recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנפית השלג** (שם מדעי: *Egretta thula*) היא מין של עוף מים קטן בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות במערב אמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית וגם באיים הקריביים, איי בהאמה, מקסיקו ודרום ארצות הברית. היא מזכירה את הלבנית קטנה ונחשבה לאותו המין עד ל-1782.

אורכה של האנפית 61 ס"מ ומשקלבה 370 גרם בממוצע. היא בעלת מקור ארוך וצהוב, עיניים צהובות, גוף לבן עם נוצות פלומתיות היכולות להזדקר באזור הצוואר והראש והרגליים אפורות עם כפות צהובות ללא קרומי שחייה.

האנפית אינה יכולה לשחות אך היא חיה בסמוך למקווי מים עומדים - מתוקים או מלוחים לאורך הגדות והחופים וממתינה לדגים קטנים או יצורים דומים. היא דגה את טרפה ממארב מלמעלה ובולעת אותו במהירות.

להקות של אנפיות מקננות על ענפים מעל המים ברחבי אמריקה מפלורידה עד ארגנטינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפית השלג** בוויקישיתוף
* אנפית השלג, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפית השלג, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפית השלג, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אנפית השלג, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אנפית השלג, באתר GBIF (באנגלית)
* אנפית השלג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפית השלג באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שגיאת לואה ביחידה mw.lua בשורה 143<includeonly></includeonly>: bad argument #1 to 'time' (table expected, got string).**
**היינה ואן חיזכם** (בפלמית: **Hayne van Ghizeghem**;‏ סביבות 1445 – 1472 או מאוחר יותר). היה מלחין פלמי מן האסכולה הבורגונדית של ראשית תקופת הרנסאנס. קרוב לוודאי, שנולד בחיזכם (סמוך לגנט בבלגיה של ימינו) וייתכן שמת במצור על בוביי.

קורות חייו
----------

רבות מיצירותיו שרדו, אבל על חייו ידוע מעט מאוד. הרוזן שארל משארולה (שהיה בהמשך לשארל האמיץ) עמד בשלב מוקדם על כישרונו, כפי שמעיד רישום המתעד מינוי שלו למורה מטעמו של שארל; ב-1467 הוא מופיע ברשומות התעסוקה הבורגונדיות כזמר. נוסף לכך, שמו נזכר לצד שמותיהם של אדריאן באזין ואנטואן בינואה כ"משורר ומשרת אישי" לשארל, אות למעמדו המיוחד בחצר.

נוסף לשירותו בתפקידי זמר ומלחין, נראה ששירת גם כחייל, כפי שעולה מתיעוד של קניית ציוד צבאי בשבילו, לפני המערכה שאסר שארל על ליאז'. שארל לקח איתו את המוזיקאים שלו למלחמותיו, כיוון שאהב מוזיקה לא פחות ממלחמה ותבע בידור. מכל מקום, היינה היה היחיד בין המוזיקאים המפורסמים של שארל, שעליו ידוע כי לבש מדים. ידוע שהיה במצור על בוביי ב-1472, שם הוכרע הקרב בנסיגתו של שארל מפני הצרפתים ובמשך זמן רב סברו החוקרים, שהיינה נהרג באותו קרב. ואולם מחקר עדכני ביצירותיו ששרדו מצביע על האפשרות, שאחדות מהן נוצרו אחרי 1472, בעיקר משום שהן מגלות התפתחות סגנונית מעבר למה שנראה באחה שנכתבו בוודאות ב-1472 או קודם לכן. מחקר עכשווי גורס, שייתכן והיינה יצא בשלום מן המצור ועבר לעבוד בחצר מלך צרפת. העובדה, שזמר ומלחין ידוע-שם כזה עבד קודם אצל יריבתה המרה של צרפת הייתה עברה שקל למחול עליה, שכן מוזיקאים בורגונדיים בתקופה ההיא נהנו מהערכה רמה מאוד.

היינה מוכר בעיקר כמלחין שאנסונים, רובם רונדו. שניים מהם, בעיקר - Allez regrets ו-De tous biens plaine זכו לפרסום רב כל כך באירופה של סוף המאה ה-15, עד שהופיעו ב-25 מקורות נפרדים, רבים מהם מן הזמן שלפני המצאת הדפוס, ושימשו חומר מקור להרבה יצירות של מלחינים אחרים בתקופות מאוחרות יותר. כמעט כל יצירותיו כתובות לשלושה קולות; הן פשוטות ובעלות מרקם ברור, כדרך האסכולה הבורגונדית; הקו המלודי נמצא בקול הגבוה ביותר.

אחד-עשר קטעים אפשר לשייך בוודאות גמורה להיינה, אך יש עוד יצירות רבות בסגנון דומה, שסווגו כ"אנונימיות" וגם הן עשויות להיות גם הן פרי עטו.

לקריאה נוספת
------------

* Article "Hayne van Ghizeghem", in *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. מסת"ב 1-56159-174-2
* Gustave Reese, *Music in the Renaissance*. New York, W.W. Norton & Co. 1954. מסת"ב 0-393-09530-4

* מאמר "היינה ואן חיזכם" ב"מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים", עורך סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן, 1980.
* גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

* היינה ואן חיזכם, באתר AllMusic (באנגלית)
* היינה ואן חיזכם, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* היינה ואן חיזכם, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי מילון גרוב החדש מת בין 1472 ל-1497

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288546205171
* BIBSYS: 4083114
* BNE: XX1771616
* BnF: cb13895062k (data)
* GND: 103900543
* ICCU: MUSV074270
* ISNI: 0000 0001 2039 9002
* LCCN: nr88001986
* MusicBrainz: f8033aa6-bb76-4608-ac43-8bbe8808cad6
* NTA: 241411890
* RERO: 02-A003355738
* SUDOC: 096676744
* VIAF: 76500273
* WorldCat: lccn-nr88001986

 |
**נורה אגוץ'** (בהונגרית: **Ágocs Nóra**;‏ נולדה ב-1920 – 1919) היא איכרה וסוחרת הונגרייה, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה ילדה יהודייה, אותה הסתירה בביתה.

### קורות חיים ופעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

נורה אגוץ' בת ה-24, בעלה הבנאי ושני ילדיהם הקטנים התגוררו בעיירה קישקונהלש (בהונגרית: Kiskunhalas), שבהונגריה.

בשנת 1944, לאחר הפצצת בודפשט, החליטה משפחת אגוץ' להציל יתום מלחמה מעיר הבירה ולהזמינו לביתם. לפנייה נענתה הצעירה בת ה-17 קלרה אלטון (בהונגרית: Klára Alton), שהציגה עצמה בעזרת ניירות מזויפים כיתומה נוצרייה.

במהלך המלחמה, לכשהוקם בעיר קישקונהלש גטו, תושבי העיר הוזהרו מלסייע ליהודים. לאחר שנורה אמרה לקלרה כי היא הייתה מוכנה להסתכן בכך, התוודתה קלרה בפניה וגילתה לנורה שהיא יהודייה. למרות המידע והידיעה כי בכך היא מסכנת את חייה ואת חיי בני משפחתה, נורה המשיכה לארח את קלרה בביתה למשך כשנה, ואף הסתירה את המידע אודות יהדותה של קלרה מבעלה, מפני שחששה שלא יעז להסתכן בהחבאתה בביתם.

### לאחר המלחמה, וההכרה בה כחסידת אומות העולם

נורה אגוץ' ומשפחתה שמרו על קשר חם עם קלרה אלטון לכל אורך השנים, גם לאחר שקלרה עברה להתגורר באנגליה.

בשנת 1993 פנתה קלרה ליד ושם וסיפרה על תרומתה של נורה אגוץ' להצלתה. ב-14 בדצמבר 1994 הוכרה אגוץ' על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם. הטקס התקיים בבודפשט, ושמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם שבירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נורה אגוץ', באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. ↑  הערך מבוסס על תיק חסיד אומות העולם בארכיון יד ושם. מס' התיק: M.31.2/6306
**הבדיחה** (בצ'כית: **Žert**) הוא רומן מאת הסופר הצ'כי מילן קונדרה, שראה אור לראשונה בשנת 1967. הרומן נוסב, דרך נקודת המבט של מספרים שונים, סביב סיפורו של לודוויק, שנזרק מהמפלגה הקומוניסטית בזמן היותו כסטודנט עקב פרפרזה לא מוצלחת על המשפט של קארל מרקס,

תקציר העלילה
------------

הרקע לכתיבת הרומן הוא התקופה המיידית שלאחר מלחמת העולם השנייה, בה איחדה המפלגה הקומוניסטית את כוחה, עד לתקופה שלפני האביב של פראג.

לודוויק נהיה פעיל קומוניסטי מכיוון שחברתו, מרקטה מעדיפה ללכת לקורס הכשרה מאשר לבלות איתו, בגלויה שהוא שולח לה הוא כותב "אופטימיות היא אופיום האנושות! נפש בריאה מסריחה מטמטום! יחי טרוצקי! לודוויק."

