recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ריברהד נטוורקס** (באנגלית: **Riverhead Networks**) הייתה חברת אבטחת מחשבים שבסיסה בנתניה, ישראל ובקופרטינו, קליפורניה. החברה נרכשה על ידי סיסקו מערכות ב-22 במרץ 2004.

היסטוריה
--------

ריברהד נטוורקס נוסדה בשנת 2000 בתל אביב על ידי יהודה אפק, ענת ברמלר-בר, דן טואיטו ויובל רחמילביץ. מימון ראשוני ניתן על ידי קרנות ג'מיני ישראל, כור ונצ'רז ואינטל השקעות. ב-22 במרץ 2004 חברת סיסקו מערכות שילמה 44 מיליון דולר כדי לרכוש את השליטה המלאה בחברה (מתוכם 5 מיליון דולר כספים שהושקעו בסבב B של סיסקו). בעקבות הרכישה על ידי סיסקו הועבר מרכז הפיתוח של החברה ומוזג עם מרכז הפיתוח של סיסקו ישראל בנתניה.

טכנולוגיה
---------

ריברהד נטוורקס סיפקה פתרונות להגנה מפני מתקפת מניעת שירות מבוזרת (DDoS) על ידי שימוש בסדרה של אלגוריתמים. הטכנולוגיה של של החברה מאפשרת למערכות ה-IT של החברה להמשיך לפעול, אפילו בעיצומה של התקיפה.

ראו גם
------

* התקפת מניעת שירות
* סיליקון ואדי

קישורים חיצוניים
----------------

* Riverhead Networks
* קרנות ג'מיני ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ben-yehuda, Eynav (2004-06-24), "Cisco Israel hiring 70 software engineers for the newly acquired Riverhead Networks", *The Marker*, אורכב מ-המקור ב-2011-07-13, נבדק ב-2009-11-11
2. ↑  הארץ, סיסקו מחדשת הרכישות בישראל: רכשה סטארט-אפ ישראלי תמורת 39 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 23 במרץ 2004
קצינים בצבא הבריטי והאמריקאי
פרנק סינטרה צופה במצעד יום העצמאות, 1962, בתל אביב, מלווה בקצינות צה"ל החובשות מגוון כומתות גריסון, בהתאם לשיוכן החילי
**כובע גריסון** (באנגלית: **Garrison cap**, מילולית: "כובע חיל מצב") או **כובע צד** (Side cap) הוא כובע צבאי מתקפל עם צדדים ישרים. 

כובע מסוג זה נפוץ במספר זרועות וצבאות סביב העולם החל מאמצע המאה ה-19, תחילה ככובע ללבישה בשדה או במחנה שלא בלחימה ובהמשך התפתח גם לכובע שירות סטנדרטי. כובע גריסון מוכר גם בשמות **כובע טיסה** (בארצות הברית), **כובע מחנה** או **כובע שרות שדה** (בריטניה). בעיצובו הכובע עשוי מבד וניתן לקיפול כשהוא לא נחבש, כך שבשונה מקסדות או כובעים ייצוגיים, כובע הצד נוח בהרבה למשימות יום-יומיות במחנה או בשטח ולקיפול בכותפת או בכיס כשאינו נחבש.

שימושים צבאיים
--------------

כובע גריסון גרמני משנת 1962
### אוסטרליה

כל הדרגות של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי עושים שימוש בכובע גריסון כחול המתאים למדים שלהם.

### בריטניה

ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת - תמונה משנת 1940
בצבא הבריטי כובע גריסון הראשון שאומץ היה בסגנון גלנגרי (Glengarry), אשר אושר לשימוש בשנת 1868. הגלנגרי היה כובע בד קשיח שהתבסס על כובע סקוטי מסורתי, בהמשך הוא הוחלף עבור הקצינים של רוב היחידות הלא סקוטיות בכובע הטורין (Torin). גם הוא הוחלף מאוחר יותר בסגנון שהתבסס על העיצוב אוסטרי (Austrian Cap). 

### ישראל

כובע גריסון שימש כומתת מדי א' של חיילות צה"ל עד סוף שנות ה-90 של המאה ה-20. 

### נורווגיה

בנורווגיה נעשה שימוש בכובע גריסון בחיל האוויר המלכותי הנורווגי. 

### פורטוגל

חברי ה- GNR החובשים כובע גריסון, בזמן פטרול על גבי סוס.
בפורטוגל כובע גריסון מכונה barrete de bivaque ובמקרים רבים מתייחסים אליו בקיצור כ- bivaque. הכוחות המזוינים משתמשים בשני סוגים שונים של הכובע.

### שוודיה

בשוודיה סוג זה של כובע ידוע בשם båtmössa. הוא משמש בעיקר את המשטרה השוודית, את חיל הים וחיל האוויר.

ראו גם
------

* כומתה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כובע גריסון** בוויקישיתוף
**יוסי שושני** (נולד ב-3 ביולי 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי. ששיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

יוסי שושני גדל במחלקת הנוער של הפועל באר שבע ובמקביל הצטיין באליפות התיכונים של באר שבע. בשנת 1980 החל להתאמן עם קבוצת הבוגרים בליגה הלאומית. בעונת 1982–1983 הושאל לקבוצת מכבי יבנה ושיחק בה עונה אחת בליגה הלאומית. לאחר מכן חזר להפועל באר שבע ל-4 עונות ומאמנו נחום סטלמך שילב אותו בהרכב באופן קבוע.שושני הגיע עם באר שבע עד לגמר גביע המדינה 1984. בעונת 1987–1988 הושאל לקבוצת הפועל פתח תקווה, בה שותף ב-31 משחקים וכבש 6 שערים. לאחר מכן חזר להפועל באר שבע לחצי עונה ונרכש לצמיתות על ידי הפועל פתח תקווה, בה שיחק עד עונת 1991–1992. עם פתח תקווה סיים 3 פעמים במקום השני בליגה, זכה פעמיים ברציפות בגביע הטוטו והגיע פעמיים לגמר גביע המדינה, בפעם הראשונה הפסיד ובפעם השנייה זכה.

בעונת 1992–1993 הצטרף לקבוצת בני יהודה תל אביב, בה שיחק 13 משחקים. בעונת 1993–1994 הצטרף בקיץ לקבוצת מכבי תל אביב ושותף במשחק אחד בלבד בגביע האינטרטוטו מול סלביה פראג. שושני חזר להפועל פתח תקווה ושיחק 12 משחקים (שער אחד), בשליש העונה הצטרף לקבוצת מכבי עירוני אשדוד וסיים איתה במקום ה-12. בעונת 1994–1995 שיחק במכבי נתניה וירד עם קבוצתו לליגה הארצית במחזור האחרון. בעונת 1995–1996 שיחק עונה אחת בקבוצת מכבי פתח תקווה וסיים איתה במקום ה-6.

בעונת 1996–1997 הצטרף להפועל אשקלון מהליגה הארצית ובסיום העונה חגג איתה את ההעפלה ההיסטורית לליגה הלאומית. לאחר עונה אחת במכבי אחי נצרת, הכריז על פרישה ממשחק בגיל 35.

לאחר הפרישה
-----------

לפרנסתו עובד שושני כמורה נהיגה ומתגורר ביישוב שערי תקווה. בעבר ניהל את בית הספר לכדורגל של הפועל פתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* יוסי שושני, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
* יוסי שושני, באתר מוזיאון בני יהודה
* יוסי שושני מבקיע מול בית"ר תל אביב, בערוץ youtube
* יוסי שושני מבקיע במשחק העלייה של אשקלון, בדף הפייסבוק של אשקלון
* אביעד פוהורילס, שושני: צמח בנגב, מעריב, 19 בספטמבר 1988

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי שושני - מלך השערים באליפות התיכונים בבאר שבע, מעריב 26 בינואר 1981
2. ↑  מלך השערים של אשקלון עבר להפועל באר שבע, מעריב 4 באוגוסט 1980
3. ↑  גמר ללא גיבורים, אבל לוד בעננים!, חדשות הספורט (עמוד 4) 6 באפריל 1984
4. ↑  יוסי אביטן. השם הזה מחייב, מעריב 10 בינואר 1988
5. ↑  שושני הצטרף לבאר שבע באירופה, מעריב 14 באוגוסט 1988
6. ↑  יוסי שושני חוזר לפ"ת, מעריב 12 בדצמבר 1988
7. ↑  יוסי שושני. עובד מצטיין, מעריב 7 בינואר 1990
**המדרגות הפיניקיות** (באיטלקית: **La Scala Fenicia**) הן מדרגות חצובות בסלע המובילות מהנמל Marina Grande (מארינה גראנדה), של האי קפרי, למעלה להר סולרו ובדרכן חיברו בין קפרי ובין אנאקפרי. למרות שם המדרגות, ההנחה היא שהן לא נחצבו על ידי פיניקים, אלא על ידי מתיישבים יוונים במאה השישית או השביעית לפני הספירה.

יש 921 מדרגות עליהן עברו האנשים במשך אלפי שנים, כשהם נושאים מזונות, חפצים שונים, חומרי בניה ואפילו מים, שחסרו בחלק העליון. את נשיאת הדברים עשו, בדרך כלל, הנשים, הגברים עסקו בחקלאות וברעיית בעלי חיים.

