recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
חיים גרון
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**רצח חיים גרון** התרחש בחודש יוני 1967. גרון היה נער שעמד בפני גיוסו לצה"ל. בימיה האחרונים של מלחמת ששת הימים נכנס לרצועת עזה שזה עתה נכבשה במטרה להצטרף לכוחות צה"ל שם כמתנדב. הוא נרצח על ידי תושב הרצועה וגופתו התגלתה שם לאחר כארבעה חודשים. בית דין צבאי הרשיע אדם אחד ברצח.

הרצח
----

חיים גרון (נולד ב-5 בספטמבר 1949) היה בן יחיד להוריו, תושב קריית ביאליק. אביו מת בתאונה מעט לפני שנולד. הוא היה חובב טבע וטיולים ובעל נטייה להרפתקנות. הוא הפסיק את לימודיו בבית הספר התיכון ובילה שנה באוניות בלב ים במסגרת צי הסוחר. לאחר מכן עבר לגור בקבוצת שילר בציפייה למועד גיוסו לצה"ל, שנקבע לחודש יולי 1967.

ביום השני למלחמת ששת הימים עוכב גרון על ידי משטרת אשקלון, בעת שניסה להיכנס לרצועת עזה ולהצטרף לחיילי צה"ל שלחמו שם. הוא נחקר במשטרה ושוחרר. לאחר מכן נעלמו עקבותיו.

כעבור ארבעה חודשים, ב-10 באוקטובר, נמצאה גופתו של גרון קבורה בקרקע בנחל ליד היישוב דיר אל-בלח ברצועה. נראה שלאחר ששוחרר מהחקירה במשטרה הוא הצליח להיכנס לרצועה ונרצח שם. נמצא שהגופה הוצתה, כנראה כדי לטשטש את עקבות הרוצחים. גרון זוהה בין היתר באמצעות הגופיה שלבש, שעליה נמצא סימן של מכבסת קבוצת שילר. הוא הובא לקבורה בקבוצה.

במהלך חקירת הרצח זוהה נתיב שבו ככל הנראה הובל גרון הפצוע על גבי חמור אל מקום קבורתו, שנעשתה ככל הנראה על מנת להסתיר את עובדת הפגיעה בו. צה"ל פוצץ מספר בתים ובקתות לאורך נתיב זה.

גבר בן 75 מדיר אל בלח ושני בניו, בני 45 ו-19, נעצרו בחשד לביצוע הרצח. האב העיד כי מצא את גרון כשהוא פצוע, כנראה ירוי, העמיס אותו על חמור והוביל אותו לנחל, שם קבר אותו, כנראה בעודו בחיים. האחראי לפגיעה הראשונית בגרון זוהה, אך הוא הספיק להימלט לירדן ולא נתפס.

הגבר ושני בניו הועמדו למשפט צבאי בפני הרכב של שלושה קצינים. בית הדין הצבאי הרשיע את האב ברצח גרון על פי הודאתו וגזר עליו מאסר עולם. שני בניו זוכו על ידי בית הדין, לאחר שלא מצא ראיות המוכיחות את השתתפותם ברצח.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים גרון, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה
* ידיעות באתר עיתונות יהודית היסטורית:
	+ נמשכת החקירה בנסיבות מותו של חיים גרון, למרחב, 13 בנובמבר 1967
	+ 18 נעצרו בדיר-אל-בלח כחשודים ברצח ח. גרון, דבר, 23 בנובמבר 1967
	+ פעולות עונשין ברצועה על רצח חיים גרון, מעריב, 28 בנובמבר 1967
	+ מאסר עולם לרוצח הנער ח. גרון; שני בניו זוכו מחוסר הוכחות, הצופה, 2 בפברואר 1968

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רצח חיים גרון"**.
**אוניות הקו מסדרת *קאנופוס*** היו סדרה של תשע אוניות קו מדרגה שנייה דו-סיפוניות עם 84 תותחים של הצי המלכותי. עיצובם התבסס על גרסה מוגדלת של הקווים של האוניי הצרפתית שנתפסה <i id="mwEw">פרנקלין</i>, מאז נכנסה לשירות בצי המלכותי כאה"מ <i id="mwFQ">קאנופוס</i>, למרות שאונייה זו עצמה לא נכללה כחברה בסדרה. האוניות הראשונות הוזמנו בתחילה כאוניות מדרגה שלישית של 80 תותחים, אך סיווג זה השתנה על ידי שינויים במערכת הדירוג בפברואר 1817. סדרה זו של ספינות מכונה לפעמים **"סדרת *פורמידבל*"**.

אוניות הסדרה
------------

תבנית:Div col

* תבנית:HMS

Builder: Chatham Dockyard
Ordered: 8 May 1815
Launched: 19 May 1825
Fate: Sold, 1906
* תבנית:HMS

Builder: Bombay Dockyard
Ordered: 4 June 1816
Launched: 10 November 1821
Fate: Sold, 1929
* תבנית:HMS

Builder: Bombay Dockyard
Ordered: 22 April 1819
Launched: 19 January 1824
Fate: Sold, 1908
* תבנית:HMS

Builder: Pembroke Dockyard
Ordered: 23 January 1817
Launched: 27 July 1824
Fate: Sold, 1897
* תבנית:HMS

Builder: Chatham Dockyard
Ordered: 23 January 1817
Launched: 21 June 1826
Fate: Broken up, 1864
* תבנית:HMS

Builder: Pembroke Dockyard
Ordered: 27 May 1819
Launched: 25 July 1827
Fate: Burnt, 1884
* תבנית:HMS

Builder: Bombay Dockyard
Ordered: 26 January 1825
Launched: 17 February 1828
Fate: Burnt, 1864
* תבנית:HMS

Builder: Woolwich Dockyard
Ordered: 23 January 1817
Launched: 22 September 1831
Fate: Sold, 1901
* תבנית:HMS

Builder: Chatham Dockyard
Ordered: 23 July 1817
Launched: 18 December 1832
Fate: Broken up, 1866
תבנית:Div col end
**פיליפ זימברדו** (בשם מלא באנגלית: **Philip George Zimbardo**; נולד ב-23 במרץ 1933 בניו יורק) הוא פסיכולוג אמריקאי.פרופסור אמריטוס באוניברסיטת סטנפורד.

קורות חייו
----------

זימברדו נולד בניו יורק, בן למשפחת מהגרים מסיציליה. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה מברוקלין קולג'. בשנת 1955 קיבל תואר שני בפסיכולוגיה ובשנת 1959 קיבל תואר שלישי בפסיכולוגיה, שניהם מאוניברסיטת ייל.

כיהן פעמיים כנשיא ארגון הפסיכולוגיה המערבי, ופעם אחת כנשיא אגודת הפסיכולוגים האמריקאית (2002), וכיו"ר מועצת נשיאי האגודה למדע הפסיכולוגיה, כהיום הוא משמש כיו"ר קרן הפסיכולוגיה המערבית ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.

זימברדו ביצע מחקרים בנושאים רבים, בהם פסיכולוגיה של פרספקטיבת הזמן, בושה, שיגעון, אלימות/רוע, פסיכולוגיה פוליטית, היפנוזה ועוד.

זכה על מחקריו בפרס קרן וצלב האוול. וקיבל מאת האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה את פרס ארנסט הילגרד למפעל חיים. 

כתב כ-50 ספרים, ובהם הספר פסיכולוגיה בחיים ( Psychology And Life) שתורגם לעברית בשם מבוא לפסיכולוגיה המשמש כבסיס לקורס מבוא לפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.

מחקרו המוכר ביותר הוא ניסוי הכלא שבוצע על ידיו באוניברסיטת סטנפורד בשנת 1971.

כיום מלמד בבית הספר של הצי האמריקני ללימודים מתקדמים במונטריי, ומשמש כיושב ראש קרן הפסיכולוגיה המערבית, ומנהל המרכז הבין תחומי למדיניות, חינוך ומחקר על טרור.

אפקט לוציפר
-----------

אפקט לוציפר היא תאוריה פסיכולוגית התנהגותית, אשר פותחה על ידי פיליפ זימברדו. על פי תאוריה זו, אין זה נכון כי קיימים אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים הם המביאים אנשים טובים לבצע מעשי רוע. 

התאוריה פורסמה על ידי זימברדו בשנת 2007 בספרו "אפקט לוציפר", שנכתב על סמך תוצאות מחקריו במשך למעלה מ-30 שנה, החל מניסוי הכלא באוניברסיטת סטנפורד וכלה בחקירתו את ההתעללות בכלא אבו גרייב.

