recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סדרת תמונות רצף של ציקדה המשילה מעליה את קליפתה
**שלד חיצוני** (באנגלית: **Exoskeleton**) הוא מעטפת שריון חיצונית המותאמת מבחינה אנטומית לגופם של בעלי חיים, בניגוד לשלד פנימי רגיל המצוי בבני אדם. בעוד שרבים מחסרי חוליות הם בעלי שלד חיצוני קשיח, כדוגמת חלזונות, המערכת מזוהה ביותר אצל פרוקי-רגליים (כדוגמת חרקים, עכבישאים וסרטנים). שלדים חיצוניים מכילים חלקים עמידים אשר מגוננים, מפרישים, תומכים ומזינים את הגוף אותו הם עוטפים, בנוסף משמשים כחוצץ כנגד ספיגת נוזלים מבחוץ.

שלד החיצוני מתועד במאובנים בני 550 מיליון שנה, והתפתחותם האבולוציונית היא חשובה לא פחות מזו של בעלי החיים בעקבות ההתפוצצות הקמבריונית שהתרחשה באותה תקופה.

שלדים חיצוניים טבעיים
---------------------

* עצם וסחוס, המצויים באוסטרקודרמים (דגי שריון נכחדים), צבים, צבים ביצתיים וצבי יבשה
* כיטין, המצוי בפרוקי-רגליים וחיידקים מסוימים
* תרכיבי סידן כדוגמת אלמוגים, קווצי עור, רכיכות ורב זיפיות מסוימות
* סיליקט, המצוי בצורניות ובקרנוניות חד תאיות

שלדים חיצוניים מלאכותיים
------------------------

עיצוב קונספט של צבא ארצות הברית לחייל בעל שלד חיצוני
השלד החיצוני מתואר בספרות המדע בדיונית כאמצעי עזר מלאכותי לבני אדם לצורך מיגון, בעיקר בעתות קרב, ולצורך הגדלת הכוח הפיזי, כדי לאפשר את הגברת עוצמת התקיפה ונשיאת משקלים כבדים.

כיום מפותחים מספר עזרים מכניים לשימוש. 

בין הפיתוחים הראשונים בעולם בתחום הם שני פיתוחים ישראליים של ד"ר עמית גופר המסייעים לבעלי מוגבלויות ללכת. ReWalk, שהיא מערכת ביונית המסייעת לבעלי מוגבלויות להתנייד.. וכיסא גלגלים בעמידה של חברת UPnRIDE.
בנוסף לזה, נעשים שימושים בעזרים חיצוניים ברפואה המודרנית (ר' אורתוטיקה).

לקריאה נוספת
------------

* NC State University, General Entomology, External Anatomy - The Exoskeleton

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלד חיצוני** בוויקישיתוף
* אריה אגוזי, אבטיפוס של שלד חיצוני הופך חיילים לעל אנושיים, באתר ynet, 17 בדצמבר 2007
* טל פרוסט, איש הברזל כבר כאן: כך נהיה חצי-רובוטים, באתר ynet, 21 ביוני 2013
* ניצן סדן, חליפת הכוח הרובוטית: איירון מן, גרסת העולם האמיתי, באתר כלכליסט, 5 באוגוסט 2014
* אתר למנויים בלבד אקונומיסט, בתעשייה, בצבא וביומיום: חליפות "איירון מן" הופכות למציאות, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2015 סרטונים
* "מאפשרים לאדם משותק לקום וללכת", באתר ynet, 9 באוקטובר 2016 סרטונים
* שלד חיצוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  UC Berkley Human Engineering Laboratory, Welcome to the Bleex project, Berkley Lower Extremity Exoskeleton
2. ↑  University of Washington, Wearable Robotics exoskeleton, Bio-Robotics Laboratory
3. ↑  שחר סמוחה, ‏צעד קטן לאדם, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2015
4. ↑  ד"ר איתי גל, המצאה ישראלית: שלד המאפשר לנכים ללכת, באתר ynet, 13 בינואר 2009
5. ↑  חברה ישראלית שמאפשרת למשותקים לעמוד שוב על הרגליים גייסה מיליון דולר באתר גיקטיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4256955-2

 |
T-2C באקאיי של הצי האמריקני נוחת על נושאת מטוסים
T-2E של חיל האוויר היווני
**T-2 באקאיי** (T-2 Buckeye) הוא מטוס אימון סילוני דו-מושבי מתוצרת נורת' אמריקן שנכנס לשימוש בשנות החמישים המאוחרות. הוא פותח על בסיס מטוס הקרב FJ פיורי לצורך אימון טייסי הצי האמריקני בטיסה במטוס סילון. 

273 מטוסים יוצרו במפעל חיל האוויר 85 של נורת' אמריקן, השוכן מדרום לנמל התעופה הבינלאומי פורט קולומבוס שבקולומבוס שבאוהיו. הכינוי "באקאיי" ניתן לו על שום העץ ערמון אמריקאי שהוא עץ המדינה של אוהיו, כמו גם הקמיע של אוניברסיטת המדינה של אוהיו.

המטוס שימש לאימון כל טייסי הצי האמריקני משנות החמישים המאוחרות ועד 2004.

אף על פי שאינו מצויד בחימוש אינטגרלי, למטוס מספר נקודות נשיאה חיצוניות המאפשרות תליית פודי תותח, משגרי רקטות ופצצות.

היסטוריה
--------

הגרסה הראשונה של המטוס כונתה **T2J-1** והיא נכנסה לשירות הצי האמריקני באמצע שנות החמישים כתחליף ל-T2V-1/T-1A סיסטאר, על אף שהאחרון נותר בשירות עד לשנות השבעים. כינויו שונה ל-**T-2A** ב-1962 בהתאם לשיטה האחידה למתן כינויים למטוסים שהונהגה בכל זרועות הכוחות המזוינים של ארצות הברית. המטוס הונע על ידי מנוע יחיד מדגם J34-WE-46/48 מתוצרת וסטינגהאוס. המטוס תוכנן מחדש, המנוע היחיד הוחלף בשני מנועים מדגם J60-P-6 מתוצרת פראט אנד ויטני והגרסה החדשה שנוצרה כונתה **T-2B**. בגרסת ה-**T-2C** הוחלפו המנועים משני מנועים מדגם J85-GE-4 מתוצרת ג'נרל אלקטריק. גרסאות ייצוא של המטוס שכונו **T-2D** ו-**T-2E** נמכרו לחיל האוויר הוונצוליאני וחיל האוויר היווני בהתאמה. חיל האוויר המלכותי של מרוקו הזמין אף הוא 12 מטוסי T-2 אולם ההזמנה בוטלה לבסוף.

מפעילים
-------

* ארצות הבריתארצות הברית ארצות הברית - צי ארצות הברית
* יווןיוון יוון - חיל האוויר ההלני
* ונצואלהונצואלה ונצואלה - התעופה הצבאית הבוליברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **T-2 באקאיי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555922805171
* LCCN: sh85131771

 |
**גיבתון מדבר** (שם מדעי: *Emberiza striolata*) הוא מין של ציפור במשפחת הגיבתוניים (Emberizidae).

בישראל הוא יציב ודוגר במפוזר במדבר יהודה, הרי אילת, והר הנגב. הוא מזדמן לעיתים נדירות לצפון הארץ, ובחורף 16–2015 הוא נצפה בנחל סמך שבגולן ובנחל עכברה על ידי הצפרים ליאור כסלו ועוז חורין, בהתאמה.

תפוצה ובתי גידול
----------------

גיבתון המדבר יציב באזורים יבשים באפריקה מצ'אד, מזרחה דרך דרום מערב אסיה, ועד צפון מערב הודו.

הוא מקנן בוואדיות מרוחקות (ולא סביב מגורי אדם כמו גיבתון הבית), בדרך כלל קרוב לנחלים, ומטיל שתיים עד ארבע ביצים בקן על הקרקע או בחור באדמה. מזונו מורכב בעיקרו מזרעים, או מחרקים כאשר מאכיל צעירים.

תיאור
-----

אורכו כ-14 ס"מ, דומה בגודלו לגיבתון הבית וקטן יותר מגיבתון הסלעים הדומה לו. לזכר בלבוש חיזור גוף ערמוני, ראש אפור עם פסים כהים יותר ופס שפם לבן. לנקבה ראש בגווני חום עד אפור, ופספוסים מפוזרים יותר.

לגיבתון המדבר יש פסי פנים חזקים יותר ובטן חיוורת יותר מגיבתון הבית הצפון אפריקאי, שבעבר נחשב כתת-המין *E. striolata sahari* ופוצלו בהמשך למינים נפרדים. פרטים במזרח צ'אד (תת-המין *E. striolata jebelmarrae*) מראים עדויות מסוימות להתערבות עם גיבתון הבית.

השירה, המבוצעת מהקרקע, דומה אך חלשה יותר מזו של הפרוש המצוי.

