recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ולדיקה קובצ'ביץ'** (בסרבית: **Vladica Kovačević**;‏ 7 בינואר 1940 – 28 ביולי 2016) היה כדורגלן ומאמן יוגוסלבי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

קובצ'ביץ' נולד ב-7 בינואר 1940 בממלכת יוגוסלביה. בגיל 15 עבר לגור בבירה בלגרד והצטרף למחלקת הנוער של פרטיזן. מאוחר יותר ב-1958 עבר לקבוצת הבוגרים ועשה את הופעת הבכורה שלו בניצחון הביתי 1–2 על רייקה בליגה. במשך ה-8 עונות הבאות קובצ'ביץ' עזר לפרטיזן לזכות בארבעה תוארי ליגה והיה חלק מהקבוצה שהגיעה עד לגמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1965/66, שבו היא הפסידה לריאל מדריד. שנתיים קודם לכן היה למלך שערי המפעל עם 7 שערים בצוותא לסנדרו מאצולה ופרנץ פושקש.

בשנת 1966 עבר קובצ'ביץ' לשחק בנאנט שמצרפת למשך עונה אחת ואז חזר שוב לקדנציה שנייה בפרטיזן. בסוף 1969 חזר לצרפת לשחק באנז'ה ופרש מכדורגל ב-1972.

במדי נבחרת יוגוסלביה קובצ'ביץ' היה שותף בהגעתה למקום הרביעי במונדיאל 1962. שערו הראשון הגיעה בניצחון 1–3 נגד לוקסמבורג במוקדמות מונדיאל 1966. בסך הכל ערך 13 הופעות וכבש 2 שערים בין השנים 1960–1965.

תארים
-----

פרטיזן בלגרד
* אליפות יוגוסלביה (4): 1960/61, 1961/62, 1962/63, 1964/65
* סגנית גביע אירופה לאלופות: 1965/66

אישיים
* מלך השערים בגביע אירופה לאלופות: 1963/64

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדיקה קובצ'ביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 1991** (באנגלית: **1991 OFC Women's Championship**) היא המהדורה הרביעית של האליפות אוקיאניה בכדורגל נשים שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך באוסטרליה והתקיים מ-19 במאי עד ה-25 במאי 1991. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם הראשון לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בסין. 

לאחר מהדורת 1989 של הטורניר, קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה החליטה להאריך את משך המשחקים מ-70 ל-80 דקות, ואף סיכמה עם פפואה גינאה החדשה על אירוח הטורניר הבא ב-1992. למרות זאת, בפברואר 1990 הכריזה פיפ"א על ייסוד גביע העולם לנשים, והאירוח עבר לאוסטרליה בהסכמתה של פפואה גינאה החדשה. למרות שאוסטרליה נהנתה מיתרון הביתיות, ניו זילנד הגיעה כפייבוריטית מכיוון שהיא הייתה אלופת עבר ובשערה שיחקה השוערת ילידת ארצות הברית, לסלי קינג, שנחשבה באותם ימים לשוערת הטובה בעולם.

מכיוון שרק שלוש מדינות לקחו חלק באליפות, הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. אוסטרליה וניו זילנד סיימו עם מספר נקודות זהה, אך ניו זילנד דורגה במקום הראשון בבית עקב הפרש שערים טוב יותר. בעקבות הזכייה, העפילה ניו זילנד לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של אוקיאניה.

תוצאות
------

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכות | חובה | הפרש |
| ניו זילנד ניו זילנד | 6 | 4 | 3 | 0 | 1 | 28 | 1 | 27 |
| אוסטרליה אוסטרליה | 6 | 4 | 3 | 0 | 1 | 21 | 1 | 20 |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 0 | 47 | -47 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ניו זילנד ניו זילנד | 16 – 0 | פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה |
| ניו זילנד ניו זילנד | 1 – 0 | אוסטרליה אוסטרליה |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 0 – 12 | אוסטרליה אוסטרליה |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 0 – 11 | ניו זילנד ניו זילנד |
| אוסטרליה אוסטרליה | 1 – 0 | ניו זילנד ניו זילנד |
| פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 0 – 8 | אוסטרליה אוסטרליה |

  


| אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים 1991 |
| --- |
| ניו זילנדניו זילנד  **ניו זילנד**  **זכייה שנייה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרהאם קוק,‏ Soccer NZ claims it has best female goalkeeper, באתר The Canberra Times‏, 23 באוגוסט 2019

| אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קלדוניה החדשה 1983 • ניו זילנד 1986 • אוסטרליה 1989 • אוסטרליה 1991 • פפואה גינאה החדשה 1994 • ניו זילנד 1998 • אוסטרליה 2003 • פפואה גינאה החדשה 2007 • ניו זילנד 2010 • פפואה גינאה החדשה 2014 • קלדוניה החדשה 2018 • פיג'י 2022 |

 |
**שירלי שרון-זיסר** היא פסיכואנליטיקאית לאקאניאנית, פרופסור חבר וראש החוג לשעבר בחוג לספרות אנגלית ואמריקנית באוניברסיטת תל אביב, מטפלת באומנות, מורה ברשת הלאקאניאנית ובעלת מינוי להוראת פסיכואנליזה במוסדות לימוד של השדה הפרוידיאני בעולם שתחת חסות המחלקה לפסיכואנליזה באוניברסיטת פריז-8, חברה באסכולה הלאקאניאנית החדשה, וסופרת. זיסר חיברה עשרות מאמרים וספרים, בעברית ובשפות אחרות, בתחומי הפסיכואנליזה והאומנויות.

רקע מקצועי
----------

שרון-זיסר הייתה תלמידתה של הפסיכואנליטיקאית הצרפתייה מישל מונטרלה, אשר בעצמה הייתה תלמידתו של הפסיכאנליטיקאי והפסיכיאטר הצרפתי הידוע ז'אק לאקאן. היא חברה בחברה הישראלית לפסיכואנליזה באסכולה הלאקאניאנית החדשה, וכן מורה במוסד הלימוד הרשת הלאקאניאנית, ובעלת מינוי להוראת פסיכואנליזה במוסדות לימוד של השדה הפרוידיאני בעולם.

הכשרתה האקדמית של שרון-זיסר כוללת תואר שני בטיפול באומנויות מאוניברסיטת לסלי בבוסטון, ארצות הברית, תואר דוקטור בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב, פוסט-דוקטורט מאוניברסיטת קורנל בארצות הברית, פרופסורה באוניברסיטת תל אביב.

השילוב של פסיכואנליזה ואומנות, בעבודתה וכתיבתה של שרון-זיסר, נוכחת לכל אורך דרכה. כן בהוראתה בארץ ובעולם.

פסיכורטוריקה
------------

בתחום הפסיכואנליזה, עוסקת שרון-זיסר בחומר העיקרי עמו עובדים בקליניקה - השפה. משום כך, מחקרה ועניינה העיקרי קשור בתחום הרטוריקה, כפי שזה הובנה ונכתב בעת העתיקה וברנסאנס האנגלי במיוחד. שילוב זה, של פסיכואנליזה ורטוריקה, זכה לכינוי 'פסיכורטוריקה' על ידי תלמידיה.

שאלת השפה והקשר בינה לבין הגוף מופיע עוד בכתביו הראשונים של זיגמונד פרויד, כאשר שם הוא מנסח למעשה את הלא-מודע באופן אשר לאקאן אמר אודותיו כי "הלא-מודע מובנה כשפה". בעקבות עבודתה הקלינית, ומתוך התנסות אנליטית אישית, כותבת זיסר אודות קשר זה בין השפה והגוף אשר מגולם דרך אופני הכתיבה בלא-מודע. כך היא מחלצת גם מתוך אופנים שונים של עבודת אומנות: ציור - הוספה של שכבות צבע על גבי בד הקאנבס, ופיסול - חציבה או סיתות באבן הגולמית עד חילוצו של הפסל מתוכה. כך, חידושה של זיסר קשור, בין השאר, לאופני הכתיבה וההתערבויות הקליניות אשר ניתן לזהות בהן שני מתווים - מתווה ההוספה אשר מזוהה יותר עם הפרקטיקה הפסיכותרפית אליבא דפרויד, או מתווה ההחסרה אשר מזוהה יותר עם הפסיכואנליזה, ובעיקר הלאקאניאנית.

חיים אישיים
-----------

נשואה לאייל זיסר, ולהם שלושה ילדים.

ספריה בעברית
------------

* **המוות הוא אמו של היופי** - מאת אפרת ביברמן ושירלי זיסר, בהוצאת אוניברסיטת תל אביב, יצא לאור בשנת 2015.

