recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיקלושׁ קָאלַאי דה נוֹגְ'קָאלוֹ** (בהונגרית: **Miklós Kállay de Nagykálló**;‏ 23 בינואר 1887, נירג'האזה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 14 בינואר 1967, ניו יורק, ארצות הברית) היה פוליטיקאי הונגרי שכיהן כראש ממשלת הממלכה ההונגרית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

מיקלוש קאלאי נולד בנירג'האזה למשפחת אצולה רבת השפעה במחוז סבולץ'. בין 1921 ל-1929 כיהן כמושל האזורי מטעם בית המלוכה ההונגרי ובהמשך הצטרף למערכת הפוליטית ההונגרית. בין 1929 ל-1931 כיהן כשר המסחר ההונגרי ובהמשך, בין 1932 ל-1935, כיהן כשר החקלאות. ב-1935 התפטר מתפקידו לאות מחאה על מדיניותו הימנית של ראש הממשלה גיולה גמבש. קאלאי נותר מחוץ למערכת הפוליטית במשך מספר שנים, אך נעתר לבקשתו של עוצר הכתר ההונגרי מיקלוש הורטי לעמוד בראש ממשלה חדשה ולשנות את המדיניות הפרו-נאצית המובהקת של קודמו - לסלו ברדושי. ב-7 במרץ אולץ ברדושי להתפטר ולמשך יומיים מילא את מקומו שר הפנים פרנץ פישר.

ב-9 במרץ 1942 מונה קאלאי לראש הממשלה. קאלאי היה שמרן ותמיכתו בגרמניה הנאצית הייתה מסויגת. עם זאת חיילי הצבא ההונגרי המשיכו בלחימתם לצד הוורמאכט בקרבות החזית המזרחית. לאחר התבוסה בקרב סטלינגרד פתח קאלאי במשא ומתן עם נציגי בריטניה וארצות הברית והעניין הוביל לעימות מול הגרמנים. ב-19 במרץ, שנתיים אחרי מינויו, כבש הצבא הגרמני את הונגריה, הממשלה ההונגרית הודחה ומיקלוש הורטי הושם במעצר בית. דמה סטויאי מונה על ידי הגרמנים לראש הממשלה. קאלאי נמלט לשגרירות הטורקית, אך מאוחר יותר נעצר על ידי הגרמנים, נשלח למחנה הריכוז דכאו ובהמשך למאוטהאוזן. בשלהי אפריל 1945 הועבר לטירול ושוחרר ב-5 במאי 1945 על ידי חיילי הארמייה החמישית של הצבא האמריקני. ב-1946 גלה מהונגריה, השתקע בארצות הברית והתמסר לכתיבת זיכרונותיו. הוא הלך לעולמו בניו יורק ב-1967 והוא בן 80 שנים.

קאלאי והקהילה היהודית
---------------------

בתקופת כהונתו של קאלאי היה מצב היהודים בממלכת הונגריה טוב יחסית ממצבם בארצות השכנות. בני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה וזכויותיהם נשללו, אך הם לא היו נתונים לסכנת השמדה ממוסדת. עם זאת, אלפי יהודים מצאו מותם במחנות העבודה בעיקר בחזית הרוסית. קאלאי מעולם לא הסתיר את עמדותיו האנטישמיות המסורתיות, אך התנגד לפתרון הסופי והתחמק מדרישות הגרמנים לפעול בתחום זה. בשלהי דצמבר 1942 אושרה שוב העלייה מהונגריה, לאחר שהופסקה מספר חודשים קודם לכן עם ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין הונגריה לבריטניה. ניתנה כמות מצומצמת של אשרות, תוך שיתוף פעולה בין הממשלה ההונגרית ובין משה קראוס מנהל המשרד הארצישראלי בבודפשט. עם הכיבוש הגרמני פסקה העלייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקלוש קאלאי** בוויקישיתוף
* יד ושם, מכון משואה, בית הספר המרכזי להוראת השואה, בעין הסערה - על שואת יהודי הונגריה, הוצאת הדס לאור-אשור, 2004.
* מיקלוש קאלאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארז, צבי, "**קאלאי ראש ממשלת הונגריה וה'ארכה' בביצוע "הפתרון הסופי"**, ילקוט מורשת - כרך סב', 1996, עמודים 111-145.
2. ↑  נדיבי, איילה, המשרד הארץ ישראלי בבודפשט, באתר דעת, אוחזר ב-16 ביולי 2011.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פרנץ פישר** | **ראש ממשלת הונגריה** 9 במרץ 1942 – 22 במרץ 1944 | **הבא**:**דמה סטויאי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264022405171
* BnF: cb12310452h (data)
* GND: 119101599
* ISNI: 0000 0001 1020 1939
* LCCN: no93014827
* NTA: 075161737
* SNAC: w6282x95
* SUDOC: 100510620
* VIAF: 3273307
* WorldCat: lccn-no93014827

 |
מיץ אשכוליות לבן
**מיץ אשכוליות** הוא מיץ פירות ומשקה המופק מסחיטת אשכוליות. מיץ האשכוליות עשיר בוויטמין C וטעמו בדרך כלל הוא חמוץ מאוד. ישנם סוגים רבים של מיצי אשכוליות, הנפוצים ביותר הם מיץ אשכוליות לבן, ורוד ומיץ אשכוליות אדום.

למיץ אשכוליות יש השפעה רבה מבחינה בריאותית: בשל תגובתו עם תרופות שכוללות קפאין, המיץ יכול לשנות את האופן שבו התרופות מטפלות בגוף.

מיץ האשכוליות מיוצר ביצור מסחרי ומכיל סוכר, דקסטרוז, גלוקוז וחומצות כגון, *benzoic* ו*cellulase*.

על פי תקנות של מנהל המזון והתרופות האמריקאי, מיץ האשכוליות אמור להכיל כ-70 מיליגרם של אשלגן ל-100 מיליליטר מיץ. במהלך תהליך הייצור, המיץ חייב להכיל 0.7% עד 2.1% חומצה לפי משקל חומצה ציטרית. מיץ אשכוליות משמש בנוסף לייצור מגוון בשמים לטיהור ריח וטואלט.

מיץ אשכוליות משמש במספר קוקטיילים, כגון רוח הים המורכב ממיץ אשכוליות, וודקה ומיץ אוכמניות.

השפעות בריאותיות וסכנות
-----------------------

מיץ אשכוליות ידוע כמסוכן כאשר הוא מערבבים אותו עם תרופות רבות. הסיבה לכך היא עקב מרכיבים מסוימים במיץ האשכוליות (כמו פלבונואידים) הגורמים לעיכוב בפעילותיו של אחד האנזימים, שאחראים לפירוק התרופות בגוף. אנזים זה ממוקם בדפנות של המעי הדק, ותפקידו לפרק תרופות לפני שהן נספגות בזרם הדם. כאשר מעוכב האנזים, ישנה עליה משמעותית ברמות התרופות בדם, וכתוצאה מכך, נגרמת הרעלה.

לעומת זאת, מיץ האשכוליות מגביר את החומציות של מיץ הקיבה, ולכן הוא מומלץ לאנשים עם חומציות נמוכה.

### ערך תזונתי

מיץ אשכוליות מכיל כ-39 קלוריות. יש בו 0.5 גרם חלבונים ו-9.2 ג' פחמימות. בנוסף, יש בו 22 מק"ג ויטמין A ו-38 מ"ג ויטמין C. יש בו כ-0.2 מ"ג ברזל, 9 מ"ג סידן, 12 מ"ג מגנזיום, 162 מ"ג אשלגן ו-1 מ"ג נתרן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיץ אשכוליות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grapefruit, www.whfoods.com (באנגלית)
2. ↑  P. J. Fellers, S. Nikdel, H. S. Lee, Nutrient content and nutrition labeling of several processed Florida citrus juice products, **Journal of the American Dietetic Association** 90, August 1990, עמ' 1079–1084
3. 1 2  Legislative Services Branch, Consolidated federal laws of canada, Food and Drug Regulations, laws.justice.gc.ca (באנגלית)
4. ↑  מיץ אשכוליות מסוכן לבריאות?, באתר אתר כללית

| מיצים |
| --- |
| מיצי פירות | מיץ אוכמניות • מיץ אשכוליות • מיץ חמוציות • לימונדה • לימונענע • מיץ ענבים • מיץ פטל • מיץ רימונים • מיץ תפוזים • מיץ תפוחים • מיץ אננס |  |
| מיצי ירקות | מיץ גזר • מיץ מלפפונים • מיץ עגבניות |
| שונות | אוטיי • סיידר • עשב חיטה • צום מיצים • שייק |
תגובת **HTTP 303** (באנגלית גם:  **See Other ‏303** תרגום חופשי: "ראה מיקום אחר") היא הדרך התקנית להפנות יישום רשת לכתובת URI חדשה, במיוחד אחרי שבקשת ‏POST הוצגה החל מ-HTTP בגרסה 1.1.