ביוזמתו של חברו פאבל הוא מגורש מהמפלגה ומהאוניברסיטה ומשובץ ב"פלוגת עבודה" בצבא הצ'כי, במחלקת ה"שחורים" הכוללת את מתנגדי השלטון ופושעים שהורשעו בעבודות קלות וצריכים לכרות פחם בכרייה תת-קרקעית. במהלך הטיולים הנדירים שלו בחוץ הוא מכיר נערה בשם לוצ'יה.

כאשר הוא משתחרר ונחשב ל"משוקם" הופך לודויג לפרופסור למתמטיקה ובמקרה פוגש את אשת חברו לשעבר פאבל, הלנה. הוא מפתה אותה לנקום בפאבל. אבל בתקופה זו ניכרת כבר הליברליזציה, שאמורה להוביל בקרוב לאביב פראג, פאבל האופורטוניסט אימץ את המוסר המיני הליברלי של הדור הבא והוא גם על סף גירושין ובוחר בסטודנטית צעירה ויפה בתור מאהבת שלו; הוא גם תופס את הרומן של הלנה עם לודוויק בשעשוע. סיפור זה שזור בשתי עלילות משנה, אחת מהן מכילה מסכת תאורטיות על המוזיקה העממית של חבל מוראביה, המתוארת כג'אז של מזרח אירופה. הרומן בנוי גם "מוזיקלית" בכך שלקראת הסוף "הקצב מתגבר" והקפיצות לעלילות המשנה הופכות תכופות וקצרות יותר. כמו כן הוא מסופר מנקודות מבט שונות ולא רק זאת של לודוויק.

הסרט עובד לסרט באותו השם בידי הבמאי יארומיל יירש.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבדיחה באתר עם עובד
* פרקים ראשונים מתוך הספר "הבדיחה" באתר עם עובד
* "הבדיחה" הצ'כית, דבר, 22 בדצמבר 1972
* מרדכי אבישי, הבדיחה העצובה, מעריב, 9 בפברואר 1973
* מיכל זמיר, חגיגת האי-משמעות של מילן קונדרה. הארץ. 3 במרץ 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  סינמטק תל אביב, הבדיחה | קולנוע צ'כוסלובקי, באתר סינמטק תל אביב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1088013724
* VIAF: 186774986
* WorldCat (עם VIAF): 186774986

 |
**עבד אל-מונעם יוסף אבו בַכּר** (בערבית: **عبد المنعم يوسف أبو بكر** ‏ 1907–1976) היה ארכאולוג מצרי, אגיפטולוג.

הקריירה האקדמית
---------------

למד ארכאולוגיה באוניברסיטת קהיר אצל ולדימיר גולנישצ'ב ובשנת 1938 סיים עבודת הדוקטורט באוניברסיטת ברלין. בין השנים 1939–1954 לימד באוניברסיטת אלכסנדריה והחל משנת 1954 באוניברסיטת קהיר, שבה כיהן כדיקן של הפקולטה לאגיפטולוגיה.

ממצאיו הארכאולוגיים
-------------------

ניהל חפירות בין השנים 1939 ל-1953 בנקרופוליס בגיזה, באזור ממערב לפירמידה הגדולה. חלק גדול מעבודותיו - כולל רישום הממצאים בשטח הנקרופוליס הלכו לאיבוד והיה צורך לשחזרם ולהרחיבם במסגרת הסקר האפיגרפי "אבו בכר", שנקרא על שמו, ושבו השתתף צוות מאוניברסיטת בראון מארצות הברית.

בשנת 1945 גילה אבו בכר פיר מלא מים בתוך מנהרה קטנה שהייתה חפורה בימי קדם בכיוון צפון-דרום מתחת ל"שביל של חעפרע" שבין הפירמידה של חעפרע בגיזה ובין הספינקס. הוא מצא שם גם מערכת של חדרים. אולם בגלל קשיים טכניים רבים לא יכול היה לחפור במקום ולא פרסם בכתב את תגליתו.

זאהי חוואס ואחרים חפרו שם בשנת 1999 ושוב ב-2008, מצאו שיטות לשאוב את המים מן הפיר ובמה שקראו "הפיר של אוסיריס" גילו סרקופגים, שלדים, כדים וכתובות רבות.
בין השנים 1960–1965 אבו בכר השתתף בפעילויות הצלת המורשת העתיקה של נוביה עקב עבודות בניית סכר אסוואן.
בשנים 1960–1976 חפר בזווית הצפון מערבית של ה"שדה" ממערב לפירמידה הגדולה, וחקר שורה של קברי מסטבה.
בין ממצאיו משנת 1963 שלא פורסמו בכתב, ישנם גם 16 פסלים שהתגלו בקבר חפור בתוך סלע.

בין פסלים אלה שהוחזקו במרתף המוזיאון של קהיר והוצגו בפני הקהל הרחב כעבור כ-40 שנה, נמצא גם פסל של פקיד שעורר עניין רב בגלל השוני לעומת דמות הפקיד הידועה ממוזיאון לובר.
עם תלמידי אבו בכר נמנו לביב חבאשי, גבאללה עלי גבאללה, זאהי חוואס, ג'יל כמיל ואגיפטולוגים אחרים.

הנצחה
-----

הנקרופוליס בגיזה ממערב לפירמידה ו"הסקר האפיגרפי" שנעשה בו נקראים לזכרו - אבו בכר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר האמנות המצרית בעידן הפירמידות - המוזיאון מטרופוליטן לאמנות, ניו יורק 2000
* על החפירות בגיזה בשנות ה-1950
* על אבו בכר

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר האוואס על הפיר המסתורי של אוסיריס
2. ↑  "הקללה והגמד" מאמר של ד"ר חוואס באתר שלו ברשת
**מחמוד ריאד** (בערבית: **محمود رياض**; 8 בינואר 1917 - 25 בינואר 1992) שר החוץ של מצרים בשנים 1964–1972 ומזכיר הליגה הערבית בשנים 1972–1979.

חייו
----

במלחמת העצמאות היה ריאד קצין תותחנים. בינואר 1949 נתמנה לנציג מצרים לשיחות שביתת הנשק עם ישראל, תפקיד בו כיהן עד שנת 1953. לאחר מהפכת הקצינים החופשיים מונה ליועץ לענייני ישראל במשרד ההגנה המצרי ובאמצע 1954 מונה למנהל המחלקה הערבית במשרד החוץ המצרי. במקביל היה בשנים 1953–1954 במשלחת מצרים לעצרת האו"ם.

בינואר 1955 מונה לשגריר מצרים בסוריה. הוא הצליח לקשור קשרים הדוקים עם הנהגת סוריה והיה מאבות הרפובליקה הערבית המאוחדת.

בינואר 1962 מונה לשגריר מצרים באו"ם, ובמסגרת זאת היה החל מנובמבר 1962 נשיא תורן של מועצת הביטחון. בשנת 1964 מונה לשר החוץ של מצרים. ככזה היה זה שמסר באופן רשמי לאו תאנט את הבקשה לפינוי כוח החירום של האומות המאוחדות מסיני לפני מלחמת ששת הימים. לאחר עליית סאדאת לשלטון הועלה ריאד לדרגת סגן ראש הממשלה.

במסגרת תפקידו ניהל בשנת 1971 שיחות שלום למזרח התיכון עם אבא אבן, שר החוץ של ישראל, בתיווכו של שליח האו"ם השוודי גונאר יארינג. ריאד נחשב למייצג הקו הנצי בממשלת מצרים והביע עמדה נגד הסדר ביניים עם ישראל.

בינואר 1972, במסגרת שינוי בממשלת מצרים הוחלף ריאד ומונה ליועץ לענייני מדיניות חוץ. באמצע 1972 מונה למזכיר הכללי של הליגה הערבית. כמצרי הוא התפטר מהתפקיד בעקבות החרם של רבות ממדינות ערב על מצרים אחרי חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחמוד ריאד** בוויקישיתוף
* מחמוד ריאד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ריאד:פגישות עם ישראלים, מעריב, 17 בינואר 1972
2. ↑  מצרים מקבלת עקרון איחוד, על המשמר, 21 בספטמבר 1949
3. ↑  דנו בתלונה מצרית, על המשמר, 1 בספטמבר 1953
4. ↑  מצרים מציעה שינויים בתקנון מטה המשקיפים, דבר, 30 באוגוסט 1954
5. ↑  מצרים תובעת כינוס וועדת העירעורים, דבר, 24 באוגוסט 1954
6. ↑  נציג מצרים העלה עניין הפליטים, מעריב, 5 בנובמבר 1953
7. ↑  זכי שלום, מן הארכיון ומסמכים נוספים, **עיונים בתקומת ישראל** 10, עמ' 765-769
8. ↑  שיחות בדמשק על הברית הצבאית הסורית מצרית, על המשמר, 9 במאי 1955
9. ↑  ריאד במקום לוטפי, חרות, 9 בינואר 1962
10. ↑  מצרי נשיא מועצת הבטחון, חרות, 1 בנובמבר 1962
11. ↑  בממשלה המצרית החדשה פחות קצינים, מעריב, 19 בנובמבר 1970
12. ↑  חלקו של הבית הלבן בטרפוד ההסדר החלקי בין ישראל למצרים בשנת 1971, ישראל 17, 2010, עמ' 91-130
13. ↑  מחמוד ריאד לסין, מעריב, 7 במרץ 1972
14. ↑  חסונה עומד להתפטר, דבר, 16 במאי 1972
15. ↑  המזכיר הכללי של הליגה הערבית (תמונה), דבר, 29 במרץ 1978

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007288648305171
* GND: 1111968241
* ISNI: 0000 0000 8282 7589
* LCCN: n81144392
* NTA: 069434158
* SUDOC: 116287012
* VIAF: 94754322
* WorldCat: lccn-n81144392

 |
לאונרדו ברוני, מאת תאודור דה בריי
**לאונרדו ברוני** (באיטלקית: **Leonardo Bruni**; כונה גם **לאונרדו ארטיני**; 1370 בקירוב - 9 במרץ 1444) היה הומניסט, היסטוריון ומדינאי איטלקי, אשר נחשב להיסטוריון המודרני הראשון.

