recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ויגליק איידה** (בנורווגית: **Vigleik Eide**; ‏4 בדצמבר 1933 - 30 באוקטובר 2011) היה גנרל ודיפלומט נורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא נורווגיה בין 1987–1989, וכיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין 1989–1992.

ביוגרפיה
--------

איידה נולד בפאנה ב-4 בדצמבר 1933, והתגייס לצבא נורווגיה ב-1954. הוא למד באקדמיית המלחמה הנורווגית וסיים אותה ב-1957. לאחר מכן השלים את השכלתו באקדמיית המלחמה של הבונדסוור ובאקדמיית ההגנה של נאט"ו ברומא. ב-1980 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1985 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד המחוז הצבאי וסטלנדאט. ב-1986 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד פיקוד צפון נורווגיה. ב-31 באוגוסט 1987 הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-5 בספטמבר 1989 הוא פרש מהתפקיד ומונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו. הוא היה יו"ר הוועדה במהלך התקופה הרגישה של נפילת ברית המועצות, שלאחריה החלה נאט"ו לקלוט לשורותיה מדינות מברית ורשה. הוא כיהן בתפקיד עד 31 בדצמבר 1992 אז פרש מהצבא.

לאחר פרישתו מהצבא החל איידה לעסוק בפעילות דיפלומטית. ב-1994 הוא השתתף במשלחת שפעלה להשכנת שלום בגואטמלה בעקבות מלחמת האזרחים בגואטמלה. ב-1995 הוא היה מעורב במשא ומתן שהוביל לחתימה על הסכם דייטון אשר שם קץ למלחמת בוסניה. ב-1998 הוא מונה לשגריר נורווגיה בסוריה ולבנון וכיהן בתפקיד עד 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויגלייק איידה** בוויקישיתוף
* ויגלייק איידה באתר הלקסיקון הביוגרפי הנורווגי
* ויגלייק איידה באתר הלקסיקון ההיסטורי הנורווגי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8473 2622
* LCCN: no2006058196
* VIAF: 278185768
* WorldCat: lccn-no2006058196

 |
**dk4** הוא ערוץ טלוויזיה דני הנמצא בבעלות Tritel. הערוץ הושק ב-1994 כערוץ טלוויזיה אינטלקטואלי. הוא זכה לתשומת לב מצד מספר פוליטיקאים, היות שהוא העביר את דיוני הפולקטינג בשידורים חיים.

בין השנים 2004–2006 לערוץ היה ערוץ אח שנקרא 4Sport אבל בגלל תחרות עזה מול אחרים הוא נסגר.

היום הערוץ משדר סרטים דניים משנות ה-30 וה-40, לצד שידורי כדורסל ותוכניות קמפינג. ל-60% מהדנים יש גישה לשידורי הערוץ.

מנהל הערוץ כיום הוא טורבן לונד, שר הבריאות לשעבר של דנמרק.

היסטוריה
--------

הערוץ הוקם ועלה לאוויר ב-1 בדצמבר 1994 בידי סטיג הולבל הסנר והנס יורגן יונקר ומאז הערוץ משדר 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע. כיום הערוץ נמצא בבעלות Tritel.

הערוץ חתם על הסכם עם הפדרציה הדנית לכדורסל בתמורה לזכויות השידור של הליגה הדנית בכדורסל - הרבאסקט.

בסתיו 2004 dk4 השיק ערוץ אח - 4Sport ששידר תוכניות ספורט כל יום בשעות 6.00-00.00. עם זאת, בשל התחרות העזה מצד ערוצים אחרים, הערוץ לא קיבל זמן שידור ברשת הכבלים TDC (כיום YouSee) וב-1 באפריל 2006 תמו שידורי הערוץ, כאשר חלק מהתוכניות עברו לערוץ dk4.

תוכניות
-------

לערוץ שורה של תוכניות נישה בנושאי מוזיקה והיסטוריה. בעבר שודרו בערוץ ענפי ספורט כמו כדורסל, ספורט מוטורי ועוד. אולם כיום הערוץ משדר רק ריקודים כענף ספורט.

ראו גם
------

* DR1
* DR2
* TV3
* TV3 Puls

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Dk4
מטוס B-24 זהה לזה שהיה מעורב בתאונה
**האסון האווירי בפרקלטון** התרחש ב-23 באוגוסט 1944. מפציץ אמריקאי מדגם קונסולידייטד B-24 ליברייטור התרסק אל תוך מרכז הכפר פרקלטון (Freckleton) במחוז לנקשייר שבבריטניה ופגע במספר מבנים. בתאונה נספו 61 אנשים, מהם 38 ילדים. זה היה אחד מאסונות התעופה החמורים ביותר בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

התאונה
------

שדה התעופה וורטון בלנקשייר שימש בשנת 1944 את חילות האוויר של צבא ארצות הברית. בבוקר יום האסון המריאו מהשדה לטיסת ניסוי שני מטוסי B-24 חדשים, שנועדו להימסר לטייסת מבצעית. עקב התפתחות סופה באזור הם נקראו לחזור לשדה. עד שהתקרבו המטוסים לשדה התעופה כבר הפחיתו הרוח והגשם את הראות באזור. 

המטוס הראשון התקרב לנחיתה ממערב במסלול 26 וטייסו הודיע למגדל הפיקוח ברגע האחרון שהוא מבטל את הנחיתה ופונה לבצע הקפה נוספת. זמן קצר לאחר מכן פגע המטוס במרכז הכפר פרקלטון, שנמצא מצפון-מזרח לשדה התעופה. קצה כנפו של המטוס, שנמצא בגובה נמוך מאוד, פגעה תחילה בצמרת עץ ולאחר מכן נתלשה מגוף המטוס משפגעה בפינת מבנה. גוף המטוס המשיך לנוע כשהוא פוגע בארבעה מבנים ואז חצה רחוב, פגע בקרקע והתלקח. חלק מגוף המטוס פגע באגף של בית הספר "השילוש הקדוש" שבו למדו ילדים בגיל הגן. דלק שדלף ממכלי המטוס התלקח וגרם לדלקה נרחבת.

בבית הספר שנפגע נהרגו 38 ילדים בני ארבע עד שש וששה מבוגרים. אחד המבנים האחרים שנפגע היה בר ובו נספו 14 - שבעה אמריקאים, ארבעה חיילי חיל האוויר המלכותי ושלושה אזרחים. גם שלושת אנשי צוות המטוס נספו. בסך הכל נהרגו כתוצאה מההתרסקות בו במקום 52 אנשים. אנשים רבים אחרים נפצעו ותשעה מהפצועים נפטרו בימים שלאחר מכן.

לאחר התאונה
-----------

דו"ח החקירה של האסון קבע כי סיבת ההתרסקות המדויקת איננה ידועה, אך כי טייס המטוס לא הבין את מידת הסכנה הטמונה בסופה שהתפתחה אלא כשהיה בגישה הסופית לנחיתה, מועד בו כבר לא נמצא בגובה ובמהירות מספיקים לשם תימרון. האפשרות של כשל מבני בגוף המטוס לא נשללה, אך כיוון שהמטוס נהרס כליל לא ניתן היה לבדוק אפשרות זו באופן ממצה. הדו"ח ציין כי רבים מטייסי ארצות הברית שהגיעו לבריטניה הקלו ראש בעוצמת הסופות המקומיות והמליץ כי באימוניהם תודגש הסכנה הטמונה בסופות אלו.

אנדרטה לנספים הוקמה בחצר כנסיית הכפר ואנדרטה נוספת הוצבה באתר התאונה בשנת 2007. גן זיכרון וגן משחקים לילדים ניבנו בכפר בכספים שאספו אוויראים אמריקאים ונפתחו באוגוסט 1945. אולם זיכרון להרוגים נחנך בכפר בשנת 1977.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור האסון, באתר ה-BBC
	+ עמוד נוסף
* תיאור האסון, באתר LAIT.uk

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: .
**MIC** (ראשי תיבות של: **M**andatory **I**ntegrity **C**ontrol) הוא רכיב ליבה משמעותי במערכות הפעלה ממשפחתWindows (החל מ Vista), שמתפקד כ MAC (בקרת גישה מנדטורית).‏ MIC מאפשר בידוד תהליכים מבוסס IL (ראשי תיבות של *Integrity Levels*), כאשר סיווג IL של אובייקט כלשהו במערכת מייצג את רמת המהימנות של האובייקט. מטרתו של מנגנון זה להשתמש במדיניות גישה מוגדרת מראש והאובייקטים המעורבים באופן סלקטיבי כדי להגביל הרשאות גישה בהקשרים (context) שנחשבים לפחות מהימנים, לעומת הקשרים אחרים, הפועלים תחת אותו חשבון משתמש, אך נחשבים יותר מהימנים.

