recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מאפיה** (או: צ'ולה שמבה, בסוואהילי: **Kisiwa cha Mafia**) הוא אי בטנזניה לחופי האוקיינוס ההודי הנמצא כ-25 ק"מ מחופי טנזניה ומונה כ-46 אלף תושבים, רובם מוסלמים ומיעוטם נוצרים. האי אינו חלק מזנזיבר ושייך מנהלית למחוז פוואני (Pwani (אנ')). כלכלת האי מבוססת בעיקר על דייג, חקלאות לצריכה מקומית ומעט תיירות.

נמל תעופה אזרחי ורציף עגינה ימי לספינות קטנות ממוקמים בעיר קילינדוני (אנ'), העיר הגדולה באי, המהווה בית לכ-12 אלף איש.

בחלקו הדרומי של האי נמצאת שמורת טבע (אנ') המהווה מוקד משיכה לצוללנים מרחבי העולם.

אף על פי שאין הסכמה ברורה לגבי מקור השם, שם האי נגזר כנראה מהביטוי הסוואהילי "מאהלי פה אפיה" (*mahali pa afya*) שמשמעו "מקום בריא".

גאוגרפיה
--------

ארכיפלג מאפיה מורכב מכמה איים: אחד גדול בשטח של 394 קמ"ר ושאר האיים קטנים. רוב האוכלוסייה מתגוררת באי הגדול, אך מעט מתגוררים גם באיים הקטנים יותר כדוגמת האי צ'ולה. מפרץ צ'ולה, המוכל בשמורת הטבע, משובץ באיים קטנים והוא גם המקום היחיד בארכיפלג בו ניתן למצוא הריסות ארכאולוגיות.

פני השטח מישוריים ומכוסים יער. עצי מנגרוב שוכנים לאורך החוף.

אקלים
-----

האי מאפיה מאופיין באקלים טרופי. הטמפרטורה הממוצעת בעיר קילינדוני היא 26.7 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,705 מ"מ. העונה הרטובה מתרחשת בין מרץ למאי והעונה היבשה משתרעת בין יולי לאוקטובר.

תחבורה
------

מעט מאוד מן הדרכים באי סלולות, השאר כבישי עפר נוחים יחסית.

אמצעי התחבורה הנפוצים ביותר בקרב תיירים ומקומיים כאחד הן מוניות-אופנוע ובאג'ג' (טוק-טוק), כנפוץ בשאר חלקי המדינה. בנוסף, קיים קו אוטובוס מקומי (דאלה-דאלה) שעובר לאורך הדרך המרכזית באי מדרום (קילינדוני) לצפון (בוואני).

אל האי ניתן להגיע דרך האוויר או דרך הים.

### דרך האוויר

קיימות טיסות סדירות מדאר א-סלאם וזנזיבר אל האי וממנו, המופעלות על ידי מטוסים קלים בעלי 6–12 מושבים. טיסה ממוצעת אורכת כחצי שעה.

### דרך הים

אף על פי שקיים רציף עגינה באי, הדרך אליו צרה מלהכיל כלי רכב כבדים. לכן ספנים מגיעים אל החוף בשיא הגאות, פורקים את הסחורה בזמן השפל ויוצאים חזרה לים בגאות הבאה
קיים שירות מעבורת בין הרציף בקילינדוני באי מאפיה לבין הכפר ניאמיסאטי (Nyamisati) השוכן על החוף סמוך לשפך נהר הרופיג'י. ההפלגה נמשכת כארבע שעות ולוח הזמנים משתנה תדיר בכפוף לתנאי הים ומזג האוויר. עקב הגידול בתעבורה לאי, ממשלת טנזניה החלה בהקמת נמל ורציף מודרני בצד היבשה (ניאמיסטי) הצפוי להיפתח בשנת 2020.

תיירות
------

בניגוד לאיים המפורסמים של טנזניה זנזיבר ופמבה, תיירות באי מאפיה קיימת בקנה מידה זעיר. ישנם לודג'ים ואתרי בילוי בעיקר בעיר קילינדוני ובכפר אוטנדה השוכן בתוך תחומי שמורת הטבע.

מוקדי המשיכה העיקריים הם החופים הרגועים ואתרי הצלילה השוכנים בין כ-100 ל-250 מטרים מקו החוף.

כמו כל שמורות הטבע במדינה, גם באי מאפיה גובים דמי כניסה יומיים לשמורה, העומדים בשנת 2019 על סך של 23 דולר ליום כולל מיסים.

גלריה
-----

* חוף האיחוף האי
* אחת מהספינות המשמשות את שירותי המעבורת לאיאחת מהספינות המשמשות את שירותי המעבורת לאי
* 
* חוף בקילינדוני. לדייג מקום מרכזי בכלכלת האיחוף בקילינדוני. לדייג מקום מרכזי בכלכלת האי
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאפיה** בוויקישיתוף
* מאפיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007477967605171
* GND: 4114906-3
* LCCN: n99909748
* VIAF: 156126066
* WorldCat (עם VIAF): 156126066

 |
**סיראנו דה ברז'ראק** (בצרפתית: **Cyrano de Bergerac**;‏ 6 במרץ 1619 – 28 ביולי 1655) היה סופר ומחזאי צרפתי.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם הרקול סאביניין סיראנו דה ברז'ראק למשפחה פריזאית וותיקה. בימי ילדותו שהה באחוזה משפחתית בעמק שברז, דרומית מערבית לפריז, בחבל איל-דה-פראנס. למד בבית ספר בפריז. נודע כאיש חרב שהגן על כבודו באמצעות דו-קרב חרבות. שירת כחייל לוחם בשורות היחידה של אנשי גסקוניה שעמדה לרשותו של לואי השלושה עשר, מלך צרפת במלחמת שלושים השנים. בנוסף השתתף בכיבוש העיר אראס מידי הספרדים ב-1640. משנה זו לערך עד 1653 היה מאהבו של הכותב והמוזיקאי שארל קופו ד'אסוסי.
סיראנו היה תלמידו של הכומר הקתולי פייר גסנדי, שניסה לגשר בין תורת האטומים של אפיקורוס לבין הנצרות.

כתב את הטרגדיה "מותה של אגריפינה" שהועלתה על הבמה פעם אחת בלבד ב-1640. המחזה נודה על ידי הכנסייה הקתולית ולא הורשה עוד להציגה, אך יצא לאור ב-1654.

סיראנו נפצע כתוצאה מקורה שנפלה על ראשו, מה שגרם למותו ב-1655 בביתו של בן דודו בעיירה סאנווה, צפונית מערבית לפריז.

יצירתו
------

סיראנו דה ברז'ראק, בן דורם של ניקולה בואלו ושל מולייר, נחל הצלחה כסופר וכמחזאי בפריז. מולייר אף שאל מערכות אחדות מהקומדיה של סיראנו "הנוקדן המרומה" (1654) כדי לכתוב מחזהו "תעלוליו של סקאפן" (1671). יצירתו המפורסמת ביותר של סיראנו היא "עולמות אחרים" - לקט סיפורים המתארים מסעות בחלל אל הירח ואל השמש. לקט זה שפורסם אחרי מותו, כולל שני חלקים: "סיפור קומי על אודות מדינות ואימפריות הירח" (1657) ו-"סיפור קומי על אודות מדינות ואימפריות השמש" (1662), ולכן לעיתים מסווג ככותב מדע בדיוני.

בתרבות
------

 ערך מורחב – **סיראנו דה ברז'ראק (מחזה)**  

ב-1897 פרסם המשורר אדמון רוסטאן את המחזה "סיראנו דה ברז'ראק", המתרכז באהבתו של סיראנו לרוקסאן היפה, קתרין דה סיראנו, בת דודו. המחזה עובד לקולנוע ועלה כסרט מספר פעמים, בין השאר ב-1950 שם זיכתה את השחקן חוזה פרר בפרס אוסקר, ב-1990 בכיכובו של ז'ראר דפארדיה וב-2008 בכיכובו של קווין קליין. המחזה הוצג בישראל בתיאטרון הקאמרי בכיכובו של איתי טיראן.

פסל בדמותו של דה ברז'ראק מוצב בעיר ברז'ראק שבמחוז דורדון בחבל אקיטן בצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **סיראנו דה ברז'ראק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סיראנו דה ברז'ראק** |

* סיראנו דה ברז'ראק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סיראנו דה ברז'ראק (1619-1655), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260086305171
* BNE: XX855352
* BnF: cb11898355k (data)
* CANTIC: a10353483
* CiNii: DA01065919
* GND: 118677586
* ICCU: CFIV046560
* ISNI: 0000 0001 1297 2841
* LCCN: n50078540
* MusicBrainz: 3c04120a-d868-4aa5-ad52-96a63b0fc684
* NDL: 00437070
* NKC: jn20000700343
* NLA: 35032914
* NLG: 264779
* NLP: a0000001183147
* NTA: 069492522
* SELIBR: 182666
* SNAC: w6p85xd7
* SUDOC: 026808013
* Trove: 805533
* VcBA: 495/203649
* VIAF: 12306965
* WorldCat: lccn-n50078540

 |
**בניגנו אקינו הבן** (**Benigno Aquino, Jr**;‏ 27 בנובמבר 1932 - 21 באוגוסט 1983), חבר הסנאט של הפיליפינים שנרצח ב-1983.

