recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
סמליל "קידום" הראשון
סמליל החברה השני
**קידום** היא רשת בתי ספר להכנה לבחינה הפסיכומטרית, למבחני בגרות, למבחן אמיר ולמבחן ה-GMAT.

קידום הוקמה ב-1981 והייתה החלוצה בהכנת תלמידים לבחינה הפסיכומטרית באמצעות קורסים פרונטליים וספרי הכנה.

תחומי פעילות
------------

חברת קידום מעבירה את קורס הפסיכומטרי קידום אישי המותאם לתלמיד באופן אישי, קורסי הכנה לבחינה הפסיכומטרית בעברית, ערבית ורוסית, וקורס פסיכומטרי למצטיינים - "מועדון 700". בנוסף, מפעילה חברת קידום קורסי הכנה לבחינות GMAT ומוציאה לאור ספרי לימוד לפסיכומטרי ולמבחן GMAT. 

כיום מחזיקה חברת קידום בכמה מותגים נוספים בתחום הלימודים: וול סטריט - בית הספר לאנגלית ולחמן - בית הספר להכנה לבגרויות ולפסיכומטרי.

היסטוריה
--------

חברת קידום הוקמה בשנת 1981 על ידי ליאורה וארנן שגב יקותיאלי שפתחו את בית הספר הראשון בארץ להכנה לבחינה הפסיכומטרית, בחינת המיון לקבלה לאוניברסיטאות. עם השנים הרחיבה החברה את פעילותה. בשנת 1998 רכשה קידום את הזכיינות מחברת Wall Street Institute העולמית להפעלת בית הספר ללימוד אנגלית וול סטריט בישראל. בשנת 1999 רכשה קידום את לחמן, בית הספר להכנה לבחינות הבגרות. בשנת 2005 נרכשה קידום על ידי חברת ההשכלה האמריקאית קפלן, המובילה בעולם בהכנה לבחינות SAT, GMAT ו-GRE - בחינות המיון לתארים מתקדמים.

### בג"ץ

בשנות התשעים חברת קידום הפיצה קמפיין בשם "לך תצטיין", סיסמה שאי אפשר להחמיץ את הדמיון בינה ובין הגידוף "לך תזדיין". סרטון פרסומת שכלל סיסמה זו שודר באין מפריע בערוץ 2, אך מנהל הרדיו ברשות השידור, אמנון נדב, פסל לשידור תשדיר פרסומת שכלל סיסמה זו, ועל כך עתרה "קידום" לבג"ץ. בפסק הדין נפסק ברוב דעות כי בשם חופש הביטוי יש להיענות לעתירתה של "קידום", ועל רשות השידור לשדר את תשדיר הפרסום השנוי במחלוקת. עד היום צמד המילים מופיע בלוגו החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קידום
* אתר האינטרנט הרשמי של קידום
* קראו על קורס פסיכומטרי שלנו
* קישור לעמוד הפייסבוק שלנו
* קישור לעמוד הטיקטוק שלנו
* קישור לעמוד האינסטגרם שלנו

הערות שוליים
------------

1. ↑  ynet, חברת קפלן מקבוצת וושינגטון פוסט רוכשת את קידום, באתר ynet, 3 באוגוסט 2005
2. ↑  בג"ץ 606/93 קידום יזמוּת ומוֹלוּת (1981) בע"מ נ' רשות השידור, מח (2) 1
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**קבוצת ליסקאר** היא חברת ליסינג והשכרת רכב ישראלית. הקבוצה הוקמה בשנת 1992 על ידי רוני מירו, הקבוצה כוללת מספר חברות בתחום הליסינג, השכרת רכב, מימון, שירותי טרייד-אין ומכירת רכבים. הקבוצה מעסיקה כ-200 עובדים בפריסה ארצית. מנכ"ל ליסקאר הוא שי הרשקוביץ.

פעילות החברה
------------

ליסקאר - ליסינג מכירת מכוניות
ליסקאר מציעה מסלולי ליסינג והשכרת רכב מגוונים לכל סוגי המכוניות, לרבות מסלולי ליסינג מימוני, ליסינג תפעולי וליסינג פרטי והשכרת רכב לטווח ארוך.
בנוסף, החברה עוסקת במימון רכישת מכוניות חדשות ומשומשות ובמימון וליסינג של משאיות, מרכבים וצמ"ה.

ליסקאר עוסקת בין היתר גם במכירת רכבים חדשים ומשומשים, טרייד אין, אביזרים לרכב, ביטוח רכב ושירותי תדלוק. קהל לקוחותיה של ליסקאר כולל חברות, עצמאים, לקוחות פרטיים ורשויות מקומיות. צי רכבי הלקוחות של ליסקאר מונה כיום כ־8,000 כלי רכב.

משרדיה הראשיים של ליסקאר ממוקמים במפרץ חיפה. לליסקאר סניפים נוספים בפתח תקווה, ירושלים ובאר שבע.

החברות בבעלות קבוצת ליסקאר
--------------------------

* **ליסקאר ליסינג ומימון בע"מ**- ליסינג מימוני, מימון לרכבים ואשראי חוץ בנקאי.
* **דראל רם בע"מ** - עוסקת בהשכרת רכב.
* **ליסקאר רם בע"מ** - מציעה עסקאות ליסינג תפעוליות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ליסקאר

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Allmarketing - פורטל השיווק של ישראל "אישיווק - שי הרשקוביץ, מנכ"ל ליסקאר" 6/10/2011
3. ↑  איל לוינטר - אפוק טיימס עסקים "הדרך שלי - מנהלים מספרים על דרכם בעולם העסקים", 27/04/2010
4. ↑  אוטוקום פתרונות תחבורה "ליסינג לא רק למכוניות", 30/08/2011
דאש 8 של החברה
אמבראר ERJ 145 של החברה בצביעה הקודמת
**לוקסאייר** היא חברת התעופה הלאומית של לוקסמבורג. היא מפעילה טיסות ל-50 יעדים באירופה, צפון אפריקה, הים התיכון והמזרח התיכון. בסיסה נמצא בנמל התעופה לוקסמבורג-פינדל.

תולדות החברה
------------

לוקסאייר נוסדה בשנת 1961 והחליפה את חברת התעופה של לוקסמבורג שנוסדה בשנת 1948. החברה הוקמה כדי לעמוד בדרישות לטיסות מלוקסמבורג לבירות אירופאיות שונות. 

בשנת 1962 לוקסאייר ביצעה את הטיסה הראשונה שלה מלוקסמבורג לפריז עם מטוס פוקר F27. עד 1967 היו בבעלותה של לוקסאייר שלושה מטוסי פוקר ומטוס ויקרס ויקונט אחד. מטוס הוויקרס הוחלף ב-1970 ובמקומו הובא מטוס הסילון הראשון של החברה, Sud Aviation Caravelle. מטוס הבואינג הראשון של החברה, בואינג בואינג 737-200, נרכש ב-1977. במהלך השנים, לוקסאייר החליפה את המטוסים במטוסי סילון מודרניים כבואינג 737-400 ובואינג 737-500. החברה רכשה גם מטוסי פוקר 50 ומטוסי סילון של החברה אמבראר. 

בשנת 2003 לוקסאייר הזמינה שני מטוסי בואינג 737-700 כדי להחליף את הצי המזדקן שלה. ראשון המטוסים הגיע ב-18 בפברואר 2004.

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה, נכון לנובמבר 2018:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Y | סה"כ |
| בואינג 737-700 | 2 | 2 | 141 | 141 |  |
| בואינג 737-800 | 4 | — | 186 | 186 |  |
| בומברדיה דאש 8 - Q400 | 11 | — | 76 | 76 |  |
| בומברדיה CRJ700 | 1 | — | 70 | 70 |  |
| סה"כ | 18 | — |  |

תאונות
------

* ב-1969 מטוס מסוג ויקרס ויקונטשל של החברה, פגע בשלג בנחיתה בשדה התעופה של לוקסמבורג. אף נוסע לא נפגע אבל המטוס נהרס.

* ב-2002 מטוס פוקר 50 של החברה שטס מברלין התרסק בשדה ליד כפר והרג 20 נוסעים. זאת הייתה התאונה הקטלנית הראשונה של לוקסאייר ב-40 שנותיה.

* בסוף שנת 2002, מטוס של חברת לוקסאייר איבד שליטה בעת הנחיתה וירד מהמסלול אל הדשא, המטוס נעצר בגדר אך לא היו נפגעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקסאייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לוקסאייר

  מדיה וקבצים בנושא לוקסאייר באתר Airliners.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגזין פלייט אינטרנשיונל, 3 באפריל 2007.
2. ↑  "Luxair fleet".
3. ↑  "luxair to acquire two used b737 700s".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 158697515
* WorldCat: viaf-158697515

 |
סמליל קרלסברג בעברית משנות ה-90
**מבשלות בירה ישראל בע"מ**, ידועה גם כ**מב"י** (באנגלית: IBBL) או **קרלסברג ישראל**, היא חברה ישראלית השייכת לחברה המרכזית לייצור משקאות קלים, ועוסקת בייצור בירה ומשקאות קלים ובייבוא והפצה של בירה.

היסטוריה
--------

מב"י הוקמה ב-1992 כגוף שמטרתו לשווק את מותגי הבירה של קרלסברג וטובורג בישראל.