תגובת ה-HTTP 303 מראה כי התגובה המבוקשת נמצאת תחת URI שונה, ותאוחזר על ידי בקשת ‏GET. ה-URI המצוין אינו מהווה תחליף למקור הראשוני. 

קוד זה יכול להיות בשימוש יחד עם כותר (header) של מיקום כמתואר להלן:

תגובת ה-HTTP 303 מוצגת כדרך תגובה אחת ל-URI המזוהה על פי תאוריית הווב הסמנטי כ-"real-world object" לדוגמה אם הכתובת  מזהה אדם בשם אליס, לא יוכל השרת להגיב לבקשת ה-GET ב-200 OK, משום שהשרת אינו יכול לשלוח את alice עצמה. במקום זה יציג השרת תגובת HTTP 303 ויפנה לדף אחר המציג תיאור של אליס.

בנוסף יכולה לשמש ה-HTTP 303 למטרות נוספות אחרות, ובהם בבניית RESTful בסביבת Web.

דוגמה
-----

בקשת לקוח:

```
GET / HTTP/1.1
Host: www.example.com
```

תגובת שרת:

```
HTTP/1.1 303 See Other
Location: 
```

ראו גם
------

* קוד מצב של HTTP
* שגיאה 403

הערות שוליים
------------

1. ↑  RFC 2616
2. ↑  Cool URIs for the Semantic Web ראו פסקה 4
3. ↑  תרגום: "אובייקט עולם-אמיתי"
4. ↑  בשורת הכתובת -alice
5. ↑  Subbu Allamaraju. RESTful Web Services Cookbook: Solutions for Improving Scalability and Simplicity. O'Reilly Media, 2010, p. 20.
**תניני התנין** (באנגלית: **Christopher Crocodile**, "כריסטופר התנין") היא סדרת הנפשה בריטית לילדים, אשר נוצרה על ידי גראהם פרסל והופקה על ידי Direct Entertainment. הסדרה עוקבת אחר תניני, תנין ירוק אשר ממציא המצאות כדי לעזור לתושבים החיים בעיר בוץ (במקור - Muddytown).

הסדרה, הכוללת 13 פרקים באורך 5 דקות ופרק ספיישל באורך 30 דקות, שודרה במקור בבריטניה בערוץ CBBC, החל מ-18 בספטמבר 1992 עד 11 בדצמבר באותה שנה. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית בשנת 1993 במסגרת רצועת השידור "רכבת ההפתעות", כאשר פרק הספיישל שודר בשנת 1997 תחת השם **בנימין התנין**.

בתחילת שנות האלפיים הסדרה שודרה בישראל תחת שמה המקורי, "כריסטופר התנין", בערוץ הופ! עם דיבוב עברי חדש.

תקציר העלילה
------------

הסדרה עוקבת אחר תניני, תנין ירוק אשר עזב את ארץ מולדתו כדי לעזור לתושבי עיר בוץ, עיר שיורד בה הרבה גשם ולכן היא בוצית במיוחד, באמצעות המצאותיו.

מדבבים בעברית
-------------

הדיבוב העברי ששודר בטלוויזיה החינוכית בוים על ידי מרקו סימיונוביץ, והופק על ידי חסיה ורטהיים.

* **אבי פניני** – מספר / תניני / דמויות שונות
* **סיון שביט** – דמויות נשיות

בנימין התנין
------------

פרק ספיישל באורך 30 דקות בשם **בנימין התנין** (באנגלית: **Christopher Cloud: Cloud Crazy**, "כריסטופר התנין: ענן משוגע") שודר בישראל בשנת 1997. בגרסת הספיישל בדיבוב העברי, שמו של תניני שונה לבנימין והוא דובב על ידי שמחה ברבירו במקום אבי פניני. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי דני בסן, סיון שביט, שרית סרי, אסתי ברעד פורים ושי זורניצר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "תניני התנין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תניני התנין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
ציור קיר של גאוצ'יטו חיל ברוסאריו
מקדש לגאוצ'יטו חיל בסנטיאגו דל אסטרו
**גאוצ'יטו חיל** (בספרדית: **Gauchito Gil**) הוא כינויו של **אנטוניו ממרטו חיל נונייס** (**Antonio Mamerto Gil Núñez**; שנות ה-40 של המאה ה-19 - 8 בינואר 1878), גיבור עממי ארגנטינאי.

ביוגרפיה
--------

חיל נולד בפאי אוברה, בסמוך למרסדס שבפרובינציית קוריינטס. לפי הפולקלור המקומי, הוא היה גאוצ'ו שניהל רומן עם אלמנה עשירה, למורת רוחם של אחיה ושל השריף המקומי, שהיה בעצמו מאוהב בה. לאחר שהשריף האשים אותו בשוד, נמלט והתגייס לצבא, שנלחם באותה העת בפרגוואי במסגרת מלחמת הברית המשולשת.

עם סיומה של המלחמה שב לכפרו כגיבור, אך זמן קצר אחר כך נקרא שוב לצבא. מאחר שעייף מהקרבות, לא התייצב לשירות. בתקופה בה נמלט מהצבא פעל כרובין הוד מקומי, גנב מהעשירים לטובת העניים. בסופו של דבר נתפס בידי המשטרה ונתלה מרגליו מעץ חרוב. לפי האגדה, אמר לשוטר שעמד להוציאו להורג כי בנו של השוטר חולה מאוד, וכי יבריא רק אם השוטר יתחנן בפני חיל כי יצילו. השוטר לא עשה זאת, שיסף את גרונו של חיל, וכששב לביתו גילה כי בנו אכן חולה מאוד. השוטר נשא תפילה וביקש כי חיל יציל את בנו, והבן הבריא. השוטר דאג להביא את חיל לקבורה נאותה, והפיץ את סיפור הנס.

גאוצ'יטו חיל הפך עם השנים לגיבור לאומי ולקדוש בקרב תושבי צפון ארגנטינה, ובעיקר בקוריינטס, פורמוסה, צ'אקו וסנטה פה. רבים עולים לרגל לקברו ומבקשים ממנו לסייע להם, ומדי 8 בינואר, הוא יום מותו, נערך פסטיבל מיוחד. מנהג נוסף שרווח עם השנים הוא הקמת מקדשים קטנים בצדי הדרכים, הכוללים דגלים אדומים. מנהג זה רווח גם באזורים נוספים בארגנטינה - צפון-מערב ארגנטינה, קוז'ו ופטגוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאוצ'יטו חיל** בוויקישיתוף
* נוגה אילן, גאוצ'יטו חיל, גאוצ'ו בלתי רגיל(הקישור אינו פעיל).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2005056062
* VIAF: 21552985
* WorldCat: lccn-n2005056062

 |
**מיקלוש בנצה** (בהונגרית: **Bencze Miklós**; בודפשט, 19 ביוני 1911 – דותן, אלבמה, 24 בינואר 1992) היה זמר אופרה (בס) יהודי-הונגרי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

מיקלוש בנצה היה תלמידו של מיקלוש לנדוואי. בשל יהדותו הותר לו להופיע בתקופת השואה רק בפני קהל יהודי במסגרת פעילות האומנות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1947 המשיך את לימודיו במלגה אצל הטנור האיטלקי יליד פירנצה מנפרדי פולברוסי (Manfredi Polverosi) באיטליה.

הוא התקבל לבית האופרה של בודפשט בשנת 1946, שם ערך את הופעת הבכורה שלו כפרנדו (ורדי: הטרובדור). הוא נשאר חבר בלהקה עד 1957, אז ניצל את המרד ההונגרי וברח לארצות הברית, שם שיחק לראשונה על במת פטפי קצרת הימים בניו יורק, לאחר מכן קיבל מענק של קרן רוקפלר והופיע בקרנגי הול בניו יורק. בעודו ממשיך בקריירה האופראית שלו בבתי אופרה מרכזיים בתפקידים כמו Sparafucile, Leporello, Don Basilio ו-Mephisto, הוא קיבל תפקיד כמורה וכ"אמן תושב" (Artist-in-residence) באוניברסיטת ביילור בוואקו, טקסס. ב-1964 קיבל משרה דומה באוניברסיטת מיסיסיפי. בין תלמידיו נמנו זמרים ומורים בולטים רבים. לבסוף, ב-1977, פרש מהבמה ולימד פיתוח קול במכללת וואלאס קהילתית בדותן, אלבמה.

קולו
----

בנצה היה באסיסט מוכשר ואמיתי, שר הכול, החל מדמויות בופו (**בופו**, פשוטו כמשמעו "מצחיק", אלה הם תפקידי בס ליריים שדורשים מזמר הבס בופו טכניקת קולורטורה מוצקה, יכולת לשירת טפטוף ואיכויות טונאליות בשלות אם רוצים להביאם לתוצאה מקסימלית. הם בדרך כלל האנטגוניסט המפרגן של הגיבור/הגיבורה או השוטה הקומי באופרות בל קנטו) ושר גם עד לתפקידי בסו קנטנטה (**Basso cantante** שפירושו "בס שר". באסו קנטנטה הוא קול גבוה ולירי יותר. הוא מופק באמצעות הפקת קול ווקאלי איטלקי יותר, ובעל ויברטו מהיר יותר, מאשר המקבילה הגרמנית/האנגלו-סכסונית הקרובה לו ביותר, הבס-בריטון). אלמנתו הקימה קרן ופרס לזמרי בס צעירים הונגרים בשם לוח ההנצחה של מיקלוש בנצה.