תתי - מינים
-----------

* *Emberiza striolata striolata* מצפון מזרח אפריקה עד ערב, איראן, פקיסטן ומרכז הודו
* *Emberiza striolata saturatior* הרמות של מרכז סודן, אתיופיה וקניה
* *Emberiza striolata jebelmarrae* הגבוהים של סודן (ג'אבל מארה)
* *Emberiza striolata sahari* מרוקו מזרחה ללוב, דרומה לסנגל, מאלי, ניז'ר וצ'אד

התנהגות
-------

### רבייה

בתטולה כשלוש ביצים ותקופת הדגירה נמשכת כ-14 ימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיבתון מדבר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיבתון מדבר באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ד"ר יואב פרלמן, מגדיר הציפורים של ישראל - גיבתון מדבר, באתר פורטל צפרות
3. 1 2 3  Byers, C. Olsson, U. & Curson, J. (1995)
4. ↑  Collinson, M. (2006)
5. ↑  Kirwan, Guy M. and Hadoram Shirihai (2007) Species limits in the House Bunting complex *Dutch Birding* 29(1): 1-19
6. ↑  Pande, S. Pawashe, A. & Joshi, V. 2006
**ז'אן-בטיסט אלפונס קאר** (בצרפתית: **Jean-Baptiste Alphonse Karr**; ‏24 בנובמבר 1808 – 29 בספטמבר 1890) היה סופר ועיתונאי צרפתי.

אלפונס קאר נולד בפריז, למד בקולז' בורבון שבעיר והפך למורה באותו קולז'. ב-1832 פרסם את הרומן הראשון שלו "תחת עצי הטיליה" שנשא אופי אוטוביוגרפי. בעקבות רומן זה החל לפרסם מאמרים בעיתון "לה פיגארו". הנובלה "שעה אחת מאוחר מדי" הופיעה ב-1833, ואחריה הופיעו רומנים נוספים בעלי אופי אוטוביוגרפי.

ב-1836 השתתף בכתב עת לספרות בשם "יומן פריז" שנוסד על ידי אונורה דה בלזאק ונסגר אחרי שישה חודשים. באותה שנה פרסם את הרומן "סיפור הרומאים של אטרטה" - מה שגרם לפרסומם של צוקי אטרטה בנורמנדי שהפכו לאתר ציור שהתחבב על ציירים רבים ובהם קלוד מונה וגוסטב קורבה.

ב-1839 הפך לעורך העיתון "לה פיגארו", שבו כתב מאמרים רבים. באותה שנה ייסד ירחון סאטירי בשם "הצרעות" שהופיע עד 1849. אמרותיו הפכו לשם דבר. לדוגמה: "ככל שזה משתנה, זה נשאר אותו דבר". כאשר הוצע לבטל את עונש המוות אמר: "הבה נניח לרוצחים לעשות את הצעד הראשון."

אלפונס קאר התנגד לנפוליאון השלישי שקיבל סמכויות דיקטטוריות ב-1851. הוא עזב את פריז ועבר להתגורר בעיר ניס שבריביירה הצרפתית, שם המשיך ביצירתו הספרותית. ב-1854 חכר אדמה חקלאית בסביבות ניס כדי להשביח זנים של צמחים ועצי פרי (זן האגס "אלפונס קאר" נקרא על שמו). הוא עסק בהשבחת פרחים בעיקר מסוג דליה, הפך לאיש עסקים, ייסד את המסחר בפרחים בריביירה הצרפתית ופתח חנות לממכר פרחים, פרי וירקות. הוא עסק גם בדייג כתחביב ועשה שימוש בהתנסותו זו כדי לכתוב את הנובלות "ערביי סנט אדרס" (1853) ו-"לחוף הים" (1860). זיכרונותיו בשם "יומן האונייה" הופיעו ב-1879–1880.

אלפונס קאר מת ב-1890 בסנט רפאל שבריביירה הצרפתית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אלפונס קאר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלפונס קאר** |

* כתבי אלפונס קאר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274510505171
* BNE: XX1329553
* BnF: cb11909455d (data)
* CANTIC: a10673544
* CiNii: DA08323524
* GND: 118776851
* ICCU: SBLV203134
* ISNI: 0000 0001 2122 2057
* LCCN: n85160670
* The Léonore id LH//1394/42 is not valid.
* NKC: xx0039714
* NLA: 36562960
* NLG: 130610
* NLP: A21666222
* NTA: 068353448
* SELIBR: 66349
* SNAC: w6gb3j0c
* SUDOC: 032573987
* Trove: 1294351
* VcBA: 495/199595
* VIAF: 17224681
* WorldCat: lccn-n85160670

 |
**מגדל צבעייא** (גם **מגדל צבעיה**, **מגדל דצבעיא**, ו**מגדל צבעים**) הייתה עיירה יהודית קדומה בגליל התחתון, אשר נזכרת רבות בספרות חז"ל.

העיירה נזכרת בתלמוד הבבלי, בתלמוד הירושלמי ובמדרש איכה רבה כעיירה יהודית גדולה שחרבה במהלך מרד בר כוכבא או לאחר מכן, לצד מספר עיירות נוספות בגליל התחתון, ובהן שיחין וכבול:
"שלש עיירות היה קטמוס (ספר המיסים) שלהן עולה לירושלם בעגלה (מרוב כובדו), כבול ושיחין ו**מגדול צבעייא**, ושלשתן חרבו. כבול מפני המחלוקת, שיחין מפני כשפים, **ומגדל צבעייא מפני הזנות** ... אמר ר' יוחנן **שמונים חנויות של אורגי פלגס היו במגדל צבעייא**".

העיירה נזכרת בתלמוד הירושלמי גם כיישוב ממנו העלו מעשרות לבית המקדש, לצד מהלול וציפורי, ובהקשר אחרת נזכרת בתלמוד הירושלמי ובמדרש בראשית רבה כמקום בו גידלו עצי שקמים, אך נהגו בהם איסור כיוון ששימשו בעבר הרחוק לבניית המשכן: "וְכֹל אֲשֶׁר נִמְצָא אִתּוֹ עֲצֵי שִׁטִּים ... אָמַר רַבִּי לֵוִי **מִמִּגְדַל צְבָעֲיָא** קְצָצוּם וֶהֱבִיאוּם עִמָּהֶם לְמִצְרַיִם וְלֹא נִמְצָא בָהֶם לֹא קֶשֶׁר וְלֹא פֶקַע. אָעִין דְּשִׁטִּים הֲוָה בְּמִגְדְּלָא וְהָיוּ נוֹהֲגִים בָּהֶם אִסּוּר מִשּׁוּם קְדֻשַּׁת הָאָרוֹן, אֲתוֹן וְשָׁאֲלוּן לְרַבִּי חֲנִינָא חַבְרֵיהוֹן וְרַבָּנָן, אָמַר לָהֶם אַל תְּשַׁנּוּ מִמִּנְהַג אֲבוֹתֵיכֶם".

העיירה נזכרת אצל חז"ל גם במדרש אגדה חוזר על נערי איוב, לפיו יצאו מכפר קרנוס, ולמעט אחד, כולם מתו **במגדל צבעייא**.

בנוסף, נזכרת העיירה במדרש קהלת רבה בסיפור מעשה על רבי יונתן: "רַבִּי יוֹנָתָן נְשַׁר שַׂעֲרֵיהּ אֲזַל לַהֲדָה **מִגְדְּלָה דְּצַבָּעַיָּה**". כמו כן, נזכרת העיירה כמקום בו עבר רבי שמעון בר יוחאי לאחר שטיהר את טבריה מעצמות המתים בה לאחר צאתו מהמערה: "וַעֲבַר בְּהָדֵין **מִגְדְּלָא דְּצַבָּעַיָא**".

יש המציעים את זיהויה של העיירה באתר ח'רבת ואדי חמאם שלמרגלות הר ארבל, בו אותרו שרידי כפר ובית כנסת מתקופת התלמוד, או לחלופין בחרבת מג'דל הסמוכה, כהצעת החוקר ישעיהו פרס. מג'דל זו מזוהה כשלעצמה עם **מגדל נוניא** (בארמית - מגדל הדגים) שבמקורות חז"ל ועם **טריכאי** (ביוונית – ערימת דגים ממולחים) שבכתבי יוסף בן מתתיהו. מנגד, ולאור המדרש על קרבתה היחסית של העיירה לכפר קרנוס, היו שהציעו לזהותה באתר דרומי יותר, ובפרט בחרבת דובר (ח'רבת א-דוויר) שבעמק הירדן, בסמוך לירמוך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ד', הלכה ה', וכן בשינויי נוסח תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד א', איכה רבה, פרשה ב, ד'.
2. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מעשר שני, פרק ה', הלכה ב'.
3. ↑  בראשית רבה, פרשה צ"ד, ד', וכן בשינויי נוסח תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים, פרק ד', הלכה א' וכן תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק א', הלכה ו'.
4. ↑  ויקרא רבה, פרשה יז, ד, וכן רות רבה, פרשה ב, י.
5. ↑  קהלת רבה, פרשה א, ח'.
6. ↑  בראשית רבה, ע"ט, ו'.
7. ↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף מ"ו, עמוד א'.
8. ↑  עוזי ליבנר, **מדרש גאוגרפי גלילי על מסע נערי איוב**, קתדרה 120, תמוז תשס"ו, 54-33.
**מגדל קהיר** ניצב על גבי האי ג'זירה שבנהר הנילוס במרכזה של קהיר בירת מצרים. המגדל, שגובהו 187 מטרים, הוא מהמבנים הבולטים והמוכרים ביותר בנופה של העיר, והיה המבנה הגבוה ביותר ביבשת אפריקה בעשר השנים הראשונות לקיומו (1961–1971).

