recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בנק הספנות** היה בנק בישראל שנוסד בשנת 1962, וחדל מלשמש כבנק בשנת 2003, לאחר שנרכש בידי בנק הפועלים.

סמליל הבנק בשנות ה-70

היסטוריה
--------

הבנק הוקם בשנת 1962 על ידי מדינת ישראל כדי לסייע במימון ענף הספנות בישראל. אך במהרה החל לעסוק במתן אשראי לענפי משק נוספים.

בשנת 1979 הופרט הבנק כאשר נמכר לאיש העסקים שאול אייזנברג. בשנת 1981 רכש בנק הספנות את ה"בנק למשכנתאות יעסור" (בשנת 1987 נמכר בנק יעסור ליצחק תשובה). בשנות ה-80 של המאה ה-20 מכר אייזנברג בהדרגה את רוב מניותיו בבנק לאיש העסקים דוד בלאס. בלאס פשט את הרגל ועקב חוב לתק"ם (התנועה הקיבוצית המאוחדת) עברו אליה 48% ממניות הבנק שנמכרו לאיש העסקים גד זאבי בשנת 1988.

בשנת 1992, מכר זאבי את השליטה בבנק למשקיע האמריקאי מייקל שטיינהארט, שבשנת 1997 הצטרף לגרעין השליטה בבנק הפועלים, באמצעות שותפותו בקבוצת אריסון. עקב כך דרש בנק ישראל שימכור את השליטה בבנק הספנות. לבסוף רכש בנק הפועלים את הבעלות המלאה בבנק. הוא חדל להתקיים כגוף עצמאי ומוזג לתוך בנק הפועלים.

שירותי הבנק
-----------

לבנק הספנות היו כמה מאות לקוחות, בעיקר לקוחות פרטיים הנמנים עם העשירון העליון, וכן חברות גדולות. הבנק התמחה בפעילות בשוקי ההון ומטבע חוץ, ופעל מסניף אחד שהיה ממוקם ברחוב אחד העם מול הבניין הישן של הבורסה לניירות ערך בתל אביב. לבנק הספנות היו מספר חברות בת שעסקו בניהול קרנות נאמנות, בחיתום ובהשקעות.

בניין בנק הספנות
----------------

בניין הבנק נמצא ברחוב אחד העם 35 בתל אביב, מול הבניין הישן של הבורסה לניירות ערך. הבניין נבנה לראשונה ב-1924 כ"בית קצמן" בתכנונו של האדריכל יוסף מינור. ב-1993 נהרס הבניין ונבנה מחדש תוך שמירה על חזית הבניין המסוגננת בקשתות וארבעת האריחים שבהם מעוטרות דמויות אישי ישראל: ישעיהו, ירמיהו, אליהו ודוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלומי שפר, הפועלים נכשל בניסיון למכור את אחזקות בנק הספנות, באתר הארץ, 1 במאי 2003
* שלומי שפר, בעקבות המיזוג עם הפועלים יפוטרו כל 67 עובדי בנק הספנות, באתר TheMarker‏, 5 במרץ 2003

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעיינים בהקמת בנק הספנות, למרחב, 14 בפברואר 1960
2. ↑  בנק הספנות מממן את היבשה, דבר, 15 בדצמבר 1966
3. ↑  בנק הספנות רכש את בנק יעסור, דבר, 8 בדצמבר 1981
4. ↑  עודד שורר, יואב יצחק, בנק הספנות הפליג, מעריב, 20 במאי 1988
5. ↑  נווית זומר, זאבי מוכר מניותיו בבנק הספנות למשקיעים מחו"ל, חדשות, 27 באוגוסט 1992
6. ↑  שלומי שפר, בנק הספנות מקפל מפרשים, באתר הארץ, 2 בינואר 2003
7. ↑  בית קצמן בתל אביב, באתר "פיקיוויקי"
**עמית דולברג** (נולד ב-9 בינואר 1979) הוא פסנתרן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

עמית דולברג סיים תואר ראשון בהצטיינות בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה, אצל פרופסור יונתן זק ופרופסור עמנואל קרסובסקי. הוא אף בוגר החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת תל אביב. את התואר השני סיים בהצטיינות בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון אצל פרופסור **רונן אוהורה**. בהמשך השתלם אצל פרופסור **גאורג סבה** בברלין. כן השתתף בכיתות אמן בהנחיית פנינה זלצמן, מאריי פרחיה, פסקל רוז'ה, ג'ון אוקונר ואריה ורדי.

דולברג מתמקד בנגינת מוזיקה ישראלית בת זמננו, בהופעות בישראל ובעולם. בשנת 2004 הקים את אנסמבל מיתר ומאז הוא מנהל אותו. בישראל השתתף דולברג בחג המוזיקה בירושלים, בביאנלה למוזיקה בת זמננו במוזיאון תל אביב, בפסטיבל כפר בלום, בפסטיבל לילות קיץ בתיאטרון החאן בירושלים. כן ביצע יצירות ישראליות חדשות בביצועי בכורה ברסיטלים. באירופה הופיע באנגליה, פינלנד, גרמניה, ספרד ופולין ובשנת 2008 הוזמן לרסיטל של מוזיקה ישראלית ברדיו הבולגרי בסופיה. דולברג הופיע גם בארצות הברית, בניו יורק ובלוס אנג'לס. 

עמית דולברג מלמד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב ובאוניברסיטת תל אביב. הוא חבר האנסמבל המאה ה-21 ומנהל אנסמבל מיתר, שאותו הקים בשנת 2004.

בשנת 2020 נבחר להיות מלחין הבית של התזמורת הסימפונית ירושלים.

חיים אישיים
-----------

עמית נשוי לאסנת ואב לדניאל ואביתר.

פרסים ומלגות
------------

* מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל
* מלגת ארקין
* מלגת החברה היהודית-אנגלית בלונדון
* מלגת רחמנינוב
* פרס על הביצוע הטוב ביותר ליצירה רומנטית בפסטיבל כיתות האמן תל-חי בשנת 2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמית דולברג** בוויקישיתוף
* עמית דולברג, ברשת החברתית פייסבוק
* עמית דולברג, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289244105171
* GND: 1150894903
* ISNI: 0000 0004 0898 1923
* LCCN: n2013029475
* VIAF: 14151654750208282978
* WorldCat: lccn-n2013029475

 |
**מחלה מיילופרוליפרטיבית** (באנגלית: **Myeloproliferative disease**, ובראשי תיבות **MPD**), או **שאת מיילופרוליפרטיבית** (**Myeloproliferative neoplasm**,‏ **MPN**), היא שם כולל לקבוצת מחלות הטרוגנית של מח העצם שבהן חל שגשוג של תאים מאחת או יותר מן השורות המיילואידיות. כתוצאה משגשוג זה חל ריבוי של תאי דם אדומים, גרנולוציטים וטסיות דם בדם ההיקפי. 

סיווג של ארגון הבריאות העולמי משנת 2008 מונה תחת קבוצת המחלות המיילופרוליפרטיביות שמונה מחלות: פוליציטמיה ורה, תרומבוציטמיה ראשונית, מיילופיברוזיס ראשונית, לוקמיה מיאלואידית כרונית, לוקמיה נויטרופילית כרונית, לוקמיה אאוזינופילית כרונית, מסטוציטוזיס ומחלה מיילופרוליפרטיבית שאינה ניתנת לסיווג. באופן מסורתי נחשבות השלוש הראשונות למחלות מיילופרוליפרטיביות קלאסיות, ולכל אחת מהן יכולים להיות בשלב כזה או אחר מאפיינים של האחרת.

עדויות ממחקרים שבחנו הבדלים בגלוקוז 6-פוספט דהידרוגנאז, ניתוחים ציטוגנטיים ושיטות מולקולריות מראות כי המחלות המיילופרוליפרטיביות הן תוצאה של התמרה שחלה בשבט אחד של תאים, כאשר שבט זה יכול לבוא מרמות התמיינות שונות. אחד המאפיינים המשותף למחלות הפרוליפרטיביות, אם כי לא בכל המקרים ניתן להראות זאת, הוא מוטציית הפעלה בגנים המקודדים לטירוזין קינאזות. דוגמאות בולטות לכך הן הטרנסלוקציה ההדדית של כרומוזום פילדלפיה, שנמצאת ב-95% מהחולים בלוקמיה מיאלואידית כרונית, והמוטציה V617F בגן המקודד ל-JAK2, שנמצאת בלמעלה מ-95% מחולי פוליציטמיה ורה, כמחצית מחולי מיילופיברוזיס ראשונית וכ-30% מחולי תרומבוציטמיה ראשונית.

