recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
דיוקן של טריסטאן ברנאר מאת טולוז לוטרק
**טריסטאן ברנאר** (בצרפתית: **Tristan Bernard**;‏ 7 בספטמבר 1866 – 7 בדצמבר 1947) היה מחזאי וסופר צרפתי-יהודי.

ביוגרפיה
--------

פול ברנאר נולד למשפחה יהודית בעיר בזאנסון שבחבל פראנש קומטה בצרפת. בגיל ארבע עשרה שנה עבר עם אביו, שהיה אדריכל, להתגורר בפריז ושם למד בבית הספר התיכון קונדורסה. הוא סיים את חוק לימודיו כפרקליט, אך אחרי שירותו הצבאי העדיף להיות איש עסקים ושימש כמנהל של מפעל לייצור אלומיניום וכמנהל של זירת מרוצי אופניים.

ב-1891 החל לתרום ל "כתב העת הלבן" בשם העט טריסטאן (שהיה שמו של סוס מרוץ שעליו הימר בהצלחה) ב-1894 פרסם את הרומן הראשון שלו וב-1895 כתב את מחזהו הראשון "רגליים מצופות ניקל" שזכה להצלחה רבה וביסס את מעמדו כסופר הומוריסטי. טריסטאן ברנאר המשיך בכתיבת סיפורים ומחזות, ובין היתר כתב את סיפורו "זיכרונותיו של צעיר מיושב בדעתו" (1899) ואת המחזה "רגל משולשת" (1905).

בתקופת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נעצר ונשלח למחנה המעצר דראנסי, אך מחאה ציבורית הביאה לשחרורו ב-1943. כתוצאה מהתנסותו הקשה במחנה המעצר טריסטאן ברנאר נפטר בפריז ב-1947 ונקבר בבית העלמין פאסי.

תיאטרון טריסטאן ברנאר בפריז נקרא על שמו. סיפורו "מיואש ללא תקווה" עובד לקולנוע ב-2005.

גיסו הוא הפוליטיקאי היהודי הצרפתי פול שטראוס.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **טריסטאן ברנאר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טריסטאן ברנאר** |

* טריסטן ברנאר באתר של הוצאת ענבר
* טריסטאן ברנאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* טריסטאן ברנאר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277918105171
* BIBSYS: 90373843
* BNE: XX941961
* BnF: cb11891535t (data)
* CANTIC: a10049708
* CiNii: DA04510585
* GND: 118911732
* ISNI: 0000 0001 2137 1490
* LCCN: n84100035
* Léonore: 29654
* MusicBrainz: def60c27-c670-4b30-948f-0809f2967d61
* NDL: 00433096
* NKC: jn19990000728
* NLA: 35017909
* NLG: 213570
* NLK: KAC201000007
* NTA: 070727821
* RERO: 02-A002996474
* SELIBR: 328671
* SNAC: w6hd8h8f
* SUDOC: 026722445
* Trove: 792422
* VcBA: 495/327307
* VIAF: 66463596
* WorldCat: lccn-n84100035

 |
סמלו של שארל הראשון
**שארל ד'אלברה** (מת ב-25 באוקטובר 1415) היה הקונסטאבל של צרפת (המפקד העליון של צבא צרפת) בין 1402 ל-1411 ושוב מ-1413 עד 1415. הוא פיקד על הצבא הצרפתי בקרב אז'נקור שם נהרג בידי הצבא האנגלי תחת פיקודו של הנרי החמישי, מלך אנגליה.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחה גאסקונית עתיקה, בנו של ארנו אמניו, הלורד של אלברה, ושל מרגרט לבית בורבון. בצעירותו לחם תחת פיקודו של ברטראן די גקלאן. הוא השתתף בקרבות נגד האנגלים באקויטניה. ב-1402 מונה לקונסטאבל של צרפת בידי שארל השישי אך פוטר כשסיעת בורגונדי התחזקה בשלטון הצרפתי. הוא הושב לתפקידו ב-1413 כשסיעת ארמניאק חזרה לשלטון. 
הוא מונה להיות אחד הסנדקים של שארל השביעי.

משפחתו
------

ב-27 בינואר 1400 נישא למארי דה סולי, בתו של לואי דה סולי ואיזבל דה קראו. לזוג נולדו חמישה צאצאים:

* ז'אן ד'אלברה (Jeanne) ‏ (1403-1433), נישאה ב-1422 לג'ון ה-I רוזן Foix.
* שארל ד'אלברה השני (Charles) ‏ (1407-1471) נישא לאן מארמניאק. המלכה ז'אן השלישית מנאווארה היא אחת מצאצאיהם.
* גיום ד'אלברה (Guillaume) ‏ (נולד 1429) לורד של אורבאל
* ז'ן ד'אלברה (Jean ) ‏
* קתרין ד'אלברה (Catherine) ‏ נישאה לז'ן דה מוטאגו הויסקונט של לאן, בנו הבלתי חוקי של שארל החמישי

בקולנוע
-------

דמותו של הקונסטאבל שארל ד'אלברה גולמה על ידי ריצ'רד איסטון בסרט "הנרי החמישי" משנת 1989. סרט שבוים על ידי קנת בראנה כעיבוד למחזה "הנרי החמישי" של שייקספיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארל ד'אלברה** בוויקישיתוף
* שארל ד'אלברה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1183631170
* ISNI: 0000 0001 0587 6560
* LCCN: no2010142613
* NKC: jo20191047533
* SUDOC: 23414176X
* VIAF: 158699540
* WorldCat: lccn-no2010142613

 |
**קייזו אובוצ'י** (ביפנית: 小渕 恵三 ;‏ 25 ביוני 1937 – 14 במאי 2000) היה פוליטיקאי יפני וראש ממשלת יפן ה-84.

ראשית חייו
----------

אובוצ'י נולד בעיירה נקאנוג'ו שבמחוז גונמה, ובגיל 13 עבר להתגורר בטוקיו. הוא החל ללמוד אנגלית באוניברסיטת ואסדה ב-1958, אך לאחר פטירתו של אביו באותה שנה החליט ללמוד מדע המדינה, וסיים את לימודיו ב-1962.

קריירה פוליטית
--------------

אובוצ'י קיבל מושב בבית הנבחרים של יפן ב-1963 בתור נציג מחוז גונמה, ובגיל 26 היה נבחר הציבור הצעיר ביותר בהיסטוריה הפוליטית של יפן.

ב-1979 התמנה אובוצ'י למנהל לשכת ראש ממשלת יפן ולמנהל הסוכנות לפיתוח אוקינאווה. הוא מילא תפקידים אלה במשך שמונה שנים, עד שהתמנה למזכיר הכללי של הממשלה ב-1987. הוא התפרסם בזכות היותו האדם שהכריז באופן רשמי על פטירתו של הקיסר הירוהיטו, ועל פתיחתה של תקופת הייסי, על שמו של הקיסר אקיהיטו.

אובוצ'י התמנה לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-דמוקרטית ב-1991, וב-1994 הפך לסגן נשיא המפלגה. לאחר מכן התמנה לתפקיד שר החוץ בממשלתו של ריוטרו האשימוטו, תפקיד בו זכה לפרסום בזכות המשא ומתן שלו עם רוסיה בנוגע לאיים הקוריליים, ובשל מאמציו לאיחוד קוריאה.

לאחר אובדן הרוב בבית היועצים של יפן בבחירות ב-1998, התפטר ראש הממשלה האשימוטו, ואובוצ'י התמנה תחתיו לראש הממשלה. במהלך כהונתו התמקד אובוצ'י בשני נושאים עיקריים: חתימה על הסכם שלום עם רוסיה, ושיקום כלכלת יפן. תוכניתו בנוגע לנושא האחרון הייתה עידוד הגברת הצריכה והורדת מס הכנסה, מהלך שהאט תחילה את המיתון, אך בסופו של דבר לא הצליח למנוע אותו. אך מפעולותיו בנושא הייתה חלוקת קופונים ל-35 מיליון אזרחים על מנת לעודד צריכה בקרב הציבור. גם בנושא השלום עם רוסיה לא הצליח להגיע אובוצ'י להתקדמות ממשית.

אובוצ'י לקה בשבץ מוחי ב-1 באפריל 2000, ושקע בתרדמת. יושירו מורי החליפו בתפקיד ב-5 באפריל, ואובוצ'י נפטר ב-14 במאי, בגיל 62. ב-8 ביוני נערכה לו הלוויה ממלכתית בנוכחות נציגים רבים ממדינות אחרות.

חיים פרטיים
-----------

אובוצ'י נישא לצ'יזוקו אונו, פעילה סביבתית, ב-1967, ולזוג נולדו בן אחד ושתי בנות. בתם הצעירה, יוקו אובוצ'י, התמודדה בבחירות וזכתה במושב של אביה בבית הנבחרים ב-2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קייזו אובוצ'י** בוויקישיתוף
* קייזו אובוצ'י, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קייזו אובוצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA11753816
* GND: 1191274888
* ISNI: 0000 0000 8448 7880
* LCCN: nr92001459
* NDL: 00624061
* VIAF: 44158514
* WorldCat: lccn-nr92001459

 |
**מרדכי (קיקי) קיקיון** (1915 – דצמבר 1993) היה מפקד ממר"ם הראשון, ממייסדיו של ענף המחשוב בישראל.

