recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הנס קונרד לייפלט** (בגרמנית: **Hans Konrad Leipelt**  ‏ 18 ביולי 1921 - 29 בינואר 1945) היה חבר בקבוצת ההתנגדות של הוורד הלבן בגרמניה הנאצית.

רקע כללי
--------

לייפלט נולד בווינה. אביו, קונרד לייפלט, היה בוגר הנדסה אזרחית, בעוד אמו קתרינה הייתה כימאית ממשפחה נוצרית עם שורשים יהודיים. בשנת 1925 קיבל אביו של הנס את תפקיד מנהל המפעל של עבודות הבדיל והפח בווילהלמסבורג, ולכן עברה המשפחה להמבורג. בשל מוצאה היהודי של אמו, קתרינה לייפלט, המשפחה סבלה מדיכוי בשל חוקי הגזע משנת 1935.

לייפלט סיים את התיכון בשנת 1938, ולאחר מכן גויס לורמאכט. במהלך המערכה במערב הוא פגש את קרל לודוויג שניידר, איתו פיתח עד מהרה ידידות חזקה. ביוני 1940 הוא עוטר במחלקה השנייה של צלב הברזל ובתג השמדת הטנקים במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. מאוחר יותר הוא שוחרר בכבוד מהוורמאכט בשל היותו מישלינג.

בסתיו 1940 החל את לימודי הכימיה באוניברסיטת המבורג, אך עבר בסמסטר החורף 1941–1942 לאוניברסיטת מינכן, כתלמידו של היינריך אוטו וילנד. לייפלט הורשה ללמוד במינכן רק בשל השפעתו של פרופסור וילנד, זוכה פרס נובל לכימיה בשנת 1927, אשר היה לו חופש אישי גדול יותר לבחור את תלמידיו. דרך שניידר, לייפלט בא במגע גם עם מרגרטה רותה והיינץ קוחרסקי, שהיו ביקורתיים כלפי המשטר הנאצי.

מעצר ומוות
----------

לאחר הוצאתם להורג של סופי והנס שול (שלייפלט היה ידידם) וכריסטוף פרובסט ב־22 בפברואר 1943, קיבל לייפלט העתק מהעלון השישי של הוורד הלבן מאוחר יותר בפברואר. יחד עם מארי-לואיזה יאן, הוא השתמש במכונת כתיבה כדי ליצור עותקים שהביא להמבורג באפריל 1943 והפיץ למשפחתו ולחבריו. הם הוסיפו את התוספת: "*ורוחם ממילא ממשיכה!* ", לכבוד חבריהם.

בסוף סתיו 1943 הוקעו לייפלט ויאן בגין גביית כסף עבור אלמנתו של פרופסור קורט הובר ונעצרו יחד עם 19 פעילים נוספים. הנס לייפלט נידון למוות ב־13 באוקטובר 1944 בדונאוורת על ידי בית הדין העממי, שהואשם בהיותו בוגד על האזנה לשידורי חוץ, חבלה בכוחות צבאיים והוגדר כ- "אוהד את האויב". יאן קיבלה עונש של 12 שנות מאסר בעבודת פרך. הנס לייפלט הוצא להורג באמצעות גיליוטינה ב־29 בינואר 1945 בכלא שטדלהיים.  גופתו של לייפלט נקברה בבית העלמין ביער פרלאכר.

חברו קרל לודוויג שניידר שרד את המלחמה, ולבסוף נפטר בשנת 1981.

לקריאה נוספת
------------

* ינינה אלטמן, **הוורד הלבן**, ישראל: פרדס הוצאה לאור, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס קונרד לייפלט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Körner, Hans-Michael; Smolka, Wolfgang (2003). *Hans Leipelt und Marie-Luise Jahn. Studentischer Widerstand in der Zeit des Nationalsozialismus am Chemischen Staatslabor der Universität München*. Munich: LM Universum. ISBN 978-3-926163-31-8.
2. ↑  Widerstand, Gedenkstätte Deutscher. "Gedenkstätte Deutscher Widerstand - Biografie". *www.gdw-berlin.de* (בגרמנית). נבדק ב-2018-09-28.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119477904
* ISNI: 0000 0000 4246 9959
* LCCN: no2005024921
* SUDOC: 108968596
* VIAF: 3281594
* WorldCat: lccn-no2005024921

 |
**החיל ההתנדבותי לנשים לשירותי עזר של הכוחות המזוינים הרפובליקנים** (באיטלקית: **Corpo Femminile Volontario per i Servizi Ausiliari delle Forze Armate Repubblicane**) הידוע יותר בכינוי **שירות העזר לנשים** (**Servizio Ausiliario Femminile** או בראשי תיבות **SAF**) היה כוח מיוחד של צבא הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית אשר פעל על בסיס התנדבותי. החברות בכוח מילאו תפקידי סיוע שונים לקראת סיום מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

את הקמת הכוח הגתה פיירה גאטסקי פונדלי - חברה בכירה במפלגה הפשיסטית. היוזמה נתמכה בידי אלסנדרו פבוליני ורודולפו גרציאני. לנוכח העובדה שהצבא האיטלקי סבל ממחסור חמור בכוח אדם, נעתר בניטו מוסוליני לבקשתה של פונדלי והקים את שירות העזר לנשים. פונדלי מונתה לעמוד בראש הארגון וקיבלה לשם כך דרגת גנרל די בריגטה בצבא האיטלקי. חברות הארגון נשלחו בתחילה למלא תפקידי סיוע בבתי חולים במשרדים צבאיים ובשירות התעמולה, ובמקביל נשלחו 6,000 נשים להכשרה במחנות צבאיים בוונציה ובקומו כדי לשמש בעתיד כלוחמות בחזית. ב-25 באפריל 1945 פורק שירות העזר לנשים. פונדלי ופבוליני השמידו את מרבית התיעוד על פעילות הארגון במטרה למנוע פעולות תגמול כנגד חברותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Italie Italian Social Republic Army (1943 1945 ) English Version
* Storia. Donne in divisa: le ausiliarie Rsi dalla Fanolla al generale Piera Gatteschi Fondelli
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מז"ל טוב".
עוגה עם הכיתוב מזל טוב
"**מזל טוב**" היא ברכה בעברית המקובלת אצל יהודים כדי להביע איחולים לאירוע משמח ומשמעותי.

היסטוריה
--------

שפת היידיש שימשה כשפתה העיקרית של יהדות אשכנז ויהדות מזרח אירופה. השפה שילבה מילים רבות מהספרות התורנית עם מילים שמקורן בשפות גרמאניות. 
המילה "מזל" מופיעה בתנ"ך פעם יחידה, בספר מלכים: "וְהִשְׁבִּית אֶת הַכְּמָרִים אֲשֶׁר נָתְנוּ מַלְכֵי יְהוּדָה... וְאֶת הַמְקַטְּרִים לַבַּעַל לַשֶּׁמֶשׁ וְלַיָּרֵחַ **וְלַמַּזָּלוֹת** וּלְכֹל צְבָא הַשָּׁמָיִם". 
מזל מוזכרת במשנה, ומשמעותה "קבוצת כוכבים" או "גורל". מילה זו קיבלה ביידיש את משמעותה המודרנית, המציינת אירוע חיובי. כך נוצרה הברכה "מזל טוב", שהפכה לנפוצה בקרב יהדות אשכנז ויהדות מזרח אירופה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה, במדינות תחת השלטון הנאצי, אדם שהיה משתמש בביטוי זה היה נעצר ונחקר.[דרוש מקור]

אטימולוגיה והגייה
-----------------

אף על פי שהמילים "מזל" ו"טוב" הן מילים בעברית, הביטוי "מזל טוב" מקורו בשפת היידיש, והוא שולב מאוחר יותר בעברית המודרנית. המילה "מזל" נהגית ביידיש "מַזֶל" (Mazel), עם הטעמה מלעלית, בעוד שבעברית היא נהגית "מַזָּל" עם הטעמה מלרעית. הביטוי "מזל הטוב" מקובל גם בקרב דוברי אנגלית, והוא הופיע לראשונה במילונים בשפה האנגלית בשנת 1862. המילה "מזל" קיימת גם בשפה הגרמנית (massel) וההולנדית (mazzel), והמילה "טוב" (tof/toffe) משמעותה בהולנדית "נחמד, נהדר".

שימוש
-----

השימוש בביטוי "מזל טוב" הוא ברכה על אירוע מוצלח שקרה. משמעותו היא "אני שמח שקרה לך דבר טוב!" לעומת זאת, הביטוי "**בהצלחה**" משמש כדי לאחל לדבר טוב בעתיד.

בקרב יהדות התפוצות משתמשים בביטוי "מזל טוב" בעיקר באירועים כמו בר מצווה, הולדת בן או בת, או חתונה. בישראל משתמשים בברכה "מזל טוב" גם לאירועים קטנים יותר, כמו קבלת רישיון נהיגה, יום הולדת, או תחילת עבודה חדשה.

כמו כן קיים בישראל מנהג להכריז "מזל טוב" כאשר נשברת באופן מקרי כוס או צלחת. ניתן לשער שהדבר קשור למנהג צעקת הברכה בזמן שבירת הכוס בחתונות של חילונים. התכלית של המנהג איננה ברורה.

