recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מקלע ויקרס** (באנגלית: **Vickers machine gun**) היה המקלע הבינוני העיקרי של בריטניה בשתי מלחמות העולם. המקלע מבוסס על מקלע מקסים שאותו החליף בשירות הצבא הבריטי. משקל המקלע בין 15 ל-23 קילוגרם, בהתאם לתוספות שהוצמדו לו.

רקע
---

היירם מקסים פיתח את המקלע המהפכני שלו בשנות השמונים המאוחרות של המאה ה-19, ובמהרה הם נכנסו לשירות בצבאות אירופה הגדולים. יותר מכך, בעסקה עם חברת הנשק הבריטית "ויקרס", הבטיח מקסים שהנשק יכנס לייצור המוני. ואכן, מקלע המקסים שיוצר על ידי חברת ויקרס לא רק נמכר לצבא הבריטי, אלא גם נמכר לצבאות רבים ברחבי העולם.

מקלע ויקרס 303. השרוול העבה שסביב לקנה הכיל את מי הקרור. בתמונה לא נראה מכל המים לקרור הקנה
למרות הצלחת הנשק, ועם פקיעת זכויות הפטנט של ממציאו, היירם מקסים, החליטה חברת ויקרס לייצר גרסה משופרת שלו. הנשק שנוצר היה קל יותר מה"מקסים" המקורי, ובעל ביצועים זהים, ולכן אומץ על ידי הצבא הבריטי ב-1912. הנשק נקרא "מקלע ויקרס".

המקלע ושימושיו
--------------

עמדת מקלע ויקרס של הצבא המצרי ליד גשר עד הלום
המקלע עצמו היה עדיין כבד, אם כי פחות ממקלע "מקסים", ושקל 50 קילוגרם פחות ממנו, בהתאם למקבע שעליו הותקן ולכמות התחמושת. התחמושת הייתה בקוטר 7.7 מ"מ (0.303 בריטי), דומה לזו של הרובה הבריטי הסטנדרטי לי אנפילד. הכדורים הוזנו בסרט מבד כותנה שהכיל כ־250 כדורים.

המקלע התפרסם באמינותו הרבה. באחד מקרבות מלחמת העולם הראשונה, באוגוסט 1916, הפלוגה הבריטית ה-100 מקורפוס המקלעים, בה היו עשרה מקלעי ויקרס, ירתה במשך 12 שעות רצופות כמיליון כדורים ללא שום תקלות, תוך שהיא מחליפה 100 קנים למקלעים.

זוג מקלעי ויקרס הורכבו במטוס הימי הדו-כנפי וחד-מנועי קאנט 25 שהיה בשירות חיל האוויר המלכותי האיטלקי בין השנים 1931–1943.

עקב משקלו הכבד יחסית כלל צוות המקלע ביחידות החי"ר מספר אנשים. בדרך כלל כלל הצוות 6–8 איש. אחד להפעלתו, אחד להזנת השרשראות והשאר לנשיאת הציוד והתחמושת. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוא היה נישא על גבי פרדות וסוסים. ביחידות הרכובות האוסטרליות כלל צוות המקלע שישה חיילים כאשר המקלע וחלקיו נישאו על גבי שני סוסים נוספים. בהמשך הוא הותקן גם על גבי כלי רכב שונים.

בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא הותקן גם על גבי שריוניות בריטיות.
עקב התבססותו על קירור מים, הפך המקלע לכלי מיושן יחסית למקלעים שהופיעו בצבאות השונים שפעלו כבר על בסיס קירור אוויר, כגון המקלע האמריקני מסוג M1919 בראונינג, הגרמני מסוג MG34 וכן MG42, או הצ'כי מסוג בזה 7.92 מ"מ.

מלחמת העצמאות
-------------

מקלע זה היה המקלע הבינוני הנפוץ ביותר בקרב גדודי החי"ר של הצבא המצרי בתש"ח.
צוותי המקלע המצריים נעו באמצעות נושאי ברן זחליליים.

אזכור להפעלת מקלעי ויקרס מצריים בקרבות תש"ח בדרום: קרב עבדיס, קרב בית דראס, קרב יד מרדכי, קרב נגבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקלע ויקרס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hogg, Ian V.; Batchelor, John (1976). Weapons & War Machines. London: Phoebus. pp. 62. מסת"ב 0-7026-0008-3
**ברניקי הרביעית** (ביוונית:  **Βερενίκη**; נולדה בשנת 77 לפנה"ס, נרצחה בשנת 55 לפנה"ס) הייתה מלכה מצרית מבית תלמי לתקופה קצרה בין השנים 55-58 לפנה"ס.

קורות חיים
----------

ברניקי הייתה בתו של תלמי השנים עשר מקלאופטרה החמישית. כנראה בתו הבכורה. היא הייתה אחותה של קלאופטרה השביעית שהייתה אהובתם של יוליוס קיסר ומרקוס אנטוניוס וכן ארסינואי הרביעית, תלמי השלושה עשר ותלמי הארבעה עשר. ייתכן והייתה לה אחות נוספת בכורה קלאופטרה השישית אבל קיומה של זאת אינו מוסכם על דעת כל החוקרים. המלומד היווני סטראבון שהיה בן תקופתה קרא לברניקי בת בכורה, וזה כינוי שניתן רק לילד הבכור החוקי של השליט.

בשנת 58 לפנה"ס העביר טריבון הפלבס פובליוס קלודיוס פולכר שהיה בן חסותו של מרקוס ליקיניוס קראסוס, חוק ברומא ההופך את קפריסין לפרובינקיה של רומא. ההצדקה של רומא למעשיה הייתה שתלמי מלך קפריסין היה מאוד עשיר ולא השתמש בעושרו. כדי לדחוק את רגליו של מרקוס קאטו, שהתנגד לטריאומווירט, שקראסוס היה חלק ממנו, נשלח קאטו לקפריסין ומונה למושל האי. לפי הגרסה הרשמית קאטו הציע למלך קפריסין בתמורה לממלכתו את תפקיד הכהן הגדול במקדש אפרודיטה בפאפוס. תלמי סירב להצעה והתאבד. כל אוצרותיו הועברו לרומא.

העם המצרי לא היה מרוצה מחוסר תמיכתו של תלמי השנים עשר באחיו ובמניעת הכיבוש ומרד בו. הרקע למרידות היו גם המיסים הגבוהים שהוטלו על העם המצרי כדי לשלם שוחד לרומא והגידול המשמעותי ביוקר המחיה. המרד הביא לבריחתו של תלמי לרומא כנראה יחד עם בתו קלאופטרה השביעית כדי לחפש מקום מבטחים. במקומו עלתה לשלטון במצרים בתו ברניקי הרביעית היא שלטה ביחד עם אחותה (ואולי אמה) קלאופטרה השישית טריפיאנה. בשנת 57 לפנה"ס, שנה לאחר מכן מתה קלאופטרה טריפיאנה וברניקי הרביעית בגיל 20 הפכה להיות השליטה היחידה במצרים. כנראה שהיא שלטה לבדה עד שנת 55 לפנה"ס.

בגלל היותה שליטה יחידה, הציפייה ממנה הייתה שהיא תינשא כדי שתוכל למלוך במשותף עם גבר לצידה. כשלא עשתה זאת היא הוכרחה על ידי הקונסולים שלה להינשא לנסיך מבית סלאוקוס, סלאוקוס השביעי ("פילומטור" או "קיביוסאקטס"), אבל היא רצחה אותו זמן קצר לאחר נישואיהם ונשארה שליטה יחידה. העם באלכסנדריה דאג ששלטון בית תלמי ייפול בגלל התנהגותה הטיפשית של ברניקי וכן בגלל תשומת הלב הרבה שהיא הקדישה לנושאי אופנה ומותרות שהביא לעליה בהוצאות. בשנת 56 לפנה"ס היא נישאה לארכלאוס (אנ') שהיה הכוהן הגדול בקומנה (Comana) בקפדוקיה. על פי סטראבון הוא היה בנו של המצביא היווני ארכלאוס. הוא טען שהוא בנו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס. לא ברור האם היה שותף לשלטון.

בשנת 55 לפנה"ס שילם תלמי למצביא הרומי אולוס גביניוס סך של 10,000 טאלנטים כדי שיפלוש למצרים ויסייע לו לחזור לשלטון. כשנכנס לארמון הוציא את ברניקי הרביעית ואת תומכיה להורג. על פי סטראבון ארכלאוס שהיה מיודד עם גביניוס נהרג בקרבות.

