recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לָשכּארי** (בגאורגית: **ლაშქარი**) הוא ארגון צבאי שהיה נהוג להקימו אד הוק בגאורגיה בתקופת ימי הביניים מקרב האוכלוסייה האזרחית בתקופת מלחמה או פלישה, כאשר חיילים רגילים לא היו בנמצא. מאוחר יותר נקראו בשם זה ארגונים צבאיים בעלי אופי דומה. ארגוני לשכארי ידועים בימי הביניים היו ראינדתה (რაინდთა, מהמילה ראיון), אזנאורתה (აზნაურთა, מהמילה אזנאורי), סָכַּלכּוֹ לשכארי (საქალაქო ლაშქარი, לשכארי עירוני). 

בתחילת דרכו, בתקופת גאורגיה הפאודלית, היה הלשכארי צבא פאודלי ונקרא "ג'ארי-חאלחי" ("ჯარი-ხალხი", "צבא-עם"), אולם עם התחזקות הפיאודלים בוטל הצבא והוא נקרא לדגל רק בעיתות חירום כמו פלישות של אויבים או איומים חיצוניים אחרים על הממלכה הגאורגית. בעת חירום כזו הוצא צו המורה לכל גבר בגיל במתאים ("כּוּדזֶה קאצי", "ქუდზე კაცი") להצטרף ללשכארי. לקראת סוף התקופה הפיאודלית התרבו גיוסי הלשכארי, שנבעו מפלישות השבטים הלזגינים מדאגסטן בתקופת הלקיאנובה והפלישות של הפרסים והעות'מאנית לגאורגיה. 

עם סיפוח גאורגיה בשלבים משנת 1801 על ידי האימפריה הרוסית הפכו הלשכארי למיליציה גאורגית ונלחמו במלחמות הרוסיות-פרסיות והמלחמות הרוסיות-עו'תמאניות. בתקופת פלישת נפולאון לאימפריה הרוסית בשנת 1812, השתתף הלשכארי בהגנה על האימפריה. בשלהי תקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה, משנת 1874 עד מהפכת פברואר של 1917, היה השירות בלשכארי, באופן רשמי, מילוי חובת השירות הצבאי.

בתקופת מלחמת העולם השנייה (1941-1945), מילא הלשכארי האזרחי תפקיד פעיל במלחמה לצד הסובייטים. בשנת 1988 הקים ג'אבא יוסליאני את הארגון החצי-צבאי, מחדריוני, וטען כי הוא הוקם על פי מודל הלשכארי לפני מיסודה בתקופת האימפריה הרוסית, בתקופה בה היו הלשכארי מגויסים בעיתות חירום.

הערות שוליים
------------

* שאישמלאשווילי (1983), הערך לשכארי, באנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6, עמ' 149, (גאורגית)
כורסא מניו אינגלנד המציג את שכבות הריפוד השונות לפי סדר יישומן
**ריפוד** הוא מלאכת גמר לרהיטים, במיוחד מושבים עם קפיצים, רצועות וכיסויי בד או עור. המילה מתייחסת גם לחומרים המשמשים לריפוד עצמו.

המילה האנגלית לריפוד (**Upholstery**) מגיעה מהמילה האנגלית התיכונה upholder, שהתייחסה לאומן המייצר ריהוט בד. המונח מתייחס באותה מידה לריהוט ביתי, רכב, מטוסים וסירות, וניתן ליישם אותו על מזרנים, במיוחד בשכבותיהם העליונות, אם כי לעיתים קרובות הם שונים באופן משמעותי בעיצוב. אדם שהעוסק במלאכת הריפוד נקרא רפד. הריפוד המסורתי משתמש בחומרים כמו קפיצי סליל (לאחר 1850), שיער בעלי חיים (סוס, חזיר ופרה), קש, קש וחציר, בד הסיאן ופשתן, והוא נעשה בעבודת יד, תוך בניית כל שכבה ושכבה באופן נפרד. לעומת זאת, הרפדים של היום משתמשים בחומרים סינתטיים כמו דקרון וויניל, קפיצי סרפנטין ועוד.

לקריאה נוספת
------------

* James, David (1990). Upholstery, A Complete Course. Guild of Master Craftsmen. מסת"ב 0-946819-19-X.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריפוד** בוויקישיתוף
* ריפוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Partridge, Eric (1977). Origins: A Short Etymological Dictionary of Modern English. Routledtge. p. 3633. מסת"ב 978-0-415-05077-7. New edition of 4th Revised edition (5 Sep 1977)
2. ↑  "upholder and upholdere - Middle English Compendium". quod.lib.umich.edu. Retrieved 2021-01-05.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529777205171
* LCCN: sh85141221
* NKC: ph128081

 |
**הלבניניים** (שם מדעי: Pieridae) הם משפחה גדולה של פרפרים עם כ-76 סוגים הכוללים כ-1,100 מינים, בעיקר באפריקה הטרופית ובאסיה הטרופית ובחלק מהאזורים בצפון אמריקה. רוב הפרפרים הלבניניים הם בצבע לבן, צהוב, או כתום, בדרך כלל עם כתמים שחורים. הפיגמנטים שמעניקים את הצבעים הייחודיים מופקים מפסולת שמיוצרת בגופם של הפרפרים ומאפיינים את המשפחה.

קיימת סברה שמקור השם האנגלי "butterfly" (מעופף חמאה) הגיע ממין מהמשפחה הזו, לימונית אירופית, Gonepteryx rhamni, שנקרא על ידי חוקרי טבע בריטים "מעופף בצבע חמאתי".

בדרך כלל ישנם הבדלים בין הזכרים לנקבות, לרוב ההבדלים הם בעיצוב כנפיהם ובמספר הסימנים השחורים שלהם.

הפגיות (זחלים) של חלק ממינים אלה, כגון לבנין הכרוב ולבנין הצנון, נראים לעיתים קרובות בגינות, ניזונים מצמח הכרוב, ונחשבים מזיקים לחקלאים רבים.

בישראל נפוצים כ-25 מינים, מתוכם לבנין המרואה, הנחשב לפרפר מוגן בישראל.

סיווג
-----

ללבניניים וריד מחוגי על כנפיו הקדמיות עם שלוש או ארבע התפלגויות ולעיתים נדירות חמש התפלגויות. רגליהם הקדמיות מפותחות היטב בשני המינים, בשונה מהנימפתיים, וציפורני עצמות שורש הרגל שלהם מפוצלות לשתיים, בשונה מהצבעוניים.

בדומה לצבעוניים, גם גולמם של הלבניניים מוחזק בזווית על ידי חגורת משי, אך המשי מלופף סביב קטע הבטן הראשון, בשונה מהליפוף סביב החזה שנצפה אצל הצבעוניים.

תת-משפחות
---------

הלבניניים מחולקים לארבעת תתי-המשפחות הללו:

* Dismorphiinae (שישה סוגים), נפוצים בעיקר באזור הנאוטרופי; קבוצה זו מכילה מספר מינים כוזבים. הצמחים הפונדקאים של המינים האלו שייכים למשפחת הקטניות.
* Pierinae ‏(55 סוגים), לבנים, צהובים, עם קצוות כתומים; מינים רבים מאלו הם נודדים לעיתים תדירות. צמחיהם הפונדקאים של מינים אלו שייכים למשפחות: הצלפיים, המצליבים, הסנטליים וההרנוגיים.
* Coliadinae ‏(14 סוגים), בצבע צהוב וצהוב גופרתי; מינים רבים מאלו הם בעלי דו-צורתיות זוויגית. לחלקם, כגון ה-*Colias,* תבניות כנפיים הניתנות לצפייה רק תחת קרני אולטרה סגול.
* Pseudopontia כולל רק סוג אחד והוא Pseudopontia, שבעבר נחשב לבעל מין אחד. המינים של סוג זה, בעבר המין היחיד בסוג זה, הם אנדמיים למערב אפריקה.

מינים פופולריים
---------------

* לימונית אירופית (*Gonepteryx rhamni*)
* רשתן העוזרר (*Aporia crataegi*)
* כתום-כנף המצילתיים (*Anthocharis cardamines*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבניניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* לבניניים (Pieridae) באתר עמותת מן השדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  DeVries P. J. in Levin S.A. (ed) 2001 The Encyclopaedia of Biodiversity. Academic Press.
2. 1 2  Carter, David (2000). *Butterflies and Moths.*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548574505171
* BnF: cb12365344v (data)
* GND: 4189509-5
* LCCN: sh85102051
* NKC: ph738868

 |
לוגו כנס מיתופיה
**מִיתוֹפְּיָה** הוא כנס ספרותי בנושא פנטזיה המאורגן על ידי עמותת טולקין הישראלית, קהילת הארי פוטר לבוגרים וקהילת הצב נוע ינוע - חובבי טרי פראצ'ט בישראל. במהלך הכנס, מתקיימות הרצאות בנושאים שונים בתוך עולם הפנטזיה, כגון מוסר, דת, מדע, שפות, תרבות ועוד. את ההרצאות מעבירים אנשים שונים העוסקים בתחום, כגון מתרגמים, ספרנים, כותבים, בלשנים ובוגרי תארים בספרות. בנוסף עליהם מרצים גם מתנדבים באגודה הישראלית למדע בדיוני ופנטזיה. הכנס מתמקד בספרי שר הטבעות, הארי פוטר, שיר של אש ושל קרח, וספרי פנטזיה פופולריים אחרים.

