recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**משה-רז רוזנצוויג** (11 במרץ 1951 – 9 באוקטובר 1973) היה מפקד פלוגת שריון בגדוד 71 שלחם תחת חטיבה 7 במלחמת יום הכיפורים, ועוטר בעיטור העוז על שהמשיך להילחם לאחר שספג פציעות קשות ועל חילוץ צוותו הפגוע של מג"ד 71, משולם רטס, תחת אש.

ביוגרפיה
--------

רוזנצוויג נולד ב-11 במרץ 1951 בחיפה למלכה ולשמואל, וגדל בכפר אתא. כשהיה בן 14 הצטרף למחזור ט"ו של הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה.

באוגוסט 1969 התגייס רוזנצוויג לחיל השריון, ועבר קורס מפקדי טנקים, קורס קצינים, קורס קציני שריון וקורס מפקדי פלוגות. בשנת 1972, בעקבות פטירת אימו, הועבר לבקשתו לתפקיד מפקד מחלקה בפנימייה הצבאית בחיפה על מנת שיוכל לדאוג לאביו. במאי 1973 נשא לאישה את חברתו יפה.

עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים הוזעק רוזנצוויג לשמש מפקד פלוגה כ' בגדוד 71, שהוקם ב-4 באוקטובר. בערב יום הלחימה הראשון נפגע הטנק ממנו פיקד, ורוזנצוויג נפצע מעל עינו, אך רוזנצוויג החליף טנק והמשיך לפקד על הפלוגה על אף הפציעה. בהמשך הלחימה נפגע גם בכתפו.

בבוקר ה-9 באוקטובר לחם עם פלוגתו בקרב עמק הבכא. לאחר שטנק המג"ד, משולם רטס, נפגע, הוביל רוזנצוויג את חילוץ צוות הטנק תחת אש. לאחר החילוץ נפגע הטנק של רוזנצוויג והתלקח. זונצוויג הצליח לצאת מהטנק הבוער אך נפטר מפצעיו בבית החולים בהמשך אותו יום.

לאחר שנפל הועלה בדרגה לדרגת סרן, והוענק לו עיטור העוז.

> 
> תיאור המעשה: סרן משה רוזנצוייג ז"ל היה מ"פ בגדוד טנקים שלחם ברמת הגולן. בזמן מלחמת הבלימה לחם למופת, והמשיך להילחם גם לאחר שנפצע בפעם הראשונה מעל לעין ואחר כך בכתף. למרות פציעותיו הקשות המשיך להוביל את פלוגתו, ואף עמד בראש מבצע החילוץ של המג"ד. הוא נכנס לשטח שנשלט באש הסורים וחילץ את המג"ד וצוותו שנפגעו מפגיעה ישירה. לאחר החילוץ נפגע בשלישית ונהרג. היה זה ביום י"ג בתשרי התשל"ד (9 באוקטובר 1973). סרן משה רוזנצוייג ז"ל שימש דוגמה למפקד וחבר בשדה הקרב, והצטיין באומץ לבו, בתושייתו ובקור רוחו.
> 
> 
> 
> — מרדכי גור, רב־אלוף, ראש המטה הכללי
>

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של משה-רז רוזנצוויג, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* משה רוזנצוויג, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה רוזנצוויג, באתר "בהשקט ובבטחה"
**דוד (דודי) רשלבך** (8 במאי 1953, כ"ג באייר ה'תשי"ג – 21 באוקטובר 1973) היה לוחם בחיל השריון בצה"ל. שירת בחטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, ונפל במהלך המלחמה בקרבות החזית הדרומית במתחם "מיזורי", על לחימתו עוטר בעיטור העוז.

ביוגרפיה
--------

דוד, בן שרה ויוסף, נולד ב-8 במאי 1953 ביפו. הוא למד בבית-הספר היסודי "עליות" ברמת גן וסיים את לימודיו התיכוניים בבית-הספר "עמל" בתל אביב. הצטרף עוד בנעוריו לתנועת "הנוער העובד והלומד", בקן רמת-גן ושימש שם כמדריך. בתקופה הקצרה שנותרה לו עד למועד גיוסו, התנדב לעבוד בקיבוץ מגל, משום שרצה לעבוד עם בעלי-החיים, שכה אהב.

התגייס בתחילת מאי 1971 והוצב לשרת בחיל השריון. לאחר הטירונות ולאחר שהשלים קורס למקצועות הטנק הוצב ביחידת טנקים קדמית באזור תעלת סואץ.

### מלחמת יום הכיפורים

כשפרצה מלחמת יום הכיפורים דוד היה חלק מגדוד 184 בחטיבה 14, הוא שרד את הקרבות הקשים של החווה הסינית, וצורף לחטיבה 600. בצהרי 21 באוקטובר נשלחו ארבעה טנקים לאתר יחידת חי"ר מצרית במתחם "מיזורי" סמוך לחווה הסינית. מיד בתחילת הקרב נפגעו שלושה טנקים והטנק של דוד נותר הטנק הכשיר היחידי, דוד לא היסס וקפץ חשוף לעבר הטנקים האחרים במטרה לחלץ משם את הפצועים לטנק שלו. מיד לאחר מכן נפגע גם הטנק שלו וצוות הטנק זינק לעבר תעלה סמוכה, דוד התחיל לידות רימוני יד לעבר החיילים המצרים, וכשאזלו הרימונים החל לידות אבנים במטרה לגרום למצרים לחשוב שעדיין מיידים עליהם רימונים. החיילים המצרים הבינו זאת והתחילו להתקרב לעבר החיילים הישראלים, שהחליטו להיכנע. דוד לא השלים עם הכניעה וזינק לאחד הטנקים הבוערים, במטרה למצוא בו רימונים נוספים, חבריו צעקו לו שייכנע, אך הוא הוציא את גופו המפויח מהצריח והשליך רימון לעבר המצרים. מיד לאחר מכן הוא נפגע מצרור מקלע בראשו ונהרג במקום.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה הובא דוד לקבורה בבית העלמין הצבאי בקרית שאול, הוא הועלה אחרי מותו לדרגת סמל ראשון.

במאי 1975 הוענק לו עיטור העוז. בכתב העיטור תוארו מעשיו:

> 
> ביום 21 באוקטובר 1973, בעת הקרב על מערך "מיסורי", נפגע הטנק שסמל דוד רשלבך ז"ל לחם ממנו. יחד עם אנשי-צוות של טנקים נוספים שנפגעו - תפס עמדה במרכז מתחם מצרי וניהל אש עם כוח מצרי עדיף שסגר עליהם. משאזלה התחמושת והמצרים כיתרו את החיילים, זינק סמל דוד רשלבך ז"ל לעבר הטנק הבוער, נכנס לתוכו, הפעיל נשק והשליך רימונים לעבר המצרים, עד שנהרג בקרב זה. סמל דוד רשלבך ז"ל גילה אומץ-לב, עוז-רוח וגבורה בסרבו ליפול בשבי המצרי.
> 
> 
> 
> 

שמו של רשלבך הונצח באנדרטת יד לשריון, ביד הזיכרון לבני גוש דן שנפלו במערכות ישראל ובאנדרטת גדוד 184.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד רשלבך, באתר יזכור של משרד הביטחון
* עיטור העוז שהוענק לדוד רשלבך, באתר הגבורה
* סמ"ר רשלבך דוד, באתר עמותת חטיבה 600.
* כתבה על דוד רשלבך בעיתון במחנה מיום 9/5/1975
* דוד רשלבך, באתר חטיבה 14
* קטע מהספר "בשבי המצרי במלחמת יום הכיפורים – יומנו של שריונר", מאת אבי וייס שבו מופיע רשלבך

ביאורים
-------

1. ↑  ככל הנראה שימש כתותחן

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ilan Kfir, אילן. כפיר, **Bi-netive ha-esh : Ḥaṭivah 600 be-Milḥemet Yom ha-Kipurim**, 2018, עמ' 194, ISBN 978-965-564-819-5
**פיטר ויליאם קראוזה** (באנגלית: **Peter William Krause**; נולד ב-12 באוגוסט 1965) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ומפיק סרטים אמריקאי. קראוזה זכה בפרס גילדת שחקני המסך, והוא ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור נייט פישר בסדרת הדרמה המצליחה "עמוק באדמה".