הביטוי מופיע בסידורים של כמעט כל העדות, כחלק מהלחשים הנאמרים ונשנים שלש פעמים בסוף טקס קידוש לבנה:

"דוד מלך ישראל חי וקיים"
ואחריו:

"סימן טוב ומזל טוב יהא לנו ולכל ישראל אמן."
בצורה זו הוא הולחן ומושר בקהילות שומרות מסורת, בשמחות של מצווה: הולדת בן או בת, בר מצווה וחתונה.

מקורות
------

הביטוי מופיע כבר בספר חסידים (סימן תתתרז - קישור): "אשה שיושבת על המשבר, אם היא בחדר ובני אדם בבית יבקשו עליה רחמים ועל הילד שיוולד במזל טוב".

השימוש בביטוי כאיחול מופיע בשו"ת מהר"ם מינץ סימן ק"ט, שלאחר קידושין אומרים כל הנוכחים בחופה מזל טוב.

בספרות התורנית עוסקים בשאלה האם איחול זה עומד בסתירה לכלל ש"אין מזל לישראל".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזל טוב** בוויקישיתוף
* יעקב עציון, מגיע לכם כוכב טוב, אתר דעת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכו את המומחה!, באתר mako, ‏2012-02-07
2. ↑  סימנטוב ומזלטוב בלחן חסידי מסורתי (עם שגיאה אפיינית לישראלים המחקים יידיש: וְמזלטוב במקום וּמזלטוב. הערוץ הרשמי של מייק בורשטיין)
3. ↑  דוד מלך ישראל... סימן טוב ומזל טוב יהא לנו בביצוע הרב שלמה קרליבך (בערוץ הרשמי על שמו ביוטיוב)
4. ↑  בלחנו של הרב קרליבך בביצוע אהוד בנאי (בערוץ הרשמי שלו ביוטיוב)
5. ↑  דיון על כך בפורם אוצר החכמה
**ג'ני שמרצלר** (בגרמנית: **Jenny Schmerzler**; ‏31 באוגוסט 1887 – 25 במרץ 1969) הייתה מוזיקאית מבצעת (כינור וויולה) ומורה למוזיקה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

ג'ני שמרצלר נולדה בעיר ברלין, שבגרמניה, בתם של גאורג (1864–1929) וברטה (186x–1946) שמרצלר, אחות ל: מקס שמרצלר (1889–1918), ליסה גולם לבית שמרצלר (1891–1964) וסאלי שמרצלר (1893–1915). גדלה ולמדה בברלין לפני מלחמת העולם הראשונה. ג'ני למדה בכתת הכינור של פרופ' וילי הס (Willy Hess) בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין (Berlin Hochschule für Musik) לפני מלחמת העולם ה- I.
ג'ני שהתה זמנית בא"י בתקופת השנים 28–1926, עלתה ארצה סופית בשנת 1930 והתיישבה בירושלים.
ג'ני מעולם לא נישאה ולא היו לה ילדים. היא נפטרה ב־25 במרץ 1969 ונטמנה בבית העלמין הר המנוחות שבירושלים.

קריירה מוזיקלית
---------------

החל משנות ה-20 המאוחרות ועד שנות השישים של המאה ה-20 נטלה ג'ני חלק בפעילות המתהווה והולכת של מוזיקה קלאסית בארץ ישראל המנדטורית, ולאחר מכן בישראל. בתקופת השנים 28–1926 השתתפה ג'ני בהרכבים קאמריים שונים, בעיקר רביעיות מיתרים שהופיעו לרוב בחיפה. לאחר עלייתה ארצה בשנת 1930 התיישבה ג'ני בירושלים, שם היא השתתפה במספר הרכבים מוזיקליים ככנרת וויולנית, בעיקר רביעיות מיתרים (רביעיית הנשים של הצ'לנית תלמה ילין וכן רביעיית המיתרים הירושלמית בהובלת אמיל האוזר), כסולנית וברסיטלים לכינור ופסנתר. ג'ני הייתה חברה בתזמורת הסימפונית של ירושלים והשתתפה גם בקונצרטים מוזיקליים ברדיו ששודרו בשרות השידור המנדטורי. במשך מספר שנים הייתה ג'ני מורה לכינור בקונסרבטוריון הירושלמי למוזיקה (כיום האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים), שנוסד ונוהל על ידי אמיל האוזר, וכן לימדה את ילדי ירושלים שיעורים פרטיים בכינור.

לקריאה נוספת
------------

* ספר: Music in the Jewish Community of Palestine 1880-1948: A Social History, by Yehoash Hirshberg, Clarendon Press 1996, מסת"ב 9780198166511
* פרופ' יהואש הירשברג: "מוזיקה מערבית בירושלים המנדטורית". כלול בקובץ מאמרים "ירושלים בתקופת המנדט – העשייה והמורשת" בעריכת יהושע בן-אריה, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים 2003, עמ' 433–449.
* ספר: תלמה ילין: מחלוצי המוזיקה בארץ ישראל; מאת מרג'רי בנטואיץ, הוצאת ראובן מס, תשמ"א 1981

קישורים חיצוניים
----------------

* המוזיקאית ג'ני שמרצלר ומשפחתה - מחקר ביוגרפי
* ג'ני שמרצלר, מורה לכינור, רישום דיוקן מאת הציירת גרטה וולף קרקאוור, מתוך אתר ישראל נגלית לעין / יד בן-צבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך אלבום תלמה ילין בספריה המוזיקלית שבספריה הלאומית, פריט MUS 0180
**אנפת לילה לבנת-אוזן** (שם מדעי: ***Gorsachius magnificus***) היא מין של אנפה החיה בטבע בדרום סין, צפון וייטנאם ובכמה אזורים בצפון הודו כמו הפארק הלאומי ולמיקי (אנ') שבביהר. האנפה מצויה בסכנת הכחדה בטבע. היא תוארה ב-1899 בידי החוקר הסקוטי ויליאם רוברט אוגולוי-גרנט (אנ'), כשמשמעות שמה המדעי: "magnificus" פירושו מרהיב. בעבר השתייכה לסוג אנפת לילה, אך כיום משויכת לסוג אנפת לילה אפרו-אסייתית.

אנפה זו היא קרובתה של אנפת לילה מלאית ואנפת לילה יפנית והיא מגיעה לאורך 54 עד 56 סנטימטרים בממוצע. האנפה בעלת דו-צורתיות זוויגית קטנה כשהזכר בעל נוצות חומות בהירות עם כתמים לבנים רבים לאורך צידי הגוף והבטן. הצוואר כתום והראש לבן עם כיפה שחורה וציצה שחורה ארוכה מאחוריה. העיניים של האנפה גדולות ושחורות ומקורה אפור וארוך. מצידי העיניים בולטים 2 פסים לבנים העוברים לאורך הפנים. הנקבה מזכירה את הזכר במראה, אך בעלת ראש וצוואר בהירים יותר עם פחות פסים מהצידיים. לנקבה יש גם מספר פסים לבנים על הגב והכנפיים.

האנפה שוכנת ביערות, נהרות איטיים, ולעיתים גם בקרבה למגורים אנושיים בדרום סין ווייטנאם. היא פעילה בלילה וניזונה מדגים, חסילונים ותולעים שהיא לוכדת במקורה. האנפה מקננת על עצים ומטילה 3 עד 5 ביצים בקן עשוי מזלזלים וצמחייה.

האנפה נמצאת בסכנת הכחדה עקב אוכלוסייתה הקטנה והמפוצלת אחת מהשנייה. הסכנות העיקריות שלה הם כריתת יערות, ציד, דיג יתר של מזונה וזיהום מים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפת לילה לבנת-אוזן** בוויקישיתוף
* אנפת לילה לבנת-אוזן, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפת לילה לבנת-אוזן, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפת לילה לבנת-אוזן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנפת לילה לבנת-אוזן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אנפת לילה לבנת-אוזן, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפת לילה לבנת-אוזן באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ג'ון סטיוארט מקפרסון** (באנגלית: **John Stuart Macpherson**;‏ 1898–1971) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

ג'ון סטיוארט מקפרסון נולד בסקוטלנד בשנת 1898 ולמד באוניברסיטת אדינבורו. מקפרסון שירת בצבא הבריטי, בשנת 1918, בסופה של מלחמת העולם הראשונה, כסגן משנה ברגימנט Argyll and Sutherland Highlanders (אנ'), רגימט סקוטי של חיל רגלים במסגרת הצבא הבריטי.

בשנת 1919 המשיך בשירותו הצבאי בצרפת. בחודש מרץ 1921 החל לשרת כצוער במינהל האזרחי של הפדרציה של מלאיה. התקדם בתפקידיו לדרגת עוזר שר ולאחר מכן בשנת 1928 נתמנה לתפקיד קצין מחוז באחד ממחוזותיה של הפדרציה. בשנת 1933 הצטרף למשרד המושבות הבריטי ושב למלאיה כנציג קולוניאלי. בשנת 1937 הגיע לניגריה למלא תפקיד של עוזר המזכיר הקולוניאלי של המושבה.