כנס מיתופיה בדרך כלל אינו סובב סביב רעיון מרכזי אחד. זאת בניגוד לכנסים אחרים בישראל העוסקים בפנטזיה, כגון כנס עולמות או פסטיבל אייקון, שבהם ישנו נושא מרכזי המתחלף בכל שנה. יוצא הדופן לכלל זה הוא כנס מיתופיה 2014, שבו הנושא המרכזי היה "מאה שנים למלחמת העולם הראשונה", ובו ערכו הקראה של טקסטים שונים מהתקופה, בנוסף להרצאות שעסקו בנושא. בנוסף לכך, בשונה משאר הכנסים העוסקים בפנטזיה, אך בדומה לכנס בדיון, כנס מיתופיה סובב אך ורק סביב הרצאות, פאנלים וסדנאות ואינו מקיים תחרות קוספליי. החל מכנס מיתופיה 2016 פועל בכנס יריד דוכנים ומרצ'נדייז ספרותיים.

הכנס מתקיים בקיץ מדי שנה מאז 2005. החל מ-2010 הכנס מתקיים בעיר מודיעין בספרייה המרכזית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של כנס מיתופיה
* כנס מיתופיה בפייסבוק
**ריפוד עכוז וירכיים** הוא לבוש המשמש להגדלת הגודל הנראה של הירכיים והישבן על מנת להגדיל את יחס המותניים-הירך לכאורה, מה שמרמז על צורת גוף נשית (אנ') יותר. הוא משמש את שני המינים: נשים המעוניינות להגדיל את האטרקטיביות של גופן אך גם טרנסג'נדרים, קרוסדרסרים ודראג קווינס משתמשים בריפוד.

באמצעות המידות של האדם עצמו וטבלת מדידות השוואתיות, ניתן לקבוע עד כמה הריפוד צריך להיות עבה במקומות מסוימים, איפה צריכה להיות הנקודה הרחבה ביותר בירכיים ואיפה אמורה להיות הנקודה המלאה ביותר בישבן.

סוגי הריפודים
-------------

התמונה מימין מראה את האישה הטרנסג'נדרית בלי הריפוד והתמונה השמאלית מראה אותה עם ריפוד
### מוכן מראש

הריפוד בנוי כמו תחתונים מרופדים עם כיסים שאליהם ניתן להכניס קטעי ריפוד משווקים על ידי חברות המספקות בגדים לקרוסדרסרים, גרסה זו שהריפוד סופגת לעיתים קרובות ביקורת, המבקרים טוענים כי גרסה זו "גושית" מדי.

### לפי מידה

לפחות חברה אחת מתמחה בייצור ריפודים בהתאמה אישית שתוכננו בהתאם למידות הרוכש, על אף שבגדים אלו עשויים מחומרים טובים ונראים טובים הם יקרים יותר מהגרסאות האחור של הריפוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Barbara Lynn's *Body numerics*
2. ↑  "Classic Curves *Veronica* garments". אורכב מ-המקור ב-2007-01-08. נבדק ב-2006-11-04.
**לשכת הראיות** (בגרמנית: **.k. u. k Evidenzburea** או באיות מודרני: **Evidenzbüro**) היה שמו של מינהל המודיעין הצבאי של האימפריה האוסטרו-הונגרית, שמשרדיה שכנו בווינה, אוסטריה.

הקמה
----

הסוכנות הוקמה בשנת 1850 כשירות הביון הצבאי הקבוע הראשון בעולם, והפכה לפעילה במלחמת אוסטרו-סרדיניה ב־1859 ובמערכה נגד פרוסיה בשנת 1866, אם כי בהצלחה מועטה.

תחילה דיווחה הלשכה למשרד החוץ האוסטרו-הונגרי, אך הועברה שוב למטה הכללי עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הלשכה התקיימה עד סופה של המלוכה בשנת 1918.

הלשכה הפעילה את Kundschaftsbüro, שהוטל עליה לפקח על מדינות זרות.

משימות
------

לקראת סוף המאה ה־19 גברה המתיחות בקרב המעצמות הגדולות באירופה, שהובילה להגברת הפעילות של שירותי הביון. שיקוף האינטרסים הפוליטיים, תשומת הלב של השירותים האוסטרו-הונגריים הופנתה בעיקר מזרחה ודרומה (לרוסיה והבלקן); בעוד, רוסיה התעניינה בעיקר בענייני אוסטריה-הונגריה והרייך הגרמני.

הלשכה אספה מודיעין צבאי רלוונטי ממקורות שונים לדיווחים יומיים לרמטכ"ל (Generalstabschef) ודיווחים שבועיים לקיסר פרנץ יוזף; עד 1913 היה צריך להגיש את הדיווחים לקיסר בכתב מחובר.

ליבת הלשכה דאז כללה 20 קצינים, חלק קטן מהמספרים שהועסקו בשירותים הגרמניים או הרוסים. מחסור זה נבע בעיקר מכך שהשירות היה חלק ממשרד החוץ, שכמוסד אימפריאלי נהג לקבל רק את סכום המימון המינימלי המקובל מהצד ההונגרי (ראו גם הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867).

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

בשנת 1903 הצליחו השירותים הרוסיים לגייס את אלפרד רדל, קצין מטכ"ל ובהמשך ראש המודיעין הנגדי וסגן מנהל לשכת הראיות, כסוכן כפול. תגליתו בשנת 1913 הובילה למשבר פוליטי וצבאי קשה באוסטריה ערב מלחמת העולם הראשונה.

במהלך המלחמה ההיא, חשיבות הלשכה גברה; המשימה החדשה יחסית ליירט שידורי רדיו נוספה לתפקידיה המסורתיים כמו צנזורת דואר.

בשנה האחרונה למלחמה (1918), הלשכה - שבראשה עמד מקסימיליאן רונג - בשילוב עם שירות המודיעין המקומי (Staatspolizei) דווח כי העסיק 300 קצינים, 50 פקידים, 400 סוכני משטרה, 600 חיילים ו־600 מודיעים.

מנהלים
------

* רס"ן אנטון ריטר פון קאליק, 1850–1864
* אל"ם גאורג ריטר פון קיס, 1864–1866
* אל"ם יוסף פליקן פון פלאואנוולד, 1866–1869
* סא"ל פרנץ ויקהרד, 1869–1870
* אל"ם לודוויג אדלר פון קורנארו, 1870–1871
* אל"ם רודולף ריטר פון הופינגן, 1871–1876
* אל"ם אדולף ריטר פון לדחן, 1876–1879
* אל"ם קרל פרייהר פון ריפ, 1879–1882
* אל"ם הוגו ריטר בילימק פון ויסולם, 1882–1886
* אל"ם אדמונד ריטר מאייר פון ולרשטיין ואנד מרנג, 1886–1892
* סא"ל אמיל פרייהר וויינוביץ' פון בלוברסקה, 1892–1896
* סא"ל דסידריוס קולוסווארי דה קולושוואר, 1896–1898
* אל"ם ארתור פרייהר גייזל פון גייזלינגן, 1898–1903
* אל"ם יוגן הורדליקקה, 1903–1909
* אל"ם אוגוסט אורבנסקי פון אוסטרימייץ, 1909–1914
* אל"ם אוסקר הרנילוביץ 'פון צבטאסין, 1914–1917
* אל"ם מקסימיליאן רונג, 1917–1918

קצינים בולטים
-------------

* אל"ם אלפרד רדל, סגן מנהל השירות 1908–1912
* ולודז'ימייז' זגורסקי

בתרבות הפופולרית
----------------

הביוגרפיה הבדיונית של הבלש, נירו וולף, כוללת התייחסות לוולף - במקור מונטנגרי - שפעל כסוכן לשכת הראיות בשנים של הגברת המתיחות הבלקנית שהובילה לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. נירו הוא הדמות הראשית בספרים מאת רקס סטאוט.

ראו גם
------

* משרד המודיעין הצבאי (אוסטריה)

לקריאה נוספת
------------

* Janusz Piekalkiewicz, *World history of espionage: Agents, systems, operations* .מסת"ב 978-3-517-00849-3
**ארדא ויראז נאמאג** ("ספר ויראז הצדיק"; בפהלווי: Ardā Wīrāz-nāmag; בפרסית: اَردا ویراز نامه) הוא חיבור זורואסטרי בפרסית אמצעית שכתיבתו נתקבעה במאה ה-9 או ה-10, בו מתואר מסעו הרוחני של ויראז הצדיק בעולמות שמימיים, בגן עדן ובגיהנום.