### מקור השם

לדבריו של זימברדו, הוא כינה בשם זה את התאוריה ואת הספר, שכן לוציפר היה המלאך החביב על אלוהים, אך כאשר המלאך סירב לציית להוראותיו, אלוהים זרק אותו מגן עדן, ונעל אותו בתוך כלוב בגיהנום. מוסר ההשכל המקובל של הסיפור הוא כי אפילו המלאך האהוב על אלוהים ילך לגיהנום אם לא יציית לסמכות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **פיליפ זימברדו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פיליפ זימברדו** |

* אתר האינטרנט הרשמי של פיליפ זימברדו
* פיליפ זימברדו, ברשת החברתית Goodreads
* יוני שדמי, כמה רוע אפשר לבלוע, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2010
* הרצאת וידאו של פיליפ זימברדו על הרוע האנושי, בכנס טד
* Discovering Psychology, אתר סדרת הטלוויזיה הידועה של זימברדו על פסיכולוגיה
* מאשה צור-גלוזמן, צומת גיבור, באתר הארץ, 19 בינואר 2012
* פיליפ ג'. זימברדו, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306500905171
* BIBSYS: 90354986
* BNC: 000045794
* BNE: XX1406574
* BnF: cb12647290b (data)
* CiNii: DA00135076
* GND: 107998653
* ICCU: CFIV044688
* ISNI: 0000 0003 5390 425X
* LCCN: n79018387
* LNB: 000025800
* NDL: 00461859
* NKC: nlk20020105677
* NLA: 35627293
* NLG: 324767
* NLK: KAC199630948
* NLP: a0000002815107
* NSK: 000039507
* NTA: 068026501
* ORCID: 0000-0002-3085-992X
* RERO: 02-A004000023
* SELIBR: 307731
* SNAC: w6gj0dgx
* SUDOC: 076032299
* Trove: 1020729
* VIAF: 2593999
* WorldCat: lccn-n79018387

 |
רבי **נחום מרדכי פֶּרְלוֹב** (בכתיב ארכאי: **פֶּערְלָאוו**; כ"ח בתמוז ה'תרנ"ו - ט' באלול ה'תשל"ו) היה אדמו"ר חסידי, השלישי בשושלת נובומינסק, מראשי אגודת ישראל בארצות הברית, ומהאדמו"רים הבולטים בה במשך כ-40 שנה.

קורות חייו
----------

נולד לרבי אלתר ישראל שמעון פרלוב, האדמו"ר השני מנובומינסק, ולפיגא דינה בת רבי ברוך מאיר טברסקי מאזרניץ. בשנת תרע"ו נשא את ביילה רחמה בת רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. אחרי נישואיו היה אחד מראשי הישיבה שהקים חמיו בסוקולוב.

בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל במטרה להשתקע בה; ביקורו ארך למעלה משנה, ובמהלך ביקורו נפטרה בתו חנה יוכבד בת השבע (שנותרה בפולין עם אמה עד שימצא עבודה), והוא שב לפולין עקב אסונו וקשיים כלכליים שנערמו על דרכו. בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית, תחילה לבדו, ומאוחר יותר - בשנת תרפ"ט - הצטרפו אליו אשתו וילדיו. עם בואו לארצות הברית התגורר בלואר איסט סייד, שם החל לנהוג באדמו"רות. בשנת תשי"ד עבר לקראון הייטס.

בשנת תשכ"ח עבר ניתוח ומאז נחלש. בשנת תש"ל עבר לבורו פארק, שם נפטר בתאריך ט' באלול תשל"ו. אשתו ביילא רוחמה נפטרה בכ"ח בסיוון תשמ"ז.

אישיותו
-------

רבי נחום מרדכי נודע כמתמיד וכלמדן מופלג. עסק רבות גם בצדקה ובחסד. היה פעיל במיוחד בעסקי הציבור של היהדות האורתודוקסית בארצות הברית, והיה מראשי אגודת ישראל בארצות הברית (אנ'). הוא קשר קשרי ידידות עם רבנים רבים בארצות הברית, בהם רבנים וראשי ישיבות ליטאיים, כמו רבי אהרן קוטלר ורבי משה פיינשטיין, ואדמו"רים כמו רבי יואל טייטלבוים ורבי מנחם מנדל שניאורסון. ביקר בארץ ישראל מספר פעמים, וכן השתתף בכנסייה הגדולה החמישית בשנת תשכ"ד. היה מהחברים הבולטים באגודת הרבנים האורתודוקסים של ארצות הברית וקנדה, וכיהן גם כסגן נשיא כבוד שלה. באחד מביקוריו נשלח מטעם האגודה לשוחח עם רבי אהרן רוקח, האדמו"ר מבעלז, על קבלת כספים מגופים ממשלתיים.

מקורבו רבי מרדכי פרידלנדר שנסמך ממנו להוראה, סיפר כי כמחצית מכ - 100 המתפללים בבית מדרשו היו בקיאים בש"ס.

משפחתו
------

* בנו רבי ברוך דוד (נפטר בכ"א בתשרי תשמ"ד).
* בנו וממלא מקומו רבי יעקב פרלוב.
* בנו אלטר ישראל שמעון (תרצ"ז - י"ב בחשוון תש"ע).
	+ בנו אהרן פרלוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי נחום מרדכי פרלוב, ****פאר נחום**, בשער הספר מבוא מאת בנו רבי יעקב**, ירושלים תשנ"ה, באתר אוצר החכמה
* יצחק לוין, **"הרב ר' נחום מרדכי פרלוב - נאוואמינסקער רבי"**, בתוך: **געשטאלטן און געשעענישען**, ניו יורק תשל"ח, עמ' 68, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
* אהרן סורסקי, **"האדמו"ר מנובומינסק רבי נחום מרדכי פרלוב זצ"ל"**, בתוך: **מרביצי תורה מעולם החסידות**, חלק ח', בני ברק תשמ"ט, עמ' ק"פ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוביה פריינד, "רב וראש ישיבה שהרביץ תורה והוראה", המודיע, יום ו', ט"ז בטבת תשע"ז, עמ' ו'.
פעמוני רוח מאלומניום ובמבוק
**פעמון רוח** הוא כלי הקשה אידיופוני הבנוי על פי רוב מצינורות מתכת או במבוק חלולים, וביניהם דיסקית עץ קשורה למפרש. את הפעמון תולים בדרך כלל במקום פתוח, הרוח המנשבת מניעה את המפרש, וכך מופקים הצלילים.

מקורם של פעמוני הרוח ברומא, במאה הראשונה לספירה. פעמוני רוח רומיים, עשויים בדרך כלל מברונזה, נקראו tintinnabulum ונתלו בגנים, בחצרות ובאכסדראות שבהן ישנה רוח שגרמה להם לצלצל. 

במאה השנייה בהודו, שמו פעמוני רוח בגגות הבתים כדי לקבוע את עוצמת הרוח וכיוונה, וכן להבריח ציפורים ורוחות רעות. לאחר מכן הובאו לסין שם נתלו במקדשים, ארמונות ובתי מגורים. ליפן הגיעו הפעמונים על ידי נזירים בודהיסטים שחזרו מסין. בתקופת אדו החלו ביפן להכין את הפעמונים מזכוכית.

בתרבות הפנג שווי לפעמוני הרוח שימוש נרחב, הם נחשבים כסימן למזל טוב, ויש קשר בין החומר ממנו עשוי הפעמון למיקומו בבית: פעמון ממתכת לאזורי מערב וצפון, פעמון מזכוכית לאזורי צפון ומזרח, פעמון מבמבוק לאזורי מזרח ודרום, פעמון מקרמיקה לאזורי דרום מערב, צפון מערב, וצפון מזרח.

ישנם סוגים רבים של פעמונים, בצורות שונות, וממגוון רחב של חומרים: עץ, פלסטיק, זכוכית, צדפות, חלוקי נחל, אלומיניום ונחושת.

צליל הפעמון תלוי באורכו של הפעמון, החומר ממנו הוא מורכב, עובי הדופן ועוד.

מספר אמנים ידועים, ביניהם אוליבייה מסייאן, השתמשו בפעמון בנגינתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פעמון רוח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו פעמוני רוח בתרבות הפאנג שואי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558391905171
* LCCN: sh85146916
* MusicBrainz: 43c68c41-8b93-4330-b1af-524705ec289e

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בביטוי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מלח הארץ (פירושונים).
**מלח הארץ** (ביוונית: **Τὸ ἅλας τῆς γῆς**) - ביטוי שמקורו בברית החדשה, שם נאמר - על ידי ישוע, ב"דרשה על ההר" שנשא באוזני תלמידיו:

> 
> אַתֶּם מֶלַח הָאָרֶץ, וְאִם תֹּאבַד לַמֶּלַח מְלִיחוּתוֹ, כֵּיצַד תֻּחְזַר לוֹ? הֵן לֹא יִצְלַח עוֹד לְשׁוּם דָּבָר כִּי אִם לְהַשְׁלִיכוֹ הַחוּצָה לִהְיוֹת מִרְמָס לְרַגְלֵי הַבְּרִיּוֹת
> 
> 
> 
> — מתי, פרק ה׳ 13
>

בברית החדשה
-----------

משל המלח חוזר על עצמו פעמיים נוספות בברית החדשה, בבשורה על פי מתי נאמר מפי ישו: "אַתֶּם מֶלַח הָאָרֶץ וְאִם־הַמֶּלַח הָיָה תָפֵל בַּמֶּה יָמְלָח הֵן לֹא־יִצְלַח עוֹד לַכֹּל כִּי אִם־לְהַשְׁלִיךְ חוּצָה וְהָיָה מִרְמָס לִבְנֵי אָדָם." (הבשורה על-פי מתי, ה 13). בדרשת "משל מלח הארץ ואור העולם" לתלמידו יוחנן: "הַמֶּלַח טוֹב הוּא, אַךְ אִם תֹּאבַד לוֹ מְלִיחוּתוֹ, כֵּיצַד תָּשִׁיבוּ לוֹ אֶת טַעֲמוֹ? יְהֵא מֶלַח בְּקִרְבְּכֶם וִהְיוּ בְּשָׁלוֹם זֶה עִם זֶה." (מרקוס ט' 50), ובדרשה להמון ההולך איתו: "הַמֶּלַח הוּא טוֹב; אַךְ אִם גַּם לַמֶּלַח תֹּאבַד מְלִיחוּתוֹ, כֵּיצַד תֻּחְזַר לוֹ?" (לוקס יד' 34).