ביוגרפיה
--------

בניגנו אקינו נולד בשנת 1932 בעיר קונספסיון שמחוז טרלק שבפיליפינים. בהיותו בן 16 היה כתב צבאי. בצעירותו נכנס לחיים הפוליטיים ובשנת 1955, בהיותו בן 22, כיהן כראש העיר שבה נולד, והיה ראש העיר הצעיר ביותר בפיליפינים. בשנת 1961 התמנה למושל מחוז טרלק וב-1967 נבחר לסנטור. השתייך למפלגה הליברלית שהתנגדה לשלטונו הסמכותי והמושחת של הנשיא פרדיננד מרקוס. משנת 1966 שימש כמזכיר הכללי של מפלגה זו.

בספטמבר 1972 בעת שהנשיא מרקוס הטיל משטר צבאי בפיליפינים, אקינו נכלא והועמד לדין באשמת רצח וחתרנות, ובשנת 1977 נדון לעונש מוות, שהומר בשנת 1980 ביציאה לגלות לארצות הברית, כדי לעבור טיפול רפואי.

בשנת 1983, כאשר הנשיא מרקוס חלה ומצב בריאותו החמיר, החליט אקינו לשוב לפיליפינים ולהתייצב בגלוי בדרישה מהנשיא לפרוש מהשלטון.

ב-21 באוגוסט 1983 הגיע אקינו במטוס לנמל התעופה של מנילה. למרות שהיה מלווה באנשי ביטחון משל עצמו ובכוחות ביטחון של הממשלה, הוא נורה למוות בידי מתנקש בשם רולנדו גאלמן. המתנקש נהרג מיד מאש אנשי הביטחון. 

### לאחר מותו

לאחר הרצח הקים מרכוס ועדת חקירה. השאלה הייתה בשירות מי פעל המתנקש. ועדת חקירה צבאית פסקה שהאחראים לרצח הם אנשי צבא. הללו הועמדו לדין, אך זוכו במשפט שנערך בשנת 1985.

בבחירות שנערכו ב-1986, לאחר נפילת משטרו של מרקוס, נבחרה קורסון אקינו, אלמנתו, לה נישא בשנת 1955, לנשיאת הפיליפינים. בעקבות החלטה של בית המשפט העליון של הפיליפינים לבטל את משפט הקושרים מ-1985 נערך משפט חדש בשנת 1990, ובו הורשעו 16 אנשי צבא ברצח בניגנו אקינו. 

בנו, בניגנו אקינו, נבחר לתפקיד נשיא הפיליפינים בשנת 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניגנו אקינו הבן** בוויקישיתוף
* מיכל מירון-שקד, מסע הניצחון של פול אקינו, כותרת ראשית, 5 במרץ 1986
* בניגנו אקינו הבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* בניגנו אקינו הבן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אגדה פיליפינית, חדשות, 2 בנובמבר 1986
2. ↑  מצב חירום בפיליפינים, מעריב, 24 בספטמבר 1972
3. ↑  מצפוני שקט-מכריז נשיא הפיליפינים אחרי רצח מנהיג האופוזיציה אקווינו, דבר, 22 באוגוסט 1983
4. ↑  זוהה רוצחו של אקינו, דבר, 31 באוגוסט 1983
5. ↑  שיא הפיליפינים הקים ועדה משפטית לחקירת רצח אקינו, דבר, 25 באוגוסט 1983

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257867305171
* BnF: cb14518014d (data)
* GND: 119432986
* ISNI: 0000 0001 1699 4423
* LCCN: n79032553
* NDL: 00620273
* NLG: 293733
* NLP: a0000001188205
* NTA: 074394223
* SNAC: w6p597fw
* SUDOC: 111003024
* VIAF: 112698284
* WorldCat: lccn-n79032553

 |
**אדוארד מָאהלֶר** (בגרמנית: **Eduard Mahler**, בהונגרית: **Mahler Ede**;‏ 28 בספטמבר 1857 – 29 ביוני 1945) היה מזרחן, אשורולוג, אגיפטולוג, חוקר תנ"ך ואסטרונום יהודי-הונגרי.

קורות חיים
----------

מאהלר נולד בעיירה צִיפֶר (Ciffer, כיום Cífer) שבחלק ההונגרי של האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בסלובקיה) בשנת 1857. בין 1876 ל-1880 למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת וינה. ב-1885 מונה למועצה האוסטרית למדידות.

פרויקט חייו של מאהלר היה לעגן את אירועי התנ"ך במסגרת כרונולוגית יציבה, וזאת תוך הסתייעות במדעי האגיפטולוגיה, האשורולוגיה והארכאולוגיה וקישור בין אירועים תנ"כיים לאירועים אסטרונומים כגון ליקוי חמה בעת מלחמת סיסרא. וניסיון למתן תיארוך מדויק למכות מצרים, ליציאת מצרים ולצליבת ישו. ספרו בנושא, *Biblische Chronologie und Zeitrechnung der Hebräer* (גרמנית: "כרונולוגיה מקראית והספירה של העברים") מ-1887 זיכה אותו במדליה מאת מלך שוודיה ונורווגיה.

כן כתב פירוש אסטרונומי לקידוש החודש של הרמב"ם (*Maimonides' Kiddusch-Hachodesch*,‏ 1890) וערך תרשימים וטבלאות-השוואה כרונולוגיות מקבילות, הכוללות בין היתר הקבלה בין לוח השנה ההיג'רי (האסלאמי) ללוח הגרגוריאני והיוליאני וטבלאות תאריכי כהונת מלכי האימפריה הביזנטית, המהווים כלי עזר מחקרי בסיסי חשוב.

בין 1898 ל-1910 כיהן כאוֹצֵר המחלקה לארכאולוגיה של המוזיאון הלאומי של הונגריה.

בין 1934 ו-1939 מסר את אוסף אמנות מצרים העתיקה שלו למוזיאון האמנויות היפות בבודפשט.

בעת מלחמת העולם השנייה הוסתר מאהלר הקשיש על ידי נזירים. ביתו הופצץ וכל ספרייתו – ובה ספרים וכתבי יד עתיקים – אבדה.
מאהלר נפטר במהלך מגפות שפרצו עם שחרור בודפשט ב-29 ביוני 1945 באויפשט (Újpest; פרוור של בודפשט). אחיו דיולה מאהלר, רופא, גורש מווינה ב 15 למרץ 1941 לפולין, כנראה למחנה ההשמדה בלז'ץ.

פרסומיו
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ספר יובל לכבודו
---------------

* *Emlekkonyv Dr. Mahler Ede, nyolcvanadik szuletesnapjara, kiadjak baratai, tiszteloi es tanitvanyai* (Dissertationes in honorem Dr. Eduardi Mahler, nominatae natali die octogesimo, ab amicis collegis et discipulis eius conscriptae et editae) (Jubilee volume in honour of Edward Mahler), Budapest: Mahler Ede Jubileumi Emlekbizottsag, 1937. (ביבליוגרפיה של כתביו: עמ' 12–36.)

לקריאה נוספת
------------

* *Rezsabek Nándor: Az utolsó magyar polihisztor. Mahler Ede kronológus emlékezete*, Budapest: Aura Kiadó, 2010, מסת"ב 978-963-7913-39-6 ("איש האשכולות ההונגרי האחרון") (בהונגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארד מאהלר** בוויקישיתוף
* אדוארד מאהלר, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* אדוארד מאהלר, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* אדוארד מאהלר בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה
* אדוארד מהלר (1857-1945), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב בן שלמה זלוטניק, מלחמת סיסרא בשעת ליקוי חמה, **סיני** ל"א, תשי"ב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264966905171
* BIBSYS: 90148998
* CiNii: DA12596134
* GND: 116679638
* ISNI: 0000 0000 7820 4098
* LCCN: no2012089430
* NTA: 072222913
* RERO: 02-A003550737
* SUDOC: 153520302
* VcBA: 495/112545
* VIAF: 35214430
* WorldCat: lccn-no2012089430

 |
**בן עויזרמן** (24 באוגוסט 1912 - 6 ביוני 1967) היה צלם, במאי ותסריטאי קולנוע ועיתונות ישראלי, נהרג במלחמת ששת הימים.

קורות חיים
----------

בן עויזרמן נולד בלונדון ועלה לארץ כילד עם משפחתו ב-1920. בגיל צעיר חזר ללונדון שם למד קולנוע והמשיך את לימודיו בבית הספר לאמנויות יפות בפריז. הוא חזר לישראל כנציג של חברת פאראמוט ניוז ב-1937. צילם את רוב יומני החדשות שיצאו מארץ ישראל.

