recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן על שם מירזה פתאלי אחונדוב** (אזרית: Azərbaycan Milli Kitabxanası) היא הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן, הממוקמת בבאקו.

היסטוריה
--------

הספרייה נוסדה בשנת 1922, פתיחתה הרשמית התקיימה ב-23 במאי 1923. האוסף הראשוני של הספרייה, עם פתיחתה, מנה 5,000 כרכים. בשנת 1925 האוסף הגיע ל-51,000 אלף כרכים, ואילו בשנת 1928 הוא הגיע כבר לכדי 300,000 כרכים.

האינדקסים הביבליוגרפיים הראשונים נכתבו על ידי הספרייה בשנת 1927, היו אלו אינדקסים בנושא מזרח, הראשון על "**מאמרים על המזרח**" והשני "**הספרות הסובייטית על המזרח אשר יצאה לאור בשנת 1927**". באותו זמן נפתח בספרייה אולם קריאה ראשון ועבדו בה 13 אנשים. הספרייה הייתה ממוקמת במספר משרדים של בניין האקדמיה למדעים של אזרבייג'ן.

החל משנת 1939 הספרייה נקראת על שמו של הסופר האזרי המפורסם מירזה פתאלי אחונדוב. בשנת 1961 הספרייה עברה למשכנה הנוכחי במרכז באקו.

בשנת 2000 בספרייה נפתח אולם האינטרנט. שנה לאחר מכן, בשנת 2001 נפתח מרכז לימודי בספרייה.

בשנת 2004 ממשלת אזרבייג'ן החליטה להעניק לספרייה מעמד של **ספרייה לאומית**.

בשנת 2020, בעקבות משבר קורונה נסגרה הספרייה בפני קהל המבקרים. הספרייה עברה לפעילות רשת, היא הקימה ספרייה דיגיטלית עם 40,000 כותרים אשר נקראו על ידי 3,000,000 קוראים.

אדריכלות
--------

בנייתו של משכן הספרייה החדש הושלמה בשנת 1960 לפי תכנונו של מיכאל אוסיינוב, ושנה לאחר מכן הספרייה השתכנה במבנה. חזיתות המבנה מעוטרים בפסליהם של סופרים ומשוררים אזריים ועולמיים מפורסמים, ביניהם המשורר הגאורגי שותא רוסתוולי, מדען רוסי דמיטרי מנדלייב, סופר רוסי וסובייטי מקסים גורקי, משורר רוסי אלכסנדר פושקין, מלחין אזרי אוזייר חאג'יביוב. הפסלים הם מעשה ידיהם של פסלים שונים.

מבנה הספרייה הוא בעל ארבע קומות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן
* הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן, ברשת החברתית פייסבוק

* הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן, ברשת החברתית אינסטגרם

* הספרייה הלאומית של אזרבייג'ן, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  היסטוריה של הספרייה באתר הספרייה
2. ↑  כתבה על הפעילות הדיגיטלית של הספרייה וחזרה לפעילות פיזית בתקופת הקורונה (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16193808q (data)
* GND: 16075252-8
* ISNI: 0000 0001 0661 460X
* LCCN: no2008082590
* NKC: kn20121012015
* VIAF: 131866220
* WorldCat: lccn-no2008082590

 |
פעמוני מזחלת ככלי בתזמורת
פעמוני מזחלת המיועדים לשימוש במזחלות
**פעמוני מזחלת** (באנגלית: Jingle bells) הם פעמונים שמפיקים צליל צלול, חזק ואופייני ביותר, בעיקר במספרים גדולים: ככל שישנם פעמונים רבים יותר מקובצים על הכלי המונף, מתקבל צליל כללי חזק יותר וצלול יותר. לפעמוני המזחלת ישנם שימושים רבים ומגוונים: ככלי הקשה בתזמורות, במזחלות, ובריקודי עם עממיים שנוהגים להוסיף את פעמוני המזחלת לליווי הריקודים. לרוב, הם משמשים כתחליף זול יותר לפעמונים קטנים "קלאסיים", שנחשבים יקרים יותר.

פעמוני המזחלת הפשוטים ביותר מיוצרים מחתיכה אחת של מתכת המכופפת למספר שקעים כדוריים, הבנויים להכיל כדור קטן, עם קטע קצר של מוט מתכת נוסף שישמש כמעין מוט לאחיזה בפעמונים. שיטת ייצור זו מניבה תוצאות של 2 או 4 בתי כדורים, שבהמשך ניתן להכניס בתוכם את הפעמונים, לנענע את מוט המתכת- ובכך להפיק את צליל הפעמונים המיוחד של פעמוני המזחלת. שיטת ייצור נוספת היא לא לבנות את בתי הכדורים בצורה כזו, אלא לחבר שני חצאי מתכת קטנים לכדי צורה כדורית, שהם ישמשו כבתי הכדורים לפעמונים. זוהי שיטה פחות חסכונית מן השיטה הקודמת, אך כנראה יותר קלה מבחינה טכנית לביצוע.

פעמוני המזחלת ידועים במיוחד בשימושם בעיקר בתקופת חג המולד, וחגים נוצריים אחרים, בשל המיתוסים הנוצריים הרבים על סנטה קלאוס ומזחלת האיילים שלו, שלה יש פעמונים מצלצלים. שיר חג המולד המפורסם ביותר הוא כנראה השיר: "פעמוני מזחלת" ("Jingle bells"). לפעמוני המזחלת אשר משתמשים בהם בחגיגות החגים יש צורה אחרת, ודרך ייצור שונה מאשר פעמוני מזחלת המיועדים באמת למזחלות, או לפעמוני מזחלת אשר בנויים כך שישמשו ככלי הקשה בתזמורת. אחת היצירות המוכרות ביותר אשר בהן נעשה שימוש בפעמוני מזחלת ככלי תזמורתי היא הסימפוניה הרביעית של גוסטב מאהלר, שנכתבה בשנת 1901.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פעמוני מזחלת** בוויקישיתוף
**חתול שטות** (באנגלית: **Rubbish, King of the Jumble**; בתרגום חופשי לעברית: "רוביש, מלך הזבל") היא סדרת הנפשה בריטית לילדים, שנוצרה ובוימה על ידי מארק טיילור. הסדרה נכתבה על ידי פמלה היקי ודניס מקקוי, אשר לקחו חלק גם בכתיבת חלק מהפרקים של סדרות הנפשה נוספות, ביניהן "עלילות טייני טון", "אגדות ברווזים" ו"מכסחי השדים - האמיתיים". הסדרה הופקה על ידי חברות ITV Wales & West ו-A Productions.

הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה החל מ-29 ביוני 1993 עד 2 בספטמבר 1994 בערוץ CITV שבבעלות ITV. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית הישראלית בשנת 1995. לסדרה הופקו שתי עונות הכוללת 26 פרקים באורך 10 דקות.

תקציר העלילה
------------

הסדרה מתמקדת בחתול שטות, חתול שגר בעליית גג של בית ישן. במהלך הסדרה, חתול שטות מנסה להשיג אוכל בדרכים שונות (שלרוב הן מתנהלות בצורה הדומה לפעולות של טרזן וג'יימס בונד) בתקווה שהחיות, האויבות שלו, לא יפריעו.

דיבוב
-----

בגרסת המקור של הסדרה, חתול שטות דובב על ידי אלכסיי סייל.

בגרסה העברית של הסדרה, חתול שטות דובב על ידי דור צויגנבום, כאשר במאית הדיבוב הייתה טלי סולגניק, והמפיקה הייתה חסיה ורטהיים. הקלטת הסדרה נעשתה באולפני זזה.

ראו גם
------

* היתקליף (סדרת טלוויזיה, 1984)
* גארפילד (סדרת טלוויזיה)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חתול שטות

* "חתול שטות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חתול שטות, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alexei Sayle dot ME, באתר הרשמי של אלכסיי סייל
מראה כללימראה כללי
ארמון ורדאלה מגני בוסקט
**גני בוסקט** (אנגלית **Buskett Gardens**; מאיטלקית בוסקטו - **Boschetto** - חורש קטן) הוא אזור החורש הטבעי היחיד באי מלטה, והוא שוכן בדרום מערבו. אורכם של הגנים הוא כ-800 מטרים ורוחבם הממוצע הוא כ-200 מטרים. הגנים הם אחד האתרים היחידים באי שנהנים מזרימה של מי נגר עילי, בשל כך שהם שוכנים בערוץ נחל המוביל מצוקי דינגלי שמדרום להן. בגנים גדלים עצי אורן ירושלים, אלון, זית ותפוז, וכן שיחים רבים, ועליהם הוסיפו האבירים ההוספיטלרים צמחים נוספים במהלך המחצית השנייה של המאה ה-16. בפינה הצפון-מזרחית של הגנים שוכן ארמון ורדאלה, אחת משלושת מעונותיו הרשמיים של נשיא מלטה.

