recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קאבי לָאמֶה** (באיטלקית: **Khaby Lame**; נולד ב-9 במרץ 2000) הוא טיקטוקר סנגלי-איטלקי. הוא נודע במערכונים הקומיים הקצרים שלו, שם הוא מתבדח בסרקזם על אנשים שסיבכו משימות פשוטות ללא הצדקה וצורך. החל מיוני 2023, לאמה הוא בעל חשבון הטיקטוק עם מספר העוקבים הגבוה ביותר בעולם עם 161 מיליון עוקבים.

ראשית חייו
----------

לאמה נולד בסנגל ב-9 במרץ 2000 ומגיל שנה גדל במתחם דיור ציבורי בקיבאסו(אנ'), איטליה, שם הוא מתגורר גם כיום.

הוא עסק באתלטיקה כגון כדורגל וכדורסל; בתיכון, הוא שיחק באליפות הכדורסל לצעירים.

לפני פעילותו בטיקטוק, עבד לאמה כמפעיל מכונות CNC.

הוא גם חווה בעיות פיננסיות, עליהן התגבר באמצעות סרטוני הטיקטוק שלו.

קריירה
------

במרץ 2020 החל לאמה לפרסם סרטונים באפליקציית טיקטוק במהלך הסגר שנערך במגפת הקורונה באיטליה.

בדצמבר 2020 הוא דגמן עבור כתב העת DLuiRepubblica.

ב-26 באפריל 2021 הוכתר לאמה כטיקטוקר האיטלקי עם הכי הרבה עוקבים. כיום יש לו מעל 150 מיליון עוקבים באפליקציה. יש לו גם למעלה מ-50 מיליון עוקבים באינסטגרם, ולאחר שעקף את קיארה פראני, הוכתר כאיטלקי עם הכי הרבה עוקבים באפליקציה. הוא בעל חשבון הטיקטוק עם מספר העוקבים הגבוה ביותר בעולם לאחר שעקף את צ'ארלי ד'אמילו.

בשנת 2022 נכלל ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית. באותה השנה דורג במקום השמיני ברשימת יוצרי התוכן המרוויחים ביותר של פורבס, עם רווחים של כ־10 מיליון דולר בשנת 2021. בנוסף, הופיע ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.

ב-24 באוגוסט 2023, לאמה קיבל דמות משלו במשחק הוידאו משנת 2017 "פורטנייט", בחלק 4 עונה 4.

חיים אישיים
-----------

לאמה מאורס לזאירה נוצ'י, המוכרת גם היא באינסטגרם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאבי לאמה** בוויקישיתוף
* קאבי לאמה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קאבי לאמה, ברשת החברתית אינסטגרם
* קאבי לאמה, ברשת החברתית טיקטוק
* קאבי לאמה, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Destacados TV, Khaby Lame: +10 datos sobre la estrella de TikTok que no conocías, Destacados TV Revista, ‏2021-09-02 (ב־Mexican Spanish)
2. ↑  Carlotta Cigliana, Scopriamo Khaby Lame l’italiano più seguito in assoluto su TikTok, BL Magazine, ‏10 ביוני 2021
3. ↑  Horowitz, Jason, Khaby Lame, the Everyman of the Internet, ניו יורק טיימס, ‏2 ביוני 2021
4. ↑  Top 100 TikTok Accounts, TT Metrics
5. ↑  Khaby Lame (Khabane Lame), Updated-Celebrites, ‏24 באפריל 2021
6. ↑  Forbes 30 Under 30 2022: Celebrities, Forbes (באנגלית)
7. ↑  Alexandra Sternlicht, Top Creators 2022, Forbes (באנגלית)
8. ↑  2022 TIME100 Next: Khaby Lame, Time (באנגלית)
9. ↑  TikTok star Khaby Lame Fortnite skin teased .for new crossover

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb18064701r (data)
* GND: 1264153066
* ICCU: TO1V004744
* ISNI: 0000 0005 1080 5600
* VIAF: 1505166007090875590002
* WorldCat (עם VIAF): 1505166007090875590002

 |
**ליונל מאנטוורפן** (באנגלית: **Lionel of Antwerp**;‏ 29 בנובמבר 1338 - 17 באוקטובר 1368) היה בנו השלישי של אדוארד השלישי מלך אנגליה ושל פיליפה מאנו. ליונל היה השני מבין שני הבנים שהגיעו לבגרות (אחד מאחיו נפטר בינקותו). ליונל כונה "מאנטוורפן" מאחר שנולד בעיר זו.

ביוגרפיה
--------

עוד בהיותו ילד הוחלט שליונל ינשא לאליזבת דה בורג, רוזנת אלסטר, בתו ויורשתו של ויליאם דון דה בורג, רוזן אלסטר. ליונל ואליזבת נישאו בשנת 1352, אבל בשל האירוסים הוא הוכרז כרוזן אלסטר כבר בשנת 1347. לבני הזוג נולדה בת אחת - פיליפה.

בשנת 1345 הכריז עליו אביו כנציגו הרשמי, ובשנת 1355 נסע ליונל לצרפת כנציג המלך, אולם פרט לביקור זה שהה באירלנד כנציגה של אנגליה. בשנת 1361 מונה למושל אירלנד, ובנובמבר באותה שנה קיבל את התואר דוכס קלרנס.

בשנת 1363 נפטרה אליזבת בעת שבני הזוג שהו בדבלין.

ליונל ניסה לבסס את השלטון האנגלי באירלנד אולם זכה להצלחה מועטה. לאחר שקיים פרלמנט (כינוס אצילים) בקילקני שהעביר את חוק קילקני בשנת 1367 הפסיק בניסיונותיו ושב לאנגליה.

ב-28 במאי 1368 נשא ליונל לאישה את ויולנטה (1353 לערך - נובמבר 1386) בתו של גלאצו ויסקונטי השני, שליט פאביה. ליונל נסע לאיטליה על מנת לפגוש את רעייתו, טקס הנישואין נערך ברוב פאר במילאנו והחגיגות נמשכו מספר חודשים. במסגרת החגיגות הוגשו המנות לשולחן מוזהבות באמצעות משחה של חלמון, זעפרן וקמח מעורב בעלי זהב אמיתיים. למוזמנים חולקו מתנות כגון סוסים, כלבי ציד, שריונות, גלימות יקרות ועוד. עם המוזמנים נמנו המשוררים פטרקה וג'פרי צ'וסר וההיסטוריון ז'אן פרואסאר. ארבעה חודשים לאחר החתונה, בעת ששהה באלבה חלה ליונל ונפטר. ישנה סברה לפיה ליונל הורעל על ידי אביה של ויולנטה. היא נישאה מאוחר יותר לבן-דודה, לודביקו ויסקונטי.

צאצאיו של ליונל
---------------

בתו היחידה, פיליפה, נישאה בשנת 1368 לאדמונד מורטימר, רוזן מרץ', ונכדתם אן מורטימר נישאה לריצ'רד מקוניסבורג, רוזן קיימברידג'. טענת בנם, ריצ'רד, דוכס יורק ויורשיו לבית יורק לכתר האנגלי התבססה למעשה על היותו של ליונל בנו של מלך אנגליה.וכשאדוארד הרביעי עלה לשלטון, הוא התבסס בעצם על ייחוסו לליונל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס** בוויקישיתוף
גרסה משוערת של שלט האצולה של ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס
* ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ליונל מאנטוורפן, דוכס קלרנס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברברה טוכמן, **ראי רחוק** עמ' 245-246

| דוכסי קלרנס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ליונל מאנטוורפן (1362–1368) • תומאס מלנקסטר (1412–1421) • ג'ורג' פלנטג'נט (1461–1478) • ויליאם הרביעי (1789–1830) • הנסיך אלברט ויקטור (1890–1892) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1126272922
* VIAF: 6236148814311245330004
* WorldCat: viaf-6236148814311245330004

 |
**מרידיאן** (ברוסית:**Меридиан**) היא סדרת לווייני ריגול שפותחה ברוסיה ושיגוריה נמשכים גם כיום. הלוויינים פותחו במערכות המידע הלווייניות רשטניוב בהזמנת משרד ההגנה של רוסיה אך מיועדים גם לצרכים אזרחיים.

פיתוח הלוויין החדש החל בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. תחילה הפיתוח בוצע בחברת "פוליוט" בעיר אומסק. גרסה זו לא הגיע לשלב מתקדם וכאשר הפרויקט עבר ל"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" הם התחילו את התכנון הרעיוני מהתחלה. לאחר בדיקה מחודשת של עקרונות התכנון הוחלט שלוויין חדש תחליף את מערכות של לווייני מולניה ולוויינים שמשרתים מערכות ניווט לווייני ציקדה וציקלון. כמו כן הם היו צריכים לעבוד מצד לוויינים מסדרה רדוגה 1M.