המגדל, היצוק בטון, ניצב ברובע זמאלכ על האי ג'זירה. הקמתו החלה בשנת 1956 והסתיימה חמש שנים לאחר מכן. הוא תוכנן על ידי האדריכל המצרי נעום שביב (אנ'). מעטהו העשוי בתבנית מחוררת מיועד להידמות לפרח הלוטוס - אחד מסמליה של מצרים העתיקה. בראש המגדל נמצאים יציע תצפית ומסעדה מסתובבת, שמהם נשקף נופו של מטרופולין קהיר (המסעדה משלימה סיבוב אחד מדי 70 דקות). הוא משמש גם כמגדל תקשורת.

בשנות השישים טען נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר כי העביר למימון בניית המגדל סכום של 6 מיליון דולר, שהוענק לו עצמו על ידי ממשלת ארצות הברית במטרה לשחד אותו.

ב-2004–2009 עבר המגדל שיפוץ נרחב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל קהיר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגדל קהיר
* המגדל באתר Structurae

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh2017005259

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במגדל בסמוך למפלי ניאגרה בקנדה. אם התכוונתם למגדל בלונדון, ראו סקיילון (פסטיבל בריטניה).מפלי ניאגרה שבקנדה ומגדל סקיילון
נוף הנשקף ממרפסת התצפית
**מגדל סקיילון** (באנגלית: **The Skylon Tower**) הוא גורד שחקים, הממוקם בסמוך למפלי ניאגרה באונטריו שבקנדה. מגדל זה הוא מגדל התצפית הגבוה ביותר הצופה על המפלים.

תיאור המבנה
-----------

גובהו של המגדל 160 מטרים מעל המצוק, ו-236 מטרים מעל קרקעית המפלים. בשל גובה זה נדרש אישור לבנייתו הן מרשויות התעופה הקנדיות והן מרשויות התעופה של ארצות הברית.

המבנה, העשוי בטון, נבנה תוך יציקת בטון במעלה המבנה עם התקדמות הבנייה. שלוש מעליות עלות ויורדות לאורך קירותיו החיצוניים של המבנה. מהירות הנסיעה במעלית מקרקעית המגדל לקצהו - 52 שניות.

בראש המגדל שתי מסעדות. התחתונה שבהן היא מסעדה מסתובבת המסוגלת להכיל 276 סועדים. המסעדה משלימה סיבוב מדי שעה, כשהיא נוסעת על מסילה מעגלית ומונעת באמצעות מנוע בן 3 כוחות סוס.

בקצה העליון של המגדל מרפסת תצפית המשקיף על המפלים והרחק מהם לעיר באפלו במדינת ניו-יורק ולאזור ניאגרה שבאונטריו קנדה.

בקומת הקרקע של המגדל חנויות מזכרות ומסעדת מזון מהיר.

המבנה שימש כרקע לאחת הסצנות בסרט הקולנוע "סופרמן 2".

היסטוריה
--------

הקמת המגדל החלה בשנת 1964 והוא נחנך רשמית ב-6 באוקטובר 1965 על ידי מושל מדינת ניו יורק נלסון רוקפלר וראש ממשלת פרובינציית אונטריו ג'ון רובארטס.

עלות בניית המבנה הגיעה ל-7 מיליון דולרים אמריקאים. המבנה הוקם על ידי שותפות המרכז הבינלאומי ניאגרה (Niagara International Centre) במימון חברת הרשי.

ב-1 באוקטובר 1975 נרכש המגדל על ידי חברת מלונות קנדיאן פסיפיק עבור 11 מיליון דולרים. בשנת 1986 מכרה החברה את המבנה לג'ון גרוייץ' (John Gruyich) הבעלים של מלון מייקלז אין (Michael's Inn) הסמוך, ולג'ורג' יריך (George Yerich), הבעלים של מלון הולידי אין (Holiday Inn) הסמוך בתמורה ל-18 מיליון דולרים. בשנת 1988 חכר יריך את חלקו של שותפו ב-13 מיליון דולרים בחכירה עד שנת 2064.

* 
* 
* מבט ממרפסת התצפיתמבט ממרפסת התצפית

מבט על המבנה מהקומה ה-25 של מלון הילטון הסמוך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל סקיילון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מגדל סקיילון
* תיאור המבנה באתר סרקטורה
* תמונות היסטוריות של המבנה
**אלפונסו גרסיה רובלס** (בספרדית: **Alfonso García Robles**;‏ 20 במרץ 1911 – 2 בספטמבר 1991) היה דיפלומט מקסיקני. זכה בפרס נובל לשלום לשנת 1982, יחד עם אלווה מירדאל משוודיה. הישגו הבולט ביותר הייתה החתימה על הסכם טלטלולקו (אנ') בדבר אי-הפצת נשק גרעיני והשתתפותו במשא ומתן המיוחד להתפרקות מנשק בעצרת הכללית של האו"ם ב-1978 וב-1982.

ביוגרפיה
--------

אלפונסו גרסיה רובלס, נולד בזאמורה, מיצ'ואקאן. למד משפטים באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, והמשיך ללימודי תואר שני במכון ללימודים בינלאומיים בשנת 1936, וכן למד באקדמיה למשפט בינלאומי בהאג ב-1938. הוא הצטרף לשירות החוץ של ארצו ב-1939 כמזכיר השלישי של שגרירות מקסיקו בשוודיה. הוא הועבר למקסיקו ב-1941 כדי להצטרף למשרד החוץ (SRE), שם שהה במשך חמש שנים כסגן מנהל לעניינים פוליטיים בשירות הדיפלומטי.

הוא השתתף בוועידת האומות המאוחדות של הארגון הבינלאומי בסן פרנסיסקו ב-1945 ושימש כמזכיר לעניינים בינלאומיים של הוועדה הארצית לתכנון שלום.

משנת 1971 עד 1975 הוא היה שגריר מקסיקו באו"ם וראש קבוצת 77.

ב־1976 הוא היה מזכיר החוץ המקסיקני.

מאז 1977 הוא היה הנציג הקבוע של מקסיקו בוועדה לפירוק נשק של האו"ם בז'נבה.

בשנת 1978 הוא היה נשיא המשלחת המקסיקנית בישיבה המיוחדת הראשונה על פירוק נשק של העצרת הכללית של האו"ם והיה אחד האחראים לאימוץ "המסמך הסופי".

בשנת 1981 מינה אותו נשיא הרפובליקה לשגריר אמריטוס.

בספטמבר 1982 הוא זכה בפרס שירות החוץ של מקסיקו.

באוקטובר 1982 הוא זכה בפרס נובל לשלום על "העבודה המפוארת שלו במשא והמתן לפירוק הנשק של האו"ם" בשיתוף עם הדיפלומט שוודי אלווה מירדאל.

פרס נובל
--------

רובלס קיבל את פרס השלום ככוח המניע מאחורי אמנת טלאטלקו, הקמת אזור ללא נשק גרעיני באמריקה הלטינית והקריביים.

ההסכם נחתם ב-1967 על ידי רוב המדינות באזור, אם כי חלק מהמדינות לקח קצת זמן לאשר את ההסכם.
הרעיון היה כי איסור על נשק גרעיני יבטיח שחלק זה של העולם לא יהיה מעורב בשום סכסוך בין מעצמות גדולות יריבות. המשא ומתן נערך על ידי גארסיה רובלס.
הסכם זה הושלם בהצלחה לאחר מספר שנים של משא ומתן. עם זאת, עדיין יש להגיע אל המטרה הסופית, שכן מדינות כמו ברזיל וארגנטינה חתמו על ההסכם אך טרם מימשו אותו.

מותו
----

רובלס נפטר ב-2 בספטמבר 1991 במקסיקו סיטי. הוא נקבר בפנתיאון הספרדי, מיגל הידלגו.

הארכיון האישי של גארסיה רובלס וספרייתו 1100 כרכים נתרמו על ידי אלמנתו לאוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית בשנת 1998.

אלמנתו נפטרה בשנת 2005 בגיל 83.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפונסו גרסיה רובלס** בוויקישיתוף

* אלפונסו גרסיה רובלס, באתר פרס נובל (באנגלית)
* אלפונסו גרסיה רובלס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315378505171
* BnF: cb13594079j (data)
* GND: 1056215429
* ISNI: 0000 0001 1467 926X
* LCCN: n79113964
* NDL: 001206348
* NLP: A21028424
* NTA: 115556869
* SELIBR: 55214
* SUDOC: 050745859
* VIAF: 12476366
* WorldCat: lccn-n79113964

 |
**בוסניה** (בשפות האזור Bosna או Босна) הוא חבל ארץ התופס את חלק הארי של בוסניה והרצגובינה, למעט אזור הרצגובינה שמשתרע בדרומה של המדינה, סמוך לים התיכון. מקור שמו של האזור בנהר בוסנה.