בחודש מרץ 1939 נתמנה מקפרסון לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. התפקיד נחשב אז כקשה במיוחד, אולם באותה עת דעך ונסתיים המרד הערבי הגדול, ובאותה שנה החלה מלחמת העולם השנייה והשקט חדר והשתרר בארץ ישראל. במהלך המלחמה, באוקטובר 1943, הוא נשלח לוושינגטון לכהן כראש נציגות משלחת הרכש של מושבות בריטניה. לאחר מכן נתמנה לתפקיד מבקר שירותי הרווחה והפיתוח של איי הודו המערבית.

בשנת 1948 נתמנה מקפרסון לתפקיד המושל הכללי של ניגריה ומילא תפקיד זה עד לשנת 1955. בשנת 1956 הוא נתמנה לתפקיד תת-שר המושבות. בשנת 1959 פרש מקפרסון משירות הממלכה. בשנת 1960 נתמנה לתפקיד סגן היו"ר ולאחר מכן היו"ר של החברה לפיתוח העיר בסילדון. בשנת 1962 נתמנה לתפקיד יו"ר חברת תקשורת ובמקביל שימש סגן הנשיא של החברה המלכותית של חבר העמים (אנ').

ג'ון סטיוארט מקפרסון נפטר בשנת 1971.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו כאן

| המזכירים הראשיים של ממשלת המנדט |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| וינדהאם דידס • גילברט קלייטון • סטיוארט סיימס • הארי לוק • מארק איצ'יסון יאנג • ג'ון האתורן הול • ויליאם דניס באטרשיל • ג'ון מקפרסון • ג'ון שאו • הנרי גרני |

 |
**למאבאטי** היא קבוצת אימפרוביזציה ישראלית המורכבת משילוב של שחקנים מקצועיים ומאלתרים חובבים. הקבוצה נוסדה בשנת 2010 ופועלת ממרכז תל אביב. הקבוצה מופיעה ברחבי הארץ ובפסטיבלים בכל העולם.

היסטוריה
--------

למאבאטי הוקמה בשנת 2010 על ידי קבוצת חברים ללא הכשרה פורמלית במשחק, מתוך רצון ליצור הרכב שיתמקד בלימוד וקידום כישורי אימפרוביזציה. בשנת 2012 למאבאטי זכתה במקום הראשון באליפות ישראל באימפרוביזציה, במקצה החובבים. ושנה לאחר מכן בשנת 2013 הקבוצה הגיעה למקום השני.

כיום
----

הקבוצה מעלה מופעים דינמיים וקצביים על טהרת האימפרוביזציה. המופע כולל מספר סצינות ארוכות (long form), כמו גם מספר משחקונים או סצינות קצרות יותר (short form) המהווים קטעי מעבר. כל חומרי המופע מאולתרים ללא כל הכנה מראש, על הבמה ומחוצה לה, לפי הצעות מהקהל ואינטראקציות שונות איתו.
כמו כן, הקבוצה שוקדת על קידום ופיתוח תחום האימפרוביזציה בארץ והנגשתו לקהלים רחבים ככל האפשר. בנוסף להופעות, חברי הקבוצה מעבירים סדנאות אימפרוביזציה המיועדות לקהלים שונים ומגוונים ומאפשרות להתוודע לתחום האלתור כז'אנר תיאטרוני או ככלי לעבודה אישית המאפשר לרכוש מיומנויות חיים חשובות.

שיתופי פעולה בינלאומיים
-----------------------

הקבוצה הוזמנה להופיע במספר פסטיבלים בינלאומיים ביניהם: FiiF - פסטיבל האימפרוב של פינלנד (2013), Big If - פסטיבל האימפרוב של ברצלונה (2013), פסטיבל הפרינג' של אדינבורו (2014), פסטיבל האימפרוב של איסטנבול (2015), Mount Olimprov - פסטיבל האימפרוב של אתונה (2016), TilT - פסטיבל האימפרוב של אסטוניה (2016), פסטיבל האימפרוב של שוודיה (2018), פסטיבל האימפרוב של ברצלונה (2018) ועוד.

הקבוצה קיימה מספר סדנאות אומן ללימוד אלתור עם מאלתרים מפורסמים בעולם ביניהם ג'יי סטאר אטלנטה (The Basement theater, ארצות הברית), ביל ברבריס (The Ghost Sheep, בלגיה), אן דה גרף (Easy Laughs, הולנד), פלאביאן רפארט (Le Théâtre de l’Oignon, צרפת), לורה דורנוירד (Laura Doorneweerd, הולנד), דאנקן ואלש אטקינס (!Showstoppers, אנגליה) ועוד.

חברי הקבוצה
-----------

* **אורן כרמי**: מהנדס, בוגר קורסי אימפרוביזציה אצל רוב המורים בארץ.
* **אורן חנקין**: בוגר החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב וחממת האלתור של ImproTLV.
* **אורי ליפשיץ**: מאלתר, שחקן ויוצר, שותף בפודקאסט "על כתפי גמדים".
* **איתמר קרביאן**: בוגר קורסים לאלתור של תיאטרון האלתור ו-ImproTLV, מקים ומפיק בית האימפרוב.
* **אמיר עצמון**: מאלתר מאז 2007, סופר, עורך ומתרגם.
* **הילה די קסטרו:** שחקנית, מאלתרת ומורה, בוגרת הסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין.
* **עדי זינגר:** מאלתרת, שחקנית וכותבת. מנחת סדנאות אימפרוביזציה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של למאבאטי
* דף הפייסבוק של למאבאטי
* תוכנית ספיישל לפורים של למאבאטי עבור הערוץ הראשון
* "BWW Review: LAMABATI at Improv Theatre", כתבה באתר BroadwayWorld, מאת Ori Rotem
* טל פרי, ‏"ז'אנר האלתור מתנהל מתשוקה ורצון טוב נטו, מגיע לו יותר", באתר גלובס, 9 באוגוסט 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lamabati, Barcelona Improv Group (ארכיון)
2. ↑  The Fourth International Improv Festival Tilt presents: Lamabati (ISR) - "Everyday Magic" | kultuur.info, www.culture.ee
**שריל מילר** (באנגלית: **Cheryl Miller**;‏ נולדה ב-3 בינואר 1964) היא כדורסלנית עבר ומאמנת כדורסל אמריקאית. משחקניות כדורסל נשים הגדולות בכל הזמנים. בשנת 1995 הוצגה כחברה בהיכל התהילה של הכדורסל, ב-1999 הוצגה בהיכל התהילה של כדורסל הנשים, וב-2010 הוצגה בהיכל התהילה של פיב"א.

כשחקנית נבחרת ארצות הברית זכתה מילר במדליית זהב באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת קוריאה הדרומית ובמדליות זהב וכסף באליפויות העולם (מוסקבה 1986 וריו דה ז'ניירו 1983 בהתאמה) בהם היא שיחקה באליפויות אלו נגד נבחרת ברית המועצות החזקה.

מילר זכתה באליפות המכללות עם אוניברסיטת דרום קליפורניה (USC Trojans women's basketball)‏ (1983, 1984). 

לאחר הפרישה מכדורסל, אימנה באוניברסיטה שבה שיחקה, ובהמשך שימשה כפרשנית במשחקי NBA ו-WNBA.

אחיה הצעיר הוא כדורסלן העבר הנודע רג'י מילר, חבר היכל התהילה בעצמו. בנאום כניסתו להיכל התהילה ב-2012 אמר מילר כי ההישגים שלו הם בעיקר בזכותה, והיא דחפה אותו קדימה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שריל מילר** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היכל התהילה של הכדורסל
* שרון דוידוביץ' ואלעד זאבי, רג'י מילר - כל העולם ואחותו, באתר ynet, 21 בדצמבר 2017
* שריל מילר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון דוידוביץ', רג'י מילר בהיכל התהילה: "הכל בזכות אחותי", באתר ynet, 8 בספטמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2014007260
* VIAF: 308181050
* WorldCat: lccn-no2014007260

 |
"**Question**" (בעברית: "**שאלה**") הוא סינגל משנת 1970 של להקת הרוק המתקדם המודי בלוז. את השיר כתב הגיטריסט ג'סטין הייוורד, ששר את השיר כסולן. "Question" יצא לאור לראשונה כסינגל באפריל 1970. הוא הגיע למקום השני במצעד הפזמונים, ושהה במצעד 12 שבועות. השיר נכלל באלבום "A Question of Balance" משנת 1970. הסינגל כלל כצד ב' את השיר "Candle of Life", שנכלל באלבום הקודם של המודי בלוז "To Our Children's Children's Children".

"Question" הוא אחד השירים הפופולריים ביותר של המודי בלוז, והוא נכלל כמעט בכל אחד מאלבומי האוסף שלהם. בנוסף, הוקלט השיר מחדש (יחד עם השיר "Isn't Life Strange") באולפן בליווי התזמורת הסימפונית של לונדון לאלבום "Greatest Hits" משנת 1988. ב-1978 הקליטה התזמורת גרסת כיסוי תזמורתית של השיר.

הזמר Fish מלהקת Marillion הקליט גרסת כיסוי של השיר עבור אלבומו "Songs from the Mirror" שיצא לאור ב-1993. ב-2010 הקליטה להקת הרוק האלטרנטיבי Nada Surf את השיר לאלבומם "If I Had a Hi-Fi".

