recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מת'יו פונטיין מורי** (באנגלית: **Matthew Fontaine Maury**; ‏14 בינואר 1806 – 1 בפברואר 1873) היה אוקיינוגרף, קרטוגרף, אסטרונום, גאולוג, היסטוריון, וחייל בצי האמריקאי. מהתומכים הבולטים בתאוריית המעבר הצפון-מערבי.

קורות חיים
----------

מורי נולד בווירג'יניה שבארצות הברית. הוא היה חייל בצי ארצות הברית. לאחר שהקריירה שלו בתחום זה הופסקה בגיל 33 בעקבות פגיעה קשה בברך הימנית, החל ללמוד ניווט והיה הראשון שחקר ביסודיות את זרמי הים ורוחות הים. בשנת 1842 מונה למפקח הראשי של מצפה הכוכבים בצי האמריקני.

### רוחות וזרמי הים

במסגרת משימותיו במצפה הכוכבים סרק מורי אלפי תרשימים ויומנים של קברניטי אוניות וספינות וקיבץ את המידע שעלה מהם. הוא העריך את כיווניהם ומהירותם של זרמי ים שונים על-פי רמת ההסטה של הספינות ממסלולן הקבוע. לאחר שנים רבות של מחקר, הוציא בשנת 1847 את מפת זרמי הים של האוקיינוס האטלנטי, שזכתה לאהדה רבה בקרב ימאים, מכיוון שבעצם פענחה את סוד האוקיינוסים, וקיצרה משמעותית את זמן ההפלגה. בשנת 1855 הוציא את הספר הראשון בעולם בנושא האוקיינוגרפיה, "גאוגרפיה פיזית של הים" (Physical Geography of the Sea), שכלל יותר מפות,[דרושה הבהרה] ואף ביקש מימאים להשליך בקבוקים לים עם ציון המיקום של הספינה, כדי לעקוב אחר הזרמים ולעדכן את המפות.

### מיפוי קרקעית הים

מורי ביצע בדיקות רבות כדי למדוד את העומק של קרקעית הים במקומות שונים. הוא שלשל מספינות המחקר שלו חבלים הקשורים למשקולות אל הקרקעית, מדד את עומק המים, ולאחר מכן פרסם את תוצאות המדידות במפות הבתימטריות (מפות קרקעית האוקיינוס) שלו. התוצאות החלו לשכנע אנשים שניתן להניח כבל טלגרף טראנס-אטלנטי, שיאפשר תקשורת בין היבשות אמריקה הצפונית ואירופה.

דיוקן של מת'יו מורי

המעבר הצפון-מערבי
-----------------

 ערך מורחב – **המעבר הצפון-מערבי**  

מאז ומעולם היה מורי מחשובי התומכים בתאוריית המעבר הצפון-מערבי. הוא המציא תאוריה התומכת בקיומו של המעבר הצפון מערבי. התאוריה הסתמכה על כך שבגוף לווייתנים באוקיינוס האטלנטי התגלו צלצלי ספינות מהאוקיינוס השקט ולהפך, וכיוון שהלוייתנים הם יונקים הנושמים באמצעות ריאות וצריכים לעלות לפני המים כדי לנשום, הם אינם יכולים לעלות לפני המים כאשר האזור שופע קרח, מה שמוכיח שללוייתנים יש ככל הנראה מעבר מהיר בין האוקיינוסים. המסלול עוד לא התגלה בשנים אלו, והיה למטרה בקרב מגלי ארצות רבים. הרבה אחרי מותו של מורי, בשנת 1903, רואלד אמונדסן ומשלחתו עברו לראשונה במעבר הצפון-מערבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מת'יו מורי** בוויקישיתוף
* כתבי מת'יו מורי בפרויקט בן-יהודה
* מת'יו מורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* מת'יו מורי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתיו פונטיין מורי, בוויקיפדיה האנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271191805171
* BIBSYS: 14009552
* BNC: 000383796
* BnF: cb15356955m (data)
* CiNii: DA05043703
* DSI: 5256
* GND: 116857986
* ICCU: UFIV069077
* ISNI: 0000 0001 1240 2670
* LCCN: n84801308
* NARA: 10570238
* NDL: 00766264
* NLA: 36532127
* NLG: 241236
* NTA: 071872566
* SELIBR: 75135
* SNAC: w6cr5x8g
* SUDOC: 083165207
* Trove: 1276499
* VcBA: 495/271341
* VIAF: 64308657
* WorldCat: lccn-n84801308

 |
סמליל המועדון
**מועדון דג הזהב** (באנגלית: **Goldfish Club**) הוא מועדון בינלאומי המאגד אנשים שניצלו ממטוסים מתפוצצים על ידי צניחה לתוך המים, או שכלי הטיס שלהם התרסק במים וחייהם נצלו על ידי חגורת הצלה, סירה מתנפחת וכדומה.

הסמליל של המועדון הוא דג זהב עם כנפיים לבנות שעף מעל שני גלים כחולים. המטרה העיקרית של המועדון היא "לשמור על רוח החברה המיוחדת המשותפת לעוברי חוויית השרדות".

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם השנייה

מועדון דג הזהב הוקם בנובמבר 1942 על ידי C.A.‎ רוברטסון, בריטי שעבר באחת מחברות הייצור הגדולות בעולם של ציוד הצלה אווירי לשורדי התרסקויות. לאחר ששמע על חוויותיהם של אנשי טיסה ששרדו התרסקות בים, החליט רוברטסון להקים מועדון אקסקלוסיבי לאנשי האוויר שחייבים את חייהם לחגורות הצלה, מועדון שיאפשר לשורדים להיפגש ולהחליף חוויות.

בתמיכת החברה, נקרא המועדון "מועדון דג הזהב": זהב לערך החיים, ודגים למים. כל אחד מהחברים קיבל כרטיס חבר ותג רקום על בגדו, אך תקנות לבוש אחידות אסרו לענוד את טלאי דג הזהב על מדים בריטיים ואמריקאיים. בשל כך, רבים מחיילי חיל האוויר האמריקאי וחיל האוויר המלכותי שלחמו במלחמת העולם השנייה תפרו את התג לחגורת ההצלה שלהם.

למועדון הצטרפו גם טייסים ממלחמת העולם הראשונה, שמטוסיהם הופלו יותר מעשרים שנה לפני שהמועדון התחיל.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היו במועדון כ-9,000 חברים מכל סניפי כוחות בעלות הברית. המועדון ניסה לסיים את מתן החברות, אך בקשות המשיכו להגיע. כאשר עזב רוברטסון את עבודתו בשנת 1947, הוא שמר על רשומות המועדון והמשיך להפעיל אותו על חשבונו.

במועדון ישנו חבר איטלקי אחד, משום שהציל טייס של בנות הברית לאחר שמטוסיהם הופלו מעל הים התיכון. במועדון גם חבר גרמני אחד, שמטוס ה-F-104 סטארפייטר שלו התרסק במשימת נאט"ו ב-1971.

נכון ל-2013 יש במועדון כ-500 חברים.

בתרבות
------

המועדון הוזכר במספר כתבות בעיתונות ואורגנו מטעמו מספר "ארוחות ערב איחוד". כמו כן היו מספר מועדונים שנפתחו מטעמו.

על המועדון פורסמו שני ספרים: "'Down in the Drink" ו-"The Goldfish Club".

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר על המועדון, באתר 303rdbg

הערות שוליים
------------

1. ↑  welcome, web.archive.org, ‏2013-03-04
2. ↑  Westcott, Hayley (2020-01-30). "The club you can't join without getting wet". *BBC News* (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-02-09.
3. ↑  club history, web.archive.org, ‏2013-09-11
4. ↑  Danziger, Danny (2012). *The Goldfish Club*. Sphere. ISBN 1847444679.
**ז'אן פייר-בלוך** (בצרפתית: **Jean Pierre-Bloch**;‏ 14 באפריל 1905, פריז, צרפת – 17 במרץ 1999, פריז, צרפת) היה פוליטיקאי יהודי-צרפתי סוציאליסט חבר האספה הלאומית, איש תנועת ההתנגדות הצרפתית במלחמת העולם השנייה ונשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות (אנ') בין השנים 1968–1993‏.

קורות חיים
----------

פייר-בלוך נולד ב-14 באפריל 1905 בפריז, צרפת. אביו היה תעשיין. הוא למד משפטים בסורבון. במהלך שנות ה-20 המאוחרות עבד כעיתונאי בעיתון *Le Populaire*‏.

בשנת 1934 נבחר להיות חבר המועצה הכללית של מחוז אֵן. ב-1935 התמנה לתפקיד סגן ראש עיריית לאן.

בשנת 1936, לאחר ניצחון החזית העממית, התמנה לחבר האספה הלאומית. ב-1938, היה אחד מחברי האספה היחידים שהתנגדו להסכם מינכן.