חגיגות האימנאריה
----------------

בשל ייחודם של הגנים בנוף המלטזי, הם משמשים אזור קיט ונופש פופולרי, ומדי שנה נערכת בהן חגיגת האימנאריה (l-Imnarja), שהיא החגיגה הגדולה במדינה מבחינת היקפה. החגיגה נערכת ביום חגם של פאולוס ופטרוס הקדושים, החל ב-29 ביוני. מקורה של האימנאריה הוא בחגיגות הבציר ובשוק חקלאי שהחלו להיערך במקום באמצע המאה ה-19, ומאוחר יותר נקבע מועדם ביום חגם של שני הקדושים. שמו של האירוע הוא עיוות של המילה האיטלקית "Luminaria", שמשמעותו "הארה", על שום המדורות שהודלקו בעבר בעיר הסמוכה רבאט.

עיקר האירוע הוא בגנים והוא מתחיל ב-28 ביוני בערב, בחגיגות פולקלור, שירה וריקוד, המלוות בארוחות צלי ארנבת (Fenkata) ובשתיית יין. רבים מהחוגגים נשארים בגנים משך כל הלילה, ולמחרת נערך בהם יריד חקלאי, המלווה בנגינת תזמורות. לקראת שעות אחר הצהריים נערכים מרוצי סוסים וחמורים ברבאט הסמוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גני בוסקט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גני בוסקט
* בוסקט באתר לשכת התיירות של מלטה
* אודות חגיגות ל-אימאריה בבוסקט
* Maltese Islands celebrate l-Imnarja(הקישור אינו פעיל)
* תמונות מבוסקט
* תמונות מבוסקט
**מגפת הצחוק בטנגניקה** הייתה היסטריה המונית אשר פרצה ב-30 בינואר 1962. שלוש נערות, תלמידות בית ספר מיסיונרי בטנגניקה, פרצו בצחוק חסר מעצורים, שהדביק במהרה את כל בית הספר. התפרצויות הצחוק נמשכו בין כמה שעות ל-16 ימים. צוות המורים לא נדבק בהתקפי צחוק, אך רוב התלמידות נדבקו בפרצי הצחוק ולכן לא היה אפשר לקיים שגרת לימודים תקינה. עקב כך נאלץ בית הספר להיסגר, והתלמידות נשלחו לבתיהן. 

כמה מהנערות חזרו לכפר שממנו באו (הקרוב ל-Bukoba) והדביקו את אנשי הכפר הצעירים, בעיקר את הנשים ואת הנערות. בכפר דווח ש-217 איש נדבקו בפרצי צחוק חסר מעצורים. בהמשך, בתי ספר קרובים נדבקו גם הם. בית הספר נפתח מחדש ארבעה חודשים לאחר פרוץ התקף הצחוק ההמוני, אך הנהלת בית הספר נאלצה לסגור אותו שוב בתוך חודש. המגפה התפשטה לארבעה עשר בתי ספר, ורק כעבור שמונה עשר חודשים היא פסקה סופית. למעלה מאלף איש נדבקו במגפה בשלביה השונים. במהלך התפרצות המגפה נשלחו בדיקות דם של החולים לבריטניה לצורך איתור נגיפים. בדיקות אלו לא הניבו שום פרי.

מחקר
----

גם כיום לא הוברר מקור התופעה. מחקר באוניברסיטת פרדו טוען כי מדובר במקרה של היסטריית המונים, Mass psychogenic illness (MPI)‎ (אנ') הנובע ממתח באוכלוסייה ולא מרעל או מהשפעה סביבתית. המחקר משער כי הלחץ נבע מיחס המורים לתלמידות לאחר שטנגנייקה זכתה בעצמאות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stuart Jeffries, The outbreak of hysteria that's no fun at all, The Guardian, 21 November 2007
2. ↑  From the Central African Medical Journal, 1963: An Epidemic of Laughing in the Bukoba District of Tanganyika
3. ↑  סימון סבסטיאן, Examining 1962's 'laughter epidemic'‏, 29 ביולי 2003
**Way Back Home** הוא שיר שהוציא המוזיקאי הדרום–קוריאני Shaun, ב-27 ביוני 2018.

רקע
---

Shaun הוא דיג'יי, מפיק מוזיקלי וקלידן בלהקת The Koxx. ב-27 ביוני 2018 פרסם מיני-אלבום עצמאי בשם Take ב-27 ביוני 2018, כשהשיר Way Back Home הוא השיר הראשון.

הזמר סיפר שהוא כתב את הלחן של השיר ב-2015 כחלק משיר לזמר קים ג'יי–ג'ונג, אולם נדחה בגלל שהמנגינה נשמעה דומה מדי לשיר יפני אחר. עם זאת, Shaun עדיין אהב את השיר כך שב-2018 הוא הצליח לשחזר אותו בתוך חמש שעות. את השיר הלחינו Shaun וג'י היי לי, והוא תואר במגזין בילבורד כ"מוזיקת דאנס האוס-טרופית".

גרסה נוספת לשיר פורסמה ב-21 בדצמבר 2018 על ידי הדיג'יי ההולנדי סם פלדט, ובו הזמר קונור מיינרד שר חלק מהמילים באנגלית.

ביקורות
-------

"Way Back Home" זכה לפופולריות תחילה בקרב קהילת הדאנס הקוריאנית באמצעות הרשתות החברתיות. בסופו של דבר, השיר והסרטונים שלו הפכו לוויראליים, והוא הגיע לראש המצעדים הדיגיטליים. בהמשך, הוא הפך למוזיקת רקע בבתי קפה ובתוכניות טלוויזיה.

השיר הגיע ל"גראנד סלאם" ב-17 ביולי כשהשיג את המקום הראשון בשלושת שירותי המוזיקה הקוריאניים הגדולים. עם זאת, מאחר ש-Shaun היה אמן פחות מוכר, עלייתו במצעדים עוררה האשמות בדבר מניפולציות. ב-22 ביולי הזמר הגיב לשמועות והצהיר שהוא מקווה שהאמת תיחשף, והתנצל על הפגיעה במעריציו.

ב-18 ביולי 2018 פרסם הזמר פארק ג'ין-יונג כי בכוונתו לדרוש חקירה ממשלתית. למחרת, חברת הלהיטים שהוציאה את השיר, DCTOM, הגישה בקשה לחקירת משטרה בנושא. בנוסף, גם הזמר עצמו הגיש מספר תלונות נגד אנשים שהפיצו שמועות בנוגע לשיר.

חקירה שנערכה על ידי חברת הלהיטים לא מצאה ראיות למניפולציות בטבלאות הלהיטים, אלא שהוא צבר עניין בעקביות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Park, S. (23 באוקטובר 2018). "Shaun Shares Thoughts On Chart Manipulation Controversy And Describes Creative Process For 'Way Back Home'". *Soompi*. נבדק ב-22 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  *Way Back Home (feat. Conor Maynard) [Sam Feldt Edit] - Single by SHAUN*, Apple Music, 21 בדצמבר 2018, נבדק ב-25 בינואר 2023 `{{citation}}`:  (עזרה)
3. ↑  Shin, Y. (16 ביולי 2018). "Shaun's Agency Denies Accusations of Digital Chart Manipulation". *Soompi*. נבדק ב-22 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Dong, Sun-hwa (2018-07-21). "Is JYP referring to SHAUN in alleged music chart manipulation?". *The Korea Times* (באנגלית). נבדק ב-2018-11-25.
5. ↑  Jeong, Ju-won (2018-08-15). "Agency says Shaun did not fix music charts". *Korea JoongAng Daily*. נבדק ב-2018-11-26.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"Way Back Home"**.
**מועצת נשים בין-לאומית** (באנגלית: **International Council of Women**, או בקיצור **ICW**) היא ארגון נשים בין-לאומי. לארגון יש ייצוג באומות המאוחדות ומתקיימים שיתופי פעולה בין המועצה לבין ארגוני האו"ם השונים כגון המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות, יוניסף, ארגון המזון והחקלאות, אונסק"ו וארגון העבודה הבין-לאומי.

הארגון הוקם במרץ-אפריל 1888 (חלק מחגיגות 40 שנה לועידת סנקה פולס). עם כ-49 נציגות המייצגות 53 ארגוני נשים מ-9 מדינות: קנדה, ארצות הברית, אירלנד, הודו, בריטניה, פינלנד, דנמרק, צרפת ונורווגיה. מייסדות המועצה היו אליזבת קיידי סטנטון וסוזן ב. אנתוני שחשבו על הקמת מועצה שכזו עוד בשנת 1882 במהלך ביקור באירופה. עם הקמת המועצה, הוצע למיליסנט פוסט לכהן כנשיאה הראשונה אך היא סירבה. בשנת 1903 החלה פעילות באיטליה ובשנת 1905 החלה פעילות גם בבלגיה. המועצה המקומית של אוסטרליה הוקמה בשנת 1931.

