recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
חתול סיבירי
**חתול סיבירי** הוא גזע של חתול הבית שמוצאו בסיביר, רוסיה. חתול זה בעל פרווה ארוכה ובהירה.

היסטוריה של הגזע
----------------

גזע שהתפתח באופן טבעי, ללא התערבות האדם, באזור סיביר, בצפון רוסיה. העדות הראשונה לקיומו באירופה היא מהאלף הראשון לספירה. חתולים רבים מהגזע אומצו על ידי נזירים ברוסיה, והחתולים גילו כלפיהם נאמנות רבה. מהגרים, שעזבו למוסקבה, נהגו לקחת עמם את החתולים. ברוסיה באותה תקופה נאסרה אחזקת חיות מחמד[דרוש מקור], והגזע לא טופח. רק במאה ה-19 בוית באופן סופי. הגזע היה מוכר במערב ואפילו התחרה בתערוכות חתולים כבר בתחילת המאה ה-19 אך נדחק הצידה על ידי החתולים הפרסיים הפופולריים. בעקבות העניין המחודש שעלה בקרב אגודות חתולים באירופה בשנות השמונים של המאה ה-20, מגדלים ברוסיה החלו למקד תשומת לב בגזע המקומי שנזנח. בשנת 1990 הגיעו הסיביריים הראשונים לארצות הברית כחלק מתוכנית חילופי גזעים, שבה הגיע גזע ההימלאיה לרוסיה. 

החתול הסיבירי זכה לאהבת המקומיים כיוון שהגן על מחסני התבואה מפני מכרסמים.

מבנה כללי
---------

משקלו בינוני עד גדול, בדרך כלל הנקבות קטנות יותר מהזכרים. 

החתול הסיבירי התאים עצמו לסביבתו, וכך התאפשר לו לשרוד את החורף הקפוא: פרווה תחתונה עבה וסמיכה מאוד ופרווה עליונה מעט קשה למגע ועמידה בפני מים; כף רגל עגולה וגדולה, המאפשרת תנועה טובה יותר על משטחי שלג וקרח. מבנה גופו מלבני, מאוד מוצק, ובעל חזה רחב. רגליו חזקות ובגובה בינוני. ראשו מעט יותר ארוך מרחב, וכל הקווים בראש בגודל ואורך בינוני ובקווים עגולים. אחד המאפיינים של גזע זה הוא הסנטר הנוטה לאחור. פרוות הקיץ קצרה ודלילה הרבה יותר. כל צבעי העיניים מקובלים, אך ניכרת עדיפות לירוק. התפתחותם איטית עד לבגרות מלאה.

אחד ממאפייני הגזע המיוחדים הוא תכונת ההיפו-אלרגניות שלו. לגזע הסיבירי ישנה כמות קטנה משמעותית של חלבון בנוזל הרוק שלהם הגורם תגובות אלרגיות. חלבון זה המצוי בדרך כלל בכמות גדולה יותר אצל שאר גזעי החתולים הוא הגורם לתגובות האלרגיות אצל אנשים אלרגיים. מאחר שחתולים מלקקים את פרוותם, לאחר התייבשות הרוק החלבון שנשאר על הפרווה מתפזר יחד עם נשירתה ויוצר תגובה אלרגית אצל אנשים הסובלים מאלרגיה. המחסור בחלבון זה בגזע הסיבירי מסב לו פופולריות רבה בקרב אוהבי חתולים האלרגיים אליהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חתול סיבירי** בוויקישיתוף
* מידע על החתול הסיבירי
**סוס קברדיני** המוכר גם כ**סוס קברדה**, הוא גזע של סוסים אשר מגודל על ידי הצ'רקסים בהרי הקווקז. סוסים אלו גדלים באזור בו שכן השבט הקברדיני, המצוי כיום בשטחי רפובליקת קברדינו-בלקריה. סוסי הקברדה מוכרים לשבטי הקווקז מהמאה ה-16 אך כפי הנראה היו באזור עוד מתקופת החתים. סוסי הקברדה מתאפיינים בסיבולת וביכולתם להתאקלם באזורים קשים.

היסטוריה
--------

שבטים בצפון הרי הקווקז השביחו את סוסי הקברדה עוד במהלך המאה ה-16. ההשבחה בוצעה על ידי הכלאת הקברדה עם סוסי ערבה, קרבך, סוס ערבי וסוס טורקמניסטני. העדר המיועד להכלאה נודד לפי עונות השנה, כאשר בתקופת הקיץ הוא רועה בהרים ובסוף עונת הקיץ, נודד אל המדרונות ושם שוכן בתקופת החורף.

בראשית המאה ה-20 החל הרוזן סטרוגנוב להכליא סוסי קברדה עם סוסים ערבים. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, הלך מספרם של סוסי הקברדה והצטמצם ורק בשלהי 1920 החלו מאמצים לחדש את השבחת סוסי הקברדה.
בין 1935 ל-1953 היו 446 סוסי הרבעה ו-3272 סוסות. בהמשך, השביחו זן חדש שהיה שילוב בין סוסי קברדה וטורברד. זן זה כונה אנגלו-קברדה וקיבל הכרה ב-1966.
בסוף שנות השמונים של המאה ה-20 ירד מספר סוסי הקברדה להרבעה לכ-400 עד 450 בעיקר מגזעי מאלוקראצ'בסקי ומאלקינסקי אשר הושבחו ברובם בחוות באזור מחוז סטברופול.

תכונות הגזע
-----------

סוס הקברדה מתנשא לגובה שנע מ-1.44 מטרים ועד 1.54 מטרים וצבעו שחור או אפור. מבנה גופו מוצק, ראשו וגופו חלקים, צווארו שרירי, שכמות בינוניות עד גבוהות, חזה עמוק וארוך וגב קצר ושרירי. לסוס הקברדה קיבולת חמצן גבוהה במערכת כלי הדם בעקבות המאמץ בתנאים הררים. מהירות העלייה במשקל מקל על גידול הקברדה במיוחד כשסוסים אלו אמורים לעמוד בפני אתגרים. סוסי הקברדה רגילים לשהות בתנאי שטח ולכן ניתן להיתקל בקושי מסוים להחזיק אותם באורוות אליהן הסוסים לא רגילים.

גזעי משנה
---------

ישנן שלושה גזעי משנה עיקריים לקברדה: 

* גזע בסיסי-זהו הגזע השולט. שרירי, איברים ארוכים, טיפוסי לתנאים הררים.
* גזע אוריינטלי (מזרחי) – גזע שהוא תוצר של הכלאה עם סוס ערבי, הראש קטן יותר, רגליים חלקות, עור גוף דק ובעל מזג שונה.
* גזע מסיבי (מוצק ) – גזע זה גדול יותר מהאחרים, דומה לסוסי כרכרות.

שימוש
-----

הקברדה מיועד לאזורים הררים ותנאי שטח קשים. הם גדלים מהר יחסית ובעלי סיבולת גבוהה. לעיתים משתתפים בתחרויות ספורט מחוץ לקברדינו–בלקריה ולעיתים משמשים לצורך הרבעה של סוסות ליצירת זנים אחרים כגון האנגלו – קברדה, הטרסקי, ועוד זנים אחרים בארמניה וגאורגיה. עוד משמשים הסוסים לצורכי עבודות בחוות. אנשי שבטי הקווקז מגדלים חציר במדרונות ההרים כמזון לסוסים כדי להשאירם באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוס קברדיני** בוויקישיתוף
* יגאן, חוואי סוסים קברדינים בהרי הקווקז חלק א
* יגאן, חוואי סוסים קברדינים בהרי הקווקז חלק ב
* סוס הקברדה - אנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564165705171

 |
**ברק לוי** (נולד ב-7 בינואר 1993 בראשון לציון שבישראל) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער בקבוצת הפועל נוף הגליל.

קריירה
------

לוי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. ב-23 באפריל 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1-3 נגד עירוני קריית שמונה. באותה עונה היה שותף לדאבל של קבוצת הנוער. ב-3 בנובמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית, בהפסד 2-1 נגד סטוק סיטי בשלב הבתים של הליגה האירופית. בעונת 2011/2012 התמודד על עמדת השוער הראשון מול גיא חיימוב, וערך 20 הופעות בליגה.

בעונת 2012/2013 איבד לוי את מקומו בהרכב לוינסנט אניימה. באותה עונה רשם שמונה הופעות בליגה, בעקבות השתתפותו של אניימה בגביע אפריקה לאומות שנערך באמצע העונה. לאחר עזיבתו של אניימה נשאר לוי כשוער השני במכבי תל אביב, כמחליפו של חואן פבלו קולינאס, וזכה עם מכבי תל אביב בשלוש אליפויות רצופות, בגביע המדינה ובגביע הטוטו.

בקיץ 2015 הושאל לוי לעונה אחת לקבוצת מכבי נתניה, במדיה ערך 23 הופעות בליגת העל. לקראת עונת 2017/2018 חתם בהפועל קטמון ירושלים מהליגה הלאומית.

ב-4 ביולי 2019 חתם בהפועל פתח תקווה.

ב-23 באוגוסט 2020 חתם בבני יהודה תל אביב לעונה אחת.

ב-19 ביולי 2021 חתם בהפועל רעננה.

באוגוסט 2022 חתם בהפועל נוף הגליל.

### נבחרת ישראל

לוי השתייך לסגל הנבחרת הצעירה, ואף השתתף עימה באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה בישראל ביוני 2013, כאשר שימש כשוער שני.

