recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
משכן המוזיאון עד 2015

**מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית** (באנגלית: **Whitney Museum of American Art**) או בקיצור "הוויטני" (the Whitney) הוא מוזיאון אמריקאי לאמנות מודרנית ואמנות עכשווית הממוקם בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.

האוסף הקבוע של המוזיאון מכיל למעלה מ-12,000 יצירות אמנות מודרנית במדיות שונות. מדי שנתיים נערכת במוזיאון ביאנלה המציגה אמנות מודרנית של אמנים אמריקאים.

היסטוריה
--------

מוזיאון ויטני נוסד בשנת 1931 על ידי גרטרוד ואנדרבילט ויטני, פסלת ואספנית אמנות בהתבסס על אוספים של אמנים אמריקאים שהציגה החל משנת 1918. בשנת 1929 כלל האוסף 700 יצירות אמנות מודרנית. ויטני הציעה את האוסף למוזיאון המטרופוליטן לאמנות אולם המטרופוליטן סירב להצעה. בעקבות הסירוב החליטה ויטני לייסד מוזיאון בעצמה על מנת להציג את האוסף.

בתה של ויטני, פלורה פיין ויטני, שימשה אוצרת המוזיאון בעת הקמתו, סגנית נשיאת המוזיאון, ובין השנים 1942–1974 שימשה כנשיאת המוזיאון ויו"ר הנהלת המוזיאון. בין 1974 ועד מותה של פלורה פיין ויטני בשנת 1986 שימשה כיושבת ראש של כבוד של המוזיאון. בתה של פלורה פיין ויטני (ונכדתה של גרטרוד ואנדרבילט ויטני), פלורה מילר בידל, שימשה כנשיאת המוזיאון בין 1974 ועד 1985.

בשנת 1966 עבר המוזיאון לשדרת מדיסון באזור האיסט סייד העליון של האי מנהטן. המבנה תוכנן על ידי האדריכלים מרסל ברור והמילטון פ. סמית' ונבנה בין השנים 1963–1966. המבנה בנוי בסגנון ברוטליסטי מודרני, השונה ממבני האזור. בשנת 2015 עבר המוזיאון למשכן חדש, בתכנון רנצו פיאנו, בהיי ליין.

אוספי המוזיאון
--------------

המוזיאון בלילה.
המוזיאון מציג ציורים, איורים, הדפסים, פסלים, יצירות וידאו וצילום.
אוסף המוזיאון מכיל למעלה מ-12,000 יצירות של אמנם אמריקאים רבים ובהם אלכסנדר קלדר, אנדי וורהול, ג'ספר ג'ונס, נוקס מרטין, קית' הארינג, ג'קסון פולוק, וילם דה קונינג, רות אסאווה, אלסי דריגס, ברנרד רדר, ואליד בשטי ואדוארד הופר.

ראו גם
------

* הביאנלה של ויטני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית
* מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ברשת החברתית אינסטגרם

* מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, ברשת החברתית LinkedIn

* מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פורטל ויטני לאמנות ברשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  רות בונדי, אמנות בקצב מזורז, דבר, 3 במרץ 1967
2. ↑  ברק פליסקין, וויטני על ההדסון: האם הבניין החדש של מוזיאון Whitney טוב מקודמו?, באתר Xnet‏, 2 ביוני 2015 סרטונים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269807505171
* BnF: cb11879466b (data)
* CANTIC: a10853194
* CiNii: DA0105057X
* GND: 1019165-3
* ICCU: PUVV283669
* ISNI: 0000 0001 2097 7634
* LCCN: n79032811
* NDL: 00629213
* NKC: kn20010710670
* NLA: 35796806
* NLP: a0000002232254
* SNAC: w6wn23f8
* SUDOC: 026573334
* ULAN: 500303638
* VcBA: 494/1997
* VIAF: 157861829
* WorldCat: lccn-n79032811

 |
**בנימין יוסף ארדיטי** (1 ביולי 1897 – 20 במאי 1981) היה פעיל ציוני, פובליציסט וחבר הכנסת מטעם חרות וגח"ל.

קורות חיים
----------

ארדיטי נולד בווינה ב-1897. ב-1898 חזרה משפחתו לעיר רוסצ'וק בבולגריה ובה רכש חינוך יסודי. ב-1912 הצטרף לאגודת "מקרא" שפעלה להשכלה עצמאית יהודית בעירו. ב-1915 נוסדה בממלכת בולגריה "ההסתדרות לשפה ותרבות עברית" וארדיטי היה אחד מפעיליה הבולטים בקבוצה שכונתה "זרם רוסה" והטיפה לאקטיביזם ציבורי בתחום החינוך הציוני. בין 1916 ל-1917 היה ארדיטי אחד מעורכי כתב העת לנוער ציוני "אברייסקו איקו" (ההד העברי).

ב-1919 עבר לסופיה ובה רכש השכלה על תיכונית. במקביל היה אחד מעורכיו של כתב העת "העברי הצעיר". היה חבר הוועד המרכזי של הסתדרות ציוני בולגריה בשנים 1920-1923 ויו"ר הסתדרות ציוני סופיה. ב-1924 היה ארדיטי אחד מעורכיו של העיתון "אברייסקי גלאס" ("הקול העברי"), שביטא את קולה של האופוזיציה בתנועה הציונית, שהובילה בהמשך להקמת התנועה הרוויזיוניסטית בבולגריה.

ארדיטי יסד את הקבוצה הרוויזיוניסטית הראשונה בבולגריה בשנת 1925 והיה יושב ראש ההנהלה של התנועה הרוויזיוניסטית בבולגריה בין השנים 1925-1935, וחבר הוועד הפועל הציוני. כמו כן, ארדיטי היה ממקימי האוניברסיטה היהודית העממית בסופיה והוצאת הספרים שלה.

נאסר בשל פעילות ציונית בלתי-ליגלית ב-1944 על ידי השלטונות הפאשיסטיים וב- 1946 על ידי השלטון הקומוניסטי בשל פעילותו בעלייה ב'. היה חבר ועד ההצלה של הסוכנות היהודית שעבד בתנאי מחתרת ונציג התנועה הרוויזיוניסטית במשרד הארץ ישראלי בבולגריה. עלה לישראל בשנת 1949.

ארדטי היה חבר מרכז תנועת החרות משנת 1949 וחבר ההנהלה בהתאחדות הספרדים בישראל. כיהן כחבר הכנסת משנת 1955 ועד 1965 מטעם סיעות חרות וגח"ל. היה חבר בוועדת השירותים הציבוריים.

ספריו
-----

* **יהודי בולגריה בשנות המישטר הנאצי - 1944-1940**, חולון, הוצאת פרטית, תשכ"ב-1962.
* **יהודי בולגריה - קהילת שומלה**, תל אביב, דפוס מבורך, תשכ"ט-1968; בולגרית
* **תפקידו של המלך בוריס בהגלית יהודי בולגריה**, 1952.
* **יהודים נודעים בבולגריה**, 1971.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* בנימין ארדיטי, באתר הכנסת

* בנימין ארדיטי, באתר כנסת פתוחה
* בנימין ארדיטי, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
* בנימין ארדיטי (1897-1981), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רומנו, אלברט. א, **אישים**, בתוך: אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, עמודים 631-633.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007329507705171
* GND: 1148685588
* LCCN: nr88007264
* SUDOC: 236011952
* VIAF: 298858230
* WorldCat: lccn-nr88007264

 |
**קיי א. אור** (באנגלית: **Kay A. Orr**; נולדה ב-2 בינואר 1939) היא פוליטיקאית אמריקאית שהייתה מושלת נברסקה ה-36. בתפקיד זה כיהנה בשנים 1987–1991 מטעם המפלגה הרפובליקנית. היא האישה הרפובליקנית הראשונה שנבחרה למשרת מושל.

ביוגרפיה
--------

קיי א. אור נולדה ב-2 בינואר 1939 בשם **קיי אבון שטארק** בעיר ברלינגטון שבאיווה. אמה, סיידי, הייתה פעילה בפוליטיקה המקומית, ואילו אביה, ראלף, היה חבר במועצת עיריית ברלינגטון וסוחר בתחום החקלאות. את לימודיה הגבוהים השלימה באוניברסיטת איווה בשנים 1956–1957. היא נישאה לוויליאם דייטון "ביל" אור ב-26 בספטמבר 1957 ולהם שני ילדים, ג'ון-ויליאם אור וסוזן גייג. היא עברה לגור עם משפחתה בלינקולן שבנברסקה ב-1963. זמן קצר לאחר שהשתכנה בלינקולן, החלה אור להתנדב במפלגה הרפובליקנית. היא תמכה בפוליטיקאים רפובליקנים כמו ריצ'רד ניקסון וקרל קרטיס.

