recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אריה טויבר** (1871–1932) היה ביבליוגרף וחוקר הספר העברי.

ביוגרפיה
--------

נולד בטרנופול, שבגליציה. קיבל חינוך תורני. לאחר מכן למד באוניברסיטת ברלין וכן בבית מדרש לרבנים, שם היה תלמידו של פרופ' מוריץ שטיינשניידר.

לאחר נישואיו התגורר במשך תקופה בעיירת חותנו זברז'. לאחר מכן
עבר ללבוב ומשם לברלין. היה העורך הספרותי של השבועון האורתודוקסי "מחזיקי הדת".

בשנת 1914 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. בתקופה הראשונה עבד כמורה בבית הספר של "עזרה".

כשעברה הספרייה הלאומית בירושלים לרשות ההסתדרות הציונית, התקבל לספרן במוסד זה, ופעל בתפקידו זה עד מותו.

ספרייתו הכילה אלפי ספרים, ביניהם ספרים יקרי מציאות ועותקים יחידים בעולם. בעיקר ריכז ספרים מדפוסי ארצות המזרח ודפוסי רוסיה ופולין.

עבודתו כביבליוגרף
-----------------

בצעירותו כתב הגהות ומילואים לספר "שם הגדולים" של החיד"א.

ראשית פרסומיו הביבליוגרפיים הייתה במאסף התורני "דביר", שהתחיל להופיע בירושלים בשנת 1919.

בשנת 1924 נוסד הרבעון הביבליוגרפי "קריית ספר" על ידי בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי וטויבר התמנה לאחד מעורכיו. הוא פרסם ב"קריית ספר" את מחקרו על דפוסי קוריץ, שהיה פרק ממחקר מקיף על דפוסי רוסיה-פולין שתכנן להוציא.

במאמרו על תולדות הדפוס בארץ ישראל הוכיח בניגוד למקובל, כי הדפוס הראשון בארץ ישראל נוסד בצפת בשנת 1802 ולא ארבע עשרה שנה קודם לכן, כפי שמקובל.
פרסם שורה של מאמרי ביקורת והערות ב"קריית ספר", "דביר" (התורני), "מזרח ומערב", "התור", "ירושלים" (של אברהם משה לונץ).

נפטר בתחילת שנת 1932, ונקבר בבית הקברות הר הזיתים בירושלים.

לאחר פטירתו הוציאה הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים את מאמריו ומחקריו בספר "מחקרים ביבליוגרפיים", בעריכת אברהם יערי.

טויבר רכש ארכיון תעודות בכתב יד מעיזבונו של הראשון לציון הרב חיים אברהם גאגין. לאחר מותו נמסר האוסף על ידי בני משפחתו לספריה הלאומית, והוא נקרא "אוסף טויבר".

ספרו
----

* אריה טויבר, **מחקרים ביבליוגרפיים** (עם עריכה ומבוא על ידי א. יערי), ירושלים (תרצ"ב)

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "ד"ר אריה טויבר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3615
* אריה טויבר (1871-1932), דף שער בספרייה הלאומית

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309126605171
* ISNI: 0000 0004 0242 0666
* LCCN: no99006577
* NTA: 336277067
* VIAF: 298185512
* WorldCat: lccn-no99006577

 |
**אריה זילבר** (לטביה, 1877 - מצרים, 1936) היה צייר ממייסדי תל אביב.

ביוגרפיה
--------

זילבר עלה לארץ ישראל בשנת 1907. בארץ פגש בשרה לבית לויטין, שעלתה באותה שנה מסמולנסק, והשניים נישאו. שרה עבדה כתופרת ופרנסה את הזוג, שעה שאריה זילבר צייר בביתו ולא עבד לפרנסתו. למרות שהיה חסר-כל כמעט הצטרף לאגודת אחוזת בית שרוב חבריה היו סוחרים אמידים או בעלי מקצוע וקיבל הלוואה מבנק אפ"ק, בערבות יתר החברים באגודה. את בית משפחתו, על המגרש שהגריל בשדרות רוטשילד 15 בנה בצוותא עם אליהו בריסקר, הספר הראשון של תל אביב.

בגירוש תל אביב ירדה משפחת זילבר, כמו חלק מיהודי תל אביב, למצרים. אולם אריה זילבר לא עלה חזרה לארץ אלא נשאר במצרים ועבד כצייר שלטים. ב-1936 ביקש לעלות חזרה, אך נפטר במצרים.

בנו בן עמי זילבר היה הכנר הראשי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. אשת בנו הייתה הזמרת ברכה צפירה ונכדו – הזמר אריאל זילבר.  

שולמית, בתו, הייתה כנרת אף היא.

קישורים חיצוניים
----------------

* זילבר אריה (אורכב 23.05.2018 בארכיון Wayback Machine) באתר מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **מי היו 66 מייסדי תל אביב?**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
**הרצל שבירו** (נולד ב-1951) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כראש המחלקה לחקירות שוטרים בשנים 2003–2010.

ביוגרפיה
--------

שבירו נולד בשער העלייה בן להורים שעלו מעיראק. הוא גדל במעברה ובשיכון תל גיבורים בחולון. כנער היה פעיל במק"י ומפיץ העיתון קול העם. למד בפנימיית בויאר בירושלים. בצה"ל שירת בחיל המודיעין, תחילה לא זכה לסיווג על רקע הפעילות הקומוניסטית שלו ושל בני משפחתו, אך בעקבות מכתב מחאה ששלח לשר הביטחון ורמטכ"ל עבר ליחידה מסווגת.

לאחר שחרורו למד משפטים באוניברסיטה העברית. כעורך דין עבד בפרקליטות מחוז ירושלים. ב-1995 עבר למחלקה לחקירות שוטרים כסגנו של ערן שנדר, עמיתו מהצבא ומפרקליטות המחוז. ב-2003 מונה לראש מח"ש וכיהן בתפקיד עד 2010. בתקופתו שקד על איזרוח המחלקה - החלפת החוקרים שעד אז רובם הגיעו משורות המשטרה, לחוקרים ללא רקע משטרתי.

הפרשות הבולטות ביותר שחקרה מח"ש במהלך כהונתו היו פרשת השוטרים הנוקמים שהטמינו מטעני נפץ בביתו ורכבו של ראש ארגון הפשע מיכאל מור, פרשת ניצב אורי בר-לב שנחשד בהטרדה מינית, פרשה שסיכלה את מינויו למפכ"ל ובדיקה מחדש של אירועי אוקטובר 2000. ב-2006 הוזהר על ידי ועדת זיילר שחקרה את פרשת האחים פריניאן כמי שנושא באחריות לכאורה בגלל אי פתיחה בחקירה בגין החשדות שניצב משנה יורם לוי מעורב בהדלפת מידע, קבלת שוחד וקיום קשרים בלתי ראויים ועל כך שלא ניתן הסבר ראוי לכך, אך בדוח הוועדה שמתח ביקורת על מח"ש לא הוסקו מסקנות אישיות נגדו.

### לאחר סיום תפקידו במחלקה לחקירות שוטרים

במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתם על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.

קישורים חיצוניים
----------------

* גידי וייץ, הרצל שבירו, ראש מח"ש היוצא, עוזב את הג'וב הכי כפוי טובה בישראל, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר בית הספר
2. ↑  אפרת פורשר ואיתמר ענברי, לא יוגשו כתבי אישום על אירועי אוקטובר, באתר nrg‏, 18 בספטמבר 2005
3. ↑  יובל יועז, דו"ח זיילר: ביקורת על מח"ש, אבל שנדר ושבירו יצאו נקיים, באתר הארץ, 18 בפברואר 2007
4. ↑  אבירם זינו ואפרת וייס, "כוכבי" ועדת זיילר: איפה היו אז ואיפה הם היום, באתר ynet, 18 בפברואר 2007
5. ↑  גילוי דעת מטעם בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, 26 במאי 2019; גיא פלג, ‏"אסור ליטול מבית משפט את הסמכות", באתר ‏מאקו‏‏, ‏26 במאי 2019‏

| ראשי המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש) |
| --- |
| יושבי הראש | ערן שנדר • הרצל שבירו • אורי כרמל • קרן בר-מנחם |  |
**דאנל לייבה גונסאלס** (**Danell Leyva Gonzalez**; נולד ב-30 באוקטובר 1991) הוא מתעמל אמריקאי ממוצא קובני. הוא אלוף העולם במקבילים (טוקיו 2011) ובעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בתחרות הקרב-רב.

חייו
----

לייבה נולד בעיר מטנסס שבקובה להורים שהיו מתעמלים בנבחרת קובה. כשהיה בן שנה, ערקה משפחתו למערב, והשתקעה במיאמי. בשנת 2006 השתתף לייבה לראשונה בתחרות ארצית, וב-2008 זכה במדליית זהב בתרגיל המתח באליפות אמריקה שנערכה בארגנטינה.