רקע
---

ויראז נבחר לצאת למסע רוחני חוץ-גופי זה בזכות צדיקותו הרבה וכיוון שהיה מקובל על העדה כולה. מטרת מסעו הייתה לאמת את האמונה הזורואסטרית בעולם הנסתר וכדי לבדוק את מידת יעילותם של הטקסים הזורואסטריים. הרקע לצורך באימות ובחיזוק מערכת האמונות הזורואסטריות נבע מהיחלשות הדת הזורואסטרית נוכח אויבים מבחוץ, האחרון והקשה שבהם היה חדירת האסלאם לאיראן. שבע נשותיו של ויראז (שהיו גם אחיותיו, בהתאם למנהג נישואי קרובים (xwēdōdah) בדת הזורואסטרית) התנגדו להשתתפותו במסע, אך לבסוף התרצו וויראז יצא למסע. המסע נמשך שבעה ימים במהלכם נדמה ויראז כמחוסר הכרה ונשותיו ואנשים נוספים שמרו על גופו. בתום שבעת הימים חזר ויראז להכר וסיפר לבני הקהילה את שראה במסעו.

תיאור המסע
----------

בתחילת המסע ויראז פוגש באישה נאה המובילה אותו מעבר לגשר צ'ינוואט; אישה זו היא למעשה ה"דאינה" שלו, כלומר, החלק הרוחני של נשמתו. אז הוא פוגש בישויות סרוש ואדאר המלווים אותו לאורך המסע. בגן עדן ויראז פוגש באהורא מזדא המראה לו את מנעמי חיי הצדיקים בגן עדן. אז ויראז ומלוויו יורדים לגיהנום וחוזים במגוון העונשים הצפויים לחוטאים בהתאם לסוג החטא וחומרתו. בכניסה לגיהנום מקבלת את פניהם אישה זקנה ומכוערת שהיא התגשמות המעשים הרעים של כל אדם.

בתרבות המודרנית
---------------

בשנת 2015 עלה הסיפור המומחז "דו"ח ארדא ויראף" (گزارش ارداویراف) מאת בהראם בייזאי (بهرام بیضایی) בסטנפורד.

קישורים חיצוניים
----------------

* Ardā Virāz Nāmag - טרנסליטרציה של הטקסט בפרסית אמצעית
* The book of Arda Viraf - תרגום לאנגלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאול שקד, "חזונות יהודיים ואיראניים בתקופת התלמוד", בתוך: אהרן אופנהיימר, ישעיהו גפני, ודניאל שוורץ (עורכים), **היהודים בעולם ההלניסטי והרומי. מחקרים לזכרו של מנחם שטרן**, ירושלים, תשנ"ו (1996), עמ' 484.
2. ↑  Ph. Gignoux, "Ardā Wīrāz", **Iranica** online.
3. ↑  **The book of Arda Viraf**, part 4, chapter 17.
4. ↑  "Ardaviraf's Report: A Play Reading by Bahram Beyzaie ", January 24, 2015, Stanford University.

| הדת הזורואסטרית |
| --- |
| ישויות שמיימיות | אהורא מזדא • אמשא ספנדאן • אהרימן • דיווים | סמל הדת הזורואסטריתסמל הדת הזורואסטרית |
| דמויות מרכזיות | זרתוסטרה • מזדק |
| כתבים זורואסטריים | אווסטה • גאת'ות • ספר אלף החוקים • ארדא ויראז נאמאג • דינכרד • יסנה • ונדידאד |
| היסטוריה ופלגים | זורוואניזם • מזדקיזם • ח'רמיה |
| חגים זורואסטרים | נורוז • סדה • מהרגאן • ליל הילדא • הלוח הזורואסטרי |
| סמלים ותרבות | פרוהר • מגדלי שתיקה • מקדש אש • צ'ינוואט |
| פורטל איראן • פורטל דת |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257984605171
* BIBSYS: 90276422
* BnF: cb12047634x (data)
* GND: 1088008232
* LCCN: n79084984
* SUDOC: 028692691
* VIAF: 470149919423806650006
* WorldCat (עם VIAF): 470149919423806650006

 |
**יד היהלום** (ברוסית: **Бриллиантовая рука**) הוא סרט קולנוע קומי סובייטי משנת 1968 בכיכובם של יורי ניקולין, אנדריי מירונוב ואנטולי פפאנוב. הסרט נחשב לאחד מהסרטים המצליחים ביותר בברית המועצות.

עלילה
-----

"הבוס" של השוק השחור מנסה להבריח תכשיטים ויהלומים מטורקיה לתוך ברית המועצות בעזרת השליח גנאדי. סמיון, בעל תמים ואב לשני ילדים יוצא לראשונה בחייו להפלגה לטורקיה. בזמן השייט הוא מתיידד עם גנאדי. תוך כדי טיול ברחובות איסטנבול מחליק סמיון וזורק קללה. הקללה היא הסימן לחברי הכנופיה שממתינים באיסטנבול. הם לוקחים את סמיון ל"מרפאה" וגובסים את ידו וטומנים בגבס את התכשיטים והיהלומים. כאשר הוא חוזר לברית המועצות הוא מספר למשטרה את אשר אירע בטורקיה. המשטרה משתמשת בסמיון כפיתיון כדי לתפוס את הנוכלים. רוב העלילה סביב ניסיונותיהם השונים של שני הנוכלים גנאדי ולוליק לקחת חזרה את התכשיטים והיהלומים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יד היהלום** בוויקישיתוף

* "יד היהלום", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "יד היהלום", באתר נטפליקס
* "יד היהלום", באתר AllMovie (באנגלית)
* "יד היהלום", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "יד היהלום", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
סמליל העמותה

עמותת "**יד הרב הרצוג**" היא עמותת-על המכילה בתוכה שני מוסדות מחקר תורניים: "הוצאת האנציקלופדיה התלמודית" ו"מכון התלמוד הישראלי השלם". העמותה נקראת על שמו של הרב הראשי לארץ-ישראל, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. 

עד להקמתו של "יד הרב הרצוג" פעלו שני המוסדות בנפרד. מעת פטירתו של יוזם שני המוסדות – הרב מאיר ברלין (בר-אילן) - בשנת תש"ט נרתמו יחדיו הרב הראשי לא"י, הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, יחד עם הרב הרברט גולדשטיין (חתנו של הארי פישל) לסייע בביסוס המוסדות. לשם כך הוקם ארגון-על בשם אמ"ת (איחוד מפעלים תורתיים ספרותיים) וגויס ההון ההתחלתי להקמת מבנה מתאים. הבניין נחנך בשנת תשכ"ג, לאחר פטירתו של הרב הרצוג, ואז הוסב שמה של עמותת-העל לשם "יד הרב הרצוג".

למעלה משלושים שנה פעלו מוסדות "יד הרב הרצוג" מתוך הבניין שעמד במבואות שכונת בית וגן, מול הר הרצל. הספרייה ששירתה את שני המוסדות הלכה והתרחבה וכללה בתוכה גם עותקים נדירים. ככזאת היא שימשה כר פעולה נוח למפעל "אוצר החכמה" שצילם בה רבים מן הספרים שבמאגר הממוחשב שלו. קשיים כספיים של שלהי שנות התשעים ושנות העשור הראשון למאה ה-21 הובילו לצורך למכור את הבניין, ומעבר של "יד הרב הרצוג" על שני מוסדותיו לבניינה של הסתדרות "ישורון", במרכז העיר ירושלים.
עוד קודם לפטירתו של הרב יהושע הוטנר (ניסן תשס"ט), שניהל את המוסדות במשך למעלה מ-65 שנה, מונה הרב פרופסור אברהם שטינברג לנהל את "יד הרב הרצוג", ולעמוד בראש המערכת של האנציקלופדיה התלמודית. 

"יד הרב הרצוג" נטל על עצמו את שמירת זכרו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי לארץ ישראל. בחורף תשס"ט, במלאת חמישים שנה לפטירתו, נערך כנס בינלאומי להלכה יישומית לזכרו של הרב, ואשר עסק בצדדים היישומיים של ההלכה בתחומים שונים. לקראת הכנס הוצא לאור הספר "משואה ליצחק" הכולל דברים לזכרו של הרב, ודברים ממנו עצמו. לאחר הכנס רוכזו חלק גדול מההרצאות שנישאו בכנס, ואלה נדפסו בכרך השני של "משואה ליצחק". 

