recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אֲחִימַן, שֵׁשַׁי וְתַלְמַי** הם דמויות מקראיות המצוינות כבני הענק אשר בחברון היא קריית ארבע. 

במקרא הם מוזכרים שלוש פעמים. פעם אחת בפרשת המרגלים: "וַיַּעֲלוּ בַנֶּגֶב וַיָּבֹא עַד חֶבְרוֹן וְשָׁם אֲחִימַן שֵׁשַׁי וְתַלְמַי יְלִידֵי הָעֲנָק וְחֶבְרוֹן שֶׁבַע שָׁנִים נִבְנְתָה לִפְנֵי צֹעַן מִצְרָיִם." (במדבר י״ג, כ״ב).על פי הפסוק, ישבו שלושת בני הענק בחברון לפני שכבשו בני ישראל את העיר.

פעם נוספת הם מוזכרים בהקשר לכיבוש חברון: "וַיֹּרֶשׁ מִשָּׁם כָּלֵב אֶת שְׁלוֹשָׁה בְּנֵי הָעֲנָק אֶת שֵׁשַׁי וְאֶת אֲחִימַן וְאֶת תַּלְמַי יְלִידֵי הָעֲנָק" (יהושע ט״ו, י״ד) ופעם שלישית באותו הקשר, אך שם לא מצוין את שמו של כלב אלא רק את שבט יהודה שכלב היה נשיאו "וַיֵּלֶךְ יְהוּדָה אֶל הַכְּנַעֲנִי הַיּוֹשֵׁב בְּחֶבְרוֹן וְשֵׁם חֶבְרוֹן לְפָנִים קִרְיַת אַרְבַּע וַיַּכּוּ אֶת שֵׁשַׁי וְאֶת אֲחִימַן וְאֶת תַּלְמָי." (שופטים א', י').

זיהוי ומקור הסיפור
------------------

קמפינסקי משער שהסיפור על שלושת בני הענק שבחברון הוא שריד של מסורת היסטורית קדם ישראלית שידעה לספר על השושלת הקדומה של שליטי חברון, בדומה לאגדות שנטוו סביב הדמויות ההיסטוריות של גלגמש וסרגון הגדול. לשיטתו, אפשר למצוא אחיזה למסורת מקומית זו בכך ששניים מתוך שלושת השמות של ילידי הענק ששי ותלמי הם שמות חוריים שכמותם מוצאים בתקופה הכנענית התיכונה בארץ ישראל. יתר על כן, בשם ששי נקרא אחד מחשובי המלכים של שושלת ט"ו החיקסוסית שמשל במצרים ובדרומה של ארץ ישראל.

אפשרות נוספת היא שמדובר בשם של האבות של שלוש משפחות בעיר ראשית זו שבהר יהודה.

### במסורת חז"ל ופרשנות ימי הביניים

לפי רש"י, רמב"ן, ספר הזוהר ורבי יצחק אברבנאל בני הענק הם הנפילים שנולדו מזיווגם של בני האלוהים ובנות האדם בספר בראשית פרק ו'.

משמעויות השמות
--------------

### אחימן

משמעות היסוד של השם אחימן אינה ברורה. מרטין נות סבור שזהו קיצור או שריד של שם. אפשרות אחרת שהעלה בנימין מזר היא שבהתבסס על השם הפרטי האוגריתי אבמן, השם שֻמַנַ (זה של מַנַ, איש מַנַ) הנמצא בלוחות נוזו קדומים, ולפי השמות הפוניים (א)חמן ו(ג)רמן, אולי יש לפרשו כשם או תואר של אלהות. יחזקאל קוטשר סבר על יסוד הכתוב: העורכים לגד שלחן והממלאים למני ממסך (ישעיהו ס"ה, יא ) שמדובר על אלהות הגורל הערבית מני (מנוה, כלומר : מנאת, בקראן), היא מנתו של הכתובות הנבטיות. לדעת הריס הכוונה היא לאלהות המצרית מן.

### תלמי

השם תלמי הוא שם חורי. היסוד החורי Talmi- פירושו גדול בתעודות חתיות ואכדיות מבוע'זכויי ואוגרית מצוי השם הפרטי Talmiya' ובתעודות מאוגרית מצוי גם השo התיאופורי המקוצר - Tal-ma-'i.

### ששי

גם השם ששי הוא ממקור חורי.

### על פי מסורת חז"ל

חז"ל פירשו את משמעות שמותם של שלושת בני הענק באופן דרשני: "אחימן מיומן שבאחיו, ששי שמשים את הארץ כשחתות, תלמי שמשים את הארץ תלמים תלמים. דבר אחר אחימן בנה ענת, ששי בנה אלש, תלמי בנה תלבוש, ילדי הענק שמעניקין חמה בקומתן." (תלמוד בבלי, מסכת סוטה דף לד:).

מסורת מדרשית נוספת נמצא בבמדבר רבה: "אחימן ששי ותלמי, למה נקרא שמו אחימן, שהיה אומר אחי מן יבא עלי. ששי שהיא בריא כשיש, תלמי שהיה עושה תלמים בארץ" (במדבר רבה טז ח)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אנציקלופדיה מקראית, "תלמי", כרך ח', עמ' 575
2. 1 2  אנציקלופדיה מקראית, "אחימן" כרך א', עמ' 218-219
**קרל פון פריטוויץ** (בגרמנית **Karl von Prittwitz**;‏ 16 באוקטובר 1790, גוט קאריש, ממלכת פרוסיה – 8 ביוני 1871, גרליץ, הקיסרות הגרמנית) היה גנרל גרמני, שמילא תפקיד מרכזי בדיכוי מהפכת 1848 בברלין.

ביוגרפיה
--------

פון פריטוויץ נולד ב-16 באוקטובר 1790 לאביו קרל יוליוס וילהלם פון פריטוויץ שהשתייך למשפחת אצולה משלזיה, ולאשתו וילהלמינה ארנסטינה לואיזה בתו של גנרל מיור לודוויג ארנסט פון ווס, בגוט קאריש שהשתייכה לממלכת פרוסיה. בשנת 1803 התגייס פון פריטוויץ לצבא הפרוסי והצטרף לרגימנט הרגלים הישן ה-24, ולחם בשורותיו בקרב ינה-אאורשטדט. בשנת 1810 הצטרף לרגימנט הרגלים הישן ה-2, שהפך בשנת 1811 לרגימנט הרגלים ה-6 (פרוסיה המערבית ה-1), ולחם עמו במהלך הפלישה לרוסיה, ולאחר מכן לחם עמו במלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית לשחרור גרמניה.

בשנת 1818 מונה פון פריטוויץ לשלישו של וילהלם, נסיך פרוסיה, ובשנת 1929 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט המשמר ה-1. בשנת 1835 מונה למפקד חטיבת המשמר ה-1, ובשנת 1836 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1838 מונה למושל העיר פוטסדאם, בשנת 1843 מונה למפקד דיוויזיית המשמר ה-1, ובשנת 1844 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. בשנת 1848 דיכא פון פריטוויץ את מהפכת 1848 בברלין, ולאחר מכן מונה למפקד קורפוס המשמר. בשנת 1849 מונה למפקד כוחות הקונפדרציה הגרמנית, ולחם עימם במלחמת שלזוויג הראשונה.

בשנת 1852 הועלה פון פריטוויץ לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובשנת 1853 קיבל את מסדר העיט האדום עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.

פון פריטוויץ נפטר בגרליץ ב-8 ביוני 1871 והוא בן 81 שנים.

ראו גם
------

* אביב העמים
* מלחמת שלזוויג הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל פון פריטוויץ** בוויקישיתוף
קרל פון פריטוויץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337421905171
* GND: 104110538
* ISNI: 0000 0000 8089 9060
* LCCN: n85208372
* NLP: a0000003198289
* NTA: 071076824
* SUDOC: 139180079
* VIAF: 10275739
* WorldCat: lccn-n85208372

 |
**קרל האגמייסטר** (בגרמנית: **Karl Hagemeister**‏; 12 במרץ 1848 – 5 באוגוסט 1933) היה צייר נוף גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.

קורות חיים
----------

הוא היה בנו של מגדל פירות, שפיתח עניין מוקדם בטבע מהסביבה המיוערת של מקום הולדתו. הוא השתלם כמורה בקופניק, ואז למד ללמד בית ספר יסודי בברלין, שם משך את תשומת ליבו של צייר הנוף פרדיננד בלרמן, שראה אותו עובד בפארק ארמון שונאוזן.

בלרמן שכנע את האגמייסטר לוותר על תוכניותיו להיות מורה לציור ולהיות אמן במקום זאת, ועזר לו להשיג מקום בסטודיו של פרידריך פרלר. משנת 1871 עד 1873 הוא קיבל הכשרה מכוונת קלאסית בבית הספר לציור של פרלר שם נחשף בפני עבודתו של פיליפ אוטו רונגה והספר "תאוריית הצבעים" של גתה, שניהם ישפיעו מאוד על חשיבתו האמנותית.