ב-1939, התנדב לכוחות המזוינים של צרפת, אך נפל בשבי הגרמנים ב-23 ביוני 1940. ב-17 באוקטובר נמלט מהשבי, והצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית בדורדון, שם סייע לטפל, יחד עם אשתו גבי, בסוכנים שהוצנחו לצרפת, משלוחי נשק וציוד שנשלחו ממטה צבא צרפת החופשית בלונדון. באוקטובר 1941 נעצר במרסיי ונכלא באשמת בגידה, אך ב-16 ביולי 1942 נמלט בעזרת אשתו. לאחר בריחתו ניסה להצטרף לצבא צרפת החופשית בלונדון, אך נתפס בספרד ונשלח למחנה מעצר, שם שהה מספר חודשים. בסתיו אותה השנה שוחרר מהמחנה והגיע ללונדון, שם עמד בראש המחלקה האזרחית של המודיעין המרכזי. בספטמבר 1943 הועבר לאלג'יריה, שם פעל להוצאה לפועל של צו כרמיה (שבוטל על ידי משטר צרפת של וישי), וב-20 באוקטובר 1943 הושבה ליהודי אלג'יריה האזרחות הצרפתית שלהם.

ב-1945, לאחר המלחמה, חזר פייר-בלוך לכהן כחבר באספה הלאומית, והמשיך לכהן עד 1947.

ב-1968 מונה לנשיא הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות (אנ'), תפקיד בו כיהן עד 1993. בין השנים 1987–1989 ניהל את הוועדה המייעצת לראש הממשלה בנושא זכויות האדם(אנ').

פייר-בלוך נפטר ב-17 במרץ 1999 בפריז, צרפת, בגיל 93.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  עלון מטקס הענקת הפרס על שם פייר-בלוך, 11 בדצמבר 2013 (בצרפתית).
2. 1 2 3 4  ז'אן פייר-בלוך, באתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  ז'אן פייר-בלוך, באתר jesuismort (בצרפתית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266550705171
* BnF: cb11919738v (data)
* GND: 123049997
* ISNI: 0000 0001 0936 7974
* LCCN: n83800513
* NTA: 06802892X
* SUDOC: 027072738
* Trove: 1527607
* VIAF: 112811622
* WorldCat: lccn-n83800513

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ז'אן פייר-בלוך"**.
**סטיב סוולו** (באנגלית: **Steve Swallow**; ‏ נולד בניו ג'רזי ב-4 באוקטובר 1940) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן גיטרה בס ומלחין. סוולו זוכה תדיר במשאלי "נגן הגיטרה בס הטוב ביותר בג'אז" של קוראי ומבקרי המגזין דאון ביט. מנגן בסגנונות פוסט-בופ וג'אז חופשי.

ביוגרפיה
--------

סוולו החל לנגן מילדות וניגן בחצוצרה ובפסנתר לפני שעבר לקונטרבס בגיל 14. הוא למד הלחנה באוניברסיטת ייל אותה עזב ב-1960 על מנת להתחיל לעבוד בניו יורק בשלישייה של נגן כלי הנשיפה מעץ ג'ימי ג'ופרה יחד עם הפסנתרן פול בליי. הם חקרו את הג'אז החופשי לא בסגנון הרעשני של אורנט קולמן או ארצ'י שפ אלא בסגנון שקט וממוקד המזכיר מוזיקה קאמרית. בשנים 1962–1965 ניגן בשלישיית ארט פארמר והחל לכתוב, בשנים 1965 - 1967 ניגן בלהקתו של סטן גץ ובשנים 1967 - 1970 התחילה שותפותו ארוכת השנים עם גארי ברטון.

בראשית שנות השבעים החליף את הקונטרבס בגיטרה בס בת חמישה מיתרים. הוא התקין מיתר דו גבוה בבס שלו ואימץ נגינה במפרט, כאשר אלתוריו מתמקדים ברגיסטרים הגבוהים של הבס.

בין השנים 1974–1976 שימש כמורה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ובין תלמידיו היה גם הגיטריסט ג'ון סקופילד. שמועה עקשנית טוענת שבאותה עת ערך (ללא קרדיט) את המהדורה הראשונה של ה-Real Book (ספר המכיל תווים לסטנדרטים ולקטעי סולו נודעים, מבלי להקפיד הקפדה יתרה על זכויות יוצרים), וזאת כיוון שמספר גדול יחסית של לחנים שלו נכללים במהדורה הראשונה של הספר. ב-1976 הוציא תקליט בשם *Real Book*.

משנת 1978 הוא שותף של קרלה בליי, שהפכה לבת זוגו, במספר פרויקטים שלה, בהם הביג בנד של קרלה בליי והרכבים קטנים. כמו כן שותפים השניים בחברת התקליטים שהקימו, wattxtrawatt. סוולו מרבה לשתף פעולה עם ג'ון סקופילד, ג'ים הול, צ'יק קוריאה ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב סוולו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטיב סוולו

* סטיב סוולו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* סטיב סוולו, באתר ספוטיפיי

* סטיב סוולו, באתר Last.fm (באנגלית)

* סטיב סוולו, באתר AllMusic (באנגלית)

* סטיב סוולו, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* סטיב סוולו, באתר Discogs (באנגלית)

* סטיב סוולו, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Berendt, Joachim E (1976). The Jazz Book. Paladin. pp. 123
2. ↑  אתר החברה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007329595405171
* BIBSYS: 1466412054107
* BnF: cb139002100 (data)
* CiNii: DA12252510
* GND: 134534905
* ICCU: UBOV514172
* ISNI: 0000 0001 1442 6465
* LCCN: n81072974
* MusicBrainz: d94cd4f9-3178-4cc5-9e96-c9306385ffb0
* NKC: xx0120713
* NLK: KAC201937706
* NTA: 073763756
* RERO: 02-A003878516
* SNAC: w63f59g4
* SUDOC: 15200419X
* VIAF: 42026809
* WorldCat: lccn-n81072974

 |
**ז'אן מוֹלִינֵה** (בצרפתית: **Jean Molinet**;‏ 1435 – 23 באוגוסט 1507) היה כרוניקן, משורר ומלחין בחצר שארל האמיץ, דוכס בורגונדיה.

קורות חייו
----------

נולד בעיר דוור (Desvres, כיום בצרפת) ולמד בפריז. בשנת 1463 היה למזכירו של כרוניקן החצר, ז'ורז' שסטלן. ב-1464 כתב את ספרו *La complainte de Grèce* (קינת יוון), המתאר את הפוליטיקה של זמנו מנקודת המבט של החצר הבורגונדית. עם מותו של שסטלן ב-1475 ירש את משרתו כהיסטוריון החצר. הכרוניקות שלו מכסות את התקופה שבין 1474 ו-1504, והן נערכו והודפסו לראשונה בעריכתו של ז'אן אלכסנדר בּוּשׁוֹן (Buchon) ב-1825. הכרוניקות שלו אינן מצטיינות בערכן ההיסטורי כמו אלו של שסטלן, והן כתובות בשפה מליצית וספרותית יותר.

כמשורר היה מולינה לאחד מראשי זרם ה"רטוריקנים הגדולים" (Grands Rhétoriqueurs), ששירתם הצטיינה במבנים פורמליים ובריבוי לשון נופל על לשון. הוא אחראי על עיבוד היצירה "רומן הוורד" לפרוזה מן המקור השירי. 

מולינה היה גם מלחין, בן הדור השני-שלישי של האסכולה הפרנקו-פלמית. למרות שרק יצירה אחת, הרונדו *Tart ara mon cueur sa plaisance* היא שלו כמעט בוודאות, המלחין ז'וסקן דה פרה, שהיה תלמידו של המלחין יוהנס אוקכם, כתב קינה על מות אוקכם, נימפות היער, למילים מאת מולינה. הרונדו, שיר בארבעה קולות, היה פופולרי ביותר בתקופתו ועדות לכך היא מספר העותקים הרב מיצירה זו, כמו כן מוכר מוטט Salva Regina לחמישה קולות שניתן לייחס לו במידה גבוהה של ודאות.

ב-1501 נבחר לכהן כקאנון (משרת כמורה) בכנסיית נוטרדם בעיר ואלנסיין. כמו כן כיהן כספרן של מרגרטה לבית הבסבורג.

לקריאה נוספת
------------

* Noël Dupiré, *Jean Molinet*, 1932 ‏(בצרפתית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן מולינה** בוויקישיתוף
* כרך 3 מתוך כל כתבי ז'אן מולינה בעריכת בושון, סרוק ב-Google Books (בצרפתית)
* תווים למוזיקה של מולינה
* ז'אן מולינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ronsard and the Hellenic Renaissance in France, כרך 2, סעיף 1 מאת Isidore Silver עמוד 63

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265555005171
* BnF: cb12117040r (data)
* GND: 104123303
* ISNI: 0000 0000 8169 4657
* LCCN: n84094819
* MusicBrainz: 190a6248-84de-489f-9d78-ec585cae4095
* NKC: mub2016916179
* NLA: 35514069
* NTA: 07081211X
* SELIBR: 208771
* SUDOC: 029572959
* Trove: 980570
* VIAF: 41872367
* WorldCat (עם VIAF): 41872367

 |
**בית הכנסת שבזי** הוא בית כנסת בשכונת נחלת צבי בירושלים, שהוקם בשנת ה'תרמ"ח (1888) על ידי יהודי תימן שיצאו מהעיר העתיקה.

