recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**EXOSAT** (ראשי תיבות באנגלית של European X-ray Observatory Satellite - **לוויין תצפית אירופאי בתחום קרני רנטגן** היה טלסקופ החלל הראשון שביצע סקר אסטרונומי בתחום קרני רנטגן. הוא פעל במשך כ-3 שנים ובוצעו 1780 תצפיות.

משימה
-----

בסוף 1969 סוכנות החלל האירופאית החליט על התנעת משימה Highly Eccentric Lunar Occultation Satellite - Helos בתחום מציאת מקורות קרני רנטגן. בשנת 1973 הוחלט להרחיב את הפעילות ושמה שונה לשם הנוכחי. הוחלט שזמן צפיה יהיה פתוח לקהילה מדעית רחבה. בקשות השתתפות נסגרו ב-1 בנובמבר 1981. בהמשך 200 בקשות מ-500 שהתקבלו נבחרו ל-9 חודשים ראשונים של פעילות החללית.

EXOSAT הייתה חללית ראשונה של הסוכנות שעל סיפונה היה מחשב לעיבוד נתונים מדעים שהתקבלו. על החללית הותקנו 4 מכשירים: טלסקופים קרני רנטגן ומדי קרינה. פאנל סולארי סיפק 165 ו"ט.

השיגור בוצע ב-26 במאי 1983 מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגר מדגם דלתא 3914. נתונים היו מועברים לתחנת בקרה בספרד. החללית הפסיקה לפעות בשנת 1986.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **EXOSAT** בוויקישיתוף
* 
* סרטון על פעילות החללית
* תיאור פעילות באתר נאס"א
* EXOSAT, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
הרב **אלכסנדר לייב (סאשה) בֹּרֹדָה** (נולד בו' בתמוז תשכ"ח, 2 ביולי 1968) הוא נשיא פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, מייסד מוזיאון היהדות והסובלנות, חבר הלשכה הציבורית של רוסיה, וחבר המועצה הציבורית שתחת משרד ההגנה הרוסי. חתן התואר "בונה הכבוד של מוסקבה" על תרומתו בהנדסת הרכבת התחתית של מוסקבה, ואות כבוד מהנשיא פוטין על תרומתו לחברה כרב.

קורות חיים
----------

נולד במוסקבה ולמד בניית תחבורה במכללה. שירת בחיל התעופה של הצי הסובייטי הימי. למד הנדסת מכרות במכון הפוליטכני במוסקבה, ונטל חלק עיקרי בבניית ותכנון שלוש תחנות ברכבת התחתית של מוסקבה, ב-2008 קיבל על כך מראש העיר יורי לוז'קוב את התואר "בונה הכבוד של מוסקבה".

ב-1989 חזר בתשובה והתקרב לחב"ד, ואז החל לערוך את המגזין "לחיים", וב-1996 מונה לנשיא "הקרן הציבורית האזורית לפיתוח התרבות היהודית". ב-1996 החל בייסוד הבניין הענק של המרכז הקהילתי היהודי במוסקבה בשכונת מרינה רושצ'ה, הגדול ביותר במזרח אירופה, שבנייתו הושלמה בשנת 2000. החל משנת 2000 שימש כסגן נשיא פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה, הארגון היהודי המוביל ברוסיה, הכולל 200 קהילות ב-180 ערים, וב-19 בפברואר 2008 נבחר לנשיא הארגון. הקים מוסך גדול במוסקבה.

ב-2016 זכה באות כבוד מולדימיר פוטין לאחר שזכה באות זהה הרב ברל לאזאר, וכן השתתף יחד עם הרב לאזאר בפגישות רבות עם הנשיא. הרב ברדה נשוי ואב לחמישה.

ב-4 במרץ 2022, בראיון לסוכנות הידיעות אינטרפקס הוא הביע תמיהה על כך שהנאו-נאציזם תוקף את עצמו באופן פעיל במדינה כמו אוקראינה והצהיר: "קשה להבין שבאוקראינה, שם יש היא קהילה יהודית גדולה למדי ומשגשגת במידה רבה, ישנה האדרה מקבילה של פושעים האחראים למותם של אבותיהם של אותם יהודים". הוא תקף את החלטתו של הרב הראשי של מוסקבה, פנחס גולדשמידט, לעזוב את רוסיה וטען כי אף אחד לא לחץ עליו לתמוך במלחמה באוקראינה. דבריו זכו לביקורת מצד רבנים יהודים באוקראינה, בהם רבה של אוקראינה, הרב משה ראובן אסמן, שאמר כי תמיכה בפלישה היא תמיכה ברצח יהודים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר ברדה** בוויקישיתוף
* www.vesti.ru/doc.html?id=906167
**דיסוסטיצ'וס** (שם מדעי: ***Dissostichus***) הוא סוג של דגי גרם ממשפחת הנוטוטיניים, השייכים לקבוצת הדגים האנטארקטיים וחיים בעיקר במים הקפואים של האוקיינוס הדרומי וגם לאורך החופים הדרומיים, לרוב סביב ארגנטינה וצ'ילה ומספר איים. הסוג כולל 2 מינים.

בני הסוג מזכירים במראם דקרים, אך בעלי מבנה מוארך ולסתות ארוכות וחזקות כשל כריש. הם הגדולים שבדגי הגרם של האוקיינוס הדרומי ויכולים לשקול מעל 100 קילוגרם, אם כי לרוב הם קטנים יותר. לרוב הם איטיים, אך יכולים לנוע במהירות בעקבות טרפם הכולל בעיקר דגים אחרים וסרטנים. בבגרותם הם חיים בעומקים של מעל 1,000 מטר מתחת למים.

דגים אלה נידוגים לעיתים בדיג מסחרי כשלרוב הדיג מבוקר ובר קיימא. עם זאת לעיתים ישנו דיג לא חוקי או הסתבכות של הדגים ברשתות לדיג דגים אחרים.

מינים
-----

* דיסוסטיצ'וס אלגינאידס (*Dissostichus eleginoides*)
* דיסוסטיצ'וס מאוסוני (*Dissostichus mawsoni*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיסוסטיצ'וס** בוויקישיתוף
* דיסוסטיצ'וס, באתר ITIS (באנגלית)
* דיסוסטיצ'וס, באתר NCBI (באנגלית)
* דיסוסטיצ'וס, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536738605171

 |
לוח טין עם כתובת דו-לשונית, שומרית ואכדית, בו מוזכרים הכח והסמכות שהוענקו למלך הבבלי עמי-דיתנה (מוזיאון הכט, חיפה)
**עַמי-דיתַנַה** היה מלך אמורי, המלך התשיעי בשושלת הראשונה של מלכי בבל. הוא מלך כ-37 שנים בין השנים 1683–1647 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה, או 1640-1683 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה הנמוכה.

הוא היה בנו ויורשו של המלך אבי-אשוח. תקופת שלטונו על פי המקורות הייתה תקופה של שקט. הוא היה עסוק בעיקר בהרחבת והעשרת המקדשים ומבנים נוספים. בשנת מלכותו החמישית הוא הכניס פסל המייצג אותו למקדש אסגילה שהיה מקדש למרדוך, אל הראשי הבבלי.  הפסל היה מעוצב כנסיך היושב על כס מלכות מפואר. בשנת מלכותו האחרונה, הוא הרס את חומות העיר דיר ששכנה מצפון מזרח לבבל. חומות אלה נבנו לפני כן על ידי דמיק-אילישו מאיסין. את עמי דיתונה ירש בנו עמי-צדוקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פירוט האירועים לפי שנים, שנות מלכותו של עמי-דיתנה

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אבי-אשוח 1711-1684 לפנה"ס** | **מלך ממלכי בבל  1683–1647 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה** | **הבא**:**עמי-צדוקה1646–1626 לפנה"ס** |
פורס ביצים
שימוש בפורס ביצים
**פורס ביצים** הוא כלי מטבח המשמש לפריסת ביצים מבושלות קלופות וקשות במהירות ובאופן אחיד. פורס ביצים מורכב מכלי מחורר להחזקת הביצה, ומשטח צירים של חוטים או להבים שנסגר ופורס אותה.

ביצה פרוסה
פורס הביצים הראשון הומצא בתחילת המאה ה-20 על ידי הגרמני ווילי אבל (גר') (1875–1951), שגם המציא את פורס הלחם. פורסי הביצים הראשונים יוצרו ברובע ליכטנברג שבברלין, גרמניה.

צמד הקומיקאים ההולנדי ואן קוטן אן דה בי יצר סרט תיעודי מדומה על מפעל הולנדי לפריסת ביצים ב-1983.

