recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיכאל בלה** (בגרמנית: **Michael Bella**; נולד ב-29 בספטמבר 1945 בדיסבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה בדיסבורג בעמדת המגן, ונחשב כשיאן ההופעות של המועדון בבונדסליגה בכל הזמנים. לבלה ארבע הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, עמה זכה ביורו 1972 על אף שרק נכלל בסגל ולא שותף כלל בטורניר.

קריירת מועדונים
---------------

בלה גדל בנוער של דיסבורג, כאשר הקבוצה עוד נקראה SV מיידריכר. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת בבונדסליגה ערך בלה בתיקו 2-2 מול הרטה ברלין במרץ 1965. עד לתום עונה זו ערך הופעה אחת נוספת, בה בישל שערבניצחון 3-2 על בורוסיה דורטמונד. החל מאמצע עונת 1965/66 תפס בלה מקום קבוע בהרכב מיידריכר, והבקיע את שערו הראשון במדי הקבוצה הבוגרת בניצחון 5-2 על שטוטגרט במחזור ה-19 של העונה. בלה הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה מיידריכר 4-2 לבאיירן מינכן. בלה שיחק בגמר זה 90 דקות. בתום עונה זו שינתה מיידריכר את שמה לדיסבורג, ובלה המשיך לשחק בהרכב הקבוצה באופן קבוע במשך 12 עונות נוספות, כאשר דיסבורג נעה בתקופה זו בין אמצע לתחתית הטבלה בבונדסליגה. בעונת 1974/75 הגיע בלה עם דיסבורג לגמר הגביע הגרמני בפעם השנייה בקריירה, ושיחק 90 דקות בגמר בו הפסידה הקבוצה 1-0 לאיינטרכט פרנקפורט משער של קרל היינץ קורבל. בלה שיתף פעולה בתקופה זו עם דטלף פירזיג ועם ברנרד דיץ בהגנת הקבוצה. בעונת 1975/76 השתתף בלה עם דיסבורג בגביע אופ"א, שם הודחה הקבוצה בסיבוב השני על ידי לבסקי סופיה. בתום עונת 1977/78 פרש בלה ממשחק פעיל, לאחר שערך 405 הופעות ליגה ב-14 עונות, והבקיע 13 שערי ליגה במדי דיסבורג.

קריירה בינלאומית
----------------

בלה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה המערבית בדצמבר 1968, בהפסד 2-1 לנבחרת צ'ילה במשחק ידידות. לאחר מכן קיים בלה עוד שתי הופעות במשחקי ידידות. הופעתו היחידה של בלה במשחק רשמי נערכה במסגרת מוקדמות יורו 1972, כאשר נכנס כמחליף בניצחון 1-0 על נבחרת אלבניה. בדיעבד, הייתה זו הופעתו הרביעית והאחרונה של בלה במדים הלאומיים. גרמניה המערבית ובלה העפילו ליורו 1972, ובלה נכלל בסגל הנבחרת שזכתה בתואר לאחר ניצחון 3-0 בגמר על נבחרת ברית המועצות, אך לא שותף כלל בטורניר.

תארים
-----

עם נבחרת גרמניה המערבית:

* יורו 1972

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  טבלת שיאני ההופעות של דיסבורג בבונדסליגה באתר worldfootball.net

| **נבחרת מערב גרמניה – יורו 1972 (תואר ראשון)** |
| --- |
| 1 מאייר • 
2 קלף • 
3 בקנבאואר • 
4 בלה • 
5 ברייטנר • 
6 הוטגס • 
7 שוורצנבק • 
8 פוגטס • 
9 בונהוף • 
10 הנס • 
11 קופל • 
12 נצר •
13 גרבובסקי • 
14 היינקס •
15 קרמרס •
16 להר •
17 מילר •
18 וימר •
מאמן: שן | מערב גרמניהמערב גרמניה |
**חיזגיל אבשלומוב** (ברוסית: **Хизгил Давидович Авшалумов**; ‏16 בינואר 1913 – 17 בספטמבר 2001) הוא סופר, משורר ומחזאי בן עדת יהודי ההרים.

ביוגרפיה
--------

חיזגיל אבשלומוב נולד בכפר שכיום נמצא בפרברי דרבנט שברוסיה. לאחר סיום בית הספר הוא עבר ככתב בעיתון "זאחמטש" שיצאה בדרבנט בג'והורי (שפת יהודי ההרים).

בשנים 1938–1941 הוא עבד במכון להיסטוריה, לשון וספרות בדרבנט. בתקופה זו הוא אסף יצירות פולקלור רבות של יהודי ההרים. האוסף יצאה לאור בשנת 1940 ובאותה שנה הוא פרסם מילון מונחים רוסי-ג'והורי.

במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה קצין ביחידת פרשים ונפצע מספר פעמים.

בשנת 1952 חיזגיל אבשלומוב סיים לימודים אקדמיים בהיסטוריה במכון למורים במחצ'קלה. בשנים 1960–1991 הוא היה עורך של ירחון "המולדת הסובייטית שלנו" במחצ'קלה.

במהלך השנים חיזדיל אבשלומוב פרסם יצירות ספרותיות רבות שבמרכזם יהודי ההרים. רוב היצירות היו בג'והורי, חלק מהם פורסמו ברוסית ותורגמו לאנגלית, צרפתית וספרדית. בסיפורים אלו הוא תייר את החיים של יהודי ההרים תקופת האימפריה הרוסית ובתקופת ברית המועצות.

בנוסף לכך חיזגיל אבשלומוב פרסם שירים לילדים. בשנת 1980 הוא פרסם ספר שירה בה נכללת היצירה שהוקדשה לחייה של גולבוהור דוידובה. הוא כתב גם מספר מחזות שהועלו על במת תיאטרון מקומי.

חיזגיל אבשלומוב נפטר בשנת 2001 ונטמן בבית העלמין היהודי במחצ'קלה.

פעילות ודעות
------------

על פעילותו רבת שנים לאבשלומוב הוענקו עיטורים של ברית המועצות ועל שמו נקרא רחוב בדרבנט.

אבשלומוב היה תומך בתאוריה שנתמכה על ידי השלטון הסובייטי שיהודי ההרים הם למעשה טאטים ולא קשורים ליהודים. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא המשיך לתמוך בדעות קומוניסטיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Авшалумов Хизгил, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* תיאור פעילותו

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299276305171
* GND: 1064932282
* ISNI: 0000 0000 7902 0581
* LCCN: n80121978
* RSL: 000073402
* VIAF: 33305636
* WorldCat: lccn-n80121978

 |
**ויליאם אדוארד פרוסט** (באנגלית: **William Edward Frost**‏; ספטמבר 1810 – 4 ביוני 1877) היה צייר אנגלי בתקופה הוויקטוריאנית. בין הבודדים בתקופתו שהקדיש את עבודתו לציור העירום הנשי.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

פרוסט התחנך בבית הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות, החל משנת 1829; הוא התפרסם כצייר פורטרטים לפני שעבר לצייר נושאים היסטוריים ומיתולוגיים, כולל תת-ז'אנר של ציור הפיות, האופייני לאמנות הוויקטוריאנית.

בשנת 1839 זכה פרוסט במדליית הזהב של האקדמיה המלכותית בזכות הציור "פרומתאוס", ובשנת 1843 הוא זכה בפרס בתחרות לציור בית הפרלמנט החדש בווסטמינסטר, על "אונה הנחרדת" – נושא מתוך הספר האלגורי "מלכת הפיות" (אנ') של אדמונד ספנסר (אנ'). הוא נבחר כחבר עמית באקדמיה המלכותית בשנת 1846, וחבר מן המניין בשנת 1870.

יצירתו
------

פרוסט מוכר כממשיך דרכו של הצייר ויליאם אתי, שהקדים אותו, ברבע השני של המאה התשע עשרה, כאמן בריטי שעיקר נושאי ציוריו היו עירום נשי. למרות המוסר הקשוח של התקופה הוויקטוריאנית, העירומים הצנועים יחסית של פרוסט היו פופולריים, והביאו לו הכנסה כלכלית גבוהה.

חוקר האמנות הוויקטוראנית, ליונל למבורן, כתב על כך: "במיטב יצירותיו של פרוסט יש קסם מובהק דמוי תכשיט, ודוגמניות הנשים הצעירות והמושכות שלו הן בעלות איכות רלוונטית ומודעת לעצמה שהופכת אותן למרגשות יותר מאלה העוצמתיים שצייר ויליאם אתי".

גלריה
-----

* הסירנות הסירנות
* הניטרול של קופידון הניטרול של קופידון
* אונה הנחרדת אונה הנחרדת
* שלושת החסדים שלושת החסדים
* אונה ופאון אונה ופאון
* האלגרו האלגרו
* ונוס וקופידון ונוס וקופידון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם אדוארד פרוסט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Frost, William Edward". Encyclopædia Britannica. 11 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 250–251.
2. ↑  Lionel Lambourne, Victorian Painting, London, Phaidon Press, 1999; pp. 282–4.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452382305171
* AGSA: 10934
* BnF: cb149742843 (data)
* ISNI: 0000 0000 6659 7357
* LCCN: n87112328
* RKD: 29654
* SNAC: w6pv9p44
* SUDOC: 182696995
* ULAN: 500031053
* VIAF: 284394
* WorldCat: lccn-n87112328

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ויליאם אדוארד פרוסט"**.
**מיכאלי גבעתי** (נולד ב-16 באוגוסט 1996) הוא שחקן ורקדן ישראלי.