"יד הרב הרצוג" היה שותף להוצאה לאור של כתביו - פסקיו והשו"ת של הרב הרצוג (9 כרכים), ספרו "תחוקה לישראל" (3 כרכים), ותרגום מאמריו מאנגלית, "יהדות, חוק ומוסר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יד הרב הרצוג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יד הרב הרצוג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398100105171
* LCCN: n83123064
* VIAF: 139480333
* WorldCat (עם VIAF): 139480333

 |
**אספידלפס לובריקוס** (שם מדעי: *Aspidelaps lubricus*; באנגלית: **Cape coral cobra** - "קוברת כף אלמוגית") היא מין של נחש ארסי ממשפחת הפתניים, האנדמי לאפריקה הדרומית והוא קרוב רחוק של נחשי הקוברה.

מאפיינים
--------

נחש זה מגיע לאורך ממוצע של 49 עד 61 ס"מ אף שנמצאו גם פרטים מעל 2 מטרים. הוא בעל ראש עבה אך קצר, מפרש קצר לאורך צווארו בדומה לקוברות והוא מסוגל להרים את ראשו וצווארו כדי להיראות מאיים מכפי שהוא. צבעו מזכיר צבעי כרכנים כמו כרכן התירס ברצועות אופקיות עד זנבו בצבעי אדום-כתום, שחור והפלג התחתון בהיר עד לבן.

זהו נחש ליילי הפעיל באזורים יבשים כמו הקארו וערבות יבשות כשלעיתים הוא מצוי במחילות תת-קרקעיות, בהם הוא נח ונמנע מהחום. הוא צייד של לטאות שונות ובעיקר חומטיים וכן מכרסמים ואף נחשים אחרים, אותם הוא הורג בארס חזק מורכב מנוירוטוקסינים חזקים, אף שהוא חלש מארסם של הקוברות האמיתיות. הכשה של הנחש יכולה לגרום לנפיחות, בחילות והקאות, שיתוק שרירים, כשל נשימתי ובמקרים נדירים גם למוות. עם זאת ישנם מעט מאוד מקרים של הכשה מהנחש, הנמנע לרוב מאנשים. ההכשות שנגרמו ידועות בעיקר משביה.

תת-מינים
--------

ישנם 2 תת-מינים של הנחש:

* A. l. lubricus - מצוי בכף התקווה הטובה ובמדינת אורנג' החופשית שבדרום אפריקה.
* A. l. cowlesi - מצוי בדרום אנגולה ובצפון נמיביה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אספידלפס לובריקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אספידלפס לובריקוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
תיאור של שעבוד העברים במצרים, שבמהלכו נאלצו ליצור לבנים ללא תבן.
**לבנים ללא תבן** הוא ביטוי, המתייחס למשימה שיש לבצעה ללא משאבים מתאימים.

במקרא
-----

בשמות פרק ה' נפגשים משה ואהרון עם פרעה ומעבירים את בשורת "שלח את עמי". פרעה לא רק מסרב, אלא גם מעניש את בני ישראל באומרו לממונים מטעמו על עבודת העברים ולמנהלי העבודה מבני ישראל: "לא תאספון לתת תבן לעם ללבן הלבנים כתמול שלשם הם ילכו וקששו להם תבן", אך עדיין דורש את אותה תפוקה יומית של לבנים כמו לפני הגזירה. בני ישראל מתלוננים בפני משה ואהרון שעכשיו החמירו את הגזירה איתם, ומשה בתורו מתלונן בפני ה' שבכל פעם שהוא הלך לפרעה בשם בני ישראל, המצב החמיר עבורם. ה' משיב למשה שיבוא הזמן שבו פרעה עצמו יגרש את בני ישראל ממצרים; וכי יגאל ה' את בני ישראל "ביד חזקה ובזרוע נטויה", למען יכירו אותו.

הכנת לבנים עם תבן
-----------------

מוצרי חימר רבים דורשים תוספת של חומרים אחרים כדי להוסיף חוזק ועמידות. במקרה של לבנים במצרים במקרא - חימר נהר מורכב בדרך כלל מחלקיקים עדינים מאוד ולכן היה מתייבש לאט - הוספת קש "תפתח" את החימר, מה שמאפשר לו להתייבש ביתר קלות בשמש. בנוסף לסיוע בייבוש, האופי הליניארי של הקש מוסיף יציבות ללבנת החימר, באותה צורה שבה ברזל או רשת תיל מחזקים בטון מודרני. לבנים שנעשו ללא תבן היו נשברים ומתפוררים בקלות. לבני טיט (אנ') המשמשות ברחבי העולם, מיובשות בדרך כלל רק בשמש, אך לחימר מוסיפים עשבים, קש וחומרים אחרים מאותן סיבות בסיסיות.

ניתן לראות את תהליך ייצור הלבנים העתיק בציורי קברים ודגמים מצריים.

בתרבות הפופולרית
----------------

הביטוי 'לבנים ללא תבן' מופיע בסרט זוכה פרס האוסקר "עשרת הדיברות", כאשר רעמסס השני (בגילומו של יול ברינר) גוזר על כך שמשה "ישא את [המטה שלו] בפני אנשיו [שלו] שיבקשו מהם [בני ישראל] לעשות לבנים ללא תבן".

בשפה העברית
-----------

הביטוי "תֶּבֶן אֵין נִתָּן - וּלְבֵנִים אוֹמְרִים עשׂוּ!" נלקח מתוך שמות פרק ה פסוק טז ופירושו דרישה לבצע דברים ללא האמצעים הנדרשים לביצוע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמות פרק ה פסוק א
2. ↑  שלח את עמי
3. ↑  שמות פרק ה פסוק ז
4. ↑  שמות פרק ה פסוק יא
5. ↑  Building with the Adobe Brick Technique
6. ↑  תֶּבֶן אֵין נִתָּן - וּלְבֵנִים אוֹמְרִים עשׂוּ!

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר דוד א' פולק, **באיזה סוג של בנייה עסקו בני ישראל במצרים?**
מרטין בהיים עם הארדאפפל
פאקסימיליה של הגאוגרף ארנסט רוונשטיין 1912 היטל הארדאפפל
**ארדאפפל** (מגרמנית **Erdapfel** "תפוח הארץ") הוא גלובוס שיוצר על ידי האסטרונום והגאוגרף הגרמני מרטין בהיים ( Martin Behaim ) בין השנים 1491–1493. הוא הגלובוס העתיק ביותר ששרד עד תקופתנו, ואחת עבודות הקרטוגרפיה האחרונות בהן יבשת אמריקה עדיין לא מופיעה, שכן קולומבוס חזר ממסעו הראשון במרץ 1493. 

בארדאפפל מתוארת אירופה באופן מדויק, אם כי לא בפרופורציות נכונות. גם חופיה הצפוניים והמערביים של אפריקה מתוארים היטב, מה שמעלה את הסברה שברשות בהיים הייתה מפה של ספנים פורטוגזים, או שהשתתף בעצמו במסעות לחופיה המערביים של אפריקה. קיימים דיווחים סותרים לגבי השתתפותו באחד ממסעותיו של מגלה הארצות הפורטוגלי דיוגו קאו בין השנים 1482-1486 וסביר להניח שאם הפליג הרי עשה זאת עם ספן פורטוגלי אחר שהכיר את הנתיב של קאו. העובדה שבהיים לא הכיר הייטב חלקים אחרים בעולם מתגלה ככל שמתקדמים מזרחה. המפה מאבדת מדיוקה עד כדי-כך שקשה להבחין בתת-היבשת ההודית ומזרחה ממנה מופיעים איים שאינם תואמים את מזרח אסיה כלל. יפן או בשמה על הגלובוס 'זיפנגו' (Zipangu), גדולה בהרבה מאשר במציאות ונמצאת דרומית למיקומה האמיתי. בדומה למפה אחרת מאותה תקופה, של קרטוגרף גרמני בשמו הלטיני הנריקוס מרטלוס גרמנוס (Henricus Martellus Germanus), ממזרח למלזיה מופיע חצי-אי ענקי. אי הדיוקים לגבי הודו ומזרח אסיה מראים שבהיים לא קרא את יומניו של מרקו פולו למרות שהיו מפורסמים ונגישים בדפוס. כעורכי מפות נוספים, הוא המשיך להסתמך על מקורות ישנים.

אי הדיוקים והפרטים המומצאים מלמדים על האמונות שרווחו באותה תקופה. באותן שנים המלומדים הסתמכו על שיטתו של פטולומאיוס קלאודיוס וחישוביו של פוסידוניוס לפיהם רדיוס כדור הארץ היה קטן בחצי מגודלו האמיתי. בנוסף, אירופה ואסיה צוירו גדולות מדי והים התיכון ארוך מדי. עקב כך, היה צורך לצמצם את האוקיינוס שממערב לאירופה ושהפריד כביכול בינה לבין אסיה. ממילא לא נותר מקום ליבשת נוספת. באוקיינוס זה מאויר האי המיתולוגי סט. ברנדן על שם ברנדן מקלונפרט על פי אמונה שהוא ותלמידיו גילו אי זה במסעותיהם הימיים להפצת הנצרות. 

