recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
התכנסות למופעים בגן האם לאחר מצעד הגאווה בחיפה יוני 2023

**גן האם** הוא גן ציבורי ובו מדשאה גדולה ומולה במה להופעות ציבוריות, וכן דוכני מזון, הנמצא במרכז הכרמל בחיפה. במהלך השנה מתקיימות בגן הופעות שונות וקונצרטים בתרומת עיריית חיפה.

הגן ממוקם בשדרות הנשיא, ליד התחנה העליונה של הכרמלית. בסמוך אליו נמצאים גן החיות של חיפה והמכון הביולוגי, ובהמשך הגן נמצא נחל לוטם.

היסטוריה
--------

מרטין שניידר, איש מסיון הכרמל בנה את ביתו ב-1913, ברחוב התשבי (של היום). לבית צורפה גינה שהיוותה לימים בסיס לגן האם.

עם הקמת מרכז הכרמל בשנות ה-40 של המאה ה-20 הפך הגן למקום נופש והתרועעות ושמו "גן הצנובר" נגזר מרחוב הצנובר הסמוך, שנקרא על שם עצי האורן שנשתלו בכל הכרמל.

הגן היה הבסיס לתוכנית ריכרד קאופמן לתכנון גן גדול בנחל לוטם (ואדי טאטר).

לאחר מלחמת העולם השנייה הפקיעו שלטונות המנדט את השטח ועם הקמת המדינה הגן נמסר לידי עיריית חיפה.

בשנת 1951 הציע ראש עיריית חיפה, אבא חושי, לטעת את "גן האם והילד" לכבוד יום האם, אותו בקש לקבוע בחנוכה 1951. שטח הגן היה 51 דונם. שנה לאחר מכן ניטע בהמשך הגן פארק לאומי שכלל 200 דונם יער. ביוני 1954 הוצב הפסל "ילד מחלל בחליל" של הפסל אריה רזניק בגן האם. בפברואר 1955 הוצב פסל נוסף, "ציפייה לציון" של הפסל וולפונג מאיר-מיכאל.

גן האם שימש לקונצרטים והופעות שונות לקהל הרחב ולקבלות פנים.

בגן האם, שגודלו היה 400 דונם, תוכנן להיבנות פוניקולר, אך הוא לא נבנה לבסוף מטעמים תקציביים. הגן שולב עם גן החיות ונבנתה בו במה אקוסטית שמשמשת להופעות חיות (בעיקר בתקופת הקיץ). שמו ניתן לו על ידי אבא חושי כחלק מתפיסת עולמו שדגלה בסולידריות חברתית ומיקומה של האם במשפחה. בתחילה הותקנו משאבות ובריכה קטנה על מנת להזרים מים לנחל לוטם, אך לאחר זמן מה הופסקה פעילות המשאבות, מחמת חיסכון במים, והמבנה נשאר בשיממנו עד היום.

בתקופה בה שימש אריה גוראל ראש העיר, נבנתה במקום שדרת בתי קפה, שפגמה, לדעת חלק מהתושבים, ביופיו של הגן.

על שם הגן נקראה התחנה העליונה של הכרמלית הסמוכה אליו. ב-2018 שונה שמה לתחנת "מרכז הכרמל".

גן האם משמש להתכנסות בסוף מצעד הגאווה בחיפה מאז שעבר לצעוד בכרמל. המצעד צועד בשדרות מוריה ובשדרות הנשיא ומסתיים בגן האם

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל חיפה** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן האם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מציע לארגן בחנוכה יום האם, חרות, 26 באוקטובר 1951
2. ↑  יום האם יונהג בחיפה, דבר, 8 בנובמבר 1951
3. ↑  יום האם בחיפה, דבר, 4 בינואר 1952
4. ↑  היום פתיחת חגיגות יום האם בחיפה, דבר, 25 בדצמבר 1951
5. ↑  בידור לנוער, חרות, 19 בינואר 1953
6. ↑  פסל חדש בגן האם, דבר, 10 ביוני 1954
7. ↑  צפיה בגן האם, דבר, 21 בפברואר 1955
8. ↑  יעקב שורר, מברלין לחיפה - סיפורו של פסל ציוני, חיפה - עיתון העמותה לתולדות חיפה
9. ↑  חג הפרח הראשון, חרות, 17 במאי 1953
10. ↑  קונצרטים קיץ בגן האם, הצופה, 16 ביוני 1955
11. ↑  סיום הזמריה בחיפה, דבר, 17 באוגוסט 1952
12. ↑  מפגש יהודי - ערבי בחיפה, הצופה, 15 בספטמבר 1953
**סוזן ברוקס** (באנגלית: **Susan Brooks**; נולדה ב-25 באוגוסט 1960) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית שכיהנה כנציגת המחוז החמישי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

ברוקס נולדה בפורט ויין שבאינדיאנה, בתם של מרילין ורוברט ויאנט. ב-1982 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת מיאמי שבאוהיו וב-1985 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת אינדיאנה. לאחר לימודיה עבדה כעורכת דין פרטית.

ב-1998 מונתה לסגנית ראש עיריית אינדיאנפוליס ובשנים 1999–2001 עבדה במשרד עורכי דין Ice Miller שבאינדיאנפוליס. ב-2001 מונתה לתובעת הפדרלית של מחוז דרום אינדיאנה. ב-2007 מונתה ליועצת משפטית וסגנית נשיא רשת המכללות הקהילתיות של מדינת אינדיאנה, תפקיד בו כיהנה עד 2011.

ב-2012 התמודדה בבחירות לנציגות המחוז החמישי של אינדיאנה בבית הנבחרים של ארצות הברית, היא גברה בבחירות על חבר הקונגרס המכהן דן ברטון מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 58%. מאז נבחרה לשלוש תקופות כהונה נוספות. כיהנה כחברה בוועדת האנרגיה והמסחר ובוועדת האתיקה. כמו כן כיהנה בוועדה המיוחדת לחקירת מתקפת הטרור בקונסוליה האמריקנית בבנגאזי. בקונגרס ה-115 כינה כיושבת ראש ועדת האתיקה. ביוני 2019 הודיעה ברוקס כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבחירות 2020. 

ברוקס נשואה לדייוויד ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוזן ברוקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סוזן ברוקס
* סוזן ברוקס, ברשת החברתית פייסבוק

* סוזן ברוקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סוזן ברוקס, ברשת החברתית אינסטגרם

* סוזן ברוקס, סרטונים בערוץ היוטיוב
* סוזן ברוקס באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סימון פטה, Susan Brooks won’t seek a fifth term, opening up targeted Indiana seat, באתר Roll Call‏, 14 ביוני 2019 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w687370r
* US Congress: B001284

 |
הרב **משה (יעקב) לוי** (ה'תרע"ה, 1915 – ג' בתמוז ה'תשכ"ט, 19 ביוני 1969) היה רבה הספרדי הראשון של בת ים.

ביוגרפיה
--------

נולד בסלא שבמרוקו לרב יעקב ואסתר לוי. אביו היה דיין בבית דינו של הרב רפאל אנקווה, ולאחר עלייתו לארץ היה מחכמי ישיבת המקובלים בית אל בעיר העתיקה בירושלים. אמו הייתה מצאצאי החיד"א.

עלה ארצה עם משפחתו כשהיה כבן חמש או שש. למד בישיבת פורת יוסף ובמכון הרי פישל, ונסמך לרבנות. שימש כרב ושוחט לקהילה היהודית הקטנה שנשארה בחברון לאחר הטבח במאורעות תרפ"ט. בשנת ה'תרצ"ו, לאחר שננטש היישוב היהודי בחברון בעקבות המאורעות, החל לכהן כרב בתל אביב. בשנת ה'תש"ד (1943/1944) התמנה לרב הקהילה הספרדית בבת ים, ובשנת ה'תשי"ז אושר מינויו כרב ראשי לעיר, לצד הרב האשכנזי פסח קוקיס. בתפקיד זה כיהן 25 שנה, עד למותו.

היה מראשי חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי, והיה חבר ההנהלה של המפד"ל.

נפטר בג' בתמוז ה'תשכ"ט ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. על שמו רחוב בבת ים.

משפחתו
------

היה נשוי לרחל בת יהודה חדד, ולהם נולדו שלושה בנים. בנם הרב ד"ר אהרן חי לוי היה רב בדרום אפריקה, ראש המועצה המקומית מיתר ומנהל מחוזות במשרד הפנים. בנם צבי אשר (צביקה) נפל בעת שירותו הצבאי.

אחיו הרב ציון לוי היה רבה הראשי של פנמה. אחיינו הוא איש התקשורת ג'קי לוי.