לווייני הסדרה פותחו על בסיס לוויינים שהיו מיועדים למערכת גלונאס. הם מצוידים במדחפים לשינוי מסלול ופאנל סולארי בהספק 3000 וא"ט. משקל הלוויין הוא כ-2,000 ק"ג. על הלוויינים הותקנו 3 משיבים. הלוויינים שוגרו מקוסמודרום פלסצק בעזרת משגר מדגם סויוז 2.1B. כולם פועלים במסלול מולניה. הלוויינים נשלטים על ידי מרכז בקרה של חיל האוויר והחלל של רוסיה בעיר קרסנוזנאמנסק. אורך חיים המתוכנן של הלוויין הוא כ-7 שנים.

הלוויין הראשון נאבד זמן קצר לאחר ההפעלה. הלוויין השני שוגר למסלול לא מתוכנן ולא היה ניתן לנצל אותו בהתאם למטרות המתוכננות.

בשנת 2019 החל שיגור לוויינים מהדור השני. דור זה כולל 3 לוויינים פעילים וידוע על הזמנה של לוויינים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הלוויינים
* תיאור הלוויים ושיגורים
* תיאור הלוויינים
* תיאור הלוויין (ברוסית)
**דרומורניטיים** (שם מדעי: **Dromornithidae**) הייתה משפחה נכחדת של עופות הקרובים לאווזאים שהיו חסרת יכולת תעופה. עופות אלה התקיימו בעידן הקנוזואיקון באוסטרליה.

מאפיינים
--------

ציפורים אלה היו ענקיות ונחשבו לחלק מהמגה-פאונה האוסטרלית. הדרומורניס (*Dromornis*) הגיע לגובה 3 מטרים ושקל כ-650 קילוגרם - הגדול ביותר מבין האווזאים. הקטן מביניהם היה ה-*Barawertornis tedfordi* שהגיע לגודל של קזואר מודרני ושקל 80–95 קילוגרם.

היו להם רגליים גדולות וחזקות ומקורים מגודלים שהזכירו את עופות האימה. המדענים חלוקים האם היו אלה עופות טורפים שהשתמשו במקורם כדי להרוג טרף קטן, אוכלי נבלות, אוכלי כל או בכלל צמחוניים שניזונו מעלים ופירות גדולים. ואולם לחלקם היו מקורים קצרים הרבה יותר.

סוגים
-----

* דרומורניס (*Dromornis*)
* *Barawertornis*
* בולוקורניס (*Bullockornis*)
* *Ilbandornis*
* גניאורניס (*Genyornis*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרומורניטיים** בוויקישיתוף
* דרומורניטיים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דרומורניטיים, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546504205171

 |
**המלכה שושנה** הוא סרט תיעודי ישראלי של קובי פרג' ומוריס בן מיור אודות חייה של הזמרת שושנה דמארי. הסרט זכה לשבחים מהמבקרים, ונבחר להיות סרט הפתיחה של פסטיבל דוקאביב. הסרט יצא לאקרנים ביולי 2021 ושודר בערוץ HOT8 באותה השנה. הסרט חשף לראשונה את סיפורה האישי הדרמטי של דמארי, וכן את סיפורם של בתה, נאווה בושמי ובעלה שלמה בושמי. במסגרת הסרט הוציא המוזיקאי עידן רייכל את השיר האחרון של דמארי, "ספרי תמה תמימה", אחרי ששמר את ההקלטה הנדירה אצלו במשך 15 שנים.

תחקיר
-----

היוצרים קובי פרג', מוריס בן-מיור ושאולי מלמד קיבלו גישה נדירה לעזבונה הפרטי של שושנה דמארי. הסרט מתעד את החיפוש בתוך חפציה ותכולת ביתה, שהיו שמורים במחסן הרחק מעין הציבור. גם שמלותיה ועגיליה נמצאו בין החפצים, והסרט אף מכיל קטעים מתוך יומנים ומכתבים של שושנה ובני משפחתה שנמצאו שם. בהמשך לסרט מתוכננת להפתח במוזיאון ראשון לציון תערוכה מעזבונה של דמארי.

פסקול
-----

הסרט בולט בפסקול יוצא דופן, שנכתב על ידי יונתן בר גיורא והוקלט על ידי התזמורת הסימפונית ירושלים בניצוחו של שמואל אלבז. שישים נגנים ביצעו את המוזיקה ההוליוודית שכתב בר גיורא, מי שזכה בפרס המוזיקה על סרטם הקודם של פרג' ובן-מיור "להאיר את יוסי" מטעם פרסי הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי. במהלך העבודה על הפסקול חבר בר גיורא אל עידן רייכל, שהסרט מתעמק בעבודתו המשותפת עם דמארי, כדי להוציא מחדש את השיר האחרון של שושנה דמארי. השיר, ששמו "ספרי תמה תמימה" הוא שיר עם תימני עתיק, שעידן הקליט את שושנה מבצעת ב-2005 במסגרת ההקלטות לאלבומו המצליח "ממעמקים". ההקלטה לא נכנסה לאלבום, ורייכל שמר אותה אצלו במשך 15 שנים. בעקבות העבודה על הסרט, יזם רייכל את ההוצאה המחודשת של השיר, בעיבוד והפקה מוזיקלית של יונתן בר גיורא, ובהשתתפות התזמורת הסימפונית ירושלים.השיר זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו השונות ובפלטפורמות הדיגיטליות.

ביקורות
-------

הסרט יצא בפסטיבל דוקאביב 2021, ונבחר להיות סרט הפתיחה של הפסטיבל. עם יציאתו זכה הסרט לשבחים מהמבקרים ונחשב לאחד הסרטים התיעודיים המדוברים של הפסטיבל. במגזין פורטפוליו כתבה המבקרת מרלין וניג על הסרט "הבחירות האומנותיות מדויקות ומצליחות לגבש מסמך זהות ייחודי הפורש ביוגרפיה מרתקת מהיבטי חייה הפחות מוכרים". המבקר יאיר רווה שיבח את הסרט וכתב "מצאתי את עצמי משתנק מדמעות והתרגשות מסיפורה של שושנה דמארי". גם נדב מנוחין מבקר הקולנוע של וואלה כתב: "בשנים האחרונות נעשו כמה וכמה פרויקטים תיעודיים על אייקונים מוזיקליים בישראל, ו"המלכה שושנה" המצוין הוא אחד השלמים שבהם".

הפקה
----

* הפקה: סטודיו בן-מיור & פרג'
* בימוי: קובי פרג', מוריס בן-מיור
* תסריט: שאולי מלמד, מוריס בן-מיור, קובי פרג'
* עריכה: מוריס בן-מיור, שאולי מלמד
* צילום: רועי פרג'
* עיצוב אומנותי: גיגי אופיר
* מוזיקה מקורית: יונתן בר -גיורא
* מפיקה אחראית: עופרי בר-אילן
* תחקיר: שאולי מלמד, קובי פרג', מוריס בן-מיור

קישורים חיצוניים
----------------

 אתר האינטרנט הרשמי של המלכה שושנה בארכיון האינטרנט

* 

* "המלכה שושנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "המלכה שושנה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הטריילר הרשמי של הסרט
* ספרי תמה תמימה - עידן רייכל ושושנה דמארי
* נעימת הנושא של הסרט בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים
* אלבום פסקול הסרט, הכולל מוזיקה מקורית שהלחין יונתן בר גיורא, בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים, וכן ביצועים נדירים של שושנה דמארי ללהיטי עבר שלה.
**הקנצלר הפדרלי של שווייץ** משמש כראש המטה של הנציגות הפדרלית, המורכבת משבעה חברי המועצה הפדרלית של שווייץ, המשמשת כממשלה הפדרלית של המדינה. שם המשרה כיום הוא **בונדסקנצלר** (*Bundeskanzler*), ומשמעותה קנצלר פדרלי אבל לא במובן של ראש ממשלה.

קנצלר שווייץ אינו חבר פורמלי במועצה הפדרלית ותפקידו אינו מקביל לזה של קנצלר גרמניה. בטרם ייסודה של שווייץ כמדינה פדרלית, בשנת 1848, הייתה משרת הקנצלר אחת המשרות הקבועות הבודדות בקונפדרציה השווייצרית.

הקנצלר נוכח בישיבות המועצה הפדרלית (אף שאין לו זכות הצבעה בהחלטותיה) ומכין את דיווחי המועצה הפדרלית, על מדיניותה ופעולותיה, לאספה הפדרלית. משרד הקנצלר אף אחראי לפרסומם של כל החוקים הפדרליים בשווייץ.

