recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בית חמאווי** הוא אחד המבנים הראשונים של שכונת בת גלים בחיפה, שהוקם בשנת 1923 (ה'תרפ"ג). הבית שימש כבית מגורים לרב משה חמווי, אחד ממייסדי השכונה, ומשפחתו. מבנה הבית משמש כאתר מורשת בישראל בזכות עיצובו האדריכלי.

מבנה הבית
---------

האבן בצורת הצדף, עליה רשומה שנת הקמת הבית והפסוק "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני"
בית חמאווי בשעות הערב
הבית הוא אחד המבנים הראשונים של שכונת בת גלים בחיפה, שתוכננה על ידי האדריכל ריכרד קאופמן. האחראי הישיר לעיצוב המבנה איננו ידוע. מדובר במבנה אבן חד קומתי, שתוכנן על ציר סימטרי מובהק. בחזית הבית מרפסת מקורה בעלת פתח קשתי, ומאחוריה חזית בעלת שלושה חלונות טריפוריים. מעל מרפסת הכניסה נמצא גמלון ואבן בצורת צדף, עליה רשומה שנת הקמת הבית והפסוק "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני". בעבר, היה הבית מוקף בבוסתן ובו בריכה, מזרקת אבן ואדניות בנויות. בפנים הבית קירות בעלי עיטורים צבעוניים, ואריחי רצפה מאוירים, ייחודיים לכל חדר.

על פי סקר השימור, שהוכן על ידי עיריית חיפה בסוף שנת 1993, מתואר הבית כמבנה בעיצוב ארכיטקטוני מיוחד בעל ערך אסתטי גבוה.

באפריל 2019, קרסה התקרה בבית חמאווי, והובילה לשריפה במקום.

ניסיון שיפוץ הבית
-----------------

בנובמבר 2012, התקבלה תוכנית לשיפוץ הבית, בה הוחלט להוסיף למבנה בניין בן שש קומות, ובו 15 יחידות דיור ועליית גג. לתוכנית החדשה היו כ-40 מתנגדים, שכללו את תושבי השכונה, אדריכלים ואת המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

**הסיבות להתנגדות:**

* שוני בין סגנון הבנייה החדש לסגנון הקיים
* חסימת הנוף, הרוח והאור
* אי התאמה לסביבה העירונית
* צמצום מקומות החנייה באזור
* פגיעה באיכות החיים של תושבי השכונה

בוועדה שהתקיימה בפברואר 2015, הוחלט שמבנים הנמצאים ברשימת השימור של עיריית חיפה, ובית חמאווי ביניהם, לא ישונו או יהרסו.

בספטמבר 2019, דנו פעם נוספת על התוכנית לשיפוץ הבית. בשנת 2021 הוגשה תוכנית לשימור ושיפוץ הבית, הכוללת 5 קומות מגורים מעל המבנה הקיים, ושימוש מסחרי בקומת הקרקע. באוגוסט 2023 החלה הכנה לשיפוץ הבית, הכוללת גזימת עצים וניקוי השטח הסובב את הבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית חמאווי** בוויקישיתוף
* בית חמאווי, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
* סרטון המציג את בית חמאווי, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית חמאווי – מבנה לשימור בטיילת בת גלים – רציף מרגולין 39 – כרטיס השימור מאת זיוה קולודני ותוכניות הבינוי המאיימות על המבנה, מרגולין 39, באתר חי פה - חדשות חיפה, 25 במאי 2013
2. ↑  קריסת הגג של בית חמאווי – מבנה נטוש לשימור בטיילת בת גלים בחיפה • כבאות והצלה, ירון כרמי, באתר חי פה - חדשות חיפה, 9 באפריל 2019
3. ↑  תוכנית "בית חמאווי" חוזרת לשולחן הוועדה המקומית, אודיה שווץ, באתר רדיו חיפה, 22 בספטמבר 2019
4. ↑  תוכנית 304-0407908 חיפה - תב"ע עכשיו, באתר 
תב״ע עכשיו
**בית הכנסת קהל מונסטיר** (ביוונית: **Συναγωγή Μοναστηριωτών**, בלאדינו: **Kal de los Monastirlis**, מכונה גם **בית הכנסת מונסטיר** ו**בית הכנסת מוֹנָסְטִירְיוֹטוֹן**) הוא בית כנסת אשר שוכן בעיר סלוניקי אשר ביוון והוקם ב-1927 על ידי יוצאי מונסטיר שהיגרו לעיר החל מתקופת מלחמת הבלקן הראשונה ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה. זהו בית הכנסת היחיד בסלוניקי אשר שרד את מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **יהדות ביטולה, יהדות סלוניקי**  

קהילה יהודית מתועדת בעיר מונסטיר (בשמה המודרני ביטולה אשר במקדוניה הצפונית) מהמאה ה-12. העיר נשלטה על ידי האימפריה העות'מאנית מ-1382 ועד 1913. בשלהי המאה ה-15 וראשית המאה ה-16 הגיעו לעיר מגורשי ספרד ובהמשך פורטוגל והקימו קהילה ספרדית משגשגת ולה בתי כנסת, בתי מדרש ומוסדות קהילתיים. שקיעתה ההדרגתית של האימפריה העות'מאנית אשר הואצה לקראת סוף המאה ה-19 הפכה את מונסטיר לאזור עימות, החל ממרד אילינדן, דרך המרד האלבני ב-1910, ועד למלחמת הבלקן הראשונה במהלכה נכבשה העיר על ידי ממלכת סרביה. בהמשך, פרצה מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה ניצבה העיר בקו החזית המקדונית וחרבה כמעט לחלוטין. אלפי יהודים נטשו את העיר לבלי שוב. ב-1902 מנתה קהילת יהודי מונסטיר 11,000 נפשות וב-1921 נותרו בה 2,640 יהודים. רבים מהמהגרים הגיעו לעיר סלוניקי והקימו בה קהילה של יוצאי מונסטיר. מבין משפחות הקהילה בסלוניקי שהיגרו ממונסטיר ניתן למנות את משפחות: ארואסטי, אֶרְגָס, קָמְחִי, נחמיאס, ברוך, מָסוֹט, קלדרון, ישראל, פאראג'י, פרדו ומאיר. במהלך מלחמת העולם השנייה בין מרץ לאוגוסט 1943 גורשו יהודי סלוניקי ובכללם בני "קהל מונסטיר" על ידי הנאצים אל מותם במחנה ההשמדה אושוויץ.

המבנה
-----

בית הכנסת נבנה בכספי תרומות של חברי הקהילה ובעיקר של אידה ארואסטי אשר תרמה כספים להנצחת בעלה המנוח יצחק. המבנה תוכנן על ידי האדריכל אליהו ארנסט לוי ובנייתו החלה ב-1925. המבנה תוכנן בסגנון אדריכלי נאו קלאסי, הוא היה בן שתי קומות, כאשר חזית הבניין עוטרה בסמלי יודאיקה כגון מגן דוד.
ב-24 בספטמבר 1927 נחנך בית הכנסת במעמד הרב הראשי ליהודי סלוניקי חיים חביב.
במהלך מלחמת העולם השנייה נהרסו 40 בתי הכנסת השונים שהיו בעיר להוציא את "קהל מונסטיר" משום ששימש מחסן של הצלב האדום. במבנה שכנה ספרייה ובה כתבים, ספרי שאלות ותשובות ובהם של יוסף קארו ותכולתה נשדדה במהלך המלחמה על ידי אנשי מטה רוזנברג. ב-17 במרץ 1943 נאם הרב צבי קורץ ראש היודנראט בסלוניקי בפני קהל המתפללים בבית הכנסת ואמר בין השאר: "הזמנים קשים וטרגיים, שיהיה לכם סבלנות ואומץ". הקהל התעמת עם הרב קורץ ובא אליו בטענות קשות בשל המצב. זמן קצר לאחר מכן החלו הטרנספורטים לאושוויץ.

ב-20 ביוני 1978 אירעה בסלוניקי רעידת אדמה (אנ') בעוצמה של 6.2 בסולם מגניטודה לפי מומנט. נגרמו נזקים כבדים ברחבי העיר, בית הכנסת נפגע קשות ונגרם בו הרס רב. בית הכנסת שוקם, ב-2016 עבר גם שיפוץ נרחב ונפתח לקהל בעיקר בחגי ישראל ומועדיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת קהל מונאסטיר בסלוניקי** בוויקישיתוף
* בית הכנסת מונסטיריוטון, באתר thessalonikijewishlegacy.com
* לא בא עדיין הקץ לסבלם של יהודי סלוניקי, דבר, 18 בספטמבר 1945

הערות שוליים
------------

1. 1 2  על בית הכנסת היחידי ששרד בסלוניקי, באתר guidol.co.il.
2. ↑  Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, Foundation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture, New York, 2003, pages 96-117.
3. ↑  בית הכנסת מונסטיר בסלוניקי, יוון, באתר בית התפוצות.
4. ↑  הכיבוש הגרמני בסלוניקי, באתר יד ושם.
**נחשול** הוא דגם של ספינת סיור ששימשה את חיל הים הישראלי לביטחון שוטף בזירת ים סוף.

הספינות מבוססות על ספינות הסיור מסדרת T של הצי הדרום אפריקאי.

