recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בסטטיסטיקה, **מדד מיקום** הוא ערך מייצג של התפלגות (נקרא גם **ערך מרכזי**). אף על פי שהמושג אינו מוגדר פורמלית, הממוצע החשבוני, החציון והשכיח הם הדוגמאות הנפוצות ביותר למדדי מיקום. בסטטיסטיקה תאורית בוחרים את מדד המיקום בהתאם לסוג המשתנה. משתנה איכותי ניתן לתיאור בעזרת השכיח; משתנה אורדינאלי ניתן לתיאור גם בעזרת החציון; ומשתנה בסולם מדידה שבו אפשר להשוות הפרשים - ניתן לתיאור גם בעזרת ממוצע.

מדד מיקום יכול להיות מחושב עבור קבוצה סופית של ערכים (תצפיות במדגם) או עבור פונקציית התפלגות נתונה, כגון ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית. בדרך כלל כהשלמה למדדי מיקום יוצגו גם מדדי פיזור שונים, דוגמת שונות וטווח בין רבעוני.

מדדי מיקום נפוצים
-----------------

* ממוצע חשבוני - סכום התצפיות מחולק במספר התצפיות.
* ממוצע משוקלל - עבור כל תצפית במדגם נגדיר משקל, כך שסכום המשקלות יהיה אחד. הממוצע המשוקלל יהיה סכום המכפלות של כל תצפית במשקל שלה. נשים לב כי ממוצע חשבוני הוא למעשה ממוצע משוקלל עם משקלות זהות לכל התצפיות.
* חציון - הערך אשר בדיוק חצי מכמות הערכים גדולים ממנו, ומחציתם קטנה או שווה לו. ניתן לחשב ערך זה גם למשתנים אורדינאליים.
* שכיח - הערך שמופיע הכי הרבה פעמים במדגם. ניתן לחישוב גם עבור משתנה נומינלי.
* ממוצע גאומטרי/הנדסי - השורש ה-n של מכפלת כל התצפיות כאשר n הוא מספר התצפיות.
* אמצע הטווח - ממוצע חשבוני של ערכי המקסימום והמינימום במערכת נתונים.

מדדי מיקום ופונקציות הפסד
-------------------------

הממוצע, החציון והשכיח מתקבלים באופן טבעי כאשר מסתכלים על בעיה של מזעור פונקציית הפסד עבור אוסף נתון של תצפיות:

הממוצע יתקבל בתור הערך שממזער פונקציית הפסד ריבועית: {\displaystyle L\_{2}(m)=\sum \_{i=1}^{n}(X\_{i}-m)^{2}} כאשר {\displaystyle X\_{i},i=1,\dots ,n} הן התצפיות. 

באופן דומה החציון הוא הממזער של פונקציית הפסד של ערך מוחלט {\displaystyle L\_{1}(m)=\sum \_{i=1}^{n}|X\_{i}-m|}. 

השכיח הוא הממזער של פונקציית ההפסד הבאה: {\displaystyle L\_{0}(m)=\sum \_{i=1}^{n}I\_{m}(X\_{i})} כאשר {\displaystyle I\_{m}(X\_{i})={\begin{cases}1&{\text{if }}m=X\_{i}\\0&{\text{else}}\end{cases}}}. 

פונקציות אלו הן חלק ממשפחה של פונקציות הפסד (נורמות) בשם פונקציות {\displaystyle \ell \_{p}}.

ראו גם
------

* ממוצע
* חציון
* שכיח

לקריאה נוספת
------------

* Weisberg H.F (1992) *Central Tendency and Variability*, Sage University Paper Series on Quantitative Applications in the Social Sciences, ISBN 0-8039-4007-6p.2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדד מיקום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4493468-3

 |
**בסקין-רובינס** (באנגלית: **Baskin-Robbins**) היא רשת גלידריות אמריקאית רב-לאומית בעלת מספר הסניפים הגדול בעולם, עם כ-8,000 סניפים בסך הכל, מהם 2,800 בארצות הברית. הרשת נוסדה בקליפורניה על ידי גיסים יהודים-אמריקאים, ברט בסקין ואירב רובינס. בסקין-רובינס ידועה בשל ססמתה "31 טעמים". החנות הראשונה שנפתחה בשנת 1945 הציעה 21 טעמים בלבד. אולם בשנת 1953 הוגדל מבחר הטעמים ל-31, על מנת שההיצע בחנויות הרשת יהא גדול מזה של המתחרה באותם ימים - רשת הווארד ג'ונסון (שהציעה 28 טעמים).

לבסקין-רובינס חנויות גלידה במדינות רבות, בהן אוזבקיסטן, אוסטרליה, איחוד האמירויות הערביות, אינדונזיה, אירלנד, אסטוניה, אקוודור, ארובה, ארצות הברית, בהוטן, בחריין, בריטניה, דרום קוריאה, הודו, הונדורס, הרפובליקה הדומיניקנית, וייטנאם, טג'יקיסטן, טייוואן, יפן, כווית, לטביה, מלזיה, מצרים, מרוקו, נפאל, סין, סינגפור, ספרד, סרי לנקה, עומאן, ערב הסעודית, פקיסטן, קולומביה, קוראסאו, קזחסטן, קטאר, קנדה, תאילנד ותימן.

בחלק מהמדינות נמכרים טעמי גלידה המותאמים לטעם המקומי, בהם שעועית אזוקי, ליצ'י, דומדמניות שחורות ומלון כתום.

בעבר פעלו סניפים של הרשת גם באזרבייג'ן, ארמניה, בלארוס, דרום אפריקה, האיים המלדיביים, הולנד, הפיליפינים, מאוריציוס, מלטה, מקסיקו, סנט מרטן, פורטוגל, פנמה ורוסיה.

היסטוריה
--------

בשנת 1945 ייסדו ברט בסקין ואירב רובינס, גיסים אמריקאים-יהודיים, את החנות הראשונה בגלנדייל, קליפורניה שבארצות הברית. עד 1948 נפתחו שש חנויות. בשנת 1949 פתחו השניים מפעל לייצור גלידה בברבנק, פלורידה, אשר שירת את כלל החנויות. סמוך לאחר מכן החליטו השניים למכור את כל החנויות למנהליהן על מנת שיפעילו אותן כזכיינים. השותפות פעלה תחת השם Baskin-Robbins Partnership עד לשנת 1949, אז שינתה שמה ל-Huntington Ice Cream Company. אולם ב-26 בנובמבר 1962 הוחלף השם בשנית ל-Baskin-Robbins, Inc.. 

המייסדים החזיקו בחברה עד 1967. בשנה זו, זמן קצר לפני מותו של בסקין, נמכרה החברה ל-United Brands Company. בשנת 1972 הנפיקה יונייטד ברנדס 17% ממניות החברה לציבור. אולם שנה לאחר מכן רכשה J. Lyons and Co. את כל מניות החברה, הן אלה שהיו בידי יונייטד ברנדס והן אלה שהיו בידי הציבור. בשנת 1978 התמזגה ליונס עם Allied Breweries. החברה הממוזגת Allied Lyons התמזגה עם Pedro Domecq S.A ליצירת התאגיד Allied Domecq בשנת 1994. מבחינה ארגונית הייתה בסקין-רובינס חלק מחטיבת Dunkin' Brands שכללה גם את דאנקין דונאטס וטוגו'ס. החטיבה נמכרה לקרנות השקעות פרטיות בשנת 2006.

בשנת 1999 החליטה בסקין-רובינס לסיים 200 הסכמי זיכיון בשווקים שנראו להנהלה "לא-אסטרטגיים". בעלי החנויות שזכיונותיהם בוטלו קיבלו את ההודעה בשיחת ועידה. למעלה מ-40 מהם התאחדו לאגודה שיתופית בשם KaleidoScoops שמרכזה באורורה, אילינוי. בעלי חנויות אחרים שזכיונותיהם בוטלו הצטרפו כזכיינים לרשתות אחרות - McConnell's of Santa Barbara ו-The Ice Cream Club.

ראו גם
------

* בן אנד ג'ריז
* האגן דאז

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בסקין-רובינס** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בסקין-רובינס (באנגלית)
* אתר הבית של דאנקין ברנדס
* בסקין-רובינס, ברשת החברתית פייסבוק

* בסקין-רובינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* בסקין-רובינס, ברשת החברתית אינסטגרם

* בסקין-רובינס, ברשת החברתית טיקטוק

* בסקין-רובינס, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף המידע באתר הבית של הרשת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr2006023820
* VIAF: 141193635
* WorldCat: lccn-nr2006023820

 |
**צפלינאי** (בליטאית: **Cepelinai** מילולית צפלינים" ביחיד : Cepelinas) או **didžkukuliai** הם כופתאות תפוחי אדמה העשויות מתפוחי אדמה מגוררים.

מאפיינים

הכופתאות ממולאות בבשר טחון, גבינת קווארק יבשה או פטריות. המאכל תואר כמאכל לאומי של ליטא,  והוא מוגש בדרך כלל כמנה עיקרית.