תארים
-----

מכבי תל אביב
* אליפות: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
* גביע המדינה: 2014/2015
* גביע הטוטו: 2014/2015

הפועל קטמון ירושלים
* גביע הטוטו (הליגה הלאומית): 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* עמוד השחקן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* עמוד השחקן, באתר מכבי תל אביב
המונח "חרגול" מפנה לכאן. לערך העוסק בהוצאת ספרים, ראו חרגול הוצאה לאור.

**חרגוליים** (שם מדעי: Tettigoniidae) היא משפחה של אושריםחרקים בעלי גלגול חסר השייכת לסדרת החגבאים ומונה יותר מ-6,00000000 מינים. הגדול שבהם נקרא סגה.

חרגול צעיר בכרמל

מראה
----

החרגולים ניכרים ברגליהם האחוריות הארוכות והדקות המשמשות לניתור ובמחושיהם הדקים, הארוכים יותר ממחצית אורך גופם. מחושים אלו הם הסימן החיצוני הבולט ביותר המבדיל בין החרגולים לחגבים. לבני משפחת החרגולים מגוון צורות וצבעים המותאם לסביבתם ומאפשר להם להתחפש ולהסוות עצמם כך שיתמזגו בסביבתם.

תעופה
-----

לחרגולים שני זוגות כנפיים. כנפיהם העליונות הנוקשות והישרות נקראות כנפי חפיה משום שהן חופות על שתי הכנפיים התחתונות הקרומיות הגמישות שהן כנפי תעופה. הכנפיים מנוונות אצל רוב החרגולים שוכני הקרקע.

תזונה
-----

מרבית החרגולים ניזונים מתזונה מעורבת אך יש ביניהם צמחוניים גמורים ויש הטורפים חרקים קטנים.

השמעת קולות
-----------

זכרי החרגולים משמיעים קולות למשיכת הנקבות אליהם. בדומה לצרצר הם עושים זאת על ידי חיכוך כנפי החפיה זו בזו. היכולת להפיק קולות נשמרת גם אצל רוב המינים בעלי כנפיים מנוונות. איברי השמע של החרגולים, כמו של הצרצרים, נמצאים בשוקי רגליהם הקדמיות.

רבייה
-----

החרגוליים, כשאר החגבאים, מתפתחים בדרך של גלגול חסר - שלב הגולם אינו קיים אצלם ומן הביצים שמטילה הנקבה בקרקע בוקעים חרקים הדומים בצורתם לבוגרים פרט להיותם חסרי כנפיים. דרגות צעירות אלה קרויות נימפות. לנקבה צינור הטלה ארוך ופחוס בצורת חרב כפופה. בעזרת צינור ההטלה היא מחדירה את הביצים לרקמות צמחים או לאדמה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חרגוליים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Tettigoniidae** |

* חרגוליים, באתר ITIS (באנגלית)
* חרגוליים, באתר NCBI (באנגלית)
* חרגוליים, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חרגוליים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חרגוליים, באתר GBIF (באנגלית)
* חרגוליים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531728605171
* NKC: ph165192

 |
**זהבה פדנס** (נולדה ב-12 בדצמבר 1954) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית, זוכת המקום השלישי בגוט טאלנט ישראל.

ביוגרפיה
--------

זהבה פדנס נולדה וגדלה בקריית אתא. פדנס היא רקדנית, עובדת סוציאלית בהכשרתה, וגרפולוגית. נכת פוליו מגיל שנה וחצי.

למדה בבית הספר התיכון "רוגוזין" בקריית אתא. לאחר סיום לימודי התיכון, שימשה אזרחית עובדת צה"ל בבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה.

פדנס בעלת תואר ראשון בעבודה סוציאלית, ובוגרת לימודי תרפיה באמנות באוניברסיטת חיפה. למדה גרפולוגיה במכללה למינהל בחיפה ובבית הספר של אילון בן יוסף.

פדנס היא עובדת סוציאלית בהכשרתה ועבדה במקצוע במשך שנים רבות. במסגרת תפקידה עבדה בתחום בריאות הנפש ושיקום עם אוכלוסיות שונות: נוער במצוקה, משפחות בסיכון, אנשים אשר נדרשו לשרותי משרד הרווחה ועוד. פדנס הייתה נציגת ציבור בוועדות ערר במשרד הרווחה, ועבדה בעמותות לאימוץ ילדים מחו"ל.

במהלך חייה עסקה בספורט תחרותי ובין היתר שיחקה טניס שולחן, כדורסל, טניס שדה והשתתפה בתחרויות שונות בארץ ובעולם. בתחום טניס שדה דורגה שנייה בישראל ונשלחה על ידי התאחדות הספורט להשתתף בטורנירים שונים ברחבי העולם: אוסטרליה, אירופה, ארצות הברית ועוד.

### ריקוד

כשהייתה פדנס בת 48 החליטה לחבור לאורן בראיר, רקדן וכוריאוגרף, שגדל להורים נכים כתוצאה מפוליו בילדות. ביחד יצרו את הצמד "רק לגעת", המשלב אלמנטים שונים ממחול מודרני. בראיר הוא גם מורה לריקוד ולימד את פדנס טכניקות שונות.

פדנס השתתפה כרקדנית ולמדה בקרקס הישראלי סנדסיאל, מרכז תרבות בינלאומי לתיאטרון מחול וקרקס מודרני בפארק יקום. כמו כן למדה בוטו (סגנון מחול יפני) בסטודיו של תמר בורר, למדה מחול משולב בסטודיו של להקת ורטיגו בנתיב הל"ה, למדה בתיאטרון עכו במסגרת פרויקט "דיוקן האמן היוצר", והעלתה במסגרת זו את היצירה "גרוטאה" (יצירה המשלבת תנועה עם טקסט, ומיועדת לתלמידי חטיבות ביניים ותיכון במסגרת סל תרבות ארצי של משרד החינוך). היצירה גרוטאה הועלתה בשנת 2019 במסגרת פסטיבל אינטימדאנס ICON של תיאטרון תמונע.

פדנס מתגוררת בחיפה, אמא לשניים וסבתא לשישה נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גולדן באזר של השראה: האודישן המלא של אורן וזהבה, ערוץ היוטיוב של רשת 13, גוט טאלנט ישראל, עונה 2, פרק 8
* אורן וזהבה בפרק הגמר, רשת 13, גוט טאלנט ישראל, עונה 2, פרק 8
* זהבה פדנס באתר נגישות ישראל
* ריקוד על גלגלים - האודישן של זהבה פדנס, נולד לרקוד, 2006
* את חרותי, זהבה ואורן בריקוד בטקס גלגל הזהב 2016, האירוע המרכזי למופעי כיסאות גלגלים בהרצליה
* הצמד רק לגעת, ערוץ היוטיוב הרשמי
* הצמד רק לגעת, עמוד הפייסבוק הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  'אצלי אין תירוצים': משותקת פוליו רוקדת על הבמה, באתר ynet, 9 במרץ 2011
2. ↑  ראשי, באתר www.smadaryaaron.com
3. ↑  פסטיבל אינטימדנס ICON, באתר www.tmu-na.org.il(הקישור אינו פעיל)
**יעקב טרכטנברג** (17 ביוני 1888–1953) היה מתמטיקאי יהודי יליד האימפריה הרוסית שפיתח שיטה לחישוב מתמטי בעל-פה ללא אמצעי עזר הנקראת "שיטת טרכטנברג".

ביוגרפיה
--------

הוא נולד באודסה באימפריה הרוסית. הוא סיים בהצטיינות יתרה לימודים במכון להנדסת מכרות בסנקט פטרבורג ולאחר מכן עבד כמהנדס במספנות, וכעבור מספר שנים, כשהוא בשנות העשרים לחייו, קיבל את תפקיד המהנדס הראשי כשאלפי עובדים תחת ניהולו. הוא היה פציפיסט מושבע, וכשפרצה מלחמת העולם הראשונה היה בין מקימי קבוצה בשם "קהילת השומרונים הטובים", שייעודה היה להכשיר תלמידים רוסים לטיפול בפצועים.

ב-1919, כשנתיים לאחר מהפכת אוקטובר, ברח טרכטנברג לגרמניה מכיוון שהתנגד לקומוניזם וחשש לחיו. הוא הגיע לברלין ועבד שם כעורך בהוצאת מגזינים וכתב ספר על התעשייה הרוסית. הוא התנגד לעלייתו של אדולף היטלר לשלטון ולרעיונות הנאצים, ומחשש לשלומו עקר לווינה עם אשתו, שם עבד במגזין מדע. לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה נעצר ונשלח למאסר. הוא הצליח לברוח ליוגוסלביה עם אשתו והסתתר שם, אולם כעבור זמן קצר נתפס על ידי הגרמנים ונשלח למחנה ריכוז.

כדי להסיט את מחשבותיו מהקשיים והאכזריות של מחנה הריכוז, החל לפתח שיטה לביצוע חישובים מתמטיים בעל-פה במהירות, כל זאת ללא דפים ואמצעי כתיבה. הוא פיתח שיטת חישוב הקרויה "שיטת טרכטנברג" ואת התוצאות הסופיות הצליח לרשום על מספר ניירות שמצא. בשנת 1944, לאחר כשבע שנים בשבי הנאצים, נודע לו כי מתכננים להוציאו להורג. אשתו שיחדה את השומרים והוא הועבר לכלא אחר, משם ברח עם אשתו. הוא נתפס בשנית אולם הצליח להימלט לשווייץ, פעם נוספת בעזרת שוחד שאשתו נתנה לשומרים.