המחלות המיילופרוליפרטיביות הן מחלות כרוניות, כאשר המהלך הטבעי של לוקמיה מיאלואידית כרונית, לוקמיה נויטרופילית כרונית ולוקמיה אאוזינופילית כרונית נמדד בשנים, בעוד זה של פוליציטמיה ורה, תרומבוציטמיה ראשונית ומיילופיברוזיס ראשונית נמדד בעשרות שנים. יחד עם זאת, מחלות אלה עלולות להתמיר ולהתפתח ללוקמיה מיאלואידית חריפה, כאשר הלוקמיות הכרוניות מתמירות בשיעורים גבוהים יותר.

לקריאה נוספת
------------

* Jerry L. Spivak, Polycythemia Vera and Other Myeloproliferative Diseases, **Harrison's Principles of Internal Medicine**, 18th Edition, McGraw-Hill Companies, 2012, Vol. 1 pp. 898-904

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחלה מיילופרוליפרטיבית** בוויקישיתוף

* Haleem J Rasool, Myeloproliferative Disease, Medscape Reference, November 17, 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Vardiman, 
Elizabeth Hyjek, World Health Organization Classification, Evaluation, and Genetics of the Myeloproliferative Neoplasm Variants, Hematology, 2011;2011:250-6

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000332750
* NSK: 005834275

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**קז'מיירה ז'ולבסקה** (בפולנית: **Kazimiera Żuławska** ‏22 בפברואר 1883 – 18 באפריל 1971) הייתה חוקרת שפות רומניות, מתרגמת, פעילת זכויות נשים וחסידת אומות עולם מפולין.

ביוגרפיה
--------

נולדה כקאזימיירה האניקי בצ'מריזי למשפחה בעלת קרקעות, בתם של איגנסי דיוניזי האניקי וזופיה לבית אוסטולסקה. היא סיימה את לימודי הגימנסיה השנייה של ורשה, והוסמכה כמורה לחינוך ביתי. היא למדה לימודי השפה הרומנית באוניברסיטאות בלבוב וברן. בשנת 1910, קיבלה דוקטורט.

בשנת 1907 התחתנה עם הסופר יז'י ז'ולבסקי. עם בעלה ואחיו יאנוש היא טיפסה על האלפים והרי הטטרה. היא ניהלה לזמן מה בית הארחה בזקופנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה בעלה התנדב ללגיון הפולני ונהרג בשנת 1915.

לאחר הקמת פולין העצמאית, היא עזבה את זקופנה לטובת טורון עם בניה, וניהלה את בית ההארחה "זופיובקה" בעיירה אול.. לאחר שעברה לוורשה עבדה כפקידה בביטוח לאומי. בוורשה עסקה בתרגום ספרות צרפתית וספרדית וספרי טיפוס הרים. בסוף שנות העשרים חזרה לפעילות בליגת הנשים הפולנית.

מעשה ההצלה
----------

במהלך מלחמת העולם השנייה היא הסתירה בדירתה יהודים, להם סייעה להשיג מסמכים מזויפים ולמצוא עבודה. על מעשיה זכתה בשנת 1981 באות חסיד אומות העולם. את האות היא קיבלה יחד עם בנה וורז'יניץ', שהיה שותף למעשה ההצלה.

לאחר המלחמה
-----------

היא חיה בוורשה עד מותה. בוורשה ניהלה בית פתוח לאמנים ועסקה באמנות. היא המשיכה לתרגם לפולנית, כולל הדרמה "ג'ודיטה" מאת צ'ארלס דה פיירט-צ'אפוי, שהועלתה על ידי קז'ימייז 'דז'מק בתיאטרון החדש בלודז' (10 בספטמבר 1960) ולאחר מכן בתיאטרון הטלוויזיה שביים סטניסלב וול (1960). ואירנה בבל (1974). לאחר שיצאה לגמלאות נתמכה על ידי בניה - מארק, צייר אמן שחי בגלות בלונדון, יוליוש, סופר ונשיא מועדון פן, ווורז'יניץ' הצעיר ביותר (מוזיקולוג ומלחין).

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Natalia Yakubova, *Kazimiera Żuławska - biogram* Portal internetowy projektu „Archiwum kobiet: Piszące" [dostęp 21 czerwca 2019]
2. ↑  Marek Żuławski - biografia - strona internetowa
3. ↑  Lista Polscy Sprawiedliwi wśród narodów świata - Portal internetowy Muzeum Polin [dostęp 21 czerwca 2019]; Żuławska FAMILY - The Righteous Among The Nations - Portal internetowy Yad Washen [dostęp 21 czerwca 2019]
4. ↑  Encyklopedia Polskiego Teatru - Portal internetowy [dostęp 23 czerwca 2019]
5. ↑  "Cmentarz Stare Powązki: TADEUSZ OSTOLSKI". [w:] Warszawskie Zabytkowe Pomniki Nagrobne [online]. נבדק ב-2019-06-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1275 7041
* VIAF: 164424396
* WorldCat (עם VIAF): 164424396

 |
**פליאוטרופיה** (מיוונית: "פליאו" - הרבה, "טרפין" - השפעה) היא תופעה גנטית בה גן בודד משפיע על מספר תכונות של הפנוטיפ במקביל. מכניזם הפליאוטרופיה מתאפשר בעקבות מגוון שימושים שונים שהאורגניזם עושה בתוצר של אותו גן בודד. 

דוגמה קלאסית לפליאוטרופיה היא במחלת הפנילקטונוריה (PKU), המאופיינת בקשת רחבה של תסמינים, מאובדן שיער וחוסר פיגמנטציה של העור עד פיגור שכלי. המחלה יכולה להיגרם בעקבות כל אחת ממגוון מוטציות שונות בגן יחיד, המקודד לאנזים האחראי להמרה בין החומצה האמינית פנילאלנין לחומצה האמינית טירוזין. המחלה אינה גורמת כל נזק אם החולה מקפיד על דיאטה חסרת פנילאלנין. כמות הפנילאלנין המומרת כהלכה תלויה במוטציה הספציפית - ככל שכמות זו קטנה יותר, השפעות המחלה חמורות יותר.

פליאוטרופיה אנטגוניסטית
-----------------------

פליאוטרופיה אנטגוניסטית מוגדרת כאשר ביטוי של גן מסוים גורם להשפעות שונות, חלקן מועילות וחלקן מזיקות לאורגניזם. 

פליאוטרופיה אנטגוניסטית מהווה נדבך חשוב בתאוריית ההזדקנות שפותחה על ידי ג'ורג' ויליאמס בשנת 1957. ויליאמס הציע כי גנים מסוימים התורמים לשרידות גבוהה של צעירים פוריים עלולים לגרום להשפעה שלילית בשלבים מאוחרים יותר של החיים. דוגמה אחת היא הגן האחראי להורמון הטסטוסטרון בזכרים: יש לו השפעה חיובית על הפוריות של צעירים אך הוא מגביר את הסיכון לסרטן הערמונית בגיל מבוגר יותר. דוגמה נוספת היא הגן p53 שמדכא את היצירה של גידולים סרטניים אך גם את יצירתם של תאי גזע להחלפת רקמות שחוקות.

לעיתים, מידת האנטגוניזם של הפליאוטרופיה תלויה בתנאי הסביבה. גן בקטריאלי המעודד ניצול של גלוקוז על חשבון מקורות אנרגיה אחרים, יגרום להשפעה חיובית בסביבה מרובת גלוקוז, אך יכול להוביל למוות בסביבה בה מקור האנרגיה היחיד הוא דווקא לקטוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליאוטרופיה** בוויקישיתוף
**מרגְיִט אֶלֶק** (בהונגרית: **Elek Margit**; בודפשט, 5 במאי 1910 – בודפשט, 4 בפברואר 1986) הייתה סייפת יהודייה-הונגרייה, אלופת עולם ברומח קבוצתי שמונה פעמים ופעמיים סגנית אלופת עולם (ורשה 1934 וסן רמו 1936) ברומח אישי. אחותה, אילונה אלק, הייתה אלופה אולימפית ואלופת עולם.

הכינוי שלה היה **מַאצָה** (**Maca**).

ביוגרפיה
--------

מרגיט אלק נולדה וגדלה בבודפשט. אחותה הגדולה אילונה הייתה אלופה אולימפית ואלופת עולם. אביהן היה סוחר יהודי בשם שאנדור אלק (מקודם: אייזלר).

היא התחילה את פעילותה הספורטיבית דרך שלושה בתי ספר לסיף בזה אחר זה. תחילה ב"מכון פודור לחינוך גופני וסיף" שנוסד על ידי קרולי פודור.

באולימפיאדת לונדון (1948) היא סיימה במקום שישי בתחרות הרומח האישית ובאולימפיאדת הלסינקי (1952) היא סיימה במקום 17 בתחרות הרומח האישית. 

בין השנים 1933 ל־1955 הייתה שמונה פעמים אלופת העולם בתחרות הרומח הקבוצתית. בין השנים 1937 ל-1954 הייתה אלופת הונגריה שש פעמים. 

היא כתבה אוטוביוגרפיה משותפת עם אחותה אילונה בשם "כך אנו מסייפים" שפורסמה בשנת 1968. בתום הקריירה הספורטיבית שלה עבדה במשרד האוצר של הונגריה.

