recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המפה מראה את מיקום העיר באי קאפרי
מרינה גראנדה, קאפרי
מרינה גראנדה
מרינה גרנדה, בשנת 1880 לערך
**מרינה גראנדה** (באיטלקית: **Marina Grande**) הוא הנמל הראשי של האי קאפרי ואחד מבין שני נמליו (השני הוא מרינה פיקולה). הנמל ממוקם מצפון לעיר המרכזית של האי, הקרויה גם היא קאפרי, ולמרגלות מונטה סולארו.

היסטוריה
--------

הנמל הראשון שפעל באי היה נמל מרינה פיקולה, בחופו הדרומי של האי. נמל זה שימש בתקופה הרומית את תושבי האי ודייריו ובהם הקיסרים הרומיים אוגוסטוס וטיבריוס.

נמל מרינה גראנדה שימש נמל דייגים עתיק והחל לפעול כבר בתקופת שלטונו של הקיסר הרומי אוגוסטוס. הקיסר טיבריוס ביצר את הנמל.

במהלך המאה השביעית  נפטר הבישוף קוסטנזו בעיר הנמל, והפך לקדוש הנוצרי המגן של האי קאפרי.

גאוגרפיה
--------

הנמל ממוקם בצידו הצפוני של האי. המעגנה מחולקת לפי גודלם של כלי השייט העוגנים בה, כאשר סירות קטנות עוגנות בסמוך לחוף. כיכר קטנה, משקיפה על הנמל שהמבנים המקיפים אותה בנויים בסגנון המאפיין את האי.

תחבורה
------

נמל מרינה גראנדה משמש את המעבורות המקשרות בין האי קאפרי לבין העיר נאפולי ובעיקר את התיירים הרבים המגיעים אל המערה הכחולה. הפוניקולר של קאפרי מקשר בין הנמל לבין העיר קאפרי במעלה מונטה סולרנו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרינה גראנדה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של מרינה גראנדה


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7736129-5

 |
**שמונה דייטים חדשים** (ברוסית: **Восемь новых свиданий**) הוא סרט קומדיה רוסי משנת 2014 בכיכובם של וולודימיר זלנסקי ואוקסנה אקינשינה (אנ'), שהוא המשך לסרט "שמונה דייטים ראשונים" משנת 2012. הסרט יצא לאקרנים ב-1 בינואר 2015 ונמשך 86 דקות.

עלילה
-----

ורה וניקיטה, שהכירו בסרט הקודם, נשואים כבר שלוש שנים. במהלך שנות נישואיהם, הם תמכו אחד בשנייה בכל דרך אפשרית, ותמיד פתרו יחד את בעיותיהם. יום אחד, במריבה רגילה, הם מחליפים דעות חריפות איך צריך להיראות בן זוג אידיאלי ומהו בעל אמיתי. אחרי שהשלימו, הם נשכבו לישון.

כשהם מתעוררים בבוקר, הם מגלים לצידיהם את "הנפשות התאומות האידיאליות" שלהם: לניקיטה יש אישה בלונדינית שופעת (פולינה מקסימובה (רו')), שמבשלת היטב, ולוורה יש איש עסקים אכפתי (מיכאיל גלוסטיאן) שקונה בעצמו את הקרואסונים האהובים עליה לארוחת הבוקר.

ורה וניקיטה צריכים לבחור אם לחיות עם בני הזוג החדשים שלהם, או לחזור להיות ביחד. הם צריכים להחליט אם הם מעדיפים לחיות עם אדם אהוב או עם אדם אידיאלי. הם מבינים כי אף על פי שיש ביניהם מריבות, רגשותיהם זה כלפי זה חזקים, והם חוזרים אחד לשנייה.

שחקנים
------

* וולודימיר זלנסקי – ניקיטה אנדרייביץ' סוקולוב
* אוקסנה אקינשינה – ורה קזנצבה
* מיכאיל גלוסטיאן – טימור
* פולינה מקסימובה – קריסטינה
* ויקטור ואסילייב – ליושה
* סבינה אחמדובה – קרינה
* יבגני קושבוי – אורח חתונה
* נטליה איוחווידובה – המזכירה של ניקיטה
* נטליה אונגרד – חמות
* סרגיי בליאייב – חותן

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  8 new dates, אתר Film.ru
**אקאש מישרה** (בהינדי: **आकाश मिश्रा**; נולד ב-27 בנובמבר 2001 בבלרמפור שבאוטר פרדש, הודו) הוא כדורגלן הודי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת מומבאי סיטי מליגת העל ההודית ובנבחרת הודו.

קריירת מועדונים
---------------

מישרה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אינדיאן ארוס מה-I-League. הוא ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-16 באוקטובר 2020 חתם מישרה על חוזה לשלוש שנים בהיידראבאד מליגת העל ההודית. הוא ערך 62 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. בעונת 2021/2022 זכה עם המועדון באליפות הודו.

ב-19 ביוני 2023 חתם מישרה על חוזה לחמש שנים במומבאי סיטי מליגת העל ההודית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-25 במרץ 2021 ערך מישרה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הודו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת עומאן במשחק ידידות.

תארים
-----

היידראבאד
* אליפות הודו (1): 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hyderabad FC sign Akash Mishra, Rohit Danu and Biaka Jongte באתר הרשמי של ליגת העל ההודית, 16 באוקטובר 2020 (באנגלית)
**איגל רוק אנטרטיינמנט** (באנגלית: **Eagle Rock Entertainment**) היא חברת הפקה והפצה בין-לאומית של סרטי מוזיקה ותכנות. היא מפעילה שתי חברות תקליטים (איגל רקורדס וארמורי רקורדס), חברת הפקות בשירות מלא (איגל רוק הפקות) וחברת בת לפרסום מוזיקה (איגל-איי מיוזיק).

היסטוריה
--------

איגל רוק אנטרטיינמנט נוסדה באפריל 1997 בידי טרי שאנד, ג'וף קמפין וג'וליאן פול, שלושה עמיתים לשעבר בקאסל תקשורת, עם קשר ישיר לברטלסמן מיוזיק גרופ. מאוחר יותר היא נרכשה על ידי אדל רקורדס ובשנת 2001 נמכרה כולה לחברת ההשקעות הבריטית HgCapital תמורת 34 מיליון ליש"ט. בשנת 2007 נרכשו מניות מיעוט מחדש על ידי אדל AG. חטיבת איגל ויז'ן הוקמה בשנת 2000. המטה של איגל רוק אנטרטיינמנט נמצא בלונדון עם משרדים בניו יורק ומשרדים שותפים ברחבי העולם.

באפריל 2014, איגל רוק אנטרטיינמנט נרכשה על ידי יוניברסל מיוזיק גרופ. הרכישה של יוניברסל באה בעקבות הרכישה של רוב EMI. טרי שאנד המשיך להוביל את החברה כיו"ר ומנכ"ל מהמטה שלה בלונדון. בשנת 2020, יוניברסל הקימה את אולפני מרקורי שקלטו את איגל רוק אנטרטיינמנט.

פרסים
-----

החברה זכתה בפרס גראמי על הסרט התיעודי *When You're Strange* ב-2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איגל רוק אנטרטיינמנט

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Eagle Rock Entertainment, UMG (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  US bidders keen to do the Eagle Rock, The Telegraph, ‏2006-10-04 (באנגלית)
3. ↑  "24-12-2001: HgCapital backs £34 million management buy-out of Eagle Rock Entertainment"
4. ↑  "Edel Acquiring Share In Eagle Rock Entertainment"
5. ↑  Universal buys Eagle Rock | Complete Music Update
6. ↑  Naman Ramachandran, Universal Music Group Launches Mercury Studios, Alice Webb to Lead, Variety, ‏2020-12-03 (באנגלית אמריקאית)
7. ↑  "Past Winners Search: 2010 - 53rd Annual Grammy Awards, Music Video"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no99000555
* MusicBrainz: d369f2a7-8d3d-4278-8520-197297ae0c22
* VIAF: 146900152
* WorldCat: lccn-no99000555

 |
גני טיבולי בלילה
האגם בפארק. ברקע נראית רכבת ההרים "The Demon"
**גני טיבולי** (בדנית: **Københavns Tivoli**) הוא אחד מפארקי השעשועים וגני התענוגות המפורסמים ביותר בעולם. הפארק נמצא בקופנהגן, דנמרק.

היסטוריה
--------

הפארק ממוקם בלב קופנהגן בירת דנמרק, נבנה בשנת 1843. זהו אחד מגני השעשועים העתיקים ביותר באירופה שאף היווה השראה לוולט דיסני בבנייתו את דיסנילנד.
בשנת 2006 נפתחה בפארק אחת הקרוסלות הגבוהות ביותר בעולם. בפארק ישנם כיום 27 מתקני שעשועים.