ביוגרפיה
--------

קראוזה נולד במינסוטה לזוג הורים מורים. אימו לימדה בבית ספר יסודי ואביו לימד אנגלית בבית ספר תיכון. יש לו אח ואחות: מייקל ואיימי.
בשנת 1987, סיים תואר ראשון בספרות אנגלית. בנוסף יש לו תואר שני במשחק מאוניברסיטת ניו יורק.

### קריירה

בשנת 1987 ביצע את תפקיד משחק הראשון שלו בסרט "Blood Harvest" בתפקיד סקוט.

בתחילת שנות ה-90 ביצע קראוזה מספר הופעות אורח בסדרות טלוויזיה מוערכות כמו "סיינפלד", "בברלי הילס 90210", "אלן". בשנת 1996, נכנס קראוזה כדמות אורחת לסיטקום "סיביל" במשך 4 עונות. ב-1997 שיחק בקומדיה הרומנטית "חיי האהבה" לצד קארלה גוג'ינו. בשנים 1998–2000 השתתף קראוזה בשתי עונות של סדרת הדרמה של ABC כדמות ראשית, "ספורט באוויר" שיצר אהרן סורקין.

קראוזה כיכב כדמות הראשית בסדרת הדרמה של HBO, "עמוק באדמה" במשך 5 עונות (2001–2005). הוא קיבל 7 מועמדויות שונות (כולל 3 מועמדויות לפרס אמי) בשל גילום התפקיד של נייט פישר.

בשנת 2004 שיחק בתפקיד האנק אוונס בסרט "אהבה במקום אחר" לצד נעמי ווטס. ב-2006, שיחק בתפקיד ראשי במיני סדרה "החדר האבוד".

בשנת 2008 שיחק בסדרת הדרמה "כסף, דארלינג" ברשת ABC את דמותו של ניק ג'ורג', עורך דין אידיאליסט, לצידו דונלד סאת'רלנד. ב-2009 שב לעונה השנייה של הסדרה.

בין השנים 2010–2015 כיכב בתור אדם בריוורמן בסדרה של NBC, "הורים במשרה מלאה", אשר מבוסס על הסרט משנת 1989 "הורים במשרה חלקית".
בין השנים 2016–2017, שיחק קראוזה בסדרה של שונדה ריימס (האנטומיה של גריי) "תופסת" את דמותו של בנג'מין, הארוס של אליס (מיריי אינוס) אשר מחפשת אחריו לאחר היעלמותו בשל חוב כספי אשר צריך להשלימו עם שותפיו.

משנת 2018 מככב קראוזה בסדרה המשטרה "מוקד 911" בגילום התפקיד בובי נאש. ב-2018 שיחק בסרט הקולנוע הביוגרפי "ג'ודי הקדושה" בכיכובה של מישל מונאהן.

### חיים אישיים

לקראוזה בן בשם רומן שנולד ב-2001 מחברתו לשעבר כריסטין קינג.
משנת 2010, הוא בזוגיות עם השחקנית לורן גרהאם. הם נפגשו לראשונה ב-1995 כאשר השתתפו בקומדיית המצבים "קרולין בעיר הגדולה", והפכו לזוג כאשר שיחקו אחים בסדרה "הורים במשרה מלאה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר קראוזה** בוויקישיתוף

* פיטר קראוזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פיטר קראוזה, באתר AllMovie (באנגלית)
* פיטר קראוזה, באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* פיטר קראוזה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* פיטר קראוזה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264113605171
* BNE: XX4805945
* BnF: cb15107697k (data)
* GND: 132179261
* ISNI: 0000 0001 1478 342X
* LCCN: no2003030999
* NTA: 304900710
* SUDOC: 109721403
* VIAF: 41162060242751400400
* WorldCat (עם VIAF): 41162060242751400400

 |
**איתן יריב** (נולד ב-25 בינואר 1948) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד מערך כוחות הנ"מ.

אחלה גבר 

ויש לו נכד בשם עמרי הגואט

ביוגרפיה
--------

יריב הוא בוגר בית הספר הריאלי והפנימייה הצבאית לפיקוד. התגייס לצה"ל ב-1965 ועשה את שירותו הצבאי במערך כוחות הנ"מ.

במלחמת יום הכיפורים פיקד על יחידה 138 - יחידת טילי הוק הצפונית, במהלך המלחמה קלטה היחידה בפיקודו סוללת טילי הוק חדשה שהגיעה ברכבת האווירית מארצות הברית. בשנים 1979 עד 1981 פיקד על גדוד נ"מ של תותחי וולקן M61 וטילי סטינגר. לאחר מכן פיקד על אגד נ"מ מרחבי ושימש ראש ענף תורה והדרכה במפקדת כוחות הנ"מ. ב-1984 מונה למפקד כוחות הנ"מ וכיהן בתפקיד עד 1988, ב-1989 פרש משירות קבע. זוכה מדליית "מעל ומעבר" מטעם מפקד חיל האוויר לשנת 2022 על פועלו ארוך השנים בחיל. נכון לשנת 2022, תא"ל יריב ממשיך בשירות מילואים פעיל ביש"ם (יחידת השליטה והמבצעים). 

לאחר פרישתו מצה"ל, עסק בתחום הייעוץ הביטחוני בתחומי השליטה ובקרה, הגנה אווירית והגנה מפני טילי קרקע-קרקע. הוא חבר הנהלת העמותה הישראלית להגנה בפני טילים.

יריב בוגר תואר ראשון בהיסטוריה ולימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת ניו הייבן בקונטיקט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איתן יריב** בוויקישיתוף
* תא"ל (במיל.) איתן יריב, אתר העמותה הישראלית להגנה בפני טילים
* זהר נייגר, ‏סמל לתרומתם: מח"א מעניק את מדליית "מעל ומעבר", באתר חיל האוויר הישראלי, 13 באפריל 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתן יריב, באתר "בהשקט ובבטחה".

| מפקדי מערך ההגנה האווירית |
| --- |
|  פיקוד הנ"מ (1950-1971) | בוריס סניור • משה תמיר |  |
|  מערך הנ"מ (1965-2011) | אריה גור • משה תמיר • מאיר שריב • רוניה לפיד • מאיר שריב • איתן יריב • אורי רם • יצחק בירן • גלעד רמות • אריה פישביין • יאיר דורי • אילן ביטון • דניאל מילוא • דורון גביש |
|  מערך ההגנ"א (2011-) | דורון גביש • שחר שוחט • צביקה חיימוביץ' • רן כוכב • גלעד בירן |
דיוקן של רקמייה שצייר ז'אק-לואי דויד, המוצג כיום בלובר, על שם ציור זה נקרא הרהיט המוצג בו "ספת רקמייה"
דיוקן של רקמייה שצייר פרנסואה ז'ראר
**ז'אן-פרנסואז ז'ולי אדלד ברנאר רקמייה** (בצרפתית: **Jeanne-Françoise Julie Adélaïde Bernard Récamier**, ידועה גם כ**ז'ולייט רקמייה** או **מאדאם רקמייה**; 4 בדצמבר 1777 - 11 במאי 1849), אשת חברה בולטת בצרפת בראשית המאה ה-19.

נולדה בליון שבצרפת, בתם של ז'אן ברנאר, נוטריון במקצועו, ומארי-ז'ולי מאטון. ב-1793, בהיותה בת 15, נישאה לז'אק רקמייה, בנקאי אמיד בן 42, שהיה מאהבהּ של אמהּ במשך שנים רבות. באותה העת שרר בצרפת שלטון הטרור של רובספייר. ייתכן כי רקמייה היה אביה הביולוגי של ז'ולייט, ונישא לה כדי להבטיח שתירש אותו אם יוצא להורג, דבר שלא קרה. 

