recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גופות של יהודים ברחוב ואסילה פונטה ביאשי, בזמן הפרעות - התמונה מופיעה בספר השחור
גופות של יהודים ברחוב ביאשי, בזמן הפרעות - התמונה מופיעה בספר השחור
**הספר השחור** (רומנית: **Cartea Neagră**) עם תת-הכותרת "סבלותיהם של היהודים מרומניה 1940-1944" (Suferinţele Evreilor din România 1940-1944) נכתב ברומנית זמן קצר אחרי מלחמת העולם השנייה על ידי מתתיאס קרפ, ויצא לאור ברומניה.

הספר יצא לאור לראשונה בשנים 1947-1948 בהדרגה, בשלושה כרכים עם הקדמה שכתב הרב ד"ר אלכסנדר שפרן. לפי ראשית דבר, שכתב מתתיאס קרפ, הספר היה אמור להיות מורכב מארבעה כרכים, אך הוצאת הכרך הרביעי המתוכנן (Ardealul de Nord), על צפון טרנסילבניה, לא יצאה לפועל. הכרך הראשון (Legionarii şi rebeliunea) כולל סקירה כללית והתמקדות בתקופת שלטון הלגיונרים ובמרד הלגיונרים ופרעות בוקרשט. הכרך השני (Guvernul Antonescu şi războiul) מתמקד בשלטונו של יון אנטונסקו ובפרעות יאשי. הכרך השלישי (Tragedia Transnistriană) דן בטרגדיה של טרנסניסטריה.

אברם בונאצ'יו, שהיה שר המשפטים של רומניה בעת הופעת הספר, כתב הקדמה עבור הספר, אבל ברגע האחרון, כשההדפסה כבר החלה, ביקש למשוך את השתתפותו בספר, לכן רק כמה עותקים יצאו לאור עם הקדמתו.

קרפ, שהיה מזכיר פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה בתקופת נשיאותו של וילהלם פילדרמן, התחיל לאסוף את החומר התיעודי עבור הספר כבר ביוני 1940 ועבר לארגון שיטתי באביב 1943. הספר מכיל מקורות רבים והפניות מדויקות למסמכים וחוקים מהתקופה. הוא אינו מתיימר להכיל את כל העוולות שנעשו ליהודים תחת השלטון הרומני, אבל זהו ללא ספק המחקר המקיף ביותר שנערך בשנים הראשונות שלאחר מלחמת העולם השנייה.

אחרי עליית הקומוניסטים לשלטון ברומניה, נעלמו עותקי הספר מהמדפים, לא יצאו מהדורות נוספות, למרות הביקוש, ומעט העותקים שנשמרו בספריות מרכזיות בודדות, נשמרו לקריאה בלבד במדורים מוגבלים, שלציבור הרחב לא הייתה גישה אליהם.

בשנת 1996, חמישים שנה לאחר המהדורה הראשונה, יצאה מהדורה שנייה בהוצאת דיוג'נה (Diogene) עם הקדמות של ראדו פלוריאן וגולדשטיין-גורן (משתתף במימון המהדורה) והערות של העורכת, ליאה בנימין. במהדורה זו יש בכרך הראשון 290 עמודי תוכן ו-15 עמודי תצלומים באיכות ירודה. בכרך השני יש 198 עמודי מלל ו-16 עמודי תצלומים באותה איכות ירודה. הכרך השלישי כולל 526 עמודי מלל ו-6 עמודי תצלומים מטושטשים. על העטיפה האחורית-חיצונית של הספרים מודפס תצלום מפרעות יאשי. ליאה בנימין התאימה את המהדורה למקורות ביבליוגרפיים עדכניים ובדקה את המסמכים. בכל בדיקותיה נמצאה רק טעות אחת, כאשר הצהרה של מיכאי אנטונסקו בממשלה יוחסה ליון אנטונסקו.

לקריאה נוספת
------------

* מתתיאס קרפ, הספר השחור מהדורה שנייה, הוצאת דיוג'נה 1996. (ברומנית)

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר השחור כרך א' (באנגלית)
* הספר השחור כרך ב' (באנגלית)
* הספר השחור כרך ג' (באנגלית)
* סקירה של "הספר השחור" בכתב העת Revista 22 (ברומנית)
* Juifs roumains - De sang et de larmes ריאיון עם ההיסטוריונית Alexandra Laignel-Lavastine בכתב העת ל'אקספרס, 5 במרץ 2009 (בצרפתית)
* Observator cultural, Nr. 436 / 10-16 octombrie 2013 Un om, o carte, un destin: Matatias Carp (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוצאת דיוג'נה מתמחה בספרות עיונית ושייכת למכון של "מועדון אונסקו - חברה ותרבות" (Clubul UNESCO – Societate si cultură)
**רודזיה** השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים רומא (1960), אולימפיאדת הנכים הראשונה, המשיכה והשתתפה בעוד שלושה טורנירים. במשחקי החורף לא נטלה רודזיה חלק מעולם.

היסטוריה
--------

המשלחת הראשונה אותה שלחה רודזיה למשחקים הפאראלימפיים הייתה כבר במהדורת המשחקים הראשונה, ברומא 1960, והייתה למשלחת האפריקאית היחידה בטורניר. המדינה שלחה לטורניר ספורטאית אחת, מרגרט הארימן, שהתחרתה בחץ וקשת ושחייה תחרותית. הארימן נחלה הצלחה רבה, כשזכתה במדליה פאראלימפית בכל אחד מחמשת המקצועות בהם השתתפה. שתי מדליות זהב בחץ וקשת, מדליית כסף ושתי מדליות ארד במקצועות השחייה.

אל טורניר המשחקים הבא באולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) שלחה רודזיה משלחת של שישה ספורטאים (ארבעה גברים ושתי נשים). גם בטורניר זה זכתה הארימן בשתי מדליות זהב במקצועות החץ וקשת. ליונט גילקריסט התבלטה גם כן במשלחת כשזכתה ובמקצועות האתלטיקה בשתי מדליות זהב ושתי מדליות כסף, ובשלוש מדליות זהב, ומדליית כסף נוספת במקצועות השחייה. סך הכל זכתה המשלחת הרודזית ב-17 מדליות פאראלימפיות. (עם שיא של 10 מדליות זהב עליהן הוסיפה 5 כסף ושתי מדליות ארד)

המשלחת הפאראלימפית של רודזיה המשיכה לגדול גם באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968). היא שלחה 15 ספורטאים (7 גברים ו-8 נשים) שהשיבו ב-20 מדליות פאראלימפיות. באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) בלטה סנדרה ג'יימס במשלחת הפאראלימפית. ג'יימס זכתה בשתי מדליות זהב (בהטלת כידון ובשחייה בסגנון חופשי) עליהן הוסיפה שתי מדליות כסף ומדליית ארד אחת.

מדליות לפי אולימפיאדה
---------------------

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת הנכים רומא (1960) | 2 | 1 | 2 | 5 |
| אולימפיאדת הנכים טוקיו (1964) | 10 | 5 | 2 | 17 |
| אולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) | 6 | 7 | 7 | 20 |
| אולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) | 3 | 5 | 4 | 12 |
| **סה"כ** | **21** | **18** | **15** | **54** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת המשתתפות באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
2. ↑  המשלחת הרודזית 1960 באתר הוועד הפאראלימפי
3. ↑  רשימת המשתתפות במשחקים בטוקיו באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
4. ↑  רשימת המשתתפות במשחקים בתל אביב באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי

| מדינות אפריקה במשחקים הפאראלימפיים  |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גמביה • דרום אפריקה • הרפובליקה המרכז אפריקאית • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מצרים • מרוקו • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סודאן • סיירה לאון • סיישל • סנגל • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קומורו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה
היסטוריות: רודזיה | אפריקה |

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:אישיות רבנית   
פרמטרים [ 1, 2 ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

אביו, יחיאל מיכל שליפר (1865–1907) היה שוחט ואחר כך רב באולכסנדריה. שלמה שליפר למד בישיבת לידא, שם למד אצל מייסד תנועת "המזרחי" יצחק יעקב ריינס. ב-1913 קיבל סמיכה והתמנה לרבה של העיירה וורונובו, באותה שנה התמנה לרבה של עיירת הולדתו אולכסנדריה. ב-1922 עבר למוסקבה, מ-1922 עד 1931 היה מזכיר וחבר של הרבנות של מוסקבה.

ב-1941 נמלט שליפר לטשקנט. ב-1943 הוא מונה לתפקיד רב באחד מבתי-כנסת במוסקבה. ב-1944 הצטרף לוועד היהודי האנטי-פשיסטי.

ב-1957 תחת הנהלתו נפתחה ישיבה **"קול יעקב**", שם לימד יהודה לייב לוין.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי אלטשולר, **יהדות במכבש הסובייטי - בין דת לזהות יהודית בברית-המועצות 1964-1941**, מרכז זלמן שזר, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה שליפר, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* יעקב רועי, שלמה שליפר, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* מצבת הרב שלמה שליפר באתר "עדה המצבה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310274105171
* ISNI: 0000 0000 2724 5260
* LCCN: n88122473
* VIAF: 55701574
* WorldCat: lccn-n88122473

 |
**יובל בן נריה** (נולד ב-8 במרץ 1982) הוא שף ובעל המסעדות a, טאיזו ומיאזאקי שבתל אביב.

