנים 1986–1990. למד באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1993 קיבל תואר ראשון (בהצטיינות) בספרות השוואתית ובפילוסופיה. בשנים 1994–1995 למד ספרות גרמנית ופילוסופיה באוניברסיטת אלברט לודוויג בפרייבורג שבגרמניה. בשנים 1995–2003 למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Dialectical Criticism: A Study of Adorno and Abramovich", שנעשתה בהנחייתם של רוברט אלטר ואנתוני קסקרדי. בשנים 2003–2005 עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

בשנת 2005 הצטרף לסגל המחלקה לספרות עברית של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולסגל של המכללה האקדמית ספיר. בשנת 2011 הועלה לדרגת מרצה בכיר. תחומי מחקרו הם ספרות ההשכלה, אסתטיקה עברית מודרנית ותאוריה ספרותית. בשנים 2010–2017 היה עורך משותף של סדרת "מסה קריטית" שבהוצאת מכון "הקשרים" והוצאת דביר.

בשנת 2009 יצא לאור ספרו "מנדלי והסיפור הלאומי".

מתגורר בירושלים.

בספרו של נדב לפיד "תמשיך לרקוד" נכללת הנובלה "מי מחפש את אמיר בנבג'י". ב-1999 התבקש לפיד על ידי כתב העת "פנים" לכתוב פרופיל תרבותי-פוליטי של הדור שלו. הוא קרא כתבה דומה שהתפרסמה בכתב העת "פוליטיקה" בשנת 1989 וכל הכותבים בה, רונית מטלון, יאיר לפיד, עירית לינור ואהד פישוף, היו מוכרים לו במידה זו או אחרת. רק את אמיר בנבג'י, אחד הכותבים, שכתב את אחד הקטעים המרשימים ביותר בכתב העת ההוא, הוא לא הכיר, ולא ידע לאן התגלגל מאז. במקום לצאת ולחפש את בנבג'י, לפיד כתב סיפור בדוי שבו הוא יצא לחפש את אמיר בנבג'י. באחד הקטעים הוא פוגש את בני משפחתו הדמיונית של בנבג'י.

ספרים בעריכתו
-------------

* אמיר בנבג'י, ניצה בן-דב וזיוה שמיר, **מבטים מצטלבים: עיונים ביצירת א"ב יהושע** הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010
* אמיר בנבג'י וחנן חבר, **ספרות ומעמד: לקראת היסטוריוגרפיה פוליטית של הספרות העברית החדשה**, מכון ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר אמיר בנבג'י, באתר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* אמיר בנבג'י, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* מנדלי והסיפור הלאומי, באתר "טקסט"
* אמיר בנבג'י, בין אלגוריה לסמל, בין שחוק לדמע: מנדלי מוכר ספרים ושלילת הגלות, **עיונים בתקומת ישראל** 17, 2007
* הספרים של אמיר בנבג'י, באתר "סימניה"
* אמיר בנבג'י, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב לפיד, חקר הספרות | היהודים שיגעו את סבא, באתר הארץ, 1 ביולי 2009
2. ↑  עודד מנדה לוי, על תמשיך לרקוד מאת נדב לפיד, באתר "מכונת קריאה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299832205171
* ISNI: 0000 0000 7693 2112
* LCCN: no2009120872
* NTA: 326372695
* SUDOC: 227622375
* VIAF: 96820411
* WorldCat: lccn-no2009120872

 |
לוגו האתר
**פורטל זולו** הוא אחד מהפורטלים הישראליים הראשונים. הוא הוקם בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 (הקישור אינו פעיל) על ידי שרון טל, עורך דין מרעננה.

האתר מוגדר כפורטל לכל המשפחה, שממנו אפשר לגלוש אל רוב האתרים המרכזיים והנושאים הפופולריים ביותר ברשת, בהיותו מכיל מגוון קישורים לאתרי אינטרנט אחרים. בנוסף, הוא כולל מחשבונים ליישומים שונים במגוון תחומים; מנוע חיפוש גנאלוגי לשמות משפחה ושמות עבריים הראשון מסוגו באינטרנט; מדור היכרויות; ועוד.

זולו היה מהפורטלים הראשונים באינטרנט הישראלי ששילבו תחומים רבים כל כך. עם השנים נותר זולו הפורטל היחיד שאינו מעוגן בשותפויות כלכליות עם ספקי תוכן גדולים, ואינו מוגבל לתוכן של חברה אחת בלבד. בשנת 2007 חתם הפורטל על הסכם עם חברת d-media, חברת המדיה של דפי זהב, למכירת שטחי פרסום באתר. בערך באותה התקופה החל הפורטל לעסוק בוויקי: הפורטל פתח אתר ויקי לנוער בנושא הקוד הפתוח. האתר נפתח בשיתוף פעולה עם ויה מכון מחקר ועם איגוד האינטרנט הישראלי.