תהליך אימות של NTLM כולל שלושה סוגי הודעות: NTLM\_NEGOTIATE, NTLM\_CHALLENGE ו-NTLM\_AUTHENTICATE. על מנת לוודא כי התוקפים לא פגעו בתעבורה, נוסף שדה בשם MIC להודעת ה-NTLM\_AUTHENTICATE. ה-MIC הוא HMAC\_MD5 המתווסף לשרשור של שלוש הודעות ה-NTLM, באמצעות מפתח ה-session, אשר ידוע רק לחשבון היוזם את האימות ולשרת המטרה. כתוצאה מכך, התוקף שמנסה לשנות את אחת ההודעות (לדוגמה, לשנות את תהליך החתימה), אינו מסוגל לייצר MIC מתאים, והמתקפה נכשלת.

נוכחות ה-MIC מוכרזת בשדה msvAvFlag בהודעת NTLM\_AUTHENTICATE (סמן 0x2 מראה כי ההודעה מכילה MIC), וכי הוא צריך להגן על השרתים מתוקפים המנסים להסיר את ה-MIC ולבצע מתקפת NTLM Relay. למרות זאת, התגלה כי שרתי מיקרוסופט אינם מנצלים את מנגנון ההגנה ומאפשרים מעבר של הודעות NTLM\_AUTHENTICATE ללא חתימה (חסרות MIC).

מימושים
-------

Windows Vista הגדיר ארבע רמות שלמות: *נמוך* (*SID:* S-1-16-4096), *בינוני* (*SID:* S-1-16-8192), *גבוה* (*SID:* S-1-16-12288), *מערכת* (*SID:* S-1-16-16384). כברירת מחדל, תהליכים שעלו על ידי משתמש רגיל קיבלו רמת סיווג IL *בינוני* ולאחר מכן שודרגו, עם מנגנון UAC בהתאם לצורך לרמת IL גבוה. על ידי היכולות של רמות שלמות, MIC מאפשר לסוגים של יישומים להיות מבודדים, להפעיל תרחישים כמו מנגנון 'ארגז חול' ליישומים בעלי פוטנציאל להזיק (כגון יישומי Internet-facing). תהליכים עם IL *נמוך* בעלי גישה מוגבלת ביחס לתהליכים עם IL גבוה יותר היכן שיש שליטה של בקרת הגישה (Access control enforcement).

לאובייקטים עם רשימות בקרת גישה, כגון אובייקטים בעלי שם, לרבות קבצים, Registry keys ואפילו תהליכים ותהליכונים, יש ערך ב SACL (או System Access Control List) המגדירים את הרשאות הגישה אליהם, או במילים אחרות את מינימום רמת התקינות הנדרשת של תהליך כדי להיות מורשה להשתמש באובייקט. Windows מוודא כי תהליך יכול *לכתוב* או *למחוק* אובייקט רק כאשר IL ברמה שווה או גבוהה יותר מאשר מה שצוין על ידי האובייקט (ברשימת בקרת הגישה). בנוסף, מטעמי פרטיות אובייקטים של תהליך עם IL גבוה הם מחוץ לתחום אפילו *לקריאה* מכל תהליכים בעלי IL נמוך יותר.

כתוצאה מכך, תהליך אינו יכול לקיים אינטראקציה עם תהליך אחר שיש לו IL גבוה יותר. תהליך כזה לא יכול למשל לבצע פעולות כגון להזריק DLL לתוך תהליך עם IL גבוה יותר באמצעות `()CreateRemoteThread` או לשלוח נתונים לתהליך אחר באמצעות הפונקציה `()WriteProcessMemory`.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרינה סימקוב וירון זינר, [ איך הצלחנו לעקוף את כל מנגנוני ההגנה כנגד מתקפת
NTLM Relay], ‏אוגוסט 2019
2. ↑  Steve Riley. "Mandatory Integrity Control in Windows Vista". אורכב מ-המקור ב-2007-09-29. נבדק ב-2007-10-08.
3. ↑  Mark Russinovich. "PsExec, User Account Control and Security Boundaries". אורכב מ-המקור ב-2010-04-15. נבדק ב-2007-10-08.
4. ↑  "CreateRemoteThread Function (Windows)". MSDN. נבדק ב-2007-10-08.
5. ↑  "WriteProcessMemory Function". MSDN. נבדק ב-2007-10-08.
**היצף** (באנגלית: **Dumping**) הוא מושג בסחר בינלאומי המתאר יצוא סחורות במחירים נמוכים מהמחירים בהם נמכרות הסחורות בארץ המוצא שלהן ולעיתים אף במחירים נמוכים מעלויות הייצור.

ההיצף משמש יצרנים ומשווקים המנסים לחדור לשוק חדש או לדחוק את רגלי המתחרים על מנת להשתלט על השוק. תחילה קונים את כלל הסחורות, מניות או החברות העוסקות באותו התחום או מייצרות את אותו המוצר במחיר גבוה מעל המבוקש, כך שבעל החברה או המניות יתפתו למכור את המוצר. אז פונים למכירת המוצר במחיר מוזל, לפעמים במחיר הפסד, או **מחיר היצף**, עד לדחיקת כלל המתחרים והשתלטות מוחלטת על השוק, כך שאותו קונה נשאר הבעלים הבלעדיים למכירת המוצר.

לאחר השתלטותו של אותו היצרן או המשווק על כלל השוק, ביכולתו לקבוע מחיר גבוה או זול כרצונו. לרוב, פונים שחקנים מסוג זה בלעדית למוצר הטוב והמשוכלל ביותר הקיים בשוק, תוך התעלמות ודחיקת כל יתר המוצרים ומתחרים הפועלים באותו התחום. לעיתים מוכרים מוצר בהיצף לאור עודפי ייצור מקריים או מסחורה שנותרה לאחר פשיטות רגל.

ההיצף נתפס כתחרות לא הוגנת ובמדינות רבות ננקטה חקיקה האוסרת אותו לחלוטין או מטילה מגבלות ועיצומים כנגד הנוקטים בו.

ראו גם
------

* מכסי מגן
* מונופול
* קרטל
* אוליגופול

קישורים חיצוניים
----------------

* מדיניות השוק האירופי המשותף בנושא היצף (באנגלית)
* היצף באתר "מעות"
* היצף (סחר בינלאומי), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ellis, Randall P. "Creaming, skimping and dumping: provider competition on the intensive and extensive margins." Journal of health economics 17.5 (1998): 537-555.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565358605171
* BnF: cb119829145 (data)
* LCCN: sh85039957
* NKC: ph119643

 |
מבט על האפסיס של הכנסייה
פנים הכנסייה, מבט מזרחה
מבט על הכנסייה מכיכר השוק
**כנסיית פטרוס הקדוש** (פלמית: Sint-Pieterskerk) בלוון, בלגיה, ממוקמת על כיכר השוק (Grote Markt) ממול לבית עיריית לוון המקושט. המבנה נבנה ברובו במהלך המאה ה-15 בסגנון הגותי הברבאנטי. לכנסייה יש תוכנית לרצפה בצורת צלב ומגדל פעמונים נמוך שאף פעם לא הושלמו.

היסטוריה
--------

הכנסייה הראשונה באתר, שהייתה עשויה מעץ ונבנתה בשנת 986, נשרפה בשנת 1176. היא הוחלפה על ידי כנסייה רומנסקית, עשויה אבן, בעלת חזית מערבית שבקצוותיה 2 מגדלים, בדומה לבזיליקת גבירתנו שבמאסטריכט. מהמבנה הרומנסקי נותרה רק הקריפטה המצויה מתחת לכנסייה כיום.

הבנייה של המבנה הגותי הנוכחי, הגדול משמעותית מהמבנה שקדם לו, החלה בשנת 1425, ונמשכה למעלה ממחצית המאה, בסגנון בנייה אחיד, תוך שהיא מחליפה את הכנסייה הישנה בצורה הדרגתית מהמזרח למערב. תקופת הבנייה חפפה בזמן את בניית בית העירייה של לוון, שממול לכיכר השוק. בראשית הבנייה שני הבניינים אף חלקו את אותם האדריכלים. בשנת 1497 הבניין כמעט והושלם לגמרי, למרות ששינויים, בעיקר באגף המערבי, המשיכו להתבצע.

### מגדלים

החזית המערבית עם המגדלים שלא הושלמו
בשנת 1458, שרפה פרצה במגדלים הרומנסקים הישנים שעדיין התנוססו בחלק המערבי והלא גמור של הבניין. הארגון הראשון למגדל חדש התגבש במהרה, אך לא מומש לעולם. בשנת 1505 הוצעה תוכנית שאפתנית לבנות 3 מגדלי ענק, שהיו יוצרים אפקט מרהיב, כשהמגדל המרכזי היה מוגבהה לגובה של 170 מטר, דבר שהיה הופך אותו לגבוה ביותר בעולם בזמנו. קרקע לא מספיק יציבה ומחסור במימון הוכיחו את התוכנית הזאת כלא ישימה, כשהמגדל המרכזי הגיע לכשליש מגובהו המתוכנן, לפני שהתוכנית הוזנחה לגמרי בשנת 1541. לאחר שהגובה הונמך עוד יותר על ידי קריסות חלקיות בשנים 1570 עד 1604, המגדל הראשי מתנוסס כיום בקושי מעבר לגג הכנסייה. למרות מצבם הלא גמור, המגדלים מוזכרים כחלק מהאתר למורשת עולמית של מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת.