לקריאה נוספת
------------

* הרב כתריאל פישל טכורש, **הרב משה לוי ז"ל**, שבילין כג-כד, עמ' קנ-קנא.
* יצחק אלפסי, **לוי, משה יעקב**, בתוך: יצחק רפאל (עורך), "אנציקלופדיה של הציונות הדתית" ו, עמ' 562.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון ברוך אוחיון, **הליכות שבא**, חלק א סימן לו, באתר היברובוקס: תשובה הלכתית מהרב משה לוי בנושא ברכת נשים על מצוות עשה שהזמן גרמן.
* הרב יהודה סגל, דניאל לוי, משה קרונה וגבאי בית הכנסת "מרום ישראל" בת ים, זכרון להולכים, הצופה, 26 ביוני 1969
* דב דויטש והרב נחמיה ראטה, זכרון להולכים, הצופה, 17 ביולי 1969
* כרטיס הקבר של משה לוי באתר מרכז המידע הר הזיתים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך לפי רוב המקורות. מקורות אחדים מציינים את שנת ה'תרע"ד (1913/1914) כשנת לידתו.
2. ↑  כך לפי רוב המקורות. במקורות אחדים מצויין שנולד ברבאט הסמוכה לסלא.
3. ↑  שבילין שנה ח חוברת כא-כב עמ' רב
4. ↑  יצחק אלפסי, "דורשי ציון בפועל" עמ' 259
5. ↑  הרב משה לוי ז"ל – למנוחות, הצופה, 20 ביוני 1969
6. ↑  זכרון להולכים, הצופה, 14 באוקטובר 1959
**דנדרובטיס כחול** (שם מדעי: ***Dendrobates tinctorius***) הוא מין של צפרדע ממשפחת הדנדרובטיים החיה ביערות האמזונאס שבברזיל, ונצואלה ובשילד גויאנה בגיאנה, סורינאם וגינאה הצרפתית והיא אחת הצפרדעים הגדולות במשפחתה.

הדנדרובטיס יכול להגיע לאורך 7 סנטימטרים, אך נפוץ יותר באורך 5.5 סנטימטרים כאשר הנקבות יותר גדולות מהזכרים, אף שיש לזכרים כפות רחבות יותר. צפרדעים אלה הם שוכני עצים החיים בין הענפים והצמחייה הלחה והם מטילים ביצים בתוך ברומליים שהם מוצאים. צבעם מגוון בין כחול, כחול בהיר וסגול עד שחור-צהבהב והגוף מנומר בכתמים כהים המשמשים צבעי אזהרה לטורפים מאחר שהם רעילים מאוד. בשבי ישנם מוטציות בגוונים נוספים.

רעל
---

הרעל של צפרדע זו חזק מאוד ומורכב מאלופומיליוטוקסין (Allopumiliotoxin) מסוג Pumiliotoxin ומבאטריקוטוקסין (Batrachotoxin), אשר פוגעים בתאי העצבים וגורמים לשיתוקים חזקים ולעיתים גם למוות. עם זאת הרעל לא חזק כמו של צפרדע חץ זהובה ולעיתים הטורפים המורעלים לומדים להיזהר מהצפרדע לאחר היתקלות בודדת.

שבטי אינדיאנים החיים באמזונאס הורגים את הצפרדע ומושחים את הרעל מעורה על חיצים. כאשר הם יוצאים לצוד ביער הם מצוידים בנשק קטלני היכול לשתק יצורים קטנים עד בינוניים תוך שניות ספורות.

מראה הצפרדע
-----------

גודל הצפרדע הוא בינוני ומשקלו שמונה גרם. אורך הזכרים הוא 3 עד 4.5 ס"מ והנקבות גדולות בחצי סנטימטר, אולם אצבעות הזכר גדולות יותר. הצפרדע רעילה ביותר וצבעי הכחול והנקודות השחורות נועדו להזהיר את הטורפים מהסכנה שבטריפתו. לכל צפרדע סדר נקודות שונה. לראשנים זנב ארוך וזימים במקום ריאות וכמו כל הצפרדעים, הם חיים במים עד לבגרותם.

מחייה
-----

הדנדרובטיס הכחול חי ביבשה אבל נשאר קרוב למים. הם טריטוריאליים ביותר ויתקפו כל מי שיכנס לטריטוריה שלהם. בשבי, תאי הרעל של הצפרדעים מפסיקים לתפקד בגלל תזונה שונה. תוחלת החיים בטבע נעה בין ארבע לשש שנים, אולם בשבי הוא יכול להגיע לעשר שנים. אחד ממקומות המחיה של צפרדעי הדנדרובטיס הכחולים הוא יער האמזונאס.

רבייה
-----

הוא מתרבה בדרך כלל בימים גשומים. הזכרים משמעים קירקורים חזקים ומנתרים. הנקבות שומעות ומגיעות לזכרים. אצל רוב החיות בטבע הזכרים נלחמים על הנקבות אבל אצל הדנדרובטיס הכחול הנקבות נלחמות על הזכרים. הביצים שלהם בוקעות תוך 15 עד 18 ימים ולפעמים אפילו 14 ימים. הביצים בצבע שחור, מעט שקוף, דביקים ומהם בוקעים בדרך כלל בין חמישה לעשרה צאצאים.

מזון
----

הדנדרובטיס הכחול ניזון מנמלים, חיפושיות, זבובים, קרדיות, עכבישים, טרמיטים וזחלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דנדרובטיס כחול** בוויקישיתוף
* דנדרובטיס כחול, באתר ITIS (באנגלית)
* דנדרובטיס כחול, באתר NCBI (באנגלית)
* דנדרובטיס כחול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* דנדרובטיס כחול, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* דנדרובטיס כחול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דנדרובטיס כחול, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דנדרובטיס כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
**גילי אייזנר** (נולדה ב-6 באוגוסט 2001) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הרכזת/קלעית בקבוצת הנשים של מכבי חיפה ושחקנית נבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

אייזנר נולדה בבסיס חצרים והחל משנת 2006 מתגוררת במושב גאליה. החלה לשחק כדורסל מגיל 8 בקבוצת הבנים של הפועל גן רווה. בגיל 11 עברה למחלקת הנוער של מכבי ראשון לציון שבהמשך, בעונת 2014/15 אוחדה עם מחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון.
בעונות 2014/15 ו-2015/16 זכתה עם הקבוצה בגביע ילדות. בעונת 2016/17 זכתה בגביע ואליפות נערות ב'. בעונת 2017/18 נבחרה לחמישיית העונה של נערות ב'. ובעונת 2018/19 זכתה באליפות ובגביע נערות א'.
עם נבחרת התיכון הגימנסיה הריאלית זכתה פעמיים באליפות ליגת התיכונים. בשנים 2017/18 ו-2018/19 ניצחה הגימנסיה את אוסטרובסקי רעננה וזכתה באליפות התיכונים. בעקבות הזכייה נסעה הקבוצה להשתתף בטורניר ISF הבינלאומי.

### קבוצות בוגרות

במקביל למשחקיה בנערות א', שיחקה בעונת 2017/2018 בקבוצת המשנה של הפועל ראשון לציון בליגה הלאומית לכדורסל נשים. בתום העונה הקבוצה זכתה באליפות הליגה הלאומית ובגביע הליגה ואייזנר זכתה בתואר תגלית העונה בלאומית. בעונה 2018/19 שיחקה לראשונה בליגת העל. בעונת 2019/20 בניצחון על א.ס. רמת השרון שברה שיא שלשות, כאשר קלעה 9 שלשות במשחק בודד. הליגה הופסקה באותה עונה עקב משבר הקורונה כאשר הקבוצה ממוקמת במקום הרביעי. אייזנר נבחרה לתגלית העונה בליגת העל.

ב-2022 חתמה במכבי חיפה (כדורסל נשים).

### נבחרות ישראל

ב-2017 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 16 דרג ב' שנערך במקדוניה. אייזנר סיימה את הטורניר עם ממוצע של 6.7 נקודות, 6.6 ריבאונדים. ב-2018 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג ב' שנערך אוסטריה. אייזנר סיימה את הטורניר עם ממוצע של 7 נקודות 7.8 ריבואנדים ו-3 אססיטים. הנבחרת עלתה לדרג א' בתום הטורניר לאחר שסיימה במקום השלישי. ב-2019 השתתפה עם הנבחרת כקפטנית בטורניר אליפות אירופה עד גיל 18 דרג א'. אייזנר סיימה את הטורניר עם ממוצע של 7 נקודות 9 ריבואנדים ו-4 אססיטים. באותו הקיץ השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב'. אייזנר סיימה את הטורניר עם ממוצע של 5.8 נקודות 6.2 ריבואנדים ו-3.3 אססיטים.

החל משנת 2018 אייזנר היא חלק מסגל נבחרת ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקנית, באתר איגוד הכדורסל בישראל
* פרופיל השחקנית, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל נשים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסי ממן, ‏בפעם ה-2 ברציפות: ראשל"צ אלופת התיכונים, באתר ONE‏, 20 בדצמבר 2018
2. ↑  ליאור ברטל, ‏יערה יצחקי: "זאת אליפות עם תחושה חמוצה, לא יצאנו לחגוג", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 במרץ 2020
3. ↑  איתי קאשי, ‏עולה צפונה: גילי אייזנר חתמה במכבי חיפה, באתר ערוץ הספורט, 2 ביוני 2022
4. ↑  ‏הישג נפלא: נבחרת הנערות של ישראל העפילה לדרג א', באתר ספורט1, 12 באוגוסט 2018
**מטריונה אדמוביץ'** (ברוסית: **Матрена Адамович**;‏ 6 באוגוסט 1893 – 8 במרץ 1986) הייתה נוצרייה אורתודוקסית, שעבדה כמטפלת בילדים, מחסידי אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.

