recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רמת אלחנן** היא שכונה אשכנזית במזרח בני ברק. היא נקראת על שמו של הרב אלחנן וסרמן שנרצח בשואה. רבה של השכונה הוא הרב יצחק זילברשטיין.

הקמת השכונה וגבולותיה
---------------------

בית הכנסת המרכזי, בשכונת רמת אלחנן.
השכונה הוקמה בשנת תשל"ו 1976 על ידי הסתדרות צעירי אגודת ישראל שהקימה גם את שכונת רמת אהרן הסמוכה מספר שנים קודם לכן. בתחילת הקמתה של השכונה, סבבו אותה שיכון ההסתדרות מצפון שמרכזו היה ברחוב מצדה שבמשך השנים שונה שמו לרחוב אשל אברהם, ושיכון צה"ל ממערב, אוכלוסיות פחות דתיות, בחלוף השנים עזבו אוכלוסיות אלה את העיר. וכיום האוכלוסייה בה חרדית מגוונת. בית הכנסת בשכונה יוצא דופן, במבנה אחד שוכנים בתי כנסת בארבעה נוסחים שונים. בית הכנסת "המרכזי" בנוסח אשכנז, "קהל חסידים" שרבו הוא הרב יהודה סילמן. בית כנסת ספרדי בנוסח עדות המזרח רבו הוא הרב מסעוד בן שמעון, ובית כנסת תימני. 

הרב הראשי שלמה משה עמאר היה תושב השכונה במשך עשרות שנים.

גבולות השכונה הם רחוב השומר (הרב כהנמן) במערב, כביש גהה במזרח, ואזורים תעשייתיים ומבני ציבור מצפון ומדרום. במזרח השכונה יש את פארק החי - גן חיות של העיר, שהכניסה אליו היא ללא תשלום. בקצה המזרחי צפוני, שוכנים הבניין הראשי של עזר מציון והמרכז הרפואי מעיני הישועה.

### מאפיינים

על פי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה רמת אלחנן היא השכונה הענייה ביותר בישראל.

בשכונה ישנם שני בתי ספר לבנות. האחד כללי והאחר חסידי, ושלושה תלמודי תורה, לבנים "אהל תורה" לילדי השכונה, ותלמודי תורה של חסידויות צאנז וסלונים, וכן ישיבה לבעלי תשובה ״שערי תשובה וחיים״.

הסופר משה מיכאל צורן מוציא עלון חודשי בשם "קול ברמה" מסיפורי ומהווי השכונה ומדבריו של הרב זילברשטיין. חלק מאותם סיפורים הועתקו לספרים **טובך יביעו,** **עלינו לשבח** ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחר אילן, כלכליסט, הלמ"ס מפרסמת לראשונה: אלו השכונות העשירות והעניות בישראל, באתר ynet, 15 באוגוסט 2019
**האדם האחרון** (מגרמנית: Der letzte Mensch) הוא מושג בספר כה אמר זרתוסטרא המשמש את ניטשה לתיאורו של אדם המהווה אנטיתזה לעל-אדם, עליו מבשר זרתוסטרא.
האדם האחרון עייף מחייו, אינו לוקח סיכונים ותר אחר שלווה וביטחון בלבד.

הופעתו העיקרית של מושג האדם האחרון בספר כה אמר זרתוסטרא תופסת מקום מרכזי בפרולוג של הספר, כאשר זרתוסטרא נושא נאום בפני קהל האנשים המחכים להופעתו של לוליין על חבל, וטועים לחשוב שזרתוסטרא עומד להציגו.

לאחר ניסיונו הכושל של זרתוסטרא להביא לקבלתו של העל-אדם בקרב הקהל, הוא מנסה לעורר בקרב הקהל סלידה מפני הפוכו של העל-אדם, הוא האדם האחרון. לפי דבריו, האדם האחרון הוא המטרה לקראתה צועדת החברה האירופאית, חברה אשר מתאפיינת בחוסר יכולת לבצע גדולות והיעדר יכולת לחלום. ביטוי נוסף של האדם האחרון בחברה האירופאית הוא שחברה זו נעדרת סיבה או תכלית לקיומה.

בחברה עדרית זו אין הבחנה בין שולט לנשלט, בין חזק לחלש, בין הצטיינות לבינוניות. העייפות וחוסר התכלית מבטלות קונפליקטים ואתגרים חברתיים. כתוצאה מכך, כל פרט חי בשוויון מוחלט ובהרמוניה. יצירתיות וגאונות נתונים לדיכוי, ולכן אין ביטוי למקוריות או לייחודיות של הפרט. כך למשל, מתאר זרתוסטרא כיצד תראה החברה של האדם האחרון:

> 
> אהבה מהי? בריאה מהי? ערגה מהי? כוכב מהו? אלו שאלות אשר ישאל האדם האחרון ובעיניו ימצמץ. אותה שעה והנה צמקה וקטנה הארץ ועליה מדדה האדם האחרון המקטין את הכל. ואת מינו אין להכחיד כאשר לא יוכחד מין הפרעוש; האדם האחרון יאריך ימים יותר מכל שקדם לו.
> 
> 
> 
> — כה אמר זרתוסטרא
> 

האדם האחרון יוצא כנגד הרצון לעוצמה, אותו כוח רצון ושאיפה העומד בבסיסו של הטבע האנושי. חברתו מנוונת, ניהיליסטית ונטולת מטרות, חסרת הפרדה בין טוב לרע ורודפת תענוגות משניים. אולם לאחר הזהרותיו מפני האדם האחרון, ההמון קורא לזרתוסטרא "*הבא לנו את האדם האחרון, הפוך אותנו לזה האדם!"* וצחוק נשמע ברחבי הקהל.

כתוצאה מתגובה זו, זרתוסטרא מפנה גבו לקהל בעגמומיות ותוהה בליבו לגבי הבנתם את רעיונותיו *"אני לא הפה לאלו האוזניים*", ולגבי רגשותיהם כלפיו "*הם שוזפים בי מבטם וצוחקים צחוק רווי שנאה, ישנו קרח בצחוק זה".*

ניטשה מדגיש כי האדם האחרון נגרם בשל מות האלוהים, אך תוצאותיו של מאורע עצום זה עודן בלתי ניתנות לחיזוי.

| פרידריך ניטשה |
| --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |
**התיישבות היהודים במישור החוף המרכזי** של ישראל החלה בסוף המאה ה-19, על אדמות שנרכשו מבעליהן הערבים, ובהמשך הוא הפך לאזור המאוכלס ביותר בארץ. אחכתכצכצכת

תחילת ההתיישבות
---------------

עד שנת 1948 יכלו יהודים להתיישב רק במקומות שבהם מכרו להם הערבים אדמות. הערבים לא מכרו ליהודים קרקעות באזורים שהיו טובים להתיישבות, כגון השומרון והגליל התחתון.

הקרקעות שנמכרו ליהודים ממוקמים בשלושה אזורים מרכזיים:

1. באצבע הגליל ואזור אגם החולה – אזורים שהיו ביצתיים ונגועים במלריה.
2. בעמק יזרעאל ובעמק חרוד – שהיו גם הם אזורים ביצתיים ונגועים במלריה
3. בשרון ובהמשכו הדרומי – צפון מישור יהודה.

השטחים באזורים אלו היו בלתי נוחים לחקלאות שכן השטח היה מורכב, בחלקו, מגבעות כורכר שאינן מתאימות לחקלאות. חלק אחר היה עשוי אדמות חמרה (ה"רכס האדום"), שגם הוא לא הביא תועלת רבה למשק החקלאי. משום שאין באזור מעיינות שבעזרתם ניתן להשקות את האדמה ובאותה התקופה עדיין לא ידעו על קיומם של מי תהום עמוקים באזור (וממילא לא הייתה הטכנולוגיה לשאיבתם) התקשו התושבים הערבים לעבד את אדמת החמרה. באין שימוש לאדמות, מכרו אותם ליהודים.

היהודים הציוניים, שהיו באותה התקופה חסרי ידע חקלאי, קנו את קרקעות החול האדום. בהמשך, כאשר נתגלו מי תהום עמוקים, שאבו אותם באמצעות מנועי בעירה פנימית. מנועי הבעירה הפנימית הומצאו לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-19 ובשנות ה-90 של המאה הגיעו מנועים ראשונים מסוג זה לארץ ישראל.

בדיעבד נראה כי הייתה ברכה בחוסר הידע החקלאי של המתיישבים היהודים, שכן "בזכותו" הם הסכימו לקנות את אדמות החול האדום (חמרה). בנוסף, גרם להם חוסר הניסיון לנסות גידולים שונים, עד שהגיעו, כעבור ארבעים שנות ניסוי וטעייה, לגידול האופטימלי לקרקע זו: ההדרים. הברון רוטשילד והמוסדות הציוניים הם שמימנו ניסיונות חקלאיים אלו.