### מלחמה ולאחר המלחמה

הכנסייה סבלה מנזקים חמורים בשתי מלחמות העולם. בשנת 1914, שרפה גרמה לקריסת הגג ובשנת 1944, פצצה הרסה חלק מהצד הצפוני של הכנסייה. שחזור הגג כלל בניית תוספת מיוחדת באזור החצייה של הספינה הראשית והטרנספט. התוספת מתמזגת בצורה טבעית עם שאר הכנסייה. בשנת 1998 נוסף אוטומציה מוזהבת, שמצלצל בפעמון בצורה עקבית בטרנספט הדרומי.

ראו גם
------

* מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסיית פטרוס הקדוש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2005076338
* VIAF: 136401019
* WorldCat (עם VIAF): 136401019

 |
**כנסיית שמעון סטיליטס** (ערבית **كنيسة مار سمعان العمودي** - "כניסת מר סמעאן אל-עמודי") היא כנסייה ביזנטית הרוסה בחלקה, אשר הוקדשה לקדוש הנוצרי שמעון סטיליטס (אנ'). שרידי הכנסייה שוכנים בקלעאת סמעאן (قلعة سمعان - מצודת שמעון), אחד מהכפרים המתים בצפון-מערב סוריה, כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לחלב. הכנסייה הוקמה באתר בו לפי המסורת ניצב העמוד שעליו התגורר הקדוש שמעון סטיליטס משך 33 שנים. המבנה נחשב לכנסייה הביזנטית העתיקה ביותר ששרדה, והוא השפיע על האדריכל אנטוניו ברלוצי עת תכנן את כנסיית ההשתנות על הר תבור.

רקע היסטורי
-----------

שמעון סטיליטס נולד בשנת 386 בהרי נור (טורקית Nur Dağları - "הרי האור") שבנפת האטיי בטורקיה (ההרים כונו ביוונית בשם אמאנוס (Ἁμανός)). הוא היה לנזיר מתבודד, אך במקום לחיות במערה, קבע את מגוריו על משטח מוקף מעקה בשטח של פחות מארבעה מ"ר, ואשר ניצב על עמוד בגובה של יותר מ-13 מטרים. הוא זכה לפרסום, ונהג להטיף בפני קהל מאמיניו פעמיים ביום. הוא מת בשנת 459 לאחר שחי על העמוד משך 37 שנים, ונקבר במערה באנטיוכיה (כיום אנטקיה). האתר בו ניצב העמוד כמו גם המערה בה נקבר הנזיר, היו לאתרי עלייה לרגל. בשנת 475 לערך, הורה זנון, קיסר האימפריה הביזנטית, על הקמת כנסייה לזכרו של הקדוש, וזו הושלמה בשנת 491. במאה ה-9 בוצר המתחם, וזכה לכינוי "קלעאת סמעאן", היינו "מצודת שמעון".

האתר
----

הכנסייה הענקית משתרעת על-פני שטח של 5,000 מ"ר, והיא הוקמה על גבעה צחיחה סביב העמוד שעליו חי הנזיר. למבנה צורת מתומן שממנו קורנות ארבע בזיליקות הפונות אל ארבע רוחות השמיים. אורכה של כל אחת מהבזיליקות הוא 37 מטרים ורוחבה 24 מטרים. במרכז המתומן ניצב העמוד, אך כיום נותר ממנו בסיס וחלקו התחתון שהתבלה במהלך מאות שנות שימוש. גובה הבסיס ושארית העמוד הוא כשני מטרים בלבד. הבזיליקה הפונה מזרחה הייתה החשובה בין הארבע, והיא ארוכה מעט משלוש האחרות. בצידה המזרחי נקבע אפסיס. הכניסה אל המתחם הייתה דרך שלוש קשתות נושאות גמלונים בבזיליקה הדרומית, ומאחוריהן השתרע הנרתקס. 

הכנסייה נחשבה לאחד המבנים הנוצרים המונומנטליים החשובים בזמנה. סביב הכנסייה קמו מנזר, שתי קפלות ומספר בתי הארחה לצליינים, והמתחם כולו הוקף בחומה במאה ה-9. המנזר ואחת הקפלות צמודים לבזיליקה המזרחית בצידה הדרומי. מאוחר יותר הוקמו בפטיסטריום וקפלה נוספת במרחק של כ-200 מטרים מדרום לכנסייה, ודרך תהלוכות באורך של כקילומטר אשר נסללה מפינתה המערבית, הוליכה אל הכפר הסמוך דיר סמעאן.

גלריה
-----

* חזית הבזיליקה הדרומיתחזית הבזיליקה הדרומית
* האפסיס בבזיליקה המזרחיתהאפסיס בבזיליקה המזרחית
* העמוד של שמעון סטיליטסהעמוד של שמעון סטיליטס
* חזית כנסיית ההשתנות על הר תבורחזית כנסיית ההשתנות על הר תבור

ראו גם
------

* כנסיית ההשתנות

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרובפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב | ל**פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסיית שמעון סטיליטס** בוויקישיתוף
* כנסיית שמעון סטיליטס, באתר sacred destinations

| דגל סוריהדגל סוריה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בסוריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| העיר העתיקה בדמשק • אתר תדמור • העיר העתיקה בחלבּ • העיר העתיקה בבוסרה • קראק דה שבלייה ומצודת צלאח א-דין • הכפרים העתיקים בצפון סוריה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564773305171
* GND: 4096892-3
* LCCN: n84092066
* VIAF: 127891332
* WorldCat: lccn-n84092066

 |
כנסת ישראל לשפ"ר, שנה ראשונה, ה'תרמ"ז
**כנסת ישראל** היה ספר שנה שראה אור בעיר ורשה שבפולין הרוסית במשך שלוש שנים במחצית השנייה של שנות ה-80 של המאה ה-19, תרמ"ו–תרמ"ח. עורך כתב העת היה שאול פנחס רבינוביץ (שפ"ר), והוא מוזכר תדיר בצירוף שמו של העורך "כנסת ישראל של שפ"ר". רבינוביץ היה גם המוציא לאור של כתב העת, בכרכים ב'–ג' ביחד עם יהושע יהודה איש הורוויץ.

לפי הצהרת העורכים נועד כתב העת להיות: "ספר שנתי לתורה ולתעודה, הכולל בתוכו מאמרים כתובים בידי חכמי ישראל וסופריו בכל מקצועות התורה והחכמה, חקירת דברי הימים וביקורת הספרות, הליכות עולם, כלכלת העם ונימוסי המדינות, חכמת חרשים עם ציורים ותמונות אנשי שם, השקפות החיים והחברה בישראל ובאדם".

רקע אידאולוגי
-------------

לכתב העת הייתה זיקה רעיונית לתנועת חובבי ציון, ושייכות לרעיונות תנועת ההשכלה היהודית וחכמת ישראל. נכללו בו מאמרים מסכמים בנושאים מסורתיים שהעסיקו את תנועת ההשכלה, לצד מבואות מפורטים לתחומי דעת כמו סטטיסטיקה וכלכלה.

כתב העת היה אחד משלושה כתבי עת, לצד "האסיף" של נחום סוקולוב ו"הכרם" של אליעזר אטלס, שביקרו ולעיתים לחמו בחריפות במורשת תנועת ההשכלה היהודית, בעיקר בשל ההתבוללות שבה האשימו את התנועה; אך התנגדו עם זאת ל"תנועת התשובה" שיצרו חלק מחובבי ציון, שזנחה ערכים אוניברסליים רבים של תנועת ההשכלה כתגובת נגד. בכרך הראשון הופיע מאמרו של וולף יעב"ץ (זאב יעבץ) בשם "מגדל המאה", התוקף בחריפות את משה מנדלסון ורוח ההשכלה שהחדיר ליהדות.

דוד כנעני ראה בהופעת "כנסת ישראל" המזוהה במובהק עם רעיונות חיבת ציון, תגובה ל"האסיף" שנמנע מלעבור במוצהר מהאידאולוגיה המשכילית לזו הלאומית-ציונית. הוא זיהה בדיבורים של עורכי כתב העת על "הרעיון הקדוש של יישוב ארץ ישראל" ו"שיבת בנים לגבולם", נימה של התפשרות וכניעה למסורת.

כותבים
------

בין הכותבים בשלושת כרכי כתב העת היו אישים ידועי שם, רוב הסופרים העבריים במזרח אירופה שהיו מאחרוני המשכילים ומראשוני חובבי ציון. בהם: קלמן שולמן, שלמה מנדלקרן, מאיר איש-שלום, אליעזר צווייפל, ש"י פין, שלמה בובר, הרב אברהם יצחק קוק, וזאב יעבץ שגם ערך את הכרך הראשון לצד שפ"ר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כנסת ישראל** בוויקישיתוף
* כל כרכי כתב העת בכרך אחד(הקישור אינו פעיל), באתר הספרייה הלאומית
* **כנסת ישראל - שנה ראשונה (ה'תרמ"ז)**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד כנעני, **הספרות העברית**, בתוך: יצחק גרינבוים (עורך), **אנציקלופדיה של גלויות**, כרך ראשון: ורשה, 1953, עמ' 470–471.
2. ↑  לפי י. פוגרבינסקי, **העיתונות העברית: שנתונים**, בתוך: יצחק גרינבוים (עורך), **אנציקלופדיה של גלויות**, כרך ראשון: ורשה, 1953, עמ' 492.
מטה החברה בעיר דולמן
**ויסמן** (גרמנית: **Wiesmann**) היא חברה גרמנית לייצור מכוניות ספורט.

