recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבני העם הדני. אם התכוונתם לשבט גרמאני, ראו דנים (שבט גרמאני).
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבני העם הדני. אם התכוונתם לסוג של אריג, ראו דנים (בד).
 המונח "דני" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו דני (פירושונים).

**דנים** (בדנית: **Danskere**) הם עם סקנדינבי הדובר דנית. רוב העם הדני, כ-6 מיליון אנשים, חי בדנמרק. בנוסף הדנים נמצאים כמיעוט גדול בגרינלנד (11% מהתושבים) ואיי פארו (6% מהתושבים) שהיו שטחים בשליטתם עד המאה ה-20. בנוסף חי מיעוט דני של כ-50,000 איש במחוז שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה. במחוז זה משמשת הדנית כשפה הרשמית ויש בו בתי ספר ואגודות שונות המתנהלים בדנית.

בנוסף מתגוררים דנים רבים גם בארצות הברית, קנדה, ברזיל ומדינות נוספות.

מקור השם ומוצא
--------------

 ערך מורחב – **דנים (שבט גרמאני)**  

לפי ה-"Chronicon Lethrense" שנכתב במאה ה-12, התחלקו האומות הנורדיות לשלוש ממלכות. המלך נור קיבל את נורווגיה, המלך דן את דנמרק והמלך אוסטן (Østen) את שוודיה. שם העם והארץ נגזרו משמו של המלך דן.

הדנים היו שבט גרמאני צפוני ומוצאם אינו ברור. הם מוזכרים לראשונה במאה ה-6 בכתביהם של יורדנס, פרוקופיוס וגרגוריוס מטור. שפתם הייתה נורדית עתיקה, שפה אשר הייתה משותפת לדנים ולשבטים נוספים אשר ישבו בנורווגיה, בשוודיה ומאוחר יותר איסלנד. בתארו את סקנדזה (אזור צפון אירופה) בספרו גטיקה, מציין יורדנס כי ה**דאני**, אשר היו מאותו גזע כמו ה"סואדיטי" (השוודים), גרשו את ההרולים ולקחו את אדמתם.

בתחילת המאה ה-8 הקימו הדנים עיירות מסחר בתחומי שליטתם, ובכלל זה הדבי, ריבה, ויבורג ואורהוס, והרחיבו יישובים קיימים כגון אודנסה ואלבורג. הדבי גדלה והפכה במהירות ליישוב הגדול ביותר בסקנדינביה ושמרה על מעמד זה עד חורבנה בשנת 1066.

מסביבות שנת 800 החלו הדנים בעידן של פשיטות מאורגנות היטב על אירופה דרך החופים והנהרות. לאחר שלב הפשיטות החלה התיישבות הדרגתית של דנים באזורים נרחבים מחוץ לסקנדינביה, ובכלל זה באנגליה (הדנלואו), באירלנד, בהולנד ובצפון צרפת. בתחילת המאה ה-11 שלט המלך הדני קנוט הגדול בשטח נרחב אשר כונה האימפריה של הים הצפוני וכלל את אנגליה, דנמרק ונורווגיה.

במהלך המאה ה-10 הועבר מקום מושבם של המלכים ליילין שבמרכז יוטלנד, וסימן בכך את ייסודה של ממלכת דנמרק.

דת
--

כ-80% מהדנים הם לותרנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דנים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר אוכלוסין דני
2. ↑  אתר חדשות דני
3. ↑  אתר WWW אמריקאי
4. ↑  אתר סטטיסטיקות קנדי
5. ↑  אתר סטטיסטיקות נורווגי
6. ↑  אתר סטטיסטיקות אוסטרלי
7. ↑  אתר WWW אמריקאי
8. ↑  קובץ סטטיסטיקות שוודי
9. ↑  אתר סטטיסטיקות בריטי
10. ↑  כתבה דנית
11. ↑  קובץ סטטיסטיקות ספרדי
12. ↑  כתבה דנית על דנים בצרפת
13. ↑  ספר העובדות של הCIA
14. ↑  כתבה דנית
15. ↑  כתבה ניו זילנדית
16. ↑  סטטיסטיקות איסלנדיות
17. ↑  אתר סטטיסטיקות אוסטרי
18. ↑  סטטיסטיקות איריות
19. ↑  500 דנים בטוקיו
20. ↑  אתר סטטיסטיקות דני
21. ↑  Anderson, Carl Edlund. "The Danish Tongue and Scandinavian Identity". 26 February 2000. עמוד 1
22. ↑  Jordanes. Mierow (1908), ed. Getica III (23)
23. ↑  Somerville, Angus A. McDonald, R. Andrew. **The Vikings and Their Age**. University of Toronto Press, 2013. מסת"ב 1442605243

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543248405171
* BnF: cb11986047m (data)
* LCCN: sh85035702
* NARA: 10646959
* NKC: ph117522

 |
החזית הישנה של מבנה המכון
פרוזדור הכניסה לאולם ההרצאות
**מכון פושקין**, רשמית **המכון הממלכתי לשפה הרוסית על שם אלכסנדר סרגייביץ' פושקין** (ברוסית: **Госуда́рственный институ́т ру́сского языка́ и́мени А. С. Пу́шкина** או **Институ́т Пу́шкина**) הוא מוסד חינוכי ומדעי רוסי העוסק בהוראת הרוסית כשפה זרה. המכון נוסד בשנת 1966 כמרכז מדעי ומתודולוגי של השפה הרוסית באוניברסיטת מוסקבה, בשנת 1974 המרכז הפך למוסד חינוכי עצמאי בשם מכון פושקין לשפה הרוסית, מאז 1998 יש לו מעמד של אוניברסיטה ממלכתית.

מאז 2013 זהו מרכז מדעי-מתודולוגי ואנליטי במסגרת התוכנית הממשלתית לקידום השפה והחינוך בשפה הרוסית.

ב-20 בנובמבר 2013 העניקה מועצת ראשי הממשל של חבר המדינות למכון את מעמדו כארגון ייסוד של הארגון להוראת השפה הרוסית.

המכון הוא גם ממייסדי הקונסורציום הרוסי לבדיקות והיא אחת האוניברסיטאות המובילות המספקות תמיכה מדעית, מתודולוגית וארגונית למערכת הממלכתית לבדיקת אזרחים זרים בשפה הרוסית, בעודם מבקשים לקבל אזרחות רוסית. המכון מעסיק מומחים במתודולוגיה של הוראת רוסית כשפה זרה, במתודולוגיית הוראת השפה והספרות הרוסית בבתי ספר, בבלשנות, בביקורת ספרות ובדיסציפלינות פילולוגיות והומניטריות שונות.

כמעט שלושה רבעים מהכנסות המכון (74%) מקורן במקורות חוץ תקציביים, בעוד שבממוצע באוניברסיטאות ברוסיה יש רק יותר מ-20%. המכון מרוויח הן באמצעות קבלת מועמדים בתשלום והן בקורסי רענון למורים בבתי ספר, הסבה מקצועית, בבחינות בשפה הרוסית מאזרחים זרים עליהן הם משלמים.

ראו גם
------

* מכון השפה הרוסית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון פושקין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מכון פושקין (ברוסית)
* מכון פושקין, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון פושקין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מכון פושקין, ברשת החברתית VK
* מכון פושקין, באתר Eduscan.net
* המחלקה לספרות עולמית של מכון פושקין

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Программа продвижения русского языка и образования на русском языке: основная информация". Государственный институт русского языка им. А.С. Пушкина. אורכב מ-המקור ב-2014-11-11. נבדק ב-2014-11-11.
2. ↑  "Российский тестовый консорциум". Российский тестовый консорциум.
3. ↑  "Серая масса. Исследование о том, как высшее образование стало платным и плохим | Издание Проект". נבדק ב-2019-08-15.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299153305171
* ISNI: 0000 0004 0497 841X
* LCCN: n2001035435
* NKC: ko2017956053
* VIAF: 97111108
* WorldCat: lccn-n2001035435

 |
איור של המלחין בטהובן
**הסימפוניה הרביעית של בטהובן** בסי במול מז'ור (אופוס 60) של לודוויג ואן בטהובן היא יצירה משנת 1806.

רקע
---

הסימפוניה הוקדשה לרוזן פרנץ ואן אופרסדורף, שהיה קרוב משפחה של פטרונו של בטהובן הנסיך ליכנובסקי. הרוזן נפגש לראשונה עם בטהובן כאשר ביקר בבית הקיץ של הנסיך- שם בטהובן התגורר. ואן אופרסדורף האזין לסימפוניה השנייה של בטהובן (ברה מז'ור), ואהב אותה עד כדי כך שהציע לבטהובן סכום כסף גדול אם ילחין לו סימפוניה נוספת.