עד שנת 1874 המדרגות היוו הקשר היחיד בין אנאקפרי לקפרי - בשנה זו נסללה הדרך הראשונה, דרך צרה ומפותלת. לא תמיד היו יחסים טובים בין תושבי שתי העיירות, קפרי ואנאקפרי. בשנת 1493 פרצה מגפה בקפרי ואנשי אנאקפרי הציבו מחסום בדרך אליהם, שער ברזל כבד. אנשי קפרי באו בלילה, פירקו את השער והטילו אותו לתהום. מה שנשאר זו מסגרת השער, הקרויה "השער המבדיל" (Porta della Differenza). בדרך המדרגות הנמשכת לאורך 1,7 קילומטרים, יש מקום בו נחרטו בסלעים, לצד הדרך, סימני צלב. הדבר נעשה, כדי להרחיק מעולי הרגל רוחות רעות.

הסופר אקסל מונתה מזכיר את המדרגות בספרו מגילת סן מיקלה והיום המדרגות קרויות על שמו, Viale Axel Munthe.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קאפרי: במעלה המדרגות הפיניקיות
חדרה מהאוויר. היער מצד ימין
**יער חדרה** הוא חורש בשטחה של העיר חדרה, הגובל במסילת החוף ממערב ומצפון, בפארק השרון מדרום, ובשטחים החקלאיים שלאורך כביש 4 ממזרח. אורכו מצפון-מזרח לדרום-מערב הוא 2.75 ק"מ, רוחבו המרבי הוא כ-900 מטרים ושטחו 1,500 דונם. יער חדרה הוא יער האקליפטוס הגדול בארץ.

עיקרו של יער הם עצי אקליפטוס נטועים אך קיימים גם מעט עצי אלון תבור וחרוב השייכים לצמחייה הטבעית באזור (יער השרון).

היסטוריה
--------

עצי האקליפטוס שביער נטעו החל מ-1896 בניסיון לייבש את ביצת "טאס" ששכנה באתר, גידולו המהיר של העץ הביא לחשיבה, שלצורך גידולו הוא צורך מים רבים והוא שואב מן הקרקע את הרטיבות וגורם ליבוש הקרקע.

עבודות הניקוז ונטיעת העצים מומנו על ידי הברון רוטשילד אך הן לא השיגו את מטרתן, והביצה יובשה רק בשנות ה-30 של המאה ה-20 באמצעות חפירת תעלות ניקוז שפינו את המים אל נחל אלכסנדר.

למרות שהעצים לא ייבשו את הביצה הם אכן גדלו מהר וכבר ב-1912 ניתן היה לכרות אותם באופן סלקטיבי ולהשתמש בהם לייצור ארגזי תפוזים ליצוא.

במלחמת העולם הראשונה עמד היער בפני כליה, הטורקים היו זקוקים באופן נואש לעץ על מנת להסיק את קטרי הקיטור ששימשו למאמץ המלחמתי והחליטו לכרות את היער, שמעון רוקח מנהל הפרדס בעלת הזיכיון לניצול היער שכנע את הטורקים לכרות את העצים בצורה שהבטיחה את התחדשות העצים ובכך הצילה את היער, במלאכת הכריתה הועסקו תושבי חדרה ובכך ניצלו הם מהגיוס לצבא הטורקי.

ביער כוורות דבורים בשל התאמת פריחת האקליפטוס לאיסוף צוף. בשטח הוכשרו פינות בילוי ונופש, ושביל ישראל חוצה את היער לאורכו מצפון לדרום. בצידו הצפוני של היער שוכנת תחנת הרכבת חדרה מערב, ולידה כלביית "חדרה אוהבת חיות" לכלבים נטושים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער חדרה** בוויקישיתוף
* יער חדרה באתר לתיירות ובילוי בחדרה
* תמונות ומידע אודות היער
* חוה בראון, קק"ל, יער חדרה: מטיילים בצל הארובות של הפארק, באתר ynet, 27 באוגוסט 2008
* היער באתר טיולי
* אודות היער באתר סברסים
* מסלול שביל ישראל העובר ביער חדרה
* יניב זליג, טיול ביער חדרה, מהיערות הראשונים בארץ ישראל, באתר הארץ, 6 ביוני 2019
* ארז דגן, ‏לימים שמשיים: טיול בטבע המדהים שבאזור חדרה, באתר ‏מאקו‏, 24 בפברואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  יער חדרה ופארק השרון
2. ↑  שביל ישראל: פארק השרון - סקירה גיאוגרפית, באתר החברה להגנת הטבע
3. ↑  עזי פז, על יערות אלון התבור ברמת מנשה ובשרון, באתר כלנית
פירוש נוסף ערך זה עוסק במבנה. אם התכוונתם לקבוצה הכוללת את בעלי החוליות היבשתיים, ראו בעלי ארבע רגליים.
מבני טטראפודים
**טטרפוד** הוא מבנה בטון בצורה דמוית פירמידה משולשת (טטראדר) הבנוי מכמה זוויות שונות האחת בצורת T והשנייה כלפי מטה בצורה ישרה. הטטרפוד נמצא בשוברי גלים, מרינות ונמלים. צורתו של הטטרפוד נועדה להפיג את עוצמת הגלים הנכנסים מכיוון הים על ידי כך שהיא מאפשרת למים לזרום בצורה סיבובית ולא בצורה ישירה, ולהקטין את עוצמת הזרימה בכך שהיא מאפשרת חלוקה אקראית של טטרפודים לשילוב מקסימלי של חלוקת הגל. חומרים ומבנים אחרים המשמשים למטרה זו, כגון סלעים וקוביות בטון, פחות שימושיים כיום מפני שעוצמת הגלים כלפיהם היא ישירה ואינה עוזרת לניפוץ הגלים בצורה טרבולנטית.

היסטוריה
--------

הטטרפוד פותח בשנת 1950 על ידי פייר דנל בגרנובל שבצרפת. טטרפודים שימשו לראשונה בתחנת הכוח רוצ'ס נוארס בקזבלנקה כדי להגן על צריכת מי הים. הם כבר לא מוגנים על ידי פטנט, נמצאים בשימוש נרחב בכל רחבי העולם, ומיוצרים על ידי קבלנים רבים.

הטטרפוד עורר השראה עבור מדינות רבות ליצירת מבני בטון דומים לשימוש בשובר גלים, כולל הקובייה המתוקנת (ארצות הברית, 1959), ה-Stabit (אנגליה, 1961), Akmon (הולנד, 1962), Dolos (דרום אפריקה, 1963), Stabilopod (רומניה, 1969) הסייבי (אוסטרליה, 1978), האקרופוד (צרפת, 1981), הקובייה החלולה (גרמניה, 1991), ה-A-jack (ארצות הברית, 1998) וה-Xbloc (הולנד, 2001). ביפן, המילה "טטרפוד" משמשת לעיתים קרובות כשם גנרי לגושי פיזור גלים, כולל צורות וצורות אחרות.

טטרפודים ובטון הפכו למוסד יפני בתקופה המודרנית. הייצור שלהם מייצר מקומות עבודה ליפנים רבים בחברות בנייה. ההערכה היא שכמעט 50 אחוזים מתוך כ-35,000 ק"מ של קו החוף היפני כבר מכוסה או השתנה בצורה כלשהי על ידי טטרפודים או צורות בטון אחרות. בשל ריבוי הטטרפודים, תיירים רבים המבקרים באוקינאווה מתקשים במציאת חופים בתוליים וקווי חוף שלא שונו על ידי הצבת טטרפודים.

ייצור
-----

טטרפוד הוא מבנה בטון רגיל (לעיתים מזוין) אשר נבנה על ידי שלוש תבניות פלדה המקלות על בנייתו. יצור טטרפוד בדרך כלל נמשך בין 22 ל-24 שעות. טטרפוד אחד יכול לשקול בין 1.5 טון לכ-12 טון.

הרמת הטטרפוד מתבצעת כ-3 ימים לאחר יצורו. הטטרפוד מועבר מהמפעל למקום האחסון שלו. הרמתו מתבצעת באמצעות מנוף כבד אל תוך משאיות, אשר מובילות אותו אל שובר הגלים.

כדי להניח טטרפוד נדרשות שתי שכבות מצע - חול וסלעים. החול משמש כדי להגביה את פני הים והסלעים משמשים להנחת הטטרפוד בצורה נכונה, הטטרפוד מונח בצורה אקראית.

ראו גם
------

* בטון
* בנייה
* שובר גלים
* נמל

לקריאה נוספת
------------

Azenha, M. Sena-Cruz, J. Camões, A. & Ferreira, R. M. (2011). Numerical simulation of the structural behaviour of concrete tetrapods subject to imposed deformations and applied loads.

Franco, L. Noli, A. De Girolamo, P. & Ercolani, M. (2000). Concrete strength and durability of prototype tetrapods and dolosse: results of field and laboratory tests. Coastal engineering, 40(3), 207-219.

Daniel, P. & Greslou, L. (1962). THE" TETRAPOD". Coastal Engineering Proceedings, (8), 27-27.

Wehkamp, S. & Fischer, P. (2013). Impact of coastal defence structures (tetrapods) on a demersal hard-bottom fish community in the southern North Sea. Marine environmental research, 83, 82-92.
הרבנית טייטלבוים ב-1965
הרבנית **אלטא פייגא טייטלבוים** (ל' בניסן ה'תרע"ב, 17 באפריל 1912 - י"א בסיוון תשס"א, 2 ביוני 2001) הייתה אשתו השנייה של האדמו"ר יואל טייטלבוים מסאטמר. נולדה לרב אביגדור שפירא, האדמו"ר מצ'נסטוחוב שבפולין, נצר למשפחת המגיד מקוז'ניץ, ולגיטל, צאצאית של האדמו"ר קלונימוס קלמן הלוי מקרקא.

