recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עדי זינו** (נולדה ב-2 בנובמבר 1986) היא מדבבת ושחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

זינו נולדה כעדי בן ישראל. היא ביתם של המדבבת, הזמרת והשחקנית אפי בן ישראל ושל השחקן והקומיקאי ספי ריבלין, אשר הביאו אותה לעולם מתוצאה של קשר מחוץ לנישואין. לאחר פטירתו של ריבלין בשנת 2013, זינו סיפרה שהיא ניסתה שנים רבות ליצור איתו קשר, אך זה לא צלח. עם זאת, לדברי ג'ודי שלום ניר מוזס, הכיר בה ריבלין ואף דאג לה מבחינה כלכלית.

ההופעה הראשונה של זינו הייתה בטלוויזיה בשנת 1991, בה השתתפה בתוכנית "מסיבת גן" בערוץ הראשון. 

בין השנים 2001–2002, שיחקה בסדרת הטלוויזיה "שחר" בערוץ HOT3 בתפקיד גל ספיר אחותו הקטנה של שחר ספיר (איתי שגב).
אמה אפי שיחקה לצדה בסדרה בתפקיד פרידה העובדת הסוציאלית הרעה. 

בין השנים 2003–2004 הייתה מנחה בתוכנית המערכונים "נקניקייה" בערוץ ניקלודיאון, בה היא גם שיחקה דמויות שונות במערכונים. בנוסף להשתתפותה בסדרות ותוכניות טלוויזיה, זינו שיחקה במחזות הזמר "סיסי הנסיכה" את טינה ו"קטנטנות".

בשנת 1995 זינו החלה לעסוק בדיבוב, כאשר בין הסדרות והסרטים שהיא דיבבה נכללים "הלבלו", "נסיך מצרים", "פרנגלי 2: מבצע הצלה", "קספר פוגש את וונדי", "אוטובוס הקסמים", "האסופית", "פרנקלין", "נאדי", "פבלו השועל האדום", "אמא אווזה", "בייבלייד", "מרי קייט ואשלי בפעולה", "תותית", "מלכודת הזמן", "תותית: תותית מחפשת את האביב", "ז'אק קוסטו", "קאיו", "בייווילז", "תותית", "לולירוק" ו"אי-שרדות: המירוץ".

במהלך קריירת הדיבוב שלה דיבבה שתי דמויות מוכרות. הראשונה היא מיסטי באנימה "פוקימון" ובסרטים "פוקימון: הסרט הראשון", "פוקימון 2000: כוחו של האחד", "חופשת הקיץ של פיקאצ'ו" ו"מבצע החילוץ של פיקאצ'ו" שמבוססים עליה. השנייה היא בלום בסדרת ההנפשה "מועדון ווינX" ובהפקות "מועדון ווינX: ספיישלים" ו"מועדון ווינX: במעמקי הים הקסום" שמבוססים עליה.

בשנת 2011 שינתה את שם משפחתה לזינו.

היא בזוגיות ואם לשלוש בנות. מתגוררת בבית אריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עדי זינו, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל משעלי, ‏הבת הסודית של ספי ריבלין מדברת: "מאוד עצוב לי שאני לא הכרתי אותו", באתר ‏מאקו‏, 5 בדצמבר 2013
2. ↑  "השבוע על פי ג'ודי" ב"רשת ב'" בתאריך 6 בדצמבר 2013
**קאזו (קאז) היראי** (ביפנית: **平井 一夫**; נולד ב-22 בדצמבר 1960 בטוקיו, יפן) הוא איש עסקים, הידוע בעיקר מהיותו נשיא ומנכ"ל חברת סוני החל מאפריל 2012 עד אפריל 2018, חבר מועצת המנהלים של *Sony Computer Entertainment*, חברת בת של סוני. היראי הוכרז על ידי האנטרטיינמנט ויקלי כאחד המנהלים החזקים ביותר בתעשיית הבידור.

ביוגרפיה
--------

קאזו היראי נולד וגדל ביפן, שם למד בבית הספר האמריקאי של יפן. בצעירותו נהג להצטרף לאביו, בנקאי עשיר מיפן, לנסיעות ברחבי העולם לקליפורניה, ניו יורק, קנדה וברחבי יפן, מה שלדבריו השפיע רבות על עתידו בתור איש עסקים מצליח ברמה בינלאומית.

אהבתו למשחקי מחשב הביאה אותו בסופו של דבר לעסקים בתעשיית הבידור. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון במדעי הרוח באוניברסיטה הנוצרית הבינלאומית בטוקיו, בשנת 1984, החל לעבוד בתעשיית המוזיקה בחברת  *CBS/Sony* (כיום *Sony Music Entertainment Japan*) כמשווק מוזיקה בינלאומית ביפן, ומשם, עם הזמן, נהייה ראש החברה לעסקים בינלאומיים בניו יורק.

קריירה
------

באוגוסט 1995, הצטרף היראי לחטיבת משחקי המחשב והווידאו של *Sony Computer Entertainment*, וכעבור שנתיים כבר פיתח את המשחק וידאו הראשון שלו. בשנת 2000, עם צאת הפלייסטיישן 2 לשוק, החל היראי לעבוד יחד עם מפתחי זיכיונות כ*Ratchet & Clank*,  *Jak and Daxter* ו- *Sly Cooper*. תחת הנהגתו, שמרה החברה על רווחים גם בעידן החדש של קונסולות המשחקים החדשות.

ב-3 ביולי 2006, מינתה החברה את היראי לסמנכ"ל החברה. אך כבר בנובמבר של אותה שנה, רק שבועיים לאחר צאת פלייסטיישן 3, כבר קודם להיות נשיא *Sony Computer Entertainment*, וב-26 באפריל 2007 הפך למנכ"ל החברה.

ב-1 באפריל 2009, מחלקת סוני של מוצרי האלקטרוניקה והמחלקה של משחקי הווידאו והמחשב התמזגו ועוצבו מחדש לשתי מחלקות חדשות, מחלקת לקוחות (CPDG) ומחלקת הרשת (NPSG), כאשר היראי מונה כנשיא מחלקת הרשת, ופיקח על כל פעילות היצור והשיווק של המשחקים, המחשבים האישיים, פלאפונים ושירותי הרשת של החברה.

ב-1 באפריל 2011 קודם לנציג המנכ"ל וסגן נשיא החברה, כבר אז היה צפוי להחליף את הווארד סטרינגר, המנכ"ל ונשיא החברה באותו הזמן, לאחר פרישתו הצפויה בשנת 2013.

ב-1 בפברואר 2012 הכריזה חברת Sony רשמית על כך שקאזו היראי ימונה למנכ"ל ונשיא החברה החל מה-1 באפריל באותה שנה. ב-27 ביוני 2012 מונה היראי לדירקטוריון על ידי בעלי המניות של החברה.

בתרבות הפופולרית
----------------

* בעונה 17 של סדרת הטלוויזיה סאות' פארק ישנם 3 פרקי פרודיה על סדרת משחקי הכס ובהם מתחוללת מלחמה בבלאק פריידיי בין היראי לבין ביל גייטס, איזו קונסולת המשחקים תנצח במכירות פלייסטיישן 4 או Xbox One

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קאזו היראי** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קאזו היראי
* מנכ"ל סוני החדש: "המטרה - לחזור להרוויח מטלביזיות לאחר 9 שנים של הפסדים", באתר כלכליסט, 27 ביוני 2012
* דניס ויטצ'בסקי‏, נשיא ומנכ"ל חדש לסוני: קאז היראי, באתר וואלה!‏, 1 בפברואר 2012
* מנכ"ל סוני יישא את הנאום המרכזי לפתיחת תערוכת CES 2014, כתבה באתר *gadgety*

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Executive Appointments". Sony Corporation.
2. ↑  "Sony Establishes New Management Structure". Sony Corporation.
3. ↑
4. ↑  Sony promotes Hirai as possible successor to CEO
**תסמונת חידוש הזנה** (Refeeding Syndrome) היא תסמונת המתבטאת בסיבוכים מטבוליים וקליניים, המתרחשים בעקבות הזנה מהירה ועודפת לאחר מצב הרעבה או צום ממושך. התופעות שעלולות להתרחש כוללות בין השאר יתר לחץ דם, בצקות, אי ספיקת לב, סיבוכים נוירולוגיים ואף מוות. התסמונת מתרחשת 24–72 שעות לאחר תחילת ההזנה.

התהליך הפיזיולוגי
-----------------

בזמן צום או רעב יש ירידה בהפרשת האינסולין בגוף וכן ירידה בפעילות משאבות נתרן-אשלגן. נוצר מחסור של מים, ויטמינים ומינרלים. כאשר ההזנה מתחדשת, הגלוקוז נספג מהמעיים לדם, וכתגובה לכך מופרש אינסולין. האינסולין מכניס את הגלוקוז, אשלגן, מגנזיום וזרחן לתאי הגוף, והרמה שלהם בדם יורדת. זהו מצב מסוכן שיכול לגרום לתסמיני התסמונת. כדי לשמור על הלחץ האוסמוטי הגוף מתחיל באצירה של נתרן ונוזלים. בנוסף, הפעלה מחדש של המסלולים המטבוליים הקשורים בפחמימות מעלה את דרישת הגוף לתיאמין, קופקטור הנחוץ לפעילות אנזימים בתא.