אינסטרומנטציה
-------------

היצירה כתובה לתזמורת הכוללת:

* חליל צד
* 2 אבובים
* 2 קלרינטים בסי במול
* 2 בסונים
* 2 קרנות בסי במול ובמי במול
* 2 חצוצרות בסי במול ובמי במול
* טימפני
* חטיבת כלי קשת הכוללת כינורות, ויולות, צ'לים וקונטרבסים

צורה
----

לסימפוניה ארבעה פרקים:
  
1. אדג'יו – אלגרו ויואצ'ה
  
2. אדג'יו
  
3. אלגרו ויואצ'ה – טריו, און פוקו מנו אלגרו
  
4. אלגרו מא נון טרופו

משך היצירה כ-33 דקות.

הסימפוניה במכלול יצירתו של בטהובן
---------------------------------

רוברט שומאן תיאר את הסימפוניה הרביעית בתור: "עלמה יווניה צנומה בין שני אלים נורווגים" בהתייחסו לסימפוניות השלישית והחמישית, אשר שתיהן סימפוניות מונומנטליות ופורצות דרך. הסימפוניה הרביעית לעומתן, נחשבת לקלילה יותר, ודומה לסימפוניה הראשונה ולסימפוניה השנייה שהן בעלות אופי קלאסי יותר נוסח הסימפוניות של מוצרט והיידן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הסימפוניה הרביעית של בטהובן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הסימפוניה הרביעית של בטהובן** |

* הסימפוניה הרביעית של בטהובן בסי במול מז'ור (אופוס 60 ובעיבודו של מרדכי רכטמן), באתר YouTube
* הסימפוניה הרביעית של בטהובן בנגינת התזמורת הפילהרמונית של וינה בניצוחו של כריסטיאן תילמן
* תווים של הסימפוניה הרביעית של בטהובן.

| הסימפוניות של בטהובן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מס' 1 בדו מז'ור • 
מס' 2 ברה מז'ור • 
מס' 3 במי במול מז'ור (אירואיקה) • 
 מס' 4 בסי במול מז'ור • 
 מס' 5 בדו מינור (הגורל) • 
 מס' 6 בפה מז'ור (הפסטורלית) • 
 מס' 7 בלה מז'ור • 
 מס' 8 בפה מז'ור • 
 מס' 9 ברה מינור (הכוראלית)
תאורטית:  מס' 10 במי במול מז'ור  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13908229b (data)
* GND: 300016379
* MusicBrainz work: 273fea50-59bf-4711-81c8-035502b40c24
* VIAF: 306413823
* WorldCat (עם VIAF): 306413823

 |
**יוסף משה כהנא** הוא גראמער, מפיק ראשי של עשרות אלבומי חסידות בעלזא, ומפיק עצמאי.

ביוגרפיה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
כהנא הוא חסיד בעלזא, ומתגורר בקריית בעלזא בירושלים.

קריירה
------

עומד בראש "לחיים הפקות" המפיקה את מקהלת המבוגרים "לחיים" ומקהלת הילדים "פרחי לחיים".

כהנא הפיק סדרת אלבומים בשם לחיים טיש, בהם מבצעים מיטב הזמרים החרדיים שירים חסידיים יהודיים עתיקים, ביניהם אלבומים של ניגוני חב"ד, הסדרה זכתה להצלחה רבה עקב מומחיותו להציג שירים עתיקים בביצוע מוצלח כשל שירים חדשים, ונמכרה בעשרות אלפי עותקים. הסדרה היא בביצוע זמרים חסידיים מובילים ובעלי מנגנים חסידיים, בהם: יעקב יהודה דסקל, אייזיק האניג, אהרלה סמט, זאנוויל ויינברגר, מוטי ויזל (אהרון הלוי), דודי קאליש, יואלי פולקוביץ, משה דמן, שלמה דסקל לוי פולקוביץ ונוספים ובהשתתפות מקהלות חסידיות בהם מקהלת מלכות, מקהלת "לחיים", מקהלת הילדים **שבח**, מקהלת הילדים של מוישי קרויס והאחים ויינברגר. בסדרת האלבומים לחיים טיש מופיעים ניגוני ליל שבת ויום שבת, פורים, פסח, חנוכה, סוכות, שבועות ועוד.

ב-2017 הפיק כהנא דיסק בשם "לחיים מזרח טיש" שבו מבוצעים שירים מזרחיים שורשיים בביצוע ובהברה חסידית, כאשר לדבריו "הגיע הזמן לעצור את האפליה, הציבור הספרדי חשוף כיום לכל הלהיטים החסידיים ובקי בהם, אבל הציבור החסידי והליטאי אינם מכירים את נכסי צאן הברזל של המוזיקה המזרחית".

כהנא מומחה ביצירת חרוזים לשירים, והפיק את סדרת "לחיים אידן", בביצוע הזמר והמלחין הרב ירמיה דמן. כהנא הוא מפיק ראשי של עשרות אלבומי חסידות בעלזא ואף הפיק אלבומים של חסידויות נוספות, כמו סקולען, אבל למרות זאת איננו מצטייר כזמר ואינו אוהב להיכנס לקטגוריה של "זמרים חסידיים". הוא סבור שנגינה "חסידית" היא רק שירים ששרים החסידים עם רבם בטיש ומשום כך הקים את "לחיים הפקות".

בנוסף לכך הפיק כהנא עשרות אלבומים נוספים בהפקה עצמית וסדרות מוזיקליות נוספות.

דיסקוגרפיה
----------

* **בגלל אבות**, 2008
* **א אידישע מאמע**, 2016
* **לחיים חסידים**, 2019

### סדרת לחיים טיש

* **אוסף לחיים טיש ויז'ניץ**, 2000
* **לחיים טיש ל"ג בעומר**, 2010
* **לחיים טיש, תורה**, 2012

### סדרת לחיים קומזיץ

* **לחיים זיץ** (השבעתי), 2012
* **לחיים קומזיץ 2**, 2015
* **קומזיץ מיט לחיים** (3), 2018
* **קומזיץ 4**, 2020

### סדרת מתיקות

### סדרת לחיים קינדער

* קינדער פארברענגען 4, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לחיים הפקות
* שלמה ארצי שר שיר של יוסף משה כהנא

הערות שוליים
------------

1. ↑  שטורעם על ביצוע השיר "עסן עסט זיך".
2. ↑  הרה"צ ר' ישראל הגר שליט"א עם הרב יוסף משה כהנא, באתר בחדרי חרדים, 11 בדצמבר 2007
3. ↑  לא כולם מופיעים בכל אלבומי הסדרה.
4. ↑  הרב יוסף משה כהנא מציג: "חנוכה טיש", באתר חדשות 24, יום ראשון י"ב בכסלו תש"ע
5. ↑  קוביס, "מזרח טיש"- הלהיטים המזרחיים הגדולים, באתר ערוץ 7, ‏י' בכסלו תשע"ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311153305171
* GND: 137162642
* ISNI: 0000 0004 0224 3583
* VIAF: 297669401
* WorldCat (עם VIAF): 297669401

 |
**יעקב (יענקל'ה) שגיא (וייסמן)** (2 בנובמבר 1937 – 29 בספטמבר 1980) היה מלחין, מוזיקאי וחצוצרן ישראלי, ניצול השואה.

קורות חיים
----------

נולד ב-2 בנובמבר 1937 בבוקרשט שברומניה.
ב-1940 עברה משפחתו לצ'רנוביץ. בשנת 1941 נכנסו הגרמנים לצ'רנוביץ ויהודיה גורשו לטרנסניסטריה. לאחר שאביו נספה בעת ניסיון בריחה ממחנה עבודה גרמני, שגיא ומשפחתו מצאו מחסה אצל איכרה רומנייה שהסתירה אותם בביתה.

ב–1947 עלה שגיא בן העשר ואמו, לארץ ישראל באוניה "מדינת היהודים". במהלך התהליך, נתפסה האנייה על ידי הבריטים שגיא ואמו גורשו לקפריסין.

ב-1948 הם הגיעו ארצה ויעקב נקלט בקיבוץ עין השופט.

בגיל 13 קיבל במתנה חצוצרה ואז התגלה כישרונו המוזיקלי. בצה"ל שירת בחטיבת גולני ואחר כך בתזמורת צה"ל.

שגיא למד מוזיקה וניצוח באקדמיה למוזיקה בתל אביב. לימד מוזיקה ונגינה בכלי נשיפה במוסד החינוכי בקיבוץ עין השופט.

ב-1972 יצא לשליחות למשך שלוש שנים בשיקגו, ארצות הברית. במסגרת זו למד שגיא הוראת כלי נשיפה אצל מומחים מהתזמורת הפילהרמונית של שיקגו.

עת סיים שגיא את שליחותו, מילא תפקידים שונים גם בתנועה וגם בקיבוץ, ובין היתר לימד בסמינר אורנים.

לאורך השנים, השירים שהלחין שגיא הושפעו מהקיבוץ והתנועה. שני שיריו המפורסמים הם: "שוב יוצא הזמר" למילים של נתן יונתן, "שיבולי פז" למילים של עמירם קופר ו"עוד נשוב מחר" למילים של אלי נצר.