קורות חיים
----------

מטריונה אדמוביץ' התגוררה בבלארוס. בצעירותה לא למדה בבית ספר והחלה לעבוד מגיל צעיר, בעיקר כמטפלת בילדים.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

לפני פלישת גרמניה הנאצית לבלארוס ביוני 1941, מטריונה עבדה כמטפלת בבית משפחת נחום וריבה פינקלשטיין בעיר מינסק כמטפלת לשתי בנותיהן זויה (Zoya) ואניה (Ania). עם פלישת גרמניה, המשפחה היהודיה והמטפלת נמלטו מזרחה, אך לא יצאו מגבולות מחוז המשנה אורשה שבצפון בלארוס, שכן נחום פינקלשטיין, לא חשב שהגרמנים יגיעו כל כך רחוק. באורשה, גויס נחום לצבא האדום ובאוגוסט 1941 הוכרז כנעדר. האם ריבה, גויסה גם היא לצבא, כך שכאשר הגרמנים כבשו את האזור ב-16 ביולי 1941, מטריונה נשארה לבדה לטפל בשתי הבנות. מטריונה החליטה ללכת עמן לכפר גורבטסביצ'י (בבלרוסית: Гарбацэвічы) שבנפת בוברויסק של היום) שם התארחו אצל משפחת מינצ'וקוב, אולם גורשו מיד עם הגעת הגרמנים לכפר. מטריונה מצאה עבורן מסתור אצל משפחת פיליפוב, אך לאחר כשבוע נאלצו לנוס גם משם משום שהגרמנים השתמשו בביתה הגדול של המשפחה להקמת מטה .S.S. עם זאת, משפחת פיליפוב ביקשה מאניסיה, אם משפחת וסילצ'ונוק (Vasilchonok) לתת להם מחסה. אניסיה הסכימה להסתיר את מטריונה ושתי הבנות והן שהו תחת חסותה במשך שלוש שנים. אף על פי שמטריונה סיפרה לכולם ששתי הבנות הן בנותיה, תושבים רבים בכפר לא האמינו בעיקר בשל חזותן היהודית של הבנות, שבלטה במיוחד אצל אניה. משפחת וסילצ'ונוק הגנה עליהן מפני חשדות התושבים. לתקופה מסוימת הסתתרו זויה ואניה במרתף הבית תחת ערימת תפוחי אדמה. בשל המחסור במזון, בני משפחת פיליפוב סייעו לכל אורך התקופה גם הם, בכך שהביאו למסתתרות שאריות אוכל של חיילי ה-S.S. ששהו כאמור בביתם, ובנוסף נרתם לעזרה באספקת מזון גם סנדקם של ילדי משפחת וסילצ'ונוק.

במהלך התקופה אניה הצטרפה אל כוחות הפרטיזנים ונהרגה במהלך פעילותם לאחר כמה חודשים.

בשנת 1944 מטריונה יצאה מן הבית על מנת לחפש מלח, לשם תיבול המזון חסר הטעם. היא נתפסה על ידי חיילים גרמנים שהסיעו אותה ברכבם לכפר למעצר. עם הגעתה למטה ה-S.S. מטריונה בכתה בכי חזק מאוד, שנשמע על ידי אולגה וסילצ'ונוק, בת ה-16. אולגה הזעיקה את בני משפחת וסילצ'ונוק והם התגייסו להצילה מעבודות הכפייה שיועדו לה על ידי הנאצים. הם חששו שמטריונה המבוגרת שצלעה ברגל אחת, לא תשרוד את העינויים והעבודות הקשות. אולגה התנדבה להציע לחיילים הנאצים להחליף את מטריונה בעבודות הכפייה. היא טענה בפניהם כי היא תוכל להועיל להם יותר. החיילים נענו לבקשתה ומטריונה הושלכה מהרכב במשיכת צווארונה.

לאחר המלחמה
-----------

זויה התאחדה עם אמה לאחר המלחמה והן חזרו למינסק. בשנים הראשונות לאחר המלחמה החיים במינסק היו קשים ביותר בשל ההרס הכבד ששרר בכל מקום וזויה ואמה התגוררו בצריף דל.

מטריונה אדמוביץ' עבדה כמטפלת של בתה של זויה בשנות ה-60, וגרה עם משפחתה של זויה עד יום מותה.

הכרה והנצחה
-----------

מטריונה אדמוביץ' הוכרזה כחסידת אומות עולם ב-25 ביולי 2005. שמה חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דף חסיד אומות עולם מטריונה אדמוביץ' באתר יד ושם
2. ↑  על פי תיק חסידי אומות עולם, יד ושם, מספר M.31.2/10637
**אלן מון** (באנגלית: **Allan Moon**; נולד ב-6 בינואר 1976) הוא אמן, משורר, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ישראלי ממוצא קנדי.

ביוגרפיה
--------

מון נולד בטורונטו, אונטריו, קנדה וגדל באפר וסט סייד, ניו יורק. בשנת 1992,עלה מון לארץ. מתגורר בקיבוץ כפר הנשיא.

קריירה
------

בשנת 2006 הוציא מון מיני אלבום "Song of the Wind" וגרסת כיסוי אקוסטית לשירו של בילי ג'ואל "Uptown Girl". יציאתו של אלבום זה סללה את הדרך להוצאת אלבומו הראשון באורך מלא "Song of the Wind", שיצא בשנת 2008. האלבום התאפיין בגיטרות אקוסטיות ובקולו הרך, כמעט השובר של מון, המזכיר את ניל יאנג. האלבום זכה לביקורות חיוביות. המגזין "אמריקנה בריטניה" השווה את כתיבתו לזו של ניק דרייק וג'ון מרטין.

באותה שנה נקרא מון להפיק את אלבום הסולו הרביעי של יובל בנאי, מעבר להרים.

"Children of the Call", אלבום האולפן השני של מון יצא בשנת 2014. באלבום משתתפים מובילי מוזיקאי האינדי בישראל, ביניהם: גבע אלון, עוזי רמירז, קותימן, בום פם, אייל תלמודי, אדם שפלן וקרולינה. מבחינה מוזיקלית, האלבום היה מגוון בז'אנרים: פולק, קצב ובלוז, פאנק ופסיכדלי.

בשנת 2015 הוא הוציא את המיני אלבום "Analog Memorie."
באותה שנה הפיק את אלבומה של הזמרת נומקה "Its ok I'm Alone". את האלבום הפיק בשיתוף אלון עדר. השירים זכו להשמעות רבות ברדיו.

בשנת 2019 הוציא את הסינגל הדיגיטלי "The Art of Rolling", בהפקת אדם שפלן ותמיר מוסקט.

שירה
----

עם הגעתו לתל אביב, פרץ מון לסצנת השירה בשפה האנגלית, והשתתף בקריאות ומופעים מחתרתיים המזכירים את משוררי דור הביט. סגנונו השירי היה גולמי, עם רמיזות מיניות, שהושווה לעיתים קרובות ויליאם ס. בורוז.

בשנת 1997 פרסם מון את ספרו הראשון בשם "Word Felon", אוסף שירים בין השנים 1992–1996 איתו הופיע. הסגנון השירי של הספר היה פירוק שפה, חרוזים שבורים ואופנים חופשיים, בהשראת התבגרותו בצל תרבות הראפ של העיר ניו יורק בשנות השמונים. מרבית השירים עסקו בתיאור אפל של תרבות עירונית גדולה מתחת לאדמה, סמים, מין וניכור אישי, דרך עיניו של ילד אבוד. אחרי "Word Felon", מון התמקד בניסויי אמנות מעורבים; בשילוב אמנות, צילום, עיצוב גרפי ושירה. עבודות אלה ראו אור בשנת 2002 תחת כותרת הפרויקט: "Phoetry, Moon's coining for Photo & Poetry", שפורסם כספר במקביל להצגתה של תערוכת אמנות באותו שם. הספר הכיל שירים ופרשנויות חזותיות, בצורת תצלומים, עיצובים גרפיים ורישומים. התערוכה התקיימה בשתי גלריות בתל אביב בין השנים 2002–2003.

שיריו ותרגומיו של מון הוצגו בכמה פרסומים ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אלן מון
* אלן מון, ברשת החברתית פייסבוק

* אלן מון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אלן מון, באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. ↑   David Kahne on Allan Moon
2. ↑   (אורכב 31.07.2008 בארכיון Wayback Machine) Americana UK – The Virtues of Simplicity (July 01, 2008 by Kai Roberts)
3. ↑  תימורה לסינגר, אוויר הרים, באתר ynet, 9 באפריל 2008
4. ↑  בין אלון לסדן: אלון עדר מראיין את נועם סדן, מגזין רעש
5. ↑   ARC / IAWE

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007413273205171
* VIAF: 55953157
* WorldCat (עם VIAF): 55953157

 |
**פרידה אדם** (בגרמנית: **Frieda Adam**;‏ 1918 – 2 באוקטובר 2013) הייתה חסידת אומות עולם גרמנייה. הצילה את ארנה פוטרמן ואחיה היהודיים, במהלך מלחמת העולם השנייה.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

בשנת 1938, פגשה פרידה אדם את היהודיה ארנה פוטרמן (Erna Puterman), בעבודתה כתופרת. שתי הנערות הפכו לחברות קרובות. למרות הצעדים שנקטו הנאצים על מנת להדיר את רגלי היהודים מהחברה הגרמנית, פרידה וארנה שמרו על קשר, גם כאשר פוטרמן נאלצה לעזוב את מקום העבודה בשל יהדותה.