המקור התקציבי המרכזי של המועצה בשנותיה הראשונות היה ארצות הברית. מרבית הפגישות נערכו באירופה או בצפון אמריקה, והן התרחשו בשלוש שפות רשמיות – אנגלית, צרפתית וגרמנית – מה שהרתיע נשים ממוצא שאינו אירופי. ה-ICW לא קידמה באופן פעיל את זכות הבחירה לנשים, כדי לא להרגיז את החברות השמרניות יותר. המועצה החלה לפעול בנושא זכות הבחירה בתחילת המאה ה-20.

במהלך מלחמת העולם השנייה פעילות הארגון באירופה נפגעה בצורה משמעותית. לא כונסו קונגרסים וכמה מן המועצות הלאומיות כלל לא עבדו בזמן המלחמה. וועידת הארגון התכנסה בשנת 1946. הוועידה גינתה את פשעי המלחמה ודרשה מעורבות נשים גבוהה יותר בהנהגה.

נכון ל-2020, חברים ב-ICW ארגונים מכ-70 מדינות, והמטה המרכזי נמצא בפריז שבצרפת. ועידת המועצה מתכנסת אחת לשלוש שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מועצת נשים בין-לאומית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מועצת נשים בין-לאומית
* מועצת נשים בין-לאומית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498600505171
* CiNii: DA18507294
* GND: 119905-5
* ISNI: 0000 0001 0530 6680
* LCCN: n50056995
* NKC: ko20191052783
* SNAC: w6zs739c
* Trove: 874099
* VIAF: 157706292
* WorldCat: lccn-n50056995

 |
**BIND** או **named** הוא שרת ה-DNS הנפוץ ביותר ברשת האינטרנט, ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, הוא משמש הלכה למעשה כסטנדרט.

BIND נכתב במקור על ידי ארבעה סטודנטים לתארים מתקדמים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. השם שניתן לו מהווה ראשי תיבות ל-**Berkeley Internet Name Domain**, ומעיד על השימוש שניתן לו בתוך האוניברסיטה.

התוכנה הופצה לראשונה יחד עם מערכת ההפעלה BSD בגרסה 4.3 ביוני 1986. פול ויקסי החל לתרום לפיתוח של BIND בשנת 1988 כאשר עבד בחברת DEC, ועד מהרה הפך למפתח העיקרי. ויקסי ייסד את ארגון ISC, שהוא המפתח העיקרי של BIND כיום.

אבטחת מידע
----------

בגרסאות המיושנות ‏BIND 4, ו-BIND 8, התגלו מספר גדול של פרצות אבטחה חמורות לאורך השנים, והשימוש בהם איננו מומלץ. BIND 9 היווה למעשה שכתוב כולל של הקוד, בין היתר על מנת למגר בעיות אבטחה אלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של BIND (באנגלית)
* האתר הרשמי של BIND, באתר ארגון ה-ISC
* BIND 10 באתר ארגון ה-ISC
* BIND 10 Wiki

הערות שוליים
------------

1. ↑  BIND, באתר ארגון ה-ISC.
2. ↑  The Berkeley Internet Name Domain Server, מאי 1984.
3. ↑  Multiple Vulnerabilities in BIND , באתר cert.org, פורסם במקור ב-29 בינואר 2001.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4348319-7

 |
**בֵּדִיָּה גּוּלָאנִי** (גאורגית: **ბედიის გულანი**; בֶּדִיִּיס גּוּלָאנִי) הוא אוסף כתבי-יד בשפה הגאורגית מהמאות 17–18 שהועתק בכתב הנוסחורי (גאו') בקתדרלת בדיה (אנ'). "גּוּלָאנִי" *-* משמעותו מילולית "אחסון", "שימור" או "איסוף" ("ליקוט") - הוא שם גאורגי לאוסף או אנתולוגיה ליטורגית. כיום הוא נמצא במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה.

אוסף בדיה גולאני מכיל את ארבע הבשורות (אנ'), מעשי השליחים, אגרות השליחים (אנ'), שנים עשר הפזמונים, מזמורים וטקסטים ליטורגיים אחרים, לקריאה במשך כל השנה. כתב-היד הוזמן על ידי גרמאנה צ'חטידזה, הארכיבישוף המטרופוליטני של קתדרלת בדיה (אנ'). הקליגרף גבריאל לוֹמְסָנִידְזֶה משַׁווְשֵׁתִי (אנ'). שני אנשי דת נוספים היו מעורבים בהעתקת כתב היד היו: אַמְבּרוּסֶה קַרְגָּרֵתֶּלִי וסימון אֵוופְּרָטֶלִי.

תיארוך
------

אונומסטיקונים של כתובות ותפילות לבתולה מבדיה מהמאה ה -18 מעידות על קיום כתב היד בתקופה זו.

תאריך ההעתקה של בדיה גולאני שנוי במחלוקת בהיסטוריוגרפיה הגאורגית. תֶּדּוֹ זַ'וֹרְדָּנִיָּה (אנ'), א. חֶלָאִיָּה, לְבָאָן מֶנַּבְּדֶהַּ (גאו'), גיאורגי צ'וּבִּינַשְׁוִילִי (אנ') וגיאורגי קָלַנְדִּיָּה (גאו') מסתמכים על תארוך בדיה גולאני שעשה גרמאנה צ'חטידזה. לפיו כתב-היד הועתק בסוף המאה ה-17 - תחילת המאה ה-18. ואלרי סִילוֹגָאווָה (גאו') חולק על דעתם. ואילו ליה אֲחַלַּדְזֶה (גאו') טוענת כי עבודתו של גרמאנה צ'חטידזה בקתדרלת בדיה מבססת את העובדה שכתב היד הועתק במחצית השנייה של המאה ה -17.

החוקר בֵּזָ'אן חוֹרַאוָּוָּה נגע בסוגיית הכרונולוגיה של גֶּרְמָאנֶה צְ'חֵטִידְזֶה בעת שקבע את הסדר הכרונולוגי של הבישופים של קתדרלת בדיה. בהתחשב במצב הפוליטי באבחזיה ובאודישי (אנ'), הוא דחה את הקביעה שמדובר בדמות מסוף המאה השבע עשרה ותחילת המאה השמונה עשרה. הוא התחקה אחר כל תקופת כהונתו, שכללה את סוף המאה השש עשרה ותחילת המאה השבע עשרה. בתחילת המאות ה -17 – ה -18, הזמנת קליגרף משוושתי (אנ') לא הייתה מתקבלת על הדעת. באותה תקופה שוושתי הייתה כבר חלק מהאימפריה העות'מאנית. לטענתו ספק אם, בתקופה המוזכרת, האנשים שעסקו בקליגרפיה גאורגית התגוררו שם או שהכמרים הגאורגיים היו איתם בקשר כה הדוק שהייתה להם ההזדמנות להזמין אותם. בנוסף לטענתו, על פי הנתונים הפלאוגרפיים של כתבי-היד מהמאות ה-16 – ה-17 התיארוך לא סותר.

בכתב היד מוזכרים בישופים נוספים מלבד גֶּרְמָאנֶה.

הקולופון של נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה הוזמן על ידי גרמאנה על בסיס כתב יד קיים. וברור שהיה הכהן הגדול של התקופה שלאחר גרמאנה. כתב היד אינו שלם; הוא מכיל 960 גיליונות נייר. הוא כתוב בשני טורים, בכתב נוסחורי (גאו'), שהיה בשימוש על ידי הכנסייה הגאורגית באותה עת. הכתב בדיו שחור, והכותרות הן בצבע סינגור. מאוגד בשני ספרים. מידה 45.5 ס"מ. X 33.5 ס"מ. כתב היד נשמר כיום במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה בטביליסי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Gelenava, Irakli (2015), Cultural Heritage in Abkhazia, Tbilisi: Meridiani. pp. 56–57. (באנגלית)‏ ו(בגאורגית).
2. 1 2  גֶּרְמָאנֶה צְ'חֵטִידְזֶה (გერმანე ჩხეტიძე)
3. ↑  גבריאל לוֹמְסָנִידְזֶה (გაბრიელ ლომსანიძე)
4. ↑  אַמְבּרוּסֶה קַרְגָּרֵתֶּלִי (ამბროსე კარგარეთელი)
5. ↑  סימון אֵוופְּרָטֶלִי (სიმონ ევფრატელი)
6. ↑  ‏בז'אן חוראבה‏ (Q117231313)
7. ↑  נִיקוֹלוֹז מְחֶיְיְדְזֶה (ნიკოლოზ მხეიძე) כיהן כבישוף הדיוקסיה האפיסקופלית של בדיה (גאו').
8. ↑  סִינְגּוּר (גאו') - צבע אדום ששימש לכתיבת כותרות ואות גדולה בכתבי-יד גאורגיים עתיקים והיה בשימוש נרחב במיניאטורות שבכתבי-היד. החתימה בצוואתו של דוד הבנאי שנמצאת במנזר שיו-מר'ווימה כתובה בצבע סִינְגּוּר.
**בדאלונה** (בספרדית ובקטלאנית: **Badalona**) היא עיר בקטלוניה שבספרד. העיר ממוקמת על הגדה השמאלית של נהר בזוס ועל הים התיכון, באזור המטרופולין של ברצלונה. בדאלונה נוסדה ב-1897, והיא העיר השלישית בגודלה בקטלוניה.