קריירה
------

גבעתי נולד וגדל באשקלון. הוא למד משחק במסגרת מכינה סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין והשתתף בהפקת שנה ג' "ללכת עד הסוף". בנוסף למד בסדנאות משחק אצל ששי סמוכה, גלית אשכול, ניב רז ואולי שטרנברג.

ב־2013 החל את קריירת המשחק כשגילם את מנחם בסרט "רימון הזהב" שביים דן תורג'מן.

ב־2016 התארח בסדרת הנוער החממה ששודרה ב-yes בה גילם את מורי אחיה הקטן של דריה. באותה השנה שודרה בערוץ טדי סדרת הרשת "במדינת תל אביב" שיצר בשיתוף עם גיל כהן ולירן דוד.

באוקטובר 2018 גילם את דמותו של אלכס בסדרה "מלכות" לצופי HOT, ובנובמבר אותה שנה החל לגלם את אלעד בסדרת הנוער דאנסטורי בערוץ דיסני.
בהמשך השנה גילם את הלל בסדרה "כיפת ברזל". כמו כן באותה שנה יצר ושיחק בסדרת הרשת "במדינת תל אביב".

ב־2019 שיחק בסדרה "אבא משתדל" של כאן 11, בה גילם את גלעד וייס.

ב־2020 השתתף בסדרת הנוער "פלמ"ח", בה גילם את דמותו של תומאס אדלר. באותה שנה החל לדבב מספר דמויות בסדרת האנימציה רחוב 101 דלמטים בערוץ דיסני.
שיחק גם בסרט הקצר "קוים אדומים" שביימה שיר אלדד לצד אביב פנקס. באותה שנה שיחק בסדרת הנוער זיגי בה הוא גילם את דמותו של ניתאי.

באוגוסט 2021 יצא לאקרנים הסרט "שמלת השבת של חנה'לה" בו גילם את יונתן.

בשנת 2021 החל לשחק את גידי בצר במחזה "משחקים בחצר האחורית" בתיאטרון בית ליסין. 

החלק משנת 2022 משחק בסדרה מלכת היופי של ירושלים בתפקיד שלומי'לה לצד מיכאל אלוני ויובל שרף

בשנת 2023 החל לשחק את סמי במחזמר מרי לו.

### קריירת ריקוד

גבעתי הוא רקדן ברייקדאנס, אשר זכה במספר תחרויות והיה אלוף אירופה לתחרות יחידים בבריקדאנס בשנת 2016.

הוא נמצא בקבוצת הברייקדאנס "ELEFUNX" שזכו בתואר אלופי הארץ לברייקדאנס לשנת 2017–2018.

גבעתי ממוקם במקום ה-10 בעולם בתחרות הקבוצות העולמית "boty" לשנת 2017–2018.

בשנת 2020 זכה במקום ה2 בעולם באליפות עולם.

פרסים ומועמדויות
----------------

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן אהוב בסדרת נוער | פלמ"ח, זיגי | **מועמדות** |

חיים אישיים
-----------

גבעתי גדל באשקלון, וכיום מתגורר ברמת גן.

שירת בצבא בתיאטרון צה"ל במסגרת אמן פעיל.

משנת 2022 היה בזוגיות עם בר מיניאלי, וב-13 בנובמבר באותה השנה הם נפרדו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל גבעתי, ברשת החברתית אינסטגרם
* מיכאל גבעתי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מיכאל גבעתי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיכאל גבעתי, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ילד יפה: מיכאל גבעתי בראיון מיוחד, באתר ‏מאקו‏
* שחף פרנקל, יוצא מהחממה, באתר ynet, 17 בנובמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקרנת סרטי גמר של מעלה, ביה"ס לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש אורי אליצור באתר סינמטק ירושלים
**מיכאל גל** (12 בדצמבר 1932 – 21 בנובמבר 2006) היה איש חינוך ישראלי, זוכה פרס החינוך. הקים, הנהיג והוביל כמה מערכות חינוכיות בישראל.

ביוגרפיה
--------

גל נולד במינכן לאמן וצייר היהודי, ערי גלאס. ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עלה לישראל עם הוריו והתיישב בקיבוץ יגור. שירת כמפקד בסיירת אילת בשנות החמישים והיה חברו הקרוב של יאיר פלד, מפקד סיירת צנחנים, שנרצח בשנות החמישים על ידי בדואים. ב-1962 הקים יחד עם יהושע כהן ויורם יום-טוב את בית ספר שדה שדה בוקר והיה למנהלו הראשון. במסגרת זאת הוא עסק בשחזור כורנוב וסייע לסקר ארכאולוגי בנגב.

הקים את אגף הנוער במשרד החינוך ועמד בראשו שבע שנים. במהלך תקופה זו הפך את הגדנ"ע לתוכנית של"ח. בתקופתו הכין משרד החינוך לראשונה חומר לבתי הספר על המחתרות. בשנת 1977 יצא גל ללימודים לתואר שני באוניברסיטת הרווארד. בספטמבר 1979 הוא התגייס לצה"ל, לבקשתו של הרמטכ"ל, רפאל איתן להקים את פרויקט מקא"מ (מרכז לקידום אוכלוסיות מיוחדות - "נערי רפול"). הוא ניהל את מקא"מ מספר שנים. בשנת 1982 הוא עמד בראש ועדה לבחינת בתי הכלא הצבאיים. הוא התמנה בהמשך לסגן קצין חינוך ראשי. בשנת 1985, בהיותו מנהל אגף החינוך בעיריית ירושלים, הקים את מנח"י בשיתוף עם שמשון שושני מנכ"ל משרד החינוך. בתקופת כהונתו הוא התמודד עם האינתיפאדה הראשונה במזרח ירושלים והחליט על סיום עבודת מורות יהודיות בבתי ספר במזרח ירושלים.

בשנת 1989 עלה שמו כמועמד להיות מנכ"ל משרד החינוך, אך הוא לא זכה בתפקיד. ראש העיר דאז, טדי קולק, מינה אותו בסוף 1989 למנכ"ל העירייה. 

בשנים 1992–1997 ניהל את בית הספר למנהיגות חינוכית מייסודו של מכון מנדל. רבים מתלמידיו ובוגריו משמשים בתפקידים בכירים במערכת החינוך במדינת ישראל.

בשנת 1999, היה גל בין המייסדים של המרכז הבין-תרבותי לירושלים, ושימש כיו"ר הראשון של המרכז.

עוזי גל הוא אחיו למחצה, מאביו.

הנצחתו
------

בשנת 2006 הוקם מרכז גל למנהיגות (מג"ל) שפועל במדרשת בן-גוריון.

בשנת 2008 הוקמה על שמו של מיכאל המכינה הקדם צבאית מכינת גל - המדרשה להכשרת מנהיגות, בעכו, חיפה ובקריית ביאליק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  סטלה קורין ליבר, גל, זה מהעירייה, מעריב, 11 במאי 1990
3. ↑  רזיאל צוונג, החודש יפתח מחזור נוסף של סמינר לפעילים אקדמאים במדרשת שדה בוקר, דבר, 3 בדצמבר 1965
4. ↑  מ. יסוד, בין אוקספורד לבין יבנה... למרחב, 7 ביולי 1966
5. ↑  מרדכי ארציאלי, משחזרים את כורנוב, הארץ, 8 במאי 1963
6. ↑  אתרים מן התקופה הישראלית נתגלו בנגב המרכזי, למרחב, 7 במרץ 1965
7. ↑  צבי אילן, היערכות חדשה בחינוך החברתי לנוער, דבר, 21 בינואר 1976
8. ↑  חומר לבתיה"ס על המחתרות, דבר, 2 במאי 1976
9. ↑  מינויים במשרד החינוך והתרבות, דבר, 22 ביולי 1977
10. ↑  ישראל לנדרס, החממה של צה"ל, דבר, 14 במרץ 1980
11. ↑  ישראל לנדרס, המלחמה בפשיעה-כיבוי שריפה, דבר, 8 בפברואר 1980  
יתרון וחסרון, דבר, 21 בפברואר 1983
12. ↑  רפול מינה ועדה לבדיקת דמות בתי־הכלא בצה"ל, דבר, 29 במרץ 1982
13. ↑  קולק: בתי ספר ערביים בעיר נתונים להשפעה של אש"ף, מעריב, 28 באוגוסט 1985
14. ↑  כוחות הבטחון בכוננות כדי לקדם את "יום תקיפת הרכוש היהודי", מעריב, 20 ביוני 1988
15. ↑  מיכאל גל: המורות היהודיות לא יחזרו ללמד במזרח העיר, מעריב, 2 בספטמבר 1988
16. ↑  יסמין קיני, נפגש עם מועמד למנכ"ל משרדו, חדשות, 15 במאי 1989
17. ↑  עירית ירושלים, חדשות, 8 בדצמבר 1989
איור סכמתי של המחילות במבט מהצד
איור סכמתי של המחילות בתלת־ממד
מאובן של *Treptichnus pedum* בגבול (GSSP) שבין הקמבריון לאדיקר
***Treptichnus pedum*** (בעבר היה קרוי ***Phycodes pedum***, או ***Manykodes pedum***‏ וגם ***Trichophycus pedum***) הוא השם המדעי למחילה מאובנת של בעל חיים ימי. ככזו היא נחשבת לעקבות מאובנות המורכבות, הנפוצות והקדומות ביותר. ההופעה הקדומה ביותר שלה, שהתרחשה סביב 542 למ"ש, במקביל לבעלי החיים האחרונים בביוטה של האדיקר, משמשת להגדיר את הקו המפריד בין תור האדיקר לתור הקמבריון. מקור השם המדעי הוא צירוף של הלחם בסיסים מיוונית עתיקה ל"שביל-הפוך" והמילה בלטינית לרגליים.