פורס ביצים ככלי נגינה
---------------------

ניתן לנגן בכמה פורסי ביצים בעלי חוטים דקים ככלי מיתר. דוגמה לכך היא באלבום "Black Antlers" של להקת Coil, שבה חבר הקבוצה הראשי ג'ון באלאנס ניגן סולו בפורס ביצים, כינה אותו "מיני נבל", גם בגרסת האולפן וגם בהופעות חיות מאוחרות יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורס ביצים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Egg slicer," in Charles G. Sinclair, ed. The International Dictionary of Food and Cooking, p. 184. Peter Collin Pub. 1998. Google Book Search. Retrieved on December 11, 2009.
2. ↑  David Joachim, The Clever Cook's Kitchen Handbook: 5037 Ingenious Hints, Secrets, Shortcuts and Solutions, p. 161. Rodale Inc. 2002. Google Book Search. Retrieved on December 11, 2009.
3. ↑  "The Egg Slicer was a World-Wide Success (in German)". 23 באפריל 1997. נבדק ב-1 בדצמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Het officiële Koot&Bie-kanaal (2017-11-08), *De Eiersnijder - Van Kooten en De Bie*, ארכיון מ-2021-12-12, נבדק ב-2017-11-15
על פי סיפורי התנ"ך, **הוֹהָם** היה מלך חברון הכנענית נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן..."(ספר יהושע, פרק י', פסוקים ג'–ה').

לפי המסופר בספר יהושע, עלה הוֹהָם עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות הצבא הישראלי שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל הקב"ה נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום הוֹהָם בורח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף נסים הם למקדה בה הם מתחבאים מהעברים במערה.

בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את הוֹהָם ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את הוֹהָם ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם הוהם) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.



| ספר יהושע |
| --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט גד • נחלת שבט יהודה (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט מנשה • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט בנימין • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט אשר • נחלת שבט נפתלי • נחלת שבט דן • ערי הלויים • ערי המקלט |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |
**ינה איוואנפי** (במקור **איגנץ וייסברון**, בהונגרית: **Ivánfi Jenő**; סגהאלום, 6 באוקטובר 1863 – בודפשט, 26 בספטמבר 1922) היה שחקן ובמאי תיאטרון יהודי-הונגרי. הוא היה "חבר לנצח של התיאטרון הלאומי של בודפשט" וחבר באגודה פטופי (1922).

ביוגרפיה
--------

צ'ארלס ליקונט דה ליזל: העורבים. בכורה: התיאטרון הלאומי של בודפשט, 3 בינואר 1913 במאי: ינה איוואנפי. מצוות שחקנים: בתפקיד אורסטס: אוסקר ברגי.
הוא נולד למשפחה יהודית, בנם של מוזס (משה) וייסברון וקטלין ברויאר. הוא סיים את לימודיו בתיכון בבודפשט. ולאחר מכן את האקדמיה הלאומית לאומנות הבמה (שמה כיום האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע), תחילה חתם בעיר גיור ואחר כך בסגד. שריפת תיאטרון סגד הביא אותו לתיאטרון הלאומי בקלוז'. בשנת 1890 נסע לטיול לימודים ארוך בחו"ל, שם התוודע לאומנות הבמה והמשחק של גרמניה, צרפת ואנגליה, ובזמן שהותו בחו"ל תרגם דרמות בשליחותו של אדה פאולאי, שהיה שחקן, במאי, מחזאי, מורה למשחק, מתרגם, והבמאי הראשי של התיאטרון הלאומי בבודפשט. לאחר שובו להונגריה, באוקטובר 1893 חתם חוזה כשחקן עם התיאטרון הלאומי של בודפשט, שם עבד גם כבמאי החל משנת 1912. בשנת 1922 מונה לבמאי הראשי.

כשחקן, שיחק בעיקר בתפקידי הדרמות הקלאסיות. הדמויות העיקריות שגילם: ריצ'רד השלישי (שייקספיר), אדיפוס המלך (סופוקלס), לוציפר (במחזהו של אימרה מדאץ': טרגדיית האדם). הוא כתב ותרגם מחזות. הוא תרגם, בין השאר, את מולייר: טרטוף, את יודית של המחזאי והמשורר הגרמני פרידריך הבּל, את בריטניקוס של המחזאי הצרפתי ז'אן רסין עבור התיאטרון הלאומי של בודפשט. מאמריו התפרסמו בעיתונים מקומיים ובמגזינים זרים.

עבודותיו
--------

* העבר (שירת דרמה, קלוז'-נאפוקה, 1890)
* גלי הים והאהבה (טרגדיה בחמש מערכות. תרגום ליצירה של פרנץ גרילפרצר, בודפשט, 1892)
* סמיל נסיך המורים (דרמה בארבעה מערכות;
* סאפו (טרגדיה בחמש מערכות של פרנץ גרילפרצר.
* נערות סוף המאה (מחזה בשלוש מערכות)

לקריאה נוספת
------------

* יוז'ף סינאי: חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים, כרך 5
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי
* רוואי: הלקסיקון הגדול של רוואי
* אלאדאר שפלין: הלקסיקון לאומנות הבמה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינה איוואנפי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  „a vidéki színpadokon már zsidó jargon és zsidó termet tükrözi vissza a magyar jelleget s ha Ditrói (Himmelstein) Mór kolozsvári színházi direktor csakugyan kineveztetik a nemzeti színház főrendezőjévé, Fáy (Franki) Szeréna, Ivánfi (Weisbrunn Ignácz) Jenő és Faludi (Held) Kálmán mellé majd kapunk még több művészt, kik annak a nyelvnek lesznek apostolaivá, a melyet a zsidó matadorok kegyelméből beszél a sajtó, színész és beszélnek már a szalonok." Magyar Szemle, 1894 (6. évfolyam, 1-52. szám)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 7823 8804
* LCCN: no2001062829
* VIAF: 256097511
* WorldCat: lccn-no2001062829

 |
**בית תרבויות העולם** (בגרמנית: **Haus der Kulturen der Welt** - "האוס דר קולטורן דר ולט") הוא מוסד תרבות במרכז ברלין, בירת גרמניה, המשמש להצגת תערוכות, לכנסים, לפסטיבלים בינלאומיים ולמופעי תיאטרון וקונצרטים המציגים בין השאר פרויקטים חוץ-אירופאיים. זהו אחד ממוסדות התרבות החשובים ביותר בברלין ובגרמניה בכלל.

היסטוריה
--------

האירועים במבנה ממומנים על ידי הממשל הפדרלי של גרמניה. הבניין תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי יו סטאבינס, וניתן לגרמניה כמתנה מארצות הברית ב-1957. בשל צורתו הייחודית הבניין מכונה בגרמניה "הצדפה ההרה" (בגרמנית: Schwangere Auster"). המבנה ממוקם בפארק הטירגארטן, בסמוך לקנצלריה הגרמנית למול מגדל הפעמונים של ברלין.

ב-1963 נאם במרכז ג'ון פ. קנדי במהלך ביקורו במערב ברלין. ב-21 במאי 1980 קרס גג המבנה, והאירוע גרר הרוג אחד וכמה פצועים. האולם נבנה מחדש בסגנונו המקורי ונפתח מחדש ב-1987 בחגיגות 750 שנה לברלין.

מחוץ למבנה ניצב פסל הארד הכבד ביותר של הנרי מור, "אובל חצוי גדול: פרפר" (1985-86), במרכז אגם מלאכותי. הפסל, שהיה עבודתו הגדולה האחרונה של מור, אותו סיים קצת לפני מותו, שוקל כמעט 9 טון. זהו אחד משלושה פסליו של מור בברלין, שהושאל למערב ברלין ב-1986, אך מועצת העיר רצתה שהפסל יישאר בעיר, ועל כן ביקשה ממור שיתרום לה אותו. המכתב ששלחה למור הגיע לידיו קצת לפני מותו והוא לא הספיק לכתוב את תשובתו. ב-1988 רכשה ברלין את הפסל מקרן הנרי מור תמורת 4.5 מיליון מארק גרמני (בערך 2.58 מיליון דולר בשער של היום), סכום גבוה מאוד לפסל ציבורי באותה תקופה. בסופו של דבר סבל הפסל משחיקה, הן בשל זיהום סביבתי והן בשל ונדליזם, והוא שוחזר ב-2010.

מתחם בית תרבויות העולם שימש כאתר צילומים בסרט הבדיוני-עתידני משנת 2005 "אאון פלוקס".