בשנת 1995 הוקם מפעל באשקלון הכולל מבשלה, בו מיוצרים מוצרי קרלסברג, טובורג, הולסטן, מאלטי (נקרא במקור "טובורג מאלט"), FUZE tea ומשקאות קלים ונקטרים. ב-1996 נכנסה מב"י לשותפות עם חברת גת גבעת חיים, יצרנית מותג פריגת, וב-2003 שולבו שתי החברות.

בשנת 1997 הודיעה החברה שתייצר גם את בירה גינס בישראל.

בשנת 2001 פתחה מב"י מרכז מבקרים ומוזיאון לתרבות הבירה במפעלה באשקלון.

מותגים
------

מב"י היא היבואנית של מותגי הבירה: בלאנק, גרימברגן, קירין, מותג הבירה האירי גינס (כולל מותג-הבת קילקני), והמותג הגרמני וייהנשטפאן, ומותג הבירה הספרדי אסטרייה. בעבר ייבאה את המותגים: הוגרדן, לף וסטלה ארטואה של חברת InBev
הבלגית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מבשלות בירה ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוקה-קולה מנהלת מגעים עם קיבוצי גבעת חיים להגדלת אחזקתה בפריגת, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2007
2. ↑  זהבה דברת, ‏קרלסברג תייצר בירה גינס בישראל, באתר גלובס, 13 בפברואר 1997
3. ↑  מרכז מבקרים במבשלות הבירה באשקלון, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 149467208
* WorldCat: viaf-149467208

 |
**מגדל מקפת קרנות פנסיה וקופות גמל בע"מ** היא קרן פנסיה. החברה הוקמה בדצמבר 1995 ונמצאת בבעלותה של מגדל חברה לביטוח.

יו"ר דירקטוריון החברה מפברואר 2020 הוא רן עוז. מנכ"ל החברה מאוגוסט 2021 הוא עמית אורון.

היסטוריה
--------

סמליל מקפת החדשה, לאחר ההפרדה מהקרן הוותיקה
במסגרת ההתמודדות עם משבר קרנות הפנסיה הגרעוניות, בשנת 1995 נסגרו קרנות הפנסיה הגרעוניות (מרביתן בשליטת ההסתדרות הכללית) להצטרפות של עמיתים חדשים. כדי לאפשר ביטוח פנסיוני למצטרפים חדשים, נפתחו קרנות פנסיה חדשות, מהן בשליטת הקרנות הוותיקות, שתנאיהן היו נחותים מתנאיהן של הקרנות הוותיקות והבטיחו איזון אקטוארי. בפרט, לעומת השיטה של "זכויות מוגדרות" (defined benefits), שאפיינה את הקרנות הוותיקות ויש בה סיכון גדול לכניסה לגרעון אקטוארי, בקרנות החדשות הונהגה שיטה של "הפרשות מוגדרות" (defined contributions), שבה הסיכון לכניסה לגרעון אקטוארי קטן. בנוסף הוגבלו העמיתים בקרנות הוותיקות בצבירת זכויות על גידול בשכרם, וביטוח פנסיוני בגין חריגה מהגבול שנקבע הופנה לקרנות החדשות. גם הסבסוד הממשלתי, בדמות איגרות חוב בלתי סחירות הנושאות ריבית גבוהה מריבית השוק, צומצם בקרנות החדשות, יחסית לזה שניתן לקרנות הוותיקות.

במסגרת הסדר זה הקימה קרן מקפת הוותיקה, בדצמבר 1995, את הקרן "מקפת החדשה", שיועדה למצטרפים חדשים. בחודש יולי 2002 המליץ בנק ישראל "לסגור את קרנות הפנסיה החדשות בפני עמיתים נוספים, משום שאף הן סובלות מגרעונות אקטואריים עימם אין להשלים, והן עדיין נשענות, ב-70% מהתיק, על איגרות חוב ממשלתיות, לא-סחירות".

במסגרת הסדר קרנות הפנסיה הגרעוניות, שנעשה בשנת 2003, נדרשו קרנות הפנסיה הגרעוניות למכור את קרנות הפנסיה החדשות שבשליטתן. בהתאם לכך, חמש קרנות פנסיה חדשות, שהיו בבעלותן של קרנות פנסיה גרעוניות, נמכרו לחברות ביטוח, וכספי המכירה נכנסו לחשבונן של הקרנות הוותיקות. במסגרת זו "מקפת החדשה" נמכרה בספטמבר 2004 לחברת הביטוח "מגדל" תמורת 201 מיליון ש"ח.

שם הקרן שונה ל"מגדל מקפת קרנות פנסיה וקופות גמל בע"מ", והיא הפכה לקרן הפנסיה העיקרית של "מגדל". מנכ"ל החברה בשנים 2011–2019 היה בצלאל צוקר, והוא הוביל מיזוג של קרנות נוספות של קבוצת "מגדל" לתוך "מגדל מקפת". באפריל 2021 מוזגה לתוכה קרן הפנסיה "יוזמה קרן פנסיה לעצמאיים", שאף היה הייתה בבעלות "מגדל".

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מגדל מקפת
* תקנון מגדל מקפת אישית, באתר "בי. פור תכנון פרישה"
* תקנון מגדל מקפת משלימה, באתר "בי. פור תכנון פרישה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת ice, דירקטוריון מגדל מקפת קבע: עמית אורון מנכ"ל מקפת החדש, באתר אייס, 4 ביולי 2021
2. ↑  הסדרת החיסכון לפנסיה, הודעה לעיתונות מטעם בנק ישראל, 22 ביולי 2002;  
אמיר טייג‏, קליין: "יש לסגור את קרנות הפנסיה החדשות בפני עמיתים נוספים", באתר וואלה!‏, 22 ביולי 2002
3. ↑  בני ברק, קרן מיטבית נמכרה לכלל ביטוח בכ-135 מיליון ש', באתר ynet, 5 בספטמבר 2004
4. ↑  ynet, מגדל זכתה במכרז על קרן מקפת החדשה, באתר ynet, 3 בספטמבר 2004;  
ynet, מגדל השלימה רכישת קרן מקפת החדשה, באתר ynet, 1 בדצמבר 2004
5. ↑  רחלי בינדמן, מנכ"ל קרן הפנסיה מקפת של מגדל הודיע על פרישתו, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2019
6. ↑  הודעה על השלמת הליך העברת ניהול מרצון של קרן הפנסיה "יוזמה קרן פנסיה לעצמאיים בע"מ", 4 באפריל 2021
**מגה ספורט** היא רשת קמעונאית ישראלית המשווקת נעליים, ביגוד וציוד ספורט ומחנאות.

היסטוריה
--------

סניף מגה ספורט בתוך קניון
הרשת הוקמה בשנת 1996. הסניף הראשון הוקם בחיפה. בשנת 2002 מנתה הרשת 28 סניפים, וב-2007 מנתה הרשת 34 סניפים.

ב-2008 מכרה קבוצת "פישמן רשתות" את הרשת לחברת MGS ספורט טריידינג בסכום של 21 מיליון דולר, לאחר שהרכישה אושרה על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים. עם הרכישה מיזגה החברה הרוכשת את רוב סניפי יונייטד ספורט שהיו בבעלותה עם רשת מגה ספורט. MGS ספורט טריידינג היא יבואנית של המותגים סקצ'רס, קאפה, דיאדורה ועוד, והיא מחזיקה גם ברשת ההנעלה והביגוד אליטל.

ב-2017 נכנסה הרשת לתחום ציוד המחנאות.

נכון לשנת 2017 מונה הרשת 53 סניפים. הנהלת הרשת יושבת בחולון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מגה ספורט
* אורנה יפת, מנכ"ל מגה ספורט: "תחום הכדורגל זינק ב־300%", באתר כלכליסט, 1 ביולי 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  ורד שרון-ריבלין, מגה ספורט רכשה את יבואנית ציוד הספורט מגן ליברמן, באתר גלובס, 21 ביולי 2002
2. ↑  גולן חזני וגלי ברגר, אושרה רכישת מגה ספורט על ידי משפחת מוליוב, באתר ynet‏, 26 בפברואר 2008
3. ↑  אודות MGS, באתר MGS
4. ↑  מיכל רז חיימוביץ', רשת מגה ספורט נכנסת לתחום ציוד המסעות והקמפינג, באתר גלובס, 14 במאי 2017
הסמליל הישן של מודן
דוכן הוצאת מודן ביריד שבוע הספר 2023 בירושלים
**מודן הוצאה לאור** היא הוצאת ספרים ישראלית, חברה בהתאחדות המו"לים בישראל.

היסטוריה
--------

בשנת 1973 רכש עודד מודן, שהיה ראש מחלקת הכספים של ההוצאה, את הוצאת א. לוין אפשטיין והיסב את שמה להוצאת א. לוין אפשטיין - מודן. באותה שנה, חברו אשר ביתן, עודד מודן ואהד זמורה ויצרו את זמורה ביתן מודן - הוצאה לאור (זב"מ). להוצאת זב"מ היה עיקרון מרכזי שדרש שכל ספר המועמד לצאת תחת המותג זב"מ חייב להתקבל פה אחד על ידי שלושת השותפים. אם לא היה הדבר כך יכול מציע הספר להוציא לאור את הספר בעצמו בהוצאתו הפרטית, תחת שמו. כך למשל הביא עודד מודן להוצאה את ספר הבישול פורץ הדרך "מהמטבח באהבה" של רות סירקיס. עקב סירובם של השותפים להוציא את הספר בזב"מ, הוציא אותו מודן בעצמו ומכירות הספר הפכו לבסיס הכלכלי של מודן למשך שנים רבות[דרוש מקור]. בשנת 1982 פרשה הוצאת מודן מהשותפות.