ביוגרפיה
--------

בן נריה נולד בגדרה לפרופ' ינון בן נריה, חוקר סרטן, וזיוה בן נריה, גנטיקאית. את ילדותו העביר במבשרת ציון וב-2006 עבר לתל אביב. שירת בתור חצוצרן בתזמורת צה"ל.

לאחר הצבא וטרם לימודיו עבד כטבח בשרתון פלאזה בירושלים, שם הכיר את שף שלום קדוש.

הוא עבד כשנה וחצי כטבח ברסטו בר בירושלים, בהמשך כשנה במסעדת רפאל התל אביבית של השף רפי כהן, ובין 2006–2012, חמש וחצי שנים בהרברט סמואל של השף יונתן רושפלד. בהרברט סמואל הגיע עד לתפקיד השף הראשי שמוביל את המסעדה.

במרץ 2013 לאחר שנה של עבודת הקמה יצא בן נריה לדרך עצמאית ופתח את מסעדת טאיזו. המסעדה השנייה שלו, מיאזאקי נפתחה בפברואר 2016 והביסטרו היפני "יא-פאן" נפתח באפריל 2017. בקיץ 2019 יפתח בן נריה מסעדת דגל חדשה על טהרת המטבח היפני, בהשקעת ענק בבניין עזריאלי החדש.

בזמן מלחמת חרבות הברזל הכשיר בן נריה את המסעדה שלו באופן זמני טובת המפונים

נריה פרוד ואב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל בן נריה, ברשת החברתית אינסטגרם
* רענן שקד, השף יובל בן נריה פותח מסעדה ופותח את הפה, באתר ynet, 17 ביוני 2017
* ריטה גולדשטיין, ‏"אני לא חנון. בפנים אני רוק סטאר", באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2017
* אתר למנויים בלבד רז שכניק, אני לא הייתי מגיש קינוח בתוך נעל, באתר "ידיעות אחרונות", 25 ביוני 2018
* יובל בן נריה: בן 32, שף ובעלים של טאיזו, מאורס + כלבה וכלב, כתבת פרופיל במגזין Time Out תל אביב
* רועי ירושלמי, ‏"יש בפריים-טיים שפים שלא הייתי נותן להם להכין לי חביתה", באתר גלובס, 22 בספטמבר 2018
* אתר למנויים בלבד רז שכניק, כן, שף!, באתר "ידיעות אחרונות", 7 במאי 2021
* אתר למנויים בלבד רותם מימון, בן נריה: הופתעתי שלא פנו אלי ממשחקי השף, באתר הארץ, 19 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי ירושלמי, ‏"יש בפריים-טיים שפים שלא הייתי נותן להם להכין לי חביתה", באתר גלובס, 22 בספטמבר 2018
2. ↑  השף התל־אביבי שהכשיר את המסעדה כדי להכין מנות לחיילים ומפונים, באתר מקור ראשון, ‏26.10.23
"**פרחים נבלו קמלו**" (באנגלית: **Seeds of Yesterday**) הוא הרומן הרביעי בסדרת הפרחים (הידועה גם כסדרת דולנגיינג'ר) מאת הסופרת האמריקאית ו. ס. אנדרוז. הוא פורסם ב-1984, כשלוש שנים לאחר הספר הקודם בסדרה, "פרחים הצמיחו קוצים". ספר זה מביא את סאגת משפחת דולנגיינג'ר לסיומה, כאשר הספר שיצא אחריו, "גן של צללים", מספר את קורות משפחת פוקסוורת' טרום היוולדם של קאת'י וכריס.

עלילה
-----

הסיפור מסופר דרך עיניה של קאת'י בת ה-52. היא מגיעה יחד עם בעלה-אחיה כריס לביתו החדש של בנה בארת, שירש את הונו העצום של סבה של קאת'י, מלקולם פוקסוורת'. הבית החדש הוא העתק מדויק של אחוזת פוקסוורת', ביתו של מלקולם, בו קאת'י ואחיה כריס (לימים בעלה) היו כלואים יחד עם אחיהם התאומים קורי וקארי (אחוזת פוקסוורת' המקורית נשרפה בסוף הרומן "עלי כותרת עפים ברוח"). 

בארת, ירש את הונו של מלקולם לאחר שהתחבב על סבתו קורין, אמה של קאת'י ב"פרחים הצמיחו קוצים". הוא עדיין מריר, כועס על הוריו בשל יחסיהם האסורים, ומקנא באחיו ג'ורי, רקדן הבלט המצליח. כאשר ג'ורי ואשתו מלודי, יחד עם הוריו ואחותו המאומצת סינדי שוהים באחוזה, המתח מצטבר והשהות אינה נעימה. בנוסף לכך, דמות חדשה מופיעה במפתיע בחיי המשפחה: אדם בשם ג'ואל, שטוען כי הוא אחיה האובד של קורין, ובנו של מלקולם. במשך שנים רבות הוא נחשב למת, כאשר בפועל שהה במנזר באיטליה. בארת רואה בג'ואל דמות אב, והלה מרעיל את נפשו בדיבורים קיצוניים על דת, חטא ועונש, מה שגורם לבארת להפוך למריר אף יותר.

במקביל, ג'ורי עובר תאונה והופך למשותק מהמותניים ומטה. מלודי, אשתו ההרה, נעשית מתוסכלת ומתחילה ברומן עם בארת כמענה על צרכיה. היא יולדת תאומים, דארן ודירדרה, וקאת'י רואה בהם דמיון רב לאחיה התאומים המנוחים קורי וקארי. כאשר היא אינה עומדת בלחץ מלודי בורחת, משאירה את ילדיה ואת הטיפול בהם לג'ורי הנכה ומשפחתו. כל זאת ועוד גורמים לקאת'י וכריס להישאר באחוזה במשך שנים, על אף שהיא מזכירה להם את האחוזה המקורית בה נכלאו ועונו. באחוזה זו הסיפור מגיע לקיצו כאשר כריס נהרג בתאונת דרכים, בדומה לאביו, וקאתי מתה מצער בישיבה בעליית הגג.

לאחר תהפוכות רבות, סאגת משפחת דולנגיינג'ר-שפילד מגיעה לסיומה בגלגולו החדש של אותו בית בו הכל התחיל.

אדפטציות
--------

* בשנת 2015 הספר עובד לסרט טלוויזיה בעל אותו השם, בבימויו של שון קו.

ספרים נוספים בסדרה
------------------

* פרחים בעליית הגג.
* עלי כותרת עפים ברוח.
* פרחים הצמיחו קוצים.
* גן של צללים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרחים נבלו קמלו, באתר OCLC (באנגלית)
**נחל אמציהו** הוא נחל בצפון הערבה. אורכו כ־20 קילומטר ושטח אגן ניקוזו כ־190 קמ"ר. מוצאו בגבעות יועדן, כ־5 קילומטר מדרום לפתחו של המכתש הקטן, והוא נשפך למלחת סדום ליד מושב עין תמר שמדרום לים המלח.

הנחל מתאפיין בפיתולים שתוחמים אותם מצוקים גבוהים של תצורת חוואר הלשון.

שמו הערבי הקודם של הנחל הוא ואדי קוצייב. הוועדה לשמות עבריים בנגב, שהקים בן-גוריון לאחר "מבצע עובדה", העניקה לו במאי 1950 את שמו של אמציה מלך יהודה – שלפי ההשערה עבר כאן מסעו הצבאי לכיבוש ארץ אדום. בזכות אמציהו הוענקו לנחלים הסמוכים, והמתנקזים אליו, שמות בני משפחתו – נחל יואש, על שם אביו (שזכה בעוד נחל יואש, גם בהרי אילת), נחל יכליה, על שם אשתו, ונחל ירושא, על שם כלתו – אשת בנו עוזיהו.

נחל אמציה מנקז שטח גדול בצפון הערבה שממערב למושב עידן עד בואכה כיכר סדום ודרום ים המלח, כאשר הוא נשפך כאמור לתוך אגן הניקוז של נחל צין במלחת סדום. הוא מותווה לאורך קו העתק הבנוי מסלעי חוואר הלשון הנמשך ממערב לנאות הכיכר ועד למרגלות הרי אדום הצפוניים. מתלול זה מתרומם כ־30 מטר מעל ערבת סדום (ראו צילום), כיוונו צפון מזרח והוא ידוע גם בכינוי "מדרגת ההעתק של נאות הכיכר". לאורך אפיקו נמשכת דרך עפר עבירה לרכב 4X2 גבוה. נחל אמציהו מתחתר לכל אורכו במשקע האגמי של סדרת הלשון, ויוצר קניון עמוק בין קירות לבנים זקופים. בקירותיו נראה חתך גאולוגי של הסלעים המרכיבים את סדרת הלשון: שכבות אופקיות דקות של חרסית, ארגוניט, גבס וקונגלומרט נחלים. שכבות אלה נקראות בשפה הגאולגית למינות בעקבות הזרימה הלמינרית בנחלים שהשקיעה אותם.

