recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פלמינגו צ'יליאני** (שם מדעי: *Phoenicopterus chilensis*) הוא מין של פלמינגו בגודל בינוני החי בצ'ילה שבדרום אמריקה. פלמינגו זה קרוב לפלמינגו מצוי ופלמינגו אמריקני. הוא חי ומתרבה בדרום אמריקה, במדינות צ'ילה, פרו, ובברזיל, ואף נראה בגרמניה והולנד. ישנה אף אוכלוסייה קטנה ביוטה ובקליפורניה. כמו כל הפלמינגואים, פלמינגו צ'יליאני מטיל ביצה לבנה בתוך תל בוץ.

מאפיינים
--------

אורכו 110-130 ס"מ. נוצותיו כהות מעט יותר מאלה של הפלמינגו המצוי, אך בהירות מאלה של הפלמינגו האמריקני, אך הוא נבדל מהם ברגליו האפורות ובכמות הצבע השחור על מקורו – יותר מחצי. מקורו המעוקל של הפלמינגו הצ'יליאני, כמו זה של כל שאר הפלמינגואים, משמש לסינון פלנקטון ממי אגמי המלח ששם הוא מקים מושבות.

הפלמינגואים הצ'יליאניים חיים בטבע בלהקות עצומות, ודורשים תנאים צפופים לרבייה מואצת. במהלך עונת הרבייה, הזכרים והנקבות מתנהגים בדרכים מגוונות כדי למשוך נקבות, דוגמת סיבוב הראש מצד לצד, ופתיחה וסגירה של הכנפיים. הזכר והנקבה בונים יחד קן מבוץ, ושניהם דוגרים במשך תקופה של 27-31 ימים על הביצה שהוטלה על ידי הנקבה. האפרוח משמיע צלילים מספר שעות לפני הבקיעה עוד בתוך הביצה, כדי שהנקבה תוכל למצוא אותו מבין אלפים של ביצים במושבה. מיד לאחר הבקיעה יש לגוזלים פלומה בצבע אפור, והם יקבלו את צבע הבוגרים לאחר יומיים עד שלושה ימים. הזכר והנקבה מאכילים את הגוזל בחומר בצבע אדום דמוי חלב יונקים שמיוצר בזפק שלהם. כבר לאחר 5-12 ימים הגוזלים עוזבים את הזכר והנקבה והולכים ל"פעוטון" - קבוצה של גוזלי פלמינגואים בני גילם. הפלמינגואים הצ'יליאניים קרואים על ידי השבטים הילידים "צ'וגוגו" בשל הצלילים שהם משמיעים בזמן אכילה או מעוף. חלק מהילידים משתמשים בשומן הפלמינגו לריפוי שחפת, וחלקם אף אוכלים את הפלמינגו ואת ביציו.

תוחלת חייו של הפלמינגו בטבע היא בין 20 ל-30 שנה, וישנם מספר פרטים בשבי שעברו את גיל השישים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלמינגו צ'יליאני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* דף מידע על פלמינגו צ'יליאני, אתר גן החיות של וודלנד פארק

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלמינגו צ'יליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  AFP, בגיל 83: מת הפלמינגו הזקן ביותר בעולם, באתר ynet, 30 בינואר 2014

| פלמינגואים (פלמינגואיים) |
| --- |
| פלמינגו | פלמינגו מצוי • פלמינגו אמריקני • פלמינגו צ'יליאני |  |
| פלמינגו זוטר (סוג ומין יחיד) | פלמינגו זוטר |
| פלמינגו צהוב-מקור | פלמינגו האנדים • פלמינגו ג'יימס |
**גארי גרובס** (באנגלית: **Gary Grubbs**; נולד ב-14 בנובמבר 1949) הוא שחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

גרובס הופיע במספר סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה, לרבות גילום תפקידו של התובע המיוחד אל אוסר, בסרטו של אוליבר סטון *JFK תיק פתוח*.

בשנת 1987 שיחק בסרט "פוקר אליס" בתור מרשל מקלין בכיכובה של אליזבת טיילור. בשנת 1988 גילם את דמותו של ג'ורג' ראסל במיני סדרה מבית היוצר של עולמו המופלא של דיסני בשם "*Davy Crockett: Rainbow in the Thunder*" בכיכובו של טים דאניגן.

בשנות ה-90 גרובס גילם שני תפקידים ראויים לציון (אם כי קצרי מועד) בטלוויזיה, שניהם בתפקיד אורח חוזר. בסדרה "להתבגר ולהתגבר" הוא גילם את דמותו של ג'ורג' בראוור, אביו האבוד של לוק בראוור (לאונרדו דיקפריו); בסדרה "ויל וגרייס" הוא גילם את דמותו של הארלן פולק, הלקוח מספר אחד של ויל טרומן (אריק מקורמק), בעונות הראשונה והשנייה בלבד.

בסרט הקולנוע "*Double Take*" משנת 2001 גרובס שיחק את התפקיד של סוכן ה-CIA טימותי ג'ארט מק'רידי. בשנת 2006 הופיע בתפקיד חוזר, כגורדון בולט, בעונה הרביעית והאחרונה של סדרת הנוער "The O.C".

כמו כן, גרובס הופיע במספר הופעות קמאו בסדרה "אנג'ל" של רשת WB כרוג'ר, אביה של פרד בורקל (איימי אקר). הוא מופיע בתפקיד אורח חוזר בסדרה "*Treme*" כריצ'רד דסאוטל, אביה של השף ג'נט דסאוטל (קים דיקנס).

בשנת 2010 שיחק בדרמת התבגרות "נערה מלוכלכת" בכיכובה של ג'ונו טמפל, ושיחק בקומדיה הטלוויזיונית "נקמת השושבינות" שעלתה ברשת ABC. בשנת 2011 שיחק בסרט "מרדי גרא: חופשת אביב", ושיחק במותחן הפשע "חטיפה" לצד סטיבן דורף. בשנת 2012 שיחק בסרט המדע בדיוני "באטלשיפ" בבימויו של פיטר ברג, בהשתתפות ריהאנה וליאם ניסן, ובסרט "לכופף את הכללים" בכיכובו של המתאגרף אדם קופלנד. בשנת 2013 שיחק לצד קולין פירת' וריס וית'רספון בסרט הפשע "קשר שטני" של הבמאי אטום אגויאן, ובסרט הפשע "אנשי הצל" לצד דאלאס רוברטס. ב-2014 שיחק בסרט הפשע "הנותרים" בכיכוב של ניקולס קייג'. בשנת 2016 שיחק בסרטו הפוליטי של רוב ריינר "*LBJ"* אודות חיו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון.

### חייו האישיים

גרובס מתגורר כיום (דצמבר 2013) בהאטיסבורג, מיסיסיפי, עם אשתו, גלנדה, ושני ילדיו, מולי ולוגן.

פילמוגרפיה
----------

* *Starbrigth‏ (2023)*
* *Welcome to Yesterday* - ד"ר לו (2014)

קישורים חיצוניים
----------------

* גארי גרובס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גארי גרובס, באתר AllMovie (באנגלית)
* גארי גרובס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------



| ויל וגרייס |
| --- |
| יוצרים | דייוויד כהן • מקס מוצ'ניק |  |
| שחקנים | אריק מקורמק • דברה מסינג • מייגן מולאלי • שון הייז • שלי מוריסון • גארי גרובס • מייקל אנגרנו • לזלי ג'ורדן |
| דמויות | ויל טרומן • גרייס אדלר • קארן ווקר • ג'ק מק'פרלנד • רוזאריו סלזר • דמויות משנה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4971674
* BnF: cb141837366 (data)
* ISNI: 0000 0001 1443 2718
* LCCN: n88100610
* VIAF: 46971575
* WorldCat: lccn-n88100610

 |
**קתדרלת אאוגסבורג** (בגרמנית: **Dom Mariä Heimsuchung**) היא כנסייה קתולית באאוגסבורג, בוואריה, גרמניה. הכנסייה נבנתה במאה ה-11 בסגנון רומנסקי ובמאה ה-14 הורחבה הכנסייה בסגנון גותי. הכנסייה היא אחת האטרקציות המרכזיות באאוגסבורג.

היסטוריה
--------

הקתדרלה ממוקמת בבניין שקיים כבר מהמאה הרביעית, אך הכנסייה עצמה נוסדה בשנת 822. האתר נמצא בין החומות הרומיות העתיקות של "אוגוסטה וינדליקורום". המבנה ניזוק על ידי המדיארים ושוחזר בשנת 923 תחת הוראתו של הבישוף אולריך. בשנת 1565 הורחב המגדל הצפוני של הקתדרלה. במהלך הרפורמציה הפרוטסטנטית איבדה הכנסייה את רוב יצירות האמנות הדתיות שלה, אם כי חלקן שוחזרו מאוחר יותר. פנים הכנסייה עוצב בסגנון בארוק במהלך המאה ה-17. לכנסייה נגרם נזק קטן במהלך מלחמת העולם השנייה, בעיקר לקפלה של גבירתנו.