חברות באגודות ספורט
-------------------

אלק התאמנה באגודות ספורט רבות רובן לא ידועות אפילו בהונגריה. האגודה האחרונה בודפשט הונבד הן הכדורגל והן הענפים האחרים היו מזוהים עם הצבא ההונגרי.

* 1929 – 1939: מועדון האתלטיקה הבלשים
* 1940 – 1946: אגודת הספורט של עובדי הציבור
* 1947 – 1949: אגודת הספורט הדמוקרטית של הנשים
* 1950 – 1952: לוקומוטיב בודפשט
* 1953 – 1958: בודפשט הונבד

פרסים והוקרה
------------

ספורטאי מצטיין של הרפובליקה העממית ההונגרית (1954)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגיט אלק** בוויקישיתוף

* מרגיט אלק, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלקסיקון ההונגרי לקורות חיים (בהונגרית)
2. ↑  70 ספורטאים קיבלו פרס זה עד היום. ידיעה בעיתון הספורט ההונגרי משנת 1954.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 121443296
* WorldCat: viaf-121443296

 |
**אָיְידִיל** (בלטינית: **aedilis**, מהמילה aedes "מקדש") היה מגיסטראט ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית, שהיה אחראי על ענייניה המוניציפליים של העיר רומא.

המשרה נוצרה בשנת 494 לפנה"ס כתוצאה מפרישת הפלבס מן העיר, והאיידילים הפלבאים נבחרו באספת הפלבס. החל משנת 366 לפנה"ס כיהנו עוד שני איידילים ממעמד הפטריקים, שנבחרו באספת השבטים ובכך עלה מספר האיידילים לארבעה; האיידילים הפטריקיים כונו איידילים קורוליים, ואף על פי שסמכויותיהם היו זהות לעמיתיהם הפלבאים, יוקרתם הייתה גדולה יותר. הסיבה לכך כי נהנו מסמלי שלטון שהאיידילים הפלבאים לא זכו להם: טוגה עם שולי ארגמן וכיסא קורולי. שנה אחר כך נפתחה המשרה לפלבאים, ובשנת 364 הוחלט כי מדי שנה ייבחרו האיידילים הקורוליים לסירוגין מבין הפלבאים והפטריקים.

תחילה שימשו האיידילים הפלבאיים כעוזרי הטריבונים של הפלבס, אולם עד מהרה הורחבו סמכויותיהם במידה ניכרת. הסמכות החוקית של האיידילים הייתה "הדאגה לעיר" (cura urbis), שכללה אחריות לניקיון העיר, פיקוח על הסדר והחוק בעיר, תחזוקת המוסדות הציבוריים והרחובות, אחריות על הארכיונים, ארכוב החוקים ודאגה לאספקת מים ותבואה. נוסף לכך היו האיידילים אחראים לסדר בשווקים ולפיקוח על המידות והמשקלות. האיידילים נהנו מסמכות אכיפה וענישה (coercitio), שכללה הטלת קנסות, מאסר עבריינים ודרישת ערבות כספית.

עוד תפקיד בעל חשיבות של האיידילים היה עריכת חגיגות דתיות ומשחקים. המשחקים נערכו על חשבונם בצירוף כספי הקנסות שהטילו, ובימי הרפובליקה הייתה לכך חשיבות פוליטית גדולה: ככל שהמשחקים והחגיגות שערך האיידיל היו גדולות וראוותניות יותר, כך עלתה יוקרתו הפוליטית וגברו סיכוייו להיבחר למשרות הבכירות בהן משרת הפראיטור.

יוליוס קיסר הוסיף עוד שני איידילים שכונו קראלס (Cereales), שתחום אחריותם היה הדאגה לאספקת מזון לרומא. בימיו של אוגוסטוס רוקנה סמכותם של האיידילים מתוכן בעקבות יצירת משרות שמטרתן הייתה לקחת אחריות על תפקידי האיידילים.

עם התפשטותה הטריטוריאלית של רומא נוצרו משרות איידילים גם במוניקיפיות ובקולוניות, שהיו זהות פחות או יותר למשרה המקורית.

ראו גם
------

* אגרונומוס

לקריאה נוספת
------------

* רחל פייג וישניא. **בחירות, בוחרים ונבחרים ברפובליקה הרומית.** תל אביב, אוניברסיטת תל אביב - ההוצאה לאור, תשס"ח-2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* איידיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* איידיל, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4255450-0

 |
**אֶרְנֶה רוּבִּיק** (הונגרית: **Rubik Ernő**; נולד ב-13 ביולי 1944 בבודפשט, הונגריה) הוא ממציא, פסל ופרופסור לאדריכלות. רוביק זכה לפרסום עולמי בשל המצאת הקובייה ההונגרית ב-1974.

ביוגרפיה
--------

ארנה רוביק נולד בבודפשט בשלהי מלחמת העולם השנייה. אביו היה מהנדס מכונות שעבד במפעל למוצרי תעופה בעיר אסטרגום (Esztergom), ואימו הייתה משוררת.

הוא סיים את חוק לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט ב-1967, כמהנדס בניין, והחל בלימודי פיסול ועיצוב פנים בבית הספר הגבוה לאמנות העיצוב. בין השנים 1971 ו-1975 עסק באדריכלות, והחל להרצות באוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב. ב-1977 נישא רוביק למעצבת פנים.

בתחילת שנות השמונים עסק רוביק בעריכת מגזין מקצועי לצעצועים, וב-1983 פתח סטודיו עצמאי לעיצוב. ב-1987 קיבל מינוי של קבע כפרופסור, וב-1990 מונה לנשיא האקדמיה ההונגרית להנדסה. רוביק הקים את הקרן הבינלאומית של רוביק לתמיכה במהנדסים צעירים ומעצבים תעשייתיים.

המצאת הקובייה
-------------

הקובייה ההונגרית הקלאסית
רוביק שאף ליצור כלי באמצעותו יבהיר לתלמידיו סוגיות בעיצוב תלת-ממדי. ניסיונותיו הביאו אותו ב-1974 לפיתוח הקובייה ההונגרית, שנקראה בתחילה קוביית הקסם שחלקיה נעו על גבי צירים. 

הוא רשם את הקובייה בהונגריה ב-1975, אך לא רשם אותה כפטנט בינלאומי. פס היצור הראשון של הקובייה נחנך ב-1977 והקוביות הראשונות שיוצרו נמכרו בחנויות צעצועים ברחבי בודפשט. דבר קיומה של הקובייה התפשט במהירות ברחבי הונגריה והיא הפכה ללהיט.

ב-1979 חתם רוביק עם חברת Ideal Toys לייצור והפצת הקובייה ברחבי העולם. הבכורה הבינלאומית של הקובייה התרחשה בירידי הצעצועים בלונדון, ניו יורק, נירנברג ופריז ב-1980, והחברה החליטה לקרוא את שם המוצר על שם יוצרה - "הקובייה של רוביק". המשלוח הראשון יובא מהונגריה במאי 1980.

רוביק המציא שעשועים מכניים רבים, אך אף לא אחד מהם זכה להצלחה כמו הקובייה ההונגרית.

המצאות נוספות
-------------

* הקסם של רוביקהקסם של רוביק
* השעון של רוביקהשעון של רוביק
* קובייה הונגרית 5x5קובייה הונגרית 5x5

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנה רוביק** בוויקישיתוף
* ריאיון עם רוביק (באנגלית)
* דפנה ארד, חיי צעצוע, הראה לי את הקובייה שלך ואומר לך מי אתה, באתר הארץ, 29 ביולי 2012
* אתר למנויים בלבד ניו יורק טיימס, כמה כסף עשה ממציא משחק המחשבה המצליח בעולם? לא מה שחשבנו, באתר TheMarker‏, 27 בספטמבר 2020
* ארנה רוביק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהונגרית שם המשפחה קודם לשם הפרטי
2. ↑  פטנט HU170062

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300779505171
* BnF: cb12675044r (data)
* CiNii: DA03011987
* GND: 1089870418
* ICCU: UFIV138184
* ISNI: 0000 0001 1476 5002
* KulturNav: 62d45ba1-cae0-4fa3-93d6-408ce9526eb3
* LCCN: n85048619
* LNB: 000253685
* NKC: xx0008655
* NTA: 073410756
* RERO: 02-A008909721
* RKD: 340444
* SUDOC: 260846848
* ULAN: 500465877
* VIAF: 85360293
* WorldCat: lccn-n85048619

 |
**מנזר שלושת בכירי הכנסייה** (ברומנית: **Mănăstirea Sfinții Trei Ierarhi** או **Trisfetitele**) הוא מנזר נוצרי אורתודוקסי בעיר יאשי שבחבל מולדובה, רומניה. המנזר הוקם באמצע המאה ה-17 על ידי שליט נסיכות מולדובה, וסילה לופו. הוא שוכן במרכז העיר ומשמש אחד מאתרי התיירות המרכזיים של העיר.

