recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**באד טלץ** (בגרמנית: **Bad Tölz**) היא עיר במדינת בוואריה בגרמניה. בירת המחוז באד טלץ - וולפראטסהאוזן.

היסטוריה
--------

בחפירות באזור נמצאה עדות לקיום מקום יישוב החל מהתקופה בה נסוגו הקרחונים בסוף עידן הקרח. התגלו ממצאים מתרבות האלשטאט, כמו גם מתקופת רייטיה הרומית, מה שיכול לרמז שהתקיים במקום יישוב קלטי.
השם "טלץ", שמגיע מהביטוי הלטיני "לרקוד עם רגליים קשורות", מוזכר במקורות לראשונה בשלהי המאה ה-12, וכך נקראה העיר עד המאה ה-19.

היינריקוס דה טולנצה בנה במקום מבצר אשר שלט על השיט בנהר איזר. בשנת 1331 העניק הקיסר לודוויג הרביעי לטלץ זכויות של עיר שוק.

במאה ה-14 הפכה העיר לצומת דרכים בשינוע מלח ובולי עץ על נהר האיזר. בשנת 1453 רחוב השוק, הכנסייה והמבצר בעיר נהרסו בשריפה. זמן קצר לאחר מכן העיר נבנתה מחדש, אך הפעם במבני אבן. במסגרת הבנייה המחודשת של העיר, נבנה גם ארמון, בהוראתו של אלברכט השלישי, דוכס בוואריה, אשר עמד במקום עד שנת 1770, בה נהרס עקב הזנחה מתמשכת.

במהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648) סבל האזור מהרס רב ומגפות. הפריחה חזרה כחצי מאה מאוחר יותר, במהלך מלחמת הירושה הספרדית, כשהחל המסחר באבן גיר ומוצרים מעץ.

בשנת 1718 נבנתה קפלה לכבוד הקדוש לאונרד דה נובלאק, וכל שנה ב-6 בנובמבר נערך לכבודו פסטיבל בעיר.
באמצע המאה ה-19 כלכלת העיר החלה להתבסס על מרחצאות מרפא, עקב גילוי מעיינות טבעיים בסביבת העיר, והיא הפכה ל"עיר ספא". לפיכך, החל משנת 1899 שונה שמה לבאד טלץ.

בשנת 1937 הוקם בעיר בית ספר להכשרת קצינים עבור הואפן אס אס. בית הספר פעל עד סוף מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה פעל בעיר גם מחנה-משנה של מחנה הריכוז דכאו, אשר סיפק כוח עבודה עבור בית הספר ומבני מנהלה נוספים. החל מסוף המלחמה ועד שנת 1991 שימש מבנה בית הספר כבסיס ליחידה 10 של הכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית. 

אמון גת, שהיה פושע מלחמה נאצי ומפקד מחנה הריכוז פלאשוב אשר ליד קרקוב, פולין, נעצר בבאד טלץ בעודו שוהה במוסד לחולי נפש.

אתרים בעיר
----------

כיום באד טלץ ידועה במתקני הספא שלה, מבנים עתיקים מימי הביניים ובנוף הרי האלפים. בין אתריה הידועים הוא ה-Kurverwaltung, ספא מודרני שהמים עתירי היוד שבו ידועים ביכולות המרפא שלהם; Alpamare - פארק המים המקורה הראשון באירופה; Stadtpfarrkirche - כנסייה שנבנתה בשנת 1466 ומהווה דוגמה לסגנון אדריכלות גותית מהתקופה הגרמנית המאוחרת.

תרבות
-----

מקהלת נערי טלץ נוסדה בעיר בשנת 1956, ומאז 1970 פועלת במינכן.

ערים תאומות
-----------

* צרפתצרפת וישי, צרפת

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל גרמניה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באד טלץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של באד טלץ

מרכז העיר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562035005171
* GND: 4060317-9
* LCCN: n81053310
* MusicBrainz: ae229cde-72ae-41c1-b12e-17c26b859fce
* NARA: 10044959
* NKC: xx0174022
* VIAF: 151278713
* WorldCat: lccn-n81053310

 |
**אקדמיה למוזיקה** (מכונה גם "בית ספר למוזיקה", "קונסרבטוריון" או "קונסרבטוריום") היא מוסד להשכלה גבוהה בתחום המוזיקה, לרוב במוזיקה קלאסית, אם כי באקדמיות רבות בארץ ובעולם ישנן מחלקות בתחומי מוזיקה אחרים, כגון ג'אז, מוזיקה ערבית ועוד.

במחלקות המוזיקה הקלאסית נלמדים כל מקצועות היסוד של המוזיקה: תאוריה, סולפג', הרמוניה, תולדות המוזיקה, ספרות המוזיקה, קונטרפונקט, קומפוזיציה.

מעבר לכך, נלמדים מקצועות נוספים על פי המגמות השונות (מגמת תאוריה וניצוח / מגמת ביצוע) ומקצועות הרחבה על פי בחירה / מסלול.

מוסדות אלו מיועדים לרוב לבוגרי בית-ספר ויכולים להיות עצמאיים או חלק מאוניברסיטה. רוב הקונסרבטוריונים היו במקור מרכזי אימון מקצועיים המיועדים למי שעתיד להיות מוזיקאי מקצועי, לרוב מחוץ למבנה האקדמאי המקצועי. מוסדות אלו הדגישו בעבר את הביצוע, ומסגלים כיום גישה אקדמאית-פורמלית יותר. מצד שני, ישנן אוניברסיטאות אשר מחלקות המוזיקה שלהן שמו במקור דגש על לימודי מוזיקה אקדמאיים, וכיום הן שמות יותר דגש על ביצוע. ישנה כיום חפיפה בין שתי קבוצות אלו יותר משהייתה בעבר, בעוד הדגש הספציפי משתנה ממוסד למוסד.

בעולם ישנם אף בתי ספר למוזיקה המיועדים לתלמידי בתי ספר, אשר משלבים לימוד מוזיקלי אינטנסיבי עם חינוך אקדמי כללי.

בישראל קיימות שתי אקדמיות למוזיקה שמעניקות תואר ראשון, תואר שני ותואר אמן: האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים (לשעבר ע"ש רובין) בקמפוס האוניברסיטה העברית שבגבעת רם בירושלים (בחסותה גם בית-ספר תיכון באותו הקמפוס), ובית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.

בישראל המונח "קונסרבטוריון" מתייחס למוסד לימוד מוזיקה במסגרת החינוך הבלתי פורמלי, המיועד לילדים ובני נוער, בשעות אחר הצהריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקדמיה למוזיקה** בוויקישיתוף
* אתר האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים
* אתר בית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה בתל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11969446p (data)
* GND: 4170834-9
* HDS: 010410
* NKC: ph120936

 |
*Asmodea*, 1821-1823. 125.4 ס "מ x 65.4 ס" מ, שמן על גבס
הועבר פשתן. Museo del Prado, מדריד
**Asmodea** או **חזון פנטסטי** (ספרדית:***Vision fantástica***) הם השמות שניתנו לציור פרסקו שהושלם ככל הנראה בין השנים 1820-1823 על ידי האמן הספרדי פרנסיסקו גויה. הציור מראה שתי דמויות מרחפות מעל הנוף הנשלט על ידי הר גדול. הציור הוא אחד מ-14 "ציורים שחורים" של גויה — הסדרה המרכזית האחרונה שלו, אותה צייר מתוך ייאוש נפשי ופיזי בסוף חייו. ציורים אלו צוירו ישירות על גבי קירות ביתו ב-Quinta del Sordo, שמחוץ למדריד.

לא נשאר תיעוד בכתב או בעל פה למשמעות סדרת הציורים, וסביר כי הם מעולם לא נועדו להראות על ידי צופים שמחוץ למעגל המכרים הקטן והמיידי שלו. גויה לא נתן שמות לכל עבודות הסדרה; שם הציור *Asmodea* ניתן מאוחר יותר על ידי חברו, הצייר הספרדי אנטוניו ברוגדה. השם הוא ככל הנראה גרסה נשית לשמו של מלך השדים אשמדאי (Asmodeus) המופיע בספר טוביה. אשמדאי מופיע גם במיתולוגיה יוונית כטיטאן פרומתאוס, אשר האלה מינרווה נשאה אותו להרי הקווקז.

*הכלב*, גויה, 1821-23. Museo del Prado, מדריד
שתי דמויות, גבר ואישה, מוצגות באוויר, מרחפות מעל רחבת נוף. האישה לובשת שמלה לבנה המכוסה בגלימה אדומה. שניהם נראים מפוחדים, היא מכסה את החצי התחתון של הפנים שלה עם החלוק, הפנים שלו נראים מוטרדים. כל אחד מהם מחפש בכיוונים מנוגדים, בעוד הוא מצביע על העיר העליונה של ההר בצד ימין של הבד. מבקר האומנות אוון קונל מציין כי להר צורה דומה לגיברלטר אשר היווה מקלט לספרדים ליברלים לאחר מלחמת חצי האי. בחזית, שורה של חיילים צרפתים, שמזכירה את אלה של גויה מ-1814 *בשלושה במאי, 1808*, מכוונת את רוביה לעבר קבוצה של אנשים העוברת נמוך יותר ומלווה בסוסים ועגלות. אולי מדובר בקבוצת פליטים הנמלטת מהמלחמה עם צרפת, מלחמה שאת קורבנותיה הכיר גויה מקרוב ושתוארה בסדרת ציוריו אסונות המלחמה.