החל משנת 1873, הוא החל לעשות סדרה ארוכה של נסיעות לימודיות, במהלכן התיידד עם קרל שוך, ומאוחר יותר עם וילהלם טריבנר. השלושה בילו שנה בלימודי הציירים הוותיקים בהולנד, ואז המשיך האגמייסטר לאיטליה, שם הוא נשאר עד 1876, אז חזר לוורדר.  מאוחר יותר הוא נסע ברחבי גרמניה וחיפש נושאים ובהדרגה החל לכלול דמויות בנופיו, תוך שהוא לוקח עוזרות וחקלאים כמודלים.

בשנת 1884 שכנע קרל שוך את האגמייסטר להתלוות אליו לנסיעה לפריז, שם לשניהם הייתה חשיפה ראשונה לבית הספר ברביזון. נסיעה זו סיימה את חברותם, ככל הנראה מכיוון שקרל שוך קינא בהתקדמות המהירה שעשה האגמייסטר.

חיים מאוחרים
------------

לאחר חזרה לוורדר, ויתר האגמייסטר על צבעי השמן והחל לעבוד עם פסטל. אף שלא הפך למורה לאמנות באקדמיה כלשהי, הוא מעולם לא דחה את מי שחיפש את עצתו האמנותית. מאוחר יותר הוא הפך לאחד החברים המייסדים של הזצסיון הברלינאי.

בשנת 1912 העביר שיעורי אמנות פרטיים לנסיך פרידריך לאופולד בן השבע עשרה מפרוסיה (1895-1959) לבקשת הנסיך. הוא הציג באופן נרחב ובשנת 1913 הוענק לו אות כבוד של בוואריה. בשנה שלאחר מכן הוא מונה כ"פרופסור כבוד פרוסי".

שנתיים לאחר מכן הוא חלה, אולי בגלל הרעלת עופרת מהצבעים בהם השתמש, וויתר על הציור. רוב מה שהרוויח נעלם בהיפר-אינפלציה בעקבות מלחמת העולם הראשונה.

בשנת 1923 הוא מונה כחבר באקדמיה לאמנויות. הוא מעולם לא החלים לחלוטין ממחלתו ונפטר כשגר עם אחיו בבית החווה המשפחתי.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל האגמייסטר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Hagemeister, Carl", daten.digitale-sammlungen.de
2. 1 2  Hagemeister Werkverzeichnis, www.hagemeister-werkverzeichnis.de
3. ↑  *Carl Schuch. Sein Leben und seine Werke* (Carl Schuch, His Life and His Work), Cassirer, Berlin 1913

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007458952305171
* GND: 118700456
* ISNI: 0000 0000 6678 4259
* LCCN: nr98029553
* RKD: 35235
* SELIBR: 395292
* SUDOC: 122637119
* ULAN: 500008609
* VIAF: 67260073
* WorldCat: lccn-nr98029553

 |
**א-נוח'בה שליחי מקדולנד מהגדולים בבתחום הם יכולים לוא בהרבה צורות ישאת בין דוד של נועה קירל שאוכל ילדים קטנים מזה מכינים נאגטים אני יודע שפתחתי לכם תאבון** שליחי מקדולנד גדולים מגיעים אליך תמיד זמן אם אוכל חם (בערבית: **النخبة** - "המובחרת"; ידועה יותר בשם **נוח'בה**) היא יחידת העילית של גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס, ובה 5,000 לוחמים.

מטרת היחידה היא לבצע תקיפות בשטח ישראל דרך המנהרות ההתקפיות אך היא מתאמנת גם בפעולות הגנה בשטח הרצועה. הם מתמקדים בחדירה לשטח ישראל, בהסתערות על מוצבים וסיורים, בהרג חיילים ובהשמדת אמצעי לחימה. כמו כן הם מתאמנים על נסיגה דרך המנהרות עם שבויים או עם גופות חיילים, כדי שישמשו קלפי מיקוח לשחרור אסירים ביטחוניים. לוחמיה מתאמנים באינטנסיביות והם מצוידים באמצעי לחימה מתקדמים ומדויקים. אנשי הנוח'בה מתמחים בקרבות גרילה, בירי נ"ט מתקדם, בצליפה, בניווט, בחבלה, בהסוואה, בלחימה במנהרות ובמבצעים מיוחדים. הם נחשבים כנשק יום הדין של חמאס בביצוע פיגועים מורכבים. היחידה מחולקת לפלוגות ולכיתות, והן מפוזרות בין הגדודים שונים, המוצבים לפי חלוקה גאוגרפית. רמת המידור של היחידה היא מהגבוהות שיש בארגון.

היסטוריה
--------

הנוח'בה הוקמה כשנה לאחר סיום מבצע עופרת יצוקה, ב-2010, על מנת לסייע לחמאס במאבקו המזוין נגד ישראל.

ב-8 ביולי 2014, יומו הראשון של מבצע צוק איתן, חדרו 4–5 מחבלים מהיחידה לחוף זיקים. לבסוף נכשלה החדירה וכל המחבלים חוסלו. במהלך המבצע, ניסו מחבלים מהיחידה לחדור לשטח ישראל באמצעות מנהרות חוצות גבול. במהלך המבצע נהרגו 11 חיילים ישראלים בשלושה מקרי חדירה לשטח ישראל.

ב-2015 עברו חברי הנוח'בה אימונים באיראן. חלק מחבריה עזבו את היחידה כדי להצטרף לדאעש ב-2017. עד 2018 היו 1,500 מחבלים חברים ביחידה.

הנוח'בה הובילה ב־7 באוקטובר 2023 את מתקפת הפתע על ישראל, במהלכה השתלטו אנשיה על מוצבי צה"ל בעוטף עזה, רצחו, חטפו, עינו ואנסו ישראלים רבים, בהם זקנים, נשים, תינוקות וילדים. בבלימת הפלישה הרגו כוחות צה"ל למעלה מ־1,500 מהמחבלים. ב-14 באוקטובר נהרג עלי קאדי, מפקד כוח בנח'בה, על ידי כלי טיס של צה"ל, במהלך מלחמת חרבות ברזל.

על פי הדיווחים, כ-70 מחבלים מהנוח'בה היו בכוח הפשיטה הראשוני על גדר המערכת סביב רצועת עזה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ענת קורץ, אודי דקל, בנדטה ברטי, משבר רצועת עזה: מענה לאתגר (עמ' 45), באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי, ‏2018
2. ↑  יואב זיתון, "הפתעה ועוצמה רבה". תוכנית צה"ל למלחמה הבאה בעזה, באתר ynet, 14 באפריל 2016
3. ↑  אמיר בוחבוט‏, מה סיפר מפקד החוליה בקומנדו של חמאס, באתר וואלה!‏, 31 ביולי 2014.
4. ↑  Avi Issacharoff, Sending naval commandos to Iran via Sinai, Hamas pushed Egypt too far | The Times of Israel, The Times of Israel, ‏21 באוגוסט 2015
5. ↑  Anna Ahronheim, Israeli Navy on high alert over upgraded Hamas underwater terror threat, The Jerusalem Post, ‏5 בפברואר 2018
6. ↑  צה"ל: 1,500 גופות של מחבלים אותרו בעוטף עזה, באתר ynet, 10 באוקטובר 2023
7. ↑  לילך שובל, תיעוד: כך חוסל אחד המפקדים שהובילו את מתקפת הטרור על ישראל, באתר ישראל היום, 14 באוקטובר 2023.
8. ↑  אתר למנויים בלבד דיווח: מועד התקיפה נבחר ביום שישי, 70 אנשי נוחבה היו בכוח הפשיטה הראשוני, באתר הארץ, 10 בינואר 2024
9. ↑  לילך שובל, "70 מחבלי נוחבה נעצרו": צה"ל השלים את ההשתלטות על ג'בלייה, באתר ישראל היום, 19 בדצמבר 2023
**מעיין ארזי מלינרסקי** (נולדה ב-15 בספטמבר 1974) מכהנת מ-2021 כמנכ"לית עמותת שוות, הפועלת לשינוי חברתי וצמצום פערי מגדר.

ביוגרפיה
--------

ארזי מלינרסקי נולדה וגדלה בראשון לציון. בשנת 1996 סיימה ארזי מלינרסקי תואר ראשון בתקשורת וניהול במכללה למנהל ולאחר מכן תואר שני במנהל עסקים למנהלים (EMBA) באוניברסיטת תל אביב.

היא החלה את דרכה במשרדי פרסום כתקציבאית ומנהלת לקוחות. בשנים 2016 עד 2020 שימשה כמנהלת מחלקת השיווק של בינ"ה - התנועה ליהדות חברתית. במסגרת תפקידה פרסמה טורי דעה חברתיים על פרשת השבוע, פיתחה את תחום פעילות החינוך הזהותי-פלורליסטי והייתה חלק מצוות הפיתוח של בתי בינ"ה למטיילים בהודו ובפרו.