לאורך הנחל, בעיקר בחלקו העליון, צומחים עצי שיזף גדולים, ולעיתים גם עצי שיטה סלילנית ושיחי אשלים המעידים על מי תהום עליונים. לאורך חלקו הדרומי של ערוץ נחל אמציהו גדלים שיחי רותם ועצי שיטה היוצרים יחדיו נוף סוואנה מדברי. הצל שמטילים ענפי השיטה מגן על היצורים החיים המתקיימים בסביבתה מפני קרינת השמש החזקה. העץ מהווה מחסה ומזון עבור בעלי חיים מדבריים כגון צבאים, ציפורים, לטאות ומכרסמים ומכאן חשיבותו האקולוגית הגבוהה.

בנובמבר 1948, במסגרת "מבצע לוט", לאחר שהשתלט על תחנת המשטרה בעין אל חוצוב (עין חצבה) עבר בנחל אמציהו כוח של צה"ל בדרכו לסדום שהייתה נצורה באותה עת ושחרר אותה. במרץ 1949 ירד כח של חטיבת גולני ממעלה עקרבים ועבר לא רחוק מהנחל בדרכו לכיבוש אילת, תוך חניית לילה במחנה הבריטי הנטוש בעין חצבה.

ראו גם
------

* הנגב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחל אמציהו** בוויקישיתוף

ביאורים
-------

1. ↑  ראו מפת Google ומיקום הגבעות מדרום ל"שער השטן" המהווה כניסה למכתש הקטן, וכן הנקודה ממזרח לכביש 90 שבה הנחל זורם כבר צפונה לכיוון עין תמר.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  עמותת גולני, מקטע מספר 73: מנחל אמציה לצומת עין חצבה, באתר עמותת גולני - שביל גולני בדרום.
2. ↑  דובי זכאי, הדרך המתכווצת: מסלול טיול בנחל אמציהו, באתר מעריב NRG, ‏12 מאי 2011
3. ↑  זיוון זאב, 2001. עברות שמות מקומות בנגב. אריאל – כתב עת לידיעת ארץ -ישראל, 150-151 – עם הפנים אל הנגב, עמ' 21–26.
4. ↑  יואב קווה, נחל אמציהו, נחל חצרה: כל שיטפון צריך מרפסת, באתר שבילים 4X4 בדרך ארץ, ‏25 מאי 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475796605171
* VIAF: 316601982
* WorldCat (עם VIAF): 316601982

 |
**אלעזר טויטו** (10 בינואר 1929 - 25 ביוני 2010) היה פרופסור לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת אורות ישראל. מחקריו עסקו בפרשנות התורה עם דגש על הפרשנות בצרפת בימי הביניים.

על אודותיו
----------

טויטו נולד ב-10 בינואר 1929 בעיירה קנשלה במחוז קונסטנטין באלג'יריה הצרפתית. הוא רכש חינוך דתי בתלמוד תורה ובישיבת עץ חיים שבראשות הרב יוסף גנאסיה ובמקביל למד בבית הספר הממשלתי. היה חבר במחתרת הציונית. בשנת 1947 הגיע לישראל באוניית המעפילים "שיבת ציון", אך זו התגלתה על ידי הבריטים וגורשה למחנות המעצר בקפריסין.

במרץ 1948 שוחרר טויטו ממחנה המעצר ועלה לישראל, בהגיעו לארץ התגייס למחלקה הדתית של הפלמ"ח ושירת במסגרת הגדוד הראשון של חטיבת יפתח. הוא השתתף בקרב על צפת ובקרבות הכבדים על מלכיה ובקרב חירבת כוריכור. הוא השתחרר מצה"ל ב-1950.

באוניברסיטת בר-אילן למד לתואר ראשון תנ"ך ותולדות-ישראל ולתואר שני בתנ"ך. דוקטורט עשה באוניברסיטה העברית בירושלים (1973). מחקרו היה בנושא "שיטתו הפרשנית של רבי חיים בן עטר בפירושו 'אור החיים' לתורה", בהדרכת פרופ' עזרא ציון מלמד.

משנת 1962 עבד כמורה וכמנהל במוסד להכשרת מורים בגבעת וושינגטון במשך עשרים שנה. הוא היה מפקח של משרד החינוך במחוז הדרום, ולימד במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן עד פרישתו. במקביל, לימד תנ"ך במכללת "אורות ישראל". טויטו לבסוף שימש כיו"ר המועצה האקדמית של המכללה וכן לימד תנ"ך ועמד בראש ההתמחות למקרא וספרות חכמים בלימודי תואר שני. כמו כן העביר טויטו שיעורי תורה ביישוב מגוריו אלקנה שבשומרון.

בתשס"ה זכה באות יקיר החינוך הדתי של הסתדרות המורים הדתיים. היה נשוי לדינה ואב לשלושה, אוריאל (רב), עתירה, ויוסף, אשר נהרג בפיגוע באיתמר בשנת 2002 בתפקידו כמפקד יחידת הכוננות של היישוב איתמר.

נפטר באלקנה בגיל 81. לאחר מותו, הוענק לו תואר "יקיר אלקנה" לשנת תשע"א "בזכות פעילותו למען הקהילה בתחומי החינוך ולימוד התורה".

מספריו
------

* **רבי חיים בן-עטר ופירושו אור החיים על התורה**, ירושלים תשמ"ב.
* **הפשטות המתחדשים בכל יום: עיונים בפירושו של רשב"ם לתורה**, רמת גן תשס"ג.
* **זכר לעולם בריתו: פרקי מחקר ופרשנות**, בעריכת אוריאל טויטו, אלקנה ורחובות 2014.

ספר יובל לכבודו
---------------

* **עיוני מקרא ופרשנות** ח: **מנחות ידידות והוקרה לאלעזר טויטו**, בעריכת שמואל ורגון, עמוס פריש ומשה רחימי, רמת גן ואלקנה תשס"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמריו
* אלעזר טויטו, באתר הפלמ"ח
* אורי דרומי, אחרי מות | תמיד בדרכי נועם, באתר הארץ, 9 ביולי 2010
* תוכן העניינים של הספר "**ר' חיים בן עטר ופירושו 'אור החיים' לתורה**" ומאמר בנושא משנתו החינוכית
* אלעזר טויטו (1929-2010), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281280005171
* BnF: cb14475749b (data)
* ISNI: 0000 0000 7328 4631
* LCCN: no91028954
* NTA: 308433335
* SUDOC: 085467839
* VIAF: 52905817
* WorldCat: lccn-no91028954

 |
המונח "ספרי אור החיים" מפנה לכאן. לערך העוסק בספר אור החיים שכתב רבי חיים בן עטר, ראו אור החיים (ספר).
**רשת אור החיים** היא רשת חנויות ספרים ישראלית, המוכרת בעיקר ספרי קודש ומוצרי יודאיקה.

הרשת התחילה כחנות שהוקמה עי ישראלזון ברחוב אור החיים בבני ברק
הרשת הוקמה בשנת 2007 על ידי יעקב ביבלה. נכון לשנת 2023 לרשת יש 24 סניפים בישראל, בעיקר בריכוזי אוכלסייה חרדיים ועוד סניפים רבים בארצות הברית ובאירופה, והסניף הראשי, הנקרא "MANNY'S ", ממוקם ברחוב חבקוק בשכונת מאה שערים בירושלים.

בסניפי החברה נמכרים בו ספרים גם ביידיש, אנגלית, צרפתית, רוסית, ספרדית, פורטוגזית וטורקית.
ברשת קיימים כ-70,000 כותרים למכירה, כאשר בכל סניף יש בין 7,000 ל-12,000 כותרים, ובסניף הראשי יש כ-50,000 כותרים.

לרשת ספרי אור החיים יש אתר ובו למעלה מ 36,000 כותרים מספר שמדרג אותה כמספר אחת מבין כל האתרים לממכר ספרי קודש בארץ ובעולם 

בשנת תשע"ו הוסיפה חברת אור החיים לסלוגן הפרסומי שלה דמות בשם "ספרא", תחת הכותרת "ספרא אמר, ספרא יודע". את השקת הדמות בצעה החברה לאחר קמפיין ממושך שכותרתו "העולם מתחלק לשניים", והחברה משתמשת בדמות עד היום בפרסומיה ובמודעותיה.

בשנת תשפ"ב (2021) קנתה ההוצאה את יריד החסידות של צמאה בבנייני האומה וקיימה אותו בבנייני האומה, באתר האינטרנט שלה ובחנויות הרשת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אור החיים
* יניב מגל, ‏בין קודש לחול: תכירו את הכוח העולה בשוק הספרים החרדי, באתר גלובס, 30 באוקטובר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מי אנחנו, באתר ספרי אור החיים
2. ↑  סניפים, באתר ספרי אור החיים
3. ↑  יואל שר, ר' יעקב ביבלה, מבעלי רשת ספרי אור החיים: "בחודש הספר הזה חשבנו בשבילכם על כל אות", כ"ה בסיון תשפ"א, באתר ערוץ 7
"הקוסם", ציור מאת הירונימוס בוש
**קוסם** הוא נועם העוסק בקסמים ומבצע כביכול מעשים מופלאים ועל-טבעיים באמצעות אלמנטים משלים הנסתרים מעיני הקהל. בתרבויות מסוימות, הקוסמים משחקים תפקידי מפתח ומוכרים בשם "שמאנים" (תפקיד זה מכיל גם אלמנטים דתיים). בתרבויות המערב, הקוסמים הם לרוב בדרנים, המבצעים קסמים - תעלולים המבוססים על זריזות ידיים ו"פטנטים" למיניהם - להנאת הקהל. קוסמים מסוג זה נקראים באנגלית Magician. לעיתים, הכינוי קוסמים משמש גם למי שביכולתו לבצע מעשים על-טבעיים, כמו מכשף. קוסמים מסוג זה נקראים באנגלית Wizard או Sourcerer.