בספטמבר 1942 אמה של פוטרמן נאסרה ונשלחה באחת הרכבות הראשונות לאושוויץ. פוטרמן נותרה לטפל באחיה החרש ולאחר שקיבלה מאמה מכתב בו היא הורתה לה לרדת למחתרת, פנתה אל פרידה לעזרה. פרידה, שבאותו הזמן הייתה נשואה לחייל גרמני ואם לשלושה ילדים קטנים, אסרה עליה להסגיר את עצמה לידי הגסטפו. פרידה הוסיפה והבטיחה לארנה פוטרמן שכל עוד לה ולמשפחתה יהיה אוכל, גם לה ולאחיה לא יחסר, והציעה את ביתה כמסתור לשני האחים.

לאחר זמן מסוים בו ארנה ואחיה הסתתרו בביתה של פרידה, בעלה גילה שהיא מסתירה בביתם יהודים והחל לסחוט אותה, עד שבשנת 1944 הוא דרש ממנה להוציא אותם מהבית. פרידה נאלצה למצוא עבורם מקום מסתור אחר ובעזרת אחותה, פרידה הצליחה להעביר את שני האחים לבית שבעליו היו ידועים בהתנגדותם לנאצים.

לאחר המלחמה
-----------

ארנה פוטרמן ואחיה שרדו את המלחמה.

ב-1989 אחיה של פוטרמן מת מהתקף לב.

הכרה והנצחה
-----------

ב-14 בדצמבר 1992 יד ושם הכירו בפרידה אדם כחסידת אומות העולם.

פרידה אדם נפטרה ב-2 באוקטובר 2013 בגיל 95.

הערות שוליים
------------

1. ↑  edited by Peter Hayes, How Was It Possible - A Holocaust Reader, ‏7.9.1946
2. 1 2  FRIEDA ADAM GERMANY
3. 1 2  פרידה אדם, באתר "יד ושם" (באנגלית)
4. ↑  מבוסס על חומר המצוי בארכיון יד ושם
**חושף שחיתות** (מכונה באנגלית ובשפות נוספות: **whistleblower**, מילולית: "שורק במשרוקית") או **מַתְרִיעָן** הוא עובד או חבר בארגון פרטי או ציבורי, המדווח על התנהגות מושחתת בארגון שבו הוא עובד או חבר, לאנשים או לגופים שבכוחם לנקוט צעדים מתקנים. אותה התנהגות שאינה הגונה עשויה להתבטא בהפרה של חוק, תקנון, או הסדר, או לאיים על האינטרס הציבורי, על ידי מעשה מרמה, או מעשה לא חוקי, לא מוסרי, אסור, לא בטוח, שחיתות או הפרת תקנות. 

במדינות רבות נחקקו חוקים על מנת להגן על חושפי שחיתות מפני התנכלויות שונות. ברוב המקרים חל איסור לפטר עובד משום שחשף שחיתות במקום עבודתו. בישראל משמשים לכך חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז-1997 וסעיף 45א-ג לחוק מבקר המדינה.

על הגורל המר הצפוי לחושף שחיתות בישראל עמד הפרשן המשפטי משה נגבי:

> 
> אך לא רק הסיכון המוחשי לפרנסה דורש תעצומות נפש ממי שמבקש לחשוף ולסכל את השחיתות בצמרת, אלא גם הנורמות הקלוקלות של החברה הישראלית. הנורמות האלה גורמות לכך שהחושף את השחיתות השלטונית והלוחם בה לא יכול לצפות להכרת טובה על אומץ לבו ועל תרומתו הקריטית לטוהר המידות הציבוריות, אלא להפך - הוא צפוי למטר של עלבונות, לרבות הוקעתו כמגלומן רודף כותרות, ואף כטיפוס הזוי ואובססיבי, שלא לומר פסיכופת.
> 
> 
> 
> — משה נגבי, "הגווארדיה השחורה", ירון זליכה - מי ישמור על השומרים, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2008
> 

בישראל פועלות עמותות וארגונים הנלחמים בשחיתות ומסייעים לחושפי השחיתויות. בין היתר ניתן למנות את התנועה למען איכות השלטון בישראל, החושפת ומטפלת במקרים של שחיתות ציבורית, ואת עמותת עוגן, הפועלת למתן ייצוג משפטי ללא תשלום לעובדים חושפי שחיתות.

בעקבות פרשת אסף גרטי ערערה התנועה לאיכות השלטון לבית הדין הארצי לעבודה כדי לקבוע "נורמה עקרונית", הערעור התקבל ונקבע שפיצוי כספי צריך לכלול גם החזר מלא בגין כל התקופה בה היה חושף השחיתות מפוטר ונמנע ממנו לעבוד.

ראו גם
------

* מיה קוך
* עמותת עוגן
* שחיתות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חושף שחיתות** בוויקישיתוף
* הגדרת "מתריע - חושף שחיתות", על פי אתר עמותת אומ"ץ
* הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז 1997 - נוסח החוק, באתר משרד הכלכלה
* קובץ PPT הגנת מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור על חושפי שחיתות ועל מבקרים פנימיים(הקישור אינו פעיל) - מצגת של עו"ד שלומית לוירר מנציבות תלונות הציבור, באתר לשכת המבקרים הפנימיים בישראל
* קלמן ליבסקינד, הושלכו לביוב: חושפי השחיתויות באיגוד ערים חיפה הפכו לעובדי רס"ר, באתר nrg‏, 7 בנובמבר 2009
* רוני לינדר-גנץ, חושפי מושחתים, נמאסתם, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2012
* אתר למנויים בלבד אשר שכטר, הכירו את האישה משדרות שחשפה את הפרשה המביכה בתולדות טויוטה, באתר TheMarker‏, 1 בפברואר 2014
* אתר למנויים בלבד נתנאל גאמס, "אנשים פחדו לדבר איתי, הם ידעו שהמנהל מסתכל ומחפש אותי": מי שומר על חושפי השחיתויות?, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2023
* התיבה הבטוחה, התנועה לחופש המידע

הערות שוליים
------------

1. ↑  החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, 9 ביוני 2022
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556017805171
* BnF: cb166467994 (data)
* GND: 7734841-2
* LCCN: sh85146449
* NDL: 01008145

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
רבי **נפתלי הרץ קרצ'מר** (מכונה: **ר' הרצל קרצ'מר**; ~ה'תרכ"ג, 1863 – ה'תרע"ג, 1913) היה שוחט העיר פוניבז' בליטא, שהתפרסם כצדיק וראש ישיבה שנקראה בשמו "ישיבת הגאון ר' הרצל". עיקר פרסומו נבע מספרו בן חמשת הכרכים **נועם המצוות**.

ביוגרפיה
--------

נולד בביאליסטוק לר' אברהם (מֶמִי) קרצ'מר, נכדו של רבי אשר מטיקטין רבה של שרשוב ומחבר "כתר ראש" על הנהגות רבי חיים מוולוז'ין, ו"ברכת ראש" על מסכת ברכות ונזיר. אביו היה סוחר טקסטיל ועלה עם משפחתו ליפו. בנותיו נישאו לרבנים יוסף גרשון הורביץ, יונה ראם, ולשמואל הומינר. אחיו הגדול משה שמואל היה נציג הברון וחי בפתח תקווה.

נישא לשרה בתו של ר' אליהו מאיר זילברבלט ועבר לגור בפוניבז'. בראשית דרכו התפרנס כסוחר, אך החברה בשוק לא הייתה לרוחו והוא בחר לשמש שוחט תחת פיקוחו של רב העיר, רבי יצחק יעקב (איצל'ה) רבינוביץ.

הוא התפרסם כשהדפיס את ספרו "נועם המצוות" שזכה למספר מהדורות ולהסכמות נלהבות של רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק שהכירו בצעירותו בביאליסטוק, של רבי איצל'ה מפוניבז' ושל ר' יוסף לוינשטיין מסרוצק.

שנים ספורות לפני פטירתו הפתאומית, הקים ישיבה לצעירים בעיר פוניבז' שעד אז הסתובבו מחוסר מסגרת מתאימה, חלקם בבית המדרש וחלקם ברחובות העיר. מתלמידיו בישיבה זו היה הרב נחום ברוך גינצבורג. הישיבה התרחבה ועברה לבית המדרש "גליקל'ס קלויז" (הבית של גליקל'ה), ביתה של גליקל'ה אלמנת רב העיר הקודם הרב יעקב הלוי, שהוקדש על ידה לשמש בית מדרש. את טובי הבחורים היה מפנה ללימודי המשך בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה. בתקופה זו שמע את שיעוריו הרב אלעזר מנחם שך, אז בן 11.