השם צפלינאי מגיע מצורת הכופתאות הדומה לספינת אוויר צפלין. צפלינאי הם בדרך כלל בסביבות 20-10 ס"מ באורך, אם כי הגודל תלוי היכן הם מיוצרים: לפי החלוקה מנהלית של ליטא במחוזות המערביים שלה צפלינאי מיוצרים יותר מאשר במזרח. בזאמוטצפלינאי נקראים צפלינה (cepelinā).

הכנה

לאחר הרתיחה, הצפלנאי מוגשים לרוב עם רוטב שמנת חמוצה וחתיכות בייקון או גלדי שומן חזיר.

באזור Suwałki, Podlachia, Warmia ו-Masuria המאכל ידוע בשם kartacz (בפולנית מילולית: זריקת ענבים}. המאכל הוא חלק גם מהמטבח של צפון מזרח פולין.

מנות דומות כוללות פיזי פולני, קרופקאקה שוודית, פוטן ראפה אקדיאני, ראספבול נורבגי, Kartoffelklöße גרמני ו-Canederli איטלקי.

* Cepelinai with ground meat cut openצפלינאי עם בשר טחון חתוך פתוח
* Large cepelinas served with spirgaiצפלינאי גדולים מוגשות עםספירגאי

לקריאה נוספת
------------

* בא-וואן

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* מנות תפוחי אדמה של ליטא


1. 1 2 3 4  Jacob, J.; Ashkenazi, M. (2014). *The World Cookbook: The Greatest Recipes from Around the Globe, 2nd Edition [4 Volumes]: The Greatest Recipes from Around the Globe*. ABC-CLIO. pp. 793–794. ISBN 978-1-61069-469-8. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Albala, K. (2011). *Food Cultures of the World Encyclopedia*. Food Cultures of the World Encyclopedia. Greenwood. p. 3-PA226. ISBN 978-0-313-37626-9. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  McLachlan, G. (2008). *Lithuania*. Bradt Guides. Bradt Travel Guides. p. 61. ISBN 978-1-84162-228-6. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**הוגו קראפט** (בגרמנית: **Hugo Kraft**;‏ 10 בפברואר 1866 – 15 בנובמבר 1925) היה ויצה-אדמירל של הצי הקיסרי הגרמני.

ביוגרפיה
--------

הוגו קראפט נולד ב-10 בפברואר 1866 בהמבורג והצטרף לצי הקיסרי הגרמני ב-16 באפריל 1883. ב-17 באפריל 1886 הוא הועלה לדרגת Leutnant zur See, ב-25 במרץ 1890 לדרגת אובר-לויטננט צור זי, ב-19 באוגוסט 1896 לדרגת קפיטן-לויטננט, וב-8 באוקטובר 1902 לדרגת קורבטנקפיטן. בשנת 1888, הוא היה קצין פלוגה בפלגת המספנות השנייה (וילהלמסהאפן).

מספטמבר 1905 עד 30 בספטמבר 1907, היה מפקד הסיירת SMS ברלין. בתפקיד זה הועלה לדרגת פריגטנקפיטן ב-27 באפריל 1907. לאחר מכן שימש כראש מחלקה במטה האדמירליות של הצי עד מאי 1910. לאחר מכן הוא פיקד על הסיירת המשוריינת SMS שרנהורסט עד נובמבר 1911. מינואר 1911 עד מרץ 1911 הוא שימש בנוסף כמפקד שייטת הסיירות.  בתור קפיטן צור זי (דרגה אליה הועלה ב-13 באוקטובר 1908  ), הוא פיקד על אוניית המערכה SMS וסטפאלן מ-17 באפריל 1912 עד 3 באוקטובר 1913.

ב-14 ביולי 1914, הוא הועלה לדרגת קנטר-אדמירל. ממרץ 1914 עד אפריל 1916, קראפט היה מנהל המספנה הראשי של המספנה בווילהלמסהאפן. לאחר מכן, הוא הועלה לדרגת ויצה-אדמירל ב-25 בנובמבר 1916 ומונה למנהל מחלקת המספנות במשרד הצי הקיסרי עד דצמבר 1917. בינואר/פברואר 1918 ושוב ביוני/יולי 1918 הוא היה סגן מפקד השייטת הרביעית. בינתיים הוא היה סגן מפקד השייטת השלישית באפריל/מאי 1918. באוגוסט 1918 הוא מונה למפקד השייטת השלישית. במהלך מרד המלחים בקיל בנובמבר 1918, הוא היה מפקד השייטת השלישית, שנחשבה למקור התסיסה העיקרי. קראפט עצר כמה מלחים ומסיקים, מה שתרם להסלמה של התסיסה.

הוא שוחרר מהצי ב-8 בינואר 1919 ומת בביתו בהמבורג ב-15 בנובמבר 1925.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kaiserliche Admiralität (1888). *Rang- und Quartierliste der Kaiserlich Deutschen Marine für das Jahr 1888*. p. 55. ISBN 978-3-95427-160-3.
2. ↑  *Vollständige Dienstaltersliste (Anciennetätsliste) der Offiziere des deutschen Reichsheeres, der kaiserlichen Marine und der Kaiserlichen Schutztruppen*. August Kopfer. 1914. p. 4.
3. ↑  *Militär-Wochenblatt*. E.S. Mittler. 1911. p. 227.
4. ↑  *Rangliste der deutschen Reichsmarine: Nachtrag*. 1909. p. 99.
**גל ריבועי** הוא אות מחזורי לא סינוסואידי, בו האמפליטודה הזמנית נעה בתדר קבוע בין שני ערכים בדידים וקבועים, כאשר בכל מחזור של הגל האמפליטודה תהיה במהלך חצי מהמחזור בערך אחד וחצי מהמחזור בערך השני (מחזור פעולה של 50%). לכן זהו מקרה פרטי של רכבת פולסים בה אין אילוץ כזה על היחס בין משכי הזמן של שני הערכים.

אות סינוסואידי, אות ריבועי, אות משולש ואות גל־שן־מסור.
במערכת אידיאלית, המעבר בין הערכים הוא מיידי ללא תופעות מעבר. מכיוון שדבר זה אינו אפשרי במערכות פיזיקליות, מתייחסים לאות שבו זמן תופעות המעבר קטן בכמה סדרי גודל מהזמן היציב בשני הערכים הקבועים כאות ריבועי.

גלים ריבועיים משמשים לעיתים קרובות באלקטרוניקה דיגיטלית ובעיבוד אותות דיגיטליים, שכן הם מציגים מקרה מנוון של מערכת בינארית ושל מעגלי מיתוג.

הגדרה
-----

ניתן להגדיר גל ריבועי בעל זמן מחזור {\displaystyle T} ואמפליטודה {\displaystyle A} בעזרת שימוש בפונקציית הסימן: {\displaystyle x(t)=A\cdot sign[\sin({\frac {2\pi t}{T}})]=A\cdot sign[\sin(2\pi ft)]} כאשר {\displaystyle f={\frac {1}{T}}} הוא תדר הגל.

דרך נוספת בה ניתן להגדיר את הגל הריבועי היא בעזרת שימוש בפונקציית המדרגה של הביסייד: {\displaystyle x(t)=2\sum \_{n=-\infty }^{\infty }[u({\frac {t}{T}}-n)-u({\frac {t}{T}}-n-{\frac {1}{2}})]-1}, הפעם האמפליטודה היא {\displaystyle A=1}.

אנליזת פורייה
-------------

מכיוון שהאות מחזורי בזמן T ומקיים את התנאי {\displaystyle x(t)\in {\mathcal {L}}^{2}[-{\frac {T}{2}},{\frac {T}{2}}]}, ניתן לייצג אותו במדויק על ידי טור פורייה, כסכום אינסופי של אותות סינוסואידים:

{\displaystyle x(t)={\frac {4}{\pi }}\sum \_{k=1}^{\infty }{\frac {\sin(2\pi (2k-1)ft)}{2k-1}}={\frac {4}{\pi }}(\sin(\omega t)+{\frac {1}{3}}\sin(3\omega t)+{\frac {1}{5}}\sin(5\omega t)+\cdots )}, כאשר התדירות מסומנת על ידי {\displaystyle \omega =2\pi f={\frac {2\pi }{T}}}. קיטום הטור האינסופי לטור סופי של N איברים מציג קירוב אשר מדגים היטב את תופעת גיבס.

טור פורייה של גל ריבועי בעל מספר איברים גדל, מדגים את תופעת גיבס ב"אזניים" שנוצרות בקצוות הגל הריבועי.
מכיוון שהתמרת פורייה היא ליניארית והתמרת הסינוס פשוטה מאוד: {\displaystyle {\mathcal {F}}[sin(\omega \_{0}t)](f)=-i\pi (\delta (f-\omega \_{0})-\delta (f-\omega \_{0}))}, כש{\displaystyle \delta (f)} היא פונקציית דלתא של דיראק, נוכל לחשב את התמרת פורייה של הגל הריבועי כהתמרת טור פורייה שלו: {\displaystyle {\mathcal {F}}[x](f)={\frac {4}{\pi }}\sum \_{k=1}^{\infty }[{\frac {{\mathcal {F}}[\sin({\frac {2\pi (2k-1)}{T}}t)]}{2k-1}}]=-4i\sum \_{k=1}^{\infty }[{\frac {\delta (f-{\frac {2\pi (2k-1)}{T}})-\delta (f+{\frac {2\pi (2k-1)}{T}})}{2k-1}}]}.