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-19 נשארה בדאלונה כמרכז חקלאי ודיג, אולם זה השתנה מאז 1848 עם הגעתה של מסילת הרכבת המחברת בין הערים מאטרו וברצלונה. בגלל התקנת תעשיות הפכה בדאלונה גם למרכז חשוב של תנועת פועלים. הודות לכך, הכפר הפך לקוטב משיכה של אנשים שהכפיל את אוכלוסיית העיר מ-5,733 (1851) ל-10,485 (1857) תושבים, ועד סוף המאה מנתה בדאלונה כ-19,000 תושבים. בשנת 1897, העיר קיבלה את התואר עיר ממריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה.

בשליש הראשון של המאה ה-20 העיר המשיכה לצמוח מבחינה דמוגרפית. בתקופת הדיקטטורה של פרימו דה ריברה ניסתה מועצת העיר לצמצם את הבעיות של העיר בביצוע עבודות ציבוריות ובנתה בית ספר חדש, שוק ובית מטבחיים והרחבת רשת ביוב, אולם זה לא הספיק. במהלך שנות הרפובליקה השנייה העיר הייתה סוערת, וכן במהלך מלחמת האזרחים, כאשר העיר הופצצה משום שהייתה מרכז תעשייתי חשוב. לאחר תום המלחמה, בשנת 1940 ראש העיר פרדריק שיפרה הוצא להורג על ידי הפרנקואיסטים.

משמעות הדיקטטורה של פרנקו - המדינה הספרדית - הייתה דעיכת חיי התרבות הרבים שהיו בעיר לפני המלחמה. התקופה גם עמדה בסימן הגעת המהגרים החדשים בעיקר מדרום ספרד, מה שגרם לעיר לצמוח דמוגרפית אפילו מהר יותר מבעבר. אוכלוסיית העיר צמחה ל-92.200 תושבים ב-1960 ול-201,200 חמש עשרה שנים מאוחר יותר. בתקופת המנדט של ראש העיר פליפה אנטוג'ה, העיר קיבלה את הגעתם של אנשים עניים מברצלונה שחיו בפחונים ויצירת שכונות באיכות ירודה, פשע רב ומצוקה, שהפכו את בדאלונה לאחד ממקומות הדיור הגרועים ביותר.

מאז מותו של פרנקו, ובמיוחד משנת 1979, סבלה העיר גם משינוי כלכלי ממרכז תעשייתי למרכז שירותים. ב-1992 בדאלונה הייתה מושב המשנה של המשחקים האולימפיים והיה המקום שבו נערכו תחרויות הסל והאגרוף.

בבדאלונה יש את האוכלוסייה המרוקאית והפקיסטנית השנייה בגודלה בקטלוניה. קהילות משמעותיות אחרות כוללות את הסינים וההודים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בדאלונה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בדאלונה (בקטלאנית, בספרדית ובאנגלית)
* בדאלונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536512505171
* GND: 4080233-4
* MusicBrainz: 46e9606c-7516-4d1d-9406-6eef325c9b69
* NARA: 10037758
* VIAF: 122650893
* WorldCat (עם VIAF): 122650893

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר במקסיקו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו חלפה (פירושונים).

**חלפה-אנריקס** (בספרדית: **Xalapa-Enríquez** או **Jalapa-Enríquez**), או בקיצור **חלפה** (להאזנה (מידע • עזרה)), היא בירת מדינת וראקרוס במקסיקו.

היסטוריה
--------

במקום בו נמצאת כיום חלפה התקיימו מספר יישובים קטנים של ילידים מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי במאה ה-16. באזור שנת 1313 היישובים התאחדו לכפר אחד גדול בשם שַׁלַפַּן. באזור אמצע המאה ה-15 האזור נכבש על ידי שליט האצטקים מוקטסומה הראשון.

ב-1519 הרנאן קורטס כבש את הכפר בדרכו לכיבוש כלל האימפריה האצטקית. הספרדים עיוותו את שם הכפר לשלפה, אך הצליל ש' נשמט מהספרדית המודרנית, ובמקרה זה, כמו במקרים אחרים, הוא שונה לח'.

כשהספרדים הגיעו לכפר הייתה בו אוכלוסייה קטנה יחסית, ובשנים שלאחר מכן התושבים התחילו לעזוב את המקום והאוכלוסייה קטנה עוד יותר. המצב השתנה כשב-1720 המסחר באזור התחיל להתחדש, ובעקבותיו התיישבו מספר משפחות בחלפה וחשיבות היישוב גדלה. ב-18 בדצמבר 1791 קרלוס הרביעי, מלך ספרד, העניק לחלפה מעמד רשמי של עיירה לבקשת התושבים.

ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה מדינת וראקרוס וחלפה הוכרזה כבירת המדינה. ב-1830 חלפה קיבלה מעמד של עיר. ב-1892 שם העיר שונה ל"חלפה-אנריקס" כהוקרה למושל מדינת וראקרוס באותו זמן חואן דה לה לוס אנריקס.

כלכלה
-----

הכלכלה של חלפה מתבססת על מסחר, שירותים פיננסיים, דיג, חקלאות, הכוללת גידול תירס, קנה סוכר, תפוזים, צ'ילי, וקפה, גידול פרחים, גידול מקנה ותעשייה.

חינוך
-----

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת וראקרוסנה ואוניברסיטת חלפה.

תחבורה
------

את העיר משרת נמל התעופה אל לנסרו, שמציע טיסות למקסיקו סיטי, בירת מקסיקו.

ערים תאומות
-----------

* ארצות הבריתארצות הברית קובינה, קליפורניה, ארצות הברית
* ארצות הבריתארצות הברית אומהה, נברסקה, ארצות הברית
* מקסיקומקסיקו פואבלה, פואבלה, מקסיקו
* מקסיקומקסיקו טולוקה, מקסיקו, מקסיקו
* מקסיקומקסיקו וראקרוס, וראקרוס, מקסיקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלפה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חלפה
* חלפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548062005171
* LCCN: n80053309
* MusicBrainz: 80146f9f-0c9d-4bcb-a630-a8e72b50cd60
* NARA: 10037319
* VIAF: 148919991
* WorldCat: lccn-n80053309

 |
הרב **יוסף חיים שניאור קוטלר** (תרע"ח, 1918 - ג' בתמוז תשמ"ב, יוני 1982) היה ראש ישיבת לייקווד בניו ג'רזי וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.

תולדותיו
--------

נולד בסלוצק לחנה פרל בתו של הרב איסר זלמן מלצר, רב העיר וראש הישיבה המקומית, ולרב אהרן קוטלר, שהיה ר"מ בישיבה. בהיותו בן 23 התארס בקובנה לרישל בתו של הרב אריה מלכיאל פרידמן. שתי אחיותיה נישאו לרב חיים סרנא ולרב יעקב יהושע וולפא.

עקב המלחמה שפרצה באותה תקופה נמלט מליטא לארץ ישראל, ללמוד בישיבת חברון. הוא נשאר שבע שנים בארץ ישראל, למד עם סבו, הרב איסר זלמן מלצר, שהיה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים, והרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק. ארוסתו רישל הגיעה לשאנגחאי. לאחר שקיבלו הפליטים בשנגחאי אשרות לארצות הברית, הגיעה לשם גם רישל ושם נערכה חתונת בני הזוג.

הרב קוטלר כיהן כראש ישיבת לייקווד לאחר מות אביו בשנת תשכ"ג ועד שנפטר בג' בתמוז תשמ"ב. בתקופתו גדל מספר התלמידים בישיבה מ-120 ל-1,000. הוא שלח מתלמידיו שיפתחו כוללים ויעמדו בראשם בכל רחבי ארצות הברית: בניו יורק, שיקגו, מיאמי, בוסטון, לוס אנג'לס פילדלפיה ועוד; וכן בקנדה ובאוסטרליה.

שאיפתו הייתה שבאותה שעה ילמדו בישיבה את רוב מקצועות הש"ס, ולשם כך ייסד תוכנית לימוד מיוחדת בישיבת לייקווד שבה כל קבוצה לומדת נושא אחר, ואף ארגן הדפסת ביטאון בשם "נהוראי" לפרסום הגיגים ומאמרים תורניים למען יוכלו להעלות את כל הנושאים על הכתב. 

היה חבר במועצת גדולי התורה בארצות הברית, פעיל בהגירת יהודי איראן לארצות הברית. 

לאחר פטירתו נתמנה בנו, הרב אריה מלכיאל קוטלר, לכהן כראש הישיבה, יחד עם חתנו הרב דוד שוסטאל, ואחייניו, הרב ירוחם אולשין והרב ישראל ניומאן.