רקע ודגמים
----------

החברה נוסדה בשנת 1985 על ידי האחים מרטין ופרידהלם ויסמן בעיר דולמן במדינת נורדריין-וסטפאליה. בראשית דרכה עסקה החברה בייצור גגות קשיחים למכוניות קבריולה בהזמנות אישיות, ייצור שנמשך גם כיום. לאחר זמן מה עלה בידי האחים ויסמן הרעיון ליצור מכונית רודסטר קלאסית גרמנית אשר תתחרה במכוניות הרודסטר הבריטיות. מכונית הוויסמן הראשונה הוצגה בשנת 1993 תחת שם המודל **MF**, אשר מייצג את ראשי התיבות של שמם הפרטי של האחים המייסדים.

כיום החברה מייצרת דגמים נוספים כאשר כל מנועי רכבי ויסמן כמו גם תיבות ההילוכים מסופקים על ידי חברת ב.מ.וו.

### MF-30 רודסטר

מכונית הוויסמן 30-MF היא מכונית רודסטר קלאסית פתוחה בעלת שני מושבים. המכונית היא בעלת הנעה אחורית, בעלת מנוע 6 צילינדרים של ב.מ.וו בנפח 2,979 סמ"ק עם הספק של 231 כ"ס ב-5,900 סל"ד, מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 230 קמ"ש. משקל המכונית הוא 1080 ק"ג.

### MF-3 רודסטר

הוויסמן MF-3 זהה ל-MF-30 אלא עם מנוע שונה. המכונית היא בעלת מנוע 6 צילינדרים של ב.מ.וו בנפח 3,246 סמ"ק עם הספק של 343 כ"ס ב-7900 סל"ד, מנוע זה זהה למנוע הב.מ.וו M3 מסדרת ה-E46. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-5.0 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 255 קמ"ש, כאשר משקלה הוא 1180 ק"ג.

### GT MF-4 קופה

מכונית הוויסמן GT MF-4 היא מכונית גראן טוריסמו בעלת שני מושבים בתצורת קופה, חזקה מן הדגמים הקודמים. מכונית ה-GT הוצגה בשנת 2003. 

מנוע הרכב הוא מנוע טורבו 8 צילינדרים בנפח 4,395 סמ"ק זהה למנוע הב.מ.וו X6 והב.מ.וו סדרה 7 מסדרת F01, כאשר הספקו הוא 402 כ"ס. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-4.6 שניות, ומגיעה למהירות מרבית של 291 קמ"ש. שלדת המכונית עשויה אלומיניום, ומשקלה הוא 1,390 ק"ג.

### GT MF-5

בשנת 2009 הציגה החברה את דגם ה-GT MF-5. המכונית היא חזקה מן הדגמים הקודמים, מיוצרת בתצורת קופה או רודסטר, במהדורה מוגבלת של 55 יחידות בלבד. 
מנוע הרכב הוא מנוע אטמוספירי בן 10 צילינדרים בעל הספק של 507 כ"ס, זהה למנוע הב.מ.וו M6 והב.מ.וו M5. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.9 שניות, ומגיעה למהירות מרבית של 311 קמ"ש. משקל המכונית הוא 1,405 ק"ג. מחירה לרכישה הוא כ-190,000 אירו.

גלריית תמונות
-------------

* ויסמן MF-3ויסמן MF-3
* ויסמן MF-3 מאחורויסמן MF-3 מאחור
* ויסמן GTויסמן GT
* ויסמן GT מאחורויסמן GT מאחור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויסמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויסמן
* סקירת דגם ה-MF3 על ידי מגזין הרכב טופ גיר, סרטון באתר יוטיוב
* ויסמן, ברשת החברתית פייסבוק

* ויסמן, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Wild, Wild Wiesmann - Autoweek
2. ↑  Official: New V8 engines from BMW for Wiesmann MF4 and MF5
3. ↑
**ויסנס מרטינס אי דוארט** (בקטלאנית: **Vicenç Martínez i Duart**, לעיתים נודע בשם הספרדי "ויסנטה" (Vicente); נולד ב-1896 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-20 בדצמבר 1963 בברצלונה) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי שנודע בשל תקופתו במדי ברצלונה, שם שיחק בין 1915 ל-1923. במקביל למשחקו בברצלונה, השתתף מרטינס גם במספר משחקים במדי נבחרת קטלוניה.

קריירה
------

מרטינס, ששיחק כחלוץ, נולד וגדל בברצלונה, בירת קטלוניה. בצעירותו החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית אאורופה, וב-1915 עבר לקבוצה הבכירה בעיר ובחבל הארץ, ברצלונה. מרטינס התברג במהרה בברצלונה והיה לאחד משחקניה החשובים ביותר בשנים אלה. כבר בעונתו הראשונה עזר לקבוצה לזכות באליפות קטלוניה. ב-13 באוקטובר 1918 נערך לכבודו של מרטינס משחק הוקרה באצטדיונה הביתי של ברצלונה, הקרר אינדוסטריה. ברצלונה אירחה את קבוצת נעוריו של מרטינס, אאורופה, והיא ניצחה אותה 2-1, כשאת אחד מהשערים כבש מרטינס. ב-1919 הגיע עם ברצלונה לגמר הגביע הספרדי, והוא פתח במשחק הגמר בו הפסידה ברצלונה 5-2 לארנס גצ'ו בהארכה.

בהמשך זכה מרטינס עם ברצלונה באליפות קטלוניה 4 פעמים ברציפות, החל מעונת 1918/1919 ועד עונת 1921/1922. ב-1920 היה שותף משמעותי לזכיית קבוצתו בגביע הספרדי. במשחק הגמר, שנערך ב-2 במאי נגד אתלטיק בילבאו באל מולינון, כבש מרטינס את השער הראשון במשחק בדקה ה-70, וברצלונה ניצחה 2-0. ב-1922 זכה פעם שנייה עם הקבוצה בגביע הספרדי. הוא פתח בגמר בו ניצחה ברצלונה 5-1 את ריאל אוניון, אך הוא לא הבקיע אף אחד מהשערים. ב-1923 פרש מרטינס ממשחק. נערך לכבודו משחק הוקרה ב-17 ביוני נגד סבדל בלס קורטס. היה זה משחק ההוקרה הראשון שנערך באצטדיון, שנחנך רק שנה לפני כן. ברצלונה ניצחה 2-1. בסך הכול הבקיע מרטינס 183 שערים ב-261 משחקים בהם שותף במדי ברצלונה.

תארים
-----

ברצלונה
* אליפות קטלוניה (5): 1915/1916, 1918/1919, 1919/1920, 1920/1921, 1921/1922
* הגביע הספרדי (2): 1919/1920, 1921/1922

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויסנס מרטינס אי דוארט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר BDFutbol
* El Mundo Deportivo Hemeroteca,‏ 13.10.1988, עמ' 26
* El Mundo Deportivo Hemeroteca,‏ 15.6.1923, עמ' 1
* El Mundo Deportivo Hemeroteca,‏ 18.6.1923, עמ' 4

הערות שוליים
------------

1. ↑  הגביע הספרדי 1919 באתר RSSSF
2. ↑  הגביע הספרדי 1920 באתר RSSSF
3. ↑  הגביע הספרדי 1922 באתר RSSSF
דונלד האריסון
**דונלד האריסון** (באנגלית: **Donald Harrison**‏; נולד ב-23 ביוני 1960 בניו אורלינס לואיזיאנה) הוא נגן סקסופון ג'אז אמריקאי. האריסון עוסק גם בסגנונות אחרים, דוגמת היפ הופ ורית'ם אנד בלוז.

קריירה כנגן
-----------

האריסון החל את הקריירה שלו בשנות שמונים בשליחי הג'אז של ארט בלייקי, הוא גם עזר בהנהלה האומנותית חלק מהתקופה. לאחר מכן בשנות התשעים ניגן בציידי הראשים ("The Headhunters") הרכב ג'אז פאנק ופיוז'ן מוכר ופופולרי.

האריסון ניגן עם מוזיקאים רבים ונחשבים דוגמת ארט בלייקי, מיילס דייוויס, מק'קויי טיינר, רוי היינס, נט אדרלי, רון קרטר, טוני ויליאמס ורבים אחרים. 

האריסון גם מוביל הרכבים, הוא הוציא מספר אלבומים בסגנון פוסט-בופ והארד בופ. הוא משלב בנגינה ובהלחנה שלו גם השפעות ממוזיקה שחורה אחרת מלבד ג'אז, כמו היפ הופ ורית'ם אנד בלוז. 

בינואר 2007 נבחר לאיש השנה של עיתון הג'אז ג'אזיז.

