recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יורג בומה** (בגרמנית: **Jörg Böhme**, נולד ב-22 בינואר 1974 בהוהנמולזן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04 ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

בומה גדל בקרל צייס ינה, מועדון מהעיר ינה שבגרמניה המזרחית. בשנת 1992 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, וכעבור שנה עבר לנירנברג, ובהמשך לאיינטרכט פרנקפורט, מינכן 1860 וארמיניה בילפלד. הקדנציות של בומה בקבוצות אלו מעולם לא ארכו יותר משנתיים. בשנת 2000 חתם בומה בשאלקה 04, שהפכה למועדון המזוהה עמו ביותר. עם שאלקה 04 זכה בומה פעמיים בגביע הגרמני. בעונת 2001 הבקיע צמד בניצחון על אוניון ברלין בגמר הגביע הגרמני, וכעבור שנה הבקיע שער בניצחון על באייר לברקוזן. בומה היה חלק ממחזור סיום דרמטי בעונת 2001, בו שאלקה 04 הייתה קרובה מאוד לזכות באליפות, לאחר שהייתה צריכה לנצח את אונטרהאכינג ושבאיירן מינכן תפסיד להמבורג. שאלקה פיגרה 2-0 מול אונטרהאכינג והפכה את התוצאה ל-3-2, כאשר בומה מבקיע צמד מהיר, והמשחק הסתיים בתוצאה 5-3 לשאלקה, כשהמבורג עלתה ליתרון 1-0 מול באיירן מינכן בדקה ה-90 משער של סרגיי ברברז, ואוהדי שאלקה החלו לחגוג את זכייתם באליפות, אך בומה ושאלקה הפסידו את האליפות על אף שזו כמעט הייתה מובטחת להם, עקב שער שוויון של פטריק אנדרסון מבאיירן מינכן מול המבורג עמוק בתוך תוספת הזמן. המקום השני בו סיימה שאלקה, הבטיח לה את המקום בליגת האלופות בעונה העוקבת, אך הקבוצה סיימה את שלב הבתים במקום האחרון. עם זאת, בומה הציג יכולת טובה בעונה זו, שהקנתה לו מקום בסגל נבחרת גרמניה למונדיאל 2002. בומה עזב את שאלקה בתום עונת 2004, עם 23 הבקעות ב-101 הופעות בבונדסליגה. לאחר עזיבת שאלקה שיחק עונה אחת בבורוסיה מנשנגלדבך. בתום עונה זו עבר בומה לקדנציה שנייה בארמיניה בילפלד, שם שיחק שנתיים, בהן הבקיע ארבעה שערים ב-52 הופעות בבונדסליגה, ובסופן פרש ממשחק פעיל בשנת 2008.

קריירה בינלאומית
----------------

לבומה עשר הופעות בנבחרת גרמניה, כולן בין השנים 2001–2003, בהן הבקיע שער אחד. בומה זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 2002 על ידי המאמן רודי פלר, אך לא שותף. בטורניר זה גרמניה סיימה במקום השני לאחר הפסד 2-0 לנבחרת ברזיל במשחק הגמר.

קריירת אימון
------------

לאחר פרישתו, נשאר בומה בארמיניה בילפלד ושימש עוזר מאמן בקבוצת המילואים ואחר כך בקבוצה הבכירה ובנוער. אחר כך מונה למאמן ראשי בקבוצת SC הרפורד, ובשנת 2014 מילא מספר תפקידי אימון באנרגי קוטבוס, לרבות מאמן ראשי.

תארים
-----

עם שאלקה 04:

* הגביע הגרמני (2): 2000/01, 2001/02

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורג בומה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת גרמניה – מונדיאל 2002 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 קאן • 
2 לינקה • 
3 רהמר • 
4 באומן • 
5 ראמלו • 
6 ציגה • 
7 נויביל • 
8 האמאן • 
9 יאנקר • 
10 ריקן • 
11 קלוזה • 
12 להמן •
13 באלאק • 
14 אסמואה •
15 קל •
16 ירמיס •
17 בודה •
18 בומה •
19 שניידר •
20 בירהוף •
21 מצלדר •
22 פרינגס •
23 בוט •
מאמן: פלר | גרמניהגרמניה |
בתורת השדות, **משפט לורות** (Lüroth's theorem), הנקרא על שם המתמטיקאי יאקוב לורות, קובע כי שדה ביניים של הרחבה טרנסצנדנטית מדרגה 1 אף הוא שדה הרחבה טרנסצנדנטי מדרגה 1. לורות הוכיח את הטענה בשנת 1876.

יהי {\mathbb {F}} שדה ותהי {\displaystyle \mathbb {F} (x)} שדה הפונקציות הרציונליות במשתנה אחד, כלומר הרחבה טרנסצנדנטית מדרגה 1. אזי כל שדה ביניים ממש {\displaystyle \mathbb {F} \subset K\subseteq \mathbb {F} (x)} מהווה אף הוא הרחבה טרנסצנדנטית (מדרגה 1) - קיימת פונקציה רציונלית {\displaystyle {\frac {p(x)}{q(x)}}} כך ש-{\displaystyle K=\mathbb {F} \left({\frac {p(x)}{q(x)}}\right)}.

ההוכחה הקלאסית, בעזרת תורת השדות בלבד, משתמשת בלמה של גאוס. הוכחות מודרניות ופשוטות יותר נתונות בעזרת עקומים גאומטריים.

טענה בעלת אופי דומה הוכחה על ידי Hartshorne (אנ'): אם {\mathbb {F}} שדה סגור אלגברית ו-{\displaystyle \mathbb {F} (x,y)} מהווה הרחבה ספרבילית סופית מעל שדה ביניים K, אז K הרחבה טרנסצנדנטית מעל {\mathbb {F}}. הטענה לא נשארת נכונה כאשר ההרחבה לא ספרבילית, וגם לא ביותר משתנים.

לקריאה נוספת
------------

* להוכחה הקלאסית, ראו Graduate Algebra: Commutative View, Louis Halle Rowen, AMS, p.147-149
* להוכחה מסובכת אך קצרה יותר, ראו Cohn, P. M. (1991), Algebraic Numbers and Algebraic Functions, Chapman Hall/CRC Mathematics Series 4, CRC Press, p. 148
* להוכחת משפט Hartshorne, ראו Hartshorne, R. Algebraic Geometry, Graduate Texts in Mathematics, vol. 52, Springer, New York, 1993,Remark V.6.2.1

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט לורות, באתר MathWorld (באנגלית)
**קו ראייה** הוא קו שלאורכו מתאפשרת ראייה בין שני מקומות. כאשר קו הראייה נחסם, המקומות מוסתרים זה מזה.

קיום קו ראייה בין שתי נקודות תלוי בגורמים הבאים:

* המרחק בין הנקודות
* הפרשי הגובה בין הנקודות
* מבנה השטח והטופוגרפיה באזור שבין הנקודות.

על מנת לדעת אם קיים קו ראייה בין נקודות ניתן לצפות בשטח בעזרת משקפת או להיעזר במפה טופוגרפית ולבחון האם קיים קו ראייה.

על מנת לבדוק אם נקודה שלישית, שנמצאת בין שתי הנקודות, מסתירה את קו הראייה יש להשתמש בנוסחה הבאה:

{\displaystyle \tan \alpha ={\frac {\Delta H}{\ L}}}

* {\displaystyle {\Delta H}{\ }} - הפרש הגבהים בין שתי הנקודות
* {\displaystyle {\ L}} - המרחק בין שתי הנקודות
* tanα - השיפוע בין הנקודות

אם tan α בין הנקודה הראשונה לנקודה השנייה קטן מ-tan α בין הנקודה הראשונה לנקודה השלישית, המשמעות היא שיש קו ראייה בין הנקודה הראשונה לנקודה השלישית.

בנקודות שהמרחק ביניהם גדול מ-10 קילומטרים יש להתחשב בהשפעת העקמומיות של כדור הארץ, ולכן אם המרחק גדול מ-10 קילומטרים **חובה להשתמש בנוסחה של השפעת העקמומיות של כדור הארץ** בין הנקודה הראשונה לנקודה השנייה (גם אם המרחק ביניהם הוא פחות מ-10 קילומטרים) וגם בין הנקודה הראשונה לנקודה השלישית. השפעת העקמומיות של כדור הארץ למעשה "מפחיתה" את הגבהים של הנקודות ולכן יש להחסיר את התוצאה מהגובה הראשוני שמצוין במפה ולהשתמש בנוסחה שכתובה לעיל.

ראו גם
------

* אופק
* חישוב מרחק על-פי המפה
* פרספקטיבה
בגאומטריה, **משפט חוצה הזווית** קובע שחוצה זווית במשולש (זווית פנימית או זווית חיצונית), מחלק את הצלע בה הוא פוגע (או המשכה) ביחס שווה ליחס בין שוקי הזווית.

למשל, בתמונה שבצד, AD חוצה את זווית {\displaystyle \angle A} וחותך את BC ב-D, ולכן, {\displaystyle {\frac {AB}{AC}}={\frac {BD}{CD}}}

המשפט מכליל את הטענה שחוצה זווית במשולש שווה-שוקיים הוא תיכון.

המשפט ההפוך נכון גם הוא: אם ישר יוצא מקודקוד של משולש לעבר הצלע ממול ומחלק אותה ביחס שווה ליחס בין הצלעות, אז אותו ישר הוא חוצה זווית.

