recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ביצים מקושקשות עם תוספות שונות
ארוחת בוקר אנגלית עם ביצה מקושקשת, שעועית לבנה אפויה ברוטב עגבניות, תפוחי אדמה אפויים, בייקון, נקניקיות, עגבניות מבושלות ופטריות
**ביצה מקושקשת** (מכונה גם "**ביצה מבולבלת**") היא ביצה המטוגנת במחבת משומנת חמה, אשר תוך כדי הטיגון בוחשים אותה במזלג או בכלי אחר. באופן הכנה זה החלבון והחלמון אינם מתערבבים באופן אחיד, בשונה מחביתה שבה צורת ההכנה אחרת וכוללת שבירת הביצה בכלי נפרד, וערבובה היטב, כך שבמהלך הבחישה מתערבים החלבון והחלמון זה בזה, עד שנוצר נוזל עם מרקם (וצבע) אחיד. הבחישה במהלך הטיגון (בניגוד לבחישה טרם הטיגון) מונעת היווצרות מרקם אחיד ושטוח ובמקום זאת יוצרת מרקם בעל אופי 'פירורי' או 'גושי'. לרוב מתובלת ה"מקושקשת" במלח ולעיתים גם בפלפל שחור.

בדומה למאכלי ביצים מטוגנות אחרים, יש צורך לשמן את תחתית המחבת, לפני ששוברים לתוכה את הביצים. שימון המחבת נועד לשרת שני צרכים: האחד, הולכת חום טובה יותר לכל פני השטח התחתון של ה"מקושקשת". השני, שחרור קל יותר של החביתה מהמחבת בתום תהליך הטיגון. ניתן לשמן את המחבת בשמן צמחי, בתרסיס שמן, בחמאה או במרגרינה (המעניקים טעם נוסף ל"מקושקשת") או להשתמש במחבת טפלון שאין צורך לשמנה.

במדינות המערב ביצה מקושקשת מוגשת בארוחת בוקר. בישראל היא עשויה להיאכל גם בארוחת ערב.

לקבלת מרקם אוורירי יותר, יש להכניס יותר אוויר לביצה על ידי בחישה נמרצת בשלב ערבוב החלמון והחלבון. היווצרות בועות מעידה על כמות אוויר מספקת. ניתן להוסיף לביצים חלב, שמנת, שמנת חמוצה, חלב סויה או מים. טיגון על אש נמוכה ייצור מרקם רך יחסית, בעוד טיגון מהיר על אש גבוהה ייצור מרקם מוצק יותר.

ניתן להוסיף תוספות רבות לגיוון הטעם – גבינות שונות (צהובות או מלוחות), נקניקים מסוגים שונים, למשל פיסות שינקן, וירקות כגון בצל, פלפל, עגבנייה.

בארוחת בוקר אנגלית ביצה מקושקשת מוגשת לצד קלי, "האש בראונס" (לביבת תפוחי אדמה), פנקייק, בייקון או נקניקיות. יש המתבלים אותה בפפריקה או מגישים אותה עם קטשופ.

בארצות הברית קיימות גרסאות של ביצה מקושקשת עם בייקון ובצל, וביצה מקושקשת עם לקס ובצל.

היבט בריאותי
------------

ככלל, בגלל דרך הטלתה והחומרים המזינים שבה, מהווה ביצת תרנגולת כר-פורה להתפתחות פוטנציאלית של גורמים מרענים ("פתוגניים" בלעז). לכן, אכילת ביצה שלא בושלה לחלוטין טומנת בחובה סיכון בריאותי, בדגש על הדבקה בסלמונלה. מטעם זה מנחה משרד הבריאות הישראלי מוסדות אשפוז לטגן ביצה כזו עד ש"המרקם קשה, יבש וקרוש". מסיבה זו גם לתינוקות ולנשים הרות מומלץ שלא לאכול ביצים במרקם נוזלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביצה מקושקשת** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקבץ מאכלי ביצים, באתר כותר
2. ↑  הנחיות לשימוש בביצים במוסדות אשפוז, באתר משרד הבריאות
**ולדימיר דבאלישווילי** (בגאורגית: **ვლადიმერ დვალიშვილი**, ולדימיר דוואלישווילי; נולד ב-20 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר גאורגי.

קריירה
------

דבאלישווילי שיחק במשך שתי עונות במועדון הגאורגי דינמו טביליסי, עמו זכה באליפות ליגת העל הגאורגית ב-2005, ולאחר מכן עבר לאולימפי רוסתווי, עמה זכה באליפות נוספת ב-2007. לאחר עונתו היחידה ברוסתווי הוא עבר לקבוצה הלטבית סקונטו ריגה.

בקיץ 2009 עבר לקבוצה הישראלית מכבי חיפה. בעונתו הראשונה בחיפה סייע דוואלישווילי לקבוצה להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שכבש 5 שערים במשחקי המוקדמות. בליגת העל כבש 16 שערים ובישל 9 נוספים אך חיפה הפסידה האליפות בעונת 2009/2010 והודחה נגד דינמו מינסק אחרי הופעה לא מוצלחת בשלב הבתים. דבאלישווילי הבקיע 12 שערי ליגה ובישל 3 בעונת האליפות של מכבי חיפה בעונת 2010/2011‏. בעונת 2011/2012 מעמדו בקבוצה נחלש ועקב כך דיבורים על עזיבה התחזקו. בדצמבר שב דבאלישווילי להרכב הפותח של חיפה והבקיע 7 שערי ליגה.

בינואר 2012 עבר לפולוניה ורשה מליגת העל הפולנית. לאחר שנה במועדון, עבר בפברואר 2013 ליריבתה העירונית, לגיה ורשה עימה זכה בדאבל לאחר שכבש חמישה שערים ב-13 הופעות עד תום העונה. בעונת 2013/2014 כבש עשרה שערי ליגה וזכה עם לגיה ורשה באליפות שנייה ברציפות, והחמישית שלו בקריירה.

ב-13 באוגוסט 2014 חתם באודנסה בולקלוב הדנית. בקיץ 2015 חתם בפוגון שצ'צ'ין הפולנית. ב-10 ביולי 2016 חזר לאחר עשור לדינמו טביליסי. בשלוש הקבוצות לא הצליח להשאיר חותם והבקיע מעט שערים.

בינואר 2017 חתם באטיראו מליגת העל הקזחית. ב-25 בינואר 2018 חזר דבאלישווילי לישראל וחתם בהפועל אשקלון. ב-19 ביולי 2018 חתם דבאלישווילי בסבורתלו טביליסי, וביוני 2019 חתם בדינמו בתומי.

נבחרת לאומית
------------

בנבחרת גאורגיה משחק דבאלישווילי מאז שנת 2009, ואת שער הבכורה שלו כבש במשחק ידידות מול נבחרת אלבניה ביוני 2009. במוקדמות מונדיאל 2010 כבש שני שערים במדי הנבחרת.

תארים
-----

דינמו טביליסי
* אליפות גאורגיה: 2004/2005
* הסופר הקאפ הגאורגי: 2005

אולימפי רוסתווי
* אליפות גאורגיה: 2006/2007

מכבי חיפה
* אליפות ישראל: 2010/2011

לגיה ורשה
* אליפות פולין: 2012/2013, 2013/2014
* הגביע הפולני: 2013

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר דבאלישווילי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקה עונתית 2009/2010, האתר הרשמי של מכבי חיפה
**יוזף בלוק** ( בגרמנית: **Josef Block**‏; 27 בנובמבר 1863 – 20 בדצמבר 1943) היה צייר יהודי-גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.

קורות חייו וקריירה
------------------

בלוך נולד בבורנשטדט בשלזיה הפרוסית. הוא למד באקדמיה לאמנות בברסלב (ורוצלב), שם נוצרה ידידותו עם המחזאי הגרמני גרהרט האופטמן. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנות יפה במינכן. בסטודיו של המורה שלו פרופסור ברונו פיגלהיין, בלוך היה מעורב בציור הפנורמה הירושלמית של פיגלהיין.

ב־29 בפברואר 1892 הוקמה אגודת האמנים החזותיים במינכן באולפן שלו בטרזינשטראסה במינכן, מה שהפך לבסיס לזצסיון במינכן – תנועה של אמנים שחשבו שהאמנות אינה מספיק מודרנית ופתוחה. האירוע התרחש לקראת התערוכה הקולומביאנית העולמית 1893 בשיקגו, שם זכה בלוק במדליה על ציורו 'דמדומים'.

בשנת 1895 התחתן בלוק עם אלזה אופנהיים, בתו של הבנקאי ויועץ המסחר הוגו אוטו אופנהיים וצאצא של הבנקאי יוזף מנדלסון.

לאחר שגר במינכן עד 1896 עבר לברלין. הוא המשיך לצייר נושאים היסטוריים ותנ"כים, ציורי ז'אנר ריאליסטיים, דיוקנאות וטבע דומם, ומכר ציורים בגרמניה ובארצות הברית.

תערוכות נוספות כולל תערוכת האמנות הגדולה בברלין וגלריית פאול קסירר. בלוך היה גם מייסד שותף של הזצסיון הברלינאי, תנועה הדומה לזצסיון במינכן. חברים אחרים בזצסיון הברלינאי כוללים את לוביס קורינת, מקס ליברמן ואדוורד מונק. בלוק אהב לטייל והיה צלם חובב.