לפי יסכה הרני, המלח היה ועודנו מרכיב חשוב בהכשרת הבשר והוא המרכיב אשר הופך את הבשר הטרף לכשר. מכאן - תלמידי ישו הם המרכיב ההופך את כל העולם לכשר וראוי. הם חיוניים וחיוני שישמרו על תכונתם זו.

בעברית ישראלית
--------------

השימוש בביטוי רווח בשפה העברית, החל משלהי המאה העשרים, להצגת אדם או קבוצת אנשים כבעלי איכות גבוהה. איכות זו מבוססת על היותם בני מעמד חברתי שורשי, שהלכו בתלם ישראלי התואם פרקים שונים מהנרטיב הלאומי, כמו: קיבוץ ומושב, מוסדות לימוד בעלי מוניטין או יחידות מסוימות בצה"ל. כך, למשל, אמר קצין הנדסה ראשי, תא"ל שמעון דניאלי, בעקבות מותו של לוחם במסיבת סיום מסלול: "מדובר באירוע קשה מבחינתי, כי החיילים שהיו שם שייכים ליחידה מובחרת, הם מלח הארץ".

בעבר נעשה שימוש מצומצם בביטוי. היות המלח מחצב טבעי הנכרה בעבודה קשה, מרכיב מרכזי בתיבול המאכלים למיניהם וקשור לאמונות ומיתוסים - כל אלה יצרו הקשר רעיוני עם אנשי עמל שתרמו בחייהם ובמעשיהם לחברה. מי שייחסו לו תואר מלח הארץ יכול היה להימנות, למשל, על אנשי ההתיישבות העובדת והלוחמים.

עם השנים התרחב בו השימוש וקבוצות שונות באוכלוסייה מייחסות לביטוי אנשי איכות משלהן, בהתאם להשקפת עולמן. לדוגמה, עו"ד אוסמה סעדי, מזכ"ל מפלגת תע"ל, אמר בריאיון עיתונאי על ערביי ישראל: "אנחנו מלח הארץ".

בשפות אחרות
-----------

גם באנגלית ניתן למצוא שימוש במונח "Salt of the Earth", המשמש לתיאור אנשי עמל חרוצים והגונים.

גם ברוסית קיים הביטוי Соль земли, אשר היה בשימוש בעיקר במאה ה-19 ותחילת מאה 20.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מלח הארץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלח הארץ** |

* Jewish Encyclopedia: Salt
* Catholic Encyclopedia: Salt
* מלח הארץ בכמוסת זמן ישראל 1948-2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביבה לורי, מלח הארץ, באתר הארץ, 11 במרץ 2008
2. ↑  הציטוט המלא הוא "אנחנו מלח הארץ, נישאר במולדת שלנו ומה שלא הצליח ב-48', הכוונה לגירוש, כשהיינו 150 אלף תושבים, לא יצליח ב-2008, כשאנחנו לפחות מיליון" - מתוך עינת בר ויניב דורנבוש, "ערביי ישראל - מלח הארץ", 30.3.2008, באתר נענע 10
נמל לונג ביץ'

**נמל לונג ביץ'** הוא הנמל העמוס השני בארצות הברית ממוקם בלונג ביץ', פרבר דרומי של לוס אנג'לס, קליפורניה.
זהו הנמל החשוב ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית, היוצא לאוקיינוס השקט מה שגורם לו להיות המרכז לסחר ימי בין צפון אמריקה לאסיה.
הנמל ממוקם מעט דרומית לנמל לוס אנג'לס ומספק מקום עבודה ל 350,000 עובדים. הוא רשמית שייך לממשלת ארצות הברית ולעיר לונג ביץ'.

היסטוריה
--------

נמל לונג ביץ' הוקם ב 24 ביוני 1911 ליד שפך נהר לוס אנג'לס. 
בשנת 1917 הוקמה הנהלה לנמל על מנת לפקח על הנעשה בנמל. 
בשנת 1946 הוכרז כ"נמל המודרני ביותר בארצות הברית".

במהלך סוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70 החלו להופיע מודעות לזיהום מי הים שנוצר מהאוניות והנמל מה שגרם להנהלה לנקוט צעדים משמעותיים על מנת לצמצם את הזיהום. קמה מחלקה שמטרתה הייתה לפקח על זיהום מי הים ולהציע שיפורים על מנת לצמצם ככל הניתן את הזיהום. כיום נחשב הנמל ל"נמל ירוק" ואף זכה בפרס לאיכות הסביבה מטעם "התאחדות נמלי הים של ארצות הברית" (AAPA).

כלכלה
-----

במהלך השנים נוצר צורך בהרחבת הנמל אך למרות זאת עד היום נחשב הנמל כעמוס ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית אליו נכנסות כיום 4 מיליון מכולות בשנה. לצורך השוואה בשנת 1997 נכנסו מיליון מכולות בשנה.
כמות הכללית של מכולות היוצאות ונכנסות לנמל נכון ל-2008 הוא 6.7 מיליון לעומת 3.3 מיליון ב-1997.

התרומה של הנמל היא גדולה מאוד לכלכלת הערים באזור ובמיוחד ללונג ביץ'. יבוא ושיווק מוצרים דרך הנמל עם כל העולם מסתכם ב 100 מיליון דולר בשנה. הנמל מספק כ 350,000 מקומות עבודה מתוכם 30,000 עובדים הם תושבי לונג ביץ', 230,000 עובדים הם תושבי לוס אנג'לס והשאר מערים אחרות באזור.

קשרים עם הקהילה
---------------

נמל לונג ביץ' נמצא בקשר הדוק עם הקהילה בעיר דרך פיתוח שכונות, מתן מלגות לימודים ואירועים מיוחדים.

### פסטיבל הנמל הירוק

'פסטיבל הנמל הירוק' הוא פסטיבל הנערך מדי שנה משנת 2005 ובו הנמל פתוח לכלל הציבור. בשטח הנמל ממוקמים מתקנים לילדים, מחולקים עלוני מידע על איכות הסביבה והנמל ואפשרות לשיט בסירות בין האוניות הגדולות.

### שיט בנמל

מדי קיץ הנמל פותח את שעריו לכלל הציבור לשיט מודרך בנמל בין האוניות הגדולות. הסיורים נערכים בחינם לכולם.

### מלגות

הנמל מעניק מלגות בשווי 1,000 ל 8,000 דולר מדי שנה לתלמידים מצטיינים בתיכונים בלונג ביץ' על מנת שיוכלו ללמוד באוניברסיטאות ומכללות וגם לתלמידים מכל רחבי העולם שמעוניינים ללמוד עסקים באוניברסיטת מדינת קליפורניה ומכללת העיר לונג ביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל לונג ביץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל לונג ביץ' (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9541 0424
* LCCN: n79060986
* VIAF: 140706590
* WorldCat: lccn-n79060986

 |
**תומאס סטיוארט סמית'** (באנגלית: **Thomas Stuart Smith**;‏ 1815–1869) היה צייר ופילנתרופ סקוטי הידוע ביצירת מוזיאון סטירלינג סמית וגלריה לאמנות, הממוקם בסטירלינג, סקוטלנד.

ביוגרפיה
--------

תומאס סטיוארט סמית' נולד בשנת 1815 כאחיינו הבלתי חוקי והסודי של אלכסנדר סמית', שהייתה לו האחוזה בגלסינגל, דנבליין, סקוטלנד. אחיו של אלכסנדר, האב, שלח את תומאס לבית ספר בצרפת בזמן שניהל את עסקיו בקנדה ובאיי הודו המזרחית. בשנת 1831 לא שולמה לו המלגה ותומס חשב שאביו כנראה מת. הוא חזר לאנגליה, כאשר הוא ודודו התוודעו אחד לשני בפעם הראשונה. הם לא נפגשו קודם, אבל אלכסנדר שלח לו סכומי כסף מדי פעם.

סמית' התחיל לעבוד כמורה. מאוחר יותר הוא החל להתעניין בציור בעזרת צייר איטלקי שאותו פגש בזמן ששימש כמורה נודד במשפחות בריטיות. דודו אלכסנדר נתו לו מימון כדי שיוכל לנסוע ולצייר באיטליה החל מ-1840.