ביוגרפיה
--------

קיקיון נולד ברוסיה ב־1915 ועלה לארץ ישראל כילד בשנת 1924. לאחר שהתגייס לשירות "ההגנה", התמנה לגזבר הארגון בשנת 1938, ותשע שנים מאוחר יותר הקים ב"הגנה" את מנהל התשלומים (מת"ש), ששימש אבן יסוד להתפתחות המחשוב במערכת הביטחון. לאחר קום המדינה היה בין מקימי רפא"ל ב־1952, וכעבור שנתיים התמנה לחשב המשביר המרכזי.

ב־1959, בעת עבודתו של קיקיון ברפא"ל, המליץ עליו מאיר מרדור בפני מנכ"ל משרד הביטחון, שמעון פרס, כמי שיכול לעזור ולתרום בהקמת יחידת מחשוב חדשה בצה"ל. בפגישה בין פרס לקיקיון הציע לו פרס לשמש גזבר התעשייה האווירית או לנהל תחום חדש בצה"ל – תחום החישוב והרישום הממוכן. ב־26 ביוני 1959 חתם ראש אגף המבצעים, אלוף יצחק רבין, על כתב המינוי של מרדכי קיקיון למפקד ממר"ם. כתב המינוי הגדיר את תחומי פעילותו של מפקד ממר"ם ובו מתוארת, למעשה, פעילותה ויעדיה של היחידה החדשה.

בימיה הראשונים של יחידת ממר"ם לא היה ברור בישראל בכלל ובמערכת הביטחון בפרט, מדוע יש צורך להשקיע סכומים גבוהים במכונות ענקיות שתכלית שימושן לא הייתה ברורה למקבלי ההחלטות ולמפקדים הבכירים בצה"ל. הדבר אילץ את קיקיון להילחם במשך שנים ולתמרן בתוך המערכת הצבאית ובין גופים חוץ-צבאיים. זאת מאחר שההנחה בתחילת פעילותו של ממר"ם הייתה שהמחשב שלו ישמש גופים רבים בישראל, חלקם אזרחיים וחלקם צבאיים. כך, חלק נרחב מפעילותו של קיקיון לא הוקדש רק לגיוס כוח אדם איכותי ולהדרכתו, אלא גם למאבקים וליחסי ציבור רבים, שכללו הזמנת מבקרים בכירים רבים לממר"ם, כדי להציג בפניהם את "המכונות המסתוריות".

כאשר הוקם ממר"ם היה עליו להצטייד במחשב. באותה תקופה חשבו שלא זו בלבד שמחשב אחד יספיק לצורכי צה"ל ומשרד הביטחון, אלא שאת עודף כוח החישוב אפשר יהיה לנצל לצורכי גופים אחרים. קיקיון נבחר להחליט איזה מחשב יהיה המתאים ביותר לממר"ם. כאשר הוחלט שהמחשב יירכש מחברת פילקו, נסע קיקיון לנהל את המשא ומתן מול החברה, כי חשב שיצליח להשיג תנאים טובים יותר מאשר היו משיגים אנשי משלחת הרכש של משרד הביטחון בארצות הברית.

בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים, סיים את תפקידו כמפקד ממר"ם בעקבות תקלה במחשב שקרתה במהלך המלחמה. עוד קודם לכן, הביע מורת רוח מחוסר ההבנה בצה"ל לחשיבות הקמתו של מערך ארצי של תקשורת מחשבים, דבר שזירז, ככל הנראה, את פרישתו. ייתכן אף כי בצה"ל היו מעוניינים להחיש את פרישתו של קיקיון מפיקוד על ממר"ם, שכן מצב בו אזרח מפקד על יחידה צבאית לא היה מקובל על בכירים בצבא. קיקיון בחר לחזור לרפא"ל, וזאת כדי להקים מרכז מחשוב גם שם. על עבודה זו קיבל את פרס קפלן.

בשנים 1971–1972 שימש יו"ר איגוד ישראלי לעיבוד אינפורמציה (איל"א). ב־1973 התמנה לתפקיד יועץ משרד האוצר לענייני מחשבים.

עד פטירתו בדצמבר 1993 המשיך לייעץ לגופים ביטחוניים וכלכליים בתחום עיבוד הנתונים הממוכן, והיה פעיל ציבורי בקידום המחשוב בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרדכי קיקיון** בוויקישיתוף
**מורבייה** (בצרפתית: **Morbier**) היא גבינת חלב פרה רכה למחצה שמיוצרת בצרפת הקרויה על שם הכפר הקטן מורבייה בפראנש-קונטה. היא בצבע שנהב, רכה ומעט אלסטית, וניתן לזהות אותה מיד בשכבה השחורה הדקה והייחודית המפרידה אותה אופקית באמצע. יש לה קליפה צהבהבה ודביקה.

תיאור
-----

הארומה של גבינת מורבייה עדינה וטעמה עשיר וקרמי. יש לה מראה של גבינת רקלט במרקם.

גרסאות Jura ו-Doubs נהנות שתיהן מכינוי מקור מוגן, בצרפתית - appellation d'origine protégée (AOP). קיימים בשוק כמה סוגי מורבייה אחרים שאינם AOP.

הכנה
----

באופן מסורתי, הגבינה מורכבת משכבת חלב ערב ושכבת חלב בוקר. בהכנת פראנש-קונטה, יצרני הגבינה היו מסיימים את היום עם שאריות של גבינה שלא הספיקה לגבינה שלמה. לפיכך, את הגבינה הקרושה של הערב שנותרה היו לוחצים לתוך תבנית, ומורחים עליה אפר, כדי להגן עליה למשך הלילה. למחרת בבוקר, כיסו את הגבינה מלמעלה בקרם חלב (שמנת) של חלב הבוקר. שכבת האפר נשארה במקומה בין שתי שכבות החלב.

כיום, בדרך כלל מכינים אותה במפעלים ובקואופרטיבים גדולים יותר של חלב מאצווה אחת של חלב, כאשר קו האפר המסורתי מוחלף באפר ירקות מסחרי אכיל.

ראו גם
------

* רשימת גבינות צרפתיות

לקריאה נוספת
------------

* Jones, Evan (1976). *The World of Cheese*. Knopf. p. 268. ISBN 0394497554. נבדק ב-12 בינואר 2013. `{{cite book}}`:  (עזרה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורבייה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Morbier". *Cheese.com*. נבדק ב-2022-05-11.
2. ↑  "Fromage à Raclette". *Cheese.com*. נבדק ב-2022-05-11.
3. ↑  "Judgment of 17 Dec 2020, C-490/19 (Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier), ECLI:EU:C:2020:1043 ". *IPcuria.eu*. 17 בדצמבר 2020. נבדק ב-8 בינואר 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  *Mademoiselle*. Condé Nast Publications. 1982. p. 210. נבדק ב-9 באפריל 2021. `{{cite book}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7738960-8

 |
**פוּרְם ד'אַמְבֶּר** (בצרפתית: **Fourme d'Ambert**) היא גבינה כחולה צרפתית חצי קשה. אחת הגבינות העתיקות ביותר בצרפת, היא מתוארכת עוד לתקופת רומא העתיקה. היא עשויה מחלב פרה גולמי (לא מפוסטר) מאזור אוברן בצרפת, בעלת צורה גלילית צרה מובהקת.

מאפיינים
--------

הגבינה החצי קשה מוזרקת בנבגי פניציליום רוקפורטי (Penicillium roqueforti) ומתיישנת לפחות 28 ימים. היא כמעט זהה לפורם דה מונבריזון (למעט בצורה), השניים היו מוגנים על ידי אותו כינוי מקור מבוקר (AOC) משנת 1972 עד 2002 כאשר כל אחת הוכרה בנפרד כגבינה משל עצמה בגלל הבדלים הקלים בייצורן. ניתן למצוא דמיון של הגבינה המפוסלת מעל הכניסה לקפלה מימי הביניים ב-La Chaulme, Puy-de-Dôme (כפר קטן במרכז צרפת בת 113 תושבים).

למרות שלרוב הגבינה מיוצרת מחלב מפוסטר על ידי התעשייה והקואופרטיבים, לאחרונה החל ייצור ארטיזנלי באמצעות חלב גולמי (לא מפוסטר), והייצור בחוות או פרמייה (חקלאי) הוחל מחדש. נכון לעכשיו, ארבעה חקלאים מייצרים מדי שנה עד 35 טון (38.58 טון) של גבינת AOP זו שמיוצרת מחלב גולמי.

