recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לה דואן** (בוייטנאמית: **Lê Duẩn**;‏ 7 באפריל 1907 – 10 ביולי 1986) היה פוליטיקאי קומוניסטי וייטנאמי. הוא עלה במדרג המפלגה בסוף שנות החמישים והפך למזכיר הכללי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם (VCP) בקונגרס הלאומי השלישי בשנת 1960. הוא המשיך במדיניותו של הו צ'י מין לפסוק באמצעות מנהיגות קולקטיבית. מאמצע שנות השישים (כאשר בריאותו של הו צ'י מין התדרדרה) ועד מותו בשנת 1986, הוא היה בראש מקבלי ההחלטות הבכירים בווייטנאם.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחה מהמעמד הנמוך במחוז קווינג טרו, בדרום הודו סין הצרפתית בשם לֵן וָן נוּן. מעט ידוע על משפחתו וילדותו. לראשונה הוא בא במגע עם מחשבות מהפכניות בשנות העשרים דרך עבודתו כפקיד רכבת. לה דון היה חבר מייסד של המפלגה הקומוניסטית אינדו-צ'ינה (המפלגה הקומוניסטית העתידית של וייטנאם) בשנת 1930. הוא נכלא בשנת 1931 ושוחרר בשנת 1937. בשנים 1937 - 1939 עלה בסולם הדרגות. הוא נכלא שוב בשנת 1939, הפעם בגין קיום התקוממות בדרום. לה דון שוחרר מהכלא בעקבות המהפכה המוצלחת שהובילה המפלגה הקומוניסטית באוגוסט 1945.

במהלך מלחמת הודו סין הראשונה (1946-1954), היה לה דון מנהיג מהפכני פעיל בדרום וייטנאם. במהלך שנות החמישים נעשה אגרסיבי יותר ויותר כלפי דרום וייטנאם וקרא לאיחוד מחדש באמצעות מלחמה. עד אמצע שנות החמישים של סוף שנות ה-50 הפך למעצב המדיניות החזק ביותר במפלגה. עד ל-1960, הוא היה רשמית חבר המפלגה החזק ביותר אחרי יו"ר המפלגה. ב־2 בספטמבר 1969 נפטר הו צ'י מין ולה דואן הפך לדמות החזקה ביותר בצפון .

הוא הפך למזכיר הראשון של המפלגה בשנת 1960, והפך רשמית לאישיות הראשית במפלגה אחרי הו צ'י מין. לאחר מותו של הו, לה דואן השתלט על הנהגת צפון וייטנאם. כאשר אוחדה דרום וייטנאם עם צפון וייטנאם בשנת 1976 והמפלגה שוחזרה מחדש, לה דואן הפך למזכיר הכללי של המפלגה. הוא אישר את הפלישה הווייטנאמית לקמבודיה בדצמבר 1978, במטרה להפיל את משטר הטרור חמר-רוז ' שהיה מגובה על ידי סין. זה השפיע מאוד על היחסים בין וייטנאם לסין, כאשר וייטנאם הגיבה בגירוש הסינים האתניים וסין בביצוע מסע עונשין צבאי קשה בהפסד נגד וייטנאם בשנת 1979. מכאן ואילך קיימה וייטנאם ברית קרובה יותר עם ברית המועצות והצטרפה לקומקון בשנת 1978. נשאר מזכיר כללי עד מותו ב-1986. הוא נפטר בהאנוי. ממשיך דרכו היה טרינג צ'ינה. לה דואן נודע גם בשם לה דאנג, והיה ידוע בציבור "anh Ba" (האח השלישי).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לה דואן** בוויקישיתוף
* לה דואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לה דואן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264219205171
* BnF: cb12030542c (data)
* CiNii: DA03918728
* GND: 109036158
* ICCU: TO0V061761
* ISNI: 0000 0001 0928 0529
* LCCN: n79065372
* NDL: 00447065
* NKC: jn20030718001
* NLA: 35221893
* NTA: 071688412
* RERO: 02-A005760852
* SUDOC: 028477669
* Trove: 871320
* VIAF: 97992641
* WorldCat: lccn-n79065372

 |
**אלי אלבז** (נולד ב-21 בינואר 1992) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת החלוץ בעירוני מודיעין.

קריירה
------

אלבז התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, וב-17 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בליגת העל, בהפסד 0–1 לבית"ר ירושלים. בעונת 2012/2013 הפך לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת, אך שותף רק בשמונה משחקי ליגה, בכולם כמחליף.

בינואר 2014 הושאל אלבז למכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. ב-20 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–2 על הפועל ראשון לציון, בו כבש צמד. אלבז סיים את העונה עם חמישה שערים בליגה ועוד אחד בגביע המדינה. לקראת עונת 2014/2015 סיכם אלבז על הארכת חוזהו גם לעונה זו. ב-8 בינואר 2015 חתם בעירוני טבריה עד לסיום העונה, וסיים את העונה עם 7 שערים במדי אחי נצרת ושער אחד במדי עירוני טבריה, אשר ירדה בתום העונה לליגה א'.

בתחילת עונת 2015/2016 חזר אלבז להפועל חיפה. ב-16 בדצמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1–1 נגד עירוני קריית שמונה במסגרת גביע הטוטו. ב-9 בינואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 2–0 נגד מכבי נתניה. את עונת 2016/2017 התחיל בהפועל חיפה ואף שיחק וכבש במחזור הפתיחה בו הפסידה קבוצתו 2–3 להפועל אשקלון, אך ב-26 באוגוסט 2016 הושאל להפועל כפר סבא עד לסיום העונה, ובמדיה כבש תשעה שערים בעונה זו, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-30 ביוני 2017 חתם אלבז באפולון סמירניס מליגת העל היוונית, ובמדיה כבש שלושה שערים ב-18 הופעות ליגה.

ב-21 ביוני 2018 שב אלבז להפועל חיפה, וחתם על חוזה לעונה אחת. אלבז זכה עם הקבוצה בתואר אלוף האלופים לאחר שנכנס כמחליף בניצחון על האלופה הפועל באר שבע, ובמחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 כבש שער בניצחון 5–0 על מכבי נתניה. ב-15 בינואר 2019 חתם במכבי פתח תקווה, במדיה כבש שער אחד ב-11 הופעות, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית ועזב את המועדון.

ב-3 באוקטובר 2019 חתם אלבז בבני סכנין מהליגה הלאומית לעונה אחת.

ב-1 בנובמבר 2020 חתם אלבז בסקציה נס ציונה.

ב-1 בספטמבר 2021 הצטרף אלבז להפועל אשדוד. ב-23 בדצמבר 2021 הושאל להפועל כפר שלם מליגה א'.

ב-17 ביוני 2022 חתם במ.ס. טירה, אך כעבור שלושה חודשים חתם במכבי עירוני אשדוד.
ב-17 ביולי 2023 חזר לקדנציה שניה בסקציה נס ציונה.בדצמבר 2023 חתם בעירוני מודיעין.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור, ‏אלי אלבז: אחזור בדלת הראשית להפועל חיפה, באתר ONE‏, 8 בינואר 2014
2. ↑  אורי דוד, עירוני טבריה: החלוץ אלי אלבז חתם בקבוצה, באתר גולר, 8 בינואר 2015
3. ↑  גל ברקן, ‏חיזוק לחוד: אלי אלבז חתם בהפועל כפ"ס לעונה, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2016
4. ↑  מוטי פשכצקי, ‏עובר ליוון: אלי אלבז חתם באפולון סמירניס, באתר ערוץ הספורט, 30 ביוני 2017
5. ↑  מיכאל וייסרמן, ‏‏כפי שפורסם לראשונה: אלי אלבז חתם בהפועל חיפה, באתר ספורט1, 21 ביוני 2018
6. ↑  מצאה חיזוק: אלי אלבז חתם במכבי פ"ת, באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2019
7. ↑  דורון בן דור, ‏אלי אלבז חתם בסכנין, עפולה צירפה את איינוגבה, באתר ONE‏, 3 באוקטובר 2019
8. ↑  איציק כלפי, ‏יורדים לליגה א': אלבז והייפורד חתמו בכפר שלם, באתר ONE‏, 23 בדצמבר 2021
9. ↑  מיכאל וייסרמן, אלי אלבז חתם במועדון ספורט טירה, באתר דאבל פס, 17 ביוני 2022
10. ↑  שחר כחלון, עירוני אשדוד: אלי אלבז חתם בקבוצה, באתר אשדודנט, 26 בספטמבר 2022
**ג'ון פרנק סטוסל** (באנגלית: **John Stossel**; נולד ב-4 במרץ 1947) הוא אישיות תקשורת אמריקאי, סופר, וכן פובליציסט ליברטריאן. סטוסל התפרסם במסגרת תפקידיו העיתונאיים והפרשניים בחדשות ABC והערוץ העסקי של רשת פוקס.

חייו
----

סטוסל, יליד אילינוי ובן לשני הורים יהודים ממוצא גרמני שהתנצרו, החל את הקריירה העיתונאית שלו בתחנות שידור מקומיות בפורטלנד, אורגון ובניו יורק. הוא הצטרף ל-ABC בשנת 1984 ככתב שטח של תוכנית המגזין הפופולרית 20/20 וכתב צרכנות של בוקר טוב אמריקה. בשנת 2009 עזב את ABC לטובת הערוץ העסקי של פוקס, שם הנחה תוכנית הנושאת את שמו עד סוף שנת 2016.

