recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בקעת הנזירים** היא אתר ארכאולוגי הנמצא באפיק נחל גמזו מצפון לחורבת זכריה והפארק הטכנולוגי של מודיעין-מכבים-רעות בשטח המוניציפלי של מועצה אזורית חבל מודיעין בתחומי יער בן שמן. האתר כולל שלושה שרידים: מערת אל חביס, מערת קבורה רומית ובריכת ביר א-שמי. 
הכינוי "בקעת הנזירים" נטבע על ידי הגאוגרף זהר ברעם - חוקר האזור ומנהל הכפר החשמונאי בשילת.

מערת אל חביס
------------

מערת אל חאביס
המערה קיבלה את השם אל חביס בתקופה העות'מאנית שפירושה "מערת האסירים". המערה שימשה כנראה כמקום לינה לנזירים ולעולי רגל לירושלים. בתוך המערה נמצאים כוכי שינה וצלבים חרוטים על הקירות. 

### מערתא דלוד

טקס הפרחת יונה ברחבת מערת הנזירים. בעקבות האגדה על רשב"י
המערה שמזוהה כ"מערתא דלוד", נקשרת לאגדה על התנא נחום איש גמזו שהסתתר במערה בדרכו ללוד בזמן שהיה נרדף על ידי הרומאים.

> 
> ובהיותו קרוב לעיר (גמזו) ראה המון חיילים אשר קיבלו פקודה לתופסו. וימהר להסתתר במערה אחת שהייתה שם. אז ציווה ה' לעכביש אחד לארוג את קוריו, כמעין מסך, על פתח המערה. ויהי בקרוב החיילים אל המערה ההיא ויראו את מסך קורי העכביש - וישובו משם, באומרם: לא ייתכן לחשוב כי נכנס הנה, כי אז היה המסך הזה קרוע...
> 
> 
> 
> — מסעו של ר' יצחק חילו לארץ ישראל. זאב וילנאי, אנציקלופדיה לידיעת-הארץ "אריאל"
> 

זאב וילנאי הציע לזהות מערה זו עם המערה שהסתתר רבי שמעון בר יוחאי ובנו במשך 13 שנים, ולמדו את תורת הנסתר, השערות אלו הם על פי קרבת המקום ללוד העתיקה שלפי הזוהר המערה הייתה ב"מדברא דלוד".
ד"ר שמואל זילכה מוסיף שאף שם הבריכה הסמוכה ביר "א-שמי" מזכיר את אותה אגדה.

מערת הקבורה הרומית
------------------

כ-100 מטרים מאל חביס נמצאת מערת קבורה רומית. המקום נסקר לראשונה על ידי שארל קלרמון-גנו בסוף המאה ה-19 ופורסם בספרו ב-1896. פתח המערה מעוצב כמכסה סרקופג ובמרכז הגמלון תבליט של עיט, סמל האימפריה הרומית.

בריכת ביר א-שמי
---------------

במרכז הבקעה נמצאת בריכת מים שאורכה 15 ורוחבה עשרה מטרים. הבריכה שימשה כנראה לאגירת מי נחל גמזו לשימוש חקלאי.

גלריה
-----

* מערת אל-חביסמערת אל-חביס
* בריכת ביר א-שמיבריכת ביר א-שמי
* מערת הקבורה הרומיתמערת הקבורה הרומית
* עיטור העיט במשקוף מערת הקבורהעיטור העיט במשקוף מערת הקבורה

לקריאה נוספת
------------

* זוהר ברעם, **בתוככי מודיעים**, פרק ""מערתא דלוד" בבקעת הנזירים אשר בשפלת לוד", מושב שילת, 2007
* בקעת הנזירים באתר עריית מודיעין מכבים רעות.
* ישראל שפירא, הפריח יונה לבנה וגילה את הסוד | "מערת רשב"י" - נחשפת, באתר כיכר השבת, ‏13 בדצמבר 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקעת הנזירים** בוויקישיתוף
* מנחם בנטוב, כתבה "בקעת הנזירים", באתר mcity, ‏20 בפברואר 2006
* לרוץ אל הגבעות ביער בן שמן, באתר קק"ל, 5 באפריל 2006
* טיול סביב מושב גמזו, 2009
* בקעת הנזירים, באתר עיריית מודיעין-מכבים-רעות, 20 בינואר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  וילנאי, ז', תשכ"ד, מודיעין, הוצאת קק"ל תשכ"ד, עמודים 16-17. כך גם דעתם של חוקרים שונים,שצוטטו באתר כיכר השבת שפקיעין של חז"ל היא באזור הזה ולא בצפון.
2. ↑  שמואל זילכה, מערת בר יוחאי- בגמזו, באתר מושב גמזו
הדגמה של יתרון מכני במנוף - שהוא סוג של מכונה פשוטה. הכוח הגדול יותר של הכדור הכבד פועל על תזוזה קטנה יותר, וכדי לאזן אותו נדרש כוח קטן על פני תזוזה גדולה.
**יתרון מכני** של מכונה הוא היחס בין הכוח המופק (הכוח שהמכונה מפעילה) לכוח הנכנס (הכוח הנדרש כדי להפעיל אותה). היתרון המכני שווה גם ליחס בין הדרך שלאורכה פועל הכוח הנכנס, לבין הדרך שלאורכה פועל הכוח המופק. יתרון מכני מקיים את חוק שימור האנרגיה, כלומר תוספת הכוח אינה נוצרת יש מאין אלא באה על חשבון התנועה הקצרה יותר, תוך שימור האנרגיה הכוללת. 

התנועה אינה חייבת להיות קווית: למשל באופניים נוצר יתרון מכני מתמסורת גלגלי שיניים, כך שמומנט הכוח גדל או קטן ביחס הפוך למהירות הזוויתית של גלגלי האופניים.

היתרון המכני ({\displaystyle \ {\textrm {M.A.}}}) הוא הכוח (\ F) המופק חלקי הכוח המופעל, או הדרך (\ D) של הכוח המופעל חלקי הדרך של הכוח המופק:

{\displaystyle \ {\textrm {M.A.}}={\frac {F\_{\textrm {out}}}{F\_{\textrm {in}}}}={\frac {D\_{\textrm {in}}}{D\_{\textrm {out}}}}}
מכונה פשוטה ממירה כוח באמצעות יתרון מכני - כלומר מכפילה את הכוח המופעל ביחס כלשהו, אך מחלקת את המרחק שעליו מופעל הכוח, באותו יחס, תוך שימור האנרגיה (\ W):

{\displaystyle \ W=F\_{\textrm {in}}\cdot D\_{\textrm {in}}=F\_{\textrm {out}}\cdot D\_{\textrm {out}}}

היסטוריה
--------

ארכימדס ביוון העתיקה בסביבות המאה ה-3 לפנה"ס חקר מכונות פשוטות וגילה את עקרון היתרון המכני, אך רק ביחסי הכוחות הסטטיים, ולא הבין שהוא קיים על חשבון המרחק שלאורכו פועל הכוח. בספרו "מכניק" משנת 1600, גלילאו גליליי הציג תאוריה כוללת דינמית של פעולת מכונות פשוטות, ואת מסקנתו החדשנית שהן משמרות אנרגיה ולא יוצרות אותה.

ראו גם
------

* מכונה פשוטה
* עבודה

קישורים חיצוניים
----------------

* יתרון מכני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**בקע פרגינו** (באנגלית: **Ferrigno Rift**) הוא בקע עמוק וארוך המצוי מתחת לזרם הקרח פריגנו בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה
.

עומקו של העמק 1.5 קילומטרים; רוחבו 10 קילומטרים; ואורכו למעלה מ-100 קילומטרים.

בשל גודלו, בקע זה מושווה לגרנד קניון שבארצות הברית.

היסטוריה
--------

### גילוי הבקע

הבקע התגלה באמצעות מכ"ם חודר קרח במהלך סקר של זרם הקרח שנערך בשנת 2010 על ידי צוות של הסקר האנטארקטי הבריטי בשיתוף עם אוניברסיטת אברדין שחקרו את השפעת התחממות כדור הארץ על זרם הקרח שנמדד באמצעות לוויין.

### מקור השם

הבקע נקרא על שמו של זרם הקרח אשר מתחתיו הוא נמצא.

שמו של זרם הקרח ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

זרם הקרח נקרא על שמה של ג'יין ג'י. פריגנו (Jane G. Ferrigno) מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית.

פריגנו הייתה המומחית במשך כמה עשרות שנים, החל משנות ה-70 ואילך, בשימוש בתצלומי לוויין לחקר קרחונים ולהכנת מפות, והייתה אחת מראשי הצוות מטעם הסקר הגאולוגי בהכנת מפות רדיומטריות של אנטארקטיקה.