משנת 2021 מכהנת ארזי מלינרסקי כמנכ"לית עמותת שוות. בתקופת כהונתה הכפילה העמותה את היקף פעילותה פי שש. כמו כן, ארזי מלינרסקי קידמה את מיזם שבוע הנערה הישראלית בו נפגשות אלפי נשים בכירות מכלל המגזרים עם עשרות אלפי בנות ובני נוער ברחבי הארץ לשיחות השראה, אודות דרכי ההגשמה והקריירה השונות, במטרה לעודד נערות לשאוף ולחלום גבוה, לשאוב השראה ולקדם יחד שיח אודות שוויון הזדמנויות ושוויון מגדרי בחברה.

במרץ 2022 זכתה ארזי מלינרסקי באשת השיווק של איגוד השיווק הישראלי בעקבות פעילות העמותה בשבוע הנערה הישראלית. קמפיין שבוע הנערה הישראלית גם זכה במקום הראשון בתחרות הפרסום אפי בקטגוריות עמותות בשיתוף עם משרד הפרסום מנצ' ודבי תקשורת.

במלחמת חרבות ברזל, יזמה ארזי מלינרסקי יחד עם סיון מורג פרויקט בינלאומי הקורא לשחרור הילדים החטופים, ובו השתתפו אומנים רבים מהארץ ומהעולם, ביניהם ג'ייסון אלכסנדר, ג'ניפר גודווין, משתתפי הסדרה "פאודה" ועוד. הפרויקט יצא לאור לקראת יום הילד הבינלאומי.

ארזי-מלנירסקי הייתה חלק מצוות המטה לשחרור בנות משפחת כץ אשר אשר נחטפו ביומה הראשון של המלחמה.

בינואר 2024 יזמה יחד עם בן זוגה יניב מלינרסקי פרויקט להנצחת נרצחי מסיבת הנובה וחללי המלחמה, שיתוף פעולה בין יהורם גאון והרכב הטראנס אסטרל פרוג'קשן, שהיו אמורים לנגן במסיבה.

חיים אישיים
-----------

ארזי מלינרסקי נשואה ואם לשניים, מתגוררת ברמת השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד מעיין ארזי מלינרסקי, לפחות התקדמנו מהימים של מבצעים על ליפסטיק וחזיות תחרה, באתר הארץ, 7 במרץ 2022
* אתר למנויים בלבד מעיין ארזי מלינרסקי, אפשר לטעות ולחשוב שחופשת הלידה לגברים מיועדת לנשים, באתר הארץ, 17 במאי 2022
* אתר למנויים בלבד מעיין ארזי מלינרסקי, זהירות: תקרת הזכוכית הופכת לבטון, באתר הארץ, 8 במרץ 2023
* בית אחד, זוג אחד, וחלוקה שווה בנטל באתר ישראל היום
* הקליפ של יהורם גאון ואסטרל פרוג'קשן אצל גיא פינס, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פרק 182 בפודקאסט השיווק בסימן מהלך שבוע הנערה הישראלית: מעיין ארזי מלינרסקי, מנכ"לית עמותת שוות, באתר מנהלי שיווק מצייצים, ‏23 בדצמבר 2021
2. ↑  כבוד למגדר | פרשת יתרו, ‏13 בפברואר 2020
3. ↑  צוות שוות, באתר עמותת שוות
4. ↑  דו"ח פעילות שנתי לשנת תשפ"ג 2022–2023, באתר עמותת שוות
5. ↑  מעיין ארזי מלינרסקי, מנכ"לית עמותת שוות, היא אשת השיווק של מארס 2022, באתר איגוד השיווק הישראלי, ‏מרץ 2022
6. ↑  פרסים
7. ↑  גיל משעלי, ‏"שחררו אותם, עכשיו": היוזמה המרגשת לרגל יום הילד הבינלאומי, באתר ‏מאקו‏, 18 בנובמבר 2023
8. ↑  מאיה כהן, בהשתתפות ניצולי מסיבת נובה: צפו ביהורם גאון בקליפ חדש ומצמרר, באתר ישראל היום, ‏3 בינואר 2024
9. ↑  כרמל קרמן, "נערות נוטות לייחס משקל יתר לכישלונות ומשקל חסר להישגים שלהן", באתר ynet, 11 בדצמבר 2022
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**עובד שיפריס** (31 באוקטובר 1914 – 25 ביוני 2004) היה בוטנאי ישראלי-אמריקאי, מייסד המעבדה לגנטיקה של צמחים (כיום המחלקה למדעי הצמח) במכון ויצמן למדע, ולאחר מכן חוקר באוניברסיטת ראטגרס שבניו ג'רזי, ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

נולד בעין גנים לנתן שיפריס, מאנשי העלייה השנייה וממייסדי עין גנים, ולרבקה, בתו של המגיד בצלאל צדיקוב. למד בבית הספר "אחד העם" בפתח תקווה. בשנת 1933 החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון ייעד אותו אביו לעבודה חקלאית חלוצית, אך בניגוד לדעתו הוא נסע בסוף שנות ה-30 לארצות הברית ללימודי חקלאות באוניברסיטת ברקלי. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת קורנל שבאית'קה, ניו יורק, בתחום של השבחת צמחים. באמצע שנות ה-40 נישא בארצות הברית לחברתו ללימודים בישראל, שושנה זלמנס, ממנה נולדו לו בן ובת.

בשנות ה-40 ניהל את מחקר הצמחים בחברת האמריקנית הגדולה "Burpee", ופיתח שנים עשר זנים של ירקות שונים - מלפפון, חציל, אבטיח ומלון. בשנת 1949 פיתח את זן העגבנייה "Big Boy", שהתפרסם מאוד בארצות הברית בשל גודלו, טעמו וקלות גידולו.

בשנת 1950 שב לישראל והקים במכון ויצמן את המעבדה לגנטיקה של צמחים (כיום המחלקה למדעי הצמח). זמן קצר לאחר שובו לישראל נהרג אביו בתאונת דרכים. תחת ניהולו של פרופ' שיפריס היה מכון ויצמן הראשון בישראל שעסקו בו בטיפוח צמחים בצורה מדעית. בעבודתו הוא שקד על פיתוח זנים של קיקיון, כדי להפיק ממנו שמן לשימושים שונים. כמו כן פיתח זנים נוספים של עגבניות ותירס.

בשנת 1956 יצא לשנת שבתון בארצות הברית, ולאחר מכן נשאר שם ועבד במשך 27 שנים באוניברסיטת ראטגרס, עד צאתו לגמלאות. 

אחיו הוא הבוטנאי פרופ' חן שיפריס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012716176405171

 |
בהינתן מרחב טופולוגי וחבורה הפועלת עליו, אוסף התמונות של נקודה יחידה (תחת פעולת החבורה) מהווה מסלול של הפעולה. **תחום יסודי** (באנגלית: **Fundamental domain**) של המרחב ביחס לפעולת החבורה הנתונה הוא תת-קבוצה של המרחב המכילה בדיוק נקודה אחת מכל אחד מהמסלולים הללו. התחום היסודי משמש כמימוש גאומטרי של קבוצת הנציגים של המסלולים.

ישנן דרכים רבות לבחור תחום יסודי. באופן טיפוסי, נדרש מהתחום היסודי לקיים מספר תכונות נאות המקלות על הטיפול בו, כגון שיהיה תת-קבוצה קשירה של המרחב, יחד עם הגבלות מסוימות על השפה שלו, כגון שתהיה חלקה או ליניארית למקוטעין. תחת פעולת החבורה, התמונות של התחום היסודי שנבחר מרצפות את המרחב כולו.

הגדרה פורמלית
-------------

בהינתן חבורה {\displaystyle G} הפועלת על מרחב טופולוגי {\displaystyle X}, תחום יסודי עבור הפעולה הזאת הוא קבוצה {\displaystyle D} הכוללת בדיוק נציג אחד מכל מסלול. באופן פורמלי, תחום יסודי {\displaystyle D} של מרחב {\displaystyle X} ביחס לפעולת חבורה {\displaystyle G} מקיים את התכונות הבאות:

* לכל {\displaystyle g\in G}, החיתוך של {\displaystyle D} ו-{\displaystyle gD} הוא ריק;
* כל מסלול חותך את הסגור של {\displaystyle D}.

על תכונות אלו נוספת דרישה להתנהגות טופולוגית "יפה" של התחום היסודי. למשל, בהינתן חבורת ההזזות המקושרת לסריג במרחב אוקלידי *n* ממדי (חבורה שמספר היוצרים שלה הוא כממד המרחב), טבעי לבחור את התחום היסודי להיות המקבילון היסודי של הסריג. אולם, יכולנו גם לבחור את התחום היסודי להיות מורכב מחצי ממקבילון יסודי אחד, ומהחצי המשלים שלו ממקבילון יסודי אחר - כך מתקבל תחום יסודי שאינו קבוצה קשירה, אך העונה לשתי הדרישות הראשונות. לכן, בבחירת תחום יסודי בדרך כלל נדרש ממנו להיות קבוצה קשירה.