אוכלוסיית סיכון
---------------

אנשים שנמצאים בסיכון לפתח את התסמונת הם אנשים שהיו במצב הרעבה או צום ממושך. ביניהם:

* לוקים באנורקסיה נרבוזה
* קשישים
* חולים במצב של תת תזונה
* חולים אונקולוגיים
* חולים במחלות הפוגעות במערכת העיכול
* אלכוהוליסטים
* פדויי שבי וחטיפה
* שובתי רעב

טיפול
-----

כדי למנוע את תסמונת חידוש ההזנה, יש לאתר את החולים שנמצאים בסיכון לפתח את התסמונת. לאחר מכן יש להתחיל את ההזנה באופן הדרגתי, כך שבהתחלה נותנים כמויות מזון קטנות ומעלים בהדרגה. לרוב יש לתת תוספת של תיאמין. במידה ויש חסר בזרחן, אשלגן או מגנזיום יש לתת תוסף שלהם לפני תחילת ההזנה. במשך ההזנה יש להעלות בהדרגה את כמות המזון תוך ניטור הרמות של האלקטרוליטים בדם ונתינת תוסף במידת הצורך. לאחר שהחולה מתייצב יש להמשיך בהדרגה עד לכמויות המזון הרגילות.

ראו גם
------

* מחקר הרעב בגטו ורשה

לקריאה נוספת
------------

* L.V.R. Khan.J.Ahmed.S.Khan, J.MacFie, "Refeeding Syndrome: a Literature Review", **Gastroenteroi Res Pract**, 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* אבחון וטיפול בתסמונת חידוש ההזנה בחולים מאושפזים, באתר ההסתדרות הרפואית
* לורן בן יהודה, תסמונת ההזנה מחדש (רפידינג), אתר 'דוקטור אפי'

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**פורצ'ן אקפאן בייזי** (באנגלית: **Fortune Akpan Bassey**; נולד ב-6 באוקטובר 1998 בבנין סיטי שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הפועל פתח תקווה, בהשאלה מפרנצווארוש.

קריירת מועדונים
---------------

בייזי גדל במחלקות הנוער של איגלס וינג הניגרית ובוהמיאנס 1905 הצ'כית. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אולימפיה רדוטין מהליגה הצ'כית השלישית, וערך במדיה 33 הופעות ליגה, בהן הבקיע 24 שערים. בעונת 2019/2020 שיחק בייזי באוסטי נד לבם מליגת המשנה הצ'כית, וערך במדיה 28 הופעות ליגה, בהן הבקיע חמישה שערים.

ב-18 באוגוסט 2020 חתם בייזי בדינמו צ'סקה בודייוביצה מליגת העל הצ'כית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים. בחצי שני של עונת 2020/2021 שיחק בקבוצת ולאשים מליגת המשנה הצ'כית.

ב-17 בינואר 2022 חתם בייזי בפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית.

ב-12 באוגוסט 2022 הושאל בייזי לוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית. הוא ערך 12 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.

ב-4 במרץ 2023 הושאל בייזי עד לתום עונת 2023 לדגרפורס מליגת העל השוודית.

תארים
-----

פרנצווארוש
* אליפות הונגריה (1): 2021/2022
* הגביע ההונגרי (1): 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bassey už není k smíchu. Exbudějovický fotbalista jde za snem באתר iDNES, ‏ 19 בינואר 2022 (בצ'כית)
2. ↑  Fortune Bassey klar för Degerfors באתר הרשמי של דגרפורס, 4 במרץ 2023 (בשוודית)
**ולדימיר סמוילוביץ' לויטן** (ברוסית: **Владимир Самойлович Левитан**) ‏ (1 במאי 1918 – 2 בספטמבר 2000) היה טייס ואלוף הפלות (לזכותו הפלת 20 מטוסי אויב) יהודי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה. גיבור ברית המועצות.

קורות חיים
----------

ולדימיר לויטן נולד בכפר ז'רבץ (כיום נמצא הכפר בתחומי מחוז זפוריז'יה של אוקראינה) במשפחה יהודית ענייה. למד בבית ספר יסודי ולאחר מכן בבית הספר מקצועי. עבד כמסגר במפעל. בשנת 1937 התגייס לצבא האדום. הוכשר כטייס בבית ספר לתעופה צבאית בעיר סבסטופול. שירת ביחידת מטוסי יירוט בעיר נובוסיבירסק. לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות הועברה יחידתו למחוז קרסנודר.

באוקטובר 1941 הועברה יחידתו לחזית הדרום. לויטן, שהטיס את מטוס יירוט פוליקרפוב I-16, השתתף בקרבות בלימה באזור העיר טגנרוג, בהמשך השתתף בקרבות להגנת העיר רוסטוב על הדון. במהלך הקרבות מטוסו הופל פעמיים כתוצאה מאש מן הקרקע. בפברואר 1942 השיג לויטן את ניצחונו האווירי הראשון, כאשר הפיל מטוס איטלקי מדגם מאקי C-200. במאי 1942 עברה יחידתו לאזור חרקוב, שם נתנה חיפוי אווירי למתקפה הסובייטית. לאחר כישלון ההתקפה נסוג לויטן עם יחידתו עד לפאתי קווקז.
באוגוסט 1942 הועברה היחידה, בה שירת לויטן, מהחזית אל העורף הסובייטי לצורך רענון והצטיידות מחדש- מטוסי פוליקרפוב I-16 שלה הוחלפו במטוסי LAGG-3. לויטן מונה לסגן מפקד טייסת.

בינואר 1943 חזרה יחידתו של לויטן (אשר בינתיים מונה להיות מפקד טייסת) לחזית. הטייסת בפיקודו השתתפה בליווי מפציצים לתקיפת יעדים קרקעיים במהלך המתקפה הסובייטית באזור נהר קובן. הטייסת לא רק ליוותה מפציצים, אלא גם השתתפה בתקיפות. על אומץ ליבו בקרבות אלו עוטר בעיטור הדגל האדום.

בקיץ 1943 הועברה יחידתו של לויטן לאזור קורסק. מטוסי היחידה הוחלפו ללאבוצ'קין La-5. ביולי-אוגוסט 1943 השתתף לויטן בקרב קורסק, כאשר התפקיד העיקרי של הטייסת שלו הוא חיפוי לכוחות הקרקע המתגוננים מפני המתקפה הגרמנית. על אומץ ליבו ועל מעשי הגבורה במהלך קרב קורסק עוטר לויטן בעיטור הדגל האדום השני שלו ובעיטור קוטוזוב מדרגה שלישית
נפטר ב-2 בספטמבר 2000 ונקבר בבית העלמין בעירו.

הפלות
-----

* יותר מ-400 גיחות קרב
* יותר מ 100 קרבות אוויר
* 20 הפלות מטוסי אויב רשמיות, 4 נוספות יחד עם טייסים אחרים.

| דגם מטוס אויב | מספר הפלות |
| --- | --- |
| מסרשמיט Bf 109 | 9 |
| יונקרס Ju 87 | 7 |
| פוקה-וולף Fw 190 | 2 |
| היינקל He 111 | 1 |
| מקי C200 | 1 |

.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולדימיר לויטן באתר המוקדש לגיבורי ברית המועצות.
* תמונות של ולדימיר לויטן מימי מלחמת העולם השנייה
**מיכאיל יפימוביץ' קטוקוב** (ברוסית: **Михаил Ефимович Катуков**‏; 17 בספטמבר 1900 - 8 ביוני 1976), פיקד על כוחות שריון במהלך מלחמת העולם השנייה, ונחשב לאחד ממפקדי השריון המוכשרים ביותר בצבא האדום.