ניתן לראות כי ההתמרה היא רכבת הלמים הדועכת ככל שמתרחקים מתדר האפס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גל מרובע** בוויקישיתוף
* גל מרובע, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eric W. Weisstein, Square Wave, mathworld.wolfram.com (באנגלית)
**אייל דלעת** (באנגלית: **Pumpkin ale**) הוא סגנון פופולרי של בירה בארצות הברית.

מאפיינים
--------

ניתן לייצר אייל דלעת באמצעות בשר הדלעת בשילוב עם לתת או דגני בירה טיפוסיים אחרים כחלק מהמחית להתססה, התורמים סוכרים מתסיסים לנוזל המופק מתהליך המעיכה במהלך בישול הבירה. ניתן לייצר אותו גם על ידי הוספת חומרי טעם וריח טבעיים או מלאכותיים לבירה המוגמרת. ניתן להוסיף טעם תבלינים כדי לעורר את הטעם של פאי דלעת, שהוא קינוח אמריקאי פופולרי לחורף.

סגנונות ויצרנים
---------------

סגנונות רבים של אייל דלעת מיוצרים, כולל אייל חיוור, בירות חיטה, פורטרים וסטאוטים. האייל דלעת מיוצר לעיתים קרובות כבירה עונתית בסתיו, הוא מיוצר על ידי מספר מבשלות בירה כולל: 

* Sea Dog Brewery
* Shipyard Brewing Company
* Saint Arnold Brewing Company
* Blue Moon

היסטוריה
--------

בישול בירה מדלעת בארצות הברית החל בשנת 1771. בירת הדלעת הראשונה שנרקחה מסחרית הגיעה ממבשלת באפלו ביל בהיוורד, קליפורניה, בשנות ה-80 של המאה ה-20, המתכון היה מבוסס על מחקרי בישול שנעשו על ידי ג'ורג' וושינגטון.   הפופולריות העכשווית של הבירה תוארה כחלק מ"שיגעון תבליני הדלעת", שיזם פריחה של מוצרי מזון לצריכה בטעם דלעת ותיבול דלעת, כגון Pumpkin Spice Latte שהוא משקה קפה עשוי מתערובת של טעמי תבלינים מסורתיים לסתיו (קינמון, אגוז מוסקט וציפורן), חלב מאודה, אספרסו, ולעתים קרובות סוכר, בתוספת קצפת ותבלין פאי דלעת.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מנות דלעת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Risen, Clay (11 באוקטובר 2011). "The Divisive Pumpkin Ale". Atlantic Media. The Atlantic. נבדק ב-17 ביולי 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Buffalo Bill's Brewery (Hayward)". 6 בדצמבר 2006. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Pumpkin Power: The Rise and Reign of Pumpkin Beer". באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Buffalo Bill's Brewery - Total Wine & More". *www.totalwine.com*.
5. ↑  Brat, Ilan (25 בנובמבר 2014). "Haters Call Pumpkin-Spice Craze an 'Epidemic'". *The Wall Street Journal*. נבדק ב-17 בספטמבר 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**גדי פורטנוי** (נולד ב-18 באפריל 1985) הוא במאי, עורך ושחקן קומי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

ב-1999 בגיל 14, החל לביים, לצלם, לערוך ולהגיש את המגזין העירוני של העיר ראש העין לערוץ הקהילתי. ב-2001 הפיק והגיש ברדיו האינטרנטי "WFM" רדיו שהוקם בשיתוף מעריב לנוער. בקיץ 2003 התגייס ליחידת ההסרטה של המשטרה הצבאית בה שירת כצלם צבאי עד לשחרורו ב-2006. ב-2008 החל לעבוד בשידורי קשת ובמקביל החל לכתוב ולהופיע בערבי קומדיה של דומינו גרוס והחל לביים, לערוך ולהשתתף יחד עם חברי הקבוצה, ביניהם - טל טירנגל ויורן דוידי (חברי ההרכב תירס סקסואל) סרטונים וקליפים קומיים לרשת.

בשנת 2012 ביים, ערך והשתתף בסדרה דירה 17 ששודרה כחלק מתוכנית המערכונים מצב כפית ב-Yes Comedy.

בתחילת 2014 עלתה בערוץ 2 תוכנית הלייט נייט "לילה תירס" בהגשת הצמד תירס סקסואל בה גדי ביים וערך את כל קטעי החוץ והמערכונים.

לאחר סיום התוכנית החל גדי לביים ולערוך קטעי חוץ לתוכניות טלוויזיה שונות - "תוכנית קיציס" ששודרה בשידורי קשת, "הכל אבוד" שהוגשה על ידי הקומיקאי טל פרידמן ושודרה בערוץ 10, ביים וערך את כל מערכוני החוץ לתוכנית "זה המצב" - תוכנית מערכונים ששודרה ברשת, ביים וערך את הסדרה הקומית "אחמד ואחמד" בהשתתפות דובדבני וקובץ' עבור קומדי סנטרל ישראל. ביים וערך קטעי חוץ לתוכנית "עד כאן" המשודרת בתאגיד השידור כאן. ביים וערך קטעי חוץ לתוכנית "מחר שבת" עם צביקה הדר, ביים וערך קטעי חוץ לתוכנית היום בלילה עם גורי אלפי ביים את כל קטעי החוץ בתוכנית "מתחת לעור" ששודרה בחינוכית. ביים וערך את הסדרה "סחילנד" ששודרה בערוץ טדי בפרטנר TV. היה במאי עריכות ועורך בתוכנית אנחנו במפה ששודרה בהוט. ביים את תעודות הזהות של הכרישים לתוכנית הכרישים בקשת. ביים, ערך והשתתף יחד עם יוצרים נוספים בתוכנית "טלוויזיה מהעתיד" המשודרת ברשת.

במקביל לעבודתו כבמאי גדי גם שיחק דמויות שונות במערכונים בתוכניות טלוויזיה קומיות, ביניהן - ארץ נהדרת, צחוק מעבודה, דובדבני וקובץ', ניצה ולחם ושיחק בקליפים ופרסומות.

ב-2017 החל לביים ולערוך פרסומות ביניהן פרסומות לדומינו'ס פיצה, קפה טורקי, ויטבתה. בשנת 2019 ביים בין היתר, מספר פרסומות למקדונלד'ס.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גדי פורטנוי
* גדי פורטנוי, במיזם "אישים"
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדי פורטנוי בארץ נהדרת, מרץ 2015, באתר mako , מרץ 2015
2. ↑  קמפיין "סליחה, טעינו" של קפה טורקי, פברואר 2018
3. ↑  פרסומת "מוריד חולצה" של יטבתה, יוני 2019
4. ↑  פרסומת "אח יקר צובר" של מקדונלד'ס, פברואר 2019
5. ↑  פרסומת "דאבל דאבל" של מקדונלד'ס, יוני 2019
**חור מנעול כבידתי** ((באנגלית): gravitational keyhole) הוא אזור זעיר בחלל, אשר בו כוח המשיכה של כוכב לכת עשוי לשנות את מסלול ההקפה של אסטרואיד סביב הכוכב אותו הוא סובב, ובכך לגרום לאסטרואיד להתנגש בכוכב הלכת, במהלך הקפה עתידית.

היסטוריית המונח
---------------

המונח "חור מנעול", אשר אותו טבע פול קודאס (Paul W. Chodas) בשנת 1999, מדגיש את הניגודיות שבין המרווח הגדול של חוסר הוודאות, אשר אליו מובילים החישובים של מסלולי ההקפה לבין הטווח המצומצם ביותר, אשר בו מתקיים אזור ההשפעה של כח המשיכה על האסטרואיד, מה גם שהשפעה זו עשויה להיות עקיפה ומצטברת, היינו, כזו אשר תגרום להתנגשות לאחר הקפות עתידיות רבות.

בשנת 2005, זכה המונח "חור המנעול" לחשיפה ציבורית רבה, בהקשר של סיכוייו של האסטרואיד אפופיס להתנגש בכדור-הארץ בעתיד. בעבר העריכו מדענים שאם אפופיס ייכנס דרך אזור בחלל המכונה חור המנעול ב-13 באפריל 2029, כלומר הוא יעבור במרחק שכיום מוערך בתור 30,399 ק"מ מפני כדור הארץ, בסטייה של 800 מטרים לכל היותר, הוא יילכד בכוח הכבידה של כדור הארץ, וייכנס איתו לתהודה מסלולית, שתגרום להתנגשות כמעט ודאית ב-13 באפריל 2036, אחרי שש הקפות של אפופיס סביב השמש ושבע הקפות של כדור הארץ סביבה. אך התצפיות החדשות הראו שהסיכוי של אפופיס לעבור דרך חור המנעול, מה שיביא להתנגשות בשנת 2036, הוא כ־1:250,000, ובערך 1:333,000 בשנת 2068. צפיות מאוחרות יותר הורידו את הערכת הסיכוי להתנגשות ב-2036 ל-1:10,989,000.