משתתפים
-------

* ג'סטין הייוורד – גיטרה אקוסטית, שירה
* ג'ון לודג' – גיטרה בס, קולות רקע
* מייק פינדר – מלוטרון, קולות רקע (הקלטה משנת 1970)
* ריי תומאס – תוף מרים, קולות רקע
* גרהאם אדג' – תופים, כלי הקשה
* פטריק מורז – קלידים (הקלטה משנת 1988)
* פרנק ריקוטי – כלי הקשה נוספים (הקלטה משנת 1988)

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא | תואר |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 21 |  |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Roberts. *British Hit Singles & Albums*. Guinness World Records Limited
2. ↑  Mawer, Sharon. "Songs from the Mirror". AllMusic. נבדק ב-27 באוגוסט 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
שפך נהר האפרה לתוך התמזה.
שפך הנהר פליט מתחת לגשר בלקפריירס
נהר וסטבורן בתחנת הרכבת התחתית בכיכר סלוון. הנהר זורם בצינור הירוק שמעל הרכבת התחתית.
**הנהרות התת-קרקעיים של לונדון** הם יובלי נהר התמזה הנמצאים מתחת לעיר לונדון. רוב נהרות אלה זורמים כיום במנהרות ותעלות ביוב מתחת לעיר.

הנהרות התת-קרקעיים כוסו במאה ה-18. נהרות אלה מזינים את האגמים השונים בפארקים המלכותיים של לונדון כגון האגם בפארק סנט ג'יימס, או אגם הסרפנטיין בהייד פארק. אולם מאז שכוסו הנהרות לא ברור איזה נהר מזין איזה אגם. נהר הווסטבורן לדוגמה, זורם מעל אחד מקווי הרכבת התחתית של לונדון וניתן לראות את הצינורות בהם הוא זורם באחת מתחנות הרכבת.

כיום מתנהלים מספר מיזמים העוסקים בגילויים של נהרות אלה, העלאתם מעל פני הקרקע ושיקומם.

רשימת הנהרות התת-קרקעיים של לונדון
----------------------------------

### הגדה הצפונית - ממזרח למערב

* נהר הלנגבורן
* נהר הוולברוק
* נהר הפליט
* נהר הטייבורן
* פלג הטייבורן
* נהר הווסטבורן
* נחל הקאונטרס
* נחל הסטמפורד

### הגדה הדרומית - ממזרח למערב

* נהר הנקינגר
* נהר האפרה
* נהר הוונדל

ראו גם
------

* לונדון התת-קרקעית
* מערכת הביוב של לונדון

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנהרות התת-קרקעיים של לונדון** בוויקישיתוף
**אני שְנָארך** (ברומנית: **Ani Schnarch**) היא כנרת ישראלית-בריטית ילידת רומניה, מורה בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון וזוכת פרס פרנסואה שפירא ופרס מוצרט.

חייה
----

### לימודים

שנארך נולדה בבוקרשט. בילדותה, בשנת 1974, עלתה לישראל ולמדה נגינה בכינור אצל פליקס אנדרייבסקי באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין בתל אביב ובקולג' המלכותי למוזיקה.

### קריירה

שנארך הופיעה בויגמור הול בלונדון ובשידורי טלוויזיה באנגליה, בארצות הברית, באוסטריה, בצרפת, בנורווגיה, ברומניה מולדתה ובישראל. כמו כן ניגנה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים והקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה והסינפונייטה הישראלית באר שבע. כמו כן הופיעה עם תזמורת מלאגה ותזמורת סביליה הספרדיות, עם נגני מוצרט הלונדונים ועם הפילהרמונית של אוסלו בנורווגיה. בין השאר ביצעה את כל יצירותיו של בלה בארטוק לכינור. אני שנארך השתתפה בפסטיבלי מוזיקה שונים, בהם ברגן, בודואן קולג', פסטיבל לייק דיסטריקט והפסטיבל הבינלאומי בבאת, אנגליה. היא מורה מבוקשת לכינור, מגישה כיתות אמן במקומות שונים ויושבת בחברי שופטים בתחרויות כינור.

אני שנארך מנגנת בכינור ג'ובאני בטיסטה גואדניני משנת 1745.

### משפחה

אני שנארך נשואה לכנר יצחק רשקובסקי להם שני ילדים, שירי, ויולנית, ואיתמר, כנר. היא ייסדה יחד עם בעלה את קשת אילון. רשקובסקי הוא המנהל המוזיקלי של קשת אילון, ואני שנארך היא מורה ומדריכה מרכזית שם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שלישיית טיאדם, אני שנארך, שרה טל ומיכל שמידט", באתר הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב
* קשת אילון

הערות שוליים
------------

1. ↑  [= "אני שנארך", הוצאת פסטיבל בודואן הבינלאומי למוזיקה]
2. ↑   Royal College of Music - profile מורים לכלי מיתר, הקולג' המלכותי למוזיקה - פרופיל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011386578505171

 |
**טומי מקריי** (באנגלית: **Tommy McRae**;‏ 1835 – 1901) היה אמן אבוריג'יני אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

מקריי היה מעם קוואטקוואט (Kwatkwat) שמדינתו השתרעה מדרום לנהר מורי עד סמוך לצומת הנהרות גולבורן ומורי במדינת ויקטוריה, אוסטרליה.

רקע כללי
--------

מקריי תיעד את הקמת חברת המתיישבים הלבנים בארצו בזמן שהיה פועל בתחנות מרעה בצפון ויקטוריה. כנראה הוא היה קשור לאנדרו הום (אחיינו של החוקר המילטון הום) מתחנת ברוקלסבי בקורובה, ניו סאות' ויילס, בין השנים 1849–1857. בסביבות 1865 הוא היה בתחנתו של דייוויד ריד, שם נאספו הציורים הראשונים של מקריי על ידי הפסלת תרזה ווקר ובכינוי "טומי בארנס". מקריי אימץ אולי את שמו של מעסיקו, וודונגה דייוויד בארנס. הוא גם נקרא בשמות יקדונה ווראייאה.

כמה מספרי הרישומים שיצר נרכשו ממקריי על ידי מטיילים. אלה כללו איורים של חיי האבוריג'ינים המסורתיים, כולל טקסים, ציד ודיג, עם יחידים ובעלי חיים המצוירים בעיקר בנופי עצים דקים ואדמה. המצוירים כללו גם זרים שחיו עם האבוריג'ינים במשך זמן רב.

עבודתו של מקריי נכללה במהדורה הראשונה של סיפורי האגדות האוסטרליות של פרקר (1896), מרישומים מקוריים שנשלחו לעורך אנדרו לאנג בידי אחיו בקורובה. הצייר היוצר לא זכה לקרדיט, אך הייחוס הנכון התגלה כשחקירה מאוחרת יותר בניירותיו מצאה תכתובת עם הציורים המקוריים.

חסות
----

בשנות ה-60 של המאה ה-19 התמקם מקריי על גדות אגם מודמיר בווגוניה, ויקטוריה, שם רודריק קילבורן, קבלן טלגרף קנדי, הפך לפטרון ומגן של האמן בראשית שנות השמונים. 

בשנת 1885 נישא ללילי ונולדו להם ארבעה ילדים. בין השנים 1890–1897 נלקחו ממנו ילדיו למשמורת על פי תקנות הממשלה הוויקטוריאנית, למרות מאמציו של קילבורן למנוע זאת.

מקריי נפטר ב־15 באוקטובר 1901 ונקבר בבית העלמין בקריל בווגוניה.

ציוריו מוחזקים על ידי המוזיאון הלאומי של אוסטרליה, הגלריה הלאומית של אוסטרליה, הספרייה הלאומית של אוסטרליה קנברה, הספרייה הממלכתית ויקטוריה, ספריית ניו סאות' ויילס ומוזיאון מלבורן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומי מקריי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Andrew Sayers, **Australian Dictionary of Biography**, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
2. ↑  Cooper, Carol; Urry, James (1981). "Art, Aborigines and Chinese: a nineteenth century drawing by the Kwatkwat artist Tommy McRae". Aboriginal History. 5 (1/2): 81–88.
3. ↑  Artist Tommy McRae | Ergo, ergo.slv.vic.gov.au
4. ↑  Ian Warden, Tale of a convict given shelter by Aborigines, The Canberra Times, ‏24 באפריל 2012 (באנגלית)
5. ↑  Johnston, Judith "The Genesis and Commodification of Katherine Langloh Parker's Australian Legendary Tales (1896)" JASAL Vol 4 (2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: mcrae-tommy-13074
* AGSA: 4076
* GND: 1052282016
* ISNI: 0000 0004 2339 0320
* NGV: 9706
* NLA: 35399485
* ULAN: 500336655
* VIAF: 92317836
* WorldCat: viaf-92317836

 |
תרבויות התקופה הנאוליתית בארץ ישראל, תלוליות בטש היא במרחב תרבות יריחו IX
**תלוליות בטש** (בערבית: **תלילאת אל-בַּטַאשִׁי**) הוא אתר ארכאולוגי באזור השפלה על גדתו הצפונית של נחל שורק, כשבעה קילומטרים מצפון מערב לבית שמש הקדומה. האתר שוכן במרחק של פחות מקילומטר מתל בטש. באתר נמצאו כלי חרס מהתקופות הנאוליתית קרמית א' (PNA), הכלקוליתית ותקופת הברונזה. החפירות באתר נערכו בשנת 1955 במשלחת מטעם החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה אשר בראשה עמד הארכאולוג יעקב קפלן.