סטוסל זכה לשבחים רבים על פועלו העיתונאי בתחומי הצרכנות, לרבות 19 פרסי אמי ו-5 פרסים מטעם מועדון העיתונות הלאומי של ארצות הברית. הוא חיבר ארבעה ספרים המשקפים את עמדותיו הפוליטיות ומפרטים כיצד עבודתו כעיתונאי השפיעה עליהן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון סטוסל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון סטוסל
* ג'ון סטוסל, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ון סטוסל, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'ון סטוסל, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ג'ון סטוסל, ברשת החברתית Goodreads
* ג'ון סטוסל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 2127 4976
* LCCN: n80059408
* NKC: vse2012702203
* NLK: KAC201326058
* SUDOC: 161701078
* VIAF: 43135921
* WorldCat: lccn-n80059408

 |
**מחתרת בת עין** הייתה קבוצה של ישראלים אשר עסקו בפעילות טרור, שבמסגרתה הורשעו ארבעה מתנחלים, מהם שלושה מבת עין. הם נתפסו באפריל 2002 על ידי שירות הביטחון הכללי ומשטרת ישראל והורשעו בניסיון לבצע פיגוע ובעבירות נשק.

תיאור
-----

הקבוצה כללה את האחים שלמה ושחר דביר-זליגר, עופר גמליאל וירדן מורג. הם נעצרו על ידי השב"כ בשנת 2002 אחרי שניסו לבצע פיגוע טרור על ידי הנחת מטען חבלה ליד בית ספר לבנות בא-טור שבמזרח ירושלים. שניים מהם, שלמה דביר וירדן מורג, נתפסו במקום. 

בשנת 2003 הורשעו עופר גמליאל, שלמה דביר-זליגר וירדן מורג בניסיון לבצע פיגוע באמצעות עגלת תופת ליד בית ספר לבנות בשכונת א-טור שבמזרח ירושלים, באפריל 2002, ונידונו ל-15 שנות מאסר (דביר-זליגר וגמליאל) ו-12 שנה (מורג). שחר דביר-זליגר, תושב המאחז עדי עד, הורשע גם הוא בחברות בארגון טרור, קשירת קשר לפשע ועוד, ונדון לשמונה שנות מאסר. 

שחר דביר-זליגר הוביל את חוקרי שב"כ לשתי מערות בסביבות המאחז, שתפקדו כמחסן התחמושת של המחתרת. במערות נמצאו כלי נשק ואמצעי חבלה רבים, ביניהם לבנות ואצבעות חבלה, שלושה טילי לאו, מקלע כבד מא"ג, מטול רימונים M203 עם 37 פצצות, תתי מקלע מסוגים שונים, אלפי כדורים לנשק, רימוני רסס, מאות נפצי חבלה, מילים עם חומצה גופרתי, ושעונים ומצברים להפעלת מטעני חבלה. בהמשך סיפר זליגר לחוקרים כיצד גנב רובים מחיילים שביצעו אבטחת ישובים באזור הר חברון.

בשנת 2003, אחרי עשרים חודשי מעצר, זוכה מן ההאשמות חשוד נוסף, יוסי בן ברוך, עקב מחסור בראיות.

במסגרת החקירה נעצרו גם יצחק פס (אביה של שלהבת פס) ומתתיהו שבו. בסופו של דבר הם לא הואשמו בחברות במחתרת אלא באחזקת חומר נפץ שנגנב מצה"ל, עבירה שבה הודו בעסקת טיעון. לאחר ערעור המדינה הוחמר עונשם ל-24 חודשי מאסר. עוד נעצרו במהלך החקירה רונן ערוסי ונועם פדרמן, אולם לא הוגש נגדם כתב אישום. 

גמליאל שוחרר בפברואר 2015 ודביר במאי אותה שנה, לאחר שוועדת השחרורים החליטה לקצר את מאסרם בכשנתיים.

בשנת 2017 זכו אשתו ובתו של שלומי דביר בתביעה אזרחית נגד משטרת ישראל. בית המשפט קבע כי שוטרת התעללה בשתיים ופגעה בזכויותיהן במהלך החקירה, וחייב את השוטרת ואת המדינה לפצות אותן ב-110 אלף ש"ח ובהוצאות משפט.

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל יועז, ביהמ"ש העליון דחה את ערעורם של 3 חברי מחתרת בת עין, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2006
* החלטת בית המשפט העליון בערעור שהוגש

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפרת פורשר, 8 שנות מאסר לשחר דביר-זליגר, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2004
2. ↑  רועי שרון, **וְאִנָּקְמָה - סיפורו של הטרור היהודי**, כינרת, זמורה, 2023, עמ' 94-95
3. ↑  News1 | עצור "מחתרת בת-עין" זוכה ושוחרר לאחר 20 חודשי מעצר, באתר www.news1.co.il
4. ↑  יובל יועז‏, הוחמר עונשם של יצחק פס ומתתיהו שבו, באתר וואלה!‏, 19 באפריל 2004
5. ↑  יניב קובוביץ, חבר מחתרת בת עין, עופר גמליאל, ישתחרר היום מהכלא, באתר הארץ, 8 בפברואר 2015
6. ↑  ידיעה על שחרור דביר
7. ↑  שלמה פיוטרקובסקי, פיצוי לנחקרת בפרשת "מחתרת בת עין", באתר ערוץ 7, 30 במרץ 2017; בית משפט השלום בנתניה, ת"א 14868-05-09 תמה ואח' נ' מזרחי ואח'
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג של שירה. אם התכוונתם לגנרל גרמני במלחמת העולם השנייה, ראו אלפרד יודל.
**שירת יודל** (בעברית: **ידלול**), היא צורה של זמרה שמערבת הארכה של צליל, במהלכו מתבצע מעבר מהיר בין צלילי חזה לצלילי ראש ופלסט, באופן שנשמע כאילו הצליל מתחלף תכופות מהיותו גבוה לנמוך ובחזרה. טכניקת הקול הזו נמצאת בשימוש בתרבויות רבות ברחבי העולם.

על פי המילון האנגלי של אוקספורד, מקור המילה yodel הוא במילה הגרמנית-בווארית jodeln, שפירושה "להגות את ההברה "יוֹ" (jo)".

היסטוריה
--------

היודל המוכר בעולם המערבי התפתח כנראה בשווייץ ובאלפים האוסטרים כשיטה לתקשורת בין פסגות ההרים, ובשלב מאוחר יותר הפך לחלק מהמוזיקה המסורתית של האזור. בעולם המערבי מופיעה טכניקת היודל גם בסגנון הקאנטרי שהתפתח בארצות הברית.

עם זאת, היודל מופיע גם במוזיקה הקלאסית באיראן ובאזרבייג'ן שם הזמרים משתמשים לעיתים קרובות ב"טָהרִיר", טכניקת יודל שנעה בין טונים 'שכנים'. במוזיקה המסורתית בגאורגיה היודל לבש את צורת ה"קְרִימַצ'וּלִי" ובמרכז אפריקה הזמרים משתמשים ביודל לשכלול שירתם הפוליפונית.

טכניקות המזכירות את טכניקת היודל מוכרות גם אצל הסאמים (לאפים) בצפון סקנדינביה (שירת ה"יויק" או "יואויגאן"), אצל השוודים (שירת הקולנינג, קלנינג או קאוקנינג), אצל האינואיטים בצפון אמריקה, במלנזיה, אצל פיגמאים (מוקומבי) באפריקה, כמו כן בארץ ישראל, סין, תאילנד, קמבודיה, בארצות הברית, ספרד ("אלאלה"), ובמזרח אירופה - בפולין, רומניה (למשל חלק משירת "האוליטה" באולטניה), ובולגריה.
כיום יודל הוא סוג של שירה ייצוגית.

הטכניקה
-------

הקולות האנושיים נתפסים כבעלי לפחות שני רגיסטרים קוליים ברורים ומובחנים. הרגיסטרים האלו נקראים צלילי "ראש" ו"חזה", שהם תוצאת ההבדל באופן שבו מיוצר הצליל. רוב האנשים יכולים לשיר את הטווח של הצלילים הנמוכים יחסית בקולות החזה שלהם, ואת הטווח של הצלילים היחסית גבוהים שלהם, בקולות הראש, כאשר בדרך כלל יש בין טווחים אלו פער, במיוחד בקרב זמרים לא מיומנים, ללא ניסיון. זמרים מקצועיים, השולטים היטב בקולם, מגיעים למצב בו הטווחים הללו נמצאים בחפיפה, מה שמאפשר להם לעבור בקלות בין הטווחים ובכל אחד מהם להפיק קולות 'איכותיים'.

שירת היודל היא יישום ייחודי של הטכניקה הזו אשר בה הזמר עובר בין הרגיסטרים האלו מספר פעמים בשניות, בווליום גבוה. המעבר המהיר בין הרגיסטרים האלו, במקום בו הקול "נשבר" לכאורה, מפיק קול מאוד ייחודי.

בדוגמה המוכרת מתוך הסרט "צלילי המוסיקה", "Yodl - Ay - EEE – Ooooo", ה-EEE מוּשָׁר בקולות הראש, כאשר כל השאר מוּשָׁרִים בקולות החזה.