בשנת 1980 נפטר בפתאומיות והוא בן 43 שנים בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב שגיא, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יעקב שגיא, דף שער בספרייה הלאומית
* יעקב שגיא באתר ההנצחה של עין השופט
* "עוד נשוב מחר" בביצוע יואב נחשון והגבעטרון, באתר יוטיוב
* "שוב יוצא הזמר" בביצוע הגבעטרון, באתר יוטיוב
* שירי יעקב שגיא, באתר שירונט
* יעקב שגיא, באתר זמרשת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305793605171
* BnF: cb16547394c (data)
* ISNI: 0000 0000 8060 4429
* MusicBrainz: 5a6f0c9b-38f6-4995-ae91-6ab8e32d6828
* VIAF: 68058225
* WorldCat: viaf-68058225

 |
דיוקן יוסף מנדלסון
**יוסף מנדלסון** (11 באוגוסט 1770 - 24 בנובמבר 1848) היה בנקאי יהודי-גרמני.

ביוגרפיה
--------

בנו של משה מנדלסון, אשר נולד לאחר שתי בנות. הוא היה ילד מוכשר ואביו השקיע רבות בחינוכו; הוא שכר לו את הרץ הומברג כמורה פרטי ללימודי יהדות, את ר' שלמה דובנה כמורה לעברית ומורים אחרים ללימוד שפות ומדעים. פרויקט "הביאור" של אביו לתורה התפתח מחומר הלימוד שהכין אביו כאשר לימד אותו. הוא השתתף בשיעורי הפילוסופיה שהעביר אביו בשנותיו האחרונות, ושעל פיהם פרסם האב את ספרו Morgenstunden ("מועדי שחר"), וכן שמע שיעורים בפיזיקה מפי מרקוס הרץ ובכימיה מפי הכימאי הגרמני מרטין היינריך קלפרות. מצעירותו היה ידיד קרוב של אלכסנדר פון הומבולדט ובהמשך ימיו אף תמך בו תמיכה כספית.

ב-1792 הקים בברלין את "אגודת הידידים" (Gesellschaft der Freunde), קבוצה של אינטלקטואלים בורגנים יהודים, שעזבו את המסורת ואימצו השקפות של נאורות, וביקשו לתמוך זה בזה בהתנגדותם להנהגה הרבנית האורתודוקסית. באגודה היו חברים בתקופות שונות גם שלמה מימון ויצחק אייכל, והיא פעלה מספר שנים עד שדעכה בסביבות 1800.

בשנות התשעים היה מנהל חשבונות של משפחת איציג העשירה וב-1795 הקים בברלין יחד עם אחיו אברהם את "בנק מנדלסון". לצד עיסוקו המרכזי בבנקאות המשיך לעסוק בספרות ובמדע ופרסם ספרים. הביוגרפיה של משה מנדלסון, שפרסם בנו בנימין גאורג מנדלסון (1794–1874), הייתה במידה רבה פרי יצירתו שלו. בנו השני, אלכסנדר מנדלסון (1798–1871), היה היחיד מבין נכדיו של משה מנדלסון שנותר יהודי; הוא עמד בראש בנק מנדלסון אחרי מות אביו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסף מנדלסון** בוויקישיתוף
* יוסף מנדלסון, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* ביוגרפיה ורשימה של חיבוריו (בגרמנית)
* רשימת הפרסומים של יוסף מנדלסון, בקטלוג הספרייה הלאומית
* יוסף מנדלסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* יוסף מנדלסון (1770-1848), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312197805171
* GND: 116877227
* ISNI: 0000 0001 1803 9008
* LCCN: n86055036
* VIAF: 17575840
* WorldCat: lccn-n86055036

 |
**אולגה שיק** (במקור **אולגה ז'ופיה שיין** - **Schőn Olga Zsófia,** בהונגרית: **Sík Olga**; סיגט, 11 באוגוסט 1911 – בודפשט, 30 בדצמבר 2007) הייתה זמרת אופרה יהודייה-הונגרייה, מורה לפיתוח קול של מאות אמנים. היא נחשבה למורה המשמעותית ביותר לשירה בהונגריה במחצית השנייה של המאה ה-20, שיישמה את שיטתו של לאיוש סמושי.

ביוגרפיה
--------

אולגה שיין נולדה במשפחה יהודית כבתם של פרקש מור שיין ושל בלנקה ולרשטיין. היא הייתה הצעירה מבין אחיה/אחיותיה. את תפיסתה והבנתה במוזיקה ואת המוזיקליות שלה היא חייבת להוריה. אביה ניגן בכינור, אמה ליוותה אותו בשירה בקול אלט עמוק. מאוחר יותר עברה המשפחה לנאג'ווארד ולאחר מכן לדברצן.

במהלך שנותיה בדברצן נרשמה אולגה למחלקת האופרה של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. לדבריה, היא כל כך התרגשה שאחזה בווילון הקטיפה בכל זמן השמעת הרפרטואר שלה בפני הבוחנים, אולם מבחן הקבלה היה כל כך מוצלח עד שהיא התקבלה מיד לשנה השנייה.

בסיום האקדמיה למוזיקה הפכה לזמרת בבית האופרה של בודפשט. ההופעה המפורסמת ביותר שלה הייתה עיצוב תפקידה של אזוצ'נה בטרובדור של ורדי, שעליו דיווחו המבקרים בני זמנה כביצוע הגדול ביותר של אולגה שיק. שם פגשה את המאסטר שלה מאוחר יותר, את לאיוש סמושי שבמהלך כמעט 20 שנות עבודתם המשותפת, גם הפקיד אותה על הוראת שיטתו: ה"שירה חופשית". בתקופת השואה לא יכלה אולגה להופיע על במות האופרה בשל החוקים היהודיים (במיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי), אלא רק בפני קהל יהודי. כך הופיעה בתיאטרון גולמארק במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך.

לאחר שנים בבית האופרה, היא הפכה לזמרת בפילהרמוניה והחלה את שליחותה כמורה לשירה. אולגה שיק הייתה "יוצרת עידן" הן בתחום פיתוח הקול המודרני והן בפיתוח הביטוי העצמי האמנותי. היא סברה שפיתוח קול אינו תלוי בסגנונות השירה ולימדה הן זמרי מוזיקה קלאסית והן זמרי מוזיקה פופולרית גם יחד.

אולגה שיק הפכה למורה לשירה ב"קונסרבטוריון בלה ברטוק" (אחד ממוסדות החינוך המוזיקלי הוותיקים בהונגריה) וב"מרכז המוזיקה הלאומי לבידור" (המוסד הראשון בהונגריה שהכשיר זמרים ומוזיקאים במוזיקה קלה ברמה מקצועית) ולתקופה קצרה גם ב"אולפן המוזיקה של קבניה" (Kőbányai Zenei Stúdió).

בשנים האחרונות לחייה קיבלה תלמידים רק בבית. היא נפטרה ב-30 בדצמבר 2007 בבודפשט. לימדה כמעט עד יומה האחרון.

חייה הפרטיים
------------

בעלה היה הרב טיבור שר, היסטוריון העת העתיקה, איתו התחתנה ב-31 באוקטובר 1940 בבודפשט. הם התגרשו ב-1954.

פרסים
-----

* מדליית הצטיינות למען התרבות הסוציאליסטית (1970)

לקריאה נוספת
------------

* אולגה שיק במאגר המידע של בית האופרה של בודפשט
* הודעה על פטירתה באתר origo

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולגה שיק** בוויקישיתוף
* אולגה שיק מסבירה את שיטת השירה ופיתוח קול שלה (בהונגרית) youtube
* אולגה שיק באתר אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך
* אולגה שיק .חייה ומשפחתה באתר parlando
* לזכרה של אולגה שיק באתר MAZSIHISZ - התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Sik\_Olga". *www.parlando.hu*.
2. ↑  "omike.hu". *omike.hu*.
3. ↑  Zrt, HVG Kiadó (2008-01-01). "Elhunyt Sík Olga, legendás énekpedagógus". *hvg.hu* (בהונגרית).
4. ↑  Tamás, Pál. "Sík Olga-emléktábla". *www.kozterkep.hu* (בהונגרית).
5. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1410/1940. folyószáma alatt".
6. ↑  Szórakoztató Zenészek, 1970 (2. szám) kitüntetések
**ישראל (איסרל) בן יוסף** (בסביבות 1500–1568) היה סוחר-משי יהודי עשיר, בנקאי, ותלמיד חכם שהתיישב בקרקוב בשנת 1519, לאחר גירוש היהודים מהעיר רגנסבורג שבגרמניה. הוא היה אביו של רבי משה איסרליש ומייסד בית כנסת הרמ"א בקז'ימייז', כיום מחוז בקרקוב, שנבנה בשנת 1553 על אדמות שבבעלות ישראל בן יוסף.

על פי האנציקלופדיה היהודית, ניתן להסיק מהתארים אשר כתב עליו בנו בהקדמתו לספרו "מחיר יין" שהוא היה ראש הקהילה.