הגלובוס הוא דוגמה לאיכות עבודתם של בעלי המלאכה בנירנברג באותה תקופה. קוטר הגלובוס 51 ס"מ. לייצורו הוכן כדור מחימר עליו דחסו ארבע שכבות פשתן מודבקות. לאחר שייבשו, נחתך הכדור לשניים על קו שעתיד להיות קו המשווה וחובר מחדש בטבעת עץ. על הכדור הודבק קלף ועליו מפת הנייר שצוירה על ידי גאורג גלוקנדון (Georg Glockendon) בצבעים מרהיבים עם 111 מיניאוטורות של חיות ואנשים ויותר מ 1,100 שמות מקומות.

הסיבה לייצורו של הגלובוס אינה ידועה. ייתכן ששימש כאמצעי המחשה למטרות סחר וגילוי ארצות או היה אבטיפוס לייצור סדרתי. סברה אחרת היא ששימש למטרות אקדמיות, להצגת הידע של אותם ימים בהתאם לרוח ההומאניזם של התקופה. כיום ארדאפפל נמצא במוזיאון הגרמני של נירנברג. הוא עבר סריקה דיגיטלית.

* ארדאפפל
* 
* 
* ייצוג הנתונים בגלובוס בבירורייצוג הנתונים בגלובוס בבירור
* מפת העולם על פי ארדאפפל 1492מפת העולם על פי ארדאפפל 1492

ראו גם
------

* גלובוס האנט-לנוקס
* גלובוסים של קורונלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארדאפפל** בוויקישיתוף
* הסבר מפורט על ארדאפפל באנגלית  (אורכב 03.01.2017 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר מתמחה במפות
2. ↑  אתר למידע על בואריה
3. ↑  Digitalisierung durch das Germanische Nationalmuseum Nürnberg
ביצי לבנית ים-סוף, אוסף מוזיאון טולוז
**לבנית ים סוף** (מכונה גם **לבנית שונית מערבית** כדי לא לבלבל עם לבנית שונית פסיפית; שם מדעי: *Egretta gularis*) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה בביצות ובחופי ימים. היא נפוצה באירופה, אפריקה ודרום אסיה עד להודו וכן בישראל.

מאפיינים
--------

אורכה של הלבנית 86-204 ס"מ ומשקלה 280-710 גרם. היא בעלת נוצות אפורות-סגולות עם לחיים וגרון וכן בטן לבנים והמקור והרגליים צהובים וארוכים. הבוגרים לבנים ומזכירים במראם לבנית קטנה אך המקור כתום והם קטנים יותר.

הלבנית מעופפת באגמים, בריכות, ביצות וחופי ימים רדודים בסביבות שוניות אלמוגים וזה מקור שמה באנגלית (Western reef heron).

היא לוכדת יצורי מים קטנים לרבות דגים, סרטנים ורכיכות שונות. הלבנית מחבבת במיוחד את היבשתנים העולים לחוף. היא צדה את הטרף הן מהמים והן מהיבשה אך היא אינה יכולה לשחות.

תת-מינים
--------

* *Egretta gularis gularis*
* *Egretta gularis schistacea*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנית ים סוף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבנית ים סוף באתר הרשימה האדומה של IUCN
אילן רמון
נשיא ישראל יצחק הרצוג נואם בכנס ה-18, 2023
**כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון** הוא כנס חלל בינלאומי המתקיים מדי שנה בסמוך ליום השנה לאסון מעבורת החלל קולומביה. הכנס אורגן על ידי מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל, ובשיתוף סוכנות החלל הישראלית ומשרד המדע והטכנולוגיה. החל משנת 2017 עבר הכנס לאחריות של סוכנות החלל הישראלית. זהו כנס בינלאומי, בין שאר אורחיו גם אסטרונאוטים בשירות פעיל. הכנס מהווה במה למפגש בין תלמידים ובני נוער, בכירי הממסד התעשייתי והאקדמי של ישראל, גורמי צבא וביטחון.

בכירי מערכת הביטחון של מדינת ישראל משתמשים בכנס על מנת לתת ביטוי פומבי למדיניות החלל של מדינת ישראל. כך למשל, לראשונה מאז קום המדינה, התבטא שר ביטחון בתחום מדיניות החלל הישראלית - הביטחונית והאזרחית גם יחד. הכנס מהווה מוקד עניין לקהילת החלל האמריקנית, ונציגים של נאס"א, ופיקוד החלל של חיל האוויר האמריקאי מיוצגים בו על ידי גורמים מדרג גבוה. בנוסף לערכו כמציג את מדיניות החלל הישראלית הכנס מהווה כר לשיתוף פעולה בין סוכנות החלל הישראלית וסוכנויות חלל מבקרות, ביניהן סוכנות החלל האירופית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של כנס אילן רמון 2020, שיתקיים ב-28 בינואר 2020. (הקישור אינו פעיל)
* מידע אודות כנס החלל הבינלאומי ה-15 ע״ש אילן רמון 2020, באתר סוכנות החלל הישראלית
* מידע אודות הכנס השנתי השלישי, שהתקיים ב-30 בינואר 2008, מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* מידע אודות הכנס השנתי הרביעי, שהתקיים ב-28 בינואר 2009, מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* מידע אודות הכנס השנתי החמישי, שהתקיים ב-27 בינואר 2010, מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* מידע אודות הכנס השנתי השישי, שהתקיים ב-30 בינואר 2011, מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל
* מידע אודות הכנס השנתי השביעי, שהתקיים ב-29 בינואר 2012, מאתר מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל

| אילן רמון |
| --- |
| אסון קולומביה | מעבורת החלל קולומביה • STS-107 • אסון מעבורת החלל קולומביה | אילן רמון |
| הנצחה | מצפה אילן • מרכז אילן רמון לנוער שוחר פיזיקה • כנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון • קרן רמון • האות לאיכות, מצוינות ומנהיגות ע"ש אילן ואסף רמון • האסטרואיד אילנרמון • נמל התעופה רמון • גבעות קולומביה • תיכון דרכא רמון ע"ש אילן ואסף רמון |
| משפחה | רונה רמון • אסף רמון • טל רמון |
**יד הרב נסים** הוא מכון מחקר תורני והוצאת ספרים ע"ש הראשון לציון והרב הראשי לישראל, הרב יצחק נסים.

היסטוריה
--------

מכון "יד הרב נסים" הוקם בשנת ה'תשמ"ב, 1982, בידי פרופ' מאיר בניהו לזכרו של אביו הראשון לציון והרב הראשי לישראל, הרב יצחק נסים. המכון ממוקם בבניין בשכונת טלביה בירושלים, ובו בתי מדרש ובית כנסת, חדרי עיון, ספריות ואולם הרצאות.

את תשתית עבודתו של המכון היוו ספריותיהם של הרב נסים ושל פרופ' בניהו, שמכתבי היד הנדירים שבהן, כמו גם מצילומי כתבי יד שנאספו ברחבי העולם, הוהדרו במסגרת המכון עשרות ספרים.

לצד הפעילות המחקרית והספרותית מתקיים בבית המדרש של המכון מסלול להכשרת רבנים ודיינים.

בשנת 2018 עברה למכון השלוחה הישראלית של ישיבת הדר ובמקום מתקיימת פעילות לימוד ותפילה ברוח הישיבה.

משנת 2022 מתקיימים במכון שיעורים וקבלות שבת של מיזם "שיחתי" לבוגרי ישיבות ההסדר והמדרשות.

פרסומים בולטים
--------------

* ספר הזיכרון להרב נסים (6 כרכים)
* ספר השנה "אסופות" (15 כרכים)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יד הרב נסים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יד הרב נסים

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיחתי | בית לבוגרי הישיבות והמדרשות, באתר www.sihati.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300217105171
* LCCN: n86043302
* VIAF: 137744261
* WorldCat (עם VIAF): 137744261

 |
**בריאן ראסט** (באנגלית: **Brian Rast**; נולד ב-8 בנובמבר 1981) הוא שחקן פוקר אמריקאי אשר זכה בשישה צמידי אליפות העולם בפוקר. נבחר להיכל התהילה של הפוקר ב-2023.

ביוגרפיה
--------

ראסט למד באוניברסיטת סטנפורד, עד שעזב בכדי לשחק פוקר בצורה מקצוענית. הוא החל את דרכו במשחקי אונליין בפוקרסטארס ופולטילטפוקר תחת השם **tsarrast**. את הצלחתו הראשונה בטורנירים עשה כשהגיע למספר שולחנות גמר בטורנירים שונים בסוף שנות האלפיים, אך חותמו הראשון היה כאשר ניצח את טורניר ה-Pot Limit טקסס הולדם במסגרת אליפות העולם בפוקר וזכה בצמיד הראשון שלו, וכחודש לאחר מכן ניצח את אליפות שחקני הפוקר וזכה בצמיד השני שלו וב-1.7 מיליון דולר.