אור הייתה ממלאת מקומו של גזבר נברסקה ב-1981 ושנה לאחר מכן, ב-1982 היא נבחרה למשרה זו. היא הייתה האישה הראשונה להיבחר למשרדים חוקתיים בנברסקה. היא כיהנה בתפקיד זה עד 1987. בשנת 1986, אור נבחרה להיות המועמדת של המפלגה הרפובליקנית בבחירות למושלות נברסקה.

בבחירות הכלליות שנערכו ב-1986 בנברסקה, גברה על ראשת עיריית לינקולן לשעבר, הלן בוסאליס, בבחירות לתפקיד המושל. אלו היו הבחירות הראשונות בארצות הברית בהן נבחרה אישה רפובליקנית למושלת מדינה כלשהי. בבחירות 1990 הפסידה אור לבן נלסון, מועמד המפלגה הדמוקרטית.

בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004 הביעה אור תמיכה בג'ורג' ווקר בוש ובבחירות 2012 היא תמכה במיט רומני. לעומת זאת, במאי 2016, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו באותה שנה, פרסמה אור מאמר ובו כתבה מדוע אינה תתמוך בדונלד טראמפ.

בעלה, ביל אור, נפטר ב-5 במאי 2013 ממחלת ריאות חסימתית כרונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיי אור** בוויקישיתוף
* קיי אור, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  "While Nebraska Governor Kay Orr Makes Policy, Husband Bill, Her 'First Gentleman,' Bakes Meat Loaf, מגזין פיפל
2. ↑  Nebraska Governor Kay A. Orr
3. ↑  "Kay A. Orr"
4. ↑  NEBRASKANS CHOOSE WOMEN FOR GOVERNOR'S RACE
5. ↑  Kay Orr: Why I will not support Donald Trump
6. ↑  Husband Of Former Governor Kay Orr Dead At 78

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1177725673
* ISNI: 0000 0000 2520 9944
* LCCN: n85258835
* SNAC: w66q3rx8
* VIAF: 53139041
* WorldCat: lccn-n85258835

 |
**מוזיאון יק"א, חצרות האיכרים כפר תבור** (נקרא בעבר **מוזיאון המושבה כפר תבור**) הוא מוזיאון המציג את הווי חייהם של איכרים בני העליות הראשונות במושבה כפר תבור והוא נמצא במתחם לשימור הממוקם בקצה הצפוני של כפר תבור בסמוך לצומת כנרת. המבנה והמוזיאון הוכרו כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.

המוזיאון
--------

המוזיאון משלב בין מרכז מבקרים לבין מתחם היסטורי אותנטי ובו חצרות איכרים כחלל ובו תצוגת קבע של היסטוריית המושבה. בחצרות ממוקמים, בין היתר, בית האיכר המקורי משנת 1911 ובו שני חדרי מגורים ומטבח מעץ ופחים ובית הרב ציון לוין. כחלק מהעיצוב מלווים את התצוגה חפצים אותנטיים בשילוב עם חפצים שיוצרו במיוחד והתערוכה מחולקת לנושאים במטרה לתעד את חמישים שנותיו הראשונות של הכפר בלי רצף כרונולוגי.

בתצוגה נמצאים אגפים שונים ובהם, תצוגה של מוצגים רפואיים שמרביתם מראשית המאה ה-20. שחזור של חיי היומיום של האיכרים במהלך הדורות השונים דרך שחזור של חתונה, שימוש בגרמופון באירועים שונים, עבודה במחרשת "ביסוק" עם פטנט שפיתח ראובן גולדמן שהוסיף לה מערכת זריעה לראשונה בארץ. התצוגות משולבות בתמונות ומסמכים מקוריים.

במוזיאון נמצא דגם של בית הכנסת הראשון שצורת הישיבה בו הייתה זהה למיקומם של המתפללים במושבה, לכל אדם היה מושב קבוע לצד שכנו. מחוץ לשעות התפילה, שימש בית הכנסת כמרכז חברתי שהייתה מותרת בו ישיבה משותפת של נשים וגברים והתקיימו בו פגישות והרצאות.

במסגרת שיתוף פעולה עם יק"א בישראל, סוכם שהמוזיאון ישמש גם כמוזיאון יק"א, ב-13 באוקטובר 2014 התקיים טקס לחנוכת אולם ההקרנה המחודש והסרט החדש במוזיאון ובו פינה על תרומת יק"א להתיישבות בארץ ישראל, החל מיום זה שונה שם המוזיאון "מוזיאון יק"א, חצרות איכרים כפר תבור"

אחד האגפים במוזיאון מוקדש לשיעורי ההתעמלות בבית הספר, שהתקיימו לראשונה בארץ ישראל בשנת 1908 בכפר תבור.

דגם המשחזר את המושבה ההסטורית של כפר תבור. ביצוע הדגם: "גד מה-טוב"דגם המשחזר את המושבה ההסטורית של כפר תבור. ביצוע הדגם: "גד מה-טוב"
במוזיאון שדרת המגשימים - שדרת פסלים המוקדשת למגשימי והוגי ההתיישבות היהודית, בהם בנימין אדמונד רוטשילד, חיים מרגליות קלווריסקי, מנחם אוסישקין, יוסף ויתקין, אשר ארליך, יהודה ענתבי ויגאל אלון.

בחצר פינת עצי ותבליני ארץ ישראל וקיימת תצוגה של בעלי מלאכה ובעלי חיים, ברפת המקורית ששודרגה, מוקרן סרט "מסחה 1901" החדש.

|  |
| --- |
| * שדרת המגשימיםשדרת המגשימים
* חדר בעלי המלאכהחדר בעלי המלאכה
* מחרשת "ביסוק" עם מערכת זריעהמחרשת "ביסוק" עם מערכת זריעה
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון יק"א, חצרות האיכרים כפר תבור** בוויקישיתוף
* אתר מוזיאון יק"א חצרות האיכרים המושבה כפר תבור(הקישור אינו פעיל)
* מוזיאון המושבה (אורכב 05.11.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* איל שפירא, ‏כפר תבור: עם הגרמופון והתליפון, באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2009
* דף פייסבוק מוזיאון יק"א חצרות האיכרים כפר תבור

הערות שוליים
------------

1. ↑  **מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים**, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 49
2. ↑  מורה ומנהל בבית הספר בכפר תבור שהנהיג נורמות חדשות בתחום החינוך
3. ↑  מנהל בית הספר בכפר תבור
**אראלה גולן** (נולדה ב-11 באוקטובר 1945) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם סיעת שינוי וסיעת "חץ".

ביוגרפיה
--------

אראלה גולן נולדה בישראל בשנת 1945. בהשכלתה היא בעלת תואר שני בביולוגיה, תואר ראשון בתיאטרון (תפאורת במה ותאורה), מוסמכת באדריכלות ובוגרת לימודי תעודה בלימודי שימור המורשת הבנויה.

כאדריכלית, עצמאית וכן שותפה בעבר בחברת בנייה, השתתפה בהקמתם של פרויקטים ציבוריים. משנת 1982 ועד היום חברת "איקומוס ישראל" – International council of Monuments and Sites וחברה בעמותת "מרכז לעירוניות מתחדשת".

בשנות ה-80 נמנתה על ראשוני הפעילים במפלגת שינוי, מטעמה התמודדה לכנסת ה-16 בשנת 2003. המקום ה-16 ברשימת המפלגה הותיר אותה מחוץ לכנסת, עד לפטירתה של יהודית נאות בדצמבר 2004.

במהלך כהונתה פעלה בקביעת מדיניות וייצוג אינטרס הציבור בנושאי בריאות ומדע, מדיניות פנים, בינוי, סביבה ושימור. כיהנה כחברה בוועדת העבודה הרווחה והבריאות, בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בוועדה לקידום מעמד האישה, בוועדה למאבק בנגע הסמים, בוועדת המדע והטכנולוגיה ובוועדת החינוך התרבות והספורט.

בתחום הבריאות והמדע פעלה לקידום תחום השתלת איברים, קידום תרומת מח עצם בישראל, קידום תרומת ביציות בישראל לפריון ולמחקר, פטור ממע"מ לתרופות מצילות חיים. 

עם התפלגות המפלגה לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה. התמודדה גולן בפריימריס של מפלגת "שינוי" לקביעת הרשימה לכנסת ה-17 ונבחרה למקום החמישי והייתה לאישה הבכירה במפלגה. גולן, שנחשבה למקורבת לחבר הכנסת אברהם פורז הייתה חברת הכנסת היחידה מבין אנשיו שלא פרשה באותו לילה בו הפסיד את המקום השני לעורך הדין רון לוינטל. כעבור שבוע ימים, פרשה לסיעת חץ ושובצה במקום השביעי ברשימה. רשימת "חץ" לא עברה את אחוז החסימה וגולן לא נבחרה לכנסת.