באופן מסורתי, הפארק פתוח בתקופה שבין תחילת אפריל לסוף ספטמבר, אולם מאז שנת 1994 נפתח הפארק גם בתקופה שלקראת חג המולד ומתקיים בו יריד חג המולד המסורתי. בנוסף, מאז שנת 2006 הפארק נפתח ל-10 ימים גם בחופשת בתי הספר בדנמרק הצמודה לליל כל הקדושים (בדרך כלל בשבוע ה-42 של השנה).

מתקנים בפארק
------------

הפארק עבר תהפוכות רבות במהלך השנים, ומתקנים שונים נבנו ונהרסו. כיום המתקנים הפופולרים ביותר הם רכבת ההרים "The Demon" ומגדל הפחד (מתקן עגול שמתנשא לגובה של כמה עשרות מטרים וצונח לפתע במהירות אדירה).

מגדל "הכוכב המעופף" - The Star Flyer
כמחווה להנס כריסטיאן אנדרסן הוקם ב-1993 מתקן בשם "התיבה המעופפת" (Flying Trunk) על שם אחת מאגדותיו של אנדרסן. זהו מסלול האורך כ-7 דקות והמבקרים מוסעים במנהרה חשוכה המדמה מערה בתוך חביות עץ וצופים בסצנות מתוך אגדותיו של אנדרסן. המתקן שופץ ב-2010.

מתקנים נוספים: רכבת הרים מעץ, מספר קרוסלות, מכוניות מתנגשות, סירות ועוד.

בפארק יש גם גן פרחים מרהיב עם מאות אלפי סוגי פרחים בשלל צבעים, עשרות אלפי נורות אשר מאירות את הפארק בלילה, ועשרות מסעדות שונות. בערבים מתקיימים בפארק מופעים מיוחדים, ומשחקי אור ומים. פעמיים בשבוע ובאירועים מיוחדים מתקיימים מופעי זיקוקים.

ביוני 1944, בזמן הכיבוש הנאצי בדנמרק, אירע פיצוץ בטיבולי שגרם לנזקים קשים ולשריפתו המוחלטת של אולם הקונצרטים במקום (שוקם רק ב-1956). העיתונות שהייתה בשליטת הנאצים האשימה את המחתרת הדנית בפיצוץ, אולם לאמיתו של דבר הפיצוץ בוצע בידי קבוצה של נאצים דניים כנקמה על פגיעה של המחתרת הדנית במפעל חיוני לגרמנים.

בשנת 1964 התקיימה תחרות הזמר התשיעית של האירוויזיון באולם הקונצרטים שבגני טיבולי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גני טיבולי** |

* אתר האינטרנט הרשמי של גני טיבולי
* גני טיבולי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גני טיבולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: c34974ee-a884-43ec-a2de-ecbf0b6b7643
* VIAF: 315161083
* WorldCat: viaf-315161083

 |
**שכונת עיר ימים** היא שכונת מגורים בדרום-מערב נתניה, המשתרעת על פני 1,140 דונם לאורך חוף הים של נתניה, בין שכונת האירוסים לרמת פולג. היא הוקמה בשנת 2006. כעבור עשור נבנו רוב בנייני המגורים בשכונה, אם כי תנופת הבנייה בשכונה נמשכת עד היום. בשכונה נבנו 4,510 יחידות דיור, 3,150 חדרי מלון וכ-34,000 מ"ר שטחי מסחר.

עיר ימים המתאפיינת בריבוי בניינים רבי-קומות ומגדלי יוקרה, נחשבת לשכונה היוקרתית ביותר בנתניה ולמבוקשת ביותר באזור השרון.

השכונה מוקדשת למשוררים ומוזיקאים, דבר הניכר בשמות הרחובות ובפסלים הפזורים בה.

עיר ימים ממוקמת במרחק נסיעה מאזור תעשייה פולג ופארק שיאים, הנחשב למוקד תעסוקה מרכזי וחשוב בארץ. קניון עיר ימים הנמצא בלב השכונה, הוא הקניון הגדול ביותר בעיר נתניה ואחד הגדולים באזור השרון.

תכנון עירוני
------------

בעת תכנון השכונה הושם דגש רב על איכות המגורים תוך שילוב שטחים ירוקים רבים. במרכז השכונה משתרע פארק גדול, עם שבילים תת-קרקעיים להולכי רגל ולרוכבי אופניים, לצד מוקדי מסחר ובילוי. כמו כן, בשכונה פועלים מוסדות חינוך ממלכתיים וגנים ציבוריים, וקיים בה חיבור הליכתי ישיר אל חוף פולג.

רבים מבקרים באופן חיובי את התכנון העירוני של השכונה, זאת לאור הקרבה למקומות הבילוי, הפנאי והתעסוקה. מנגד, יש הטוענים כי אדריכלות הבניינים היא בנאלית וכי השכונה תוכננה כמעין מבצר משאר חלקי העיר.

בנוסף, קיים פולמוס רחב בדבר הקמת בתי המלון לאורכו של חוף פולג. תושבי השכונה המתנגדים למהלך טוענים כי הקמת בתי המלון תפגע ברמת החיים בשכונה ובעקבותיה חלקות הטבע לצד שמורת האירוסים יהרסו לחלוטין.

תחבורה
------

השכונה נמצאת במרחק נסיעה קצר ממחלף פולג ומכביש החוף, דבר המאפשר יציאה מהירה מהעיר לכיוון צפון ודרום הארץ וכן למטרופולין תל אביב.

התחבורה הציבורית בשכונה לא מפותחת ביחס לשכונות אחרות בעיר, אך קיימת בה רשת סדירה של קווים עירוניים אל שאר חלקי העיר, קו ישיר אל תל אביב וכן קווים המקשרים את תושבי השכונה אל תחנת הרכבת בית יהושע, בה עוצרות רכבות המגיעות לאזורים רבים בארץ, בין היתר הרצליה ותל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיר ימים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתניה | עיר ימים, באתר moreshet.netanya.muni.il
2. ↑  עיר ימים, באתר www.halat.co.il (בעברית)
3. ↑  בשיתוף: גינדי החזקות, שכונת עיר ימים בנתניה משנה את חוקי המשחק בנדל"ן באזור השרון, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2018
4. ↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב בשכונת עיר ימים בנתניה, באתר חלון אחורי, ‏2016-10-29
5. ↑  טוהר חלפון, תושבי עיר ימים נלחמים על הבית, באתר www.netanyanet.co.il
**טווסון לוקסנום** (שם מדעי: ***Thalassoma lucasanum***) הוא מין של דג גרם ממשפחת השפתוניים החי במימי האוקיינוס השקט בטווח של חצי האי באחה קליפורניה לפרו ומגיע עד לאיי גלאפגוס. לעיתים מגדלים אותו כדג נוי באקווריום.

מין זה הוא דג קטן באורך של 15 סנטימטרים בערך בעל דוגמאות מפוארות על ראשו וגופו. הראש כחול-ירקרק עם "כיפה" סגולה-אפורה, העורף צהוב, הגוף ורוד והסנפירים כחולים וקטנים. הדגים הצעירים הם דגי נקאי המפוספסים באדום-צהוב-שחור לאורך גופם. הם ניזונים מטפילים החיים על גופם של שוכני שונית רבים, ביניהם מיני דגים, כרישים ואיגואנה ימית, אותם הם מלקטים בשפתיהם הרחבות.

הדגים הבוגרים מאבדים את פסיהם, מפתחים סנפירים וזנבות חזקים יותר ואז הם ניזונים מפלנקטון, סרטנים קטנים ודגיגים בשוניות האוקיינוס השקט, בעומק של 2–25 מטרים, אך נצפו גם בעומק 64 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טווסון לוקסנום** בוויקישיתוף
* טווסון לוקסנום, באתר ITIS (באנגלית)
* טווסון לוקסנום, באתר NCBI (באנגלית)
* טווסון לוקסנום, באתר FishBase (באנגלית)
* טווסון לוקסנום, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טווסון לוקסנום באתר הרשימה האדומה של IUCN

* 
* טווסון מנקה איגואנה ימית בגלאפגוסטווסון מנקה איגואנה ימית בגלאפגוס
**רולף לאסגורד** (בשוודית: **Rolf Holger Lassgård**; נולד ב-29 במרץ 1955) הוא שחקן קולנוע שוודי, שזכה מספר פעמים בפרס גולדבאג. הוא שיחק ביותר מ-30 סרטים וסדרות טלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

רולף לאסגורד נולד וגדל באסטרסונד. בצעירותו הוא היה שחקן הוקי קרח. בשנים 1975–1978 הוא למד משחק בבית הספר במלמה. אחרי סיומה הוא נקלט בתיאטרון בלנדסקורנה שבדרום שוודיה.

בשנת 1980 רולף לאסגורד לראשונה השתתף בסרט טלוויזיה. בשנת 1982 הוא התחיל לשחק בתיאטרון בעיר יבלה. בשנת 1991 על תפקידו בסרט "Önskas" הוא היה מועמד לקבלת פרס גולדבאג, אך זכה בו רק בשנת 1992 עבור תפקיד בסרט "Min store tjocke far" וזכה בפרס נוסף בשנת 1993.