לקריאה נוספת
------------

* Chevalley, Denis André (1995). *Der Dom zu Augsburg* (בגרמנית). Munich: Verlag Oldenbourg. ISBN 3-486-55960-5.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת אאוגסבורג** בוויקישיתוף
* עמוד באתר העירוני של אאוגסבורג (באנגלית)
* תמונות של פנים הקתדרלה, Warburg Institute Iconographic Database

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590149405171
* GND: 4222311-8
* LCCN: n85120826
* MusicBrainz: 082f6000-8fc7-42cc-8238-2d2ac9ad4ffe
* VIAF: 130832765
* WorldCat: lccn-n85120826

 |
במתמטיקה, ובמיוחד באנליזה פונקציונלית, **אי שוויון המשולש האינטגרלי** הוא גרסה של אי שוויון המשולש עבור הנורמה האינטגרלית.

המשפט
-----

**משפט:** אם f\, היא פונקציה אינטגרבילית בקטע {\displaystyle [a,b]\,} אזי מתקיים {\displaystyle \left|\int \_{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\right|\leq \int \_{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x}.

**הערה:** ניתן להוכיח כי אם {\displaystyle \,f} אינטגרבילית בקטע {\displaystyle \,[a,b]}, אז גם {\displaystyle \,|f|} אינטגרבילית שם.

הוכחה
-----

מהגדרת הערך המוחלט, לכל {\displaystyle x\in [a,b]} מתקיים {\displaystyle -|f(x)|\leq f(x)\leq |f(x)|},

ומתכונת המונוטוניות של האינטגרל נסיק ש- {\displaystyle \int \_{a}^{b}-|f(x)|\,\mathrm {d} x\leq \int \_{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\leq \int \_{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x}.

מליניאריות האינטגרל נקבל ש- {\displaystyle -\int \_{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x\leq \int \_{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\leq \int \_{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x}.   
בסה"כ קיבלנו כי {\displaystyle \left|\int \_{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\right|\leq \int \_{a}^{b}|f(x)|\,\mathrm {d} x}.
**פלמארס** (ספרדית: Palmares; וכן **קילומבו דוס פלמארס**) היה קילומבו, יישוב של עבדים אפריקאים בני חורין שנמלטו.

היסטוריה
--------

נוסד בסביבות שנת 1600 בגבעות סרה דה בריגה (Serra da Barriga) בברזיל הצפונית-מזרחית. פלמארס התקיים כרפובליקה עצמאית עצומה, המחזיקה את עצמה, והפך לאגדה בשל גודלו וכוחו. בשיאה אכלס אוכלוסייה של יותר מ-30,000 גברים, נשים וילדים אפריקאים בני חורין. בקהילה היו יותר מ-200 בניינים, כנסייה, ארבע נפחיות ובית מועצה.

המנהיג הראשון של פלמארס היה גנגה זומבה (Ganga Zumba), שנמלט מעבדות במטע סוכר ועבר לפלמארס.

"סן-סלבדור", ציור של יוהאן מוריץ רוגנדס, 1835.
פלמארס הגן על עצמו בהצלחה כנגד מספר ניסיונות של הולנדים, ומאוחר יותר של כוחות של קולוניות פורטוגזיות להשמיד אותו, ולהרוג או לשבות את תושביו.

בשנת 1655, אפריקאי שנודע כ**זומבי** נולד בפלמארס. בהיותו ילד צעיר הוא נשבה על ידי הפורטוגזים, אבל נמלט ושב לפלמארס ב-1670. תושבי פלמארס תחת מנהיגותו של זומבי, התנקמו בפלישות התכופות של הפורטוגזים על ידי פעולות תגמול - פשיטות למטעים ולכפרים הפורטוגזים, שחרור עבדים, כך הם גם הגדילו את מספרם. עשר שנים לאחר מכן, זומבי, כעת לוחם מיומן ואסטרטג צבאי, ירש את גנגה זומבה כשליט פלמארס. היה זה זומבי שהנהיג את הצבא של פלמארס כנגד חיל התותחנים של המפקדים הצבאיים הפורטוגזים דומינגוס ג'ורג' וליו (Domingos Jorge Velho) וויירה דה מלו (Vieira de Mello).
התקיפה האחרונה נגד פלמארס ארעה ב-1694. סרקה דו מקאקו (Cerca do Macaco), היישוב הראשי, נפל; וזומבי נפצע. הוא הבריח את הפורטוגזים, אבל נבגד, לבסוף נשבה, וראשו נערף ב-1695.

ראו גם
------

* ברזיל הקולוניאלית
* זומבי מפלמארס
* עבדות
* קילומבו
* קפואירה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלמארס** בוויקישיתוף
* פלמארס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542205005171
* BnF: cb12299871j (data)
* GND: 7598371-0
* LCCN: sh2005001494
* SUDOC: 03186306X
* VIAF: 151434390
* WorldCat: lccn-n95920891

 |
**Cetirizine**, הנמכר בין היתר תחת השם המסחרי **Zyllergy**, הוא אנטיהיסטמין דור שני המשמש לטיפול בנזלת אלרגית, אנגיואדמה ואורטיקריה. התרופה נלקחת דרך הפה. ההשפעה מתחילה תוך שלושים דקות ונמשכת עד כ-24 שעות. התרופה פועלת על ידי חסימת קולטני היסטמין H1, הנמצאים במערכת העיכול, כלי דם ודרכי הנשימה. מידת התועלת דומה לאנטי-היסטמינים אחרים כגון דיפנהידראמין, אך משך ההשפעה ארוכה יותר וכוללת פחות תופעות לוואי.

תופעות הלוואי השכיחות כוללות ישנוניות, יובש בפה וכאבי ראש. מידת הישנוניות נמוכה יותר מאשר עם אנטיהיסטמינים מהדור הראשון.

לגבי השימוש במהלך היריון והנקה מומלץ להתייעץ עם רופא. בניסוי על בעלי חיים נמצאו שאריות תרופה בחלב האם.

בישראל היא ניתנת ללא צורך במרשם.

שימושים רפואיים
---------------

### אלרגיות

ההתוויה העיקרית של Cetirizine היא נזלת אלרגית ואלרגיות אחרות.

התרופה מתחרה עם היסטמין על הקישור לקולטן H1, ובכך מונעת את התסמינים האלרגיים כגון גירוד, נפיחות ונזלת.

Cetirizine נפוץ גם לטיפול באורטיקריה חריפה וכרונית, ביעילות רבה יותר מכל אנטיהיסטמין אחר מהדור השני.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי הנפוצות של cetirizine כוללות ישנוניות וכאבי ראש. קיימות תופעות לוואי חמורות יותר, אך נדירות הכוללות טכיקרדיה ובצקת.

פרמקולוגיה
----------

L-Stereoisomer, Levocetirizine (למעלה) ו-D-stereoisomer של cetirizine.
### פרמקוקינטיקה

#### ספיגה

Cetirizine נספג במהירות ובאופן נרחב במתן דרך הפה בצורת טבליות או סירופ. הזמינות הביולוגית דרך הפה של cetirizine היא לפחות 70%. ה-T max של cetirizine הוא בערך שעה ללא קשר לפורמולציה. למזון אין השפעה על הזמינות הביולוגית של cetirizine, אך הוא מעכב את ה-T max קלות. רמת יציבות של cetirizine מתרחשות תוך 3 ימים ואין הצטברות של התרופה במתן כרוני.

#### פיזור

אחוז התרופה הקשורה לחלבון בפלזמה הוא 93%.

#### מטבוליזם

Cetirizine אינו עובר מטבוליזם נרחב. הוא עובר מטבוליזם במסלולים הכוללים חמצון וצימוד, ואינו עובר חילוף חומרים על ידי מערכת הציטוכרום P450.

#### פינוי

Cetirizine מפונה כ-70% בשתן (כ-50% אינו משתנה) ו-10% בצואה.

זמן מחצית החיים של cetirizine במבוגרים בריאים הוא כ-8.3 שעות. משך הפעולה שלו הוא לפחות 24 שעות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צטריזין** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באי-שוויון על סדרות סופיות. אם התכוונתם לאי-שוויון על משתנים מקריים, ראו אי-שוויון צ'בישב.
במתמטיקה, **אי-שוויון הסכומים של צ'בישב** קובע שאם {\displaystyle \ a\_{1}\leq a\_{2}\leq \cdots \leq a\_{n}} ו- {\displaystyle \ b\_{1}\leq b\_{2}\leq \cdots \leq b\_{n}} הן שתי סדרות של מספרים, המסודרות באותו כיוון, אז ממוצע המכפלות חוסם את מכפלת הממוצעים, כלומר {\displaystyle \ {\frac {1}{n}}\sum \_{i}a\_{i}\cdot {\frac {1}{n}}\sum \_{i}b\_{i}\leq {\frac {1}{n}}\sum \_{i}a\_{i}b\_{i}}.

האי-שוויון קרוי על שמו של המתמטיקאי הרוסי פפנוטי צ'בישב, שהציג אותו.