חייו
----

ברוני נולד בארצו, טוסקנה בסביבות שנת 1370. הוא היה תלמידו של הפוליטיקאי והמנהיג התרבותי קולוצ'יו סלוטטי, ממנו ירש את התפקיד קנצלר פירנצה. שנותיו בתפקיד - ראשית ב-1410 למשך כמה חודשים (עד שהתפטר) וב-1427 עד מותו ב-1444 - הסתמנו בלחימה תכופה. על אף שכיהן באחת מהמשרות הפוליטיות הרמות ביותר, עדיין היה חסר כוח ממשי יחסית למשפחת אלביצי ויריבתה, משפחת מדיצ'י. ברוני גם כיהן כמזכיר של ארבעה אפיפיורים בשנים 1405 - 1415.

פועלו
-----

עבודתו החשובה ביותר היא "היסטוריה של אנשי פירנצה" ("Historiarum Florentinarum"), אשר נחשבת להיסטוריוגרפיה המודרנית הראשונה. ראשית, מכיוון שיש בה שימוש חלוצי בחלוקת ההיסטוריה לשתי תקופות: העת העתיקה, ימי הביניים. היסוד לרעיון זה הוא בכתבי פטרארקה, אשר הבדיל בין התקופה הקלאסית לבין הדעיכה התרבותית שאחריה. ברוני סבר כי ישנה בפירנצה תחייה תרבותית שהיא תחילתו של עידן חדש. סיבה נוספת היא הגישה החילונית שבה כתב, אשר התמקדה באדם ולא התיימרה להוסיף פרשנות תאולוגית לאירועים.

ברוני כתב בלטינית על חייהם של קיקרו ואריסטו, ובאיטלקית כתב על דנטה ופטרארקה. הוא תרגם מיוונית ללטינית כתבים היסטוריים ופילוסופיים רבים, בין השאר את עבודותיהם של אריסטו ופרוקופיוס.

קברו של ברוני נבנה על ידי ברנרדו רוסלינו ונמצא בבזיליקת סנטה קרוצ'ה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לאונרדו ברוני** |

* לאונרדו ברוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

### כתביו בלטינית

* De interpretatione recta
* Historiarum Florentinarum libri XII : quibus accesserunt quorundam suo tempore in Italia gestorum & de rebus Græcis commentarii

הערות שוליים
------------

1. ↑  "History of the Florentine People, Volume 1 - Leonardo Bruni, James Hankins - Harvard University Press". Boston: Harvard University Press. 9 באוקטובר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  אנציקלופדיה קתולית: לאונרדו ברוני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259108205171
* BIBSYS: 90585537
* BNE: XX1179189
* BnF: cb120276366 (data)
* CANTIC: a10054807
* CiNii: DA01938564
* GND: 118516132
* ICCU: BVEV018004
* ISNI: 0000 0001 2144 2279
* LCCN: n50039889
* LNB: 000144554
* NKC: ola2002157556
* NLA: 35069563
* NLG: 230269
* NLK: KAC202205439
* NLP: a0000001213386
* NSK: 000061021
* NTA: 070606072
* RERO: 02-A000023412
* SELIBR: 248816
* SNAC: w65143gr
* SUDOC: 028441974
* Trove: 817585
* ULAN: 500315043
* VcBA: 495/19688
* VIAF: 95283478
* WorldCat: lccn-n50039889

 |
ניוקי עם כמהין
**ניוקי** (באיטלקית: **Gnocchi**) הוא מאכל איטלקי נפוץ. את הניוקי ניתן להכין מתפוחי אדמה, סולת (קמח דורום), קמח או גבינת ריקוטה (עם או בלי תרד). בצפון איטליה קיימת גרסה פופולרית להכנת ניוקי, ניוקי די פנה (Gnocchi di pane), בה נעשה שימוש בפרורי לחם.

המילה ניוקי באיטלקית מציינת כופתאות, וזאת צורת הרבים של המילה Gnocco שפירושה המילולי "גוש". מקור הניוקי איטלקי, אך מקור המונח במילה הגרמנית המתארת "עין" בעץ, ככל הנראה בגלל צורתן של הכופתאות.

באיטליה
-------

ניוקי נחשבים לא פעם לסוג של פסטה למרות שאופן הכנתם ומרכיביהם שונים. זמן בישולם קצר בהרבה מזה של פסטה יבשה. ניתן להכין אותם במטבח ביתי או לרוכשם יבשים או טריים באריזות אטומות. ניוקי מוכנים מראש נחשבים לנחותים בהשוואה לניוקי טריים. את הניוקי נהוג להגיש עם רוטב, כמו למשל רוטב עגבניות, רוטב חמאה ומרווה או רוטב חמאה מותכת וגבינה, אשר נחשבים כ"רטבים קלאסיים" לליווי ניוקי.

באזור טוסקנה שבאיטליה, מכונים ניוקי תרד וריקוטה, סטרוזפרטי (Strozzapreti) או "חונקי כומר". אגדה פופולרית מקומית מספרת על כומר שנחנק למוות בעקבות אכילה לא מרוסנת של ניוקי שכן אלו היו טעימים מדי.

בדרום אמריקה
------------

בארגנטינה, אורוגוואי וברזיל, ארצות בהן המטבח האיטלקי פופולרי במיוחד, נהוג להגיש ניוקי בעשרים ותשעה לכל חודש. מקור המנהג בהיות העשרים ותשעה לחודש, יום לפני קבלת המשכורת החודשית, היום בו משקי הבית סובלים במיוחד ממחסור במזומנים, ולכן באותו יום מתקינים ארוחת ניוקי הנחשבת בריאה ושמרכיביה זולים. באותן ארוחות, נוהגים מספר אנשים להניח שטר כסף מתחת לצלחת כסגולה לשגשוג. בקהיליות של ארגנטינאים מחוץ למדינתם נאספים חברי הקהיליה לארוחת ניוקי של ה-29 (ñoquis del 29).

כהיפוך למקורו של המנהג, המונח לניוקי בארגנטינה ואורוגוואי משמש ככינוי בסלנג לעובדי ממשלה המופיעים במקום העבודה רק בסביבות העשרים ותשעה לחודש כדי לאסוף את משכורתם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ניוקי** |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **מתכון לניוקי פסטו** |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **מתכון לניוקי ברוטב אפונה ועגבניות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ניוקי** |

* דורעם גונט, חשיבותה של מעיכת תפוחי האדמה, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2005
* ניר צוק, מפצחים את הסוד: ניוקי אמיתי בגירסה מקומית, באתר ynet, 1 בינואר 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1133522

 |
**חרוז אלכסנדריני** הוא סוג של טור שירה במשקל הסילאבי. השם נובע מהאפוס הצרפתי "רומאנס אלכסנדר" (אנ') מהמאה ה-12, שבו נעשה שימוש במשקל האלכסנדריני הצרפתי. במקור הצרפתי, הטור הוא בן שתים-עשרה הברות הנחלקות באמצע באמצעות פסק (צזורה). במסורות מסוימות של המשקל האלכסנדריני קיימת הטעמה הנופלת על ההברה האחרונה ועל השישית, זו שלפני הפסק.

ברומאנס הצרפתי, היה נהוג להשתמש בחריזה מסורגת, עם חרוז זכרי-נקבי, שבו מתחרזות לסירוגין שורות המסתיימות בהברות מודגשות (זכריות) וכאלה שאינן מודגשות (נקביות). המשקל הצרפתי הא משקל סילאבי, בן תריסר הברות, ללא דגש פרוסודי (רגל משקלית).

#### החרוז האלכסנדריני בשפות אחרות

בשירה האנגלית ובשפות אחרות (בהן השירה העברית), החרוז האלכסנדריני הוא טור בן שתים-עשרה הברות, במשקל הקסמטר יאמבי, עם פסק באמצע, לאחר ההברה השישית.