ראו גם
------

* רשימת גבינות צרפתיות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורם ד'אמבר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Cheese.com profile".
2. ↑  Iburg, Anne (2004). *Dumont's Lexicon of Cheese*. REBO publishers. ISBN 90-366-1689-1.
3. ↑  "AOC Fourme d'Ambert et de Montbrison". אורכב מ-המקור ב-2007-02-11. נבדק ב-2006-12-26.
4. ↑  "Fourme d'Ambert - (formaggio.it)". אורכב מ-המקור ב-2013-06-12.
5. ↑  Barthélemy, R.; Sperat-Czar, A. (2004). *Cheeses of the World*. Hachette. ISBN 1-84430-115-X.
**איגוד מקצועות האנימציה** הוא עמותה רשומה ללא מטרות רווח שפועלת במטרה לקדם את האנימציה הישראלית כתחום ייחודי בזירה המקומית והבינלאומית ואת היוצרים בה.

אודות
-----

האיגוד מטפח את מעמד החברות והחברים בו בתחומי היצירה, ההפקה והתעסוקה במגוון מקצועות האנימציה לרבות איור, עיצוב, מושן, גיימינג וטכנולוגיות חדשות, ומחזק את הסולידריות ביניהם בקהילה.

הוא פועל מול קרנות הקולנוע והגופים הממשלתיים, תאגיד השידור הישראלי, גופי השידור המסחריים, גופי ההפקה בישראל ומפעל הפיס – להעלאת התקציבים המופנים לאנימציה בישראל. כמו כן האיגוד מספק ייעוץ משפטי, הכוונה, מסגרות סיוע לשילוב בוגרי לימודים בשוק התעסוקה, אירועים מקצועיים וסדנאות לקידום הסולידריות בין כל העוסקים באנימציה בישראל.

במישור הבינלאומי האיגוד עובד מול השגרירויות וגופי תרבות בינלאומיים כגון המכון הצרפתי והמכון הפולני. בנוסף האיגוד מייצג את חבריו באמצעות משלחות רשמיות לפסטיבל אנסי ובפסטיבל קאן ומלווה את חבריו בפנייה לקרנות וגופי שידור בינלאומיים לצורכי קופרודוקציה.

האיגוד פועל כעמותה רשומה ומורכב מוועד מנהל וממשרד (צוות שכיר). הצוות השכיר כולל מנהל, רכזת, אחראית פרויקטים, ומנהלת שיווק.

ועד מנהל
--------

הוועד המנהל נושא באחריות לניהול ענייני העמותה ואמון על קבלת החלטות. הוועד מונה 10 חברים, כאשר כל חבר אחראי על תחום מקצועי אחר. הוא נפגש לדיון והצבעה אחת לחודש.

חברי הוועד 2022–2023| תחום | שם |
| --- | --- |
| יו"ר האיגוד | אילה שרוט |
| חוץ וקרנות | עמית גיצלטר |
| תוכן (הרצאות סדנאות וכו') | אלה בן-יעקב |
| איור | רעות בורץ |
| סטודנטים-בוגרים | גיא חיות |
| קהילה | ליאן ברוש |
| תעשייה | יואב אלוף |
| גיימינג | ניצן פישלר |
| מושן | ניר ויצמן |
|

**יושבי ראש לאורך השנים:** ברק דרורי (2011-2018), יוסי גוון (2018–2022)

**חברי ועד לאורך השנים:** תמי ברנשטיין, נטע הולצר, ענת קוסטי, אוסי ולד, יוני גודמן, אורי אינקס, דריה שרבן, אופיר חסן, אפריל פטר, אורי אלונים, טל לוטן, שוקי גמליאל, דורון מאיר, ניר אביטל, דרור לזר, שי בגליטר, ניר פילוסוף, דור בן דיין, מיכל בויקו, נטע כנפי, נדב ארבל, עופר בכור, עודד אילני, אמיר מצוינים, רועי נתן צוקרמן, הילה מוטעין, אביב זיו, אלי רבינוביץ', יוני פינקלשטיין, מתן וייסברוט וטמיר אהרוני.

שירותים
-------

* **סיוע משפטי** - כל חבר זכאי ל-3 שעות שנתיות של סיוע משפטי מויעמ"ש האיגוד, הגברת לאה פורשטט מילר ממשרד שמילוביץ-גרינגרד-פורשטט (SGF)
* **סל הטבות והנחות** - ממגוון בתי עסק רלוונטיים למקצועות האנימציה
* **מפגשי חברתיים** - מתקיימים לפחות אחת לחודש
* **תוכן מקצועי** - הרצאות וסדנאות דו חודשיות. ניתן לצפות בהקלטות באתר האיגוד

היסטוריה
--------

האיגוד הוקם בשנת 2011 על ידי ברק דרורי.

בשנת 2017 החל האיגוד להתמך על ידי משרד התרבות והספורט.

הישגים
------

בקיץ 2022 זכה האיגוד במאבק כנגד החרגת אנימציה מהתוכנית להשקעות זרות של משרד הכלכלה. כתוצאה מכך הוסרה ההחרגה והפקות אנימציה זכאיות להטבה.

סקוושי וסטרצ'י
--------------

סקוושי וסטרצ'י הם הקמעות של האיגוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה במגזין האנימציה העולמי Cartoon Brew
**ספר דברי הימים למלכי יהודה** הוא חיבור אבוד המוזכר בספר מלכים 15 פעמים.

המקור לקיומו של הספר
--------------------

בסוף פירוט קורותיהם של 15 מתוך 20 מלכי יהודה, משתמש ספר מלכים בנוסחת סיום קבועה "וְיֶתֶר דִּבְרֵי פלוני, וְכָל אֲשֶׁר עָשָׂה, הֲלוֹא הֵם כְּתוּבִים עַל סֵפֶר דִּבְרֵי הַיָּמִים לְמַלְכֵי יְהוּדָה". משפט זה אינו מופיע בסוף סיפור חייהם של חמשת המלכים הבאים: אחזיה, עתליה, יהואחז, יהויכין וצדקיהו.

בחקר המקרא מקובל להניח כי "ספר דברי הימים למלכי יהודה" אינו ספר דברי הימים, כיוון שהחלק הארי של ספר מלכים – אשר מזכיר את "ספר דברי הימים למלכי יהודה" – מתוארך לתקופת בית ראשון, בעוד שספר דברי הימים מתוארך למאה ה-4 לפנה"ס, במהלך התקופה הפרסית בארץ ישראל.

תוכן הספר
---------

ניתן לשחזר את תוכנו המשוער של "ספר דברי הימים למלכי יהודה" לפי האזכורים שלו בספר מלכים. הספר הורכב כנראה מכרוניקות רשמיות של המלכים בממלכת יהודה, כפי שהיה מקובל ליצור בממלכות במזרח הקרוב בעת העתיקה. ייתכן ש"סֵפֶר דִּבְרֵי הַיָּמִים לְמַלְכֵי מָדַי וּפָרָס" המוזכר במגילת אסתר הוא לא יותר מאשר העתקה סגנונית המבוססת על "ספר דברי הימים למלכי יהודה". שלמה המלך כנראה לא נכלל בתוך "ספר דברי הימים למלכי יהודה", אלא בספר אחר בשם "סֵפֶר דִּבְרֵי שְׁלֹמֹה" (מלכים א', י"א, מ"א).

ראו גם
------

* ספר הישר
* ספר מלחמות ה'

קישורים חיצוניים
----------------

* מנחם הרן, בין אנאלים מלכותיים למקורות ספרותיים: ספרי דברי הימים למלכי יהודה ולמלכי ישראל — מה הם?, **ארץ-ישראל – מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה**, 1999, באתר JSTOR

ביאורים
-------

1. ↑  על כך רומזים הלשון המאוחרת של ספר דברי הימים, הכוללת מילים רבות מהשפה הפרסית, וכן ואזכור עקיף של גירוש הנשים הנוכריות, שנעשה באותה התקופה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אדל ברלין, **מקרא לישראל**: אסתר, תל אביב: עם עובד, 2001, עמ' 27
2. ↑  אלכסנדר רופא, **מבוא לספרות המקרא**, ירושלים: הוצאת כרמל, 2006, עמ' 177-167
3. ↑  מרדכי כוגן, **מקרא לישראל**: מלכים, תל אביב: עם עובד, 2019, עמ' 18-15
4. ↑  בנימין מזר, **דברי הימים למלכי יהודה וישראל**, בתוך "אנציקלופדיה מקראית" ב', ירושלים: מוסד ביאליק, 1954, עמ' 607
5. ↑  מגילת אסתר, פרק י', פסוק ב'
**ויליאם "ביל" פילקצ'וק** (באנגלית: **William Bill Pilczuk** נולד ב-14 בספטמבר 1971) הוא שחיין עבר אמריקאי. אלוף עולם שהתמחה במשחה ל-50 מטר חופשי.

ביוגרפיה
--------

פילקצ'וק נולד בקייפ מיי פוינט, ניו ג'רזי. הוא למד באוניברסיטת אובורן, אלבמה והתאמן בהדרכתו של המאמן הראשי דייוויד מארש.