ביוגרפיה
--------

### קריירה צבאית

קטוקוב נולד ב-17 בספטמבר 1900 בכפר במחוז מוסקבה, ובשנת 1919 התגייס לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן שירת כמפקד כוח טנקים, ובשנת 1935 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית על שם סטלין. בשנת 1936 הועלה לדרגת קפיטן, ובשנת 1938 במהלך הטיהורים הגדולים מונה למפקד חטיבת הטנקים הקלה ה-5, שהשתייכה לקורפוס הממוכן ה-25. ביולי 1940 מונה למפקד דיוויזיית הטנקים ה-20, שהשתייכה לקורפוס הממוכן ה-9.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המתקפה הגרמנית ב-22 ביוני 1941, פיקד קטוקוב על דיוויזיית הטנקים ה-20, ולחם עמה בקרב ברודי. באוגוסט 1941 מונה למפקד חטיבת הטנקים ה-4, ופיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה. לאחר שהצליח לבלום את כוחות ארמיית הפאנצר השנייה על יד טולה, הפכה חטיבתו לחטיבת הטנקים ה-1 של המשמר. באפריל 1942 מונה קטוקוב למפקד קורפוס הטנקים ה-1, ובאוגוסט אותה שנה מונה למפקד הקורפוס הממוכן ה-3, עמו לחם במהלך מבצע מארס. בינואר 1943 מונה קטוקוב למפקד ארמיית הטנקים הראשונה, ופיקד עליה במהלך קרב קורסק, קרב דנייפר ובמבצע דנייפר-קרפטי. באפריל 1944 שונה שם הארמייה לארמיית המשמר המשוריינת הראשונה, ובספטמבר אותה שנה לחם עמה במבצע לבוב-סנדומייז', ועל כך קיבל ב-23 בספטמבר את עיטור גיבור ברית המועצות. בינואר 1945 לחמה הארמייה שבפיקודו במבצע ויסלה-אודר, וב-18 בינואר כבשה הארמייה את העיר לודז'. בחודשים פברואר ומרץ לחמה הארמייה במבצע פומרניה המזרחית, וב-6 באפריל קיבל שוב את עיטור גיבור ברית המועצות. באפריל פיקד קטוקוב על הארמייה במהלך הקרב על ברלין, והשתתף בהבקעת הקו הגרמני ברמות זלו. לאחר מכן צלחה הארמייה בפיקודו את נהר השפרה יחד עם ארמיית המשמר השמינית, ולחמה בברלין עד לכניעתה ב-2 במאי.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה פיקד קטוקוב על כוחות השריון הסובייטיים בגרמניה, ובשנת 1955 מונה למפקח הכללי של הצבא האדום. בשנת 1963 פרש קטוקוב לביתו, וב-8 ביוני 1976 מת בביתו שבמוסקבה, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל קטוקוב** בוויקישיתוף
* מיכאיל קטוקוב (ברוסית)
* מיכאיל קטוקוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 14038828
* GND: 118560638
* ISNI: 0000 0000 8396 1325
* LCCN: n80040384
* NLP: a0000002585356
* SUDOC: 132992701
* VIAF: 263249014
* WorldCat: lccn-n80040384

 |
**פאבל סימיונוביץ' ריבאלקו** (ברוסית: **Павел Семёнович Рыбалко**‏; 4 בנובמבר 1894 - 28 באוגוסט 1948), פיקד על כוחות שריון במהלך מלחמת העולם השנייה, ונחשב לאחד ממפקדי השריון המוכשרים ביותר בצבא האדום.

ביוגרפיה
--------

### קריירה צבאית

ריבאלקו נולד ב-4 בנובמבר (23 באוקטובר לפי הלוח היוליאני) 1894 בכפר במחוז חרקוב, ובשנת 1907 בגיל 13 החל לעבוד בבית חרושת לסוכר. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 התגייס ריבאלקו לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. לאחר מהפכת אוקטובר הצטרף לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ובמהלך מלחמת פולין-אוקראינה. בין השנים 1926–1930 למד ריבאלקו באקדמיה הצבאית על שם פרונזה, ולאחר מכן מונה למפקד גדוד. בשנת 1934 נשלח כיועץ צבאי לסין, ולאחר מכן כיהן בין השנים 1937–1940 כנספח צבאי בסין ובפולין.

### מלחמת העולם השנייה

זמן קצר לפני מבצע ברברוסה מונה ריבאלקו למדריך בבית הספר לטנקים בקאזאן, ונשאר בתפקיד זה עד ליולי 1942. ביולי 1942 לאחר הפצרות רבות ונשנות, מונה ריבאלקו למפקד ארמיית הטנקים החמישית, ובספטמבר מונה למפקד ארמיית הטנקים השלישית, ולחם עמה בקרב חרקוב השלישי. לאחר שספגה אבדות כבדות במהלך הקרב, הפכה הארמייה לארמייה ה-57. במאי 1943 מונה ריבאלקו למפקד ארמיית המשמר המשוריינת השלישית, ולחם עמה בקרב קורסק ובקרב דנייפר. בספטמבר 1944 פיקד ריבאלקו על הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז', ולאחר מכן בקרב על שלזיה. באפריל 1945 לחם עמה במהלך הקרב על ברלין כחלק מהחזית האוקראינית הראשונה, ולאחר מכן השתתף ריבאלקו בכיבוש דרזדן ובקרב על פראג.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיך ריבאלקו לפקד על ארמיית המשמר המשוריינת השלישית, ובשנת 1947 מונה למפקד כוחות השריון הסובייטיים בגרמניה. ב-28 באוגוסט 1948 מת ריבאלקו בביתו שבמוסקבה לאחר מחלה ממושכת, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאבל ריבאלקו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של הגנרלים (באנגלית)
* פאבל ריבאלקו (ברוסית)
* פאבל ריבאלקו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1171350295
* NKC: xx0057448
* VIAF: 85671558
* WorldCat: viaf-85671558

 |
**מפעל מאלישב** (באוקראינית: **Завод імені В.А. Малишева**), לשעבר **מפעל הקטרים של חרקוב**, הוא יצרן של ציוד כבד בבעלות המדינה בחרקוב, אוקראינה. המפעל נקרא על שם הפוליטיקאי הסובייטי ויאצ'סלב מאלישוב והוא חלק מתאגיד אוקראובורונפרום (UkrOboronProm) המהווה לחוד החנית בתעשיות הביטחוניות של אוקראינה.

המפעל מייצר מנועי דיזל, מכונות חקלאיות, מכונות כריית פחם, זיקוק סוכר וציוד לחוות רוח, אך ידוע בעיקר בייצור הטנקים הסובייטים, כולל סדרת הטנקים המהירים של BT, ה-T-34 המפורסם של מלחמת העולם השנייה וטנקי המלחמה הקרה T-64 ו-T-80, ויורשם האוקראיני המודרני, ה-T-84. המפעל קשור קשר הדוק עם לשכת העיצוב מורוזוב (KMDB), שמעצבת כלי רכב קרביים משוריינים צבאיים ולשכת העיצוב למנועים של חרקוב (KEDB), המעצבת  מנועים. במהלך שנת 1958 בנה המפעל את "ח'רקובצנקה", רכב שטח שהגיע לקוטב הדרומי בשנה שלאחר מכן.

בשיאו במהלך התקופה הסובייטית, העסיק המפעל 60,000 מתושבי 1.5 מיליון חרקוב. בתחילת 2015 עבדו במפעל 5,000 איש.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1895 כמפעל הקטרים של חרקוב (באוקראינית: Харківський паровозобудівний завод, ХПЗ). בשנת 1923 החלו בייצור טרקטורים מדגם קומונאר. בשנת 1928 המפעל שינה את שמו ל"קומינטרן" והוקמה לשכה לעיצוב טנקים.

בשנת 1936 המפעל הפך ל"מפעל מספר 183" ובשנת 1941 פונה המפעל לניז'ני טאגיל שבהרי אורל ומוזג יחד עם מפעל הטנקים של אורל, שקיבל את מספר 183. בשנת 1945 הוקם המפעל מחדש, הפעם בחרקוב ונקרא בשם מפעל הדיזל של חרקוב מספר 75.

בשנת 1957 שינה את שמו ל"מפעל מאלישב" (Завод імені В.А. Малишева). מאז התפרקות ברית המועצות זהו יצרן טנקי המערכה של אוקראינה ואחת מחברות התעשייה הביטחונית האוקראינית החשובות ביותר.

לקריאה נוספת
------------

* Zaloga, Steven J.; James Grandsen (1984). *Soviet Tanks and Combat Vehicles of World War Two*. London: Arms and Armour Press. ISBN 0-85368-606-8.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפעל מאלישב** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מפעל מאלישב (באוקראינית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Харьковское конструкторское бюро по двигателестроению (ХКБД) (Kharkiv Engine Design Bureau building (KEDB))". Status quo. אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Tank factory workers decry war that pits Ukrainian against Ukrainian, Al Jazeera America (27 February 2015)
**ויליאם "ביל" ליימביר הבן** (באנגלית: **.William "Bill" Laimbeer Jr**) הוא שחקן עבר בליגת ה-NBA. את רוב הקריירה המקצועית שלו עשה בקבוצת דטרויט פיסטונס, איתה זכה בשתי אליפויות. ידוע בעיקר בשל סגנון המשחק הפיזי הקשוח והאלים שלו. נחשב לחלק מחבורת ה-"Bad boys" של דטרויט ביחד עם אייזיאה תומאס וג'ו דיומרס.

קריירה כשחקן
------------

ליימביר נבחר בדראפט על ידי קליבלנד קאבלירס בשנת 1979 (בחירה 65 בסיבוב השלישי). הוא שיחק עונה אחת בקבוצת ברשיה מהליגה האיטלקית אותה סיים עם ממוצעים של 21.1 נקודות ו-12.5 ריבאונדים. בסיום העונה באיטליה חזר לשחק בשורות הקאבלירס. ב-16 בפברואר 1982 הוא הועבר בטרייד לדטרויט פיסטונס, בה שיחק עד סיום הקריירה שלו. במהלך קריירת המשחק שלו, ליימביר נחשב לאחד מהשחקנים הידועים לשמצה בליגה בשל סגנון המשחק הקשוח והפיזי שבה לידי ביטוי בביצוע עבירות רבות על יריביו.
ליימביר ידוע בעיקר יכולותיו ההגנתיות, אך היה גם שחקן התקפי יעיל מאוד, בעל יכולת קליעה גבוהה מאוד מבחוץ עבור סנטר. במהלך הקריירה שלו הוא קלע למעלה מ-200 סלי שלוש. 
ליימביר זכה עם הפיסטונס בשתי אליפויות (1989, 1990) ונבחר 4 פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1983, 1984, 1985, 1987). הוא השחקן ה-19 בתולדות הליגה שהגיע ל-10,000 נקודות ו-10,000 ריבאונדים. למביר שיחק 685 משחקים רצופים (רצף שנעצר בעקבות השעיה), הרצף החמישי באורכו בתולדות הליגה.
בתחילת 1993-94 הודיע על פרישה בעקבות פציעות חוזרות בגב ובברכיים. ליימביר מוביל את רשימת הריבאונדרים בתולדות המועדון.