צופים במופע רחוב של קסמים בחבל ראג'סטאן שבהודו

קוסמים בתרבות
-------------

מושג הקסם והעוסקים בו נפוץ ביצירות תרבות רבות מכל הזמנים. בין הקוסמים הבדיוניים הידועים ביותר ניתן למנות את הדרואיד מרלין, מגיבורי אגדות המלך ארתור, וכן יצירה פופולרית מודרנית יותר - הארי פוטר, גיבור ספריה של הסופרת הבריטית ג'יי קיי רולינג. עם זאת, הקוסמים לא היו תמיד גיבורי ספרים, ואף ביצירות הללו היו עושי קסמים אשר שימשו כאנטי-גיבורים ואף כנבלים (מורגן לה פיי ולורד וולדמורט, בהתאמה). ביצירות אחרות הקוסמים הם כלי להעברת ביקורת או סאטירה על החברה, כך ב"הקוסם מארץ עוץ" או באופן כללי יותר ב"עולם הדיסק".

הקוסם המיתולוגי היה גם לדמות פנטסטית כמעט קבועה במשחקי תפקידים שונים, כגון "מבוכים ודרקונים" או "מרוצללים". לימים היא הפכה לייצוג במשחקי מחשב שונים אשר עסקו בנושאים פנטסטיים או שהתבססו על משחקי תפקידים בדרך זו או אחרת, כגון דיאבלו, The Elder Scrolls: Morrowind ועוד.

אך לקוסמים המתוארים לעיל יוחסו לרוב יכולות על-טבעיות שונות. מאידך, היו יצירות רבות אשר עסקו בקוסמים מציאותיים, מאחזי עיניים או לפחות כאלו אשר נתפסו על ידי הציבור ככאלו, גם אם לעיתים היצירות ביקשו לרמוז על אפשרויות אחרות. מהעת האחרונה ניתן למנות את הסרטים "יוקרה" ו"אמן האשליות". כמו כן נעשו גם יצירות ביוגרפיות רבות אודות קוסמים אמיתיים, כגון הארי הודיני.

ראו גם
------

* קסם (מבוכים ודרקונים)
* מכשף / מג
* מכשפה
* אשליה
* שרלטן

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קוסם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוסם** |

* אלי אשד, מלכת הקוסמים
* אלי אשד, רשימת ספרי הקסמים העבריים
* קרן צוריאל הררי, לקסם הבא אזדקק לנוירולוג, באתר כלכליסט, 12 בספטמבר 2013
* סרטונים קוסם רחוב ביפו (1935)
* קוסמים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארי הודיני, באתר IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543406105171
* LCCN: sh96000309
* NKC: ph123089

 |
**דייוויד בולה** (בצרפתית: **David Bouley**; נולד ב-27 במאי 1953) הוא שף ומסעדן אמריקאי, בעל מסעדות בטרייבקה, בעיר ניו יורק. הוא ידוע במיוחד בשל מסעדת הדגל שלו "בולה" (Bouley).

קריירה
------

דייוויד בולה נולד בסטורס, קונטיקט. בראשית הקריירה שלו הוא עבד במסעדות בקייפ קוד, סנטה פה, ניו מקסיקו ולבסוף בצרפת ושווייץ. בעת שהותו באירופה, אחרי שסיים את לימודיו בסורבון, עבד בולה עם רוז'ה ורז'ה, פול בוקיז, ז'ואל רובישון, גסטון לנוטר ופרדי ז'ירארדה. אחרי שרכש ניסיון, שב בולה לעבוד בעיר ניו יורק במסעדות מובילות באותה עת כמו "לה סירק", "לה פריגור", "לה קוט באסק", כמו גם שימש כסגן שף במסעדה שפתח רוז'ה ורז'ה בסן פרנסיסקו. משם, בולה נעשה השף של מסעדת "מונראשה" מזמן פתיחתה בטרייבקה ב-1985. המסעדה משכה תשומת לב מהר מאוד וזכתה בניקוד של שלושה כוכבים מהניו יורק טיימס. ב-1987 פתח בולה מסעדה משלו בשם "בולה" בטרייבקה, המשקיפה על Duane Park.

ב-1991, מדריך זגאט שאל 7,000 סועדים, "איפה היית רוצה לאכול את הארוחה האחרונה של חייך ?" תשובתם הייתה "בולה". בולה זכה בשני כוכבים במדריך מישלן האדום עד שהוא שינה את מיקומה של המסעדה ב-2008. מסעדה אחרת של בולה בניו יורק, "דאנוב" (Danube), זכתה בכוכב אחד במדריך מישלן. 
"דאנוב" עברה שינוי בעיצובו של הארכיטקט SuperPotato או טקאשי סוגימוטו ונקראה 'brushstroke Restaurant' (מסעדה בתנועת מכחול). מסעדת "בראשסטרוק" שוכנת ברחוב הדסון 30, נפתחה באפריל 2011, משלבת כוחות בין בולה לטסוג'י קולינרי אינסטיטיוט באוסקה, שמשלבת בין תרבות אוכל יפנית ברמה גבוהה לבין מרכיבים אמריקאיים מובחרים.

Bouley Test Kitchen הוא אירוע פרטי ומעבדת בישול לשפים אורחים ולפיתוח מתכונים עבור מסעדותיו של בולה. במתקנים השתמש צוות אמריקאי עבור תחרות בוקיז ד'אור ב-2011, שבראשה עמדו דניאל בולו ותומאס קלר. 

בקיץ 2008 הוא נשא לאישה את עמיתתו, ניקול ברתלם, מראשוני פסטיבל הסרטים טרייבקה, אמנית וצלמת.

ספרו
----

* **East of Paris: The New Cuisines of Austria and the Danube** (Ecco) Authors: David Bouley, Mario Lohninger, Melissa Clark (2003).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דייוויד בולה
* אודות מסעדת בולה באתר Dining in France

* פרנק ברוניי, "דייוויד בולה", הניו יורק טיימס, 1 במאי 2010

* פלורנס פבריקנט, "אחרי ציפייה ארוכה, מסעדת "בראשסטרוק" נפתחת", הניו יורק טיימס, 11 באפריל 2011

* "בוקיז ד'אור ארצות הברית: צות ארצות הברית מתאמן", אתר בוקיז ד'אור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3734 3358
* LCCN: n2003002035
* SNAC: w6cx0f72
* VIAF: 9216761
* WorldCat: lccn-n2003002035

 |
**נטשה מיצ'יץ'** (נולדה ב-2 בנובמבר 1965 באוז'יצה), נשיאת האספה הלאומית של סרביה (יו"ר הפרלמנט) בשנים 2001 עד 2004, והנשיאה-בפועל של סרביה מ-2002 עד 2004, כשהמדינה הייתה חלק מהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה ואחר-כך האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו.

כניסתה לפוליטיקה
----------------

מיצ'יץ', עורכת דין במקצועה, הפכה לחברת מפלגת "הברית האזרחית של סרביה" (מפלגה סוציאליסטית-ליברלית) בשנת 1996. מפלגתה זו הייתה חלק מ"האופוזיציה הדמוקרטית של סרביה" - ברית נרחבת של מפלגות שהוקמה נגד המפלגה הסוציאליסטית הסרבית ומנהיגהּ סלובודן מילושביץ'.

נשיאת האספה הלאומית של סרביה
----------------------------

ניצחון "האופוזיציה הדמוקרטית של סרביה" בבחירות בסוף שנת 2000 הפך את מיצ'יץ' לחברת האספה הלאומית של סרביה, ובינואר 2001 הייתה לסגנית נשיא האספה. עם פרישת נשיא האספה ב-6 בדצמבר באותה שנה, הפכה מיצ'יץ' לנשיאת האספה (כלומר יו"ר הפרלמנט).

נשיאה-בפועל של סרביה
--------------------

כהונתו של מילאן מילוטינוביץ', נשיא סרביה מאז שנת 1997, עתידה הייתה להסתיים ב-29 בדצמבר 2002, ולפיכך נערכו בסוף 2002 בחירות לנשיאות סרביה. עקב השתתפות מועטה של האזרחים - פחות מ-50% מבעלי זכות הבחירה שנדרשו על פי חוק - נפסלו הן הבחירות בספטמבר-אוקטובר (45.5% בסיבוב השני) והן הבחירות בדצמבר (45.1% בסיבוב הראשון), וכתוצאה מכך הפכה מיצ'יץ' לנשיאה-בפועל של סרביה נוסף על תפקידה כנשיאת האספה הלאומית.