בשווייץ החל טרכטנברג ללמד את שיטת החישוב שהגה ואשר זכתה לפופולריות. בשנת 1950 יסד את המכון המתמטי בציריך.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי ומיכל אלרן, מתמטיקה במהירות הבזק (באתר מכון ויצמן) - אודות טרכטנברג ושיטתו (בעברית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271017505171
* GND: 172518644
* ISNI: 0000 0001 1489 0751
* LCCN: n81119955
* NKC: ola2004231394
* NLK: KAC201324563
* NTA: 160189268
* SUDOC: 10598258X
* VIAF: 24978338
* WorldCat: lccn-n81119955

 |
השנבוב הוא דוגמה מובהקת לבעל חיים חופר.
**מתחפרים**, או **נוברים** (באנגלית: "Burrower" או "Fossorial", נגזר מהמילה הלטינית "fossor" שפירושה "כורה"), הוא מונח המתאר בעלי חיים הנוהגים לחפור מחילות מתחת לאדמה ומותאמים לחיים תת-קרקעיים. בין בעלי החיים הנכללים תחת המונח ניתן למנות יונקים רבים כמו הגירית, החולד, השנבוב, הבילבי, החפרפרת, הארנב, הדרבן, השועל הטיבטי, המארה, המרמיטה, הנובחנית, וכן מינים רבים של זוחלים, חרקים, דו-חיים, חסרי חוליות ויצורים ימיים. המינים המתחפרים רבים מתאפיינים בדרך כלל ברגליים קדמיות חזקות עם טפרים גדולים ועבים (בעיקר בקרב היונקים המתחפרים), מנגד ישנם מינים מתחפרים שהגפיים שלהם מנוונים או נעלמו לגמרי (כך זה אצל תולעי האדמה, זוחלים כמו החומטיים והנחשיליים, ודו-חיים כמו חסרי רגליים). למינים רבים יש ראייה חלשה, חלקם אפילו עיוורים לחלוטין. כמו כן רבים מהאיברים הבולטים של המתחפרים, לרבות אפרכסות האוזניים והזנב, נוטים להיות קצרים כדי של יפריעו למתחפר בתנועתו מתחת לאדמה.

הגדרת המושג היא לעיתים כוללנית יותר: מרבית הדבורים וצרעות רבות נקראות "מתחפרות" (בגלל המחילות בכוורת) וכן מכרסמים רבים נחשבים לחופרים, למרות שההתאמה שלהם לחיים מתחת לאדמה היא מינימלית (או במקרה של הדבורים בכלל לא). אף על פי כן, משנת 2000 ואילך, המונח "מתחפר" מתייחס גם לבעלי חיים אשר חופרים וחיים במחילות במהלך חלק מהיממה, בעוד שבעלי חיים שחיים מתחת לאדמה במשך רוב חייהם נקראים "בעלי חיים תת-קרקעיים". המונח אינו מתייחס לבעלי חיים המשתכנים במחילות שנעזבו אלא למינים שמסוגלים לחפור בעצמם.

בעלי חיים רבים - בעיקר אלו החיים באזורים מדבריים - משתמשים במחילות על מנת לווסת את חום גופם (לדוגמה הפנק), בעוד שאחרים משתמשים במחילות כאזור מוגן מפני טורפים או לאחסון מזון (לדוגמה סנאי קרקע, טמיאס, ונמליים). ישנם בעלי חיים המשתמשים במחילות למגוון שימושים: מגן מפני טורפים ושמש, מקום לאיסוף מזון, אמצעי לתנועה מתחת לאדמה מאזור אחד למשנהו וכמקום לשינה ומנוחה. בעלי חיים שמראים הסתגלות מוגבלת לחפירה ולחיים מתחת לאדמה מכונים "תת-מתחפרים" (לדוגמה צבועון הרעמה). מינים כאלה יעדיפו לרוב למצוא מחילה נטושה מאשר להוציא אנרגיה על חפירת מחילה חדשה.

גלריה
-----

* נובחניות בפתחה של מחילה.נובחניות בפתחה של מחילה.
* חפרפרת בסמוך למחילתה.חפרפרת בסמוך למחילתה.
* גירית אמריקאית מציצה ממחילה.גירית אמריקאית מציצה ממחילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתחפרים** בוויקישיתוף
* מתחפרים, באתר ה-BBC
**אנטכינוס מדומה** (שם מדעי: ***Pseudantechinus*** - אטימולוגית: אנטכינוס מזויף), הוא סוג של טורף כיס קטן דמוי עכבר ממשפחת נמיות הכיס, הכולל 6 מינים החיים במדבריות יבשת אוסטרליה. המינים בסוג זה סווגו בעבר בסוג פסקוגל ובהמשך בסוג אנטכינוס; בשנת 1947 הוקצה להם סוג נפרד.

אנטומיה
-------

לאנטכינוס המדומה מבנה גוף צר וגמיש, ראש עגלגל עם חרטום מחודד, רגליים קטנטנות, ואוזניים בינוניות או גדולות. סימן ההיכר שלו הוא זנבו העבה אשר מתפקד כמאגר שומן בעת מחסור במזון ומזכיר את זנב המולגרה. הפרווה של האנטכינוס המדומה עבה וצפופה ומורכבת משערות זיפיות קצרות; היא בהירה וחדגונית יותר משל מיני האנטכינוס, וצבעה נע בין צהבהב חולי לאפרפר או חום בהיר; הרגליים, הגחון והסנטר בצבע לבנבן. האוזניים אדמדמות מעט, ויש לעיתים פס אדמדם על החרטום. הזנב אדמדם וכהה במעט משאר הגוף. אורך הגוף של האנטכינוס המדומה נע בין 95 ל-105 מילימטר, ומשקלו 20–45 גרם בהתאם למין.

ביולוגיה
--------

שלא כמו מיני האנטכינוס החיים במגוון בתי גידול טרופיים, מיני האנטכינוס המדומה מצויים בעיקר במדבריות יבשים, על פי רוב באזורים שבהם יש סלעים ואבני חול. במהלך היום הם מנמנים בסדקים ונקיקים בסלעים ובאדמה או בתילי טרמיטים, ובמהלך הלילה יוצאים לצוד את מזונם; התזונה של האנטכינוס המדומה מורכבת מחרקים. 

לאחר תקופת הריון של 45 ימים, נקבת האנטכינוס המדומה ממליטה שגר של 5–6 וולדות. הם מבלים את השבועות הראשונים בכיס של האם, ונגמלים לאחר 14–16 שבועות; לאחר כשנה הם מגיעים לבגרות. בניגוד לזכרים של מיני האנטכינוס אשר מתים בהמוניהם לאחר עונת רבייה קצרה ותובענית, הזכרים של מיני האנטכינוס המדומה חיים 3–4 שנים בדומה לנקבות.

מינים
-----

* אנטכינוס מדומה עבה-זנב (*Pseudantechinus macdonnellensis*)
* אנטכינוס מדומה קרפנטריה (*Pseudantechinus mimulus*)
* אנטכינוס מדומה נינגבינג (*Pseudantechinus ningbing*)
* אנטכינוס מדומה שזוף (*Pseudantechinus roryi*)
* אנטכינוס מדומה וולי (*Pseudantechinus woolleyae*)
* אנטכינוס מדומה אבן-חול (*Pseudantechinus bilarni*) - סווג בעבר בסוג דיבלר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטכינוס מדומה** בוויקישיתוף
* אנטכינוס מדומה, באתר ITIS (באנגלית)
* אנטכינוס מדומה, באתר NCBI (באנגלית)
* אנטכינוס מדומה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנטכינוס מדומה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אנטכינוס מדומה, באתר GBIF (באנגלית)

* ‏ מבחר תמונות של מיני אנטיכנוס מדומה בפליקר
**המרכז הלאומי למלחמה בהפצת נשק להשמדה המונית וביו-ביטחון** (באנגלית: **National Counterproliferation Center**, בקיצור: **NCBC**) הוא ארגון מודיעין של ארצות הברית האחראי על איסוף, ניתוח, והפצת מודיעין על התפשטות נשק גרעיני, ביולוגי, רדיולוגי וכימי של השמדה המונית, הטכנולוגיות, החומרים שלהם, המומחיות ומערכות אספקה.

המרכז מהווה חלק ממשרד מנהל המודיעין הלאומי, כשהוא מאגד מומחים מסוכנויות פדרליות אחרות, כולל CIA ,FBI, מחלקת ההגנה המחלקה לביטחון המולדת ושאר הסוכניות של קהיליית המודיעין האמריקאית.

היסטוריה
--------

השורשים הראשונים לרעיון להקמתו של המרכז החלו כבר עם פרסומו של דו"ח הממצאים של ועדת החקירה לחקר אירועי ה־11 בספטמבר אשר המליצה כי לאור התפתחות איומי הטרור ההולכים והמתפתחים יש להקים מרכז מודיעין לאומי לניהול מודיעין בנושא הפצת נשק להשמדה המונית.