דוגמאות
-------

דוגמאות במרחב האוקלידי התלת-ממדי **R**3 כוללות את:

* בעבור פעולת שיקוף ביחס למישור: כאן מסלול הוא קבוצה של 2 נקודות משני צידי המישור, או נקודה יחידה על המישור; התחום היסודי יכול להיבחר להיות כל אחד מחצאי-המרחב ביניהם חוצץ המישור.
* בעבור שיקוף ביחס לנקודה: כאן מסלול הוא קבוצה של 2 נקודות או נקודה יחידה (במידה ונבחרה הנקודה ביחס אליה מתבצע השיקוף); התחום היסודי יכול להיבחר להיות אחד מחצאי המרחב שיוצר כל מישור העובר דרך הנקודה.
* בעבור סימטריית הזזה דיסקרטית בכיוון אחד: המסלולים הם הזזות של סריג חד-ממדי בכיוון וקטור ההזזה; התחום היסודי יהיה פרוסה מישורית אינסופית עבה.
* בעבור סימטריית הזזה דיסקרטית בשני כיוונים: המסלולים הם הזזות של סריג דו-ממדי המונח במישור המוגדר על ידי וקטורי ההזזה; התחום היסודי יהיה מוט אינסופי בעל חתך רוחב של מקבילית.

תחום יסודי עבור החבורה המודולרית
--------------------------------

התרשים משמאל מציג (באפור) את התחום היסודי תחת פעולת החבורה המודולרית Γ על חצי המישור העליון *H*.

תרשים מפורסם זה מופיע בכל הספרים הקלאסיים על פונקציות מודולריות. הוא היה ידוע לקרל פרידריך גאוס, אשר עסק בתחומים יסודיים במסגרת מחקריו על תורת הרדוקציה של תבניות ריבועיות בינאריות. כאן, התחום היסודי *U* הוא משולש היפרבולי עם קודקוד "אידיאלי" אחד (קודקוד אחד באינסוף), ושתי זוויות של {\displaystyle \pi /3} כל אחת. הוא מוגבל מלמטה על ידי מעגל היחידה ומוגבל מן הצדדים על ידי שני קווים אנכיים המרוחקים יחידה אופקית זה מזה; באופן פורמלי:

{\displaystyle U=\left\{z\in H:\left|z\right|>1,\,\left|\,{\mbox{Re}}(z)\,\right|<{\frac {1}{2}}\right\}.}

קישורים חיצוניים
----------------

* תחום יסודי, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4326716-6

 |
**תרמודינמיקה לא בשיווי משקל** (אנגלית:Non-equilibrium thermodynamics) היא ענף של תרמודינמיקה העוסק במערכות פיזיקליות שאינן בשיווי משקל תרמודינמי אך ניתן לתאר אותן במונחים של גדלים מאקרוסקופיים (משתני מצב לא בשיווי משקל) המייצגים אקסטרפולציה של המשתנים המשמשים לציון המערכת בשיווי משקל תרמודינמי. תרמודינמיקה לא בשיווי משקל עוסקת בתהליכי הובלה (אנ') ובקצבי התגובות הכימיות.

כמעט כל המערכות המצויות בטבע אינן בשיווי משקל תרמודינמי, שכן הן משתנות או ניתנות להפעלה כך שיתנו לאורך זמן, והן כפופות באופן רציף ובלתי רציף לשטף של חומר ואנרגיה אל ומן מערכות אחרות וכן עשויות לקיים תגובות כימיות. עם זאת, ניתן להחשיב מערכות ותהליכים רבים כבעלי שיווי-משקל מקומי, ובכך לאפשר תיאור שלהן על ידי תרמודינמיקה שאינה בשיווי משקל המוכרת כיום. אף על פי כן, חלק מהמערכות והתהליכים הטבעיים נותרים מעבר להיקף של שיטות תרמודינמיות שאינן בשיווי משקל בשל קיומה של דינמיקה לא וריאציונית, שבה אובד המושג של אנרגיה חופשית.

המחקר התרמודינמי של מערכות שאינן בשיווי משקל מצריך מושגים כלליים יותר מכפי שעוסקים בהם בתרמודינמיקה של שיווי משקל. הבדל מהותי אחד בין תרמודינמיקה בשיווי משקל לתרמודינמיקה לא בשיווי משקל טמון בהתנהגותן של מערכות לא-הומוגניות. כדי ללמוד על מערכות אלה נדרש ידע על קצבי תגובה שאינם נחשבים בתרמודינמיקה של שיווי משקל של מערכות הומוגניות. הבדל מהותי נוסף וחשוב מאוד הוא הקושי, בהגדרת המושג אנטרופיה ברגע מסוים בזמן במונחים מקרוסקופיים עבור מערכות שאינן בשיווי משקל תרמודינמי. עם זאת, ניתן לעשות זאת באופן מקומי, והאנטרופיה המקרוסקופית תינתן לאחר מכן על ידי האינטגרל של צפיפות האנטרופיה המוגדרת מקומית. נמצא שמערכות רבות מחוץ לשיווי משקל גלובלי עדיין מצייתות למושג שיווי משקל מקומי.

יישומים
-------

תרמודינמיקה לא-בשיווי משקל יושמה בהצלחה כדי לתאר תהליכים ביולוגיים כגון קיפול חלבונים והובלה דרך ממברנות. הוא משמש גם כדי לתת תיאור של הדינמיקה של ננו-חלקיקים, שיכולים להיות מחוץ לשיווי משקל במערכות שבהן מעורבים קטליזה והמרה אלקטרוכימית. כמו כן, רעיונות מהתרמודינמיקה לא בשיווי משקל ומהתיאוריה האינפורמטית של האנטרופיה הותאמו לתיאור מערכות כלכליות כלליות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Nonequilibrium Thermodynamics of Small Systems - PhysicsToday.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Baranowski, B. (April 1991). "Non-equilibrium thermodynamics as applied to membrane transport". Journal of Membrane Science. 57 (2–3): 119–159. doi:10.1016/S0376-7388(00)80675-4
2. ↑  Pokrovskii, Vladimir (2011). Econodynamics. The Theory of Social Production. Springer, Dordrecht-Heidelberg-London-New York.
3. ↑  Chen, Jing (2015). The Unity of Science and Economics: A New Foundation of Economic Theory. Springer.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533846805171
* GND: 4171730-2
* LCCN: sh85092245
* NKC: ph201869

 |
מנחם שמי, רוזנקרנץ, דוד מערבי, רדק ואורי צבעוני לפני הגיוסים לגדוד העברי. תצלום מארכיון גבריאל טלפיר, מרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
דוד מערבי (1896 – 23 במאי 1945), היה פסל, צייר, מלחין, ואחד מחלוצי החינוך לציור ולמוזיקה בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

דוד מערבי נולד ב-1896 ביקטרינוסלב, רוסיה (כיום דניפרו, אוקראינה) לאביו בן ציון מורובניי הוא למד בבית ספר ממשלתי, ואצל אביו שעסק כמורה לעברית רכש את השפה העברית וידיע ביהדות. כבר בילדותו גילה כישרונות אמנותיים מרשימים ולמד עברית מאביו. בגיל 15, עזב את ביתו ועלה לארץ ישראל, שם התקבל ללימודים בבצלאל תחת הדרכתו של מייסד בצלאל בוריס שץ. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שימש כשומר בתל אביב ולאחר מכן נדד ברחבי הארץ כפועל חקלאי.

התעניינותו במוזיקה הובילה אותו להשתלם בקומפוזיציה אצל יואל אנגל.

ב-1920 נשא לאשה את חנה.

בהמשך החל לעסוק כמורה לציור ולמוזיקה, תפקיד שביצע במשך 25 שנים, רובם בתל אביב. חיבר מעל לשמונים שירי ילדים, אותם לימד וביצע בבתי הספר בהם הורה. חלק משיריו הפכו לשירי עם מוכרים. הוא גם חיבר לחנים למילותיו של לוין קיפניס בספרו "מחרוזת", כמו "ט'ו בשבט" ו"גינה לי".

בתחום החינוך המוזיקלי, מערבי תרם תרומה גדולה בפיתוח והנחלת הסולפג' והקונצרטינה, כלי נגינה פופולרי באותה תקופה. בנוסף, הוא ייסד וניהל מקהלות שונות, המציגות בהפעלות פומביות ובחגיגות החגים, תוך שהפך את ביתו למרכז תרבותי חם ופתוח לאוהבי אמנות.

דוד מערבי נפטר ב-23 במאי 1945 ממחלת לב, והותיר אחריו מורשת עשירה שהשפיעה רבות על התרבות הישראלית בתחומי האמנות והמוזיקה.