קישורים חיצוניים
----------------

* Małgorzata Krolikowska, Grzegorz Sitarski and Andrzej M. Sołtan. How selection and weighting of astrometric observations influence the impact probability. The case of asteroid (99942) Apophis. **MNRAS** (2009) 399 (4): 1964-1976. doi: 10.1111/j.1365-2966.2009.15276.x
* Pravec, P. et al. The tumbling spin state of (99942) Apophis. **Icarus** 233 (2014) 48–60.
* NASA Asteroid Grand Challenge Seminar – Paul Chodas. March 14, 2014.
**פרדיננד ואלסין אסטרהאזי** (בצרפתית: **Ferdinand Walsin Esterhazy**;‏ 16 בדצמבר 1847 – 21 במאי 1923), קצין צרפתי שמכר בסוף המאה ה-19 סודות צבאיים לגרמניה. את מעשה בגידתו טפלו על הקצין היהודי אלפרד דרייפוס בפרשה הנקראת "פרשת דרייפוס".

חייו
----

אסטרהאזי נולד בשנת 1847, למשפחה שמוצאה מהונגריה. הוא שירת בלגיון הזרים הצרפתי, ולאחר מכן הוצב לצבא הסדיר הצרפתי והגיע לדרגת רב-סרן.

המזכר שהפליל את אסטרהאזי
בשנות התשעים של המאה ה-19, שקע אסטרהאזי בחובות כבדים וכדי להיחלץ מכר סודות צבאיים צרפתיים לגרמנים. דבר הבגידה נתגלה בשנת 1894, כאשר מרגל צרפתי שפעל בתוך שגרירות גרמניה בפריז גילה מזכר בכתב יד (bordereau), שנתקבל אצל הנספח הצבאי הגרמני וכלל סודות צבאיים צרפתיים. זהות כותב המזכר לא הייתה ידועה ואנשי המטה הכללי הצרפתי הטילו את האשמה על סרן אלפרד דרייפוס היהודי.

דרייפוס הועמד לדין בפני בית דין צבאי ומשפטו גרם לגל של הסתה אנטישמית בעיתונות הצרפתית. הוא נדון לשלילת דרגותיו ולמאסר עולם ב"אי השדים" שליד חוף גויאנה הצרפתית באמריקה הדרומית. דרייפוס זעק את דבר חפותו, אך דעת הקהל בצרפת הצדיקה את ההרשעה.

בשנת 1896 גילה הקולונל ז'ורז' פיקאר, ראש מחלקת המודיעין הצבאי ("המשרד השני"), ראיות המצביעות על כך שאסטרהאזי הוא שכתב את המזכר שנתגלה בשגרירות הגרמנית. ניסיונות להשתיק את פיקאר לא הועילו ואסטרהאזי הועמד לדין בשנת 1898 בפני בית הדין הצבאי, אך זוכה על ידי חבר הקצינים, שופטי בית הדין, תוך דקות מועטות.

הסופר הנודע אמיל זולא הפך לתומך בחפותו של דרייפוס ופרסם מכתב גלוי נגד עיוות הדין תחת הכותרת "אני מאשים...!" (J'accuse). זולא הואשם בהוצאת דיבה ונדון למאסר אך הצליח להימלט לאנגליה. תוך כדי כך הפכה הפרשה למחלוקת שפילגה את הציבור בצרפת לשני מחנות, תומכי אסטרהאזי מחוגי המלוכנים, המיליטריסטים והלאומנים; ותומכי דרייפוס מנאמני הרפובליקה, הסוציאליסטים ואנטי קלריקליים.

מאוחר יותר, בשנת 1898, נתגלו ראיות כי קולונל אובר-ז'וזף אנרי מן המודיעין הצבאי זייף ראיות שהביאו להרשעתו של דרייפוס. קולונל אנרי שם קץ לחייו ואסטרהאזי נמלט לאנגליה.

אירועים אלו עוררו מחדש את הפרשה וענינו של דרייפוס הובא ב-1899 בפני בית הדין לערעורים שהורה על משפט חוזר. בית הדין הצבאי, שבפניו הובא העניין מחדש, לא היה מוכן להכיר בטעותו, ודרייפוס הורשע שוב ונדון ל-10 שנות מאסר. הוא נחון לאחר עשרה ימים בידי נשיא צרפת. בשנת 1906 ערער דרייפוס. בית הדין הצבאי זיכה אותו והשיב לו את דרגותיו.

אסטרהאזי חי, בגלותו בלונדון, חיי עוני. כדי להרוויח כסף למחייתו הוא פרסם הודאה בה אישר כי הוא האיש שכתב את המזכר, אך טפל את אשמת הריגול על קצין אחר שלא היה כבר בחיים. אסטרהאזי מת בלונדון בשנת 1923.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדיננד אסטרהאזי** בוויקישיתוף
* עוד על פרשת דרייפוס באתר הספרייה הלאומית
* פרדיננד אסטרהאזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פרדיננד אסטרהאזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260799905171
* BIBSYS: 90567632
* BnF: cb121392557 (data)
* GND: 118965670
* ISNI: 0000 0000 6634 101X
* LCCN: n87881052
* Léonore: 377841
* NTA: 371239974
* RERO: 02-A003223246
* SNAC: w6k962c7
* SUDOC: 029853095
* VcBA: 495/315985
* VIAF: 159148995933559751397
* WorldCat (עם VIAF): 159148995933559751397

 |
**דב דביר** (23 במרץ 1944 – 31 בינואר 2024) היה מהנדס חשמל ואלקטרוניקה, שכיהן כנשיא האקדמית גליל מערבי בשנים 2014–2018, וקודם לכן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ביוגרפיה
--------

דביר נולד ב-23 במרץ 1944 בישראל. למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה, במחזור ח'. באוגוסט 1962 התגייס לחיל השריון, ובו שירת כקצין עד שנת 1965. במילואים לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, בה נפצע בחזית המצרית.

עם שחרורו למד לתואר ראשון הנדסת חשמל ואלקטרוניקה בטכניון עד שנת 1969. לאחר לימודיו עבד ברפאל בפרויקטים הקשורים לחיל האוויר ולחיל המודיעין. בנובמבר 1976 התגייס מחדש בדרגת סגן אלוף, ושירת ביחידה 8200. בין השנים 1974–1979, במקביל לשירותו, למד לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב. בפברואר 1988 השתחרר בשנית בדרגת אלוף-משנה, ולאחר שחרורו למד לתואר שני בחקר ביצועים, והמשיך לדוקטורט בניהול ארגונים טכנולוגיים, אותו סיים ב-1992.

בשנת 1992 הקים את המחלקה לניהול טכנולוגיה במכון הטכנולוגי חולון, בראשה עמד במשך חמש שנים. בשנת 1999 עזב את המכון הטכנולוגי חולון, ובשנת 2000 הצטרף לסגל אוניברסיטת בן-גוריון בנגב כמרצה בכיר. לאחר שלוש שנים התמנה לראש המחלקה לניהול, תפקיד בו שימש במשך שש שנים. לאחר מכן ניהל תוכנית בינלאומית למצטיינים לתואר שני במנהל עסקים, וכן מונה לפרופסור מן המניין. בשנת 2010 זכה לתואר פרופסור אמריטוס.
ב-2012 פרש מהאוניברסיטה.

ב-2014 נבחר לתפקיד נשיא האקדמית גליל מערבי, תפקיד בו כיהן עד שנת 2018.

ספריו
-----

* A. J. Shenhar and D. Dvir, **Reinventing Project Management: The Diamond approach to successful growth and innovation**. Harvard Business School Press, August, 2007.
* A. J. Shenhar, D. Milocevitz, D. Dvir and H. Thamhain, **Linking Project Management to Business Strategy**. PMI Press, September 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* 9 תחנות בחיי(הקישור אינו פעיל), באתר האקדמית גליל מערבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  המחלקה לניהול - דביר דב, באתר in.bgu.ac.il
2. ↑  דב דביר, באתר "בהשקט ובבטחה"
3. ↑  אורלי אגסי, נשיא חדש לאקדמית גליל מערבי: פרופ' נסים בן דוד, באתר ניוז חיפה והקריות, ‏4 ביולי 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007598899205171
* dblp: 77/3137
* GND: 171609417
* ISNI: 0000 0000 4062 2200
* LCCN: n2007017055
* NKC: vse2012701005
* RERO: 02-A012120350
* SUDOC: 160165938
* VIAF: 28977342
* WorldCat: lccn-n2007017055

 |
**טראפִּיסטים** או "הנזירים השתקנים" הם פלג של מסדר הנזירים הציסטרציאנים של הכנסייה הקתולית המקיים את תקנון הנזירים של בנדיקטוס (Regula Benedictina). באופן פורמלי נקרא המסדר "המסדר הציסטרציאני של ההקפדה המחמירה" (Cistercian Order of the Strict Observance), ויש בו כיום (2006) 102 מנזרי גברים ו־71 מנזרי נשים.