מיצ'יץ' הייתה מחויבת על-פי החוקה לקבוע בחירות חדשות לנשיאוּת תוך 60 יום, אך לא עשתה כן. על כך ספגה ביקורת רבה.

בעקבות ההתנקשות בראש ממשלת סרביה זוראן ג'ינג'יץ' ב-12 במרץ 2003, הכריזה מיצ'יץ' על מצב חירום, אותו הסירה במאי באותה השנה.

ב-17 בספטמבר 2003, יותר מחצי שנה לאחר תום התקופה בה הייתה מיצ'יץ' מחויבת לקבוע בחירות חדשות לנשיאות סרביה, הכריזה כי אלה יתקיימו ב-16 בנובמבר באותה שנה.

ב-16 באוקטובר 2003 איבדה הקואליציה את הרוב שלה באספה הלאומית, לראשונה מזה שלוש שנים, והועלתה הצעת אי אמון במיצ'יץ' כנשיאת האספה. הדיון בהצעה זו הסתיים ב-29 באוקטובר, אך ההצבעה עליה נדחתה בשבועיים, ועוד קודם לכן, ב-13 בנובמבר, 3 ימים לפני הבחירות לנשיאות סרביה, פיזרה מיצ'יץ' את האספה הלאומית וקבעה כי הבחירות לאספה יתקיימו ב-28 בדצמבר 2003.

### באופוזיציה

תוצאות הבחירות הפכו את מיצ'יץ' לחברת האופוזיציה. היא הייתה אחת משני חברי "הברית האזרחית של סרביה" שהצליחו להיכנס לאספה הלאומית, לאחר שזו חברה למפלגה הדמוקרטית הסרבית אשר זכתה ב-31 מקומות.

ב-4 בפברואר 2004, עם ניצחונו של בוריס טאדיץ' בבחירות לנשיאות סרביה, סיימה מיצ'יץ' את תפקידה כנשיאה-בפועל של סרביה.

בדצמבר 2004 נבחרה לנשיאת מפלגתה, "הברית האזרחית של סרביה", ובשנת 2007, לאחר שמפלגתה התמזגה עם "המפלגה הליברל-דמוקרטית", הפכה לסגנית הנשיא של מפלגה זו.

חיים אישיים
-----------

מיצ'יץ' נשואה ואם לילד אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטשה מיצ'יץ'** בוויקישיתוף
**דן אורין** (נולד ב-18 במרץ 1966) הוא דיפלומט ישראלי. בין השנים 2021-2015 היה שגריר ישראל (לא תושב) במקדוניה הצפונית.

ביוגרפיה
--------

אורין נולד וגדל בירושלים. נכדו של פרופ' בן-ציון לוריא. למד בבית הספר התיכון עירוני ג'.

בשנת 1984 ייצג את מדינת ישראל במשלחת נוער מטעם משרד החוץ.

התגייס לצה"ל בשנת 1984 ושירת בחיל המודיעין.

אורין הוא בעל תואר ראשון ושני בלימודים רוסיים וסלאביים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המאסטר שלו עסקה בנושא "איחוד גרמניה מזווית הראיה הרוסית." (נכתבה בעת שליחותו למוסקבה).

בנוסף, בעל תוארי מאמן ומאמן בכיר ממכון מכון וינגייט. הוא עוסק בהתעמלות קרקע.

בשנת 1991 השתתף באליפות העולם בדיבייט לסטודנטים בטורונטו.

קריירה במשרד החוץ
-----------------

בשנת 1991 התחיל את קורס הצוערים של משרד החוץ.

בשנים 1994–1999 עבד באגף מזרח אירופה.

בשנים 1999–2004 שימש כנספח תרבות בשגרירות ישראל במוסקבה.

בשנים 2004–2007 היה ראש מדור ספרות באגף קשתו"ם במשרד החוץ.

בשנים 2008–2013 כיהן כסגן שגריר ישראל בדנמרק.

מאז 2014 הוא מנהל מחלקת הבלקנים באגף אירו-אסיה במשרד החוץ.

בשנת 2015 מונה לשגריר ישראל במקדוניה, לימים רפובליקת מקדוניה הצפונית. ביחד עם עיריות ביטולה וסקופיה, הוביל אורין בכל שנה את "מצעד החיים של מקדוניה", ביום בו גורשו יהודי מקדוניה ויזם את שיפוץ בית הקברות היהודי בביטולה.

היה מרכז התנדבות של עובדי משרד החוץ במרכז הקליטה במבשרת ציון, וכיום מתנדב בארגון החלמה חלומית בבית החולים הדסה בירושלים.

ספרי ילדים שכתב
---------------

* כשאבא יהיה גדול (2008, הוצאת קוראים) - פורסם בשפות: עברית, דנית, סרבית, ערבית, ספרדית, מונטנגרית, אלבנית, מקדונית וקרואטית. ובנוסף גם בכתב ברייל בשפות מקדונית ואלבנית בשיתוף עם ארגון USAID.
* מטבעות הזהב (2010) - ספר לילדים עם קשיים מיוחדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מצעד החיים בביטולה מקדוניה, המאורגן בידי אורין
* על הספר "כשאבא יהיה גדול"
* גואל פינטו, בעל החלומות, ynet, ‏11 ביולי 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתמר אייכנר, פליק פלאק מדיני, ידיעות אחרונות, 13 בינואר 2019
2. ↑  שירי לב-ארי, אבשלום עובר את האלפים, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2007
3. ↑  יצחק טסלר, השואה המושתקת של יהודי מקדוניה: "אמרו לי, מה לספרדים ולשואה", ynet‏, 2 במאי 2019
4. ↑  איתמר אייכנר, השריד היחיד לקהילה: השחקנים למען בית הקברות היהודי, ynet‏, 22 באוגוסט 2017
**שבץ חולף** (או **אירוע איסכמי חולף**; באנגלית: **transient ischemic attack** ובראשי תיבות **TIA**) הוא שבץ איסכמי שתסמיניו חולפים בטווח של כמה דקות (ועד שעה) מהופעתם. שבץ חולף מהווה כחמישית מכלל אירועי השבץ המוחי, שכיחותו עולה עם הגיל ובמקרים רבים הוא מקדים אירוע מוחי עם נזק נוירולוגי קבוע.

אבחון
-----

לרוב אירוע מוחי חולף נמשך מספר דקות בלבד, לכן עיקר האבחנה היא על פי תיאור המקרה ותלונות החולה. יש חשיבות רבה לפינוי החולה לבית חולים לצורך גילוי גורם האירוע המוחי וטיפול במחלת הרקע כדי למנוע הופעת שבץ מאוחר יותר. הבדיקות החשובות ביותר לאחר אירוע מוחי חולף הן:

* בדיקת דם ולחץ דם – לשלילת גורמי סיכון כולסטרול גבוה, קרישיות יתר או יתר לחץ דם.
* אולטרה סאונד לעורקי הקרוטיד לשלילת היצרות של העורקים הללו.
* הדמיית המוח – בדיקות CT או MRI לבדוק האם אירע נזק למוח, והאם קיים נזק מבני במוח העלול להגביר את הסיכון לשבץ.
* אק"ג ואקו לב – לשלול הפרעות בקצב הלב ופגיעה מבנית בלב (הפרעה בתפקוד הלב מגבירה את הסיכון ליצירת קרישי דם).

הסיכוי לשבץ מוחי לאחר שבץ חולף
------------------------------

מחקרים רבים שנערכו בעשור האחרון מראים שהשכיחות של שבץ מוחי לאחר שבץ חולף היא גבוהה ביותר דווקא בימים הראשונים שלאחר השבץ החולף: במטא-אנליזה של המחקרים הרלוונטיים נמצא סיכון של 3.1% תוך יומיים, 6.4% תוך חודש ו-8.7% תוך 3 חודשים. המשמעות של תוצאות מחקרים אלו, ששבץ חולף הוא גורם הסיכון ברמה הגבוהה ביותר לשבץ מוחי.

ראו גם
------

* שבץ שקט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שבץ חולף** בוויקישיתוף
* הגישה לאבחון וטיפול באירוע איסכמי חולף (TIA) בישראל - נייר עמדה, באתר ויקירפואה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך נייר עמדה של איגוד הנוירולגים

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**יאן פרודנו** (נולד ב-18 באוגוסט 1981) הוא טריאתלט גרמני. זוכה מדליית הזהב בטריאתלון גברים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), זכה באליפות העולם באיש ברזל בשנים 2015 ו-2016 ו-2019, הוא מחזיק בשיא העולם לאיש הברזל, עם זמן של 7:35:39 שעות (נקבע ברות', גרמניה בשנת 2016).

ביוגרפיה
--------

יאן נולד בקלן, גרמניה ועבר לדרום אפריקה בגיל 15 והיה שם שחיין ומציל.

בשנת 2000 החל להתחרות בטריאתלון, הוא ניצח במקום הראשון באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ובשנת 2009 - 2010 סיים מקום רביעי בסדרת הטריאתלון העולמית.

במשחקים האולימפיים של 2012 הוא סיים במקום שישי בתחרות הטריאתלון.

בתחרות איירונמן בויסבאדן, גרמניה. ב-2013 הוא סיים במקום השני וסיים במקום השלישי באליפות העולם ב-2014.