### 1995

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה בשנת 1995 זכה פילקצ'וק במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי אחרי המנצח פרננדו שירר מברזיל ולפני בן ארצו השיאן העולמי טום ג'אגר. אותה שנה הוא זכה גם במדליית כסף באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה, יפן במשחה ל-50 מטר חופשי אחרי פרננדו שירר ולפני בן ארצו ג'ייסון רוזנבאום.

### 1997

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1997 זכה פילקצ'וק במדליית זהב ביחד עם ריקרדו בוסקה מפוארטו ריקו במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.42 שניות לפני בן ארצו דייוויד פוקס (22.69 שניות).

### 1998

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכה פילקצ'וק במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.29 שניות לפני אלכסנדר פופוב שסיים במקום השני (22.43 שניות) ובמקום השלישי השחיינים ריקרדו בוסקה מפוארטו ריקו ומייקל קלים מאוסטרליה (22.47 שניות). בשלב המוקדמות הוא שחה תוצאה של 22.70 שניות ועלה מהמקום הרביעי לשלב הגמר.

### 1999

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בסידני, אוסטרליה בשנת 1999 זכה פילקצ'וק במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.52 שניות אחרי המנצח ברנדון דדקינד מדרום אפריקה (22.06 שניות) וגארי הול ג'וניור בן ארצו (22.26 שניות).

תארים והישגים
-------------

* פילקצ'וק זכה 5 פעמים בתואר אליפות ארצות הברית במשחה ל-50 מטר חופשי.

| אלופי עולם בשחייה – משחה ל-50 מטר חופשי (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1986: טום ג'אגר ארצות הבריתארצות הברית • 1991: טום ג'אגר ארצות הבריתארצות הברית • 1994: אלכסנדר פופוב רוסיהרוסיה • 1998: ביל פילקצ'וק ארצות הבריתארצות הברית • 2001: אנתוני ארווין ארצות הבריתארצות הברית • 2003: אלכסנדר פופוב רוסיהרוסיה • 2005: רולנד סקומן דרום אפריקהדרום אפריקה • 2007: בנג'מין ויילדמן-טוברינר ארצות הבריתארצות הברית • 2009: סזאר סיילו ברזילברזיל • 2011: סזאר סיילו ברזילברזיל • 2013: סזאר סיילו ברזילברזיל • 2015: פלורן מנודו צרפתצרפת • 2017: קיילב דרסל ארצות הבריתארצות הברית • 2019: קיילב דרסל ארצות הבריתארצות הברית • 2022: בן פראוד הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת • 2023: קמרון מקאבוי אוסטרליהאוסטרליה |  |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

* ביל פילקצ'וק, באתר Swimrankings

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1843 8148
* LCCN: no2011031624
* VIAF: 169554958
* WorldCat: lccn-no2011031624

 |
פליטים מהולנד מגיעים לנמל טילברי ב-1945
**נמל טילברי** (באנגלית: **Port of Tilbury**) הוא הנמל הימי העיקרי של מטרופולין לונדון רבתי. הנמל ממוקם על גדות נהר התמזה באסקס, 40 קילומטרים ממזרח לגשר לונדון. הנמל מופעל על ידי חברת Forth Ports. הנמל הוא נמל יבוא עיקרי של הממלכה המאוחדת לסחורות במכולות, תבואה בתפזורת, כלי רכב ומוצרי נייר. לשעבר חלק מנמל לונדון ההיסטורי.

גאוגרפיה
--------

הנמל ממוקם על גדתו הצפונית של נהר התמזה, בנפתול שנוצר במקום בו הנהר עורך עיקול לדרום (*Northfleet Hope*), רוחבו כ-750 מטרים ועומקו כ-10 מטרים. סמוך לנמל ממוקמת העיירה טילברי.

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **נמל לונדון**  

נמל לונדון הוקם בשלבים לאורך התמזה מאזור מצודת לונדון ומזרחה, במהלך המאה ה-19 עד שהיה לנמל הגדול בעולם. ב-1882 התיר חוק של הפרלמנט הבריטי להקים נמל מים עמוקים סמוך יותר לשפך נהר התמזה, במורד הזרם מלונדון, באזור טילברי שייקרא רציפי טילברי (Tilbury Docks). הקמת הנמל דרשה ניקוז וכיסוי של 450 אקר של אדמות ביצה בנפתול של טילברי באזור אסקס. כלי השיט הראשון עגן בנמל ב-17 באפריל 1886. מיקומו היה מוצלח והתאים במיוחד לעידן ספינות הקיטור ולפיכך עבר עד מהרה למוביל ולמוצלח בין רציפי נמל לונדון.

הרציפים כללו תא שיט גדול (213 מטרים ארכו ו-24 מטרים רחבו), לחיפוי על תנודות הגאות והשפל ממנו התפצלו שלושה רציפים עיקריים (מזרח, מרכז ומערב) ושני מבדוקים יבשים. ב-1909 נכלל נמל טילברי ברשות נמל לונדון (Port of London Authority ;PLA).

מ-1916 החל הנמל לשרת גם אניות נוסעים והיה נמל קווי השיט היחיד בלונדון (ולפיכך, גם נקודת ההגירה הראשית לעיר, דרכו הגיעו אליה במהלך השנים גם פליטים, בהם ילדי הקינדר-טרנספורט, מהגרים מאוסטרליה ומאיי הקריביים).

בין 1921 ל-1929 נערכו במקום שיפוצים, בהם הרחבת תא השיט לכדי 300 מטרים אורך ו-34 רוחב, חפירת תעלת קישור נוספת לתמזה והקמת מבדוק יבש גדול נוסף. בשנות הארבעים שימש הנמל את הצי הבריטי. בשנות השישים החלו רציפי נמל לונדון שבמעלה הזרם (קרוב יותר למרכז לונדון) להסגר. במקביל פיתחה רשות נמל לונדון את טילברי. בין 1963 ל-1966 הוקמה שלוחה רביעית באורך של כקילומטר וחצי, ב-1967 נפתח מסוף מכולות ענק (Tilbury Container Services Ltd ;TCS, שהחל לפעול רק ב-1970 עקב סכסוכי עבודה) וב-1969 הוקמה ממגורת תבואה גדולה, שהייתה בשעתה הגדולה באירופה וטרמינל הנוסעים נסגר. ב-1978 נחפרה גישה עמוקה לנמל עבור ספינות מכולה גדולות.

בשנת 1981 נסגר נמל לונדון, כאשר החלק היחיד מתוכו שהמשיך לפעול ולהתפתח היה נמל טילברי.

ב-1992 הופרט הנמל ונמכר לחברת Forth Ports. ב-1995 נפתח מחדש טרמינל הנוסעים (The London Cruise Terminal - Tilbury).

ב-2017 הגישה חברת Forth Ports לרשויות התכנון בקשה לאשר את הקמת נמל טילברי2, שעתיד לקום על אתר תחנת הכוח טילברי הנטושה ולהכפיל את תפוסת הנמל הקיים.

אתר צילום לסרטים
----------------

בנמל צולמו סצנות מן הסרטים אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון, באטמן מתחיל ואלפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל טילברי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נמל טילברי
* ההיסטוריה של רציפי טילברי 1886-1981
* מפת הנמל
* פיתוח נמל טילברי2
* נמל הנוסעים
* צים בוחנת פקידת נמל טילבורי כחלופה לפליקסטאו, פורט2פורט, 29 בנובמבר 2009
**אגודת פרחי הדובדבן** או **סקורקאי** (ביפנית: 桜会) הייתה התאגדות לאומנית חשאית, שהוקמה על ידי קצינים צעירים בצבא היפני הקיסרי בספטמבר 1930. אנשי האגודה האמינו בארגון מחדש של האימפריה היפנית, תוך התבססות על אידאולוגיה מיליטריסטית וטוטליטרית והפיכתה לדיקטטורה צבאית הנשלטת על ידי הקיסר והצבא.

חזונם העיקרי היה החלת "הרסטורציה של שווה", במסגרתה ישוקם מעמדו של הקיסר הירוהיטו והוא ישוחרר מהשפעתם של הפקידים הסובבים אותו, אותם ראו כמושחתים. ההתאגדות האמינה באלימות ובהפיכה צבאית ככלי להשגת מטרותיה.

אגודת פרחי הדובדבן הונהגה על ידי הלוטננט קולונל קינגורו האשימוטו, ששימש באותו זמן כראש המחלקה הרוסית במטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי ועל ידי קפטן איסמו צ'ו. היא נתמכה גם על ידי הגנרל סדאו אראקי.

עם הקמתה מנתה היחידה כעשרה קצינים, ששירתו במטה הכללי של הצבא היפני. בהמשך הצטרפו אליה קצינים מיחידות נוספות, כך שעד פברואר 1931 נמנו על חבריה כ-50 קצינים ואילו עד אוקטובר מנתה כבר כמה מאות קצינים. אחד מחבריה הבולטים היה קוניאקי קויסו, לימים ראש ממשלת יפן.

