recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אורז, ראיטה, וקארי עוף טיקה
**מאכלי קארי** הוא שם (אשר העניקו אנשי המערב, בתחילה המשטר הקולוניאלי הבריטי) לקבוצה של תבשילים - מאכלי קדירה (אשר במקור הוגשו רק כתוספת למנה העיקרית); המתובלים ברוטב עשיר המכיל בדרך כלל מה שמכונה במערב אבקת קארי.

תבשילים אלה נפוצים במטבח ההודי, האינדונזי, התאילנדי ובמטבחיהם של עמים נוספים בדרום אסיה ובמזרח הרחוק.

הקארי הגיע למערב במאה ה-18 על ידי אנשי המשטר הקולוניאלי הבריטי ששלטו בהודו וקיימים מאכלים במערב אשר מכונים "קארי", אך לא יחשבו ככאלה באסיה. לפיכך, קשה למדי להגיד מהו "קארי". המונח המקורי הוא במקורו בשפה הטמילית, בה הוא מציין תבשיל ירקות (המילה עצמה מציינת ירקות), אשר מוגש לצידה של מנת דגנים, בדרך כלל אורז. כיום, המונח מציין מבחר תבשילי קדרה, אשר המשותף להם הוא בעיקר המוצא (האסיאתי, בדרך מתת-היבשת ההודית) והעובדה כי הם אמורים ללוות אורז או מנת דגנים דומה אחרת; באנגלית בריטית מציין המונח "קארי" את המנה בשלמותה - לא רק את התוספת בדמותו של תבשיל ירקות (עם או בלי תוספת בשר); אלא גם את האורז והרטבים. "אבקת קארי" הוא כינוי לתערובת תבלינים לתבשילים בסגנון הודי, אך בהודו לא נעשה שימוש נרחב בשם זה, והיא מכונה כך לשם ייצוא (בהודו מכונות תערובות תבלינים מסאלה).

למאכלי הקארי חריפות ברמות שונות, ונטען[דרוש מקור] שיש להם יתרונות בריאותיים למערכת העיכול ותכונות נוגדות דלקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאכלי קארי** בוויקישיתוף
* ערך אודות Curry באתר Encyclopedia.com (אנ')
* מתן שופן, "טעם החיים: סודות הקארי", באתר וואלה!, 3 באוגוסט 2015
* מתכונים עם קארי, באתר הצמחונות וטבעונות veg.co.il
* מאכלי קארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560215005171
* GND: 4425114-2
* LCCN: sh85031994
* NDL: 01059543

 |
**Etsy** (בעברית: **אטסי**) הוא אתר מסחר אלקטרוני שנוסד בשנת 2005 על ידי החברה האמריקנית iospace. האתר הוא שוק עולמי מקוון הממוקד במסחר מקומי ובינלאומי של עבודות יד ופריטי אספנות. המוכרים הם אנשים פרטיים ועסקים קטנים המציעים מיליוני פריטים ושירותים דרך הפלטפורמה המקוונת.

כיום, אטסי הוא אחד האתרים המובילים בעולם. בספטמבר 2012 הוא דורג במקום ה-178 במדרג אלקסה.

היסטורית האתר
-------------

האתר הושק ב-18 ביוני 2005 על ידי החברה האמריקנית iospace, חברה קטנה שהורכבה מרוברט קיילין, כריס מגווייר, חיים שופיק, וג'ארד טארבל. הגרסה הראשונית של האתר נוצרה במהלך חודשים וחצי בלבד.

במאי 2007 האתר עבר את ה-1.7 מיליון דולרים במכירות. ב-29 ביולי 2007 בוצעה המכירה המיליון דרך האתר.

במאי 2009 היו לחברה כ-60 עובדים והמכירות שבוצעו דרך האתר עברו את ה-10 מיליון דולרים בחודש, כאשר העלייה בפופולריות של האתר ובמקביל העניין המוגבר של הצרכנים במוצרים מותאמים אישית וזולים יותר יוחסה למיתון בארצות הברית.

במרץ 2010 האתר הכיל שבעה מיליון משתמשים רשומים מכל רחבי העולם. כמו כן, במהלך 2010 ההכנסות של האתר צמחו מ-180 מיליון דולרים בשנה ל-314 מיליון דולרים בשנה.

במרץ 2011 האתר השיק רשת חברתית מקוונת בסגנון פייסבוק בשם "People Search" "על מנת לסייע לקונים וגם למוכרים לתקשר זה עם זה ולהפוך לחברים".

פעילות
------

האתר גובה דמי רישום בסך 20 סנט עבור כל פריט שמוצג באתר ולוקח 3.5% מכל מכירה, כאשר עלות מרבית הפריטים שנמכרים היא בין 15 עד 20 דולרים.

אופי המוכרים באתר מגוון, והם כוללים בין היתר חובבים ועד אמנים מקצועיים המתפרנסים בעיקר ממכירת יצירותיהם דרך האתר.

המשרד הראשי של האתר ממוקם ברובע ברוקלין שבניו יורק.

ראו גם
------

* מסחר אלקטרוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Etsy** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Etsy (באנגלית אמריקאית, באנגלית בריטית, בגרמנית, בספרדית, באיטלקית, ביפנית, בהולנדית, בפולנית, בפורטוגזית וברוסית)
* Etsy, ברשת החברתית פייסבוק

* Etsy, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Etsy, ברשת החברתית אינסטגרם

* Etsy, באתר פינטרסט
* Etsy.com
* אתר למנויים בלבד הדר קנה, "פתאום הגיע הבום": הם התקשו להתפרנס - עד שגילו את האתר ששינה את חייהם, באתר TheMarker‏, 13 בדצמבר 2019
* Etsy, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

מדריך לפתיחת חנות באטסי, באתר Digital Elephant

1. ↑  Etsy.com Site Info
2. ↑  Where the Crafts Babes and D.I.Y. Dudes Are - New York Times
3. 1 2  Etsy Crafts a Recession Success - eMarketer
4. ↑  For Craft Sales, the Recession Is a Help - NYTimes.com
5. ↑  Etsy may be the coolest, most feel-good way to shop
6. ↑  Ecommerce Collides with Handmade: An Interview with Etsy
"**הצטברות אבק**" (בצרפתית: **Elevage de poussière**; באנגלית: **Dust Breeding**) הוא תצלום אותו יצרו בשנת 1920 האמנים מרסל דושאן ומאן ריי. התצלום מתאר פרט מתוך יצירתו של דושאן "הזכוכית הגדולה" (1915–1923) ועליה הצטברות של תלוליות אבק. התצלום הודפס על ידי הדפס מגע מן התשליל המקורי. מהדורה בת 10 עותקים של תצלום זה הודפסו בשנת 1964 מן התשליל המקורי בגודל של 24x30.5 ס"מ.

התצלום נולד מתוך מצבה של יצירתו של דושאן - "הזכוכית הגדולה" - שעמדה זמן רב בסטודיו שלו בניו יורק. את הצילום יצרו מאן ריי, שותף קרוב של דושאן בפעילותו האמנותית, ודושאן על ידי ריכוז זהיר ודקדקני של כל האבק וגושי אבק שהצטברו על גבי "הזכוכית הגדולה" במשך כשישה חודשים אל שטח מצומצם בחלקה התחתון של היצירה. זווית הצילום שבחרו השניים יצרה מעין "שדה" של אבק, מתוכו בולטים כמה אלמנטים מתוך "הזכוכית הגדולה".

האבק לא נתפש רק כחומר אמנותי, אלא כרעיון פילוסופי. לא רק שהאבק יכול להתפרש כחלק מאלמנט של מקריות, שהיה פופולרי במסגרת תנועת הדאדא והסוריאליזם, אלא יכול להיות קשור גם לניסיון למדוד את הזמן בהתאם לאופן הצטברות האבק על זכוכית, לאור הצעתו של לאונרדו דה וינצ'י, שיצירותיו ורעיונותיו היו בעלי משמעות רבה עבור דושאן. מאוחר יותר קיבע דושאן חלק מאותו אבק על הזכוכית בעזרת לכה או פיקסטיב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הצטברות אבק, באתר מוזיאון ישראל (באנגלית)
* הצטברות אבק, באתר מוזיאון המטרופוליטן (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  האנס ריכטר טען בספרו כי תקופה זו הייתה ארוכה יותר - כשנה וחצי. ראו: Richter, Hans, **Dada, art andanti-art**, McGrae-Hill Books Cpmpany, New York, p. 93.
2. ↑  Dickerman, Leah (ed.), **Dada**, National Gallery of Art, Washington, 2005, p.283
3. ↑  ראו: Goldfard Marquis, Alice, **Marcel Duchamp**, MFA Publication, Boston, 2002, p. 149.
Chemical compound

**אנטימון הגליום Gallium antimonide** (GaSb) הוא תרכובת מוליכים למחצה של גליום ואנטימון ממשפחת III-V. יש לו קבוע סריג של בערך 0.61 ננומטר. אנרגית פער הפסים שלו היא 0.67 אלקטרון וולט.