*Atropos*, גויה, 1821-23. פראדו, מדריד.
הסופר ריצ'רד קוטרל, ציין את דמיון הצביעה הכחלחל של השמים עם עוד עבודה מתוך "סדרת הציורים השחורה" בציור *הכלב*. העבודה נושאת דמיון גם ל:' *Atropos* ו *צליינות לסן איסידרו*, משום שהוא מנצל מכשיר אליפטי חזותי כדי לעוות את נקודת המבט של הצופה. במקרה זה הגלימה של הזכר המרחף מביאה אותו כמעט מחוץ לבד וקרוב בהרבה אל הצופה מאשר הנקבה המרחפת. כמו *Atropos*, עבודה זו היא אחת מתוך סדרת ציורים שבה המשמעות המיועדת ניתנת להסקה מהמקורות הקלאסיים.

עבודה זו נוצרה במקור על בד תלוי על קיר. כמו רוב האחרים בסדרה, היא צוירה על גרסה קודמת של הסצנה. גויה הציב את העבודה על קירות הקומה העליונה של ה-Quinta. מאוחר יותר הועבר הציור לבד, וכיום הוא בתצוגת קבע עם שאר עבודות מתוך הסדרה ב" Museo del Prado, מדריד. על פי הסופר רולף קנטיש, זוהי דוגמה של גויה בה מצויה,

"רב גוניות והיכולת לשקף קבוצות גדולות וקטנות, חושך ואור, עירום ולבוש, נוף ופנים, חיות, נושאי חיי יום-יום ונושאי דמיון ולפעמים תערובת משונה של שניהם."
תיאור ציור **החיזיון** מוזכר בשירו של אהוד בנאי מהאלבום קרוב "החיזיון לפרנצ'סקו גויא" שמילותיו נכתבו על ידי פנחס שדה, השיר מבוצע בדואט עם יהודית תמיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החיזיון** בוויקישיתוף
* סיור דיגיטלי
* אהוד בנאי -החיזיון לפרנצסקו גויא

הערות שוליים
------------

1. ↑  Licht, 159
2. 1 2 3  Junquera, 72
3. 1 2 3  Cottrell, 75
4. ↑  Connell, 207
5. ↑  Havard, 74
6. ↑  Licht, 288
7. ↑  Junquera, 56
8. ↑  Junquera,44
**ליואיס סולה אי סאלה** (בקטלאנית: **Lluís Solà i Sala**; נולד בוויק, קטלוניה, ספרד, 1940) הוא משורר, מחזאי ומתרגם קטלוני.

כמחזאי, ליואיס סולה ביים יצירות של יוהאן אוגוסט סטרינדברג, אייסכילוס וז'ואן ברוסה, בין היתר. בנוסף הוא גם פרסם יצירות מקוריות. הוא ביים יותר מחמישים יצירות - גם קלאסיקות וגם עכשוויות, וביניהם המחזה "nô Semimaru" עם תפאורה על ידי אנטוני טאפייס ומוזיקה של ז'וזפ מריה מסטרס קואדרני (Josep Maria Mestres Quadreny). הוא גם ביים הפקות משוררים כגון ז'וזפ וינסנס פוש (Josep Vicenç Foix), ז'ואן ויניולי ומיקל באוסה (Miquel Bauçà). הוא ייסד וניהל את "המרכז הדרמטי של אוסונה" (Centre Dramàtic d'Osona), והוא היה פרופסור במכון התיאטרון (Institut del Teatre) בין 1975 ו-2005. הוא ניהל את קבוצת התיאטרון "לה גאביה דה ויק" (La Gàbia de Vic), מ-1963 עד 1979. הוא תרגם סופרים בשפות זרות כגון קפקא, רילקה, רימבו ופסואה.

ציינו אותו לשבח בספטמבר 2012 במצעד של עיירתו ויק (*Marxa dels Vigatans)*.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Notícia al diari digital *Osona.com*, 30 d'agost de 2012
2. ↑
3. ↑  "Lluís Solà". נבדק ב-2015-03-14.
4. ↑  La Comissió 11 de setembre presenta la X Marxa dels Vigatans Vilaweb, September 4, 2012 (בקטלאנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1125038
* BnF: cb14700550v (data)
* CANTIC: a10158947
* GND: 124083706
* ISNI: 0000 0000 8392 4305
* LCCN: n2002035729
* VIAF: 70748535
* WorldCat: lccn-n2002035729

 |
האב מרטיני
תרגיל מבחן של תלמידו של האב מרטיני, מוצרט בן ה-14, 9 באוקטובר 1770
**אקדמיה פילארמוניקה** (באיטלקית: Accademia Filarmonica di Bologna) הוא מוסד השכלה מוזיקלית בבולוניה, איטליה. 

האקדמיה נוסדה בשנת 1666. לקדוש הפטרון שלה נבחר סן אנטוניו מפדואה, ותמונת עוגב ועליו המוטו Unitate melos נבחרה כשלט המייצג שלה. הרעיון העיקרי בהקמת המכון היה לקבץ מוזיקאים מקצועיים "ליצירת אחדות לאורך זמן, המוקדשת ליצירת מוזיקה יפה". בשנת 1721 נבחר גוזפה מטאו אלברטי לנשיא האקדמיה, וחזר ונבחר למשרה זו עוד חמש פעמים רצופות.

ציון דרך בתולדות האקדמיה במחצית השנייה של המאה ה-18 היה קבלתם ללימודים של הזמר הדגול פארינלי (1730) ושל המלחין והמורה המפורסם האב ג'ובאני באטיסטה מרטיני (1758), יחד עם מלחינים זרים כמו הבלגי אנדרה מודסט גרטרי והבוהמייני יוזף מיסליווצ'ק, הרוסי/אוקראיני מקסים ברזובסקי ואף מוצרט הצעיר, שכולם קיבלו תעודות מן האקדמיה.

במאה ה-19 ובמאה ה-20 נקשרו בשם המכון שמות כמו רוסיני, ורדי, בויטו, וגנר, מאסנה, סן-סנס, פוצ'יני, כמו גם פילד, ליסט, ברהמס, אנטון רובינשטיין, בוזוני ורספיגי.

בראשית המאה ה-21 העומד בראש האקדמיה הוא **פולוויו אנגיוס**.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אקדמיה פילארמוניקה

* History


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257292905171
* BnF: cb12315658b (data)
* ISNI: 0000 0001 2322 4072
* LCCN: n93009417
* NKC: ko20201083621
* SUDOC: 03132908X
* VIAF: 128537203
* WorldCat: lccn-n93009417

 |
**נואל קמפף מרקאדו** (בספרדית: **Noel Kempff Mercado**) הוא פארק לאומי במחוז סנטה קרוס בצפון-מזרח בוליביה, בסמוך לגבולה של המדינה עם ברזיל. הפארק משתרע על פני 15,234 קמ"ר, באזור בעל אקלים טרופי, בגובה שנע בין 200 ל-1,000 מ' מעל פני הים. רוב גבולותיו של הפארק תחומים בנהרות: אִיטֶנֶס, וֶרְדֶה, טָארְווֹ ופָּרָגוּאָה. בפארק מספר מערכות אקולוגיות, ביניהן יער גשם אמזוני, סוואנה וסראדו. בהשוואה לפארקים גדולים אחרים ביבשת, נואל קמפף מרקאדו נחשב לאחד הגדולים, המגוונים והשמורים. הוא אמנם מגוון פחות מהפארק הלאומי מנו שבפרו, אך בניגוד לו, הוא מכיל אזורי סוואנה, סראדו וביצות.

הפארק הוכרז ב-28 ביוני 1979 ונקרא תחילה ואנצ'אקה (Huanchaca), אך בהמשך שונה שמו, והוא נקרא על שם המדען שחקר אותו. בשנת 2000 הכריז אונסק"ו על הפארק כאתר מורשת עולמית.

בניגוד לאזורים דומים בבוליביה, אזור הפארק כמעט לא מיושב - בפארק ובאזורים הסמוכים לו מתגוררים פחות מ-30 תושבים, ולפיכך, אין הוא נפגע מחקלאות. עם זאת, סובל הפארק מדיג ומציד מצדו הברזילאי של הגבול, שבהיעדר פיקוח על הגבולות גולש לעיתים גם לשטחו הוא. פחות מאלף תיירים פוקדים מדי שנה את הפארק, וזאת בשל מיקומו המבודד - נדרשים שני ימי נסיעה מהעיר הגדולה הקרובה, סנטה קרוס. יחד עם זאת, מכיל הפארק תשתית לביקורי תיירים וחוקרים.

פלורה ופאונה
------------

לפי ההערכות, בשטח הפארק כ-4,000 מיני צמחים, ובהם 110 מיני סחלבים, וכן ברומליות, פסיפלורות, לופיים ודקליים. 2,700 מינים כבר נסקרו ובהם 26 מינים שלא היו ידועים קודם לכן.