ל-*Treptichnus pedum* יש דפוס מחילות ייחודי מורכב למדי: לאורך מחילה מרכזית המתפשטת בקו אופקי בלבד, כשלפעמים היא מתפתלת או שהיא לולאה ביצע בעל החיים גישושים תכופים כלפי מעלה דרך המשקע בחיפוש אחר חומרים מזינים, ויצר דפוס עקבות שמזכיר מניפה או חבל קלוע. המחילות נחפרו בעיקר בבסיס מדפי אבן חול דקה השונה במעט מאבן החול של הגדה בגודל הגרגירים ובמרקם.

האורגניזם שהשאיר עקבות כאלה נחשב מורכב יותר מאשר בעלי החיים הקודמים בביוטה של האדיקר, ועקבות מאובנים אלו, המופיעות ברחבי העולם, נמצאות בדרך כלל בשכבות מעליהם, אם כי ב-1992 נמצאו מחילות מתחת לקו שנקבע כמפריד בין התקופות.

מכיוון שרק מחילותיו נמצאו, יש להניח כי בעל החיים של ה-*Treptichnus* חסר כל רכיבים אנטומיים קשים, כגון שלד או עצמות. לפיכך המורפולוגיה והקשר שלו לבעלי חיים מודרניים אינו ידוע, ויש חוקרים החולקים אפילו על הכללתו בממלכת בעלי החיים. למרות היעדר עדויות מאובנות אלה, למחילות המיוצרות על ידי תולעי פין מודרניות ממערכת הפריאפולידה יש אותה מורפולוגיה מגששת כמו של ה-*Treptichnus*, מה שמצביע על קשר אנטומי הדוק בין יוצר העקבות לתולעי פין מודרניות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Treptichnus pedum** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  DZIK, Jerzy (2005). "Behavioral and anatomical unity of the earliest burrowing animals and the cause of the "Cambrian explosion"" (PDF). *Paleobiology*. **31** (3): 503–521. doi:10.1666/0094-8373(2005)031[0503:BAAUOT]2.0.CO;2.
2. ↑  fossiilid.info: paleodiversity in Baltoscandia: Trichophycus pedum
3. ↑  Srivastava, Purnima (ביוני 2012). "Treptichnus pedum: An Ichnofossil Representing Ediacaran - Cambrian Boundary in the Nagaur Group, the Marwar Supergroup, Rajasthan, India" (PDF). *Proc. Indian Natl. Sci. Acad*. **78** (2): 161–169. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-04. נבדק ב-2019-12-06. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
4. ↑  Subcommission on Neoproterozoic Stratigraphy
5. ↑  International Commission on Stratigraphy, International Chronostratigraphic Chart, 2012
6. ↑  "Life in the Cambrian". אורכב מ-המקור ב-2006-02-20.
7. ↑  James Gehling, Sören Jensen, Mary Droser, Paul Myrow, Guy Narbonne: *Burrowing below the basal Cambrian GSSP, Fortune Head, Newfoundland*. Geological Magazine
8. ↑  Altermann, Wladyslaw (2002). *Precambrian Sedimentary Environments*. Blackwell Publishing. ISBN 0-632-06415-3.
9. ↑  Vannier, J.; Calandra, I.; Gaillard, C.; Zylinska, A. (2010). "Priapulid worms: Pioneer horizontal burrowers at the Precambrian-Cambrian boundary". *Geology*. **38** (8): 711–714. doi:10.1130/G30829.1.
**חיזוי פרמטרי** - חיזוי שניתן באמצעות נוסחאות ולא ערכים סופיים קבועים. הנוסחאות משמשות להצבת ערכי פרמטרים או משתנים אלפא-נומריים ספציפיים בהתאם לתנאי היישום. עקב זאת, לחיזוי פרמטרי יש דרגת חופש, שמקנה לו גמישות, התאמה למגוון גדול של מצבים, אפשרויות הפצה במערכות, יכולת סימולציה ואופטימיזציה, והשגת דיוק גבוה יותר.

בפרדיגמה של חיזוי פרמטרי משתמשים ביחסים בין הרכיבים, כדי להפעיל ולהעביר מידע לצורך תכנון גאומטריות ומבנים מסובכים. מקורו של המושג "פרמטרי" הוא במתמטיקה (ראו: תיאור פרמטרי של עקום), שמתייחס לשימוש בפרמטרים מסוים או משתנים שניתנים לשינוי כדי להפעיל או לשנות את התוצאות הסופיות של משוואה או מערכת משוואות. תכנון פרמטרי מהווה חלק מתכנון אדריכלי. ההתחשבות בכוחות משתנים כגון מזג אוויר, תנאי הקמה, תרבות ושימוש, היוותה תמיד חלק מתהליך התכנון.

חיזוי וביג דטה
--------------

חיזוי של תופעות על סמך ביג דטה מחייב גישה פרמטרית, בגלל מגוון המצבים הגדול, ישויות שאינן ניתנות לייצוג דיגיטלי, וקצב אירועים גבוה מאוד שמקצר את זמן התגובה. ניצנים ראשונים של שימוש בחיזוי פרמטרי לשטף נתונים במגוון רחב של מצבים ובקצבים גבוהים, ניתן לראות במערכות AI מסוג מערכות מומחה שמכילות בסיסי חוקים. הקושי המיוחד בביג דטה הוא, שהנתונים הם לא מפוקחים, ולכן לא ניתן בשיטות המסורתיות לבצע את ההגדרות הנדרשות לעיל בצורה אנליטית עקבית וממצה כנדרש, ונדרש לבצע הקבצה באמצעות כריית נתונים מסוג ניתוח אשכולות (clustering).
**Tucows** (בתרגום חופשי לעברית: שתי פרות) היא חברה קנדית המהווה כיום אחת משלוש חברות רישום שמות הדומיין הגדולות ביותר (אחרי GoDaddy ו-eNom).

החברה ידועה במיוחד בשל כך שבתחילת דרכה היא הפעילה את אחד מהפורטלים הבולטים ביותר מסוגם באינטרנט להורדת קובצי תוכנה של תוכנות חינמיות ותוכנות שיתופיות.

היסטוריה
--------

מטה החברה בטורונטו
Tucows הייתה במקור פורטל אינטרנט שהושק במהלך 1993 על ידי סקוט סוודורסקי (Scott Swedorski) מפלינט, מישיגן. באותה העת האתר היה אחד האתרים הראשונים מסוגו, ועל כן עד מהרה הפך לאחד מאתרי האינטרנט הפופולריים ביותר להורדת תוכנות למערכת ההפעלה Windows. סוודורסקי בחר לתת לאתר את השם Tucows, אשר היה ראשי תיבות ל-The Ultimate Collection of Winsock Software (האוסף האולטימטיבי של תוכנות Winsock). אף על פי כן, האתר הכיל באותה העת ארכיון עם קישורים להורדת קובצי תוכנות למגוון מערכות הפעלה. הארכיון הגדול של האתר היה מחולק לקטגוריות שונות, כאשר המידע והקבצים באתר היו מעודכנים כל העת ולכן היה קל מאוד למצוא קישורים להורדה של הגרסאות העדכניות ביותר של כל תוכנה. עורכי האתר נהגו גם לדרג כל תוכנה במדד של 1 עד 5 פרות.

ב-1996 החברה נרכשה והתמזגה עם חברת Internet Direct בבעלותם של ג'ון נמאניק, ביל קמפבל, וקולין קמפבל. ב-1999 החברה נרכשה והתמזגה עם חברת STI Ventures.

ב-2000 החברה רכשה את האתר Linux Weekly News.

בשנת 2001 הפכה חברת Tucows לחברת בת של חברת Infonautics, אשר לאחר הרכישה שינתה את שמה מ- Infonautics ל-Tucows. ב-26 באוגוסט 2002 חברת Tucows מכרה את המוצרים eLibrary ו-Encyclopedia.com, שירותים שהפכו להיות בבעלות החברה בעת המיזוג עם Infonautics, לחברת Alacritude.