נכון ל-2010 מודן היא אחת משלוש הוצאות הספרים הגדולות בישראל, המחזיקה קטלוג ובו כ-10,000 כותרים[דרוש מקור: גם למספר וגם ליחס לשאר ההוצאות]. ההוצאה מוציאה לאור את כל סוגי הספרים: ספרות יפה, ספרות פופולרית, ספרות מקור, ספרי עיון, ספרי בישול, ספרי ילדים ונוער, אלבומי מתנה, ספרי מוזיקה, קומיקס וספרי לימוד.

בין היתר, יצאו בהוצאת ההוצאה ספרי בישול של בני סיידא וישראל אהרוני, סדרת ספרי הפסיכולוגיה "פסיכה" בעריכת שולה מודן, וספרי ילדים ונוער של גלילה רון-פדר-עמית, דתיה בן-דור, אלונה פרנקל, שלמה אבס, דליה קורח שגב וזוהר אביב. כמו כן יוצאות בהוצאה הסדרות "הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה" ו"הרפתקה ראשונה: קלאסיקה לראשית קריאה" בשיתוף פעולה עם הוצאת אוקיינוס.

במהלך השנים רכשה ההוצאה את קטלוג הוצאות הספרים מסדה, רשפים, אדם, תמוז, בוסתן ומפעלי תרבות וחינוך (מוזיקה). למודן הסכם שותפות עם הוצאות קרפד (בבעלותו של גיל חובב), עגור ואריה ניר הוצאה לאור.

ב-2010 זכתה ההוצאה במכרז להפקת ספרי משרד הביטחון – ההוצאה לאור והפצתם.

מודן מחזיקה בשליש מהשותפות ברשת צומת ספרים. שותפים שווים נוספים הם מנכ"ל צומת ספרים, אבי שומר, והמנכ"לים המשותפים להוצאת הספרים כנרת זמורה-ביתן דביר, יורם רוז וערן זמורה. עודד מודן הוא גם הבעלים של רשת חנויות "באג מולטיסיסטם". במרץ 2016 רכשה "מודן" את הוצאת הספרים "כתר ספרים", והעסקה קיבלה את אישור רשות התחרות באוגוסט.

ב-2014 בעקבות סכסוך עסקי בין מודן לסטימצקי, הוסרו ספריה ממדפי סטימצקי, והוחזרו כעבור כשנה.

ביולי 2022, בעקבות סכסוך נוסף בין מודן לסטימצקי, נשלחו משאיות אשר נשאו כ-300,000 ספרים ממחסני סטימצקי, ופרקו את תכולתן בפתח מחסני מודן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מודן הוצאה לאור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מודן הוצאה לאור
* אתר סדרת הרפתקה
* 
* אתר למנויים בלבד גילי איזיקוביץ, רוני מודן: "סטימצקי, ספרים זה לא קורנפלקס", באתר הארץ, 23 בנובמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלושה בהוצאה אחת, מעריב, 16 בפברואר 1979
2. ↑  מיקה תימור, עכבר העיר אונליין, מודן תפעיל את הוצאת משרד הביטחון, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2010
3. ↑  מרב יודילוביץ', הוצאת מודן רכשה 33% מצומת ספרים, באתר ynet, 4 ביולי 2005
4. ↑  עמרי חורש ומירב קריסטל, הוצאת "מודן" רכשה את "כתר", באתר ynet, 29 במרץ 2016
5. ↑  הרשות מאשרת את מיזוג ההוצאות לאור כתר ומודן, באתר GOV.IL
6. ↑  מודן מחוץ לסטימצקי: "דורשים יותר מדי", באתר ynet, 2 בפברואר 2014
7. ↑  יניב מגל, ‏המעוז האחרון: מודן חוזרת למכור ברשת סטימצקי, באתר גלובס, 18 במאי 2015
**ארכיון בואזקיי** (**Boğazköy**) הוא אוסף טקסטים שנתגלו במקום מושבת בירתה של האימפריה החתית, חתושש (כעת בואזקיי בטורקיה). בחפירות נמצאו כ-14 אלף קלפים בכתבי יתדות מן האלף השני לפנה"ס. זהו אחד הארכיונים הראשונים שנתגלה ויש בו את המידע המפורט ביותר עבור האימפריה ותושביה.

הארכיון נתגלה על ידי הוגו וינקלר שקיבל מימון מהמוסד הגרמני לארכאולוגיה של המזרח לחפירותיו ב-1906 ודבר גילויו פורסם שנה לאחר מכן. עד אז המקור הגדול ביותר לחקר חתים היו מכתבי אל-עמארנה שנתגלו ב-1891 וכללו בין השאר התכתבויות שליטי החאתים.

שפות הארכיון
------------

הטקסטים שבכתבי היתדות נכתבו בשמונה שפות:

1. חתית שבה נכתב רוב הארכיון;
2. אכדית - שפת בבל ואשור (חתים קראו לה "בבלית");
3. לוּוית - שפה הקרובה לחתית, שנכתבה בכתב הירוגליפי או בכתב יתדות
4. פאלאית (אנ') - שפה הודו אירופאית שמעט הידוע עליה הוא פולחן האלה ציפארבה;
5. חאתית (אנ') - דברים הכתובים בשפה זו קודמו במילה hattili;
6. חורית - חלקי האפוס עלילות גילגמש;
7. שפת המיתני הארית - מספר גלוסות בטקסטים;

תוכן הארכיון
------------

הארכיון מפורסם החל משנת 1965 במסגרת פרויקט אקדמי לימודי הטקסטים של בואזקיי (אנ') והוא כולל ספרי השנים, כרוניקות, צוים מלכותיים, הסכמים ביניהם ורשימות שלהם, תכתובת דיפלומטית, מתנות, אוספי חוקים, רשמי בתי משפט, טקסטים דתיים ואגדות, נבואות, מילונים בין השפות השומרית, האכדית וחתית, מכתבים על גידול סוסים וכו'.

רוב הכתבים שייכים לתקופה החתית החדשה (מאות ה-14 - ה-13 לפנה"ס) אך יש גם השייכים לאימפריה המוקדמת (מאות ה-17 - ה-16 לפנה"ס).

חשיבות הגילוי
-------------

חקר השפה שהתגלתה נהיה יותר מערכתי וב-1915 הוכח על ידי בדז'יך הרוזני כי השפה החתית שייכת למשפחה ההודו-אירופאית. הארכיון גם נהיה למקור חקר הספרות החתית והיחסים בין חתים לחורים.

ראו גם
------

* מכתבי אל-עמארנה
**טטרסטן איירליינס** (ברוסית: **Авиакомпания Татарстан**, בטטרית: **Татарстан Һава Юллары**) הייתה חברת תעופה רוסית אשר הפעילה טיסות ליעדים ברוסיה ומחוצה לה, וכן טיסות שכר עונתיות ליעדי נופש.

החברה הייתה החברה האזורית של רפובליקת טטרסטן שבפדרציה הרוסית, בסיס הפעולה המרכזי של החברה היה בנמל התעופה הבינלאומי של קאזאן.

החברה נוסדה בשנת 1993, והחלה להפעיל טיסות בשנת 1999. בעקבות התרסקות טיסה 363 של החברה ב-17 בנובמבר 2013 נשלל רישיון הפעולה שלה, ומטוסיה הועברו לחברת התעופה Ak Bars Aero.

הסכמי שותפות קוד
----------------

לטטרסטן איירליינס הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:

* Ak Bars Aero
* צ'ק איירליינס (SkyTeam)
* טורקיש איירליינס (סטאר אלייאנס)

צי המטוסים
----------

צי החברה נכון ליולי 2012| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| B | Y | סה"כ |
| איירבוס A319-100 | 4 | 1 | 0 | 156 | 156 | שימשו לטיסות צ'ארטר בלבד |
| בואינג 737-400 | 1 |  | 12/0 | 138/150 | 150 |  |
| בומברדייה CRJ-200 |  | 2 | לא נקבע |  |
| טופולב Tu-154M | 2 | 0 | 0 | 164 | 164 |  |
| יאקובלב Yak-42 | 2 | 0 | 16/0 | 84/120 | 100/120 |  |
| סה"כ | 9 | 3 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטרסטן איירליינס** בוויקישיתוף
  מדיה וקבצים בנושא טטרסטן איירליינס באתר Airliners.net
הסמליל הקודם של החברה
**קרדורקס** (**Credorax**), המציגה עצמה מתחילת דצמבר 2021 במותג **Finaro**, היא חברת פינטק אמריקאית-ישראלית העוסקת בסליקת כרטיסי תשלום במסחר אלקטרוני.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה ב-2008 במסצ'וסטס שבארצות הברית על ידי בני נחמן, יוג׳ין וולקוב ומייקל פיינשטיין. בני נחמן היה מנכ"ל החברה עד דצמבר 2015. מינואר 2016 היה דירקטור בחברה, ובינואר 2020 מונה ליו"ר הדירקטוריון. מנכ"ל החברה מתחילת 2016 הוא יגאל רותם. בפברואר 2011 הוקמה **קרדורקס ישראל בע"מ**, שמשרדיה שוכנים בהרצליה וכוללים את מטה החברה ומרכז הפיתוח שלה. מרכז הפעילות הבנקאית של החברה שוכן בוולטה שבמלטה, ולה משרדי מכירות גם בהולנד ובהונג קונג.