החפירות באתר
------------

### שטח A

בדרום התלולית בשטח A בשכבה נחשפו שני בורות מהתקופה הנאוליתית קרמית א (PNA) המקבילים לשכבה IX ביריחו. מתקופה זו נחשפו שתי שכבות: IVa ו IVb המייצגות שני שלבי יישוב.

מעל שכבה IVa נמצאה שכבה כלקוליתית III שהייתה בת זמנה של תרבות ואדי רבה והכילה חרסים מטיפוס התרבות הירמוכית.

ממצאים מתקופת הברונזה הקדומה נתגלו בחלקו הצפוני של השטח, וכן שרידי בור מתקופת הברונזה התיכונה II.

### שטח B

נחשפו שלוש שכבות של יישוב מהתקופה הכלקוליתית. בשכבות IIIa ו IIIb נמצאו ממצאים השייכים לתרבות ע'סול. שכבה III שהייתה על קרקע בתולה, הכילה ממצאים הזהים לוואדי רבה. חפירה זו הוכיחה את קדמות ממצא תרבות ואדי רבה לממצא הע'סולי.

### שטח C

החפירה בשטח זה נעשתה לרוחב התלולית, נחשפו שלושה תאים אשר הכילו תנורים עגולים עשויים טין צרוף. שני תאים היו בנויים מחלוקי נחל. התאים הכילו חרסים מתקופת הברונזה התיכונה II ב'-ג'. בנוסף נמצאה חרפושית מצופה פיאנס. 
חפירת חתך שנעשתה גילתה שהתלולית הוא טומולוס מתקופת הברונזה התיכונה II ב'-ג'. מסביב לתאים נתגלו קירות מעגליים ממולאים בחלוקי נחל שתמכו בתלולית. החפירה זיהתה לראשונה טיפוס קבר זה שהיה בשימוש בתקופה זו.

כלי החרס
--------

בשטח A שכבה III נתגלה מכלול עשיר של קרמיקה מטיפוס ואדי רבה כולל כלים שחורים ממורקים. בשכבות IVa ו-IVb נתגלתה קרמיקה מהטיפוס של יריחו IX. הקרמיקה של IVa מאופיינת בעיטורים יפים מסולסלים (סכסך) המשוחים בעזרת מכחול בפסים בצבע אדום מסביב לכלי ובמירוק מבהיק. הקרמיקה של IVb מאופיינת בעיטור פסים ניצבים משוח בצבעים צהוב וחום כהה או שחור. העיטור נעשה באמצעות מריחות ידיים. בנוסף הובחנו לראשונה בארץ עקבות קרמיקה מסוג Dark faced Burnished Ware שנמצאה בעיקר בסוריה ובקיליקיה שבאנטוליה.

לקריאה נוספת
------------

* האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, כרך 1, הערך בטש, תלוליות עמ' 151

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007407696605171

 |
**חבורת כירכוכ** (בערבית: **جماعة كركوك**; תעתיק מדויק: **ג'מאעת כּרכּוכּ**) הייתה חבורה ספרותית שקיבצה משוררים, סופרים, מחזאים ואמנים פלסטיים בני העיר כירכוכ, בצפון עיראק.

החברים בחבורה, כורדים, טורקמנים, ערבים ואשורים הכירו בשנות לימודיהם בבית הספר בעיר ובפעילות המפלגה הקומוניסטית בכירכוכ ונהגו להיפגש בבתי קפה ובספריה העירונית כדי לקרוא יחד מספרות העולם וכן לקרוא ולבקר זה את כתביו של זה.

החבורה, ובעיקר המשוררים שיצאו ממנה, נודעו כבר מראשית דרכם כפורצי-דרך בכתיבת השירה הערבית המודרנית והיו מזוהים ככמה מן המחדשים המרכזיים של כתיבת השירה המודרנית בערבית, החופשיה לחלוטין ממשקל, מחרוז וממבני שירה מסורתיים.

כל המשוררים בחבורה עזבו לימים את עיראק בשל פעילותם הפוליטית והתנגדותם לשלטון מפלגת הבעת' העיראקית והיו מוכרים במקומות גלותם השונים ככמה מגדולי המשוררים של השירה הערבית במאה ה-20.

על משוררי החבורה נמנו סרגון בולוס, פאדל אל-עזאווי, סלאח פאיק, ג'אן דמו, מואייד א-ראווי, האב יוסף סעיד, אנוור אל-גסאני ואחרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סלאח פאיק, **דבר לא יצילני מן הבדידות**, תל אביב: קשב לשירה, 2021, עמ' 191, מסת"ב 978-965-531-257-7
2. ↑  עידן בריר, 'כמוסת מקום':על מקומה של 'חבורת כרכוכ' בשירה המודרנית בעיראק ובעולם הערבי, **ננופואטיקה** 17, 2019, עמ' 95-99
3. ↑  חבורת כרכוכ (עמ' 64-69), באתר עתון 77 (בתוך לקסיקון הספרות העברית החדשה)
**מלקולם דה שאזאל** (בצרפתית: **Malcolm de Chazal**;‏ 12 בספטמבר 1902 – 1 באוקטובר 1981), סופר וצייר בן האי מאוריציוס.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר ואקוס שבאי מאוריציוס למשפחה צרפתית ותיקה. בהיותו בן שש עשרה נשלח לארצות הברית כדי ללמוד הנדסה ולמד שש שנים באוניברסיטה של לואיזיאנה. ב-1925, עם סיום לימודיו, ביקר באי קובה ובילה את זמנו בצרפת. ב-1926 שב לאי מולדתו, שבו בילה את כל חייו. שם עבד כאגרונום במטעי סוכר ומאוחר יותר עבד במשרד התקשורת.

ב-1935 פרסם מאמרים בכלכלה מדינית. ב-1940 החל לפרסם במאוריציוס סדרה של שישה ספרים בשם "הרהורים". ב-1945 יצא לאור הספר השביעי בסדרה זו בשם "רגשות פלסטיים" שבו נכללו אמרות ומימרות רבות, וב-1947 הופיע הכרך השני של ספר זה. כרך זה, שיצא לאור בהוצאת גלימאר בפריז, הביא לפרסומו של דה שאזאל בצרפת. ב-1949 פרסם את ספרו "חיים מסוננים" ובו סדרת מאמרים על הרעיונות שהגה בספרו "רגשות פלסטיים".

ב-1950, על פי הצעתו של הצייר ז'ורז' בראק, דה שאזאל החל לצייר. הוא התרכז בציור נופו של האי מאוריציוס, שאותו צייר בסגנון של אמנות פרימיטיבית בהשפעת סגנונו של ז'ורז' בראק. ב-1951 פרסם את הספר "פטרוסמוק" שבו תיאר את השפעתם הרוחנית של מראות הטבע של האי. ב-1957 פרש מעבודתו במשרד התקשורת ופרסם את ספרו "רגשות קסומים". אם כי סגנונו היה דומה לזה של אנדרה ברטון, דה שאזאל סירב להזדהות עם תנועת הסוריאליזם שברטון היה אחד ממייסדיה.

כל ספריו של דה שאזאל נכתבו בלשון הצרפתית. הספר "רגשות פלסטיים" תורגם לאנגלית על ידי אירווינג וייס ב-2005.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מלקולם דה שאזאל** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009116583705171
* BnF: cb118964661 (data)
* GND: 119493810
* ISNI: 0000 0001 2147 5273
* LCCN: n79138596
* NTA: 070828687
* SELIBR: 311615
* SUDOC: 026783983
* Trove: 801100
* ULAN: 500064369
* VIAF: 109991137
* WorldCat: lccn-n79138596

 |
**העמותה הישראלית להגנה בפני טילים** (**עי"ט**) היא עמותה ישראלית הפועלת להגברת המודעות הציבורית לנושא איום הרקטות והטילים על ישראל והצורך בפיתוח מערכות הגנה מפני טילים, כתגובה לאיום. העמותה הוקמה רשמית בחודש מאי 2007, כתגובה לירי הרקטות על ישראל בעת מלחמת לבנון השנייה, על פי עמדתם של מייסדיה כי מלחמה זו אמורה לשנות את התפיסה האסטרטגית של מדינת ישראל ואת האופן שבו אויביה של מדינת ישראל מסתכלים עליה.

העמותה קמה על פי הדגם של ארגון אמריקני דומה בשם MDAA - Missile Defense Advocacy Alliance והיא הארגון הישראלי הראשון של מומחים בנושא ביטחוני המנסים לקדם פעילות בתחום הביטחון הלאומי של המדינה, דרך דיון ציבורי.

יושב ראש העמותה הוא מפקד חיל האוויר לשעבר אלוף במילואים הרצל בודינגר. בעמותה חברים יוצאי צבא בכירים, דוגמת תא"ל במילואים וראש מפא"ת לשעבר עוזי עילם, ראש מנהלת חומה לשעבר עוזי רובין, מפקדי חיל האוויר לשעבר האלופים במילואים דוד עברי ואיתן בן-אליהו ואקדמאים המתמחים בבקרת חימוש, מניעת תפוצה טילית ואסטרטגיה. ביניהם יצחק בן ישראל, ישעיהו נבנצל, יאיר רמתי ואפי איתם.