ב-2004 רכשה חברת Tucows את חברת Boardtown Corporation, ספקית של תוכנת חיוב. בינואר 2006 חברת Tucows השלימה את רכישת שירות הדואר האלקטרוני Critical Path.

ב-2005 עבר מטה החברה לעיר טורונטו שבקנדה.

ביוני 2006 חברת Tucows רכשה בעבור 18 מיליון דולרים את חברת Mailbank.com Inc אשר בבעלותה מעל ל-17,000 שמות דומיין לשמות משפחה נפוצים כמו smith.net או brown.org. עיקר ההכנסות של Mailbank.com היו משילוב פרסומות באתרים שבבעלותם וכמו כן ממתן שירות דואר אלקטרוני ללקוחות עם שמות משפחה נפוצים למדי אשר מעוניינים בכתובות דואר אלקטרוני אישית שמכילה את שם משפחתם בדומיין. 

ב-26 באוגוסט 2006 חברת Tucows רכשה את אתר לוח השנה Kiko.com.

ב-27 ביולי 2007 חברת Tucows רכשה את האתר ItsYourDomain.com אשר התמחה בשירות רישום שמות דומיין, כאשר באותה העת היו מעל ל-700,000 שמות דומיין תחת ניהולה של חברת ItsYourDomain.com. חברת Tucows רכשה את ItsYourDomain.com בעבור 10,350,000 דולרים במזומן. בעת הרכישה של ItsYourDomain.com היו כבר 699,951 שמות דומיין תחת ניהולה של חברת Tucows.

ביוני 2008 היו בבעלותה של חברת Tucows שלוש חברות-בת שהתמחו במתן שירותי שמות דומיין - ItsYourDomain, NetIdentity, ו-DomainDirect. חברת Tucows החליטה באותה העת למזג את שלוש חברות הבת לשירות רישום שמות דומיין אחד בשם Hover. השירות החל להיות פעיל ביולי 2008.

ב-6 בנובמבר 2008 חברת Tucows השיקה את האתר Butterscotch.com אשר הכיל סרטוני וידאו מקוונים המתמקדים במתן הסברים מפורטים אודות טכנולוגיות אינטרנט שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Tucows** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Tucows
* Tucows, ברשת החברתית טוויטר

* Tucows, ברשת החברתית אינסטגרם

* Tucows, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ארכיון התוכנה של Tucows

הערות שוליים
------------

1. ↑
**חוק גייסו** (בצרפתית: **Loi Gayssot**), הוא חוק שנחקק בצרפת ב-13 ביולי 1990 והופך הכחשת שואה לעבירה פלילית.

החוק אוסר הטלת ספק בקיום או בגודל הפשעים נגד האנושות כפי שהוגדרו באמנת לונדון (אנ') משנת 1945, שעל בסיסה הורשעו מנהיגים נאצים על ידי בית הדין הצבאי הבינלאומי בנירנברג בשנים 1945–1946 (סעיף 9).

חקיקה
-----

חוק גייסו הוא תיקון לחוק משנת 1881 העוסק בחופש העיתונות. חוק זה אוסר הן את האנטישמיות והן את הכחשת השואה.

הוא נקרא על שם יוזם החוק, חבר הפרלמנט הצרפתי, ז'אן קלוד גייסו, מטעם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית. זהו אחד מכמה חוקים אירופיים האוסרים על הכחשת שואה. הסעיף הראשון שלו קובע כי "כל אפליה הנובעת מחברות או אי-חברות בקבוצה אתנית, לאום, גזע או דת אסורה". החוק גם מחייב את הוועדה המייעצת הלאומית לזכויות אדם (Commission National Consultative des droits de l'homme), שהוקמה ב-1947, לפרסם דו"ח שנתי על היחסים בין עדות אתניות בצרפת.

חקיקה קודמת
-----------

פול מארשאנדו (אנ'), חבר המפלגה הרדיקלית ושר המשפטים בממשלות דאלאדיה, הוציא ב-21 באפריל 1939 את הצו לתיקון חוק חופש העיתונות של 29 ביולי 1881. זאת לבקשת הליגה הבינלאומית נגד גזענות ואנטישמיות (אנ'). הצו אפשר הגשת תביעה במקרה של "לשון הרע או עלבון שבוצעו נגד קבוצת אנשים, לפי מוצאם, גזעם או דתם, אשר נועדו לעורר שנאה בקרב אזרחים או תושבים". בצעד הראשון שננקט נגד יהודי צרפת על ידי שלטון וישי, ביטלה הממשלה הצרפתית ב-16 אוגוסט 1940 את צו מארשאנדו. הצו נכנס שוב לתוקף לאחר שחרור פריז באוגוסט 1944, המבטל את רוב חקיקת וישי.

רנה פלוון, שר המשפטים בממשלות שבאן-דלמאס ומסמר (אנ') בשנים 1969 – 1973, הציע ב-1972 חוק חדש נגד גזענות, אשר אומץ פה אחד על ידי האספה הלאומית, חוק 72–546 1 ביולי 1972 בנושא המאבק בגזענות. חוק זה הגיע כדרישה לאחר שב-1971 אשררה צרפת את האמנה הבינלאומית לביטול כל צורות האפליה הגזעית. זה היה שונה במידה ניכרת מהצו משנת 1939, שהתיר רק לפרקליטות לפתוח בהליך, בעוד שהחוק משנת 1972 אפשר לכל ארגון ייצוגי לפתוח בהליך משפטי.

ביקורת
------

קיימת ביקורת על חוקים נגד הכחשת שואה. חוקים מעין אלה, מטבעם פוגעים בחופש הביטוי ובחופש המחשבה והדעה. טענה נוספת היא שהאפקטיביות של חקיקה זו נמוכה, וכי השימוש בה כבסיס להגשת כתבי אישום נמוך. בנוסף, אין הוכחות לקשר ברור בין חקיקה שכזו לבין ירידה במספר התקריות של הכחשת שואה.

לאחר שמכחיש השואה רובר פוריסון הודח ממשרתו האקדמית באוניברסיטת ליון (אנ'), הוא ערער על כך כהפרה של זכותו לחופש הביטוי על פי האמנה הבינלאומית לזכויות אזרחיות ופוליטיות (ICCPR). ועדת האו"ם לזכויות אדם אישרה את הדחת פוריסון, אך ציינה כי ייתכן שחוק גייסו רחב מדי.

ראו גם
------

* רובר פוריסון
* שכתוב ההיסטוריה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה בראונר, משואה — קובץ שנתי לתודעת השואה והגבורה כרך י"ב (עמ' 116-117), משואה — יד לחברי תנועות הנוער הציוניות בשואה ובמרי תל־יצחק — תל־אביב, ‏ניסן תשמ"ד—אפריל 1984
2. ↑  Gilles Devers, "Vichy: L'antisémitisme légalisé", *Actualité du droit*, 25 July 2010
3. ↑  "Ordonnance du 9 août 1944 relative au rétablissement de la légalité républicaine sur le territoire continental", *Journal officiel*
4. ↑  Communication No 550/1993 : France. 16/12/96. CCPR/C/58/D/550/1993, Human Rights Committee, Fifty-eighth session, 21 October - 8 November 1996
מעלון בכניסה לבניין בהמבורג
**מעלון** הוא מעלית קטנה ופתוחה, המיועדת להרמה של אנשים עם לקות תנועה, כגון משתמשי כיסאות גלגלים והרמת אנשים שדוחפים עגלת תינוק או משא.

מקובל להשתמש במעלון כדי לעבור בין מפלסים שהפרש הגובה ביניהם קטן מקומה אחת, בין אם בתוך בניין ובין אם ממפלס הרחוב אל כלי רכב, במקומות בהם אין שטח רצפה מספיק כדי להתקין רמפה. המחסור בשטח רצפה עבור רמפה לכיסא גלגלים נובע מהעובדה שהמתלול המרבי לרמפה נגישה הוא שמונה מעלות.

אחת הסיבות לתקנה הדורשת שטח רב יותר עבור מקום חניה לנכים מאשר עבור ממקום חנייה רגיל היא הצורך לשמירת מקום לתפעול מעלון צד לרכב ואן המשרת משתמשי כיסאות גלגלים ממונעים.

ממשק המשתמש
-----------

ממשק המשתמש של טיפוס מקובל של מעלון כולל קטע רצפה, שעליו ניצב אדם בכיסא גלגלים או אדם הדוחף עגלה. סוג מעלון זה מכיל לרוב גם מעקה בטיחות.

טיפוס אחר מכיל ממשק משתמש בעל משטח קטן יותר, שמתחבר אל תחתית שלדת כיסא הגלגלים או העגלה. טיפוס שלישי כולל מושב, שעליו יושב אדם כבד הליכה; טיפוס זה אינו יכול לשאת כיסאות גלגלים ועגלות.

מתגי השליטה במעלון עשויים להיות בתחום המעלון עצמו - כפי שמקובל במעליות רגילות, מחוץ למעלון, או בשני המקומות גם יחד. מתגי בקרה המצויים בתוך המעלון מאפשרים שליטה במעלון על ידי המשתמש ומתגים המצויים מחוצה לו מאפשרים שליטה על ידי אדם המסייע לו או על ידי אדם בעל סמכות (כגון נהג אוטובוס). מעבר לזאת, ניתן לסדר לחלק מהמעלונים הפעלה אוטומטית בדומה למעלית שבת.