ב-1800 מונה ז'אק רקמייה לנשיא הבנק המרכזי של צרפת. מעמדו החדש של בעלה פילס את דרכה לצמרת החברה הפריזאית. המגזין Journal des Dames et des Modes דיווח על רעיונותיה בתחום האופנה, והיא אירחה בסלונה את האליטה הפוליטית והספרותית. בין באי ביתה היו קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה, ז'אן ויקטור מארי מורו, מאדאם דה סטאל ובנז'מין קונסטן.

ב-1803 אסר נפוליאון בונפרטה על מאדאם רקמייה לארח בביתה, בטענה שהמקום משמש לכינוסים של יריביו הפוליטיים. בתחילה חזרה רקמייה לעיר הולדתה ליון, ואחר כך עברה לרומא ולנאפולי, בה התיידדה עם יואכים מוראט, ורעייתו קרולין בונפרט, שהיו מעורבים בתוכניות להדיח את נפוליאון ולהשיב לכס השלטון את המלכים לבית בורבון. בסופו של דבר פתחה מחדש את הסלון שלה בקופה שבשווייץ, שם שהתה חברתה מאדאם דה סטאל.

ב-1805 ספג ז'אק רקמייה הפסדים כלכליים קשים. ז'ולייט תכננה להתגרש ממנו ולהינשא לנסיך אוגוסטוס פרדיננד מפרוסיה, אך אף שרקמייה הסכים, הדבר לא יצא לפועל.

לאחר הפלת שלטונו של נפוליאון, וחזרתו של לואי השמונה עשר, שבה רקמייה לפריז, וב-1817 פתחה מחדש את הסלון. בין אורחי הסלון הקבועים בתקופה זו היו פרנסואה-רנה דה שאטובריאן, פייר-סימון בלאנש וז'אן-ז'אק אמפר.

בערוב ימיה איבדה מאדאם רקמייה חלק ניכר מהונה, היא סבלה ממחלות שונות וראייתה נחלשה. אף על פי כן, לא איבדה את השפעתה ומעמדה בחברה הגבוהה בפריז. ב-1849 נפטרה רקמייה ממחלת הכולרה, ונקברה בבית הקברות של מונמארטר.

שמה של רקמייה נקשר ברהיט דמוי ספה עליו היא שרועה בציורו המפורסם של ז'אק-לואי דויד. הרהיט קרוי "ספת רקמייה" והוא למעשה כעין מיטה קצרה עם משענת בצדה האחד. קרוי גם "ספת הסבה".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'ולייט רקמייה** |

* Culture: first star of the salon סקירה על חייה של ז'ולייט רקמייה לקראת פתיחת תערוכה שעסקה בה, אתר הגארדיאן, 14.5.2009
* ז'ולייט רקמייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי ז'ולייט רקמייה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* ז'ולייט רקמייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010173743005171
* BIBSYS: 90757071
* BNE: XX1304897
* BnF: cb12215767d (data)
* CANTIC: a10689552
* CiNii: DA06763526
* GND: 118641891
* ISNI: 0000 0001 2037 0584
* LCCN: n50046071
* NKC: jo2015870307
* NLA: 35444709
* NLG: 130764
* NLP: a0000001227175
* NTA: 071045031
* RERO: 02-A003775130
* RKD: 419694
* SELIBR: 88805
* SNAC: w6gb404x
* SUDOC: 030818931
* Trove: 955130
* ULAN: 500354848
* VcBA: 495/38156
* VIAF: 36967757
* WorldCat: lccn-n50046071

 |
**ג'וזף פול גלהרדט** (באנגלית: **Joseph Paul Gelhardt**; נולד ב-4 במאי 2002 בליברפול שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ. גלהרדט משחק בנבחרת אנגליה עד גיל 20.

קריירת מועדונים
---------------

גלהרדט גדל במחלקת הנוער של ויגאן את'לטיק. הוא ערך 19 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בהן הבקיע שער אחד.

ב-10 באוגוסט 2020 חתם גלהרדט על חוזה לארבע עונות בלידס יונייטד מהפרמייר ליג. ב-21 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון על פולהאם במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג לעונת 2021/2022. ב-16 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לסאות'המפטון במסגרת המחזור השמיני לעונת 2021/2022. ב-11 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 לצ'לסי במסגרת המחזור ה-16 בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך 20 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.

עקב מיעוט הופעותיו בשורות לידס בעונת 2022/2023, בעיקר כמחליף, עבר גלהרדט ב-27 בינואר 2023 בהשאלה לסנדרלנד מהצ'מפיונשיפ עד לסיום העונה.

לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, נכנס כמחליף במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי, שהסתיים בתוצאה 2-2. ב-9 באוגוסט פתח בהרכב והבקיע את שערו הראשון לעונה במסגרת גביע הפוטבול ליג מול שרוסברי טאון, שהסתיים בניצחון בתוצאה 1–2.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ו גלהרדט** בוויקישיתוף
* ג'ו גלהרדט, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joe Urquhart, Leeds land signature of highly-rated Wigan youngster on a four-year deal, *Yorkshire Evening Post*, 10 August 2020
2. ↑  Dafydd Pritchard, Leeds United 2 Cardiff City 2, *BBC Sport*, 6 August 2023
3. ↑  Leeds United 2-1 Shrewsbury Town: Pascal Struijk gives Daniel Farke first win as boss, *BBC Sport*, 9 August 2023
הפגנה של נשים בשחור נגד הכיבוש ונגד מלחמת עיראק, פברואר 2003
**נשים בשחור** היא תנועת שמאל בינלאומית שמקורה בישראל, הפועלת להגדרתה כנגד אלימות באמצעים בלתי אלימים. על פי נתוני הארגון, רשומים בו כ-10,000 חברים וחברות, אשר טוענים כי בעיות האלימות נגד נשים והמלחמות קשורות זו לזו. התנועה מורכבת בעיקר מנשים, ומשתפת פעולה גם עם גברים המזדהים עם עקרונותיה.

לתנועה אין מצע רשמי פרט להתנגדות לשליטה הישראלית בשטחים, כאשר כל קבוצה רשאית לבחור לעצמה אידאולוגיה נוספת בתחומים שונים; כך לדוגמה נחלקות ההתארגנויות השונות בשאלה האם לאפשר הצטרפות גברים לקבוצה.

היסטוריה
--------

הקבוצה הראשונה הוקמה בירושלים בשנת 1988 בעקבות פריצת האינתיפאדה הראשונה, וכמחאה על צעדים צבאיים שנעשו על ידי מדינת ישראל ביהודה ושומרון.

מקימות הארגון הכריזו על הקמת משמרת מחאה קבועה בימי שישי בכיכר צרפת שבירושלים, בה ילבשו בגדים שחורים לזכר האנשים שנהרגו במהלך המאבקים בין ישראל לפלסטינים משני צדי המתרס; הפגנה זו כוללת בעיקר שלטים שעליהם הכיתוב "די לכיבוש". בשנים הראשונות, צורת מחאה זו התפשטה לערים נוספות, ולקראת סוף האינתיפאדה הראשונה היו כשלושים משמרות מחאה במקומות שונים בארץ. עם חתימת הסכם אוסלו תפוצת הארגון בארץ החלה במגמת ירידה. בהפגנה לציון 20 שנה להקמת הארגון השתתפו מאות ספורות של משתתפים.

הארגון זכה לתמיכה גם בקרב נשים יהודיות בחוץ לארץ, שהחלו בתמיכה בפעילות בישראל, ובהמשך החלו לפעול גם בעניינים מקומיים. מלחמת עיראק הובילה לעלייה בהצטרפות נשים לקבוצות הארגון שבארצות הברית, כשפעילותן מתמקדת בהתנגדות למלחמה זו.