הכללות
------

למשפט ידועות כמה הוכחות, והכללות רבות. למשל, 

* הגרסה המשוקללת: אם {\displaystyle \ p\_{1}+\cdots +p\_{n}=1} הם מספרים חיוביים ו-{\displaystyle \ a\_{i},b\_{i}} כמקודם, אז {\displaystyle \ \sum p\_{i}a\_{i}\cdot \sum p\_{i}b\_{i}\leq \sum p\_{i}a\_{i}b\_{i}}.
* גרסת המשתנים המקריים: אם X משתנה מקרי בדיד ו- f,g פונקציות מונוטוניות עולות (במובן החלש), אז {\displaystyle \ E(f(X))E(g(X))\leq E(f(X)g(X))}; כלומר, בין שתי פונקציות עולות של אותו משתנה מקרי יש מתאם חיובי.
* הגרסה הרציפה: אם f,g פונקציות ממשיות אינטגרביליות על הקטע [0,1], ושתיהן מונוטוניות עולות, אז {\displaystyle \int \_{0}^{1}f(x)dx\int \_{0}^{1}g(x)dx\leq \int \_{0}^{1}f(x)g(x)dx.\,}.

הוכחת האי-שוויון
----------------

מכיוון שהמספרים {\displaystyle \ a\_{1},\dots ,a\_{n},b\_{1},\dots ,b\_{n}} סדורים באותו כיוון, לכל {\displaystyle \,i,j} מתקיים {\displaystyle \ 0\leq (a\_{j}-a\_{i})(b\_{j}-b\_{i})}, כלומר {\displaystyle \ a\_{i}b\_{j}+a\_{j}b\_{i}\leq a\_{i}b\_{i}+a\_{j}b\_{j}}. סיכום לכל i ולכל j נותן {\displaystyle \ 2\sum \_{i}a\_{i}\sum \_{j}b\_{j}=\sum \_{i,j}(a\_{i}b\_{j}+a\_{j}b\_{i})\leq \sum \_{i,j}(a\_{i}b\_{i}+a\_{j}b\_{j})=2n\sum \_{i}a\_{i}b\_{i}}.

ראו גם
------

* אי-שוויון התמורות
* אי-שוויון קושי-שוורץ

לקריאה נוספת
------------

* The Cauchy-Shwartz Master class, J. Michael Steele, עמ' 76-78.

קישורים חיצוניים
----------------

* אי-שוויון הסכומים של צ'בישב, באתר MathWorld (באנגלית)
**פלמינג לנטפר** (בדנית: **Flemming Lentfer**;‏ נולד ב-1 במרץ 1964) הוא גנרל בחיל האוויר הדני, המשמש מאז 1 בדצמבר 2020 כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק.

ביוגרפיה
--------

לנטפר נולד ב-1 במרץ 1964 בקופנהגן. הוא נכנס לאקדמיה הצבאית הדנית המלכותית בשנת 1983 וסיים את לימודיו בשנת 1985. לאחר מכן נכנס ללימודים באקדמיה המלכותית של חיל האוויר הדני וסיים את לימודיו בשנת 1988. בשנת 1991 הוא החל ללמוד בקורס קצינים מתקדם באקדמיה המלכותית של חיל האוויר שאותו סיים בשנת 1992. בשנת 1995 הוא חזר לאקדמיה המלכותית של חיל האוויר כדי לעבור את קורס הסגל הבכיר אותו סיים בשנת 1996.

בין השנים 1988–1993 שירת בטייסת SAM 541 של חייל האוויר, ולאחר מכן שירת כקצין במטה הכללי בין 1993–1995. הוא שימש כמדריך למבצעים ולוגיסטיקה בקולג' המלכותי להגנה בין השנים 1996 ל-1998, ובמקביל שימש גם כמזכיר בוועדת ההגנה הדנית. בין השנים 1999–2000 שירת במשרד ההגנה כקצין מטה. בין השנים 2000–2002 הוא שימש מפקד גדוד "הוק" מערב, ובין השנים 2002–2005 שימש כראש אגף התכנון במטה הכללי. בין 2010–2011 שימש כראש אגף הרכש והלוגיסטיקה, ובין 2011–2015 שימש כראש אגף תיאום ומדיניות. ב-2017 מונה לעמוד בראש משרד הרכש והלוגיסטיקה במשרד ההגנה, וב-1 בדצמבר 2020 מונה לראש ההגנה – מקביל לרמטכ"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלמינג לנטפר** בוויקישיתוף
* פלמינג לנטפר, ברשת החברתית פייסבוק
* פלמינג לנטפר, באתר הצבא הדני
* Generalløjtnant Flemming Lentfer bliver ny forsvarschef
**ארנסט גֲארי גָייגֳקס** (באנגלית: **Ernest Gary Gygax**;‏ 27 ביולי 1938 בשיקגו, אילינוי – 4 במרץ 2008) היה מעצב משחקים אמריקני שעסק בתחום המשחקים שולחניים, כולל משחקי תפקידים, משחקי מלחמה ועוד. היה ידוע בעיקר כאחד משני היוצרים של משחק התפקידים פורץ הדרך "מבוכים ודרקונים" (D&D), אותו יצר יחד עם דייב ארנסון.

ביוגרפיה
--------

בשנות הששים הצטרף ויזם גייגקס מספר מועדונים של משחקי מלחמה, כשהוא גם ייסד את כנס המשחקים ג'נקון. בשנת 1971 היה אחד ממפתחי משחק המיניאטורות "Chainmail". היחוד במשחק זה היה השימוש במיניאטורות בודדות ולא בצבאות כך שכל שחקן שלט בחייל בודד. במקביל, דייב ארנסון פיתח את השיטה שלו, בשם "Blackmoor", שבה הדמויות הפכו לגיבורים שצברו נקודות ניסיון (נק"ן) והתקדמו בדרגות.

בשנת 1973 יסד את חברת "TSR", ביחד עם חבר הילדות שלו Don Kaye, ובמקביל שיתף פעולה ביחד עם ארנסון כדי לכתוב ולפרסם את המשחק מבוכים ודרקונים, שיצא לאור ב-1974.

גייגקס נשאר בחברת TSR עד שנת 1986, אז הוא פרש עקב חילוקי דעות עם בעל השליטה החדש בחברה. בתקופה זו פרסמה חברת TSR את המהדורה השנייה של "מבוכים ודרקונים", ערכות הקופסה של "מבוכים ודרקונים", עולמות המערכה "ממלכות נשכחות", "רומח הדרקון" ועוד.

בשנים הבאות המשיך גייגקס בפיתוח משחקי תפקידים באופן עצמאי - שיטת "מסעות מסוכנים" ב-1992, "הרפתקאות אגדיות" ב-1999 ולבסוף ב-2005, השיטה "Castles & Crusades". בנוסף, כתב ספרי פנטזיה ובהם הטרילוגיה "מסעות מסוכנים" שהספר הראשון שבה, "רציחות אנוביס" ראה אור בעברית בהוצאת מיצוב.

נפטר בגיל 69, לאחר שסבל מבריאות לקויה במשך זמן רב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גארי גייגקס** בוויקישיתוף
* אדר שלו, ניב ליליאן, פרידה מקוסם: הספד ליוצר ה-D&D, באתר ynet, 7 במרץ 2008
* גארי גייגקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* גארי גייגקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של מבוכים ודרקונים, חלק ראשון - המשחק נולד, באתר הפונדק
2. ↑  תור הזהב של מבוכים ודרקונים, עד לשקיעה של TSR, באתר הפונדק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299961305171
* BIBSYS: 90753614
* BNE: XX962971
* BnF: cb17737154v (data)
* GND: 115339442
* ISNI: 0000 0001 0777 7558
* LCCN: n78051760
* NDL: 00467736
* NKC: xx0130261
* NLP: A38070315
* NTA: 075025507
* SUDOC: 226340198
* Trove: 1128193
* VIAF: 15495536
* WorldCat: lccn-n78051760

 |
**פלמירה קוראה** (בספרדית: **Palmira Correa**, נולדה ב־12 באוגוסט 1948) היא ציירת נאיבית מוונצואלה. ב-2022 ייצגה את ונצואלה יחד עם עוד 3 אמנים בביאנלה של ונציה.

ביוגרפיה
--------

קוראה נולדה ב-1948 בעיר קומנה במדינת סוקרה בוונצואלה. היא ציירת אוטודידקטית העוסקת בציור החל משנות ה-70. היא סובלת מנכות מלידה, המשפיעה על אמנותה.

קוראה היא אמנית עממית, הציור העממי הפך לבית שלה, מכאן שם התערוכה בביאנלה ה-59 של ונציה "לה קאסה דה פלמירה".

יצירתה
------

באמנותה היא מתארת, באמצעות פלטה מוארת במיוחד, בצבעים עזים וחזקים, את חיי היומיום של קהילת הילידים במדינתה: ילדים באוטובוס בדרך לבית ספר, סבתא מתנדנדת רוקדת בנעלי בית שלה, אך גם פנטזיה כמו בתולת ים שטופת חמניות. ההיסטוריה של ונצואלה ודמויותיה מתקיימות במקביל בין החיים הדתיים והחיים היומיומיים, כולם מיוצגים תחת תחום גדול של צבע ודמויות אנושיות חושניות, חסרות פרופורציות וכנות בו זמנית.

קוראה יוצרת אמנות נאיבית, היא מציירת דמויות מאוד צבעוניות ופשוטות. ביצירתה היא משתמשת בעקרונות כמו חזרה על צורות, ניגודי צבעים ועוד.