הִיסטוֹרִיָה
------------

התרכובת הבין-מתכתית GaSb הוכנה לראשונה בשנת 1926 על ידי ויקטור גולדשמידט, שהגיב את היסודות באטמוספרה של גז אינרטי ודיווח על קבוע הסריג של GaSb, שעודכן מאז. גולדשמידט סינתז גם גליום פוספיד וגליום ארסניד.  דיאגרמת הפאזות Ga-Sb נחקרה ב-1955 על ידי קוסטר (Koster) ועל ידי גרינפילד.

יישומים
-------

ניתן להשתמש ב-GaSb עבור גלאי אינפרא אדום, נוריות אינפרא אדום (LED), לייזרים וטרנזיסטורים, ומערכות תרמופוטו-וולטאיות .

ראו גם
------

* אלומיניום אנטימוניד
* אינדיום אנטימוניד
* גליום ארסניד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dubey, S.K.; Dubey, R.L.; Yadav, A.D.; Jadhav, V.; Rao, T.K. Gundu; Mohanty, T.; Kanjilal, D. (2006). "Study of optical properties of swift heavy ion irradiated gallium antimonide". *Nuclear Instruments and Methods in Physics Research Section B: Beam Interactions with Materials and Atoms*. **244** (1): 141–144. Bibcode:2006NIMPB.244..141D. doi:10.1016/j.nimb.2005.11.131. ISSN 0168-583X.
2. ↑  Goldschmidt, V. M. *Skr. Akad.* *Oslo*, **8** (1926).
3. ↑  Koster, W.; Thoma, B. *Z. Metallkd*. **46**, 291 (1955).
4. ↑  Greenfield, I. G.; Smith, R. L. *Trans. AIME* **203**, 351 (1955).

קישורים חיצוניים
----------------

* תכונות פיסיקליות של GaSb, באתר מכון Ioffe

תבנית:Gallium compounds
הכאה באצבע צרידה
**הכאה** (או: **הקשה**) **באצבע צְרֵדָה** היא מחווה אנושית הנוצרת על ידי החלקה מהירה של האמה, האצבע האמצעית בכף היד, על פני האגודל - תוך יצירת חיכוך חזק ביניהן. את האצבע ה"מכה", מותחים על האגודל, לפני שחרורה בבת אחת אל עבר כף היד. המכה בין האצבע לבין כף היד יוצרת את הצליל.

שימוש בהכאה באצבע צרדה נעשה פעמים רבות במוזיקה או ריקוד, על מנת ליצור קצב. לעיתים השימוש בהקשה נעשה במקום מחיאת כפיים.

לחלופין, נעשה שימוש בהקשה באצבעות באינטראקציה בין אנשים, על מנת למשוך תשומת לב.

קוסמים לעיתים משתמשים בהכאה זו כתחליף לאמירת מילות קסם, על מנת להראות שהקסם התרחש במהירות רבה.

במקורות חז"ל
------------

הכאה באצבע צרדה נזכרת במשנה במסכת יומא כמנהג פרחי כהונה להעיר את הכהן הגדול אם מתנמנם בליל יום הכיפורים בבית המקדש: "בִּקֵּשׁ לְהִתְנַמְנֵם, פִּרְחֵי כְּהֻנָּה מַכִּין לְפָנָיו בְּאֶצְבַּע צְרֵדָה, וְאוֹמְרִים לוֹ, אִישִׁי כֹּהֵן גָּדוֹל, עֲמֹד וְהָפֵג אַחַת עַל הָרִצְפָה. וּמַעֲסִיקִין אוֹתוֹ עַד שֶׁיַּגִּיעַ זְמַן הַשְּׁחִיטָה." (משנה, מסכת יומא, פרק א', משנה ז' ).

נחלקו הראשונים מהי אצבע צרידה: רש"י ובעקבותיו גם רבי עובדיה מברטנורא, מפרשים שמדובר באצבע המורה ("אצבע הסמוכה לגודל"). לעומתם, בביאור התוספות ואחרים בעקבותיהם טענו שמדובר באמה, שכן "הדבר ידוע שאי אפשר להשמיע קול אלא כשמכה באמצעי".

### הכאה

ישנו עוד סוג של הכאה באצבע צרדה, הנזכר ברש"י על מסכת תענית:

> 
> (מחיין) באסקטולא אפותאי - היינו צוציתא דנפק מיניה, שמדביק אצבע צרדא עם הגודל ומכה בצפורן האצבע.
> 
> 
> 
> — רש"י, מסכת תענית, דף כ"ה, עמוד א'
> 

כלומר, תפיסת האצבע המורה באגודל ושחרורה, כדי להכות במצח (או בבלורית) באמצעות ציפורן האצבע. והשוו למחווה היפנית דֶקוֹפִּין (ביפנית: デコピン).

בתרבות המערבית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
הכאה באצבע צרדה יכולה לשמש כתחליף למחיאות כפיים. סיבה אפשרית היא שהקול שהיא משמיעה מפריע פחות ממחיאות כפיים במהלך נאומים והכרזות. השימוש בהכאה באצבע צרדה נפוץ גם בקהילת הפואטרי סלאם, שם היא משמשת את הקהל כמחוות תמיכה ספונטנית או בתור הסכמה עם מה שהמשורר שיתף. ספוקן וורד

### בתרבות הפופולרית

בסרט הנוקמים: מלחמת האינסוף, דמותו של תאנוס משמידה חצי מהיצורים החיים ביקום, באמצעות הקשה באצבע צרדה בידו העטויה בכפפת האינסוף.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הכה באצבע צרדה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הכאה באצבע צרדה** |

* יפתח דיבון, הטעות של תאנוס, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 26 בפברואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  רש"י, מסכת יומא, דף י"ט, עמוד ב', ד"ה צרתה דדא
2. ↑  על המשנה
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ל"ה, עמוד ב'
4. ↑  ראו למשל תוספות יום טוב על המשנה במסכת מנחות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 34787aa3-1027-498b-af38-4385665cc34c

 |
**סיון מגן** (נולד ב-1980) הוא נבלאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מגן נולד בירושלים. שני הוריו הם צ'לנים. החל את לימודיו המוזיקליים בפסנתר אצל בנימין אורן ותלמה כהן, וניסה לראשונה לנגן בנבל כשמשפחתו עברה לצרפת לשנת שבתון.

הוא המשיך בלימודי נבל אצל אירנה כגנובסקי באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. מאוחר יותר הוא עבר לצרפת בכוחות עצמו, שם היו בין מוריו ז'רמיין לורנציני. מגן למד בקונסרבטואר של פריז, בהדרכתה של איזבל מורטי, שם זכה בפרס פרמייר פרי. מגן המשיך את לימודיו בבית הספר ג'וליארד עם ננסי אלן, ולמד לתואר שני. 

בשנת 2012, מגן זכה בפרס נאמנות בורלטי-בויטוני. בג'וליארד פגש מגן מוזיקאים ישראלים אחרים כמו הפסנתרן אסף ויסמן והקלרינתן טיבי צייגר, ושלושתם היו בין המייסדים השותפים של הפרויקט הקאמרי הישראלי. מגן גם היה שותף להקמת האנסמבל הקאמרי Tre Voci. הוא לימד גם בקולג' של ברוקלין. בסתיו 2017, התמנה סיון לנבלאי הראשי של תזמורת רדיו פינלנד.

סיון הופיע כסולן עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע ובהמשך עם רוב התזמורות בארץ, ובהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית. מגן מופיע כסולן בעולם כולו, עם התזמורת הפילהרמונית של שטרסבורג, התזמורת הסימפונית של סידני, תזמורת סיינט פול, התזמורת הקאמרית הסקוטית, התזמורת הקאמרית של וינה ועוד, באולמות כגון ויגמור הול בלונדון, קרנגי הול בניו יורק, הקונצרטהאוס של וינה ובית האופרה של סידני. הוא מרבה לנגן גם בהרכבים קאמריים: עם רביעיות דנאל, קולדר ודובר, עם חברים מרביעיות גוארנרי וג'וליארד ולצד מוזיקאים כגון שמואל אשכנזי, גארי הופמן ועמנואל פהו.

מגן הקליט שני אלבומי סולו בחברת Linn רקורדס והקלטות קאמריות רבות בחברות כ-Azica ,ECM ו-Avie.

סיוון זכה במקום הראשון בתחרות הנבל הבינלאומית ה-16 (2006), וגם בפרס "פרופס" על נגינת יצירה ישראלית ובפרס "רניה" על נגינת יצירה של הנרייט רניה. ב-2009 זכה בפרס "פרו מוזיצ'יס" בניו יורק וב-2012 היה לנבלאי הראשון שזכה בפרס בורלטי-בויטוני בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיון מגן (באנגלית)

* סיון מגן, באתר ספוטיפיי

* סיון מגן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סיון מגן, באתר Discogs (באנגלית)

* סיון מגן, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* Sivan Magen plays his own transcription of Chopin's A minor Mazurka Op 17/4, סרטון בערוץ "BorlettiBuitoniTrust", באתר יוטיוב (אורך: 04:44)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Russell Platt, "String Theory" (archived from the original), The New Yorker, October 20 2014
2. ↑  חגי חיטרון, הישראלי סיון מגן ניצח בתחרות הנבל הבינלאומית, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2006
3. ↑  מרב יודילוביץ', לראשונה: זוכה ישראלי בתחרות הנבל הבינלאומית, באתר ynet, 24 באוקטובר 2006
4. ↑  Sivan Magen: Biography, Borletti-Buitoni Trust

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8127416b-fc25-4c87-a6fb-846e2cb54a42

 |
במוזיקה, **טון מוביל** הוא צליל שנמצא חצי טון מעל, או חצי טון מתחת, לצליל אחר ונמשך אליו. הוא יקרא טון מוביל עליון, או תחתון בהתאם לייחסו אל הצליל היציב אליו הוא נמשך. 