בשירה האנגלית, הגרמנית והסלאבית, המשקל הוא סילבו-טונאלי. במשקל זה יש דגש פרוסודי, כך שסירוג של שורות זכריות ונקביות ידרוש החלפת משקל. החריזה המסורגת בחרוז האלכסנדריני האנגלי והגרמני היא במשקל יאמבי (הדגש הוא על כל הברה שנייה), כלומר חריזה זכרית. גם בשירה הצרפתית המודרנית, משוררים כמו ויקטור הוגו ושארל בודלר השתמשו במשקל אלכסנדריני בן 12 הברות.

#### שימוש בחרוז אלכסנדריני בשירה העברית

השימוש בחרוז האלכסנדריני בפרט, ובמשקל היאמבי בכלל, נחשב חדש יחסית בשירה העברית המודרנית, ולא שגור. בין הסיבות למיעוט השימוש בחרוז האלכסנדריני: ראשוני הכותבים בשפה העברית כתבו בהגייה אשכנזית, שלה הטעמה מלעילית (כלומר רגל טרוכאית, או אמפיבריכית ולא יאמבית). הכותבים שאחריהם התחילו לאמץ חריזה חופשית ללא הקפדה על משקל.

נתן אלתרמן, שלמד אגרונומיה בפאריס, השתמש בטור האלכסנדריני הקלאסי (עשר ההברות) בתרגומים ליצירות צרפתיות נאו-קלאסיות (התרגום ל״פדרה״ של רסין). הוא כמעט ולא השתמש בחרוז האלכסנדריני המודרני, אבל הוא כן עושה בו שימוש בפואמה ״שירי מכות מצרים״, בחלק העיקרי, ״שירי המכות״ ובחלק האחרון, ״איילת״.

אהרון שבתאי עושה שימוש בחרוז האלכסנדריני לעיתים, כמו בחלק מהשירים שפורסמו בקובץ ״בחודש מאי הנפלא״. משוררים נוספים העושים שימוש בחרוז האלכסנדריני הם דורי מנור וסיוון בסקין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  משקל, מטריקה, פרוסודיה / שלמה שפאן, באתר benyehuda.org
2. ↑  Romer, Stephen (2005-01-22). "Review: Selected Poems of Victor Hugo". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-02-02.
3. ↑  DOUGLAS BROWN, [ BAUDELAIRE AND THE SONNET
ON THE THRESHOLD OF MODERNITY], digitool.library.mcgill.ca
4. ↑  רויאל נץ, ‏פושטי המדים: על שירת החרוז החדש, **הו!** 2, יוני 2005, עמ' 116–140
5. ↑  נתן זך, ריתמוס ותמונה בשירת אלתרמן
6. ↑  עוזי שביט, שירה מול טוטליטריות - אלתרמן ו'שירי מכות מצרים', באתר
7. ↑  אהרן שבתאי: שלושה מתוך `בחודש מאי הנפלא`, באתר www.newlibrary.co.il
**רנו מגאן אי-טק** (בצרפתית: **Renault Mégane E-Tech**) היא מכונית חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי רנו משנת 2021. היא נחשפה ב-4 בספטמבר 2021 והוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של גרמניה במינכן ב-6 בספטמבר 2021. שמה מתבסס על דגם המגאן של רנו.

במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה המגאן אי-טק מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות.

עיצוב
-----

העיצוב החיצוני נותר זהה למכונית הקונספט המקדימה שהוצגה ב-2020. העיצוב החיצוני הוא רגיל ביחס לשאר רכבי רנו, אך פנים המכונית מציג עיצוב שלא נראה בשאר רכבי רנו עד לחשיפת דגם זה, וזאת בנוסף להכללתן של טכנולוגיות חדשות. כמו כן, ישנו לוח מחוונים דיגיטלי בקוטר 10.25 אינץ' ומסך מגע אנוכי המציג את המולטימדיה המשופרת של המכונית.

מפרט טכני
---------

דגם זה כולל מנוע חשמלי, המספק 215 כ"ס ומומנט מרבי של 30.6 קג"מ, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 60 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי מרבי של 470 ק"מ. שאר הפרטים, כמו גם יחידות הנעה נוספות, יחשפו בתערוכת הרכב הקרובה.

גלריה
-----

* מבט אחורימבט אחורי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנו מגאן אי-טק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cartube, חשיפה ראשונה: רנו מגאן E-TECH החשמלי, באתר Cartube, ‏4 בספטמבר 2021
2. ↑  2022 Renault Megane E-Tech Electric Revealed As All-New Electric SUV, Motor1.com (באנגלית)
3. ↑  cartube, מבחני ריסוק 2022: פולקסווגן פולו, מגאן E-TECH, ב.מ.וו סדרה 2 קופה ועוד, באתר cartube
4. ↑  cartube, 2022 רנו מגאן E-TECH החשמלית נחשפת רשמית עם טווח של 470 קילומטר - cartube, באתר www.cartube.co.il
**פיטר (פיט) בנדיקט הולמס** (באנגלית: **Peter Benedict Holmes**; נולד ב-30 במרץ 1979) הוא קומיקאי, שחקן, מדבב, תסריטאי, מפיק ושדרן פודקאסט אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

נולד בבוסטון לאם ילידת ליטא ולו אח אחד. בעת שלמד בגורדון קולג' ניגן בהרכב פאנק רוק. גדל במשפחה אוונגליסטית.

השתתף בסדרה Premium Blend בערוץ קומדי סנטרל. משנת 2010 הופיע שלוש פעמים בתוכנית John Oliver's New York Stand Up Show וגם בתוכנית Late Night with Jimmy Fallon. הוא השתתף בדיבוב בסדרה Ugly Americans בערוץ קומדי סנטרל.

ב-2011 הוציא הולמס אלבום הכולל קטעים שביצע. ב-2013 הוציא אלבום שני.

הולמס כתב פרק אחד לסיטקום Outsourced ופרק לסדרה I Hate My Teenage Daughter. בשנת 2013 החל להגיש את תוכנית הלייט נייט The Pete Holmes Show בערוץ TBS. התוכנית בוטלה ביוני 2014 בשל מספר צופים נמוך.

בשנת 2017 עלתה העונה הראשונה של הסדרה נופל וקם שיצר, בבימוי ג'אד אפאטאו. בסדרה גילם הולמס את עצמו, כקומיקאי מתחיל בסצנת מועדוני הסטנד אפ בניו יורק. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות ברשת HBO. הוא גם הוציא את הספר Comedy Sex God בשנת 2017.

בשנת 2019 השתתף בדיבוב הסרט "החיים הסודיים של חיות המחמד 2".

בשנת 2021 השתתף בסרט "שכחתי שאין כמו בבית"; השישי בסדרת הסרטים המצליחה "שכחו אותי בבית". 

בשנת 2023 שיחק בסיטקום "בית דין לילי" ברשת NBC; המהווה חידוש לסדרת הטלוויזיה באותו שם ששודרה ברשת בשנים 1984–1992. באותה שנה שיחק בתפקיד קטן בסרט הקומדיה של נטפליקס "משפחה לא מחליפים".

פודקאסט
-------

משנת 2011 הולמס מגיש פודקאסט בשם You Made It Weird with Pete Holmes. בין אורחיו בפודקאסט היו גארי שנדלינג, ג'אד אפאטאו, עזיז אנסרי, ג'ון מולייני ודיינה קארווי. בפודקאסט מביעים האורחים את דעתם על נושאים כגון קומדיה, מיניות ודת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיט הולמס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פיט הולמס (באנגלית)
* פיט הולמס, ברשת החברתית פייסבוק

* פיט הולמס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פיט הולמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פיט הולמס, באתר ספוטיפיי

* פיט הולמס, באתר Last.fm (באנגלית)

* פיט הולמס, באתר AllMusic (באנגלית)

* פיט הולמס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פיט הולמס, באתר Discogs (באנגלית)

* פיט הולמס, באתר Songkick (באנגלית)
* יונתן גל, "תמיד ניסיתי לחקות יהודים", באתר ynet, 21 במרץ 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  דניאל ברוק,Comedian Pete Holmes was a good Christian guy. Then his wife left him, and things got weird. באתר CNN‏, 24 במאי 2019
2. ↑  מארה איקין, ג'וש מודל, קייל ריאן, סטיב הייזלר, כריסטיאן וויליאמס, קווין מק'פארלנד דייוויד ברוז, סטיבן מורThe best comedy albums and specials of 2013, באתר av club,תבנית:ע 12 במרץ 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122551472X
* ISNI: 0000 0004 0768 7992
* LCCN: n2014062185
* MusicBrainz: 25441f11-c882-46bc-aa00-f23dafd55a4b
* VIAF: 311115571
* WorldCat: lccn-n2014062185

 |
Larus ridibundus
**שחף האגמים** (שם מדעי: *Chroicocephalus ridibundus*) הוא עוף ים מהסוג כרויקוצפלוס, במשפחת השחפיים. שחף האגמים הוא הנפוץ והמוכר שבשחפים. הוא חי בלהקות עצומות ומשמיע צווחות רמות.