ב-2004 כחלק מביקורת על ההערכה של המודיעין האמריקאי שסדאם חוסיין מחזיק בנשק כימי באותו זמן אשר הובילה לפתיחתה של מלחמת עיראק, חתם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש על צו נשיאותי המורה על הקמת ועדה לבחינת יכולות המודיעין של ארצות הברית לגבי נשק להשמדה המונית. ב-2005 עם פרסום המלצות הוועדה הומלץ להקים מרכז לאומי למלחמה בהפצת נשק להשמדה המונית אשר ינהל, ויתכלל את כלל פונקציית קהיליית המודיעין האמריקאית בנושאי נשק גרעיני, ביולוגי וכימי ברחבי העולם. אותו שנה הקים הקונגרס באמצעות חוק הרפורמה במודיעין ומניעת טרור(IRTPA) את המרכז של כיום.

תפקידים
-------

תפקיד המרכז הם:

* זיהוי פערים קריטיים בתהליכי איסוף המודיעין נגד הפצת נשק להשמדה המונית.
* פיתוח פתרונות שיסייעו לסגור את אותם פערים מודיעניים.
* פיתוח ומימון טכנולוגיות חדשות כדי לסייע במאבק בהפצה.

ראשי המרכז
----------

* קנת סי בריל (2005–2009)
* ג'וזף דטראני (2010–2012)
* מג'ה מ להנוס (2012–?)
* דוקטור קתרין ברינספילד (2022–הווה)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Congressional Research Service, National Counterproliferation and Biosecurity Center, **ON FOCUS**, 2022
**שי אהרונוביץ'** (נולד ב-22 באפריל 1975) הוא מנהל רשות המיסים בישראל. כיהן קודם לכן כסמנכ"ל ממונה על מערך מיסוי מקרקעין.

ביוגרפיה
--------

אהרונוביץ' נולד ביפו וגדל בראשון לציון. למד בתיכון אמי"ת המר רחובות. בצה"ל שירת ביחידת דובר צה"ל ושימש כעורך חדשות וכתב משפטי בעיתון הצופה.

הוא עורך דין, בעל תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן.

את דרכו בשירות הממשלתי החל ברשות המיסים בשנת 2001, ומילא בה שורת תפקידים, בתחום מיסוי המקרקעין. בתחילה כמפקח מיסוי קרקעין, עבד כשש שנים כעורך דין במחלקה המשפטית, לאחר מכן כמנהל מחלקה במטה הרשות, ובהמשך כמנהל שני משרדים, ברחובות ובנתניה. במהלך השנים ניהל יחידות מטה ויחידות שטח.

אהרונוביץ' היה מעורב בשינויים בחקיקות מס רכישה, חקיקת המס בנושא תמ"א 38 וגיבוש המדיניות בנוגע למיסוי מקרקעין בישראל.

משנת 2018 שימש כסמנכ"ל רשות המיסים הממונה על מערך משרדי מיסוי מקרקעין. בתפקידו זה עבר מערך מיסוי המקרקעין מהפך טכנולוגי, מעידן הנייר לכך שכלל הדיווחים נעשים באופן מקוון וחלק מהשומות מתבצעות אוטומטית. "מיסוי מקרקעין - פרשנות, הלכה ומעשה", ספר פרשנות שכתב על חוק מיסוי מקרקעין עם שופט בית המשפט המחוזי אבי גורמן צוטט בפסקי דין של בית המשפט העליון.

ב-3 בספטמבר 2023 החליט שר האוצר בצלאל סמוטריץ' למנותו למנהל רשות המיסים בישראל וב-27 בספטמבר אושר מינויו בממשלה.

אהרונוביץ' משמש כמלמד דיני מיסוי הכנסה במדור לתוכניות מובנות באוניברסיטת בר-אילן. וכמרצה בקורסים אקדמיים בתחומי המיסוי באוניברסיטאות ומכללות אקדמיות, וכן במסגרת פורומים של הלשכות המקצועיות.

נשוי לדנה אב לארבעה ומתגורר בגבעת שמואל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שי אהרונוביץ'** בוויקישיתוף
* אודות שי אהרונוביץ', באתר רשות המיסים
* גיא ליברמן, ‏"ייתכן שבעתיד מס הרכישה למשקיעי נדל"ן יחזור ל-5%-6%", באתר גלובס, 16 בפברואר 2020
* אתר למנויים בלבד נתי טוקר, שר האוצר החליט: שי אהרונוביץ' ימונה לראש רשות המסים, באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  גד ליאור, הממשלה אישרה את מינויו של שי אהרונוביץ' למנהל רשות המיסים, באתר ynet, 27 בספטמבר 2023
**העצמה במשפט** הוא ספר שיצא לאור בשנת 2008 בעריכתם של פרופ' גיא מונדלק וד"ר מימי אייזנשטדט העוסק במושג "העצמה" (אנ') בשיח המשפטי. הספר, הראשון שנכתב בעברית על העצמה, יצא לאור בסדרת משפט, חברה ותרבות של הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב.

בספר שלושה עשר מאמרים הדנים במושג ההעצמה במשפט מזוויות שונות. חלק מן המחברים הם משפטנים ואחרים עוסקים בתחומים אחרים. חלקם אנשי אקדמיה וחלקם באים מן הפרקטיקה.

במבוא מסבירים העורכים כי "עיון מקיף בשיח המחקרי והמשפטי מלמד שהמושג הפך להיות 'חובק כל', ומחברים שונים עושים בו שימושים מגוונים ורחבים, חלקם תומכים זה בזה וחלקם סותרים זה את זה". המאמרים המאוגדים בספר מציעים תפיסות שונות של מושג ההעצמה ועל ידי שילובם מנסים העורכים למפות את אופני השימוש במושג זה ואת יחסי הגומלין ביניהם.

בין היתר מופיעים בספר מאמר על "קצבת נכות כללית" מאת שגית מור, מאמר על "עובדים עניים" מאת דפנה רובינשטיין, אורלי בנימין וערן גולן, מאמר על "מדיניות ההפלות" מאת דלילה אמיר וניבה שושי, מאמר על "עריקים בצה"ל" מאת הדר אבירם, מאמר על "מסורבות גט" מאת רונן פרי ויחיאל קפלן, מאמר על "סיוע משפטי לפיתוח קהילתי כלכלי" מאת מיכל אהרוני וגליה פיט.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר המלא באתר כתב העת "משפט, חברה ותרבות"
**הפרדס של עקיבא** הוא רומן מאת הסופרת יוכי ברנדס שנכתב בשנת 2012. הרומן מספר על תקופת החכמים שהנהיגו את עם ישראל לאחר חורבן בית המקדש השני, מנקודת מבטה של רחל בת כלבא שבוע, אשתו של רבי עקיבא, גדול החכמים באותה תקופה. הספר זכה בפרס סטימצקי לשנת 2012.

תקציר
-----

זהו סיפורה של רחל. בת עשירים בתקופה שלאחר חורבן בית המקדש השני, כאשר היהדות מנסה לגבש את עצמה לחיים ללא מקדש ועבודת קורבנות אלא באמצעות לימוד התורה ופירושה. רחל היא בתו של כלבא שבוע, איש אמיד התומך כלכלית במוסדות לימוד התורה, המייעד אותה לתלמיד חכם בשם ישמעאל, אולם רחל עצמה מעדיפה את אחד מרועי צאנו, עקיבא בן יוסף - בוּר בן למשפחת גרים. היא נישאת לו בחשאי ובעקבות כך מנושלת מבית אביה.
רחל מפצירה בבעלה שיצא וילמד ויהיה לרבי, ולאחר זמן מה הוא נעתר לתחינותיה ומסרב לשוב לביתו עד שיגשים משאלה זו שלה. לאחר שנים ממושכות בהן רחל חיה בגפה ומפרנסת בכוחות עצמה את לימודי בעלה ואת ילדיהם, חוזר עקיבא, לאחר שהוסמך לרב, כאחד האנשים המשפיעים ביותר ביהודה.
הספר ממשיך ומתאר את הוויכוחים הפנימיים בקרב החכמים וכן את יחסיהם עם הנצרנים. רבי עקיבא ממשיך בהשפעתו וכן בדבקותו בתורה, מצליח להגיע לפרדס, ומצליח לצאת ממנו חי, בריא ושלם. חוויה קשה זו שעבר, גורמת לו לתמוך במורדים ובמנהיגם בר כוכבא.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **הפרדס של עקיבא** |

* ברוריה אבידן-בריר, נכנסה לפרדס: ראיון עם יוכי ברנדס, באתר nrg‏, 12 בדצמבר 2012
* יוכי ברנדס, קריאת הקרב של רבי עקיבא, באתר ישראל היום, 26 באפריל 2013 – מאמר דעה על ל"ג בעומר
* הפרק הראשון מתוך ספרה "הפרדס של עקיבא", באתר הארץ, 23 באוקטובר 2012
* זהרה רון, ‏המלצת ספר: "הפרדס של עקיבא" - דרמה תקופתית מרתקת, באתר גלובס, 14 בפברואר 2013
* חגי הופר, על הספר "הפרדס של עקיבא" מאת יוכי ברנדס, באתר הניווט בתנ"ך

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוכי ברנדס זכתה בפרס סטימצקי על "הפרדס של עקיבא", באתר www.israelhayom.co.il

| ספרים מאת יוכי ברנדס |
| --- |
| ספרים | גְמר טוב (1997) • הגר (1998) • לכבות את האהבה (2001) • גרעינים לבנים (2003) • וידוי (2005) • מלכים ג (2008) • שבע אימהות (2010) • הפרדס של עקיבא (2012) • היהדות שלא הכרנו (2014) • אדל (2018) |
**הרצח של לינדה** (במקור השוודי נקרא: **Linda – som i Lindamordet**) הוא ספר בלשים מאת הסופר השוודי לייף פרסון. זהו הספר הראשון המוקדש כולו לדמותו של הבלש הספרותי אוורט בקסטרום.