עויזרמן הקים את חברת ההפקה Palestine Films שהפיקה סרטי תעודה. ב-1949 התמנה כנציג NBC ניוז עד 1960. הוא הפיק תוכניות תיעודיות בארץ ובאפריקה וצילם סרט על התנ"ך ("יצחק ורבקה") שזיכה אותו בפרס בארצות הברית.

בין הקטעים התיעודיים שצילם: הורדת הדגל הבריטי בנמל חיפה עם סיום המנדט הבריטי, פיצוץ מלון המלך דוד, קרב אלטלנה וכניעת העיר עזה במבצע קדש ב-1956.

השתתף בכתיבת התסריט של הסרט בית אבי (1947) ובבימוי הסרט "אף מילה למורגנשטיין" (1963).

סרטו התיעודי הבולט ביותר הוא "בית במדבר" ("The house in the desert") על קיבוץ בית הערבה. סרט באורך של 25 דקות המהווה מסמך היסטורי ייחודי על היאחזותם של צעירים באדמה המלוחה של אזור ים המלח.

ב-6 ביוני 1967, היום השני של מלחמת ששת הימים, יצא לעזה ככתב צבאי למטרת תיעוד. הוא הצטרף לכוח צבאי ונהרג ממטען ממולכד במבואות העיר. נקבר בבית העלמין הדרום (בת ים).

קישורים חיצוניים
----------------

* בן עויזרמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בן עויזרמן, באתר חברה קדישא
* בית במדבר, בבימויו של בן עויזרמן
* סרטונים סרטון הפגזת אלטלנה של בן עויזרמן, 22 ביוני 1948, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011437488805171
* VIAF: 5467166237107096380002
* WorldCat (עם VIAF): 5467166237107096380002

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר פריז.

**הר פריז** (באנגלית: **Mount Paris**) או **הר פריס** הוא הר נישא, בהרי רואן, שבצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם 7 קילומטרים דרומית מזרחית להר בייון.

גובהו של ההר 2,800 מטרים מעל פני הים (והוא הגבוה בהרי רואן, והשלישי בגובהו בהרי האי אלכסנדר).

ההר מתנשא לגובה של 1,932 מטרים מעל סביבתו.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההרים

ההרים מופו על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (שנערכה בין השנים 1908–1910), בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

ההר נצפה בשנית בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם. אשר סברה כי מדובר ברכס הרים, ואולם מיפוי שנערך על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948, הראו כי מדובר בהר בודד. אזור זה נסקר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, ומופה בהתבסס על תצלומי לוויין שצולמו על ידי ארצות הברית בין ינואר 1974 ופברואר 1975.

### מקור השם

שארקו קרא להרים על שמה של העיר פריז בירת צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

* הר פריז באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר פריז באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר פריז באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר פריז באתר peakbagger

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  מידע גאוגרפי
**פיצו (יצחק) קדם** (נולד ב-25 באוקטובר 1970), הוא אדריכל בינלאומי, צלם, ומרצה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פיצו קדם נולד וגדל בתל אביב. אביו הוא איש העסקים ויזם הבנייה שמעון (צ'פאי) קדם, ואמו הייתה מורה לבלשנות. את השם "פיצו" קיבל בילדותו מהמטפלת הצרפתייה, שנהגה לכנות אותו "פטי שו" (כרוב קטן). כשהיה נער עסק רבות בצילום, ובשנת 1992, ולאחר שירותו הצבאי, החל ללמוד צילום בבצלאל. באחת החופשות מהלימודים סייר קדם במנהטן והבין שרוב צילומיו מתמקדים באדריכלות; כפי שאמר באחד הראיונות, "בצילום ראיתי נוכחות של שפה אדריכלית והיעדרותו של אדריכל".

כשחזר לישראל עזב את לימודי הצילום בבצלאל ועבר ללונדון כדי ללמוד אדריכלות בבית הספר לאדריכלות "Architectural Association School of Architecture". לאחר שסיים הקים סטודיו לאדריכלות בלב תל אביב. הסטודיו של פיצו קדם מושתת על שפה מודרניסטית של שנות החמישים בתל אביב ובעולם והעיצוב השפיע על הבניה הפרטית בישראל, ועל כך זכה 5 פעמים באות העיצוב. 
קדם מרצה קבוע בפקולטות לאדריכלות בישראל ובעולם. 

ב-2016 נבחר באתר Dezeen למקום ה-39 מתוך רשימת מאה האדריכלים והמעצבים המסקרנים את קוראי האתר.

בדצמבר 2021 הוגשה נגדו תביעה בסך כ-59.5 מיליון ש"ח בטענה שתכנן והוציא לפועל בנייה של גלריה ללא היתר במגדל יוקרה בתל אביב.

יצירותיו
--------

בעשר השנים הראשונות עסק בבנייה פרטית. אחד הפרויקטים המזוהים איתו הוא שיפוץ "בית רכטר" המקורי, שנבנה ב-1959 – ב-2008 הוא שיפץ את כולו מהיסוד. הוא תכנן את עיצוב הפנים של החללים המשותפים במגדל רמז, "מגדל בית ליסין", "מגדל ארלוזורוב", החנות הראשונה של אפל בישראל, "בית הקורטן" בסביון, אולם האירועים הגדול בישראל "לאגו" בראשון לציון, שעל תכנונו זכה קדם בפרס אות העיצוב, ומסעדת בינדלה. הוא השתתף בתחרות תכנון בית עיריית נתניה, ועלה לגמר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פיצו קדם
* נועם דביר, נובו צנע, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2008
* לירון סימסולו, "אני רוצה לבנות בנייני תרבות, לא יוקרה": אחד על אחד עם אדריכל פיצו קדם, באתר ynet, 24 ביוני 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגזין "דירה נאה" (עמוד 46)
2. ↑  Dezeen Hot List 2016
3. ↑  עמיר קורץ, השיפוץ שנגמר רע: דירת הענק במגדל היוקרה ותביעת המיליונים נגד אדריכל הצמרת, באתר כלכליסט, 30 בדצמבר 2021
4. ↑  זוכי פרס אות העיצוב, באתר הפרס
**הרי רואן** (באנגלית: **Rouen Mountains**) הם רכס הרים נישא, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.

גובהו של הרכס ההרים 2,800 מטרים מעל פני הים (בהר פריז).

אורכו של רכס ההרים 60 קילומטרים בכיוון צפון-מערב - דרום-מזרח (בין הר באיון ל-רמת קייר ול-הר קופולה).

ברכס ההרים מצוייות כמה מהפסגות הגבוהות ביותר באי אלכסנדר (הפסגות הגבוהות ביותר האחרות מצויות ברכס דאגלס הסמוך.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההרים

ההרים מופו על ידי המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (שנערכה בין השנים 1908–1910), בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

שארקו סבר שהקצה הדרומי של ההרים הוא הר פריז, ואולם מיפוי שנערך על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948, הראו כי רכס ההרים מתמשך לכיוון דרום-מזרח עד הר קופולה. אזור דרומי-מזרחי זה נסקר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, ומופה בהתבסס על תצלומי לוויין שצולמו על ידי ארצות הברית בין ינואר 1974 ופברואר 1975.

### מקור השם

שארקו קרא להרים "מסיב רואן" על שמה של העיר רואן שבצרפת.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 205

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי רואן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הרי רואן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור הרי רואן
* מפת אזור הרי רואן

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
**משה שוֹר** (בפולנית: **Mojżesz Schorr**‏; 10 במאי 1874, פשמישל, גליציה – 8 ביולי 1941, אוזבקיסטן) היה מורה ומנהיג רוחני, חוקר היהדות והמזרח הקדום וסנאטור יהודי בפולין.

חייו
----

משה שור נולד בשנת 1874 בפשמישל שבגליציה (אז בתחומי אוסטריה, לימים בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה). קיבל חינוך מסורתי וכללי נרחב. למד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת וינה ומדעי היהדות בבית המדרש לרבנים בעיר. עבודתו הראשונה נתפרסמה בשנת 1896 על הנושא "לתולדות דון יוסף נשיא" על יסוד תעודות שבארכיון לבוב. הדיסרטציה שלו מטפלת בנושא היסטורי: "על המשטר הארגוני של יהודי פולין למן התקופה הקדומה ועד שנת 1772" (כלומר, עד חלוקת פולין; העבודה נשלמה בשנת 1899). כמלומד צעיר ומבטיח, המשיך שור לפרסם עבודות על תולדות יהודי פולין, ועורר תשומת לב בעולם המחקר. למרות זאת, הוא פנה לשטח מחקרי חדש - המזרח הקדום. לאחר ששימש שש שנים כמורה בבית ספר תיכון וכמורה לדת בסמינר הממשלתי למורים בלבוב, יצא בשנת 1902 לברלין ואחר כך לווינה להשתלם במדעי המזרח. זו הייתה תקופת מפנה בחקר המזרח, ושור החליט להקדיש לו את חייו.