פרסים והוקרה
------------

קוראה ייצגה את ונצואלה בכמה תערוכות בינלאומיות שעליהן זכתה להכרה גדולה, במהלך חייה היא זכתה במספר פרסים, ביניהם: פרס הציור העירוני במרקאי במדינת המחוז ארגואה; הפרס הייחודי לאמנות פופולרית בקלבוסו (אנ') ואזכור הזהב בתחרות הציורים הבינלאומית של טורקיה בשנת 2000.

ב־2022 עבודותיה הוצגו בביאנלה ה-59 של ונציה בתערוכה "חלב של חלומות" בביתן ונצואלה של הביאנלה תחת הכותרת "לה קאסה דה פלמירה".

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון על יצירתה של פלמירה קוראה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Susan Lapinski, Mama Mia! Women Artists Win Big at the Venice Biennale, NextTribe, ‏2022-06-08 (ב־American English)
2. ↑  Veronica Abreu, The Venice Biennale: Land, country, house, body, shows what we are, ‏13 June, 2022
3. ↑  The 59th Venice Biennale 2nd part – Textile Forum Blog (ב־American English)
4. ↑  Venezuela will participate in the 59th Venice Art Biennale, ÚLTIMAS NOTICIAS, ‏15 APRIL 2022
5. ↑  Giardini See on Google Maps, Biennale Arte 2022 | Venezuela (Bolivarian Republic of), La Biennale di Venezia, ‏2022-04-12 (באנגלית)
6. ↑  Palmira Correa House Venezuela Pavilion Venice Biennale Art, www.visit-venice-italy.com
**המרכז הרפואי האזורי לנדשטול** הוא בית חולים צבאי  אמריקאי השוכן ליד העיירה לנדשטול במדינת ריינלנד-פפאלץ שבמערבה של גרמניה.

לנדשטול הוא בית החולים הצבאי הגדול ביותר מחוץ לגבולותיה היבשתיים של ארצות הברית ובית החולים האמריקאי השלישוני היחיד באירופה. הוא משרת את אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית המוצבים באירופה ואת בני משפחותיהם. בנוסף הוא מהווה מתקן אשפוז לחיילי ארצות הברית ובני בריתה, שנפצעו בפעילות מבצעית במזרח התיכון, בעיראק, באפגניסטן ובאפריקה ותחנת מעבר עבורם לפני הטסתם לארצות הברית. הובלת הפצועים אל בית החולים וממנו נעשית דרך בסיס האוויר האמריקאי רמשטיין, השוכן בקרבתו.

תולדות בית החולים
-----------------

הקמת בית החולים החלה בשנת 1951 והוא נקרא בתחילה בית החולים הכללי מס' 320. בשנת 1953 נפתח בית החולים רשמית ובשנה שלאחר מכן קיבל את השם בית החולים הכללי מס' 2.

בשנות התשעים, במסגרת ארגון מחדש לאחר תום המלחמה הקרה, נסגרו מספר בתי חולים צבאיים אמריקאים בגרמניה או הוסבו למרפאות, וב-1997 נותר לנדשטול בית החולים הצבאי האמריקאי היחיד באירופה. אז הוסב שמו לשמו הנוכחי.

במרוצת השנים טיפל בית החולים בנפגעים מאירועים רבים, לרבות הפיגוע בבסיס הנחתים האמריקאים בביירות ואסון התצוגה האווירית ברמשטיין, ב-4,000 נפגעים ממלחמת המפרץ ו-800 נפגעים מהפעילות הצבאית האמריקאית בסומליה. במהלך מלחמת האזרחים ביוגוסלביה טופלו בבית החולים אזרחים בוסנים שנפגעו בסרייבו. לבית החולים הובאו נפגעים מהפיגועים בשגרירויות ארצות הברית באפריקה ובמשחתת קול. חלק מסגל בית החולים יצא לטפל באזרחים ברואנדה לאחר רצח העם שם.

הכניסה לחדר המיון בבית החולים, 2011
לאחר פרוץ מלחמת עיראק ב-2003 החלו לזרום נפגעים רבים אל בית החולים. אז תוגברו בו שירותי הטראומה והוא הוכר במרכז טראומה בדרגה I. לאחר תום מלחמת עיראק והנסיגה ההדרגתית של צבאות המערב מאפגניסטן פחתה הפעילות בבית החולים וסיווגו הורד למרכז טראומה בדרגה III.

בשנת 2013 היו בבית החולים 147 מיטות אשפוז ובנוסף 218 מיטות עבור פצועים המוטסים אליו לפני העברתם לארצותיהם. בנוסף לשירותי הטראומה היו בו בין השאר שירותי אונקולוגיה, נוירוכירורגיה, מיילדות וטיפול נמרץ ביילודים ופסיכיאטריה. עבדו בו 3,300 אנשי סגל רפואי מהצבא, חיל האוויר והצי של ארצות הברית ועובדים אזרחיים. בממוצע היו בו 6,900 אשפוזים ו-1,100 לידות מדי שנה.

בשנת 2005 התיר צבא ארצות הברית תרומת איברים להשתלה מפצועי קרבות שנפטרו בבית החולים, ומאז ועד 2010 נתקבלו ממנו 142 איברים להשתלה.

בבית החולים קיימים חדרי אירוח עבור בני משפחות של פצועים קשים המובאים אליו.

בשנת 2014 החלו העבודות להקמת מתחם חדש שיחליף את מתחם בית החולים המיושן, בתקציב פדרלי אמריקאי של 990 מיליון דולר. בניית המרכז החדש צפויה להסתיים בשנת 2021.

ראו גם
------

* הוהנפלס (בסיס צבא)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז הרפואי האזורי לנדשטול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הרפואי האזורי לנדשטול (באנגלית)
* דף מידע על בית החולים
* תקציר תולדות בית החולים
* ידיעה על המחלוקת על בניית בית החולים מחדש, באתר הניו יורק טיימס

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: דף מידע על בית החולים
2. ↑  מקור: .
3. ↑  מקור: ידיעה באתר העיתון Stars and Stripes.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0464 1526
* LCCN: n2016187660
* VIAF: 8018147425869545040004
* WorldCat: lccn-n2016187660

 |
**טריטון איברי** או **טְרִיטוֹן סְפָרַדִּי** (שם מדעי: *Pleurodeles waltl*) הוא מין דו-חי מתת-משפחת הטריטונים שבמשפחת הסלמנדריים.

מאפיינים
--------

אורכו של הטריטון 20-30 ס"מ והוא בעל גוף אפור כהה מחוספס בעל גבשושיות אפורות עליו. הוא בעל ראש גדול ועיניים גדולות בקדמת ראשו ועל הרגליים קרומי שחייה גדולים. הצידיים מפוספסים בפסים מעט כהים. עורו של הטיריטון רעיל ומוחדר בעוקצים קטנים ליד הצלעות. כשהטריטון מותקף הוא יכול להחדיר את העוקצים פולטי הרעל לגוף טורפו. הזכרים קטנים יותר מהנקבות.

הטריטון אנדמי לחצי האי האיברי בספרד ופורטוגל ומגיע גם למרוקו. הוא הגדול שבטריטוני אירופה והוא מצוי בבריכות ובנהרות איטיים ממוזגים.

הוא מצוי רוב זמנו במים ויוצא לעיתים נדירות. הוא ניזון מיצורי מים כמו חרקים, תולעים וראשנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריטון איברי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טריטון איברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  טְרִיטוֹן סְפָרַדִּי במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
**מוחמד בן סוליים** (בערבית: **محمد بن سليم**, בתעתיק מדויק: **מחמד בן סלים**; נולד ב-12 בנובמבר 1961) הוא נהג מרוצי ראלי אמירתי לשעבר, המשמש כנשיא הפדרציה הבין-לאומית לרכב.

בן סוליים זכה 14 פעמים באליפות המזרח התיכון בראלי בין השנים 1984–2002. מאז שנת 2006 משמש כנשיא מועדון הרכב והתיור של איחוד האמירויות. בשנת 2008 מונה לסגן הנשיא הערבי הראשון של הפדרציה הבין-לאמית לרכב, ובדצמבר 2021 נבחר למחליפו של ז'אן טוד בנשיאות הארגון.

השכלה
-----

בן סוליים למד מנהל עסקים באמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. ובאוניברסיטת אלסטר. ביולי 2012 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת אלסטר על תרומתו לספורט, מנהיגות אזרחית ופעילות צדקה.

משפחה
-----

ב-7 במרץ 2023 נהרג בנו, סייף, בתאונת דרכים שאירעה בדובאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד בן סוליים** בוויקישיתוף
* מוחמד בן סוליים, ברשת החברתית טוויטר
* מוחמד בן סוליים, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mohammed Ben Sulayem Elected FIA President, FIA.COM, 17 December 2021
2. ↑  Ulster Honours Gulf Rally Driver, 2 July 2012
3. ↑  FIA president Ben Sulayem's son loses life in road crash, Motorsport.com, 9 March 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1033776505
* VIAF: 300109796
* WorldCat (עם VIAF): 300109796

 |
**טריומף TR5** היא מכונית ספורט - רודסטר, 2 מושבים, שיוצרה על ידי חברת טריומף האנגלית בין 29 באוגוסט 1967 ל-19 בספטמבר 1968. מחיר היחידה בהשקה היה 1,260 לירות שטרלינג. יוצרו 2,947 יחידות, מתוכן 1,161 יחידות לשוק האנגלי. 