בשנת 2009 השתתף לייבה לראשונה באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה באותה שנה בלונדון. הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום הרביעי. באליפות העולם שנערכה ב-2010 ברוטרדם, סיים לייבה במקום הרביעי עם נבחרת ארצות הברית בתחרות הקבוצתית, במקום החמישי בתרגיל על המתח ובמקום 18 בתחרות קרב-רב אישי.

### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בטוקיו ב-2011 רשם לייבה את ההישג הטוב ביותר שלו, כשזכה במדליית הזהב בתרגיל המקבילים. נוסף לכך, זכה במדליית ארד עם נבחרת ארצות הברית, ובתרגיל הקרב-רב סיים במקום ה-24.

### מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה לייבה במדליית הארד בתחרות הקרב-רב אישי (לאחר שדורג ראשון במוקדמות), הוא סיים במקום חמישי בתרגיל על המתח ובמקום חמישי עם חבריו בתחרות הקבוצתית. בתרגיל המקבילים, אותו ביצע כאלוף העולם, סיים רק במקום ה-12 ולא עלה לגמר.

### חייו האישיים

בשנת 2020, ביום היציאה מהארון הבינלאומי, יצא מהארון בציוץ בחשבון הטוויטר שלו כביסקסואל ופאנסקסואל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאנל לייבה** בוויקישיתוף
* דאנל לייבה, ברשת החברתית פייסבוק
* דאנל לייבה, ברשת החברתית טוויטר
* דאנל לייבה, באתר olympedia.org
* דאנל לייבה, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* דאנל לייבה באתר USA Gymnastics

הערות שוליים
------------

1. ↑
**דאמיר שובשיץ'** (בבוסנית: **Damir Šovšić**; נולד ב-5 בפברואר 1990 בגורז'דה שבבוסניה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת צ'אונן סיטי מהליגה השנייה בקוריאה הדרומית.

קריירה
------

שובשיץ' החל לשחק כדורגל בקבוצה קטנה בעיר הולדתו גורז'דה, וכשהיה בן 14 הצטרף למחלקת הנוער של FK סרייבו. בשנת 2008, בהיותו בן 18, הוחתם על חוזה מקצועני בקבוצת NK זאגרב מליגת העל הקרואטית. בתחילה שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, ובפברואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. בצעירותו שיחק שובשיץ' בנבחרת הנערים של בוסניה והרצגובינה, אך בשנת 2011 זומן לנבחרת הצעירה של קרואטיה, במדיה ערך שתי הופעות.

לאחר שקבוצתו ירדה לליגת המשנה בסוף עונת 2011/2013, נרכש שובשיץ' על ידי קבוצת לוקומוטיבה זאגרב בסכום של 600,000 אירו. שובשיץ' שיחק שנתיים במועדון, וכבש שמונה שערי ליגה ב-57 הופעות. באוגוסט 2015 עבר שובשיץ' לקבוצת דינמו זאגרב, אלופת קרואטיה. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הייתה ב-25 בספטמבר, כאשר נכנס כמחליף במשחק נגד קבוצת אוסייק. שובשיץ' התקשה לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, ובמהלך העונה ערך 14 הופעות בליגה ובמקביל שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון בליגת המשנה.

ב-11 באוגוסט 2016 הגיע שובשיץ' לישראל והושאל לקבוצת הפועל תל אביב לעונה אחת, עם אופציה לרכישה בתום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן כבר פתח בהרכב הקבוצה, בהפסד 0–2 בדרבי מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017. ב-17 בספטמבר כבש את שער הבכורה שלו במועדון והוסיף בישול ראשון, במשחק מול עירוני קריית שמונה באצטדיון המושבה במסגרת המחזור הרביעי של ליגת העל, שהסתיים בתיקו 3–3. בסך הכל ערך 16 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וכבש שער אחד. בינואר 2017, לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק, שוחרר שובשיץ' מהמועדון.

ב-14 בפברואר 2017 חתם בקבוצת סוואן בלו-ווינגס מליגת העל הקוריאנית, ובמדיה שיחק שנה. במרץ 2018 חתם בקבוצת סאנדציה נובי סונץ' מהליגה השנייה בפולין. בקיץ 2018 חזר לשחק במולדתו לראשונה מאז שהיה נער, וחתם בקבוצת זרינסקי מוסטר, אלופת הליגה הבוסנית. שובשיץ' ערך הופעת אחת במוקדמות הליגה האירופית במדי הקבוצה, אך במשחק הליגה הראשון שלו במדיה נפצע וחזר לשחק רק באפריל 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: הקשר הקרואטי דאמיר שובשיץ' חתם לעונה, באתר וואלה!‏, 11 באוגוסט 2016
**מועדון הכדורגל דאנוביו** (בספרדית: **Danubio Fútbol Club**) הוא מועדון כדורגל אורוגוואי מהעיר מונטווידאו, בירת אורוגוואי.

היסטוריה
--------

ב-1 במרץ 1932 נוסד מועדון הכדורגל דאנוביו על ידי שני אחים ילידי בולגריה, מיגל וחואן לאזארו, ביחד עם עוד בחורים מבית הספר "רפובליקה דה ניקרגואה" במונטווידאו. שמו של המועדון ניתן לו על שם הנהר דנובה העובר בבולגריה.

מהקבוצה יצאו חלק מהשחקנים הגדולים בתולדות הכדורגל באורוגוואי בפרט ובדרום אמריקה בכלל, כגון אלבארו רקובה, רובן סוסה, מרסלו זלאייטה ורובן אוליביירה. גם שחקנים כגון נרי קאסטייו ודייגו פורלאן החלו את הקריירה שלהם בקבוצה.

הקבוצה זכתה באליפותה השלישית בעונת 2006/07 לאחר שגברה פעמיים על פניארול, הן באפרטורה והן בקלאוסורה. בסיום עונת 2013/14 היא זכתה באליפות הרביעית.

הקבוצה שיחה מספר פעמים בגביע ליברטדורס ובשנת 1989 הגיע לחצי הגמר.

תארים
-----

* **אלופת אורוגוואי:** (4) 1988, 2004, 2007, 2014
* **סגונדה דיביסיון אורוגוואז'ה:** (3) (1947, 1960 ו-1970).

שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה
---------------------------

* מקסיקומקסיקו נרי קאסטייו
* אורוגוואיאורוגוואי ריצ'רד נונייס
* אורוגוואיאורוגוואי אלבארו רקובה
* אורוגוואיאורוגוואי רובן סוסה
* אורוגוואיאורוגוואי מרסלו זלאייטה
* אורוגוואיאורוגוואי רובן אוליביירה
* אורוגוואיאורוגוואי דייגו פורלאן
* אורוגוואיאורוגוואי אדינסון קבאני
* אורוגוואיאורוגוואי כריסטיאן סטואני
* אורוגוואיאורוגוואי חוסה מריה חימנס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאנוביו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דאנוביו (בספרדית)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**מרטין פיביג** (בגרמנית: **Martin Fiebig**;‏ 7 במאי 1891 - 23 באוקטובר 1947), היה גנרל של הלופטוואפה ששירת במהלך מלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ולאחר מכן הוצא להורג בבלגרד על פשעים נגד האנושות.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פיביג נולד ב-7 במאי 1891 ברשניץ, שהייתה חלק מהקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס פיביג לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-18 (פוזן ה-1 - פון גרולמן). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פיביג לרץ גדודי, ובשנת 1915 עבר לשירות האוויר הגרמני, שם שירת כטייס ומפקד טייסת עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

בשנת 1919 פרש פיביג מהצבא, והחל לעבוד כמנהל טיסה בחברת לופטהנזה. בשנת 1934 הצטרף פיביג ללופטוואפה בדרגת מיור, ובשנת 1936 מונה למפקד בית הספר ללחימה אווירית בפסברג, ובמהלך כהונתו הועלה לדרגת אוברסט. ביולי 1938 מונה פיביג למפקד טייסת הקרב ה-253, אשר הפכה בספטמבר 1939 לטייסת הקרב ה-4.

### מלחמת העולם השנייה

באביב 1940 הוביל פיביג את הטייסת במהלך המערכה בנורווגיה, וב-8 במאי קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במאי 1940 הופל פיביג עם מטוסו במהלך הקרב על הולנד, וישב בשבי ההולנדי עד תום המערכה.