בלוק נרדף על ידי הנאצים בשנת 1933, בגלל מוצאו היהודי, ונאלץ למכור ציורים מהאוסף שלו. דירתו ברחוב דרפלינגר 16 בברלין נתפסה על ידי Generalbauinspektor בפיקודו של אלברט שפר.

בלוק נפטר בברלין בשנת 1943.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף בלוך** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lorenz, Detlef: Zur Biographie des schlesischen Malers Josef Block. In: Jahrbuch der Schlesischen Friedrich-Wilhelms-Universität zu Breslau 42-44 (2001-2003) [2003], 709-714.
2. ↑  The Panorama, History of a mass medium, www.prof-bruno-piglhein.de
3. ↑  Tschörtner, Heinz Dieter: Gerhart Hauptmanns letzter Jugendfreund Josef Block aus Bernstadt (1863-1943). In: Jahrbuch der Schlesischen Friedrich-Wilhelms-Universität zu Breslau 38/39 (1997/1998) [1998], 773-781.

Wikimedia Commons has media related to Josef Block.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007326116905171
* GND: 132352109
* ISNI: 0000 0001 2136 1460
* LCCN: no2011029357
* RKD: 121096
* SUDOC: 148635385
* ULAN: 500177420
* VIAF: 62706515
* WorldCat: lccn-no2011029357

 |
**רוברט הרמן שטרל** (בגרמנית: **Robert Sterl**‏; 23 ביוני 1867 – 10 בינואר 1932) היה צייר וגרפיקאי גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.

קורות חיים
----------

שטרל נולד בגרוסדובריץ, פרבר של דרזדן, בנו של סתת. בין השנים 1881–1888 הוא למד באקדמיה לאמנויות של דרזדן, אצל ליאון פוהל ויוליוס שולץ, לימים הפך לתלמיד אמן של פרדיננד פאוולס. שהות במושבת האמנים בגופלן ליד באנניץ הציגה בפניו את האימפרסיוניזם וציור באוויר הפתוח.

לאחר שעזב את הסטודיו של פאוולס עבד כצייר נוף ופורטרטים, ועד 1904 הפעיל בית ספר פרטי לציור לנשים. בשנת 1893 הוא הפך לאחד החברים המייסדים של הזצסיון בדרזדן (אנ'). הוא מונה לפרופסור באקדמיה בשנת 1906, שם לימד עד שנת 1931, והצטרף לזצסיון הברלינאי בשנת 1909.

בין השנים 1913 עד 1930 היה חבר בהנהלת ובועדה המייעצת של הגלריה בדרזדן, תפקידים אלו אפשרו לו לעזור לאמנים צעירים. כאשר גוטהארדט קוהל נפטר בשנת 1915, שטרל השתלט על כיתת הלימוד שלו. במהלך מלחמת העולם הראשונה, עבד כצייר מלחמה, בחזית המערבית בשנת 1915 ובחזית הדרומית בדולומיטים בשנת 1917. לאחר המלחמה הוא קנה בית בסטרופן ובנה שם סטודיו גדול.

עבודתו ומורשתו
--------------

בנוסף לנושא האימפרסיוניסטי הרגיל, הוא צייר מוזיקאים ועובדים, במיוחד חוצבים. הוא תמך במטרות ליברליות והפיק יצירות רבות בגישה חברתית. חלקם צוירו ברוסיה, לשם נסע זמן קצר לפני המלחמה. שניים מציוריו תויגו כ"אמנות מנוונת "בשנת 1937 והוסרו מהגלריה.

במהלך השנים לאחר המלחמה עבודותיו זכו לשבחים מאותן סיבות שהן גונו על ידי הנאצים.

הוא נפטר בשטרופן לאחר מחלה ממושכת ונקבר בביתו והוריש את אחוזתו לאקדמיה במטרה לגלות ולקדם אמנים חדשים.

"קרן רוברט והלן שטרל" הוקמה ממש לפני מותו בשנת 1931. מאז 1981, הבית מופעל כמוזיאון ומתקן מחקר.

החל משנת 1997, הקרן וארגונים נוספים העניקו את "פרס רוברט שטרל" לסטודנט לתואר שני באקדמיה. הפרס כולל 3,000 אירו ותערוכה במוזיאון.

גלריה
-----

* פורטרט של ווסטלפורטרט של ווסטל
* דיוקן ג'ורג' שמורלדיוקן ג'ורג' שמורל
* דיוקן של ארתור ניקיש דיוקן של ארתור ניקיש
* החוצבים החוצבים
* במחצבהבמחצבה
* שטים על האלבהשטים על האלבה
* שתייה בקצירשתייה בקציר
* איכרים רוסים מדוכאים איכרים רוסים מדוכאים
* עובדי פלדה עובדי פלדה
* הריסת גשר הריסת גשר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט שטרל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Robert Sterl - Stadtwiki Dresden, www.stadtwikidd.de
2. ↑  Robert-Sterl-Preis (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13339922p (data)
* GND: 118753584
* ISNI: 0000 0000 6677 9847
* KulturNav: f873c0f4-915c-4e71-9e79-2f1f9760055c
* LCCN: n84192037
* NKC: xx0210057
* NTA: 267805144
* RKD: 75102
* SUDOC: 050169580
* ULAN: 500010194
* VIAF: 59879561
* WorldCat: lccn-n84192037

 |
**עכסן הערבות** או **עכסן הפרריה** (שם מדעי: *Crotalus viridis*) הוא מין של נחש ארסי מהסוג עכסן החי בערבות עשב לאורך אמריקה הצפונית במערב ארצות הברית, דרום מערב קנדה וצפון מקסיקו והוא בעל דמיון לעכסן פסיפי.

תיאור
-----

העכסן הוא נחש גדול באורך של 100 עד 120 ס"מ כשהשיא נרשם באורך 151.5 ס"מ, במונטנה. הוא בעל רצועות חומות-בהירות עד כהות והעכס שבקצה הזנב שחור-לבן. הפנים בעלות מספר פסים אופקיים בהירים ולצד העיניים לנחש ישנם גומות חום, העוזרות לחוש בטרף בעל דם חם.

הוא חי כשמו בערבות לאורך המישורים הגדולים עד לגובה 2,775 מטרים מעל פני הים. הנחש פעיל בעיקר בין סלעים ולעיתים מטפס על שיחים ועצים נמוכים ובמספר נמוכים נפוץ סמוך למים. הנחש מתאים עצמו למזג האוויר, כאשר הוא פעיל יותר ביום בימים קרים ויותר פעיל בלילה בימים חמים.

זהו טורף ארסי התוקף ממארב טרף של יונקים קטנים, לרוב מכרסמים כמו עכבריים, סנאיי קרקע וארנבות וכן מעופות מקננות קרקע, דו-חיים, לטאות ואף נחשים אחרים.

הנחש בעל ארס מורכב מהמוטוקסינים חזקים. הכשת עכסן יכולה לגרום לדימומים פנימיים, נמק, ולתמס שריר והוא יכול להרוג, בעיקר מהרעלת דם. עם זאת לרוב הוא מכשכש בזנבו כדי לאיים ולהרחיק סכנות לפני ההכשה.

תת-מינים
--------

לנחש זה ידועים 2 תת-מינים:

* *Crotalus viridis viridis*
* *Crotalus viridis nuntius*

תת-מינים נוספים מהמין הועברו למינים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכסן הערבות** בוויקישיתוף
* עכסן הערבות, באתר ITIS (באנגלית)
* עכסן הערבות, באתר NCBI (באנגלית)
* עכסן הערבות, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכסן הערבות באתר הרשימה האדומה של IUCN
"**אגרטל פורטלנד**" הוא כד רומי, עשוי זכוכית, המתוארך למחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס. הכד מעוטר ברצועת זכוכית לבנה מגולפת (Cameo) המתארת נושאים מן המיתולוגיה היוונית והרומית. הכד שימש כמקור השפעה חשוב ליוצרי פורצלן החל מן המאה ה-18. מאז שנת 1945 הכד מצוי באוסף המוזיאון הבריטי בלונדון.

תיאור
-----

"אגרטל פורטלנד" עשוי מזכוכית בגוון כחול-סגלגל בגובה של 25 ס"מ ובקוטר של 17 ס"מ. על הכד פס עיטורי מתאר דמויות על רקע נוף. הדמויות עשויות כתבליט בולט העשוי מזכוכית לבנה בטכניקה של קמאו (Cameo).

היסטוריה
--------

על פי אגדה רווחת האגרטל התגלה על ידי פבריצ'יו לזארו (Fabrizio Lazzaro) בקברו של הקיסר הרומאי אלכסנדר סוורוס, באזור שנת 1582, אולם אין בידי החוקרים כל הוכחה למקום מציאתו. על פי סגנונו של הכד תוארכה תקופת עשייתו לתקופה שבין שנת 30 ל-20 לפנה"ס. עם זאת, תאוריה שפורסמה בשנת 2003 טוענת כי הכד נוצר רק בתקופת הרנסאנס, במהלך המאה ה-16. טכניקת ניפוח הזכוכית, שבעזרתה נוצר הכד, הומצאה באזור שנת 50 לפנה"ס. מחקרים מודרניים טוענים כי צבעו הלבן של העיטור נוצר על ידי טבילת האגרטל בזכוכית לבנה ושיוף והסרת החלקים הלבנים המיותרים מן האגרטל. על פי ניסיונות העתקה שנוצרו במאה ה-19, הסיקו חוקרים כי ייצורו של הכד ארך כשנתיים לפחות. 