מבנה הספינה בצורת קטמרן, ספינה בעלת שני גופים מתחת למים, דבר המגביר את יציבות הספינה בעת הפלגה מהירה בים סוער. ממדיה של הספינה קטנים מהדבור, צוותה מונה חמישה אנשים, ועלותה, כולל הציוד, עומדת על כמיליון דולר אמריקאי.

היסטוריה
--------

ספינת הנחשול הראשונה הגיעה לארץ ב-1997. תפקיד ספינות הנחשול להגן מפני חדירת כלי שיט מהירים למים הטריטוריאליים של ישראל.

ב-4 בספטמבר 2005 טבע נחשול בים סוף. הטביעה התרחשה ככל הנראה כתוצאה מאחזקה לקויה. לא היו נפגעים בטביעה אף שחלק מאנשי הצוות נחלצו מהספינה לאחר שכבר שקעה, על ידי צלילה.

בעקבות הטביעה הקפיא מפקד חיל הים הישראלי, האלוף דוד בן בעש"ט, את השימוש בנחשולים, עד לבחינת כל ההיבטים הבטיחותיים שבה. בינואר 2006 הספינה נִמשתה מן המים והנחשולים חזרו לתפקוּד רגיל.

בתחילת 2017 הוצאו משירות בחיל הים והועמדו למכירה.

ראו גם
------

* סדרת T

קישורים חיצוניים
----------------

* ספינת סיור מדגם נחשול, באתר חיל הים הישראלי, 4

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אתר למנויים בלבד גילי כהן, למכירה, יד ראשונה מחיל הים: שתי ספינות קטמרן מתוצרת דרום אפריקה, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2017
2. ↑  עמוס הראל, ספינת חיל הים טבעה; אין נפגעים, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2005
3. ↑  עמוס הראל, מפקד חיל הים הקפיא השימוש בספינות "נחשול", באתר הארץ, 4 בספטמבר 2005
4. ↑  טל לוי ורוי-שטיין, חיל הים משה ספינה שטבעה בספטמבר במפרץ אילת, באתר הארץ, 25 בינואר 2006

|  ספינות הסיור של פלגות הבט"ש של חיל הים הישראלי חיל הים הישראליחיל הים הישראלי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דבור • דבורה • נחשול • צרעה • שלדג • סופר דבורה סימן 3 |

 |
הוצאתו מהקרקע של הענק מקרדיף
**הענק מקרדיף** (באנגלית: **Cardiff Giant**) הוא השם בו ידועה מתיחה מפורסמת מההיסטוריה של ארצות הברית, שבמסגרתה זויף שלד של ענק והוצג באוקטובר 1869. כממצא ארכאולוגי של ענק מאובן.

ב-5 באוקטובר 1869 חופרי בארות שחפרו באר באדמתו של איכר בשם ויליאם ניואל בקרדיף (ניו יורק) גילו שלד ענק. השלד, שגובהו 3 מטרים, זוהה כשלד של ענק. ויליאם ניואל הקים אוהל מעל התגלית וגבה דמי כניסה ממבקרים, שבאו לראות את התגלית, הידועה כיום בשם "הענק מקארדיף". מחיר הכניסה נקבע בתחילה ל-25 סנט ולאחר מכן, בעקבות הביקוש הגדול, הועלה ל-50 סנט.

עד נובמבר 1869, יותר משנים עשר אלף מבקרים כבר באו לראות את הענק. התגלית המדומה נרכשה תמורת 37,500 דולר והועברה לעיר סירקיוז לתצוגה ציבורית. חרף דבריהם של שאנדרו דיקסון וייט ולאחר מכן עותניאל מארש, פליאונטולוג בולט באוניברסיטת ייל, שבאו בתורם לראות את "התגלית" ושניהם הכריזו עליה כמתיחה, השלד המשיך במסע הניצחון שלו לבוסטון, שם הכריז המשורר המפורסם ראלף וולדו אמרסון לאחר שראה אותו כי הוא "עתיק ללא ספק".

ב-14 בדצמבר 1869 הודה ג'ורג' האל, גיסו של ויליאם ניואל, כי הוא אבי המתיחה. האל הגה את הרעיון לאחר דיון נוקב במיוחד עם כומר מתודיסטי בשם טורק, שטען כי הענקים המוזכרים בספר בראשית אכן היו קיימים. האל, שהיה אתאיסט, אמר מאוחר יותר, כי בילה את הלילה "בתהייה מדוע אנשים מאמינים לסיפורים המדהימים האלה על ענקים בתנ"ך, כשלפתע חשבתי לעשות ענק מאבן ולהציג אותו כאדם מאובן". האל ציין כי השלד המדומה נחצב מגוש גבס בשיקגו ואז הוכה בפטיש ונגרמה לו התיישנות מדומה עם חומצה בטרם הועבר לקרדיף. האל וניוול קברו אותו בנובמבר 1868, וניוול המתין שנה לפני שביקש מהחופרים לחפור באר במקום שבו נקבר הפסל.

למרות הודאה זו, הציע פ.ט. ברנום להאל וניוול 50,000 דולר, כדי לקנות את השלד המדומה לתצוגה ציבורית בניו יורק. לאחר שסירבו, הכין ברנום עותק של השלד המדומה, והתערוכה בניו יורק זכתה להצלחה גדולה. האל וניוול שקלו לזמן קצר לתבוע את ברנום על פלגיאט, אך ויתרו. אף על פי שהענק מקרדיף הוכר כעת כזיוף מפוברק, אלכסנדר מקוורטר, פרופסור בקולג' ייל, אמר כי מדובר בפסל עתיק, עם עקבות של פוליכרומיה, ושעליו זיהה כתובת פיניקית הקשורה לאטלנטיס.

בשנת 1948, מוזיאון האיכרים בקופרסטאון, ניו יורק, רכש את השלד המדומה של הענק מקרדיף, הוא עדיין מוצג שם. העותק של ברנום שמור במוזיאון המכני המופלא של מרווין ליד דטרויט.

בתרבות
------

מרק טוויין כתב סיפור על שיחה עם רוח המת של הענק מקרדיך. ז'ול ורן, שביקר באותן שנים בארצות הברית, כתב סיפור בשם Le Humbug (ההונאה) על הונאה גדולה המבוססת על מציאה של שלד ענק. הסיפור של ורן פורסם על ידי בנו לאחר מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הענק מקרדיף** בוויקישיתוף
* A Ghost Story סיפור של מרק טוויין על הרוח של ענק קרדיף (באנגלית)
**איריס-טי** (באנגלית: **IRIS-T**, ראשי תיבות של: Infra Red Imaging System Tail/Thrust Vector-Controlled), טיל אוויר-אוויר לטווח קצר, בעל ראש ביות תת-אדום הדמאתי (כך שהטיל "רואה" תמונה) וניהוג וקטורי.

היסטוריה
--------

בשנות ה-80 של המאה ה-20 התפתחה הסכמה בתוך מדינות נאט"ו שעל פיה ארצות הברית תפתח טילי אוויר-אוויר לטווח בינוני (ה-AIM-120 אמראם), על מנת להחליף את ה-AIM-7 ספארו המתיישן, ואילו בריטניה וגרמניה המערבית יפתחו טילי אוויר-אוויר לטווח קצר (ה-AIM-132 אסראם), על מנת להחליף את ה-AIM-9 סיידווינדר הוותיק. גרמניה פרשה מפיתוח הטיל בתחילת שנות ה-90, עם איחוד גרמניה, לאחר שירשה כמויות גדולות של הטיל הסובייטי וימפל R-73 (קוד פנטגון: AA-11, קוד נאט"ו : ארצ'ר), ביחד עם מטוסי המיג 29 של מזרח גרמניה. בזמן חקירת נתוני הארצ'ר, התברר שהוא בעל עדיפות ברורה על פני יריביו המערביים - בבחינת יכולות האיתור, זיהוי ומעקב אחר מטרות, ובעיקר ביכולת התמרון שלו. מסקנות אלו הובילו את גרמניה לדרוש שינויים נרחבים בתכנון טיל האסרם, תוך הדגשת הניהוג הווקטורי ויכולות התמרון על פני טווח הפעולה. אי היכולת להגיע להסכמה בעניינים אלו, הובילה לפרישתה של גרמניה מפרויקט האסראם, ופתיחת פרויקט פיתוח עצמאי.

בשנת 1995, הכריזה גרמניה על פרויקט פיתוח טיל האיריס-טי, בשיתוף פעולה עם יוון, איטליה, נורווגיה, שוודיה וקנדה. לאחר זמן מה נטשה קנדה את הפרויקט.
חלוקת הפיתוח היא:

* גרמניה 46%
* איטליה 19%
* שוודיה 18%
* יוון 13%
* השארית התחלקה בין קנדה לנורווגיה.

בשנת 2003 הודיעה ספרד על הצטרפותה לפרויקט.
חיל האוויר הגרמני - הלופטוואפה החל להצטייד בטיל ב-5 בדצמבר 2005.

כיום מפותחת גרסה ימית עתידית, הנקראת אידאס, ומיועדת לצוללות הצי הגרמני החדשות מדגם 212, לצורכי הגנה נגד מטוסים, לתקיפת כלי שיט קרובים (כטיל נגד ספינות) ואף נגד מטרות קרקעיות קרובות (כטיל ים-קרקע).