החל משנת 1993 רולף לאסגורד שיחק בסדרות טלוויזיה בלשיות שזכו להצלחה.

בשנת 2015 הוא שיחק תפקיד ראשי בסרט "A Man Called Ove" על פי ספר של פרדריק בקמן וזכה בפרס גולדבאג על תפקיד הראשי.

בשנת 2016 שיחק בסרט הנורווגי "*The Lion Woman*" המבוסס על רומן באותו שם מאת הסופר אריק פוסנס הנסן.

בשנת 2017 השתתף בסרט האמריקאי "לחיות בקטן" מאת הבמאי זוכה פרס האוסקר אלכסנדר פיין. 

בשנת 2020 שיחק בסדרה "החקירה" דרמת מתח המבוססת על סיפור אמיתי; בבימויו של הבמאי הדני מועמד פרס האוסקר טוביאס לינדהולם (אנ'). הסדרה שודרה בערוץ TV 2 הדני וברשת HBO האמריקאית. 

הוא נשוי משנת 1982 ואב לשלולה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רולף לאסגורד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רולף לאסגורד (באנגלית)
* רולף לאסגורד, סרטונים בערוץ היוטיוב

* רולף לאסגורד, ברשת החברתית Goodreads

* רולף לאסגורד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר AllMovie (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר Metacritic (באנגלית)

* רולף לאסגורד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* רולף לאסגורד, באתר אייטונס (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר ספוטיפיי

* רולף לאסגורד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר Last.fm (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר AllMusic (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* רולף לאסגורד, באתר דיזר

* רולף לאסגורד, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1110706
* BnF: cb14196747s (data)
* GND: 142532126
* ISNI: 0000 0001 1479 6474
* LCCN: no2008071613
* MusicBrainz: 5cb44641-04c6-48d0-803e-c11a3e26569a
* NKC: xx0163748
* NTA: 238339084
* SELIBR: 366176
* SUDOC: 130425354
* VIAF: 107601025
* WorldCat: lccn-no2008071613

 |
**מייקל צ'יבויקם אודבולוזור** (בסינית מסורתית: **米高**, באנגלית: **Michael Chibuikem Udebuluzor**; נולד ב-1 באפריל 2004 בהונג קונג) הוא כדורגלן הונג קונגי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אינגולשטאדט 04 מהליגה הגרמנית השלישית ובנבחרת הונג קונג.

חיים אישיים
-----------

אודבולוזור הוא בנו של כדורגלן העבר הניגרי קורנליוס אודבולוזור (אנ'). הוא נולד בהונג קונג כאשר אביו שיחק בקבוצת הונג קונג ריינג'רס מליגת העל של הונג קונג.

קריירת מועדונים
---------------

אודבולוזור גדל במחלקות הנוער של קיצ'י, DBI באד אייבלינג ואינגולשטאדט 04. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של אינגולשטאדט 04. ב-6 באוגוסט 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–1 לארצגבירגה אווה במסגרת המחזור הראשון בליגה הגרמנית השלישית לעונת 2023/2024.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-11 בספטמבר 2023 ערך אודבולוזור את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונג קונג, בניצחון 0–10 על נבחרת ברוני במשחק ידידות. הוא בישל שני שערים במשחק זה. ב-12 באוקטובר הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 0–4 על נבחרת בהוטן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bundesliga beckons Hong Kong teen Michael Udebulozor after move באתר South China Morning Post, ‏ 12 במאי 2022 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מייקל אודבולוזור"**.
**אוקטביאן יואן אטנסה בלו** (ברומנית: **Octavian Ioan Atanase Bellu**, נולד ב-17 בפברואר 1951) הוא מאמנה הראשי של נבחרת רומניה בהתעמלות מכשירים לנשים (1990–2005 ומ-2010). הוא המאמן המצליח ביותר בעולם, חניכותיו זכו ב-279 מדליות (106 זהב, 86 כסף ו-87 ארד) במשחקים האולימפיים, באליפויות עולם, באליפויות אירופה (בוגרות ונערות) ובגביע העולם. 

בלו הוביל את נבחרת רומניה לזכייה בשתי מדליות זהב בתחרות הקבוצתית בהתעמלות מכשירים במשחקים האולימפיים (סידני 2000 ואתונה 2004) ובחמש אליפויות עולם (1994, 1995, 1997, 1999, 2001).

בין המתעמלות שאימן היו אלופות אולימפיות ואלופות עולם: סימונה אמנאר, לריסה איאורדצ'ה, סנדרה איזבאשה, ג'ינה גוג'ן, לוויניה מילושוביץ', קטלינה פונור, אנדראה רדוקן, מוניקה רוסו ועוד. 

בשנת 2009 זכה להיכנס להיכל התהילה הבינלאומי בהתעמלות.

ביוגרפיה
--------

בלו החל את דרכו בעולם ההתעמלות במועדון הספורט פטרולול פלוישט והתעמל במשך 13 שנים. כמתעמל נחשב למתעמל בינוני וכן היה לו קושי לבצע תרגילים רבים בשל גובהו. בנוסף לעיסוקו בהתעמלות מכשירים הוא שיחק כדורעף, כדורסל וגם התאמן בצניחה. בשנת 1974 סיים את לימודיו במכון לספורט וחינוך גופני בבוקרשט, שם למד שיטות אימון שונות, אספקטים טכניים של תנועות הגוף ועוד. עם סיום לימודיו עבד כמורה לחינוך גופני בווליאה קאלוגאריאסקה במשך כחמש שנים. כמו כן, החל לאמן מתעמלות צעירות במועדון הספורט בו החל את הקריירה הספורטיבית שלו. בין השנים 1978-1979, התפטר מעבודתו כמורה לספורט, ונהיה למאמן במשרה מלאה בפטרולול פלויישט ולאחר מכן במועדון הספורט של בקאו.

### מאמן לאומי

בלו החל לעבוד עם הנבחרת הלאומית של רומניה לנשים בשנת 1981, לאחר שבלה קארוי ואשתו מרטה ערקו לארצות הברית. בהיותו המאמן הראשי של הנבחרת הלאומית (1990–2005), הוא הוביל את נבחרת הנשים של רומניה לזכייה בשתי מדליות זהב ברציפות בתחרות הקבוצתית במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת סידני (2000) לפני רוסיה וארצות הברית ובאולימפיאדת אתונה (2004), לפני ארצות הברית ורוסיה ובחמש אליפויות עולם ברציפות (1994, 1995, 1997, 1999, 2001).

קריירה פוליטית
--------------

בתחילת שנת 2005, בלו ועמיתתו המאמנת מאריאנה ביטאנג פרשו מתפקידם כמאמני הנבחרת בשל סקנדל תקשורתי ובשנת 2006, הם נשכרו כדי לייעץ לנשיא רומניה טראיאן בססקו בענייני ספורט. בלו כיהן כנשיא המועצה הלאומית לספורט ומזכיר המדינה במשרד הספורט.

חזרתו כמאמן
-----------

בשנת 2010, הזמינה רומניה את בלו ואת ביטאנג לעזור באימוני הנבחרת הלאומית לקראת אולימפיאדת לונדון (2012). לאחר אליפות אירופה בהתעמלות מכשירים במוסקבה בשנת 2013, מאזן המדליות המצטבר של בלו חצה את רף 300 המדליות.

חיים אישיים
-----------

בלו נשוי למאריאנה ביטאנג. לבלו בת מנישואיו הראשונים.

תארים והישגים
-------------

* בשנת 2009 זכה בלו להיכנס להיכל התהילה הבינלאומי בהתעמלות
* בסך הכל זכו המתעמלות שאימן בלו ב-279 מדליות (106 זהב, 86 כסף ו-87 ארד):

39 מדליות אולימפיות (16 זהב, 9 כסף, 14 ארד)
75 מדליות מאליפויות עולם (29 זהב, 23 כסף, 25 ארד)
78 מדליות מאליפויות אירופה (בוגרות) (28 זהב, 24 כסף, 16 ארד)
61 מדליות מאליפויות אירופה (נערות) (23 זהב, 22 כסף, 16 ארד)
24 מדליות מגביע העולם (10 זהב, 8 כסף, 6 ארד)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקטביאן בלו** בוויקישיתוף

* אוקטביאן בלו, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* Most Successful Coach-world record set by Octavian Bellu, באתר World Record Academy (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוקטביאן בלו, בטקס היכל התהילה הבינלאומי להתעמלות
אה"מ "**הרמס**" (95) (באנגלית: HMS ***Hermes***, סימול צי **95**) הייתה נושאת מטוסים של הצי המלכותי הבריטי. "הרמס" הייתה נושאת המטוסים הראשונה שהושקה בעולם ותוכננה למטרה זו, אולם נושאת המטוסים היפנית הושו הוכנסה לשירות מבצעי 6 חודשים לפניה.