בשנת 2010 קיבלה החברה רישיון למתן שירותי סליקת כרטיסי תשלום באיחוד האירופי. בשנת 2014 קיבלה החברה רישיון בנק מסחרי ביפן, ובשנת 2015 קיבלה רישיון לפעול כבנק מסחרי ב-32 מדינות האזור הכלכלי האירופי. בשנת 2019 סלקה החברה עסקאות בסך 4.211 מיליארד אירו.

עד 2014 גייסה החברה 130 מיליון דולר, מבלאמברג קפיטל וקרנות השקעה נוספות.

במרץ 2022 נרכשה החברה על ידי חברת סליקת כרטיסי התשלום האמריקאית Shift4 (אנ') תמורת 575 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קרדורקס
* קרדורקס, ברשת החברתית פייסבוק

* קרדורקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קרדורקס, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Credorax Bank Limited - Annual report 2019
2. ↑  Credorax rebrands as Finaro, Finextra, 1 December 2021
3. 1 2  חן אידן, ‏Credorax הישראלית מגייסת 40 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 29 באוקטובר 2014
4. ↑   בני נחמן, ברשת החברתית LinkedIn
5. ↑  Credorax Adds Core Banking Platform, Nilson Rreport, March 5, 2019
6. ↑  גולן חזני, אקזיט ענק לקרדורקס הישראלית: נמכרת ל- Shift4 תמורת 575 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 1 במרץ 2022
7. ↑  Shift4 Announces Two Acquisitions to Expand International Payments And Cryptocurrency Capabilities, Shift4, March 1, 2022
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בחברת ייצור כבלים לאלקטרוניקה ותקשורת, עם הערך "טלדור מערכות מחשבים (1986)", העוסק בחברת מחשוב ישראלית.

**טלדור כבלים ומערכות בע"מ** היא חברה ישראלית המייצרת כבלים (כבלי נחושת וכבלי סיבים אופטיים) לחשמל, אלקטרוניקה ותקשורת. מנכ"ל החברה משנת 2020 הוא ירון קלדר.

החברה נוסדה בשנת 1966 בקיבוץ עין דור, שבו נמצא מפעלה הראשי. בשנת 1985 הקימה החברה מפעל נוסף בקיבוץ גשור, ובשנת 2008 רכשה את המפעל של חטיבת התקשורת של חברת סינרג'י כבלים בע"מ בבית שאן. בחברת טלדור מועסקים כ 430 עובדים, מהם 45 מהנדסים וטכנאים.

החברה מייצרת כבלים בתחומים הבאים: טלקום, תעשיה והביטחון. 

טלדור מייצרת בעיקר כבלי תקשורת ביניהם כבלי מכשור, כבלים קואקסיאליים, כבלי אודיו ואלקטרוניקה, פיקוד, כבלי תקשורת נתונים, כבלים אופטיים וכבלים היברידיים. כ 60 אחוז מתוצרת החברה מופנית לייצוא ונמכרת ב-25 מדינות.

כמו כן טלדור עוסקת בפיתוח מוצרים חדשים בתחום הכבילה ומתכננת מוצרים בהתאם לדרישות לקוחותיה ברחבי העולם. 

  

החברה היא בבעלות משותפת של הקיבוצים עין דור וגשור (50%) ושל קיבוץ יזרעאל, שרכש בשנת 2022 50% מהבעלות בחברה מידי קרן טנא.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טלדור כבלים ומערכות (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Company Profile, באתר טלדור (באנגלית)  
שבועון איגוד התעשייה הקיבוצית, באתר איגוד התעשייה הקיבוצית, ‏24 ביוני 2020
2. 1 2  יעל גרוס אנגלנדר, ‏טלדור רוכשת את חטיבת כבלי התקשורת של סינרג'י ב-86 מ' שקל, באתר גלובס, 24 בינואר 2008
3. ↑  עמירם כהן, קרן טנא להשקעות בתעשייה הקיבוצית רכשה 50% מטלדור כבלים ב-23 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 10 בפברואר 2008
**מלודיה** (ברוסית: **Мелодия**) היא חברת תקליטים סובייטית ורוסית, החברה הוותיקה ביותר בתעשיית ההקלטות ברוסיה. החברה הוקמה בשנת 1964 כחברת תקליטים של כל ברית המועצות. שילבה את המפעלים העיקריים של תקליטים ואולפני הקלטות שהיו קיימים באותה תקופה בברית המועצות, והפכה לארגון המדינה לייצור, אחסון והפצה של הקלטות קול.

מרגע הקמתה ועד למחצית השנייה של שנות השמונים, מלודיה הייתה הארגון הממלכתי היחיד במדינה לייצור המוני והפצה של פונוגרמות. הקלטות של "מלודיה", שיוצאו ליותר מ-90 מדינות, זכו להכרה עולמית וזכו בפרסים בינלאומיים. מלודיה פרסמה הקלטות ברישיון של חברות זרות. בתחילת שנות התשעים הייתה החברה אחת משש חברות ההקלטות הגדולות בעולם.

המוצרים העיקריים של מלודיה בשנות השישים והשמונים היו תקליטים. בתחילת שנות השבעים שלטה בייצור הפונוגרמות על סרט מגנטי (קלטות שמע), ועד תחילת שנות התשעים בתקליטורים. בסך הכל, עד 1991 פורסמו כ־49,000. למלודיה יש את הזכויות על כל ההקלטות הפונוגרפיות שנעשו על ידיה, למעט אלה שלמשרד לא היו זכויות בתחילה.

בשנות התשעים, בתהליך של דמונופוליזציה, בוטלו חלק מארגוני המלודיה, חלקם קיבלו עצמאות. מאז 1993 החברה היא מפעל יחידתי ממלכתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלודיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלודיה (ברוסית)
* מלודיה, ברשת החברתית פייסבוק

* מלודיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מלודיה, ביישום טלגרם

* מלודיה, ברשת החברתית אינסטגרם

* מלודיה, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5078959
* BnF: cb13876376x (data)
* LCCN: n88653208
* MusicBrainz: 90fb1e37-35d4-4150-a4d6-4b438fbbc7a6
* NLA: 35595883
* VIAF: 136197998
* WorldCat: lccn-n88653208

 |
בואינג 787 של החברה ממריא מנמל התעופה הבינלאומי של קוטה קינבאלו
איירבוס A320 בנמל התעופה הבינלאומי נגורה רעי, באלי
**רויאל ברוניי איירליינס** (באנגלית: **Royal Brunei Airlines**, או **RBA**) היא חברת התעופה הלאומית של סולטנות ברוניי. החברה נמצאת באחזקה מלאה של ממשלת ברוניי ובסיסה המרכזי נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של ברוניי מצפון לבירת המדינה בנדר סרי בגוואן.

תולדות החברה
------------

רויאל ברוניי נוסדה ב-18 בנובמבר 1974 כשהיא מחזיקה בשני מטוסי בואינג 737. טיסתה הראשונה של החברה הייתה מנמל התעופה החדש בברוניי לסינגפור. באותו היום החלו גם טיסות אל הונג קונג, קוטה קינאבאלו וקוצ'ינג במזרח מלזיה. בשנת 1980 רכשה החברה את מטוס הבואינג 737 השלישי שלה, אשר איפשר לה לטוס לקואלה לומפור ולדרווין. באותה שנה נרכשו גם שלושה מטוסי בואינג 757 על מנת לאפשר לחברה להרחיב את יעדיה לטייפה ולדובאי. ב-1990 החלה החברה לטוס לאירופה ויעדה הראשון היה פרנקפורט דרך בנגקוק ודובאי, ולאחר מכאן גם אל לונדון דרך סינגפור ודובאי.

עם התרחבות החברה הוחלפו מטוסי הבואינג 737 במטוסי בואינג 767. בשנת 1993 החליפה החברה את העצירה בדובאי בטיסות לפרנקפורט לעצירה באבו דאבי, והחלה לטוס אל בחריין, בייג'ינג וקהיר.

שותפות קוד
----------

לרויאל ברוני יש שותפות קוד עם מספר חברת תעופה והן:

* מלזיהמלזיה מלזיה איירליינס
* תאילנדתאילנד תאי איירווייז אינטרנשיונל
* אינדונזיהאינדונזיה גארודה אינדונזיה

צי המטוסים
----------

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:

| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| F | J | Y | סה"כ |
| איירבוס A320-200 | 2 | — | 12 | — | 132 | 144 |  |
| איירבוס A320neo | 7 | — | 12 | 18 | 120 | 150 |  |
| בואינג 787-8 | 5 | — | 18 | — | 236 | 254 |  |
| סה"כ | 14 | — |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רויאל ברוניי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רויאל ברוניי (באנגלית)
* מדיה וקבצים בנושא רויאל ברוניי, באתר Airliners.net
* רויאל ברוניי, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטי צי המטוסים של רויאל ברוניי, באתר airfleets.net (באנגלית)
2. ↑  "Royal Brunei adds maiden A320neo". *ch-aviation.com*. נבדק ב-29 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2004038017
* VIAF: 151619236
* WorldCat: lccn-no2004038017

 |
**טרה** הוא מותג של מחלבה שנוסדה בשנת 1942 בנחלת יצחק, ומשנת 2004 נמצאת בבעלותה של החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. המחלבה מייצרת ומשווקת מוצרי חלב.