הפארק מאכלס כ-130 מיני יונקים, ובהם כלבי נהרות, דולפיני נהרות, טפירים, קופי עכביש, שאגנים, ארמדילים, דובי נמלים, זאבי רעמה ויגוארים.

בנוסף, יש בפארק כ-620 מיני עופות (ובהם 9 מיני ארות), המהווים כ-20% ממיני העופות בדרום אמריקה, וכן כ-70 מיני זוחלים, ובהם הקיימן השחור. כן יש בפארק כ-350 מיני חרקים וכ-250 מיני דגים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו
* הפארק באתר UNEP

| Flag of boliviaFlag of bolivia סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בבוליביה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פוטוסי • המרכז ההיסטורי בסוקרה • מבצר סמאיפאטה • המיסיונים הישועיים בצ'יקיטוס • הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו • טיוואנאקו • מערכת הדרכים של האינקה (עם ארגנטינה, צ'ילה, קולומביה, אקוודור ופרו) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291724005171
* LCCN: sh00005394
* NKC: ge722581
* VIAF: 315528665
* WorldCat (עם VIAF): 315528665

 |
התחריט "פקק תנועה בגבעת לדגייט", מעשה ידי גוסטב דורה (1872)
**גבעת לדגייט** (באנגלית: **Ludgate Hill**) היא גבעה בצפון הסיטי של לונדון הנקראת על שם לדגייט - "שער לוד" שהיה בחומת לונדון ונהרס בשנת 1760. על הגיבעה ניצבת קתדרלת סנט פול, וככל הנראה ניצב בתקופה הרומית במרכז הגבעה מקדש לאלה דיאנה מהמיתולוגיה הרומית.

הגבעה נקראת על שם המלך האגדי לוד בן הלי - הנחשב למייסד האגדי של העיר לונדון.

אזור הגבעה היה מיושב כבר מהתקופה הרומית. ככל הנראה, במהלך המאה ה-12 שכנה באזור שכונה של יהודים אולם אלה גורשו מן העיר בשנת 1290. במהלך ימי הביניים היה זה אזור המיושב בצפיפות בבתי עץ. לאחר השרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 האזור נבנה מחדש כאזור מגורים צפוף. בשנות ה-60 של המאה ה-19 נהרסו מבני מגורים רבים באזור לצורך בניית תחנת הרכבת גבעת לדגייט. התחנה והמסילות המובילות אליה נסגרו לפני מלחמת העולם השנייה ובשנות ה-90 נבנתה במקום תחנת הרכבת סיטי תמזלינק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעת לדגייט** בוויקישיתוף
* הגבעה ב"מילון של לונדון" משנת 1918
* ההיסטוריה של גבעת לדגייט
**הפארק הלאומי מערות ריו קמוי** (בספרדית: **Parque Nacional de las Cavernas del Río Camuy**, באנגלית: **Camuy River Cave Park**) הוא מערכת של מערות תת-קרקעיות המצויה בצפון-מערב האי פוארטו ריקו שבים הקריבי.

גאוגרפיה
--------

המערכת היא חלק מרשת גדולה יותר של מערות ונתיבי מים תת-קרקעיים מאבן גיר, שנחצבו על ידי ריו קמוי, הנהר התת-קרקעי השלישי בגודלו בעולם. עדויות ארכאולוגיות מראות כי האינדיאנים מבני הטאינו, יושביו המקוריים של האי פוארטו ריקו, הגיעו אל המערות לפי מאות שנים. בשנת 1958 הן נתגלו מחדש ובהמשך תועדו במסגרת הספר Discovery at The Río Camuy, שיצא לאור בשנת 1973. עד כה מופו במערכת 220 מערות באורך כולל של 16 קילומטר ובהן 17 פתחים. על פי הערכה של מומחים שונים כוללת המערכת כולה כאלף מערות. רק חלק קטן ממכלול המערות שמופו נפתח לציבור.

פארק המערות נפתח בשנת 1987. שטח הפארק במערות וסביבן הוא 1,085 דונם. מוצעים בו סיורי יום ולילה במקצת המערות. שעריו נסגרים לאחר כניסת המספר המקסימלי המותר של 1,500 מבקרים.

המערה המרכזית שבה נערכים ביקורים היא מערת קלרה, שאורכה 212 מטר וגובהה 65 מטר. ניתן לראות בה סטלקטיטים, סטלגמיטים ואלפי עטלפים מ-13 סוגים. במערות חיים גם מאות סוגים של חרקים, עכבישים וצפרדעים.

ליד הערים קמוי, אטילו ולארס שבקרבת הפארק מצויה מערה פתוחה - סומידרו טרס פואבלוס (Sumidero Tres Pueblos). רוחבה הוא 195 מטר ובתחתיתה, בעומק של 120 מטר, ניתן לראות ממרפסות תצפית את זרימתו של נהר קמוי.

הפארק מהווה אחד מאתרי התיירות המרכזיים בפוארטו ריקו. בשנת 2009 ביקרו בו 150,000 איש. הוא מנוהל על ידי חברת הפארקים הלאומיים של פוארטו ריקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי מערות ריו קמוי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הפארק הלאומי מערות ריו קמוי (באנגלית)
* הפארק, באתר Puerto Rico Day Trips
* דף אינטרנט אודות הפארק
* מידע על מערת קלרה
תצלום לוויין של האי אלכסנדר
**גבעת לסנובו** (באנגלית: **Lesnovo Hill**; בבולגרית: **хълм Лесново**) היא גבעה מכוסה קרח, בקצה המערבי של רמת קייר בהרי רואן, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה. 

גובהה של הגבעה 1,000 מטרים מעל פני הים.

הגבעה ממוקמת 6.9 קילומטרים דרומית - מערבית מהר סנדרסון; 19.3 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מהר קופולה; 6.23 קילומטרים מצפון לנונאטאק סרפנט; ו- 10.95 קילומטרים ממזרח למרכזן של פסגות לאנדרס שבהרי אוניברסיטת סופיה.

הגבעה מתנשאת מעל שדה השלג ניקולס שממערב לה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי הגבעה

הראשונים שהגיעו אל הגבעה (ב-28 בינואר 1988) היה צוות הסקר הגאולוגי שכלל את חריסטו פימפירב (Христо Пимпирев), ובוריסלב קאמנוב (Борислав Каменов), שניהם אנשי המשלחת האנטארקטית הבולגרית הראשונה, וכן את פיליפ נל (Philip Nell) ופיטר מארקיז (Peter Marquis) מהסקר האנטארקטי הבריטי.

הגבעה מופתה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.

### מקור השם

הגבעה נקראת על שמו של הכפר לסנובו, שבמערב בולגריה.

לקריאה נוספת
------------

* הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

* גבעות לסנובו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* גבעו לסנובו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור הגבעה, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי הבולגרי
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
אבן ההנצחה לנח כנרתי, המונחת ליד גדר מאגר המים בכניסה לתצפית
**מצפה נח** הוא מצפה לצפייה בציפורים ונקודת תצפית, הקרויה על שמו של נח כנרתי ונמצאת על רמת סירין.

המצפה
-----

נקודת התצפית נמצאת בגובה 264 מטר מעל פני הים, כ-460 מטר מעל גובה פני הקרקע בעמק הירדן, ומשקיפה מזרחה על כל עמק הירדן, הכנרת, הגולן והגלעד. המצפה הוקם ליד מאגר המים "מאגר נח", הקרוי גם הוא על שמו של כנרתי. במקום נמצאת אבן הנצחה הנושאת את שמו, עליה נכתב: "לזכר נח כנרתי, איש אמת חזון ומעש אוהב אדם אדמה ומים". המצפה הוקם על ידי רשות המים ואגודת המים בעמק הירדן.

המצפה נחנך רשמית ב-14 באוקטובר 2013 בנוכחות בני משקי עמק הירדן וחבריו של כנרתי, ביניהם רון חולדאי, עומרי שרון ונוספים. כביש הגישה למצפה הוא מתוך הכביש המוביל ליישוב מנחמיה, במעלה הכביש לרכס סירין בכיוון דרום. האתר נגיש לבעלי מוגבלויות.

מנקודת התצפית ניתן להשקיף על שרידי תחנת החשמל בנהריים, אי השלום, כל יישובי וקיבוצי עמק הירדן, מנחמיה, שנמצאת למרגלות נקודת התצפית ועד בתיה של המושבה כנרת וכן היישובים בממלכת ירדן, הנמצאים למרגלות הגלעד. הגישה למצפה היא דרך כביש הגישה למנחמיה. בנקודה התצפית נמצאת סככת עץ דקורטיבית וכן ספסל ישיבה. בנוסף, מותקן "מסבירן" הנותן מידע על המצפה והנוף בעברית ובאנגלית, לוח עם צילום של הנוף עליו מסומנות נקודות התצפית ומשקפת. מאגר המים שואב את מימיו מנהר הירמוך והוא חלק ממערכת ההשקיה שהוקמה כדי להשקות את המטעים וגידולי השדה של משקי עמק הירדן ברמת סירין. לרגלי הרמה נמצא מאגר מים נוסף שגם הוא חלק ממערכת ההשקיה המשמשת להשקיה ברמת סירין. מאגר המים מוקף בגדר מרושתת. כדי לאפשר תצפית נוחה על המאגר, הותקנה במקום, בקטע ללא גדר, סככת עץ דקורטיבית עם חלונות הצצה על המאגר בגבהים שונים.