היסטוריה
--------

יהודי תימן שעלו בעליית אעלה בתמר בשנת ה'תרמ"ב (1882), כ-30 משפחות עזבו בשנת ה'תרמ"ח (1888) את העיר העתיקה והקימו בסמיכות לשכונת מאה שערים את שכונת נחלת צבי. ייסוד השכונה נעשה בעזרת הלוואה כספית של הברון הירש, בהשתדלות נסים בכר. בשנת ה'תרמ"ט (1889) קנה הברון את אדמות השכונה, ומכספי ההלוואה נשאר סכום מספיק לבניית 17 בתים בלבד.

בעת ייסוד השכונה בשנת ה'תרנ"ד (1894) הוקם גם בית הכנסת שנקרא על שם רבי שלום שבזי. בית הכנסת הוקם במרתף אחד הבתים. המתפללים הראשונים בו היו נוהגים לשבת על מזרנים מסביב לקירות, ולחלוץ את נעליהם לפני הכניסה, כמו המנהג בתימן ומנהג ארץ ישראל הקדמון.

על בית הכנסת כתב יצחק שפירא:

> 
> מה נעים בית הכנסת, חצי המרתף הזה על שטיחיו הפשוטים והנקיים, ומה חביבים הם מתפלליו "חלוצי הנעל" (כי חולצים הם את נעליהם בכניסה לפי מנהגם). יהודים יקרים ואביונים אבל שמחים בחלקם. זרה להם העקמומיות הנפשית. ליבם טוב ופיהם אינו דובר שקרים, ואין להם בעולמם אלה בית הכנסת ודירתם הדלה
> 
> 
> 
> 

כיום שוכנת במבנה בית הכנסת ישיבה לחוזרים בתשובה וכולל אברכים של מוסדות "מתימן יבוא".

גלריה
-----

* חזית בית הכנסתחזית בית הכנסת
* פינת בית הכנסתפינת בית הכנסת
* מבנה בית הכנסתמבנה בית הכנסת
* צד בית הכנסתצד בית הכנסת

ראו גם
------

* בית הכנסת נווה שלום
* בית הכנסת אהל שלמה
* בית הכנסת הגורל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אדריכל דניאל אבוחצירא, **תיק תיעוד מתחמי – נחלת צבי**, פרויקט שימור ירושלים (18/04/2012)
2. ↑  פרופ' יהודה ניני, **תימן וציון – הרקע המדיני החברתי והרוחני לעליות הראשונות מתימן**, פרק תשיעי: עולי תימן בארץ ישראל בשנים תרמ"ב–תרע"ד (1882–1914), עמודים 260–262
3. ↑  שמעון גרידי, **נספחות: נחלת צבי**, בתוך: הוועד הכללי לקהילת התימנים בירושלים: קורות ומעשים, תשל"ג–תשל"ה, עמודים 260–261
4. 1 2  ראה הרב יוסף קאפח, **הליכות תימן**, מהדורה שנייה, עמוד 98
5. ↑  יצחק שפירא, **ירושלים מחוץ לחומה: תולדה והווי**, הוצאת הספרים הארץ ישראלית, ירושלים ה'תש"ח (1948)
6. ↑  אתר מתימן יבוא, אודות הישיבה
**ז'אן פייר פוקו** (בצרפתית: **Jean-Pierre Foucault**; נולד ב-23 בנובמבר 1947) הוא מנחה טלוויזיה צרפתי.

ביוגרפיה
--------

פוקו נולד במרסיי, אמו הייתה יהודייה ניצולת שואה ילידת פולין, אביו גרם להצלה של אחייניה של אמו מידי הנאצים ואחרי כן הוכר כחסיד אומות העולם.

ב-1966 החל את דרכו בעולם התקשורת כשהחל לעבוד ברדיו.

ב-1983 ו-1984 הנחה את התחרות לבחירת נציג צרפת באירוויזיון, בשנות השמונים גם לקח חלק בהגשת הגרסה הצרפתית של תשע בריבוע.

ב-1996 הנחה לראשונה את תחרות מיס צרפת ומאז הוא מנחה אותה בקביעות, הוא גם הנחה מספר פעמים את תחרות מיס אירופה, הוא המנחה של הגרסה הצרפתית של מי רוצה להיות מיליונר?, ב-2010 הנחה את העונה השלישית של הגרסה הצרפתית של תוכנית המציאות "החווה".

ב-2006 הופיע בתפקיד עצמו בסרט "Mon meilleur ami" עם דניאל אוטיי.

הוא בזוגיות עם אוולין ולו בת ממערכת יחסים קודמת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן פייר פוקו** בוויקישיתוף
* ז'אן פייר פוקו, ברשת החברתית טוויטר
* ז'אן פייר פוקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ז'אן פייר פוקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ז'אן פייר פוקו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406889405171
* BnF: cb119032004 (data)
* ISNI: 0000 0001 1590 1395
* LCCN: n87803973
* NKC: pna20211118874
* RERO: 02-A011377664
* SUDOC: 084284927
* VIAF: 6449869
* WorldCat: lccn-n87803973

 |
**בית הכנסת של ריימס** ממוקם ברחוב קלוביס 49 (rue Clovis) בעיר ריימס במחוז מארן (אנ') שבחבל שמפאן ארדן הצרפתית. בית הכנסת מסווג כמבנה היסטורי מאז 1989.

קהילה יהודית
------------

יהודים הגיעו לריימס ככל הנראה במהלך המאה האחת עשרה. הם הקימו בה קהילה יהודית ובנו בית כנסת ומוסדות נוספים ברחוב Vicus Judaeorum (ששינה את שמו אחר כך ל- rue de Gieu (רחוב היהודים) ולבסוף ל-rue des Elus). הקהילה מוזכרת לראשונה בשנת 1077. עקב גירוש היהודים מצרפת ב-1306 ננטשה העיר מיהודיה. לאחר המהפכה הצרפתית החלו יהודים לשוב ולהתגורר בריימס, אך התבססות הקהילה והתרחבותה היו רק בשליש האחרון של המאה התשע עשרה, עקב בואם של פליטים יהודיים מאלזס ולורן (שהפכו לטריטוריה גרמנית עקב מלחמת צרפת–פרוסיה). בשנת 1875 מנתה הקהילה כ-650 חברים, התמנה הרב הראשון של העיר, והוחל בבניית בית הכנסת הגדול של הקהילה.

בית הכנסת
---------

בית הכנסת נבנה בשנת 1879 ותוכנן בידי ארנס ברונט (Ernest Brunette), בנו של האדריכל המפורסם של ריימס נרקיס ברונט. הוא נבנה בסגנון נאו-ביזנטי, ומשולבים בו קשתות ואלנטים עיצוביים מיוחדים. מעל דלת בית הכנסת מתנוססת הכתובת: "אין זה כי אם בית אלוהים וזה שער השמיים", כמו זו של בית הכנסת דה לה ויקטואר בפריז.

במהלך מלחמת העולם השנייה נהרס בית הכנסת, והריסותיו נותרו בשממונן זמן רב אחר המלחמה. רק לאחר שהגיע לריימס זרם של פליטים יהודיים מאלג'יריה, החלה העירייה בשיקום ושיפוץ בית הכנסת. כיום הוא עדיין פעיל, ומשמש בעיקר את הקהילה הקטנה, שמקורה בצפון אפריקה. מול בית הכנסת הוקמה אנדרטה לזכרם של 253 יהודים שגורשו מריימס והאזור, ונרצחו על ידי הנאצים בשואה.

בבית הכנסת פועל מקווה מאז שנת 1991. אין בית עלמין יהודי נפרד בעיר, אלא חלקה נפרדת בבית הקברות ברחוב 241 avenue Jean-Jaurès.

לקריאה נוספת
------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת של ריימס** בוויקישיתוף

Dominique Jarrassée: L'âge d'or of the synagogues. Éditions Herscher, Paris 1991, מסת"ב 2-7335-0149-6 (בצרפתית)


| בתי כנסת במחוז מארן |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| שאלון-אן-שמפן • ריימס • אפרניי • ויטרי-לה-פרנסואה | טראם |

 |
**DMSP** (באנגלית: **Defense Meteorological Satellite Program (DMSP)**) הייתה תוכנית מעקב על תנאי מזג אוויר של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. התוכנית התבססה על ניצול מידע מלוויינים של חיל החלל של ארצות הברית תוך שיתוף פעולה עם מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי. מהפעלתה ועד לשנת 1973 התוכנית הייתה סודית. לוויינים היו במסלול מסונכרן-שמש בגובה של 830 ק"מ. הלוויינים הראשונים סיפקו מידע בעיקר על עננות, בהמשך היקף המידע המועבר התרחב.

היסטוריה
--------

לוויין מדגם DMSP\_Block\_5D1
החל משנות ה-60 של המאה ה-20 מרכיב חשוב של תוכנית החלל האזרחית של ארצות הברית היה קשור למטאורולוגיה וחיזוי מזג האוויר. במקביל פעלה תוכנית לצרכים צבאיים. הלוויינים הראשונים סיפקו מידע על עננות ששימשה בהמשך לווייני ריגול בעלי מצלמות. לווייני התוכנית היו יכולים לכסות את שטח כדור הארץ פעמיים ביום. נתונים הועברו לתחנות בקרה בקרקע. בהמשך המידע הועבר לגורמים הרלוונטיים. בהמשך לוויינים צוידו בחיישני תת-אדום שאיפשרו תצפיות לילה. הלוויינים נבנו על ידי לוקהיד מרטין.