בסוף אותו עשור, סמית' שלח את עבודתו גם לסלון האמנויות היפות בפריז וגם באקדמיה המלכותית בלונדון. את הציור הראשון שלו באקדמיה המלכותית קנה פרופסור אוון, מכר של אדווין לנדסיר, שנאמר כי העריץ אותו.

### ירושה

בשנת 1849 נפטר אלכסנדר סמית'. תומאס השתלט על אחוזת המשפחה ב-1857 לאחר שהתחרה על הירושה, עם שמונה עשר טוענים נוספים. במהלך שמונה השנים שבהן חיכה בתקווה לירושתו, הוא לימד אמנות בבית הספר לעיצוב בנוטינגהאם. ג'יימס אורוק, האספן וצייר צבעי המים, היה אחד מתלמידיו. סמית' היה מוכר באסכולת ברביזון לציור ריאליסטי, כולל ציירי החיות קונסטנט טרויון וג'ון פיליפ.

מקטרת החופש, 1869
לאחר שרכש את האחוזה, הוא שמר עליה רק שש שנים. הוא מכר אותה והשתמש בכספים כדי לעבור ללונדון. ההוצאות המשפטיות שלו היו גבוהות. הונו החדש אפשר לו ליצור אוסף אמנות בסטודיו בכיכר פיצרוי שכלל עבודות שלו. הוא החליט להקים מוזיאון בסטירלינג שיכיל את האוסף החדש שלו. הוא תכנן תוכניות לספרייה, מוזיאון וחדר קריאה והציע 5,000 פאונד למועצה אם יוכלו לתרום אתר בתוך שנתיים. הוא חתם על החוזה בנובמבר 1869. הוא לא ראה את תוכניותיו מתגשמות כאשר הוא נפטר באבניון, חודש לאחר החתימה.

### מורשת

סמית' ידוע בעיקר בזכות הקמת מכון סמית', שנקרא מוזיאון סטירלינג סמית' וגלריה לאמנות. לסמית יש גם מאות ציורים בבעלות ציבורית.

שתיים מיצירותיו של סמית' שעדיין נחשבות כחשובות הן פורטרטים שצייר של גברים שחורים. בניגוד לתיאורים אחרים באותה תקופה, שבהם אנשים שחורים נתפסו כמשרתים, דיוקנאותיו של סמית' "פלה מקינה" מראים את נתיניו כאנשים עצמאיים וחופשיים. הם צוירו כדי לחגוג את ביטול העבדות באמריקה ב-1865 בעקבות מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא גם צייר ציור קטן יותר בשם "מקטרת החופש", שיש לו נוכחות דומה. הציור מראה אדם שחום מדליק מקטרת, מאחוריו ישנה מודעת מכירת עבדים שכוסתה בחלקה בהודעת על ביטול העבדות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס סטיוארט סמית'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Thomas Stuart Smith". The Stirling Smith Art Gallery and Museum. Archived from the original
2. ↑  383 artworks by or after Thomas Stuart Smith at the Art UK site
3. ↑  *Pipe of Freedom*, Thomas Stuart Smith, accessed April 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2012043932
* VIAF: 251355943
* WorldCat: lccn-n2012043932

 |
**דרדע'יא** (בערבית: **دردغيا**) הוא כפר לבנוני נוצרי קטן בנפת צור שבמחוז דרום לבנון. הכפר נמצא בשכנות וממערב לארזון ובמרחק של כ-20 ק"מ מזרחית לעיר צור, בגובה של כ-380 מ' מעל פני הים.

אטימולוגיה
----------

יש כמה סברות באשר למשמעות חלקו הראשון של השם - דר: במשמעות "עיגול" (כגון: אסם), או "בית" (**دإر**), או דר כשיבוש של "מנזר" (**دير**). החלק השני, דע'יא, יכול להיות במשמעות של "טהור", "נקי" וכן "שמחה".

היסטוריה
--------

על פי תושבי הכפר, מדובר בכפר נוצרי עתיק יומין, אך אין מידע קונקרטי וסימוכין באשר לתקופה או לנסיבות הקמת הכפר.

בתקופת הצלבנים, עברה ביישוב דרך סלולה למרכבות, שקישרה בין צור לבניאס ושרידים ממנה נותרו עד היום.

בפברואר 2004 החליט משרד הפנים הלבנוני להעניק לכפר מעמד של כפר עצמאי.

במלחמת לבנון השנייה נהרס חלק גדול מהבתים העתיקים של הכפר. אחת המשפחות העשירות בכפר, משפחת סמעאן, מימנה את הבנייה מחדש והשיפוץ, כנגד התחייבות בעלי הבתים שלא למכור אותם לזרים.

אוכלוסייה
---------

ב-1987 חיו בכפר כ-950 איש. בשנת 2014 היו בכפר 915 בוגרים, בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.

רוב האוכלוסייה נוצרית, ומיעוטם של התושבים - שיעים.

אדמה וחקלאות
------------

שטח הכפר הוא כ-3,750 דונם והגידולים העיקריים הם זיתים, טבק ודגנים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  لشيخ سليمان ظاهر, **معجم قرى جبل عامل - ج ١**, مؤسسة الإمام الصادق, עמ' 296
2. ↑  انشاء بلدية في بلدة دردغيا قضاء صور-محافظة لبنان الجنوبي, الجامعة اللبنانية, ‏26 פברואר 2004
3. ↑  آمال خليل, آل سمعان يعيدون دردغيا إلى الحياة, **אל-אח'באר**, 13 בספטמבר 2018
4. ↑  بلدة دردغيا - DerdGhaiya, lub-anan.com, ‏2014
5. ↑  بلال قشمر, دردغيا أيقونة قرى قضاء صور ورمز للعيش المشترك, **addiyar.com**, 7 באפריל 2016
**שי אהרון** (נולד ב-12 באוקטובר 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ והקשר התקפי. כיום המנהל המקצועי של קבוצת הפועל ירושלים.

קריירה
------

שי אהרון נולד וגדל בירושלים בשכונת גילה. בגיל 10 הצטרף לקבוצת הילדים של הפועל ירושלים שחבריו לכיתה הזמינו אותו לשחק בה. כבר בגיל 16 גילה כשרון יחסי על בני גילו, והוזמן לקבוצה הבוגרת של הפועל ירושלים, כשמאמן הקבוצה, אורי מלמיליאן, שחקן מפורסם בירושלים בפני עצמו, הקפיץ אותו לבוגרים. במשחקו הראשון בבוגרים בשנת 1996 נגד הפועל רמת-גן, ניצחה הקבוצה 0–3, כאשר הוא מבקיע שער עוד בהופעת הבכורה שלו, ובסיום אותה עונה עלתה הקבוצה לליגה הבכירה. לאחר מכן יצא להשאלה לקבוצת מכבי פתח תקווה שם לא הצליח להבקיע, וחזר להפועל ירושלים. בשנת 2000 יצא להשאלה קצרה בהכח מכבי רמת גן אך חזר לאחר תקופה קצרה. ב-2004 יצא שוב להשאלה לעונה אחת בהפועל אשקלון. בשנת 2010 עבר לשחק ביריבה העירונית של הפועל ירושלים, הפועל קטמון שהוקמה כקבוצת אוהדים שאוהדיה מאוכזבים מניהול הפועל ירושלים בבעלותו של יוסי סאסי. בקבוצה זו הופיע 115 פעמים והבקיע 55 שערים שהעלו את הקבוצה מליגה א' עד לליגה הלאומית, לאחר מכן פרש מכדורגל בגיל 36. ב-1 במאי 2015 חזר אהרון מפרישה לשחק משחק אחרון (אחרי שלא שיחק שנה שלמה) והשתתף במשחק עלייתה המחודשת של קטמון מליגה א' לליגה הלאומית, כאשר במשחק סוער במיוחד החמיץ שני פנדלים, אך גם כבש ובישל בניצחון של קטמון 4:2 על מכבי עירוני קריית אתא. לאחר משחק זה פרש סופית מכדורגל בגיל 37, וקיבל תפקידי ניהול ספורטיבי במועדון.

לאחר הפרישה
-----------

לאחר הפרישה הסופית מכדורגל אייש אהרון מספר תפקידי ניהול ספורטיבי בקבוצות הנוער בהפועל קטמון, וכיום הוא המנהל הספורטיבי של הקבוצה המאוחדת של הפועל ירושלים.

אהרון בוגר תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמקדות בהכשרות בספורט בקריה האקדמית אונו.[דרוש מקור][מפני ש...]

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא בן זיו, ‏הסמל עזב: אהרון עבר מהפועל ירושלים לקטמון, באתר ONE‏, 21 ביוני 2010
2. ↑  שי אהרון, הסמל של קטמון פורש, רז זהבי, אתר דאבל פס, 25 ביוני 2014
3. ↑  מערכת ONE, ‏נפרדנו כך: משחק פרישה משוגע לשי אהרון מקטמון, באתר ONE‏, 1 במאי 2015
4. ↑  מהאצטדיון לספסל הלימודים, haifahaifa ‏4 בנובמבר 2018
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעלון שבת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו עולם קטן (פירושונים).
סמליל העלון
**עולם קטן** הוא עלון שבת במגזר הדתי לאומי. הוא החל לצאת כעלון בפסח 2004 והפך במהרה לעיתון אקטואלי שבועי הכולל טורי פרשנות, כתבות, ראיונות עם אישים דתיים ואחרים, לצד מאמרים תורניים.
משרדי השבועון ממוקמים בירושלים, מו"ל העיתון הוא איתי גרנק.