דוגמאות
-------

* מעלון בכניסה לאוטובוסמעלון בכניסה לאוטובוס
* מעלון מתקפל המורכב על מסילה בסמוך למעקה המדרגות. מעלונים המורכבים על מסילה בסמוך למעקה המדרגות מכונים "מדרגון".מעלון מתקפל המורכב על מסילה בסמוך למעקה המדרגות. מעלונים המורכבים על מסילה בסמוך למעקה המדרגות מכונים "**מדרגון**".
* "זחליל" או "זחלילון" הוא סוג נפוץ של מעלון נייד. הוא מתניע על זחל בדומה לרכב קרבי משוריין."**זחליל**" או "**זחלילון**" הוא סוג נפוץ של מעלון נייד. הוא מתניע על זחל בדומה לרכב קרבי משוריין.
* "אנכון" הוא מצב ביניים בין מעלית לבין מעלון, דהיינו, מעלית קטנה וחצי פתוחה המיועדת רק (או כמעט ורק) לבעלי לקות תנועה."**אנכון**" הוא מצב ביניים בין מעלית לבין מעלון, דהיינו, מעלית קטנה וחצי פתוחה המיועדת רק (או כמעט ורק) לבעלי לקות תנועה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מעלון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מעלון** |

* הנגשה פיזית של בתי–ספר בישראל - תמונת מצב, אודי כתריאל, עניין של גישה, גיליון 8, עמ' 5-10, דצמבר 2008
**מעלת ניוטון** היא יחידת מידה לטמפרטורה המשתמשת בסולם ניוטון (**Newton**). היא קרויה על שמו של אייזק ניוטון אשר פיתח אותה סביב 1700 וככל הנראה זהו הניסיון הראשון להגדיר יחידת מידה לטמפרטורה. יחידה זו לא זכתה מעולם לפופולריות ואינה בשימוש.

ניוטון חקר את נושא החום וניסה להגדיר סולם טמפרטורות שנע מ"אוויר קר בחורף" ועד ל"גחלים לוחשות בתנור המטבח", אך לא היה מרוצה מחוסר הדיוק של הסולם. מהכרותו עם התכווצות והתפשטות של גופים עם שינוי הטמפרטורה הוא מדד את הנפח של כמות מדודה של שמן פשתן בנקודות שונות בסולם שהגדיר, בין השאר בשלג מפשיר ובמים רותחים. לאחר מדידות אלו בחר ניוטון להגדיר את הטמפרטורה על פי נפח השמן, כאשר הטמפרטורה שבה מפשיר השלג נקבעה כנקודת האפס של הסולם וטמפרטורת הרתיחה של מים נקבעה כ־33 מעלות.

המעלה מסומנת ב־**N°** והמרה ממעלות צלזיוס למעלות ניוטון מתבצעת לפי:

{\displaystyle T[^{\circ }N]=T[^{\circ }C]\times {\frac {33}{100}}}
וההמרה ההפוכה היא:

{\displaystyle T[^{\circ }C]=T[^{\circ }N]\times {\frac {100}{33}}}

ראו גם
------

* יחידות מידה לטמפרטורה
* יחידות מידה על שם אישים

| יחידות מידה לטמפרטורה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מעלות צלזיוס • מעלות פרנהייט • קלווין • מעלות ניוטון • מעלות ראומיר • מעלות רמר • מעלות רנקין |

 |
**חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022**, שאושר בשנת 2022 בכנסת העשרים וארבע, ואוסר פרסום מידע על נפגעים קודם שניתן אישור רשמי לכך.

היסטוריה חקיקתית
----------------

דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את הצורך בו:

בעת מלחמה, אירועים ביטחוניים או אירועים אזרחיים פתאומיים שיש בהם הרוגים או פצועים, מופצות לעיתים תמונות מזירת האירוע או שמופץ מידע לגבי זהותם, וכך משפחותיהם מגלות על האסון בהודעה, במסרון או מכלי התקשורת לפני שקיבלו הודעה רשמית מאת הגורמים המוסמכים. התקדמות הטכנולוגיה, ובכלל זה הרשתות החברתיות והיישומונים, מאפשרת פרסום מהיר בתפוצה רחבה, ומעלה את השכיחות של הפצת מידע מזירות אסון ופיגועים. נוסף על הפגיעה במשפחות, הפצת מידע כאמור עלולה לגרום לבהלה בציבור ולפגוע ביכולתם של כוחות הביטחון וההצלה להגיש עזרה מקצועית בזמן אמת. מוצע לדחות את המועד שבו ניתן לפרסם מידע מזהה על הנפגעים בפרק זמן מוגבל כדי לאפשר למשפחות לקבל את ההודעה על הפגיעה ביקיריהם בדרך ראויה.
החוק אושר בכנסת ב-30 ביוני 2022, ונכנס לתוקף ב-1 בנובמבר 2022.

הוראות החוק
-----------

החוק מגדיר נפגע כאחד מאלה:

(1) חייל, שוטר, סוהר או לוחם אש שנספה או שנפצע פציעה קשה;
(2) אדם שנרצח או שנפצע פציעה קשה בפעולת איבה;
(3) אדם שנהרג או שנפצע פציעה קשה באירוע פתאומי.
החוק אוסר לפרסם את שמו הפרטי או שם משפחתו של נפגע וכל מידע אחר העלול להביא לידי זיהויו של הנפגע על ידי כלל הציבור, ובכלל זה סביבתו הקרובה, כל עוד גורם רשמי לא אישר שנמסרה הודעה מטעם גורם רשמי לבני משפחתו (בן זוג, בת זוג, הורה, בן, בת, אח ואחות) של הנפגע בדבר פגיעתו.

איסור הפרסום הוא למשך 24 שעות ממועד הפגיעה, אך שר המשפטים רשאי לקבוע, באישור ועדת הבריאות, שבמקרים חריגים או בנסיבות חריגות שיקבע, איסור הפרסום יחול כל עוד לא ניתן אישור של גורם רשמי, אף בחלוף 24 שעות ממועד הפגיעה. האיסור אינו חל על על הנפגע ועל בני משפחתו ועל מידע שהם התירו לפרסם. בנוסף, האיסור אינו מונע מאדם להעביר מידע הנדרש לשם מתן טיפול רפואי, בהיקף המזערי הנדרש לשם כך, ואינו מונע מכוחות הביטחון וההצלה או ממי שפועל מטעמם להעביר מידע בהיקף המזערי הנדרש לשם מילוי תפקידם. האיסור אינו מונע גם פרסום של מועד ומקום לוויה של נפגע שנפטר.

פרסום בניגוד להוראות החוק הוא עוולה אזרחית, הנפגע או בני משפחתו רשאים להגיש תובענה אזרחית בגין פרסום כזה, ובית המשפט רשאי לפסוק פיצוי ללא הוכחת נזק בסכום שלא יעלה על 10,000 ש"ח.

שר המשפטים רשאי לפרסם תקנות לעניין חוק זה. תקנות כאלה לא פורסמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022, בספר החוקים הפתוח
* היסטוריית החקיקה של חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצעת חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022, ה"ח הכנסת 903 מ-30 במאי 2022
2. ↑  חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022, ס"ח 2995 מ-6 ביולי 2022
**אלויס ואך** (בגרמנית: **Aloys Wach** ‏; 30 באפריל 1892 - 18 באפריל 1940) היה צייר ואמן גרפי אוסטרי. הוא נטש את שורשיו האמנותיים המודרניים והרחיק את עצמו מיצירותיו האקספרסיוניסטיות המוקדמות על ידי פנייה לדימויים דתיים.

ביוגרפיה
--------

ואך החליט להיות אמן בתחילת חייו, והגיע לווינה והוא רק בן 17, אך בתחילה ספג סדרה של אכזבות. הוא נדחה כסטודנט על ידי האקדמיה במינכן וניסה בלי הצלחה ללמוד אמנות בווינה. הוא קיבל חינוך רשמי בבית הספר לציור Knirr-Sailer במינכן וכן בשנת 1913 באקדמיה קולארוסי בפריז. את לימודיו סיים אצל היינריך אלתרר בשטוטגרט.

בשנת 1912 עבר לזמן קצר לברלין. שם פגש את הצייר והגרפיקאי יעקב שטיינהרדט, שעודד אותו לנטוש צורות ביטוי ישנות יותר ולהיות אמיץ בחיפוש אחר הסגנון שלו. ואך התמודד גם עם הפעילות בשטורם-גלרי שנפתחה - מרכז האקספרסיוניזם הגרמני. אף שלא ידוע בוודאות, הוא כנראה גם ראה את תערוכת בלאו רייטר (הפרש הכחול) ואת המוצגים הראשונים של התנועה הפוטוריסטית.