הוכחת המשפט
-----------

הוכחת המשפט
נסמן באותיות יווניות את שני חלקי הזווית החצויה: ב-\ \alpha  את החלק הקרוב לישר AB וב-{\displaystyle \ \beta } את החלק הקרוב לישר AC.

נסמן נקודה K על AB (או על המשכה), כך ש-{\displaystyle CK\|AD}

נקבל, על פי משפט תאלס, {\displaystyle {\frac {BA}{AK}}={\frac {BD}{DC}}}

מכיוון ש-{\displaystyle CK\|AD}, נקבל {\displaystyle \angle AKC=\alpha } (כי זוויות מתאימות בין מקבילים שוות זו לזו) וגם {\displaystyle \angle ACK=\beta } (כי זוויות מתחלפות בין מקבילים שוות זו לזו)

מכיוון ש-{\displaystyle \ \alpha =\beta } (כי AD חוצה זווית), נקבל, על פי כלל המעבר, {\displaystyle \angle ACK=\angle AKC}

מכיוון שבמשולש, מול זוויות שוות נמצאות צלעות שוות, AK=AC

נציב תוצאה זו, ונקבל {\displaystyle {\frac {BA}{AC}}={\frac {BD}{DC}}}

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפט חוצה הזווית** בוויקישיתוף
* משפט חוצה הזווית, באתר MathWorld (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יצחק לבטוב** (נולד ב-1936), עיתונאי וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לבטוב נולד ב-1936 במושב כפר הס. הוא בוגר האוניברסיטה העברית בירושלים (1962) בחוגים חינוך ופילוסופיה.

בין השנים 1962–1978 היה לבטוב עורך חדשות בכיר בלשכת העיתונות הממשלתית. במסגרת תפקידו זה, ערך ופרסם לראשונה הודעות רשמיות על התפתחויות מדיניות חשובות בישראל, כגון פרוץ מלחמת ששת הימים ומהלכי הקרבות של המלחמה, וכן פרוץ מלחמת יום כיפור ומהלכיה ולהבדיל ביקורו של הנשיא סאדאת בישראל.

בין השנים 1962–2000 היה לבטוב משתתף קבוע במוספים לספרות "משא" ו"על המשמר", עד לסגירתם, וכן בביטאון אגודת הסופרים "מאזניים". הוא ערך ראיונות עם סופרים והוגים וכן עסק בסקירת וביקורת ספרים. בין מרואייניו נמנים תרצה אתר, הסופר פנחס שדה, המתרגם יורם ברונובסקי, הסופרת יהודית הנדל, הסופר דן צלקה, הסופרת רונית מטלון וכן הוגי דעות וחוקרים אקדמאים ביניהם רבים זוכי פרס ישראל כמו ההיסטוריונים יעקב כץ, זאב שטרנהל, נתן שפיגל ואחרים.

במהלך השנים 1978 עד 1991 היה דובר תנועת המושבים ועורך ביטאון התנועה "תלמים", אחד הביטאונים הוותיקים בישראל.

כתיבה ועריכה ספרותית
--------------------

ב-1958 היה חבר מערכת כתיבת הספר "על אדמתם" (בשיתוף הסופרים לוי בן אמיתי, אלכסנדר סנד, דניאל בן נחום), קובץ ממבחר היצירה הספרותית והאמנותית שנוצרה בהתיישבות העובדת (קיבוצים ומושבים), שיצא לרגל חגיגות העשור למדינת ישראל.

בשנת 1969 פרסם את האנתולוגיה "בשחוק ודמע", בה תרגם משירי המשורר הלבנוני ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן (איורים: עבד יונס, הוצאת "עקד"). האנתולוגיה זכתה בשעתו להערכה גם מפיו של נשיא לבנון דאז, קמיל שמעון, וכן ממייסד צבא דרום לבנון, סעד חדאד.

ב-1991 ערך את הספר "מילים שמנסות לגעת" הכולל 11 משדרי ספרות (הוצאת "ספריית פועלים"), חלקם כוללים פרסומים ראשונים מכתבי הוגי הדעות הפרופ' שמואל הוגו ברגמן, גרשום שלום, שמעון הלקין, חיים שירמן ואחרים. הספר ראה אור בברכתה של רשות השידור.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440863805171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעמותה ישראלית. אם התכוונתם למושג הגאוגרפי, ראו קו המשווה.

**קו משווה** היא עמותה ישראלית שמטרתה עידוד התעסוקה של אקדמאים ערבים-ישראלים. 

העמותה הוקמה ב-2007 על ידי דב לאוטמן וארגוני מעסיקים שבראשם התאחדות התעשיינים, וכיום מנכ״ל העמותה הוא סאמי אסעד.מטרתה של העמותה לחולל סביבה עסקית פתוחה ושוויונית להעסקת אקדמאים ערבים, ולהגדיל משמעותית את מספר האקדמאים הערבים המשולבים בחברות עסקיות וציבוריות בתפקידים ההולמים את כישוריהם.

היסטוריה
--------

"קו משווה" הוקמה ביוזמתם של דב לאוטמן, ד"ר עירית קינן, התאחדות התעשיינים וארגוני מעסיקים נוספים. פעילותה של העמותה נתמכת על ידי משרד ראש הממשלה.

פעילות
------

"קו משווה" מקדמת את שינוי הגישה בעולם העסקי, פועלת לקליטתם של אקדמאים ערבים-ישראלים בחברות עסקיות, ועוזרת למעסיקים ולמועמדים הערבים להצליח בתהליכי הגיוס, המיון והקליטה לטווח ארוך. 

"קו משווה" שמה דגש על קידום ופיתוח מנהלים ויזמים מהחברה הערבית מתוך הבנה שככל שירבו מנהלים ערבים – כך הם יקלטו יותר עובדים ערבים. בנוסף, ריבוי סיפורי הצלחה מעוררי השראה של התקדמות עובדים ערבים תביא להגברת האמון של הצעירים הערבים ביכולתם להשתלב ולהתקדם בארגונים ישראלים. 

כממשק מקצועי בין העסקים לאקדמאים הערבים, פיתחה קו משווה כמה מרכזי פעילות: מרכז השמה, מרכז קריירה להשלמת כישורים עסקיים לאקדמאים, מרכז פיתוח ידע וכלים רב תרבותיים למנהלים בעסקים ומרכז ליווי, ייעוץ, מיון וקליטה.

דרכי פעולה עיקריות:

* הקמת מאגר ארצי ממוחשב של מועמדים מוכשרים, אקדמאים ערבים, למגוון משרות.
* הפעלת מרכז השמה ארצי ממוחשב.
* הפעלת סדנאות הכנה רב תרבותיות למקום העבודה.
* תכנון תהליכים אסטרטגיים בעסקים לגיוון סביבת העבודה.
* גיבוש קבוצות ייעוץ מעורבות - STAKEHOLDERS DIALOG.
* ליווי המעסיקים והמועסקים וייעוץ בהתאם לנדרש.
* הכשרות והדרכות משלימות בתאום עם המעסיק ועל בסיס צרכיו.

״קו משווה״ היא מהמייסדים של הפורום הישראלי לגיוון בתעסוקה, קואליציה תלת מגזרית הפועלת לקידום העסקה מגוונת במשק.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קו משווה
* קו משווה, ברשת החברתית פייסבוק
* קו משווה, באתר YouTube
* קו משווה, באתר ישראל תורמתרונית צין-קרסנטי, דב לאוטמן: הפער חברתי מסוכן יותר מהאיום האירני, באתר כלכליסט, 27 בינואר 2010
* בילי פרנקל, מהפכה במגזר הערבי: הדור החדש בונה קריירה, באתר ynet, 20 בינואר 2013
* ניר יהב‏, שוק התעסוקה פותח דלת לצעירי המגזר הערבי, באתר וואלה!‏, 30 בדצמבר 2012
* קו משווה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמותת קו משווה, אתר [קרן לאוטמן]
**האיגוד הבין-לאומי למדעי הרדיו** (בצרפתית: **l'Union Radio-Scientifique Internationale**, ראשי תיבות: **URSI**) הוא אחד מתוך 40 איגודים בין-לאומיים המשויכים למועצת המדע הבין-לאומית. האיגוד פועל ללא מטרות רווח ואינו כפוף לממשלה כלשהי, וחברות בו כ-40 מדינות. מזכירות האיגוד ממוקמת באוניברסיטת גנט שבבלגיה.

היסטוריה
--------

האיגוד הוקם ב-1919, כהמשך לפעילותה של הוועדה הבין-לאומית לטלגרפיה אלחוטית (1913-1914, אז התקשורת האלחוטית הנפוצה היחידה הייתה טלגרפיה). מאז 1922, מקיים האיגוד כינוס תלת-שנתי. בשנות ה-50, קידם האיגוד את מיזם השנה הגאופיזית הבין-לאומית.

מטרתו של האיגוד בזמן הקמתו הייתה "קידום מחקר מדעי של טלגרפיה אלחוטית, במיוחד מהסוג הדורש שיתוף-פעולה בינלאימי". עם השנים התרחבה הצהרת הכוונת וכיום היא כוללת גם קידום מחקרים בנושאי טלקומוניקציה, רדיו-אסטרונומיה, הנדסת מכ"ם, השפעות ביולוגיות של קרינה אלקטרומגנטית והשפעות פיזיות הנגרמות מגלי רדיו, בטווח שבין תדר קיצוני נמוך לאורכי גל נראים לעין.