ספריה באנגלית
-------------

* **Critical Essays on Shakespeare's A Lover's Complaint** - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2017.
* **Art, Death and Lacanian Psychoanalysis** - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2018.
* **Writing, Speech and Flesh in Lacanian Psychoanalysis** - בהוצאת Routledge, יצא לאור בשנת 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם פרופ' שירלי שרון-זיסר, במגזין מכאן גיליון 8.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דינה חרובי, ריאיון עם פרופ' שירלי שרון-זיסר, **מכאן** 8
2. ↑  ז'אק לאקאן, פונקציה ושדה של הדיבור ושל השפה בפסיכואנליזה
3. ↑  Shirley Zisser, **Writing, Speech and Flesh in Lacanian Psychoanalysis**, Routledge, 2022
4. ↑  נושא זה היא מחלצת גם מעבודתו של פרויד, לדוגמה מאמרו על לאונרדו דה וינצ'י.
**יאיר בר-קול** (נולד ב-22 באפריל 1938) הוא מנהל מערכות הדרכה וחינוך. מילא תפקידים בכירים בשירות המדינה ובמערכת החינוך וכיהן כיו"ר עמותת הסגל הבכיר בשירות הציבורי. בר-קול מפרסם מאמרים בנושאי מינהל תקין, אתיקה שלטונית, שירות המדינה, ביקורת המדינה וחינוך, בעיקר בעיתונים "TheMarker" ו"מעריב". הוא חבר הנהלת תנועת אומ"ץ ופעיל ב"ארגון יוצאי מרכז אירופה".

ביוגרפיה
--------

בר-קול נולד בנחלת יצחק תל אביב למשה, ורות קולה, אנשי חינוך, בוגרי הסמינר היהודי למורים בווירצבורג, גרמניה, שעברתו את שמם לבר-קול. בר-קול למד בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה והוא בוגר מחזור ב' בשנת 1956. שירת בצה"ל בחטיבת גולני ובמהלך שירות המילואים הגיע לדרגת סגן-אלוף. סיים תואר שני במינהל החינוך באוניברסיטה העברית בירושלים וכיהן במשך שנים רבות כמורה במכינה הקדם-אקדמית של האוניברסיטה במקביל לעבודתו בשירות המדינה.

בר-קול היה ממעצבי תוכניות ההדרכה במקצועות המינהל והתוכניות לפיתוח מנהלים והסגל הבכיר בשירות המדינה. בשנים 1970–1975 שימש כממונה על הדרכה, תכנון וארגון במשרד האוצר. מ-1975 עד 1991 כיהן בנציבות שירות המדינה כממונה על ההדרכה וההשכלה וכחבר הנהלת הנציבות, ובחלק מתקופה זו גם כמנהל בית-הספר המרכזי למינהל וכמנהל המכון לפיתוח הסגל הבכיר. לאחר מכן מילא את תפקיד מנהל המרכזים הפדגוגיים במשרד החינוך, עד שנת 2001, אז עבר לכהן כמנכ"ל המרכז לקידום מערכות חינוך מקבוצת "רכס", עד שנת 2003. במקביל שימש בשנים 1989–2012 כראש מטה ההדרכה של ועדת הבחירות המרכזית לכנסת.

בשנת 2002 נבחר ליו"ר עמותת הסגל הבכיר בשירות הציבורי, שהיה בין מייסדיה, ובשנים 2005 ו-2008 נבחר לשתי קדנציות נוספות ומילא תפקיד זה עד תחילת 2013.

בר-קול היה חבר בצוותי חשיבה ובוועדות ממשלתיות ומילא תפקידים ציבוריים שונים. בין השאר כיהן כיו"ר ועדת ההשתלמות המרכזית בנציבות שירות המדינה, חבר המועצה המרכזית לשיפור השירות לציבור בנציבות וראש מטה ההדרכה, יו"ר קרן השתלמות לאקדמאים במדעי החברה והרוח, מייסד ויו"ר אלומ"א – אגודה להדרכה ולפיתוח משאבי אנוש, חבר הנהלת המרכז הישראלי לניהול (המי"ל) בירושלים, חבר הנהלת ההתאגדות לחינוך מבוגרים, יו"ר מועצת המערכת של העיתון "מבט לחינוך" ושל מועצת המערכת של "הפורום" – עיתון מנהלי בתי הספר בישראל, ויו"ר פורום הסגל הבכיר בירושלים. בר-קול ייצג את עמותת הסגל הבכיר בשירות הציבורי בישיבות ועדות הכנסת העוסקות בנושאים הנכללים במטרות ובפעולות העמותה וכיהן כנציג ציבור במכרזים למשרות בשירות המדינה.

ב-2005, במלאת 80 שנה לשכונת נחלת יצחק, בה נולד וגדל, פרסם לקט מושגים ושמות מזווית אישית על "נחלת יצחק בשנות ה-40 וה-50".

בר-קול היה נשוי לאסתר ממנה נולדו לו שני ילדים. לאחר פטירתה בשנת 1980 נישא בר-קול לרותי רון, מנתחת מערכות בכירה באוניברסיטה העברית שנפטרה ב-2021 וגם ממנה נולדו לו שני ילדים.

ממאמריו
-------

* מאמרים של בר-קול ואודות בר-קול, באתר דה מרקר
* מאמרים של בר-קול ואודות בר-קול, באתר הארץ
* מאמרים של בר-קול ואודות בר-קול, באתר מעריב

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי רנרט, משה אהרן בר-קול (קולה) – מורה בנחלת-יצחק, אתר תיור תל אביב
2. ↑  יאיר בר קול, באתר "בהשקט ובבטחה"
3. ↑  אל האקדמאים במדעי החברה והרוח, דבר, 6 ביולי 1977  
יוסף אחימאיר, אהלן שאפה, מעריב, 26 בינואר 1979  
עובדי המדינה הוזמנו ללמוד אנגלית חינם, מעריב, 4 בפברואר 1980
4. ↑  יאיר בר-קול (קולה), מילון מונחים לשכונת נחלת יצחק
5. ↑  אסתר בר קול, מעריב, 7 ביולי 1980
6. ↑  רותי בר-קול ז"ל, אתר אבלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307547505171

 |
**קופה אמריקה נשים 1991** (נקראה אז: **אליפות דרום אמריקה בכדורגל נשים 1991**, בספרדית: **Campeonato Sudamericano de Fútbol Femenino 1991**) הוא הטורניר הראשון של הקופה אמריקה לנשים שארגנה CONMEBOL. הטורניר נערך בברזיל והתקיים מ-28 באפריל עד ה-5 במאי 1991. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם הראשון לנשים, שנערך מספר חודשים לאחר מכן בסין. 

מכיוון שרק שלוש מדינות לקחו חלק באליפות, הוחלט שהנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בגביע. המארחת ברזיל, שניצחה בשני משחקיה וספגה רק שער אחד, זכתה במקום הראשון. אדריאנה הברזילאית סיימה כמלכת השערים של הטורניר עם ארבעה כיבושים, ובפרס השחקנית המצטיינת זכתה אדה קרוז מצ'ילה. בעקבות הזכייה, העפילה ברזיל לגביע העולם בתור הנציגה היחידה של דרום אמריקה.

תוצאות
------

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| זכות | חובה | הפרש |
| ברזיל ברזיל | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 12 | 1 | 11 |
| צ'ילה צ'ילה | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 6 | -4 |
| ונצואלה ונצואלה | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 7 | -7 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ברזיל ברזיל | 6 – 1 | צ'ילה צ'ילה |
| צ'ילה צ'ילה | 1 – 0 | ונצואלה ונצואלה |
| ברזיל ברזיל | 6 – 0 | ונצואלה ונצואלה |

  


| קופה אמריקה נשים 1991 |
| --- |
| ברזילברזיל  **ברזיל**  **זכייה ראשונה** |

| קופה אמריקה נשים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ברזיל 1991 • ברזיל 1995 • ארגנטינה 1998 • פרו 2003 • ארגנטינה 2006 • אקוודור 2010 • אקוודור 2014 • צ'ילה 2018 • קולומביה 2022 |

 |
**שליטה בכפייה** המכונה גם **יחסי התעללות** או **התנהגות שתלטנית** (באנגלית: **Coercive control** או **Abusive power and control**) היא מעשה או דפוס פעולות של תקיפה, הפחדה, השפלה, או מעשה התעללות אחר שנעשה כדי לפגוע, להעניש, או להפחיד את הקורבן. המונח נטבע לראשונה על ידי פרופסור איוון סטארק.

שליטה כפייתית אינה צורה מתונה של אלימות במשפחה אלא המסד שעליו נבנים יחסי התעללות. שליטה כפייתית היא שיוצרת את התנאים הפסיכולוגיים שמאפשרים ליחסי התעלות להתקיים ולהתדרדר, ולעיתים להוביל לתוצאות הרות אסון.