המנזר הוקדש לבזיליוס הגדול, לגרגוריוס מנזיאנזוס, וליוחנן כריסוסטומוס. עבודות הבנייה נערכו בשנים 1637 עד 6 במאי 1639, כשהמנזר נחנך על ידי הפטריארך ורלאם. בשנת 1640 הותקן במנזר בית הדפוס הראשון של נסיכות מולדובה וב-1641 הובאו אליו שרידי פאראסקבה האדוקה. בשנת 1642 התכנס כאן סינוד שקבע את מבחן ההשתייכות לכנסייה הנוצרית אורתודוקסית. ב-1645 נמשח כאן הפטריארך של ירושלים.

מנזר שלושת בכירי הכנסייה ומגדל השער בשנת 1845
המנזר נשדד ונשרף על ידי פולשים מהמזרח ב-1650 ופולשים מהצפון ב-1686. רעידות אדמה, שהתרחשו בשנים 1711, 1781, 1795, 1802 גרמו נזקים ולבסוף בשנים 1882–1887 נערכו בה שיפוצים נרחבים. שיקום עיצוב הפנים נמשך עד 1898 והחנוכה המחודשת נערכה ב-1904. לאחר שנחנכה הקתדרלה המיטרופוליטנית של יאשי, הועברו אליה, ב-23 באפריל 1887 שרידי הקדושה פאראסקיבה האדוקה.

במנזר נשמרים שרידיו של המייסד, וסילה לופו ובני משפחתו וגם שרידיהם של דימיטריה קנטמיר ואלכסנדרו יואן קוזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר שלושת בכירי הכנסייה** בוויקישיתוף
* Manastirea Sfintii Trei Ierarhi מנזר שלושת בכירי הכנסייה באתר התיירות של יאשי - הצגה מפורטת. (ברומנית)
* Iași - Biserica Trei Ierarhi מנזר שלושת בכירי הכנסייה בין האתרים הרומנים. (ברומנית)
* Mănăstirea Sfinții Trei Ierarhi din Iași pe harta orașului מנזר שלושת בכירי הכנסייה על מפת העיר יאשי. (ברומנית)
* Mănăstirea Sfinții Trei Ierarhi din Iași - sit oficial האתר הרשמי של מנזר שלושת בכירי הכנסייה. (ברומנית)
* על המנזר שלושת בכירי הכנסייה באתר פנורמיו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2002035513
* NKC: kn20020322226
* VIAF: 130658429
* WorldCat: lccn-n2002035513

 |
**קוֹשוֹ** (ביפנית: 孝昭天皇 - "קושו טנו" - "קושו הקיסר"), היה החמישי מבין קיסרי יפן על פי המסורת היפנית. קושו נחשב לאחד הקיסרים האגדתיים של יפן, בהיעדר עדויות היסטוריות לקיומו.

על פי המסורת היפנית, קושו מלך בין שנת 475 לפנה"ס ועד שנת 393 לפנה"ס. ישנם היסטוריונים סבורים כי קיסר אגדי זה שלט בפועל במהלך המאה הראשונה לספירה.

קורות חיים
----------

ההיסטוריונים המודרניים מטילים ספק בקיומם ובשלטונם של תשעת הקיסרים הראשונים של יפן, ובהם קושו. ההיסטוריונים סבורים שגם שמו של קושו ניתן לו על ידי כותבי היסטוריה מאוחרים (בתקופות קדומות), על פי הסברה שמות אלה ניתנו בתקופת הקיסר קאמו (782 - 805 לספירה), בעת שנכתבו הכרוניקות של קיסרי יפן.

הקוג'יקי והניהון שוקי מציינים רק את שמו ואת ייחוסו. על פי המסורת, קושו היה בנו הבכור של הקיסר איטוקו. קושו נשא לאישה את הנסיכה יוסו-טאהו, ונולדו להם שני בנים: אמה-אושי-טאראשי-היקו ואהו-יאמטו-טראשי-היקו-קוני-אושי-ביטו (לימים הקיסר קואן).

המשורר ג'י-ין מציין כי קושו מלך מארמון איקקורו-נו-מיה שבוואקי-מו-קאמי (בפרובינציית יאמטו של ימינו).

מקום קברו של קושו אינו ידוע, אולם על פי המסורת נקבר קושו בנארה, ומצבה לזכרו קיימת עד ימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קושו, קיסר יפן** בוויקישיתוף
* קורות חיים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**איטוקו, קיסר יפן** | **קיסרי יפן** | **הבא**:**קואן, קיסר יפן** |
**מרגיט (לימבודל) טוסטורד** (באנגלית: **Tosterud (Limbodal) Margit**;‏ 8 במרץ 1918 – 2007) הייתה מטפלת נורווגית, מחסידי אומות עולם על הצלת פעוט יהודי בתקופת שואת יהודי נורווגיה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

טוסטורד עבדה כמטפלת וטיפלה בנרב, בנם הבכור של בני הזוג דוד ואידה ברמן, בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה, בשנים 1939–1942.

דוד ברמן, אבי המשפחה, נאסר על ידי הגסטפו ב-1 באפריל 1942, ותוך זמן קצר נשלח למחנה גריני, מחוץ לאוסלו. דוד היה כלוא במחנה עד לקיץ אותה שנה. לאחר מכן נשלח עם יהודים אחרים למחנה עבודה בצפון נורווגיה. ב-18 במאי 1942, לאחר שדוד נתפס על ידי הגסטפו, ילדה אשתו, אידה באוסלו את בנם השני, אינגר ישראל. בנובמבר 1942 נשלח דוד חזרה לאוסלו, אולם ב-26 בנובמבר נשלח לאושוויץ, שם נספה, ככל הנראה, ב-22 בינואר 1943.

באוקטובר 1942 גילתה אידה, שאחד מהשכנים הלשין עליהם לשלטונות הנאצים, ולפיכך חיפשה מקום מסתור אצל מכרים נורווגים. בנובמבר 1942 התאפשר לאידה ובנה נרב להימלט לשוודיה, אך היה עליהם להשאיר את אינגר בן החצי שנה, מחשש שבכיו יסגיר את הנמלטים. באישון לילה לקחה אידה את אינגר לטוסטורד, שעבדה בפעוטון, וביקשה שתשמור על בנה עד שובה. טוסטורד הסכימה מיד, לאחר מכן קיבלה את רשותה של מנהלת הפעוטון, שלא ידעה על זהותו היהודית של אינגר.

טוסטורד טיפלה באינגר לבד בין נובמבר 1942 לאביב 1945.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה שבה אידה לנורווגיה, ולקחה את אינגר מטוסטורד, ובהמשך עברה להתגורר בשוודיה.

נפטרה בשנת 2007.

### הכרה והנצחה

מרגיט הוכרזה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם ב-6 בספטמבר 2000, בגיל 82.

קישורים חיצוניים
----------------

* ,"Norwegian Jews and the Holocaust; Norwegian "Righteous among the nations"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרגיט טוסטרוד, באתר יד ושם
2. ↑  מרגיט טוסטרוד

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרגיט טוסטורד"**.
**סודות המסדר** (באנגלית: **The Order**) הוא סרט פעולה בדיוני משנת 2001 בכיכובו של ז'אן-קלוד ואן דאם וביומו של שלדון לטיץ' שצולם ברובו בישראל. הסרט צולם ברובו בירושלים וביפו עם מעט סצנות בתל אביב, בנמל התעופה בן-גוריון ובמדבר יהודה.

התסריט מבוסס על אירועים היסטוריים אולם תוכנו והדמויות המתוארות בו בדיוניות.

עלילת הסרט
----------

בשנת 1099, במהלך מסע הצלב, חיילים נוצרים הגיעו לירושלים וטבחו בכל התושבים. אחד החיילים הנוצרים, צ'ארלס לה ויילנט הזדעזע כל כך מההרג שהוא החליט לייסד כת דתית חדשה של שלום והבנה. לה ויילנט החל לכתוב באופן סודי ספר קדוש. הנוצרים אשר האשימו את לה ויילנט בכפירה הרגו אותו יחד עם מאמיניו, כאשר הפרק האחרון של ספרו אבד במדבר.

בישראל של ימינו הכת ממשיכה להתקיים. מאמיניו של לה ויילנט מקיימים את אמונתם במסר של שלום ואחווה, אך מאמין אחד בשם 'סיירוס' (בריאן תומפסון) מעוות לגמרי את הכוונות הטובות של הכת. בזמן הזה, רודי (ז'אן-קלוד ואן דאם) גנב מקצועי של עתיקות יקרי ערך, העושה עסקים עם המאפיה, נוהג במכוניות מרוץ וחובב מסיבות מושבע. באחת הפעמים הוא חודר למוזיאון מפואר ומאובטח בעזרתו של חברו הרוסי-ישראלי יורי (ששון גבאי) וגונב ביצת פברז'ה יקרה.