מאפיינים
--------

* ניתן להתקנה ושיגור מכל כלי טיס המותאם לשיגור טילי AIM-9 סיידווינדר, ולפיכך בעל שוק רחב יותר מכל מתחריו.
* עלות גבוהה ביותר. זהו, ככל הנראה, טיל האוויר-אוויר היקר ביותר, בכל הקטגוריות. נאמד ב-500,000 דולר אמריקני ליחידה.
* יכולת עמידה בלחצים קיצוניים (עד 60G בפניות), ופניות הדוקות במיוחד.
* טווח ירי גדול ב-6 עד 8 ק"מ (כ-25 ק"מ) מהסיידווינדר בשיגור בלחזית (Head-On).
* בדומה למתחרו, ה-AIM-132 אסראם, בעל ניהוג וקטורי המשתמש, בנוסף לצינור פליטה מתכוונן, גם ארבעה כנפוני ניהוג הממוקמים בקצה האחורי של הטיל, ולהבדיל מהאסראם, ישנם עוד ארבעה כנפוני ייצוב ארוכים במרכזו. נראה שההאיריס-טי הוא בעל יכולות תמרון גבוהות בהרבה ממתחרהו.
* חיישן הדמיית תמונה תת אדומה (בעל רזולוציה של 128X128) ייחודי מתוצרת ריית'יאון-יוז.

ראו גם
------

* AIM-132 אסראם
* AIM-9 סיידווינדר
* פיתון 5
* וימפל R-73
* אידאס

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **איריס-טי** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איריס-טי (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של איריס-טי (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4630884-2

 |
**קינג אייר** (**King Air**; מאנגלית: מלך האוויר) הוא שם למשפחת מטוסים לשימוש אזרחי בעלי שני מנועי טורבו-פרופ, המיוצרים על ידי חברת ביצ'קראפט (כיום חטיבת ביצ'קראפט של חברת ריית'יאון). הקינג אייר מיוצר ברציפות החל מ-1964. זוהי תקופת הייצור הארוכה ביותר של מטוס טורבו-פרופ אזרחי כלשהו.

נכון ל-2006, כוללת משפחת הקינג אייר שלושה דגמים: C90GT – הקטן בעל זנב רגיל; B200 – הבינוני בעל זנב T, וה-350 הגדול בעל זנב T. היסטורית, משפחת הקינג אייר כללה מספר דגמים המתחלקים לארבע משפחות, סדרת דגם 90, סדרת דגם 100, סדרת דגם 200 וסדרת דגם 300. בנוסף, שתי סדרות מטוסים אחרות, הביצ'קראפט דגם 99 והביצ'קראפט 1900, נגזרו ממשפחת הקינג אייר. למעלה מ-6,000 מטוסים ממשפחת קינג אייר יוצרו עד כה. נכון ל-2006, נע מחירו של מטוס ממשפחת הקינג אייר בין 3 ל-7 מיליון דולר אמריקני, בתלות בדגם ובתוספים.

דגמים של הקינג אייר נמצאים בשימוש אזרחי וצבאי ב-94 מדינות.

בתאריך שלישי לספטמבר 2022 המריא קורי פטרסון בקינג אייר C90 נושא רישום N342ER משדה Tupelo Regional Airport במדינת מיסיסיפי, ארצות הברית ללא רשות ואיים להתרסק על סניף וולמארט בעיר.

שירות בחיל האוויר הישראלי
-------------------------

מטוס קינג אייר 200 בשימווש אזרחי
חיל האוויר הישראלי מפעיל את מטוסי הסופר קינג אייר B200 מאז 1984. דגמים מודרניים יותר של המטוס נקלטו במשך השנים. המטוסים, המכונים "**צופית**" ו"**קוקיה**" בהתאם לתצורתם, משמשים למגוון משימות סיור ואיסוף מודיעין.

דגם הקוקיה הוא מטוס צבאי ברחבי העולם למטרת איסוף מודיעין ונקרא: Beechcraft RC-12D. מטוס הקוקיה היווה את האב-טיפוס למטוס המנהלים – צופית Beechcraft KingAir B200, ולכן הדמיון הרב בין מטוסי ה"צופית" וה"קוקיה".

קליפארט קוקיה מספר 980

מאפיינים (קינג אייר B200)
-------------------------

תרשים של קינג אייר B200
### מאפיינים כלליים

* **צוות:** 1-2
* **קיבולת:** 13 נוסעים
* **אורך:** 43 רגל 9 אינץ' (13.34 מטר)
* **מוטת כנפיים:** 54 רגל 6 אינץ' (16.61 מטר)
* **גובה:** 15 רגל 0 אינץ' (4.57 מטר)
* **שטח כנף:** 303 רגל² (28.2 מטר²)
* **משקל ריק:** 7,755 ליברות (3,520 ק"ג)
* **משקל המראה מרבי:** 12,500 ליברות (5,670 ק"ג)
* **הנעה:** 2 מנועי טורבו-פרופ מדגם פראט אנד ויטני קנדה PT6A-42, בעלי 635 kW כל-אחד

### ביצועים

* **מהירות מרבית:** (259 קשר, 480 קמ"ש) בגובה 15,000 רגל (4,600 מטר)
* **טווח:** 2,075 מיל (1,800 מיל ימי, 3,338 ק"מ) עם מכלי דלק מלאים ורזרבה ל־45 דקות טיסה
* **סייג רום:** 32,800 רגל (10,700 מטר)
* **קצב טיפוס:** 2,450 רגל/דקה (12.5 מטר/שנייה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קינג אייר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קינג אייר.
* איתי איתמר, ‏צופית בת עשרים, באתר חיל האוויר הישראלי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אירוע נשוא מטוס N342ER‏ 3/9/2022, באתר Daily Journal.
**אלעד ארזי** (נולד ב-1982) הוא ראש המועצה המקומית להבים.

ביוגרפיה
--------

ארזי גדל בלהבים. היה חניך ומדריך בשבט הצופים "נופר" ביישוב. שירת כלוחם וכקצין ביחידה ללוחמה בטרור והשתחרר לאחר מלחמת לבנון השנייה. למד הנדסת הבניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

כיהן כמהנדס מועצת להבים, ובדצמבר 2022 מונה לסמנכ"ל בחברת שיכון ובינוי.

הכריז על מועמדותו ב-9 ביולי 2023 לקראת בחירות למועצת להבים שנועדו להתקיים באוקטובר 2023. בסוף אוגוסט הכריזו חמישה מתוך תשעת חברי המועצה על תמיכה בו. בשל מלחמת חרבות ברזל נדחו הבחירות לפברואר 2024, וארזי ניצח עם כ-51.9% מהקולות, כשהוא גובר על ראש המועצה הקודם יוסי ניסן שקיבל 48.1% מהקולות.

חיים אישיים
-----------

ארזי נשוי ואב לשלושה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  וואלה! מקומי‏, אלעד ארזי מתמודד לראשות מועצת להבים, באתר וואלה!‏, 9 ביולי 2023
2. ↑  ראיון בכורה | סמנכ"ל קרית התקשוב של שיכון ובינוי - אלעד ארזי, באתר חדשות אפס שמונה 08, ‏22 בדצמבר 2022
3. ↑  דרמה בישיבת ההזדהות: רוב במועצת להבים למועמד לראשות המועצה אלעד ארזי, באתר חדשות 24/7 באר שבע והנגב, ‏23 באוגוסט 2023
4. ↑  רותם שרון, מהפך בלהבים ובמיתר מציאות חדשה בעומר תוצאות הבחירות ביישובי הלווין, באתר באר שבע נט, ‏28 בפברואר 2024
**בית משיח ברוכוף** הוא מבנה ברחוב יפו 64 בירושלים (פינת רחוב ראול ולנברג) אשר נבנה כבית מגורים והיום משמש סניף בנק.

היסטוריה
--------

הבית נבנה בשנת 1908 על ידי סוחר גרמני בשם וילהלם דויסברג, ונקנה על ידי משיח ברוכוף, עסקן יהודי בוכרי שגם תרם להקמת בית היתומים הספרדי שנבנה בתקופה זו בקרבת מקום.

בשנת 1947 נרכש הבית על ידי בנק ברקליס שסניפו בירושלים שכן בבניין עיריית ירושלים ההיסטורי, באזור שהחל לאבד את כוחו העסקי. בשלהי אותה שנה, עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות שרבים מהם ניטשו באזור מבנה הבנק הישן, הואץ תהליך השיפוץ והבנק עבר לפעול מבית ברוכוף. בשנת 1971 מוזג בנק ברקליס עם בנק מרכנתיל ומאז שוכן במקום סניף של בנק זה.

המבנה
-----

הבית המפואר נבנה בסגנון אקלקטי עם ארקדה של שלוש קשתות בחזיתו. את הקשתות תומכים עמודים עם כותרות קורינתיות בראשיהם. בכניסה לחצר הבית ניצב שער כניסה עם אריות אבן שעמדו בראש שני משקופיו. בשנת 2016 נגנב אחד מהאריות. ביום תל חי בשנת 2021 העמיד האמן דוד (דוכי) כהן במקומו של האריה החסר אריה חדש, הדומה לאריה השואג מבית הקברות בכפר גלעדי. בסורג שניצב בראש השער מצוינת שנת בניית המבנה - 1908.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר**, ירושלים: כתר, 2005, עמ' 267, מסת"ב 9650713808

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית משיח ברוכוף** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד אסף, נגנב האריה של בית בורוכוף בבלוג "עונג שבת".
2. ↑  פוסט בדף הפייסבוק של האמן דוד (דוכי) כהן
**בניין ג'נרל מוטורס** (באנגלית: **General Motors Building**) הוא גורד שחקים, ששוכן בשדרה החמישית 767 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הוא נבנה על חלקה בה עמד קודם בית מלון סבוי פלאזה. הבנייה החלה בשנת 1964 והסתיימה בשנת 1968.