הטריומף TR5 יוצא לצרפת, בלגיה וגרמניה. לשוק האמריקאי יוצא תחת השם טריומף TR250s בין השנים 1967–1969. יוצרו 8,484 יחידות.

חברת טריומף
-----------

**חברת טריומף למכוניות** (אנגלית: Triumph Motor Company) היא חברה אנגלית לייצור כלי תחבורה.

החברה נוסדה ב-1885 כאשר זיגפריד בטמן ומוריס שולט הקימו את חברת "בטמן ושות'" ומכרו אופניים בשם "טריומף" ממפעלם בלונדון, שעבר מאוחר יותר לקובנטרי.

טריומף TR5 מפרט טכני ומידות
---------------------------

* רודסטר - 2 מושבים
* מנוע קדמי, הזרקת דלק, 6 צילינדרים, 2,498 סמ"ק, המפיק 145 כ"ס
* יחס דחיסה 1:9.5
* תאוצה 0-97 קמ"ש - 10.6 שניות
* תמסורת ידנית 4 מהירויות + אוברדרייב כאופציה
* מתלה אחורי עצמאי
* בלמי דיסק
* מכל דלק - 51 ליטר
* אורך הרכב - 3,902 מ"מ
* רוחב - 1,470 מ"מ
* גובה - 1,170 מ"מ
* בסיס גלגלים - 2,240 מ"מ
* משקל - 1,030 ק"ג
* עיצוב: האיטלקי ג'ובאני מיכאלוטי

גלריה
-----

טריומף TR5
טריומף TR5
טריומף TR5
טריומף TR5
מנוע טריומף TR5

ראו גם
------

* טריומף (כלי רכב)
* טריומף 1300
* טריומף הראלד
* טריומף רודסטר
* טריומף TR2
* טריומף TR3
* טריומף איטליה
* טריומף Stag
* טריומף GT6

לקריאה נוספת
------------

* טריומף TR5  (4:04 דקות), יו-טיוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריומף TR5** בוויקישיתוף
**המרכז הרפואי מיימונידיס** (באנגלית: **Maimonides Medical Center**) הוא בית חולים אוניברסיטאי הממוקם בשכונת בורו פארק ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית. בבית החולים 711 מיטות אשפוז. המרכז קרוי על שם הרמב"ם.

תולדות בית החולים
-----------------

ראשיתו של בית החולים במרפאה שנוסדה בשנת 1911 בעיירה ניו אוטרכט, שניצבה בתחומי ברוקלין דהיום. מרפאה זו ודומות לה התאחדו ב-1919 כדי ליצור את בית החולים ישראל בברוקלין. שנה לאחר מכן התאחד בית החולים עם בית החולים ציון. המוסד המאוחד נקרא בית החולים ישראל ציון המאוחד. ב-1947 התאחד בית החולים עם בית החולים בית משה ושינה את שמו למרכז הרפואי מיימונידיס, אשר נקרא על שמו של הרמב"ם.

ב-1993 אירעה בבית החולים תאונת התפוצצות חמצן עקב פגם במכונת הנשמה. בתאונה זו נספו שלושה מאושפזים.

ב-1997 נפתח בבית החולים מרכז רפואת חירום חדש. כמו כן קיימים בו בין היתר מערך קרדיולוגי נרחב, מרכז לטיפול בשבץ מוחי, מחלקת יולדות שבה מתקיימות לידות במספר גדול יותר מאשר בכל בית חולים אחר במדינת ניו יורק, מרכז לטיפול ביילודים ובפגים ומחלקה פסיכיאטרית גדולה. לבית החולים מחלקות בענפי כירורגיה שונים לרבות ניתוחי לב, אך אין נעשים בו ניתוחים נוירוכירורגיים.

פעילות מחקר והוראה
------------------

בבית החולים נעשו עם השנים מספר תגליות ופרוצדורות קליניות חשובות וחלוציות. ב-1961 פותח בו קוצב הלב המסחרי הראשון. ב-1966 הושתל בו הלב המלאכותי הראשון ושנה אחר כך נעשתה בו השתלת הלב השנייה בעולם והראשונה בארצות הברית. בית החולים היה שותף לפיתוח משאבת הבלון התוך-אאורטלית ב-1970. ב-1976 היה הקרדיולוג הראשי בבית החולים החוקר הראשי בניסוי שהביא לפיתוח התרופות ממשפחת חוסמי-בטא. הביופסיה באמצעות מחט הראשונה בארצות הברית נערכה בבית החולים ב-1981. ב-2001 נערך בו הניתוח הרובוטי הראשון בילדים בארצות הברית. 

ב-2007 היה המרכז הרפואי בין 50 בתי החולים שבהם שיעור התמותה הנמוך ביותר של חולים שסבלו התקף לב או אי ספיקת לב מתוך 5,000 בתי חולים שנבדקו על ידי מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית.

בשנת 2013 נחתם הסכם סינוף בין המרכז הרפואי לבין בית הספר לרפואה אלברט איינשטיין של ישיבה אוניברסיטה, ועל פיו הפך המרכז לקמפוס ברוקלין של בית הספר לרפואה, בשותפות עם המרכז הרפואי מונטפיורי. המרכז מסונף לשני בתי ספר לרפואה נוספים בעיר ניו יורק, לרבות זה של המרכז הרפואי הר סיני.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הרפואי מיימונידיס (באנגלית)
* פרופיל של המרכז הרפואי באתר מחלקת הבריאות של מדינת ניו יורק
* התפתחות השירות הקרדיולוגי של המרכז הרפואי, באתר המרכז הרפואי
* המרכז הרפואי מיימונידיס, ברשת החברתית פייסבוק

* המרכז הרפואי מיימונידיס, ברשת החברתית טוויטר

* המרכז הרפואי מיימונידיס, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: אתר הניו יורק טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306190105171
* ISNI: 0000 0001 0679 2430
* LCCN: n89122245
* VIAF: 122049054
* WorldCat: lccn-n89122245

 |
**גארי וינוגרנד** (באנגלית: **Garry Winogrand**;‏ 14 בינואר 1928 – 19 במרץ 1984) היה צלם רחוב אמריקאי שנודע בכך ששרטט את דיוקנה האנושי של אמריקה מסוף שנות ה-40 ועד מותו מסרטן כיס המרה ב-1984 בטיחואנה שבמקסיקו. הצלם והאוצר ג'ון זרקובסקי, הגדיר אותו במילים: "הצלם המרכזי בדורו".

וינוגרנד נודע בכך שהנציח את דרך החיים האמריקאית בתחילת שנות ה-60. רבים מצילומיו מתארים נושאים חברתיים בני זמנו ואת התפקיד בה מעצבת התקשורת והתרבות את עמדות האנשים. הוא נהג להסתובב ברחובות ניו יורק וצילם בקדחתנות במצלמת הלייקה 35 מילימטר שלו. הוא צילם בעזרת עדשה רחבת זווית עם עומק שדה גדול. צילומיו נראו כאילו הם מונעים על ידי דינמיקת וכוח המאורעות להם היה עד.

וינוגרנד, שנולד ברובע הברונקס בניו יורק למשפחה יהודית, הושפע על ידי הצלמים ווקר אוונס, צלם אמריקאי הידוע בעיקר בשל צילומיו מתקופת השפל הגדול ומהצלם רוברט פרנק שהוציא את הספר "The Americans". גם הצלם הצרפתי, אנרי קרטייה ברסון השפיע עליו למרות השוני בסגנונותיהם.

וינוגרנד היה אחד מבין הצלמים שצילומיהם הוצגו בתערוכת "משפחת האדם" ב-1955. באותן שנים הוא עבד כצלם מסחרי בסוכנויות, בצילום עבור מגזינים ופרסומות. הוא קיבל שלוש פעמים מלגת גוגנהיים; ב-1964 קיבל לראשונה את המלגה שנתנה לו אפשרות להסתובב ולצלם ברחבי אמריקה. הוא קיבל גם מלגת גוגנהיים בשנית ב-1969 כדי שיצלם אירועים ציבוריים ואת השפעתם על האדם. הוא עסק בכך עד 1976 ופרסם אז את ספר הצילומים השלישי שלו. ב-1979 קיבל מלגת גוגנהיים נוספת בעזרתה עבר ללוס אנג'לס ותיעד את קליפורניה.  

בשנות ה-70 גם לימד צילום; תחילה בשיקגו ולאחר מכן באוסטין.

