recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקבוצת כדורגל מבוסניה והרצגובינה. אם התכוונתם לקבוצת הכדורסל, ראו סלובודה טוזלה (כדורסל).

**מועדון הכדורגל סלובודה טוזלה** (**Fudbalski Klub Sloboda Tuzla**) הוא מועדון כדורגל בוסני מהעיר טוזלה שבבוסניה והרצגובינה. בעבר, המועדון נחשב לאחד מהמועדונים הבוסניים הבכירים, בתקופה בה בוסניה והרצגובינה הייתה חלק מיוגוסלביה, וזכה להשתתף מספר עונות בליגה הבכירה במדינה, אך באותה תקופה המועדון מעולם לא זכה בתואר כלשהו. שם הקבוצה, "סלובודה", פירושו בבוסנית "חופש/חירות".

היסטוריה
--------

הקבוצה, שהוקמה בשנת 1919, החלה את דרכה בליגות המקומיות בבוסניה, לפני שהמדינה אוחדה עם מספר מדינות נוספות באזור להקמת יוגוסלביה. הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה בעונת 1968/69, והפכה לקבוצת מרכז טבלה. הישג השיא של הקבוצה היה מיקום 3 בעונת 1976/77. בעונת 1977/78 שיחקה הקבוצה לראשונה בתולדותיה במפעל אירופאי, בגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצת לאס פאלמס הספרדית. כמו כן, בשנת 1978 שיחקה הקבוצה פעמיים מול קבוצת מכבי נתניה הישראלית במסגרת גביע האינטרטוטו, בתקופה בה שוחקו רק משחקי בתים בין ארבע קבוצות. שני המשחקים בין נתניה לטוזלה נגמרו בתיקו 2-2.

בעונות שלאחר מכן המשיכה הקבוצה להיות במרכז הטבלה בעיקר, עד לשנת 1992, אז התרחש פירוק יוגוסלביה. בעקבות זאת, הוקמה לה בוסניה והרצגובינה, שבשטחה נמצאת העיר טוזלה, ולכן שולבה סלובודה בסבב הליגות של בוסניה והרצגובינה. כמו מועדונים רבים, שנחשבו למועדונים חזקים בתקופת יוגוסלביה אך נחלשו לאחר התפרקותה, כך גם לגבי סלובודה טוזלה, שלא זכתה מאז עצמאות בוסניה והרצגובינה באליפות או גביע אחד לאומיים, למעט סגנות מחזיקת הגביע של בוסניה והרצגובינה בעונת 1999/00. הקבוצה הגיעה פעמיים נוספות לגביע האינטרטוטו: בעונת 2003 גברה על קבוצת קיי. איי. מאיסלנד, אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת ליירסה הבלגית. העונה הנוספת הייתה בעונת 2004, שבה גברה על קבוצת פובליקום צליה הסלובנית, אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת ספרטק טרנבה הסלובקית. ב-30 ביוני 2016 סיימה הקבוצה בתיקו 0-0 מול בית"ר ירושלים במוקדמות הליגה האירופית. שבוע לאחר מכן הפסידה בגומלין באצטדיון טדי 1-0 משער של עומר אצילי בפנדל.

כדורגלנים מפורסמים
------------------

* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה מוחמד קונייץ'
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה וודין מוסיץ'
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה מחמדליה צ'וביץ'
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה מירדה משיץ'
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה ריזה משקוביץ'
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה זז'קו זבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלובודה טוזלה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סלובודה טוזלה
* סלובודה טוזלה, ברשת החברתית פייסבוק

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway
**ססיליה בואוסאט** (באנגלית: **Cecilia Bouzat**;‏ נולדה ב-10 בדצמבר 1961) היא ביוכימאית ארגנטינאית, העוסקת בתחום הפרעות נוירוביולוגיות. בשנת 2007 מונתה כעמיתה לאומית, על ידי חבר השופטים למדעי הנשים במדע, בארגנטינה. בשנת 2014 זכתה בואוסאט בפרס לאוריאל אונסקו לנשים במדע (אנ'). ב-2015 הופיעה ברשימת 100 הנשים של רשת החדשות BBC.

בואוסאט היא חברת המועצה הלאומית למחקר מדעי וטכני בבואנוס איירס, עובדת כסגנית מנהלת של המכון למחקר ביוכימי של באיה בלאנקה בארגנטינה והיא חוקרת בעלת שם בתחום הפרמקולוגיה של עצבי העברה. בואוסאט מתגוררת כיום בעיר מולדתה, באיה בלנקה, שבפרובינציית בואנוס איירס.

ילדות והשכלה
------------

בואוסאט נולדה ב-10 בדצמבר 1961 בבאיה בלנקה, שבארגנטינה, כבת שלישית מבין שישה ילדים. היא גדלה בבית משכיל - שני הוריה היו אקדמאים, וכך גם שני סביה. הסביבה האקדמית שבה גדלה עודדה את בואוסאט להתעניין במדע. בגיל צעיר החלה להתעניין במקצועות הריאלים, כגון מתמטיקה, פיזיקה, כימיה וביולוגיה. בואוסאט אומרת[דרוש מקור] שבמהלך שנתה השנייה או השלישית באוניברסיטה החליטה שהיא רוצה לעסוק במדעים. בזמן לימודיה באוניברסיטה, היא גילתה שהיא יכולה להשתתף במחקר שעסק בקולטנים מוסקריניים, מה שהפך לנושא הדוקטורט שלה. היא סיימה את הדוקטורט שלה במדעים ביוכימיים מהאוניברסיטה הלאומית של הדרום (אנ') שבבאיה בלנקה, בואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1985.

ב-1985 ביקרה בואוסאט 5 חודשים בארצות הברית באוניברסיטת ייל והשתתפה במחקר בתחום האלקטרופיזיולוגיה. לאחר סיום הדוקטורט, היא עברה עם משפחתה, לשנה למינסוטה. היא פרסמה חמישה מאמרים באותה השנה. את הפוסט-דוקטורט השלימה בואוסאט במאיו קליניק שברוצ'סטר בשנת 1994.

קריירה
------

בואוסאט התמקדה בתקשורת בין מערכת העצבים לשרירים: כיצד תאי מוח מתקשרים בינם לבין עצמם, ובינם לבין השרירים. מחקריה המוקדמים התמקדו ברצפטור ציס-לופ (אנ') (Cys-Loop), כיצד הוא קשור לסינפסות, איך הוא מאיץ את תהליך התקשורת בין נוירונים, ואיך חומרים כימיים (כמו תרופות או סמים) יכולים להשפיע על חלבוני הממברנות הספציפיים במערכת העצבים. בהמשך מחקרה בדקה את הקשר בין רצפטורים ניקוטיניים להפרעות נוירולוגיות.

המחקר של בואוסאט פתח אפשרויות יישומיות לטיפולים בבעיות בתקשורת שבין המוח לשרירים, אשר גורמות לבעיות נוריולוגיות בבני אדם, כגון אלצהיימר, דיכאון והתמכרויות.[דרוש מקור]

פרסים ומענקים
-------------

בשנת 2005 זכתה בואוסאט במלגת גוגנהיים (אנ') במדעי הטבע. בשנת 2007 קיבלה מלגת מחקר מאגודת לוריאל-אונס"קו לנשים במדע התומכת בנשים העוסקות במדע. בשנת 2014 קיבלה בואוסאט פרס מאותו הגוף ממנו קיבלה את המלגה "על תרומתה להבנתנו של תקשורת תאי מוח ושרירים". פרס זה מציין חמש נשים מופרדות גאוגרפית (כל אחת מיבשת שונה - אמריקה הלטינית, אמריקה הצפונית, אירופה, אסיה, ואפריקה ומדינות ערב), שמחקרן תרם משמעותית למדע. בואוסאט היא הארגנטינאית השלישית שזכתה בפרס. בעקבות קבלת הפרס היא זכתה לשבחים מהשר הארגנטינאי למדעים ומנשיאת ארגנטינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר.

בשנת 2015 צוינה בואוסאט ברשימת מאה הנשים של ה-BBC, ("BBC's 100 Women").