ב-2005 מוקם זולו במקום ה־26 ברשימת האתרים הפופולריים בישראל לפי דירוג אלכסה, אולם ב-2007 דורג האתר במקום ה־76 בלבד באותה הרשימה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זולו
* גלית ימיני, הפורטל זולו מחפש משקיע להרחבת פעילות השיווק, באתר הארץ, 26 במאי 2005
* איתי בנר, מחפשים בעברית, באתר הארץ, 21 במאי 2001
**זולטאן מכלוביץ'** (בהונגרית: **Mechlovits Zoltán**;‏ 1891 – 25 במרץ 1951, בודפשט) היה שחקן טניס שולחן יהודי-הונגרי, אלוף העולם השני ביחידים (סטוקהולם 1928), בעל 11 מדליות מאליפויות העולם, מהן 6 זהב, ביחידים, בזוגות מעורבים ובקבוצתי. היה בין מייסדי הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן.

ביוגרפיה
--------

מכלוביץ' נולד בבודפשט ובמסגרת אליפות הבינלאומית השנייה בטניס שולחן שנערכה בברלין, גרמניה ב-16 בינואר 1926 היה בין מייסדי הפדרציה הבינלאומית לטניס שולחן, שארגנה בשלב הראשון את הקונגרס הראשון בטניס שולחן שבו דנו בנושא הציוד, עקרונות וחוקי המשחק ואת אליפות העולם הראשונה שנערכה בלונדון, אנגליה בתחילת דצמבר אותה שנה. באליפות הוא זכה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, בטורניר לזוגות מעורבים ביחד עם מריה מדניאנסקי לאחר ניצחון במשחק הגמר על רולנד יעקובי ולינדה גליסון מבריטניה 0–2 במערכות (14–21, 8-21) ובטורניר הקבוצתי ביחד עם, רולנד יעקובי, בלה וון קרלינג ודניאל פצ'י לפני אוסטריה שזכתה בכסף ואנגליה והודו שזכו בארד. מדליות כסף, בטורניר ליחידים לאחר שהפסיד במשחק הגמר לחברו לנבחרת רולנד יעקובי 0–3 במערכות (21-12, 24-22, 21-19) ובטורניר בזוגות ביחד עם בלה וון קרלינג לאחר שהפסיד במשחק הגמר לרולנד יעקובי ודניאל פצ'י 1–3 במערכות (21-15, 21-11, 19-21, 21-11).

### אלוף העולם ביחידים

באליפות העולם השנייה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בסוף ינואר 1928 הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בטורניר ביחידים לאחר ניצחון במשחק הגמר על חברו לנבחרת לאסלו בלאק 2-3 במערכות (21-8, 21-18, 22-24, 12-21, 15-21), בטורניר בזוגות מעורבים ביחד עם מריה מדניאנסקי לאחר ניצחון במשחק הגמר על חברו לנבחרת דניאל פצ'י ואריקה מצגר מגרמניה 1–2 במערכות (21-19, 20-22, 16-21) ובטורניר הקבוצתי ביחד עם שנדור גלנץ, לאסלו בלאק, רולנד יעקובי ודניאל פצ'י לפני אוסטריה ובריטניה ומדליית ארד בטורניר לזוגות ביחד עם רולנד יעקובי לאחר שהפסידו בשלב חצי הגמר לצ'ארלס בול ופרד פרי מבריטניה 0–3 במערכות (21-14, 21-18, 21-12).

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה בינואר 1929 הוא זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, בטורניר הקבוצתי ביחד עם ויקטור ברנה, שנדור גלנץ, אישטוואן קלן ומיקלוש סבדוש לאחר 9 ניצחונות וללא הפסד, לפני אוסטריה ואנגליה. מדליות ארד, בטורניר ביחידים לאחר שהפסיד במשחק חצי הגמר לחברו לנבחרת מיקלוש סבדוש 2–3 במערכות (21-18, 22-24, 22-24, 21-17, 21-13) ובטורניר זוגות מעורבים ביחד עם מריה מדניאנסקי לאחר הפסד בשלב חצי הגמר ללאסלו בלאק ומגדה גל 3-2 במערכות (21-16, 13-21, 21-18, 11-21, 21-16), ולא הצליח להגן על תואריו אלה. בטורניר זוגות עם אישטוואן קלן הם הפסידו בשלב רבע הגמר לצ'ארלס בול ופרד פרי 2–3 במערכות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Wiesław Pięta, Aleksandra Pięta, Czech and Polish Table Tennis Players of Jewish Origin in International Competition (1926-1957), PHYSICAL CULTURE AND SPORT. STUDIES AND RESEARCH (באנגלית)
**זולטאן סֶקֶיי** (בהונגרית: **Székely Zoltán**;‏ 8 בדצמבר 1903 – 5 באוקטובר 2001) היה כנר ומלחין הונגרי.

ביוגרפיה
--------

זולטאן סקיי נולד בקוץ', אז בקיסרות האוסטרו-הונגרית. הוא למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, כינור אצל ינה הובאי והלחנה אצל זולטאן קודאי. בכתיבתו המוזיקלית התמקד בעיקר במוזיקה קאמרית. סקיי היה ידידו של בלה בארטוק. הקונצ'רטו השני של בארטוק לכינור ותזמורת נכתב לבקשתו, והוא היה מושא הקדשתו ומי שניגן אותו בביצוע הבכורה במרץ 1939, בניצוח וילם מנגלברג. ההופעה שודרה בשידור חי ורדיו הילוורסום ההולנדי הקליט אותה על תקליט 78, אמצעי ההקלטה המקובל ביותר בימים ההם. 

