**שִיקַאסְטָה** (באנגלית: **Shikasta**, כותרת משנה: **הנדון: המושבה בפלנטה 5, שיקאסטה; קאנופוס בארגוס: ארכיון**) הוא רומן מדע בדיוני מאת הסופרת הבריטית זוכת פרס נובל דוריס לסינג. שיקאסטה הוא הראשון בסדרה בת חמישה ספרים, העומדים בפני עצמם, בשם "קאנופוס בארגוס" (Canopus in Argos). הספר יצא לאור בשנת 1979. הסיפור משופע באלוזיות רבות לתנ"ך, לגנוסטיקה, לסופיוּת ולרעיונות מיסטיים נוספים.

מקור השם "שיקאסטה" במילה הפרסית **שֶקַאסְטֶה** (شکسته), שפירושה "שָׁבוּר".

עלילת הספר
----------

כוכב הלכת שיקאסטה הוא בבואה של כדור הארץ, המתוארת מבעד עיניהם של בני ציוויליזציית **קַאנוֹפוּס בְּאַרְגוֹס**, אשר היו אלה שיישבו לראשונה את הכוכב.

הציוויליזציה בשיקאסטה הייתה שוחרת שלום, ונפש תושביה מחוברת לקאנופוס באמצעות אנרגיית חיים (מעין שדה-כוח מיסטי דמוי צ'י בשם ״חומר-תחוּשת-אנחנוּ״). כל אותה עת, כוחות רשע בדמותה של ציוויליזציה בשם **שַמַת** (*Shammat*) מתערבים ומפריעים לזרימת האנרגיה.

תאונה קוסמית כלשהי, שלא נגרמה בידי שַמַת, קוטעת את שטף האנרגיה בין שיקאסטה וקאנופוס. שיבוש זה הורס את ההרמוניה בשיקאסטה - ומביא את ידה של שַמַת להיות על העליונה. כתוצא מכך, מתקצרת תוחלת החיים של היצורים החיים בשיקאסטה - מכמה מאות שנים עד לתוחלת החיים הממוצעת של בני האדם בימינו. מתוך קטיעתו של שטף האנרגיה נולדים כל מיני היבטים מרושעים של החברה המודרנית - בעיקר אלימות פוליטית ושימוש לרעה בכוח.

לאור המצב, קאנופוס מחליטה לשלוח לשיקאסטה סוכנים, אשר יסייעו להקל על הסבל שנגרם ליושבי הפלנטה. אחד מסוכנים אלה הוא ג'ורג' שֶרבַּאן (George Sherban), הדמות הראשית בסיפור, אשר נשלח לשיקאסטה למלא מספר משימות. בדומה לנשמותיהם של בני האדם, גם הסוכנים יכולים להתגלם בגופים שונים בשיקאסטה; מכאן מובן כי באופן בסיסי הם מתקיימים כיישויות רוחניות, מחוץ לעולם החומרי. עם זאת, בשונה מבני האדם, הסוכנים מסוגלים לשמור על זכרונותיהם מגלגולים קודמים. הנסיעה לשיקאסטה והחזרה ממנה מלווה במעבר בין "אזורים" (מקביל למישורי קיום) שונים.

הספר מסתיים בכינונו-מחדש של שטף האנרגיה בין שיקאסטה לקאנופוס, ובנופלה של הציוויליזציה הברברית (הכוונה לתרבות המאות ה-20 וה-21) בשיקאסטה במלחמה גרעינית.

רקע וז'אנר
----------

באמצע שנות השישים לסינג התחילה להתעניין בסופיות, לאחר שקראה את "הסופים" של אידריס שאה, תארה אותו כ"הספר המפתיע ביותר שקראתי", ואמרה שהספר "שינה את חיי". בהמשך לסינג פגשה את שאה, שהפך "חבר טוב [ו]מורה". בשנות השבעים המוקדמות לסינג התחילה לחבר ספרים המרוכזים על חיי הפנימיים של גיבורת הסיפור, לדוגמה בספרה *Memoirs of a Survivor*. כעבור כמה שנים היא פרסמה את שיקאסטה בו השתמשה ברעיונות סופיים רבים.

בהתחלה לסינג התכוונה ש"שיקאסטה" יהיה "ספר אחיד וכולל", אלא שכאשר העולם שהיא דמיינה התפתח, היא גילתה שיש לה רעיונות ליותר ספרים. בסוף לסינג כתבה סדרה של חמישה ספרים שנקראת "קנופוס אין ארגוס". עד היום רק תורגם רק "שיקאסטה" תורגם לעברית. ספרי "קנופוס אין ארגוס" נכללים בז'אנר מדע בדיוני רך, כתיבה המדגישה את האופי הדמויות וסוגיות חברתיות ותרבותיות, עם פחות פרוט בנושאים מדעים וטכנולוגיים.

לפני ההוצאה לאור של הספר, לסינג נחשבה "אחד הסופרות החכמות, הכנות והמעורבות חברתית של התקופה", וקורים מערבים שלא הכירו את הסופיות היו מאוכזבים מכך שלסינג נטשה את ה"מבט הרציונלי" שלה. לסינג הגיבה "הם לא מבינים שחלק מהרומנים החברתיים הטובים ביותר היום כתובים בז'אנר המדע הבדיוני."

לסינג הקדיש את שיקאסטה לאביה. כאשר הייתה עדיין ילדה בדרום רודיזיה (היום זימבבואה) הוא היה מסתכל על השמיים בלילה ואומר, "זה גורם לך לחשוב - אי שם יש כל כך הרבה עולמות, לא משנה אם נפוצץ את עצמנו - יש עוד הרבה מאיפה שאנחנו הגענו."

לקריאה נוספת
------------

* Katherine Isabel Szadkowski, **Doris Lessing's Shikasta: The Integration of a Biblical and Scientific Imagination**, Thesis submitted to the Factulty of Graduate Studies of the University of Manitoba, 2000 (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שיקאסטה
* שיקאסטה, באתר Dorislessing.org (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוריס לסינג, On the Death of Idries Shah, **Daily Telegraph**
2. ↑  Doris Lessing: Biobibliographical Notes, NobelPrize.org, ‏12 אוקטובר 2007 (באנגלית)
3. ↑  Randy Hoyt, Biblical Narratives in Doris Lessing’s Shikasta, ‏מרץ 1 2009
4. ↑  דוריס לסינג, **Shikasta**, לונדון: Flamingo, 1994, ISBN 0-00-712776-6. (באנגלית)
5. ↑  Doris Lessing: Her five best books, ‏18 נובמבר 2013
6. ↑  Lesley Hazelton, Doris Lessing on Feminism, Communism and 'Space Fiction', **New York Times**, 1982