במהלך 1931 תכננה אגודת פרחי הדובדבן שתי הפיכות צבאיות - תקרית מרץ ותקרית אוקטובר, אך שתיהן לא יצאו אל הפועל. לאחר תקרית מרץ נעצרו מנהיגיה של האגודה, מה שגרם למעשה לפירוקה.

לאחר ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932 הצטרפו רבים מחבריה לסיעת הטוסי-הא שנוצרה בתוך הצבא.

ראו גם
------

* קודו-הא
* מרד הנפל של 26 בפברואר 1936

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr94010287
* VIAF: 252612464
* WorldCat: lccn-nr94010287

 |
**רייצ'ל גריידי** (באנגלית: **Rachel Grady**) היא במאית ומפיקת קולנוע אמריקאית ממוצא יהודי.

רייצ'ל גריידי נולדה למשפחה יהודית. אביה הוא ג'יימס גריידי, עיתונאי אמריקאי.

בשנת 1997 היא הכירה את היידי יואינג ובשנת 2001 הן הקימו חברת הפקה Loki Films. החברה מתמחה בסרטי תעודה אך גם בסרטי טלוויזיה ופרסומות.

סרט תעודה The Boys of Baraka על נוער בעייתי של בולטימור זכה בפרס מיוחד ב-South by Southwest והיה מועמד לקבלת פרס אמי.

בשנת 2006 היא הפיקה סרט Jesus Camp על חוויית מחנה קיץ נוצרי לילדים. בעקבות הקרנת הסרט, המחנה בו נערכו צילומים נסגר. הסרט היה מועמד לקבלת פרס אוסקר.

סרט Detropia הופק בשנת 2012 והוקדש למצב הקשה של העיר דטרויט. הסרט היה מועמד לקבלת פרס אוסקר.

בשנת 2017 הופק סרט One of Us על קהילה יהודית-חסידית בברוקלין.

ב-2020 הופק סרט Love Fraud, שכולל 4 פרקים והוקדש לנושא פשעים באינטרנט. באותה שנה היא הייתה שותפה להפקת סרט תיעודי אלוהי התינוקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רייצ'ל גריידי** בוויקישיתוף
* רייצ'ל גריידי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* רייצ'ל גריידי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רייצ'ל גריידי, באתר AllMovie (באנגלית)
* רייצ'ל גריידי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417516705171
* LCCN: nr2003027757
* NTA: 305545213
* SUDOC: 132087073
* Trove: 1458056
* VIAF: 78807394
* WorldCat: lccn-nr2003027757

 |
**תמר הוסטובסקי ברנדס** היא חברת סגל (בדרגת פרופסור חבר) בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו. היא בעלת תואר ראשון במשפטים (LL.B) מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות, תואר שני (LL.M) בהצטיינות ודוקטורט (J.S.D) במשפטים מאוניברסיטת קולומביה. תחומי המחקר של הוסטובסקי ברנדס הם משפט בין-לאומי פומבי ומשפט חוקתי, והיחס בין השניים, וכן בממשק בין משפט לתאוריה פוליטית. לפני שהצטרפה לסגל הקריה האקדמית אונו, עבדה הוסטובסקי ברנדס כעורכת דין במחלקה המסחרית במשרד עורכי הדין Schulte, Roth & Zabel, LLP, בניו יורק, ולימדה בתואר השני בלימודים גלובליים באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 2018 היא התארחה כ-Short Term International Visiting Professor בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה.

מאמרה "The Diminishing Status of International Law in the Decisions of the Israeli Supreme Court concerning the Occupied Territories" זכה בפרס המאמר הטוב ביותר לשנת 2021 בכתב העת "International Journal of Constitutional Law".

הוסטובסקי ברנדס היא עמיתה בכירה במכון למחשבה ישראלית. כמו כן היא חברה בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה הפועל נגד הרפורמה המשפטית בשנת 2023. במהלך 2023 מונתה הוסטובסקי ברנדס לצוות המשא ומתן של מפלגת העבודה בבית הנשיא, לצד אבי ניסנקורן וחברי הכנסת אפרת רייטן וגלעד קריב, וכיהנה בו עד לפרישת המפלגה מהשיחות.

הוסטובסקי ברנדס נולדה וגדלה בירושלים. למדה בבית הספר התיכון הגמנסיה העברית ושירתה בצה״ל כקצינת חינוך.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר הקריה האקדמית אונו
* תמר הוסטובסקי ברנדס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר גוגל סקולר
* תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר SSRN

### בתקשורת

* תמר הוסטובסקי ברנדס ויניב רוזנאי, "כן, בג"ץ יוכל להתערב בביטול עילת הסבירות", באתר הארץ, 23 ביולי 2023.
* תמר הוסטובסקי ברנדס, "אסור להפוך את החלטת בג"ץ בעניין הסבירות לחזות המחאה", באתר גלובס, 12 בספטמבר 2023.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר הקריה האקדמית אונו, ‏1 במאי 2019
2. ↑  Tamar Hostovsky Brandes, The diminishing status of international law in the decisions of the Israeli Supreme Court concerning the Occupied Territories, International Journal of Constitutional Law, ‏17 September 2020
3. ↑  I•CON Best Paper Prize: prize-winning papers, International Journal of Constitutional Law
4. ↑  ד"ר תמר הוסטובסקי ברנדס, באתר המכון למחשבה ישראלית
5. ↑  "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
6. ↑  מפלגת העבודה תצטרף לשיחות הרפורמה בבית הנשיא, באתר אייס, 28 במרץ 2023
7. ↑  ניצן שפיר, ‏צוות המשא-ומתן של העבודה פרש משיחות ההידברות בבית הנשיא, באתר גלובס, 16 באפריל 2023
הרב **שאול בראך** (כ"ט בשבט ה'תרכ"ה – כ"ו בשבט ה'ת"ש; 25 בפברואר 1865 – 5 בפברואר 1940) היה פוסק הונגרי-צ'כוסלובקי, אב בית דין מאגנדורף, קרולי וקאשוי.

חייו
----

נולד בשנת ה'תרכ"ה, לאמו ליבא (בת הרב יעקב מאיר צבי פרידלנדר מחבר הספר "דרך ימה") ולאביו הרב אלעזר בראך. במקור שם המשפחה היה פרערא, על שם העיר פרערא שבצ'כיה, בה גרה המשפחה דורות רבים, אולם סבו של הרב שאול יחד עם ששת אחיו שינו את שמם מפרערא לבראך. 

נשא לאישה את רבקה בת הרב נפתלי. לאחר הבר מצווה יצא לישיבת חוסט והספיק ללמוד תשעה חודשים אצל מהר"ם שיק לפני שנפטר. לאחר מכן המשיך את לימודיו אצל החתן סופר בישיבת מטרסדורף. היה נוסע לאדמו"רים מסיגט ועמד בקשר גם עם חסידות באבוב.

רבנות
-----

במשך שמונה עשרה שנה כיהן כרבה של העיר מאגנדורף, כיום בדרום מערב סלובקיה. במשך ארבע עשרה שנים כיהן כרבה של העיר קרולי. כשבע עשרה שנה לפני פטירתו, בסביבות שנת 1923 התמנה לכהן כרבה של העיר קאשוי. בכל עיר בה כיהן כרב היה מוסר ומפיץ לציבור את משנתו החריפה נגד הציונים וכנגד אגודת ישראל. עליהם כתב:

> 
> כל מי שמאמין בתורת משה ירחק מאוד מאהלי ציונים ומזרחים וימנע מלאכול ולשתות אצלם כמו אצל נכרים והי' ראוי להבדילם מקהל ישראל.
> 
> 
> 
> — "אבות על בנים: ביאור על מסכת אבות", דפוס יעקב ווידער, סמיהעאלי תרפ"ו. עמ' כז.
> 

 על הרב קוק כתב: 

> 
> הוא מסית ומדיח כירבעם בן נבט, לא רציתי להזכיר שמו המרומז בישעיה' כ"ח ח' (כי כל שלחנות מלאו **קיא** ר"ת אברהם יצחק קוק)... דקרובים דרכיו לאותו האיש ... ויש תקוה טובה שגם הוא יתנצר... וכל אשר יכבד אותו הוא ממש כמשתחווה לע"ז.
> 
> 
> 
> — תשובה מיום י"א תשרי תרפ"ז, ספר "צבי חמד", עמ' עא.
> 

עמד בראש ישיבה גדולה, פרסם במשך חייו כעשרה ספרי רוח תרבות והלכה בנושאי דת. על שמו נוסד בית הספר "שאול בחיר ה'". תלמידו ישראל ארליך הוציא לאור ספר ביוגרפיה על הרב בראך. העובדות בספר נלקטו גם מתלמידי בית הספר ומאנשי רוח שהלכו לאורו. ביום שני כ"ו בשבט ה'ת"ש 5 בפברואר 1940 נפטר הרב שאול בראך.