אף שתפקידו של הקנצלר השווייצרי הוא טכנוקרטי במהותו, זוהי משרה פוליטית ונושאה נבחר בידי האספה הפדרלית (הפרלמנט הפדרלי). לצד הקנצלר נבחר אף סגן אחד או שניים.

מאז ה-1 בינואר 2016 מכהן וולטר טורנהר כקנצלר. נשיא שווייץ לשנת 2023 הוא אלן ברסה.

ראו גם
------

* קנצלר גרמניה
* קנצלר אוסטריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנצלר שווייץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר שווייץ (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר שווייץ (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר שווייץ (באיטלקית)

* אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר שווייץ (ברומאנש)

* אתר האינטרנט הרשמי של קנצלר שווייץ (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* HDS: 010087

 |
קמפוס אוניברסיטת אילינוי בשמפיין-אורבנה, אחד הארגונים השותפים בפיתוח התשתית הטכנולוגית לרשת האלחוטית הקהילתית
**הרשת האלחוטית קהילתית שמפיין-אורבנה** היא רשת אלחוטית קהילתית של "המרכז העצמאי למדיה" (UCIMC) באילינוי. הפרויקט הוקם בשנת 2000 על ידי קבוצת מפתחים מתוך רצון להשתמש בחיבורי אינטרנט קיימים אשר הוקצו למוסדות ציבוריים (כגון משרדים עירוניים, בתי ספר ואוניברסיטאות) שאינם מנוצלים עד תום. 
מטרת הפרויקט היא בניית רשת אלחוטית חברתית בצורה חסכונית ויעילה, ללא מטרות רווח, על ידי התקנה של ציוד רשת אלחוטית (WIFI) על גגות חברי הקהילה המקומית. UCIMC הצליח להקים את הרשת קהילתית במהירות גבוהה. פרויקט זה הוא אחד מני רבים אשר יצרו רשתות קהילתיות ברחבי העולם, ומפתח פלטפורמה להעתקת המודל למקומות נוספים בהתאם לצרכים המשתנים.

מטרות הפרויקט
-------------

1. חיבור יותר אנשים לרשת האינטרנט ולשירותי פס רחב
2. פיתוח קוד חומרה ותוכנה אשר פתוח לשימוש על ידי פרויקטים אלחוטיים ברחבי העולם
3. בניית קהילה תומכת של פס רחב בערים ועיירות ברחבי העולם ללא מטרות רווח

ארכיטקטורת הרשת
---------------

פלטפורמת CUWiN מכוונת לספק טופולוגיית רשת שאינה היררכית אשר מבוססת על תשתיות וטכנולוגיות קיימות. בעבר, רשתות מסוג זה סבלו מבעיית "הרחבה להיקפים גדולים" (סילומיות) משום שהיקף התקשורת גדל מעבר ליכולת של הנתבים האינדיבידואלים הקיימים ברשת לקבל ולהעביר את האינפורמציה. כתוצאה מכך, כאשר רשת מסוג זה הגיעה לגודל מסוים, הנתונים הרבים שעברו בה גרמו לקריסתה. על מנת להתגבר על בעיה זו, פותחו אלגוריתמים המשפרים את יכולת הנתבים להתמודד עם היקף כה רחב של אינפורמציה. חברי הפרויקט מעריכים ששיפור טכני זה מאפשר תקשורת יעילה בין אלפי עד עשרות אלפי צומתי רשת בטופולוגיה עירונית עמוסה. בנוסף לאלגוריתמים שפותחו על מנת לשפר את ניתוב האינפורמציה, פלטפורמת CUWiN משתמשת ב"מטריצת ניתוב" אשר פותחה על ידי המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT). מטריצה זו, מאפשרת אדפטציה דינאמית לאיכות כל חיבור ברשת בהתחשבות במרחקים ביניהם.

מבנה הפרויקט
------------

הפרויקט מורכב משתי תתי קבוצות:

1. קבוצה אשר עוסקת ישירות בבניה ופיתוח של הרשת האלחוטית השיתופית בקהילת אורבנה-שמפיין
2. קבוצה אשר עוסקת בפיתוח כללי של פלטפורמת רשת אלחוטית קהילתית

קישורים חיצוניים
----------------

* CUWiN -- The Champaign-Urbana Community Wireless Network
* The National Summit for Community Wireless Networks
**איתי זילבר** (נולד בכ"ח בטבת ה'תשמ"ה, 21 בינואר 1985) הוא עיתונאי, מגיש רדיו ומרצה ישראלי. כיום הוא מנהל במחלקת התוכניות של גלי צה"ל ופרשן כלכלי בכלי תקשורת שונים. החל משנת 2020 משמש כראש המסלול ללימודי עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

איתי זילבר גדל בחולון. בזמן לימודיו בתיכון היה חבר במועצת הנוער בעיר. את דרכו בעולם התקשורת החל בשנת 2003, עם תחילת שירותו הצבאי בגלי צה"ל. זילבר שובץ במחלקת שידורי חיילים וצבא ושימש כמפיק, עורך ושדרן. במסגרת תפקידו היה חלק מצוות התוכניות "קולה של אמא", "שטח שש" ו"גל עברי ירוק", וכן לקח חלק בהפקת שידורי השירותרום בתחנה. בשנת 2005 זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על הפקת התכנית "גאוות יחידה" שעסקה ביחס לחיילים להט"בים בצה"ל.

אחרי שחרורו מצה"ל בשנת 2006 החל לעבוד כתחקירן בתוכנית חמש עם רפי רשף ששודרה בערוץ 10. בהמשך עבד כתחקירן במגזין הבידור "Y בעשר" וכרכז מערכת בתוכנית הסאטירה "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ. בשנת 2008 החל לעבוד כעורך משנה בתוכנית צחוק מעבודה ברשת. בהמשך שימש כעורך בערוץ 24.

בשנת 2015 חזר לגלי צה"ל כמנהל במחלקת התוכניות, ומונה לעורך האחראי של מיזם ההנצחה "אלה האחים שלי". במסגרת המיזם חיילים המשרתים בצה"ל מלחינים ומבצעים שירים שכתבו חללי מערכות ישראל. שנה לאחר מכן, זילבר החל לפקד על קורס העיתונאים המועבר לחיילים החדשים בתחנה.

בשנת 2018 החל להגיש את התכנית הכלכלית "השורה התחתונה". במסגרת התכנית נחשף בין השאר כי שר האוצר דאז משה כחלון שכר את שירותיו של עורך דין פרטי לקראת פרסום דו"ח מבקר המדינה על התנהלות משרדו באותה שנה. בשנת 2021 התכנית דורגה כתוכנית הכלכלית המואזנת ביותר ברדיו הישראלי באותה שנה לפי סקר TGI. כיום זילבר מפרסם טורי דעה ופרשנות בנושאי כלכלה וחברה בעיתונים גלובס, מקור ראשון וישראל היום, ומרצה לצעירים בנושאי חינוך פיננסי והתנהלות כלכלית מעצימה.

בשנת 2018 היה מעורכי תוכניות הטלוויזיה בקשת 12 "NEXT", שהנחה דרור גלוברמן, ו"חדשות הבוקר" עם ניב רסקין. באותה שנה זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על רצועת השידור "70 לישראל" אותה הגיש עם העיתונאית מרב בטיטו. בשנת 2022 החל לשמש כמגיש מתחלף בתוכנית הרדיו "יהיה בסדר" לצד אביב לביא.

זילבר בוגר תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ובוגר תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן. הוא עמית במכון גשר למנהיגות משנת 2018 וחבר בקהילת ROI מייסודה של קרן שוסטרמן משנת 2019.

משנת 2020 הוא עומד בראש המסלול ללימודי עיתונות בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב.