מתוך הזדהות עם עיר הולדתו כל הרווחים מאלבומו "Nouveau Swing" ילכו לנפגעי הוריקנים.

ב-2015 הופיע בישראל כחלק מסדרת ג'אז חם

קריירה כמורה
------------

האריסון היה אחראי על חינוכם המוזיקלי של כמה וכמה נגנים כולל כריסטיאן סקוט שהיה מועמד לפרס גראמי (והוא גם אחיינו של האריסון). כמו כן הוא מככב בסרטו של ספייק לי "When the Levees Broke".

נוסף על כן, ניהל האריסון את בית הספר החדש לג'אז של בית הספר איזידור ניומן בניו אורלינס אשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דונלד האריסון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דונלד האריסון

* דונלד האריסון, באתר AllMusic (באנגלית)

* דונלד האריסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דונלד האריסון, באתר Discogs (באנגלית)

* דונלד האריסון, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דונלד האריסון באתר ג'אז חם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007354430805171
* BNE: XX4788023
* BnF: cb13894989v (data)
* GND: 134398548
* ISNI: 0000 0000 6309 544X
* LCCN: no2006025251
* MusicBrainz: 80d049f2-8d05-47e1-ac46-19962a7eb4fd
* SUDOC: 169217485
* VIAF: 32183394
* WorldCat: lccn-no2006025251

 |
**הארכיפלג הארקטי הקנדי** (באנגלית: **Canadian Arctic Archipelago**; נקרא גם **הארכיפלג הארקטי**) הוא ארכיפלג הנמצא מצפון לקנדה היבשתית, באוקיינוס הארקטי. הארכיפלג נמצא בקצה הצפוני ביותר של צפון אמריקה, והוא משתרע על פני חלק ניכר משטחן של הטריטוריות הצפוניות של קנדה - רובה של טריטוריית נונאווט וחלק משטח הטריטוריות הצפון-מערביות. השטח הכולל שלו הוא 1,424,500 קמ"ר.

שטח ומיקום גאוגרפי
------------------

הארכיפלג משתרע לאורך 2,400 קילומטרים ו-1,900 קילומטרים מפרידים בין הנקודה הצפונית ביותר בו, כף קולומביה שנמצאת על האי אלסמיר, לבין קנדה היבשתית. הארכיפלג תחום ממערב על ידי ים בופור, מצפון מערב על ידי האוקיינוס הארקטי, ממזרח על ידי גרינלנד, מפרץ באפין ומצר דייוויס, ובדרום על ידי מפרץ הדסון וקנדה היבשתית.

איי הארכיפלג
------------

הארכיפלג כולל כ־36,563 איים. מספר איים מופרדים אחד מהשני ומהיבשת על ידי מספר נתיבי מים שיחד מכונים המעבר הצפון-מערבי. הארכיפלג כולל 94 איים גדולים (גדולים מ-130 קמ"ר) כאשר ביניהם נכללים שלושה מבין עשרת האיים הגדולים בעולם (באפין, אלסמיר וויקטוריה) ועוד 36,469 איים קטנים.

האקלים על האיים הוא ארקטי והאדמה מכוסה בטונדרה להוציא את אזורי ההרים. רוב האיים אינם מיושבים. ההתיישבות האנושית על האיים היא דלילה ומפוזרת וברוב המקרים מדובר במתיישבים אינואיטים שגרים לאורך החופים באיים הדרומיים.

אחד מאיי הארכיפלג הוא אי הנסיך פטריק.

בעלות
-----

התביעות הבריטיות על האיים התבססו על תגליותיו של מרטין פרובישר בשנות ה-70 של המאה השש עשרה. שליטתה של קנדה על האיים החלה לאורך שנות ה-70 של המאה התשע עשרה אולם עד ל-1880 היא שלטה רק על האיים שבאגן פוקס, מפרץ הדסון, ומצר הדסון. רק ב-1880 העבירה בריטניה את השליטה על שאר האיים לקנדה. "המחוז של פרנקלין" (שמו של הארכיפלג תחת הריבונות הקנדית) התבסס ב-1895 וכלל כמעט את כל הארכיפלג. המחוז פורק עם הקמתה של נונאווט ב־1999. כיום קנדה תובעת בעלות על כל נתיבי המים שבמעבר הצפון מערבי ורואה בו מים פנימיים אולם ארצות הברית ורוב הארצות הימיות רואות במעבר מים בינלאומיים. הוויכוחים אודות מעמדו של המעבר התעוררו עקב דאגתה של קנדה לאכיפה הסביבתית לביטחונה הלאומי ולריבונותה הכללית באזור. האי הנס במצר נארס מזרחית לאלסמיר היה שנים רבות במחלוקת בין דנמרק לבין קנדה במחלוקת על הבעלות עליו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארכיפלג הארקטי הקנדי** בוויקישיתוף
* הארכיפלג הארקטי הקנדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| הארכיפלג הארקטי הקנדי |
| --- |
| קבוצות איים: | איי בארי |  |
| איים: | בורדן |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4029461-4
* NKC: ge390216
* VIAF: 239874038
* WorldCat (עם VIAF): 239874038

 |
בפיזיקה, **פולריטונים** הם קוואזי-חלקיקים. באופן קלאסי ניתן לתארם כצימוד חזק בין גלים אלקטרומגנטיים לבין דיפול חשמלי או מגנטי. באופן קוונטי ניתן לתארם כצימוד חזק בין פוטונים לבין קוואזי-חלקיקים אחרים הנובעים מאקזיטציות בחומר. מחקר הפולריטונים הוא חלק חשוב בפיזיקה של חומר מעובה ובכימיה פיזיקלית. באופן כללי, הפולריטונים מסבירים היטב תופעות אופטיות וכימיות בחומרים שונים.

בדומה לאפקט זימן, הפולריטונים הם דוגמה טובה לפיצול רמות אנרגיה של אטומים או מולקולות כתוצאה מצימוד לשדה אלקטרומגנטי בעוד שבאפקט זימן הצימוד מתבצע לשדה מגנטי.

יחס נפיצה (באנגלית:דיספרסיה) של פולריטון בGaP. קווי המגמה האדומים מתארים את הפנונים והפוטונים הלא מצומדים בעוד הקווים השחורים מתארים את הפולריטונים שנוצרים כתוצאה מצימוד בין הפונונים לפוטונים.

סוגים
-----

כאמור, פולריטון הוא תוצאה של צימוד בין פוטון לבין אקזיטציות שונות בחומר. ישנם סוגים שונים של פולריטונים הנבדלים זה מזה בסוג האקזיטציה.

* פונון-פולריטון נוצר מצימוד בין פוטון בתחום האינפרא אדום לבין פונון אופטי.
* אקסיטון-פולריטון נוצר מצימוד בין פוטון באור נראה לבין זוג אלקטרון חור בחומר (אקסיטון).
* פלסמון פולריטון נוצר מצימוד חזק בין פוטון לבין פלסמונים משטחיים, אורך הגל של הפוטון נקבע בדרך לפי סוג החומר והמבנה שלו.
* פולריטון בראג (בראגיטונים) נובעים מצימוד בין אקסיטונים למודים פוטוניים של בראג בקריסטלים.

עקרונות
-------

במערכת פיזיקלית שלא ניתן לתאר את התנהגותה באמצעות מודל של פוטונים חופשיים בחומר מודל הפולריטונים הוא הכרחי. תרומה חשובה של פולריטונים היא תיאור מדויק של תלות מהירות האור בחומר כתלות בתדירות. 

הפולריטון הוא קוואזי-חלקיק בוזוני ויש להבדילו מהפולארון, קוואזי-חלקיק פרמיוני. 

הפולריטונים נובאו תחילה באופן תאורטי על ידי הפיזיקאי האוקראיני קיריל בוריסוביץ׳ (באנגלית: Kirill Borisovich Tolpygo) ותוארו כחלקיקי אור שמצומדים לאקסיטונים.

שימושים
-------

אחד היישומים של פיזיקת פולריטונים הוא לייזר פולריטונים. לייזר פולריטונים הוא התקן המנצל את התכונות של עיבוי בוז-איינשטיין של אקסיטון-פולריטונים במוליכים למחצה על מנת ליצור לייזר בעל סף לזירה נמוך במיוחד.

מבנים פלסמון-פולריטוניים מאפשרים לשלוט על אור בטווח נמוך בהרבה יותר מאורך הגל שלו. תכונות אלו מיושמות בפיתוח של מוליכי גלים, התקנים פוטוניים לאחסון מידע, תאים סולאריים וסוגים שונים של גלאים.

שימוש במבנים פלסמון-פולריטונים לצורכי שליטה באור בטווח נמוך ביחס לאורך הגל שלו פותח דלתות גם בתחום מיקרוסקופיה וליתוגרפיה מעבר לגבול הדיפרקציה (עקיפה) והוא גם מאפשר למדוד את התנע של הפוטון בתווך דיאלקטרי.