בשנת 1937 הצטרף זולטאן סקיי לרביעיית המיתרים ההונגרית, שמייסדה, שאנדור וג, ויתר למענו על כס הכנר הראשון. בתקופת מלחמת העולם השנייה מצאה עצמה הרביעייה תקועה בהולנד, שם נשארה עד לסיום המלחמה וניצלה את הזמן ללימוד מקיף של רביעיות המיתרים של בטהובן. בתקופת שהותו בהולנד, בשנים 1942-1940 היה הכנר הראשון של תזמורת הקונצרטחבאו עם מנצחה וילם מנגלברג. ב-1950 עבר סקיי עם רביעיית המיתרים שלו לארצות הברית, שם המשיך לנגן עמה עד להתפרקותה בשנת 1972. בשנת 1981 ניתן לו התואר פרופסור של כבוד באקדמיה ע"ש פרנץ ליסט, לציון יובל המאה של בארטוק.

סקלי עיבד את יצירתו של בארטוק, "מחולות רומניים", לכינור ופסנתר.

זולטאן סקיי מת בבאנף, אלברטה, קנדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זולטאן סקיי** בוויקישיתוף

* זולטאן סקיי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* זולטאן סקיי, באתר Discogs (באנגלית)
* Székely obituary הספד לזולטאן סקלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007332473605171
* BNE: XX1132336
* BnF: cb139277276 (data)
* GND: 119274213
* ISNI: 0000 0001 1507 1774
* LCCN: n93093738
* MusicBrainz: 8032b528-26b8-41a5-83fa-b6808eceadc7
* NKC: jx20090608013
* NLP: A23856373
* NTA: 074902938
* SNAC: w61h47cn
* SUDOC: 081222858
* VIAF: 86842293
* WorldCat: lccn-n93093738

 |
**חברת נוער** היא קבוצה של נערים ונערות בשכבת גיל דומה, שנקלטו יחד בקיבוץ ללא הוריהם ומשפחתם הביולוגית, כחלק מתוכנית חינוכית, התיישבותית או חברתית.

סקירה
-----

מסגרת חברת הנוער הוקמה על ידי תנועת עליית הנוער בשנות ה-30 המוקדמות, במטרה לשלוח לקיבוצים בישראל בני נוער יהודים מאירופה ולמלטם מהשלטון הנאצי. חברות הנוער הראשונות התארגנו בגרמניה, והראשונה שבהן הגיעה לעין חרוד ב-1934. בעשורים שסביב הקמת המדינה המשיכו עולים רבים להגיע לישראל. חברות הנוער נקלטו בעיקר בקיבוצים, אך גם במספר מושבים וכפרי נוער, והורכבו מנוער וילדים עולים, ששולבו במרקם התרבותי הוותיק ונטלו חלק בחיי העבודה, לצד לימודים במסגרת הבית-ספרית הקיבוצית, ילדים אלה נקראו בקיבוצים ילדי חוץ. בהמשך לכך גויסו חברי הקבוצה לשירות בצה"ל, למשל כגרעיני נח"ל, כשפעמים רבות הבוגרים והבוגרות מצטרפים לאחר מכן כחברים בקיבוץ, מקימים בו משפחות, ובכך משלימים את הייעוד הערכי של ההגשמה ברוח התנועה.

אחד עשר קיבוצים הוקמו על ידי גרעיני חברות-נוער.

החל משנות ה-70 השתנה אופיין של חברות הנוער. חבריהן לא היו עוד עולים כי אם ילידי הארץ, שבאו בעיקר מקרב משפחות מצוקה ומשכונות, ובמקרים אחדים 'השלימו' כיתה חסרה בקיבוץ (למשל כשבשנתון זה או אחר לא נולדו ביישוב ילדים). הנערים והנערות, באמצע שנות העשרה, חיו יחד כמחזור ושכבת-גיל לכל דבר ושולבו במערכת החינוך המקומית, כשפעמים רבות משפחות קיבוצניקיות 'מאמצות' חניך לשעות הערב, והקבוצה זוכה לליווי בלתי-פורמלי של הדרכה ופעולות שונות. מאז שנות ה-90 שב הרכב קבוצת הנוער והתבסס על עולים, אך הפעם מבין יוצאי חבר המדינות. אלה עוברים הכשרה לערכי אזרחות, ולרוב אינם נשארים עוד בקיבוצים כבוגרים.

בחברות הנוער עברו מאז ראשיתן עשרות אלפי בני נוער. כיום, מסגרת זו מצומצמת למאות בודדות.

שימושים נוספים במושג חברת נוער
------------------------------

בשנת 2000 הוקמה בקיבוץ אשבל פנימייה בשם **"חברת הנוער אשבל"**, על ידי רשת דרור בתי חינוך מיסודה של תנועת דרור ישראל. בשנת 2011 הוקמה במצפה רמון פנימיה בשם **"חברת הנוער מצפה רמון"**. השימוש בשם חברת נוער מעיד על אופייה של הפנימייה אשר במרכזה חברת הנערים העצמאית. בחברות נוער נהוגה שיטה חינוכית בה הנערות והנערים מנהלים את חייהם באופן דמוקרטי, מתנדבים ותורמים לקהילה..