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **ברלין** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית תרבויות העולם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית תרבויות העולם (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של בית תרבויות העולם
* בית תרבויות העולם, ברשת החברתית פייסבוק

* בית תרבויות העולם, ברשת החברתית טוויטר

* בית תרבויות העולם, ברשת החברתית אינסטגרם

* בית תרבויות העולם, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425659905171
* BnF: cb12412682n (data)
* GND: 2115425-9
* ISNI: 0000 0001 2097 8135
* LCCN: n91024052
* MusicBrainz: 05d3a104-f048-4364-898a-be5f8218a78b
* NKC: kn20130514001
* SUDOC: 033240418
* VIAF: 158140811
* WorldCat: lccn-n91024052

 |
**אדית קראוס** (16 במאי 1913 – 3 בספטמבר 2013) הייתה פסנתרנית צ'כית-ישראלית ששהתה במחנה טרזין ומורה באקדמיה למוזיקה בתל אביב.

קורות חיים
----------

אדית קראוס נולדה בקרלסבאד, צ'כיה. אביה, ניהל בית מסחר לבגדי כלות. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל 7 ובגיל 11 ניגנה בעירה את הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של בטהובן. בגיל 14, בהמלצת אלמה מאהלר, קרובת משפחתה, החלה ללמוד אצל ארתור שנאבל בברלין. בתום לימודיה, ב-1930, עברה לפראג וניהלה קריירה מקצועית.

ב-1941 נכלאה במחנה טרזין יחד עם בעלה, קארל שטיינר. קראוס נדרשה לנגן שני רסיטלים בשבוע והיא ביצעה יצירות משל מלחינים במחנה: ויקטור אולמן, פאבל האס וגדעון קליין. בעלה נשלח מטרזין לאושוויץ ונרצח שם.

לאחרי המלחמה חזרה לפראג ובה פעלה כפסנתרנית וכמורה. היא הכירה שם את בעלה השני, ארפד בלודי וב–1949 עלו ארצה. קראוס לימדה באקדמיה למוזיקה בתל אביב בשנים 1957–1981.

ב-1986 החלה להדריך בכיתות האמן "היסטוריה מוזיקה וזיכרון" בבית טרזין בגבעת חיים בעקבות מחקרי המוזיקולוג דוד ריד בלוך. היא גם חזרה לנגן ולהופיע עם יצירות שנגנה בטרזין.

סרט תיעודי על חייה "התענג על המוזיקה" (Enjoy the Music) הוכן על ידי הבמאים הגרמנים וילהלם ומריתה רזינג.

קראוס נפטרה בגיל מאה ונקברה בהר המנוחות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדית קראוס** בוויקישיתוף
* חגי חיטרון, מתה הפסנתרנית אדית קראוס, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2013
* חגי חיטרון, אדית קראוס, הפסנתרנית שאולי החמצנו, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2014
* יוכבד שוורץ, "ליהנות מהמוזיקה", הבלוג "קלידים ומיתרים", 4 באפריל 2013.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313374505171
* BnF: cb14194748n (data)
* GND: 134766008
* ISNI: 0000 0000 7879 1800
* LCCN: n94072711
* NKC: jx20060309002
* VIAF: 1702812
* WorldCat: lccn-n94072711

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוחר ומנהיג העדה היהודית ביפו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אברהם שלוש.

הרב **אברהם שְלוּש** (1812–1858) היה סוחר ומנהיג העדה היהודית ביפו. אבי משפחת שלוש, ממייסדי נווה צדק ואחוזת בית.

ביוגרפיה
--------

אברהם שלוש נולד בפאס שבמרוקו בשנת 1812 (ה'תקע"ב), בן למשפחה ממגורשי ספרד. בהמשך נמנה עם רבני אוראן שבאלג'יריה.

הוא האמין כי יש לשוב לארץ ישראל ולחיות בה מיגיע כפיים, וכך לקרב את הגאולה. בהיותו בן 26, בשנת 1840 לערך ארגן קבוצה בת 150 איש לעלות ארצה. בדרכם לעכו פקדה אותם סערה, אונייתם טולטלה קשות ומצבם הכלכלי הורע. בהגיעם לחיפה שככה מעט הסערה ואף על פי שהים סער החליטו לרדת לחוף בסירות; אחת הסירות התהפכה וכל 18 נוסעיה טבעו בים, בהם שני בניו של שלוש, אליהו בן ה-9 ויוסף בן ה-7. שלוש הגיע לחוף עם אשתו שמחה, בנו אהרן ושתי בנותיו ריקה וחנה.

לאחר כשנה בחיפה, שהייתה אז כפר ללא אפשרויות רבות של פרנסה, עבר עם בני משפחתו לשכם, שנחשבה לעיר מסחר. בעת ששהה בשכם, פשטה הכולרה בקרב העיר, ובהוראת השלטונות בני משפחתו הונחו לא לצאת משכם. לאחר חצי שנה נבלמה התפשטות המחלה, והוא עבר לירושלים, מאחר שלא הייתה בשכם קהילה יהודית. לאחר שגם בירושלים לא מצא תנאי קיום נוחים, עבר עם משפחתו ליפו. האחרונה מצאה חן בעיניו והוא החליט להתיישב בה סופית. יחד עם בני משפחתו הניחו את היסוד להרחבת היישוב היהודי בעיר.

בביתו ביפו ייסד ישיבה, ולצידה בית כנסת. כשצאצאיו, עברו לדירות אחרות, העבירו איתם את בית הכנסת והישיבה. בישיבה זו למדו במהלך השנים בין היתר הרב יעקב שמחון, הרב שלמה בחבוט (אביו של הרב שבתי בחבוט), כלב מירקאדו מאיר (אביו של הרב יעקב מאיר), הרב דוד בן שמעון והרב שלמה חזן (אלכסנדריה) מחבר הספר "המעלות לשלמה"

הידיעות אודות הצלחתו ביפו עודדו יהודים נוספים לעלות לארץ ישראל ולהתנתק מכספי החלוקה בארבע ערי הקודש, לרדת ליפו ולעבוד בה. מספר שנים לאחר הגיעו, כבר נחשב כמנהיג העדה היהודית ביפו.

בתו חנה נישאה לאלתר לוריא, ממוצא אשכנזי ומצאצאי האר"י, בתקופה שבה נישואים בין ספרדים ואשכנזים טרם היו שכיחים. מאז המשיכו רבים מבני משפחת שלוש במסורת של מיזוג עדות.

הלך לעולמו ב-21 במאי 1858 (ח' בסיוון ה'תרי"ח).

היה נשוי לשמחה, ובנו היה הרב אהרן שלוש.

לקריאה נוספת
------------

* אולגה טוקרצ'וק (מתרגמת: מרים בורנשטיין), **ספרי יעקב**, הוצאת כרמל, 2020

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, "אברהם שלוש (יפו)", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 670, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. 1 2  כך לפי משה דוד גאון, ולפי המקובל במסורת המשפחה. אולם במפקד מונטיפיורי משנת ה'תרט"ו מופיעה אשתו שמחה כבר כאלמנה. לפי אור אלכסנדרוביץ, ממצבתו של שלוש ניתן גם לפרש את שנת הפטירה כ"תרי"ג" או "תרי"ד"
2. ↑  כך לפי חלק ממיפקדי מונטיפיורי. אולם לפי מסורת המשפחה, מקור המשפחה מאוראן שבאלג'יריה
3. ↑  אור אלכסנדרוביץ' מעלה ספקות באשר לסיפור טביעת הבנים, בעקבות גילוי עדויות לכך שהבן יוסף חי ביפו ומת שם ב-1865. "מסע בעקבות אתמול נשכח", עמ' 4.
4. ↑  אור אלכסנדרוביץ, "מסע בעקבות אתמול נשכח", בתוך: יובל כספי (עורך), **שלוּש - משפחה אחת, בית אחד**, קטלוג תערוכה, 2004.
5. ↑  יפעת ארליך, יפו השנייה: המזרחים שקלטו את העליות הראשונות | ישראל היום, ‏4.11.2022
**Lonesome Town** הוא שיר שהיה להיט בביצועו של ריקי נלסון ב-1958.

הפקה
----

השיר נכתב על ידי המוזיקאי וכותב השירים בייקר נייט. נייט, שעבר להוליווד זמן קצר לפני כן והיה מיודד עם הזמר והגיטריסט אדי קוקרן, היה חסר פרוטה וניסה לעניין את האחים אברלי בשיר שכתב. אולם הוא נדחה, והשיר בוצע לראשונה על ידי ריקי נלסון שכבר היה באותה עת כוכב גדול בארצות הברית, והפך ללהיט. נגינת הגיטרה בהקלטה היא של הגיטריסט ג'יימס ברטון.