לרבי נפתלי הרץ קרצ'מר לא היו צאצאים, הוא נפטר כנראה בפתאומיות בפוניבז' בשנת תרע"ג.

ספרו
----

* ****נועם המצות** - חלק ראשון**, פיעטרקוב תרס"ה
* ****נועם המצות** - חלק שני**, פיעטרקוב תרס"ז
* ****נועם המצות** - חלק שלישי**, פיעטרקוב תרס"ט
* ****נועם המצות** - חלק רביעי**, פיעטרקוב תרע"א
* ****נועם המצות** - חלק חמישי**, פיעטרקוב תרע"ב

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב מרדכי מנחם וינגורט, ****הצדיק רבי נפתלי הרץ קרצ'מר זצ"ל מפוניבז'****, בתוך: ישורון, כרך יא, ירושלים תשס"ב, עמ' תתקה-תתקיח (כולל מאמר על תלמידו רבי נחום ברוך גינצבורג), באתר היברובוקס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  במפעל הביבליוגרפיה העברית נרשם תאריך הלידה ה'ת"ר, 1840 בערך. אך במקורות הביבליוגרפים לרשומה לא מופיע תאריך כזה. לפי וינגורט (להלן "קישורים חיצוניים") ומקורותיו, הוא נפטר בגיל 50, ולכן התאריך בסביבות 1863.
2. ↑  א"ש הרשברג, **פנקס ביאליסטאק**, ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"ט, עמ' 196.
3. ↑  ברל כהן, **יידישע שטעט, שטעטלעך און דארפישע יישובים אין ליטע ביז 1918**, ניו יורק 1991, עמ' 380, מצטט בשם "תולדות אנשי שם" של ראנד, כי הרב קרצ'מר היגר לארצות הברית וכיהן כרב בכמה ערים בארצות הברית, אך הוא מעיר כי אינו יודע דבר על אמיתות גרסה זו. בספרו של ראנד "תולדות אנשי שם" ניו יורק תש"י, אין ערך המוקדש לרב קרצ'מר. על פי מה שמסופר במשפחתו[דרוש מקור] נפטר בדרך לארץ ישראל ונקבר בים. התפילין שלו נמסרו לשלמה ראם בן אחותו גולדה. פרטיו נחקקו על מצבת אביו ר' אברהם בבית הקברות בטבריה.
פירוש נוסף ערך זה עוסק במצר ים המפריד בין אירופה לאפריקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גיברלטר (פירושונים).

מצר גיברלטר, כפי שצולם על ידי צוות המעבורת אטלנטיס במשימה STS-98 ב-19 בפברואר 2001 (מתוך אתר נאס"א)
נוף הנשקף אל מצר גיברלטר, התמונה צולמה מגבעות מעל טריפה (עיירה קטנה), ספרד.
**מצר גיברלטר** (בערבית: **مضيق جبل طارق**; בספרדית: **Estrecho de Gibraltar**; באנגלית **Strait of Gibraltar**) הוא מצר ים המפריד בין אירופה לאפריקה ומקשר בין האוקיינוס האטלנטי לבין הים התיכון. בצדו הצפוני (האירופי) שוכנות ספרד והמושבה הבריטית גיברלטר, ובצדו הדרומי (האפריקאי) - מרוקו והעיר סאוטה (מובלעת בשליטה ספרדית בצפון מרוקו). בעת העתיקה נודעו הצוקים שבכניסה המזרחית למצר בשם "עמודי הרקולס". במצר מצויים מספר איים קטנים, כמו האי פרחיל, שיש מחלוקת בין ספרד ומרוקו על השליטה בו.

מקור השם גיברלטר בשמו של המצביא המוסלמי טארק אבן זיאד, שחצה את המצר בשנת 711 בדרכו לכיבוש ספרד הוויזיגותית. צוק גיברלטר נקרא על שמו, ג'בל טארק (ג'בל בערבית: הר), שם ששובש עם הזמן לגיברלטר.

כנתיב השיט היחיד המקשר בין האוקיינוס האטלנטי לים התיכון, הייתה למצר גיברלטר חשיבות אסטרטגית רבה. חשיבות השליטה בו הוכרה כבר בתקופה הפיניקית (מהמאה העשירית לפנה"ס).

עומקו של המצר הוא כ-300 מטר, ורוחבו בנקודה הצרה ביותר כ-14.4 ק"מ.

בשנים האחרונות נבדקת האפשרות לכריית מנהרה מתחת למצר, שתאפשר מעבר יבשתי בין אירופה לאפריקה. בסוף 2003 נחתם הסכם בין ספרד למרוקו, לבדיקת ישימות הנדסית, גאולוגית וכלכלית לחפירת מנהרת רכבת מתחת למצר.

חצייה בשחייה
------------

חציית מצר גיברלטר היוותה אתגר לשחיינים, מאז שנת 1928. בגלל הזרמים בים, מסלולי השחייה אינם בדרך הקצרה ביותר, אלא מטריפה לחופי מרוקו, מרחק של 16.5 עד 22 קילומטר. באפריל 1928 חצתה מרצדס גלייטזה את המצרים בניסיון הרביעי שלה, לאחר ששנה קודם לכן חצתה את תעלת למאנש.

עד שנת 1949 הייתה השחייה איטית יחסית והשחיינים השיגו זמן ממוצע של מעל 11 שעות. בשנת 1948 חצה שחיין מפרו את המצר ב-9 שעות ו-20 דקות. בספטמבר 1953 חצתה את המצר השחיינית פלורנס צ'דוויק בזמן שיא של חמש שעות ושבע דקות. בשנת 1955 חצה את המצר סאקונדו קאסטלו בפחות מ-5 שעות. בשנים 2000–2012 עמד זמן השחייה הממוצע על 4:31 שעות.

ראו גם
------

* האירוע המסיני
* אטלנטרופה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר גיברלטר** בוויקישיתוף
* מצר גיברלטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מפות מצר גיברלטר באוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Challenges of Gibraltar, Swim2Africa
2. ↑  HOW THE CROSSING MUST BE CARRIED OUT
3. ↑  Miss Gleitze swims Gibraltar Straits, פלסטיין בולטין, 8 באפריל 1928  
Final attempt to swim across Gibraltar, פלסטיין בולטין, 12 במרץ 1928
4. 1 2  Strait of Gibraltar by the Numbers, NOVEMBER 3, 2012
5. ↑  חצה את מיצרי גיברלטר, מעריב, 28 ביולי 1948
6. ↑  אמריקנית חצתה את מיצר גיברלטר, חרות, 3 ביולי 1962
7. ↑  הצטיין בצליחת מיצר גיברלטר, מעריב, 11 בספטמבר 1955

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529284405171
* BNE: XX451341
* BnF: cb152385693 (data)
* GND: 4093478-0
* LCCN: sh85054865
* NARA: 10038207
* NKC: ge131443
* SUDOC: 027862844
* VIAF: 1145243764274441519
* WorldCat (עם VIAF): 1145243764274441519

 |
**ננסי אליזבת '"בטי" אוליפנט** (באנגלית: **Nancy Elizabeth "Betty" Oliphant**;‏ 5 באוגוסט 1918 - 12 ביולי 2004) הייתה בלרינה קנדית. מייסדת במשותף של הבלט הלאומי של קנדה (National Ballet School of Canada).

ביוגרפיה
--------

אוליפנט נולדה בלונדון בשנת 1918, אביה היה עורך דין שנהרג בהתרסקות רכבת שבועות מספר לאחר לידתה. בילדותה אוליפנט סבלה מדלקת ריאות כרונית ורופאיה יעצו כי עליה ללמוד שיעורי בלט כדי לשפר את מצבה הבריאותי. אמה רשמה אותה ללימודי בלט אצל מיס שין, אשר מוריה התחנכו ולמדו את אמנות הבלט ברוסיה. לאורך כל הקריירה שלה אוליפנט הייתה ידועה כמי שאימצה את סגנון ההוראה של הבלט הרוסי. היא למדה עם תמרה קרסבינה, לורן נוביקוב ומארי רמברט. בלונדון, כשמלאו לה 17 שנים, היא הקימה בית ספר לבלט משלה.

היא עברה לקנדה ב-1947. ב-1951, היא נבחרה להיות סולנית הבלט הלאומי של קנדה לבקשת סליה פרנקה, מנהלת הבלט. לאחר 8 שנים, ב-1959, היא ופרנקה הקימו את בית הספר הלאומי לבלט של קנדה (National Ballet School of Canada). בין בוגרי המוסד ניתן למנות אמני בלט קנדיים בולטים וידועים כגון: הרקדן והמנהל האמנותי פרנק אוגסטין; הרקדן בעל אות הכבוד מסדר קנדה, רקס הרינגטון; הרקדנית והמנהלת האמנותית קרן קין; הרקדן הכיארוגרף והמנהל האמנותי ג'יימס קודלקה; והרקדנית, המפיקה, המנהלת האמנותית והיוצרת ורוניקה טננט. טכניקת הלימוד של המוסד החינוכי שהקימו הייתה מבוססת על שיטת הוראת הבלט הקלאסי Cecchetti method.