**הנסיבות ההיסטוריות שאפשרו את הצלחת הגידולים החדשים:**

* בזכות ההמצאת החדשנית - יחסית לאותם הימים - של אוניות קיטור ואוניות קירור, יכלו החלוצים לשלוח את ההדרים לייצוא באירופה.
* התגלות הוויטמינים בראשית המאה ה-20 העלתה את ערך ההדרים והגדילה את הביקוש להם.
* עלייה ברמת החיים באירופה אפשרה את קניית פרי ההדר. 100 שנה קודם לכן, ידה של מרבית האוכלוסייה באירופה לא הייתה משגת לרכישת תפוזים.

העיור במישור החוף
-----------------

השגשוג במשק ההדרים נעצר בשנת 1939 עקב הניתוק מהשווקים באירופה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. ניתוק זה הגביר את הצורך של היישוב בארץ ישראל ושל הצבא הבריטי במוצרים תעשייתיים. כתוצאה מכך, רוב המושבות החקלאיות החלו להתפתח לערים ועברו לעסוק בתעשייה ובשירותים. כך למשל המושבות ראשון לציון ורחובות, שבשתיהן היה משבר בענף הפרדסים ובשתיהן התגוררו פועלים רבים שהיו מוכנים לעבור מענפי החקלאות לעבודה בתעשייה. את ההון שהצטבר השקיעו בעלי הפרדסים בענף התעשייה. כאמור, היה ביקוש רב לתוצרת תעשייתית, הן מצד האוכלוסייה והן מצד הצבא הבריטי.

המושבה נס ציונה, שהעסיקה פועלים ערבים בעיקר, לא השתתפה בתהליך זה, ונותרה מושבה חקלאית למשך שנים רבות לאחר מכן. 

תהליכים אלו התגברו עם פרוץ מלחמת העצמאות והעלייה ההמונית שבאה בעקבותיה. 

מישור החוף המרכזי הפך, אם כן, מאזור חקלאי המייצר הדרים לאזור עירוני–תעשייתי– שירותי וכך הפך לאזור המאוכלס ביותר בארץ.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלבום של אביב גפן. אם התכוונתם לשיר, ראו עכשיו מעונן (שיר).

**עכשיו מעונן** הוא שם אלבומו השני של זמר הרוק אביב גפן שיצא ביולי 1993.

תוך זמן קצר מאז שיצא הוכתר האלבום כ"אלבום זהב" (מעל 20,000 עותקים). בהמשך הוגדר האלבום "פלטינה כפולה" עם מכירות של מעל 80,000 עותקים.

"עכשיו מעונן" הפך את גפן לכוכב מקומי ענק, סחף אחריו מעריצים רבים ועורר מחלוקת ציבורית[דרוש מקור], שנסובה בעיקר סביב שלושה שירים - "בוכה על הקבר" (בו גפן מספיד את אמו, נורית, בעודה בחיים), "אני שונא" (הכולל, בין היתר, את השורות "אני שונא את אדם וחוה, אדם הוא חרמן וחוה נימפומנית" ו"אני שונא את התקווה, בתקווה שישנו את התקווה"), ושיר הנושא, הכולל את הצעקה המפורסמת "**אנחנו דור מזוין**", שלימים הפכה לביטוי שגור. גפן יצא לסיבוב הופעות הנושא את שם התקליט שזכה אף הוא להצלחה גדולה.

סינגלים
-------

הסינגל שליווה את יציאת התקליט היה שיר הנושא, "עכשיו מעונן". השיר הפך ללהיט ענק והוא לווה בקליפ. בטרם יצא התקליט, שיר הנושא בוצע לראשונה בעונה הראשונה של הסדרה עניין של זמן בה השתתף.

בהמשך יצאו "בוכה על הקבר", "שיר הסמרטוטים" ו"אילנה", שנכתב לחברתו דאז אילנה ברקוביץ'. "בוכה על הקבר" לווה בקליפ בו אמו של גפן יוצאת מתוך ארון קבורה. השיר הפך ללהיט גדול והגיע למקום ה-6 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ג של רשת ג'. "עכשיו מעונן" הגיע למקום ה-9 ו"שיר הסמרטוטים" למקום ה-20. גפן עצמו הוכתר כזמר השנה.

עוד שיר שזכה להצלחה רבה הוא "אולי". שיר אהבה אקוסטי המדבר על אדם המחפש את הבחורה שהוא אוהב. לפי שיעורים השיר נכתב על אילנה ברקוביץ'.[דרוש מקור]

שירים בולטים נוספים מהאלבום הם "אל תדאג", "על הכנרת בזריחה" ו"אני שונא".

רשימת רצועות
------------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | עכשיו מעונן | 3:04 |
| 2. | על הכנרת בזריחה | 3:32 |
| 3. | אל תדאג | 2:22 |
| 4. | אילנה | 2:44 |
| 5. | שיר הסמרטוטים | 3:57 |
| 6. | אולי | 1:43 |
| 7. | בוכה על הקבר | 2:41 |
| 8. | שלכת | 3:34 |
| 9. | אוהב אותה - שונא אותה | 2:51 |
| 10. | רוצה לשכב איתך | 2:52 |
| 11. | הכל מתפורר | 3:39 |
| 12. | הילדים | 3:27 |
| 13. | שוב פעם | 3:02 |
| 14. | אני שונא | 2:54 |
| **משך כולל:** | **42:26** |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום עכשיו מעונן באתר MusicBrainz

הערות שוליים
------------

1. ↑  אזלו הכרטיסים לאביב גפן, צפו בשידור ב-ynet, באתר ynet, 18 במרץ 2012

| אביב גפן |
| --- |
| אלבומי אולפן | זה רק אור הירח (1992) • עכשיו מעונן (1993) • אביב גפן III‏ (1994) • שומקום (1995) • המכתב (1996) • חלולים (1998) • לילות לבנים (1999) • יומן מסע (2000) • ממנטו מורי (2002) • עם הזמן (2006) • Aviv Geffen‏ (2009) • פסיפס (2012) • סדקים (2014) |
| אלבומי הופעה | Live‏ (2008) • עכשיו מעונן (2011) |
| אלבומי אוסף | ירח מלא – האוסף (1997) • רק שירי אהבה (2007) |
| סינגלים שלא נכללו באלבומים | רוקנרול (1999) • הילד של כולנו (2008) • אור קטן בלב (2009) |
| עם בלאקפילד | Blackfield‏ (2004) • Blackfield II‏ (2007) • Welcome to My DNA‏ (2011) • Blackfield IV‏ (2013) • Blackfield V ‏(2017) • For the Music ‏ (2020) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: b822791d-78ee-4e05-a14c-c97cc15327bc

 |
**רותם דרור** (נולדה ב-13 בספטמבר 1970) היא מוזיקאית ומעצבת פסקול ישראלית. זוכת שלושה פרסי הפורום הדוקומנטרי הישראלי לעיצוב פסקול על הסרטים "פרינסס שואו", "חלום ירושלים" ו-"אנדרגראונד בלט".

ביוגרפיה
--------

רותם דרור נולדה וגדלה בפתח תקווה, בתם של הרצליה ואליהו. למדה בתיכון ברנר, כשבמקביל החלה ללמוד מוזיקה ופסנתר בקונסבטוריון העירוני והייתה חברה במקהלת נווה שיר.

את שירותה בצה"ל עשתה כמש"קית חינוך, כאשר באותה תקופה הכירה את גלעד כהנא, יאיר קז ודידי ארז, אשר הקימו לאחר שחרורם את להקת "ג'ירפות".

קריירה
------

כשנה לאחר שחרורה הקימה יחד עם חבריה לצבא את להקת "ג'ירפות". במקביל להופעות הלהקה, עבדה בספריית וידיאו ולמדה פילוסופיה ועיצוב תפאורה באוניברסיטת תל אביב. 

ב-1999 הוציאה יחד עם להקת "ג'ירפות" את אלבום הבכורה של הלהקה "משוחח עם כסא", שהגיע למעמד אלבום זהב. באותה שנה החלה לכתוב לעיתון "אנשים" עד לסגירתו.

ב-2001 סיימה ללמוד עיצוב פסקול במכללת הד, ומיד לאחר מכן החלה לעבוד באולפני "קיוטון" כעורכת סאונד. שנה לאחר מכן עברה לאולפני די.בי, שם שימשה כעורכת סאונד לסרטים באורך מלא וסדרות טלוויזיה. 

ב-2005 הוציאה עם להקת "ג'ירפות" את אלבומם השני, "גג", אשר הגיע למעמד אלבום זהב. לאחר מכן עזבה את הלהקה.

ב-2010 החלה לעבוד כמעצבת פסקול עצמאית, בין השאר באולפני ג'אנגל, מיקסרום, אופוס, ו"סינמה טיפ".

