recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ורג'ה טופרצ'אנו** (רומנית: **George Topîrceanu**‏; 20 במרץ 1886 - 7 במאי 1937), משורר וסופר רומני, הומוריסטן, חבר מתכתב של האקדמיה הרומנית.

חייו
----

ג'ורג'ה טופרצ'אנו נולד ב-1886 בבוקרשט כבנם של ג'ורג'ה טופרצ'אנו האב, תופר מעילי איכרים ושל פאראסקיבה, אורגת שטיחים, שניהם מאזור סיביו. כבר בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון (בבתי הספר "מאטיי בסאראב" ו"ספנטול סאבה") התחיל לפרסם בעיתונות כשהפרסום הראשון היה בשנת 1904 בכתב העת ההומוריסטי "בלגיה של המזרח" ("Belgia Orientului"). הוא נרשם ללימודי משפטים, אחר כך עבר לפקולטה לספרות, אך עזב את הלימודים לפני סיומם.

פרסומיו בכתבי העת השונים התרבו, והוא הפך לחלק מהחוגים הספרותיים של תקופתו. בשנת 1911 התיישב ביאשי ולקח חלק בעריכת כתב העת "החיים הרומניים" (Viaţa Românească}. בשנת 1912 התחתן עם מורה שילדה את בנו היחיד, גאורגה. הנישואים התפרקו במהרה. בשנים 1912–1913 הפיק, יחד עם שותף, את כתב העת "התיאטרון".

במלחמת העולם הראשונה גויס, בשנת 1916, נלחם בחזית הבולגרית בקרב טורטוקאיה ונשבה בימים הראשונים של המלחמה. הוא שוחרר בשנת 1918 עם סיום המלחמה. הוא חזר לעבודת העריכה והחלו להופיע ספרים עם שיריו וסיפוריו, ספרים שזכו (בעיקר השירים) להצלחה גדולה מאוד.

בשנת 1926 הוענק לו הפרס הלאומי לשירה של רומניה ובשנת 1936 נבחר כחבר מתכתב של האקדמיה הרומנית.

הלך לעולמו בשנת 1937 ביאשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג'ה טופרצ'אנו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של טופרצ'אנו (אורכב 06.01.2007 בארכיון Wayback Machine) ברומנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ion Lazu *Scriitori români în Primul Război Mondial*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273100005171
* BIBSYS: 90914648
* BnF: cb120267874 (data)
* GND: 12328354X
* ISNI: 0000 0000 8081 6376
* LCCN: n82230847
* MusicBrainz: 486ac0e6-8d73-4fa4-a635-e513124e0af7
* NKC: ola2003172178
* NTA: 071371893
* SUDOC: 028431103
* VIAF: 2484379
* WorldCat: lccn-n82230847

 |
**נעמי די סניי** (באיטלקית: **Noemi Di Segni**; נולדה ב-24 בפברואר 1969) היא נשיאת איגוד הקהילות היהודיות של איטליה מיולי 2016.

קורות חיים
----------

נעמי די סניי נולדה וגדלה בירושלים למשפחה יהודית שמקורה ברומא וטורינו. שירתה בצה"ל כחיילת בחיל המודיעין. בשנת 1989 הכירה את בן זוגה במחנה קיץ לצעירים באיטליה, והחליטה לעבור להתגורר איתו ברומא.

בעלת תואר שני בכלכלה ומשפטים, עם התמחות בכלכלת האיחוד האירופי והסמכה בראיית חשבון. הייתה גזברית של אורט איטליה ושל קרן המוזיאון היהודי של רומא. משנת 1998 היא משמשת כיועצת לנשיא המועצה הלאומית של רואי החשבון באיטליה.

משנת 2012 שימשה כמנהלת הכספים של איגוד הקהילות היהודיות של איטליה, וביולי 2016 נבחרה ברוב גדול לנשיאת האיגוד.

די סניי חברה במועצה המבצעת של הקונגרס היהודי העולמי. נוטלת חלק מרכזי במאבק באנטישמיות באיטליה, תוך שיתוף פעולה עם כוחות הביטחון והמודיעין האיטלקיים.

די סניי היא גם נשיאת הקרן על שם גרציאדו איסאיה אסקולי, ארגון לקידום התרבות והשפה העברית, ושל עמותת "יד ליד", עמותת רווחה של יהודי איטליה.

בתקופת מגפת הקורונה באיטליה יזמה הקמת מוקד חירום טלפוני של איגוד הקהילות היהודיות, כדי לספק חברה לאנשים מבודדים, להציע תמיכה נפשית וסיוע רפואי לנזקקים, ולספק צרכים בסיסיים לבתים ולבתי חולים.

בזמן ביקור בנימין נתניהו ברומא במרץ 2023 נשאה בפניו נאום הכולל ביקורת נוקבת על ממשלתו ועל הרפורמות המשפטיות שהיא מקדמת.

אם לשלושה ילדים, המתגוררים, נכון ל-2023, בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "האתגרים של יהודי איטליה כיום", הרצאה של נעמי די סניי, סרטון בערוץ "מוזיאון יהדות איטליה", באתר יוטיוב (אורך: 01:38:40), 13 באפריל 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  Noemi Di Segni: «Da soldato in Israele ho respirato cultura, mai l’odio per l’altro», באתר קוריירה דלה סרה, ‏25 בינואר 2020 (באיטלקית).
2. ↑  Noemi Di Segni, באתר המועצה הלאומית של רואי החשבון באיטליה (באנגלית).
3. ↑  ג'ובאני וינייה, הטרגדיה של יהודי איטליה: "אבי מת לבדו, ועכשיו אני לא יכולה אפילו לנחם את אמי", באתר זמן ישראל, 28 במרץ 2020
4. ↑  שלו שינברג, ביקורת חריפה על נתניהו בקבלת הפנים ברומא, באתר בחדרי חרדים, 10 במרץ 2023
ויטראז' בקפלת ההלקאה בירושלים: שחרור בר אבא
**בר אבא**, או **ישוע בר-אבא**, הוא דמות בברית החדשה, המוזכר כמורד במלכות וכרוצח או כשודד, אשר פונטיוס פילאטוס שחרר לחופשי בחג הפסח, לדרישת ההמון, במקום לשחרר את ישוע מנצרת.

ביוגרפיה
--------

העונש הצפוי לבר-אבא היה מוות בצליבה, אולם לפי ארבע הבשורות הקאנוניות וכן לפי הבשורה על פי פטרוס (אנ'), נהג נציב יהודה לחון פושע אחד מדי שנה בחג הפסח. הפושע שזכה לחנינה היה נבחר על פי העדפת ההמון (ochlos). פילאטוס שאל את ההמון שהתאסף לפני ארמונו אם רצונם שישחרר את ישוע מנצרת או את בר-אבא, וההמון קרא לו לשחרר את בר-אבא ולצלוב את ישוע מנצרת. בגרסה המובאת בבשורה על-פי מתי מסופר גם כי ההמון קיבל על עצמו את האחריות למות ישוע במילים "דמו עלינו ועל בנינו".

לסיפור על בר-אבא ניכרת חשיבות היסטורית, שכן נעשה בו שימוש כדי להטיל את האשם בצליבת ישו על היהודים, וכדי להצדיק אנטישמיות. עם זאת, כבר יוחנן כריסוסטומוס הדגיש כי אין מדובר באחריות קולקטיבית וכי בין היהודים שצעקו "דמו עלינו ועל בנינו" היה גם פאולוס עצמו. כל הטלת אשמה כזו התבטלה מאז ועידת הוותיקן השנייה ב-1962 בטענה שאי אפשר להטיל את האחריות על כל היהודים מכיוון שלא כולם צאצאי היהודים שלקחו על עצמם ועל צאצאיהם אחריות למות ישו. בספר שפרסם בשנת 2011, דחה האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר פרשנות זו, המכונה "רצח האל על ידי היהודים", והטיל את האשם על חטאי האנושות ואת האחריות על ההמון שהתקבץ במקדש בלבד.

ראו גם
------

* קפלת ההלקאה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בר אבא** בוויקישיתוף
* בר אבא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הברית החדשה, הבשורה על-פי מתי, פרק כ"ז.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280872605171
* BNC: 000938984
* BNE: XX4608414
* BnF: cb16168698j (data)
* GND: 118963821
* LCCN: no97048441
* NKC: uk20201071385
* SUDOC: 201293900
* VIAF: 122738023
* WorldCat: lccn-no97048441

 |
קבריהם של אבא ולאה שכטר, בית הקברות בזכרון יעקב
**אַבָּא שֶׁכְטֶר** (24 בדצמבר 1894 - 28 במאי 1977) היה חקלאי, בנם של אחת ממשפחות מייסדי זכרון יעקב, פעיל ציבור, ראש "ועד המושבה" ובהמשך ראש המועצה הראשון.