שירים שהלחין
------------

* אל השדה
* אל השמש
* בוקר טוב הגיע
* בערב מי יבוא?
* גינה לי
* הסתוונית
* זמר לפורים
* זרים לשבועות
* חנוכה
* כי ישכב הילד
* מצות מצות לפסח
* נרות חנוכה
* על הרינו ביהודה
* עלו עלו
* קן הדרור
* קשתנו על שכמנו
* שיר החלוץ
* שירה הנוער

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד מערבי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  דוד מערבי - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il
2. ↑  4929 | Encyclopedia of the Founders and Builders of Israel, www.tidhar.tourolib.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 274930
* NLI: 987007513575005171
* ISNI: 0000 0004 3408 1080
* LCCN: no2017021690
* ULAN: 500481964
* VIAF: 308267350
* WorldCat: lccn-no2017021690

 |
מגנט מרחף
ריחוף סביבון מגנטי
בשנת 2000 הוענק פרס איג נובל בפיזיקה לחוקרים אנדריי גיים (אוניברסיטת ראדבאוט), ומייקל ברי (אוניברסיטת בריסטול) על ריחוף מגנטי של צפרדע חי.
**ריחוף מגנטי** (באנגלית: **Magnetic levitation**), נקרא בקיצור גם בשם **מגלב** (**maglev**), הוא ריחוף חפץ מתכתי הנגרם על ידי דחייה של השדה המגנטי, כך שהכוח הנגרם מדחיית המגנט כלפי מעלה מאזן את כוח תאוצת הכובד המושך כלפי מטה, והחפץ נשאר באוויר ללא מגע כלל.

מאחר שמשפט ארנשאו (אנ')מראה שלא ניתן לבצע ריחוף על ידי שימוש בפרומגנטיות או בחומרים פאראמגנטיים בלבד, ניתן לעשות זאת רק על ידי הוספת כוחות נוספים למשוואה, כגון: דיאמגנטיות, מוליכות-על או זרמי פוקו.

לריחוף מגנטי יש מספר שימושים בתעשייה, ובהם מסב מגנטי המשמש לחיבור חלקי מכונות ללא חיכוך וללא הגבלת מהירות מקסימלית של החלקים ורכבות מגלב המגיעות למהירויות גבוהות ביותר.

תיאור
-----

חומרים מגנטים יוצרים פעולות משיכה ודחייה אחד על השני בכוח התלוי בעוצמת השדה המגנטי ובשטח המגנט. הלחץ המגנטי הנוצר על ידי השדה המגנטי על מוליך-על מחושב בעזרת הנוסחה:

{\displaystyle P\_{mag}={\frac {B^{2}}{2\mu \_{0}}}}
כאשר:

{\displaystyle P\_{mag}} הוא הכוח ליחידת שטח ביחידות פסקל
{\displaystyle B} הוא השדה המגנטי מעל המוליך-על ביחידות טסלה
{\displaystyle \mu \_{0}} = 4π×10−7 N·A−2 הוא הפרמאביליות בריק.

יציבות
------

### יציבות סטטית

משמעותה של יציבות סטטית היא שכל תזוזה מנקודת שיווי המשקל מפעילה רשת כוחות הדוחפת ומחזירה אותו לאיזון בנקודת שיווי המשקל.
תאוריית ארנשואו מוכיחה באופן חד משמעי שלא ניתן לגרום לריחוף יציב על ידי שימוש בכוחות סטטיים ושדה פאראמגנטי בלבד, כך שהכוחות הפועלים על החומר אשר מקורם בשדה חשמלי, שדה כבידה או שדה מגנטי חיצוני יסיטו אותו מיציבות בציר אחד לפחות. אולם, ישנם מספר אפשרויות לשמור על יציבותו בעזרת אמצעים אלקטרוניים או על ידי חומרים דיאמגנטיים, מאחר שיחס הפרמאביליות המגנטית קטנה מ-1.

### יציבות דינאמית

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: נראה שהטקסט קטוע.
יציבות דינאמית מתרחשת כאשר המערכת מסוגלת לרסן כל כוח הנגרם על ידי תנועות שנוצרות בתוך המערכת על ידי משוב שלילי. כדי להשיג ריחוף מגנטי ניתן גם לשלב כוחות ממערכת בקרה חיצונית הדואגת למשוב שלילי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריחוף מגנטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיים הוא המדען הראשון שזכה הן בפרס נובל והן בפרס איג נובל
2. ↑  Braunbeck, W. (1939). "Freischwebende Körper im elektrischen und magnetischen Feld". *Zeitschrift für Physik*. **112** (11): 753–763. Bibcode:1939ZPhy..112..753B. doi:10.1007/BF01339979.
**ויליבלד גורליט** (בגרמנית: **Wilibald Gurlitt**;‏ 1 במרץ 1891 - 15 בדצמבר 1963) היה מוזיקולוג גרמני.

גורליט נולד בדרזדן בנו של האדריכל ומומחה לתולדות האמנות קורנליוס גורליט. הוא למד באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת לייפציג בשנים 1908 - 1914, בעיקר אצל הוגו ריימן וארנולד שרינג. בשנת 1914 קיבל את הדוקטורט בעבודת מחקר שהתמקדה בעיקר במיכאל פרטוריוס. בשנת 1919 התמנה למרצה בפרייבורג וב-1929 היה לפרופסור. בפרייבורג ייסד את המחלקה למוזיקולוגיה ואת ה**קולגיום מוזיקום**, שהתכנס בקרלסרוהה ובהמבורג לביצועים פומביים גדולים של מוזיקה עתיקה מתקופת ימי הביניים.
גורליט נשאר בפרייבורג עד פרישתו בשנת 1958, על אף הצעות מאוניברסיטאות אחרות. המשטר הנאצי סיווג את גורליט כקושר יהודי והדיח אותו ממשרתו בשנת 1937. אחרי המלחמה הושבה לו משרתו. משנת 1946 כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברן ומשנת 1955-6 באוניברסיטת בזל. בשנת 1950 נבחר לחבר האקדמיה למדעים וספרות של מיינץ. בשנת 1953 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת לייפציג. כן מילא תפקידים באגודות ובמוסדות אקדמיים שונים.

גורליט, מקדם **תנועת העוגב** (Orgelbewegung), החזיק במה שנקרא "עוגב פרטוריוס", שבנה בונה העוגבים האומן אוסקר ואלקר, בהתבסס על שרטוטים של פרטוריוס משנת 1619. העוגב נהרס בשנת 1944 בהפצצה, אבל חלק גדול שלו נבנה מחדש בידי ורנר ואלקר-מאייר באטריום של הבניין החדש של האוניברסיטה בשנת 1955.

גורליט ראה את המוזיקולוגיה בראש ובראשונה כתחום במדעי הרוח (Geisteswissenschaft) ונתן ביטוי למספר רב של נקודות מבט חדשות. מבחינתו, תולדות המוזיקה לא היו "רק עניין של התמחות אלא, כאשר מעמיקים בהן באופן פעיל, כוח רוחני בחיי המוזיקה של ההווה". תוצאות מובהקות לגישתו זו היו טיפוח ההשכלה המוזיקלית כמקצוע אקדמי לאחר מלחמת העולם השנייה ומעורבות פעילה בהקדמת בית הספר הגבוה למוזיקה בפרייבורג.

ויליבלד גורליט הלך לעולמו בפרייבורג בשנת 1963.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליבלד גורליט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  כריסטוף וולף, "ויליבלד גורליט" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276043105171
* BNE: XX1404301
* BnF: cb14831796r (data)
* GND: 115452761
* ISNI: 0000 0001 0890 3691
* LCCN: n80106895
* NKC: skuk0002813
* NLG: 219001
* NLK: KAC199611086
* NLP: a0000001603525
* NTA: 068993315
* SNAC: w66q1vw9
* SUDOC: 034244093
* Trove: 1232699
* VcBA: 495/43508
* VIAF: 39643542
* WorldCat: lccn-n80106895

 |
**דגל נווארה** (ספרדית: **Bandera de Navarra**) הוא דגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית נווארה. עיצובו של הדגל הוא דגל אדום המוטען בסמל הקהילה - מגן אדום עם קשר של שרשראות זהב המציג דוגמת רשת של צלב ישר, ואכלסוני עם אבן ברקת במכרז, המוכתר בכתר מלכותי המסמל את הממלכה העתיקה של נווארה. 

הדגל הוכר כדגל הקהילה ב-10 באוגוסט 1982 תחת סעיף 7.2 של החוק לשיפור המשטר של נווארה וצוין כי "דגל נווארה הוא אדום, עם המגן במרכז."