לא ידוע על ילדים שנולדו מנישואים אלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Berenice IV באתר PTOLEMAIC DYNASTY
* ברניקי הרביעית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Berenice III, Ptolemy X Alexander II, Ptolemy XI Auletes ,Edwyn R. Bevan

| בית תלמי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| תלמי הראשון • תלמי השני • תלמי השלישי • תלמי הרביעי • תלמי החמישי • קלאופטרה הראשונה • תלמי השישי • קלאופטרה השנייה • תלמי השביעי • תלמי השמיני • קלאופטרה השלישית • תלמי התשיעי • קלאופטרה הרביעית • תלמי העשירי • ברניקי השלישית • תלמי האחד עשר • תלמי השנים עשר • קלאופטרה החמישית • ברניקי הרביעית • קלאופטרה השביעית • תלמי השלושה עשר • תלמי הארבעה עשר • תלמי החמישה עשר |

 |
**לוקס פוס** (בגרמנית: **Lukas Foss**; נולד כלוקס פוקס,‏ 15 באוגוסט 1922 ברלין, גרמניה – 1 בפברואר 2009 ניו יורק) היה מלחין ומנצח יהודי אמריקאי ממוצא גרמני.

קורות חיים
----------

למד אצל יוליוס גולדשטיין.

בשנת 1933 עבר לפריז, שם למד פסנתר אצל לאזאר לוי, חליל צד אצל לואי מואיז, קומפוזיציה אצל נואל גאלון ותזמור אצל פליקס וולפס.

בשנת 1937 עבר לארצות הברית ולמד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, אצל סרגיי קוסביצקי במרכז המוזיקה ברקשייר (כיום טנגלווד) בעונות הקיץ משנת 1939 עד 1943 וכן, כסטודנט מיוחד, קומפוזיציה אצל פאול הינדמית באוניברסיטת ייל מ-1939 עד 1940.

פוס התמנה לפרופסור למוזיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בשנת 1953, במקום ארנולד שנברג. בתקופת עבודתו שם ייסד את **הרכב האלתור הקאמרי**. הוא הקים את **המרכז לאמנויות היצירה והביצוע** בשנת 1963 כשעבד באוניברסיטת באפלו. הוא מכהן כפרופסור למוזיקה, תאוריה וקומפוזיציה באוניברסיטת בוסטון מאז 1991.

יצירותיו כוללות "וריאציות בארוק", "מחזור זמן" (1960), "שלוש עשרה דרכים להביט בשחרור" (1978),
Echoi משנת 1963, "קונצרט רנסאנס" (1990). יצירותיו המוקדמות נכתבו בסגנון נאו-קלאסי, כשהחל להשתמש באלתור מבוקר ובנהלים מקריים בטכניקת שנים עשר הטונים וסריאליות, בעוד שיצירותיו המאוחרות הן רב-סגנוניות.

הוא נמנה עם אסכולת בוסטון, יחד עם ארתור ברגר, אירווין פיין, אלכסי הייף, הרולד שפירא וקלאודיו שפיס.

בין תלמידיו אורית וולף ושולמית רן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקס פוס** בוויקישיתוף

* לוקס פוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לוקס פוס, באתר קומפוניסטן דר גגנווארט
* לוקס פוס, באתר AllMusic (באנגלית)
* לוקס פוס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לוקס פוס, באתר Discogs (באנגלית)
* לוקס פוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לוקס פוס (1922-2009), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261206805171
* BIBSYS: 90604906
* BNE: XX1561831
* BnF: cb13928148r (data)
* CiNii: DA09998876
* GND: 118862812
* ISNI: 0000 0001 1507 2304
* LCCN: n80158653
* LNB: 000037143
* MusicBrainz: 50920c8b-7cb2-41bc-8acf-c8ce55ab88d0
* NDL: 01062335
* NKC: xx0032621
* NLA: 36528164
* NLP: a0000002388366
* NTA: 074906151
* SNAC: w65141k8
* SUDOC: 080539033
* Trove: 1274226
* VIAF: 97820402
* WorldCat: lccn-n80158653

 |
**ג'רום לבנטל** (נולד ב-12 בפברואר 1932 בפילדלפיה) הוא פסנתרן יהודי-אמריקאי.
משמש כפרופסור לפסנתר בבית ספר ג'וליארד למוזיקה בניו יורק, שם הוא מכהן גם כיושב ראש מחלקת הפסנתר. 

הופעת הבכורה שלו הייתה בגיל 13 עם תזמורת פילדלפיה.

לימודיו כללו שיעורים עם ויליאם קאפל ואדוארד שטויירמן בג'וליארד בארצות הברית ועם אלפרד קורטו באקול נורמל בפריז. כמנצח בתחרות המלכה אליזבת בבריסל (1960) ובתחרות בוזוני בבולצאנו, איטליה, הוא מוזמן לעיתים קרובות לשפוט בתחרויות פסנתר בינלאומיות.

לבנטל מוכר כמומחה לליסט, לצ'ייקובסקי ובאופן כללי יותר, למוזיקה וירטואוזית מתקופת הרומנטיקה המאוחרת. בין הקלטותיו קונצרטים לפסנתר של ליסט עם התזמורת הסימפונית של ונקובר וכל מחזור הקונצרטים של צ'ייקובסקי עם התזמורת הסימפונית של לונדון. יש לו רפרטואר רחב-יריעה, והוא נשוא הקדשה של הרבה יצירות חדשות. הוא אף גילה כמה יצירות פסנתר נדירות מן התקופה הרומנטית, כמו הקונצרט השלישי של פרנץ ליסט, שערך תלמידו ג'יי רונבלט.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'רום לבנטל, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'רום לבנטל, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272438705171
* BnF: cb147945542 (data)
* GND: 132883007
* ISNI: 0000 0000 7839 1487
* LCCN: n81016946
* MusicBrainz: ae3e1715-4b3a-46a1-9c97-4b9c5d60d941
* SNAC: w6gk09th
* VIAF: 24787802
* WorldCat: lccn-n81016946

 |
**רפאל יוזפי** (בהונגרית: **Joseffy Rafael**;‏ 3 ביולי 1852 – 25 ביוני 1915) היה פסנתרן, מורה ומלחין יהודי-הונגרי.

ביוגרפיה
--------

רפאל יוזפי נולד בהונפאלו, כיום הונקובצה, במחוז ספש (כיום סלובקיה) ב-1852. נעוריו עברו עליו במישקולץ, ושם החל את לימודיו הפסנתר בגיל שמונה. הוא למד בבודפשט אצל פרידריך בראואר, מורו של סטפן הלר. בשנת 1866 יצא ללייפציג, שם למד אצל איגנץ מושלס וארנסט פרדיננד ונצל. ב-1868 היה לתלמידו של קארל טאוסיג בברלין, עמו נשאר למשך שנתיים. לאחר מכן עשה שתי עונות קיץ עם פרנץ ליסט בוויימאר.

הופעת הבכורה שלו הייתה בברלין בשנת 1872 והתקבלה בהתלהבות.

בביקורת משנת 1874 התפעל אדוארד הנסליק מן הטכניקה המבריקה שלו, אבל מצא שנגינתו קרה. הוא עבר לארצות הברית בשנת 1879, שם חי בניו יורק. הופעת הבכורה שלו באמריקה הייתה בניו יורק ב-1879, עם תזמורת בניצוח לאופולד דאמרוש. זמן קצר אחר כך ניגן עם הפילהרמונית של ניו יורק ולאחר זאת הופיע רבות בניו יורק ובכרכים אחרים של אמריקה עם המנצח תיאודור תומאס ותזמורתו. יוזפי היה הסולן בקונצרטי הפתיחה של התזמורת הסימפונית של שיקגו ב-16 וב-17 באוקטובר 1891, בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של צ'ייקובסקי בניצוח תומאס, בתיאטרון האודיטוריום בשיקגו.

סגנונו של יוזפי היה רחב-יריעה ומקיף. הוא הלחין מספר רב של יצירות פופולריות לפסנתר וערך יצירות של שופן ואחרים להוצאת המוזיקה שירמר. בשלב מאוחר בחייו פרש למעשה מבימת הקונצרטים והקדיש את עתותיו להוראה, שלה ייחס חשיבות עליונה. יוזפי היה אדם מסוגר מאוד. לדברי הנרי וולפסון, הוא הציע לו סכומי כסף גדולים בתמורה לסיורי קונצרטים, אך הפסנתרן דחה את ההצעה, משום שמצא שחיי הנדודים מקונצרט לקונצרט מטילים עומס רב מדי על עצביו. הוא העדיף את ההכנסה הקטנה יותר של מורה על פני זוהר אורות הבמה. הוא לא ייחס כל חשיבות לתהילה או תשואות. מבחינתו, האמנות הייתה מעל לכל וכל השאר היה חסר-חשיבות. 