ב-1959, אוליפנט מונתה לשמש כמנהלת אמנותית במשותף של הבלט הלאומי של קנדה, אך היא התפטרה לאחר 6 שנים, בשנת 1975, על מנת להקדיש את מירב כוחותיה לבית הספר שהקימה. היא פרשה מתפקיד זה כשמלאו לה 71.

היא הייתה ידועה כקפדנית, בעלת דרישות וסטנדרטים גבוהים והתעקשות על טכניקה. באוטוביוגרפיה אודותיה היא תיארה את הקושי לפתח חיים פרטיים וליצור חיי משפחה, לצד הנחמה והפיצוי שמספקת קריירה מצליחה.

היא קיבלה את אות הכבוד מסדר קנדה ב-1972, וב-1985 קיבלה את אות הכבוד הבריטי מסדר עמיתי הכבוד.

ב-1988, הבלט הלאומי של קנדה קרא לבמת ההופעות החדשה שהוקמה בשם "תיאטרון בטי אוליפנט". ב-1996, היא פרסמה את האוטוביוגרפיה "גברת O: החיים שלי בריקוד" (מסת"ב 0-88801-210-1).

היא נפטרה ב קט'רינס, אונטריו בגיל 85.

קישורים חיצוניים
----------------

* בטי אוליפנט באנציקלופדיה הקנדית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד Betty Oliphant (Obituary), The Telegraph, 29 July 2004
2. ↑  "Order of Canada: Betty Oliphant". *The Governor General of Canada*.
3. ↑  Betty Oliphant at *The Canadian Encyclopedia*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb131775755 (data)
* GND: 120393174
* ISNI: 0000 0001 1437 0203
* LCCN: n97009753
* SNAC: w6zp495w
* VIAF: 18149366087985601191
* WorldCat: lccn-n97009753

 |
תיאור הגבולות בהתאם להסכם
**הסכם יאשי** הוא הסכם שנחתם בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית ב-9 בינואר 1792 בעיר יאשי שברומניה.

רקע
---

במהלך המאה ה-18 הפכה רוסיה לאויבת העיקרית של האימפריה העות'מאנית. בסדרת קרבות שנמשכו לסירוגין במשך כמה עשרות שנים הצליחו הרוסים לכבוש שטחים נרחבים, ובסופו של דבר נאלצו העות'מאנים לחתום על הסכם זה. ההסכם שנחתם ביאש סיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792).

סעיפי ההסכם
-----------

* חצי האי קרים והחוף הצפוני של הים השחור עוברים לרוסיה.
* השטחים בין הבוג הדרומי לבין הדנייסטר עוברים לרוסיה.
* באזור הקווקז הגבול לא השתנה.
* הטורקים מוותרים על השפעתם על גאורגיה ומתחייבים לא לבצע פעילות עוינת נגדה.

לאחר חתימת ההסכם, מספר רב של תושבי מולדובה עברו את נהר דנייסטר והתיישבו בשטחים שבשליטת האימפריה הרוסית. בשנת 1794 הוקמה העיר אודסה בחוף הים השחור. בשנת 1795 הוקמה העיר טירספול.

נסיכות מולדובה נהפכה להיות מקום בו רוסיה, אוסטריה וצרפת נאבקו על השפעתן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכם יאשי** בוויקישיתוף
* טקסט של ההסכם
* הסכם יאשי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**קורפורטוקרטיה** (מאנגלית: Corporate, תאגיד, ומיוונית: κρατία, שלטון), הוא מונח המשמש לתיאור מערכת כלכלית, פוליטית ומשפטית הנשלטת על ידי תאגידים או פוליטיקאים, המקדמים אינטרסים של תאגידים על חשבון הציבור. המושג מתאר בכלליות את התופעה של יחסי הון-שלטון, ובפרט חילוץ וסיוע כספי של בנקים, חברות תעופה, וחברות ענק אחרות אשר מבקשות סיוע כספי מהמדינה כשהן נקלעות למצוקה ולסכנת קריסה, במקום להתייעל או להיסגר.

יש המתבלבלים בין קורפורטוקרטיה לקורפורטיזם בגלל השם הדומה.

קורפורטוקרטיה הוא גם נושא נפוץ בספרות מדע בדיוני-דיסטופי ובייחוד בספרות הסייברפאנק, שם נפוץ המוטיב על תאגידים רבי עוצמה שסמכות השלטון בפועל נמצאת בידיהם ולעתים אף מחזיקים בידיהם כוחות צבאיים ונלחמים זה עם זה.

דוגמאות
-------

### ארצות הברית

יש המתארים את ארצות הברית כקורפורטוקרטיה, גם מן הימין הכלכלי, שטוען שהממשלה האמריקאית מסייעת שלא בצדק לתאגידי הענק כשהם עומדים לקרוס, וכך היא מונעת מהשוק "לעשות את שלו", וגם מן השמאל הכלכלי, שטוען כי כספי המיסים שהמדינה מחלקת לחברות הענק צריכים להגיע לאזרחים בדמות שירותים ציבוריים. המדיניות הכלכלית של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בתגובה למשבר הכלכלי בשנת 2008 היא דוגמה מובהקת לאלמנט הקורפורטוקרטיבי בכלכלה האמריקאית.

### ישראל

ישנן דוגמאות רבות לקורפורטוקרטיה בישראל, כגון המענק הממשלתי להראל ויזל ורשת פוקס בתקופת הקורונה, שבוטל לאחר ביקורת ציבורית וחרם צרכנים, או הסיוע הכספי לחברות התעופה, ובעיקר אל-על, שנעשה לשגרה וחוזר לכותרות אחת לכמה שנים, או התמיכה ההיסטורית של ממשלות ישראל במפעלי טקסטיל ותעשייה, וגם הלאמת הבנקים.

ביקורת
------

הוגים ליברלים וליברטריאנים מבקרים את השיטה הכלכלית-פוליטית הזאת, משום שלדעתם המדינה צריכה לא להתערב בכלכלה, ומתארים אותה כשיטה שמפריטה את רווחי החברות אך מלאימה את הפסדיהן. המושג שגור גם בקרב סוציאל-דמוקרטים כדי להתלונן על מכירת משאבי טבע למפעלים, חברות ואנשים פרטיים. השתמשו בו גם מבקרי הגלובליזציה מהפופוליזם הימני שדוגל בפרוטקציוניזם, לעיתים מאותן הסיבות, משום שלטענתם משאבי הטבע שייכים למדינה ולעם, ולא לאנשים פרטיים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Corporatocracy". *Oxford Dictionaries*. נבדק ב-29 במאי 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  עמירם ברקת, ‏לחץ הקמעונאים עבד? קרן בהיקף 6 מיליארד ש' להחזרת עובדים מחל"ת, באתר גלובס, 26 באפריל 2020
3. ↑  דנה ירקצי‏, בעקבות הביקורת: פוקס מוותרת על המענק מהמדינה, באתר וואלה!‏, 26 ביוני 2020
4. ↑  המחדל, הוא רק של ממשלת ישראל - פרשת ויזל, באתר בעיקר כלכלה, ‏2020-06-26
5. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏אושר סיוע ממשלתי נוסף בגובה 44 מיליון דולר לחברות התעופה, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2021
6. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏כשנה אחרי שענף התעופה הושבת: אושר לאל על לקבל סיוע מהמדינה, באתר גלובס, 9 במאי 2021
7. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏מנכ"לי חברות התעופה בפנייה לבנט: "לא נוכל לשרוד ללא סיוע ממשלתי", באתר גלובס, 23 בספטמבר 2021
8. ↑  אתר למנויים בלבד עידן ארץ, להלאים את אל על, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2020
9. ↑  John Perkins (2 במרץ 2011). "Ecuador: Another Victory for the People". *Huffington Post*. נבדק ב-2012-01-04. `{{cite news}}`:  (עזרה)
10. ↑  Roman Haluszka (12 נוב' 2011). "Understanding Occupy's message". *Toronto Star*. נבדק ב-2012-01-04. `{{cite news}}`:  (עזרה)
רבי **סעדיה אָזַנְקוֹט** היה פילולוג, משורר, מתרגם ומזרחן מיהדות מרוקו. פעל במרקש שבמרוקו ובאמסטרדם שבהולנד, במחצית הראשונה של המאה ה-17.