השיר יצא בספטמבר 1958 כסינגל על תקליטון והגיע למקום השביעי במצעד הלהיטים (Hot 100) של הבילבורד. גם השיר שבצד ב' של התקליטון, "I got a Feeling", שנכתב אף הוא על ידי בייקר נייט, הצליח והגיע למקום ה-11 באותו מצעד. בינואר 1959 הופיע השיר באלבומו של ריקי נלסון "Ricky Sings Again" ומאז הופיע באלבומי אוסף רבים של נלסון.

נלסון ביצע את השיר גם בסדרת הטלוויזיה שהשתתף בה באותה עת, "המופע של אוזי והארייט", סדרה שהתיימרה לתאר את חייה של משפחת נלסון.

השיר בעל המקצב האיטי והנימה המלנכולית זכה למספר גרסאות כיסוי. בין המפורסמים שבמבצעיו: בוב דילן (לבד ויחד עם טום פטי), פול מקרטני, ג'רי גרסיה, ג'ייסון דונובן ושייקין' סטיבנס. השיר הופיע גם בפסקול הסרט "ספרות זולה".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Lonesome Town" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "Lonesome Town" באתר AllMusic
* סרטון השיר "Lonesome Town" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Baker Knight, allmusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 59449a00-8da1-3f72-ab83-98857ae47b0e

 |
מבחר חומרי ניקוי
**דֵּטֶרְגֵּנְט** (מאנגלית: **Detergent**. בעברית, על פי הצעת האקדמיה ללשון העברית: **בֹּרִיתָן**) הוא חומר או תערובת של חומרים המשמשים לניקוי והמסת שומנים.

דטרגנטים הם סבונים סינתטיים שפותחו כבר במאה התשע-עשרה.
הסבון שאותו מייצרים מחומרים טבעיים (שומן ונתר מאכֵּל, המתקבל גם מאפרם של צמחים מסוימים העשירים באשלגן כלורי), היה ידוע כבר בימי קדם.

פעולת הניקוי של הסבון הטבעי מבוססת על כך שחלק מהמולקולה שלו מסיס בשומן, וחלק אחר מסיס במים. כאשר מרטיבים את הסבון במים, באות הבועות שלו במגע עם השומן שבלכלוך, ומולקולות הסבון מקיפות את השומן בשכבה דקיקה; החלק המסיס בשומן שבהן ממס את השומן שבלכלוך, וזה נשטף במים ומותיר את הבד נקי.

הסבון פועל היטב רק במים "רכים", שלא מומסים בהם מלחי סידן ומגנזיום בשיעור רב, ואילו במים "קשים" נוצרים לאחר הסיבון משקעים אפורים (מלחי סידן), הנדבקים לבד המכובס. טרם עידן ההתפלה, היו המים בישראל "קשים" במיוחד ברוב המקומות, והכילו עד 400 מיליגרם מלחי סידן מומס לליטר מים. אי יצירת משקעים אפורים אלה כמו לאחר הכיבוס בסבון, כמו גם יתרונות נוספים, הם שהביאו לפיתוחו של הדטרגנט.

דרכי פעולתם של הדטרגנטים
------------------------

במשך הזמן שוכלל יצור הדטרגנטים, וכיום הם מהווים את המרכיבים העיקריים של כל חומרי הניקוי הנוזליים, המשמשים להדחת כלים ולניקוי משטחים וכדומה, ושל אבקות הכביסה. כושר הניקוי של הדטרגנטים מקורו בחומרים "פעילי השטח" שבהם. אלה הם חומרים המקטינים את מתח הפנים של השכבה הדקיקה, החד-מולקולרית, שבין המים והשומנים שבלכלוך, ומאפשרים להמס שומנים אלה, כלומר להופכם לתחליב, הנשטף במים, וכך להרחיק את הלכלוך.
החומרים פעילי השטח כוללים סבון וחומרים דמויי סבון, המיוצרים יצור סינתטי מתוצרי נפט (חומרים המופקים מנפט), או משומנים שפירקו אותם פירוק כימי. נוסף עליהם מכילים הדטרגנטים מרכיבים שתפקידם לנטרל את קשיות המים, כדי להגביר את כושר הניקוי של החומרים פעילי השטח. לדטרגנטים מוסיפים גם חומרי הלבנה ומרכיבים נוספים.

תערובות הדטרגנטים כוללות לעיתים קרובות חלק מהמרכיבים הבאים:

* חומרים להקטנת מתח הפנים של נוזלים (מים לבדם לא יכולים לנקות לכלוך בשל מתח הפנים הגבוה שלהם).
* חומרים שוחקים.
* חומרים המשנים את רמת ה-pH של התערובת, לצורך שיפור היעילות והיציבות של החומרים האחרים, או כדי להסיר לכלוך על ידי חומציות או בסיסיות גבוהה.
* חומרים "מרככים" לשם סתירת ההשפעה של יונים ה"מקשים" חומרים אחרים בתערובת.
* חומרים מחמצנים, להלבנה ולהשמדת לכלוך.
* חומרים סותרי קצף כדי למנוע הקצפה (או הקצפת-יתר) של החומרים האחרים בתערובת.

בנוסף, דטרגנטים כוללים לעיתים קרובות חומרים שאין להם השפעה ישירה על תהליך הניקוי אך הם מובילים לתופעות רצויות אחרות: צבעים, ריחות, חומרים המבהיקים את הבד וכדומה.

בין הדטרגנטים השונים כלולים סבונים, חומרי ניקוי אל-סבוניים, אבקות כביסה, מרככי כביסה, חומרים לשטיפת רצפות ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דטרגנט** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דטרגנט** |

* חגית מאור, דטרגנטים, הספרייה הווירטואלית של המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
* ד"ר ענת לונדון, מהו החומר הפעיל בסבון הכלים הנוזלי?, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, מכון ויצמן למדע.
* דטרגנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284081905171
* BnF: cb11952221w (data)
* GND: 4149214-6
* LCCN: sh85026894
* NDL: 00570807
* NKC: ph163046

 |
**חיים כצמן**, (1940 – 2008) היה שחקן כדוריד בנבחרת ישראל, סגן-אלוף בחיל האוויר, בעליה של סוכנות הביטוח גרניט, מהגדולות בארץ.

קורות חיים
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על שירותו הצבאי ועל עבודתו.
חיים כצמן גדל ברמת גן והחל לשחק כדור-יד בגיל 11. מהר מאוד הפך כצמן לאחד משחקני הכדור-יד המובילים בזמנו והוביל את קבוצתו מכבי רמת גן לאליפות וגביע. בהמשך שיחק כצמן גם בקבוצת מכבי צפון והפועל הרצליה עימה זכה באליפות בשנת 1972. בשנת 1959 הוכלל בנבחרת של מכבי ישראל במכביה זוטא בדנמרק.

חיים כצמן שיחק בנבחרת ישראל בשנות ה-60 והשתתף באליפות העולם שנערכה בשנת 1963 בשווייץ- שם הבקיע שערים רבים. 
הוא נודע בזריקת הכדור החזקה שלו באמצעותה הבקיע שערים רבים ממרחק רב.

באותן השנים הגיעה הנבחרת למשחקים באירופה באמצעות אנייה. השחקנים, וביניהם כצמן, נאלצו לעזוב לשם כך את משפחותיהם לתקופות ארוכות. 
בתקופה זו היה הענף חובבני והשחקנים לא זכו לכל תמורה כספית עבור השקעתם בזמן והיעדרות מעבודה. מה שהניע אותם היה אהבתם למשחק הכדור יד והגאווה שבייצוג המדינה.

חיים כצמן היה שחקן בולט וכובש שערים מצטיין. בין משחקיו הבולטים ניתן למצוא את המשחק בין אוסטריה לישראל בשנת 1963 במסגרת אליפות העולם, כאשר שיחק כמקשר השמאלי והתבלט ככוכב ההתקפה וכבש לא פחות מ-5 שערים. כמו כן, שיחק כצמן במשחק אליפות העולם הראשון ב-1963 בו השתתפה נבחרת ישראל מול גרמניה המזרחית. 

בשנת 1964, הוביל כצמן את ישראל לניצחון 13:11 על נבחרת יפן, לאחר הפסד הנבחרת הישראלית במשחק מוקדם 17:14, (ממנו נעדר כצמן עקב פציעה).

כצמן נפטר בשנת 2008 בגיל 68 מסרטן והותיר אחריו שלושה ילדים ותשעה נכדים.