תפוצה
-----

שחף האגמים הוא עוף נודד. תפוצתו העיקרית באירופה. הוא חורף בחופי הים התיכון ובהם גם בישראל. להקות נודדות נצפות בעונות המעבר לאורך החוף ומעל הים התיכון עצמו. בישראל הוא חורף בעיקר במישור החוף ובעמקי הצפון. אתר הלינה העיקרי של השחפים הוא הכנרת.
בנוסף, שחף זה חורף גם בשטח עצום המשתרע בין הפיליפינים לבין ים סוף כך שניתן לצפות בשחף האגמים גם באילת השוכנת לחוף ים סוף.

מאפיינים פיזיים
---------------

אורכו של שחף האגמים 35–40 ס"מ ומוטת כנפיו הצרות והארוכות מגיעה עד מטר אחד. זנבו ממוזלג וצבעו לבן. מקורו כתום, חזק ומעוקל מעט בקצהו, דבר המאפשר לו לקרוע את טרפו לגזרים.

גבו של שחף האגמים אפור, חלק גדול מכנפיו צבוע בלבן חוץ מהקצוות השחורים וחלק קטן אחר הצבוע באפור. בטנו לבנה, רגליו צבועות בשחור-סגלגל ובין אצבעותיו מתוחים קרומי שחייה.
בחורף, ראשו של שחף האגמים לבן, אך בקיץ, בעונת הרבייה, ראשו הופך לשחור.

תזונה
-----

שחף האגמים ניזון מדגים אותם הוא שולה מהמים. בנוסף לכך, שחף האגמים ניזון מחרקים זעירים, רכיכות, תולעים ושפיריות אותן הוא תופס בעודן עפות.

רבייה
-----

בקיץ, בעונת הרבייה, צבע ראשו של השחף הופך לשחור אצל שני המינים. הזכר בוחר את מקום הקינון, ובמקום הזה בני הזוג בונים יחד את הקן. הקן נמצא על הקרקע, על מדף סלע חשוף. הנקבה מטילה בקן 2–3 ביצים לבנות עם כתמים חומים וירוקים, צבע הביצים מסווה אותן מפני טורפים. בני הזוג שותפים בדגירה על הביצים שווה בשווה. לפעמים הזכר מרחיב את שטח הקן כאשר הוא דוגר.
גוזלי השחף בוקעים אחרי 25 ימי דגירה, הם מכוסים פלומה רכה מנומרת בכתמים. תוך חודש בערך מבקיעתם לומדים הגוזלים לעוף, וכמה ימים לאחר מכן הם הופכים לעצמאיים.

גלריית תמונות
-------------

* שחף אגמים מפהקשחף אגמים מפהק
* 
* שחף אגמים בירקוןשחף אגמים בירקון
* 
* שחף אגמים בירקוןשחף אגמים בירקון
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שחף אגמים (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של שחף אגמים (בסינית קלאסית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף אגמים** בוויקישיתוף
* שחף האגמים באתר הרשימה האדומה של IUCN
* שחף אגמים, באתר ITIS (באנגלית)

* שחף אגמים, באתר NCBI (באנגלית)

* שחף אגמים, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)

* שחף אגמים, באתר GBIF (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283121005171
* GND: 4166346-9

 |
**תל אל־הווא** (בערבית: **تل الهوى**) היא שכונה הנמצאת בדרום־מערב העיר עזה. בגבולה הצפוני של השכונה נמצא מתחם האוניברסיטה האיסלאמית בעזה. כמו כן, נמצאים בשכונה בניין משרד הפנים הפלסטיני ובניין שהיה מפקדת שירות הביטחון המסכל של הרשות הפלסטינית, עד השתלטות חמאס על עזה בשנת 2007. בעקבות ההשתלטות שונה ייעוד המבנה לתחנת משטרה. צמוד למתחם האוניברסיטה האיסלאמית, ממזרח לו, מצוי מתחם גדול של ארגון הסיוע אונר"א, ולידו בית החולים אל־קודס. מאז שנות ה־90 של המאה העשרים התפתחה השכונה ונבנו בה מבני ציבור ובתי מגורים מודרניים. הרחובות בשכונה רחבים, בדרך כלל, בהשוואה לרחובות ברוב שכונות עזה.

העיתונאי הבריטי אלן ג'ונסטון הוחזק בשכונה זו כבן ערובה על ידי משפחת דוע'מוש עד לשחרורו.

היסטוריה
--------

בלילה שבין 28 ו-29 בדצמבר 2008, במסגרת מבצע עופרת יצוקה, הפציץ חיל האוויר הישראלי את מבני האוניברסיטה האיסלאמית וגרם להם נזק רב בטענה כי במקום פותחו ונאגרו אמצעי לחימה. בהמשך המבצע, ב-15 בינואר 2009, בעת שכוחות צה"ל כיתרו את העיר, נפגע מתחם אונר"א משלושה פגזי ארטילריה שגרמו לדליקה במחסני המזון של הסוכנות. צה"ל הודיע כי האש נורתה בעקבות ירי מהמקום על כוח של חטיבת גבעתי שפעל באזור. בסיום המבצע, נמסר על ידי אמצעי תקשורת, כי לשכונה נגרם נזק כבד.

ב-9 במרץ 2012 נהרג זוהיר אל-קייסי, מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית ברצועת עזה, בתקיפה שביצע כלי טיס של צה"ל, בעת שנסע במכוניתו בשכונת תל אל-הווא. יחד איתו נהרג מוחמד אחמד אל-חנני, ששוחרר בעסקת שליט. לדברי צה"ל פעולת סיכול ממוקד זו נעשתה בעת שאל-קייסי עסק בתכנון פיגוע נגד ישראל.

ב-24 במרץ 2017 נורה למוות בראשו, ליד ביתו בשכונה, פעיל החמאס, מאזן פוקהא, ממשוחררי עסקת שליט. חמאס ייחס את ההתנקשות לישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאסר עוקבי, ‏בכיר בזרוע הצבאית של חמאס חוסל בעזה: "ישראל תשלם מחיר", באתר מעריב אונליין, 25 במרץ 2017
2. ↑  אליאור לוי, 4 יריות לראש, עם משתיק קול: כך חוסל בכיר חמאס, באתר ynet, 25 במרץ 2017

| עזה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
imagemap\_invalid\_title
לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |
**ברברה מיקליץ' טְיוּרְק** (בסלובנית: **Barbara Miklič Türk**; נולדה בשנת 1948) היא פוליטיקאית סלובנית, אשר כיהנה כגברת הראשונה של סלובניה בין השנים 2007–2012, עת כיהן בעלה דנילו טורק כנשיא המדינה.

ביוגרפיה
--------

טיורק נולדה בליובליאנה לאב מהנדס ואם מיקרביולוגית, במהלך נעוריה גרה תקופה בסודאן ולמדה שם בבית ספר קתולי.

ב-1975 פגשה את דנילו טיורק בעת שעבדה כספרנית באומות המאוחדות, שנה לאחר מכן הם נישאו ונולדה להם בת.

ב-2006 הפכה לגברת הראשונה של סלובניה כשבעלה נבחר לנשיא המדינה, ב-2008 הייתה נוכחת בביקור הרשמי הראשון של מנהיג סלובניה מאז עצמאותה של המדינה, עת ביקרו בארמון המלוכה הבריטי, ובאותה שנה גם השתתפה בביקור בבית הלבן.

ב-2010 הנחתה כנס אודות מתנדבים בתחום הרפואה והשירותים החברתיים.

ב-2011 נכחה בטקס הפתיחה של אולם הקונצרטים הארפה (Harpa) ברייקיאוויק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברברה מיקליץ' טיורק** בוויקישיתוף
* Barbara Miklič Türk:, www.bivsi-predsednik.si
* President of the Republic of Slovenia, www2.gov.si

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mrs. Laura Bush and Slovenia's First Lady Barbara Miklic Turk listen as Dr. Barbara Jaki, right, conducts a tour of the impressionists exhibit at the National Gallery of Slovenia Tuesday, June 10, 2008 in Ljubljana, Slovenia. White House photo by Shealah Craighead, georgewbush-whitehouse.archives.gov

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ברברה מיקליץ' טיורק"**.
**אוריאל טרוצקי** (באנגלית: **Uriel Trocki**; נולד ב-28 בנובמבר 1996) הוא כדורסלן ישראלי-אורוגוואי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת הפועל כפר קאסם מהליגה הארצית בכדורסל. החל מיולי 2019 חבר בסגל נבחרת אורוגוואי בכדורסל וממאי 2023 בנבחרת ישראל בכדורסל 3x3.

ביוגרפיה
--------

טרוצקי נולד במונטווידאו, אורוגוואי. החל לשחק כדורסל מגיל 7 בקבוצת מכבי העברית המקומית עד שעלה לארץ בגיל 13. סבו שיחק בבנבחרת הכדורסל של אורוגוואי במכבייה השישית.

קריירת משחק
-----------

### בקבוצות הנערים והנוער

בארץ טרוצקי עבר לשחק במחלקת הנוער של הפועל כפר סבא, שם שיחק בקבוצות השונות במועדון מגיל הנערים ועד הקבוצה הבוגרת.
בבית הספר תיכון כצנלסון היה שחקן נבחרת הכדורסל אשר בעונת 2014/2015 זכתה במקום השני בליגת העל לתיכונים לאחר הפסד במשחק צמוד מול תיכון מטרו-ווסט רעננה. באותה עונה נבחר לחימשיית העונה של ליגת התיכונים.