אלטא נישאה לאדמו"ר בי"ג אלול תרצ"ז (20 באוגוסט 1937), כשנה וחצי לאחר פטירת אשתו הראשונה בה' בשבט תרצ"ו (29 בינואר 1936). טקס הנישואין התקיים בעיר טשעבין שבגליציה. הפרש הגילאים הגבוה בינה לבין בעלה והיותה מבוגרת מבתו חיה רייזל בכעשר שנים בלבד, גרמו למתיחות בין השתיים. כשצורף בעלה האדמו"ר לרכבת קסטנר, הוכנסה אף היא לרשימה וניצלה עם נוסעי הרכבת.

נודעה כאישה חזקה, ולאחר השואה השפיעה רבות על החסידות ומוסדותיה. היא נטלה חלק פעיל בהקמתם, ביסוסם וגיוס כספים למענם. לאחר פטירתו של בעלה התנגדה למינויו של אחיינו רבי משה טייטלבוים לאדמו"ר. פינתה את ביתה הצמוד לבית המדרש של החסידות בקריית יואל שבעיירה מונרו עבור בית מדרש של פורשי החסידות המכנים עצמם בני יואל, שהיו קשורים אליה.

טייטלבוים ניהלה קרנות צדקה וחסד. כמה מוסדות תורה בארצות הברית ובישראל המקורבים לחוגי העדה החרדית ונטורי קרתא קרויים על שמה.

נפטרה בי"א בסיוון תשס"א, 2 ביוני 2001, לאחר מחלה ונקברה במונרו סמוך לקבר בעלה. לא השאירה אחריה צאצאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* **Faiga Teitelbaum, 89, a Power Among the Satmar Hasidim**, הניו יורק טיימס, 13 ביוני 2001
* אלטא פייגא טייטלבוים בארכיב הרשת לנשים יהודיות.
* Schism in a Hasidic Sect Erupts in Violence, ניו יורק טיימס, 21 באפריל 1990.
**קייל רד סילברסטין** (באנגלית: **Kyle Red Silverstein** נולד ב-21 במאי 2002) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

סילברסטיין מתגורר עם הוריו בשרמן אוקס (אנ'), לוס אנג'לס. אחותו הצעירה, לילי מיי סילברסטין, שהיא גם שחקנית.

קריירה
------

סילברסטיין הופיע במגזין "BabyStyle" בגיל שנתיים ומאז הופיע ביותר מ-20 פרסומות. בשנת 2006 הופיע בסרט שיצא ישירות לווידאו בשם "A Dead Calling". שנה לאחר מכן הופיע בסרט הקצר "Family Karma".

בשנת 2008 הופיע בסרט הטלוויזיה "Life on Mars" ובסרט "B.T.K." שיצא ישירות בווידאו. באותה שנה הופיע לראשונה בטלוויזיה בפרק בסדרה האוס.

בשנת 2009 הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "From the Shadows" והתארח בסדרת הטלוויזיה המצליחה פשע מן העבר. בשנת 2011 הופיע בסרט הטלוויזיה "Outnumbered". בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "Gabe the Cupid Dog" והופיע בקומדיית המצבים הכול לטובה ובסרט הטלוויזיה "American Judy". שנה לאחר מכן הופיע בסדרת הדרמה האנטומיה של גריי.

בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע תקועים בחופשה לצד אדם סנדלר ודרו ברימור. באותה שנה הופיע בפרק בקומדיית המצבים, אמא בהזמנה. בשנת 2014 ביים וכתב את התסריט לסרט הקצר "Read Before Signing".

בשנת 2015 הופיע בסדרת הטלוויזיה צוות עקרב. בשנת 2017 שיחק בפרק בסדרת הטלוויזיה שחור-כזה ובסרט הקולנוע "דייזי וינטרס" (אנ').
בשנת 2018 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה ילוסטון.

בשנת 2020 שיחק בפרק בסדרה סידני במקסימום, תפקיד אליו חזר בשנת 2021. בשנת 2021 שיחק בפרק בסדרה סיפורי אימה אמריקאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קייל רד סילברסטין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קייל רד סילברסטין, ברשת החברתית אינסטגרם
* קייל רד סילברסטין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kyle Red Silverstein, Celeb Networth Post, ‏6 באוגוסט 2020
2. ↑  Pictures from Blended Red Carpet Released, Shockya.com, ‏6 באפריל 2014
3. ↑  Lucas Hill-Paul, Yellowstone’s Cole Hauser sparks frenzy as fans spot family member resemblance to co-star, Express.co.uk, ‏4 במאי 2022
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **בנימין אהרן סלניק** (ה'ר"ץ - ה'ש"פ 1530–1620), היה רב בוועד ארבע ארצות, ואב"ד בפולין במאה ה-16, מחבר הספר **משאת בנימין**.

קורות חייו
----------

נולד בפולין בשנת 1530 לרבי אברהם מהעיר סלוניקי (ומכאן שם משפחתם)[דרושה הבהרה][דרוש מקור], מצאצאי דון יצחק אברבנאל. היה תלמידם של הרמ"א, המהרש"ל, הרב שלמה מלובלין (מהר"ש השני) והמהר"ם מלובלין. בצעירותו, לימד תורה בקראקא. בהמשך שימש זמן קצר כרב מדינת שלזיה, ולאחר מכן התמנה לרב ואב"ד בקהילת פודהייצה, תפקיד אותו מילא כ-40 שנה. נמנה בין חברי ועד ארבע ארצות, ולאחר מכן התמנה לראש הוועד. נפטר בשנת 1620 ונטמן בעיר פודהייצה. בניו שימשו אחריו ברבנות העיר.

ספריו
-----

### שו"ת משאת בנימין

התפרסם כמורה הוראה ושאלות הלכתיות נשלחו אליו מכל תפוצות ישראל. חיבר מספר ספרים, אך המפורסם בהם הוא ספר השאלות והתשובות **משאת בנימין**. בספר 112 שאלות ותשובות הלכתיות. יש בו תשובות מאת גדולי דורו מהם: רבי יהושע פלק כץ, מהר"ם מלובלין, רבי מרדכי יפה ורבי משה מת.

הוא יצא לראשונה בקראקא בשנת 1633. הספר נחשב בר סמכא, וספרים תורניים אחרים מסתמכים על דברים הכתובים בו. מקור השם בפסוק מספר בראשית - "ותרב משאת בנימין ממשאות כולם חמש ידות"
(ספר בראשית, פרק מ"ג, פסוק ל"ד).

### מצוות נשים

הרב סלניק התפרסם ברבים גם בזכות ספרו "סדר מצוות הנשים" שנכתב בשפת היידיש העתיקה ונדפס במהדורות רבות באירופה של אותה תקופה, ואף תורגם לאיטלקית על ידי הרב יעקב הלפרין בשנת 1616. לאחרונה תורגם החיבור לאנגלית ונדפס במהדורה ביקורתית בידי אדוארד פראם.

הספר תורגם לעברית על ידי ש. צוויבל ויצא לאור בהוצאת זיכרון אהרן, ירושלים תשע"ג.

משפחתו
------

בנו, הרב יעקב סלניק שימש אחריו ברבנות העיר פודהייצה, גם הוא השתתף בוועד ארבע ארצות, יחד עם רבי יום-טוב ליפמן הלר, חיבר את הספר 'נחלת יעקב', על פירוש רש"י לתורה נפטר בשנת ת"ג.

בנו, הרב אברהם סלניק כיהן כרבה של טרנופול, ומאוחר יותר כראש ישיבה בבריסק. חתנו, הרב מנחם מאן שימש כרב וכראש ישיבה בעיר וינה.

לקריאה נוספת
------------

* ספר פודהייצה, עורך: מ"ש גשורי, ת"א תשל"ב[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

* **משאת בנימין**, באתר היברובוקס
* דוד הלחמי, רבי בנימין אהרן מפודהייץ (בעל שו"ת „משאת בנימין"), **חכמי ישראל**, תל אביב תשי"ח, חלק א', עמ' נ', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
* הרב יעקב סלניק אתר גליונות נחמה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305493105171
* GND: 13373627X
* ISNI: 0000 0001 1891 0713
* LCCN: n85374396
* NTA: 080432220
* SUDOC: 126856095
* VcBA: 495/41608
* VIAF: 140798242
* WorldCat: lccn-n85374396

 |
**אלעד חסין** (נולד ב-20 במאי 1980 בירושלים) הוא מאמן כדורסל ישראלי, המאמן את עירוני נס ציונה, ואת נבחרת העתודה של ישראל עמה זכה בסגנות אליפות אירופה 2023 לנבחרות עד גיל 20.

ביוגרפיה
--------

חסין החל לשחק כדורסל בקבוצה הבוגרת של הפועל ירושלים בגיל צעיר.

בתחילת דרכו כמאמן, ב-2003, שימש כעוזרו של המאמן ג'ון קליפארי באוניברסיטת ממפיס. בעונת 2004/2005 התמנה לראשונה לעוזר מאמן של קבוצת בליגת העל בכדורסל, בני השרון, וכבר בעונתו הראשונה כעוזר מאמן הצליח לעלות עמה לטורניר אירופי. בעונת 2004/2005 שימש כסקאוט עבור מכבי תל אביב, במקביל לעבודתו כמאמן ראשי בקבוצת הנוער של בני הרצליה וקבוצות בתי הספר של הרצליה.