היסטוריה
--------

מחלבת טרה ברחוב יגאל אלון תל אביב
"טרה אגודה יצרנית חקלאית שיתופית בנחלת יצחק" נוסדה ב-1942 על ידי קבוצה של שבעה רפתנים מנחלת יצחק. בתחילת דרכה שיווקה המחלבה חלב טרי לשתייה ברחבי תל אביב. במחלבה נוצרו עודפי חלב, אשר הביאו את המחלבה לייצור מוצרי חלב נוספים, כך גדלה וצירפה שישים ושלושה רפתנים נוספים מרחבי הארץ. הקבוצה החדשה רכשה חווה בשטח של 56 דונם בנחלת יצחק, רכשה מכונות והחלה בייצור סדיר של תוצרת חלב טרייה.

עם השנים התפתחה המחלבה, בנתה מערך הפצה גדול, הגדילה את נקודות המכירה, הגדילה את המפעל ורכשה מכונות פיסטור חדשות ומערכת ייצור מתקדמת.

בשנת 2004 נרכשה "טרה" על ידי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, זכיינית קוקה-קולה בישראל. שם המחלבה שונה ל**מילקו תעשיות בע"מ**, אך מוצריה ממשיכים להשתמש במותג "טרה".

באוגוסט 2007 רכשה מחלבת גלעד, שבשליטת "טרה", את הפעילות של "משק צוריאל".

בשנת 2008 החלה "טרה" בשיווק מוצרי חלב תחת המותג "מולר", בזיכיון שקיבלה מחברת "מילר". מהלך זה בא בעקבות פעולות שיזמו בשנים קודמות שתי מתחרותיה הגדולות ממנה: שטראוס, שביססה בשוק את מוצריה של "דנונה" ותנובה, אשר הגיעה לרווחים ממכירות מוצרי המותג "יופלה".
ביולי 2017 קיבלה טרה את הכשרות המהודרת של "בד"ץ העדה החרדית", שהוא מערכת הכשרות הפרטית הגדולה בישראל.

נתונים על החברה
---------------

סמלילים קודמים של "טרה"הסמליל הראשוןסמליל בעיצוב ירום ורדימוןהסמליל עד שנת 2009הסמליל עד שנת 2022
טרה מעסיקה כ-360 עובדים. כ-160 רפתות מספקות לה חלב בכמות של כ-135 מיליון ליטר בשנה.

החברה משווקת את מוצריה באמצעות ארבעה סניפי הפצה ומכירות הפרוסים בחיפה, שורק, ירושלים ובאר שבע. לרשות המחלבה עומד צי של כ-120 משאיות לחלוקה, המפיצות את מוצרי המחלבה בכל רחבי הארץ.

האתר המקורי של המחלבה, בשכונת נחלת יצחק התל אביבית, נמצא על קרקע שהפכה ליקרה במרוצת השנים. בשל כך, בקשה החברה סיוע ממשלתי להעברת המחלבה לפארק התעשיות נ.ע.ם. שבנתיבות, ואף קבלה אישור ממשלתי לתקציב של 35 מיליון דולר. ביולי 2013 הושלמה העברת המחלבה למחלבה החדשה בנתיבות. על הקרקע של המחלבה בנחלת יצחק צפויים להיבנות ארבעה מגדלי משרדים ומגורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טרה
* טרה נבחרה ל"חברה החדשנית של השנה", באתר ynet, 14 בינואר 2007
* אתר למנויים בלבד יורם גביזון, עדי דברת-מזריץ, המעבר למחלבה החדשה של טרה הוביל להפסדים של 250 מיליון שקל ב-2013, באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2014
* מיכאל יעקובסון, לא בוכים על חלב שנשפך, עושים ממנו מחלבת נדל"ן: טרה הנטושה מבפנים, באתר Xnet‏, 3 במאי 2015
* פרויקט רפתות תומכות מגוון ביולוגי, אתר טבעBIZ, החברה להגנת הטבע

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור מרום, טרה רוכשת את משק צוריאל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 באוגוסט 2007
2. ↑  אורנה יפת, טרה תשווק את מוצרי החלב של המותג מולר בישראל, באתר ynet, 21 בדצמבר 2006
3. ↑  בילי פרנקל, טרה עוברת לדרום: העובדים יחפשו עבודה בגיל 50, באתר ynet, 22 בפברואר 2013  
אתר למנויים בלבד אריק מירובסקי, אושרה תוכנית מתחם טרה: 4 מגדלי משרדים ומגורים מול מגדלי עזריאלי, באתר TheMarker‏, 22 ביולי 2013
צמד קטרים רבי עוצמה של יוניון פסיפיק במעלה מעבר קייהון, בהרי סן ברנרדינו בקליפורניה, בשנת 1991
**יוניון פסיפיק** (באנגלית: **Union Pacific Railroad**; ר"ת: UP; סמל מניה ב-NYSE:‏ UNP) היא חברת הרכבות הגדולה והוותיקה בארצות הברית. מטה החברה נמצא באומהה, נברסקה.

רשת המסילות של יוניון פסיפיק מכסה את רוב מדינות מרכז ומערב ארצות הברית, החל ממערב לקו העובר בין הערים שיקגו וניו אורלינס. נכון ל-31 בדצמבר 2008, יוניון פסיפיק מפעילה 51,518 קילומטר של מסילות, מתוכן 42,118 ק"מ נמצאים בבעלות החברה. בשני מדדים אלה זוהי חברת הרכבות הגדולה ביותר בארצות הברית. יוניון פסיפיק הגיעה לגודלה הנוכחי לאחר שרכשה מספר גדול של חברות רכבת, ביניהן את החברות: מיזורי פסיפיק, שיקגו אנד נורת' וסטרן, וסטרן פסיפיק, מיזורי-קנזס-טקסס, וסאת'רן פסיפיק. נכון לשנת 2009. בבעלות יוניון פסיפיק אף 26% מתוך חברת Ferromex שהיא תאגיד הרכבות הגדול ביותר במקסיקו.

המתחרה העיקרית של יוניון פסיפיק היא חברת הרכבת BNSF המפעילה מסילות באזור גאוגרפי דומה.

היסטוריה
--------

חברת יוניון פסיפיק התאגדה ב-1 ביולי 1862, על רקע כניסתו לתוקף של חוק המסילות הפסיפיות משנת 1862 (באנגלית: Pacific Railway Act of 1862), אשר נועד לסייע לסלילת מסילות והקמת רשת טלגרף ממערב לנהר מיזורי. תחת הנהגתו של מחזיק המניות העיקרי בחברה, ד"ר תומאס דורנט, נסללה המסילה הראשונה בעיר אומהה בנברסקה. בשנת 1869 נוצר חיבור בין מסילותיה של יוניון פסיפיק, לאלו של חברת סנטרל פסיפיק, בפיסגת פרומוטורי ביוטה, ובכך לראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, קם קשר מסילתי רצוף החוצה את יבשת צפון אמריקה, דרך ארצות הברית. בהמשך השתלטה חברת יוניון פסיפיק על שלוש חברות רכבת מורמוניות וכך רכשה מסילות מדרום לסולט לייק סיטי ולתוך עמק יוטה, ואף מצפון ליוטה אל איידהו. החברה המשיכה לסלול והגיעה לדנוור ולפורטלנד במדינת אורגון. החברה רכשה את חברת קנזס פסיפיק ואף החזיקה במסילה צרה אשר הובילה ללב הרי הרוקי בקולורדו.

בשנת 1872 הייתה החברה מעורבת בשערוריית שוחד של חברי בית הנבחרים האמריקאי, הידועה בשם סקנדל קרדיט מובילייה (באנגלית: Crédit Mobilier scandal). מצוקותיה הכלכליות של החברה הובילו למצב של חדלות פרעון בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-19, אחריו עברה החברה ארגון מחדש ושמה שונה מ- Union Pacific Railroad ל- Union Pacific Railway ב-24 בינואר 1880. מאותה עת היה מחזיק המניות העקרי בה ג'יי גולד. גם חברה חדשה זו הכריזה על חדלות פרעון בשנת 1893, אולם ב-1 ביולי 1897 קמה החברה לתחיה ושבה לשמה המקורי. בתקופה זו מכרה החברה חלק מנכסיה, אולם בתחילת המאה ה-20 התאוששה החברה ורכשה מחדש את אותם נכסים שמכרה. בשנת 1936 ייסדה החברה עיירת נופש וסקי בשם סאן ואלי במדינת איידהו לרווחת עובדיה. בשנות ה-80 של המאה ה-20 שבה החברה לרכוש חברות רכבת קטנות יותר ובשנת 1996 רכשה את חברת הרכבות סאותרן פסיפיק.