קריירה כמאמן
------------

במהלך עונת 2002 ליימביר מונה למאמן הראשי של קבוצת דטרויט שוק (Shock) בליגת ה-WNBA. שנה לאחר מכן הוא הוביל את המועדון לזכייה באליפות הראשונה שלו וזכה בתואר מאמן השנה. בעונת 2006 הוביל את הקבוצה לאליפות שנייה ושתי עונות לאחר מכן לאליפות השלישית. ביוני 2009 פרש מאימון הקבוצה עקב סיבות משפחתיות ומתוך רצון להפוך למאמן ראשי בליגת ה-NBA, אך נאלץ להסתפק בתפקיד עוזר מאמן בקבוצת מינסוטה טימברוולבס.
בעונת 2012 הוא שב לליגת ה-WNBA, כשמונה למאמן הראשי של קבוצת ניו יורק ליברטי. בסיום עונת 2014 הוחלט על סיום עבודתו בקבוצה, אך בתחילת עונת 2015 הוא מונה מחדש לתפקיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביל ליימביר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל השחקן באתר ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bill Laimbeer named general manager and head coach of WNBA's NY Liberty
2. ↑  Liberty, Bill Laimbeer part ways
3. ↑  Liberty Rename Bill Laimbeer Head Coach
**נמיית כיס נמרית** או **נמיית כיס מנוקדת** (שם מדעי: ***Dasyurus maculatus***) היא מין של יונק כיס מהמשפחה נמיות כיס שבקבוצת הכיסאים החיה במזרח אוסטרליה. היא המין הגדול ביותר בסדרה טורפי כיס לאחר המין שד טסמני (ובעבר גם זאב הכיס) והגדולה ביותר מטורפי הכיס של היבשת. למעשה נמיית הכיס ארוכה מעט יותר מהשד הטסמני.

אורכה של הנמייה 35–75 סנטימטרים עם זנב באורך 50 סנטימטרים. משקלם של הזכרים מגיע ל-1.8–3.5 קילוגרם, בעוד הנקבות שוקלות 1.15–1.60 ק"ג. מבנה גופם מזכיר גוף של נמייה ומכאן שמם. היא בעלת גפיים גדולות בעלות אצבעות חזקות, ראשים גדולים עם שיניים חדות ועוצמת נשיכה חזקה מאוד יחסית לגודל הגוף ובעלת זנב ארוך. צבעה חום-אדמדם עם בטן בהירה וכתמים לבנים לאורך הגוף.

היא חיה ביערות ויערות הגשם של מזרח אוסטרליה ובאי טסמניה, והיא מבלה את רוב חיה על העצים. נמיית הכיס היא אוכלת בשר הניזונה מחרקים, דגים, סרטנים, לטאות, נחשים, עופות קטנים לרבות תרנגולי בית, ארנבים, ויונקי כיס קטנים. היא יכולה לאכול גם נבלות, אך זה לא מזון עיקרי שלה. הנמייה צדה את הטרף במרדפים, קופצת על צווארו והורגת אותו בנשיכה בצוואר בדומה לחתולים. היא פעילה בעיקר בלילה.

היא עצמה נטרפת בידי השד הטסמני, נחשים, תנשמות, כלבי דינגו והמין עיט מחודד-זנב.

### תת-מינים

* *D. m. maculatus* - תת-מין החי מדרום קווינסלנד עד לטסמניה.
* *D. m. gracilis* - תת-מין שחי בצפונה של קווינסלנד ומצוי בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמיית כיס נמרית** בוויקישיתוף
* נמיית כיס נמרית, באתר ITIS (באנגלית)
* נמיית כיס נמרית, באתר NCBI (באנגלית)
* נמיית כיס נמרית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נמיית כיס נמרית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* נמיית כיס נמרית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נמיית כיס נמרית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נמיית כיס נמרית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ניב דוד ויזל** (נולד ב-1961 בערך) הוא פוליטיקאי ישראלי אשר שימש כראש המועצה האזורית מטה יהודה: בין דצמבר 2015 לנובמבר 2018 כממלא מקום, ומ-2018 עד 2024 כראש מועצה נבחר. קודם לכן כיהן לתקופה קצרה כסגן ראש המועצה וכיזם בתחום התיירות.

ביוגרפיה
--------

נולד בקיבוץ נתיב הל"ה למאיר (מאירק'ה) ויזל לימים ראש מועצה מטה יהודה. למד בתיכון בגבעת ברנר ובתיכון הר טוב בקיבוץ צרעה. בתום לימודיו התיכוניים יצא לשנת שירות בגליל, ובסיומה התגייס לחיל השריון. לחם במבצע שלום הגליל, בעת שהיה צוער בקורס קציני שריון בחטיבה 460. במהלך הקרבות, השתתף באירוע ירי כוחותינו על כוחותינו שנודע בשם (השגוי) "קרב קמ"ט-קק"ש". שירת במגוון תפקידי פיקוד והדרכה בחיל השריון, ובשירות המילואים הגיע לדרגת סגן אלוף, כיום ביחידת איתור הנעדרים של פיקוד הדרום.

לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשנת שירות נוספת, במסגרתה היה אחראי על ה"שינשינים" (משרתי שנת השירות) של התנועה הקיבוצית. למד אדריכלות ועיצוב. במשך שנים רבות עסק ביזמות ופיתוח בתחום התיירות, הן בתנועה הקיבוצית והן במגזר הפרטי. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 היה שותף בהקמת מתחם התיירות "נתיבל'ה" בקיבוצו. שימש כמזכיר קיבוץ במספר קיבוצים, וכמנהל משק בקיבוצים קריית ענבים וגברעם.

ב-2015 פרש נימי יפה, נציג נתיב הל"ה במועצת מטה יהודה וסגן ראש המועצה לענייני פיתוח, וויזל נבחר לכהן תחתיו כחבר מועצה וכסגן ראש המועצה לענייני פיתוח. זמן קצר לאחר שנכנס לתפקיד, התפטר משה דדון מתפקידו בשל החשדות הפליליים נגדו, ומליאת המועצה בחרה בוויזל למלא את מקומו כראש מועצה בפועל. הוא הוביל את המועצה ליציאה מהמשבר שאליו נקלעה בעקבות הפרשה, ואף זכתה המועצה בהובלתו בפרס המנהל התקין מטעם משרד הפנים בשנת 2016 ושוב בשנת 2017.

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 הודיע על מועמדותו לתפקיד ראש המועצה, ונבחר לראשות המועצה. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2023 הודיע שלא יתמודד שוב.

חיים אישיים
-----------

נשוי לדורית ואב לשלושה. מתגורר בנתיב הל"ה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניב ויזל נבחר כסגן ראש המועצה לפיתוח בחשבון הפייסבוק של "בקיצור", 17 ביולי 2015
2. 1 2  יובל רובין, ניב ויזל מתמודד לראשות מועצת מטה יהודה, אתר "בקיצור", 28 במרץ 2018
3. ↑  פרס ניהול תקין למועצה האזורית מטה יהודה, אתר "בקיצור", 13 בדצמבר 2017
4. ↑  ילקוט הפרסומים ה'תשע"ט, חוברת 8017 עמ' 3753

| ראשי מועצה אזורית מטה יהודה  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בנימין כהן | יובל אלוני | דוד דוד | מאיר ויזל | משה דדון | ניב ויזל | אבישי כהן |
| מ-1964 | מ-1978 | מ-1981 | מ-1992 | מ-2009 | מ-2018 | מ-2024 ואילך |

 |
**עוזי אבנר** (נולד ב-28 בינואר 1944) הוא ארכאולוג ישראלי, שהתבלט במחקרים ארכאולוגיים של הדרכים העתיקות, אתרי הפולחן ואתרי החקלאות הקדומים בדרום הנגב, ההערבה ובמדבר סיני.אבנר הוא פרופסור במכון הערבה. אבנר גילה וסקר מספר עצום של אתרים ארכאולוגיים בערבה , בנגב ובסיני תוך העלאת תובנות חדשות לגבי תרבויות היסטוריות באזורים אלה במיוחד בימי הקדם , אבל גם בימי הביניים ותקופות יותר מאוחרות.