בעונת 2005/2006 התמנה לעוזרו של פיני גרשון במכבי תל אביב, וזכה עמה בדאבל. בעונת 2006/2007 המשיך חסין לשמש כעוזרו של גרשון, הפעם באולימפיאקוס. בעונת 2007/2008 חזר לישראל ושימש כמאמן הראשי של מחלקת הנוער במכבי רעננה.

בעונה שלאחר מכן מונה לעוזרו של אבי אשכנזי במכבי חיפה ששבה לשחק בליגת העל. עונת 2009/2010 הייתה הטובה ביותר בקריירת האימון של חסין, כאשר הוביל את חיפה ביחד עם אשכנזי לגמר גביע המדינה ולגמר הפיינל פור של הליגה, בשניהם הפסידה הקבוצה. במהלך עונת 2010/2011 החליף חסין את אשכנזי, אך לאחר פתיחת עונה לא טובה שכללה מאזן של 2 ניצחונות מול 7 הפסדים בליגה וסדרה של הפסדים בהפרשים גבוהים במשחקי היורוצ'אלנג', פוטר חסין מהקבוצה בסוף שנת 2010 והוחלף על יד עוזרו עמי נאווי.

באמצע עונת 2013/14 מונה למאמן הפועל חולון והחליף את ליאור ליובין לאחר שהתפטר. בעונת 2014/15 הראתה הנהלת הפועל חולון את אמונה בחסין כשהאריכה את חוזהו לשנתיים עם אופציה לעונה שלישית. ב-26 בנובמבר 2015 פוטר מתפקידו והוחלף על ידי דן שמיר.

בפברואר 2019 מונה למאמנה של הפועל חיפה מהליגה הלאומית והחליף את עופר רחימי שפוטר. במאי 2022 הודיעו חסין והפועל חיפה על פרידה הדדית וסיום תפקידו לאחר שלוש וחצי עונות, במהלכן הוביל את הקבוצה לליגת העל ולהעפלה כפולה לרבע גמר הפלייאוף. זמן קצר לאחר מכן מונה למאמנה של עירוני נס ציונה.

בנוסף לקריירת האימון שלו משמש חסין פרשן בספורט 5 במשחקי היורוליג.

חייו האישיים
------------

חסין נשוי ללימור ואב לשתי בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלעד חסין** בוויקישיתוף

* דותן מלאך, מקור ראשון, פעם שנייה גלידה: אלעד חסין מכוון רחוק, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  כפיר חודרה, ‏אלעד חסין חתם כמאמנה החדש של הפועל חיפה, באתר ONE‏, 21 בפברואר 2019
2. ↑  אלעד חסין סיים את דרכו בהפועל חיפה, באתר ynet, 25 במאי 2022
3. ↑  נועה פופלינגר, ‏רשמית: אלעד חסין מונה למאמן נס ציונה, באתר ערוץ הספורט, 26 במאי 2022

| מאמני קבוצות ליגת העל בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **שרון אברהמי** (עירוני קריית אתא) • **שמוליק ברנר** (מכבי עירוני רמת גן) • **גיא גודס** (הפועל חיפה) • **אלעד חסין** (עירוני נס ציונה) • **יוריצה גולמאץ** (הפועל אילת) • **ברק פלג** (הפועל גליל עליון) • **רועי פרל** (הפועל עפולה) • **דני פרנקו** (הפועל תל אביב) • **עודד קטש** (מכבי תל אביב) • **איליאס קנצוריס** (הפועל ירושלים) • **דן שמיר** (בני הרצליה) • **יואב שמיר** (הפועל באר שבע) • **עמית שרף** (הפועל חולון) |

 |
**אנטון וילהלם פון ל'סטוק** (בגרמנית:‏ **Anton Wilhelm von L'Estocq** ;‏ 16 באוגוסט 1738 – 5 בינואר 1815) היה גנרל פרוסי אשר פיקד על הכוח הפרוסי בקרב אילאו.

ביוגרפיה
--------

ל'סטוק נולד ב-22 בפברואר 1737 בעיר צלה, שהשתייכה אז לנסיכות הבוחר מהנובר. מוצא משפחתו היה מפיקרדי שבצרפת. אביו, לודוויג אוגוסט ל'סטוק (1688-1747) היה אוברסט-לויטננט בצבא הפרוסי. אמו הייתה אילזה סופיה לבית גרבוב (1700-1738). הוא התגייס כצוער לצבא הפרוסי בשנת 1757 ושרת בחיל הפרשים. הוא לחם במלחמת שבע השנים, ועל חלקו במלחמה עוטר בפור לה מריט והוסמך כקורנט (מקביל לסגן משנה). ב-1768 הוא הועלה לדרגת לוטננט והוצב ברגימנט הפרשים ה-3 (ברנדנבורג - פון ציטן). ב-1790 מונה למפקד גדוד הוסרים, וב-1793 הועלה לדרגת אוברסט. הוא לחם עם הגדוד שלו כנגד צבא המהפכה הצרפתי במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה. ב-1794 הוא קיבל פיקוד על רגימנט ההוסרים ה-2, ולאחר חתימת שלום בזל ב-1795 היה הרגימנט שלו אחראי על אבטחת הגבולות עם צרפת. ב-1797 הוא הועבר לפקד על רגימנט ההוסרים ה-1.

ב-1798 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1803 מונה למפקד הכוחות הפרוסיים בפרוסיה המזרחית, ובמקביל פיקד על רגימנט ההוסרים ה-9. ב-1805 הוא הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מלחמת הקואליציה הרביעית ב-1806, בעקבות התבוסה הפרוסית בקרב ינה-אאורשטדט, החלו הצרפתים כובשים את מרבית פרוסיה. כוחו של ל'סטוק אשר כלל 25,000 חיילים, לא השתתף בקרבות, והיה רענן ומוכן לפעולה נגד הצרפתים המתקרבים מזרחה. הוא חבר אל כוחות צבא האימפריה הרוסית בפיקוד הרוזן פון בניגסן, וב-7 בפברואר הם נפגשו עם נפוליאון בונפרטה בקרב אילאו. הקרב, שהתחולל באמצע סופת שלגים, היה הראשון בו נפוליאון לא הכריע את האויב בצורה חד משמעית. למעשה, הצרפתים היו על סף הפסד לולא נסיגה מוקדמת של הרוסים. שני הצבאות נסוגו לבסוף לחניית חורף. בעקבות התבוסה בקרב פרידלנד, היה ל'סטוק חבר בוועדה צבאית מיוחדת שהוקמה בידי פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, ואשר נועדה לבדוק ולנתח את סיבות הכישלון. 

ב-12 בנובמבר 1808 הוא מונה למפקד הארמון בברלין, וב-1812 הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים. בתחילת 1814 הוא מונה למושל הצבאי של ברסלאו, אולם באוגוסט של אותה שנה הוא פרש מהצבא. הוא נפטר בברלין ב-5 בינואר 1815 בגיל 76.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטון וילהלם פון ל'סטוק** בוויקישיתוף
* אנטון וילהלם פון ל'סטוק בביוגרפיה הגרמנית הכללית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116955376
* VIAF: 69695706
* WorldCat: viaf-69695706

 |
**סאם (שמואל) גרונדוויג** (נולד ב-1973) הוא יושב ראש קרן היסוד. לפני כן כיהן כקונסול ישראל בלוס אנג'לס.

בשנת 2022 נבחר על ידי הג׳רוזלם פוסט לאחד מ-50 היהודים המשפיעים בעולם.

ביוגרפיה
--------

גרונדוורג נולד וגדל למשפחה יהודית דתית במיאמי ביץ', פלורידה.

בשנת 1990, בגיל 17, עלה לישראל לבד, ולאחר הגעתו לארץ התגייס לצה״ל במסגרת תוכנית מתנדבי חוץ לארץ (מח״ל) ושירת כלוחם בחיל השריון. במילואים שירת כקצין נפגעים.

עם שחרורו למד באוניברסיטת בר-אילן, שם השלים תואר ראשון בלוגיסטיקה. לאחר מכן השלים את לימודי התואר השני בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת מיאמי, כמו גם תואר שלישי במשפטים באוניברסיטת מיאמי. גרונדוויג הוסמך כעורך דין בישראל ובארצות הברית.

בשנת 2009, לאחר מספר שנים בהם עבד במגזר הפרטי, חזר גרונדוורג לישראל ומונה למנכ"ל הסניף הישראלי של הקונגרס היהודי העולמי.

בשנת 2016 מונה על ידי ראש הממשלה ושר החוץ בנימין נתניהו לתפקיד קונסול ישראל בלוס אנג'לס. בזמן כהונתו פעל רבות לקידום התדמית של ישראל בקרב הציבור האמריקאי, בין היתר באמצעות שיתופי פעולה עם דמויות מוכרות מהוליווד, דוגמת גל גדות, מים ביאליק, קונאן אובריאן ושרון סטון, כמו גם כוכבי ספורט דוגמת כרים עבדול-ג׳באר.

בשנת 2018 נבחר גרונדוורג לתפקיד יושב ראש קרן היסוד.

חיים אישיים
-----------

סאם נשוי לג'וליה, אחות במקצועה. לזוג שלושה ילדים והם מתגוררים בגוש עציון.