בתקופת חייו בניו יורק, בילה את עונות הקיץ בטאריטאון, ניו יורק. הוא מת בניו יורק ב-1915, בן 62.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל יוזפי** בוויקישיתוף

* רפאל יוזפי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אתר באך קנטטות, ביוגרפיה של רפאל יוזפי
* רשימת יצירות של רפאל יוזפי
* אדוין יוז, הרבעון לענייני מוזיקה, כרך 2 מס' 3, מאמר על יוזפי כפסנתרן וכמורה
* רפאל יוזפי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת יצירות של רפאל יוזפי
2. ↑  אדווין יוז, הרבעון לענייני מוזיקה, כרך 2, מס' 3, מאמר על יוזפי כפסנתרן וכמורה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263519105171
* BIBSYS: 3070590
* BNE: XX1676303
* GND: 117183377
* ISNI: 0000 0001 0797 5669
* LCCN: n86143589
* MusicBrainz: 2bbb5063-35ef-47df-89ad-5425e56876a7
* NKC: mzk2014814739
* NTA: 307928713
* SNAC: w66m3dj5
* SUDOC: 199209510
* Trove: 1119696
* VIAF: 18710756
* WorldCat: lccn-n86143589

 |
**גל אלסטר** (נולד ב-2023-1959) הוא רקדן וכוריאוגרף ישראלי.

אלסטר הוא מתלמידיו הראשונים של ירון מרגולין ותלמידו של צבי גוטהינר. הופיע בלהקת המחול בת שבע, "תמר" ובלהקת קול ודממה ובתיאטרון תמונע. היה מורה בלהקות בת דור ובתאטרון מחול ענבל. אלסטר הוא המנהל האמנותי של להקת נובה, הפועלת על פי שיטת המחול ההוליסטי. יצירותיו ככוריאוגרף מועלות בישראל, הולנד ורוסיה והוא חבר בעמותת הכוריאוגרפים.

אלסטר יצר סוגה אלטרנטיבית במחול שהוצגה ב-2002 בסדרת ההופעות "off center" בשיתופו של עידו תדמור. 

אלסטר גם כותב ביקורות מחול, בשנות ה-80 כתב בשבועון כותרת ראשית ובשנות ה-2000 בשבועון "Time Out תל אביב". 

בשנת 2006 סרט תיעודי אודותיו שודר בערוץ 8, במסגרת הסדרה "בתים בעיר",הסרט עקב אחרי האופן שבו מגוריו ואמנותו חולקים חלל משותף, במבנה תעשייתי בדרום העיר המשמש לו גם כסטודיו למחול.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטים על גל אלסטר בארכיון **להקת תמ"ר**, בספרייה הלאומית
* מידע על גל אלסטר בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* מהפכה בעולם הריקוד של תל אביב, אתר israeldance
* אוף סנטר, אתר הבמה
* חורגים מהזרם המרכזי, אתר הבמה

מבחר ביקורות מחול שכתב:

* גל אלסטר, מחול - המינון הנכון - להקת המחול הקיבוצית, כותרת ראשית, 16 בנובמבר 1988
* גל אלסטר, מחוללת סערה - ביקורת על מופע של פינה באוש, כותרת ראשית, 31 באוגוסט 1988
* גל אלסטר, מחול - שכר עמלם - ביקורת על המופע "חמורים", כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1988

* גל אלסטר, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מופע ראשון בסדרת ערבי המחול "0ff Center" בסטודיו של עידו תדמור בתל אביב, באתר הארץ, 14 במאי 2002
2. ↑  שמוליק דובדבני, הפיוט שבשגרה, באתר ynet, 10 בספטמבר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010360668305171
* VIAF: 1831163513750411230001
* WorldCat (עם VIAF): 1831163513750411230001

 |
**וילה פוסקארי** (איטלקית: **Villa Foscari**) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה, בגמבררה די מירה, בנפת ונציה (Gambarare di Mira). הוילה ידועה גם בכינוי וילה מלקונטנטה (Malcontenta - "חסרת שביעות הרצון"). 

הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתם של האחים ניקולו ואלוויזה פוסקארי. היא בנויה על גדות התעלה היוצאת מנהר ברנטה, סמוך ללגונה שמעברה האחר שוכנת העיר ונציה. מבחינה זו, הווילה איננה וילה חקלאית, בדומה למרבית הווילות האחרות שבנה פלאדיו באזור ונטו, אלה וילה עירונית (villa suburbana) ששימשה לארוח, לייצוג, ועל-מנת לבטא את מעמדם של בעלי המקום. הבנייה הסתיימה בשנת 1560. וילה פוסקארי הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת ההכרזה על הווילות הפלדיאניות בוונטו.

אדריכלות
--------

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו "ארבעת הספרים על אודות האדריכלות".
בניגוד למרבית הווילות האחרות שבנה פלאדיו, וילה פוסקארי היא מבנה גבוה הבולט מאוד בשטח. הדבר נעשה מטעמים מעשיים, כדי להגן על קומת האדון (piano nobile) מן הסכנה של עליית מי הלגונה הסמוכה, בדומה למה שמתרחש, לעיתים, בעיר ונציה. לשם כך קומת השירותים גבוהה מאוד יחסית למקובל בווילות האחרות. גובהה הרב של הווילה משווה לה מראה של ארמון עירוני. 

לוילה מבואה גדולה וגבוהה, הבולטת מקו חזית הבניין. היא עשויה כמקובל, במתכונת של חזית מקדש רומאי, עם שישה עמודים גבוהים הנושאים גמלון משולש ובו קבוע סמל המשפחה. העלייה אל המבואה נעשתה שלא כרגיל בגרם מדרגות מרכזי, אלא באמצעות שני גרמי מדרגות צדדיים ארוכים וסימטריים. בעוד הבסיסים והכותרות היוניות עשויים אבן, בנויים העמודים מלבנים. הכוונה הייתה להשאיר אותם כך ולא לצפות אותם בכיור לבן. כך נוצר ניגוד מעניין בין הלבנה האדומה לבין האבן והטיח הלבנים, שהיה חידוש אצל פלאדיו, אותו יישם גם בעמודים הקולוסאליים בבניין קפיטניאטו שבמרכז העיר ויצ'נזה. 

פרופיל מערכת הקורות שמעל לעמודים נמשך גם סביב הבניין. קומת האדון, כמקובל, היא בעלת חלונות מלבניים גבוהים. לקומה שמעליה חלונות רבועים, והיא קומת מגורים נוספת ולא מרחב שנועד לאחסון תוצרת חקלאית כמקובל בווילות החקלאיות. מעל קומה זו מצוי כרכוב נוסף המקיף את הבניין, ולבסוף גג גמלוני. 

במרכז קומת האדון שוכן האולם המרכזי (salone) שהוא בעל מתאר דמוי צלב, והוא גבוה מאוד ומקורה בקמרונות צולבים. בחזית האחורית של הבניין אין מבואת עמודים. במרכז החזית שלושה חלונות מלבניים ומעליהם חלון תרמאלי גדול, ואלה הם הפתחים המחדירים אור רב להארת האולם המרכזי. 

בציורי עיטורי הפרסקו של האולם המרכזי החל בטיסטה פרנקו, ומשנפטר המשיך בעבודה בטיסטה ונציאנו.

ראו גם
------

* הווילות הפלדיאניות בוונטו

לקריאה נוספת
------------

* אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 144.

* Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 144-149.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילה פוסקארי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וילה פוסקארי

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שני, פרק 14, עמ' 70.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 245451185
* WorldCat (עם VIAF): 245451185

 |
אלונקה רפואית מודרנית
חיילים נושאים נפגע על אלונקה במהלך תרגיל
**אלונקה** (או **נרוד**) היא אמצעי שנועד להעביר נפגעים או חסרי יכולת תנועה ממקום למקום.
האלונקה נישאת בדרך כלל על ידי שני אנשים, כשהפצוע או הנפגע שכוב על גב האלונקה. לעיתים נקשר הנפגע ברצועות אל האלונקה כדי למנוע את נפילתו והחמרת פגיעתו.

היסטוריה
--------

אלונקות שימשו להובלת פצועים בשדות קרב כבר בתקופות קדומות, בתנאי שטח בהם לא ניתן היה לפנות נפגעים בכלי רכב גלגליים, כעגלות. האלונקות הפשוטות היו מורכבות מיריעת קנבס ושני מוטות נשיאה, מושחלים בתוך היריעה. אלונקות כאלה היו בשימוש עד למאה העשרים.

סוגי אלונקות
------------

אלונקות רפואיות מודרניות באמבולנסים הן אלונקות משוכללות המאפשרות העברת הנפגע מזירת האירוע אל בית החולים. אלונקות אלו כוללות גלגלים להקלת התנועה ומנגנון התאמת גובה, וכן מתקן נעילה בתוך האמבולנס למניעת טלטול האלונקה. למנגנון התאמת הגובה חשיבות מרובה מאחר שהוא מאפשר הן הכנסה מהירה של הנפגע אל האמבולנס, והן העברה של הנפגע אל מיטה בחדר המיון.