עד תחילת שנת 2008, הייתה חברה וסגנית יושבת ראש תנועת דרך אחרת של מלי פולישוק-בלוך, אשר היה בכוונתה לרוץ לכנסת בבחירות לכנסת השמונה עשרה, אך לבסוף לא נרשמה בוועדת הבחירות. באותה שנה עזבה את "דרך אחרת" והצטרפה למפלגת ישראל חזקה של חבר הכנסת לשעבר אפרים סנה. בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הוצבה גולן במקום החמישי ברשימת המפלגה לכנסת. גם מפלגה זאת לא עברה את אחוז החסימה.

גולן התמודדה בבחירות לכנסת התשע עשרה במקום ה-28 ברשימת התנועה.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אראלה גולן** |
* 

* אראלה גולן, באתר הכנסת

* אראלה גולן, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת התנועה באתר ועדת הבחירות המרכזית.
**מוזיאון מצודת חלבּ** (בערבית: **متحف قلعة حلب**, בתעתיק מדויק: **מתחף קלעת חלבּ**) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בעיר חלב בסוריה, בשטח מצודת חלב.

היסטוריה
--------

המוזיאון נפתח בשנת 1994 במבנה קסרקטין השוכן במצודת חלב ושימש את צבאו של הקצין המצרי אבראהים פאשא. המבנה נבנה בשנת 1834 לאחר מסע המלחמה המוצלח שלו נגד האימפריה העות'מאנית. המבנה משתרע על שטח של 754 מ"ר בצדה הצפוני של המצודה, והוא שופץ ב-1994 על ידי מחלקת העתיקות והמוזיאונים של חלב בעזרתה של קרן אגא חאן (Aga Khan Foundation). המוזיאון נפתח ב-26 בספטמבר 1994 במעמד שר התרבות הסורי נג'אח אל-עטאר (نجاح العطار).

מבנה ותצוגה
-----------

מבנה המוזיאון הוא מלבני, גודלו 57 על 13 מטר והוא מחולק לשלושה אולמות. אולם התצוגה הראשי נמצא במרכזו של המבנה והוא משתרע על שטח של 404 מט"ר. שני האולמות האחרים, כל אחד בגודל של 175 מט"ר, ממוקמים בשני הקצוות של הבניין.

התצוגה במוזיאון כוללת ממצאים עתיקים שנמצאו במהלך החפירות במצודת חלב. בנוסף לכך, מוצגים במוזיאון ממצאים מתרבויות קדומות יותר של סוריה, כגון התרבות השומרית, האכדית, החתית, הרומית והתקופה האסלאמית. במוזיאון מוקרן סרט על אודות האתר.

מרכז התיאטרון של מצודת חלב, כשברקע מבנה המוזיאון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון מצודת חלב** בוויקישיתוף
**יעקב (יענק'ל) כהן** (נולד ב-13 ביולי 1953) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת יהדות התורה בכנסת ה-17.

ביוגרפיה
--------

כהן נולד בבני ברק למשפחה של חסידי גור ולמד במוסדות של החסידות. בין השנים 2001-1980 ניהל סמינר של החסידות בבני ברק. מ-1989 היה מנהל מוסדות "מאור ישראל". מאוחר יותר שימש כיו"ר איגוד מנהלי הישיבות ומוסדות החינוך בארץ ישראל, וכחבר בהנהלת עיריית בני ברק.

בשנת 2006 נבחר כהן לכנסת. הוא כיהן כחבר בוועדת הכלכלה ובוועדת המדע והטכנולוגיה ועמד בראש השדולה לצמצום הפערים החברתיים. במהלך כהונתו בכנסת יזם את תיקון מס' 79 בחוק התכנון והבניה, אשר נועד לקצר את הליכי הרישוי של בניית המרחבים המוגנים ל-30 ימים, ולפטור אותם מהיטל השבחה.

כהן התפרסם כאשר ביולי 2007, במהלך ויכוח חריף עם עורך הדין אמנון דה הרטוך ממשרד המשפטים, סטר האחרון לכהן, לאחר שלפי טענתו, האשים אותו שהוא "יותר גרוע מהגרמנים". האירוע הביא לתשומת לב הציבור את המאבק הארוך בין חבר הכנסת כהן ועמיתיו בסיעת יהדות התורה נגד הפיקוח על תקציבי החרדים, שלדבריהם נעשה בנוקשות מגמתית.

לפי הסכם רוטציה שנחתם בין המפלגות המרכיבות את יהדות התורה, אגודת ישראל ודגל התורה, התפטר כהן מהכנסת בתאריך 29 ביולי 2008 לטובת נציג דגל התורה אורי מקלב.

לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הוסר שמו של כהן מרשימת יהדות התורה לכנסת, ואברהם לייזרזון החליפו כנציגה השני של הסיעה המרכזית ברשימה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב כהן** בוויקישיתוף
* 

* יעקב כהן, באתר הכנסת

* יעקב כהן, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  קובץ DOC הצעת חוק התכנון והבניה (היתר לבניית מרחב מוגן דירתי בדרך מקוצרת), התשס"ז-2006, באתר הכנסת
2. ↑  קובץ DOC חוק התכנון והבניה (תיקון מס' 79), התשס"ז-2007, באתר הכנסת
3. ↑   /אמנון מרנדה, 10.7.2007, באתר ynet
4. ↑  צילום מכתב ההתפטרות כחלק ממכתב ההתפטרות של ח"כ כהן /שמעון מירוני, 29.7.2008, באתר "בחדרי חרדים"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2018095111
* VIAF: 2518153289907532770006
* WorldCat (עם VIAF): 2518153289907532770006

 |
**פול קסאני** (בצרפתית: **Paul Kessany**; נולד ב-16 במרץ 1985) הוא כדורגלן עבר גבונזי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירת מועדונים
---------------

קסאני, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוויזו המקומית, ממנה עבר לקבוצת USM ליברוויל. בעונת 2002, היה שותף לזכייה של הקבוצה בדאבל.

בקיץ 2006, קסאני חתם ברובי מהליגה החמישית בספרד. בינואר 2007, קסאני חתם בזסטפוני מליגת העל הגאורגית.

בינואר 2009, קסאני חתם בעירוני קריית שמונה מליגת העל. ב-24 בינואר, קסאני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד מכבי פתח תקווה. בסיום העונה, ירדה קריית שמונה לליגה הלאומית וקסאני עזב את המועדון.

בקיץ 2009, קסאני חתם באיסטרס מהליגה השנייה בצרפת.

בקיץ 2011, קסאני חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, במדיה רשם 23 הופעות בליגה וכבש שער אחד.

בקיץ 2012, קסאני חזר לגבון ושיחק במנגאספורט, אובמיליה ליברוויל ו-105 ליברוויל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-12 באוקטובר 2002, קסאני ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גבון בהפסד 2-0 לסיירה לאון. קסאני, השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2010.

תארים
-----

זסטפוני
* הגביע הגאורגי: 2007/2008

הפועל רמת גן
* ליגה לאומית: 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פול קסאני"**.
**מילאים ראמה** (בצרפתית: **Milaim Rama**, בקרואטית: **Milajim Rama**, נולד ב-29 בפברואר 1976 בויטינה שביוגוסלביה, כיום בקוסובו) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ וזוהה בעיקר עם פ.צ. תון. לראמה שבע הופעות במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף ביורו 2004.

קריירת מועדונים
---------------

ראמה שיחק כנער במועדון בסלידהיה מאלבניה, ובשנת 1994 עבר לשווייץ, והמשיך לשחק עוד שלוש שנים במועדון פ.צ. אינטרלאקן. בשנת 1997 החל ראמה לשחק בפ.צ. תון, ששיחקה אז בליגת המשנה השווייצרית. כבר מעונת 1997/98 היה ראמה שחקן הרכב בקבוצה, אך רק בעונת 1999/00 החל לעשות את הפריצה שלו, והבקיע שמונה שערים בעונה זו, ועוד שבעה שערים בעונת 2000/01. בעונת 2001/02 רשם ראמה עונת שיא, כשהבקיע 25 שערי ליגה, וסייע לקבוצתו להעפיל לליגת העל השווייצרית מהמקום השלישי. בעונת 2002/03 ראמה הבקיע 20 שערים וסיים עם קבוצתו במקום השביעי בליגת העל השווייצרית. בעונת 2003/04 הבקיע ראמה עשרה שערים במדי תון, וסיים עם קבוצתו במקום השישי.

בעונת 2004/05 עזב ראמה את תון ועבר לשחק באאוגסבורג, ששיחקה במחוז דרום של הליגה הגרמנית השלישית. ראמה לא התאקלם היטב באוגסבורג, והבקיע שער אחד ב-13 הופעות בעונה זו. בעונת 2005/06 חזר ראמה לשווייץ, כשחתם בפ.צ. שפהאוזן, ששיחקה אז בליגת העל השווייצרית. ראמה ערך 26 הופעות בעונה זו, בהן הבקיע חמישה שערים, וסיים עם שפהאוזן במקום השמיני בליגה.