לקריאה נוספת
------------

• Andrea Mustain, **Ferrigno Rift, Antarctica ‘Grand Canyon,’ Discovered Beneath Ice**, 07/25/2012 03:02 pm ET Updated Dec 06, 2017
• Joseph Cheek, **Newly discovered Ferrigno Rift Valley in West Antarctica**, International Polar Foundation

קישורים חיצוניים
----------------

* ריצ'רד בלק, Antarctic: Grand Canyon-sized rift 'speeding ice melt' כתבה באתר חדשות ה-BBC
* לורן מורלו, Scientists Uncover "Grand Canyon" in Antarctica, באתר סיינטיפיק אמריקן

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  ראו ב"לקריאה נוספת" במאמרו של Andrea Mustain.
**אורדינריוס** (בלטינית: **ordinarius**) הוא תואר המשמש בכנסייה הקתולית לתיאור נציג הכמורה הבכיר ביותר במקום מוגדר. נציג האפיפיור יכול להיות ארכיבישוף, בישוף הדיוקסיה(אנ'), ויקאר כללי(אנ') או נושא תפקיד אחר. התואר אורדינריוס היה בשימוש כאחד מכינויו של הקונסול ברומא העתיקה בשנה הראשונה שלאחר בחירתו, ואומץ על ידי הכנסייה.

בסמכותו של אורדינריוס לחוקק חוקים שאינם סותרים חוקים הכתובים באחד מקודקסי החוקים של הכנסייה, לפרש חוקים קיימים, לשפוט על פי חוקים קיימים ולאכוף אותם.

ההצדקה התאולוגית/מוסרית לכוחו של האורדינריוס היא האמונה שישו נתן לפטרוס את מפתחות השמיים, ומכאן עליונותו של פטרוס(אנ'). מפטרוס הגיעה הסמכות לאפיפיור (ממלא המקום) שהאציל זמנית את הסמכות לנושא התפקיד הבכיר הפועל בשמו.

בכנסייה המזרחית נקרא בעל תפקיד זה היררך (ἱεράρχης).

מהכנסייה זלג התואר גם לשלטון האזרחי, לתיאור נושא המשרה הבכיר, בעל הסמכות הגבוהה במקום, לאוניברסיטאות לתיאור הפרופסור הבכיר שבסמכותו להחליט החלטות.

הגדרות וסמכויות אורדינריוס העדכניות נמצאות בחוק 134, סעיף 1 של קוד החוקים של 1983(אנ') השייך למשפט הקאנוני
 בתרגום חופשי: "בנוסף על האפיפיור (Romanum Pontificem) תפקיד אורדינריוס במשמעותו בחוק זה יכול להיות בישוף, או נושאי משרה אחרים, אשר, גם אם רק באופן זמני, ממונים על כנסייה או קהילה שוות ערך כפי המוגדר בסעיף 369. כמו גם אלה שיש להם כוח מבצעי כמו ויקארים. בנוסף תינתן סמכות זאת לממונים העיקריים של מוסדות דת, מסדרי נזירים או אגודות דתיות, עבור חבריהם. ובתנאי שבחיי היום-יום יש לנשאי תפקיד אלו כוח מבצעי."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורדינריוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nomine Ordinarii in iure intelleguntur, praeter Romanum Pontificem, Episcopi dioecesani aliique qui, etsi ad interim tantum, praepositi sunt alicui Ecclesiae particulari vel communitati eidem aequiparatae ad normam can. 368, necnon qui in iisdem generali gaudent potestate exsecutiva ordinaria, nempe Vicarii generales et episcopales; itemque, pro suis sodalibus, Superiores maiores clericalium institutorum religiosorum iuris pontificii et clericalium societatum vitae apostolicae iuris pontificii, qui ordinaria saltem potestate exsecutiva pollent.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550945305171
* LCCN: sh85095383

 |
בקבוק רוטב חמוץ-מתוק
**רוטב חמוץ-מתוק** (בסינית מסורתית: **甜酸醬**, בסינית מפושטת: **甜酸酱**; תעתיק: **טיאם-סון-ג'יאונג**; מילולית: רוטב חמוץ מתוק; באנגלית: **Sweet and Sour**) הוא רוטב ומטבל מהמטבח הסיני ומהמטבח הסיני אמריקאי שטעמו חמוץ-מתוק וצבעו אדום עז. רוטב זה הפך פופולרי בצפון אמריקה ובאירופה בעקבות פיתוח המטבח הסיני אמריקאי. הרוטב מוגש לרוב עם אגרול, מנה סינית-אמריקאית נפוצה.

היסטוריה
--------

### המטבח הסיני

מקורו של רוטב מודרני זה ברוטב מהמטבח הסיני אשר הכיל חומץ אורז עדין, רוטב סויה וסוכר או דבש. לעיתים הרוטב כולל גם זנגביל כתוש. רוטב זה שימש במטבח הסיני כמטבל עבור מאכלי דגים או בשר (ולא כרוטב המשמש בבישול עצמו). רוטב זה השתנה בהתאם לסוג השימוש, כך שלחסילון הוכן הרוטב עם פלפל צ'ילי ורוטב סויה, ולבשר אווז הרוטב כלל גם שום.

הרוטב נפוץ בעיקר במטבח הקנטונזי בו משמש הרוטב לתיבול חזיר חמוץ מתוק, מנה המסמלת את המטבח, והפכה פופולרית ביותר במסעדות סיניות במערב.

### השפעות על המטבח המערבי

רוב המהגרים הסינים למערב עד שנות החמישים הגיעו ממחוז גואנגדונג, ולכן המטבח הסיני אמריקאי הושפע רבות מהמטבח הקנטונזי. גם רוטב זה, כפי שהוא מוגש במערב, מבוסס על רוטב דומה מהמטבח הקנטונזי, ומשמש במערב בעיקר במנות עוף או וחזיר. בהמשך נוספו לתבשילים המסורתיים מרכיבים כגון רסק עגבניות (בעיקר קטשופ) ואננס ומאכלים מערביים שבושלו בניסיון להידמות לאוכל סיני מסורתי עשוי שימוש ברוטב זה ובשני מרכיבים אלה. אחד משימושיו המרכזיים של רוטב זה הוא כמטבל לאגרול.

עם הגידול בפופולריות הרוטב ובתפוצתו במערב החל שיווק של רוטב מוכן.

ראו גם
------

* רוטב הויסין
* אגרו-דולצ'ה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוטב חמוץ-מתוק** בוויקישיתוף
* רוטב חמוץ מתוק - הסבר באתר "מבשלים"
* מתכון באתר ynet
**דילן ז'ואאו ריימונד קולרד ג'וניור** (באנגלית: **Dylan João Raymond Collard Jr.**; נולד ב-16 באפריל 2000 בסידני שבאוסטרליה) הוא כדורגלן מאוריציאני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מאריטימו ב', קבוצת המילואים של מאריטימו, ובנבחרת מאוריציוס.

קריירת מועדונים
---------------

קולרד, יליד אוסטרליה, גדל במחלקות הנוער של מספר מועדונים בפורטוגל, ביניהם בנפיקה ליסבון, נסיונל מדיירה, בלננסש וטונדלה.

בחודש יוני 2019 חתם בלוסיטנו מהליגה השלישית בפורטוגל. הוא ערך 13 הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-13 בפברואר 2020 הוא חתם בסטאל ז'שוב מהליגה הפולנית השלישית.

ב-7 באוקטובר 2020 חתם במאריטימו והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון בליגה הפורטוגלית השלישית.

קריירה בינלאומית
----------------

לקולרד שורשים במאוריציוס.

ב-24 במרץ 2022 ערך קולרד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאוריציוס, בהפסד 1-0 לנבחרת סאו טומה ופרינסיפה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023. ב-27 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 3-3 נגד נבחרת סאו טומה ופרינסיפה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lusitano de Vildemoinhos: Dylan Collard é o terceiro reforço para 2019/20 באתר Record, ‏ 30 ביוני 2019 (בפורטוגזית)
2. ↑  Dylan Collard w Stali Rzeszów! באתר הרשמי של סטאל ז'שוב, 13 בפברואר 2020 (בפולנית)
3. ↑  Dylan Collard oficjalnie piłkarzem Maritimo! Stal Rzeszów zaskoczona באתר podkarpacieLIVE, ‏ 7 באוקטובר 2020 (בפולנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דילן קולרד"**.
**אווה דירינגר** (בגרמנית: **Eva Düringer**; נולדה ב-9 באוקטובר 1959) היא דוגמנית אוסטרית.

ביוגרפיה
--------

דירינגר נולדה בדורנבירן וגדלה בחלק מהילדות שלה באיטליה.

ב-1977 זכתה בתואר "מיס פורארלברג" ובאותה שנה זכתה בתחרות הארצית של מיס אוסטריה.

בטקס בחירת מיס תבל היא נבחרה למקום השני, כ"סגנית הראשונה". בתחרות מיס עולם 1977, עלתה לחצי הגמר. בתחרות מיס אירופה, שנערכה בפינלנד, זכתה דירינגר במקום הראשון.

ב-2011 ביקרה בישראל כאורחת של שבוע האופנה בתל אביב.