בית כנסת הרמ"א
--------------

 ערך מורחב – **בית כנסת הרמ"א**  

על פי אחת המסורות הפופולריות, ישראל יסד את בית הכנסת לכבוד בנו משה, שכבר היה מפורסם בצעירותו בלמדנותו. אולם מהכיתוב העברי של הלוח משמע כי בית הכנסת נבנה לזכרה של אשת ישראל, מלכה (נפטרה ב-1552).

אגדה
----

רבי ישראל הקפיד לא לעסוק בעסקיו בערב שבת אחרי חצות היום. על פי האגדה, בזכות זה הוענק לו משמיים להוליד בן קדוש כזה.

לקריאה נוספת
------------

* אשר זיו, **רבינו משה איסרליש**, ישיבה אוניברסיטה, ניו-יורק תשל"ב, עמ' ט–יד, בהמשך הספר יצא על ידי מוסד הרב קוק.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "שבת שלום". *רחמי האב*. לונדון. 1960. p. כב. נבדק ב-21 דצמ' 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  "The Remuh Synagogue of Krakow, Poland" (באנגלית). נבדק ב-20 דצמ' 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  ISSERLES, MOSES BEN ISRAEL (ReMA), במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
4. ↑  משה איסרליש (1711). "הקדמה". *מחיר יין*. המבורג. p. ב. נבדק ב-21 דצמ' 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
פרטי רחוב: 1-מעבר חצייה, 2- כביש, 3-**אבן שפה** 4-מדרכה
**אבן שפה** היא קורה קצרה, המוצבת בצידי הכבישים ובדרך כלל מהווה את קצה המדרכה ואת הגבול בין הכביש לבין המדרכה. בדרך כלל מקבעים את אבני השפה אחת בצמוד לשנייה ויוצרים בעזרתן רצועות אבני שפה ארוכות לאורך הרחובות.

בישראל מרבית אבני השפה עשויות מבטון לא מזוין, אך השימוש באבני שפה עשויות מאבן טבעית הופך ונעשה נפוץ יותר במיוחד באזורים בעלי מאפיינים היסטוריים וארכאולוגיים.

איסורים והגבלות חניה או עצירה מסומנים באמצעות צבע על אבני השפה. למשל, אבני שפה הצבועות באדום ובלבן לסירוגין משמען איסור מוחלט על עצירה ועל חניה בקטע המסומן.

מידות אבן שפה
-------------

אבן השפה המקובלת בשימוש בעבודות סלילה היא בעלת גובה של 25 ס"מ, רוחב של 15 ס"מ ובאורך 1 מטר.

ראו גם
------

* חניה בתשלום

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אבן שפה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אבני שפה** |

* מוצרי בטון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1074217403

 |
**יקב אמפורה** הוא יקב בוטיק ישראלי.

היסטוריה
--------

יקב אמפורה הוקם בשנת 2000 למורדות הכרמל על ידי היינן גיל שצברג במיזם משותף עם גיא רילוב, בעליה של חוות הגידול האורגנית "חוות מקורה" שליד כרם מהר"ל. היקב תוכנן על ידי אדריכל איטלקי מפיימונטה שבאיטליה המתמחה בבניית יקבים. שצברג גדל בקיבוץ צרעה, שם הכיר את רוני ג'יימס מיקב צרעה, לאחר מכן היה יינן כרמל מזרחי במשך חמש שנים, למד במגמת הייננות שבאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס והתלמד ביקבים בקליפורניה. אמפורה הוא כינויו של כד החרס ששימש לאחסון היין בעת העתיקה.

בסדרת העל של היקב יינות זניים בלבד, הסדרה השנייה היא ריטון שהיא בלנד, שתי הסדרות מנפיקות יינות המסוגלים להתיישן. בנוסף, היקב מייצר סדרה זולה יותר ובה יינות בלנד בשם "מד רד", המיועדת לשתייה מיידית. ביקב משתמשים בענבים מרמת הגולן ומהגליל העליון. ליקב כרמים במלכיה, רמות נפתלי, כרמי יוסף ויפתח. הענבים בהם משתמשים הם קברנה סוביניון, מרלו, סירה, שרדונה וויונייה. היין תוסס בתסיסה קרה ומושרה עם קליפותיו במשך חודש וחצי ומתיישן בחביות עץ אלון מבורגון שבצרפת. בשנת 2000 היקב שיווק עשרים ושלושה אלף בקבוקים. בשנת 2005 עבר היקב למקום חדש במטרה לייצר כמאה אלף בקבוקים.

ב-2008 עזב גיל שצברג את היקב והפך להיות יינן יקבי רקנאטי. באותה עת רכש את היקב דוד בר-אילן, אחריו רכש אותו ולדימיר דובוב, ביחד עם יועץ היינות ד"ר ארקדי פיפיקיאן שנהפך ליינן הראשי ולשותף ביקב עד שנת 2016.

בשנת 2016 נכנס הווטרינר ואיש העסקים ד"ר יובל סמואל כשותף ביקב (50%) וד"ר פפיקיאן הוחלף על ידי היינן-היועץ מעיין קושיצקי והיינן מאירם הראל, שמונה כיינן בפועל.

לקריאה נוספת
------------

* דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, **מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011**, טובי, 2011, עמ' 53-48, 458
* אליעזר זקס, **יין ישראלי: מבחר יינות ישראל**, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 81-80
* אליעזר זקס וירון גולדפישר, **שביל היין: טיול ביקבי ישראל**, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 115-114
* שלמה פפירבלט, **עולם היין**, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 74

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יקב אמפורה
* שגיא קופר אמפורה: צוות חדש - כיוונים חדשים, המרקקה היומית, 13 בנובמבר 2017.
* דניאל רוגוב, יקב אמפורה, היקב היפה ביותר בארץ, הארץ, 26 באפריל 2010
* שגיא קופר, יקב אמפורה - לא רק יין טוב, אלא גם מקום מפלט, ynet‏, 3 בינואר 2007
* יעל צמח-גרינשפון, אבא ואמא חדשים ליקב אמפורה, Israelwines
* טעימת יינות יקב אמפורה 2010, ‏Wineblog
* שגיא קופר, יקב אמפורה - טוסקנה בישראל, ynet‏, 8 במרץ 2006
* אבי הלוי, יקב אמפורה במשכן חדש, IsraelWines
* יקב אמפורה, ברשת החברתית פייסבוק
**רוברט אליבקיאן** (באנגלית: **Robert Elibekyan** ; נולד ב-21 באפריל 1941) הוא צייר ארמני.

ביוגרפיה
--------

רוברט אליבקיאן נולד בטביליסי, גאורגיה. ב-1960 עבר לארמניה והתיישב בירוואן. 1960-1965 למד במכון לאמנויות ותיאטרון בירוואן. מאז 1970 אליבקיאן חבר באיגוד האמנים של ארמניה. במשך שנים רבות אליבקיאן מעורב בהצלחה בעיצוב במה בתיאטראות של ארמניה ומחוצה לה. במקביל הוא עבד כמעצב ומפיק של מספר סרטים שצולמו בסטודיו ארמן.

### משפחה

אביו- וגרשק אליבקיאן, אמן מכובד של גאורגיה. אמו- פלורה אליבקיאן, אחיו - הנרי אליבקיאן, אמן.

אחות- לואיזה אליבקיאן, אדריכלית. אשתו - מרי הייטאיין-אליבקיאן, מורה. ילדיו- ירוואנד אליבקיאן, רופא, וארג אליבקיאן, אמן.

### יצירה

פלורה, 1992
הציורים של אליבקיאן מוצגים במוזיאונים מפורסמים ובאוספים פרטיים כמו הגלריה הלאומית של ארמניה, המוזיאון לאמנות מודרנית של ירוואן, גלריית טרטיאקוב והמוזיאון לאמנויות המזרח במוסקבה, מוזיאון אלכס מנוגיאן בדטרויט, ארמון אליזה בפריז, הבית הלבן בוושינגטון, מוזיאון צימרלי בניו-ג'רזי, ועוד.   

התערוכות של אליבקיאן אורגנו והתקיימו לא רק בארמניה, מוסקבה, וילנה וערים אחרות של ברית המועצות לשעבר, אלא גם במרכזים הגדולים בעולם: גלריית סוליי, מונטריאול, גלריה ארטימה, גלריה קתרין גוארד, וגלריה קלוד בסארד, פריז. גלריה ל'אויל, בריסל. בגלריות באנטוורפן, בלוס אנג'לס, דטרויט ובבוסטון.

#### פרסים

1977 - עובד אמנות מכובד של הרפובליקה של ארמניה, 1981 - פרס המדינה של הרפובליקה של ארמניה, 2001 - מדליית Movses Khorenats, 2008 - אמן העם של הרפובליקה של ארמניה.