מבנה
----

תכנונה של "הרמס" הושפע מלקחים שהופקו מהפעלתן של נושאות מטוסים קודמות כמו "פיוריוס" ו"ארגוס". גוף האוניה של "הרמס" (בדומה להושו) התבסס על גוף של סיירת וכלל מסלול המראה שטוח ומגדל פיקוח, הממוקם בצדה הימני של האוניה, שאיפשר לפקח על כיוון האניה ביעילות וללא כל הפרעה לפעילות האווירית.

באותה העת היו למטוסים מנועים סיבוביים שהסתובבו עם כיוון השעון (במבט מירכתיי הספינה). עוצמת הסיבוב של המנוע יצרה מומנט שהשפיע על המטוס וגרם לו לנטות שמאלה לפני ההמראה. מיקום מגדל הפיקוח בצד ימין מנע התנגשות אפשרית של המטוס במבנה. 

לאחר הפעלתה של "הרמס" התגלה כי צוות האוויר שלה קטן מידי, יכולת ההגנה שלה מוגבלת, היא אינה מהירה מספיק לצורך פעולות ימיות צבאיות וכן אינה יציבה בים סוער.

היסטוריה
--------

"הרמס" טובעת לאחר שהותקפה מהאוויר
"הרמס" שנבנתה על ידי היצרנית הבריטית ארמסטרונג ויטוורת' הושקה ב-11 בספטמבר 1919 ונכנסה לשירות מבצעי רק בשנת 1923. 

בשנת 1932 היא הוצבה בקרבת שאנגחאי. 

במהלך מלחמת העולם השנייה "הרמס" שירתה תקופה קצרה במסגרת צי הבית הבריטי, שמטרתו להגן על המים הטריטוריאליים הבריטים. החל מאוקטובר 1939 היא הוצבה באוקיינוס האטלנטי הדרומי. "הרמס" שיתפה פעולה עם הצי הצרפתי שבסיסו היה בדקר עד עלייתה לשלטון של ממשלת וישי בצרפת. לאחר מכן מטוסיה של "הרמס" השתתפו בתקיפה של כלי שיט צרפתיים שעגנו בדקר, בפעולות שקדמו לקרב על דקר.

ביולי 1940 היא התנגשה בספינת מסחר, ותוקנה בסימונסטאון שבדרום אפריקה. בהמשך היא סיירה באוקיינוס ההודי כחלק מהצי המזרחי הבריטי.
במהלך הפשיטה באוקיינוס ההודי של הצי היפני עגנה "הרמס" בנמל בטרינקומלי, ציילון, לצורך שיפוצים. בעקבות התרעה מראש על תקיפה יפנית היא עזבה את הנמל, אך בשובה ב-9 באפריל 1942 היא אותרה בבטיקלואה על ידי מטוס סיור יפני. "הרמס" שהייתה ללא מטוסים, הותקפה על ידי 70 מפציצים יפניים, ספגה 40 פגיעות ולבסוף טבעה, ועמה 307 מלחים מצוותה. הלווי שלה, שהורכב מהמשחתת ומפייר ומהקורבטה הוליהוק ושתי מכליות נוספות הוטבעו גם כן. 590 ניצולים נאספו על ידי אוניית בית החולים ויטה ונלקחו לקולומבו.

שרידיה של "הרמס" ממוקמים באוקיינוס ההודי ליד בטיקלואה, ציילון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אה"מ הרמס** בוויקישיתוף
* נושאת המטוסים "הרמס" אתר ארכיון הצי האווירי
* נושאת המטוסים הרמס אתר בסיס הנתונים של מלחמת העולם השנייה
* גלריית תמונות של נושאת המטוסים "הרמס" אתר www.maritimequest.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  אניות המלחמה הבריטיות בסביבות שאנגחאי, דואר היום, 2 בפברואר 1932
2. ↑  צ'רצ'יל על טיבוע דורסטשייר וקורנוייל, הַבֹּקֶר, 14 באפריל 1942
**טריגון כד-אף** (שם מדעי: *Pteroplatytrygon violacea*) הוא מין דג סחוס ממשפחת הטריגוניים החי בכל האוקיינוסים עד לעומק 100 מטר. הוא נפוץ גם בימים רדודים שונים. זהו המין היחיד בסוגו.

לטריגון זה ישנם סנפירי חזה גדולים ומעוגלים הרחבים יותר מאורך כל הגוף, למעט הזנב הדק, וצבעו כחול כהה עד שחור. הוא מגיע לאורך 1.3 מ' ולרוחב 59 ס"מ. פרטים בשבי הגיעו לרוחב 68 ס"מ ומשקל 13 ק"ג בזכרים ולרוחב 94 ס"מ ומשקל 49 ק"ג בנקבות, הגדולות יותר. טריגון זה "מעופף" מעל הגלים בתנועה המזכירה את הטחנים. עם זאת הוא נמוך מהם, בעל ראשים שטוחים ועיניים קטנות. כמו שאר הבטאים הפה מצוי בתחתית הגוף. טריגונים אלה משריצים 4–13 צאצאים בשנה.

הטריגון שוחה בים הפתוח בכל האוקיינוסים בימים טרופיים, סובטרופיים וממוזגים והוא מין הטריגון היחיד המעדיף שחייה באוקיינוס מאשר בימים רדודים. הוא שוחה עד לעומק 100 מ'. לעיתים הוא יצלול מתחת לעומק 380 מ', אך הוא ימות אם הוא יצלול למים קרים מדי (באזור 15 מעלות). הטריגון נודד באוקיינוס בחיפוש אחרי נתיבי מזון.

מזונו כולל יצורי ים השוחים בזרם כמו קריל, זחלי סרטנים, שטצדאים, מדוזות, מסרקניות, דיונונים שונים, תמנונאים וחשופיות ים שוחות. הוא ניזון גם מדגי גרם כמו מקרל, סרדינים, סוסוני ים וחדקוציים. הוא עצמו צריך להסתוות כדי להימלט מטורפי אוקיינוס כמו עמלץ לבן, כריש ארך-גף ולווייתני שיניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגון כד-אף** בוויקישיתוף
* טריגון כד-אף, באתר ITIS (באנגלית)
* טריגון כד-אף, באתר NCBI (באנגלית)
* טריגון כד-אף, באתר FishBase (באנגלית)
* טריגון כד-אף, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טריגון כד-אף באתר הרשימה האדומה של IUCN
**דיונון גחלילית** (שם מדעי: ***Watasenia scintillans***) הוא מין של סילונית ימית והוא המין היחידי בסוגו. רוב זמנו הוא מצוי באוקיינוס השקט שסביב יפן במצולות בעומק 200 עד 400 מטר, אך לצורך הרבייה הם עולים לפני המים. הדיונון פולט אור כחול זוהר שמטרותיו אינן ברורות, ומשערים שמשמש להתגוננות, משיכת נקבה, הרחקת יריבים ואולי אף להסוואה.

זהו דיונון קטן מאוד באורך של לא יותר מ-7.5 ס"מ והוא בעל גלימה חומה-אדומה עם זרועות שקופות. לדיונון עיניים גדולות במיוחד, המאפשרות לו לראות טרף גם בתנאי חשיכה והוא בעל שמונה זרועות חזקות ולופתניות בעלות קרסים לאחיזה בטרפו. הדיונון בעל יכולת נהורנות ביולוגית, ממנה קיבל את שמו והוא בעל מבנים פוטופורים (אנ') לאורך גופו, מרביתם על הזרועות או לצידי העיניים ועוד כמה פולטים אורות לאורך הגוף. תוחלת החיים של דיונון הגחלילית היא כשנה.

אלפי דיונונים מנהלים חיים בקבוצות קטנות והם פעילי לילה היוצאים לציד דגים, סרטנים וחסילונים וביום יורד ירידה אנכית. הוא תופס את טרפו בעזרת זרועותיו ופושט את עורו. הדיונון נפוץ ביותר במפרץ טויאמה, בו מחכים דייגים אנושיים לעשרות דיונונים שעולים להזדווג אך נלכדים ברשתות. הוא נטרף גם בידי דגים גדולים ולווייתנאים והוא פולט בעת זו אורות שמבלבלים את הטורף.

מצב השימור של הדיונון מוגדר כ"ללא חשש", ולא נשקפת לו סכנת הכחדה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיונון גחלילית** בוויקישיתוף
* דיונון גחלילית, באתר ITIS (באנגלית)
* דיונון גחלילית, באתר NCBI (באנגלית)
* דיונון גחלילית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* דיונון גחלילית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דיונון גחלילית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיונון גחלילית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00563551

 |
מודל של ההיפוסטיל בכרנכ, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
באדריכלות, **היפוסטיל** הוא אולם בעל גג אשר תקרתו נתמכת על ידי עמודים. מקור השם היפוסטיל הוא מהמילה ביוונית עתיקה hypóstȳlos שמשמעותה "מתחת לעמודים"" (כש-hypó משמעותו מתחת ו-stŷlos משמעותו עמודים). חללים היפוסטיליים נפוצים באדריכלות מצרים העתיקה, הפרסית, היוונית והאסייתית. היפוסטיל מפורסם מהעת העתיקה נמצא בכרנכ שבמצרים במקדש לאל אמון-רע הכולל 134 עמודים.