התיעוד האפשרי הראשון של האגרטל מופיע במכתב משנת 1601, אותו שלח האסטרונום הצרפתי ניקולאס-קלוד פאברי דה-פירס (Nicolas-Claude Fabri de Peiresc) אל הצייר פטר פאול רובנס ובו מתואר הכד כחלק מן האוסף של הקרדינל האיטלקי פרנצ'סקה מריה דל-מונטה (Francesco Maria Del Monte). עם מותו של הקרדינל נרכש הכד על ידי משפחת ברבריני ונשמר באוספם (ביניהם באוספו של האפיפיור אורבנוס השמיני, בן המשפחה) במשך כ-150 שנה, עד לרכישתו בשנת 1778 בידי ויליאם המילטון (William Hamilton), שגריר בריטניה בנאפולי.

בשנת 1784 נמכר האגרטל לאלמנתו של הדוכס השני של פורטלנד. ויליאם קובנדיש-בנטינק (William Cavendish-Bentinck), הדוכס השלישי של פורטלנד, השאיל את האגרטל לאמן הבריטי ג'וזאיה וג'ווד, שיצר העתק של הכד בקדרות Jasperware. בשנת 1870 הציג וג'ווד את המהדורה הראשונה של ההעתקים שיצר. התערוכה הייתה פופולרית כל כך שווג'ווד נאלץ להגביל את מספר המבקרים על ידי הדפסת כרטיסים. העתק זכוכית ידוע נוצר על ידי יצרן הזכוכית פיליפ פרגנטר (Philip Pargeter), בעקבות תחרות שהפרס הראשון בה עמד על 1,000 פאונד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגרטל פורטלנד** בוויקישיתוף
* אגרטל פורטלנד, באתר המוזיאון הבריטי (באנגלית)
* אגרטל פורטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: Painter, Kenneth, and David Whitehouse, "The History of the Portland Vase", *Journal of Glass Studies*, vol. 32, 1990, pp. 24–37
2. ↑  ראו: "Age puzzle over 'Roman' treasure", BBC NEWS, 21 August, 2003
3. ↑  ההעתק מוצג במוזיאון הזכוכית בקורנינג, ארצות הברית, בצד עותקים נוספים של האגרטל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15737585z (data)
* GND: 4200092-0
* LCCN: sh2005002689
* SUDOC: 13457382X
* VIAF: 194070340
* WorldCat (עם VIAF): 194070340

 |
שלט רחוב משה דה פיג'וטו
**משה דה פיג'וטו** (בכתיב איטלקי: **Picciotto**‏; 1868–1942) היה מנהיג ציוני יליד חלב שבסוריה, והיושב ראש הראשון של ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים.

קורות חיים
----------

נולד בחלב שבסוריה בשנת ה'תרכ"ח לדניאל פיג'וטו, בן למשפחת פיג'וטו (פיצ'וטו) הענפה שמוצאה בפורטוגל, שבניה התיישבו לאחר גירוש פורטוגל באיטליה ובשטחי האימפריה העות'מאנית. חלק מבני המשפחה עברו מאיטליה (שם קיבלו תואר אצולה) והתיישבו בעיר חלב בה הם עסקו במסחר. אחדים מבני המשפחה שימשו בחלב כקונסולים של המדינות מהן הגיעו. המפורסם היה רפאל דה פיג'וטו שהיה קונסול אוסטריה בחלב.

בצעירותו למד בישיבה שהייתה ממוקמת בבית הוריו, בה נהגו רבני העיר ללמוד. בגיל 8 החל ללמוד בבית הספר אליאנס. בשנת ה'תרל"ז התייתם מאביו, ודודו, רבי משה פיג'וטו, שכיהן כקונסול אוסטריה בחלב, גידלו בביתו.

בגיל 18 החל לעסוק במסחר אריגים עם ארצות אירופה, בהן אוסטריה, גרמניה, צרפת ובלגיה. בשנת ה'תרמ"ט נסע לפריז שבצרפת, כדי לבקר בתערוכת המסחר המקומית, ונסיעתו זו חיזקה את קשרי המסחר שלו. בשנת ה'תרנ"ד נסע יחד עם אשתו למסע מסחר נוסף, ובשנת 1900 התיישב באנטוורפן שבבלגיה. מ-1906 עד 1924 גר במנצ'סטר שבאנגליה, שם פעל לבניית בית כנסת ספרדי נוסף על היחיד שהיה קיים עד אז, ובתקופת מלחמת העולם הראשונה בנה בית כנסת נוסף בעיר, עבור יוצאי סוריה, ועמד בראשו. בשנים אלו גם עסק בפעילות ציונית, לקח חלק פעיל באגודת הציונים בדרום העיר, ושימש כחבר המועצה הציונית המרכזית בעיר. כן סייע לחיים ויצמן לגייס כספים לתנועה הציונית, השתתף בהקמת קרן ההכנה שהתמזגה אחר כך עם קרן היסוד והשתתף בפעילות ההכנה להשגת הצהרת בלפור.

לאחר מלחמת העולם הראשונה התלווה לחיים ויצמן לארץ ישראל במסגרת משלחת ועד הצירים, והתמנה לראש המחלקה המדינית לענייני ערבים של ועד הצירים. לאחר חילוקי דעות בנוגע לשיטת העבודה שלא נעמה לרוחו, התפטר וחזר למנצ'סטר. בשנת 1925 שימש כציר מטעם קהילתו שבמנצ'סטר בוועידת היהודים הספרדים ונבחר כיושב ראש ראשון של ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים. לאחר מכן עלה ארצה והתיישב בירושלים. מספר פעמים נסע שוב לחו"ל, בשליחויות שונות עבור היישוב.

בהשתדלותו נוסדו יישובים חקלאיים, נוצרו הישגים משמעותיים בכלכלת ארץ ישראל ונוסד "בנק קדם". בין השנים עבר להתגורר למשך תקופות קצרות בפריז ובבריסל, ובשנת 1936 עבר להתגורר בתל אביב. עם התחלת רדיפות היהודים באיטליה, ויתר על אזרחותו האיטלקית ועל תואר האצולה שהיה למשפחתו מזה דורות.

בתל אביב נקרא רחוב על שמו ליד דואר אלנבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "משה דה פיג'וטו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2189
* היהודים הספרדים (פרנקוס) בחלב, באתר מט"ח
* משה דוד גאון, "משה בן דניאל די פיג'וטו", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 545, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  התעתיק picciotto הוא איטלקי. במקור מדובר בשם משפחה פורטוגזי peixoto שמשמעותו דגיג, והוא שם נפוץ בין יהודי פורטוגל ואצל פורטוגזים וברזילאים לא יהודים. במזרח התיכון - בסוריה וארץ ישראל למשל, כנראה בהשפעת הערבית והטורקית, ביטאו לעיתים קרובות "פיג'וטו"[דרוש מקור]
**מועדון הכדורגל ולמיירה** (בלטבית: **Valmiera FC**) הוא מועדון כדורגל מהעיר ולמיירה שבלטביה, המשחק בליגת העל הלטבית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-1996, על הריסותיו של מועדון הכדורגל גאויה ולמיירה שפעל בשנים 1978–1993. כבר בתום עונתה הראשונה של הקבוצה היא הצליחה להעפיל לליגת העל הלטבית, בה שיחקה עד לתום עונת 2003, אז ירדה לליגת המשנה בשל קשיים כלכליים. את עונת 2017 סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגת המשנה, ושבה לליגת העל. בעונות 2019–2021 סיימה הקבוצה במקומות 4, 3 ו-2 בהתאמה, ובעונת 2022 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.

בעונת 2020/2021 התמודדה הקבוצה לראשונה במפעל אירופי, והודחה כבר בסיבוב הראשון של הקונפרנס ליג על ידי לך פוזנן. גם בשתי העונות העוקבות הודחה הקבוצה בסיבוב הראשון בו שיחקה, על ידי סודובה מריאמפולה ושקנדיה, בהתאמה. לאחר שזכתה באליפות, התמודדה הקבוצה בעונת 2023/2024 בליגת האלופות, הודחה בסיבוב הראשון על ידי אולימפיה ליובליאנה, נשרה לקונפרנס ליג והדיחה את טרה פנה לאחר ניצחון 7–0 בבית ו-3–0 בחוץ.

תארים
-----

* **אליפות לטביה** (1): 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ולמיירה (בלטבית)

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**ולדימיר יָקובלֶביץ' שָאינסקי** (ברוסית: Владимир Яковлевич Шаинский;‏ 12 בדצמבר 1925 – 25 בדצמבר 2017) היה מלחין רוסי יהודי פופולרי.