השיגור הראשון בוצע ב-23 במאי 1962 ולא הצליח. ב-23 באוגוסט 1962 בוצע שיגור מוצלח ולוויין פעל עד ליוני 1963. לווייני "בלוק 1" היו במשקל 45–55 ק"ג. משקל של דור השני גדל ל-73 ק"ג.

בהמשך לוויינים עברו מספר שדרוגים והתווספו חיישנים שסיפקו מידע נוסף. לוויינים מדגם DMSP 5D-2 היו מצוידים ב-12 חיישנים ופעלו 48 חודשים. משקלם היה 1500 ק"ג.

השיגור האחרון בוצע בשנת 2014. בשנת 2015 קונגרס של ארצות הברית החליט על סגירת התוכנית. למחלקת ההגנה של ארצות הברית היו כמה תוכניות לבניית לווייני מזג האוויר חדשים אך הם לא מומשו. לוויין חדש Weather System Follow-on Microwave מתוכנן לשיגור בשנת 2024.

שיגורים
-------

| בלוק | שנים | שיגורים | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| בלוק 1 | 1962–1965 | 11 שיגורים מהם 4 נכשלו | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "סקאוט" ותור. הלוויינים שקלו עד 55 ק"ג. |
| בלוק 2 | 1965–1966 | 3 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-73 ק"ג. |
| בלוק 3 |  | שיגור בודד | הלוויין היה מיועד לשימוש בכוחות שלחמו במלחמת וייטנאם. השיגור בוצע מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגר מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו היה 73 ק"ג. |
| בלוק 4A | 1965–1967 | 10 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-250 ק"ג. |
| בלוק 5A | 1968–1971 | 6 שיגורים | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-420 ק"ג. |
| בלוק 5B | 1971–1974 | 5 שיגורים | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-513 ק"ג. |
| בלוק 5C | 1974–1976 | 3 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו היה ל-513 ק"ג. |
| בלוק 5D | 1976–2014 | 19 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור", "אטלס", "טיטן" ו"דלתא 4". לוויין כלל שיפורים ומשקלו היה כ-200–513 ק"ג. |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **DMSP** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של DMSP (באנגלית)
* מידע על לוויין מדגם 5D-2
* מידע על הלוויינים
* בלוק 1
* בלוק 2

הערות שוליים
------------

1. ↑  DMSP-5D3 F15, 16, 17, 18, 19, 20, Gunter's Space Page (באנגלית)
עששיות נייר ששוחררו לשמיים בפסטיבל עששיות בטאיוואן
עששיות נייר המאירות שביל בערב חג המולד בארצות הברית
**עששית נייר** או **פנס סיני** (בסינית מפושטת: **灯笼**; בסינית מסורתית: **燈籠**) היא גוף תאורה עשוי ממעין שקית נייר המעוצבת בצורות ובצבעים שונים ומגוונים, ובמרכזה נר. עששיות מורכבות יותר עשויות לכלול גם מרכיבים כגון חלקי במבוק או מתכת המעצבים את צורת העששית ומכוסים בנייר.

עששיות נייר בחגיגות וטקסים
--------------------------

העששית משמשת לעיתים קרובות באירועים ופסטיבלים בתרבות הסינית והיפנית ובדרום-מזרח אסיה, הן במדינות עצמן והן בקהילות ובצ'יינטאון ברחבי העולם. עששיות נייר נתלות מחוץ לחנויות ועסקים שונים של בני הקהילה, במטרה לקשט ולמשוך תשומת לב. ביפן הן נתלות גם מחוץ לברים ומסעדות. בפסטיבלי עששיות שונים נהוג לשחרר בחוצות מאות עששיות נייר הקרויות "עששיות שמיים", והן יוצרות מראה אסתטי וצבעוני בליל הפסטיבל.

בעולם המערבי משמשות עששיות נייר לעיתים קרובות לסימון שבילים בשעות החשיכה באירועים חגיגיים. הקהילה ההיספנית, למשל, נוהגת לסמן שבילים בערב חג המולד כסמל להארת דרכו של ישו הילד. בפסטיבל "פסטה דלה ריפיקולונה" המתקיים בפירנצה שבאיטליה, נוהגים ילדים לצאת ברחבי העיר כשהם אוחזים עששיות נייר צבעוניות.

שימושים נוספים
--------------

בעבר קושרו עששיות נייר אדומות לבתי בושת, והדבר מתבטא בין השאר בשם "רובע החלונות האדומים" שניתן לאזורי בתי בושת במספר מקומות בעולם.

בתחום הצילום בסרטי קולנוע משתמשים לעיתים בעששיות נייר תלויות, במטרה ליצור תאורה רכה בסצנה המצולמת.

בטבע
----

עץ הנוי פנסית דו-נוצתית קרוי כך כיוון שדומה במראהו לעששית נייר.[דרושה הבהרה]

ראו גם
------

* ג'ק-או-לנטרן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עששית נייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Luminarias symbolize lighting way for Christ child (הקישור אינו פעיל)
**אקוהקוהי** (שם מדעי: **Palmeria dolei**) הוא מין של ציפור ממשפחת הפרושיים ומקבוצת פרושי הוואי, האנדמית להוואי. זהו המין היחיד בסוג **Palmeria**.

תיאור
-----

ציפור זו היא מפרושי הוואי הגדולים ביותר כשאורכה 17 עד 18 ס"מ בקירוב ומשקלו 21 עד 31 גרם בקירוב. צבעה שחור-אפור ואדמדם והבטן אפורה מסורטטת בלבן וצידי השת אדמוניים מסורטטים בלבן. הכנפיים והזנב שחורים בקצה וערמוניים עד כתומים עזים בתחילתם. הראש שחור עם עורף כתום עז וציצה לבנה ארוכה מעל המקור הכהה. העיניים שחורות ומוקפות בעור כתום המשתפל עד העורף הכתום. הרגליים שחורות. ציפורים צעירות בעלי גוונים כהים יותר מבוגרים והם חסרי נוצות כתומות.

הציפור משמיעה קריאות דקות ונמוכות הנשמעות מעט כמו צחוק נמוך ולרוב היא משמיעה אותם לפנות בוקר או בין הערביים.

הציפור ניזונה בטבע מצוף של הפרח ברזילי גבעות פולינזי ופרחים נוספים ולעיתים מגוונות גם בחרקים ובפירות כמו פטל. ציפור זו אגרסיבית ותגרש פרושים מתחרים מאזור תזונתה. לעיתים היא משחרת מזון גם על הקרקע.

הציפור מצויה רק על האי מאווי סמך למספר הרי געש מוריקים כמו Haleakalā בגובה 1,300 עד 2,200 מטרים שלהם יערות לחים שופעי פרחים, מהם היא ניזונה. עם זאת יערות אלה הפכו לנדירים כיום, מה שפגע באוכלוסייתה וכיום ישנם רק כמה אוכלוסיות מופרדות שלה, אשר רובם נמצאים בהפארק הלאומי הליאקלה. לפי ההערכה ישנם רק 2 אוכלוסיות שלהם ובהם 3,800 פרטים בוגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקוהקוהי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אקוהקוהי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מנוע V2 של אופנוע
מנוע V10 של מכונית
מנוע V12 דיזל של רכב שטח
**מנוע V** הוא מנוע בו מסודרים הצילינדרים בשני טורים, כאשר הטלטלים מחוברים לגל ארכובה אחד וכל צמד טלטלים נגדי מחובר לארכובה אחת. בין שני טורי הצילינדרים נוצרת זווית בצורת האות V, ומכאן שמו. קרל בנץ בנה ב-1896 את מנוע הבעירה הפנימית הראשון בו הייתה זווית בין הבוכנות. 

למנוע בתצורת V יתרון במרכז כובד נמוך יותר ממנוע טורי. יתרונות נוספים של המנוע הם היכולת להפחית את הרעידות של הבוכנות (תנועת הבוכנות הנגדיות מאזנות זו את זו) ולספק מומנט טוב יותר בסל"ד נמוך. כמו כן, הוא קצר יותר מאשר מנוע טורי. חסרונות המנוע הם נגישות קשה יותר למנוע ופיזור חום לא מיטבי. 

הזווית בין שני טורי הצילינדרים משפיעה על ביצועי הרכב. במכוניות פורמולה למשל, הזווית היא בת 90 מעלות - תצורה המספקת איזון לרעידות המנוע באופן מובנה. מנועי 90 מעלות מכונים גם מנועי "L" כדי לייצג את הזווית הישרה. מנועי V בעלי זווית קטנה במיוחד משלבים חלקית את יתרונות המנוע הטורי ומנוע V (בעיקר מבחינת קיצור אורך המנוע). גם תצורה בעלת זווית של 180 מעלות אפשרית, אך אינה נפוצה בהשוואה לתצורה דומה אחרת, המכונה מנוע בוקסר. בעוד שמנוע V בן 180 מעלות עושה שימוש בארכובה בודדת.

על מנת לתזמן את פתיחת השסתומים של המנוע, ניתן להשתמש בגל זיזים אחד בעל מוטות דחיפים (להפעלת שני ראשי המנוע). או לחלופין להשתמש במספר גלי זיזים (גל אחד או יותר לכל ראש מנוע), ובכך להימנע משימוש במוטות דחיפים המפחיתים את יעילות המנוע. 