הקורה ("אפיסטיל") המקשרת בין העמודים יכולה להיבנות ממגוון חומרים כמו אבן, עץ או חומר קשיח אחר כמו ברזל, פלדה ובטון מזוין. העמודים יכולים להיות בגובה זהה או כמו בכרנכ שבו העמודים בחלל המרכזי גבוהים מהעמודים במעברים הצדדיים, ובכך מאפשרים יצירת פתחים בקיר מעל העמודים הקטנים, הנותנים לאור יום להיכנס ולהאיר את האולם.

במצרים העתיקה נעשה שימוש בצורת בנייה זו במקדשים רבים, כמו מקדש רעמסס השלישי במדינת האבו, מקדש מנתוחותפ בדיר אל-בחרי, הרעמסאום, מקדש לוקסור, מקדש אדפו, מקדש דנדרה ומקדשים נוספים, לעיתים נעשה בו גם שימוש בבנייה חילונית. ההיפוסטיל היה בשימוש גם במקדשים יוונים עתיקים, כנזכר לעיל גם באסיה, במיוחד בבנייה בעץ. 

באדריכלות של מסגדים רבים, באולם התפילה המרכזי, נעשה שימוש בצורת בנייה זו תוך שילוב של קשתות בין העמודים. דוגמה ידועה הוא המסגד הגדול של קירואן הנמצא בתוניסיה. גם באדריכלות המודרנית נעשה שימוש בהיפוסטיל, דוגמה לכך הוא אולם מקבלי הפנים בקומה G בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון. שימוש בהיפוסטיל נעשה גם במוזיאון החדש בברלין בעיצוב החצר המצרית.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * עיטורי צבע על העמודים במקדש רעמסס השלישי במדינת האבו.עיטורי צבע על העמודים במקדש רעמסס השלישי במדינת האבו.
* אולם התפילה במסגד הגדול של קירואן.אולם התפילה במסגד הגדול של קירואן.
* ההיפוסטיל באולם מקבלי הפנים בנמל התעופה בן-גוריון.ההיפוסטיל באולם מקבלי הפנים בנמל התעופה בן-גוריון.
* אולם העמודים בכרנך, מספרו של קארל ריכרד לפסיוס שחקר את המקום בשנת 1845.אולם העמודים בכרנך, מספרו של קארל ריכרד לפסיוס שחקר את המקום בשנת 1845.
 |

  

ההיפוסטיל בכרנך.

ראו גם
------

* פילון (אדריכלות)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היפוסטיל** בוויקישיתוף
* היפוסטיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אברהם בלסבלג** (1909 – 28 בפברואר 1991) היה ראש עיריית אשקלון מיולי 1972 עד פברואר 1974. חבר במועצת עיריית אשקלון מ-12 באוגוסט 1951 עד 1977.

קורות חייו
----------

נולד, בשנת 1909, למשפחה יהודית בעיר ז'שוב (ריישא) אשר נמצאת במערב גליציה. ב-1939, לאחר פלישת הגרמנים לפולין, נמלט אברהם בלסבלג לברית המועצות שם נכלא והועסק בעבודת פרך במפעל ליציקת פגזים במחנה כפייה סובייטי בסיביר. לאחר המלחמה שב לפולין, וגילה כי כל משפחתו הושמדה בשואה. אברהם המשיך לגרמניה בה ניהל, מחנה עקורים שריכז וטיפל ביתומים יהודיים ניצולי השואה טרם העלאתם לארץ. שם הכיר ונישא לרעייתו אילה (לבית דויטש) ששימשה כאם בית ליתומים רבים באותם מחנות. 

לקראת סוף 1947, עלה עם רעייתו וקבוצת הילדים אותם הנהיג באנייה "אקסודוס" (יציאת אירופה תש"ז) בה שימש כראש קבוצת עולי תנועת "הנוער הציוני" בדרכו לארץ ישראל. במאי 1948 עלה אברהם בלסבלג למדינת ישראל, מיד עם הקמתה. התיישב ביפו עם רעייתו אילה.

אברהם בלסבלג הגיע לאל־מג'דל בעקבות בן דודו יחזקאל ויינשטיין הקרוי "חצקל איש-כסית", שהקים והיה הבעלים של מסעדת "כסית" בתל אביב. "חצקל" התבקש לארגן הסעדה בקיבוץ ניר עם לעובדי חברת "מקורות" שעסקו בהקמה ובפיתוח קווי המים לנגב באותו אזור ושלח את אברהם כנציגו להקים ולנהל פעילות זו. 

בהמשך פתח חצקל את מסעדת "כסית" ברחוב הרצל באשקלון (שנקראה אז מג'דל) ואת ניהולה הטיל על אברהם בלסבלג. מספר שנים לאחר מכן אברהם רכש מבן דודו את המסעדה והסב את שמה ל"מסעדת המפגש". המשפחה התיישבה במגדל ובשנת 1953 עברה והייתה מראשוני המתיישבים בשכונת אפרידר. אברהם נרתם לפעילות ציבורית באזור, ובבחירות שנערכו ב-12 באוגוסט 1951 נבחר כנציג מפלגת הציונים הכלליים למליאת מועצת עיריית אשקלון.

בשנת 1959 נבחר לסגן ראש העיר. לאחר פטירתו של רחביה אדיבי, נבחר אברהם בלסבלג להחליפו כראש עיריית אשקלון וכיהן מיולי 1972 עד לבחירות לראשות העיר בפברואר 1974. המשיך לכהן בכל מועצות העירייה עד שנת 1977.

ראו גם
------

* אקסודוס
* יחזקאל ויינשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

* המצבה של אברהם בלסבלג, באתר BillionGraves

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מזרח תיכון ישן-חדש - ארנן עזריהו (סיני) מיראון, בעל עבר ביטחוני עשיר, מנתח את המצב, באתר התנועה הקיבוצית(הקישור אינו פעיל)
2. 1 2  ארבל נפתלי, כרך ב', **אשקלון - 4000 ועוד ארבעים שנה**, עמותה למורשת אשקלון, 1990
3. 1 2  גד סובול, קפה כסית ומשפחת בלסבלג, **ביטאון גמלאי אשקלון - גמלאון**

| ראשי עיריית אשקלון  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפרים צור (מועצה מקומית) | אליעזר מילרוד | יחזקאל זונאבנד | אריה תגר | רחביה אדיבי | אברהם בלסבלג(ממלא מקום) | אהרן חייבי | אלי דיין | בני וקנין | שבתאי צור(ממלא מקום) |
| מ-1950 | מ-1951 | מ-1953 | מ-1956 | מ-1965 | מ-1972 | מ-1974 | מ-1978 | 1991–2003 | 2003 |
| רוני מהצרי | בני וקנין | איתמר שמעוני | אפי מור(ממלא מקום) | תומר גלאם |
| 2003–2008 | 2008–2013 | 2013–2017 | 2016–2017 | מ-2017 |

 |
איסבל סרלי
**איסבל סרלי** (בספרדית: **Isabel Sarli**;‏ קונקורדיה, אנטרה ריוס, 9 ביולי 1935 - בואנוס איירס, ארגנטינה, 25 ביוני 2019) הייתה שחקנית ודוגמנית ארגנטינאית.

ביוגרפיה
--------

סרלי נולדה בקונקורדיה, ארגנטינה למשפחה ענייה. עבדה כמזכירה על מנת לפרנס את משפחתה. היא קיבלה הצעה לדגמן, ובעקבות הצלחתה במקצוע זה עזבה את עבודה המקורית.
ב-1955 היא נבחרה למלכת היופי של ארגנטינה, ובמיס תבל עלתה לשלב 15 מועמדות הגמר, ונפגשה גם עם נשיא ארגנטינה חואן פרון.

ב-1956 היא פגשה בתוכנית טלוויזיה את הבמאי ארמנדו בו, שהציע לה לשחק בסרטו, וכך החלה קריירה שבמהלכה שיחקה במעל 30 סרטים. 

סרלי הייתה אחת השחקניות הארגנטינאיות היחידות שהתפרסמו ברחבי העולם, והיו ידועות בתודעה העולמית, והיא נחשבה כסמל מין בארצה.

נפטרה בבואנוס איירס ב-25 ביוני 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איסבל סרלי** בוויקישיתוף

* איסבל סרלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איסבל סרלי, באתר AllMovie (באנגלית)
* איסבל סרלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132221004
* ISNI: 0000 0000 2653 9398
* LCCN: n82035998
* VIAF: 1166918
* WorldCat: lccn-n82035998

 |
**עכסן גב-יהלום מזרחי** (שם מדעי: ***Crotalus adamanteus***) הוא מין הנחש הארסי הארוך ביותר באמריקה ומין העכסן הגדול ביותר. הוא מצוי בדרום-מזרח ארצות הברית מצפון קרוליינה עד לפלורידה ולפלורידה קיז ומערבה עד דרום אלבמה, נהר המיסיסיפי ועד דרום-מזרח לואיזיאנה. למין זה אין תת-מינים מוכרים.