היסטוריה
--------

הבניין נבנה לפי יוזמת הנהלת ג'נרל מוטורס ולאחר השלמתו בו עבדו 3,027 עובדי החברה שאכלסו כמחצית הבניין. בשנת 1981 החברה העבירה רוב העובדים לדטרויט וצמצמה את החלקה שלה ל-12 קומות בלבד. בשנת 1991 הבניין נמכר תמורת 500 מיליון דולר. בשנת 1995 ג'נרל מוטורס תכננה לעזוב את הבניין באופן סופי, אך בלחץ העובדים היא המשיכה לשכור כ-2000 מ"ר של הבניין.

בשנת 1998 דונלד טראמפ וחברת העסקים שלו רכש את הבניין תמורת 878 מיליון $. הוא ושותפויו החזיקו את הבניין בבעלותם עד לשנת 2003 כאשר מכרו אותו ב-1.4 מיליארד $. בפברואר 2008 הבניין הוצא למכירה ונמכר תמורת 2.8 מיליארד $.

עד לשנת 2015 בקומה הראשונה של בניין היה חנות הראשי של אף איי או שוורץ. כמו כן הוא כולל חנות של אפל סטור.

ראו גם
------

* גורדי שחקים בניו יורק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין ג'נרל מוטורס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בניין ג'נרל מוטורס (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אלדין חתוקאי** הוא חתן פרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים לשנת התשמ"ו.

ביוגרפיה
--------

חתוקאי, בן הקהילה הצ'רקסית בישראל, נולד בכפר כמא. בשירותו בצה"ל היה חייל מצטיין במסגרת יחידת מילואים. לאחר שחרורו מן הצבא החל לעבוד במפעלי נייר חדרה.

במפעלי נייר חדרה החל לעבוד כעוזר לשוקל נייר. במרוצת השנים השתלם בנושאים שונים וקודם לתפקיד מנהל משמרת. במסגרת השתלמות בחוץ לארץ הוסמך כמפעיל מכונת חיתוך נייר חדישה, בסיומה חזר למפעל ומונה למנהל המכונה. בשנות השמונים נשלח לרומניה לצורך הכשרת צוות מקומי בהפעלת מכונה דומה. 

חתוקאי קיבל את פרס עובד ישראל במגזר התעשייתי ובשנת 1986 היה חתן פרס ישראל על מפעל חיים בעמל כפיים. בנימוקי ועדת השופטים נקבע כי "אלדין חתוקאי ראוי לפרס על הצטיינות בצה"ל ועל ההתמדה והחריצות שהוא מגלה בעבודתו במפעלי נייר חדרה. מגלה רוח צוות וכושר ניהול, במחלקה המורכבת מעובדים דרוזים, יהודים, מוסלמים וצ'רקסים".

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבה אודות הזכיה בעיתון מעריב, באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת זוכי הפרס באתר פרסי ישראל
**ברודוויי 26** (באנגלית: **26 Broadway**), המוכר גם בשם **בניין סטנדרד אויל** (באנגלית: **Standard Oil Building**), הוא גורד שחקים הממוקם בברודוויי 26, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 158.5 מטרים והוא בעל 31 קומות.

היסטוריה
--------

הבניין כפי שצולם בסביבות שנת 1930
הבניין נבנה במקור בשנת 1885 לפי תכנונו של האדריכל פרנסיס קימבל, לאחר החלטת סטנדרד אויל לשנות את מיקומה מקליבלנד, אוהיו. הבניין המקורי תוכנן ונבנה בגובה 10 קומות והשתרע ברוחבו מרחוב ברודוויי לניו סטריט. בשנת 1895, לפי תכנונם של קימבל ותומפסון, הורחב הבניין בשש קומות נוספות והורחב צפונה ב-8.2 מטרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה, החליט וולטר קלארק טיאגל (Walter Clark Teagle) לרכוש את כל ארבעת הבניינים השכנים ולהרחיב את הבניין באופן ניכר.

הבניין החדש תוכנן על ידי האדריכל תומאס הסטינגס ומשרד האדריכלים "שריב, לם והרמון" ששימש כיועץ. הבניין נבנה בין השנים 1921–1928 והפירמידה בראשו הייתה המבנה הגבוה ביותר בקצה הדרומי של מנהטן ושימשה כמגדלור לספינות הנכנסות לנמל.

בשנת 1946, עברה חברת סטנדרט אויל למרכז רוקפלר ובשנת 1956 מכרה את בניין ברודוויי 26. ברודוויי 26 הוא אחד מגורדי השחקים הראשונים בעיר שתוכננו עם חזיתות נסוגות והפירמידה בראשו תוכננה בהשראת המאוזוליאום בהליקרנסוס.

ביבליוגרפיה
-----------

* Ossman, Laurie; Ewing, Heather (2011). *Carrère and Hastings, The Masterworks*. Rizzoli USA. ISBN 9780847835645.

ראו גם
------

* גורדי שחקים בניו יורק
* גורדי שחקים מוקדמים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברודוויי 26** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברודוויי 26 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברודוויי 26 באתר Emporis
2. 1 2 3  Landmarks Preservation Commission September 19, 1995, Designation List 266
**מתחם רב תכליתי "גוליבר"** (באוקראינית: **Багатофункціональний комплекс Гулівер**) הוא מרכז עסקים הממוקם בכיכר הספורט בקייב. זהו הבניין השני בגובהו בקייב ובאוקראינה. המתחם מורכב משני בלוקים: מרכז עסקים בן 35 קומות ומתחם בילוי בן 10 קומות.

"גוליבר" הוא מרכז קניות ובידור רב תכליתי בשטח כולל של למעלה מ-150,000 מ"ר, המחולק לשני בלוקים.

הבלוק הראשון: אזור קניות ובילוי, הממוקם ב-10 קומות, ומבנה בן 6 קומות מעל מתחם הבילויים. התשתית של מתחם הקניות והבילוי מכילה: סופרמרקט תת-קרקעי בשטח של מעל 9000 מ"ר, חנויות ממוקמות גם ב-4 הקומות הראשונות, באולינג, קולנוע, אזור משחקים לילדים, מסעדות, מכוני יופי, מועדון כושר, בריכה באורך 25 מטר.

הבלוק השני: מרכז עסקים בן 33 קומות (35 קומות עם קומות טכניות), המורכב משטחי משרדים ברמה גבוהה.

ראו גם
------

* המגדלים הגבוהים באוקראינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוליבר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גוליבר (באנגלית)
* גוליבר, ברשת החברתית פייסבוק

* גוליבר, ביישום טלגרם

* גוליבר, ברשת החברתית אינסטגרם

* גוליבר, סרטונים בערוץ היוטיוב
**פפואה המערבית** (באינדונזית: **Provinsi Papua Barat**; לשעבר **איריאן ג'איה המערבית**; באינדונזית: **Irian Jaya Barat**) היא מחוז של אינדונזיה הנמצא בחלק המערבי של האי גינאה החדשה. הטריטוריה כוללת את "חצי האי ראש הציפור" ואת האיים שבאזור.

על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, התגוררו במחוז כ-1.134 מיליון תושבים, ולפיכך הוא בין המחוזות הפחות מאוכלסים באינדונזיה. בירת המחוז היא מאנוקווארי. מבחינה מנהלית, המחוז מחולק לשבע נפות (kabupaten) ועיר אחת (kota):

* פאפאק (פאק-פאק)
* קאימאנה
* מאנוקווארי
* ראג'א אמפאת (במאלאית: "מלך הארבעה") (עיר הנפה: ואיסאי)
* סורונג (אנ')
* סורונג (עיר) (במאלאית: "הושטת יד")
* סורונג סלאטאן (במלאית: "דרום") (עיר הנפה: טמינאבואן)
* טלוק בינטוני (עיר הנפה: בינטוני)
* טלוק וונדאמה (עיר הנפה: ראסיי)

פפואה המערבית הוקמה בחלק המערבי של מחוז פפואה בפברואר 2003, והפיצול עדיין שנוי במחלוקת. תומכי הפיצול, ובהם אנשי הממשל המרכזי בג'קרטה ומהגרים שהגיעו לפפואה מאזורים אחרים באינדונזיה, טוענים שיצירת המחוז החדש תסייע בניהול יעיל יותר של המשאבים ובחלוקה הוגנת יותר של השירותים. הפיצול נתקל בהתנגדות רבה בפפואה עצמה, והוא מוצג כמהלך המפר חוקים אוטונומיים מיוחדים הנוגעים לניהול פפואה, וכמאמץ לדכא את התנועה הבדלנית המקומית.

בנובמבר 2004 החליט בית משפט אינדונזי כי הפיצול אכן מפר את חוקי האוטונומיה. אולם פסק כי כיוון שהמחוז החדש כבר נוצר, הוא יישאר נפרד מפפואה. כמו כן, בפסק הדין נקבע כי אין להקים מחוז נוסף שהוצע, איריאן ג'איה המרכזית, כיוון שהפיצול עדיין לא הושלם.