גלריה
-----

* פנטומימה, 1982פנטומימה, 1982
* אירן, 2009אירן, 2009
* מרימרי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט אליבקיאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Elibekian, www.roslin.com
2. ↑  Arame Art Gallery, Robert Elibekian
3. ↑  Elibekians:Three Generations of Artists Vagharshag, Robert and Areg

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1179418980
* ISNI: 0000 0000 7475 2628
* LCCN: no2012075116
* SUDOC: 243911394
* VIAF: 106201459
* WorldCat: lccn-no2012075116

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוברט אליבקיאן"**.
**יקב צ'ילאג** היה יקב בוטיק בישראל בניהולה של הייננית אורנה צ'ילאג.

רקע
---

יקב צ'ילאג הוקם בשנת 1999 ביהוד על ידי אורנה צ'ילאג, ייננית שלמדה באוניברסיטת מילאנו והשתלמה ביקב אנטינורי (Marchesi Antinori Srl) שבטוסקנה, איטליה. כרמי היקב פזורים ברחבי הארץ, באזורים המובחרים לגידול ענבי היין: כרמים בגליל, ביניהם כרם בן זמרה, וכרמים במצפה רמון.

יקב צ'ילאג היה היקב הראשון שהוקם על ידי אישה ייננית ופועל רבות לקידום תרבות היין בארץ ובעולם.

חדר חביות ביקב צ'ילאגחדר החביות ביקב צ'ילאג, אור יהודה

ייצור
-----

SLOW WINE - יין שלוקח את הזמן 

עשיית היין ביקב צ'ילאג נעשית ללא האצת תהליכים
ומאפשרת תנאי ההבשלה והתסיסה להתנהל בזמנם. 

שיטת הייצור ביקב משלבת את הידע והסגנון אותם רכשה צ'ילאג באיטליה עם הטרואר והענבים הישראלים משקפת את המסורת העתיקה של יצור היין באגן הים התיכון תוך שימוש ביתרונות שמקנה הטכנולוגיה החדשה.

ליקב שלוש סדרות עקריות: 

* PRIMO - סדרת הדגל של היקב
* SOLO - סדרת האיכות של היקב
* VIVO

בנוסף לסדרות הקבועות, החל משנת 2012 מייצר היקב יינות לבנים מזנים שונים, ביניהם: סוביניון בלאן, ויונייה, שנין בלאן וגווירצטרמינר.

לקריאה נוספת
------------

* דניאל רוגוב, **מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011**, תרגום: עמית יריב, טובי, 2011, עמ' 114 ו-323
* ירון גולדפישר, **שביל היין-טיול ביקבי ישראל,** קואורדינטה, עמ' 160
* יו ג'ונסון, **Pocket Wine Book, 2009, עמ' 217**
* רוברט פארקר, רשמי טעימה של יינות היקב
* אתר Sommelier נטיית כרמים במצפה רמון

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יקב צ'ילאג
* שרון ינובסקי קפלן, ‏"להבדיל מגברים, כשנשים רוצות משהו הן עושות אותו", באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2014
* רותם מימון, צ'ירס ליידיז: הנשים המובילות בתעשיית היין הישראלית, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2012
הרב **שמעון מימון** (? - כ' בשבט ה'תשמ"א, 25 בינואר 1981), היה רב בישיבת "תורה וחיים", ומחבר, ששימש כדיין ורב העיר גאבס שבתוניסיה.

ביוגרפיה
--------

נולד לעסילה ולרב כליפה מימון, בעיר גאבס שבתוניסיה. את ראשית תורתו למד מפי הרב יצחק חי בוכבזה, ורוב תורתו מרבו המובהק הרב חיים חורי.

נשא לאישה את פורטונה ונולדו להם שישה ילדים. בנם ניסים נפטר בגיל 14, לאחר ייסורים בשנת ה'תש"ב (1942).

הרב מימון שימש כרב בישיבת "תורה וחיים". בשנת ה'תשי"ד (1954), לאחר שרבו הרב חיים חורי עלה לארץ ישראל, מילא את מקומו ושימש כדיין ורב העיר גאבס.

בהמשך עלה לארץ, והתיישב בבאר שבע. שם נודע כרב ומבני עדתו באו להתברך מפיו. נפטר בכ"ב בשבט ה'תשמ"א (1981).

ספריו
-----

* **אהל שם** - דרושים, יצא לאור בתוניסיה בשנת ה'תש"י (1950)
* **שם משמעון** - סדרת ספרים, דרושים, כללי התלמוד, מערכות וחידושים. יצאו לאור בארץ ישראל
* **שלום ירושלים**

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון מימון, באתר "החכם היומי"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526993905171
* BnF: cb166371478 (data)
* LCCN: nr95017477
* SUDOC: 251053431
* VIAF: 73744275
* WorldCat (עם VIAF): 73744275

 |
טיגננלו, אחד מיינות סופר טוסקן הראשונים
שלושה בקבוקים של ססיקאיה מראשית שנות השמונים
**יין סופר טוסקן** (באיטלקית: **Super tuscan**) הוא יין ממסך (בלנד) איטלקי שמערב זנים ענבים איטלקיים מקומיים עם זני ענבים מיובאים מצרפת או יין שמבוסס על זנים צרפתיים בלבד.

סופר טוסקן היא הקטגוריה הבלתי רשמית של יינות טוסקנה והיא אינה נכללת בשיטת הסיווג של יינות איטליה. מקורם של יינות סופר טוסקן נעוץ בפרקטיקות המגבילות שהטילה שיטת האפלאסיונים DOC של אזור קיאנטי לפני שנות התשעים. במהלך תקופה זו קיאנטי היה צריך לכלול לא יותר מ-70% סנג'ובזה ולפחות 10% מענבי יין לבן מקומי. היצרנים שסטו מתקנות אלה לא יכלו להשתמש בשמו של הקיאנטי על גבי תוויות בקבוקי היין שלהם ונאלצו לסווג את יינותיהם כיין שולחני (vino da tavola) - הקטגוריה הנמוכה ביותר של יינות איטליה. בשנות השבעים סבלו יינות קיאנטי מביקוש מועט בשוק ונחשבו כבעלי איכות נמוכה. יצרני יינות טוסקנים רבים חשוב שהם יוכלו להפיק יין טוב יותר אם הם לא יעמדו בכללים המגבילים של תקנות ה-DOC.

מרקזה פיירו אנטינורי היה הראשון שיצר את היין "בסגנון קיאנטי" שהתעלם מתקנות DOV, ושיווק ב-1971 את ממסך הסנג'ובזה-קברנה סוביניון שנודע בשם טיינאנלו (Tignanello) ב-1978. יצרנים אחרים הלכו בעקבותיו ובמהרה החלו מחירי היינות הסופר טוסקן לעלות על מחיריהם של כמה מסוגי הקיאנטי הידועים ביותר. במקום לסמוך על פרסומו של אזור קיאנטי, יצרני יין סופר טוסקן ניסו ליצור יין מותגי שיהיה ידוע בזכות עצמו. בשלהי שנות השמונים התפשטה לאזורים אחרים של טוסקנה המגמה של יצירת יינות באיכות גבוהה שלא קיבלו את הסיווג DOC, כמו גם לפיימונטה ולונטו. נעשה ניסיון להתאים את תקנות יינות קיאנטי DOC נעשו על מנת "לתקן" את סוגיית סופר טוסקן, כך שרבים מיינות סופר טוסקן המקוריים יוכלו לקבל את כינוי המקור קיאנטי DOC/G. בעוד שיצרנים רבים הכשירו את יינות הסופר טוסקן שלהם כדי שיוסמכו לתקנות DOC, הרי שרבים לא עשו כן והמשיכו להשתמש בכינוי מקור פחות מגביל וסווגו כיינות טוסקנה בלבד.

בנוסף ליינות מבוססי עינב סנג'ובזה, רבים מיינות הסופר טוסקן הידועים מבוססים על "ממסך-בורדו", כלומר על שילוב זנים שונים של ענבים מאזור בורדו (במיוחד קברנה סוביניון ומרלו). ענבים אלה אינם במקור מהאזור, אלא יובאו ונשתלו מאוחר יותר. האקלים בטוסקנה הוכח כטוב מאוד לגידול ענבים אלה. אחד מהיינות הסופר-טוסקן המוצלחים ביותר היה "ממסך-בורדו" בשם ססיקאיה (Sassicaia) שיוצר על ידי "טנוטה סן גואידו" (Tenuta San Guido).

קישורים חיצוניים
----------------

עברית
* סיפורי 'סופר טוסקן', באתר מגזין יין וגורמה, 15 בינואר 2012
* טעימת יינות סופר טוסקן, בלוג "יין ואוכל מישראל"
* סופר טעימה של סופר טוסקן, באתר בקבוק
* דניאל רוגוב, גלריה, מבחר מיינות סופר טוסקן בישראל, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2010

אנגלית
* יינות סופר-טוסקן באתר יינות טוסקנה
* ג'יימס סקלינג, סופר-טוסקן, פורבס, 24 בספטמבר 2002
* מבוא ליינות סופר-טוסקן", knowital.com
* "תופעת הסופר-טוסקן", lctwinery.com‏, 12 באוגוסט 2011
* "יינות סופר-טוסקן", ויין ספקטייטור
* לטי טיג, "האם יינות סופר-טוסקן הם עדיין סופר ?", Food & Wine, דצמבר 2006
דיוקן הקיסרית מריה פיודרובנה מעשה ידי מאקובסקי, גטצ'ינה, 1885.
**ולדימיר יגורוביץ' מאקובסקי** (ברוסית: **Владимир Егорович Маковский**; ‏ 7 בפברואר (לפי הלוח היוליאני: 26 בינואר) 1846 – 21 בפברואר 1920) היה צייר ואספן אמנות יהודי-רוסי.