נח כנרתי
--------

נח כנרתי (2010-1941), שעל שמו נקראים נקודת התצפית ומאגר המים היה חבר קבוצת כנרת, והיה ממייסדי אגודת המים בעמק הירדן וב-1980 מונה להיות למנהלה. בשנת 1992 מונה להיות יועצו של ראש הממשלה יצחק רבין לענייני התיישבות. בשנת 1997 מונה לתפקיד יועץ שר הביטחון לנושאי מים. בתפקידו זה גם שימש כראש צוות המים במשא ומתן במסגרת השיחות עם הפלסטינים, עם ירדן ועם סוריה.

גלריית תמונות
-------------

* מאגר מים נח - צידו הצפון-מערבימאגר מים נח - צידו הצפון-מערבי
* מבט כללי על נקודת התצפית, ברקע רמת סירין, משמאל סככת התצפית על המאגרמבט כללי על נקודת התצפית, ברקע רמת סירין, משמאל סככת התצפית על המאגר
* תצפית נופית - חלקו הדרומי של עמק הירדן, בתמונה למטה מאגר המים הנוסף שהוא חלק ממערכת ההשקיה של רמת סיריןתצפית נופית - חלקו הדרומי של עמק הירדן, בתמונה למטה מאגר המים הנוסף שהוא חלק ממערכת ההשקיה של רמת סירין
* תצפית נופית - דרום הכנרת ועמק הירדן, בתמונה למטה היישוב מנחמיהתצפית נופית - דרום הכנרת ועמק הירדן, בתמונה למטה היישוב מנחמיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצפה נח כנרתי** בוויקישיתוף
* מצפה נח באתר עמוד ענן

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחנך מצפה ע"ש נח כנרתי בפורטל התנועה הקיבוצית
2. ↑  אלי אשכנזי, מת נח כנרתי, שעמד בראש צוות המים בשיחות השלום, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2010
סגירת העפעפיים מגנה על העין וחוסמת את כניסת האור
**עפעפיים** (TA: Palpebrae) הם קפלי עור דקים המכסים את העיניים ומגנים עליהן.

העפעפיים מגנים על הקרנית מפציעה ומלחחים אותה, הם גם מצמצמים כניסת אור לעין. סגירת העפעפיים ופתיחתם המהירה (מצמוץ), מסייעים בסילוק גורמים מגרים מפני העין. מצמוץ מתרחש באופן רפלקסיבי גם בתגובה לאור חזק או לקרבה מאיימת של חפץ לעין.

הדגים, מפאת חוסר עפעפיים, אינם מסוגלים לעצום את עיניהם ועל-כן הם ישנים תמיד בעיניים פקוחות.

אנטומיה
-------

חתך רוחב של עפעף. a.עור, b.שריר העין החוגי, c.השריר מרים העפעף העליון d.לחמית העפעפיים e.מִרְדַּד העפעפיים, f.בלוטת המרדד, g.בלוטת חלב, h.ריסים, i.שערות עור זעירות, j.בלוטות זיעה, k.בלוטות מרדד אחוריות
לכל עין שני עפעפיים, העפעף העליון (Palpebra superior) והעפעף התחתון (Palpebra inferior). העפעף העליון גדול יותר ונע יותר מהעפעף התחתון.

כל עפעף בנוי ממספר שכבות, כאשר החיצונית עשויה עור והפנימית היא **לחמית העפעפיים** (Tunica conjunctiva palpebrarum). בין השכבות נמצא **מִרְדַּד העפעפיים** (Tarsus), רצועת רקמת חיבור צפופה ברוחב של כשני סנטימטר וחצי התומכת בעפעף ושומרת על צורתו. בין המרדד לעור עוברים סיבי שריר העין החוגי.

בתוך מרדד העפעפיים נמצאות בלוטות המרדד (Glandulae tarsales), סוג של בלוטות חלב המפרישות לשפת העפעף חומר שומני המונע התאדות ונזילה של הדמעות ומהעפעפיים להידבק זה לזה.

עוד בשפת העפעף נמצאים הריסים (Cilia), וכן בלוטות הריסים (בלוטות חלב).

מקום מפגש העפעפיים בצדדים מכונה שְׁלִיבַת העפעפיים התיכונה (Commissura medialis palpebrarum) ושליבת העפעפיים הצידית (Commissura lateralis palpebrarum), וקו מפגש העפעפיים הסגורים מכונה סדק העפעפיים (Rima palpebrarum). בדרך כלל סדק העפעפיים הוא אופקי.

בשליבת העפעפיים התיכונה נמצא אגם הדמעות (Lacus lacrimalis) ובתוכו תלתול הדמעות (Caruncula lacrimalis), צידי להם קמט הלחמית הסהרוני (Plica semilunaris conjunctivae), קפל שהוא שריד לעפעף שלישי שנעלם עם אבולוציית האדם. צידי לקמט הסהרוני נקודות הדמעות (Punctum lacrimale), אחת בעפעף העליון ואחת בתחתון. נקודות הדמעות הן פתחים לצינוריות הדמעות ודרכן מפונות הדמעות לשק הדמעות ובהמשך לחלל האף.

תמונות נוספות
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| אמצע | אמצע | אמצע |

ראו גם
------

* דלקת העפעפיים
* קפל העפעף

לקריאה נוספת
------------

* Moore KL, **Clinically Oriented Anatomy**, 3rd Ed. Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 708-712, 1992 מסת"ב 068306133X

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עפעף** בוויקישיתוף
* מאיר ברק, מדוע יש לחתולים עפעף שלישי?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 ספטמבר 2009
* עפעף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565344305171
* BNE: XX548397
* BnF: cb119355738 (data)
* GND: 4167606-3
* LCCN: sh85046706
* LNB: 000328212
* TA98: A15.2.07.024

 |
**דובלה** (בלטבית: **Dobele**) היא עיר בדרום לטביה.

היסטוריה
--------

דובלה מוזכרת לראשונה במקורות בשנת 1254, באותה תקופה היה זה רק מבצר עץ שנהרס במלחמת העצמאות הסמילגיאנית (1279–1290), בשלב האחרון של מסעי הצלב הצפוניים בלטביה. טירת אבן חדשה הוקמה באותו מתחם בשנת 1335 ויישוב קטן גדל סביבה. חורבות מבצר זה עדיין גלויים. הכנסייה המרכזית המקורית נבנתה בשנת 1495, ובסופו של דבר המבצר התפתח לכתוב המסחר. בשנת 1927, העיר התחברה לקו רכבת בין ילגבה לליפאיה, דבר שהביא להתפתחות העיר.

חינוך
-----

בדובלה, כמו בעיירות אחרות בלטביה, יש כמה מוסדות חינוך: חמישה בתי ספר מקיפים, כולל בית הספר של דובלה לדקדוק לטבי, ארבעה גני ילדים, בתי ספר למוזיקה ולאמנות, בתי ספר מקצועיים, המרכז לחינוך מבוגרים וכן מרכזים של בני נוער וילדים.

תרבות
-----

בעיר דובלה יש מרכז תרבותי, כמו כן גם מוזיאון. בעיירה גם יש מספר מבנים מאוד חשובים כגון הטירה, הכנסייה העתיקה ובניין העירייה. ישנם כמה פסטיבלים שנתיים אשר נחגגים באופן מסורתי בעיר.

דמוגרפיה
--------

הלטבים מהווים 75.5% מהאוכלוסייה בעוד הרוסים מהווים 14% ונחשבים מיעוט משמעותי. קבוצות אחרות כוללות בלארוסים - 3.3%, ליטאים - 2.3%, אוקראינים - 1.8%, פולנים - 1.5%, ו-1.6% הם בני לאומים אחרים.

הקהילה היהודית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דובלה
* פרטים על הקהילה היהודית, באתר "בית התפוצות"
* "דובלה", באתר JewishGen (באנגלית)
* קטרין רייכלט, דובלה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1003–1004), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008397375505171
* LCCN: n2016025389
* LNB: 000040439
* NKC: ge1037573
* VIAF: 236632704
* WorldCat (עם VIAF): 236632704

 |
**אליס לי** (אנגלית: 1858–1939) הייתה מתמטיקאית וסטטיסטיקאית בריטית.

ביוגרפיה
--------

לי למדה בקולג' בדפורד של אוניברסיטת לונדון בין 1876 ל-1884, והייתה אחת הנשים הראשונות להן הוענק תואר אקדמי באוניברסיטה זו. לאחר סיום לימודיה נשארה בקולג' עד 1916, כמרצה למתמטיקה ולפיזיקה.