שינוי השם
---------

המחוז שינה את שמו לפפואה המערבית בפברואר 2007. תוקפו של השם החדש הוא החל מ-7 בפברואר 2007, אולם יש צורך באישור של המועצה המחוקקת של המחוז, ולאחר מכן הממשלה האינדונזית צריכה לאשר את הדבר בצו .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערב פפואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מערב פפואה
* מערב פפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 88177fe7-a13f-4b43-bb58-3202e90f241a
* NKC: ge999888

 |
**שוקולד אוֹדֶם** (או בלעז, "**רובי**") הוא סוג של שוקולד שפותח על ידי חברת בארי קליבו, אשר הציגה אותו לראשונה באירוע השקה בשאנגחאי ב-5 בספטמבר 2017. רובי הוא סוג השוקולד החדש הראשון שהומצא מאז השוקולד הלבן, שהומצא 80 שנים לפני כן על ידי חברת נסטלה, כך שסוגי השוקולד הקיימים לאחר המצאתו הם: שוקולד מריר, שוקולד חלב, שוקולד לבן ושוקולד רובי.

שוקולד רובי מיוצר מפולי קקאו מזן "רובי", המיובאים מחוף השנהב, מאקוודור ומברזיל.

צבעו הטבעי של השוקולד הוא ורוד, וטעמו מתואר כ: "פירותי" ו"חמצמץ מתוק". בניגוד לשוקולדים אחרים בעלי מגוון צבעים וטעמים הנמכרים בחנויות, הצבע הוורוד והטעם החמצמץ של שוקולד רובי הם טבעיים, ולא נובעים מתוספת של חומרי צבע וטעם. הצבע הוורוד של שוקולד רובי נובע מאבקה טבעית המתקבלת בסוף תהליך הפקת הפולים. לפי דברי החברה, האבקה התגלתה במקרה לפני יותר מעשור על ידי מחלקת המחקר של החברה, ובמשך כעשור עמלה החברה על פיתוחו של סוג שוקולד זה.

לפי נציגי חברת בארי קליבו, המוצר נבדק בארצות הברית, בריטניה, סין ויפן וזכה ל"תגובות חיוביות מאוד", במיוחד בסין.

הראשונה להשיק לציבור הרחב מוצר המכיל שוקולד רובי הייתה חברת נסטלה, שהשיקה ב-19 בינואר 2018 חטיף קיט-קאט העשוי משוקולד רובי, הנמכר בישראל, אירופה, יפן ובדרום קוריאה, וכן ניתן לרוכשו אונליין. בנובמבר 2019 הוציאה חברת עלית שלוש גרסאות של השוקולד "ספלנדיד" מפולי קקאו רובי: ספלנדיד רובי חלק, ספלנדיד רובי עם שברי אגוזי לוז וספלנדיד רובי עם שברי פולי קקאו מקורמלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שוקולד רובי** בוויקישיתוף
* דיווח חברת בארי קליבו על השקת שוקולד רובי, 5 בספטמבר 2017 (באנגלית)
* חלב, מריר, לבן ו"רובי": לראשונה זה 80 שנה - יש סוג חדש של שוקולד, באתר כלכליסט, 5 בספטמבר 2017
* אתר למנויים בלבד רוני קשמין, לראשונה מזה 80 שנה מדענים המציאו סוג חדש של שוקולד (בצבע ורוד), באתר הארץ, 6 בספטמבר 2017
* רעות סהר‏, חוקרים יצרו סוג חדש של שוקולד בצבע ורוד, באתר וואלה!‏, 9 בספטמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירב קריסטל, שוקולד ורוד: קיטקט רובי הגיע לארץ. טעים?, באתר ynet, 10 בפברואר 2019
2. ↑  Nestle to launch ruby chocolate KitKat in Asia, באתר רויטרס, 18 בינואר 2018
3. ↑  ליהיא גלמן רם, חדש על המדף: שוקולד ורוד, גבינות מתוקות וגם יוגורט עם קשית, באתר my ynet ירושלים, 01.11.19


```
אתר פינוקים שוקולד רובי: מאיפה הוא הגיע אלינו ואיך זה שהוא כל כך יפה?
```
**אמירה סרטני** (נולדה ב-17 בנובמבר 1931) היא אשת ציבור ישראלית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם מפ"ם בכנסת ה-11.

סרטני נולדה במרחביה ולמדה במוסד החינוכי שומריה במשמר העמק. בהמשך למדה הוראה במכללת אורנים וסוציולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב. פעילותה הציבורית החלה מטעם התנועה הקיבוצית. לאחר כהונתה כמזכירת הקיבוץ, החלה לפעול במסגרת התנועה הקיבוצית המאוחדת ובמפ"ם. בשנת 1971 נבחרה לראשונה כחברת הוועד הפועל של הקיבוץ הארצי. בשנים 1976–1984 הייתה מרכזת מחלקת החברות במפלגה וראש סיעתה בנעמת.

בשנת 1984 נבחרה לכנסת ה-11 מטעם חטיבת מפ"ם במפלגת המערך, ועם כניסת המערך לממשלת האחדות נמנתה עם הפעילים לפילוגה. פעלה כחברה בוועדת החינוך והתרבות והובילה לחקיקת חוק חינוך מיוחד.

בבחירות לכנסת ה-14 הוצבה במקום ה-90 ברשימת מרצ, בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום ה-108, בבחירות לכנסת ה-19 הוצבה במקום ה-111, בבחירות לכנסת ה-20 במקום ה-105, ובבחירות לכנסת ה-25 במקום ה-108.

במקצועה אשת חינוך. בעבר מנהלת בית הספר האזורי בעמק יזרעאל. הייתה נשואה לאמן אריה סרטני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמירה סרטני** בוויקישיתוף
* 

* אמירה סרטני, באתר הכנסת

* אמירה סרטני, באתר כנסת פתוחה
* ריאיון עם אמירה סרטני, באתר מרצ (אורכב 21.09.2018 בארכיון Wayback Machine)
**מגדל בנק הפועלים** הוא מבנה בכיכר ציון בירושלים המשמש את מלון הרברט סמואל ובעבר גם את בנק הפועלים. הוא נבנה על חורבותיו של קולנוע ציון.

### הבניין

בשנת 1964 חברות ההשקעות של בנק הפועלים והיזם ציון לוי קנו את בניין קולנוע ציון, ששכן במקום מאז 1912 בשמות שונים ובבעלויות שונות. הן תכננו להקים במקומו סניף בנק ובניין משרדים. בתחילה הגישו היזמים לרשויות התכנון הצעה למגדל בגובה 16 קומות בתכנון האדריכל אברהם יסקי, אך הוועדה אישרה בניית 13 קומות בלבד. לאחר מכן הגישו היזמים הצעה חדשה, נמוכה יותר, בתכננו של האדריכל זאב שיינברג וזו אושרה בוועדה.

התוכנית החדשה כללה בניין בגובה 11 קומות כשקומת הקרקע היא קומת עמודים מפולשת. המבנה עצמו הוא מעין קוביית זכוכית ובארבע פינותיו ארבעה מגדלים מחופים אבן ירושלמית. שיינברג הסביר שהמבנה, עם ארבעת מגדלי האבן נועד להוות גרסה עכשווית של קתדרלה גותית בעידן שבו היכלי הממון תופסים את מקומם של היכלי הדת.

בית הקולנוע נסגר בשנת 1972. ב-1979, לאחר מאבק משפטי עם בעלי החנויות ששכנו בחזיתו, נהרס בניין הקולנוע, אך השלמת המגדל התעכבה עד אמצע שנות ה-80.

הבניין נבנה בנסיגה של כ-30 מטרים מקו החזית המקורי של בית הקולנוע וכך איפשר מקום לכיכר ציבורית בשטח שהתפנה. קומת העמודים של הבניין תוכננה כך שתהווה המשך של הכיכר. במהלך השנים לא תפקדה הרחבה התחתונה כמצופה. בתחילה נסגרה הכניסה אליה מכיוון כיכר ציון ובשנת 2004 אושרה תוכנית לסגירתה של הקומה וצירופה לבניין.

### מלון הרברט סמואל

מאז הקמת הבניין שכן בו מלון בשם "מלון כיכר ציון", שהשתמש בחלקו האחורי של הבניין ובקומותיו העליונות. בשנת 2016, לאחר שיפוץ מסיבי, נפתח במקום מלון הרברט סמואל בניהול רשת מלונות אורכידאה. המלון החדש כולל 134 חדרים ו-3 סוויטות. בקומת הגג של הבניין נבנתה מסעדה חדשה ולובי המלון נמצא בקומת העמודים שנסגרה בשיפוץ. היום שייך המלון לרשת מלונות הרברט סמואל שבבעלות קבוצת החזקות ג'ורדאש ישראל.

### בנק הפועלים

בבנין שכן סניף של בנק הפועלים מאז הקמתו ועד לשנת 2019 כאשר סניף הבנק נסגר והפעילות בו הועברה לסניף ראשי ירושלים ברחוב המלך ג׳ורג 16.