ב-2015 הוא היה לטריאתלט הראשון שזכה גם במדליית זהב באולימפיאדה וגם באליפות העולם לאיש הברזל.

בשנת 2016 הוא ניצח בתחרות איש הברזל 'צ'לנג' רות' בגרמניה בזמן שיא של 7:35:39 שעות, שהוא מהיר בשש דקות מהתוצאה המהירה הקודמת וקבע שיא עולם למקצה זה. את קטע השחייה באותה תחרות סיים בזמן של 45:22 דקות ואז הוא דורג שני. באופניים הוא עבר להוביל וסיים 180 קילומטרים של רכיבה בזמן של 4:08 שעות. את המרתון הוא רץ בזמן של 2:39:18 שעות.

בתחרות איירון העולמית בהוואי בשנת 2017, פרודנו לא חש בטוב בתחילת הריצה והאט משמעותית את קצב הריצה שלו אבל לא ויתר על ההגעה לקו הסיום ובהליכה-ריצה חצה אותו לבסוף כעבור 9:15:44 שע' כשהוא מדורג 35 מבין המקצוענים.

בספטמבר 2018, ניצח יאן בתחרות חצי איש ברזל (IRONMAN 70.3) בדרום אפריקה והגיע במקום הראשון בתוצאה של 3:36:30.

פרודנו לא השתתף באליפות העולם בהוואי 2018 בגלל שבר במפרק הירך.

ביוני 2019, הגיע פרודנו למקום הראשון בתחרות IRONMAN European Championship בפרנקפורט בתוצאה של 7:56:02.

באוקטובר 2019, זכה יאן פרודנו באליפות העולם באיש ברזל בקונה, הוואי וקבע שיא מסלול של 7:51:13.

חיים אישיים
-----------

יאן נשוי לאמה סנוסיל, טריאתלטית אוסטרלית מקצועית, זוכת מדליית הזהב בטריאתלון באולימפיאדת בייג'ינג 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן פרודנו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יאן פרודנו
* יאן פרודנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יאן פרודנו, באתר olympedia.org
* יאן פרודנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סער הס, בייג'ינג, חיפש חברה, מצא זהב, באתר ynet, 19 באוגוסט 2008
2. ↑  "איש הברזל". *nana 10 - לעוף על המיליון*. נבדק ב-2018-07-16.(הקישור אינו פעיל)
3. ↑  "התוצאה הטובה אי פעם בתחרות למרחק איש ברזל נקבעה בגרמניה - ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג". *ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג*. 2016-07-17. נבדק ב-2018-07-16.
4. ↑  "איירונמן קונה: יחי המלך החדש - ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג". *ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג*. 2017-10-15. נבדק ב-2018-07-17.
5. ↑  "Jan Frodeno Wins Second IRONMAN 70.3 World Championship Title". *IRONMAN.com* (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-11-04. נבדק ב-2018-09-03.
6. ↑  Slowtwitch.com. "No Kona 2018 for Jan Frodeno". *Slowtwitch.com* (באנגלית). נבדק ב-2018-10-15.
7. ↑  Frodeno leads a German podium sweep at IRONMAN European Champs, Frankfurt | Elite News, Tri247.com, ‏2019-06-30 (באנגלית)
8. ↑  {0} Results, IRONMAN.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1132721148
* VIAF: 2014149619405004010005
* WorldCat: viaf-2014149619405004010005

 |
**יהודה וישליצקי** שימש כלוחם שריון במבצע צוק איתן. וישליצקי עוטר בצל"ש הרמטכ"ל על דבקות במשימה, אחריות ורעות במהלך קרב שג'אעייה.

ביוגרפיה
--------

יהודה וישליצקי נולד בירושלים לרב אלישע וישליצקי, מרבני הציונות הדתית.

בשנת 2013 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון לאחר סיום ההכשרה שובץ כטען-קשר בפלוגה כ' (כפיר) בגדוד 71 בחטיבה 188, מתגורר כיום בקיבוץ מירב שברכס הגלבוע.

### מבצע צוק איתן

ב-20 ביולי 2014 לחם וישליצקי כאיש צוות בטנק מפקד המחלקה בסמוך לשכונת שג'אעייה. לאחר פציעת מפקדו מילא את מקומו כמפקד טנק תוך שהוא ממשיך לתפקד כטען-קשר ולחם בקרב שג'אעייה עד להגעת קצין מחליף. בשל כך הוענק לו צל"ש הרמטכ"ל על ידי רב-אלוף בני גנץ.

> 
> אור ליום ראשון כ"ב בתמוז ה'תשע"ד 20 ביולי 2014 במהלך מערכת צוק איתן פעלה פלוגת כפיר מגדוד 71 תחת פיקוד חטיבת גולני בשכונת שג'אעייה שבמבואות העיר עזה. תוך כדי תנועת טנק מפקד המחלקה לראש שדרת הטנקים, נפצע מפקד המחלקה מרסיס פצצת מרגמה. רב"ט יהודה שמילא תפקיד טען-קשר בטנק המ"מ, זיהה את הפציעה במפקדו השכיבו בתוך הטנק והזעיק חולית פינוי. בשלב זה נטל רב-טוראי יהודה את הפיקוד על הטנק, עלה לכיפת המפקד והחל לאבטח את השטח ולחפות על פעולת הפינוי. רב-טוראי יהודה ניהל את תהליך הפינוי הרפואי תוך שהוא מדווח בקשר על מצבו של מפקדו לפי הנחיות הרופא. לאחר פינוי מפקד המחלקה ולאחר שהבין את תמונה הקרב, נטל רב-טוראי יהודה את הפיקוד על הטנק בתנועת לילה בשטח מורכב לתמרון בתוך שהטנקים סופגים אש תלולה ושטוחת מסלול. רב-טוראי יהודה נסך ביטחון בצוות הטנק והצטרף לשדה הקרב כשהוא מנווט מפעיל את מערכות הירי בטנק ונותן הוראות לירי מקלעים כל זאת עשה רב-טוראי יהודה כשהוא נטול הסמכה כמפקד במשך שלוש שעות עד לחבירת קצין שהחליפו. סמל יהודה וישליצקי הראה במעשיו יוזמה והתקפיות רוח לחימה ומנהיגות.
> 
> 
> 
> — טקס קבלת העיטור
>

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור קבלת העיטור, באתר הגבורה
* מצפן מורשת - הטען שתפס פיקוד, סרטון באתר יוטיוב
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתוכנית חינוך מיוחדת לבתי ספר בשיתוף משרד החינוך ומשבה"ט. אם התכוונתם לתוכנית של פרויקט עתידים, ראו תוכנית עתידים.
סמל תוכנית נחשון
**תוכנית נחשון** היא תוכנית לפיתוח נוער מוכשר וערכי ליצירת עתודת מנהיגות מדעית למדינת ישראל.

התוכנית היא מיזם משותף של במשרד הביטחון (מפא"ת) ואוניברסיטת הטכניון ופועלת בשיתוף משרד החינוך (האגף למחוננים ומצטיינים). התוכנית יונקת את תפיסת החינוך וההכשרה שלה מתוכנית העילית הצבאית–אקדמית תלפיות ומתבצעת במסגרת כיתות ייעודיות – כיתות נחשון – בבתי ספר תיכון וחטיבות הביניים בישראל.

תוכנית נחשון מבוססת על פיתוח מקביל ומאוזן של שלושה בסיסי כוח: השכלתי – אישיותי – ערכי תוך למידה עצמית ופעילה של התלמידים בהובלת מחנך-מנהיג.

היסטוריה
--------

התוכנית החלה את דרכה בשלושה בתי ספר תיכוניים בשנת הלימודים תשס"ט. בהמשך החלה לפעול התוכנית גם בחטיבות הביניים (מסד נחשון).

בשנת הלימודים תשפ"ד פועלת התוכנית ב-189 כיתות ב-54 בתי ספר.

עקרונות יסוד של כיתות נחשון
---------------------------

עיצוב מסגרת הלימודים וההווי בכיתות נחשון כולל מספר עקרונות:

* מחנך-מנהיג הכיתה, הוא דמות חינוכית מובילה ומודל לחיקוי עבור תלמידיו. תפקידו של המחנך להוביל את תוכנית החינוך עבור הכיתה כולה, ולבנות תוכנית פיתוח אישית לכל תלמיד בכיתה.
* כיתת אם אחודה ויום נחשון ייעודי בשבוע בו מתקיימת הפעילות הייחודית של נחשון. לרוב התלמידים יעבדו בצוותים והתוכנית החינוכית תשלב מספר רב של ימי שיא מחוץ לביה"ס למפגש עם העולם ש"אחרי ביה"ס".
* מתן אוטונמיה מקסימלית לתלמידים כמפתח לפיתוח מנהיגות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תוכנית נחשון
* תוכנית נחשון, ברשת החברתית פייסבוק
* מידע על התוכנית, באתר משרד החינוך
* סיון טולדו, תלמידים לתלפיות, באתר ynet, 17 בדצמבר 2010

הערות שוליים
------------
**איציק כהן** (נולד ב-22 באפריל 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

כהן התחיל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, ובעונת 2001/2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול עירוני ראשון לציון. בעונה שלאחר מכן עבר להפועל חיפה ולאחר כשנה עבר להפועל עכו, בזמן שירותו הצבאי.