למרות המקצוע שבחר, רודי אינו בחור רע. למעשה הוא בן טוב שמוכן לעשות הכול בשביל אביו הארכאולוג 'אוזי' (ורנון דובצ'ב). אביו 'אוזי', הוא ארכאולוג מפורסם ומנהל מוזיאון בניו יורק. הוא מוצא כתב יד עתיק יומין, מהתקופה הצלבנית. כתב היד מכיל מסר של שלום ואחווה בין הדתות. לכתב מצורפת מפה עתיקה של ירושלים והדרך למציאת אוצר יהודי עתיק. אוזי יוצר קשר עם חברו הטוב פרופסור ואלט פינלי (צ'רלטון הסטון) באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וטס לישראל אך נחטף על ידי סיירוס לפני הגיעו לאוצר. החטיפה מתבצעת בזמן שאוזי מדבר עם בנו רודי בטלפון. רודי שהבין שאביו נחטף מחליט לטוס לישראל להציל אותו.

רודי פוגש את חברו של אביו שמוסר לו מפתח לכספת בבנק אך נרצח על ידי אלמוני זמן קצר אחרי כן. רודי נעצר על ידי המשטרה ומספר את סיפור החטיפה. הוא לא זוכה לאמון מאחד מהקצינים הבכירים, בן נר (שמאוחר יותר יתגלה כבן בריתו של סיירוס) ולכן מוחזק במעצר. סגן דליה בר, שוטרת שפגשה את רודי עוד בנמל התעופה מסכנת את הקריירה שלה כדי לעזור לרודי. (מאוחר יותר יתגלה שדליה הייתה חברה בכת עד שעזבה בגיל 18).

בינתיים, סיירוס מתנקש במנהיג הכת, פייר גאדט, ומתחיל להפיץ את מסרי המלחמה שלו בין המאמינים.

רודי משתחרר מהמעצר והולך לבנק כדי לפתוח את הכספת. בכספת הוא מוצא מפה המורה את הדרך לאוצר יהודי רב מתחת לעיר העתיקה בירושלים. סיירוס ובן נר מחפשים את אותה המפה. בן נר מעוניין באוצר הרב אך מטרתו של סיירוס היא לפוצץ את החדר בו נמצא האוצר שנמצא ממש מתחת לכיפת הסלע שבהר הבית בזמן הרמדאן ולגרום למלחמה בין היהודים למוסלמים.

רודי ודליה מנסים לחדור לכת, לשחרר את אוזי ולעצור את תוכניתו השטנית של סיירוס לפני שיצית את כל המזרח התיכון.

הכנסות הסרט
-----------

הסרט לא הוקרן בקולנוע בארצות הברית, בריטניה ובישראל אך בכל זאת גרף 18 מיליון דולרים מהשכרות בווידאו ודי.וי.די. הסרט הוקרן בקולנוע בין היתר בספרד, מקסיקו, אוקראינה, ויפן.

קישורים חיצוניים
----------------

* "סודות המסדר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סודות המסדר", באתר נטפליקס
* "סודות המסדר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סודות המסדר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סודות המסדר", באתר אידיבי
* "סודות המסדר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
ג'ורג' איוורסט
**המיפוי הטריגונומטרי הגדול** הוא פרויקט טריאנגולציה מקיף של הודו שנערך על ידי הבריטים וההודים במשך רוב המאה ה-19.
בתחילה הוביל אותו ויליאם למבטון ולאחר מכן ג'ורג' איוורסט ואנדרו וו (Andrew Waugh). במסגרת המיפוי מופו ותוחמו גבולות השליטה הבריטית בהודו, ונמדדו הפסגות ברכס ההרים הגבוה בעולם, רכס ההימלאיה. בין השאר נתגלה במיפוי כי "פסגה XV", הלא היא פסגת האוורסט, היא הפסגה הגבוהה בעולם. גם פסגת K2, הפסגה השנייה בגובהה בעולם, מופתה במיפוי זה. 

המיפוי שבוצע בעזרת תאודוליטים החל מ-1802 מהקצה הדרומי של הודו לכיוון צפון, נועד במקורו למדוד קשת לאורך קשת האורך ובכך לקבל מידע מדויק על עקמומיות כדור הארץ. למיפוי הייתה השפעה מדעית עצומה, ובין השאר נמדדה בו לראשונה בצורה מדויקת אורכה של קשת האורך של כדור הארץ.

מדידת גובה האוורסט
------------------

המיפוי הגיע אל מרגלות ההימלאיה רק עם פרישתו של אוורסט וחזרתו לבריטניה. יורשו בתפקיד אנדרו וו שנכנס לתפקיד ב-1843 החל למדוד מתוך צפון הודו את גובהם של ההרים ברכס ההימלאיה. את החישובים ביצע בקולקטה (נקראה אז כלכותה) המתמטיקאי ההודי רד'נאת סיקדאר, שהיה "המחשב האנושי" של הפרויקט באותה עת. כבר ב-1847 הם גילו שרבות מהפסגות בהימלאיה גבוהות יותר מפסגות הרי האנדים, שעד אז היו הגבוהות ביותר שנמדדו, אולם וו לא פרסם את הממצאים, והחליט לבדוק קודם האם יש פסגות יותר גבוהות, שטרם נצפו ונמדדו, במקבץ הפסגות הרחוק יותר על גבול נפאל וטיבט. הפסגות נמדדו, ממרחק של מאות קילומטרים, באותה שנה, ושוב ב-1849, ואחרי תהליכים של זיהוי הפסגות מהמקומות השונים שבהן נמדדו, והחישובים הטריגונומטריים של סיקדאר, הם הגיעו ב-1852 למסקנה שהפסגה שלה הם קראו **פסגה XV**, היא הגבוהה ביותר, והיא כנראה הנקודה הגבוהה ביותר על פני כדור הארץ. 

וו עדיין התמהמה בפרסום הממצאים, ורק ב-1856 הוא דיווח על תוצאות המדידה, והודיע ש"פסגה XV" שבהימלאיה הנפאלית גובהה הוא 29,002 רגל (8,840 מטר), ושזהו כנראה ההר הגבוה ביותר בעולם.

ראו גם
------

* הקשת הגאודזית של שטרובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המיפוי הטריגונומטרי הגדול** בוויקישיתוף
**קז'ימייז סיחולסקי** (בפולנית: **Kazimierz Sichulski**‏; 17 בינואר 1879 – 6 בנובמבר 1942) היה צייר, ליטוגרף וקריקטוריסט פולני; קשור לתנועת פולין הצעירה.

ביוגרפיה
--------

אביו היה מהנדס רכבת, שמת בזמן שקז'ימייז היה עדיין ילד קטן. לתקופה קצרה הוא למד משפטים באוניברסיטת לבוב, אך לא חזר לשם לאחר ששירת בצבא האוסטרו-הונגרי. בין השנים 1900–1908 למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב אצל ליאון ויצ'ולקובסקי, יוזף מהופר וסטניסלב ויספיאנסקי. הוא קיבל מלגה והמשיך את לימודיו ברומא, מינכן ופריז באקדמיה קולארוסי. במהלך תקופה זו הוא התחתן עם שחקנית בשם ברוניסלבה רודליצקה (1875–1920).

את הופעת הבכורה שלו הוא ערך בשנת 1903 בתערוכה של אגודת ידידי אמנות בקרקוב. עד 1905 עבד גם כקריקטוריסט במגזין הסאטירי "ליברום וטו". בשנת 1905 הוא הפך לאחד המייסדים של המעגל האמנותי בקברט "זילוני בלוניק" והצטרף לחברת האמנים הפולניים "אגודת שטוקה".

בשנת 1905 ביקרו הוא וכמה אמנים עמיתים בהוקולשצ'יזנה ביתם של ההוצולים. הביקור ריתק אותם לאורח החיים, התרבות והמנהגים שלהם. כמה מציוריו הידועים ביותר הם תיאורים של התלבושות העממיות שלהם.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם בלגיון הפולני כמפקד מחלקה ארטילרית. הוא עבד גם בוועד הלאומי העליון ושימש כאמן בגדוד השלישי. מאוחר יותר הוא הפך לקצין בצבא האוסטרי, ושירת במשרד הביטחון. בשנת 1916, נישואיו הראשונים הסתיימו בגירושין והוא התחתן שוב עם משפחה אצילה.

בשנים 1920–1930 הוא היה מורה בבית הספר לתעשייה בלבוב בין השנים 1930–1939, לימד בבית בקרקוב, ונעשה פרופסור בשנת 1937. [3] בשנה שלאחר מכן הוענק לו "לורד הזהב" על ידי האקדמיה הפולנית לספרות על תרומתו לאמנות פולנית.

לאחר כיבוש פולין על ידי הגרמנים, הוא איבד את מעמדו ובריאותו החלה להידרדר.

הוא נפטר בבית ממחלות לב לאחר שהות קצרה בבית החולים.