בעקבות מבצע עופרת יצוקה ארגן "נשים בשחור" הפגנות כנגד המבצע. פעילות הארגון כתבו מאמרים כנגד המבצע.

תנועת נשים-בשחור בישראל זכתה בפרס אאכן לשלום (1991), בפרס השלום של העיר סאן-ג'ובאהי ד'אסו באיטליה (1994) ובפרס Peacemaker מטעם אגודת השלום היהודית (2001). בשנת 2001 הוענק לתנועת-נשים בשחור העולמית פרס המיליניום לשלום על ידי קרן הפיתוח לנשים של ארגון האומות המאוחדות (UNIFEM).

לקריאה נוספת
------------

* שרה הלמן ותמר רפפורט, ‏אלה נשים אשכנזיות, לבד, זונות של ערבים, לא מאמינות באלוהים, ולא אוהבות ארץ־ישראל": "נשים בשחור" ואתגור הסדר החברתי , **תיאוריה וביקורת** 10, קיץ 1997
* Safran, Hannah, Alliance and Denial: Lesbian Protest in Women in Black, in Frankfort-Nachmias, C. & Shadmi E. Sappho in the Holy Land, State Uni. of NY Press,Albany, 2005
* Schachter, Sue, Lesbians in the WOmen's Peace Movement, in Frankfort-Nachmias, C. & Shadmi E. Sappho in the Holy Land, State Uni. of NY, Press,Albany, 2005

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשים בשחור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נשים בשחור
* הטלוויזיה החברתית, יאיר גיל, מי מפחד מאישה בשחור?, ‏08.02.2011
* אוסף תמונות ממשמרות מחאה של נשים בשחור באתר של יאיר גיל
* תמרה טראובמן, אחרי 20 שנות מחאה, הכיבוש לא הסתיים, אבל המסר כבר לא מאיים, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2007
* נשים בשחור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Who are Women in Black?, באתר הארגון, באמצעות וייבאק מאשין, ‏20 במאי 2021 (באנגלית).
2. ↑  אליעזר יערי, על הקצה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265849505171
* LCCN: n93107563
* VIAF: 149075966
* WorldCat: lccn-n93107563

 |
**הוביות** (נקראת גם "הוביוט", "הווביוט", "הביוט" ו"הובי") היא שפה ממשפחת השפות הדרום ערביות. השפה מדוברת בדרום חצי האי ערב, ודומה יותר לשפות אתיופיות מאשר לערבית. השפה נמצאת בסכנת הכחדה וכיום היא מדוברת באזור קטן על הגבול בין תימן לעומאן. מספר דובריה מוערך בכ-500 איש, מהם כמאה בעומאן וכ-400 איש בתימן. השפה אינה משויכת לקבוצה חברתית מסוימת אלא היא תחומה באזור גאוגרפי מסוים שבו כולם דוברים אותה. היא כמעט ואינה נחקרת ביחס לשפות אחרות ממשפחתה ורוב המידע הקיים עליה מגיע דווקא ממחקרים על השפות השכנות לה, מהרי וג'יבאלי. קשה להגדיר במדויק את מעמדה הבלשני של השפה כיוון שדובריה לרוב מדברים אותה כאשר היא בלולה עם המהרי.

השפה תועדה לראשונה ב-1981, אף על פי שאזכורים שלה כשפה אופציונלית ולא כניב קיימים כבר מ-1970. בשנים האחרונות מספר מחקרים הוכיחו את קיומה של השפה כשפה עצמאית. המחקרים כיסו את מרבית ההיסטוריה של השפה ואת התרבות המועברת בה. אומנם יש שלד מחקרי, אך מחקר על שפה זו רחוק מסיום.

תפוצה גאוגרפית
--------------

כפי שהוזכר לעיל, ההוביות נמצאת על גבול שתי מדינות, ולכן דובריה באים מרקעים שונים. ניתן למצוא דוברים של השפה מצפון וממערב למרכזה הגאוגרפי, למשל, ישנם מספר כפרים של דייגים על חוף האוקיינוס ההודי בהם השפה נפוצה. ישנה פרשנות שגויה שההוביות היא ניב של הג'יבאלי או של המהרי. פרשנות זו נובעת מכך שדוברי ההוביות נמצאים במגע מתמיד עם דוברים מהשפות האחרות באזור. רוב דוברי ההוביות הם רב-לשוניים ודוברים את השפה הנפוצה של האזור בו הם נמצאים גם אם לא באופן שוטף. 

מפת תפוצת השפה בדרום חצי האי ערב

סכנת ההכחדה
-----------

ההוביות נחשבת כשפה בסכנת הכחדה חמורה. מספר דובריה המדויק לא ידוע, אך מעריכים שמדובר במאות בודדות. רוב דובריה כיום הם בגיל מבוגר יחסית, כך שישנו חשש שהיכחדותה קרובה. האתר "אתנולוג" מסווג את השפה כשפה גוססת. כבר צוין לעיל שדובריה מבוגרים ללא סיכוי ללידת ילדים, ועקב כך סיכוייה של השפה לשרוד קלושים. הדרך היחידה שהשפה תוכל להישמר היא באמצעות חקיקה מטעם המדינות בהן נמצאים הדוברים; מצד קהילת הדוברים אין לה סיכוי לשרוד.
**אוניברסיטת אוסלו** (בנורווגית: **Universitetet i Oslo**) היא האוניברסיטה העתיקה ביותר, הגדולה והיוקרתית מבין האוניברסיטאות בנורווגיה, השוכנת בעיר הבירה אוסלו. האוניברסיטה חברה בגילדת אוניברסיטאות אירופאיות עתירות מחקר.

היסטוריה
--------

האוניברסיטה נוסדה בשנת 1811 בכריסטיאניה (שנקראה כך עד 1925 אז הפכה לאוסלו) בשם "אוניברסיטת פרדריק המלכותית" (בנורווגית: Det Kongelige Frederiks Universitet). אופן ארגונה של האוניברסיטה חיקה את זה של אוניברסיטת הומבולדט בברלין, אשר נוסדה רק שנה לפניה, והיא נקראה במקורה על שם המלך פרדריק השישי מדנמרק. שמה שונה בשנת 1939.

באוניברסיטה פועלות פקולטות לתאולוגיה (לותרנית), משפטים, רפואה, מדעי הרוח, מתמטיקה ומדעי הטבע, רפואת שיניים, מדעי החברה, וחינוך. הפקולטה למשפטים עדיין פועלת בקמפוס הישן של האוניברסיטה בשער קרל יוהנס, רחובה הראשי של אוסלו, בעוד רוב הפעילות בשאר הפקולטות מתקיימת בקמפוס החדש אשר בנייתו החלה בשנות ה-30 של המאה ה-20. פעילות הפקולטה לרפואה מתקיימת במספר מרכזים רפואיים באזור אוסלו.

נכון לתחילת המאה ה-21 באוניברסיטה לומדים כ-27,000 תלמידים ועובדים בה כ-4,000 אנשי סגל. האוניברסיטה נחשבת לאחד ממוסדות ההשכלה הגבוהה המובילים בסקנדינביה, ובעשור הראשון במאה ה-21 היא מדורגת באופן עקבי בין 100 המוסדות הראשונים בדירוג האקדמי של אוניברסיטאות בעולם. בשנת 2007 דורגה במקום ה-19 בין אוניברסיטאות אירופה. בשנת 2005 דורג סגל הפקולטה למדעי הרוח על ידי הירחון Times Higher Education כטוב ביותר בין אוניברסיטאות סקנדינביה, במקום ה-5 באירופה ובמקום ה-16 בעולם. עם תלמידי ומורי האוניברסיטה נמנים חמישה זוכים בפרס נובל.