היא הכירה את מעצב האופנה רוברטו קוואלי בהיותו שופט במיס תבל בו השתתפה, ב-1980 הם נישאו ולהם שלושה ילדים. דירינגר עוסקת בעיצוב אופנה ומשמשת כמנהלת האומנותית עבור הסטודיו של בעלה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אווה דירינגר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אווה דירינגר** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מה הקשר בין ד"ר קליין לרוברטו קאוולי?, באתר "scooper"‏, 20 בנובמבר 2011
2. ↑  אביב ברטלה, קבע לי עם קוואלי. סיכום יומי משבוע האופנה תל אביב, באתר ynet, 22 בנובמבר 2011
3. ↑  איתי יעקב, החברים של רוברטו, באתר nrg‏, 27 ביוני 2009
**אווה אינגבורג שולץ** (בגרמנית: **Eva-Ingeborg Scholz**;‏ 16 בפברואר 1928 – 21 במרץ 2022) הייתה שחקנית גרמנייה.

ביוגרפיה
--------

שולץ נולדה בברלין, היא למדה בבית ספר למשחק בעיר וב-1947 החלה להופיע בתיאטרון.

ב-1948 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע בסרט "Kein Platz für Liebe" העוסק בחייל במלחמת העולם השנייה, ב-1948 גילמה לוליינית טרפז בסרט "1-2-3 Corona".

ב-1952 שיחקה בסרט הבלגי "The Smugglers' Banquet", ב-1958 שיחקה בסרט "The Merry Vineyard" המתבסס על מחזה של קרל צוקמאייר, ב-1958 שיחקה בסרט "Das Mädchen vom Moorhof" המבוסס על ספרה של סלמה לגרלף.

ב-1964 שיחקה את אמו של אמיל בעיבוד לספר אמיל והבלשים.

היא דיבבה את סינדרלה בדיבוב הגרמני של הסרט "סינדרלה: של דיסני, היא גם דיבבה את אחותה של אליס בסרט "אליס בארץ הפלאות".

היא הייתה נשואה פעמיים (בעלה הראשון וילפריד זייפרט נהרג בתאונת דרכים בשנת 1954) ולה שני ילדים מכל אחד מנישואיה.

נפטרה ב-21 במרץ 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

* אווה אינגבורג שולץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אווה אינגבורג שולץ, באתר AllMovie (באנגלית)
* אווה אינגבורג שולץ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אווה אינגבורג שולץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15515807r (data)
* GND: 135431824
* ISNI: 0000 0001 1471 8759
* LCCN: no2008048177
* MusicBrainz: 95f1db81-5f24-4515-b193-c803eff5a56c
* VIAF: 46568595
* WorldCat: lccn-no2008048177

 |
**Afterlife** הוא שיר מאת הלהקה אוונג'ד סוונפולד. השיר יצא כסינגל השלישי מתוך אלבומם שנקרא Avenged Sevenfold. השיר כולל תזמורת כלי קשת, והוא נכתב על ידי מתופף הלהקה- The Rev. באתר הרשמי של הלהקה, השיר נבחר בידי הקהל לטוב ביותר מתוך האלבום. השיר והווידאו קליפ שוחררו בתחילת שנת 2008. 

הווידאו לשיר בוים בידי וויין אישם, שצילם וביים סרטונים רבים עבור להקות כמו ג'ודס פריסט, מוטלי קרו ובון ג'ובי. בגרסת האלבום של השיר, יש נגינת כינורות באינטרו (פתיח השיר) וגם בהמשך השיר, אשר נחתכו מהסרטון, יחד עם הגשר בו נשמעים קולותיו של המתופף The Rev. 
השיר זמין להורדה דרך תוכן ההורדות של המשחק *Rock Band* וגיטאר הירו 5, וכמו גם מופיע במשחק הווידאו *NHL 09*. הוא שוחרר עבור *Rocksmith* ב-30 באוקטובר 2012. 
השיר גם זמין במשחק *Rock Band Track Pack: Volume 2*.

וידאו קליפ
----------

הווידאו לשיר (ששוחרר חוקית ב-13 במרץ 2008 בידי האחים וורנר והלהקה) מכיל צילומים של הלהקה מופיעה על במה קטנה, חדר לבן עם תאורה כהה וגם קליפים של M. Shadows רץ ללא חולצה, זאקי ונג'נס רוקד עם אישה, סיניסטר גייטס מחזיק גולגולת של שלד בין נרות דולקים, The Rev שוכב על הרצפה עם עכביש על פניו, וג'וני כרייסט מחזיק יונים שאותן משחרר בהמשך הסרטון.

משמעות המילים
-------------

השיר מספר אודות איש שמת בצעירותו ומוצא עצמו בגן עדן. כאשר נכנס, הוא מבין כי בעצם נותרו לו עוד המון דברים לעשות בכדור הארץ, וכדי לחזור ולתקן את הכל, עליו לברוח מהחיים שלאחר המוות או באנגלית- Afterlife, כפי שכותרת השיר מציעה (חלק זה הוזכר בידי זאקי ונג'נס בסרטון "Making of Afterlife").

Tracklisting
------------

**סינגל קידום;**

1. "Afterlife" (עריכת רדיו) - 4:02

**סינגל;**

1. "Afterlife" (גרסת האלבום) - 5:54
2. "Critical Acclaim" (הופעה חיה בהוליווד) - 5:22

במצעדי פזמונים
--------------

עד כה, Afterlife הוא הסינגל המדורג כגבוה ביותר מבין שני הסינגלים מהאלבומים האחרונים "Bat Country" ו-"Almost Easy", תוך שהגיע לרשימת 20 השירים המובילים בשני מצעדי רוק. זמן לאחר מה, הישג זה נעקף על ידי שני שירים אחרים של הלהקה, הנקראים "So Far Away" ו-"Welcome To The Family".

| Chart (2008) | Peakposition |
| --- | --- |
| *בילבורד* Mainstream Rock Tracks | 11 |
| *בילבורד* Modern Rock Tracks | 20 |
| UK Rock Chart | 1 |

מבצעים
------

* M. Shadows - קולות מובילים
* זאקי ונג'נס - גיטרת קצב, קולות רקע
* The Rev - תופים, קולות רקע
* סיניסטר גייטס - גיטרה מובילה, קולות רקע
* ג'וני כרייסט - גיטרה באס

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Afterlife" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Afterlife" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Afterlife" באתר Discogs
* סרטון השיר "Afterlife" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 14d9ed56-09dd-4247-b5b2-add06260a79a
* MusicBrainz work: c867ef99-8a4f-4c2c-b622-1f8897173e7f

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסוג של גלידה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו טילון (פירושונים).טילון (של יצרן יפני) ללא העטיפה

**טילון** הוא שם גנרי בישראל למוצר גלידה תעשייתי הכולל גביע גלידה ממולא בגלידה ומוקפא. המוצר הקפוא נעטף ונמכר ביחידות בודדות בקיוסקים ולעיתים בגלידריות ובאריזות מאגדות במרכולים.

השם "טילון" היה במקור שמו של מותג של שטראוס, ששטראוס הפסיקה את ייצורו לאחר שהחלה בייצור המותג "קורנטו", בעקבות כניסתה לשותפות עם יוניליוור ב-1996.

גביעי גלידה יוצרו באופן תעשייתי החל מתחילת המאה ה-20 אך ייצור גביע גלידה הניתן להקפאה עם הגלידה בתוכו היה חלומם של יצרני גלידה תקופה ארוכה. האתגר היה למנוע מהגלידה להרטיב ולרכך את הגביע, שאיבד עקב כך את פריכותו. ב-1959, ספּיקה, חברת גלידה איטלקית מנאפולי התגברה על הבעיה באמצעות תהליך שהמציאה, שבודד את פנים הגביע מהגלידה על ידי שכבת שמן, סוכר ושוקולד. ספּיקה רשמה את השם "**קורנטו**" (באיטלקית: **Cornetto**; קרן קטנה) ב-1960, אך המותג לא זכה להצלחה רבה. ב-1976 קנתה יוניליוור את ספיקה והחלה במסע שיווק המוני באירופה.

בישראל נמכרים טילונים של מגוון יצרנים. בשנים האחרונות הוצגו גם "מיני" טילונים (או טילוני "ביס") הנמכרים במרכולים באריזות מאגדות וכן טילוני "דיאט" שאינם כוללים סוכר או שומן.

ראו גם
------

* שלגון
* קסטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טילון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טילון

הערות שוליים
------------

1. ↑  טילון בהקשר למוצר של "נסטלה", באתר "אכול ושאטו"  
טילון בהקשר למוצר של "בן אנד ג'ריז", באתר טלנירי  
טילון בהקשר למוצר של "שטראוס"
באתר אנימלס  
טילון בהקשר למוצר של "גלידות פלדמן", באתר ynet
2. ↑  אודות גלידות שטראוס, באתר גלידות שטראוס
3. ↑  טילון דיאטטי של גלידות פלדמן, באתר גלובס
**רוטב ולוטה** (בצרפתית: **Sauce Velouté**) הוא אחד מחמשת "רוטבי האם" - חמשת הרטבים הקלאסיים של המטבח הצרפתי לפי סיווגו של השף אוגוסט אסקופייה.