עו"ד אריאל פרייברג משמש כיועץ המשפטי של העמותה משנת 2012.

פעילויות העמותה
---------------

באתר הרשמי של הארגון מדווח על מגוון פעילויות ביניהן:

* פורומים ציבוריים שוטפים ותכופים המפרטים את האיום, את הצעדים הננקטים ואילו צעדים ניתן לנקוט.
* מחקרים מוזמנים, המדווחים לציבור, במגוון רחב של נושאים הקשורים בהגנה בפני טילים.
* שיתוף פעולה ותיאום עם חברי כנסת וממשלת ישראל.
* קיום כנס בינלאומי שנתי חדש שבמסגרתו מגיעים ארצה חוקרים וארגונים, לפתיחת אפיקי דיון ולסיוע בקבלת החלטות ממשלה כתגובה למציאות של מערכות הגנה זמינות. הכנס הראשון נערך בירושלים ב-22 באוקטובר 2007.
* קבוצות עבודה פרטיות המכנסות את קהילת הגנת הטילים המקומית של ישראל לשם גיבוש קונצנזוס ושיתוף רעיונות ומידע.
* קיום מפגשים ועדכונים שוטפים לעיתונות הישראלית והבינלאומית.
* יצירת קשרי גומלין עם ארגונים הקשורים להגנה בפני טילים בעולם והזמנתם לארץ על מנת להפגש עם חברי ממשלה ולדבר עמם.
* הקמה והפעלה של קרן מלגות לסטודנטים מצטיינים באוניברסיטאות בישראל התומכת בדור הבא של מהנדסים ומדענים בתחומים טכניים הקשורים בהגנה בפני טילים.

ביקורת על העמותה
----------------

ביקורת חריפה על העמותה פורסמה בעיתון הארץ על ידי ראובן פדהצור שטען כי העמותה היא לובי מוסווה של התעשיות הביטחוניות 

> 
> עיט אינה עמותה תמימה. היא כלי בידי אינטרסים תעשייתיים ומקדמת את עניינן של התעשיות הביטחוניות. הצגתה כגוף המיועד לסייע לציבור לגבש את עמדתו בסוגיית ההגנה נגד טילים - היא הטעיה.
> 
> 
> 
> — הארץ, ראובן פדהצור
> 

כמו כן טען כי העמותה מוטית לטובת מערכות הגנה 

> 
> אין בכוונת ראשי העמותה לספק לציבור מידע, ניתוחים והערכות שאינם מתיישבים בדיוק עם התפישה המצדדת בפיתוח ובהצטיידות במערכות הגנה נגד טילים ורקטות.
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* מגן לעורף

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של העמותה הישראלית להגנה בפני טילים (מאורכב בארכיון האינטרנט ממרץ 2022)
* ראובן פדהצור, בעיקר לטובת עצמם, באתר הארץ, 11 ביולי 2008
* העמותה הישראלית להגנה בפני טילים, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  IMDA • Board Members, www.imda.org.il
**אנטולי אלכסנדרוב** (ברוסית: **Анатолий Петрович Александров**;‏ 13 בפברואר 1903 – 3 בפברואר 1994) היה פיזיקאי סובייטי. אלכסנדרוב היה נשיא האקדמיה הרוסית למדעים, וזכה לעיטורים ולפרסים רבים: הוא היה חתן פרס סטלין ארבע פעמים, עוטר תשע פעמים בעיטור לנין וזכה שלוש פעמים בתואר גיבור העמל הסוציאליסטי.

ביוגרפיה
--------

אנטולי אלכסנדרוב נולד בעיירה הקטנה טאראשה בקרבת קייב, אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום באוקראינה, במשפחת שופט מקומי. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה לחם בשורות הצבא הלבן. בשנת 1920 הוא היה בין הכוחות שהגו על חצי האי קרים. בסופו של דבר הוא נשבה על ידי כוחות הצבא האדום. עם סיום הלחימה למד באוניברסיטת קייב. בשנת 1930 הוזמן על ידי אברם יופה לעבור ללנינגרד. תחילה הוא עסק במחקרים בתחום פיזיקת מצב מוצק. לפני תחילת מלחמת העולם השנייה ביחד עם איגור קורצ'טוב הוא פיתח שיטה להגנת אוניות ממוקשים מגנטיים. פיתוח זה היה בשימוש רחב בצי הסובייטי במהלך המלחמה.

בשנת 1931 אנטולי אלכסנדרוב התחתן וכעבור שנה נולד לו בן. הזוג התגרש לאחר זמן קצר, ובשנת 1933 אלכסנדרוב התחתן בשנית.

החל משנת 1943 היה פעיל בפיתוח פצצה גרעינית סובייטית. בפרויקט זה הוא היה סגנו של איגור קורצ'טוב. בשנים 1946–1955 היה מנהל מכון לבעיות פיזיקליות. באוקטובר 1953 הוא התקבל כחבר באקדמיה רוסית למדעים. בשנת 1955 אלכסנדרוב התמנה לסגנו של קורצ'טוב במכון לאנרגיה גרעינית ובשנת 1960 החליף אותו בראש המכון. במהלך עבודתו במכון לאנרגיה גרעינית הוא היה פעיל בקידום בניית שוברי קרח סובייטיות בעלי מערך אספקת כוח גרעינית. אלכסנדרוב גם תרם לפיתוח צי הצוללות הגרעיניות הסובייטי בהיותו מנהל מדעי של פיתוח הצוללות הגרעיניות מסדרת נובמבר. כמו כן הוא היה הראש המדעי של צוות שפיתח כור גרעיני מהדגם שהיה בשימוש בכור הגרעיני בצ'רנוביל.

בשנת 1960 הוא יזם והוביל בניית מתקן גדול לייצור הליום נוזלי. פיתוח זה אפשר למדענים סובייטים לקדם את המחקרים בתחום מוליכות על.

בשנת 1975 ועד לשנת 1986 היה נשיא האקדמיה הרוסית למדעים.

אסון צ'רנוביל
-------------

אלכסנדרוב היה בין ראשי המפתחים של כור גרעיני שהיה בשימוש בתחנה זו. בשנת 1975 התרחשה תקלה בכור מדגם זהה בתחנת כוח ליד לנינגרד. הוא התנגד ליישום המלצות וועדת חקירה שהוקמה לאחר התקלה. ייתכן שיישום המלצות היה מונע או מקל על השלכות האסון שהתרחש בצ'רנוביל. אלכסנדרוב תמך בגרסה רשמית של סיבת התקלה בצ'רנוביל שהטילה את האשמה על מפעילי המשמרת. יחד עם זאת, בשיחות פרטיות ציין שלאחר התקלה החיים שלו במדע הסתיימו.

עיטורים
-------

בהיותו מדען בעל הישגים ופעיל בתחום ניהול המדע אלכסנדרוב זכה למספר רב של עיטורים:

* עיטור לנין - 9 פעמים (1945,1949,1953,1954,1956,1963,1975,1978,1983)
* עיטור מהפכת אוקטובר - 1971
* פרס סטלין - 4 פעמים (1942,1949,1951,1953),
* פרס לנין - 1959
* גיבור עמל הסוציאליסטי - 3 פעמים (1954,1960,1973)
* עיטור הדגל האדום של העמל - 1945

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטולי אלכסנדרוב** בוויקישיתוף
* קורות חיים מפורטים (ברוסית)
* אנטולי אלכסנדרוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90068433
* BNE: XX1090856
* GND: 123827914
* ISNI: 0000 0001 1031 479X
* LCCN: n83012260
* NKC: jn19990210031
* NLA: 36461663
* NSK: 000165682
* NTA: 072509767
* RERO: 02-A018150982
* SUDOC: 074025910
* Trove: 1258156
* VIAF: 95314890
* WorldCat: lccn-n83012260

 |
**הרשל ווקר** (באנגלית: **Herschel Walker**‏; נולד ב-3 במרץ 1962) הוא שחקן פוטבול לשעבר, ששיחק בעמדת הראנינג בק בליגת ה-NFL ובאוניברסיטת ג'ורג'יה. ב-2022 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית לכהונה כנציג ג'ורג'יה בסנאט.

ביוגרפיה
--------

ווקר נולד באוגוסטה שבג'ורג'יה. הוא היה ספורטאי מצטיין במגוון ענפים בתיכון וקיבל מלגת לימודים לאוניברסיטת ג'ורג'יה כשחקן נבחרת הפוטבול. בעונת 1980 שבר את שיא המכללות ביארדים בריצה לשחקן בשנתו הראשונה, הוא נבחר לנבחרת העונה במכללות ודורג שלישי בבחירה לגביע הייזמן. הקבוצה בכיכובו סיימה את העונה ללא הפסד וזכתה באליפות המכללות. בעונתו השנייה דורג שני בבחירה לגביע הייזמן אחרי שהוביל את הקבוצה עד לגמר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת פיטסבורג, בעונתו השלישית והאחרונה במכללות זכה בתואר לאחר שהוביל את הקבוצה פעם נוספת עד לגמר אליפות המכללות בו הפסידה לאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. ווקר נבחר ב-1999 לחבר היכל התהילה של המכללות על הישגיו.