ב-1910 שימש כדוצנט והחל מ-1916 כפרופסור באוניברסיטה בלבוב. הרצה על פילולוגיה שמית והיסטוריה שמית עתיקה. בשנים 1907–1910 פורסמו שלושה כרכים של חיבורו: "התעודות הבבליות מימי השושלת הבבלית הראשונה". עבודה זו הקנתה לו פרסום בינלאומי. עבודתו הגדולה השנייה מטפלת בתעודות החלק האזרחי והפרוצדורה המשפטית הבבלית הקדומה.

בשנת 1922 ירש את מקומו של הרב ד"ר שמואל אברהם פוזננסקי בבית הכנסת טלומצקה בוורשה וכרב ראשי. שור השמיע מעל במה זו דרשות אמיצות על בניין הארץ ועל בעיות לאומיות אחרות. בשנת 1928 נבחר לאקדמיה הפולנית למדעים ובה בשנה ניגש יחד עם חבריו להקמת המכון לחכמת ישראל. במכון הורה תנ"ך, ובלשנות שמית. בשנים 1927–1930 שימש רקטור במכון, ששינה את שמו ל"מכון למדעי היהדות" בוורשה. באותן שנים עסק בניסיון להוציא לאור מהדורה שנייה מעודכנת של הספר אוצר הספרים, אשר חותנו, יעקב בן-יעקב (בנו של עורך המהדורה הראשונה, יצחק אייזיק בן יעקב), עדכן במשך 40 שנה לאחר צאת המהדורה הראשונה. מאמציו לא נשאו פרי וכתב היד אבד בשואה. בשנותיו האחרונות שימש נציג היהודים בסנאט הפולני, והצטיין במלחמתו נגד עלילות אנטישמיות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה יצא לווהלין ונכלא על ידי הרוסים. שור מת בבית כלא באוזבקיסטן.

שלט רחוב ברחוב משה שור בשכונת רמות אלון בירושלים.
על שמו נקראו מספר רחובות בישראל, חלקם תחת השם "פרופסור שור".

כתביו
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה שור** בוויקישיתוף
* משה שור, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* המכון למדעי היהדות בוורשה באתר "דעת"
* החדשים האחרונים של חיי הרב פרופ' משה שור, דבר, 23 בינואר 1942
* רשימת המאמרים של משה שור באתר רמב"י
* משה שור (1874-1941), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב הכולל החדש בורשה, דואר היום, 22 ביוני 1922

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267875705171
* BIBSYS: 1065259
* BnF: cb122107018 (data)
* CiNii: DA09838632
* GND: 119354241
* ISNI: 0000 0001 0881 7347
* LCCN: no94030491
* NKC: js2014850952
* NTA: 073339806
* RERO: 02-A024758890
* SNAC: w6f31qrt
* SUDOC: 149674740
* VcBA: 495/97271
* VIAF: 27115433
* WorldCat: lccn-no94030491

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק במצר בגרינלנד, עם הערך "המצר האנטארקטי", העוסק במצר בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

**מצר אנטארקטיק** (באנגלית: **Antarctic Sound**; בדנית: **Antarctic Sund**) הוא מצר ים או פיורד, באזור ארץ המלך כריסטיאן העשירי, שבצפון-מזרח גרינלנד. המצר הוא חלק מאזור הפארק הלאומי צפון מזרח גרינלנד.

גאוגרפיה
--------

מצר הים הוא למעשה פיורד שכיוונו מצפון-מערב לדרום-מזרח בין החוף הדרומי של פיורד קייזר פרנץ יוזף שמצפון, לבין ראשון של פיורד המלך אוסקר שמדרום.

רוחבו המינימלי של המצר - 3 קילומטרים.

המצר האנטארקטי מפריד בין החוף הצפון-מזרחי של ארץ זיס (חלק מגרינלנד), לבין החוף הדרום-מערבי של האי יימר.

האי רות' ממוקם מדרום מערב לפתחו של המצר.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המצר

 הספינה אנטארקטיקה, שעל שמה נקרא המצר.
אלפרד גבריאל נאת'ורסט גילה את המצר בשנת 1899, בעת שהפליג על ספינתו ה-"אנטארקטיק", במסגרת המשלחת השוודית שיצאה לחפש את השורדים של משלחת הכדורים הפורחים הארקטית של ס. א. אנדרי, משנת 1897.

נאת'ורסט היה הראשונה שמיפה את המצר.

### מקור השם

שמו של המצר ניתן לו על אלפרד גבריאל נאת'ורסט.

נאת'ורסט קרא למצר על שם ספינתו.

|  |  |
| --- | --- |
|  מפה של צפון־מזרח גרינלנד |  תצלום לווין לנדסאט של האי יימר. מצר אנטארקטיק בצד השמאלי התחתון של התצלום. |

לקריאה נוספת
------------

• ARTHUR B. CLEAVES ; ERNEST F. FOX, **Geology of the West End of Ymer Island, East Greenland**, GSA Bulletin (1935) 46 (3): 463–488.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מצר אנטארקטיק שבגרינלנד** |

* מפת אזור מצר אנטארקטיק
* הפלגה במצר אנטארקטיק, סרטון באתר יוטיוב
* קרחונים צפים במצר אנטארקטיק, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מפת אזור המצר
**חטיפת מרדכי קורנגולד** התרחשה בירושלים ב-29 בדצמבר 1944, במסגרת הסזון, והסתיימה בשחרורו כעבור שבוע.

רקע
---

מרדכי קורנגולד, בן שש-עשרה וחצי, היה חבר בתנועת הנוער הציונית דתית ברית החשמונאים, אשר שימשה כמאגר כוח אדם מבצעי לפעולות האצ"ל והלח"י, וכך פעל קורנגולד בלח"י. בהמשך התקבל לעבודה כשליח בסוכנות היהודית.

באותה תקופה, דצמבר 1944, החלו ההגנה והפלמ"ח לנהל מאבק נגד האצ"ל, שכונה "הסזון", כדי לאלצו לחדול מביצוע פעולות נגד כוחות המנדט הבריטי. המאבק כלל הסגרת אנשי אצ"ל לידי הבריטים וכן אירועים שבהם הוחזקו אנשי אצ"ל בידי אנשי הגנה בתנאים קשים תוך חקירות שלוו לעיתים באלימות. במסגרת פעולות אלו, נחשד כנראה קורנגולד שהוא משמש כ"מודיע" של האצ"ל בסוכנות היהודית ולכן הוחלט לחטוף ולחקור אותו. החטיפה עוררה סערה בירושלים.

החטיפה והמעצר
-------------

החטיפה בוצעה בערב ב-29 בדצמבר 1944, באותו ערב שבו בוצעה גם חטיפת דניאל ינובסקי ובאותה שיטה - שני "שוטרים", אחד "אנגלי" והאחר "יהודי", מלווים בבלש ללא מדים, הגיעו לביתו של קורנגולד והודיעו לו כי באו לעוצרו. הם אזקו והובילו אותו למכונית שהמתינה בחוץ. כל הפעולה נמשכה דקות מספר ואיש מן הנוכחים לא העלה על דעתו כי מדובר בחטיפה.

אביו של קורנגולד פנה לרב אריה לוין וביקשו לברר אצל השלטונות מה עלה בגורלו של בנו. לוין, הלך עוד באותו לילה אל מרכז הבולשת בירושלים ושאל את הקצין התורן היכן מרדכי קורנגולד ובמה מאשימים אותו. הקצין בדק והודיע ללוין: "אנו לא עצרנו אותו. עשו זאת אחיכם היהודים".

החוטפים השכיבו את קורנגולד על רִצפת המכונית, כשעיניו קשורות, והביאוהו לחדר המעצר במערה שליד משמר העמק. אחר-כך הוסרה המטפחת מעל עיניו, אך השומרים היו נכנסים אליו במסכות על פניהם ולא דיברו אתו הוא עצמו ביקש מהם רק תפילין וסידור ונענה בחיוב. בהמשך שהה מספר ימים בבידוד מוחלט. אחר-כך הובא לחקירה במהלכה ספג מכות. קורנגולד נשאל על חבריו, שהיו אנשי אצ"ל, ונתבקש לספר על פגישותיהם ומעשיהם. חוקריו האשימו אותו בהדבקת כרוזים של אצ"ל והוא נדרש למסור את שמות החברים שהיו אתו. כן שאלו אותו על עבודתו בסוכנות היהודית ועל הקשר בין עבודתו לבין פעילותו המחתרתית. קורנגולד הכחיש שהיה חבר באצ"ל, אבל לא סיפר לחוקריו כי היה חבר לח"י. כשעובדת חברותו בלח"י נודעה לחוקריו הם הודיעו לו על שחרורו.