ב-2014 ערכה את פסקול הסרט "שמוליק קראוס: מאחורי עיניים כחולות", וב-2015 ערכה את פסקול הסרט "פרינסס שואו" של הבמאי עידו הר, עליו זכתה בפרס הפורום הדוקומנטרי על עיצוב פסקול. ב-2016 ערכה את הסרט "חלום ירושלים" של מני אלאיס, עליו זכתה בפרס הפורום הדוקומנטרי על עיצוב פסקול. ב-2018 ערכה את הסרט "משפחה בטרנס" של הבמאי אופיר טריינין. ב-2019 ערכה את הסרטים "מראה" של הבמאי רענן אלכסנדרוביץ', "תהודה" של איתי מרום, ו"אנדרגראונד בלט" של לינה צ'פלין, אשר זיכה אותה בפרס עיצוב הפסקול של הפורום הדוקומנטרי. בנוסף, באותה שנה, הייתה אחראית על עיצוב הפסקול של הסדרה "ליגה ג'" אשר שודרה בכאן 11. ב-2020 יצאה סדרת הטלוויזיה "סטוריז" בכאן 11, בה דרור הייתה אחראית לעיצוב הפסקול. ב-2021 הייתה מעצבת הפסקול של הסרט "צל כבד", המספר את סיפורה של אולה קרבצ'נקו. באותה שנה ערכה את הסרט "בין חומות" של רותם זיסמן כהן ומוריס כהן. ב-2022 ערכה את סדרת הטלוויזיה "שישו ושמחו" בכאן 11, עליה הייתה מועמדת בפרסי האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית עיצוב הפסקול. בשנת 2023 הייתה מעצבת הפסקול של הסרט הקצר "הילד", של הבמאי יהב וינר.

בנוסף, הייתה עורכת סאונד ומעצבת פסקול של תוכניות הריאלטי "אקס פקטור", "גוט טאלנט" ו"המירוץ למיליון".

ב-2017 פתחה את אולפן הסאונד הפרטי שלה ברחוב בוגרשוב שבתל אביב, בו היא מעצבת פסקול לסרטי קולנוע עלילתיים ודוקומנטריים, ועבודות אמנות.

דרור היא גם מרצה לעיצוב פסקול במכללת "מנשר לאמנות" ובאוניברסיטת תל אביב, ומעבירה סדנאות סאונד מטעם הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.

חיים אישיים
-----------

דרור מתגוררת בתל אביב, נשואה ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רותם דרור

* רותם דרור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* רותם דרור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* רותם דרור, באתר ספר הקולנוע הישראלי

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  תיאטרון - ג'ירפות עם רגש (פינת גורדון), באתר www.habama.co.il
2. ↑  "הילד" - IMDB, באתר IMDB
**גיקונומי - פודקאסט שבועי על החיים עצמם** הוא פודקאסט ישראלי המתקיים מאז 2015 ומוגש על ידי ראם שרמן ודורון ניר במתכונת של פרק או שניים בשבוע. השניים מראיינים בכל פרק אישיות מתחום החברה, הכלכלה, הטכנולוגיה, הפוליטיקה או התרבות לראיון עומק הנע בין שעה וחצי לשעתיים.

בראשית דרכו של הפודקאסט הראיון היה של ראם ודורון מול מרואיין אורח בודד. ב-2017, לאחר מעברו של דורון לארצות הברית, המשיך ראם לרוב לראיין לבדו עד פרוץ מגפת הקורונה, עת עברו הראיונות לזום. בינואר 2022 שב דורון לארח בפודקאסט ממקום מושבו באוסטין, טקסס באמצעות זום, ודורון וראם מראיינים אורחים לסירוגין.

את הפודקאסט מלווה דף פייסבוק בשם "פורום החיים עצמם", בו מציעים מאזינים שאלות לאורח או האורחת לפני הראיון ומגיבים עליו לאחר מכן. בין מרואייני הפודקאסט הבולטים, שזכו לעשרות אלפי האזנות באופן מצטבר נמנים יאיר ניצני, רוני קובן, לינוי בר-גפן, עומר מואב, גיא רולניק, עופר שלח, לאה לב, נדב פרי, שלום בוגוסלבסקי, יגאל ליברנט, חן ליברמן, יצחק בריק ועוד.

הפודקאסט נוצר כתחביב, במסגרת עבודתם המשותפת של ראם ודורון בסטארטאפ "הפי סייל", בהשראת הפודקאסט של ג'ו רוגן. הפודקאסט מתקיים רק על סמך חסויות, המוקראות בקולו של המראיין בתחילת כל פרק. גיקונומי סייעו במהלך שנות קיומם להפיק את פודקאסטי הספורט "בכל יום נתון" של אוריאל דסקל ו"ציון 3" של יונתן נמרודי וראם שרמן, הפודקאסט הפוליטי "הראשונות לזהות" של טל שניידר ונילי אושרוב והפודקאסט הנשי "פותקאסט" של מרינה קיגל ותמר בלומנפלד.

ב-12 בינואר 2022 זכה הפודקאסט במקום הראשון בתחרות "פודקאסט הראיונות של השנה לשנת 2021" באתר Geektime, בפעם השנייה ברציפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גיקונומי
* גיקונומי, ברשת החברתית פייסבוק
* גלי מאירי, הפודקאסט הגיקי גיקונומי חוגג 100 פרקים ו 50 אלף מאזינים להווסדו, "התעשייה", 2 בפברואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  דברי הפתיחה של דורון בפרק 507 יוני גבע מביים אפקטים
2. ↑  יעל גזית, "בזות למי שחושב שאישה צריכה להיות ליידי", באתר ynet, 29 באפריל 2016
3. ↑  הזוכים בתחרות פודקאסט השנה לשנת 2021 אתר גיקטיים
4. ↑  הזוכים בתחרות פודקאסט השנה לשנת 2020 אתר גיקטיים
**איבן ברסקוור** (בסלובנית: **Ivan Breskvar**‏, 3 באפריל 1905, ליובליאנה – 7 במאי 1986), סלובני חסיד אומות העולם, שהציל יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

איבן נולד בלובליאנה בירת סלובניה. ב-1931 עבר לעיר ואראז'דין בקרואטיה, הקים משפחה והיו לו 3 ילדים. הוא עבד כמהנדס טקסטיל במפעל לייצור מוצרי משי. תוך זמן קצר קודם למנהל מחלקת אריגת המשי, שם פגש את מילאן בלאס, יהודי יליד סלובניה, שהיה מהנדס כימי מומחה לצביעת משי. כשהגרמנים פלשו ליוגוסלביה, מילאן בלאס היה פטור מגירוש מכיוון שהייתה לו תעודה כעובד חיוני. בסתיו 1942, דודתו מילאן, ואחותו, שהתגוררו בכפר ליד לודברג, היו מיועדים לגירוש. אולם, השופט המחוזי של לודברג הצליח לשכנע את האוסטאשה לשחרר את כל הילדים מתחת לגיל חמש שהיו להם קרובי משפחה שהיו מוכנים לטפל בהם. בלאס רץ לנקודת הכינוס ואסף את ודראן הארי תינוק בן חמישה חודשים ואת ארתור רוזנר בן הארבע. אימותיהם נשלחו לסטארה גראדישקה, ולאחר מכן לאושוויץ, שם נספו. בלאס, החליט להשאיר את ארתור אצלו ולשלוח את ודראן למשפחה בכפר קרז'י נבוז'ס (Cerje Nebojse), במרחק של כ-50 ק"מ משם. איבן נרתם לעזור לבלאס והתנדב להעביר עבורו את ודראן התינוק לכתובת החדשה. איבן התלבש כמטפס הרים ויצא עם התינוק רכוב על אופניו עם הזריחה. מכיוון שהמסע היה רצוף סכנות רבות, הוא החביא את התינוק בתוך החבילה שלו וחתך חור כדי שראשו וזרועותיו של התינוק יוכלו להישאר בחוץ וכך הביא ודראן למקום המסתור. זמן מה לאחר מכן, כשבלאס החליט שארתור אינו בטוח איתו, איבן נחלץ שוב לעזרתו וליווה את ארתור לכפר הרחוק. שני הילדים היהודים שהו אצל משפחת קומריץ' עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה
-----------

בסוף המלחמה אסף בלאס את שני הילדים. ודראן (לימים יאיר פלגי) עלה לארץ עם כמה קרובי משפחה. ארתור נשאר בוואראז'דין והתחתן עם בתו של איבן, סוניה ברסקוור. איבן נפטר ב-7 במאי 1986.

הכרה והנצחה
-----------

ב-6 בדצמבר 1998 הכיר יד ושם באיבן ברסקוור כחסיד אומות העולם. הטקס נערך בווינה, אוסטריה ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Sinagoga Maribor, Ivan Breskvar
2. 1 2 3  The Righteous Among The Nations Ivan Breskvar, יד ושם
**בית ספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט** ברחובות, או כפי שנקרא בראשיתו, הגימנסיה, נוסד ב־1938 המחזור הראשון סיים בשנת 1942. ראשיתו הייתה בבית ברחוב גורודיסקי, ואחרי התערבותו של ד"ר הברשיים, שאליו הצטרפו, בכור לוי, טוביה מילר, ב.צ. הורביץ, ברק ואחרים, עבר בית הספר למשכנו הקבוע בבית סלוצקין, בו שוכנת כיום הנהלת הקריה. במקור היה זה בית פרטי של משפחה אוסטרלית, ברחוב מנוחה ונחלה, לימים שונה שמו לתיכון מאוחד רחובות (ת.מ.ר), ולאחר מכן נקרא ע"ש עמוס דה-שליט.