ראו גם
------

* פרנץ לאנג, זמר הידוע גם כ"מלך היודל"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יודל** בוויקישיתוף
* קורס יודל בעשרה שלבים
* שיר יודל בביצוע להקת Oesch's die Dritten

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531834105171
* GND: 4162753-2
* HDS: 011891
* LCCN: sh85149170
* NDL: 00574257
* SUDOC: 027829766

 |
**נילס אולה טויבונן** (בשוודית: **Nils Ola Toivonen**; נולד ב-3 ביולי 1986) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי וחלוץ לסירוגין. במשך מעל לעשור ערך 64 הופעות במדי נבחרת שוודיה.

קריירת מועדונים
---------------

טויבונן נולד בדגרפורס לאב פיני. טויבונן התחיל את הקריירה שלו בקבוצה המקומית, ובעונת 2003 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בעונת 2006 הצטרף לארגריטה, עימה ירד בסיום העונה לליגה השנייה. בסיום השנה נבחר לשחקן הצעיר של השנה בשוודיה.

בתחילת עונת 2007 חתם במאלמה לארבע שנים תמורת 1.1 מיליון דולר, ובכך הפך לשחקן השני היקר בתולדות המועדון. בעונתו הראשונה הבקיע שלושה שערים. בעונת 2008 רשם 14 שערים, 7 בישולים ב-27 משחקי ליגה.

בינואר 2009 טויבונן חתם בפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית. ב-24 בינואר 2009 טויבונן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד נאק ברדה. ב-8 בפברואר 2009 הורחק בניצחון 3-5 נגד פולנדם והורחק לשני משחקים. עד לסיום העונה, טויבן הבקיע 6 שערים ב-14 משחקים. ב-8 בנובמבר 2009 הבקיע רביעייה בניצחון 1-5 נגד דן האג.

ב-20 בינואר 2014 חתם בסטאד רן מליגת העל הצרפתית תמורת 2.5 מיליון אירו. ב-28 באוגוסט 2015 הושאל לסנדרלנד מהפרמייר ליג עד לסיום העונה.

ב-4 באוגוסט 2016 חתם בטולוז. ב-31 באוגוסט 2018 חתם במלבורן ויקטורי האוסטרלית.

ב-8 ביוני 2020, טויבונן חתם במאלמה.

בסיום עונת 2022 פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, טויבונן שיחק בכל הנבחרות הצעירות של שוודיה ובנוסף הוא מלך שערי הנבחרת הצעירה בכל הזמנים עם 13 שערים. ב-14 בינואר 2007 טויבונן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 2-0 לונצואלה. ב-29 במאי 2010 טויבונן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2-4 נגד בוסניה והרצגובינה.

טויבונן השתתף עם הנבחרת ביורו 2012 ונכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.

תארים
-----

פ.ס.וו. איינדהובן
* הגביע ההולנדי: 2011/2012
* מגן יוהאן קרויף: 2011/2012

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולה טויבונן** בוויקישיתוף
* אולה טויבונן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אולה טויבונן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

| **נבחרת שוודיה – יורו 2012** |
| --- |
| 1 איסאקסון • 
2 לוסטיג • 
3 מלברג • 
4 גרנקוויסט • 
5 מ.אולסון • 
6 אלם • 
7 לארסון • 
8 סוונסון • 
9 שלסטרם • 
10 איברהימוביץ' • 
11 אלמנדר • 
12 וילנד •
13 י.אולסון • 
14 היסן •
15 אנטונסון •
16 ורנבלום •
17 ספרי •
18 הולמן •
19 ביירמי •
20 טויבונן •
21 וילהלמסון •
22 רוזנברג •
23 הנסון •
מאמן: המרן | שוודיהשוודיה |

| **נבחרת שוודיה – מונדיאל 2018** |
| --- |
| 1 אולסן • 
2 לוסטיג • 
3 לינדלף • 
4 גרנקוויסט • 
5 אולסון • 
6 אוגוסטינסון • 
7 לארסון • 
8 אקדל • 
9 ברג • 
10 פושברי • 
11 גווידטי • 
12 יוהנסון •
13 סוונסון • 
14 הלנדר •
15 הילמרק •
16 קראפט •
17 קלאסון •
18 יאנסון •
19 רוהדן •
20 טויבונן •
21 דורמאז •
22 קיסה טלין •
23 נורדפלט •
מאמן: אנדרסון | שוודיהשוודיה |
**יקותיאל יהודה נחמן כץ** (נולד ב-18 ביולי 1959 נעדר ב-11 ביוני 1982, כ' בסיוון ה'תשמ"ב) הוא חייל צה"ל שהוגדר כאחד משלושת הנעדרים בעקבות קרב סולטאן יעקוב בלבנון, יחד עם זכריה באומל וצבי פלדמן.

ביוגרפיה
--------

כץ נולד ברמת-גן ליוסף ושרה כץ, ניצולי שואה. כילד גילה כישרונות בלימודים, ובעיקר ללימודי קודש.

כץ למד בישיבת נחלים ובמשך בישיבת כרם ביבנה אצל הרב חיים יעקב גולדוויכט, ובהמשך הצטרף לשירות קרבי בחיל השריון.

קרב סולטאן יעקוב
----------------

 ערך מורחב – **קרב סולטאן יעקוב**  

כשפרצה מלחמת לבנון, הצטרף יהודה לחבריו שם ולחם בטנק יחד עם סגן זוהר ליפשיץ ששימש כמפקד הטנק. הם נשלחו לקרב סולטאן יעקוב, ב-11 ביוני 1982, עשרה ימים בלבד לפני מועד שחרורו מהצבא. בקרב שנערך מספר שעות לפני הפסקת האש, נהרגו 20 חיילים ישראלים ורבים נפצעו, לאחר שכוח צה"ל נקלע לתוך מתחם סורי גדול, וחולץ בקושי בסיוע ארטילרי כבד תוך שהוא משאיר מאחוריו מספר כלי רק"מ פגועים. בסיום הקרב, שישה חיילים הוכרזו נעדרים. מתוכם היו שני שבויים, שהוחזרו מאוחר יותר בחילופי שבויים, והרוג אחד - מפקד הטנק זוהר ליפשיץ - שגופתו הוחזרה. כץ, זכריה באומל וצבי פלדמן נחשבו במשך שנים רבות כנעדרי קרב סולטאן יעקוב. בשנת 2019 אותרה גופתו של באומל והובאה לישראל במרץ. גורלם של כץ ושל צבי פלדמן לא נודע עד היום.

מאמצי החיפוש
------------

מאז הכרזתו של כץ כנעדר עסקו צה"ל ובני משפחתו בניסיונות שונים להשגת מידע על גורלו. מנגד, על פי אגף המודיעין של צה"ל, מי שהחזיקו בנעדרים ובמידע על גורלם היו גורמים פלסטיניים בסוריה, בהכוונת אש"ף ומנהיגו באותו עת, יאסר ערפאת, יחד עם סגנו לעניינים צבאים אבו ג'יהאד, שהוביל מאמץ הסתרה והונאה על מנת להקשות על צה"ל להשיג מידע על גורלו של כץ.

בשנת 2004 החליט הרב הראשי הצבאי ישראל וייס להכריז על שלושת הנעדרים כ"חללים שמקום קבורתם לא נודע", אולם בעקבות מאבק המשפחות נמנע המהלך.

ב-18 בדצמבר 2010 דיווח העיתון "ג'ואיש כרוניקל" כי ברשות ממשלת בריטניה דיווח משגריר בריטניה בסוריה, איוור לוקאס, שכלל עדות על שביית החיילים בידי הכוחות הסוריים.

באב תשע"ד (2014) נפטר יוסף כץ, אביו של יהודה.

מאז ועד היום נישאת תפילה יומית למענו על ידי דורות של תלמידים בישיבת "כרם ביבנה". ארוניתו של יהודה כץ בישיבה עדיין נושאת את שמו ואיש לא נגע בה מאז היעדרותו.

בשנת תשס"ו נפתחה בתוך ספריית ישיבה כרם ביבנה ספריית "יהודה יעלה" לזכותו של יהודה, שנבנתה מספריו האישיים ומתרומת משפחתו. כמו כן משפחתו פתחה קרן לעידוד לכתיבת מאמרים תורניים אשר במסגרתה מחלקים מלגות בכל שנה בחנוכה לשלושה מתוך המאמרים הנבחרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צה"ל לא להפקיר את גורלו - מבחינה לוגית הוא חיי
2. ↑   מערכת אתר צה"ל, הסיפור המלא מאחורי המבצע להשבת גופתו של רס"ל זכריה באומל ז"ל, באתר צה"ל, 4 באפריל 2019
3. ↑  שלמה פיוטרקובסקי, אימו של הנעדר יהודה כ"ץ הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7, 16 במרץ 2011
4. ↑  חדשות nana10, דיווח: בריטניה מסתירה מידע על נעדרי סולטן יעקב, באתר של "רשת 13", 18 בדצמבר 2010 (במקור, מאתר "nana10")
5. ↑  שלמה פיוטרקובסקי, אביו של החייל הנעדר יהודה כ"ץ הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2014
**תקרית הקילומטר ה-78** אירעה בסוף נובמבר ותחילת דצמבר 1950. הלגיון הערבי חסם קטע בן ארבעה קילומטרים בכביש הערבה המוביל לאילת, בטענה שהוא עובר בשטח ירדן. צה"ל פרץ את הדרך בכוח. בעקבות התקרית פיטר עבדאללה מלך ירדן את ממשלתו של סעיד אל מופתי. הסכסוך הגיע לסיומו בפברואר 1951, לאחר משא ומתן בהשתתפות מטה משקיפי האו"ם.