גאוגרפיה
--------

שטחו של אזור בוסניה הוא כ-41,000 קמ"ר המהווים כ-80% מסך שטחה של בוסניה והרצגובינה. האזור משתרע ברובו בתחום רכס האלפים הדינרים ובו הפסגה הגבוהה ברכס זה (מגליצ' 2,386 מטר). בחלקו הצפוני של האזור הוא תופס את דרומו של מישור פאנוניה, ונתחם על ידי הנהרות סאווה ואונה בגבולו הצפוני ודרינה בגבולו המזרחי. מדרום לאזור בוסניה שוכן אזור הרצגובינה, ובין שני האזורים אין חיץ גאוגרפי ברור. שני האזורים יצרו ישות גאו-פוליטית מאז ימי הביניים, והמינוח "בוסניה" התייחס לעיתים קרובות לשניהם. יחד עם הרצגובינה העניקה בוסניה את שמה הן למדינה, הן לפדרציה של בוסניה והרצגובינה והן לשניים מהקנטונים המרכיבים את האחרונה. כיום שוב אין לאזור בוסניה משמעות מדינית והוא נחלק בין הפדרציה לבין רפובליקה סרפסקה.

היסטוריה
--------

במאה ה-12 הקים באן קולין מדינה בוסנית עצמאית והחל בשנות השישים של מאה זו השתרעה ממלכת בוסניה גם על שטחה של הרצגובינה. בתקופת האימפריה העות'מאנית, החל ב-1463 ועד 1878 שמשה בוסניה כסנג'ק שכלל גם את הרצגובינה, ובשנת 1853 החל האזור כולו מכונה "בוסניה והרצגובינה".

ראו גם
------

* היסטוריה של בוסניה והרצגובינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוסניה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4007826-7
* NARA: 10045296
* NKC: ge129035
* VIAF: 236335847
* WorldCat (עם VIAF): 236335847

 |
**עמותת פתיל תכלת** היא עמותה ישראלית הפועלת לחידוש מצוות התכלת והפצת המצווה בקרב יהודים. מנכ"ל העמותה הוא ד"ר ברוך סטרמן.

היסטוריה
--------

העמותה הוקמה בתחילת שנות התשעים בידי הרב אליהו טבגר, ד"ר ברוך סטרמן, ד״ר ארי גרינספן ויואל גוברמן לשם קידום מצוות התכלת. בתחילה ייצרו מקימי העמותה פתילי תכלת בצורה ביתית. בהמשך יועלו תהליכי הייצור והוקם המפעל, ומאז העמותה מייצרת פתילים מארגמונים לפי שיטת הרב טבגר, ומקדמת מיזמים חינוכיים וקהילתיים שונים.

תחומי פעילות
------------

העמותה מתמקדת בשני תחומי פעילות עיקריים: הראשון הוא ייצור ומכירת פתילי תכלת, ובכלל זה קשירת טליתות וציציות עם תכלת במפעל בכפר אדומים, מחקר מעשי של דרכים לשיפור ייצור התכלת בימינו, ומחקר מעשי של ייצור התכלת בעת העתיקה; התחום השני הוא מיזמים חינוכיים וקהילתיים, ובכללם הפעלת מרכז מבקרים פיזי ומקוון, הוצאה לאור של קונטרס "ונתנו על ציצית הכנף" והפצתו, ארגון מיזם "שבת התכלת" בקהילות יהודיות בשבת פרשת שלח, והקמה של מאגר משאבים לימודי בנושא התכלת והנגשתו לקהל הרחב במסגרת אתר העמותה, ובכלל זה תרגום של מאמרים מאנגלית והפקת סרטוני הסבר על התכלת ואופן קשירתה.

פרסומים
-------

* מאגר מאמרים (דיסק) מאמרים במספר שפות בנושא התכלת, תשס"ד.
* **פתיל תכלת**, תשע"ח
* **נושאים בפרק התכלת דף יומי: מנחות פרק ד'**, תשע"ח.
* **והיה לכם לציצית – קונטרס בענייני התכלת**, 16 גיליונות, תשס"ז – תשפ"ב.
* אליהו טבגר, **שלוש מאמרים בנושא התכלת**, תשנ"ז.
* אליהו טבגר, **אוסף מאמרים בנושא התכלת**, תשס"א.
* **משיכיר** : אסופת מאמרים מן הפולמוס על הכרת חלזון התכלת, תשע"ז.
* **אסופת מאמרים בנושא התכלת**, תשע"ב.

כמו כן העמותה הוציאה מספר ספרים באנגלית.

לקריאה נוספת
------------

* ברוך סטרמן וג'ודי טאובס-סטרמן, **לטעום מהשמיים: מדוע חיפשו היהודים את צבע התכלת**, ידיעות ספרים, 2011, עמ' 163–166.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עמותת פתיל תכלת
* עמותת פתיל תכלת, באתר "גיידסטאר ישראל"
* מידע על פתיל תכלת בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  והיה לכם לציצית, באתר אסיף
**18 מתנות** (באיטלקית: **18 regali**) הוא סרט איטלקי משנת 2020 בבימויו של פרנצ'סקו אמאטו, בהשראת סיפורה האמיתי של אליסה ג'ירוטו ותסריט של אלסיו ויסנצוטו, בעלה של אליסה.

אישה הרה שחולה בסרטן סופני משאירה 18 מתנות סנטימנטליות לבתה שטרם נולדה. מדי שנה היא תקבל אחת מהן ביום הולדתה, עד שתהפוך לאישה.

עלילה
-----

קיץ 2001. אליסה בת השלושים וחמש מתה ממחלה חשוכת מרפא והותירה את בעלה אלסיו ובתה אנה שרק נולדה. לפני מותה, היא השאירה רשימת מתנות ליום הולדת לילדה הקטנה, בתקווה שתוכל להישאר איתה לאחר הלידה.

לאורך השנים אנה הצעירה מאוד חווה אי נוחות גוברת. נראה כי מתנה אינה מסוגלת למלא את החלל שהותירה האם, היעדרות שדוחפת אותה למרוד, לנטוש את יום הולדתה השמונה-עשרה ולברוח מהבית, עד שהיא נפגעת ממכונית נוסעת.

הילדה יוצאת עם טראומה קלה ונהגת המכונית היא אמה בהיריון עמה. המסע המדהים הזה אחורה בזמן הופך עבור הצעירה להזדמנות לדיאלוג שמעולם לא התרחש ולרפא שברים שנדמה היה שלא יתאחו.

קדימון הסרט יצא לאינטרנט ב-11 בדצמבר 2019. הסרט יצא לבתי הקולנוע האיטלקיים ב-2 בינואר 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל קולנוע** |

* "18 מתנות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "18 מתנות", באתר נטפליקס
* "18 מתנות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "18 מתנות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "18 מתנות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* 18 מתנות, באתר LuckyRed.it

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eva Elisabetta Zuccari (19 בדצמבר 2019). "Al cinema '18 Regali', l'inno alla vita di Elisa Girotto". נבדק ב-29 בדצמבר 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑   18 מתנות, בביצוע 18 Regali - Tratto dalla storia vera di Elisa Girotto con Benedetta Porcaroli e Edoardo Leo, סרטון באתר יוטיוב
3. ↑  18 regali
ז'ורז' לאראק (מימין)
**ז'ורז' לאראק** (באנגלית: **Georges Laraque**; נולד ב-7 בדצמבר 1976) הוא שחקן הוקי קרח לשעבר בליגת ה-NHL, פוליטיקאי, פעיל טבעוני לזכויות בעלי חיים ופרשן ספורט קנדי.

ביוגרפיה
--------

לאראק נולד במונטריאול קנדה כבן בכור, מתוך שלושה אחים, לאוולין (אחות) ולאדי (מהנדס) לאראק, שהיגרו מהאיטי לקנדה בשנת 1975 לערך. בילדותו, שיחק בעיקר בכדורגל, אך עסק גם בהחלקה על הקרח ובג'ודו. בשנת 2009, אימץ אורח חיים טבעוני לאחר שצפה בסרט התיעודי ארת'לינגס, והחל לפעול לקידום טבעונות. לאראק השתתף בקמפיין של PETA ופתח במונטריאול שתי מסעדות טבעוניות. 

בין השנים 2010–2013, היה סגן יו"ר המפלגה הירוקה של קנדה (אנ'). בשנת 2011, הוציא לאור את האוטוביוגרפיה **Georges Laraque: The Story of the NHL's Unlikeliest**. לאראק עסק גם בפרשנות ספורט בערוץ הספורט הקנדי TVA Sports (אנ'), אולם בשנת 2012 עזב תפקיד זה כדי לכהן כנשיא איגוד השחקנים של ליגת ההוקי הקנדית (אנ').