קורות חייו
----------

אבא שכטר נולד ב-1894 בזכרון יעקב לישראל שכטר (1847–1912) ואשתו טובה. הוא למד בבית ספר עממי ביישוב, וכבר מגיל צעיר לקח חלק בעבודת האדמה ובפעילות הביטחון והשמירה על השדות. בשנת 1913 היה שותף לייסוד אגודת הגדעונים בראשות אלכסנדר אהרונסון, ששמה לה כמטרה להוביל את תחום השמירה וההתיישבות. בהמשך הצטרף להגנה. ב-1923 נשא לאישה את לאה לייבוביץ, גם היא בת לאחת ממשפחות המייסדים.

ב-1936 מונה לראש "ועד המושבה" ביישוב, וכשהוכרז היישוב כמועצה מקומית ב-1950, מונה לראש המועצה הראשון שלה. כמו כן, כיהן כנשיא אגודת הכורמים של יקבי כרמל מזרחי.

אבא שכטר נפטר בזכרון יעקב, וקבריהם שלו ושל רעייתו נמצאים בחלקת הוותיקים בבית הקברות בעיר.

### משפחתו

לו ולאשתו נולדו 2 ילדים, הבן ישראל והבת יובלה.

בתו, יובלה, נישאה לישי שיבובסקי, שכיהן גם הוא כראש המועצה, החמישי במספר. דודו, התאום המבוגר של אביו, היה שניאור זלמן שכטר, שהתפרסם כחוקר גניזת קהיר וכמנהיג היהדות הקונסרבטיבית בצפון אמריקה.

הנצחתו
------

כיכר על שמו של אבא שכטר בזכרון יעקב
המועצה המקומית של זכרון יעקב קראה על שמו של אבא שכטר כיכר ברחוב המייסדים (בקרבת בית הקברות).

לקריאה נוספת
------------

* אריה סמסונוב, **זכרון יעקב: פרשת דברי-ימיה תרמ"ב-תש"ב**, הוצאת ועד המושבה זכרון יעקב, 1943.
* **אלבום משפחות זכרון יעקב**, הוצאת "כרמים"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבא שכטר** בוויקישיתוף
* דוד תדהר (עורך), "אבא שכטר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2344
* משפחת שכטר באתר הוועד החקלאי
* משפחת שכטר (אורכב 24.11.2012 בארכיון Wayback Machine) באתר יהדות פוקשני
* אבא שכטר למנוחות, דבר, 30 במאי 1977

הערות שוליים
------------

1. ↑  טובה, אמו של אבא, הייתה אשתו השנייה של ישראל שכטר. ישראל ואשתו הראשונה, מרים צביה, עלו ב-1882 מפוקשאן ברומניה והיו ממקימי זכרון יעקב. לאחר פטירת מרים צביה ב-1891 נשא ישראל את טובה אברמוביץ. סה"כ גידל ישראל 12 ילדים: שישה מאשתו הראשונה, ארבעה מאשתו השנייה ושני ילדים שהביאה אשתו השנייה מנישואין קודמים.
2. ↑  בפרטיכל הדיונים עם משרד הפנים מ-7 במרץ 1949 נרשמה ההערה: "מר שכטר מבאר שכיום אין עוד להימנע מאישור מועצה-מקומית בזכרון-יעקב..."
**ג'ון מרטל** ( באנגלית: John Martel; פעיל בערך 1716–1718, כונה גם ג'יימס ובמקור כנראה ז'אן) היה פיראט צרפתי, פעיל בקריביים.

ביוגרפיה
--------

מרטל החל את דרכו כפירט עם רישיון ממלכתי, בזמן מלחמת הירושה הספרדית, ופנה לפיראטיות לאחר שנחתם הסכם אוטרכט שסיים את המלחמה. בספטמבר 1716 הוא היה פעיל בג'מייקה, ותפס כמה ספינות וגם ספינה גדולה עם 80 תותחים. עד מהרה הוא סחר בספינות גדולות יותר, ושמר את הטובות ביותר עבור הצי ההולך וגדל שלו. הוא הכריח מספר מלחים שנתפסו לשרת באוניותיו אך שחרר לרוב את שבוייו. בשלב מסוים הוא החליף עם רב החובל את הספינה שנלכדה, לקח את כלי השייט שנתפס ונתן תמורתו ספינה אחרת ושחרר אותו לחופשי. 

עם ספינת הדגל החדשה שלו, בעלת 22 תותחים ושהיו בה מאה אנשי צוות, ועוד ארבעה כלי שיט נוספים, הוא נכנס לסנט קרוקס בסוף 1716 כדי להצטייד מחדש ולטפל בספינה. גורמים רשמיים בג'מייקה גילו את מיקומו ושיגרו את ספינת המלחמה ״סקרבורו״ בפיקודו של פרנסיס הום כדי לצוד אותו. הום מצא את השייטת של מרטל בינואר 1717. לאחר שהטביע את אחת מספינות הפיראטים והרס את סוללות החוף שהקימו, עגן הום לחוף הים. מרטל ניסה לברוח אך עלה על שרטון בניסיון זה. הוא הורה לשרוף את האוניהֿ כשכמה עבדים נלכדו על סיפונה. מרטל וכמה מצוותו הצליחו להימלט. שאר אנשי הצוות שלו הסתתרו על האי כאשר הום בזז והטביע את הספינות הנותרות. 

מאוחר יותר באותו חודש סמואל בלמי ובן זוגו פולסגרב ויליאמס ניכנסו לסנט קרוקס לתיקון ולצייד את הספינה. שאר אנשי הצוות של מרטל הצטרפו אל הצוות של הפיראט סמואל בלאמי, שהפליג לפני שאוניית המלחמה ״סקרבורו״ חזרה לנמל. [7] לעיתים קרובות מצוטטים כי שחור הזקן נלחם בסקרבורו, אף כי ביומני הצי המלכותי לא מזכירים מעולם אירוע כזה. ההערכה היא כי סופרים מאוחרים יותר ערבבו את המפגש של שחור הזקן עם המאבק של מרטל נגד סקארבורו.

הום זכה לתגמול על הפעולה נגד מרטל ואחרים וקיבל פיקוד על ספינת מלחמה הגדולה בהרבה ״בדפורד״. מרטל עצמו נעלם לאחר שברח מהום. מקורות מסוימים טוענים שהוא קיבל את החנינה הכללית של המלך ג'ורג׳ הראשון שהציע בסוף 1717 לכל הפיראטים שנכנעו תוך שנה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gosse, Philip (1924). *The Pirates' Who's Who by Philip Gosse*. New York: Burt Franklin. p. 206. Retrieved 23 June 2017.
2. 1 2  Johnson, Captain Charles (1724). A GENERAL HISTORY OF THE PYRATES. London: T. Warner. Retrieved 18 June 2017.
3. ↑  Brooks, Baylus C. (2 October 2016). "B.C. Brooks: A Writer's Hiding Place: French Pirate Jean Martel: Deception in "A General History"". B.C. Brooks. Retrieved 14 September 2017.
4. 1 2  Woodard, Colin (2008). The Republic of Pirates: Being the True and Surprising Story of the Caribbean Pirates and the Man Who Brought Them Down. Orlando FL: Houghton Mifflin Harcourt.
5. ↑  Woodard, Colin (2008). The Republic of Pirates: Being the True and Surprising Story of the Caribbean Pirates and the Man Who Brought Them Down. Orlando FL: Houghton Mifflin Harcourt
6. ↑  Gosse, Philip (1924). The Pirates' Who's Who by Philip Gosse. New York: Burt Franklin. p. 206. Retrieved 23 June 2017.
**פלא יועץ**, הוא ספר מוסר, המכיל עצות להנהגות בכל תחומי החיים, שנכתב על ידי רבי אליעזר פאפו, ונדפס לראשונה בקושטנדינא בשנת ה'תקפ"ד (1824), ולאחר מכן חזר והודפס בעוד 16 מהדורות. באחדות מן המהדורות ניכרת חתימת ידו של הצנזור, אשר הורה למחוק מהן קטעים מסוימים. הספר תורגם לערבית, ליידיש וללדינו. זה האחרון תורגם בידי בנו של המחבר.

המחבר היה אחת הדמויות הנערצות על יהודי האימפריה העות'מאנית וחבל הבלקן, והמשפיעות בהרבצת תורה ומוסר. פאפו שהיה רבה של סיליסטרה שבבולגריה, נלחם ללא חת בכל פרצה שנפרצה בחומת היהדות, אך עשה זאת בדרכי נועם, תוך שהוא משתמש בדברים היוצאים מן הלב, ונכנסים אל הלב. בסגנון זה השתמש גם בכותבו את הספר הנידון.

על כוונתו לפרסם את הספר "פלא יועץ", מודיע המחבר בהקדמתו לספרו "אורות אלים", שם הוא מתחייב כי כל ההכנסות ממכירת ספר זה, ישמשו להדפסת הספר החדש.

המחבר מבטיח בהקדמה שכל מי שילמד בספרו - הוא ישלם לו בעולם הבא.