ראו גם
------

* הכשרה
* ילד חוץ

לקריאה נוספת
------------

* ציפורה אפרת, **חברת הנעורים - אתגר ומציאות**, סמינר הקיבוצים, 248 עמודים, 1981

קישורים חיצוניים
----------------

* ערכים על חברות הנוער בבארי (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine) - בוויקי בארי (אורכב 13.09.2010 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פנימיה - חברת הנוער מצפה רמון.
המונח "זחל" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו זחל (פירושונים).
זחל - מבט מקרוב בהגדלה.
זחל על ענף
תקריב על הרגליים המדומות
**זחל אמיתי** או **זַחַל רַגְלִי** הוא פגית (אחד משלבּי החיים) של הפרפראים.

הזחל האמיתי בוקע מהביצה ועסוק רוב ימיו באכילה, לרוב של רקמות צמחיות. בפרק זמן זה הוא עובר מספר התנשלויות. בסופו של דבר הוא הופך לגולם, אשר בתורו הופך לפרפר, חיפושית, דבורה, או כל חרק מעופף אחר. בשלב הסופי של מחזור החיים הפעילות מרוכזת סביב הזדווגות והטלת ביצים על צמח פונדקאי מתאים. מחזור חיים זה מכונה "גלגול מלא".

לפיכך, הזחל האמיתי איננו טיפוס עצמאי של בעל חיים, כפי שרבים חושבים בטעות, אלא מהווה שלב בחייו של בעל חיים- הפרפראי. בנוסף, רבים מבלבלים בין זחל אמיתי לבין רבי-הרגליים ותולעים. השניים האחרונים הם אורגניזמים בזכות עצמם לכל דבר, שלא כמו הזחל האמיתי, שהוא רק שלב בחיי הפרפראי. מלבד דמיון מורפולוגי שטחי, **אין קשר סיסטמטי** בין שלוש הקבוצות הללו.

באנגלית ובשפות אחרות קרוי הזחל "Caterpillar". מקור המילה בלטינית: "קאטר" פירושו חתול, ו"פילר" - שיער (במיקרוביולוגיה ידועות שעריות הזוויג המכסות סוגים שונים של חיידקים; הללו קרויות בלועזית Pilli ברבים, Pillus ביחיד); המונח הלטיני לזחל הוא, אם כן, "חתול שעיר".

לרוב הזחלים יש 3 זוגות רגליים אמיתיות ועד 5 זוגות של רגליים מדומות. כמו כן, הפרק האחרון של גופו מסוגל לרוב לאחוז בענף או להוציא קור דביק שמונע את נפילת הזחל. התנועה היא גלית או בצעדים כמו של זחל המודד. בשלב זה הזחלים אוכלים כמויות הגדולות פי כמה ממשקל גופם. כשהם מגיעים לגודל מסוים, או כשתקופה מסוימת בשנה מגיעה, הזחלים מתגלמים, לרוב במקום מוגן (מתחת לאדמה, כגון זחלי הדובון המנומר, למשל).

סוגי גלמים
----------

ישנם זחלים אשר הגולם הוא הם עצמם, כלומר, הם משילים את עורם ומתגלמים.
ישנם גם זחלים היוצרים את הגולם מקורים, אך ישנם הבונים להם גולם מגרגירי חול ורוק, מפרווה או אבק וחתיכות בד (כמו עשים מסוימים). ישנם גם סוגים הבונים את הגולם מחתיכות ענפים.

ראו גם
------

* פגית (לרווה)
* גולם
* פרפר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זחל אמיתי** בוויקישיתוף
* נועם קירשנבאום ועוז בן יהודה, לא על הגולם לבדו: העולם הקסום של הזחלים, באתר ynet, 31 במרץ 2014
* עמיר ויינשטיין, בין תולעת לזחל, באתר "חרקים - עולם קטן בגדול"
* זחל אמיתי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4052835-2
* NKC: ph420382

 |
**דיאגוראס ממלוס** (ביוונית: **Διαγόρας ὁ Μήλιος**; בן המאה ה-5 לפנה"ס) היה משורר לירי וסופיסט יווני, שנודע כאתאיסט מוצהר.

חייו
----

נולד באי מלוס (אחד האיים הקיקלאדיים), והגיע לאתונה ב-423 לפנה"ס. אריסטופאנס במחזהו העננות תיאר את דיאגוראס כאישיות מפורסמת. על פי האנציקלופדיה הביזנטית "סודא" הפילוסוף דמוקריטוס שילם כופר נפש כדי לשחרר את דיאגוראס מן השבי אחרי שב-416 האי מלוס נפל בידי אלקיביאדס במרוצת המלחמה הפלופונסית. לפי מקור זה, דיאגוראס הפך לתלמידו של דמוקריטוס, אך אין בידינו אישור לכך מכל מקור אחר. ב"סודה" נכתב גם כי בימי נעוריו דיאגוראס נודע כמשורר לירי.