### בקבוצות הבוגרים

בעונת 2015/2016 החל לשחק בקבוצת הבוגרים של הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית בכדורסל.

בעונת 2018/2019 עבר לשחק בקבוצת עירוני רעננה. הקבוצה סימה את העונה הסדירה במקום הראשון, אולם נכשלה לזכות באליפות לאחר הפסד בשלב חצי הגמר. טרוצקי בעונת הפריצה שלו סיים את העונה עם ממוצעים של 6.4 נקודות ו-3.7 ריבאונדים.

בעונת 2019/2020 הלך ותפס חלק משמעותי יותר בקבוצה ובמהלך העונה קיבל אף את תפקיד הקפטן עם פציעת הקפטן גיא לביא. בתום העונה שהופסקה באמצע בעקבות מגפת הקורנה רשם ממוצעים של 10.4 נקודות ו-6.5 ריבאונדים למשחק. בעקבות הסיום המוקדם של העונה, חתם בקבוצת הפועל חולון עד לסוף העונה בליגת העל. בתום העונה, באוגוסט 2020 חתם טרוצקי לשלוש שנים בהפועל חולון.. באמצע עונת 20/21 הושאל טרוצקי לקבוצת עירוני נס ציונה.

בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את סטאל אוסטרוב מפולין 74:82, למרות הזכייה לא שותף כלל במשחק.

### בנבחרות הלאומיות

ביולי 2019 לקראת משחקי הפאן אמריקה זומן טרוצקי לסגל נבחרת אורוגוואי בכדורסל. טרוצקי שותף במשחקי ההכנה בארגנטינה ובמשחקי הטורניר שנערך בלימה פרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוריאל טרוצקי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל השחקן (אורכב 22.09.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר איגוד הכדורסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמרי מנהיים, טרוצקי חתם לשלוש עונות בהפועל חולון, באתר sport5, ‏7 באוגוסט, 2020
2. ↑  יעקב מאיר, אוריאל טרוצקי עובר מחולון לנס ציונה, באתר ישראל היום, ‏31 בדצמבר, 2020
3. ↑  היסטוריה: עירוני נס ציונה זכתה ביורופקאפ, באתר ONE - מספר אחד בספורט
4. ↑  עמרי מנהיים, אוריאל טרוצקי זומן לסגל נבחרת אורוגוואי, באתר sport5, ‏4 ביוני, 2019
**לילך רחמני** (נולדה ב-3 במאי 1963) היא מפיקת טלוויזיה, עורכת וצלמת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לילך רחמני נולדה בשם **לילך ולן**. בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה והחוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב.

רחמני התחילה את דרכה בשנת 1989 כעוזרת במאי ובהמשך כמפיקה בטלוויזיה החינוכית בתוכנית "שבעים פנים" בהנחיית ירון לונדון. לאחר מכן הפיקה את "שיחות ברוח" בהנחיית פרופסור יוסף בן שלמה, שלימד אותה בחוג לפילוספיה יהודית באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 1997 הפיקה וערכה את הסדרה "אדום ירוק" שהפכה לחלק מתוכנית הלימודים של משרד החינוך בנושא בטיחות בדרכים. ב-1998 הפיקה את הסרט הדוקומנטרי "לתת בלי לרצות לקחת" על דמותו של ניר פורז שנהרג בניסיון החילוץ של נחשון וקסמן. בין השנים 1998–2008 הפיקה וערכה את התוכנית "בחדר של חני" בהנחיית חני נחמיאס; בשנת 2001 זכתה התוכנית בפרס מסך הזהב בקטגוריית התוכנית הטובה ביותר לילדים ולנוער.

בשנת 2010 הפיקה במסגרת שיתוף פעולה עם האופרה הישראלית את התוכנית "אופרה אחרת", שש אופרות שהותאמו לטלוויזיה. בין השנים 2011–2012 הפיקה וערכה את "חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי" ואת "חידון התנ"ך הבינלאומי למבוגרים" בהנחיית אבשלום קור. בשנת 2011 יצרה את תוכנית הלייף סטייל הערבית-יהודית הראשונה "אחלה יום" בהנחיית מירה עווד ויובל כספין.

בשנת 2012 נבחרה רחמני לכהן כאחת מסגני יושב ראש אגודת העיתונאים בתל אביב.[דרושה הבהרה]

רחמני מרצה בקורס "תקשורת לנוער יוצאי אתיופיה" מטעם הטלוויזיה החינוכית ומשרד החינוך, במסגרתו לומדים תלמידים מצטיינים מהקהילה האתיופית עיתונות, רדיו וטלוויזיה. בשנת 2016 הצטרפה למשלחת בוגרי הקורס למסע שורשים באתיופיה, שם צילמה ביחד עם הבמאי צביקה גודל את הסרט התיעודי "פה היה הבית".

קישורים חיצוניים
----------------

* לילך רחמני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב   
'סוג: הסרט המלא' אינו ערך חוקי  פה היה הבית, הסרט המלא באתר יוטיוב (אורך: 47:29)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי ברק, אגודת העיתונאים מתחדשת: רותם אברוצקי נבחר ליו"ר האגודה, באתר גלובס, ‏15 במאי 2012
2. ↑  רן בוקר, חזרו הביתה: תיעוד מסע שורשים של נערים לאתיופיה, באתר ynet, 18 באוגוסט 2016
לוגו היחידה בעבר
**המדפיס הממשלתי** היא יחידת סמך ממשלתית הפועלת תחת משרד האוצר ומבצעת הפקות דפוס למשרדי ממשלת ישראל. בראש היחידה עומד רוני פרקין ומושבה הוא בירושלים.

היסטוריה
--------

בשנת 1937, בתקופת המנדט הבריטי, הוקם בית הדפוס במבנה שנקרא על שמו ברחוב דרך חברון בירושלים לטובת הדפסות לממשלה הבריטית. בין הדפסות אלו היו שטרות כסף, תעודות, ניירות ערך, בולים וטפסים ממשלתיים. בבית הדפוס הוטבעו גם מטבעות הכסף, מטבעות הזיכרון והמדליות הממשלתיות, עד למעבר לחברה הישראלית למדליות ולמטבעות. לאחר קום המדינה, קיבלה מדינת ישראל את הבעלות על בית הדפוס ובשנים הראשונות של המדינה, עד להקמת בתי דפוס פרטיים, בוצעו מרבית ההדפסות במדפיס הממשלתי. בשנות ה-60 של המאה ה-20, ננטש הבניין ובית הדפוס הועבר לבניין ברחוב מרים החשמונאית בירושלים.

פעילות
------

המדפיס הממשלתי מדפיס את רשומות שבו מפרסמת המדינה הודעות רשמיות ובהם חוקים חדשים והודעות לציבור. בבית הדפוס מודפסים גם פריטים רגישים ובהם דרכונים (כולל דרכון ביומטרי), תעודות זהות ובחינות הבגרות.

הכנסות המדפיס הממשלת נובעות בעיקר מתשלום משרדי הממשלה על ביצוע עבודות דפוס. חלק מהדפוס מבוצע באמצעות קבלני משנה תחת מכרזים.

הוראות תכ"ם (תכנון כספים ומשק) שקובע החשב הכללי במשרד האוצר מתוקף חוק נכסי המדינה, התשי"א-1951, מחייבות את משרדי הממשלה בביצוע ההדפסות דרך המדפיס הממשלתי (למעט הדפסות בסכומים נמוכים). בשנת 2017, חשפה בקשת חופש מידע שהגישה עמותת הצלחה כי רווח המדפיס מהדפסות אלו הוא גבוה ואינו משתלם ביחס להדפסה בבתי דפוס פרטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המדפיס הממשלתי

הערות שוליים
------------

1. ↑  תולדות המדפיס הממשלתי
2. ↑  בית המדפיס הממשלתי – בית JVP באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
3. ↑  הצעה לסדר-היום הסכנה לסגירת המדפיס הממשלתי, הכנסת האחת-עשרה, 11 במרס 1985
4. ↑  אתר למנויים בלבד אמיתי זיו, השיטה של האוצר להדפיס לעצמו כסף, באתר TheMarker‏, 14 ביוני 2017
פירוש נוסף ערך זה עוסק בועדה המוקמת כדי לבחון אירועים חריגים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ועדת חקירה (פירושונים).
**ועדת חקירה** היא ועדה המוקמת כדי לבחון אירועים חריגים. במדינת ישראל ישנם חוקים המורים את נוהלי הקמת ועדות חקירה ציבוריות.