החל משנת 2001 ליד האוניברסיטה פועל המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת אוסלו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת אוסלו (בנורווגית ובאנגלית)
* אוניברסיטת אוסלו, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת אוסלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אוניברסיטת אוסלו, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269096805171
* BIBSYS: 90054554
* BNE: XX162119
* BnF: cb12000281t (data)
* CiNii: DA12149260
* GND: 1013645-9
* ISNI: 0000 0004 1936 8921
* LCCN: n79043342
* LNB: 000204420
* MusicBrainz: 27db7d34-4819-4c3e-ae7f-35c82fb053cd
* NKC: ko2003183549
* NLA: 35402338
* NLG: 127108
* NSK: 000076277
* RERO: 02-A000192156
* SUDOC: 028101138
* Trove: 940134
* ULAN: 500304239
* VcBA: 494/4436
* VIAF: 145844349
* WorldCat: lccn-n79043342

 |
עטיפת ספרו של שבתאי קור - נהג חדש
**שבתאי קור** (נולד ב-29 באפריל 1981), הוא עיתונאי בעל טור ישראלי, תלמיד ישיבה לשעבר, שפרסם ספר אוטוביוגרפי על יציאתו בשאלה.

קורות חייו
----------

שבתאי קור נולד בשם שבתאי קורדובה, למשפחה חילונית ביפו. בהיותו ילד חזרה משפחתו בתשובה ועברה להתגורר בירושלים. בצעירותו למד בישיבה הספרדית "משכן ציון" בירושלים, ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני-ברק.

באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את סיפור יציאתו בשאלה בהמשכים ולאורך זמן בבלוג שלו ובפורום "יוצאים בשאלה". בשנת 2007 הוציא לאור בהוצאת כרמל את ספרו "נהג חדש". בספר הוא מתאר חיים של נער חרדי שנשלח לישיבה בת מאות תלמידים שאמורה לשמש כחומה מפני פיתויי הרחוב החילוני, ושאלות כפירה שאסורות להישאל. הספר מתאר את חייו כבחור ישיבה, את השאלות וההרהורים שלו על אמיתות האמונות הדתיות, את ההתחבטויות, ואת התהליך המורכב אותו עבר. הוא גם מתאר את הקושי הרב שביציאה מהעולם החרדי לעולם של תוהו ובוהו מוסרי ורגשי אליו הוא אינו מרגיש שייך.

במשך תקופה הפיץ את מאמריו ברשת, אחד מהם הוא "המדריך ליוצא בשאלה", שבו הוא מייעץ לחרדים המעוניינים לצאת בשאלה ונתקלים בקשיי התמודדות, בעיקר מצד ארגונים ממוסדים או אנשים פרטיים בחברתם הקודמת.

בתחילת 2014 יצא לאור ספרו השני 'זה ג'ונגל פה'.

קור פרסם טורים וביקורת ספרים באתר nrg.

קישורים חיצוניים
----------------

* שבתאי קור, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* אלון הדר, מי בכלל רצה להיות חילוני?, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2006 - ריאיון עם שבתאי קור לרגל צאת ספרו.
* החיים בכוכב שבתאי - יומן הרשת של שבתאי קור
* דרך אחת נותרה לי אל לבם, דרכו של הסיפור, באתר ynet, 30 בינואר 2007
* יציאתו בשאלה של ``שבתאי צבי`` - המאמרים המקוריים שכתב שבתאי בפורום יוצאים בשאלה בתפוז.
* נהג חדש – שאלות קשות ליוצא בשאלה - ראיון עומק עם שבתאי קור מאת רמי נוידרפר באתר אימגו.
* שבתאי קור, כשהאר"י פגש את הרבי, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2007
* כל הטורים של שבתאי קור ב-nrg
* החוזר בתשובה והיוצא לשאלה בדיון אינטימי החיים בכוכב שבתאי - שבתאי קור
* שבתאי קור חוזר בתשובה כאן התשובה החלקית פורום חרדים על כורחם באתר תפוז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311968705171
* ISNI: 0000 0000 6696 0558
* LCCN: no2007045551
* VIAF: 26839729
* WorldCat: lccn-no2007045551

 |
**התמנון האיטר** הוא רצועה מוזיקלית אינסטרומנטלית המופיעה באלבומה השני של להקת כוורת שיצא בשנת 1974. 

  

כשסנדרסון היה חבר בלהקת "השניצלים" עוד בשנת 1972, הוא התעניין במוסיקה ערבית. "השניצלים" הקליטו את הקטע האינסרומנטלי, עם תזמורת קול ישראל בערבית בניצוחו של זוזו מוסא. הקטע בסגנון ערבי אותו הלחין סנדרסון.
לימים סיפר סנדרסון סיפר לעיתון הארץ:   
שגיאות פרמטריות בתבנית:ציטוט   
פרמטרים [ מרכאןת ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

> 
> באתי לקול ישראל, ופתאום שמעתי מאחד הצריפים מוסיקה ערבית, שמאוד משכה אותי באותה תקופה. במובנים מוזרים היא היתה מאוד דומה בעיני לרוקנרול ובעיקר לבלוז. אז דפקתי על הדלת של הצריף, וכשנכנסתי ראיתי 20 גברים שבראשם עמד זוזו. אמרתי לו שכתבתי יצירה שמושפעת ממוסיקה ערבית והוא אמר 'תביא סקיצה'. זה מראה איזה איש פתוח הוא היה. לא הכירו אותי אז. הוא היה יכול לזרוק אותי קיבינימט
> 
> 
> 
> 

. 

זוזו מוסא היה זה שהציע גם את שם הלהקה "כוורת" או "התמנון האיטר".

קישורים חיצוניים
----------------

* כוורת ותזמורת רשות השידור - התמנון האיטר (קליפ), סרטון בערוץ "כוורת הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 02:45)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן שלו, זוזו מוסא היה לשם נרדף לתזמורת קול ישראל בערבית, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2011
הקלדה על מקלדת וירטואלית במכשיר אייפד
מקלדת וירטואלית אנגלית רגילה
**מקלדת מחשב וירטואלית** היא שרטוט של מקלדת מחשב שנמצא על מסך המחשב או על משטח אחר ומאפשר הקלדה על שרטוטי הקלידים שבו, בעזרת ממשק השליטה של הסמן. במשק השליטה של הסמן שולטים בעזרת אמצעי הצבעה, כגון עכבר המחשב, עט אלקטרוני, משטח נגיעה, headmouse ו-eyemouse או בעזרת או אצבעות המשתמש והחצים של המקלדת הפיזית.

מקלדת וירטואלית עשויה לשמש כהתקן טכנולוגיה מסייעת - דהינו היא יכולה לספק מנגנון קלט חלופי עבור משתמשים בעלי לקות שאינם יכולים להשתמש במקלדת פיזיתתת. עוד שימוש הוא כמקלדת על המסך עבור משתמשים רב לשוניים, אשר ללא הרף צריכים לעבור בין ערכות תווים שונים בשפות שונות. שימוש שלישי למקלדת מסך וירטואלית הוא עבור מחשבים המוצבים במקום בו אין מספק שטח עבור מקלדת מחשב פיזית. מקלדת המסך הווירטואלית מספקת תחליף נוח בעת מעבר בין בתחנות שונות או על מחשבים ניידים, אשר רק לעיתים רחוקות מגיעים עם מקלדות רב לשוניות.

מרבית מערכות ההפעלה מאפשרות החלפה בין פריסות המקלדת הפיזית (בדרך כלל shift-alt), במקביל לשינוי פריסת מקלדת תוכנה. במכשירים בהם לא קיים מקלדת פיזית בשפה הרצויה (כגון וסייענים אישיים דיגיטליים או מסך מגע טלפונים סלולריים המצוידים), מקובל להזין טקסט על ידי הקשה על מקלדת וירטואלית המובנית במערכת ההפעלה של המכשיר.

מקלדות וירטואליות ניתן לסווג לפי ההיבטים הבאים:

* מקלדת וירטואליות עם פריסות מקלדת מגע או חישה.שהשהשהשהשהשהשהש
* מקלדת המוקרנת בצורה אופטית על משטח.
* זיהוי כתב על גבי משטח בעזרת עט אלקטרונית.
* זיהוי תנועת ידיים על ידי רכיב אופטי.