ב-2015 ראסט השתתף בטורניר ה-Super High Roller Bowl הראשון, בעל עלות כניסה של 500 אלף דולר, וזכה בו וב-7.5 מיליון דולר, זכייתו הגדולה ביותר. ב-2016 היה לשחקן השני אשר זכה באליפות שחקני הפוקר בפעם השנייה, כאשר זכה בצמיד השלישי שלו וב-1.3 מיליון דולר. ב-2018 המשיך להראות את יכולתיו במשחקי הפוקר השונים, כאשר ניצח באליפות ה-2-7 Lowball ובצמיד הרביעי שלו. ב-2021 זכה בצמיד ה-No Limit טקסס הולדם הראשון שלו והחמישי בסך הכל.

ב-2023 השווה את שיאו של מייקל מזרחי כאשר זכה בפעם השלישית באליפות שחקני הפוקר, וב-1.3 מיליון דולר. באותה השנה נבחר להיכל התהילה של הפוקר.

למרות הצלחתו בטורנירי פוקר, ובמסגרת אליפות העולם בפוקר בפרט, ראסט מוכר כשחקן Mixed Games, והוא משחק במשחקי הכסף בעלי הכניסה הגבוהים ביותר בעולם, ב-Ivey Room שבמלון ה-Aria, ובמקאו.

נכון ליוני 2023, ראסט זכה בסך של כ-25.2 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-9 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2011 | $1,500 Pot Limit Hold'em | $227,232 |
| 2011 | $50,000 Poker Player's Championship | $1,720,328 |
| 2016 | $50,000 Poker Player's Championship | $1,296,097 |
| 2018 | $10,000 No-Limit 2-7 Lowball Draw Championship | $259,670 |
| 2021 | $3,000 No Limit Hold'em 6-Handed | $474,102 |
| 2023 | $50,000 Poker Player's Championship | $1,324,747 |

חיים אישיים
-----------

במהלך טיול לברזיל ב-2010, הכיר ראסט את ג'וליאנה קארלה קארלוס דה סילבה, איתה התחתן ב-2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריאן ראסט** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בריאן ראסט

* בריאן ראסט, באתר The Hendon Mob

* בריאן ראסט, באתר Global Poker Index

* בריאן ראסט, באתר אליפות העולם בפוקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brian Rast playing with purpose, באתר ESPN, ‏8 באוגוסט 2011 (באנגלית)
2. ↑  Brian Rast Wins Inaugural $500,000 Super High Roller Bowl for $7,525,000, באתר PokerNews, ‏5 ביולי 2015 (באנגלית)
3. ↑  Building a Legacy: Brian Rast Wins $50,000 PPC a Second Time, באתר PokerNews, ‏7 ביולי 2016 (באנגלית)
4. ↑  Brian Rast Wins $50,000 Poker Players Championship For the Third Time ($1,324,747), באתר PokerNews, ‏22 ביוני 2023 (באנגלית)
5. ↑  Brian Rast Officially Named 2023 Poker Hall of Fame Inductee, באתר אליפות העולם בפוקר, ‏13 ביולי 2023 (באנגלית)
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא שיבאטה. 
**אַי שִׁיבָּאטָה** (ביפנית: **柴田 亜衣**; באנגלית: **Ai Shibata**;‏ נולדה ב-14 במאי 1982) היא שחיינית יפנית, אלופה אולימפית וסגנית אלופת העולם.

ביוגרפיה
--------

שיבאטה נולדה בדרזאיפו, פוקואוקה. אחיה גם הוא שחיין בינלאומי. היא בוגרת המכון הלאומי לכושר גופני וספורט בקאנויה.

באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה שיבאטה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:24.54 דקות' לפני לור מנודו מצרפת (8:24.96 דקות) ודיאנה מונז מארצות הברית (8:26.61 דקות) ובמקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.51 דקות. המנצחת הייתה מנודו שקבעה שיא אירופה חדש של 4:05.34 דקות.

באליפות העולם בשחייה שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכתה שיבאטה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:06.74 דקות, אחרי מנודו (4:06.44 דקות) ולפני קייטלין מקלאצ'י מבריטניה 4:07.25 דקות ובמדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של דקות, אחרי קייט זיגלר מארצות הברית (8:25.31 דקות) ובריטני רימר מקנדה (8:27.59 דקות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה בשנת 2006 זכתה שיבאטה ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.61 דקות, מדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:26.41 דקות ובמדליות ארד במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:11.13 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:00.65 דקות.

באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה שיבאטה בשתי מדליות ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:05.19 דקות, אחרי מנודו שקבעה שיא תחרות חדש של 4:02.61 דקות ואוטיליה ג'דרז'אק מפולין (4:04.23 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:58.55 דקות, אחרי זיגלר שקבעה שיא תחרות חדש של 15:53.05 דקות ופלביה ריגאמונטי משווייץ (15:55.38 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:31.73 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:58.04 דקות.

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה שיבאטה רק במקום 27 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה חלשה עבורה של 8:41.63 דקות ולא הגנה על תוארה ובמקום 31 בתוצאה חלשה נוספת של 4:17.96 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אי שיבאטה, באתר olympedia.org
* אי שיבאטה, באתר Swimrankings
* איי שיבאטה (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) באתר sports123.com

|  אלופות אולימפיות - משחה ל-800 מטר חופשי (נשים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1968: דבי מאייר ארצות הבריתארצות הברית • 
1972: קינה רותהמר ארצות הבריתארצות הברית • 
1976: פטרה תימר מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 
1980: מישל פורד אוסטרליהאוסטרליה • 
1984: טיפני כהן ארצות הבריתארצות הברית • 
1988: ג'נט אוונס ארצות הבריתארצות הברית • 
1992: ג'נט אוונס ארצות הבריתארצות הברית • 
1996: ברוק בנט ארצות הבריתארצות הברית • 
2000: ברוק בנט ארצות הבריתארצות הברית • 
2004: אי שיבאטה יפןיפן • 
2008: רבקה אדלינגטון בריטניהבריטניה • 
2012: קייטי לדקי ארצות הבריתארצות הברית •
2016: קייטי לדקי ארצות הבריתארצות הברית •
2020: קייטי לדקי ארצות הבריתארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7860 6486
* NDL: 001104973
* VIAF: 255775300
* WorldCat: viaf-255775300

 |
**למפיאו**, סביבות 1936–1937
ראשי מנהיגי הקנגאסו של למפיאו מוצגים לראווה לאחר הסרתם
**למפיאו** (בפורטוגזית: **Lampião**, מילולית: "מנורת שמן גדולה"; 1898–1938) היה הכינוי בו נודע **וירגוליניו פריירה דה סילבה** (בפורטוגזית: **Virgolinio Ferreira da Silva**), פורע-חוק ברזילאי מפורסם ומנהיג חבורת קנגאסו שהטילה את חתתה על אזור הסרטאו בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20, עד שנתפס והוצא להורג בידי הכוחות הפדרליים.

על שמו נקרא העיתון *O Lampião da Esquina*.

קורות חייו
----------

וירגוליניו נולד בכפר סרה טליאדה (Serra Talhada) שבסרטאו של מדינת פרנמבוקו כבנם השלישי של משפחת איכרים צנועה. עד לשנות ה-20 של חייו היה וירגוליניו אומן מעבד עור וידע קרוא וכתוב. כאשר נהרג אביו בעימות עם המשטרה בשנת 1919 ביקש וירגוליניו נקמה, ולאחר שקיבל את מבוקשו הפך למבוקש בידי החוק. במהלך שני העשורים הבאים הנהיג למפיאו חבורת קנגאסירוס שמספרם לא עלה על כ-50 ברחבי הסרטאו. אלו היו חמושים בנשק קל שרובו היה נשק שלל מהתנגשויותיו עם המשטרה. למפיאו ואנשיו נהגו לתקוף עיירות קטנות וחוות, להרוג אנשים ובקר, לשבות בני ערובה לשם קבלת כופר נפש, לפגוע בקורבנותיו בעינויים, אונס, הטלת מום וביזה. בשנת 1930 הצטרפה אליו חברתו מריה דאה (Déa), שכונתה "מריה היפה", ולקחה חלק במעללי החבורה ואשר ילדה לו בת בשנת 1932.