מאפיינים
--------

זהו הגדול שבעכסנים, ואחד הנחשים הארסיים הגדולים ביותר, לאחר קוברה מלכותית וביטיס גאבון. הנחש הגדול ביותר הגיע לאורך 2.4 מטרים ולמשקל 15 קילוגרם. הוא בעל ראש גדול עם גומות חום סביב עיניו, גוף גדול הנע באיטיות ובקצה עכס צהוב. צבעו של הנחש חום-אפור עם רצועות שחורות וביניהם אזור צהוב. בין העיניים ישנו פס שחור גדול. בתוך פיו ישנה לשון מפוצלת ושיני ארס גדולות.

הנחש מצוי בסביבות של יערות מחטניים, חורשות דקלים, ערבות וחולות חופים. הוא מצוי גם בביצות מיוערות, חורשות מוצפות, ביצות מליחה ועוד. בעתות הקיץ החמות הנחשים יסתתרו במחילות של גופרים או של צבי גופר.

הנחש הוא צייד הפעיל בעיקר בלילה וניזון מיונקים קטנים ובעיקר מאוגריים מהסוג *Oryzomys*, ארנבוני יער, עופות שונים כמו שלווים אמריקנים, רליתיים ותרנגולי הודו, וגם טרף קטן יותר כמו עופות שונים, זוחלים אחרים ואף חרקים גדולים.

גלריה
-----

* עכסן מתחבא בעשבעכסן מתחבא בעשב
* 
* עכסן חושף את שיני הארס שלועכסן חושף את שיני הארס שלו
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן גב-יהלום מזרחי** בוויקישיתוף
* עכסן גב-יהלום מזרחי, באתר ITIS (באנגלית)
* עכסן גב-יהלום מזרחי, באתר NCBI (באנגלית)
* עכסן גב-יהלום מזרחי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עכסן גב-יהלום מזרחי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עכסן גב-יהלום מזרחי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן גב-יהלום מזרחי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567853205171

 |
מפה כמעט ריקה של מערב אנטארקטיקה
הר קרח אנטארקטי בים אמונדסן
**מערב אנטארקטיקה**, או **אנטארקטיקה הקטנה יותר**, אחד משני חבלי הארץ הגדולים של אנטארקטיקה, הוא אותו חלק של היבשת המשתרע בגבולות חצי הכדור המערבי, וכולל את חצי האי האנטארקטי. הוא מופרד ממזרח אנטארקטיקה בהרים הטראנס-אנטארקטיים ומכוסה בתכסית הקרח של מערב אנטארקטיקה. חבל ארץ זה משתרע בין ים רוס (מכוסה בחלקו במדף הקרח רוס, וים ודל (מכוסה ברובו במדף הקרח רון-פילכנר). אפשר לראות בו חצי אי ענק, הנמשך מן הקוטב הדרומי לעבר קצה אמריקה הדרומית.

מערב אנטארקטיקה מכוסה ברובה בתכסית הקרח האנטארקטית, אך לפי מחקרה של פרופ' ריקרדה וינקלמן ממכון פוטסדם לחקר האקלים (nature, 2020) לשינוי אקלים השפעה משמעותית על תכסית קרח זו, שכבר החלה להתכווץ, ובין 1.5° ל-3° מעל העידן הטרום-תעשייתי אנו צפויים לחזות ב"התמוטטותה של מערב אנטארקטיקה" (כעת אנו ב-1.3°). חופי חצי האי האנטארקטי היו בעבר החלקים היחידים של מערב אנטארקטיקה שמשתחררים (בקיץ) מקרח. אלה מהווים את הטונדרה האנטארקטית מרילנדיה והאקלים בהם הוא החמים ביותר באנטארקטיקה. הסלעים עוטים טחבי עלים ואזוב, שיכולים להתמודד עם הקרה העזה של החורף ועונת הצמיחה הקצרה.

מיקום ותיאור
------------

מערב אנטארקטיקה, המשתרעת בצד האוקיינוס השקט של ההרים הטראנס-אנטארקטיים, מהווה את חצי האי האנטארקטי (יחד עם ארץ גרהאם, ארץ פאלמר וארץ אלזוורת', ארץ מרי בירד וארץ אדוארד השביעי, איים סמוכים כגון האי אדלייד, ומדפי קרח, בעיקר מדף הקרח רון-פילכנר על ים ודל, ומדף הקרח רוס על ים רוס. ים רוס וים ודל מפרידים את מערב אנטארקטיקה מיבשת אנטארקטיקה גופא, מה שמציג אותה כחצי אי ענק, המתחיל פחות או יותר בקוטב הדרומי ומשתרע אל עבר הקצה הדרומי של אמריקה הדרומית.

מערב אנטארקטיקה קיבלה את שמה בראשית המאה ה-20 (באלץ', 1902; אוטו נורדנשלד, 1905); השימוש בו הוכר ונעשה מקובל בעקבות השנה הגאופיזית הבינלאומית (1958-1957) ומשלחות החקר, שגילו כי ההרים הטראנס-אנטארקטיים מהווים גבול מחוז שימושי בין מערב אנטארקטיקה למזרח אנטארקטיקה. הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN) אישרה את השם בשנת 1962.

שלא כמזרח אנטארקטיקה, תכסית הקרח במערב אנטארקטיקה מגלה בעשורים האחרונים סימנים לירידה בנפח.

> 
> הטמפרטורות במערב אנטארקטיקה עולות בקצב כפול כמעט [ ] מן הממוצע הגלובלי, עלייה של 4.3 מעלות פרנהייט מאז 1958, מסכמים מטאורולוגים בכתב העת "נייצ'ר גאוסיינס", [ ... ] הממצאים מוסיפים את מערב אנטארקטיקה לרשימת מוקדי הסיכון המושפעים ביותר מן ההתחממות הגלובלית
> 
> 
> 
>

טונדרת מרילנדיה האנטארקטית
--------------------------

אותם חלקים של מערב אנטארקטיקה שאינם מכוסים בקרח, נוה מדבר אנטארקטי, שהם חופי חצי האי האנטארקטי, מהווים אזור גיוון ביולוגי (biodiversity), הידוע בשם הטונדרה האנטארקטית מרילנדיה (בעקבות ארץ מרי בירד). האקלים באזור זה הוא החם ביותר באנטארקטיקה והסלעים מצמיחי הטחב והאזוב נקיים משלג בחודשי הקיץ, אף כי הקור עודנו עז ועונת הצמיחה קצרה מאוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד יונטה ג'וזף, הניו יורק טיימס, קיר של אש וקרח: נחשפו 91 הרי געש מתחת לפני השטח באנטארקטיקה, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  "תכסית הקרח האנטארקטית היא ,ענק מתעורר", ניו סיינטיסט, 2 בפברואר 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4079206-7
* NKC: ge329567
* VIAF: 240343733
* WorldCat (עם VIAF): 240343733

 |
**סוזן אליזבת' פורד ביילס** (באנגלית:**Susan Elizabeth Ford Bales**; נולדה ב-6 ביולי 1957) היא צלמת עיתונות וסופרת אמריקאית. בתם של נשיא ארצות הברית ה-38 ג'רלד פורד ושל רעייתו בטי פורד.

ביוגרפיה
--------

פורד נולדה בוושינגטון הבירה והיא בת הזקונים של ג'רלד פורד ובטי פורד. ב-1974 נבחר אביה לנשיא ארצות הברית, ב-1975, שנת סיום לימודיה בתיכון, נערך נשף סיום לימודיה בבית הלבן, זהו נשף הסיום היחידי בהיסטוריה שנערך בבית הלבן.

היא שימשה כמארחת הרשמית בבית הלבן בעת שאמה הייתה בטיפולים עקב סרטן השד בו לקתה.

היא למדה במכללת מאונט ורנון לנשים, מוסד אקדמאי לנשים בלבד בוושינגטון הבירה, אחרי כן היא גם למדה סמסטר אחד באוניברסיטת קנזס. היא הוכשרה כצלמת ועבדה בצילום עיתונאי עבור Associated Press וניוזוויק.

ב-1992 החלה לשמש כחברת הנהלה ב"מרכז בטי פורד", מרכז לטיפול בהתמכרויות, ב-2005 החלה לשמש כיושבת ראש המרכז.

ב-2002 יצא הרומן שכתבה ביחד עם לורה היידן "Double Exposure: A First Daughter Mystery".