הספר יצא לאור בשוודיה ב-2005, ותורגם לעברית בידי נעמה בן דור בשנת 2015.

עלילה
-----

בעיר וקשה נרצחת שוטרת צעירה בשם לינדה ואלין. הממצאים בזירה מראים שלינדה נאנסה ועונתה באכזריות לפני שנחנקה באמצעות עניבה. אוורט בקסטרום - בלש במחלק הרצח של משטרת שוודיה, נשלח לווקשה במטרה לפתור את המקרה ולהביא את הרוצח לדין. בקסטרום הוא אנטי-גיבור מובהק, הוא יהיר, אנוכי, גזען, שוביניסט, הומופוב ושתיין. הוא מסכים לקבל על עצמו את המשימה בעיקר מתוך ציפייה לבלות חופשת קיץ נעימה בווקשה על חשבון משלם המיסים. המשימה נראית בתחילה כפשוטה, הד.נ.א של הרוצח נמצא במספר מקומות ברחבי דירתה של הנרצחת. בקסטרום מחליט לבדוק את הד.נ.א. של כל האנשים הקרובים ללינדה, ואם יש צורך בכך, של וקשה כולה, עד שתימצא התאמה. הוא ממשיך לדבוק בקו חקירה זה אף על פי שהוא אינו מניב תוצאות. בסופו של דבר, לאחר חקירה משטרתית קפדנית (שמנוהלת בעיקר בידי אנשי צוותו של בקסטרום), הרוצח נלכד.

זהו הספר הראשון פרי עטו של פרסון המוקדש כולו לדמותו של בקסטרום (שכבר הופיעה כדמות משנה בספרים קודמים). בספר מופיעות גם דמויות ידועות נוספות פרי עטו של פרסון, ביניהן: הבלשית אנה הולט, הבלש יאן לווין, וצמד הבלשים יארנברג ויוהנסון.

ביקורת
------

הספר ספג ביקורת חיובית מאוד בשוודיה, ותורגם לשפות רבות, ביניהן עברית (התרגום העברי נעשה על פי התרגום האנגלי).

הוריה של נערה בת 18 אשר נרצחה בארברו ב-1998, טענו שפרסון כתב את ספרו בהשראת חקירת הרצח של בתם. פרסון הכחיש את הטענה. כמו כן נטען כי פרסון השתמש במסמכים מסווגים מאותו תיק חקירה במהלך כתיבת ספרו. פרסון הכחיש את ההאשמות ודרש שהן יבדקו בידי משטרת שוודיה. בהוראת שר המשפטים אנדרס איגמן הוחלט שלא לקיים חקירה ראשונית בנושא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  I njutbart sällskap medPerssons odräglige snut
2. ↑  Mordet: en bästsäljare
3. ↑  Professorn slipper polisen

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 314663730
* WorldCat (עם VIAF): 314663730

 |
**התינוק מאופראן** הוא רומן היסטורי העוסק במעשה קידוש השם המוני ומתאר את סיפור עלייתם על המוקד בשנת 1795 לערך של יהודי אופראן, קהילה עתיקה בדרום מרוקו, שעל פי המסורת הייתה קיימת שם עוד מתקופת בית שני.

את הרומן כתב אשר כנפו, והוא ראה אור בשנת 2000, בהוצאת בימת קדם. במסגרת התחקיר נסע המחבר למרוקו והגיע לדרומה, לעיירות תיזנית ואופראן. בשנת 2016 יצאה מהדורה נוספת של הספר עם כריכה חדשה מאוירת בידי הצייר חי כנפו.

עלילה
-----

החיים בעיירה הקטנה אופראן שבדרום מרוקו מתנהלים על מי מנוחות, עד שמושל חדש ובעל אמביציות משתלט עליה באמצעות צבא קטן. המושל ממנה לקאדי צעיר שאפתן וקיצוני, ששואף להשליט דת האסלאם על היהודים, ומוצא תואנות להתנכל להם. היהודים מקבלים אורכה של שבעה ימים כדי להמיר את דתם, אך מסרבים ולבסוף כחמישים מגברי היהודים מועלים על המוקד שהוצת בככר העיירה, בעוד הנשים והילדים ממלטים את עצמם לעיירות הסמוכות.

דמויות
------

* יצחק קדוש
* מכלוף
* הרב יהודה אפריאט
* הקאדי שייך עלי
* המושל בו האליס

תרגומים
-------

* הספר תורגם לצרפתית בהוצאת L'HARMATTAN ולערבית, בהוצאת אוניברסיטת אגאדיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תקציר של הספר, אתר "ברית"
* מופע בין-תחומי המבוסס על "התינוק מאופראן"(הקישור אינו פעיל), בימת קדם
* 
* התינוק מאופראן, באתר OCLC (באנגלית)
**זה מה יש** הוא ספר מאת אלון אמיר, שנכתב בשנת 2022. הספר הוא ספר פופ-ריאליטי המתמקד ביחסים בין אנשים ובבחירה כיצד להתמודד עם מצבים לא אופטימליים. הכותב צולל עם הדמויות אל עומקים פסיכולוגיים ולרגעי שבר. הספר הוא ספר המשך לספר שלוש דקות של נצח שיצא בשנת 2017.

תקציר
-----

בעקבות זכייה בלתי צפויה בתוכנית ריאליטי מוזיקלית של הזמר שאותו הוא מנהל, ינאי טננבאום מוצא את עצמו חוזר אל התפקיד שהוא כל כך אוהב – דובר המשלחת הישראלית לתחרות האירוויזיון. הוא מוצא את עצמו מתרוצץ ברחבי אירופה עם זמר בעייתי, שיר שהוא לא מאמין בו, שרת תרבות שנלחמת בהם עד חורמה ומלחמות אגו עם אנשי ההפקה, אך עם ניסיונו הרב וכישוריו הוא מצליח להוציא את המיטב מכל מצב. התחרות מתקיימת בסטוקהולם, העיר האהובה עליו, וזה כשלעצמו, עושה אותו מאושר.

תקרית דיפלומטית במוסקבה, שמתחילה כעימות תקשורתי קליל ולא מזיק, מטילה את ינאי לתוך משבר בינלאומי שיוצא משליטה ומרחיק לכת לכדי איומים ופגיעות באנשים הקרובים לו. כמי שכבר נכווה בעבר, בדרמה שהתרחשה בתחרות שנערכה בבאקו, הוא נאלץ גם הפעם להתמודד עם פחדים רבים ולבטים.

הדבר היחיד שלא נלקח בחשבון מבחינתו במסע המפרך והמתיש הוא אהבה, וינאי מוצב בפני דילמה חדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ירון פריד, ‏"זה מה יש": האירוויזיון כמו שלא ראינו אותו מעולם, באתר מעריב אונליין, 29 באפריל 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  זה מה יש - אלון אמיר, באתר books.alon-amir.com
איור השער של הספר בתרגומו לאנגלית, 1897.
**זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת** (צרפתית **Splendeurs et misères des courtisanes**) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי הצרפתי אונורה דה בלזק. הרומן, שפורסם בארבעה חלקים בין השנים 1838 ל-1847, נחשב לחלק ממכלול הסיפורים והרומנים של בלזק שנקרא הקומדיה האנושית. הוא ממשיך את קורותיו של לוסיאן דה רובמפרה, הדמות הראשית ברומן הקודם של בלזק, אשליות אבודות.

הספר תורגם לעברית על ידי עידו בסוק ויצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2001.

עלילה
-----

הרומן נפתח בנשף המסיכות הנערך מדי שנה באופרה של פריז, בו מופיע לוסיאן דה רובמפרה, המוכר כבר מהרומן "אשליות אבודות". בסופו של אותו רומן מבקש לוסיאן היפהפה לשים קץ לחייו, אלא שאז הוא נתקל בכומר ספרדי בשם קרלוס הררה שלוקח אותו תחת חסותו. אותו הכומר הוא לא אחר מווטרן, ארכי פושע שהתגורר באכסניה של מאדאם ווקה עם אז'אן דה ראסטיניאק, כפי שמתואר ברומן אחר של באלזאק, אבא גוריו. קרלוס הררה מממן את שיבתו של לוסיאן לחיי הזוהר הפריזאיים. הוא מעודד אותו לחזר אחר בתו של אציל חשוב מתוך מטרה לשאת אותה לאישה, מה שיקדם אותו בחיים הפוליטיים והדיפלומטיים. על מנת להגשים תוכנית זו הוא מצליח להשיב ללוסיאן את שם המשפחה של אמו, בת למשפחה אריסטוקרטית, והוא מתקרא לוסיאן דה רובמפרה במקום שארדון. ווטרן למעשה מבקש לחיות דרך לוסיאן, להשתמש בו ככלי לכיבוש החברה הגבוהה.