קישורים חיצוניים
----------------

* חנה אקרמן, הענק הצומח בכיכר ציון, מעריב, 6 ביולי 1984, (המשך הכתבה), מעריב, 6 ביולי 1984
* שרון היבש, עם תקרה רקומה בזהב: מסעדת הרברט סמואל החדשה בכיכר ציון, באתר Xnet‏, 31 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברות ההשקעה של בנק הפועלים רוכשות את בנין קולנוע ציון בירושלים, חרות, 14 ביוני 1964
2. 1 2  דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר**, ירושלים: כתר, 2005, עמ' 229-228, מסת"ב 9650713808
3. ↑  מגדל רב־קומות יוקם במקום קולנוע "ציון" בבירה, מעריב, 20 בפברואר 1967
**אליעזר רונן** (**רוזנפלד**) (24 בספטמבר 1931 – 17 במרץ 2016) היה איש ציבור ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת בכנסת השמינית.

ביוגרפיה
--------

רונן נולד במקסיקו סיטי בירת מקסיקו בשם אליעזר רוזנפלד. בילדותו למד בבית הספר היהודי המקומי ובבית הספר הצרפתי "מורלוס" ולמד שנתיים בפקולטה להנדסה אזרחית באוניברסיטה הלאומית של מקסיקו. בשנת 1950 למד בסמינר למדריכי חו"ל של הסוכנות היהודית בירושלים. עם שובו מירושלים לשליחות החל בפעילות ציונית במקסיקו והיה מרכז תנועת 'השומר הצעיר' במדינה, חבר הנהלת הפדרציה של תנועות הנוער הציוני, חבר ועד הקהילה היהודית במקסיקו וחבר הפדרציה הציונית הארצית. בשנת 1952 עלה לישראל והצטרף לחבריו בקיבוץ מגידו בו היה חבר עד שנת 1960. את לימודיו האקדמיים קיים באוניברסיטה העברית בתחומי כלכלה, מדע המדינה, ומנהל עסקים. במקביל עבד במחלקת המחקר של בנק ישראל (1965–1962). בשנת 1963 היה מרצה ב"כלכלת ישראל" בפקולטה לכלכלה באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1966 עבר רונן לעבוד בחברת תה"ל, כיועץ כלכלי של החברה ומנהל המחלקה הכלכלית שלה, ובין השנים 1967–1971 היה מנהל הרשות לתכנון כלכלי במשרד האוצר. בשנת 1968 השתתף בקורס חצי שנתי לתכנון ופיתוח כלכלי מטעם הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית בוושינגטון, ארצות הברית. במקביל נמשכה פעילותו הציבורית בישראל, בהיותו חבר מרכז ו"ריכוז" מזכירות מפ"ם וכיהן מספר שנים כיו"ר הוועדה הכלכלית של המפלגה. בשנים 1966–1972 כיהן כחבר מועצת והנהלת עיריית ירושלים, והיה ממונה על תיק שירותי הבריאות. בתפקיד זה ייסד את הסניף הראשון בישראל של ער"ן (עזרה ראשונה רפואית). לאחר מכן יזם וייסד את חברת קרתא לפיתוח מרכז ירושלים ומונה לעמוד בראש מועצת המנהלים שלה, תפקיד בו כיהן עד 1981. במקביל לכהונתו בכנסת. בשנים 1974–1977 כיהן רונן כחבר הכנסת בכנסת השמינית מטעם מפ"ם והמערך, היה חבר בוועדת הכספים, בה כיהן כיו"ר ועדת המשנה לשוק ההון, וחבר בוועדת חוקה, חוק ומשפט.

במקביל לכהונתו בכנסת ולניהול חברת קרתא, סיים רונן את חוק לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והתקבל ללשכת עורכי הדין. בשנים 1981–2005 ניהל פרקטיקה פרטית כעורך דין, בהתמחות בדיני מקרקעין, תכנון ובנייה ודיני חברות.

במקביל המשיך בפעילותו הציבורית. בשנים 1981–1985 ניהל, יחד עם האלוף חיים הרצוג את קמפיין ההסברה של המערך לבחירות בכנסת. ב-1989 ניהל את קמפיין הבחירות של מפ"ם לכנסת וב-1992 את קמפיין הבחירות של מרצ לכנסת.

בשנת 1993 נבחר רונן ליו"ר מפ"ם, אשר פעלה במסגרת מרצ. ב-1995, בעקבות מיזוג מפ"ם, רץ ושינוי למפלגה אחת עזב רונן את מפ"ם. הוא הפסיק ב-2005 את עבודתו בעריכת דין ועסק בפעולות התנדבות למען הקהילה ובלימודים. ב-2012 קיבל תואר ד"ר בכלכלה ומינהל עסקים מאוניברסיטה במדינת ניו יורק.

רונן היה נשוי פעמיים. לנעמי רונן, בת קיבוץ שער העמקים, אשת חינוך ואם שלושת ילדיו, ומהם תשעה נכדים. אשתו השנייה הייתה הסופרת עמירה הגני רונן. הוא התגורר ברמת פולג שבנתניה.

אליעזר רונן נפטר ב-17 במרץ 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אליעזר רונן, באתר הכנסת

* אליעזר רונן, באתר כנסת פתוחה
הרב **דב אלן ליפמן** (נולד ב-9 בספטמבר 1971, י"ט באלול ה'תשל"א) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת "יש עתיד".

קורות חייו
----------

נולד בסילבר ספרינג, מרילנד, ארצות הברית. אביו היה שופט פדרלי. למד בתיכון היהודי המקומי, ולאחר מכן בישיבת מרכז התורה בירושלים במשך שנתיים. הוסמך לרבנות בישיבת נר ישראל בבולטימור על ידי הרב יעקב ויינברג. בעל תואר ראשון בתלמוד מישיבת נר ישראל בבולטימור ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1994 היה ממייסדי הכולל הקהילתי בקליבלנד. מ-1997 לימד בבתי ספר יהודיים בסילבר ספרינג. בשנת 2004 עלה לישראל והתיישב בבית שמש. בישראל שימש כמורה לתורה ומחשבת ישראל במספר ישיבות וסמינרים.

בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 היה יועץ ומנהל הקמפיין של סגן ראש עיריית בית שמש.[דרושה הבהרה] נמנה עם פעילי המאבק נגד מה שלדעתו היה הקצנה והפליה דתית בבית שמש. ב-2011 תמך בבית הספר "אורות בנות" בעיר, שקבוצת חרדים ביקשו למנוע את פתיחתו במשכנו החדש.

בשנת 2011 הצטרף לתנועת "עם שלם" וב-2012 פרש ממנה והצטרף למפלגת "יש עתיד". לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 שובץ במקום ה-17 ברשימתה, ונבחר. הקים את "השדולה לקידום השתלבות חרדים בשוק העבודה" ועמד בראשה. בבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוצב במקום ה-17 ברשימת יש עתיד, שקיבלה רק 11 מושבים ולא נכנס לכנסת. לאחר מכן קיבל משרה בהסתדרות הציונית, דבר שהביא להדחתו מתפקידו במפלגה. במאי 2018 הודיע על פרישה מיש עתיד ומפעילות פוליטית מסיבות אישיות.

פרסם שלושה ספרים על יהדות בשפה האנגלית, ואחד מהם תורגם לעברית וצרפתית. מפרסם טור שבועי במקומון "תמורה" בבית שמש ובשבועון ה-OU וכותב טורים בג'רוזלם פוסט וב-Times of Israel.

במאי 2021 דווח בהארץ על טענות על התנהגות לא הולמת והטרדה מינית של שתי נשים נגד ליפמן. בחודש הבא דיווח "הארץ" כי פוטר מתפקידו.

חיים אישיים
-----------

נשוי לדינה ואב לארבעה, גר בבית שמש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דב ליפמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דב ליפמן
* דב ליפמן, ברשת החברתית פייסבוק
* דב ליפמן באתר מפלגת "יש עתיד"
* 

* דב ליפמן, באתר הכנסת

* דב ליפמן, ברשת החברתית פייסבוק

* דב ליפמן, באתר כנסת פתוחה
* אתר האינטרנט של דב ליפמן (באנגלית)
* יוסף פאר, ‏חבר כנסת חרדי חדש בכנסת ה-19: מי אתה דב ליפמן?, באתר כיכר השבת, 22 בינואר 2013
* צביקה קליין, לפיד לחרדים: הח"כ החרדי של 'יש עתיד', באתר nrg‏, 27 בינואר 2013
* סרטונים דוד בן בסט מראיין את דב ליפמן, "הנבחרים", באתר YouTube, ‏14 ביוני 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד למרות הצהרת לפיד: דב ליפמן מיש עתיד קיבל ג'וב בשכר בהסתדרות הציונית, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2016
2. ↑  צביקה גרוניך, ‏בגלל ג'וב: דב ליפמן ו"יש עתיד" כבר לא ביחד, באתר כיכר השבת, 27 בינואר 2016
3. ↑  ישראל כהן, ‏מדוע גורש הח"כ לשעבר ליפמן מ'יש עתיד'?, באתר כיכר השבת, 8 במאי 2018
4. ↑  Sommer, Allison Kaplan; Maltz, Judy (2021-06-14). "Following Haaretz report on harassment allegations, ex-MK Lipman ousted from Zionist movement". *Haaretz* (באנגלית). נבדק ב-2024-03-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1167891708
* VIAF: 5218151778223118130002
* WorldCat: viaf-5218151778223118130002

 |
קניון איילון, קומה ראשונה – קומת המסחר
נוף מבניין B.S.R.3 באזור התעשייה בבני ברק. הקניון נראה בקדמת התמונה (הבניין עם הגוונים האדומים). משמאלו – אצטדיון רמת גן. מימינו – מגדל צ'מפיון מוטורס
**קניון איילון** הוא מרכז קניות הממוקם בעיר רמת גן, סמוך לאצטדיון רמת גן. הקניון, מקבוצת עזריאלי (שבבעלות איש העסקים דוד עזריאלי), נחנך ב-2 ביולי 1985 ונחשב לקניון הראשון בישראל.