מאמרים נבחרים
-------------

* People of Israel, באתר ג'רוזלם פוסט, 14 במרץ 2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאם גרונדוורג** בוויקישיתוף
* סאם גרונדוורג, באתר הסוכנות היהודית
* סאם גרונדוורג, באתר ההסתדרות הציונית העולמית
* בארץ הדוד סאם: אלעד מסורי בראיון חג בלעדי עם קונסול ישראל בלוס אנג׳לס, שבוע ישראלי. 4 ביוני 2017
* "זו לא משימה פשוטה": מי שהביא את קונאן אובריאן לארץ מדבר, מעריב, 28 בספטמבר 2017
* "קיבלתי מראש הממשלה משימה: להתמקד בהוליווד", מקור ראשון, 19 באוגוסט 2019

הערות שוליים
------------



1. ↑  Sam Grundwerg: Diplomat, fundraiser and Zionist leader, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  אלעד מסורי Elad Massuri, בארץ הדוד סאם: אלעד מסורי בראיון חג בלעדי עם קונסול ישראל בלוס אנג׳לס, באתר שבוע ישראלי, ‏2017-04-06
3. ↑  צביקה קליין, "קיבלתי מראש הממשלה משימה: להתמקד בהוליווד", באתר מקור ראשון
4. ↑  "זו לא משימה פשוטה": מי שהביא את קונאן אובריאן לארץ מדבר, באתר www.maariv.co.il
5. ↑  "Israel's Hollywood envoys hope TV hits will help national image". *Reuters* (באנגלית). 2017-09-15. נבדק ב-2022-01-31.
6. ↑  "יו"ר חדש לקרן היסוד - חבר ילדות של רון דרמר". *TheMarker*. נבדק ב-2022-01-31.
המדינה אשררה  המדינה חתמה, אך לא אשררה
**האמנה בדבר אחריות בינלאומית לנזק שנגרם על ידי חפצי חלל**, הידועה גם בשם **אמנת אחריות החלל**, היא אמנה משנת 1972 המרחיבה את כללי האחריות שנוצרו באמנת החלל החיצון משנת 1967. בשנת 1978, התרסקות הלוויין הסובייטי קוסמוס 954 בשטח קנדה הובילה לתביעה היחידה שהוגשה במסגרת האמנה.

סטטוס
-----

אמנת האחריות נפתחה לחתימה ב-29 במרץ 1972.  ונכנסה לתוקף ב-1 בספטמבר 1972.  נכון ל-1 בינואר 2021, 98 מדינות אשררו את האמנה, ועוד 19 חתמו אך לא אשררו. בנוסף, ארבעה ארגונים בין-ממשלתיים בינלאומיים ( סוכנות החלל האירופית, הארגון האירופי לניצול לוויינים מטאורולוגיים, ארגון האינטרספוטניק הבינלאומי לתקשורת חלל, ו ארגון הלוויין האירופי לטלקומוניקציה ) הצהירו על הסכמתם לזכויות ולחובות המפורטות בהסכם.

הוראות עיקריות
--------------

חברות לאמנה נושאות באחריות בינלאומית לכל אובייקטי החלל המשוגרים משטחן. המשמעות היא שללא קשר למי שיגר את עצם החלל, אם הוא שוגר משטחה של מדינה א', או ממתקן של מדינה א', או אם מדינה א' גרמה לשיגור, אזי מדינה א' אחראית במלואה לנזק שנגרם מאותו חפץ חלל.

### שיגורים משותפים

אם שתי מדינות פועלות יחד כדי לשגר אובייקט חלל, אז שני המדינות הללו אחראיות ביחד ולחוד לנזק שהאובייקט גורם. המשמעות היא שהצד הנפגע יכול לתבוע את כל אחת משתי המדינות על מלוא סכום הנזק.

### תביעות בין מדינות בלבד

תביעות לפי אמנת האחריות חייבות להיות מובאות על ידי המדינה נגד מדינה. האמנה נוצרה כדי להשלים את החוקים הלאומיים הקיימים והעתידיים המספקים פיצוי לצדדים שנפגעו מפעילות חלל. בעוד שברוב מערכות המשפט הלאומיות אדם או תאגיד רשאים להגיש תביעה נגד יחיד אחר או תאגיד אחר, על פי אמנת האחריות יש להגיש תביעות במישור המדינה בלבד. המשמעות היא שאם אדם נפגע מחפץ חלל ורוצה לבקש פיצוי על פי אמנת האחריות, על האדם לדאוג לכך שמדינתו תגיש תביעה נגד המדינה ששיגרה את חפץ החלל שגרם לנזק.

ראו גם
------

* ארה"ב-193
* קוסמוס 954
* Skylab
* אמנת החלל החיצון
* אמנת ירח
* פסולת חלל

הפניות
------

1. 1 2  "MULTILATERAL Convention on the international liability for damage caused by space objects. Opened for signature at London, Moscow and Washington on 29 March 1972" (PDF). United Nations. נבדק ב-8 בנובמבר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Convention on International Liability for Damage Caused by Space Objects". United Nations Office for Outer Space Affairs.
3. ↑  "Status of Treaties". *unoosa.org*. נבדק ב-2021-10-13.

קישורים חיצוניים
----------------

* משרד האו"ם לענייני חלל חיצוני: אמנה בדבר אחריות בינלאומית לנזק שנגרם על ידי חפצי חלל (אנגלית)
**פרויקט פרח** היה פרויקט צבאי משותף של ישראל ואיראן ביולי 1977, הפרויקט היה חלק ממאמץ משותף לשחזור טילים אמריקאים עם חלקים תוצרת ישראל ויכולים להיות מצוידים בראשי נפץ גרעיניים.

היסטוריה
--------

ב-18 ביולי 1977 ביקר סגן שר הביטחון האיראני, חסן טופאניאן בישראל, שם נפגש עם שר החוץ הישראלי, משה דיין וכן עם שר הביטחון הישראלי, עזר ויצמן. בפגישה דנו השלושה על התקדמותם של מספר פרויקטים צבאיים משותפים בין ישראל לאיראן, ביניהם פרויקט פרח.

פרויקט זה התמקד בפיתוח טילים נגד ספינות שנקראו באופן בלתי רשמי "פוסט גבריאל" - זאת לאחר העובדה כי הטילים היו אמורים להיות גרסה משופרת של הטיל "גבריאל" ויהיה בעל טווח גדול יותר מטיל ההרפון האמריקאי, מלבד זאת הפרויקט ניסה להפיג את החששות האיראניים מפיתוח טילים גרעינים הן בהודו ובהן בפקיסטן (שתי המדינות נכללות ברשימת מדינות בעלות נשק גרעיני ושתיהן לא חתמו על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני).

בפברואר 1979 הופל בית המלוכה של מוחמד רזה פהלווי במהפכה האיראנית ולאור ניתוק היחסים בין איראן לישראל הוחלט על סיום הפרויקט.

יעקב שפירו, אשר היה האחראי על תיאום המשא ומתן עם איראן בין השנים 1975–1978, אמר כי: "באיראן התייחסו אלינו כמו למלכים. עשינו איתם עסקים בקנה מידה מדהים. ללא הקשרים עם איראן, לא היה לנו את הכסף לפתח נשק שנמצא היום בקו הקדמי של ההגנה על מדינת ישראל".

הערות שוליים
------------

1. ↑  רונן ברגמן, ואשינגטון, "אתם זקוקים לטיל קרקע-קרקע", באתר הארץ, 20 בפברואר 2005
2. ↑  עמי רוחקס דומבה, ויקיליקס: ישראל הציעה לאיראן ייצור משותף של טילי יריחו לפי המהפכה, באתר IsraelDefense, ‏2 בדצמבר 2016
3. ↑  Bergman, Ronen (2008). *The Secret War with Iran: The 30-Year Clandestine Struggle Against the World's Most Dangerous Terrorist Power*. Simon and Schuster. p. 6. ISBN 9781416564904.
צוות משמר החופים האמריקני קאטר גלווסטון (רקע) יוצא לדרך לצד צוות הספינה של מינהל הבטיחות הימית של הרפובליקה העממית בסין האיקסון 31 (בחזית) שמונה קילומטרים מחוף הונולולו, 6 בספטמבר 2012.
**המינהל לבטיחות ימית של הרפובליקה העממית של סין** (בסינית מפושטת: **中华人民共和国海事局**) היא סוכנות ממשלתית, המנהלת את כל הנושאים הקשורים לבטיחות ימית וספנות, כולל פיקוח על בטיחות ואבטחת התעבורה הימית, מניעת זיהום מספינות, פיקוח על ספינות ומתקנים ימיים, אמצעי בטיחות ניווט (כולל חיפוש וחילוץ ואספקת עזרים לניווט), ניהול מנהלי של פעולות נמל ואכיפת חוק בענייני דיני בטיחות בים. המינהל היה אחראי גם על חקירת תאונות ימיות. מטה המינהל נמצא ברובע דונגצ'נג, בייג'ינג.

היסטוריה
--------

הסוכנות הוקמה באוקטובר 1998, על ידי מיזוג הלשכה לפיקוח על ספינות סין ולשכת הפיקוח על נמל סין לסוכנות מקיפה לענייני ים, הכפופה למשרד התחבורה של הרפובליקה העממית של סין.