לאחר כשלוש עונות בהפועל עכו חתם כהן בעירוני קריית שמונה, ונמכר באותה עונה להכח עמידר רמת גן. ולאחר עונה, בהמלצת אורי מלמיליאן חתם בהפועל פתח תקווה. כהן העפיל עם הקבוצה לליגת העל והמשיך לשחק במדיה עונה נוספת.

לקראת עונת 2009/2010 חזר כהן להפועל עכו ושם עשה את פריצתו הגדולה, עד כך שזומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן לואיס פרננדז, והוחתם שוב בקבוצת נעוריו, מכבי חיפה. כהן לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ובקיץ 2012 שוחרר מהמועדון. בספטמבר 2012 הושאל כהן לעירוני קריית שמונה, עמה העפיל לגמר גביע המדינה. בתום העונה חזר למכבי חיפה, אך בעונת 2013/2014 לא שיחק כלל במדי הקבוצה.

באוגוסט 2014 חתם כהן בבני סכנין, במדיה שיחק שנתיים. ב-15 ביוני 2016 חתם בהפועל כפר סבא, ובתום עונת 2016/2017 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 חזר להפועל פתח תקווה בליגה הלאומית, ובסופה פרש ממשחק פעיל.

משפחתו
------

איציק כהן הוא אחיינו של אלי כהן, כדורגלן עבר ומאמן בהווה, ואף שיחק תחת הדרכתו בהפועל עכו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏אחרי שנה בירוק: איציק כהן שוחרר ממכבי חיפה, באתר ONE‏, 26 ביולי 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007380742505171
* VIAF: 3358152200824414400000
* WorldCat (עם VIAF): 3358152200824414400000

 |
**יוסף "יוסי" עמרני** (נולד ב-1 בדצמבר 1958) הוא דיפלומט ישראלי. כיהן כראש מטה שר החוץ.

ביוגרפיה
--------

עמרני נולד בחיפה. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בהיסטוריה כללית והיסטוריה של העם היהודי מאוניברסיטת חיפה (1983) ובעל תואר שני בהצטיינות (עמית קרן רוטשילד) בהיסטוריה ולימודי אמריקה מהאוניברסיטה העברית (1986).

ב-1983 סיים את קורס הצוערים של משרד החוץ, והחל לעבוד כעוזר מנכ"ל המשרד. ב-1988 שובץ בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1994 שימש יועץ מדיני לנשיא המדינה. בשנים 1995 ו-1996 שימש חבר צוות המשא ומתן לעניין הסכם הביניים הישראלי-פלסטיני שידוע כ"הסכם אוסלו". לאחר מכן שימש מנהל מחלקה באגף התיאום במשרד החוץ וכותב נאומים לשר החוץ. ב-1998 מונה לנספח מדיני בשגרירות ישראל בוושינגטון. בשנת 2000 מונה לקונסול ישראל בסן פרנסיסקו. במהלך כהונתו הואשם בהטרדה מינית של עובד הקונסוליה עמו היה ביחסים אישיים. התביעה האזרחית שהגיש העובד נגדו נדחתה. הוא הורשע בדין משמעתי במספר סעיפים: ניצול מעמד, התנכלות לעובד, פגיעה במשמעת שירות המדינה, הפרת הוראות החוק לכללי אתיקה לעובדי מדינה והתנהגות שאינה הולמת את תפקידו כעובד מדינה. בית הדין שלל ממנו את משכורתו למשך חודש אחד, והקפיא את דרגתו הדיפלומטית למשך תשעה חודשים. באופן זמני שימש קונסול ישראל ביוסטון. ב-2007 מונה לנציג בכיר בוועדת המטה הבין-משרדית להכנת תוכנית ההתכנסות.

ב-2009 מונה לשגריר ישראל בקרואטיה. במקביל שימש מ-2012 גם כשגריר לא תושב ברפובליקת מקדוניה הצפונית. ב-2014 מונה לראש אגף תכנון המדיניות במשרד החוץ. ב-2016 מונה לשגריר ישראל בהונגריה. ב-2019 מונה לשגריר ישראל ביוון וב-2022 סיים את תפקידו.

כיהן כראש מטה שר החוץ בממשלת ישראל ה-37. בנובמבר 2023 עזב את תפקידו בשל מחלוקות עם שר החוץ אלי כהן ועם מנכ"ל משרד החוץ רונן לוי הנוגעות לאופן הפעילות במשרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסי עמרני** בוויקישיתוף
* ורד לוביץ', הצ'ופר של הקונסול שהתנכל והפר משמעת, באתר ynet, 5 באוקטובר 2005
* משרד החוץ הכריז על שורת מינויי שגרירים ברחבי העולם, באתר ynet, 30 בדצמבר 2018
* וואלה! גלובל עם אורן נהרי: ראיון מיוחד עם השגריר בהונגריה, באתר וואלה!‏, 25 בינואר 2018
* אורי יבלונקה, במשרד החוץ ממשיכים להכין את ההתכנסות, באתר nrg‏, 21 בינואר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nedos, Vassilis (2022-06-12). "'No country should outsource its security to others'". *Kathimerini*. נבדק ב-2022-09-04.
2. ↑  איתמר אייכנר, "בשל חילוקי דעות": ראש מטה שר החוץ מתפטר בעיצומה של המלחמה, באתר ynet, 13 בנובמבר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007966568905171
* VIAF: 20158306948706401412
* WorldCat (עם VIAF): 20158306948706401412

 |
**שמעיה אביאלי** (נולד ב-13 באוקטובר 1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס פלמחים וכנספח אווירי בארצות הברית. לאחר שחרורו כיהן כראש סיב"ט.

ביוגרפיה
--------

אביאלי נולד וגדל במושב באר טוביה. התגייס לצה"ל בינואר 1979, התנדב לקורס טיס וסיים את קורס מספר 96 בהצטיינות במגמת מסוקי קרב ב-1981. פיקד על טייסת 160 (מסוקי ״קוברה״) במהלך מבצע ״ענבי זעם״. פיקד על טייסת 113, טייסת מסוקי AH-64 אפאצ'י ולאחר מכן יצא ללימודים בארצות הברית. ב-1999 מונה למפקד בסיס חיל האוויר עובדה ובשנים 2002 עד 2005 פיקד על בסיס חיל האוויר פלמחים. בשנים 2006 עד 2009 שימש נספח חיל האוויר בארצות הברית ובקנדה. בשירות המילואים שימש עד 2020 בתפקידי הדרכה במגמת מסוקים בבית הספר לטיסה..

לאחר שחרורו משירות הקבע, מונה באפריל 2010 לראש האגף לסיוע ביטחוני (סיב"ט) במשרד הביטחון, הוא כיהן בתפקיד עד ספטמבר 2014, אז החליף אותו מישל בן ברוך.

מכהן בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

ממקימי המכינה הקדם צבאית ״רקיע״.

נשוי לשרון ולהם 4 ילדים.

השכלה
-----

אביאלי בעל תואר ראשון בכלכלה מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים, בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת אוברון שבארצות הברית ובוגר הקולג' ללוחמה אווירית של חיל האוויר האמריקאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמעיה אביאלי** בוויקישיתוף
* שמעיה אביאלי באתר slsct.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועה פניגשטיין, ‏מילה של מדריך, באתר חיל האוויר הישראלי, יוני 2015
2. ↑  דור פלקוביץ, ‏נוחתים בפעם האחרונה, באתר חיל האוויר הישראלי, 10 בנובמבר 2020
3. ↑  יובל אזולאי, ‏מישל בן ברוך ימונה לראש האגף ליצוא ביטחוני במשרד הביטחון, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2014

| מפקדי בסיס פלמחים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בני פלד • אורי טלמור • עודד ארז • עוזי גרנות • נחמיה דגן • שאול שפי • ישראל יהלום • מוטי רגב • אפרים סגולי • שמואל אלדר • מיקי בר • אילן הרשקוביץ • שמעיה אביאלי • גבריאל שחור • איתי רייס • יואב לאור • נמרוד שפרוני • יואב עמירם • עומרי דור |

 |

| מפקדי בסיס עובדה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מנחם שרון • אברהם עשהאל • אורי שחר • ישראל קריגר • יאיר כפרי • בועז פלג • אריה ויסבורט • רם שמואלי • שמעיה אביאלי • יעקב שהרבני • שלי אוחובסקי • הודי להב • אבי רוט • הראל תגר • איתמר רייכל • מתן עדין • ח' • י' |

 |
**מרי ג'ין קריק** (באנגלית: **Mary Jeanne kreek**) (9 בפברואר 1937 – 27 במרץ 2021) הייתה דמות מצטיינת בתחום המדע המתמקד בהתמכרות. מחקרה פרץ דרך לטיפול בהתמכרות לאופיואידים, ותרם להבנה עמוקה של ההתמכרות כמחלת מערכת עצבים עם גורמים גנטיים. קריק הייתה פרופסור באוניברסיטת רוקפלר ורופאה, היא חקרה ופיתחה טיפולים חדשים, כולל את השימוש במתאדון ובופרנורפין, ותרמה להבנה מעמיקה של ההתמכרות גם לאלכוהול והרואין.