גלריה
-----

* יתומיםיתומים
* קריקטורה לוסיין ריידל קריקטורה לוסיין ריידל
* בקברט האמנים זילוני בלוני בקברט האמנים זילוני בלוני
* הוצול צעירהוצול צעיר
* אישה הוצלית אישה הוצלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קז'ימייז סיחולסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kazimierz Sichulski, www.ipsb.nina.gov.pl (בפולנית)
2. ↑  Kazimierz Sichulski | Życie i twórczość | Artysta, Culture.pl (בפולנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1376208
* GND: 135612411
* ISNI: 0000 0000 7147 2903
* LCCN: nr96018642
* NKC: xx0240374
* RKD: 207861
* SUDOC: 156000830
* ULAN: 500120462
* VIAF: 40595099
* WorldCat: lccn-nr96018642

 |
**בנק הופנונג** (באנגלית: **Hoffnung Bank Ltd**) היה בנק ארצישראלי, שפעל בתקופת המנדט הבריטי, החל מ-1937 בחיפה.

הבנק נרשם ב-1929 אך החל לפעול רק בינואר 1937. את הבנק יסדו עולים מגרמניה ולטר אדם, הנס הופנונג ולודוויג הופנונג, מנהל בנק ריינהולד פינר בברלין, (שהיו סב ואב של ג'רארד הופנונג) על יסוד הון של 10,000 לירות ארץ ישראליות (לא"י). לאחר מכן, באוקטובר אותה שנה, הוגדל הון הבנק לכדי 50,000 לא"י. הקמת הבנק הייתה חלק מתופעה רחבה של הקמת בנקים בארץ ישראל באותה תקופה על ידי יוצאי גרמניה.

הבנק עסק במימון יצוא ויבוא, שלא כמו רוב הבנקים בתקופה שעסקו בפקדונות.

הבנק שכן בבית פלאפריק, ברחוב הבנקים 5, בעיר התחתית בחיפה.

בינואר 1955 הוקם בנק ליצוא על ידי האחים מאיר ואלו רכשו את פעילות בנק הופנונג, במטרה לקבל את רישיון הבנק שלו. ב-1972 התמזג בנק ליצוא עם בנקים אחרים לבנק הבינלאומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* א. תורן הוכלר, על מוסדות האשראי בחיפה, הארץ, 23 בינואר 1938
* New bank in Haifa, פלסטיין פוסט, 2 בדצמבר 1936 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גנזך המדינה, מ-37/ 4316
2. ↑  המשפחה גרה בדרך הים 39 בחיפה. ראו Mr. hans Hoffnung, פלסטיין פוסט, 28 בינואר 1945
3. ↑  כ-6 מיליון דולר ב-2022
4. ↑  הבנקאות בחיפה - בנקים עם אוריינטציה גרמנית ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
5. ↑  בנק הופנונג בע"מ, חיפה - 1939/40 - שנת עליית הריוח, הארץ, 4 בדצמבר 1940
6. ↑  ספר המסחר והתעשייה, חיפה, 1937
7. ↑  שלמה ז. קלונסקי, **בנקים בארץ־ישראל בתקופת המנדט הבריטי, 1918–1947**, חמו"ל, 1978
8. ↑  הוקם בנק ליצוא, מעריב, 31 באוקטובר 1955
9. ↑  **האגודות השיתופיות לאשראי והמוסדות הבנקאים 1903-1939**, יחידת המחקר - המפקח על הבנקים
**פסגת סטולניק** (באנגלית: **Stolnik Peak**; בבולגרית: **връх Столник**) היא פסגה הממוקמת למרגלות המדרונות המזרחיים של מסיב קראדוק, ברכס סנטינל, בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

גובהה של הפסגה 2,624 מטרים מעל פני הים.

הפסגה ממוקמת לצד הרכס היוצא מהר קראדוק, לכיוון מזרח.

פסגת סטולניק מתנשאת מעל קרחון סואוארז שמצפון מערב לפסגת סטולניק.

פסגת סטולניק מתנשאת מעל קרחון זלצמן, שמדרום לפסגת סטולניק.

פסגת סטולניק ממוקמת 1.86 קילומטרים ממזרח לפסגת סאנצ'ז;

פסגת סטולניק ממוקמת 4.24 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית לפסגת אלפרינג;

פסגת סטולניק ממוקמת 1.97 קילומטרים ממערב להר אוסבורן;

היסטוריה
--------

### מיפוי אזור הפסגה

פסגת סטונלניק מופתה לראשונה על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961.
מיפוי נוסף שבוצע על ידי סוקרים אמריקאים בשנת 1988 עדכן את המיפוי הקודם.

### מקור השם

הפסגה נקראת על שם היישוב סטולניק שבמערב בולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תצלום לוויין של אזור פסגת סטולניק, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

| אתרים בהרי אלזוורת' |
| --- |
| הרים | אוסבורן • אטקינסון • אייר • איצ'רה • אלן • אלפרינג • אנדרסון • סטולניק • פרידמן | רכס סנטינל |
| אוכפים הרריים | אוכף קארנייר |
| רכסים ורמות | סנטינל |
| ספורט | מרתון הקרח באנטארקטיקה |
| קרחונים | זלצמן • מינסוטה |
| קרקס קרחוני | הרווי • מיסטהאונד |
| מקפא קרחוני | נווה דרווין |
**המיקיוניים** (שם מדעי: **Hemicyonidae**; משמעות השם מלטינית: "חצי כלבים") היא משפחה של טורפים נכחדים מתת-סדרה דמויי כלב. הם נחשבים לאבותיהם של הדוביים וכמה מהחוקרים סוברים שהם תת-משפחה (Hemicyoninae) במשפחת הדוביים (Ursidae). המאובנים שלהם התגלו ברחבי אירופה, אסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית בין תקופת האוליגוקן לסוף המיוקן.

יצורים אלה דמו לשילוב של כלב ושל דוב, והם היו בעלי גפיים חזקות בעלות טפרים, זנב ארוך ושעיר ולסתות חזקות שעוצבו בעיקר לאכילת בשר, הרבה יותר מהדובים החיים (למעט דוב קוטב). לעיתים מבלבלים ביניהם למשפחה כלבי דב, אשר בניגוד לשמה נחשבת לפרימיטיבית יותר הן מהדובים והן מהכלביים.

ייתכן מאוד שעקב גודלם וחוזקם הם היו טורפי-על מאיימים או שמא אוכלי נבלות שהתבססו על פגרים.

מיון
----

* שבט Cephalogalini
	+ סוג *Adelpharctos*
	+ סוג *Cyonarctos*
	+ סוג *Phoberogale*
	+ סוג *Filholictis*
	+ סוג צפלוגל (*Cephalogale*)
* שבט Phoberocyonini
	+ סוג פליתוקיון (*Plithocyon*)
	+ סוג *Phoberocyon*
* שבט Hemicyonini
	+ סוג *Zaragocyon*
	+ סוג דינוקיון (*Dinocyon*)
	+ סוג המיקיון (*Hemicyon*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המיקיוניים** בוויקישיתוף
**ברשד** (באוקראינית: **Бершадь**; בפולנית: **Berszad**) היא עיר קטנה במחוז ויניצה שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

האזכור הראשון לברשד הוא משנת 1459, ובשנת 1795 נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית בנפת פודוליה. במהלך מלחמת העולם השנייה סופח אזור העיר לרומניה.

יהודי ברשד
----------

בראשית המאה ה-20 חיו בברשד כ-7,000 יהודים, רוב תושביה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה נערך בעיר פוגרום, בו נרצחו כ-150 יהודים. בתקופה הסובייטית פעלה בעיר מועצה יהודית, והתקיים בה בית ספר יידי. בשנות השלושים נסגרו רוב בתי הכנסת בעיר, ומספר התושבים היהודים בה הצטמצם לכדי כ-4,300 איש.

ב-29 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הגרמנים והרומנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי, חובת מסירת דברי ערך וחובת ביצוע עבודות כפייה.

עם סיפוח העיר לטרנסניסטריה הרומנית בספטמבר 1941, הוקם בה גטו, אשר יציאת היהודים ממנו נאסרה. לגטו זה העבירו הרומנים כ-20,000 יהודים שגורשו מבוקובינה, מבסרביה ומאודסה, והוא הפך לגטו הגדול ביותר בטרנסניסטריה. בגטו שררו תנאי מחיה קשים ביותר, בעיקר בחורף, ומתוך כ-25,000 יושביו, נותרו בו עד אוגוסט 1942 כ-10,000 יהודים בלבד. בתקופה זו פעלה בגטו מחתרת קטנה, אשר קיימה קשרים עם יחידות פרטיזנים בסביבת העיר. אחדים מחבריה נתפסו מאוחר יותר, והוצאו להורג.