מקלדת וירטואלית אופטית הומצאה על ידי מהנדסי IBM בשנת 2008. התקן זה מזהה ומנתח את תנועות היד או האצבע האנושית ומפרש אותן, זה מאפשר לחקות התקני קלט המופעל ידנית כמו עכבר או מקלדת. כל יחידות קלט מכני יכול להיות מוחלף על ידי התקנים וירטואליים כאלה.

קיימים באינטרנט אתרים שונים המאפשרים למשתמשים להקליד בשפתם על מקלדות זרות, בעיקר בבתי 'אינטרנט קפה' על ידי הצגה של מקלדות וירטואליות בשפות שונות.

כמו כן, קיימת מקלדת וירטואלית במערכות ההפעלה השונות שהוכנס על מנת לאפשר נגישות לבעלי מוגבלויות כך שיוכלו לבצע את כל הפעולות במחשב ביד אחת. למשל בחלונות החל מחלונות XP קיימת מקלדת וירטואלית בכלי נגישות (ניתן לגשת לכלי או דרך **עזרים -> נגישות -> לוח מקשים על המסך** או על ידי כתיבת **osk** בשורת ההפעלה).

ראו גם
------

* תפעול מחשב במתגים וסריקה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מקלדת וירטואלית** |

* מקלדת וירטואלית בעברית, ערבית ו-רוסית באתר המספק מקלדות וירטואליות בשפות שונות (הקישור אינו פעיל, 31.12.2020).
* מקלדת וירטואלית המשובצת בדף אינטרנט ומאפשרת בחירה בין 73 שפות להקלדה.
* Click-N-Type - מיזם המקלדת הווירטואלית החינמית הנגישה והרב שפתית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bhattacharya S, Basu A, & Samanta D.: Computational modeling of user errors for the design of virtual scanning keyboards. IEEE transactions on neural systems and rehabilitation engineering: a publication of the IEEE Engineering in Medicine and Biology Society. 16(4):400-9. 2008  
Betke, M. Gips, J. & Fleming, P.: The Camera Mouse: visual tracking of body features to provide computer access for people with severe disabilities. IEEE Transactions on Neural Systems and Rehabilitation Engineering 10(1) 1-10, 2002

| מקלדת מחשב סטנדרטית בעברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

 |

 |
**פלך** הוא רשת של בתי ספר תיכוניים תורניים־ניסויים לנערות בישראל. בית הספר הראשון הוקם בירושלים.

היסטוריה
--------

בית הספר נוסד בשנת תשכ"ו–1966 בירושלים על ידי בני הזוג פנינה והרב שלום רוזנבליט, שחיפשו מסגרת לימודית מתאימה לבתם. בבית הספר למדו לקראת תעודת בגרות והלימודים כללו גם לימודי גמרא ואנגלית.

בתחילה בית הספר פעל בדירת מגורים קטנה בשכונת בית וגן. לאחר מלחמת ששת הימים עבר להר ציון, ולאחר זמן מה השתקע בשכונת בקעה, ברחוב גדעון 14. בשנת 1995 עבר בית הספר למקום משכנו הנוכחי, ברחוב יהודה 31.[דרוש מקור]

הזוג רוזנבליט ניהלו את בית הספר במשך שבע שנים.[דרושה הבהרה] ב־1975 התנדבה פרופסור אליס שלוי, לנהל את בית הספר שהיה בסכנת סגירה והמשיכה בתפקיד 15 שנה. כניסתה של שלוי לתפקיד הביא לשינוי באוכלוסיית התלמידות. בתקופתה החלו לפנות לבית הספר תלמידות מהחינוך הממלכתי דתי. שלוי הביאה להכרה בפלך כבית ספר ניסויי. משנת 1990 ניהלה את בית הספר שירה ברויאר, ממייסדות "קולך". בתקופתה התמנתה אישה לתפקיד רב בית הספר. בשנת 2011 הפך בית הספר מתיכון ארבע־שנתי לבית ספר שש־שנתי, ורחל צור, בוגרת פלך בעצמה, התמנתה למנהלת חטיבת הביניים. בסוף 2015, מונתה סופי פפר, בוגרת אף היא, למנהלת בית הספר, לאחר שלימדה בפלך שנים רבות.

תוכנית הלימודים
---------------

תוכניות הלימודים הן במקצועות תנ"ך, גמרא, מדעי הרוח, מדעי הטבע, מדעי המחשב, שפות (ערבית, צרפתית ויידיש), תולדות האמנות, ואמנות פלסטית. לצידם ישנה פעילות בלתי-פורמלית ובה אירועי תרבות, ספורט, טיולי טבע וסיורים לימודיים.

שלוחות נוספות
-------------

בשנת 2000 נוסד בית ספר בבניין המועצה בקריית עקרון על ידי מספר הורים מרחובות – פלך קריית עקרון. מורות ומנהלות רבות הן בוגרות פלך ירושלים בעצמן. בעבר ניהלו את בית הספר עדינה שוורץ, יונית יעקובוביץ וחגית ברנע. בשנת הלימודים תשע"ט ניהלה שרית תורג'מן יפה את בית הספר, ובשנת הלימודים תש"פ חזרה לתפקיד סנדרין אלבאום בוחניק.

בשנת תשס"ט נפתחה שלוחה נוספת בזכרון יעקב, בהנהלת ברכה דביר. בשנת 2016 נוסדה בירושלים שלוחה לבנים, בשיתוף עמותת פלך ורשת אורט, בניהולו של שלום וייל. מקצועות הלימוד מחולקים לשלושה אשכולות: לימודי קודש, טכנולוגיה והומניסטיקה. בשנת הלימודים תשע"ה (2014), הוקם פלך תל אביב, בשיתוף פעולה של המוסדות פלך ירושלים והישיבה לאמנויות ולמדעים בר-אילן. בראש בית הספר עומדות הבוגרות ד"ר חנה פרידמן וד"ר רוני רצ'קובסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פלך
* אתר בית הספר בקריית עקרון
* אתר בית הספר בזכרון יעקב
* אתר בית הספר פלך בנים
* אתר בית הספר בתל אביב
* יאיר שלג, בזכותן יש דבר כזה - פמיניזם דתי, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  פלך: בית ספר תורני ניסויי לבנות, באתר www.pelech.org.il
2. ↑  קורות חיים של אליס שלוי, באתר cms.education.gov.il
3. ↑  טוביה צימוקי, חכמה לאשה ב"פלך", דבר, 11 בדצמבר 1978
4. ↑  דוד ארליך, מציאות חדשה בחברה דתית, דבר, 7 במרץ 1983
**חצי האי דור** (באנגלית: **Door Peninsula**) הוא חצי אי במזרח מדינת ויסקונסין שבארצות הברית. חצי האי הוא יעד נופש פופולרי. בתחומו של חצי האי נמצא חלקו הצפוני של מחוז בראון, חלקו הצפוני של מחוז קהוואני, וכל מחוז דור. עם השלמת יצירת תעלת סטורג'ן ביי ב-1882 הקצה הצפוני של חצי האי הפך לאי נפרד.

היסטוריה
--------

ברחבי חצי האי נמצאו עדויות ארכאולוגיות המעידות על כך שמספר שבטים אינדיאנים גרו לאורך ההיסטוריה בחצי האי. בשנת 1634 החוקר הצרפתי ז'אן ניקולט הגיע לחצי האי בעת שחיפש את הנתיב הימי לאסיה דרך אמריקה הצפונית. ניקולט זכור בפולקלור של ויסקונסין בכך שסבר בתחילה כי השבטים האינדיאנים של חצי האי דור הם אסייתים ובעקבות כך מיהר לחגוג משום שסבר שהוא הצליח להגיע למזרח הרחוק. 