מחקר
----

ב- 1964 הצטרפה ד"ר קריק לקבוצת המחקר של פרופסור וינסנט דול באוניברסיטת רוקפלר, הקבוצה יצרה תוכנית במטרה למצוא תרופה להתמכרות להרואין. תוך כדי מחקרה, ד"ר קריק וצוותה השיגו ממצאים שמכורים קשים להרואין כבר לא מסוגלים להשיג תחושת אופוריה, אך עדיין נוטלים את הסם רק כדי לחוש נורמליים. ההבחנה הזאת הייתה קריטית להבנת ההתמכרות והתמודדות עימה.

ב-1966, ד"ר קריק המשיכה לפתח טכניקות למדידת הרכיב הפעיל במתדונה בדם ובאיברים אחרים, והשיגה תוצאות שאפשרו לה לבחון את היעילות והבטיחות של התרופה. עם המחקרים הללו, קריק וצוותה יצרו לטיפול בהתמכרות להרואין ובעקבותיה אושרה על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי ב-1973. מתאדון הפך לטיפול ראשון ומרכזי לאנשים הסובלים מהתמכרות להרואין, והיה בשימוש נרחב בקהילה הרפואית והמדעית. זווית חדשה ורפורמטורית התפשטה בהתמכרות, כשנתפסה כמחלה אורגנית עם אפשרות לטיפול רפואי.

ב- 1975 פרופסור וינסנט דול שינה את תחום המחקר שלו למחקר האלכוהול, ובכך התאפשר לד"ר קריק להמשיך עצמאית את העבודה של על התמכרות לאופיואידים. היא הייתה מהנשים הראשונות להיות ראש מעבדה באוניברסיטת רוקפלר.

בין התרומות החשובות הרבות שלה לתחום חקר ההתמכרויות, קריק הייתה הראשונה לזהות שימוש בסמים בהזרקה כהתנהגות הסיכון העיקרית השנייה (אחרי מין לא מוגן) להעברת HIV. קריק גם מילאה תפקיד בפיתוח של האגוניסט החלקי של האופיואידים בופרנורפין כטיפול בהתמכרות לאופיואידים, שאושר לבסוף להתוויה זו בשנת 2002 (והוא גם ברשימת התרופות החיוניות של WHO). מאוחר יותר היא המשיכה להבהיר את היסודות הגנטיים של הפרעות התמכרות, כולל פולימורפיזמים השולטים בביטוי של קולטני מו וקאפה אופיואידים, כמו גם פולימורפיזמים הקשורים לתגובות דחק לא טיפוסיות התורמות לפגיעות להתמכרות לסמים ולאלכוהול.

קורות חיים
----------

קריק נולדה בוושינגטון די.סי. ב-1937 וגדלה שם. אביה היה הבוחן הראשי במשרד הפטנטים של ארצות הברית. בילדותה חלתה קריק בפוליו מה שהעלה את התעניינותה במדע ורפואה. ב-1958 סיימה את לימודיה במכללת ווסלי. ב-1983 כשקיבלה קביעות, הייתה האישה הרביעית לקבל את התואר הזה ברוקפלר. ב־1994 קיבלה פרופסורה מלאה. היא הייתה נשואה לד"ר רוברט שפר, רופא המתמחה בגסטרו ורפואה פנימית, במשך 48 שנים עד מותו ב-22 בפברואר 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי ג'ין קריק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר של מכון רוקפלר 29 במרץ 2021 כתבה על חייה של ד"ר מרי ג'ין קריק
2. 1 2 3  אתר של עיתון טבע מדעי המוח 14 במאי 2021 כתבה לזכרונה של מרי ג'ין קריק
3. 1 2  אתר פאבמד 15 במאי 2021 כתבה לזכרה של מרי ג'ין קריק
4. ↑  עמוד לזכרו של רוברטבן זוגה של מרי ג'ין קריק

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרי ג'ין קריק"**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373873005171
* ISNI: 0000 0000 2152 1826
* LCCN: n78013347
* ORCID: 0000-0001-8562-9091
* SUDOC: 254467563
* VIAF: 55398587
* WorldCat: lccn-n78013347

 |
**המוקד להגנת הפרט מיסודה של ד"ר לוטה זלצברגר** הוא ארגון זכויות אדם שפועל בקרב הפלסטינים החיים ביהודה, שומרון וחבל עזה ובמזרח ירושלים.

הקמה ופעילות
------------

לוגו המוקד
המוקד הוקם בשנת 1988 על ידי ד"ר לוטה זלצברגר, על רקע אירועי האינתיפאדה הראשונה. בעת הקמתו נועד הארגון לטפל בפלסטינים שהתלוננו כנגד "מדיניות העצמות השבורות", ונקרא אז "המוקד לתלונות נפגעי אלימות". משהחלו פלסטינים תושבי יהודה, ושומרון וחבל עזה וכן תושבי מזרח ירושלים לפנות למוקד, הרחיב הארגון את טווח הטיפול וכלל טיפול בזכויות כלואים, תושבוּת בירושלים ובשטחים, הגבלות על חופש התנועה, טענות על אלימות יתר מצד כוחות הביטחון ומתנחלים, התנגדות להריסת בתי מחבלים וכדומה.

לאחר קבלת התלונה פונה המוקד לרשויות השונות (בהן המנהל האזרחי, הפרקליטות הצבאית, פרקליטות המדינה ומשרדי ממשלה שונים) ומגיש תביעות לבתי-המשפט ועתירות לבית המשפט העליון, לא פעם בשיתוף עם ארגונים אחרים, לרבות עדאלה, האגודה לזכויות האזרח, רופאים לזכויות אדם ועוד. המוקד גם פעל לשינוי מדיניות וחקיקה במטרה להביא לשינוי הסטנדרטים של זכויות האדם ביהודה, שומרון וחבל עזה ובמזרח ירושלים.

הארגון עותר למען שיפור תנאי מאסרם של אסירים ביטחוניים, בהם קטינים, נותן סעד לבני משפחותיהם, והגיש עשרות עתירות לבג"ץ נגד הריסת בתי מחבלים.

על פי נתוני הארגון, מאז הקמתו טופלו עשרות אלפי פניות של פלסטינים בתחומים שונים. בין הפניות בהן טיפל עסק המוקד גם בסוגיית מתקן 1391 אשר עתר להפסקת פעילותו.

משרד האסירים ברשות הפלסטינית מפנה מחבלים ומשפחות מחבלים, מיד לאחר ביצוע פיגוע, לקבלת סיוע מהארגון.

מבנה הארגון
-----------

נכון ל-2019 מנכ"לית הארגון היא ג'סיקה מונטל והיו"ר הוא פרופ' יוסף שורץ. בעבר היה היו"ר פרופ' אלחנן ריינר.

הארגון מונה כ-40 עובדים, יהודים ופלסטינים, בהם כאלה הממונים על קבלת תלונות ועל הקשר עם המתלוננים, רכזי התלונות האחראים על פנייה לרשויות הישראליות ומעקב אחר השתלשלות הטיפול בתלונות וצוות משפטי. כמה מהעובדים פועלים בהתנדבות.

מחזור הפעילות של הארגון עמד בשנת 2007 על כ-5.8 מיליון שקלים, בשנת 2008 על כ-5 מיליון שקלים ובשנת 2009 על כ-7.2 מיליון שקלים. מקורן של רוב התרומות לעמותה בישויות מדיניות זרות, בהן: הולנד, בריטניה, שוודיה, בלגיה, שווייץ, ספרד, קנדה, אירלנד ופינלנד וכן קרנות סיוע בינלאומיות, בהן: NDC, קרן פורד, oxfam novib‏, Misereor (גרמניה), Sigrid Rausing Trust (בריטניה), EED (גרמניה), CCFD (צרפת) והקרן החדשה לישראל אשר משמשת גם להעברת כספים מתורמים אחרים בחו"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוקד להגנת הפרט (בעברית, בערבית ובאנגלית)
* המוקד להגנת הפרט מיסודה של ד"ר לוטה זלצברגר, באתר "גיידסטאר ישראל"
* פרופיל "המוקד להגנת הפרט" באתר NGO Monitor
* המוקד להגנת הפרט, דף שער בספרייה הלאומית
* המוקד להגנת הפרט, ברשת החברתית פייסבוק

* המוקד להגנת הפרט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* המוקד להגנת הפרט, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוגמאות באתר הארגון
2. ↑  המוקד להגנת הפרט, באתר "מכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים"; יאיר אלטמן, תכירו: ארגון השמאל שמסייע, מגן ופועל למען מחבלים, ישראל היום, 23 בדצמבר 2018
3. ↑  מייסדת המוקד להגנת הפרט תומכת באינתיפאדה שלישית: "אני יכולה להבין למה צריך להרוג מדי פעם", באתר ערוץ 7, 19 באפריל 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007256808205171
* BnF: cb16972667d (data)
* ISNI: 0000 0001 0745 3318
* LCCN: nr93004142
* VIAF: 154149666
* WorldCat: lccn-nr93004142

 |