מקורות
------

* Fano, U. (1956). "Atomic Theory of Electromagnetic Interactions in Dense Materials". *Physical Review*. **103** (5): 1202–1218. Bibcode:1956PhRv..103.1202F. doi:10.1103/PhysRev.103.1202.
* Hopfield, J. J. (1958). "Theory of the Contribution of Excitons to the Complex Dielectric Constant of Crystals". *Physical Review*. **112** (5): 1555–1567. Bibcode:1958PhRv..112.1555H. doi:10.1103/PhysRev.112.1555.
* Otto, A. Excitation of nonradiative surface plasma waves in silver by the method of frustrated total reflection. Z. Phys. 216, 398–410 (1968)
* J. Phys. D: Appl. Phys. 45 (2012) 113001 (19pp)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560743905171
* GND: 4174992-3
* LCCN: sh85104144

 |
**סיפאקה מעוטרת** (שם מדעי: *Propithecus diadema*) הוא מין בסכנת הכחדה של למור מהסוג סיפאקה, החי ביערות גשם במזרח מדגסקר. זהו מין הלמור הגדול ביותר. אורך זכר בוגר הוא 105 ס"מ, כשחצי ממנו הוא אורך הזנב. הסיפאקה המעוטרת התפתחה באופן עצמאי כ-55 מיליון שנים (מדגסקר הופרדה מאפריקה לפני כ-90 מיליון שנים). הסיפאקה נקרא במלגשית **סימפונה**, **סימפוני** ו**אנקומבה ג'ובי**.

הסיפאקה המעוטרת נבדלת מרוב מיני הלמור על ידי גודלה ועל ידי הסימונים השונים על גופה. גופה של הסיפאקה בצבע אפור, ורגליה בצבע זהוב. עיניה הן בצבע חום-אדמדם, והפרווה על פניו היא בצבעים שונים, מלבן לאפור ועד שחור. גבה בצבע אפור. כפות ידיה ורגליה בצבע שחור, כשזרועותיה ורגליה בצבע זהבהב.

תחום-התפוצה של הסיפאקה המעוטרת הוא אחד מתחומי-התפוצה הכי גדול בסוג סיפאקה, למרות שמיפוי סופי של האזור לא נעשה. הסיפאקה המעוטרת בדרך-כלל חיה ברום של 200-800 מטרים מעל פני הים, ביערות שפלה, וברום של 800-1550 מטרים מעל פני הים בחלק מהיערות שבהם היא נחקרה. כמו כל המינים של הלמורים, הסיפאקה התפתחה באופן עצמאי באי מדגסקר, בנפרד משאר המינים האפריקאיים.

נראו תצפיות חריגות של הסיפאקה המעוטרת בדרום-מרכז מדגסקר. הפרטים שנמצאו היו בצבעים שונים מהאוכלוסייה הצפון-מזרחית, כולל תצפית אחת לפחות של סיפאקה מעוטרת שחורה כולה. תוצאות ניתוחי DNA שנעשו לפרטים אלה לא הביאו לתוצאות עקביות שניתן היה להסיק מהן האם להגדיר פרטים חריגים אלו כמין חדש.

סיפאקה מעוטרת בדרך-כלל נצפית בקבוצות של 2-10 פרטים, שעשויות לכלול זכרים רבים ונקבות רבות. כל קבוצה מגינה על תחום של 250-500 דונם על ידי סימון ריח טריטוריאלי. למרות שהסיפאקה המעוטרת נלחמת בחירוף נפש על נחלתה עם סיפאקות מעוטרות אחרות, היא חולקת את נחלתה עם מינים אחרים של למורים. הסיפאקה המעוטרת הולכת כל יום מרחק של כ-1.6 ק"מ על מנת לחפש מזון. הסיפאקה אוכלת כל יום פירות מכ-25 מינים, וניזונה גם מפרחים, זרעים ועלים ממינים שמשתנים לפי העונה.

הסיפאקה המעוטרת היא מאוד אתלטית, ומסוגלת לקפוץ במהירות של כ-30 קמ"ש. זהו מין שוכן-עצים, שנראה מעט מאוד על הקרקע. הסיפאקה המעוטרת משמיעה קריאת אזהרה מתי שהיא מבחינה בטורף. טורפיה היבשתיים היחידים של הסיפאקה הם התנין והפוסה.

הזכר מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים עד שלוש שנים. ההזדווגות מתרחשת בקיץ, ובדרך כלל נולד צאצא אחד לכל נקבה לשנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיפאקה מעוטרת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיפאקה מעוטרת באתר הרשימה האדומה של IUCN
בקבוק סיפולוקס שני ליטר; למטה: המכל המפורק למילוי, מתקן לדחיסת הגז ובלון גז למילוי
**סיפולוקס** הוא מותג ישראלי לסיפון סודה להכנה ביתית של מי סודה ומשקאות מוגזים.
המוצר הומצא בארצות הברית בשנות ה-30. המותג סיפולוקס שווק בארץ החל משנות ה-50 של המאה ה-20. עד אז נמכרו "מי סודה" לצריכה ביתית בבקבוקי זכוכית מיוחדים, שנקראו **סיפון**. מילויו של בקבוק זה במי סודה נעשה רק בבית חרושת, והצרכן נאלץ לסחוב בקבוק ריק עשוי זכוכית עבה וכבד למדי, אל המכולת ולהביא ממנה בקבוק מלא. הסיפולוקס יצר מהפכה בתחום זה, באפשרו יצירה של מי סודה במתקן ביתי. הסיפולוקס דמה בצורתו לסיפון, אך היה עשוי מתכת במקום זכוכית. סט כזה של סיפולוקס כלל את הבקבוק עצמו, וכן אריזה של בלונים קטנים של פחמן דו-חמצני דחוס. הבלונים הגיעו בחבילות של עשרה לאריזה, והוחלפו בחנות לאחר שהתרוקנו.

בקבוק הסיפולוקס היה מורכב משתי יחידות – הבקבוק עצמו, אותו מילאו במים, וה"ראש" – בו הייתה ידית המשחררת החוצה את המים המוגזים אל הכוס, וכן פתח מילוי. כדי לייצר את מי הסודה, היה צורך להבריג את הבלון אל פתח המילוי, והגז הדחוס עבר מהבלון אל הבקבוק להגזת המים.

את הסיפולוקס הנפוץ העשוי מכל מתכת כסופה בצורת בקבוק, ייצרו בחברת "סיפולוקס תעשיות בע"מ" מתל אביב, ובמשך שלושה עשורים היה נפוץ במטבחים בישראל להכנה ביתית של משקאות מוגזים. בתקופות מסוימות היה הסיפולוקס מתנת חתונה נפוצה, עד כדי כך שזוגות היו מקבלים כמה סטים לחתונה. חברת סיפולוקס סיפקה לצרכן שירות החלפה ותיקונים בכל רחבי הארץ באמצעות סוכנים וניידת שירות שעמדו לרשות הלקוחות.

בהדרגה החל הסיפולוקס להיעלם מהמדפים עקב ירידה בביקוש, ובמקביל הופצו בשוק מגוון רחב של מתקנים להכנת מי סודה (כמו אלה של חברת סודה קלאב). בשנות 2000 חדלו לייצר בלונים, ואת מכלי הסיפולוקס מחליפים מתקנים משוכללים יותר.

תאונות
------

ב-1958 נהרג אדם מפיצוץ מכשיר סיפולוקס.
ב-1960 נפצע אדם בנסיבות דומות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סיפולוקס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סיפולוקס** |

* כרזה של איור הפטנט לבקבוק סודה למילוי חוזר
* פרטי הפטנט במשרד הפטנטים בארצות הברית (באנגלית)
* פרסומת לסיפולוקס, מעריב, 6 באוגוסט 1954

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיפולוקס, באתר נוסטלגיה אונליין
2. ↑  פרקליטת מחוז ת"א תובעת את "סיפולוקס" לתשלום פיצויים, חרות, 14 באוגוסט 1961
3. ↑  'הסודה התפוצצה כמו רמון', מעריב, 7 בינואר 1960
סרט הקלטה מגנטי ברוחב 1/4 אינץ'
קלטת שמע (רוחב הסרט 1/8 אינץ')
**סרט מגנטי** הוא סרט ארוך, עשוי מחומר פלסטי שבו חומר הניתן למגנוט, המיועד להקלטת אותות אנלוגיים או דיגיטליים.

סרט מגנטי בנוי מבסיס של סרט מחומר פלסטי דק, המצופה בשכבה דקה המכילה חלקיקים של תחמוצת הברזל, אשר משנים את התכונות המגנטיות שלהם בהתאם לשדה מגנטי שיוצר ראש ההקלטה של מכשיר ההקלטה. הסרט משמש להקלטת אותות אנלוגיים או דיגיטליים. רוחב נפוץ של סרטים מגנטיים היה 1/2 אינץ' (במחשבים) ו-1/4 אינץ' (ברשמקולים).

בראשית ימיו סרט מגנטי היה מלופף על גלגל יחיד, ולשם שימוש בו נדרש גלגל נוסף, ריק, שאליו עבר הסרט במהלך קריאתו או כתיבתו. בהמשך הוחלפו סרטים אלה בקלטות, המכילות במארז אחד שני גלגלים, אחד לאספקת הסרט והשני לקליטתו.