המנהל הראשון היה ד"ר משה ירדני-זקהיים שכיהן בתפקיד כשנה.

כיום בית הספר הוא קריית חינוך המונה שלושה בתי ספר, שתי חטיבות ביניים וחטיבה עליונה הנמצאים כולם בקמפוס אחד.

בשנת הלימודים תשפ"ג, 2023, זכה בית הספר בפרס החינוך הארצי המוענק על ידי שר החינוך. ב-2018 זכה בפרס החינוך המחוזי.

היסטוריה
--------

### בית סלוצקין

בראשית דרכו שוכן בית הספר בבית סלוצקין שנבנה בשנת 1908 על ידי משפחת סלוצקין שעלתה לארץ מאוסטרליה באותה שנה. את השטח קנה אב המשפחה אלעזר סלוצקין, אב המשפחה, שנטע בו מטעי שקדים והקים את הבית.

אלעזר סלוצקין התגורר ברחובות עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה וכאשר פלשו העות'מאנים לארץ הוא גורש לאלכסנדריה. לאחר הגירוש מישראל משפחת סלוצקין חזרה לאוסטרליה שם אלעזר פגש את הנרי שובל, גנרל אוסטרלי שהיה בדרך למסע צבאי לארץ. אלעזר נתן לגנרל את מפתחות הבית ואמר לו: "קח את מפתחות ביתנו וכשתגיע לארץ – שב שם". כיום משמש המבנה כמנהלת "תיכון דה שליט" על שם הפרופסור עמוס דה שליט ז"ל.

בית סלוצקין היה בית קיץ למשפחה. כאשר הגיעו העות'מאנים לארץ, גורשה המשפחה לאלכסנדריה, ומאז עברה גלגולים רבים: המקום שימש בית לגנרל טורקי במהלכה של מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 - 1918, בית לגנרל אוסטרלי בסיום מלחמת העולם הראשונה משנת 1918, ובית תצפית במאורעות תרפ"א.

כיום בית סלוצקין הוא מבנה לשימור המשמש כמבנה המנהלה של בית הספר.

בוגרי בית הספר
--------------

בין בוגרי בית הספר ניתן למצוא דמויות רבות בעולם המדע והתרבות שהשפיעו ותרמו לחברה הישראלית, כגון ד"ר מיכאל פייגה מאוניברסיטת בן-גוריון, הדוגמנית שלומית מלכה, סולנית להקת המכשפות ענבל פרלמוטר, השחקן דניאל מורשת, הזמר דני רובס והמשוררת אגי משעול שהנציחה את חוויותיה מבית הספר בשירה "אווזים" גם הכדורגלן הישראלי אוסקר גלוך למד בבית ספר הזה.

ראו גם
------

* רשימת בוגרי בית הספר

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט
* קריית החינוך ע"ש עמוס דה שליט, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר בית הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעת שר החינוך, באתר משרד החינוך
2. ↑  אלעד חיימוביץ', בתי הספר "דה שליט" ו"לוטם" זכו בפרסי חינוך מחוזיים מתוך מאות בתי ספר, באתר SchokenGroup, ‏10 בדצמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309294105171
* VIAF: 137744647
* WorldCat: viaf-137744647

 |
**סנאי סבך ירוק** (שם מדעי: *Paraxerus poensis*) הוא מין של סנאי שוכן עצים מהסוג סנאי הסבך, החי ביערות הגשם של מערב אפריקה ומרכז אפריקה. הוא תואר לראשונה בידי החוקר אנדרו סמית.

תיאור
-----

סנאי בוגר מגיע לאורך של 16-14.8 סנטימטרים. אורך הזנב 16.5-15 סנטימטרים ומשקלו 100 עד 115 גרם. פרוות הסנאי ירקרקה כמעט כולה חוץ מקצה הזנב השחור והבטן והלחיים הצהובים. אורכה של הגולגולת 3.9-3.7 סנטימטרים ורוחבה 2.2-2.1 סנטימטרים. הסנאי חי ביערות טרופיים של אפריקה בסיירה לאון, גאנה, גינאה, ליבריה, חוף השנהב, ניגריה, קמרון, גינאה המשוונית, גבון, הרפובליקה של קונגו ובהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו וכן באי ביוקו ובסאו טומה ופרינסיפה. הסנאי חי ביערות משניים ויערות ראשונים וכמו מרבית קרוביו לסוג הוא שוכן עצים הניזון בעיקר מפירות, זרעים וחלקי צמחים אחרים אך גם מחרקים, חסרי חוליות אחרים וביצי עופות. 

הסנאים מונוגמים וחיים לבד או בזוגות. הסנאי נטרף על ידי גחניים, חתול זהוב אפריקני, פיתון סלעים אפריקני ועיט כתר. מצב השימור של המין הוא ללא חשש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סנאי סבך ירוק באתר הרשימה האדומה של IUCN

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנאי סבך ירוק** בוויקישיתוף
* סנאי סבך ירוק, באתר ITIS (באנגלית)
* סנאי סבך ירוק, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סנאי סבך ירוק, באתר GBIF (באנגלית)
**חומצה טרפתלית** (Terephthalic acid) או חומצה פרה-פתלית היא חומצה קרבוקסילית ארומטית שנוסחתה C8H6O4. המולקולה בנויה מטבעת בנזן אליה קשורות שתי קבוצות חומציות בעמדה פרה (על שני פחמנים בעמדות 1 ו4) זהו איזומר של חומצה פתלית וחומצה איזופתלית. החומר משמש לייצור פולימרים כדוגמת PET שלו מגוון שימושים כייצור בקבוקי משקה וטקסטיל (פליז). בשנת 2006 היה הביקוש העולמי לחומצה טרפתלית 30 מיליון טונות. לחומר מסיסות נמוכה במים ובכהלים, בחימום באוויר חומצה טרפתלית עוברת המראה ב-402°C.

סינתזה
------

חומצה טרפתלית מיוצרת מחמצון של פרה-קסילן על ידי חמצן. תוצר הביניים בתהליך הוא p-Toluic acid (קבוצת מתיל וקבוצת חומצה בעמדות פרה על טבעת הבנזן). בשל אפקט משיכת האלקטרונים על ידי הקבוצה החומצית המתיל הופך ריאקטיבי הרבה פחות ולכן השלב השני בחמצון קשה יותר. בתהליך המסחרי הממס הוא חומצה אצטית והקטליזטור מורכב ממלחי קובלט ומנגן ובתוספת ברום.

חמצון פרה-קסילן לחומצה טרפתלית
תוצר ביניים של הסינתזה p-Toluic acid
הניצולת בתהליך הייצור מגיעה ל-95%, לתהליך כמה חסרונות כדוגמת פרוק או שרפה של החומצה האצטית ודה-קרבוקסילציה כלומר איבוד קבוצה חומצית לקבלת חומצה בנזואית.

המנגנון
-------

ריאקצית החמצון של פרה-קסילן לחומצה טרפתלית מתקדמת במנגנון של רדיקלים חופשיים. היונים התלת ערכיים של מנגן וקובלט יוצרים רדיקלים של ברום מיוני הברומיד (-Br) בתמיסה. הברום סופח אטום מימן מקבוצות המתיל של הקסילן ומשאיר רדיקל שיגיב עם חמצן וימשיך את הריאקציה.

מנגנון הריאקציה הקטליטית ליצירת חומצה טרפתלית

איזומרים
--------

חומצה טרפתלית היא אחת משלושה איזומרים של בנזן די-קרבוקסיל שני האיזומרים האחרים הם חומצה פתלית בה תופסות החומצות הקרבוקסיליות את עמדות 1 ו 2 בטבעת הבנזן וחומצה איזופתלית בה מצויות החומצות בעמדת מטה כלומר על פחמנים 1 ו 3.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| חומצה פתלית | חומצה איזופתלית | חומצה טר-פתלית (מטה-פתלית) |
| (*ortho*-phthalic acid) | (*meta*-phthalic acid) | (*para*-phthalic acid) |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה טרפתלית** בוויקישיתוף
* MSDS (גיליון בטיחות חומרים) של חומצה טרפתלית (אנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529655305171
* GND: 4296951-7
* LCCN: sh85134002
* NKC: ph536676

 |
**סרגיי איבאנוביץ' ואווילוב** (רוסית: **Сергей Иванович Вавилов**‏; 24 במרץ/12 במרץ 1891 - 25 בינואר 1951) היה פיזיקאי סובייטי. הוא עסק בעיקר באופטיקה ולומינסנציה. על מחקריו שביצע הוא קיבל 4 פעמים פרס סטלין, עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל. בשנים 1945-1951 המדען היה נשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות.

ואווילוב נולד במוסקבה למשפחת סוחרים. אחיו הבכור הוא הבוטנאי הנודע ניקולאי ואווילוב. הוא למד בפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1914. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס ושירת בהנדסה קרבית.