לאחר שלוש עונות עזב את האוניברסיטה והצטרף לקבוצת ניו ג'רזי ג'נרלס מליגת ה-USFL. ב-1985 נבחר בסיבוב החמישי של דראפט ה-NFL על ידי דאלאס קאובויס, והצטרף לקבוצה אחרי שליגת USFL התפרקה. ווקר נבחר פעמיים לפרו בול בעונות 1987 ו-1988. ב-1989 הועבר בטרייד למינסוטה ויקינגס תמורת חמישה שחקנים. לאחר שלוש עונות במינסוטה עבר לפילדלפיה איגלס ולאחר שלוש עונות נוספות חתם ב-1995 בניו יורק ג'איינטס בה שיחק בעיקר כמחזיר בעיטות. ב-1996 חזר לשחק בדאלאס קאובויס עד פרישתו לאחר שתי עונות.

במקביל לקריירת הפוטבול השתתף ווקר ב-1992 באולימפיאדת אלברוויל כחבר נבחרת המזחלות וסיים עם בן זוגו בריאן שימר במקום השביעי.

לאחר פרישתו ממשחק התמקד בתחום העסקי, כבעל עסק לשיווק מוצרי מזון.

ווקר הוא חבר המפלגה הרפובליקנית ותמך לאורך השנים במועמדי המפלגה בבחירות לקונגרס וכן תמך בדונלד טראמפ בקמפיינים של הבחירות שלו לנשיאות ב-2016 וב-2020. הוא מונה על ידי טראמפ לחבר במועצת הנשיא לענייני ספורט, כושר גופני ותזונה. ב-2021 הכריז ווקר על התמודדותו בבחירות המקדימות של המפלגה לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה. הוא נתמך על ידי טראמפ וזכה בבחירות המקדימות ברוב של 68.2% והתמודד בבחירות הכלליות מול הסנאטור המכהן רפאל וורנוק. בסיבוב הראשון קיבל וורנוק 49.4% מהקולות לעומת ווקר שקיבל 48.5% מהקולות ולכן היה צורך בסיבוב בחירות נוסף שנערך חודש לאחר מכן. בסיבוב השני קיבל וורנוק 51.4% מהקולות מול 48.6% של ווקר ולא נבחר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרשל ווקר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרשל ווקר (באנגלית)
* הרשל ווקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* הרשל ווקר, באתר olympedia.org

* הרשל ווקר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

* הרשל ווקר, באתר Track and Field (גברים)

* הרשל ווקר, באתר שרדוג
* הרשל ווקר באתר pro-football-reference.com
* הרשל ווקר באתר היכל התהילה של המכללות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14358371
* ISNI: 0000 0000 2655 757X
* LCCN: n83035623
* MusicBrainz: 9400608e-99b2-4f4d-8944-08d8f2d4f8ff
* VIAF: 28442560
* WorldCat: lccn-n83035623

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברכס הרים באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רכס בלק.

**רכס בלק** או **מצוק בלק** (באנגלית: **Black Ridge**; מילולית: הרכס השחור) הוא מצוק נישא ברכס דיפ ריז בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. 

אורכו של המצוק 13 קילומטרים, והוא מגיע לגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים. 

המצוק מפריד בין קרחון פריסטלי וקרחון קורנר.

היסטוריה
--------

### גילוי הרכס

הרכס התגלה לראשונה על ידי המשלחת הצפונית של המשלחת האנטארקטית הבריטית שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913–1910. 

### מקור השם

הרכס נקרא בשם זה בשל צבעו הכהה.

לקריאה נוספת
------------

• PETER OBERHOLZER, CARLO BARONI, JOERG M. SCHAEFER, GIUSEPPE OROMBELLI, SUSAN IVY OCHS, PETER W. KUBIK, HEINRICH BAUR and RAINER WIELER, **Limited Pliocene/Pleistocene glaciation in Deep Freeze Range ,northern Victoria Land, Antarctica, derived from in situcosmogenic nuclides**, Antarctic Science 15 (4): 493–502 (2003) DOI: 10.1017/S0954102003001603
• R. G. Adamson, **Granitic rocks of the Campbell—Priestley divide, Northern Victoria Land, Antarctica**,New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 14:3, 486-503, DOI: 10.1080/00288306.1971.10421943

קישורים חיצוניים
----------------

* רכס בלק באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* רכס בלק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* רכס בלק באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* רכס בלק באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  תצלום טיפוס על רכס בלק - ראו את צבעו הכהה ביחס לצבע סביבתו
**שאקו** (ביפנית: 尺) היא יחידת מידה קדומה לאורך, בה נעשה שימוש בסין וביפן, שאורכה כיום 0.33 מטרים בסין, 10/33 מטרים ביפן ו-0.371475 מטרים בהונג קונג. 

בדומה ליחידות מידה אחרות במזרח אסיה, גם יחידה זו התייחסה לצומח בטבע, ואורכה היה האורך הממוצע של מפרק במבוק.

השאקו התחלק ליחידות קטנות יותר שנקראו "צון" במנדרינית (寸) ובקנטונזית ו"סון" ביפנית.

ערכים כיום
----------

בסין העממית הצ'י (מקבילו של השאקו) הוגדר בשנת 1984 כשקולה ל-1/3 המטר. בהונג קונג אורכה של היחידה הוא 0.371475 מטרים. יחידות אלה מכונות גם "רגל סינית" ו"רגל הונג קונגית".

ביפן, בשנת 1891 נעשה המעבר לשיטה המטרית והשאקו נקבע ל-10/33 מטרים (היינו 3.3 שאקו למטר). כך גם אורכו של השאקו בטאיוואן.

### ערכים היסטוריים

אורך יחידת המידה השתנה לאור ההיסטוריה ונע בין 23.1 ל-32.3 ס"מ. סקר בריטי שנערך בשנת 1864 ציין כי השאקו מקביל ל-12.71 אינצ'ים שהם 32.28 ס"מ, אך לעיתים אורכו של השאקו היה 12.17 אינצ'ים (30.91 ס"מ).

ביפן, בטרם המעבר לשימוש בשיטה המטרית, היה אורכו של השאקו 35.5 ס"מ בשימוש רגיל, וכאשר מדדו אורכו של בד היה אורכו של השאקו 37.9 ס"מ (יחידה שכונתה "קוג'ירג'קו"). באדריכלות המסורתית היפנית נעשה שימש ביחידת השאקו, כאשר שישה שאקו היוו "קן" אחד, ועשרה שאקו היוו "ג'ו" אחד. ה"קן" שימש כיחידת המרחק בין עמודים בבניית מקדש בודהיסטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* צו המידות והמשקלות של ממשלת הונג קונג משנת 1997
פרנץ קאהן
**פרנץ קאהן** (או **כהן**, בגרמנית: **Franz Kahn**; ‏13 ביוני 1895 – אוקטובר 1944) היה מנהיג ציוני בצ'כוסלובקיה בין שתי מלחמות העולם.

קורות חיים
----------

קאהן נולד בפלזן שבבוהמיה, אז בתחומי אוסטרו-הונגריה. אביו היגר בצעירותו עם אחיו לארצות הברית וחזר לעיר, שם התחתן ונולדו לו שני ילדים, פרנץ וסטלה. ההורים נפטרו והותירו את ילדיהם יתומים. פרנץ הצעיר הצטרף, בזמן לימודיו בבית הספר התיכון, לתנועת הנוער היהודית "תכלת לבן". לאחר שהחל את לימודי המשפטים גויס, בזמן מלחמת העולם הראשונה, לצבא האוסטרי ושרת כקצין בחזית המזרח, שם נפצע ואבד את זרועו. לאחר שהות בבית חולים לשבויי מלחמה בנורווגיה חזר לפלזן, והשלים את לימודי המשפטים. בשנת 1921 מונה למזכיר הכללי של הפדרציה הציונית בצ'כוסלובקיה וכחבר הנהלתה. הוא היה אחראי על ארגון רוב הקונגרסים הציוניים בתקופה שבין מלחמות העולם. כמו כן עבד במשרדי תנועת 'החלוץ' ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם יעקב אדלשטיין לקידום עליית צעירים יהודים לפלסתינה.

עם סיפוח צ'כוסלובקיה על ידי גרמניה הנאצית ב-1938 היה קאהן פסימי באשר לגורל היהודים במדינה, ובפרט לא חשב שתצמח תועלת ליהודים משיתוף פעולה עם הכובש הנאצי. עם זאת, החליט קאהן להישאר במדינה, מתוך מחשבה שיוכל לקדם את האינטרסים הציוניים בצורה טובה יותר בגולה. יחד עם אשתו אולגה (לבית פרידלר), היגר בסוף שנת 1938 מהעיר אוסטרובה לכיוון העיר פראג, בעוד את שני ילדיו, שושנה ורפאל, שלח ארצה במסגרת עליית הנוער. קאהן ואדלשטיין היו אנשי הקשר הרשמיים של המוסדות הציוניים, כמו גם של האס-דה (שרות הביטחון הנאצי) ומוסדות המדינה הצ'כוסלובקית.

קאהן לקח חלק חלק בקונגרס הציוני ה-21 שהתקיים בסוף אוגוסט 1939 בז'נבה. הוא סירב להצעת חבריו לקונגרס להעתיק את מקום מגוריו לשווייץ.