לאחר מכן הוא הועבר למשרד התעופה של הרייך, ב-1 באוגוסט 1940 הוא מונה לראש המשרד, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 ביוני 1941 מונה פיביג למפקד יחידות הסיוע של קורפוס האוויר הרביעי, ופיקד עליהם במהלך מבצע ברברוסה. ב-15 בנובמבר 1941 מונה פיביג למפקד יחידת הסיוע ה-2 של קורפוס האוויר השביעי, וב-1 באפריל 1942 הועלה לדרגת גנרל לויטננט ומונה למפקד דיוויזיית האוויר ה-1. ב-11 במאי אותה שנה קיבל פיביג על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 ביולי אותה שנה מונה למפקד קורפוס האוויר השמיני. פיביג פיקד על הקורפוס במהלך קרב סטלינגרד, ועל פעולותיו בקרב קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-22 במאי 1943 מונה פיביג למפקד קורפוס האוויר העשירי, ובנוסף מונה למפקד הפיקוד האווירי הדרום-מזרחי בבלקן. ב-1 בפברואר 1945 מונה פיביג למפקד קורפוס האוויר השני, שהפך ב-12 באפריל לפיקוד האווירי הצפון-מזרחי, וב-8 במאי נפל בשבי הצבא הבריטי.

ב-6 בפברואר 1946 הוסגר פיביג ליוגוסלביה, שם הועמד למשפט על פשעי מלחמה, וב-23 באוקטובר 1947 הוצא להורג בבלגרד.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרטין פיביג באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123555418
* VIAF: 77225256
* WorldCat (עם VIAF): 77225256

 |
**מרטין רייניש** (צ'כית: Martin Rajniš, נולד ב-16 במאי 1944) הוא אדריכל צ'כי וממייסדי איגוד האדריכלים הצ'כי.

חייו
----

מגדל התצפית בירושלים, 2017
רייניש נולד בפראג למשפחה אמידה שירדה מנכסיה בעקבות הכיבוש הבולשביקי. ב-1969 סיים את לימודי האדריכלות בפראג. ב-1986 זכה בפרסום עולמי עם תכנון ביתן התקשורת הבינלאומי בתערוכת אקספו שהתקיימה בוונקובר. משרדו בו היה שותף הפך באותן שנים לגדול מבין משרדי האדריכלים שפעלו בארצו ושיאו היה תכנון מרכז עירוני חדש ומודרני בפראג במסגרתו נערך שיתוף פעולה עם אדריכלים בכירים כמו האדריכל ז'אן נובל הצרפתי. 

ב-1995 בחר לפרוש מהשותפות והוא הקדיש את זמנו במשך כמה שנים למסעות באפריקה, באמריקה ובמזרח הרחוק. מסעות אלה השפיעו על גישתו האדריכלית באופן משמעותי, ועם חזרתו לצ'כיה פתח מחדש משרד אדריכלים והחל לתכנן מבנים שהתבססו על שימוש בעץ, וזאת מתוך גישה אותה הגדיר כ"אדריכלות טבעית". בנובמבר 2017 חנך בבית הנסן בירושלים מגדל תצפית המתנשא לגובה 15 מטרים ומייצג את גישתו האדריכלית. את המגדל תכנן בהתנדבות וכל החומרים כמו גם צוות העבודה הובא מצ'כיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין רייניש** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מרטין רייניש
* מיכאל יעקובסון, המגדל החדש של ירושלים: קקטוס עץ אופטימי עם נוף מרהיב, באתר Xnet‏, 9 בנובמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1123237948
* ISNI: 0000 0001 2213 2512
* LCCN: no2011111423
* NKC: xx0057855
* SUDOC: 147511291
* VIAF: 85674477
* WorldCat: lccn-no2011111423

 |
**קרל מרטין פוירשטיין** (בגרמנית: **Martin von Feuerstein**‏; 5 בינואר 1856 – 13 בפברואר 1931) היה צייר גרמני ופרופסור באוניברסיטה. הוא היה נציג תנועת הנצרתיים, אך גם שילב ביצירתו אלמנטים של אימפרסיוניזם ואר נובו, שעוצבו על ידי מוטיבים דתיים.

קורות חייו
----------

אבותיו של פוירשטיין הגיעו מקליינוולסרטל. אביו היה הפסל יוהאן מרטין פוירשטיין, אמו מארי אגאתה קתרין פוירשטיין לבית מולר. הוא למד בתיכון בקולמר עד 1870 ולמד אמנות בתחילה במינכן.

בשנת 1878 עבר לפריז, בין השנים 1880 ל־1882 עבד כצייר ז'אנר באלזס. ב־1882–1883 ערך טיול באיטליה ואז נסע למינכן, שם פנה לציור דתי. בין השנים 1898–1924 היה פרופסור לציור דתי באקדמיה לאמנות במינכן.

על הישגיו העניק לו המלך לודוויג השלישי ב-1914 צלב האבירים של מסדר הכבוד של הכתר הבווארי. הפרס נקשר לעלייה למעמד האצולה האישית והוא הורשה לכנות את עצמו ריטר פון פוירשטיין לאחר רישומו במרשם האצילות.

יצירתו
------

בדומה לצייר הדתי הנס פייבוש בבריטניה, גם פוירשטיין התמחה בציורי כנסיות, ויצר עבודות רבות. את עבודותיו של פוירשטיין ניתן למצוא במוזיאונים במינכן, בכנסייה במינכן, בכנסיית קורפוס כריסטי בברלין, בכנסיות רגנסבורג, בכנסיית סנט קלרה בנירנברג, בכנסיות אלזסיות, בברייסגאו ובקפלה הגרמנית של בזיליקת סנט אנטוני בפדובה.

שני ציורי מזבח צדדיים גדולים נמצאים בכנסיית סנט אגתה בדיטיקון, שווייץ. בנוסף, עבודות רבות הן בבעלות פרטית.

פוירשטיין היה נשוי לאחותו של אמיל קייזר. מכיוון שהיא באה מסטאנס במרכז שווייץ, ואחותה הייתה נשואה לארנסט צימרמן, הם בילו את חופשותיהם לעיתים קרובות בסטאנס, שם הכירו גם את אדוארד צימרמן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטין פוירשטיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Site officiel de la commune de Barr - Pays de Barr et du Bernstein (France - Alsace - Bas-Rhin) - Pays de Barr et du Berstein - Martin von Feuerstein (1856-1931), web.archive.org, ‏2015-09-23
2. ↑  Bayerisches Statistisches Landesamt (Hrsg.): *Hof- und Staats-Handbuch des Königreichs Bayern für das Jahr 1914.* München 1914, S. 27.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116484322
* ISNI: 0000 0000 6677 6283
* RKD: 27853
* SIKART: 4032474
* SUDOC: 184677173
* ULAN: 500007177
* VcBA: 495/364648
* VIAF: 54901428
* WorldCat: viaf-54901428

 |
טיל מסוג פרשינג II. ניתן להבחין בשני שלבי הטיל.
**טיל בליסטי לטווח בינוני** (אנגלית: **Intermediate-Range Ballistic Missile**) הוא על פי הגדרת הסוכנות האמריקאית להגנה מפני טילים, טיל בליסטי לטווח של 3,000–5,500 ק"מ. הגדרת נשק כלשהו כטיל לטווח בינוני נעשית מטעמי נוחות, ולמעשה אין הבדל גדול בין טיל חזק לטווח בינוני לבין טיל בליסטי בין-יבשתי.

טילים בליסטיים לטווח בינוני נמצאים כיום בידי ארצות הברית, צרפת, הממלכה המאוחדת, רוסיה, הודו ופקיסטן. מעריכים שטילים כאלו מצויים גם בידי ישראל, איראן וקוריאה הצפונית.

כיוון שטיל לטווח בינוני קטן יותר, קל יותר לשגרו ממתקנים ניידים, מה שעושה את הטיל קטלני מאוד עקב היכולת שלו להסתתר ולשגר טילים ממקומות שונים. בריטניה לדוגמה, משתמשת בטילים אלו כתחמושת היחידה שלה לראשי נפץ גרעיניים, עקב היכולת לשגר טילים אלה בקלות מצוללת. צוללות בריטניה יכולות לשגר טיל זה מכל אוקיינוס בעולם, מה שהופך יכולת זאת שווה ערך לטיל בין יבשתי רגיל.

לעיתים מוסבים טילים כאלו מהשימוש הצבאי למטרות של חקר החלל, ובמקום ראשי הנפץ מותקנים על הטילים לוויינים היוצאים למסלולם מחוץ לכדור הארץ. כך למשל ה-ת'ור, ה-יופיטר וה-יופיטר-C, ששיגר את הלוויין הראשון של ארצות הברית - אקספלורר 1.