בנוסף לשימוש במנועי V בכלים יבשתיים כדוגמת מכוניות ואופנועים, נמצאים מנועי V גם בכלי טיס (לדוגמה, המנוע של מטוס הספיטפייר הוא מנוע V).

ישנן אפשרויות שונות באשר למספר הצילינדרים במנועי V:

* V2
* V3
* V4
* V5
* V6
* V8
* V10
* V12
* V16
* V18
* V20
* V24

  

1. ↑  יש להבדיל בין 16V שמשמעותו 16 שסתומים לבין V16 שמשמעותו 16 צילינדרים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מנועי V** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4510493-1

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפורמט לאחסון מסמכים. אם התכוונתם למחלקת השימור של ניו זילנד, המכונה בקיצור DOC, ראו מחלקת השימור של ניו זילנד.

**DOC** או **doc** (קיצור של "document") היא סיומת המאפיינת סדרה של פורמטים קנייניים של חברת מיקרוסופט לקובצי טקסט עשירים שבשימוש גרסאות שונות של מעבד התמלילים וורד. במקורה היה שימוש בסיומת זאת עבור קבצים בפורמט טקסט פשוט (להבדיל מטקסט עשיר) במגוון רחב של מערכות הפעלה. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 רווח השימוש בסיומת DOC לסימון קבצים בפורמט קנייני של מעבד התמלילים WordPerfect, ולאחר מכן בשנות ה-90 חברת מיקרוסופט אימצה את הפורמט למעבד התמלילים וורד מתוצרתה. כיום מזהים מרבית משתמשי המחשב את הסיומת עם המוצר של מיקרוסופט.

הפורמט יכול לכלול בתוכו טקסט מעוצב, תמונות, טבלאות, נוסחאות, ואף שפת תסריטי מקרו, שהופכים קובץ מידע לקובץ הרצה. התכונה האחרונה היא פתח לווירוסי מקרו ותוכנות זדוניות שונות המנצלות פרצות אבטחה בפורמט. חברות לא מעטות השתמשו בפורמט זה, בדגש על שפת התסריט שלו, כפלטפורמה לפתרונות מחשוב שונים.

במשך זמן רב היה צורך להשתמש בהנדסה הפוכה כדי לפענח את מבנה הפורמט, אך משלב כלשהו פיתחה חברת מיקרוסופט את ההגדרה, ועד פברואר 2008 ניתן היה לקבל את הגדרות הפורמט לפי בקשה מחברת מיקרוסופט. לאחר שתיעוד הפורמט שוחרר במסגרת פרויקט OpenOffice.org של חברת סאן מיקרוסיסטמס, שחררה מיקרוסופט את ההגדרות תחת "הבטחת שימוש פתוח בהגדרות".

כיום פורמט זה הוא אחד מהפופולריים בתחום של קובצי טקסט עשירים, מאחר שמעבד התמלילים וורד הפך להיות מעבד התמלילים הנפוץ ביותר בעולם. עם זאת, בתכנת וורד 2007 הציגה מיקרוסופט פורמט קבצים חדש המשמש כברירת מחדל, docx, קובץ מכווץ הכולל בתוכו, בין השאר, קובצי XML.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסבר באתר של מיקרוסופט איך להזמין ולהשתמש בהגדרות פורמטים קנייניים שונים
2. ↑  תיעוד הפורמט עבור Word 97
גלגל חניה בעיר קלן שבגרמניה
**גלגל חניה** (או **מגדל חניה**) הוא מתקן המאפשר חניה של כמה מכוניות על שטח מצומצם. המגדל משמש בדרך כלל להוספת מקומות חניה בתשלום באזורים עירוניים צפופים בהם יש מחסור במקומות חניה. המתקן מבוסס על גלגל מסתובב, לרוב באמצעות מנוע חשמלי או משאבה הידראולית, אשר מרים את המכוניות ממפלס הכביש כלפי מעלה וחזרה לאחר מכן.

תפעול
-----

מבחינת הרעיון תפעול המתקן דומה להרבה מתקנים של מחסן ממוחשב, כאשר הנהג מחנה את הרכב בכניסה ייעודית והגלגל מציב אותו באיתור מוגדר בתוך הגלגל. מתקן מכני או הידראולי מעלה את המכונית אנכית כשזו מתחת או מעל זו שנכנסה למתקן בסמוך לה. מרגע שהמכונית חנתה במקום הייעודי היא מועברת הצידה אל מקום החניה הפנוי. כאשר המשתמש ברכב מעוניין לאסוף את הרכב המתקן מאתר את מיקומו של הרכב ומעביר אותו אל מפלס הכביש באותה נקודה ייעודית.

יתרונות
-------

* כמות גבוהה של חניות ליחידת שטח.
* מהיר להקמה.
* כאשר החניה בגלגל נעשית בתשלום, הגלגל מייצר הכנסות גבוהות יותר ליחידת שטח מאשר מקומות חניה רגילים.

חסרונות
-------

* לגלגל החניה עלויות תפעול גבוהות יחסית לחניה רגילה.
* עצם יצירת מקומות חניה נוספים במרכזי ערים צפופים עלולה לעודד כניסה עם רכבים פרטיים. הרשויות מקומיות רבות משקיעות מאמצים ניכרים על מנת להפחית כניסת רכבים למרכזן (למשל בשיטת חניוני חנה וסע).
* המתקן אינו פועל בהפסקת חשמל.

בישראל
------

גלגל חניה בעיר ירושלים
בנובמבר 2016 החל לפעול בירושלים פיילוט להפעלת המתקן באזור שוק מחנה יהודה. לאחר הצלחת הפיילוט הוחלט שהגלגל יישאר ועיריית ירושלים הודיעה כי תקים מתקנים נוספים ברחבי העיר וב-2018 הנפיקה היתרים לעשרה מגדלים ליד שער שכם ושער ציון בלי תוכנית בנייה.

ראו גם
------

* מערכת חניה אוטומטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלגל חניה** בוויקישיתוף
* אתר המסביר על המתקן (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירון אברהם, ‏הגלגל הענק שיפתור את מצוקת החניה, באתר ‏מאקו‏‏, ‏10 בנובמבר 2016‏
2. ↑  לירן לוי, הפיילוט הצליח: עוד גלגלי חניה יוצבו בירושלים, באתר ynet, 27 בפברואר 2017
3. ↑  כיכר השבת, גלגלי חניה נוספים יוצבו ברחבי ירושלים, 27 בפברואר 2017
4. ↑  אתר למנויים בלבד ניר חסון, עיריית ירושלים מתכננת מגדלי חניה ליד העיר העתיקה: "פתרון קל והרסני", באתר הארץ, 10 באוקטובר 2018
**טון TNT** הוא יחידת מידה לאנרגיה המשמשת למדידת עוצמתן של פצצות, ובעיקר עוצמתן של פצצות גרעיניות. עוצמתה של פצצת ביקוע גרעיני נמדדת ב**קילוטון TNT** (ובקצרה **קילוטון**) ועוצמתה של פצצת מימן נמדדת ב**מגהטון TNT** (ובקצרה **מגהטון**). טון TNT הוא כמות האנרגיה הנפלטת בעת פיצוץ TNT במשקל של טון אחד (אלף קילוגרם). קילוטון הוא אלף טון, ומגהטון הוא מיליון טון.

פיצוץ גרם TNT שווה לאנרגיה של 4184 ג'ול. טון TNT שווה לפיכך ל-4.184 מיליארד ג'ול.

עוצמתה של "ילד קטן", פצצת האטום הראשונה, שהוטלה על הירושימה, הייתה כ-13 עד 16 קילוטון TNT. עוצמתה של "איש שמן", פצצת האטום השנייה, שהוטלה על נגסאקי, הייתה כ-21 קילוטון TNT.

עוצמתה של פצצת המימן הראשונה, שפוצצה ארצות הברית בניסוי שנערך באחד מאיי מרשל שבאוקיינוס השקט ב־1 בנובמבר 1952, הגיעה ל-10 מגהטון.

פצצת הצאר הייתה פצצת המימן הגדולה והחזקה ביותר שנוסתה אי פעם. הפצצה, פרי פיתוחה של ברית המועצות, יצרה פיצוץ בעוצמה של כ-50 מגהטון (שווה ערך לכ-3,300 פצצות "ילד קטן"). ניסוי הפצצה נערך ב-30 באוקטובר 1961 בנוביה זמליה, ארכיפלג באוקיינוס הקרח הצפוני.

יחידת מידה זו משמשת גם למדידת עוצמתן של פצצות קונבנציונליות (כלומר לא גרעיניות) רבות עוצמה. עוצמתה של הפצצה הקרויה Father of all bombs, הנחשבת לפצצה הקונבנציונלית העזה ביותר, היא כ-44 טון TNT.

כן משמשת יחידת מידה זו לתיאור עוצמת הפגיעה של מטאוריט בכוכב לכת. למשל, עוצמת פגיעת המטאוריט שהביא להכחדת הדינוזאורים מוערכת כשוות ערך לכ-100 טרה-טון TNT, יותר מפי מיליארד מעוצמת הפצצות שהוטלו על יפן.