ההיסטוריון דיודורוס סיקולוס כתב כי ב-415 נתבע דיאגוראס לדין על ידי המפלגה הדמוקרטית באתונה באשמת כפירה באלים - מה שגרם לו להימלט מאתונה ולמצוא מקום מקלט בקורינתוס. דיאגוראס נמצא אשם והוטל עליו עונש מיתה. הובטח פרס לכל מי שיביא את ראשו לאתונה ופרס כפול לכל מי שיביא אותו לשם חי. על פי ה"סודה" הוא מת בקורינתוס.

דיאגוראס היה אחד הפילוסופים שתקפו את האלים של אתונה. קיקרו, בן המאה הראשונה לפנה"ס, סיפר כי אחד מידידיו של דיאגוראס ניסה לשכנעו בקיומם של האלים בהציגו בפניו את צלמיהם של אנשים שאותם האלים הצילו מטביעה בים - מה שגרם לדיאגוראס להשיב כי עדיין לא ראינו את צלמיהם של האנשים הרבים שנספו בין שברי אוניות. קיקרו המשיך וסיפר כי כאשר דיאגוראס היה על ספינה שעמדה לטבוע, המלחים היו משוכנעים כי נוכחותו הביאה עליהם את זעמם של האלים, ודיאגוראס השיב להם כי ספינות רבות שהוא לא נמנה עם נוסעיהן טבעו גם הן.

הסופר הנוצרי אתנאגורס מאתונה, בן המאה ה-2 לספירה, האשים את דיאגוראס באתאיזם באומרו כי לא זו בלבד שהכריז כי האלים אינם קיימים, אלא גם ניתץ את פסל העץ של הרקולס והשתמש בעצים כדי להרתיח את הלפת שלו.

בתקופתו של דיאגוראס תורת הספקנות החלה לקעקע את יסודותיה של האמונה העממית באלים. כעדות לכך ישמשו משפטם של אלה שניתצו את פסליו של הרמס ומחזותיו של אריסטופאנס שמהם השתמע כי הזלזול באלים מזיק לחינוכם של בני הנעורים. דיאגוראס נמנה עם הפילוסופים הקדם סוקרטיים שניסו להסביר את המציאות הסובבת אותנו בחוקי הטבע ללא צורך בהתערבות אלוהית. הוא טען כי אין בנמצא אלים כלל, ותמך בגישתה של האסכולה האטומיסטית מייסודם של לוקיפוס ושל תלמידו דמוקריטוס שגרס כי האמונה באלים מקורה בפחד מתופעות הטבע.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260577605171
* BnF: cb12960097f (data)
* CiNii: DA03200243
* GND: 118525093
* ISNI: 0000 0001 1578 9727
* LCCN: n84169475
* NLA: 36010327
* NLG: 17850
* NLP: A3508103X
* NTA: 067615481
* RERO: 02-A012460427
* SUDOC: 032643365
* Trove: 1184023
* VcBA: 495/12288
* VIAF: 100175549
* WorldCat (עם VIAF): 100175549

 |
**בית גד פרומקין** או **בית חבצלת** הוא בניין בשכונת רחביה בירושלים, ברחוב אבן עזרא 22 פינת רחוב רמב"ן 26. הבניין נבנה כבית מגורים עבור השופט גד פרומקין, וכיום משמש כישיבה.

היסטוריה
--------

הבית נבנה עבור השופט גד פרומקין, בנו של ישראל דב פרומקין עורך עיתון "חבצלת", ועל שם העיתון נקרא הבית. פרומקין העדיף את שכונת רחביה על תלפיות לאחר שהחליט להפסיק להתגורר בשכירות (קודם לכן התגורר ברחוב הנביאים). פרומקין החליף חלקת אדמה שהייתה בבעלותו בשכונת תלפיות עם חלקת אדמה בבעלות חברת הכשרת היישוב, בונת שכונת רחביה, בשכונה עצמה. לצורך מימון בניית הבית לקח הלוואה מבנק ברקליס.

הבית תוכנן על ידי משרד האדריכלים של וילהלם הקר ואליעזר ילין אולם פרומקין התערב בתוכניות הבנייה ופיקח בעצמו על הבנייה. פרומקין מספר בספרו "דרך שופט בירושלים" כי כאשר שאל הנציב העליון הבריטי, סר הרברט סמואל, מי תכנן את הבית השיב האדריכל הקר: "פרומקין, הקר וילין".

הבית נבנה בין השנים 1924–1925 בסגנון הבינלאומי אולם יש בו מספר מוטיבים מזרחיים - חלונות מקושתים ועמודים עם כותרות אשוריות (בדומה לבית ילין). קירות המבנה היו דקים מהמקובל באותה תקופה (עוביים 50 ס"מ), דבר שהתאפשר בשל שיטות הבנייה המודרניות. בבית הותקנו דלתות הזזה ורדיאטורים לחימום - אלמנטים אלה לא היו מצויים כלל במזרח התיכון באותה עת, והיה צורך להזמינם מברלין. חומרי הבנייה הובאו בעגלות עד לטחנה שבקצה השכונה ומשם הועברו לגב בהמות והובאו לאתר הבנייה בהיעדר דרך סלולה.

ביתו של פרומקין שימש אתר מפגש לנכבדי העיר, בכירי פקידי השלטון הבריטי, הנציב העליון עצמו, וראשי הציבור בירושלים - הן יהודים, הן נוצרים והן מוסלמים. בשנת 1925 התארחה בבית המשלחת המצרית שהגיעה לטקס פתיחת האוניברסיטה העברית.