חיים אישיים
-----------

ב-10 בפברואר 1979 התחתנה עם צ'ארלס ואנס ששירת בשירות החשאי של ארצות הברית בזמן כהונתו של אביה כנשיא. נולדו להם שתי בנות, טיין מרי ואנס (ילידת 1980) והת'ר אליזבת' ואנס (ילידת 1983). ב-1988 הם התגרשו.

ב-25 ביולי 1989 פורד נישאה לעורך הדין ואדן ביילס, ממנו התגרשה ב-2018. מיד לאחר נישואיהם הם עברו להתגורר בטלסה, אוקלהומה. ב-1997 הם עברו לאלבקרקי, ניו מקסיקו, שם חיו כמעט 12 שנים לפני שחזרו לטלסה ב-2009. לאחר גירושיה עברה להתגורר במקיני, טקסס.

בשנת 2010, בגיל 53, פורד קיבלה דום לב פתאומי תוך כדי פעילות גופנית במכשיר אליפטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוזן פורד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3782 4717
* LCCN: n2003036401
* NARA: 10609844
* PIC: 389129
* VIAF: 23972403
* WorldCat: lccn-n2003036401

 |
**שפמנון מערות זהוב** (שם מדעי: *Clarias cavernicola*) הוא מין של דג מערה (אנ') מהסוג שפמנון שבמשפחת השפמנוניים. הוא חי באפריקה הדרומית, ואזור המחיה שלו מתרכז רק בכמה מערות מוצפות בנמיביה, שהידועה בהן היא מערת נשימת הדרקון. שמפנון המערות הזהוב נמצא בסכנת הכחדה חמורה.

אורכו של השפמנון מגיע ל-16 ס"מ. הוא בעל גוף בצבע זהוב והוא כמעט עיוור לחלוטין אך מתמצא בזכות הזיפים הרגישים שלו. השפמנון מצוי במים בקבוצות הפעילים בלילה וניזונים מחסרי חוליות שהם מוצאים ומשיריים.

ישנם 200-400 פרטים של השפמנון וחלה ירידה באוכלוסייה עקב שינויים אקראיים שונים ועקב שימוש במי האגמים של המערה לצריכה, מה שהוריד את המפלס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפמנון מערות זהוב** בוויקישיתוף
* שפמנון מערות זהוב, באתר ITIS (באנגלית)
* שפמנון מערות זהוב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* שפמנון מערות זהוב, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* שפמנון מערות זהוב, באתר FishBase (באנגלית)
* שפמנון מערות זהוב, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפמנון מערות זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Subterranean Fishes of the World, cavefishes
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **מרדכי גנוט** (נולד בי"ז בסיוון ה'תשט"ז, 27 במאי 1956) הוא מחבר לוח דבר בעתו, וזוכה פרס ירושלים לספרות תורנית[דרוש מקור].

ביוגרפיה
--------

נולד בבני ברק ליואל גנוט.

למד בישיבת "כוכב מיעקב" - טשעבין בירושלים. כבחור בישיבה קיבל את פרס ירושלים לספרות תורנית מידי ראש עיריית ירושלים טדי קולק.

היה מקורב לרב יהודה הורוביץ מדז'יקוב ואף כתב קונטרס לזכרו.

גנוט נחשב למרואיין מבוקש בתקשורת בענייני אסטרונומיה,[דרוש מקור] ומוסר שיעורים רבים, בהם שיעור קבוע בדף היומי.

גנוט גר בבני ברק ונמנה עם חסידות ויז'ניץ בעיר.

לוח דבר בעתו
------------

 ערך מורחב – **לוח דבר בעתו**  

לקראת שנת תשמ"ו הוציא לוח שנה מורחב בשם לוח "דבר בעתו" המתמקד בעיקר בזמני היום בהלכה, לכל יום מימי השנה, לוחות לימודים יומיומיים במקרא, משנה, תלמוד, הלכה, 
מוסר וחסידות, מנהגים וימי זיכרון של אדמו"רים וגדולי ישראל לצד היסטוריה כללית (במיוחד ארצישראלית-יהודית) של מאורעות שהותירו את רושמם ומפות שמים חודשיות לצד אירועים אסטרונומיים, כמו ליקויי מאורות, התקבצויות כוכבים והופעת שביטים. מאז הוא יוצא לאור לקראת כל שנה והוא מקיף את כל לוחות השנה היוצאים לאור בישראל. בכל שנה הוא מרחיב את נושא המנהגים וימי הזיכרון, כמו גם באסטרונומיה. בלוח השנה לשנת תשס"ט, לקראת ברכת החמה שהתקיימה באותה שנה, הוא ביאר בפרוטרוט את הנושא בפרט, ואת הנושאים הקשורים לאסטרונומיה בכלל, עם סקירה היסטורית נרחבת של מעמדי ברכת החמה מעולם.

ספריו
-----

* בנין אריאל (על תבנית בית המקדש השני), ירושלים, תשל"ז
* קונטרס שלוש שנים במחיצת בית יהודה (על הרב יהודה הורוביץ מדז'יקוב), תשמ"ט
* ברכת החמה בתקופתה, תשס"ט
* לוח דבר בעתו

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של מרדכי גנוט, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הרב מרדכי גנוט בשיעור על ברכת החמה ביוטיוב
* הרב מרדכי גנוט באתר כיכר השבת
* מנחם בן ישראל, הרב גנוט חושף: כך פתרתי את דבריו העלומים של הרבי, אתר שטורעם, ניסן תשע"ה
* אריק נבון, הרב גנוט: "הכוכבים ומיקומם מסתירים סודות מרתקים", אתר הידברות, 7 ביולי 2020
* שיחה מרתקת על כוכבי הלכת וצבא השמים עם הרה"ג רבי מרדכי גנוט, אתר דרשו
* יהודה וייס, ביאת המשיח ומשמעות ליקוי החמה: התחזית המפחידה של הרב מרדכי גנוט אתר אקטואליק, 22 ביוני 2020
* מרדכי בן יואל גנוט, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר באוצר החכמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298248405171
* LCCN: nr2001023746
* VIAF: 59010359
* WorldCat (עם VIAF): 59010359

 |
**דרכי משה** הוא חיבור על ספר ארבעה טורים, שכתב הרמ"א באמצע המאה ה-16. החיבור כולל את קיצור דברי הבית יוסף, דברי פוסקים נוספים שלא הובאו בבית יוסף, ואת הכרעותיו של הרמ"איאת הגהותיו בשולחן ערוך כתב הרמ"א על פי ספר זה.

לאורך השנים קוצר הספר בהדפסה, כדי למנוע כפילויות עם הבית יוסף, וכיום ברוב ההדפסות מודפס על הטור "דרכי משה הקצר", ובסופו החיבור המלא, תחת הכותרת "דרכי משה הארוך".
יחי המלך המשיח!!

כתיבת החיבור
------------

בהקדמתו לחיבור כתב רמ"א שהוא התחיל לכתוב חיבור שיסכם את כל התשובות התורניות החשובות, ואת מקורותיהם במשנה ובגמרא, והוא החליט לערוך אותם סביב הטור, כיוון שהוא מסודר בצורה מערכתית ונוחה. אך במהלך העבודה הגיעה אליו המהדורה הראשונה של ספר בית יוסף, והוא חשש מאוד שכל העבודה שלו הייתה לשווא, כיוון שרבי יוסף קארו עשה עבודה מקיפה וטובה יותר ממנו. לאחר שלמד את הבית יוסף, הבין רמ"א שהחיבור שכתב עדיין נצרך, כיוון שיש לו שלוש מעלות על פני הבית יוסף:

1. הוא תמציתי וקצר יותר, בניגוד לבית יוסף שמאריך מאוד.
2. הוא הביא מקורות נוספים רבים, כמו תשובות הגאונים והאחרונים, וספר איסור והיתר הארוך.
3. הטעם החשוב ביותר – רבי יוסף קארו נשען על שלושת עמודי ההוראה (רי"ף, רמב"ם, רא"ש), ואילו הרמ"א מביא פסיקות רבות של ראשונים אחרים, ובפרט את הפסיקות שנוהגות במדינות אשכנז.

הדפסה
-----

אף על פי שהיה ביקוש להדפסת דרכי משה, הספר לא הודפס ונותר בכתב יד במשך למעלה ממאה שנה. לראשונה הודפס חלק יורה דעה בשנת תנ"ב בזולצבאך (אנ'), וחלק אורח חיים בתק"כ בפיורדא.