קורות חייו
----------

שאינסקי נולד למשפחה יהודית בקייב שבאוקראינה, ברית המועצות, שם למד לנגן בכינור בבית ספר למוזיקה. לימודיו נקטעו בשנת 1941 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכה משפחתו פונתה לטשקנט שבאוזבקיסטן; שאר המשפחה הנרחבת שנותרה בקייב נספתה בבאבי יאר. בטשקנט למד בקונסרבטוריון, ולאחר מכן התגייס לצבא האדום. עם תום המלחמה סיים את הכשרתו ככנר בקונסרבטוריון של מוסקבה.

בשנת 1950 ניגן שאינסקי בתזמורת של לאוניד אוטיוסוב, וכן עבד כמורה למוזיקה ומנהל מוזיקלי של להקות מחול. בהמשך למד קומפוזיציה בקונסרבטוריון בבאקו. יצירתו המוזיקלית הראשונה הייתה קטע לרביעיית מיתרים, אותה כתב ב-1963 במהלך לימודיו בקונסרבטוריון באקו. בשנת 1965 כתב סימפוניה לתזמורת.

בשנת 1965 עבר למוסקבה ולמד בכיתת אמן של גארא גאראייב.

במהלך הקריירה שלו כמלחין, שאינסקי כתב מספר רב של שירי ילדים. בין השאר הוא הלחין שירי משוררים, בהם מיכאיל טאניץ' ויוסף קרלר. הוא כתב שירים רבים לסדרות של סרטים מצוירים, סרטי ילדים ומחזות זמר. התפרסם בשירים שכתב לסדרות האנימציה "צ'בורשקה" ו"38 תוכים". בין שיריו הידועים נמנים "חייל הולך בעיר", "הפינה הקטנה של רוסיה" ו"כלב הולך לאיבוד". שיריו בוצעו על ידי זמרים וזמרות רבות, בהם ולנטינה טולקונובה ואמיל גורובץ. אחד השירים שהלחין לסדרה "צ'בורשקה" היה לשיר יום ההולדת ברוסיה. שאינסקי הירבה להופיע בטלוויזיה, נסע לסיבובי הופעות תכופים ברוסיה והתקבל בתשואות.

שאינסקי חיבר גם שירים רבים בשפת היידיש, המנוגנים כיום בלהקות כליזמר. מעט משיריו, בהם "החיוך" ו"הקרון הכחול", תורגמו לעברית.

הוא זכה בפרסים רבים, בהם פרס ברית המועצות (1981) ופרס "אמן העם" של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1986).

חייו הפרטיים
------------

בשנת 2000, לאחר שנים רבות בהן התגורר במוסקבה, שאינסקי עלה לישראל, בעקבות בנו ובני משפחה נוספים, והתגורר באשדוד. לכבוד יום הולדתו ה-75 הפיקה עיריית אשדוד אירוע לציון הקמתו של "תיאטרון מוזיקה" על שמו. העיתונות בשפה הרוסית דיווחה על האירוע, וראש הממשלה דאז, אריאל שרון, בירך את המלחין במברק.

ב-2007 היגר לסן דייגו, ארצות הברית.

שאינסקי היה נשוי שלוש פעמים, ונולדו לו מספר ילדים.

היה חבר במפלגת "רוסיה המאוחדת".

בשנותיו האחרונות לקה שאינסקי בבריאותו ועבר מספר ניתוחים. ולדימיר שאינסקי נפטר מסרטן שלפוחית השתן ב-25 בדצמבר 2017, בגיל 92, בבית חולים בסן דייגו.

גלריה
-----

* קברו של ולדימיר שאינסקי בבית העלמין טרויקורובסקויה שבמוסקבהקברו של ולדימיר שאינסקי בבית העלמין טרויקורובסקויה שבמוסקבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר שאינסקי** בוויקישיתוף

* ולדימיר שאינסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ולדימיר שאינסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ולדימיר שאינסקי, באתר Discogs (באנגלית)
* אינה שפירו, מהנהר של מוסקווה לים של אשדוד, באתר הארץ, 6 ביולי 2001
* מת ולדימיר שאינסקי, המלחין שאחראי לפסקול הילדות המלנכולי של מיליוני רוסים, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297028105171
* GND: 1066985561
* ISNI: 0000 0004 5616 0556
* LCCN: n91038390
* MusicBrainz: 98527ab7-12a6-4b5a-b72e-af1a954cc79c
* NKC: mzk2015863484
* VIAF: 301339131
* WorldCat (עם VIAF): 301339131

 |
מפת האי
**איטורופ** (ברוסית: **Итуру́п**; ביפנית: **択捉島**; באיינו: **エトゥオロプシリ**) הוא אי בים אוחוצק מקבוצת האיים הקוריליים הדרומיים, האי הגדול ביותר והצפוני ביותר בקבוצה זו. האי מוחזק כיום בידי רוסיה, אך יפן טוענת לריבונות עליו, כמו על שאר האיים הקוריליים הדרומיים. שמו בא משפת האיינו, ומשמעותו היא מקום בעל כפים רבים.

היסטוריה
--------

תושביו הראשונים של האי היו בני האיינו, אך ברבות השנים התיישבו באי הן רוסים בסוף המאה ה-18 והן יפנים בשנת 1800, אשר הציבו בו חיל מצב באתר שעליו שוכנת העיירה קורילסק כיום. בשנת 1855 ויתרה רוסיה על האי ליפן במסגרת חוזה שימודה.

ב־26 בנובמבר 1941 יצא צי נושאות מטוסים ממפרץ הִיטוֹקַאפּוּ בחופו המזרחי של האי לכיוון המתקפה על פרל הארבור. ב־1945, בשלהי מלחמת העולם השנייה, נכבשו האיים הקוריליים על ידי ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט, ותושביו היפנים של האי גורשו ליפן גופא. מאז טוענת יפן לריבונות על האיים הדרומיים, אף שוויתרה על דרישתה לריבונות על האיים הקוריליים במסגרת חוזה סן פרנסיסקו. לאחר התפרקות ברית המועצות עברה השליטה באי לידי רוסיה. כיום האי שייך מנהלית לראיון קורילסקי שבמחוז סחלין

לפי נתונים יפניים, בשנת 1943 התגוררו באי כ־10,000 תושבים. בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית האי כ־6,300 נפש.

גאוגרפיה
--------

האי שוכן בין שני האיים אורופ וקונאשיר. מצר הים המפריד בינו לבין אורופ נקרא מצר פריס, על שם מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס, האירופאי הראשון שתועד חוקר את האזור.

שטחו של האי 3,139 קמ״ר והוא מכיל מסיבים געשיים ורכסי הרים, כאשר רצף של 12 הרי געש מצפון־מזרח לדרום־מערב יוצרים את המתאר הכללי של האי. הגבוה בהרים אלה הוא סטוקפ, הנמצא בחלקו המרכזי של האי ומתנשא לגובה של 1,634 מ'. חופיו של האי עשויים צוקים תלולים. הצמחייה בו כוללת בעיקר עצים מחטניים ונשירים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איטורופ** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00628282
* VIAF: 257266238
* WorldCat: viaf-257266238

 |
**גז'גוז' ונדזינסקי** (בפולנית: **Grzegorz Wędzyński**; נולד ב-4 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.

קריירת משחק
-----------

ונדזינסקי ערך בסך הכל 297 הופעות ליגה בפולין (בליגת העל הפולנית, הליגה הפולנית הראשונה, השנייה והשלישית), וכבש 24 שערים. הוא שותף כמחליף בשני משחקים בנבחרת פולין, בסך הכל 8 דקות משחק.

הקבוצה עימה מזוהה ונדזינסקי בישראל היא מכבי תל אביב, אליה הגיע בקיץ 1999 מפולוניה ורשה, ובמדיה שיחק 101 משחקי ליגה. הוא אף שיחק עם הקבוצה במסגרת הליגה האירופית בעונות 1999-2000 ו-2001-2002, וזכה עימה פעמיים בגביע המדינה בכדורגל, בשנים 2001 ו-2002. לאחר שלוש עונות קבוצה, עבר השחקן לקבוצת עירוני ראשון לציון, וירד עימה לליגה השנייה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-12 והאחרון בליגה הלאומית (כיום ליגת העל). בסיום אותה עונה, עבר השחקן לקבוצת עירוני קריית שמונה. זו הייתה עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה השנייה, ולמרות זאת, הקבוצה התמודדה על העלייה אך כשלה במחזור האחרון. לאחר עונה אחת בקבוצה, חזר השחקן לליגה הפולנית, לקבוצת גורניק לצ'נה, קבוצתו האחרונה בליגת העל הפולנית.

הוא פרש ממשחק פעיל בסיום עונת 2011-2012, בה שימש כמאמן-שחקן בקבוצת פוגון סידלצה.

קריירת אימון
------------

במקביל לשנותיו האחרונות כשחקן פעיל, שימש ונדזינסקי גם כמאמן.
הוא אימן ושיחק בקבוצת נריו אוסטרולוקה מהליגה הרביעית בפולין, ורשם במדיה 16 הופעות בין השנים 2008-2010.
משם עבר לקבוצת פוגון סידלצה, מהליגה הרביעית בפולין, ובעונתו השנייה במועדון הדריך את הקבוצה בהעפלתה לליגה השלישית.