המינהל היה לסוכנות המינהלית הימית היחידה שלא מוזגה לתוך משמר החופים הסיני ביוני 2013. המינהל שומר על תחום הבטיחות והבקרה עליו (עם הפעלת "משטרת התנועה הימית"), בעוד משמר החופים הסיני מרכז את כל חובות אכיפת החוק והמשטרה בנושא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המינהל לבטיחות ימית של סין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המינהל לבטיחות ימית של סין (בסינית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Accident Investigation." Maritime Safety Administration. Retrieved on January 17, 2012.
2. ↑  Kuehmayer, J.R. "Marine Accident and Casualty Investigation Boards." *Austrian Marine Equipment Manufacturers*. 17. Retrieved on 17 January 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2007025921
* VIAF: 130405321
* WorldCat: lccn-n2007025921

 |
**חואן פאבלו אנחל אראנגו** (ספרדית: Juan Pablo Ángel Arango; נולד ב-24 באוקטובר 1975 בעיר מדיין) הוא כדורגלן עבר קולומביאני ששיחק בעמדת החלוץ בין היתר בליגה האנגלית ונבחרת קולומביה.

ביוגרפיה
--------

אנחל החל את הקריירה המקצועית שלו בשנת 1993 בקבוצת אתלטיקו נסיונל הקולומביאנית ובשנת 1994 עזר לה לזכות באליפות קולומביה בכדורגל. בשנת 1997 עבר לריבר פלייט מליגת העל הארגנטינאית, תחילה כמחליפו של הרנן קרספו ועד מהרה הפך ליקיר אוהדי הקבוצה. הוא זכה עם ריבר פלייט באליפות ארגנטינה והיה מלך השערים בטורניר אפרטורה בשנת 2000 עם 13 הבקעות. לאחר מכן עבר לאסטון וילה האנגלית, אשר רכשה אותו בינואר 2001 תמורת סכום שיא של 9.5 מיליון ליש"ט.

אנחל סבל מקשיי הסתגלות לאורח החיים באנגליה, דבר שהשפיע על יכולתו באסטון וילה. אנחל יצא מתקופת המשבר ואת עונת 2003/04 סיים עם 23 שערים במסגרות השונות, מתוכם 16 בפרמייר ליג האנגלית. בעונת 2004/05 חלה ירידה בתפוקתו של והוא הבקיע רק 7 שערים. ב-2005/06 עם הגעתו של המאמן האירי דייוויד אולירי חל פיחות במעמדו בעקבות החטאת שני פנדלים במשחק אחד. שנה אחר כך הוא כבש 7 שערים, אך הגעתם של מילאן בארוש, אשלי יאנג וג'ון קארו למועדון דחקה אותו החוצה. בסך הכל, כבש עבור אסטון וילה 66 שערים ב-205 משחקים.

ב-17 באפריל 2007 הודיעה הנהלת הרד בול ניו יורק מליגת ה-MLS האמריקאית על הצטרפותו של אנחל לקבוצה. הוא ערך את הופעת הבכורה ב-8 במאי 2007 מול הלוס אנג'לס גלאקסי של דייוויד בקהאם וכבש בבעיטה חופשית בהפסד 1–3. הוא סיים את העונה עם 19 שערים ו-5 בישולים ב-24 משחקים. אנחל שיחק שנה שנייה בקבוצה והפך לכובש המצטיין שלה ולשחקן הראשון בהיסטוריה של הרד בולס שכובש ב-6 משחקים ברציפות.

ב-19 בינואר 2011 הצטרף ללוס אנג'לס גלאקסי לחצי עונה. ב-17 באוגוסט חתם בצ'יבאס ארצות הברית, בעונתו הראשונה הבקיע 7 שערים בתשעה משחקים.

נבחרת קולומביה
--------------

בנבחרת ארצו, אנחל לא השאיר יותר מדי רושם חיובי. היה שותף לכישלונות של הנבחרת להעפיל ממוקדמות גביע העולם בדרום אמריקה ב-2002 וב-2006 ולא השתתף באף טורניר קופה אמריקה. בסך הכל כבש במדי הנבחרת 9 שערים ב-33 משחקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן פאבלו אנחל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**רודולף פייגה** (27 בינואר 1889 – 27 במאי 1948) היה מייסד השירות המטאורולוגי הישראלי.

ביוגרפיה
--------

רודולף פייגה נולד להנרייטה וזיגפריד בברסלאו שבגרמניה. למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת ברסלאו. בשנים 1914–1918 שירת כקצין מטואורולוגיה ביחידת צפלינים של הצבא הגרמני.

בשנים 1929–1933 היה פייגה מנהל התחנה המטאורולוגית בברסלאו עיר הולדתו וחבר בארגון המטאורולוגי העולמי WMO. בשנת 1934 ארגן פייגה משלחת דאיה לשם השתתפות במכביה שנערכה בארץ ישראל שנה לאחר מכן. עם סיומה פייגה לא שב לגרמניה נשאר בארץ ועד מהרה הקים עם חבריו את הסניף החיפאי של קלוב התעופה הישראלי. עם סיום הקמתו של נמל תעופה בלוד במרץ 1937 על ידי הבריטים מונה פייגה לקצין מטאורולוגיה מטעם הרשות לתעופה האזרחית הבריטית. תאריך זה מהווה את ראשיתו של השירות המטאורולוגי בארץ ישראל. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נעצר פייגה ונכלא בכלא עכו באשמת שיתוף פעולה עם גרמניה הנאצית, דבר חסר בסיס לחלוטין. עם שחרורו הוא חזר לנהל את השירות המטאורולוגי תחת המנדט הבריטי. עם הכרזת העצמאות הפך השירות לשירות מטאורולוגי ישראלי ופייגה מונה למנהלו הראשון.

ב-27 במאי 1948 נהרג פייגה מפגז ירדני בירושלים. כיוון שבמלחמת העצמאות נחשבו עובדי השירות המטאורולוגי כאזרחים מגויסי צה"ל הוכר פייגה כחלל צה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* לזכרו של רודולף פייגה
* ארכיון ראובן (רודולף) פייגה ויהויכין פייגה
* היסטוריה תעופתית בישראל
* ראשית דרכו של השירות המטאורולוגי
* המטאורולוג הראשון בארץ ישראל
* גל-עד (אורכב 03.09.2018 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר נזכור את כולם
**מרכז החלל סמנאן** הוא נמל החלל של איראן, וממנו משוגרים לחלל משגרי הלוויינים של סוכנות החלל האיראנית. המרכז נמצא בפרובינציית סמנאן, וכולל מתקני תשתית מסוגים שונים ובהם אתרי שיגור, אזורי מינהלה, תמיכה טכנית, ומתקני מעקב ותקשורת. מרכז החלל נחשף פומבית על ידי איראן בפברואר 2008, עת שוגר ממנו טיל ניסוי מטיפוס "קאבושגאר", שהיה אבן דרך בפיתוח משגר הלוויינים האיראני סאפיר. האתר משמש גם לבחינת טילים בליסטיים של איראן, מסדרת שיהאב (דלק נוזלי) וסג'יל (דלק מוצק).

שיגורים הקשורים לתוכנית החלל האיראנית
-------------------------------------

מאתר השיגור בסמנאן בוצעו עד כה השיגורים הבאים, הקשורים לתוכניותיה של איראן לחקר החלל (לא הובאו ברשימה שיגורים של טילים בליסטיים, המבוצעים אף הם מהמתחם):

* 4.2.2008 - שיגור טיל קאבושגאר (בחינת השלב הראשון של משגר הלוויינים סאפיר)
* 17.8.2008 - שיגור ראשון של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור נכשל
* 3.2.2009 - שיגור שני של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור הצליח והלוויין אומיד הגיע לחלל.
* 15.6.2011 - שיגור שלישי של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור הצליח והלוויין ראסאד 1 הגיע לחלל.
* 3.2.2012 - שיגור רביעי של משגר הלוויינים סאפיר - השיגור הצליח והלוויין נאוויד הגיע לחלל.
* מאי 2012 - שיגור כושל (לא דווח על ידי איראן)
* ספטמבר/אוקטובר 2012 - שיגור כושל והשמדת הטיל על הקרקע עם נזק לתשתיות השיגור (לא דווח על ידי איראן)

מבנה אתר השיגור
---------------

במתחם סמנאן מצוי אתר שיגור הכולל משטח עגול בקוטר של כ-60 מטר, מבוטן, ומוקף בכביש שירות טבעתי. סביב המשטח עמודי תאורה המאפשרים פעילות לילית (שני השיגורים של משגר הלוויינים סאפיר נערכו בלילה). במרכז המשטח מצוי מגדל שירות לטיל, הניתן להזקפה לצורך שיגור. תצלומי לוויין מראים כי בעת שאתר השיגור אינו פעיל מגדל השירות נמצא במצב אופקי. משאית תובלה מיוחדת מביאה את הטיל המשוגר אל מרכז הרחבה, ומזקיפה אותו. המגדל מורם למצב אנכי ומשטחים המחוברים אליו עוטפים את הטיל ומאפשרים לטכנאים גישה למערכות הטיל השונות.

אתר שיגור שני
-------------

תצלומי לוויין שהפכו זמינים לכול בעדכון של תוכנת גוגל ארץ, ואשר צולמו ב-9 באוקטובר 2009, מראים בנייה מסיבית באתר, של כן שיגור חדש וקבוע, המצויד במנוף כחלק ממנו - דבר המעיד הן על המגמה האיראנית של הגדלת המשגר העתידי (מנוף יאפשר הרכבה באתר עצמו של משגר גדול) והן על הקרבה לתכנון של כן השיגור בקוריאה הצפונית, עמה יש לאיראן קשרים רבים בתחום הצבאי בכלל והטילי בפרט. 