### דוגמאות

* Agni III
* DF-4
* יופיטר
* פרשינג II
* יריחו 2
* יריחו 3
* SM-64 Navaho (בוטל)
* Taepodong-1
* Taepodong-2
* ת'ור
* Ghauri הטיל הפקיסטני
* שיאהב 3

ראו גם
------

* טיל בליסטי לטווח קצר
* טיל בליסטי בין יבשתי

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NARA: 10638697

 |
היגרומטר - מכשיר מדידה למדידת לחות
**מכשיר מדידה** הוא כלי המשמש למדידה של גודל פיזיקלי מסוים, כגון אורך, טמפרטורה, מהירות וכדומה. מכשיר מדידה מסוים נועד למדוד גודל פיזיקלי מסוים, אם כי יש גם מכשירים המשמשים למדידת גדלים אחדים במשולב (רב מודד, למשל). למדידתו של גודל מסוים משמשים מכשירי מדידה שונים, הנבדלים זה מזה באופן פעולתם ובמידת דיוקם. לשגיאת המדידה, הנובעת מחוסר דיוק בפעולתם של מכשירי מדידה, חשיבות בהבנת משמעותה של המדידה. כיול תקופתי של מכשירי מדידה בא להבטיח שדיוקם יעמוד במינימום נדרש (לעיתים נקבעת בחוק דרישת כיול). 

למכשירי מדידה מסוימים, כגון שעון, המשמש למדידת זמן, ומאזניים, המשמשים למדידת מסה, שימוש נרחב בחיי היומיום, ואחרים משמשים בעיקר מהנדסים ואנשי מדע. 

לעיתים משמשת הערכה כתחליף למדידה, אם משום שמדידה מדויקת אינה נחוצה, ואם מחמת קוצר הזמן או היעדר מכשיר מדידה זמין. כך, למשל, אדם הרוצה להגיע לאתר מסוים שהוא רואה במרחק, ינסה לאמוד מרחק זה, כדי לדעת כמה זמן יידרש לו כדי לעבור מרחק זה. 

למכשיר מדידה שני רכיבים עיקריים:

* **מנגנון מדידה**, שבאמצעותו מתבצעת המדידה. מכשירי מדידה עוברים שכלול מתמיד, שיעד עיקרי שלו הוא הגברת הדיוק של מנגנון המדידה, כפי שממחישה התפתחותו של השעון, משעון שמש ועד לשעון אטומי. בהתפתחותם של מכשירי המדידה ניכר המעבר משימוש במכשירי מדידה בעלי מנגנון מכני למכשירי מדידה אלקטרוניים.
* **תצוגה**, המציגה את תוצאותיה של המדידה. התצוגה היא לעיתים אנלוגית ולעיתים דיגיטלית.

למעשה מתקיימים ארבעת הצירופים (את כולם ניתן לראות בדגמים שונים של שעונים, למשל):

* מנגנון אנלוגי ותצוגה אנלוגית.
* מנגנון דיגיטלי ותצוגה דיגיטלית.
* מנגנון אנלוגי ותצוגה דיגיטלית.
* מנגנון דיגיטלי ותצוגה אנלוגית.

התפתחות הידע המדעי הביאה אתה צורך במכשירי מדידה חדשים, למדידתם של גדלים חדשים שנודעו לאדם. דוגמה לכך היא התפתחותה של תורת החשמל, שהביאה ליצירתם של מכשירי מדידה חשמליים אחדים. 

תוצאת המדידה מוצגת במכשיר המדידה ביחידות המידה המתאימות. לעיתים מוצגת התוצאה בשתי יחידות מידה שונות, כדי לעשות את המכשיר לשימושי לקהל גדול יותר של משתמשים. דוגמה לכך הוא סרגל, המשמש למדידת אורך, ומציג את התוצאה בסנטימטרים ובאינצ'ים גם יחד. 

לוח הבקרה של המנועים של נושאת המטוסים "קלמנסו"
לתצוגת תוצאותיהם של מכשירי מדידה רבים משמש לוח בקרה. דוגמה יומיומית ללוח בקרה היא לוח הבקרה של המכונית, המציג לנהג את נתוני מד המהירות, מד סיבובי מנוע, מד הדלק, מד טמפרטורת המים ועוד.

ראו גם
------

היסטוריה של שיטות המדידה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מכשיר מדידה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מכשירי מדידה** |

* כלי מדידה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558274705171
* BnF: cb119324889 (data)
* GND: 4038825-6
* LCCN: sh85082706
* NARA: 10639532
* NKC: ph115406

 |
**אלימלך (מליק) שוחט** (1934–2010) היה אצן ישראלי, אלוף ישראל בריצות קצרות בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. היה מאמן הכושר של מכבי נתניה בכדורגל בשנות ה-70 וכן מאמן הכושר של נבחרת ישראל בגביע דייוויס.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בקיבוץ עין השופט. הוריו עלו לארץ ישראל כחלוצים בשנת 1933. כנער ניגן בחצוצרה ועסק במגוון ענפי ספורט: התעמלות, כדורגל. התאמן בריצה בקבוצה של הפועל הרי אפרים. בצה"ל שרת בנח"ל המוצנח והשתחרר בדרגת סגן. לימד חינוך גופני במוסד החינוכי בהרי אפרים. בוגר תואר ראשון בקרנגי קולג' באנגליה בשנת 1961. סיים תואר שני ודוקטורט במסצ'וסטס 1974 בחינוך גופני. לימד במכללה לחינוך גופני במכון וינגייט עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1999.

באליפות ישראל שנערכה ביוני 1955 זכה שוחט במדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.3 שניות, אחרי דוד קושניר מהפועל יזרעאל (11.3 שניות).

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1956 זכה שוחט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.2 שניות, לפני א. שני ממכבי הצפון תל אביב (23.6 שניות) וי. כהן מהפועל ראשון לציון (23.7 שניות) ומדליית כסף, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.2 שניות, אחרי דוד קושניר (11.1 שניות) ולפני י. כהן (11.3 שניות).

באליפות ישראל שנערכה בסוף יולי 1957 זכה שוחט במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.1 שניות.

במסגרת אליפות ישראל לנוער שנערכה ביוני 1958 קבע שוחט במחוץ לתחרות בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 10.7 שניות. באותה העת התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים של אתלט ישראלי אחרי שיאו בן ה-6 שנים של דוד טבק (10.6 שניות).

באליפות ישראל שנערכה ביולי 1960 זכה שוחט בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.9 שניות, לפני יאיר פנטילט ממכבי תל אביב (51.5 שניות) והכהן (53.8 שניות) ומדליית כסף, בריצת 200 מטר אחרי הרי קנה מהפועל ראשון לציון (23.0 שניות) ולפני קליפר ממכבי תל אביב.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 10.7 שניות (1958)
* ריצת 200 מטר: 22.5 שניות (1960)
* ריצת 400 מטר: 50.9 שניות (1960)

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)
* מצגת לזכרו של אלימלך (מליק) שוחט
* ישראל פז, אלימלך שוחט הגשים את חלומו של כל "ספרינטר"!, על המשמר, 27 ביוני 1958

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה ריכזה משתתפים מעטים קושניר קפץ לרוחק - 7.04 מ', על המשמר, 19 ביוני 1955
2. ↑  כ. יהושע, 2 שיאים לבוגרות באליפות ישראל בא"ק, דבר, 1 ביולי 1956
3. ↑  א. להב, מלכת הספורט במדרון, דבר, 26 ביולי 1957
4. ↑  הושגו 4 שיאי נוער בא"ק, מעריב, 22 ביוני 1958
5. ↑  ברוך שיינברג, 4 שיאים ארציים באליפות המדינה באתלטיקה קלה, דבר, 3 ביולי 1960
**אלינה שטפניה גורגיו** (ברומנית: **Alina-Ștefania Gorghiu**; נולדה ב-16 בספטמבר 1978) היא פוליטיקאית רומנית חברת המפלגה הלאומית ליברלית ונציגת מחוז טימיש בסנאט של רומניה מאז 2016. בשנים 2008 עד 2016 כיהנה כנציגת בוקרשט בבית הנבחרים של רומניה. היא כיהנה כיושבת ראש המפלגה מדצמבר 2014 עד דצמבר 2016.

ביוגרפיה
--------

גורגיו נולדה בטקוץ' שבמחוז גאלאץ ברומניה. ב-2001 סיימה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בוקרשט, ב-2007 סיימה תואר שני בתקשורת ויחסי ציבור מ-SNSPA, 
ב-2008 סיימה תואר ראשון נוסף מהפקולטה לכלכלה, משפטים וניהול של אוניברסיטת פיטשט. ב-2012 סיימה לימודי דוקטורט במשפטים באוניברסיטת יאשי עם התמחות במשפט פלילי. בשנים 2005 עד 2012 שימשה שותפה במשרד עורכי דין פרטי, היא שימשה סגנית נשיאה של ארגון המגשרים ברומניה, כיהנה כדיינת בבית הדין הבינלאומי לבוררות עסקית, ומרצה למשפטים באוניברסיטת Creștină Dimitrie Cantemir שבבוקרשט. 