ביוגרפיה
--------

עוזי אבנר נולד ב-1944 בירושלים. מגיל צעיר אהב טיולי טבע והוקסם על ידי נופי המדבר. אחרי השירות הצבאי, אחרי מספר שנים שבהם היה חבר הקיבוץ הזורע ,ב-1969 התיישב באילת. 
בצעירותו היה מורה דרך ומדריך בבית הספר שדה באילת

  

הוא למד בשנים 1977-1973 ארכאולוגיה והיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים, ושוב ב-1983-1987 ארכאולוגיה, היסטוריה, אנתרופולוגיה וגאוגרפיה. ב-2002 סיים אבנר בהצטיינות יתרה עבודת דוקטורט בנושא "מחקרים על התרבות החומרית והרוחנית של אוכלוסיות הנגב וסיני באלפים השישי ועד השלישי לפני הספירה". יועציו היו הפרופסורים אבי מזר ונייגל גורינג מוריס.
הוא כיהן ב- 1999-1977 כארכאולוג מחוז הדרום של רשות העתיקות , כמרצה בשלוחת אוניברסיטת בן גוריון באילת וכחוקר במרכז מו"פ מדבר וים המלח.

למשך 35 שנה התמסר אבנר לחקר חברות הנוודים הקדומים ולשימורם וטיפוחים של אתרי הארכאולוגיה והסביבה של המדבר. 

אחת התרומות החשובות שלו הייתה גילוין וסריקתן של אתרי מצבות עם ייצוג "ללא דמות" של אלילים של בני עמים נוודים בארץ ישראל ובקרבתה שפתחו דרך לאפשרויות חדשות בחקר התפתחות דתם של בני ישראל.
הוא חקר גם את החקלאות המדברית הקדומה בתקופה שבין 6000 לפה"ס - עד 1100 לספירה), את מכרות הנחושת ותפוקתה בערבה - בין 4500 לפה"ס ןעד 1100 לספירה), את חברות של ציידי הבמדבר בסביבות 4000 לפה"ס , את מערכות הדרכים במדבר בעת העתיקה בסביבות 7000 לפה"ס, את תרבות הנבטים בנגב ובסיני, את ציורי הסלעים של בני המדבר

קישורים חיצוניים
----------------

* גבריאל דה פורד - אתרי פולחן במדבר שהוקדשו לאלים חסרי דמות - באתר Biblical archeology society - library

Gabrielle DeFord - *Desert Shrines dedicated to Imageless Gods* Biblical Archaeology Review 23(3):49–50 1997 

* דודו רשתי ורותי גובזנסקי - ראיון עם ד"ר עוזי אבנר באתר "מדבר" 11 במאי 2020
* דבר העורכים: עוזי — נפש במדבר בNegev, Dead Sea and Arava Studies 14 (2–4) (2022) (4–2) 14 מחקרי הנגב, ים המלח והערבה

Studies in Desert Archaeology in Honor of Uzi Avner] 
Edited by R. Galili, H. Ben-David, L. K. Horwitz, E. Ben-Yosef 
מחקרי הנגב, ים המלח והערבהאתר המו"פ וים המלח והערבה גליון 14 4-2 דצמבר 2022 מוקדש לעוזי אבנר

לקריאה נוספת
------------

  

* ,Antti Laato The Origin of Israelite Zion Theology T&T Clark 2020

ישראל קנוהל - איך נולד התנ"ך - מפגשי שיחה עם שמואל שיר, דביר , 2018
עמ' 182, 194

מבחר מאמרים
-----------

* 2002 - **Studies in the Material and Spiritual Culture of the Negev and Sinai Populations, During the 6th–3rdMillenia B.C** (עבודת הדוקטורט)

-הערות שוליים
-------------

1. ↑  י. קנוהל עמ' 194
**עמי (ישראל) פדרמן** (נולד ב־1948) הוא מלונאי ואיש עסקים ישראלי אשר ביחד עם בן דודו, מיכאל (מיקי) פדרמן, מחזיק בחברת "מפעלי פדרמן" המחזיקה בשליטה בחברת מלונות דן ובחברת אלביט מערכות.

ביוגרפיה
--------

עמי פדרמן נולד בתל אביב ערב הכרזת מדינת ישראל, ה' באייר, 1948 לרות ולשמואל, אח לרונית ואב לשרון, דניאלה, רון, תומר וענבר. לאחר לימודי בית הספר היסודי בתל אביב, החל ללמוד בכרמל קולג', פנימיית בנים יהודית בממלכה המאוחדת הידועה בשם "איטון היהודית". במהלך שירותו הצבאי שירת בדובר צה"ל והיה אחראי על משלחות כתבים זרים. את השירות הסדיר ושירות המילואים סיים בדרגת רב-סרן. הוא בעל תואר ראשון ושני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, פדרמן למד מלונאות באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית.[דרוש מקור] פדרמן נשוי בפעם השנייה למיכל, אב לחמישה ילדים וסב לשמונה נכדים.

פדרמן מכהן כחבר דירקטוריון בחברת "מפעלי פדרמן" אשר הוקמה על ידי אביו שמואל ודודו יקותיאל. כמו כן, משמש כסגן יו"ר דירקטוריון מלונות דן. במהלך הקריירה, שימש במגוון רחב של תפקידים ברשת מלונות דן, תכנן והקים מספר מסעדות שפעלו תחת חברת "מקומות טובים" והיה פעיל בענף היזמות לפרויקטים למגורים, כאשר ייסד את חברת "קבוצת בולווארד".

היה שותף בהקמתם של מלון דן אילת שנפתח בשנת 1995 ומלון "לינק הוטל והאב" שנפתח בשנת 2018. בשנת 2018 במסגרת חגיגות 70 למדינת ישראל, הוענקה לפדרמן תעודת הוקרה מהמגזר העסקי בישראל על תרומתו המשמעותית לפיתוח הכלכלה והחברה בישראל.

תפקידים
-------

* 1980-1977, מנכ"ל מלון דן אכדיה
* 1983-1980, מנכ"ל מלון דן תל אביב
* 1983-1989, מנכ"ל רשת מלונות דן
* 1986-1989, יו"ר התאחדת המלונות בתל אביב
* 2010-2013, נשיא התאחדות המלונות הארצית
* סגן יושב ראש מועצת המנהלים של מלונות דן
* חבר בחבר הנאמנים של מוזיאון תל אביב לאמנות

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל ועמי פדרמן, באתר forbes

הערות שוליים
------------

1. ↑  "תעודת הוקרה" מיוחדת הוענקה ל-10 אנשי עסקים ואנשי ציבור מובילים מהמגזר העסקי בישראל, באתר www.industry.org.il
**בואו לאכול איתי בערבית** (בערבית: **تفضلوا على العشاء**, בתרגום חופשי: **בוא לארוחת ערב**) היא תוכנית מציאות ישראלית המהווה תוכנית בת של "בואו לאכול איתי" ומבוססת על הפורמט הבריטי "Come Dine with Me". התוכנית צפויה לפנות לחברה הערבית ותשודר במכאן 33.

פורמט
-----

בתוכנית מתחרים חובבי בישול מי מביניהם הוא הבשלן האולטימטיבי, תוך כדי נוצרים מפגשים חברתיים בלתי שגרתיים היוצרים מצבים טעונים, חלקם קומיים.
כל מתמודד מארח את המתמודדים האחרים בביתו הפרטי לארוחה הכוללת שלוש מנות: ראשונה, עיקרית וקינוח. מלבד האוכל על המתמודד להשקיע בבידור ובחוויה הכוללת, כדי לשמח ולארח כהלכה את המתמודדים הסועדים אצלם. בסיום הארוחה מעניקים המתמודדים המתארחים למארח ציון מ-1 עד 10. בתום סבב האירוח נפתחות המעטפות, וחושפים מי מבין הבשלנים השיג את הציון הגבוה ביותר.

המתמודדים בתוכנית יחויבו לבשל בהתאם לכללי התזונה המוסלמית (אנ').

בניגוד לתוכנית המקור בה המשתתפים הם מראה מגוונת של החברה הישראלית, תוכנית זו מיועדת להשתתפות של החברה הערבית ודוברי השפה הערבית.

הפקה
----

במרץ 2024 נפתחה ההרשמה לתוכנית. התוכנית צפויה לעלות לשידור במכאן 33.

ראו גם
------

* בואו לאכול איתי (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעה על תחילת הפקת התוכנית, בעמוד הפייסבוק של תאגיד השידור הישראלי
2. 1 2  הודעה על תחילת ההפקה של הגרסה הערבית של "בואו לאכול איתי", בעמוד הפייסבוק של כאן מדברים על בואו לאכול איתי, 25 במרץ 2024
3. ↑  טופס הרשמה לתוכנית
שובך היונים בגבעת ברנר  
(2012 לפני השיפוץ)
שובך היונים בגבעת ברנר  
(2015 לאחר השיפוץ)
**שובך היונים בגבעת ברנר** הוא שובך יונים בתחומי קיבוץ גבעת ברנר ששימש לגידול יוני דואר בתקופת מלחמת העצמאות ששימשו את הכוחות הלוחמים. בהמשך שימש את יחידת היונאים בחיל הקשר והתקשוב עד שננטש. השובך האחרון מסוגו בארץ. הוכר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

ההיסטוריה של האתר
-----------------

בתקופת שקדמה למלחמת העצמאות הייתה העברת דואר באמצעות יונים אחת מאמצעי התקשורת בה השתמש ארגון ההגנה. לשם כך הוקמו שובכי יונים במספר אתרים בארץ וביניהם אחד בגבעת ברנר (אחרים היו בקיבוץ דורות, בצריפין ובמושב מרחביה). השובך הוקם על ידי חבר הקיבוץ שמעון הנדלר (שמונה לאחר תום מלחמת העצמאות למפקד יחידת היונאים בצה"ל) כשאהרון לנדסמן (גם הוא בן הקיבוץ), טיפל ביונים.