הטון המוביל הוא צליל לא יציב המבקש להפתר לצליל יציב בצעד של סקונדה קטנה. כך הדוגמה הנפוצה ביותר לטון מוביל היא הדרגה השביעית בסולם המז'ורי. למשל בסולם דו מז'ור הצליל סי מבקש להיפתר בחצי טון למעלה לטוניקה, דו. בצורה דומה, הדרגה השלישית מי, מבקשת להיפתר למעלה לפה. דוגמה נפוצה לטון מוביל עליון, היא המדרגה השישית במינור, כך בדו מינור הצליל לה במול, הוא צליל מתוח שמבקש להיפתר מטה, לדומיננטה, לסול. 

הטון המוביל הראשי של סולם יהיה זה שמושך אל הטוניקה, כלומר, הצליל השביעי. משיכה של חצי טון נתפסת חזקה במיוחד במוזיקה הטונאלית, ולכן הצליל השביעי בסולם, שהוא גם טון מוביל, וגם לא חלק מהמשולש הטוניקאי (כאמור, גם המדרגה השלישית היא טון מוביל, אולם היא נמצאת במשולש הטוניקאי המורכב מהראשונה, השלישית והחמישית), הוא הצליל הכי פחות יציב בסולם דיאטוני.

במודוסים בהם הצליל השביעי איננו טון מוביל, כמו המיקסולידי, או המינור הטבעי, הצליל השביעי בסולם נקרא סאבטוניקה.

המינור ההרמוני
--------------

המודוס, המינור ההרמוני נוצר מכיוון שבסולם המינור הטבעי אין אף טון מוביל לטוניקה. למעשה, הטון המוביל היחידי שיש במינור הטבעי הוא השישית המובילה לחמישית, אולם הטוניקה נמצאת במרחק של טון שלם גם מהצליל שתחתיה וגם זה שמעליה. בלה מינור למשל, הדרגה השנייה היא סי, והשביעית היא סול. במוזיקה טונאלית אחד המתחים החשובים ביותר הוא בין האקורד הדומיננטי לבין האקורד הטוניקאי. אולם בעוד בסולם מז'ורי הטרצה של האקורד הדומיננטי היא טון מוביל לטוניקה, במינור הטבעי אין את המשיכה הזו אל הטוניקה, כי אין את הטון המוביל. על כן נהוג להגביה את הצליל השביעי בסולם כדי שיהפך לטון מוביל אל הטוניקה. לדוגמה, בלה מינור הרמוני, הצליל סול מוגבה לסול דיאז, וכך הוא נהיה לטון מוביל לטוניקה לה.

האקורדים הגאוגרפים
------------------

שלושת האקורדים הגאוגרפים, או האקורדים של הסקסטה המוגדלת, האיטלקי, הצרפתי, והגרמני, הם שלושה אקורדים המכילים סקסטה מוגדלת בין הדרגה הרביעית המוגבהת לדרגה השישית המונמכת. כך למשל, בסולם דו מז'ור, או מינור, האקורדים הללו יכילו את מרווח פה דיאז ולה במול. השימוש של האקורדים הללו הוא פרידומיננטיים, כלומר הם מושכים בצורה מאוד חזקה לדומיננטה, וזאת בגלל שהם בנויים על כך שיש להם שני טונים מובילים אל הצליל הדומיננטי. בדוגמה לעיל, הצליל פה דיאז הוא טון מוביל תחתון לסול, והצליל לה במול, הוא טון מוביל עליון. יחד הם מושכים בצורה מאוד ברורה אל הסול, הוא הדומיננטה של סולמות אלו.

ראו גם
------

* תאוריית המוזיקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טון מוביל** בוויקישיתוף

| דרגות הרמוניות בסולם המוזיקלי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| טוניקה • סופרטוניקה • מדיאנטה • סובדומיננטה • דומיננטה • סובמדיאנטה • טון מוביל
 |

 |
**אהוביה טבנקין** (29 בנובמבר 1929, תר"צ – 24 ביוני 2011, תשע"א) היה מאנשי ארץ ישראל השלמה של תנועת העבודה, מראשי חוג עין ורד ופורום נהלל.

ביוגרפיה
--------

טבנקין נולד בעין חרוד, צעיר הבנים של אווה ויצחק טבנקין. התוספת למילה אהוב בשמו לא נבעה מסיבות דתיות, אלא באה לשם הדגשה. הוא למד במוסדות החינוך בעין חרוד. בשנת 1946, בהיותו נער בן 17, השתתף בהקמת קיבוץ דברת שבעמק יזרעאל.

### פעילות צבאית

בשנת 1947 הצטרף טבנקין לפלוגת עין חרוד בגדוד 13 של חטיבת גולני והשתתף בקרבות באזור הגלבוע, בית שאן וג'נין. לאחר מכן הצטרף לגדוד הפורצים של חטיבת הראל של הפלמ"ח בפיקודו של אחיו יוספ'לה טבנקין. במלחמת העצמאות השתתף במבצע דני, נפצע במהלך הקרבות ולאחר שהחלים שב להילחם בקרבות בפריצת הדרך לירושלים ובנגב. במסגרת תפקידו במחלקת הסיירים של פיקוד הדרום היה שותף לסימון גבול רצועת עזה, יחד עם משה דיין.

במלחמת ששת הימים היה קצין מודיעין גדודי ולאחר מכן קצין מודיעין חטיבתי. הוא השתתף בקרבות לשחרור שכם ובקרבות ברמת הגולן. לאחר המלחמה השתתף בסימון הגבול ברמת הגולן. במלחמת ההתשה היה קצין מודיעין באוגדה של מוטה גור בתעלת סואץ.

### פעילות התיישבותית

תקופות מסוימות בחייו עזב את קיבוצו עין חרוד לטובת התנדבות בקיבוצים שנזקקו לעידוד ולסיוע. בשנות ה-50 התגורר בקיבוץ יראון שבגבול הלבנון, בתקופת מלחמת ההתשה התנדב בקיבוץ גשר ולאחר מלחמת יום הכיפורים התנדב בקיבוץ אייל.

אהוביה טבנקין בשנת 2002
מצבת קברו של אהוביה טבנקין בבית העלמין עין חרוד מאוחד.
היה חבר פעיל בחוג עין ורד, ולימים בפורום נהלל. ליווה את פעילות גוש אמונים מראשיתה. יחד עם קבוצה מחבריו, תושבי עין חרוד ועמק יזרעאל, השתתף בפעילות ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון וליווה את הקמת אלון מורה וקדומים. היה בין מקימי בית הכנסת בקדומים, שהיה בית הכנסת הראשון בהתיישבות החדשה בשומרון. לאחר חתימת הסכם השלום עם מצרים היה פעיל בתנועה לעצירת הנסיגה מסיני, ובמשך כחצי שנה התיישב עם משפחתו בפתחת רפיח. סייע בהקמת מצפה יריחו ושאנור, וכמו כן סייע בהקמת המאחז גבעת ארנון ("מאחז 777") שליד איתמר.

בשנת 1995 עבר טבנקין להתגורר בקדומים ומאז חילק את זמנו בין קדומים לעין חרוד מאוחד. בשנת 2005, בחגיגות 30 שנה לייסוד קדומים, קיבל את אות יקיר קדומים. בשנותיו האחרונות הצטרף ללימודים תורניים סדירים בישיבת קדומים. הוא הרבה להרצות בפני צעירים דתיים בהתנחלויות על ערכי תנועת העבודה ההיסטורית וההתיישבות העובדת, ועל תולדות ההתיישבות בעמק יזרעאל.

טבנקין נפטר בשנת 2011 ונקבר בקיבוצו, עין חרוד מאוחד.

משפחתו
------

בשנת 1951 נישא לדליה, ממנה נולדו לו שני ילדים - יאיר וטל. בשנת 1972 נישא לפרופ' חוה טבנקין ונולדו להם שלושה ילדים - יצחק (על שם אביו), אבי ונטלי. בתם נטלי חזרה בתשובה ומתגוררת במאחז גבעת הראל שליד שילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהוביה טבנקין** בוויקישיתוף
* אהוביה טבנקין - לזכרו, באתר ערוץ 7
* בני קצובר, נער גבעות אמיתי - קווים לדמותו של אהוביה טבנקין, הזמן הירוק
* יבל ברקאי, נפטר אהוביה טבנקין, ב"אתר הקיבוצים" (ארכיון האינטרנט)
* יהודה עציון, נער הגבעות, מקור ראשון, מוסף "שבת", 30 ביוני 2011, גיליון חוקת תשע"א - 725
* אחד מהידועים של 'נוער הגבעות', סרטון באתר יוטיוב, צילום: שושי גרינפלד

הערות שוליים
------------

1. ↑  חושו אחים חושו לארץ אבותינו
**דג בבל** הוא בעל חיים בדיוני המופיע בספר "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" מאת דאגלס אדמס. ייחודו של הדג הוא יכולתו לגרום לאדם המשחיל אותו לאוזנו להבין כל שפה. 