ב-2002 הצטרפה למפלגה הלאומית ליברלית (PNL), בשנים 2004 עד 2008, כיהנה כחברת מועצה ברובע סקטור 5 של בוקרשט. ב-2008 נבחרה לנציגת בוקרשט בבית הנבחרים הרומני. בשנים 2010 עד 2012 כיהנה כיושבת ראש וועדת המשפטים, המשמעת והחסינויות בבית הנבחרים. ב-2014 מונתה לדוברת המפלגה הלאומית ליברלית ולאחר שקלאוס יוהאניס החל לכהן כנשיא רומניה בדצמבר 2014, נבחרה גורגיו להחליפו כיושבת ראש המפלגה, תפקיד אותו היא חלקה עם וסילה בלאגה. היא הייתה בכך האדם הצעיר ביותר והאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד.

בבחירות לפרלמנט הרומני שנערכו בדצמבר 2016, נחלה מפלגת PNL תבוסה ואיבדה חלק משמעותי מכוחה בשני הבתים. בעקבות ההפסד הודיעה גורגיו על התפטרותה מראשות המפלגה. גורגיו עצמה נבחרה לסנאט של רומניה כנציגת מחוז טימיש. ביוני 2022 מונתה לנשיאה בפועל של הסנאט בעקבות התפטרותו של פלורין קיצו.

ב-2016 נישאה ללוצ'יאן איסר ולזוג נולד בן במאי אותה שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלינה גורגיו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלינה גורגיו
* ביוגרפיה של אלינה גורגיו באתר mondonews.ro (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1070610313
* VIAF: 315940430
* WorldCat: viaf-315940430

 |
המונח "פרמיירה" מפנה לכאן. לערך העוסק בלהקה ישראלית שפעלה בתחילת שנות השמונים, ראו פרמיירה (להקה).
בתום הקרנת בכורה של סרט: הענקת זרי פרחים לצוות הסרט
באמנות הבמה, **הצגת בכורה** (בלעז: **פרמיירה**, מצרפתית **première** - ראשון) היא פעם ראשונה שבה מוצג מופע מסוים, כגון מחזה, יצירה מוזיקלית, סרט קולנוע, מופע מחול וכדומה. המושג העברי "הצגת בכורה" הוא מחידושיו של אברהם שלונסקי.

**הצגת בכורה עולמית** היא הצגת הבכורה הראשונה בעולם למופע זה. חשיבות נודעת גם ל**הצגת בכורה ארצית**, שהיא הצגת הבכורה במדינה מסוימת.

הצגת בכורה היא פעמים רבות אירוע רב-רושם שמוזמנים אליו עיתונאים על מנת שיסקרו את המופע באמצעי התקשורת, ידוענים ואישים בולטים בתחום האמנות המתאים. כמקובל בכל מופע, גם בסיומה של הצגת הבכורה קדים המבצעים לקהל, אך בהצגת בכורה לרוב מצטרפים בשלב זה אל המבצעים גם יוצרי היצירה (מחזאי, מלחין, במאי וכדומה).

במופע המוצג חי בפני קהל, כגון הצגת תיאטרון, קודמת להצגת הבכורה **חזרה גנרלית** - ביצוע מלא של המופע בפני קהל מצומצם של מקורבים, לקבלת משוב אחרון לפני הצגת הבכורה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הצגת בכורה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הצגת בכורה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4519367-8

 |
**ר' יהודה אריה (לייב) חיימוביץ'** (1862 - 17 באוקטובר 1944) היה רב, מקים בית הכנסת הראשון בכפר סבא ואחד מהתורמים הראשיים לפיתוחה.

ביוגרפיה
--------

חיימוביץ' נולד בעיירה חורודיש שבליטא. בהיותו בן 15 הלך יחד עם שאר בני משפחתו לקיליה שבסרביה, שם שימש אביו, ר' חיים כשו"ב, מוהל, מלמד ובעל קורא.

### שנותיו הראשונות

בשנת 1890 נשא לאישה את ברכה והשניים עברו לגור יחדיו ברומניה, שם החל אריה לעסוק במסחר בתבואות ואחר כך גם בעצים. פעמיים בשנה היה מעביר עצים באניה מאיסטנבול ליפו והיה מחזיר שקדים. בשנת 1908, כשהיה בבנק עותומן ביפו, הציע לו מתווך קרקעות ערבי בשם איברהים סבאח לקנות חלקת קרקע של 150 דונם בכפר-סבא, וחיימוביץ' קיבל את הצעתו. לאחר מספר חודשים עלה חיימוביץ' יחד עם אשתו ושבעת ילדיו לארץ.

המניע העיקרי שלו לעלות לארץ היה בשל היותו ציוני דתי, ובנוסף בגלל היותו סוחר בין ישראל לטורקיה. באותה שנה העלה חיימוביץ' גם את הוריו לירושלים.
היה אדוק, ועם זאת שלט גם בשפות רבות ולמד לימודי חול.

### תקופת בניית הבתים

את תקופת בניית הבתים מתאר ישראל, בנו של ר' יהודה אריה חיימוביץ:

> 
> "כל מתיישב בנה שני חדרים, מטבח ומרפסת מאבני כורכר מסידני- עלי ומשייך-מוניס. אבי בנה את ביתו בכספו הוא. הוא הזמין אבנים מסותתות מהכפר חבלה, אשר בהרי אפרים. כל אבן עלתה אז בישליק תורכי. כשנודע לד"ר צבי סלור, שאבא בונה בית יפה של אבן מסותת, הציע לו שיכפיל את ביתו והוא יגור בו בשכירות. וכך היה ביתנו הגדול והיפה במושבה. ידידיו של אבא, כששמעו על כוונתו להתיישב בכפר-סבא, שאלו אותו: 'ידענו שאתה ציוני ואידאליסט, אבל אתה יהודי דתי ובכפר-סבא אין בית כנסת ולא תלמוד-תורה, איפה ילמדו הילדים?' השיב להם אבי: 'רבותי, במקום שיהודה אריה יגור בו יהיה בית כנסת ותלמוד-תורה. בעוד חמש שנים יהיו כאן בתי-ספר ובתי-כנסת וכפר-סבא תהיה עיר ואם בישראל ואולי גדולה ויפה מפתח-תקווה"
> 
> 
> 
> — הספר - כפר סבא
> 

בחצר ביתו גידלו חיימוביץ ומשפחתו עופות, שגרמו לרעש רב, ומשכו מזיקים רבים, כמו נחשים ושועלים. מסיבה זו החליטו השכנים לילה אחד לשפוך בקבוק נפט על הכלוב ולשרוף אותו כליל.

תרומתו לכפר סבא
---------------

חיימוביץ' תרם וקידם את בניית בית הכנסת הראשון בכפר-סבא. הוא תרם כספים רבים, ואף את הקרקע עליו נבנה בית הכנסת. בנוסף חיימוביץ' הקים את קרן "גמילות חסדים" בעיר. 

אריה חיימוביץ' נטע כרם ענבים, ובכך הוביל לפיתוחה של כפר סבא. לחיימוביץ' הייתה העגלה היחידה בכפר סבא, ובאמצעותה נסע פעם בשבוע לפתח תקווה להביא מצרכים, למשפחתו, ולכל אנשי כפר סבא, 

מיידי ערב שבת, בבית הכנסת הנהיג מנהג לאחר תפילת מנחה, כשהזמין את כל אנשי המושבה לסעודה השלישית של שבת בביתו. חיימוביץ' קיבל לחמניות מהמאפייה, ואת השאר הכינה אשתו ברכה מכינה. כל זקני כפר סבא וכל האנשים החשובים בכפר סבא היו מוזמנים לסעודה הזאת.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שלמה אנגל, **כפר סבא**, עיריית כפר סבא
2. 1 2  יהודה אבי יוסף, ר' יהודה חיימוביץ הגבאי הראשון, **כפר סבא הקטנה**
**דָה חוֹנְג פָּאוֹ** (בסינית: **大紅袍**, בפין-יין: **Dà Hóng Páo**, מילולית "גלימה אדומה גדולה") הוא סוג של תה אולונג העשוי מזן שיחי תה שמקורו בהרי וו-יי במחוז פוג'יין, על הגבול עם מחוז ג'יאנגשי בדרום-מזרח סין. התה מאופיין בניחוח סחלבי, דבר היוצא דופן בתה, ובטעם לוואי מתוק. כיום על צוקי הרי וו-יי קיימים שישה שיחי תה עתיקים, מכונים גם "שיחי אם" מהם מופק התה היקר ביותר בעולם, אך ייחורים נלקחו משיחים אלו ומהם מפיקים תה הדומה באיכותו אך במחיר נגיש. שמו של התה מגיע מאגדה על פיה נרפאה אמו של אחד מקיסרי סין בתקופת מינג ממחלתה על ידי תה זה וקיסר זה שלח גלימות אדומות גדולות לכסות את שורשי השיחים מהם הופק התה כדי להגן עליהם מנזקי קרה.

