recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סמיר ע֫'וֹשֶׁה** (בערבית: **سمير غوشة**; 1937–2009) היה רופא שיניים ופוליטיקאי פלסטיני. ממייסדי ארגון חזית המאבק העממי הפלסטיני והמזכיר הכללי הראשון של הארגון, חבר בוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין ושר העבודה הראשון של הרשות הפלסטינית.

ביוגרפיה
--------

נולד בשכונת שייח' ג'ראח בירושלים ב-1937 ולאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, למד רפואת שיניים באוניברסיטת דמשק ואת תואר הדוקטור קיבל ב-1965.

לאחר סיום לימודיו פתח מרפאה פרטית בעיר זרקא שבירדן, ובמקביל, הצטרף לתנועת הלאומיים הערבים והיה מנהיג הסניף המקומי. בשנת 1966 הוא נעצר על ידי כוחות הביטחון הירדניים ולאחר חקירתו חזר לביתו.

בתאריך 15 יולי 1967 הוקמה חזית המאבק העממי הפלסטיני על ידי ד"ר סובחי ע'ושה (ער'), וסמיר ע'ושה היה בין ראשוני המצטרפים לארגון. בשנת 1971 נעצר שוב ולאחר שחרורו עבר ללבנון. בשנת 1974 הוא נבחר למזכיר הכללי של הארגון ובשל חילוקי דעות שהיו לו עם יאסר ערפאת, הוא הוביל את הארגון להצטרפות לחזית הסירוב.

בעקבות כניסת צה"ל ללבנון, ב-1982, עבר לסוריה ובשנת 1989 הוא נבחר כחבר בוועד הפועל של הארגון לשחרור פלסטין. בהמשך, הוא עבר לתוניסיה וב-1994 תמך בהסכמי אוסלו והגיע עם אנשי ערפאת לגדה המערבית. מהלך זה גרם לעזיבת חלק מחברי הארגון, בראשות ח'אלד עבד אל-מג'יד (ער').

עם הקמת הרשות הפלסטיני, סמיר ע'ושה מונה לתפקיד שר העבודה הראשון ברשות וכיהן בתפקיד בין השנים 1994–1998. התפטרותו מהתפקיד הייתה על רקע:

1. אי נקיטת צעדים בעקבות ממצאי דו"ח ביקורת שהוגש לנשיא על ידי המבקר.
2. היעדרות חברי הוועד המנהל של אש"ף מישיבות הקבינט, שגורמת לחוסר יכולת לקבל החלטות משמעותיות.
3. עיכוב בכינוס הוועד הפועל של אש"ף, למרות דרישות חוזרות ונשנות.
4. היעדר חוקים המפרטים את חלוקת הסמכות בין שְלוש הרשויות: המחוקקת, המבצעת והשופטת.
5. היעדר עקרונות וכללים בתהליך בניית המוסדות הלאומיים.

לאחר מותו של פייסל אל-חוסייני, ע'ושה קיבל על עצמו את תיק ירושלים והאוריינט האוס וכיהן בתפקיד בין השנים 2002–2003. הוא התפטר מהתפקיד "בשל היעדר סמכות וחוסר רצינות בעבודה נכונה ורצינית למען העיר ירושלים".

כרזת קיר לזכרו של סמיר ע'ושה, סלפית, 2023
בינואר 2007 כיהן כראש המחלקה לענייני ירושלים באש"ף.

סמיר ע'ושה כתב מספר ספרים וביניהם:

* מצעד המאבק (مسيرة نضال) 1939–2009
* המשבר הנוכחי של המהפכה הפלסטינית: שורשים ופתרונות (الأزمة الراهنة للثورة الفلسطينية الجذور والحلول).

משפחתו ומותו
------------

סמיר ע'ושה התחתן ב-1983 עם סחר עם עלי (سحر عم علي).

הוא נפטר בבית החולים ירדן בעמאן, בגיל 72, ב-3 באוגוסט 2009. בצוואתו ביקש ע'ושה להיקבר בירושלים אך ישראל סירבה לכך והוא נקבר באל-בירה, לאחר מסע הלוויה ממלכתי בליווי משמר הנשיא הפלסטיני וטקס רשמי במוקטעה שברמאללה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמיר ע'ושה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  الدكتور ســـمير غـــوشة "فارس القدس", جبهة النضال الشعبي الفلسطيني (בערבית)
2. 1 2 3 4  Karim Younis, الدكتور سمير غوشة, مركز الناطور للدراسات والأبحاث, ‏2021-08-04 (בערבית)
3. 1 2  الدكتور سمير سعد الدين غوشة, ذاكرة وطن, ‏2019-10-17 (בערבית)
4. ↑  سمير غوشة, wafa
5. ↑  Joharah Baker, Resigned to the PA, **The Jerusalem Media and Communications Centre**, 1998
6. ↑  القائد الوطني والقومي سمير غوشة في ذمـــــة اللــــــه, www.gerasanews.com
7. ↑  **سمير غوشة : مسيرة نضال 1939-2009**
8. ↑  الأزمة الراهنة للثورة الفلسطينية الجذور والحلول, alfurat.com, جبهة النضال الشعبي الفلسطيني
שיינה איינגר
**שינה איינגר** (באנגלית: **Sheena Iyengar**; ‏‏נולדה ב־29 בנובמבר 1969) היא פרופסור למנהל עסקים בבית הספר לניהול של אוניברסיטת קולומביה. היא מומחית בעלת שם עולמי בחקר קבלת החלטות ומחברת הספר "The art of choosing".

ביוגרפיה
--------

איינגר נולדה בטורונטו, קנדה. הוריה הם סיקים שהיגרו לקנדה מדלהי. בשנת 1972 עברה המשפחה לפלוגינג בקווינס, ניו יורק, שם אביה יסד מקדש סיקי. כשהייתה בת שלוש אובחנה אצלה מחלת רטיניטיס פיגמנטוזה שגרמה לה להתעוור בהדרגה. כשהייתה בת 10, לא יכלה עוד לקרוא ולכתוב. כשהייתה בת 16, נזדקקה לעזרת כלב נחייה. כיום היא עוורת לחלוטין, ונעזרת במקל הליכה כדי ללכת ממקום למקום.

איינגר קיבלה תואר B.S. בכלכלה מבית הספר וורטון באוניברסיטת פנסילבניה ותואר B.A בפסיכולוגיה ואנגלית ממכללה לאמנויות ולמדעים בשנת 1992 באוניברסיטה זו. בשנת 1997 השלימה דוקטורט בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת סטנפורד.

אחד ממחקריה המפורסמים עוסק ב"פרדוקס המבחר". בניסוי הציבה עמדה לטעימת ריבה בקליפורניה. כאשר הוצעו שישה טעמי ריבות, כ-30% מהלקוחות רכשו ריבה, בעוד שכאשר הוצעו 24 טעמי ריבות, רק כ-3% עשו זאת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שינה איינגר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שינה איינגר
* שינה איינגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* שינה איינגר, ברשת החברתית Goodreads
* אתר אישי, באתר אוניברסיטת קולומביה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Iyengar, Sheena. **The art of choosing**, 1st trade ed. New York: Twelve, 2011, ISBN 0-446-50411-4
2. ↑  שיזף רפאלי, למה לא מוצאים אהבה בספיד-דייטינג?, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007443576405171
* BnF: cb16574221s (data)
* GND: 144045559
* ISNI: 0000 0001 1877 0802
* LCCN: nr2004019559
* NDL: 01214297
* NKC: vse2011628392
* NLK: KAC201007179
* NTA: 326056378
* SUDOC: 146879651
* VIAF: 63957615
* WorldCat: lccn-nr2004019559

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתאים של מערכת הראייה. אם התכוונתם לתאי עצב דו-קוטביים באופן כללי, ראו תא עצב.

תרשים סכמטי של שכבות התאים ברשתית (האור נכנס מצד שמאל של התמונה). תאי הגנגליון נמצאים בקצה השמאלי, התאים קולטי האור הם בקצה הימני, והתאים הדו-קוטביים מסומנים באדום
**תא רשתית דו-קוטבי** (bi polar) הוא תא עצב שנמצא ברשתית מסוג דו-קוטבי. התאים הדו-קוטביים מעבירים מידע חזותי מתאים קולטי אור לתאי גנגליון.

סקירה
-----

תאים דו-קוטביים מקשרים בין מוצא התאים קולטי-האור ברשתית לבין מבוא תאי הגנגליון, ומעבירים אותות ביניהם בצורה ישירה או בצורה לא-ישירה. הם נקראים דו-קוטביים בשל שתי השלוחות שיוצאות מגוף התא, כשאחת יוצרת סינפסה עם תא קנה או עם תא מדוך (אבל לא עם שניהם), ואף עם תא אופקי, והשלוחה השנייה – עם תאי גנגליון. האותות המגיעים אל תא דו-קוטבי, מתא קולט-אור או מתא אופקי מועברים הלאה אל תאי הגנגליון באמצעות פוטנציאלים מדורגים מקומיים.