תפקידיו
-------

* צ'ייקובסקי: יבגני אונייגין – הנסיך גרמין
* גונו: פאוסט – מפיסטופלס
* מאיהאוס: המשמר הצעיר – אנדריי וולקו
* מוצרט: נישואי פיגארו – ד"ר ברטולו
* מוצרט: דון ג'ובאני – לפורלו
* מוסורגסקי: בוריס גודונוב – קצין משמר הגבול
* טיבור פולגר: המבקשים – Baltafy
* רוסיני: הספר מסביליה – דון בזיליו
* ורדי: הטרובדור – פרנדו
* ורדי: ריגולטו – Sparafucile
* ורדי: נשף המסכות – טום
* ורדי: אוטלו – לודוביקו
* ורדי: פלסטף – אקדח

קישורים חיצוניים
----------------

* לקסיקון תיאטרון הונגרי
* מסמכיו בארכיון בודפשט הבירה
* לוח זיכרון מיקלוש בנצה
* 1956 ואנשי האופרה 2.
* פטר ורנאי: לקסיקון האופרה. בודפשט, 1975. הוצאת מוזיקה. מסת"ב 9633301076
* המכון למורשת לאומית. מיקלוש בנצה
* מדליית מיקלוש בנצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Adatai a Nemzeti sírkert oldalon". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 101487954X
* VIAF: 185766320
* WorldCat (עם VIAF): 185766320

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מיקלוש בנצה"**.
**תנין אנתרופופאגוס** (שם מדעי: ***Crocodylus anthropophagus***) הוא מין נכחד של תנין גדול מאוד, שחי במשך תקופת הפליסטוקן כ-1.84 מיליון שנה לפני זמננו. המאובנים שלו התגלו בטנזניה ותוארו בשנת 2010 בידי החוקרים כריסטופר אנדרו ברוצ'ו (Christopher A. Brochu), ג'קסון נג'או (Jackson Njau), רוברט ג' בולמנסיין (Robert J. Blumenschine) ולואלין ד דנסמור (Llewellyn D. Densmore). המשמעות של שמו המדעי היא: "anthropo" - אדם ו-"phagus" - אוכל, כלומר: "התנין אוכל האדם".

התנין שנמצא היה גדול מאוד, באורך של מעל 7.5 מטרים (25 רגל) וגדול יותר מתנין ים מודרני, והוא היה טורף-העל של אפריקה הקדומה. התנין קיבל את שמו עקב סימני נשיכה שהתגלו על הומינידיים קדומים כמו פרנתרופוס בויזאי, הומו הביליס שחיו לצידו ונטרפו כנראה בעת התקרבות לא זהירה למים.

לתנין היו שיניים חרוטיות דומות לשיני התנינים המודרניים והיו חללים קטנים בלסת בין השיניים. החוטם היה משופע ומותאם למארב תת-מיימי ועל הגבות בלטו זוג "קרניים" קטנות, כמו שיש לקיימנים.

התנין נכחד עקב התייבשות האזור של טנזניה, הכחדת טרפו או ציד אנושי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנין אנתרופופאגוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**ויקטוריה סילבסטד** (בשוודית: **Victoria Silvstedt**; נולדה ב-19 בספטמבר 1974) היא דוגמנית, שחקנית, זמרת ומנחת טלוויזיה שוודית.

ביוגרפיה
--------

סילבסטד נולדה בשוודיה כאחת מחמישה ילדים, היא הוזמנה להשתתף בתחרות "מיס שוודיה" לאחר שאמהּ ואחותה שלחו תמונה שלה למערכת התחרות ושם נבחרה לסגנית ראשונה ולנציגת שוודיה בתחרות מיס עולם ושם עלתה לעשר המועמדות הסופיות.

היא חתמה חוזה בסוכנות דוגמנות בפריז ועבדה עם בתי אופנה יוקרתיים רבים, בהם שאנל וכריסטיאן דיור.

היא תפסה את תשומת לבו של יו הפנר שהזמין אותה לבוא להצטלם לפלייבוי שם נבחרה בדצמבר 1996 לנערת החודש של פלייבוי וב-1997 לנערת השנה של המגזין, היא הופיעה במהלך הקריירה שלה על יותר מ-500 שערי מגזינים ובהם מקסים ווניטי פר.

היא שיחקה תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "מלרוז פלייס" והנחתה מספר תוכניות בטלוויזיה. ב-2000 שיחק בסרט הדרמה האמריקאי-בריטי "לחיות ולמות בהוליווד" בכיכובו של דני יוסטון. ב-2001 שיחקה בסרט הקומדיה האמריקאי "קר בחוץ" לצד זאק גאליפנאקיס. בשנת 2002 שיחקה באופרת הסבון השוודית-אמריקאית "שדרת האוקיינוס" ברשת TV4, בתפקיד של הבלשית ג'ואנה מרסדן ובאותה שנה שיחקה בסרט "אמריקן טריפ". 

בשנת 2010 שיחקה בקומדיה הרומנטית הצרפתית "שובר לבבות" של הבמאי פסקל שומיי. 

ב-1999 הוציאה את אלבומה הראשון, והיחיד עד כה "Girl On The Run", ממנו יצאו הסינגלים "Hello Hey",‏ "Rocksteady Love" ו-"Party Line". ב-2008 החלה לככב בתוכנית מציאות משלה.

חיים אישיים
-----------

סילבסטד פגשה את העיתונאי האמריקאי כריס וראגה בשנת 1999, כאשר הוא ראיין אותה לתוכנית הבידור "Entertainment Tonight", והם נישאו ביוני 2000, והתגרשו לאחר מכן בשנת 2009.

סילבסטד דוברת אנגלית, צרפתית ואיטלקית, בנוסף לשפת האם שלה - שוודית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ויקטוריה סילבסטד** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ויקטוריה סילבסטד** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויקטוריה סילבסטד (באנגלית)
* ויקטוריה סילבסטד, ברשת החברתית פייסבוק

* ויקטוריה סילבסטד, ברשת החברתית טוויטר

* ויקטוריה סילבסטד, ברשת החברתית אינסטגרם

* ויקטוריה סילבסטד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר AllMovie (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר Metacritic (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר אייטונס (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר ספוטיפיי

* ויקטוריה סילבסטד, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר Last.fm (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר AllMusic (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר דיזר

* ויקטוריה סילבסטד, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר Discogs (באנגלית)

* ויקטוריה סילבסטד, באתר Genius

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16243796p (data)
* GND: 135323126
* ISNI: 0000 0001 0655 1522
* MusicBrainz: f7108bf2-c411-45cc-8029-a8ea1c57ce10
* VIAF: 226419330
* WorldCat: viaf-226419330

 |
**מיקלוש סבדוש** (בהונגרית: **Szabados Miklós**;‏ 7 במרץ 1912 – 12 בפברואר 1962) היה שחקן טניס שולחן הונגרי ממשפחה של יהודים מומרים, בעל 15 מדליות זהב באליפויות עולם בטניס שולחן, 1 ביחידים, 6 בזוגות גברים, עם ויקטור ברנה ו-3 בזוגות מעורבים עם מריה מנדניאנסקי ובסך הכל 24 מדליות מאליפות העולם בטניס שולחן.

ביוגרפיה
--------

סבדוש נולד בבודפשט לאב הונגרי ולאמא יהודיה, רוזה שוורץ, שהתנצרה לרגל נישואיה. הוא החל להתאמן בטניס שולחן בגיל 13. 

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1929 זכה סבדוש ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, בתחרות לזוגות גברים עם ויקטור ברנה ובתחרות הקבוצתית. מדליית כסף, בתחרות ליחידים לאחר שהפסיד לפרד פרי מבריטניה. 

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 1930 זכה סבדוש ב-3 מדליות זהב, בתחרות לזוגות גברים עם ברנה, בתחרות לזוגות מעורבים עם מריה מנדניאנסקי ובתחרות הקבוצתית.

### אלוף עולם ליחידים

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1931 זכה סבדוש ב-4 מדליות זהב, בתחרות ליחידים, לאחר שניצח במשחק הגמר את אלוף העולם היוצא חברו לנבחרת ויקטור ברנה, בתחרות לזוגות גברים עם ברנה, בתחרות לזוגות מעורבים עם מריה מנדניאנסקי ובתחרות הקבוצתית. 

באליפות העולם שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1932 זכה סבדוש ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב, בפעם הרביעית ברציפות בתחרות לזוגות גברים עם ברנה. מדליות כסף, בתחרות ליחידים לאחר שהפסיד במשחק הגמר לברנה, בתחרות לזוגות מעורבים עם מנדניאנסקי ובתחרות הקבוצתית.

עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה בשנת 1933 נמלט סבדוש מגרמניה שבה למד באוניברסיטת ברלין לפריז, צרפת ובשנת 1936 עזב לבריטניה. בשנת 1937 הוא ערך עם חברו לנבחרת אישטוון קלן מסע ראווה בטניס שולחן, במזרח הרחוק, בדרום אמריקה ובאוסטרליה. בסיום המסע הוא היגר לאוסטרליה והתגורר בסידני שם פתח מועדון לטניס שולחן. בשנת 1941 הוא נישא למרי אליס ברייצ'ר ולזוג נולד בן. בשנת 1954 הם התגרשו. ב-12 בפברואר 1962 הוא ניפטר מדלקת ריאות.

תארים והישגים
-------------

* בשנת 1987 בשל היותו יהודי מלידה נבחר סבדוש להיכל התהילה של הספורט היהודי
* בשנת 1993 נבחר סבדוש להיכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן

קישורים חיצוניים
----------------

* מיקלוש סבדוש, באתר *ITTF* (באנגלית)
* דוד דודסון, "חוקים משלהם: הספורט שגבר על הנאצים", באתר nrg‏, 28 בינואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיקלוש סבדוש, באתר היכל התהילה הבינלאומי של טניס השולחן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: szabados-miklos-nicholas-11819
* Trove: 1469462

 |
**תנין האלי** או **תנין גינאה החדשה דרומי** (שם מדעי: *Crocodylus halli*) הוא מין של תנין החי רק בגינאה החדשה.

מאפיינים
--------

תנין גינאה החדשה יכול להגיע לאורך של 10 רגל (3.0 מטרים) ולשקול בין 40 ל-100 ק"ג, אך נחשב לקטן ביחס למינים אחרים בסוגו, ביניהם נמצא תנין הים, הגדול בזוחלים, המגיע לאורך של שבעה מטרים ומצוי גם הוא בגינאה החדשה ומאיים על תנינים קטנים או איטיים. תנינים אלה אפורים בצבעם ובעלי לסתות גדולות ושיניים חדות הבולטות החוצה גם כשהפה סגור.

התנין מצוי בחלק הדרומי של גינאה החדשה.

התנין הוא טורף המחפש טרף קטן או בינוני כמו פרוקי-רגליים שונים כמו חרקים, חסילונים וסרטנים, חלזונות מים מתוקים, דו-חיים, לטאות, נחשים, עופות, דגים, זוחלים ויונקים קטנים עד בינוניים. התנין תוקף טרף שמתקרב למים או מחפש בקרקעית המים רכיכות וסרטנים. כמו כן הוא יכול לקפוץ מעלה ולחטוף עטלפים או ציפורים מנמיכי עוף. הוא אינו מסוכן לאדם.

תנין גינאה החדשה מצוי בשתי אוכלוסיות נפרדות בצפון ודרום האי, כשביניהן מפריד רכס הרים (שהוא כמעט בלתי עביר לתנינים). מחקר שפורסם ב-2019 קבע ששתי האוכלוסיות מייצגים מינים נפרדים, והאוכלוסייה הדרומית הוגדרה כמין חדש, **תנין האלי** (*Crocodylus halli*), על שם המדען שחקר אותם.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  THIS 10-FOOT-LONG CROCODILE IS AN ENTIRELY NEW SPECIES TO SCIENCE, ניוזוויק, 25 בספטמבר 2019

| תנינאים |
| --- |
| תניניים |
| תנין | תנין אמריקני • תנין אורינוקו • תנין ג'ונסטון • תנין פיליפיני • תנין מורלט • תנין היאור • תנין מערב אפריקני • תנין גינאה החדשה • תנין האלי • תנין הביצות • תנין הים • תנין קובני • תנין סיאמי • תנין בורנאו |    |
| תנין גמדי (סוג ומין יחיד) | תנין גמדי |
| תנין צר-חרטום | תנין צר-חרטום מערב-אפריקני • תנין צר-חרטום מרכז-אפריקני |
| גוויאליים |
| גוויאל הודי (סוג ומין יחיד) | גוויאל הודי |
| גוויאל חקיין (סוג ומין יחיד) | גוויאל חקיין |
| אליגטוריים |
| אליגטורים | 

|  |  |
| --- | --- |
| אליגטור              | אליגטור אמריקני • אליגטור סיני |

 |
| קיימנים | 

|  |  |
| --- | --- |
| קיימן שחור (סוג ומין יחיד) | קיימן שחור |
| קיימן | קיימן ז'קרה • קיימן ממושקף • קיימן רחב-חרטום |
| קיימן גמדי | קיימן גמדי של שניידר • קיימן גמדי של קיוויה |

 |
**גאורג ארליך** (בגרמנית: **Georg Ehrlich**;‏ 22 בפברואר 1897 – 1 ביולי 1966) היה פסל יהודי-אוסטרי. הוא התגורר בלונדון משנת 1938 והיה אזרח בריטי ב-1947.

"האוהבים הצעירים", גני קתדרלת סנט פול

קורות חיים
----------

ארליך נולד בווינה. בין השנים 1912 עד 1915 למד באוניברסיטה לאומנויות ומלאכה, בווינה, אצל האדריכל אוסקר סטרנאד.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שירת בצבא האוסטרי 1915–1918. לאחר המלחמה עסק למחייתו בליטוגרפיה ותחריטים. בגלל השפל הכלכלי שלאחר מלחמת העולם הראשונה באוסטריה עבר למינכן (1919–1921) ואז לברלין (1921–1923). הוא חזר לווינה בשנת 1924, והחל לעסוק כמעט אך ורק לפיסול.

ב־27 בנובמבר 1930 הוא התחתן עם האמנית בטינה ארליך, שכמוהו, הייתה יהודייה. אחרי האנשלוס במרץ 1938 הוא נשאר בלונדון, שם היה באותה תקופה. אשתו הצטרפה אליו לשם ביולי 1938 והביאה רבות מיצירותיו. הוא הפך לאזרח בריטי בשנת 1947. הוא נבחר לחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1962.

משנת 1951 ארליך סבל מבעיות לב. הוא עבר לאיטליה בשנת 1963, ולאחר מכן לשווייץ. 

ארליך נפטר בלוצרן ב־1 ביולי 1966 ונקבר בבית הקברות המרכזי בווינה.

תערוכות
-------

ארליך הציג באקדמיה המלכותית עשר פעמים, כולל תערוכה אחת לאחר מותו בשנת 1967. תערוכות אחרות כוללות:

* הביאנלה בוונציה, (ביתן אוסטרי), 1932, 1934, 1936 ו-1958
* תערוכת פריז העולמית, 1937 (מדליית זהב)
* גלריה מתיסן, לונדון, 1939
* פיסול בבית, תערוכת המועצה לאמנויות, 1946
* גלריות לסטר, 1950
* האקדמיה המלכותית הסקוטית, תערוכה 125, 1951
* פסטיבל אלדברג, 1964

יצירותיו
--------

יצירותיו של ארליך מוצגות בגלריית טייט, במועצה לאמנות הבריטית, במוזיאון הבריטי ובמוזיאון ויקטוריה ואלברט. עבודתו "האוהבים הצעירים" ניצבת בגן קתדרלת סנט פול בלונדון. עבודות אחרות כוללות:

* ילד איטלקי, 1935
* בנג'מין בריטן, אוסף פרטי (יציקת גבס בגלריית הדיוקנאות הלאומית, לונדון 1951)
* ילד עומד, 1951
* ילד חולה, 1951
* פליט, 1951
* ילד וילדה עם גור, בית הספר התיכון הייסטינגס, בורבג', לסטרשייר, 1956
* ראש סוס, 1956
* שור בגודל מלא, וינה, 1960 (הוענק לו פרס וינה לאמנויות יפות)
* פיטר פירס (יציקת גבס בגלריית הדיוקנאות הלאומית, לונדון 1963)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג ארליך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462962105171
* BNE: XX5578303
* BnF: cb149733604 (data)
* GND: 118688251
* ISNI: 0000 0001 1041 9479
* LCCN: nr98007519
* NTA: 258435836
* RKD: 25732
* ULAN: 500021625
* VIAF: 18016410
* WorldCat: lccn-nr98007519

 |
**VY בכלב גדול** (באנגלית: VY canis majoris או VY CMA) הוא על-ענק אדום בקבוצת הכוכבים כלב גדול. הוא גם כוכב משתנה סדיר למחצה בעל זמן מחזור של 956 ימים. VY בכלב גדול הוא אחד מהכוכבים הגדולים והבהירים ביותר הידועים כיום. הרדיוס שלו הוא 120 ± 1,420 רדיוסי שמש והבהירות המוחלטת שלו היא 7.96- בממוצע. לשם המחשה, אילו הוא היה מוצב במרכז מערכת השמש שלנו, הוא היה משתרע עד מעבר למסלולו של צדק ואולי אף שבתאי, תלוי בהערכות השונות של רדיוסו. מרחקו מכדור הארץ הוא 3,840 שנות אור.