חייו ופועלו
-----------

המזרחן יוהאן היינריך הוטינגר, תלמידו של רבי סעדיה לספרות עברית
רבי סעדיה נולד לאביו רבי לוי בעיר מרקש שבמרוקו. בשלב מסוים בחייו הוא היגר להולנד והתיישב בעיר אמסטרדם. הוא היה למורו של המזרחן יוהאן היינריך הוטינגר (אנ') לספרות עברית. הוטינגר העיד כי על ידי מכתביו של רבי סעדיה הוא התעורר ללמוד שפות שמיות. מתשרי ועד סוף טבת ה'ת"ה (1645) הוא שקד בישיבה הגדולה בליידן על תמלול הספר "מורה הנבוכים" שבשפה ערבית לכתב ערבי, עבור המזרחן יעקובוס גוליוס (אנ'). בסיום החיבור הוא כתב לכבוד המלאכה שיר בעברית עם אקרוסטיכון של שמו. הוא תרגם לערבית בכתב ערבי את הספרים בראשית, תהילים ודניאל, עבור חכם בשם ג'ון פאגר. עבור חכם בשם הארן פאג'ט הוא תרגם מספר יצירות של סופרים ערבים לעברית, אותן כלל בקובץ אחד ולו הוא נתן את השם "עץ המוסר מדבר הערבים". בשנת ה'ת"ז (1646/1647) הוא הדפיס באמסטרדם פרפרזה לסיפור מגילת אסתר בשיר וחרוז עם אקרוסטיכון, תחת השם "אגרת הפורים".

ראו גם
------

* אזנקוט
* קהילת יהודי מרקש
* הקהילה היהודית באמסטרדם

לקריאה נוספת
------------

* אליקים גוטהולד וייל, ערך על רבי סעדיה ב: **אשכול: אנציקלופדיה ישראלית** כרך ב, עמ' 56, ברלין, 1932
* דויד דורון, "על תרגום שלושה ספרי מקרא לערבית בהולנד בידי יהודי ממראכש; מסורת ושינוי; דברי מבוא ועיון בכתיב ובפונוטיקה." בתוך: יהושע בלאו ודויד דורון (עורכים), **מסורת ושינוי בתרבות הערבית-היהודית של ימי הביניים**, עמ' 103–118, ירושלים, תש"ס

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי ניסן גולומב, ****כל חמדת ישראל** עמ' 96, ערך על רבי סעדיה אזנקוט**, באתר היברובוקס
* רשימת הפרסומים של רבי סעדיה אזנקוט, בקטלוג הספרייה הלאומית
**קאפ דה קרוס** (בקטלונית: kab də ˈkɾɛws) הוא חצי אי בצפון-מזרח ספרד, בתחומי קטלוניה וכ-25 ק"מ דרומית לגבול עם צרפת. העיר הקרובה לחצי האי היא פיגרס, עיר הולדתו של הצייר סלבדור דאלי. חלקו הגדול של קאפ דה קרוס הוכרז ב-1984 כפארק לאומי, ומאז מקדמות הרשויות חלקים שונים של הפארק באמצעות שיקום נופי ופיתוח תיירותי ייחודי.

שטח חצי האי הוא כ-190 קילומטרים רבועים והאקלים מתאפיין באוויר יבש המלווה ברוחות חזקות. האזור מוקף ברצועת מצוקי סלעים עליהם מתנגשים גלי הים התיכון. חופים אלו הונצחו במספר יצירות של דאלי ובהן יצירתו מ-1931 "התמדתו של הזיכרון". בצפון האזור גובל חצי האי בהרי הפירנאים. קדאקס היא העיירה המפורסמת ביותר באזור, ובה קבעו את מושבם סופרים וציירים רבים ובהם סלבדור דאלי שהתגורר כאן עד לפטירת אשתו. כיום משמש ביתו כמרכז מבקרים תיירותי. באזור קיים גם מנזר סנט פרה דה רודס (Sant Pere de Rodes) מהמאה ה-11.

ב-2010 בוצע אחד הפרויקטים השאפתניים בתחום שיקום נופי, כשרשויות ספרד הרסו כפר נופש של חברת קלאב מד והפכו אותם חזרה לרצועת טבע ייחודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאפ דה קרוס** בוויקישיתוף
* קאפ דה קרוס באתר הממשלתי
* אתר למנויים בלבד  Annie Bennett, ‏Best beaches on the Costa Brava, Spain: Cap de Creus, Cadaqués, The Telegraph, 23 April 2010
* מיכאל יעקובסון: בדרך הטבע: כפר הנופש נהרס כדי להחזיר את הנוף הפראי לקדמותו, 28.5.13, Xnet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4099690-6
* VIAF: 315150069
* WorldCat (עם VIAF): 315150069

 |
**צוללות התקיפה מסדרת זאב הים (Sea Wolf)** הן צוללות תקיפה מהירות, בעלות הנעה גרעינית וחימוש רב, המשרתות בצי ארצות הברית. צוללות אלו תוכננו להיות להחליף את צוללות התקיפה מסדרת לוס אנג'לס, אך עם סיום המלחמה הקרה וירידת האיום מצד הצי הסובייטי, הוחלט לצמצם את ההזמנה המקורית מ-29 צוללות ל-12 בלבד. בהמשך צומצמה ההזמנה פעם נוספת בשל מחירן הגבוה, ורק 3 צוללות יוצרו.

שאר הצוללות מסדרת לוס אנג'לס יוחלפו בצוללות התקיפה מסדרת וירג'יניה.

בנייה ופיתוח
------------

צוללות זאב הים נועדו להתמודד עם הצוללות החדשות והמתקדמות ביותר של הצי הסובייטי, בהן צוללות תקיפה מדגם אקולה וצוללות טילים בליסטיים מדגם טייפון. הן בנויות מפלדה חזקה במיוחד מסוג HY-100, המאפשרת להן לצלול לעומק רב יותר מצוללות התקיפה מדגם לוס אנג'לס. הן גדולות ומהירות יותר, ונושאות מספר כפול של צינורות לשיגור טורפדו (8 צינורות). בנוסף, ביכולותן לשאת עד 50 טילי שיוט מדגם טומהוק כנגד ספינות ומטרות יבשתיות.

מבין שלוש הצוללות, בצוללת ג'ימי קארטר הותקן תא רב משימתי מסוג MMP. תא זה מאפשר פעילויות מיוחדות כמו הפעלת צוללות לא מאוישות, כניסה ויציאה של צוללנים, ואף האזנה לכבלי תקשורת תת-מימיים.

היסטוריית שירות
---------------

שתי הצוללות הראשונות, זאב הים וקונטיקט, נכנסו לשימוש לקראת סוף שנות ה-90 והספיקו להשתתף בפלישה לאפגניסטן לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, וכן בפלישה לעיראק בשנת 2003. הצוללת האחרונה שיוצרה, ג'ימי קארטר, נכנסה לשימוש רק בשנת 2005 והצטרפה לפעילות במלחמה העולמית בטרור.

ב-7 באוקטובר 2021 הודיע הצי האמריקאי כי הקונטיקט ניזוקה ב-2 באוקטובר בעקבות פגיעה בעצם כלשהו, שזהותו לא ברורה, בזמן ששהתה מתחת למים באזור האינדו-פסיפי. צוין כי לא נגרם נזק משמעותי לצוללת וכי הכור הגרעיני לא נפגע. כ-15 מלחים נפצעו בתקרית, אך הודגש כי בעוד שניים מהם נפצעו בינוני, כל השאר נפצעו קל. בהודעת הצי לא נמסר היכן בדיוק התרחשה אותה התנגשות תת-ימית, אך לפי דיווחים בתקשורת האמריקנית היא אירעה בים סין הדרומי – במקביל למפגן כוח ימי של ארצות הברית ובעלות בריתה במערב. עוד צוין בדיווחי התקשורת כי האזור נתון במחלוקת קשה מול סין. הצוללת המשיכה להפליג באופן עצמאי לאחר הפגיעה לבסיס בגואם – טריטוריה אמריקנית – על מנת לאמוד את הנזק. לאחר תחקיר של הצי הועברו מתפקידם שלושת בעלי התפקידים הבכירים בצוללת.

ראו גם
------

* צוללות התקיפה מסדרת וירג'יניה
* צוללות התקיפה מסדרת לוס אנג'לס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צוללות התקיפה מסדרת זאב הים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  USS Connecticut’s leadership fired following undersea mountain collision
**רוקסנה מאתיי** (ברומנית: **Roxana Matei**;‏ 1926 – 16 ביולי 2011) הייתה זמרת מוזיקה פופולרית רומנית, שכונתה "קול הזהב של שנות החמישים".

ביוגרפיה
--------

רוקסנה מאתיי נולד בבוקרשט שברומניה, במשפחת אינטלקטואלים. בנעוריה נמשכה לסרטים המוזיקליים האמריקאים, למוזיקה של ג'ורג' גרשווין, אירווינג ברלין, קול פורטר, לסגנונות הבלוז והסווינג ולביצועי זמרות כמו אלה פיצג'רלד, דוריס דיי וקטרינה ולנטה.

מאתיי הופיעה לראשונה על בימת חובבים, ב-1955, במופע של "I.P.S.R. zâmbeşte"‏ (I.P.S.R. מחייכת), שאורגן על ידי מכון תכנון. מאתיי הופיעה עם קטעי ג'אז אמריקאיים וזכתה לתגובות חזקות מאוד של קהל נלהב. הצלחה זו הובילה לכך שהרכבים מוזיקליים שונים הציעו לה להיות הסולנית שלהם. הקריירה שלה, ברדיו, בטלוויזיה, בתיאטרון ובהקלטות, פרחה. היא יצאה לסיבובי הופעות ברחבי רומניה, אך גם בארצות זרות. הביצוע שלה לשיר "דקה אחת" (Un minut), אותו היא שרה בפתיחת המופע של הזמר השווייצרי ויקו טוריאני, היה ללהיט של 1958 ברומניה. הביצוע שלה לשיר אחר (Pomul cu vrăbii) היה הלהיט של שנת 1960. ברפרטואר שלה היו כמאה שירים, מרביתם ברומנית, אך גם באיטלקית, בצרפתית ובאנגלית.