ב-24 באוקטובר 2011 סיים את תפקידו כמאמן הקבוצה ובסיום העונה אף פרש ממשחק פעיל.

ב-30 במרץ 2012 מונה כמאמן בקבוצת אלאנה טורון מהליגה השלישית אך פוטר כעבור כחצי שנה, ב-18 בספטמבר 2012, והוחלף על ידי המאמן רוברט קושצ'לאק.

תארים כשחקן
-----------

לגיה ורשה
* הגביע הפולני: 1994, 1995
* הסופר קאפ הפולני: 1995

מכבי תל אביב
* גביע המדינה: 2000/2001, 2001/2002

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי תל אביב
* ליאור טימור, ‏ונדזינסקי: במכבי של פעם שחקנים לא היו נראים כך, באתר ONE‏, 23 בינואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  Awans Pogoni Siedlce do II ligi, מתוך האתר
2. ↑  Grzegorz Wędzyński odsunięty od prowadzenia Pogoni Siedlce, מתוך האתר
3. ↑  Grzegorz Wędzyński nowym trenerem Elany, מתוך האתר
4. ↑  Robert Kościelak tymczasowym trenerem Elany, מתוך האתר
**מצר מלאקה** הוא מצר ים בין חצי האי המלאי לבין האי סומטרה שבאינדונזיה, והוא מחבר את ים אנדמן שבאוקיינוס ההודי אל ים סין הדרומי שבאוקיינוס השקט. אורך המצר כ-800 קילומטרים, ורוחבו בנקודה הצרה ביותר (מערבית לסינגפור) כ-2.8 קילומטר.

תעבורה ימית
-----------

מצר מלאקה הוא נתיב השיט העיקרי בין האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט ולו חשיבות כלכלית ואסטרטגית. דרכו עוברת, בין השאר, התעבורה הימית בין שלוש מהמדינות המאוכלסות ביותר בעולם: הודו, אינדונזיה וסין. המעבר במצר מקצר את הדרך בין האוקיינוסים בכ-1,600 קילומטר (כשלושה ימי הפלגה) לעומת ההפלגה דרומה אל מצר לומבוק ושיט לאורך חופם הדרומי של ג'אווה וסומטרה או הפלגה דרומה אל מצר סונדה, שאינו מתאים לחלק מכלי השיט, ושיט לאורך סומטרה.

במצר עוברים מדי שנה כ-50,000 כלי שיט, בנפח מטען המהווה כרבע מהתעבורה הימית העולמית (יותר מכפול מהתעבורה הימית בתעלת סואץ). כמעט כל יבוא הנפט והגז הטבעי לסין וליפן עובר דרך מצר מלאקה.

מדי כמה שנים עולה יוזמה מצד שלטונות תאילנד לבדיקת היתכנות כריית תעלה בתחומה, שתהווה נתיב שיט חליפי למצר מלאקה. המיזם שנוי במחלוקת, בעיקר בשל עלותו.

### שוד ימי

גורמים אלה הפכו את מצר מלאקה ליעד מועדף לשוד ימי ולנתיב רגיש לפעילות טרור. בתחילת המאה ה-21 גברו מעשי השוד הימי במצר, מכ-25 פעולות ב-1994 לכ-220 פעולות בשנת 2000. תקיפות שודדי ים במצר מלאקה במהלך שנת 2003 היוו כשליש מכלל הפעולות הפיראטיות הימיות בעולם. חלקן מבוצעות נגד יאכטות, ומקורן בעיקר מכיוון חופי סומטרה.

עם התגברות תקיפות השוד הימי במחצית הראשונה של 2004 ועליית הטרור הבינלאומי לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין סינגפור, מלזיה ואינדונזיה, ומאמצע 2004 מתקיימים סיורים ימיים משותפים במימי המצר. המאמצים נשאו פרי, ולקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 חלה ירידה משמעותית במספר ניסיונות השוד הימי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר מלאקה** בוויקישיתוף

* U.S. Energy Information Administration, World Oil Transit Chokepoints, Updated 10 November 2014

* מצר מלאקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| דגל אינדונזיהדגל אינדונזיה גופי מים באינדונזיה |
| --- |
| אוקיינוסים | האוקיינוס ההודי • האוקיינוס השקט |
| ימים | ים אנדמן • ים אראפורה • ים באלי • ים בנדה • ים ג'אווה • ים האלמאהרה • ים טימור • ים מאלוקו • ים סאבו • ים סין הדרומי • ים סלבס • ים סראם • ים פלורס |
| מצרי ים | מצר אומבאי • מצר אלאס • מצר אלור • מצר באדונג • מצר באלי • מצר באנגקה • מצר גאספאר • מצר דמפייר • מצר ווטאר • מצר לומבוק • מצר מאדורה • מצר מלאקה • מצר מנטאוואי • מצר מקאסאר • מצר סאפה • מצר סומבה • מצר סונדה • מצר סינגפור • מצר קארימאטה • מצר ריאו |
| מפרצים | מפרץ באליקפאפאן • מפרץ בונה • מפרץ בינטוני • מפרץ ג'קרטה • מפרץ טומיני • מפרץ סאלה • מפרץ סנדרוואסי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545959105171
* BNE: XX5151599
* BnF: cb15523609m (data)
* GND: 4074493-0
* LCCN: sh85080012
* NDL: 00629289
* NKC: ge787315
* SUDOC: 069751307
* VIAF: 315939204
* WorldCat: viaf-246532766

 |
רבי **יהודה משה דנציגר** (י' בכסלו תרנ"ג, 29 בנובמבר 1892 - כ"ג באדר א' תשל"ג, 16 בפברואר 1973) היה האדמו"ר החמישי בשושלת אלכסנדר, הוא כיהן כאדמו"ר בין השנים תש"ז - תשל"ג (1947–1973).

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה פלאוונה להרב יחיאל יוסף טיברג (בנו של ר' הירש פלאוונער, מחשובי חסידי וורקא ואלכסנדר וחותנו של רבי בצלאל יאיר דנציגר) והענדל בת רבי דוד דב טאוב, ה"בנין דוד" רבה של דאבראז'ינסק. בבחרותו למד אצל הרב אברהם אליעזר רוטנברג, דיין בלודז' ובגיל 13 קיבל סמיכה. נסע 50 פעמים להישמח ישראל. בהצעת רבו התארס לאסתר פערל, בת דודו רבי בצלאל יאיר דנציגר, אחיו של הרבי. לאחר פטירת רבי ירחמיאל ישראל יצחק, היה לחסידו של אחיו רבי שמואל צבי. נישא בשנת תרע"ג.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט עם חמיו ודודו ללודז'. הוא נסע לאוסטרובצה ללמוד אצל רבי מאיר יחיאל מאוסטרובצה. לאחר מכן עסק במסחר ביין שייבא מקרקוב. בתקופה זה נסע גם לחצרותיהם של רבי ישכר דב מבעלז ורבי ישראל מצ'ורטקוב.

בשנת תרצ"ג נסע ללונדון שם כיהן כרב בבית הכנסת טריסק. לאחר מספר חודשים, בהיעדר אשרת שהייה, גורש לפולין. בסוף שנת תרצ"ד עלה לארץ ישראל עם אשתו ובנו רבי אברהם מנחם. הוא התיישב בירושלים ועסק בתורה, כשהוא חי בעניות ודחקות. בתקופה זו עסק גם בתורת הסוד. בשנת תרצ"ח נסע לארצות הברית לטפל במחלת עור. בתקופה זה הנהיג את בית הכנסת של חסידי אלכסנדר שם.

בשואה נרצחו האדמו"ר בעל העקדת יצחק, משפחתו ומרבית חסידיו שנמנו בעשרות אלפים. בשנת תש"ז, הכתירו אותו שרידי החסידים לממלא מקומו.

הוא הורה לבנו לשנות את שם משפחתו מטיברג לדנציגר, להנציח את שם משפחת השושלת. בהמשך שינה גם הוא את שמו.

נפטר בבית החולים אסותא בתל אביב ביום כ"ג באדר א' תשל"ג. הוא הובא למנוחות בבית הקברות פוניבז' בבני ברק.

שכל בפולין שמונה ילדים. בן נוסף, דוד הירש עלה לארץ ישראל בסיוע הראי"ה קוק ונפטר בארץ. בנו רבי אברהם מנחם מונה לממלא מקומו.

ספריו
-----

* **אמונת משה** - על התורה והמועדים, ארבעה חלקים. (בני ברק תשל"ו, תשל"ח, תשמ"ג ותשנ"א).
* **חידושי אמונת משה** - על הש"ס. (בני ברק תשע"ג).
* **חשבה לטובה** - שו"ת. פולין תרצ"ג.
* **קדושת יצחק** - סיפורים על אדמו"רי שושלת וורקא - אלכסנדר. בסוף הספר נספח ספרו **נחלת צבי** על התורה. ירושלים תשי"ב

כמו כן הדפיס הספר "מאורן של ישראל" - נספח לספר "ישמח ישראל" ובו מאמרים שעוד לא נדפסו בספר. כן, ליקט את דברי תורתו של האדמו"ר רבי יצחק מנחם דנציגר, בספר עקידת יצחק. כן הדפיס הערות לצד ספרו של סבו "בנין דוד" בשם "וזאת ליהודה", וכן ספר בשם "קול יהודה"[דרושה הבהרה].