פעילות
------

המילה "קַניון" נכנסה לשפה העברית עם הקמתו של קניון איילון. את השם "קניון" המציא היזם, דוד עזריאלי עצמו, והוא שילוב של המילים "קניה" ו"חניון". השם נקלט בעברית ומשמש כיום לתיאור מרכזי קניות דומים. הבניין תוכנן על ידי קבוצת עזריאלי ואת תוכניות העבודה ביצע האדריכל נחום זולוטוב. בקניון איילון נפתח הסניף הראשון של רשת מקדונלד'ס בישראל ב-14 באוקטובר 1993.

הקניון מקורה וממוזג. החלק המקורי של הקניון, ובו כ-125 חנויות ועסקים, נמצא בקומת הקרקע ושטחו 25,000 מ"ר. לצד הקניון שוכן חניון גדול שבו כ-2,350 מקומות חניה לא מקורים.

קרבתו של הקניון לתל אביב ולבני ברק מושכת אליו מבקרים רבים מאזורים אלה, אך הקניונים הרבים שקמו בשנים האחרונות באזור גוש דן נגסו מפלח לקוחותיו של הקניון[דרוש מקור].

### האגף החדש של הקניון

ביולי 2006 נוספו לקניון שתי קומות חדשות ובהן קומפלקס בתי קולנוע גדול בשם יס פלאנט, בחסות חברת הלוויין הישראלית יס. באזור החדש 15 אולמות קולנוע ומסעדות מזון מהיר. מרכז בתי קולנוע החדש החליף את קולנוע "רב חן" (שנקרא קודם "רב-גן"), בו היו ארבעה אולמות בלבד והיה חלק מהקניון במשך למעלה מעשר שנים. המקום בו היו ממוקמים בתי הקולנוע הישנים הוסב לשדרת חנויות חדשה ובה כ-10 חנויות.

בשנת 2009 אושרה להפקדה תוכנית להרחבת הקומה השנייה בקניון. ב-2014 הוחל בבניית הקומה השנייה בהשקעה של 200 מיליון שקלים, וזו נפתחה בטקס חגיגי ב־10 במרץ 2015. בקומה החדשה 25 חנויות חדשות של מגוון מותגי אופנה המיובאים לישראל.

תחבורה ציבורית
--------------

 ערך מורחב – **מסוף קניון איילון**  

בסמוך לקניון ישנו מסוף אוטובוסים ממנו יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים רבים לאזור גוש דן והדרום.

בתרבות
------

* בתחילת שנות ה-90 צולמו בקניון מספר סצנות לפרקים של סדרת הנוער "עניין של זמן".
* מספר מערכונים של "הקומדי סטור" צולמו בקניון.
* בסוף שנות ה-80 צולם בקניון קליפ לשירו של אהוד בנאי, "עבודה שחורה".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קניון איילון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קניון איילון** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קניון איילון

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכל מרגלית ואבי שאולי, ‏"עזריאלי הראשון- הראשון אחרינו", באתר גלובס, 25 באפריל 2010
2. ↑  רנית נחום-הלוי, עזריאלי מוסיף קומה: ירחיב את קניון איילון בהשקעה של 10–15 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2009
ליאוניד ברז'נייב ואריך הונקר מתנשקים. הכיתוב: "אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו".
**גלריית איסט סייד** (אנגלית: **East Side Gallery**) היא גלריה של ציורי קיר (גרפיטי) שצוירו על גבי חומת ברלין, ברחוב מילנשטראסה (Mühlenstraße) שברובע פרידריכסהיין, במרכזה של ברלין שבגרמניה.

היסטוריה
--------

איסט סייד גאלרי היא השריד הארוך ביותר (1.3 ק"מ) שנותר מחומת ברלין. על גבי החומה צוירו 106 ציורי קיר על ידי אמנים מכל רחבי העולם. הציור הראשון ציור על ידי כריסטין מק לין בדצמבר 1989, זמן קצר לאחר "נפילת" החומה (ביטול ההגבלות התנועה של תושבי גרמניה המזרחית לברלין המערבית).

ציור מפורסם נוסף בגלריה הוא אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו.

הציורים שצוירו זמן קצר לאחר נפילת "מסך הברזל", בהם הציורים של ג'ים אביניון ות'יירי נואר, מתעדים את תקוות תושבי מזרח אירופה לעתיד חופשי וטוב יותר. הגלריה מהווה אתר תיירותי פופולרי, וככל הנראה גלריית ציורי הגרפיטי הגדולה בעולם. בשנת 2006 הועברה חלק מהחומה באורך של כ-40 מטרים למיקום המקביל למקטע אחר, על מנת לאפשר גישה לנהר השפרה.

במהלך עשור השנים שחלפו מאז שצוירו ציורי הקיר, בשל זיהום האוויר, גרפיטי שצויר עליהם ופגעי מזג האוויר, ניזוקו הציורים. בשנת 2000 הוקם ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו שימור הציורים. עבודות השחזור הסתיימו ב-2009.

גלריה
-----

* הורסים את החומההורסים את החומה
* רכב טראבנט פורץ את החומה ב-9 בנובמבר 1989רכב טראבנט פורץ את החומה ב-9 בנובמבר 1989
* עוברים דרך החומה כמו בים סוףעוברים דרך החומה כמו בים סוף
* אוהב ישראלאוהב ישראל

תמונה פנורמית

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איסט סייד גאלרי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גלריית איסט סייד
* יוזמת אמני האתר הרשמית גלריה צדדית מזרחית
* תצלומי הגלריה
* סרטון וידאו המציג את הגלריה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 2122251-4
* LCCN: n2012043956
* VIAF: 264345697
* WorldCat: lccn-n2012043956

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבניין בשיקגו. אם התכוונתם לבניין בדטרויט, ראו בניין פישר.

**בניין פישר** (באנגלית: **Fisher Building**) הוא גורד שחקים נאו-גותי בן 20 קומות, המתנשא לגובה של 84 מטרים וממוקם ברחוב דרום דיארבורן 343 באזור הקהילה של הלופ בשיקגו. הבניין תוכנן על ידי משרד האדריכלים (אנ') ד. ה. ברנהם ושות', בהזמנת איל הנייר לוציוס פישר. הבניין המקורי הושלם בשנת 1896 וקיבל תוספת מאוחרת יותר ב-1907.

היסטוריה
--------

עם השלמתו, היה אחד משני בניינים בשיקגו בני 18 קומות ומעלה - השני היה בית הבונים החופשיים (בן 21 קומות). נכון להיום, בניין פישר הוא הבניין העתיק ביותר בן 18 הקומות בשיקגו שלא נהרס. בית הבונים החופשיים, על אף שהיה גבוה וישן יותר, נהרס ב-1939.

המבנה המקורי תוכנן על ידי צ'ארלס אטווד (אנ') ממשרד ד. ה. ברנהם ושות'. בשנת 1906, תוספת בצדו הצפוני של המבנה הגביה אותו מ-18 קומות ל-20 קומות. עובד לשעבר של חברת ברנהם, פיטר ג'יי ובר, תכנן ופיקח על תוספת הבניין שהושלמה ב-1907.

בניין פישר כולל גילופי טרקוטה של יצורי מים שונים כולל דגים וסרטנים. בנוסף, ישנם נשרים, דרקונים ויצורים מיתיים המתוארים גם הם על החזית.

בקומה הראשונה והשנייה חנויות מסחריות ודירות בקומות 3–20.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Fisher Building". Emporis.com. 2007. Archived from the original on February 24, 2007. Retrieved May 7, 2007.
2. ↑  Schaffer, Kristen (2003). Daniel H. Burnham: Visionary Architect and Planner. p. 91. ISBN 0-8478-2533-7.
3. ↑  Sinkevitch, Alice; Petersen, Laurie McGovern (January 1, 2004). AIA Guide to Chicago. Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 0156029081.
4. ↑  "Fisher Building". City of Chicago Department of Planning and Development, Landmarks Division. 2003. Archived from the original on May 2, 2007. Retrieved May 7, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין פישר** בוויקישיתוף
**לירן אביב** (נולד ב-22 בינואר 1985) הוא זמר מזרחי וים תיכוני.

ביוגרפיה
--------

אביב נולד ב-22 בינואר 1985 בטירת כרמל. החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל צעיר כאשר הופיע בטקסים בבית הספר "אריאל" שם למד ובאירועים משפחתיים.
שירת כלוחם במשמר הגבול, ולאחר שחרורו החל להופיע במועדוני זמר ים-תיכוני, שם התגלה על ידי המפיק המוזיקלי שי ראובני וכותב השירים צ'ולי זכאי.