ב-1895 למדה קורס בסטטיסטיקה אצל קרל פירסון, ושם החלה התעניינותה בביולוגיה אבולוציונית. היא הייתה לתלמידת מחקר של פירסון. מחקרה עסק במתאם בין גודל הגולגולת והיכולות האינטלקטואליות. מחקרה בדק שלוש קבוצות: סטודנטיות בקולג' בדפורד, מרצים גברים באוניברסיטת לונדון, וקבוצה של חוקרים ידועים (גברים) בתחום האנטומיה. המחקר העלה כי אין כל קשר בין גודל הגולגולת ורמת האינטליגנציה של בעל, או בעלת הגולגולת. המחקר פורסם ב-1899 ועורר מחלוקת רבה, כיוון שהפריך את הדעה שהייתה מקובלת אז כי גברים הם אינטליגנטיים יותר מנשים. פירסון התייצב לצידה ותמך בתוצאות המחקר. הוא פרסם שני מאמרים בהם הדף את הביקורת שהוטחה במחקר של לי. עבור מחקר זה הוענק לה תואר דוקטור בשנת 1901. ב-1909 ערך פרנקלין מאל מחקר נוסף בנושא, אשר אישש לחלוטין את תוצאות מחקרה של לי, לפיו אין הבדל בין המוח הגברי והמוח הנשי.

לי עבדה עם פירסון עוד משנת 1892, תחילה כעוזרת מחקר, ובהמשך כחוקרת מן המניין. בתקופת עבודתה במעבדה, מ-1892 עד 1907, פרסמה ארבעה מחקרים כחוקרת עצמאית, והייתה שותפה לעוד 26 פרסומים מדעיים. עם זאת, סירבה פעמיים לציון שמה כחוקרת במאמרים מדעיים, בטענה כי תרומתה למחקרים האלה הייתה מועטה, ולכן אין הצדקה לכך. מחקריה התמקדו בתחום השונות הביולוגית, ענף של הביולוגיה האבולוציונית.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נרתמה למאמץ המלחמתי כמחשבת, ותפקידה היה לחשב מסלולי פגזים נגד מטוסים, במסגרת הפיתוח שלי כלי נשק אלה.

כאשר פרשה לגמלאות בשנת 1923, התברר כי קיצבת הזיקנה לה הייתה זכאית בזכות עבודתה בבדפורד קולג' נמוכה מכדי לאפשר קיום בכבוד. פירסון התערב שוב לטובתה, ופנה למשרד הפנים. בזכות פנייתו הוענקה ללי גימלה מיוחדת עבור תרומתה לקידום המדע.

לי נפטרה ב-1939, בגיל 81.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליס לי** בוויקישיתוף

* Mary R. S. Creese; Thomas M. Creese (1998). Ladies in the laboratory?: American and British women in science, 1800-1900 : a survey of their contributions to research.
* Alice Lee; Karl Pearson (1901). "A first study of the correlation of the human skull". *Philosophical Transactions of the Royal Society A*. **196**(274): 225–264
* Love, R. (1979). 'Alice in Eugenics-Land': Feminism and eugenics in the scientific careers of Alice Lee and Ethel Elderton. Annals of Science Volume 36, 1979 - Issue 2.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2015028222
* VIAF: 314910183
* WorldCat: lccn-no2015028222

 |
**ליוברגט** (בקטלאנית: **Llobregat**, באלפבית פונטי בינלאומי: [ʎuβɾəˈɣat]) הוא הנהר השני באורכו בקטלוניה, ספרד, אחרי הטר. הוא זורם לים התיכון מדרום לעיר ברצלונה. מקור שמו עשוי להיות במילה לטינית עתיקה שמשמעותה 'אפל', 'עצוב' או 'בוצי', או מ-Rubricatus, שמשמעותה "אדום".

מסלול
-----

גשר השטן מעל הליוברגט במרטורל
מקורו של הליוברגט בגובה של 1,259 מטרים מעל פני הים בסרה דל קאדי, בגבולות עיריית קסטלאר דה נ'האג, ברגואדה קומרקה. אורכו הכולל של הנהר הוא יותר מ-170 קילומטרים. במרטורל חוצה את הנהר גשר השטן (אנ') כחלק מהויה אוגוסטה הרומית. בצורתו הנוכחית, הגשר המתוארך לתקופת שיא ימי הביניים. הכביש המהיר C-16 ידוע גם בשם "ציר ליוברגט" (בקטלאנית: Eix del Llobregat) מכיוון שהקטע הגדול ביותר שלו עוקב אחר תוואי העמק של נהר ליוברגט.

הנהר מסתיים בים התיכון ויוצר את דלתה לוברגאט, בשטח עיריית אל פראט דה ליוברגט, ליד ברצלונה בגדה השמאלית. הדלתה סיפקה הרחבה גדולה של אדמה פורייה קרובה לעיר ברצלונה, אך כיום היא סלולה, עירונית ומכוסה על ידי תשתיות כגון נמל התעופה של ברצלונה-אל פראט.

הליוברגט מנוהל באופן רציף ובעקביות במסלולו התחתון ומים שבעבר נשפכו לים, נשאבים כעת במעלה הזרם כדי להגביר את הזרימה הטבעית, להפרות את ביצות הדלתה של הנהר ולשלוט על חדירת מי הים.

יובלים
------

היובלים העיקריים של הליוברגט הם:

* יובלים ימין:
	+ בסטרני
	+ קרדנר
	+ אנויה
* יובלים שמאליים:
	+ ריירה דה מרלס
	+ ריירה גברסה
	+ ריירה דה רובי
	+ ריירה דה ואלוידררה, הידוע גם בשם לה רייראדה

ראו גם
------

* בזוס (נהר)

לקריאה נוספת
------------

* S. Sabater & A. Ginebreda & D. Barceló (Editors): The Llobregat: The Story of a Polluted Mediterranean River. Springer, 2012. מסת"ב 978-3-642-30938-0

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליוברגט** בוויקישיתוף
* ליוברגט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* River Llobregat Water Reclamation Project

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Barcino-etymology: The Origins of Barcelona". The Visigoth. 12 May 2016.
2. ↑  Bofarull i Terrades, Manuel. Origen dels noms geogràfics de Catalunya: pobles, rius, muntanyes, 2002.
3. ↑  "Ajuntament del Prat de Llobregat". Ajuntament del Prat de Llobregat.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316430016
* WorldCat (עם VIAF): 316430016

 |
טיגרסים בנגליים לבנים בגן החיות של סינגפור.
**גן החיות של סינגפור** (בסינית: **新加坡动物园**; רשמית: **הגן הזואולוגי של סינגפור**; רווח השם **גן החיות מאנדאי**) הוא גן חיות הממוקם בסינגפור. הגן משתרע על 280 דונם בתוך שמורת טבע מיוערת, וגובל עם "המאגר העליון סלטר" - ממאגרי המים הגדולים של סינגפור. גן החיות, שנפתח ב-23 ביוני 1973, נבנה בעלות של 9 מיליון דולרים אמריקני ובנייתו מומנה על ידי ממשלת סינגפור. הגן מופעל בידי אגודת שימור חיות הבר הסינגפורית, המנהלת אף את "ספארי הלילה" השכן ואת "פארק הציפורים ג'ורונג" (Jurong BirdPark).

מאז פתיחתו, נוהג גן החיות בגישה המודרנית של תפעול גני חיות: הצגת בעלי חיים בסביבה הדומה לבית גידולם הטבעי ולא בכלובים תחומים, תצוגות "פתוחות" - כלומר גדר חבויה קיר זכוכית או תעלה המונעת מבעלי החיים לעבור, וכך הלאה. בגן החיות של סינגפור כ-300 מינים שונים של בעלי חיים, מתוכם כ-20% נחשבים כבסכנת הכחדה; מלבד זאת, לגן החיות עוד מספר שיאים: נמצאת בו אוכלוסיית האורנגאוטנים (*Pongo*) הגדולה ביותר בשבי, והוא המקום הראשון שהרביע בהצלחה דוב קוטב (*Ursus maritimus*) בגן חיות. הגן מושך אליו כ-1.3 מיליון מבקרים בשנה.

היסטוריה
--------

החל משנת 1969 הועלו תוכניות לבניית גן חיות בסגנון גן החיות של סינגפור. מִנהלת השירותים הציבוריים (Public Utilities Board; PUB) החליטה להקדיש מקצת מנכסיה סביב מאגר המים לשם הקמת פארקים ומתקני פנאי ושעשועים. יושב ראש המִנהלת, אונג סווי לאו, הקצה 880 דונם להקמת גן זואולוגי. בשנת 1970 צוות עובדים ויועצים הושכר, ושנה לאחר מכן - בשנת 1971 - בניית 50 המתחמים הבסיסיים החלה. בעלי החיים נאספו מסוחרים ונתרמו בידי נותני חסות. מנהל גן החיות של קולומבו שבסרי לנקה, לין דה אלוויס, הושכר כיועץ לפיתוח גני-חיות באזורים טרופיים ובכלל זה גן החיות בסינגפור.

ב-23 ביוני 1973 פתח גן החיות של סינגפור את שעריו לראשונה, כשלו אוסף של כ-270 בעלי חיים מיותר מ-72 מינים שונים, וצוות עובדים הכולל 130 איש. כמעט עשרים שנה מאוחר יותר, בשנת 1990, כלל גן החיות 1600 בעלי חיים מיותר מ-130 מינים ששהו ב"תצוגות נוף פתוחות" התחומות באופן מוסתר מהעין, כך שבני האדם הצופים ובעלי החיים ירגישו בצורה הדומה ביותר לטבע. גן החיות לא הורחב מעבר ל-0.28 הקילומטרים הרבועים המקוריים, אך 400 דונם של יער שניוני הומרו מאוחר יותר לספארי לילה, ושאר האדמות שלא נוצלו נשמרו כשטחים מיוערים. יערות אלו, יחד עם מאגר המים הגובל בגן החיות, מעניקים לגן תחושה טבעית.