תוכן
----

כמו עלוני שבת אחרים עוסק העלון בנושאים תורניים כמו פרשת השבוע ועוסק גם בתחומים כמו פוליטיקה ובתחומים שנוגעים לעולמו של הנוער הדתי ומכאן שמו, "עולם קטן". שלא כעלונים אחרים, דפי העלון הם בפורמט גדול יותר מהמקובל.

בעלון, מלבד פינת פרשת השבוע (שכיום מורכבת משני חלקים), ישנן פינות בתחום עבודה עברית, ביקורת ספרות, סאטירה, דמוגרפיה ועוד, וזאת לצד נושאים אקטואליים. עמודו האחורי של העלון מוקדש לכתיבה של קוראים שנקרא "רשות הדיבור". על רקע סמל העלון מובאת תמונת כיפה הנבחרת מבין תצלומי כיפות ששולחים קוראי העלון.

בעלון מדור "שו"ת SMS", שבו תשובות של הרבנים שלמה אבינר ושמואל אליהו בתכתובת מסרונים. בעבר השתתף בשו"ת זה גם הרב אליקים לבנון וצוות חברים מקשיבים. בכל עלון מתפרסם סיפור קצר. בשנת 2008 קובצו סיפורים נבחרים לספר בשם "**סיפור קטן**". בהמשך ירדה תדירותו הופעתו של המדור. בעלון גם מדור סאטירי, "מראש הגבעה", כתבות תרבות וראיונות של מיטב הכתבים בציבור הדתי לאומי, טור אקטואלי מאת סיון רהב-מאיר, וכן מדורי ספרים, משפט, רוח ונפש, חסידות וטורי דעה.

יוזם העלון היה מאיר שוורץ, והוא הקימו עם שני שותפים - איתן אורבך (מנכ"ל העיתון) ונריה (נרי) לוי שהוא גרפיקאי העיתון. העיתון הופץ לראשונה בשביעי של פסח תשס"ה. העורך של 12 הגליונות הראשונים היה אלחנן ניר, והוא גם בחר לעלון את השם "עולם קטן". לאחריו החל יוסף רוסו לשמש כעורך, עד היום. מאמר המערכת של העיתון זוכה של שבוע לתהודה רבה וזוכה להרבה תגובות ושיתופים

החל מתחילת שנת תשע"ב יצא לאור בנוסף לעלון גם ירחון בתשלום הנשלח למנויים תחת השם "עולם קטן המגזין" אותו ערך בעבר חנן בן ארי. ביולי 2015 שינה הירחון את שמו ל "מקום בעולם".

העיתון הביא ראיונות בעילום שם של גברים בעלי נטיות הומוסקסואליות שסיפרו כיצד הצליחו להשתנות ולהקים משפחה, או כאלה שניסו ונכשלו. בשנת 2020 פורסם ריאיון יציאה מהארון של המוזיקאי דניאל זמיר כביסקסואל.

תפוצה
-----

נכון לשנת 2020 העלון מופץ בכ-80,000 עותקים, למעט גליונות מיוחדים. בסקר שנעשה בקרב תלמידי מכללת הרצוג בשנת 2011, קיבל העלון את המקום הראשון באחוזי החשיפה של כלל העיתונים הדתיים, עם כ-68 אחוזים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עולם קטן
* ארכיון נוסף
* יעלי נגיד מזרחי, הרשת הסרוגה גועשת: כותבים אלמונים הערימו על 'עולם קטן', באתר nrg‏, 6 ביוני 2013
* הדר סקלסקי, לידה, כתבה על לידתו של העלון בגיליון ה-500, 6 ביוני 2015
* צביקה קליין, עשור ל"עולם קטן": העורך מתפלל על כל גיליון, באתר nrg‏, 18 ביוני 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיפור קטן, אתר שורש
2. ↑  ארנון סגל, יצאת גבר, באתר עולם קטן
3. ↑  עמית, "לא מצליח" מתוך גיליון 153, מוצג באתר של עמית
4. ↑  יוסף רוסו ורועי אהרוני, דניאל בגוב האריות - עולם קטן, באתר www.olam-katan.co.il  

יוסף רוסו, באתר www.facebook.com - רשומת פייסבוק שכתב עורך העלון להסברת גישתו לנושא
5. ↑  מתוך האתר למפרסמים בציבור הדתי לאומי
6. ↑  יצחק טסלר, סקר חושף את צריכת התקשורת בקרב דתיים, באתר nrg‏, 3 בינואר 2011
**אלפרד ג'ון "אלף" קירקן** (באנגלית: **Alfred John "Alf" Kirchen**:‏ 26 באוגוסט 1913 - 18 באוגוסט 1999) היה כדורגלן אנגלי.

ביוגרפיה
--------

קירקן נולד בשולדהאם שבנורפוק, והחל את הקריירה שלו במועדונים מקומיים. ב-1934 הוא הוחתם על ידי המאמן טום פארקר מנוריץ' סיטי שבליגה השנייה, וב-14 משחקי הליגה הראשונים שלו הבקיע שבעה שערים, כאשר בארבעת משחקי גביע ה-FA הראשונים שלו הוא הבקיע שלושה שערים. יכולתו של קירקן משכה את תשומת לבו של צוות האימון בארסנל מהליגה הראשונה, ובמרץ 1935 הוא הוחתם במועדון הלונדוני תמורת 6,000 לירות שטרלינג.

כיוון שהגיע לארסנל מאוחר מדי הוא לא זכה לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון שזכה באליפות (במקרה זה השלישית ברציפות של ארסנל), אך למרות זאת הצליח להשפיע במידה מסוימת והבקיע צמד שערים במשחק הדרבי של צפון לונדון מול טוטנהאם הוטספר ב-6 במרץ, והוביל את ארסנל לניצחון 6 - 0 בדרבי, המהווה שיא שטרם נשבר. קירקן, ששיחק בעמדת הקיצוני הימני, נאלץ להיאבק על מקומו בהרכב הראשון עם ג'ו האלם, אך עם תחילת עונת 1936/1937 תפס מקום קבוע בעמדת הקיצוני הימני במערך המשחק של ארסנל.

קירקן התפרסם בזכות שלוות המשחק והבעיטות החזקות שלו, שתוך זמן קצר זיכו אותו בתשומת לב בינלאומית; ב-1937 הוא השתתף בשלושה משחקים (והבקיע פעמיים) במהלך מסע המשחקים של נבחרת אנגליה בסקנדינביה, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נבחרת נורווגיה ב-14 במאי, ואת משחקו האחרון מול נבחרת פינלנד ב-20 במאי. למרות יכולתו הטובה הוא לא זומן יותר לנבחרת.

קירקן זכה עם ארסנל באליפות של עונת 1937/1938, והשתתף ב-19 משחקים במהלכה. אולם, מלחמת העולם השנייה קטעה את שיא הקריירה שלו. קירקן שירת בחיל האוויר המלכותי כמאמן כושר, שהיה תפקיד שאיפשר לו להמשיך לשחק במדי ארסנל במשחקים הלא רשמיים בזמן המלחמה. הוא השתתף ב-116 משחקים שבהם הבקיע 81 שערים, ואף בשלושה משחקים לא רשמיים במדי אנגליה. בעקבות פציעה קשה במשחק נגד וסטהאם יונייטד ב-1943 הוא נאלץ לפרוש. למעט המשחקים בזמן המלחמה הוא צבר לזכותו 101 משחקים רשמיים במדי ארסנל, והבקיע בהם 45 שערים.

לאחר פרישתו חזר קירקן לנוריץ' סיטי כמאמן כושר, ולאחר שעזב את התפקיד הזה הוא הפך לחוואי בת'ווייט סנט מארי והנדנהאם שבדרום נורפוק. הוא חזר לנוריץ' פעם נוספת כדי למלא תפקיד של דירקטור בהנהלת המועדון, ומילא את תפקיד נשיא הכבוד של מועדון אוהדי ארסנל בנורפוק. קירקן עסק גם בענף הספורט של ירי במטרות מעופפות, והיה שחקן כדורת דשא.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
**אליוט ר. וולפסון** (באנגלית: **Elliot R. Wolfson**; נולד ב-23 בנובמבר 1956) הוא חוקר קבלה אמריקאי, ראש הקתדרה למדעי היהדות של מרשה וג'יי גלזר באוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה. כיהן בעבר כפרופסור למדעי היהדות באוניברסיטת ניו יורק.

וולפסון סיים תואר ראשון ושני בפילוסופיה בקווינס קולג', ותואר שני ודוקטורט באוניברסיטת העיר ניו יורק. תארים בלימודי המזרח הקרוב ויהדות מאוניברסיטת ברנדייס, בהנחייתו של אלכסנדר אלטמן.