ספריו
-----

* **משמרת אלעזר**, על המועדים
* **בהיות הבוקר**, דרושים על חג השבועות
* **גבעת שאול**, על חודש אלול
* **וַיִּשָּאֵל שאול** חלק א' וב', שו"ת
* **חלק לעולם הבא**, על מסכת אבות
* **טוב דברך**, על הגדה של פסח
* **ליבא בעי**, חידושים
* **אבות על בנים**, על מסכת אבות
* **שאול שאל**, בירורים בהלכות ביורה דעה

לקריאה נוספת
------------

* ישראל ארליך, **שאול בחיר ה'**, באתר היברובוקס
* תולדות חייו ספר גדולת שאול, מאת הרב נפתלי צבי בראדי מבני ברק מצאצאיו

קישורים חיצוניים
----------------

* The Rabbis Speak Out, NKUSA
* גדולת שאול
* שאול בן אלעזר בראך (1865-1940), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הספר "שאול בחיר ה' באתר היברו בוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305592205171
* LCCN: n86115200
* VIAF: 103454217
* WorldCat: lccn-n86115200

 |
**אל-נאת'** (בערבית:  **النطح**, "הנוגח") או **β בשור** (**בטא בשור**, מלעז: **Beta Tauri**) הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים שור והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. מיקומו של הכוכב הוא בקצה הקרן של השור ומכאן מקור שמו. מיקומו על הגבול עם קבוצת עגלון הביא לכך שבעבר הוא נכלל בקבוצת עגלון וקיבל את ציון באייר γ בעגלון, אך כיום שם זה אינו מקובל.

הכוכב נמצא כ-3 מעלות מערבית לנקודת הניגוד של מרכז שביל החלב, כלומר קרוב לנקודה המציינת את הכיוון ההפוך ממרכז הגלקסיה. מיקומו מעט מצפון למישור המילקה גורמת לכך שהוא מכוסה לעיתים על ידי הירח, אך בדרך כלל ניתן לצפות בכיסוי רק בחציו הדרומי של כדור הארץ ואף פעם לא מצפון לקו הרוחב 33°.

תכונות
------

אל-נאת' הוא ענק כחול, מטיפוס ספקטרלי B7 III, המאיר בעוצמה של פי 300 מעוצמת ההארה של השמש בתחום האור הנראה ופי 700 אם כוללים את הקרינה העל-סגולה הנפלטת ממנו. מסתו כ-4.5 מסות שמש והוא ככל הנראה יצא מן הסדרה הראשית לאחר שכילה את המימן שבליבתו וכעת הוא מתיך בליבתו הליום לפחמן ולחמצן בתהליך שמביא להתנפחותו והתקררותו, כך שהוא צפוי להפוך לענק כתום בתוך מספר מיליוני שנים.

ניתוח של ספקטרום הבליעה של אל-נאת' מראה על שכיחות גבוהה מהרגיל של מנגן ושל כספית ולעומת זאת מיעוט של מגנזיום וסידן. הסיבה לכך אינה ידועה בוודאות וייתכן שהתפלגות המתכות הלא שגרתית נובעת משקיעה של יסודות מסוימים אל תוך הכוכב תוך עליה של יסודות אחרים אל פני השטח כתוצאה משילוב של כבידה ושל לחץ קרינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אל-נאת', באתר של ג'ים קלר
* אלנאת', בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| הכוכבים הבולטים בקבוצת שור |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| α (אלדברן) • β (אל-נאת') • η (אלקיונה) • ζ |  |

 |
**אנדרס אופר** (באסטונית: **Andres Oper**; נולד ב-7 בנובמבר 1977 בטאלין, אסטוניה) הוא כדורגלן עבר אסטוני ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.

קריירה
------

אופר החל את הקריירה שלו בפלורה טאלין בשנת 1994, שיחק בה עד 1999, כאשר ב-1996 הוא מושאל לטרביס פארנו. הוא עבר לאולבורג בולדספילקלאב ב-2 ביולי 1999, תמורת מיליון דולר. לאחר שנתיים הצטרף אינדרק ז'לינסקי והשניים היו הכוכבים בקבוצה.

ב-10 ביולי 2003 חתם לשנתיים בטורפדו מוסקבה הרוסית, אך עזב אותה לאחר שנפצע ברגלו הימנית ב-2005. ב-31 באוגוסט 2005 חתם אופר לעונה אחת ברודה, לאחר שהעדיף אותה על פני סנדרלנד. את שערו הראשון הבקיע ב-1 באוקטובר 2005, בניצחון רודה 2-3 על ויטסה ארנהיים. ב-28 במאי 2006 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2008. את העונה הראשונה שלו בקבוצה הוא סיים בתור מלך השערים בקבוצה ובמקום השני בליגה אחרי דירק קויט. ב-16 במאי 2007 הוא חתם על חוזה חדש עד ה-30 ביוני 2009.

ב-19 ביולי 2009 חתם אופר לחצי שנה בשאנגחאי שנחווה מהליגה הסינית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול ג'יאנגסו סיינטי ב-2 באוגוסט. בינואר 2010 חזר להולנד וחתם בדן האג, ולאחר חצי עונה חתם בא.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. בינואר 2012 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מאותה הליגה, ולאחר שנה וחצי שוחרר מהמועדון בקיץ 2013.

### נבחרת אסטוניה

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אסטוניה ערך אופר לפני גיל 17, במשחק מול נבחרת לטביה בגביע הבלטי. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 3-2 לנבחרת שוודיה ב-8 ביוני 1997, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998.

בסך הכל ערך אופר 134 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 38 שערים, והוא מלך השערים של נבחרת אסטוניה בכל הזמנים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדרס אופר** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7425149544616900490009
* WorldCat (עם VIAF): 7425149544616900490009

 |
**ראונו סאפינן** (באסטונית: **Rauno Sappinen**; נולד ב-23 בינואר 1996) הוא כדורגלן אסטוני המשחק בעמדת החלוץ בהפועל ירושלים.

קריירת מועדונים
---------------

סאפינן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלורה טאלין אליה הצטרף בגיל 10. ב-2 במרץ 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-4 נגד טאלין קאלב. ב-14 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד טאמקה. בעונת 2015 זכה עם המועדון באליפות הראשונה שלו בקריירה. באותה שנה נבחר לכדורגלן הצעיר של השנה באסטוניה. סאפינן היה מלך השערים של פלורה בליגה במשך שלוש עונות רצופות מ-2015 עד 2017, באחרונה אף היה מלך שערי הליגה.

ב-31 בינואר 2018 הושאל לבירסחוט מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה. ב-9 בפברואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 0–0 נגד וסטרלו.

ב-13 באוגוסט 2018 הושאל לדן בוס עד לסיום העונה. ארבעה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד פולנדם בו גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.

ב-14 באוגוסט 2019 הושאל לדומז'אלה מליגת העל הסלובנית עד לסיום העונה, עם אופציה לחתימה לשלוש שנים, אולם חזר לפלורה בשנת 2020.

ב-6 ביולי 2021 הבקיע צמד בניצחון נגד פאולה היברניאנס המלטזית במסגרת סיבוב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות.

ב-22 בדצמבר 2021 חתם לשלוש שנים וחצי בפיאסט גליביצה מליגת העל הפולנית. ב-24 בינואר 2023 הושאל לסטאל מיילץ עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה.

ב-13 ביולי 2023 חתם לעונה אחת בהפועל ירושלים. ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-19 באוגוסט קרע את הרצועה הצולבת במהלך משחקי מיקום נגד 0-1 נגד בית"ר ירושלים, והושבת לשארית העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, שיחק בכל הנבחרת הצעירות של אסטוניה, ואף שימש כקפטן נבחרת הנוער והצעירה.

ב-11 בנובמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0–3 נגד גאורגיה. ב-20 בנובמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד סנט קיטס ונוויס.

תארים
-----

פלורה טאלין
* ליגת העל האסטונית: 2015, 2017, 2020
* הגביע האסטוני: 2012/2013, 2015/2016
* הסופר קאפ האסטוני: 2014, 2016, 2021

אישיים
* הכדורגלן האסטוני של השנה: 2020
* הכדורגלן האסטוני הצעיר של השנה: 2015, 2018
* כדורגלן השנה בליגת העל האסטונית: 2017
* מלך שערי ליגת העל האסטונית: 2017
* כדורגלן השנה של האוהדים בליגת העל האסטונית: 2015, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראונו סאפינן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  יניב טוכמן‏, הפועל ירושלים החתימה את ראונו סאפינן, חלוץ נבחרת אסטוניה, באתר וואלה!‏, 13 ביולי 2023
2. ↑  אופיר סער‏, בעקבות הפציעה של סאפינן: אורי אלון יסייע ברכש להפועל ירושלים?, באתר וואלה!‏, 20 באוגוסט 2023
**שימון ולודרצ'יק** (בפולנית: **Szymon Włodarczyk**; נולד ב-5 בינואר 2003 בוולבז'יך שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית.

קריירת מועדונים
---------------

ולודרצ'יק גדל במחלקות הנוער של אריס סלוניקי, OFI כרתים, בלטיק גדיניה, לגיה ורשה ו-SEMP אורסינוב. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של לגיה ורשה, ובשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-25 במאי 2022 חתם ולודרצ'יק על חוזה לשלוש שנים בגורניק זאבז'ה מליגת העל הפולנית. הוא ערך 30 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.

ב-7 ביולי 2023 חתם ולודרצ'יק על חוזה לארבע שנים בשטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית.

תארים
-----

לגיה ורשה
* אליפות פולין (2): 2019/2020, 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Szymon Włodarczyk piłkarzem Górnika באתר הרשמי של גורניק זאבז'ה, 25 במאי 2022 (בפולנית)
2. ↑  NEUE POWER FÜR DEN STURM-ANGRIFF באתר הרשמי של שטורם גראץ, 7 ביולי 2023 (בגרמנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שימון ולודרצ'יק"**.
**לימונענע** היא סוג של לימונדה עשויה ממיץ לימון טרי ועלי נענע. המשקה פופולרי בישראל, וגם בירדן, לבנון, מצרים וסוריה.

מקור השם
--------

השם לימונענע הוא הלחם של המילים לימון ונענע. 

השם נולד במסע פרסום של חברת פוגל-לוין על ידי הרעיונאי (קופירייטר) רוני שניידר. מסע הפרסום נועד לקדם את מכירות שלטי האוטובוסים של חברת גלגלי זהב
ומטרת הפרסום הייתה ליצור מהומה סביב משקה שאז היה פיקטיבי על מנת להוכיח את יעילותו של פרסום המבוסס על שלטי אוטובוסים בלבד. הפרסום כלל מודעות בנוסח "גם רבינוביץ' וגם אוחנה שותים לימונענע", ורק לאחר שבועיים התבררה מטרתו האמיתית של הקמפיין. בעקבות העניין שנוצר במשקה הוא החל להיות מוגש במסעדות ונכנס ליצור מסחרי.

ייתכן שהמשקה עצמו היה קיים קודם לכן, ומקורו מהמזרח התיכון, מסוריה או מטורקיה.

הכרה בעולם
----------

הלימונענע מזוהה כמשקה ישראלי בפרט ומזרח התיכוני בכלל, וכמשקה מרענן במזג אוויר חם.

מחוץ למזרח התיכון היא מוגשת בסניפי ארומה אספרסו בר בארצות הברית, קנדה, ובבתי קפה ישראלים בפולין.

מתכונים
-------

המתכון הבסיסי כולל מים, הרבה מיץ לימון ונענע הנותנים למשקה טעם וצבע חזקים, וסוכר. אופן ההכנה המסורתי מעדיף מיץ לימון טרי על רכז, וכולל ריסוק הנענע בממחה והגשה עם קרח. אפשר להכין לימונענע גם כברד, וכשייק. כמו כן יש משקה יוגורט בטעם לימונענע.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Not your average lemonade, אתר זומפה (אנגלית)
2. ↑  לילך סיגן, לימונענע וירטואלית, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2001
3. ↑  ורד שרון-ריבלין ורד שרון-ריבלין, ‏מה בולט ושורץ בגוש דן?, באתר גלובס, 14 באוקטובר 1997
4. 1 2 3  Limonana: Sparkling Summer
5. 1 2 3  Mint Lemonade, אתר ifood.tv (אנגלית)
6. 1 2 3  Ice limonana â€" mint lemonade, the drink of the Israeli summer, מתוך בלוג קפה ליז (אנגלית)
7. ↑  The Frozen Seat, מגזין Expeditions
8. ↑  טרה משיקה משקאות יוגורט פרי עם תוספים בריאותיים, באתר ynet, 18 ביוני 2002

| מיצים |
| --- |
| מיצי פירות | מיץ אוכמניות • מיץ אשכוליות • מיץ חמוציות • לימונדה • לימונענע • מיץ ענבים • מיץ פטל • מיץ רימונים • מיץ תפוזים • מיץ תפוחים • מיץ אננס |  |
| מיצי ירקות | מיץ גזר • מיץ מלפפונים • מיץ עגבניות |
| שונות | אוטיי • סיידר • עשב חיטה • צום מיצים • שייק |
סמליל קודם של החברה
התווית הראשונה של בירה מכבי, עם דמות הלוחם המכבי**בירה מכבי** (באנגלית: Maccabee) היא בירת לאגר בהירה, תוצרת חברת טמפו משקאות, העשויה 100% לתת אירופאי ובעלת 5% אחוזי אלכוהול. הבירה נחשבת מתחילת יצורה בשנת 1968 לבירת פרימיום ונועדה בעיקר לייצוא. לאורך השנים זכתה הבירה ב-4 מדליות זהב בתחרויות בינלאומיות (בלוקסמבורג, פריז, בריסל ורומא). מאז השקתה נמכרו ממנה מאות מיליוני בקבוקים בארץ ובעולם. למכבי קהל לקוחות נאמן עם פלח שוק יציב יחסית, כ-11% משוק הבירה בישראל.

אפשר להשיג את הבירה בבקבוק של 330 מ"ל, 500 מ"ל או של 650 מ"ל, בפחית של 330 מ"ל או 500 מ"ל וגם בחבית של 20 ליטר.

היסטוריה
--------

בירה "מכבי" הושקה לראשונה באוגוסט 1964. כדי לייצר את הבירה, שנועדה להיות בירת פרימיום, הזמינו מבשלת שיכר לאומית בנתניה ברומייסטר בעל שם בינלאומי מגרמניה. הבירה יועדה לקהל צרכנים ישראלי איכותי בבתי מלון ומסעדות יוקרה ובעיקר לייצוא. הבירה, בת 5% אחוזי אלכוהול, יוצרה בסגנון פילזנר, שמקורו בעיירה פילזן שבצ'כיה. סגנון הפילזן מאופיין בבהירות וצלילות, טעם כשותי ורמת גזים גבוהה.

על תווית הבקבוק הראשונה משנת 1968 הופיע ציור של המכבים. בירה מכבי עמדה בציפיות וזכתה בתחרויות בינלאומיות נחשבות לבירה בשנים 1977 בלוקסמבורג, 1979 בפריז, 1981 בבריסל ו-1995 ברומא. על תוויות הבירה התווספו המדליות במהלך השנים.

בשנת 2005 יצאה טמפו עם מהדורה מוגבלת של מארזי בירה מכבי מעוצבים בידי אמנים ישראליים. המהדורה הייתה תולדה של שיתוף פעולה בין טמפו לבין ארגון וראייטי תחת השם "מכבי אמנים", במסגרתו עוצבו מארזי בירה מכבי בעיצובים ייחודיים של שלושה אמנים ישראליים, כמו: מנשה קדישמן, יאיר גרבוז ועפרה צימבליסטה. חלק מההכנסות ממכירת הבקבוקים הועברו כתרומה לארגון וראייטי.

בשנת 2009 עברה בירה "מכבי" מתיחת פנים. בעזרתה של חברת היינקן העולמית, עודכנה נוסחת המשקה ואחוז האלכוהול עלה מ-4.9% ל-5% אחוזים. בנוסף, הבקבוק והתווית עוצבו מחדש על ידי פיליפ בולקייה.

מוצרים נוספים של המותג
----------------------

בשנות השבעים השיקה בירה מכבי מאלט לייצוא. בשנת 1991 הושקה "מכבי לייט" בה אחוז האלכוהול ירד ל 3.5. בשנת 2003 יצאה בירה "מכבי ליים" בטעם של בירה עם לימון ליים.
בשנת 2006 הושקה בירה "מכבי שנדי"- בירה דלת אלכוהול בתוספת משקה ליים. בסוף שנת 2014 הושקה גרסה נוספת לבירה בה אחוז האלכוהול עלה ל-7.9 תחת התיאור "בירה לאגר חזקה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בירה מכבי** בוויקישיתוף
* בירה מכבי באתר טמפו

הערות שוליים
------------

1. ↑  בירה מכבי לרוויה ולהנאה, חרות, 12 באוגוסט 1964
2. ↑  טמפו מנסה לחזק את הזהות הישראלית של בירה מכבי, ynet, מאי 2005
3. ↑  מתן אברמוביץ', שותים כחול-לבן: בירה "מכבי" חוזרת למדפים במראה ובטעם משודרגים, עכבר העיר, אוקטובר 2009
דימתיל מתילפוספונט
מבנה תלת־ממדי של דימתיל מתילפוספונט
**דימתיל מתילפוספונט** (**Dimethyl methylphosphonate**, באנגלית: **methylphosphonic acid dimethyl ester**; ובקיצור: **DMMP**), הוא נוזל חסר צבע שנוסחתו הכימית **C3H9O3P**. נוסחת המבנה שלו: **CH3PO(OCH3)2**. נקודת ההתכה שלו היא 50°C- ונקודת הרתיחה שלו היא 181°C. חומר זה הוא חומר דליק. במגע עם מים עובר החומר הידרוליזה באיטיות. מספר ה-CAS שלו [756-79-6].