בשנת 1918 ואווילוב החל ללמד פיזיקה במוסדות להשכלה גבוהה במוסקבה, כולל אוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1925 ואווילוב נסע לגרמניה והשתתף במספר כנסים מדעיים. בשנת 1929 הוא קיבל תואר פרופסור. עוד במהלך שנות ה-20 ואווילוב יזם מחקרים בתחום לומינסציה. הוא היה מנחה מדעי של פאבל צ'רנקוב שבהמשך על עבודות בחקר קרינת צ'רנקוב זכה בפרס נובל לפיזיקה. בשנת 1932 ואווילוב מונה למנהל מכון לבדב לפיזיקה. באותה שנה ואווילוב נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.

כאשר בשנת 1940 אחיו ניקולאי ואווילוב נעצר, סרגיי ואווילוב הלך ללברנטי בריה וויאצ'סלב מולוטוב במטרה להגיע לשחרור אחיו אך ללא הצלחה ואחיו נפטר בכלא בשנת 1943.

במהלך מלחמת העולם השנייה ואווילוב עסק בפיתוח מכשירים אופטיים לצורכי הצבא. ואווילוב היה בין יוזמי העמקת מחקרים בתחום פיזיקה גרעינית בברית המועצות.

בשנת 1945 ואווילוב מונה לנשיא האקדמיה למדעים של ברית המועצות במקום ולדימיר קומארוב, וכיהן בתפקיד זה עד סוף חייו.

ואווילוב פעל בתחום מדע פופולרי וכתב ספרים על חייו של מספר מדענים. הוא פעל להכרה של מיכאיל לומונוסוב כמייסד המדע הרוסי וייסד את מוזיאון על שמו.

ואווילוב נפטר ממחלת לב ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

החל משנת 1951 בברית המועצות וכיום ברוסיה מוענקת מדליה על שמו עבור מחקרים בתחום הפיזיקה, מספר מכוני מחקר של האקדמיה נקראים על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי ואווילוב** בוויקישיתוף
* קורות חיים מפורטים
* אתר קרן ואווילוב
* סרגיי ואווילוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295217005171
* BIBSYS: 90401113
* BnF: cb106723139 (data)
* CiNii: DA00977491
* GND: 119426404
* ICCU: RAVV056795
* ISNI: 0000 0001 2320 0441
* LCCN: n50053139
* LNB: 000059732
* NDL: 00459619
* NKC: nlk20000090784
* NLA: 36542204
* NLP: a0000001830194
* NSK: 000024672
* NTA: 073058521
* RERO: 02-A000171080
* RSL: 000083006
* SELIBR: 99348
* SUDOC: 082775974
* Trove: 1282370
* VcBA: 495/189510
* VIAF: 22951257
* WorldCat: lccn-n50053139

 |
**ז'ואאו מריו נטו לופש** (בפורטוגזית: **João Mário Neto Lopes;** נולד ב-3 בינואר 2000) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת פורטו מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת פורטוגל.

קריירה
------

מריו נולד בסאו ז'ואאו דה מדיירה והצטרף למחלקת הנוער של פורטו בגיל 9. באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה בקבוצת המילואים של המועדון.

ביוני 2020 זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת וערך את הופעת הבכורה שלו ביולי 2020 בניצחון 0-2 על ספורטינג ליסבון שהבטיח את האליפות. באוגוסט 2020 פתח בהרכב בניצחון 1-2 על בנפיקה ליסבון בגמר הגביע הפורטוגלי.

נבחרת לאומית
------------

מריו הפך לשחקן הרכב קבוע כמגן ימיני בנבחרת הצעירה של פורטוגל תחת המאמן סרז'יו קונסייסאו. בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל הצעירה ואף כבש בניצחון 0-4 על קפריסין. ב-16 בנובמבר 2023 ערך מריו את הופעת הבכור שלו בנבחרת הבוגרת כשעלה כמחליף בניצחון 0-2 על נבחרת ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות יורו 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sub21: Portugal goleia em Chipre e Diogo Leite bisa, maisfutebol
**נגני הלובר** (בצרפתית: **Les Musiciens du Louvre**) היא תזמורת שהוקמה בשנת 1982 על ידי המנצח מארק מינקובסקי.

התזמורת מנגנת בכלים אותנטיים, ומטרתה להציג יצירות מן הבארוק הצרפתי, בעיקר משל מרן מארה (האופרה "אלסיון"), ז'אן-ז'וזף מורה (האופרה "אהבותיה של ראגונד"), מארק-אנטואן שרפנטייה, ז'אן-בטיסט לולי (האופרה "פאיטון" באופרה הלאומית של ליון) וז'אן-פיליפ ראמו (האופרה "איפוליט ואריסי"). 

האנסמבל החזיר לרפרטואר גם אופרות מוכרות פחות של הנדל, כמו "תזיאוס", "אמאדיג'י" "ריצ'רד הראשון" ו"אריודנטה" ואופרות אחדות של גלוק, בהן "ארמידה" (במרכז למוזיקת בארוק בורסאי), "אלצ'סטה" ו"איפיגניה בטאוריס" (בפסטיבל באך האנגלי בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן).

נגני הלובר העתיקו ב-1996 את מקום מושבם אל גרנובל, כעמיתי בית התרבות של גרנובל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נגני הלובר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נגני הלובר
* נגני הלובר, ברשת החברתית פייסבוק

* נגני הלובר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* נגני הלובר, ברשת החברתית אינסטגרם

* נגני הלובר, באתר ספוטיפיי

* נגני הלובר, באתר AllMusic (באנגלית)

* נגני הלובר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* נגני הלובר, באתר Discogs (באנגלית)

* נגני הלובר, באתר Songkick (באנגלית)

* נגני הלובר, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605081805171
* BnF: cb13931017q (data)
* CiNii: DA11395760
* GND: 5540071-1
* ISNI: 0000 0001 2364 6101
* LCCN: n90676691
* MusicBrainz: 45323160-ae90-4177-ac8a-42034d9f81c8
* NKC: kn20030215126
* SUDOC: 070994048
* VIAF: 154924609
* WorldCat: lccn-n90676691

 |
שחזור של לונגוסוכוס (Longosuchus)
**אטוזאורים** (שם מדעי: Aetosauria; פירוש שמם מיוונית: "לטאות עיט") היא סדרה נכחדת של זוחלים ארכוזאורים פסאודוסוכים, אשר התקיימו במהלך הטריאס העליון שלפני 231.4-203 מיליון שנה.

מאפיינים
--------

יצורים אלה היו קרוביהם של דמויי התנינאים אך היו שונים מהם מאוד. הם היו אוכלי צמחים, בעלי גפיים ארוכות המותאמות לתנועה יבשתית, גוף משוריין באוסטאודרמים כמו של אנקילוזאורים ולעיתים גם מעוטר בדוקרנים, והיו בעלי גולגולת קטנה וחוטם סולד. פיהם הכיל שיניים קטנות שנועדו ללעוס צמחייה וחלק מהחוקרים סוברים שאכלו גם חרקים.

מאובנים של אטוזאורים ידועים מאמריקה הצפונית והדרומית, מאפריקה, אירופה ומהודו ובאזורים מסוימים הם נמצאו בכמויות רבות, אך הם נמצאו רק בחלקים קטנים יחסית מכל אזור. המאובנים היו ידועים כבר מתחילת המאה ה-19, אך בשל מבנה הקשקשים שלהם הם נחשבו לדגים ורק בעת האחרונה נוצר הקשר בינם לבין התנינים.

מיון
----

* + סוג ללא מקור *Aetosauroides*
	+ משפחה Stagonolepididae
		- סוג *Aetobarbakinoides*
		- סוג *Adamanasuchus*
		- סוג *Calyptosuchus*
		- סוג *Coahomasuchus*
		- סוג *Neoaetosauroides*
		- סוג *Polesinesuchus*
		- סוג *Scutarx*
		- סוג *Stagonolepis*
	+ משפחה *Aetosaurinae*
		- סוג איטוזאורוס (*Aetosaurus*)
		- סוג *Stenomyti*?
	+ משפחה Desmatosuchinae
		- סוג *Acaenasuchus*
		- סוג דסמטוסוכוס (*Desmatosuchus*)
		- סוג *Gorgetosuchus*
		- סוג *Longosuchus*
		- סוג *Lucasuchus*
		- סוג *Sierritasuchus*
	+ משפחה Typothoracisinae
		- סוג Apachesuchus
		- סוג *Redondasuchus*
		- סוג טיפותורקס (*Typothorax*)
		- סוג *Heliocanthus*
		- סוג *Paratypothorax*
		- סוג *Tecovasuchus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטוזאורים** בוויקישיתוף
* אטוזאורים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
**ברהים עבד-אלקאדר דיאס** (בספרדית: **Brahim Abdelkader Díaz**; נולד ב-3 באוגוסט 1999) הוא כדורגלן ספרדי ממוצא מרוקאי, המשחק בעמדת הקשר התקפי בריאל מדריד מהלה ליגה ובנבחרת מרוקו בכדורגל.