ספריו
-----

לאחר פטירתו הוציא מכון משנת רבי אהרן שעל ידי ישיבת לייקווד שתי סדרות המבוססות על שיעוריו ושיחותיו. 

* **נועם שי"ח**, מאמרים ושיחות מוסר, שני כרכים (זמן חורף וחודש אלול), תשמ"ח ותשנ"ג. יצא במהדורה מחודשת בחודש אלול תשע"ב, ויצא עוד פעם בתשפ"א.
* **שיח ערב**, חידושים על מסכתות: פסחים, סנהדרין, סדר קדשים, שבת עירובין סוכה מגילה חגיגה, קידושין תשס"ו-תשע"ה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף חיים שניאור בן אהרן קוטלר (1918-1982), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310448505171
* ISNI: 0000 0000 6693 9038
* LCCN: no91003628
* VIAF: 14332565
* WorldCat: lccn-no91003628

 |
במערכות הפעלה, **מזהה תהליך** (מאנגלית: **Process identifier**, בדרך כלל מופיע בקיצור **process ID** או בראשי תיבות **PID**) הוא מספר המשמש את ליבת מערכת ההפעלה לזהות תהליך באופן ייחודי (חד-חד-ערכי). המספר משמש גם כפרמטר המועבר לפונקציות שונות של מערכת ההפעלה הדורשות הפניה לתהליך, למשל עדכון העדיפות של התהליך, סיום מאולץ שלו (kill) ועוד.

במערכות הפעלה מבוססות Unix, תהליכים חדשים נוצרים באמצעות קריאת המערכת Fork, המייצרת תהליך בן חדש מתוך התהליך האב. מזהה התהליך של התהליך הבן מוחזר לתהליך האב כך שהאב יוכל לבצע פעולות על התהליך הבן בהמשך. מזהי התהליך ב-Unix בדרך כלל מוקצים סדרתית, כאשר התהליך הראשון שנוצר במערכת מקבל את המזהה 0 וכל תהליך חדש מקבל את המזהה העוקב לזה האחרון שהוקצה. כאשר מגיעים למזהה התהליך המקסימלי (משתנה ממערכת הפעלה אחת לשנייה), חוזרים ל-0 וממשיכים להקצות את המזהים, אך מדלגים על מזהים המוקצים לתהליכים אחרים שעודם קיימים ברשימת התהליכים (בין אם התהליך עדיין רץ ובין אם הוא תהליך זומבי).

ב-Microsoft Windows תהליכים חדשים נוצרים באמצעות הקריאה לפונקציה *CreateProcess*, ומזהה התהליך החדש שנוצר מוחזר לתהליך האב כשדה *dwProcessId* במבנה הנתונים *PROCESS\_INFORMATION*. תהליך המעוניין לקבל את המזהה שהוקצה לו יכול לעשות כן על ידי קריאה לפונקציה *GetCurrentProcessId*.

הערות שוליים
------------

1. ↑  I. CHANDRA MOHAN, **OPERATING SYSTEMS**, PHI Learning Pvt. Ltd. 2013-02-13, עמ' 69, מסת"ב 978-81-203-4726-7. (באנגלית)
2. ↑  fork(2) - Linux manual page, man7.org
3. ↑  Robert Love, **Linux System Programming: Talking Directly to the Kernel and C Library**, "O'Reilly Media, Inc.", 2013-05-14, עמ' 138-139, מסת"ב 978-1-4493-4154-1. (באנגלית)
4. ↑  karl-bridge-microsoft, CreateProcessA function (processthreadsapi.h) - Win32 apps, docs.microsoft.com (ב־American English)
5. ↑  karl-bridge-microsoft, GetCurrentProcessId function (processthreadsapi.h) - Win32 apps, docs.microsoft.com (ב־American English)
**בדיחות הפילים** הן סוג של בדיחה, במבנה של חידה, שהנושא שלה פיל.

מבנה הבדיחה
-----------

בדיחות הפילים מורכבות משני חלקים: שאלה ותשובה. לדעת חוקרים  בדיחות הפילים "מצחיקות" בגלל חוסר ההלימות בין התמונה המוצגת לבין המציאות המוכרת, או בגלל חוסר ההיגיון שבשאלות או בתשובות, או בשילוב ביניהן.

בהתאם לסוג השאלה ולסוג התשובה אפשר לחלק את בדיחות הפילים לכמה קבוצות:

* השאלה הגיונית וגם התשובה הגיונית אך מפתיעה:

לפיל יש אוזניים גדולות. הוא מנפנף בהן כדי להתקרר ולא כדי להתעופף.
**ש**: מדוע פיל לא רוקד סירטקי?

**ת**: כי הוא לא יכול להכות באצבע צרדה.

* השאלה מתארת מצב בלתי סביר, בהתחשב בידע המקובל בתחום, אך התשובה לכאורה הגיונית:

**ש**: איך נוסעים ארבעה פילים בפולקסוואגן?

**ת**: שניים מקדימה ושניים מאחורה.

* השאלה הגיונית אבל התשובה לא הגיונית:

**ש**: מדוע יש לפיל אוזניים גדולות?

**ת**: כדי שיוכל להתעופף מפרח לפרח כמו פרפר.

* השאלה הגיונית. התשובה לא הגיונית אך מתבססת על מצב קיים:

פיל עושה מקלחת.
**ש**: מדוע יש לפיל שני נחיריים?

**ת**: אחד למים חמים ואחד למים קרים. (ידוע שפילים שואפים מים דרך החדק ומתיזים אותם על עצמם כדי להצטנן, לכן סביר שתהייה להם אפשרות לכוון את חום המים)

* השאלה לא הגיונית וגם התשובה חסרת כל הגיון:

**ש**: איך יודעים שפיל היה במקרר?

**ת**: רואים את העקבות שלו על הפודינג.

תפוצה
-----

בשנת 1960 הוציאה חברת LM Becker Co מאפלטון, ויסקונסין, סט של 50 קלפי אספנות בשם "בדיחות פילים". הקלפים זכו לפופולריות רבה בארצות הברית והבדיחות פורסמו בעיתונים רבים. בדיחות פילים קיימות בכל השפות ובכל הארצות והן מופצות בעיקר ברשתות החברתיות ובאתרים השונים באינטרנט.

בישראל הופיע בשנת 1993 הספר "בדיחון הפילים השלם" בעריכת שלמה אבס ואמי רובינגר. עיתון הילדים "האדם הצעיר" פרסם בגיליון מספר 8 – "מצחיק" משנת 2013 אוסף של בדיחות פילים  בעריכת רינה פרימו, איורים מירה דניאל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Humour surréaliste – HiSoUR Art Culture Histoire (בצרפתית)
2. ↑  "1960 L.M. Becker Elephant Jokes".
3. ↑  **בדיחון הפילים השלם - בדיחות, חידות, אמרות, מעשיות,ועבדות על הפילים - שלמה אבס**
4. ↑  אדם צעיר- גליון מס' 8- מצחיק, באתר אדם צעיר
רכיב פלטייה בגודל 16X16 מ"מ, משטח אחד קר ומשטח שני חם
**לוח תרמו-אלקטרי** (נקרא גם **לוח פלטייה** על שם המדען הצרפתי ז'אן שארל פֶּלְטְיֶה, מגלה אפקט פלטייה, גם כן על שמו) הוא רכיב המאפשר לייצר קור או חום על ידי אספקת מתח או בצורה ההפוכה לייצר מתח על ידי קירור וחימום הרכיב.

כאשר מספקים מתח לרכיב, צד אחד שלו יתקרר במהירות והצד השני יתחמם במהירות.

כדי לייצר מתח על ידי הרכיב, צריך לייצר הפרש טמפרטורה בין הצדדים, ככל שההפרש גדול יותר, כך המתח המיוצר יהיה גדול יותר.

אופן פעולה
----------

סכמה של לוח פלטייה. הרגליים התרמו-אלקטריות נמצאות תרמית בחיבור מקבילי, ואלקטרית בחיבור טורי.
לוח פלטייה פועל לפי אפקט פלטייה. ללוח שני צדדים, וכשזרם ישר עובר דרך הרכיב, הוא סוחף איתו חום מצד אחד של הרכיב לצד השני, כך שצד אחד נעשה קר יותר, והצד השני חם יותר.

הצד החם מחובר למפזר חום, בכדי שהוא יישאר בטמפרטורת הסביבה. בעוד הצד הקר מתקרר מתחת לטמפרטורת החדר.

ניתן לשלב מספר לוחות בכדי להגיע לטמפרטורת אפילו יותר נמוכות, אך עם זאת, היעילות של התהליך תירד באופן משמעותי.

היעילות המקסימלית שיכולה להיות למעגל קירור תלויה בטמפרטורת הסביבה, ובטמפרטורה הנמוכה אליה רוצים להגיע, ככל שההפרש בין שתי הטמפרטורות יהיה גדול יותר, כך תקטן היעילות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוח תרמו-אלקטרי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph932009

 |
**דה ז'ה וו** הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים NMC. הוא נכתב על ידי קירל, רון ביטון, איתי שמעוני וירדן פלג, שגם הפיק את השיר תחת שם הבמה שלו, ג'ורדי.