מטרות
-----

המטרה המוצהרת של האיגוד כיום היא:

* קידום פעילות בין-לאומית במדעי הרדיו ושימושיו, וייצוגו בציבור
* סטנדרטיזציה של שיטות המדידה במדעי הרדיו, והגברת התיאום בין השיטות הקיימות
* קידום ואספקת אמצעים למחקרים במדעי הרדיו.

ועדות מדעיות
------------

לאיגוד 10 ועדות פעילות, המתכנסות בהתאם לצורך. הוועדות עוסקות בתחומים שונים של מדעי הרדיו :

* ועדה למטאורולוגיה אלקטרומגנטית
* ועדה לשדות וגלים
* ועדה למערכות תקשורת אלטוחית ועיבוד אותות
* ועדה לאלקטרוניקה ופוטוניקה
* ועדה לתאימות אלקטרומגנטית סביבתית
* ועדה להתפשטות גלים וחישה מרחוק
* ועדה לגלים בפלסמה
* ועדה לרדיו-אסטרונומיה
* ועדה להשפעות אלטקרומגנטיות על רפואה וביולוגיה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של האיגוד הבין-לאומי למדעי הרדיו

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת המדינות החברות
2. ↑  דף ההיסטוריה של הארגון
3. ↑  דף המטרות של הארגון

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460516205171
* BnF: cb123152169 (data)
* CiNii: DA01938804
* GND: 5097-0
* ISNI: 0000 0001 2097 5807
* LCCN: n79099059
* NLA: 35235342
* SUDOC: 032047886
* VIAF: 140152516
* WorldCat: lccn-n79099059

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בכדורגלן, עם הערך "שלומי דהן", העוסק בקצין צה"ל.

**שלומי דהאן** (נולד ב-30 בספטמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי.

קריירה
------

דהאן החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי נתניה, אך עד מהרה צד את עיניהם של קבוצת הצמרת הגרמנית, בורוסיה דורטמונד. יחד עם הקשר עמוס סאסי הם עשו את הדרך מנתניה לדורטמונד, שם השניים נחלו הצלחה רבה, ואף זכו יחד עם נבחרת אורט נתניה באליפות העולם לבתי-ספר.

על אף הצלחתם, דהאן וסאסי חזרו לישראל על מנת להשלים שירות מלא בצה"ל, זאת במטרה לשחק בהמשך בנבחרת ישראל. השניים הושאלו למכבי חיפה, ולא זכו לדקות משחק מרובות בעיקר בשל בעיות בירוקרטיה. 

בשנת 1999 הצטרף בהשאלה למכבי נתניה והיה שותף לעליתה לליגת העל שנה לאחר מכן חתם באופן רשמי לחמש שנים במועדון במהלכן הושאל להפועל ראשון לציון, צפרירים חולון והפועל ניר רמת השרון. בשנת 2005 עזב את מכבי נתניה וחתם בהפועל עפולה בה שיחק כשנה עד שחתם בבית"ר שמשון תל אביב. בשמשון שיחק דהאן במשך כחמש עונות וסייע לקבוצה להעפיל לליגה הלאומית בעונת 09–2008. בנוסף לכך היה חלק מהניצחון הסנסציוני בגביע המדינה על מכבי תל אביב בשנת 2008. בשנת 2011 חתם במכבי דלית אל כרמל מליגה א' צפון אך שיחק במועדון כשנתיים עד שעבר למכבי כפר יונה ששיחקה בליגה א' מחוז דרום. ב-2012 חתם במכבי השרון נתניה מליגה ב' ועונה לאחר מכן הצטרף למ.ס באקה מליגה ג' שם זכה לארבע הופעות בלבד. ב-2016, אחרי כשלוש שניים בהם לא שיחק כדורגל, חזר דהאן לכר הדשא וחתם במכבי השרון נתניה מליגה ג' בה שיחק עד שפרש בשנת 2019.

בנוסף לכן, דהאן לקח חלק בנבחרת ישראל כששיחק בנבחרות ישראל הצעירות עד גיל 18 ולאחר מכן עד גיל 21.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן באתר מכבי חיפה
* כתבה באתר דאבל פס
**פאביו באזילה** (באיטלקית: **Fabio Basile**; נולד ב-7 באוקטובר 1994) הוא ג'ודוקא איטלקי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג, אלוף אולימפי מריו דה ז'ניירו 2016, שם התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק״ג.

קריירה
------

במרץ 2016, באזילה זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי טביליסי. כחודש לאחר מכן הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בקאזאן וזכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד לקולין אואטס הבריטי ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את סרג'יו אולייניק ועלה לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה הוא התמודד מול דזימיטרי שרשן הבלארוסי וניצח בזכות עונשים.

באולימפיאדת ריו 2016, באזילה התחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג וזכה במדליית הזהב. הזהב בו זכה היה ה-200 של איטליה במשחקים האולימפיים המודרניים. באזילה התחיל בסיבוב השני בו ניצח באיפון את סבסטיאן זיידל הגרמני 2 דקות ו-10 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל סודה-צוריקומי-גושי. בשמינית הגמר הוא ניצח באיפון ניג'אט שיחאליזדה האזרי לאחר תרגיל אוקורי-ארי-ג'ימה וברבע הגמר ניצח שוב באיפון את דבאדורג'ין טומורקולג המונגולי לאחר תרגיל דה-אשי-בראי. בחצי הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את מסאשי אבינומה היפני ובגמר באזילה גבר באיפון על המדורג ראשון בעולם, אן באול הדרום-קוריאני דקה ו-24 שניות מפתיחת הקרב בעזרת תרגיל סיאו-אוטושי מוצלח.

לאחר ריו 2016 באזילה התפרסם באיטליה והשתתף בין היתר בתוכניות ריאליטי. בשנת 2017 הוא השתתף בגרסה האיטלקית של "רוקדים עם כוכבים" בה סיים במקום השני ובשנת 2018 השתתף בתוכנית האח הגדול VIP והודח לאחר 46 ימים בתוכנית.

באזילה עבר להתחרות בקטגוריית המשקל עד 73 ק"ג אחרי ריו 2016. במרץ 2018 הוא זכה במדליה הראשונה שלו בקטגוריית משקל זו כאשר זכה במדליית ארד בגראנד סלאם יקטרינבורג. בפברואר 2019 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז היוקרתי לאחר שניצח באיפון את אקיל דג'קובה מקוסובו בקרב על המדליה.

באולימפיאדת טוקיו 2020, באזילה הודח בקרב הראשון כאשר הפסיד בווזארי לאן צ'אנג-רים הדרום-קוריאני.

פרסים
-----

מקור:

* **המשחקים האולימפיים**:

ריו דה ז'ניירו 2016: מדליית זהב בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
* **אליפות אירופה**:

קאזאן 2016: מדליית ארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג
* **תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי)**:

גראנד פרי טביליסי 2016: מדליית כסף
גראנד סלאם יקטרינבורג 2018: מדליית ארד
גראנד פרי זאגרב 2018: מדליית כסף
גראנד סלאם פריז 2019: מדליית ארד
גראנד סלאם יקטרינבורג 2019: מדליית כסף
גראנד פרי תל אביב 2020: מדליית זהב
גראנד סלאם אנטליה 2021: מדליית זהב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאביו באזילה** בוויקישיתוף
* פאביו באזילה, ברשת החברתית פייסבוק
* פאביו באזילה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פאביו באזילה, באתר olympedia.org
* פאביו באזילה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* פאביו באזילה, באתר JudoInside.com
* אליסף דעואל, פאביו באזילה מחזיר את הכיף לג'ודו, באתר ynet, 26 באוגוסט 2017 סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  פאביו דיסינגריני, ‏ "Tatami d'Italia! Fabio Basile è la nostra medaglia d'oro 200 alle Olimpiadi", ‏ 7 באוגוסט 2016, יורוספורט
3. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
**שלומי בוצ'צ'ו** (נולד ב-30 באוגוסט 1966) הוא עיתונאי רכילות וצלם עיתונות ופפראצי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בוצ'צ'ו עובד כצלם מקצועי מאז נעוריו והוא מחלוצי מקצוע הפפראצי בישראל. בשנים 1991–1987 כתב וערך את מדור הרכילות של השבועון "להיטון". לאחר מכן עבר לשמש ככתב הרכילות של העיתון "מעריב".

בשנת 2005 הגיש בוצ'צ'ו תביעה בגין הפרת זכויות יוצרים נגד ישעיהו רוטר, הבעלים של אתר האינטרנט הפופולרי רוטר.נט, לאחר שהאתר פרסם בחמש הזדמנויות שונות תמונות שצילם בוצ'צ'ו, וזאת ללא רשותו וללא תשלום. בית המשפט קיבל את התביעה ופסק לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח‏. ערעור שהגיש רוטר על פסק הדין נדחה. בשנת 2007 הוגשה נגדו תביעה על ידי גיל ריבה בגין פרסום לשון הרע ופגיעה בפרטיות, לאחר שריבה ובנו הקטין צולמו על ידי בוצ'צ'ו בשני מקרים שונים. ריבה תבע פיצויים בסך 250,000 ש"ח, אך תביעתו נדחתה, ובית המשפט קבע שהצילומים לא פגעו בפרטיותם של ריבה ובנו. פסק הדין נחשב לתקדימי לגבי פעילותם של צלמי פפראצי בישראל. 