קריירת מועדונים
---------------

### מנצ'סטר סיטי

דיאס נולד במאלגה שבספרד, לאב מרוקאי ולאם ספרדייה. החל את הקריירה שלו במועדון הנוער של מאלגה לפני שעבר למנצ'סטר סיטי בגיל 16 בעבור 200 אלף פאונד. ב-27 ביולי 2017 ערך ברהים את ההופעה הראשונה שלו בטורניר ידידות, כשנכנס כמחליף נגד ריאל מדריד בגביע האלופות הבינלאומי וכבש את שער הבכורה שלו.

ב-21 בנובמבר 2017 ערך את הופעתו הראשונה בליגת האלופות נגד פיינורד.

### ריאל מדריד

ב-6 בינואר 2019 עבר לריאל מדריד עבור 17 מיליון יורו, לחוזה עד 2025. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ריאל מדריד כבר ב-9 בינואר 2019 במשחק נגד לגנס, במסגרת גביע המלך. ב-31 במרץ 2019, במשחק של ריאל מדריד נגד וסקה, בישל את שערו הראשון לאיסקו.

ב-12 במאי 2019 כבש את שערו הראשון במדי ריאל מדריד בהפסד הליגה 1–3 לריאל סוסיאדד.

ב-22 בינואר 2020, כבש ברהים את שער הבכורה שלו בגביע המלך לאחר שכבש מבישול של מרסלו, במשחק הגביע מול אוניוניסטס.

### ההשאלה למילאן

ב-4 בספטמבר 2020 הושאל בראים לקבוצה האיטלקית מילאן. ב-27 בספטמבר כבר כבש את שער הבכורה שלו בניצחון על קרוטונה מהליגה האיטלקית.

בסוף אותה עונה הושאל בראים לשנתיים נוספת עם אופציית רכישה. ב-15 בספטמבר 2021 כבש את שער ליגת האלופות הראשון שלו אי פעם נגד ליברפול במהלך ההפסד של קבוצתו 3-2 כחלק משלב הבתים.

בסוף אותה עונה היה שותף דיאז לזכייה ההיסטורית של מילאן באליפות לאחר כ-10 שנות בצורת.

בעונת 2022/2023 היה שותף בראים לריצת ליגת האלופות המרשימה של מילאן שהרחיקה להגיע עד לשלב חצי הגמר, כשבדרך כבש שער ניצחון נגד טוטנהאם בשלב שמינית הגמר.

### חזרה לריאל מדריד

ב-10 ביוני 2023, לאחר כשלוש עונות השאלה במילאן שב בראים לריאל מדריד וחתם על חוזה ל-4 שנים עם המועדון.

ב-28 לספטמבר 2023 כבש את השער הראשון שלו מאז החזרה, בניצחון 2-0 על לאס פאלמאס במסגרת המחזור השביעי בלה ליגה.

תארים
-----

מנצ'סטר סיטי
* הליגה האנגלית: 2018
* גביע הליגה האנגלית: 2018,2019
* מגן הקהילה: 2019

ריאל מדריד
* הסופר קאפ הספרדי: 2020
* אליפות ספרד: 2019/2020

**מילאן**

* אליפות איטליה: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברהים דיאס** בוויקישיתוף
* ברהים דיאס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ברהים דיאס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Spain - Brahim Díaz - Profile with news, career statistics and history - Soccerway, int.soccerway.com
2. ↑  פרופיל השחקן באתר ריאל מדריד
3. ↑  Abdelkader Diaz : L’Hispano-Marocain préfère la Roja aux Lions de l’Atlas, Africa Top Sports, ‏14 בדצמבר 2017
**פארק פטיט סבלון** (מצרפתית: **Petit Sablon Park**), הוא פארק פסלים קטן בבריסל.
פטיט סבלון מצוי סמוך לקתדרלת נוטרדאם דה סבלון.

הפארק במתכונתו הנוכחית תוכנן על ידי האדריכל הנדריק בייארט (אנ') ונחנך ב-1890.

לפארק מבנה של טרפז שווה-שוקיים.

הפארק מוקף בגדר מעוטרת מברזל יצוק, הגדר מנוקדת בעמודי אבן גבוהים, על גבי כל עמוד נמצא פסל של בעל מקצוע היסטורי אחד או יותר, סך הכל 48 פסלים. הפסלים עוצבו על ידי הצייר קסבייר מלרי (אנ') ונוצרו על ידי פסלים שונים.

במרכז הפארק ניצבת מזרקה ובראשה פסל מאת צ'ארלס אוגוסט פרייקין של לאמורל, רוזן אגמונט ופיליפ דה מונמורנסי, רוזן הורן ממנהיגי המרד ההולנדי שהוצאו להורג. המזרקה מוקפת בחצי עיגול של עשרה פסלי אבן של דמויות פוליטיות, אינטלקטואלים ואמנים מהמאה ה-16.

גלריה
-----

* השער הראשי, עם פסלי צייר ושען משני צידיוהשער הראשי, עם פסלי צייר ושען משני צידיו
* פנים הפארקפנים הפארק
* גדר הפארק עם פסלי בעלי מקצועגדר הפארק עם פסלי בעלי מקצוע
* רוזני אגמונט והורןרוזני אגמונט והורן
* קתדרלת נוטרדאם דה סבלון במבט מתוך הפארק. קתדרלת נוטרדאם דה סבלון במבט מתוך הפארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק פטיט סבלון** בוויקישיתוף
**בני אל** הוא שם הבמה של **בנימין אלבז** (נולד ב-23 במרץ 1969), זמר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בני אל גדל במושב פתחיה, בן למשפחת מוזיקאים, ביניהם בן-דודו בני אלבז ובנו (של בני) גד אלבז. בבגרותו התגלה אל על ידי האמרגן אלי בנאי, שהחתים אותו על חוזה הקלטות והופעות.

אלבומו המפורסם ביותר של אל היה "מאמא מיה" שיצא בשנת 1990, כאשר שיר הנושא הפך ללהיט בקרב חובבי הז'אנר המוזיקה הים-תיכונית. המפיק ניסים בן-חיים ייעץ אומנותית, ויעקב למאי עיבד. נוסף על למאי השתתפו בהקלטות גם אריס נחום בבוזוקי, מוסטפא הפאוקור בבגלמה, אלברט אליאס בחליל ערבי, יאיר מיכאל בגיטרה ספרדית, יהודה קיסר בגיטרה חשמלית 'מזרחית' ואופירה יוספי בקולות רקע. שירים נוספים בולטים באלבום היו "השושנה", "סוף סוף" ומלכת חלומותיי". בשנים הבאות הוציא אלבומים נוספים, כאשר הבולט מתוכם היי "להיטים לוהטים", אלבום גרסאות כיסוי, שהניב את הלהיט "שאקדם". האלבום שבא אחריו "להיטים לוהטים II", הצליח כמו קודמו גם בתחום המכירות, והתאפיין במגוון סגנונות מוזיקליים פרט למוזיקה הים תיכונית.

ב-1999 יצא אלבומו "שירים לאוהבים" שכלל שירים של היוצרים אהוד מנור, נתן יונתן, נחום היימן, דודו ברק, רחל שפירא, איזי מן, ועידית חכמוביץ'.

בשנת 2000 הוציא את אלבומו "מתי תביני" בו חידש את "נגמרות לי המלים", שביצע במקור מאיר בנאי, ואת "יש לך אותי", שביצעה במקור להקת "תיסלם". איתן אלבז עיבד, ובין היוצרים באלבום נמנו אהוד מנור, דני שושן, ואיזי מן.

לאורך כל הקריירה המוזיקלית שלו, הרבה להופיע באירועים רבים ובמופעי יום העצמאות השנתיים.

בשנת 2000 קיבל הצעה לשחק במחזמר "אדם וחוה", בפני הקהילה היהודית-צרפתית, בצרפת. המחזמר זכה להצלחה, והופעותיו נמשכו מספר שנים.

בתחילת שנת 2007 שב ארצה, והחל לעבוד על אלבומו הבא בעברית, שכולל אך ורק שירים מקוריים שנכתבו במיוחד עבורו.

ב-26 בנובמבר 2007 יצא השיר הראשון מתוכו, "את היפה שלי" (נכתב והולחן על ידי איתן אלבז). לשיר צולם קליפ עבור ערוץ 24.

אל נשוי לאילנית ואב לחמישה ילדים.

דיסקוגרפיה
----------

|  |  |
| --- | --- |
| אלבומי אולפן
* 1982: קיץ מסוכן
* 1986: משהו מהסרטים
* 1990: ממא-מיה
* 1992: קריסטל – באווירה ים תיכונית
* 1993: בחפלה משגעת
* 1998: אל תלכי רחוק
* 1999: שירים לאוהבים
* 2000: מתי תביני
 | אלבומי גרסאות כיסוי
* 1995: בני אל בלהיטים הגדולים 95

אוספים
* 1997: בני אל בלהיטי זהב 97
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* בני אל, באתר שירונט
* בני אל, באתר אייטונס (באנגלית)
* בני אל, באתר ספוטיפיי
* בני אל, דף שער בספרייה הלאומית


| בני אל |
| --- |
| אלבומי אולפן | קיץ מסוכן • משהו מהסרטים • ממא-מיה • קריסטל – באווירה ים תיכונית • בחפלה משגעת • אל תלכי רחוק • שירים לאוהבים • מתי תביני |
| אלבומי אוסף | בני אל בלהיטי זהב 97 |
| אלבומי גרסאות כיסוי | בני אל בלהיטים הגדולים 95 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302586705171
* ISNI: 0000 0004 0263 8657
* VIAF: 298237187
* WorldCat (עם VIAF): 298237187

 |
**פארק פלנטי** (בפולנית: **Planty**) הוא אחד הפארקים העירוניים הגדולים ביותר בקרקוב, פולין. הוא מקיף את העיר העתיקה של קרקוב, שם עמדו חומות העיר מימי הביניים עד תחילת המאה ה-19.