רוטב זה מוכן על ידי הכנת ציר בשר זך (ציר עוף, עגל או ציר דגים), לו מוסיפים תערובת רו סמיכה העשויה מחמאה וקמח.

גרסאות ושימושים
---------------

רוטב זה משמש לתיבול מאכלי בשר עוף ומאכלי ים וכן כבסיס לרטבים אחרים כגון רוטב אלמאנד (רוטב ולוטה בתוספת חלמוני ביצים, שמנת ומיץ לימון), רוטב סופרם (רוטב ולוטה העשוי מציר עוף בתוספת פטריות וחמאה), ורוטב ברסי (רוטב ולוטה העשוי ציר דגים בתוספת שאלוטס ויין לבן).

גרסאות נוספות של רטבים כוללות:

* רוטב פולט (Poulette) - רוטב ולוטה עם פטריות, פטרוזיליה ומיץ לימון.
* רוטב אורורה (Aurora) - רוטב ולוטה בתוספת פירה עגבניות.
* רוטב הונגריאן (Hungarian) - "רוטב הונגרי" - רוטב ולוטה בתוספת בצל, פפריקה ויין לבן.
* רוטב נורמנדי (Normandy) - רוטב ולוטה בתוספת ציר פטריות וצדפות.
* רוטב ונשיאן (Venetian) - "רוטב ונציאני" - רוטב ולוטה בתוספת טרגון, שאלוטס ועירית.
* רוטב סוביס (Soubise) - רוטב ולוטה בו מבושל בצל קצוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוטב ולוטה** בוויקישיתוף
*
סמליל החברהסמליל החברה
**אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ** היא חברה עירונית בבעלות עיריית חיפה.

בחברה כ-230 עובדים קבועים ועוד כ-200 עובדים זמניים ותקציבה השנתי כ67 מיליון ש"ח. לחברה מועצת מנהלים אשר בראשו מכהן יעקב פינגולד חבר מועצת העיר חיפה, בה מכהנים נציגי ציבור, חברי מועצת העיר ומנהלים בכירים בעירייה. החברה מנוהלת על ידי עו"ד יגאל זאבי, אשר משמש כמנכ"ל החברה מאז שנת 2017.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1956 בשם "**תערוכות ישראל חיפה בע"מ**" כחברה לתועלת הציבור (חל"צ). מטרותיה של החברה היו, בין היתר:

* ליזום, לערוך, להשתתף ולנהל ירידים, תערוכות ותצוגות בארץ ומחוצה לה
* להקים, לייסד, לבנות ולערוך ירידים ותערוכות
* לקיים ולנהל מפעלי אמנות, בידור ושעשועים.

סמליל החברה עד אמצע העשור השני של המאה ה-21
החברה הוקמה כתאגיד עירוני הפועל להשגת מטרות ציבוריות. נכסיה והכנסותיה של החברה משמשים אך ורק להשגת מטרות ציבוריות אלה.

בשנת 1997 שונה שם החברה לשמה הנוכחי -"אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ" ובשנת 1999 נכתב תקנון חדש עבור החברה. 

### תחומי פעילות

החברה עוסקת בשלושה תחומים עיקריים:

1. ניהול תפעול ותחזוקה של מתקני תרבות וספורט עירוניים בעיר חיפה. בין מתקנים אלה נכללים אודיטוריום חיפה, מרכז קריגר, מגרשי הספורט בקריית חיים והיכל הספורט שבשכונת רוממה בעיר.
2. ניהול גופי תרבות עירוניים בחיפה ובהם: התזמורת הסימפונית חיפה, גן החיות העירוני על שם לואי גולדשמיט, סינמטק חיפה ובית הספר למוזיקה ביט.
3. החברה אחראית להפקת אירועי התרבות הגדולים בחיפה ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, אירועי יום העצמאות, פסטיבל גבינות ויין, פסטיבל יוצרים יוצאים ועיר הנוער.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אתוס
* אבנר הופשטיין, גורם דומיננטי, באתר העין השביעית, 11 בדצמבר 2013
* אתו"ס - החברה לאומנות תרבות וספורט חיפה, באתר "גיידסטאר ישראל"
**אתום** או **אתם** היה אל במיתולוגיה המצרית.

מקור שמו במילה המצרית "תם" שמשמעה "תום" במובן "סיום" או "השלמה", מאחר שהוא יצר (השלים) את העולם, והוא עתיד להשמיד (לסיים) אותו בסוף מחזור החיים של העולם.

על פי מיתוס הבריאה המצרי בראשיתו של העולם היה רק **נו** - התהום והחושך ששרר לפני היווצרות הזמן. מתוך החושך יצר האל אתום את עצמו בעזרת שימוש במחשבותיו ובכוח רצונו הטהור. הוא לא היה גבר ולא אישה. על פי חלק מהכתבים אתום הופיע על גבעה שנקראה בנבן, ועל פי כתבים אחרים אתום הופיע כגבעה, שהייתה לו עין מיוחדת הרואה הכול והיכולה לשוטט בכל רחבי היקום. בגרסאות אחרות של המיתוס הפציע האל אתום מתוך פרח החבצלת. לאחר בריאתו חש אתום בודד. הוא חבר אל הצל שלו כדי לברוא ילד וילדה מרוק וזרע. הילד והילדה שנולדו היו האלים **שו** - אל האוויר ו**תפנות** - אלת הערפל והלחות.

אתום מתואר לרוב בדמות אדם הלובש בגדי מלכות, ולראשו כתר משולב של מצרים העליונה ומצרים התחתונה. לעיתים הוא מתואר בדמות נחש בצורת עיגול, בשל תפקידו כיוצר העולם ומשמידו, ולעיתים בדמות אריה, שור, לטאה או קוף.

במיתולוגיה שהתפתחה בתקופת השושלת השישית, נחשב אתום לאל הראשון, וכן לאל השמש, כאשר אתום נחשב לאל השמש השוקעת, בעוד שרע נחשב לאל השמש הזורחת.

מרכז פולחנו של אתום היה בעיר און.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתום** בוויקישיתוף
* ד"ר שמואל אברמסקי, **סיפורי בריאה בפי עמי הקדם האליליים**, אתר דעת

| המיתולוגיה המצרית |
| --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איזיס • אכר • אמון • אמונט • אנוביס • אנוקט • אפיס • אפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • באט • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • הקא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור • מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרטם • נפתיס • סאטט • סובק • סופדו • סח'מת • סת (וסת־בעל) • פאחט • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |  |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |
| כתבים דתיים | אמדואט • כתבי הפירמידות • כתבי סרקופגים • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118650904
* ISNI: 0000 0001 1401 7362
* LCCN: no2019114576
* SUDOC: 027460606
* VIAF: 139156563545823241717
* WorldCat (עם VIAF): 139156563545823241717

 |
הרב **יצחק עמדי** (ה'תרפ"ו, 1926 - ג' בטבת ה'תשע"ז, 1 בינואר 2017) היה מחנך, רב המושב עין העמק ומייסד המרכז הרוחני ליהודי כורדיסטן, בעל אות יקיר ירושלים לשנת 2000.

ביוגרפיה
--------

נולד לשבתאי ולרחל בעיר עמדיה שבכורדיסטן העיראקית, על גבול טורקיה. בהיותו בגיל 8 החליטו הוריו לעלות לישראל והמתינו פרק זמן של שנתיים בעיר מוסול כדי לקבל אישור עלייה, ובה בעת הצטיין בבית הספר המקומי במוסול. לבסוף עלה עם הוריו לישראל, ומשפחתו התיישבה בעיר העתיקה שבירושלים. כאן התחנך בתלמוד תורה של עדת הספרדים, ולמד שם במשך כשנתיים. לאחר מכן עברה משפחתו להתגורר בשכונת הכורדים "זיכרון יוסף" בירושלים, הממוקמת במרכז העיר בפאתי שכונת נחלאות ובסמוך לשוק מחנה יהודה. לאחר מכן למד בישיבת פורת יוסף, ולאחר ארבע שנים עבר לישיבת מרכז הרב, שם למד אצל הרב יעקב משה חרל"פ. 

הוסמך לשוחט ובודק על ידי הרב מרדכי מיוחס, ראש השוחטים בירושלים, וסמיכתו אושרה גם על ידי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. בשנת 1947 (ה'תש"ז) החל לשמש כרב ושוחט במושב עין העמק. בתקופה זו העניק שירותי דת גם ביקנעם. כשהגיעה לישראל העלייה הגדולה מעיראק וכורדיסטן, נשלח אל מעברת הקסטל, שם התרכזו רובם של העולים, וארגן את תחום החינוך במעברה. גם כאשר הפכה המעברה להיות היישוב "מעוז ציון" היה עושה את דרכו מירושלים יום-יום למעוז ציון כדי לטפח את החינוך של הילדים במקום.

