**הבית הצהוב** (בצרפתית: **Maison Jaune**; בהולנדית: **Het gele huis**) הוא ציור שמן על בד משנת 1888 מעשה ידי הצייר ההולנדי הפוסט אימפרסיוניסטי וינסנט ואן גוך.

תיאור היצירה
------------

שם היצירה מתייחס למבנה המתואר בה - מבנה מס' 2 בכיכר לאמארטין (Place Lamartine) בארל שבצרפת.
ב-1 במאי 1888 שכר ואן גוך ארבעה חדרים במבנה (שני חדרים גדולים בקומה התחתונה, ששימשו כחדר עבודה וכמטבח; ושני חדרים בקומה השנייה, חדר שנה לואן גוך עצמו, וחדר אורחים בו לן חברו, האמן פול גוגן במשך כחודשיים החל מסוף אוקטובר 1888). חלקו השמאלי של המבנה שימש כחנות מכולת. המבנה נותר על מכונו עד שנהרס בהפצצה של בעלות הברית ב-25 ביוני 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה.

ואן גוך נהג לאכול במסעדה הנמצאת בכיכר לאמארטין 28, מבנה זה, שהיה צבוע ורוד, מתואר אף הוא בשמאל התמונה.

מימין לבית הצהוב ניתן לראות בתמונה את שדרת מונטמאז'ו (Avenue Montmajour). בהמשך השדרה ניתן לראות את השדרה עוברת מתחת לשני גשרים - הראשון, עליו עוברת רכבת בדרכה ללונה הנמצאת בגדה הנגדית של נהר הרון. הגשר השני שימש את קו הרכבת PLM אשר קישר בין פריז, ליון ומרסיי.

בשמאל התמונה ניתן לראות את קצה המדרכה אשר הקיפה את אחד הגנים הציבוריים שהיו בכיכר לאמארטין.

היסטוריה
--------

ציור מעשה ידי ואן גוך בצבעי מים.
היצירה צוירה בספטמבר 1888. ואן גוך שלח סקיצה של התמונה לאחיו, תיאו ואן גוך וכתב לו במכתב:

> 
> אני מצרף סקיצה של בד ציור רבוע המייצג את הבית ומיקומו תחת שמש גופריתית, ושמים בצבע קובלט טהור. התמה של הציור היא קשה! אבל מסיבה זו אני רוצה להכניע אותה. בגלל שהיא פנטסטית. הבתים הצהובים בשמש, וכן הצבע הכחול הטרי הבלתי ניתן להשוואה. גם כל שטחי האדמה צהובים. אני אשלח לך בקרוב ציור יותר טוב מסקיצה זו.   
>  הבית משמאל הוא צהוב עם תריסים ירוקים. בית זה מוצל על ידי עץ. זו המסעדה בה אני סועד מדי יום. ... קפה הלילה אותו ציירתי אינו בתמונה. הוא ממוקם משמאל למסעדה.
> 
> 
> 
> — 
> 

בעת שצייר את היצירה קרא ואן גוך לתמונה "הבית וסביבתו" (בצרפתית: **La Maison et son entourage**. לאחר מכן שינה את שם היצירה ל"הרחוב" (בצרפתית: **La Rue**).

יצירות נוספות המתארות את המבנה
------------------------------

"הבית של ואן גוך" מעשה ידי פול סיניאק, 1932, צבעי מים.
ואן גוך עצמו יצר העתק של היצירה בצבעי מים. היצירה היוותה השראה לפול סיניאק אשר יצר אף הוא בצבעי מים מספר יצירות המתארות אותו אתר.

מיקום היצירה
------------

לאחר מותו של ואן גוך נותרה היצירה בעזבונו. מאז שנת 1962 היצירה נמצאת בבעלות מכון וינסנט ואן גוך, ומושאלת דרך קבע למוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבית הצהוב** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הבית הצהוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכתב ואן גוך לאחיו תיאו, 28 בספטמבר 1888, מכתב מס' 543
2. ↑  מכתב ואן גוך לאמיל ברנאר, 6 באוקטובר 1888, מכתב B18

| וינסנט ואן גוך |
| --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית • פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKDimages ID: 53541

 |