המונח "שליטה בכפייה" מדגיש את אופייה השיטתי והמתמשך של השליטה ואת מגוון הטקטיקות שבהן משתמש הפוגע במטרה להגביל את עצמאות הקורבן, בהן "כל פיסת ידע שיש לו על הקורבן: הכנסות, שיחות הטלפון, בעיות רפואיות, פחדי ילדות וטראומות, תשוקות מיניות או פעולות אסורות". כדי להמחיש את אופייה החמקמק ובו-זמנית העוצמתי של השליטה באמצעות טקטיקות כפייה אלו, במקביל לדרישות שונות ואיומים של הדמות המתעללת נוכח אי-ציות, פותח הדימוי "כלוב בלתי נראה" (invisible cage) לתיאור תחושת הקורבן. הדימוי מבטא את הקושי של הקורבן לזהות את מצבו, לשתף בו ולהסבירו לסביבה הקרובה, ואף להוכיח את תחושותיו כדי לקבל הכרה ממסדית. לכך מתווסף גם השימוש בילדים כטקטיקה להמשך השליטה.

אף שמונח זה וההתנהגויות הרבות הנכללות בתוכו אינו בהכרח מסביר או עונה על קריטריונים של הפרעות אישיות שונות, לעיתים מכונים מעשים או דפוסים אלה ברשתות החברתיות "התעללות נרקיסיסטית ו/או פסיכופתית".

ראו גם
------

* התעללות רגשית
* אלימות במשפחה
* ניכור הורי
* הפרד ומשול
* הצבת גבולות
* גזלות דעת
* אלימות נגד נשים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Evan Stark, **Coercive control : the entrapment of women in personal life**, Oxford: Oxford University Press, 2007, מסת"ב 978-0-19-534833-0
2. ↑  Evan Stark, **Coercive control : the entrapment of women in personal life**, Oxford: Oxford University Press, 2007, עמ' 206, מסת"ב 978-0-19-534833-0
3. ↑  Emma Katz, Anna Nikupeteri, Merja Laitinen, When Coercive Control Continues to Harm Children: Post‐Separation Fathering, Stalking and Domestic Violence, **Child Abuse Review** 29, 2020-07, עמ' 310–324 doi: 10.1002/car.2611
4. ↑  Evan Stark, 2; Is "Battering" a Treatable Problem?, **Coercive control : the entrapment of women in personal life**, Oxford: Oxford University Press, 2007, מסת"ב 978-0-19-534833-0
החלק הקדמי של דרכון ביומטרי אנדורי
**דרכון אנדורני** הוא מסמך נסיעה המונפק לאזרחי אנדורה המאפשר להם לצאת מחוץ לגבולות המדינה.

למרות שאזרחי אנדורה אינם אזרחי האיחוד האירופי הם בכל זאת יכולים להשתמש בנתיבים עבור אזרחי האיחוד האירופי ו-EFTA (איגוד הסחר החופשי האירופי) בעת חציית הגבולות החיצוניים של אזור שנגן במקום להשתמש במעברי הגבול של אזרחי מדינות שלישיות.

דרישות אשרה
-----------

  אנדורה  אין צרוך באשרה  ויזה אלקטרונית  אשרה בהגעה או אשרה אלקטרונית  נדרשת אשרה
דרישות ויזה לאזרחי אנדורה הן הגבלות כניסה מנהליות על ידי רשויות מדינות אחרות המוטלות על אזרחי אנדורה. החל מה-2 ביולי 2019, לאזרחי אנדורה יש גישה ללא ויזה ל-166 מדינות וטריטוריות, מה שדירג את הדרכון האנדורני במקום ה-21 מבחינת חופש הנסיעה לפי מדד הנלי לדרכונים. וכניסה ללא אשרה לכל מדינות אירופה.

ראו גם
------

* דרכון רומני
* דרכון אוגנדי
* דרכון ישראלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרכון אנדורני** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריה של הדרכון האנדורני
2. ↑  דרישות ויזה לאזרחי אנדורה
**שנת תרפפ"ו** הוא ביטוי נפוץ בסלנג הישראלי, ומשמעותו העבר הרחוק, תחילת המאה ה-20 או סוף המאה ה-19. כך למשל המשפט: "הבגדים האלה משנת תרפפ"ו" משמעו "הבגדים האלה ישנים ולא אופנתיים".

מקור הביטוי הוא בסלנג הלדיני: "דִיל טִימפּו דִי מִי טָארָאפָּאפּוּ", בזמנו של סבי השלישי, כלומר סב סבי. כיוון שהשנים העבריות מוצגות באותיות, הפכה המילה לשנה.

ביטויים דומים הם **משנת תרל"ח** (מתוך השיר "הבלדה על יואל משה סלומון"), **מימי מתושלח** או **מימי אנטיוכוס**.

על שנת ה'תשס"ו (השנים 2005–2006) נאמר - בהלצה - שהיא היא "שנת תרפפ"ו", מכיוון שבגימטריה תרפפ"ו=תשס"ו. הצורה תרפפ"ו לציון השנה אינה מקובלת, משום שהכתיב התקני לשנה, שזה ערכה בגימטריה, הוא תשס"ו.

לקריאה נוספת
------------

* שולמן ישלם בתרפפ"ו - הסיפורים מאחורי הביטויים, יאיר מחט, הוצאה לאור אורנית, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

* אורה שורצולד, ביטויי עבר-רחוק בעברית מדוברת, לשוננו לעם, בהוצאת האקדמיה ללשון העברית 1986
* ירעם נתניהו, שנת תרפפ"ו, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציוץ של האקדמיה ללשון העברית בטוויטר, 12 באוגוסט 2019
2. ↑  רוביק רוזנטל, הגיעה שנת תרפפ"ו, 30 בספטמבר 2005
3. ↑  שולמן ישלם בתרפפ"ו יאיר מחט, הוצאה לאור אורנית, 2008
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רחל דולב** (נולדה ב-9 במרץ 1952) היא משפטנית, כיהנה כסניגורית הצבאית הראשית בצה"ל וכן כצנזורית הצבאית הראשית בשנים 2000–2004. השתחררה מצה"ל בדרגת תת-אלוף.

דולב היא בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במדעי החברה מאוניברסיטת חיפה. היא נשואה ואם לשניים.

משנת 2006 היא בעלת משרד עורכי דין בתחומי המשפט המנהלי והציבורי. ב-2011 מונתה לדירקטורית בתעשייה האווירית.

שירות צבאי
----------

דולב מילאה שורה של תפקידים בפרקליטות הצבאית בהם סניגורית של פיקוד המרכז וחיל האוויר, פרקליטת פיקוד המרכז ויועצת משפטית לאלוף הפיקוד, ראש המחלקה המשפטית בנציבות קבילות החיילים וסניגורית צבאית ראשית, תפקיד בו כיהנה בשתי קדנציות.

בשנת 2000 מונתה לצנזורית הצבאית הראשית במקומו של תת-אלוף יצחק שני. היא כיהנה בתפקיד במהלך מלחמת עיראק. דולב הנהיגה רפורמות בצנזורה שכללו את הפסקת בדיקת דואר חיילים לצורכי צנזורה ואת הפסקת האזנות הסתר לשיחות בינלאומיות שיצאו מישראל, אשר נועדו לפקח על המידע המועבר על ידי הכתבים הזרים שדיווחו מישראל, אף שבפועל בוצעו לכל שיחות הטלפון הבינלאומיות שיצאו מישראל. בשנת 2004 פרשה דולב מצה"ל ובמקומה מונתה לתפקיד הצנזורית הצבאית הראשית אלוף-משנה מירי רגב.

בזירה הציבורית
--------------

בשנת 2006 הצטרפה דולב למפלגת מרצ התמודדה על מקום ברשימת המפלגה בראשותו של הדוקטור יוסי ביילין לכנסת. לאחר השלב הראשון בו בחרו חברי ועידת המפלגה את 21 נציגהם לכנסת לבין שלב דירוג הנציגים הנבחרים, פרשה דולב מהתמודדות והעניקה את תמיכתה לחברת הכנסת לשעבר הד״ר צביה גרינפלד. בשלב מאוחר יותר של אתה מערכת בחירות, בעודה חברת מפלגת מרצ, הודיעה דולב על תמיכתה באהוד ברק לראשות מפלגת העבודה והממשלה. ברק הפסיד כבר בבחירות המקדימות בעבודה לעמיר פרץ.