לזכרו של כצמן מתקיים טורניר טניס שנתי לנוער, נושא פרסים כספיים, במועדון בני הרצליה בהרצליה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לראשונה בליגה ניהלו אמש שני שופטים משחק כדוריד, מעריב, 16 באוקטובר 1967
2. ↑  נקבעו 35 ספורטאי מכבי שיצאו למכביה־זוטא בדניה, מעריב, 18 ביולי 1959
3. ↑  היום ישראל-ארה"ב על מקומות 7־8 באליפות הכדוריד, דבר, 9 ביוני 1963
4. ↑  כדוריד, דבר, 2 במאי 1976
5. ↑  נבחרת יפאן בכדורשבע תגיע ביום ו' לישראל, למרחב, 15 במרץ 1964
**סיס דקלים אפריקני** (שם מדעי: *Cypsiurus parvus*) הוא מין עוף ממשפחת הסיסיים החי באפריקה שמדרום לסהרה. הוא שייך לסוג סיס דקלים לצד המינים: סיס דקלים אסייתי וסיס דקלים מלגשי, שבעבר השתייך למין זה.

הסיס בעל תפוצה רחבה בטבע ואיננו בסכנה.

תיאור
-----

אורכו של הסיס כ-16 ס"מ בקירוב לאל הבדלים גדולים בין הזוויגים והוא בעל גוף חום בהיר עם כנפיים שחורות דמויות-בומרנג ובטן אפורה בהירה. הראש שלו גדול עם מקור שחור קצר וזנב ארוך ומפוצל, היכול להיפרש לצדדים. הוא משמיע קריאות חזקות וצורמות תוך כדי מעופו. הרגליים קצרות ומנוונות והסיס כמעט ולא מסוגל להתייצב על הקרקע וממעט בנחיתות.

תפוצתו היא לאורך אפריקה שמדרום לסהרה וגם בחלק מחצי האי ערב כמו בערב הסעודית או בתימן וכן מגיע לאי מדגסקר. הוא נדיר יותר בקרן אפריקה ובאפריקה הדרומית. הסיס הוא מעופף יעיל להפליא הניזון מחרקים שהוא לוכד במקורו ולעיתים מנמיך עוף כדי לאכול וכן לשתות מהאוויר.

הסיס מקנן כשמו מתחת לדקליים שונים בחלקם התחתון והוא מערבב באמצעות רוקו תערובת של חומרים שהוא מוצא באוויר וכן מנוצותיו הנדבקים יחדיו מתחת לעלי הדקל, ליצירת קן בתוכו מוטלות לרוב 2 ביצים.

הסיס הוא שוכן לרוב באזורי פתוחים אך מוריקים, לרוב בין מטעי דקלי שמן (*Elaeis*) וכן בסוואנות מיוערות, אדמות קוצים ושדות מעובדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיס דקלים אפריקני** בוויקישיתוף
* סיס דקלים אפריקני, באתר ITIS (באנגלית)
* סיס דקלים אפריקני, באתר NCBI (באנגלית)
* סיס דקלים אפריקני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סיס דקלים אפריקני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיס דקלים אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**הילה עופר** (נולדה ב-11 באוקטובר 1975 בשם **הילה דה-בר**) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

עופר גדלה בכפר סבא, אביה מהנדס אלקטרוניקה ואמה עבדה בספארי ברמת גן, בנעוריה התאמנה בהתעמלות מכשירים ואף השתתפה בתחרויות בתחום, אחרי כן עסקה בריקוד והייתה בלהקת בת דור, בתיכון למדה בתלמה ילין ובצבא שירתה כמדריכת קלעים, היא בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב.

בין השנים 2002–2003 שיחקה בתיאטרון הבימה, לאחר מכן בתיאטרון שיחקה בתפקיד אולה המזכירה במחזמר "המפיקים".

היא גילמה מתנדבת בקיבוץ בסרט "אדמה משוגעת", בסרט החרדי "מלאכיות בלבן" הופיעה כמנהלת מתפרה.

היא שיחקה את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "לא הבטחתי לך", ששודרה ב-yes. נוסף על כך, היא הופיעה בסדרות הטלוויזיה "האלופה", "אולי הפעם" ו"זנזורי".

היא שיחקה בסרטי הסטודנטים "מקום אחר" ו"גולם".

היא שימשה כפרזנטורית של חברת האופנה למידות גדולות "אשה אשה".

מעבירה סדנאות לעמידה מול קהל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הילה עופר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הילה עופר** |

* הילה עופר, ברשת החברתית פייסבוק
* הילה עופר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הילה עופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הילה עופר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* הילה עופר, בארכיון הבימה
* אמיר קמינר, אשה יפה, באתר ynet, 19 במאי 2014
**איזידור פיס**, צרפתית: **Isidore Pils** ‏ .(1815–1875) היה צייר אקדמי (אנ') צרפתי בנושאי דת וצבא.

ביוגרפיה
--------

פיס נולד בפריז כבנו של חייל פרנסואה פיס (אנ'). בגיל שתים עשרה למד אצל גיום גויון-לת'ייר (אנ') במשך ארבע שנים.

ב-1831 הוא הפך לסטודנט באקול דה-בו-ארט  ולמד אצל פרנסואה-אדואר פיקו (אנ').  הוא התמודד על פרס רומא, בו זכה ב-1838 על ציור היסטוריה (אנ'), "פטרוס הקדוש מרפא פיסח בדלת המקדש".  למרות מצב בריאותו הלקוי, פיס בילה שלוש שנים ברומא בווילה מדיצ'י, שבה היה ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר. בזמן שהותו באיטליה ביקר בנאפולי, ונציה ופירנצה.

הציורים של פיס הם בנושאים דתיים. ב-1849 השלים את יצירתו המפורסמת ביותר, "שרים את המנון הצרפתי", השוכנת במוזיאון ההיסטורי של שטרסבורג (אנ'). לאחר חוויותיו בנסיעה עם חיילים צרפתיים בחצי האי קרים, ציוריו קיבלו תפנית לנושאים צבאיים ולאומניים. מאוחר יותר הוא הפיק סצנות צבאיות רבות בזמן המצור על פריז במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה של 1870.

פיס מונה לפרופסור לציור באקול דה-בו-ארט ב-1863 אך עזב באותה שנה לשנתיים לאלג'יריה. בשנת 1868 הוא נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות. בין תלמידיו היו אדריאן מורו, פול אדולף ראג'ון (אנ'), ז'וליאן דופרה, לוק אוליבייה מרסון, לידוביץ פיט, ועוד. 

בין שאר עבודותיו, פיס צייר חלק מתקרת גרם המדרגות הגדול של האופרה גרנייה, בארבעה לוחות שכותרתם "האלים של האולימפוס", "אפולו במרכבתו", "ניצחון ההרמוניה" ו"אפותיאוזה של האופרה". עבודה זו הושלמה בשנת מותו. בשנה שלאחר מכן הוא היה נושא לביוגרפיה מאת לואי בק דה פוקייה (אנ').

פילס מת בדוארננז ונקבר בחלקה 54 בבית הקברות פר לאשז.

גלריה
-----

* אבליםאבלים
* סנט פיטר מרפא את הפיסחסנט פיטר מרפא את הפיסח
* שירת ההמנון הצרפתישירת ההמנון הצרפתי
* במלחמת קריםבמלחמת קרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזידור פיס** בוויקישיתוף
* איזידור פיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grunchec, P. (1985). The Grand Prix de Rome: Paintings from the École des Beaux-Arts, 1797-1863. Washington, DC: International Exhibitions Foundation. p. 158.
2. ↑  Boime, A. State University of New York at Binghamton. Sterling and Francine Clark Art Institute. & Finch College (N.Y.). Museum of Art. (1974). ‘’Strictly academic: Life drawing in the nineteenth century’’. Binghamton: State University of New York at Binghamton. p. 27. OCLC 935594325.
3. ↑  Grunchec, P. (1985). The Grand Prix de Rome: Paintings from the École des Beaux-Arts, 1797-1863. Washington, DC: International Exhibitions Foundation. p. 91
4. ↑  "Dictionnaire général des artistes de l'école française, continué par L. Auvray". 1885.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12566236j (data)
* GND: 118875892
* ISNI: 0000 0001 0796 3668
* LCCN: nr90024708
* The Léonore id LH//2163/6 is not valid.
* NTA: 16933287X
* RKD: 63576
* SNAC: w6fn36m3
* SUDOC: 161854036
* ULAN: 500022835
* VIAF: 54264563
* WorldCat: lccn-nr90024708

 |
**The Living Daylights** הוא שיר של הלהקה הנורווגית א-הא משנת 1987. הוא נכתב על ידי גיטריסט הלהקה פול וואקטר. השיר שימש כשיר הנושא של הסרט 007 באזור המסוכן מסדרת סרטי ג'יימס בונד. ג'ון בארי נחשב כשותף לכותב ומפיק, וההוצאה הראשונית של השיר הייתה הגרסה שלו. הגרסה השנייה של השיר, שעובדה מחדש על ידי הלהקה ב-1988, הופיעה באלבום האולפן השלישי שלה, Stay on These Roads. השיר הגיע למקום החמישי בבריטניה ולמקום הראשון בנורווגיה.