מאז פרישתו מהחיים הפוליטיים והספורטיביים, לאראק נושא ברחבי העולם הרצאות בנושאי ספורט, גזענות, בריונות, טבעונות, פעילות הומניטרית ופעילות פוליטית. 

בשנת 2008, זכה בפרס Edward J. DeBartolo על פעילותו בקהילה ובארגוני צדקה.

קריירת ספורט
------------

בתחילת הקריירה שלו, שיחק לאראק בליגת ה-AHL. בשנת 1995, נבחר בדראפט לשחק בליגת ה-NHL בקבוצת אדמונטון אוילרס. לאראק, שהיה ידוע בכינוי "The Rock" (בעברית: 'הסלע'), שיחק ב-NHL בין השנים 1996–2010 בעמדת החלוץ הימני ותיפקד גם כ"אנפורסר" (אנ'). במהלך 13 שנות הקריירה שלו בליגה זו, שיחק בקבוצות אדמונטון אוילרס, אריזונה קויוטיס, פיטסבורג פינגווינס ומונטריאול קנדיאנס. בשנת 2003, זכה בתואר 'הלוחם הטוב ביותר' מטעם מגזין The Hockey News (אנ'), ובשנת 2008, זכה בתואר 'האנפורסר הטוב ביותר' מטעם מגזין ספורטס אילוסטרייטד. בשנת 2010, הודיע על פרישה עקב שתי פריצות דיסק מהן סבל, אולם בשנת 2015 חזר לשחק הוקי קרח בקבוצת Lokomotiv Fana הנורווגית. באותה השנה, פרש באופן סופי מקריירת המשחק בהוקי קרח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ורז' לאראק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ז'ורז' לאראק
* ז'ורז' לאראק, ברשת החברתית פייסבוק

* ז'ורז' לאראק, ברשת החברתית טוויטר

* ז'ורז' לאראק באתר של ה-NHL
* Profile: Getting to Know Georges Laraque, readersdigest.ca

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרטונים Georges Laraque: Vegetarian Testimonial, peta.org
2. ↑  A Vegan Life, georgeslaraque.com
3. ↑  Georges Laraque, vegan ice hockey player, Great Vegan Athletes
4. ↑  Ex-Hab Georges Laraque joins forces with Green Party, theglobeandmail.com, FEBRUARY 13, 2010
5. ↑  Green Party names ex-NHLer Laraque deputy leader, cbcnews, July 31, 2010
6. ↑  Georges Laraque quitte TVA Sports, lapresse.ca, 11 septembre 2012
7. ↑  Georges Laraque Number One Enforcer in the NHL, haitiobserver.com, November 7, 2012
8. ↑  The Strength To Believe – My Interview With Georges Laraque, rabidhabs.com, November 25, 2014
9. ↑  GEORGES LARAQUE IS MAKING A COMEBACK, AND HE’S DOING IT IN NORWAY, thehockeynews.com, Jan 16, 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1053141041
* ISNI: 0000 0003 5702 6693
* VIAF: 186859143
* WorldCat: viaf-186859143

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ז'ורז' לאראק"**.
הנרי האנט
לוחית לציון טבח פיטרלו שלאחריו האנט נעצר
**הנרי "הנואם" האנט** (באנגלית: **Henry "Orator" Hunt**; ‏6 בנובמבר 1773 – 15 בפברואר 1835) פוליטיקאי בריטי, נודע בהיותו נואם לקידום זכויות מעמד הפועלים הבריטי. האנט זכור כחלוץ בקידום הרדיקאליזם הפוליטי בקרב מעמד הפועלים בבריטניה ונודע בהשפעתו על התנועה הצ'רטיסטית. הוא קרא לקידום רפורמות של הרחבת זכות הבחירה ולדמוקרטיזציה של הפרלמנט הבריטי וביטול חוקי הדגן אשר פגעו במעמד הפועלים בבריטניה.

ביוגרפיה
--------

האנט נולד במחוז ווילטשייר בדרום-מערב אנגליה והפך לחקלאי אמיד. הוא החל להימשך אל פוליטיקה רדיקאלית בתקופת המלחמות הנפוליאוניות ובמהרה כישרונו כנואם ציבורי בלט וזכה לכינוי "הנואם". תחילה ככינוי מזלזל בשם אויביו, האנט אימץ כינוי כאות של כבוד.

האנט נאם בזכות בחירות אוניברסליות וקידום דמוקרטיזציה של הפרלמנט הבריטי אשר בתקופתו הזכות לבחור ניתנה אך ורק לגברים בעלי רכוש. האנט הוזמן לנאום ב-16 באוגוסט 1819 על ידי האיגוד הפטריוטי של מנצ'סטר להתכנסות לא אלימה לתמיכה ברפורמות לקידום הדמוקרטיה וייצוג ריאלי יותר של הבוחרים בבית הנבחרים. לימים אירוע זה נודע כטבח פיטרלו אשר בעקבות המתח שנוצר בבריטניה לאחריו האנט נעצר והורשע לשנתיים מאסר.

האנט כיהן כחבר הפרלמנט הבריטי כמייצג של אזור פרסטון בין השנים 1830–1832. בנוסף לקמפיין לרפורמה בפרלמנט, האנט התייחס לנושאים האחרים שעסקו באנשי מעמד הפועלים המתגוררים בפרסטון שהעסיקה מעל 10,000 איש בענף הטקסטיל. זה כלל את רצונם ליום עבודה של עשר שעות וסיום עבודת ילדים. ב-1830 גבר האנט על מי שהיה עתיד להיות ראש ממשלת בריטניה, אדוארד סמית'-סטנלי. בפרלמנט פעל האנט לטובת מעמד העובדים. הוא התנגד לרפורמה של 1832 מכיוון שהייתה מתונה מדי להשקפתו, ולא הרחיבה את זכות ההצבעה לכלל האוכלוסייה.

ראו גם
------

* התנועה הצ'רטיסטית
* טבח פיטרלו
* חוקי הדגן
* חוק הרפורמה של 1832

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי האנט** בוויקישיתוף
* "לא ווטרלו, פיטרלו", נתן שקרצ'י, העוקץ
* בי.בי.סי רדיו 4, טבח פיטרלו (אנגלית)
* עבודותיו של האנט בפרויקט גוטנברג
* תרומות של הנרי האנט לדיונים בפרלמנט הבריטי, באתר Hansard (באנגלית)
* הנרי האנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי הנרי האנט בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* הנרי האנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thorne, J. O. & Collocott, T.C. ed. (1986). Chambers Biographical Dictionary. Edinburgh: W & R Chambers Ltd. p. 703. מסת"ב 0550180222.
2. ↑  Belchem, John. "Orator" Hunt: Henry Hunt and English Working-Class Radicalism. Clarendon, 1985. מסת"ב 0198227590. It will be available from 30 April 2012, republished by Breviary Stuff.
3. ↑  Spartacus Educational, Henry 'Orator' Hunt

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל הממלכה המאוחדת** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007346543305171
* BnF: cb12005309k (data)
* GND: 118837362
* ISNI: 0000 0000 3476 3912
* LCCN: n85377051
* NLA: 49786841
* NTA: 071815880
* SNAC: w6w66twt
* SUDOC: 028163478
* Trove: 1528588
* VIAF: 8184734
* WorldCat: lccn-n85377051

 |
**ז'ורז' בלאן** (בצרפתית: **George Blanc**; נולד ב-2 בפברואר 1943) הוא שף צרפתי.

השושלת המשפחתית
---------------

משפחתו עוסקת במסעדנות מ-1872. אבי-סבו ז'אן-לואי פתח בכיכר השוק בכפר ווֹנה שבעמק הרון פונדק שם "מפעל הלימונדה של בלאן הבכור". ב-1902 הדור השני בנם של המייסדים נשא לאישה את אליזה ז'רווה, הידועה בשמה "מֶר בלאן" ("אמא בלאן" - Mère Blanc), שכונתה על ידי גדול מבקרי המסעדות של התקופה, קורנסקי, כ"טבחית הטובה בעולם".

ז'ורז' בלאן
-----------

מסעדתו של ז'ורז' בלאן
נולד ב-2 בפברואר 1943 בבורג-אן-ברס בחבל ברס שבצרפת. בשנת 1962 למד בבית ספר לתיירות בתונון לה בן. בין השנים 1962 ל-1965 עבד במסעדות הצמרת בצרפת. לאחר מכן היה דייל באייר פראנס בקווי המזרח התיכון. שב לעסק המשפחתי בוונה לסייע לאימו. ב-1968 לקח את המושכות לידיו ונהפך לשף ולמנהל הראשי. ב-1976 זכה בתואר MOF‏ (Meilleur Ouvrier de France). ב-1981 הוענק לו עיטור אביר לגיון הכבוד.
ב-1981 זכתה המסעדה בכוכב השלישי במדריך מישלן (היה זה שיא של החזקה במקום השני, החל מ-1933), בו היא מחזיקה ברציפות עד היום (2011). באותה שנה היה שף השנה של מדריך הגו מיו. ב-1985 היה הראשון לו הוענק הציון 19.5 מתוך 20 במדריך הגו מיו. מסעדתו נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם כאחת ממאה וארבעים וארבע המסעדות הטובות בעולם.
זכה לארבעה עיטורי כבוד.