ב-1972 עזבה מאתיי את רומניה והתיישבה בגרמניה המערבית. השלטונות הקומוניסטים של רומניה הגיבו בהפסקה מוחלטת של השמעתה והרחקת התקליטים שלה מהחנויות. מאתיי חיה הרחק מהמופעים ומהעיתונים בגרמניה המערבית עד מותה בעיר קלן. גופתה, בהתאם לציווי שלה, נשרפה והאפר נשלח לקרובת משפחה שלה בקנדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוקסנה מאתיי, באתר Discogs (באנגלית)
* Roxana Matei (באנגלית)
* Roxana Matei (ברומנית)
* Roxana Matei, o voce de aur în anii ’50 רוקסנה מאתיי, קול זהב בשנות החמישים (ברומנית)
* Un minut הלהיט של רוקסנה מאתיי בשנת 1958 (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1045167215
* VIAF: 305438020
* WorldCat: viaf-305438020

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוקסנה מאתיי"**.
הרב **מנחם דוידוביץ'** (א' באדר ה'תרפ"ח, 25 בפברואר 1928 - כ"ג בסיוון ה'תשע"ז, 17 ביוני 2017) היה סופר סת"ם ידוע. נחשב בעדה החרדית לסמכות הלכתית ומקצועית בתחום. ספר "תיקון קוראים" שהוציא לאור הפך לאב-טיפוס של מרבית ספרי התורה בימינו.

ביוגרפיה
--------

נולד במינכן שבגרמניה לדוד ולהנדל. בהיותו בן עשר עלה עם הוריו לארץ ישראל ומשפחתו התגוררה בפרדס חנה. לאחר מכן עברה לירושלים, שם למד אצל הרב יוסף צבי דושינסקיא. התקרב גם לאדמו"ר הרב אהרון ראטה בעל ה'שומרי אמונים', שהיה לרבו המובהק. לאחר פטירתו הפך לחסיד של חתנו הרב אברהם יצחק קאהן, בעל 'דברי אמונה', שייסד את חסידות תולדות אהרן. ולאחר פטירתו עבר לחסידות תולדות אברהם יצחק.

לאחר נישואיו החל לעסוק במלאכת הסת"ם. במשך כחמישים שנה שימש כסופר של 'בד"ץ העדה החרדית'. הרב יצחק יעקב וייס - גאב"ד העדה החרדית מזכיר את דעתו בענייני סתם בספריו 'מנחת יצחק'. הוא כתב כ-26 ספרי תורה, ובכללם ספר התורה של האדמו"ר מתולדות אהרן. שימש גם כבעל קורא של האדמו"ר.

מסר שיעורים בהלכות סת"ם, ופרסם מאמרים בנושא. הוציא קונטרס על ספר "משנת סופרים" של הרב ישראל מאיר הכהן. בשנת ה'תשע"ה הוציא את הספר "מנחת הסופר" - חידושי דינים ופלפולים בדיני סת"ם.

היה קנאי בהשקפתו. השתתף במשמרת הצניעות בשכונת מאה שערים ובמאבקי דת שונים, ואף נעצר עקב כך.

נפטר בן 89, בשבת שלח לך, כ"ג בסיוון ה'תשע"ז. הלווייתו נערכה במוצאי שבת, והוא נקבר בהר הזיתים.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיעוריו בהלכות סת"ם, באתר קול הלשון.
* מודעת האבל של העדה החרדית אחרי פטירתו.
* מנחם דוידוביץ (1928-2017), דף שער בספרייה הלאומית

ספרו מנחת הסופר

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו לדוגמה בכתבה זו
2. ↑  ראו: תלמידי ישיבות פליטים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 106
3. ↑  כרזת רחוב הקוראת לשחרורו ממעצר
4. ↑  משה ויסברג, רבם של הסופרים: רבי מנחם דוידוביץ זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, ‏כ"ג סיון תשע"ז 22:17 17/06/2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277397705171
* ISNI: 0000 0000 6698 0233
* LCCN: n2016046061
* VIAF: 82529965
* WorldCat: lccn-n2016046061

 |
**עמיר פלג** (נולד ב-22 במאי 1959) הוא עיתונאי ספורט ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פלג, בוגר תיכון עירוני ד' בתל אביב, הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב וכן קורס תקשורת משותף לאגודת העיתונאים ובית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט.

פלג החל את הקריירה העיתונאית ב-1984 ככתב במדור הספורט של עיתון "חדשות" ונמנה עם דור המייסדים שלו. ב-1989 עזב את מערכת העיתון ועבר לעבוד בעיתון "עולם הספורט" עד מעברו למדור הספורט של "ידיעות אחרונות" ב-1990 שם שימש כעורך עמודים ובעל טור שבועי בשם "ציונים זה הכל". במהלך השנים, שימש פלג כתב, תחקירן ופרשן וב-2003 מונה לעורך מדור הספורט. ב-2008 סיקר את אולימפיאדת בייג'ינג ובתומה הודיע על עזיבת תפקידו כעורך על מנת להתרכז בכתיבה, ומאז שב לשמש כתחקירן ופרשן. בנוסף, הוא בעל המדור השבועי "פלג בחמישי" בו הוא מבקר בלשונו החדה את תרבות הספורט בישראל ובכלל זה את תקשורת הספורט בישראל ותופעת "כתבי החצר" והפרשנים בעלי האינטרס. טוריו וחשיפותיו מגובים באסמכתאות, בקטעי ארכיון ובציטוטים, בין היתר של מושאי הביקורת עצמם.

במהלך שנות התשעים הגיש פינת ביקורת סאטירית בתוכנית ספורT.V בטלוויזיה החינוכית ובמשך כשלוש שנים שימש כתסריטאי התוכנית.

במסגרת עבודתו ב"ידיעות אחרונות" סיקר ארבעה טורנירי מונדיאל (מונדיאל 1998 בצרפת, מונדיאל 2002 ביפן וקוריאה הדרומית, מונדיאל 2010 בדרום אפריקה ומונדיאל 2014 בברזיל) וארבעה טורנירי יורו (יורו 2000 בהולנד ובלגיה, יורו 2008 בשווייץ ואוסטריה, יורו 2012 באוקראינה ופולין ויורו 2016 בצרפת).

כתחקירן חשף בין היתר אי סדרים חמורים, ניגודי עניינים ומינוי מקורבים באיגודי השחייה וההתעמלות, טניס השולחן וסקי השלג והיה אחראי לחשיפות מעשים בלתי כשרים ושחיתויות בהתאחדות לכדורגל בישראל ובאיגוד הכדורסל בישראל.

בשנת 2013 נקרא להעיד בפני הוועדה לבדיקת המבנה הניהולי של הכדורגל בראשות ירון זליכה. עוד באותה שנה היה לעיתונאי הספורט הראשון שמוענק לו אות אומ"ץ. בנימוקי הוועדה נכתב כי פלג בלשונו המושחזת, יוצא לאורך השנים ללא חת נגד שחיתות בספורט הישראלי בכל תחום, כשכל גוף או גורם חשוף לשבט ביקורתו כולל עמיתיו למקצוע, וכן נגד חוסר שקיפות, אלימות וגזענות. עוד נכתב כי ביקורתו ארוכת השנים הניבה פירות והביאה לשיפור במנהל התקין ולהרתעת הגופים המסוקרים וכי עבודתו והיותו נדבך חשוב בעיתונות הספורט החוקרת שמה אותו כמורה דרך וכמודל לחיקוי עבור עיתונאים אחרים.

פלג חבר בצוות התוכנית "המנהלת" המשודרת בערוץ ONE.

מנכ"ל מכבי חיפה אסף בן דב תבע את פלג ו"ידיעות אחרונות", בטענה כי בשתי כתבות של פלג ייחסו לו כישלונות מקצועיים במגרש, אף שבפועל אחריותו היא בתחום הניהולי והפיננסי בלבד. בסופו של דבר משך בן דב את התביעה אחרי שקיבל ייעוץ משפטי לפיו סיכוייו לזכות קלושים ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ynet - עמיר פלג, באתר ynet
* שלמה מן, על אומץ ופחדנות - בין עמיר פלג למשה בוקר, באתר העין השביעית, 1 באוגוסט 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירב ארד, אומ"ץ: עמיר פלג - עיתונאי הספורט המצטיין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 ביולי 2013
2. ↑  אתר למנויים בלבד יוני רז פורטוגלי, שידורי הכדורגל הישראלי: עזבו אתכם מקלאסה, פה זה לא לונדון, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2014
3. ↑  טל וולק, ‏מנכ"ל מכבי חיפה תובע את "ידיעות אחרונות" והכתב עמיר פלג, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311895305171
* ISNI: 0000 0000 6886 7250
* VIAF: 97551443
* WorldCat: viaf-97551443

 |