סרט מגנטי משמש באלקטרוניקה בידורית, להקלטה של צליל בפורמטים שונים על גבי סרטי הקלטה וכן בקלטת אודיו רגילה או קלטת אודיו דיגיטלית מסוג DAT, וכן להקלטה של תמונה וקול בקלטת וידאו. במחשבים משמש הסרט המגנטי לאחסון של נתונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרט מגנטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4168550-7
* NKC: ph475865

 |
עוזר מקליט (במרכז) אוחז מיקרופון מול השחקן**עוזר מקליט** או **מפעיל בום** (באנגלית: **Boom operator**), הנקרא גם "**בום-מן**", הוא אדם שתפקידו לסייע לטכנאי ולעורכי הקול במהלך צילום והקלטה של סרט קולנוע או תוכנית טלוויזיה. הוא אחראי על מיקום המיקרופונים עבור השחקנים, תוך התחשבות ברעשי רקע אחרים במהלך הסצנה.

עוזר מקליט משתמש לעיתים קרובות ב"בום" - מיקרופון המחובר למוט ארוך בקצהו (אורכו 1–6 מטרים), המאפשר שליטה כך שהמפעיל והמיקרופון לא ייראו בתוך הפריים של המצלמה. הוא משתמש גם במיקרופונים ללא כבלים אותם הוא מחבר לבגדיהם של השחקנים או המרואיינים באולפן טלוויזיה. בצילומי חוץ הוא משתמש לרוב גם במכסים פרוותיים מיוחדים למיקרופון, המגינים מפני קולות רוח.

לצורך קבלת ההחלטות לגבי מיקום המיקרופונים ותזוזתם לאורך הסצינות, נדרש עוזר המקליט להיכרות מעמיקה עם פרטי התסריט. בנוסף נדרש שיתוף פעולה ותקשורת בינו לבין הצלם.

מגיני רוח למיקרופונים, המשמשים את עוזר המקליט
בעת צילום סרטי תעודה, כתבות חדשותיות או סרטים דלי תקציב, בהם לרוב נדרש צוות הפקה מצומצם, משמש לעיתים עוזר המקליט גם בתפקיד טכנאי ועורך הקול. בסרטים בעלי תקציב גדול יותר פועלים לרוב מספר עוזרי מקליט, וכל אחד מהם מתמקד בשחקן אחר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עוזר מקליט** בוויקישיתוף
* אורי רשף, הכל על הקול, AV+ דו ירחון לאודיו, וידאו וטלוויזיה, מס' 28, עמ' 84–86

| מקצועות בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה |
| --- |
| כללי | תסריטאי • מפיק • במאי |
| משחק | שחקן (שחקן ראשי • שחקן משנה • שחקן אורח • שחקן אופי • תפקיד כפול) • ביט • ניצב • קמע • מדבב • קריין • פעלולן |
| קדם הפקה | מתאם הפקה • עוזר במאי • עורך תסריט • מנהל תסריט • מלהק • עוזר הפקה |
| שלב הצילומים | 

|  |  |
| --- | --- |
| עיצוב | מעצב אמנותי • ארט דיירקטור • כוריאוגרף • מאייר • מעצב תלבושות • מעצב שיער • מאפר |
| צילום | צלם • תאורן (אנ') • סטדיקאם • גריפ ראשי |
| שמע | טכנאי קול • עוזר מקליט |

 |
| פוסט-פרודקשן | עורך • מלחין • מנפיש • איש אפקטים מיוחדים |
**המדונה של עולי הרגל** (באיטלקית: **Madonna dei Pellegrini**) או **המדונה של לורטו** (**Madonna di Loreto**) היא ציור שמן משנת 1604–1606 לערך מעשה ידי הצייר האיטלקי קאראווג'ו. כיום היצירה מוצגת בכנסיית סנט'אגוסטינו הסמוכה לפיאצה נאבונה שברומא.

היצירה מתארת את המדונה והילד, כאשר מרים עומדת יחפה, ישו הילד בזרועותיה, ולרגליה משתחווים שני עולי רגל.

היצירה נוצרה בשנת 1603 לבקשת יורשיו של ארמט קאוואלרטי מקאראווג'ו לעטר את קפלת המשפחה.

ביקורת
------

הקהל אשר צפה ביצירה הגיב בזעם רב על התיאור הריאליסטי של מרים המופיע בה. מרים עומד יחפה בפתח דלת, כאשר הקיר לצידה סדוק ולא מטוייח. בניגוד לציורי התקופה המקובלים בהם ישבה מרים על כס מלכות או עמדה בתוך גומחה מעוטרת - במקרה זה ניתן לאמר כי מרים עומדת בפתח בית הניצב בשכונת עוני. אין בציור סממנים המציגים את קדושת מרים למעט הילה עדינה ביותר וכמעט בלתי נראית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המדונה של עולי הרגל** בוויקישיתוף

| קאראווג'ו |
| --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7606009-3

 |
**אריך קוֹש** (בסרבו-קרואטית: **Erih Koš**, בסרבית קירילית: **Ерих Кош**;‏ 15 באפריל 1913, סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 25 במאי 2010, בלגרד, סרביה) היה סופר ומתרגם יוגוסלבי ממוצא יהודי, חתן פרס נין ל-1967 ומבולטי אנשי הרוח של יהדות יוגוסלביה וסרביה שלאחר מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

אריך קוש נולד בסרייבו ובה רכש השכלה תיכונית. בהמשך, רכש תואר במשפטים באוניברסיטת בלגרד. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, הצטרף קוש לכוחות הפרטיזנים של טיטו. לאחר שחרור יוגוסלביה השתלב קוש במנגנון הממשל היוגוסלבי וכיהן במספר תפקידים מינהליים בתחום התרבות והאמנות במדינה.

במקביל, פרסם קוש 12 רומנים, 10 אסופות של סיפורים קצרים וכן מספר רב של מאמרים ותרגומים. הוא זכה למספר פרסים ביוגוסלביה ובכלל זה פרס נין על ספרו "הרשת" (בסרבו-קרואטית: "Mreža"). ספריו פורסמו גם מחוץ ליוגוסלביה ובכלל זה בארצות הברית, בברית המועצות, בגרמניה המערבית, בבריטניה ובצ'כוסלובקיה. קוש היה חבר האקדמיה הסרבית למדעים ולאמנויות. אריך קוש הלך לעולמו בבלגרד ב-2010 והוא בן 97 שנים.

תרגומי ספריו לעברית
-------------------

* **דְּרוֹֹרֵי וָאן פֶּה**, תרגמה מסרבית דינה קטן בן-ציון, הוצאת כרמל, 2019
* **עכברים**, תרגמה מסרבית דינה קטן בן-ציון, הוצאת כרמל, 2022

ִ

קישורים חיצוניים
----------------

### על יצירתו

* עופרה עופר אורן, "דרורי ואן פה": יפה-נפש הוא ביטוי גנאי?, בבלוג "סופרת ספרים", 26 בדצמבר 2019
* אריך קוש (1913-2010), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אדם רז, "דרורי ואן פה" מתאר בפירוט מצמרר את המכניזם של גיוס ההמונים לתמיכה בפעולות נפשעות, באתר הארץ, 12 במאי 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007596613005171
* BIBSYS: 90342980
* BnF: cb12084210x (data)
* GND: 13982572X
* ISNI: 0000 0001 1060 5749
* LCCN: n84140746
* LNB: 000171576
* NKC: jo2002139511
* NTA: 073534587
* SUDOC: 029157900
* VIAF: 46786374
* WorldCat: lccn-n84140746

 |
גנרל **אריך היינמן** (בגרמנית **Erich Heinemann**;‏ 13 בינואר 1881 – 22 בינואר 1956) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

היינמן נולד ב-13 בינואר 1881 בדיסלדורף, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1900 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-15 (אלזס העילי ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף היינמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1928 הועלה היינמן לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-1 בספטמבר 1935 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 באוקטובר 1935 מונה למפקד בית הספר לתותחנות, ובספטמבר 1937 פרש לביתו.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה גויס היינמן שוב, וב-1 במרץ 1940 מונה היינמן למפקד יחידות הארטילריה בOB Ost. ב-15 במאי 1940 מונה היינמן למפקד אגד הארטילריה ה-302, ופיקד עליו במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהארמייה הרביעית. בדצמבר 1941 מונה היינמן לסגן מפקד הקורפוס ה-12, ו ב-25 במרץ 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-28 בנובמבר 1943 מונה היינמן למפקד הקורפוס ה-65, שמשימתו העיקרית הייתה לשגר את רקטות הV1 והV2, וב-1 בינואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. בקיץ 1944 החל הקורפוס בשיגור הרקטות, אולם נוצרה בעיות סמכות ופיקוד עם הלופטוואפה. ב-20 באוקטובר 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-30 החדש, וב-15 בנובמבר 1944 הועבר היינמן לעתודת המילואים. ב-28 בפברואר 1945 פרש הינמן מהצבא, ובאמצע יולי 1945 נפל בשבי הרוסי.