פירוט תכונות
------------

תאים דו-קוטביים מסווגים על פי סוג התאים קולטי-האור שמתקשרים איתם. ישנם בערך 10 צורות נבדלות של תאים דו-קוטביים מדוכיים, אבל סוג אחד בלבד של תא דו-קוטבי קני, וזאת בשל היותו צעיר יותר יחסית מבחינה אבולוציונית.
יתרה מזאת, תאים אלה מתחלקים לשתי קבוצות שונות, מרכז-'דולק' או 'דולק' (ON-center or ON) ומרכז-'כבוי' או 'כבוי' (OFF-center or OFF), לפי תגובתם לגלוטמאט 
(glutamate) שמופרש מתאים קולטי אור. כשאור פוגע בתא קולט אור, התא עובר היפרפולריזציה, ומשחרר פחות גלוטמאט מאשר במצב הקבע שלו (ללא עירור על ידי אור). תא דו-קוטבי מסוג 'דולק' יגיב לשינוי כזה בדפולריזציה, ואילו תא דו-קוטבי מסוג 'כבוי' יגיב לו בהיפרפולריזציה.

תכונות תפקודיות
---------------

תאים דו-קוטביים מאפשרים העבר יעילה של מידע בין תאי קנה ותאי מדוך לבין תאי גנגליון, כך שמעורבותם של התאים האופקיים ותאי אמקרין לכאורה רק מסבכת את העניינים במידת מה. אבל לא כך. תאים אופקיים פועלים באופן שיוצר עיכוב צדי (lateral inhibition) ומביאים לעיכוב מרכז-היקף אותו ניתן לראות בבירור בשדות הקלט ברשתית. גם תאי אמקרין פועלים באורח דומה, אם כי תפקידם טרם הוברר לגמרי.

המנגנון שיוצר את מרכז שדה הקלט של תא דו-קוטבי ידוע למדי: עצבוב ישיר של תא קולט האור שמעליו באמצעות קולטן מטבוטרופי ('דולק') או קולטן יונוטרופי ('כבוי'). אולם, המנגנון שיוצר היקף חד-צבעי של אותו שדה קלט, כלומר כזה שמגיב רק לאחד משלושת תחומי אורכי-הגל, עדיין נחקר. כך גם הרצף המדויק של הקולטנים והמולקולות המעורבות בתפקודו של תא אופקי טרם הוברר, מלבד העובדה שלו תפקיד מרכזי בתהליך עיבוד ראשוני של המידע החזותי שמגיע לרשתית.

| מערכת הראייה האנושית |
| --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון • תנועות עיניים |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תא רשתית דו-קוטבי** בוויקישיתוף
**סלימאן דוד ששון** (1841 - 1894) היה בן למשפחת ששון שמוצאה מבגדאד, תושב הודו, איש עסקים ופילנתרופ.

ביוגרפיה
--------

סלימאן ששון נולד בבומביי, שבהודו בשנת 1841

סלימאן נסע לסין על מנת לעזור לאביו דוד ששון. לאחר שהות ארוכה בסין לצורכי עסקים, הוא חזר בשנת 1875 על מנת לקבל על עצמו את השליטה על עסקי משפחת ששון.

הוא עמד בראש חברת דוד ששון ושות' (David Sassoon & Co), חברת המסחר הבינלאומית הגדולה של המשפחה, עד לפטירתו. כמו כן כיהן כיו"ר חברת 'ששון לטוויה ואריגה', וחברת 'ששון ואליאנס משי'.

שנה לאחר חזרתו מסין, בשנת 1876 נישא לפרחה ששון.

כן כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של חברת שימור ושיפור הקרקע בנמל, וחברת ביטוח חיים אוריינטלי, חברות שנסחרו בבורסה.

סלימאן לקח חלק במועצת המנהלים של בנק בומביי וקרן נמל מומבאי. סר ג'יימס פרגוסון הברונט השישי (1832–1907) מינה אותו פעמיים למועצת מושל בומביי.

היה נשיא האגודה ההתאחדות האנגלו-יהודית בסניף בומביי החל משנת 1894

חיים אישיים
-----------

סלימאן ניהל אורח חיים דתי, והיה לו בית כנסת פרטי בביתו.

הוא נישא לפלורה ששון (1859–1936), לזוג נולדו שלושה ילדים:

* דוד סלימאן ששון (1880–1942; בנו הוא סולומון דוד ששון (1915–1985), ונכדו, יצחק ס.ד. ששון)
* רחל ששון (עזרא) - 1877–1952, לימים ראש ההסתדרות הציונית בהודו, נישאה לסר דוד עזרא
* מוזל (מזל-טוב) - 1884–1921)

הוא מת בבומביי בשנת 1894, כשבנו דוד היה בן 13.

אשתו פלורה, קיבלה לידיה את ניהול חלק ניכר מעסקי משפחת ששון לאחר פטירתו. לאחר פטירתו היא עברה לאנגליה יחד עם ילדיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סלימאן בן דויד ששון (1841-1894), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  Jewish Encyclopedia
2. 1 2  Isaac Landman, *The Universal Jewish Encyclopedia ...: An Authoritative and Popular Presentation of Jews and Judaism Since the Earliest Times*, 1943, Volume 9, p. 375 אנציקלופדיה היהודית
3. 1 2 3 4 5  Jewish Women's Archive: Flora Sassoon

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007358517205171
* VIAF: 34150940118126602672
* WorldCat: viaf-34150940118126602672

 |
"**שמש שמש**" הוא שיר בביצוע הזמר־יוצר הישראלי אריאל זילבר, שהתפרסם ב־1971, בתחילה כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. רות נוי כתבה את השיר, וזילבר הלחין אותו. השיר נכלל באלבום הבכורה של זילבר, "אריאל זילבר", שהתפרסם ב־1976.

על השיר
-------

"שמש שמש" היה מיועד לאילנה רובינא. זילבר חיבר את הלחן, ומילות השיר נכתבו ברגע האחרון: יום לפני המסירה לרובינא התכנסו אצל זילבר השדרנית עיינה אילון ורותי נוי. לדברי זילבר, שלושתם ביחד כתבו את מילות השיר שהלחין. אילון וזילבר ויתרו על הקרדיט על המילים, שנרשם על שם נוי לבדה. רובינא לא הקליטה לבסוף את השיר כי "היה לה גבוה מדי". הביצוע עבר לזילבר, שפרסם אותו כסינגל ב־1971, ומאוחר יותר כלל אותו באלבום הבכורה שנשא את שם הזמר והתפרסם ב־1976 (האלבום התפרסם בגרסת התקליטור בשם "רוצי שמוליק" על שם להיטו הגדול של זילבר "רוצי שמוליק קורא לך").

הגרסה המפורסמת כיום של השיר היא גרסה ארוכה שהקליט זילבר עם להקת ברוש ונכללה באלבום שהוציא עם הלהקה ב־1978, "אריאל זילבר, להקת ברוש".

התקבלות
-------

השיר ערך את הופעת הבכורה שלו במצעד הפזמונים הישראלי השבועי של הגל הקל ב־13 בדצמבר 1971 בכניסה למקום ה־16, זכה להצלחה וצעד 12 שבועות, עד 6 במרץ 1972, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השלישי למשך ארבעה שבועות רצופים, החל מ־10 בינואר 1972.

### מיקומי שיא

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (1971—1972)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | הגל הקל | 3 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אקורדי השיר "שמש שמש" באתר Tab4u
* סרטון השיר "שמש שמש" באתר יוטיוב
* מילות השיר "שמש שמש" באתר שירונט
* "שמש שמש", הגרסה המקורית, 1971, באתר יוטיוב

ביאורים
-------

1. ↑  נקרא "רוצי שמוליק" בגרסת התקליטור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  האלבום "אריאל זילבר", באתר סטריאו ומונו
2. 1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
3. ↑  שמש שמש באה בימים יש חלום אחד שלא חולמים, באתר הספרייה הלאומית
4. ↑  האלבום "אריאל זילבר ולהקת ברוש", באתר סטריאו ומונו
5. ↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 13 בדצמבר 1971, באתר פזמונט
6. ↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 במרץ 1972, באתר פזמונט
7. 1 2  המצעד השבועי של הגל הקל מתאריך 10 בינואר 1972, באתר פזמונט
**בית ברנשטיין** בתל אביב-יפו הוא מבנה לשימור בן שלוש קומות ברחוב יהודה הלוי 45 פינת אלנבי 9. הבית נרכש על ידי קבוצה של 22 משקיעים והוא חלק מפרויקט התחדשות עירונית. במסגרת הפרויקט עומדים להוסיף לבית שתי קומות נוספות. קומה אחת מתוכננת למסחר והקומה הנוספת תכלול 22 דירות חדשות.

אליעזר ברנשטיין יזם את בניית הבית בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים כהשקעה, לכן הבית מכונה "בית ברנשטיין". בבית יש משרדים ובתי עסק.

בשנת 1931, כשהבית נוהל על-ידי אליעזר ברנשטיין, נפתח במקום בית מסחר למחוכים ולחזיות. בשנת 1938 התמקם כאן הסופר משה סמבטיון, והפעיל עסק יוצא דופן – ‘מכון למתן שמות עבריים’. בשנת 1941 שכרו שמואל ובלה ורבה אגף אחד של הבניין, והם פתחו בו את ‘מלון גלים’.