לאחר מכן עבר לפריז, שם שהה בין השנים 1913–1914. הוא התיידד עם אמדאו מודיליאני. הוא בוודאי ראה עבודות של רובר דלונה. הוא הבין במהירות את חשיבות המבנים החדשים בציור. באותה תקופה הוא יצר בעיקר רישומים אקספרסיוניסטים-קוביסטיים, תחריטים וגילופי עץ. במהלך שהותו בפריז הוא פגש גם את חברו ותומכו החשוב ביותר, הצייר ומבקר האמנות, ארנסט ל. טרוס, אותו פגש שוב בווינה (1919) ובמינכן (1931).

בשנים 1915 ו- 1916 יצר ואך סדרת חיתוכי עץ המציגה את אימת המלחמה. חיתוכי עץ בגודל גלויה כמו 'ריקוד המת' משנת 1914 ו'דרך הגורל' מתארים מלחמה מתועשת עם פצצות וכדורים וחיילים גוססים. ואך שירת במלחמת העולם הראשונה במשימות לא קרביות. בשנת 1916/7 פרסם שבעה חיתוכי עץ לליווי שיר מלחמתי של משורר לא ידוע.

ואך, יאורג שרימפף ופריץ שפלר היו חברים בקבוצה מהפכנית קצרה אך חשובה שהוקמה בשנת 1919. חיתוכי העץ של ואך הופיעו בקשר לסיבות רדיקליות ומשכו תשומת לב רחבה בעיתונות היומית תוך סיכון רב לעצמו.

משנת 1920 הוא יצר טבע דומם אקספרסיוניסטי, ציורי נוף ודיוקנאות בבראונאו, אך מאוחר יותר התרחק מסגנון ציורי תקופה זו. בעקבות האנשלוס בשנת 1938 נאסר על ואך לצייר על ידי המשטר הנאצי.

הוא נפטר ב־18 באפריל 1940 משחפת ותת תזונה. עבודותיו נשמרו אצל ארנסט טרוס, שקיבל אותן בדנבר, קולורדו בשנת 1945.

בשנת 1956 נערכה תערוכת רטרוספקטיבה במוזיאון להיסטוריה, מדע ואמנות בלוס אנג'לס, עם עבודות שהושאלו למוזיאון על ידי טרוס, שכתב גם את הקטלוג.

גלריה
-----

* הנוצרי והכתרהנוצרי והכתר
* קפה קפה
* איכראיכר
* עוניעוני
* נביאנביא
* אשה בחורבותאשה בחורבות
* איכריםאיכרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלויס ואך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aloys Wach - Biography, www.aloyswach.at
2. ↑  Barron, Stephanie (1988). German Expressionism 1915-1925: The Second Generation. Los Angeles. p. 113.
3. ↑  Alois Wach. An Exhibition of Prints and Drawings. Lent by Ernest L. Tross. (Ausst.) Sept. 4-oct. 1956, Los Angeles County Museum. Los Angeles County Museum. 1956.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5553349
* GND: 119138948
* ISNI: 0000 0000 2362 9718
* LCCN: n83069329
* NKC: pna2012685341
* NTA: 255171218
* RKD: 233337
* VIAF: 69732532
* WorldCat: lccn-n83069329

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלויס ואך"**.
**גודרון בורוויץ** (בגרמנית: **Gudrun Burwitz**; ‏ (8 באוגוסט 1929 - 24 במאי 2018) הייתה בתם היחידה של היינריך הימלר מנהיג האס אס והגסטפו בגרמניה הנאצית ואשתו מרגרטה זיגרוט, אך יש לה אחים למחצה מצד אביה.

הקשר עם אביה
------------

הימלר מת כשבתו הייתה בת פחות מ-16. הוא העריץ את בתו, והיה טס באופן קבוע למשרדיו בברלין ממינכן, שם היא גרה עם אמה. הימלר נהג לטלפן לבתו כמעט יום יום, וכתב לה כל שבוע. הוא המשיך לקרוא לה בשם החיבה מזמן ילדותה "פופי" (בגרמנית "Püppi") לאורך כל חייו. לעיתים ליוותה בורוויץ את אביה בחלק מתפקידיו הרשמיים, והיא מופיעה לידו בתמונות שונות.

הימלר מת בשבי הבריטי כשהתאבד על ידי כמוסת ציאניד סמויה, אך בורוויץ מעולם לא קיבלה את הגרסה הזו. גרסתה הייתה כי הוא נרצח בזמן מאסרו. לאחר מלחמת העולם השנייה נעצרו היא ואמה על ידי האמריקאים, והוחזקו במחנות שונים באיטליה, צרפת וגרמניה. לאחר שהובאו להעיד במשפטי נירנברג, שוחררו בנובמבר 1946. לאחר שנים היא התייחסה בחריפות לאותם זמנים כקשים ביותר בחייה, וטענה כי היא ואמה קיבלו יחס מחפיר כניסיון לכפר על חטאי אביה.

בורוויץ מעולם לא ויתרה על האידאולוגיה הנאצית, ושוב ושוב ניסתה להצדיק את מעשי אביה, ביחס לקונטקסט של זמנו. מכריה כיום טוענים כי יצרה דימוי של דמות זהב על אביה ומעשיו.

חייה לאחר מלחמת העולם השנייה ואהדתה לנאצים
------------------------------------------

בורוויץ נישאה לעיתונאי והסופר וולף דיטר בורוויץ, ונולדו להם שני ילדים. היא נשארה פעילה בקהילה הנאצית החדשה השייכת לזרם הנאו-נאציזם, ומשנת 1951 היא הייתה חברה בארגון ה"שטילה הילפה" (Stille Hilfe – פירוש השם: "עזרה שקטה"), ארגון המעניק תמיכה לאנשים אשר נעצרו בחשד להיותם פושעי מלחמה נאצים, או חברי אס אס לשעבר הנמלטים מהחוק. בשנת 1952 היא סייעה בהקמת ה"וויקינג-יוגנד" (בגרמנית Wiking-Jugend), ארגון אשר הוקם על מודל הנוער ההיטלראי.

במשך שנים רבות הייתה בורוויץ ידידתה של פלורנטין רוסט פון טוניננגן, אשר כונתה "האלמנה השחורה" בקרב חוגי החברה הנאצית של אחרי מלחמת העולם השנייה.

במשך שנים רבות, עקב מוצאה ומעשיה, זכתה בורוויץ למעמד של כוכבת בקרב חוגי החברה הנאו-נאצית, וכונתה "הנסיכה הנאצית הראוותנית".

בורוויץ העצימה את תמיכתה בפושעי המלחמה הנאצים בשנים האחרונות. במיוחד בלט מקרהו של אנטון מלות (Anton Malloth) אשר היה ממונה על הגטו במבצר טרזיינשטט שבו נרצחו כ-90% מהאסירים היהודים על ידי הנאצים. מתוך 160,000 אסירים יהודים שנשלחו לגטו, נותרו בו בסוף המלחמה 19,000 איש בלבד. אנטון מלות הוסגר לגרמניה בשנת 1988 ולאחר משפט פומבי מתמשך נידון ב-2001 למאסר עולם. בשנים בהן נערך המשפט, 1988–2001, ארגנה בורוויץ את שהותו בבית אבות יקר בלפולאך במבואותיה הדרומיים של מינכן.

ביוני 2018 הודה שירות הביון הפדרלי (גרמניה) (BND): "הגברת בורוויץ הייתה חברה בשירות תחת שם בדוי במשך כמה שנים עד 1963".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גודרון בורוויץ** בוויקישיתוף
* גודרון בורוויץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, גרמניה: בתו של הימלר עבדה בביון הגרמני לאחר השואה, באתר ynet, 29 ביוני 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121082644
* NLP: A37228791
* VIAF: 37764587
* WorldCat: viaf-37764587

 |
**Transformer** הוא אלבומו השני ואלבום הפריצה של לו ריד שיצא בנובמבר 1972. אלבום זה כלל בעיקר חומר חדש, בניגוד לאלבום הסולו הראשון שלו, Lou Reed, שכלל שמונה שירים שהוקלטו לפני כן בידי הוולווט אנדרגראונד.

הפקה
----

האלבום הופק בידי דייוויד בואי ומיק רונסון, שגם עיבדו את שירי האלבום בצוותא עם ריד.

האלבום מכיל להיטים גדולים כמו "Walk on the Wild Side" ,"Perfect Day" ו-"Satellite of Love" שהובילו אותו להצלחה מסחרית גדולה יותר מאשר זו של אלבומיה של הוולווט אנדרגראונד והפך את ריד לכוכב גדול בפני עצמו.

"Andy's Chest" ו-"Satellite of Love" הוקלטו על ידי ריד כבר במסגרת הוולווט אנדרגראונד, אך לא נכללו באלבומי הלהקה. הם עובדו מחדש מסגנון קצבי ופופי לבלדות עדינות. "Walk on the Wild Side" הפך ללהיט בינלאומי גדול וזכה להשמעות מרובות ברדיו על אף נושאיו הפרובוקטיביים הכוללים טרנסקסואליות, סמים ומין אוראלי, והוא נחשב בעיני רבים לשירו האולטימטיבי של ריד. השיר מתאר את מסעותיהם של מספר דמויות אל העיר ניו יורק והוא מהווה מעין ביוגרפיה של הדמויות מתוך סדנת "The Factory" של אנדי וורהול שכונו ה"וורהול סופרסטארס". השיר הושפע גם מהרומן "A Walk on the Wild Side" של נלסון אלגרן והוא כולל נגינת סקסופון וקונטרבס.