היסטוריה
--------

התצפית הראשונה הידועה של VY בכלב גדול מתועדת בקטלוג הכוכבים של ז'רום לאלנד, ב-7 במרץ 1801, ובו נראה VY בכלב גדול ככוכב מדרגת בהירות 7. מחקרים נוספים מהמאה ה-19 שעסקו בבהירותו של הכוכב הראו שהכוכב נעלם עוד לפני 1851. מאז 1847 הכוכב ידוע ככוכב אדום. תצפיות במאה ה-19 הראו שהוא כוכב כפול, אך תצפיות חזותיות מ-1957 ברזולוציה גבוהה והדמיה משנת 1998 הוכיחו כי ל-VY בכלב גדול אין כוכב מלווה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **VY בכלב גדול** בוויקישיתוף
* באתר האבל
* מהו הכוכב הגדול ביותר?, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי, אחת הפסקאות עוסקת בנשוא הערך
* VY בכלב גדול, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

השוואת גדלים בין גרמי שמים (בכל תמונה משמאל לימין):  

1. כוכב חמה < מאדים < נוגה < כדור הארץ  

2. כדור הארץ < נפטון < אורנוס < שבתאי < צדק  

3. צדק < פרוקסימה קנטאורי < השמש < סיריוס  

4. סיריוס < פולוקס < ארקטורוס < אלדברן  

5. אלדברן < ריג'ל < אנטארס < ביטלג'וז  

6. ביטלג'וז < VY בכלב גדול < NML בברבור < UY במגן
קפיצת בסיס (ממבנה)
סרטון וידאו בו סטף דייוויס מבצעת קפיצת בסיס.
קפיצת בסיס (מאנטנה)
**קפיצת בסיס** הוא ספורט אתגרי העוסק בקפיצה ממקום מקובע, ושימוש במצנח כדי לנחות אחרי נפילה חופשית, קצרה ברוב המקרים.

מקור המונח בעברית הוא בשמו בראשי התיבות באנגלית: **B**uilding - בניין, **A**ntenna - אנטנה, **S**pan - גשר, **E**arth - אדמה (הצוק) היוצרים את המילה BASE שמשמעותה המילולית היא "בסיס".

אלו הם ארבעת העצמים המרכזיים שמהם קופצים קפיצת בסיס. לאחר שקופצים מכולם, ושורדים לספר, מבקשים מספר בסיס, שהוא בעצם מספר סדורי של הקופצים מאז ומעולם. הקופצים הראשונים (בעלי מספרי בסיס 1 ו-2) היו פיל סמית' ופיל מייפילד, אשר קפצו מגורד שחקים ביוסטון שבטקסס ב-18 בינואר 1981.

בהשוואה לצניחה חופשית, קפיצת בסיס מסוכנת יותר. בצניחה חופשית קיים מצנח ומצנח רזרבי. לאחר נפילה חופשית עדיין ניתן לפתוח אותם בגובה מסוים, שבטוח לפתוח בו מצנח. בקפיצת בסיס לקופץ יש מצנח אחד ייעודי לקפיצות מסוג זה, אשר אמור להיפתח במהירות. כיוון שהגובה ממנו קופצים נמוך למדי, לעיתים כ-100 מטר, אין מספיק זמן לפתוח מצנח רזרבי.

רוב הקפיצות ממקומות מפורסמים נעשות באישון לילה מכיוון שהספורט אינו חוקי ברוב המקומות. כמו כן בעלי המקום אינם רוצים לקחת אחריות על אדם שקופץ ועלול להפגע במקום שבבעלותם.

בין היעדים שמהם קפצו קפיצת בסיס נמנים: מגדלי פטרונס, מגדל אייפל, מערת הסנוניות במקסיקו, מלון מרינה ביי סנדס ואף מגדלי עזריאלי והארובה בתחנת הכוח אורות רבין.

נכון ל-1 ביולי 2022, מספר ההרוגים מקפיצת בסיס עמד על 457 מאפריל 1981.

ראו גם
------

* צניחה מקשת השער בסנט לואיס
* טיסה בחליפת כנפיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפיצת בסיס** בוויקישיתוף
* אתר איגוד צנחני הספר
* רשימת ההרוגים מקפיצת בסיס
* קפיצת בסיס - היבטים משפטיים (עוסק במשפט אמריקאי)
* סרטוני קפיצות בסיס מכל מיני אתרים בעולם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר רישום מספרי הבסיס
2. ↑  ירון וינשטיין, קפצו לביקור: לראות את סינגפור מהעננים, באתר ynet, 30 בינואר 2012
3. ↑  אמיר לוין, לא נורמלי: עומר מי-דן קפץ מארובות חדרה, באתר ynet, 23 במאי 2004
4. ↑  BFL, bfl.baseaddict.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph496675

 |
גנרל **ז'ורז' לואי אימבר** (בצרפתית: **Georges Louis Humbert**;‏ 8 באפריל 1862 – 9 בנובמבר 1921) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

אימבר נולד ב-8 באפריל 1862 בעיר גאזראן שבקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 הוא התגייס לצבא צרפת. בין 1885–1887 הוא השתתף במלחמת סין–צרפת, ועוטר במדליה לזכר קרב טונקין. בשנת 1895 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובשנת 1906 השתתף במשלחת לתוניסיה. ב-23 ביוני 1907 קיבל פיקוד על הרגימנט ה-96, ב-25 בספטמבר 1909 מונה לראש מטה הקורפוס ה-3, ב וב-23 במרץ 1912 הועבר לפקד על בריגדת החי"ר ה-56.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, קיבל אימבר פיקוד על הדיוויזיה המרוקאית. בספטמבר הוא הוביל את הדיוויזיה במהלך הקרב הראשון על המארן. ב-21 בספטמבר הוא קיבל פיקוד על כוח מיוחד שנקרא "קבוצת אימבר", ומאוחר יותר שונה שם הכוח לקורפוס ה-32. הוא פיקד על הקורפוס עד 9 במרץ 1915, עת הועבר לפקד על "פלגת הארמייה לורן", שעד מהרה שונה שמה לארמייה השמינית. ב-24 ביולי 1915 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השלישית, ופיקד עליה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים. הוא פיקד על הארמייה עד סוף המלחמה.

במקביל, ב-15 באוקטובר 1918 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד 23 באוקטובר של אותה שנה.

### אחריתו

לאחר שביתת הנשק, פרש אימבר מהצבא. הוא היה אחד הגנרלים היותר מוערכים של צבא צרפת במהלך המלחמה. בנו ז'אק אימבר הלך בדרכו והיה גנרל בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר פרישתו חי אימבר בשטרסבורג, עד מותו ב-9 בנובמבר 1921 והוא בן 59. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'ורז' לואי אימבר** |

* ז'ורז' לואי אימבר (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb112942706 (data)
* GND: 1207328278
* ISNI: 0000 0000 0446 2916
* The Léonore id LH//1325/32 is not valid.
* SUDOC: 151843503
* VIAF: 4742
* WorldCat: viaf-4742

 |
**גאורג דיוניסיוס אהרט** (בגרמנית: **Georg Dionysius Ehret**;‏ 30 בינואר 1708 – 9 בספטמבר 1770) היה בוטנאי ואנטומולוג הידוע באיוריו הבוטניים.

ביוגרפיה
--------

אהרט נולד בגרמניה לפרדיננד כריסטיאן אהרט, גנן ושרטט מוכשר, ואנה מריה אהרט.

הוא החל את עבודתו כשוליה של גנן ליד היידלברג, והפך לאחד האמנים הבוטניים האירופאים המשפיעים ביותר בכל הזמנים. האיורים הראשונים שלו היו בשיתוף פעולה עם קארולוס ליניאוס וג'ורג' קליפורד בשנים 1735–1736. קליפורד, היה בנקאי הולנדי עשיר ומנהל חברת הודו המזרחית ההולנדית וכן בוטנאי נלהב עם אוסף גדול של צמחים. הייתה לו אפשרות למשוך את כשרונותיהם של בוטנאים כמו ליניאוס ואמנים כמו אהרט. באחוזת קליפורד, הם ייצרו את "הורטוס קליפורטיאנוס" בשנת 1738, יצירת מופת של ספרות בוטנית מוקדמת.

אהרט עבר לאנגליה, שם קידם אותו סר האנס סלואן.

"אף שהוא לא חקק באופן אובססיבי את מה שראה, הוא גם לא הרשה לתחושת הציור והעיצוב של הפרחים להסיח את דעתו מהיסודות של מבנה הצמחים", ציין וילפריד בלאנט בספרו: אמנות האיור הבוטני.