כיום דולב חברה בתנועת "מפקדים למען ביטחון ישראל", תנועה לא מפלגתית שמקדמת שתי מדינות למען עתיד ביטחון ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* הטורים של רחל דולב, באתר ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמנואל רוזן, העלאות בדרגה וחילופי תפקידים בפרקליטות הצבאית הראשית, מעריב, 10 ביוני 1988  
הפרקליטות, מעריב, 22 בנובמבר 1988
2. ↑  דינה חלוץ, תא"ל במיל' רחל דולב: "הנשים ייפגעו ראשונות. הפרדה תמיד מובילה לאפליה", באתר ynet, 23 במרץ 2023

| הצנזור הצבאי הראשי  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גרשון דרור • אבנר בר-און • אורי וולש • אבנר בר-און • יצחק שני • רחל דולב • מירי רגב • סימה וואקנין-גיל • אריאלה בן-אברהם • אייל סמואלוב (ממלא מקום) • דורון בן ברק • קובי מנדלבליט |

 |
האולם בקומה השנייה, משמש כיום להופעות, אירועים והרצאות
**נווה שכטר, מרכז לגסי הריטג' לתרבות יהודית**, הוא מרכז יהודי רוחני יוצר בתל אביב-יפו.
המרכז, השוכן במבנה ההיסטורי של קפה לורנץ, מציע לימוד וחוויה יהודית בבית מדרש, בסדנאות וסדרות, מופעי מוזיקה וכיתות אמן, חוגים למשפחה וסיורים, תוך שימת דגש על אמנות ויצירה, פילוסופיה והגות.
בין היתר, מציע נווה שכטר פעילות קהילתית הפתוחה לקהל הרחב במסגרת לימוד, חגיגה וציון מועדים בסדר הזמנים העברי וכן השכרת אולמות להופעות מוזיקליות או לאירועים חברתיים ועסקיים אחרים. נווה שכטר מהווה חלק מפעילות עמותת מדרשת ירושלים, הפועלת כאגף החינוך לציבור מטעם מכון שכטר למדעי היהדות. המרכז חבר באיגוד ההתחדשות היהודית .

הקהילה המסורתית נווה צדק
------------------------

בנווה שכטר פועל בית כנסת מסורתי (קונסרבטיבי) "נווה צדק" בהובלתו של הרב רוברטו ארביב, המכהן כמנהל החינוכי של נווה שכטר (מייסדה של מדרשת עיון).

קהילת נווה שכטר מארחת ומקיימת באולם ובבית הכנסת טקסים יהודים (בני/ בנות בר מצווה, חתונות ובריתות). בנוסף מתקיימים שיעורי הכנה לבר/ בת מצווה בהנחייתו של הרב ארביב וכן נערכות תפילות מידי שישי שבת ובחגים.

סיפור הבית
----------

 ערך מורחב – **קפה לורנץ**  

נווה שכטר שוכן במבנה היסטורי שנרכש בשנת 1886 על ידי משפחת לורנץ הטמפלרית (גרמנית) ממשפחה ערבית ביָפו את המקום. במקום הופעל "קפה לורנץ", ראינוע ואולם לתיאטרון ולאירועים. בשנות השלושים של המאה העשרים התקיימו בבית-הקפה כינוסים בעלי אופי גרמני לאומני.
בשנת 1940 החרים הממשל המנדטורי את המתחם והסב אותו למועדון לקצינים בריטיים. בין השנים 1951–1975 שימש המתחם כבית-החייל של תל אביב-יפו
לאחר שנים רבות בהן היה הבניין נטוש, הוא שוקם ב-2012 על ידי "מכון שכטר למדעי היהדות" בשיתוף קרן לגסי הריטג'. תהליך שיפוץ, שימור ושחזור המבנה בוצע על ידי משרד האדריכלים קימל אשכולות.

ראו גם
------

* מכון שכטר למדעי היהדות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נווה שכטר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נווה שכטר
* מכון שכטר - האתר הרשמי
* נטע אחיטוב: נווה שכטר: בית הקפה המנדטורי הופך לשער היהודי של נווה צדק, 23.7.12, Xnet
* מיכל אורן, "בית לורנץ: רכישתו ושימורו", באתר מכון שכטר
* עדי שורץ, מה טובים משכנותיהם בני גרמניה, באתר הארץ, 17 בינואר 2008
* אילן שחורי, הבית ברחוב שלוש: מטה המפלגה הנאצית יהפוך לבית כנסת, באתר nrg‏, 3 באוגוסט 2010
**ראווינה טנדון** (נולדה ב-26 באוקטובר 1970[דרוש מקור][דרושה הבהרה]) היא שחקנית הודית. 

טנדון נולדה בעיר מומביי שבהודו. אביה הוא במאי הסרטים ראווי טאנדון. שמה של ראווינה נובע משמותיהם של אביה ואמה - ראווי וווינה.

סרטה הראשון היה בשנת 1991, עליו היא קיבלה את פרס "תגלית השנה" לאותה שנה. רבים מסרטי היו לצד השחקן אקשאיי קומאר. 

בסוף שנת 1995 הצלחתה של טנדון החלה להתערער, היא סבלה מביקורות עוינות ונראה היה כי לא תשוב עוד לשחק. אך ב-1997 היא חזרה עם הסרט "זידדי". בסרט טנדון שיחקה תפקיד דרמטי השונה מתפקידיה, שהביאה לה הצלחה מחודשת והזדמנות לשחק בסרטים מצליחים נוספים.

בשנת 1998 שיחקה ראווינה את סייטה בסרט סייטה מלכת הטופי.

טנדון קיבלה שלושה פרסים על משחקה. הפרס הראשון היה בשנת 1991 כתגלית השנה. הפרס השני הוא הפרס הלאומי של הודו שאותו קיבלה בשנת 2001 על הסרט "משועבדת", שמספר על התעללות קשה של האישה במשפחה ועל המלחמה למען שוויון זכויות. סרט זה צולם מטעם ממשלת הודו, ובסרט הוכיחה טנדון את יכולת המשחק הדרמטית שלה. מלבד זאת, היא קיבלה 2 פרסים על אותו סרט בשני טקסים שונים, על תפקיד מיוחד.

מבין סרטיה הבולטים ניתן למנות את "שחקני המשחק" עם אקשאיי קומאר ורקהה, "פרמפרה", "ראקשאח", "זידדי" ו"הפסגה" לצדו של אניל קאפור.

טנדון נשואה לאיש עסקים, אניל טאדאר. בשנת 2005 נולדה בתם הראשונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראווינה טנדון** בוויקישיתוף
* ראווינה טנדון, ברשת החברתית פייסבוק
* ראווינה טנדון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ראווינה טנדון, ברשת החברתית אינסטגרם
* ראווינה טנדון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16981524t (data)
* ISNI: 0000 0001 1930 1995
* LCCN: nr2001024483
* Trove: 1447793
* VIAF: 22070019
* WorldCat: lccn-nr2001024483

 |
**פַּנְגּוֹלִין הכף** (שם מדעי: ***Smutsia temmincki***) הוא יונק עוטה קשקשים, שהוא מין של פנגולין, הנפוץ בסוואנות במזרח עד דרום אפריקה. מין זה הוא מין הפנגולין היחיד החי במדינת דרום אפריקה (כף אפריקה), ולכן זהו שמו.

מאפיינים
--------

הפנגולינים מזכירים מעט זוחלים מכוסי קשקשים, אך למעשה הם יונקים בעלי קשקשים גדולים חומים החופפים זה את זה. אורכם 37–59 ס"מ ומשקלם 3–15 ק"ג. הם בעלי זנב ארוך ומכוסה קשקשים והוא מוטל על הקרקע בשעת ההליכה. לפנגולין טפרים גדולים וחדים ברגליו הקדמיות, ראשו קצר וחסר שיניים ולשונו ארוכה ודביקה. לפנגולינים אין אוזניים חיצוניות ולכן הם לא מצטיינים בשמיעה. גם חוש הראיה שלהם חלש, אך הם בעלי חוש ריח חד.

הם חיים באזורים פתוחים וסוואנות, אך גם באזורי שיחים ברחבי אפריקה לאורך מזרח ומרכז אפריקה עד לדרום אפריקה בדרום. הוא יוצא בעיקר בלילה וחי לבדו. הוא ניזון מנמלים ומטרמיטים אותם הוא מוציא מתיליהם הגדולים באמצעות טפריו ואחר כך באמצעות לשונו הארוכה והדביקה לוכד אותם וזולל.

במשך היום הוא נח באדמה במאורות שהוכנו על ידי שנבובים או חזירי יבלות. הפנגולינים חיים ביחידות בטריטוריות תחומות ומסומנות וחיים בבדידות.