חיים אישיים
-----------

בואוסאט נשואה ואם לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ססיליה בואוסאט** בוויקישיתוף
* ססיליה בואוסאט, ברשת החברתית פייסבוק
* ססיליה בואוסאט, באתר גוגל סקולר
* Awards and winners - Cecilia Bouzat

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  BBC 100 Women 2015: Who is on the list?, BBC News, November 17 2015
2. 1 2  Mayo Clinic (ארכיון)
3. ↑  16th Annual L’ORÉAL-UNESCO Awards for Women in Science - 2014, UNESCO
**פרנסיסקו חאבייר גומס נויה** (בספרדית: **Francisco Javier Gómez Noya**; נולד ב-25 במרץ 1983) הוא טריאתלט ספרדי, חמש פעמים אלוף העולם בטריאתלון וזוכה מדליית כסף באולימפיאדת לונדון (2012).

ביוגרפיה
--------

גומס נולד בבזל שבשווייץ, ובגיל שלושה חודשים עבר עם משפחתו לספרד. ב-1998 החל להתאמן ולהתחרות בטריאתלון, ב-1999 התגלה מום בלבו ואיגוד הספורט הספרדי אסר עליו להתחרות בתחרויות בינלאומיות. ב-2003 הוסר איסור זה וגומס שב להתחרות בזירה הבינלאומית. הוא זכה בתחרות טריאתלון עד גיל 23 שנערכה בניו זילנד, סיים שמיני בתחרות מסבב אליפות אירופה שנערכה בולנסיה ושמיני בתחרות מסבב אליפות העולם שנערכה במדיירה. על אף הישגיו לא נבחר לסגל ספרד לאולימפיאדת אתונה (2004). ב-2005 נאסר עליו שוב לייצג את ספרד בתחרויות בינלאומיות בשל מצבו הבריאותי עד שאיסור זה בוטל ב-2006.

ב-2007 סיים שני באליפות העולם בטריאתלון. ב-2008 זכה בפעם הראשונה באליפות העולם ובאולימפיאדת בייג'ינג סיים במקום הרביעי. באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף לאחר שסיים אחרי אליסטר בראונלי הבריטי ולפני ג'ונתן בראונלי.

גומס זכה באליפויות עולם נוספות ב-2010, 2013, 2014 ו-2015, סיים שני ב-2009, ב-2012 וב-2017 ושלישי ב-2011. הוא זכה בארבע אליפויות אירופה וסיים שני פעם אחת. ב-2014 זכה בתחרות איש הברזל 70.3 וסיים שלישי בתחרות זו ב-2015. ב-2016 שבר את מרפקו ובשל כך נמנע ממנו להשתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.

ב-2008 עוטר במדליית כסף של מסדר ההצטיינות בספורט הספרדי וב-2013 עוטר במדליית זהב של המסדר. ב-2013 זכה בתואר ספורטאי השנה מטעם איגוד הספורט הספרדי. ב-2016 זכה בפרס נסיך אסטוריאס לספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חאבייר גומס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חאבייר גומס (בספרדית ובאנגלית)
* חאבייר גומס, ברשת החברתית פייסבוק

* חאבייר גומס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* חאבייר גומס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* חאבייר גומס, באתר olympedia.org
* חאבייר גומס באתר איגוד הטריאתלון הבינלאומי
* אליסף דעואל, אלוף עם לב ענק / "מחוץ לרדאר", באתר ynet, 6 בספטמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rio 2016: Brownlee brothers' main rival Javier Gomez pulls out of Olympics, אתר BBC, ‏14 ביולי 2016
2. ↑  חאבייר גומס באתר הפרס
**אורי מכלוף** (נולד ב-16 במרץ 1960) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, כיהן כראש חטיבת חקירות באגף החקירות והמודיעין.

חייו
----

מכלוף גדל באשקלון, הוא בנו של שושן מכלוף ששירת כשוטר עד פרישתו בשל פגיעה בתאונת דרכים. החל את שירותו במשטרת ישראל כשוטר סיור וחוקר בתחנת המשטרה באשקלון. לאחר קורס קצינים מונה לראש לשכת החקירות בתחנה, בתקופה זו קיבל הערה פיקודית לאחר שבילה ב-1996 עם עמיתיו במועדון חשפנות. שירת באגף החקירות של מרחב לכיש, פיקד על תחנת המשטרה בקריית מלאכי, שימש סגן מפקד מרחב אילת וקצין אגף החקירות של מרחב הנגב. בדצמבר 2006 מונה לראש זרוע ביחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית וב-2010 מונה לקצין אגף חקירות ומודיעין במחוז הדרום. באוגוסט 2013 מונה לראש חטיבת החקירות באגף החקירות והמודיעין והועלה לדרגת תת-ניצב. הוא סיים את שירותו במשטרה ב-2017. 

לאחר שחרורו הקים חברת חקירות פוליגרף פרטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר זוהר, צלו של חוקר, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2008
* אבי אשכנזי, שוטרים יחרימו את טקס החילופים של מפקדם, באתר nrg‏, 17 ביולי 2013
* קרן-אור אזולאי, התחנות בחייו, מגזין סקופ
* החוקר מספר 1: תנ"צ בדימוס אורי מכלוף מסכם קריירה בת 40 שנה, כאן אשקלון, 14.9.2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביו של מפקד משטרת קרית מלאכי נדרס למוות, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2000
2. ↑  עוזי ברוך, אהרונוביץ' אישר סבב מינויים נרחב במשטרה, באתר ערוץ 7, 8 בפברואר 2010
3. ↑  סבב מינויים בצמרת משטרת ישראל, אתר המשרד לביטחון הפנים
4. ↑  החברה המרכזית לפוליגרף חקירות וביטחון
**אדוארד בנדק ברונשווילר** (1910–1987) היה אזרח שווייצרי שמונה על ידי הוועד הבינלאומי של הצלב האדום לנהל את מנזר פאנונהאלמה מטעמם, בחודשים האחרונים של הכיבוש הגרמני, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה.

בתחילת שנת 1944 כתב ארכבוט קלמן קריזוסטום לוועד הבינלאומי של הצלב האדום בהצעה כי המנזר, הממוקם בצפון מערב הונגריה, יעמוד לרשות הצלב האדום. פרידריך בורן, נציג הצלב האדום בבודפשט, ניצל את ההזדמנות הזו גם כדי לסייע בהגנה על הבניינים ההיסטוריים בני 800 השנה ובמקביל לעשות בהם שימוש כדי לספק מחסה לפליטים. בורן הגיע להסכם עם ממשלת הונגריה והצבא הגרמני לפיו יש לראות את שטחי המנזר כנייטרליים מבחינה צבאית, למרות העובדה שהם נמצאים ישירות על קו ההגנה בין הצבא האדום לבין הכוחות הגרמניים .

באוקטובר 1944 מינה בורן את ברונשווילר, אזרח שווייצרי שהתגורר בבודפשט, שייקח את האחריות על המבצע מטעם ההצלב האדום. ברונשוויילר הצליח לארגן פגישה עם נציג הרייך הגרמני בהונגריה, אדמונד וויזנמאייר, בנוגע לסידורי מקלט של הפליטים שם. על פי מחקריו של אריה בן-טוב, וויזמאייר קיבל את העובדה כי ילדים יהודים יקבלו הגנה במנזר, אך עמד על כך שאחוז הפליטים היהודים לא יעלה על חצי. (אריה בן-טוב, עמ '333)  .

באותה תקופה, אותם יהודים הונגרים שלא נשלחו בטרנספורטים למחנות ההשמדה הוצעדו מערבה בכוח ורבים מצאו את מותם בצעדות אלה. ההוראות של בורן לברונשוויילר היו שילדים שאיבדו את הוריהם או נזקקו להגנה אחרת היו יכולים לקבל מחסה, אך חל איסור לקבל 'אישים פוליטיים', גברים וילדים מעל גיל 14. למעשה, הנזירים בפנונהלמה העלימו עין מההוראות הללו.

כשהצבא האדום התקרב לפנונלהמה, אוכלוסיית הפליטים גדלה לכ -3000 איש. בעקבות תבוסת כוחות ההגנה סביב המנזר באפריל 1945, הצבא האדום השתלט על האזור וברונשוויילר והצלב האדום גורשו מהמנזר.

בשנת 2001, במאי הונגרי, זילבשטר סיקלוסי, צילם סרט תיעודי על פרק זה שכותרתו "הטירה שלי, המקלט שלי" ("Menedéket adó váram" בהונגרית). ב־17 באוקטובר 2006 נתלה במנזר לוח זיכרון לברונשוויילר. ב־31 במרץ 2009 העניק שגריר ישראל בהונגריה פרס לראש המנזר הנוכחי, ויד ושם הכיר לאחר מותו בברונשווילר כחסיד אומות העולם על מעשיו בהגנה על הפליטים  .