"Perfect Day" הוא שיר אהבה פשטני-במתכוון ("גרמת לי לשכוח את עצמי; האמנתי שאני מישהו אחר, מישהו טוב"), עד כדי כך שרבים פירשו אותו כשיר אהבה לסם ההרואין לו היה ריד מכור במהלך שנות השבעים. פרשנויות מסוג זה גרמו לאנשים רבים בבריטניה להתבדח על חשבונה של רשת BBC על רקע בחירת השיר לשם שימוש במסע ההתרמה למען הילדים הנזקקים "Children in Need" ב-1997. הביצוע המחודש כלל הופעות של ריד עצמו ושל כ-30 זמרים נוספים (ביניהם בונו, דייוויד בואי, אלטון ג'ון, סוזן וגה וטום ג'ונס) והפך למעשה לאחד מהלהיטים הבולטים של שנות התשעים (במיוחד בבריטניה). ריד עצמו הקליט גרסה חדשה של השיר עבור אלבום הקונספט השאפתני שלו מ-2003, "The Raven", בביצועו של אנתוני הגרטי.

"Satellite of Love" מתאר אדם הצופה בשיגורו של לוויין בטלוויזיה, אך עוסק למעשה בתיאור "הסוג הגרוע ביותר של קנאה" אותה חש ריד לאחר שגילה כי חברתו בגדה בו. דייוויד בואי שר קולות רקע בשיר זה, אליהם התייחס ריד בהערות שצירף לאלבום האוסף "NYC Man" מ-2003: "זה לא צליל שהייתי מסוגל לפתח גם אם הייתם משאירים אותי לבד עם תוכנת מחשב למשך שנה. אבל לדייוויד יש אוזן לקטעים האלה... הוא זמר גדול".

רשימת השירים
------------

כל השירים מאת לו ריד.
1. Vicious – 2:55
2. Andy's Chest – 3:17
3. Perfect Day - 3:43
4. Hangin' 'Round – 3:39
5. Walk on the Wild Side – 4:12
6. Make Up – 2:58
7. Satellite of Love – 3:40
8. Wagon Wheel – 3:19
9. New York Telephone Conversation – 1:31
10. I'm So Free – 3:07
11. Goodnight Ladies – 4:19

רצועות בונוס הנכללות בהוצאה המחודשת מ-2002
1. Hangin' 'Round – 3:57 (דמו אקוסטי)
2. Perfect Day – 4:50 (דמו אקוסטי)

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Transformer באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Transformer באתר MusicBrainz
* Discogs Transformer באתר Discogs
* AllMusic Transformer באתר AllMusic
* ביקורת על האלבום *Transformer*, השרת העיוור
* "לוויין של אהבה", ניתוח השיר "Satellite of Love" בבלוג "הרהורים שלא בעיתם"
* נדב מנוחין‏, "Transformer" של לו ריד: כאב, סמים, גאולה, באתר וואלה!‏, 27 ביולי 2012
* שי להב, כשלו ריד נתן לדיוויד בואי להוביל, באתר ynet, 13 בנובמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 6c8345df-f822-33af-b64a-eff2e46941b9

 |
**אילן שושן** (נולד ב-3 בפברואר 1966) הוא במאי, מפיק, תסריטאי ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

### נעוריו ותחילת דרכו

שושן נולד, גדל והתחנך באשדוד. בעזרת מצלמת סופר שמונה שקיבל כמתנה לבר המצווה צילם את סרטיו הראשונים. את לימודי התיכון סיים בקיבוץ שפיים בשרון שם גם צילם סרטים עבור הקיבוץ.

את שירותו הצבאי עשה ב"יחידת ההסרטה" של חיל החינוך, שם ביים בין היתר סרטי הסברה לצה"ל תחת מפקדו מנשה סמירה (לימים מנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו). בסיום שירותו הצבאי החל שושן לעבוד בתעשיית הקולנוע הישראלי כעוזר במאי בסרטים שונים, ביניהם "נישואין פיקטיביים" (1988) ו"המיועד" (1989).

בשנת 1992 החל ללמוד קולנוע בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

ב-2002 נישא לזוהרה בירס.

### הקריירה הטלוויזיונית

בסיום לימודיו הצטרף שושן למתב, טלוויזיה בכבלים ושם הפיק בתחילה מגוון תוכניות טלוויזיה, בהן "אורי גלר בשידור חי" עם המנחים מיקי חיימוביץ' ויאיר לפיד, "טורפדו עם וילוז'ני" ותוכנית בידור שבועית "חיוך מעוך".

בהמשך עבר שושן ממתב לערוץ 2 עם סרטו "בין שמיים למים" אשר שודר ברשת. ב-1994 ביים את תוכנית ההומור "נפלו על הראש" בערוץ 2.

בשנים 1994–1997 שיחק בתפקיד משנה בסדרה "בת ים ניו יורק" בה גילם את דמותו של משה זליאט, בן למשפחה ממוצא עיראקי מבת ים שעושה חיל בעסקי הסרטים בניו יורק. בנוסף למשחקו בסדרה, ביים שושן את אחד מפרקי הסדרה. בשנת 2000 ביים שושן את המיני-סדרה "היעלמות" אשר שודרה בפריים טיים בערוץ 2. בשנת 2008 צילם את הסרט התיעודי "ענבל עמרם אינה עונה". כשנה לאחר מכן צילם סרט תיעודי על דודו טופז אשר עקב אחר טופז בחודשים האחרונים לפני שנעצר. לאחר התאבדותו של טופז שודרו בחדשות ערוץ 2 חלקים נבחרים מהסרט.

בין הפרסומות שביים: קמפיין של 12 פרסומות לדיזל, סרט פרסומת לבנק דיסקונט, קלאב הוטל ועוד. שושן גם הופיע בתפקיד ראשי בקמפיין פרסומות "איקס מיקס תנובה" עבור חברת תנובה.

לאורך השנים צילם שושן גם עשרות וידאו קליפים לתעשיית המוזיקה הישראלית.

פילמוגרפיה (רשימה חלקית)
------------------------

* דודו טופז דוקומנטרי (2010) במאי
* ענבל עמרם אינה עונה (2008), במאי
* מי גנב את האוטו שלי (2008), במאי
* המזימה (2006), במאי
* אורחים זרים (2004), במאי
* אנשי הרייטינג (2001), במאי
* השרוף (2000), במאי
* היעלמות (2000), במאי
* ענת אלימלך - הסיפור האמיתי (1998), במאי
* בת ים - ניו יורק (1994 - 1997), שחקן
* נפלו על הראש (1994), במאי

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן שושן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אילן שושן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אילן שושן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* קטע מסרטו של אילן שושן (אורכב 23.01.2020 בארכיון Wayback Machine) חדשות 2, 20 באוגוסט 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר בן-דוד, שעתו היפה של מנשה סמירה, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2004
2. ↑  משה בנימין, רייטינג: סרטו של אילן שושן "ענבל עמרם אינה עונה" שני אחרי חדשות 2, באתר ביזפורטל,‏ 23 באוקטובר 2008
3. ↑  מהדורה ראשונה - ענבל עמרם אינה עונה 22.10.08, באתר רשת
4. ↑  דודו טופז בסרט שצולם לפני המעצר: "מי יתנצל בפניי?", באתר mako‏, 20 באוגוסט 2009
5. ↑  לי-אור אברבך, בעקבות מותו של דודו טופז: רשת מקדימה את שידור הסרט של אילן שושן, באתר nrg‏, 20 באוגוסט 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007584915205171

 |
**משה לגיל (לנגוויל)** (30 באפריל 1938 – 16 בינואר 2021) היה שחקן ומאמן כדוריד ישראלי בקבוצות ובנבחרות ישראל השונות. זכה בתקופתו כשחקן ומאמן במספר אליפויות ואף זכה להשתתף במשחקי מכבי אירופה בשנת 1959 בדנמרק [דרושה הבהרה].

ביוגרפיה
--------

משה לגיל נולד למרדכי וזלדה ברמת גן, בה נולד והתחנך. היה נשוי לרבקה ואב לשלושה ילדים. לגיל עבד במשך ארבעה עשורים בתעשייה האווירית. בעקבות הקריירה הספורטיבית עבר לפתח תקווה ושם העביר את כל חייו הבוגרים.

קריירת שחקן
-----------

לגיל החל את דרכו הספורטיבית במכבי רמת גן בכדורסל, אך לאחר שראה אותו הספורטאי בן-ציון באייער שהיה פעיל במס' ענפי ספורט באגודה זו, המליץ לו לעבור לענף הכדוריד 11. בשנת 1959 השתתף במשחקי מכבי אירופה בקופנהגן במשחקיו הראשונים כשחקן כדוריד. במכבי רמת גן שיחק 3 עונות, במהלכן הוביל את הקבוצה לאליפות בשנת 1960 וגביע שנה לאחר מכן. בסוף עונת 1961 נרשם הפסד טכני למכבי רמת גן בדרבי בשל מחדל ארגוני וכתוצאה מכך הקבוצה הפסידה את תואר האליפות במחזור האחרון. הזעם והתסכול מאירוע זה הובילו את לגיל ואת שני חבריו לקבוצה- אמנון שפירא ודני ירושלמי, להיכנס להסגר של שנה כדי לעזוב את הקבוצה. באותה שנה בהסגר, שנת 1962, סיים משה קורס שופטי כדוריד ועבר לשפוט בליגה, תוך כדי כך שהוא שומר על הכושר במי שתהיה קבוצתו הבאה- הפועל פתח תקווה.