שמו של הספר ניתן לו על פי הפסוק בספר ישעיהו "כִּי-יֶלֶד יֻלַּד-לָנוּ בֵּן נִתַּן-לָנוּ וַתְּהִי הַמִּשְׂרָה עַל-שִׁכְמוֹ וַיִּקְרָא שְׁמוֹ **פֶּלֶא יוֹעֵץ** אֵל גִּבּוֹר אֲבִי-עַד שַׂר-שָׁלוֹם". יועץ - על שום שהספר גדוש בעצות טובות, ופלא - ראשי תיבות של שם המחבר **אל**יעזר **פ**אפו' מן הסוף להתחלה.

הספר כולל 2 חלקים. בראשון 196 ערכים שונים, המסודרים בסדר אלפביתי, ובשני 195 ערכים נוספים. בסוף הספר העתיק המחבר את הקונטרס "אלפא ביתא - אותיות מחכימות" מאת רבי צבי הירש מנדבורנה. תוך שהוא מבטיח כי מי שישקוד על הקונטרס לקוראו פעם בשבוע, או פעם בחודש, ימצא חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אליעזר פאפו** |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **פלא יועץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלא יועץ** |

גרסאות מקוונות של הספר
* אליעזר פאפו, **פלא יועץ מתורגם לערבית**, באתר היברובוקס
* אליעזר פאפו, **פלא יועץ מתורגם ליידיש**, באתר היברובוקס
* **פלא יועץ**, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית

חיבורים קשורים
* רשימת פרסומים על פלא יועץ באתר הספרייה הלאומית
* מידע על פלא יועץ בקטלוג הספרייה הלאומית

שיעורים בספר
* הרב דב ביגון, מאגר שיעורים על הספר "פלא יועץ"
* הרצאות הנוגעות לפלא יועץ במאגר השיעורים להאזנה של אתר מורשת (דורש הרשמה קצרה)
* שיעורים על 'פלא יועץ' מהרב בועז שלום, באתר 'טעמו וראו', ארגון להפצת תורה ויהדות
* אליעזר בן יצחק פאפו (1785-1827.), פלא יועץ, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ואגיד לדור כי כל הנעשה דמים מקוטנריס זה, הרי הוא קודש לה' להדפיס קונטריסי הנחמד למראה אשר טיפחתי ורביתי בסיעייתא דשמייא במוסר ויראת ה', וקראתיו בשם **פלא יועץ**" (רבינו אליעזר פאפו, **אורות אלים**, מהדורת שאלוניקי, תקפ"ג, הקדמה, באתר היברובוקס).
2. ↑  "ואם אזכה לחזות בנועם ה' ולבקר בהיכלו, אשלם במיטבא לכל מאן דלמטי לי מנה הנאה" (הקדמת הפלא יועץ)
3. ↑  ספר ישעיה, פרק ט', פסוק ה'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588437605171
* VIAF: 30145911010927061428
* WorldCat (עם VIAF): 30145911010927061428

 |
מפה
**בית מעצר תל אביב** (בראשי תיבות: **בימ"ר תל אביב**), המכונה באופן עממי **בית המעצר אבו כביר**, הוא בית מעצר של שירות בתי הסוהר, השוכן בדרך בן צבי 82 בשכונת אבו כביר בדרום תל אביב-יפו.

היסטוריה
--------

מבנה בית המעצר נבנה בימי שלטונות המנדט הבריטי בארץ ישראל, בשנת 1937, ושימש כמצודה. בשנת 1949, לאחר קום מדינת ישראל הפך לבית מעצר, ובשנת 1970 נוספה לו קומה שלישית. בשנת 1984 הורחב המתקן ונוספו לו שני אגפים, ובשנים 2005–2006 הועבר מידי משטרת ישראל לידי שירות בתי הסוהר. בשנת 2012 החל לפעול בבית המעצר אגף גמילה מסמים.

מאז שהאחריות על ניהול בית המעצר עברה לשב"ס הוחלט להקל על תהליך קליטת העצירים בכך שכל עציר חדש שנכנס לכותלי בית המעצר יצטרך לעבור מספר נקודות (חיפוש בעירום, זיהוי ביומטרי, בדיקה רפואית, שיחה עם עובד סוציאלי ושיחה עם קצין המודיעין), מבנה בית המעצר בנוי כך שמחלקים את הקומה הראשונה של תאי המעצר לפי דרגות של ותק וחומרת עבירות, מסוכנות אישית וצורך בהגנה קבועה. במקום גם קיימים אגפים מיוחדים המתואמים לקבוצות שונות בהם בין היתר אגף לקטינים וכן אגף לנשים ואף תא מעצר לאסירים אובדניים אשר מרושת במצלמות שפעילות כל שעות היממה על מנת למנוע מקרי התאבדויות של עצורים. בתאים הרגילים של בית המעצר יש כ-2 מיטות, 2 מצלמות ואשנבי אשר משמש כעזר הצצה לסוהרים, גם חדרון המקלחת הפנימי עוצב על מנת למנוע מקרי התאבדויות בכך שבנוי מרצועות רוחביות של זכוכית משוריינת שדרכה המצלמות והסוהרים יכולים לראות כל דבר אשר עושה העציר במקלחת ובשירותים.

בעבר שטח חצר בית הכלא וכן שטח חדר האוכל היה גדול ותפס הרבה משטח בית המעצר. לאחר השיפוצים הוחלט לבנות על שטח זה שלושה אגפי בטון מזוין ובכל אחד מהאגפים קיימת חצר קטנה פנימית.

בית המעצר משמש את מחוז תל אביב של משטרת ישראל ואת יחידותיה הארציות, ובו כ-350 מקומות כליאה. כל השוהים במתקן הם עצורים פליליים, למעט אגף אסירים שנשפטו לתקופות מאסר קצרות. במתקן מועסקים כ-170 אנשי סגל.

בנובמבר 2019 פורסם כי המועצה הארצית לתכנון ובנייה החליטה להעביר לאישור ממשלת ישראל תוכנית המתאר הארצית למתקני כליאה - תמ"א 24, במסגרת התוכנית צפוי להתפנות בית המעצר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המעצר תל אביב** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית המעצר תל אביב
* אמיר זוהר, המדריך המהיר לאדם הסביר שהגיע ביום בהיר לאבו כביר, באתר ynet, 9 ביולי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלומית צור, בית המעצר אבו כביר בת"א יפונה והמדינה תשווק את הקרקע, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2019
**דוויס איקנוייקס** (בלטבית: **Dāvis Ikaunieks**; נולד ב-7 בינואר 1994) הוא כדורגלן לטבי המשחק בעמדת החלוץ בפ.א. שיאוליאי.

קריירה
------

איקנוייקס התחיל לשחק כדורגל בלייפאיס מטאלורגס. בשנת 2010 הצטרף ללייפאיס-2 מטאלורגס מהליגה השנייה וכבש במדיה 17 שערים והיה מלך שערי הליגה כבר בגיל 16 מה שהפך אותו לשחקן הצעיר ביותר שעושה זאת ב-3 באוקטובר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת מליגת העל הלטבית בניצחון 0-3 נגד ונטספילס. ב-29 במרץ 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד מטה/LU. בסיום העונה המועדון התפרק ואיקנוייקס חתם במועדון החדש שהוקם ליפאייה. עונה לאחר מכן, הבקיע 15 שערים וזכה עם המועדון באליפות הראשונה שלו.

בקיץ 2016 חתם בויסוצ'ינה ג'יהלאווה מליגת העל הצ'כית. בשני עונותיו במועדון כבש 19 שערים, שירד בסיומן לליגה השנייה. בקיץ 2018 חתם בפ.ק. יבלונץ, אך לא כבש בה במהלך 13 הופעותיו בקבוצה. בינואר 2019 הושאל לריגה פוטבולה סקולה מליגת העל הלטבית. בהמשך הוא לפסטב זלין, מלאדה בולסלאב ולייפאיה. בקיץ 2021 חזר ליבלונץ.

ב-22 בינואר 2024 חתם בפ.א. שיאוליאי מליגת העל הליטאית.

קריירה בינלאומית
----------------

איקנוייקס שיחק בנבחרות הצעירות של לטביה ורשם 15 שערים ב-40 הופעות בכל הנבחרות הצעירות. ב-1 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לטביה במסגרת הגביע הבלטי. ב-2 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת במשחק נגד לוקסמבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דוויס איקנוייקס"**.
לוגו המחלבה
**מחלבת המאירי** היא מחלבת גבינות קטנה, הקיימת בצפת מאז שנת 1840 ומנוהלת על ידי משפחת המאירי.

תולדות המחלבה
-------------

בשנת 1837 פקדה את צפת רעידת אדמה קשה שהחריבה את רוב מבני העיר ושליחים יצאו למדינות רבות לאסוף כספים לבניית העיר מחדש. בעקבות שליחים אלו החליט מאיר ארזוני, שגר בפרס, לעבור לצפת ולעזור לשיקום העיר. ארזוני היה צורף במקצועו אך מכיוון שלא היה ביקוש למקצוע זה בעיר, הוא למד מערביי העיר את מלאכת הגיבון ופתח מחלבה. ארזוני רכש בית גדול מעל לנביעת מעיין (ממנו מתמלא מקווה האר"י), חצב חדרים נוספים אל תוך הסלע, וכך הנכס שימש כבית המשפחה למעלה ומחלבה מתחת לאדמה.