ראו גם
------

* יחידות מידה לאנרגיה
* מהירות התפוצצות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schulte, P.; et al. (5 March 2010). "The Chicxulub Asteroid Impact and Mass Extinction at the Cretaceous-Paleogene Boundary" (Submitted manuscript). Science. 327 (5970): 1214–1218. Bibcode:2010Sci...327.1214S.
**סמואל ג'ונס** (אנגלית: **Samuel Jones**‏; 17 בדצמבר 1819 – 31 ביולי 1887) היה מייג'ור גנרל בצבא הקונפדרציה בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית.

ראשית חייו
----------

ג'ונס נולד ב-17 בדצמבר 1819 באחוזת המטעים המשפחתית Woodfield במחוז פוואטאן שבוירג'יניה. אביו, סמואל ג'ונס, היה אחינו של המושל וירג'יניה ויליאם גילס.

שירותו בצבא ארצות הברית
-----------------------

ג'ונס נשלח לווסט פויינט כצוער מטעם מדינת וירג'יניה בשנת 1837 וסיים את לימודיו בשנת 1841. הוא קיבל דרגת כבוד של לויטננט מדרגה שנייה, הוצב ברגימנט הארטילריה השני ונשלח לגבול מיין בעקבות סכסוך הגבול עם קנדה. הוא הוצב בווסט פוינט בין השנים 1846 – 1851 כעוזר הוראה למתמטיקה, ארטילריה וטקטיקות רגלים. לאחר מכן הוצב כעוזר הפרקליט הצבאי בוושינגטון די. סי. ונשאר בתפקידו עד להתפטרותו מהצבא בעקבות פרישת וירג'יניה מהברית ב-27 באפריל 1861.

שירותו בצבא הקונפדרציה
----------------------

ב-1 במאי 1861 הצטרף ג'ונס לצבא מדינת וירג'יניה בדרגת מייג'ור והוצב בכוחות הארטילריה, ובהמשך הצטרף לצבא הזמני כאחראי על תחום הארטילריה וקודם לדרגת קולונל. ב-2 ביולי 1861 מונה ג'ונס למפקד כוחות ארטילריה של ארמיית צפון וירג'יניה. ג'ונס שירת במטהו של בריגדיר גנרל בורגארד בקרב בול ראן הראשון, קודם לדרגת בריגדיר גנרל ב-22 ביולי 1861 וקיבל תחת פיקודו את הבריגדה של גנרל בארטו אשר נהרג בשדות הקרב במנאסס. כמפקד בריגדה היו תחת פיקודו הרגימנטים ה-7, ה-8, ה-9 וה-11 מג'ורג'יה, ה-4 מקנטקי וכוחות ארטילריה.

ב-22 בינואר 1862 מונה ג'ונס לתפקיד מפקד מחלקת קרוליינה הדרומית, ג'ורג'יה ופלורידה של הצבא, קודם לדרגת מייג'ור גנרל ב-10 במאי 1862 ונשלח לסייע למפקד מחלקת טנסי. בין אפריל לאוקטובר 1864 חזר גונס למחלקת קרוליינה הדרומית, ג'ורג'יה ופלורידה כמפקדה, ומינואר עד מאי 1865 עת חולקה המלקה פיקד ג'ונס על מרחב פלורידה ודרום ג'ורג'יה. הוא החזיק בפיקוד על מרחבו עד הכניעה באפומטוקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל ג'ונס** בוויקישיתוף
* סמואל ג'ונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010650105405171
* ISNI: 0000 0000 3480 7321
* LCCN: n97005003
* SNAC: w6805bzw
* VIAF: 9123002
* WorldCat: lccn-n97005003

 |
**זירה** (באנגלית: **Arena**) הוא תוכנה לסימולציית אירועים בדידים ואוטומציה שפותחה על ידי חברת Systems Modeling.

התוכנה, משתמשת בשפת סימולציה ובמעבד SIMAN והחל מגרסה 15 תומכת בתהליכי ביג דאטה.

בשנת 2000, חברת Rockwell Automation רכשה את הזכויות על התוכנה.

שימוש
-----

Arena נמצאת בשימוש על ידי חברות העוסקות בתחום הדמיה של תהליכים עסקיים. ביניהן" ג'נרל מוטורס, UPS, IBM, נייקי, Xerox, לופטהנזה, פורד, ואחרים. לפעמים יצירת סימולציה יכולה לדרוש זמן רב יותר בתחילת פרויקט, אבל התקנות מהירות ואופטימיזציות יכולות להפחית את משך הפיתוח הכולל של הפרויקט. "זירה" יכולה לדמות מגוון סוגי פעולה, לדוגמה מרכזיות שיחה, לייעול השימוש של סוכנים, וקווי טלפון, ועיצוב של מכרה זהב.

נכון לדצמבר 2016, בגרסה 15, התוכנה נותנת שיפור ביצועים, אופטימיזציה, אנימציה והכללה של יכולות 64bit למידול תהליכי המכילים Big Data. נשקל על ידי החברה לכלול את "זירה" בחבילת מוצרים של רוקוול תחת המותג "FactoryTalk".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זירה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Arena Simulation Software | Arena Simulation Software United States, Rockwell Automation (ב־American English)
2. ↑  Acquisition History | Rockwell Automation United States, Rockwell Automation (באנגלית)
3. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2009-04-20. נבדק ב-2009-03-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2006-09-22. נבדק ב-2009-03-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2006-09-22. נבדק ב-2009-03-26. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑
7. ↑
גובאט בצעירותו
הבישוף **סמואל גובאט** (בגרמנית: **Samuel Gobat**;‏ 26 בינואר 1799 – 11 במאי 1879) היה כומר ומיסיונר פרוטסטנטי שווייצרי, אשר שימש כבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים. 

סמואל גובאט נולד בעיר ברן שבשווייץ. בין השנים 1823–1826 שמש גובאט במסיון בעיר בזל. לאחר תקופה זאת נסע ללונדון ופריז ורכש ידע בשפה הערבית ובשפת הגעז.

אתיופיה
-------

מצויד בידיעותיו שפת הגעז יצא בשליחות מיסיונרית לאתיופיה. בין השנים 1830–1835 ערך שני מסעות לאתיופיה. הראשון בין השנים 1830–1832 והשני בין השנים 1835–1836. בסך הכול שהה כשלוש שנים באתיופיה. גובאט נאלץ לעזוב את אתיופיה בגלל מחלות קשות שתקפו אותו בארץ זאת. את שנותיו אלו הנציח בספר המתאר את הקורות אותו בשליחותו שם. לאחר חזרתו מאתיופיה שהה מספר שנים באי מלטה, שם הוא השתתף בהכנת תרגום של התנ"ך לשפה הערבית.

ארץ ישראל
---------

הכניסה לבית הספר שהקים בהר ציון
בשנת 1846 מונה גובאט לבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. מינוי זה היה פרי פשרה בין גרמניה לאנגליה בדבר זהותו של הבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. הממשלות של אנגליה וגרמניה אמנם החליטו על הקמת כנסייה פרוטסטנטית משותפת לאנגליקנים וללותרנים בירושלים הייתה מחלוקת בדבר זהותו של מי שיעמוד בראשות כנסייה זאת. הגרמנים היו מעוניינים בבישוף גרמני והאנגלים היו מעוניינים בבישוף אנגלי. כפשרה הוחלט על מינוי של גובאט שמוצאו השווייצרי הפך אותו למועמד מוסכם על שני הצדדים. 

גובאט שמש כבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים במשך למעלה משלושים שנה. במשך תקופה זאת הוא פעל לביסוסה של הכנסייה הפרוטסטנטית בארץ ישראל ואף בעבר הירדן, לשם ערך מסעות להפצת האמונה הנוצרית הפרוטסטנטית. 

בשונה מקודמו בתפקיד, הבישוף מיכאל שלמה אלכסנדר, פעילותו המיסיונרית של גובאט התמקדה במאמיני הכנסיות המזרחיות והקתוליות בארץ ישראל. קודמו, הבישוף אלכסנדר, שהיה יהודי מומר התמקד בהפצת הנצרות הפרוטסטנטית בקרב היהודים. גובאט לא התנגד לקבלת יהודים מומרים לכנסייה אך השתדל לקבל רק מומרים 'לשם שמיים' ולא כאלו שפנו לנצרות מסיבות חומריות וכדומה. כחלק מפועלו המיסיונרי, גובאט גם הקים בארץ ישראל בתי ספר רבים שלימדו קרוא וכתוב בקרב תושבי הארץ, נוצרים ואף מוסלמים. בין המוסדות הללו היה בית ספר תיכון לנערים על הר ציון. מוסד זה כונה על שמו - בית הספר גובאט ופעל במשך שנים ארוכות לאחר מותו. בין כתליו למדו יחדיו נוצרים, מוסלמים ואף מעט תלמידים יהודים. 