באותו נשף מסיכות מופיע לוסיאן עם אסתר ואן גובסק, יצאנית הצמרת שמעניקה לרומן את שמו. אסתר, יהודייה צעירה ומפתה המכונה "החשמלנית" בשל התחושה המחשמלת שהיא מעוררת, זונחת את חיי החטא לטובת לוסיאן, אך ווטרן, בדמותו של קרלוס הררה, משכנע אותה כי היא רק תגרום לו נזק ותעכב את הקריירה שלו. במקום זה הוא מתכנן להשתמש בכישורי הפיתוי שלה כדי לסחוט כספים מהברון דה נוסינגן, שמתאהב בה במבט ראשון. באמצעות כספים אלה הוא מתכנן לרכוש עבור לוסיאן את האחוזה הישנה של משפחת אמו, שנמכרה זה מכבר, ולהציע את הנדוניה הנדרשת עבור החתונה.

אסתר, שנאלצת למלא את תפקיד מאהבתו של הברון נוסינגן למען לוסיאן, מתאבדת, והחשד נופל על לוסיאן וקרלוס הררה. השניים נעצרים ונחקרים. לוסיאן נשבר בחקירה ומסגיר את זהותו האמיתית של פטרונו, ולאחר מכן מתאבד בתאו בתלייה. ווטרן חושף את עצמו, אך מצליח להגיע לעסקה עם פרקליט המחוז וממונה למפקד המשטרה.

רקע היסטורי
-----------

העלילה, כמו במרבית הסיפורים והרומנים של בלזק, מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר מפלת נפוליאון ושיבת המונרכיה לצרפת. בדומה ל"אשליות אבודות", גם כאן ניכרים ברקע הסיפור הוויכוחים הפוליטיים בין הליברלים למלוכנים, אם כי בניגוד לרומן הקודם, אין לכוחות אלה תפקיד ממשי בעלילה.

את סופו של אסיר הפרך ווטרן, שאחרי שנים של מאבק בחוק ואדישות כלפי כל מוסר חברתי נהפך למפקד המשטרה, ביסס בלזק על סיפורו של אז'ן פרנסואה וידוק (Eugène François Vidocq), פושע צרפתי בן התקופה שנהפך לראש סוכנות ממשלתית למאבק בפשע. סיפורו של וידוק השפיע גם על הסופר ויקטור הוגו, שביסס עליו את דמותו של ז'אן ולז'אן בספרו עלובי החיים.

התייחסויות מאוחרות
------------------

המחזאי הבריטי אוסקר ויילד אמר שהצער הגדול ביותר שחש מימיו נגרם לו על ידי מותו של לוסיאן דה רובמפרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* לנה שילוני, הקרנבל שחותר תחת יסודות הסדר הבורגני, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2001
* זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb120028709 (data)
* GND: 4316820-6
* SUDOC: 02813351X
* VIAF: 182637026
* WorldCat (עם VIAF): 182637026

 |
**חסד אלוהים** (באנגלית **God's Grace**) הוא רומן בדיוני פרי עטו של ברנרד מלמוד. הסיפור מתרחש על רקע חורבנו של המין האנושי, והישרדותו של אדם בודד. הספר ראה אור בשנת 1982. הספר תורגם לעברית בידי אמציה פורת וראה אור בהוצאת עם עובד (ספריה לעם) בשנת 1984. זהו הרומן האחרון שכתב ופרסם ברנרד מלמוד.

הדמות והתמה
-----------

קלווין כהן, פלאונטולוג ובנו של רב, שהה בקרקעית האוקיינוס בזמן שהמין האנושי השמיד את עצמו במלחמה תרמו-גרעינית, ונותר לבדו אחרון מבני-מינו. הספר מתחיל בשיחה בין כהן לאלוהים, אשר מסביר ומתרץ כי קיומו של כהן הוא טעות זניחה, אשר תתוקן במהרה. לאחר שיח ודברים מסכים אלוהים להניח לכהן "להתקין עצמו למוות." נוכחותו הישירה של אלוהים נעלמת לאחר דין ודברים אלו. מקץ השיחה הראשונית ועד סיום הספר רומז אלוהים את רמיזותיו באותות, סימנים ושליחים. כהן נותר לבדו, נאלץ לפרש את כוונתו של האל, ולפעול כמיטב הבנתו לפי תוכנית האל.

אולם כהן לא נותר בודד זמן רב. שימפנזה שהיה בספינת המחקר שרד אף הוא את החורבן. במהרה מתברר כי השימפנז, הודות למתקן מיוחד שהושתל בו על ידי מדען, מסוגל לדבר. כהן פותח ספר תנ"ך באקראי ומעניק לשימפנז שם: בוז. כהן והשימפנז (שהוטבל לנצרות על ידי המדען), מגיעים לאי בודד. 
בתחילה האי נטוש – אפילו החרקים אינם. אולם במהרה מצטרפים אל כהן ובוז קבוצת שימפנזים שמופיעים לפתע. כהן מחליט כי עליו להקים באי קהילה אלטרואיסטית, חקלאית. זהו, על-פי פרשנותו, רצון האל – או לפחות ציפייתו מכהן. כהן מייסד מדרשה ומלמד את קהילת השימפנזים פילוסופיה, היסטוריה ומוסר. בוז מלמד את השימפנזים לדבר, והקהילה חרוצה ומשגשגת. כהן מאלתר לנתיניו סדר פסח, מגדיר שבעה דיברות חדשים ומנגן פרקי חזנות של אביו על גבי גרמופון שחילץ מן הספינה. נראה כי האדם האחרון על-פני כדור הארץ הופך מעתה להיות מייסדה של הקהילה הראשונה של העולם החדש.

אולם הדברים משתבשים. השימפנזית הפורייה היחידה בקבוצה מעדיפה את חברתו של כהן על-פני חברתם של הזכרים בני-מינה. לאחר לבטים רבים מחליט כהן להיענות לשימפנזה העונה לשם מרים, והם מולידים תינוקת אדם שימפנזה. כהן רואה בהצלחת ההיריון אישור אלוהי להעזתו. הוא רואה בתינוקת את תחילתו של גזע חדש, זולתני, שיירש את הארץ. חבורת בבונים מופיעה באי, ומעוררים יצרים מודחקים אצל השימפנזים – טריטוריאליות, כוחניות, הדחף לבשר טרי.
אט-אט, כמגדל קלפים, קורסת האוטופיה ששאף ליצור כהן. האם הייתה זו יומרה מצדו? האם חטאיו ויהירותו הכעיסו את האל? ידוע וברור לו, כי יראתו מהאל גדולה מאהבתו אליו. האם על כך העניש אותו אלוהים?
אולם עם כל נוכחותו של האל באותות והתערבותו בהרכב המשתנה אוכלוסיית האי, עדיין נראה כי הבחירה החופשית והחלטותיו של כהן קובעות את גורלו וגורל קהילתו. כהן עומד בפני צמתים חשובים ודבק שוב ושוב בהנחה כי ברואי האל טובים הם מיסודם. 
השאלה העולה היא האם גורלו של כהן היה נתון מראש? האם הניסוי הכביר שלו היה אך כמשחק בעיני האל?

הספר הוא אלגוריה עזה ונוקבת על יחסי האדם והאל. מצויה בו ביקורת על אדישותו או צימאון דמו של האל מצד אחד, ועל יהירותו ותעוזתו של האדם מצד שני.

לקריאה נוספת
------------

* אונגר, הנרי, **תמונת האנושות כספינה שנטרפה** הארץ, כ"ח בחשון תשמ"ה, 23 בנובמבר 1984, עמ' 16.
* מלמוד, ברנרד, **חסד אלוהים**, הוצאת עם עובד, 1984.
* פרידלנדר, יוסף, **סיפור פסימי על יהודי אופטימי**. בארץ ישראל: מדיניות, חברה, כלכלה, ספטמבר 1984, עמ' 45, 59.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביקורת על הספר של הניו-יורק טיימס
* מאמר על הספר באתר "סיפור פשוט"(הקישור אינו פעיל)
* סדרת הרצאות מצולמות של הנרי אונגר על הספר
**חצות מעל סנקטפראקס** הוא הספר השלישי בסאגת טוויג בסדרה "קורות קצעולם".

עלילה
-----

זה הספר האחרון בסדר הכרונולוגי הכולל את זאב העננים. טוויג מנסה להציל את אביו, זאב העננים, שנלכד בלב הסערה. כשהוא נכנס לסערה, הוא פוגש את אביו. אביו מספר לו שמי שנכנס לתוך אמא סערה מתחיל להתאחד איתה. מצד אחד הוא משיג ידע על מזג אוויר שכל מלומדי השמיים בסנקטפראקס יכולים רק לחלום עליו, אך מצד שני הוא מתחיל להיעלם לאט לאט. כמו כן, הוא מספר לטוויג שאמא סערה עומדת להגיע ללב יערעבות כדי להפיח חיים מחדש. הבעיה היא שכעת סנקטפראקס עומדת בדרכה, ואם סנקטפראקס לא תוזז, אמא סערה תוציא את כל כוחה בניסיון להזיז את סנקטפראקס, ולא תוכל להפיח חיים בקצה, וכל החיים על הקצה ימותו. לאחר שהוא גומר לספר זאת לטוויג הוא נעלם. אמא סערה פולטת את טוויג וכל צוות האונייה החוצה, והם מתפזרים במקומות שונים ברחבי הקצה. כשטוויג מתעורר, הוא אינו זוכר דבר ממה שקרה כשהיה בתוך אמא סערה. בעזרת מתלמד בשם קאולקייפ הוא מחליט לחפש את חברי הצוות, ולבדוק אם הם זוכרים. הוא מתחיל למצוא אותם לאט לאט, אבל גם הם אינם זוכרים כלום. לבסוף הוא מגלה שחבר הצוות האחרון שלא מצא הוא נווט האבן, שנחת בלב יערעבות. הוא יוצא לחפש אותו, וכשמגיע אליו אומר לו נווט האבן שהוא זוכר מה קרה, מפני שהיה מוגן על ידי החליפה שלבש. הוא מזכיר לטוויג על מה שאמר לו אביו זאב העננים, והם מגלים שאמא סערה תגיע לסנקטפראקס בחצות. נווט האבן מבצע בטוויג ובקאוקלייפ שיגור רקיע לעבר סנקטפראקס, כדי שיספיקו להגיע לפני חצות. קאוקלייפ משחרר את השרשרת, והפרופסור לחושך ועוד כמה פרופסורים שלא יכלו לראות את עירם האהובה נעלמת נשארים עליה. לאחר שאמא סערה עוברת, צומח סלע גדול בגן הסלעים - עליו בונים את סנקטפראקס החדשה. קאוקלייפ ממונה לבכיר נשגבי האקדמיה.