בראש מעייניו עמדה שמירת מורשת העדה הכורדית, ובשנת 1973 ייסד יחד עם הרב יצחק בראשי את המרכז הרוחני ליהודי כורדיסטן. עד צאתו לגמלאות בשנת 1976, שימש כמנהל בית הספר אריאל. בשנת 1979 קיבל אות "אזרח כבוד" מהמועצה המקומית מבשרת ציון על פועלו בתחום החינוך. בשנת 1992 תכנן את עיצובו המחודש של בית הכנסת "יחזקאל הנביא" שבשכונת "זיכרון יוסף" בירושלים, יחד עם האמנית זהבה בנימין. אף הקים במקום כולל אברכים מבני העדה הכורדית, שהוסמכו לרבנות בשנת 1995.

ילדיו
-----

עמדי היה אב לשבעה ילדים. שניים מבניו הם אורי עמדי ויגאל עמדי.

חיבורו
------

* **חכמי כורדיסתאן** - תיאור חייהם של רבני כורדיסטן, ירושלים ה'תשס"ה

קישורים חיצוניים
----------------

* עמדי יצחק (אורכב 14.12.2015 בארכיון Wayback Machine), באתר ארגון יוצאי כורדיסטן בישראל
* דברי הרב יצחק עמדי על רבו, הרב יעקב משה חרל"פ, יחד עם הרב שאר ישוב הכהן, באתר ערוץ 7
* ציידי המניינים, אודות פעילותו של הרב בבית הכנסת, באתר מסע אחר
* רשימת יקירי העיר ירושלים בשנת 2000, באתר עיריית ירושלים
* יצחק עמדי, באתר "החכם היומי"
* יצחק עמדי (1926-2017), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438457105171
* ISNI: 0000 0000 4447 2422
* LCCN: no2006098547
* VIAF: 61306058
* WorldCat: lccn-no2006098547

 |
**אריקו פטרלה** (איטלקית: Errico Petrella;‏ 10 בדצמבר 1813, פאלרמו - 7 באפריל 1877, ג'נובה) היה מלחין אופרה איטלקי.

כמלחין שמרן מן האסכולה הנאפוליטנית, נחל פטרלה הצלחה רבה בכתיבתו האופראית בשנות ה-50' וה-60' של המאה ה-19 באיטליה, שני רק לוורדי, שהתייחס אליו בבוז. בזמנו היה פופולרי הן כמחבר אופרה בופה והן בחיבור יצירות רציניות יותר.

קריירה
------

יצירותיו המוקדמות, שביצועי הבכורה שלהן היו בין 1929 ל-1839, לא היו מוצלחות במיוחד. רק כאשר הוצגה "קרנבל בוונציה" (נאפולי, נואובו, 20 במאי 1851) זכה לתשומת לב של ממש. "אלנה מטולוזה" (נאפולי, פונדו, 12 באוגוסט 1852) הייתה הבאה בתור. לבסוף, ב-1854, הסתער פטרלה על עולם האופרה האיטלקית וכבש אותו באחת עם "מארקו ויסקונטי" (נאפולי, סאן קארלו, 1854). "המצור על לאידה" (לה סקאלה, 1856) הייתה הרביעית בסדרת ניצחונותיו הרצופים, ו"יונה" (לה סקאלה, 1858) הייתה אירוע חשוב ונשארה ברפרטואר עד ראשית המאה ה-20. מלבד שתי יוצאות מן הכלל ("הרוזנת מאמלפי" על פי ובסטר ו"הארוסים" על פי מנצוני) האופרות שכתב בשנות ה-60' של המאה ה-19 היו כישלונות, בדרך כלל. מכל מקום, אולי בגלל התנגדותו של ורדי, עברו קרוב ל-50 שנה מאז זכתה איזו שהיא מיצירותיו לביצוע מחודש מלא באיטליה. הביצוע היחיד שאפשר להשיג על תקליטור, של האופרה "יונֶה", היה בקראקס, ונצואלה ב-1981. הביצוע לא היה לכבוד המלחין אלא משום שהאופרה הוצגה בעונה הראשונה של התיאטרון העירוני בעיר זו 100 שנה קודם לכן.

יצירות עיקריות
--------------

* "קרנבל בוונציה" או "אמצעי הזהירות" (1851)
* "אלנה מטולוזה" (1852)
* "מארקו ויסקונטי" (1854)
* "המצור על לאידה" או "אלנאווה" (1856)
* "יונֶה" או "היום האחרון בפומפיי" (1858)
* "מורוסינה" (1860)
* "הרוזנת מאמלפי" (1864)
* "המאורסים" (1869)

ביבליוגרפיה
-----------

* סבסטיאן ור, האופרות של אריקו פטרלה; הוצאת פרזנס, וינה Sebastian Werr: Die Opern von Errico Petrella; Edition Praesens, Vienna, 1999

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריקו פטרלה** בוויקישיתוף

* אריקו פטרלה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285258905171
* BNE: XX1375327
* BnF: cb14802184q (data)
* CANTIC: a11047471
* GND: 12215567X
* ICCU: CFIV149416
* ISNI: 0000 0000 6636 502X
* LCCN: n85173145
* MusicBrainz: 15dcd482-ecde-4942-94c1-4cc66373198a
* NKC: mzk2011655451
* NTA: 189100273
* SNAC: w63494hx
* SUDOC: 180651781
* Trove: 1177691
* VIAF: 34644242
* WorldCat: lccn-n85173145

 |
**דוד שמואל גוטסמן** (באנגלית: **David Samuel Gottesman**;‏ 1885–1956) היה איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי. 

גוטסמן נולד במונקאץ', שהייתה באותה תקופה חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית. בילדותו היגרו הוריו לארצות הברית. את עיקר הונו עשה מעסקי ייצור נייר. בנוסף, היה ממקימי ה-Central National Bank in New York City, ששייך כיום (לאחר סדרה של מיזוגים) לקבוצת JPMorgan Chase. 

גוטסמן ידוע בישראל בעיקר בשל התרומה הנדיבה שהעניק להקמת היכל הספר במוזיאון ישראל בירושלים: גוטסמן סייע ברכישת ארבע ממגילות מדבר יהודה ובמימון הבנייה. בתמורה, דרש כי תכנון המבנה יוטל על חתנו, האדריכל ארמן פיליפ בארטוס. בחירתו של בארטוס (שעבד יחד עם האדריכל פרדריק ג'ון קיזלר) עוררה ביקורת עזה בקרב אדריכלים ישראליים, שטענו כי התכנון היה צריך להיות מוטל על אדריכל ישראלי.

תרומות חשובות אחרות שלו כוללות תרומה להרחבת ספריית העיר ניו יורק, תרומה לבניית ספריית בית הספר לרפואה של ישיבה יוניברסיטי (שגם נקראת על שמו, D. Samuel Gottesman Library). 

גוטסמן הוא דודו של המיליארדר דייוויד גוטסמן. בתו סלסט-רות (רעייתו של ברטוס) היא אספנית אמנות ונדבנית ידועה בשם עצמה.
**איזוגרף**, ובעברית גם **תכונה מבחינה** או **תופעה מבחינה**, הוא קו הגבול, שניתן למתוח על מפה גאורפית, שעד אליו מערכות כתב מסוימות מציגות תכונה או תופעה מסוימת, ומעבר לקו זה מערכות הכתב לא מקיימות את התכונה או התופעה הזו. זאת בדומה לאיזוגלוסה, שהיא קו הגבול של תכונה או תופעה לשונית מסוימת, שניתן למתוח על מפה גאגרפית. שני המושגים משמשים בבלשנות היסטורית. המושג מסתמך על ההנחה שלפיה תופעות לשוניות, כולל במערכות כתב, מתפשטות במרחב כאשר המשתמשים בהן מושפעים זה מזה ברצף גאוגרפי. תופעה זו הייתה נכונה במיוחד טרם מהפכת טכנולוגיות התקשורת: מהמורס והטלגרף, דרך הפקס, ועד מהפכת האינטרנט.

דוגמה לאיזוגלוסה: מאפיין ייחודי של הכתב העברי הקדום של עידן הברזל הוא שלאותיות ב', ד', ע' ו-ר' אין ראש פתוח, אך באלפבית הארמי המודרני יש להן צורות פתוחות. באופן דומה, האות ב' בכתב העברי הקדום נוטה ימינה, באופן ייחודי לה, אך האות ב' בכתבים האחים שלו, הכתב הפיניקי והכתב הארמי הקדום, האות נוטה שמאלה. זהו איזוגרף שניתן להסיק ממנו, ששתי הקבוצות התפתחו בנפרד. בשנת 2006 הציע כריסטופר רולסטון להשתמש במונח "איזוגרף" כדי לתעד תכונה במערכת הכתב המבדילה אותו מקבוצת כתבים הקשורים אליו, כגון תכונה המבחינה בין הכתב העברי הקדום לאלפבית הארמי העתיק ולאלפבית הפיניקי.[דרוש מקור]

ראו גם
------

* איזוגלוסה – תכונה מבחינה בין שתי שפות או ניבים.
* השתלשלות כתבים מהכתב הפרוטו-סינאי

לקריאה נוספת
------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזוגרף** בוויקישיתוף
* Daniels, Peter; Bright, William, eds. (8 בפברואר 1996). *The World's Writing Systems*. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-507993-0. `{{cite book}}`:  (עזרה)
**אריק שריקי** (נולד ב-28 באוגוסט 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר האחורי.