כאשר טורפים כמו אריות, נמרים וצבועים מפתיעים אותם, הם מתכרבלים לכדור קשקשים אותו יהיה קשה מאוד לפתוח. אמצעי הגנה נדירים יותר שלהם הם לנשוף, להצליף בזנבם שיכול לפצוע קשה ואף לפלוט ריחות דוחים מפי הטבעת. 

הפנגולינים הצעירים רוכבים על גבה של אמם עד שהם גדולים.

הפנגולינים נמצאים בסכנה בעיקר עקב ציידים שצדו אותם למטרות בשר או לבישת שריון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנגולין הכף** בוויקישיתוף
* פנגולין הכף, באתר NCBI (באנגלית)
* פנגולין הכף, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* פנגולין הכף, באתר GBIF (באנגלית)

* 
* 
* שותה מיםשותה מים
* 
* 

| פנגולינאים |
| --- |
| פנגולין | פנגולין פיליפיני • פנגולין הודי • פנגולין סיני • פנגולין מלאי |  |
| פנגולין עצים | פנגולין עצים קטן • פנגולין עצים גדול |
| פנגולין גדול | פנגולין ענק • פנגולין הכף |



1. ↑  פנגולין הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
**דייוויד צ'ארלס "דייב" ברקוף** (באנגלית: **David Charles "Dave" Berkoff**; ‏נולד ב-30 בנובמבר 1966) הוא שחיין עבר מארצות הברית, אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 2 זהב ושיאן עולם במשחה ל-100 מטר גב. היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-55 שניות.

ברקוף נודע בזכות צלילה ארוכה ומהירה במים לאחר הזינוק (עד 35 מטר), דבר שהיה מותר בסגנון גב משנת 1975 ועד שנת 1991 בה הצלילה הוגבלה ל-15 מטר.

ביוגרפיה
--------

ברקוף נולד באבינגטון, פנסילבניה. הוא למד באוניברסיטת הרווארד משנת 1985. 

באוניברסיאדה שנערכה בזאגרב אז יוגוסלביה ביולי 1987 זכה ברקוף במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב, אחרי דייצ'י סוזוקי מיפן ולפני בן ארצו ג'יי מורטנסון. חודש לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב .

### שיאן עולם

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול שנערכו באוסטין, טקסס ב-12 באוגוסט 1988 קבע ברקוף במשחה ל-100 מטר גב, כבר בשלב המוקדמות שיא עולם חדש של 54.95 שניות, שיפור של 5 מאיות השנייה לשיאו של איגור פוליאנסקי מברית המועצות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-55 שניות. בהמשך היום בשלב הגמר הוא שיפר את השיא והעמידו על 54.91 שניות.

### מדליית זהב אולימפית

במשחקים עצמם זכה ברקוף בשתי מדליות, זהב וכסף. הוא שבר את שיאו העולמי במשחה ל-100 מטר גב בשלב המוקדמות והעמיד אותו על 54.51 שניות. לגמר הוא הגיע כמועמד העיקרי לניצחון ואף הוביל ברוב שלבי המשחה, אך נחלש ב-20 המטרים האחרונים, ונעקף על קו הסיום. הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 55.18 שניות, אחרי דייצ'י סוזוקי (55.05 שניות) ולפני איגור פוליאנסקי (55.20 שניות). הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב, ביחד עם ריצ'רד שרדר, מאט ביונדי וכריס ג'ייקובס בשיא עולם חדש של 3:36.93 דקות, לפני קנדה (3:39.28 דקות) וברית המועצות (3:39.96 דקות). במשחה השליחים הוא שחה את סגנון הגב ב-5 מאיות השנייה לאט יותר משיאו העולמי הטרי.

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ברקוף בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.78 שניות, אחרי מארק טוקסברי מקנדה (53.98 שניות) ובן ארצו שיאן העולם ג'ף ראוס (54.04 שניות). מדליית זהב במשחה שליחים 4X100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות, כחלק מנבחרת ארצות הברית, שזכתה במדליית הזהב.

חיים אישיים
-----------

ברקוף עובד כעורך דין ומאמן במיסולה, מונטנה. בתו קתרין היא שחיינית מצטיינת, שיאנית ארצות הברית במשחה ל-100 יארד גב.

תארים והישגים
-------------

* בסך הכל קבע ברקוף 4 שיאי עולם, מהם 3 שיאי עולם במשחה ל-100 מטר גב ואחד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
* בשנת 2005 זכה ברקוף להיכלל בהיכל התהילה של השחייה.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב

קישורים חיצוניים
----------------

* דייוויד ברקוף, באתר olympedia.org
**חיים רונן** (נולד ב-1956) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין חימוש ראשי. לאחר שחרורו מונה למנכ"ל ארגון נכי צה"ל.

רונן נולד בישראל, למד בתיכון אורט אשקלון. ב-1975 התגייס לצה"ל ושירת כחמש צריח בבסיס ביר תמדה בסיני. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין חימוש גדודי בחטיבה 401. ב-1984 מונה למפקד סדנה בבאלי"ש וב-1986 מונה לראש מדור טנקים בבה"ד 20. לאחר מכן שירת כסגן מפקד יחידת חימוש מרחבית בפיקוד הדרום. ב-1991 מונה לקצין החימוש של עוצבת עמוד האש ושירת כקצין החימוש של באלי"ש. שירת בתפקיד מטה במפקדת קצין חימוש ראשי וב-1996 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין החימוש של פיקוד המרכז. ב-1999 מונה למפקד מרכז תחמושת. ב-2001 מונה לראש מחלקת ארגון ומשאבי אנוש במפקדת קצין חימוש ראשי. בספטמבר 2003 מונה לקצין חימוש ראשי וכיהן בתפקיד עד יוני 2007. בתקופתו בוצעו קיצוצים נרחבים במערך האחזקה ובוטלו 600 תקנים של משרתי קבע, כמו כן נסגרו ואוחדו יחידות. חלק מתפיסת האחזקה המרחבית שבוצעה בתקופתו בוטלה בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה. 

לאחר שחרורו מונה בנובמבר 2007 למנכ"ל ארגון נכי צה"ל. בשנת 2014 ציין מבקר המדינה לחיוב כי ליקויים שנמצאו בעבר בארגון נכי צה"ל, תוקנו לרבות, כתיבת תקנון חדש ונהלים לארגון וגיבוש תוכניות עבודה שנתיות ובקרה עליה. בשנים האחרונות נרשמה עליה חדה בהיקף הפעילויות בבתי הלוחם של ארגון נכי צה"ל ובמספר המשתתפים.[דרוש מקור]

בשנת 2019 סיים את תפקידו כמנכ"ל ארגון נכי צה"ל. הוא חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים.

רונן בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בן-גוריון.

קישורים חיצוניים
----------------

* תת-אלוף חיים רונן, באתר אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
* שחר הלווינג, חמוש בהישגים, אתר זרוע היבשה, יוני 2007
* אמנון ברזילי, חיל החימוש יקצץ 20% מכוח האדם ויחסוך 900 מיליון שקל בתקציב הביטחון, באתר הארץ, 20 במרץ 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון קביליו, מנכ"ל חדש לארגון נכי צה"ל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בנובמבר 2007
2. ↑  דוח שנתי 64ב (עמ' 59-811)
3. ↑  תא"ל (מיל') חיים רונן - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏בינואר 2022

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר לוגן (פירושונים).

**הר לוגן** (באנגלית: **Mount Logan**) הוא ההר הגבוה בקנדה והפסגה השנייה בגובהה באמריקה הצפונית, אחרי דנאלי. ההר נמצא בהרי סנט אליאס.
הר לוגן ממוקם בפארק והשמורה הלאומיים קלואן שבדרום-מערב יוקון, פחות מארבעים קילומטרים מגבול יוקון–אלסקה. ההר הוא גם המקור של הקרחונים הובארד ולוגן. רבים סבורים שלוגן הוא ההר בעל היקף הבסיס הגדול ביותר בכדור הארץ שאינו ממקור וולקני, הכולל אחת עשרה פסגות שגובהן יותר מ-5,000 מטר.

בשל פעילות טקטונית פעילה, הר לוגן ממשיך לגבוה. לפני 1992, גובהו של ההר היה לא ידוע והמדידות נעו בין 5,959 ל-6,050 מטרים. במאי 1992, משלחת של המכון הגאולוגי הקנדי טיפסה על ההר וקבעה באמצעות GPS שגובהו הנוכחי הוא 5,959 מטרים.

הטמפרטורה מאוד נמוכה על וסביב הר לוגן. בגובה 5,000 מטר, טמפרטורת האוויר היא סביב 45- °C בחורף ובקיץ הטמפרטורה סביב נקודת הקיפאון; בממוצע שנתי הטמפ' היא 27- מעלות.