אלונקות הנמצאות בשימוש צבאי נקראות אלונקות שדה. בראשית בתקופת מלחמת העולם השנייה וכן במלחמת העצמאות היו בשימוש אלונקות המורכבות משני מוטות עץ המושחלים בתוך יריעת קנבס. שתי זרועות מתכת מתקפלות חיברו את שני המוטות. רק בשנות השישים החל השימוש באלונקות אלומיניום מתקפלות. אלונקות אלו מתקפלות לרוחבן ולאורכן כדי לאפשר את נשיאתן על גב החייל בשיגרה. בשעת אירוע המחייב שימוש באלונקה, נפרשות אלונקות אלה, ולאחר השכבת הנפגע על גבן נושאים אותן בדרך כלל ארבעה חיילים.
בצה"ל מקובל לתרגל נשיאת אלונקות ופינוי פצועים משדה הקרב במסגרת מסע הנקרא מסע אלונקות. על פי דברי סא"ל מיכה בן ארי (קפוסטה), עד 1955 לא היו אלונקות בשימוש בצה"ל.

אלונקות מיוחדות
---------------

קיימות אלונקות אורתופדיות מיוחדות המשמשות להרמת נפגעים ללא טלטולם. אלונקות אלו מתפצלות לשני חלקים, המוחדרים מתחת לגב הפצוע השכוב על הקרקע. לאחר החדרתם, מחוברים החלקים שוב. גב האלונקה עשוי מחומר פלסטי קשיח, ובצורה זו מקובע הנפגע ונמנע ממנו טלטול העלול לגרום לפגיעה נוספת כמו נזק לעמוד השדרה.

* פינוי נפגע תוך מניעת טלטולופינוי נפגע תוך מניעת טלטולו
* אלונקה אורתופדיתאלונקה אורתופדית

ראו גם
------

* אפריון
* קרש גב

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אלונקה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלונקה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "תמיד ידעתי שבכל מצב, החברים שלי קמים אחרי ומסתערים קדימה", באתר נכי צה"ל (נלקח מ"עיתון הלוחם" גיליון 200 מהיוני ב-2006)
2. ↑  השוו ל: אורי דן, אנו יוצאים להתקיף את האויב, מעריב, 11 באוקטובר 1959

| תעבורה מונעת-אדם |
| --- |
| יבשתיים | 

|  |  |
| --- | --- |
| **הנעה באמצעות דוושות** | אופניים • אופניים מתקפלים • אופני משא • אופניים היברידיים • אופני הרים • אופני פני-פרת'ינג • אופנוח • אופני כביש • אופני טנדם • רב-אופן • תלת-אופן • חד-אופן • ולומוביל • ריקשת אופניים |
| הנעה בכוח הידיים | קרונית ידנית • אופני יד |
| הנעה בכוח הרגליים | אופני דחיפה • קורקינט • גלגיליות • קסטרבורד • לונגבורד • סקייטבורד |

 |
| ימיים | קאנו • אופני ים • קיאק • סירת פדלים • סירת משוטים |
| אוויריים | מטוס הממונע בכוח האדם • מסוק הממונע בכוח האדם |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph759592

 |
חנוך סער ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים, 2015
**חנוך סער** (נולד ב-28 בספטמבר 1956) הוא המנהל והבעלים של הוצאת הספרים "סער".

ביוגרפיה
--------

חנוך סער נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. סיפוריו על הווי השכונה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, בעיקר באזור שסביב בית הספר "רוקח" בו למד – מתפרסמים מדי פעם בעמוד הפייסבוק שלו.

היום, תושב רמת השרון. אביו אברהם, נולד בישראל למשפחה שעלתה ארצה מפולין, היה לוחם אצ"ל, ישב בכלא הבריטי בארץ ובאפריקה. אימו שורה, שנולדה באוקראינה, עלתה לישראל בספינת מעפילים בתום מלחמת העולם השנייה, לאחר שהצליחה להימלט מהנאצים. לסער אחות הגדולה ממנו, ברכה הלפרין. הוא אב לשלושה ילדים.

בגיל שלוש-עשרה הופיע במשך שנה בתיאטרון "הבימה" בהצגה "שש נפשות מחפשות מחבר" בבימויו של יוסי יזרעאלי. למד בתיכון "אורט סינגאלובסקי". את שירותו בצה"ל החל ב־1975 בקורס טיס, ומשם עבר לגדוד 890 בחטיבת הצנחנים. לאחר שסיים קורס קציני חי"ר שירת כמפקד מחלקה ועשה שנת קבע. במילואים שירת כמפקד מחלקה ביחידת חיל רגלים, השתתף במלחמת לבנון הראשונה וסיים לשרת במילואים בגיל 45 בדרגת סרן.

הוצאת הספרים סער
----------------

הכותר הראשון שערך ופרסם (בשיתוף עם תמיר הן) היה במרץ 1976- עלון הפלוגה של גדוד הצנחנים 890.

הכותר יצא לאור עם סיום 14 חודשי המסלול המפרך. בעלון נכתב על סער: "שלא הסתובב אף רגע ללא עט + מכתבים. 'שדכן התכתבויות מחלקתי' שפיזר לכל דורש (והיו דורשים) מכתבים שקיבל בעקבות פרסום שמו בעיתון או ברדיו."

בתקופת שירותו הצבאי כתב שירים, קיבץ אותם בספר ופרסם אותו בהוצאת ספרים מוכרת. כיוון שלא היה מרוצה מהשירות שקיבל ככותב, החליט להקים לאחר שחרורו מהשירות הצבאי הוצאת ספרים (1979). מאז יצאו לאור בהוצאת "סער" למעלה מ-3,000 כותרים למבוגרים ולילדים.[דרוש מקור]

לאחר טיול בהודו החליט להוציא לאור אלבום צילומים בשם "הודו – קליק ישראלי", ולשם כך אסף ובחר צילומים של יותר מחמישים צלמים ישראליים שטיילו בהודו לאורכה ולרוחבה. לכל צילום התאים אגדת עם, פתגם הודי, או הסבר על מנהגים, אמונות ודתות בהודו.

ביום השלושים לרצח יצחק רבין הוציא לאור ספר בשם "שלום חבר – נפרדים מרבין בכיכר". בספר מופיעים צילומים שצילם סער בכיכר מלכי ישראל, שהייתה מאז לכיכר רבין, כפי שנראתה בשבוע האבל לאחר הירצחו של ראש הממשלה.

בהוצאת סער יצאו לאור תרגומי ספריהם של מי שהיו נשיאי ארצות הברית, ביל קלינטון וג'ימי קרטר וגם "ברגר קינג: בנייתה של אימפריה" – ספרו של ג'יימס מקלאמור, אחד משני מייסדי רשת "ברגר קינג". כמו כן ראו אור בהוצאת סער הספרים "לחשוב כמו וודי אלן" ו"לחשוב כמו ג'רי סיינפלד", ספרה של הקומיקאית וופי גולדברג, ספר סיפורים קצרים של חתן פרס נובל לספרות, הסופר ההודי רבינדראנאת טאגור, "היא – סיפורים מאחורי הסארי", וספרים של כריסטופר הארט, מבכירי המאיירים של וולט דיסני.

בין ספרי השירה הרבים שראו אור בהוצאת סער, נכללים ספרי השירה המתורגמים של ויקטור הוגו ושל חתן פרס נובל לספרות ארנסט המינגוויי.

לקריאה נוספת
------------

* בילי בסרגליק, "שבוע הספר העברי – המו"ל", **קול ברמה – העיתון של רמת השרון והסביבה**, 7 ביוני 2013 עמ' 38.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חנוך סער** בוויקישיתוף
* חנוך סער, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר הוצאת סער
* הספרים של חנוך סער, באתר "סימניה"
* חנוך סער, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלון הפלוגה ג', נבחרת מחלקה 3, מחזור פברואר 1975 גדוד 890, עמוד 80

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298335105171
* LCCN: nr92015764
* WorldCat (עם LCCN): nr92-015764

 |
**ארנב אממי** (שם מדעי: ***Pentalagus furnessi***) הוא מין של יונק ממשפחת הארנביים, החי רק בשני איים ביפן: טוקונושימה ואממי אושימה, שעל שמו קרוי הארנב. שני איים אלה מצויים בין קיושו ואוקינאווה במחוז קגושימה ביפן. מין זה הוא היחיד בסוג *Pentalagus* והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה.