ברנשטיין היה הבעלים של הבניין עד 1958, אז מכר את הבניין לאדם בשם יחזקאל עזיזאדה. מיקומו של ‘בית ברנשטיין’ במרחק של עשרות מטרים מהים כשהוא חשוף לרוחות וללחות כבדה הוביל לכך שהוא הלך והפך לבלתי ראוי למגורים, כפי שקרה עם רבים מהבניינים בסביבה, עד אשר שופץ. במסגרת עבודות השימור חוזק הבניין, הורחבו הקומות הקיימות ונוספו שתי קומות. כיום, הבניין משמש למגורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* בית ברנשטיין
* התחדשות עירונית: קבוצת רכישה קנתה בניין לשימור ותבנה 20 דירות
**פארק הגלי** (באנגלית: **Hagley Park**) הוא פארק ציבורי בעיר כרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. הפארק הוקם בשנת 1856 על ידי מועצת המחוז, במטרה לשמש כאתר נופש ופנאי. שטחו של הפארק 1,646,370 דונם.

היסטוריה
--------

הפארק נקרא על שם אחוזתו של הברון ג'ורג' ליטלטון, שהפך ליו"ר מועצת קנטרברי (מועצת האיגוד שהקים את העיר) במרץ 1850.

בפארק שטחים פתוחים רבים והוא ממוקם במרכז העיר, בין הנהר אייבון, שדרת מורהאוס (Moorhouse Avenue) ושדרת הגלי (Hagley Avenue). הפארק עצמו מחולק על ידי שדרות ל"פארק הגלי הצפוני" ול"פארק הגלי הקטן".

בשטח הפארק ממוקמים הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ', וכן מוזיאון קנטרברי ומכללת כרייסט קולג'.

בשנת 1882 נערכה בפארק תערוכה עולמית: התערוכה התעשייתית הגדולה של 1882, ובשנת 1906 נערכה בפארק התערוכה הבינלאומית של ניו זלינד.

בפארק ממוקמים מגרשי ספורט ובהם מסלול גולף, מגרשי נטבול וקריקט וכן מנחת מסוקים.

* פארק הגלי הצפוניפארק הגלי הצפוני
* פארק הגלי הקטןפארק הגלי הקטן
* פארק הגלי הצפוניפארק הגלי הצפוני
* אגם ויקטוריה, שבשטח הפארקאגם ויקטוריה, שבשטח הפארק
* פארק הגלי הצפוניפארק הגלי הצפוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק הגלי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פארק הגלי
* מפת הפארק
* הגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 244323276
* WorldCat: viaf-244323276

 |
בלוגיקה מתמטית, טענה שלא ניתן להוכיח אותה, וגם לא את שלילתה, מתוך מערכת נתונה של אקסיומות, היא טענה **עצמאית** ביחס לאותה מערכת. מערכת הוכחה נתונה היא שלמה, אם אין לה טענות עצמאיות.

ישנן כמה דוגמאות מפורסמות לטענות עצמאיות:

* אקסיומת המקבילים, הקובעת שדרך כל נקודה מחוץ לישר עובר קו מקביל אחד ויחיד - עצמאית ביחס לאקסיומות האחרות של גאומטריית המישור (ראו גם גאומטריה לא-אוקלידית).
* אקסיומת הבחירה עצמאית מהאקסיומות הרגילות של תורת הקבוצות, אקסיומות צרמלו פרנקל.
* השערת הרצף עצמאית מאקסיומות צרמלו פרנקל יחד עם אקסיומת הבחירה.

המתמטיקאי האוסטרי-אמריקאי קורט גדל הוכיח ב-1931 שבכל תורה אפקטיבית עקבית המבוססת על שפה מסדר ראשון שיש בה מספיק מושגים כדי לנסח טענות על כפל במספרים השלמים, יש נוסחאות שלא ניתן להוכיח אותן או את שלילתן. מכאן ששפה אפקטיבית חזקה מספיק, אינה יכולה להיות עקבית ושלמה, וחייבות להיות בה טענות עצמאיות. חוק זה נקרא **משפט האי-שלמות הראשון של גדל**, ובעקבותיו השתנתה ההתייחסות לתוכנית הילברט לבסס את כל המתמטיקה על קבוצה סופית של אקסיומות.

**משפט האי-שלמות השני של גדל** טוען שלא ניתן להוכיח את העקביות של תורה (אפקטיבית וחזקה מספיק) במסגרת האקסיומות של התורה עצמה. לפעמים אפשר להוכיח את העקביות של מערכת על ידי בניית מודל שלה במסגרת מערכת אחרת. למשל, אקסיומות פאנו מתארות את המספרים השלמים, וניתן לבנות מודל שלהן במסגרת תורת הקבוצות. לכן, אם תורת הקבוצות חסרת סתירות, אז כך גם מערכת פאנו.
**יואל רֶקֶם** (נולד בשנת 1936) הוא מלחין ונגן אקורדיון ישראלי. משנות ה-60 ועד שנות ה-80 היה עורך ומפיק בקול ישראל, מנהל ועורך מחלקת הפולקלור והמחלקה לבידור ומוזיקה קלה.

ביוגרפיה
--------

נולד לדוד והנרייטה קמר בירושלים. אביו, דוד, היה ממייסדי קואופרטיב המקשר לתחבורה.
למד בבית הספר העממי "בית הכרם" והחל לנגן במפוחית פה. למד בעצמו לנגן באקורדיון, שאותו קנה בתמורה לאופניים שמכר.
בשנת 1949, בגיל 13, עבר לכפר הנוער החקלאי עיינות, שם היה לאקורדיוניסט המוסד, ניגן בטקסים ובמסיבות וחיבר את שיריו הראשונים. בשנת 1954 התגייס לנח"ל ושירת בצוות הווי הנח"ל יחד עם רן אלירן. 

לאחר שהשתחרר, חזר לירושלים ועבד כמנהל המחלקה לתרבות של הסתדרות הנוער העובד בירושלים והיה אקורדיוניסט להקת המחול של ההסתדרות. באותה עת, בשנת 1958 הקליט את שירו הראשון, "יום חג" למילים של דידי מנוסי עבור מצעד המחולות בירושלים, השיר בוצע גם על ידי אברהם פררה. בשנים 1959–1961 למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן, בשנים 1961–1964 למד באקדמיה למוסיקה בירושלים. ב-1961 החל לעבוד כיוצר מחולות ומעבד עבור כנס מחולות העם בדליה ויצר ריקודי עם רבים שהוצגו בפסטיבל, בהם: "על חומותייך ירושלים", "דבקה סמדר", "לעת קציר", "רן פעמונים" ועוד.

ב-1962 נענה רקם להזמנתו של מאיר הרניק והצטרף למחלקת הפולקלור של קול ישראל (אותה ניהל מ-1967 ועד 1971). בין היתר נתן במה ראשונה לצמד הדודאים, חוה אלברשטיין, נחמה הנדל ואחרים ויצר קשרים עם מיטב האמנים, שמאוחר יותר ביצעו משיריו. באותה עת החליף את הרניק, שיצא בשליחות לסקנדינביה, בתוכניות "תשואות ראשונות" שהתמקדה בגילוי כישרונות ו"ירוק-ירוק" שהתמקדה בשירת ההתיישבות העובדת. במסגרת זו יזם את הקלטת המופע השנתי של ההתיישבות העובדת, "ניחוחי חציר" לרדיו ולטלוויזיה. לאחר שהרניק נהרג בתאונת דרכים בשנת 1972, מונה רקם למנהל ועורך מחלקת הבידור של קול ישראל. הוא ערך מספר תוכניות לטלוויזיה, אך עיקר עיסוקו היה ברדיו.

במהלך שנות השבעים יצא בשליחות הסוכנות היהודית לברזיל כשליח לענייני תרבות ומנהל המחלקה לתרבות של ההסתדרות הציונית בסאן פאולו, לאחר מכן חזר לעבודתו במחלקת הבידור. ב-1977 מונה למנהל המדור לפולקלור של קול-ישראל, לאחר מותו של יצחק לוי (מוזיקאי). בתקופתו זו הפיק המדור הקלטות של אמנים רבים, ביניהם רבקה רז (זמרת), רוחמה רז, ניצה טרמין ואברהם פררה. הוא שימש בתפקידו זה עד 1989, כאשר מונה למנהל חטיבת הבידור של קול ישראל, ובתפקיד זה שימש עד פרישתו מקול ישראל, בשנת 1995. לאחר מכן מונה לנציב קבילות הציבור של הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו עד לפרישתו בשנת 2001.

מן השירים שהלחין
----------------

* אחרי המלחמה (מילים: לאה נאור, ביצוע: נחמה הנדל, חוה אלברשטיין)
* נערת החיילים (מילים ולחן: יואל רקם, ביצוע: יהורם גאון)
* שיר פרידה (מילים: יוסי גמזו, ביצוע: הפרברים)
* בוקר טוב (מילים: לאה נאור, ביצוע: חוה אלברשטיין, רן אלירן)

קישורים חיצוניים
----------------

* יואל רקם, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דודי פטימר, "קול יואל"- סיפורו של המוזיקאי יואל רקם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8f84a7bc-0a6c-4d59-a9a2-f455c54560c6

 |
**וולאס קרותרס** (באנגלית: **Wallace Hume Carothers**;‏ 27 באפריל 1896 - 29 באפריל 1937), כימאי אמריקאי, ידוע בשל המצאת הניילון בשנת 1935.