האזכור הראשון של הצבע האדום בו צבועים רקעו של הדגל ושטחו של המגן הוא בצבעי הכומתות האדומות של חייליו של שארל השני, מלך נווארה אשר לחמו כנגד צרפת במאה ה-14. בנוסף, מסר לואיס קוראה, הכרוניקן של דוכס אלבה, דיווח כי בעת כיבושה של נווארה בשנת 1512 "המשמר הקדמי כלל שלוש מאות רגלים האוחזים בדגל אדום עם הרכבים מסוימים של זהב".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל נווארה** בוויקישיתוף
* דגל נווארה, באתר דגלי העולם (באנגלית)
* **הסמלים** - סמל, דגל והמנון - אתר ממשלת נווארה (באנגלית)
* הבוליטן של נווארה - סמלי נווארה (4 באפריל 2003) (בספרדית)

| דגלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | דגל ספרד • הנס המלכותי • נס נסיך אסטוריאס |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
**ת'וראיה אל-באקסאמי** (בערבית: **ثريا الباقسامي**, באנגלית: **Thuraya Al-Baqsami**; נולדה: 1951 בכווית) היא סופרת וציירת כוויתית. עבודותיה הוצגו בלמעלה מ־60 תערוכות יחיד ו-250 תערוכות משותפות עם אמנים נוספים. בין השאר עבודותיה מוצגות במוזיאון הבריטי, במוזיאון אונסק"ו בפריס, במוזיאון גוגנהיים בניו יורק, במוזיאון לזכויות אדם בז'נבה ובמוזיאון הלאומי של כווית. היא עוסקת בציור, יצירת הדפסים, כתיבת ספרי ילדים וספרי מבוגרים. נבחרה להיות בין האמניות שיופיעו בבינאלה של קרנגי אינטנשיונל בפיטסבורג ב־2022.

ביוגרפיה
--------

אל-באקסאמי היא אחת האמניות הראשונות באזור המפרץ הפרסי. היא החלה לפרסם את סיפוריה הקצרים בתחילת שנות ה-60 עוד בגיל 13, אז החלה גם לצייר.

היא למדה אמנות באוניברסיטת קהיר בשנים 1972–1974. לאחר מכן עברה ללמוד במכון סוריקוב לאמנות בברית המועצות, ובשנים 1974–1981 סיימה תואר ראשון ושני במכון. לאחר סיום לימודיה התגוררה כמה שנים במדינות שונות באפריקה, בעקבות בעלה, שהיה מדינאי כוויתי, בין היתר בדקר שבסנגל, שם נולדו בנותיה. היא חזרה להתגורר בכווית בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנים 1990–1991 התגוררה עם משפחתה בכווית בזמן הפלישה העיראקית למדינה, טראומה שהשפיעה רבות על אמנותה. בזמן הפלישה העיראקית לכווית היא יצרה למעלה מ-80 יצירות, שכולן עסקו בפלישה. היא תמכה רבות בתנועת ההתנגדות לעיראק ומחתה נגד הכיבוש העיראקי של ארצה.

### ספריה

החלה לכתוב ולפרסם סיפורים קצרים כבר בגיל 13. מאז הוציאה 12 ספרים. היא זכתה בפרס מטעם המדינה על ספרה מ־1993 "Cellar Candles", המתאר את החיים בכווית בזמן הפלישה העיראקית. הספר תורגם מאז ליותר מ־10 שפות.

### אמנותה

אל-באקסאמי נחשבת אמנית מודרנית. היא עוסקת בציור ובהדפסים. עבודותיה מתמקדות בפנים, בעיקר של נשים. היא עוסקת בציוריה בפלישה של עיראק לכווית, במלחמת האזרחים בלבנון, ובמודרניצזיה שעברה כווית החל משנות ה-80. היא מושפעת בעבודתה מאמנות אפריקאית, אירופאית וערבית.

כאחת מחלוצות הציור באזור המפרץ הפרסי, עבודותיה משפיעות על אמניות מודרניות הפועלות במאה ה-21

חיים אישיים
-----------

נולדה בכווית בשנת 1951. בעלה, מוחמד אל-קאדירי, היה דיפלומט כוויתי וסופר. הוא נעצר בזמן הפלישה לכווית וישב בכלא בצרה במשך חודשיים עד לשחרורו. בנותיה הן מונירה אל-קאדירי, אמנית שגרה בברלין, ופאטימה אל-קאדירי (אנ'), מוזיקאית. שתיהן נולדו בסנגל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ת'וראיה אל-באקסאמי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ת'וראיה אל-באקסאמי
* מבחר מיצירותיה של ת'וראיה אל-באקסאמי
* האינסטגרם של ת'וראיה אל-באקסאמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alex Greenberger, Alex Greenberger, Carnegie International, the U.S.’s Oldest Biennial-Style Show, Names Artists for 2022 Edition, ARTnews.com, ‏2022-06-22 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  'In a day, a city can be destroyed': Kuwait artists remember the Iraq invasion, Middle East Eye (באנגלית)
3. ↑  Kuwait’s Thuraya Al-Baqsami: Living through joy and pain through art, creativity, Al Arabiya English, ‏2017-10-14 (באנגלית)
4. ↑  Marriage, materialism, and the macabre: Meet Kuwait's new generation of artists, Middle East Eye (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300388905171
* GND: 12338821X
* ISNI: 0000 0000 7865 9906
* LCCN: no00064151
* MusicBrainz: e0bee235-def2-49ad-be4d-0a138f720c7d
* NTA: 274064715
* VIAF: 68477189
* WorldCat: lccn-no00064151

 |
**יחיאל כלב** (27 במאי 1923 – 16 בינואר 1948) היה רץ למרחקים ארוכים ארץ-ישראלי. בתחילת שנות ה-40 היה לרץ הישראלי הטוב בארץ ישראל, וכן היה כדורסלן בהפועל ירושלים. נהרג במלחמת העצמאות בשיירת הל"ה לגוש עציון.

ביוגרפיה
--------

כלב נולד בצנעא, בירת תימן, בנם של רומיה ומנחם. בהיותו תינוק בן שנה עלה עם משפחתו לישראל. המשפחה התיישבה בירושלים. עד גיל 8 למד ב"חדר תימני" ובגיל 9 עבר לבית ספר יסודי לבנים. בגיל 12 הצטרף ל"משמר הבריאות". בצעירותו התאמן בריצה ושיחק כדורסל בקבוצת הפועל ירושלים. הוא השתתף בתחרויות רבות והתפרסם בארץ כ"אלוף הריצה הארצי". הוא למד לבגרות בקורס ערב. הוא עבד בבניין ועזר בפרנסת המשפחה. בשנת 1940 הצטרף למשטרת היישובים העבריים.

באליפות הפועל שנערכה בירושלים בסוף יוני 1940 הוא זכה במדליית זהב בריצת 1000 מטר בתוצאה של 2:53.6 דקות.

בתחרות שנערכה ב-1941 קבע בריצת 1000 מטר שיא הפועל לנוער, שיא שהחזיק שנים רבות.

במרוץ האביב שנערך באפריל 1942 הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 17:54.4 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב בהשתתפות אנשי צבא מאוסטרליה, אנגליה, דרום אפריקה, יוון וניו זילנד, וכן עובדי משטרת המנדט ואתלטים ממצרים הוא זכה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 17:05.3 דקות, אחרי סליסבורי בסטרט (16:24 דקות) ודאו ממשטרת ארץ ישראל (16:52 דקות).

### מחלקת הל"ה ומותו

עם פרוץ מלחמת העצמאות התגייס והשתתף כמקלען בקרבות רבים בסביבות ירושלים. הוא נאסר כשבוע על ידי הבריטים ושוחרר מבית הסוהר בעזרת ההגנה. ימים מעטים לאחר מכן נמנה עם אנשי מחלקת הל"ה, לוחמי פלמ"ח וחי"ש שנשלחו כתגבורת לגוש עציון לאחר ההתקפה הגדולה על הגוש ב-14 בינואר 1948. הלוחמים יצאו לדרכם מהרטוב בליל 15–16 בינואר והם עמוסים בנשק, תחמושת וציוד, אך בשל שעת היציאה המאוחרת וקשיי הדרך לא הצליחו להגיע לגוש. עם שחר התגלתה המחלקה על-ידי כפריים באזור הכפרים בית נטיף, ג'בע וצוריף, שהזעיקו את ערביי הסביבה למקום ואלה כיתרו את המחלקה. הלוחמים התארגנו על אחת הגבעות ("גבעת הקרב" כיום) ולחמו בהמוני הערבים עד שנהרגו כולם בקרב ביום ה' בשבט תש"ח (16 בינואר 1948).

הוא נקבר בכפר עציון. בכ"ה בחשוון תש"י (17 בנובמבר 1949) הועבר, עם חללי גוש עציון, לקבר-אחים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.

הנצחה
-----

לאחר מותו נערכו תחרויות ספורט לזכרו. בדצמבר 1948 נערך מרוץ קטמון על שם יחיאל כלב, באוגוסט 1949 נערך טורניר גביע ירושלים בכדורסל לנוער על שם יחיאל כלב ובמאי 1950 הוענק על ידי מ.ס ירושלים גביע על שמו במסגרת תחרויות הפועל לנוער.