ארנב זה גדול יחסית, בעל פרווה עבה וצמרית בצבע כהה עד שחור והצידיים חומים-אדמדמים. אורכו מגיע ל-40 עד 50 סנטימטרים, ומשקלו ל-2–2.5 קילוגרם בממוצע. הוא בעל אוזניים קטנות המזדקרות רוב הזמן, והכפות בעלות טפרים חדים וארוכים לחפירה. הוא בעל מראה פרימיטיבי ונחשב לקדום יחסית, קרוב למיני ארנבונים אסייתים נכחדים שהיו קרובים לפיקות.

הארנב הוא יצור ביישן המצוי בגדות יערות בינוניים עד נמוכים ובכרי מרעה לאורך הרמות. הוא צמחוני וניזון ממגוון צמחים ופרחים עשבוניים לאורך הקיץ. בחורף ניזונים הארנבים מחזזיות וטחבים ומבלוטים שהם מוצאים. נקבת הארנב ממליטה גור אחד עד שניים ומטמינה אותם במחילה, בה היא שומרת עליהם מטורפים כגון נחשים.

ארנב זה כמעט נכחד בטבע עקב ציד, הטמנת מלכודות, כריתת יערות והבאת מיני טורפים פולשים כגון נמיות, כלבים וחתולים פראיים הטורפים את הארנב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנב אממי** בוויקישיתוף
* ארנב אממי, באתר ITIS (באנגלית)
* ארנב אממי, באתר NCBI (באנגלית)
* ארנב אממי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ארנב אממי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* ארנב אממי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ארנב אממי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנב אממי באתר הרשימה האדומה של IUCN
דייוויד סטרן, שהיה נציב ליגת ה-NBA בין 1984 ו-2014, נחשב בעיני רבים לאחד הנציבים המצליחים והמשפיעים אי פעם
בליגות ספורט בצפון אמריקה, ובעיקר בליגות מקצועניות, **נציב** או בביטוי האנגלי המקובל **קומישנר** (Commissioner) הוא בעל התפקיד הניהולי והרגולטורי הבכיר של הליגה. הוא ממונה על ידי בעלי הקבוצות כדי לקדם את הליגה ואת ענייניהם של הבעלים.

כוחו וסמכויותיו של הנציב משתנים בין ליגה וליגה, בהתאם לחוקיה ותקנותיה. אלה יכולים לכלול סמכויות משמעת על שחקנים (בדרך כלל בכפוף להסכמים עם איגודי השחקנים) או בוררות בין קבוצות.

התפקיד נוצר לראשונה ב-1920 בליגת ה-MLB אחרי שערורייה גדולה של מכירת משחקים בקבוצת שיקגו וייט סוקס. קנסו מאונטן לנדיס, שופט לשעבר, היה זה שזכה למינוי, ועל מנת לטהר את הענף ולהחזיר את אמון הקהל בו קיבל לנדיס סמכויות נרחבות ומינוי לכל חייו.

ליגות גדולות אחרות הלכו בעקבות ה-MLB ומינו נציב שהחליף את משרת הנשיא שהייתה קיימת עד אז. ליגת ה-NFL מינתה נציב ב-1941 ובליגת ה-CFL (ליגת הפוטבול הקנדית) מונה נציב מאז הקמתה ב-1958. ליגת ה-NBA מינתה נציב ב-1967, ליגת ה-NHL ב-1993, ובליגת ה-MLS קיימת משרת נציב מאז הקמתה ב-1996.

מעבר לליגות הגדולות, גם ליגות מקצועניות קטנות וליגות לא מקצועניות בצפון אמריקה מינו נציבים מטעם בעלי הקבוצות. עם זאת התפקיד כפי שהוא מוכר בצפון אמריקה אינו נפוץ במסגרות ספורט מקומיות ובינלאומיות במקומות אחרים.

הנציבים הנוכחיים בליגות הבכירות בצפון אמריקה הם:

* MLB: רוב מנפרד
* NFL: רוג'ר גודל
* CFL: רנדי אמברוזי
* NBA: אדם סילבר
* NHL: גארי בטמן
* MLS: דון גרבר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נציב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4143425-0

 |
**כשאור דולק בחלונך** הוא שיר בביצוע ההרכב הישראלי שלישיית גשר הירקון. סשה ארגוב הלחין את השיר למילותיו של עמוס אטינגר. השיר נכלל באלבומו של ההרכב "אהבה ראשונה", שתיעד תוכנית מ־1964 באותו השם של השלישייה.

ביצוע סולו של אריק איינשטיין לשיר נכלל באלבומו "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב'", שהתפרסם ב־1976. מתי כספי ביצע אף הוא את השיר, והוא נכלל באלבומו "מתי כספי שר סשה ארגוב", שהתפרסם ב־1982. ביצוע משותף של גידי גוב ומאיר בנאי בתוכנית "לילה גוב" נכלל באלבום "שירים מלילה גוב 2", שהתפרסם ב־1997. ביצוע של ארקדי דוכין נכלל באלבום גרסאות הכיסוי שלו "נקודת מבט", שהתפרסם ב־2007. רוני גינוסר וגון הלוי כללו את השיר באלבומם "כשאור דולק בחלונך", שהתפרסם ב־2014, שכלל ביצועים שלהם לשירי סשה ארגוב. חבורת "זהו זה!" ביצעו את השיר ב־2020.

על השיר
-------

השיר נכתב לתוכניתה הראשונה של שלישיית גשר הירקון "אהבה ראשונה", שהועלתה ב־1964.

ההשראה לשיר הייתה שכנתו של אטינגר, שגרה בשכירות בבניין מולו ברחוב רש"י 12 בתל אביב. אטינגר לא הכיר את האישה ולא ניסה להכיר אותה, אך ראה אותה כותבת הרבה, ושם לב לכך שהאור בדירתה דולק ללא הפסקה במשך כל שעות היממה. שני הפרטים עוררו את סקרנותו. לימים נודע לו שהאישה הייתה ניצולת שואה בודדה, והעריך שאולי היה לכך קשר לאור הבלתי פוסק בדירתה.

הלחן המוכר למילים של אטינגר הוא של סשה ארגוב, אך קיים גם לחן אחר של יוני רכטר ואבנר קנר. השיר בביצוע "ארבע-עשרה אוקטבות" נכלל באלבום שנושא את שם ההרכב, שהתפרסם ב־1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* אקורדי השיר "כשאור דולק בחלונך" באתר Tab4u
* סרטון השיר "כשאור דולק בחלונך" באתר יוטיוב
* מילות השיר "כשאור דולק בחלונך" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  האלבום "אהבה ראשונה", באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־18 ביוני 2023
2. ↑  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־16 ביוני 2023
3. ↑  "כשאור דולק בחלונך" בביצוע אריק איינשטיין, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
4. ↑  "כשאור דולק בחלונך" בביצוע מתי כספי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
5. ↑  "כשאור דולק בחלונך" בביצוע גידי גוב ומאיר בנאי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
6. ↑  "כשאור דולק בחלונך" בביצוע חבורת "זהו זה!", באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
7. ↑  "כשאור דולק בחלונך" בביצוע ארקדי דוכין, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
8. ↑  "כשאור דולק בחלונך" בביצוע רוני גינוסר וגון הלוי, באתר יוטיוב, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
9. ↑  יואב קוטנר, ביוגרפיה של שלישיית גשר הירקון, באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
10. ↑  הסיפורים מאחורי השירים – כשאור דולק בחלונך, פרח הלילך, באתר יוטיוב, 15 במאי 2014, בדיקה אחרונה ב־19 ביוני 2023
**הבורסה הבלטית** (באנגלית: **The Baltic Exchange**) הוא שמה של חברה בריטית המפעילה את הבורסה הגדולה בעולם למסחר בין סוחרי אוניות, בעלי אוניות וחוכרי אוניות. החברה נוסדה במחצית המאה ה-18. שימוש ראשון בשם החברה נמצא כבר בשנת 1744. החברה נרשמה כחברה פרטית בערבון מוגבל בשנת 1900. בתחילת המאה ה-21 החברה נמצאת בבעלות מספר חברות ומניותיה אינן נסחרות בבורסה. מטה החברה בלונדון ומועסקים בה כ-20 עובדים.

בבורסה אותה מנהלת החברה מתקיים מסחר יומי בשוק ההובלה הימית ונקבעים בה מחירי ההובלה וכן נסחרים בה חוזים עתידיים בשוק ההובלה הימית, המכונים "חוזי הובלה עתידיים" (אנגלית: Forward Freight Agreements). הבורסה אף משמשת ערוץ למסירת מידע על נמלים בעולם, שוק לקנייה ומכירה של אוניות משא ומקום בוררות בסכסוכים בתחום ההובלה הימית. באופן מקורי התקיימה בבורסה קומת מסחר בה היו מתכנסים הסוחרים, אולם היום מתקיים המסחר בטלפון.