ב-28 ביולי 1938 נפלו למפיאו ואנשיו למארב משטרתי חמוש במכונות ירייה שהונח בחוות אנז'יקו (Angico) שבסרז'יפה, שהייתה אחד ממקומות המסתור שלהם, בעקבות בגידתו של אחד מתומכיהם. בקרב נפלו למפיאו, מריה ותשעה מאנשיו. ראשיהם נכרתו מעליהם ונשלחו לסלבדור על מנת שיבחנו בידי מומחים מהמכון המשפטי ויוצגו לציבור לאחר מכן. בשנת 1971 עלה בידי משפחות ההרוגים לקבל בחזרה את הראשים הכרותים על מנת להביאם למנוחתם האחרונה.

גיבור עממי
----------

למפיאו ומריה היפה הפכו לאגדה ולדמויות באינספור סיפורים עממיים, ספרים, ספרות קורדל, שירים, סרטים ומספר אופרות סבון רוויות דרמה, תשוקה ואלימות. על אף אכזריותו כלפי תושבי הארץ הדלים, הצטיירה דמותו כגיבור עממי המנהיג מרידת איכרים כנגד הקולונלים (coroneis), בעלי האחוזות רבי הכוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למפיאו** בוויקישיתוף
* אתר רשמי המתוחזק בידי נכדתו של למפיאו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119392842 (data)
* GND: 132805448
* ISNI: 0000 0000 2347 6723
* LCCN: n81126961
* MusicBrainz: 583e99d5-ebb8-48bb-85bc-938ff362c446
* NTA: 072435429
* SUDOC: 086202901
* VIAF: 62719345
* WorldCat: lccn-n81126961

 |
**התזמורת הסימפונית של ניו יורק** הייתה תזמורת, שעיריית ניו יורק ייסדה באמצעות לאופולד דאמרוש בשנת 1878. במשך שנים רבות הייתה זו מתחרה נודעת ל**אגודה הפילהרמונית של ניו יורק**, הוותיקה יותר. התזמורת הסימפונית פעלה בתמיכת אנדרו קרנגי, שבנה את קרנגי הול (נפתח בשנת 1891) במיוחד בשביל התזמורת. התזמורת נוסדה בשם "**האגודה הסימפונית של ניו יורק**".

הסימפונית נודעה בביצוע יצירות צרפתיות ורוסיות ססגוניות יותר מן הפילהרמונית, שהצטיינה ברפרטואר גרמני. כשליאופולד דאמרוש נפטר, בנו, וולטר דאמרוש, החליף אותו כמנהל מוזיקלי.

בשנת 1903 עברה התזמורת ארגון מחדש ושמה שונה ל"תזמורת הסימפונית של ניו יורק". בשנת 1920, הייתה זו התזמורת האמריקאית הראשונה שיצאה לסיור באירופה. בשנת 1928, התמזגה התזמורת עם האגודה הפילהרמונית ליצירת "התזמורת הפילהרמונית-סימפונית של ניו יורק", ובהמשך ליצירת הפילהרמונית של ניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* התזמורת הסימפונית של ניו יורק, באתר MusicBrainz (באנגלית)

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל ניו יורק** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309625305171
* ISNI: 0000 0001 1537 330X
* LCCN: n2001064113
* MusicBrainz: d24e2dda-9803-4331-b56a-fc164be3b23a
* NKC: ko2004263578
* VIAF: 313005550
* WorldCat: lccn-n2001064113

 |
המשפט "איני רוצה ללכת הביתה" בקאנג'י לעומת אוקוריגאנה
**אוֹקוּרִיגאנה** (ביפנית: 送り仮名, מילולית: "אותיות מלוות") היא צורת שימוש מיוחדת באותיות היראגאנה בה מעניקים סימני ההיראגאנה משמעות מיוחדת לסימני קאנג'י במילים יפניות.

לרוב מצורפות אותיות ההיראגאנה לסימני קאנג'י המציינים פועל או שם תואר, ואשר מעניקים לו משמעות של זמן (עתיד, עבר או הווה) חיוביות או שליליות, נימוס דקדוקי ועוד.

שימוש נוסף באוקוריגאנה הוא העזרה בקריאת קאנג'י אשר לו יותר מצורת קריאה אחת. מאחר שלמרבית סימני הקאנג'י יש יותר ממשמעות אחת (אם כי לרוב המשמעויות זהות) וכן צורות אפשריות רבות ושונות לקריאה, סימני ההיראגאנה שמצורפים לקאנג'י מאפשרים לדעת מה היא צורת ההגייה הנכונה של הסימן.

בדוגמה שמובאת כאן, נעשה שימוש בפעלים שכיחים הכתובים בקאנג'י: "上" (מעלה) ו"下" (מטה), להם צורפו סימני היראגאנה כדי להראות את צורת קריאתם המשתנה. את הדוגמאות ביפנית יש לקרוא משמאל לימין.

* 上がる - **אגארוּ** (להגביה/להכין/להשלים). בצורת הקריאה הזו הסימן 上 נקרא כ**אַ**.

* 上る - **נוֹבוֹרוּ** (לטפס/לעלות). בצורת הקריאה הזו הסימן 上 נקרא כ**נוֹבוֹ**.

* 下さる - **קוּדאסארוּ** (לתת). בצורה זו הסימן 下 נקרא כ**קוּדַה**.

* 下りる - **אוֹרירוּ** (להנמיך/לרדת). בצורה זו הסימן 下 נקרא כ**אוֹ**.

כמו לרוב המערכות הדקדוקיות בשפה היפנית, גם לשימוש באוקוריגאנה מספר ורסיות, בעיקר בטקסטים ישנים. משרד החינוך היפני פרסם זה מכבר חוקים המאחדים את הצורות השונות וקובעים את צורת השימוש הנכונה והיחידה, אולם מילים רבות יוצאות דופן לשיטה זו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקוריגאנה** בוויקישיתוף
| יחידות זמן בשנים (תקינת 1–31 ISO) |
| --- |
| סמל | שם | חזקה |
| a | annum / year | {\displaystyle 10^{0}} |
| Ha | Hecto-annum | {\displaystyle 10^{2}} |
| Ka | Kilo-annum | 10^{{3}} |
| Ma | Mega-annum | 10^{{6}} |
| Ga | Giga-annum | 10^{{9}} |

 בכרונולגיה של היקום משתמשים בדרך כלל ביחידת זמן למיל"ש או "לפני מיליארדי שנים".
**לפני מיליארד שנים** או **גיגה-שנה (באנגלית: Byr)** היא יחידת זמן בסולם פטא(אנ') השווה ל-1,000,000,000 שנים (1,000 מיליון שנה).

המונח משמש בגאולוגיה, פלאונטולוגיה, גיאופיזיקה, אסטרונומיה וקוסמולוגיה פיזיקלית המתארת את מבנה היקום.

תקנים
-----

תקן ISO שואף להחיל תקן אחיד לשמותיהם של מקדמי היחידות (כדוגמת קילו לאלף, מגה למיליון, גיגה למיליארד וכו').
מכיוון ששמות המקדמים הם בלטינית, נקבע שגם היחידה עצמה תיקרא בלטינית, ובמקרה של שנה: annum. מכאן, מיליון שנה נקראים Mega-annum) Ma), מיליארד שנה Giga-annum) Ga) ואלף שנה Kilo-annum) Ka). היחידות הללו נועדו לתאר גם מרווחי זמן, לדוגמה: ("במשך 2 Ga") וגם ספירה לאחור ("לפני 2 מיליארד שנה").

ראו גם
------

* למ"ש
* לוח הזמנים הגאולוגי

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת מקדמי היחידות.
**התזמורת הסימפונית של פריז** (בצרפתית: **Orchestre Symphonique de Paris**) הייתה תזמורת, שפעלה בין השנים 1928 ל-1939, בעיקר בפריז.

את התזמורת ייסדו במשותף ארנסט אנסרמה, לואי פורסטייה ואלפרד קורטו. הקונצרט הראשון שלה התקיים ב-19 באוקטובר 1928 בתאטר דה שאנז אליזה.

מימון לתזמורת סיפקו תומכים עשירים, בהם גוסטב ליון, מנהל פְּלייֵל, שני אחים בנקאים והנסיכה דה פוליניאק. חברי הוועד המנהל היו רובר ליון (מנהל כללי), שארל קיסגן (מזכיר אדמיניסטרטיבי), אנדרה שאפנר (מזכיר אמנותי) יחד עם אנרי מונה וז'אן גרט. קשיי מימון אילצו את התזמורת להירשם כחברה באמצע שנת 1931. 

מטרת התזמורת החדשה הייתה להציג יצירות פחות מוכרות של מלחינים חשובים לצד מוזיקה חדשה ויצירות מן הרפרטואר הקונצרטי המרכזי. בביצוע איכותי. רמתה של התזמורת נחשבה לגבוהה, בחלקו הודות למספר הרב של חזרות לפני כל קונצרט. מתוך שמונים הנגנים, שנבחרו מבין השש-מאות שהתייצבו למבחני המיון, היו הרוב בני פחות מ-25.