באביב 1943 הוקם סניף של הגסטפו בעיר, ו-1,203 מיהודי הגטו שולחו לעבודות כפייה במיקולייב, בהן מעטים שרדו. ב-2 פברואר 1944 הוצאו להורג 148 מיהודי העיר, לאחר שהתקבל מידע כי הם או בני משפחותיהם קשורים ליחידות פרטיזנים. 80 יהודים נוספים מהגטו הוצאו להורג כעבור מספר ימים. לפני שחרור העיר בידי הצבא האדום רצחו הרומנים בה עוד כמה עשרות יהודים.

בין יהודי העיר מפורסם רבי רפאל מברשד, תלמידו של רבי פנחס מקוריץ.

ראו גם
------

* גטו ברשד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברשד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברשד
* ספר יזכור לקהילת ברשד, בספריית העיר ניו יורק
* ברשד (Bershad), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
**קוֹשִיצֶה** (בפולנית: **Koszyce**) הוא כפר במחוז פרושוביצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדות נהר שצ'רניאווה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1328, ובשנת 1374 הוענקו לו זכויות עיר. במאה ה-16 הגיע היישוב לשיא התפתחותו, אך באמצע המאה ה-17 הוחרב בידי השוודים.

בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, עקב היותו מוקד של מרד ינואר, נשלל מהיישוב מעמדו העירוני.

יהודי קושיצה
------------

המבנה בו שכן בית הכנסת של קושיצה, כיום מוזיאון קושיצה.
יהודים הורשו להתגורר ביישוב רק בשנת 1862, בשל הגדרתו עד אז כעיר כנסייתית, ועם התיישבותם במקום, נטלו חלק ניכר בפיתוחו הכלכלי. עד מהרה התקיימה ביישוב קהילה עצמאית, עם בית כנסת ובית עלמין. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-900 יהודים, כמחצית מתושביו, והתקיימה בו פעילות ציונית ופעילות של חוגים חסידיים.

ב-5 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים. בימים אלו נמלטו מהיישוב יהודים רבים מזרחה, ובד בבד, הגיעו אליו פליטים יהודים רבים ממערב פולין. בסוף 1939 נמנו ביישוב כ-1,000 יהודים, רובם פליטים, ועליהם הטילו הגרמנים גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, שהומר בהמשך בסרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר, החרמת רכוש, הגבלות תנועה וגיוס לעבודות כפייה.

בשנת 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו. בסוף אוגוסט-תחילת ספטמבר 1942 גורשו יהודי הגטו, יחד עם כל יהודי נפת מייחוב, למחנה ריכוז בסלומניקי, שם הוחזקו תחת כיפת השמיים, תוך רצח הקשישים והחולים.

ב-7 בספטמבר 1942 גורשו מהמחנה רוב יהודי היישוב למחנה ההשמדה בלז'ץ, כאשר חלקם, שעברו סלקציה, הועברו למחנה עבודה בפרוקוצ'ים שליד קרקוב. כמה עשרות יהודים שהושארו בקושיצה לאיסוף ולמיון רכוש המגורשים ביישוב, נרצחו ב-7 בנובמבר 1942 בגטו מייחוב. לאחר מכן, ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים שעוד הסתתרו בקושיצה, וב-12 בנובמבר 1942 הוציאו להורג את 7 היהודים האחרונים שאיתרו ביישוב. כמה ימים לאחר מכן נתפסו עוד 10 יהודים בכפר מלקובצה, הסמוך לקושיצה, ואלו נורו במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קושיצה** בוויקישיתוף
* קושיצה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* קושיצה (Koszyce), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "קושיצה", באתר השטעטל הווירטואלי

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007489688305171
* LCCN: n2005042551
* VIAF: 140929981
* WorldCat (עם VIAF): 140929981

 |
**המיקיון** (שם מדעי: ***Hemicyon***; משמעות השם מלטינית: "חצי כלב") הוא סוג נכחד של טורף דמוי כלב, שהשתייך למשפחת ההמיקיוניים, דמויי- הדובים. זאת, אף על פי שמאובניו מזכירים מאובנים של כלבי דוב (שהם משפחה עצמאית). הוא חי בתקופת המיוקן באירואסיה ובאמריקה הצפונית.

המאובנים שלו תוארו ב-1851 בידי החוקר הצרפתי אדואר לארטה (אנ') ונכללו בו מינים רבים. הם התגלו בארצות הברית (במדינות: פלורידה, דלאוור וניו מקסיקו), בספרד (באראגון ומדריד), בצרפת, בסלובקיה, בבוסניה, בטורקיה ובסין.

ההמיקיון היה טורף באורך 1.5 מטר ובמשקל 65 עד 150 קילוגרם. הוא היה בעל מבנה גוף שדמה יותר לזאב או לגרגרן מאשר לדוב, אך הוא נחשב לקרובם של הדובים. הוא היה בעל מבנה רגליים חזקות שנועדו לריצות מהירות ובעל עצמות מסרק ארוכות. לעומת הדובים המודרניים הוא לא הלך על כפותיו אלא נע כזאב על קצוות האצבע. לטורף זה היו לסתות גדולות שמבניהם רמז על תזונה היפרקרניבורית מובהקת ולא כרוב הדובים שהם אוכלי כל.

צייד זה התאים לחיים בערבות המיוקן, בהם רעו עדרי גמליים, מעלי גירה שונים, סוסיים, קרנפיים ועוד והוא כנראה צד בחבורות דומות לזאבים. עם זאת הוא נכחד לקראת סוף המיוקן, אולי כתוצאה משינויי אקלים שהכחידו את רוב החיים במישורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המיקיון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**ברת'ולומיו גוסנולד** (אנגלית: **Bartholomew Gosnold**;‏ 1572 - 22 באוגוסט 1607) היה עורך דין, מגלה ארצות ופריבטיר אנגלי, ממייסדי חברת וירג'יניה הלונדונית והישוב ג'יימסטאון שבוירג'יניה, הנחשב ליישוב הקבע האנגלי הראשון בצפון אמריקה. גוסנולד נחשב גם כאירופאי הראשון שגילה את קייפ קוד. החברה ההיסטורית של וירג'יניה (Preservation Virginia) רואה בו את ה"כוח המניע" להקמת קולוניית וירג'יניה.

גוסנולד נולד בגראונדיסבורו שבסאפוק, אנגליה, ולמד משפטים באוניברסיטת קיימברידג' במידל טמפל, היה חברו של ריצ'רד האקלוט והפליג עם וולטר ראלי.

הוא נודע בתמיכתו בהרחבת האימפריה הקולוניאלית האנגלית ברחבי העולם החדש ב-1602 הוא הפליג יחד עם עוד 32 אנשים מפלימות' שבאנגליה לעבר צפון אמריקה. במאי אותה שנה הגיע אל ניו אינגלנד (מאוחר יותר האזור יהפוך לחלק ממדינת מיין). הוא גילה את האי מרתה'ס ויניארד (אותו קרא על שם אחותו). לאחר כחצי שנה באזור, החליטה הקבוצה לחזור לאנגליה מחשש מפני חוסר אמצעים שיאפשרו להם להעביר את החורף במקום.

יומן מסעות שנכתב על ידי אחד מחברי המסע, ג'ון בררטון, התפרסם באותה השנה באנגליה. היומן, שהפך לפופולרי, סייע בהפצת רעיון ההתיישבות באמריקה להמונים.

הקמת חברת וירג'יניה והקמת ג'יימסטאון
------------------------------------

מספר שנים לאחר שובו לאנגליה, החליט גוסנולד להקים חברה להתיישבות נרחבת יותר וקבועה באמריקה. לאחר אישורו של ג'יימס הראשון, מלך אנגליה הוא הקים את "חברת וירג'יניה" להתיישבות ברחבי קולוניית וירג'יניה. ב-1607 התיישבו הנוסעים באי ג'יימסטאון (אז היה האי עדיין מחובר ליבשה, ולפיכך היה חצי אי), למרות התנגדותו של גוסנולד, שחשב שהמיקום הוא "לא בריא".

חודשים ספורים לאחר הגעתם, ב-22 באוגוסט אותה שנה, מת גוסנולד מדיזנטריה. ב-2003 הכריזה הקרן לשימור וירג'יניה כי חשפה את קברו של גוסלנד, אולם ניסיונות לאשר את הממצאים באמצעות בדיקות DNA של קרובי משפחה לא צלחו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברת'ולומיו גוסנולד** בוויקישיתוף
* ברת'ולומיו גוסנולד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גוסנולד במאגר בוגרי אוניברסיטת קיימברידג'
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274466605171
* ISNI: 0000 0000 2606 8688
* LCCN: n82149789
* NTA: 13319034X
* SNAC: w6zh0014
* VIAF: 8740864
* WorldCat: lccn-n82149789

 |
חבל לאטיום
**לָאטְיוּם** או **לטיום** (בלטינית: **Latium**) הוא שמו של חבל ארץ היסטורי במרכז איטליה החופף ברובו לשטחו של מחוז לאציו המודרני. החבל נקרא על שם תושביו בעת העתיקה, השבטים הלאטינים. לפי המיתולוגיה הרומית החבל נושא את שמו של המלך האגדי לאטינוס (נקרא גם לאוויניוס).