על פי הספר, הדג

> 
> ניזון מאנרגיית הגלים שהוא קולט, לא ממוחו של נושאו, כי אם ממוחותיהם של מי שסובבים אותו. הוא סופג את כל התדירויות המנטליות, התת-הכרתיות מאנרגיית גלי מוח זו וניזון ממנה. אחר כך הוא מפריש למוחו של נושאו מטריצות טלפתיות הנבנות מהרכבת תדירויות המחשבה ההכרתיות על אותות עצביים הנקלטים ממרכז הדיבור של המוח ששידרם.
> 
> 
> 
> — "**מדריך הטרמפיסט לגלקסיה**", עמוד 42 (תרגום: מתי וגנריק ודנה לדרר) הוצאת כתר (1985)
> 

מקור שם הדג הוא בסיפור מגדל בבל מן התנ"ך, שהוא למעשה ההסבר התנ"כי להיווצרות השפות השונות בקרב בני האדם. דג בבל הוא דרכו של אדמס ליצור פרודיה על הבדלי השפה בין תרבויות שונות, נושא שנוטים להתעלם ממנו בספרות המדע הבדיוני.

אדמס מוסיף טיעון תאולוגי שעל פיו אלוהים איננו קיים, מכיוון שקיום האלוהים מבוסס על אמונה, והוכחת קיומו תרוקן ממשמעות את האמונה בו. מצד שני הדג הוא יצור שלא סביר שהתפתח באבולוציה אקראית, ללא עזרה של אלוהים. מכאן שהדג מוכיח את קיומו של אלוהים, ומכאן שאלוהים לא קיים.

> 
> "אני מסרב להוכיח שאני קיים", אמר אלוהים, "שכן הוכחה נוגדת אמונה, ובלי אמונה אין אני ולא כלום". "אבל", אמר האדם, "דג בבל תוקע אותך, לא? לא מתקבל על הדעת שהתפתח במקרה. זה מוכיח שאתה קיים, ולפיכך, על פי טיעוניך שלך, אינך קיים. מ.ש.ל." "אוה, אלוהים", אומר אלוהים, "על זה לא חשבתי". ובו במקום מתפוגג בעננת היגיון. 'אה, זה היה קל,' אומר האדם. ובתור הדרן ממשיך ומוכיח ששחור הוא לבן, ונהרג במעבר החצייה הקרוב."
> 
> 
> 
> — שם
> 

כלי התרגום באתר !Yahoo קרוי "דג בבל", בהשראת הדג מספרו של אדמס.

קישורים חיצוניים
----------------

* כלי התרגום "דג בבל" באתר !Yahoo

| מדריך הטרמפיסט לגלקסיה - מאת דאגלס אדמס |
| --- |
| סדרת הספרים המקורית | מדריך הטרמפיסט לגלקסיה • המסעדה שבסוף היקום • החיים, היקום וכל השאר • היו שלום ותודה על הדגים • לא מזיק ברובו | התשובה לחיים, היקום וכל השאר |
| סיפורים אחרים | זאפוד הצעיר הולך על בטוח • ועוד משהו... • ספינת החלל טיטניק |
| מדיות נוספות | סרט • סדרת תסכיתי רדיו • סדרת טלוויזיה • משחק מחשב • ספינת החלל טיטניק |
| דמויות | ארתור דנט • פורד פרפקט • זאפוד ביבלברוקס • טריליאן • מרווין האנדרואיד הפרנואיד • אקראית • ווגונים • דג בבל |
| שונות | 42 - התשובה לחיים, היקום וכל השאר |
| לקטגוריה |
האגם שיצר סכר המלך טלאל
מראה לאורך הנחל
**יַבּוֹק**, או **נחל זַרְקָאא'** (בערבית: **نهر الزرقاء** - "הנחל הכחול") הוא נחל איתן בירדן ואחד מיובליו החשובים של נהר הירדן. ייתכן ששמו של הנחל בערבית נובע מהעובדה כי הוא זורם דרך העיר זרקא. היישוב חמדת נקרא בראשית דרכו "נח"ל יבוק", בשל התצפית ממנו על היבוק.

מאפיינים
--------

אורכו של הנחל הוא 105 ק"מ, ומקורו במעיין עין ע'אזל שבצפון-מזרח עמאן, בגובה של 776 מטרים מעל פני הים. כיוון זרימתו הראשוני של הנחל הוא צפונה ובהמשך הוא פונה מערבה. מימיו נאספים בסכר המלך טלאל שהושלם בשנת 1977 דרומית-מערבית לעיר ג'רש, ומשם הוא זורם ונשפך אל הירדן סמוך לגשר אדם, בגובה של 313 מטרים מתחת לפני הים.

היבוק הוא נחל איתן, אך קיימים הבדלים קיצוניים בין שפיעת מימיו בעונה השחונה, עד 3 מיליון ממ"ק בחודש שעיקרם מי שפכים, לעומת ספיקתו החודשית בעונה הגשומה המגיעה לכ-5 עד 8 מיליון ממ"ק. ספיקת מימיו השנתית של הנחל מגיעה לכ-63.3 מיליון ממ"ק בממוצע, והוא השני בהיקף שפיעת מימיו בין הנחלים המתנקזים אל הירדן הדרומי (לאחר הירמוך).

גליל מימיו של הנהר משתרע על-פני שטח של כ-3,900 קמ"ר:

* שטח של 600 קמ"ר מנוקזים על ידי חלקו העליון של הנחל המכונה "זרקא-עמאן", וזהו האזור המאוכלס והמתועש ביותר בירדן;
* שטח של 1,732 קמ"ר מנוקז על ידי יובלו העיקרי של הנחל "א-דוליל" (الضليل);
* שטח של 825 קמ"ר מנוקז על ידי הנחל בין נקודת המפגש של שני היובלים הנ"ל וסכר המלך טלאל;
* שטח של 750 קמ"ר מנוקז על ידי הנחל התחתון שלאורכו שטחים חקלאיים נרחבים.

כ-70% מתושבי ירדן מתגוררים בשטח הניקוז של היבוק, ומימיו מזוהמים במידה שאינה מאפשרת שתייה מהם, אלא השקיה בלבד.

באזור מעין עין ע'זאל התגלה בשנת 1974 האתר הארכאולוגי עין ע'זאל, אתר מהתקופה הנאוליתית.

בתנ"ך
-----

ליד מעבר היבוק נאבק יעקב עם המלאך ושינה לאחר מכן את שמו לישראל:

> 
> "וַיָּקָם בַּלַּיְלָה הוּא וַיִּקַּח אֶת שְׁתֵּי נָשָׁיו וְאֶת שְׁתֵּי שִׁפְחֹתָיו וְאֶת אַחַד עָשָׂר יְלָדָיו וַיַּעֲבֹר אֵת מַעֲבַר יַבֹּק. וַיִּקָּחֵם וַיַּעֲבִרֵם אֶת הַנָּחַל וַיַּעֲבֵר אֶת אֲשֶׁר לוֹ. וַיִּוָּתֵר יַעֲקֹב לְבַדּוֹ וַיֵּאָבֵק אִישׁ עִמּוֹ עַד עֲלוֹת הַשָּׁחַר."
> 
> 
> 
> — ספר בראשית, פרק ל"ב, פסוקים כ"ג–כ"ה
> 

היבוק מוזכר במקורות כנחל ששימש גבול בין האמורי לארץ עמון:

> 
> "סִיחוֹן מֶלֶךְ הָאֱמֹרִי הַיּוֹשֵׁב בְּחֶשְׁבּוֹן, מֹשֵׁל מֵעֲרוֹעֵר אֲשֶׁר עַל שְׂפַת נַחַל אַרְנוֹן וְתוֹךְ הַנַּחַל וַחֲצִי הַגִּלְעָד וְעַד יַבֹּק הַנַּחַל גְּבוּל בְּנֵי עַמּוֹן."
> 
> 
> 
> — ספר יהושע, פרק י"ב, פסוק ב'
> 

לאחר שהכו בני ישראל את האמורי בחרב, ירשו את ארצו מהארנון עד היבוק.

לאחר כיבוש הארץ והתנחלות השבטים, היווה הנחל גבול טבעי בין נחלת חצי שבט מנשה בצפון ונחלת שבט גד מדרום לו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחל יבוק** בוויקישיתוף
* יבוק, אנציקלופדיית דעת

הערות שוליים
------------

1. ↑  **נהר זרקה**, מתוך "מבט-על של מקורות המים במזרח התיכון" (ארכיון האינטרנט)
2. ↑  ספר במדבר, פרק כ"א, פסוק כ"ד; ספר דברים, פרק ב', פסוק ל"ז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4108932-7
* VIAF: 315527640
* WorldCat (עם VIAF): 315527640

 |
**ג'וּזֶפֶּה צֵ'זָארֶה אַבָּה** (באיטלקית: **Giuseppe Cesare Abba**;‏ 6 באוקטובר 1838 – 6 בנובמבר 1910) היה פטריוט וסופר איטלקי. השתתף במסע האלף ולחם לצד ג'וזפה גריבלדי בכיבוש ממלכת שתי הסיציליות ב-1860.

ביוגרפיה
--------

אבה נולד בקאירו מונטנוטה שבחבל ליגוריה, אז חלק מממלכת סרדיניה-פיימונטה. הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות בג'נובה, שאותה עזב ב-1859, עת התגייס לגדוד הפרשים בפינרולו. בשנת 1860 עבר לפארמה והצטרף למתנדבים של גריבלדי. הוא השתתף ברוב הקרבות שהובילו לפירוקה של ממלכת שתי הסיציליות.

יצירתו הספרותית מתמקדת בזיכרונותיו מהמהפכה. לאחר פרישתו לחייו הפרטיים, תחילה בפיזה, ואחר כך בעיר הולדתו, הוא ניסה לכתוב שיר רומנטי בחמישה קאנטו בשם Arrigo. בתור חסיד נלהב של אלסנדרו מנצוני, הוא ניסה ב-1875 לכתוב רומן היסטורי: Le rive della Bormida nel 1794 ("גדות הבורמידה ב-1794"), מרשמיו במהלך מסע האלף, אך בשלב ההוא לא פרסם אותו. בשנת 1880 שינה את שם הרומן ל- Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni ("רשמים של אחד מאלף עשרים שנה מאוחר יותר"), ובסופו של דבר הוא פורסם ב-1891 תחת השם Da Quarto al Volturno: Noterelle d'uno dei Mille ("מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף).

יצירה זו הייתה המגנום אופוס של אבה. היא יצאה לאור הודות לג'וזואה קרדוצ'י. קרדוצ'י שקל באותה תקופה לכתוב יצירה על חייו של גריבלדי, ועודד את בוגרי המערכה לתת לו עדויות היסטוריות. כשקרא את כתב היד של אבה, הוא התרשם ממנו כל כך שהעניק אותו לעורך בשם זניקלי לפרסום, ואמר לאבה שעכשיו אולי לעולם לא יכתוב את הביוגרפיה של גריבלדי.

אבה עלה לתהילה במהירות, והפך למנהל בית הספר התיכון בפאנצה, ולאחר למנהל המכון הטכנולוגי של ברשיה, שם עבד עד מותו.

אף שכתב יצירות אחרות המבוססות על מסע האלף, אף אחת לא הפכה למפורסמת כמו ספרו, "רשמים של אחד מאלף". הוא גם כתב שירה וסיפורים קצרים, אך ללא הצלחה רבה.

יצירותיו
--------

* *Le rive della Bormida nel 1794* (גדות הבורמידה ב-1794, 1875)
* Noterelle di uno dei Mille edite dopo vent'anni (רשמים של אחד מאלף לאחר עשרים שנה, 1880)
* Da Quarto al Volturno. Noterelle d'uno dei Mille (מקווארטו לוולטורנו: רשמים של אחד מאלף, 1880–1891)
* Storia dei Mille ("סיפורם של אלף", 1904)
* Vita di Nino Bixio ("חייו של נינו ביקסיו", 1905)
* Cose garibaldine ("דברים גריבלדיים")
* Romagna ("רומניה")
* Cose vedute ("דברים שראיתי")

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וזפה צ'זארה אבה** בוויקישיתוף
* כתבי ג'וזפה צ'זארה אבה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304081605171
* BNE: XX949280
* BnF: cb12058720z (data)
* CANTIC: a11642518
* CiNii: DA04081616
* GND: 119195119
* ICCU: CFIV018316
* ISNI: 0000 0001 0891 1229
* LCCN: n80125504
* NKC: ola2002139676
* NLA: 35951006
* NTA: 07086229X
* RERO: 02-A002903026
* SELIBR: 290690
* SUDOC: 033077304
* Trove: 1159760
* VcBA: 495/71428
* VIAF: 41861149
* WorldCat: lccn-n80125504

 |
**אדם הירש** (נולד ב-27 באפריל 1988) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי.

קריירה
------

אדם הירש נולד וגדל בירושלים.
את שירותו הצבאי עשה כמפקד בסוללה אלון בגדוד נמר שבחיל התותחנים בין השנים 2007–2010.

אדם הירש הופיע לראשונה בטלוויזיה בשנת 2000 בתוכנית "ארבעה בעקבות החג" בערוץ הילדים בתפקיד בן ובפינה קבועה בתוכנית "זאפזאפים" בערוץ 1.

בשנת 2002 השתתף בסרטו של ערן ריקליס "פיתוי" לצד דפנה רכטר ושרון אלכסנדר.

בשנת 2003 השתתף בסרטו של שחר סגל "צעד קטן" לצד חלי גולדנברג ואבי נשר, ועל משחקו זכה למועמדות לפרס אופיר, והיה למועמד הצעיר ביותר.

בשנת 2004 השתתף בסדרת הטלוויזיה לילדים של יס "ראש גדול" בתפקיד תומר בן נון. הירש גילם את דמותו של תומר במשך שלוש העונות הראשונות של הסדרה, שאף הייתה הדמות הראשית בסדרה.

בשנת 2006 גילם את דמותו הראשית של אילן בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב" של אייל שיראי לצד טינקרבל ואסי דיין, וזכה למועמדות שנייה לפרס אופיר. ב-2006 זכה בפרס האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת ילדים ונוער על משחקו בעונה השנייה בסדרה "ראש גדול". בפברואר 2016 נודע כי ישחק בעונה השנייה של "שכונה", המשודרת בערוץ ניקלודיאון מספטמבר באותה שנה.

לאחר שירותו הצבאי למד משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, אותו סיים בשנת 2016.

בשנת 2018 שיחק בהצגה "מייד אין יזראל" לצד אסף הרץ, רועי ויינברג ועוד.

בשנת 2019 שיחק בהצגה "הדולפין" בדמות מיקי ובסרטו של טומי לנג, "מריונטה".

בשנת 2020 שיחק בתפקיד משני בסדרה "תאג"ד" בדמות חייל חרדי.

בשנת 2021 כתב וכיכב בסדרת הרשת "גיבורים מהדורה מוגבלת" שעלתה בערוץ שרוטונים.

בשנת 2022 דיבב בסדרה "אולי הלך לאיבוד", כאשר זהו תפקיד הדיבוב הראשון שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדם הירש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אדם הירש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**2005** | **זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר בסדרה ילדים ונוער לשנת 2006 - אדם הירש ("ראש גדול")** | **הבא**:**2007** |
**ליברפול פוטבול קלוב**, או בפשטות "**ליברפול**", הוא מועדון כדורגל אורוגוואי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה באורוגוואי בעונת 1919. ישנה מחלוקת עד היום באשר לסיבה לשם המיוחד של הקבוצה. גרסה אחת טוענת כי הקבוצה נקראה על שם העיר ליברפול באנגליה לאחר שהוקמה הקבוצה על ידי סטודנטים לגאוגרפיה שעשו עבודה על קו החוף של בריטניה והתאהבו בשם של עיר זו במהלך לימודיהם. גרסה שנייה טוענת כי הוחלט להקים את הקבוצה על שם אחד המקומות בעולם ולכן לקחו גלובוס מסתובב, סובבו אותו ונעצו את האצבע בו, וזו נחתה על מיקומה של העיר ליברפול. בעונת 2005/06 שונו המדים של משחקי החוץ לצבע אדום, כמו ליברפול הבריטית. הקבוצה משחקת נכון להיום באצטדיון אסטדיו בלברדה, שהיה בעבר בבעלותה של קבוצת מונטווידאו וונדררס.

הקבוצה מעולם לא זכתה בתואר כלשהו, הן בליגה המקומית והן במשחקי הגביע, ונודעת כיום באורוגוואי כ"הקבוצה הגדולה היחידה ללא אף תואר".

שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה
---------------------------

* ארגנטינהארגנטינה גוסטבו פואנטס
* לובלוב אורוגוואיאורוגוואי לואיס דה אגוסטיני
* פנמהפנמה ארמנדו דלי ואלדס
* קטר (מדינה)קטר (מדינה) אורוגוואיאורוגוואי סבסטיאן סוריה
* אורוגוואיאורוגוואי חואן מנואל דיאס
* אורוגוואיאורוגוואי כריסטיאן גונסאלס
* אורוגוואיאורוגוואי חורחה פוסילה
* אורוגוואיאורוגוואי דייגו אגירה
* אורוגוואיאורוגוואי קרלוס אנדרס סאנצ'ס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
העיר המקראית בצר בתחומי נחלת שבט ראובן במפת ערי המקלט
**בֶּצֶר**, היא עיר מקראית, אחת מערי הלויים. שמה מוזכר שלוש פעמים בתנ"ך ובשלושתן מופיעה כ**בֶּצֶר בַּמִּדְבָּר**.

לשבט לוי לא ניתנה נחלה. בצר היא אחת מארבעים ושמונה ערים בארץ ישראל שעם ישראל נצטווה בתורה להעניק ללויים ולכהנים. בספר יהושע, פרק כ', פסוקים א'–ט', מסופר שישראל הקדישו שישה ערי מקלט: את קֶדֶש בהרי נפתלי, את שְׁכֶם בהר אפרים, ואת קִרְיַת אַרְבַּע (חברון) בנחלת שבט יהודה, בנוסף לבצר בתחומי נחלת שבט ראובן את רָאמוֹת, וגּוֹלָן, שבעבר הירדן המזרחי.
חז"ל מבארים כי "שלוש ערים הפריש יהושע בארץ כנען והיו מכוונות כנגד שלוש שבעבר הירדן כשתי שורות שבכרם, חברון ביהודה כנגד בצר במדבר, שכם בהר אפרים כנגד רמות בגלעד, קדש בגליל כנגד גולן בבשן".

המשנה מבארת כי בצר שכנה במישור מידבא. יש המשערים כי בצר היא 'אום אל-עמד' שנמצאת מזרחית למידבא. בצר מוזכרת במצבת מישע. מנגד יש הסוברים כי היא העיר בצרה ששמה מוזכר ב ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק כ"ד השוכנת אף היא צפונית למידבא.

מבצע בצר, במלחמת העצמאות נערך בתל אביב נקרא על שם העיר המקראית בצר ששימשה כעיר מקלט. מטרת המבצע הייתה תפיסתם של  משתמטים ועריקים משירות צבאי וגיוסם המיידי לצה"ל. המבצע לא הצדיק את התקוות שתלו בו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר יהושע, פרק כ', פסוק ח', ספר דברים, פרק ד', פסוק מ"ג, ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק ס"ג
2. ↑  תוספתא, מכות, ג', ב'
3. ↑  גרשון גליל, **עולם התנ"ך: יהושע**, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 191
4. ↑  יחזקאל קויפמן, **ספר יהושע**, ירושלים, קריית ספר, 1963, עמ' 231,
5. ↑  יאיר הופמן, **מקרא לישראל: ירמיהו כ"ו-נ"ב**, ירושלים, מאגנס, 2001, עמ' 793

| ערי הלויים |
| --- |
| בני גרשון (ערים מיששכר, מאשר, מנפתלי ומחצי המנשה המזרחי) | בְּעֶשְׁתְּרָה • גולן • דברת • חֶלְקָת • חַמֹּת דֹּאר • יַרְמוּת • מִשְאָל • עַבְדּוֹן • עין גנים (אתר מקראי) • קֶדֶש • קַרְתָּן • קִשְׁיוֹן • רְחׁב |
| בני קהת (ערים מאפרים, מדן ומחצי המנשה המערבי) | שכם • גזר • קִבְצַיִם • בֵּית חוֹרֹן • אַיָּלוֹן • אֶלְתְּקֵא • גִבְּתוֹן • גַּת רִמּוֹן • תַּעְנַךְ |
| בני מררי (ערים מראובן, מגד ומזבולון) | בֶּצֶר • דִּמְנָה • חשבון • יַהְצָה • יַעְזֵר • יקנעם • מַחֲנַיִם • מֵיפַעַת • נהלל • קְדֵמוֹת • קַרְתָּה • רָמת |
כריך מונטה כריסטו
**כריך מונטה כריסטו** (באנגלית: **Monte Cristo Sandwich**) הוא כריך שינקן וגבינה מטוגן המהווה וריאציה לכריך קרוק-מסייה מהמטבח הצרפתי. בין השנים 1930–1960 בספרי הבישול האמריקנים היו מתכונים לכריך הזה תחת השמות: "כריך צרפתי", "כריך שינקן מטוגן" ו"כריך פרנץ' טוסט גבינה". נהוג להשתמש בגבינת אמנטל או גרוייר.

תיאור
-----

לרוב, כריך מונטה כריסטו הוא מתובל ולא מתוק. באופן מסורתי, הכריך כולו טבול בביצה טרופה ואז מטוגן. ניתן להחליף את השינקין בבשר הודו. באזורים מסוימים בארצות הברית צולים את הכריך ולא מטגנים. נהוג להגיש ריבה לצד הכריך.

אזכורים בתרבות
--------------

בסדרה שני גברים וחצי ג'ייק הרפר אומר שכריך מונטה כריסטו הוא הפתעה נהדרת.

בסדרה המכשפה הטובה סטפני ואדם מתחרים מי מכין כריך מונטה כריסטו טעים יותר וקאסי משכנעת אותם לשלב בין הכריכים.

בסרט שרק 2, הפיה הטובה דורשת קפה ומונטה כריסטו מג׳רום (ציטוט: ״ג׳רום, קפה ומונטה כריסטו, עכשיו!״) כמה רגעים לפני ששרק, חמור והחתול פורצים למפעל השיקויים שלה.

ראו גם
------

* כריך
* פרנץ' טוסט
* קרוק-מסייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריך מונטה כריסטו** בוויקישיתוף
**יש"ע זה פאן (החיים הטובים ביהודה ושומרון)** הוא מדריך טיולים לאתרי בילוי ברחבי יהודה ושומרון, מאת קרני אלדד.

הספר יצא לאור בעברית בשנת 2011 בהוצאת כרטא, ותורגם במקביל לרוסית ולאחר מכן גם לאנגלית. מהדורת הספר ברוסית הוצגה במוסקבה במסגרת יריד הסברה שערך בה משרד החוץ. בעקבות הספר הושק אתר אינטרנט "מדריך החיים הטובים ביהודה ושומרון", המבוסס על הספר.

הספר
----

הספר מחולק לחמישה חלקים בהתאם לחלוקה הגאוגרפית של יהודה והשומרון: השומרון, בנימין, הבקעה, גוש עציון והר חברון. כל אזור כולל חלוקה פנימית לפרקים, בהתאם לחלוקה גאוגרפית ספציפית. **השומרון** כולל את גב ההר, "מרכז השומרון" וצפון השומרון. **בנימין** כולל את "גוש שילה-עלי", מרכז בנימין, גוש טלמונים ואזור מעלה אדומים. **הבקעה** כולל את בקעת הירדן ואת בקעת ים המלח. **גוש עציון** כולל את "מרכז גוש עציון" ואת "מזרח גוש עציון". **הר חברון** כולל את "חברון וקריית ארבע" ואת "דרום הר חברון". בסוף הספר מוקדש עמוד לזכר אתרי הבילוי בגוש קטיף.

כל פרק נפתח במפת השטח, וכולל תיאור מפורט של כל אחד מאתרי הבילוי הבולטים במקום, לצד 'תעודת זהות' של האתר הכוללת שעות פעילות, מחיר ומידע חיוני נוסף. בסוף כל פרק מופיעה רשימה קצרה של מגוון אתרי בילוי משניים.

בין האתרים הנסקרים במדריך נכללים מעט אתרים מפורסמים דוגמת מערת המכפלה, אתר משכן שילה, הרודיון ועין מבוע. לצידם נסקרים אתרים רבים פחות מוכרים.

בין החוות, השכונות והיישובים התיירותיים נמנים: שכונת אברהם אבינו, בית הדסה, חוות מעון, חוות שדה בר, רותם, בית חגלה, חוות יישוב הדעת, גבעות עולם, הקרון (שכונת היובל) וקלי"ה.
בין החופים והמעיינות נמנים: חוף קלי"ה, אמת הביאר, מעיין הגבורה, מעיין עמשא, מעיין טלמון ועין יצחק.
בין יקבי הבוטיק ובתי הבד נמנים: משק אחיה, יקב גבעות ויקב פסגות.
בין המוזיאונים נמנים: מוזיאון חברון, מוזיאון ארץ יהודה, מוזיאון קדם לארכאולוגיה, מוזיאון הפסיפס, מוזיאון השומרונים, מוזיאון בית ספר שדה עפרה והמוזיאון באלמוג.
בין שמורות הטבע והמצפים נמנים: עינות צוקים, מצפה אילן ויער אגדות הילדים.
בין אתרי הארכאולוגיה והמורשת נמנים: קבר ישי ורות, בית הכנסת אברהם אבינו, סוסיא, קומראן, מעברות הירדן, המצודה הבריטית בנווה צוף, חאן לובאן, "דרך האבות" באזור גוש עציון, בורות גבעון ואתר חלום יעקב.
בנוסף נכללים במדריך מגוון מלונות בוטיק וצימרים ייחודיים, שפע של סדנאות שמעבירים מקומיים ומקומות לממכר תוצרת מקומית דוגמת מרכז גוטניק, עשבי קדם, טחינת הר ברכה ומרכז המבקרים אהבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירב מורן, ‏דולצ'ה ויטה ביש"ע? ספר חדש מגלה לנו שיש דבר כזה, באתר גלובס, 8 ביולי 2012
* אודי סגל, ‏יש"ע זה פאן? המתנחלים החדשים, באתר ‏מאקו‏, 11 באפריל 2011

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Веселенцы - פרטי הספר ברוסית, בקטלוג הספרייה הלאומית
2. ↑  מסעות נתניהו: טס למוסקבה והגיע ליש"ע, באתר מקומונט הישובים ביו"ש, ‏2016-06-07
3. ↑  "מדריך החיים הטובים ביהודה ושומרון", באתר GoCanaan.org
4. ↑  איך להשתמש באתר?, באתר GoCanaan.org
**תחרות בניית סירות קאנו מבטון** היא תחרות הנדסית לסטודנטים בתואר ראשון, המתקיימת ברצף משנות ה-60 של המאה ה-20 במספר מדינות בעולם. במסגרת התחרות כל צוות נדרש לתכנן, לבנות ולהשיט סירת קאנו מבטון במקצה תחרותי או במספר מקצים תחרותיים מול שאר הצוותים המתחרים.