קריירה
------

אריק שריקי התחיל בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. את קריירת הבוגרים שלו התחיל שריקי בעונת 1990–1991 בהשאלה לקבוצת מכבי עירוני אשדוד שהתחילה לשחק בליגה הארצית. המאמן אריה רדלר שיתף אותו במהלך בעונה בעיקר כשחקן מחליף. בעונת 1991–1992 החזיר אותו המאמן אברהם גרנט למכבי תל אביב, ושריקי היה שותף בעונה הראשונה לאליפות היסטורית, ובעונה השנייה לזכייה בגביע הטוטו. את עונת 1993–1994 התחיל שריקי במכבי תל אביב ושותף במשחקי גביע הטוטו. את המשך העונה שיחק במדי הפועל חיפה ששרדה בליגה הבכירה ברגע האחרון בזכות ניצחונות בשני משחקי מבחן מול שמשון תל אביב. בעונות 1994–1996 שיחק בבית"ר תל אביב בליגה הבכירה. בעונה הראשונה סיים במקום ה-11 ובעונה השנייה הקבוצה ירדה לליגה הארצית מהמקום ה-15. בעונת 1996–1997 חזר לעירוני אשדוד והיה שותף בכיר בחזרתה לליגה הבכירה. בעונה שלאחר מכן הצטרף לקבוצת סקציה נס ציונה בליגה הארצית. בהמשך שיחק שריקי בליגות הנמוכות, בין היתר בקבוצות אורתודוקסים יפו והפועל קריית שלום.

תארים כשחקן
-----------

* אליפות (1): 1991–1992
* גביע הטוטו (1): 1992–1993

חיים אישיים
-----------

בשנת 2006 נקשר שמו של שריקי בפלילים, כשנעצר בתל אביב בחשד לתקיפת שכן של חבר.

אב לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריק שריקי, באתר "מכביפדיה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפועל תל אביב: הכל יחסי, בעיתון מעריב 11 במרץ 1990
2. ↑  הליגה הארצית עונת 90–91 אלה שמות, בעיתון מעריב 3 באוקטובר 1990
3. ↑  אריק שריקי נעצר בחשד לתקיפה, באתר nrg
**מוּחָמָד שָאָה אִיבְּן אֵל-מָרְהוּם מֵגָאט אִיסְקֵנְדָר שָאָה** או **רָגָ'א טָאנְג** (נפטר ב-1444) היה הסולטאן השלישי של סולטנות מלאקה. הוא בנו של מגאט איסקנדר שאה, ומשל אחריו במלאקה בין השנים 1424–1444, עת ירש אותו אבו שהיד שאה, סולטאן מלאקה. ידוע כי הוא התאסלם במהלך חייו. היו לו שני ילדים, רג'א קאסים ורג'א אברהים.

דתו
---

קיימת מחלוקת בנוגע לתאריך התאסלמותם של שליטי מלאקה. לפי "סג'אראה מלאיו" (תולדות המלאים) תהליך ההתאסלמות החל בימי שלטונו של מוחמד שאה, עליו מסופר שחלם חלום בו הופיע הנביא מוחמד שהורה לו לחזור אחריו ולומר "אני מעיד כי אין אלוהּ מלבד אללה (האל), וכי מוחמד הוא שליח אללה." אחרי כן נאמר לו כי שמו מעתה הוא מוחמד וכן ש"מחר, כשיגיע הזמן לתפילת ט'הר תגיע ספינה מג'דה, ממנה יירד אדם שעליך לעשות כל מה שהוא אומר." 

לפי האמונה, בבוקר המחרת התעורר מוחמד שאה שהבחין בכך שהוא נימול והחל לדקלם בערבית את השהאדה. אחד משריו שאל אותו לפשר המעשה שלו, ולפי המקורות כשהספינה מג'דה אכן עגנה בנמל מלאקה רג'א טאנג התאסלם ושינה את שמו למוחמד שאה. יחד עמו החל תהליך התאסלמות כללי בסולטנות.

### התנגדות לאסלאם

ניתן לשער כי יורשו, שנקרא גם סרי פרמסווארה דאו שאה, שהשתמש בתואר הינדי, ייצג את תגובת הנגד להתאסלמות הממלכה. הוא הספיק לשלוט למשך 17 חודשים בלבד לפני שנרצח. כך או כך, התאסלמותו של מוחמד שאה מהווה נקודת מפנה בסולטנות מלאקה בה ההינדואיזם איבד את מקומו לטובת האסלאם.

בג'ו מלאיו
----------

סטודנטים מלזים לובשים את הבג'ו מלאיו
למוחמד שאה מיוחסת המצאת הבגד המסורתי המלאי בג'ו מלאיו או בג'ו קורונג.

קישורים חיצוניים
----------------

* George C dès, **The Indianized States of South-East Asia**, הוואי: University of Hawaii Press, 1968, מסת"ב 9780824803681
* The Ship from Juddah, The Coming of Islam
המגרש שעליו נבנה בית סולל בונה בשנות ה-40 של המאה ה-20
בית סולל בונה ירושלים לקראת הריסתו
בית סולל בונה ירושלים בעת הריסתו
**בית סולל בונה** היה מבנה מודרניסטי ברחוב המלך ג'ורג' בירושלים, מול בית המוסדות הלאומיים. בבניין שכנו משרדי חברת הבנייה סולל בונה. המבנה נהרס באוגוסט 2016, תוך שימור חזית הבניין, מתוך כוונה לשלב אותה בבניין החדש שייבנה במקום.

היסטוריה
--------

המגרש שעליו הוקם הבניין היה חלק מהשכונה הערבית-נוצרית אל אמירה (הנסיכה). לאחר הקמת מדינת ישראל נתפסו כל הנכסים שהיו בבעלות ערבית נוצרית בשכונה על ידי רשות הפיתוח כנכסי נפקדים. והמגרש נמכר לחברת סולל בונה.

בניית המבנה החלה ביוני 1957 על ידי האדריכל ראובן טרוסטלר בתקופה שבה חברת סולל בונה שלטה ברוב ענף הבנייה בארץ. באותה תקופה סולל בונה הייתה הזרוע הביצועית של ההסתדרות. הבניין ריכז את פעילות סולל בונה באזור ירושלים והיה חלק משורת מבני ציבור לאומיים ברחוב הכוללת את בית המוסדות הלאומיים, בית הכנסת ישורון והיכל שלמה. מטות נוספים של החברה הוקמו בערים שונות כמו תל אביב וחיפה.

בשנת 1987 מכרה חברת סולל בונה את המבנה והמגרש שסביבו ליזמים שרצו לבנות במקום בית מלון. למקום הוצעו תוכניות שונות. בחלק מהתוכניות הוצע שילוב המבנה בבניה החדשה ובחלקם הוצע להורסו. במסגרת המחאה החברתית בישראל 2011 פרצו למבנה, כמו למבנים נוספים, צעירים רבים במחאה על הימצאות מבנים נטושים באזור שזקוק כל כך לדירות למגורים. בעשור הראשון של המאה ה-21 חברת "מגדלי היכל שלמה" רכשה את הבניין. באוגוסט 2016 נהרס המבנה לצורך הקמת שני מגדלים בני 17 קומות, שהגדול מבניהם יהיה מלון בו 229 חדרים והשני ייועד למגורי יוקרה. עלויות ההשקעה בפרויקט מוערכות בכ-130 מיליון דולר. בפברואר 2018, קבוצת מלונות אינטרקונטיננטל, חתמה על הסכם ניהול עם חברת "מגדלי היכל שלמה". המלון יפעל תחת השם "אינטרקונטיננטל ירושלים".

הבניין
------

החזית הקדמית של הבניין עוצבה בצורה סימטרית שנתנה לבניין ממד ייצוגי, חלון מרכזי בעל אבן ראשה, שורת חלונות קטנים מעליו ושורה דומה מתחתיו. מעל הכניסה, לכל רוחב החזית, נבנה גגון בטון דק בצורת מניפה. לבניין היו ארבע קומות, קומת המסד בחיפוי אבן בעיבוד גס ושאר הקומות בעיבוד עדין יותר. בין קומה לקומה הפריד פס דק של אבן אפורה שהוסיף לייצוגיות המבנה.