היסטוריה
--------

### הטיפוס על ההר

הראשון שהעפיל לפסגת ההר היה א. ה. מקארתי (A.H. MacCarthy) בשנת 1925.

### מקור השם

ההר נקרא על שם סיר ויליאם אדמונד לוגן, גאולוג קנדי ומייסד המכון הגאולוגי של קנדה (GSC).

קרחון לוגן הסמוך נקרא על שמו של הר לוגן.

#### שינוי שמו של ההר

בעקבות מותו של ראש ממשלת קנדה לשעבר, פייר אליוט טרודו, ראש הממשלה ג'אן קרטיין, חבר קרוב של טרודו, שקל לשנות את שמו של ההר להר טרודו; עם זאת, ההתנגדות למהלך מצד תושבי יוקון, גאולוגים, מטפסי הרים, מתנגדיו הפוליטיים של קרטיין וקנדים רבים אחרים גרמה לרעיון ליפול. הר בקולומביה הבריטית נקרא על שם טרודו במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר לוגן** בוויקישיתוף
* הר לוגן באתר אנציקלופדיית ההרים הקנדית
* הר לוגן באתר peakware
* הר לוגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  היסטוריית הטיפוס על ההר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4408316-6
* LCCN: sh2020005434
* VIAF: 313423028
* WorldCat (עם VIAF): 313423028

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשבועון בריטי. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה, ראו פאנץ' (סדרת טלוויזיה).
קריקטורה שהתפרסמה בפאנץ' ב-1855, הלועגת לאיכות הנמוכה של צילומי הדאגרוטיפ
**פאנץ'** (באנגלית: **Punch**) היה שבועון סאטירה והומור שיצא לאור בבריטניה בשנים 1841–1992 ושוב לתקופה קצרה בשנים 1996–2001.

היסטוריה
--------

הפאנץ' נוסד ב-1841 על ידי הנרי מת'יו ואבנעזר לנדלס. העורכים הראשונים היו מרק למון ומת'יו.

שם השבועון נלקח משמה של דמות ידועה מתיאטרון בובות, מר פאנץ', וכן התייחס לבדיחת מערכת פנימית שהתייחסה למרק למון: "אין פונץ' (משקה) בלי לימון". 

בסוף המאה ה-19 נודע פאנץ' לשמצה על הקריקטורות האנטי-איריות החריפות שפרסם.

תפוצת השבועון הגיעה לשיא של 175,000 עותקים בשנות הארבעים של המאה ה-20, אך החלה לדעוך בהדרגה עד שנסגר ב-1992, לאחר כ-150 שנות פעילות.

לאורך השנים תרמו לשבועון טובי המאיירים, בהם ג'ון טניאל, מאיירם של ספרי עליסה בארץ הפלאות, וארנסט שפארד, מאיירם של ספרי פו הדב. בין הסופרים שכתבו בו היו ת'אקרי, קינגסלי איימיס, א.א. מילן (מילן ושפארד הכירו זה את זה בעת עבודתם בפאנץ') ופ.ג. וודהאוס. הספר "יריד ההבלים" התפרסם תחילה בהמשכים על דפי הפאנץ', וכמוהו גם קלאסיקות אחרות של הומור בריטי, בפרוזה ובקומיקס.

המגזין היה הראשון שעשה שימוש במילה cartoon (קריקטורה) עבור איור קומי, והוא מקורם של ביטויים אחדים הרווחים בשפה האנגלית.

הניסיון להחיות את פאנץ'
-----------------------

ב-1996 קנה איש העסקים המצרי מוחמד אל-פאיד את הזכויות על השם, והוציא מחדש את העיתון. בגלגולו זה לא הצליח המגזין להגיע לרווחיות, והוצאתו הופסקה שוב ב-2002 - כאשר בסוף הדרך נמנו רק 6,000 מנויים. מעריכים את הפסדי הבעלים ב-28 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פאנץ'** |

* 
* ספריית קריקטורות של הפאנץ' כולל היסטוריה של המגזין
* מהדורות של הפאנץ' בפרויקט גוטנברג
* Marion H. Spielmann, *The History of "Punch"*, 1985, בפרויקט גוטנברג
* פאנץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289159205171
* LCCN: n2005020518
* VIAF: 136819692
* WorldCat: viaf-136819692

 |
המונח "וי כחול" מפנה לכאן. לערך העוסק בשיר של אייל גולן, ראו וי כחול (שיר).
סימן **וי כחול** המעיד על חשבון מאומת ברשת החברתית טוויטר
**אימות חשבון** (באנגלית: **Account verification**) הוא תהליך המאמת שחשבון משתמש באינטרנט הוא בבעלות וניהול של אדם או ארגון אמיתיים. מספר אתרי אינטרנט, בעיקר רשתות חברתיות מציעים שירותי אימות חשבון. חשבונות מאומתים ניכרים בדרך כלל על ידי סימן אישור **וי כחול** (וי על רקע כחול) ליד שם המשתמש או הארגון.

אימות חשבונות נועד לשפר את איכות השירותים המקוונים, להפחית בובות קש, בוטים, טרולים, דואר זבל, ופייק ניוז.

היסטוריה
--------

שירות אימות חשבון הוצג לראשונה ביוני 2009 על ידי הרשת החברתית טוויטר, עבור אנשי ציבור כמו גורמים ממשלתיים, עיתונאים, שחקנים, זמרים וסלבריטאים. ב-2011 הוא הוצע גם למשתמשי גוגל פלוס, ב-2012 למשתמשי פייסבוק, ב-2014 למשתמשי אינסטגרם וב-2015 למשתמשי פינטרסט. משתמשי יוטיוב יכולים להגיש בקשה לאימות חשבון רק לאחר שהשיגו 100,000 מנויים.

ביולי 2016 הודיעה טוויטר שתאפשר לכל משתמש להגיש בקשה לאימות חשבון, החברה השעתה את המהלך ב-2018, ופתחה את האפשרות מחדש במאי 2021. ב-2018 החלה גם אינסטגרם לאפשר לכל משתמש להגיש בקשה לאימות חשבון.

טוויטר אינה מאפשרת לכלול בשם המשתמש אמוג'י הדומה לוי כחול כדי למנוע התחזות של חשבונות לא מאומתים כחשבון מאומת.

על אף שאימות חשבון מיועד בעיקר לאמת את זהות המשתמש, חשבון מאומת נחשב בדרך כלל כחשבון אמין ויוקרתי על פני חשבונות רגילים.

בשנת 2023 הסירה טוויטר את הוי הכחול מחשבונות שלא הצטרפו בתשלום ל"טוויטר בלו" והעניקה וי לכל משתמש בתשלום גם ללא אימות זהותו. גם לגופים גדולים כמו הניו יורק טיימס שסירבו לשלם הוסר סמליל האימות. החברה הנהיגה שלושה צבעי אימות: וי כחול למשתמשים פרטיים, וי זהוב לגופי תקשורת ווי כסוף לגופים ממשלתיים. בנוסף ביצעה שינויים באלגוריתם שהגדילו את החשיפות לציוצים של רוכשי טוויטר בלו. המהלך גרר ביקורת ציבורית רבה על החברה וקריאה למשתמשים להחרים ולחסום בעלי סימן אימות.

ראו גם
------

* אימות זהות

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקי אוסלנדר, הפוליטיקה של וי כחול - סמל הסטטוס החדש, באתר כלכליסט, 31 במאי 2022
* אתר למנויים בלבד רוצים להיות סלב? בשוק השחור תוכלו לקנות תג אימות לפרופיל אינסטגרם ב-15 אלף ד', באתר TheMarker‏, 4 בספטמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Not Playing Ball"
2. ↑  Google+ now verifying accounts of the famous
3. ↑  Facebook Launches Verified Accounts and Pseudonyms
4. ↑  "Instagram Is Introducing 'Verified Badges' For Public Figures"
5. ↑  "Pinterest is introducing verified accounts for public figures"
6. ↑  "Verification badges on channels - YouTube Help"
7. ↑  לא רק למפורסמים ופוליטיקאים - כך גם אתם תוכלו לנסות לקבל וי כחול בטוויטר Twitter
8. ↑  "Twitter is letting anyone apply for verification for the first time since 2017"
9. ↑  "You can now apply to be verified in Instagram"
10. ↑  Why You Can't Use These Emojis In Your Twitter Name, Emojipedia, ‏2018-11-05 (באנגלית)
**QRPedia** היא מערכת המבוססת על אינטרנט סלולרי, אשר משתמשת בקודי QR על מנת להציג לגולשים תוכן מוויקיפדיה על-גבי צג המכשיר הסלולרי שלהם בשפת הממשק של המכשיר.‏ QRPedia מוסיפה יכולות נוספות מעבר לאלה הקיימות בייצירת קודי QR המיצגים כתובות באינטרנט (URI).