מבנה הפארק
----------

שטח הפארק הוא 52 דונם ואורכו 4 ק"מ. הוא מורכב משרשרת של שלושים גנים קטנים יותר המעוצבים בסגנונות מגוונים ומעוטרים באנדרטאות ומזרקות רבות. בפארק למעלה מעשרים פסלים של דמויות היסטוריות בפארק, בהן אנדרטאות לניקולאוס קופרניקוס, יאן מטייקו, המלכה ידוויגה והמלך ולדיסלב השני יגיילו, וכן, שלטי זיכרון המנציחים, בין היתר, את יאן דלוגוש וסטניסלב ויספיאנסקי.

בפארק שביל הליכה פופולרי בקרב תושבי קרקוב.
רוב האתרים ההיסטוריים של קרקוב הישנה ממוקמים בתוך חגורת פארק פלנטי לאורך הדרך המלכותית מהפרוור מימי הביניים של קלפרז דרך הפארק דרך שער פלוריאן – בצדה הצפוני של חומות העיר העתיקה.
טירת ואוול ההיסטורית בגבעת ואוול, הסמוכה לפיתול נהר הוויסלה, מהווה את הגבול הדרומי של פארק פלנטי.

היסטוריה
--------

בתחילת המאה ה-19 החלה העיר המתרחבת החלה מעבר לחומות המגן הישנות. מצב החומות הידרדר עקב חוסר תחזוקה לאחר חלוקת פולין. כתוצאה מכך הורה הקיסר פרנץ הראשון מאוסטרו-הונגריה על פירוק הביצורים הישנים. אך בשנת 1817 הצליח פרופסור פליקס רדוואנסקי מהאוניברסיטה היגלונית לשכנע את מושב הסנאט של הרפובליקה של קרקוב לחוקק חקיקה של שימור חלקי של הביצורים הישנים, שער פלוריאן והברביקן הסמוך (כיום הברביקן הוא אחד משלושה מאחזים מבוצרים כאלה בלבד הקיימים באירופה).

בין השנים 1822–1830 הוקמה החגורה הירוקה במקום חומות ימי הביניים כחלק מיוזמות הפיתוח העירוני לשימור קרקוב כ"עיר גנים".

גלריה
-----

* שביל עם ספסלים מתחת לעצים בסתיושביל עם ספסלים מתחת לעצים בסתיו
* אנדרטת גרז'ינהאנדרטת גרז'ינה
* פסל ינשופים בפארקפסל ינשופים בפארק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק פלנטי** בוויקישיתוף
* על חומות העיר, באתר "Krakow Info" (בפולנית)
* טבעת גן פלנטי (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב רחומי השלישי. אם התכוונתם לחכמים אחרים בשם זה, ראו רב רחומי.

**רב רחומי** (רב ריחומי) היה מראשוני הסבוראים, שעסקו בעריכת התלמוד הבבלי ובהשלמתו אחרי האמוראים. לפי אגרת רב שרירא גאון, נפטר בחודש ניסן שנת ד'רס"ו (506).  

קדמו לו שני חכמים בשם זה, "רב רחומי": הראשון היה אמורא בן הדור החמישי ותלמידו של אביי, והשני בדור השביעי, אמורא גם הוא, תלמידו של רבינא; לכן מקובל לכנות אותו **רב רחומי השלישי**.

היה תלמידו של רבה תוספאה.

נשא ונתן עם רבה יוסי (שמוזכר כ"רב יוסף" או כ"אבא יוסי"), ראש ישיבת פומבדיתא, ומחלוקת אחת שלהם מובאת פעמיים בתלמוד. המחלוקת היא בעניין פירוש המושג "פתחי שימאי", שמוזכר בעירובין בעניין "צורת הפתח" ובמנחות בפרטי דיני מזוזה. לדעה אחת, "פתחי שימאי" הם פתחים חסרי משקוף מלמעלה; ולדעה השנייה אלו פתחים חסרי מזוזות - שתי דפנות הפתח.

כמה חוקרים זיהו את רב רחומי עם "**רב נחומי**" (או רב נחומאי), שמוזכר בתלמוד כמי שחולק על רבה, בהסבר מחלוקת תנאים בנושא עירוב חצרות בלחם וביין. לפי זיהוי זה, מדובר בשני סבוראים. באותו מקור תלמודי קיימות נוסחאות אחרות בספרי הראשונים והאחרונים, כמו: "רב רחומי ורבה בר יוסף", "רבה יוסי ורב רחומאי", "רב ריחומאי ואבא יוסי", "רב רחומאי ורב יוסף" ועוד.

זיהוי נוסף, הוא עם "ר' נחוניא" שמוזכר במסכת חולין בלימוד הלכה ששאל בארץ ישראל בהלכות טרפות. גם שם מופיעות נוסחאות נוספות בכתבי יד ובספרות התורנית, כמו "רב נחומאי", "רב נחמיה" ועוד. חוקרים מסוימים זיהו אותו עם רב רחומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן הימן, "רב רחומי ג)", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
* רחומי, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אטלס עץ חיים, הרב רפאל הלפרין, מפה כללית המצורפת לכרך ג'.
2. ↑  עירובין יא ע"א, מנחות לג ע"ב.
3. ↑  בבלי, עירובין עא ע"ב.
4. ↑  בהתאמה: הרא"ש סימן יז וכן הגהות הב"ח; ספר העתים עמ' 99; בעל המאור; אור זרוע. ראו "רבנן סבוראי ותלמודם" (רבי בנימין מנשה לוין) עמ' 7; "רבנן סבוראי וכללי ההלכה" (הרב אליהו רחמים זייני) עמ' 19-20; ובספר דקדוקי סופרים. אמנם לזיהוי זה יש גם מתנגדים (ראו בספרו של הרב זייני).
5. ↑  בבלי חולין נה ע"ב, ראו בספר דקדוקי סופרים. "תקופת הסבוראים וספרותה" לרי"א אפרתי עמ' קכג; "רבנן סבוראי וכללי ההלכה" עמ' 27-28.

| סבוראים |
| --- |
| בהתאם לספר הקבלה שחילק את הסבוראים לדורות |
| דור ראשון | רבה יוסי ראש ישיבת פומבדיתא • רב אחאי • רב שמואל בריה דרב אבהו • רב רחומי השלישי |
| דור שני | רב סימונא - ראש ישיבת פומבדיתא • רב עינא - ראש ישיבת סורא • רב אחא בר הונא |
| דור שלישי | רב חנן מאישקיא • רב רבאי מרוב - ראש ישיבת פומבדיתא |
| דור רביעי | רב יצחק (פירוז שבור) • |
| דור חמישי | רב ששנא • מר הונא |
| תנאים • אמוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהזרה באומנות. אם התכוונתם להזרה בסוציולוגיה, ראו הזרה (סוציולוגיה). לעם מרכז-אסיאתי, ראו הזארה.
**הֲזָרָה** (ברוסית: **остранение**) היא טכניקה אמנותית שבה מוצגים דברים מוכרים ונפוצים בדרך מוזרה או בלתי מוכרת, כדי לאתגר את תפיסת המוכר. את המונח טבע ויקטור שקלובסקי, ממכונני אסכולת הפורמליסטים הרוסיים, במאמרו "אמנות כתחבולה". שקלובסקי יצא נגד תפיסתו של פּוֹטֵבְּנְיָה (אנ'), שעל פיה האמנות, והשירה בעיקר, היא חשיבה בתמונות. מטרת אופן חשיבה זה, על-פי פוטבניה, היא הפיכת הזר למוכר. השירה והאמנות מחברות בין תמונות שונות, והתמונה המוכרת מייצגת את המציאות, מאירה ומבארת את התמונה הזרה.
שקלובסקי התנגד לתפיסה זו. בעיניו, מטרת השירה היא דווקא "הזרה" (דה-אוטומטיזציה), שבה המוכר הופך לבלתי מוכר. השירה משתמשת בלשון פיגורטיבית ובטכניקות אחרות, כדי להציג את העולם כזר. בכך היא משחררת את האופן המורגל שבו אנו קולטים את הדברים, מרעננת אותו, ומחזירה לדברים את חיותם. כפי שאנשים הגרים על שפת הים מפסיקים להבחין לאחר זמן ברחש הגלים, אומר שקלובסקי, כך המציאות הופכת לכה מוכרת עד כי אנו חדלים מלראותה. מטרת האמנות, על פי שקלובסקי, היא לגרום לרחש הגלים להישמע שוב, ובניסוחו "להחזיר לאבן את אבניותה".