ביוגרפיה
--------

קרותרס נולד בברלינגטון, איווה וכבר כילד היה משקיע שעות רבות בביצוע ניסויים. בספטמבר 1915 החל ללמוד בקולג' טרקיו במיזורי. הוא החל את הקריירה המחקרית שלו ב-1924 כחבר פקולטה באוניברסיטת אילינוי. ב-1926 עבר לאוניברסיטת הרווארד וב-1928 החל לעבוד בדופונט ומונה לראש חטיבת הכימיה האורגנית בחברה. קבוצת המחקר של קרותרס ביצעה מחקר על פולימרים ובאפריל 1930 יצרה את הנאופרן, הגומי הסינתטי הראשון, ואת הפוליאסטר הראשון. בשנת 1934 הצליח ליצור סיבים של פוליאמיד, שנמצאו בעלי חוזק גבוה מזה של משי, ועמידים בשחיקה ובפני חומרים כימיים רבים. בשנת 1935 חברת דופונט רשמה פטנט על הפולימר החדש ועל תהליך ייצורו, ונתנה לו את השם המסחרי "ניילון", אשר גרם למהפכה בתעשיית הסיבים הסינתטיים. אף על פי שיצירת הניילון הייתה תוצאה של מאמץ קבוצתי, תפקידו של קרותרס בכך היה קריטי, ובשל כך המצאת הניילון נזקפת לזכותו.

קרותרס נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, והיה מועמד לפרס נובל.

קרותרס, שייתכן כי סבל מהפרעה דו-קוטבית, התאבד ב-1937 בשתיית ציאניד מהול במיץ לימון. הוא מת כשנתיים לפני השקתו המסחרית של סיב הניילון. קרותרס היה נשוי ואב לבת, אך מעולם לא זכה להכירה משום שנפטר כאשר אשתו הייתה רק בחודש השני להריונה.

הביוגרפיה של קרותרס נכתבה על ידי מאט הרמס, שעבד עמו במחלקת המחקר המרכזית של דופונט.

לקריאה נוספת
------------

* Hermes Mathew. **Ënough for One Lifetime**, Wallace Carothers the Inventor of Nylon, Chemical Heritage Foundation.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולאס קרותרס** בוויקישיתוף
* Dupont Inventor Wallace Carothers Featured in Chronicles of Chemistry Magazine
* chemical achievers at chemheritage.org
* איתי נבו, המצאה גאונית וטרגדיה אישית, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 27 באוקטובר 2018
* וולאס קרותרס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* וולאס קרותרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007424714605171
* BnF: cb137466779 (data)
* GND: 119513315
* ISNI: 0000 0001 0970 0466
* LCCN: nr92012746
* NKC: ola2002158466
* NLP: a0000003672052
* NTA: 176923926
* SNAC: w6r500gn
* SUDOC: 066888085
* VIAF: 50037912
* WorldCat: lccn-nr92012746

 |
הרב **שמעון חכם** (1843–20 בינואר 1910), היה מתרגם, משורר ופרשן מקרא, ממנהיגי העדה הבוכרית בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 וממייסדיה של שכונת הבוכרים.

קורות חיים
----------

נולד בעיר בוכרה בשנת 1843. נינו של השד"ר הצפתי יוסף ממן. אביו ר' אליהו ב"ר רחמים היה בעל אמצעים שדאג להקנות לבנו חינוך רחב ככל האפשר. רבי שמעון חכם, אמנם התפרנס ממסחר. אך כאביו שקד גם הוא להקנות תורה לבני עניים, וייסד תלמודי תורה לעניים. 

לרבי שמעון חכם היו שנים עשר ילדים, אך עשרה מהם מתו בעודם קטנים. ב-1890 עלה ארצה והשתקע בירושלים. הוא הצטרף לחברת "חובבי ציון" שפעלה בקרב יהודי בוכרה. כעבור תקופה חזר לבוכרה כדי לחסל עסקים שנותרו לו שם. בזמן זה נפטרה אשתו בירושלים. לאחר חזרתו ארצה נפטר גם בנו היחיד, פנחס בגיל 18 בלבד, ומאז התמסר רבי שמעון חכם לכתיבה ותרגום. בין 32 ספריו נמצא תרגום התנ"ך עד למחצית ספר ישעיהו ללשון יהודית-טג'יקית, ספרי דרוש וחכמה, ותרגום ספרו של אברהם מאפו "אהבת ציון". 

את פעילותו של הרב שמעון חכם בקרב יהדות בוכרה כמנהיג ציוני, כמשורר וכמתרגם סיכם פרופ' מיכאל זאנד: "יכולים אנו לראות בו את אחד מגדולי העם היהודי בתקופת ההתעוררות הלאומית".

רבי שמעון חכם נפטר ב-20 בינואר 1910 (י' בשבט ה'תר"ע) ונקבר בהר הזיתים.

רחוב על שמו נמצא בשכונת תל ארזה בירושלים (סמוך לרחוב בר-אילן). 

בין נכדיו המשוררת שולמית תילאיוף.

מתרגומיו העיקריים של שמעון חכם
------------------------------

* **תרגום התנ"ך עד אמצע ספר ישעיהו**
* **הרומן "אהבת ציון" של מאפו** (הספר באתר הספרייה הלאומית)
* **"שיר השירים"**
* **"מסכת אבות"**
* **"מגילת אסתר"**
* **"הגדה של פסח"**
* **"ליקוטי דינים" של הרב אמינוף**
* **"מדרש משה רבנו"**
* **"תיבת משה" של הרב משה ברום**
* **"פתרון חלומות" לר' נתן עמרם.**
* **"סיפורי מעשיות"**
* **"חוקת הפסח"**

מיצירותיו העיקריות של שמעון חכם
-------------------------------

* **"זכר צדיק"**
* **"פרי עץ הדר"**
* **"מקראי קדש"**

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "שמעון חכם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1273
* שמעון חכם, באתר שמות רחובות ירושלים
* שמעון חכם, באתר "החכם היומי"
* שמעון בן אליהו חכם (1843-1910), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנשה הראל, עלון הרב שמעון חכם – ממייסדי שכונת הבוכרים בירושלים, באתר התאחדות בולאי ישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307930405171
* GND: 142426776
* ISNI: 0000 0000 9722 3163
* LCCN: n85374397
* SUDOC: 116059397
* VIAF: 39789268
* WorldCat: lccn-n85374397

 |
**ניצן סדן** (נולד ב-16 במרץ 1982) הוא עיתונאי טכנולוגיה והיי-טק, היסטוריון תעופה ופרשן בתחום ההיסטוריה של התעופה והלוחמה האווירית ישראלי. נודע בשל טור התעופה שלו, "**הקברניט**", אותו מפרסם מדי שבוע באתר כלכליסט.

ביוגרפיה
--------

סדן נולד בקריית אונו, וגדל בכוכב יאיר. למד במכינה הקדם צבאית נחשון ולאחר מכן התגייס כלוחם ביחידה 636, ולאחר קורס הקצינים הפך לקמ"ן היחידה. לאחר קבלת דרגת סגן, עבר לשרת בחיל האוויר.

ב-2005 הוביל סדן צוות פינוי במסגרת פינוי גוש קטיף וההתנתקות מעזה. במהלך ההיערכות והאימונים פגש בנציגי ynet שחיפשו אדם שיסקר מהשטח ולאחר שסדן הראה להם דוגמאות מכתיבתו נבחר וקיבל את הטור "ניצן סדן: יומן קצין" בו סיפר על שירותו ונסיונותיו עם אנשים.

לאחר שחרורו מחיל האוויר בדרגת סא"ל למד מדעי המדינה ויחסים בין-לאומיים באוניברסיטה הפתוחה. לאחר הלימודים החל לערוך מדריכים אלקטרוניים, ואחר פנה לעיתונות ועבד כעורך בערוץ המחשבים של ynet, כעורך ערוץ הטכנולוגיה וההייטק של כלכליסט והתבלט כפרשן בתחום החומרה, אבטחת המידע והמובייל. כמו כן, פרסם מאמרים בתחום הסייבר באתרי אינטרנט כלי תקשורת בארצות הברית, והתמחה בתחום התוכן השיווקי מכוון הביצועים.

לצד קריירת העיתונות, עוסק סדן במחקרי תעופה, עבור קהילת התעופה הבין-לאומית ובין היתר עבור חיל האוויר הישראלי ומוזיאוני תעופה גדולים בארצות הברית, בהם ה-FOF ומוזיאון התעופה קוואנו (אנ') בטקסס.

הקברניט
-------

ב-24 ביוני 2017 השיק בכלכליסט את טור "הקברניט" אשר מציג סיפורים מהיסטוריית התעופה, על בסיס חומרים שאסף מאז ילדותו לצורך כתיבת ספר - בין היתר דרך גורמים בקהילת שחזור המטוסים בארצות הברית ובאירופה, מהנדסי תעופה, טייסים וקהילות אקדמיות.