קישורים חיצוניים
----------------

* יחיאל כלב
* יחיאל כלב, באתר הפלמ"ח
* שאול הון, יחיאל כלב ז"ל, דבר, 20 בפברואר 1948
* הישג חשוב ל"הפועל", אמר, 2 באוקטובר 1941
* אבינועם פורת, "כוכב הספורט הכי אלמוני": סיפורו של אלוף הריצה שנפל בדרך לגוש עציון, באתר ynet, 25 באפריל 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  אל. אלכסנדרוביץ', ספורט וספורטאים, הַבֹּקֶר, 1 ביולי 1940
2. ↑  שאול הון, יחיאל כלב ז"ל, דבר, 20 בפברואר 1948
3. ↑  נגמר מרוץ האביב, דבר, 21 באפריל 1942
4. ↑  הצלחה רבה לתחרויות האתלטיקה הקלה בתל אביב, הַבֹּקֶר, 26 באפריל 1942
5. ↑  סביב הרבנאות הארצית באתליקה קלה, הַבֹּקֶר, 3 במאי 1942
6. ↑  חיל הפלמ"ח וזכה במרוץ קטאמון, באתר יום יום, 5 בדצמבר 1948
7. ↑  גביע יחיאל כלב להפועל אמיר, דבר, 14 באוגוסט 1949
8. ↑  חגיגות אחד במאי בעיר ובכפר, על המשמר, 2 במאי 1950
הרב **משה שמידע** (כ"ט בסיוון ה'תשט"ז, 8 ביוני 1956), הוא ראש ישיבת גרודנא באשדוד. חבר במועצת גדולי עולם התורה של מפלגת בני תורה.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב לשמואל, שעלה מאוסטריה ערב מלחמת העולם השנייה. למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ולאחר מכן למד בישיבת איתרי בירושלים, אצל הרב שמואל אוירבך. הרב אוירבך שידך אותו עם בתו של הרב דב צבי קרלנשטיין, ראש ישיבת גרודנא. לאחר נישואיו עבר לקריית ישיבת פוניבז' באשדוד. שימש כנושא ונותן בישיבת גרודנא ולימים כר"מ וראש ישיבה שם.

במסע הלוויה של חמיו הרב קרלנשטיין, הכתיר הרב אוירבך את הרב שמידע לממשיך דרכו של חמיו בראשות הישיבה, בהתאם לצוואת הרב קרלנשטיין.

לאחר פטירת חמיו הפך גם לנשיא מוסדות הישיבה שם, בהם תלמוד תורה ישיבה לצעירים ובית ספר בית יעקב.

כתלמיד הרב אוירבך, משתייך הרב שמידע למפלגת בני תורה. סמוך לפטירת הרב אוירבך מונה לחבר מועצת גדולי עולם התורה שלה.

### יצירתו

תלמידיו הוציאו לאור חבורות וקונטרסים משיעוריו על מסכתות מסדר נשים וסדר נזיקין.

### משפחתו

רעייתו גיטל היא מנהלת בית יעקב באשקלון. גיסיו הידועים הם הרב ברוך מרדכי אטינגר, ראש ישיבת כנסת יחזקאל באלעד והרב אהוד איזנטל המשמש כר"מ בישיבת גרודנא אשדוד. בנו הרב יעקב שמידע הוא ראש כולל אחה"צ לאברכים באשדוד. בנו הרב חיים זאב שמידע הוא ראש ישיבת אור אפרים באלעד, כשאחיו הרב מנחם שמידע מכהן כר"מ בישיבה זו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה שמידע** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל כהן, ‏הממשיך של ראש ישיבת גרודנא: הגאון רבי משה שמידע, באתר כיכר השבת, 11 בנובמבר 2015
2. ↑  ישראל כהן, ‏לאחר פטירת הגר"ש: הוקמה "מועצת" של רבני 'בני תורה', באתר כיכר השבת, 25 בפברואר 2018; משה ויסברג, תיעוד וסיקור: החלטות המועצת הראשונה של בני תורה, באתר בחדרי חרדים, 5 במרץ 2018
**טוביאס פוטיה** (בגרמנית: **Tobias Potye**; נולד ב-16 במרץ 1995) הוא אתלט גרמני, סגן אלוף אירופה (מינכן 2022) בקפיצה לגובה.

ביוגרפיה
--------

פוטיה נולד במינכן שבגרמניה.

### 2013

#### אלוף אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.20 מטר.

### 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים במקום 16 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר.

### 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.26 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום 19 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.21 מטר.

#### סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.27 מטר, אחרי ג'אנמרקו טאמברי מאיטליה (2.30 מטר) ולפני אנדריי פרוטסנקו מאוקראינה (2.27 מטר).

### 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.26 מטר.

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.33 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה לגובה: 2.34 מטר (2023)

### אולם

* קפיצה לגובה: 2.30 מטר (2024)

קישורים חיצוניים
----------------
**יוסף מדמוני** (תעתיק מדויק: מצ'מוני; 1872–24 ביוני 1948) היה רב יוצא תימן, יליד העיר חאפד, פרבר לצנעא בירת תימן.

מדמוני עלה לארץ ישראל בשנת 1882, בגיל תשע, בגל השני של עליית יהודי תימן "אעלה בתמר", אותה הנהיג אביו הרב סעדיה מדמוני. יחד עם אביו, הגיע לארץ ישראל לאחר מסע של חודשים והשתקע בכפר הערבי סילואן, באזור שנקרא כפר התימנים בשילוח, שם הוקמה קהילה יהודית. עם מות אביו, הפך לראש הקהילה של יהודי תימן במקום.

בשנת 1929, לאחר פרעות תרפ"ט ומפחד התפשטות הפרעות, ברח בראש בני הקהילה לחודשים אחדים אל תוך חומות העיר העתיקה. ערביי הכפר שמרו על הרכוש והבתים של בני הקהילה היהודית עד לחזרתם מספר חודשים מאוחר יותר. כעשר שנים לאחר מכן, בשנת 1938, יחד עם המוכתר האזרחי של יהודי הכפר, אהרון מליח, הוליך הרב מדמוני את יהודי הכפר בפעם השנייה אל העיר העתיקה, שוב מפחד הפרעות של ערביי חברון שהשתקעו בכפר השילוח והגדילו בו את כוחם.

לאחר חצי שנה של חיי פליטות בעיר העתיקה, העתיק מדמוני את מגוריו עם רבים מבני קהילתו אל העיר החדשה, אל שכונת נחלת אחים, מתחם בנחלאות, שהיה ממקימיה ובה הקים את ביתו. הוא הפך לראש הקהילה היהודית בשכונה, עד לפטירתו בשנת 1948. הוא נקבר בבית הקברות סנהדריה.

הרב מדמוני מילא שליחויות מטעם התנועה הציונית הן בקרב יהודי תימן, והן בקהילת יהדות הודו בבומביי. כשאר רבני תימן, גם הוא ראה בפעילות הציונית להיאחז בארץ ישראל מצווה גדולה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף טובי, על התיישבות יהודי תימן בכפר השילוח
2. ↑  יוסף מדמוני באתר GRAVEZ
**ריחאנה בנת זיד** (בערבית: **ريحانة بنت زيد**) הייתה אישה יהודיה משבט בני נדיר, ולאחר מכן, במסגרת נישואיה, הייתה גם חלק משבט בני קוריט'ה. בעלה היהודי נהרג במהלך קרב השוחה שהתקיים בשנת 627 לספירה, ובעקבות כך היא נלקחה בשבי והפכה בהמשך לפילגש של מוחמד, למרות שישנם המחשיבים אותה כאחת מנשותיו של מוחמד. לא נולדו לה ילדים כולשהם ממערכת היחסים עם מוחמד ומערכת היחסים ביניהם הסתיימה עם מותה של ריחאנה באל-מדינה בשנת 631 לספירה.

ביוגרפיה
--------

בשנת 627 צרו מוחמד וכוחותיו על בני שבט קוריט'ה באזור ית'רב במשך 25 ימים, ולבסוף נערך במקום קרב השוחה. במהלך הקרב ולאחריו נהרגו או הוצאו להורג כל הגברים, ואילו הנשים והילדים נלקחו בשבי, ולאחר מכן נמכרו לעבדות.
בין הנשים שנלקחו בשבי הייתה ריחאנה בנת זיד, אלמנתו של גבר בשם אל-חכים. מוחמד הציע לה להתאסלם ולהשתחרר מהשבי אך היא סירבה, אך לאחר זמן לא רב הסכימה להתאסלם ולהתחתן עם מוחמד. הנישואים המיידים היו בניגוד להוראות הקוראן, המצווה על אלמנה להמתין כארבעה חודשים בטרם תינשא מחדש, כדי להבטיח שאינה בהריון מבעלה הקודם.

ההיסטוריון הערבי בן המאה ה-9 אבן סעד ציין בכתביו שריחאנה נישאה למוחמד לאחר שהיא התאסלמה. חוקר הדת הפרסי בן המאה ה-11 אבו אסחאק א-ת'עלבי הסכים שהיא הפכה לאחת מנשותיו של מוחמד וכראייה לכך ציין שמוחמד שילם עבורה מוהר (נדוניה). חוקר הדת המצרי בן המאה ה-15 אבן חג'ר ציין שמוחמד העניק לריחאנה בית לאחר נישואיהם.

בדומה למעמדה של האישה המצרית מאריה אל-קבטיה - שיחד עם אחותה סירין בנת שמעון, הוענקה למוחמד על ידי המושל המצרי אל-מוקאווקיס בשנת 628 - אין הסכמה אוניברסלית בין החוקרים המוסלמים באשר לשאלה האם ריחאנה הייתה באופן רשמי אחת מנשותיו של מוחמד.