תה המופק משיחי האם הוא התה היקר בעולם. עריית וו-יי היא הבעלים הרשמי של שיחי האם וביטחה אותם במאה מיליון רנמינבי, השווים לחמישים מיליון ש"ח. בשנת 2006 העירייה אסרה כל קטיף פרטי מצמחי האם. חלק מהקטיף האחרון של תה שנקטף מצמחי האם מוחזק במוזאון העיר האסורה שבבייג'ינג. בשנת 2005 נמכרו 20 גרם של תה המופק משיחי האם במאתיים ושמונה אלף רנמינבי, השווים למאה אלף שקלים, במכירה פומבית.

כיום הרוב המוחלט של תה הנמכר בשם דה חונג פאו מופק מייחורים הזהים גנטית לצמחי האם, דבר המאפשר לשמור על טעמו הייחודי של התה, אם כי צורות עיבוד שונות והרכב קרקע אחר יכולים להשפיע לרעה על איכות התה, וסוגי דא חונג פאו שונים מדורגים ומתומחרים בצורה שונה מסיבה זו.

שיח אם של דה חונג פאו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תה דה חונג פאו** בוויקישיתוף

* Sutcliffe, Theodora (26 באפריל 2016). "The drink that costs more than gold". *bbc.com*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
* Chinese Famous Tea – Dahongpao at teavivre.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sarah Rose (2009). *For all the tea in China: how England stole the world's favorite drink and changed history*. Penguin Books. ISBN 0-670-02152-0. The first and second flush of the Da Hong Pao, the most powerful and sweetest crops, sell on the private market as the most expensive tea per pound in the world. At several thousands of dollars per ounce, Da Hong Pao is many times more valuable than gold.
2. ↑  "Most Expensive Tea - The World's Most Expensive". MSN. אורכב מ-המקור ב-23 ביולי 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**תדר הישנות הפולסים** (PRF - Pulse repetition frequency), או **תדר חזרת הפולסים**, הוא מספר הפולסים של אות ליחידת זמן. במונח נעשה שימוש במספר תחומים טכניים, במיוחד במערכות מכ"ם. במערכת מכ"ם, אות רדיו בעל תדירות גל נושא מסוימת מודלק ומכובה לסירוגין; בהקשר זה, המונח "תדירות" מתייחס לגל הנושא, בעוד המונח PRF מתייחס למספר ההדלקות בשנייה. התדירות נמדדת ביחידת מחזורים לשנייה, או הרץ, וה-PRF נמדד ביחידות **פולסים לשנייה**, הגם שיחידות אלה שקולות מבחינה פיזיקלית. ה-PRF בדרך כלל נמוכה בהרבה מתדירות הגל. לדוגמה, מערכת מכ"ם טיפוסית ממלחמת העולם השנייה כמו ה-Type 7 GCI radar, הייתה בעלת תדירות 209 מגהרץ (209 מיליון מחזורים בשנייה) ו-PRF של 300 או 500 פולסים לשנייה. פרמטר קשור הוא רוחב הפולס, משך הזמן שהמשדר פועל במשך כל מחזור הפעלה וכיבוי.

ה-PRF הוא אחד המאפיינים המגדירים של מערכת מכ"ם. מערכות מכ"ם מורכבות ממשדר רב עוצמה וממקלט רגיש המחוברים לאותה אנטנה. אחרי יצירת פולס קצר של אות רדיו, המשדר מכובה כדי שיחידות המקלט יהיו מסוגלות "לשמוע" את ההחזר של האות ממטרות רחוקות. כיוון שאות הרדיו צריך לנוע החוצה למטרה ובחזרה, ה-PRF הדרוש הוא פונקציה של הטווח הרצוי מהמכ"ם. משכי מחזור ארוכים יותר דרושים לאיתור מטרות רחוקות יותר, ולכן מצריכים PRF נמוך.

המרחק המרבי לגילוי וה-PRF קשורים זה לזה על ידי הנוסחה:

{\displaystyle {\text{Max Range}}={\frac {c\tau \_{\text{PRT}}}{2}}={\frac {c}{2\,{\text{PRF}}}}\qquad {\begin{cases}\tau \_{\text{PRT}}={\frac {1}{\text{PRF}}}\end{cases}}}.

  

גם למערכות סונאר ולידאר המבוססות גם הן על פולסים מוגדר PRF. במקרה של סונאר, המונח pulse repetition rate ‏(PRR) נפוץ יותר, אך הוא מתייחס לאותה תכונה.

ראו גם
------

* כפילות טווח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4283449-1

 |
**תדרארת אכאכוס** (ערבית **تدرارت أكاكوس**, מטמהאק "הר אכאכוס") הוא אזור מדברי-הררי, מזרחית לעיר ראט שבמחוז ע'את בדרום-מערב לוב ועל גבולה עם אלג'יריה, הידוע בציורי הסלע שהשתמרו בו. אורכו של האזור ההררי מצפון לדרום הוא 150 ק"מ, רוחבו 30 ק"מ, והוא נישא עד לגובה של 1,410 מטר. נוף האזור מגוון וכולל דיונות חול ומסלע בתצורות ובצבעים שונים.

אומנות ציורי הסלע
-----------------

תדרארת אכאכוס נודע בציורי הסלע הפרהיסטוריים העשירים שבו. כאשר הוכרז טאסילי נאג'ר הנמצא מעבר לגבול עם אלג'יריה כאתר מורשת עולמית ב-1982, הבחינו שליחי הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים גם בסגולותיו של תדרארת אכאכוס, והאתר בשטח של יותר מ-250 קמ"ר צורף לרשימת המורשת העולמית. 

ציורי הסלע באזור מתוארכים לתקופה שהחלה בתחילת האלף ה-13 לפנה"ס ונמשכה עד לסוף המאה ה-1 לספירה, והם משמשים ראייה לתמורות התרבותיות והטבעיות שחלו באזור. סך הכל נסקרו באתר אלפי ציורים ומאות תחריטים המתחלקים לחמש תקופות עיקריות, ואשר השתמרו במצב מצוין הודות לאקלים היבש ולעובדה שהם נמצאים בדרך כלל במקומות חבויים. מהתקופה המוקדמת (מ-12000 עד 8000 לפנה"ס) שרדו תחריטים המתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות, פילים, ויענים שהיו נפוצים בסהרה לפני מדבורה. בתקופה שבין 8000 ל-4000 לפנה"ס נוספו לתחריטים גם ציורים, ואלה מתארים את עולם החי לצד נושאים דתיים. החל משנת 4000 לפנה"ס (או 5000 לפנה"ס) התמקדו הציורים בעדרי בקר, והחל משנת 1500 לפנה"ס הופיעו ציורים של סוסים. במחצית השנייה של האלף ה-1 לפנה"ס היו ציורי גמלים שהיו בעל החיים המבוית החשוב ביותר באזור והנושא העיקרי של אמנות הסלע.

גלריה
-----

* סירק דה מול נ'גהסירק דה מול נ'גה
* דיונות חולדיונות חול
* קשת פורז'אגה מתנשאת לגובה של 46 מטרים ורוחבה 33 מטריםקשת פורז'אגה מתנשאת לגובה של 46 מטרים ורוחבה 33 מטרים
* 
* ציורי סלעציורי סלע
*

ראו גם
------

* טאסילי נאג'ר
* הרי אהגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תדרארת אכאכוס** בוויקישיתוף
* המשלחת הארכאולוגית ה-איטלקית-לובית לאכאכוס
* אודות אכאכוס (באיטלקית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ולפי גרסה אחרת (Rock Art, באתר Acacus) מלפני 10000 שנים ועד לפני 8500 שנים
2. ↑  ולפי גרסה אחרת (Rock Art, באתר Acacus) מלפני 8500 שנים עד לפני 7000 שנים

| Flag of LibyaFlag of Libya סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בלוב |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| האתר הארכאולוגי בלפטיס מגנה • האתר הארכאולוגי בקירנה • האתר הארכאולוגי בסברתה • העיר העתיקה ברדאמס • אתר אומנות הסלע בתדרארת אכאכוס |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7747898-8
* VIAF: 246356458
* WorldCat (עם VIAF): 246356458

 |
**עדנאן אדל תאופיק ג'ית** (בערבית: **عدنان غيث**) הוא פוליטיקאי פלסטיני, חבר במועצה המהפכנית של פתח (ער') ומושל נפת אל-קודס מאז 31 בדצמבר 2018.