### דרכי משה הקצר והארוך

מדפיסי הטור בדפוס ברלין (תס"ב-תס"ג) החליטו להוסיף את ספר דרכי משה על גיליון הטור שהדפיסו, אך להשמיט ממנו את כל הקטעים הקיימים כבר בבית יוסף, והדפיסו רק את הדברים הנוספים על הבית יוסף בצורת הערות על הטור והבית יוסף. בצורה הזו (שכונתה "דרכי משה הקצר") המשיכו כל המדפיסים שאחריהם להדפיס את הספר. צורת הדפסה זו גרמה לשיבושים רבים ולחוסר הבנה, בין מפאת שינוי סדרו המקורי של הספר, ובין מפאת שלפעמים הושמטו בטעות גם מדברי הדרכי משה עצמו. בשנים האחרונות נדפס הספר המקורי כולו מכתבי יד, בשם "דרכי משה השלם", ואחר כך הודפס גם במהדורות החדשות של הטור. לספר זה חשיבות רבה להבנת צורת הפסיקה של רמ"א בהגהותיו על השולחן ערוך.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **דרכי משה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שו"ת הרמ"א ל"ה, קל"א

| פרשני הטור והשולחן ערוך |
| --- |
| על כל החלקים | באר הגולה • באר היטב • ב"ח • ביאור הגר"א • בית יוסף • דרכי משה • כנסת הגדולה • ברכי יוסף |
| על אורח חיים | מגן אברהם • ט"ז • פרי חדש • שערי תשובה • מחצית השקל • שולחן גבוה • מטה יהודה • פתח הדביר • תוספת שבת • מחזיק ברכה • פרי מגדים • משנה ברורה • שתילי זיתים • כף החיים •  מור וקציעה |
| על יורה דעה | שפתי כהן • ט"ז • מחצית השקל • פרי חדש • פתחי תשובה • כרתי ופלתי • שלחן גבוה • שבט יהודה • דגול מרבבה • מחזיק ברכה • פרי מגדים • כף החיים • בית הלל • חידושי הרי"ם • ערוגות הבושם |
| על אבן העזר | חלקת מחוקק • בית שמואל • פתחי תשובה • בית הלל • חידושי הרי"ם • אבני מילואים |
| על חושן משפט | סמ"ע • שפתי כהן • ט"ז • פתחי תשובה • אורים ותומים • נתיבות המשפט • קצות החושן • חידושי הרי"ם |
עטיפתו של פלקסידיסק מ־1970
**בלדה לחובש** הוא פזמון עברי שכתב דן אלמגור בשנת 1956, הלחין אפי נצר בשנת 1968 ועיבד שמעון כהן. הוא זכה לפרסום ולהצלחה רבה בעקבות זכייתו במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1969 העברי, בביצועו של יהורם גאון.

אלמגור חיבר את השיר כשהיה בן 21. כמרומז משמו, השיר שייך לסוגת הבלדה. המתח הוא נושא חשוב בבלדה והוא בדרך כלל נמצא בסיום, שהוא טרגי. בדומה לבלדות אחרות העוסקות בנושא המלחמה, גם בזו הגיבור, החובש, מוצא את מותו באופן דרמטי בסוף השיר. בריאיון סיפר נצר כי אלמגור אמר לו שהשיר לא נכתב על מקרה מסוים. עם זאת השיר דומה לכמה אירועים שקרו במציאות.

כאשר הושמע השיר אחרי מלחמת ששת הימים הוא נתפס בעיני רבים באותה תקופה כמייצג של הנעלה שברוח הגבורה של החייל הישראלי, כפי שהתבטאה גם בשירים אחרים בני התקופה (לדוגמה, בשיר "גבעת התחמושת"). לאחר המלחמה התקשו משפחות שכולות להאזין לשיר וביקשו שלא להשמיעו ברדיו. בלטה פנייתם של הורי החייל שלמה אפשטיין אל מלחין השיר אפי נצר, שהיה מכר שלהם, בבקשה שיתחשב ברגשותיהם ויפעל לאי־השמעתו (פרטי נפילתו דומים מאוד למילות השיר)[דרוש מקור]. אחרים הסתייגו מן השיר בגלל דרמטיות היתר של ביצועו של גאון[דרוש מקור].

במשך שנים רבות לא הושמע השיר ברדיו, אלא רק ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, בעקבות בקשתו של נצר להסירו מהמצעד. למרות זאת נחשב השיר לאחד משיריו האהובים ביותר של יהורם גאון, ובשלושה מצעדים שונים של שיריו הוא זכה במקום הראשון – ב־1999 וב־2010 ברשת ג', וב־2004 בגלי צה"ל. השיר זכה לביצוע מחודש של שרית חדד בשנת 2016 לכבוד יום הזיכרון. כיום השיר מושמע במרבית טקסי הסיום של קורסי החובשים בבית הספר לרפואה צבאית (בה"ד 10).

קישורים חיצוניים
----------------

* "בלדה לחובש" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "בלדה לחובש" באתר שירונט
* בלדה לחובש, בביצוע יהורם גאון, סרטון באתר יוטיוב
* חן מלול, הסיפור מאחורי 'בלדה לחובש', בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, מאי 2019
* מידע על בלדה לחובש בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* חיפוש בלדה לחובש בעיתונות יהודית היסטורית

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי לביא, "בלדה לחובש" – ראשון בפסטיבל הזמר, מעריב, 24 באפריל 1969
2. ↑  חן מלול, הסיפור מאחורי 'בלדה לחובש', בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, מאי 2019
3. ↑  אתר למנויים בלבד רז שכניק, בלדה לשרית, באתר "ידיעות אחרונות", 7 במאי 2016
נסיגות בפירמידה של ג'וסר
בניין ניו יורק דיילי ניוז, שתוכנן בידי האדריכל ריימונד הוד בשנת 1929, מציג את מערכת הנסיגות שנחקקה בשנת 1916 בניו יורק
**נסיגה** (באנגלית: **Setback** או **Step-back**) היא פסיעה לתוך מישור הקיר היוצרת מראה מדורג. השימוש בנסיגות החל עוד בבנייה בעת העתיקה מסיבות מבניות של יציבות וכיום הן נבנות בעיקר כתוצאה מחוקי שימוש בקרקע כפי שמגדירה תוכנית בניין עיר או מסיבות אדריכליות. באזורים הבנויים בצפיפות גבוהה, כמו מרכזי ערים, נסיגות מבניות אלו תורמות בהחדרת אור השמש והאוויר למפלס הרחוב.

היסטוריה
--------

הבנאים של העת העתיקה השתמשו בנסיגות כדי לשפר את היכולת לבנות לגובה. מאחר שחומרי הבנייה שהיו בנמצא באותה תקופה, כמו חומר, אבן ולבנים, היו בעלי משקל רב, צורות כמו פירמידות מדורגות בעלי ראש צר ובסיס רחב נמצאו יעילות בפיזור העומסים הגדולים לקרקע. דוגמאות בולטות לבנייה מדורגת בעת העתיקה הן הפירמידות המדורגות (אנ') שנבנו במסופוטמיה ומצרים העתיקה כדוגמת טפה סיאלק (Tepe Sialk) והפירמידה של ג'וסר.

במאות השנים שלאחר מכן, השתמשו בטכניקת הנסיגות לצורך בניית מבנים בעלי משקל גדול. כשאדריכלים למדו כיצד לרתום את הנסיגות לטובתם והפכו אותה לתכונה אדריכלית, מידותיהן של הנסיגות קטנו ונראו פחות לעין לעומת הנסיגות של הפירמידות המדורגות. לעיתים נסיגות אלו הוסתרו על ידי קישוטים ועיטורים רבים בחזיתות המבנה.

התפתחות שלד הברזל והפלדה במאה ה-19, ביטלה למעשה את הצורך בנסיגות אלו מבחינה הנדסית. שילוב שלד הפלדה לצד המצאות כמו המעלית פתחו את האפשרות לבנות גורדי שחקים רבים זה לצד זה בצפיפות גדולה וליצור מרכז אורבני שוקק. מההיבט הכלכלי, השימוש בנסיגות גם כן נראה מיותר מאחר שמשקיע רצה למקסם את רווחיו על ידי ניצול מלוא זכויות הבנייה שאושרו לו בקרקע. דוגמה בולטת לכך הוא בניין אקוויטבל במנהטן, שנבנה בשנת 1915 ללא נסיגות והותיר תחתיו צל גדול וכמעט תמידי על הרחובות והבניינים הסמוכים לו. השפעה שלילית זו הורידה את מחירי הבניינים הסמוכים לו ופגעה בבריאות הציבור. בתגובה לכך הוחלט לחוקק בניו יורק את ההחלטה על תוכנית בניין עיר של שנת 1916. החלטה זו הגדירה מערכת נסיגות בגורד שחקים ואומצה כמעט באופן מיידי בשאר הערים בארצות הברית ומאוחר יותר בעולם.

ראו גם
------

* גורדי שחקים מוקדמים
* בית מדורג

ביבליוגרפיה
-----------

* Alexander, Christopher. *A Pattern Language*. Oxford University Press, 1977.
* Koolhaas, Rem. *Delirious New York*. Monacceli Press, reprint 1997.

קישורים חיצוניים
----------------

* NYC Zoning History
* נסיגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Allen, Irving Lewis (1995). "Skyscrapers". In Kenneth T. Jackson (ed.). *The Encyclopedia of New York City*. New Haven, CT & London & New York: Yale University Press & The New-York Historical Society. p. 1074. ISBN 0-300-05536-6.