גובאט נקבר בבית הקברות הצמוד למוסד החינוכי שהקים בהר ציון. בשנת 1884 יצא לאור בבזל ספר הסוקר את תולדות חייו. בספר זה נעשה שימוש ניכר בחומרים אוטוביוגרפים. הספר תורגם גם לשפה האנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמואל גובאט** בוויקישיתוף
* סמואל גובאט - ביוגרפיה(הקישור אינו פעיל) באתר הכנסייה האנגליקנית בירושלים (באנגלית)

| היציאה מן החומות |
| --- |
| היציאה הנוצרית מהחומות | בית הספר התיכון של הבישוף סמואל גובאט בהר ציון (1850) • החווה החקלאית כרם אברהם ובית הקיץ של ג'יימס פין (1850) • מגרש הרוסים (1860) |  |
| היציאה היהודית מהחומות | משכנות שאננים (1860) • מחנה ישראל (1865) • נחלת שבעה (1869) • בית דוד (1873) • מאה שערים (1874) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312150505171
* BnF: cb12251101p (data)
* GND: 118695541
* HDS: 011133
* ISNI: 0000 0000 6633 9702
* LCCN: no94023621
* NTA: 105206202
* SNAC: w6cv4zkk
* SUDOC: 031262147
* VcBA: 495/304873
* VIAF: 2528438
* WorldCat: lccn-no94023621

 |
**טיסה 444 של אמריקן איירליינס** הייתה טיסה שטסה משיקגו לנמל התעופה רונלד רייגן וושינגטון נשיונל ב-15 בנובמבר 1979 בה הופעלה פצצה שהכין הטרוריסט האמריקני טד קזינסקי (הידוע יותר בכינוי "יונבומבר") אותה הוא שלח בדואר הרגיל כאשר הפצצה הייתה מצוידת במד גובה כדי שתתפוצץ כשהמטוס בגובה קילומטר. הפצצה התפוצצה בקול חבטה, ותוך מספר שניות התמלא המטוס בכמויות גדולות של עשן שמילא את תא הנוסעים ואילץ את הטייסים לבצע נחיתת חירום בנמל התעופה הבינלאומי דאלס. לא היו נפגעים, אך 12 איש נלקחו לבית החולים בעקבות שאיפת עשן. באורח נס לא כל חומרי הנפץ התפוצצו, שאם לא כן המטוס היה מתרסק. חוקרי ה-ATF הגיעו למסקנה שהמפגע לא ידע לאן תשלח הפצצה, ואם כן כוונתו היא לפגוע בבני אדם.

חוקר דואר פיקח שם לב לכך, שכל הפצצות הכילו פיסות עץ שלא היו חיוניות להפעלת הפצצה, אולי הופיעו כחתימה אישית. כמו כן, הפצצות הכילו אבקת בריום חנקתי המשמשת לייצור חזיזים אך לא לפצצות. אבקה זו גרמה שהעשן היוצא מן הפצצה יהיה בצבע ירוק. עובדות אלו הובילו אותו למסקנה כי המפגע הוא אדם המתנגד למהפכה התעשייתית, אך אז לא היה לכך משמעות כל שהיא.

זה לא היה הפיגוע הראשון שהוצא לפועל על ידי ה"יונבומבר", אך זו הייתה ההתקפה הראשונה שהובילה את ה-FBI לחקור את המקרה היטב על מנת ולגלות מי עמד מאחורי הפיגוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 444 של אמריקן איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bomb Jolts Jet". *The Washington Post*. 1979-11-16. נבדק ב-2015-12-12.
2. ↑  O'Brien, John (1986-03-04). "Federal, State Officials Team Up To Hunt Creator Of 11 Bombs". *Chicago Tribune*. נבדק ב-2015-12-12.
קולפי על מקל מצופה בפיסטוק, וניל ומי ורדים
**קולפי** (או כולפי) הוא סוג של קינוח גלידה שמקורו בהודו מן המאה ה-16. לעיתים הקולפי מכונה בשם "גלידה הודית מסורתית". המאכל פופולרי ברחבי הודו, בנגלדש, פקיסטן, נפאל, מיאנמר, המזרח התיכון ובמסעדות הודיות ברחבי העולם. המרקם של גלידה זו הוא קשה ודומה אל גלידות המסטיק במטרה לעכב את ההמסה. 

הקולפי דומה במרקמו ובטעמו לגלידה אך הוא סמיך וקרמי יותר מגלידה בת ימינו. את הקולפי ניתן למצוא במגוון של טעמים: קרם (מאלאי), ורד, מנגו, הל, זעפרן ופיסטוק. כיום נהוג להגיש גם מנת קולפי בטעמים מודרניים יותר כגון תפוח, תפוז, תות שדה, בוטנים ואבוקדו. שלא כמו בגלידה מודרנית, לא מקציפים את הקולפי ולכן מרקמו סמיך יותר ומזכיר מאכלי גלידה מסורתיים המבוססים על פודינג. מרקמו ודחיסותו הגבוהה הופך את הקולפי למאכל קר שאינו נמס בקלות ובמהירות כמו גלידה מערבית מודרנית.

היסטוריה
--------

קולפי (או כולפי) היא מילה שמקורה בהינדוסטנית והיא נגזרת מן המילה הפרסית "קופלי" שפירושה גביע מצופה, ואף היא מילה השאולה מן השפה הערבית. כפי הנראה מקורו של המאכל הוא אזור האימפריה המוגולית מימי המאה ה-16. קינוחים ומאכלים מתוקים מבוססים על חלב כבר היו פופולריים ברחבי תת-היבשת ההודית. בימי האימפריה המוגולית, לתערובת החלבית העומדת בבסיס הקינוח הוספו פיסטוקים וזעפרן והיא הוכנסה לגביעי מתכת שהושרו בתערובת של מים קרים וקרח, כך נוצרה מנת הקולפי הראשונה. במסמך המתוארך מימי שלטונו של אכבר, נמצא כי גושי קרח נלקחו מהרי ההימלאיה ונשלחו לאזורים חמים וכן נעשה שימוש בחומרים מקררים נוספים על מנת להכין מנות קולפי.

הכנה
----

מנת קולפי מסורתית נוצרת על ידי איוד של תערובת חלב וסוכר בחימום איטי. מערבבים כל העת את החלב כדי למנוע ממנו להיצמד לדופן הכלי ולהישרף. בתהליך החימום תערובת החלב נעשית סמיכה, ריכוז השומנים והחלבונים בה עולה וכן צפיפות הלקטוז. למעשה הלקטוז בחלב עובר תהליך של "קירמול" יחד עם הסוכר כתוצאה מן החימום האיטי. את התערובת יוצקים לתוך גביעים שמוכנסים למיכלים עם מים קרים וגושי קרח כדי להחיש את הקפאת התערובת. המיכלים עצמם מקוררים ומוצבים במקום סגור כדי למנוע הפשרה של התערובת וכן של גושי הקרח הנמצאים בהם. מתהליך החימום האיטי וכן מתהליך ההקפאה האיטי של הקולפי, נוצרים בו גבישי קרח שמעניקים מרקם ייחודי אותו הלשון יכולה להרגיש.

דרך אחרת להכין קולפי היא להרתיח חלב, להוסיף פירורי לחם, אבקת חלב וסוכר ולערבל את התערובת. את שכבת החלב הרותחת מסירים מן הכלי ומוסיפים אותה שוב כאשר החלב נהיה פחות נוזלי ונעשה יותר סמיך. בתקופה המודרנית מכינים קולפי מתערובת של חלב חם, חלב מרוכז וממותק ומשמנת. לתערובת זו מוסיפים סוכר, מרתיחים את החלב ומוסיפים לה עמילן תירס ומים. תערובת המים ועמילן התירס גורמת לתערובת החלב להיות סמיכה יותר אך היא מאריכה את זמנת הכנת הקינוח. לאחר מכן מצפים את התערובת בסירופ, פירות יבשים, הל וכדומה. מקררים את התערובת, מכניסים אותה לגביעים ומקפיאים אותה. לרוב, מנת קולפי תוגש לצד או תצופה בהל, זעפרן או אגוזי פיסטוק. באזורים שונים בהודו, אנשים מכינים את הקולפי כמנת קינוח ביתית והם מוספים לה תוספות שונות כרצונם. על פי תומאס אדוארד לורנס, הנרי מקמהון נהג לאכול קולפי בתוספת אשכולית ודם חזיר.

ראו גם
------

* גלידה מסטיק
* באסתני סונאטי (גלידה פרסית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולפי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  משמעות המילה קולפי באנגלית
2. ↑  קולפי - מידע נוסף
3. ↑  מתכון להכנת קולפי
בתכנות, **משתנה מֶטא־תחבירי** (metasyntactic variable) הוא שם הניתן לדבר כלשהו שדנים בו, או לקבוצה של דברים, אשר מובן וידוע למתכנתים וחובבי מחשבים. המילה *foo* היא הדוגמה הקנונית לכך. השימוש במשתנים מטא־תחביריים בא לעזר גם בכך שהם משחררים את המהנדס מלהמציא שמות לוגיים למשתנים בנושא שבו הם דנים.

משתנים מטא־תחביריים נקראים כך כיוון ש:

1. הם משתנים במטא־שפה אשר משתמשים בה כדי לדבר על תוכניות (ראו גם פסבדו־קוד);
2. הם משתנים אשר ערכיהם הם לעיתים קרובות משתנים בעצמם (למשל בשימוש כמו "הערך של f הוא הסכום של foo ו־bar").

אולם, ההנחה הסבירה והמקובלת לסיבה האמיתית לקביעת המושג הוא שזה פשוט נשמע טוב: המושג הוא חלק מז'רגון המחשבים.