ביוגרפיה
--------

ג'ית נולד בשנת 1978 בירושלים. מגיל צעיר השתתף בפעולות הפת"ח. הוא היה מזכיר תנועת הפתח בסילואן ואחד מראשי הוועד העממי בשכונת אל-בוסתאן בירושלים שהוביל את ההתנגדות המקומית לפארק הארכאולוגי-תיירותי עיר דוד. בשל פעולותיו הוא נעצר מספר פעמים על ידי ישראל.

ב-4 בדצמבר 2016 ניצח גית' בבחירות למועצה המהפכנית של הפתח, שנערכה במהלך הוועידה השביעית של תנועת הפתח, והפך לחבר בה. הוא חבר בוועדה הנשיאותית העליונה למעקב אחר ענייני הכנסיות בפלסטין.

בשנת 2011 נאסר על ג'ית, אז מזכ"ל הפת"ח, להיכנס לירושלים למשך שמונה חודשים. באוקטובר 2018 נעצר ג'ית. ב-25 בנובמבר 2018 שוב נעצר גית', יחד עם 40 חברים נוספים בתנועת הפת"ח אך שוחרר שבוע לאחר מכן. לאחר מכן נאסר עליו להיכנס ליהודה ושומרון למשך שישה חודשים.

באוגוסט 2018 מונה ג'ית למושל נפת אל-קודס, במקומו של עדנאן אל חוסייני וב-31 בדצמבר אותה השנה הוא מונה באופן רשמי לתפקידו.

ב-2018 נעצר ג'ית בשל לקיחת חלק לכאורה בחטיפת עיסאם עקל, ערבי ישראלי שמכר שטחים ליהודים במזרח ירושלים.

בפברואר 2020, עקב פעולותיו, שוב נאסר על ג'ית להיכנס ליהודה ושומרון למשך חצי שנה. ביולי 2020, גאית' נעצר בביתו שבסילואן ונחקר. הוא נכלא בכלא אשקלון אך שוחרר לאחר מכן ב-4 באוגוסט 2020 לאחר שבית המשפט החליט לשחררו בתנאי שלא יתקשר עם ההנהגה הפלסטינית. זה היה מעצרו השלישי ב-2020 וה-17 מאז מונה למושל.

בספטמבר אותה השנה, הוציאה לו ישראל צו המונע ממנו להיפגש עם גורמים רבים ברשות הפלסטינית, כולל הנשיא מחמוד עבאס, המכונה "אבו מאזן" וראש הממשלה מוחמד אשתייה.

באוגוסט 2022 הוגש נגדו כתב אישום, בגין הפרות חוזרות של צו אלוף, האוסר עליו להימצא ביהודה ושומרון.

חיים אישיים
-----------

נכון לשנת 2010, לג'ית יש 4 ילדים. לפני כהונתו כמושל אל-קודס ניהל חנות בסילואן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Appropriating lands and shutting down institutions
2. 1 2 3 4  Adnan Ghaith (Governor of Jerusalem) – Mapping Palestinian Politics – European Council on Foreign Relations, ECFR, ‏2018-10-21 (באנגלית)
3. ↑  عدنان غيث يؤدي اليمين القانونية أمام الرئيس محافظاً لمدينة القدس | دنيا الوطن, web.archive.org, ‏2020-07-21
4. 1 2  Palestinian governor of Jerusalem released to house arrest, www.aljazeera.com (באנגלית)
5. ↑  إسرائيل تُفرج عن محافظ القدس, web.archive.org, ‏2020-08-05
6. ↑  בכיר הפלשתיני שתומך בעונש מוות למוכרי קרקעות ליהודים מואשם בהפרת צו. באתר www.israelhayom.co.il
7. ↑  26.10.10: إسرائيل تبعد عدنان غيث، ناشط سياسي فلسطيني، من شرقي القدس | بتسيلم, web.archive.org, ‏2020-07-21
גנרל סר **ניל מט'ואין ריצ'י** (באנגלית: **Neil Methuen Ritchie**;‏ 29 ביולי 1897 - 11 בדצמבר 1983) היה קצין בכיר בצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

ניל ריצ'י נולד ב-29 ביולי 1897 בגיאנה הבריטית, ובשנת 1914 התגייס לצבא בריטניה, כקצין ברגימנט "המשמר השחור" (Black Watch) הסקוטי.

ריצ'י שירת בזמן מלחמת העולם הראשונה בחזית צרפת ובמערכה במסופוטמיה (עיראק) שם זכה לעיטור הצלב הצבאי ב-1918 על "מופת של קור רוח, אומץ לב והתעלמות מסכנה".
בתחילת מלחמת העולם השנייה הועלה ריצ'י לדרגת בריגדיר והיה מעורב בפינוי הצבא הבריטי בדנקרק.
לאחר מכן כיהן כמפקד הדיוויזיה ה-51, ושירת במטות הגנרלים וייוול, אלן ברוק ואוקינלק וזכה להערכה רבה משלושתם. הגנרל אוקינלק הוא שנתן לו את פיקוד השדה הבכיר ביותר שהגיע אליו, הפיקוד על הארמייה השמינית בנובמבר 1941, בעקבות הדחתו של גנרל אלן קנינגהם מפיקוד על הארמייה.

נפל בחלקו של ריצ'י לזכות בעמדה פיקודית בכירה זו בשלבים הראשונים של המערכה כאשר מצבם של הבריטים במלחמה היה בשפל המדרגה.
המערכה במדבר המערבי הייתה המקום היחיד בו נלחם הצבא הבריטי בגרמנים באופן ישיר באותה תקופה ולאחר הצלחה ראשונית במערכה כנגד האיטלקים, נהדפו הבריטים כאשר קורפוס אפריקה בפיקודו של ארווין רומל הגיע לזירה. ריצ'י אמור היה לשמש כמפקד זמני על הארמייה השמינית עד שיימצא מפקד מתאים, אך היות שמפקד כזה לא היה בנמצא הוא נשאר מפקד הארמייה במשך יותר משישה חודשים.

בקרב גזאלה במאי-יוני 1942 נכשל ריצ'י בשמירה על קשר חזק עם יחידותיו והבריטים איבדו את נמל טוברוק וספגו תבוסה קשה. ריצ'י הודח מהפיקוד על ידי אוקינלק ב-25 ביוני, מעט לפני תחילתו של קרב אל-עלמיין הראשון. נוצר הרושם שאוקינלק מינה קצין זוטר יחסית כמפקד הארמייה השמינית כדי שיוכל לפקח בעצמו על המערכה כראש פיקוד המזרח התיכון ולמעשה להכתיב לריצ'י הוראות מגבוה.

לאחר ההדחה מונה ריצ'י כמפקד הדיוויזיה הסקוטית ה-52 בבריטניה ומאוחר יותר מונה כמפקד הקורפוס ה-12 בזמן הנחיתה בנורמנדי והמערכה במערב אירופה. העובדה שהמשיך לשרת בתפקידים פיקודיים למרות הדחתו, שלא כמו קודמו בתפקיד מפקד הארמייה השמינית, אלן קנינגהם, מלמדת על ההערכה הרבה ממנה נהנה מצד ראש המטה הכללי הקיסרי, אלן ברוק.

לאחר המלחמה נשאר ריצ'י בצבא בתפקיד ראש הפיקוד הסקוטי וכמושל טירת אדינבורו ב-1945. ב-1947 שימש כראש מטה כוחות היבשה במזרח הרחוק.
מה-7 בדצמבר 1948 ועד לפרישתו מהצבא שימש ריצ'י בתפקיד טקסי כשלישו האישי (Aides de Camp General) של המלך וב-15 בספטמבר 1950 הוענקה לו דרגת קולונל ברגימנט הישן שלו, "המשמר השחור".