בכניסה ללובי הבניין ניצבו ארבעה עמודים אופייניים לתכנון המודרניסטי, שניים משני צידי הכניסה ושניים נוספים קרוב לקצות הבניין.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **המשולש הירושלמי, ביוגרפיה אורבנית**, ירושלים: הוצאת כתר ומכון ירושלים לחקר ישראל, 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית סולל בונה ירושלים** בוויקישיתוף
* נועם דביר, אדריכלות: "לשמר או לא לשמר? זאת השאלה", באתר הארץ, 21 בספטמבר 2011
* ירושלים: מתחם סולל בונה הישן יהפוך למתחם בית מלון ומגורים, באתר Local‏, 21 בפברואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהושע בן אריה, **ירושלים היהודית החדשה בתקופת המנדט : שכונות, בתים, אנשים** , ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2011, עמודים: 476-482
2. ↑  "סולל בונה" מקים ביתו בירושלים, הארץ, 13 ביוני 1957
3. ↑  אתר למנויים בלבד הדר קנה, אינטרקונטיננטל תקים בית מלון בירושלים בכ-130 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2018
4. ↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏המותג אינטרקונטיננטל מתרחב: יפתח מלון יוקרה בירושלים, באתר גלובס, 14 בפברואר 2018
**בית משפט לעניינים מקומיים** הוא בית משפט שדן בעבירות לפי חוק התכנון והבנייה, פקודת העיריות, חוק רישוי עסקים, חוקי עזר עירוניים ופקודת המועצות המקומיות. סמכות בית המשפט היא כסמכות בית משפט השלום והוא פועל על-פי חוק בתי המשפט.

שר המשפטים רשאי להקים בצו, לאחר התייעצות עם הרשויות המקומיות הנוגעות בדבר, בית משפט לעניינים מקומיים ולקבוע את מקום מושבו ואזור שיפוטו. אזור השיפוט של בית המשפט יכול להכיל מספר רשויות מקומיות והוא אינו בהכרח תואם לגבולות בתי המשפט לשלום. אם בית המשפט לעניינים מקומיים "חוצה גבולות" של בתי משפט שלום אחדים מוחלט מי נשיא בית המשפט השלום האחראי לבית משפט זה. דוגמה לכך היא בית המשפט בקריית ביאליק שכולל יישובים כמו טירת כרמל, עתלית ורכסים. באין בית משפט שכזה מוסמך בית משפט השלום לשמש כבית משפט לעניינים מקומיים. דוגמה לעיר שבה אין בית משפט לעניינים מקומיים היא כפר סבא.

דין שופט בית משפט זה הוא כדין שופט שלום.

העבירות עליהן דן בית המשפט, כאמור, נוגעות לעניינים מקומיים שבהם מתעסקת הרשות המקומית בעזרת פקחיה: רישוי עסקים, עבירות בנייה, דו"חות חנייה, רוכלות אסורה, זיהום וכיוצ"ב.

בית המשפט לעניינים מקומיים ממומן בידי הרשות המקומית (אף על פי שהשופטים לא ממונים על ידה), והקנסות משולמים לקופת הרשות. בפועל רוב התיקים הנ"ל מוגשים לבית משפט השלום, והקנס משולם לקופת המדינה.

סמכות עניינית
-------------

סמכותם העניינית של בתי המשפט העירוניים משתרעת רשימת חוקים, אותם ניתן לחלק למספר סוגים:

א. חוקי עזר עירוניים בנושאים שונים - למשל בענייני מקלטים, עישון במקום ציבורי, ביוב, ועוד. 

ב. עבירות לפי פקודת העיריות, פקודת המועצות המקומיות, וחוק התכנון והבניה, תשכ"ה-1965, ולפי תקנות, צווים וחוקי עזר על פיהם, וכן בעבירות לפי החיקוקים המנויים בתוספת השלישית, לרבות תקנות, צווים וחוקי עזר על פיהם.

ג. תיקי ברירת משפט - תיקי חניה שבהם ביקשו אזרחים להישפט. 

ד. צווי סגירה ושימוש חורג לפי חוק רישוי עסקים. 

ה. הפסקת בניה וצווי הריסה לפי חוק התכנון והבנייה. 

לפי חוק בתי המשפט, יש לבית משפט השלום סמכות מקבילה לדון בעניינים מקומיים, וההוראות החלות על בית משפט השלום בעניינים פליליים חלות אף על בית משפט מקומי.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק בתי המשפט, בספר החוקים הפתוח
* פקודת המועצות המקומיות, בספר החוקים הפתוח
* בית משפט לעניינים מקומיים - חיפה באתר עיריית חיפה

| בתי משפט מיוחדים |
| --- |
| ערכאת בית המשפט המחוזי | בית משפט לעניינים מינהליים • בית משפט לימאות • בית משפט כלכלי |
| ערכאת בית משפט השלום | בית משפט לנוער • בית משפט לעניינים מקומיים • בית משפט לענייני משפחה • בית משפט לתביעות קטנות • בית משפט לתעבורה |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
**ריגוש** הוא מחזה מאת הלל מיטלפונקט, שהועלה בתיאטרון בית ליסין בין השנים 2005 ל-2007. המחזה זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2005, פרס שחקנית השנה לדפנה רכטר ופרס שחקנית המשנה לנעמי פרומוביץ'.

עלילה
-----

המחזה עוסק במיקה, אמנית וידאו ארט סובלת מנדודי שינה. מציעים לה עבודה בתערוכה "המחלה כמטאפורה" והיא מוותרת עליה כי היא לא מוצאת נושא. היא הולכת למעבדת שינה ושם היא פוגשת את סופי שחולה במחלת שינה נדירה. סופי חולה בנרקולפסיה, כלומר היא נרדמת בלי שליטה. מיקה מחליטה לקחת את סופי ולעשות את העבודה עליה. והקשר ביניהן מתחזק.

בינתיים הקשר בינה ובין בעלה מתרופף. מיקה עוזבת את הבית ועוברת לסטודיו כדי שתוכל לעבוד כל הזמן ובינתיים היחסים בינו לבין חברתה הטובה ביותר של מיקה, נוני, נהיים קרובים מאוד עד שהם מגיעים למחוזות רומנטיים.

נוני באה אל מיקה כדי לספר לה שהיא שכבה עם בעלה ומיקה רבה עם נוני ולאחר מכן גם רבה עם בעלה ועוזבת את הבית רשמית. בזמן שהיא עובדת נוני עוברת לבית שלה והיא נשארת בסטודיו עם סופי ומצלמת אותה בשנתה.
כשמגיע הרופא לדבר עם מיקה מגלה שכל ההתקפים של סופי שהיא צילמה הם מזויפים ושהמחלה שלה כבר בשליטה מלאה. היא כועסת על סופי וזורקת אותה.

מיקה מגיעה לשפל המדרגה. אין לה משפחה, חברים, עבודה. אפילו את הבן שלה היא כבר לא רואה. ובנוסף להכול היא לא ישנה בלילה. אחרי שהיא מגיעה לבית ומביכה את עצמה לפני בעלה וחברתה הכי טובה היא חוזרת לסטודיו ששם היא מוצאת את סופי ואת החבר שלה. שכועס מאוד על כך שבגללה סופי כל הזמן הזה הייתה רחוקה ממנו. והוא כועס עוד יותר על כך שהיא זרקה אותה לרחוב. הוא מאיים לשרוף את כל חומר הצילום ואז הוא מפנה את המצלמה את מיקה. הוא רוצה לתת לה את ההרגשה איך זה שמנצלים אותך ומצלמים אותך. שם מגיעה נקודת השבירה של מיקה. היא לוקחת את הדלק שאיתו הוא איים לשרוף את החומרים והיא שופכת על עצמה. אין לה מה להפסיד והיא מתפרקת. אחרי התרסקות הזאת של מיקה, סופי והחבר שלה בהולכים ומשאירים את מיקה לבדה.

את הסרט שלה מיקה עשתה על נדודי השינה שלה. והיצירה שלה הייתה אחת המוערכות בתערוכה. אבל הכי חשוב. בסוף המחזה רואים אותה שוכבת במיטתה ובעלה מעיר אותה ומספר לה על כמה התערוכה הצליחה. ואז היא ישנה. ובעלה שוכב לידה.

ההפקה של בית ליסין
------------------

* מחזאי ובמאי: הלל מיטלפונקט
* שחקנים: דפנה רכטר (מיקה), יורם חטב, נעמי פרומוביץ' (סופי), אורנה כץ (נוני), דרור ברוך, שי אגוזי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריגוש באתר הבמה
* ריגוש בבית ליסין
* איתן בר-יוסף, עכבר העיר, פיהוק, באתר הארץ, 5 במרץ 2006
* מיכאל הנדלזלץ, חיים, שקרים ווידאוטייפ, באתר הארץ, 7 בפברואר 2006
**רון האדריק** (באנגלית: **Ron Haddrick**;‏ 9 באפריל 1929 – 11 בפברואר 2020) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, שחקן קריקט ושדרן רדיו אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

נולד באדלייד שבאוסטרליה, בנם היחיד של אוליב מיי ואלכסנדר נורמן האדריק. בשנות ה-50 היה שחקן קריקט מקצועי וייצג שלוש פעמים את מדינת דרום אוסטרליה בתחרות הארצית לקריקט "Sheffield Shield". הופיע לראשונה כשחקן תיאטרון ב-1946, במסגרת תיאטרון טיבולי בעירו אדלייד. בהמשך הוזמן לשחק בתיאטרון שייקספיר המלכותי באנגליה, ולאחר מכן חזר לאוסטרליה ושיחק בעשרות הפקות תיאטרון בסידני וברחבי אוסטרליה. זכה במספר פרסי תיאטרון באוסטרליה.