הטור, שכולל תמיד טקסט ותקציר וידאו, זכה להצלחה גדולה באתר וכן בפייסבוק וביוטיוב, ואף צבר קוראים ומגיבים מחו"ל, לרבות מדינות ערב. הטור ספג ביקורת על שפתו העוקצנית של הכותב, ועל נטייתו להציג דעות לא פופולריות המשבחות את הצד המפסיד בעימותים היסטוריים - הסובייטים במלחמה הקרה, מדינות ערב במלחמות ישראל, ארגנטינה במלחמת פוקלנד ועוד. וכן נטען שלפעמיים הכותב מביא דעתו הפוליטיות שלא צריך כמו כן, נטען שנקודות טכניות בטוריו מובאות באופן פשטני. לטור פעילות באינסטגרם, במסגרתה נוצר לעיתים שיח בין בני נוער חובבי תעופה מישראל וממדינות ערב.
מאז פרוץ מלחמת אוקראינה–רוסיה סדן מסקר את המלחמה מהפן של הלוחמה האווירית, בערוץ היוטיוב של "כלכליסט".

במהלך מלחמת חרבות ברזל העלה סדן סרטונים הקשורים ליכולות המבצעיות של ארגוני הטרור השונים וכן סיקור יומי על המלחמה בעמוד האינסטגרם.

חיים אישיים
-----------

סדן רווק ומתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ניצן סדן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניצן סדן** |

* טור "הקברניט", באתר כלכליסט
* ניצן סדן, ברשת החברתית אינסטגרם
**איה שטיינוביץ-קורן** (נולדה ב-27 באוקטובר 1979) היא שחקנית ודוגמנית עבר ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם **איה שטיינוביץ** בתל אביב וגדלה והתחנכה בהרצליה. היא בתה הבכורה של שושי שטיינוביץ, בעלת חברה לאספקת ארוחות מוכנות. 

כבר בגיל צעיר החלה לדגמן באופן מקצועי. 

בוגרת תיכון עירוני א' בתל אביב. 

בשנת 1997 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקה צבאית. 

לאחר שירותה הצבאי, החלה ללמוד משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב. באותה עת, דגמנה קורן לרשת האופנה הישראלית "גולף".

קורן חזרה בתשובה ובהמשך פרשה ממשחק.

קריירה
------

### בטלוויזיה

בשנת 2000 עוד במהלך לימודי המשחק, קורן שיחקה בתפקידי אורח בסדרת הטלוויזיה "פלורנטין", ובסדרת הטלוויזיה "הבורגנים". 

ב-2001 שיחקה בסדרה "דקות של תהילה". 

ב-2002 שיחקה בסדרת הטלוויזיה שביים שמואל אימברמן "כנפיים", העוסקת בחניכי קורס טיס של חיל האוויר הישראלי. 

ב-2003 שיחקה בסדרת הדרמה הטלוויזיונית "שבתות וחגים". באותה שנה שיחקה בטלנובלה "אהבה מעבר לפינה", ועל משחקה בסדרה זו זכתה בפרס מסך הזהב.

לאחר מספר שנים שבהן לא הופיעה בטלוויזיה, השתתפה ב-2014 בתוכנית הדוקומנטרית "חוזרים קדימה", שהנחה מאיר סוויסה בערוץ הראשון.

### בקולנוע

ב-2001, לאחר שסיימה את לימודי המשחק, קיבלה את תפקידה הראשון בסרטו "חתונה מאוחרת". 

ב-2002 שיחקה בסרט הקולנוע של איתן פוקס ואבנר ברנהיימר "יוסי וג'אגר". 

ב-2003 שיחקה בסרטו עטור השבחים והפרסים של שמי זרחין "הכוכבים של שלומי", והייתה מועמדת לפרס אופיר על משחקה בסרט זה. 

ב-2004 שיחקה בסרט הקולנוע בבימויו של שמואל חיימוביץ', "סיפור קיץ".

חיים אישיים
-----------

היא נשואה לאייל קורן, ואם לשמונה בנות.

מתגוררת ביישוב הדתי יד בנימין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איה קורן** בוויקישיתוף

* איה קורן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* איה קורן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איה קורן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* סמדר שילוני, מחפשת את השקט הפנימי: ריאיון עם איה שטיינוביץ קורן, באתר ynet, 29 במאי 2003
* יפעת יעקובסון, קורנת בפינה, באתר ynet, 24 בספטמבר 2003
* השחקנית איה קורן תוביל את קמפיין בגדי ההיריון for2, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8162 7851
* LCCN: no2012129409
* VIAF: 261428171
* WorldCat: lccn-no2012129409

 |
אברהם קדרון כשגריר בהולנד עם שמעון פרס, 2 בדצמבר 1976
**אברהם קִדרוֹן** (19 בנובמבר 1919 – 7 בדצמבר 1982) היה איש מודיעין ודיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בפיליפינים (1965–1967), בהולנד (1976–1977), בבריטניה (1977–1979) ובאוסטרליה (1979–1982) וכמנכ"ל משרד החוץ (1973–1976).

ביוגרפיה
--------

קדרון נולד בשם אברהם קרֶמֶר ב-1919 בפולין. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. למד לתואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל ובמדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. הצטרף לארגון "ההגנה", שירת בש"י והפעיל סוכנים בקרב אנשי המנדט הבריטי והיה ראש הש"י בחיפה. קדרון היה מחוטפי אנשי האצ"ל יחיאל שרון, דניאל אטיאס וידידיה סגל.

בצה"ל שירת כמפקד ש״מ/3 – היחידה לביטחון שדה ולריגול נגדי במודיעין הצבאי, בדרגת סרן, והיה מהחוקרים והשופטים שהוציאו להורג במשפט שדה את מאיר טוביאנסקי, על לא עוול בכפו. עם הקמת שירות החוץ ב-1949 הצטרף קדרון למשרד החוץ. מ-1950 כיהן כראש שלוחת רומא במחלקה המדינית של משרד החוץ, וב-1952 מונה לראש רשות הביון, הגופים שקדמו למוסד.

ב-1954 מונה לקונסול בקפריסין, ב-1957 מונה לנספח לעיתונות בשגרירות ישראל בלונדון, ומ-1959 עד 1963 שימש ראש מחלקת המחקר במשרד החוץ וחבר ועדת ראשי השירותים. בתפקידו הבא כיהן כציר ישראל ביוגוסלביה, וב-1965 מונה לשגריר ישראל בפיליפינים וכיהן בתפקיד עד סוף 1967. 

ב-1968 שב קדרון לישראל ומונה לסמנכ"ל משרד החוץ לענייני מינהל, וב-1972 מונה למשנה למנכ"ל. בעקבות מעברו של מנכ"ל המשרד מרדכי גזית לכהונה כמנכ"ל משרד ראש הממשלה מונה קדרון במרץ 1973 למנכ"ל המשרד בפועל, ובמאי אותה שנה קיבל מינוי קבע. הוא כיהן בתפקיד במהלך מלחמת יום הכיפורים, והיה מהחותמים על הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975. בשנים 1976–1977 כיהן כשגריר ישראל בהולנד, ב-1977–1979 כשגריר בבריטניה. ב-1979 מונה לשגריר ישראל באוסטרליה, ונפטר ב-1982, במהלך כהונתו, באופן פתאומי.

קדרון נקבר בהר המנוחות.
הותיר את אשתו שושנה קדרון ואת שתי בנותיו.

לקריאה נוספת
------------

* 'Kidron, Abraham,' in: *International Who's Who, 1983-84*, 1983, p. 713.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם קדרון** בוויקישיתוף
* יהודה סבוראי, נפטר אברהם קידרון, שגריר ישראל באוסטרליה, מעריב, 8 בדצמבר 1982
* אילן כפיר, אברהם קידרון ז"ל יובא היום למנוחות, מעריב, 12 בדצמבר 1982
* עדות אברהם קדרון בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם קדרון מ"מ מנכ"ל משרד-החוץ, דבר, 18 במרץ 1973.
2. ↑  "ההסכם הטוב ביותר שנחתם בין ישראל למדינה ערבית", דבר, 2 בספטמבר 1975; ישראל חתמה חתימה מלאה על הסכם הביניים עם מצרים, דבר, 12 באוקטובר 1975.

| מנכ"לי משרד החוץ |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ולטר איתן • יעקב צור (טשרנוביץ) • חיים יחיל • אריה לבבי • גדעון רפאל • מרדכי גזית • אברהם קדרון • שלמה אבינרי • אפרים עברון • יוסף צ'חנובר • דוד קמחי • אברהם טמיר • יוסי ביילין • ראובן מרחב • יוסף הדס • אורי סביר • איתן בנצור • אלון ליאל • אבי גיל • יואב בירן • רון פרושאור • אהרון אברמוביץ' • יוסי גל • רפאל ברק • ניסים בן שטרית • דורי גולד • יובל רותם • אלון אושפיז • רונן לוי |  |

 |

| שגרירי ישראל בבריטניה ישראלישראל בריטניהבריטניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מרדכי עליאש • אליהו אילת • ארתור לוריא • אהרן רמז • מיכאל קומיי • גדעון רפאל • אברהם קדרון • שלמה ארגוב • יהודה אבנר • יואב בירן • משה רביב • דרור זייגרמן • צבי שטאובר • צבי חפץ • רון פרושאור • דניאל טאוב • מארק רגב • ציפי חוטובלי |

 |
תבנית {{אישיות}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**אלכס קורנהאוזר** (1946–2020) היה מהנדס ומנהל ישראלי בענף ההייטק. כיהן כמנכ"ל אינטל ישראל בשנים 2000–2007.