ארזוני בצוואתו העמיד שני תנאים לבעלות הבית:

* בכל דור הבית יהיה שייך רק לאחד מילדי המשפחה ולא בשותפות עם אחיו. הילד הנבחר הוא זה שישא את אחד השמות, מאיר או שלומי, כהמשך לשושלת המשפחתית.
* בן המשפחה חייב לגור בנכס ואינו רשאי למכרו או להשכירו.

לפני קום המדינה שכן במבנה גם מועדון של תנועת בית"ר ואשר שימש בשנים ה'ת"ש-ה'תש"ד (1940–1944), את מחתרת האצ"ל לשם אימונים בנשק וכמקום מסתור לאחסנתו.

כיום
----

המחלבה מתפעלת כיום כמחלבת בעלת מחזור קטן יחסית. היא אינה משווקת ברשתות המזון הגדולות אלא במעדניות ומסעדות. המחלבה מייצרת שני סוגי גבינות צאן: ברנז'י - המזכירה גבינה בולגרית, וגבינה צפתית שהומצאה על ידי משפחת המאירי.

לאחר פטירת מאיר המאירי (הדור החמישי) בשנת 2019, עברה בעלות המתחם לבנו שלמה, כפי שדורשת הצוואה, אך מכיוון ששלמה הוא בעל מוגבלות פיזית, המחלבה מנוהלת על ידי אחיו, יניב המאירי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מחלבת המאירי

הערות שוליים
------------

1. ↑   המחלבה באתר טיולי
2. ↑   המידע באתר המחלבה
3. ↑  [אלי אשכנזי‏, "שומר החותם" של צפת: מת בעלי מחלבת המאירי שהנציח את תולדות העיר, באתר וואלה!‏, 24 ביוני 2019
4. ↑  תיקי גולן, נפטר מאיר המאירי ממחלבת "המאירי" מצפת, באתר ynet, 24 ביוני 2019
**מארק ברנייס רנדולף** (באנגלית: **Marc Bernays Randolph**; נולד ב-8 באוקטובר 1960) הוא יזם אמריקאי-יהודי, המייסד והמנכ"ל הראשון של חברת נטפליקס.

ביוגרפיה
--------

רנדולף נולד למשפחה יהודית בצ'אפקווה, ניו יורק, בנם הבכור של סטיבן ברנייס רנדולף, מהנדס גרעין יליד אוסטריה, ומוריאל ליפצ'יק מברוקלין, ניו יורק. רנדולף בילה את הקיץ שלו במהלך התיכון והקולג' בעבודה עבור בית הספר הלאומי למנהיגות חיצונית, והפך לאחד המדריכים הצעירים ביותר שלו. הוא סיים את לימודיו במכללת המילטון בניו יורק עם תואר בגאולוגיה.

### הקמת נטפליקס

ב-1997, רנדולף ושותפו ריד הייסטינגס ייסדו את נטפליקס.

תחילה הציעה החברה שירותי השכרת סרטים במחירים קבועים באמצעות שילוב של שתי טכנולוגיות מתפתחות; תקליטורי DVD ו-Blu-ray, במקום קלטות VHS שהיו מסורבלות יותר, וכן אתר אינטרנט מקוון, במקום קטלוג מודפס.

לאחר הצפייה המנוי החזיר את הסרטים לחברה על ידי שליחתם במעטפה ייעודית. לאחר מכן חל שינוי במערך החברה, ועיקר פעולתה הוא במתן שירות צפייה ישירה בטכנולוגיית "סטרימינג", באמצעות אתר האינטרנט שלה או מגוון מכשירים תומכים.

רנדולף עזב את נטפליקס ב-2002 לאחר שעזר להדריך את החברה בהנפקה הראשונית שלה שנתיים קודם לכן. הוא אמר כי הוא תמיד מעדיף לעזוב לאחר שלב הסטארט אפ, מפני שהוא לא מוצלח בדאגה לתחזוקה השוטפת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מארק רנדולף

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק רנדולף** בוויקישיתוף
* מארק רנדולף, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  First Online DVD Rental Store Opens, web.archive.org, ‏2017-02-25
2. ↑  Jon Xavier, Netflix's first CEO on Reed Hastings and how the company really got started | Executive of the Year 2013, bizjournals, ‏9 בינואר 2014
3. ↑  Amended and Restated Certificate of Incorporation, www.sec.gov
4. ↑  NetFlix Launches ’All You Can Watch’ DVD Rental Program, web.archive.org, ‏2017-08-25
5. ↑  Thompson, Clive (2008-11-21). "If You Liked This, You're Sure to Love That". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-08-17.
6. ↑  Netflix - Netflix Announces Initial Public Offering, web.archive.org, ‏2009-02-20
7. ↑  Did Netflix screw up? I don’t think so. : Marc Randolph, web.archive.org, ‏2017-12-24

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1237420989
* ISNI: 0000 0004 7889 8383
* LCCN: no2019137432
* SUDOC: 240312597
* VIAF: 30156917109154791975
* WorldCat (עם VIAF): 30156917109154791975

 |
פגז "חצב"
**חצב** או בשמו הרשמי **120mm HE-MP-T, M339 Cartridge** הוא כדור טנק בקליבר 120 מ"מ מתוצרת התעשייה הצבאית, שנועד בעיקר כנגד חי"ר מבוצר במבנים, אך גם נגד טנקים ורק"מ. תחמושת ה"חצב" מגיעה בתצורת 'כדור', כלומר כדור "חצב" אחוד עם תרמיל המכיל חומר נפץ הודף. לכדור מטען נפיץ ומטרתו לגרום את הנזק העיקרי למטרה. מוד פעולה שלו הוא "מפתח קיר" – השהיית היזימה מרגע הפגיעה לכמה רגעים על מנת לאפשר לכדור לחדור דרך הקיר ולהתפוצץ כשהוא כבר בתוך המבנה ולגרום נזק לאנשים שבתוכו. טווח הירי של ה"חצב" גדול ומגיע לכ-5 ק"מ.

משתמשים
-------

ב-2011 החליט צה"ל לרכוש את ה"חצב" לצד ה"כלנית" במטרה להחליף את ה"חלולן" מאחר שלוחמה בשטח בנוי נהפכה לאחד ממתארי הלחימה העיקריים שאיתם מתמודד צה"ל מאז תחילת המאה ה-21. ה"חצב" פחות מגוון מה"כלנית" ומהווה שנמוך שלה, אך מאידך, מחירו נמוך בהרבה ("חצב" עולה בערך כמחצית ממחיר ה"כלנית"), ולכן נבחר לשמש את חיל השריון הישראלי במקום ה"חלולן" ששימש בעבר גם נגד מבנים ומטרות חי"ר אך ביעילות נמוכה.

הפעילות המלחמתית הגדולה הראשונה של ה"חצב" הייתה במבצע צוק איתן ביולי–אוגוסט 2014: במהלך המבצע ירו טנקי המרכבה סימן 4מ ומרכבה סימן 3 של חיל השריון כ-500 פגזי "חצב" וכן פגזי "כלנית" כנגד מחבלים ומטרות טרור. הפגזים שימשו לצד ה"חלולן" הישן שנורה בכמויות הרבה יותר גדולות, והיו יעילים ממנו. בעקבות ההצלחה והביקורות החיוביות הוחלט להגביר את ההצטיידות ב"חצב".

קישורים חיצוניים
----------------

* חצב, באתר זרוע היבשה
* אשכול על ה"חצב" עם תמונות, פורום צבא וביטחון בפרש
* ידיעה על רכישת ה"חצב", IsraelDefense,‏ יולי 2011
* פרחים בקנה: כדור החצב נכנס לשימוש בחיל השריון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 21 בספטמבר 2014
* שי לוי, ‏לא משאיר סיכוי: החימוש החדש של חיל השריון, באתר ‏מאקו‏, 23 בספטמבר 2014
* כדור החצב, סרט בערוץ YouTube של דובר צה"ל סרטונים
* כדור החצב בשימוש במבצע צוק איתן, סרט בערוץ YouTube של דובר צה"ל סרטונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  למרות שתחמושת הטנק היא אחודה, ולכן על-פי מונחי צה"ל נקראת כדור (תחמושת), בקרב הציבור הרחב השתרש המונח פגז לתחמושת טנקים.
2. ↑  ידיעה ב-IsraelDefense‏, 2014.
3. ↑  פרחים בקנה: כדור החצב נכנס לשימוש בחיל השריון, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 21 בספטמבר 2014.
**ז'ואאו פריירה** (בפורטוגזית: **João Ferreira**;‏ 4 באפריל 1922 – 31 ביולי 2003), הידוע בשם **ביגודה** ("שפם" בפורטוגזית), היה כדורגלן ברזילאי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

ביוגרפיה
--------

ביגודה נולד בשנת 1922 בבלו הוריזונטה שבברזיל, והחל את הקריירה המקצועית שלו באתלטיקו מיניירו בשנת 1940. הוא זכה עימה פעמיים בליגה האזורית. את מרבית הקריירה העביר בפלומיננסה מריו דה ז'ניירו, אותה עזב לזמן קצר עבור יריבתה פלמנגו, לפני שחזר לקדנציה שנייה. ההערכה היא כי ביגודה ערך בסך הכל 396 הופעות עם פלומיננסה בין השנים 1943–1956. בתקופת זמן זו זכה עימה בליגה האזורית בשנת 1946.