לעבודתו של אהרט באנגליה היה ביקוש רב. תחריטים שנעשו על פי ציוריו הבוטניים מאיירים את עבודותיו של מארק קטסבי על הצומח של המושבות האמריקאיות. תחריטים מסדרת Plantae et Papiliones Rariores, 1748–59, מצאו את דרכם אל עבודת חרסינה של צ'לסי. עבור פיליפ מילר הוא אייר רבים מהצמחים המרהיבים יותר שהיו בטיפוח בגן הבוטני של צ'לסי.

אהרט היה בצמרת המקצוע שלו בשנת 1768 כאשר הבוטנאי הצעיר ג'וזף בנקס חזר מלברדור וניופאונדלנד עם הדוגמאות הבוטניות שיצרו לו את המוניטין המקצועי, והוא פנה לאהרט להכין ציורים מהאוסף.

ניתן למצוא את יצירות האמנות המקוריות של אהרט במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון, בגני קיו בלונדון, בחברה המלכותית, ספריית לינדלי בחברה המלכותית לגננות, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, בספריית האוניברסיטה של ארלנגן, בספרית הגן הבוטני של ניו יורק ועוד.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג דיוניסיוס אהרט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ray Desmond, English and Irish Botanists and Horticulturists, 1994, s.v. "Ehret, Georg Dionysius".
2. ↑  MBG: An Illustrated History of the Missouri Botanical Garden, www.mobot.org
3. ↑  Plants and Gardens Portrayed: Rare and Illustrated Books from The LuEsther T, sciweb.nybg.org
4. ↑  Chelsea, The Gardens Trust (באנגלית)
5. ↑  Patrick O'Brian, Joseph Banks, A Life, 1987 p.60.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427307305171
* BNE: XX1079394
* BnF: cb15097641n (data)
* Botanist: Ehret
* CiNii: DA18663096
* DSI: 34
* GND: 118529307
* ISNI: 0000 0000 6636 6284
* LCCN: n82254344
* NGV: 12333
* NLA: 35923407
* NTA: 203188187
* RERO: 02-A003211268
* RKD: 25725
* SELIBR: 170234
* SNAC: w6s49vp2
* SUDOC: 098534920
* Trove: 1147465
* ULAN: 500008528
* VIAF: 39671650
* WorldCat: lccn-n82254344

 |
**ג'ובאני די ג'ובאני** (באיטלקית: **Giovanni di Giovanni**;‏ 1350 - 7 במאי 1365) היה נער איטלקי, שהורשע בגלל מעשה סדום. פסיקתו של הנער הגיעה עם המוות השחור, מגפה שהכתה באסיה ובאירופה בכמה גלים במשך כחמש שנים. כמה מהאנשים המשפיעים ביותר על הכנסייה הקתולית באותה תקופה, כמו ברנדין מסיינה, האשימו את "הסדומים" (ההומוסקסואלים) בכך שהביאו את זעמו של האל לעיר. לצורך "תיקון" המצב, נחשב האידיאל לטיהור העיר מרוע באש, מה שהביא לשרפה על המוקד, חישול ברזל חם ועונשים אחרים, בדומה לאלו שקיבל ג'ובאני די ג'ובאני.

ג'ובאני די ג'ובאני היה ידוע כ"סדומי פאסיבי פומבי (הומוסקסואל)" והורשע על ידי בית המשפט בפודסטה משום שהיה בן הזוג הפסיבי של מספר גברים שונים. העונש שהוטל עליו היה הוצאה להורג ב-7 במאי 1365 לאחר שעבר בעיר על גבו של חמור ועבר סירוס בפומבי. בסופו של דבר, היה צורך לשרוף את פי הטבעת שלו בברזל חם מפני שהוא "[נענש] באותו חלק בגוף, שבו הוא הרשה לעצמו להיות מוכר בתרגיל סדומי". ההנחה היא שהוא לא שרד את זה כלל.

לקריאה נוספת
------------

* Rocke, Michael (1996). *Forbidden Friendships, Homosexuality and Male Culture in Renaissance Florence*. Oxford University Press. pp. 24, 227, 356, 360. ISBN 0-19-512292-5.
* Meyer, Michael J (2000). *Literature and Homosexuality*. Rodopi. p. 206. ISBN 90-420-0519-X.
**ז'ורז' גארל** (בצרפתית: **Georges Garel**;‏ 1909, וילנה - 1979, צרפת) היה פעיל הצלה יהודי בצרפת בתקופת השואה. לפי הערכות, רשת ההצלה של גארל הצילה כ-1,600 ילדים יהודים.

קורות חייו
----------

גארל נולד בשם גריגורי גרפינקל (Grigori Garfinkel). ילדותו עברה עליו בקייב אך ב-1924, לאחר מות לנין, עברה המשפחה לברלין ובשנת 1926 הגיעה לפריז. גארל למד הנדסה במכון הטכנולוגי של ציריך בשווייץ, ולאחר מכן עבד בחברה להנדסת חשמל בליון שבצרפת.

### במלחמת העולם השנייה

#### רקע לפעילות ההצלה

בצרפת פעלו מספר בתי ילדים שאותם ניהל ארגון אוז"ה, בתי ילדים שבהם הוסתרו אלפי ילדים יהודים מפני הנאצים הכובשים וכן מפני הז'נדרמים הצרפתיים ששיתפו עמם פעולה בלכידת ילדים ובגירושם למחנות ההשמדה הנאציים במזרח אירופה. באוגוסט 1942, לאחר גירוש יהודי פריז ביולי, החלו פשיטות אינטנסיביות של חיילים גרמנים ושוטרים צרפתים על בתי הילדים וכן סריקות בחיפוש אחר ילדים יהודים שהוסתרו בבתיהם של נוצרים (שלימים הוכרו בתור חסיד אומות העולם). בסריקות נעצרו נערים יהודים רבים.

#### ניסיונות להצלת הילדים

האוז"ה החל בפעולה לסגירת המעונות ובניסיון למצוא מקלטים אחרים לאלפי הילדים שגרו בהם. באוגוסט 1942 נודע כי מאות יהודים, בהם ילדים רבים, מיועדים לגירוש ממחנה וניסייה למחנה הריכוז דראנסי. האב גלסברג מ"הידידות הנוצרית" (Amitié Chretienne), שרל לדרמן (צר') וד"ר ז'וזף וייל, מנהל האוז"ה בדרום צרפת, פנו לגארל וזה פעל להוצאתם של 108 ילדים מווניסיה. כשגילו זאת הגרמנים, דרשו מהכומר פייר-מארי ז'רלייה להורות על הסגרת הילדים, ואיימו עליו במוות, אך זה סרב.

#### רשת גארל

הארכיבישוף של טולוז, ז'יל-ז'רו סאלייז', נתן לגארל מכתב המלצה. בסיועו הקים גארל רשת הצלה בה נכללו מוסדות קתוליים ופרוטסטנטיים, ציבוריים ופרטיים, בהם שוכנו ילדים יהודים שצוידו במסמכי זהות מזויפים. ככל הידוע הצילה רשת גארל 1,600 ילדים. רשת גארל הייתה אחת הגדולות והחשובות שבין רשתות הצלת הילדים היהודים בצרפת הכבושה. הרשתות היו ממודרות - פעילי כל רשת לא ידעו את זהותם של פעילי הרשתות האחרות - כך שבמקרה של תפיסת פעילי אחת מהן, הם לא היו יכולים להסגיר תחת לחץ ועינויים את חברי הרשתות האחרות. הרשת פעלה בדרום צרפת, באזורי משטר וישי, למעט אזור ניס, עד קיץ 1943. בין הילדים שניצלו על ידי רשת גארל היו ילדי בית הילדים של האוז"ה בטירת שאבאן. חלקם הועברו לשווייץ וחלקם הוסתרו במוסדות נוצריים ובבתים פרטיים של נוצרים.

ראו גם
------

* שואת יהודי צרפת
* ילדי איזיו
* ההתנגדות היהודית בצרפת בתקופת מלחמת העולם השנייה

הערות שוליים
------------

1. ↑  על מבצע ההצלה של האוז"ה, בראשותו של גארל, באתר בית הספר להוראת השואה ביד ושם
2. ↑  על בית הילדים של האוז"ה בטירת שאבאן, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311268705171
* BnF: cb16709686k (data)
* GND: 1048460444
* ISNI: 0000 0003 9564 4169
* SUDOC: 162059396
* VIAF: 290366881
* WorldCat: viaf-290366881

 |
**1900** הוא סרט אפי איטלקי משנת 1976 בבימויו של ברנרדו ברטולוצ'י ובכיכובם של רוברט דה נירו, ז'ראר דפארדיה, דומיניק סנדה, דונלד סאת'רלנד, ברט לנקסטר, לאורה בטי ואנה מריה ג'רארדי, סטפניה סנדרלי.

זהו סרט אפי וגרנדיוזי נוסח הסרטים ההוליוודיים הגדולים, בו יוצר הבמאי חזון מרקסיסטי של החברה האיטלקית המודרנית. הסרט פונה במכוון לקהל הרחב, ולצורך הגשמת חזונו זה נעזר ברטולוצ'י באופן פרדוקסלי דווקא במימון אמריקאי, ובשחקנים הוליוודיים מפורסמים.

1900 נחשב בזמנו לסרט היקר ביותר שהופק באיטליה. הגרסה האיטלקית ארכה למעלה מ-5 שעות, וקוצרה בכשליש לצורכי הפצה מחוץ לאיטליה. למרות הקיצור הסרט עדיין מחולק ל-2 מערכות, והופץ בבתי הקולנוע בזמנו כשני סרטים נפרדים.

הסרט מציג ומנתח את ההיסטוריה של איטליה המודרנית דרך כרוניקה משפחתית. הסרט לא מתיימר להיות נאמן לעובדות ההיסטוריות, אלא מהווה מעין אוטופיה - חזון לגבי מה שאיטליה צריכה להיות.

תקציר העלילה
------------

עלילת הסרט מתרחשת באחוזת ברליניירי ומציגה 2 משפחות. האדונים, ומשפחת דאלקו הכפריים העובדים את אדמותיהם של משפחת ברלינגיירי.
ב-27 בינואר 1900 נולדים שני בנים. אלפרדו (רוברט דה נירו) נכדו של בעל האדמות ברלינגיירי (ברט לנקסטר), ואולמו (ז'ראר דפארדיה) נכדו הממזר של הכפרי לאו דאלקו (סטרלינג היידן).

שני הילדים גדלים ביחד אך בשני עולמות שונים לחלוטין. הסרט עוקב אחר שניהם, כשגורלותיהם חוזרים ומצטלבים מרגע הולדתם ועד זקנתם תוך נגיעה באירועים חשובים בהיסטוריה האיטלקית המודרנית: עליית הקואופרטיבים, השביתות הגדולות, מלחמת העולם הראשונה, עליית הפאשיזם, מלחמת העולם השנייה, המחתרת האיטלקית, ונפילת הפאשיזם.

אולמו ואלפרדו הופכים חברים אך למרות זאת תמיד קיימים ביניהם מתחים הנובעים מהפער המעמדי שאינו ניתן לגישור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **1900** בוויקישיתוף

* "1900", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "1900", באתר נטפליקס
* "1900", באתר AllMovie (באנגלית)
* "1900", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "1900", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "1900", באתר אידיבי
* "1900", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007588660305171
* LCCN: n90626141
* WorldCat (עם LCCN): n90-626141

 |
**ג'ובאני ק. טאק** (באנגלית: **Giovanni K. Tuck**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. שירת כראש אגף לוגיסטיקה במטות המשולבים.

ביוגרפיה
--------

טאק סיים ב-1987 לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של טקסס. התגייס לחיל האוויר והוכשר כטייס מטוסי תובלה. 

בשנים 2003–2005 פיקד על טייסת התדלוק האווירי 905. ביוני 2007 מונה לסגן מפקד כנף הניידות האווירית ה-60. ביוני 2008 מונה למפקד כנף התובלה האווירית ה-15. ביוני 2010 מונה לעוזרו של סגן ראש מטה חיל האוויר. ביוני 2011 מונה למפקד כנף המשלוח האווירי 379, שהוצבה בדרום-מזרח אסיה, ותמכה בפעילות הצבאית במלחמת עיראק, במלחמת אפגניסטן ובקרן אפריקה. במהלך ביצוע תפקיד זה קודם לדרגת בריגדיר גנרל. ביוני 2012 מונה למפקד אגף הדלק בסוכנות הלוגיסטיקה של מחלקת ההגנה. ביוני 2014 מונה לראש מחלקת מבצעים וכוננות באגף המבצעים של חיל האוויר. במאי 2015 מונה לראש מחלקת מבצעים ותוכניות בפיקוד התובלה של ארצות הברית והועלה לדרגת מייג'ור גנרל. 

ביוני 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-18 של ארצות הברית. באוגוסט 2018 מונה לראש אגף לוגיסטיקה במטות המשולבים.

במהלך שירותו צבר מעל 4,800 שעות טיסה, על מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, B-1 לנסר, E-8, ‏C-21, ‏C-141B, ‏C-17A, ‏KC-10A, ‏KC-135 R/T, ומסוקי בל UH-1 אירוקוי.

טאק בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת ובסטר בסנט לואיס, בוגר המכללה למלחמה של חיל האוויר, בעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה וביטחון לאומי ממכללת המלחמה של הצי, בעל תואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי ממכללת המלחמה הלאומית ובוגר תוכנית בכירים של אוניברסיטת הרווארד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ובאני טאק** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brigadier General Giovanni Tuck keynotes Texas State commencement, אוניברסיטת המדינה של טקסס, 5 בדצמבר 2013
2. ↑  18th Air Force welcomes new commander, אתר חיל האוויר של ארצות הברית, 1 ביוני 2017
**The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore** (בתרגום לעברית: "**הפיה שלא רצה להמשיך עוד להיות פיה**"; בסלנג להט"בי, "פיה" היא כינוי להומו) הוא סרט קצר קומי-מוזיקלי קנדי בבימויו של לורי לינד, שהוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 1992, בטרם זכה להפצה רחבה יותר בשנת 1993. הסרט, אשר נוצר כסרט סטודנטים במהלך לימודיו האקדמיים של לינד ב-Canadian Film Centre,‏ זכה בפרס ג'יני עבור סרט הדרמה-לייב אקשן הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי הג'יני ה-14 שהתקיים ב-12 בדצמבר 1993.

בסרט מככב דניאל מאקיבור, אשר גם כתב את התסריט של הסרט.

תקציר העלילה
------------

בסרט, שהוא אלגוריה על תפקידים מגדריים והומופוביה מופנמת, מככב דניאל מאקיבור בתור פיה פיה ממין זכר אשר פונה לצוות מנתחים (הולי קול בתפקיד רופאה מנתחת ומיכה בארנס בתפקיד אח מוסמך) על מנת שיסירו את כנפיו כדי שיוכל להיות בן אדם רגיל, לאחר שנאלץ להתמודד עם אפליה כנגד פיות. לאחר דיון מוזיקלי בין השלושה, הרופאה מסכימה לבצע את הניתוח. כאשר הוא עוזב את המרפאה, הפיה נטול הכנפיים שמח בתחילה להיות ממש כמו כל הסובבים אותו, אך עד מהרה הוא מתחרט על החלטתו כיוון שהוא מבין (באיחור) שהוא ויתר על תכונות ייחודיות שהיו לו (כמו היכולת לעוף), ובכך דחק את זהותו האמיתית אל תוך ארון.

מיכאל קנארד וג'ון טרנר, צמד ליצנים המוכרים בשם הבמה שלהם "המאמפ וסמוט", מופיעים גם כן בסרט, כשהם קוראים סיפור מתוך ספר שאותו הם מצאו על המדרכה.

פרסים והוקרה
------------

הסרט זכה לציון לשבח מחבר השופטים בתחרות הסרט הקצר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בשנת 1992, ובפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסיאטל בשנת 1993.

בשנת 1998, מספר שנים לאחר צאתו המקורית של הסרט, הסרט נכלל בהקרנה מיוחדת של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו לציון עשור ל-Canadian Film Centre. בשנת 2007 הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע Inside Out Film and Video Festival שבטורונטו יחד עם *RSVP*, סרט מוקדם יותר של לינד משנת 1991, וכן קטעים מהסרט *Breakfast with Scot*, סרט עלילתי שביים לינד ואשר עדיין לא הושלם באותה העת.

קישורים חיצוניים
----------------

* "The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Rock and role-playing". *Toronto Star*, July 2, 1993.
2. 1 2 3 4 5  "Contrary fairy tale is class work". *Toronto Star*, July 2, 1993.
3. ↑  "Film centre grads making their mark". *Toronto Star*, December 24, 1993.
4. ↑  "Radical Sissies and Stereotyped Fairies in Laurie Lynd's The Fairy Who Didn't Want to Be a Fairy Anymore". *Cinema Journal*, Vol. 45 Issue 1 (Fall 2005), p. 66.
5. ↑  "Inside Out Wrap-Up: Laurie Lynd and the Gay-ple Leafs". *Torontoist*, May 27, 2007.
**גאורג גרוסקורט** (בגרמנית: **Georg Groscurth**;‏ 1904, אונטרהאון (גר') שבמדינת הסן – 1944, ברנדנבורג) היה מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה שנרצח על ידי הנאצים.

קורות חיים
----------

גרוסקורט היה רופא בהכשרתו ותומך במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הוא היה חברו של רוברט האבמן. השניים הכירו בשנת 1932 כשעבדו יחד במחלקה לכימיה פיזיקלית בחברת הקייזר וילהלם (אנ') בברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטרו השניים עקב דעותיהם הפוליטיות.

### בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה הצליחו גרוסקורט והאבמן למצוא עבודה בבית חולים בברלין, בזכות מענקי מחקר שקיבלו. המעבדה בה עבדו הפכה למקום מפגש למתנגדי המשטר הנאצי בקרב עובדי בית החולים.