ספריו
-----

בחייו יצאו לאור ארבעה ספרים ובהם צילומיו:

* The animals 1969 - צילומים מגן חיות בו צילם בני אדם בעלי חיים והיחסים ביניהם.
* Women are beautiful 1975 - צילומים של נשים ברחבי אמריקה.
* Public relations 1977
* Stock photographs 1980

לאחר מותו יצאו לאור חמישה ספרים נוספים המוקדשים לצילומיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם גארי וינוגרנד (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד גליה יהב, הצלם שתיעד את התמוטטות העצבים של אמריקה, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2014
* גארי וינוגרנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרנק ון ריפר, Garry Winogrand: Huge Influence, Early Exit, וושינגטון פוסט
2. ↑  THE FAMILY OF MAN, באתר Photography now (באנגלית), תמונת המתרחצים בים היא של גארי וינוגרנד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506285905171
* BNE: XX1640961
* BnF: cb123272687 (data)
* GND: 119474123
* ISNI: 0000 0000 8182 3535
* KulturNav: d32fec48-6d2b-4b1a-be09-57590cd90fab
* LCCN: n50015322
* NKC: mub2012707708
* NLP: A30883970
* NTA: 068386168
* PIC: 2157
* RKD: 385710
* SNAC: w69g6qcb
* SUDOC: 03219482X
* ULAN: 500014550
* VIAF: 114228586
* WorldCat: lccn-n50015322

 |
**ברנדה מרג'ורי הייל**, **הברונית הייל מריצ'מונד**, DBE, PC (באנגלית: **Brenda Marjorie Hale**, ידועה גם כ**ליידי הייל**; נולדה ב-31 בינואר 1945) היא שופטת בריטית, כיהנה כנשיאת בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת בין ספטמבר 2017 לינואר 2020.

ראשית הקריירה
-------------

ליידי הייל נולדה בלידס, אך בגיל צעיר עברה יחד עם הוריה לריצ'מונד שבצפון יורקשייר. היא למדה בגירטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג', שם למדה משפטים, אחת מתוך שש נשים בכיתה של 116 תלמידים. היא סיימה במקום הראשון בכיתתה.

לאחר תום לימודיה, החלה ללמד באוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר, וב-1969 עברה את בחינות הלשכה בגרייז אין (אחת מאכסניות המשפט האנגליות) בהצלחה מרובה.

את 18 השנים הבאות חילקה ליידי הייל בין עבודתה כליטיגטורית (barrister) לבין האקדמיה.

עבודתה בשיפוט
-------------

ב-1989 מונתה לרשמת, וב-1994 קודמה לשופטת לענייני משפחה בבית המשפט הגבוה הבריטי. עם כניסתה לתפקיד, כמקובל, קיבלה את אות מסדר האימפריה הבריטית.

ב-1999 קודמה לתפקיד שופטת בבית המשפט לערעורים (האשה השנייה בתפקיד זה), יחד עם תפקיד זה צורפה למועצה המלכותית.

ב-12 בינואר 2004 צורפה כ-Law Lord לבית הלורדים הבריטי. ב-2009 הוקם בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת, ותפקיד ה-Law Lord בוטל, ובמקומו נוצר תפקיד שופטי בית המשפט העליון וליידי הייל שינתה את תוארה יחד עם עמיתיה לתפקיד השיפוט.

בספטמבר 2017 הפכה ליידי הייל לנשיאת בית המשפט, עם פרישתו של דייוויד ניוברגר.

חיים פרטיים
-----------

ליידי הייל נישאה ב-1968 לאנתוני הוגט, עמיתה לעבודה באוניברסיטת מנצ'סטר, להם בת משותפת. נישואים אלו התפרקו ב-1992. באותה שנה נישאה לג'וליאן פרנד, הדקאן לשעבר של הפקולטה למשפטים במנצ'סטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנדה הייל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biographies of the Justices, בית המשפט העליון בבריטניה
2. ↑  Clare Dyer, The Guardian profile: Lady Brenda Hale, הגרדיאן, ‏9 בינואר 2004 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457277705171
* CANTIC: a10262015
* GND: 137286392
* LCCN: n82024827
* NTA: 070770344
* SUDOC: 077866010
* UKPARL: KtR2r9gc
* VIAF: 81498193
* WorldCat: lccn-n82024827

 |
**קבר פיר** הוא סוג של קבר, שהיה נהוג בעת העתיקה. תחילה נחצב פיר בקרקע עד לעומק הרצוי, בעומק זה, בהתאם לסוג הקבר, מונחת הגופה. לעיתים החציבה מתרחבת לכדי חלל גדול שבו מתבצעת הקבורה. קברי פיר מסוגים שונים היו נפוצים במקומות שונים בעולם, בהם: ארץ ישראל, מקסיקו ויוון.

קברי הפיר בארץ ישראל
--------------------

בארץ ישראל, היו קברי הפיר נפוצים בתקופת הברונזה הקדומה, טרם הופעתן של מערות הקבורה. בשונה ממסורת הקבורה המשפחתית שהתפחתה באזור לאחר מכן, היו קברים אלה קברי יחידים.

רבים מהקברים הכילו מנחות קבורה, כמו גם עדויות מוקדמות למנהג "איסוף העצמות", בכך שבחלק מהקברים ניכר שלא גווייה הופקדה בקבר, אלא עצמות הנפטר לאחר ששהו זמן מה במקום אחר.

אתר קבורה יוצא דופן הוא באב א-דרע שבפתחת לשון ים המלח, בו נחצבו אלפי קברי פירים בחוואר הלשון הרך. המקום שימש לא רק בית קברות ליושבי המקום המועטים, אלא שימש כנראה כבית קברות מרכזי, שאליו היו באים מכל עבר. הפירים במקום מאופיינים בכך שהם חתומים בלוחות אבן, ורבים מאוד מהנקברים נקברו במקום בקבורה משנית. עם זאת, המקום לא נחפר ונחקר כיאות, שכן מציאות הקברים וכלי החרס התמימים שהושארו כמנחות קבורה סיפקו כר פורה לשודדי עתיקות למשך עשרות בשנים.

ראו גם
------

* קברים וקבורות בתקופת הברונזה הביניימית

קישורים חיצוניים
----------------

* קברי הפיר במיקנה
**המרכז להגירה בינלאומית ולקליטה** (The Center for International Migration and Integration **- CIMI**) הוא עמותה ישראלית העוסקת בתחומי הגירה שונים. העמותה הוקמה על ידי ג'וינט ישראל בשנת 1998 ומאז 2010 מתפקדת כעמותה עצמאית שמושבה בירושלים.

מטרתה המוצהרת של העמותה לסייע בפיתוח תחום ההגירה בישראל - ליישם סטנדרטים בינלאומיים בטיפול בנושאי הגירה שונים, פיתוח מחקר רלוונטי לתחומי ההגירה השונים ושמירה על זכויות מהגרי עבודה ומבקשי מקלט בישראל.

העמותה היא הארגון האחראי ליישום ההסכמים הבילטרליים של ישראל עם מדינות אחרות בהבאת מהגרי עבודה לישראל ופועלת מטעם רשות האוכלוסין וההגירה בתחום זה. הארגון מתפעל פרויקטי הגעה של עובדים ממדינות שונות, בהן: תאילנד, מולדובה, אוקראינה, נפאל, סרי לנקה ועוד. כמו כן, הארגון מפעיל קו חם ייחודי לטיפול בבעיותיהם של מהגרי עבודה בישראל. העמותה מנהלת מערך דרכו מגיעים לישראל אלפי עובדים בשנה ומעניקה שירותים לעשרות אלפי עובדים מכלל המדינות מהן מגיעים מהגרי עבודה לישראל.

במקביל הארגון מפעיל פרויקטים שונים לעבודה עם אוכלוסיית מבקשי המקלט בישראל - בסיוע לצעירים בלתי מלווים ותפעול פרויקטים שונים.

בשנת 2012 זכה המרכז בעיטור נשיא המדינה למניעת סחר בבני אדם.

יושב ראש העמותה בהתנדבות הוא ארנון מנטבר, שכיהן כמנכ"ל ג'וינט ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז להגירה בינלאומית וקליטה
* המרכז להגירה בינלאומית וקליטה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  דנה ויילר-פולק, מתווכים גובים מעובדים זרים אלפי דולרים יותר מהמותר, באתר הארץ, 1 באפריל 2012  
אתר למנויים בלבד אילן ליאור, מטפלים סיעודיים מועסקים בתנאים ירודים; שיפור במצב עובדי החקלאות והבניין הזרים, באתר הארץ, 6 ביולי 2017
2. ↑  ארנון מנטבר, להבחין בין פליטים למהגרי עבודה, באתר הארץ, 29 ביוני 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 317130875
* WorldCat (עם VIAF): 317130875

 |
a - כישור, b - פלך
טווייה באמצעות פלך
**פלך** (מכונה לעיתים **פלך טווייה**) - מוט עץ המשמש כציר לטוויית צמר, פשתן, קנבוס, כותנה וסיבים אחרים. הפלך הוא מכשיר ששימש לטווייה בעת העתיקה ובתקופת ימי הביניים, יחד עם הכישור.

פלכים או חלקי פלכים מסוגים שונים נמצאו באתרים ארכאולוגיים רבים, והם עשויים לייצג את אחת הטכנולוגיות המוקדמות בהיסטוריה של האנושות.