זילבר רווק ומתגורר בחולון. בין השנים 2013–2018 היה חבר במועצת העיר חולון מטעם סיעת "צעירים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איתי זילבר** בוויקישיתוף
* 

* איתי זילבר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* איתי זילבר באתר אוניברסיטת תל אביב
* איתי זילבר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* איתי זילבר, באתר גלי צה"ל
* טורים של איתי זילבר באתר העיתון "מקור ראשון"
* טורים של איתי זילבר באתר העיתון "גלובס"
* איתי זילבר, "הרגשות שלנו הם הכסף של פייסבוק", באתר "ישראל היום", 28 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיזם "אלה האחים שלי", באתר גלי צה"ל
2. ↑  עמירם ברקת, ‏מתכונן למבקר: כחלון שכר עו"ד לקראת הדוח על ניהול התקציב, באתר גלובס, 5 באוגוסט 2019
3. ↑  , Twitter
4. ↑  חבר המועצה איתי זילבר: לא אתמודד למועצה בבחירות הקרובות, באתר mynetholon, ‏2018-08-01
**דיוויזיית השריון ה-7 של הצבא הבריטי** הייתה דיוויזיית שריון בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם השנייה

ב-27 באוקטובר 1938 נשלח פרסי הוברט למצרים, והקים שם את "הדיוויזיה הניידת", שנועדה להוות כוח נייד למקרה שתפרוץ מלחמה באזור. באמצע 1939 שונה שמה ל**דיוויזיית השריון**, וב-16 בפברואר 1940 שונה שמה ל**דיוויזיית השריון השביעית**. לאחר הכרזת המלחמה האיטלקית הוכפפה הדיוויזיה לכוח המדבר המערבי בפיקודו של ריצ'רד אוקונור, ובפברואר 1941 הביסה את הכוחות האיטלקיים במהלך מבצע מצפן. בשנים שלאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה במדבר המערבי כחלק מהארמייה השמינית, ובכלל זה בקרב אל עלמיין הראשון וקרב אל עלמיין השני. במהלך הקרב נפצע מפקד הדיוויזיה ג'ון הארדינג, והוא הוחלף על ידי ג'ורג' ארסקין. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות המערכה בתוניסיה, ובינואר 1943 כבשה את טריפולי וערכה בה מצעד ניצחון. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בפלישת בעלות הברית לאיטליה, ולאחר מכן הוחזרה הדיוויזיה לבריטניה על מנת להתכונן לקראת הפלישה לנורמנדי, שם היא צוידה בטנקי קרומוול.

ב-7 ביוני 1944 נחתה הדיוויזיה בחופי נורמנדי, והיא לחמה בקרבות המערכה בנורמנדי, ובכלל זה במהלך הקרב על קן וקרב פאלז. במהלך המערכה בנורמנדי ביוני ויולי 1944, מפקד הארמייה הבריטית השנייה, לוטננט גנרל מיילס דמפסי, לא התרשם מביצועיה של דיוויזיית השריון השביעית ומפקד הקורפוס ה-8, ריצ'רד אוקונור, טען כי הדיוויזיה התנהלה במהלך מבצע גודווד בצורה זהירה יתר על המידה. זמן קצר לאחר מכן, במהלך מבצע בלוקאוט, דיוויזיית השריון השביעית לא הצליחה להשיג את מטרותיה וארסקין פוטר והוחלף על ידי ג'רלד לויד-ורני. בספטמבר 1944 השתתפה הדיוויזיה בשחרור בלגיה, ומאוחר יותר השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה.

ביולי 1945 עברה דיוויזיית השריון השביעית לברלין, שם השתתפה במצעד הניצחון של ברלין בשנת 1945, לצד חיילים אמריקאים, צרפתים ורוסים. בין הצופים הרבים במצעד היו וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, שהיה חביב במיוחד על הדיוויזיה, פילדמרשל סר אלן ברוק, ראש המטה הכללי הקיסרי ופילדמרשל סר ברנרד מונטגומרי, מפקד קבוצת הארמיות ה-21.

### לאחר המלחמה

הדיוויזיה נותרה בגרמניה כחלק מכוחות הכיבוש, ובשנות ה-50 הייתה כחלק מארמיית הריין הבריטית שעמד במשמר נגד ברית ורשה. בשל צמצומי הצבא הבריטי, באפריל 1958 פורקה הדיוויזיה. עם זאת, המסורות והכינוי האיקוני ("חולדות המדבר") של הדיוויזיה נשמרו על ידי החטיבה המשוריינת ה-7 שהייתה חלק מהדיוויזיה המשוריינת הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוויזיית השריון השביעית** בוויקישיתוף
* הדיוויזיה המשוריינת ה-7
* דיוויזיית השריון השביעית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mead, p. 131.
**כף הורדרן** או **קייפ הורדרן** (באנגלית: **Cape Hordern**) היא לשון יבשה, שאינה מכוסה קרח, אך מכוסה בסחיפה מורנית. הכף ממוקמת בקצה הצפון - מערבי של גבעות באנגר, בארץ המלכה מרי, באזור חוף הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית, שבאנטארקטיקה.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי אזור הכף

הכף התגלתה ממרחק (ככל הנראה ממצוק ווטסון), על ידי איי. אל. קנדי (A.L. Kennedy), אחד מאנשי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1914–1911, בהנהגת דאגלס מוסון (וגילתה את חוף המלכה מרי בפברואר 1912).

הכף מופתה לראשונה על ידי הקבוצה.

במהלך המיפוי חשבו כי מדובר בשני איים קטנים סמוכים.

בשנת 1955 מופה האזור מחדש בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה (מבצע היי ג'אמפ), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.

### מקור השם

שמה של הכף ניתן לה על ידי מוסון.

מוסון קרא לכף על שם סר סמיואל הורדרן, מסידני שבאוסטרליה, שהיה פטרון המשלחת. מאחר שחשבו כי מדובר באי, מוסון קרא לאתר "האי הורדרן" ("Hordern Island).

לימים, שונה שם האתר על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים לשמו הנוכחי (כף הורדרן), בעקבות המיפוי שבוצע בשנת 1955 - תוך תיקון מהות האתר, ושמירת השם שניתן מוסון.
**קוף סבוס** (שם מדעי: *Chlorocebus sabaeus*) הוא מין של קוף קטן מהסוג קוף ירוק החי במערב אפריקה.

מאפיינים
--------

קוף סבוס הוא קוף קטן החי רק ביערות הגשם של מערב אפריקה מסנגל עד לנהר וולטה שבגאנה ובורקינה פאסו.

אורך הקופים הזכרים 420–600 מ"מ ומשקלם 4–8 ק"ג. אורך הנקבות 300–495 מ"מ ומשקלן 3.4-5.3 ק"ג והן יותר קטנות מהזכרים.

לקוף זה פרווה בהירה בצבע ירוק-זית עם בטן לבנה, ראש כהה, עיניים אדומות, סנטר וצוואר כתומים וכן "כיפה" כתומה ופס שערות לבן מעל הגבות עד האוזניים. לזכרים ישנו כיס כחול ליד האחוריים.

קופים אלה חיים ביערות בצורה שבטית הכוללת 7–80 פרטים הנעים יחדיו. בקבוצה זכרים, נקבות וצעירים ובראשה זכר אלפא. הם בעלי מגוון רחב של קולות המבטאים דרכי התקשרות ואזהרות ומשתמשים גם בצבעים שעל גופם כדי להביע מסרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוף סבוס** בוויקישיתוף
* קוף סבוס, באתר ITIS (באנגלית)
* קוף סבוס, באתר NCBI (באנגלית)
* קוף סבוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קוף סבוס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* קוף סבוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קוף סבוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוף סבוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**יאנה צ'רנוכובה** (בצ'כית: **Jana Černochová**; נולדה ב-26 באוקטובר 1973) היא פוליטיקאית צ'כית מהמפלגה הדמוקרטית האזרחית. מכהנת כשרת ההגנה מאז 17 בדצמבר 2021.

ביוגרפיה
--------

צ'רנוכובה נולדה בפראג ב-26 באוקטובר 1973. ב-1996 סיימה קורס בבנקאות וכלכלה מוניטרית בפקולטה למימון וחשבונאות של האוניברסיטה לכלכלה בפראג. בשנת 2009 קיבלה השלימה תואר ראשון באוניברסיטה למשפט יישומי. ב-2011 סיימה תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת מטרופוליטן בפראג.

ב-1997 הצטרפה למפלגה הדמוקרטית האזרחית. ב-1998 נבחרה למועצת העיר פראג. ב-2010 נבחרה לבית הנבחרים הצ'כי, ובמקביל פעלה בפוליטיקה המקומית של פראג. ב-26 במרץ 2012 היא נבחרה כראש העירייה של פראג 2, אחד הרבעים המרכיבים את פראג. ב-17 בדצמבר 2021 היא מונתה לשרת ההגנה בממשלתו של פטר פיאלה, ובשל כך התפטרה מתפקידה כראש עיריית פראג 2.

דעות פוליטיות
-------------

צ'רנוכובה היא מתנגדת ותיקה להגירה האסלאמית לאירופה. היא הייתה בין הדוברים הבולטים של הפגנות "אנחנו לא רוצים את האסלאם ברפובליקה הצ'כית" (Islám v České republice nechceme) שנערכו בידי הימין הקיצוני בצ'כיה בעקבות פיגועי נובמבר 2015 בפריז. כמו כן היא התנגדה להפסקת המעורבות הצ'כית במלחמת אפגניסטן.