הבורסה מפרסמת מדי יום שישה מדדים:

* המדד הבלטי לתפזורת יבשה (אנגלית: Baltic Dry Index)
* המדד הבלטי לפנמקס (אנגלית: Baltic Panamax Index)
* המדד הבלטי לקייפסייז (אנגלית: Baltic Capesize Index)
* המדד הבלטי להנדימקס (אנגלית: Baltic Handimax Index)
* המדד הבלטי המלוכלך למכליות (אנגלית: Baltic Tanker Dirty Index)
* המדד הבלטי הנקי למכליות (אנגלית: Baltic Tanker Clean Index)

ראו גם
------

* אוניית צובר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבורסה הבלטית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הבורסה הבלטית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr97002104
* VIAF: 136491742
* WorldCat: lccn-nr97002104

 |
**דייב סקוט** (באנגלית: **Dave Scott**; נולד ב-4 בינואר 1954) הוא טריאתלט אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

דייב סקוט גדל בדייוויס, קליפורניה, שם הוא היה שחקן כדור מים בבית הספר התיכון דייוויס, ובאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס.

דייב סקוט זכה שש פעמים באליפות העולם באיש הברזל בהוואי: 1980, 1982, 1983, 1984, 1986 ו-1987. רק יריבו, מרק אלן, הצליח להשוות את שיאו ולזכות שש פעמים בתואר, שמונה שנים מאוחר יותר. סקוט ידוע בכינוי "האיש" (The Man).

דייב סקוט שב מ'פרישה' ב-1994, בהיותו בן 40 והגיע למקום השני באליפות העולם בטריאתלון איש הברזל בהוואי. ב-1996, בגיל 42, הוא חזר לתחרות והגיע למקום החמישי. הוא רץ את מקטע המרתון ב-2.45 שעות.

סקוט החל ברצף הניצחונות שלו רק שנתיים אחרי תחרות איש הברזל הראשונה שלו. במהלך התקופה בה היה אלוף העולם באיש הברזל הוא שמר על תזונה טבעונית קפדנית. אולם, מאז 1992, הוא איננו עוד טבעוני. 

סקוט עובד כמאמן טריאתלון, יועץ כושר, נואם בנושא מוטיבציה, פרשן ויועץ לתאגידים.

סקוט נשוי בשנית ולו שלושה ילדים. כיום הוא מתגורר בבולדר, קולורדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייב סקוט** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דייב סקוט
* דייב סקוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1024514048
* VIAF: 257145608
* WorldCat: viaf-257145608

 |
**אסמאעיל אחמד קאדר חסן** (בסומלית: **Ismaaciil Axmed Khadar Xasan**; נולד ב-23 במאי 1987) הוא כדורגלן עבר ג'יבוטי יליד צרפת אשר שיחק בעמדת הקשר.

קריירה
------

חסן נולד בהרגייסה ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לליל שבצרפת. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ליל, בהמשך עבר ללסקוין. בגיל 21 הצטרף לדאק 1904 מליגת העל הסלובקית. ב-16 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מ.פ.ק. רוז'ומברוק. במשך שלוש עונות בקבוצה רשם 52 הופעות בליגה ללא שער.

בשנת 2012 הצטרף לשלף מליגת העל האלג'יראית וכעבור זמן קצר חתם בצ'רנומורץ בורגס מליגת העל הבולגרית.

בינואר 2013 הצטרף לאימוניה של סטאד לאוואל הצרפתית, אך לבסוף חתם בחמאם א-ליף האלג'יראית. ביולי 2013 חתם בסאס אפינאל התוניסאית.

בשנת 2015 חתם בפטרולול פלוישט מליגת העל הרומנית. בהמשך הקריירה שיחק בוילפראנש בוז'ולה, קאלה, וילנו-אסק מטרופולין, אביאון וטורנה.

בשנת 2008 החליט לייצג את נבחרת ג'יבוטי. ב-31 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 8-1 למלאווי. חסן שיחק 4 משחקים בנבחרת ללא שער.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אסמאעיל חסן"**.
ניסוי של פצצת זרחן אשר בוצע על ידי צבא ארצות הברית, 1921
ארגז צה"לי של פצצת מרגמה מסוג "עשן מתפוצץ"
**פצצת זרחן** היא פצצה המבוססת על זרחן לבן. הזרחן שבפצצה מתלקח כאשר הוא בא במגע עם חמצן וממשיך לבעור עד התכלותו כל עוד החומר בא במגע עם החמצן. במגע עם עור, גורם החומר לכוויות.

צבא ארצות הברית השתמש במתקפה על פלוג'ה שבעיראק בפצצות זרחן 155 מ"מ תוצרת ארצות הברית. עם פיצוצן באוויר שולחות פצצות הזרחן 116 "זרועות" של עשן דליק ברדיוס של 125 מטר. המגע עם החמצן גורם לעשן להידלק ולבעור בטמפרטורה של 816 מעלות צלזיוס. כאשר החומר הדליק פוגע בעור אנושי הוא שורף את העור וממשיך לבעור, עד העצם. קורבנות הפגיעה חווים כוויות קשות וכמעט בלתי ניתנות לטיפול, ובמקרים רבים מתים מהפצעים.

שימושים
-------

לפצצות הזרחן מספר שימושים:

* הבערה
* סימון מטרות ויעדים
* יצירת מיסוך עשן מיידי
* פגיעה באויב

סימני פגיעה
-----------

**סימנים לפגיעת זרחן:**

* ריח של בשר שרוף
* כאבים עזים
* פגיעה מרסיס גדול – כתם ירוק, פגיעה מרסיס קטן – נקודות שחורות
* בחושך הפגיעה תזרח
* עשן לבן
* כוויות צהובות באזורים הנגועים וריח שום אופייני

### טיפול

עזרה ראשונה המוגשת לנפגע זרחן נועדה למנוע מגע של החומר עם חמצן, וכוללת שטיפת האזור עם כמויות רבות של מים תוך חבישתו עם תחבושת ספוגה במים תוך הפשטה מלאה של הנפגע לזיהוי פגיעות נוספות.

בחוק הבין-לאומי
---------------

פצצת זרחן, גם זו המשמש ליצירת עשן, היא "נשק תבערה" עליו חלים המגבלות של הפרוטוקול השלישי של האמנה בדבר כלי נשק קונבנציונליים מסוימים. הפרוטוקול לא חל על פצצות עשן סטנדרטיות המשמשות למיסוך.

ישראל חתומה רק על הפרוטוקול הראשון והשני של האמנה. על הפרוטוקול השלישי, האוסר על שימוש בפצצות זרחן, חתמו 115 מדינות.

השימוש בפצצות זרחן בצה"ל
------------------------

במשך שנים השתמש צה"ל בפצצות זרחן לצורך סימון ומיסוך. במהלך מבצע עופרת יצוקה צה"ל ירה כ-200 פצצות מרגמה זרחניות, בקוטר 81 מ"מ ו-120 מ"מ, בתוך שטח מיושב. לפחות 12 תושבים בעזה מצאו את מותם מפגיעת זרחן. עשרות נוספים ספגו כוויות קשות.

ארגון Human Rights Watch פרסם תחקיר יסודי על השימוש הישראלי בזרחן לבן ותוצאותיו הקשות, וגם חיילי צה"ל שפעלו בעזה העידו על "שימוש גדול בזרחן" לא רק למטרות מיסוך, אלא גם ירי ישיר על בתים שחשודים כממולכדים. לאור הביקורת הבין-לאומית הרחבה, הוחלט בצה"ל להצטייד בתחמושת חליפית שאינה מכילה זרחן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פצצת זרחן** בוויקישיתוף
* ליאור א', ‏הדלגיטימציה של תחמושת הזרחן, **מערכות** 445, 2012
* שי פוגלמן, מאחורי מסך העשן, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2011 - ריאיון עם מומחה הארטילריה הבריטי כריס קוב-סמית על שימוש צה"ל בתחמושת שמכילה זרחן

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, דו"ח: השימוש בזרחן ברצועת עזה - פשע מלחמה, באתר ynet, 25 במרץ 2009.
2. 1 2  בעז גאון, דוח ארגון זכויות אדם: ישראל השתמשה בזרחן, באתר nrg‏, 28 במרץ 2009
3. ↑  UNODA Treaties, באתר האו"ם, ‏2021 (באנגלית)
4. ↑  עמוס הראל, צה"ל ירה בלחימה 20 פצצות זרחניות לשכונה מיושבת, באתר הארץ, 21 בינואר 2009
5. ↑  חיילים מספרים על מבצע עופרת יצוקה, באתר שוברים שתיקה, ‏יוני 2009
6. ↑  אחיקם משה דוד, עקב הביקורות בעולם: צה"ל נפרד מהזרחן, באתר nrg‏, 25 באפריל 2013
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק במין סופגנייה הנפוץ בלוב, עם הערך "ספינג'", העוסק במין סופגנייה אחר הנפוץ בצפון אפריקה.