לקריאה נוספת
------------

* הרב יהודה משה מקובר, **צדיק באמונתו** - תולדותיו, רשימותיו ואגרותיו של האדמו"ר בעל "אמונת משה"
* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים**, בערכו.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה משה בן יחיאל יוסף דנציגר (1892-1973), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"
2. ↑  ספר יזכור לקהית ראדומסק, עמוד 487 (491 בדפי האתר).
3. ↑  מכתב המלצה מהרב איסר זלמן מלצר. ישורון יא, היברובוקס.
4. ↑  נפטר האדמו"ר מאלכסנדר, מעריב, 26 בפברואר 1973, עמ' 9
5. ↑  ראו פניית הראי"ה קוק אל הרב משה שפירא, לשם השגת סרטיפיקט לר' דוד הירש, י"ב חשון תרצ"ה (אתר Bidspirit).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310311405171
* LCCN: n2017011935
* WorldCat (עם LCCN): n2017-011935

 |
**לואי נפוליאון אז'ן ז'וזף קונו** (בצרפתית: **Louis Napoléon Eugène Joseph Conneau**;‏ 9 בינואר 1856 – 29 בינואר 1930) היה גנרל צרפתי שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר כחלק מהכיתה של 1874–1876.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

לואי קונו נולד ב-9 בינואר 1856 בפריז, והיה בנו של ד"ר אנרי קונו, חברו הטוב של נפוליאון השלישי, שסייע לקיסר לעתיד להימלט מכלאו באם ושימש כרופא לנפוליאון השלישי ולאשתו כשהיו קיסר וקיסרית. קונו, שנקרא על שמם של בני משפחת בונפרטה, שמותיו הפרטיים היו של אחיו של הקיסר ושל אז'ן דה בוארנה, נולד וגדל בארמון טווילרי עם הנסיך הקיסרי, שהיה חבר טוב שלו והיה צעיר ממנו בחודשיים בלבד. לאחר נפילת האימפריה השנייה, השניים למדו יחד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. הם נשארו חברים עד מותו של הנסיך ב-1879, כשהם חולקים שבועה אוקסיטנית: *Passavant le meillor* ("מקבלים רק את הטובים ביותר"). בשנים 1874–1876 השתתף קונו, ללא הנסיך, באקדמיה הצבאית של סנט סיר, סיים את לימודיו כלוטננט משנה בצבא והצטרף לרגימנט הדרקונים ה-23.

ב-30 ביוני 1900, קונו התחתן עם אדל מרגריט פורייה. נולדו להם שלושה ילדים.

### קריירה צבאית

בתחילת מלחמת העולם הראשונה החזיק קונו בדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ופיקד על דיוויזיית הפרשים ה-10, שנעה מיד מזרחה ללינוויל. באוקטובר 1914 מונה קונו למפקד קורפוס הפרשים ה-1, תפקיד בו החזיק עד 1917. הקורפוס השתתף במבצעים סביב סארבור, ולאחר שהנסיגה הגדולה הסתיימה והמתקפה החלה, מילא תפקיד חשוב בקרב הראשון על המארן, ותמך בארמייה החמישית במהלך פעולות סביב ברי-או-באק, פונטברט וסיסון. במהלך המרוץ אל הים, קונו פיקד על קורפוסי הפרשים ה-1 וה-2, שכלל יחידות צרפתיות ובריטיות. מעולם לא פעלה יחידת פרשים כה גדולה תחת פיקוד אחד. זה נודע בשם קורפוס הפרשים של קונו.

במלחמת החפירות שבאה בעקבות הקרב על המארן, הקורפוס של קונו תמך לפעמים בארמייה אחת, לפעמים בארמייה אחרת, ולפעמים פעל באופן עצמאי עם דיוויזיות חי"ר צמודות. ב-1918, לאחר שהגיע למגבלת הגיל לפיקוד פעיל, הפך קונו לחלק מהמילואים ופיקד, ב-Châlons-sur-Marne, על האזור השישי בשיא ההפגזות הגרמניות.

קונו מת ב-29 בינואר 1930 בשאוויל ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי קונו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Filon, Augustin (1913). *Memoirs of the Prince Imperial (1856–1879) from the French of Augustin Filon*. London: W. Heinemann. pp. 21–55, 242. hdl:2027/uc2.ark:/13960/t4fn15x3g. OCLC 560514759.
2. ↑  Duval, Michel (2017). *Be bop & Loola* (בצרפתית). Publishroom. ISBN 979-102360415-3.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149771627 (data)
* ISNI: 0000 0004 5094 1810
* Léonore: 89044
* VIAF: 316737170
* WorldCat: viaf-316737170

 |
**יעל מלמד** (נולדה ב-21 בפברואר 1968) היא מפיקה אמריקאית ישראלית, שהפיקה את הסרט "אינוסנטה", זוכה פרס האוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 2012.

ביוגרפיה
--------

מלמד נולדה בניו יורק, בעת שאמה, האדריכלית כלת פרס ישראל עדה כרמי-מלמד, שימשה כמרצה בחוג לאדריכלות באוניברסיטת קולומביה. דודה, אח של אמה, הוא האדריכל רם כרמי, וסבה הוא האדריכל דב כרמי.

בעקבות גיוסם לצבא של אחותה ואחיה שבו הוריה לישראל. מלמד החליטה להישאר בארצות הברית ונרשמה ללימודי אדריכלות באוניברסיטת ייל. בשנת 1997, לאחר שעבדה במשך שנה וחצי עם אמה, החליטה לנטוש את האדריכלות ולעבור לעסוק בקולנוע. היא שבה לניו יורק ולמדה קולנוע בקורס אינטנסיבי בן שישה שבועות באוניברסיטת ניו יורק. היא התחילה לעבוד בתור סטאז'רית, אחר-כך כעוזרת.

בשנת 2003 פתחה מלמד בצוותא עם אווה קולודנר את חברת ההפקות Salty Features, כעבור מספר שנים עזבה שותפתה קולודנר את החברה. הסרט עתיר התקציב ביותר שהפיקה הוא "ראיונות קצרים עם אנשים מבחילים" פרי עטו ובבימויו של ג'ון קרסינסקי (שמשחק את ג'ים, כוכב הסדרה "המשרד", בתקציב של קרוב לחמישה מיליון דולר. זהו עיבוד לספר הסיפורים הקצרים של דייוויד פוסטר וולאס. הסרט My Architect, שהפיקה מלמד בבימויו של נתניאל קאהן, היה מועמד לפרס האוסקר לשנת 2004.

הסרט "אינוסנטה" (Inocente) הוא בבימוים של שון ואנדראה פיין. גיבורת הסרט "אינוסנטה" היא אינוסנטה בת החמש עשרה, בת למהגרים בלתי חוקיים ממקסיקו. היא ספגה התעללות מאביה ואמא ונעה בתשע השנים האחרונות בין שלושים מקומות דיור, ביניהם: מחסן נטוש, מקלט למחוסרי דיור, פארק ציבורי ובית של חברים. למרות התנאים בהם גדלה, אינוסנטה נהפכת לציירת מוכשרת שמוכרת את ציוריה בתערוכות, שוכרת דירת חדר ולראשונה בחייה מתגוררת בדירה משלה. לפני שהסרט הושלם נגמר להפקה התקציב. על מנת לפתור זאת יצאו מלמד ביחד עם עמיתיה לגיוס כספים מהציבור. היא נעזרה באתר מימון ההמונים "קיקסטראטר" וגייסה 52 אלף דולר מכ-300 תורמים פרטיים.
הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ושודר ברשת MTV, שהייתה אחד הממנים שלו, בשלב גיוס ההון הראשוני. מלמד בנתה סביב הסרט מערכת של סדנאות, שבהן תלמידים צופים בסרט ובתום ההקרנה מתבקשים לצייר ציור בהשראתו.

יעל מלמד נשואה לאיש מחשבים בריטי ולהם בן אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעל מלמד** בוויקישיתוף

* יעל מלמד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* צח יוקד, שמעתם שזכינו באוסקר? ראיון עם יעל מלמד, באתר nrg מעריב, 1 במרץ 2013
* אתר חברת ההפקות Salty Features
* אתר הסרט אינוסנטה
* הסרט שמועמד לפרס האוסקר: אינוסנטה עם יעל מלמד
* רובין פוגרבין, מנערה חסרת בית למושאו של סרט מועמד לפרס האוסקר, בלוג באתר הניו יורק טיימס, 10 בינואר 2013
* מארק אולסן, אוסקר 2013: 'אינוסנטה' זוכה בפרס האוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר, באתר לוס אנג'לס טיימס, 24 בפברואר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009347799005171
* LCCN: no2013103406
* VIAF: 307443569
* WorldCat: lccn-no2013103406

 |
**דִגני בוקר** (ולפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: **מִדְגַּנִּים**) הם מאכל תעשייתי המורכב מפתיתי דגנים אפויים ומיובשים המיועד להוות ארוחת בוקר פשוטה, מאכל המתוכנן ומיוצר במיוחד לשם כך. מקור המאכל בארצות הברית, אך כיום הוא נפוץ ואהוד בכל רחבי העולם המערבי.