מנזר השתקנים בלטרון
המסדר החל בשנת 1662 ברפורמה דתית שחולל ארמאנד-ז'אן לה בוטלייה דה רנסי, אב המנזר נוטר־דאם דה לה טראפ שבנורמנדי, צרפת. מטרתו של דה רנסי הייתה להחזיר את הנזירות לחיי קדושה, לאחר שלדעתו נפגמו חיים אלה במהלך השנים, ולשם כך לנקוט באמצעים שיישמרו חיים אלה. חוקת המסדר התקבלה שנתיים אחר־כך. ב־1689 נוסד גם מסדר של נזירות טראפיסטיות. במאה ה־19 החלו לקרוא לחברי המסדר "טראפיסטים" על שם המנזר שבו נקבעה חוקתם.

הטראפיסטים דוגלים בחיי פשטות, ורואים בדיבור בעלמא מקור לבזבוז זמן הגורם למחשבות כפירה, לכן הם נמנעים מדיבור חולין ככל האפשר אך אינם נודרים נדר שתיקה.
שגרת יומם מורכבת מתפילה - הם נוהגים להתפלל בכל יום שבע תפילות ומיסה, מהגות – לימוד אישי בחדר העיון המתנהל בשתיקה, ומעבודה - חקלאות ומלאכה. לנזירים אין רכוש, והם מתנזרים מאכילת בשר (למעט בזמן מחלה), וביצים ודגים עולים על שולחנם רק מדי פעם. לבושם הוא בדרך כלל בגד דמוי שמלה חומה מבד גס הנקשר בחבל במותניים. בשל אורח־חיים סגפני זה עובר כל מועמד תקופת ניסיון של שש שנים, ורק כחמישית מבין המועמדים מחזיק מעמד עד הסוף.

במנזר של פלג זה נוצרה לראשונה גבינת טראפיסטה.

בישראל קיים מנזר של נזירים טראפיסטים בלטרון שנקרא מנזר השתקנים. מבנה המנזר נבנה ב־1926, נהרס ברעידת אדמה שלוש שנים לאחר מכן ונבנה מחדש. הנזירים במנזר מוצאים פרנסתם בעיקר מגידול גפנים ליין, ובמקום יקב המפיק כרבע מיליון בקבוקים בשנה. בבלגיה עוסקים נזירים טראפיסטים רבים בהפקת בירה, הזוכה לביקוש רב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טראפיסטים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טראפיסטים
* טראפיסטים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268918305171
* GND: 1008454-X
* HDS: 011729
* ISNI: 0000 0001 2153 9601
* LCCN: n81070669
* NKC: ko2002148897
* SUDOC: 026564211
* VIAF: 127431364
* WorldCat: lccn-n81070669

 |
**קפה אצל ברטה** הוא אלבום של הזמר הישראלי יגאל בשן, אשר יצא לאור בשנת 1974.

מהאלבום הצליחו במצעדים השירים "קפה אצל ברטה" ו"לקראת שבת", שדורגו במצעד הפזמונים לשנת תשל"ד במקומות 6 ו-11, בהתאמה. בשן זכה בשנה זו בתואר "זמר השנה".

שיר הנושא, קפה אצל ברטה, נכתב על ידי אהוד מנור על חברו הטוב צדי צרפתי, שהיה הולך לקוראת בקלפים בשם רחל לוי, שגרה מול ביתו. את השיר הלחין נתן כהן, עבור להקת "הנשמות הטהורות". אולם, הלהקה התמהמהה בהקלטתו ואחרי שחיילים רבים הכירו את השיר מהופעות הלהקה במלחמת יום הכיפורים, בשן הורשה להקליטו ולהוציאו אל הרדיו לפניהם.

שיר נוסף באלבום, שנושא את רוח מלחמת יום הכיפורים, הוא השיר "דודי שב הביתה". השיר מספר על חייל, שהשתחרר מן השירות הסדיר ונקרא מיד לשירות מילואים במלחמה.

שירי האלבום
-----------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מתתיהו | 3:36 |
| 2. | אנו נתגבר | 2:53 |
| 3. | קח לך אויר | 3:09 |
| 4. | ופרצת | 2:51 |
| 5. | את ואני נולדנו בתש״ח | 3:30 |
| 6. | חברים טובים | 3:07 |
| 7. | דודי שב הביתה | 3:11 |
| 8. | עין גדי | 3:26 |
| 9. | קפה אצל ברטה | 5:03 |
| 10. | לקראת שבת | 3:12 |
| **משך כולל:** | **34:02** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, קפה ליד ברטה, באתר ynet, 24 ביולי 2007
נתח גבינת אורדה
**גבינת אורדה** (ברומנית: **Urdă**; באלבנית: **urdha** או **urdhë**; בסרבית: **вурда / vurda**; בבולגרית: **урда, извара** ; במקדונית: **урда, изваркаa**; באוקראינית: **вурда**; בהונגרית: **orda, zsendice**) היא מעין גבינת מי גבינה המיוצרת בדרך כלל בדרום מזרח אירופה.

אטימולוגיה
----------

שם הגבינה נובע מהמילה האלבנית urdhë/urdha, מפרוטו-אלבנית \*wurdā, מצורה מוקדמת יותר \*urdā או \*uordā, שבסופו של דבר נגזרת מהפרוטו-הודו-אירופית \*uer- "להרתיח, לשרוף". המילה מקורבת לארמנית העתיקה վառիմ (vaṙim, "לשרוף"), לליטאית vìrti ("לבשל, להרתיח"). זה רלוונטי מבחינת סמנטיקה לקסיקלית שגבינה זו מיוצרת על ידי הרתחת מי גבינה. המונח האלבני urdhë/urdha הושאל לשפות בלקניות וקרפטיות אחרות, בעיקר לרומנית כ-urdă, אך גם לבולגרית, הונגרית, סרבו-קרואטית, סלובקית, רוסינית, פולנית, צ'כית ורוסית.

ייצור
-----

אורדה עשויה ממי גבינה של כבשים, עיזים או חלב פרה. אורדה מיוצרת על ידי חימום מי הגבינה הנובעים מניקוז ביחד של כל סוג של הגבינות. לעתים קרובות מכינים אותה בתבניות בצורת חצי כדור. המשחה מגוררת דקה כמשי וטעימה. היא מכילה 18 גרם חלבון ל-100 גרם.

אורדה דומה לריקוטה באופן ייצורה, אבל מרקמה שונה,והיא יציבה יותר.

שימושים נפוצים
--------------

ברומניה, גבינת אורדה משמשת באופן מסורתי להכנת מספר קינוחים, כגון clătită ו-plăcintă. אורדה פופולרית מאוד בחלק הצפון מזרחי של סרביה - בבאנאט.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת גבינות

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Definition of urdă" (ברומנית). DEX on line.
2. ↑  Alan Davidson (21 באוגוסט 2014). *The Oxford Companion to Food*. Oxford: Oxford University Press. p. 684. ISBN 9780191040726. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Tehnologija hrane (Serbian)
4. ↑  About the Macedonian gastronomy (Macedonian)
5. ↑  Urda - super food for the health and beauty (Macedonian)
6. ↑  Zsendice vagy orda (Hungarian)
**פרנסיס תומאס גרגורי** (באנגלית:**Francis Thomas Gregory**‏; 19 באוקטובר 1821 - 23 באוקטובר 1888) היה חוקר ופוליטיקאי אוסטרלי.

יליד אנגליה, היגר עם משפחתו לאוסטרליה כילד. הוא היה אחיו הצעיר של החוקר והפוליטיקאי אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי, שעשה גם את הקריירה שלו באוסטרליה.

ביוגרפיה
--------

גרגורי נולד בפרנספילד, נוטינגהמשייר, אנגליה בשנת 1821. משפחתו, כולל אחיו הבכור אוגוסטוס, היגרה למערב אוסטרליה בשנת 1829. לאחר השכלה בסיסית, נכנס גרגורי כמודד לשירות הציבורי במערב אוסטרליה בשנת 1841.

בשנת 1846 ליווה גרגורי את אחיו הבכור אוגוסטוס והחוקר הנרי צ'רצ'מן, כדי לחקור את המדינה מצפון לפרת'. בשנה שלאחר מכן מונה פרנסיס גרגורי לעוזר מודד ממשלתי כעבור שנתיים, 1849, הוא התמנה כמודד מוסמך.

בשנת 1857 הוא הוביל משלחות לנהר מורצ'יסון העליון, ובאזורים רחוקים יותר מזרחה וצפונה בשנת 1858.

בשנה שלאחר מכן ביקר גרגורי באנגליה, כדי לשדל את ממשלת בריטניה לממן את חקר צפון מערב אוסטרליה. פרנסיס גרגורי האמין שהאזור עשוי להתאים לחקלאות מרעה או מטעים, המבוססים על שימוש בכוח עבודה קטן.