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eduard Benedek Brunschweiler – his activity to save Jews' lives during the Holocaust, at Yad Vashem website

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304874805171
* LCCN: no2017144724
* SUDOC: 165151994
* VIAF: 6173151051998633530007
* WorldCat: lccn-no2017144724

 |
**ג'ון ראלי מוט** (באנגלית: **John Raleigh Mott**;‏ 25 במאי 1865 - 31 בינואר 1955) היה מטיף ומנהיג במשך שנים רבות מטעם ימק"א, ושימש מנהיג הפדרציה העולמית של הסטודנטים הנוצריים (אנ') מ-1895 עד 1920.

מוט זכה בפרס נובל לשלום בשנת 1946 על עבודתו בהקמת ארגוני סטודנטים נוצריים פרוטסטנטים בינלאומיים וחיזוק פועלם לקידום השלום. מוט חלק את הפרס עם אמילי באלץ'. הוא גם כתב ספרים בנושאים שונים. הספר המפורסם ביותר שלו היה "האוונגליזציה של העולם בדור הזה", שמו הפך לסיסמה מיסיונרית בתחילת המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

מוט נולד בליווינגסטון מנור, ניו יורק, סאליבן קאונטי, ניו יורק ב־25 במאי 1865. מוט נישא לליילה עדה וייט (1866–1952) ב-1891, ונולדו להם שני בנים ושתי בנות.

הוא למד היסטוריה באוניברסיטת איווה העליונה והיה סטודנט עטור פרסים. הוא עבר לאוניברסיטת קורנל, שם קיבל את התואר הראשון שלו ב-1888. הוא הושפע מארתור טאפן פירסון, אחד האנשים שעמדו מאחורי תנועת הסטודנטים המתנדבים, שנוסדה בשנת 1886. מוט, שהשתייך לכנסייה המתודיסטית (אנ'), היה יו"ר הוועידה המיסיונרית העולמית בשנת 1910, שהיוותה ציון דרך חשוב בתנועה הפרוטסטנטית המודרנית.

למוט ועמיתיו הוצע מעבר חופשי לטיטניק ב-1912 על ידי פקיד של "כוכב סטאר ליין" שהתעניין בעבודתם, אך הם סירבו ונסעו בספינה הצנועה יותר. כששמעו את החדשות אודות הטיטניק מניו יורק, השניים הביטו זה בזה ואמרו כי "לאל הטוב יש עבודה נוספת עבורנו". לאחר שסייר באירופה וקידם את השיח ואת שיתופי הפעולה בין הכנסיות השונות, נסע מוט לאסיה, שם, מאוקטובר 1912 עד מאי 1913, ערך סדרה של 18 כנסים אזוריים ולאומיים, כולל בציילון, הודו, בורמה, מלאיה, סין, קוריאה ויפן. הוא עבד גם עם רוברט הלואל גרדינר השלישי כדי לשמר את היחסים עם הכנסייה האורתודוקסית הרוסית, ועם הארכיבישוף טיכון לאחר המהפכה הרוסית. מ 1920 עד 1928, שימש מוט כיו"ר ה-World Student Christian Federation (אנ'). על עבודתו בקידום השלום, כמה היסטוריונים רואים בו את "המנהיג הנוצרי שהסע הכי הרבה ועורר הכי הרבה אימון".

מורשת וכתבי עת
--------------

עבודותיו של ג'ון ר. מוט שמורות בספריית בית הספר ייל דיוויניטי.

Writings
--------

* The Evangelization of the World in This Generation (1900)
* The Decisive Hour of Christian Missions (1910)
* World Student Christian Federation (1920)
* Cooperation and the World Mission (1935)
* Methodists United for Action (1939)
* The Larger Evangelism (1945)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ראלי מוט** בוויקישיתוף
* ג'ון ראלי מוט, באתר פרס נובל (באנגלית)
* ג'ון ראלי מוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cracknell, Kenneth and Susan J. White. **An Introduction to World Methodism.**, 2005
2. ↑  Seven Famous People Who Missed the Titanic, Smithsonian.com
3. ↑  John Raleigh Mott, **The Future Leadership of the Church**, 1909

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601318205171
* BIBSYS: 90213853
* BnF: cb12100424q (data)
* CiNii: DA05921596
* GND: 118737198
* ISNI: 0000 0000 8155 3395
* LCCN: n79055261
* LNB: 000017799
* NDL: 00524609
* NKC: xx0024854
* NLA: 35365821
* NLK: KAC199619483
* NTA: 072307072
* RERO: 02-A012368459
* SELIBR: 322878
* SNAC: w6jh3n73
* SUDOC: 029361354
* Trove: 927060
* VcBA: 495/226930
* VIAF: 74648323
* WorldCat: lccn-n79055261

 |
**יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג** (בגרמנית: **Johann August von Sachsen-Gotha-Altenburg**;‏ 17 בפברואר 1704 – 8 במאי 1767), היה נסיך גרמני וגנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הרומית הקדושה.

ביוגרפיה
--------

יוהאן אוגוסט נולד ב-17 בפברואר 1704 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לפרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ולמגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט, בתם של קרל, נסיך אנהלט-צרבסט וסופיה, נסיכת סקסוניה-וייסנפלס.

בשנת 1725 התגייס יוהאן אוגוסט לצבא הקיסרי, ולחם עמו באיטליה ובהונגריה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1735–1739). בקרב גרוקה הוא נפצע, ולאחר מכן בילה הוא בילה מעט זמן באלטנבורג כדי להתאושש. מאוחר יותר הוא לחם במלחמת הירושה האוסטרית בשלזיה, בוהמיה, בוואריה ובחבל הריין. בסופו של דבר הוא הפך להיות גנרל-פלדמרשל קיסרי, ומונה למפקד של כבוד ברגימנט דרגונים.

ב-6 בינואר 1752 התחתן יוהאן אוגוסט עם לואיזה, רוזנת רויס-שלייץ, בתם של היינריך הראשון, רוזן רויס-שלייץ ויוליאנה דורותיאה לואיזה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-פירנבורג, ממנה היו לו 4 ילדים. יוהאן אוגוסט גר עם משפחתו בשטאדטרודה, שם זמן קצר לפני מותו אירח את פרידריך השני, מלך פרוסיה. בנוסף, הוא קיבל את עיטור מסדר הנשר הלבן הפולני. ב-8 במאי 1767 מת יוהאן אוגוסט בביתו, והוא בן 63 שנים.

בתו לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג הייתה סבתא רבתא של אלברט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה, בעלה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.

משפחתו
------

ב-6 בינואר 1752 התחתן יוהאן אוגוסט עם לואיזה, רוזנת רויס-שלייץ, בתם של היינריך הראשון, רוזן רויס-שלייץ ויוליאנה דורותיאה לואיזה, רוזנת לוונשטיין-ורטהיים-פירנבורג, ממנה היו לו 4 ילדים:

* אוגוסטה פרדריקה לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה אלטנבורג (1752–1805), התחתנה עם פרידריך קרל, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט
* בן מת (1753)
* בן מת (1754)
* לואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1756–1808), התחתנה עם פרידריך פרנץ הראשון, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה |   | אליזבת סופיה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג |   | אוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס |   | מריה אנה ממקלנבורג-שוורין |   | יוהאן השישי, נסיך אנהלט-צרבסט |   | סופיה אוגוסטה מהולשטיין-גוטורפ |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |
|   |   | פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג |   |   |   | מגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס |   | סופיה, דוכסית סקסוניה-וייסנפלס |   |   |   | קרל, נסיך אנהלט-צרבסט |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   | פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג |   |   |   |   |   |   |   | מגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-גותה-אלטנבורג** בוויקישיתוף
* יוהאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130459720
* VIAF: 74960464
* WorldCat: viaf-74960464

 |
כרמלה כהן, 1960
**כרמלה כהן** (1934 – 2011) הייתה ציירת ישראלית, ומורה לציור במרכז התרבות בית רוטשילד.

ביוגרפיה
--------

כהן נולדה ביאסי, רומניה. אביה ארתור ליבוביץ' היה צייר, והיא רכשה מאביה מיומנויות של רישום אקדמי, וציור שמן על בד. עלתה לישראל ב-1950 ונישאה לחנן כהן. נולדו להם בן ובת.