דוגמאות
-------

### Foo ו־Bar

 ערך מורחב – **Foobar**  

***Foo*** הוא המשתנה מטא־תחבירי הראשון שבו נוהגים להשתמש. לעיתים רבות הוא משולב עם *bar* כדי ליצור *foobar*. דבר זה מרמז אולי ש־*foo* נובע ממונח סלנג של מלחמת העולם השנייה בשם *fubar*, שהוא ראשי התיבות ל"מקולקל/דפוק מעבר לכל אפשרות לזיהוי", אם כי אתר תיק הז'רגון טוען בצורה משכנעת ש*foo* קדם ל*fubar*. למילה *Foo* היה גם שימוש כמילת הבלים בקומיקס הסוריאליסטי "*Smokey Stover*" שהיה פופולרי בשנות ה-40 וה-50. ראו גם לוחם פו לאטימולוגיה נוספת של המילה, וכמו כן גם RFC 3092 .

***Bar*** הוא מן סוג של כינוי, שימוש נפוץ בו הוא ייצוג של מושג לא מוגדר, ערך, תהליך, פונקציה, אירוע, יעד, ולעיתים רחוקות ככינוי לאדם.

### Baz

### Quux

*Quux* הוא המשתנה מטא־תחבירי הרביעי, אשר השימוש בו נפוץ לאחר *baz*. אולם, לאחרונה הפך *Qux* נפוץ יותר בשימוש כמשתנה רביעי, כאשר *Quux* הופך להיות החמישי. הסיבה לכך כנראה היא שלאחר *Quux* באים בדרך כלל *Quuux* ,*Quuuux* וכו', ולכן *Qux* מתאים לתבנית זו באופן מושלם.

### xyzzy

*xyzzy* היא מילת קסם ממשחק המחשב הרפתקאת המערה הכבירה, וככזה יש לו שימוש נפוץ כמשתנה מטא־תחבירי, במיוחד בידי האסכולה הישנה של ההאקרים.

### Spam & Eggs

*Spam* ו־*Eggs* הם משתנים מטא־תחביריים קנוניים אשר להם שימוש בשפת התכנות פייתון. זוהי התייחסות למערכון מפורסם של מונטי פייתון, אשר על שמם השפה נקראת.

### Fred & Barney

על שמם של הדמויות מהסדרה המצוירת "משפחת קדמוני".

### Ned Baker ו- Meg O'Brien

**נד בייקר** הוא שם בדוי (ולא דמות בדויה) או כינוי, המשמש במקום שבו יסופק שם אמיתי בזמן מאוחר יותר. יש לו שימוש נרחב בפיתוח של תוכניות מחשב אשר צריכות לטפל בשמות של אנשים אמיתיים לאחר שהפיתוח שלהם יסתיים.
שמות נפוצים נוספים אשר יש להם שימוש דומה הם שמות עם פיסוק (למשל **Meg O'Brien**) כדי לבחון את יכולת התוכנה לטפל בפיסוק כזה.

### Null Exit

ושם המכיל טרמינולוגיה של תכנות או מסד נתונים כדי לבדוק ששימוש במונחים בהקשר זה לא ישפיעו על פעולת התוכניות..

### דוגמאות אחרות

*thud*, *corge*, *grault*, *garply*, *waldo*, *plugh*.

שפות אחרות
----------

לפעמים לשפות אחרות יש משתנים מטא־תחביריים משל עצמם, למשל *Aap*, *Noot*, *Mies* מהשפה ההולנדית, *pippo*, *pluto*, *paperino* מאיטלקית, *toto*, *tata*, *titi* מצרפתית, וכן הלאה.

ראו גם
------

* אליס ובוב

קישורים חיצוניים
----------------

* ערך על Foo בתיק הז'רגון (באנגלית)
* RFC 3092 התזכיר של IETF על Foo (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  C. Manros, D. Eastlake 3rd, E. Raymond, Etymology of "Foo", tools.ietf.org (באנגלית)
2. ↑  קומיקס בנושא השפעת שמות אנשים על פעולת תוכנות מחשב, אתר xkcd (באנגלית)
מבט על טונג צ'ונג משביל הליכה בהרים הסמוכים.
מבט על טונג צ'ונג מרכבל נגונג פינג 360.
**טונג צ'ונג** (בסינית מסורתית: 東涌, בסינית פשוטה: 东涌, באנגלית: **Tung Chung**, קרי "זרם מזרחי") הוא אזור בצפון מערב האי לנטאו שבטריטוריות החדשות של הונג קונג. משמעות השם "הנחל המזרחי".

אזור טונג צ'ונג הוא אחד מאזורי "הערים החדשות" שנבנות בהונג קונג.

היסטוריה
--------

אזור טונג צ'ונג יושב בתקופת שושלת סונג (960 - 1279). באותה עת היה באזור כפר שתושביו התפרנסו מדיג וחקלאות.

בראשית המאה ה-19 נשלט אזור זה של האי לנטאו על ידי שודדי ים עד שצבא שושלת צ'ינג השתלט על האזור והקים, בשנת 1817 שתי מצודות באי - מצודת פאן לאו בדרומו ומצודת טונג צ'ונג בצפונו.

במהלך מלחמת העולם השנייה שימש האזור כבסיס עבור צבא יפן.

עם הקמת נמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג החל פיתוח נרחב של האזור אשר כלל ייבוש שטחי ים נרחבים, הקמת תשתיות עבור שדה התעופה והקמת שכונות מגורים עבור עובדי השדה ועובדי שירותי השדה.

פיתוח האזור מבוצע בארבעה שלבים, כאשר בסיום הפיתוח תהפוך העיר לעיר בת 250,000 תושבים. בשנת 1994 החל הפיתוח, ועבודות התשתית הסתיימו בשנת 1997 עם סיום בניית שכונות המגורים הראשונות, בהן מתגוררים 18,000 תושבים העובדים בשדה התעופה הסמוך.

בשלב הפיתוח השני יובשו 350,000 מ"ר מהים בשנת 2000, ובהמשך יובשו 270,000 מ"ר נוספים מים בשנת 2001, ועליהם נבנו שכונות מגורים עבור 69,000 תושבים.

במסגרת שלב הפיתוח השלישי יובשו 260,000 מ"ר נוספים מהים בשנת 2003, עליהם יבנו דירות עבור 22,000 תושבים נוספים.

שלב הפיתוח הרביעי טרם החל.

במסגרת פיתוח האזור הוארך קו טונג צ'ונג של הרכבת התחתית של הונג קונג ונבנו בטונג צ'ונג קניון המותגים סיטיגייט ורכבל נגונג פינג 360 המוביל לאתר התיירות והמנזר בנגונג פינג.

מבט על העיר החדשה של טונג צ'ונג

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טונג צ'ונג** |

* העיר החדשה של טונג צ'ונג, באתר ממשלת הונג קונג
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**טונג'י פמי אווג'ובי** (באנגלית: **Tunji Femi Awojobi**; נולד ב-30 ביוני 1973) הוא כדורסלן עבר ניגרי ששיחק במספר קבוצות בליגת העל הישראלית. גובהו 2.01 מטרים והוא משחק בעמדות הפורוורד והסנטר.

אווג'ובי החל את דרכו כמתאגרף, ואף היה חבר בנבחרת האגרוף של ניגריה. גובהו הביא אותו בסופו של דבר לכדורסל, אך בגיל מאוחר יחסית.

בין השנים 1993-1997 שיחק באוניברסיטת בוסטון בליגת ה-NCAA. מאז לא שיחק באותה קבוצה במשך יותר מעונה. הוא שיחק במספר קבוצות טורקיות קטנות, וכן בקבוצת גרנד ראפידס הופס מליגת ה-CBA, עד שבשנת 2001 הגיע לראשונה לקבוצה אירופית גדולה - ציבונה זאגרב. ב-4 שנים אלה שיחק גם בליגת הקיץ האמריקנית. אחרי עונה אחת בציבונה עבר לאולימפיה ליובליאנה הסלובנית, וגם בה שיחק עונה אחת בלבד.

בעונת 2002/2003 הגיע אווג'ובי לתחנתו הראשונה בישראל, עירוני רמת גן. כאשר היה אחד מהשחקנים המרכזים בקבוצה, וסייע לה במאבקי ההישרדות בליגת העל. ב-2003 עבר להפועל ירושלים, ונטל חלק חשוב בזכייתה של הקבוצה בגביע יול"ב. בסיום העונה עבר לספירו שרלרואה הבלגית, וב-2005 חזר לעונה נוספת בעירוני רמת גן. את עונת 2006/2007 פתח במכבי גבעת שמואל, אך לא גילה יכולת גבוהה. הוא שוחרר מהקבוצה כעבור מספר משחקים, וחתם בהפועל גלבוע/עפולה. בעונת 2008/2009 שיחק אווג'ובי בקבוצת אבטודור סראטוב מהליגה הרוסית השנייה עימה עלה לליגה הראשונה.

אווג'ובי שיחק עם נבחרת ניגריה באליפויות העולם שנערכו ב-1998 ביוון וב-2006 ביפן.

עוצמתו הפיזית של אווג'ובי מעניקה לו יתרון במאבקים מתחת לסלים משני צידי המגרש. יתרון זה בלט במיוחד בליגה הישראלית הנמוכה יחסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* טונג'י אווג'ובי באתר ספסל