ביגודה ערך 10 הופעות במדי נבחרת ברזיל בהן לא כבש שער. הוא לקח חלק בזכייתה בקופה אמריקה 1949 וסיים עימה במקום השני במונדיאל 1950 הביתי. ביגודה פתח במרקנאסו נגד אורוגוואי, משחק שבו ברזיל הייתה זקוקה לתיקו כדי להיות אלופת העולם. אולם, ברזיל הפסידה, מה שהפך עבור הברזילאים לטרגדיה לאומית שקיבלה את הכינוי "אסון המרקאנה". במשחק זה ביגודה נתן תצוגה חלשה, כאשר אלסידס גיג'ה האורוגוואי עבר אותו פעמיים בשני השערים שספגה. עם זאת, מי שנשא באשמה על ההפסד בעיניי האומה הברזילאית היה שוערה מואסיר ברבוזה.

לאחר פרישתו ב-1956 פתח עסק לתיקון רדיו. ביגודה נפטר בשנת 2003 בעיר הולדתו בעקבות בעיות נשימה.

תארים
-----

אתלטיקו מיניירו
* אליפות מינאס ז'ראיס (2): 1941, 1942

פלומיננסה
* אליפות ריו דה ז'ניירו: 1946

נבחרת ברזיל
* קופה אמריקה: 1949
* סגנית גביע העולם: 1950

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביגודה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**לי שִׂיֵינִּיֵין** (במנדרינית: **李先念**;‏ 23 ביוני 1909 – 21 ביוני 1992) היה פוליטיקאי סיני ששימש כנשיא הרפובליקה העממית של סין בשנים 1983–1988. לי נחשב לדמות משפיעה מאוד ברחבי הרפובליקה, לאחר שכיהן בפוליטביורו של המפלגה הקומוניסטית של סין מאז שנת 1956. הוא עלה לגדולה בשנת 1976 יחד עם חואה גוופנג. בשיא הקריירה שלו שהתרחש בשנות ה-80 נחשב לי לאחד האדריכלים המשפיעים ביותר על המדיניות הכלכלית בסין לאחר המהפכה התרבותית.

ביוגרפיה
--------

לי הצטרף למפלגה בשנת 1927 ושימש כקפטן צבאי וקומיסר פוליטי עבור הצבא הסיני הקומוניסטי במהלך "המצעד הארוך". לאחר ניצחון הקומוניסטים במלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949, מונה לי לאחד המפקדים של הכוחות הקומוניסטיים במחוז חוביי. בשנת 1950 נבחר לי לראש הממשלה של המחוז ובהמשך גם למפקד הכוחות הצבאיים בכל האזור.

בשנת 1954 התמנה לשר האוצר של סין ובאותה השנה נבחר גם לראש ממשלה, תפקיד שהחזיק עד שנת 1980. במהלך המהפכה התרבותית איבד את תפקידו כשר אוצר. בשנת 1976 מילא לי תפקיד מרכזי בחיסול כנופיית הארבעה. עם עלייתו לשלטון של חואה גוופנג, הפך לי ליועצו הכלכלי הראשי והפך לאחד הפקידים החזקים בסין. תקופה זו התאפיינה במתיחות על זהותו של המנהיג העליון- לי או דנג שיאופינג. בשלב מסוים לי אף עזר לדנג לעלות לשלטון. לי האמין בנחרצות בתכנון מרוכז, ולכן לא אהב את הרפורמות הכלכליות של דנג. הוא אף ניסה ליצור תוכנית כלכלית שנויה המחלוקת הדומה לזו של ברית המועצות, המבוססת על פיתוח של התעשייה הכבדה.

בשנת 1983 אומצה חוקה חדשה, ולי מונה לנשיא בגיל 74, לאחר שהתפקיד לא היה מאויש במשך 8 שנים. לפי החוקה, תפקידו של הנשיא היה סמלי, אך מעניק כבוד אל מול חברי המפלגה. לי ביקר בארצות הברית ביולי 1985, והיה ראש המדינה הסיני הראשון שמבקר כך בארצות הברית. בסוף העשור, לי שהתנגד לסגנון חיים מקובע, החליט לפרוש מהנשיאות ולשכנע את שאר מנהיגי השלטון המבוגרים לעשות כמוהו. במהלך אירועי כיכר טיין-אן-מן שאירעו בשנת 1989, תמך לי בשימוש אלים מאוד כנגד המפגינים. הוא המשיך לשרת בממשלה עד מותו בשנת 1992.

ללי היו 3 בנות ובן. הוא נפטר ב-21 ביוני 1992, כמה ימים לפני יום הולדתו ה-83. הלווייתו התקיימה כשבוע לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי שייניין** בוויקישיתוף
* לי שייניין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| נשיאי הרפובליקה העממית של סין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מאו דזה-דונג • ליו שאוצ'י • לין ביאו (בפועל) • דונג ביוו • ז'ו דה • סונג צ'ינג-לינג (בפועל) • יה ג'יאן-יינג (בפועל) • לי שייניין • יאנג שאנג-קון • ג'יאנג דזה-מין • חו ג'ינטאו • שי ג'ינפינג | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011218077405171
* GND: 124787797
* ISNI: 0000 0000 6323 9052
* LCCN: nr90003071
* NLA: 36684761
* NLP: a0000002222130
* NTA: 151447616
* SUDOC: 252297423
* Trove: 1395178
* VIAF: 60026088
* WorldCat: lccn-nr90003071

 |
קערת סחלב בתוספת פיסטוקים
משקה סחלב. הצבע שבשפת המשקה מקורו באבקת הקינמון שפוזרה מעליו
**סָחְלֶבּ** (בערבית: **سحلب**) הוא משקה סמיך על בסיס חלב, עמילן תירס (קורנפלור), סוכר ותבלינים אשר מקורו במדינות המזרח התיכון.

מקור שמו של הסחלב הוא צמח הסחלב, אשר פקעותיו הטחונות משמשות באופן מסורתי כבסיס להכנת המשקה. כיום, בישראל כבר לא משתמשים באבקת פקעות הסחלב בהכנת המשקה, לאור מחירה הגבוה, ועמילן התירס מהווה לה תחליף.

משקה הסחלֶב עשוי מעמילן של פקעת הסחלב ובגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים ובמי ורדים. בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (Tubers) הנקראת "מילד" (Milled), המשמשת להכנת גלידה מסטיק טורקית הנקראת דונדורמה.
בעקבות הדרישה הגבוהה זן צמח הפקעות כמעט נכחד ולכן מחירו מרקיע שחקים.

הסחלב מוגש חם ונמכר בעונת החורף בטורקיה, ביוון ובמדינות ערב. בישראל נמכר הסחלב בקיוסקים בעיקר ביפו, בדרום תל אביב ובישובים ערביים, ובעת האחרונה הוכנס המשקה גם לתפריטיהם של בתי הקפה המודרניים. כמו כן נמכרת בישראל אבקת סחלב להכנה מהירה. בטורקיה מוגשת גלידת מסטיק הידועה הנקראת "סאלפ דונדורמה", מבוססת סחלב.

למשקה הסחלב נהוג להוסיף תוספות כגון קוקוס, קינמון, אגוזים, בוטנים, מי ורדים ופיסטוק. קיימת גרסת פרווה בה החלב מוחלף בחלב קוקוס.

סחלב טוניסאי / טריפוליטאי
-------------------------

ישנו סוג של מעדן מן המטבח הלובי העשוי דוחן, אגוזים ותבלינים הקרוי "סחלב טריפולטאי" או: "דרוע".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סחלב** בוויקישיתוף
* רותי קינן, סחלב חם: המחמם הרשמי של החורף, באתר ynet, 6 בפברואר 2007
**אבי ביצור** (נולד ב-3 בדצמבר 1956) הוא מומחה להגנת העורף. היה המנכ"ל הראשון של המשרד לענייני גמלאים בשנים 2007–2009. ראש ההתמחות לגרונטולוגיה יישומית במכללה האקדמית בית ברל, מרצה בכיר, ראש התוכנית לחברה, ביטחון והגנת העורף במכללה האקדמית בית ברל. פורש צה״ל אחרי 23 שנים-סמח"ט טנקים, סמח"ט צנחנים, מפקד בית הספר לאב"כ ומומחה לזקנה וגרונטולוגיה על כל היבטיה.

קריירה ציבורית
--------------

בשנת 1997 השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף בתום 23 שנות שירות. בין התפקידים שמילא בצה"ל: ראש ענף ביצורים, מפקד קורס קציני הנדסה, סגן מפקד חטיבת הצנחנים ומפקד בית הספר לאב"כ של צה"ל.