למדה ציור מהאמנים אברהם ישכיל, ואברהם נסטי. כן למדה אצל הציירת פליס פזנר מלכין, ובתקופה בה ייסדה את מרכזי התרבות והקהילה בית רוטשילד ובית הגפן, העלו השתיים מספר תערוכות משותפות במוסדות אלו.

עסקה בהוראת ציור, במרכז התרבות בית רוטשילד. במקביל עבדה בתכנון בתים ומבני ציבור בחברת "שיכון עובדים".

בשנת 1968 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בבית הגפן.

הייתה חברה באגודת הציירים והפסלים בישראל, ולתקופת מה כיהנה כיו"ר סניף חיפה והצפון של האגודה.

סגנון הציור של כהן היה בתחילה סגנון ציור מופשט, אך לאורך השנים עברה לציור דוממים, דמויות ונוף כנושאים מרכזיים. טכניקת הציור כוללת טיפול בשכבות צבע תוך ניצול האור מבעדן, עיסוק במעברים בין צבעים, וטכניקת הספומאטו הכוללת יצירת הדרגתיות איטית וערפל עדין בצבעים.

ציוריה הופיעו במספר תערוכות יחיד, בהן תערוכות במוזיאון העירוני בחיפה. עבודותיה נמצאות באוספים רבים בארץ ובעולם.

תערוכות
-------

* בית רוטשילד - חיפה - 1965
* בית האמנים ע"ש זריצקי תל אביב - 1966
* הגלריה בבית הגפן - חיפה - 1968
* בית האומנים ע'ש שאגאל - חיפה - 1968
* הגלריה בבית הגפן- חיפה - 1969
* בית ציוני אמריקה תל אביב - 1969
* גלריה נחמני - חיפה - 1972
* גלריה נחמני - חיפה - 1976
* בית האומנים ע"ש שאגאל - חיפה - 1977
* תיאטרון חיפה - תערוכה קבוצתית - "הים" - 1977
* גלריה ריץ - חיפה - 1981
* בית יד לבנים - פתח תקווה 1981
* בית אריאלה- תל אביב - 1981
* אודיטוריום חיפה - 1981
* המוזיאון העירוני - נהריה - 1982
* המוזיאון העירוני - נהריה - 1983
* בית נגלר - קריית חיים - 1983
* המוזיאון הימי הלאומי - חיפה - 1984
* מוזיאון חיפה לאמנות - חיפה - 1985
* האודיטוריום בעכו - 1985
* אודיטוריום חיפה - 1987
* אודיטוריום חיפה - 1988
* בית האומנים ע"ש שאגאל - 1990
* אודיטוריום חיפה - 1994

גלריה
-----

* "סירות", שמן על קנבס, 1991"סירות", שמן על קנבס, 1991
* "הים", שמן על קנבס, 1976"הים", שמן על קנבס, 1976
* אוטופורטרט - איור 1975 אוטופורטרט - איור 1975
* "ספינה" - שמן על קנבס, 1976 "ספינה" - שמן על קנבס, 1976
* "שתי נשים" - שמן על קנבס, 1984 "שתי נשים" - שמן על קנבס, 1984

קישורים חיצוניים
----------------

* כרמלה כהן, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
**הרמן לינדה** (בגרמנית: **Hermann Linde**‏; 26 באוגוסט 1863 – 26 ביוני 1923) היה צייר גרמני בסגנון הסימבוליסטי. הוא התמחה בנושאים אוריינטלים.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

הוא היה בנו של הרמן לינדה הזקן, רוקח וצלם חלוץ. אחיו היו מקס לינדה, רופא עיניים ואספן אמנות, והיינריך אדוארד לינדה-ולטר, שהפך גם הוא לצייר. הוא קיבל את שיעורי האמנות הראשונים מסבו כריסטיאן פטר וילהלם שטולה (גר'), צייר דקורטיבי.

הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות של דרזדן ובבית הספר לאמנויות של ויימאר. בשנת 1890, בהצעת אחיו היינריך, שחזר מקהיר, יצא למסע לימוד לסיציליה, מצרים ותוניסיה. בין השנים 1892–1895 עבד כצייר בהודו. ציורו "תהלוכת לנגר" זכה במדליית הזהב של המשנה למלך הודו. הציור נמצא באוסף של המוזיאון בברמן.

בשנת 1896 שהה תקופה קצרה בפריז ובתוניסיה, ואז שהה בשנתיים הבאות במושבת האמנים בדכאו.

כמה מקרובי משפחתו של אביו התעניינו בחברה האנתרופוסופית. לאחר שהשתתף בפגישה גדולה ובהרצאה בשנת 1906, הוא הפך לחבר באגודה. בשנת 1910 הוא פגש את שטיינר, שהזמין אותו לצייר ציורי קיר לפנים בניין הגאתניום הראשון. לינדה עשה רישומים על פי סיפור של גתה "האגדה על הנחש הירוק והשושן היפה". לאחר שראה את הציורים, הציע שטיינר כי הם ייעשו בשילוב עם סצנות ממחזה המסתורין המודרני שלו.

לינדה עבד על ציורי הקיר והפרויקטים האחרים שם במשך שנים רבות.

הוא נפטר שישה חודשים לאחר שבניין הגטניום הראשון הושמד על ידי שרפה.

לדברי שטיינר, הוא נפטר מ"לב שבור", בגלל כל השנים שהתמסר כולו לבניין וליצירותיו.

בהווה לינדה הוא אחד הציירים האוריינטלים החשובים ביותר.

תמונתו של "ילדה על מרפסת מכוסה בסארי" הגיעה לסותבי'ס בניו יורק בספטמבר 2007, וקיבלה שיא במכירה פומבית של תמונות לינדה עם 133,000 דולר ארצות הברית.

גלריה
-----

* בניין הגתאנום הראשוןבניין הגתאנום הראשון
* איכרים בדרך לכנסייהאיכרים בדרך לכנסייה
* בווימאר בווימאר
* ילדה עם סאריילדה עם סארי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן לינדה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Linde Beer, Dokumentation: Die Dokumentation im Hause Birkach — nicht nur eine Unterrichtsmodellkartei, **Zeitschrift für Pädagogik und Theologie** 33, 1981-05-01, עמ' 417–419 doi: 10.1515/zpt-1981-0510
2. ↑  Rudolf Steiner: Gesamtausgabe Vorträge

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119393387
* ISNI: 0000 0000 1233 6952
* RKD: 124044
* VIAF: 57423540
* WorldCat: viaf-57423540

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הרמן לינדה"**.
**בת הנשיא** (באנגלית: **First Daughter**) הוא סרט קולנוע משנת 2004 בבימויו של פורסט ויטאקר. הסרט העוקב אחר התבגרותה של סם (סמנטה) מקנזי שאותה מגלמת קייטי הולמס. במשך כל הסרט חוזר הרעיון של ילדה מיוחדת שמושכת צומת לב ופרסום שכל רצונה הוא להיות ילדה רגילה.

משך הסרט הוא 104 דקות ו6 שניות.

עלילה
-----

סם מקנזי היא הבת של נשיא ארצות הברית, אבא שלא כל כך משחרר אותה לדרכה כשאר המתבגרות. היא ואביה אוהבים לרקוד ולאכול עוגה יחד בשעות הקטנות של הלילה וזה בשבילה הבילוי העיקרי עם אבא.

כמו כל נערה אחרת בגילה גם היא אוהבת מסיבות פרועות, פיצה ובעיקר חופש. מה שלכאורה סותר את הערכים שהיא כבת הנשיא מחויבת לייצג.

יש לה חברה חדשה לחדר שעצם הווייתה נוגדת את כל הערכים והחינוך המוקפד שספגה בביתה עד עתה.

לסם יש תמיד לפחות ארבעה מאבטחים אישיים שצמודים אלייה תמיד וזה מפריע לה בחיי היום יום, לאחר התחננות מצידה אביה הסכים להוריד את השמירה כך שישמרו עליה רק 2 מאבטחים אישיים. במקביל מתחיל רומן בין סם לג'יימס הם מתקרבים יותר ויותר עד שבשעה שסם נמצאת בסכנה ג'יימס מתגלה כמאבטח שלישי שלה שהתחבר איתה בהוראת אביה כדי להגן עליה מקרוב בכל אשר תפנה. סם מרגישה נבגדת ובמקביל ג'יימס מפוטר מעבודתו. סם מבינה שג'יימס באמת אהב אותה וחוזרת אליו בסוף הסרט.