תחום המחקר העיקרי שלו הוא ההיסטוריה של המיסטיקה היהודית, במיקוד בהיבטים מפילוסופיה, ביקורת ספרות, תאוריה פמיניסטית, הרמנויטיקה פוסט-מודרנית, מסורות מיסטיות מזרחיות ופנומנולוגיה של הדת.

הוא גם נחשב לחוקר המוביל של ר' מנחם מנדל שניאורסון, מנהיג לשעבר של חסידות חב"ד.

הוא גם פרסם שלושה כרכי שירה והיה לו תצוגה בגלריה של ציוריו. וולפסון שימש כעורך כתב העת המדעי "The Journal of Jewish Thought and Philosophy" מאז הקמתו ב-1992. כמו כן כיהן במועצות מערכת שונות של סדרות ספרים וכתבי עת.

בנו של וולפסון, אליהו וולפסון, היה בעבר עורך בכיר בניוזוויק. והוא עורך בכיר בטיים מגזין.

כבוד ופרסים
-----------

פרסומיו של וולפסון זכו בפרסים יוקרתיים כמו פרס האקדמיה האמריקאית לדת למצוינות בחקר הדת בקטגוריית מחקרים היסטוריים בשנת 1995, פרס האקדמיה האמריקאית לדת למצוינות במחקרים קונסטרוקטיביים ורפלקטיביים בשנת 2012.

וולפסון זכה בשני הפרס הלאומי לספרים יהודיים בקטגוריית המלגות.

ביבליוגרפיה
-----------

* ספר הרימון: ספר הרימון של משה דה ליאון. ההדיר לפי ארבעה כתבי-יד אליוט וולפזון. 1986.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליוט ר. וולפסון, באתר אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Elliot Wolfson – Religious Studies, UC Santa Barbara".
2. ↑  Sutcliffe, Adam (2020). *What Are Jews For?: History, Peoplehood, and Purpose*. Princeton University Press. p. 286. ISBN 978-0-691-18880-5.
3. ↑  "Elijah Wolfson".
4. ↑  "Elijah Wolfson".
5. ↑  "Past Winners". *Jewish Book Council* (באנגלית). ארכיון מ-5 ביוני 2020. נבדק ב-24 בינואר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269985705171
* BIBSYS: 90925199
* BnF: cb12500089w (data)
* CiNii: DA09346682
* GND: 133559157
* ISNI: 0000 0003 9817 1264
* LCCN: n87910047
* NLA: 56965021
* NSK: 000606360
* NTA: 163013446
* RERO: 02-A003984194
* SUDOC: 034222960
* VIAF: 207584845
* WorldCat: lccn-n87910047

 |
**רוברט אלברט קורלנד** (באנגלית: **Robert Albert Kurland**;‏ 23 בדצמבר 1924 – 29 בספטמבר 2013) היה שחקן כדורסל אמריקאי ששיחק בקבוצת פיליפס 66ers ובנבחרת ארצות הברית בעמדת הסנטר.

קורות חייו
----------

קורלנד נולד בסנט לואיס לאלברט ואדל. הוא למד בבית ספר התיכון ג'נינגס שם השתתף במסלול כדורסל.

קריירת מכללות
-------------

רבים מבני משפחתו של קורלנד לא סיימו תיכון, וקורלנד היה הראשון במשפחתו שלמד בקולג'.
קורלנד היה חלק בלתי נפרד מהתארים הרצופים של הקבוצתו ב-NCAA בשנים 1945 ו-1946, ופעמיים רצוף נבחר לשחקן המצטיין של ליגת ה-NCAA, הוא עשה שיא עונתי של נקודות במצטבר של 643 נקודות, כולל 58 במשחק נגד אוניברסיטת סנט לואיס, במשחק בו שיחק לראשונה אד מקאולי. קורלנד ידוע כשחקן הראשון שהטביע במשחק כדורסל בקולג'.
בקולג', קורלנד היה פעיל בפעילויות רבות בקמפוס, כולל מועצת הסטודנטים, עבורה כיהן כנשיא בשנים 1945 ו-1946. הוא סיים תואר ראשון במדעים.

קריירה ב-AAU
------------

קורלנד מעולם לא שיחק כדורסל מקצועני, הוא ויתר על ההזדמנות לשחק ב-nba, כדי לשחק ב-A.A.U של פיליפס פטרוליום. קורלנד שיחק בין השנים 1946–1952 במדי פיליפס 66ers וזכה בשלוש אליפויות.

באולימפיאדה
-----------

באולימפיאדת לונדון 1948 הוא הוביל את נבחרת הכדורסל של ארצות הברית למדליית הזהב. הוא היה שני בנבחרת בנקודות (אחרי אלכס גרוזה) כאשר ארצות הברית ניצחה את צרפת במשחק על מדליית הזהב, 65–21.
באולימפיאדת 1952 בהלסינקי נשא קורלנד את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה. הוא שוב היה כוח דומיננטי במשחק כאשר ארצות הברית ניצחה את ברית המועצות במשחק על מדליית הזהב, 36–25.

חיים אישיים
-----------

קורלנד קיבל הכשרת ניהול לתואר שני באוניברסיטת סטנפורד. הוא היה לאיש מכירות בחברת הנפט פיליפס פטרוליום(אנ'), שם שיחק גם כדורסל בליגה למקומות עבודה, ולאחר מכן שימש כמנהל שיווק בכיר. הוא מילא מגוון תפקידים, ביניהם כאלה שאחראים לפיתוח תחנות הדלק בשירות עצמי, צמיחת חטיבות החקלאות והפלסטיק וניהול יוזמות שיווק. האחריות התאגידית שלו לקחה את משפחתו לדנבר, וויצ'יטה, ממפיס, סינסינטי ואטלנטה. בסופו של דבר, הוא חזר עם משפחתו לברטלסוויל באוקלאומה (אנ') שם שימש קורלנד כסגן ראש העיר וכחבר בוועדת העיר במשך מספר שנים. הוא פרש מפיליפס ב-1985.
קורלנד נבחר להיכל התהילה של הכדורסל ב-1961. בשנת 1996 הוא נכנס להיכל התהילה הלאומי של הספורט הפולני-אמריקאי.
קורלנד מת בביתו בפלורידה ב-29 בספטמבר 2013, בגיל 88. הוא הותיר אחריו את אשתו ברברה לה היה נשוי 62 שנים, ארבעת ילדיהם אלכס, רוס, דנה וברברה, ושבעה נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוב קורלנד** בוויקישיתוף
* בוב קורלנד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* פרופיל, באתר Basketball-Reference

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org

* פרופיל, באתר פיב"א

* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Kurland Obituary (1924-2013) - Bartlesville, OK - Examiner-Enterprise, Legacy.com
**עבדאללה בן ח'ליפה אאל ת'אני** (בערבית:عبد الله بن خليفة آل ثاني; נולד ב-11 בפברואר 1958) היה ראש ממשלת קטר השלישי בין ה-29 באוקטובר 1996 ל-3 באפריל 2007. הוא שימש כיועץ לאמיר ולעיתים קרובות ייצג אותו באירועים חגיגיים וקבלות פנים.

ביוגרפיה
--------

עבדאללה אאל ת'אני נולד ב-1958 בדוחה, קטר לשוושלת הקטרית ת'אני. הוא בנו הבכור של האמיר הקודם וה-8 של קטר, ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני, ואשתו השלישית, שייח'ה רודהא בינת ג'אסם בן ג'בר אאל ת'אני. הוא הבן השלישי של אביו. שייח' עבדאללה הוא אחיו למחצה הצעיר של חמד בן ח'ליפה אאל תאני, האמיר לשעבר של קטר.

השייח' עבדאללה רכש את השכלתו בבית הספר בקטר, קיבל את תעודת בית הספר התיכון שלו ב-1975, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט בדצמבר 1976.

קריירה
------

לאחר סיום לימודיו הצטרף שייח' עבדאללה לכוחות המזוינים של קטר ומילא תפקידים צבאיים בכירים רבים עד 1989 כאשר מונה לעוזר המפקד העליון של הכוחות המזוינים, בדרגת סגן אלוף. ב-1979 מונה עבדאללה ליושב ראש הוועד האולימפי של קטר, ושימש בתפקיד זה עד 1989.

ב-17 ביולי 1989 הוא מונה לשר הפנים של קטר. בנוסף לתפקיד זה ב-11 ביולי 1995 הוא הפך לסגן ראש הממשלה. ב-29 באוקטובר 1996 הוא מונה לראש ממשלה והמשיך בתפקיד שר הפנים עד 2 בינואר 2001. ב-3 באפריל 2007 הוא התפטר והוחלף על ידי שר החוץ דאז חמד בן ג'אסם בן ג'בר אאל ת'אני שמונה כראש ממשלה.

חיים אישיים
-----------

לעבדאללה שישה בנים: חמאד, סוהים, תמים, פאהד, מוחמד וח'ליפה. הוא דובר אנגלית וצרפתית בצורה שוטפת.