האדריק השתתף במספר סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה לאורך הקריירה. סרטו הראשון "בן המלך והעני", והסרט האחרון בו שיחק היה "קרנבל". כן השתתף בפרקים מסדרות אוסטרליות ידועות כגון "קרוב רחוק". בסדרה "איים אבודים" גילם את Q, רודן השולט באיים ומשאיר את תושביו אבודים בזמן (200 שנה).

האדריק הופיע גם ברשת הרדיו ABC האוסטרלית, ולאורך השנים שידר מאות שידורי דרמה, תעודה והקראת שירה.

נפטר בשנת 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון האדריק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רון האדריק, באתר AllMovie (באנגלית)
* רון האדריק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb141846454 (data)
* ISNI: 0000 0001 1474 6610
* LCCN: no2010029359
* SNAC: w6738hns
* SUDOC: 18365238X
* VIAF: 107451190
* WorldCat: lccn-no2010029359

 |
פאייטים כתומים
**פאייטים** (מצרפתית: **Paillettes**; בתרגום ישיר לעברית: **נוצצים**) הם חרוזים נוצצים קטנים בצורת דיסק.

פאייטים משמשים בביגוד ובתחפושות. פאייטים עשויים להיות תפורים שטוחים אל הבד, כך שלא יזוזו ויש פחות סיכוי שייפלו, או שהם עשויים להיות תפורים בנקודה אחת בלבד, כך שישתלשלו וינועו בקלות, ויתפסו יותר אור.

היסטוריה
--------

תקריב של נעל מכוסה בפאייטים זהובים
היסטורית ברחבי חלקים רבים של העולם, הצמדת מטבעות מתכת ותכשיטים לבגדים נעשתה כדי להציג עושר, מעמד או לשמור על הפריט מאובטח היטב.

מארג פאייטים ורודים
קיימות עדויות לכך שפאייטים מזהב שימשו כקישוט על בגדים או אביזרים בעמק האינדוס כבר בשנת 2500 לפני הספירה. פאייטים מזהב מוצק שנתפרו לבגדי מלכות נמצאו בתוך קברו של תות ענח' אמון.

פאייטים (העשויים בעיקר מפיסות מתכות מחזירות אור) שנתפרו לתוך ז'קטים, מצנפים ושמלות היו פופולריים בקרב האצולה והעשירים במהלך המאות ה-17 עד ה-19.

במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, לאחר גילוי קבר תות ענח' אמון, פאייטים זכו לפופולריות מחודשת כתוצאה מהתעניינות מחודשת בתרבות מצרים העתיקה. השימוש בפאייטים (העשויים בדרך כלל ממתכת) זכה לפופולריות רבה כהצהרה אופנתית על ידי פלאפריות בתקופה זו.

בשנות ה-30 של המאה ה-20 יוצרו פאייטים קלים מג'לטין בציפוי מתכת, שהיו פחות כבדים משמעותית ממקביליהם ממתכת. עם זאת, פאייטי הג'לטין היו נמסים אם הם נרטבים או מתחממים מדי. חברת ייצור ההלבשה Algy Trimmings Co. יחד עם Eastman Kodak, ייצרה פאייטים מפלסטיק שקוף, אך הם היו שבירים. מאוחר יותר נעשה שימוש בסרט פוליאסטר כדי להקיף את הפאייטים העשויים פלסטיק כדי שיוכלו להישטף בבטחה. בסופו של דבר, פלסטיק ויניל החליף בדרך כלל את שילוב סרט הפוליאסטר והפלסטיק בגלל העמידות ועלות התועלת שלו.

בסוף שנות ה-60, פאייטים החלו להיות בשימוש נרחב על ידי מוזיקאים פופולריים כמו הסופרימס. פאייטים המשיכו להיות פופולריים בשנות ה-70 ותחילת שנות ה-80.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאייטים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dukes, Tanya, An Abbreviated History of the Sequin's Long, Colorful Life, Yahoo News, ‏4 בדצמבר 2020
2. ↑  Kot Diji phase gold sequins, Harappa.com, ‏2005
3. 1 2 3 4 5 6 7  Spivack, Emily, A History of Sequins from King Tut to the King of Pop, Smithsonian Mag, ‏28 בדצמבר 2012
4. ↑  Marshall, Shonagh, A Brief History of the Sequin, AnOther Magazine, ‏8 ביוני 2016
5. 1 2  Leaper, Caroline, The surprising history of sequins- a symbol of decadent dressing since 1341 BC, דיילי טלגרף, ‏13 בנובמבר 2017
6. ↑  Lasane, Andrew, 5 Sparkling Facts About Sequins, Mental Floss, ‏16 באוגוסט 2016
**טרנסגלוטמינאז**, המכונה "דבק בשר", משמש בתעשיית המזון לחיבור של נתחי בשר לקבלת מרקם אחיד. זהו שם שניתן למשפחת אנזימים המזרזים היווצרות של קשרים איזופפטידיים בין קבוצת אמינים חופשיים (למשל, חלבון או פפטיד ליזין) לבין קבוצת אציל, בסוף שייר של חלבון או של פפטיד גלוטמין; בתגובה המייצרת גם מולקולת אמוניה.

אנזים זה מסווג בתור EC.

טרנסגלוטמינאז תועד לראשונה בשנת 1959. פעילותו הביו-כימית המדויקת התגלתה במנגנון קרישת הדם, בחלבון פקטור XIII, ב-1968.

מנגנון פעולה
------------

טרנסגלוטמינאז מייצר פולימרים של חלבונים בעלי קשרים רבים במיוחד ובלתי מסיסים. חשיבותם של פולימרים ביולוגיים אלה לאורגניזמים לא תסולא בפז, שכן הם מאפשרים לייצר חסמים ומבנים יציבים, כגון קרישי דם (פקטור XIII בקרישת דם), עור ושיער.

התגובה לאנזים נחשבת לבלתי הפיכה, ולכן כל שימוש רפואי בו חייב להיעשות תוך שימוש במנגנוני בקרה מקיפים.

שימוש בתעשיית המזון
-------------------

שלושה נתחי בשר שחוברו באמצעות טרנסגלוטמינאז, "דבק בשר". לאחר מספר שעות בהן האנזים יעבוד, ניתן יהיה להוריד את עטיפת הניילון, לפרוס את החתיכה המודבקת, לבשל אותה - ולהגישהּ.
טרנסגלוטמינאז מופק בתהליך של התססת בקטריות מסוג Streptomyces mobaraensis בכמויות מסחריות, או מדם בעלי חיים.
בתעשיית המזון המסחרית נעשה בו שימוש כדי לחבר חלבונים ולמעשה ניתן להשתמש בו כ"דבק", כדי לשפר מרקמים של מיני מזון עשירים בחלבון, כמו סורימי (תחליף בשר סרטן) או נקניקים. האנזים משמש גם בתהליכים נוספים, כמו ייצור בשר מעובד וקציצות דגים.

שימושים בבישול מולקולרי
-----------------------

טרנסגלוטמינאז הוא רכיב נפוץ גם במטבח המולקולרי, שם משתמשים בו בעיקר כדי לשלב מרקמים חדשים עם טעמים קיימים.
הסטון בלומנטל, שף בריטי מפורסם וממובילי הגסטרונומיה המולקולרית בעולם, הוא הראשון שהכניס את הטרנסגלוטמינאז למטבח המודרני; ווילי דופרסן, שף אמריקאי שעוסק גם הוא בגסטרונומיה מולקולרית, המציא בעזרתו "פסטה" שעשויה כמעט לגמרי מבשר חסילונים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  2.3.2.13 וקשרים שנוצרו באמצעותו מאופיינים בהתנגדות גבוהה לחיתוך פרוטאוליטי (פרוטאוליזה)
2. ↑  Clarke DD; Mycek MJ; Neidle A; Waelsch H (1959). "The Incorporation of Amines Into Proteins". *Arch Biochem Biophys*. **79**: 338–354. doi:10.1016/0003-9861(59)90413-8.
3. ↑  Pisano, JJ; Finlayson, JS; Peyton, MP (1968). "[Cross-link in fibrin polymerized by factor 13: epsilon-(gamma-glutamyl)lysine.]". *Science*. **160** (3830): 892–3. doi:10.1126/science.160.3830.892. PMID 4967475.
4. ↑  Griffin M; Casadio R; Bergamini CM (2002). "Transglutaminases: nature's biological glues". *Biochem J*. **368** (Pt 2): 377–96. doi:10.1042/BJ20021234. PMC 1223021. PMID 12366374. אורכב מ-המקור ב-2006-04-20.
5. ↑  Köhler, Wim (2008-08-22). "Gelijmde slavink" (בהולנדית). NRC Handelsblad. נבדק ב-2009-03-05.
6. ↑  Yokoyama K; Nio N; Kikuchi Y (2004). "Properties and applications of microbial transglutaminase". *Appl. Microbiol. Biotechnol*. **64** (4): 447–54. doi:10.1007/s00253-003-1539-5. PMID 14740191.