השחרור
------

קורנגולד הוכנס למכונית, כשעיניו קשורות, והוסע לאחד הפרדסים בקרבת כפר-סבא. שם הוסרה המטפחת מעיניו, נמסר לו כי נחטף בטעות, ניתנה לו חצי לירה להוצאות הדרך, ונאמר לו: "רוץ לכיוון האורות. זוהי כפר-סבא". מרוב התרגשות, מעד ונפל. שומריו האיצו בו לקום ולהמשיך בריצה, ותוך כדי כך הסתלקו מן המקום.

לאחר שחרורו, הוזמן קורנגולד למשרדי הבולשת בירושלים ונתבקש לתאר את פרטי חטיפתו, מקום מעצרו ומה עשו בו בזמן המעצר. לאחר מכן הודיעו לו שהוחלט להטיל עליו מעצר בית. כן הוטל עליו להתייצב פעמיים ביום בתחנת המשטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה לפידות, **הסזון - ציד אחים**, עמוד 210, הוצאת מכון ז'בוטינסקי בישראל, תל אביב, 1994, באתר דעת קובץ PDF (מהדורה מחודשת)
* סזון: חטיפת מרדכי קורנגולד, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני יהודים נחטפו בירושלים, הארץ, 1 בינואר 1945
2. ↑  נחטף חבר "ברית החשמונאים" בירושלים, המשקיף, 1 בינואר 1945
3. 1 2  סזון: חטיפת מרדכי קורנגולד, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
4. ↑  ארכיון צה"ל, תיק פלמ"ח 19/801
5. ↑  מ.קורנגולד שוחרר ע"י חוטפיו, המשקיף, 8 בינואר 1945
ישיבת סלובודקה במרומי גבעת רוקח
שלט הסבר בכניסה לגבעת רוקח
**גבעת רוקח** היא השכונה הראשונה בבני ברק.

היסטוריה
--------

המושבה בני ברק נוסדה בשנת תרפ"ד (1924). אוכלוסייתה הייתה דלילה ולא התרכזה בשכונה רשמית. עיקר שטחה המיושב היה בחלקה המערבי של בני ברק של היום. צריפיה הראשונים הוקמו בחלקו המערבי של רחוב רבי עקיבא (כיום רחובות הראשונים ומינץ). לאחר מכן הוקמו צריפים נוספים ונבנו הבתים הראשונים ברחוב רבי עקיבא וסביבתו (כיום רחובות הרב קוק וטבריה). כמו כן ניטעו פרדסים באזורים הסובבים את המושבה.

בסוף שנות ה-20 שהה מייסד בני ברק יצחק גרשטנקורן בארצות הברית לצורך גיוס משאבים לפיתוח המושבה. בהיותו בברוקלין הוא פגש את הנדבן היהודי ישראל רוקח. רוקח, שהיה אז כבן תשעים, הקים קרן צדקה בסכום של 50 אלף דולר שהעניקה הלוואות ארוכות טווח. הוא ניאות להקדיש חלק מהסכום להקמת שכונה חדשה במושבה הצעירה בני ברק.

בכ"א באלול תר"צ (1930) הונחה אבן הפינה לשכונה החדשה על אחת משבע הגבעות באזור, והיא נקראה על שם הנדיב – "גבעת רוקח". בהנחת אבן הפינה השתתפו תושבי המושבה ובראשם גרשטנקורן והוקראה מגילת היסוד לכבודו של רוקח. הרחוב הראשי המוליך למעלה הגבעה נקרא רחוב בן פתחיה, לכבודו של גרשטנקורן.

בקיץ תרצ"ג (1933) עלה החזון איש לארץ ישראל והתיישב בגבעת רוקח. כעבור מספר חודשים עלה בעקבותיו גיסו הרב יעקב ישראל קניבסקי והתיישב בסמוך אליו בשכונה. במרכז השכונה הוקמה ישיבת בית יוסף, והרב קנייבסקי נבחר לעמוד בראשה. במשך שנים הייתה ישיבת בית יוסף המוסד התורני המרכזי של השכונה והיא השפיעה על האווירה הרוחנית והתורנית של בני ברק כולה. 

בשנות ה-40 רכש הרב יצחק אייזיק שר שלושה דונם וחצי בפסגת גבעת רוקח מידי ישראל ארטן ובנו אברהם ארטן. על השטח הזה הקים הרב שר יחד עם חתנו הרב מרדכי שולמן, בשנת תש"ז (1946), את ישיבת סלבודקה. הישיבה החדשה דחקה את מקומה של ישיבת בית יוסף כמרכז התורני הגדול של גבעת רוקח. במתחם ישיבת סלובודקה בגבעת רוקח, שרחובה נקרא על שמו של הרב שר, מתגוררים רבני הישיבה. במבנה של ישיבת בית יוסף פועלת כיום ישיבת בית מתתיהו.

כיום שוכנים בגבעת רוקח מוסדות דת נוספים, ובהם ישיבת חומת ציון, בית המדרש "בני שלשים" של חסידות קוסון וכן ישיבת כיסא רחמים לצעירים. למרגלות הגבעה שכן בעבר מרכז חסידות נדבורנה, ובסמוך לו בית המדרש של חסידות סוכטשוב. כמו כן בעבר שכנה בגבעה, ישיבה לצעירים של חסידות מודזיץ, אמרי שאול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעת רוקח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בני ברק - גבעת רוקח, דבר, 11 באוגוסט 1930
2. ↑  שכונה חדשה בבני ברק, דבר, 12 בספטמבר 1930  
חגיגה בבני ברק, דואר היום, 21 בספטמבר 1930
3. ↑  שם אביו של גרשטנקורן היה פתחיה, והרחוב נקרא לכבודו בחייו. לאחר פטירתו נקרא על שמו רחוב נוסף בבני ברק - שדרות גרשטנקורן.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בגן פסלים בווירג'יניה, עם הערך "פארק הנשיא", העוסק בפארק בוושינגטון די. סי..

**פארק הנשיאים** (באנגלית: **Presidents Park**) הוא גן פסלים ומוזיאון פתוח שהיה ממוקם בוויליאמסבורג, במדינת וירג'ינה שבארצות הברית.

הפארק
-----

בגן, ששטחו 40 דונמים, מוצגים פסלים של 43 מנשיאי ארצות הברית (פרוטומות של הנשיאים), שגובהם נע בן 5.5 ל־6.1 מטרים - כל הנשיאים מאז ג'ורג' וושינגטון ועד ג'ורג ' ווקר בוש.

הפסלים פוסלו על ידי הפסל דייוויד אדיקס (David Adickes) מיוסטון שבטקסס. אדקינס רצה להציב את הפסלים בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית, אולם לא קיבל אישורים לכך, ולכן יצר קשר עם היזם ניומן.

אדיקס קיבל את השראתו ליצירת הפסלים בעת שחלף ליד בהר ראשמור, בשובו חזרה מטיול בקנדה.

הפרק נפתח במרץ 2004 על ידי היזם המקומי אוורט "היילי" ניומן השלישי (Everette H."Haley" Newman III), אשר העביר את הפסלים מיוסטון לוירג'ינה במספר משלוחים מאז שנת 2000.

פסליהם של הנשיאים ג'רלד פורד וריצ'רד ניקסון
הפרק נקלע לבעיות כלכליות, ולכן לא הוסיף נשיאים נוספים לאחר בוש (פסלו של ברק אובמה היה צפוי לעלות 60,000 דולר אמריקאי, והפארק לא יכול היה לרוכשו).

כישלונו של הפארק נבע ממיקומו (הוא היה ממוקם מאחורי מלון, כך שלא ניתן היה לראותו מהכביש הראשי, וכן בשל מרחקו מאתרי תיירות אחרים בווירג'יניה - כגון ויליאמסבורג הקולוניאלית).
הפארק נסגר ב-30 בספטמבר 2010.

הפארק עוקל, ומכרז למכירתו נקבע ל-26 באפריל 2012, אולם המכרז לא יצא לפועל.

נושי הפארק העמידו למכירה את שטח הפארק (ללא הפסלים) ב-28 בספטמבר 2012.

כוונתם של הנושים הייתה להשמיד את הפסלים. הפסלים הוצאו מהפארק עד ינואר 2013 והועברו לאחסון על ידי האוורד הנקינס (Howard Hankins). ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק הפיק תוכנית על מאמצי הנקינס להצלת הפסלים.

פארק הנשיאים (דקוטה הדרומית)
----------------------------

בעקבות פתיחת גן הפסלים בווירג'יניה, האמן דייוויד אדקינס פסל פסלים זהים נוספים, והקים בשנת 2004 גן פסלים ומוזיאון פתוח, בעיירה ליד, שבמדינת דקוטה הדרומית.

פארק זה שהופעל על ידי האמן עצמו, נסגר אף הוא עקב קשיים כלכליים, והפסלים הועברו לאתרים שונים ברחבי המדינה.