רקע
---

השיר שוחרר ב31 ביולי 2023 לקראת הופעתה של קירל שתתקיים בפארק הירקון ב21 בספטמבר 2023.

המנהלים של קירל מסרו כי הקליפ לשיר החדש עוסק בזמן ו"בלופ האינסופי שנועה נמצאת בו גם בחייה הפרטיים וגם בחייה הציבוריים". בנוסף רואים בקליפ כי על לוחית הרישוי של הרכב נמצא תאריך הופעתה של קירל.

השיר הוא גרסה בעברית של אחד השירים שנכתב לקראת השתתפותה של קירל באירוויזיון בליברפול, אך לבסוף נבחר השיר "יוניקורן".

וידאו קליפ
----------

הווידאו קליפ של השיר פורסם ב31 ביולי 2023 במקביל לצאתו, והוא בויים בידי רומן בוצ'אצקי והופק בחסות חברת הרכב פיג'ו ישראל. זהו הקליפ השני של קירל שחברת הרכב נותנת לו חסות, לאחר שעשתה זאת לראשונה בקליפ לשיר Gone ששוחרר בחודש ינואר האחרון.

בתחילת הקליפ רואים את קירל נכנסת למכונית פיג'ו מדגם 208, שזהו גם הדגם שהופיעה בשירה Gone. בהמשך הקליפ רואים אותה מבצעת מספר פעולות כמו נהיגה ברכב, ריקוד, ובסוף רואים אותה נשכבת על טלוויזיה, בזמן שקליפ שלה מוצג בתוכה.

קישורים חיצוניים
----------------

 דה ז'ה וו, בביצוע נועה קירל, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

* מילות השיר באתר azlyrics
* כתבה בכאן 11: דז'ה וו: נועה קירל שחררה את השיר שכמעט הגיע לאירוויזיון
* כתבה בmako: נועה קירל הוציאה את דז׳ה וו, שיר האירוויזיון השני
* כתבה ברשת 13: יש לנו דז'ה-וו: השיר החדש של נועה קירל מזכיר שיר אחר

הערות שוליים
------------

1. ↑  או גני יהושע
2. 1 2  אלון פרוכטר, דז'ה וו: נועה קירל שחררה את השיר שכמעט הגיע לאירוויזיון, באתר כאן 11, ‏31 ביולי 2023
דיפלומה צבאית רומית משנת 160 לספירה, מהפרובינקיה סוריה-פלשתינה, שתפורסם בכרך השישי של דיפלומות צבאיות רומאיות
**דיפלומות צבאיות רומאיות** (באנגלית: **Roman Military Diplomas**, קיצור: **RMD**) הוא אוסף של דיפלומות צבאיות רומאיות, הכולל את כל הדיפלומות צבאיות רומאיות שפורסמו משנת 1955. עד היום פורסמו 5 כרכים בעריכת מרגרט רוקסן ופול הולדר, הכוללים למעלה מ-470 דיפלומות.

פרסומים
-------

הדיפלומות הצבאיות הרומאיות פורסמו לראשונה בכרך הארבעה עשר (XIV) של אוסף הכתובות הלאטיניות, שפורסם בשני חלקים בשנים 1935 ו-1955. לאחר מכן הדיפלומות נאספו על ידי מרגרט רוקסן בשלושה ספרים בשם *דיפלומות צבאיות רומאיות*. הכרך הרביעי נערך על ידי מרגרט רוקסן ופאול הולדר ויצא לאור ב-2003. באותה שנה נפטרה רוקסן. הכרך החמישי יצא לאור בשנת 2006 על ידי פול הולדר. דיפלומות צבאיות רבות נקנו על ידי המוזיאון הרומאי-גרמני במינכן, ופורסמו בשנת 2004 (ידועות בקיצור **RGZM**). מספר התעודות הידועות הכולל עומד, נכון לתחילת 2010, על 881 יחידות. בשני העשורים האחרונים התגלו מספר רב של דיפלומות. רובן הגיעו מחפירות לא מסודרות שנערכו באזור הבלקן, בעיקר בשטחים שהיו שייכים לפרובינקיות מואסיה העליונה ותרקיה.

ראו גם
------

* אוסף הכתובות הלאטיניות

לקריאה נוספת
------------

* Margaret Roxan, Roman Military Diplomas (RMD) I - 1954-1977, London, 1978
* Margaret Roxan, **Roman Military Diplomas (RMD) II - 1978-1984**, London, 1985
* Margaret Roxan, Roman Military Diplomas (RMD) III - 1985-1993, London, 1994
* Margaret Roxan, Paul Holder, **Roman Military Diplomas (RMD) IV**, London, 2003
* Paul Holder, **Roman Military Diplomas (RMD) V**, London, 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Corpus Inscriptionum Latinarum** (CIL) Band XVI and Supplement, 1935, 1955
2. ↑  
	* Margaret Roxan, Paul Holder, **Roman Military Diplomas** (RMD) Vol I-V
3. ↑  
	* Barbara Pferdehirt, **Römische Militärdiplome und Entlassungsurkunden in der Sammlung des Römisch-Germanischen Zentralmuseums** (=RGZM)Mainz, RGZM (2004)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb401087773 (data)

 |
אייל נקוד מלחך עלים מעץ בהודו. האייל ניזון בדרך כלל מעשבים וצמחייה נמוכה אך יכול להתרומם כדי לאכול עלי עצים.
צבי ג'ירפי מלחך עלי שיטה.
**לוחכי עלים** (באנגלית: **browsing**) הם בעלי חיים הרבּיבוֹרים (אוכלי-צמחים) הניזונים מעלים, נבטים ושאר מזון צמחי, אך בניגוד למרבית אוכלי העלים – ובדומה ללוחכי העשב – הם ניזונים מהעשבים הנמוכים, המותאמים יותר לעיכול התאית הקשה של העשב ולתזונה מפני הקרקע במשך רוב שעות היום.

בניגוד אליהם לוחכי העלים יעדיפו תזונה של עלי עצים נמוכים ושיחים ולעיתים גם צמחייה רכה קרקעית או אף צמחי מים. בצורת אכילתם הם דומים מאוד ללוחכי העשב אך בעלי שיניים עדינות יותר הנשחקות בקצב מואט יותר ובעלי קיבה פחות מותאמת לעיכול תאית. חלקם מגוונים גם בעשבים וקשה להבחין בהבדל מוחלט ביניהם.

חלק ממינים אלה שהם שוכני קרקע בעלי מאפיינים המתאימים להגעה אל ענפי העצים. הצבי הג'ירפי בעל שרירים מיוחדים ה"נועלים" את גפיו האחוריות ומכופפים את הקדמיות, כך שיוכל "לאחוז" בענפים והוא גם בעל צוואר ארוך המסייע למשימה. הג'ירף גם הוא בעל צוואר ארוך וכן לשון ארוכה ותופסנית. בנוסף מיני אייליים שונים, אנטילופות שוכנות חורש רבות ואף חיות מבויתות כמו פרות, כבשים או עזים (הנוהגות גם לטפס על ענפים דקים) ניזונים מעלים נוסף על עשבים. חיות נוספות הלוחכות עלים הם קרנפיים, טפיריים ופילים, אשר בכוחם הרב יכולים להפיל עץ שלם ולאכול את עליו.

באזורים מסוימים לוחכי עלים יכולים לגרום למוות של עצים, שיחים ושתילים רכים, מה שיכול לגרום לפגיעה ביערות ראשוניים וכן באדמה, סיכון לשריפות טבעיות[דרושה הבהרה] ולפגיעה בחיות נדירות למשל בקואלות או צבי גלאפגוס הנפגעים מרעייה של איילים או עזים שפלשו לשטחם והרסו את בתי גידולם ומזונם הייחודי.

ראו גם
------

* לוחכי עשב
* אוכלי עלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוחכי עלים** בוויקישיתוף

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556960105171
* LCCN: sh2007020107
* NARA: 10663161

 |
**אמין רגיב** (נולד ב-2 באפריל 1986 במרקש, מרוקו ) הוא כותב ומייסד הבלוג המקצועי. הוא מפורסם גם בזכות הפרקים שהוא מגיש בערוץ יוטיוב באותו שם.  בשנת 2014, הוא זכה לכבוד על ידי יוטיוב כפודקאסט המרוקאי המשפיע ביותר, ובשנת 2015 הוא זכה בפרס חלוצי המדיה החברתית משליט דובאי, מוחמד בן ראשיד אל מקטום.