המסעדה ועסקיו של בלאן
---------------------

פנים מלון ז'ורז' בלאן
בלאן ניצל את התמיכה הכספית שהעניקה הממשלה הצרפתית בשנות השבעים לאתרי אירוח לינה והסעדה ובשילוב עם כישרון עסקי ושיווקי שלא יסולא בפז הרחיב את עסקיו לכדי אימפריה בזעיר אנפין.
בבעלות בלאן פרט למסעדת הדגל שלו גם מלון בוטיק רלה אה שאטו וספא.
פונדק של אוכל מסורתי, מעדנייה וביסטרו בעיר מאקון על גדות נהר הסון.

בלאן משתמש רק במוצרים מחבל בראס ואם אין בנמצא מיתר צרפת, בלאן מפליא בהכנת התרנגולות מחבל בראס. במסעדתו שלושים ושישה מקומות ועשרים אנשי צוות.
במרתף היין הענקי ואחד המובחרים ביותר בעולם שלושת אלפים יינות שונים לבחירה ומאה ושלושים אלף בקבוקים.

לקריאה נוספת
------------

* אביטל ענבר, **התענוגות של צרפת**, א. ניר, תל אביב, 1997; עמ' 126, 142-135, 393, 394, 395.
* אביטל ענבר, **תענוגות פרובאנס**, אביטל ענבר, ירושלים, 2000; עמ' 101, 173, 338, 425.
* שגיא כהן, **מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם**, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 107.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ורז' בלאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ז'ורז' בלאן
* דף מסעדת ז'רז' בלאן באתר dininginfrance ובו מידע וקישורים לכתבות
* מדריך השולחנות הגדולים בעולם
* ביוגרפיה של ז'ורז' בלאן, באתר restaurant-ranking.com
* מיכאל בן -יוסף, מלחמת הכוכבים, "יין וגורמה" 118, מרץ 2008, עמ' 75-72

הערות שוליים
------------

1. ↑  המסעדה במדריך השולחנות הגדולים בעולם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 13068382
* BnF: cb12103341r (data)
* GND: 1089383754
* ISNI: 0000 0000 8109 8492
* LCCN: n84126466
* NDL: 00463355
* NLA: 35715038
* NTA: 073720305
* RERO: 02-A012325153
* SNAC: w6zf2rcs
* SUDOC: 02939712X
* VIAF: 30145776
* WorldCat: lccn-n84126466

 |
**יער הזורע**
(למפת הכרמל מוגדלת)יער הזורע**יער הזורע**(למפת הכרמל רגילה)יער הזורע**יער הזורע**(למפת ישראל רגילה)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**יער הזורע**יער הזורע**(למפת ישראל מוגדלת)ירושליםירושלים
תל אביבתל אביב
חיפהחיפה
ראשון לציוןראשון לציון
אשדודאשדוד
באר שבעבאר שבע
נתניהנתניה
אילתאילת
קריית שמונהקריית שמונה
בית שאןבית שאן
קצריןקצרין
טבריהטבריה
עפולהעפולה
חדרהחדרה
נהריהנהריה
עכועכו
כרמיאלכרמיאל
אשקלוןאשקלון
מצפה/רמוןמצפה  
רמון  

ערדערד
עזהעזה
יריחויריחו
**ירדן**
**סוריה**
**לבנון**
**סיני**
**(מצרים)**
**הים התיכון**
נצרתנצרת
לודלוד
רהטרהט
**הים  
האדום**יער הזורע**יער הזורע**
מחנה צופים ביער הזורע, שבט צהלה, קיץ 2002
**יער הזורע** הוא יער בישראל שמשתרע על שטח של כ-30,000 דונמים (30 קילומטרים רבועים) ומהווה חלק מפארק רמות מנשה ששטחו כ 84,000 דונם. יער הזורע נמצא מדרום ליקנעם. מספר העצים ביער נאמד בעשרים מיליון. בתחילה נטעה הקרן הקיימת לישראל ביער עצים מחטניים כמו עץ האורן שהוא עץ עמיד הצומח במהירות. משנות השמונים של המאה העשרים החלה לטעת עצים רחבי עלים בין עצי האורן.

מייסדי קיבוץ הזורע החלו את נטיעת היערות עם הקרן הקיימת במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20, זאת לאחר שיער הקיבוצים הסמוך החל להינטע בשנות העשרים של המאה העשרים, זאת בשיתוף הקרן הקיימת. ענף היעור היה הבסיס הכלכלי להיאחזות שלהם בקרקע. ביער נטועים עצי אורן, אקליפטוס, ברוש, חרוב ועוד. בוקיצה שעירה הוא עץ נדיר הצומח באופן טבעי בנחל גחר הנמצא ביער. יער הזורע הוא מוותיקי היערות הנטועים בארץ. בעבר היה האזור של רמות מנשה מכוסה ביערות של אלון התבור אך רוב היער העתיק נכחד ושרידים מעטים נמצאים באזור קיבוץ גלעד.

יער הזורע בפרט ויערות מנשה בכלל משמשים לטיול ולנופש ודרכים רבות חוצות את היער. הכניסות ליער נמצאות בין קיבוץ הזורע לבין משמר העמק. בסביבה מספר חניוני נופש כמו הר גחר שהוא החניון המרכזי של יער הזורע וחניוני נחל השופט וכן חורשת המ"מים וחניון גלעד. הקרן הקיימת התקינה במקום שולחנות, מתקני פיקניק, מתקני נופש פעיל, מי שתייה ושירותים. ביער הזורע מתקיים מדי שנה מחנה קיץ של הצופים, שאותו מאבטחים צופי אש. כמו כן, ביער עובר שביל רמות מנשה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יער הזורע באתר סנונית
* פארק רמת מנשה
"הבודד", (בערך 1650)
מנהלת בית ספרמנהלת בית ספר
**אניאלו פלקונה** (או **אנסילו פלקונה**, באיטלקית: **Aniello Falcone**;‏ 15 בנובמבר 1600 – 1656) היה צייר בארוק איטלקי שפעל בנאפולי ונודע בתיאורי סצנות הקרב שצייר.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בנאפולי כבנו של סוחר, והראה את כיוונו האמנותי בגיל צעיר. תחילה קיבל הסבר מקרוב משפחה, ואחר כך הפך לאחד מתלמידיו הבולטים של חוסה דה ריברה.

פלקונה ידוע בעיקר בסצנות הקרב שלו, שנושאיהן לקוחים מההיסטוריה המקראית והחילונית כאחד, וקיבל את הכינוי L'Oracolo delle Battaglie. הוא צבר מוניטין בינלאומי; יצירותיו משכו את תשומת ליבו של הסוחר והאספן הפלמי גספר רומר, שמכר את עבודותיו ברחבי אירופה, והוא היה אחד האמנים שהוזמנו על ידי פיליפ הרביעי מספרד לצייר שורה של סצנות מההיסטוריה הרומית העתיקה עבור ארמון בואן רטירו (אנ'). הוא גם צייר נושאים דתיים שונים, כגון "מנוחה בטיסה למצרים" משנת 1641.

ייחוס יצירותיו של פלקונה אינו חד-משמעי בשל הדמיון הרב בין יצירותיו לבין אלו של תלמידו, אנדריאה דה לאונה. בין תלמידיו נמנים פאולו פורפורה וסלבטור רוזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אניאלו פלקונה** בוויקישיתוף
* Jusepe de Ribera, 1591-1652

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dizionario universale di geografia, storia e biografia, compiled by Gustavo Strafforello and Emilio Treves, (1878) page 678.
2. ↑  Chisholm 1911.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1460532
* GND: 133029794
* ICCU: LO1V288098
* ISNI: 0000 0000 6636 9178
* KulturNav: 0ebabfe6-045c-46a6-93ff-f0e9114b1bf6
* LCCN: nr2002045681
* RKD: 27245
* SUDOC: 261616455
* ULAN: 500115652
* VIAF: 52865554
* WorldCat: lccn-nr2002045681

 |
בית אאושניט ברחוב דומנאסקה 70
**בית אאושניט** (ברומנית: **Casa Auschnitt**) הוא מבנה נודע ביופיו האדריכלי ברחוב דומנאסקה, בגאלאץ, ברומניה.