בשנות החמישים נבנה בצידו הצפוני של הבניין אגף נוסף בתכנונו של האדריכל דוד ברוצקוס. אגף זה משתלב במבנה המקורי. בשנות השישים רכשה את הבית ישיבת "נצח ישראל" אשר הוסיפה לו אגף נוסף שאינו משתלב במבנה.

גלריה
-----

* בית חבצלתבית חבצלת
* בית חבצלתבית חבצלת

לקריאה נוספת
------------

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 2006
* דוד קרויאנקר, **ירושלים - מבט ארכיטקטוני**, ירושלים: הוצאת כתר, 1996.
* גד פרומקין, **דרך שופט בירושלים**, תל אביב, הוצאת דביר, תשט"ו-1955.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית גד פרומקין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרומקין, דרך שופט בירושלים, עמ' 262.
**זחילה** (באנגלית: **Creep**) היא תופעה תרמו-מכנית בחומרים הנדסיים שמתאפיינת בדפורמציה איטית של חומרים מוצקים כתוצאה מחשיפה ארוכת טווח לרמות מאמץ שהן מתחת למאמץ הכניעה של החומר. הזחילה מורגשת יותר בחומרים המחוממים למשך זמן ארוך, ובטמפרטורה קרובה לנקודת ההתכה. קצב הזחילה עולה במקביל לעליית טמפרטורה.

קצב הזחילה הוא פונקציה של תכונות החומר, זמן החשיפה למאמץ, טמפרטורת החשיפה וגודל המאמץ המופעל. גודל גרעין גדול יגרור זחילה איטית יותר.

בתלות בעוצמת המאמץ וזמן ההפעלה שלו, עשוי שינוי הצורה (דפורמציה) להיות כה גדול עד כדי כך שהרכיב שממנו עשוי החומר לא יוכל עוד למלא את תפקידו. לדוגמה, זחילה של להב טורבינה תגרום ללהב לגעת במעטפת, דבר שיגרום לכשל של הלהב. זחילה בדרך כלל מעניינת מהנדסים ומטלורגים, כאשר רוצים לבדוק תפקוד של רכיבים מכניים אשר פועלים תחת עומסים גבוהים או טמפרטורות גבוהות.
זחילה אינה בהכרח דרך להיווצרות כשל, אלא דרך לביצוע דפורמציה של החומר. לעיתים, זחילה מועטת בבטון היא רצויה, כי היא מקלה על מאמצים פנימיים אשר עלולים היו לגרום לשברים בחומר.

זחילה אינה נוצרת לפתע עקב הפעלת מאמץ, אלא היא תוצאה של הפעלת המאמץ לטווח זמן ארוך.

טווח הטמפרטורות שבהם מתרחשת הזחילה תלוי בחומר. בטונגסטן, למשל, נדרשת טמפרטורה של אלפי מעלות לפני שתתחיל זחילה. לעומת זאת, קרחונים יכולים לבצע זחילה בטמפרטורות שבהן הם קפואים. למעשה, כל חומר יעבור זחילה כאשר הטמפרטורה שלו תתקרב לנקודת ההתכה. עקב כך, ניתן לראות זחילה בטמפרטורות נמוכות עבור חומרים מסוימים. פלסטיק ומתכות מסוימות יעברו זחילה בטמפרטורת החדר.

שלבי הזחילה
-----------

מקובל לחלק את תהליך הזחילה למספר שלבים מרכזיים לאורך זמן:

1. עיבור אלסטי - מתרחש באופן מידי
2. זחילה ראשונית - מעוות פלסטי ראשוני עולה, כאשר קצב השינוי שלו קטן בהדרגה.
3. זחילה שניונית - מעוות פלסטי שעולה בקצב גדילה קבוע.
4. קצב המעוות גדל באופן דרסטי ונוצר שבר.

מנגנוני זחילה
-------------

זחילה מתרחשת בפועל בעקבות:

* תנועת נקעים - מתרחשת במאמץ גבוהה
* פעפוע של אטומים / פעפוע של היעדרויות אטומים - מתרחש במאמץ נמוך ממאמץ הכניעה
* החלקת גבולות הגרעינים

ראו גם
------

* הנדסת חומרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זחילה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיכום - מבוא להנדסת חומרים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph294110

 |
**שארל השני, דוכס אורליאן** (22 בינואר 1522 - 9 בספטמבר 1545 צרפתית: **Charles II d'Orléans**), היה בנו השלישי של פרנסואה הראשון מלך צרפת.

ביוגרפיה
--------

שארל נולד ב-22 בינואר 1522, לפרנסואה הראשון, מלך צרפת ולקלוד, דוכסית ברטאן, בתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת. בשנת 1536, אחרי מותו של יורש העצר פרנסואה דה פראנס, בנו בכורו של המלך פרנסואה הראשון, קיבל שארל, בנו הצעיר של המלך, את התואר דוכס אורליאן מידי אחיו אנרי שהפך ליורש העצר. שארל שלקה במחלת אבעבועות שחורות בפניו, שגרמה לו לאבד את ראייתו באחת מעיניו, היה הבן המועדף על אביו המלך.