ביוגרפיה
--------

אלכס קורנהאוזר נולד ברומניה. הוא קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהאוניברסיטה הפוליטכנית בבוקרשט בשנת 1969. הוא עלה ארצה עם משפחתו בשנת 1977, ושנה לאחר מכן החל לעבוד באינטל ישראל, שמנתה אז כמה עשרות עובדים בחיפה.

קורנהאוזר עבד בפיתוח שבבים, כולל המעבד המתמטי 8087. בשנת 1990 מונה למנהל מרכז הפיתוח בחיפה, ובשנת 1994 עבר למפעל ייצור השבבים פאב-8 בירושלים. שנתיים מאוחר יותר מונה למנהל ההקמה של פרויקט מפעל פאב 18 החדש בקריית גת.

קורנהאוזר מונה בשנת 2000 לתפקיד מנכ"ל אינטל ישראל וסגן-נשיא לטכנולוגיה של אינטל העולמית. במסגרת תפקידו היה אחראי על עבודות הקמת מפעל פאב 28 שהחלו בשנת 2005 ועל פיתוח שבבי הסנטרינו ושבבי הליבה הכפולה (dual core).

לאחר פרישתו מאינטל, בשנת 2008, שימש קורנהאוזר כדירקטור בחברת טאואר וכמנהל הפעילות הגלובלית של נומוניקס, יצרנית שבבי זיכרון שנמכרה ב-2020 לחברת מייקרון. בשנת 2017 הצטרף לדירקטוריון פריורטק.

קורנהאוזר נפטר בנובמבר 2020 ונטמן בבית העלמין בנהריה.

פרסים והוקרות
-------------

* מנכ"ל השנה בהייטק, בקטגוריית חברות רב לאומיות הפעילות בישראל. פורום מנכ"לי ההייטק, 2006.
* פרס מוביל תעשיית השבבים הגלובלית בכנס התעשייה השנתי ChipEx2013.

קישורים חיצוניים
----------------

* סבר פלוצקר, קורנהאוזר: "אנחנו מפרנסים 8,000 משפחות בארץ", באתר ynet, 23 באוגוסט 2002
* ראיון עם אלכס קורנהאוזר בפרויקט 50 ישראלים מספרים על אינטל, דף הפייסבוק של אינטל ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידו סולומון, חילופי מנכ"לים באינטל ישראל: מקסין פסברג מחליפה את אלכס קורנהאוזר, באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2007
2. ↑  נפטר אלכס קורנהאוזר, ממקימי אינטל ישראל, באתר TechTime‏, 7 בנובמבר 2020
3. ↑  Chiportal מצדיע לאלכס קורנהאוזר, באתר Chiportal, ‏2010-09-21
4. ↑  TSEM Company Profile & Executives - Tower Semiconductor Ltd. - Wall Street Journal, www.wsj.com
5. 1 2  אלכס קורנהאוזר, מנכ"ל אינטל ישראל לשעבר, נפטר ממחלת הסרטן, באתר Chiportal, ‏2020-11-05
**אלון ברומר** (נולד ב-5 בנובמבר 1973 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי תל אביב. אחיו התאום הוא הכדורגלן גדי ברומר אשר שיחק לצידו במכבי תל אביב. במהלך שנותיו במועדון זכה בשלוש אליפויות (1991/1992, 1994/1995, 1995/1996), שני גביעי מדינה (1993/1994, 1995/1996) וגביע טוטו (1992/1993) אחד.

קריירה
------

ברומר שיחק לסירוגין במחלקות הנוער של מכבי תל אביב והפועל רעננה, העיר בה התגורר. בקבוצת הנוער של הפועל רעננה שיחק כחלוץ מרכזי ואף הבקיע 28 שערים בעונה אחת. ב-18 בינואר 1992 ערך ברומר הופעת בכורה בליגה במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב בניצחון 3–1 על מכבי נתניה.

עונת 1994/1995, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, נחשבת כעונת הפריצה של ברומר, שכבש שלושה שערים ב-26 משחקי ליגה, כאשר החשוב והמשמעותי שבהם היה השער שהבטיח את האליפות ה-16 בתולדות המועדון, במחזור הסיום, במשחק חוץ דרמטי מול הפועל באר שבע שלא נוצחה באותה עונה בביתה עד לאותו מחזור. משחק זה הסתיים בתוצאה 1–0 לזכות מכבי תל אביב משער נגיחה של ברומר עם סיום המחצית הראשונה.

ב-30 בספטמבר 1995, במהלך המחזור השלישי של עונת 1995/1996 נגד הפועל חיפה, נפגע ברומר במהלך תיקול של אלון חלפון ורגלו נשברה. למרות הפציעה הקשה, ברומר חזר לשחק עוד באותה עונה ואף היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב בדאבל בסיום אותה עונה כשהוא כובש את אחד השערים בניצחון 4–1 בגמר גביע המדינה מול עירוני ראשון לציון.

באמצע עונת 1998/1999 עבר ברומר לקבוצת עירוני ראשון לציון, ולאחר שנה וחצי במועדון חזר למכבי תל אביב, ובשנת 2001 פרש ממשחק פעיל.

לזכותו של ברומר שתי הופעות במדי נבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו במדי בנבחרת הלאומית ערך ב-20 בספטמבר 1995 במשחק הפרידה מאלי אוחנה מול אורגאווי (3–1 לטובת ישראל).

לאחר הפרישה
-----------

לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל ברומר לאמן את קבוצת הנוער של הפועל הוד השרון ואחר כך גם את קבוצת הבוגרים. בהמשך אימן גם את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות: 1991/1992, 1994/1995, 1995/1996
* גביע המדינה 1993/1994, 1995/1996
* גביע הטוטו: 1992/1993

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוני לב ארי, היריבות החלה באלון, ונגמרה בברומר, באתר ynet, 25 בספטמבר 2009
2. 1 2  אשר גולדברג, ‏‏שער האליפות, הפציעה בחיפה והטיפ מגרנט: לאן נעלם אלון ברומר?, באתר ספורט1, 5 בדצמבר 2020
**!Angry Birds Go** היה משחק מרוצי מכוניות והמשחק השמיני בסדרת משחקי אנגרי בירדס. המשחק פותח במשותף על ידי Rovio Entertainment ו-Exient Entertainment, והוא שוחרר ב-15 בנובמבר 2013. מסלולי המשחק ממוקמים באי החזירים בתלת-ממד. המשחק גם הציג מכוניות שניתנים לשדרוג וכוחות ייחודיים לכל דמות.

החל מאוקטובר 2015, !Angry Birds Go הורד למעלה מ-100 מיליון פעמים. המשחק הפסיק לקבל עדכונים גדולים מ-Rovio ב-2018, והוסר מ-App Store ו-Google Play ב-2019.

משחקיות
-------

ב-!Angry Birds Go, השחקנים יכלו לבחור איך הם רוצים להזיז את המכונית שלהם. אם שחקן בוחר ב"הטיה", עליהם להטות את המכשיר לכיוון שאליו הם רוצים שהמכונית תנוע. אם השחקן בוחר ב"מגע", השחקנים חייבים להקיש על החלק השמאלי או הימני של המסך כדי להזיז את המכונית שמאלה או ימינה בהתאמה. כדי להתחיל את המרוץ, עליהם למשוך את הקארט לאחור מקלע גדול, ואז לשחרר כאשר ה-"GO!" מופיע טקסט. אם שחקנים משחררים אותו מוקדם, כל שאר היריבים ישוגרו מוקדם, אבל הקארט של השחקן יסתובב ויאט אותו. שחקנים יכולים לאסוף מטבעות, הדומים לאדום, הדמות הראשונה שניתן לשחק בהם, תוך כדי מרוץ. שחקנים יכולים גם להשתמש בכוח המיוחד של דמות, בהתאם לציפור או לחזיר שהם בחרו למרוץ. אבל במקום לאסוף אותו על המסלול, הם נטענים, וניתנים לשימוש חוזר במירוץ אחר שלוש אבני חן. למרוצים, לעומת זאת, אין הקפות כלשהן, וכאשר מסתיימים עם המירוץ יחידת אנרגיה אחת, שהוצגה במקור כקאפקייקס, אובדת ולאט לאט מוחזרת עם הזמן. כאשר שחקנים אינם מרוצים, הם עשויים להשתמש במטבעות שנאספו כדי לשדרג את הקארט שלהם. תכונה זו חיונית להתקדמות עבור סוגי מרוץ מסוימים, ניתן לחזור רק אם ה-CC או "Cake Capacity" של קארט גבוהים מספיק, אשר ניתן להגדיל על ידי שדרוג. שחקנים יכולים גם להחליף דמויות כשהם לא מרוצים, שכן לכל דמות יש כוח מיוחד משלה, שיכול לעזור מאוד לשחקנים בסוגי מרוץ מסוימים, והכי חשוב אם לרוכב הנבחר אין אנרגיה.