בשנת 1860, ממשלת מערב אוסטרליה הטילה על פרנסיס גרגורי לעמוד בראש משלחת לחקר פנים הארץ סביב מפרץ ניקול. החלק הדרום מערבי של אזור זה נודע לימים בשם פילברה. ממשלת בריטניה העניקה 2,000 ליש"ט להוצאות. המסע עזב את פרימנטל ב־23 באפריל 1861. ארבעה ימים לאחר מכן, בצ'מפיון ביי (לימים ג'רלדטון), הצטרפו לגרגורי שלושה מתנדבים שהקימו משלחת של תשעה. הם השלימו את נחיתתם ליד נהר הרדינג ב־24 במאי, והחלו לתור בפנים הארץ למחרת.

לאחר שהגיע לנהר פורטסוק, המשלחת עקבה אחרי מהלך הנהר במשך מספר ימים, לפני שפנתה לדרום-מערב בעקבות נהר הארדי. ב־25 ביוני, לאחר שהגיעו לקו רוחב 23 ° 56' דרום, הם החלו לחזור על עקבותיהם והגיעו למקום הנחיתה שלהם על החוף ב -19 ביולי. ב־29 ביולי הם החלו גיחה שנייה, צפונית מזרחית למסלול הקודם.

הם סיימו את המסע ויצאו חזרה לפרת', אליה הגיעו ב־9 בנובמבר 1861.

פרנסיס גרגורי דיווח כי ראה אדמה בגודל מעל מיליון דונם, המתאימה לרעייה. הוא גם הפנה את תשומת הלב לאפשרות לפיתוח ענף הפנינים. כתוצאה מהמסע למפרץ ניקול, זכה גרגורי במדליית הזהב של החברה הגיאוגרפית המלכותית (1863).

בשנת 1862 עבר גרגורי לקווינסלנד, שם כבר היה אחיו אוגוסטוס בולט כחוקר וכפוליטיקאי.

הוא התחתן עם מריון הום בשנת 1865, אחותו של חברו ובעל חסותו, ולטר סי הום. בשנת 1874 נבחר וכיהן כחבר במועצה המחוקקת בקווינסלנד. במשך תקופה קצרה במהלך 1883, שימש כמנהל הדואר הכללי של קווינסלנד.

מוות
----

גרגורי נפטר בטאוומבה ב־23 באוקטובר 1888 ונקבר בבית הקברות דרייטון וטאוומבה. 

Acacia gregorii, מין של עץ שיטה, שהוגדר לראשונה באזור פילברה במהלך המשלחת בשנת 1861, נקרא לכבודו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסיס תומאס גרגורי** בוויקישיתוף
* כתבי פרנסיס תומאס גרגורי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  D. B. Waterson, **Australian Dictionary of Biography**, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
2. ↑  Cemeteries Online
3. ↑  Factsheet - gregorii, worldwidewattle.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007354589605171
* ADB: gregory-francis-thomas-frank-3899
* BnF: cb15342710x (data)
* GND: 1053130163
* ISNI: 0000 0001 1575 4225
* LCCN: no2002067749
* NLA: 35340444
* SNAC: w67p99cz
* TePapa: 69913
* Trove: 504522
* VIAF: 75987550
* WorldCat: lccn-no2002067749

 |
חילופי משמרות בארמון בקינגהאם
**חילופי משמרות** הוא טקס רשמי, בו קבוצת חיילים, הממלאת תפקיד של משמר טקסי במוסדות חשובים, מוחלפת בקבוצה אחרת של אותו משמר. לטקסים אלו, לעיתים קרובות, כוריאוגרפיה מוקפדת ומורכבת.

טקס חלופי משמרות ליד הארמון המלכותי השוודי בסטוקהולם

דנמרק
-----

בארמון אמליאנבורג, משכן המלוכה בקופנהגן, חיילי המשמר המלכותי עומדים על המשמר 24 שעות ביממה. המשמר מתחלף בשעה 12:00 בצהריים כל יום. קיימים שלושה סוגי משמרות וטקסים שונים של חילופי משמרות:

* משמר המלך - כאשר המונרך נמצא בארמון (נכון ל-2013 - מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק). המשמר מלווה בתזמורת המשמר המלכותי.
* משמר הלוטננט - כאשר הנסיכים (הנסיך הנריק, בעלה של המלכה, יורש העצר פרדריק, נסיך דנמרק או בנה הצעיר של המלכה - הנסיך יואכים) נמצאים בארמון כעוצרים. המשמר מלווה בחלילים ותופים.
* משמר האחוזה - כאשר יורש העצר פרדריק או הנסיך יואכים נמצאים בארמון אך לא כעוצרים או כאשר הארמון אינו מאוכלס על ידי בני משפחת המלוכה. המשמר צועד בקופנהגן ללא ליווי תזמורתי.

צ'ילה
-----

חילופי משמרות נערכים בארמון הנשיאות בסנטיאגו דה צ'ילה בימים אי-זוגיים. שתי יחידות רכובות מובילות תזמורת צועדת צבאית ואת המשמר החדש אל ככר שלפני הארמון, שם הם נפגשים עם המשמר העוזב. התזמורת מנגנת נעימות פטריוטיות ופופולריות ומשמר הכבוד בשער הראשי מחליף ברכות עם קציני שתי היחידות.

צ'כיה
-----

במצודת פראג מוחלף המשמר בכל יום בצהריים.

קנדה
----

בחודשי הקיץ מבוצע כל יום טקס חילופי משמרות באחוזת רידו, בגבעת הפרלמנט ובאנדרטת המלחמה הלאומית של קנדה באוטווה. כן נערכים בקיץ חילופי משמרות במצודת קוויבק.

רוסיה
-----

לאורך כל השנה מתקיימים מדי יום טקס חילופי משמרות במתחם קבר החייל האלמוני מול חומות הקרמלין על ידי המשמר הנשיאותי.

ראו גם
------

* המשמר הקיסרי

גלריה
-----

* חילופי משמרות במשמר המלכותי בדנמרקחילופי משמרות במשמר המלכותי בדנמרק
* חילופי משמרות בארמון הנשיאות בצ'ילהחילופי משמרות בארמון הנשיאות בצ'ילה
* חילופי משמרות במצודת פראגחילופי משמרות במצודת פראג
* חילופי משמרות בקנדהחילופי משמרות בקנדה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חילופי משמרות** בוויקישיתוף
הרב **ישראל מנחם קליין** (נולד בי' בתשרי תש"ט, 13 באוקטובר 1948) הוא מלחין וזמר חסידי שכיהן כרבה של הקהילה היהודית בפרנקפורט בגרמניה. בסוף שנת 2014 התפטר מתפקידו.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בשכונת מאה שערים בירושלים למשפחה מחסידות בלז, בנם של אליעזר ולאה קליין. סבו, שלמה קליין, היה סופר סת"ם ומקורב לאדמו"ר מבלז רבי אהרן רוקח. למד בתלמוד תורה של חסידות בלז, ולאחר גיל 13 עבר ללמוד בישיבה של חסידות נדבורנה בבני ברק. בהיותו בן 19 קיבל סמיכה מרבה של בני ברק הרב יעקב לנדא. היה תלמידו ומקורב לאדמו"ר מנדבורנה רבי חיים מרדכי רוזנבוים ובמשך תקופה למד עמו בחברותא. לאחר פטירתו של האדמו"ר היה מקורב לבנו האדמו"ר רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים.

בשנות ה-80 שימש כרבו של מלון הילטון בתל אביב. במסגרת עבודתו במלון הכיר את איש העסקים היהודי מאיר רוזנטל מפרנקפורט ובהשתדלותו של קליין תרם רוזנטל להקמת בית המדרש המרכזי של חסידות נדבורנה בבני ברק, הקרויה על שמו "היכלי רוזנטל". בשנת 1994, בסיועו של רוזנטל, התמנה קליין לרב הקהילה היהודית של פרנקפורט. 

בנובמבר 2014, בעקבות חשיפת פרשיית זיוף כשרות בפרנקפורט באיטליז שעמד תחת השגחת הרב קליין, פרסם ארגון ORD של רבני גרמניה האורתודוקסים הודעה לפיה אין לסמוך על השגחתו של הרב קליין. ב-26 בנובמבר התפטר מתפקידו. בעקבות זאת התכנס הרכב מיוחד של ארבעה רבנים, בראשות אב"ד פריז, לשם בירור הנושא. בדצמבר 2014 פרסם את מסקנותיו ובהן דחה את טענות ארגון ORD כנגד מערכת הכשרות של הרב קליין.

קריירה מוזיקלית
---------------

הרב קליין הוא מלחין וזמר חסידי ומשמש "בעל-מנגן" בחצר חסידות נדבורנה. הוא הלחין ושר את הלהיט "זרעא חיא וקיימא" ושר את "ותן בנו" שהלחין הרב מנחם אלבוים. כמו כן שימש כסולן בכמה מאלבומיה של מקהלת רננו חסידים ושר את לחניו של חיים בנט, בהם הלהיטים "נר לרגלי" ו"ויעשו כולם אגודה אחת".