רקע
---

בחורף 1949–1950 הוצף ונהרס קטע בכביש הערבה המוביל לאילת. הכביש חודש בתוואי קרקע גבוה יותר, מזרחית לתוואי המקורי. כפי שנקבע מאוחר יותר, קטע באורך קילומטר וחצי עבר בשטח ירדן. כעבור כמה חודשים, ב-22 בנובמבר 1950, הגישה ירדן תלונה על מעבר הכביש בשטחה לוועדת שביתת הנשק המשותפת.

ברקע עמד גם סכסוך קודם, שעניינו שטח של כאלף דונם באזור נהריים, שישראל החלה לעבד בסוף אוגוסט 1950. ירדן טענה כי השטח שלה, וכי ישראל הציגה מפה מזויפת של הסכם שביתת הנשק. טענותיה לא התקבלו במועצת הביטחון של האו"ם.

האירועים
--------

השלט שהציבו הירדנים
בעוד תלונת ירדן ממתינה לדיון בוועדת שביתת הנשק, ב-29 בנובמבר 1950, הקים הלגיון הערבי מחסום בקילומטר ה-78, והציב במקום שלט בעברית ובערבית. בשלט נכתב:

"הממלכה הירדנית ההאשמית
**דרך סגורה**
הדרך הזו
היא ירדנית
כל מכונית שתשתמש בה תירה
באש".
נציגי ישראל בוועדת שביתת הנשק התלוננו עוד באותו יום על פעולת ירדן.

חיילי צה"ל הסירו את המחסום ב-2 בדצמבר, ושיירת כלי רכב עברה בכביש ללא הפרעה. ב-3 בדצמבר הושב המחסום, ולאחר שהוסר פעם נוספת ירו הירדנים על רכב שעבר בכביש. כוחות צה"ל השיבו באש, ופגעו במשוריין של הלגיון. החל מן ה-4 בדצמבר התנהלה התנועה בכביש ללא חסימות נוספות.

ב-6 בדצמבר נרצח מן המארב, בקילומטר ה-62 בכביש לאילת, רב-סרן שאול (פאול) פינצי ציוני מחיל התותחנים. ישראל פירשה זאת כנקמה על אירועי הקילומטר ה-78.

השלכות
------

ב-3 בדצמבר פיטר המלך עבדאללה את ממשלתו של סעיד אל מופתי.

ב-14 בפברואר 1951 הגיעו ישראל וירדן לפשרה, וישראל הסכימה לסלול מעקף בשטחה.

עם יישוב הסכסוך נפגשו, ב-15 בפברואר 1951, סגן הרמטכ"ל האלוף מרדכי מקלף וסגן הרמטכ"ל הירדני, גנרל עבד אל קאדר אל ג'ונדי, והגיעו להסכם למניעת הסתננות. ההסכם נודע בשם "הסכם המפקדים".

קישורים חיצוניים
----------------

* ריפאעי מכריז: עבה"י לא תחתום על שלום נפרד עם ישראל; ריילי יבקר ברבת עמון ובקרייה בענין כביש אילת, על המשמר, 7 בדצמבר 1950
* ריצ'רד קרוסמן, בין ישראל לירדן, מעריב, 16 בפברואר 1951
* סרטונים ועדת חקירה ישראל-ירדן על הק"מ ה-78 בדרך לאילת, דצמבר **1950**, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  היום הפסקת התחבורה בקטע של כביש הערבה, על המשמר, 25 בפברואר 1951
2. ↑  עבה"י מאשימה את ישראל ב"כיבוש" שטח על יד נהריים, דבר, 14 בספטמבר 1950
3. ↑  באנץ' סותר טענות עבה"י בענין נהריים, דבר, 7 בנובמבר 1950
4. ↑  שריוני הלגיון חסמו הדרך לאילת, דבר, 30 בנובמבר 1950
5. ↑  צבא ישראל פרק המחסום שהוקם ע"י הלגיון בדרך לאילת, חרות, 3 בדצמבר 1950
6. ↑  הלגיון פתח באש בכביש אילת, מעריב, 3 בדצמבר 1950
7. ↑  צבי אמיתי, התנועה בכביש לאילת מתנהלת כסדרה, על המשמר, 5 בדצמבר 1950
8. ↑  צבי אמיתי, מחאה נמרצת הוגשה לגנראל ריילי על רצח קצין צה"ל בכביש אילת, על המשמר, 8 בדצמבר 1950
9. ↑  גבריאל שטרן, עבדאללה פיטר את ממשלתו, על המשמר, 4 בדצמבר 1950
10. ↑  הושג הסכם ישראלי-ירדני בענין ואדי ערבה, דבר, 15 בפברואר 1951
11. ↑  גבריאל שטרן, ישראל ועבה"י התחייבו למנוע הסתננויות בגבול, על המשמר, 16 בפברואר 1951
מיקומה של תושתי בגאורגיה
**תוּשֶתי** (בגאורגית: **თუშეთი**) או **טושתיה** במקורות רוסיים ואירופאיים, הוא אזור היסטורי-גאוגרפי קטן במזרח גאורגיה. שטחו כולל את נפת אחמטה שבקצה הצפוני של מחוז קאחתי בגאורגיה.

גאוגרפיה
--------

מגדל עתיק בתושתי
תושתי ממוקם במדרונות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול וגובל בצ'צ'ניה מצפון ודאגסטן ממזרח השייכות לרוסיה. כמו כן, גובל תושתי במחוז ההיסטורי של קאחתי, פשאבי-חבסורתי מדרום וממערב. הוא כולל עשרה כפרים, ביניהם אומלו ודרתלו, כאשר אומלו הוא הגדול מביניהם. 

האוכלוסייה האתנית של האזור היא ברובה של גאורגים המכונים "תושים" ("თუშები", תוּשֶבּי). היסטורית, תושתי כוללת ארבע קהילות הרריות המקיפות את עמק נהר האלזני: 

* צובה (წოვა) או צובה-תושים (წოვა-თუშები), אשר צאצאיהם נקראים באצים (ბაცი) דוברי הבאצב
* גוֹמֶטצרי (გომეწრი) שהוא בעצם רכס הרים
* צ'אר'מה (ჩაღმა)
* "פּיריכּיתי תושתי" ("პირიქითი თუშეთი"), הידוע גם בשם "תושתי של פארסמן", הוא רכס הרים, שבין ההרים בו נמצא גם הר הטבולי המתנוסס לגובה של 4,493 מטר.

היסטוריה
--------

הראשונים שאכלסו את הפרובינציה היו גאורגים פגנים מפחובי, שמצאו מפלט בהרים הלא מיושבים במהלך המרד שלהם כנגד ניצורם על ידי מיריאן השלישי מלך איבריה בתחילת שנות השלושים של המאה הרביעית. כתוצאה מכך המירו בכוח את דתם לנצרות מפחד המלכים הגאורגים. אחרי נפילת הממלכה הגאורגית המאוחדת, במאה ה-15, הייתה תושתי תחת שליטתם של מלכים קאחיים. במאה ה-16, הבאצבים (קרובי משפחה של הצ'צ'נים והאינגושטים), החלו להתיישב ברכס צובה של תושתי. המלך לבן מלך קאחתי (1520–1574) הבטיח להם את עמק האלוואני בתמורה לשירותים צבאיים. הם נקראו בידי גאורגים מקומיים "תושי-צובה" (התושים מצובה), ונטמעו במהירות בגאורגים המקומיים והשתמשו גם בשפה הגאורגית וגם בשפתם המקורית, באצב. כיום שפה זו מדוברת בכפר אלוואני עילית (זמו אלוואני).

במהלך הפלישה הגרמנית לברית המועצות, בשנים 1942–1943, מיעוט של מורדים אנטי סובייטים התמקמו באזור זה.

באופן מסורתי, התושים הם רועי צאן. הגאודה התושית והצמר התושתי האיכותי מפורסמים באיכותם ומיוצאים לרוסיה ולאירופה. גם כיום הצאן והבקר הם הענפים המובילים בכלכלה של הרמה התושית. הרועים המקומיים מעבירים את חודשי הקיץ באזורים הגבוהים של תושתי אבל חיים בכפרים שנמצאים נמוך יותר, "אלוואני עילית" ו"אלוואני תחתית" בחורף. המנהגים והמסורות שלהם דומים לגאורגים החיים באזורים ההרריים של מזרח גאורגיה (כמו החבסורים).

תושתי הוא אחד האזורים שלא השתנו אקולוגית בקווקז, ואזור פופולרי לטרקים בהרים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תושתי** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תושתי
* פטר נסמית' (2006), **צועדים בקווקז - גאורגיה: מדריך מושלם לציפורים, צמחים וחיות של אירופה**, עמ' 121–140 (באנגלית) ISBN 1845112067
* יותם יעקבסון, ‏הדרך לטושטי: טקסים ליליים, הליכות ארוכות והרבה שתייה בחבל ארץ גיאורגי נסתר, באתר גלובס, 29 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו גם מאמרו של רולנד טופצ'ישווילי, "הצובה-תושים (הבאצים)"

| מחוזות היסטוריים של גאורגיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אבחזיה • אג'ריה • גוריה • אימרתי • קאחתי • סוואנתי • הרתי • ג'אוואחתי • כארתלי • חבסורתי • לצ'חומי • מתיאולתי • מסחתי • פשאבי • רצ'ה • סמגרלו • טאו-קלארג'תי • תושתי | מחוזות היסטוריים של גאורגיה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge1088096
* VIAF: 236149518
* WorldCat (עם VIAF): 236149518

 |
**אמנון הררי** (נולד ב-8 במרץ 1987) הוא עיתונאי ישראלי, עורך החדשות של "הארץ". בעברו היה עורך הספורט של "הארץ" וכותב בעיתון, עורך התכנית "פגוש את העיתונות" בחברת החדשות של קשת 12, סגן העורכת הראשית של מגזין "טיים אאוט תל אביב".

ביוגרפיה
--------

הררי נולד בשנת 1987 בתל אביב, בנם של הפסיכולוג דור הררי ושל העורכת הללי (ללי) שמר, בתה של הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר. הוא למד בעירו בבית הספר הגימנסיה העברית "הרצליה", ובמהלך לימודיו נפצע באורח קשה בתאונת דרכים. למרות מצבו הרפואי הוא התנדב לשירות אותו ביצע ביחידת עילית באגף המודיעין, אליה התגייס ב-2006. הררי אף יצא לקצונה, והשתחרר ב-2010 בדרגת סגן.

אחרי שחרורו מהצבא, החל הררי לעבוד באתר "וואלה! NEWS", תחילה בתפקידי עריכה שונים וב-2012 מונה לראש דסק החדשות באתר, אותו מילא עד 2015. במסגרת תפקידו גם כתב הררי מאמרי דעה באתר בנושאים אקטואליים. הוא גם שימש כשליח האתר לסיקור טורנירי הפיינל-פור של היורוליג ב-2011 וב-2014. מיד עם עזיבתו את "וואלה! NEWS", מונה הררי לתפקיד סמנכ"ל התוכן והעורך הראשי של הסטארט-אפ החברתי ePart. בינואר 2017 הצטרף הררי למגזין "טיים אאוט תל אביב", כסגן העורכת הראשית, עורך האתר ועורך המדור העירוני.

באוגוסט 2018 עבר לעיתון "הארץ", שם שימש תחילה כעורך מדור הספורט בעיתון המודפס ובאתר האינטרנט. במקביל לתפקידו ולכתיבה בתחום הספורט, הררי גם כותב מאמרים בנושאים פוליטיים, כותב לסירוגין את הטור המערכתי "היומית", ובמהלך ארבע מערכות הבחירות לכנסת בין השנים 2019-2021 כתב את המדור הפוליטי "הסקרן". במקביל, מפרסם הררי בעיתון גם כתבות בנושאי תרבות, עבור המוספים "גלריה שישי" ו"גלריה". ב-2022 מונה לתפקיד עורך החדשות של "הארץ"

בראשית 2020 ובמקביל לעבודתו ב"הארץ" החל הררי לשמש גם כעורך התכנית "פגוש את העיתונות" בחברת החדשות של קשת 12. הררי שימש בתפקיד בזמן מערכות הבחירות לכנסת ב-2020 ו-2021, הבחירות לנשיאות בארצות הברית ב-2020, ומשבר הקורונה. עם תום מערכת הבחירות ב-2021, סיים את תפקידו והמשיך בעבודתו ב"הארץ". 

להררי תואר ראשון בהצטיינות במדע המדינה ובתקשורת מאוניברסיטת תל אביב.

משפחה
-----

הררי הוא נכדה של הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר, וכן של איש המוסד מייק הררי. אביו, דור, הוא אחיינה של נשיאת בית המשפט העליון בדימוס, דורית ביניש.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת וואלה! NEWS‏, תכירו את אמנון הררי, באתר וואלה!‏, 20 בפברואר 2014
2. ↑  ynet, סטארט-אפ חדש: להשפיע על מה שקורה בכנסת, באתר ynet, 20 בינואר 2016
3. ↑  מדריך השכונות של תל אביב-יפו | כל מה שצריך לדעת, באתר טיים אאוט (ארכיון)
4. ↑  אלכסנדר כץ, אחרי המונדיאל: אמנון הררי יערוך את מדור הספורט בהארץ, באתר אייס, 3 ביולי 2018
5. ↑  אתר למנויים בלבד אמנון הררי, 17 מנדטים יכולים לטלטל את המערכת הפוליטית – ואיש לא מדבר עליהם, באתר הארץ, 7 בפברואר 2019
6. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:הארץ   
פרמטרי חובה [ 4 ] חסרים הסקרן- הארץ, באתר הארץ
7. ↑  אתר למנויים בלבד אמנון הררי, מהו סוד שליטתה של שוודיה בשוק הפופ העולמי?, באתר הארץ, 16 בינואר 2019
8. ↑  טלטלה ב"הארץ": ראש מערכת החדשות עוזב, מי המחליף?, באתר אייס, 16 במרץ 2022
9. ↑  אייס, אמנון הררי מונה לעורך התוכנית "פגוש את העיתונות", באתר אייס, 5 בפברואר 2020
10. ↑  עמרי מניב, נפתרה התעלומה מאחורי שירה המפורסם של נעמי שמר, באתר nrg‏, 4 בדצמבר 2012
11. ↑  מאות ליוו את בכיר המוסד מייק הררי בדרכו האחרונה, באתר וואלה!‏, 23 בספטמבר 2014
**מייקל בילס** (באנגלית: **Michael A. Bills**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל. שירת כמפקד הארמייה השמינית של צבא ארצות הברית וראש מטה הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית.

ביוגרפיה
--------

בילס התגייס לצבא ארצות הברית ב-1976 ושירת כטכנאי מסוקים. ב-1979 יצא ללימודים באוניברסיטת ג'ורג' מייסון, הוא התגייס מחדש לצבא כקצין בדצמבר 1983. שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה בגדוד השני של רגימנט השריון ה-81 של הארמייה השביעית במערב גרמניה. שימש במשך שנתיים כקצין כוח אדם בגדוד הראשון של רגימנט הפרשים הרביעי בדיוויזיית החי"ר הראשונה ובמאי 1991 מונה למפקד פלוגה בגדוד. הוא השתתף עמו במלחמת המפרץ. שימש קצין אג"ם וסגן מפקד הגדוד השני ברגימנט הפרשים המשוריין השלישי. 

בשנים 2000–2002 פיקד על הגדוד הראשון ברגימנט הפרשים הראשון של הדיוויזיה המשוריינת הראשונה. בתפקידו הבא שירת במרכז לאימוני תמרון קרבי בארמייה השביעית, במהלך תפקיד זה השתתף בלחימה במבצע חופש לעיראק. ב-2003 ועוטר על פועלו בכוכב הכסף. לאחר לימודים במכללת המלחמה של הצבא שירת במפקדת התמיכה בחיילים נכים במחלקת ההגנה של ארצות הברית ובאגף כוח האדם של הצבא. 

באוגוסט 2006 מונה למפקד רגימנט הפרשים המשוריין השלישי, הוא לחם עם הרגימנט במלחמת עיראק. באפריל 2009 מונה לראש תוכנית "הלוחם המתקדם" במכון לחקר הביטחון. ביוני 2010 מונה למפקד כוח המשימה המשותף-צפון בפיקוד צפון של ארצות הברית. בספטמבר 2011 הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן ראש מטה כוחות ארצות הברית באירופה. ביולי 2013 מונה למפקד בסיס פורט קרסון בקולורדו. 

במרץ 2014 מונה למפקד דיוויזיית הפרשים הראשונה, הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, הוצב עם הדיוויזיה באפגניסטן ופיקד על כוח המשימה המשותף ב"מבצע חירות מתמשכת". בינואר 2016 מונה לקצין המבצעים של פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. 

בינואר 2018 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הארמייה השמינית וראש מטה הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. ב-2020 סיים את שירותו.

בילס בעל תואר ראשון בסוציולוגיה מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. הוא נשוי למייגן ואב לשלושה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל בילס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephen Alan Bourque,John W. Burdan, The Road to Safwan: The 1st Squadron, 4th Cavalry in the 1991 Persian Gulf War, 2007, עמ' 12
2. ↑  1st Cavalry commander gets second star, ‏kdhnews.com, ‏28 ביוני 2014
**רְבָבָה** (10,000) היא המספר הגדול ביותר שיש לו שם עברי משלו.

המילה "רבבה" מופיעה כבר במקרא. בספר יונה ובספרי המקרא המאוחרים מופיעה גם הצורה **רִבּוֹא**.

מספרים גדולים יותר מוצגים במכפלה של רבבה, למשל "וַיְבָרֲכוּ אֶת רִבְקָה וַיֹּאמְרוּ לָהּ: אֲחֹתֵנוּ, אַתְּ הֲיִי לְאַלְפֵי רְבָבָה" (ספר בראשית, פרק כ"ד, פסוק ס'). ביטויים כגון זה שכיחים בלשון חז"ל, בדרך כלל בדרך הגזמה. כך למשל מופיע בפיוט "נשמת כל חי" הנאמר בפסוקי דזמרא של שבת - "ואלו פינו מלא שירה כים, ולשוננו רנה כהמון גליו... אין אנחנו מספיקים להודות ... על אחת מאלף אלפי אלפים ורב רבי רבבות פעמים הטובות שעשית עם אבותינו ועמנו". הביטוי "ריבוא רבבות" או "ריבוא ריבואות" (שהוא מאה מיליון) שכיח בקבלה, וגם בספרות העברית של המאה התשע-עשרה (שלום עליכם כותב על גיבור סיפורו שימלה, שהוא "גביר אדיר בעל ריבוא רבבות").

הביטוי רבבה מופיע גם כאשר דוד מכה את פלשתים והנשים אומרות "הכה שאול באלפיו, ודוד ברבבותיו" (ספר שמואל א', פרק י"ח, פסוק ז').

ראו גם
------

* שישים ריבוא

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רבבה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רבבה (מספר)** |
* קטע קול אבשלום קור, מלה אחת ל-**עשרת אלפים**, בתוכנית באופן מילולי בגלי צה"ל, 30 באוגוסט 2017

|  |
| --- |
| **מספרים טבעיים** |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| 30 | 31 | 32 | 33 | 34 | 35 | 36 | 37 | 38 | 39 |
| 40 | 41 | 42 | 43 | 44 | 45 | 46 | 47 | 48 | 49 |
| 50 | 51 | 52 | 53 | 54 |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 | 70 | 80 | 90 | 100 | 200 | 300 | 400 | 500 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1,000 | 2,000 | 10,000 | 100,000 | 600,000 | 1,000,000 |

 |
| **אחרים** |
| שמות מספרים | ...0.999 | 666 | 1089 | 1729 | קבוע קפרקר | גוגול | גוגולפלקס | מספר גרהאם |
**בי. ג'יי. מקי** (משמאל) עם עידו קוז'יקרו
**בי. ג'יי. מקי** (באנגלית: **BJ McKie**; נולד ב-7 באפריל 1977 בנורפוק, מערב וירג'יניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ועוזר מאמן כדורסל באוניברסיטת צ'ארלסטון הדרומית. מקי משחק בעמדת הרכז/קלעי ומתנשא לגובה של 1.88 מטר.

מקי נולד בנורפוק, וירג'יניה המערבית וגדל בקולומביה, דרום קרוליינה. והתחנך בבית הספר התיכון האזורי של העיר קולומביה ובו-זמנית שיחק בקבוצת הכדורסל של בית ספרו. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, מקי הצטרף למדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום קרוליינה במשך חמש שנים. מקי סיים את העונה החמישית כקלע המוביל במכללה.

לאחר מכן, מקי, לא נרשם לדראפט ה-NBA והצטרף אל קראבנוס הקפריסאית. לאחר עונה אחת, עבר אל גיסן 46, עימה העפיל לגמר הגביע הגרמני ולמשחקי הפלייאוף העליון, בעקבות הישגים אלו נבחר לשחקן הזר המצטיין בעונה הסדירה, לאחר שסיים עם ממוצעים של כ-11.5 נקודות ו-5 אסיסטים למשחק. לאחר עונה אחת, עזב את הקבוצה לטובת טרייר, עימה שיחק במשך עונה אחת שהספיקה לו לזכות בתואר מלך הסלים ולהיבחר לחמישיית העונה של הליגה הגרמנית, לאחר שרשם 14 נקודות וכ-5.5 אסיסטים למשחק.

לאחר שנתיים בגרמניה, מקי, חתם במדיה של אימולה מליגת המשנה האיטלקית. לאחר מכן, בעונת 2006/07 הצטרף אל קזרטה. ועונה לאחר מכן, חתם במדיה של אדימסון פאביה, אותה הוביל לסגנות אליפות ליגת המשנה, לאחר שקבע ממוצעים של כ-19 נקודות ו-2.5 אסיסטים למשחק. עם זאת, מקי עזב את הקבוצה לאחר עונה אחת בלבד בעקבות הצעות מקבוצות בכירות מהליגה האיטלקית ומליגות בכירות אחרות.

לאחר מכן, סיכם לשנתיים אצל העולה החדשה לליגת העל, מכבי חיפה, והיה שותף להפסדה של הקבוצה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 14 נקודות.

לאחר מכן חתם אצל העולה החדשה לליגת העל, הפועל עפולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* דף השחקן(הקישור אינו פעיל) באתר ONE

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי לוי, ‏הגארד בי. ג'יי מקי סיכם במכבי חיפה, באתר ONE‏, 2 באוגוסט 2008
**אזור סחר מיוחד** (באנגלית: **special economic zone**) הוא אזור שבתוכו חוקי המסחר שונים משאר חוקי המסחר במדינה בה נמצא האזור. במרבית המקרים אזורים אלה, שחלקם הם אזורי תעשייה, נמצאים בגבולות המדינה המארחת אותם, ומטרתם היא יצירת מקומות עבודה חדשים, השקעה במסחר וניהול יעיל יותר.

על מנת לעודד עסקים להקים בית עסק באזור תעשייה שכזה, מעניקות הרשויות הטבות מס, מחוקקות תקנות השקעה מיוחדות ועוד.

הקמת אזורי סחר מיוחדים על ידי המדינה המארחת, לעיתים מונעת מהרצון של אותה מדינה למשוך השקעות חוץ ישירות, אחד היתרונות הבולטים בכך היא שחברה שנמצאת באזור סחר מיוחד יכולה לייצר ולסחור בסחורות במחיר נמוך יותר מאזורים אחרים, ובכך להגדיל את היצע התחרות ברחבי העולם, עם זאת הרבה מדינות ספגו ביקורת על ניהול אזורי סחר מיוחדים, בטענה כי אזורים אלו לא שונים בהרבה ממחנות עבודה, וזאת לאור העובדה שבחלק לא קטן מהאזורים נשללות מהעובדים בה זכויות עובדים בסיסיות.

הגדרה
-----

ההגדרה של אזורי סחר מיוחדים נקבת באופן אינדיבידואלי על ידי כל אחת מהמדינות בהן קיימים אזורי כאלו, על פי דו"ח מ-2008 של הבנק העולמי אזור סחר מיוחדי מודרני כולל בדרך כלל "אזור מאובטח, מנוהל באופן יעיל וגם כולל מכס נפרד עם הטבות "דיוטי פרי".

היסטוריה
--------

אזורי סחר מיוחדים מודרניים הופיעו כבר בסוף שנות החמישים של המאה ה-20, אזור הסחר המיוחד הראשון היה בנמל התעופה שאנון שבאירלנד.

החל משנות השבעים של אותה מאה החלו לקום בזה אחר זה אזורי סחר מיוחדים, אזור הסחר הראשון בסין העממית נפתח ב-1979 על ידי דנג שיאופינג, האזור שכן בשנג'ן. באותו אזור התעשייה עודדו הרשויות הסיניות השקעות זרות ובמקביל האיצו את התיעוש באזור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזור סחר מיוחד** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד אקונומיסט, מרואנדה עד סין: אזורים כלכליים מיוחדים עם כלכלה בעייתית, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  Watson, Peggy (July 23, 2012). "Sackings expose the harsh reality of Poland's junk jobs". *The Guardian*.
2. ↑  "Zone Definition", *Special Economic Zone: Performance, Lessons Learned, and Implication for Zone Development*, Washington DC: World Bank, 2008, pp. 9–11
3. ↑  "Political priority, economic gamble". *The Economist*. April 4, 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550754205171
* BnF: cb11974867r (data)
* GND: 4193450-7
* LCCN: sh85051668

 |
**עוף טיקה** (בהינדי: **चिकन टिक्का**; באנגלית: **Chicken tikka**) הוא מאכל של מנת בשר עוף שהפך פופולרי בתת-היבשת ההודית בתקופת האימפריה המוגולית. המנה פופולרית גם היום בהודו, בבנגלדש, בפקיסטן ובבריטניה.

מאפיינים
--------

באופן מסורתי מדובר בחתיכות קטנות של עוף ללא עצמות מושחלות על שיפודים וצלויות על פלטה בשם אנגיטי (אנ') או על פחמים לאחר השרייה במרינדה של תבלינים הודיים ודאהי (יוגורט). בעצם זוהי גרסה ללא עצמות של עוף טנדורי. המילה טיקה (tike בטורקית,tikə באזרבייג'נית) היא מילה פרסית, שמשמעותה "נגיסות" או "חתיכות". זוהי גם מנת עוף המוגשת במטבח הפנג'אבי. הגרסה הקשמירית של המנה, לעומת זאת, נצלה על גחלים לוהטות, ולא תמיד מכילה חתיכות ללא עצמות. החלקים מוברשים עם גהי (חמאה ממזוקקת) במרווחים כדי להגביר את הטעם שלה, תוך נפנוף (החדרת אוויר) מתמשך. המנה נאכלת בדרך כלל עם כוסברה ירוקה וצ'אטני תמרהינדי ומוגשת עם טבעות בצל ולימון, או משמשת להכנת עוף טיקה מסאלה אותנטי.

עוף טיקה סיזלר היא מנה בה מוגשת עוף טיקה על צלחת מחוממת עם בצל. המנה פופולרית גם באפגניסטן, אם כי הגרסה האפגנית (כמו מנות פרסיות, טורקיות וערביות רבות אחרות) היא פחות חריפה בהשוואה לגרסאות בתת-היבשת ההודית ומשתמשת בבשר בקר וכבש בנוסף לעוף.

גלריה
-----

* קבב עוף טיקהקבב עוף טיקה
* עוף טיקה ביריאניעוף טיקה ביריאני
* עוף טיקה מוגשת בניו דלהיעוף טיקה מוגשת בניו דלהי
* עוף טיקה הודי עם סלטעוף טיקה הודי עם סלט
* גרסת עוף טיקהגרסת עוף טיקה
* עוף טיקה מוגשת באסאם, הודועוף טיקה מוגשת באסאם, הודו

ראו גם
------

* עוף טיקה מסאלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עוף טיקה** בוויקישיתוף
* "Chicken Tikka Masala Recipe: A Flavorful Delight from India". *Dainik Jagran हिंदी समाचार, हिंदी न्यूज*. 24 במאי 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Quester, "B B" (5 בדצמבר 2009). *Pop's Mops and Sops - Barbecue and Sauces from Around the World* (באנגלית). p. 76. ISBN 978-0-557-21016-9. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Pat Chapman (1993). *Curry Club Tandoori and Tikka Dishes*. London: Judy Piatkus. ISBN 0-7499-1283-9.
3. ↑  "Chicken Tikka Recipes". *Deccan Chronicle* (באנגלית). 2019-01-12. אורכב מ-המקור ב-2019-01-24.
4. ↑  Pat Chapman (2007). *India: Food & Cooking*. London: New Holland Publishers. ISBN 978-1-84537-619-2.
5. ↑  "Popular hariyali chicken tikka is mouthwatering". *Gulf Times* (בערבית). 2019-01-17.
**יאני קלאוס ויאנדר** (בפינית: **Jani Klaus Viander**; נולד ב-18 באוגוסט 1975) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדת השוער. כיום, משמש כמאמן שוערים בקבוצת הנוער של ברנטפורד.

קריירת מועדונים
---------------

ויאנדר התחיל את הקריירה שלו בקבוצות מקומיות בפינלנד. לקראת עונת 1994, חתם בפינפה מליגת העל הפינית. במהלך עונת 1995 חתם ביילבס. בסיום העונה הצטרף ליארו ועונה לאחר מכן חתם בג'אז פורי.

בקיץ 1997, ויאנדר חתם בקורטרייק מהליגה הבלגית השנייה. ויאנדר, רשם 30 הופעות במדי קורטרייק ורשם עמה עלייה לליגת העל הבלגית. עם זאת, בסיום עונת 1997/1998 שוחרר מהקבוצה.

לאחר שחררו מקורטרייק, ויאנדר חזר לפינלנד וחתם בה.י.ק. הלסינקי. במהלך עונת 1998, היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע הפיני.

בקיץ 2001, ויאנדר חתם בסטוק סיטי מהפוטבול ליג הראשונה, בה לא רשם דקות משחק. בקיץ 2002, חתם במיטיולן מליגת העל הדנית, בה רשם רק הופעה אחת.

בינואר 2004, ויאנדר חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל, בה חזר לשמש כשוער ראשון. בסיום העונה, שוחרר מהקבוצה.

לאחר ששוחרר מאשדוד, חתם באריס לימסול מליגת העל הקפריסאית, בה שיחק חצי עונה.

בהמשך הקריירה, שיחק ברובניימן פאלוסאורה, יארו (קדנציה שנייה), אואולו, ואת הקריירה סיים בה.י.ק. הלסינקי ושיחק במקביל בקבוצת המילואים של המועדון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-3 בפברואר 1999, ויאנדר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בהפסד 1–2 ליוון. לזכותו של ויאנדר, 13 הופעות בנבחרת פינלנד ולמעט אחת מהן, כולן היו במשחקי ידידות.

קריירת אימון
------------

עם פרישתו מכדורגל בתחילת 2010, מונה ויאנדר למאמן השוערים של ה.י.ק. הלסינקי. בסיום העונה, נבחר למאמן העונה בליגת העל הפינית. בשנת 2011, ויאנדר מונה למאמן הנבחרת הצעירה של פינלנד.

בינואר 2012, הצטרף לצוות המקוצעי של קבוצת הנוער של נוריץ' סיטי כמאמן שוערים, אך עזב כעבור חודשים ספורים.

משנת 2013, משמש כמאמן שוערים בקבוצת הנוער של ברנטפורד.

תארים
-----

ה.י.ק. הלסינקי
* ליגת העל הפינית: 2010
* הגביע הפיני: 1998, 2000

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יאני ויאנדר"**.
מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
**תָּחַת** הוא אתר מקראי מתחנות נדודי בני ישראל במדבר. שמו מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"ו–כ"ז "וַיִּסְעוּ מִמַּקְהֵלֹת וַיַּחֲנוּ בְּתָחַת: וַיִּסְעוּ מִתָּחַת וַיַּחֲנוּ בְּתָרַח:"

בני ישראל הגיעו אל תחת ממקהלות, לאחר מכן המשיכו במסעם וחנו בתרח.

משמעות השם
----------

שם זה נזכר במקומות אחרים בתנ"ך כשם אדם, אך לא כשם מקום. יש שהציעו שזהו שמו של עם כלשהו שישב באזור שהארץ נקראה על שמו, בדומה ל"אֶרֶץ תַּחְתִּים חָדְשִׁי" הנזכרת בספר שמואל ב', פרק כ"ד, פסוק ו'.

התרגום המיוחס ליונתן מתרגם "ונטלו ממקהלות ושרו בארעית מקהלות:", ונראה שהוא מפרש ש"תחת" אינו שם המקום אלא תיאור המוסב על מקהלות הקודם לו, כלומר המקום שמתחת למקהלות.

חסידים נוהגים לאחל אחד לחברו: "קוש מיר ווו די יידן האבן גערוט" (שק לי במקום שהיהודים חנו), כשכוונתם לפסוק זה. מסרחניקעס ריחניים, כמו כותב הערך הזה הברנש המפוקפק 'בן עדריאל', לא יבינו חידוד זה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  למשל ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק ט'.
2. 1 2  דעת מקרא על פס' כו.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **קודמת**:**מקהלות** | **נדודי בני ישראל במדבר** | **הבאה**:**תרח** |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



טוטילה הורס את חומות פירנצה; איור בכתבי ההיסטוריון ג'ובאני וילאני (אנ')
**טוטילה** (**Totila**,‏ סביבות 510–552) היה מלך האוסטרוגותים בין השנים 541–552. שמו המקורי היה 'באדואילה' (Baduila). הוא כבש חזרה את רוב מרכז ודרום איטליה, אשר היו בידי האימפריה הביזנטית (האימפריה הרומית המזרחית) לאחר שנכבשה מהם.

בקיץ 541 נבחר טוטילה לתפקידו על ידי ראשי הגותים אחרי שהמלך הקודם, ויטיגיס (Witigis) נלקח בשבי לקונסטנטינופוליס. הוא הוכיח את עצמו כמנהיג וכמדינאי. הוא השיג את תמיכת העם על ידי שחרור עבדים וחלוקת אדמות לאיכרים. גם לנכבשים הוא התנהג בתבונה וברחמים ואלה הצטרפו אל צבאו.

בשנת 543 הוא כבש בחזרה את השטחים שנכבשו מקודמו. רק רומא לא הסכימה לשוב לשליטתו. הוא פנה לסאנט הרומאי בכתב והזכיר להם כי הם היו נאמנים לשליט האוסטרוגותי בעבר תיאודריך הגדול אך הם לא נענו להפצרותיו.

בסתיו 544 שלח יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית את מפקד צבאו בליסאריוס לאיטליה לכבוש מחדש את הערים הראשיות. בשנת 546 כבש טוטילה, בראש צבא של גותים ואיטלקים את רומא לאחר מצור שנמשך שלושה חודשים. טוטילה פגש את הצבא הביזנטי באזור דרום איטליה, וכבש את יוון הגדולה (*Magna Graecia*), הכוללת את בזיליקטה (Basilicata), קלבריה (Calabria), פוליה (Puglia), חלק מקמפניה (Campania) ואזורים דרומית לנאפולי. שיטתו של טוטילה הייתה להשתלט על השטחים הכפריים ולהשאיר לביזנטים את הערים. בינתיים המצביא הביזנטי בליסאריוס כבש מחדש את רומא והחל לבנות מחדש את ביצוריה. בשנת 549 נסוג בליסאריוס וחזר לארצו. טוטילה שב לרומא והשלים את כיבוש איטליה, סרדיניה, קורסיקה, וסיציליה. משימתו הבאה הייתה להגיע עד לחופי יון.

בשנת 550 שלטו הגותים בכל איטליה, להוציא את ערי החוף והעיר רוונה. יוסטיניאנוס לא נשאר אדיש למתרחש באיטליה. הוא החליט לשלוח את צבאו בצי אוניות בפיקודו של נרסס (אנ'). הצי הפליג דרך הים האדריאטי והגיע לעיר רוונה בצפון איטליה. בשנת 552 נערך הקרב המכריע בין הביזנטים לבין הגותים, קרב טגינאה (או קרב בוסטה גלורום). הצבא הגותי ניגף, וטוטילה מת מפצעיו. ירש אותו אחיינו טאה (Teia), שנהרג גם הוא בקרב תוך פחות משנה, והפך כך לשליט האוסטרוגותי האחרון כשאיטליה שבה לשליטת ביזנטיון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוטילה** בוויקישיתוף
* טוטילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* טוטילה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011900672105171
* GND: 139154205
* ISNI: 0000 0000 7820 1866
* LCCN: n2003077178
* NTA: 256255539
* VcBA: 495/160287
* VIAF: 100455887
* WorldCat (עם VIAF): 100455887

 |
**אגואה** (בספרדית: **Volcán de Agua**) הוא הר געש שכבתי כבוי השוכן במחוז סַקָאטֶפּקֶס (Sacatepéquez) בגואטמלה.