שמו של חצי האי נובע משמו של מצר קטן הממוקם בסמוך לחצי האי, בין חצי האי והאי וושינגטון, אשר נחשב למסוכן במיוחד בימי קדם, מכיל כיום ספינות טרופות רבות, ועל כן השבטים האינדיאניים נתנו לו את השם ההולם שתורגם מאוחר יותר לצרפתית כ"Porte des Morts" ועל בסיס תרגום זה תורגם בהמשך לאנגלית בשם "Death's Door" (הדלת למוות).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **מחוז דור** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חצי האי דור** |

* חצי האי דור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 237463195
* WorldCat (עם VIAF): 237463195

 |
**מרי וובסטר** (1624-1696) הייתה אישה מניו אינגלנד שהואשמה במעשי כשפים. ידועה בכינוי ״מרי חצי תלויה״ לאחר ששרדה ניסיון לינץ׳ מצד שכניה שראו בה מכשפה.

### חייה

מרי וובסטר לבית ריב נולדה באנגליה. שנת לידתה אינה ידועה אך רשומים שונים מעלים כי נולדה בין השנים 1617–1624. שמו של אבי היה תומאס ריב, על שמו נקרא גם אחיה. אמה הייתה האנה רו ריב. משפחתה של מרי היגרה לעיירה ספרינגפילד במושבה מסצ׳וסטס ביי.

בשנת 1670 התחתנה מרי עם וויליאם וובסטר והשניים גרו בעיירה פוריטנית בשם הדלי במסצ׳וסטס. היא הייתה בת 46, הוא בן 53. אין רשומים כי לזוג היו ילדים, אולם נאמר עליהם שהיו קשיי יום וחיו בבית קטן ולעיתים נזקקו לעזרה מאחרים.

שכניה של מרי נהגו לכנות אותה מכשפה והאשימו אותה בכישוף הצאן והסוסים שלהם, כדי שאלו לא יעברו ליד ביתה. הפוריטנים האמינו כי אם ״יפריעו" לנשים, כלומר יכו או יקשרו אותן, הדבר ימנע מהן להטיל כשפים. ואכן, שכניה של מרי נהגו לחפש אחריה ולהכותה על מנת שהצאן והסוסים יוכלו לעבור ליד ביתה.

### משפט

ב-1 ביוני 1683, בעודה בת 60 בערך, הואשמה מרי ב״חשד לעשיית מעשי כשפים״ והובאה למשפט בפני חבר מושבעים בבוסטון. אולם האשמות אלו בוטלו באופן רשמי, ומרי נמצאה חפה מפשע ושוחררה.

למרות שבית המשפט פסל את המקרה של מרי וזיכה אותה, בני העיירה הדלי המשיכו להאשים אותה בכשפים ולהתנכל לה. שכניה ניסו להוציא אותה להורג בתליה בעצמם, אולם היא שרדה, מה שגרם להם לחשוד עוד יותר בכך שהיא מכשפה.

בשנת 1684, אדם בשם פיליפ סמית האשים את מרי בכך שהיא גורמת למחלתו ופועלת בשיתוף עם השטן. סמית היה שופט, כומר ונציג העיירה הדלי. אנשי העיירה הפוריטניים האמינו באותם זמנים כי כאשר אדם נופל למשכב, בעיקר כאשר מדובר באדם טוב, זה בעקבות עונש מאלוהים או בגלל מעורבות של השטן. במקרה של סמית, האמינו אנשי העיירה וחבריו כי מרי עומדת מאחורי מחלתו ומותו.

קוטון מת׳ר היה כומר ואיש ציבור מוכר ומקושר היטב. הוא היה ידוע בתמיכתו בציד מכשפות. לאחר מותו של סמית, פרסם מת׳ר תיאורים בנוגע להאשמות של סמית, מחלתו ומותו. יחד עם אנשי העיירה הדלי, הוא האמין מעל לכל ספק כי מרי היא האחראית למותו של סמית באמצעות ״כשפים נוראיים״. מת׳ר סיפר בספרו משנת 1702 כיצד חבריו של סמית ״הטרידו את האישה״ בשלושה או ארבעה מקרים שונים, והדגיש כי רק אז יכל סמית לישון בנחת.

תומאס הטצ׳ינסון, מושל המושבה מסצ׳וסטס ביי והיסטוריון, תיאר בספרו ״ההיסטוריה של מושבת מסצ׳וסטס ביי״ (1764) מה אירע למרי: ״בזמן שפיליפ סמית שכב חולה, מספר בחורים נמרצים ניסו לעשות ניסוי באישה הזקנה. הם גררו אותה מחוץ לבית, תלו אותה עד שכמעט מתה, הורידו אותה, גלגלו אותה לפעמים בשלג, בסוף קברו אותה בו, ואז השאירו אותה שם. אבל רצה הגורל והיא שרדה ואילו האיש העצוב מת״.

מרי שרדה את ניסיונות הלינץ׳ שעברה והמשיכה לחיות עוד 11 שנה לאחר מותו של סמית, עד שמתה בערך בגיל 70, בשנת 1696.

### בתרבות

אחת מצאצאיה של מרי וובסטר היא הסופרת הקנדית מרגרט אטווד, שכתבה עליה שיר בשם ״מרי חצי תלויה״ (1995) והקדישה לה את ספרה ״מעשה השפחה״.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Leslie Landrigan, Mary Webster, the Witch of Hadley, Survives a Hanging, New England Historical Society, ‏2017-10-04 (באנגלית אמריקאית)
2. 1 2  Bridget M. Marshall, Mary (Reeve) Webster, University of Massachusetts Lowell, ‏May 2003
3. ↑  Colonial Society of Massachusetts, **Transactions**, The Society, 1907. (באנגלית)
**B90**, או **Nuclear Depth Strike Bomb** ובקיצור **NDSB** הייתה פצצת מימן אמריקאית שתוכננה במעבדה הלאומיות לורנס ליברמור באמצע שנות ה-80 עד סוף שנות ה-80 ובוטלה לפני הכניסה לשירות הצבאי עקב סיום המלחמה הקרה.

עיצוב ה-B90 נועד לשימוש כנשק מטוס ימי, לשימוש כפצצת עומק גרעינית וכפצצת תקיפה יבשתית. הוא נועד להחליף את הפצצה הגרעינית B57 ששימשה את חיל הים. תכנון פצצת B90 נכנס להנדסת פיתוח **שלב 3** וקיבל את הקוד המספרי ביוני 1988.

ה-B90 הייתה בקוטר 34 סנטימטרים ובאורך של 3 מטרים, ומשקלה עמד על 350 ק"ג. העצמה של ה-B90 תוארה כשקולה ל 200 קילוטון של TNT.

תוכנית ה-B90 בוטלה בספטמבר 1991 יחד עם ראשי הנפץ הגרעיניים W89 ו-W91 ודגמי טילי AGM-131 SRAM II ו-SRAM-T. לא נבנו דגמי ייצור של B90, אם כי ייתכן שיחידות בדיקה נבנו; ניסויי הנשק הגרעיני של ארצות הברית נמשכו עד 1992.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוח מצב של מעבדות הנשק הגרעיני של אוניברסיטת קליפורניה 1989
* ארכיון הנשק הגרעיני, באתר nuclearweaponarchive.org

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Carey Sublette (2020-06-12). "Complete List of All U.S. Nuclear Weapons". נבדק ב-2021-02-07.
2. 1 2  Norris, Robert S.; Kristensen, Hans M. (באוגוסט 2009). "U.S. Nuclear Warheads, 1945-2009". *Bulletin of the Atomic Scientists*. **65** (4): 72–81. Bibcode:2009BuAtS..65d..72N. doi:10.2968/065004008. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**חיפוש אחר ריגושים** היא תכונת אישיות שמוגדרת כצורך לחוויות ולריגושים חדשים, מגוונים, ועזים, הכרוכה יחד עם נכונות לנטילת סיכונים גופניים, חברתיים, חוקיים, וכלכליים למען אותן חוויות. אנשים שתכונה זו גבוהה אצלם לוקחים סיכונים, ונמוכים בתכונה זו נמנעים מכך. התכונה שכיחה יותר בקרב מתבגרים ואצל גברים יותר מאשר נשים.