ביקורת
------

הסרט ספג ביקורת שלילית. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט 8% ביקורות חיוביות מתוך 86 ביקורות, ודירוג ממוצע של 3.8/10.

בהארץ ביקרו את הסרט הסרט כתוב ומבוים באופן כה מכאני, שנדמה שגם בנות הנעורים, שלהן הסרט יועד בעיקר, יתייחסו אליו בזלזול.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בת הנשיא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בת הנשיא", באתר נטפליקס
* "בת הנשיא", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בת הנשיא", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בת הנשיא", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "בת הנשיא", באתר Metacritic (באנגלית)
* "בת הנשיא", באתר אידיבי
* "בת הנשיא", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  First Daughter - Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏2004-09-24 (באנגלית)
2. ↑  הארץ, סרטי השבוע, באתר הארץ, 14 ביוני 2006
**מריה לואיזה, נסיכת בולגריה** (בבולגרית: **Княгиня Мария Луиза Българска**‏; נולדה ב-13 בינואר 1933, סופיה, ממלכת בולגריה) היא בתם של בוריס השלישי, מלך בולגריה וג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה ואחותו של סימאון סקסקובורגותסקי.

ביוגרפיה
--------

מריה לואיזה נולדה בסופיה, בתם הבכורה של בוריס השלישי, מלך בולגריה ורעייתו ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה. בשנת 1946, לאחר ביטול המלוכה וכינון הרפובליקה העממית הבולגרית נמלטה עם משפחתה לאלכסנדריה שבמצרים ובהמשך עברה לספרד. בשנת 1957 נישאה לקרל, נסיך ליינינגן שהיה נכדה של ויקטוריה מליטה, נסיכת אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה מצד אימו. לזוג נולדו שני ילדים, אולם בשנת 1968 התגרשו בני הזוג.

בשנת 1969 היא נישאה בשנית לברוניסלאב צ'רובוק, ונולדו לה שני ילדים נוספים. היא מתגוררת בניו ג'רזי.

בשנת 2012 העניק לה אחיה סימאון סקסקובורגותסקי את התואר "נסיכת קוהארי".

הנסיכה מריה-לואיזה היא חברה במועצת הנאמנים של האוניברסיטה האמריקאית בבולגריה. ב -13 במאי 2012, בטקס השמונה עשרה, קיבלה הנסיכה מריה-לואיזה תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה האמריקאית בבולגריה.

משפחתה
------

ב-14 בפברואר 1957 התחתנה מריה לואיזה עם קרל, נסיך ליינינגן, ממנו נולדו לה שני ילדים:

* בוריס, נסיך ליינינגן (נולד ב-1960)
* הרמן פרידריך, נסיך ליינינגן (נולד ב-1962)

ב-16 בנובמבר 1969 התחתנה מריה לואיזה עם ברוניסלאב צ'רובוק, ממנו נולדו לה שני ילדים:

* אלכסנדרה, נסיכת קוהארי (נולדה ב-1970)
* פאבל, נסיך קוהארי (נולד ב-1972)

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה |   | קלמנטין, נסיכת אורליאן |   | רוברטו הראשון, דוכס פארמה |   | מריה פיה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות |   | אומברטו הראשון, מלך איטליה |   | מרגריטה, נסיכת סבויה |   | ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו |   | מילנה ווקוטיץ' |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | פרדיננד הראשון, מלך בולגריה |   |   |   |   |   | מריה לואיזה, נסיכת בורבון-פארמה |   |   |   |   |   | ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה |   |   |   |   |   | אלנה, נסיכת מונטנגרו |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | בוריס השלישי, מלך בולגריה |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | ג'ובאנה, נסיכת סבויה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **מריה לאיזה, נסיכת בולגריה** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה לואיזה, נסיכת בולגריה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11918818X
* VIAF: 40182790
* WorldCat (עם VIAF): 40182790

 |
**ג'אנט וולס** (**Jeannette Walls** נולדה ב-21 באפריל 1960) היא סופרת ועיתונאית אמריקאית, התפרסמה כמחברת הספר טירת הזכוכית, ספר זיכרונות על ילדותה במשפחת נוודים, אשר הופיע ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 300 שבועות ברציפות.

ביוגרפיה
--------

וולס נולדה בפיניקס שבאריזונה לרקס ורוז מרי וולס, הורים משכילים שהתעקשו לחיות ולגדל את ילדיהם לורי, ג'אנט, בריאן ומורין, מחוץ לתלם. ילדותה עברה עליה בבתים שונים באריזונה, קליפורניה, נבאדה ווירג'יניה המערבית. לאחר שנים של נדודים התיישבה המשפחה בבית מוזנח בעיירת הולדתו של אביה, וולץ' שבדרום וירג'יניה המערבית.

בהגיעה לגיל 17 עקרה וולס לניו יורק בעקבות אחותה לורי, וסיימה תיכון בעיר. ובעזרת מלגות והלוואות המשיכה ללימודים בברנארד קולג', שלוחת הנשים של אוניברסיטת קולומביה, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1984.

בשנת 1988 נישאה וולס לאריק גולדברג, הזוג התגרש בשנת 1996. היא מתגוררת בחווה סמוכה לעיר קולפפר שבוירג'יניה, יחד עם בעלה השני העיתונאי ג'ון ג'יי טיילור, ואמה רוז מרי.

קריירה
------

וולס החלה כמתמחה בעיתון "הפניקס" שיצא בברוקלין, ולבסוף הפכה לכתבת במשרה מלאה בעיתון. מ-1987 עד 1993 כתבה טור בניו יורק מגזין, בין 1993–1998 כתבה במגזין אסקווייר, ובין 1998 עד 2007 כתבה באתר MSNBC.com ובעיתון USA Today.

במרץ 2000 יצא לאור ספרה הראשון *Dish: The Inside Story on the World of Gossip*.

במרץ 2005 יצא לאור ספר הזיכרונות שלה טירת הזכוכית (*The Glass Castle*). הספר נמכר בלמעלה מ-2.7 מיליון עותקים, ותורגם ל-22 שפות, בעברית יצא הספר בהוצאת מודן. על ספרה זה קיבלה וולס את "פרס כריסטופר" ואת "פרס אלכס" הניתן על ידי איגוד הספריות האמריקאי. חברת ההפקה סרטי פרמאונט רכשה את זכויות העיבוד לסרט, והוא יצא ב-11 באוגוסט 2017.

באוקטובר 2009 יצא לאור ספרה השני *Half Broke Horses*, רומן המבוסס על חיי סבתה לילי קייסי סמית'. הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2011 בהוצאת מודן.

בשנת 2013 יצא לאור ספרה השלישי *The Silver Star*. בשנת 2014 יצא לאור התרגום בעברית "כוכב הכסף", גם הוא בהוצאת מודן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'אנט וולס** בוויקישיתוף
* ג'אנט וולס באתר סימנייה
* אתר למנויים בלבד נירית בן-ארי, חסרת הבית הזו היא אמא שלי, באתר הארץ, 29 בינואר 2014
* טל בשן, ‏הסיפור הבלתי ייאמן מאחורי רב המכר של כתבת הסלבס מ-NBC, באתר מעריב השבוע, 26 במרץ 2014
* אתר למנויים בלבד  אמיר קמינר, הכל אודות אבא, באתר "ידיעות אחרונות", 16 באוגוסט 2017
* ג'אנט וולס (1960-), דף שער בספרייה הלאומית
* ג'אנט וולס, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'אנט וולס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'אנט וולס, ברשת החברתית Goodreads

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299208605171
* BIBSYS: 11026176
* BNE: XX4718616
* BnF: cb150874218 (data)
* CiNii: DA15027678
* GND: 129898775
* ISNI: 0000 0004 4883 1428
* LCCN: n99261088
* NDL: 01076153
* NKC: xx0040137
* NLK: KAC200705819
* NLP: a0000001941222
* NTA: 275374599
* RERO: 02-A011464030
* SUDOC: 125093063
* VIAF: 33089798
* WorldCat: lccn-n99261088

 |
**יורגן קילר** (בדנית: **Jørgen Kieler**; ‏23 באוגוסט 1919 – 19 בפברואר 2017) היה רופא דני שהיה מראשי המחתרת הדנית במלחמת העולם השנייה. פיקד על מבצע הצלת יהודי דנמרק, וקיבל על כך תואר חסיד אומות העולם[דרוש מקור].