השיר הוא אחד השירים המושמעים ביותר של להקת א-הא בהופעות חיות ולעיתים קרובות הורחב לשירה עם קהל, כפי שהופיע באלבום ההופעה החיה How Can I Sleep with Your Voice in My Head. בהופעות חיות, פול וואקטר כלל לעיתים קרובות את שיר הנושא של ג'יימס בונד בסולו הגיטרה שלו.

להקת ההבי מטאל הדרום אפריקאית The Narrow הוציאה גרסת כיסוי של השיר בשנת 2005.

הקליפ של השיר, שביים סטיב ברון, צולם בבימת 007 בלונדון, שנבנתה במיוחד עבור הזיכיון של ג'יימס בונד. הוא כולל סצנות שונות מהסרט ואת הלהקה כשהיא מופיעה בבימת 007 הריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "The Living Daylights" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "The Living Daylights" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "The Living Daylights" באתר Discogs
* סרטון השיר "The Living Daylights" באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 4d415309-4727-434b-a894-4efbe72e89cd
* MusicBrainz work: c2d9b97d-c52f-3cd0-b50f-fac853f67ef0

 |
הרב **אהרון בן שמואל מפרנקפורט** (1620 - 1701) היה רב גרמני-יהודי וסופר עברי. מחבר הספר "בית אהרן", ספר הפניות מפוסקי התנ"ך אל ספרים שונים שדנים בהם, שנחשב לאחד הספרים החשובים ביותר בתחום.

ביוגרפיה
--------

אהרון בן שמואל נולד ככל הנראה בפרנקפורט על האודר, גרמניה. אביו שמואל היה במקור רב בלייפציג, שעבר מאוחר יותר לפרנקפורט על האודר לשרת את הקהילה. משפחתו הייתה מצאצאי רבי יוסף בכור שור. בשנותיו הקודמות פרסם אהרון שלוש עבודות, שאינן קיימות עוד. אהרון פרסם את הספר "בית אהרן" בפרנקפורט אן דר אודר בשנת ה'ת"ן (1690), בהיותו בגיל מתקדם. בהקדמה הוא מציין כי עבד על הספר עשר שנים, ונעזר בכמה אנשים אחרים שהעסיק בעבודה זו. הספר קיבל הסכמות מרבנים חשובים. בית אהרון מסודר על סדר התנ"ך, ומציין על כל פסוק את המקורות בהם נזכר בתלמוד הבבלי והירושלמי, במדרשים, בספר הזוהר ובספרות הדרשנית והקבלית. הרב אהרון נפטר בשנת 1701 בפרנקפורט על האודר. בנו הבכור אברהם בן אהרון כיהן כאב בית דין של פרנקפורט על האודר ובנו השני אליעזר בן אהרון, היה ראש ישיבה בעיר. בנו של אליעזר, יצחק בן אליעזר היה גם ראש הישיבה של ישיבת פרנקפורט על האודר ואביו של אהרן בן יצחק מרכניץ וסבו של קלונימוס מהויברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* **בית אהרן**, פרנקפורט דאודר, ה'ת"ן, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Aaron ben Samuel | Encyclopedia.com". *encyclopedia.com*. נבדק ב-2020-06-12.
2. ↑  Aaron ben Samuel, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 134034597
* VIAF: 28279126
* WorldCat: viaf-1069154380969230291329

 |
**בובאן גרנצ'ארוב** (במקדונית: **Бобан Грнчаров**; נולד ב-12 באוגוסט 1982) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בעמדת הבלם. כיום מאמן את וארדאר סקופיה.

קריירה
------

גרנצ'ארוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של וארדאר סקופיה, ובעונת 1998/1999 הצטרף לקבוצת הבוגרים של המועדון. בשנת 2000 עבר ל-OFK בלגרד מליגת העל הסרבית. בתקופתו בבלגרד, המועדון העפיל למשחקי מוקדמות גביע אופ"א אחרי 30 שנה של היעדרות מהמפעלים האירופאים. בקיץ 2003 חתם במטאלורג דונייצק מליגת העל האוקראינית. בשלוש שנים הראשונות שלו במועדון התקשה גרנצ'ארוב לקבל דקות משחק, ובקיץ 2006 הושאל לסטאל אלצ'בסק עד לינואר של אותה עונה. בינואר 2007 הצטרף לגנט מליגת העל הבלגית. בקיץ 2008 הצטרף בהשאלה למכבי פתח תקווה. ביוני 2009 חתם באפואל ניקוסיה לשנתיים. משחקו הראשון במועדון היה הסופר קאפ הקפריסאי בו ניצחה אפואל וכך זכה גרנצ'ארוב בתואר הראשון שלו בקריירה ואף ערך את הופעות הבכורה שלו במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות. בקיץ 2011 עזב לאחר שסיים את חוזהו בקבוצה. ב-5 ביוני 2011 חתם בליירסה עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת. בתום העונה חתם ל-3 שנים בבוטב פלובדיב הבולגרית. ב-9 במרץ 2013 הבקיע במשחק הליגה נגד לבסקי סופיה שהיה השער הראשון במשחק בו ניצחה פלובדיב את לבסקי לראשונה מזה 16 שנה. בסוף שנת 2013 הסתכסך עם המנהל המקצועי של המועדון אלכסנדר אלכסנדרוב ולכן עזב את המועדון. בינואר 2014 חתם בטאבריה סימפרופול האוקראינית. בקיץ 2014 הופסקה פעילותו של המועדון וגרנצ'ארוב חזר למועדון נעוריו וארדאר סקופיה.

בצעירותו שיחק גרנצ'ארוב בנבחרות הצעירות של מקדוניה הצפונית. בגיל 20 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הבוגרת. ב-9 בספטמבר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-1 נגד נורווגיה.

קריירה כמאמן
------------

בשנת 2022 מונה למאמן של וארדאר סקופיה ששיחקה אז בליגה השנייה במקדוניה. בסיום העונה הוליך אותה לעלייה לליגת העל המקדונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בובאן גרנצ'ארוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי בוץ, דמבלה וגרנצ'רוב חתמו במכבי פ"ת, באתר ynet, 25 באוגוסט 2008
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקצין צה"ל. אם התכוונתם לכדורסלן, ראו אבי מאור (כדורסלן).

**אבי מאור** (נולד ב-1956) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס רמון.

ביוגרפיה
--------

מאור נולד במושב עין ורד, בן להורים ניצולי השואה שהצליחו להמלט מפולין לסיביר ולטשקנט ועלו לארץ בסוף המלחמה. שירת כטייס קרב בחיל האוויר, במהלך מלחמת לבנון הראשונה שירת כטייס F-15 והפיל שני מטוסי מיג 21 של חיל האוויר הסורי.

בהמשך שירותו פיקד על טייסת 119 ("העטלף"), אז טייסת מטוסי F-4 פנטום ("קורנס"). בתקופת פיקודו השתתפה הטייסת בצילומי אוויר לצורכי מודיעין, ומאור רשם את שיא הגובה בטיסות של חיל האוויר כשחצה גובה של 75,000 רגל. לאחר מכן פיקד על טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול"), טייסת מטוסי F-15, בתקופת מלחמת המפרץ. פיקד על בסיס רמון וכיהן כנספח חיל האוויר בארצות הברית. ב-2003 השתתף במטס חיל האוויר מעל אושוויץ, שם ב-1942 נרצחו סבא שלו, אברהם אורמכר, שאבי קרוי על שמו, סבתו בתיה, דודים ובני דודים.

לאחר שחרורו מילא תפקידי ניהול בתעשייה האווירית.