בקיץ 2006 חזר ראמה לפ.צ. תון ושיחק במועדון זה עד פרישתו. בעונות 2006/07 הבקיע ראמה חמישה שערי ליגה, וסיים עם קבוצתו במקום השביעי. בעונת 2007/08 הבקיע ראמה שמונה שערי ליגה, אך נשר עם תון לליגת המשנה השווייצרית. בעונת 2008/09 הבקיע ראמה עשרה שערים אך לא הצליח לשוב עם תון לליגת העל השווייצרית. בעונת 2009/10 חזרו ראמה ותון לליגה הבכירה, כשראמה הבקיע שבעה שערים. בשתי העונות הבאות, 2010/11 ו-2011/12, הבקיע ראמה שלושה שערים בכל עונה, וסיים עם קבוצתו במקום החמישי בליגת העל השווייצרית. בתום עונת 2011/12 פרש ראמה ממשחק פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

ראמה ערך שבע הופעות במדי נבחרת שווייץ, הראשונה הייתה בשנת 2003. בשנת 2004 זומן ראמה לסגל השווייצרי ליורו 2004. בטורניר זה ערך ראמה הופעה אחת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 במקום דניאל גיגקס, במחזור האחרון של שלב הבתים, בו הפסידה שווייץ 3-1 לצרפת. ראמה ושווייץ הודחו מטורניר זה בתום שלב הבתים, ולאחר הטורניר, ראמה לא זומן יותר לסגל השווייצרי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת שווייץ – יורו 2004** |
| --- |
| 1 שטיל • 
2 האס • 
3 ברנר • 
4 הנשוז • 
5 מ.יאקין • 
6 פוגל • 
7 קבאנאס • 
8 ויקי • 
9 פריי • 
10 ה.יאקין • 
11 שפויזאט • 
12 צוברבולר •
13 צוויסיג • 
14 מאנין •
15 גיגקס •
16 סלסטיני •
17 שפיכר •
18 הוגל •
19 ברנטה •
20 מולר •
21 ראמה •
22 פונלנטן •
23 רוט •
מאמן: קון | שווייץשווייץ |
**שלמה יעקב גרוס** (6 בדצמבר 1908 – 7 ביולי 2003) היה חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל.

חייו
----

גרוס נולד בכפר מאסיב (Moisei) ברוזנות מרמורש שבממלכת הונגריה. בצעירותו היה ממארגני צעירי אגודת ישראל בטרנסילבניה ומאוחר יותר שימש כמזכיר אגודת ישראל בטרנסילבניה וכן ערך עיתון ביידיש. בתקופת השואה הועבר לעבודה במחנה עבודה בעוד שאשתו ושני ילדיו נשלחו לאושוויץ ונספו במהלך שנת 1944. אחרי שהצבא האדום שחרר את האסירים במחנות העבודה עסק בסיוע ליתומים יהודים.

גרוס עלה לישראל ב-1950 ונישא בשנית (להניה לבית איינהורן, נפטרה ב-28 בינואר 2012). במקביל להשתלבותו בפעילות אגודת ישראל הועסק בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. הוא הושבע כח"כ בכנסת השלישית לאחר פטירתו של זלמן בן-יעקב, לכנסת הרביעית במקומו של בנימין מינץ ומאז כיהן ברצף עד הכנסת השביעית. בתאריך 27 בדצמבר 1972 הוא התפטר כדי לפנות מקום לנציג עדות המזרח, יעקב מזרחי. לכנסת השמינית נכנס גרוס רק בנובמבר 1975 לאחר שמועצת גדולי התורה כפתה על מנחם פרוש לפנות עבורו את מקומו במסגרת הסדר רוטציה. גרוס שימש במפלגה כנציג הסיעה המאוחדת.

כזכר ליהדות מרמורש היה ממקימי "בית מרמרוש" בתל אביב והיה מעורכי ספר מרמרוש. במשך שנים רבות ניהל את רשת בתי הספר הטכנולוגיים "המרכז לחינוך מקצועי", בשיתוף עם הרב דוד סלומון. מהמאבקים שהוביל: מאבק נגד חובת השבועה בבתי משפט ומאבק למען הצלת כפר גדעון אשר בעמק יזרעאל שעמד בפני התמוטטות.

משפחתו
------

* בתו רחל נישאה לרב צבי יהודה וולנר, דיין בבית הדין הרבני בתל אביב ובנו של רב העיר אשקלון הרב משה דב וולנר.
* בנו נחום גרוס נישא לבתו של הרב הלל וינד, חסיד בעלז.
* בנו אברהם גרוס נישא לבתו של הרב יוסף ווייס, שהיה שו"ב באנטוורפן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* שלמה יעקב גרוס, באתר הכנסת

* שלמה יעקב גרוס, באתר כנסת פתוחה
* ספר מארמורש בעריכתו
* אתר למנויים בלבד שרון גבע, החוק נגד המחשוף יחזור? | דעה, באתר הארץ, 5 ביוני 2019 (על הצעת החוק של גרוס בנושא)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007600005105171
* ISNI: 0000 0000 2857 6029
* LCCN: n85009712
* VIAF: 28491677
* WorldCat: lccn-n85009712

 |






1. ↑  בית יעקב No. 191-192 Teves 5736 - לוין, פנחס יעקב הכהן (page 32 of 36), באתר hebrewbooks
**מוזיאון פגי נוטברט לטבע – המוזיאון של האקדמיה של שיקגו למדע** (באנגלית: **Peggy Notebaert Nature Museum**, לפעמים נקרא בקיצור "מוזיאון הטבע של שיקגו") הוא מוזיאון מדע, טכנולוגיה וטבע הערוך כמוזיאון ילדים בשיקגו. המוזיאון נוסד בשנת 1857 ונמצא במשכנו הנוכחי, מצפון לפארק לינקולן ולגן החיות שבו, מאז שנת 1999.

חלק מתערוכותיו של המוזיאון מתחלפות וחלקן קבועות. רבות מהתערוכות שבו, ממחישות עקרונות מתחום איכות הסביבה ומתחום האקולוגיה, בהיותן מעוצבות כגן שעשועים לילדים. אולם, המיצג המפורסם ביותר של המוזיאון, למעשה, אינו מוצג מוזיאוני, אלא כזה שמתאים לגן חיות; מיצג זה הוא חממה לגידול פרפרים. חממה זו מטפחת מעל למאתיים מינים של פרפרים ומשמשת מקום מחקר על אודותיהם ובסיס לשיקום אוכלוסיות פרפרים מקומיות.

המוזיאון היה מוזיאון הטבע הראשון בשיקגו וחלק גדול מאוסף המיצגים המקורי שלו נשרף בשרפה הגדולה של שיקגו, בשנת 1871. המוזיאון נבנה מחדש אך עוקל במשבר הכלכלי של שנות השמונים, של המאה התשע עשרה. הוא נבנה השלישית ונפתח בשנת 1898, במבנה שמשמש כיום את הנהלת גן החיות של פארק לינקולן.

ראו גם
------

* מוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע - שיקגו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון פגי נוטברט לטבע** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון פגי נוטברט לטבע (באנגלית)
* מוזיאון פגי נוטברט לטבע, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון פגי נוטברט לטבע, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מוזיאון פגי נוטברט לטבע, ברשת החברתית אינסטגרם

* מוזיאון פגי נוטברט לטבע, באתר פינטרסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2015007777
* VIAF: 313498191
* WorldCat: lccn-no2015007777

 |
בהוצאה לאור אקדמית ומדעית, **קדם פרסום** (באנגלית: **Preprint**) הוא גרסת טיוטה של מאמר מדעי או אקדמי, אשר לא עברה עדיין באופן רשמי את ההליך של ביקורת עמיתים בכתב עת מדעי או בפורום אקדמי אחר, והופצה באופן מוגבל ובלתי-רשמי, בעיקר לקוראים שעשויים להתעניין בתוכן המאמר או לסייע בבדיקתו.

מאז סוף המאה ה-20 ובמאה ה-21, מקובל יותר ויותר בתחומים רבים של מדע ואקדמיה להפקיד גרסאות אלקטרוניות של קדם-פרסומים במאגרי מידע מקוונים, כגון arXiv, תחת פיקוח רשמי של האתר אך ללא ביקורת עמיתים, כהכנה לקראת הליך שקוף יותר של ביקורת עמיתים. בעוד שבעבר, כתבי-עת והוצאות לאור אקדמיות תכופות סירבו לפרסם מאמר שכבר פורסם קודם במקום אחר, כיום בעיקר כתבי-עת מקוונים בגישה חופשית, כמו אלו של PLoS, אף מעודדים הליך כזה.

קדם פרסומים במאגרי מידע כגון arXiv ו-biorXiv בדרך-כלל פתוחים לקריאה לציבור הרחב באתר האינטרנט של מאגר המידע, וניתנים לאיתור באמצעות מנועי חיפוש כמו גוגל וגוגל סקולר. מבחינה זו הם מהווים מעין פרסום, אך יש לזכור שלא עברו עדיין הליך ביקורת עמיתים. לעיתים זמינים באינטרנט גם גרסת קדם הפרסום של המאמר וגם הגרסה הסופית בכתב-העת, שכתוצאה מביקורת העמיתים שעברה עשויה לכלול שינויים שונים.

בחודשיה הראשונים של מגפת הקורונה, למשל, הליך ביקורת העמיתים היה איטי מדי בשביל מאמרים מדעיים רבים שעסקו בנושאים רבים של חקר המגפה, הטיפול בה והחיסון שלה. ההוצאה המוקדמת של רבים ממאמרים אלו כקדם-פרסומים תרמה למהירות המחקר בנושא, ולשיא במספר הפרסומים המדעיים בשנה בודדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קדם פרסום** בוויקישיתוף
* אתר arXiv לקדם-פרסומים מדעיים. (באנגלית)
* רשימת הוצאות-לאור אקדמיות לפי מדיניות קדם-פרסומים. (באנגלית)
* קדם פרסום באתר bioRxiv מסביר את אופן השימוש באתר לקדם-פרסומים. (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heidary, A. & Gharebaghi, R. (2021). COVID-19 impact on research and publication ethics. Heidary F, Gharebaghi R, COVID-19 impact on research and publication ethics. Med Hypothesis Discov Innov Ophthalmol, 10(1), 1-4.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4210244-3

 |
**מיראלם סולימאני** (בסרבית: **Миралем Сулејмани**; נולד ב-5 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן סרבי המשחק בז'לייזניצ'אר אינדייה בעמדת הקיצוני.

קריירת מועדונים
---------------

סולימאני במדי אייאקס, 2010
סולימאני התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של בטייניצה ובגיל 11 עבר למחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד. בעונת 2005/2006 עלה לקבוצה הבוגרת. סולימאני משך את תשומת לבם של מועדונים רבים בהולנד כמו חרונינגן, הירנביין וא.ז. אלקמאר. ב-6 בדצמבר 2006 סולימאני חתם בהירנביין, המהלך היה אמור לצאת לפועל בינואר 2007, אך פרטיזן הערימה קשיים על העברתו וההתאחדות לכדורגל בסרביה השעתה אותו עד ל-11 במאי 2007. לאחר פנייה של הירנביין לפיפ"א, העונש בוטל, אך בדיון שלישי שנערך בנושא, הוחלט להחזיר את העונש.

בקיץ 2007 יצא המהלך לפועל. ב-17 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0-0 נגד ווילם II, משחק לאחר מכן הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 4-1 נגד אייאקס אמסטרדם. את עונתו הראשונה בהירנביין הוא סיים עם 15 שערים ועזר לקבוצה להגיע למקום ה-5 שמוביל למוקדמות גביע אופ"א.

בקיץ 2008 חתם סולימאני באייאקס אמסטרדם תמורת 16.25 מיליון אירו סכום שיא בליגה ההולנדית. בעונתו הראשונה הוא הבקיע 10 שערי ליגה ועוד 2 שערים במסגרת גביע אופ"א, בה הצליח להגיע עם קבוצתו לשמינית הגמר. ב-11 באוגוסט 2010 סיכם בוסטהאם יונייטד, אך המהלך לא יצא לפועל מכיוון שלא הצליח להשיג רישיון עבודה. למרות זאת, הוא הצליח לעזור לקבוצתו לזכות באליפות ראשונה מזה 7 שנים בעונת 2010/2011. ב-4 במרץ 2012, נפצע במיניסקוס במשחק נגד רודה ונאלץ לעבור ניתוח ובכך גמר את העונה.

ביולי 2013 חתם ל-5 שנים בבנפיקה ליסבון. סולימאני ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1-2 נגד גיל ויסנטה. ב-15 בדצמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-3 נגד אולהננסה. בסיום העונה זכה עם המועדון באליפות גביע וגביע הליגה, ואף הגיע עמו לגמר הליגה האירופית בו הפסידה בנפיקה לסביליה.

בקיץ 2015 חתם ביאנג בויז ברן.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, סולימאני שיחק בנבחרת סרביה בכדורגל עד גיל 19 והשתתף עימה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בשנת 2007. ב-7 בספטמבר 2008 הבקיע שני פנדלים בניצחון 0-8 במדי הנבחרת הצעירה נגד הונגריה.

ב-6 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד מקדוניה. ב-12 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-6 נגד ויילס במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014.

תארים
-----

### קבוצתיים

אייאקס אמסטרדם
* אליפות הולנד (3): 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
* הגביע ההולנדי: 2009/2010

בנפיקה ליסבון
* אליפות פורטוגל (2): 2013/2014, 2014/2015
* הגביע הפורטוגזי: 2013/2014
* גביע הליגה הפורטוגזית: 2013/2014
* הסופר קאפ הפורטוגזי: 2014

יאנג בויז ברן
* אליפות שווייץ (3): 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020

### אישיים

* השחקן הצעיר של השנה בהולנד: 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיראלם סולימאני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**איברהים אפלאיי** | **השחקן הצעיר של השנה בהולנד** 2007/2008 | **הבא**:**אלג'ארו אלייה** |
**מוזיאון פופול וו** (POPOL VUH) ו**מוזיאון אישל** (IXCHEL) נמצאים זה לצד זה בגואטמלה סיטי, בירת גואטמלה ומציגים מוצגים ארכאולוגיים של בני המאיה. המוזיאונים ממוקמים באזור 10, בחצר של אוניברסיטת פרנסיסקו.

מוזיאון פופול וו מציג את הארכאולוגיה ואת האומנות של תרבות בני המאיה בגואטמלה. מקור השם פופול וו הוא בסיפור הבריאה המיתולוגי של בני המאיה שנכתב במקור בכתב הציורים. בתצוגה הצבעונית והמגוונת ישנם תבליטים, פסלים, כלי חרס צבעוניים, דגמים, מגילת כתב, ציורים וגם שרידים מאוחרים יותר מהתקופה שהספרדים שלטו באזור. 

מוזיאון אישל מציג את התלבושות ותעשיית הבד הצבעונית והמיוחדת של תרבות המאיה מהעת העתיקה ועד ימינו. מקור השם אישל, IXCHEL, הוא באלת הארץ והירח של בני המאיה שהייתה אלת פריון הנשים ועל-פי המסורת המציאה את האריגה. במוזיאון האישל ישנה חנות רחבת ידיים ובה ניתן לרכוש ספרים, גלויות, עבודות יד ועבודות בד שונות ומגוונות.

גלריה
-----

* מוצג ממוזיאון פופולמוצג ממוזיאון פופול
* עטיפת הספר פופול וו המביא סיפורים עתיקים של בני גואטמלה הקדומים ומבחר מכתב הציורים העתיקעטיפת הספר פופול וו המביא סיפורים עתיקים של בני גואטמלה הקדומים ומבחר מכתב הציורים העתיק
* דוגמה לאריגים הצבעוניים בגואטמלהדוגמה לאריגים הצבעוניים בגואטמלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון פופול ואישל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון פופול ואישל
* מוזיאון פופול
* מוזיאון אישל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2160 6042
* LCCN: n88232426
* SUDOC: 150380240
* VIAF: 132370415
* WorldCat: lccn-n88232426

 |
**עימאד אל-חוסני** (בערבית: **عماد الحوسني**; נולד ב-18 ביולי 1984) הוא כדורגלן עבר עומאני ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

אל-חוסני התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל אל-ח'בורא שלקבוצה הבוגרת שלה הצטרף בשנת 2003. בעונתו היחידה במועדון כבש 11 שערים ב-20 משחקי ליגה. בקיץ 2004 חתם בא-ריאד מליגת העל הסעודית במדיה כבש 10 שערים ב-23 משחקים.

בשנת 2005 חתם לשלוש שנים במועדון ספורט קטר מליגת העל הקטרית. בכל שלושת עונותיו בקבוצה הוא סיים עם מספר שערים דו ספרתי ובסך הכל כבש 37 שערים ב-69 משחקים. בקיץ 2008 חתם בא-ריאן בה שיחק עונה אחת.

בקיץ 2009 חתם בשרלרואה מליגת העל הבלגית והיה לשחקן השני מעומאן שעובר לשחק באירופה אחרי עלי אל-חבסי. הוא שיחק במועדון חצי עונה, בה רשם 8 הופעות ללא שער. בינואר 2010 חזר לא-ריאן עמה זכה בגביע האמיר.

בקיץ 2011 חזר לסעודיה וחתם באל-אהלי ג'דה. באל-אהלי זכה פעמיים בגביע המלך הסעודי והיה שותף להגעה של המועדון לגמר ליגת האלופות האסיאתית. במדי אל-אהלי הבקיע 56 שערים ב-103 משחקים בכל המסגרות.

ב-22 בדצמבר 2013 חתם לחצי עונה בא-נסר.

ב-8 בספטמבר 2014 חזר לעומאן וחתם לעונה בסהאם קלאב. 5 ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד אל-אורובה.

קריירה בינלאומית
----------------

אל-חוסני שיחק בכל הנבחרות הצעירות של עומאן. ב-28 בינואר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-1 לנורווגיה. ב-6 בינואר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 לערב הסעודית. בשנת 2009 זכה עם הנבחרת בגביע המפרץ לראשונה בתולדותיה.

השתתף עם הנבחרת 3 פעמים בגביע אסיה בכדורגל.

תארים
-----

א-ריאן
* גביע האמיר: 2010

אל-אהלי
* גביע המלך הסעודי: 2011, 2012

א-נסר
* ליגת העל הסעודית: 2013/2014
* גביע יורש העצר הסעודי: 2013/2014

נבחרת עומאן
* גביע המפרץ: 2009

אישיים
* מלך שערי גביע המפרץ הערבי: 2004
* השחקן המצטיין של גביע המפרץ הערבי: 2004

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"עימאד אל-חוסני"**.
**דידייה איברהים נדונג** (בצרפתית: **Didier Ibrahim Ndong**; נולד ב-17 ביוני 1994 בלמברנה) הוא כדורגלן גבוני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת א-ריאד ובנבחרת גבון.

קריירה
------

נדונג החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של ספקסיין, בגיל 11. בשנת 2011 חתם לארבע שנים בקבוצה הבוגרת של המועדון. ב-26 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו תחת המאמן נביל קוקי, בניצחון 1–2 על ג'י.אס. קיירואן, באותה העונה לא שותף כלל בעוד במשחקים. ב-14 באפריל 2013 כבש את שער הבכורה שלו נגד סטייד טוניסיאן בניצחון 0–1. באותה העונה זכה עם הקבוצה באליפות תוניסיה. ב-3 בינואר 2015 חתם נדונג ל-4 וחצי שנים במועדון הצרפתי לוריאן. לאחר שהיה נחשב לשחקן מוביל בקבוצה נמכר לקבוצה האנגלית סנדרלנד ב-31 באוגוסט 2016, תמורת 13.8 מיליון פאונד, ובנוסף שבר את שיא הקנייה היקר ביותר של הקבוצה. ב-4 בפברואר 2017 כבש נדונג את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–4 על קריסטל פאלאס. בינואר 2019 עבר לגנגאן הצרפתי.

נבחרת גבון
----------

בשנת 2012 בעודו בן 18 זומן לנבחרת גבון.

תארים
-----

סי.אס. ספקסיין
* אליפות הליגה התוניסאית: 2012/2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דידייה נדונג** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
ביתן העיר ניו יורק בשנת 1964. ביתן המשמש כיום את המוזיאון.
**מוזיאון קווינס** (באנגלית: **Queens Museum**) הוא מוזיאון אמנות השוכן ברובע קווינס בעיר ניו יורק שבארצות הברית.

היסטוריה
--------

המוזיאון נמצא כיום בביתן העיר ניו יורק שנבנה עבור התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) בפארק פלאשינג מדוז. הפארק והמבנה תוכננו עבור היריד על ידי רוברט מוזס. אותו מבנה שימש מאוחר יותר כמשכנו הראשון של ארגון האומות המאוחדות וכן שימש את תערוכת העיר ניו יורק בתערוכה העולמית של ניו יורק (1964).
המוזיאון ידוע בדגם הגדול של העיר ניו יורק המצוי בו.

כיום משתמש המוזיאון במחצית משטח הביתן, אולם ישנה תוכנית להכפיל את שטח המוזיאון, כך בשנת 2010 ישתמש המוזיאון במלוא שטח הביתן.

חלק מהדגם הענק של העיר ניו יורק - מבט על רובע מנהטן
מוזיאון קווינס, לשעבר מוזיאון קווינס לאמנות, פתח מחדש את דלתותיו בנובמבר 2013, כאשר גודלו הוכפל ל-105,000 רגל מרובע כדי להכיל גלריות חדשות וחללי הופעות ואירועים. במקום בו ניצבה פעם משטח החלקה על הקרח, שולטת כעת גלריה ענקית באוויר הפתוח מתחת לאטריום בגובה 48 מטר, שצובע את האזור באור טבעי. סדרת גלריות מקיפה את אזור החלקה על הקרח הישן, מלא ביצירות של אמנים בינלאומיים ומקומיים כאחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון קווינס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון קווינס (באנגלית)
* מוזיאון קווינס, ברשת החברתית פייסבוק

* מוזיאון קווינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מוזיאון קווינס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Queens Museum, www.nyc-arts.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425776205171
* ISNI: 0000 0001 2158 0487
* LCCN: n92044314
* SUDOC: 069912793
* VIAF: 130858207
* WorldCat: lccn-n92044314

 |
**מוזיאון קיטסאטו שיבסבורו** (ביפנית: **北里柴三郎記念館**) הוא מוזיאון השוכן בעיר אוֹגוּנִי (Oguni), במחוז קוממוטו שביפן. המוזיאון מנציח את זכרו ופועלו של הרופא והבקטריולוג, מחלוצי הבקטריולוגיה ביפן, הברון פרופסור קיטסאטו שיבסבורו.

מתחם המוזיאון
-------------

המוזיאון שוכן במתחם ההיסטורי של משפחת קיטסאטו וכולל את בית הולדתו של קיטסאטו שיבסבורו, ספרייה, בית הארחה, מקדש הנצחה ואת הגנים סביב.  
 בית הולדתו של קיטסאטו הוא בית מגורים יפני בגודל של 50 מ"ר ששימש את המשפחה. בשנת 1885 עזב קיטסאטו את בית משפחתו עת נסע להשלים את לימודי הרפואה באוניברסיטה הקיסרית בטוקיו. זמן קצר אחר כך עזבה משפחתו את אוגוני ועברה גם היא לטוקיו. בשנת 1915, 30 שנה לאחר שעזב את אוגוני יחד עם משפחתו, שב קיטסאטו לבית הולדתו ושנה מאוחר יותר החליט להקים במתחם המשפחתי בית הארחה וספרייה לרווחת ילדי העיר. הספרייה הפרטית שהקים פעלה עד לסוף ימי מלחמת העולם השנייה, נחשבה לגדולה ביותר במחוז קוממוטו, ולאחר מכן נתרמה לעיריית אוגוני. מבנה הספרייה שכן תחילה בסמוך לגדת הנהר לא הרחק מהמתחם, אולם בשנת 1965 הועבר לאתרו הנוכחי בשל החשש מהצפה. בשנת 1987 נערך שיפוץ במקום והמתחם נפתח למבקרים. מתחם המוזיאון עבר שיפוץ פעם נוספת בין השנים 2012–2014 בסיוע אוניברסיטת קיטסאטו אשר אמונה על שמירת מורשת המדען.

בתערוכה המוצגת כיום ניתן להתרשם מספרייתו של קיטסאטו ובה מוצגים, פרט לספריו, מגוון מסמכים, כתבי עת ופרסומים מדעיים וכן תמונות ופרטים מרכושו האישי של המדען. בנוסף לכך במבנה הספרייה מוקרן סרט קצר המספר את קורות חייו, ובמתחם הסובב את הספרייה ניתן להתרשם מבית הולדתו, מבית הארחה, מהגנים וממקדש הנצחה לזכרו.

ראו גם
------

* קיטסאטו שיבסבורו

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון קיטסאטו שיבסבורו (ביפנית)
* תמונות וסקירה של המוזיאון (ביפנית)
* סרטון קצר אודות מתחם המוזיאון, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ‏*Kitasato Shibasaburo Memorial Museum*.(ביפנית)
2. ↑  ‏*Kitasato Shibasaburo - Biography*.(ביפנית)
3. ↑  ‏*Maintenance of the Kitasato Shibasaburo Memorial Hall in Oguni*.(ביפנית)
4. ↑  ‏*The Great Sights and Local Products of Oguni Town in Kumamoto - Kitasato Shibasaburo Memorial Museum*.
חזית המוזיאון
**מוזיאון שאנגחאי** (בסינית מסורתית: 上海博物館 ; בסינית מפושטת: 上海博物馆) הוא מוזיאון לאמנות סין מתקופת סין העתיקה, הממוקם בכיכר העם בשאנגחאי שבסין העממית.

היסטוריה
--------

המוזיאון נוסד בשנת 1952 ופתח את שעריו לציבור במבנה ששימש קודם לכן את מועדון המרוצים של שנגחאי. בשנת 1959 עבר המוזיאון למבנה בדרך הנאן (אשר שימש קודם לכן חברות ביטוח ומשרדי בנקים), ובשנת 1992 הקצתה עיריית שאנגחאי שטח בסמוך לכיכר העם עבור המוזיאון.

הקמת מבנה המוזיאון החלה בשנת 1993 והוא נחנך ב-12 באוקטובר 1996.

גובהו של המוזיאון 29.5 מטרים ובו חמש קומות בשטח כולל של 39,000 מ"ר. המבנה תוכנן בצורת דינג- כלי פולחני מסורתי מברונזה.

חלקו העליון של המבנה מעוגל וחלקו התחתון של המבנה מרובע, בהתאם לאמונה המסורתית הסינית לפיה הארץ רבועה בעוד שהשמיים עגולים.

אוספי המוזיאון
--------------

במוזיאון למעלה מ-120,000 מוצגים ובהם כלי חרס, כלי ברונזה (כמו הו), קליגרפיה, רהיטים, כלי ירקן, מטבעות עתיקים, ציורים וחותמות. במוזיאון אחד עשר אולמות תצוגה קבועה, ושלושה אולמות של תצוגות מתחלפות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון שאנגחאי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון שאנגחאי
* מוזיאון שאנגחאי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מוזיאון שאנגחאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תצלומי המוזיאון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415649605171
* ISNI: 0000 0001 2164 898X
* LCCN: nr91021127
* SUDOC: 099063700
* VIAF: 136410010
* WorldCat: lccn-nr91021127

 |
המונח "רירית" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו רירית (פירושונים).

**קרום רירי** (או **רקמה רירית**, ובקיצור: **רירית**; בלטינית: **Tunica mucosa** ובקיצור **Mucosa**, **מוקוזה**) הוא רקמה דקה וורודה המצפה חללים ומשטחים באיברים שונים בגופם של היונקים, דוגמת איברי מערכות העיכול, הנשימה, הרבייה והשתן. הקרום הרירי מפריש ריר.

הרכב, תפקיד ותפקוד
------------------

הרירית עשירה בכלי דם ומורכבת משכבה חיצונית של תאי אפיתל, בתוכה נמצאות בלוטות הריר, ושכבה פנימית המכילה שכבות של רקמת חיבור ושרירים. הרירית מצפה את שטח הפנים הפנימי של איברים שונים בגוף. כמו כן היא המשכה של רקמת עור הגוף באיזור שסביב פתחים אל החוץ כמו עיניים, נחיריים, עפעפיים,שפתיים, פנים שטחי הפה והאף, פנים האזניים, פתחי איברי המין ופי הטבעת. הרירית מגנה על הגוף מנזקיהם של מבנים אנטיגניים דוגמת מיקרואורגניזמים פתוגניים, שחודרים לגוף דרך אזור שיש בו רירית, הרירית מזהה אותם ומנתבת אותם אל מחוץ לגוף. בכך, הרירית מהווה גורם מרכזי במערכת החיסון, ונחקרו דרכים לשיפור מערכת ההגנה שבתוך הרירית באמצעות חיידקים פרוביוטיים. 

הרירית מצפה את העין, העפעפיים, חלל הפה, חללי וגתות האף, דרכי הנשימה (ריאות), מערכת העיכול, מערכת הרבייה (נרתיק, רחם ופין) ודרכי מערכת השתן (שלפוחית השתן).

עם הריריות השונות נמנות:

* רירית הפה
* רירית האף
* רירית הוושט
* רירית הסימפונות
* רירית המעי
* רירית הקיבה
* רירית הרחם
* רירית הפין

מחלות
-----

כאשר חום הגוף עולה, הרקמה הרירית מתחילה בהפרשת יתר של ריר, המתבטאת בהפרשה של ליחה עודפת, שגלויה בעיקר בדרכי הנשימה. התרחבות כלי הדם המזינים את הרקמה הרירית, מתרחשת בגלל חום הגוף המרוכז באופן טבעי בחלק העליון של הגוף. התרחבות זו מגבירה זרימת נוזלים מכלי הדם אל הרירית, והם הופכים, בעזרת החום הרב, לליחה סמיכה וצמיגה המצטברת בחלק העליון של מערכת הנשימה (פה, אף ו-וושט) וגורמת לחסימות. חלק גדול ממחלות הילדים הנפוצות בעידן המודרני דוגמת דלקות אוזניים ובעיות נשימה, מאופיין בהפרשת יתר של הרירית. באוזן, נחסמת על ידי הליחה צינורית המובילה מהאוזן התיכונה אל הפה והאוזן התיכונה הופכת לחלל אטום שבו מתפתחים חיידקים ונגיפים. במערכת הנשימה, התנפחות הרירית גורמת להיצרות דרכי הנשימה, וכן, הליחה המצטברת בריריות דרכי הנשימה גורמת להתפתחות דלקות.

מחלות בקרום ריריר יכולים לגרום לתסמונת איבוד חלבונים אנטרופטי.

ראו גם
------

* רירית האף

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרום רירי** בוויקישיתוף
* קרום רירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  קרום רירי (רירית, מוקוזה), באתר "אינפומד"
2. 1 2  הדוקטורים רחל מינץ, סמדר רייספלד ויעל קשתן, רירית, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
3. ↑  על פי מרכזיותו של ה- LIV בטיפול בילדים, נספחון 2, באתר "ellacenter"; ראו גם בערך רירית האף.
4. ↑  כל הפסקה על פי מרכזיותו של ה- LIV בטיפול בילדים, נספחון 2, באתר "ellacenter"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550853405171
* BnF: cb11958950v (data)
* GND: 4179718-8
* LCCN: sh85088237
* NKC: ph254780
* TA98: A05.4.01.015

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אמיר לקנר**  (נולד ב-21 באוקטובר 1987) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד ומנהל מוזיקלי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

לקנר נולד בתל אביב לברוריה (בן-שימול), משפטנית ולאילן, אדריכל. 

כילד השתתף בגרסה הישראלית של התוכנית "החברים של ברני", שם באחד הפרקים ניגן בצ'לו.

עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון לאמנויות "תלמה ילין" (במגמת המוזיקה) שירת בצה"ל בלהקת חיל החינוך. בהמשך סיים בהצטיינות תואר ראשון בקומפוזיציה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב. 

לקנר מחבר מוזיקה מקורית ושימש כמעבד וכמלחין ונגן של עשרות הצגות ועשרות מחזות-זמר ומופעים רבים בתיאטרון הקאמרי, בהבימה, בתיאטרון בית ליסין, באופרה הישראלית החדשה, בתיאטרון הארצי לילדים ולנוער ובתיאטרונים אחרים. כן, לקנר מתזמר ומעבד עבור תוכניות הטלוויזיה The Voice ו"X פקטור". לקנר גם מלחין שירים ופזמונים עבור תוכניות ילדים בערוץ הופ! ביניהם "רחוב סומסום", "כח הקצב", ושיר ימי השבוע ביניהם "היום יום חמישי". 

התזמורת הפילהרמונית הישראלית כללה בתוכניתה לשנת תשע"ו (2015–2016) את יצירתו של לקנר "סיפור על עזה וגדיים שבעה" בקונצרט מיוחד לילדים, בהשתתפות מקהלת "בת שיר" (של התזמורת הסימפונית חיפה).

החל מ-2020 לקנר מנהל, מפיק ומעבד את השירים בגרסה המחודשת של "זהו זה" המשודרת בכאן 11. כמו כן, בשנת 2020 עיבד והפיק מוזיקלית את החידוש לשיר "יכול להיות שזה נגמר" בביצוע מיקי קם, חנה לסלאו, תיקי דיין ורבקה מיכאלי בתור חלק מהפרויקט "צו השעה". עיבוד זה נחשב לגרסה הנשית של שירי התוכנית "זהו זה".

לקנר זכה בפרס "היוצר המבטיח" בפסטיבל "פותחים במה" של בית ליסין ובפרס שרגא בר מטעם "הבימה".

הוא משמש מורה למוזיקה בתיכון שבו למד וממלא את תפקידי המנהל המוזיקלי של מגמת התיאטרון. כמו כן, הוא מלמד שיעורי מחזמר בקמפוס אריסון לאמנויות יחד עם הכוריאוגרפית קורין מנדלסון.

לקנר נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אמיר לקנר
* אמיר לקנר, ברשת החברתית אינסטגרם

* אמיר לקנר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אמיר לקנר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אמיר לקנר, באתר Discogs (באנגלית)

* אמיר לקנר, בארכיון הבימה
* אמיר לקנר באתר תיאטרון בית לסין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 12665f95-5797-4469-b361-21f94d80f44e

 |
**מזח הדייגים ביסוד המעלה** היה מזח שבנו חברי קיבוץ חולתה לחופי אגם החולה כדי לפתח את ענף הדיג. המזח הוקם ממזרח ליסוד המעלה במקום בו ישב הקיבוץ בתחילת דרכו. ב-1958, עם סיום ייבוש החולה, ננטש המקום. המקום הוגדר כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וב-2021 שופץ המזח והפך לחלק מפארק תיירותי.

ההיסטוריה של המזח
-----------------

ב-1936 הוקם קיבוץ חולתה על ידי קבוצה של חברי הנוער העובד, המחנות העולים ונוער עולה מגרמניה שהוכשרו בחוות תל חי. תחילה עבדו עבור חקלאי המושבה יסוד המעלה ובמרץ 1937 קיבלו מהכשרת היישוב מגרש של 6 דונם במזרח המושבה שהיה שייך ל"זיכיון (קונצסיה) החולה" וכונה "חצר הזיכיון". החלוצים הקימו במקום שני בתי מגורים שהפכו לקיבוץ חולתה הראשון. 

אחד מענפי המשק אותו החליטו חברי המשק לפתח היה הדיג ולשם כך הניחו סוללת עפר ואבני בזלת, בצורת ר', מהחוף לתוך אגם החולה שהיווה מזח ושובר גלים. בראש הסוללה נבנתה מסילת רכבת עבור קרונית טרזינה שאיפשרה לדייגים לפרוק את שלל הדייג ולהעבירו לחוף. המזח הוגן לאורכו על ידי חומת בזלת נמוכה שנועדה לעצור גלים גבוהים שנוצרו באגם על ידי רוחות השרקייה. 

דייגי הקיבוץ השתמשו בשיטת דיג ייחודית שהובאה מגרמניה בידי אחד מחברי חולתה, הצלם פטר מרום לפיה יוצרים שדה חשמלי במים (אנ') והדגים (בעיקר שפמנונים וקרפיונים) נמשכו לאלקטרודה השלילית ונלכדו. ענף הדיג היה מוצלח ובאוקטובר 1939 סיפק הקיבוץ לשוק מעל מחצית מתוצרת הדיג העברי בארץ.

פיתוח ענף הדיג בקיבוץ נעשה למרות שכבר ב-1929 נחתם חוזה לייבוש החולה. תהליך הייבוש התעכב (בין השאר בגלל פרוץ המרד הערבי הגדול ומלחמת העצמאות) ורק ב-1951 חודש והסתיים ב-1958. עקב ירידת מפלס המים נחשף המזח ואילץ את חברי הקיבוץ לנטוש אותו. ב-1942 עברו חברי הקיבוץ לאזור דרדרה וב-1946 עובר הקיבוץ למקום הקבע מדרום ליסוד המעלה. האזור המיובש, בו היה האגם לפני כן, הפך לשדה חקלאי והמבנים של המזח הלכו והתפוררו עם השנים.

ב-2021 הוחלט לשקם את המזח ולהפוך את המקום לפארק. השיקום נעשה בסיוען של המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, המועצה המקומית יסוד המעלה, רשות ניקוז כנרת, משרד ירושלים ומסורת ישראל ומשרד התרבות והספורט. במסגרת השיקום חודש קיר המגן וחלק מהמזח ועליו הותקנה מסילת הרכבת והקרונית שנסעה עליו. כמו כן הוצבו במקום שלטי הסבר והסביבה הפכה לפארק.

גלריה
-----

* חלק מהמזח ומסילת הרכבתחלק מהמזח ומסילת הרכבת
* קטע מהקיר שהגן על המזחקטע מהקיר שהגן על המזח
* המדרגות שירדו מהמזח לאגםהמדרגות שירדו מהמזח לאגם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזח הדייגים ביסוד המעלה** בוויקישיתוף
* עדי חשמונאי, קיבוץ חולתה: העבר עוד לפנינו, באתר ישראל היום, 20 בנובמבר 2017
* מזח חולתה, יסוד המעלה, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, גיליון 61
* מזח הדייגים במושבה יסוד המעלה, באתר של אחוזת דוברובין
* מזח הדייגים יסוד המעלה, באתר "מסבירן"
* שיקום מזח הדייגים המשוחזר ביסוד המעלה נמצא לקראת סיום, באתר "הפורטל לחקלאות טבע וסביבה"
* המזח המשוחזר על אגם החולה – יסוד המעלה, באתר "אבני מורשת"
* שיקום מזח הדייגים ביסוד המעלה לקראת סיום, באתר "גליל עולה"
* מאיר ינקו, ביסוד המעלה משחזרים את מזח הדייגים המיתולוגי, באתר "חדש בגליל"
* עבודות תשתית ונוף במזח הדייגים המשוחזר ביסוד המעלה, באתר "איגוד ערים כנרת"
* אתר למנויים בלבד נעה שפיגל, באו וייבשו את הכל: בקיבוץ חולתה עדיין מבכים את ייבוש החולה, באתר הארץ, ‏22 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדייג העברי באוקטובר, דבר, 16 בנובמבר 1939
**מטרופול פרסול** (בספרדית: **Metropol Parasol**; מילולית: מטרייה עירונית), נמצא בכיכר אנקרנסיון (La Encarnación) בסביליה. זהו מבנה רב תכליתי המשלב שוק עירוני, מוזיאון ארכאולוגי, טיילת עילית שצופה אל גגות העיר ושש "שמשיות" ענק המצילות את הכיכר. לדברי המתכנן, הארכיטקט הגרמני יורגן מאייר (אנ'), "זהו טיפוס חדש לגמרי של מרחב ציבורי עירוני".

המקומיים מכנים אותו בשם Las Setas de la Encarnación (פטריות האנקרנסיון) בשל ה"פטריות" הענקיות המרכיבות אותו.

היסטוריה
--------

בשנת 1842 נבנה במקום שוק עירוני מקורה. הבניין נהרס בחלקו ב-1948 כחלק מתוכנית התחדשות עירונית שלא בוצעה בפועל. ב-1947 הבניין הוסר סופית והכיכר הפכה למגרש חניה.

ב-1990 הוחלט לבנות במקום חניון תת-קרקעי שמעליו כיכר פתוחה שתשמש כשוק. במהלך ההכנות לבנייה התגלו במקום עתיקות רומיות ומוסלמיות, והעבודה הופסקה.

ב-2004 הוחלט לשוב ולפתח את הכיכר והוכרזה תחרות בין לאומית להצעות למבנה מתאים, שיתחשב בקיום העתיקות. בתחרות זכה הארכיטקט הגרמני יורגן מאיר.

הבנייה בפועל החלה ב-2005 והושלמה באפריל 2011

המבנה
-----

### תיאור המבנה

המבנה דמוי שש "שמשיות" (parasol בספרדית), או "פטריות" (setas בספרדית), בעל חמש מפלסים:
למבנה חמש קומות:

* המפלס התת-קרקעי המכיל את השרידים הרומיים והמוסלמיים ואת המוזיאון הארכאולוגי - האנטיקוואריום.
* מפלס הרחוב בו נמצא השוק המרכזי, המקורה.
* מפלס השוק הפתוח המוצל על ידי ה"שמשיות".
* שני המפלסים העליונים מהווים את המרפסות הפנורמיות. המפלס העליון מביניהם הוא המצפור

שטח המגרש: 18,000 מטר מרובע.

שטח תכסית המבנה: כ-5,000 מטר מרובע.

השטח הבנוי: 12,670 מטר מרובע.

גובה הבניין: 28.50 מטר.

חומרי בנייה: בטון, גרניט, עץ, ופלדה.

מהנדס: קבוצת ארוף (אנ')

קבלן ראשי: Sacyr (אנ')

### הקונסטרוקציה

המבנה חדשני לא רק בצורתו אלא גם בטכניקת הבנייה ובחומרי הבניין. אלה נגזרו מצורתו הייחודית של המבנה ומהעובדה שאי אפשר היה לפגוע בעתיקות שמתחתיו. הפתרון היה במבנה עילי מעץ המונח על בסיסי בטון מזוין. המבנה העילי הורכב מלוחות עץ לבוד מחוברות בדבק שפותח במיוחד לצורך זה. לצורך הבנייה השתמשו ב-3,500 מטר מעוקב של לוחות אלו.

גלריה
-----

* בשלבי בנייה 7 במאי 2007.בשלבי בנייה 7 במאי 2007.
* מטרופול פרסול: בניין בלב העיר.מטרופול פרסול: בניין בלב העיר.
* הכניסה למבנה.הכניסה למבנה.
* המבנה מואר בלילה.המבנה מואר בלילה.
* פרטי בניין.פרטי בניין.
* קומת המצפור: מסלול ההליכה.קומת המצפור: מסלול ההליכה.
* קומת המרתף: האנטיקואריוםקומת המרתף: האנטיקואריום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטרופול פרסול** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מטרופול פרסול
* מאמר באנגלית כולל סדרת צילומים
* כתבה בהארץ
* ידיעה באתר הבית של הארכיטקט, כולל צילומי אוויר מעניינים של המבנה