בשנת 1542, כבש שארל השני את לוקסמבורג במלחמה נגד קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם נטש אותה על מנת לבוא לעזרתו של אחיו אנרי, שהטיל מצור על העיר פרפיניאן (שבדרום צרפת) ללא הצלחה. ב-19 בספטמבר 1544 נחתם הסכם קרפי בין צרפת לבין הקיסרות הרומית הקדושה, שלפיו שארל השני דוכס אורליאן היה אמור לשאת לאישה את אנה, ארכידוכסית אוסטריה, שהייתה אחייניתו של קרל החמישי, ולקבל לידיו כנדוניה את דוכסות מילאנו.

אולם, הסכם זה לא היה מקובל על אנרי יורש העצר, שהיו לו תביעות לדוכסות מילאנו כצאצאה של ולנטינה ויסקונטי, בתו של הדוכס הראשון של מילאנו. התפתח מצב של יריבות בין שארל השני דוכס אורליאן לבין אחיו אנרי יורש העצר, יריבות שקרל החמישי קיווה לנצל על מנת להחליש את כוחה של ממלכת צרפת. בסתיו של 1545 המלך פרנסואה הראשון ובניו אנרי יורש העצר ושארל השני דוכס אורליאן היו בדרכם אל העיר בולון-סור-מר, שלחופי תעלת למאנש, שהושמה במצור. אך בדרכם זו נדבק שארל השני במגפה שגרמה למותו.

שארל השני דוכס אורליאן נקבר לצד אחיו, פרנסואה דה פראנס, בבזיליקת סן-דני שליד פריז.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ז'אן, רוזן אנגולם |   | מרגריט דה רואן |   | פיליפו השני, דוכס סבויה |   | מרגריט מבורבון |   | שארל הראשון, דוכס אורליאן |   | מריה מקלווה |   | פרנסואה השני, דוכס ברטאן |   | מרגריט מפואה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | שארל, רוזן אנגולם |   |   |   |   |   | לואיזה, נסיכת סבויה |   |   |   |   |   | לואי השנים עשר, מלך צרפת |   |   |   |   |   | אן מברטאן |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | פרנסואה הראשון, מלך צרפת |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | קלוד, נסיכת צרפת |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **שארל השני, דוכס אורליאן** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל השני, דוכס אורליאן** בוויקישיתוף
* שארל השני, דוכס אורליאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17056100w (data)
* ISNI: 0000 0000 6193 9581
* SUDOC: 172514428
* VcBA: 495/160875
* VIAF: 89114300
* WorldCat: viaf-89114300

 |
מבט דרך עינית הצצה עם עדשת עין הדג
**עינית הצצה** היא פתח בדלת דרכו ניתן להביט אל הצד השני של הדלת. עיניות הצצה בנויות כך שהראיה תהיה חד כיוונית בלבד, מהצד שהדלת מגינה עליו אל הצד החיצוני, ובכך תאפשר למי שמוגן מאחורי הדלת לזהות איומים חיצוניים ולהימנע מלפתוח את הדלת. עיניות הצצה נפוצות מאוד בדלתות חיצוניות של בתי מגורים ודירות, וכן בדלתות חיצוניות של חדרי מלון.

כיום מכילות עיניות ההצצה עדשת עין דג המאפשרת למביט דרכן שדה ראייה רחב, אך מאפשרות ראות מוגבלת ביותר מהחוץ כלפי פנים, שמאפשרת לכל הפחות לזהות אור/חושך ואף תנועה. כמו כן, ניתן להתגבר על עדשת עין הדג על ידי מיכשור עם יכולת אופטית ייעודית. לכן לחלק מעיניות ההצצה מחוברת בצידן הפנימי לוחית המכסה אותן בזמן שאינן בשימוש.

טכנולוגיה נוספת המשמשת למניעת מבט מבחוץ כלפי פנים היא על ידי הוספת שכבה של זכוכית חד כיוונית בתוך המערכת האופטית של העינית.

נקודת התורפה של השימוש בעינית הצצה היא שהחלל החיצוני אליו מביטים חייב להיות מואר על מנת לזהות את שמתרחש בו. לכן מקובל להתקין בחלל זה גוף תאורה, כאשר המפסק המפעיל אותו נמצא בצידה הפנימי של הדלת.

ניתן להתקין בעינית ההצצה מצלמת טלוויזיה, המעבירה את התמונה לצג או למקליט וידאו דיגיטלי אותו ניתן להתקין בכל מקום, כולל שידור התמונה לטלפון חכם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עינית הצצה** בוויקישיתוף
**עינות ציפורי** הוא שמם של קבוצת מעיינות הנמצאים בקרבת מושב ציפורי ומזינים את נחל ציפורי. שפיעתם היא מיליון מטר מעוקב לשנה.

ארכאולוגיה
----------

מעל הנביעה הגדולה ביותר, "עין ציפורי", נמצא מבנה עתיק שאיננו מתוארך. בסמוך לנביעה נמצאו שרידי כפר שהיה מיושב מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הרומית.