אבני חן הן מטבע במשחק שנרכש בכסף אמיתי או שנרכש באיטיות על ידי מרוצים מתחרים. זה עשוי לשמש לרכישת קרטינגים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Angry Birds Go!
**האישה בחלון** (באנגלית: **The Woman in the Window**) הוא סרט פשע אפל אמריקאי משנת 1944.

התסריט מבוסס על הנובלה Once Off Guard של ג'.ה. וואליס (אנ'), בשינויים קלים כדי שיתאים לקוד הייז באותה תקופה.

רוב הסרט מצולם ברחובות ואתרים אפלים כפי שמתאים לסרט אפל. העלילה היא על פרופסור מכובד החולם שאישה פאם פאטאל מושכת אותו להסתבך בפשע. חלק מהשחקנים מופיע בתפקידים שונים במציאות ובחלום.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר, דרמה או קומדיה.

תקציר העלילה
------------

ריצ'רד ונלי (אדוארד ג'י רובינסון) הוא פרופסור מכובד במכללת גוטהם בניו יורק. הוא נפרד מאשתו וילדיו היוצאים לחופשה במיין ופוסע לעבר המועדון הקבוע שלו. ליד המועדון הוא נתקל בחנות שבחלון שלה מוצג דיוקן של אישה יפה. הוא מתבונן בהערצה בציור ונכנס למועדון לשיחה עם חבריו, התובע המחוזי פרנק ללור (ריימונד מאסי) וד"ר ברנקסטין (אדמונד בריאון).

לאחר שתיית מספר כוסות הם נפרדים מוונלי והוא נשאר במועדון ומעיין בשיר השירים. הוא יוצא משם ונתקל שוב בדיוקן המצויר בחלון. לידו מופיעה אישה נאה (ג'ואן בנט) בשם אליס ריד הדומה לזו שבציור. היא משוחחת איתו על בדידות והוא מסכים להצעתה להיכנס לבר לשתייה ואחר כך לדירתה.

לפתע מתפרץ לדירה קלוד מאזרד (ארתור לופט) שהוא אדם עשיר בעל תאגיד ובן זוגה של אליס. כשהוא רואה אותה עם ונלי הוא תוקף אותה ואחר כך מנסה לחנוק את ונלי. בעזרת מספריים שמביאה לו אליס, מצליח ונלי לדקור אותו ולהרגו.

ונלי גורר את הגופה למכוניתו בלילה גשום וזורק אותה בשדה נטוש. מאזרד הוא אדם ידוע ומיד מתחילים חיפושים אחריו. ונלי נפגש מדי פעם עם חברו פרנק וזה מדווח לו על התקדמות החקירה. פרנק לוקח אותו גם לזירת מציאת הגופה וונלי מרגיש שהטבעת מתהדקת מסביבו.

העלילה מסתבכת כששומר הראש של מזארד, אדם מפוקפק בשם היידט (דן דוריה) יודע על קשריו של הבוס שלו עם אליס ומתחיל לסחוט אותה. הוא מבקש 5,000 דולר דמי שתיקה והיא נותנת לו בעזרתו של ונלי חלק מהסכום. בינתיים מקבל ונלי מחברו הרופא מרשם לסם שינה בצורת אבקה. הוא מוסר זאת לאליס בתקווה שתמהל זאת בכוס היין של היידט. היידט שב לקבל את יתרת הכסף אך לא מתפתה לשתות. הוא לא יודע שהמשטרה מחפשת אותו בתור הרוצח וכשהוא יוצא הוא נתקל בשוטרים שיורים בו לאחר שניסה לברוח. הידיעה מגיעה לאליס והיא מתקשרת לונלי להודיע לו שהיידט נהרג והסכנה חלפה. הטלפון מצלצל וונלי שקוע בשינה עמוקה וכאן יש קטע של ג'אמפ קאט. וונלי מתעורר במועדון ולאט לאט מתחיל להבין שכל הסיוט הזה היה חלום.

הוא עוזב את המועדון ונעצר ליד הדיוקן בחלון. אישה נעצרת לידו ומבקשת ממנו אש לסיגריה. הוא בורח מהמקום במהירות וקורא לעברה: לא, אפילו לא עבור מיליון דולר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האישה בחלון** בוויקישיתוף

* "האישה בחלון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האישה בחלון", באתר נטפליקס
* "האישה בחלון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "האישה בחלון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "האישה בחלון", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "האישה בחלון", באתר אידיבי
* "האישה בחלון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט האישה בחלון, באתר יוטיוב
* האישה בחלון, באתר TCM
**יאנינה פריי** (בפינית: **Janina Fry**; נולדה ב-12 בנובמבר 1973) היא דוגמנית, זמרת פופ ושחקנית פינית.

ביוגרפיה
--------

פריי נולדה בהלסינקי, ב-1993 זכתה בתחרות היופי "תוצרת פינלנד" וייצגה את פינלנד בתחרות מיס עולם שם עלתה לעשיריית חצי הגמר.

ב-1995 הנחתה את תחרות "מר סקנדינביה", תחרות יופי לגברים מרחבי המדינות הנורדיות. בשנת 1998 שיחקה בסרט "Underbara kvinnor vid vatten" (נשים מדהימות על שפת הים) המבוסס על רומן של הסופרת הפינית מוניקה פגרהולם.

ב-2000 הופיעה בפרק של דרמת הפשע "Kylmäverisesti sinun".

בשנת 2006 הנחתה את משחק הטלוויזיה "בלה".

כזמרת הוציאה שני אלבומים ומספר סינגלים.

ב-2002 לקחה חלק בכתיבת המילים לשיר "Addicted to You" איתו ייצגה את מדינתה הזמרת לאורה ווטילאיינן באירוויזיון 2002.

בשנת 2007 הוציא קו של ביגוד שעיצבה בעצמה, באותה שנה ילדה את בתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Suomen seksikkäin äiti Janina Fry upeissa kuvissa, mtvuutiset.fi, ‏2008-08-20 (בפינית)
* ינינה פריי, ברשת החברתית אינסטגרם

* ינינה פריי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ינינה פריי, באתר Last.fm (באנגלית)

* ינינה פריי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ינינה פריי, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  MAIDEN OF FINLAND / SUOMEN NEITO, lempimissit.suntuubi.com, ‏2010-06-24 (בפינית) (ארכיון)
2. ↑  יודילוביץ', מרב (2006-02-15). "מחווה לקולנוע הפיני בסינמטק תל אביב". *Ynet*. נבדק ב-2019-02-05.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: ca1896af-bbfa-465b-9cfe-b04045bc6a3e

 |
**ג'וני וודרו פרסונס** (באנגלית: **Johnnie Woodrow Parsons**,‏ 4 ביולי 1918 – 8 בספטמבר 1984) הוא נהג מרוצים אמריקאי שניצח את מרוץ האינדיאנפוליס 500 בעונת 1950 (אז נחשב המרוץ לחלק מאליפות הפורמולה 1).

קריירת מרוצים
-------------

פרסונס החל להתחרות במרוצי מכוניות גמדיות(אנ') שהתקיימו בחוף המערבי של ארצות הברית. בשנת 1942 זכה באליפות בקטגוריה. לאחר מלחמת העולם השנייה החל להתחרות באליפות ה-AAA. בשנת 1948 סיים במקום השלישי במרוץ המכוניות הגדמדיות באירועי הלילה שלפני ה-500 (אירועים שמקדימים את מרוץ האינידאנפוליס 500 והתקיימו עד לשנת 2017). שנה לאחר מכן התחרה לראשונה באינידנפוליס 500 וסיים במקום השני. באותה שנה ניצח חמישה מרוצים במסגרת אליפות ה-AAA וזכה באליפות. בשנת 1950, עונת הבכורה של הפורמולה 1, נכלל המרוץ כחלק ממרוצי העונה. פרסונס ניצח את המרוץ והיה לנהג האמריקאי הראשון שמנצח מרוץ באליפות החדשה. שמו אוית עם שגיאת כתיב על הגביע שניתן לו בסיום המרוץ (נכתב Johnny במקום Johnnie). בשנת 1991, כחלק מפרויקט שיקום הגביע הוצע לשנות את שמו לאיות הנכון, אך לבסוף הוחלט להשאיר את הטעות על כנה.

במהלך השנים התחרה שבע פעמים נוספות במרוץ האינדיאנפוליס 500, אך לא הצליח לשחזר את ההצלחה. המיקום הטוב ביותר אליו הגיע, היה המקום הרביעי, בשנת 1956. בנו, שנקרא גם הוא ג'וני, אך שמו אוית Johnny, התחרה במרוץ 12 פעמים.

בשנות השבעים, לאחר שפרש ממרוצים, התמנה לשופט בכיר באליפות המכוניות הגמדיות בחוף המערבי.