קיבל תואר ראשון (בהצטיינות) במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. בשנת ה'תשס"ג קיבל תואר דוקטור מטעם אוניברסיטת בר-אילן על עבודה שכותרתה "מעמד העורף בתפישת הביטחון הלאומי בישראל בין השנים 1948-1956", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' סטיוארט כהן. 

לאחר שחרורו מצה"ל עסק, בנוסף לדוקטורט, בנושאים חברתיים.

בשנים 2001 עד 2005 כיהן כמזכ"ל מפלגת "עם אחד", תוך התמקדות בזכויות חברתיות לנכים, לקשישים, לגמלאים ולנזקקים. 

בשנים 2004 עד 2006 כיהן כיו"ר לשכת הקשר של ההסתדרות עם הכנסת, ובמסגרת זו עסק בזכויות עובדים, תוך דגש על שמירת זכויות גמלאים. בחודש ינואר 2006 נבחר למקום ה-24 ברשימת מועמדי מפלגת העבודה לכנסת ה-17 כנציג מחוז דן וכראש המטה למען זכויות הנכים. הרשימה זכתה בבחירות אלה ב-19 מנדטים, וביצור לא נבחר לכנסת. 

לאחר הקמת ממשלת ישראל השלושים ואחת והקמת יחידת סמך לענייני גמלאים במשרד ראש הממשלה, מונה ביצור לעמוד בראש היחידה. בחודש אוגוסט 2007, עם הפיכת היחידה למשרד לענייני גמלאים, מונה על ידי השר לענייני גמלאים, רפי איתן, כמנכ"ל המשרד החדש.

לאחר הבחירות לכנסת השמונה עשרה המשיך בתפקידו כשבתפקיד השר מחזיק ראש הממשלה, בנימין נתניהו). לאחר שנה וחצי עזב ביצור את המשרד. ביצור משמש כמרצה באוניברסיטת בר-אילן ובמכללה האקדמית בית ברל. כמו כן משמש כחבר בהנהלת תיאטרון יידישפיל, חבר הנהלה באגודה לגרונטולוגיה, חבר הנהלת האגודה לחקר יחסי צבא חברה וחבר הנהלת מילבת-למען הזקנים והנכים.

נושא במשרת ראש החוג לביטחון והגנת העורף בפקולטה לתרבות וחברה במכללה האקדמית בית ברל וראש ההתמחות בגרונטולוגיה יישומית במכללה האקדמית בית ברל בדרגת מרצה בכיר.

פרסם מספר ספרים,[דרושה הבהרה] עשרות מאמרים אקדמיים ומאות מאמרים פובליציסטיים. משמש כפרשן הביטחוני של רדיו רק"ע מתאגיד השידור הישראלי, ומתראיין קבוע כמומחה לזיקנה בישראל.

משפחה
-----

ביצור מתגורר בפתח תקווה, הוא היה נשוי ללאה, אב לשלושה ילדים וסב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבי ביצור** בוויקישיתוף
* נמרוד ברנע, ראיון: מנכ"ל משרד הגמלאים, אבי ביצור – איש אינו חפץ בזקנים, באתר "עבודה שחורה"
* לאה ענבל דור, לא שקי אגרוף, באתר "הדף הירוק", 3 באפריל 2008
* רותי סיני, למי מחויב המשרד לגמלאים - לכלל הציבור או למפלגה?, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2007
* ניר לויטן, ד"ר אבי ביצור: "אל תשליכני לעת זקנה" זו לצערי רק עוד מנטרה של כוכב נולד, באתר "bar-ilan עיתון האינטרנט של האוניברסיטה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373379805171

 |
המונח **Double Income no Kids**, אשר ידוע גם בראשי התיבות **DINK**‏ (בתרגום חופשי לעברית: "הכנסה כפולה, ללא ילדים") הוא מונח נפוץ בעולם המערבי המתייחס לזוגות בגילאים 25 עד 45 שנמצאים במערכת יחסים ארוכת טווח (נשואים או לא נשואים), אשר גרים ביחד, עובדים, ואשר בחרו שלא להביא לעולם ילדים מסיבות מקצועיות או כלכליות. משום שאין להם ילדים בדרך כלל ההוצאות של זוגות אלו נמוכות יחסית ולכן גם ההכנסה המשותפת שלהם גבוהה יותר בהשוואה לזוגות עם ילדים בהם לעיתים רבות הכנסה אחת בלבד מכסה שלושה אנשים או יותר. כמו כן, המשמעות לכך שבני זוג אלו יכולים להתחייב באופן מלא לקריירה שלהם מובילה לרוב לכך שהם מסוגלים להתקדם מהר יותר בקריירה שלהם ובאופן זה להגדיל באופן ניכר יותר את ההכנסה המשותפת שלהם לאורך זמן. זוגות מסוג זה הפכו בהדרגה נפוצים יותר ויותר במדינות מערביות.

המונח אינו מתייחס לזוגות מבוגרים שחיים לבדם משום שילדיהם הבוגרים הפכו עצמאיים ועברו להתגורר בבית/דירה נפרד/ת.

היסטוריה
--------

מדובר בתופעה חדשה יחסית בחברה המערבית, אשר הושפעה רבות מהשינויים החברתיים שחלו בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. בעוד שבעבר הדבר לא היה מקובל מבחינה חברתית, ועבור מרבית הזוגות הבעל היה תמיד זה שפירנס את המשפחה, בעוד שהאישה עשתה את עבודות הבית כאשר במקביל הזוגות הקימו ביחד משפחות גדולות עם ילדים רבים. בנוסף, בעבר הבאת ילדים לעולם היוותה גם ערובה לכך שהצאצאים יוכלו בעתיד לטפל בהוריהם הקשישים.

עם זאת, בכלכלה של מדינות רבות בעולם המערבי, הבאת ילדים לעולם יקרה במיוחד, וכמו כן עם השנים נהיה הרבה יותר ברור שחלק ניכר מהזוגות לא ממשיכים להישאר יחד כל חייהם. בנוסף לכך, במקרים רבים, משום שעלויות המחייה כיום גבוהות בהרבה מבעבר, ומשום שלעיתים רבות הכנסה בודדת כבר לא מספיקה לכסות משפחה בהווה, שני בני הזוג לרוב נאלצים לעבוד. שינויים בולטים נוספים שחלו בחברה במהלך המאה ה-20 אשר תרמו לכך שאנשים רבים בעולם המערבי בוחרים שלא להביא לעולם ילדים כוללים את פיתוח הגלולה למניעת היריון, האמנציפציה של הנשים בחברה המערבית, וכמו גם ירידת השפעתה של הכנסייה. יתר על כן, עם עליית האינדיבידואליזם, אנשים רבים יותר מודאגים פחות ממה שאחרים מצפים מהם.

המונח משמש לעיתים כמונח גנאי מצד אנשים שסבורים שמדובר בגישה אגואיסטית או נהנתנית של אנשים אשר עבורם המטריאליזם גבר על ערכי המשפחה.

מקור המונח
----------

המונח נטבע בשנות ה-80 של המאה ה-20 בשיא של תרבות היאפים. המיתון הגדול באותה העת חיזק את המגמה החברתית הזו, מכיוון שבאותה העת כמות גדולה יחסית של זוגות צעירים בעולם המערבי בחרו לחכות זמן רב יותר להביא ילדים לעולם, או שבחרו לא להביא לעולם ילדים.

ראו גם
------

* אל-הורות
* שיעור פריון כולל
* יאפי

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  "Wayback Machine" (PDF). Web.archive.org. נבדק ב-2020-03-15.
4. ↑  "Dual Income, No Kids, by choice". Eu.delawareonline.com. נבדק ב-2020-03-15.
הפצת זרעים ברוח
**הפצת זרעים** היא פיזור הזרעים על ידי צמח האם. צורות ההפצה ומרחקי ההפצה שונים מצמח לצמח, וקשורים לתנאים הסביבתיים שלהם.

מבוא
----

מרחקי ההפצה הם תכונה אינדיבידואלית של כל מין ומין והטווח שלהם נע בין אלפי קילומטרים (דקל הקוקוס למשל) ועד סנטימטרים ספורים (רקפת) ובמקרים מסוימים קיימת גם הפצה במקום, כלומר הצאצאים נשארים במקום בו חי צמח האם (מוצנית). באמצעות ההפצה מרחיקים ההורים את צאצאיהם מעצמם וזה מזה ובכך, מקטינים את התחרות ביניהם, ומגדילים את התחום בו הם גדלים.
צורות ההפצה מגוונות. החל בהפצה עצמית של הצמח, הפצה באמצעות שימוש בכח הרוח או המים, והפצה על ידי בעלי חיים, מחוץ לגופם של בעלי חיים או בתוך גופם.

הפצה עצמית
----------

פרי ירוקת החמור משחרר את זרעיו בכח סילון נוזלי, כאשר הוא ניתק מהצמח.
לצמחים שונים יש מנגנון עצמי להפצת זרעים. למשל לאפון הבר תרמיל שמתפתל סביב עצמו, מתפוצץ, וזרעיו ניתזים למרחק של מספר מטרים. גם ללוטוס, הפרג, ירוקת החמור, התורמוס והחמצה מנגנונים לפיזור עצמי של הזרעים.