ב-3 ביוני בשנת 1187 יצאו מהאזור הזה כוחותיה של ממלכת ירושלים בפיקודו של גי דה ליזיניאן לקרב קרני חיטין, שבו ניגפו מול כוחותיו של צלאח א-דין.

### היישוב הפרהיסטורי

בשנת 2012, כחלק מהעבודות שביצעה חברת נתיבי ישראל להרחבת כביש 79, נערכה סמוך לעין ציפורי חפירת הצלה על ידי רשות העתיקות. החפירות הקיפו שטח של כ-200 דונם, לאורך 800 מטר, בשני צדי הכביש. 
באתר עין ציפורי, שמשתרע מדרום למעין עין-ציפורי. 

בחפירה התגלה יישוב פרהיסטורי גדול מן התקופה הנאוליתית הקדם-קרמית ועד לתקופת הברונזה הקדומה. זהו האתר הגדול ביותר שמזוהה עם "תרבות ואדי רבה", שהתקיימה בארץ ישראל באלף השישי והחמישי לפני הספירה. החפצים שנמצאו באתר מלמדים שבחברה באותה תקופה היה ריבוד חברתי וכן היו לתושבי המקום קשרים עם תרבויות אחרות במרחק של אלפי קילומטרים. בין השאר, נחשפו במקום כלי חרס מעוטרים בצבעים וחריטות שאופייניים לתרבות זו. על אחת האבנים אפשר לזהות חריטה של שני יענים, משורטטים בסכמטיות, דבר מעיד על השפעה של תרבות מסופוטמית וסורית ועל רובד חברתי שכלל שכבת עילית, שצרכה מוצרי יוקרה שיובאו מארצות רחוקות. ממצא אחר הוא כלי צור, גרזנים ולהבים, חלקם עשויים אבן אובסידיאן, שמקום החציבה הקרוב ביותר שלה הוא בטורקיה, וקבוצה של קעריות עשויות אבן ביד אמן, באחת מהן נמצאה מחרוזת שהורכבה מ-200 חרוזי אבן בגוני שחור, לבן ואדום. בחפירות התגלו גם פסלוני פולחן בצורת בעלי חיים, שמלמדים על חשיבות החיות המבויתות באותה תקופה פרה-היסטורית.
כמו כן, נמצאה העדות הקדומה ביותר לשימוש בשמן זית בכל אגן המזרח התיכון.

ראו גם
------

* ספוריה

קישורים חיצוניים
----------------

* זיו ריינשטיין, עין ציפורי: נחשפו כלים וחפצי אומנות מתק' האבן, באתר ynet, 23 בספטמבר 2012
* איתי בלומנטל, שרידי שמן זית בן 8,000 שנה התגלו בגליל, באתר ynet, 17 בדצמבר 2014
* מידע על אתר עינות ציפורי, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות

הערות שוליים
------------

1. ↑  **ניטור מים ודוח פעילות**, המשרד להגנת הסביבה
2. ↑  כלים וחפצי אומנות מתקופת האבן נחשפו בחפירות בעין ציפורי 23-9-2012
3. ↑  עמרי ברזילי, **עין ציפורי - דוח ראשוני**, "חפירות וסקרים בישראל, גיליון 122(2010), רשות העתיקות.
4. ↑  ניר חסון, כלים בני 7,000 שנה מלמדים על האליטה של תקופת האבן, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2012
5. ↑  אתר למנויים בלבד רות שוסטר, שרידי שמן זית בן כ-8,000 שנה התגלו בגליל התחתון, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2014
**דג סלמנדרה** (שם מדעי: *Lepidogalaxias salamandroides*) הוא מין של דג מסדרת הסמלטאים שבמחלקת מקריני סנפיר. דג זה מכונה דג סלמנדרה, לא עקב דמיונו לדו-חיים או לדגי הריאות ודומיהם, אלא כיוון שהוא יכול לשרוד עונות בצורת קשות על פני היבשה, קבור בחול. מין זה הוא היחידי בסוגו ובמשפחתו.

מאפיינים
--------

ע"פ חוקרים מסוימים הוא צריך להיות בסדרה עצמאית (Lepidogalaxiiformes), אך ע"פ רוב שייך לסדרת הסמלטאים, בתוכם נמצאים דגי הסמלט (אנ') שהם דגי מאכל נפוצים המדיפים ריח חזק.

זהו דג דק באורך של עד 7 ס"מ וצבעו חום-ירוק מלמעלה ושקוף מהצד. עיניו אדומות והוא יכול לסובב את צווארו לכל כיוון.

הוא חי רק במערב אוסטרליה ומצוי רק בכמה נהרות כמו "נהר העצים השחורים" (Blackwood River) או "נהר קאנט" (Kent River). הנקבות מחכות לגובה המרבי של הנהרות ואז מטילה 400-500 ביצים במים. הדגיגים הקנים בוקעים באורך 5 מ"מ אך צריכים לצמוח במהירות והם טורפים חרקי מים למזונם. לקראת העונה היבשה הם חופרים מחילה בבוץ ונרדמים בה עד שהחורף חוזר. הם מגיעים לבגרות בגיל 5 שנים.

דג זה מצוי בקרבה לסיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דג סלמנדרה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דג סלמנדרה באתר הרשימה האדומה של IUCN