בשנת 2004 הונצח בהיכל התהילה של הספורט המוטורי בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וני פרסונס** בוויקישיתוף

* ג'וני פרסונס, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
* ג'וני פרסונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johnnie Parsons, Historic, Class of 2004
פטיש הקיטור של קרוזו מתוצרת שניידר
**שניידר אלקטריק** (**Schneider Electric**) היא חברה צרפתית ותאגיד רב-לאומי, למוצרים וחומרה בתחום ייצור, הולכה ובקרת מערכות אספקת חשמל. נכון ל-2019 היו לחברה הכנסות של כ-27 מיליארד אירו והיא מעסיקה כ-155,000 עובדים ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה ב-1836 על ידי האחים אז'ן ואדולף שניידר בעיר קרוזו (Le Creusot) בשם "שניידר ושות'" (Schneider et Cie) ועסקה בייצור מנועים חשמליים וקטרי רכבת. באותה עת הייתה חלק מתאגיד וסטינגהאוס. החברה נודעה בהתמחות עולמית בייצור פטישי קיטור ופטיש הקיטור הענק שייצרה ב-1877 הפך לסמלה של העיר קרוזו.

לקראת מלחמת העולם הראשונה עסקה החברה בייצור תותחים, תותחי רכבת, תותחים ימיים ואף טנק (שניידר CA1, שהיה הטנק הצרפתי הראשון). לאחר המלחמה לא חזרה לעסקי הנשק ופנתה לפיתוח מוצרים בתחום הנדסת חשמל ותעשיית פלדה. בין היתר עסקה בשנים אלה בפיתוח הרכבת התחתית של פריז. החברה, שנקראה "קבוצת שניידר" המשיכה במסלול זה עד 1980.

משנת 1981 מתמקד התאגיד, שנקרא שניידר אלקטריק, בציוד אוטומציה ובקרה וציוד לאבטחת מערכות חשמל. התאגיד רכש חברות משלימות מצרפת ומחוצה לה וכך פיתח קו מוצרים מתקדם והשיג הובלה עולמית בתחומים אלה.

בשנת 2001 רכשה שניידר אלקטריק את המתחרה שלה חברת לגראן (Legrand) תמורת 6.2 מיליארד דולר, אך הנציבות האירופית חסמה את העסקה מחשש לפגיעה בתחרות. המיזוג עמד להפוך את שניידר ליצרנית הגדולה בעולם של ציוד חשמלי.

בשנת 2007 רכשה את חברת APC - American Power Conversion Corporation.

פעילות
------

לחברה מרכזי פיתוח באו-דה-סן, צרפת; בבנגלור, הודו ובשאנגחאי, סין.

### פעילות בישראל

החברה פעילה בישראל משנת 1999, כסניף מקומי של שניידר אלקטריק העולמית. בסניף הישראלי, המנוהל על ידי פיליפ ברמי, עובדים כ-120 איש והוא מעורב בפרויקטים רבים, דוגמת הקמתו של מערך האנרגיה בנמל התעופה רמון שבנגב, ופרויקטי תשתיות נוספים. החברה גם משקיעה בחברות הזנק בישראל.

חברת הבת APC פעילה בישראל משנת 2006, עוד לפני שנרכשה בידי שניידר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שניידר אלקטריק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שניידר אלקטריק (באנגלית ובגרמנית)
* הדי כהן, ‏כך הורידה שניידר אלקטריק בפריז 47% מצריכת האנרגיה, באתר גלובס, 13 באפריל 2015
* שניידר אלקטריק, ברשת החברתית פייסבוק

* שניידר אלקטריק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* שניידר אלקטריק, ברשת החברתית אינסטגרם

* שניידר אלקטריק, ברשת החברתית LinkedIn

* שניידר אלקטריק, סרטונים בערוץ היוטיוב

* שניידר אלקטריק, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי ברקוביץ', ‏שניידר אלקטריק תקים מרכז חדשנות לסטארט-אפים בתחום תעשייה 4.0 בישראל, באתר גלובס, 8 באוקטובר 2020
2. ↑  פייננשל טיימס, ‏מנכ"ל שניידר אלקטריק תוקף את חסימת המיזוג עם לגראן ע"י בריסל, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2001
3. ↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו | פיליפ ברמי, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2017
4. ↑  הדי כהן, ‏שניידר אלקטריק יקים את מערך החשמל בשדה התעופה בתמנע, באתר גלובס, 19 במאי 2015
5. ↑  גיא גרימלנד, קרנות ההון סיכון מביעות אמון מלא בסטארט-אפים הישראלים, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2006  
טל שחף, ‏שניידר אלקטריק תשקיע ב-12 סטארט-אפים ישראליים, באתר גלובס, 20 ביוני 2018
6. ↑  יוסי הטוני, ‏שמעון אברבנאל, מבכירי APC-שניידר אלקטריק, פורש, באתר "אנשים ומחשבים", 15 ביולי 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 1791 2866

 |
**נכס דיגיטלי** (נקרא גם: נכס וירטואלי) הוא כל סוג של פורמט בינארי המכיל מידע, שנמצא ברשת האינטרנטית או במרחב הדיגיטלי ויש עליו זכות בעלות לאדם מסוים, לעשות בו כל שימוש חוקי רצוי (מסחרי או פרטי). סוג מידע שכזה ללא זכות בעלים, אינו יכול להיחשב נכס. נכסים דיגיטליים הם בין היתר, מסמך דיגיטלי, קובצי אודיו, תמונות או כל סוג מידע דיגיטלי רלוונטי אחר שנמצא ברשת או יאוחסן בהתקנים דיגיטליים כמו מחשבים, נגני מוזיקה, סמארטפונים, כוננים קשיחים, אמצעי תקשורת או כל מכשיר אחר שיכול לאחסן מידע דיגיטלי.

סוגים
-----

נכסים דיגיטליים מתחלקים למגוון תצורות ומתקיימים בפורמטים ותצורות שונים, נוכח ההתקדמות הטכנולוגית בעולם ואמצעי המדיה המתקדמים.

ישנם מספר סוגי נכסים דיגיטליים:

* **נכסים דיגיטליים בשליטה מלאה** - אתר אינטרנט, אפליקציה, ספר דיגיטלי, קורס דיגיטלי, פודקאסט, מוזיקה וקובצי אודיו, אנימציות, מצגות, תמונות וכיוצ'. אלו נכסים דיגיטליים שנוצרו על ידי אדם מסוים ובשליטתו המלאה.
* **נכסים דיגיטליים ברשת החברתית** - עמוד פייסבוק, קבוצת פייסבוק, ערוץ יוטיוב, פרופיל אינסטגרם. אלו נכסים שנבנו בתוך רשת חברתית ונהנים מחשיפה בפני משתמשי הרשת, אך זכות הבעלות בהם מתחלקת עם הבעלים של הרשת החברתית.
* **נכסים בבעלות משותפת** - חנות מקוונת באתרי מסחר גדולים כגון איביי או אמזון. אלו נכסים שנבנו בתוך אתר מסחר גדול ונהנים מחשיפה בסיסית של גולשי האתר, אך זכות הבעלות בהם על כל מרכיביה, מתחלקת עם בעלי אתר המסחר.

הגנות על נכסים דיגיטליים
------------------------

מפאת העובדה שנכסים דיגיטליים קיימים וזמינים ברשת האינטרנטית לכל אחד, ישנה תופעה נפוצה של העתקות, שכפולים, שימוש בלתי מורשה ועוד על ידי מעוולים למטרות רווח אישי. כך לדוגמה העתקת תוכן של אתר אינטרנט והפצתו על ידי המעוול למטרות רווח. רוב הנכסים דיגיטליים הם קניין רוחני לפי חוקי זכויות יוצרים (בישראל: לפי חוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007), מאחר שמהווים יצירה הנותנת ביטוי לא מוחשי ומקורי לרעיון שהוא פרי יצירתו של האדם. לכן, שכפול והעתקה של נכס דיגיטלי, מהווה הפרה של זכות היוצר בנכס, ומזכה את הבעלים בפיצויים מן המעוול, על פי חוק.

שיטה נוספת להגנה על נכסים דיגיטליים, היא הטבעת סימן היכר או סימן מים, כל עוד תצורת הנכס מאפשרת זאת. כך, על תמונה דיגיטלית ניתן להטביע סימן מים עם פרטי התמונה והצלם, כך בעל הזכויות יישאר מקושר אליו.

קנייה ומכירה של נכסים דיגיטליים
-------------------------------

עם התפתחות הנכסים הדיגיטליים, צמחה תעשייה של מסחר קנייה ומכירה של נכסים דיגיטליים. ניתן לרכוש נכסים דיגיטליים בקבוצות ייעודיות בפייסבוק ובאתרים ייעודיים. האתר הגדול בעולם למסחר בנכסים דיגיטליים הוא Flippa[דרוש מקור]. נכסים דיגיטליים עד כמה עשרות אלפי שקלים נמכרים לרוב בצורה עצמאיית בשוק הפרטי, בסכומים יותר גבוהים מומלץ להיעזר בשירותי ברוקר מקצועי, עמלת מכירה בתחום נעה בין 7%–15% תלוי שווי של הנכס[דרוש מקור].

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד המשפטים - אודות קניין רוחני
2. ↑  סעיף 56א לחוק זכות יוצרים, התשס"ח-2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4675352-7

 |