### קריירה מוזיקלית

אביב הוציא את "תגידי", סינגל ראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, ביוני 2010. השיר שזכה להצלחה באינטרנט וגרף 2 וחצי מיליון ביוטיוב. במהלך 2010 ובתחילת 2011 הוציא 4 סינגלים נוספים לתחנות הרדיו: "זה לעולם", "כאן לבד", "שוב את שלי", ו-"לילה לא שקט", שהפך ללהיט ברדיו. בסינגל השני, "כאן לבד" (מילים ולחן: גילי זכאי, עיבוד: אלי קשת), שיתף את מעריציו בקבלת ההחלטות לגבי שם השיר, הסגנון המוזיקלי ובחירת התמונה לעטיפת הסינגל. באפריל 2011 יצא קליפ לשיר, המציג דו-שיח בינו לבין מעריציו, וכולל תמונות שהעבירו אליו.

בשנת 2011 זכה לירן בתואר "תגלית השנה" על ידי מצעד "חריף".

בנוסף, זכה אביב במקום השני במצעד היוטיוב הישראלי השנתי כזמר הישראלי הכי מושמע בישראל אחרי אייל גולן.

במהלך הקריירה שלו, הופיע אביב כמעט מעל כל במה אפשרית בישראל וגם בתוכניות טלוויזיה אהובות כגון: "צחוק מעבודה", "חדשות הבידור", "ערב טוב עם גיא פינס" (2 כתבות שעשו עליו), "ערוץ הילדים", "ערוץ ניקלודיאון", תוכניות הבוקר של ערוץ 2 וערוץ 10, "צינור לילה", "ערוץ 24" ועוד.

עקב הצלחתו של אביב ואספת קהל גדול ומגוון בישראל ובעולם, צולמה כתבת ב-"חדשות 2" עם יונית לוי, המתייחסת להצלחתו.

ב-6 ביולי 2011 יצא דואט משותף של אביב עם זמר ההיפ הופ סאבלימינל, "מאו...הב", שנכתב על ידי קובי שמעוני וצ'ולי זכאי. הדואט זכה להצלחה ונכנס למקום הראשון במצעד ההשמעות הישראלי.

ב-21 בספטמבר 2011 יצא אלבום הבכורה של אביב, "עכשיו תורי", ובו 10 שירים מקוריים, כולל רצועת בונוס לשיר "לילה לא שקט".

ב-12 בפברואר 2013 הוציא לאור אביב סינגל ראשון ומיוחד פרי עטו שנקרא "אליך ממעמקים" מאלבומו השני בו הוא מארח את הזמר והפייטן יובל טייב ולאחר מכן הוציא לאור עוד ארבעה סינגלים מאלבומו השני: "מה נהיה ממני", "טיפה רחוקה", "עדיין אוהב", "דורי דורי" ו-"תאמיני".

בשנת 2016 הוציא אביב סינגל קצבי וקיצי הנקרא "מי זה הכוכב" לדבריו השיר הוקדש לבנו הבכור מנור שלום.

נכון ל-2015, עמוד היוטיוב של אביב מונה מעל 11 מיליון צפיות. (סינגלים, קליפים, ראיונות ועוד)

  

### חייו האישיים

ב-14 באוגוסט 2014 נישא אביב לדוגמנית נטלי סבג. ב-29 בינואר 2016 נולד לו ולסבג בן בכור ושמו מנור שלום.בשנת 2017 נולדה בתם לורן. בשנת 2019 נולד בנם השלישי ושמו אלרום. כיום הוא ובת זוגו גרים בטירת כרמל.

דיסקוגרפיה
----------

* עכשיו תורי (2011)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לירן אביב** בוויקישיתוף

* לירן אביב, באתר ספוטיפיי
* אסף נבו, ‏לירן אביב: "אמרו לי שאני מיקס של אייל גולן, משה פרץ וסגיב כהן", באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2010
* גיא גולד, הכירו: ג'סטין ביבר הישראלי, באתר Xnet‏, 10 בנובמבר 2011
* בטריבונה, אני נשבע לך: לירן אביב ונטלי נשואים" באתר בטריבונה, 15 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  לירן אביב בקליפ המעריצים, חריף, 13 באפריל 2011
2. ↑  הרדיו מאו..הב בסאבלימינל ולירן אביב, באתר ‏מאקו‏, 15 ביולי 2011
3. ↑  לירן אביב באלבום בכורה – "עכשיו תורי", חריף, 21 בספטמבר 2011
**מרדכי אלגרבלי** (נולד ב-14 ביולי 1944) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם התנועה הדמוקרטית לשינוי (ד"ש) בכנסת התשיעית.

ביוגרפיה
--------

מרדכי אלגרבלי נולד במקנס שבמרוקו, למד בתלמוד תורה ובסמינר למורים של כל ישראל חברים ליד קזבלנקה. בשנת 1964 עלה לישראל עם משפחתו, שהתגוררה בשכונת שמואל הנביא. בעל תואר ראשון ושני במתמטיקה וכלכלה מהאוניברסיטה העברית. היה מראשי תנועת "עודד" וכיהן כיו"ר שלה משנת 1969 והתנדב לסייע לבתי הספר בשכונת מגוריו, עיר גנים. שימש סגן מנהל מחלקת התכנון במשרד החינוך בשנים 1971–1977.

אלגרבלי הצטרף לתנועה הדמוקרטית לשינוי יחד עם אנשי תנועת עודד, ומונה לראש ועדת חברה ורווחה של התנועה. הוא נבחר למקום ה-15 ברשימת התנועה לכנסת ונבחר לכנסת התשיעית מטעמה. עם התפרקותה הצטרף לתנועה הדמוקרטית, וכעבור מספר חודשים, בסוף 1979, פרש ממנה והקים סיעת יחיד. אלגרבלי היה פעיל מאוד בנושאי חינוך בכנסת. בעקבות פרישתו מהתנועה הדמוקרטית נותר ללא סיעה וסירב להצעתו של חיים קורפו שהליכוד יתמוך בבקשתו להכרה בסיעה עצמאית תמורת תמיכתו בקואליציה. מקומו בוועדת החינוך נמסר לחבר אחר בתנועה הדמוקרטית.

ביולי 1980 פעל להקמת מפלגה עדתית יחד עם הפנתרים השחורים בישראל בראשות סעדיה מרציאנו ותנועת האוהלים של ימין סוויסה, אך חבריו בתנועת עודד טרפדו את המהלך. לקראת הבחירות לכנסת העשירית הקים עם מרציאנו את מפלגת האיחוד. בבחירות לכנסת העשירית לא הצליחה מפלגת האיחוד לעבור את אחוז החסימה ובכך הסתיימה הקריירה הפוליטית של אלגרבלי.

אלגרבלי מכהן כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת רקח תעשיות פרמצבטיות.

נשוי ואב לארבעה ילדים, בהם סגן אודי-יהודה אלגרבלי, שנפל בלבנון ביולי 1994 במהלך שירותו הצבאי כקצין קשר. אחיו הוא חבר בית הדין הרבני הגדול, הרב ציון אלגרבלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מרדכי אלגרבלי, באתר הכנסת

* מרדכי אלגרבלי, באתר כנסת פתוחה
* יאיר קוטלר, חבר כנסת מרדכי אלגרבלי: מאבק על כסא, מעריב, 6 ביולי 1979

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבינועם בר יוסף, הר געש בשכונת שמואל הנביא, מעריב, 21 בנובמבר 1986
2. ↑  שפי גבאי, עודד - למלחמה בעוני, דבר, 30 בספטמבר 1971
3. ↑  ישראל כהן, מתנדבים לעזרת נוער במצוקה, דבר, 16 ביולי 1973
4. ↑  ידין - יו"ר התנועה הדמוקראטית לשינוי, דבר, 9 בדצמבר 1976
5. ↑  אריה ארד, 20 המקומות הראשונים בד"ש, דבר, 20 במרץ 1977
6. ↑  שלמה גינוסר, אריתמטיקה של ועדות הכנסת, דבר, 17 בדצמבר 1979  
קואליציה פחות אחד, מעריב, 30 בינואר 1980
7. ↑  ראו למשל:  
ח"כ א. ידלין: לא להעמיד סימן שאלה על הרפורמה, דבר, 18 באוקטובר 1977  
נשקלת חקיקה שתחייב רישום, דבר, 30 בנובמבר 1977  
אהרן גבע, מה מעיק על המורות מעמישב?, דבר, 3 בינואר 1978  
הלימודים בבית שאן הושבתו, מעריב, 15 ביוני 1980
8. ↑  יהושע ביצור, הליכוד העניק למרציאנו מעמד, מעריב, 12 בנובמבר 1980
9. ↑  יהושע ביצור, אלגרבלי התחנן בכנסת, מעריב, 10 בינואר 1980
10. ↑  אבי בטלהיים, תנועה חדשה מוקמת ע"י חה"כ אלגרבי ומרציאנו, מעריב, 16 ביולי 1980  
אפע"ל זה יהיה שמה של תנועת אלגרבלי מרציאנו, מעריב, 21 ביולי 1980
11. ↑  אבי בטלהיים, מחלוקת חריפה בתנועות עודד ואוהלים, מעריב, 17 ביולי 1980  
אבי בטלהיים, מועצת עודד החליטה להפסיק המו"מ, מעריב, 28 ביולי 1980
12. ↑  שתי רשימות עדתיות חדשות לכנסת, דבר, 14 במאי 1981