הפלך שצורתו הבסיסית לא השתנתה מן האלף הרביעי לפסה"נ מורכב משלושה חלקים:

1. הכוש: קנה דק, עשוי מעץ או מתכת, מחודד בשני קצותיו, שעליו כורכים את החוט.
2. הפיקה: משקולת הקבועה בראש הכוש על מנת לאפשר סיבוב קבוע של הפלך, והיא עשויה ממתכת, עצם, אבן או חרס.
3. הצינורה: וו מתכת שחובר מעל הפיקה ובו נתלה החוט.

בתרבות
------

הפלך מוזכר במקרא בשיר המפורסם הפותח במילים "אשת חיל מי ימצא" (משלי פרק לא), בו נאמר (פסוק יט): "יָדֶיהָ שִׁלְּחָה בַכִּישׁוֹר וְכַפֶּיהָ תָּמְכוּ פָלֶך".

במחזה עוץ-לי-גוץ-לי של אברהם שלונסקי נפוץ השימוש במילה פלך, בעיקר בחריזה למילה "מלך", לדוגמה: "כלומר, תפשוט ידה לפלך / ותטווה זהב למלך".

תמונות
------

* טווה בכישור ופלךטווה בכישור ופלך
* טוויה בפלךטוויה בפלך
* מימין - טוויה בכישור ופלך, משמאל טווייה בכישור וגלגל טווייהמימין - טוויה בכישור ופלך, משמאל טווייה בכישור וגלגל טווייה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיה, כץ, "היבטים מתודולוגיים בחקר מעמד האישה בתקופת המקרא", בית מקרא קפ"ד (תשס"ו), עמ' 74-77.
2. ↑  ראו משנה, מסכת כלים, פרק י"א, משנה ו'
פירוש נוסף ערך זה עוסק במחוז בצ'אד. אם התכוונתם לידיעה שאין בה ספק, ראו ודאות.
**ודאי** (בערבית: **وداي**) הוא מחוז בצ'אד, הממוקם בדרום-מזרח המדינה, ובירתו אבשה. לפני 2002 היה שם האזור אואדאי. ב-2008 פוצלו החלקים הדרומיים של אואדאי (לסילה ולג'ורף אל-אחמר) למחוז חדש ששמו סילה (הנקרא גם דאר סילה).

היסטוריה
--------

המחוז ודאי היה לב ליבה של אימפריית אואדאי, שהתקיימה מתחילת המאה ה-16 ועד 1911, כאשר נכבשה על ידי צרפת במלחמת אואדאי. שתי בירות האימפריה - אוארה (שכיום לא מיושבת) ואבשה - היו ממוקמות באזור שבו ממוקם ודאי כיום.

גאוגרפיה
--------

מצפון לוודאי שוכן מחוז ודאי פירה, מצפון למחוז ממוקם מחוז סילה, מחוז אשר הוקם בשנת 2008 לאחר שהתפצל ממחוז ודאי. ממזרח למחוז שוכנת מדינת סודאן וממערבה ממוקם המחוז גבהות ודאי.

### התיישבויות

אבשה היא עיר הבירה של מחוז ודאי, והעיר הרביעית בגודלה בצ'אד. יישובים מרכזיים אחרים במחוז: עבדי, אדרה, אם חיטאן, בורטאייל, צ'קויאן, האדג'ר חדיד, מרפה, מברון וטוראן.

דמוגרפיה
--------

לפי מפקד האוכלוסין של צ'אד משנת 2009, במחוז מתגוררים 721,166 תושבים. במחוז מדברים בסונגורית ובערבית (בדרך כלל בערבית צ'אדית), אך מיעוטים במחוז מדברים גם בשלל שפות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ודאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  REPUBLIQUE DU TCHAD, MINISTERE DU PLAN, DE L’ECONOMIE ET DE LA COOPERATION INTERNATIONALE

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119640529 (data)

 |
**ארמון וסילייב** (ברוסית: **Васи́льевский дворе́ц;** נקרא גם "בית וסילייב", "אחוזת האחים וסילייב") בכפר ויריצה, בגדה השמאלית של נהר אורדז' (במחוז לנינגרד) הוא העתק של ארמון יקטרינה הגדולה בפושקין.

מטרה ותיאור
-----------

האחוזה נבנתה בשנים 2005–2006 על פי פרויקט של האדריכל הפטרבורגי **איגור ניקולאייביץ' גרמיצקי** (1939–2015) ונועד לתפקידים ייצוגיים: קבלת פנים של אורחים בכירים. הפריסה והתפאורה נועדו להרשים את המבקרים בהיקפי הארכיטקטורה, גובה האולמות (גובה התקרה באולם הגדול הוא 14 מטר), חגיגיות גרם מדרגותה שיש והקישוט המרהיב של התקרה, העמודים והקירות. לקישוט נעשה שימוש בחומרים טבעיים בלבד ורק טכנולוגיות ישנות. זהו ארמון השיש הראשון באמת בסנקט פטרבורג.

שטח רצפות השיש בפסיפס הוא יותר מ-600 מ"ר. עמודים, קמינים ופילסטרים באולם, מבואה, קירות בקומת הקרקע, גרם מדרגות ופסלים נעשו על ידי מיטב אמני איטליה ורוסיה לעבודות שיש. הקומה השנייה מיוצרת בצורת גלריות פתוחות וממסגרות אולם סגלגל בן שני חדרים שיוצרת חלל חזותי גדול. הגלריה המרכזית מעוטרת באבירי ענק משיש בגובה חמישה מטרים.

במתחם הארמון יש קפלה, כמו בארמון יקטרינה הגדולה.

האחוזה ממוקמת על מגרש בגודל 400 מ"ר ובו פארק עם מזרקות, פסלי שיש, תותחים וסירת קיץ. מול הארמון מוצב עמוד עם קומפוזיציה: המלאך השומר תומך בידו הימנית בקיסר רוסיה האחרון, ניקולאי השני, כשבידו השמאלית צלב.

בעלים
-----

על פי מסמכים רשמיים, שטח האדמה הזה (מספר קדסטרלי: 47:23:0604001:302) בשטח של 41,000 מ"ר שייך לחברת היזמות הבינלאומית Litvina Limited ונועדה להכיל מרכז בריאות.

על פי נתונים לא רשמיים שמגובים בעיקר בדיווחי צהובונים, הלקוח הבלתי רשמי של הפרויקט ובעל הארמון הוא איש העסקים הפטרבורגי **סרגיי וסילייביץ' וסילייב** (יליד 05.12.1955), בעלים משותף של מסוף הנפט הפטרבורגי (PNT), האמצעי בשלושת האחים וסילייב, ילידי הכפר ויריצה (בו ממוקם הארמון), ששלטו בשוק המכוניות של סנקט פטרבורג, מאז שנות התשעים. ראשי התיבות של הבעלים - "SVV" - מעוטרים מעל הכניסה הראשית לאחוזה.

בוויריצה האחים וסילייב מימנו את שחזור כנסיית קאזאן ומספר אנדרטאות היסטוריות אחרות.

ראו גם
------

* אחוזת מילובקה
* המעון בכף אידוקופאס
* מילרהוף
* ארמון יקטרינה

קישורים חיצוניים
----------------

* אחוזת איש העסקים סרגיי וסילייב במחוז לנינגרד (ויריצה)
* ארמון האחים וסילייב
* ארמון הזהב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Дворец братьев Васильнвых в посёлке Вырица Ленинградской области // «Liveinternet.ru», 24.09.2017.
2. ↑  *Полунин А.* Богатые русские пожелали жить во дворцах // «Свободная пресса», 13.10.2009.
3. ↑  Публичная кадастровая карта Вырицы
4. ↑  *Востроилова Т. и др.* Дворцовая тайна братьев Васильевых // «Fontanka.ru», 16.05.2006.
5. ↑  Совладелец нефтяного терминала в Петербурге распродает коллекцию эксклюзивных автомобилей // «Деловой Петербург», 14.03.2011.
**סטיבן מ. לופז** (באנגלית: **Steven M. Lopez**, נולד ב-1953) הוא עיתונאי אמריקאי, בעל טור בלוס אנג'לס טיימס מאז 2001. הוא בן למהגרים, אב ספרדי ואם איטלקייה.

חייו ועבודתו
------------

לופז הוא יליד פיטסבורג, קליפורניה, ולמד באוניברסיטת סן חוזה. הוא נמנה עם סגל תאגיד טיים וכותב למגזיני טיים, לייף, אנטרטיינמנט ויקלי וספורטס אילוסטרייטד. נוסף לכך, כתב בקביעות ב"פילדלפיה אינקוויירר", "סן חוזה מרקיורי ניוז" ו"אוקלנד טריביון". הוא כתב את הרומנים Third and Indiana, 
The Sunday Macaroni Club ו-In the Clear. כמו כן ערך קובץ של עבודותיו מן ה"פילדלפיה אינקוויירר", שנקרא "ארץ הענקים", וקובץ של טוריו מן ה"לוס אנג'לס טיימס" בשם "חלומות ומזימות".

סדרת הטורים של לופז על הקשר יוצא-הדופן שלו עם הצ'לן הסכיזופרני נתניאל אנתוני איירס הייתה לספר רב-מכר בשם "הסולן", שהיווה השראה לסרט באותו שם, עם רוברט דאוני ג'וניור בתפקיד לופז. לופז התראיין בסרט התיעודי "Skid Row" מ-2007.