מבנה השובך עשוי מבלוקים ובטון ויש בו גומחות רבות למגורי היונים. כמו כן הוקם חדר ליונים חולות. בשובך גודלו היונים מהיותן גוזלים ולאחר שגדלו נמסרו ליחידות הלוחמות שבשעת הצורך חיברו הודעות לרגליהן ושילחו אותן לחופשי על מנת שיחזרו לשובך בו גדלו.

לאחר קום המדינה הועבר השובך לאחריות יחידת הקשר של צה"ל שהמשיכה את פעילותו עד 1954 אז נכנסו לשימוש מכשירי קשר מתקדמים והשובך ננטש ועמד מוזנח 60 שנה. ב-2008 הוכרז המקום כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. במהלך 2015 החל שיפוץ האתר, בנובמבר 2015 אוכלס המקום ביונים וב 4 באפריל 2016 נחנך רשמית בנוכחות ח"כ איתן ברושי, נציגי המועצה האזורית, נציגי חיל הקשר, עמרי שלמון (מנכ"ל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל) והסופר מאיר שלו.

ראו גם
------

* יוני דואר בשירות ההגנה וצה"ל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שובך היונים** בוויקישיתוף
* נועה קושרק, יונים ובוכים: בגבעת ברנר רוצים לשפץ את שובך היונים הלוחמות, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2008
* הבונקרים, מוזיאון אוצרות ושובך היונים של קיבוץ גבעת ברנר, באתר "היסטוריה על המפה"
* שובך יוני הדואר, באתר קיבוץ גבעת ברנר
* נחנך שובך היונים ההיסטורי בגבעת ברנר, אתר "מועצה אזורית ברנר, 5 באפריל 2016
* שובך יוני הדואר בגבעת ברנר, באתר הוועד המקומי בגבעת ברנר
* שובך יוני הדואר ההיסטורי בקיבוץ גבעת ברנר, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* נחמן גלבוע, יונה ונער: השובך ההיסטורי בגבעת ברנר שוחזר, באתר mynet‏ קיבוץ, 3 באפריל 2016
* שובך היונים של גבעת ברנר, באתר "נלך"
* טקס חנוכת שובך היונים בגבעת ברנר, 4 באפריל 2016, סרטון באתר יוטיוב
* ווקאליטה- טקס חניכת שובך יונים-גבעת ברנר, 4 באפריל 2016, סרטון באתר יוטיוב
* שובך גבעת ברנר, נובמבר 2015, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  היונים נתרמו על ידי משפחת שפרלינג לזכר אבי המשפחה, חיים שפרלינג, שהיה יונאי וקיבל את זוג יוני הדואר הראשונות שלו ממפקד השובך שמעון אבידור-הנדלר
"**עין גדי**" הוא שיר עברי שנכתב בשנת 1959 על ידי איתן פרץ והולחן בידי דב (דובי) אהרוני (בשם העט ש. דיבון). השיר מתאר את קיבוץ עין גדי ואת ים המלח.

"והלב יהרהר ויחמוד". תמונת נוף מים המלח

היסטוריה
--------

היישוב עין גדי, בו נכתב השיר, נוסד בשנת 1953 כהיאחזות נח"ל צבאית, והפך לקיבוץ בשנת 1956. היה זה אז היישוב היהודי היחיד באזור ים המלח ומדבר יהודה – מנותק ומבודד (עד מלחמת ששת הימים, והגישה אליו רק מאזור ערד) – הוא היווה פינה ירוקה בלב המדבר.

בעשור הראשון לקיומו של הקיבוץ הגיעו קבוצות צעירים לתמוך בו. השיר נכתב על ידי איתן פרץ בן ה-16.5, שהגיע עם בני כיתתו למשך שבועיים לקיבוץ עין גדי כדי לסייע בקטיפת ירקות. לדבריו, ההיכרות הראשונה שלו עם יופיו של המקום "הוציאה אותו מדעתו". כאשר ישב בחיק הטבע, ליד המעיין, כתב את מילות השיר על פיסת נייר שהייתה ברשותו, מתוך התפעמות והתרגשות.
השיר הולחן על ידי חברו לכיתה, דב (דובי) אהרוני (1942-2015), שבחר בשם העט "ש. דיבון". הלחן של בתי השיר (אך לא של הפזמון החוזר) מתאפיין בשימוש בסולם פנטטוני (בן חמישה צלילים באוקטבה), המאפיין בין היתר לחנים עממיים שמקורם ממזרח אסיה (בזמר העברי ידוע בסולם זה ללחנה של רבקה גווילי לשיר "פזמון ליקינתון"). השיר הושמע לראשונה במסיבת הסיום של קבוצת הנערים בקיבוץ.

אביו של דובי, המלחין הירושלמי נפתלי אהרוני, שנודע גם כנגן קונטרבס בתזמורת רשות השידור, שמע את השיר ולקח אותו לרדיו. הוא הוקלט לראשונה על ידי טובה בן-צבי ושמואל בר-זכאי. השיר נחשב לנכס צאן ברזל בזמר העברי ובוצע מאז על ידי יותר מ-70 זמרים שונים, ביניהם אריק איינשטיין (באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'"), יהורם גאון, יהודית רביץ, יגאל בשן (באלבומיו "קפה אצל ברטה" ו"פגישה לאין קץ"), גרי אקשטיין, מרגלית צנעני, להקת הכל עובר חביבי, הגבעטרון, שלישיית קצה השדה וג'יין בורדו (כחלק מהאלבום "אם הייתי שר לך – שרים יגאל בשן").

קישורים חיצוניים
----------------

* "עין גדי" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר באתר שירונט
* השיר בביצועים שונים באתר 'שירה עובדת'
* דני ספקטור, "פעם ביובל - סיפורו של השיר "עין גדי", ידיעות אחרונות, 20 בפברואר 2009. (באתר קיבוץ עין גדי).
* אלי אלון, מת דב אהרוני מלחין השיר "עין גדי" , באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2015 (מאורכב בוייבאק מאשין)
**דייוויד קֶפ** (באנגלית: **David Koepp**; נולד ב-9 ביוני 1963) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע אמריקאי, נחשב לאחד מגדולי תסריטאי הקולנוע האמריקאי. קפ נוהג לכתוב למגוון רחב של סוגות קולנועיות, אך בעיקר בסרטי הרפתקאות.

ביוגרפיה
--------

קפ נולד ביוני 1963 בפִּיווֹקִי, ויסקונסין, לאם רופאת משפחה ולאב בעל חברת שלטי חוצות. הוא למד בתיכון קייטי מוריין ובערבים ובסופי שבוע שימש כמלצר במסעדה. הוא נשוי למליסה ואב לארבעה ילדים.

הסרט הראשון שהפיק היה דירה מספר 0 משנת 1988, בו שימש גם כתסריטאי לצדו של הבמאי מרטין דונובן. לאחר שנתיים שימש כתסריטאי סרט הפעולה איש הלילה. 

ב-1991 הפיק את חיילי צעצוע ובשנה שאחריה הפיק את הקומדיה המוות נאה לה של רוברט זמקיס. בשנה שלאחר מכן שימש כתסריטאי בסרט המדע הבדיוני של סטיבן ספילברג פארק היורה.

ב-1994 כתב את התסריט לסרט "*The Shadow*" המבוסס על דמותו של "הצל" ובכיכובם של אלק בולדווין וג'ון לו. 

ב-1996 הפיק את "משימה בלתי אפשרית" של הבמאי בריאן דה פלמה. באותה שנה גם שימש לראשונה כבמאי בסרט "The Trigger Effect". שנה לאחר מכן חזר להפיק את סרט ההמשך השני של סרטי פארק היורה, "פארק היורה: העולם האבוד". בסרט זה הוא גם שימש כבמאי בפועל ובנוסף קיבל הופעת קמע של איש הנטרף בידי הטירנוזאורוס שהשתולל בסן דייגו. 

ב-1999 שימש כבמאי ותסריטאי במותחן "Stir of Echoes". 

בשנת 2002 היה התסריטאי של "ספיידרמן" ולאחר שנתיים ביים והפיק את סרט המתח "חלון סודי". בשנה שלאחר מכן הפיק את "מלחמת העולמות" של סטיבן ספילברג.

ב-2008 הפיק את "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח" הסרט הרביעי של סרטי אינדיאנה ג'ונס, ושנה לאחר מכן - את "מלאכים ושדים".

בשנת 2014 הפיק את "ג'ק ראיין: גיוס הצללים" של קנת בראנה שגם משחק בסרט את הדמות ויקטור צ'רווין. לאחר שנתיים הפיק את "התופת" של רון הווארד. בשנה שלאחריה הפיק את סרט המתח "המומיה" של אלכס קורצמן. 

בשנת 2020 כתב וביים את הסרט הפסיכולוגי "היית צריך לעזוב" בכיכובם של קווין בייקון ואמנדה סייפריד, אשר מבוסס על הספר באותו שם מאת הסופר הגרמני דניאל קלמן.