עבדאללה הוא הבעלים של כמה סוסי מרוץ ונכון לשנת 2012 הוא זכה ב-2,070,043.78 יורו כספי פרסים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Qatar's emir appoints new PM" (אורכב 13.10.2008 בארכיון Wayback Machine), Middle East Online, 3 April 2007.
2. ↑  "Arabian horse owners". *IFAHR*. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2013. נבדק ב-27 ביוני 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**פּרִיאַנְדְרוֹס** (ביוונית: **Περίανδρος**) היה הטיראן השני של העיר קורינתוס במאה ה-7 לפנה"ס, ובנו של הטיראן הראשון, קיפְּסֶלוֹס.

ביוגרפיה
--------

פריאנדרוס ירש את אביו ב-627 לפנה"ס ושלט בה עד שנת 587 לפנה"ס. הוא שיפר את נמל קורינתוס וסלל את הדיולקוס (דרך סלולה) החוצה את מצר היבשה (האיסתמוס הקורינתי), עליו גררו אוניות מן הים האייגאי אל הים האיוני כדי להימנע מהשיט סביב הפלופונסוס. הרווחים שהתקבלו מהדיולקוס איפשרו לפריאנדרוס לבטל את המיסים בקורינתוס.

עם הזמן הפך פריאנדרוס לדמות הטיראן הטיפוסי, זו המשלבת חוכמת מעשה עם עריצות (כך למשל בעיני אריסטו). הרודוטוס מספר, כי את אכזריותו למד מתראסיבולוס, טיראן מילטוס, שיעץ לו כיצד להיפטר מכל מי שעלול לאיים על שלטונו. בין היתר הוא שלח 300 ילדים של נכבדי האי קרקירה, בו שלט, אל סארדיס לשם סירוסם כמעשה נקם, אך בסופו של דבר הצילו אותם אנשי סאמוס. הוא אף רצח את אשתו מליסה ושכב עם גופתה, ומשגילה בנו הצעיר, ליקופרון, מי עשה את הנבלה, גירש אותו פריאנדרוס אל קרקירה. מאוחר יותר ניסה פריאנדרוס להתפייס עם ליקופרון, אך הלה סירב לשוב לקורינתוס. רק כשהציע פריאנדרוס לליקופרון כי ירש את הטיראניה בקורינתוס בעוד הוא עצמו יעבור לקרקירה, ניאות לבסוף הבן. אלא שאנשי קרקירה הקדימו והרגו את ליקופרון, כדי למנוע את הגעת פריאנדרוס לעירם.

פריאנדרוס נחשב על ידי חלק מן הסופרים הקדמונים כאחד משבעת חכמי יוון, אשר ניסח בין השאר את מטבע הלשון "אימון זה הכל". לדברי הרודוטוס, פריאנדרוס ערך גם תחרות שירה ונגינה, בה זכה המשורר אריון.

מקורות
------

* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. 2 כרכים. ירושלים, הוצאת ראובן מס, תרצ"ה. עותק דיגיטלי בתוך: אתר דעת.
* הרודוטוס, **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריאנדרוס** בוויקישיתוף
* Diogenes Laertius: Life of Periander
* פריאנדרוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פריאנדרוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס, ספר ה', 92 ו-ז.
2. ↑  הרודוטוס, ספר ג', 48.
3. ↑  הרודוטוס, ספר ג', 48-53.
4. ↑  הרודוטוס, ספר א', 23.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14925402p (data)
* GND: 102402086
* ISNI: 0000 0000 0474 8375
* NLP: a0000003635194
* SUDOC: 128437472
* VIAF: 15160053
* WorldCat: viaf-15160053

 |
נועם גיל-אור בטקס אזכרה לחללי חיל הרפואה בחיפה (2016)
**נועם גיל-אור** (נולד ב-6 בספטמבר 1964) הוא שדרן רדיו. גיל-אור ערך והגיש תוכניות בקול ישראל והנחה תוכניות בערוץ הראשון עד לסגירת רשות השידור ב-2017.

ביוגרפיה
--------

גיל-אור נולד לרבקה, אשת חינוך ומנהלת סניף ויצו רמת גן, ולאברהם גיל-אור. למד והתחנך ברמת-גן. את שירותו הצבאי עשה בתיאטרון צה"ל. לאחר שחרורו עבר קורס קריינים והחל לעבוד ב"קול ישראל".

בשנת 1985 הופיע בתפקיד ש.ג בבסיס הטירונות בסרט בנות.

גיל-אור היה אחד המנחים של תוכנית הטלוויזיה "להיט בראש" בערוץ הראשון בשנים 1992-1988. הגיש בשנים 1992–1995 ברשת ג' את תוכנית מצעד הפזמונים "מקום בצמרת". כן הגיש את תוכניות הרדיו "ארוחת בוקר" "בדרכי נועם" "מופע אולפן"

בין השנים 2008 - 2012 ניהל את רשת ג' ואת חטיבת הבידור ב"קול ישראל".

ערך והגיש את התוכנית "ציפורי שיר" ברשת ג' והגיש יחד עם אלי לפיד את התוכנית "מציאות" ב-88 FM.

בעל תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת בר-אילן.

מורה לדיבור ושפה בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי.
בשנת 2018 הגיש בערוץ 24 ובשידורי קשת יחד עם עינת שרוף את התכנית 'חוזרים לשבעים' שהוקדשה לשירים הישראליים בשבעים שנות המדינה ומשתתף באירועי מחווה לגדולי היוצרים בזמר העברי.

גיל-אור מנחה טקסים ממלכתיים וטקסי התייחדות בהיכל הזיכרון הלאומי בהר הרצל בירושלים, ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ולנפגעי פעולות האיבה ובטקסי אזכרה והתייחדות בצה"ל.
ים

נשוי ללילך. מתגורר בתל אביב.

נועם הוא צאצא של הרב מרדכי אקלר רבם של אנוסי משהד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נועם גיל-אור** בוויקישיתוף
* נועם גיל-אור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* לי-אור אברבך, נועם גיל-אור מציג: דיבור חדיש, באתר nrg‏, 23 באוקטובר 2008
* עכבר העיר אונליין, בואו בואו, יש לי להיט בטוח, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2008
**קרלוס מנואל פליקס מואדס** (בספרדית: **Carlos Manuel Félix Moedas**; נולד ב-10 באוגוסט 1970) הוא מהנדס, כלכלן ופוליטיקאי פורטוגזי מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD), ראש עיריית ליסבון הנוכחי. 

בין השנים 2014 ל-2019 כיהן מואדס כנציב האיחוד האירופי הממונה על תיק המחקר, המדע והחדשנות, תחת נשיאותו של ז'אן-קלוד יונקר. לפני כיהן בממשלתו של פדרו פאסוש קואליו (בין השנים 2011–2014).

במרץ 2021 הכריז מואדס על מועמדותו לראשות עיריית ליסבון בבחירות המקומיות שהתקיימו ב-26 בספטמבר באותה שנה, וזכה בתפקיד.

ביוגרפיה
--------

נולד לאב עיתונאי קומוניסטי ואם תופרת בבאז'ה, אלנטז'ו שבדרום פורטוגל. למד באוניברסיטת ליסבון, וסיים ב-1993 תואר בהנדסה אזרחית מהמכון הטכני הגבוה (אנ'). הוא היה אחד הסטודנטים הפורטוגזים הראשונים שהשתתפו בתוכנית ארסמוס של האיחוד האירופי לחילופי סטודנטים ולמד במסגרת הגרנד אקול "אקול דה פונט פריז־טק" (אנ').

לאחר סיום לימודיו, עבד מואדס כמנהל פרויקטים עבור קבוצת סואץ בצרפת (אנ') בין השנים 1993–1998. לאחר מכן למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הארווארד, אותו סיים ב-2000. אז חזר לאירופה ועבד בתחום מיזוגים ורכישות בגולדמן זקס. לאחר מכן עבד בחטיבת מימון הנדל"ן של בנק ההשקעות אירוהיפו (אנ').

באוגוסט 2004 שב לפורטוגל, והצטרף כשותף מנהל לחברת ייעוץ הנדל"ן אגיר ניומן פורטוגל (Aguirre Newman Portugal). ב-2008, פרש והקים חברת ניהול השקעות משלו, בשם 'קרימסון אינווסטמנט מנג'מנט' (Crimson Investment Management).

### קריירה פוליטית

בעקבות משבר החוב האירופי, מונה מואדס אחראי על יחידת המחקר הכלכלי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD). הוא הוביל יחד עם הכלכלן (ושר האוצר) אדוארדו קטרוגה (אנ') את המשא ומתן מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית לקראת תקציב המדינה של פורטוגל לשנת 2011. לאחר מכן נבחר על ידי המפלגה לרשימת המועמדים לפרלמנט מטען מחוז בז'ה. בבחירות שהתקיימו ב-5 ביוני 2011, ניצח והיה לנציג הראשון של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית שניצח במחוז בז'ה מאז 1995. ב-21 ביוני 2011, יום לאחר כניסתו לפרלמנט, מונה בידי פדרו פאסוש קואליו כחבר בממשלתו.