הקשר של איירס ולופז הוצג בהבלטה גם בפרק של התוכנית 60 דקות מן ה-22 במרץ 2009.

באוקטובר 2010 הזמינה פרקליטת העיר לוס אנג'לס, כרמן טרוטאניץ', את לופז להשתתף במבחן נהיגה תחת השפעת מריחואנה. מטרת המחקר הזה הייתה למדוד את ההשלכות האפשרויות של הצעת חוק קליפורניה 19 (2010).

פרסים ואותות הוקרה
------------------

לופז זכה במספר רב של פרסי עיתונות אמריקאיים, בהם פרסי ה. ל. מנקן וארני פייל, והיה ברשימת המועמדים הסופיים לפרס פוליצר על טורים בנושא הטיפול בקשישים ובריאותו המתערערת של אביו.

בשנת 2008 קיבל לופז את פרס הנשיא ממועדון העיתונות של לוס אנג'לס בחגיגת היובל להענקת פרסי העיתונות של דרום קליפורניה.

ספרו, "הסולן", זכה בפרס PEN של ארצות הברית לספרות לא-בדיונית.

לופז זכה גם בשלושה פרסי אמי לחדשות מקומיות וחלק בפרס קולומביה דופונט על דיווח על נושאים עירוניים ברשת הטלוויזיה KCET בלוס אנ'לס.

ב-29 באפריל 2011 קיבל לופז תואר דוקטור לשם כבוד מן האלמה מאטר שלו, אוניברסיטת סן חוזה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטיב לופז, ברשת החברתית טוויטר

* Steve Lopez biography via *Los Angeles Times*

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוס אנג'לס טיימס, "סטיב לופז: מצביע מערבה"
2. ↑  "lopez-soloist">Lopez, Steve (2008). *The Soloist: A Lost Dream, an Unlikely Friendship, and the Redemptive Power of Music.* Berkley Trade ISBN "הסולן: חלום אבוד, ידידות בלתי צפויה וכוחה המשקם של המוזיקה."
3. ↑  לוס אנג'לס טיימס, "סטיב לופז על נתניאל אנתוני איירס
4. ↑  לוס אנג'לס טיימס, סטיב לופז, "הוא אסון רכבת מאחורי ההגה" 20 באוקטובר 2010
5. ↑  Honored SJS alumnus criticizes Cal State cuts as blocking path of upward mobility. mercurynews.com בוגר כבוד של אוניברסיטת סן חוזה מותח ביקורת על הקיצוצים באוניברסיטה, החוסמים את מסלול ההתקדמות כלפי מעלה]

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307911205171
* BIBSYS: 90830580
* BnF: cb124993360 (data)
* CANTIC: a10834205
* GND: 118177389
* ISNI: 0000 0001 1769 1061
* LCCN: n93123706
* LNB: 000247759
* NDL: 01162190
* NKC: pna2017964488
* NLK: KAC200906893
* NTA: 124506747
* SUDOC: 034213767
* VIAF: 69720132
* WorldCat: lccn-n93123706

 |
תרשים סכימטי של הנרתיק
ניירות המשמשים כאינדיקטורים במיכל ועליו מפתח צבעים לפיענוח התוצאה
**וגינוזיס חיידקי** הוא זיהום חיידקי בו מופר האיזון הטבעי של חיידקי הפלורה בנרתיק. לעיתים קרובות, מצב זה מלווה בהפרשה נוזלית לבנה או אפורה, שינוי צבע הנרתיק, כאב, גרד או תחושת צריבה מקומית, או ריח רע מהנרתיק בעקבות זאת. כמו כן, קיימת אפשרות להתפתחות המחלה ללא כל תסמינים. הימצאות המחלה מעלה את הסיכון לפתח מחלות מין נוספות ולידה מוקדמת.

מחלה זו מתרחשת כאשר מופר האיזון הטבעי של חיידקי הפלורה בנרתיק, מבחינת היחס בין מיני החיידקים השונים ומבחינת מספרם הכללי. ישנן פעילויות או הרגלים המגדילים את הסיכון לחלות במחלה, כמו קיום יחסי מין עם בני זוג רבים או שטיפה נרתיקית. לא הוכח כל קשר להתפתחות המחלה או העלאת הסיכון לפתחה כתוצאה מישיבה על אסלות או שחייה בבריכת שחייה. עם זאת, על אף העובדה כי קיום יחסי מין הוא מהגורמים השכיחים להתפתחות המחלה, אין זה גורם הכרחי. קבוצת הסיכון לתחלואה במחלה כוללת כל אישה ואף כאלו שמעולם לא קיימו יחסי מין.

אפידמיולוגיה
------------

וגינוזיס חיידקי הוא הזיהום השכיח ביותר בנרתיק עבור נשים בגיל הפוריות. שכיחות המחלה נעה בין 5% ל-70%[דרושה הבהרה]. 30% מבין הנשים בטווח גילאים 14–49 בארצות הברית סובלות מווגינוזיס חיידקי, כאשר היארעות המחלה משתנה בין קבוצה אתנית אחת לשנייה.

אבחון
-----

האבחון נעשה בדרך השלילה בכך ששוללים כל אפשרות אחרת לגרימת התסמינים למחלה. הבדיקות יכולות להיות קליניות או מעבדתיות:

* בדיקת קולפוסקופיה
* בדיקת רמת החומציות בנרתיק
* שטיפת הפרשות ובחינתן מתחת למיקרוסקופ

טיפול מקובל
-----------

לעיתים חולפת המחלה ללא כל התערבות קלינית או טיפולית. למרות זאת כל הנשים הסובלות מווגינוזיס חיידקי מקבלות טיפול כנגד התופעות והסיבוכים הקשורים למחלה. סכנת העברת המחלה קיימת גם בין בנות זוג. לכן, לעיתים מומלץ להן לקבל טיפול יחד היות שהמחלה יכולה לעבור בין בנות זוג במהלך יחסי מין.

הטיפול חשוב במיוחד אצל נשים בהריון. כל אישה שיולדת פג או לידה טבעית מוקדמת מתבקשת לעבור בדיקה לגלוי וגינוזיס חיידקי, גם אם לא הראתה כל תסמין ועליה לקבל טיפול כאילו שלקתה בווגינוזיס חיידקי. יש גישה התומכת בטיפול מונע כנגד וגינוזיס חיידקי לקראת הפלה או ניתוחים כגון כריתת רחם, גם ללא תסמינים במטרה להפחית סיכון לזיהום. כטיפול מונע למחלה נהוג להשתמש בתרופות כגון קלינדימצין ומטרינידזול, בצריכה פומית או נרתיקית, אולם הצלחת הטיפול אינה מובטחת.

נשים בהריון
-----------

וגינוזיס חיידקי מעלה את הסיכון להתיבשות בשל יתר ההפרשות. דבר זה מביא לעובדה כי אצל נשים עם וגינוזיס חיידקי שכיחות גבוהה יותר ללידת תינוקות עם משקל נמוך או פגים. החיידקים שגורמים לווגינוזיס חיידקי גורמים לפעמים לדלקת אגנית הידועה כגורם משמעותי לעקרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וגינוזיס חיידקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bacterial Vaginosis (BV): Condition Information". *www.nichd.nih.gov*. 2013-05-21. נבדק ב-3 במרץ 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ג'ן בוסטיק** (באנגלית: **Jenn Bostic**; נולדה ב-3 בינואר 1986 בפילדלפיה, היא זמרת-יוצרת אמריקאית בסגנון מוזיקת קאנטרי.

ביוגרפיה
--------

ג'ן בוסטיק נולדה בפילדלפיה וגדלה במינסוטה. אביה היה מוזיקאי ונהרג בתאונת דרכים כאשר ג'ן הייתה בת עשר. מותו של אביה, השפיע מאוד על החלטותיה של בוסטיק להיות מוזיקאית. לאחר סיום בית הספר היא למדה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.

לאחר סיום הלימודים ג'ן בוסטיק החלה את הקריירה המוזיקאית והתיישבה בנשוויל. בשנת 2012 היא שחררה מיני אלבום Change שכלל בין היתר את השיר "Jealous of the Angels". האלבום הראשון שלה Jealous שוחרר בהמשך השנה וגם הוא כלל את השיר. השיר זכה להצלחה רבה והזמרת זכתה במספר פרסים בתחום מוזיקת קאנטרי. כמו כן הוא זכה להצלחה בבריטניה והושמע רבות בBBC.

בשנת 2015 ג'ן בוסטיק הוציאה את האלבום Faithful.

בשנים 2017 ו-2018 ג'ן בוסטיק זכתה בפרסים של איגוד בריטי למוזיקת קאנטרי.

במאי 2018 שוחרר אלבום נוסף Revival.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ן בוסטיק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ן בוסטיק
* ג'ן בוסטיק, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ן בוסטיק, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ן בוסטיק, ברשת החברתית אינסטגרם

* ג'ן בוסטיק, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ג'ן בוסטיק, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'ן בוסטיק, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'ן בוסטיק, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'ן בוסטיק, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 855056f4-8a92-43b9-b529-8e9b24c2d62d

 |