**סְפֶנְז** (בערבית: **سفنز**; נקרא לעיתים בעברית גם **סופגנין** ובקרב יהדות ג'רבה מכונה אף **סְפינגָ'ה** ליחיד **וספינג'** לרבים) הוא מאכל שמקורו בלוב. הספנז עשוי בצק שמרים ומטוגן בשמן עמוק. צורתו של הספנז שטוחה ומעוגלת. בגרסתו המתוקה, הנפוצה ביותר, נהוג לאכול אותו עם דבש, ריבה או סוכר. בגרסתו האחרת, מוסיפים ביצה באמצע הספנז, בוזקים מעט מלח ומכסים בעלה בצק קטן. האדם שמשלח ידו הכנת הספנז נקרא בערבית سنفاز (סַנְפאז).

את הספנז נהוג לאכול בכמה מועדים:

* בקרב הלובים:

1. בכל החגים ובעיד אל-פיטר בפרט.
2. מנהג הוא לחלקו בקרב שכנים, חברים וקרובי משפחה בעת קבלת פני תינוק חדש.

* בקרב יהודי לוב:

1. בסוף ליל ערב ראש השנה, לפנות שחר, נוהגים להציב ליד בתי הכנסת דוכנים לטיגון ספנז, לשבירת רעבונם של המתפללים שהתפללו במשך כל הלילה.
2. בחג החנוכה, בו נוהגים לאכול מאכלים מטוגנים בשמן.

ראו גם
------

* ספינג'
* סופגנייה
* פריקסה תוניסאי

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכון להכנת ספנז (בעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כנראה בהשראת השם המשנאי סופגנין
2. ↑  ספנז’ - סופגנין, מעין סופגנייה שטוחה
**שביתת הנשק של ארזינג'אן** היה הסכם שביתת נשק שנחתם ב-18 בדצמבר 1917 (5 בדצמבר לפי הלוח השנה הישן היוליאני), בשלהי מלחמת העולם הראשונה על ידי האימפריה העות'מאנית ורוסיה הסובייטית. ההסכם חייב גם את ממשלת טרנסקווקזיה, הוועד המיוחד של טרנסקווקזיה, שהנהיג באותם הימים מדינה פדרטיבית בהתהוות תחת חסות רוסיה הסובייטית. מן הצד העות'מאני נחתם על ידי נציגי הארמייה השלישית העות'מאנית. ההסכם הביא להפסקת הקרבות בין הצבא הטורקי לצבא הרוסי בחזית האנטולית והפרסית שנמשכה עד 12 בפברואר 1918 כשהם חודשו. 

אחרי שהגנרל והיב פאשה, מפקד הארמייה השלישית העות'מאנית, הציע שביתת נשק, הנציבות הטרנסקווקזית הסמיכה את מפקד הצבא הרוסי בחזית הקווקזית, הגנרל פרז'באלסקי, לשאת ולתת בסוגיה הזאת עם הצד העות'מאני. כתוצאה מכך נסיגת הכוחות הרוסיים השאירה את השטחים שהיו אז בשליטה פורמלית של הנציבות הטרנסקווקזית לגמרי ללא הגנה. 
ב-18 בדצמבר 1917 נחתם הסכם נספח שקבע את קו שביתת הנשר בין שני הצדדים.

השלכות
------

הכוחות הרוסים התחילו לעזוב את החזית הקווקזית עוד לפני ההסכם, בעקבות המדיניות החדשה של השלטון הבולשביקי שהתחיל עם מהפכת 7 בנובמבר 1917. אחרי יישום שביתת הנשק נותרו באזור כמה כוחות רוסים. בנוסף שמירת הגבול הוטלה על כ-20,000 לוחמים ארמנים. בהתחלה נראה כי הצבא העות'מאני היה מותש אחרי 4 שנות מלחמה. כמה חטיבות הועברו לחזיתות אחרות בארץ ישראל ובעיראק. לעומת זאת עד חודש פברואר 1918 הנוכחות הצבאית הטורקית בחזית הקווקזית אורגנה מחדש. 
בפברואר 1918 הגנרל והיפ פאשה שלח לגנרל הרוסי לבדינסקי, מפקד הכוחות הרוסיים בקווקז, איגרת מחאה, שבה האשים קבוצות מזוינות ארמניות בפיקודו של מוראד סבאסטאצי בהפרת ההסכם ובטבח ב-15,000 תושבים טורקים ב-15- 16 בינואר 1918 באזור ואן. על בסיס האשמות אלה הפר הצבא העות'מאני את שביתת הנשק ויצא ב-26 בפברואר למתקפה על העיר ארזינג'אן.
כמה אלפי ארמנים ששבו לאזור באביב 1916, נמלטו בבהלה. .
ב-24 בפברואר 1918 הסכם שביתת הנשק של ברסט ליטובסק הופר על ידי גרמניה והפך לבלתי תקף. שני הסכמי שביתת הנשק הוחלפו על ידי חוזה ברסט-ליטובסק שנחתם ב-3 במרץ 1918 ועל ידי הסכמי בתומי שנחתם בין מדינות יורשות של הפדרציה הטרנסקווקזית - גאורגיה וארמניה, ב-4 ביוני 1918

מקורות
------

* Raymond Kevorkian *The Armenian Genocyde - A Complete History*, I.B.Tauris Publishers, London 2011
* Robert M. Slusser, Jan F. Triska *A Calendar of Soviet Treaties, 1917-1957*, Volume 1917 Stanford University Press 1959

הערות שוליים
------------

1. ↑  R.Kevorkian עמוד 703
**סובלנות תקלות** היא יכולתה של מערכת להמשיך לפעול כראוי במקרה של כשל או חוסר תפקוד משמעותי באחד או יותר ממרכיביה. אם איכות ההפעלה שלה יורדת בכל זאת, הירידה היא יחסית לחומרת התקלה, בהשוואה למערכת מעוצבת בפשטות, שבה אפילו תקלה קטנה יכולה להוביל להשבתה מוחלטת. סובלנות תקלות מבוקשת במיוחד במערכות עם זמינות גבוהה או משימה קריטית. היכולת לשמור על פונקציונליות כאשר חלקים של מערכת מתקלקלים מכונה דעיכה חיננית (graceful degradation).

עיצוב סובלני לתקלות מאפשר למערכת להמשיך את פעולתה המיועדת, אולי ברמה מופחתת, במקום להיכשל לחלוטין, כאשר חלק כלשהו של המערכת נכשל. המונח משמש לרוב לתיאור מערכות מחשב שנועדו להמשיך לפעול פחות או יותר באופן מלא עם, אולי, הפחתה בתפוקה או עלייה בזמן התגובה במקרה של כשל חלקי כלשהו. כלומר, המערכת בכללותה אינה נעצרת עקב בעיות בחומרה או בתוכנה. דוגמה בתחום אחר היא רכב מנועי שתוכנן כך שימשיך להיות ניתן לנהיגה אם אחד הצמיגים ינוקב, או מבנה המסוגל לשמור על שלמותו בנוכחות נזקים עקב גורמים כמו התעייפות, קורוזיה או פגם בייצור.

במסגרת מערכת אינדיבידואלית ניתן להשיג סובלנות לתקלות על ידי צפיית תנאים חריגים ובניית המערכת להתמודדות איתם, ובאופן כללי, שאיפה לייצוב עצמי (אנ') כך שהמערכת תתכנס למצב נטול תקלות. עם זאת, אם ההשלכות של כשל במערכת הן קטסטרופליות, או שהעלות של הפיכתה לאמינה מספיק גבוהה מאוד, פתרון טוב יותר עשוי להיות שימוש בסוג כלשהו של כפילות. בכל מקרה, אם התוצאה של כשל במערכת היא כה קטסטרופלית, המערכת חייבת להיות מסוגלת לחזור למצב בטוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סובלנות תקלות** בוויקישיתוף
**צ'דוויין מיכאל "צ'ד" אוונס** (באנגלית: **Chedwyn Michael "Ched" Evans**; נולד ב-28 בדצמבר 1988 ברהייל) הוא כדורגלן ולשי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פרסטון נורת' אנד.

באפריל 2012 הורשע אוונס באונס וריצה שנתיים וחצי מאסר. ב-21 באפריל 2016 התקבל ערעורו של אוונס, ונקבע משפט חוזר. ב-14 באוקטובר חזר למגרשים וחתם בשורות צ'סטרפילד.