בעקבות רצח ג'מאל חשוקג'י, קראה צ'רונוכובה להטיל אמברגו נשק על ערב הסעודית. היא מבקרת בחריפות את משטרו של רג'פ טאיפ ארדואן. היא תומכת ותיקה בישראל ובמדיניותה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאנה צ'רנוכובה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יאנה צ'רנוכובה (בצ'כית)
* יאנה צ'רנוכובה, ברשת החברתית פייסבוק
* יאנה צ'רנוכובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Žádní náckové, hájí Černochová účast na protestu proti islamistům
2. 1 2  Černochová: Z boje se neutíká, to je ustupování zločincům
3. ↑  Poslanci odsoudili tureckou invazi i brutální vraždu kurdské političky
4. ↑  Komentář Jany Černochové: Izrael je přítel, který má naši důvěru
5. ↑  Černochová přirovnala Zaorálka kvůli výrokům o Izraeli k nacistům
6. ↑  Většina českých stran stojí za Izraelem, Piráti, STAN i ČSSD mají opatrnější postoj

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: av20221136413
* VIAF: 6604164423013320530003
* WorldCat (עם VIAF): 6604164423013320530003

 |
סיכת ביטחון
**סיכת ביטחון** היא אביזר רכיסה פשוט, הכולל סיכה, מנגנון קפיצי וחֶבֶק. לחבק שתי מטרות - ליצור לולאה סגורה כך שהסיכה תהודק היטב אל מה שהיא רוכסת, ולכסות את קצה הסיכה כדי להגן על המשתמש מהקצה החד.

סיכות ביטחון משמשות בעיקר להידוק בדים או בגדים. שימוש נפוץ בהן היה הידוק חיתולי בד של תינוקות. שימוש נוסף הוא איחוי קרע בבגד או תחליף לכפתור חסר, רוכסן מקולקל וכדומה. 

סיכות ביטחון עשויות לשמש כאביזר אופנה, כשהן נושאות חרוזים או תליונים ומשמשות לעיטור בגדים, תיקים, חגורות או תכשיטים.

היסטוריה
--------

מקורה של סיכת הביטחון במאה ה-14 לפנה"ס ביוון המיקנית, באביזר שנקרא פיבולה ושימש לרכיסת בגדים וכתכשיט - סיכת בגד. דגמים קדומים במיוחד של פיבולה, מהמאות ה-14 וה-13 לפנה"ס נראים דומים מאוד לסיכת הביטחון המודרנית.

* פיבולה מתקופת הברונזה, בסביבות 800-1100 לפנה"ספיבולה מתקופת הברונזה, בסביבות 800-1100 לפנה"ס
* פיבולה מהתקופה ההלניסטית, בסביבות 200-250 לפנה"ספיבולה מהתקופה ההלניסטית, בסביבות 200-250 לפנה"ס

סיכת הביטחון המודרנית הומצאה מחדש על ידי הממציא האמריקאי וולטר האנט, והוכרה כפטנט ב-10 באפריל 1849.

הקשרים תרבותיים
---------------

בסוף שנות השבעים, עם הופעתה של תרבות הפאנק, הפכה סיכת הביטחון מזוהה עם ז'אנר זה, אופנתו ומעריציו. יש הטוענים כי המראה הומצא על ידי ריצ'רד הל, ואומץ על ידי מעריציו הבריטיים. על טיעון זה חולקים כמה אמנים מתקופת הגל הראשון של הפאנק הבריטי, הבולט ביניהם הוא ג'וני רוטן, המתעקש כי בתחילה שימשו סיכות הביטחון לצרכים מעשיים, למשל למנוע נפילה של מכנסיים "מתפרעים". מעריצי פאנק בריטים, אשר ראו את הבגדים שלבשו מבשרי הפאנק הללו, אימצו את סיכת הביטחון למלתחתם כקישוט לבגדים או כפירסינג, והאביזר המעשי שינה את יעודו לאביזר אופנה. בהמשך אומצה סיכת הביטחון כאייקון פאנק על ידי המדיה ותרבות הפופ.

* סיכות ביטחון כעגילים, בתרבות הפאנקסיכות ביטחון כעגילים, בתרבות הפאנק
* סיכות ביטחון בבגדי אופנת פאנקסיכות ביטחון בבגדי אופנת פאנק
* סיכת ביטחון לצרכים מעשיים ובעת חירום: כאשר הבורג של המשקף נפלסיכת ביטחון לצרכים מעשיים ובעת חירום: כאשר הבורג של המשקף נפל

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סכת ביטחון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סיכות ביטחון** |

* Randy Alfred ,April 10, 1849: Safety Tech Gets to the Point, Baby, באתר wired (באנגלית)
* The Magnificent Safety Pin, באתר St. Joseph Catholic School (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פטנט 6281
2. ↑  טענה זו הועלתה למשל על ידי מלקולם מקלארן, שקישר סגנון זה לרושם הראשוני שלו מריצ'רד הל, בעת שהותו בניו יורק כאמרגן הניו יורק דולס
**טרי אליס** (באנגלית: **Terry Ellis**; נולד ב-14 באוגוסט 1943 בהרטפורדשייר, אנגליה) הוא מפיק מוזיקלי אנגלי, הידוע בעיקר בזכות עבודתו המוקדמת עם להקת ג'ת'רו טאל, וכמייסד שותף בחברת התקליטים קרייסליס רקורדס בשנת 1969.

קורות חיים
----------

אליס נולד בוולווין גארדן סיטי, הרטפורדשייר, אנגליה, בשנת 1943. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ניוקאסל על הטיין עם תואר במתמטיקה ומטלורגיה. הוא החל לגלות עניין בהפקה מוזיקלית בשנת 1996, ובשנת 1967 נכנס שותף בעסקיו של המפיק כריס רייט, ויחד השניים הקימו את חברת קרייסליס רקורדס, ששמה הוא לעשה הלחם של שמות המשפחה שלהם.

בשנת 1998 מונה אליס למנהל להקת ג'ת'רו טאל, שהצליחה עד מאוד וקידמה את מעמדו בעיקר עם האלבומים Stand Up ו-Aqualung, שהגיעו לצמרות המצעדים. לאחר מכן הפיק אליס להקות נוספות מטעם החברה, בהן הווטרבויז, אולטראווקס, בילי איידול, בלונדי, גו וסט, בלינדה קרלייל, בוני טיילר ו-Steeleye Span.

בשנת 1985 עזב אליס את החברה כדי להקים חברה משלו - Imago Records. כמה אמנים בעלי השפעה הוציאו אלבומים באמצעות Imago, ביניהם איימי מאן ופאולה קול. אף שחתם על חוזי הקלטות עם אמנים משפיעים ומצליחים, נקלעה החברה לקשיים כלכליים חמורים כאשר בדצמבר 1994, חברת ברטלסמן מיוזיק גרופ, שהייתה המשקיעה העיקרית של Imago, משכה את המימון שלה. ללא מימון, אליס נאלץ להכריז על פשיטת רגל של החברה. הוא המשיך את הקריירה בתפקידים ניהוליים באיגוד תעשיית ההקלטות הבריטי עד שהתמנה ליו"ר החברה.

כיום אליס ואשתו הצרפתייה דניאל מתגוררים באיי הבתולה הבריטיים ובניו יורק. הוא חבר במועדון האופרה של מטרופוליטן בניו יורק וכיהן בדירקטוריון שלה. כיו"ר BPI, אליס היה אחראי להקמת בית הספר BRIT לאמנויות הבמה בסארי. בשנת 2015, היה הנואם בכנס המוזיקה הבינלאומי בסינגפור.

קישורים חיצוניים
----------------

* ההיסטוריה של קרייסליס רקורדס
* ביוגרפיה של טרי אליס

* טרי אליס, באתר AllMusic (באנגלית)

* טרי אליס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* טרי אליס, באתר Discogs (באנגלית)

* טרי אליס, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Questia, www.gale.com (באנגלית)
2. ↑  Nielsen Business Media Inc, **Billboard**, Nielsen Business Media, Inc. 1977-06-04, עמ' 46. (באנגלית)
3. ↑  Music publisher Chrysalis sold for £107m, the Guardian, ‏2010-11-26 (באנגלית)
4. ↑  allmusic, web.archive.org, ‏2009-08-08
5. ↑  Paula Cole | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
6. ↑  Music Matters: Katy Perry Manager Steve Jensen, Chrysalis Founder Terry Ellis Talk Importance of Touring, YouTube at Asia Summit, Billboard (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: bd96dbe2-824e-42d8-8c99-73363e539f8d

 |
שיר הלכת של גדוד פרובראז'נסקי של פיוטר הגדול, 1911
**מארש גדוד פרובראז'נסקי** (ברוסית: **Марш Лейб-гвардии Преображенского полка**) היא אחת משירי הלכת הצבאיים הרוסיים המפורסמים ביותר. גדוד פראובראז'נסקי, שהשיר שימש כהמנונו, היה אחד העתיקים והיוקרתיים ביותר מבין גדודי צבא האימפריה הרוסית.