בשנת 2022 כתב והפיק את סרט המותחן של סטיבן סודרברג "*קימי*" בכיכובה של זואי קרביץ; הסרט עלה ישירות לשירות הסטרימינג של HBO Max. 

בשנת 2024, עתיד לצאת הסרט "Cold Storage" אותו הפיק ואף כתב לו את התסריט. בנוסף, באותה שנה כתב את התסריט לסרטו של סטיבן סודרברג "Presence".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד קפ** בוויקישיתוף

* דייוויד קפ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דייוויד קפ, באתר AllMovie (באנגלית)
* דייוויד קפ, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* דייוויד קפ, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* דייוויד קפ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דייוויד קפ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דוד קופ (1963-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007457509605171
* BIBSYS: 2131598
* BNE: XX1086197
* BnF: cb13992389w (data)
* CiNii: DA10420410
* GND: 123916739
* ISNI: 0000 0001 1453 532X
* LCCN: n92121843
* MusicBrainz: 89d09c27-2035-4b92-8170-1b508e1f38c6
* NDL: 00469721
* NKC: jx20050419034
* NLA: 36017748
* NLG: 70231
* NLK: KAC200603806
* NLP: a0000001122231
* NSK: 000383112
* NTA: 111014840
* RERO: 02-A006034332
* SNAC: w6x63tsn
* SUDOC: 066270278
* Trove: 1187697
* VIAF: 100913645
* WorldCat: lccn-n92121843

 |
**האימפריה הבלגית** הוא הכינוי המקובל לכלל השטחים בהם שלטה בלגיה במאה ה-20 (למעשה, רק קונגו הבלגית, רואנדה-אורונדי ושטח חכור בטיינג'ין היו חלק מאותה אימפריה).

מדינת קונגו החופשית
-------------------

 ערך מורחב – **מדינת קונגו החופשית**  

עד 1830 לא הייתה בלגיה מדינה עצמאית, אלא חבל ארץ הנתון לשלטון זר (בתקופות שונות נשלטה על ידי ספרד, צרפת, הולנד, אוסטריה,
כחלק מבית הבסבורג). אף כי למדינה העצמאית לא הייתה יכולת כלכלית להקים אימפריה (כפי שהייתה לבריטניה וצרפת), החליט המלך לאופולד השני שהיה מעוניין בייסוד אימפריה לייסד קולוניה פרטית.

הנרי מורטון סטנלי חזר באותו הזמן ממסע לחקר נהר הקונגו וניסה לעניין את בריטניה ביישוב האזור, אך הסביבה הייתה עוינת לאירופאים, וכיבוש האזור היה יקר מדי. לאופולד שלח את סטנלי לחקור את עומקו של הנהר ולהחתים ראשי שבטים מקומיים על חוזים ובריתות. מצויד במידע זה, ועם כמות של כוח אדם שתבטיח את הפסקתו של הסחר בעבדים, הוא שכנע את ועידת ברלין של 5–1884 למסור לידיו את קונגו ולהקים בה ישות עצמאית שנקראה מדינת קונגו החופשית, כשהוא בעל המניות היחיד.

לאופולד השני ניצל את מאגרי הגומי הטבעי של קונגו, שנתגלו כמצרך יקר ערך. שלטונו בקונגו פעל כמושבת עבודות כפייה, ולעיתים קרובות נענשו כפריים שלא אספו את כמות הגומי הנדרשת בעינויים או במוות. מיליוני קונגולזים נהרגו באותה תקופה.

למרות שהמדינה החופשית של קונגו לא הייתה קולוניה בלגית, בלגיה נהנתה משליטה במסחר שלה, מעבודתם של תושביה, ומעושרה שאותו ניצל לאופולד לבניית מספר רב של מבנים ציבוריים ברחבי בריסל, אוסטנדה ואנטוורפן, מה שהקנה לו את הכינוי "המלך-הבנאי".

קונגו הבלגית
------------

ב-1908, כדי למנוע מחאה עולמית נגד המדינה החופשית של קונגו, הממשלה הבלגית הסכימה לספח אותה כקולוניה, שנקראה קונגו הבלגית.

קונגו הבלגית קיבלה עצמאות ב-30 ביוני 1960, ונקראה בשם הרפובליקה של קונגו.

אזור הזיכיון טיאנצין
--------------------

ביחד עם מספר כוחות אחרים באירופה ועם ארצות הברית, כתוצאה של מרד הבוקסרים, קיבלה בלגיה אזור זיכיון, כשני קילומטרים רבועים בעיר טיאנצין (כיום טיינג'ין), נמל סחר סיני. במהותו הוא היה נקודת מסחר ולא קולוניה, ולבסוף הוחזר לסין ב-1930.

רואנדה-אורונדי
--------------

במהלך החזית המזרח אפריקאית במלחמת העולם הראשונה, נכבש החלק הצפון מערבי של מזרח אפריקה הגרמנית, רואנדה-אורונדי, על ידי כוחות בלגים וקונגולזיים ב-1916 ונשאר בשליטתם עד סוף המלחמה ב-1918. כחלק מחוזה ורסאי עבר החלק העיקרי של מזרח אפריקה הגרמנית לשליטת בריטניה, אך רואנדה-אורונדי, כפולה בשטחה מבלגיה עצמה, עברה לשליטת בלגיה כמנדט מחבר הלאומים ב-1924. לאזור הוענקה עצמאות ב-1962 כשתי מדינות נפרדות, רואנדה ובורונדי, מה שהביא לסופה של האימפריה הבלגית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האימפריה הבלגית** בוויקישיתוף

| אימפריות קולוניאליות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| איטליה 1861–1946איטליה 1861–1946 האימפריה האיטלקית • ארצות הבריתארצות הברית האימפריה האמריקנית • אתיופיה (1897) האימפריה האתיופית • בלגיהבלגיה האימפריה הבלגית • הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת האימפריה הבריטית • האימפריה הגרמניתהאימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית • דנמרקדנמרק האימפריה הדנית • הולנד (1581–1795)הולנד (1581–1795) האימפריה ההולנדית • יפןיפן האימפריה היפנית • ספרד החדשהספרד החדשה האימפריה הספרדית • פורטוגל (1707)פורטוגל (1707) האימפריה הפורטוגזית • צרפתצרפת האימפריה הצרפתית • רוסיה רומנוברוסיה רומנוב האימפריה הרוסית • שוודיהשוודיה האימפריה השוודית |

 |
**לוקה פרמיטנו** (באיטלקית: **Luca Parmitano**;‏ נולד ב-27 בספטמבר 1976, פלרמו) הוא טייס ואסטרונאוט איטלקי בשירות סוכנות החלל האירופית. הוא ביצע מספר משימות חלל והיה מפקד משלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

לוקה פרמיטנו נולד בפלרמו וגדל בקטניה בה סיים לימודי בית ספר. בשנת 1999 הוא סיים לימודי תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני.

בשנת 2000 פרמיטנו סיים קורס בחיל האוויר האיטלקי ונשלח להמשך לימודים לארצות הברית. לאחר סיום הלימודים הוא היה טייס מטוס AMX International ביחידת החיל. בשנת 2005 במהלך טיסה מעל תעלת לה מאנש מטוסו התנגש עם חסידה. גוף המטוס נפגע ומספר מערכות קשר ובקרה הפסיקו לפעול. למרות הבעיות פרמיטנו לא נטש את המטוס והצליח לבצע נחיתה. בשנת 2007 הוא נשלח לצרפת לבית ספר לטייסי ניסוי וסיים אותו בהצלחה. ביולי 2009 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה ממכון הגבוה בטולוז.

פרמיטנו ביצע כ-2000 שעות טיסה ב-40 מטוסים שונים.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 2009 פרמיטנו נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס בקלן ונשלח לקורס נוסף במרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2011 הוא עבר הדרכה במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.

במאי 2013 פרמיטנו טס לחלל כמהנדס בחללית סויוז TMA-09M. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 36 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פאבל וינוגרדוב. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא היה חבר למשלחת מס' 37 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד פיודור יורצ'יחין. במהלך משימה זו הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-7.5 שעות והפך להיות האיטלקי הראשון שביצע פעילות זו. הוא חזר לכדור הארץ בנובמבר לאחר 166 ימים בחלל.