קריירת המועדונים
----------------

אוונס החל לשחק כדורגל בעיר הולדתו רהייל, וזוהה על ידי צייד הכישרונות ג'ון רירדון. בילדותו הוא שיחק מספר שנים, במהלכן הבקיע שערים רבים, במחלקת הנוער של צ'סטר סיטי, לפני שזו נסגרה. אוונס שיחק עבור קבוצת "מוס וואליי רוברס" והוביל אותה בטורנירי קיץ רבים בצפון מערב אנגליה. בשנת 2002, לאחר סגירת מחלקת הנוער של צ'סטר סיטי, המועדון מנצ'סטר סיטי החתים אותו בעצתו של רירדון.

בעונת 2006/07, שיחק אוונס בקבוצת הנוער של מנצ'סטר סיטי, וכבש עבורה 16 שערים ב-23 משחקים בהם פתח בהרכב בפרמייר ליג הנוער, ובנוסף כבש שישה שערים ב-10 משחקים בהם פתח בהרכב בפרמייר ליג המילואים.

בספטמבר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מנצ'סטר סיטי, כאשר עלה מהספסל בניצחון קבוצתו 0–1 על נוריץ' סיטי במסגרת גביע הפוטבול ליג. לאחר מכן החל לשחק כחלוץ עבור קבוצת המילואים של המועדון והצטיין במדיה רבות, כולל כיבוש שלושער במשחק מול סנדרלנד.

ב-21 בנובמבר 2007, אוונס עבר בהשאלה לנוריץ' סיטי עד ל-1 בינואר 2008. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנוריץ' שבוע לאחר מכן, כאשר עלה כמחליף בניצחון 1–3 על בלקפול. ב-4 בדצמבר 2007 הוא הבקיע את שערו הראשון עבור הקבוצה, בניצחון 1–2 על פליימות' ארגייל. בינואר 2008 חזר למנצ'סטר סיטי מההשאלה, אך לאחר משא ומתן מתמשך בין הנהלות שני המועדונים, הוחלט כי אוונס יישאר בנוריץ' סיטי עד לסיום עונת 2007/08. אוונס סיים את העונה עם כמות מכובדת של 10 שערים לזכות הקבוצה, שנאבקה על הישארותה בצ'מפיונשיפ.

בקיץ 2008 אוונס חזר למנצ'סטר סיטי. ב-18 באוגוסט 2008, אוונס ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הסיטי בפרמייר ליג, כאשר נכנס כמחליף במקום ואלרי בוז'ינוב מול אסטון וילה. את שערו הראשון במדי הקבוצה בניצחון 0–6 על פורטסמות' ב-21 בספטמבר. הוא שיחק 16 פעמים עד לסיום עונת 2008/09.

לאחר עונה זו עבר לשפילד יונייטד מליגת המשנה תמורת 3 מיליון לירות שטרלינג. בסוף עונת 2011/2012 שוחרר מהקבוצה, בעקבות הרשעתו באונס בבית המשפט.

ביוני 2016 חתם לראשונה על חוזה מאז ביטל בית המשפט את תוצאות משפטו וקבע משפט חוזר. הוא חתם בשורות צ'סטרפילד מהפוטבול ליג הראשונה, על ידי מאמנו לשעבר בשפילד, דני וילסון.

קריירה בינלאומית
----------------

אוונס שיחק לראשונה בנבחרת ויילס עד גיל 21 בשנת 2006. מאז הפך לחבר קבוע בסגל הנבחרת הצעירה, וב-20 בנובמבר 2007 אף כבש שלושער במשחק מול נבחרת צרפת עד גיל 21. הוא היה לשחקן הרביעי שמבקיע שלושער עבור נבחרת זו, אחרי ג'ון הארטסון, קרייג דייוויס ולי ג'ונס.

אוונס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של ויילס ב-28 במאי 2008, ואף הבקיע את שער הניצחון של ויילס מול איסלנד. מאז הוא נכלל בקביעות בסגל הנבחרת של המאמן ג'ון טושאק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ד אוונס** בוויקישיתוף
* דף השחקן באתר מנצ'סטר סיטי

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams
**אמרה מור** (בטורקית: **Emre Mor**; נולד ב-24 ביולי 1997 בברנשיי שבדנמרק) הוא כדורגלן טורקי-דני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פנרבחצ'ה.

קריירת מועדונים
---------------

מור נולד בדנמרק. הוא גדל במחלקות הנוער של ברנשיי בולדקלאב ושל לינגבי בולדקלאב. ב-31 בינואר 2015 הצטרף למחלקת הנוער של נורשלן מליגת העל הדנית. ב-28 בנובמבר ערך מור את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בהפסד 1:0 לרנדרס במסגרת המחזור ה-17 בליגה. ב-28 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה העשירית בתיקו 1:1 נגד ויבורג.

ב-7 ביוני 2016 חתם מור בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ל-5 שנים. מור נחשב לכישרון גדול מאוד בעת החתימה שלו, אך מיעט מאוד לשחק בבורוסיה דורטמונד, והיו לו בעיות משמעת רבות בעונתו היחידה במועדון.

ב-28 באוגוסט 2017 נמכר מור לסלטה ויגו מהלה ליגה תמורת 13 מיליון אירו. מור חתם על חוזה לחמש שנים. ב-31 ביולי 2019 הושאל מור לגלאטסראיי. ב-31 בינואר 2020 הושאל לאולימפיאקוס. ב-26 באוגוסט 2021 הושאל לפתיח קארגומרוק הטורקית.

ב-2 ביולי 2022 חתם מור בפנרבחצ'ה.

קריירה בינלאומית
----------------

מור נולד בדנמרק לאב טורקי ולאם מקדונית. הוא יצג את דנמרק ברמת הנבחרות הצעירות, ובהמשך את טורקיה. הוא נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2016. ב-29 במאי 2016 ערך מור את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשנכנס כמחליף בתחילת המחצית השנייה בניצחון 1:0 על נבחרת מונטנגרו במסגרת משחק הכנה ליורו 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמרה מור** בוויקישיתוף
* אמרה מור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אמרה מור, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת טורקיה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 באבאדז'אן • 
2 סמיח • 
3 בלטה • 
4 צ'אליק • 
5 נורי • 
6 צ'להאנולו • 
7 גקהאן • 
8 סלצ'וק • 
9 קנק • 
10 ארדה • 
11 שאהן • 
12 אונור •
13 קויבאשי • 
14 אוגוזהאן •
15 טופאל •
16 אוזאן •
17 בוראק •
18 ג'אנר •
19 יונוס •
20 שאן •
21 מור •
22 שאנר •
23 הארון •
מאמן: טרים | טורקיהטורקיה |
ג'ואנה לינד, מיס שוודיה 1993
**מיס שוודיה** (בשוודית: **Fröken Sverige**) היא תחרות יופי שנתית שנערכה בשוודיה ואורגנה על ידי מגזין הנשים וקורבין. 

בדומה לתחרויות דומות ברחבי העולם דוגמת תחרות מלכת היופי הישראלית הזוכה במקום הראשון, מלבד התואר של מיס שוודיה, היא גם מייצגת את מדינתה בתחרות מיס תבל. הזוכה במקום השני נשלחת לייצג את מדינתה בתחרות מיס עולם, והזוכה במקום השלישי נשלחת להתחרות בתחרות מיס אינטרנשיונל, ב-1992 שודרה התחרות לראשונה בטלוויזיה. 

התחרות אורגנה בין השנים 1949 עד 2003, וב-2004 התחרות חדלה להתקיים ונציגות שוודיה לתחרויות היופי הבינלאומיות נבחרות בפורמטים אחרים. 

רבות מהזוכות ומהמשתתפות בתחרות זכו לקריירת דוגמנות מצליחה ולקריירת משחק מצליחה מקומית ובהוליווד, דוגמת קריסטינה וייבורן, מארי סטאבין, לנה אולין וויקטוריה סילבסטד או מנחות טלוויזיה כמו ג'סיקה אלמנס.

הזוכות
------

| שנה | זוכה |
| --- | --- |
| 1952 | אן מארי טיסלר |
| 1955 | הילווי רומבין |
| 1956 | אינגריד גוד |
| 1961 | גונילה קנוטסון |
| 1964 | סיבי אברג |
| 1966 | מרגרטה ארווידסון |
| 1967 | אווה ליסה סוונסון |
| 1970 | קריסטינה וייבורן |
| 1978 | ססיליה רוד |
| 1979 | אנט אקסטרום |
| 1980 | אווה אנדרסון |
| 1981 | אווה לנה לונדגרן |
| 1984 | איבון רידינג |
| 1989 | לואיז קמוטו |
| 1990 | לינדה לינדורף |
| 2000 | ואלרי אפללו |
| 2001 | מולין אולסון |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מיס שוודיה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיס שוודיה** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס שוודיה