רקע היסטורי
-----------

התפתחות מוסד החקירה החלה בבריטניה בסוף המאה ה-17. ישנן עדויות לכך שוועדה מיוחדת בפרלמנט הבריטי ערכה חקירה לאחר שמועות על בזבוז כספי ציבור בצי הבריטי. כמו כן, במאה ה-19 נערכו חקירות בנושאים הקשורים למלחמה עם צרפת ולמלחמת קרים. בשנת 1888 ניסו הבריטים לקיים חקירה שלא באמצעות ועדה פרלמנטרית, וזאת על ידי חוק שיצר ועדת חקירה מיוחדת, המורכבת ממשפטנים ובעלת סמכויות לזמן עדים שיופיעו בפניה ויציגו לפניה מסמכים. הציבור הבריטי הביע אמון רב בוועדה זו שלא הייתה פרלמנטרית, ובכך הביא למעשה לחקיקת חוק ועדות החקירה 1921 (Tribunals of Inquiry Act). החוק אפשר לממשלה הבריטית להקים ועדות חקירה במטרה לחקור נושא בעל חשיבות ציבורית דחופה באישור שני בתי הנבחרים.

חודשיים לפני שחוקק בבריטניה חוק ועדות חקירה בשנת 1921, נחקקה בארץ ישראל המנדטורית פקודת ועדות החקירה. ועדת החקירה הייתה מוסד מייעץ אשר עסק בנושאים כמו מצוקת הדיור ונוהלי העבודה של הנמלים. הנציב העליון היה בעל הסמכות להחליט על הקמת ועדת חקירה, שכן היה הרשות המחוקקת והמבצעת. פקודת ועדות החקירה נשארה גם במדינת ישראל, בשינויים קלים, עד לחקיקת חוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968.

סוגי ועדות חקירה בישראל
-----------------------

* **ועדת חקירה ממלכתית** - ועדת חקירה ציבורית המוקמת על פי החלטת הממשלה או הוועדה לביקורת המדינה של הכנסת. את חברי ועדת החקירה הממלכתית ממנה נשיא בית המשפט העליון.
* **ועדת חקירה פרלמנטרית** - ועדת חקירה המוקמת בידי הכנסת כדי לחקור נושא העומד על סדר היום הציבורי.
* **ועדת בדיקה ממשלתית** - ועדת בדיקה ממשלתית בישראל היא ועדה ציבורית שמוקמת על-פי החלטתו של שר בממשלת ישראל לבדיקת נושא בתחום אחריותו.
* **ועדת חקירה בצה"ל** - בצה"ל, לשר הביטחון ולרמטכ"ל יש סמכות למנות ועדת חקירה שתחקור כל נושא הנוגע לצה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ועדת חקירה** בוויקישיתוף
* רן פוני, "בחיל האוויר כל טיסה מתוחקרת, גם בלי שקרה משהו דרמטי; צריך לנרמל את תרבות התחקיר", באתר ישראל היום, 6 במאי 2021

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זאב סגל, **ועדת חקירה מכוח חוק ועדות חקירה, תשכ"ט-1968, מעמדה הקונסטיטוציוני ומתחם הלגיטימיות לפעולתה**, מחקרי משפט ג, 1984, עמ' 199-246.
2. ↑  פקודת ועדות החקירה, ‏גיליון 35 של **העִתון הרִשמי של ממשלת פלשתינה (א"י)**, מיום 15 בינואר 1921, באתר "נבו"
**ניקולאי טיכוברזוב** (ברוסית: **Николай Иванович Тихобразов**;‏ 1818–1874) היה צייר רוסי, שנודע בעיקר בזכות ציורי ההיסטוריה וסצנות הז'אנר שלו. הוא למד באקדמיה בסנט פטרסבורג אצל קארל בריולוב, וקיבל את התואר אקדמאי בזכות עצמו ב-1852.

ביוגרפיה
--------

את החינוך לאמנות קיבל בהשתתף בשיעורים של האקדמיה האימפריאלית לאמנויות (מאז 1835). הוא היה תלמידו של קרל ברולוב. במהלך לימודיו הוענקה לו מדליית כסף קטנה (1840), שתי מדליות כסף קטנות (1841) ומדליית זהב קטנה אחת (1843). הוא סיים את לימודיו בשנת 1845, מדליית זהב גדולה על העבודה "המשיח מגרש את הסוחרים מהמקדש".

לאחר שהאקדמיה נתנה לו מלגה לשהות באירופה ב־1847, הוא התיישב ברומא. ב-1849 חזר לרוסיה ומאז התגורר בסנט פטרבורג, עסק ביצירה ולימד רישום. בשנת 1852, על הציור "אישה בתלבושת אלבנית יושבת בעבודת התפירה" זכה בתואר אקדמאי.

בנוסף לציור תמונות, הוא עסק בציור מונומנטלי - הוא צייר את האיקונוסטזיס, יצר לוחות קיר וציורים דקורטיביים לקישוט מבנים. הוא קיבל את התואר פרופסור לפי דרגת האקדמיה לאמנויות (1859). 

בשנות ה-60 של המאה ה-19 היה טיכוברזוב בעל בית מלאכה לצילום בסנט פטרבורג.

הוא נפטר ב-14 בדצמבר (26), 1874 בסנט פטרבורג. הוא נקבר בבית הקברות נובודביצ'י.

ציוריו של האמן זמינים בגלריה טרטיאקוב ובמוזיאון הממלכתי של פושקין.

גלריה
-----

* ציור פנים חדר באחוזה, 1844ציור פנים חדר באחוזה, 1844
* ציור פנים חדר באחוזה, 1844 ציור פנים חדר באחוזה, 1844
* דיוקן איש צעירדיוקן איש צעיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי טיכוברזוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  С. Н. Кондаков (1915). Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764-1914 (in Russian). Vol. 2. p. 196.
2. ↑  Directory of the Imperial Academy of Arts 1915, p. 196.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקולאי טיכוברזוב"**.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 6842154260836624480002
* WorldCat (עם VIAF): 6842154260836624480002

 |
**צעדת כבוד** (באנגלית: **Honor Walk**) היא מעמד לא רשמי של הוקרה ופרידה הנערך בבתי חולים בארצות הברית לכבוד תורמי איברים להשתלה ובני משפחתם.

הצעדה נערכת לכבוד תורמי איברים שמתו מוות מוחי, ולעיתים גם לכבוד תורמי איברים מן החי.

המעמד
-----

לאחר שנקבע מוות מוחי לתורם והתקבלו ההחלטה על תרומת האיברים והאישורים לה, הוא מועבר במיטתו ממקום האשפוז שלו בבית חולים – בדרך כלל יחידה לטיפול נמרץ – אל חדר ניתוח, שבו ייערך בו ניתוח נטילת האיברים. לעיתים הוא מובל אל אמבולנס שייקח אותו אל בית חולים אחר, שבו ייערך אותו ניתוח. התורם מחובר למכונת הנשמה ולציוד רפואי אחר. בני משפחתו הקרובים של התורם הולכים אחרי מיטתו.

מעמד צעדת הכבוד נערך במהלך הובלת התורם אל חדר הניתוח או האמבולנס, ובהסכמת בני משפחתו. רופאים, אנשי צוות סיעודי ועובדי בית החולים ממחלקות אחרות מוזמנים לעמוד משני צידי הנתיב בבית החולים שבו מובלת מיטת התורם. אליהם מצטרפים בני משפחה, חברים ועמיתים לעבודה של התורם ובני משפחתו. מספרם עשוי להגיע אף למאות משתתפים.

מעמד הצעדה מיועד להביע כבוד והוקרה לתורם ולבני משפחתו על תרומת האיברים וכדי לעודד את בני המשפחה ולתמוך בהם בשעתם הקשה. היא גם נותנת למשתתפים הזדמנות להיפרד מן התורם. הצעדה מהווה טקס מעבר בין שלבי החיים והמוות של התורם. היא נערכת בדרך כלל תוך שמירה על שקט ומהווה אקט קבוצתי חזק.

אל המתכונת הבסיסית של הצעדה מתווספות לעיתים מחוות שונות:

* תליית כרזות על מיטת התורם
* פרישת דגל על מיטת התורם והנחת חפצים שונים עליה
* הנחת פרחים על מיטת התורם על ידי הנוכחים בצעדה
* הדלקת נרות חשמליים
* הצגת תמונת התורם במהלך חייו
* הצדעה לתורמים שהיו אנשי צבא או שוטרים
* תפילה משותפת
* אמירת דברים על ידי בני המשפחה, לפי רצונם, או על ידי הצוות הרפואי

קישורים חיצוניים
----------------

* Inside one hospital's 'honor walk,' a ritual at the intersection 'between life and death'
* 'Here is a Miracle About to Happen': Honor Walk Will Pay Tribute to Organ Donors
* Walks for Our Organ Donors

* מרגש: המחווה שעשו 100 עובדי בית החולים לאחות שמתה, באתר וואלה!, 14 ביוני 2019
* סרטונים של צעדות כבוד באתר יוטיוב:
	+ אריזונה, 2019
	+ מישיגן, 2020
	+ דקוטה הצפונית, 2021
**מליק לאון טילמן** (באנגלית ובגרמנית: **Malik Leon Tillman**; נולד ב-28 במאי 2002 בנירנברג שבגרמניה) הוא כדורגלן אמריקאי-גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן ובנבחרת ארצות הברית.