תיאור
-----

גובהו של אגואה הוא 3,760 מטרים, וההר מתנשא מעל ל-3,500 מטרים מעל לשפלת החוף הפסיפי, וכ-2,000 מטרים מעל לרמות של גואטמלה מצפון. ההר הוא תוואי הנוף הבולט ביותר באזור (למעט כשהוא מכוסה עננים). הוא שוכן במרחק שבין 5 ל-10 קילומטרים מאנטיגואה, בירתה לשעבר של גואטמלה, ובקרבה לכמה עיירות גדולות השוכנות על מורדותיו הצפוניים, שבהן מתגוררים ביחד קרוב ל-100,000 תושבים. כ-20 קילומטרים דרומית להר שוכנת העיר אסקואינטלה.

ההר הוא חלק מהקשת הגעשית של אמריקה המרכזית, שנוצרה כתוצאה מהפחתה של לוח קוקוס מתחת ללוח הקריבי בקצב של 9 ס"מ בשנה. הרכב הסלעים מהם בנוי ההר הוא אנדזיט בזלתי עד אנדזיטי. צורת ההר היא חרוט מושלם המעידה על גילו הצעיר, ולכן הוא מתוארך לתקופת ההולוקן, על אף שאין עדויות מוצקות לכך, ואין גם כל עדויות היסטוריות על התפרצויות בהר. בפסגת ההר יש לוע עגול קטן בקוטר של 280 מטרים שגובה קירותיו 100 מטרים למעט הפינה הצפון צפון מזרחית שם גובה הקיר הוא 12 מטרים בלבד. בנקודה זה נפרץ הלוע ב-1541 כתוצאה מרעידת אדמה ולחץ המים שנקוו בו (ראו להלן בפרק מקור השם). שישה מכתשי שקיעה קטנים שוכנים במדרון הצפון מערבי, ושני חרוטים קטנים שוכנים על המדרון הדרומי.

מקור שם ההר
-----------

הילידים המקומיים מבני הקאקצ'יקל, אחד מהעממים צאצאי המאיה, כינו את ההר ואנאהפו (Hunapú) – "מקום הפרחים" או ז'ון אז'פו (Jun Ajpu) – "צייד אחד". הכובשים הספרדים כינו גם הם את ההר ואנאהפו עד שב-11 בספטמבר 1541 קרס האגם שבלוע ההר עקב גשמים עזים בשילוב עם רעידת אדמה שנגרמה מפעילות געשית בהר הגעש הפעיל הסמוך פואגו. בלהאר שנוצר נמחתה סנטיאגו דה לוס קבלרוס (Santiago de los Caballeros), עיר הבירה דאז של המושבה הספרדית גואטמלה (המכונה כיום "סיודד וייחה" (Ciudad Vieja) - "העיר העתיקה"), וכ-600 איש נהרגו. בעקבות האסון העבירו הספרדים את עיר הבירה לאנטיגואה. לזכר השיטפון שהחריב את העיר החלו הספרדים לקרוא להר "וולקן דה אגואה" (Volcán de Agua) שפירושו "הר געש של מים" כניגוד להר הגעש הפעיל פואגו (Volcán de Fuego) שפירוש שמו בספרדית "הר געש של אש". שם זה דומה לשם שנתנו בני הקאקצ'יקל לפואגו: "צ'י גאג" (*Chi Gag* או "Chi Q'aq'" באורתוגרפיה הנוכחית של הקאקצ'יקל) שפירושו "היכן שיש אש".

ההר כיום
--------

אף שהר הגעש לא היה פעיל בתקופה המודרנית הוכיחה ההיסטוריה שלו כי הוא יכול להוות מקור לסכנה משיטפונות ולהארים ליישובים הרבים שבסביבה. על אף גובהו הפעם האחרונה שפסגת ההר כוסתה בשלג הייתה בינואר 1967.

הר אגואה הוכרז ב-1956 אזור מוגן בשטח של 120,000 דונם. ההר הוא אתר תיירות פופולרי, אם כי אירעו בדרך לפסגה לא מעט מקרי שוד.

אדמתו הגעשית של ההר פורייה ועל מורדות ההר נטועים מטעי קפה, קנה סוכר ותירס, כשקרוב יותר לפסגה מכוסה ההר בחלקות של יער גשם טרופי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגואה** בוויקישיתוף
* תמונות והסברים על הר הגעש אגואה מתוך אתר Global Volcanism Program

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. 1 2  S.P. Schilling, J.W. Vallance, O. Matías, and M.M. Howell, 2001, *Lahar Hazards at Agua Volcano, Guatemala: USGS Open-File Report 01-432* דו"ח של סוכנות הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS)
3. ↑  אתר GVP
4. 1 2  Where is the Agua Volcano?
5. ↑  כך על פי העדות המובאת בסקר של USGS
6. ↑  Volcan de Agua
7. ↑  Listado de Áreas Protegidas (enero, 2011) (בספרדית)
8. ↑  DO NOT climb Volcan Agua
שני אובייקטים מפורסמים בלתי אפשריים: משולש פנרוז והקולר
של השטן
**צורה בלתי אפשרית** (או **אובייקט בלתי אפשרי**) היא סוג של אשליה אופטית. מדובר בצורה דו-ממדית המתפרשת על ידי מערכת הראייה כמייצגת היטל של גוף תלת־ממדי.

חוסר-ההיתכנות מתברר לרוב תוך מספר שניות, אולם אשליית תלת הממד נותרת גם לאחר מכן. קיימות גם דוגמאות עדינות יותר בהן אשליית ההיתכנות עומדת בפני בחינה שטחית. במקרים אלה, דרושה בדיקה יסודית של האובייקט המוצג על מנת לחשוף את חוסר ההיתכנות שלו.

טבעם המטריד של אובייקטים בלתי אפשריים מתאפשר בעקבות נטייתנו הטבעית לפרש ייצוגי דו־ממד כהיטלים של אובייקטים תלת־ממדיים. דוגמה לכך ניתן לראות בקוביית נקר (Necker Cube), המתפרשת לרוב כקובייה ולא כ"שני ריבועים מחוברים על ידי קווים אלכסוניים".

צורות בלתי אפשריות מעניינות פסיכולוגים, מתמטיקאים ואמנים, מבלי להשתייך באופן בלעדי לדיסציפלינה אחת.

הרעיון של "אובייקט בלתי אפשרי אינטראקטיבי" הוא אובייקט בלתי אפשרי שניתן לצפות מכל זווית מבלי לשבור את האשליה.

דוגמאות בולטות
--------------

צורות בלתי אפשריים בולטות כוללות:

* קובייה בלתי אפשרית
* מדרגות פנרוז (אנ')
* משולש פנרוז

פסל "משולש בלתי אפשרי" כאשליה אופטית, במזרח העיר פרת', מערב אוסטרליה. מזוויות מסוימות נראה שהקורות נפגשות בקודקוד העליון, אף על פי שאין זה כך, וכך נוצרת אשליית משולש פנרוז.

היסטוריה
--------

מדרגות פנרוז
אוסקר רטרסוורד (אנ'), אמן שוודי, היה הראשון לעצב במכוון הרבה חפצים בלתי אפשריים. הוא זכה לכינוי "אבי האובייקטים הבלתי אפשריים". ב-1934 צייר רטרסוורד משולש בלתי אפשרי. משולש זה התפרסם רק בשנות החמישים, כאשר המתמטיקאי רוג'ר פנרוז פרסם אותו כ"משולש פנרוז". בגרסה של רטרסוורד צלעות המשולש מחולקות לקוביות.

משנות ה-30 ואילך, האמן ההולנדי אֶשֶר יצר ציורים רבים המציגים פרדוקסים של פרספקטיבה. אֶשֶר התפרסם בשנת 1957, כאשר הודפס הציור הראשון שלו שמכיל אובייקט בלתי אפשרי אמיתי: קובייה עם סרטי קסם (אנ'). אֶשֶר צייר ציורים נוספים רבים המציגים אובייקטים בלתי אפשריים, ועבודתו משכה את תשומת לב הציבור לאובייקטים בלתי אפשריים.

ב-1956, ליונל פנרוז (אנ'), פסיכיאטר בריטי, ובנו המתמטיקאי, רוג'ר פנרוז, הגישו מאמר קצר לכתב העת של האגודה הפסיכולוגית הבריטית (אנ') שכותרתו "צורה בלתי אפשרית: סוג מיוחד של אשליה אופטית" (Impossible Objects: A Special Type of Visual Illusion). הנושא הודגם על ידי משולש פנרוז ומדרגות פנרוז (אנ'). המאמר התייחס לאֶשֶר שעבודתו הציתה את התעניינותם בנושא, אך לא לרטרסוורד שאליו לא היו מודעים. המאמר התפרסם רק ב-1958.

בהמשך המאה ה-20, עבודותיו של אֶשֶר משכו כמה אמנים עכשוויים להתנסות בהצגת עצמים בלתי אפשריים, למשל, ג'וס דה מיי (אנ'), שיגאו פוקודה (אנ') וסנדרו דל-פראט (אנ').

ראו גם
------

פנטגרם פנרוז
* מרחב ארבע-ממדי
* גאומטריה לא-אוקלידית
* לולאה מוזרה
* סוריאליזם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובייקטים בלתי אפשריים** בוויקישיתוף
* צורה בלתי אפשרית, באתר MathWorld (באנגלית)