מטה החברה שוכן בעיר אומהה בנברסקה מאז היווסדה. מטה החברה עבר לבניין משרדים חדש בשנת 2003. בעיר פועלים גם מוסכי ציוד נייד של החברה וחצר עיתוקים גדולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוניון פסיפיק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יוניון פסיפיק (באנגלית)
* יוניון פסיפיק, ברשת החברתית פייסבוק

* יוניון פסיפיק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* יוניון פסיפיק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269153005171
* GND: 4196348-9
* ISNI: 0000 0004 0631 2507
* LCCN: n81029000
* VIAF: 133468810
* WorldCat: lccn-n81029000

 |
**יקב דלתון** הוא יקב הממוקם בפארק תעשיות רמת דלתון, ליד המושב דלתון.

היסטוריה
--------

היקב הוקם כיקב בוטיק משפחתי על ידי ארמונד ממן, חקלאי ממושב כרם בן זמרה. בשנת 1995 הוא הקים שותפות עם מתי הרוני מבריטניה ובשנת 1999 היקב עבר למבנה חדש בפארק תעשיות רמת דלתון. הענבים המשמשים להפקת היינות של היקב מקורם רק מכרמי הסביבה. עם הקמתו יינן היקב היה ארקדי פפקיאן והיינן האוסטרלי ג'ון ווארנצ'ק.

ביולי 2000 נחנך בצמוד ליקב מרכז מבקרים. במרץ 2006, נחנך מרכז מבקרים משודרג בהשקעה כוללת של כמיליון שקל, הכולל אולם טעימות יין ואולם אירועים ל-150 איש.

ייננית היקב בין 2002 עד 2015 הייתה נעמה סורקין. מאז 2016 יינן היקב הוא גיא אשל. יועץ היקב הוא ג'ון וורנטשק. היקב שיווק בשנת 2011 מיליון בקבוקים ובשנת 2019 כ-1.3 מיליון בקבוקים.

היינות
------

יינות דלתון מתחלקים לארבע סדרות: סדרת רזרב, סדרת דלתון, סדרת הבלנדים עלמה וסדרת כנען. תפוקת היינות הנוכחית היא כמיליון וחצי בקבוקים לשנה. היקב מייצר יינות מהסוגים הבאים: קברנה סוביניון, מרלו, סוביניון בלאן, שיראז, סמיון, זינפנדל, ויונייה, פינו גרי, פטיט סירה, מוסקט ושרדונה. וגם יינות מכרם יחידני (single vinyard) בעלי טרואר ייחודי.

בציר הענבים ביקבי דלתון נערך לקראת החודשים החמים - יולי-אוגוסט. היקב הישראלי מתמקד בשיווק היינות לכל רחבי הארץ, ומייצא כ-25% מתוצרתו לרחבי העולם.

### שנת שמיטה

בשנת ה'תשע"ה נכנס היקב לשנת שמיטה, במהלכה 50% מהכרמים הושמטו, וה-50% הנותרים התבססו על היתר מכירה של הרבנות הראשית לישראל.

לקריאה נוספת
------------

* דניאל רוגוב, תרגום: עמית יריב, **מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011**, טובי, 2011, עמ' 11, 24, 25, 129-121, 463
* אליעזר זקס, **יין ישראלי: מבחר יינות ישראל**, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 49-48
* אליעזר זקס וירון גולדפישר, **שביל היין: טיול ביקבי ישראל**, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 77-76
* שלמה פפירבלט, **עולם היין**, כפר סבא: אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 121

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יקב דלתון
* אבי אפרתי‏, פוטנציאל לחורף: שני יינות חדשים של יקב דלתון, באתר וואלה!‏, 10 בנובמבר 2010
* דניאל רוגוב, יקב דלתון משיק יין חדש, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2010
* שגיא קופר, זווית של הצלחה: יקב דלתון, באתר ynet, 6 ביולי 2010
* דניאל רוגוב, יין: בדרך למיליון, באתר הארץ, 21 ביוני 2009
* שלמה פפירבלט, קיץ חם ביקב דלתון, באתר כלכליסט, 26 ביולי 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל גל כהן, ‏מרימים כוס ליומולדת / יקב דלתון חוגג עשור, ומציג יינות חדשים, באתר גלובס, 21 בספטמבר 2005
2. ↑  אבישי תנעמי, ‏דלתון זה יין, באתר גלובס, 12 בפברואר 2001
3. ↑  אביבה קרול, ‏הייננית שמאסה ברבנות ויצאה לדרך חדשה, באתר גלובס, 9 ביולי 2000
4. ↑  יקב דלתון פותח מרכז מבקרים חדש בהשקעה של כמיליון שקל, באתר גלובס, 19 במרץ 2006
5. ↑  אתר למנויים בלבד רונית ורד, הייננית שמאסה ברבנות ויצאה לדרך חדשה, באתר הארץ, 14 בפברואר 2018
6. ↑  יואל צפריר, היין אינו אלא תבנית נוף מולדתו, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2019
**יקבי ברקן** הוא היקב השני בגודלו בישראל. ראשיתו ביקב פרידמן שהוקם ב-1889.

תולדות היקב
-----------

סמליל קודם של החברה
בשלהי שנת 1889, הקים שמעון פרידמן, ממייסדי היישוב היהודי בחיפה, את יקב פרידמן בחיפה. לאחר מכן עבר היקב לפתח תקווה מול גן המייסדים. בשנת 1964 נרכש היקב על ידי חברת תנובה.

בשנת 1971 הגיעו בהנהלת החברה למסקנה שעסקי היין לא מתאימים לתחום המזון ומכרו את היקב לחברת המשקאות החריפים "סטוק", שיוצגה על ידי חברת "ו.ו.ס.ט". מנתניה. "סטוק 84", וודקה קגלביץ' ויין "מונפורט" היו המותגים המובילים של "יקבי סטוק", שכללו בעיקר כהלים (ברנדי, וודקה, ליקרים, ורמוט ועוד). שם היקב שוב שונה ל'המרתף' ויינני היקב החלו לייצר יינות מזני הקברנה סוביניון, סוביניון בלאן ועוד.

בשנת 1988 החלה החברה בבניית יקב חדש באזור התעשייה ברקן, במקום מתקני המפעל הישנים בפתח תקווה ובנתניה.

בשנת 1990 הבעלות על היקב הועברה לידיהם של שני בעלי כרמים – שמואל בוקסר ויאיר לרנר. תשע שנים מאוחר יותר, התברר שהיקב בברקן אינו מסוגל לייצר את כמויות היין שאמורות להתקבל מהכרמים החדשים שהחלו להניב בבציר 2000. בוקסר ולרנר החלו לבנות יקב חדש בקיבוץ חולדה, שנחנך בשנת 2003.

בשנת 1994 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב וכ-24% ממניותיה נמכרו לציבור.
בשנת 2005 נכנסה חברת המשקאות "טמפו" כשותפה ביקבי ברקן. ב-2008 השלימה "טמפו" את הרכישה. הזרמת ההון שנעשתה על ידי תאגיד המשקאות הגדול אפשרה ליקב להשלים את תוכניות הבינוי והפיתוח שלו. ב-2013 ביצעה טמפו הצעת רכש מלאה כשרכשה 15.8% ממניות החברה הנמצאות בידי הציבור, ומחקה את יקבי ברקן מהבורסה.

בשנת 2001 רכשה החברה את יקבי סגל.

במתחם של יקבי ברקן בחולדה, הוקם ב-2012 מרכז מבקרים, המאפשר לצפות בכרמים ולעקוב אחר תהליכי הייצור של יינות היקב.

יקבי ברקן חולשים על כ-10,000 דונם כרמים בכל אזורי הגידול בארץ. הכרמים פזורים ממצפה רמון, עד הגליל העליון ורמת הגולן.

עידו לוינסון הוא היינן של יקב ברקן. הישראלי השני הנושא בתואר דרגת מאסטר ביין משנת 2020.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה פפירבלט, **עולם היין**, אריה ניר, תשס"ב 2002, עמ' 105
* אליעזר זקס וירון גולדפישר, **שביל היין: טיול ביקבי ישראל**, תל אביב: קורדינטה, 2007, עמ' 186 - 189
* דניאל רוגוב, **מדריך רוגוב ליינות ישראל 2011**, טובי, 2011, עמ' 12, 24, 102-95, 461
* אליעזר זקס, **יין ישראלי: מבחר יינות ישראל**, תל אביב: קורדינטה, ספטמבר 2011, עמ' 150 - 151

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יקבי ברקן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יקבי ברקן
* דניאל רוגוב, עכבר העיר אונליין, מבחר מיינות יקב ברקן וסגל, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2010
* דניאל רוגוב, עכבר העיר אונליין, סדרת Altitude של יקב ברקן: עניין של גובה, באתר הארץ, 12 ביולי 2010
* חיליק גורפינקל, קרב איגרוף: מאחורי יקבי ברקן, nrg‏, 22 בנובמבר 2011
* מיכאל בן-יוסף, יקבי 'ברקן' המתחדשים, מגזין "סיגר"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורה קורן, טמפו רכשה את השליטה ביקבי ברקן ב-6.6 מיליון ד', באתר הארץ, 16 באוקטובר 2005
2. ↑  אתר למנויים בלבד שלי אפלברג, טמפו השלימה את הצעת הרכש - יקבי ברקן נמחקה מהבורסה, באתר TheMarker‏, ‏22 באוקטובר 2013
3. ↑  יקבי ברקן רוכשת את יינות סגל בכ- 6 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, ‏27 בפברואר 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310581005171

 |
מטוס בואינג 737 של לאודה אייר
**לאודה אייר** (**Lauda Air**) הייתה חברת בת של אוסטריאן איירליינס, ובסיס פעולתה המרכזי היה בנמל התעופה הבינלאומי וינה-שווכאט.