ריחאנה נפטרה בשנת 631 באל-מדינה, אחד עשרה ימים לאחר החג' ושנה לפני מותו של מוחמד. היא נקברה בבית הקברות אל-באקי בעיר, בדומה לאחרים ממשפחתו של מוחמד.

ראו גם
------

* נשותיו של מוחמד
	+ צפיה - אישה יהודיה נוספת שהייתה אשתו העשירית של מוחמד
* צחאבה
* היהדות ומוחמד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ali, Kecia, **Marriage and Slavery in Early Islam**, Harvard University Press, p. 221.
2. ↑  Norman Stillman, **The Jews of Arab Lands: A History and Source Book**, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1979, p. 140.
3. ↑  Ronen Yitzhak, "Muhammad’s Jewish Wives: Rayhana bint Zayd and Safiya bint Huyayy in the Classic Islamic Tradition", **Journal of Religion & Society** 9 (2007): 3.
4. ↑  Yitzhak, "Muhammad’s Jewish Wives", 4.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: reyhane-bint-semun
* VIAF: 90057409
* WorldCat: viaf-90057409

 |
**רץ מדבר טמינק** (שם מדעי: *Cursorius temminckii*) הוא מין של עוף ממשפחת השדמתיים החי בטבע באזורים צחיחים וסוואנות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה והוא קרובו של רץ המדבר החי בישראל. שם העוף ניתן להוקרת החוקר ההולנדי קונרד יאקוב טמינק (אנ').

מאפיינים
--------

אורך גופו הוא כ-20 ס"מ והוא בעל גוף קטן עם צוואר ורגליים ארוכות ויציבה זקופה. הוא בעל גוונים צהובים-כתומים עם גב כהה יותר מרץ המדבר המצוי. החזה ערמוני והבטן לבנה עם פס שחור באמצעה. הכנפיים והזנב חומים דהויים עם קצוות שחורים והכיפה ערמונית. מאחורי העיניים עוברים פס לבן ותחתיו פס שחור והמקור שחור וכפוף.

רץ מדבר זה מצוי באזורים יבשים ופתוחים כמו ערבות צחיחות וסוואנות וכן מצוי באזורים בנויים שונים כמו מגרשים ושדות תעופה. הוא מותאם לחיים על הקרקע ונע עליהם במהירות תוך שימוש ברגליו החזקות, מחפש חסרי חוליות קטנים לאורכם. לעיתים רצי מדבר מתקרבים לאוכלי עשב גדולים כמו אנטילופות וחוטפים חרקים הנמשכים אליהם ואף עוקבים אחרי שריפות וחוטפים חרקים המעופפים הרחק מהם. 

רץ המדבר חי בבדידות או בקבוצות קטנות והוא מקנן על הקרקע ומטיל שתי ביצים מוסוות.

תת-מינים
--------

* *Cursorius temminckii temminckii*: מצוי מסנגל עד לאתיופיה, קניה וצפון טנזניה
* *Cursorius temminckii ruvanensis*: מצוי מדרום טנזניה עד אנגולה, מוזמביק וצפון-מזרח דרום אפריקה
* *Cursorius temminckii aridus*: מצוי מצפון נמיביה עד מערב זימבבואה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רץ מדבר טמינק** בוויקישיתוף
* רץ מדבר טמינק, באתר ITIS (באנגלית)
* רץ מדבר טמינק, באתר NCBI (באנגלית)
* רץ מדבר טמינק, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* רץ מדבר טמינק, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רץ מדבר טמינק באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שלמה אוטו יחזקאלי** (25 במאי 1922 – 10 בפברואר 1993) התגייס לפלמ"ח בשנת 1941 והשתתף במספר מבצעים חשאיים מטעם הפלמ"ח וצה"ל ברחבי העולם. בעלה של יהודית יחזקאלי גלילי אותה הכיר במהלך "המסגרת" במרוקו. נפטר ב-1993 לאחר שנים של עזרה ליהדות ולעולים חדשים.

שנותיו הראשונות
---------------

יחזקאלי נולד בווינה, אוסטריה, ראשון לאסתר והנרי יחזקאלי, וכשש שנים אחריו נולדה אחותו הרטה. הוא נולד לבית לא שומר מצוות לגמרי, שלא הרבו בו להתפלל, אבל שמרו על המצוות העיקריות (ברית מילה, בר מצווה, וכדומה). כבר בילדותו היה לו סדר יום קבוע, ולא דחה דבר. אמו נפטרה כשהיה בן 14 בלבד, ועקב כך נהיה לגמרי עצמאי והחליט לחיות חיים שומרי מצוות והצטרף לתנועת הנוער הדתי ציוני. טרם עלייתו לארץ נשא אביו אישה שנייה ולה בת בשם חווה. אביו, אחותו הרטה, אמו החורגת וחווה נשלחו למחנות ההשמדה. בשנת 1938, בגיל 16, עלה לארץ במסגרת עליית הנוער והיה חבר בקבוצת "רודגס" על יד פתח תקווה.

התגייסות לפלמ"ח ושירותו הצבאי
-----------------------------

בשנת 1941, בגיל 19, התגייס לפלמ"ח. הוא השתתף במבצעים רבים מטעם הפלמ"ח וצה"ל בארץ, ביניהם מבצע הורדת העולים מאוניית המעפילים שבתאי לוז'ינסקי, שם הוגלה לקפריסין ועסק שם בארגון הדרכה בקרב העולים. הוא השתתף גם בפריצה למחנה עתלית ושחרור המעפילים, מבצע פריקת הרובים הצ'כים ובמבצעי חמץ, ברק, נחשון, ועוד. במהלך שירותו הצבאי התמנה לסמג"ד 132 והגיע לדרגת סגן אלוף.

בשנת 1955 עשה הפסקה זמנית משירותו הצבאי והצטרף למוסד, שם נשלח למבצע "המסגרת" במרוקו בתור מפקד ראשון, ואז לאפריקה.

פעילותו בקרב עולי מרוקו
-----------------------

באביב 1955 התמנה לתפקיד המפקד הראשון במבצע "המסגרת" במרוקו. באותו זמן מרוקו הייתה תחת שלטון צרפת. במשך כחודשיים עבר יחזקאלי מסגרת הכנה, ואז נשלח למרוקו יחד עם חברו משה קדש.

משימתם הייתה לפתח מערכת להגנה עצמית במרוקו, ולעשות זאת מוקדם ככל האפשר. היה עליהם להסתגל לשטח, לקשור קשרים ולפעול. בהתחלה ניסו להיעזר בשליחי הסוכנות היהודית ביצירת קשרים עם יהודי מרוקו, אבל עד מהרה הסתבר שהם לא רק לא עזרו להם, אלא גם בזו לעבודתם וזלזלו בה. אבל הם לא התייאשו. לאחר כמה זמן, בעזרת כמה מהסוכנים שכן הסכימו לעזור להם (ביניהם יהודית, אשתו לעתיד), הם הצליחו בכל זאת לקשור כמה קשרים והתחילו בעבודתם.

לאחר כחצי שנה ניתנה עצמאות למרוקו והסוכנות הפסיקה לפעול.

מבצעים ומלחמות
--------------

מלחמת העצמאותמלחמת העצמאות
* פריצה למחנה עתלית ושחרור המעפילים
* מבצע אחד עשר הנקודות בנגב
* הורדת העולים מהאוניה שבתאי לוז'ינסקי
* מבצע פריקת הרובים הצ'כים
* במלחמת העצמאות השתתף במבצעי "חמץ", "קדש", "ברק", ועוד
* מבצע יואב
* מבצע "המסגרת" בקרב יהודי מרוקו
* מבצע אייכמן
* מבצע שחרור יוסלה שוכמאכר

סוף ימיו
--------

ב-1967 חזר יחזקאלי לארץ ממבצע באפריקה וסיים את שירותו הקרבי. הוא המשיך ללמד ולהעביר קורסים לחיילים ועוד. אחותו חווה הייתה היחידה ששרדה את השואה מכל משפחתו, ובאותו זמן הוא פגש אותה בארץ והם נקשרו אחד לשני עד יום מותם כמו שני אחים בדם.

שלמה אוטו יחזקאלי נפטר ב-10 בפברואר 1993, לאחר שנים של לחימה במלחמות ומבצעים.

לקריאה נוספת
------------

* המחתרת היהודית במרוקו 1955–1964, מאת מאיר קנפו
* המוסד וסודות הרשת החשאית של יהודי מרוקו 1955–1964, מאת מאיר קנפו
* שלמה יחזקאלי (שורנשטיין), מאת יהודית יחזקאלי

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסף שלמה ויהודית יחזקאלי לבית הגלילי, באתר הספרייה הלאומית
* סא"ל יחזקאלי שורנשטיין שלמה-אוטו ז"ל, באתר מוזיאון הפלמ"ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007363066805171

 |