כותרת
-----

אמין רג'יב נולד בעיר מראקש במשפחה של אח אחד הוא הבכור ואב שעבד בתחום הצבאי ( חיל האוויר המלכותי של מרוקו ), שם למד את השלב היסודי שלו בבית הספר אבן הבוס, אשר הוא בית ספר בפרברי מרקש (תחנוט) לפני שהמשיך להשלים את לימודי ההכנה שלו. ובית ספר תיכון גם בבתי הספר התיכוניים ביר אנצראן וגם טובקל. בשנת 2006 עבר רגיב אמין להשלים את לימודיו לתואר ראשון במכללת השופט איאד שם למד משפטים וכן תעודה טכנית המתמחה בהפעלת רשתות מידע ומערכות הפעלה ממרוקו בנוסף להתעניינותו הרבה בתחום תחום אבטחת המידע, בנוסף לקשר ההדוק שלו עם תחום הפריצה .

פרסים ותרומות
-------------

אמין רג'יב הוא המרוקאי הראשון שקיבל את מגן היוטיוב הכסוף  והוא זכה במגן הזהב של יוטיוב ב-2016, ולערוץ הבלוג המקצועי למידע שהוא מנהל ביוטיוב יש כ-4 מיליון מנויים ממספר מדינות.  הוא גם זכה בפרס הבלוגר הטוב ביותר במרוקו. הוא השתתף בתחרויות רבות בעולם הערבי בתחום הטכנולוגיה. הוא השתתף באירועים בינלאומיים רבים. בשנת 2017 הגיע מספר העוקבים שלו בערוץ היוטיוב שלו לשלושה מיליון מנויים, כך שהערוץ שלו נחשב לערוץ המרוקאי הראשון שהגיע לתקרה של מיליון מנויים.

* פרס הבלוג הטוב ביותר ב-Maroc Web Awards 2012
* פרס Hiba Press לאישיות הטובה ביותר ברשת המרוקאית, 2014
* פרס חלוצי המדיה החברתית בקטגוריית הטכנולוגיה, 2015

ראו גם
------

* פייסל אל-סייף
* הילה רזאל

קישורים חיצוניים
----------------

* אמין רגיב באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "أمين رغيب.. مدوّن التقنية الشهير الذي يتابعه ملايين العرب 2014". سي إن إن عربية. נבדק ב-4 בדצמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  أمين رغيب «بودكاست مغربي» طموحه أن تحتضن قناة تلفزيونية حلقاته - صحيفة الحياة (אורכב 09.03.2017 בארכיון Wayback Machine) (הקישור אינו פעיל)
3. ↑  أمين رغيب: الحاسوب وصديق أحلامي -صحيفة البيان الإماراتية (אורכב 10.04.2017 בארכיון Wayback Machine)
**לוחביציה** (באוקראינית: **Ло́хвиця**; ברוסית: **Лохвица**; ביידיש: **לאחװיצא** או **לאכוויץ**) היא עיר באוקראינה השוכנת במחוז פולטבה. בשנת 2021 נאמדה אוכלוסיית העיר ב-11,119 תושבים.

היסטוריה
--------

שמהּ של העיר, שנקראה על שם הנהר שלגדותיו הוקמה, נגזר מהמילה הסלאבית העתיקה לאלתית.

בזמן נסיכות קייב השטח שבו ממוקמת העיר היה חלק מנסיכות פריאסלב. תאריך הקמת העיר אינו ידוע, אך תיעוד כתוב על קיומה מופיע באזור שנת 1320.

בשנת 1644 הוענקו זכויות מגדבורג לעיירה, כך שכל נושאי העיירה היו אמורים להיפתר על ידי מועצת עיר, שנבחרה על ידי האזרחים העשירים.

העיר נכבשה על ידי הגרמנים ב-12 בספטמבר 1941 ושוחררה על ידי הצבא האדום בספטמבר 1943. במהלך מלחמת העולם השנייה נפגשו בעיר שני הצבתות של ארמיית הפאנצר הראשונה וארמיית הפאנצר השנייה ולכדו מאות אלפי חיילים סובייטים במסגרת קרב קייב.

יהדות
-----

נוכחות יהודים בעיר תועדה לראשונה כבר במאה ה-16. בשנת 1636 נהרגו בעיר 50 יהודים במהלך מרד פאבליוק. במהלך מרד חמלניצקי ב-1648 נהרגו כמה מיהודי המקום והשאר נמלטו.

היהודים בעיר היו בעיקר בעלי מלאכה או עבדו במסחר. בשנת 1897 מנתה האוכלוסייה היהודית המקומית כ-2,500 איש, והיוותה 36 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בשנת 1930 נוסד בעיר קולחוז יהודי, שכלל 188 משפחות והחזיק בשטח של 84 דונם.

בשנת 1926 היו בעיר 2,095 יהודים, שהיוו 19.3 אחוזים מכלל האוכלוסייה, וב-1939 הקהילה הצטמצמה לכ-600 בלבד.

יהודים רבים מלוחביציה הספיקו להימלט לתוככי ברית המועצות לפני הכיבוש הגרמני בספטמבר 1941. באוקטובר הגרמנים הקימו גטו בעיירה ובהמשך הביאו אליו יהודים מכפרים נוספים באזור כמו סנצ'ה (אוק'). כדי לשרוד בגטו בחורף יהודים היו חייבים להבריח את רכושם אל מחוץ לגטו ולהחליף אותו תמורת אוכל מהאוקראינים המקומיים, ובנוסף על כך רבים מהם נאלצו לבצע עבודות כפייה בפיקוח משטרת העזר האוקראינית המקומית. בתחילת מאי 1942 הובאו יהודים נוספים לגטו, בין היתר מצ'רבונוזבודסקה (זבודסקה (אנ') המודרנית).

ב-12 במאי 1942 אנשי יחידת זונדרקומנדו של האס אס בסיוע משטרת העזר המקומית הוציאו את יושבי הגטו אל מחוץ לעיר והרגו 287 יהודים.

בתחילת המאה ה-21 יש עדות לכך שהייתה בלוחביציה קהילה יהודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוחביציה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לוחביציה
* לוחביצה, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)
* לוחביצה, ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
* לוחביצה במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
* אלכסנדר פרוסין ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), לוחביצה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1597–1598), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  לוחביצה במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. 1 2 3 4 5 6  אלכסנדר פרוסין ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), לוחביצה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1597–1598), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
3. 1 2  לוחביצה, ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
4. 1 2 3  לוחביצה, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0121337

 |
**ינשוף בוריאלי** (שם מדעי: *Aegolius funereus*) הוא מין עוף דורס ממשפחת הינשופיים, החי באזורי הטייגה שבצפון אירואסיה ואמריקה הצפונית, ומכאן שמו. עם זאת הוא נראה לעיתים רחוקות לאדם והוא נוטה להתרחק מיישובים.

הינשוף תואר לראשונה בספרו של קארולוס לינאוס ב-1758, על שם אייגוליוס (אנ'), דמות מהמיתולוגיה היוונית של תושב כרתים שנענש בהפיכה לינשוף. השם הספציפי פירושו מלטינית: "בן לוויה".

### תת-מינים

* A.f. richardsoni
* A.f funereus
* A.f. magnus
* A.f. sibiricus
* A.f. pallens
* A.f. caucasicus
* A.f. beickianus

מאפיינים
--------

ינשוף זה קטן יחסית ומגיע לאורך של 22 עד 27 ס"מ, עם מוטת כנפיים של 50–62 ס"מ. הנקבות כבדות יותר מהזכרים ומשקלם כ-131–179 גרם בממוצע לעומת כ-107 גרם בממוצע לזכרים. לינשוף מעטה נוצות עבות חומות מלמעלה עם כתמים לבנים על הכתפיים ובטן בהירה שלאורכה פסים אפורים-בהירים. הראש גדול עם פרצוף-שמע עבה המכסה את מרבית הראש. המבנה מעוגל מעט עם עיניים צהובות וסביבם מעטה אפור-כחלחל ובקצוות מעטה כהה יותר, המעניק הבעת גבות לינשוף. המקור צהוב בהיר ודק יחסית. שני הזוויגים דומים במראם אך הצעירים בעלי גוונים חומים כהים. בדומה לשאר הינשופים הוא יכול לעופף מבלי להשמיע רעשים מכנפיו.

זהו ינשוף השוכן באזורי יערות ולעיתים במורדות הרים גבוהים כמו הרי הרוקי או האלפים ועוד ובעיקר מצוי סביב הטייגה הצפונית. הוא מתרבה באותם יערות בהם הוא שוכן ואיננו נודד. ינשופים ממין זה יכולים לחיות עד גיל 16 שנה בטבע, אם כי לרוב הם נטרפים בידי עופות דורסים גדולים יותר.

הוא עצמו טורף של מגוון מיני עופות, צפרדעים, חרקים כמו חיפושיות ועוד חסרי חוליות וכן יונקים קטנים, ביניהם מכרסמים שונים, חפרפרות ועטלפים. במרבית המקרים הינשופים הם פעילי לילה, אם כי באזורים הצפוניים הם יפעלו גם לאורך היום. הינשוף פעיל גם במשך החורף ואיננו נכנס לתרדמת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינשוף בוריאלי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ינשוף בוריאלי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4177039-0
* NKC: ph849185

 |
**שרקרק ארגמני צפוני** (שם מדעי: ***Merops nubicus***) הוא מין של שרקרק מסדרת הכחלאים החי באפריקה שמדרום לסהרה. הוא דומה מאוד למין שרקרק ארגמני, אך בעל גרון אדום, בניגוד לגרון הכחול כמו הראש של שרקרק זה.