חיים אישיים
-----------

נשוי לחדוה לבית וסרשטיין. אמה היא אחותו של הרב ישראל אריה זלמנוביץ. בתו הבכורה נשואה לבנו של הרב נתן לנדמן מחולון, אף הוא חסיד נדבורנה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבני גרמניה: אסור לסמוך על כשרות הרב קליין, כיכר השבת, 25 בנובמבר 2014
2. ↑  סערת הכשרות בפרנקפורט: רב הקהילה התפטר, באתר בחדרי חרדים.
3. ↑  ועדת הבדיקה של גדולי הרבנים: זוהי רדיפה ועלילת דם, באתר שטורעם.נט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313797505171
* GND: 1060450291
* VIAF: 297626837
* WorldCat: viaf-297626837

 |
**Stand by Me** הוא שיר משנת 1961 שביצע במקור הזמר בן אי קינג, אשר כתב אותו יחד עם ג'רי ליבר ומייק סטולר בהשראת שיר גוספל משנת 1955 עם אותו השם מאת להקת הסטייפל סינגרס. לאורך השנים הוקלטו מעל ל-400 גרסאות לשיר.

השיר דורג במקום ה-122 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין "רולינג סטון".

היסטוריה
--------

במקור כתב קינג את השיר עבור להקת "הדריפטרס", בה הוא היה חבר, ולא הייתה לו כוונה להקליטו בעצמו. אף על פי כן החליטה הלהקה לבסוף שלא להקליט את השיר, ולאחר שעזב את הלהקה, הציג קינג את השיר בפני כותבי השירים ג'רי ליבר ומייק סטולר, אשר נתנו לשיר צליל עכשווי ומלוטש יותר אשר הפך אותו לבסוף ללהיט. בעקבות כך הקליט קינג בעצמו את השיר והוא שוחרר כסינגל בהמשך במהלך שנת 1961.

במהלך שנת 1963, שנתיים לאחר שיצא לראשונה כסינגל, נכלל השיר באלבום האולפן של בן אי קינג, "Don't Play That Song". 

השיר הגיע לצמרת מצעד הבילבורד בשתי הזדמנויות - כאשר שוחרר במהלך שנת 1961, וכאשר שימש כשיר הנושא של הסרט "אני והחבר'ה" ויצא בהוצאה מחודשת בשנת 1986.

כמו כן, במהלך 1987 נעשה שימוש בשיר בפרסומות לג'ינס ליוויס אשר בעקבותיה השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.

ביקורות
-------

### רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 62 |  |

גרסאות כיסוי
------------

לאורך השנים הוקלטו מעל ל-400 גרסאות לשיר, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את ג'ון לנון, אלביס פרסלי, מרווין גיי, פול אנקה, "הפיתויים", ג'וני קאש, אוטיס רדינג, "U2", ברוס ספרינגסטין, ונסה פאראדי, "גרין דיי", דמיאן רייס,איימי לי, אנריקה איגלסיאס, ליידי גאגא, סטינג, טרייסי צ'פמן, סיל, ג'ון בון ג'ובי, "פלורנס אנד דה מאשין" וג'ימי הנדריקס.

אחת מגרסות הכיסוי הנודעות והמצליחות ביותר הייתה זו של ג'ון לנון אשר הגיעה למקום ה-20 במצעד הסינגלים האמריקני במהלך שנת 1975.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Stand by Me" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Stand by Me" באתר SecondHandSongs
* עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 54d6831c-4447-3087-a71e-3f92aa1fad27

 |
**אנה סהלסטיין** (בפינית: **Anna Sahlstén**; ‏ 22 בספטמבר 1859 – 21 באוגוסט 1931) הייתה ציירת פינית; ידועה בעיקר בזכות דיוקנאות וסצינות ז'אנר.

ביוגרפיה
--------

אביה, קלאס וילהלם סהלסטיין (1826–1897), היה יועץ ממשלתי, שלימים הפך לסופר. אמה הייתה אדלה אליזבת היינריקוס. כשאנה הייתה בת שמונה, עברה משפחתה להלסינקי, שם למדה בבית ספר לבנות; קיבלה את התעודה שלה בשנת 1877. לאחר מכן למדה בבית הספר לציור של האגודה הפינית מ-1877 עד 1880, ולאחר מכן בבית ספר פרטי שהופעל על ידי אדולף פון בקר, מ-1880 עד 1882.

סהלשטיין נסעה לפריז ב-1884, שם למדה באקדמיה קולרוסי, מ-1884 עד 1885 ולאחר שקיבלה שוב מלגה חדשה בשנים 1889–1890. מוריה שם כללו את גוסטב-קלוד-אטיין קורטואה, פול-לואי דלאנס וז'אן-אנדרה ריקסנס. במהלך סיור לימודי בשנת 1896, היא ביקרה בברלין ובסנקט פטרבורג.

בבית חולים לילדים, 1893
היא החלה ללמד בגיל עשרים ואחת ועבדה כמורה לציור בבית ספר תיכון מ-1882 עד 1926.  היא ייסדה את אגודת המורים הפינית לציור ב-1906 ופעלה כנשיאה הראשון 1906–1926. היא גם הקימה את המגזין של העמותה, "סטילוס".

לאחר שפרשה מהוראה, היא כתבה מחזה לילדים, וגם פיתחה תוכנית לעזור לילדים לקבל אוכל בבית הספר. ב-1929 היא עבדה על ציורי דת בכנסייה בלפווארה.

רוב יצירותיה הן סצנות עממיות של אנשים בעבודה, בכנסייה או בביתם. מאוחר יותר היא שילבה אלמנטים הומוריסטיים בעבודתה. ציוריה של סבתות שותות קפה שימשו את חברת פאוליג, על מותג קפה שנקרא על שמה.

גלריה
-----

* אישהאישה
* בדרך לכנסייהבדרך לכנסייה
* דמות מקרליהדמות מקרליה
* ספל קפה ספל קפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנה סהלסטיין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Väinämö, Rauni (26 August 1996). "Unohdettujen naistaiteilijoiden esiinmarssi jatkuu Iisalmessa Anna Sahlsten maalasi körttinaisia". Helsingin Sanomat.
2. ↑  Konttinen, Riitta (23 January 2015). "Sahlstén, Anna (1859–1931)". Kansallisbiografia.
3. ↑  Laitinen-Littorin, Pauliina (6 May 2016). "Anna Sahlstén tuntee mummot ja maaseudun". Taloustaito
4. ↑  Anna Sahlsten". Artist Register. Artists' Association of Finland.
5. ↑  Anna Sahlstén tuntee mummot ja maaseudun, Taloustaito - Veronmaksajain Keskusliitto ry (בפינית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 466313

 |
**אַנִיתַש** היה מלך החתים ובנו של פיתחנש באמצע המאה ה-17 לפנה"ס, אשר מלך מהעיר קוּשַרַש ( העיר נמצאת בדרום-מזרח אנטוליה אולם טרם נחשפה). אניתש היה השליט החתי הראשון שהותיר אחריו מסמכים רבים בשפה החתית אודות תקופתו, ואלה נודעו כ"כתבי אַנִיתַש". המסמכים נחשבים יקרי ערך מכיוון שזהו גם האזכור הראשון בהיסטוריה של שפות הודו-אירופיות. המסמכים מספרים בעיקר על כיבושי פיתחנש של העיר כנש (נשש), שהפכה בהדרגה לעיר הבירה החתית. בתקופת שלטונו של אניתש פרצה מלחמה בינו לבין המלך החתי פיוסתיש. אניתש הביס אותו וכבש את עיר בירתו חתושש שעתידה להפוך לבירת החתים בבוא הימים. לאחר כיבוש העיר, הרס אותה אניתש וקילל את המקום.

שמו של אניתש נתגלה חרוט על פגיון יחד עם שם אביו בעיר קילטפה סמוך לכנש.

לקריאה נוספת
------------

* Micheal Roaf, **Cultural Atlas Of Mesopotamia and the Ancient Near East**, 1991. ISBN 978-0816022182.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אניתה** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* החתים, באתר היסטוריית העולם.
* החתים, באתר "הכול על־אודות טורקיה"
* אניתש, באתר על מלכי החתים
* כתבי אניתש, באתר של אוניברסיטת טקסס

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פיתחנש** | **מלכי החתים** | **הבא**:**?** |
הכתרת שאפור השני בילדותו, שאהנאמה של שאה תחמאספ, בשנים 30–1525
**איפרא הורמיז** (או **פאראיה הורמאזד**, בפרסית אמצעית: **Farāya Ōhrmazd**) הייתה אשת אצולה סאסאנית במאה ה-4, בת זוגו של הורמיזד השני (אנ') ואמו של שאפור השני. היא הייתה יורשת העצר וכיהנה כמלכה במקום בנה בין השנים 309 ל-325.

בעקבות מותו של הורמיזד השני, ומשבר הירושה שהגיע בעקבותיו, החליטו האצילים להעביר את השלטון לילד האחרון של הורמיזד, שטרם נולד מאיפרא. כך מלכה איפרא, והיא שלטה משנת 309 ועד לבגרות בנה, שאפור, שהיה בשל לשלוט בעצמו בגיל שש עשרה בשנת 325.

אטימולוגיה
----------

אין מידע על שמה של איפרא הורמיז, ורק מקורות יהודיים הזכירו את שמה. גם תיאודור נלדקה כתב כי השם "איפרה" לא ברור.