מבין האטרקציות השונות שמציע גן החיות של סינגפור ניתן למנות את תוכנית "ארוחת הבוקר עם אורנגאוטן" המאפשרת למבקרים להתקרב ולפעול עם אורנגאוטנים השוהים בגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן החיות של סינגפור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גן החיות של סינגפור
* מפת הגן(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316879214
* WorldCat: lccn-nb2015014474

 |
**רוברט פיקלני** (צרפתית: **Robert Pikelny**‏; 9 בפברואר 1904 – 23 ביולי 1986) היה צייר יהודי-צרפתי.

ביוגרפיה
--------

פיקלני נולד ב-1904 בלודז' שבפולין למשפחה יהודית. ב-1908 עבר להתגורר עם הוריו ב-מוסקבה. החל להתעניין בציור בזכות גלריית טרטיאקוב בעירו; הוריו קנו לו שם רפרודוקציות שקישטו את חדרו בילדותו. כנער הכיר את הזרם החדש של הציירים הרוסים, "Le Valet de Carreau", שהושפעו מסגנון ציור פוביסטי וקוביסטי. הוא למד ציור אצל איליה מקנוב (Ilja Machkoff) מקבוצה זו. 

ב-1922, בגיל 17, נסע לווינה וברלין ואחר כך לפריז כדי ללמוד ציור ב-École de Paris. הוא פגש סטודנטים יהודים נוספים ממזרח אירופה, בהם לזאר וולוביק (Lazare Volovick) וז'אן פוני (Jean Pougny‏, 1892 - 1956). פוני תמך בו בזמן לימודיו ובתקופה קשה אחר כך, כשחי ערירי בפריז.

במהלך לימודיו אייר וכתב מאמרים על אמנות עבור מספר עיתונים וירחונים. נישא לדוגמנית אליאן סטיינוויל (Eliane Steinville).

במהלך מלחמת העולם השנייה עבר לדרום צרפת, ובתום המלחמה חזר לפריז. בהמשך סייר באיטליה, ספרד וטורקיה. 

סגנונו של פיקלני היה מודרני - Art Moderne. הוא השאיר אחריו ציורים רבים בצבעי שמן על בד וצבעי פסטל.

ב-1999 נערכה במשך חודש תערוכה כללית במוזיאון לארכאולוגיה באיטליה שנקראה "Les début de l'art moderne" (תחילת האמנות המודרנית), בה הוצגו עבודותיהם של הציירים היהודים שלמדו ב-École de Paris, ובהם פיקלני.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברט פיקלני, באתר "École de Paris"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 135159
* SUDOC: 076549577
* VIAF: 211134996
* WorldCat: viaf-211134996

 |
**דובלטוב** (ברוסית: **Довлатов**) הוא סרט קולנוע רוסי עטור שבחים בבימויו של אלכסיי גרמן הבן. הסרט הופק באולפני לנפילם בסנקט פטרבורג בשיתוף פעולה עם קרן הקולנוע הרוסי וערוץ 1. מככבים בו מילאן מאריץ', דנילה קוזלובסקי, הלנה סוייקה, ארתור בסצ'אסטני, ילנה ליאדובה וסבטלנה חודצ'נקובה.

העבודה על הסרט התחילה בתחילת 2015, מרבית הצילומים נערכו בסנקט פטרבורג והושלמו בתחילת 2017. הסרט הוקרן לראשונה במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וזכה בפרס "דב הכסף" על עיצוב התלבושות. הסרט הופץ להקרנות מסחריות במשך ארבעה ימים מ-1 במרץ עד 4 במרץ 2018 ולאחר מכן היה נגיש לצפייה בשירותי נטפליקס. במהלך ההקרנות המסחריות בקולנוע הסרט הכניס סכום של 79,248,894 מיליון רובלים. הוקרן גם במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ה-35 במספר.

תקציר עלילת הסרט
----------------

בסרט מוצגים ארבעה ימים בשנת 1971 בחייו של הסופר המפורסם סרגיי דובלטוב. הסרט צולם כרומן ביוגרפי, מוצגים בו גם סצנות של שיחות רבות של הגיבור עם משורר צעיר בשם יוסף ברודסקי.

הפקה
----

אלכסיי גרמן הקדיש תשומת לב רבה לפרטים הקטנים ביותר וכך למשל הקפיד להציג את מראה העיר לנינגרד בשנות השבעים של המאה העשרים, את קפה "סייגון", תיאטרון הדרמה הגדול, אולפן הסרטים "לנפילם", כל זאת הופכים את הסרט לא רק לדרמה ביוגרפית, אלא לדיוקן של תקופה.

### ליהוק

שמו של השחקן הראשי נשמר במשך זמן רב בסוד. ב-2 בספטמבר 2015 נודע כי מדובר בשחקן הסרבי מילאנו מאריץ' (Милан Марић), שאליו הצטרפו השחקנים: ילנה ליאדובה, דנילה קוזלובסקי, אנטון שאגין, ארתור בסצ'אסטני וסבטלנה חודצ'נקובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דובלטוב** בוויקישיתוף

* "דובלטוב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דובלטוב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דובלטוב", באתר Metacritic (באנגלית)
* "דובלטוב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "דובלטוב" באתר kinobusiness
* "דובלטוב" באתר Kinopoisk.ru
* דובלטוב באתר 1tv.ru
* דובלטוב באתר סינמטק ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  דובלטוב באתר סינמטק ירושלים
2. ↑  נתוני הכנסות
3. ↑  ראו פסקה בתחתית הכתבה
4. ↑  ראו פסקה בגוף הכתבה
5. ↑  Netlfix купил права на «Довлатова»
6. ↑  דובלטוב באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
7. ↑  "Довлатов".
8. ↑  "Как снимают фильм Довлатов".
מסיבת רשת בדיזנגוף סנטר, תל אביב.
**מסיבת רשת** היא אירוע חברתי בו שחקנים נפגשים עם מחשביהם, ומשחקים משחקי מחשב רבי משתתפים באמצעות רשת מקומית.

מסיבות רשת יכולות להיות בגדלים שונים, החל משני משתתפים ועד מסיבות ענק בהשתתפותם של אלפי אנשים. מסיבות קטנות לפעמים מאורגנות באופן ספונטני על ידי קבוצת שחקנים, אולם המסיבות הגדולות בדרך כלל דורשות תכנון פרטני והרבה הכנות מצד המארגנים.

ישנן מסיבות רשת שמאורגנות באופן פרטי על ידי קבוצות של שחקנים חברים. מסיבות מעין אלה מתקיימות לרוב בביתו של אחד השחקנים.
מסיבות גדולות יותר מאורגנות על ידי חברות וארגונים שלקחו על עצמם את המשימה, ומשקיעים ביחסי ציבור בקרב קהילת שחקני הרשת. חברות וארגונים אלה מסתמכים לרוב על פרסומות על מנת לממן את ההוצאות על המסיבות ועל הפרסים.

כחלק בלתי נפרד ממסיבות הרשת הגדולות, מתקיימים גם טורנירים ותחרויות נושאות פרסים במשחקים כגון Counter Strike, Quake III ו- Warcraft III.

מסיבת רשת בגודל בינוני (300 אנשים בקירוב) באולם ספורט בצפון גרמניה
מסיבת רשת יכולה להמשך סוף שבוע שלם, אך מסיבות ספונטניות לפעמים נמשכות רק כמה שעות. במסיבות הגדולות והארוכות, לרוב ישנו מקום מסודר לשינה, לאוכל, ולצפייה בטלוויזיה. כמו כן לרוב יימצא במקום צוות טכני מיומן שיעזור לשחקנים בפתרון בעיות במחשבים ובחיבורם לרשת המקומית. לעיתים אף יהיה חיבור זמין לאינטרנט על בסיס הרשת המקומית.

קבוצות מאורגנות של שחקנים ברשת, המכונות "שבטים" (Clans) אשר משחקים יחד בקבוצה במשחקים כדוגמת Counter-Strike, מנצלים את מסיבות הרשת כדי להיפגש ולהכיר אחד את השני פנים מול פנים, שכן בשאר הזמן הם משחקים ביחד דרך רשת האינטרנט ולא באים במגע אחד עם השני בעולם האמיתי. מטרת הקבוצות הללו היא בדרך כלל לנצח בטורנירים ובתחרויות וכך לזכות ביוקרה או בפרסים.

ראו גם
------

* משחק רשת
* משחק מחשב
* רשימת ערכים על משחקי רשת מרובי-משתתפים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסיבת רשת** בוויקישיתוף
**רוברט פיילוט** (באנגלית:**Robert Pilot**‏; 1898 – 1967) היה אמן קנדי, שעבד בעיקר בשמן על בד או על פנל.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

פיילוט נולד ב-9 באוקטובר 1898, בסנט ג'ון, ניופאונדלנד, לאדוארד פרידריך פיילוט ואשתו ברברה. אביו נפטר, ואימו התחתנה בשנת 1910 עם האמן מוריס קולן, ועברה לביתו של קולן במונטריאול. בילדותו סייע פיילוט לקולן בסטודיו שלו והשניים היו עורכים יחד טיולי רישום. בהמשך למד במונטריאול בהדרכתו של ויליאם ברימנר, ואז, במרץ 1916, הצטרף לצבא.