משנת 1929 הזמין קורטו את פייר מונטה לכהן כמנהל המוזיקלי והמנצח הראשי של התזמורת. הופעתו הראשונה של מונטה עם התזמורת הייתה ב-12 באפריל של אותה שנה, בניצוח על פסטיבל אביב גדול; בתום העונה הראשונה נרשמו לזכות התזמורת 63 קונצרטים. בעונה זו נערכה גם ההקלטה הראשונה של התזמורת (אף כי בהקלטה זו נקראה בשם "גראנד אורקסטרה סימפוניק"): ההקלטה הראשונה בחודש מאי של פולחן האביב של איגור סטרווינסקי, בניצוחו של מונטה באולם פלייל המחודש.

היצירות החדשות שבוצעו בתזמורת בביצוע בכורה היו "ראגבי" ב-1928 וקפריצ'ו לפסנתר ותזמורת ב-1929, שתיהן של סטרווינסקי ובניצוח אנסרמה, "קונצרט כפרי" של פרנסיס פולנק, הסימפוניה השלישית של פרוקופייב בניצוח מונטה; וכן ביצועי בכורה בפריז של הסינפונייטה מאת יאנאצ'ק וקטעים מתוך ווצק של ברג.

התזמורת יצאה למסע הופעות בבלגיה ובהולנד בשנת 1930, ואחר, בשלהי 1931, לסיבוב בחמש-עשרה ערים, בהן המבורג, קלן, ברלין, דרזדן ווינה; ב-1932 הופיעה בבריסל וב-1933 בז'נבה.

הקלטות
------

* "הואלס" של ראוול
* הסימפוניה הפנטסטית של ברליוז
* הקונצ'רטו הכפול של באך (עם מנוחין ואנסקו)
* "הסימפוניה הספרדית" של לאלו בניצוח פיירו קופולה
* יצירות מאת גובר בניצוח המלחין
* מוזיקה סובייטית מאת שוסטקוביץ' ואחרים בניצוח יוליוס ארליך
* יצירות של באך בנגינת אלפרד קורטו

קישורים חיצוניים
----------------

* התזמורת הסימפונית של פריז, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* התזמורת הסימפונית של פריז, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454225905171
* BnF: cb13905608r (data)
* CiNii: DA13037003
* ISNI: 0000 0001 0943 6861
* LCCN: n94004262
* MusicBrainz: 86064f68-db46-404f-bf93-f2324ea1c704
* SUDOC: 15722869X
* VIAF: 142013040
* WorldCat: lccn-n94004262

 |
**התזמורת הסימפונית של וינה** (בגרמנית: **Wiener Symphoniker**) נוסדה בשנת 1900 תחת השם "אגודת הקונצרטים של וינה" (בגרמנית: Wiener Concertverein). בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 שונה שם התזמורת לשמה הנוכחי.

היסטוריה
--------

על אף ירידה בהאזנה לקונצרטים לאחר הופעת הרדיו בשנות ה-20 של המאה ה-20, התזמורת החזיקה מעמד עד סיפוח אוסטריה בשנת 1938, שהביא להתמזגותה עם תזמורות גרמניות, כחלק מן התרבות הגרמנית. בתור שכזו, שימשה למטרות תעמולה עד שצימצומים בשורותיה, כתוצאה מגיוס לעבודה במפעלי תחמושת, הביאו לסגירתה ב-1 בספטמבר 1944.

הקונצרט הראשון של התזמורת אחרי המלחמה התקיים ב-16 בספטמבר 1945, ונוגנה בו הסימפוניה השלישית של גוסטב מאהלר. בהנהלתו של יוזף קריפס, נבנה מחדש, תוך זמן קצר, רפרטואר מודרני לאחר עשר שנים של בידוד והתזמורת יצאה בפעם הראשונה לפסטיבל ברגנץ בקיץ 1946.

שנת 1946 ציינה את ראשית כהונתו של מאסטרו הרברט פון קאראיין, שאף כי לא היה מנצח ראשי, עבד עם התזמורת הווינאית בסדרת הקונצרטים שנקראו על שמו ויצא עמה לסיורים רחבי-היקף באירופה ובאמריקה הצפונית.

בשנת 1959 הופיעה התזמורת לפני האפיפיור יוחנן ה-23 בוותיקן, בניצוח הבכורה של מאסטרו וולפגנג זאוואליש.

בתקופת ניהולו של זאוואליש יצאה התזמורת לסיור בארצות הברית בשנת 1964 ולסיור משולב בארצות הברית וביפן. בשנת 1967 בתקופתו גם נפתח מחדש התיאטרון של וינה, בשנת 1962.

קריפס חזר לתקופת הביניים שבין פרישת זאוואליש לבואו של קרלו מריה ג'וליני כמנצח ראשי. בשנות ה-80' ההתייצב ז'ורז' פרטר על דוכן המנצחים. הוא הגדיל את מספר הקונצרטים של תזמורת וינה והוסיף מוזיקה צרפתית לרפרטואר.

המנצח הראשי המיועד של התזמורת מעונת 2024/25 הוא המנצח הצ'כי פטר פופלקה.

מנצחים ראשיים
-------------

* פרדיננד לוה (1900–1925)
* הוגו גוטסמן (1929–1933)
* אוסוואלד קאבאסטה (1934–1938)
* הנס וייסבאך (1939–1944)
* הנס סווארובסקי (1945–1947)
* וולפגנג זאוואליש (1960–1970)
* יוזף קריפס (1970–1973; מנהל אמנותי)
* קרלו מריה ג'וליני (1973–1976)
* גנאדי רוז'דסטוונסקי (1980–1982)
* רפאל פריבק דה בורגוס (1991–1996)
* ולדימיר פדוסייב (1997–2005)
* פאביו לואיזי (2005–2013)
* פיליפ ג'ורדן (2014–2021)
* אנדרס אורוסקו-אסטרדה (2021–2022)
* פטר פופלקה (מיועד, החל משנת 2024)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התזמורת הסימפונית של וינה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של וינה
* התזמורת הסימפונית של וינה, ברשת החברתית פייסבוק

* התזמורת הסימפונית של וינה, ברשת החברתית טוויטר

* התזמורת הסימפונית של וינה, באתר ספוטיפיי

* התזמורת הסימפונית של וינה, באתר AllMusic (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של וינה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של וינה, באתר Discogs (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של וינה, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269793905171
* BIBSYS: 90655109
* BNE: XX122234
* BnF: cb139075068 (data)
* CiNii: DA07071200
* GND: 2026867-1
* ISNI: 0000 0001 2109 0760
* LCCN: n80157555
* LNB: 000067287
* MusicBrainz: fdec141a-f2a7-4b07-9257-8909c294546b
* NKC: kn20020503007
* NLA: 35277603
* NSK: 000144585
* RERO: 02-A003973950
* SUDOC: 078532825
* Trove: 894173
* VIAF: 126591981
* WorldCat: lccn-n80157555

 |
**לואי דה בורבון** (באיטלקית: **Luigi di Borbone**; נולד ב-1405, נפטר ב-מאי 1486) היה חבר בבית בורבון.

ביוגרפיה
--------

לואי נולד בשנת 1405 והיה בנם השלישי של ז'אן הראשון, דוכס בורבון ומארי, דוכסית אוברן.  הוא היה רוזן מונפנסייה, קלרמון-אן-אוברן וסאנסרה ודופין ד'אוברן והיה אחיו הצעיר של שארל הראשון, דוכס בורבון. הוא ייסד את ענף בורבון-מונפנסייה של בית בורבון, שבסופו של דבר השתלט על הדוכסות בשנת 1505. לואי מת במאי 1486 ובנו ז'ילבר, רוזן מונפנסייה ירש את נחלותיו ותאריו.

משפחתו
------

 שלט האצולה של לואי מאז 1428.
בשנת 1428 נשא לאישה את ז'אן, דופין ד'אוברן, בתו ויורשתו של ברוד השלישי, דופין ד'אוברן ורוזן קלרמון-אן-אוברן. לאחר מותה בשנת 1436, הוא שמר על התארים הללו (סבתו מצד אביו הייתה אן מאוברן, בתו של הדופין ברוד השני), וב-5 בפברואר 1442, התחתן עם גבריאל לה טור, בתו של ברטרנד החמישי ד'לה טור, רוזן אוברן ובולון. לזוג נולדו ארבעה ילדים:

* ז'ילבר, רוזן מונפנסייה (1443–1496)
* ז'אן (1445–1485)
* גבריאל, רוזנת בנון (1447–1516), התחתנה בשנת 1485 עם לואי דה לה טרמויל, נסיך טלמונד
* שרלוט (1449–1478), התחתנה בשנת 1468 עם וולפרט ואן ברוסלן, רוזן גראנפרה ורוזן באקן

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Ward, Prothero & Leathes 1911, p. table 25.