היסטוריה
--------

התחרות נוסדה לראשונה בארצות הברית בשנות ה-60 של המאה ה-20 על ידי האגודה האמריקנית להנדסה אזרחית. בתחרות הראשונה השתתפו מספר קטן של צוותי סטודנטים. בשנת 1971 נכנסה לתחרות אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין וזכתה בתחרות. מאז החלו להשתתף בארצות הברית מוסדות אקדמיים בעלי מוניטין, במטרה לשלב בקאנו רמת הנדסה ואווירודינמיות גבוהה תוך שמירה על משקל נמוך ככל שניתן.

בשנת 1982 התקיימה התחרות הבינלאומית הראשונה בסטוקהולם בה ניצח צוות מהאוניברסיטה הטכנית של דנמרק.

בישראל
------

התחרות לבניית סירות קאנו מבטון מאורגנת על ידי איגוד המהנדסים לבנייה ותשתיות ועיריית מעלות תרשיחא ופתוחה לסטודנטים לתואר ראשון מכל המוסדות האקדמיים בארץ. התחרות התקיימה 4 פעמים בין השנים 2012-2016 (למעט שנת 2015) באגם מונפורט בחול המועד פסח.

קישורים חיצוניים
----------------

* תחרות קאנו מבטון 2014 - סיכום ותוצאות באתר CivilENG
* תחרות בניית קאנו מבטון 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  Google Books - 1st FIP International Concrete Canoe Race: Stockholm, June 8, 1982 : Result
פטרסון עם יושב ראש המטות המשולבים מרטין דמפסי ועם שר ההגנה ושליט מצרים בפועל מוחמד חוסיין טנטאווי, פברואר 2012
**אן וודס פטרסון** (באנגלית: **Anne Woods Patterson**; נולדה ב-4 באוקטובר 1949) היא דיפלומטית אמריקאית שכיהנה כשגרירת ארצות הברית במצרים, בפקיסטן, בקולומביה ובאל סלוודור וכממלאת מקום שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות.

ביוגרפיה
--------

פטרסון נולדה בפורט סמית' שבארקנסו. ב-1971 סיימה תואר ראשון במכללת ולסלי ולמדה לתואר שני באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.

ב-1973 החלה את שירותה במחלקת המדינה של ארצות הברית. בתחילת הקריירה שלה שימשה יועצת כלכלית בין השאר בלשכת המודיעין והמחקר ובלשכת הכלכלה והעסקים של מחלקת המדינה. בשנים 1984–1988 שימשה נספחת כלכלית וקונסולית בערב הסעודית, בשנים 1988–1991 שימשה חברה במשלחת ארצות הברית למוסדות האו"ם בז'נבה, בשנים 1991–1993 שימשה ראש מחלקת מדינות הרי האנדים (דרום אמריקה) ולאחר מכן שימשה סגנית לתת-מזכיר מחלקת המדינה לענייני האמריקות.

ב-1997 מונתה לשגרירת ארצות הברית באל סלוודור, בשנת 2000 מונתה לשגרירת ארצות הברית בקולומביה. ב-2003 חזרה לארצות הברית ומונתה למשנה למפקח הכללי של מחלקת המדינה. ב-2004 מונתה למשנה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, ולאחר התפטרותו של השגריר ג'ון דנפורת' מילאה את מקומו מינואר 2005 עד כניסתו לתפקיד של ג'ון בולטון באוגוסט אותה שנה. בתפקידה הבא שימשה תת-מזכיר המדינה לענייני המלחמה בסמים ובפשיעה בינלאומית.

ביולי 2007 מונתה לשגרירת ארצות הברית בפקיסטן וכיהנה בתפקיד עד אוקטובר 2010. באוגוסט 2011 מונתה לשגרירה במצרים, היא כיהנה בתפקיד במהלך תקיפת שגרירות ישראל במצרים, במהלך הבחירות במדינה ביוני 2012 ועלייתם לשלטון של הנשיא מוחמד מורסי ותנועת האחים המוסלמים. בתקופת ההפיכה במצרים בקיץ 2013, הייתה מושא למחאות עקב זיהויה וזיהוי ארצות הברית כתומכים במורסי ובאחים המוסלמים. זמן קצר לאחר הדחתו של מורסי נאלצה פטרסון לעזוב את תפקידה והוחלפה על ידי רוברט ביקרופט. בדצמבר 2013 מונתה לתת-מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב, תפקיד בו כיהנה עד פרישתה משירות החוץ בינואר 2017. לאחר פרישתה מונתה לחברה בוועדה המייעצת לאסטרטגיית ביטחון לאומי במחלקת ההגנה של ארצות הברית.

במהלך שירותה הדיפלומטי עוטרה באות מסדר חוזה מטיאס דלגדו מממשלת אל סלוודור, באות מסדר הקונגרס מהקונגרס הקולומביאני ובאות מסדר בויאקה מממשלת קולומביה. כמו כן זכתה למספר פרסים ועיטורי שירות ממחלקת המדינה של ארצות הברית.

לאחר פרישתה היא מכהנת בנציבות האוניברסיטה לביטחון לאומי וכעמיתה במכון ג'קסון ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ייל.

נשואה לדייוויד ואם לשני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן פטרסון** בוויקישיתוף
* אן פטרסון בארכיון מחלקת המדינה
* אן פטרסון באתר nndb.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ambassador Becomes Focus of Egyptians’ Mistrust of U.S. הניו יורק טיימס, 3 ביולי 2013
2. ↑  Knives Come Out for U.S. Ambassador to Egypt Anne Patterson, ‏Foreign Policy, ‏3 ביולי 2013
3. ↑  פרופיל באתר הוועדה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012046105
* NARA: 10609935
* SNAC: w6qp6x31
* VIAF: 238822584
* WorldCat: lccn-no2012046105

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אן פטרסון"**.
**חוסה אנחל פוסו לה רוסה** (בספרדית: **José Ángel Pozo la Rosa**; נולד ב-15 במרץ 1996 בפואנגירולה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת ראיו ואיקאנו מלה ליגה.

קריירת מועדונים
---------------

פוסו גדל במחלקות הנוער של פואנגירולה, ריאל מדריד ומנצ'סטר סיטי. ב-24 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר סיטי, בניצחון 7-0 על שפילד ונסדיי במסגרת הסיבוב השלישי בגביע הפוטבול ליג לעונת 2014/2015. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במועדון. ב-3 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, כשהחליף את סמיר נאסרי בדקה ה-83 בניצחון 4-1 על סנדרלנד במסגרת המחזור ה-14 לעונת 2014/2015. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במועדון.

ב-31 באוגוסט 2015 חתם פוסו על חוזה לחמש שנים באלמריה מהליגה הספרדית השנייה. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 104 הופעות ליגה והבקיע ששה שערים.

ב-27 ביולי 2018 חתם פוסו על חוזה לחמש שנים בראיו ואיקאנו מלה ליגה. ב-19 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-1 לסביליה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-24 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אתלטיק בילבאו במסגרת המחזור השלישי בליגה.

ב-5 בינואר 2022 האריך פוסו את חוזהו בראיו ואיקאנו עד לשנת 2024, והושאל עד לתום עונת 2021/2022 לאל-אהלי מליגת העל הקטרית. הוא ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים. בתום תקופת ההשאלה חזר לראיו ואיקאנו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Official: Pozo joins Almeria from Manchester City באתר Goal, ‏ 31 באוגוסט 2015 (באנגלית)
2. ↑  José Ángel Pozo nuevo jugador del Rayo באתר הרשמי של ראיו ואיקאנו, 27 ביולי 2018 (בספרדית)
3. ↑  Pozo renueva con el Rayo hasta 2024 y se marcha cedido al Al-Ahli Sports de Qatar באתר Unión Rayo, ‏ 5 בינואר 2022 (בספרדית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עופר שגן** (נולד ב-1965, בישראל) הוא אספן וסוחר עתיקות ואמנות אסייתיות ישראלי, שפועל בטוקיו, יפן. חלק מאוספיו הם ככל הנראה הגדולים מסוגם בעולם. שגן הוא גם מחברם של חמישה ספרים בנושאי עתיקות והיסטוריה של דרום-מזרח אסיה.

ביוגרפיה
--------

החל באיסוף עתיקות מגיל צעיר. בשנת 1989 עבר להתגורר בטוקיו, שם פתח כ-4 גלריות שסחרו בעתיקות אסייתיות.

בשנת 2004 הפסיק את המסחר בעתיקות, הקים את חברת Vanuatu Japan Friendship CO, ומאז משמש כנשיאה. החברה עוסקת בפיתוח של משקיעים זרים במדינת ונואטו, אשר בה קיבל בשנת 2005 את התואר צ'יף באי מלקולה, והחל מ-2008 הוא משמש בה כיועץ פוליטי בעל חסינות דיפלומטית. שגן תרם רבות למוזיאון הלאומי במדינה, לפיתוח מערכות מים, סירות דיג ועוד.