| **קורות קצעולם** |
| --- |
| ספרים ראשיים | מעבר ליערעבות • רודפתסערה • חצות מעל סנקטפראקס • קללת הגלואמגלוזר • אחרון פיראטי הרקיע • ווקס • קרחופשי • אבירי החורף • התנגשות ספינות הרקיע • המגילות האבודות • בני האלמוות |
| ספרים משניים | זאב העננים • נווט האבן • מפות קצעולם |
| סופרים | פול סטיוארט • כריס רידל |

קישורים חיצוניים
----------------

* חצות מעל סנקטפראקס, באתר OCLC (באנגלית)
"**יוסקה מאיור**" הוא סיפור קומיקס בהמשכים שמורכב משני חלקים. הקומיקס נוצר על ידי גיורא רוטמן ודב (דובי) זיגלמן והתפרסם בשער האחורי של השבועון לילדים "הארץ שלנו" בשנים 1972–1973. הקומיקס מתרחש על רקע המאבק להקמת מדינת ישראל. הוא מקיף 81 פרקים סך הכל, ובכך הוא סיפור הקומיקס הארוך ביותר שפורסם בעיתון ישראלי.

עלילה
-----

חלקו הראשון של הסיפור החל להתפרסם ב-24 בינואר 1972, והקיף 50 פרקים. הוא מתאר את קורותיו של יוסקה מאיור, בחור צעיר שהיה פרטיזן בשואה והעפיל לארץ, התגייס לפלמ"ח (לאחר מבחני אומץ שערך לו מפקדו יצחק), ועסק בפעולות של העפלה לארץ ישראל. לאחר מכן השתתף יוסקה בהברחת 150 ילדים יהודיים ממנזר בפולין שבו היו כלואים. חלקו השני של הסיפור מתרחש על רקע מלחמת העצמאות ובו יוסקה נלחם בקרבות על גוש עציון ומשתתף בשיירות לירושלים הנצורה. בסופו של הסיפור משתתף יוסקה בגילוי דרך בורמה.

בראיון מאוחר טענו רוטמן וזליגמן כי הסיפור נולד על רקע מחסור בידע על אודות תקופה זו בקרב בני הנוער. השניים הקפידו על דיוק בפרטים ההיסטוריים בעלילת הסיפור ובאופן ציור הפרטים. לשם כך, עסקו השניים במחקר היסטורי על אודות התקופה ויצרו גיבור בדיוני הפועל בתוך מרחב היסטורי ממשי.

דמויות
------

**יוסקה מאיור**- גיבור הסיפור, מתואר בקומיקס כבחור צעיר, גבה- קומה, חסון, פטריוט, המתנהג באופן אצילי, בעל תושייה, אמיץ לב, נאמן "למוסדות הלאומיים", ומוכן להקריב את חייו למען העם ותקומתו.

יוסקה יוצא לפעולות ומבצעים רבים, ואף מקבל תשבחות ממפקדו.

ישנן דמויות משניות נוספות כמו: מפקדו- יצחק, חברתו (שבפרק האחרון הופכת לאשתו)- מירי, והלוחמים הרבים שלוחמים איתו - יאיר, יהושע, ינוש, מקס, סטפן, אברהם, בני, מנשה, אלי, ועוד רבים, אך הן דמויות שוליות יותר.

תגובות על הקומיקס
-----------------

רוטמן מספר על אהדת הילדים לקומיקס: "הם רצו אחריי והציקו לי כל הזמן, בשאלות מה יהיה הלאה, מה יהיה בשבוע הבא".

אך חוץ מהתגובות החיוביות היו גם כמה ביקורות שליליות על כך שלגיבור הראשי אין חסרונות. וכך כתבה קוראת אחת: *"עוד לא פגשתי אדם כיוסקה מאיור, שמצליח בכל מעשיו ושיהיה נועז וגיבור ושום רגש של פחד אפילו לא צץ בו".* בתשובה, ענו לה קוראים אחרים ש *"יוסקה מאיור הוא סיפור בלבד וסיפור יכול להיות דמיוני ".*

לקריאה נוספת
------------

גיורא רוטמן ודב זיגלמן, **יוסקה מאיור**, עיתון הילדים "הארץ שלנו", 1972-1973

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסקה מאיור- חלק ראשון, באתר יקום תרבות

* יוסקה מאיור- חלק שני, באתר יקום תרבות

* יוסקה מאיור בריבועי קומיקס, חלק א', באתר של גיורא רוטמן
* יוסקה מאיור בריבועי קומיקס, חלק ב', באתר של גיורא רוטמן
* דף הבית באתר של גיורא רוטמן
* יוסקה מאיור: הקומיקס הישראלי כאפוס היסטורי, אימגו מגזין מאמרים,אלי אשד
* יוסקה מאיור :הקומיקס הישראלי כסיפור הרפתקאות היסטורי, המולטי יקום של אלי אשד

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליהו אשד, יוסקה מאיור :הקומיקס הישראלי כסיפור הרפתקאות היסטורי, באתר המולטי יקום של אלי אשד, ‏2008-06-10
2. ↑  אלי אשד, "יוסקה מאיור: הקומיקס הישראלי כאפוס היסטורי", באתר אימגו, 19 בינואר 2009
3. ↑  דב זיגלמן וגיורא רוטמן, כרך א', **יוסקה מאיור**, 1972, עמ' 1
4. ↑  דב זיגלמן וגיורא רוטמן, כרך א', "שלוש דמויות באפלה", **יוסקה מאיור**, 1972, עמ' 6
5. ↑  דב זיגלמן וגיורא רוטמן, כרך א', "הביתה", **יוסקה מאיור**, 1972, עמ' 30
6. 1 2  יוסקה מאיור: הקומיקס הישראלי כאפוס היסטורי, באתר אימגו מגזין מאמרים (באנגלית)
**יופ טר הול** (בהולנדית: **Joop ter Heul**) היא סדרת ספרים לנוער מאת סיסי ואן מרקסוולט, העוסקת בחייה של נערה בשם "יופ טר הול". הסדרה כוללת ארבעה ספרים שפורסמו בין השנים 1919–1923,[דרושה הבהרה] ועוד אחד שפורסם ב-1946 כספר המשך.

עלילה
-----

הסדרה עוקבת אחרת מהלך חייה של נערה בשם יופ טר הול, בת למשפחה מבוססת מאמסטרדם. הסדרה מתארת את לימודיה בתיכון, התבגרותה, נישואיה, לידת ילדיה ומעורבותה במפעלי צדקה. יופ טר הול היא נערה עקשנית ועליזה כלפי חוץ, אך בעלת עולם פנימי רוחני ועשיר. ב-1946 התפרסם ספר נוסף בסדרה העוסק בבתה של יופ, אשר חברה במחתרת ההולנדית הנלחמת בנאצים במלחמת העולם השנייה (ספר זה הוקדש לבעלה של מרקסוולט אשר היה בעצמו לוחם התנגדות והוצא להורג בידי הנאצים).

הסדרה זכתה לפופולריות עצומה, והפכה את סיסי ואן מרקסוולט לסופרת מפורסמת. ספרי הסדרה אינם נחשבים לספרות מופת הולנדית אך היו פופולריים בקרב נערות ונשים הולנדיות צעירות החל משנות ה-20 של המאה ה-20 ועדיין נמכרים לקהל של נשים צעירות במספרים לא מבוטלים. בין מעריצותיה המפורסמות של ואן מרקסוולט נמנתה אנה פרנק, אשר קראה את כל סדרת יופ טר הויל בטרם נכנסה למחבוא שלה, והמשיכה לקרוא אותה ואת שאר ספריה של ואן מרקסוולט במחבוא. ביומנה המפורסם היא מציינת על אחד מספריה האחרים של מרקסוולט: "נחמד אבל לא מתקרב לקרסוליים של יופ טר הול" וכן: "סיסי ואן מרקסוולט כותבת נהדר. בטוח שאתן גם לילדים שלי לקרוא אותה". מחקרים מראים את השפעת הסדרה על יומנה של אנה פרנק הן במבנה והן בתוכן. הדמות שאליה פונים המכתבים ביומן, "קיטי" מבוססת על דמותה של קיט פרנקן (Kit Franken) אחת מחברותיה הטובות של יופ בסדרה. בגרסה המקורית של היומן (טקסט א') אף היו מכתבים המיועדים לדמויות אחרות בסדרה (למעט יופ עצמה).