* ב-3 בפברואר נחשף משגר הלוויינים האיראני סימורג, אשר ישוגר ממתחם השיגור החדש.
* ב-31 בינואר 2011 חשפה איראן צילומים מתוך מבנה השילובים והמשגר החדש שלה. מהצילומים עולה כי ניתן יהיה לשגר בעתיד משגרי לוויינים גדולים שגובהם יכול להגיע עד ל-40 מטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז החלל סמנאן** בוויקישיתוף
* ניתוח תצלומי לוויין של אתר השיגור בסמנאן
* איראן תוכל לשגר טילים בגובה 40 מטר
**ברהם צאלח** (בערבית: **برهم صالح**, בכורדית: **بەرھەم ساڵح**; נולד ב-12 ביולי 1960) הוא פוליטיקאי כורדי-עיראקי בולט, שכיהן כנשיא עיראק השמיני בין 2 באוקטובר 2018 ל-17 באוקטובר 2022. כיהן גם כראש ממשלת כורדיסטן העיראקית.

ביוגרפיה
--------

ברהם צאלח נולד ב-12 ביולי 1960 בסולימאניה שבכורדיסטן העיראקית. בגיל 16 הצטרף לתנועה הלאומית הכורדית. הוא נעצר פעמיים למשך 43 יום בשנת 1979 בשל פעילותו הפוליטית. לאחר שחרורו סיים את בית הספר התיכון ועזב את עיראק לממלכה המאוחדת כדי לברוח מרדיפות מתמשכות. בשנת 1983 צאלח סיים את לימודיו באוניברסיטת קארדיף וקיבל תואר ראשון בהנדסה אזרחית ובניה. הוא המשיך ללמוד ובשנת 1987 סיים את לימודי הדוקטורט בסטטיסטיקה ויישומי הנדסת מחשב באוניברסיטת ליברפול.

צאלח נבחר להנהגת האיחוד הפטריוטי הכורדי לאחר מלחמת המפרץ וייצג את המפלגה בארצות הברית. לאחר נפילת המשטר של סדאם חוסיין בשנת 2004 התמנה צאלח לכהן כסגן ראש ממשלת עיראק, ובשנה שלאחר מכן כיהן גם כשר התכנון.

בשנת 2009 נבחר לכהן כראש ממשלת כורדיסטן העיראקית ברוב של 59 מושבים בפרלמנט (מתוך 111), והחליף את נצ'רוואן ברזאני. בתקופה זו התרחשו עימותים רבים בין הממשלה לאופוזיציה המקומית, דבר אשר החזיר את בראזני לשלטון בשנת 2012 ובכך צאלח שב לאופוזיציה.

באוקטובר 2018 נבחר ברוב גדול לנשיא עיראק. מספר חודשים לאחר מכן גינה קשות את המתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית וכן את מתקפת הטילים בארביל.

חיים אישיים
-----------

צאלח נשוי ואב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברהם צאלח** בוויקישיתוף
* 
* ברהם צאלח, ברשת החברתית פייסבוק

* ברהם צאלח, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ברהם צאלח, ברשת החברתית אינסטגרם

* ברהם צאלח, סרטונים בערוץ היוטיוב

| נשיאי עיראק |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| מוחמד נג'יב א-רובעי • עבד א-סלאם עארף • עבד א-רחמן אל-בזאז • עבד א-רחמן עארף • אחמד חסן אל-בכר • סדאם חוסיין • ע'אזי אל-יאוור • ג'לאל טאלבאני • פואד מעסום • ברהם צאלח | דגל עיראק כיוםדגל עיראק כיום |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1171095406
* VIAF: 4151154260652324480001
* WorldCat: viaf-4151154260652324480001

 |
**רפאל שוץ** (נולד ב-31 באוקטובר 1957) הוא דיפלומט ישראלי המכהן כשגריר ישראל בוותיקן. לפני כן כיהן כשגריר ישראל בנורווגיה ושגריר לא תושב באיסלנד וכן כשגריר ישראל בספרד ובקולומביה.

ביוגרפיה
--------

שוץ נולד בפתח תקווה שבישראל ושירת בצה"ל כתותחן נ"מ. למד היסטוריה ומדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן.

ב-1983 התקבל לקורס הצוערים במשרד החוץ. ב-1985 הוצב לתפקידו הראשון במשרד החוץ כעוזר למנכ"ל. ב-1987 יצא לתפקיד ראשון בשגרירות ישראל בצ'ילה ושירת כמזכיר ראשון עד 1991. מ-1991 ועד 1999 טיפל בקשרי ישראל עם טורקיה, יוון וקפריסין, תחילה כעובד הדסק ומאוחר יותר כמנהל מחלקת דרום אירופה. ב-1999 מונה כשגריר ישראל בקולומביה תפקיד אותו ביצע עד 2001. בשנים 2001 עד 2003 היה מנהל מחלקת מרכז אירופה. ב-2003 מונה כסמנכ"ל משרד החוץ, ראש האגף לקשרי תרבות ומדע. ב-2005 מונה כראש אגף התיאום ומנהל לשכת המנכ"ל. בשנים 2007 עד 2011 כיהן כשגריר ישראל בספרד ושגריר לא תושב באנדורה. ב-2011 מונה לסמנכ"ל משרד החוץ, ראש אגף אירופה. החל מ-2014 כיהן כשגריר ישראל בנורווגיה וכשגריר לא תושב באיסלנד. ב-16 באוגוסט 2018 סיים את תפקידו כשגריר בנורווגיה. בנובמבר 2021 הגיש את כתב האמנתו לאפיפיור פרנציסקוס.

שוץ נשוי למיכל ומוכר כחובב כדורגל ואוהד מושבע של הפועל תל אביב,

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל שוץ** בוויקישיתוף
* רפאל שוץ, למה הספרדים שונאים אותנו, באתר הארץ, 20 ביולי 2011
* פוליטיקה אחרת, על ביקור השגריר רפאל שוץ באנדורה, 13 ביוני 2011
* הדיאלוג הפוליטי בין האיחוד האירופי לישראל נערך היום בבריסל, 5 בדצמבר 2011
* המתנה של שגריר ישראל בוותיקן לאפיפיור, באתר ynet, ‏24 בנובמבר 2021
**צבי רַבנֵר** (Zvi Rav-Ner; נולד ב-14 בפברואר 1950) הוא דיפלומט ישראלי בדימוס שכיהן כשגריר ישראל בפולין.

ביוגרפיה
--------

רבנר נולד בשנת 1950 בעיר שווידניצה (Świdnica) שבפולין. בשנת 1957 עלה עם הוריו לישראל. בין השנים 1969-1972 שירת בצה"ל. לאחר השירות פנה ללימודים במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב אותם סיים בשנת 1976.

בשנת 1977 הצטרף למשרד החוץ, ותחילה עבד במחלקה לענייני המזרח הרחוק ובשנת 1980 מונה לתפקיד מזכיר השגרירות בהלסינקי, פינלנד. בשנת 1983 עבר לבוקרשט וכיהן בה כסגן ראש המשלחת הישראלית. בשנת 1985 שב לישראל והיה סגן מנהל המחלקה לענייני המזרח. בשנת 1988 נשלח ללונדון והיה יועץ בשגרירות, ולאחר מכן בוורשה. בין השנים 1993-2002 היה רבנר מנהל מחלקת מרכז אירופה במשרד החוץ, ושוב בין השנים 2006-2009, כאשר בין לבין שוגר שוב ללונדון והיה הציר המדיני וממלא מקום שגריר ישראל בלונדון.

באפריל 2009 מונה רבנר לשגריר ישראל בפולין.

רבנר טיפל ביוני 2010, במשבר שנוצר לאחר שישראלי, אורי ברודצקי, נעצר כשנכנס לפולין, ובית משפט פולני הורה לממשלת פולין להסגירו לידי גרמניה. ברודצקי הואשם על ידי הגרמנים בכך שהוא סייע לזייף דרכון גרמני ששימש את אחד המתנקשים בחייו של סוכן הנשק של החמאס מחמוד אל מבחוח בדובאי. ברודצקי נעצר בנמל התעופה של ורשה שם גילה קצין ערני במשטרת הגבול שמדובר באדם מבוקש על ידי גרמניה עימה יש לפולין הסכם הסגרה.

במהלך 2012 היה מעורב רבנר בתקרית דיפלומטית עם פולין, כאשר בפברואר פורסם בפולין על הריסת מאגרי המים פלסטיניים שהרס המנהל האזרחי, לאחר ששופצו בידי ארגון מתנדבים פולני. רבנר התנצל והבטיח כי הדבר לא יישנה, בתנאי שהמתנדבים יבקשו רישיון מישראל. ואולם במשרד החוץ הפולני לא הסכימו שיש צורך באישור בנייה כדי לשקם באר מים. וארגון המתנדבים, בהסתמך על החוק הבינלאומי, סירב לפעול לפי ההנחיה. אחר כך נהרסו מכלי מים נוספים ששופצו בכספי האוצר הפולני בכפר בגדה. בתגובה סגן שר החוץ הפולני סירב לפגוש את שגריר.

בדצמבר 2012, העניק תעודות חסידי אומות העולם לצאצאיהם של שש משפחות פולניות שתוך סיכון נפש הגישו עזרה ללא תמורה ליהודים במצוקה בתקופת הכיבוש הנאצי. הטקס התקיים במשרד ראש ממשלת פולין בוורשה.