לאחר פרישתו מהצבא ב-1951 היגר ריצ'י לקנדה. הוא נפטר בגיל 86 בטורונטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניל ריצ'י** בוויקישיתוף
* ניל ריצ'י באתר The Generals of WWII

הערות שוליים
------------

1. ↑  The London Gazette: (Supplement) no. 38473. p. 6361. 3 December 1948
2. ↑  The London Gazette: (Supplement) no. 39017. p. 4633. 15 September 1950

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 12941123X
* ISNI: 0000 0000 1688 8885
* LCCN: n82074783
* VIAF: 55226469
* WorldCat: lccn-n82074783

 |
**פרדיננד פון קוואסט** (בגרמנית: **Ferdinand von Quast**;‏ 18 באוקטובר 1850 – 27 במרץ 1939), היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון קוואסט נולד ב-18 באוקטובר 1850 לפרדיננד פון קוואסט שהיה שר התרבות הפרוסי ולמריה לבית פון דיאסט שהייתה בתו של הגנרל הפרוסי היינריך פון דיאסט, ברנדסלבן שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי ולחם במלחמת צרפת–פרוסיה, וקיבל את עיטור צלב הברזל. לאחר מכן מילא בצבא תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-36, ומעט לאחר מכן מונה למפקד הדיוויזיה ה-6, ובשנת 1913 מונה למפקד הקורפוס ה-9.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון קוואסט מפקד הקורפוס ה-9 שהיה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. ב-11 באוגוסט 1916 קיבל פון קוואסט את העיטור פור לה מריט על חלקו בלחימה בקרב על הסום, וב-24 בינואר 1917 מונה פון קוואסט למפקד קורפוס המשמר במקום קרל פון פלטנברג.

ב-9 בספטמבר 1917 מונה פון קוואסט למפקד הארמייה השישית במקום אוטו פון בלוב שעבר לפקד על הארמייה ה-14. ב-9 באפריל 1918 תקף פון קוואסט את הכוחות הבריטיים בפלנדריה בקרב איפר הרביעי כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ובתחילה זכה להצלחה מרובה, אך לבסוף נבלמו כוחותיו על ידי הבריטים. ב-10 באפריל 1918 קיבל פון קוואסט תוספת עלי אלון לעיטור הפור לה מריט, וב-7 במאי קיבל את עיטור המסדר הצבאי של סנט היינריך ממלך סקסוניה. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה שבפיקודו על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. נסיגת הארמייה נמשכה עד סיום המלחמה.

ב-18 בינואר 1919 לאחר שביתת הנשק, מונה פון קוואסט למפקד פיקוד הגבולות הצפוני. ב-7 ביולי 1919 פרש משירות צבאי. פון קוואסט נפטר בפוטסדם ב-27 במרץ 1939 והוא בן 88 שנים.

עיטורים
-------

* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון וכוכבים
* המסדר הצבאי של סנט היינריך
* צלב הברזל (1870)

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדיננד פון קוואסט** בוויקישיתוף
* Ferdinand von Quast on *The Prussian Machine*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133697010
* VIAF: 28268449
* WorldCat: viaf-28268449

 |
**פרדיננד פלדמן** (בפולנית: **Ferdynand Feldman**‏; 1862 – 3 ביוני 1919) היה מגדולי שחקני התיאטרון הפולני במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

לא הרבה ידוע על ילדותו של פלדמן. הוא נולד בשנת 1862 והיה יהודי במוצאו. בראשית הקריירה למד פלדמן באקדמיה לאמנויות יפות על שם יאן מתייקו (אנ') בקרקוב, ובהמשך בבית הספר לדרמה דרינגה בוורשה. כבר בגיל 19, החל משנת 1881, החל להופיע בתיאטרון קרקוב.  בשל יכולתו להצחיק הוא הצליח תחילה בקומדיות, פארסות ואופרטות.

פלדמן שיחק בתיאטראות גן, בוורשה, קרקוב, פוזנן, לובלין, צ'נסטוחובה ולודז'. בשנת 1890 התקבל להרכב התיאטרון הגדול בלבוב (אנ') שם הופיע במשך עשרים וחמש שנים. בשנותיו האחרונות, בשנים 1916–1919 שיחק בתיאטרון יוליוש סלובקי בקרקוב.

במלחמת פולין-אוקראינה הוא השתתף בקרב למברג (1918) (אנ') בלבוב, שהייתה אז חלק מפולין, כשהוא משתתף בצד הפולני ולא האוקראיני.

את תשומת הלב של המבקרים משכו עבודותיו על היצירות של אלכסנדר פרדרו (אנ'). בין השאר, פלדמן גילם לעיתים קרובות את דמותו של נפוליאון בונפרטה, תדיאוש פאוליקובסקי ועוד. ליהוקו לתפקידים דרמטיים בקריירה איפשר לפלדמן לפתח את כישרונו, והוא זכה לביקורות אוהדות. כשחקן הוא התאפיין ביכולת היגוי (דיקציה) מגוונת ומרשימה, תוך שימוש במחוות והבעות פנים. הוא יצר הבחנה משמעותית בין הדמויות שגילם, ובנה דמות באמצעות פרטים קטנים ואביזרים.

חיים אישיים
-----------

פרדיננד פלדמן היה יהודי פולני, וכפי הנראה נחשף כבר בביתו לתנועת ההשכלה היהודית. בגיל 19 בערך הכיר את אשתו קתרינה סוויצה, שהייתה לימים זמרת האופרה והשחקנית קתרינה פלדמן, ונישא לה בכנסיית סנט ניקולס בלבוב (שהייתה אז בשטח פולין)
. הוא לא היה אדם דתי, אך לפני חתונתו נטבל לנצרות והמיר את דתו לקתוליות, על מנת שיוכלו להינשא בכנסייה. בתם המשותפת היא השחקנית קריסטינה פלדמן (אנ'). הוא קבור בבית הקברות ליצ'קוב (לבוב) (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדיננד פלדמן** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Webersfeld podaje, że debiutował w jego teatrze na prowincji w Galicji, a następnie grał w teatrze krakowskim u Adam Skorupka, zob: Edward Webersfeld, Teatr Prowincjonalny w Galicji. 1850–1908, "Scena i Sztuka" 1908–1909.
2. ↑  להרחבה על השחקנית קתרינה פלדמן, ראו במילון הביוגרפי של התיאטרון הפולני (בפולנית)
3. ↑  "Z życia towarzyskiego, Kuryer Lwowski (Lemberger Courier), 1911-10-03, s. 9". נבדק ב-2019-03-17.
4. ↑  Grzela R. *Rozum spokorniał. Rozmowy z twórcami*, Interlib, Warszawa 2000
5. ↑  "Domena parnas.pl jest utrzymywana na serwerach nazwa.pl". נבדק ב-2017-11-23.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007511298405171
* ISNI: 0000 0004 2803 1861
* VIAF: 306431169
* WorldCat: viaf-306431169

 |
**NOSS**, ‏ Naval Ocean Surveillance System (NOSS) (בתרגום לעברית:מערכת פיקוח על האוקיינוס של הצי) הינה מערכת לוויינים שפותחה בארצות הברית. הלוויינים מופעלים על ידי צי ארצות הברית במטרה לבצע איכון של אוניות הצי הסובייטי ורוסי.

המערכת פותחה על ידי מעבדת המחקר של צי ארצות הברית והחלה לפעול בשנת 1976. היא מנצלת לוויינים במסלול לווייני נמוך לגילוי פעילות מכ"ם של האוניות ובעזרת שיטות של מערכת ניווט לוויינית מבצעת איכון.

הדור הראשון של לווייני המערכת שוגר בשנים 1976–1987. בוצעו 9 שיגורים. כל שיגור כלל יחידת האצה להעברת הלוויינים למסלול הרצוי לאחר סיום פעילות משגר ומערכת של 3 לוויינים עם מכשור. כל השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג עם משגרים מדגם אטלס E/F ואטלס H. כל השיגורים הסתיימו בהצלחה. המערכות הראשונות נבנו במעבדת המחקר של צי ארצות הברית ובהמשך הבנייה עברה למרטין מריאטה.

שיגורי הדור השני בוצעו בשנים 1990–1996. בוצעו 4 שיגורים. כל שיגור כלל יחידת האצה להעברת הלוויינים למסלול הרצוי לאחר סיום פעילות משגר ומערכת של 3 לוויינים עם מכשור. משקל הלוויינים גדל ולכן היה צורך לנצל משגר חזק יותר. השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג ונמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר טיטן 4. שיגור שבוצע בשנת 1993 נכשל. עלות הלוויינים שנהרסו הייתה 800 מיליון $ (כ-1.6 מיליארד $ במחירי 2023). הלוויינים האחרונים בסדרה הפסיקו לפעול בשנת 2012.

שיגורי הדור השלישי החלו בשנת 2001. בוצעו 9 שיגורים. כל שיגור כולל זוג לוויינים עם מכשור. משקל של זוג לוויינם היה 6500 ק"ג. השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג ונמל החלל קייפ קנוורל בעזרת משגר אטלס 2, אטלס 3 ואטלס 5. בשנת 2022 לראשונה בוצע שיגור בעזרת משגר פאלקון 9.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **NOSS** בוויקישיתוף
* תיאור המערכת
* נתונים על השיגורים
* תיאור הלוויינים

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלות לוויינים שנהרסו בשנת 1993