ביולי 2019 פרמיטנו טס לחלל כמהנדס בחללית סויוז MS-13. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אלכסיי אובצ'ינין. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא היה חבר במשלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. במהלך משימה זו הוא ביצע 4 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך של כ-25.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ בפברואר 2020 לאחר 201 ימים בחלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקה פרמיטנו** בוויקישיתוף

* ביוגרפיה באתר סוכנות החלל האירופית
* לוקה פרמיטנו, ברשת החברתית פייסבוק

* לוקה פרמיטנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לוקה פרמיטנו, ברשת החברתית LinkedIn

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1220063215
* ICCU: PAVV027562
* SUDOC: 25647124X
* VIAF: 1378160364941463680004
* WorldCat (עם VIAF): 1378160364941463680004

 |
מישל אליו-מארי, 2009
**מישל אליו-מארי** (בצרפתית: **Michèle Alliot-Marie**; נולדה ב־10 בספטמבר 1946) היא פוליטיקאית צרפתית, ב־14 בנובמבר 2010 מונתה לשרת חוץ של צרפת במקום ברנאר קושנר וכיהנה בתפקיד עד 2011, כאשר התפטרה בשל ביקורת שהופנתה נגדה על קשריה האישיים עם נשיא תוניסיה המודח במהפכה באותה שנה. החליף אותה בתפקיד שר החוץ של צרפת אלן ג'וזפן, שכיהן עד אז כשר ההגנה, בעבר היה גם ראש ממשלת צרפת.
משפטנית, אתנולוגית ופוליטולוגית בהכשרתה, מישל אליו-מארי מייצגת את זרם בעל המורשת הגוליסטית בפוליטיקה הצרפתית. כיהנה כשרת הפנים והטריטוריות שמעבר לים וכשרת המשפטים של צרפת בממשלות פיון הראשונות מזמן כהונתו של הנשיא סרקוזי. קודם לכן, כיהנה בימי הממשל של ז'אק שיראק כשרת ההגנה. היא הייתה האשה הראשונה שכיהנה כשרת הגנה. היא הייתה גם האשה הראשונה שכיהנה כשרת הפנים והטריטוריות שמעבר לים של צרפת.

ביוגרפיה
--------

נולדה בוילנב לה רוי, פרבר דרומי של פריז הסמוך לנמל התעופה אורלי. אביה, ברנאר מארי, היה ידוע בזמנו כשופט רוגבי וכראש עיריית ביאריץ, עיר חוף השוכנת בחבל הבסקים הצרפתי בקרבת מפרץ ביסקיה, שבדרום-מערב צרפת.

בעלת שני תוארי דוקטור: במשפטים ובמדע המדינה, וכמו כן בעלת תואר ראשון באתנולוגיה. הייתה מרצה בכירה באוניברסיטה של פריז טרם כניסתה לפוליטיקה המקומית והארצית.

בין השנים 1983–1988 הייתה חברת המועצה העירונית של סיבור, שבאזור ביאריץ. כמו כן הייתה חברת המועצה העירונית של ביאריץ בין השנים 1989–1992. באותן שנים הייתה גם חברת הפרלמנט האירופי. בין השנים 1992–2002 כיהנה כראש עיריית סן-ז'אן-דה-לוז (Saint-Jean-de-Luz).

נבחרה כחברה באספה הלאומית מטעם המפלגה הגוליסטית "אספה למען הרפובליקה" (Rassemblement pour la République) בשנת 1986. בשנים 1993–1995 הייתה שרת הספורט בממשלתו של אדואר בלאדור. ב-1999 נבחרה לעמוד בראש מפלגת "אספה למען רפובליקה" ובכך הייתה לאישה הראשונה שעומדת בראש מפלגה בצרפת. היא הייתה ליושבת ראש המפלגה עד למיזוג בתוך "האיחוד למען תנועה עממית"  בשנת 2002.

הייתה לשרת ההגנה הראשונה של צרפת החל מה-7 במאי 2002 ועד לבחירות 2007, אז ניצח ניקולא סרקוזי ואליו-מארי מונתה לשרת הפנים (והטריטוריות שמעבר לים) של צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מישל אליו-מארי** |

* מישל אליו-מארי, ברשת החברתית פייסבוק
* מישל אליו-מארי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, רוטציה בפריז: רה"מ לשעבר לביטחון, פיון ממשיך, באתר ynet, 14 בנובמבר 2010
2. ↑  ממשלה חדשה בצרפת: חצי מהשרים - נשים, באתר וואלה!‏, 18 במאי 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11888522z (data)
* GND: 132047624
* ICCU: TO0V051158
* ISNI: 0000 0001 2142 2120
* LCCN: n83225736
* NKC: xx0053494
* SUDOC: 026682885
* VIAF: 85645056
* WorldCat: lccn-n83225736

 |
Palistine
|שם=
|תמונה=Naval Ensign of Israel.svg
|כינוי=
|כינויים נוספים=
|סוג הדגל=000001
|יחס אורך/גובה=2:3
|הונף לראשונה=19 במאי 1948
|קבלת מעמד רשמי=
|הונף לאחרונה=
|מוטיבים עיצוביים=דגל כחול, משולש לבן צמוד לתורן, מוטען במגן דוד כחול
|שם המעצב=
|גרסאות נוספות=   
 דגל חיל הים מוטען בסמל החיל
|דגלים היסטוריים=
}}

דגל חיל הים מונף בבסיס חיל הים באילת. 1 בינואר 1950
.

עוטען מגן דוד כחול.

הדגל הוכרז כדגל ישראלי רשמי ב-19 במאי 1948 עם קבלת פקודת אניות (לאומיות ודגל), תש"ח-1948, ולאחר מכן בחוק הספנות (כלי שיט), תש"ך-1960, ובכך הוקנה לו מעמד שווה לדגל לאום. על חייל אשר עולה על אניית חיל הים עליה מונף דגל חיל הים חלה חובת הצדעה לדגל.

לדגל קיימת גם גרסה אשר מוטען בה סמל חיל הים בצידו הימני-תחתון של הדגל, גרסה זו משמשת את החיל והצבא בטקסים שונים כתרגילי הסדר בטקס הדלקת המשואות.

### דגלים היסטוריים של חיל הים

* דגל כבוד של חיל הים בגרסתו הישנה, עד 1971.דגל כבוד של חיל הים בגרסתו הישנה, עד 1971.
* ראש הממשלה דוד בן גוריון סוקר משמר כבוד בנמל התעופה בלוד. לידו דגל כבוד של חיל הים בגרסתו עד 1971.ראש הממשלה דוד בן גוריון סוקר משמר כבוד בנמל התעופה בלוד. לידו דגל כבוד של חיל הים בגרסתו עד 1971.
* דגלי הכבוד הראשונים של צי ישראלדגלי הכבוד הראשונים של צי ישראל

ראו גם
------

* דגל ישראל
* דגל צי הסוחר הישראלי
* דגל עברי

קישורים חיצוניים
----------------

* "דגלי ונסי חיל הים, וקצת על מסורות בים", כתבה בבלוג "הדגלן"
* "דגלי ישראל שאתם לא מכירים", כתבה בבלוג "הדגלן"
* דגל ימי צבאי (ישראל), באתר דגלי העולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכרזה על דגל הצי המלחמתי, עיתון רשמי 2, עמ' 6
2. ↑   פקודת מטכ"ל 33.0913, משמעת הצדעה, באתר צה"ל, 25 ביוני 1987

| דגלי ישראל |
| --- |
| ישראל | דגל ישראל |  |
| דגלי צה"ל | דגל צה"ל • דגל הרמטכ"ל • דגל חיל הים • דגל חיל האוויר |
| דגלים שונים | דגל צי הסוחר • נס הנשיא |
| דגלים היסטוריים | דגל עברי |
**אור פירון-זומר** (נולדה ב-20 בפברואר 1988) היא ראש מועצת אורנית.

ביוגרפיה
--------

פירון-זומר היא בתם של ברוריה והרב והשר לשעבר שי פירון. היא נכדתו של הרב אורי כהן, נכדתה של אסתר פירון לשעבר סגנית ראש עיריית בת ים, ונינתו של הרב פינחס קהתי.

נולדה בירושלים, עקרה עם הוריה לעפרה, חיה חמש שנים בקיבוץ עין הנצי"ב, ולאחר מכן התבססה באורנית.

עבדה כיועצת תקשורת וכראש המטה של מנכ"ל המשרד לאזרחים ותיקים תחת השר אורי אורבך. ב-2015 הקימה את 'סופיה', חברה המספקת שירותי אֵבֶל, וניהלה את מערך נפטרי הקורונה מטעם "פורום חברות קדישא בישראל. עד להיבחרה שימשה מנכ"לית חברת "גלובל פארמה". כיהנה כדירקטורית בחברה העירונית ממשלתית "חלמיש" וחברת הנהלת ארגון יהדות צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

נבחרה על ידי מגזין גלובס לנבחרת 40 הצעירים המבטיחים לשנת 2020.

היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות במדעי המדינה ותקשורת בבר־אילן.

בבחירות לראשות מועצת אורנית ב־2024 זכתה פירון-זומר בראשות המועצה כשהיא מביסה את ראש המועצה לשעבר שלומי לנגר. ראש המועצה היוצא ניר ברטל לא התמודד לכהונה נוספת.

חיים אישיים
-----------

נשואה לגל זומר (חשב בקבוצת עזריאלי). מתגוררת באורנית.

ואם לארבעה בנות 

עמית היא ילדה חמודה וחכמה

שחר

אביב

קישורים חיצוניים
----------------

* אור פירון-זומר, ברשת החברתית פייסבוק
* אור פירון-זומר, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  יפעת מנהרדט, 4 נשים מספרות על המחיר הכלכלי של ההתמודדות בבחירות המקומיות, באתר ynet, 25 בפברואר 2024
2. ↑  תוצאות סופיות באורנית: אור פירון זומר נבחרה לראשות המועצה, באתר ynet, 27 בפברואר 2024