בית אאושניט הוקם בסביבות שנת 1900 על ידי אליה קלימיס (Elie Climis), בנו של סוחר יווני עשיר. כעבור 21 שנים מכר הבעלים את המבנה. הרוכש היה הטייקון היהודי המקומי, מקס אאושניט, ששמו דבק לשם המבנה למרות, שלא בנה אותו. הוא החזיק בו רק 7 שנים, עד שמכר אותו לסוחר היווני אלכסנדרוס קיוסאוגלו (Alexandros Kiosseoglou). בתקופה בה החזיק אאושניט בבעלות על הבית, הוא השכיר אותו לקונסוליה האיטלקית. הכתובת של הבית השתנתה ממספר 104–106 למספר 92 ובסוף למספר 70. הבית הוכרז כאתר היסטורי בתחום האדריכלות

לאחר מותו של קיוסאוגלו עברה הבעלות על הבית לאלמנתו, סופיה. ב-1951, על פי צו 111, הבית הולאם וב-1990, לאחר משפט ארוך ויקר, הושב ליורשי סופיה קיוסאוגלו. בתקופה הקומוניסטית, מ-1956, הבית אירח את הוועד האזורי של המפלגה הקומוניסטית, המוזאון להיסטוריה מודרנית וקונטמפורנית, הוועד המחוזי של איחוד הנוער הקומוניסטי והמוסד המחוזי לנוער.

לאחר השבתו לידיים פרטיות שימש הבית למועדון לילה וב-2004 פרצה שרפה בעליית הגג. השרפה גרמה לנזקים בגג ובתקרה ועבודות השחזור לא החזירו את המצב לקדמותו. לאחר השיפוצים מארח הבית מסעדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Casa auschnitt una dintre cele mai frumoase clădiri din galați (ברומנית)
* Casa Auschnitt, bijuteria din Galaţi. Luxosul imobil i-a aparţinut celui mai mare industriaş din ţară de la începutul secolului XX (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Casa Auschnitt - una dintre cele mai frumoase clădiri din Galaţi (ברומנית)
**אולה אנדראס לילו-אולסן** (בנורווגית: **Ole Andreas Lilloe-Olsen**;‏ 27 באפריל 1883 – 29 באפריל 1940) היה קלע נורווגי שהתחרה בראשית המאה ה-20 בקליעה. לילו-אולסן זכה בחמש מדליות זהב ומדליית כסף בתחרויות אישית וקבוצתיות במטרות נעות, מה שמציב אותו כאתלט הנורווגי המצליח ביותר במשחקי הקיץ האולימפיים בכל הזמנים. אחרי קארל אוסברון וויליס א. לי הוא הקלע השלישי המצליח בתולדות המשחקים האולימפיים.

ביוגרפיה
--------

לילו-אולסן השתתף בקליעה באולימפיאדת אנטוורפן (1920), בגיל 36, וזכה שם במדליית זהב בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה, ובתחרויות הקבוצתיות ביחד עם הנבחרת הנורווגית בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף, סיים במקום השביעי בתחרות הקבוצתית בקליעת טראפ.

באולימפיאדת פריז (1924) זכה ב-3 מדליות נוספות, כשהגן על תואריו בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה ובתחרות הקבוצתית בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה, ובנוסף זכה במדליית כסף בתחרות הקבוצתית בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה כפולה. בנוסף, השתתף בקליעה ל-100 מ' מטרות נעות, ירייה יחידה והגיע למקום ה-15, בקליעת טראפ והגיע למקום ה-11, ובקליעת טראפ קבוצתית והגיע למקום ה-7.

לילו-אולסן נולד ב-27 באפריל, בחוות אוסטרה גרפסן שברובע וסטרה אקר באוסלו למשפחה של בעלי אדמה. הוא למד אגרונומיה. הוא החל להשתתף בתחרויות קליעה ב-1905, וייצג את מועדון הקליעה מזרח אוסלו. הוא היה לאתלט המצליח ביותר באליפות נורווגיה בקונגסבינגר ב-1918, ובעקבות כך קיבל את התואר "מלך הקליעה" ואת פרס המלך. הוא זכה 3 פעמים באליפות העולם בקליעה במטרות נעות. בנוסף, זכה באליפות הנורדית בקליעה במטרות נעות, בקליעה ברובה קליבר זעיר (ל-50 מ') ב-1923, ובקליעה באקדח דו-קרב ב-1922. היה גם לאלוף נורווגיה בקליעת סקיט ב-1936. הוא התחתן ב-1910. 

לילו-אולסן מת ברובע הולדתו, וסטרה אקר, באוסלו, ב-29 באפריל 1940.

קישורים חיצוניים
----------------

* אולה לילו-אולסן, באתר olympedia.org
* אודות לילו-אולסן באתר האולימפי
**אני רחב-מקור** (שם מדעי: *Crotophaga ani*) הוא מין של עוף ממשפחת הקוקייתיים החי באמריקה הדרומית שמצפון ארגנטינה וצ'ילה ודרום ברזיל וצפונה עד למקסיקו ופלורידה וכן הוא נפוץ בקריביים והוא מוצג גם כמין פולש בגלאפגוס. המין תואר לראשונה בידי קארולוס לינאוס ב-1758. האני שייך לקבוצת האניים, בה מינים ממוצא אמריקאי שאינם נטפלים לעופות אחרים.

מאפיינים
--------

האני מגיע לאורך של כ-35 ס"מ. הזכרים שוקלים כ-115 גרם, בעוד הנקבות קטנות יותר ומגיעות למשקל של כ-95 גרם. נוצותיהם שחורות והם בעלי מקור עבה ומעוקל מאוד, דומה למקור תוכי או קלאו כהה. עופות אלה איטיי מעוף אך יכולים לרוץ היטב על הקרקע. 

תפוצתו היא לאורך אמריקה הטרופית שבין ארגנטינה לפלורידה כולל באיים שונים והוא שוכן בין שיחיות לאזורים פתוחים אך נמנע מיערות גשם עבותים, מה שרם לו להרוויח מבירוא יערות בסביבתו. העוף פעיל במשך היום והוא אוכל כל הניזון מפירות, חרקים כמו טרמיטים, פרוקי-רגליים שונים, ביצים, גוזלים, צפרדעים וזוחלים קטנים. לעיתים הם נמצאים על חיות רועות כדי להסיר מהם טפילים ביחסי הדדיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אני רחב-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אני רחב-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפיגמנט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו כרמין (פירושונים).

**כַּרְמִין** (מאנגלית: **Carmine**) נקרא גם **אגם השני**, **אדום טבעי 4**, **C.I. 75470** או **E120** הוא פיגמנט של צבע אדום בוהק המשמש כצבע מאכל. כרמין מופק מחומצה קרמינית המופקת מכנימת קוצ'יניל. כרמין משמש לייצור של פרחים מלאכותיים, צבעים, גלידות, ממתקים, יוגורט וסוגים מסוימים של מיצים לשתייה. כרמין גם משמש לצביעת משקאות אלכוהולים כגון קמפארי. הכרמין עלול לגרור תגובות אלרגיות קשות ולהזיק לילדים היפראקטיביים.

כדי להכין כרמין טוחנים את כנימות הקוצ'יניל לאבקה, ומרתיחים אותה באמוניה או בתמיסת נתרן פחמתי. את החומרים הלא מסיסים מסננים ומוסיפים אלום לתמיסה הכרמינית כדי לזרז את מלחי האלומיניום בתמיסה שנקראת אגם השני. הטוהר של הצבע האדום מובטח בשל העדר ברזל.

אטימולוגיה
----------

המילה כרמין בצרפתית נובעת מהמילה הלטינית קרמיניום, המילה הערבית קרימז, המילה בסנסקריט קרימיגה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כרמין** בוויקישיתוף
* מאמר על כשרות הכרמין
* כרמין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כנימת קוצ'יניל, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דפנה בוסאני, צבעי מאכל: מכניסים נפט ופחם לאוכל שלך, באתר ynet, 12 במאי 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284058605171
* LCCN: sh85027582

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שייח מנצור
**שייח' אושורמה מנסור** (ערבית: شيخ منصور; בתעתיק מדויק: שיח' מנצור; 1732- 1794), המוכר גם כאמאם מנסור ("האמאם המנצח"), היה ראשון מנהיגי ההתנגדות הצ'צ'נית לכיבוש הרוסי בקווקז.

ביוגרפיה
--------

שיח' אושורמה מנסור נולד באאול אלדעי ליד נהר הסונג'ה ב-1732 בצ'צ'ניה. ב-1784 נבחר לאימאם והכריז מלחמת קודש כנגד השלטון הרוסי. 
שייך מנסור נפל בשבי הרוסי באנפה, קרים בשנת 1791, ומת בכלאו בשנת 1794. עם לכידתו, פסקה פעילות המרד לזמן מה עד 1811, תחילת מלחמת הקווקז.

שייח' מנסור מהווה סמל חשוב במאבק הצ'צ'ני בחדירה הרוסית לצ'צ'ניה, ונחשב למתווה דרכם של מנהיגי ההתנגדות במאתיים השנים האחרונות. בתקופתו של ג'וחר דודייב נקראו על שמו כיכרות בגרוזני ותמונתו הייתה תלויה במשרדו של דודייב.