היסטוריה
--------

קוד QRPedia בשימוש במוזיאון הלאומי למחשוב של בריטניה
ממציא ה-QRPedia הוא רוג'ר במקין (אנגלית: Roger Bamkin), יושב ראש ויקימדיה בריטניה, והאחראי על התיכנות הוא טרנס אידן (אנגלית: Terence Eden). קוד התוכנה פתוח ורישיונו, "רישיון MIT". התוכנה הושקה באפריל 2011, בסיור במסגרת מיזם ה"גלאם" עם המוזיאון האמנותי של דרבי. שם המיזם "QRPedia" הוא הלחם בסיסים של "QR" (ראשי התיבות באנגלית של Quick Response, "מענה מהיר") ו"פדיה" מ"ויקיפדיה". 

בינואר 2012 זכה מיזם QRPedia להיות אחד מארבעת המיזמים החדשניים ביותר בעולם הסלולר בבריטניה בשנת 2011 (מתוך 79 מועמדים) במסגרת התחרות "בריטניה חכמה". הקריטריון לזכייה הוגדר "יעילות, פשטות ופוטנציאל להשפעה עולמית". כתוצאה מכך, זכה המיזם להצגה ב"קונגרס הניידות העולמי" שנערך בברצלונה חודש לאחר מכן.

ב-18 בנובמבר 2013 הודיע הוועד המנהל של "ויקימדיה בריטניה" כי הושלמה העברת הבעלות על המיזם ועל כל הקניין הרוחני הקשור אליו, מרוג'ר במקין לידי עמותת ויקימדיה המקומית.

מיזם QRPedia נמצא בשימוש מוסדות ציבוריים באירופה ובארצות הברית. בין היתר, נעשה בו שימוש במוסדות הבאים:

* מוזיאון הילדים באינדיאנפוליס
* מכון ז'ואן מירו, לרבות תערוכה ניידת
* מוזיאון הספורט, אסטוניה
* גן החיות סופיה בסופיה, בולגריה

אופן פעילות המערכת
------------------

כאשר משתמש סורק קוד QR למכשיר הסלולרי שלו, המכשיר מתרגם את הקוד לכתובת אינטרנט בדומיין qrwp.org, כאשר החלק האחרון של הכתובת (הנתיב) הוא שם הערך בוויקיפדיה. אז שולחת המערכת בקשה לערך הוויקיפדי בשפה המוגדרת כשפת הממשק במכשיר הסלולרי. 

שרת ה־QRPedia משתמש ב-API של ויקיפדיה על מנת למצוא את הערך בשפה הרלוונטית, ואם קיים, מחזיר את הערך המדובר בפורמט נוח לקריאה על מכשיר סלולרי. אם לא קיים ערך בשפה המבוקשת, המערכת נותנת למשתמש לבחור את השפה המועדפת, או לחלופין להשתמש בגוגל תרגום. בצורה הזו, קוד QR אחד יכול להביא להצגת את אותו הערך בכמה שפות. נוסף על כך, תוכנת QRPedia מאפשרת הצגה של נתונים סטטיסטיים על השימוש בה.

ראו גם
------

* מונמות'

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **QRpedia** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של QRPedia (באנגלית)
* QRPedia, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* QRPedia - אתר האינטרנט של המערכת
* Daily QRpedia Requests - סטטיסטיקת לגבי השימוש במערכת
* יואב בורנשטיין, הכפר הדיגיטלי, באתר כלכליסט, 10 במאי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Technology Outlook for UK Tertiary Education 2011-201, עמוד 14
2. ↑  Introducing QRpedia, ב-"Terence Eden's Blog"‏, 3 באפריל 2011
בלילה לעוגת שוקולד
עוגת שוקולד סגלגלה ללא בצק, שכבות או תוספות כלשהן
עוגת שוקולד שטוחה
פרוסות עוגת שוקולד
**עוגת שוקולד** היא קינוח פופולרי ביותר ברוב חלקי העולם עוד מסוף המאה ה-19. העוגה מוגשת בדרך כלל במפגשים כגון מסיבות יום הולדת וחתונות.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

רכיבים
------

מתכון עוגת השוקולד כולל בדרך כלל קמח, ביצים, סוכר, אבקת קקאו, המעניקה טעם וצבע שוקולדי (ומכאן שמה של העוגה), חמאה או שמן, מלח וחומרי התפחה כגון סודה לשתייה. לפעמים משתמשים גם במים או בחלב. בסוגים נוספים של העוגה יש גם שוקולד מומס, שמנת מתוקה, שמנת חמוצה, חובצה, מיץ פירות וסירופים למיניהם. כמו כן יש מתכונים הכוללים אגוזים, שקדים וכדומה. אופים שונים משתמשים גם במשקה חריף (ליקר, רום, ברנדי), תבלינים כמו וניל ונוזלים בטעמים כמו קפה. בווריאציות שונות משתמשים גם בציפויים, בזיגוג, בגלאזורה, קרם, ריבה, מרציפן או פראנג'יפן.

סוגים
-----

עוגת השוקולד המקובלת בעולם היא גם בסיס לגרסות דומות לשלה, לדוגמה, עוגת היער השחור, עוגה כושית ישראלית, עוגת נמסיס צרפתית, או עוגת זאכרטורטה אוסטרית.

טורטה קפרזה היא עוגת שוקולד נטולת קמח, ולפיכך בעלת מרקם פנימי דחוס ולח.

ראו גם
------

* עוגת שוקולד מותך
* טורטה סטבלי
* טורטה קפרזה
* זאכרטורטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עוגת שוקולד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתכון: עוגת שוקולד עסיסית, באתר mako

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4454301-3

 |
**פרוקלוס** (ביוונית: **Πρόκλος Διάδοχος** - Próklos ho Diádokhos, ‏Proclus Lycaeus; קונסטנטינופול, 412 - אתונה, 485) היה פילוסוף ניאופלאטוני ומתמטיקאי. היה בין אחרוני הפילוסופים של התקופה הקלאסית. בכתביו ניסח ופיתח באופן מלא ומפורט משנה ניאופלאטונית שיטתית. גדולה השפעתו על הפילוסופיה המערבית של ימי הביניים ביוונית ובלטינית.

יצירתו
------

רוב כתביו של פרוקלוס הם פירושים לדיאלוגים של אפלטון (הדיאלוגים: אלקיביאדס, קריטילוס, פרמנידס, הרפובליקה, טימאוס). בפירושיו מציג פרוקלוס את שיטתו הפילוסופית שלו עצמו כאילו הייתה פרשנות נאמנה לכוונתו של אפלטון. בכך הוא אינו שונה מניאופלאטונים אחרים, כי גם הוא רואה את הדיאלוגים הללו ככתובים בהשראה אלוהית. יחד עם זאת פרוקלוס היה קורא זהיר של הטקסט האפלטוני. כמה מפירושיו הללו אבדו.

בנוסף לפירושיו, פרוקלוס כתב שתי יצירות עיקריות שיטתיות: החיבור יסודות התאולוגיה (Στοιχείωσις θεολογική) כולל 211 הנחות, כל אחת עם הוכחה. ההנחה הראשונה היא על מציאות "האחד" (אחדות אלוהית), וההנחה האחרונה היא ירידתה של הנשמה האינדיבידואלית אל העולם החומרי.

החיבור התאולוגיה האפלטונית (Περὶ τῆς κατὰ Πλάτωνα θεολογίας) מציג תיאור שיטתי של עמדות אפלטוניות מהדיאלוגים השונים שלו, מאפייני הסדר האלוהי, היקום הקרוב ביותר אל 'האחד'.