הפצה באמצעות רוח
----------------

לצמחים אחרים מנגנונים הנעזרים ברוח כדי לשאת את זרעם למרחק. המנגנונים של נשיאה ברוח הם כנפיות, נזר קרומי וציצית שערות. בין צמחים אלו ניתן למנות את זקן הסב, מכנף נאה, מרור הגינות, טיון דביק ופתילת המדבר. לעיתים יש צמחים שכל גופם מתגלגל על הקרקע בכח הרוח ביניהם ניתן למנות את עכובית הגלגל.

הפצה באמצעות מים
----------------

הפצה נוספת היא באמצעות המים. זרעים אלו מסוגלים לצוף במים ולהגיע למרחק. משתמשים במנגנון זה חבצלת החוף (שזרעיה מצופים בשכבת שעם), סירה קוצנית וקוקוס.

הפצה על ידי בעלי חיים
---------------------

עטלף פרי ניזון מפפאיה ובכך מפיץ את זרעיה בגופו.
חלק אחר מהצמחים מופצים על ידי בעלי חיים (זואוכוריה). הפצה זו מתחלקת לשלשה חלקים: 

* הפצה תוך גופית (אנדוזואוכוריה) שבו הפרי נאכל והזרע שאיננו מתעכל מופרש. פירות אלו טעימים, בעלי צבעים עזים, ועסיסיים כדי למשוך ציפורים ובעלי חיים אחרים כמו מכרסמים. צמחים מסוג זה הם אלה אטלנטית, אלה ארץ ישראלית, אלת המסטיק, אזדרכת מצויה, פטל, יערה איטלקית, לוף ארצישראלי ועוד רבים. חלק ניכר מפירות הצמחים של החורש הארץ ישראלי צבעם אדום ושחור, מכיוון שצבעים אלו הם צבעים מושכים בעיני ציפורים.
* הפצה חוץ גופית (אפיזואוכוריה) באמצעות התדבקות הזרעים באמצעות מנגנונים שונים לגופו של בעל החיים, כמו קוצים, זיפים או חומרי הדבקה שונים. צמחים מסוג זה הם לכיד הנחלים, שוש קירח ודטורה.
* הפצה חוץ גופית מכוונת (סינזואוכוריה) לצורך אגירה. נעשה בעיקר על ידי נמלים ומכרסמים. זרעים שנאגרים לצורך אכילה, אובדים בדרך או מונבטים במקום האגירה.

לקריאה נוספת
------------

* גד פולק, אילנה גרדי ולאה קורן, **צומח וצמחים**, יחידה 9- הפרח והפרי, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1992.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפצת זרעים** בוויקישיתוף
* הפצת זרעים, אתר מט"ח
* הפצת זרעים, אתר מטר
* ביולוגיה של הפצת פירות וזרעים בחורש הים-תיכוני, אתר מט"ח
* על הבלבול בין האבקה לבין הפצת זרעים, אתר סנונית
* על מנגנון כימי בפירות שמעודד הפצת זרעים על ידי מכרסמים
* זרעים - הפצה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529474305171
* BnF: cb12397712f (data)
* LCCN: sh85119551

 |
**חסן חילו** (בערבית: **حسن الحلو**; נולד ב-25 בנובמבר 1999) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הבלם בבני סכנין.

קריירה
------

חילו החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל סכנין ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בני סכנין. ב-12 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד מכבי נתניה. ב-4 במאי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 0–3 להפועל תל אביב.

בעונת 2019/2020 עת ששיחקה סכנין בליגה הלאומית, הפך לשחקן הרכב בקבוצה. ב-24 בינואר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0–3 נגד הפועל נוף הגליל. בסיום העונה שבה סכנין לליגת העל.

בקיץ 2021 הושאל למכבי בני ריינה מהליגה הלאומית. בריינה חילו רשם 33 הופעות והיה שותף לעלייה של המועדון לליגת העל לראשונה בתולדותיה ובכך רשם עליית ליגה שנייה בקריירה. בסיום העונה, חזר לסכנין.

בעונת 2022/2023 שב לסכנין, שם שיחק 29 משחקי ליגה בהם כבש שער אחד.

תארים
-----

מכבי בני ריינה
* ליגה לאומית: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת ONE, ‏חסן חילו וגולן אלקסלסי חתמו בבני ריינה, באתר ONE‏, 17 ביוני 2021
**סימונה פאוקה-רוס** (ברומנית **Simona Păucă-Rus**; ‏19 בספטמבר 1969) היא מתעמלת רומניה בעבר, היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984).

ביוגרפיה
--------

פאוקה נולדה באזוגה.

### אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הייתה פאוקה צעירת המשתתפות בנבחרת רומניה (14 שנים ו-315 ימים). היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו1 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקרב רב קבוצתי לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים בתוצאה של 392.200 נקודות, לפני ארצות הברית המארחת (391.200 נקודות) וסין (388.600 נקודות) ובתרגיל על הקורה ביחד עם בת ארצה אקטרינה סאבו בתוצאה של 19.800 נקודות ולפני קתי ג'ונסון מארצות הברית (19.650 נקודות). מדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 78.675 נקודות, אחרי מרי לו רטון מארצות הברית (79.175 נקודות) ואקטרינה סאבו (79.125 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי בתרגיל קרקע, במקום 11 בתרגיל מקבילים מדורגים ובמקום 15 בתרגיל קפיצות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימונה פאוקה** בוויקישיתוף

* סימונה פאוקה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* סימונה פאוקה, באתר olympedia.org
* סימונה פאוקה, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Simona PÄuca Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com, web.archive.org, ‏2020-04-17
**צופית מלכותית** (שם מדעי: *Cinnyris regius*) היא מין של ציפור שיר ממשפחת הצופיתיים. היא אנדמית ליערות הרריים במזרח אפריקה, באזור בקע אלברטין (אנ').

זכר בחילוף נוצות

תיאור
-----

הצופית המלכותית היא צופית בינונית. לזכר הבוגר יש ראש וחלקים עליונים בצבע ירוק-זהוב ססגוני, כנפיים וזנב כהים וחזה ובטן באדום וצהוב. לנקבה הבוגרת חלקים עליונים בצבע זית עמום, עם חלקים תחתונים צהבהבים ומפוספסים קלות. הזכר בולט בייחודו, אבל הנקבה דומה לנקבות ממיני צופית אחרים ויש להכיר את ההבדלים הקטנים.למשל, הבדל הבולט בינה לבין נקבת צופית רוקפלר (אנ') (*Cinnyris rockefelleri*), הוא גרון חיוור יותר. הנקבה ה"מלכותית" דומה גם לנקבת צופית כפולת-צווארון רוונזורי (אנ') (*Cinnyris stuhlmanni*) ולנקבת צופית כפולת-צווארון צפונית (אנ') (Cinnyris *reichenowi*), אך לאלה יש חלקים עליונים ירוקים יותר וחלקים תחתונים צהובים יותר. מין דומה נוסף הוא צופית צהובת-בטן (*Cinnyris venustus*), אך ניתן לזהות את הצופית המלכותית לפי החלקים העליונים הזיתיים יותר והחלקים התחתונים בגוון צהבהב-זיתי אחיד יותר.

תפוצה ובית גידול
----------------

אזור התפוצה של הצופית המלכותית משתרע על פני כל בקע אלברטין (מאוגנדה ועד טנזניה), שם היא חיה ברום 1,500–3,100 מטר מעל פני הים. בתי הגידול שלה כוללים יערות הרריים ירוקי-עד, יערות מעורבים, יערות גידול משני, שטחי שיחים ובמבוק.

סטטוס
-----

הצופית המלכותית היא מין נפוץ. מגמת האוכלוסייה נחשבת בירידה בגלל אובדן בית הגידול המיוער. עם זאת, לא זוהו איומים מיוחדים והאיגוד הבינלאומי לשימור הטבע העריך את מצב שימור הציפור כללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צופית מלכותית** בוויקישיתוף
* צופית מלכותית, באתר ITIS (באנגלית)
* צופית מלכותית, באתר NCBI (באנגלית)
* צופית מלכותית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צופּית מלכותית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2  Mann, Clive F.; Cheke, Robert A. (2010). *Sunbirds: A Guide to the Sunbirds, Flowerpeckers, Spiderhunters and Sugarbirds of the World*. Bloomsbury Publishing. p. 274. ISBN 978-1-4081-3568-6.
3. 1 2  *Cinnyris regius*. BirdLife International. 2016.
**הדס מזרחי** היא האזרחית היחידה בתולדות המדינה שעוטרה בעיטור המופת של משטרת ישראל על תפקודה במהלך פיגוע הטרור בו נרצח בעלה, ניצב משנה ברוך מזרחי.

ביוגרפיה
--------

מזרחי נולדה באנגליה להורים ישראלים ובשנת 1980 חזרה המשפחה לישראל והתגוררה בחברון ובקריית ארבע, שם פגשה את החייל ברוך מזרחי בזמן שירותו בחברון ולאחר שסיימה שירות לאומי הם נישאו.