ב-1968 יצא לאקרנים בהולנד סרט בשם "יופ טר הול" המבוסס על ספרי הסדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Joop ter Heul - De Musical

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנה פרנק, **יומן**, הוצאת דביר, 2007. עמ' 61.
2. ↑  Berteke Waaldijk. Reading Anne Frank as a woman. Women's Studies International Forum Volume 16, Issue 4, July–August 1993, Page 332
3. ↑  יופ טר הול במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**המלחמה העות'מאנית-רוסית (1568–1570)** או **מערכת הדון-וולגה-אסטרחן של 1569** (הנזכר במקורות העות'מאנית בתור משלחת אסטרחן), הייתה מלחמה בין רוסיה הצארית לבין האימפריה העות'מאנית על חאנות אסטרחן. המלחמה הייתה הראשונה מבין שתים עשרה המלחמות העות'מאניות-רוסיות, שהסתיימו עם מלחמת העולם הראשונה ב-1914–1918.

בשנת 1556 נכבשה חאנות אסטרחן על ידי איוואן האיום, שבנה מבצר חדש על גבעה תלולה המשקיפה על הוולגה. בשנת 1568 הווזיר הגדול סוקולו מהמט פאשה, מי שהיה הכוח האמיתי בניהול האימפריה העות'מאנית תחת סלים השני, יזם את המפגש הראשון בין האימפריה העות'מאנית לבין רוסיה הצארית. התוצאות הניבו את האסונות הרבים שיבואו. התוכנית בקונסטנטינופול הייתה לאחד את הוולגה והדון בתעלה. בקיץ 1569 נשלח כוח גדול תחת קאסים פאשה, של 20,000 טורקים ו -50,000 טטרים, להטיל מצור על אסטרחן ולהתחיל את חפירת התעלה, ואילו צי עות'מאני הטיל מצור על אזוב.

עם זאת, גיחה של חיל המצב תחת קניאז (הנסיך) סרבריאניי-אובלסקיי, המושל הצבאי של אסטרחן, הדף בחזרה את המצור. צבא רוסי של 30,000 חיילים תקף ופיזר את הפועלים ואת כוח הטטרים שנשלח להגנתם. בדרכם הביתה, כ-70% מהחיילים הנותרים והעובדים קפאו למוות בערבות, או נהרגו בהתקפות צ'רקסיות, וכן הצי העות'מאני נהרס בסערה. 

האימפריה העות'מאנית, אף כי הובסה צבאית, החזיקה במעבר בטוח לעולי רגל וסוחרים מוסלמים ממרכז אסיה, וכן קיבלה את דרישתה על הריסת המצודה הרוסית על נהר טרק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  DeVries, Kelly Robert (2014-05-01). "The European tributary states of the Ottoman Empire in the sixteenth and seventeenth centuries". *Choice* (באנגלית). **51** (09): 51–5179. doi:10.5860/CHOICE.51-5179. ISSN 0009-4978.
2. ↑  'נט מרטין, ימי הביניים, רוסיה:980-1584, 354.
3. ↑  'נט מרטין, *ימי הביניים, רוסיה:980-1584*, 356.

| המלחמות העות'מאניות-רוסיות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1568–1570 • 1676–1681 • 1686–1700 • 1710–1711 • 1735–1739 • 1768–1774 • 1787–1792 • 1806–1812 • 1828–1829 • 1853–1856 • 1877–1878 • 1914–1918 |

 |
**שון ג'ונס** (באנגלית: **Shawn Jones**, נולד ב-25 במרץ 1992) הוא כדורסלן אמריקאי. ג'ונס יכול לשחק הן בעמדת הפאוור פורוורד והן בעמדת הסנטר. גובהו 2.03 מטרים ומשקלו 107 ק"ג.

קריירה במכללות
--------------

ג'ונס החל לשחק באוניברסיטת מרכז טנסי בשנת 2010.

בארבע שנותיו באוניברסיטה שיחק ב-131 משחקים, וב-62 מתוכם עלה בחמישייה הפותחת.

#### סטטיסטיקה באוניברסיטה

| שנה | מכללה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מקו העונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010-2011 | מרכז טנסי | 32 | 2 | 10.9 | .505 | .000 | .684 | 2.3 | .3 | .3 | **.6** | 4.1 |
| 2011-2012 | מרכז טנסי | 32 | 1 | 16.2 | .551 | .000 | .585 | 3.3 | .2 | .4 | 1.2 | 7.3 |
| 2012-2013 | מרכז טנסי | 34 | 26 | 21.1 | .498 | .000 | .635 | 5.4 | .4 | .3 | 1.3 | 8.5 |
| 2013-2014 | מרכז טנסי | 33 | 33 | 28.2 | .577 | .000 | .687 | 8.5 | .6 | **.9** | 1.9 | **14.2** |

קריירה מקצוענית
---------------

לאחר שלא נבחר בדראפט 2014, ניסה ג'ונס להתקבל לליגה הטובה בעולם דרך ליגת הקיץ. הוא שיחק במדי לוס אנג'לס קליפרס, ולאחר-מכן עבר למיאמי היט. אולם לא התקבל ל-NBA, ועבר לשחק בליגת הפיתוח, במדיה של סו פולס סקייפורס. ב-49 משחקים במדי הקבוצה העמיד ג'ונס ממוצעים של 13.1 נקודות 8.8 ריבאונדים ו-1.2 חסימות למשחק.

לקראת עונת 2015-2016 שיחק שוב בליגת הקיץ, הפעם במדי הוושינגטון ויזארדס, אולם שוב לא התקבל, ולכן הצטרף לאנדורה מליגת ה-ACB.

לאחר עונה במדי אנדורה, בה סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה, חתם ג'ונס לשלוש שנים בהפועל ירושלים מליגת העל הישראלית. באפריל 2017 הושאל לאבלינו האיטלקית. ביוני 2018 חתם בדינמו סאסארי. ב-21 באוגוסט 2018 חזר לישראל וחתם לעונה אחת בהפועל חולון. ב-8 בנובמבר 2019 חתם לעונה אחת בקבוצת ק.ק. ולוצלאווק מליגת העל הפולנית.

בנובמבר 2022 חתם בהפועל חיפה במדייה העמיד ממוצעים של 11.4 נק' ו-5.9 ריבאונדים בליגה ו-11.1 נק' ו-6.7 ריבאונדים במסגרת היורופקאפ, בחודש מרץ 2023 נפצע במהלך משחק ליגה וגמר את העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2016 קיבל אזרחות קוסובנית ובאותה שנה הצטרף לנבחרת קוסובו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שון ג'ונס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* ורד כהן‏, הפועל ירושלים: שון ג'ונס חתם לשלוש שנים, באתר וואלה!‏, 11 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shawn Jones signs with MoraBanc Andorra
**דוד רוֹקְנִי** (נולד ב-6 בינואר 1932, כ"ז בטבת ה'תרצ"ב) הוא אלוף-משנה לשעבר בצה"ל, ששימש כמפקד טקס הדלקת המשואות בהר הרצל ביום העצמאות בין השנים 1983–2016.

ביוגרפיה
--------

דוד רוקני בפגישה עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין לרגל סיום תפקידו כמפקד טקס הדלקת המשואות ביום העצמאות
רוקני נולד לשעהבן וגזלה בכרמאנשאה שבאיראן, בן שלישי מתוך ארבעה ילדים. אביו היה יבואן עשיר. עלה לישראל בשנת 1950 והצטרף לקיבוץ אשדות יעקב. בשנת 1952 נסע לאיראן למטרת נישואין. בנסיעה זו הכיר את אשתו רונית ונישא לה, ולאחר חופשה קצרה חזר לשירות כנגד יחידה בגדודו. בשנת 2013 יצא סרט תיעודי בשם "הטקס" על האירוע בהשתתפותו.

שירת בחטיבת גולני 35 שנים בתפקידי מטה והדרכה, והיה רס"ר בה"ד 11 בשנות ה-70. במהלך שירותו הצבאי מונה למפקד טקס הדלקת המשואות המסורתי המתקיים כל שנה בערב יום העצמאות. לצורך זה קיבל דרגת קצונה וגויס בכל שנה למילואים למשך 42 יום. במהלך שירותו ניהל 34 טקסי הדלקת משואות. הוחלף על ידי סגן-אלוף שמעון דרעי, שקודם בשנת 2019 לדרגת אלוף-משנה.

חיים אישיים
-----------

מתגורר ברמת גן, נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד רוקני** בוויקישיתוף
* רותם פסו, אל"מ (במיל') רוקני: צעקתי לדגלנים – "תברחו!", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 24 באפריל 2012
* איתמר אייכנר, הסמל של טקס הדלקת המשואות פורש, באתר ynet, 8 באפריל 2016
* רועי ינובסקי, אחרי 34 שנה: אל"מ רוקני מתכונן למצעד הדגלנים האחרון, באתר ynet, 10 במאי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתמר אייכנר, הסמל של טקס הדלקת המשואות פורש, באתר ynet, 8 באפריל 2016
2. 1 2  עניין אישי עם אל"מ (מיל') דוד רוקני, באתר ערוץ 7, 20 באפריל 2018
3. ↑  השמירה האחרונה: המלצות צפייה ליום הזיכרון, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2013