ביוגרפיה
--------

ולדימיר מאקובסקי, בנו של אספן האמנות המפורסם איגור איוואנוביץ' מאקובסקי, הוא היה יהודי שנולד במוסקבה. לוולדימיר היו שני אחים - ניקולאי מאקובסקי וקונסטנטין מקובסקי, ואחות אחת - אלכסנדרה מקובסקי; כל הארבעה נודעו בכישורם כציירים.

מאקובסקי למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה וסיים את לימודיו בשנת 1869. שנה לאחר תום לימודיו מאקובסקי היה ממייסדי תנועת האמנים "הנודדים", אשר נודעה בתערוכות שהציג בערי רוסיה.

עבודותיו של מאקובסקי נודעו בהומור המופיע בהם - הומור המחפה על ציניות וביקורת חברתית. תמונותיו "מוכר מיץ האשכוליות" (1879), "משמרים פירות" (1876), ו"המברך" (1878) הן תמונות משעשעות וקומיות. לעומתן, "האסיר" (1878) ו"הנדבן" (1874) הן יצירות ציניות מהן משתקפת ביקורת רבה על החברה הרוסית של תקופתו. בתמונותיו מבקר מאקובסקי את היחס השקרי של האריסטוקרטיה לעניים - לכאורה יחס של סימפתיה אבל בפועל לא נעשה דבר על ידי האריסטוקרטיה לטובת פשוטי העם הנרדפים על ידי משטרת הצאר.

בשנת 1878 התקבל מאקובסקי לאקדמיה הקיסרית בסנקט פטרבורג.

בשנות ה-80 של המאה ה-19, עת בה פרח סגנון הציור "הדמוקרטי - סוציאלי" באמנות הרוסית, יצר מאקובסקי את יצירותיו הידועות ביותר: "בחדר החיצוני של בית המשפט" (1880), "האסיר המשוחרר" (1882), "נפילת הבנק" (1881) ו"בשדרה" (1888).

בשנת 1882 מונה לתפקיד פרופסור בבית הספר לאמנות של מוסקבה, בעקבות מותו של וסילי פרוב. לוקיאן פופוב וסרגיי וינוגרדוב היו בין תלמידיו.

בשנת 1894 התמנה לתפקיד מנהל בית הספר המכין של האקדמיה לאמנות.

לאחר מהפכת 1905 צייר מאקובסקי את היצירה "9 בינואר 1905, באי ואסילייב" המתאר את המשטרה הרוסית יורה בחפים מפשע. ציור נוסף מתקופה זו הוא "קורבנות בשדה חודין" המתאר מאות שנהרגו בעת הכתרת הצאר ניקולאי השני בשנת 1896.

בעקבות מהפכת אוקטובר בשנת 1917 היה מאקובסקי ממובלי סגנון הציור הריאליסטי- סוציאליסטי שהיה נפוץ בברית המועצות לאחר המהפכה.

מאקובסקי נפטר בשנת 1920 בפטרוגראד.

* הפילנתרופים, 1874הפילנתרופים, 1874
* נפילת הבנק, 1880נפילת הבנק, 1880
* שוק בפולטבהשוק בפולטבה
* עלמה מביטה במראה, 1916עלמה מביטה במראה, 1916

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר מאקובסקי** בוויקישיתוף
* ולדימיר מאקובסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007459779705171
* GND: 17424231X
* ISNI: 0000 0001 0927 6562
* LCCN: n87866486
* MusicBrainz: 7adb27b2-7e47-4c70-8800-b8f1d76cdc33
* NKC: js2011622221
* RKD: 52090
* SUDOC: 129743666
* ULAN: 500118145
* VIAF: 96557007
* WorldCat: lccn-n87866486

 |
**ברוך לינדאו** (בגרמנית: **Baruch Lindau**;‏ 1759‏ – 5 בדצמבר 1849) היה סופר עברי בדור המאספים, מחבר "ראשית לימודים".

ביוגרפיה
--------

ברוך בן יהודה ליב לינדא (או לינדה) נולד בהנובר, התגורר זמן מה בעיירה לינדא (לינדאו, Lindau) ונקרא על שמה. אחר כך עבר לברלין, שם עבד כמורה פרטי. היה מן הראשונים שהצטרפו ל"חברת דורשי לשון עבר", שהוציאה לאור את "המאסף", כתב העת של אנשי תנועת ההשכלה, והיה מן הפעילים בקבוצה זו וב"חברת שוחרי הטוב והתושיה" שהמשיכה אותה. חיבר מספר שירים שהתפרסמו ב"המאסף", וכן השתתף במפעל תרגום ההפטרות לגרמנית כהמשך לסדרת ספרי הביאור והתרגום של משה מנדלסון לתורה.

בה' באלול תק"ן (1790) נשא לאשה את פעגלכה ארשל ולרגל האירוע התפרסם "שיר ידידות מאת אוהביו וחביריו אנשי חברת שוחרי הטוב והתושיה".

לינדא עסק במסחר ובבנקאות והיה מבאי ביתו של פייטל היינה אפרים, ממנהיגי קהילת ברלין. בדו"ח על הקהילה משנת 1818 נמנה שמו של לינדא כאחד מראשי הקהילה והמשכיל שניאור זק"ש העיד עליו שהיה אמיד ביותר.

לשם הפצת השכלה כללית בעם ישראל פרסם ב"המאסף" סדרה של מאמרים על מדע וטבע, ולימים גם ספר בן שני כרכים בשם **ראשית לימודים** (חלק א, ברלין תקמ"ט 1788; חלק ב, דסאו תק"ע 1810).
בספר היו רשימות של בעלי חיים מסווגים למחלקות ולמינים עם תיאור קצר ושם בעברית.. הספר היה פופולרי מאוד, שימש כמקור ידע עיקרי של המשכילים להכרת מדעי הטבע ויצא לאור בכמה מהדורות לאורך המאה ה-19.

במקום "הסכמה" רבנית (מכתב לוואי המופיע בראשית ספר, שבו מעידה אישיות תורנית חשובה על איכותו של הספר) צירף לינדא לספרו הקדמה מאת "האדון הרופא החכם החוקר הטבעי המפואר" מרכוס אליעזר בלוך והקדמה מאת "האדון הרופא החוקר הפילוסוף הטבעי המפואר" מרכוס הרץ.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף קלוזנר, **היסטוריה של הספרות העברית החדשה**, חלק א', ירושלים תשי"ב, עמ' 191 - 192
* שמואל פיינר, **מהפכת הנאורות**, מרכז זלמן שזר 2002, עמודים 286 - 298
* Tal Kogman, Baruch Lindau's Rešit Limmudim (1788) and Its German Source: A Case Study of the Interaction between the Haskalah and German Philanthropismus, in: *Aleph: Historical Studies in Science and Judaism*, Volume 9, Number 2, 2009, pp. 277-304

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי ברוך לינדא בפרויקט בן-יהודה
* גוטהרד דויטש וזיגמונד מנהיימר, ‏ברוך בן יהודה ליב לינדא, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* ברוך לינדא (1758?-1849), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפרטים הביוגרפיים על אודותיו מעטים ושנת לידתו שנויה במחלוקת. ראו טל קוגמן, **המשכילים במדעים: חינוך יהודי למדעים במרחב דובר הגרמנית בעת החדשה**, הוצאת מאגנס 2013 עמ' 50 הערה 2
2. ↑  עיול באתר הספרייה הלאומית
3. ↑  טל קוגמן, **המשכילים במדעים: חינוך יהודי למדעים במרחב דובר הגרמנית בעת החדשה**, הוצאת מאגנס 2013 עמ' 51
4. ↑  אילון גלעד, מוסף "הארץ" 29.1.2016, מהשפה פנימה-עטלף, עמוד 49

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309110905171
* GND: 1230035028
* ISNI: 0000 0000 5228 6267
* LCCN: no2005073145
* NTA: 264575296
* SELIBR: 251527
* VIAF: 7126600
* WorldCat: lccn-no2005073145

 |
עוגת פאי תפוחים
"For to Make Tartys in Applis", הדפס מהמאה ה-18 של מתכון מהמאה ה-14 להכנת פאי תפוחים.
פאי תפוחים הולנדי
פאי תפוחים נחשב כסמל תרבותי אמריקאי.
**פאי תפוחים** או **תמליא תפוחים** (באנגלית: **Apple pie**) הוא פאי הממולא בפרוסות תפוחים. הפאי מוגש לרוב לצד קצפת או גלידה.