דגני בוקר מיוצרים ממגוון דגנים: תירס (קורנפלקס), אורז, חיטה, שיבולת-שועל ועוד. הם נאכלים לרוב בתוספת חלב קר, ועל כן הגדרת מרק מתאימה לשילוב זה, כי החלב מקבל לרוב את טעמם של הדגנים, אם כי ניתן לאכלם גם יבשים, כחטיף. יש המוסיפים להם מוצר חלב אחר כגון יוגורט, רוויון וכדומה.

דגני בוקר שונים כוללים גם תוספות כגון מיני אגוזים ופירות וכן סיבים תזונתיים, ויטמינים ורכיבים תזונתיים אחרים. יש סועדים המוסיפים לקערת הדגנים פירות טריים או יבשים ואגוזים.

מגוון מותגי דגני הבוקר רחב מאוד ופרסומם אינטנסיבי. מותגים רבים מכוונים לפלח שוק הילדים וממותגים בהתאם, בליווי דמויות בדיוניות, חלקן מוכרות לילדים מעולמות תוכן אחרים (סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב). דורות של ילדים, בעיקר בארצות הברית, גדלו על דגני בוקר, לכן מבוגרים רבים צורכים דגני בוקר המיועדים לילדים, אם מתוך נוסטלגיה ואם כהרגל.

דגנים המשווקים לילדים הם לעיתים פחות מזינים, וחלקם אף חסרי ערך תזונתי וניתן לסווגם כמזון מהיר בשל ייצורם מדגנים מעובדים, והיותם בעלי תכולה גבוהה של סוכר, שומן וצבעי מאכל. חלקם מצופים בשוקולד או ממולאים בקרם שוקולד, וניל וכדומה.

חלק מדגני הבוקר משווקים כדגני פרימיום. ביניהם מוצרים העשויים מדגנים מלאים וממותגים כמזון בריאות, לרוב עם תוספים תזונתיים. ישנם גם דגנים המשווקים כמזון דיאטטי, דל קלוריות יחסית למוצרים אחרים מהסוג. אחרים מיועדים לספורטאים והם עתירי קלוריות ממקורות בעלי ערך תזונתי.

הדגנים נמכרים לרוב באריזות קרטון משפחתיות של 500, 750 גרם או קילוגרם אחד. לרוב, דגני פרימיום נמכרים באריזות קטנות יותר. ישנן גם אריזות אישיות, המכילות מנה יחידה, כדי לאפשר לקחת את ארוחת הבוקר לעבודה או ללימודים. אריזות כאלו ניתנות לעיתים גם בארוחת בוקר בטיסות. קופסאות הדגנים מציגות מידע תזונתי מפורט - פירוט כל המרכיבים וכל הערכים התזונתיים של המוצר, ולעיתים גם הסבר על חשיבותם של הוויטמינים והמינרלים המצויים בדגנים.

עקב המודעות הגוברת לסוגיות בריאותיות, יצרנים רבים משווקים כיום גרסאות מופחתות סוכר של מותגים פופולריים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דגני בקר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דגני בוקר** |

* יעל דרור‏, דגני בוקר - מזין או סתם משמין?, באתר וואלה!‏, 12 באוקטובר 2004
* אוסנת הראל, סקר דגני בוקר: מה הכי בריא?, באתר ynet, 17 בנובמבר 2004
* דגני בוקר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תהל בלומנפלד, עברית שפה קשה, באתר ynet, 2 באוקטובר 2003
**מוסא דמבלה** (בצרפתית: **Moussa Dembélé**; נולד ב-12 ביולי 1996 בפונטואז שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא מאלי המשחק בעמדת החלוץ באל-אטיפאק.

קריירת מועדונים
---------------

### פולהאם

דמבלה החל לשחק במחלקת הנוער של US סרז'י קלו, ובשנת 2004 עבר למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. בשנת 2012 עבר למחלקת הנוער של פולהאם מהפרמייר ליג. ב-30 בנובמבר 2013 ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את קיירן ריצ'רדסון בדקה ה-83 בהפסד 0–3 לוסטהאם יונייטד במסגרת המחזור ה-13 בליגה. דמבלה ערך הופעת ליגה אחת נוספת בעונה זו, שהסתיימה בירידתה של פולהאם לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.

ב-28 באוקטובר 2014 הבקיע דמבלה את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בהפסד 2–5 לדרבי קאונטי בגביע הפוטבול ליג. בליגה ערך דמבלה 11 הופעות. ב-13 בספטמבר 2015 הבקיע דמבלה את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-30 בניצחון 1–2 על בלקברן רוברס במסגרת המחזור השישי. בעונת 2015/2016, שהייתה עונת השיא שלו במועדון, ערך דמבלה 43 הופעות ליגה והבקיע 15 שערים.

### סלטיק

ב-28 ביוני 2016 חתם דמבלה בסלטיק מליגת העל הסקוטית על חוזה ל-4 שנים. ב-12 ביולי, ביום הולדתו ה-20, ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 74 דקות בהפסד 0–1 ללינקולן רד אימפס במשחק הראשון של סיבוב ההעפלה השני לליגת האלופות לעונת 2016/2017. ב-3 באוגוסט הבקיע דמבלה את שער הבכורה שלו במועדון, שער מכריע בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 1–2 על אסטנה במשחק הגומלין של סיבוב ההעפלה השלישי לליגת האלופות. ב-7 באוגוסט ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על הארט אוף מידלות'יאן במסגרת המחזור הראשון. ב-10 באוגוסט הבקיע דמבלה צמד שערים בניצחון 0–5 על מאת'רוול במסגרת גביע הליגה הסקוטית. ב-17 באוגוסט הבקיע דמבלה שער בדקה ה-73 בניצחון 2–5 על הפועל באר שבע במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות. ב-10 בספטמבר הבקיע דמבלה את שעריו הראשונים בליגה, שלושער בניצחון 1–5 על גלאזגו ריינג'רס במסגרת המחזור החמישי. ב-13 בספטמבר ערך דמבלה את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 90 דקות ואף החטיא פנדל בהפסד 0–7 לברצלונה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים. ב-28 בספטמבר הבקיע דמבלה צמד שערים בתיקו 3-3 נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של ליגת האלופות, ארבעה ימים לאחר שהבקיע צמד בליגה בניצחון 1–6 על קילמרנוק במסגרת המחזור השביעי.

### ליון

ב-31 באוגוסט 2018 חתם דמבלה לחמש שנים באולימפיק ליון. ב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2-2 מול קן. ב-26 בספטמבר כבש צמד שערי בכורה בניצחון 0–3 על דיז'ון.

בעונת 2021/2022 שבר את שיא השערים שלו לעונה אחת, כשכבש 21 שערי ליגה וסיים במקום השלישי בטבלת כובשי השערים.

### אתלטיקו מדריד

ב-13 בינואר 2021 הושאל דמבלה לאתלטיקו מדריד לעונה אחת, עמה זכה באליפות ספרד בעונת 2020/2021.

### אל אטיפאק

ב-26 ביולי 2023 חתם דמבלה באל-אטיפאק מליגת העל הסעודית לארבע שנים.

תארים
-----

#### סלטיק

* אליפות סקוטלנד: 2016/2017, 2017/2018
* גביע הליגה הסקוטי: 2016/2017, 2017/2018
* הגביע הסקוטי: 2016/2017, 2017/2018

#### אתלטיקו מדריד

* אליפות ספרד: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוסא דמבלה** בוויקישיתוף
* מוסא דמבלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מוסא דמבלה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
**קריפטוֹכרוֹם** (באנגלית: **Cryptochrome**) הוא חלבון המשמש כקולטן אור בכל הצמחים ובבעלי חיים רבים.

קריפטוכרום הוא הקולטן העיקרי של אור כחול. קיימים שני קריפטוכרומים בצמחים, CRY1 ו-CRY2. קריפטוכרום הוא חלבון עתיק מבחינה אבולוציונית, ומקורו באנזים פוטוליאז, אשר מצוי בחיידקים רבים ואשר משתתף בתהליכי תיקון נזקי DNA; קריפטוכרום איבד במהלך המעבר שלו לאיקריוטים את פעילותו האנזימטית.

קריפטוכרום נושא שני כרומופורים (מבנים כימיים המגיבים לפגיעת אור): פטרין (Pterin) ופלאווין (Flavin); האחרון נגזר מריבופלאווין, ויטמין B2. לאחר פגיעת פוטון בפטרין מוסר הלה אלקטרון לפלאווין; האחרון גורם לשינוי מרחבי בחלק מהחלבון האחראי להעברת אותות לתרכובות אחרות בתא. שרשרת העברת האותות של קריפטוכרום והאופן בו הוא גורם לתופעות השונות בצמח טרם הובררו.