שימושו המסחרי העיקרי של הדימתיל מתילפוספונט הוא כחומר מעכב בעירה. שימושים מסחריים אחרים של החומר הם כתוסף הצתה מוקדמת לבנזין, מונע קצף, פלסטיסייזר, מייצב, חומר אנטי סטטי, ותוסף לממסים ולנוזלים הידראוליים עם טמפרטורה נמוכה. החומר יכול לשמש כזרז וכמגיב בסינתזה אורגנית, מאחר שהוא יכול ליצור יליד מגיב מאוד. הייצור השנתי של החומר בארצות הברית נע בין 91,000 ל-910,000 קילוגרם.

דימתיל מתילפוספונט אינו מסווג כרעל, אך הוא מזיק אם נשאף, נבלע או נספג דרך העור; על פי אמנת הנשק הכימי מסווג החומר כ-schedule 2 chemical והוא משמש בסינתזה של גז העצבים סארין. הוא יכול לשמש כמדמה לתרגולי הכשרת סארין ולכיול גלאים. הוא חשוד כחומר מסרטן.

דימתיל מתילפוספונט נודע בשמות רבים נוספים:

* dimethoxymethyl phosphine oxide
* dimethyl methanephosphonate
* dimethyl methyl phosphonate
* Fran TF 2000
* Fyron DMMP
* Metaran
* NSC 62240
* O,O-dimethyl methylphosphonate
* Reoflam DMMP

ב-4 באוקטובר 1992, כ-190 ליטר של דימתיל מתילפוספונט, יחד עם חומרים אחרים, השתחררו בהתרסקות טיסת אל על 1862 בביילמר, אמסטרדם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dimethyl methylphosphonate, webbook.nist.gov (באנגלית)
**דניל דניאל קסטיו פרסיאדו** (בספרדית: **Denil Deniel Castillo Preciado**; נולד ב-24 במרץ 2004 באקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית.

קריירת מועדונים
---------------

קסטיו גדל במחלקת הנוער של ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו. הוא הושאל במשך תקופה קצרה לאתלטיקו קין.

ב-24 באפריל 2023 חתם בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית. ב-29 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על מטאליסט חרקוב במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024.

קריירה בינלאומית
----------------

קסטיו היה חלק מסגל נבחרת אקוודור עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך הופעה אחת בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  ОФІЦІЙНО. Шахтар підписав Деніля Кастільо באתר Sport, ‏ 24 באפריל 2023 (באוקראינית)
2. ↑  Mundial Sub 20: Estos son los convocados de Ecuador que disputaran este torneo באתר Ecuavisa, ‏ 9 במאי 2023 (בספרדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דניל קסטיו"**.
סירות בבאייה דה מייל
**ברקואה** (בספרדית: **Baracoa**) היא עיר במחוז גואנטנמו במזרח קובה. היא הוקמה ב-1511 והייתה העיר הראשונה שהקימו הספרדים בקובה. העיר שוכנת לחופו של באיה דה מייל (Bahía de Miel, "מפרץ הדבש"), והיא מוקפת הרים שבודדו אותה במשך מאות שנים. למעשה, עד שנות ה-60 של המאה העשרים, הגישה היחידה לעיר הייתה בדרך הים. בשנת 2004 התגוררו בברקואה כ-82 אלף תושבים.

היסטוריה
--------

כריסטופר קולומבוס הגיע לקובה ב-27 באוקטובר 1492, במהלך מסעו הראשון. הוא עגן בנקודה המזוהה כיום כברקואה, וכינה אותו פורטו סאנטו. באותה העת חיו באזור בני הטאינו.

ב-1511 הגיע לקובה דייגו ולאסקס דה קואיאר במטרה לכבוש אותה ולהפכה למושבה ספרדית. ב-15 באוגוסט הוא ייסד את העיר, בשם נואסטרה סניורה דה לה אסונסיון דה ברקואה. היא הייתה לבירתה הראשונה של קובה, עד שב-1515 הועברה הבירה לסנטיאגו דה קובה. ב-1518 קיבלה מעמד של עיר והבישוף הראשון של קובה הקים בה את מושבו.

ספרד שאפה לשמור על כל אוצרות הטבע לעצמה, ואסרה על מסחר בין תושבי קובה לבין מדינות זרות. בשל מיקומה המבודד, התפתח בברקואה, במהלך המאות ה-16 וה-17, סחר בלתי חוקי עם הצרפתים והאנגלים. בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הגיעו לאזור צרפתים רבים שנמלטו מהאיטי בעקבות מרד העבדים, והם החלו לפתח גידולי קפה וקקאו. המטעים ננטשו בראשית המאה ה-20, ושרידיהם הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000.

עד המהפכה הקובנית, הגישה לברקואה הייתה רק דרך הים. בשנות ה-60 נסללה דרך הררית בת 120 ק"מ שחיברה בינה לבין גואנטנמו, ולאורכה הוקמו 11 גשרים. הדרך הוצגה כאחד מהישגיה הגדולים של המהפכה.

כלכלה
-----

כלכלת האזור מבוססת על גידולי קקאו, קוקוס ובננות, וברקואה היא המרכז העיקרי בקובה לייצור שוקולד.

בידודה של העיר עיכב את התפתחותה התיירותית, אך מאז נסללה אליה דרך הגישה, החלו להגיע אליה גם תיירים. עם האתרים הפופולריים בסביבתה נמנים הפארק הלאומי אלחנדרו דה הומבולדט והר השולחן אל יונקה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ברקואה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של ברקואה
* ברקואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2007048508
* NARA: 10037327
* VIAF: 138596341
* WorldCat (עם VIAF): 138596341

 |
**אליזבת' רידג'וויי** (באנגלית: **Elizabeth Ridgeway**; הוצאה להורג ב-24 במרץ 1684) הייתה אנגלייה שהורשעה ברצח בעלה והוצאה להורג בהעלאה על המוקד. היא הודתה גם בהרעלתם למוות של שלושה אנשים נוספים.

ביוגרפיה
--------

רידג'וויי נולדה בסוף המאה ה-17 בלסטרשייר שבאנגליה. היא גרה בבית הוריה עד גיל 29, והרעילה את אמהּ למוות אחרי ויכוח. לאחר מכן היא עברה לשמש כמשרתת בבית בעיר סמוכה, והרעילה למוות משרת ששירת לצידה, לאחר שבין השניים התפתחה טינה. את כל קרבנותיה הרגה רידג'וויי באמצעות הרעלת המאכל או המשקה של הקרבן בכספית כלורית או בארסן.

ב-1682 הרעילה רידג'וויי למוות את ג'ון קינג שחיזר אחריה, מפני שהעדיפה להיענות לחיזוריו של תומאס רידג'וויי העשיר, והשניים נישאו ב-1 בפברואר 1683. לאחר שהבינה שמצבו הכלכלי של בעלה הטרי למעשה קשה מאוד, היא הרעילה את המרק שלו בעת שהלך לכנסייה. רידג'וויי התלונן בפני ידידיו על טעמו של המרק, אך אכל אותו ומת כבר באותו ערב, שלושה שבועות ושלושה ימים אחר נישואיהם.

ידידיו של רידג'וויי חשדו באליזבת', והיא ניסתה להרעיל אף אותם, אך נכשלה. היא ניסתה לשחד אותם, אך הם פנו לשופט המקומי, וזה ציווה על חוקר מקרי המוות לבחון את הגופה. לאחר שאושר שאכן תומאס רידג'וויי הורעל, אליזבת' נכלאה בלסטר עד למשפט. כדי לבחון את אשמתה, היא נאלצה לגעת בגופתו של בעלה, מתוך אמונה מקובלת בתקופה זו שגופת הקרבן תדמם באופן ספונטני בנוכחות הרוצח.

אליזבת' טענה לחפותה, אך הורשעה ברצח ונידונה לשריפה. בבוקר הוצאתה להורג היא הודתה שהרעילה את אמה, את המשרת, את ג'ון קינג ואת בעלה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Telfer, Tori (2017). *Lady Killers*. New York, New York: HarperCollins. ISBN 978-0-06-243374-9.
2. ↑  Newton, John (1684). *The penitent recognition of Joseph's brethren*. London: Printed for Richard Chiswel. p. 1.
3. ↑  "On This Day in History: 24 March 1684". *cottagecapers.com*.
4. ↑  *A True Relation of Four Most Barbarous and Cruel Murders Committed in Leicestershire by Elizabeth Ridgeway*. London: Printed by Geo[rge]. Croom, at the Sign of the Blew Ball over against Baynard's Castle in Thames-street. 1684 – via Google Books.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n85310880
* VIAF: 75309458
* WorldCat: lccn-n85310880

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אליזבת' רידג'וויי"**.