לאחר סיום תפקידו בפולין בשנת 2014, כיהן רבנר כסמנכ"ל ראש אגף אירו-אסיה והבלקנים בשנים 2017-2014, ובתפקיד זה סיים את עבודתו במשרד החוץ.

חיים אישיים
-----------

רבנר נשוי ואב לבת ושני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צבי רבנר** בוויקישיתוף
* ראיון על משבר היחסים עם פולין - 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניצן הורוביץ, בלב הרשימה השחורה: ישראל ורומניה, באתר הארץ, 22 ביולי 2001
2. ↑  שרון שדה, בריטניה דרשה מישראל לשחרר העיתונאי, באתר הארץ, 28 במאי 2004
3. ↑  איי.פי, אורי ברודסקי החשוד כסוכן מוסד ערער על הסגרתו לגרמניה מפולין, באתר הארץ, 20 ביולי 2010
4. ↑  עמירה הס, מה לפולין ולהרס בורות מים בכפר פלסטיני קטן, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2012
5. ↑  רומן פריסטר, ורשה, סגן שר החוץ הפולני סירב לפגוש את שגריר ישראל, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2012
6. ↑  רומן פריסטר, כתב "הארץ" בוורשה, תואר חסידי אומות עולם לצאצאים של שש משפחות פולניות, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLP: a0000003739532
* VIAF: 175152138632610981921
* WorldCat: viaf-175152138632610981921

 |
הרב **בנימין בן שלמה הלוי** (ה'תכ"ז, 1667 – ה'תפ"ד, 1724) היה דיין, פוסק, מקובל באיזמיר. מכונה בחכמי דורו "נשיא נשיאי הלוי".

תולדותיו
--------

נולד לרבי שלמה הלוי, מחבר הספר "לב שלמה" (שאלוניקי, תקס"ח), שהיה בנו של רבי בנימין הלוי. והיה מחכמי איזמיר ולבתו של רבי יהונתן גלאנטי (השני) (בנו של ר' משה גלאנטי). בעיר צידון, וגדל באיזמיר.

שם חותנו הוא ר' אהרן אלימלך.

לא ידוע שנת לידתו, אבל נולד בערך בשנת תכ"ז, שכן זקנו רבי בנימין הלוי, כתב אגרת לנתן העזתי בשנת תכ"ה-תכ"ו, למה בנו רבי שלמה לא הוליד בן, והבטיח לו שיולד בן בתוך שנה.

כבר בילדותו ניכר בו דרכי חסידות, ובהיותו בן י"א שנים הפציר באביו להניח תפילין.

שימש כאב בית דין באיזמיר בימי ר' ישראל בנבנישתי, בנו של בעל "כנסת הגדולה".

העמיד תלמידים הרבה, וביניהם הוא ר' אהרן אלפנדרי, בעל "יד אהרן", ומוזכר רבות בספריו של רבי אהרן.

שלח כמה תשובות הלכתית לרבי אברהם חיים רודריגס מחבר "ארח לצדיק". ותשובותיו וחידושים שלו נמצא בספרו של אביו "לב שלמה".

יצא נגד נחמיה חיון וספריו.

נפטר במגפה לפי מאיר בניהו בעשרה בתמוז ת"פ.

ובספר לשון ערומים לרבי ברזילי יעבץ נמצא הספד שנשא בכפר בונגאר-באשי הסמוך לאיזמיר עליו.

ולפי שלמה אברהם רוזאניס נפטר במגפה בשנת ת"צ.

ולפי דוב בר וואכשטיין ויעקב שפיגל נפטר בשנת תפ"ד. שכן נספד על ידי רבי ישראל יעקב אלגאזי בשמע יעקב פרשת משפטים בשנת "תפד"ה", שהוא כנראה שנת תפ"ד. וכן נמצא הספד על ידי ר' יצחק פראנסיס, ב"פני יצחק", פרשת נצבים, דרוש שני, בשנת "תפד"ה".

לקריאה נוספת
------------

* שלמה אברהם רוזאניס, קורות היהודים בטורקיה וארצות הקדם - חלק ד, עמ' 290.
* ישראל וינשטוק, טמירין, א, עמ' יג, הערה 25.
* מאיר בניהו, ספר זיכרון להרב יצחק נסים, ירושלים תשמ"ה, ד, עמ’ קמו-קנד.
* יעקב שפיגל, **מוריה**, שטז-שיח, תמוז תשס"ה, עמ' לב-לח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תשובה לו נמצא ב"לב שלמה", סימן ל"א.
2. ↑  מאיר בניהו, התנועה השבתאית ביוון, עמ' תה.
3. ↑  לב שלמה, סימן א, דף א ע"א.
4. ↑  מאיר בניהו, התנועה השבתאית ביוון, עמ' קפה.
5. ↑  מאיר בניהו (המצוין ב"לקריאה נוספת") כותב ת"פ, אבל ראו "מצבות רבני וחכמי אזמיר", בתוך: עניני שבתי צבי, מאהרן פריימן, עמ' 143, שעל מצבת רבי בנימן הלוי כתוב ה'תפ"א.
6. ↑  דרוש ט"ו, דף נח ע"ב.
7. ↑  דוב בר וואכשטיין, **תולדות חכמי ירושלים**, מלואים לחלק שלישי, עמ' 33, באתר היברובוקס.
8. ↑  **מוריה**, שטז-שיח, תמוז תשס"ה, עמ' לב-לח.
9. ↑  ישראל יעקב אלגאזי, **שמע יעקב**, דף צד, ע"ד, באתר היברובוקס.
10. ↑  יצחק פראנסיס, **פני יצחק**, דף קנח, ע"ג, באתר היברובוקס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007473331805171

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אהרון (ארל'ה) שרף** (נולד ב-17 בנובמבר 1937) הוא בכיר לשעבר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.

ביוגרפיה
--------

נולד בחיפה ב-17 בנובמבר 1937. בוגר בית הספר התיכון החקלאי בפרדס חנה.

בראשית שירותו בצה"ל היה פרח טיס. לאחר שהודח מקורס טיס שירת כמדריך בסימולטור טיסה בבית הספר לטיסה בבסיס תל נוף. עם תום שירותו הצבאי, גויס לשירות הביטחון הכללי, ושירת בתפקיד שומר הראש של ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון בין השנים 1958–1960.

בשנת 1960 הועבר לשרת במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, שבו שירת ברציפות במשך 35 שנה, בשורת תפקידים מבצעיים ותפקידי מטה. בין היתר, שימש בתפקיד ראש שלוחת "הצומת" בצרפת, סגן ראש מוקד "תבל" באירופה ועוד. במשך שנות שירותו עמד בראש שלושה אגפים - אגף ההדרכה, האגף לקשר והצלת יהודים מארצות מצוקה ("ביצור") בשנים 1985–1990, אשר במהלכן נמשכו מבצעי העלאת יהודי אתיופיה במבצעיים חשאיים מסודאן לישראל, ואגף "תבל" המופקד על הקשרים הבינלאומיים של המוסד. בתקופתו כראש "תבל" (1990 - 1995) הוקמו, חודשו, ובוססו הקשרים הבינשירותיים עם מרבית המדינות שמעבר למסך הברזל, הכוללות את רוסיה, סין, אוקראינה, אזרבייג'ן וארצות מזרח אירופה. שרף אף היה זה שעיצב את סמל תבל.

לאחר פרישתו מהמוסד בשנת 1995, השתלב בחברת "הכשרת היישוב לישראל", בראשותו של יעקב נמרודי, בתפקיד מנכ"ל חברת הבת "הכשרת היישוב אינטרנשיונל" שעסקה במגוון פעילויות בארצות מוסלמיות כגון ירדן, ערב הסעודית, אינדונזיה וומרוקו. בנוסף, פעל לקידום מכירת ספינות משמר למדגסקר. בשנת 2009 פרש והקים חברה משל עצמו.

שרף שימש שנים רבות כסגן קונסול הכבוד של הרפובליקה של מדגסקר בתל אביב. בשנת 1997 קיבל מנשיא צרפת את העיטור הצרפתי Officier de L'Ordre National du Mérite על תרומתו ליחסי ישראל-צרפת. נושא דיפלומה של בית הספר למדעי המדינה בצרפת Sciences Po Institut d'Etudes Politiques. הוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.

שרף מכהן החל משנת 2009 כחבר בוועד המנהל של יד בן-גוריון. בינואר 2019 נתמנה כמחליפו של רא"ל (מיל.) בני גנץ כיו"ר יד בן-גוריון. בנוסף, מכהן שרף כדירקטור במדרשת שדה בוקר בנגב, וכחבר המועצה של המכון למורשת בן-גוריון בתל אביב. כמו כן, הוא מכהן כחבר הוועד המנהל של עמותת מוזיאון הרצליה.

לקריאה נוספת
------------

* ארל'ה שרף, **גלויות מהמוסד**, הוצאת כנרת זמורה דביר, 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד יוסי מלמן, "פעלנו מתחת לאף של הצרפתים": מבצע הריגול שניסה לסכל הקמת כור גרעיני בעיראק, באתר הארץ, 4 בינואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן ריגר, ‏"נצרב בתודעה" | הסיפורים מאחורי התמונות הגדולות - בן גוריון עומד על הראש, באתר ‏מאקו‏, 15 במרץ 2021
2. ↑  הנהלה וצוות המוזיאון «, באתר www.herzliyamuseum.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011910432205171
* VIAF: 21167021589752871506
* WorldCat (עם VIAF): 21167021589752871506

 |