היסטוריה
--------

### האימפריה הרוסית

המארש שימש כהמנון לא רשמי בתקופת האימפריה המוקדמת. לאחר מהפכת פברואר חדל השימוש במארש.

### רוסיה המודרנית

כיום שיר הלכת משמש לעיתים קרובות ברוסיה המודרנית, במיוחד במצעד השנתי של יום הניצחון לחגיגת הצבעים (דגל רוסיה ודגל הניצחון), במיוחד במצעד יום הניצחון בשנת 2005. עם זאת החל משנת 2010 השיר מלחמה קדושה תופס מקום כשיר מרכזי בטקס המצעד.

לא האמינו כי נעשה שימוש רשמי בברית המועצות, אך הושמעו על ידי להקות צבאיות סובייטיות בקונצרטים ולעיתים נדירות במהלך קטעי אימון של המצעדים.

### שימושים אחרים

לפני מלחמת העולם הראשונה שימש המארש כ-Prasentiermarsch בכמה תצורות צבאיות בפרוסיה. מאז 1964 משמשת כמראש הנחתים המלכותיים על פי גרסה של פרנסיס ויויאן דאן.

מקור
----

לא ידוע מלחין ולא תאריך כתיבת השיר. אם לשפוט מכותרת ישנה של המארש, "מארש פיוטר הגדול", יש השערות שהלחן נכתב בתקופתו של פיוטר הגדול. כמה חוקרים אירופיים הציעו מחבר שוודי, אך אין שום הוכחה לכך. במקורות גרמניים מוזכר שמו של פרדיננד האזה (1788–1851). האזה אכן עבד ברוסיה במאה ה-19, והוא כתב את המארש השני של גדודי פראובראז'נסקי. כמה מקורות באנגלית, בהתייחסותם לסידור המארש לנחתים המלכותיים, נותנים בטעות את שמו של המלחין כדונאיובסקי, ויויאן דאן, בעוד העתקים הבריטיים מראשית המאה העשרים של המארש, ייחסו אותו בטעות לארנסט דונובובסקי, שהיה למעשה בעסקי הוצאת תווים, ולא היה מלחין.

כמה מילים ידועות כמשמות בעת ניגון המארש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארש גדוד פראוברז'נסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "История марша Лейб-Гвардии Преображенского полка", reprinted from the article Агафонов Н. Петров Ф. "Марш лейб-гвардии Преображенского полка", *Оркестр*, 2007
2. ↑  "National Anthem | Russia's State Symbols". *En.rian.ru*. RIA Novosti. אורכב מ-המקור ב-2009-02-04. נבדק ב-2013-11-30.
3. 1 2  "Russian Anthems museum". Hymn.ru. 2013-04-14. אורכב מ-המקור ב-2013-07-03. נבדק ב-2013-11-30.
4. 1 2  "The Regimental Marches of Her Majesty's Royal Marines:A Life on the Ocean Wave Regimental Quick March". Royalmarinesbands.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-2013-11-30.
5. ↑  Tony Dean, "Mistaken Attributions: The Preobrajensky March", *IMMS UK (Founder) Branch Journal*, No. 112, Summer 2017, p. 13 (retrieved January 31, 2020)
**בית הספר לבנות של לונדון** (באנגלית: **City of London School for Girls**, בקיצור: **CLSG**) הוא בית ספר תיכון עצמאי שנמצא בברביקן, לונדון. 

בית הספר הוקם בסוף המאה ה-19 בעקבות בקשה של סוחר מבריקסטון שהשאיר שליש מהונו לעיר לונדון לטובת הקמת בית הספר. בית ספר מנוהל על ידי האיגוד של לונדון והוא בעל קשרים אדוקים עם בית ספר לבנים שמנוהל על ידי אותו גוף. בית הספר עבר למיקום הנוכחי בשנת 1969.

בית ספר הוא בעל מוניטין ובשנת 2018 דורג על ידי סאנדיי טיימס כבית ספר עצמאי השני במדינה. עלות הלימודים הוא כ-6500 פאונד לסמסטר וחלק מהתלמידים מקבלים מלגה. רוב התלמידות מגיעות לבית הספר בגיל 11 אך אפשר להצטרף עד לגיל 16. בית ספר כולל כ-700 תלמידות. תלמידות הקימו מספר ארגונים לפי מוצאם דוגמת "חוג יהודי", "חוג אסיאתי" וכו'.

בית הספר נמצא בסמיכות למרכז האמנויות ברביקן ולבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה. תוכנית הלימודים שמה דגש לאמנויות ורבים מהבוגרות ממשיכות בתחום זה. בית הספר מציע סיורי לימודים בצרפת, ספרד, גרמניה ומדינות נוספות.

בין בוגרות בית הספק נמנות דמויות בולטות כמו דיידו, מרגרט בודן, רומולה גראי, אלה פורנל ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הספר לבנות של לונדון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר לבנות של לונדון
* מידע על בית הספר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0575 9663
* LCCN: no00067158
* VIAF: 149712017
* WorldCat: lccn-no00067158

 |
לחץ אוסמוטי על תאי דם אדומים
**לחץ אוסמוטי** הוא הלחץ שמפעילה תמיסה על ממברנה חדירה למחצה המפרידה בינה לבין תמיסה אחרת, עקב הפרש בריכוז המומס בין שתי התמיסות.

**פוטנציאל אוסמוטי** הוא פוטנציאל האנרגיה של האוסמולריות בתמיסה, המונעת מהממס (שהוא על פי רוב מים, בסביבה ביולוגית) לצאת ממנה דרך ממברנה חדירה למחצה. כאשר הממס הוא מים, זהו המונח ההפוך לפוטנציאל מים, שהוא פוטנציאל האנרגיה המשפיעה על המים לצאת מהתמיסה דרך הממברנה.

כאשר תא ביולוגי נמצא בסביבה היפוטונית (פנים התא מכיל ריכוז נמוך יותר של מים וגבוה יותר של מולקולות שאינן חודרות את הממברנה), מים חוצים את ממברנת התא לתוכו, ומפעילים עליו לחץ אוסמוטי להתרחב. בתאי צמח, דופן התא מגביל את ההתרחבות, ונוצר לחץ על הדופן כלפי חוץ, הקרוי לחץ טורגור. ניתן לחשב את הלחץ האוסמוטי π של תמיסה מהולה בעזרת הנוסחא:

{\displaystyle \Pi =i\cdot M\cdot R\cdot T}
כאשר 

* *i* - פקטור ואן 'ט הוף
* *M* - מולריות
* *R* - קבוע הגזים, *R* = 0.08206 L · atm · mol-1 · K-1
* *T* הוא הטמפרטורה התרמודינמית (טמפרטורה מוחלטת)

ניתן לראות דמיון רב בין הנוסחא לעיל לחוק הגזים האידיאליים; כמו כן ניתן לראות כי הלחץ האוסמוטי אינו תלוי במטען החלקיקים.

אוסמולריות
----------

אוסמולריות היא יחידת מידה המשמשת לתיאור הפוטנציאל האוסמוטי של תמיסה. את הנוסחה אפשר להציג גם בדרך הבאה:

{\displaystyle \Pi =C\cdot R\cdot T}
כאשר C הוא ריכוז המומס ביחידות אוסמול (osmole או בקיצור Osm) לליטר. אוסמול הוא יחידת מידה המוגדרת כמול חלקיקי מומס לליטר ממס. כאשר המומס מתחלק למספר יונים מוכפל האוסמול לפי מספר היונים. כך למשל מולר אחד של גלוקוז שווה לאוסמול אחד, אולם מולר אחד של נתרן כלורי מתפרק במים ליוני נתרן וליוני כלור ולכן מספר החלקיקים שלו כפול ושווה לשני אוסמולים.

בפיזיולוגיה נפוץ השימוש ביחידות מיליאוסמול לליטר [mOsm/liter].

יישומים
-------

לחץ אוסמוטי עומד בבסיס שיטת האוסמוזה ההפוכה, תהליך נפוץ לטיהור מים. המים לטיהור מושמים בכלי, ומופעל עליהם לחץ גדול מהלחץ האוסמוטי המופעל על ידי המים והמומסים בהם. בכלי יש פתח המכוסה בממברנה חדירה למחצה, המאפשרת מעבר מולקולות מים, אך לא חלקיקי מומס. ללא הפעלת לחץ חיצוני, מים מטוהרים יעברו את הממברנה לכיוון המים הלא-מטוהרים (כדי להגדיל בהם את ריכוז המים, כלומר, להקטין את ריכוז המומסים) - אוסמוזה. הפעלת הלחץ גורמת להיפוך כיוון התהליך - **אוסמוזה הפוכה**. הלחץ האוסמוטי של מי ים הוא כ-27 אטמוספירות. מתקני התפלת מים בשיטת אוסמוזה הפוכה משתמשים בלחצים של כ-70 אט' להתפלת מי ים.