הוא שימש בכוח המשלחת הקנדית, ביחידת הארטילריה של הדיוויזיה החמישית, במהלך מלחמת העולם הראשונה.

בשנים 1920–1922 למד באקדמיה ז'וליאן בפריז. בשנת 1922 הציג בסלון פריז. עבודתו קיבלה השפעות אימפרסיוניסטיות לאחר שביקר במושבת האמנים בקונקרנו.

בשובו לקנדה נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית לאמנויות בקנדה בשנת 1925, וכיהן כנשיא האקדמיה בשנים 1952-1954.

תערוכת היחיד הראשונה שלו היה בשנת 1927 בגלריות האמנות וטסון. הוא זכה בפרס ג'סי דאו באותה שנה ובשנת 1934.

הוא התגייס מחדש בשנת 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, כיהן כקפטן בחיל רגלים, ושירת באיטליה. הוענקה לו מדליית ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה בשנת 1953.

ציורים של פיילוט הוצגו בפני וינסטון צ'רצ'יל ולמלכה אליזבת השנייה והדוכס מאדינבורו. אחרים נמצאים באוסף הגלריה הלאומית של קנדה והמוזיאון הלאומי של ביו-ארטס קוויבק.

פיילוט נפטר במונטריאול ב-17 בדצמבר 1967.

תערוכה רטרוספקטיבית של עבודותיו התקיימה במוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות בשנת 1969.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט פיילוט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Artist/Maker Name "Pilot, Robert W. (Robert Wakeham)""
2. ↑  Robert Wakeham Pilot | The Canadian Encyclopedia, www.thecanadianencyclopedia.ca
3. ↑  "Robert Pilot"
4. ↑  "Painter Robert Wakeham Pilot dies at 69", news.google.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1015704743
* ISNI: 0000 0001 1595 2942
* LCCN: n84129166
* RKD: 63571
* ULAN: 500031702
* VIAF: 11250954
* WorldCat: lccn-n84129166

 |
**דייוויד מייקל פָרֵל** (נולד ב-8 בפברואר 1977), המכונה גם "פיניקס", הוא נגן הבס של להקת לינקין פארק.

פרל נולד בעיר פליימות' במסצ'וסטס ובגיל 5 עבר ביחד עם משפחתו לקליפורניה. לפרל אח גדול בשם ג'ו ואח צעיר בשם טיילר. אמו של דייב למדה אותו כיצד לנגן בגיטרה. בנוסף דייב יודע לנגן בגיטרת בס, גיטרה חשמלית, צ'לו וכינור. בנוסף הוא ניגן בקונטרבס בכמה קונצרטים.
ב-1999, דייב סיים את לימודיו ב"אוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס" יחד עם בראד דלסון שהיה שותפו לחדר במעונות.

לפני שהצטרף ללהקת "Xero" (אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ללינקין פארק), דייב היה גיטריסט להקת "טייסטי סנקס", לאחר ששינתה את שמה ל"סנקס", הפך דייב לנגן הבס שלה.
דייב היה נגן הבס של להקת "Xero" עד שהחליט לצאת למסע הופעות עם להקתו הקודמת. הוא חזר והצטרף ללהקת "Xero", שבינתיים הפכה ל"לינקין פארק", לאחר יציאת הדיסק "Hybrid Theory" בשנת 2001. את דייב החליף בינתיים באסיסט שכור (ניתן לראותו בקליפ *One Step Closer*).

הוא מנגן בגיטרה מסוג ארני באל סטינג ריי באס ומשתמש במגבר SWR. החלום של דייב היה להיות מתופף, אך הזה עדיין לא התגשם. למרות זאת, הוא מנגן גם בצ'לו ובכינור, באלבומו השני *"Reanimation"*.

בהתאם לכינוי שלו "פיניקס" (שפירושו עוף החול), יש לו שני קעקועים של עוף החול בגבו.
דייב נישא ללינסדי ב-28 בדצמבר 2002, וב-2007, הוא הפך לאבא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייב פרל** בוויקישיתוף
* דייב פרל, ברשת החברתית טוויטר
* דייב פרל, ברשת החברתית אינסטגרם
* דייב פרל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דייב פרל, באתר AllMusic (באנגלית)
* דייב פרל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דייב פרל, באתר Discogs (באנגלית)

| לינקין פארק |
| --- |
| מייק שינודה • ג'ו האן • בראד דלסון • רוב בורדון • דייב פרל |
| צ'סטר בנינגטון |
| אלבומי אולפן | Hybrid Theory (2000) • Meteora (2003) • Minutes to Midnight (2007) • A Thousand Suns (2010) • Living Things (2012) |
| אלבומי רמיקס | Reanimation (2002) • Collision Course (2004, עם ג'יי-זי) • Recharged (2013) |
| אלבומי הופעה | Live In Texas (2003) • Road to Revolution: Live at Milton Keynes (2008) |
| לקריאה נוספת | דיסקוגרפיה • Fort Minor • Dead By Sunrise |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: c8975bbf-2778-47ae-accf-c584e644450d
* NKC: ola2002152807
* VIAF: 2251154260379724480009
* WorldCat: viaf-2251154260379724480009

 |
**המרכז המשפטי לדרום העני** (באנגלית: **Southern Poverty Law Center**) הוא ארגון ללא כוונת רווח אמריקאי הפועל באמצעים משפטיים ומבצע מעקב אחרי קבוצות גזעניות, ארגוני שנאה ומיליציות קיצוניות ומקיים פעילויות חינוכיות לקידום הסובלנות.

היסטוריה
--------

הארגון הוקם בשנת 1971 על ידי מוריס דיס וג'וזף ג'י לוין בתור פירמה משפטית במונטגמרי, אלבמה. פעיל זכויות האדם ג'וליאן בונד הצטרף אל השניים ושימש כנשיא הארגון בשנים 1971–1979. שיטת הפעילות של המרכז הייתה של הגשת תביעות נזיקין אזרחיות כנגד ארגוני שנאה או פעילים כדי לקבל פיצויים לקורבנות שנפגעו מהפעילות שלהם, וכך למוטט כספית את הארגונים או היחידים. המטרה הראשונה של הארגון הייתה לפעול כנגד ארגוני קו קלוקס קלאן המקדמים עליונות של הגזע הלבן אולם עם הזמן החל לפעול הארגון גם כנגד הפרדה גזעית ממוסדות, כנגד אפליה, כנגד התעמרות במהגרים ולמען נושאים נוספים בתחום זכויות האדם.

בשנת 1983 הוטמנה פצצה במשרדי הארגון שגרמה לשריפתו של הבניין ושל הארכיון של הארגון, אולם איש לא נפצע או נהרג בתקרית. כעבור שנתיים הודה ונשלח לכלא איש קלאן על ביצוע העבירה.

המרכז מקיים מעקב אחרי קבוצות שנאה שונות ברחבי ארצות הברית ונחשב לאחד מהגופים ברי הסמכא התחום. הגדרת ארגון שנאה לפני המרכז הוא ארגון "...שמחזיק באמונות או בפרקטיקות אשר תוקפות או מנסות להדיר קבוצה שלמה של בני אדם, בדרך כלל עקב תכונות שאינם בשליטתם". באתר ה-FBI יש קישור אליו כאחד ממקורות המידע בנושא. כיום רשומים במאגר הארגון כ-926 ארגוני שנאה שונים.

משנת 1981 מוציא המרכז כתב עת היוצא לאור ארבע פעמים בשנה, בשם Intelligence Report.

בין השנים 2006–2008, הארגון היה מעורב בתביעה המשפטית שהוגשה כנגד הארגון הגזעני הקלאנים האימפריאליים של אמריקה, אשר מהווה ארגון בת לקו קלוקס קלאן. במסגרת התביעה, המרכז המשפטי קיבל כתריסר איומים מפורשים, אשר הבטיחו להגשים "את האיום המסוכן ביותר". כמו כן, במהלך היום השני של המשפט, חבר לשעבר בתנועה העיד בפני בית המשפט כי פעילים בכירים בתנועה הטילו עליו להתנקש בחייו של התובע הראשי של ארגון המרכז המשפטי לדרום העני, מוריס דיס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז המשפטי לדרום העני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז המשפטי לדרום העני
* המרכז המשפטי לדרום העני, ברשת החברתית פייסבוק

* המרכז המשפטי לדרום העני, ברשת החברתית טוויטר

* המרכז המשפטי לדרום העני, ברשת החברתית אינסטגרם

* המרכז המשפטי לדרום העני, הבלוג הרשמי
* המרכז המשפטי לדרום העני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Southern Poverty Law Center beefs up security
2. ↑  Former member: Ky. Klan plotted to kill attorney

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9337 7667
* LCCN: n79040351
* NKC: kn20081002011
* VIAF: 137192721
* WorldCat: lccn-n79040351

 |
**סוֹנְגסֶן גָמְפוֹ** (בטיבטית: **སྲོང་བཙན་སྒམ་པོ**, במנדרינית: **松贊干布**‏; 557–649) היה מייסדה והקיסר הראשון של האימפריה הטיבטית, שימש הראשון להביא את בשורת הבודהיזם לטיבט (מה שלעתיד יתפתח לתוך בודהיזם טיבטי) בעת רוב תושבי האזור האמינו לדת הבון, הקים את העיר להסה ושימש אחד מהאבות המייסדים לאומה הטיבטית.