משנת 1999 התגוררו בשכונת משואה במודיעין ובשנת 2011 עבר ברוך משירות צבאי לשירות במשטרה ומונה לתפקיד ראש מדור טכנולוגיות ביחידת הסיגינט של חטיבת המודיעין, בדרגת סגן ניצב. בצה"ל היה אלוף-משנה ביחידה 8200.

בערב פסח בשנת 2014, נסעה המשפחה לחגוג את ליל הסדר בחברון. בזמן הנסיעה, באזור תרקומיא, רכב המשפחה הותקף בפיגוע ירי. ברוך נפצע אנושות ומת במקום מפצעיו והדס באופן בינוני. היא השתלטה על הגה הרכב במטרה לחלץ את המשפחה ובנסיעה וידאה שחמשת ילדיהם נשכבים על רצפת המושב האחורי. בדצמבר 2014 הוחלט במשטרת ישראל להעניק לה את עיטור המופת "על הפגנת תושייה, שיקול דעת וקור רוח, ועל התנהלות מעוררת השראה, הראויה לשמש מופת".

לאחר האירוע הייתה מזרחי פעילה במאבק שהובילו נציגי משפחות שכולות נגד העברת כספים למחבלים הכלואים בישראל ובעד החלת עונש מוות.

מזרחי אם לחמישה ילדים. בשנת 2020 התארסה בשנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדס מזרחי, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ברוך ציווה לנו את החיים"
2. ↑  קורות החיים של ברוך מזרחי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
3. ↑  מבית חב"ד עד מיזם למשפחות שכולות דרך המחלקה הפסיכיאטרית בבית החולים: הצצה לכמה לילות סדר שנשתנו מכל הלילות
4. ↑  האלמנה משחזרת את הפיגוע: "אמרתי - קחו את הילדים, שלא יראו שאבא מת", באתר ynet, 16 באפריל 2014
5. ↑  גיבורות בכחול ובירוק: שוטרות מעוטרות
6. ↑  איתי מזרחי ממודיעין לנתניהו: "אמא שלי צריכה להיות בבית ולא במאהל"
**Worldcoin** הוא פרויקט מטבעות קריפטוגרפיים ביומטריים שפותח על ידי Tools for Humanity שנוסדה בשנת 2019 על ידי מנכ"ל OpenAI, סם אלטמן, מקס נובנדשטרן ואלכס בלניה, והיא נתמכת על ידי אנדריסן הורוביץ.

בשנת 2021, הצהירה החברה שהמטבע שלה (WLD) נועד להיות מאמץ גדול יותר להניע כלכלה גלובלית מאוחדת ושוויונית יותר המונעת על ידי כלכלת האינטרנט, למרות שהיא לא תהיה זמינה בארצות הברית כרגע. המטבע יהיה מטבע קריפטוגרפי מבוסס Layer 2 Ethereum הממנף את האבטחה של אתריום blockchain תוך כלכלה משלו.

באוקטובר 2021, הפרויקט גייס סכום ראשוני של 25 מיליון דולר ובתוך שישה חודשים גויסו 100 מיליון דולר נוספים שדחפו את שווי המטבע ל-3 מיליארד דולר. מימון נוסף של 115 מיליון דולר הוכרז במאי 2023, שישמש להשקעה באיתור רובוטים, מחקר ופיתוח, והרחבת הפרויקט והיישום של Worldcoin.

אפליקציית Worldcoin הושקה בגרסת ביתא ב-24 ביולי 2023.

World ID
--------

התקווה של Worldcoin לספק דרך אמינה לאימות בני אדם באינטרנט בשם World ID, כדי לנטרל בוטים וזהויות וירטואליות מזויפות באמצעות בינה מלאכותית. באמצעות מנגנון הפצה עבור המטבע הקריפטוגרפי שלה בדומה ל-UBI Worldcoin מנסה לתמרץ משתמשים להצטרף לרשת שלה על ידי סריקת הקשתית שלהם באמצעות סורק הקשתית בצורת כדור של Worldcoin.

ביקורת
------

באפריל 2022, בדו"ח של MIT Technology Review נאמר כי ישנן פרקטיקות רבות שנויות במחלוקת ב-Worldcoin בבעיקר במדינות בעלות הכנסה נמוכה, בתוך כך צוין ש-Worldcoin מנצל אנשים עניים כדי להצמיח את הרשת שלה.

במאי 2023, דווח ב-TechCrunch שהאקרים הצליחו לגנוב אישורי כניסה של כמה ממכשירי Worldcoin אישיים. הדובר של Worldcoin אמר כי אף נתוני משתמש אישיים לא נפגעו, מכיוון שאפליקציית המפעיל אינה ניגשת לנתוני המשתמש.

ממשלות רבות החלו לעסוק בנושא על מנת להבין איך לעבוד בתיאום עם החברה וכיצד יאוחסן המידע הרגיש על המשתמשים.
בצרפת, הנציבות הלאומית למען חופש המידע (CNIL) כינתה את שיטת איסוף הנתונים של החברה "מפוקפקת", ונציב המידע באנגליה הביע חשש דומה. בגרמניה נפתחה חקירה מחשש להדלפת נתונים ביומטריים מהסיבה שלדבריהם "הטכנולוגיות של החברה לא מבוססות מספיק לשימוש בהעברת מידע פיננסי, מה שמוביל לסיכון פוטנציאלי עבור משתמשים". Worldcoin לא הושק בארצות הברית, לטענת החברה זאת משום שהם מעדיפים לפעול במדינות אחרות שבהן הכללים הרגולטוריים לגבי מטבעות קריפטו גמישים יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Worldcoin
* Worldcoin, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Worldcoin, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  חדשות חוץ, מטבע הקריפטו של סם אלטמן יוצא להפצה - יושק היום באופן רשמי, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2023
2. ↑  דניאל אדלסון, ניו יורק, פרויקט הקריפטו של מנכ"ל OpenAI רק הושק - וכבר נכנס לצרות, באתר ynet, 1 באוגוסט 2023
הכנת הטגואלה
 גבר אלג'יראי אופה מנקה את הטאגולה מהאפר הלוהט
**טגואלה** (בערבית: **تاجويلا**; באנגלית: **Taguella**) הוא לחם שטוח מאזור אלג'יריה בעיקר.

מאפיינים
--------

הטאגואלה או טאגולה הוא המנה העיקרית של אנשי שבט הטוארג החיים בסהרה. זהו לחם בצורת דיסק העשוי מקמח חיטה ונאפה כקבור מתחת לחול חם ופחמים של אש קטנה. לאחר מכן מפרקים את הלחם לחתיכות קטנות ואוכלים עם רוטב בשר.

תיאור
-----

הטאגואלה מוגש כלחם שטוח גדול, כמנה בודדת או עם בשר כבש, בליווי חלב עיזים, חלב נאקות או חלב כבשים ותה. הטאגולה היא המנה הסמלית של הטוארגים וגם בסיס המזון שלהם.

הטאגולה הוא גאלט עבה ללא התפחה (כלומר ללא שמרים). הוא עשוי מסולת, חיטה או דוחן, לפעמים מעורבב עם קמח. לאחר הלישה (בעשרים דקות) הוא נאפה בגחלת אש באפר וחול. הטוארגים אוכלים אותו ביד ימין עם רוטב של עגבניות וירקות, או עם בשרים שונים או עם צ'ילי או מרק ולפעמים הוא מתובל בשומר בר.

ציטוט
-----

*"להכנת טגואלה, שיפכו לקערה קמח ומים וערבבו בעזרת כף עד שנוצר נוזל אחיד במרקם של רוטב סמיך בינוני; תדליקו אש במקום מכוסה חול ונקי; כאשר לאש אין כבר להבה ויש רק גחלים, יש להשאיר את המקום לא מכוסה או רק מכוסה מעט אפר, אדמה, חול. בחול החם הזה או באפר החם הזה, אנו מכינים שטח עגול חלול של 4 עד 5 ס"מ עומק ורוחב כך שיוכל להכיל את תערובת הקמח והמים; שופכים את התערובת הזו לתוך החלל; הוא מתייבש מעט על פני השטח, לאחר מכן כסו באפר את הלחם, והניחו ערוגת גחלים מעל האפר. כשסבורים שהלחם אפוי מספיק בחלקו העליון, מפזרים את הגחלים והאפר, הופכים ומחזירים את הלחם והמכסים שוב באותה צורה, אפר גחלים אפר. כאשר הוא אפוי, מסירים את האפר מהלחם שוטפים אותו מעט במים והוא מוכן לאכילה."*

נכתב על ידי Charles Eugène de Foucauld de Pontbriand (15 בספטמבר 1858 - 1 בדצמבר 1916) היה חייל, חוקר, גאוגרף, אתנוגרף, כומר קתולי ונזיר צרפתי שחי בקרב אנשי הטוארגים בסהרה באלג'יריה.

לקריאה נוספת
------------

* עוגת אפר
* המטבח הברברי
* המטבח האלג'יראי