לחץ אוסמוטי משמש למטרות רבות בצמחים. לחץ טורגור, הלחץ על דפנות התאים, מאפשר לצמחים עשבוניים לעמוד זקופים, ובעזרתו צמחים מווסתים את פתיחת הפיוניות שלהם. בתאי בעלי חיים, להם אין דפנות, לחץ אוסמוטי מופרז עלול לגרום לציטוליזה (תמס התא).

ראו גם
------

* פלסמוליזה
* לחץ אוסמוטי פוטנציאלי
* אפקט גיבס-דונן
* אוסמוליט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לחץ אוסמוטי** בוויקישיתוף
* לחץ ופוטנציאל אוסמוטי (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4172912-2

 |
**המלחמה העות'מאנית-פולנית (1683–1699)**, הייתה המלחמה השלישיתמהמלחמות העות'מאניות-פולניות או **מלחמת הליגה הקדושה,** והיא מתייחסת לצד הפולני של המלחמה הטורקית הגדולה. המלחמה החלה עם הניצחון הפולני הגדול בקרב וינה בשנת 1683, והסתיימה בהסכם קרלוביץ, שבה קיבל האיחוד הפולני-ליטאי את האדמות שאבדו במהלך המלחמה העות'מאנית-פולנית (1672–1676). זה היה העימות האחרון בין האיחוד הפולני-ליטאי לבין האימפריה העות'מאנית, ולמרות הניצחון הפולני, המלחמה סימלה לא רק את שקיעתה של האימפריה העות'מאנית, אלא אף את שקיעתו של האיחוד הפולני-ליטאי.

המלחמה
------

אחרי כמה שנות שלום, האימפריה העות'מאנית תקפה את ממלכת הבסבורג שוב. הטורקים כמעט כבשו אתוינה, אולם מלך פולין, יאן סובייסקי הוביל את הברית הנוצרית שהביסה אותם בקרב וינה, והביאה לפגיעה בהגמונית העות'מאנית בדרום-מזרח אירופה.

הליגה הקדושה החדשה הוקמה בשנת 1684 על ידי האפיפיור אינוקנטיוס האחד עשר וכללה את האימפריה הרומית הקדושה (בראשות אוסטריה ההבסבורגית), את הרפובליקה של ונציה ואת פולין, ובשנת 1686 הצטרפה אליה גם רוסיה הצארית. העות'מאנים ספגו שתי תבוסות מכריעות נגד האוסטרים: בקרב מוהאץ' בשנת 1687, ובקרב זנטה בשנת 1697.

בחזית הפולנית הקטנה יותר, לאחר הקרבות ב-1683 (וינה, Parkany), סובייסקי, לאחר הצעתו לליגה להכין מתקפה מתואמת גדולה, נקלע למתקפה לא מוצלחת במולדובה ב-1686, כאשר העות'מאנים סירבו להשתתף במערכה גדולה, ורק הטרידו את הצבא. במשך ארבע השנים הבאות פולין החזיקה את המצור על מבצר המפתח בקמניץ, בעוד הטטרים היו פושטים על הגבולות. בשנת 1691, סובייסקי שלח משלחת נוספת למולדובה, עם מעט תוצאות טובות יותר, אבל עדיין ללא ניצחונות מוחלטים.

הקרב האחרון של המערכה היה את קרב פודהאצ'יה ב-1698, כאשר ההטמאן הפולני פליקס קז'ימייז' פוטוצקי הביס את הפלישה העות'מאנית לפולין. בשנת 1699 ניצחו כוחות הליגה במלחמה, והאימפריה העות'מאנית נאלצה לחתום על הסכם קרלוביץ, שבו הם איבדו הרבה מהנחלות האירופיות שלהם, ופודוליה (כולל קמניץ) הוחזרה לפולין עם נוכחות מסוימת של אוסטריה.

קרבות
-----

* קרב וינה (12 בספטמבר 1683)
* קרב פארקאני (7–9 באוקטובר 1683)
* קרב יאזלובץ (1684)
* קרב בויאני (1685)
* המצור על קמניץ (1687)
* קרב סמוטריץ' (1688)
* קרב סוסאבה (1691)
* קרב טרגו ניימט (1691)
* קרב הודאו (יוני 1694)
* קרב אוסטצ'קו (6 באוקטובר 1694)
* קרב לבוב (1695)
* קרב  פודהאצ'יה (8-9 בספטמבר 1698)

קישורים חיצוניים
----------------

* המלחמה העות'מאנית-פולנית (בפולנית)
* Wojny polsko-tureckie אנציקלופדיית WIEM (בפולנית)
* המלחמות העות'מאניות-פולניות במאה ה-17 (בפולנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Polish-Ottoman War, 1683-1699 and Habsburg-Ottoman War, 1683-1699 at History of Warfare, World History at KMLA
2. ↑  Polish Renaissance Warfare - Summary of Conflicts (1672–99)
**אל-בכאי בן מבארכ בן מוסטפא אל-הביל** (בערבית: **البكاي بن مبارك بن المصطفى الهبيل**; 18 באפריל 1907 – 12 באפריל 1961)   היה איש צבא ופוליטיקאי מרוקאי שכיהן כראש הממשלה הראשון של מרוקו בין ה-7 בדצמבר 1955 ל-15 באפריל 1958. בכאי היה קולונל בצבא הצרפתי.

ביוגרפיה
--------

מבארכ אל-בכאי נולד לשבט הברברי בני-איזנסן בשנת 1907. הוא למד בבית הספר הצבאי של דאר אל ביתא, האקדמיה הצבאית הנוכחית של מקנס, אותה סיים בדרגת לוטננט והצטרף לצבא הצרפתי. הוא היה חייל מצטיין במלחמת העולם השנייה בה נפצע ברגלו, מה שהוביל לקטיעת אחת מרגליו. הוא סיים את המלחמה בדרגת לוטננט קולונל.

ב-7 בדצמבר 1955 עם שובו של המלך מוחמד החמישי מהגלות במדגסקר והקמת ממשלת מרוקו העצמאית הראשונה הוא מונה לעומד בראשה. הוא זכה לכבוד לחתום על הצהרת העצמאות של מרוקו ב-2 במרץ 1956. את ההצהרה חתם עם נציג צרפת כריסטיאן פינאו וב-7 באפריל עם נציג ספרד מרטין ארטאג'ו. ב-26 באוקטובר הרכיב את ממשלת מרוקו השנייה ועמד בראשה בפעם השנייה.

הוא התפטר מתפקידו כראש הממשלה בשל משבר מאי 1958 בצרפת שהחל כהפיכה פוליטית ומחאות עממיות באלג'יריה והוביל בסופו של דבר לנפילתה של הרפובליקה הרביעית ולהחלפתה בחמישית בראשותו של גנרל דה-גול, במרוקו הסירוב של בכאי לאפשר את קיום מפלגת התנועה העממית.

הוא התמודד עם "בעיות בריאותיות חוזרות ונשנות" ולבסוף נפטר ברבאט ב-12 באפריל 1961, 45 יום לאחר מותו של המלך מוחמד החמישי, ונקבר בעיר הולדתו ברקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבארכ אל-בכאי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑   (אורכב 27.12.2017 בארכיון Wayback Machine)
3. ↑  "Political Leaders:Morocco". אורכב מ-המקור ב-2012-05-25.
4. ↑  "الكولونيل المنصوري يفتح علبة أسراره للأسبوع". *الأسبوع*. 8 ביוני 2013. אורכב מ-המקור ב-2014-02-21. נבדק ב-7 בפברואר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  Lentz, Harris M. (2013). *Heads of States and Governments Since 1945* (באנגלית). Routledge. ISBN 9781134264902.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אין** | **ראש ממשלת מרוקו  7 בדצמבר 1955 - 15 באפריל 1958** | **הבא**:**אחמד בלאפריג'** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4610982
* GND: 1176489402
* LCCN: n2004060794
* VIAF: 41232924
* WorldCat: lccn-n2004060794

 |
**בויאבז** (בצרפתית: **Bouillabaisse**; הגייה מדויקת: **בּוּיָאבֶּס**) הוא מרק מסורתי מהמטבח הפרובאנסאלי (מטבח אזור פרובאנס) - תת-מטבח של המטבח הצרפתי. מקורו של המאכל בעיר מרסיי שלחוף הים התיכון. שמו של המאכל במקורו במילה האוקסיטנית "bolhabaissa", המורכבת מהפועל "bolhir", שמשמעו "להרתיח" ו-"abaissar" שמשמעו "לבשל בחום נמוך".

מרק זה מכיל דגים, פירות ים וירקות ומתובל בתבלינים כגון שום, קליפת תפוז, בזיליקום, עלה דפנה, שומר וזעפרן.