ביוגרפיה
--------

קילר נולד בהורסנס שבדנמרק. למד באוניברסיטת מינכן[דרוש מקור] בגרמניה וכשפרצה מלחמת העולם השנייה שב לארצו. היה בין מקימי קבוצת "דנמרק חופשית"(פעולותיה היו פרסומים לא חוקיים כנגד הנאצים, ריגול ופעולות אלימות כנגד הנאצים), שיחד עם קבוצות אחרות הקימו מאוחר יותר את המחתרת. הקבוצה הוציאה לאור עיתון מחתרתי שקרא למרד נגד הנאצים.

בסוף שנת 1943 פיקד קילר על מבצע הצלת יהודי דנמרק. הוא ארגן את המשפחות היהודיות שחיו במדינה, משם הועברו בחשאי לעיר חוף במזרח המדינה, ומשם הוברחו בספינות דיג לשוודיה, על כך הוענק לו תואר חסיד אומות העולם. באותה תקופה היה בין מקימי קבוצת ההתנגדות הדנית הולגר, שפעלה נגד הנאצים.

יורגן קילר כמעט שילם בחייו על פעולותיו נגד הנאצים, בשנת 1944 קילר נלכד על ידי הגרמנים הנאצים, נשלח למחנה נוינגמה שנמצא בהמבורג שבגרמניה והועבר למחנה הריכוז פורטה ווסטפאליקה שהיה מעין תת-מחנה במחנה נוינגמה, לאחר משפט נגזר גזר דינו למוות, אולם במאי 1945 שוחרר מחנה הריכוז בו שהה. הוא נסע לשוודיה ומשם חזר לדנמרק. לאחר מכן השלים את לימודי הרפואה בארצות הברית, ב-1954. 

בשנת 1980 התמנה למנהל המכון הדני לחקר מחלת הסרטן. לאורך השנים כתב מספר ספרים על הכיבוש הנאצי ועל תסמונת מחנות הריכוז. אחד מספריו היה Resistance Fighter ("לוחם ההתנגדות"), שמתאר את החוויות שלו בדרכו ובמאבק נגד הנאצים.

מספריו
------

\* "Resistance Fighter". Gefen Publishing House, 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורגן קילר** בוויקישיתוף
* יורגן קילר, באתר הקרן היהודית לתמיכה בחסידי אומות עולם
* יורגן קילר, באתר על ההתנגדות הדנית במלחמת העולם השנייה (בדנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297597405171
* BIBSYS: 7025746
* GND: 124449018
* ISNI: 0000 0000 6680 116X
* LCCN: n95026701
* NTA: 185493653
* SUDOC: 060603151
* VIAF: 8321429
* WorldCat: lccn-n95026701

 |
**נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד** (בפרסית: **فرودگاه بین المللی مهرآباد**; באנגלית: **Mehrabad International Airport**) הוא אחד משני נמלי תעופה המשרתים את העיר טהראן, בירת איראן. בשנת 2017 עברו בו 17,464,216 נוסעים במסגרת 142,037 תנועות מטוסים. אף שהנמל מטפל בטיסות פנים בלבד הוא נמל התעופה העמוס ביותר במדינה.

הנמל
----

נמל התעופה ממוקם במערבה של טהראן ובתוך שטחה העירוני. שדה תעופה היה קיים באתר הנמל מאז 1938, עת שימש כמסלול המראה לחובבי תעופה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפך האתר לנמל תעופה בין-לאומי ולבסיס לחיל האוויר האיראני, שאותו הוא משרת עד היום.[דרוש מקור] ב-1955 נסלל בו מסלול הטיסה הראשון המצופה אספלט. לאחר מכן הוקם בו טרמינל חדש בסגנון האדריכלות המודרנית. בין מתכנניו היה האדריכל ויליאם פריירה.

לאחר פתיחתו לתנועה של נמל התעופה הבין-לאומי האימאם חומייני בקרבת טהראן ב-2007 הועברו בהדרגה אל הנמל החדש כל הטיסות הבין-לאומיות ממהראבאד. בין השנים 2010–2017 חל גידול של 44 אחוזים במספר הנוסעים שעברו בנמל התעופה.[דרוש מקור]

בנמל פועלים שני מסלולי אספלט מקבילים וכן מסלול בטון קצר. מצויים בו שישה מבני טרמינל, ששניים מהם פועלים רק במהלך עונת החג' האסלאמית.

הנמל משרת כ-20 חברות תעופה שכמעט כולן איראניות, מהן חמש חברות מטען. הן מפעילות ממנו טיסות אל כ-60 יעדים ברחבי המדינה. הוא משמש בסיס פעולה מרכזי של ארבע חברות תעופה ובכללן החברה הלאומית איראן אייר וחברת מאהאן אייר.

בנמל ממוקמים מטות ארגון התעופה האזרחית של איראן וחברת איראן אייר.

בנמל ממוקמות שתי תחנות של הרכבת התחתית של טהראן.

בשנים 1974–2015 התרחשו בנמל ובקרבתו שמונה תאונות מטוסים. בחמורה שבהן, ב-6 בדצמבר 2005, התרסק מטוס תובלה צבאי שהמריא מהנמל אל תוך בניין מגורים בטהראן. בתאונה נספו 106 אנשים, מהם 94 שהיו על סיפון המטוס ו-12 על הקרקע.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי מהראבאד** בוויקישיתוף
* אתר הנמל
**מרגרט וולטון מייאל** (באנגלית: **Margaret Walton Mayall**‏; 27 בינואר 1902 – 6 בדצמבר 1995) הייתה אסטרונומית אמריקאית, מנהלת הארגון האמריקאי של משקיפי כוכבים משתנים (AAVSO)(אנ') משנת 1949 עד 1973. זכתה בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה בשנת 1958..

ביוגרפיה
--------

נולדה באיירון היל, מרילנד. בגיל שמונה הביעה לראשונה התעניינות בתחום האסטרונומיה, עת הזמין אותה אביה ללמוד עמו על הכוכבים ולצפות בהם. החלה ללמוד באוניברסיטת דלאוור לתואר ראשון במתמטיקה ובכימיה. הדוגמאות מעולם האסטרונומיה של שימוש במתמטיקה שניתנו על ידי ד"ר הארטר גרמו למייאל להתאהב בנושא האסטרונומיה. לכן, עברה לאחר שנתיים למכללת סווארת'מור ולמדה אסטרונומיה אצל ד"ר ג'ון מילר. בשנה השנייה במכללה למדה אצל ד"ר לזלי קומרי, שהיה מלא תשוקה לאסטרונומיה, ועזר למייאל להשיג עבודת קיץ במצפה הכוכבים של אוניברסיטת הרווארד. לאחר שסיימה את לימודיה במכללת סווארת'מור, חזרה למצפה הכוכבים בהרווארד ועבדה תחת אנני ג' קנון .

בשנת 1926 פגשה את רוברט ניוטון מייאל, אדריכל וחבר באיגוד משקיפי כוכבים משתנים. השניים התחתנו בשנת 1927. בשנת 1928 קיבלה תואר שני ממכללת רדקליף.

מחקר
----

את מאמרה הראשון פרסמה בעלון הרווארד ב-1927, והמשיכה לפרסם מאמרים בהרווארד על כוכבים משתנים עד 1954. בשנת 1941, לאחר שנים של עבודה ביחד, מתה דוקטור קנון, דבר אשר הוביל את מייאל להמשיך את עבודתה בסיווג כוכבים בספר שמוכר ככרך הזיכרון לקנון. עבודתה בסיווג זה נעצרה עקב מלחמת העולם השנייה כשעבדה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בקבוצת כלי נשק מיוחדים.

בשנת 1952, התנתק ארגון ה-AASVO מהרווארד. מייאל עבדה ללא משכורת מאותו רגע בכדי לתמוך בארגון. ב-1957 הוקמה תוכנית קיץ במצפה הכוכבים של מריה מיטשל למחקר סטודנטים על כוכבים משתנים, ומייאל עזרה לסטודנטים ופרסמה את מחקריהם ומאמריהם בעלון של AASVO. מייאל ובעלה פרסמו ותיקנו ספרי אסטרונומיה כדי לעזור לסטודנטים צעירים. בשנת 1958 קיבלה את פרס אנני ג'אמפ קנון באסטרונומיה. בין היתר, פיתחה שיטות עיבוד נתונים מודרניות ב-AASVO, עם דגש על מחשוב ומכונות. מייאל הייתה חברה באיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAU), והשתתפה בשתי ועדות: ועדה 27 על כוכבים משתנים, וועדה 29 בנושא כוכבי ספקטרה.