הזרה כמנגנון חידוש ספרותי-היסטורי
---------------------------------

אחת השאלות שנקרתה בפני הפורמליזם הרוסי היא שאלת התפתחות הספרות. לטענתם, הזרה הייתה אחד המנגנונים החשובים ביותר בהתפתחות היסטורית זו. בכל תקופה היסטורית שררו מספר תחבולות ספרותיות, שכעבור זמן מה התיישנו, ואיבדו את אפקט ההזרה שלהם. אי לכך נוצר צורך בתחבולות שונות כדי לעורר אפקט זה שוב.
מתאור זה של ההיסטוריה הספרותית משתמע כי השירה והספרות לעולם לא יוכלו להגיע למימוש העליון שלהן, לאנטיליכאה, מכיוון שכל טכניקה בה הן ישתמשו תהפוך למוכרת ושגרתית כעבור זמן, ותאלץ לעבור הזרה.

גישות מתנגדות
-------------

### סטאליניזם

תאוריות הספרות המרקסיסטיות יצאו מנקודת הנחה כי התרבות היא פועל יוצא של אמצעי הייצור והמבנה הכלכלי/מעמדי של החברה. בהתאם לכך, הם ראו בהשתנות הספרות תוצאה של השתנות הבסיס הכלכלי של כל חברה. תאוריה זו סותרת את האופן בו ראה הפורמליזם המוקדם את ההיסטוריה של הספרות, כמתפתחת מתוך עצמה, מתוך התיישנות מנגנוניה והשאיפה לחידושם. החיכוך בין שתי הגישות הוביל להפעלת לחץ מצד שלטונות ברית המועצות הסטאליניסטית כלפי הפורמליסטים, ובשלב מסוים הכריז שקלובסקי כי הוא טעה.

### מחקר קוגניטיבי

ב-1980 הוציאו ג'ורג' לייקוף ומרק ג'ונסון את הספר "Metaphors We Live by", וחוללו בכך מהפכה בתחום המחקר הקוגניטיבי בכלל ובתחום הספרות בפרט. ספר זה בחן עשרות ביטויים מטפוריים יומיומיים, וניסה להוכיח כי כולם נובעים מאותן מטפורות-על. כך לדוגמה, ביטויים כ"יחסינו הגיעו לצומת דרכים" נובעים, לטענת הספר, ממטפורת העל "האהבה היא דרך". מכאן נובע שאנו חושבים במטפורות, ממפים תחומים לא מוכרים ומופשטים על תחומים שאנו מכירים. תשע שנים לאחר מכן הוציאו ג'ורג' לייקוף ומרק טרנר ספר בשם "More Than Cool Reason: a field guide to poetic metaphor", בו הם הוכיחו כי אף מטפורות פואטיות ממפות תחומים בלתי מוכרים על תחומים מוכרים. גם מטפורות חדשניות לכאורה, טוען הספר, נובעות מאותן מטפורות על, שבהן הזר והמופשט ממופה על המוכר והגשמי. פירוש הדבר ש"הזרה" כמעט ואינה קיימת, ואם היא קיימת הרי שזה במובן צר מאוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הֲזָרָה במילון ספרות: סיפורת (תשס"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
**לירן סרדל** (נולד ב-2 ביולי 1994) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.

קריירת מועדונים
---------------

סרדל נולד בקריית מוצקין, לאביו אילן סרדל, ניצב משנה בדימוס במשטרת ישראל. אחיו הבכור ניב סרדל הוא כדורגלן המשחק בהפועל אום אל-פחם, ואחיו הצעיר ירין סרדל אף הוא כדורגלן המשחק בהפועל חיפה.

החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף בתיקו 1–1 נגד הפועל רעננה. במהלך אותה עונה ערך סרדל 17 הופעות בקבוצה הבוגרת ולסירוגין שיחק גם בקבוצת הנוער, עמה הגיע לגמר גביע המדינה לנוער. בעונת 2014/2015 הצטרף באופן מלא לסגל הקבוצה הבוגרת וערך 26 הופעות ליגה, ברובם פתח בהרכב.

בעונת 2015/2016 ערך סרדל 23 הופעות ליגה במדי הפועל חיפה, ובעונת 2016/2017 ערך 31 הופעות וכבש את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–0 על עירוני קריית שמונה במשחק שנערך ב-1 באפריל 2017. בעונת 2017/2018 חל פיחות במעמדו בקבוצה והוא שותף רק ב-18 משחקי ליגה, רובם כמחליף, ובתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה. בעונת 2018/2019 שותף ב-13 משחקי ליגה.

נבחרות ישראל
------------

ב-26 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 בניצחון 4–2 מול קפריסין עד גיל 21, ועד תום שנת 2016 ערך בסך הכל שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

בנובמבר 2022 זומן לראשונה לנבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן הלאומי אלון חזן, לקראת משחקי הידידות מול זמביה ומול קפריסין. ב-20 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה, במשחק הידידות מול קפריסין שהסתיים בהפסד ביתי לישראל 2–3.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**בוא אלי פרפר נחמד** הוא ספר שירי ילדים שנכתב על ידי פניה ברגשטיין, ואוייר על ידי אילזה קנטור. הספר קרוי על שם אחד השירים המופיעים בו.

הוא נכתב בשנות מלחמת העולם השנייה, ויצא לאור ב-1945. עשרות מהדורות הודפסו מאז, ודורות של ילדים דוברי עברית גדלו על שיריו.

ב-2012 הונצח הספר על בול ישראלי בסדרת "ספרות ילדים".

הספר
----

שירי הספר בני ארבע שורות, או מרובעים, צורה שמקורה בשירת פרס, ובפרט ביצירתו של עומר ח'יאם, אך עושים שימוש בחריזה פחות נפוצה בצורה הזו - א א ג ג (לפרה האדומה/יש עגלה קטנה חומה [א א]/את ראשה היא ליקקה/ונתנה לה נשיקה [ג ג]).

רבים משירי הספר במשקל זהה, כשבכל שורה שבע הברות. כתוצאה מהחריזה והמשקל הזהים, מנגינה לאחד מהם מתאימה גם לאחרים, יוצא מהכלל הוא השיר האוטו שלנו גדול וירוק, עם 11 הברות. לשיר זה נכתב לחן משלו.

בול דואר ישראל לציון הספר. התמונה מוצגת בשימוש הוגן
שירי הספר עוסקים בסביבתם של ילדי הקיבוץ: העגלה ברפת, הטלה בדיר, התרנגולת ואפרוחיה, ברכת השחייה, הטרקטור בחצר והפרח בגינה, הכלב הנאמן שנובח כל הזמן, והמשאית הירוקה שמובילה תוצרת חקלאית ל"תנובה".

לצד שירי הילדים, כתבה ברגשטיין שירים שביטאו את חרדתה לגורל יהדות אירופה וגורל משפחתה שנותרה שם.

רבים משירי הספר מושרים במספר מנגינות, שנכתבו במיוחד עבורם, או אומצו משיר קיים או מלחן עממי. הלחן של פניה שלונסקי וגמן לשיר "רד אלינו אווירון" של חינגה סמילר, מוצמד לעיתים קרובות לשירים "לפרה האדומה", "יש בדיר טלה קטן", ואחרים.

לשיר "בוא אלי פרפר נחמד" חובר לחן בידי צבי בן-פורת והוצמדו לו לחנים עממיים נוספים.

לחנים אחרים נכתבו או אומצו עבור שירים אחרים, למשל "האוטו שלנו גדול וירוק", שהותאם לו לחן שוודי.

לאה נאור עשתה שימוש בשם השיר ובמילותיו בתוכנית הטלוויזיה החינוכית, "פרפר נחמד". שיר הפתיחה לתוכנית מתחיל במילים "פרפרים בכל מיני צבעים" והפזמון שלו מורכב משלוש השורות הראשונות של השיר (בתוספת המילה "אז"). נאור החליפה בשורה השלישית את המילה "תירא" במילה מוכרת יותר לילדים, "תפחד". את הלחן כתבה נורית הירש. השיר זכה למספר רב של ביצועים.

ב-1967 הוזכר השיר בפרפרזה בשירה של להקת החלונות הגבוהים, "חייל שוקולד".

ב-1995 הופקה קלטת וידאו לילדים בשם זה עם שירי הספר ויצירות נוספות של ברגשטיין בהפקת קלסיקלטת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, וים הפקות, בהשתתפות מיקי קם, איתי שגב, אביגיל אריאלי, ורמי ברוך.

קישורים חיצוניים
----------------

* קטע קול האזנה לשירי בוא אלי פרפר נחמד, באתר זמרשת
* בוא אלי פרפר נחמד, בביצוע אברהם פררה, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב בלחנו של צבי בן פורת
* פרפר נחמד, בביצוע אילנית, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב
* הַמּוּסָךְ מוסף לספרות, תערוכה, מחווה ל"פרפר נחמד" של פניה ברגשטיין, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 09.09.2020
* מידע על בוא אלי פרפר נחמד בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008980981405171

 |