גרוסקורט הפך לרופא פרטי של בכירים במפלגה הנאצית, בהם רודולף הס ואחיו אדולף, והקשר עמם סייע לו להשיג מידע שאותו העביר למחתרת. בשנת 1943 ייסדו השניים עם האדריכל הרברט ריכטר ורופא השיניים פאול רנץ' קבוצת מחתרת בשם "האיחוד האירופי" שפעלה להצלת יהודים. בשיא פעילותה מנתה הקבוצה כחמישים חברים גרמניים.

חברי הקבוצה יצרו קשר עם שבויי מלחמה ועם עובדי כפייה באזור ברלין, וסיפקו מזון ליהודים וכן מסמכים מזויפים כדי לאפשר להם לחיות בזהות שאולה של בני הגזע הארי. בין יתר פעולותיהם, הסתירו גרוסקורט ואשתו אנליזה את היהודיה אליזבת פון שבן (לבית ויידנריך) בביתם למשך שלושה שבועות וכן נתנו לה מסמכים מזויפים.

הגסטפו גילה את פעולות הקבוצה, ובתחילת ספטמבר 1943 עצר את חבריה, בהם בני הזוג גרוסקורט ורנץ', רוברט האבמן והרברט ריכטר. אנליזה גרוסקורט ומרגרט רנץ' שוחררו לאחר חודשיים. גאורג גרוסקורט, רוברט האבמן, פאול רנץ' והרברט ריכטר נדונו למוות על ידי בית הדין העממי בברלין ב-16 בדצמבר 1943. האשמה הייתה - בגידה במדינה וסיוע ליהודים.

גאורג גרוסקורט, פאול רנץ' והרברט ריכטר הוצאו להורג בכלא ברנדנבורג (אנ') ב-8 במאי 1944. לפני שנורה כתב גרוסקורט לאשתו: "חשבי על כך שאנו מתים למען עתיד טוב יותר, לטובת חיים ללא שנאה לזולת. אני אוהב מאוד אנשים, ובוודאי הייתי עושה טוב יותר."

כל היהודים שגרוסקורט וחבריו ניסו להציל נספו בשואה, מלבד אליזבת פון שבן, ששרדה באושוויץ.

הכרה והנצחה
-----------

לוחית זיכרון לגאורג גרוסקורט בבית החולים בברלין, בו עבד
אבן מצבה לזכר גאורג גרוסקורט בבית הקברות באונטרהאון
בשנת 1995 נקבעה לוחית זיכרון לגרוסקורט בבית החולים בו עבד, "בית החולים מואביט" (גר') ברובע מואביט (גר') בברלין.

בשנת 2005 הכיר יד ושם בגאורג גרוסקורט בתור חסיד אומות העולם. גם עמיתיו לניסיונות ההצלה, אנליזה גרוסקורט, פאול רנץ' והרברט ריכטר, הוכרו בתואר זה באותה שנה.

סיפורם של בני הזוג גרוסקורט הונצח בספר "השנה שלי בתור רוצח" (Mein Jahr als Mörder) שכתב הסופר הגרמני פרידריך כריסטיאן דליוס (אנ') בשנת 2004, ספר המשלב מוטיבים ביוגרפיים ברומן פשע.

על שמם של בני הזוג גרוסקורט נקראה כיכר ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף בברלין.

ראו שם
------

* גלינה רומנובה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג גרוסקורט** בוויקישיתוף
* פעילותו של גאורג גרוסקורט, באתר "יד ושם" (באנגלית)
* גאורג גרוסקורט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121278956
* ISNI: 0000 0000 1655 7066
* NLP: A21126987
* VIAF: 45153357
* WorldCat: viaf-45153357

 |
**The Fatal Shore: The Epic of Australia's Founding** הוא ספר שנכתב על ידי הסופר ומבקר האמנות האוסטרלי, רוברט יוז. הספר מדבר על השנים הראשונות של הקולוניזציה הבריטית באוסטרליה, ובמיוחד ההיסטוריה וההשפעות החברתיות של מערכת הנידונים בבריטניה. הספר מתייחס גם לסיבות ההיסטוריות, הפוליטיות והסוציולוגיות שהובילו להתיישבות הבריטית באוסטרליה. הספר פורסם לראשונה ב-1986.

יוז היה איש אוסטרלי שנהיה מבקר אמנות ידוע בעולם, חי באירופה ואז בניו יורק, שם הפך למבקר אמנות במגזין טיים. העניין של יוז בעידן הנידונים באוסטרליה החל בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20, כאשר צילם סרט תיעודי בטלוויזיה על תולדות האמנות האוסטרלית (אנ') שלקח אותו עד לפורט ארתור, טסמניה.

הספר זכה בפרס דאף קופר (אנ') ב-1987 ובפרס WH סמית' לספרות (אנ') ב-1988.

יציאה לאור
----------

*The Fatal Shore* פורסם במקור ב-1986 על ידי אלפרד א. קנופף (אנ') בארצות הברית ועל ידי William Collins, Sons‏ (אנ') בבריטניה, ובהמשך פורסם בכריכה רכה בבריטניה על ידי קולינס הארוויל ב-1987. ה-Folio Society ‏(אנ') פרסם מהדורת פרימיום מחוספסת ב-1998. בנוסף, הרפר קולינס פרסם את המהדורה הרביעית של הספר ב-2006.[דרוש מקור]

ביקורת
------

העיתונאי בריאן סמית' נתן ביקורת חיובית על הספר והצהיר שהספר "מספק תיאור חי של העלות האנושית של המיזם הקולוניאלי של בריטניה וכיצד חוויות אלו סייעו לעצב את אוסטרליה המודרנית."

בתרבות
------

הספר מופיע בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, המעניש, בפרק "My Brother's Keeper". אחת הדמויות הראשיות, איימי בנדיקס (ג'ורג'יה ויגהאם (אנ')), נראית קוראת אותו.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת המגזינים *TIME* של 100 מיטב ספרי העיון הטובים ביותר ב-2011 מאז 1923, כאשר *Time* פורסם לראשונה
* The Fatal Shore, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Keneally, Thomas (25 בינואר 1987). "Rogues' Continent: The Fatal Shore by Robert Hughes". *New York Times Books*. ארכיון מ-2020-12-22. נבדק ב-2 ביוני 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Past Winners of Duff Cooper Prize". *Duff Cooper Prize charity*. ארכיון מ-2020-12-22. נבדק ב-1 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "WHSmith Literary Awards". *Book Awards by J M McElligott*. 2002. נבדק ב-1 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Book awards: WH Smith Literary Award". ארכיון מ-2020-12-22. נבדק ב-8 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  Smith, Brian (21 ביוני 1999). "A superb history of Australia's founding A review of The Fatal Shore by Robert Hughes". *World Socialist Web Site*. נבדק ב-8 בנובמבר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**סמואל לואיס "סם" וורנר** (באנגלית: **Samuel Louis "Sam" Warner**;‏ 10 באוגוסט 1887 – 5 באוקטובר 1927) היה מפיק יהודי-אמריקאי יליד פולין, והיה אחד ממקימי אולפני האחים וורנר ולימים כיהן כמנכ"ל התאגיד.

ביוגרפיה
--------

שמואל ווֹנְסָל (Szmuel Wonsal) נולד בפולין בעיירה קראסנושיילץ (אז חלק מהאימפריה הרוסית). הוא היה אחד מבין 11 הילדים של זוג היהודים בנימין, יצרן נעליים, ופרל-לאה (לבית איכלבאום). נודע אחר-כך כ"סם". התעניינותו בסרטים החלה לאחר שראה את הסרט "הגניבה הגדולה ברכבת" של תומאס אדיסון כשעבד בפארק השעשועים סידאר בסאנדאסקי, אוהיו.

וורנר ידוע בזכות הבאת הסאונד לסרטיהם של האחים, ובכך התחיל את עידן הסרטים עם הקול (הראינוע הפך לקולנוע). מטרה זו אומנם הושגה, אבל בדרכה הסתכסך רבות עם אחיו הארי וזמן קצר לפני הקרנת הסרט הראשון עם סאונד, חלה והזניח את בריאותו עד שנפטר. וורנר לא זכה להגיע לבכורת הסרט זמר הג'אז בניו יורק או לראות את ההשפעה הענקית שהביאה המצאתו.

כיום, קבורה גופתו של סם וורנר בבית הקברות "בית שלום" במזרח לוס אנג'לס, קליפורניה בסמוך לקברי כמה מאחיו. לסם וורנר "כוכב" בשדרת הכוכבים בהוליווד.

ראו גם
------

* הארי וורנר
* ג'ק וורנר
* אלברט וורנר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סם וורנר** בוויקישיתוף

* סם וורנר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סם וורנר, באתר AllMovie (באנגלית)
* סם וורנר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1209513072
* VIAF: 3248158915894350000009
* WorldCat: viaf-3248158915894350000009

 |