בשנים האחרונות לעבודתה, התעוורה מייאל כמעט לחלוטין. בשנת 1973 פרשה לגמלאות. היא נפורה ב-6 בדצמבר 1995 מאי ספיקת לב. בעלה נפטר שש שנים לפניה, ללא ילדים. חודש לאחר מותה של מרגרט מייאל, הקימו לזכרה אנדרטה ביום הולדתה ה-94.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Margaret Walton Mayall (1902 - 1995) | American Astronomical Society, web.archive.org, ‏2016-03-22
2. ↑  Margaret Mayall - Session I, www.aip.org, ‏2015-03-16 (באנגלית)
3. 1 2 3  Margaret W. Mayall | People | The Collection of Historical Scientific Instruments, waywiser.rc.fas.harvard.edu (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599376105171
* BIBSYS: 90796800
* CiNii: DA12883216
* GND: 1089670443
* ISNI: 0000 0000 7720 8871
* LCCN: n85161655
* NKC: mub2014844181
* NTA: 146808703
* SUDOC: 078801508
* VIAF: 92148623
* WorldCat: lccn-n85161655

 |
**מחוז פורטו** (בפורטוגזית: **Distrito do Porto**) הוא מחוז שנמצא בחוף הצפון-מערבי של פורטוגל. בירת המחוז היא העיר פורטו, העיר השנייה בגודלה במדינה. מחוז גובל במחוזות אביירו וויזאו בדרום, במחוז בראגה בצפון ובמחוז וילה ריאל במזרח.

שטחו של המחוז הוא 2,395 ק"מ, והוא מאוכלס בכ-1,817,172 תושבים.

דמוגרפיה
--------

בשנת 2017 היו האוכלוסיות הזרות החוקיות העיקריות מברזיל (9,442), סין (2,475), אוקראינה (2,160), איטליה (1,273), ספרד (1,189), אנגולה (1,118) וכף ורדה (1,040). מספרים אלה אינם כוללים תושבים שקיבלו אזרחות פורטוגלית, אליה זכאים ברזילאים פורטוגזים ופורטוגזים-אפריקאים.

רשויות
------

המחוז כולל 18 רשויות:

* אמרנטה (עיר)
* באיאו (עיירה)
* פלגייראס (עיר)
* גונדומר (עיר)
* לוסאדה (עיירה)
* מאיה (עיר)
* מרקו דה קנבס (עיר)
* מטוסיניוס (עיר)
* פאסוס דה פריירה (עיר)
* פארדס (עיר)
* פנפיאל (עיר)
* פורטו (עיר ראשית)
* פובואה דה ורזים (עיר)
* סנטו טירסו (עיר)
* טרופה (עיר)
* ולונגו (עיר)
* וילה דו קונדה (עיר)
* וילה נובה דה גאיה (עיר), העירייה המאוכלסת ביותר והעירייה היחידה במחוז פורטו הממוקמת מדרום נהר הדורו.

כל הרשויות לעיל הן עיריות, מלבד באיאו ולוסאדה. חלק מהעיריות כוללות עיר אחת או יותר; עיריית פארדס מכילה את מספר הערים הרב ביותר: פארדס, גנדרה, רבורדוסה וסאו סלבדור דה לורדלו. ערים נוספות במחוז פורטו הן: ריו טינטו וולבום (בעיריית גונדומר), ארמסינדה (בעיריית ולונגו), סאו ממדה דה אינפסטה (בעיריית מטוסיניוס), פריאמונדה (בעיריית פאסוס דה פריירה) וליקסה (בעיריית פלגייראס).

תחבורה
------

### נמל התעופה הראשי

נמל התעופה פרנסיסקו סה קרניירו, נמל תעופה בין-לאומי הממוקם בפורטו, שטחו נמצא בעיקר בשכונות פדרס רוברס, מוריירה, מאיה וגרנדה פורטו.

### נמל ראשי

לייחואס במטוסיניוס, אזור פורטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז פורטו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחוז פורטו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Estrangeiros residentes em: Porto – SEF

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557306505171
* GND: 4383136-9
* LCCN: n81112475
* MusicBrainz: a6b011eb-b9ab-453e-af95-4fdd9d040ba1
* SUDOC: 028965639
* VIAF: 137219723
* WorldCat (עם VIAF): 137219723

 |
המסתורין מעורר שאלות בקוראים ובצופים. איור בעזרת תכנת מחשב של אדם מצבע פעילות פולחנית באווירה אפופת מסתורין
**מסתורין** (באנגלית: **Mystery**) הוא סוגה המיושמת בספרות, בקולנוע ובסדרות טלוויזיה. סוגת המסתורין מאופיינת על ידי התרחשות, תופעה או דמות שעצם נסיבות קיומה, ולעיתים אף תכליתה, מעורפלות כך שהאדם הבוחן אותה אינו יכול לספק לה הסבר מניח את הדעת טרם נחשפה התשתית העובדתית - המציאותית או הבדיונית - לקיומה. בבסיסה סוגת המסתורין מושתתת על הצגת דבר מה תוך הימנעות מכוונת של היוצר ממסירת מידע חיוני להבנתו וכך נוצרות בקהל שאלות הממתינות לתשובה. המילה "מסתורין" מוגדרת כסוד נשגב, תעלומה, אמת לא נודעת.

סוגה זו מיושמת באמצעות הצגת פרוטגוניסט יחיד או אנסמבל שחוֹוֶה או חוקר אירוע פלאי שההסבר לקיומו סמוי. לרוב הפרוטגוניסט יהיה ממוקד בניסיון לגלות מהם הגורמים החבויים הניצבים בשורש האירוע ומאפשרים את קיומו.

טִבְעָהּ הצופן סוד ואפוף הסודיות של סוגה זו, מייצר אווירה שמעוררת בקורא או בצופה שאלות ותחושות של סקרנות, מתח, דריכות לקראת הבאות ולבסוף סיפוק מחוויית גילוי הנסיבות שאפשרו את קיומו של האירוע הפלאי. תוכנה של הסוגה משול לקסם המוצג לקהל ויוצר תחושת השתאות וסקרנות הנובעים מהיעדרו המכוון של מידע הדרוש להבנת הסיטואציה.

כרזה שהוצגה לקראת יציאת עונתה השנייה של הסדרה אבודים. בחלקה העליון, שמתייחס למסתורין האופף את הסדרה, נכתב: "הכל קורה מסיבה".
בתרבות הפופולרית של המאה ה-21, אחת הדוגמאות הבולטות של שימוש בסוגת המסתורין מצויה בסדרת הטלוויזיה אבודים שצוות האנסמבל שהציגה הושלך לתוך מארג של התרחשויות פלאיות שהעניקו לה פופולריות רבה. המסתורין שנשזר בעלילת הסדרה לכל אורכה ריתק את הצופים והוליד שפע של דיונים שכללו תאוריות ששאפו לספק הסברים להתרחשויות הפלאיות שהוצגו בה ולפצח את סודותיה. הילת המסתורין שאפפה התרחשויות, דמויות, מיקומים ומכשירים עלילתיים היוותה חלק ליבתי בחוויית הצפייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיפורי מתח ובלשים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  על המילה מִסְתּוֹרִין. האקדמיה ללשון העברית. Retrieved May 8, 2022
חזית הקניון עם הלוגו הישן
**קניון בת ים** הוא מרכז קניות מקורה אשר נמצא ברחוב יוספטל בבת ים קרוב לגבולה עם חולון. נפתח ב-15 במרץ 1993. 

בשנת 2010 הוא נהנה מתפוסה מלאה שהניבה דמי שכירות של 34 מיליון שקל בשנה ושוויו הוערך ב-420 מיליון שקל. 

הקניון בנוי על שטח של כ-70,000 מ"ר התופסים בלוק שלם ברחוב יוספטל בעיר. שטחו המסחרי מורכב מ-3 קומות מסחר על שטח של 17,000 מטרים רבועים שבו נמצאות 140 חנויות. האזור המסחרי של הקניון כולל בין היתר סניף של בנק אוצר החייל, מכון כושר, סופרמרקט ואזור שעשועים לילדים.