מאור נשוי לאורית, בתו של רן פקר. השניים הורים לשלושה. בנם הצעיר משרת כטייס קרב בחיל האוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארי שביט, מטס 301 עוד לא נחת | ארי שביט במסע לתוך התודעה של מפקדי חיל האוויר, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2013
* אסף ולדן, ‏שנים וכלום עוד לא נמחק, באתר חיל האוויר הישראלי
* עמית רגב, ‏קורנסים בשמי אפריקה, באתר חיל האוויר הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף ולדן, ‏מעבר לשיא, באתר חיל האוויר הישראלי
2. ↑  טלי בן-יוסף והילה פולקה, ‏שומרי הסף, באתר חיל האוויר הישראלי
3. ↑  דן סלע, ‏רן פקר - לא מה שחשבתם, באתר חיל האוויר הישראלי

| מפקדי בסיס רמון  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה קורן • גיורא רום • אביאם סלע • בנימין צינקר • עמירם אליאסף • עופר לפידות • חיים גופן • אבי מאור • שלמה שש • אמיר אשל • נמרוד שפר • אבישי לוי • זיו לוי • טל קלמן • אורי זייפרט • פלג ניאגו • עודד כהן • גלעד קינן • יותם סיגלר • ג' |

 |
**ז'ראר בליץ** (בהולנדית: **Gérard Blitz**; ‏ 1 באוגוסט 1901 - 8 במרץ 1979) היה שחיין ושחקן כדורמים יהודי בלגי. בעל 4 מדליות אולימפיות מ-4 אולימפיאדות שונות, בשחייה ובכדורמים ושיאן עולם בשחייה.

קורות חיים
----------

בליץ נולד באמסטרדם. הוא אחיו הצעיר של השחיין שחקן הכדורמים והמדליסט האולימפי מוריס בליץ. בנוסף הוא דודו של ז'ראר בליץ מייסד קלאב מד.

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה ז'ראר בליץ בשתי מדליות, (אחת כסף ואחת ארד) בשני ענפי ספורט שונים. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.0 דקות, אחרי וורן קילואה (1:15.2 דקות) וריימונד קג'ריס (1:16.8 דקות), שניהם מארצות הברית, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:18.6 דקות. בנוסף, הוא השתתף במשחה ל-100 מטר חופשי וסיים במקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 11:12.2 דקות. הוא זכה במדליית כסף במשחק כדורמים. במשחק הגמר הפסידה נבחרתו, בלגיה לנבחרת בריטניה שזכתה במדליית זהב (3-2). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (2-7) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת שוודיה את נבחרת ארצות הברית (0-5).

### שיאן עולם

ב-16 בספטמבר 1921 קבע בליץ במשחה ל-400 מטר חזה שיא עולם חדש של 5:59.2 דקות. שיא זה נשבר על ידי ג'ורג' קוז'אק בשנת 1927.

באולימפיאדת פריז (1924) זכה בליץ במדליית כסף בכדורמים, לאחר שנבחרתו בלגיה הפסידה במשחק הגמר לנבחרת צרפת (3-0). במשחק על מדליית הכסף ניצחה נבחרתו את נבחרת ארצות הברית (1-2) ובמשחק על מדליית הארד ניצחה נבחרת ארצות הברית את נבחרת שוודיה (2-3). בנוסף הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:19.6 דקות, בשלבים המוקדמים הוא קבע פעמיים תוצאה של 1:19.0 דקות.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים בליץ במקום חמישי במשחק כדורמים. בנוסף, הוא סיים במקום 11 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.8 דקות ובמקום 11 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. 

לאחר 12 שנים, באולימפיאדת ברלין (1936), היה מהיהודים הבודדים שהשתתפו במשחקים האולימפיים. הוא זכה שוב במדליה אולימפית, מדליית ארד במשחק כדורמים, לאחר ניצחון על נבחרת צרפת בבית הגמר (1-3). במדליית זהב זכתה נבחרת הונגריה ובמדליית כסף זכתה נבחרת גרמניה הנאצית, שתיהן ניצחו את בלגיה וצרפת והמשחק ביניהן הסתיים בתוצאת תיקו (2-2). הכרעה התבצעה על סמך מספר השערים שספגה כל נבחרת. הונגריה שספגה פחות שערים הוכתרה כאלופה האולימפית.

תארים
-----

* בשנת 1990 זכה בליץ להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'ראר בליץ** |

* ז'ראר בליץ, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* ז'ראר בליץ, באתר olympedia.org
* sports123.com(הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Nazi Olympics (Berlin 1936)—Jewish Athletes; Olympic Medalists". United States Holocaust Memorial Museum. נבדק ב-7 בפברואר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  GERARD BLITZ (BEL), באתר היכל התהילה הבינלאומי של השחייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16943961s (data)
* ISNI: 0000 0004 5100 4175
* VIAF: 316738317
* WorldCat: viaf-316738317

 |
ערך דועך מעריכית. קבועי דעיכה גדולים גורמים לערך לרדת משמעותית מהר יותר. אנו רואים כאן גרפים עם קבועי דעיכה של 25, 5, 1, 1/5 ו1/25.
**דעיכה מעריכית** היא תכונה של פונקציה שבה ערך הפונקציה יורד באופן מעריכי כתלות במשתנה הבלתי תלוי, כלומר במרווח קבוע ערך הפונקציה יורד פי ערך קבוע.

בכיתוב מתמטי פונקציה דועכת מעריכית נכתבת בצורה הכללית:

{\displaystyle Y(x)=Y(0)a^{-x}}
או עם הלוגריתם הטבעי:

{\displaystyle Y(x)=Y(0)e^{-\lambda x}}
כמו גם בצורות אחרות, אשר נוחות בתחומים מסוימים.

פיתוח ממשוואה דיפרנציאלית
-------------------------

קצב השינוי של ערך דועך מעריכית עומד ביחס ישר לערכו בכל רגע,

{\displaystyle {\frac {d}{dt}}A(t)=-\lambda A(t)}
עבור הערך A(t) תלוי הזמן עם קבוע יחס חיובי \lambda. פתרון משוואה זו על ידי הפרדת משתנים נותן

{\displaystyle A(t)=A(0)e^{-\lambda t}}.

דעיכת אוכלוסייה
---------------

כאשר מדובר בקבוצת חלקיקים הדועכים מעריכית, לדוגמה מרמה אנרגטית גבוהה לרמת בסיס, אם נתבונן בחלקיק בודד (מדובר למעשה בהתפלגות פואסונית), צפיפות ההסתברות של אי דעיכה נתונה על ידי

{\displaystyle P(t)=\lambda e^{-\lambda t}}
### זמן אופייני

זמן השהייה הממוצע של חלקיק ברמה עד לדעיכה אם כך נתון על ידי

{\displaystyle \langle t\rangle =\int \_{0}^{\infty }t\cdot P(t)dt=\int \_{0}^{\infty }t\cdot \lambda e^{-\lambda t}dt={\frac {1}{\lambda }}\equiv \tau },
כאן נעשה שימוש באינטגרציה בחלקים, זמן ממוצע זה נקרא זמן אופייני ומסומן ב\tau. על בסיסו ניתן לכתוב את הפתרון למשוואת הדעיכה כך

{\displaystyle A(t)=A(0)e^{-{\frac {t}{\tau }}}}.
לאחר הזמן האופייני הערך יורד ל{\displaystyle e^{-1}} מערכו ההתחלתי.

כאשר מדובר בדעיכה אקספוננציאלית בזמן עם זמן אופייני של \tau, במישור התדר מתקבל לורנציין עם רוחב של {\displaystyle {\frac {1}{\tau }}}.

### זמן מחצית חיים

 ערך מורחב – **זמן מחצית חיים**  

לאחר זמן זה, יורד הערך למחצית מערכו ההתחלתי. מתוך פתרון משוואת הדעיכה מתקבל כי

{\displaystyle t\_{0.5}={\frac {ln2}{\lambda }}=\tau \ln 2}.

קישורים חיצוניים
----------------

* דעיכה מעריכית, באתר MathWorld (באנגלית)
**אופוסום קצר-זנב אפור** (שם מדעי: *Monodelphis domestica*) הוא מין של יונק כיס ממשפחת האופוסומיים, החי באמריקה הדרומית הטרופית. מין זה תואר ב-1842 כשייך לסוג אופוסום קצר-זנב. לא ידועים תת-מינים מוכרים שלו.

תיאור
-----

אופוסום זה מגיע לאורך מוערך של 12 עד 18 ס"מ ומשקל של 58 עד 95 גרם בקירוב, כשהזכרים גדולים יותר מהנקבות במעט. בשביה האופוסום מכפיל את גודלו והוא יכול להגיע למשקל 150 גרם. הזנב של אופוסום זה קצר יחסית, כפי ששמו מרמז ואורכו לא עולה על 5 עד 9 ס"מ בקירוב. הוא בעל פרווה אפורה עם אוזניים וזנב ורודים ורחבים ועיניים שחורות גדולות וללא "מסיכה" כהה לאורך הפנים, כמו שאר האופוסומים. לנקבת האופוסום כלל אין "כיס", ובמקומם יש לה 13 פטמות בעלות שרירים היכול להתקפל לתוך הבטן.