שרדו והגיעו לידינו עוד שלש מסות של פרוקלוס, כיום רק בתרגום ללטינית:

1. ספקות בנוגע להשגחה (De decem dubitationibus circa providentiam)
2. על ההשגחה והגורל (De providentia et fato)
3. על מציאותו של הרוע (De malorum subsistentia)

לדברי לידוס, האסכולות של פרוקלוס, יאמבליכוס וסיריאנוס, סבורות כי אלוהי היהודים הוא "הדמיאורג של העולם המוחש, ומכנות אותו האל של ארבעת היסודות".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרוקלוס** בוויקישיתוף

* פרוקלוס, באתר MacTutor (באנגלית)
* פרוקלוס, באתר Semantic Scholar
* פרוקלוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתיב, הסבות, מוסקבה, מאה 15, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
* פרוקלוס, דף שער בספרייה הלאומית
* פרוקלוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
* כתבי פרוקלוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lydus, De Mensibus, IV, 53; תרגום בתוך: פטר שפר, **יודופוביה**, פרק 2: האל היהודי, עמ' 72.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266759705171
* BIBSYS: 90303769
* BNC: 000113625
* BNE: XX869232
* BnF: cb11920678v (data)
* CANTIC: a10490498
* CiNii: DA00578259
* GND: 118641778
* ICCU: CFIV018255
* ISNI: 0000 0001 2145 9214
* LCCN: n79007198
* LNB: 000097182
* NDL: 00525317
* NKC: jn19981002044
* NLA: 35434413
* NLG: 28162
* NLP: a0000001182282
* NSK: 000018031
* NTA: 068673302
* RERO: 02-A000133153
* SELIBR: 196712
* SNAC: w6xp79mj
* SUDOC: 027441431
* S2AuthorId: 122530085
* Trove: 951548
* VcBA: 495/16555
* VIAF: 102369543
* WorldCat: lccn-n79007198

 |
**פנולפתלאין** היא תרכובת כימית שנוסחתה C20H14O4. תמיסות של פנולפתלאין משמשות פעמים רבות בטיטרציה, בשל היותן אינדיקטור pH חסר צבע בסביבה חומצית ונטרלית, המשנה את צבעו לוורוד-סגול בסביבה בסיסית. שינוי הצבע נעשה בטווח pH של 8.2-10. אם ריכוז האינדיקטור גבוה במיוחד, הוא יכול אף להראות סגול. בתמיסות בסיסיות מאוד, צבעו הוורוד של הפנולפתלאין ידהה ויהפוך חסר-צבע בשנית.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סוג התמיסה | H3In+ | H2In | In2− | In(OH)3− |
| מבנה |  |  |  |  |
| pH | >0 | 0−8.2 | 8.2−12.0 | <12.0 |
| סוג התמיסה | חומצית ביותר | חומצית עד נייטרלית | בסיסית | בסיסית ביותר |
| צבע | כתום | חסר צבע | ורוד עד פוקסיה | חסר-צבע |
| תמונה |  |  |  |  |

פנולפתלאין אינו מסיס במים ולרוב מומס בכהלים למטרות ניסוי. הפנולפתאלין הוא חומצה חלשה המאבדת יוני מימן בתמיסה. מולקולות הפנולפתאלין הן חסרות-צבע, אולם, יון הפנולפתלאין הוא ורוד. כאשר מוסיפים בסיס לפנולפתאלין, התגובה מולקולה ⇌ יון נוטה לצד של היון (לפי שיווי משקל הצפוי בהתאם לעקרון לה-שטלייה), היות שיוני המימן החיוביים מתפרקים ומגיבים עם הבסיס.

סינתזה
------

פנולפתלאין מסונתז מדחיסה של חומצה פתאלית עם שתי מולקולות פנול, ומכאן שמו. תגובת הדחיסה נעשית בסביבה חומצית. הפנולפתלאין התגלה בשנת 1871 על ידי אדולף פון באייר.

Synthesis of phenolphthaleinSynthesis of phenolphthalein

שימוש
-----

בעבר, הפנולפתלאין שימש כחומר משלשל, אך כיום הוא הוסר מהמדפים בשל חשש מהיותו גורם מסרטן.

פנולפתלאין משמש לזיהוי דם או חומרים שיש חשד כי הם מכילים דם. דגימה יבשה נלקטת, ומטפטפים מעליה מספר טיפות אלכוהול. לאחר מכן מוסיפים מספר טיפות של פנולפתלאין, ולבסוף מימן על-חמצני. אם הדגימה מכילה המוגלובין, היא תהפוך ורודה. זוהי בדיקה הפיכה לדגימה; היא אינה משנה אותה ולפיכך הדגימה יכולה לשמש בבדיקות נוספות במעבדה. הבדיקה מתאימה לדם מכל בעל חיים.

פנולפתלאין משמש ביצור צעצועים, כגון בדיו נעלם או צבע לשיער שדוהה. הדיו מעורבב עם נתרן הידרוקסידי, שמגיב עם פחמן דו-חמצני המצוי באוויר.

כמו כן, פנולפתלאין משמש כאינדיקטור לחומצות ובסיסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנולפתלאין** בוויקישיתוף
* פנולפתלאין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541280605171
* LCCN: sh85100674

 |
החוק כפי שפורסם בספר החוקים הגרמני
שלט המשרד של עורך הדין היהודי ד"ר ורנר ליבנטל. השלט נצבע בשחור על ידי הנאצים בעקבות החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, הוסר על ידי ליבנטל, והובא לארץ עם עלייתו ב-1935
**חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי** (בגרמנית: **Gesetz zur Wiederherstellung des Berufsbeamtentums**; מקובל גם בשם **חוק בדבר השבת הפקידות המקצועית על כנה**) היה חוק שנחקק בגרמניה הנאצית ב-7 באפריל 1933, כחודש לאחר עלייתו לשלטון של אדולף היטלר. החוק בוטל על ידי בעלות הברית בספטמבר 1945.

מהות החוק
---------

החוק קבע את שירות המדינה כ"לאומי", והתיר פיטורים של עובדי מדינה קבועים. עובדי מדינה שאינם בני הגזע הארי או מתנגדי המשטר הנאצי נדרשו להתפטר מעבודתם. בהתאם לכך, יהודים ומתנגדי המשטר לא יכלו לעבוד במשרות של מורים, פרופסורים, שופטים או במשרות ממשלתיות נוספות. זמן קצר לאחר חקיקתו של חוק זה, נחקק חוק נוסף, שהטיל הגבלה דומה על עורכי דין, נוטריונים, רופאים ויועצי מס. 

בהצעת החוק, שנוסחה בידי שר הפנים, וילהלם פריק, נקבע שכל אלה שאינם ממוצא ארי יפוטרו לאלתר. כאשר הובא החוק לחתימתו של נשיא גרמניה, פאול פון הינדנבורג, ב-1 באפריל 1933, הוא סירב לחתום עליו כל עוד לא הוצאו מתחולתו ותיקי מלחמת העולם הראשונה, בניהם של חללי המלחמה, ואלה שהיו עובדי מדינה במהלך המלחמה. היטלר קיבל הסתייגות זו, והחוק המתוקן נחתם ב-7 באפריל 1933.

השלכות
------

החוק היווה נקודת מפנה בתולדות יהדות גרמניה, משום שהיה חוק אנטישמי ראשון מאז האמנציפציה של שנת 1871. ההסתייגות שהותירה במשרתם את אלה ששירתו בצבא הקיסרי במלחמת העולם הראשונה, איפשרה לכ-2,500 מתוך כ-5,000 עובדי מדינה יהודים להישאר במשרתם ובמקום עבודתם. עם החלת חוק אחר (חוק ה-Reichsbürgergesetz), ובפרט החלת התקנה הראשונה שבו, בספטמבר 1935, אולצו כל היהודים להתפטר מן השירות הציבורי עד סוף שנת 1935. בין היהודים שנפגעו מהחוק נמנות הפיזיקאיות ליזה מייטנר והדוויג קוהן.

את תוצאות החוק ממחיש גורלו של המכון למתמטיקה באוניברסיטת גטינגן, שהיה מרכז מתמטי בעל מוניטין עולמיים, ורבים ממוריו היו יהודים. המתמטיקאי הנודע דויד הילברט התאמץ למנוע את הפעלת החוק, אך ללא הצלחה. כשנה לאחר סילוק היהודים מהמכון שאל שר התרבות הנאצי ברנהרד רוסט את הילברט: "האם נכונה השמועה על פיה המכון המתמטי סבל מאוד מאז סילוקם של היהודים וחבריהם?" השיב לו הילברט: "סבל? לא, הוא לא סבל, אדוני השר. הוא פשוט איננו קיים יותר". המכון למתמטיקה באוניברסיטת גטינגן לא חזר מעולם לימי תפארתו.

ראו גם
------

* תעודת ייחוס ארי
* חוקי נירנברג
* חוק אזרחות הרייך

לקריאה נוספת
------------

* יצחק ארד, ישראל גוטמן ואברהם מרגליות (עורכים), **השואה בתיעוד: מבחר תעודות על חורבן יהודי גרמניה ואוסטריה, פולין וברית-המועצות**, יד ושם, תשל"ח, עמ' 43–44.

קישורים חיצוניים
----------------

* Gesetz zur Wiederherstellung des Berufsbeamtentums - לשון החוק, באתר ארכיון המסמכים מהרייך השלישי (בגרמנית)
* חוק בדבר החזרת הפקידות המקצועית על כנה (מיום 7 באפריל 1933), מובאות נבחרות מתוך החוק (בעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאו קורי, "מתמטיקאים יהודים בגטינגן: 1895–1933", **זמנים**, אביב 1999.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4354853-2

 |