### אוספיו

Hokusai (1850). הדפס שונגה מאוסף שגן.
הבולטים באוספיו הם אוסף הבדים העתיקים מדרום-מזרח אסיה, ואוסף הטנקות (Thangka) המונגוליות, אשר נחשבים לגדולים בעולם. אוספים אלו הוצגו בתערוכות שונות, בהן במוזיאון אזאבו (1994, טוקיו; Azabu Bijutsukan) ובמוזיאון שוטו (2000, טוקיו; Shoto Bijutsukan). בתערוכות שזכו לכיסוי תקשורתי נרחב ביקרו גם בני המשפחה הקיסרית היפנית, אנשי ממשלה ודיפלומטים.

בשנת 2003 החל באיסוף שונגה, אמנות יפנית ארוטית עתיקה. האוסף שברשותו מונה למעלה מ-4,000 פריטים. פריטים של האוסף נחקרים על ידי מספר גופים אקדמאים, בהם בית הספר ללימודים אוריינטליים ולימודי אפריקה באוניברסיטת לונדון (SOAS) ו- Ritsumeikan University שבטוקיו. האוסף הוצג במוזיאון ישראל (2005) ובמוזיאון טיקוטין לאמנות יפנית שבחיפה (2009).

שגן תרם מאוספיו כ-150 פריטים למוזיאון ישראל, ולמעלה מ-40 פריטים למוזיאון טיקוטין.

### כסופר

במהלך השנים כתב שגן באופן סדיר לכ-3 מגזינים יפניים בנושאי עתיקות והיסטוריה (Menome ,Yuraku ,Arttop). נכון ל-2011 הוא בעל טור שבועי קבוע בעיתון היפני NikkanGendai.

שגן הוא גם מחברם של 5 ספרים בנושאי עתיקות והיסטוריה של דרום-מזרח אסיה, בהם Madmi,The Ikat Of Thailand ו-SouthEast Asian History and Art.

בשנת 2011 פרסם את הספר Encyclopedia of Japanese Erotic Art: Shunga בהוצאת Heibonsha, בשני כרכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספרים של עופר שגן
* נעה ברק, מיפן בתאווה: תערוכת הדפסים מארץ השמש העולה, באתר nrg‏, 12 ביוני 2009
**יאן דיביש** (בצ'כית: **Jan Diviš**‏; 24 באוקטובר 1862 - 8 באוגוסט 1934) היה איש צבא צ'כי. שירת בצבא האוסטרו-הונגרי והגיע לדרגת פלדמרשל. לאחר מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא צ'כוסלובקיה ושימש כמפקדו הראשון.

ביוגרפיה
--------

דיביש נולד בפרדוביצה ב-24 באוקטובר 1862. ב-1879 הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. הוא למד באקדמיה הצבאית הטכנית בווינה וסיים אותה בדרגת לויטננט. הוא שרת בגדוד מהנדסים באולומואוץ. לאחר מכן הועבר לפשמישל והשתתף בבניית הביצורים על גבול האימפריה הרוסית. בהמשך הועבר לבוסניה והרצגובינה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא מונה למפקד הצבאי של סרייבו. ב-1916 הוא עזב את הצבא וחזר למולדתו צ'כוסלובקיה.

בצ'כוסלובקיה הצטרף דיביש לארגון המחתרתי "מאפיה" (Maffia), אשר פעל למען עצמאות צ'כוסלובקיה מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-28 באוקטובר 1918 הכריזה צ'כוסלובקיה על עצמאות. דיביש מונה למפקד הראשון של הצבא הצ'כוסלובקי, שביומו הראשון כלל 70 איש בלבד. תוך זמן קצר הצבא גדל על בסיס יחידות צ'כוסלובקיות שערקו מהצבא האוסטרו-הונגרי. מיד עם הכרזת העצמאות, נאלצה המדינה הצעירה להתמודד עם איומים מבית ומחוץ. דיביש נאלץ לשלוח כוחות צבאיים לאכוף את השלטון הצ'כוסלובקי בחבל הסודטים שהיה מיושב בגרמנים-אתנים שהיו מעוניינים להסתפח לגרמניה. לאחר מכן נאלצו הסובייטים להיאבק עם הצבא הפולני בטשן, ועם הצבא ההונגרי בדרום סלובקיה.

במטרה להגדיל ולחזק את הצבא הצ'כוסלובקי, ממשלת צ'כוסלובקיה הגיעה להסכם עם צרפת על פיו צרפת הרכיבה משלחת צבאית לצ'כוסלובקיה. סוכם שראש המשלחת הצבאית הצרפתית ישמש גם כראש המטה הכללי הצ'כוסלובקי. ב-17 בדצמבר 1919 הפך הגנרל הצרפתי מוריס פלה לרמטכ"ל הראשון של הצבא הצ'כוסלובקי. דיביש החל למלא תפקידים בכירים במשרד ההגנה. ב-1924 הוא עזב את הצבא.

דיביש נפטר בפראג ב-8 באוגוסט 1934.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן דיביש** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* יאן דיביש באתר valka

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1066478708
* NKC: xx0071874
* VIAF: 85768280
* WorldCat (עם VIAF): 85768280

 |
אחת מהמוניות שהשתתפו בקרב על המארן
**בקרב הראשון על המארן**, ב-7 בספטמבר 1914, התרחש מבצע חסר תקדים בו הובאו 6,000 חיילי חי"ר במוניות אזרחיות - מפריז אל הזירה במארן. 

הכוחות הגרמנים היו קרובים להשגת פריצת דרך נגד הארמייה השישית המכותרת בין 6 ל-8 בספטמבר, והיה צורך מיידי בתגבורת. 

הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה לשימוש בכלי תחבורה יבשתי ממונע להסעת כוחות אל החזית. בהמשך הפכה פרקטיקה זו למקובלת. כיום צבאות רבים משתמשים בנושא גיסות משוריין למטרה זו ולא בכלי תחבורה אזרחי.

המבצע
-----

בפריז נערכה הערכת מצב וגנרל ז'וזף גליאני שהיה המושל הצבאי של פריז החליט לשלוח תגבורת של 10,000 חיילי מילואים רגליים שהמתינו בפריז. במקביל הוציא צו חירום בו נקראו כל מוניות פריז, רובן מדגם "רנו AG", להתגייס למאמץ המלחמתי ולהגיע לכיכר "האינווליד" כדי להסיע את הלוחמים לזירה. תוך מספר שעות הגיעו 600 מוניות מרחבי העיר, ובחסות החשיכה החל המבצע להעביר את הלוחמים לזירה במוניות, כל מונית הכילה בדוחק חמישה לוחמים על נשקם האישי, ולכן היו צריכים בעלי המוניות לנסוע הלוך חזור פעמיים על מנת להסיע 6,000 לוחמים לזירה.

ההיסטוריונים הצבאיים חלוקים האם כח התגבורת היה בעל תפקיד משמעותי בהכרעת המערכה. בכל אופן, המבצע הפך לסמל של אחדות לאומית סולידרית מעבר לתפקיד האסטרטגי שלה והיווה עידוד מוראלי בעל השפעה חזקה בקרב. 

המבצע של הסעת החיילים על ידי מוניות מפריז היה המבצע הגדול בהיסטוריה הצבאית עד אז של הנעת גייסות בתחבורה בהיקף כה רחב.

תוצאות הקרב
-----------

בליל ה-8 בספטמבר הנחיתה הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה מתקפת פתע נגד הארמייה הגרמנית השנייה, המתקפה גרמה להרחבת הפער בינה לבין הארמייה הגרמנית הראשונה.
ב-9 בספטמבר נראה היה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה. הגרמנים איבדו את הארגון ואת רוח הלחימה והחלו לסגת, והכוחות הצרפתיים-בריטיים רדפו אחריהם עד נהר האן, שם התחפרו הגרמנים והמשיכו בקרב.

הקרב זכה לכינוי "הנס על המארן" ומוניות פריז כונו בגאווה *"Les taxis de la Marne"* - "המוניות של מארן" והפכו לסמל של אחווה בין האזרחים בעורף לחזית.

מוניות "Renault Taxi de la Marne" (אנ') (מפרט ומידות)
-----------------------------------------------------

* שם הדגם: "Renault Type AG/Type AG-1" (צר')
* 2 דלתות
* מנוע 2 צילינדרים, 1,205 סמ"ק המפיק 8 כ"ס
* מנוע קדמי, הנעה אחורית ("Front-engine, rear-wheel-drive layout" (אנ')
* תמסורת ידנית
* עיצוב הדגם - לואי רנו
* אורך - 3.60 מטר
* רוחב - 1.55 מטר
* בסיס גלגלים - 2.62 מטר
* משקל - 1,100 ק"ג

ראו גם
------

* מלחמת העולם הראשונה
* הקרב הראשון על המארן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוניות בקרב על המארן** בוויקישיתוף
* "המוניות שהכריעו את הקרב על המארן" עודד רוט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jean-Claude Demory, Essor de la motorisation 1914-1918 : du cheval de guerre au cheval vapeur, Boulogne-Billancourt, ETAI, 2008, 143 p. (מסת"ב 978-2-726-88706-6, OCLC 471024535