סוגי הדגים אשר נהוג להשתמש בהם בתבשיל זה הם: דג עקרב, גונאר אדום (Chelidonichthys spinosus), שד הים, בורי, בקלה ים תיכוני, צלופח (Conger conger), קיפודי ים, צדפות שחורות, סרטן קטיפתי (Necora puber), דניס, טורבוט, רסקס, סרטן עכביש, תמנון, וחסילונים.

המרק כולל ירקות כגון: כרישה, בצל הגינה, עגבניות, סלרי ותפוחי אדמה.

נהוג להגיש לצד המרק רוי (rouille) - מיונז העשוי משמן זית, שום, זעפרן ופלפל חריף.

מסורות מקומיות מייחסות את המרק למתיישבים הפיניקים אשר יישבו את מרסיי בשנת 600 לפנה"ס לערך. המתכון המקובל כיום מבוסס על הנוהג של דייגי האזור להשתמש בפירות ים ודגים זולים אשר נדוגו באותו יום לנזיד, כאשר הדייגים העדיפו להשתמש בהם לצריכתם העצמית ואת הדגים היקרים יותר למכור. העגבניות נוספו למרק במאה ה-17. במאה ה-19 החלו להגיש את המרק במסעדות העיר ובמלונות לנופשים שהגיעו אל הריביירה הצרפתית, והחלו להשתמש בציר דגים במקום במים בהכנת המרק, וכן נוסף הזעפרן. פופולריות המרק בקרב הנופשים הביאה להתפשטותו ברחבי צרפת וברחבי העולם.

ראו גם
------

* גמבו

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בויאבס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בויאבז** |

* מתכון לבויאבז
* מתכון, באתר מאקו
* בויאבז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**פייר דרמון** (בצרפתית: **Pierre Darmon**; נולד ב-14 בינואר 1934) הוא טניסאי עבר יהודי-צרפתי, שנולד בתוניס. בשיאו דורג במקום 8 בעולם (1963). 9 פעמים אלוף צרפת ביחידים (1957, 1959, 1960, 1961, 1963, 1965, 1966, 1967 ו-1968), יותר מכל טניסאי צרפתי אחר ו-4 פעמים אלוף צרפת בזוגות גברים.

קריירת טניס
-----------

דרמון היה הטניסאי הבכיר ביותר בצרפת בין השנים 1957 ל-1969, וזכה בתואר הלאומי ליחידים תשע פעמים באותה תקופה. הוא זכה באליפות הזוגות הלאומית בצרפת בשנת 1957 (עם פול רמי), ב-1958 (עם רוברט היילט), ב-1961 (עם גרארד פילט) ובשנת 1966 (עם פרנסואה יופרט).

בשנת 1963, הצטיין דרמון ביחידים באליפות צרפת הפתוחה. בשלב חצי הגמר הוא ניצח את מנואל סנטנה מספרד (2 בעולם) ב-5 מערכות (3-6, 6-4, 6-2, 7-9, 2-6) ובשלב הגמר הוא הפסיד לרוי אמרסון מאוסטרליה (1 בעולם) בגמר ב-4 מערכות (6–3, 1–6, 4–6, 4–6). נוסף לכך, בשנת 1963 הוא הגיע לגמר בווימבלדון בזוגות, יחד עם ז'אן קלוד ברקלי והפסידו לרפאל אוסונה ואנטוניו פלפוקס ממקסיקו ב-4 מערכות (6–4, 2–6, 2–6, 2–6).

דרמון ניצח, יחד עם רעייתו רוזי דרמון, בזוגות מעורבים, בטורניר בינלאומי של ותיקים בשנת 1961. בשנים 1968 ו-1975 הגיע לאותה תוצאה עם גייל שאנפראו.

### גביע דייוויס

דרמון היה חבר בנבחרת גביע דייוויס הצרפתית בשנים 1956–1967, וניצח 44 מתוך 68 המשחקים בהם השתתף. דרמון מחזיק בשיא צרפת עבור הכי הרבה ניצחונות ורוב הניצחונות ביחידים. הוא ייצג את צרפת ב-34 תחרויות גביע דייוויס, שני רק לפרנסואה יופרט שהשתתף בתחרות אחת יותר. בשנת 2002 קיבל את פרס הצטיינות גביע דייוויס.

### אולימפיאדה

באולימפיאדת מקסיקו (1968) סיים דרמון במקום שלישי בטורניר לזוגות גברים, שהיה טורניר הדגמה.

הנצחה
-----

בשנת 1997 נכלל דרמון בהיכל התהילה היהודי הבינלאומי בספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייר דרמון** בוויקישיתוף

* פייר דרמון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פייר דרמון, באתר olympedia.org
* פייר דרמון, באתר ה-ATP
* פייר דרמון, באתר ה-ITF
* פייר דרמון, באתר גביע דייוויס

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Pierre Darmon". Jews in Sports. נבדק ב-9 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Collins, Bud (2016). *The Bud Collins History of Tennis* (3rd ed.). New York: New Chapter Press. p. 414. ISBN 978-1-937559-38-0.
3. ↑  "Emerson On Way To Slam". *The Canberra Times*. 28 במאי 1963. p. 24 – via National Library of Australia. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "The Davis Cup Award of Excellence". *www.tennisfame.com*. International Tennis Hall of Fame.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12072693v (data)
* ISNI: 0000 0003 7513 2078
* SUDOC: 029011035
* VIAF: 227053494
* WorldCat: viaf-227053494

 |
בטי דובינר ראשונה מימין עם עדלי סטיבנסון בביקורו בישראל בבית ציוני אמריקה, 1953
**בטי ויויאן דוּבּינר** (3 ביוני 1912, י' באדר א' התשס"ח – 15 בפברואר 2008) הייתה מייסדת ונשיאת איל"ן.

חייה
----

בטי דובינר נולדה בלונדון שבמחוז אונטריו בקנדה. אמה, בטי, נפטרה במהלך לידתה. אביה, אלכס, עבד למחייתו כסוכן מכירות ונעדר לעיתים תכופות וממושכות מביתם, ובטי נותרה בהשגחת דודה ודודתה.

בנעוריה החלה לדגמן ועברה לחיות בטורונטו. לאחר מכן עברה לניו יורק ושימשה קניינית עבור חברת אופנה. במהלך שנות הארבעים נישאה לסם דובינר (1914 – 1993), איש עסקים ואספן אמנות, ויחד עמו עלתה לישראל בשנת 1950. קודם לעלייתם היו בטי וסם חברי תנועת בית"ר וממייסדי "הליגה למען שחרור פלשתינה (ארץ ישראל)". ברמת גן מצוי בית דובינר על שמם, בניין מגורים ייחודי בתכנונם של האדריכלים אלפרד נוימן, צבי הקר ואריה שרון.

לאחר התפרצות מגפת הפוליו בארץ, בשנת 1952, הקימה דובינר את הארגון "אילנשיל פוליו" לטיפול בנפגעי המחלה. ביוזמתה הובא ארצה, בסיוע ארגון הפוליו האמריקאי ומשרד הבריאות, החיסון נגד הפוליו ולילדים הנפגעים סופקו מכשירים אורתופדיים ופעילויות שיקום. ארגון המתנדבים שהקימה הפך במרוצת השנים לאיל"ן ודובינר, שעמדה בראשו, פעלה לייסוד סניפיו ברחבי הארץ ולהקמת מרכז הספורט לנכים.

דובינר יזמה הכשרת כח אדם מקצועי לטיפול בנפגעי הפוליו ולגיוס תרומות לקיום הארגון, בין היתר באמצעות קיומו של "מצעד הפרוטות". שנים רבות לאחר פרישתה מעיסוק פעיל במוסדות הארגון, הייתה נשיאת איל"ן וגילתה עניין בהתפתחות מוסדותיו.

לאורך השנים פעלה דובינר לקידום מטרות חברתיות שונות ולגיוס כספים עבורן. בתקופת עלייתם ארצה פעלה יחד עם בעלה להוצאת משפחות מהדיור הארעי במעברות. במהלך השנים הייתה שותפה לתמיכתו בקידום אמנים צעירים.

על פעילותה החברתית הוענק לבטי דובינר תואר יקירת העיר רמת גן, וכן אות הנשיא למתנדב בשנת תשמ"ח.

הובאה לקבורה בבית הקברות נחלת יצחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בטי דובינר** בוויקישיתוף
* גלית יצחק-אוגנוב, מייסדת עמותת איל"ן הלכה לעולמה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 בפברואר 2008
* מיכאל קרייטמן, הסדרת פעילות ספורט הנכים בישראל, באתר מט"ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4899 2302
* LCCN: no2005053168
* VIAF: 39109450
* WorldCat: lccn-no2005053168

 |