שנותיו הראשונות
---------------

סונגסן גמפו נולד כבנו ויורשו של סונגסן נמרי, מלכה ה-32 במספר של ממלכת טיבט, ממלכה צנועה שישבה מסביב לאזור דרום-מזרחית ממרכז טיבט של היום. סונגסן גמפו השתייך לשושלת יארלונג, שושלת מיתולוגית ששלטה בטיבט.

שנת עלייתו לכס, 618, היא השנה בה נוסדה האימפריה הטיבטית וסונגסן גמפו היה לקיסר הראשון שלה, כמו כן למלך הטיבטי ה-33 לשושלת יארלונג.

במסגרת נישואים פוליטיים נע סונגסן גמפו אל נפאל, שם פגש את דת הבודהיזם ואימץ אותה לעצמו. בשובו הביא מספר אוצרות ומתנות מצפון תת-היבשת ההודית ובהם תמונה של גאוטמה הבודהה אשר למענה בנה את ארמון פוטאלה בעיר להסה והפך אותה למרכז שלטונו ואת הארמון מקום מושבו.

סונגסן גמפו ידוע כמלך הדהרמה הראשון (Dharma king), מתוך שלושה כאלה, שהציגו את הבוזהיזם בטיבט. בתקופת מלכותו הבודהיזם קיבל את האחיזה שלו בטיבט. עד שהבודהיזם בטיבט התערבב עם דת הבון ויצר את הבודהיזם טיבטי - הדת שעד היום שולטת בטיבט.

אימפריה
-------

עם ירושתו אל הכס הטיבטי החל סונגסן גמפו במדיניות התפשטות של טיבט לעבר כל שכניה. טאי-דזונג, קיסר סין ראה את איומו של סונגסן וצלח בהרגעתו של המלך הטיבטי בעזרת נישואים פוליטיים.

בינתיים כבש גמפו את רכס הרי ההימלאיה ואת כלל הרמה הטיבטית (במפה של היום התפרשה האימפריה על המחוז הטיבטי, צ'ינגהאי, נפאל וחבל קשמיר). היחידים שעצרו את גמפו היו המעצורים הטבעיים: מדבר טקלה מקאן, ההימאלאיה, הינדו-כוש, מדבר גובי ויער הגשם בחבל יונאן ומיאנמר.

### מותו וירושה

סונגסן גמפו נפטר ככל הנראה בשנת 649 או 650.

ישנה מחלוקת לגבי יורשו של סונגסן גמפו כקיסר טיבט, ייתכן שהיורש היה בנו היחיד, גונגסונג גונגטסן, וייתכן שהיורש היה נכדו, מאנגסונג מאנגטסן (בנו של גונגסונג גונגטסן). לא ידוע אם גונגסונג גונגטסן באמת שלט כקיסר, ולכן לרוב נהוג להחשיב את מאנגסונג מאנגטסן כיורש של סונגסן גמפו והקיסר השני של האימפריה הטיבטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סונגסן גמפו, קיסר טיבט** בוויקישיתוף
* סונגסן גמפו, קיסר טיבט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

ביאורים
-------

1. ↑  שליטיה של שושלת יארלונג הם יותר מיתולוגיים מעובדתיים, ואין הוכחה חותכת לקיומם.
אולם קיומו של סונגסן גמפו (והאימפריה הטיבטית) אינו מוטל בספק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה בריטניקה
2. ↑   The History of the Himalayas: Every Year, סרטון בערוץ "Ollie Bye", באתר יוטיוב (אורך: 05:14) (באנגלית)
3. ↑  **הספר העתיק של טאנג**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1560455414816
* GND: 123625467
* ISNI: 0000 0000 2328 7666
* LCCN: n82145457
* NTA: 251947262
* SUDOC: 086258184
* VIAF: 33353502
* WorldCat: viaf-37830449

 |
**סונטה 44** היא סונטה מאת ויליאם שייקספיר. בסונטה מואס הכותב בקיום הפיזי שלו עצמו ועורג לקיום חסר מגבלות בצורת מחשבה ללא גוף הנעה בחופשיות לאן שתחפוץ. הסונטה מסתיימת בקינה נוגה על כובדם המעיק של היסודות הגשמיים ועל התנהלותם האיטית תחת גחמותיו של הזמן. במכלול 154 הסונטות של שייקספיר נמצאת סונטה זו במקבץ הסונטות 126–18, המופנות לנעורים. הסונטה כתובה במקור במשקל פנטמטר ימבי, בתבנית חריזה א-ב-א-ב, ג-ד-ג-ד, ה-ו-ה-ו, ז-ז.

תוכן הסונטה
-----------

בסונטה מתייחס המשורר למצבו הקיומי העלוב כיצור בשר ודם המייחל להיות מחשבה שמרחק מאיים לא יוכל לעצור בעדה מלהגיע לאן שתחפוץ.

If the dull substance of my flesh were thought,
Injurious distance should not stop my way;

ובתרגומו של ש. שלום:

> 
> לוּ מֵרַעְיוֹן בְּשַׂר גֵּוִי קֹרַץ,  
> לֹא מֶרְחַקִּים יָכְלוּ לִי מְזִידִים;
> 
> 
> 
> 

שייקספיר מייצר בסונטה מתח דיכוטומי והפרדה חדה בין גופו הפיזי ויסודות הטבע הסובבים אותו לבין המחשבה החופשית מכל מחסום, היכולה להגיע כהרף עין לאן שתחפוץ. בהמשך הסונטה מצר שייקספיר על כך שהמחשבה ממיתה אותו כי הוא עצמו אינו מחשבה:

ובתרגומו של יעקב אוסטרובר:

> 
> אַךְ אֲהָהּ! מַחְשָׁבָה תְּמִיתֵנִי כִּי אֵינִי מַחְשָׁבָה,
> 
> 
> 
> 

בהצגת המחשבה כממיתה וכחופשייה גם יחד נוצרת לכאורה סתירה. ייתכן שהמשורר רומז להבחנה הקלאסית בין איכויות המחשבה האנושית המוגבלת ובין המחשבה הנעלית ככתוב במשלי יט' כ"א "רַבּוֹת מַחֲשָׁבוֹת בְּלֶב אִישׁ, וַעֲצַת ה' הִיא תָקוּם." או ככתוב במג'הימה ניקאיה (Majjhima Nikaya MN 123.10) "בעת שהגיע הבודהה ממעל אל רחמה של אמו, לא היה בה הגיג של תשוקה לזכרים ודרכי החושקים בה נחסמו."

פרשנות
------

המלחמה בזקנה ובשימור הנעורים שזורה ברבות מהסונטות ועיקרה התגברות על המוות, כאמור בסונטה 6

If ten of thine ten times refigured thee:
Then what could death do if thou shouldst depart,

> 
> אִם עֲשָׂרָה מִמְּךָ שׁוּב חִשְׁבוּךָ עֲשֶׂרֶת מוֹנִים:  
> אֲזַי מָה הַמָּוֶת יוּכַל לַעֲשׂוֹת לְעֵת לֶכְתְּךָ,
> 
> 
> 
> 

סונטה 44 מרחיבה את טווח האלמוות משכפול המשורר את עצמו בצאצאיו ובמילות שיריו והופכת לשאיפה להפוך למחשבה נצחית ובלתי מוגבלת על ידי העולם הגשמי. רעיון דומה קיים במסורת היהודית בצורת קפיצת הדרך (קפיצה בבחינת כיווץ, צמצום). 

בסיום הסונטה אומר שייקספיר 

> 
> לֹא כְּלוּם לְקַבֵּל מִיְּסוֹדוֹת אִטִּיִים
> 
> 
> 
> 

 ומהדהד ברוח דברי משורר קוהלת א, ח: 

> 
> כָּל-הַדְּבָרִים יְגֵעִים, לֹא-יוּכַל אִישׁ לְדַבֵּר;
> 
> 
> 
>

תרגומים לעברית
--------------

הסונטה זכתה לתרגומים רבים לעברית, ובהם:

* תרגומו של ש. שלום, 1967.
* תרגומו של מאיר ויזלטיר, הנאמן לרעיון של שייקספיר, אך חורג ממילותיו. נכלל בספרו 'פגימות' שיצא לאור בספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1979.
* תרגומו של שמעון זנדבנק, הנאמן למילותיו של שייקספיר. נכלל בספר "הסונטות" מאת שקספיר, בשיצא לאור במסגרת הספריה החדשה לשירה, 1992.
* תרגומו של אפרים ברוידא, 1977.
* תרגומו של אילן שיינפלד, 2004.
* תרגומה של זיוה שמיר, 2010.
* תרגומו של יעקב אוסטרובר, "בְּשׁוּרוֹת נִצְחִיּוֹת - סונטות שייקספיר (אורכב 29.05.2020 בארכיון Wayback Machine)", 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* השמעת קריאת סונטה 44 בעברית בליווי הטקסט, בתרגום יעקב אוסטרובר, youtube