מין שרקרק זה מגיע לאורך 24–27 ס"מ ולמשקל 34–59 גרם בממוצע. הוא בעל נוצות ורודות, כנפיים אדומות עם קצוות כחולים, זנב ארוך ומחודד כחול ומעט אפור וראש צבוע בכחול עם פס שחור לאורכו ומקור שחור, מוארך ומעוקל בקצה. העיניים אדומות והרגליים אפורות. לשרקרק אין הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות. הצעירים מעט יותר כהים ובעלי מחלצות כנפיים וזנב קצרות יותר.

השרקרק מצוי באזור מרכז אפריקה באזורי הסוואנה ולעיתים גם באזורים יבשים יותר. הוא טורף בעיקר חרקים מעופפים שהוא חוטף במקורו אחרי מעוף קצר והורג בעזרת חבטה או בבליעה ישירה. הטרף מורכב בעיקר מדבורים, נמלים וטרמיטים מעופפים ומחגבים שונים. לעיתים הם משתפים פעולה עם עופות אחרים לשם ציד.

השרקרק מקנן בקבוצות גדולות על גדות הנהר וחוצב בצוקים של אבני גיר בעזרת מקורו. בקן הנקבות מטילות 3–5 ביצים. הקנים משמשים לשנים רבות, במהלכם הם חוצבים עוד תעלות עד לעומק של מטר עד מטר וחצי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרקרק ארגמני צפוני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרקרק ארגמני צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN

שרקרק ארגמני באוגנדה
**לוחות ושברי לוחות מונחות בארון** הוא פתגם בתלמוד שמשמעות נמשלו הוא שיש לכבד את החכם גם לאחר ששכח את תלמודו.

מקור הביטוי
-----------

מקור הביטוי בתלמוד בבלי, מסכת ברכות דף ח' עמוד ב':

"כדאמר להו רבי יהושע בן לוי לבניה ... והזהרו בזקן ששכח תלמודו מחמת אונסו דאמרינן לוחות ושברי לוחות מונחות בארון"
הביטוי מופיע שוב במסכת מנחות:

"אשר שברת ושמתם בארון תני רב יוסף מלמד שהלוחות ושברי לוחות מונחין בארון מכאן לתלמיד חכם ששכח תלמודו מחמת אונסו שאין נוהגין בו מנהג בזיון"

המשל
----

המשל של הפתגם מתייחס ללוחות הברית. בתורה מסופר שמשה ירד מהר סיני עם לוחות הברית הראשונים בעת שבני ישראל חטאו בחטא העגל ובראותו את העם חוטא שבר את הלוחות. בהמשך משה מכין לוחות אחרים, שניים, והקב"ה כותב עליהם את עשרת הדברות. 

הגמרא במסכת בבא בתרא אומרת שארון הברית הכיל את הלוחות השניים השלמים יחד עם שברי הלוחות הראשונים. במדרש ספרי מופיע שהיו שני ארונות, אחד שהכיל את הלוחות השניים, והשני שהכיל את שברי הלוחות.

הנמשל
-----

הנמשל של הפתגם הוא שיש לכבד תלמיד חכם ששכח את תלמודו מחמת זקנתו. היו שכתבו שאין צורך לכבד אותו כמו שמכבדים תלמיד חכם, אלא כבוד קצת.

בעיתונות המאה ה-19 שימש הביטוי גם לציין את הכבוד שיש לרחוש לחכמים שמתו.

בתרבות
------

אחד מספריו של הרב שג"ר נקרא "לוחות ושברי לוחות" כדי לבטא שיש בו הן ערעור ושבירה של מוסכמות רבות והן ניסיון לבנות דרך אמונית וחינוכית חלופית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ח', עמוד ב'
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף צ"ט, עמוד א'
3. ↑  ספר שמות, פרק ל"ב, פסוק י"ט
4. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ד, עמוד ב'
5. ↑  s:ספרי על במדבר י#פסוק לג
6. ↑  שאול הכהן קאיצנעלינזהאן, תשובה, עברי אנכי, 6 במרץ 1868
7. ↑  דור הנפילים, הצפירה, 21 בפברואר 1887  
הארשיץ, המגיד, 24 בדצמבר 1873  
שאלת המתים, המליץ, 29 ביוני 1880
8. ↑  שמעון גרשון רוזנברג - שג"ר, **לוחות ושברי לוחות**, עמ' 11
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלבום של ג'ודאס פריסט. אם התכוונתם למשחק יריות ממוחשב מ-2004, ראו Painkiller (משחק וידאו).

**Painkiller** (מילולית: הורג כאבים) הוא האלבום ה-12 של ג'ודס פריסט והאחרון שהוקלט לפני עזיבתו של סולנה של הלהקה רוב הלפורד. האלבום הוקלט ברינגולס, צרפת, בתחילת 1990 ונערך בהילורסום, הולנד, מאוחר יותר. הוא האלבום הראשון בו השתתף מתופפה הנוכחי של הלהקה, סקוט טראוויס. גרסאות הסידי והקלטות המקוריות יצאו לאור ב-3 בספטמבר 1990. גרסת רימסטר הושקה במאי 2001. האלבום זכה בגראמי בגדר "ביצוע המטאל הטוב ביותר" ב-20 בפברואר 1991.

בעקבות הכישלון באלבומם הקודם "Ram It Down", שבעצמו היה ניסיון מניעור הביזיון מאלבומם המיינסטרים שלפני "Turbo", ג'ודס פריסט חזרו לשורשיהם והתעשרו בטכניקות ספיד מטאל, שהתבטאו באלבומם הכבד והאגרסיבי ביותר עד כה.

לאחר סיבובי ההופעות של האלבום, הלפורד עזב את הלהקה במאי 1992, בעקבות מתחים שהתעוררו בלהקה. הלפורד הקים את להקתו החדשה; "פייט". ג'ודס פריסט הכריזו שהלהקה התפרקה לאחר עזיבתו של הלפורד. כאמור, הם עתידים לחזור להקליט ולהופיע שוב בעתיד, עם סולנם לעתיד טים "ריפר" אוונס, באלבומיהם "Jugulator" ו-"Domination"

הפיינקילר עצמו
--------------

הפיינקילר עצמו הוא אחד מסדרת המושיעים שהומצאו על ידי ג'ודס פריסט. הפיינקילר מתואר כמשיח מטאל שנשלח לעולם להשמיד את הרוע ולהושיע את האנושות מחורבן. מאמינים[דרוש מקור] כי הפיינקילר הושפע מהמלאך המופיע בעטיפת אלבומם המוקדם "Sad Wings of Destiny". הוא בנוסף מופיע ביחד עם "The Hellion" (מפלצת הריב והמדון) בעטיפת האלבום "Metal Works '73-'93" וב-"Angel of Retribution".

בנוסף לפיינקילר עצמו כדמות עטורה מתכת, הוא "רוכב על מפלצת המטאל" (Rides his metal monster), אופנוע בצורת דרקון מתכת ושני גלגלי שיניים חדים.

רשימת רצועות
------------

כל השירים נכתבו על ידי רוב הלפורד, ק. ק. דאונינג וגלן טיפטון.

1. Painkiller‏ (6:06)
2. Hell Patrol ‏ (3:35)
3. All Guns Blazing‏ (3:56)
4. Leather Rebel‏ (3:34)
5. Metal Meltdown ‏ (4:46)
6. Night Crawler ‏ (5:44)
7. Between the Hammer & the Anvil‏ (4:47)
8. A Touch Of Evil (עם כריס טסנגרידס)‏ (5:42)
9. Battle Hymn‏ (0:56)
10. One Shot At Glory‏ (6:46)
11. Living Bad Dreams‏ (5:20)
12. Leather Rebel (הופעה חיה)‏ (3:38)

"Between the Hammer & the Anvil" מעמעם אל תוך "A Touch of Evil"  

"Living Bad Dreams" ו-"Leather Rebel (הופעה חיה)" התווספו אל האלבום בגרסת הרמסטרד שלו ב-2001.

משתתפים
-------

* רוב הלפורד - שירה
* ק. ק. דאונינג - גיטרות, שירת רקע
* גלן טיפטון - גיטרות, קלידים, שירת רקע
* אייאן היל - בס, שירת רקע
* סקוט טראוויס - תופים
* כריס טסנגרידס - קלידים ב-A Touch of Evil

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Painkiller באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Painkiller באתר MusicBrainz
* Discogs Painkiller באתר Discogs
* AllMusic Painkiller באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 384f9bb3-6437-386f-8f1e-ff7c1b772455

 |