בשנים האחרונות עובד בוצ'צ'ו כצלם באתר וואלה!, ובמקביל הוא משמש כיושב ראש איגוד צלמי החברה (הפפראצי) בישראל. במסגרת תפקידו זה היה בין יוזמי המהלך להחרמת בר רפאלי בשנת 2007, על שלא נעתרה לצלמים שרצו לצלמה בעת ביקורה בישראל.

נכון ל-2010, בוצ'צ'ו מתגורר עם אשתו חגית ברמת אביב בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שלומי בוצ'צ'ו
* עדי שמחוביץ‏, הפפראצי קיבלו הכשר מבית המשפט, באתר וואלה!‏, 25 בנובמבר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  א 028400/04 שלומי בוצ'צ'ו נ' ישעיהו רוטר  
יורם ליכטנשטיין, מאמר משפטי על חשיבות פסק הדין
2. ↑  ע"א (ת"א) 3130/05 ישעיהו רוטר נגד שלומי בוצ'צ'ו, ניתן ב-12 בדצמבר 2007
3. ↑  נועם שרביט, נדחתה תביעת גיל ריבה נגד צלם פפראצי: צילום מתוך הרכב אינו פוגע בפרטיות, באתר גלובס, 26.11.2008
4. ↑  ליאור ליברובסקי, בוצ’צ’ו זכה בבית המשפט, צלמי הפפראצי הרוויחו, באתר "אייס", 25.11.2008
5. ↑  דפנה ארד, ארגון הצלמים קורא להחרים את בר רפאלי, וואלה!, 18.3.2007
**רוטרניק** הייתה רשת ישראלית שהפיצה מידע תקשורתי בין דוברים וכתבים באמצעות אפליקציית וואטסאפ. הרשת הופעלה באמצעות תאי כתבים, שאליהם היו מחוברים כלי תקשורת רבים בישראל וברחבי העולם.

היסטוריה
--------

הרשת הוקמה בידי אליהו אליוביץ, איש תקשורת חרדי מירושלים, ב-21 במרץ 2011, בעקבות התפתחות אפליקציית וואטסאפ בישראל, שגרמה לחיבור מהיר בין גורמים בעולם התקשורת וקירבה את שיתוף הפעולה ביניהם.

בשנת 2015 פתחה הרשת גם דף פייסבוק וחשבון טוויטר, המנגישים את המידע המתאים לציבור הרחב, ולא רק לחברים ברשת. באותה שנה החלה הרשת להפעיל גם קבוצות סיקור זמניות לאירועים מיוחדים, כדוגמת סיקור הלוויות משפחת הנקין והנשיאים יצחק נבון ושמעון פרס, הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, גל השרפות בישראל בנובמבר 2016, פינוי עמונה ב-2017 ואסון נחל צפית ב-2018.

פעילות הרשת
-----------

הרשת העבירה מידע חדשותי בעיקר בדקות הראשונות בזמן התרחשות האירועים.

ברשת הועבר מידע תקשורתי מאנשי שטח, דוברים וכתבים, וכלי תקשורת רבים מחוברים אליה. ברשת היו חברים אלפי משתמשים, בהם אנשי תקשורת, כתבים, רכזי מערכות, עורכי עיתונים דוברי גופים ממשלתיים, אנשי יחסי ציבור, משרדי פרסום ואחרים. ברשת היו חברים גם דוברי עברית מכ-40 מדינות ברחבי העולם, שהעבירו גם הם מידע לרשת ממקום מגוריהם[דרוש מקור].

לרשת היו כ-60 קבוצות נפרדות, על פי תחומי הסיקור, בפילוח על פי אזורים, מגזרים, ונושאים. ידיעות בעלי מידע תקשורתי בעלות אופי מגזרי ואזורי מועברות לכלל קבוצות הסיקור המתאימות, בה בשעה שידיעות בעלות חשיבות ארצית ועולמית - מועברות לקבוצה הארצית/עולמית.

עד שנת 2018 הופעלה הרשת ללא עלות ודמי מנוי. בינואר 2018 עברה הרשת להפעלת מנויים בתשלום חודשי או שנתי. בשנת 2021 נסגרה הרשת.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד אברהם‏, אליהו הנביא, באתר וואלה!‏, 27 במרץ 2013
* נעמה תורן, האיש שעיתונאים מכורים לוואטסאפ שלו: "עד עכשיו לא ידעתי לעשות מזה כסף"(הקישור אינו פעיל), באתר Ice,‏25 ביולי 2014
* לירון שמם, ‏הכניסה לעיתונאים בלבד, באתר ‏מאקו‏‏, ‏19 באוגוסט 2014‏
* וואלה ברנז'ה‏, תא כתבי המדיה בהלם: רוטרניק יורדת אל העם, באתר וואלה!‏, 13 במאי 2015
* מנדי זילברשטרום, 'רוטרניק': האיש שמחבר את עולם התקשורת בישראל - ראיון, באתר שטורעם.נט, כ"ג באדר תשע"ז
* "העיתונאים סומכים עליי עם המידע, אחרת לא היו נעזרים בו בשימוש יומיומי", מעריב, 10 באוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  שהיה פעיל בצעירותו באתר רוטר.נט ולאחר מכן באמצעות קבוצות מסנג'ר.
2. ↑  אלכסנדר כץ, בגלל גל השריפות: קבוצת וואטסאפ מיוחדת של רשת רוטרניק
3. ↑  מיכאל פלד, תכירו: רשת תקשורת של איש אחד - אליהו אליוביץ מנהל קבוצת העיתונאים רוטרניק, באתר סרוגים, 2 בפברואר 2017
4. ↑  אלכסנדר כץ, איך אומרים רוטרניק ברוסית? אליהו אליוביץ משתלט גם על המגזרים
5. ↑  אחרי למעלה מעשור רשת רוטרניק נסגרה, 13 ביוני 2021, באתר Ice
**טיודור סנט ג'ורג' טאקר** (באנגלית: **Tudor St George Tucker** ‏; 28 באפריל 1862 – 21 בדצמבר 1906) היה צייר אנגלי שבילה חלק גדול מחייו הקצרים באוסטרליה. נודע בעיקר בציורי נוף ודיוקנאות נשים.

ביוגרפיה
--------

טאקר היה בנו של קפטן צ'רלטון נסאו טאקר, קצין פרשים בבנגל. סבו, הנרי סנט ג'ורג' טאקר, כיהן כיו"ר חברת הודו המזרחית. בניגוד לרצון משפחתו, הוא בחר להיות אמן. תמיד היה ילד חולני למדי, הוא נסע למלבורן בשנת 1881 בחיפוש אחר אקלים בריא יותר.  הוא למד בבית הספר בגלריה הלאומית בין השנים 1883–1887 בניהולו של ג'ורג' פולינגסבי, וזכה בכמה פרסים על ציור. הוא לימד כדי לפרנס את עצמו והציג באקדמיה לאמנות הוויקטוריאנית.

הוא חזר לאירופה בשנת 1887, שם הצטרף לידידו, עמנואל פיליפס פוקס, באקדמיה ז'וליאן, ומאוחר יותר ל"אקול דה בו ארט" בפריז, שם זכה במדליית זהב. הוא היה מבקר קבוע במושבת האמנות אטפלס, שם הפיק את יצירותיו הגדולות הראשונות. תערוכת הבכורה שלו בסלון הייתה בשנת 1891. בשנה שלאחר מכן חזר למלבורן, הקים סטודיו, ובשנת 1893 עד 1899 ניהל את בית הספר לאמנות במלבורן יחד עם פוקס. שם התלמידים כללו את אינה גרגורי, ברטה מרפילד, אמברוז פטרסון ויולט טיג, שרבים מהם למדו בבתי הספר בקיץ בשארטיסוויל.

האקלים האוסטרלי לא הטיב לבריאותו הכושלת, ולכן החליט לחזור ללונדון בשנת 1899. הוא עבד בסטודיו בצ'לסי והציג שני ציורים בתערוכת האקדמיה המלכותית בשנת 1900, שניים בשנת 1901 ואחד בשנת 1902. הוא הציג גם בליברפול ובברמינגהם.

טאקר נפטר ב־21 בדצמבר 1906 משחפת בלונדון. הוא סבל רבות מבריאותו הלקויה וצייר מעט יחסית, ולכן עבודתו לא ידועה. הוא צייר טוב בצבעי שמן שמצאו חן בעיני אמנים אחרים יותר מאשר בציבור.

ציוריו מוצגים בגלריה הלאומית של ויקטוריה, בגלריה הלאומית של אוסטרליה, בקנברה ובגלריה לאמנות וורנמבול.