תולדות החברה
------------

לאודה אייר הוקמה באפריל 1979 על ידי אלוף פורמולה 1 ניקי לאודה והחלה לפעול בשנת 1985. בתחילה הפעילה החברה רק טיסות צ'רטר. בחודש מרץ 2000 הצטרפה לקבוצת חברות התעופה סטאר אלייאנס. בהמשך אותה שנה הפכה החברה להיות חברת בת באוסטריאן איירליינס והפעילה טיסות שכר של החברה. 

באפריל 2013 החברה הפסיקה להתקיים כחברת תעופה. היא הוחלפה ע"י *Austrian myHoliday*, שהיא מותג המשמש את אוסטריאן איירליינס לשיווק טיסות שכר ונופש.

יעדי החברה
----------

החברה הפעילה טיסות לכ-58 יעדים ב-8 מדינות: אוסטריה, מצרים, יוון, איסלנד, אירלנד, איטליה, פורטוגל, ספרד וטורקיה.

צי המטוסים
----------

| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-800 | 7 | 184 | מחלקת תיירים בלבד |
|

תאונות ותקריות
--------------

ב-26 במאי 1991 יצאה טיסת לאודה אייר 004 במטוס בואינג 767 מבנגקוק. בעיית קצר במערכת היפוך דחף במנוע השמאלי גרמה לסיחרור קטלני ואיבוד שליטה בגובה רב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאודה אייר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לאודה אייר
* האתר הרשמי (ארכיון האינטרנט)
מאפיית ודש באזור התעשייה של רמת השרון
**מאפיית ודש** היא מאפייה ברמת השרון הפועלת מאז 1940. מאז 2001 המאפייה בבעלות קבוצת ברמן, בעליה של מאפיית ברמן הירושלמית.

היסטוריה
--------

המאפייה הוקמה ב-1940 על ידי לוי ודש, שעלה לארץ ישראל שנה קודם לכן מבודפשט. הוא הקים בתחילה מאפייה קטנה בשכונת התקווה בתל אביב, ומכר את הלחם שאפה בעגלה רתומה לסוס, עמה הסתובב ברחבי העיר. ב-1949 העתיק ודש את המאפייה לאזור התעשייה נוה מגן ברמת השרון, והיא סיפקה את כל תצרוכת הלחם של המושבה באותם ימים - כמאתיים כיכרות לחם ביום. קצב הייצור של המאפייה עלה בהדרגה ולכן ב-1977 העתיק ודש את המפעל פעם נוספת לשטח גדול יותר באזור התעשייה החדש ברמת השרון, שם המאפייה נמצאת כיום. המאפייה החלה לספק לחם גם לערים נוספות כמו הרצליה ופתח תקווה, ובסופו של דבר סיפקה לכל רחבי הארץ, והייתה לאחת המאפיות הגדולות בישראל, למעשה השלישית בגודלה אחרי מאפיות אנג'ל ומאפיית ברמן. בשנת 1991 הלך לעולמו לוי ודש והשאיר את המאפייה בידיו של בנו קובי (יעקב) ולאחר מכן האב העביר לנכדו אמיר ודש.

בשנת 2001 נרכשה המאפייה בידי קבוצת ברמן, בעליה של מאפיית ברמן, שהפכה בשל כך למאפייה השנייה בגודלה בישראל. על אף רכישתה, המשיכה מאפיית ודש לשמור על מותג נפרד, המשמש את מכירת מוצריה השונים. לאחר המכירה פנה אמיר למגזר הפרטי ופתח מאפייה קטנה משלו בשם "ג'ייקובס" על שם אביו.

כיום
----

בקבוצת מאפיות ברמן/ודש מועסקים כ-300 עובדים. במאפייה מספר קווי ייצור אוטומטיים שבכל אחד מהם מיוצרים כ-3,000 לחמים בשעה. לצד ההפצה הסיטונאית, מפעילה המאפייה גם חנות מפעל בה נמכרים מוצריה. 

מאפיית ודש עוסקת גם בייצור מערכות ציפוי, בלילות ופירורים לתעשיית הבשר והדגים, תוצרת אשר נמכרת בישראל ומחוצה לה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מאפיית ודש
ברתולומאו גראדניגו
מטבע דוקט מתקופת ברתולומאו גראדניגו. במטבע מתואר גראדניגו כורע על ברכו לפני מרקוס הקדוש.

  

**ברתולומאו גראדניגו** (באיטלקית: **Bartolomeo Gradenigo**;‏ 1259 או 1260 - 28 בדצמבר 1342) היה הדוכס ה-53 של ונציה. גראדינגו כיהן כדוג'ה מה-7 בנובמבר 1339 ועד פטירתו.

ברתולומאו גראדניגו היה בן למשפחת אצולה ונציאנית עשירה, ובעצמו סוחר מוצלח. גראדניגו הקדיש חייו לפוליטיקה מאז גיל צעיר, וכיהן כפודסטה בראגוזה וקאפודיסטריה. 

גראדינגו היה ידוע ברדיפת התענוגות והעושר שלו, היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שישה ילדים.

תקופת כהונתו הקצרה כדוג'ה הייתה שלווה, למעט מרידה של כרתים בשלטון ונציה, ומספר הטרדות ימיות מצד האימפריה העות'מאנית. בתקופת כהונתו נעשו מאמצים דיפלומטיים על מנת ליישב את הסכסוך בין ונציה לבין ג'נובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברתולומאו גראדניגו** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פראנצ'סקו דאנדולו** | **דוכסי ונציה** 1339–1342 | **הבא**:**אנדראה דאנדולו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023738627
* VIAF: 250791892
* WorldCat: viaf-250791892

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


רימון יד דגם 10
**רימון יד דגם 10** (ביפנית: 十年式手榴弾 Jyūnen-shiki Teryūdan) היה רימון הרסס הראשון שתוכנן ויוצר ביפן.

היסטוריה
--------

לאחר מלחמת יפן-רוסיה ב-1904–1905 ערך הצבא היפני הקיסרי ניסויים במגוון רימוני יד, אך אף דגם לא הגיע לשלב הייצור ההמוני. משקיפים יפנים בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה ראו בעניין את הפיתוח הטכנולוגי המואץ של רימוני היד ואת שילובם הנרחב בקרבות כנשק מסייע לחיל הרגלים. לאור הלקחים שהביאו עימם הוטל על האגף הטכני של הצבא לפתח רומה רימונים שניתן יהיה להשתמש בו בצירוף עם רובה דגם 38, הרובה הסטנדרטי של חיל הרגלים היפני. פרויקט זה נכשל מכמה סיבות: קנה ארוך מדי, קוטר קטן מדי, וקשיים שבהם נתקלו המתכננים בהרכב חומר הנפץ ההודף. בשל הקשיים בתכנון פנו המתכננים לתכנון גרמני ממלחמת העולם הראשונה למרגמה קטנה. היפנים פיתחו מתכנון זה את רומה הרימונים דגם 10 שנועד לפעול כנשק עצמאי, ולא בצמוד לרובה. רימון דגם 10 תוכנן כתחמושת לרומה רימונים זה, ונועד להיות מחובר לתחל ולמטען הודף. הרימון פותח כך שניתן יהיה להשתמש בו גם עצמאית, ללא הרומה, בהשלכה ידנית. אפשרות נוספת לשימוש הייתה בירי מרומה רימונים הצמוד לרובה, כאשר לרימון חוברו מעין "זנב" שנועד לייצב את מעופו.

מאפיינים
--------

הרימון הוצג לראשונה בשנת 1921. משקלו היה 530 גרם, מתוכם 50 גרם חומר נפץ מסוג TNT. אורכו היה 4.71 ס"מ וקוטרו 5 ס"מ. הרימון דמה מאוד לרימון רימון דגם 91 המאוחר יותר. גופו היה חרוץ בחריצים לאורך ולרוחב, שכונו "אננס" או "טבלת שוקולד". מטרת החריצים הייתה ליצור רסיסים שיפוזרו לכל עבר עם התפוצצות הרימון. ההבדל העיקרי בין רימון דגם 10 לרימון דגם 91 היה בראשו המחורץ של הרימון, לעומת ראשו המעוגל יותר של דגם 91. בתחתית הרימון היה שקע שאיפשר חיבור של מיכל עזר ובו מטען הודף, לשימוש בעת ירי מרומה רימונים. לחלופין ניתן היה לחבר לתחתית הרימון "זנב", לירי מרובה. המרעום הופעל בהקשה, והיה בעל השהיה. להפעלת הרימון היה החייל מסיר ניצרה ומקיש בראש הרימון, ואז הייתה השהייה של 7 - 8 שניות. כאשר נורה הרימון מרובה או ממרגמה היה המרעום מופעל אוטומטית על ידי דחיפת הטובלן בעת הירי. אחת הבעיות של הרימון הייתה חוסר האמינות של המרעום, שהביאה לכך שזמן ההשהייה לא היה אחיד. בשל כך היה הרימון עלול להתפוצץ מוקדם מדי או לאחר זמן רב מדי, שאיפשר לאויב להשליך את הרימון חזרה לפני שהתפוצץ.