בשיא גודלו השתרע חבל הארץ בין נהרות הטיבר והאניו מצפון, מורדות הרי האפנינים ממזרח, הרי טארקינה מדרום, והים הטירני ממערב. תושביו המקוריים של החבל, לפני ההגירה של השבטים ההודו-אירופיים דרומה, היו כנראה הליגורים או הסיקולים. לאחר נדידתם של ההודו-אירופאיים דרומה, התיישבו במקום שבטים לטינים, תחילה לאורכו של עמק הטיבר. לאטיום הוקפה מצפונהּ על ידי האטרוסקים, ממזרחהּ על ידי השבטים האומברו-סאבלים (סאבינים, אקווים, ההרניקים ומארסים) ומדרומהּ על ידי הוולסקים.

ידוע על כ-47 קהילות לטיניות כפריות שהתקיימו בלאטיום במאה ה-7 לפנה"ס, שהיו שותפות בברית מדינית דתית (הברית הלטינית) והחזיקו בפולחן דתי משותף. הנהגתה של הברית הייתה כנראה בידי העיר אלבה לונגה. לאטיום הייתה בתקופה זו תחת איום מתמשך של ההגמוניה האטרוסקית. עם עליית כוחה של רומא כעיר החזקה בלאטיום, תקף טולוס הוסטיליוס את העיר, כבשה ואלבה לונגה הוחרבה. הנהגת הברית עברה לידיה של רומא.

בצד כפיפותה לרומא שמרה הברית על עצמאות מסוימת עד פירוקה על ידי הרומאים בשנת 338 לפנה"ס. מזמן זה ואילך הפכה לאטיום לחלק בלתי נפרד מהמדינה הרומית. בתקופתו של אוגוסטוס הפך לאטיום למחוז מינהלי באיטליה תחת שלטון הפרינקפס, מחוז שנקרא "לאטיום וקמפניה" (Latium et Campania).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאטיום** בוויקישיתוף
* לאטיום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 134326412
* WorldCat: viaf-147471620

 |
יון איליאסקו, מנהיג חזית ההצלה הלאומית, האיש שהזמין את הכורים לבוא לעזור בהשבת הסדר על כנו
**המינריאדה הראשונה** או **המינריאדה של ינואר 1990** הם השמות המקובלים לאירועים האלימים שהתרחשו בימים 28 ו-29 בינואר 1990, בבוקרשט, בירת רומניה.

הרקע
----

המהפכה הרומנית פרצה לאחר שכמעט כל מדינות הגוש הקומוניסטי באירופה החליפו את השלטון הקומוניסטי בשלטון דמוקרטי יותר. החלפת השלטון ברומניה הייתה כרוכה בשפיכות דמים וראשי השלטון הקודם, הזוג צ'אושסקו, הוצאו להורג לאחר משפט חפוז. השלטון הקומוניסטי לא איפשר קיומה של אופוזיציה, לכן, כשהשלטון הקודם נפל, השלטון החדש, שהוקם תחת השם חזית ההצלה הלאומית (Frontului Salvării Naționale), היה מורכב מאנשי עלית שהיו חלק מהשלטון הישן וחברים במפלגה הקומוניסטית. חברות במפלגה הקומוניסטית, בתקופת השלטון הקומוניסטי, הייתה תנאי מוקדם להתקדמות מקצועית ולקבלת תפקידי ניהול, כך שכל בעל ניסיון ניהולי היה חבר במפלגה הקומוניסטית.

המוני העם ברומניה, שרבים מהם שנאו את השלטון הקומוניסטי וראו בו אחראי לכל צרותיה של רומניה, לא היו מרוצים מכך שחברים לשעבר במפלגה הקומוניסטית מנהלים את המדינה וראו בכך שלטון "נאו-קומוניסטי". זה היה למעשה שלטון שמינה את עצמו ולא עבר תהליך בחירות כלשהו, שהיה עשוי להעניק לו לגיטימציה.

האירועים
--------

חברי המפלגות החדשות, שהוקמו ברומניה לאחר המהפכה הרומנית, סטודנטים ואינטלקטואלים תססו והפגינו נגד שלטון חזית ההצלה הלאומית. הם ארגנו מצעד מחאה גדול, אליו הצטרפו אלפי אזרחים. המחאה הופנתה כנגד כוונת חזית ההצלה הלאומית להירשם כמפלגה ולהישתתף בבחירות הצפויות. המוחים רצו לפסול מהשתתפות בבחירות ובהנהגה את כל החברים לשעבר במפלגה הקומוניסטית.

המפגינים התרכזו בכיכר ויקטוריה, מול מושב מוסדות השלטון ומולם התארגנה הפגנת נגד של פועלים מבתי חרושת, שהוזעקו על ידי השלטונות. בין משתתפי שתי ההפגנות פרצו קטטות וכוחות הביטחון היו מהוססים ולא נקטו עמדה ברורה. חלק מהמפגינים נגד הממשלה ניסו להתפרץ לתוך בניני הממשל.

בעקבות קריאותיו של יון איליאסקו נזעקו אל בוקרשט, בבוקרו של 29 בינואר, כחמשת אלפים כורים. הכורים הגיעו מעמק הז'יו ברכבות ובמשאיות, כשהם מצוידים באלות עץ או בכלי עבודה, דוגמת אתים, מכושים ומקדחים. הכורים, שהוזעקו כדי לעזור בהשבת הסדר על כנו, סיעו לכוחות הביטחון ויחד איתם פיזרו בכוח את ההפגנות, וסיוע במעצרים. האירועים הסתכמו בכמה עשרות פצועים. בסיום פעולתם שבו הכורים למקומותיהם. יון איליאסקו הודה להם על פעולתם.

הרגעת הרוחות הייתה זמנית ובחודש פברואר פרצה המינריאדה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תולדות המינריאדות בשנים 1990-1991 (ברומנית)
* המינריאדות של שנת 1990 - דמוקרטיה תחת אלות (ברומנית)
**קמברילס** (בקטלאנית: **Cambrils**) היא עיר במחוז טרגונה בקהילה האוטונומית של קטלוניה בספרד. העיר שוכנת על חוף הים התיכון בחלקה המזרחי של ספרד והיא חלק מהמטרופולין של העיר טרגונה. בעיר מתגוררים 33,273 תושבים (נכון ל-2016).

היסטוריה
--------

בתקופת האימפריה הרומית היה במקום יישוב בשם לה לוסה (La Llosa), שהיה נקודה חשובה בדרך ויה אוגוסטה שקישרה בין אזור דרום צרפת המודרנית לדרום חצי האי האיברי. היישוב התקיים ככל הנראה בגלגולים שונים עד הכיבוש המוסלמי של ספרד במאה ה-8.

במאה ה-12, לאחר שהאזור נכבש במהלך הרקונקיסטה, היישוב הוקם מחדש בפקודתו של רמון ברנגר הרביעי, רוזן ברצלונה. ב-1229 כוחותיו חיימה הראשון, מלך אראגון, יצאו מנמל קמברילס כדי לכבוש את מיורקה מידי המוסלמים. ב-1359 העיר הוקפה חומה.

בדצמבר 1640, במהלך מרד קטלוניה, התרחש במקום קרב קמברילס (אנ'). כוחות הכתר הספרדי בפיקודו של המרקיז פדרו פחרדו דה סונייגה אי רקסנס (אנ') צרו על העיר במשך מספר ימים ולאחר כניעתה טבחו במגנים הקטלונים ששרדו, במהלך שקיבל ביקורת אפילו בשלטון הספרדי.

ב-1811, במהלך מלחמת חצי האי, העיר נכבשה על ידי צרפת, אך הבריטים, בעלי בריתם של הספרדים, כבשו אותה מחדש כעבור שנתיים. ב-1874, במהלך המלחמה הקרליסטית השלישית, הקרליסטים בזזו את קמברילס וגרמו לשריפה שהחריבה את המוסדות השלטוניים.

העיר התפתחה משמעותית במהלך המאה ה-20. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 כלכלתה החלה להתבסס על תיירות והיא אחד המוקדים של האזור התיירותי קוסטה דאורדה.

ב-18 באוגוסט 2017 אירע פיגוע דריסה בעיירה שבמהלכו חמישה מחבלים במכונית מדגם אאודי A3 דרסו ופצעו שישה אזרחים ושוטר. פצועה אחת מתה מפצעיה. המכונית הדורסת התהפכה, והמשטרה הרגה ביריות את חמשת המחבלים (שלבשו חגורות נפץ דמה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמברילס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קמברילס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562410005171
* BnF: cb14605363p (data)
* GND: 4243223-6
* LCCN: n87904407
* VIAF: 138473294
* WorldCat (עם VIAF): 138473294

 |