היסטוריה
--------

בשנים הראשונות לקיומו היה צמוד לקניון סניף של רשת השיווק שקם אשר נסגר עם פירוקה של הרשת ועל חלק משטח החנות נבנה אגף חדש לקניון. חלק נוסף של הסניף לשעבר עומד נטוש. בשנת 2007 הקניון נרכש בידי חברת אשטרום מידי חברת שופרסל ב-120 מיליון שקל. לאחר הרכישה נבנה בקניון מכון כושר על שטח של 1,700 מ"ר ושטחי המסחר הורחבו.

בשנת 2009 אישרה העירייה בנייה של מגדל בן 40 קומות בגובה 158 מטרים מעל החלק הצפון מערבי של קניון בת ים אשר יקרא "מגדל ליברטי" ויכלול שטחי משרדים מגורים ומסחר מופרדים וכן הרחבה של שטחי המסחר והחניה בקניון והקמת פארק ציבורי. 

לקניון צמוד חניון מקורה גדול בן 6 קומות בן 1300 מקומות חניה. בנוסף היה מבנה חנייה נוסף בן 4 קומות שנהרס בתחילת 2022 אשר שימש את חנות השקם. על חורבות מבנה החנייה שנהרס יוקם מתחם עירוב שימושים אשר יהיה חלק ממתחם הקניון.

בשנת 2018 ביג מרכזי קניות רכשה 50% מהקניון מאשטרום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קניון בת ים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קניון בת ים
* קניון בת ים, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון שפורר, אשטרום: שווי קניון בת ים גדל ביותר מ-100 מיליון שקל בשנתיים, באתר TheMarker‏, 1 ביולי 2010
2. ↑  אשטרום נכסים רוכשת 50% מקניון בת ים, באתר nrg‏, 21 באפריל 2008
3. ↑  מגדל ליברטי, באתר של אחים מרגולין
**נסיכות הבוחר מבאדן** הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1803 ממרקיזות באדן. כאשר פורקה האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1806, שודרגה הנסיכות למעמד של דוכסות גדולה.

היסטוריה
--------

בשנת 1771 אוחדו מרקיזויות באדן-באדן ובאדן-דורלאך תחת קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך למרקיזות באדן המאוחדת.

בשנת 1792 הצטרפה המרקיזות למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבדה בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.

בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, והיא שודרגה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרפה באדן לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסיכות הבוחר מבאדן** בוויקישיתוף

| האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה נסיכויות הבוחר של האימפריה הרומית הקדושה |
| --- |
| ארכי-בישופויות |  מיינץ •  טריר •  קלן |
| נסיכויות חילוניות |  בוהמיה •  פפאלץ •  סקסוניה •  ברנדנבורג |
| התווספו במאה ה-17 |  בוואריה •  הנובר |
| התווספו במאה ה-19 |  רגנסבורג •  זלצבורג •  וירצבורג •  וירטמברג •  באדן •  הסן |
הרב **עזריה בסיס** (ה'תש"ה, 1945 - כ"ד בטבת ה'תשע"ט, 1 בינואר 2019) היה רב ופוסק הלכה, רבה הראשי של ראש העין וחבר מועצת הרבנות הראשית.

ביוגרפיה
--------

נולד ברדאע שבתימן לשולמית ולרב יחיא בסיס (ה'תרנ"ו-ה'תשל"ז), מרבני העיר וחבר בית הדין בה. בגיל 5, בשנת 1950 עלו הוריו לישראל במסגרת מבצע על כנפי נשרים והשתקעו בראש העין. הוא למד במסגרות לימוד מסורתיות שקמו בעדה התימנית המקומית, ובתלמוד תורה נחלת ראובן בפתח תקווה.

בבחרותו למד בישיבת פוניבז' והתקרב לראש הישיבה הרב אלעזר מנחם מן שך. נישא לרומיה ולזוג שישה ילדים.

בשנות ה-80 שימש כרב שכונה בראש העין ובין השנים 1986–1993 כרב היישוב בית דגן. בשנת 1992 לאחר פטירת הרב דוד חג'בי, נבחר לשמש כרבה של ראש העין, תפקיד אותו מילא משנת 1993. משנת ה'תשס"ג (2002) ועד שנת ה'תשס"ח היה חבר במועצת הרבנות הראשית. עמד בראש מוסדות "אבי העזרי".

הוא עסק רבות במענה לשאלות הלכתיות מהארץ ומחו"ל, ותשובותיו קובצו ופורסמו בספרי שו"ת בית העזרי. הסכמותיו נדפסו בספרים רבים העוסקים במסורת ההלכה והמנהג של יהודי תימן. מלבד מאות תלמידיו מקרב הקהילה הדתית בראש העין, הרב בסיס ניהל חצר של אלפי חסידים ברחבי הארץ, והוא נודע בעמדותיו השמרניות.

נפטר ממחלת הסרטן ב-31 בדצמבר 2018.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר עמותת אבי העזרי.
2. ↑  ניצן ינקו, המלחמות של הרב עזריה בסיס, באתר mynet‏ פתח תקוה, 19 בדצמבר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402114905171
* VIAF: 30154921342963592738
* WorldCat: viaf-30154921342963592738

 |
**נשים קטנות** (באנגלית: **Little Women**, ביפנית: **愛の若草物語**) היא סדרת אנימה יפנית בת 48 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1987 בהשראת הספר "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט. בישראל שודרה הסדרה בטלוויזיה החינוכית בתחילת שנות ה-90.

עלילה
-----

ארבע האחיות מארץ' - מרגרת' (מג) הענוגה והחולמת על בעל עשיר, ג'וזפין (ג'ו) המרדנית והפרועה, אליזבת' (בת') הצייתנית והביישנית, איימי הצעירה ביותר והמפונקת ואימן. התקופה היא תקופת מלחמת האזרחים בארצות הברית. אב המשפחה הוא רופא המשרת בצבא הצפון. לאחר קרב קשה בעיירה הסמוכה, צבא הדרום המובס עובר בעיירה שלהם ושורף אותה עד היסוד. על חורבות ביתן מגלות בנות משפחת מארץ' שהמפעל שבו השקיע מר מארץ' את כל הונו נשרף גם הוא. חסרת פרוטה וקורת גג, נוסעת המשפחה לעיר אחרת, שבה גרה הדודה של האב, בתקווה שהיא תוכל לעזור. הבנות מנסות להסתגל לחייהן החדשים, למכשולים השונים ופוגשות חברים חדשים, ביניהם לורי, הנער השכן הבודד וסבו חמור הסבר שמתגלה כאדם בעל לב זהב.

ההבדלים בין הסדרה לספר
----------------------

רק החלק הראשון של הספר עובד לסדרה (כלומר הסדרה לא עוסקת בחלק השני של הספר, המספר את קורות האחיות לאחר שהתבגרו והפכו לנשים). בנוסף, אומנם לא מוזכר בסדרה באופן ישיר גילן של האחיות, ניתן לראות ששתי האחיות הקטנות צעירות יותר מגילן בספר. בעוד בת' בספר היא בת 13 ואיימי בת 12, הרי שכאן גילה של איימי לא עולה על 8–9 שנים, וגילה של בת' הוא בין 10–12. אך ההבדל המשמעותי ביותר הוא בעלילה. בסדרה ישנה עלילה התחלתית המתפרסת על כמה וכמה פרקים: הסיפור על הקרב הקשה והריסת העיירה, הסתרת הנער העבד השחור, שריפת הבית, המעבר לעיירה ניוקורד אל הדודה מארץ, חיפוש בית להתגורר בו - כל אלו הם פרי המצאתם המקורית של מחברי הסדרה. כמו כן, קיימות דמויות שלא הופיעו בספר: החתולה מילקי אן (בתרגום העברי "אנני הלבנה"), העבד הנמלט ג'ון, העיתונאי אנת'וני, בן הדוד דייוויד וכדומה. חנה, שמעמדה במשפחה בספר אינו מוגדר (מטפלת, משרתת...) היא בסדרה המטפלת של הבנות שהפכה לבת בית ונותרה עם המשפחה גם בזמנים הקשים, כאשר לא היה באפשרות האם לשלם לה שכר. היא מאוירת כשחורה, אך נוהגים בה כשווה, כהוכחה לכך שהמשפחה אכן נגד העבדות, העיקרון האנושי שלמענו נלחם האב בחזית.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נשים קטנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נשים קטנות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)