גלריה
-----

* חבורהחבורה
* פיותפיות
* אוהל בחוף דורסטאוהל בחוף דורסט
* צמחי כובע הנזירצמחי כובע הנזיר
* אביבאביב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיודור סנט ג'ורג' טאקר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Tudor St George Tucker", www.ngv.vic.gov.au
2. ↑  Ruth Zubans, **Australian Dictionary of Biography**, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
3. ↑  McCulloch, Alan Encyclopedia of Australian Art Hutchinson of London 1968

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: tucker-tudor-st-george-8870
* DAAO: tudor-st-george-tucker
* NGV: 568
* RKD: 209041
* SNAC: w651695z
* Trove: 1462639
* ULAN: 500175605
* VIAF: 144154935
* WorldCat: viaf-144154935

 |
**ברונקה זלצמן גרינבלט** (12 בנובמבר 1913 – 4 בפברואר 1993) הייתה שחקנית וזמרת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה לחנה והרצל בפולין. למדה משחק בסטודיה הדרמטית העברית בלודז' בהדרכתה של מרים ברנשטיין-כהן.
עלתה לארץ ישראל ב-1935, והתיישבה בקיבוץ רמת הכובש. אחר כך עזבה את הקיבוץ ועברה לגור בתל אביב. שם הצטרפה לתיאטרון המטאטא ב-1939 והופיעה בו עד סגירתו ב-1954. שרה לראשונה במטאטא את השיר "דני'לה, אכול את הבננהל'ה" (נכתב על בנה הבכור, דניאל). שיר נוסף המזוהה עמה הוא "צריך לצלצל פעמיים", אותו שרה לראשונה מעל בימת תיאטרון "כל הרוחות" בינואר 1939. הופיעה רבות עם הצמד דז'יגאן ושומאכר בהצגות ביידיש.

הופיעה בהצגות:

* "הילד המושחת" ו-"מלך למפדוזה" במטאטא
* "הנסיכה איבון" ו"השפעת קרני גמא על ציפורני החתול" בתיאטרון הקאמרי
* "מחזה חלום", ו"השושנה המקועקעתו בתיאטרון הבימה
* "אני אוקלי אשת לפידות" בדו-רה-מי
* "רצח האחות ג'ורג'", "על בנות וצנחנים" של יוסף לוי בתיאטרון דורות.
* "חדר לשניים" ב"תיאטרון הורוד"
* "כולם עם כולם" בתיאטרון יובל
* "בנות חווה" בתיאטרון משה הלוי
* "פרח הקקטוס" בתיאטרון זווית
* "פלאף" בחאן הירושלמי

הצגות נוספות בהן השתתפה: "פוטש ופרלמוטר", "אצל גרוסמן יש משבר", "מיסטר קיבוץ", "אשת חיל", "העוצר הגדול", פישקה החיגר, החייל האמיץ שווייק, "או מיי פאפא", "שערורייה בגימנסיה", "קוצים בבוקר", "חמש פגישות", אוליבר טוויסט, "אי המטמון", "כנר על הגג", "גבירתי הנאווה". כמו כן הופיעה בהצגות לילדים: "מוכרת הצברים" (תיאטרון צקלון), "הציפור הכחולה" (תיאטרון תילון), "היידי בת ההרים", "אצבעוני", "כיפה אדומה".

זלצמן שיחקה בסרטים ובתוכניות טלוויזיה:
"איי לייק מייק", "הבית ברחוב שלוש", "דודה קלרה", "עיניים גדולות", "שאלה של זהות", "אסירי החופש", "הבן האובד", הגונב מגנב פטור (סרט), "התמהוני", מאש"ה.

ברונקה זלצמן נפטרה בגיל 79. נטמנה בבית העלמין ירקון. הניחה אחריה שני בנים: נפתלי גרינבלט ודניאל גדרון (נקרא על שם הבמאי והמחזאי יצחק משה דניאל, שנפטר ימים ספורים לפני לידתו), במאי ושחקן החי בארצות הברית וכן נכדים ונכדות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברונקה זלצמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ברונקה זלצמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ברונקה זלצמן, באתר זמרשת
* ברונקה זלצמן, בארכיון הבימה
* ברונקה זלצמן, מתוך: שמעון לב-ארי, **מדריך מאה שנה לתיאטרון העברי**, אתר אוניברסיטת תל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438462705171
* VIAF: 73148874364149620742
* WorldCat (עם VIAF): 73148874364149620742

 |
**ברוניסלב גימפל** (באנגלית: **Bronislav Gimpel**;‏ 29 בינואר 1911 - 1 במאי 1979) היה כנר ומורה פולני אמריקאי ממוצא יהודי.

אחיו הבכור, ג'ייקוב גימפל, היה פסנתרן קונצרטים ידוע-שם, שהקליט גם מוזיקה לסרטי קולנוע.

חייו
----

### לימודים וראשית הקריירה

ברוניסלב גימפל נולד בלבוב, אז בממלכת גליציה של הקיסרות האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה).
החל לנגן בפסנתר ובכינור בגיל חמש, בהדרכת אביו. בגיל שמונה החל ללמוד אצל מוריץ וולפשטאהל בקונסרבטוריון של לבוב. משנת 1922 המשיך בלימודיו אצל רוברט פולאק בקונסרבטוריון של וינה. בגיל ארבע-עשרה ניגן את הקונצ'רטו של קרל גולדמארק עם הפילהרמונית של וינה. כעבור שנה נחל שורה של הצלחות בקנה מידה היסטורי במסע הופעות ממושך, בו ניגן בין השאר לפני ויקטור עמנואל השלישי, מלך איטליה ולפני האפיפיור פיוס האחד עשר. גימפל הוזמן לנגן בכינור גוארנרי המפורסם של פגניני ליד קברו של הווירטואוז האגדי. לאחר מסע זה באו מסעות קונצרטים לדרום אמריקה ולאירופה. ב-1930 למד בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין אצל פרופסור קרל פלש. בשנת 1935 זכה בפרס ראשון בתחרות הכינור על שם הנריק וייניאבסקי. בשנים הבאות טיפח קריירה כסולן ובמקביל ניגן ככנר ראשי בקניגסברג ובגטבורג.

### המעבר לארצות הברית

גימפל היגר לארצות הברית בשנת 1937. בראשית מלחמת העולם השנייה הגיע ללוס אנג'לס ולתפקיד הכנר הראשי בפילהרמונית של לוס אנג'לס. אחרי שירות בצבא האמריקאי משנת 1942 עד סוף המלחמה, חזר גימפל לקריירה סולנית באירופה, שהנחילה לו כבעבר שבחים והוקרה. גימפל הקים את תזמורת הנוער של הוליווד וניצח עליה. היה חבר ברביעיית הפסנתר "ידידי המוזיקה החדשים" ובשנים 1950-56 ניגן ב"שלישיית הפסנתר מאנס". בשנים 1959 עד 1961 ניהל כיתת אמן בקארלסרוהה. בשנת 1962 הקים עם ולדיסלב שפילמן את "חמישיית הפסנתר הוורשאית" והיה הכנר הראשון בה עד 1967. כן היה כנר ראשון ב"רביעיית האמנים האמריקאית" וברביעיית המיתרים של ניו אינגלנד. טכניקת הנגינה של גימפל הצטיינה בתנופה, משוחררת ונטולת מאמץ. פרשנותיותיו היו סמכותיות. בתקופה מסוימת בקריירה שלו ניגן קונצ'רטי רחבי-יריעה, כמו הקונצ'רטו לכינור של בטהובן ושל פליקס מנדלסון ללא מנצח.

### הקלטות

גימפל הרבה להקליט ותקליטיו מקיפים את רוב הרפרטואר הסולני והקאמרי לכינור. בעיקר בולט בין הקלטותיו אלבום של יצירות הסולו לכינור של יוהאן סבסטיאן באך.

### משרות הוראה

ב-1967 התמנה גימפל למשרת פרופסור באוניברסיטת קונטיקט. משנת 1973 כיהן כפרופסור בקולג' המלכותי למוזיקה במנצ'סטר שבאנגליה. בתקופה זו חידש את הופעותיו כסולן בקונצרטים באירופה, ארצות הברית ודרום-אמריקה.

גימפל מת בלוס אנג'לס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברוניסלב גימפל, באתר AllMusic (באנגלית)
* ברוניסלב גימפל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ברוניסלב גימפל, באתר Discogs (באנגלית)
* הארכיונים של ג'ייקוב וברוניסלב גימפל

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוריס שוורץ ומרגרט קמבל, "ברוניסלב גימפל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  שוורץ וקמבל, שם
3. ↑  שוורץ וקמבל, שם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394613405171
* BNE: XX948577
* BnF: cb13949647f (data)
* GND: 135446414
* ISNI: 0000 0001 1574 6989
* LCCN: n87110614
* MusicBrainz: 2744748e-141c-440c-af92-d77649f72c88
* NKC: xx0170896
* SNAC: w67b1mf3
* VIAF: 74043047
* WorldCat: lccn-n87110614

 |
**או למפיאו דה אסקינה** (בפורטוגזית: ***O Lampião da Esquina***) היה עיתון להט"בי ברזילאי, שפעל בין אפריל 1978 ליוני 1981. העיתון כלל 37 גליונות בין תחילתו לסופו.

לאחר העברת החוק המוסדי מספר 5 בתקופת הדיקטטורה הצבאית הברזילאית, העיתונות חוותה צנזורה קשה, בכך שאסרה לפרסם כל דבר על הדיקטטורה בברזיל. במהלך האברטורה והחזרה האיטית לדמוקרטיה שהתחיל הנשיא ארנסטו גייזל, העיתונות והקבוצות האקטיביסטיות החלו לדבר יותר בחופשיות רבה יותר. העיתון קם כעיתון חלופי לכלי העיתונות המרכזיים באותה תקופה. העיתון הוקם בעקבות המגזין הגאה, *Gay Sunshine Journal*, שהוקם על ידי וינסטון ליילנד (אנ') מחוץ לאזור מפרץ סן פרנסיסקו. כותרת העיתון הייתה על שמו של גיבור העם הברזילאי, למפיאו, מנהיג שודדים מפורסם בצפון מזרח ברזיל בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20.

צוות העיתון כלל אחד עשר עורכים.

העיתון מיתג את עצמו כעיתון בעל נטיית שמאל מובהקת. על אף שהציג מאמרים ומאפיינים רבים על תנועות רבות ושונות, העיתון כיוון בעיקר לגברים הומוסקסואלים.

סמוך לסופו של העיתון, התנהל מאבק בין שני קבוצות עורכים. קבוצה אחת רצתה שהעיתון יהיה שמאלני יותר, ואילו קבוצה אחרת רצתה שהעיתון יהיה נייטרלי יותר. בנוסף, אנטוניו כריסוסטומו, אחד מעורכי העיתון, נעצר והואשם בפדופיליה לאחר שאימץ נערה באופן לא רשמי. רבים האמינו שהוא הואשם בשל היותו הומוסקסואל מחוץ לארון. בשל הקשר שלו לעיתון, הצוות חשש מרדיפות מצד המשטרה, והחלטו לסגור את העיתון ביוני 1981.

קישורים חיצוניים
----------------

* Leila Miccolis Brazilian Alternative Press Collection at the Special Collections Division at the University of Miami
* Grupo Dignidade - *O Lampião da Esquina*

הערות שוליים
------------

1. ↑  "O Lampião da Esquina". *Grupo Dignidade*. ארכיון מ-2022-03-05. נבדק ב-12 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Coelho, Vinicius. "História e Imprensa homossexual em Lampião da Esquina (1978-1981)". *UFRGS*. נבדק ב-12 בנובמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
3. ↑  Green, James (1996). *Beyond Carnival: Male Homosexuality in Twentieth-Century Brazil*. *University of Chicago Press*. p. 274. ISBN 9780226306391.
4. 1 2  "Lampião da Esquina". *Doctela* (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2021-11-24. נבדק ב-12 בנובמבר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**ברונלו קוצ'ינלי** (באיטלקית: **Brunello Cucinelli**) הוא מעצב אופנה איטלקי והבעלים של מותג האופנה ברונלו קוצ'ינלי, הנושא את שמו. כמו כן הוא פילנתרופ, התורם מהונו האישי ומרווחי החברה שבבעלותו למטרות צדקה.

קורות חייו
----------

קוצ'ינלי נולד בכפר קסטל ריגונה (אנ'), באזור פרוג'ה, וגדל בחווה חקלאית שלא הייתה מחוברת לרשת החשמל או המים. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד הנדסה, אך נשר מלימודיו. בשנת 1977 החל לייצר בד קשמיר צבוע בבית מלאכה קטן, ושנה לאחר מכן הקים את חברת האופנה הנושאת את שמו, בהשקעה ראשונית השקולה ל-550 דולר אמריקאי.

המוצרים הראשונים של קוצ'ינלי היו סוודרים מבד קשמיר בצבעים עזים, ועד היום החברה מתמחה בעיצוב פריטי לבוש מבד זה.

קוצ'ינלי הוא הבעלים של 50.05% ממניות החברה. נכון ליוני 2021, שווי ההון האישי שלו הוא כ-2.2 מיליארד דולר.

נשוי ואב לשתי בנות.

פילנתרופיה
----------

בשנת 2018 תרם קוצ'ינלי כ-100 מיליון אירו לצדקה, בעיקר לנפגעי רעידת האדמה שהתרחשה ב-2016 באיטליה. חברת קוצ'ינלי תורמת כ-20% מרווחיה לצדקה. רוב הכספים מושקעים באזור פרוג'ה, ומשמשים לשחזור יצירות אמנות, תמיכה בתיאטרונים, הקמת פארקים ציבוריים והקמת ספרייה.

קוצ'ינלי זכה במספר פרסים. כמו כן קיבל תואר כבוד בפילוסופיה ובאתיקה של יחסי אנוש מאוניברסיטת פרוג'ה (אנ').

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA19826425
* GND: 1175914835
* ICCU: UM1V029776
* ISNI: 0000 0004 3335 0859
* LCCN: n2019073981
* NDL: 031382433
* SUDOC: 174934262
* VIAF: 305986262
* WorldCat: viaf-305986262

 |
**ברוניסלובס פאוקשטיס** (בליטאית: **Bronislovas "Bronius" Paukštys**;‏ 1897 – 1966) היה כומר ליטאי קתולי, שהציל כ-120 ילדים יהודים ו-25 מבוגרים יהודים בתקופת השואה בליטא. הוא הוכר כחסיד אומות העולם בשנת 1977.

פאוקשטיס היה מורה בבית ספר יסודי לפני שהצטרף למסדר הסלזיאני של דון בוסקו (Salesians of Don Bosco) וקיבל השכלה באיטליה. הוא הוסמך ככומר בשנת 1935, עבד בויטנאיי, סלדוטישקיס וקובנה. במהלך מלחמת העולם השנייה עזר ליהודים בזיוף מסמכים ובמציאת מקומות מסתור. לאחר המלחמה נעצר על ידי ה-NKVD הסובייטי ונידון לעשר שנים בגולאג. הוא חזר לליטא בשנת 1956.

ביוגרפיה
--------

פאוקשטיס נולד בקורינה שבאזור קזלו רודה. הוא היה הילד התשיעי במשפחה. הוא למד בבית ספר יסודי בלקצ'יאיי ובגימנסיה בקובנה. הוא קיבל תעודת מורה והחל ללמד בשנת 1911. בשנת 1918 סיים קורסים למורים בקובנה ולימד בבתי ספר יסודיים בשבדיסקיאיי. בשנת 1925 התוודע למסדר הסלזיאני של דון בוסקו והצטרף אליו. יחד עם אחיו יוזאס (Juozas) ושמונה ליטאים אחרים נסע לאיטליה. לאחר שנתיים הוא החל בתקופת חניכות (Novitiate) ובשנת 1928 התקבל למסדר. לאחר מכן למד פילוסופיה בטורינו. בשנת 1929 פרסם דרמה של שש מערכות, *Sūnus vėjavaikis* (הבן האובד), במריאמפולה. לאחר סיום הלימודים בילה שנה בבורגומנרו ושנתיים בטורינו, שם עזר בעריכת פרסום סלזיאני. בשנים 1931–1935 למד תאולוגיה במוסד להכשרה לימודית דתית של המסדר הסלזיאני בטורינו והוסמך ככומר ביולי 1935.

פאוקשטיס חזר לליטא בשנת 1937 והפך למנהל המרכז של המסדר הסלזיאני בויטנאיי (Vytėnai). במקביל לימד שפה וספרות ליטאית בבית הספר הסלזיאני. לאחר מכן הוצב במקומות שונים בליטא. הוא היה רקטור של כנסיית סנט מיכאל המלאך, בקובנה, בשנים 1940–1942, ודיקן כנסיית השילוש הקדוש בקובנה בשנים 1942–1946. הוא זייף תעודות לידה ותיעוד טבילה ליהודים מגטו קובנה, במיוחד לילדים. הוא עזר לכ-120 ילדים יהודים. הוא הסתיר כ-25 מבוגרים בכנסייה או במשרדו עד שנמצא להם מקום בטוח יותר עם חקלאים בסובאלקיה. במכתב משנת 1963 נזכר פאוקשטיס כי הסתתר מהגסטפו בשלוש הזדמנויות והעריך כי הוציא 6,000 או 7,000 רייכסמארקים בסיוע ל-200 יהודים. הוא נעזר באחיו יוזאס שהוכר גם הוא כחסיד אומות העולם. מאמצי ההצלה שלו תוארו על ידי הירש אושרוביץ' ב-"ספר השחור".

באוגוסט 1946 נעצר פאוקשטיס על ידי ה-NKVD, הואשם בסיוע לפרטיזנים הליטאיים האנטי-סובייטים, ונשלח למחנות גולאג למשך עשר שנים. עבודה פיזית קשה, כולל במגרסת אבנים בבניית כבישים, פגעה בבריאותו. הוא חזר מאומסק לליטא באפריל 1956 ושימש לזמן קצר בתפקיד דתי באליטוס. לאחר שנשא דרשה שנחשבה אנטי-סובייטית, נאלץ להסתתר. הוא הפך לכומר בסימנה בשנת 1964. הוא נפטר בדצמבר 1966 בקובנה ונקבר בסוטקאי (Sutkai). הוא הוכר לאחר מותו כחסיד אומות העולם בשנת 1977 וזכה בצלב מציל החיים הליטאי (Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius) בשנת 1999.

קישורים חיצוניים
----------------

* על ברוניסלובס פאוקשטיס, באתר יד ושם

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ברוניסלובס פאוקשטיס"**.
**חולד שק המישורים** (שם מדעי: *Geomys bursarius*) הוא מין של מכרסם מהמשפחה חולדי שק, החי באמריקה הצפונית שלאורך המישורים הגדולים. זהו אחד המכרסמים הנפוצים ביותר באזור זה ומהיונקים המתחפרים הנפוצים ביותר באמריקה הצפונית.

מאפיינים
--------

חולד השק בעל פרווה צמרית בצבע חום עד שחור בפלג הגוף העליון וחום בהיר עד שזוף בפלג התחתון. הוא בעל כפות קצרות ולבנות וזנב קצר כמעט נטול פרווה. לחולד התאמות לחיי קרקע הכוללת עיניים ואוזניים קצרות ומנוונות, טפרים חדים וחזקים לחפירה והוא בעל כיסי לחיים גדולים מאוד ושיניים חותכות ארוכות ובולטות העוזרות לו לכרסם מבעד לדרכו. הלסתות שלו חזקות מספיק כדי לשאת מזון באורך של עד 7 ס"מ. בנוסף הוא בעל התאמות לחיים בתנאים קשים עם חילוף חומרים נמוך ועמידות לרמות חמצן נמוכות, פחמן דו-חמצני גבוה וירידה בצורך במים.

החולדים בעלי דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים גדולים משמעותית מהנקבות, עם אורך גוף כולל של 25 עד 35 ס"מ ומשקל של בין 230 ל-473 גרם, לעומת אורך של 21 עד 32 ס"מ ומשקל של 128 עד 380 גרם בנקבות.

החולדים חיים במנהרות מתחת לאדמה וניזונים בעיקר משורשים ושתילי צמחים שוכני קרקע, ביניהם גם של צמחים רעילים. הם עצמם נטרפים בידי טורפים רבים הכוללים קויוטים, גיריות, סמוריים, עופות דורסים, חתולים, עכסנים וזעמן מלכותי. החולדים עמידים ביותר ומסוגלים לגרום לנזק קשה לחקלאות, מה שגורם להם להירדף בידיהם.

תת-מינים
--------

* Geomys bursarius bursarius
* Geomys bursarius illinoensis
* Geomys bursarius industrius
* Geomys bursarius major
* Geomys bursarius majusculus
* Geomys bursarius missouriensis
* Geomys bursarius ozarkensis
* Geomys bursarius wisconsinensis

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חולד שק המישורים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חולד שק המישורים באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אואנה לונג'סקו** (ברומנית: **Oana Lungescu**; נולדה ב-29 ביוני 1958) היא עיתונאית ודוברת ממוצא רומני, בעלת אזרחות גרמנית. היא פעלה בבריטניה, גרמניה ובבלגיה, ככתבת בי בי סי בכירה, והחל משנת 2010 מכהנת כדוברת מזכ"ל נאט"ו. בהכשרתה היא מורה לאנגלית.

ביוגרפיה
--------

לונג'סקו נולדה בבוקרשט, ב-1981 סיימה תואר בפילולוגיה באוניברסיטת בוקרשט בתחום השפה האנגלית והספרדית, מ-1981 ועד 1983 עבדה כמורה לאנגלית בבושטן. ב-1983 היא סירבה לשתף פעולה עם הסקוריטטה והארגון החל במעקב אחריה.
בשנת 1981 אמה, רופאה, שמקורה בעיר קלוז' ושהצליחה יחד עם אביה לעזוב את רומניה הקומוניסטית והתיישבה בעיר פירזן שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה המערבית.
ב-1983 ביקשה לונג'סקו מהשלטונות דרכון על מנת לבקר אצל הוריה בחו"ל, כשאביה שהיה חולה. הבולשת הקומוניסטית, סקוריטטה, ניסתה לסחוט אותה ולהכריח אותה לשתף פעולה איתה, אבל לונג'סקו לא הסכימה לכך. אחרי מות אביה בשנת 1985 הורשתה לנסוע לגרמניה והיא נשארה שם כאזרחית גרמנית.

בשנים 1985-1992 היא שימשה ככתבת במחלקה הרומנית של ה-BBC, אחר כך כעורכת, תחת השם "אנה מריה בוטה". ב-1997 היא עברה לעבוד באגף "BBC World Service" ם ככתבת בבריסל וברלין.

ב-2010 מונתה לדוברת נאט"ו על ידי מזכ"ל הארגון, אנדרס פוג ראסמוסן במקום ג'יימס אפאטוראי. היא המשיכה לכהן בתפקיד זה גם תחת יורשו.

קישורים חיצוניים
----------------

*
**ברונטורניס** (שם מדעי: *Brontornis*; פירוש השם: "עוף הרעם") הוא סוג של עוף אימה ענקי מסדרת הקריאמאים שחי באמריקה הדרומית (בעיקר בפטגוניה) בתקופת המיוקן, לפני 7–17 מיליון שנה. הוא היה עוף עצום ממדים וגם היה עוף האימה השני בגודלו לאחר הקלנקן שחי מעט אחריו. מין זה הוגדר ב-1891 וכלל מין יחיד - *Brontornis burmeisteri*.

הברוטורניס התנשא לגובה 2.8 מטרים ושקל 230–400 ק"ג. הוא נחשב טורף-על בתחומי מחייתו, והיה מסוגל לצוד את כל שאר היצורים בשטחי ערבות ארגנטינה וצ'ילה הקדומים. למעשה, רק עופות הפיל והעוף האוסטרלי דרומורניס שקלו יותר ממנו. הוא דמה לפורוסרקוס, שהתקיים אחריו, וחי לצד הארגנטוויס.

בתחומי מחייתו מילא הברונטורניס את תפקיד הטורפים הגדולים שלא נמצאו באמריקה הדרומית לפני ההחלפה האמריקנית הגדולה, יחד עם התיילקוסמילוס. ככל הנראה, ארב הברונטורניס לטרפו ממסתור ותפס אותו בעזרת מקורו העצום או רדף אחריו עד שהשיג אותו. אפשרות נוספת היא שהיה אוכל נבלות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברונטורניס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

בהשוואה של קלנקן וברונטורניס לאדם.
**כוח הגנת איסלנד** (באנגלית: **Iceland Defense Force** בראשי תיבות: **IDF**) היה פיקוד מרחבי של צבא ארצות הברית שהתקיים בין השנים 1951–2006. הפיקוד הוקם לבקשת נאט"ו במטרה להגן על איסלנד שלה יש כוחות הגנה מוגבלים בלבד.

היסטוריה
--------

איסלנד היא אחת מהחברות המייסדות של נאט"ו, אולם יש לה כוחות הגנה מוגבלים בלבד. איסלנד נחשבת לנכס אסטרטגי חשוב של נאט"ו, ולפיכך החליט צבא ארצות הברית להקים, פיקוד מרחבי מיוחד שיספק לאי הגנה. בסיס הכוח היה בתחנה האווירית של חיל הים בעיר קפלאוויק. מפקד הכוח היה אדמירל אמריקני ששמש במקביל גם כמפקד שאר כוחות נאט"ו. הוא היה כפוף בתחילה לפיקוד האטלנטי, בהמשך עבר לפיקוד הכוחות המשותפים ואז לפיקוד אירופה. הפיקוד כלל כוחות מהצי, חיל האוויר וחיל הנחתים של ארצות הברית וכן כוחות איסלנדיים קטנים.

בין השנים 1951–1959 הטילה ממשלת איסלנד איסור סודי על הצבת חיילים אפרו-אמריקאים באי. ב-1961 הכריזה ממשלת איסלנד כי היא "לא תתנגד לשילובם של שלושה או ארבעה חיילים צבעוניים בכוח ההגנה, אך מקווה שהם ייבחרו בקפידה". מספר החיילים האפרו-אמריקאים גדל בהדרגה במהלך שנות ה-60, ובתחילת שנות ה-70 בוטל האיסור באופן רשמי.

כוחות הפיקוד השתתפו במספר מבצעים שנועדו לדמות מתקפה של כוחות ברית ורשה על איסלנד. ב-15 במרץ 2006 הודיע שגריר ארצות הברית באיסלנד כי כל הכוחות האמריקניים ייסוגו מאיסלנד לפני ספטמבר של אותה שנה. אף על פי שהכוחות נסוגו, המתקנים האמריקניים נותרו בקפלאוויק ומתוחזקים מאז בידי חברה פרטית איסלנדית. ארצות הברית עדיין מחויבת להגנה על איסלנד והיא הודיעה כי תחזיר את כוחותיה לאי אם הוא יאויים. בפברואר 2016 דווח כי הצי האמריקני יחזור לאיסלנד כדי לעקוב אחרי צוללות רוסיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח הגנת איסלנד** בוויקישיתוף
* Reports on the partial withdrawal of U.S. forces in 2006: Stórtíðindi í varnarsamstarfinu. Björn Bjarnason - bjorn.is (באיסלנדית) Staðan í varnarmálunum. Björn Bjarnason - bjorn.is (באיסלנדית) Fréttatilkynningar < Fréttaefni < Utanríkisráðuneyti, wayback.vefsafn.is
* Joint Understanding Between the U.S. and Iceland

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2007080109
* VIAF: 154994541
* WorldCat: lccn-n2007080109

 |
חיילים אמריקנים צועדים לפני בניין המפקדה של הלגיונות הצ'כוסלובקיים בוולדיווסטוק
**כוח המשימה של ארצות הברית בסיביר** היה כוח צבאי אמריקאי שהיה מעורב במלחמת האזרחים ברוסיה בולדיווסטוק שבאימפריה הרוסית בסופה של מלחמת העולם הראשונה, לאחר מהפכת אוקטובר, מ-1918 עד 1920.

בשליחת הכוחות לסיביר ניסה נשיא ארצות הברית וודרו וילסון להשיג מטרות דיפלומטיות בנוסף לאלו הצבאיות. מטרה עיקרית אחת הייתה הרצון לחלץ כ-40,000 חיילים מהלגיונות הצ'כוסלובקיים שנעצרו על ידי כוחות בולשביקים בדרכם לוולדיווסטוק אליה ניסו להגיע בעזרת הרכבת הטרנס-סיבירית. החיילים הצ'כוסלובקים היו אמורים להגיע בסופו של דבר לארצות הברית ומשם לחזית המערבית, שם יתמכו במדינות ההסכמה. מטרה נוספת הייתה לאבטח כמויות גדולות של אספקה צבאית ששלחה ארצות הברית כדי לתמוך בהשתתפותה של רוסיה במלחמה. באותה מידה הדגיש וילסון את הצורך "לייצב כל ניסיון לשלטון עצמי או הגנה עצמית בו הרוסים עצמם יסכימו לקבל סיוע". באותו זמן, שלטו הבולשביקים על שטחים מעטים בסיביר ווילסון רצה להבטיח שלא הקוזאקים ולא היפנים ינצלו את חוסר היציבות השלטונית וישתלטו על מסילת הברזל והאזורים המקיפים אותה שהיו עשירים במשאבים ובעלי חשיבות אסטרטגית גבוהה.

באופן דומה שלח וילסון כ-5,000 חיילים אמריקנים לארכנגלסק, שם הם נאבקו בבולשביקים במטרה לשמור על האינטרסים של מדינות ההסכמה.

כוח המשימה
----------

בולשביקים שנהרגו על ידי הלגיונות הצ'כוסלובקיים
כוח המשימה בסיביר כלל 7,950 חיילים בפיקודו של מייג'ור גנרל גרייבס. החיילים היו מצוידים ברובי ספרינגפילד, ברובי בראונינג ובאקדחים, בהתאם לתפקידם.

על אף שגנרל גרייבס הגיע לסיביר רק ב-4 בספטמבר 1918, כ-3,000 חיילים נחתו בוולדיווסטוק בין ה-15 ל-21 באוגוסט. עם הגעתם הם חולקו לשמירות לאורך המסילה מוולדיווסטוק עד אוסוריסק הצפונית יותר.

שלא כמו עמיתיו, מטרותיו של גרייבס היו לאבטח ציוד אמריקני ולסייע ללגיון הצ'כוסלובקי לעזוב את רוסיה ולא להילחם בבולשביקים. הוא נאלץ להתעקש על עמדתו זו מול דרישותיהם התקיפות של מפקדי כוחות בריטים, צרפתים ויפנים ששהו באזור וציפו ממנו להתערבות אקטיבית יותר במאבק הצבאי. בעקבות מדיניות של אי-התערבות בשטח שהיה בשליטה אמריקאית התארגנו יחידות פרטיזנים שתמכו במשטר הבולשביקי.

לוגיסטיקה ואבדות
----------------

החיילים סבלו בסיביר ממגוון בעיות לוגיסטיקה. שרר מחסור קבוע בדלק, תחמושת וציוד. הסוסים שהובאו איתם והיו רגילים לאקלים ממוזג לא תפקדו באקלים הרוסי הקפוא. מנגנוני קירור מבוססי מים של מכונות ירייה קפאו ונעשו חסרי תועלת.  

אחרון החיילים עזב את סיביר ב-1 באפריל 1920. במהלך 19 חודשי שהייתם שם מתו 189 חיילים מסיבות שונות. לשם השוואה, הכוח המקביל שנשלח לארכנגלסק היה קטן יותר ואיבד 235 מאנשיו תוך 9 חודשים בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח המשימה של ארצות הברית בסיביר** בוויקישיתוף
* Christine L. Putnam, AEF Siberia
* הארכיב האמריקני הלאומי
* תמונות רבות שצילם William C Jones
**עומאר קרדל** (נולד ב-13 במאי 1971 בברוקלין, שבניו יורק) ידוע בשם הבמה שלו **או.סי.** (באנגלית: **.O.C**) הוא ראפר אמריקאי וחבר ההרכב המחתרתי  D.I.T.C.

קריירה
------

עומאר נולד וגדל בבושוויק בברוקלין והתחיל להתעסק בראפ עוד כשהיה נער. הפריצה שלו החלה בשנת 1991 כשהתארח בסינגל הראשון של אורגניזד קונפיוז'ן (אנ'), שנקרא "Fudge Pudge". בשנת 1992 התארח ברמיקס "Back to the Grill" של אם סי סרץ' יחד עם נאז, שגם היה ראפר מתחיל באותה תקופה. בזכות ההופעות האלה הוא יצר לעצמו פרסום שהויבל להחתמה בווילד פיץ' רקורדס (אנ'). בשנת 1994 יצא לאור האלבום הראשון שלו "Word...Life" שנחשב לקלאסיקה בעיניי מעריצי היפ הופ רבים.
בזמן ההכנות לאלבום הראשון שלו, התחבר עם אנשים כמו באקווילד ולורד פינס, שהפיקו לו חלקים מהאלבום. לאחר שאלבום הבכורה שלו יצא, עומאר הצטרף להרכב החדש של לורד פינס,  D.I.T.C.

בשנת 1997 עומאר עזב את הלייבל הקודם שלו וחתם בפיי דיי רקורדס. שם התחיל לעבוד על האלבום השני שלו, "Jewelz". הוא המשיך לעבוד עם אותם מפיקים מאלבום הקודם ובנוסף עם די ג'יי פרמייר, איי.גי. ודה ביטמינרז. באלבום התארחו האומנים ביג אל, אורגניזד קונפיוז'ן, פרדי פוקס ואיווט מישל.
האלבום השני קיבל ביקורות חיוביות, אך הוא לא צלח במכירות.

בשנת 2001 עומאר חתם אצל JCOR Entertainment והתחיל לעבוד על האלבום השלישי שלו, "Bon Appetit". אחרי האלבום השלישי שלו עומאר לקח הפסקה ובשנת 2005 חזר עם אלבום נוסף בשם "Starchild".

בשנת 2007 הוציא לאור אוסף בשם "Hidden Gems" של הרבה חומרים לא משוחררים שלו, רמיקסים, הופעות אורח וכמה שירים מהאלבום של D.I.T.C וכלל 2 שירים חדשים.

בשנת 2009 הוציא לאור אלבום ביחד עם הראפר איי.ג'י. שברובו הופק על ידי אי-בלייז יחד עם המפיקים לורד פינס, סטטיק סלקטה ושואוביז.

דיסקוגרפיה
----------

* Word...Life ‏(1994)
* Jewelz ‏(1997)
* Bon Appetit ‏(2001)
* Starchild ‏(2005)
* Smoke and Mirrors ‏(2005)
* Hidden Gems ‏(2007)
* Oasis ביחד עם AG ‏(2009)
* Trophies ‏(2012)
* Ray’s Café ‏(2014)
* Ray’s Café: The After Hours EP ‏(2014)
* Dive In ‏(2015)
* Same Moon Same Sun ‏(2017)
* Perestroika ‏(2017)
* A New Dawn ‏(2018)
* Opium ‏(2018)

עם  D.I.T.C:

* .D.I.T.C ‏(2000)
* The Movement ‏(2008)

קישורים חיצוניים
----------------

* או.סי. באתר ספוטיפיי
* או.סי. באתר Last.fm (באנגלית)
* או.סי. באתר AllMusic (באנגלית)
* או.סי. באתר MusicBrainz (באנגלית)
* או.סי. באתר Discogs (באנגלית)
* או.סי. באתר Songkick (באנגלית)
* או.סי. באתר בנדקמפ

הערות שוליים
------------

1. ↑  O.C. Biography in AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 135059208
* ISNI: 0000 0000 5553 0667
* LCCN: n2004077512
* MusicBrainz: f804d8c0-bf16-4e15-92db-e3642d629f95
* VIAF: 55580882
* WorldCat: lccn-n2004077512

 |
**סָטִירִית פְּקוּחָה** (שם מדעי: *Maniola telmessia*) הוא מין של פרפר ממשפחת הנימפיתיים, הנפוץ בחלק המזרחי של המזרח התיכון מאיראן וטורקיה עד לישראל בה הוא נפוץ בכל האזור הים תיכוני. הפרפר מגיח מהגולם בין החודשים אפריל עד מאי ולקראת יוני הוא נכנס לתרדמת קיץ עד לספטמבר ואז אפשר לראותו עד אוקטובר.

מאפיינים
--------

מוטת הכנפיים של המין היא 50 מילימטרים. הזכר קטן מהנקבה וכהה ממנה ובמקרים רבים יש לו בצידה התחתון של הכנף האחורית ארבע עיניים קטנות שלא נמצאות בכנפיים של הנקבה. לזכר פס כהה במרכז הכנף הקדמית המשמש להפרשת פרומון ריחני שמזמין את הנקבה להזדווגות. הנקודות שבכנף הקדמית בעלות נקודה לבנה המקנה צורת עין ומכאן שמו.

### רבייה

בחודשים ספטמבר עד אוקטובר הנקבה מטילה ביצים בצורת חרוט שקודקודן מעוגל, על דגניים שונים. צבע הביצים ירקרק. מן הביצה בוקע זחל שצבעו ירקרק. הזחל בעל ראש כהה ושעיר. קצה גופו מסתיים בזנב ממוזלג. הזחל עובר בחורף דיאפאוזה וחוזר לפעילות באביב והזחל פעיל בעיקר בלילה. בהגיעו לגודל 30 מילימטרים הזחל מתגלם על הצמח קרוב לאדמה. הגולם ירוק בהיר וגודלו 20 מילימטרים. תקופת ההתגלמות כשלושה שבועות. המין מקים דור אחד בשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטירית פקוחה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטירית פקוחה במילון בעלי חיים: פרפרים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית