recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בְּלַנְקָה טַאוּבֶּר** (**Blanka Tauber**;‏ 8 או 9 ביולי 1910, שומוריה, הונגריה (כיום Šamorín סלובקיה) – 23 או 24 בדצמבר 1989, ישראל) הייתה ציירת ישראלית ילידת סלובקיה.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם בלומה בלנקה טאובר בב' בתמוז ה'תר"ע בעיירה שומוריה (Somorja), אז חלק מממלכת הונגריה, כעבור מספר שנים בתחומי צ'כוסלובקיה (כיום שמורין, Šamorín, בסלובקיה). טאובר הייתה אחת מששת ילדיהם של אהרון הלוי ופייערל ביילע ברטה שהייתה נכדתו של ר' דוד בישיץ גיסו של הגאון בז"ך לבונה. את הכשרתה בציור ואמנויות גרפיות קיבלה באקדמיה לאמנות בפראג ובהשתלמות אצל אנדרה לוט (Lhote) ופרננד לז'ה בפריז שלאחריה שבה לצ'כוסלובקיה. היא הושפעה מסזאן והאקספרסיוניזם.

בשנת 1937 ביקרה בארץ ישראל, אך שבה למשפחתה. מאוחר יותר נשלחה יחד עם משפחתה אל מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ; היא ואחותה יוליה, ששימשה כרופאה באושוויץ, שרדו את השואה. אביה, אחיה יחיאל, ומשפחת אחותה נרצחו באושוויץ. לאחר המלחמה חזרה באופן זמני אל ביתה ומשם עברה לבודפשט, אך ברחה בשל האנטישמיות ועלתה לישראל עם אחותה במרץ 1950. בארץ עבדה בבית חרושת לקרמיקה.

בשנת 1951 הציגה לראשונה בישראל בתערוכת יחיד במוזיאון תל אביב.
טאובר הייתה ממייסדי קריית האמנים בצפת וחיה ויצרה בה במשך כ-35 שנה. כמו כן, הייתה חברת אגודת האמנים של צ'כוסלובקיה והונגריה וחברת אגודת הציירים והפסלים בישראל.

בראשית יצירתה, טאובר ציירה בעיקר נופים, אך משנת 1970 ואילך עסקה בעיקר בנושא השואה.

טאובר הציגה בתערוכות יחיד רבות, בהן: בשנים 1935–1949 בצ'כוסלובקיה (בערים ברטיסלאבה, ברנו, ניטרה), בווינה ובבודפשט. בשנים 1951–1952 הציגה במוזיאון תל אביב לאמנות. ובשנים 1952–1970 הציגה מספר רב של תערוכות יחיד בגלריות ברחבי ישראל, בהן: בית גורדון ברחובות, בית החלוצות בנתניה, טרקלין בחיפה, בית צבי ברמת גן, יד לבנים בפתח תקווה ו"בית סירינו בגבעת ברנר.

בשנים 1956–1966 הציגה בתערוכות יחיד בארצות הברית, במכון הרצל בניו יורק, במרכזי הקהילה היהודית בורצ'סטר, ובבלטימור.

בלנקה טאובר נפטרה ערירית בכ"ז בכסלו תש"ן והותירה את רכושה לאחותה. היא נטמנה בבית העלמין בבני ברק.

יצירותיה נמצאות באוספי המוזיאון העירוני בברטיסלאבה, מוזיאון תל אביב, מוזיאון יד ושם ומוזיאון "ניו קאונטי" בלוס אנג'לס.

פרסים
-----

* 1951 – פרס דיזנגוף, על ציור השמן "עצים בגן"
* 1970 – פרס נורדאו לאמנות הציור

לקריאה נוספת
------------

* **ארט 2000 - ספר אמני ישראל: ציירים ופסלים**, הוצאת סטודיו חיט, 1993, עמ' 77.

* "Blanka Tauber", in: A. Robert Neurath, *Bratislava Pressburg Pozsony Jewish Secular Endeavors (1867-1938)*, Bloomington, Ind.: Xlibris, 2011, p. 170 (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* בלנקה טאובר, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל
* בלנקה טאובר, באתר קהילת צאצאי הגאון בז"ך לבונה אחיו וגיסיו
* דברים לזכרה, באתר המגזין היהודי "שבת", (בהונגרית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רחל אנגל, הנוף, האווירה ורוח הבאזאר, מעריב, 16 בספטמבר 1970.
2. ↑  ד"ר ליזטה לוי, תערוכת בלנקה טאובר במוזיאון תל־אביב, דבר, 4 בינואר 1952.
3. ↑  בציבור, תערוכות ב"יד לבנים" בפ"ת, דבר, 19 במרץ 1957.
4. ↑  צילום מצבתה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 279230
* NLI: 987007312631805171
* ISNI: 0000 0004 0223 7087
* LCCN: no2014119462
* VIAF: 297930855
* WorldCat: lccn-no2014119462

 |
הרב **מאיר שוַורצמן** (1901 – 1968) היה סופר יידיש, רב חרדי, וסופר עברי.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה זגורוב שבפולין, בכ"ב בשבט תרס"א, 11 בפברואר 1901 למשפחה חסידית חסידית. למד ב"חדר" ובישיבה אצל רבי מאיר דן פלוצקי בעל ה'כלי חמדה', והשלים לימודי הסמכה לרבנות.בשנת ה'תרפ"ה נשא את חוה יאבלין משדליץ ועבר להתגורר לעיירה שדליץ הסמוכה ללודז', כיהן שם כרב צעיר, והיה בין מייסדי ופעילי "אגודת ישראל" בפולין.

בשנת ה'תרצ"ח 1938 היגר עם משפחתו לקנדה והתמנה בשנת ה'תש"א 1940 לרב בית הכנסת "בית יהודה" בעיר ויניפג ויסד שם את ישיבת 'בית ישראל'. כבר מצעירותו כתב ופרסם דברי ספרות ביידיש ודברי תורה בעברית. בגיל עשרים כבר נדפסו סיפוריו הראשונים ביידיש באירופה ובאמריקה, ובעברית נדפסו בארץ ישראל. יחד עם עיוני התורה שלו וסיפורי הילדים ברוח החסידות, נתן מאיר שורצמן מכוחו גם לסיפורי חייהם ותולדותיהם של רבנים גדולים. על ספרו "מאיר עיני ישרים" הסכמות של רבנים רבים, בהם הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג, בן-ציון מאיר חי עוזיאל, משה אביגדור עמיאל, זלמן סורוצקין והאדמו"ר מגור רבי ישראל אלתר.

נפטר בויניפג, קנדה בכ"א בחשון ה'תשכ"ט, 12 בנובמבר 1968. גופתו הובאה לקבורה בהר המנוחות בירושלים ביום כ"ג חשון ה'תשכ"ט, 14 בנובמבר 1968.

מספריו ביידיש: 'היום-טובים שלנו', וויניפעג, 1946. 'הלהבה היהודית', (אש התמיד), וויניפעג, 1958. 'ליליאן', עם הקדמה מאת שרה שנירר, שעדלעץ (שדליץ), 1926, דער יידישער פלאם, וויניפעג - קנדה ה'תשי"ח 1958. ספריו של מאיר שורצמן מעוררים עניין עד היום בציבור החרדי, וספריו חוזרים ונדפסים גם היום.

מספריו
------

* **אש תמיד**, פרקים בתולדות החסידות ובתורתה, בני ברק, 1962.
* **ואלה תולדות הרבי הראשון מגור**, עברית אלעזר ברוינר, ירושלים 1958.
* **דער יידישער פלאם,** וויניפעג - קנדה ה'תשי"ח 1958
* **המאור הגדול : סיפור חייו של אבי שושלת גור בעל חידושי הרי"ם**, הרב מאיר שוורצמן, עברית י. שן, בני ברק 1991.
* **ספר מאיר עיני ישרים : על חמישה חומשי תורה**, ילקוט ... רעיונות והשקפות ... והרבה מאמרים אשר חדשתי ודרשתי ... / מאתי ... מאיר בהרי"ם שווארצמאן, אשדוד, מכון זיכרון קדושי פולין, 1998.
* מאיר שורצמן, **מאיר עיני ישרים - במדבר**, באתר היברובוקס
* **נצנים**, (ספר שירים), המרכז לספרות חרדית בארץ ישראל, 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "הרב ד"ר מאיר שווארצמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3546
* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' מאיר שווארצמאן שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 134, באתר היברובוקס
* מאיר שורצמן (1901-1968), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007513510505171
* GND: 1073925382
* ISNI: 0000 0000 7419 0047
* LCCN: nr95014221
* VIAF: 78667735
* WorldCat: lccn-nr95014221

 |
**צ'ו מין-סון** (בקוריאנית: **조민선**; באנגלית: **Cho Min-sun**;‏ נולדה ב-21 במרץ 1972) היא ג'ודוקא עבר דרום-קוריאנית, האלופה האולימפית מאטלנטה 1996.

ביוגרפיה
--------

צ'ו השתתפה פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 1996 ו-2000. באטלנטה 1996 היא זכתה במדליית זהב. בסיבוב הראשון היא ניצחה את רוזיקליה קמפוס הברזילאית, בשמינית הגמר היא ניצחה את שיאנבו וואנג הסינית וברבע הגמר היא ניצחה את דולסה פינייה. בחצי הגמר צ'ו ניצחה את קלאודיה סווירס ההולנדית ובגמר גברה על אנטה שצ'פנסקה הפולנית.

באולימפיאדת סידני 2000 צ'ו זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. היא התחילה בשלב שמינית הגמר בו ניצחה בניקוד יוקו את אילניה סקפין לאחר תרגיל אוקורי-אשי-בראי. ברבע הגמר צ'ו ניצחה באיפון את יוליה קוזינה הרוסייה לאחר תרגיל אוצ'י-מטה מוצלח. בשלב חצי הגמר היא הפסידה ביוקו לסיבליס וראנס הקובנית ונשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה בניקוד ווזארי על אולה ורברוק הבלגית לאחר תרגיל טאני-אוטושי.

צ'ו מחזיקה בארבע מדליות מאליפויות העולם, שתי מדליות זהב (1993 ו-1995) ושתי מדליות ארד (1989 ו-1997). במשחקי אסיה היא זכתה בשתי מדליות, מדליית כסף (1994) ומדליית ארד (1990). באליפויות אסיה היא זכתה בארבע מדליות; מדליית זהב (1993) ושלוש מדליות ארד (1988, 1995 ו-2000).

במהלך הקריירה צ'ו זכתה במדליות רבות בתחרויות מהסבב העולמי בהן מדליות זהב בטורנירי יפן וצרפת היוקרתיים. לאחר אולימפיאדת סידני 2000 היא פרשה מג'ודו תחרותי. לאחר פרישתה היא נמנתה להיות שופטת בתחרויות ג'ודו בסבב העולמי ובשנת 2018 היא נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.

רשימת הישגים חלקית מטורנירים בסבב העולמי
----------------------------------------

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Tournoi de Paris | 1 | עד 56 ק"ג |
| 1992 | Tournoi de Paris | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1993 | Fukuoka tournament Japan | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1994 | World Masters Munich | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1995 | Tournoi de Paris | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1996 | ASKO World Tournament Leonding | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1996 | Fukuoka tournament Japan | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1997 | World Masters Munich | 1 | עד 66 ק"ג |
| 1997 | US Open Colorado Springs | 1 | עד 72 ק"ג |
| 1999 | Trofeo Guido Sieni Sassari | 1 | עד 60 ק"ג |

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'ו מין-סון, באתר olympedia.org
* צ'ו מין-סון, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* צ'ו מין-סון, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
3. ↑  ‏ "IJF celebrates new Hall of Fame Class of 2018 with spectacular gala in Baku", ‏ 18 בספטמבר 2018, אתר איגוד הג'ודו העולמי
**סרטי שפירא** היא חברת הפקה והפצת סרטים ישראלית.

החברה הוקמה בשנת 1968 על ידי איש העסקים דוד שפירא והייתה מהראשונות שהתמחו בהפצת סרטי איכות וקולנוע לא-הוליוודי. בין הסרטים שהפיצה בארץ היו כנופיות ניו יורק, טראפיק אמלי, 4 חודשים, 3 שבועות ויומיים וסרטים נוספים. לעיתים אף לקחה חלק בהפקות סרטים מקוריות.

בשנת 1986 פתחה החברה בית קולנוע במתחם דיזנגוף סנטר, שנקרא **קולנוע דיזנגוף** ושימש כבית הקולנוע הראשי עבור הקרנות סרטי החברה. בכך לקחה חלק במגמה של חברות הפצה והפקה מקומיות להיכנס גם לשוק הקרנת הסרטים. בית הקולנוע פעל ברציפות במשך 25 שנים, אך חווה קשיים כלכליים בשל תפיסתו כבית קולנוע מיושן לעומת קומפלקסי קולנוע חדישים כסינמה סיטי ויס פלאנט. בשנת 2011 החליטה החברה לסגור את בית הקולנוע, ולהתמקד בהפצת סרטיה בבתי קולנוע אחרים. ניתן לצפות בארכיון סרטי החברה בשירות הסטרימינג וואלה! VOD.

החברה מנוהלת על ידי משפחת שפירא מעת הקמתה - עד 2003 היה דוד שפירא מנהלה, ועם פטירתו באותה השנה הפכה דליה שפירא, אשתו, למנהלת החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטי שפירא(הקישור אינו פעיל) באתר הקולנוע אי.די.בי
* סרטי שפירא לצפייה ישירה באתר וואלה!VOD
* מרב יודילוביץ', נפטר מפיק ומפיץ הסרטים דוד שפירא, באתר ynet, 25 בפברואר 2003
* נירית אנדרמן, עכבר העיר אונליין, סגירתו של קולנוע דיזנגוף: שינויים בהרגלי הצפייה, באתר הארץ, 15 בפברואר 2010
**מאיר שניצר** (נולד ב-1950) הוא מבקר אמנות, עיתונאי, פובליציסט ומחבר ספרים ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שניצר למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב, ולאחר לימודיו עבד בסינמטק תל אביב ושימש כאיש יחסי־הציבור של חברת "סרטי נח", של בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס. בשנת 1980 היה ממייסדי המקומון התל אביבי "העיר" לצד חנוך מרמרי. הוא שימש כעיתונאי ומבקר קולנוע, כעורך מוסף "הארץ", כסגן עורך ה"העיר", ומבקר הקולנוע של העיתון "חדשות". במאי מונה 1988 לעורך "העיר", תפקיד בו שימש עד 1990.

לאחר מכן החל לבקר סרטי קולנוע במדורים שונים במקומונים "העיר" ו"כל העיר", בתחנת הרדיו "קול ישראל" ובעיתונים "הארץ" ו"מעריב", שם עסק בביקורת סרטים ותוכניות טלוויזיה במשך עשרים שנה. טוריו העיתונאיים בעיתון "מעריב" התפרסמו גם באתר האינטרנט nrg של העיתון. בשנת 1994 הוציא לאור שניצר את ספרו "הקולנוע הישראלי", לקסיקון סרטי קולנוע ישראליים.

שניצר נודע בעקבות עתירה לבג"ץ שהגיש ב-1988, בעת שכיהן כעורך "העיר", נגד הצנזור הצבאי הראשי, שידועה כ"בג"ץ שניצר". בעתירה זו יצאו שניצר והעיתונאי אלוף בן נגד החלטת הצנזורה לאסור פרסום כתבה שהכילה קטעים שעסקו בביקורת אודות תפקודו של ראש "המוסד" ועיתוי החלפתו. העתירה, שהייתה הפעם הראשונה שבה עמד היקף סמכותו של הצנזור הצבאי הראשי לביקורת שיפוטית, התקבלה על ידי שופטי בג"ץ.

שניצר זכה לפרסום גם עקב פרשה בה הפך לקרבן התקף זעם של דודו טופז, שבמהלכה שבר טופז את משקפיו של שניצר בעקבות ביקורת חריפה שכתב האחרון על תוכניתו של טופז בשנת 1995. לאחר המקרה תבע שניצר את טופז וזכה בפיצוי של 62,500 שקלים.

כמבקר קולנוע נודע שניצר בקשיחותו הרבה ובדרכו המסוגננת לקטול סרטים.

בנובמבר 2012, כחלק מתהליך רכישת "מעריב" על ידי שלמה בן צבי, פוטר שניצר מהעיתון, יחד עם עובדים נוספים.
זמן קצר לאחר פיטוריו נמנה, יחד עם אחדים ממפוטרי "מעריב", עם ראשוני השבועון החדש, "סופהשבוע". באוקטובר 2021 סיים את תפקידו כמבקר הקולנוע של "מעריב".

קישורים חיצוניים
----------------

* ירון פריד, אימת העיר, כותרת ראשית, 15 ביוני 1988
* איתמר ב"ז, מודרניסט, באתר העין השביעית, 15 בדצמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר שניצר מונה לעורך "העיר", חדשות, 24 במאי 1988
2. 1 2  אורון שמיר, עכבר העיר, מאיר שניצר: "זרקו אותנו לקבר אחים", באתר הארץ, 14 בדצמבר 2012
3. ↑  אורי קליין, המקרה המוזר של ברוך דינר, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2008
4. ↑  עידו דיסנצ'יק, רשות הדיבור לשופט, מעריב, 13 בינואר 1989
5. ↑  קרן צוריאל, ‏בג"ץ שניצר, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2000
6. ↑  ניר קיפניס, ‏למה עצרו את דודינקה, באתר גלובס, 2 ביוני 2009
7. ↑  ציוץ של יאיר רווה בטוויטר, 25 באוקטובר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267593205171
* LCCN: n94098250
* VIAF: 1706062
* WorldCat: lccn-n94098250

 |
**ג'יימס באדג' דייל** (באנגלית: **James Badge Dale**; נולד ב-1 במאי 1978) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בזכות הופעותיו בסדרות הטלוויזיה המצליחות "24" בתור צ'ייס אדמונדס ו"הפסיפיק" בתור הטוראי רוברט לאקי. הופיע בסרטים "השתולים" ו"בעל זבוב".

ביוגרפיה
--------

דייל נולד בניו יורק לשחקן גרובר דייל ולשחקנית אניטה מוריס.
בגיל 10 נבחן לתפקיד הילד סיימון בדרמת ההתבגרות המבוססת על הרומן "בעל זבוב", לצורך הצילומים נאלץ דייל לנטוש את לימודיו ואת אזור מגוריו ולנסוע לג'מייקה למשך חמישה חודשים.
לבסוף דייל קיבל את התפקיד והסרט יצא לאקרנים יצא ב-1990.
למד ב"מכללת מנהטנוויל" ושיחק בתור שוער בקבוצת ההוקי המקומית עד שקרע שריר ברגלו.
במהלך תקופת ההחלמה מהפציעה חזרה לדייל התשוקה לתחום המשחק, לאחר שלמד במגמת הדרמה במכללה המשיך לפתח את יכולותיו במוסדות משחק מקצועיים בניו יורק.

התפרסם לראשונה מאז תפקידו הראשון בעונה השלישית של סדרת המתח הפופולרית "24" בתור סוכן היחידה ללוחמה בטרור צ'ייס אדמונדס, שותפו של ג'ק באואר (קיפר סאת'רלנד) והחבר הסודי של בתו קים (אלישה קאת'ברט).
ב-2006 שיחק במותחן הפשע של מרטין סקורסזה "השתולים" בתור באריגן חברו של קולין סאליבן (מאט דיימון) להכשרה במשטרת בוסטון, בסצנה המפורסמת ביותר מתוך הסרט "סצנת המעלית" יורה באריגן למוות בבלש הסמוי בילי קוסטיגן (לאונרדו דיקפריו) ובשוטר בראון (אנתוני אנדרסון) ולאחר מכן נורה למוות בעצמו על ידי סאליבן.
ב-2010 התפרסם בדמותו הראשית של הטוראי רוברט לאקי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "הפסיפיק".
באותה השנה קיבל דייל את התפקיד הראשי של איש המודיעין המבריק ויל טראברס בסדרת המתח הפסיכולוגית "רוביקון", ושיחק בסרטו הביוגרפי של רוברט רדפורד "הקנוניה". 

בשנת 2017 שיחק בדרמה הביוגרפית של ג'וזף קוסינסקי "רק האמיצים" לצד מיילס טלר. 

בשנת 2018 שיחק במותחן הפשע "עצים קטנים", לצד טסה תומפסון, ובמותחן "בחשכת הליל". 

ב-2019 שיחק לצד פרנק גרילו בסרט "לתוך האפר", ושיחק בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שה-FBI עוצרים את בעליהן.

בשנת 2021 שיחק בסרט הקומדיה השחורה "חוויה מתקנת".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס באדג' דייל** בוויקישיתוף
* ג'יימס באדג' דייל, ברשת החברתית אינסטגרם
* ג'יימס באדג' דייל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'יימס באדג' דייל, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ג'יימס באדג' דייל, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'יימס באדג' דייל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יניר דקל, לוס אנג'לס, חיילים היינו, באתר ynet, 14 ביולי 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460321105171
* BIBSYS: 10077226
* BNE: XX5230726
* BnF: cb16614224r (data)
* GND: 14301014X
* ISNI: 0000 0001 2128 6720
* LCCN: no2007059807
* NKC: xx0209304
* NLK: KAC2020L2438
* NTA: 330221221
* SUDOC: 14843407X
* VIAF: 39154446
* WorldCat: lccn-no2007059807

 |
**נאור סבג** (נולד ב-23 במאי 1993) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בהפועל חיפה.

קריירה
------

סבג התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל באר שבע, ממנה עבר למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים כאשר היה בן 15.

בקיץ 2013 הושאל להכח עמידר רמת גן מהליגה הלאומית. שנה לאחר מכן הושאל להפועל קטמון מליגה א'. סבג היה שותף לחזרתה של הקבוצה לליגה הלאומית בתום העונה ושיחק במדי קטמון גם בעונה לאחר מכן.

בקיץ 2016 חזר סבג להתאמן עם בית"ר ואף נכלל בסגל הקבוצה לקראת המשחק נגד סלובודה טוזלה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, אך ב-28 בספטמבר הושאל להפועל בקעת הירדן.

ב-20 באוגוסט 2017 חתם בסקציה נס ציונה. בעונתו הראשונה במועדון תרם ארבעה שערים ונס ציונה חזרה לליגה הלאומית לאחר היעדרות של חמש שנים. עונה לאחר מכן כבש חמישה שערים שעזרו לנס ציונה לחזור לליגת העל לאחר 51 שנים בליגות הנמוכות.

ב-29 במאי 2019 חתם לשלוש עונות בהפועל באר שבע מליגת העל. ב-11 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לאצ'י במסגרת מוקדמות הליגה האירופית וכעבור שבוע כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הגומלין שנגמר בניצחון 0–1 לבאר שבע. ב-25 באוגוסט, סבג ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 0-0 נגד בית"ר ירושלים.

ב-3 בנובמבר 2020 חתם במכבי פתח תקווה.

ב-16 ביוני 2021 חתם במועדון ספורט אשדוד.

ב-18 ביוני 2023 חתם לשנתיים בהפועל חיפה.

תארים
-----

הפועל קטמון
* ליגה א' דרום: 2014/2015

סקציה נס ציונה
* ליגה לאומית: 2018/2019
* ליגה א' דרום: 2017/2018

הפועל באר שבע
* גביע המדינה: 2019/2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאור סבג** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוהד רון, נאור סבג חתם בבקעת הירדן, באתר גולר, 28 בספטמבר 2016
2. ↑  אבייתר ברק, נאור סבג חתם בנס ציונה, באתר גולר, 20 באוגוסט 2017
3. ↑  שי מוגילבסקי, נאור סבג חתם בהפועל ב"ש לשלוש עונות, באתר ynet, 29 במאי 2019
4. ↑  עמית קרקו, ‏נאור סבג חתם במכבי פתח תקווה עד תום העונה, באתר ONE‏, 3 בנובמבר 2020
5. ↑  איציק כלפי, ‏תחנה חדשה בליגה: נאור סבג חתם במ.ס אשדוד, באתר ONE‏, 16 ביוני 2021
6. ↑  הדר יעקבי, ‏רשמי: נאור סבג חתם בהפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 18 ביוני 2023
**הווארד מורגן גריפית'** (באנגלית: **Howard Morgan Griffith**; נולד ב-15 במרץ 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קהיליית וירג'יניה, מאז 2011. טרם היבחרו אל הקונגרס האמריקאי כיהן גריפית' כמנהיג הרוב בבית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה כנציגו של מחוז הבחירה השמיני בשנים 1994–2011. הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.

ביוגרפיה
--------

גריפית' נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, אך בינקותו עברה משפחתו עברה לסיילם שבווירג'יניה. הוא למד בבית הספר התיכון אנדרו לואיס, והשלים את לימודיו בשנת 1976. ב-1980 סיים את לימודיו במכללת אמורי והנרי. כעבור שלוש שנים, ב-1983, גריפית' השלים לימודי תואר שני במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון ולי. לאחר לימודי המשפטים התיישב גריפית' בסיילם, שם עבד כעורך דין פרטי שהתמקד בעבירות תעבורה ונהיגה בשכרות. ב-23 ביוני 2008, הודיע משרד עורכי הדין "Albo & Oblon LLP", המנוהל על ידי חבר בית הנבחרים המדינתי דייב אלבו, כי גריפית' הצטרף למשרד כראש "משרד רונאוק/ניו סיילם".

בשנת 1996 החל גריפית' לעסוק ברצינות בפוליטיקה של ארצות הברית, כשנבחר ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית בסיילם. הוא מילא תפקיד זה בין השנים 1986–1988 ושוב פעם מ-1991 עד 1994. בשנת 1993 נבחר אל בית הנבחרים המדינתי של וירג'יניה והביס את הווארד פאקט, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא שימש כסגן יו"ר ועדת הכללים בבית הנבחרים של וירג'יניה. גריפית' היה חבר בוועדת המשפט וישב בראשות ועדת המשנה למשפט פלילי. הוא שימש גם בוועדת המסחר והעבודה ובוועדת הצבא, המשטרה ובטיחות הציבור. ב-2000 נבחר גריפית' למנהיג סיעת הרוב והיה לרפובליקני הראשון שמילא תפקיד זה בהיסטוריה של וירג'יניה.

במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2010 היה גריפית' מועמד המפלגה הרפובליקנית נגד חבר הקונגרס הדמוקרטי ריק באוצ'ר (אנ'), שנבחר לראשונה לתפקידו ב-1982. בית מגוריו של גריפית' בסיילם שכן מחוץ לגבולות מחוז הקונגרס התשיעי, אלא במחוז הקונגרס השישי שייצג את בוב גולדט (אנ') הרפובליקני. עם זאת, מחוז הקונגרס התשיעי בו התמודד חפף כמעט את כל שטחי מחוז הבחירה השמיני שייצג גריפית' בבית המחוקקים המדינתי. גריפית' פתח במסע בחירות אל הקונגרס של ארצות הברית לאחר שבאוצ'ר הצביע בעד "חוק האנרגיה הנקייה" שהגה ממשל ברק אובמה. באוצ'ר מיקד את הקמפיין שלו בעובדה שגריפית' לא התגורר בשטחי המחוז, בעוד גריפית' מיתג את באוצ'ר כחותמת גומי עבור אובמה וננסי פלוסי. ביום הבחירות הכלליות גבר גריפית' בקושי על באוצ'ר ונבחר אל הקונגרס ה-112.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורגן גריפית'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מורגן גריפית' בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* מורגן גריפית', ברשת החברתית פייסבוק

* מורגן גריפית', ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מורגן גריפית', ברשת החברתית אינסטגרם

* מורגן גריפית', סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר האינטרנט האישי של גריפית' (באנגלית)
* מורגן גריפית' באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
2. ↑  עדי בן ישראל, ‏מהפכה בארה"ב: אובמה הצליח להעביר את "חוק האנרגיה הנקייה" שיגדיל ההשקעות באנרגיה חלופית, באתר גלובס, 27 ביוני 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2004083366
* US Congress: G000568
* VIAF: 11701971
* WorldCat: lccn-n2004083366

 |
**חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, תשכ"ט-1969** הוא חוק ישראלי, שמטרתו לוודא את והאיכות של עבודות בנייה באמצעות רישום וניהול של קבלנים מוסמכים. החוק מקפיד על כך שרק קבלנים עם הסמכה רלוונטית יכולים לבצע עבודות הנדסה בנאיות, וזאת כדי להבטיח את בטיחות הציבור ואת איכות המבנים.

רקע ומטרות
----------

החוק אושרר בשנת 1969 על מנת להבטיח סטנדרטים מקצועיים בתחום הבנייה ולמנוע עבודות בנייה לא מקצועיות או בלתי חוקיות שעלולות לסכן את הציבור. זה נעשה על ידי קביעת דרישות מסוימות לקבלת רישיון קבלנות. חוק זה מקדם סטנדרטים גבוהים בתחום הבנייה ומבטיח שרק קבלנים מוסמכים ומנוסים יבצעו עבודות הנדסה בנאיות. הוא כולל מערכת ניהול ופיקוח מקיפה, עם דגש על שקיפות ואכיפה. החוק מתווה גם תהליכים משמעתיים ופליליים נגד קבלנים שלא עומדים בקריטריונים או נוהגים בניגוד להוראותיו.

### דרישות לרישום

רישום בפנקס הקבלנים נדרש לקבלנים, עם הפרדה לענפים וענפי משנה, כדי להירשם כקבלן לעבודות הנדסה בנאיות, על מועמדים לעמוד בקריטריונים מסוימים, כגון:

* ניסיון מקצועי בתחום
* השכלה טכנית או הנדסית רלוונטית
* עמידה בדרישות בטיחות
* אישור מהגופים הממשלתיים הרלוונטיים

סמכויות הרשם כוללות קבלת בקשות, רישום קבלנים, סיווגם, וגם ביטול רישום ,אנשים שיש להם רקע פלילי או הורשעו בעבירות מסוימות אינם זכאים לרישום. תהליך הרישום כולל בדיקת הכשרה מקצועית, רקע וניסיון של הקבלן. ייתכנו גם בחינות או הדרכות נוספות שנדרשות על מנת לוודא את עמידת הקבלן בסטנדרטים הנדרשים.

### פיקוח ואכיפה

עבודות הנדסה בנאיות מסוימות נדרשות לביצוע על ידי קבלן רשום בלבד, החוק מתיר לרשויות הממשלתיות לבצע ביקורות ופיקוח על קבלנים רשומים, ולאכוף את החוק במקרה של עבירות. קבלנים שלא עומדים בדרישות יכולים להיענש בקנסות או סילוק מרישומי הקבלנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריית החקיקה של חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* **חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות**, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
* חוק רישום קבלנים לעבודות הנדסה בנאיות, תשכ"ט-1969 והתקנות מכוחו באתר משרד הבינוי והשיכון
**Vox** (מלטינית **vōx**; בעברית: קול) הוא אתר חדשות ודעות אמריקאי בבעלות Vox Media. האתר נוסד באפריל 2014 על ידי עזרא קליין, מאט איגלסיאס ומליסה בל, ונודע בשל תוכני העיתונאות ההסברתית (אנ') שלו. הנוכחות של האתר באמצעי תקשורת אחרים כוללת גם ערוץ יוטיוב, מספר פודקאסטים, ותוכנית המשודרת בנטפליקס בשם "מקרוב". *Vox* תואר כנוטה לשמאל ופרוגרסיבי.

היסטוריה
--------

לפני הקמת Vox, עזרא קליין עבד בשביל "וושינגטון פוסט" כראש Wonkblog, בלוג מדיניות ציבורית. כשקליין ניסה להשיק אתר חדש באמצעות מימון מעורכי העיתון, הצעתו נדחתה וקליין עזב לאחר מכן את הוושינגטון פוסט לתפקיד ב-Vox Media בינואר 2014.

דייוויד קאר מ"הניו יורק טיימס" קישר את היציאה של קליין ל-Vox עם "עיתונאים בעלי שם גדול" אחרים שעוזבים עיתונים לסטארט-אפים דיגיטליים, כמו וולטר מוסברג וקארה סווישר (מ-Recode, שנרכשה מאוחר יותר על ידי ושולבה ב-Vox). דייוויד פוג, ונייט סילבר. הוא תיאר את Vox Media כ"חברת טכנולוגיה המייצרת מדיה". מתפקידו החדש, קליין פעל להקמת Vox, כולל גיוס עיתונאים חדשים לאתר. קליין ציפה "לשפר את הטכנולוגיה של החדשות" ולבנות פלטפורמה מקוונת מצוידת יותר להפיכת חדשות מובנות. צוות האתר החדש, בן 20 איש, נבחר בשל מומחיותם בתחומי נושא וכלל את מתיו איגלסיאס של סלייט, מליסה בל ועמיתיו של קליין מהוושינגטון פוסט. Vox הושק ב-6 באפריל 2014, כשקליין שימש כעורך הראשי.

מאמר המערכת הפותח של קליין, "How politics makes us stupid" (בעברית: "איך פוליטיקה עושה אותנו טיפשים"), הסביר את מצוקתו בנוגע לקיטוב פוליטי בהקשר של התיאוריות של פרופסור דן קאהן בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל על האופן שבו אנשים מגנים על עצמם מפני מידע שמתנגש עם אמונות הליבה שלהם.

ביוני 2016, Vox השעו את הכתב אמט רנסין בשל סדרת ציוצים הקוראים למהומות נגד טראמפ, כולל אחד ב-3 ביוני 2016, שדרש, "אם טראמפ מגיע לעיר שלך, התחילו מהומות". הציוצים משכו תשומת לב לאחר שהפגנות אלימות נגד טראמפ התקיימו בסן חוזה שבקליפורניה, ביום הציוץ של רנסין.

בספטמבר 2017, קליין פרסם פוסט ב-Vox בו הודיע שהוא לוקח על עצמו תפקיד חדש כעורך כללי, וכי לורן וויליאמס, שהצטרפה ל-Vox כמה חודשים לאחר הקמתו, הינה העורכת הראשית החדשה. בסוף 2020, קליין, וויליאמס ואיגלסיאס עזבו את האתר. בעוד שהאתר נוסד עם עיתונאים בולטים, מנכ"ל Vox Media, ג'ים באנקוף, אמר שלמותג שלהם יש קהלים בוגרים ומיינסטרימים שכבר לא הסתמכו על מוניטין של אישים.

סוואטי שארמה מונתה לעורכת הראשית בפברואר 2021. עורך מנהל של "האטלנטיק" בזמן מינויה, היא הייתה צפויה להיכנס לתפקיד במרץ 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Vox** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Vox (באנגלית)
* Vox, ברשת החברתית פייסבוק

* Vox, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Vox, ברשת החברתית אינסטגרם

* Vox, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Roger Yu, Ezra Klein launches news site Vox.com, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
**בראיין פול גרזיצ'יץ'** (באנגלית: **Bryan Paul Gerzicich**; נולד ב-20 במרץ 1984 בלוס אנג'לס, ארצות הברית) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-אמריקאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

גרזיצ'יץ' נולד בלוס אנג'לס להורים ארגנטינאים שהיגרו לארצות הברית, וכשהיה בן חודשיים חזרה המשפחה לארגנטינה. את קריירת הכדורגל החל גרזיצ'יץ' בארסנאל סארנדי מבואנוס איירס, אך לא קיבל הזדמנויות רבות בקבוצה הבוגרת של המועדון.

בקיץ 2007 הגיע גרזיצ'יץ' לישראל ושיחק עונה אחת בהפועל חיפה ששיחקה אז בליגה הלאומית. בעונה שלאחר מכן חתם בהפועל עכו, ובעונת 2009/2010 חזר להפועל חיפה לעונה נוספת, לאחר שעלתה לליגת העל. את שערו הראשון בליגת העל כבש ב-26 בספטמבר 2009, בניצחון 3–1 על מכבי תל אביב.

לקראת עונת 2010/2011 חתם בעירוני קריית שמונה. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-1 במרץ 2011, בניצחון 4–0 על הפועל באר שבע בגביע המדינה. גרזיצ'יץ' הגיע עם הקבוצה עד חצי גמר הגביע בעונה זו, עת נעצרה רק בהפסד להפועל תל אביב, וזכה עמה בגביע הטוטו. בעונתו השנייה בקבוצה זכה עמה בשנית בגביע הטוטו, וכן באליפות הראשונה בתולדותיה, והיה מהמועמדים הבולטים לתואר כדורגלן העונה. בעונת האליפות כבש שער אחד בליגה, בניצחון 3–0 על מכבי חיפה בקריית אליעזר. בעונה שלאחר מכן שיחק עם הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות, והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בתום העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, בו הפסידה קריית שמונה להפועל רמת גן בבעיטות הכרעה.

ב-30 במאי 2013 הוחתם בקבוצת הפועל תל אביב על ידי רן בן שמעון, שאימן אותו בקריית שמונה. ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. את שערו הראשון במדי הפועל תל אביב כבש ב-22 בספטמבר 2013, בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה.

לקראת עונת 2014/2015, לאחר שבן שמעון מונה למאמן מכבי פתח תקווה, חתם גרזיצ'יץ' במועדון ובתום העונה עזב את הקבוצה ולמעשה פרש ממשחק פעיל.

תארים
-----

עירוני קריית שמונה
* אליפות: 2011/2012
* גביע הטוטו: 2010/2011, 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* שלום אלבז, ‏כאן גרזיץ' בכיף: בראיין מפנטז על הצ'מפיונס בק"ש, באתר ONE‏, 30 בינואר 2012
* אייל לוי, גרזיצ'יץ': הכי אפור והכי חשוב בק"ש, באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2012
* יואב בורוביץ, תמיד לשירותכם, בריאן גרזיצ'יץ', באתר הארץ, 25 באוקטובר 2012
* עמית גולדשטיין‏, עכשיו בריאן באמת כוכב עליון: על הגעת חרסיסיץ' להפועל תל אביב, באתר וואלה!‏, 1 באוגוסט 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלמוג שריד, בראיין גרזיצ'יץ' חתם לשנתיים בהפועל ת"א, באתר ynet, 30 במאי 2013
2. ↑  רועי זריהן, ‏מתאחד עם בן שמעון: גרזיצ'יץ' חתם במכבי פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 25 ביולי 2014
מחול אירובי על מדרגה
**מחול אירובי** הוא פעילות אירובית המתבצעת על ידי תנועות וצעדים מעולם המחול והתנועה ולצלילי מוזיקה, בדרך כלל כספורט פנאי.

פעילות אירובית היא פעילות גופנית המתבצעת על ידי קבוצות שרירים גדולות, בתנועה מחזורית, בעצימות תת-מרבית ולזמן ממושך ברצף, שמטרתה שיפור סיבולת אירובית (סיבולת לב-ריאה).

היסטוריה
--------

בשנת 1969, ג'קי סורנסון, אשת טייס אמריקאי, רקדנית ומורה לריקוד בנתה שיעור המורכב מתרגילי התעמלות וצעדי ריקוד בליווי מוזיקלי על מנת לספק פעילות לנשות הטייסים בבסיס. מספר שנים לאחר מכן ג'יין פונדה, שחקנית מפורסמת, הפכה לתומכת נלהבת של התחום, ופתחה סטודיו משלה ולימדה בו.

עשור מאוחר יותר, נוספה לתחום המחול האירובי המדרגה האירובית. ג’ין מילר, אתלטית מקצועית ומדריכת מחול אירובי, אשר סבלה מפציעה בברך, ניסתה לשקם את ברכיה על ידי אימון על המדרגות האחוריות בביתה אשר באטלנטה, ג’ורג’יה (ארצות הברית). כך נולד הרעיון לאימון במחול אירובי על מדרגה.

מאז ועד היום, עבר תחום המחול האירובי שינויים ושיפורים רבים. בין השאר עבודה על משטח מיוחד הבולם זעזועים, תוספת של נעליים מיוחדות לאימון האירובי ועוד.

כיום, כמעט בכל מכון כושר קיים סטודיו המיועד לשיעורי אירובי שונים וזהו אחד מענפי ספורט הפנאי הפופולריים ביותר.

ראו גם
------

* ספינינג
* ריקוד על עמוד
* זומבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחול אירובי** בוויקישיתוף
* מחול אירובי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534683105171
* GND: 4141508-5
* LCCN: sh90004442
* NDL: 01189135
* NKC: ph118272

 |
חזית בראסרי לה האל בניו יורק, 2008
**בראסרי לה האל** (באנגלית: **Brasserie Les Halles**) הוא רשת בראסרי צרפתית שלה סניפים בערים ניו יורק ומיאמי, פלורידה. בעבר היו לה גם סניפים בטוקיו ווושינגטון די. סי..

השף המבצע הוא קרלוס ליאגונו, קודמו היה הסופר ומנחה הטלוויזיה אנתוני בורדיין. המסעדה מגישה מאכלים צרפתיים פשוטים וקלאסיים כמו אסקרגו, כבד אווז, וסטייק טרטר המוכן לפני הסועדים, ונודעת בשל הטוגנים שלה. היא ממוקמת בשדרת פארק ולה קצביה בסמוך [דרושה הבהרה]. המסעדה מתוארת בספר "סודות מחיי המטבח" (כנרת, 2003), אותו כתב אנתוני בורדיין, שמביא רבים ממתכוני המסעדה בספרו "Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook". המסעדה נקראת על שם לה אל, שוק סיטונאי מרכזי היסטורי בפריז, צרפת.

הסניף בוושינגטון נסגר באמצע נובמבר 2008 אחרי שהיה פעיל במשך חמש עשרה שנה. הבעלים פיליפ לאז’וני ציין כסיבה לכך קשיים בהשגת רישיון חדש.

לקריאה נוספת
------------

* אנתוני בורדיין, **סודות מחיי המטבח : הרפתקאות בבטן הרכה של הקולינריה**; מאנגלית - עדי יותם. אור יהודה : כנרת, תשס"ד 2003.
* הספר במקור באנגלית:

* + - Bourdain, Anthony (2001). **Kitchen Confidential: Adventures in the Culinary Underbelly**. Harper Perennial. ISBN 0060934913.
* Bourdain, Anthony (2004). **Anthony Bourdain's Les Halles Cookbook: Strategies, Recipes, and Techniques of Classic Bistro Cooking**. Bloomsbury USA. ISBN 158234180X.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראסרי לה האל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בראסרי לה האל
* האתר הרשמי של אנתוני בורדיין
**מייקל ג'ון פלוּד** (באנגלית: **Michael John Flood**; נולד ב-23 בפברואר 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של מדינת נברסקה מאז יולי 2022. טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית היה חבר בית המחוקקים של נברסקה בשנים 2005–2013 ואז שוב בין השנים 2021–2022, ומ-2007 עד 2013 הוסיף לכהן כיושב ראש בית המחוקקים. פלוד חבר המפלגה הרפובליקנית.

ביוגרפיה
--------

פלוד נולד באומהה שבנברסקה וגדל בעיר נורפוק. ב-1993 סיים את לימודיו בבית הספר התיכון הקתולי בנורפוק. בשנת 1997 השלים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת נוטרדאם, וב-2001 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת נברסקה–לינקולן. פלוד עבד בעת היותו תלמיד תיכון בתחנת הרדיו המקומית בנורפוק. באוניברסיטת נוטרדאם הוא פעל והנחה תוכנית בתחנת הרדיו של הקמפוס. בשובו לנברסקה עבד כאיש רדיו בתחנת הקאנטרי KFGE הממוקמת לינקולן, וב-1999 הקים את חברת "Flood Communications". נכון ל-2017, היו בבעלותו שמונה תחנות רדיו ושבע תחנות טלוויזיה ברחבי נברסקה. בשנת 2015 הקים פלוד את רשת הטלוויזיה "News Channel Nebraska", שהורכב מכלל תחנות הרדיו והטלוויזיה שברשותו. היה זה ערוץ החדשות היחיד ששידר 24 שעות ביממה בנברסקה.

בשנת 2004 התמודד פלוד על מושב בבית המחוקקים של נברסקה כנציג מחוז הבחירה ה-19. הוא נבחר אל בית המחוקקים ונכנס לתפקידו ב-5 בינואר 2005. לאחר שמונה שנות כהונה עזב את בית המחוקקים ב-2013 בשל הגבלת כהונה. לאחר פרישתו הכפויה הכריז כי יתמודד על תפקיד מושל נברסקה בבחירות 2014, אך לאחר מכן פרש מהמירוץ בדצמבר 2012 לאחר שאשתו אובחנה כחולה בסרטן השד. באוגוסט 2019 הודיע פלוד כי יתמודד מחדש על תפקידו הישן בבית המחוקקים בבחירות 2020. בבחירות הכלליות רץ ללא התנגדות, והושבע מחדש לתפקיד ב-6 בינואר 2021.

ב-16 בינואר 2022 הכריז פלוד על מועמדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות 2022 במחוז הקונגרס הראשון של נברסקה, וקרא תיגר על הרפובליקני המכהן ג'ף פורטנברי בייצוג המחוז. פורטנברי התפטר מתפקידו ב-31 במרץ 2022 בעקבות הרשעתו בפלילים. התפטרותו של פורטנברי גררה קיום בחירות מיוחדות בהן נבחר פלוד למועמד המפלגה הרפובליקנית בידי סניף המפלגה בנברסקה. הוא התמודד מול המועמדת הדמוקרטית פטי פנסינג ברוקס בבחירות המיוחדות, בהן ניצח בפער קטן מהצפוי.

ב-12 ביולי 2022 פלוד הושבע לתפקידו בידי יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייק פלוד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מייק פלוד בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* מייק פלוד, ברשת החברתית פייסבוק
* מייק פלוד באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* מייק פלוד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מייק פלוד, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  דון וולטון, Flood challenges Fortenberry, says indictment puts House seat at risk, באתר Lincoln Journal Star‏, 16 בינואר 2022 (באנגלית)
2. ↑  ג'ף פורטנברי, letter to colleagues, מסמך מאת לשכתו של פורטנברי, 26 במרץ 2022 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: F000474

 |
**אדוארד וילייר ריפיל** (באנגלית: **Edward Villiers Rippingille**‏; בערך 1790 – 1859) היה צייר בצבעי שמן וצבעי מים אנגלי, שהיה חבר באסכולת בריסטול. היה מקורב במיוחד לאדוארד בירד ולפרנסיס דנבי.

ביוגרפיה
--------

ריפיל נולד בקינגס לין, נורפוק, בנו של חקלאי. מאמינים כי שנת לידתו היא 1790 ולא 1798, כפי שחשבו בעבר. בשנת 1813 הציג באגודת האמנים נורויץ', והציג גם באקדמיה המלכותית לאמנויות.

### אסכולת בריסטול

הוא עבר לבריסטול, שם השתתף בפעילות הקמה של אסכולת בריסטול. הציור "מסיבת הרישומים בליי וודס" של ריפיל (1828 לערך) מתארת טיול רישומים של קבוצת האמנים, ביער ליי. הוא עבד באופן הדוק במיוחד עם אדוארד בירד, והושפע מציור הז'אנר שלו, שהיה נטורליסטי וצבעוני. בשנת 1814 שניהם הציגו עבודות באקדמיה המלכותית באותו נושא.

ריפיל היה גם חבר קרוב של פרנסיס דנבי, וסגנונו התפתח לצד הסגנון של דנבי בהשפעת בירד. בשנת 1819 זכה ריפיל בהצלחה באקדמיה המלכותית עם "משרד הדואר". בשנת 1822 הציג באקדמיה המלכותית הציור "הגיוס", יצירה בסגנון בירד, ואת "מסע ההלוויה של ויליאם קאנינג'". יצירות אלה היו בין הישגיו הטובים ביותר של ריפיל בתחומי הז'אנר והציור ההיסטורי.

בשנת 1824 היה אחד ממארגני התערוכה הראשונה בבריסטול של אמנים מקומיים. בשנת 1824 הציג את "ארוחת הבוקר" באקדמיה המלכותית. זהו הציור הידוע ביותר שלו. הוא מתאר כמה מהדמויות הספרותיות הקשורות לבריסטול: סמואל טיילור קולרידג', ויליאם וורדסוורת' ורוברט סותי.

### שנים מאוחרות יותר

בשנת 1830 עזב ריפיל את בריסטול ונסע לצרפת וגרמניה. הוא חזר ללונדון שם התחתן בשנת 1832, לפני שנסע שוב לצרפת, בחברת ג'יימס בייקר פיין.

בשנת 1835, כשחזר ללונדון, ערך תערוכה משלו ברחוב ריג'נט. משנת 1837 ערך שוב מסעות לאיטליה והתרכז בנושאים איטלקיים.

הוא נפטר ב־22 באפריל 1859 בווסט מידלנדס.

לריפיל היה אח, אלכסנדר, שהיה גם צייר שעבד בבריסטול.

גלריה
-----

* ריצ'רד רוברטס ריצ'רד רוברטס
* ארוחת הבוקר ארוחת הבוקר
* דיוקן של אשה צעירה דיוקן של אשה צעירה
* קוראים עיתון קוראים עיתון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד וילייר ריפיל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greenacre, Francis (2004). "Rippingille, Edward Villiers". In Matthew, H.C.G.; Harrison, Brian (eds.). Oxford Dictionary of National Biography. 47. Oxford University Press. p. 1003.
2. ↑  Greenacre, Francis (1973). The Bristol School of Artists: Francis Danby and Painting in Bristol 1810–1840 (exhibition catalogue). Bristol: City Art Gallery, Bristol. pp. 121–126.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: MUSV055578
* ISNI: 0000 0001 1443 1053
* LCCN: n88257559
* NKC: xx0132442
* RKD: 67132
* SNAC: w6s260fr
* ULAN: 500021323
* VIAF: 45869089
* WorldCat: lccn-n88257559

 |
**אדווינס גירדוואיניס** (בליטאית: **Edvinas Girdvainis**; נולד ב-17 בינואר 1993) הוא כדורגלן ליטאי המשחק בעמדת הבלם בקובנה ז'לגיריס ובנבחרת ליטא.

קריירה
------

גירדוואיניס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של קובנה, וכשהיה בן 17 עבר לאיטליה והחל לשחק בקבוצת הנוער של פדובה. ביולי 2012 חזר לליטא וחתם בקבוצת אקרנאס, באמצע העונה של ליגת העל הליטאית, ועד סופה ערך ארבע הופעות וזכה עם הקבוצה באליפות. בעונתו השנייה במועדון הפך גירדוואיניס לשחקן הרכב וערך 24 הופעות בליגה. בתחילת עונת 2014 ערך 16 הופעות בליגה, אך במהלכה נכנסה אקרנאס לחובות כספיים וגירדוואיניס נמכר למארבייה מהליגה השלישית בספרד. ב-23 בנובמבר 2014 קיבל גירדוואיניס את הכרטיס האדום הראשון בקריירה, בהפסד 0–3 לסביליה אתלטיקו. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 28 הופעות בליגה, ובעונת 2015/2016 ערך 31 הופעות.

בקיץ 2016 חתם גירדוואיניס בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית, אך לא הצליח להשתלב בהרכב הקבוצה ובעונת 2016/2017 שותף בעשרה משחקי ליגה. ב-21 ביולי 2017 הושאל לטום טומסק מליגת המשנה ברוסיה, ובמדיה ערך 22 הופעות ליגה בעונת 2017/2018, ובסך הכל 25 הופעות בכל המסגרות.

ב-11 ביולי 2018 הגיע גירדוואיניס לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב לאחר שחזרה לליגת העל לקראת עונת 2018/2019. ב-29 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. גירדוואיניס פתח בשני המשחקים הבאים בגביע הטוטו, אך פחות מחודש לאחר שחתם בקבוצה הוחלט לשחררו מהמועדון בטרם החלה העונה.

ב-18 באוגוסט 2018 חתם גירדוואיניס בקשלה מליגת העל האזרית.

עם תום העונה באזרבייג'ן, גירדוואיניס חתם בריגאס מליגת העל הלטבית.

ב-9 בינואר 2020 חתם גירדוואיניס באורדינגן 05 מהליגה הגרמנית השלישית.

ב-17 באוגוסט 2021, גירדוואיניס חתם בקובנה ז'לגיריס מליגת העל הליטאית.

### נבחרת ליטא

ב-23 במרץ 2018 ערך גירדוואיניס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליטא, במשחק ידידות מול רומניה. גירדוואיניס היה שחקן סגל קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 2018, ושותף בשישה משחקים במהלך הטורניר.

תארים
-----

אקרנאס
* אליפות ליטא: 2012

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאור רחמני, ‏הבלם אדבינאס גירדבאיניס חתם בהפועל ת"א, באתר ONE‏, 11 ביולי 2018
2. ↑  נדב צנציפר, אחרי שלושה שבועות בלבד: גירדבאיניס שוחרר מהפועל ת"א, באתר ynet, 7 באוגוסט 2018
שקף PowerPoint מוקרן בעת מצגת
שקף בתוכנת Impress של ליברה אופיס בעת יצירת מצגת
**שקף** הוא עמוד בודד במצגת שקפים, המוצגת באמצעות תוכנת מצגות כמו Microsoft PowerPoint, Apple Keynote, Apache OpenOffice או LibreOffice. אפשר ליצור שקפים גם באמצעות שפת סימון מסמך, למשל LaTeX.

בדרך כלל במצגת שקפים תהיה לכל השקפים תבנית פריסה דומה, השולטת בגורמים כמו ניראות (look and feel), שוליים וכותרות.

המונח "שקף" נגזר מאבותיו הפיזיים השקופים של השקף הדיגיטלי: בטכנולוגיות שקדמו למחשב האישי, שקף פיזי הוצג באמצעות מטול שקפים, ושקופיות הוצגו באמצעות מקרן שקופיות.

אתרי שיתוף שקפים ומצגות
-----------------------

קיימים אתר אינטרנט המאפשרים שיתוף שקפים ומצגות, למשל:

* SlideShare מאפשר למשתמש לשתף מצגות באופן ציבורי או פרטי. ניתן להעלות שקפים בדרכים שונות, למשל באמצעות דואר אלקטרוני ודרך אתרי מדיה חברתית.
* AuthorSTREAM מאפשר למשתמש להעלות שקפים של PowerPoint בלבד. באתר זה משתמשים יכולים לתת משוב על ידי דירוג מצגות ופרסום הערות.
* SlideOnline מאפשר למשתמש להעלות מצגות של PowerPoint ולשתף אותן כדף אינטרנט בכל מכשיר או להטמיע אותן בוורדפרס כחלק מהתגובות להודעות.

דרך נוספת לשיתוף שקפים היא על ידי הפיכתם לסרטון. PowerPoint מאפשר למשתמשים לייצא מצגת לווידאו (.mp4 או .wmv).

ראו גם
------

* שקף (הקרנה) - יריעה דקה של חומר שקוף, שהוקרנה באמצעות מטול שקפים
* שקופית - פיסת סרט צילום שהוקרנה באמצעות מקרן שקופיות

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות SlideShare באתר .linkedin
2. ↑  FAQs on authorSTREAM
3. ↑
4. ↑  Turn your presentation into a video
**משה כגן** (1922 – 27 באפריל 2016) היה צייר ישראלי, חבר קיבוץ שמיר.

חייו
----

משה כגן נולד בקרמניץ, פלך ווהלין שבפולין. כבר בגיל צעיר החל לצייר, כשהוא לומד בעיקר מהציירים הרבים שהגיעו לצייר את עירו היפה ונופיה.

ב-1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וכיבוש עירו על ידי הסובייטים בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, הורע מצבה של משפחתו, והוא נאלץ לסייע בפרנסת המשפחה. ב-1940 עזב את העיר ונסע לבאקו שבאזרבייג'ן, והתפרנס הן מציור והן כטכנאי שיניים. התקפת גרמניה הנאצית על ברית המועצות הביאה להגלייתו של כגן לעיר קרסנובודסק שבטורקמניה, בהיותו "אלמנט לא בטוח".

ב-1942 ניסה כגן כחייל בצבא הפולני לברוח לפרס, ללא הצלחה. עם הקמתו של הצבא הפולני הדמוקרטי הצטרף כגן לשורותיו. השתתף בקרבות לשחרור פולין וגרמניה ובמהלך הקרבות הגיע עד לב ברלין. אז נודע לו שמשפחתו נספתה בשואת העם היהודי.

ב-1946 השתחרר כגן משרותו בצבא הפולני, הצטרף לשורות "השומר הצעיר" וסייע בהקמת התנועה החינוכית בפולין, עד לעלייתו לארץ ישראל בשנת 1948.

עם עלייתו ארצה הצטרף לקיבוץ שמיר שבגליל העליון, הקים משפחה ועבד כרועה צאן של הקיבוץ. מיקומו של הקיבוץ, נופו ועמק החולה הפרוס מתחתיו, עיצבו את סגנונו האישי הבא לידי ביטוי בציוריו.

בשנת 1967 התחיל כגן לצייר בשחור לבן כתוצאה מזכרונות העבר ובהשראת מלחמת ששת הימים.

בשנת 1972 נהרג בנו, שהיה אז בן 19, בעת הכנת טיול במסגרת השומר הצעיר בנחל יהודה.

כגן הציג כ-40 תערוכות יחיד במיטב הגלריות והמוזיאונים ברחבי הארץ ובחו"ל. יצירותיו נמצאות במוזיאונים, גלריות ובאוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה.
כמו כן, השתתף כגן ברוב התערוכות של אגודת הציירים ושל ארגון ציירי הקיבוץ הארצי בארץ וברחבי העולם: ארצות הברית, שווייץ, דרום אמריקה, דרום אפריקה, קנדה ועוד.

זכה במלגה ע"ש דבורה דוידזון.
כחובב ארכאולוגיה, הקים כגן בקיבוצו שמיר מוזיאון אזורי לעתיקות וכן גלריה לאמנות.

בשנים האחרונות החל כגן לעבוד במדיום נוסף - הפסיפס: הוא יוצר פסיפסים מרהיבים מאבנים צבעוניות קטנות שאותן הוא מסתת בעצמו. פסיפסים אלו מתארים נושאים תנ"כיים, מוטיבים מהטבע, דמויות ועוד.

עד לפטירתו המשיך לעבוד בסטודיו שלו בקיבוץ שמיר.

ב-27 באפריל 2016 נפטר משה כגן כתוצאה מאירוע לבבי, והובא למנוחות בבית העלמין של קיבוצו שמיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* נדב מן, ברכה מהעבר: ארץ ישראל דרך "שנות טובות", באתר ynet, 8 בספטמבר 2010
* משה כגן, עבודת פסיפס "שבעת המינים", באתר קיבוץ שמיר
* משה כגן, מתוך ספר זכרונותיו "הרהורים" באתר הוצאה לאור חוט השני
* קישור לאתר של האמן
* עדות של משה כגן באתר מורשת
* **דף לוחם** מתוך אתר מוזיאון **"הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-2**" בלטרון.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 279714
* NLI: 987007519170105171
* BnF: cb14567829f (data)
* GND: 1237990955
* ISNI: 0000 0000 0309 8497
* ULAN: 500481624
* VIAF: 24844015
* WorldCat: viaf-24844015

 |
**אוזיאס לידיק** (בצרפתית **Ozias Leduc** ‏;  8 באוקטובר 1864 – 16 ביוני 1955) היה מהציירים המוקדמים של קוויבק. הוא נולד בסנט-הילייר-דה-רוויל. לידיק הפיק פורטרטים רבים, טבע דומם ונופים, כמו גם יצירות דתיות.

ביוגרפיה
--------

לידיק היה בעיקר אוטודידקט. בסביבות 1880 עבד בקישוט כנסייה עם לואיג'י קאפלו, צייר איטלקי. בסביבות 1881 הועסק בקרלי, יצרני פסלים במונטריאול. בסביבות 1883 עבד עם אדולף רו, בעיטר כנסייה אחרת. לאחר מכן, הוא התחיל לעבוד בעצמו על קישוטי כנסיות.

לידיק ערך טיול קצר לפריז ולונדון בשנת 1897 עם סוזור-קוטה, שם הושפע מכמה אימפרסיוניסטים.

לידיק חי חיים בודדים מאוד בעיר הולדתו וכונה "חכם סנט הילייר". הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה של מונטריאול בשנת 1938.

הוא היה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות.

הוא נפטר בשנת 1955.

יצירה
-----

הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בעיצוב כנסיית נוטרדאם-דה-לה-פרזנטציה בשוויניגן דרום, קוויבק. פרויקט שלקח לו שלוש עשרה שנים, עד למותו. את העבודה השלימה עוזרתו, גבריאל מסייר.

כנסיית נוטרדאם-דה-לה-פרזנטציה הוגדרה כאתר היסטורי לאומי בשנת 2004 ושלט פדרלי המשקף את המעמד הוקם בכנסייה בשנת 2005.

ב־20 במאי 1988 הוציא דואר קנדה בול 'הקורא הצעיר, אוזיאס לידיק', 1894' כחלק מסדרת בולי יצירות המופת של האמנות הקנדית. את הבול עיצב פייר-איב פלטייה על פי ציור "הסטודנט הצעיר" (1894) מאת אוזיאס לידיק בגלריה הלאומית של קנדה, אוטווה, אונטריו.

בציור נראה אחיו הצעיר של אוזיאס לידיק.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוזיאס לידיק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lacroix, Laurier. Ozias Leduc: Life & Work. Toronto: Art Canada Institute, 2019.
2. ↑  Borduas, Paul-Émile (1982). "Some Thoughts about the Work of Love and Dream of Monsieur Ozias Leduc". artscanada. 38 (244/245/246/247): 59–61.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12542420b (data)
* GND: 121435970
* ISNI: 0000 0000 7373 4110
* LCCN: n85324822
* NTA: 121225828
* RKD: 48759
* SNAC: w6f19wbv
* SUDOC: 034696946
* ULAN: 500015842
* VIAF: 27927360
* WorldCat: lccn-n85324822

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחלק בממשק מחשב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סמן (פירושונים).
סמן טקסט מהבהב בעת הקלדת "Wikipedia".
סמן טקסט בסוף שורת פקודה ב-MSDOS.
**סַמָּן** בממשק משתמש הוא סמל המופיע במסך המחשב ומורה את הקטע במסמך ממוחשב או את הסמליל הממוחשב שעליו ישפיע מידע שהמחשב יקלוט מהמשתמש.

שימוש
-----

על מסך של מחשב אישי בעל מערכת הפעלה עם ממשק משתמש גרפי יהיו לרוב שני סמנים: אחד של אמצעי ההצבעה (למשל של עכבר המחשב או משטח הנגיעה) והשני של אמצעי חיבור התמליל (למשל, מקלדת מחשב או מערכת זיהוי דיבור). על פי רוב, במקרה שהמשתמש מחבר שני אמצעי הצבעה או שני אמצעי חיבור תמליל לאותו מחשב, מספר הסמנים אינו מתרבה. אם למשל, המשתמש מוסיף עכבר USB למחשב עם משטח נגיעה יקרה לרוב אחד הדברים הבאים – או שמשטח הנגיעה יחדל לפעול, או ששני אמצעי ההצבעה יחלקו אותו סמן.

את הסמן של אמצעי ההצבעה ניתן להזיז ממקום למקום על ידי אמצעי ההצבעה עצמו. למעשה, עיקר פעולתו של אמצעי ההצבעה היא הזזת הסמן שלו, בחירת סמלילים וגרירת סמלילים. פעולה נוספת שאמצעי ההצבעה יכול לעשות היא קביעת מקום חדש לסמן של אמצעי חיבור התמליל.

אמצעי חיבור התמליל יכול גם הוא לשמש להזזת הסמן של עצמו. במקלדת, למשל ישנם מקשי חצים לצורך זה. אולם, בניגוד לאמצעי ההצבעה שיכול להזיז הן את הסמן של עצמו והן את הסמן של אמצעי חיבור התמליל, אמצעי חיבור התמליל יכול להזיז רק את הסמן של עצמו ולא את זה של אמצעי ההצבעה.

הבדל נוסף בין שני הסמנים הוא במראה שלהם. סמל ברירת המחדל של סמן אמצעי חיבור התמליל דומה לאות איי ומהבהב. לעומתו, לסמן ברירת המחדל של אמצעי ההצבעה אין מראה קבוע. לסמן זה יש סדרה של סמלי ברירת מחדל ומראהו משתנה בהתאם למקומו על המרקע, באופן המוסר מידע על הפעולה שתתבצע אם המשתמש ילחץ על לחיץ הבחירה של אמצעי ההצבעה. בקרבת קישורית, למשל, משתנה סמל הסמן של אמצעי ההצבעה לאיור של כף יד עם אצבע מורה מושטת.

את מראה הסמנים ניתן לשנות בלוח הבקרה של המחשב על פי הטעם האישי של המשתמש או לצורך נגישות המחשב ליכולותיו. ניתן לכוון, למשל, את קצב ההבהוב של סמן אמצעי חיבור התמליל, להגדיל את סמלי הסמנים או לתת להם צבעים ניגודיים שקל לאנשים עם לקות ראייה לראות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Set Options for People Who Are Blind or Have Difficulty Seeing Things on the Screen אתר מיקרוסופט
**סר אוליבר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השלישי** (באנגלית: **Sir Oliver William Hargreaves Leese, 3rd Baronet**; 27 באוקטובר 1894 - 22 בינואר 1978), היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה השמינית במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ליס נולד ב-27 באוקטובר 1894, לסר ויליאם הארגריבס ליס, הברון השני, והתחנך באיטון קולג'. בשנת 1914 התגייס ליס לצבא בריטניה, והצטרף לרגימנט משמר קולדסטרים, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבמהלכה אף נפצע 3 פעמים.

לאחר המלחמה מילא ליס תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1930 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1938 הועלה לדרגת קולונל, והוצב כמדריך בצפון-מערב הודו.

### מלחמת העולם השנייה

במרץ 1940 חזר ליס לבריטניה, והיה אמור לקבל פיקוד על חטיבה בבריטניה, אולם בעקבות הפלישה הגרמנית לצרפת, נשלח לצרפת כקצין מטה במטהו של ג'ון גורט, ולאחר מכן הוטל עליו להקים את החטיבה ה-29. בדצמבר 1940 מונה ליס למפקד דיוויזיית מחוז מערב ססקס והועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובינואר 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית). ביוני אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה המשוריינת של המשמר, ובספטמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-30, עמו לחם בקרב אל-עלמיין השני ובקרבות בתוניסיה, בסיציליה ואיטליה. ב-29 בדצמבר 1943 מונה ליס למפקד הארמייה השמינית במקומו של ברנרד מונטגומרי שחזר לבריטניה לתכנן את מבצע אוברלורד, ופיקד עליה על אוקטובר 1944, ובכלל זה בקרב על מונטה קאסינו. בנובמבר אותה שנה מונה ליס למפקד קבוצת הארמיות ה-11, ופיקד עליה במהלך הקרבות בבורמה.

עם סיום המערכה על בורמה הודיע ליס לויליאם סלים, כי הוא לא ימשיך בתפקידו כמפקד הארמייה ה-14 בפלישה המתוכננת למלאיה, אלא יטול את הפיקוד על הארמייה ה-12, עליה הוטלה משימת טיהור בורמה. סלים סירב למינוי זה, באומרו כי הוא מעדיף לפרוש. כשהתפשטה השמועה בארמייה ה-14, זעמו אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי, וקלוד אוקינלק, ראש פיקוד הודו, על שליס לא התייעץ עמם בנושא והחלו להפעיל לחץ לשינוי ההחלטה. בסופו של דבר, הורה לורד לואי מאונטבאטן לליס לבטל את החלטתו. סלים קיבל קידום לדרגת גנרל ב-1 ביולי 1945 ונאמר לו כי יחליף את ליס כמפקד כוחות הקרקע של בעלות הברית בדרום מזרח אסיה, אך עד שנכנס לתפקידו החדש - הסתיימה המלחמה.

### אחריתו

בעקבות הסכסוך עם סלים, חזר ליס לבריטניה, אך קידומו נחסם על ידי הפיקוד הבכיר, ובשל כך פרש ליס מהצבא בשנת 1947.

ב-22 בינואר 1978 מת ליס, כתוצאה מהתקף לב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוליבר ליס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118865617
* ISNI: 0000 0001 0949 1895
* LCCN: n88009506
* NLA: 35318137
* NTA: 072455721
* Trove: 909821
* VIAF: 3268511
* WorldCat: lccn-n88009506

 |