בהפועל פתח תקווה שיחק בין השנים 1963–1970 ובהן זכה ב-3 אליפויות (1966,1967,1970), כאשר האחרונה שבן הייתה כמאמן-שחקן. את האליפות של שנת 1966 השיגה הפועל פתח תקווה לאחר קרב צמוד מול הפועל רחובות, כאשר במשחק האחרון והמכריע בניהם לגיל הבקיע 3 שערים דרמטיים (האחרון שבהם 10 שניות לפני סיום המשחק) שהשוו את התוצאה ל-14:14, תוצאה שהספיקה להפועל פתח תקווה לאליפות.

לגיל פרש ממשחק פעיל ב-1970 לאחר האליפות האחרונה עם הפועל פתח תקווה.

קריירת אימון
------------

בנוסף ובמקביל לפעולתו כשחקן, בין השנים 1963–1967 אימן לגיל קבוצות מהליגה השנייה- מכבי הרצליה, הפועל חולון והפועל אזור (2 קדנציות), ואת כולן הצליח להעלות לליגה הראשונה בתקופת האימון שלו (אך לא היה יכול להמשיך איתן מכיוון שעלו לליגה שבה שיחק). בשנים 1969–1970 הוא אימן גם את נבחרת הקדטים של ישראל ובנוסף אימן את נבחרת הסטודנטים של ישראל באליפות העולם בצ'כיה 1970.

לגיל פרש ממשחק פעיל ב-1970 ובשנה זו הוא נקרא לדגל והוצע לו לאמן את נבחרת ישראל. לגיל לא סירב לתפקיד ובמשך 4 שנים הוליך את הנבחרת (1970–1974). בשנת 1974 הוא מונה למאמן מכבי פתח תקווה והוליך אותה לתארים הראשונים שלה בהיסטוריה- גביע ב-1977 ואליפות שנה לאחר מכן, מה שהפך אותה לאימפריה באותן שנים והובילה לתארים נוספים לאחר עזיבתו. לאחר מכן אימן עונה אחת כמאמן הפועל פתח תקווה בה שיחק בעברו. בשנת 1980 חזר לאמן את נבחרת הקדטים עד שנת 1983, שבה גם חזר לאמן את נבחרת ישראל הבוגרת לעוד קדנציה. בשנת 1984 אימן עונה אחת את הפועל ראשון לציון ושנה לאחר מכן עבר ליריבתה העירונית מכבי ראשון לציון, איתה זכה בעונתו הראשונה באליפות ובעונתו השנייה באליפות וגביע המדינה. בשנת 1988 אימן בעוד קדנציה קצרה במכבי פתח תקווה ולפני פרישתו הספיק לאמן גם במכבי רעננה ובמחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, שלאחריהם פרש מאימון מקצועי בשנת 1993.

תארים
-----

**כשחקן**

* 4 אליפויות (1960 (מכבי רמת גן), 1966, 1967, 1970 (הפועל פתח תקווה).
* גביע המדינה (1961 (מכבי רמת גן).

**כמאמן**

* 3 אליפויות (1978 (מכבי פתח תקווה), 1985, 1986 (מכבי ראשון לציון) .
* 2 גביעי המדינה (1977 (מכבי פתח תקווה), 1986 (מכבי ראשון לציון).

קישורים חיצוניים
----------------

* מיינט פתח תקווה
* מלאבס
* פייסבוק איגוד הכדוריד
**רוברט (רוב) אראמאיו** (באנגלית: **Robert Aramayo**; נולד ב-6 בנובמבר 1992) הוא שחקן אנגלי.

ביוגרפיה
--------

אראמאיו נולד בנובמבר 1992 בעיר קינגסטון על ההול באנגליה והחל את קריירת המשחק שלו בגיל עשר בהצגה בבית הספר היסודי על באגסי מלון. בהמשך הצטרף להצגות התיאטרון "Hull Truck Youth Theatre" והופיע בשלוש הצגות, זאת לצד אחותו לאורה.

הוא למד במכללת ויק (אנ') ב-2011 וזכה בפרס בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בלימודיו שיחק את דמותו של אלכס מתפוז מכני מאת אנתוני ברג'ס. על תפקידו זכה לשחק בסרט האמריקאי-איטלקי "Lost in Florence" מ-2017.

הוא הופיע בסדרה "משחקי הכס" בעונה השישית, בתפקיד נד סטארק הצעיר, המופיע בפלאשבק. באותה שנה הופיע בסדרה "Harley and the Davidsons" בתור ויליאם הרלי, ממקימי חברת הרלי-דייווידסון. הוא הופיע גם בסרט מאותה שנה, "יצורים ליליים", של טום פורד, ובשנה שאחריה בסרט "Lost in Florence", בתור סאל.

ב-2018 שיחק במיני-סדרה "Lewis and Clark" של רשת הטלוויזיה האמריקאית HBO. הוא הופיע גם בסרטה של מלאני לורן "הכי רחוק שאפשר" ובסרט "The Standoff at Sparrow Creek" מ-2018, בסרט הפשע "Stray Dolls" מ-2019 ובקומדיה "Eternal Beauty" מאותה שנה. אותה שנה הופיע בעונה השנייה של הסדרה "מיינד האנטר" של שירות הזרמת המדיה נטפליקס.

בשנת 2020 שיחק בסרט האימה "אנטבלום" את דניאל ובסרט באימה "האיש הריק" גילם את גארט. בשנת 2021 שיחק בסדרה "מאחורי עיניה" בפלטורמה של נטפליקס בתור רוב. בנוסף, לוהק לגלם תפקידים בסרט "קינגס מן: ההתחלה" ובסדרה "שר הטבעות".

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברט אראמאיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1194733980
* ISNI: 0000 0004 8639 4476
* LCCN: no2017017746
* VIAF: 5968148753700441320004
* WorldCat: lccn-no2017017746

 |
**רוברט ארזומניאן** (בארמנית: **Ռոբերտ Արզումանյան**; נולד ב-24 ביולי 1985) הוא כדורגלן עבר ארמני שישחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

ארזומניאן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פיוניק ירוואן. בשנת 2005 הפך לשחקן הרכב ראשון ואף נבחר לשחקן המצטיין של השנה בליגה. במהלך חמש העונות שלו בפיוניק הוא זכה באליפות בכל עונה, זכה פעם אחת בגביע ו-3 פעמים בסופר קאפ.

ב-17 בינואר 2008 חתם לעונה אחת בראנס הדנית. לאחר שהפך לשחקן הרכב במועדון, כעבור 7 חודשים האריך את חוזהו במועדון ב-4 שנים. בעונת 2009/2010 הגיע מאמן חדש למועדון שלא האמין בארזומניאן והוא עזב את המועדון.

בינואר 2011 התחיל להתאמן עם שלונסק ורוצלאב אך העסקה נפלה בגלל הדרישות של סוכנו של ארזומניאן והוא חתם בסופו של דבר ביאגילוניה ביאליסטוק. בביאליסטוק סבל ארזומניאן מפציעות ומחילופי מאמנים ובסופו של דבר הוא עזב את המועדון.

לאחר שהתחיל את העונה ללא קבוצה, בספטמבר 2012 חתם בסק"א-אנרגיה חברובסק הרוסית בה שיחק חצי עונה. בינואר 2013 חתם באקטובה הקזחית בה שיחק במשך שתי עונות.

ביולי 2014 חתם באמקאר פרם הרוסית, אך העסקה יצאה לפועל בינואר 2015 לאחר שחוזהו באקטובה פג.

בריץ 2018 חתם בארטסאך מליגת העל הארמנית. בתום העונה, ארזומניאן הודיע על פרישה מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-18 במרץ 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארמניה במשחק ידידות נגד כווית. ב-2 ביוני 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד קזחסטן במסגרת מוקדמות יורו 2008.

ארזומניאן נחשב לאחד משחקני המפתח של בנבחרת ארמניה: הוא מדורג שלישי בטבלת שיאן ההופעות, ותשיעי בטבלת מלך השערים. במרץ 2016 פרש מהנבחרת.

תארים
-----

פיוניק ירוואן
* אליפות ארמניה: 2003, 2004, 2005, 2006, 2007
* הגביע הארמני: 2003
* הסופר קאפ הארמני: 2003, 2004, 2006

אקטובה
* הגביע הקזחי: 2014

אישיים
* המצטרף של העונה בליגת העל הארמנית: 2005
* הרץ הצעיר של העונה בליגת העל הארמנית: 2005

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רוברט ארזומניאן** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt