**איסור הקמת מצבה** הוא מצוות לא תעשה מתוך תרי"ג מצוות לפיה אסור להקים מצבה, כלומר מקום מכובד המשמש לפולחן. האיסור הוא דווקא על הקמת מצבה ולא על בניית מזבח, ולפי העמדה המקובלת הוא כולל גם הקמת מצבה לעבודת ה'. 

בתורה מסופר שיעקב הקים מצבה. בעקבות כך הסבירו חז"ל שלמרות שבתקופת האבות מצבה כזו הייתה אהובה בעיני ה' - ברבות הימים היא הפכה לסממן אלילי ולכן בתורה נאסר על הקמתה.

מאפייני המצבה לא מוגדרים במקרא, וקיימת עמימות לגביהם. ככלל, המצבה יותר אחידה ממזבח, שעשוי מאבנים רבות. אך יש מחלוקת אם דווקא אבן בודדה נחשבת למצבה או שגם חיבור אבנים שונות יכול להיחשב למצבה. כמו כן קיימת מחלוקת לגבי אופי הפולחן אליו משמשת המצבה.

המצבה בתקופת האבות
------------------

יעקב נודע במיוחד בכך שהקים מצבות, ובעקבות כך הסבירו חז"ל שבתקופת האבות מצבה הייתה רצויה לפני ה'. בבריחתו של יעקב מעשו אחיו לחרן, לאחר שהתעורר מחלומו על מלאכי האלוהים, הוא הקים מצבה מהאבן שישן עליה, קרא למקום בית א-ל, ונדר שמצבה זו תהיה בית לעבודת ה':

> 
> וַיִּירָא, וַיֹּאמַר: מַה נּוֹרָא הַמָּקוֹם הַזֶּה! אֵין זֶה כִּי אִם בֵּית אֱ-לֹהִים, וְזֶה שַׁעַר הַשָּׁמָיִם. וַיַּשְׁכֵּם יַעֲקֹב בַּבֹּקֶר, **וַיִּקַּח אֶת הָאֶבֶן אֲשֶׁר שָׂם מְרַאֲשֹׁתָיו, וַיָּשֶׂם אֹתָהּ מַצֵּבָה**, וַיִּצֹק שֶׁמֶן עַל רֹאשָׁהּ. וַיִּקְרָא אֶת שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא בֵּית אֵ-ל. וְאוּלָם לוּז שֵׁם הָעִיר לָרִאשֹׁנָה. וַיִּדַּר יַעֲקֹב נֶדֶר לֵאמֹר: אִם יִהְיֶה אֱ-לֹהִים עִמָּדִי, וּשְׁמָרַנִי בַּדֶּרֶךְ הַזֶּה אֲשֶׁר אָנֹכִי הוֹלֵךְ, וְנָתַן לִי לֶחֶם לֶאֱכֹל וּבֶגֶד לִלְבֹּשׁ, וְשַׁבְתִּי בְשָׁלוֹם אֶל בֵּית אָבִי - וְהָיָה ה' לִי לֵא-לֹהִים. **וְהָאֶבֶן הַזֹּאת אֲשֶׁר שַׂמְתִּי מַצֵּבָה** - יִהְיֶה בֵּית אֱ-לֹהִים, וְכֹל אֲשֶׁר תִּתֶּן לִי - עַשֵּׂר אֲעַשְּׂרֶנּוּ לָךְ
> 
> 
> 
> — ספר בראשית, פרק כ"ח, פסוקים י"ז–כ"ב
> 

הקמת המצבה הייתה כה משמעותית עבור יעקב, ולכן ה' מזכיר אותה כאשר הוא מצווה את יעקב לשוב מחרן לארץ כנען: "אָנֹכִי הָאֵ-ל בֵּית אֵ-ל אֲשֶׁר מָשַׁחְתָּ שָּׁם מַצֵּבָה אֲשֶׁר נָדַרְתָּ לִּי שָׁם נֶדֶר. עַתָּה קוּם צֵא מִן הָאָרֶץ הַזֹּאת וְשׁוּב אֶל אֶרֶץ מוֹלַדְתֶּךָ" (ספר בראשית, פרק ל"א, פסוק י"ג). ואכן, כאשר יעקב חוזר לארצו הוא מקים את המצבה בשנית: "וַיַּצֵּב יַעֲקֹב מַצֵּבָה בַּמָּקוֹם אֲשֶׁר דִּבֶּר אִתּוֹ מַצֶּבֶת אָבֶן וַיַּסֵּךְ עָלֶיהָ נֶסֶךְ וַיִּצֹק עָלֶיהָ שָׁמֶן. וַיִּקְרָא יַעֲקֹב אֶת שֵׁם הַמָּקוֹם אֲשֶׁר דִּבֶּר אִתּוֹ שָׁם אֱ-לֹהִים בֵּית אֵ-ל" (ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוקים י"ד–ט"ו). בנוסף למצבה בבית אל, הקים יעקב מצבה גם בעת כריתת הברית עם לבן, וכן לאחר מות רחל הקים על קברה את "מַצֶּבֶת קְבֻרַת רָחֵל" (ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק כ').

מקור האיסור וטעמו
-----------------

בפרשת שופטים, לאחר איסור נטיעת אשרה, מצווה משה את בני ישראל:

> 
> וְלֹא תָקִים לְךָ מַצֵּבָה אֲשֶׁר שָׂנֵא ה' אֱ-לֹהֶיךָ
> 
> 
> 
> — ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק כ"ב
> 

חז"ל ופרשנים רבים הסבירו שהאיסור כולל גם מצבה שנועדה לעבודת ה': "אין לי אלא מצבה. עבודה זרה מנין? ודין הוא: ומה מצבה שאהובה לאבות - שנואה לבנים, עבודה זרה ששנואה לאבות - דין הוא שתהא שנואה לבנים" (ספרי דברים פרשת שופטים פיסקא קמו). כלומר ההבנה היא שמדובר במצבה שמיועדת לעבודת ה', וממילא מובן שאסור להקים מצבה המיועדת לעבודה זרה. כך פסקו הרמב"ם ורבי משה מקוצי. לעומתם, האבן עזרא מפרש שהאיסור הוא דווקא על מצבה המיועדת לעבודה זרה, ולשיטתו סוף הפסוק מפרש את תחילתו - המצבה האסורה היא דווקא זו שה' שנא כיוון שהיא מיועדת לעבודה זרה. הרשב"ם בפירושו לתורה הציג את האיסור כחזרה על איסור ההקרבה בבמות, שהיה תקף כל זמן שהיה מרכז פולחני כמו משכן שילה או בית המקדש (ותקף גם כיום).

על פי האבן עזרא ,לא נאסרו מצבות לעבודת ה' ונאסרו מצבות פולחניות לעבודה זרה בלבד וזאת הסיבה מדוע הרמב"ם שינה את הגדרת המציבה .

רש"י, רמב"ם, רבי משה מקוצי וספר החינוך הסבירו שהכנענים עשו את המצבה לחוק פולחני בעבודה זרה, ולכן ה' שנא אותה, למרות שבתקופת האבות הייתה רצויה. הרמב"ן הוסיף על כך שמגמת התורה היא שיחד עם עבודת הקרבנות יש לצמצם את הפולחן כפי שהתפתח בתרבות האלילית:

> 
> כי היו הכנענים השטופים בעבודה זרה עושים בכל בתי אלהיהם מזבח להקריב עליו הקרבנות, ואבן גדולה מוצבת על פתח הבית לעמוד עליה הכומרים, ואילן נטוע חוצה לה לאשר דרך הבאים שם, וגם היום הנוצרים עושים כן. והנה השם הנכבד שנא ומאס כל מעשיהם, ואסר המצבה והאשרה, ולא השאיר רק המזבח שהוא צורך הקרבנות אשר הוא יתברך צוה בהם, והיו נחת רוח לפניו שאמר ונעשה רצונו מאז קודם היות עבודה זרה בעולם
> 
> 
> 
> — רמב"ן על ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק כ"ב
>

דיני המצווה
-----------

### הגדרת מצבה

#### אבן אחת

בתלמוד הירושלמי מובאים דברי רבי יוחנן לגבי ההבדל בין מזבח למצבה: "מצבה - כל שהיא יחידית, מזבח - כל שאבניו מרובות" (תלמוד ירושלמי, מסכת עבודה זרה, פרק ד', הלכה ד'). הנפקא מינה המובאת בהקשר זה היא לגבי דרך הביטול של העבודה הזרה - שבמצבה די לפגום מעט, ואילו במזבח יש צורך בפגימת כל אבן ואבן כדי לבטל ממנו את איסור ההנאה מעבודה זרה. אמנם, רש"י, הרמב"ן ורבי אליעזר ממיץ למדו מהגדרה זו גם להגדרת המצבה שאסור להקים, שמדובר דווקא במצבה העשויה מאבן אחת. לעומתם, הרמב"ם הגדיר את המצבה כ"בנין שהכל מתקבצין אצלה" (משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ו', הלכה ו'), וספר החינוך הרחיב שמדובר ב"בנין גבוה של **אבנים** או של עפר" (ספר החינוך, מצווה תצ"ג), וביאר הרב יששכר תמר שלשיטתם מצבה יכולה להיות מאבנים רבות, בתנאי שהן מחוברות בבניין, בשונה ממזבח שבנוי מאבנים לא מחוברות.

#### אופי הפולחן במצבה

* רש"י ורבי משה מקוצי תיארו את המצבה כאבן שמקריבים עליה קרבן.
* הרמב"ם תיאר את המצבה כמבנה מכובד שהקמתו אסורה מפני שהגוים מניחים עליו עבודה זרה, בלי קשר לקרבנות בהכרח: "שהזהירנו מעשות מצבה יתחברו אליה ויכבדוה, אפילו הושמה לעבוד הא-ל עליה, וזה כי יתדמה בעבודה זרה כי כן היו עושין הבונין מצבה ומשימין עליה עבודה זרה" (ספר המצוות, לאו י"א).
* הנצי"ב סובר שהמצבה לא הייתה תשמיש לעבודה זרה, אלא עבודה זרה בעצמה, כמו אשרה.
* הרמב"ן בפרשת שופטים פירש שהמצבה מיועדת לשימושים שונים - הקרבה, הקטרה וכן מקום עליו הכמרים של העבודה הזרה נוהגים לעמוד. בפרשת וישלח פירש הרמב"ן שהמצבה מיועדת לנסכים ואילו המזבח מיועד לקרבנות.

### האיסור

האיסור הוא על הקמת המצבה, ואפילו כאשר הכוונה היא לעבודת ה'. ומי שעובר על האיסור - עונשו מלקות, כמו ברוב מצוות הלא תעשה. בניית מזבח לה' הוחרגה מהאיסור, כפי שכתוב "אֲבָנִים שְׁלֵמוֹת תִּבְנֶה אֶת מִזְבַּח ה' אֱ-לֹהֶיךָ" (ספר דברים, פרק כ"ז, פסוק ו').

ראו גם
------

* במות

קישורים חיצוניים
----------------

* מצבה ומזבח, הרבנית נחמה ליבוביץ', באתר גליונות נחמה
* היחס בין מזבח למצבה, הרב יצחק לוי, באתר תורת הר עציון

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר בראשית, פרק ל"א, פסוק מ"ה
2. 1 2 3  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ו', הלכה ו'; סמ"ג לאו מא
3. ↑  אבן עזרא על התורה, דברים טז,כב
4. ↑  רשב"ם על התורה, דברים טז,כב
5. ↑  גדעון חרלפ,אדריכל .'מצבות עומדות לה'. **הארות על הממצא ופולחן המצבות'. '**הוצאה עצמית .
6. 1 2  ספר החינוך, מצווה תצ"ג
7. 1 2 3  רש"י על ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק כ"ב.
8. 1 2  רמב"ן על התורה, דברים, טז,כב
9. ↑  יראים סימן שעז
10. ↑  עלי תמר, ירושלמי עבודה זרה ד,ד
11. ↑  סמ"ג לאו מא
12. ↑  העמק דבר, דברים, טז,כב
13. ↑  רמב"ן על התורה, בראשית, כח,יח

| רשימת מצוות לא תעשה לדעת הרמב"ם |
| --- |
| עבודה זרה וחוקות הגויים | א ב ג ד ה ו ז ח ט י יא יב יג יד טו טז יז יח יט כ כא כב כג כד כה כו כז כח כט ל לא לב לג לד לה לו לז לח לט מ מא מב מג מד מה מו מז מח מט נ נא נב נג נד נה נו נז נח נט ס סא סב סג סד סה סו |  |
| המקדש וכליו | סז סח סט ע עא עב עג עד עה עו עז עח עט פ פא פב פג פד פה פו פז פח |
| עבודת הקרבנות | פט צ צא צב צג צד צה צו צז צח צט ק קא קב קג קד קה קו קז קח קט קי קיא קיב קיג קיד קטו קטז קיז קיח קיט קכ קכא קכב קכג קכד קכה קכו קכז קכח קכט קל קלא קלב |
| תרומות ומעשרות | קלג קלד קלה קלו קלז קלח קלט קמ קמא קמב קמג קמד קמה קמו קמז קמח קמט קנ קנא קנב קנג קנד קנה קנו קנז |
| עובדי המקדש | קנח קנט קס קסא קסב קסג קסד קסה קסו קסז קסח קסט קע קעא |
| מאכלות אסורות | קעב קעג קעד קעה קעו קעז קעח קעט קפ קפא קפב קפג קפד קפה קפו קפז קפח קפט קצ קצא קצב קצג קצד קצה קצו קצז קצח קצט ר רא רב רג רד רה רו רז רח רט |
| איזון חברתי | רי ריא ריב ריג ריד רטו ורטו רטז ריז ריח ריט רכ רכא רכב רכג רכד רכה רכו רכז רכח רכט רל רלא רלב רלג רלד רלה רלו רלז רלח רלט רמ רמא רמב |
| גזל, עושק ועוולות | רמג רמד רמה רמו רמז רמח רמט רנ רנא רנב רנג רנד רנה רנו רנז רנח רנט רס רסא רסב רסג רסד רסה רסו רסז רסח רסט רע רעא רעב |
| סמכויות ומשפט | רעג רעד רעה רעו רעז רעח רעט רפ רפא רפב רפג רפד רפה רפו רפז רפח רפט רצ רצא רצב רצג רצד רצה רצו |
| ציבור וסמכות | רצז רצח רצט ש שא שב שג שד שה שו שז שח שט שי שיא שיב שיג שיד שטו שטז שיז שיח שיט |
| שבת ומועדים | שכ שכא שכב שכג שכד שכה שכו שכז שכח שכט |
| איסורי ביאה | של שלא שלב שלג שלד שלה שלו שלז שלח שלט שמ שמא שמב שמג שמד שמה שמו שמז שמח שמט שנ שנא שנב שנג שנד שנה שנו שנז שנח שנט שס שסא |
| מלכות | שסב שסג שסד שסה |