שימוש מבצעי
-----------

צבא יפן עשה שימוש ברימון בתחילת מלחמת סין–יפן השנייה, אך הרימון הוחלף במהירות ברימון דגם 91. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש רימון זה בעיקר כנורים לתאורה ולסימון.
**האיש החזק בעולם** (באנגלית: **World’s Strongest Man**) היא תחרות אתלטיקת כוח (אנ'), המתוארת על ידי מספר מקורות מוסמכים כאירוע התחרותי העיקרי בקטגוריה שלו. התחרות מאורגנת על ידי IMG (אנ'), חטיבה של Endeavor (אנ'), ומשודרת בסביבות סוף דצמבר בכל שנה.

המתחרים מעפילים לתחרות על סמך שלושה מקומות ראשונים בארבעה עד שמונה אירועי Giants Live (אנ') בכל שנה. 30 משתתפים מתחרים על פני חמישה סבבים בתחרות, כאשר שני הזוכים הראשונים בכל חלק בתחרות מגיעים לגמר. בסך הכל יעלו 10 אנשים לגמר.

לאירוע יש מספר תחרויות יריבות ומקבילות איתן אפשר להתבלבל לפעמים, כולל Strongman Super Series (אנ'), אליפות העולם של IFSA Strongman (אנ') שהופסקה כעת (שנערכה בין השנים 2005 ל-2007) ו-Strongman Champions League (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של World’s Strongest Man
* World’s Strongest Man, ברשת החברתית פייסבוק

* World’s Strongest Man, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* World’s Strongest Man, ברשת החברתית אינסטגרם

* World’s Strongest Man, ברשת החברתית טיקטוק

* World’s Strongest Man, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
**האנה קליין** (בגרמנית: **Hanna Klein**; נולדה ב-9 באפריל 1993) היא אתלטית גרמניה, אלופת אירופה באולם (איסטנבול 2023) בריצת 3000 מטר וזוכת מדליית ארד באליפות אירופה באולם (טורון 2021) בריצת 1500 מטר.

ביוגרפיה
--------

### 2017

באליפות אירופה באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ 2017 סיימה קליין במקום תשיעי בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:58.57 דקות.

באליפות העולם שנערכה באותה שנה בלונדון, הממלכה המאוחדת סיימה קליין במקום 11 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:06.22 דקות.

### 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, הממלכה המאוחדת במרץ 2018 סיימה במקום 19 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:12.11 דקות.

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה באותה שנה השתתפה קליין בגמר ריצת 5000 מטר, אך לא סיימה את הריצה.

### 2021

#### מדליית ארד באליפות אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ 2021 זכתה קליין במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:20.07 דקות, אחרי אליס ונדראלסט מבלגיה (4:18.44 דקות) והולי ארצ'ר מהממלכה המאוחדת (4:19.91 דקות).

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באותה שנה סיימה קליין במקום 40 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:14.83 דקות.

### 2022

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה בשנת 2022 היא סיימה במקום 11 בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:48.73 דקות.

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית באותה שנה היא סיימה במקום 16 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.85 דקות.

באליפות אירופה שנערכה במינכן, גרמניה באותה שנה היא סיימה במקום חמישי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.49 דקות.

### 2023

#### אלופת אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2023 היא זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר בשיא אישי חדש של 8:35.87 דקות, לפני קונסטנזה קלוסטרהלפן מגרמניה (8:36.50 דקות) ומליסה קורטני-בראיינט מהממלכה המאוחדת (8:41.19 דקות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 1500 מטר: 4:02.58 דקות (2021)
* ריצת 3000 מטר: 8:45.00 (2019)

### אולם

* ריצת 1500 מטר: 4:06.23 דקות (2023)
* ריצת 3000 מטר: 8:35.87 דקות (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האנה קליין** בוויקישיתוף

* האנה קליין, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* האנה קליין, באתר olympedia.org
* האנה קליין, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* האנה קליין, באתר ליגת היהלום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14360692

 |
**בית הכנסת סקולנובה** (באיטלקית: **Sinagoga Scolanova**; מילולית: "בית הכנסת החדש") נמצא בעיר טראני שבדרום איטליה. הוא נבנה בימי הביניים בשנת 1247. בשנת 1541, עם גירוש היהודים מהאזור בידי קרלוס החמישי, הוסב – יחד עם שלושת בתי הכנסת הנוספים בטראני – לכנסייה קתולית, ששמה היה "סנטה מריה סקולנובה" (באיטלקית: Chiesa di Santa Maria Scolanova). בשנת 2006 שב המבנה ליעודו המקורי, בית כנסת יהודי, לאחר שהכנסייה שפעלה בו הפסיקה את פעילותה בשנות ה-50. אף שהכנסייה פעלה במבנה במשך מאות שנים, לא הוכנסו שינויים משמעותיים בעיצובו הפנימי של המבנה, וכך נותרה על מקומה גומחת ארון הקודש ושלושה חלונות המעטרים את קיר המזרח.

בית הכנסת סקולנובה היה אחד מארבעה בתי כנסת שפעלו בעיר טראני בימי הביניים. בשנת 1541, עם גירוש יהודי האזור, הוסבו כל ארבעת בתי הכנסת לכנסיות ו-310 היהודים שנותרו בעיר נאנסו להמיר את דתם לנצרות. מתוך ארבעת מבני בתי הכנסת שרדו רק הסקולנובה והסקולגרנדה. מבנה בית הכנסת סקוֹלַגרַנדֶה (באיטלקית: Sinagoga Scolagrande; מילולית: "בית הכנסת הגדול") הפך לכנסיית סנט'אנה (באיטלקית: Chiesa di Sant’Anna), וב-2009, בדחיפתו של חוקר יהדות איטליה צ'זרה קולפמינה ואחרי עבודות שיקום ממושכות, נפתח בו מוזיאון למורשת יהודי טראני (איט').

על אף השבת המבנה לייעודו המקורי כבית הכנסת, בשל היותו מקום היסטורי אין אפשרות לשנות דבר במבנה. כך נוצר מבנה דת יהודי שמשלב אלמנטים נוצרים. בבית הכנסת נותר מגדל פעמונים בראש המבנה, אך אחד מבני הקהילה החליף באישון לילה את הצלב במגן דוד. את איור מרים אם ישו, שהוצב בגומחת ארון הקודש, כיסו באמצעות קיר זמני.

מאז 2006, היהודי האחרון שנותר בטראני, אברהם זכאי זקילו, מתפלל בבית הכנסת מדי יום. לתפילה במקום מצטרפים גם מבקרים מזדמנים בעיר.

ראו גם
------

* יהדות טראני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת סקולנובה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  איטליה, טראני / הרב אליהו בירנבוים, באתר www.daat.ac.il
**מפעל הקרונות של אורל** (בשמו המקוצר **אוּרַלוַואגוֹנְזָאבוֹד**; ברוסית: ОАО «Научно-производственная корпорация „Уралвагонзавод" имени Ф. Э. Дзержинского») הוא מפעל לייצור טנקי מערכה רוסיים, הממוקם בעיר ניז'ני טאגיל, במחוז סברדלובסק.

למעשה זהו יצרן טנקי המערכה הגדול בעולם. בין השאר מיוצר בו הטנק הרוסי המודרני ביותר – טנק T-90.

היסטוריה
--------

המפעל נבנה בשנים 1936-1931, והחל לעבוד ב-11 באוקטובר 1936 כאשר משערי המפעל יצא קרון הרכבת הראשון. בהדרגה, בנוסף לייצור קרונות רכבת, המפעל ייצר טנקים לצורכי הצבא האדום.

במהלך מלחמת העולם השנייה כמחצית הטנקים מדגם T-34 היו מתוצרת המפעל. בשנות ה-60 וה-70 במפעל פותח ויוצר טנק T-72.

בשנת 2007 החליט הנשיא ולדימיר פוטין על הקמת תשלובת תעשייתית על בסיס המפעל תוך שילובה בתשלובת מפעלים נוספים. 

בשנת 2008 המפעל ייצר 175 טנקים - המספר הגדול ביותר שיוצר בשנה החל מהתפרקות ברית המועצות. 62 טנקי T-90A עבור משרד ההגנה הרוסי, 60 טנקי T-90S להודו ו-53 טנקי T-90SA לאלג'יריה. ייצור קרונות רכבת וכלי רכב אזרחיים תפס שני שלישים מסך כל פס הייצור בשנת 2008, הנחשבת לפורייה מבחינת ייצור טנקים רוסיים. במאי 2010 בוטל הפרויקט של טנק T-95 החדיש עם הודעתו של משרד ההגנה הרוסי על הפסקת המימון לתוכנית. בסוף העשור השני של המאה ה-21 הסתיים פיתוח טנק T-14 ארמטה ונחתם חוזה עם משרד ההגנה הרוסי על תחילת אספקות של הסדרה הראשונה.

בדצמבר 2016 הפך לחלק מחברת רוסטך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפעל הקרונות של אורל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפעל הקרונות של אורל (ברוסית ובאנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2007081737
* VIAF: 152668217
* WorldCat (עם VIAF): 152668217

 |