לקריאה נוספת
------------

• Karin Brulliard, **Following the Leaders Presidents Park Overwhelms Visitors, Overcomes Skepticism**, וושינגטון פוסט Monday, July 19, 2004; Page B01

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק הנשיאים** בוויקישיתוף
* אתר רשמי של הפארק (בעת שפעל)
* תיאור הפארק וקורותיו במגזין מכון הסמית'סוניאן
* הסרט המתאר את הצלת הפסלים באתר ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  תיאור הפארק ומידע היסטורי
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  ההיסטוריה של הפארק, וכישלונו הכלכלי
3. 1 2 3  הסיבות לכישלון הפארק
4. ↑  כתבה על הפארק הנטוש באתר insider
5. ↑  הסרט באתר ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק
6. 1 2 3 4  תיאור הפארק בדקוטה וההיסטוריה שלו
**רכס פיירווד'ר** (באנגלית: **Fairweather Range**) הוא שמו של רכס הרים הממוקם על הגבול בין מדינת אלסקה שבארצות הברית ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.

גאוגרפיה
--------

הרכס הוא הרכס הדרומי ביותר בהרי סנט אליאס.

חלקו הצפוני של הרכס ממוקם בשטח הפארק הפרובינציאלי טאטשנשיני-אלסק, וחלקו הדרומי ממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר ביי (הפארק הוכרז על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית בינלאומית ב-1986, וכאתר מורשת עולמית ב-1992)

שיא גובהו של הרכס (בהר פיירווד'ר) 4,671 מטרים מעל פני הים.

שטחו של הרכס 9,938.

אורכו של הרכס 141 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום); ורוחבו של הרכס 148 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).

### אתרים ברכס

ברכס מצויים הר פיירווד'ר (הנקודה הגבוהה ביותר בקולומביה הבריטית), הר קווינסי אדמס (שגובהו 4,150 מטרים מעל פני הים), הר לה פרוז, הר אורוויל, הר וילבר, והר קרילון.

ברכס נמצא שבר פיירווד'ר (Fairweather Fault), העתק חילוף גאולוגי פעיל המהווה חלק מהעתק המלכה שרלוט העתק זה הוא הגבול בין שני לוחות טקטוניים – הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי.

תצלום פנורמי של רכס פיירווד'ר - מבט מהאוקיינוס השקט. במרכז התמונה ההרים קריון, דאגלט ולה פרוז.

תצלום פנורמי של רכס פיירווד'ר - מבט מהאוקיינוס השקט. במרכז התמונה ההרים קריון, דאגלט ולה פרוז.

היסטוריה
--------

### גילוי הרכס

הרכס נצפה לראשונה בשנת 1778 על ידי קפטן ג'יימס קוק. הרכס נראה לאחר מספר ימים של מזג אוויר סוער ולכן נקרא "פיירווד'ר" (באנגלית: "מזג אוויר יפה").

### מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו בשנת 1891, על ידי הסקר הגאודטי וסקר החופים של ארצות הברית (U.S. Coast and Geodetic Survey).

הרכס נקרא על שמו של ההר הגבוה ביותר בו, אשר כאמור נקרא על שם מזג האוויר שהיה בעת שגילו אותו.

ראו גם
------

* רכסי אלסק - רכס הרים ממזרח לרכס פיירווד'ר
* רכס סנטניאל - רכס הרים מצפון מערב לרכס פיירווד'ר

לקריאה נוספת
------------

• edited by John B. Anderson, Gail Mowry Ashley, **Glacial Marine Sedimentation: Paleoclimatic Significance, Issue 261**, P 80

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רכס פיירווד'ר** |

* רכס פיירווד'ר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* רכס פיירווד'ר באתר "אנציקלופדיית ההרים הקנדית"
* רכס פיירווד'ר באתר peakbagger
* רכס פיירווד'ר באתר alaska.guide
* מזג האוויר הנוכחי ברכס פיירווד'ר
	+ תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור רכס פיירווד'ר
	+ סטטיסטיקות מזג אוויר עבור רכס פיירווד'ר

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי
2. ↑  לפי מקור אחר שטחו של הרכס הוא 7,942 קילומטרים רבועים.
3. ↑  שטח הרכס
4. 1 2 3  מידע היסטורי
5. 1 2 3  מקור השם
**סאם סאנדרלנד** (באנגלית: **Sam Sunderland**, נולד ב-15 באפריל 1989) הוא רוכב אופנועי מרוץ בריטי המתחרה במרוצי ראלי רייד. ניצח פעמיים את מרוץ ראלי דקר.

קריירה
------

סאנדרלנד ניצח את אליפות מרוצי הבאחה של איחוד האמירויות בשנים 2010 ו-2011. בשנת 2012 ערך את הופעת הבכורה בראלי דקר, כרוכב של קבוצת הונדה. במהלך היום השלישי של המרוץ נאלץ לפרוש בשל תקלה חשמלית באופנוע. שנה לאחר מכן לא לקח חלק במרוץ לאחר ששבר את שני פרקי כף היד בתאונה שאירעה במהלך נסיעות המבחן לקראת המרוץ.

בשנת 2014 שב למרוץ כרוכב הונדה. הוא ניצח את הסטייג' השני ועלה למקום השלישי בדירוג הכולל, אך נאלץ לפרוש מהמרוץ יום למחרת בשל בעיה במנוע. מאוחר יותר באותה שנה, הוא הוחתם כרוכב בקבוצת המפעל של KTM, ניצח בשני סטייג'ים באתגר המדבר של אבו דאבי והגיע למקום השני בראלי מרוקו. בשנת 2015 ניצח בראלי מרוקו ובשנת 2016 ניצח בראלי קו החוף של קטר.

בראלי דקר 2017 הוא ניצח את הסטייג' החמישי ועלה לראש הדירוג הכולל, מיקום עליו הצליח לשמור עד לסיום המרוץ. בעקבות הזכייה הוענק לו גביע סגרייב באותה השנה.

בראלי דקר 2018 ניצח בסטייג' הראשון והשלישי והוביל את המרוץ בדירוג הכולל, לפני שהתרסק בסטייג' הרביעי ונאלץ לפרוש. בשנת 2019 ניצח שני סטייג'ים וסיים במקום השלישי בדירוג הכולל, מקום בו סיים גם בשנת 2021.

בשנת 2022 עזב את הונדה ועבר להתחרות עבור קבוצת המפעל של גאס גאס. הוא ניצח את המרוץ וקטע רצף ניצחונות של הונדה בקטגוריה. בהמשך השנה זכה באליפות העולם בראלי-רייד. הניסיון להגן על התואר בראלי דקר שנה לאחר מכן הסתיים בשלב מוקדם לאחר שנפצע בסטייג' הראשון ונאלץ לפרוש.

### דירוג ראלי דקר

| שנה | קטגוריה | יצרן | מיקום | ניצחונות בסטייג'ים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | אופנועים | יפןיפן הונדה | לא סיים | 0 |
| 2014 | לא סיים | 1 |
| 2015 | אוסטריהאוסטריה KTM | לא סיים | 1 |
| 2017 | **1** | 1 |
| 2018 | לא סיים | 2 |
| 2019 | **3** | 2 |
| 2020 | לא סיים | 0 |
| 2021 | **3** | 1 |
| 2022 | ספרדספרד גאס גאס | **1** | 1 |
| 2023 | לא סיים | 0 |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* סאם סאנדרלנד, ברשת החברתית פייסבוק

* סאם סאנדרלנד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סאם סאנדרלנד, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stage 5 win for KTM’s Sam Sunderland to take overall lead, KTM.com, 6 January 2017
2. ↑  British rider Sam Sunderland wins Dakar 2017!, GateDrop.com, 14 January 2017
3. ↑  2017 Dakar winner Sunderland finds focus in freediving, SBS.com, 21 Janaury 2018
4. ↑  Sam Sunderland Wins the 2022 Dakar Rally, Webbikerworld, 21 January 2022
5. ↑  A dream season for Al-Attiyah and Sunderland, worldrallyraidchampionship.com, 23 October 2022
6. ↑  Dakar Rally bike champion Sam Sunderland crashes out on stage one, Aussies Toby Price and Daniel Sanders in contention, ABC.net, 2 January 2023
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק ברמה בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה, עם הערך "הר הוקס", העוסק בהר בארץ המלכה אליזבת שבאנטארקטיקה.

**רמת הוקס** או **הר הוקס** (באנגלית: **Hawkes Heights** או **Mount Hawkes**) הוא מכתש וולקני מלא קרח המתנשא מעל החלק הדרומי של האי קולמן, בים רוס, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

גובה פני הקרח שממלא את המכתש 2,000 מטרים מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה ביותר באי.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמה של הרמה ניתן לה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.

הרמה נקראת על שמו של קפטן ויליאם מ. הוקס (William M. Hawkes), מצי ארצות הברית, שהשתתף כטייס משנה בטיסה הצילום חוצת-אנטארקטיקה של צי ארצות הברית, שיצאה מתחנת מצר מקמורדו לים ודל וחזרה למצר (בה התגלה רכס נפטון); היה המפקד של אחד משני המטוסים אשר עשה את הטיסה הראשונה ההיסטורית מכרייסטצ'רץ' שבניו זילנד, לכרייסטצ'רץ', ב -17 בדצמבר 1955; וכן השתתף כטייס משנה בטיסה של המטוס Que Sera Sera, ב-31 באוקטובר 1956 שהיה המטוס הראשון שנחת בהקוטב הדרומי.

משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד עשתה שימוש רב בתצלומי האוויר שצילם1955.

ראו גם
------

* הר הוקס - הר בארץ המלכה אליזבת, הנקרא אף הוא על שמו של ויליאם הוקס

קישורים חיצוניים
----------------

* רמת הוקס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* רמת הוקס באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* 
* רמת הוקס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* רמת הוקס באתר peakbagger
* רמת הוקס באתר mindat
* רמת הוקס באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)
* מחשבון מרחקים - המרחק מרמת הוקס לאתרים סמוכים
* רמת הוקס באתר marineregions
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור רמת הוקס (לפי גבהים)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע היסטורי וגאוגרפי
3. 1 2  מידע גאוגרפי
4. ↑  מידע היסטורי על הר הוקס, שבארץ המלכה אליזבת
פינת ישיבה בשביל המחבר
אחת מאבני הדרך לאורך השביל המחבר
**השביל המחבר** הוא שביל המחבר בין יד ושם לבין מסלול המבקרים המקיף את הר הרצל. השביל מתחיל ליד רחבת הכניסה המרכזית של יד ושם ומסתיים ליד חלקת גדולי האומה בצידו הדרום מערבי של הר הרצל. השביל הנמצא במגמת עלייה, מקשר בין שני אתרי ההנצחה הלאומיים המרכזיים בישראל, ומעבר לערכו התיירותי והפרקטי, הוא מסמל את העלייה משואה לתקומה. אורכו של השביל הוא כ-200 מטרים.

סלילת השביל
-----------

הרעיון לפריצת השביל נולד בשנת 2002 ביחידה להנצחת החייל של משרד הביטחון, אשר פנתה ליד ושם ולהסתדרות הציונית העולמית, וזכתה להסכמתם ולשיתוף פעולה מצידם. יוזם ומתכנן השביל המחבר היה
משה אורן, בתפקידו כראש תחום מפעלי הנצחה במשרד הביטחון. בהמשך פנתה היחידה להנצחת החייל אל נציגי מועצת תנועות הנוער בישראל, במטרה לשתף אותן בעבודות לסלילת השביל, ולעשות זאת בעבודת כפיים, כסמל לאופן בו נסללו שבילים ודרכים בארץ ישראל בתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל ובשנים שלאחר הקמתה. העבודות לסלילתו ארכו כחודשיים. הוא נחנך באביב 2003, ביום השנה ה-60 למרד גטו ורשה. עוד נטלו חלק ביוזמה משרד החינוך והסוכנות היהודית לארץ ישראל. בשנת 2004 נחנכה בקצהו העליון של השביל אנדרטת נצר אחרון, לזכר העולים ניצולי השואה, אשר הגיעו לארץ לאחר מלחמת העולם השנייה, ולאחר גיוסם לצה"ל ב-1948, נפלו בקרבות מלחמת העצמאות מבלי להותיר אחריהם שארים. בשנת 2010 הונחו לאורכו של השביל שמונה שלטים הסוקרים את אשר התרחש בדרך משואה לתקומה בעיצוב האדריכל אורי אברמסון: יום הניצחון, "הציונות הלוחמת", ההעפלה, תוכנית החלוקה, "כל העם צבא", הכרזת העצמאות, "מלחמה וניצחון" ו"עוד רבה הדרך".

צעדת השביל המחבר
----------------

זמן קצר לאחר חנוכת השביל, הוחלט לערוך לאורכו צעדה, הנערכת מדי שנה באחד הימים שבין יום השואה ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. הצעדה מתחילה בבקעת הקהילות החרבות, חולפת על פני אנדרטת הקרון וכיכר גטו ורשה, בטרם היא עולה לאורכו של השביל ומגיעה להר הרצל. בהר הרצל חולפת הצעדה באנדרטת נצר אחרון, יד לנספים באונית המעפילים סלבדור וביד לצנחני היישוב בארץ שנפלו באירופה, והיא מסתיימת בחלקת גדולי האומה. בצעדה מוצגות הצגות על ידי המשצ"ים (מדריכי של"ח צעירים) המציגות את סיפור חייהם של הנצר האחרון. בצעדה משתתפים אלפי תלמידים מרחבי הארץ.

לקריאה נוספת
------------

* משה אורן, **השביל המחבר**, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השביל המחבר** בוויקישיתוף
* השביל המחבר באתר יזכור
* סרט אודות השביל והקמתו
* אודות השביל המחבר

הערות שוליים
------------

1. ↑  צעדת השביל המחבר
**פיוס אדגרדו לוי מורטַארַה** (27 באוגוסט 1851 - 11 במרץ 1940) היה נזיר אוגוסטיני איטלקי. מורטרה נולד למשפחה יהודית, אך נטבל לנצרות בסתר על ידי המשרתת. כשהדבר נודע הוצא מביתו בכח בגיל שש על ידי משטרת הוותיקן. פרשת חטיפתו גרמה לסערה בקרב יהודי אירופה ובקרב חוגים ליברליים באירופה ובארצות הברית.

אדגרדו מורטארה היה בנו של סוחר יהודי מבולוניה, אז במדינת האפיפיור שבאיטליה. בגיל שנתיים, בזמן שלקה במחלה קשה, הוטבל בסתר לנצרות הקתולית על ידי מוריסי, משרתת נוצרית של המשפחה, מתוך אמונתה שבכך היא תציל את הילד. טבילה על ידי איש זר במקרה חירום שבו לא היה סיפק להביא את הנטבל לפני כומר, כמו סכנת חיים עקב מחלה, הוכרה על ידי הכנסייה כתקפה לכל דבר ולפיכך היה מורטרה קתולי לפי הנצרות.

כשהיה אדגרדו כבן שש, סיפרה מוריסי את דבר הטבילה לרשויות. החוק אסר על גידול של קתולי בידי לא-קתולים, וב-24 בינואר 1858 הגיעה המשטרה ולקחה את הילד מידי הוריו כדי שיחונך על ידי הכנסייה. כל מאמצי המשפחה להחזיר את הילד לידיהם נכשלו. ב-1859 יצא משה מונטיפיורי לרומא על מנת להביא לשחרורו של הילד, אולם בקשתו, יחד עם כל שאר הבקשות, נדחתה על ידי האפיפיור פיוס התשיעי.

בבגרותו של מורטארה הוא שינה את שמו לפיוס, ונכנס למסדר האוגוסטיני. במהלך הזמן הפך מורטארה לחבר בעל מעמד חשוב במסדר. ב-1870 נאם לפני ועידת הוותיקן הראשונה, ופעל כמיסיונר בגרמניה ובניו יורק, וקיבל את התואר "מיסיונר אפיפיורי". ב-1879 הורשה על ידי הכנסייה לחדש את קשריו עם משפחתו היהודית. מורטארה מת במנזר בלגי ב-1940.

חשיבותה של חטיפתו של מורטארה והשפעתה חרגו מעבר לחייו וחיי משפחתו. הפרשה התפרסמה ברחבי העולם וגרמה לחוגים התומכים בחופש דת ובערכים ליברליים להביע מחאה בכל רחבי אירופה וארצות הברית. המחאות נגד פעולות אלה של הכנסייה אף הוגשו באופן רשמי על ידי מספר ממשלות אירופיות (בהם פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ונפוליאון השלישי, קיסר צרפת) ומאוחר יותר גם נשיא ארצות הברית יוליסס ס. גרנט.

השפעתה של הפרשה על העולם היהודי הייתה רבה. פרשה זו אף היוותה אחת מהסיבות להקמת "כל ישראל חברים". זהו המקרה הראשון לאחר האמנציפציה שבו הייתה אפשרית מחאה רשמית ופומבית של יהודי איטליה.

בתרבות הפופולרית
----------------

המחבר דייוויד קרצר כתב את הספר "חטיפתו של אדגרדו מורטרה", המבוסס על המקרה ובשנת 2016 יצאה לדרך הפקת סרט על המקרה בבימויו של סטיבן ספילברג, על פי תסריט של טוני קושנר ובכיכובם של מארק ריילנס ואוסקר אייזק.

לקריאה נוספת
------------

* **חטיפתו של אדגרדו מורטרה**, מאת דייוויד קרצר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדגרו מורטרה, דף שער בספרייה הלאומית

* רו אורנים, The Jewish Boy Who Was Secretly Baptized and Kidnapped by the Church, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, נובמבר 2018
* רו אורנים, הילד היהודי שהוטבל בסתר ונחטף בידי הכנסייה, "הספרנים": בלוג הספרייה הלאומית, פברואר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275207405171
* BnF: cb137425908 (data)
* GND: 119556642
* ISNI: 0000 0001 1280 3044
* LCCN: n85221669
* NDL: 001300856
* NKC: jn20000701269
* NTA: 242630642
* SNAC: w69m9m5x
* SUDOC: 059201886
* VcBA: 495/36007
* VIAF: 84036049
* WorldCat: lccn-n85221669

 |
**בית הקברות היהודי בדופניצה** (בבולגרית: **Еврейскo гробища на Дупница**) הוא בית קברות יהודי, השוכן בעיר דופניצה במערב בולגריה. בית העלמין הוקם בראשית המאה ה-20 ופעל עד 1979.