קריירת מועדונים
---------------

טילמן גדל במחלקות הנוער של גרויטר פירט ובאיירן מינכן. בשנת 2020 החל לשחק בבאיירן מינכן II, קבוצת המילואים של באיירן מינכן. ב-25 באוגוסט 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 0–12 על ברמר במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-23 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשנכנס כמחליף בניצחון 21 על דינמו קייב במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה ב-14 בדצמבר בניצחון 0–5 על שטוטגרט.

ב-15 ביולי 2022 הושאל טילמן לגלאזגו ריינג'רס.

ב-10 באוגוסט 2023 הושאל לפ.ס.וו. איינדהובן לעונה אחת.

קריירה בינלאומית
----------------

טילמן שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה.

ב-1 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית, בניצחון 3-0 על נבחרת מרוקו במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מליק טילמן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מליק טילמן"**.
**פרדיננד רוסצ'יץ'** (בפולנית: **Ferdynand Ruszczyc**;‏ 1870–1936) היה צייר, יוצר הדפסים ומעצב במה פולני.

ביוגרפיה
--------

רוסצ'יץ' נולד בכפר בוהדנוב שבאימפריה הרוסית (כעת בלארוס), ובילה את ילדותו במינסק. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה במינסק ב-1890. 

רוסצ'יץ' למד משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג, אך מאוחר יותר החליף מגמות והחל ללמוד שיעורי ציור באקדמיה הקיסרית לאמנויות. הוא היה תלמידם של ציירי הנוף הרוסים המפורסמים איוואן שישקין וארכיפ קוינג'י.

רוסצ'יץ' נסע לחצי האי קרים כדי לצייר נופי ים, ומאוחר יותר נסע לאיים הבלטים ולשוודיה לצייר נופים צפוניים. הוא ביקר בברלין, שם הושפע מאוד מהציירים הסימבוליסטים, כמו ארנולד בקלין.

לאחר סיום הלימודים, ערך רוסצ'יץ סיורים נרחבים במערב אירופה תוך שילוב חלק ניכר מהסגנונות בהם נתקל שם באמנותו.

### קריירה

יחד עם קז'ימייז' סטברובסקי, קסווארי דוניקובסקי, קונרד קרז'ינובסקי, סייע רוסצ'יץ' בפיתוח בית הספר לאמנויות יפות בוורשה, שם לימד במשך זמן מה. בשנים 1907–1908 החזיק בתפקיד הוראת ציור נוף באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב.

בשנת 1908, עם יוזף מהופר, ארגן רוסצ'יץ' תערוכה של ציור פולני בווינה. לאחר מכן התיישב בווילנה, שם התמסר להוראה. אחד מתלמידיו באותה תקופה היה הפסל הרוסי והסובייטי אייזיק איטקינד. רוסצ'יץ' גם ארגן אירועי תרבות, ועבד כגרפיקאי, מעצב כרזות ומאייר.

כמעצב תלבושות השתתף במספר הצגות של התיאטרון העירוני, והיה חבר ב"ועדה לשימור אנדרטת אדם מיצקביץ'". בשנים 1918 ו-1919 השתתף בהקמת הפקולטה לאמנויות יפות באוניברסיטת סטפן באטורי, שם נבחר לדיקן הראשון.

גלריה
-----

* עץ תפוחים זקןעץ תפוחים זקן
* אדמהאדמה
* חוף בקריםחוף בקרים
* נוף חורפינוף חורפי
* נוף חורפינוף חורפי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדיננד רוסצ'יץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anna Bernat, Ferdynand Ruszczyc, Edipresse Polska, 2007,
2. ↑  "Ruszczyc, Ferdynand (1870–1936)"
3. ↑  "The Land – Ferdynand Ruszczyc"
4. ↑  "National Museum in Warsaw, Ferdynand Ruszczyc"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb144520049 (data)
* GND: 119349183
* ISNI: 0000 0001 0954 1274
* LCCN: no96020715
* NKC: js2016933902
* NTA: 240923723
* RKD: 69005
* SNAC: w6dn6t9b
* SUDOC: 150724497
* ULAN: 500028791
* VIAF: 10654182
* WorldCat: lccn-no96020715

 |
**מטווי גולובינסקי** (‏6 במרץ 1865 – 1920) היה סוכן של המשטרה החשאית של רוסיה הקיסרית, האוכרנה ומחברו של המסמך האנטישמי הפרוטוקולים של זקני ציון.

תולדות חייו
-----------

גולובינסקי נולד באיווצ'ווקה שבאזור סימבירסק למשפחה רוסית אריסטוקרטית. אביו וסילי היה חברו של פיודור מיכאילוביץ' דוסטויבסקי אשר עמו נעצר ונידון למוות בעוון פעילות מהפכנית, אולם גזר דינו בוטל והוא שוחרר.

אביו של גולובינסקי נפטר בשנת 1875 כשמטווי היה בן עשר. אמו גידלה אותו ונעזרה באומנת צרפתייה.

בבגרותו החל גולובינסקי ללמוד משפטים ובמהלך לימודיו הצטרף לקבוצה האנטישמית והאנטי מהפכנית "האחווה הקדושה" (ברוסית: Святое Братство). עם סיום לימודיו גויס גולובינסקי לאוכרנה ועסק בהטמנת ידיעות (אוהדות לממשלה) בעיתונות. הקריירה שלו הגיעה לקִצה כשפעילותו נחשפה על ידי מקסים גורקי והוא אולץ להימלט מרוסיה.

גולובינסקי בחר להגר לצרפת והתיישב בפריז שם עבד למען ראש האוכרנה בעיר - פיוטר רצ'קובסקי - וביצע אותו תפקיד שבו עסק ברוסיה, דהיינו, שתילת ידיעות פרו-צאריות בעיתונות.

בשנת 1898 פנה רצ'קובסקי אל גולובינסקי בדרישה שהאחרון יחבר מסמך המוכיח שהיהודים עומדים מאחורי קנוניה להשתלט על רוסיה, כדי שהמסמך יינתן לצאר ניקולאי השני וישמש הוכחה שתגרום לו לנטות מקו המדיניות הליברלית אל עבר קו יותר שמרני.

בהתבסס על ספרו של מוריס ז'ולי "דיאלוגים בגיהנום בין מקיאוולי ומונטסקייה" חיבר גולובינסקי ספר הטוען 'לכאורה' שבמקביל לדיונים הפומביים בקונגרס הציוני הראשון התקיימו דיונים סודיים שבהם תכננו היהודים את השתלטותם על העולם.

אחרי פרוץ המהפכה הבולשביקית בשנת 1917 ערק גולובינסקי אל הצד המהפכני ושימש עד יום מותו (בשנת 1920) - עוזרו של ליאון טרוצקי .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1159126127
* LNB: 000141049
* NKC: js2017945287
* SUDOC: 252546946
* VIAF: 305087440
* WorldCat: viaf-305087440

 |
|  |
| --- |
| **ערך ללא מקורות** |
| בערך זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**זלטקו טומצ'יץ'** (בקרואטית: **Zlatko Tomčić**; הוא פוליטיקאי קרואטי, שכיהן כנשיא מפלגת האיכרים הקרואטית בשנים 1994–2005, כיושב ראש הפרלמנט הקרואטי בשנים 2000–2003, כנציג בפרלמנט הקרואטי וכנשיא קרואטיה בפועל בפברואר 2000.

הוא בוגר הפקולטה להנדסה אזרחית באוניברסיטת בלגרד.

פוליטיקה
--------

טומצ'יץ' הפך לנשיא מפלגת האיכרים (HSS) הקרואטית בשנת 1994 בעת שכיהן כשר הבינוי ואיכות הסביבה. תחת הנהגתו הובילה ממפלגה את הקואליציה שהגיעה למקום השני בבחירות ב-1995 וזכתה ב-18 מושבים, מתוכם 10 לחברי HSS, כולל טומצ'יץ'.

בחירות 2000 הגיעה הקואליציה בראשות HSS למקום השלישי וזכתה ב-25 מושבים, מתוכם 17 ל-HSS. מפלגות אלה חברו למנצחים בבחירות (קואליציית SDP-HSLS) כדי להרכיב את הממשלה, וטומצ'יץ' הפך ליו"ר הפרלמנט. הוא הושבע לתפקידו בפברואר 2000.

כיושב ראש הפרלמנט שימש טומצ'יץ' לזמן קצר גם כנשיא בפועל של קרואטיה, בעקבות מותו של הנשיא פרניו טוג'מן בדצמבר 1999. הוא שימש כנשיא בפועל עד בחירתו של סטייפן מסיץ' לנשיא החדש.
טומצ'יץ' נשאר יושב ראש המפלגה עד דצמבר 2003, לאחר בחירות חדשות בהן איבדה המפלגה מושבים ועברה לאופוזיציה. עם זאת, טומצ'יץ' שמר על מושב בפרלמנט.

בבחירות של המפלגה ב-2005 הובס טומצ'יץ' על ידי יוסיפ פרישצ'יץ' ופרש מהחיים הפוליטיים.