### לאחר המלחמה

בשנת 1949 שוחרר היינמן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר היינמן בברלין, עד למותו ב-22 בינואר 1956, והוא בן 75 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריך היינמן(הקישור אינו פעיל) באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
חדר רחצה ממוצע בדירת מגורים בארצות הברית. החדר מכיל מקלחת גדולה ואסלה.
חדר אמבטיה במוזיאון בימיש בסמוך לדורהאם שבבריטניה.
חדר אמבטיה בהונג קונג החוסך במקום על ידי שילוב חדר שירותים, כיור, ומקלחת בחדר אחד קטן - ולמעשה האסלה והכיור נמצאים בתוך תא המקלחת.
**חדר רחצה** או **חדר אמבטיה** הוא חדר במבנה המשמש לרחצה. החדר כולל לרוב כיור ואמבטיה או מקלחת כתלות בגודל החדר, ולפעמים גם אסלה (אף שלרוב האסלה נמצאת בחדר שירותים - חדר נפרד סמוך). במערב אירופה חדר הרחצה כולל לעיתים בידה.

היסטוריה
--------

חדר האמבטיה הגדול במואנג'ודארו.
חדרי האמבטיה הראשונים נבנו כבר באלף השלישי לפנה"ס. באותה עת מטרת חדרי האמבטיה היה בעיקר טהרה דתית ולא סיבות היגיינה. 
במואנג'ודארו נבנו בשנת 2,800 לפנה"ס לערך חדרי אמבטיה אשר כללו חדרי שירותים, וכן חדרי רחצה.

במצרים העתיקה לא היו נפוצים חדרי הרחצה.

האמבטיה הקדומה ביותר שהתגלתה מקורה משנת 1,700 לפנה"ס והיא נמצאה בארמון קנוסוס בכרתים. צורתה של האמבטיה זהה לצורת האמבטיה המודרנית. ביוון העתיקה עשו שימוש באמבטיות עשויות בהט, ובאקרוטירי שבסנטוריני התגלו מערכות אינסטלציה לניקוז מי אמבטיה מתקופה זו, וכן מערכות להבאת מים חמים וקרים ממעיינות באי.

הן תרבות יוון העתיקה והן תרבות האימפריה הרומית הכירו בהנאה שברחצה במים חמים, ואף האמינו כי רחצה זו מחזקת את גוף האדם. ברחבי האימפריה הרומית נבנו בתי מרחץ ציבוריים, ובארמונות המלכים והאצילים נבנו חדרי אמבטיה פרטיים.

חדרי אמבטיה כגון אלה התגלו בארמונות החשמונאים ביריחו וכן בארמונות הורדוס במצדה, הרודיון ויריחו.

לאחר נפילת האימפריה הרומית פחת השימוש במרחצאות ציבוריים, ואף בתקופת הרנסאנס לא נהגו אנשים להתרחץ מחשש שהרחצה מביאה מחלות. השימוש בבתי מרחץ ציבוריים פחת ופחת עם השנים. החל מראשית המאה ה-20 החל הנוהג לבנות חדרי אמבטיה בדירות מגורים (אף שבבתי אצילים ועשירים היו חדרי אמבטיה גם קודם לתקופה זו).

חדרי רחצה בעולם
---------------

### בישראל

בבתי המגורים שנבנו בישראל החל משנות ה-80 מקובל שחדר האמבטיה כולל אסלה, אולם בסמוך לו חדר שירותים נפרד המשמש את האורחים.

### בארצות הברית

בארצות הברית נהוג לחלק חדרי רחצה לפי קטגוריות:

* חדר הרחצה הראשי (full bathroom) - כולל אמבטיה, מקלחת, שירותים ולרוב שני כיורים - לגבר ולאישה.
* 3/4 bath - הכולל מקלחת, שירותים וכיור.
* חצי חדר רחצה ("half (1/2) bath" (או "חדר איפור" - "powder room") ) - הכולל לרוב שירותים וכיור בלבד.

תיאור חדר הרחצה
---------------

מאחר שבחדר הרחצה נעשה שימוש במים לרחצה, ומים מותזים על קירות החדר, לרוב קירות חדר הרחצה מכוסים אריחים (שיש, קרמיקה, אבן או חרסינה), בדגמים שונים או צבעים שונים בהתאם לאופנה הנפוצה), וזאת על מנת למנוע הצטברות רטיבות ונזקי לחות לקירות המכוסים סיד או צבע.

בנוסף, בשל הרטיבות בחדר נהוג להתקין בחדר הרחצה חלון אוורור או מתקן אוורור.

מתקני החימום בחדר מותקנים הרחק מהברזים, וזאת על מנת למנוע התחשמלות.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חדרי רחצה** |

* שירותים ציבוריים

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284634705171
* BnF: cb12651301x (data)
* GND: 4004183-9
* LCCN: sh85012333
* NKC: ph121906

 |
אריה צודקביץ
**אריה צודקביץ** (1949 - 13 בפברואר 2006) היה ממייסדי מטה מאבק הנכים בישראל וממנהיגיו.

ביוגרפיה
--------

צודקביץ חלה במחלת הפוליו בילדותו. מ-1972 היה חבר הנהלה בארגון נכי ישראל, ובהמשך כיהן כיו"ר הארגון, עד 1985. אחד ההישגים של הארגון בתקופת כהונתו היה הסכם הניידות, שהיווה אבן דרך בהכרה הממשלתית בזכויות הנכים.

ב-1979 היה בין מייסדי ארגון הגג של ארגוני הנכים. ב-1984 יזם את הקמת מפלגת נכים (פז); בבחירות לכנסת האחת עשרה קיבלה המפלגה כ-12 אלף קולות, אך לא עברה את אחוז החסימה.

בשנות ה-80 וה-90 המשיך בפעילותו למען זכויות הנכים, במקביל לעבודתו כעצמאי בתחום ארגון אירועים. ב-1990 הוביל הפגנת נכים לאורך 35 יום מול משרד האוצר בירושלים. בשנת 2000 יסד את מטה מאבק הנכים.

בחורף 2000–2001 היה ממובילי שביתת הנכים, שנמשכה 77 ימים והביאה לשינוי ביחס הממסד ולעירור התודעה הציבורית לציבור הנכים ומאבקם על זכויותיהם. צודקביץ שימש חבר בוועדה הציבורית שהוקמה בעקבות השביתה, בראשות שופט, לבדיקת צורכי הנכים.

ב-25 בנובמבר 2003 קיבל צודקביץ את פרס זוסמן-ג'וינט למצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל, בטקס במעמד נשיא המדינה משה קצב.

מ-2005 כיהן כחבר דירקטוריון במוסד לביטוח לאומי, לאחר שמונה על ידי שר הרווחה דאז, זבולון אורלב.

צודקביץ הכיר את בת זוגו ויוי במהלך לימודיהם, והם נישאו ב-27 בינואר 1975. נולדו להם בן ובת. הם התגוררו בתל אביב.

נפטר ב-13 בפברואר 2006, לאחר אשפוז ממושך בבית החולים איכילוב כתוצאה מזיהום.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוברת לזכרו באתר מטה מאבק הנכים
* אורלי פופר ורינת מכלס, "צודקביץ' היה האריה ששאג עבורנו", באתר ynet, 14 בפברואר 2006
**אריה עופרי** (נולד ב-14 באוגוסט 1948) הוא איש עסקים ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כראש המועצה האזורית שומרון בין השנים 1993–1997.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **אריה הרשלר** לדוד וטובה. ב-1977 נמנה עם גרעין "שומרון" מנתניה שייסד את היישוב שבי שומרון. בשבי שומרון שימש כמזכיר היישוב ויושב ראש הוועד שלו. בשנות ה-80 היה סגן יו"ר מועצה אזורית שומרון. בשנת 1993 נבחר לראשות מועצה אזורית שומרון. כיהן בתפקיד עד 1997. לאחר מכן שב לשמש כיו"ר המזכירות של שבי שומרון.

ניהל פרויקטים בתחום הבנייה וייבוא המזון. עופרי ואשתו מחזיקים בחברת קרן – קידום, ריכוז וניהול בע"מ.

שימש כחבר הנהלת מרכז המועצות האזוריות, חבר בהנהלת החברה למתנ"סים וחבר בהנהלת האגודה למען החייל.

בפברואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע על תמיכה בגדעון סער ומפלגת תקווה חדשה.

נשוי לפנינה לבית זידנפלד ולהם ארבעה ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף ולטר, חברי גרעין שומרון עוזבים את בתיהם בנתניה – כדי להרחיב את "מותני המדינה", מעריב, 2 באוקטובר 1977
2. ↑  עמוס לבב, בשטחים – תעסוקה מלאה, מעריב, 15 בינואר 1981
3. ↑  קרן – קידום ריכוז וניהול פרוייקטים, באתר CheckID
4. ↑  אריה עופרי, באתר מרכז השלטון המקומי
5. ↑   ציוץ של דני דיין ברשת החברתית טוויטר, 10 בפברואר 2021

| ראשי מועצה אזורית שומרון  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מאיר הרנוי | בני קצובר | אריה עופרי | בנצי ליברמן | גרשון מסיקה | יוסי דגן |
| 1981-1979 | 1993-1981 | 1997-1993 | 2007-1997 | 2015-2007 | 2015 ואילך |

 |