פרשני התלמוד של ימי הביניים ניסו להסביר את משמעות שמה. רש"י כתב ששם זה משמעותו יפה כמו שד. רבנו תם כתב שמשמעות השם הוא חן מאלוהים.

ביוגרפיה
--------

לאיפרא הורמיז היה אב יהודי והיא התנצרה מאוחר יותר. במהלך ההיסטוריה היו דיווחים רבים על יחסיה הידידותיים ושיתוף הפעולה שלה עם היהודים בבית המשפט למען השגת מטרותיהם. היא הוזכרה חמש פעמים בתלמוד. התלמוד מציג את איפרא כמלכה בעלת עניין ביהדות שסייעה ליהודים.

לפי כרוניקה נסטוריאנית, אביה של אמו של שאפור השני היה יהודי. לפי כרוניקה מקבילה, איפרא הורמיז התנצרה על ידי שמעון בר סבא וזו הייתה אחת הסיבות העיקריות להוצאה להורג של שמעון ולרדיפות הנוצרים בתקופת שלטונו של שאפור השני.

### יורשת העצר

לאחר מותו של הורמיזד השני (סביבות 302–309), בנו אדור נרשה (אנ') (סביבות 309–309) ירש אותו, אך לאחר זמן מה הוא הודח ונהרג על ידי אצילים. לאחר מכן עיוורו אצילים את בנו השני של הורמיזד ובנו השלישי שנקרא הורמיזד (אנ') נכלא. הוא נמלט מהכלא זמן קצר לאחר מכן ומצא מקלט באימפריה הרומית. בעקבות כך, כס המלכות של האימפריה הסאסאנית ניתן לבנו שטרם נולד של הורמיזד על ידי אשתו איפרא הורמיז, ולימים גדל והפך לשפור השני (סביבות 309–379 ).

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן הימן, "אפרא הורמיז אימיה דשבור מלכא", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
* הערך "איפרא הורמיז", באתר המכלול

הערות שוליים
------------

1. ↑  Daryaee 2009.
2. 1 2 3 4  Neusner 1969, p. 35.
3. ↑  רש"י, מסכת נדה, דף כ', עמוד ב', ד"ה הורמיז
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ד, עמוד ב'
5. ↑  ישעיהו גפני, "לחקר הכרונולוגיה התלמודית באיגרת רב שרירא גאון", **ציון** נב, א (תשמ"ז / 1987), עמ' 14 (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
6. ↑  Tafazzoli 1983, p. 477.
7. ↑  Al-Tabari 1991, p. 50.
8. ↑  Shahbazi 2004, pp. 461-462.
9. ↑  Daryaee 2014, p. 16.
רבי  **איתמר ווֹלגֶלֶרנטֶר מקונסקוולה** (ביידיש: **וואלגעלערנטער**, – י"ז באייר תקצ"א, 1831) היה מצדיקי תנועת החסידות בדורה החמישי, מתלמידי החוזה מלובלין. מכונה על שם ספרו **משמרת איתמר**.

ביוגרפיה
--------

בנו של ישראל וולגלרנטר. בצעירותו היה סוחר, והיה עשיר גדול. למד אצל המגיד מקוז'ניץ, החוזה מלובלין, ו"היהודי הקדוש" מפשיסחא. הוא קיבל מהם רבות, בהם דברי תורה בתורת הסוד, ובספרו הוא מביא מדברי תורתם. 

הוא ידע לנגן על כינור, ונהג לערוך עם תלמידיו תיקון חצות כשהם מנגנים. הוא למד עם תלמידיו תורת הנגלה, ובשבתות נהג לומר דברי תורה על שיר השירים, ההפטרה ופרשת השבוע, ולאחר השבת נהג לרשום את דבריו. הוא כתב פירושים על התורה, ההפטרות, חמש מגילות, ארבע פרשיות וימים טובים, ליקוטים על התנ"ך, תהילים וזוהר. וכן חיבור קבלי על שיר השירים, אך למעשה הודפס רק פירושו לתורה ומעט חידושים על התלמוד בבלי ותלמוד ירושלמי ותשובה הלכתית לבנו רבי אלימלך בנוגע למנורה בעלת שבעה קנים.

נפטר מכולרה, בזמן מגפת הכולרה השנייה.

### "משמרת איתמר"

ספרו משמרת איתמר נדפס בוורשה בשנת תר"ל על ידי בנו רבי חיים משה יצחק וולגלרנטר (חתנו של רבי שמואל ישעיה הורביץ, בן רבי ישראל בנו של החוזה מלובלין). הספר יצא במהדורה חדשה ומוערת על ידי משה חיים רובינפלד, ירושלים תשס"ה (2004), שני כרכים. 

בספר הסכמות מרבי ישעיהו מושקט מפראגא, רבי יוסף שאול נתנזון ה"שואל ומשיב", רבי יהודה לייב איגר מלובלין ורבי צדוק הכהן מלובלין. רבי לייב איגר כותב בהסכמתו "ספר כזה... אין שייך כלל נתינות הסכמה על הדברים... כפי ששמענו שהיה מפורסם לקדוש וטהור וגדול בישראל בדורות שלפנינו... ודברי הספר בעצמן יעידון לכל רואיהם ויכירום כי מקורם ברוך וממקום קדוש נובעים...".

לקריאה נוספת
------------

* הרב ישכר בעריש וייס, עלים לתרופה, שנה י"ט גיליון תתקי"ב, פרשת בחוקותי תשע"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשכול על צאצאיו ב"אידישע וועלט פארומס".

הערות שוליים
------------

1. ↑  יצחק אלפסי כותב בערכו בספר "אנציקלופדיה לחסידות - אישים", שכונה "השרף", אך ככל הנראה זהו בלבול עם חברו, רבי אברהם יוזפא לרמן (אבי חסידות ויסקוט-קרושנוביץ), שכונה השרף מקונסקוואלי.
2. ↑  קובץ, "הבאר", כרך ב-ג, שנה י"ג עמוד ע"ג.
3. ↑  בראשית הספר מבקש בנו, מדפיס הספר, "פרענומעראנטין", דמי קדימה, לשם הדפסת הספר השני על ההפטרות והמועדים, אך למעשה לא הודפס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308076805171

 |
**אַרְנוּוַאנְדַש הראשון** היה מלך החתים בין השנים 1400 - 1370 לפנה"ס, המלך השני של האימפריה החתית.

ארנוואנדש ירש את המלוכה כיוון שנישא לאשמו-ניכאל (Ašmu-nikal), בתו של המלך הקודם תודחליאש הראשון. הוא ירש מחמיו אימפריה מאוחדת וגדולה, אולם מיד עם עלותו לשלטון נאלץ להתמודד עם מספר התקוממויות ומהומות. כמו כן, שבטי הכשכש תקפו את הממלכה וכבשו מספר ערים. בתפילתו לאלים מופיעה רשימת ערים שנפלו לידי הכשכש, אולם המכה הקשה מכולן הייתה כיבוש ניריק (Nerik), אשר הייתה עיר פולחן חשובה ובה מקדשים חשובים לאלים. עובדה זו הקשתה על המלחמה בכשכש, כיוון שעל המלך היה להקריב קרבנות לאלים כדי שיסייעו, והוא לא היה יכול לעשות זאת כאשר המקדשים נמצאים בידי האויב. שרדה עד ימינו תפילה בה מפצירים המלך ארנוואנדש והמלכה אשמו-ניכאל באלים לזכור שרק החתים עבדו אותם תמיד כראוי, ולפיכך על המקדשים להיות על אדמת חת. באותה תפילה ממש מתוודה ארנוואנדש כי הוא כרת ברית עם חלק מהשבטים כדי לאפשר הקרבת קרבנות בניריק, אולם הוא מודה כי אינו בטוח שהכשכש אכן מקריבים את הקרבנות ולא לוקחים אותם לעצמם.

ארנוואנדש היה מלך זהיר מאוד, ולא מיהר לצאת למסעות מלחמה כנגד כל אויביו. כמו כן, הוא חשש מקשר נגדו והשביע בשלל שבועות את אציליו ושומריו. הוא הכין הדרכות רבות לפקידים שונים, שהמשיכו לשמש את האימפריה גם זמן רב אחרי מותו. במשך 25 שנות שלטונו, הספיקה האימפריה להיחלש מאוד. זהות יורשו שנויה במחלוקת. קרוב לוודאי שבנו ירש אתו, אולם בעוד חלק סוברים שבנו היה חתושיליש השני ונכדו היה תודחליאש השני, אחרים שוללים כליל את קיומו ההיסטורי של חתושיליש השני, וסוברים שתודחליאש היה בנו וירש אותו.

לקריאה נוספת
------------

* איתמר זינגר, **החתים ותרבותם**, מוסד ביאליק, ירושלים, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנוונדה הראשון** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* ארנוואנדש הראשון, באתר על מלכי החתים (באנגלית)
* החתים, באתר היסטוריית העולם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תרגום לאנגלית של התפילה
2. ↑  תרגום לאנגלית של חלק מהטקסטים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**תודחליאש הראשון** | **מלכי החתים** | **הבא**:**חתושיליש השני** |