רקע היסטורי ותיאור האתר
-----------------------

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית בדופניצה**  

תיעוד ליהודים המתגוררים בדופניצה קיים מאמצע המאה ה-16, ועדויות לקהילה יהודית מאורגנת קיימות מאמצע המאה ה-17. הייתה זו קהילה ספרדית שבניה עסקו בגידול ענבי יין וסחרו ביינות. קיים תיעוד נרחב לפעילות המסחר של בני הקהילה, הן בספרי שאלות ותשובות, הן בתעודות עות'מאניות והן במסמכים שנמצאו בארכיון מנזר רילה. בשלהי המאה ה-19 נמנו בדופניצה 880 יהודים, ובפרוץ מלחמת העולם הראשונה מנתה הקהילה 1,500 נפשות. במהלך מלחמת העולם השנייה ותקופת השואה (אנ') הגיעו לדופניצה מאות רבות מיהודי סופיה אשר גורשו לערי השדה. 

ב-1949 לאחר העלייה ההמונית לישראל מנתה הקהילה 380 נפשות. בראשית העשור השני של המאה ה-21 התגוררו בעיר יהודים ספורים.

בית הקברות הראשון של הקהילה נוסד במהלך המאה ה-16 ופעל עד ראשית המאה ה-20. מבית קברות זה לא נותר שריד. בראשית המאה ה-20 הוקם בית עלמין חדש לקהילה הסמוך לתחנת הרכבת העירונית, והוא היה בשימוש עד 1979. על המצבות במקום כיתוב בעברית ובבולגרית, אך לא בלאדינו כמקובל בבתי עלמין יהודיים נוספים בבולגריה. בית העלמין לא מגודר ולא מתוחזק. חלק מהמצבות נבזזו לשימוש משני. מצבות נוספות חוללו בפעולות ונדליזם. באתר גדלה צמחייה וקיימת בו בעיית ניקוז הגורמת לנזק מתמשך. כמו כן, על חלק משטחו של בית העלמין נבנו מבני מגורים ובוצע פיתוח עירוני. קיימות תוכניות בניין עיר הכוללות את שימור בית הקברות, אך הן טרם מומשו.

לקריאה נוספת
------------

* בית העלמין בדופניצה, בתוך: Jewish Historic Monuments and Sites in Bulgaria 2011 Part One, עמוד 22 (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בדופניצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי קרן, הקהילה היהודית בדופניצה, באתר "כולנו בולגרים".
2. ↑  הקהילה היהודית בדופניצה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
3. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, מסת"ב 9549230635, pages 152-153
4. ↑  הקהילה היהודית בדופניצה, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית).
**פלאפל אוריון** היא פלאפליה ברחוב הרצליה 14 בשכונת הדר הכרמל שבחיפה, הפועלת במקום מאז שנת 1949.

מקור השם
--------

הפלאפליה נפתחה ממול לקולנוע אוריון, שנסגר במהלך השנים ושטחו הוסב למגרש חניה, והיא נקראה על שמו של בית הקולנוע השכן. עסקים נוספים בסביבה נושאים אף הם את השם אוריון.

היסטוריה
--------

פלאפל אוריון נוסד בשנת 1949[דרושה הבהרה] על ידי שלמה סופנזון, ניצול שואה, יחד עם חסאן בסטוני. חסאן הוא כדורגלן שעבר במועדון הכדורגל מכבי חיפה ומבין הערבים הראשונים בנבחרת ישראל בכדורגל. הוא שיחק במכבי חיפה גם בעונת 1966/1968 בליגה הלאומית, שבה הוכתרה הקבוצה כ"אלופת החורף" של שנת 1967.

בשנת 1961 רכשו בני משפחת בסטוני, חסאן חוסני וחסון, את הבעלות על המקום.

במהלך השנים נפתחו סניפים נוספים של הפלאפליה במקומות שונים בחיפה, רובם מנוהלים על ידי בני משפחת בסטוני, או שכירים לשעבר של הסניף הראשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלאפל אוריון** בוויקישיתוף
* פלאפל אוריון, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Flafel Orion פלאפל אוריון, STORY, פייסבוק, ‏15 במרץ 2020
2. ↑  הסיפור מאחורי פלאפל אוריון, באתר NOWTV
3. 1 2  אביחי ברוך ורותם דרוב, שמחת זקנתי, באתר וואלה, ‏14 בינואר 2007
4. ↑  ליאב נחמני, עוד נחזור להיות אימפריה, באתר ישראל היום, 28 בנובמבר 2014
**PNC Financial Services Group, Inc.** (מסוגנן כ-**PNC**) היא חברת אחזקות בנקאית אמריקאית ותאגיד שירותים פיננסיים שבסיסה בפיטסבורג, פנסילבניה. חברת הבת הבנקאית שלה, **PNC Bank**, פועלת ב-27 מדינות ובמחוז קולומביה, עם 2,629 סניפים ו-9,523 כספומטים. בנק PNC נמצא ברשימת הבנקים הגדולים בארצות הברית לפי נכסים והוא אחד הבנקים הגדולים ביותר לפי מספר הסניפים, הפיקדונות ומספר הכספומטים.

החברה מספקת גם שירותים פיננסיים כגון ניהול נכסים, ניהול עושר, תכנון עיזבון, שירות הלוואות ועיבוד מידע. PNC הוא אחד המלווים הגדולים במנהל עסקים קטנים ואחד ממנפקי כרטיסי האשראי הגדולים ביותר. היא גם מספקת הלוואות מבוססות נכסים לחברות הון פרטיות ולחברות בשוק הביניים. PNC מפעילה את אחד מעסקי ניהול האוצר הגדולים והמארגנת המובילה השנייה בגודלה של סינדיקציות הלוואות מבוססות נכסים בארצות הברית. האריס ויליאמס ושות', חברת בת של החברה, היא אחת מחברות הייעוץ למיזוגים ורכישות הגדולות במדינה לחברות בעלות שוק בינוני. Midland Loan Services, חטיבה של PNC Real Estate שבסיסה באוברלנד פארק, קנזס ונוסדה בשנת 1991, מדורגת על ידי Mortgage Bankers Association בתור המנהלת השנייה בגודלה והשירות העיקרי של הלוואות בנקים מסחריים ומוסדות חיסכון.

מאז 1984, PNC ערכה את מדד מחירי חג המולד, אינדיקטור כלכלי הומוריסטי אשר מעריך את המחירים של הפריטים שנמצאו בשיר "The Twelve Days of Christmas ".

השם "PNC" נגזר מראשי התיבות של שתי החברות הקודמות של הבנק: **Pittsburgh National Corporation** ו-**Providident National Corporation**, שהתמזגו ב-1983. PNC Mortgage (לשעבר National City Mortgage) זוכה למימון המשכנתא הראשונה בארצות הברית ויש לה משרדים ברחבי הארץ.

גלריית תמונות
-------------

* סניף בנק היסטורי, ממוקם בג'ורג'טאון, וושינגטון די. סי.סניף בנק היסטורי, ממוקם בג'ורג'טאון, וושינגטון די. סי.
* סניף PNC Bank, ממוקם במטה לשעבר של Riggs Bank בשדרת פנסילבניה, וושינגטון די. סי.סניף PNC Bank, ממוקם במטה לשעבר של Riggs Bank בשדרת פנסילבניה, וושינגטון די. סי.
* סניף בנק PNC, ממוקם בבניין ההיסטורי של בנק לאומי של וושינגטון, וושינגטון די. סי.סניף בנק PNC, ממוקם בבניין ההיסטורי של בנק לאומי של וושינגטון, וושינגטון די. סי.
* מגדל PNC Southgate לשעבר בסאות'גייט, מישיגן. PNC פינה את הבניין ב-2013.מגדל PNC Southgate לשעבר בסאות'גייט, מישיגן. PNC פינה את הבניין ב-2013.
* טביעת הרגל של סניף PNC, נכון לנובמבר 2021טביעת הרגל של סניף PNC, נכון לנובמבר 2021
* טביעת רגל תאגידית של בנק PNCטביעת רגל תאגידית של בנק PNC

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שירותים פיננסיים PNC** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שירותים פיננסיים PNC (באנגלית)
* שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית פייסבוק

* שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית אינסטגרם

* שירותים פיננסיים PNC, ברשת החברתית LinkedIn

* שירותים פיננסיים PNC, באתר פינטרסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 9430 5200
* LCCN: no2006014752
* VIAF: 138738904
* WorldCat: lccn-no2006014752

 |