היסטוריה ותרבות
---------------

### הפודינג האנגלי

פאי תפוחים נאכל באנגליה כבר בתקופת צ'וסר. מתכון משנת 1381 (ראה משמאל) מציין כי להכנת פאי תפוחים יש להשתמש ב"תפוחים טובים, תבלינים טובים, תאנים, צימוקים ואגסים" כאשר אלה נתונים בבצק סגור, או כפי שהם כינו אותו, "ארון מתים". המתכון מציין כי זעפרן משמש לצביעת המילוי של הפאי.

פאי זה נאכל כמאכל פופולרי באנגליה החל מימי הביניים ועד ימינו אלה. יצוין כי במתכון המקורי אין סוכר. ישנן שתי סברות להיעדרו של הסוכר:

* המחיר הגבוה של הסוכר במאה ה-14 באנגליה (הסוכר יובא ממצרים, והמסחר של הימים ההם היה ירוד למדי) - עלות שהגיע לשני שילינג לכל אונקיה של סוכר (כ-100 דולר אמריקאי לקילו במונחים של ימינו).
* העדרו של הנוהג לאכול מיני מתיקה באנגליה (שכן הדבש היה נפוץ באנגליה ויכלו לעשות בו שימוש). המצדדים בסברה זו מציינים כי השימוש בזעפרן - תבלין יקר, מעיד על כך שלא מחירו של הסוכר מנע את השימוש בו בקרב העשירים והאצולה.

### פאי תפוחים הולנדי

פאי תפוחים נפוץ בהולנד ונקרא בשם **appeltaart** או **appelgebak**. במתכונים אלה נעשה שימוש בקינמון ובמיץ לימון. פאים אלה מעוטרים בדוגמת רשת. פאי התפוחים היה פופולרי בהולנד כבר בשלהי ימי הביניים והוא מופיע בציור משנת 1626.

### פאי תפוחים בתרבות האמריקאית

המתיישבים האירופאים הראשונים בצפון אמריקה הגיעו אליה מהולנד ומאנגליה והביאו איתם את אהבתם למאכל. המושבות הראשונות שתלו עצי תפוח, שהובאו במיוחד בחביות מאירופה.

מתכונים מהמאה ה-18 מעידים על הפופולריות הרבה של המאכל במושבות אמריקה, והוא הפך לקינוח הפופולרי ביותר. כך לדוגמה מוזכר הפאי בספר הבישול "בישול אמריקאי" ("American Cookery") משנת 1796 הכיל שני מתכונים שונים של פאי תפוחים ומתכון נוסף לפודינג תפוחים אנגלי.

המתיישבים במערב ארצות הברית, בהיעדר תפוחים יצרו "פאי דמוי תפוחים" (**mock apple pie**) תוך שימוש בסוכר ובתבלינים בניסיון ליצור טעם המזכיר את פאי התפוחים.

עם השנים הפך פאי התפוחים לאחד מסמליה של ארצות הברית ולמעשה למאכל לאומי. הביטוי "אמריקאי כמו פאי תפוחים" ("as American as apple pie") מעיד על כך. מארק טוויין בספרו הרפתקאות האקלברי פין עושה שימוש במונח "פאי" (שהכוונה לפאי התפוחים) כשהוא מתאר דבר מה שהוא נעים או נוח ("You're always as polite as pie to them").

חיילים אמריקאים שיצאו להילחם במלחמת העולם השנייה, כאשר הם נשאלו מדוע הם נלחמים, השיבו כי הם נלחמים "למען אמא ולמען פאי תפוחים" ("for Mom and apple pie") ‏

בשנות ה-70 של המאה ה-20 עשוי פרסומאים שימוש בסלוגן "בייסבול, הוט דוגס, פאי תפוחים ושברולט" כפרסומת לשברולט ותוך ציון ארבעה מוצרים שנחשבו כמסמלים את ארצות הברית.

ראו גם
------

* טארט טאטן
* שטרודל תפוחים
* קובלר תפוחים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאי תפוחים** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של פאי התפוחים
* ציר זמן של פאי התפוחים
* פתגמי פאי תפוחים
* מתכון באתר קרין גורן
* מתכון של השף חיים כהן באתר מבשלים
* מתכון באתר mako

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של הסוכר
2. ↑  פול סיגל, The Greatest Generation? Reflections of a World War II Veteran
**ספרה ניהול קרנות** (באנגלית: **Sphera Fund Management**) היא מנהלת קרנות הגידור הגדולה בישראל, המנהלת הון של כמיליארד וחצי דולר ב-7 קרנות.

היסטוריה
--------

קרן ספרה הוקמה בשנת 2004 על ידי שלושה שותפים מייסדים - ישראל מור, דורון ברין ורון סנטור. הקרן מתמחה באסטרטגיית השקעות מסוג לונג־שורט (מכירה בחסר) במניות של חברות ציבוריות בינוניות וגדולות, רובן ישראליות או בעלות זיקה לישראל. תחומי השקעות הקרן מגוונים וכוללים נדל"ן, טכנולוגיה, טלקום, אנרגיה, תעשייה, שירותים, פיננסים ועוד. 

עם השנים התרחבה פעילות החברה, והוקמו 5 קרנות גידור נוספות: 

קרן ספרה גלובל הלת'קר (באנגלית: **Sphera Global Healthcare**) הוקמה בשנת 2007 בשותפות עם מורי ארקין. הקרן משקיעה במניות של חברות תרופות וביוטכנולוגיה גלובאליות על סמך מחקר אנליטי של צוות מדענים, רופאים ומומחי השקעות.

בשנת 2011 החלה לפעול קרן ספרה **Small** **Cap**. השקעות הקרן מתרכזות בחברות ישראליות קטנות ובינוניות, בעלות מאפייני שווי שוק נמוך יחסית, הנסחרות במדדי היתר בבורסה בתל אביב ומתומחרות בחסר לאור היעדר כיסוי אנליטי נרחב או סחירות נמוכה יותר בהשוואה למדדים המובילים בבורסה בתל אביב.

בשנת 2018 הוקמה קרן ספרה **ביוטק**, אף היא בשותפות עם מורי ארקין. הקרן מתמחה בהשקעות בחברות קטנות ובינוניות בתחום התרופות והביוטכנולוגיה, המאופיינות בחדשנות מדעית וטכנולוגית.

בשנת 2019 הוקמה קרן ספרה גלובל אקוויטי (**Sphera** **Global** **Equity**) הפועלת באסטרטגיות לונג-שורט ומשקיעה במניות של חברות גלובאליות, רובן אמריקאיות במגוון רחב של סקטורים עסקיים – תעשייה, טכנולוגיה, שירותים, טלקום, מדיה ועוד. 

בשנת 2022 הוקמה קרן ספרה **טק** **פאנד** (**Sphera** **Tech** **Fund**) הפועלת באסטרטגיות לונג שורט ומשקיעה בחברות טכנולוגיה גלובאליות, בדגש על חברות ישראליות שהונפקו בארצות הברית. 

**תחומים נוספים:**
  

בשנת 2021 הקימה ספרה קרן פרטית סגורה ראשונה – ספרה פארק־אין, קרן PE סגורה בתחום הנדל"ן המתמחה בחניונים.
  
  

ספרה מעסיקה כארבעים עובדים ומשרדיה ממוקמים בתל אביב וניו-יורק. בפברואר 2022 מונה אמיר לוי כשותף ומנכ"ל ספרה
.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן ספרה
* אתר למנויים בלבד יורם גביזון, אחרי אלטושלר - גם קרן הגידור הגדולה בישראל מתנגדת להדחת יו"ר שופרסל, באתר TheMarker‏, 26 ביולי 2018
* רעות שפיגלמן, נציגה ישראלית בעשירייה הפותחת של קרנות הגידור ל־2017: ספרה עם קרן ה־Small Cap, באתר כלכליסט, 14 במרץ 2018
* אתר למנויים בלבד ערן אזרן, עם מיליון שקל פנויים, באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2018
* אתר למנויים בלבד מיכאל רוכוורגר, אנחנו הסיירת של עולם ההשקעות, באתר TheMarker‏, 8 באוגוסט 2016
* קרן צוריאל הררי, ספרה אחרת, באתר כלכליסט, 24 בדצמבר 2014
* אתר למנויים בלבד אסא ששון, מחשב הרבה יותר מהיר ממני - היתרון שלי הוא בהסתכלות לטווח ארוך, באתר TheMarker‏, 16 ביולי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד יורם גביזון, "1.5 טריליון דולר יהיו פנויים לרכישות בענף התרופות העולמי ב-5 השנים הקרובות", באתר TheMarker‏, 1 בינואר 2015
2. ↑
3. ↑  גד פרץ, ‏אמיר לוי עוזב את IBC ומצטרף כשותף ומנכ"ל קרנות ספרה, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2021
**איוואן ג'ו פרגוסון** (באנגלית: **Evan Joe Ferguson**; נולד ב-19 באוקטובר 2004 בבטיסטאון שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג ובנבחרת אירלנד.