הוא מצוי בטבע באמריקה הדרומית שממדרום לנהר האמזונאס, בדרום, מרכז ומערב ברזיל, מזרח בוליביה, צפון פרגוואי, ובפורמוסה שבצפון ארגנטינה. הוא מצוי בטבע ביערות גשם טרופיים ויערות לחים אחרים ולעיתים מגיע ליישובים אנושיים.

האופוסום הוא אוכל כל הניזון לרוב מטרף של מכרסמים, צפרדעים, זוחלים קטנים ומגוון חסרי חוליות ומגוון בפירות מסוימים. הוא פעיל בלילות וצד באמצעות שימוש בריחו תוך דחיקת אפו לעבר פתחים וחרכים שונים. את הטרף הוא הורג עם שיניו החדות לעיתים קרובות בנשיכה בצוואר.

האופוסום מתרבה במשך כל השנה והנקבות נכנסות להיריון של 14 יום, במהלך הם ממליטות 6 עד 11 צעירים בכל פעם ואלה נגמלים מאמם כעבור שמונה שבועות, תוך שהם מכפילים את גודלם במהלך התקופה. הם בעלי מחזור חיים מהיר, כשהם בשלים מינית בגיל 5 או 6 חודשים ובשביה הם יכולים לחיות עד 49 חודשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אופוסום קצר-זנב אפור** בוויקישיתוף
* אופוסום קצר-זנב אפור, באתר ITIS (באנגלית)
* אופוסום קצר-זנב אפור, באתר NCBI (באנגלית)
* אופוסום קצר-זנב אפור, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אופוסום קצר-זנב אפור, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אופוסום קצר-זנב אפור, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אופוסום קצר-זנב אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007547288905171

 |
**צופית המלכיט** (שם מדעי: *Nectarinia johnstoni*) היא מין של עוף ממשפחת הצופיתיים החיה באפריקה הטרופית במדינות: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, מלאווי, רואנדה, טנזניה, אוגנדה וזמביה. אף שטווח מחייתה קטן הצופית נפוצה בטבע ואיננה בסכנת הכחדה.

תיאור
-----

הצופית בעלת דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים גם גדולים וגם מפוארים יותר מהנקבות. הזכרים מגיעים לאורך של עד 25.5 עד 30.5 ס"מ והם גדילי חזה שאורכם עד 10 מ"מ. הנקבות מגיעות לאורך 14 עד 15 ס"מ. הזכרים בעלי נוצות כחולות בוהקות והחלקים העליונים בעלי גוון ירוק-מתכתי, אם כי מרחוק הם נראים שחורים. הם בעלי זנב וכנפיים ארוכים ושחורים ובקצה הזנב גדילים ארוכים. מתחת לכנפיהם ישנם גדילים בצבע אדום העוזרים למשוך נקבות והם נראים רק במעוף. הנקבות לעומת הזכרים חומה-אפורה עם זנב חום כהה וכתמים כהים. גם לנקבה ציצות מתחת לכנפיה, אך הם קטנים יותר וצבעם אדום-כתום יותר. לצעירים חסרים הגדילים של הבוגרים והם דומים לנקבות.

תפוצת הצופית היא ביערות ושיחיות טרופיים וסובטרופיים הרריים במרכזה של אפריקה, ביניהם בהר קניה, הר אלגון, הר מרו, רכס רוונזורי, קילימנג'רו ובמכתש נגורונגורו ועוד, לרוב בגובה 3,000 עד 4,500 מטרים. היא מעופפת סמוך לענפים הנמוכים ובהם ניזונה מצוף פרחים כמו *Lobelia* במינים הגדולים וכן מצמחים נמוכים יותר כמו פרוטיאה ועוד והיא מגוונת את התזונה בחרקים.

תת-מינים
--------

ידועים 5 תת-מינים של הצופית:

* Nectarinia johnstoni dartmouthi
* Nectarinia johnstoni itombwensis
* Nectarinia johnstoni johnstoni
* Nectarinia johnstoni nyikensis
* Nectarinia johnstoni salvadori

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צופית המלכיט** בוויקישיתוף
* צופית המלכיט, באתר ITIS (באנגלית)
* צופית המלכיט, באתר NCBI (באנגלית)
* צופית המלכיט, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* צופית המלכיט, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  צופית המלכיט באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קלאוס ברבי** (בגרמנית: **Klaus Barbie**;‏ 25 באוקטובר 1913 – 25 בספטמבר 1991) היה פושע מלחמה נאצי, מפקד הגסטפו בעיר ליון שבצרפת, ובשל אכזריותו כלפי היהודים ולוחמי המחתרת כונה "**הקצב מליון**". מתום המלחמה עבד בגרמניה עבור ארגוני ביון מערביים, ובשנת 1955 נמלט לבוליביה ועבד כסוחר סמים. בשנת 1983 נעצר וגורש לצרפת, בשנת 1987 הורשע בביצוע פשעים נגד האנושות ונידון למאסר עולם. מת בכלא ממחלת הסרטן.

ביוגרפיה
--------

### שירות צבאי

ברבי נולד בבאד גודסברג שליד בון, במערבה של גרמניה. בשנת 1934 סיים את לימודיו באוניברסיטה, והתגייס לאס אס. בשנת 1937 נרשם כחבר במפלגה הנאצית של אדולף היטלר.

בשנת 1941 הוצב ב"משרד לענייני יהודים" ונשלח לאמסטרדם בירת הולנד. באמסטרדם השתתף גם ב"פרשת Koco", בה הותקף סלון הגלידה של ארנסט כאהן. במאי 1942 מונה למפקד הגסטפו בעיר הצרפתית ליון (בדרגת סרן), ופיקד על מבצעי מעצר, עינוי, גירוש ורצח של אלפי יהודים ולוחמי רזיסטאנס. בין יתר פעולותיו היה אחראי על גירוש ילדי איזיו למחנה הריכוז דראנסי ומשם לאושוויץ.

משנת 1945 עבד בגרמניה עבור ארגוני הביון של בריטניה וארצות הברית.

### הבריחה

בשנת 1955 ברח עם משפחתו לבוליביה, וגר בעיר הבירה לה פאס בשם המשפחה הבדוי "אלטמן". הוא משך תשומת לב רבה, משום שעבד כסוחר סמים מצליח ואף השתתף בניסיון הפיכה להפלת ממשלת בוליביה.

בשנת 1971 זוהה ברבי על ידי ציידי נאצים, ורק כעבור עשור, ב-19 בינואר 1983, נעצר וגורש לצרפת.

### המשפט

משפטו החל ב-11 במאי 1987 בבית המשפט העליון של צרפת בעיר ליון (משפט מושבעים). בשל הערך ההיסטורי של המשפט, ניתן אישור לצלם אותו. סנגורו של ברבי, ז'אק ורז'ס (בעברו לוחם במחתרת הצרפתית), ניסה לטעון שפעולותיו היו זהות לפעולות שביצעו ממשלות אחרות במושבות שלהן (לרבות צרפת), ולכן מדובר ב"תביעה לא הוגנת". אך המושבעים התרשמו יותר מהראיות שהציג התובע הראשי פייר טרוש, והרשיעו את ברבי בביצוע פשעים נגד האנושות.

ב-4 ביולי 1987 הוא נידון למאסר עולם. הוא מת בכלא ממחלת הסרטן ב-25 בספטמבר 1991, בגיל 78.

בשנת 2020 יצא הסרט 'התנגדות'  ressistance על אמן הפנטומימה מרסל מרסו, ובה מוצגת דמותו מטילת האימה של קלאוס ברבי.

ראו גם
------

* לאה פלדבלום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאוס ברבי** בוויקישיתוף
* קלאוס ברבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יוסי מלמן, ‏תכניות ההתנקשות הדרמטיות והתקלות שבדרך: הנאצים שנמלטו מהמוסד, באתר מעריב אונליין, 6 בספטמבר 2017
* "המרדף אחר פושעי מלחמה נאציים": מחקר מטעם "המוסד" שנמסר לארכיון יד ושם פתוח לראשונה לעיון הציבור. הפרק על ברבי הוא ב-pdf השני
* קלאוס ברבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על גירוש ילדי איזיו, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258284205171
* BnF: cb11960913x (data)
* GND: 118653121
* ICCU: RAVV594393
* ISNI: 0000 0001 1490 9176
* LCCN: n83039839
* LNB: 000152421
* NKC: jn20000700117
* NLP: A11931176
* NTA: 070047332
* SELIBR: 379862
* SNAC: w6k39ncb
* SUDOC: 027605043
* VIAF: 42631588
* WorldCat: lccn-n83039839

 |