במרץ 2021 הכריז מואדס על מועמדותו לראשות בירת פורטוגל, ליסבון. הוא ניצח בבחירות המוניציפליות שנערכו ב-26 בספטמבר של אותה שנה. ונכנס לתפקידו ב-18 באוקטובר 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרלוס מואדס** בוויקישיתוף
* קרלוס מודאס, ביוגרפיה באתר הנציבות האירופית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1214839916
* VIAF: 307206661
* WorldCat: viaf-307206661

 |
**ארשד נדים** (בפנג'אבי ובאורדו: **ارشد ندیم**; נולד ב-2 בינואר 1997) הוא אתלט פקיסטני, סגן אלוף העולם (בודפשט 2023), אלוף חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) ושיאן משחקי חבר העמים הבריטי (90.18 מטר) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

### 2017

באליפות אסיה שנערכה בבובנשוואר שבהודו ביולי סיים נדים במקום השביעי בהטלת כידון בתוצאה של 78.00 מטר.

### 2019

באליפות אסיה שנערכה בדוחה שבקטר באפריל סיים נדים במקום השישי בהטלת כידון בתוצאה של 78.55 מטר.

באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר באוקטובר סיים נדים במקום 16 בהטלת כידון בשיא לאומי חדש של 81.52 מטר.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים נדים במקום החמישי בהטלת כידון בתוצאה של 84.62 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית ביולי סיים נדים במקום החמישי בהטלת כידון בתוצאה של 86.16 מטר.

#### אלוף חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת באוגוסט זכה נדים במדליית זהב בשיא תחרות ושיא לאומי חדש של 90.18 מטר, לפני אנדרסון פיטרס מגרנדה (88.64 מטר) וג'וליוס יגו מקניה (85.70 מטר).

### 2023

#### סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט זכה נדים במדליית כסף בתוצאה של 87.82 מטר, אחרי ניראז' צ'ופרה מהודו (88.17 מטר) ולפני יאקוב ואדלייך מצ'כיה (86.67 מטר).

שיאים אישיים
------------

* הטלת כידון: 90.18 מטר (2022)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארשד נדים** בוויקישיתוף

* ארשד נדים, באתר olympedia.org
* ארשד נדים, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14698105

 |
**מה נקרא לחשוב?** (בגרמנית: **?Was heißt Denken**) היא מסה פילוסופית של הפילוסוף הגרמני מרטין היידגר משנת 1954. החיבור מבוסס על הרצאה שניתנה במהלך סמסטר החורף 1951־1952 באוניברסיטת פרייבורג. בחיבור עולות שאלות כמו:

* מהי מהות החשיבה?
* מהו זה ש"קורא" לנו לחשוב?
* איך אפשר ללמוד "לחשוב את..." ולא רק "לחשוב על"?
* מי ראוי בכלל ללמד את החשיבה?

רקע
---

במסגרת הליכי הדה-נאציפיקציה בגרמניה אוניברסיטת פרייבורג הטילה איסור הוראה על היידגר, שהיה חבר במפלגה הנאצית בזמן מלחמת העולם השנייה. בתום חמש שנים החליט סנאט האוניברסיטה להוציא את היידגר לפרישה מוקדמת לגמלאות, ובכך התבטל בפועל איסור ההוראה. ההרצאה שעובדה לספר הייתה הראשונה שנתן היידגר באוניברסיטה כפרופסור אמריטוס, ובדיעבד הייתה זו גם הרצאותו הגדולה האחרונה.

קבלה וביקורת
------------

הפילוסופית ותלמידתו לשעבר חנה ארנדט, פיקחה באופן אישי על התרגום הראשון לאנגלית משנת 1986. בהקדמה לתרגום האנגלי ארנדט טענה כי "עבור היכרות עם מחשבת היידגר, ההרצאה 'מה נקרא לחשוב?' חשובה בדיוק באותה מידה כמו 'היות וזמן'. זו ההצגה השיטתית היחידה של מחשבת היידגר המאוחרת […] וזה כנראה הספר המרתק ביותר שלו".

לקריאות נוספות
--------------

* **מה נקרא לחשוב? הרצאה: סמסטר חורף 1951–1952**, תרגם מגרמנית: רועי בר, הוצאת רסלינג, 2023

קישורים חיצוניים
----------------

* רועי בר, "מה נקרא לחשוב?" באתר אלכסון (כתב עת), 29 בינואר 2023
* אתר למנויים בלבד עפרי אילני, ללמוד מהיידגר על סכנות הבינה המלאכותית, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jeff. "Quick reference guide to the English translations of Heidegger". *HyperJeff*. נבדק ב-16 באפריל 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Robbins, Brent Dean (2014). "Joyful Thinking-Thanking: A Reading of Heidegger's "What Is Called Thinking?"" (PDF). *Janus Head*. **13** (12): 13–21.
3. 1 2 3  רועי בר, "מה נקרא לחשוב?" באתר אלכסון (כתב עת), 29 בינואר 2023
**מרווין "פופקורן" סאטן** (באנגלית: **Marvin "Popcorn" Sutton**;‏ 5 באוקטובר 1946 - 16 במרץ  2009) היה יצרן ויסקי לא חוקי (Moonshiner), שנולד במגי ואליי שבצפון קרולינה, ארצות הברית.

סאטן היה יצרן ומבריח משקאות לא חוקי בשנות ה-70 של המאה ה-20 והוא נתפס מספר פעמים בידי נציגי החוק בארצות הברית.
בשנת 1999 פרסם את הספר "Me and My Likker" ("אני והליקר שלי"), אוטוביוגרפיה ומדריך להכנת כהל לא חוקי.
בשנת 2007 הוא הופיע בסרט תיעודי בשם "The Real Story" ("הסיפור האמיתי"), ששודר בערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2008 הוא הופיע בסרט תיעודי בשם "The Last One" ("האחרון"), שצולם על ידי ניל האטצ'סון.
בחודש נובמבר 2010, לאחר מותו, הודיע האנק ויליאם ג'וניור על שותפות עם אלמנתו של סאטן לזיקוק והפצה של הוויסקי שלו באופן חוקי בפעם הראשונה.

תפיסתו ומשפטו
-------------

סאטן החשיב את ייצור הוויסקי הלא חוקי כחלק בלתי נפרד מהמורשת שלו, בשל היותו אירי-סקוטי ונצר לשושלת ארוכה של יצרני ויסקי לא חוקיים.
בחודש ינואר 2009, נתפס סאטן על ידי ה-ATF והוא נידון לתקופה של 18 חודשים בכלא הפדרלי על בישול וזיקוק משקאות אלכוהוליים והחזקת נשק שלא כחוק.
סאטן, אז בן 62, שאובחנה אצלו לאחרונה מחלת הסרטן, התחנן בפני השופט המחוזי בארצות הברית, רוני גריר, להמיר את עונשו במעצר בית. מספר עתירות נעשו בניסיון לצמצם את הנסיעות ואת משפטו של סאטן, ללא הועיל. בגזר הדין, התייחס השופט במיוחד לסרט התיעודי שצולם עליו.

מותו
----

סאטן התאבד על ידי רעל ב-16 במרץ 2009, ככל הנראה כדי למנוע את מאסרו שאמור היה להתחיל מספר ימים לאחר מכן.
ב-24 באוקטובר 2009, הועברה גופתו של סאטון מאתר הקבורה המקורי שלו בהר סטרלינג שבצפון קרולינה, לביתו שבפארוטסוויל, טנסי כדי לתת הזדמנות לציבור מכריו להגיע ללווייתו. למקום מנוחתו האחרונה הוא הובל על ידי סוס וכרכרה. היה זה טקס זיכרון קטן בו נכחו רק חברים קרובים ובני משפחה.

כינוי
-----

בשנות ה-60 או ה-70, קיבל מרווין סאטן את שם הכינוי "פופקורן" סאטן, לאחר שפגע במכונה אוטומטית למכירת פופקורן עם מקל ביליארד.

הוויסקי טנסי הלבן של פופקורן סאטן
---------------------------------

 פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לעדכן אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
ב-9 בנובמבר 2010 הכריז האנק ויליאמס ג'וניור על שיתוף פעולה עם חברת J&M Concepts LLC ועם אלמנתו של סאטן, פאם סאטן, לזיקוק והפצת הוויסקי של פופקורן סאטן, לראשונה באופן חוקי.

הוויסקי, שכונה "הוויסקי טנסי הלבן של פופקורן סאטן", מיוצר עם דוד זיקוק שתוכנן על ידי סאטן עצמו לפני מותו ובמתכון המשפחתי הסודי שעבר במשפחת סאטן, אותו הפקיד סאטן לפני מותו בידיו של המנהל המקצועי של חברת J&M Concepts LLC, ג'יימי גרוסר.

כוכבי מוזיקת קאנטרי רבים הגיעו לאירוע השקת הוויסקי.

על-פי דיווחים בעיתונות, יופץ תחילה הוויסקי בטנסי ובדרום-מזרח ארצות הברית.

ראו גם
------

* תקופת היובש

קישורים חיצוניים
----------------

* מרווין סאטן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 12065172
* LCCN: no2009020827
* VIAF: 78946414
* WorldCat: lccn-no2009020827

 |