קריירת מועדונים
---------------

פרגוסון גדל במחלקת הנוער של בוהמיאנס. הוא ערך שלוש הופעותת בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל האירית.

### ברייטון

ב-9 בינואר 2021 חתם פרגוסון בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג. ב-26 בדצמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על סאות'המפטון במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2022/2023. ב-31 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לארסנל במסגרת המחזור ה-18 בליגה.

במחזור הראשון של עונת 2023/2024 בפרמייר ליג הבקיע נגד העולה החדשה לוטון טאון בניצחון 1–4.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-17 בנובמבר 2022 ערך פרגוסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בהפסד 1–2 לנבחרת נורווגיה במשחק ידידות. ב-22 במרץ 2023 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2–3 על נבחרת לטביה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bohs' precocious teenage striker Evan Ferguson joins Brighton באתר The 42, ‏ 9 בינואר 2021 (באנגלית)
**צ'טפוט פאטבריהאמאן ראמסוואמי אייר** (באנגלית: **Sir Chetput Pattabhiraman Ramaswami Iyer**; במלאיאלאם: **ചെട്പുട് പട്ടാഭിരാമൻ രാമസ്വാമി അയ്യർ**;‏ 12 בנובמבר 1879–26 בספטמבר 1966) היה משפטן ופוליטיקאי הודי שכיהן כראש ממשלת טרוונקור.

ביוגרפיה
--------

ראמסוואמי אייר נולד למשפחה אצילה מאזור מדרס. סבו עבד בחברת הודו המזרחית הבריטית. אביו היה שופט. ראמסוואמי אייר למד בבית הספר במדרס. בהמשך הוא למד משפטים וסיים את הלימודים בהצטיינות. הוא רצה להמשיך בקריירה אקדמית אך אביו לחץ אליו להיות משפטן. הוא הצטרף למשרד עורכי דין ופעל בבית המשפט העירוני.

בשנת 1917 אייר הצטרף לפעילות של הקונגרס הלאומי ההודי ומונה לתפקיד ניהולי בארגון. בהמשך לאור חילוקי דעות עם מהאטמה גנדי הוא הפסיק את פעילותו בארגון.

בשנת 1920 ראמסוואמי אייר מונה ליועץ המשפטי של הממשל המקומי במדרס. בשנים 1926–1927 הוא היה חבר משלחת הודית לחבר הלאומים. בשנת 1932 הוא השתתף בשיחות על רפורמות בהודו שנערכו בלונדון עם הממשל של הממלכה המאוחדת.

בשנת 1931 לאור גילו הצעיר היה קושי לאשר מינוי של מהרג'ה טרוונקור לבנו של השליט שנפטר. סוכם שראמסוואמי אייר יהיה יועץ ליד השליט הצעיר. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1936. בשנת 1936 הוא מונה לראש ממשלת טרוונקור. באותה שנה יצאה צו ממשלתי שבכל האזור הודים מכל קאסטות יהיו שווי זכויות. הצהרה זו קיבלה תמיכה נרחבת מגנדי ופעילים הודים נוספים. בשנת 1937 הוא מינה לשופטת את אנה צ'אנדי, לראשונה בהודו. במשך כל הכהונה הוא קידם פיתוח תעשייתי וחקלאי של האזור.

ב-3 ביוני 1947 הודו קיבלה עצמאות. ב-18 ביוני 1947 הממשל המקומי של טרוונקור הכריז על עצמאותו. לאחר שיחות ממושכות סוכם שהאזור יהיה חלק של מדינת הודו החדשה.

בעקבות השינויים הפוליטיים ראמסוואמי אייר התפטר מכל תפקידיו. הוא סייר מספר שנים ברחבי העולם. בשנים 1949–1950 הוא היה פרופסור אורח באקדמיה ללימודי אסיה בקליפורניה.

בשנת 1954 הוא חזר להודו וכיהן במספר משרות ציבוריות.

בספטמבר 1966 אייר נסע ללונדון במטרה לאסוף חומר לספרו "A History of My Times". ב-26 בספטמבר במהלך שיחה עם עיתונאי הוא התמוטט ומת.

במהלך פעילותו אייר קיבל מספר עיטורים. הוא היה חבר פעיל בארגון הבונים החופשיים.

אייר קידם מספר רב של רפורמות בממשל וכלכלה במהלך כהונתו כראש הממשל. בשנת 1946 הוא פעל נחרצות נגד התקוממות קומוניסטית באזור.

חיים אישים
----------

אייר התחתן בשנת 1896 ולזוג נולדו מספר בנים. בנו הבכור היה פעיל בהקונגרס הלאומי ההודי ובשנים 1966–1967 כיהן כשר בממשלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראמסוואמי אייר** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר מדינה קרלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278232305171
* BnF: cb135664754 (data)
* GND: 119254697
* ISNI: 0000 0001 2123 8745
* LCCN: n50059519
* NTA: 071068082
* SELIBR: 262923
* SNAC: w6b31pw8
* SUDOC: 076332942
* Trove: 953687
* VIAF: 22309007
* WorldCat: lccn-n50059519

 |
המונח "שדרן" מפנה לכאן. לערך העוסק בשדרן בשידור ספורט, ראו שדרן ספורט.
שדרני הרדיו: דליק ווליניץ, גדעון רייכר, יעקב אחימאיר ואיתן ליפשיץ, המגישים את התוכנית: "יש עם מי לדבר"
**שדרן רדיו** הוא אדם המציג ומגיש תוכניות רדיו. שדרן רדיו עשוי לדון בנושאים שונים כמו פוליטיקה, ספורט, מוזיקה ותרבות פופולרית. רוב תוכניות הרדיו מוגשות על ידי שדרן קבוע המגיש מונולוגים ומנהל שיחות עם מאזינים שמתקשרים לתוכנית. השדרן עשוי גם לספק מידע על חדשות, מזג האוויר ותחבורה. בניגוד לקריין רדיו, שדרן רדיו לאו דווקא מקריא חומר מוכן מראש שנכתב על ידי אחרים. בניגוד ל-DJ העובד ברדיו, קיימים שדרנים שכלל לא משמיעים מוזיקה בתוכניותיהם. חלק משדרני הרדיו נחשבים לכוכבי תקשורת ועוברים מתחנה אחת לאחרת ומקבלים שכר גבוה עבור תוכניותיהם, שלעיתים משודרות במספר תחנות בו זמנית (בעיקר במדינות בהן קיימת מדיניות שוק חופשי ברדיו כמו ארצות הברית וקנדה). עם זאת, משכורתם של מרבית השדרנים בדרך כלל אינה גבוהה.

בישראל
------

בישראל עוסקים במקצוע רק מעטים, מרביתם בתחנות הרדיו הממלכתיות והאזוריות. קיימים כ-20 מעסיקים מוכרים בתחום זה (אם כי קיימים לצידם מספר מעסיקים לא-חוקיים, ברדיו הפיראטי. המעסיקים המוכרים הם כאן, תאגיד השידור וגלי צה"ל, כמו גם תחנות הרדיו האזורי והמגזרי).

בארצות הברית
------------

בארצות הברית רוב תוכניות הרדיו עוסקות בפוליטיקה, חלקן בתרבות פופולרית (כמו תוכניתו של הווארד סטרן), ואחרות בספורט. עד 1987 חויבו שדרני הרדיו על ידי הוועדה הפדרלית לתקשורת של ארצות הברית (FCC) להקדיש זמן הוגן להשמעת תגובות מן הצד הנגדי לדעותיהם אלא אם אלו נייטרליות. לאחר ביטול מדיניות זו פרחו תוכניות הרדיו, ושדרני הרדיו התחלקו לפי שתי המפלגות העיקריות: שמרנים (התומכים לרוב במפלגה הרפובליקנית) וליברלים (התומכים לרוב במפלגה הדמוקרטית). סקר מ-2004 מצא ש-17% מהציבור האמריקני מאזינים לתוכניות רדיו, רובם גברים שמרנים. שדרני הרדיו מהווים תחליף לרשתות הטלוויזיה העיקריות ואמצעי בידור ברכב לנהגים. בשנות ה-90 הוביל ראש לימבו את שידורי הרדיו השמרניים תוך הצלחה מסחרית. בין שדרני הרדיו הבולטים כיום נמנים ראש לימבו, ביל אוריילי, מייקל סאבג', שון האנטי, גלן בק, ולורה שלזינגר (הידועה כד"ר לורה). שדרני הרדיו השמרניים ידועים בכוחם לגיוס התנגדות ציבורית לחקיקה ליברלית כמו העלאת מסים ומתן זכויות למהגרים.

ראו גם
------

* שדרן ספורט
* שידור רדיו בישראל
* רשימת שדרני רדיו ישראלים
* תחנת רדיו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדרן רדיו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292572005171
* LCCN: sh85017003

 |