קריפטוכרום נמצא בכל מיני הצמחים והוא חיוני להתפתחותם התקינה. בבעלי חיים ובצמחים משמש החלבון כשעון צירקדי – מנגנון המודד את היחס בין זמן האור וזמן החושך לאורך היממה ואשר משרה מספר תופעות פיזיולוגיות על סמך יחס זה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קריפטוכרום** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קריפטוכרום** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yong Zou,a,2 Sandra Wenzel,a Nico Müller,a Katja Prager,a Elke-Martina Jung,b Erika Kothe,b Tilman Kottke,c and Maria Mittaga, An Animal-Like Cryptochrome Controls the Chlamydomonas Sexual Cycle1, **Plant Physiol**, 2017, עמ' 1334–1347
**משפט קזוראטי-ויירשטראס** הוא משפט מתמטי מתחום הפונקציות המרוכבות, הנותן מידע בדבר תמונת פונקציה הולומורפית בסביבה של נקודת סינגולריות עיקרית.

המשפט קרוי על שם המתמטיקאי האיטלקי פליס קזוראטי (אנ') והמתמטיקאי הגרמני קארל ויירשטראס. בספרות מתמטית רוסית המשפט קרוי משפט סוחוצקי, על שם המתמטיקאי הרוסי-פולני יוליאן סוחוצקי (אנ').

ניסוח
-----

תהי f פונקציה הולומורפית בתחום {\displaystyle U\subset \mathbb {C} }, מלבד נקודת סינגולריות עיקרית אחת {\displaystyle z\_{0}\in U}. אזי לכל סביבה {\displaystyle V\subset U} של z\_{0}, הקבוצה {\displaystyle f(V\ \backslash \ \{z\_{0}\})} צפופה במישור המרוכב. למעשה קובע המשפט כי תנאי זה שקול להיות z\_{0} נקודת סינגולריות עיקרית של f.

משפט פיקארד מחזק את המשפט, וקובע שתמונת פונקציה הולומורפית בסביבה נקובה של נקודת סינגולריות עיקרית, היא לא רק צפופה אלא ממש שווה למישור המרוכב כולו פרט אולי לנקודה אחת.

הוכחה
-----

ההוכחה היא על דרך השלילה.

נניח בשלילה, שקיימת סביבה S של הנקודה {\displaystyle z\_{0}}, בה f אנליטית פרט לנקודת סינגולריות עיקרית {\displaystyle z\_{0}}, ו-{\displaystyle f(S)} לא צפופה במישור המרוכב.

כידוע, קבוצה היא צפופה במרחב אם ורק אם היא פוגשת כל קבוצה פתוחה. לכן, קיימים {\displaystyle a\in C} ו-r>0, כך ש-{\displaystyle f(S)\cap B(a,r)=\phi } (כאשר {\displaystyle B(a,r)} הוא כדור פתוח ברדיוס r סביב הנקודה a). 

לכן, לכל {\displaystyle z\in S}, מתקיים {\displaystyle f(z)\notin B(a,r)}, לכן {\displaystyle |f(z)-a|>r}. לכן, בקבוצה S מוגדרת הפונקציה {\displaystyle r(z)={\frac {1}{f(z)-a}}}. מהגדרתה, הפונקציה אנליטית באופן מיידי בכל S פרט אולי ל-{\displaystyle z\_{0}}. 

באשר ל-{\displaystyle z\_{0}}, הפונקציה חסומה סביבה: {\displaystyle |r(z)|<{\frac {1}{r}}}, לכן {\displaystyle z\_{0}} נקודה סינגולרית סליקה של r. לכן קיים {\displaystyle L\in C}, כך ש-{\displaystyle \lim \_{z\rightarrow {z}\_{0}}{r(z)}=L}.

נפריד למקרים - אם {\displaystyle L\neq 0}, אז מכך ש-{\displaystyle f(z)=a+{\frac {1}{r(z)}}} נקבל {\displaystyle \lim \_{z\rightarrow {z}\_{0}}{f(z)}=a+{\frac {1}{L}}}. 

אחרת, אם {\displaystyle L=0} נקבל כי {\displaystyle \lim \_{z\rightarrow {z}\_{0}}{f(z)}=\infty }. שני המקרים מובילים לסתירה, שכן גבול הפונקציה בנקודה סינגולרית עיקרית לא קיים כלל.

דוגמה
-----

* נביט בפונקציה האנליטית {\displaystyle {e}^{\frac {1}{z}}:\mathbb {C} -\{0\}\rightarrow \mathbb {C} }. ניתן לוודא על ידי פתרון ישיר, כי תמונת הפונקציה היא {\displaystyle \mathbb {C} -\{0\}}. תוצאה זו צפויה ממשפט פיקארד, שכן לא ייתכן שהנקודה 0 תתקבל, ולכן כל שאר הנקודות חייבות להתקבל. בפרט, התמונה ודאי צפופה ב-\mathbb{C}.

ראו גם
------

משפטי פיקארד
**חזירי דיסקו** (באנגלית: **Disco Pigs**) הוא סרט אירי משנת 2001, בבימויה של קירסטן שרידן, אשר נכתב על ידי המחזאי אנדה וולש, שעיבד אותו מהמחזה שכתב באותו השם בשנת 1996. קיליאן מרפי ואיליין קסידי, בדמותם של חזיר וננסית, נער ונערה שנולדו וגדלו בעיר קורק שבאירלנד אשר מנהלים מערכת יחסים אפלטונית, אלימה ולא בריאה.

עלילה
-----

הסרט עוקב אחר מערכת היחסים האינטנסיבית של שני המתבגרים, דארן (קיליאן מרפי) ושינייד (איליין קסידי), המכנים זו את זה "חזיר" (באנגלית: "Pig") ו"ננסית" (באנגלית: "Runt"), בהתאמה. חזיר וננסית נולדו באותו בית חולים כמעט באותה דקה, וגדלים בית ליד בית, דבר אשר מוביל ליחס הדוק ביותר בין השניים שגובל בטלפתיה. הם חיים בעולם שלהם ובקושי מתקשרים עם הסובב אותם; כאשר הם עושים זאת, זה בעיקר כדי להביע את העוינות שלהם כלפיה. עד יום הולדתם ה-17, הזוגיות שלהם, אף על פי שהיא מאוד אינטנסיבית ולא בריאה, נותרה אפלטונית.

בסביבות הזמן הזה, ננסית מתחילה להתעניין בנער אחר מבית הספר שלהם בשם מארקי (דארן הילי), כאשר דארן מתחיל לפתח רגשות רומנטיים כלפי שינייד. ככל שמתקרב יום הולדתם, דארן הופך להיות אלים יותר ויותר ורגשותיו החדשים מתגלים לאט לאט בפני שינייד, עד שבמהלך בילוי במועדון דיסקו, ברגע מלא באדרנלין והורמונים – הוא מנשק אותה. שינייד לא יודעת איך להתמודד עם הסיטואציה, ומערכת היחסים בניהם ממשיכה להיות אפלטונית, אם כי מאוד מביכה. מערכת היחסים שלהם מתחילה להיות בעייתית בעיינייהם של הוריהם וביחד – אמו החד הורית של דארן והוריה של שינייד מחליטים לשלוח את שינייד לפנמייה הרחק מקורק. חזיר הרוס מכך ומחליט לברוח במטרה להחזיר את ננסית.

על אף הקושי של חוסר הודאות והפחד משגרה בלי דארן, שינייד מתחילה להסתגל לחיי הפנימיה, ואף מתיידדת עם נערה אחרת. ביום הולדתם ה-17, דארן מגיע לבית הספר של שינייד ומבקש ממנה לעזוב איתו. היא משתפת איתו פעולה. מרוגשים מהאיחוד שלהם, הם מוצאים עצמם במועדון ריקודים בשם "הארמון" שם, שינייד נתקלת במארקי ורוקדת איתו. בהתקף זעם קנאי, דארן מכה את מארקי עד מוות. השניים בורחים מהמועדון ונוסעים במונית לחוף הים שם הם עושים אהבה. בבוקר, דארן מאפשר ללא מילים לננסית לחנוק אותו, מכיוון שמבין שזהו העונש שלו על שהרג את מארקי. בסצנת הסיום, שינייד נועצת מבט אל האוקיינוס, תוהה איך תראה שארית חייה.

דמויות
------

דארן/"חזיר" (קיליאן מרפי) הוא נער מוזר, אלים וחולמני. ננסית היא אשת הסוד שלו, והיא מכירה אותו יותר טוב מכל אחד אחר. הוא לא יכול לדמיין עולם שבו ננסית לא לצידו. יחד הם יוצרים עולם סוריאליסטי שבו אין הבדל בין המציאות לחלומות. צ'ארלס בארק משחק את חזיר הצעיר.

שינייד/"ננסית" (איליין קסידי) היא הרגועה יותר משתי הדמויות. כאשר אירועים הקשורים לחזיר נהיים פרועים מדי, ננסית בדרך כלל משתתקת. היא עצמאית יותר מחזיר. איילין וולש מילאה את התפקיד על הבמה. שרה גלאגר מגלמת את ננסית הצעירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חזירי דיסקו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חזירי דיסקו", באתר נטפליקס
* "חזירי דיסקו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חזירי דיסקו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חזירי דיסקו", באתר אידיבי
* "חזירי דיסקו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "חזירי דיסקו" בתיאטרון Young Vic בלונדון (2–24 בספטמבר 2011)
* האתר הרשמי של הסרט

הערות שוליים
------------

1. ↑  Isherwood, Charles (2008-09-12). "Young, Irish and Up Against the Limits of Friendship". *The New York Times*.
2. ↑  "Disco Pigs". *The New York Times*.