השערות בקשר למוצאו והשתייכותו הדתית
-----------------------------------

שייח' מנסור, מוסלמי שייתכן והיה סופי שהשתייך לטריקה הנקשבנדית. ישנה גרסה הטוענת שהיה נזיר איטלקי הרפתקן שהמריד את עמי קווקז כנגד הטורקים ואחר כך כנגד הרוסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שייח' מנסור** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של השייך בפורום הצ'צ'ני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414030905171
* BnF: cb16714247k (data)
* GND: 133592472
* LCCN: no90017500
* TDVİA: seyh-mansur
* VIAF: 8580296
* WorldCat: lccn-no90017500

 |
**מיצ'ל ג'יי "מיץ'" גיילורד** (באנגלית: **Mitchell Jay "Mitch" Gaylord**; נולד ב-10 במרץ 1961) הוא מתעמל יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי בתחרות הקבוצתית (לוס אנג'לס 1984), בפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, פעמיים ברציפות אלוף ארצות הברית בתחרות הקרב רב (1983 ו-1984). המתעמל האמריקאי הראשון שזכה בציון המושלם של 10 נק' במשחקים האולימפיים.

ביוגרפיה
--------

גיילורד נולד בון נואיס, קליפורניה, בן למשפחה יהודית. אחיו, צ'אק, אף הוא מתעמל מצטיין, אלוף המכביה ה-11, ומאמנו האישי. הוא החל להתאמן בגיל יחסית מבוגר בגיל 12. בתחרויות ההתעמלות של המכביה ה-11 שנערכו ביולי 1981 הוא זכה ב-8 מדליות, 7 זהב ו-1 כסף (בזהב זכה אחיו) והיה הספורטאי המצטיין של המכביה.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה גיילורד ב-4 מדליות, 1 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית זהב, בתחרות הקבוצתית (591.40 נק'), לפני סין (590.80 נק') ויפן (586.70 נק'), בפעם הראשונה שארצות הברית זכתה במדליית זהב הקבוצתית באולימפיאדה. במהלך התחרות הקבוצתית הוא קיבל פעמיים את הציון המושלם 10 נק' והיה למתעמל האמריקאי הראשון בהיסטוריה שמשיג ציון זה. מדליית כסף ביחד עם עוד שלושה מתעמלים, לי נינג מסין, קוג'י גושיקן ושינג'י מוריסואה שניהם מיפן בתרגיל על סוס הקפיצות (19.825 נק'), אחרי לו ין מסין (19.950 נק') ושתי מדליות ארד, בתרגיל מקבילים (19.850 נק'), אחרי בארט קונר מארצות הברית (19.950 נק') ונובויוקי קג'יטני מיפן (19.925 נק') ובתרגיל הטבעות (19.825 נק'), אחרי קוג'י גושיקן ולי נינג שזכו ביחד במדליית הזהב (19.850 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות הקרב רב (118.525 נק'), במקום רביעי בשלב המוקדמות בתרגיל סוס הסמוכות (רק שני מתעמלים מאותה מדינה זכאים לעלות לשלב הגמר, אך הוא סיים שלישי מבין האמריקאים ולכן לא עלה לשלב הבא, התחרות על המדליות) ודורג במקום תשיעי כללי, במקום 16 בתרגיל הקרקע ובמקום 37 בתרגיל המתח.

הנצחה
-----

ב-2009 הונצח גיילורד ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיץ' גיילורד** בוויקישיתוף

* מיץ' גיילורד, באתר olympedia.org
* אלכס דורון, מיץ' גיילורד - המתח שווה זהב, מעריב, 14 ביולי 1985

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ארצות הברית זכתה במדליית הזהב הקבוצתית בהתעמלות, 80 שנה לפני כן, באולימפיאדת שנערכה בארצות הברית, סנט לואיס 1904, אך בתחרות השתתפו רק קבוצות אמריקאיות.
2. ↑  יורם רייס, שליטה מוחלטת לארה"ב בהתעמלות, דבר, 10 ביולי 1981
3. ↑  מזהב במכביה לזהב אולימפי, מעריב, 2 באוגוסט 1984

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb141807114 (data)
* ISNI: 0000 0000 0334 0933
* VIAF: 37126411
* WorldCat: viaf-37126411

 |
הדמיה של שלב העזיבה של כדור הארץ (שמאל) מחובר לחללית אלטאיר (אמצע) ולחללית אוריון (ימין)
**שלב העזיבה של כדור הארץ** (באנגלית: **Earth Departure Stage** ובקיצור **EDS**) הוא מערכת הנעה רקטית שפותחה כחלק מתוכנית קונסטליישן. תוכנית הפיתוח של שלב זה בוטלה עם ביטולה של תוכנית קונסטליישן כולה.

שלב העזיבה של כדור הארץ היה אמור להיות מונע באמצעות מנוע J-2X יחיד שמפותח ממנוע ה-J-2 של טיל השיגור סטורן 5 שפעל בזמן תוכנית אפולו. כחלק מתוכנית קונסטליישן, שלב העזיבה של כדור הארץ היה משוגר לחלל על גבי טיל השיגור ארס 5 שם הייתה מתחברת החללית אלטאיר עם החללית אוריון. לאחר ההתחברות, מנוע ה-J-2X של שלב העזיבה של כדור הארץ היה ניצת והיה מטיס את החלליות לכיוון הירח.

מבנה
----

לפי התכנון הראשוני שהתבסס על המנועים והטכנולוגיה של מעבורות החלל, אמור היה שלב העזיבה של כדור הארץ להכיל שני מנועי J-2X בעוד ארס 5 יכיל 5 מנועי SSME (המנועים הראשיים של מעבורות החלל). אולם, עם שינוי התכנון של ארס 5 לשימוש עם שישה מנועי RS-68 בשלב הראשון, עוצב מחדש גם שלב העזיבה של כדור הארץ כך שיכיל מנוע J-2X יחיד. עם העיצוב החדש של השלב, הוא היה דומה מאוד בצורתו לשלב העזיבה של כדור הארץ בתוכנית אפולו שנקרא S-IVB, אולם שלב העזיבה של כדור הארץ הנוכחי מפותח יותר ויכול לשאת מטען לזמן רב יותר.

תפקיד בתוכנית קונסטליישן
------------------------

שלב העזיבה של כדור הארץ, שתוכנן לשימוש במשימות מאוישות לירח, ישוגר יחד עם החללית אלטאיר על גבי ארס 5 למסלול נמוך סביב כדור הארץ. לאחר ההגעה לחלל, הארס 5 יתנתק משלב העזיבה של כדור הארץ ומהחללית אלטאיר וייפול ויישרף באטמוספירה. לאחר ההתנתקות מהטיל ארס 5, מנוע ה-J-2X של השלב יוצת על מנת לכוון את השלב ואת החללית אלטאיר למסלול הרצוי סביב כדור הארץ, שם הם יחכו לשיגורה של החללית אוריון על גבי טיל השיגור ארס 1. עם הגעתה של החללית אוריון לחללית אלטאיר ולשלב העזיבה של כדור הארץ, היא תתחבר עמם, והמנוע של השלב יוצת בשנית, הפעם בניצול של 80% מכוחו של המנוע, וזאת על מנת להשתחרר מכוח המשיכה של כדור הארץ ולטוס לכיוון הירח. ההצתה של המנוע תארך רק דקות מעטות. בזמן ההצתה של המנוע, האסטרונאוטים יפנו לכיוון שלב העזיבה של כדור הארץ, שיטה שמכונה בנאס"א "עיניים החוצה" (eyeballs out) מאחר שהתאוצה גורמת לאסטרונאוטים להימשך קדימה, ולתחושה שהעיניים שלהם נמשכות החוצה. לאחר סיום פעילותו של המנוע, שלב העזיבה של כדור הארץ יתנתק מהחלליות אוריון ואלטאיר, או שיכנס למסלול סביב השמש או שבאופן מכוון יתרסק על פני הירח כחלק מהניסיון לחקור את הירח.

שלב העזיבה של כדור הארץ ב-SLS
-----------------------------

בהתחלה חשבה נאס"א לצייד את שלב העזיבה של כדור הארץ (שישמש בבלוק II ב-SLS) בשלושה מנועי J-2X באיזשהו שלב החליטה לצייד אותו רק בשני מנועים כאלו, אך הרעיון בוטל לטובת הexploration upper stage.

שימושים נוספים
--------------

בנוסף לייעודו המרכזי של שלב העזיבה של כדור הארץ כמרכיב במשימות מאוישות לירח, נאס"א מתכננת להשתמש בו או בשדרוגים שלו לשימושים נוספים:

* כמרכיב במשימות מאוישות לאסטרואידים הקרובים לכדור הארץ
* כמרכיב במשימות מאוישות למאדים
* בשיגור טלסקופ חלל לנקודת לגראנז' בין כדור הארץ לשמש

ראו גם
------

* אדם בחלל

‏‏

| **תוכנית קונסטליישן** |
| --- |
| מפעילת התוכנית | סוכנות החלל האמריקאית |  |
| חלליות | אוריון • אלטאיר |
| משגרים ומנועים | ארס 1 • ארס 5 • שלב העזיבה של כדור הארץ • J-2X • RS-68 • SRB |
| משימות | ארס 1-X (טיסת מבחן) |
| אתר שיגור | מרכז החלל קנדי |
| נושאים קשורים | תוכנית החלל האמריקאית • החזון לחקר החלל • מושבת ירח • משימות מאוישות למאדים |