לאחר גירוש אדלשטיין לגטו טרזינשטט בדצמבר 1941 המשיכו קאהן ואשתו לעבוד שנה נוספת במשרד התרבות היהודית בפראג. בסוף ינואר 1943 נעצר קאהן יחד עם אשתו ופעילים ציונים נוספים והוגלה לגטו טרזינשטט. קאהן לא הביע רצון למלא תפקיד משמעותי במועצת הזקנים של הגטו, בין היתר משום שהוטלה עליה מלאכת הכנת רשימת הנידונים לגירוש באקציות. אף על פי כן, לקח על עצמו את תפקיד מנהל מערך ההרצאות במחלקת התרבות, תוך שימת דגש על עבודה עם נוער, ציונות ויהדות. מאמצים רבים שנעשו על ידי גורמים מחוץ לארץ להביא לשחרורו, העלו חרס. בחגיגת הרצל בגטו בשנת 1944 נשא ד"ר קאהן את נאומו האחרון, וסיימו במילים "עם ישראל חי".

בתאריך 4 לאוקטובר 1944 הוגלה קאהן יחד עם מרבית מנהיגי הגטו ומשפחותיהם למחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו, שם, בסמוך להגעתו, נרצח בתאי הגזים.

לקריאה נוספת
------------

* ישראל גוטמן, **האנציקלופדיה של השואה**, Piper, 1998

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים יחיל, פרנץ קאהן, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* פרנץ קאן (כהן), באתר יד ושם
* פרנץ קאהן, באתר המוקדש לגטו טרזיינשטט (בגרמנית)
* פרנץ כהן באתר המאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה של יד ושם
* הספרון טרזינשטאט, הוצאת מפא"י, ‏1947

הערות שוליים
------------

1. ↑   19th Zionist Congress, סרטון באתר יוטיוב. קטע וידאו של פרנץ קאהן בקונגרס הציוני ה-19 בשנת 1935, מתוך ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג.
2. ↑  הספרון טרזינשטאט, עמ' 141

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007371646305171
* GND: 1071601733
* ISNI: 0000 0000 1583 9213
* LCCN: no2010125000
* VIAF: 20553357
* WorldCat: lccn-no2010125000

 |
**קרל וילהלם שֵׁלֶה** (בשוודית: **Carl Wilhelm Scheele**; ‏9 בדצמבר 1742 – 21 במאי 1786) היה כימאי ורוקח שוודי, מאבות הכימיה המודרנית.

חייו
----

קרל וילהלם שֵׁלֶה נולד בשטרלזונד שבפומרניה השוודית (אנ') (כיום בגרמניה), והיה אחד מאחד-עשר ילדים. בגיל 14 התמנה לעוזר רוקח בסטוקהולם. החומרים הכימיים שהיו בבית המרקחת איפשרו לו להתחיל לחקור ולגלות.

ב-1770 הוא עבר לאופסלה שם גילה את "אוויר האש" – החמצן. בגלל תנאי התקשורת במאה ה-18 היה שלה מבודד מעולם המדע האירופי, למרות שהתכתב עם לבואזיה וקיבל ממנו עותק מספרו הראשון. שֵׁלֶה כתב ספר שבו תיאר את היסוד החדש שגילה, החמצן, אבל הספר לא יצא לאור עד 1777. אז כבר היו מודעים לעובדה כי ג'וזף פריסטלי גילה את החמצן ב-1774, כך שהכבוד ניתן לו ולא לשֵׁלֶה שגילה את היסוד שנתיים קודם לכן.

הוא גילה יסודות נוספים: בריום, כלור, מגנזיום, מוליבדן וטונגסטן. כן גילה תרכובות רבות: פלואור מימני, סיליקון פלואורי, גפרית מימנית וציאניד מימני. הוא בודד, טיהר ותיאר תכונות של תרכובות רבות מאוד.

ב-1775 הוענקה לו חברות באקדמיה המלכותית למדעים, כבוד שלא הוענק קודם לכן לרוקח.

עבודתו עם רעלים רבים, בעיקר ציאניד, גרמה להתדרדרות בריאותו והוא מת בהיותו בגיל 43 בלבד.

רק כמאה שנה לאחר מותו עברו שני סטודנטים על כתביו שהוחזקו באקדמיה המלכותית השוודית למדעים והביאו לאור ב-1892 את תרומתו המדעית החשובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל וילהלם שלה** בוויקישיתוף
* קרל וילהלם שלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי קרל וילהלם שלה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273103005171
* BIBSYS: 90325278
* BNC: 000216372
* BnF: cb12459873r (data)
* CANTIC: a10154462
* CiNii: DA03184227
* GND: 11860676X
* ISNI: 0000 0001 2122 4458
* LCCN: n82225927
* LNB: 000216486
* NKC: nlk20000085457
* NLA: 35776611
* NTA: 071188665
* RERO: 02-A022783583
* SELIBR: 211053
* SNAC: w6s47k1g
* SUDOC: 058548149
* Trove: 1082204
* VIAF: 17319993
* WorldCat: lccn-n82225927

 |
**מוּחַמַּד דאוּד עוֹדֶה** (בערבית: **محمد داود عودة**) הידוע בכוניה **אבו דאוד** (19 במאי 1937 - 3 ביולי 2010) היה פלסטיני ממנהיגי ארגון פת"ח, ממקימי ארגון ספטמבר השחור ומיוזמי ומתכנני טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים בשכונת סילוואן והתגורר בה עד לשנת 1967. באותה שנה לאחר מלחמת ששת הימים, עבר עם משפחתו לירדן שם התגייס לארגון אש"ף. בשנת 1970 היה ממייסדי ארגון פת"ח ושנה לאחר מכן, בשנת 1971, היה מבין אלה שהקימו בחשאי את הארגון "ספטמבר השחור", שהוקם על מנת לנקום את גירושם של הארגונים הפלסטינים מירדן שנה קודם לכן, במה שכונה חודש ספטמבר השחור. כאחד ממנהיגי הקבוצה, היה אחראי לתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בשנת 1972 בה נהרגו 11 ספורטאים ישראלים.

לאחר פעילותו בארגון ספטמבר השחור חזר עודה לפעילותו בפת"ח ואש"ף ופעל בשיתוף פעולה הדוק עם אבו איאד וגורמים נוספים בארגון. בפברואר 1973 נעצר בירדן לאחר שנחשד והודה בתכנון פיגוע נגד מטרות במדינה, אולם לאחר כמה חודשים שוחרר במסגרת חנינה כללית שהעניק המלך חוסיין לאסירים בארצו. לאחר מכן פעל בלבנון ובמהלך מלחמת האזרחים בלבנון פיקד על קבוצות פלסטיניות חמושות. בינואר 1977 נעצר בצרפת לאחר שביקר בה תחת זהות בדויה. מערב גרמניה ביקשה את הסגרתו אולם בגלל פגמים בבקשת ההסגרה וככל הנראה בגלל חוסר רצון של צרפת להתעסק עם הארגון, הוא לא הוסגר ושוחרר ממעצרו. שחרורו זכה למחאות רבות בעולם, בהם של ארצות הברית וישראל. הוא טס לאלג'יריה ולאחר תקופה ממושכת שב לירדן.

ב-1 באוגוסט 1981 נורה עודה בידי אלמוני כאשר ישב בבית הקפה של מלון סופיטל ויקטוריה בוורשה. הוא נפצע וטופל תחילה בבית חולים מקומי ולאחר מכן במזרח גרמניה. עודה ייחס את ניסיון ההתנקשות למוסד ואמר כי מדובר בתגובת נקם על טבח הספורטאים במינכן.

לאחר החתימה על הסכמי אוסלו בשנת 1993, הוענקה לעודה חנינה והוא שב לרמאללה, ולאחר כמה שנים עבר עם משפחתו לסוריה והתיישב בה. בתקופה זו הרבה לדבר והעניק ראיונות לאל ג'זירה ולתקשורת הבינלאומית על חייו ועל אירועי מינכן. בשנת 1996 הותר לעודה לעבור בישראל כדי שיוכל להשתתף בוועידה של אש"ף שהתקיימה ברצועת עזה במטרה לבטל את הסעיף באמנת אש"ף הקורא לחיסולה של מדינת ישראל.

בשנת 1999 פרסם את ספרו "פלסטין: מירושלים למינכן", בו הודה לראשונה כי היה שותף לטבח במינכן וגולל את חלקו בפרשה. כמה שנים לאחר מכן, כאשר פורסם הסרט מינכן, התראיין על כך וסירב להתנצל על חלקו באירוע.

ב-3 ביולי 2010 מת עודה בבית חולים בדמשק מאי-ספיקת כליות. הוא נקבר במחנה הפליטים אל-ירמוכ בדרום העיר דמשק.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוחמד עודה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראש המודיעין של ‚פתח’ נלכד בירדן, דבר, 18 בפברואר 1973; המשך
2. ↑  מת מתכנן טבח הספורטאים הישראלים במינכן, באתר ynet, 3 ביולי 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496245605171
* BnF: cb13527087f (data)
* GND: 122568036
* ISNI: 0000 0001 1495 820X
* LCCN: n99261023
* NLP: a0000002441552
* SUDOC: 050379291
* VIAF: 97605049
* WorldCat: lccn-n99261023

 |