רכיבים
------

המונח נטבע לראשונה על ידי פרופסור מרווין צוקרמן (אנ') בשנת 1978. על מנת להעריך ולאבחן את התכונה הוא יצר את השאלון לחיפוש ריגושים (Sensation Seeking Scale). צוקרמן יצר את הסולם על מנת להבין טוב יותר תכונות אישיות כמו נוירוטיות, התנהגות אנטי-חברתית, ופסיכופתיה.
השאלון לחיפוש ריגושים כולל 40 פריטים המתייחסים לארבעה תחומים שונים:

* **חיפוש הרפתקאות:** רצון לפעילויות מחוץ לבית, הכרוכות בתחושות וסיכונים יוצאי דופן, כגון צניחה חופשית, צלילה חופשית, טיפוס הרים, נהיגה במהירות גבוהה, וטיסה.
* **חיפוש חוויות:** תחום זה מתייחס לחוויות נפשיות חדשות באמצעות בחירות לא שגרתיות, כולל שימוש בסמים פסיכדליים, חוסר קבלה של מוסכמות חברתיות, ורצון להתרועע עם אנשים לא שגרתיים.
* **חוסר עכבות:** העדפה של פעילויות שכוללות "איבוד שליטה" כגון מסיבות פרועות, שתייה, ופעילויות אנטי-חברתיות.
* **נטייה לשעמום:** אי-סובלנות לפעולות חזרתיות או לשגרה, וחוסר שקט כאשר תנאים אלה מתקיימים.

כך, למשל, יש פריטים כגון: "אני מעדיף חברים שהתנהגותם הבלתי צפויה מעוררת התרגשות", "אני אוהב מסיבות סוערות שבהן מבלים ללא מעצורים", "ניסיתי להשתמש בחשיש, או הייתי רוצה לנסות", "בדרך כלל אני חושב על הדבר שאני עומד לעשות לפני שאני עושה אותו".

מאפיינים
--------

אנשים עם רמות גבוהות של תכונה זאת מתאפיינים בתחושת חוסר פגיעות – "לי זה לא יקרה". ניתן להסביר זאת בכך שאנשים שגבוהים בחיפוש ריגושים מאופיינים גם בהטיית תגובה אופטימית אשר מובילה לתפיסת סיכון נמוכה, כלומר, ראיית הסבירות לתוצאות שליליות כנמוכה יותר מסבירותה הסטטיסטית בפועל. תפיסה נוספת הקשורה לנטילת סיכונים היא הערכה גבוהה של יכולות אישיות ביחס ליכולת האמיתית. יש הטוענים כי הפסיכופתיה נחשבת לקוטבה הקיצוני של תכונה זאת, בה האדם נוטה לשעמום, מאופיין בסף גירוי גבוה, ומחפש אחר ריגושים מעוררים ומסוכנים יותר ויותר כדי "להרגיש בחיים".

ראו גם
------

* המוח בגיל ההתבגרות
* פסיכופתיה
* התנהגות נטילת סיכונים
* אשליות חיוביות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **חיפוש אחר ריגושים** |

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Marvin Zuckerman, **Behavioral expressions and biosocial bases of sensation seeking**, Cambridge: Cambridge University Press, 1994, ISBN 0-521-43200-6
2. ↑  Decision Making Individual Differences Inventory - Sensation Seeking Scale, sjdm.org
3. ↑  Amy Alberts, David Elkind, Stephen Ginsberg, The Personal Fable and Risk-Taking in Early Adolescence, **Journal of Youth and Adolescence** 36, 2007-01-01, עמ' 71–76 doi: 10.1007/s10964-006-9144-4
4. ↑  Adam J. L. Harris, Ulrike Hahn, Unrealistic optimism about future life events: A cautionary note. **Psychological Review** 118, 2011-01, עמ' 135–154 doi: 10.1037/a0020997
5. ↑  Hamish A Deery, Hazard and Risk Perception among Young Novice Drivers, **Journal of Safety Research** 30, 1999-12-01, עמ' 225–236 doi: 10.1016/S0022-4375(99)00018-3
**שחר עמיר** (נולד ב-11 במרץ 1999) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת הפועל חולון.

ביוגרפיה
--------

עמיר גדל באילת שם שיחק כילד בקבוצת הכדורסל המקומית עד לגיל 15.

מועדונים
--------

שיחק כדורסל מגיל קט-סל בקבוצת הפועל אילת. מכיתה י' ועד סוף התיכון למד בהכפר הירוק באקדמיה של  הפועל תל אביב.
עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2017/2018 כאשר שיחק במקביל בקבוצה הבוגרת של  הפועל תל אביב ובקבוצת הנוער של המועדון. באותה שנה זכה עם הנוער במקום השני באליפות הנוער כאשר הפועל מפסידה ליריבה העירונית מכבי תל אביב בסדרת גמר הפלייאוף. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בהפועל רמת גן/גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונות 2019/20 עבר לשחק במכבי הוד השרון. לקראת סוף העונה בעקבות משבר הקורונה, הופסקה הליגה הלאומית ועמיר חתם עד לסוף העונה בליגת העל בקבוצת הפועל אילת. לקראת עונת 2020/21 חתם בעירוני רמת גן.

באוגוסט 2022 חתם בהפועל חולון מליגת העל.

### בנבחרות הלאומיות

עמיר, שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל.
ב-2017 שיחק תחת המאמן שרון אברהמי באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה.
ביולי 2019 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקן (אורכב 20.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר איגוד הכדורסל בישראל

* פרופיל, באתר eurobasket

* פרופיל, באתר פיב"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף פרופיל השחקן, באתר אליפות
2. ↑  אור שקדי‏, אחרי ההנפה: יאיר קרביץ חתם במכבי רעננה, באתר וואלה!‏, 22 ביולי 2019
**אלה ארצישראלית** (שם מדעי: *Pistacia palaestina*), היא מין עץ ממשפחת האלתיים. זהו עץ נשיר דו-ביתי, המגיע לגובה של כ-10 מטרים ומאריך חיים עד מאות שנים. למרות היותה של האלה עץ נשיר, האלה מכוסה עלים לאורך כל עונות השנה.

החוקר יוסף ברסלבי: "פרותיה סדורים אשכולות אשכולות, הם פחוסים במקצת, מסתיימים בהוד, צבעם כחלחל-ירוק, נאכלים כשהם קלויים ואוצרים בקרבם שמן." שמן הטרפנטין אשר לאלה זו שקוף ונודף ריח ואף ממנו היו מכינים לפנים רפואה שהיא אולי הצרי (ה-BALSAM) הנזכר בתנ"ך.

בעת הלבלוב והפריחה החלים באביב בולט העץ בצבעו האדום, המשתנה לירוק עם התבגרות העלים. עליו מנוצים וציר העלה מעוגל. העלעלים מחודדים ומסודרים בזוגות. כל חלקי העץ מכילים שרף הדומה לשרף אלת המסטיק הנקרא "מסטיקא" וכך כל השרפים של עצי האלה נקראים בשם זה.

טיפוח האלה הארץ ישראלית היה לצורך אכילת פירותיה, הפקת שמן, כתבין ולמוצרים אחרים. ישנם מקומות הקרויים על שמה של האלה כמו: עמק האלה.

האלה הארצישראלית שכיחה בחורש הים תיכוני ברחבי המזרח התיכון, ומופיעה לרוב בחברת אלון מצוי. יש חוקרים הרואים בה תת-מין של המין אלת טרבינת (*Pistacia terebinthus*) הנפוץ בחלקו המערבי של אגן הים התיכון, ואחרים מסווגים אותה כמין נפרד. שניהם נחשבים טקסונים ויקריים, כלומר טקסונים בעלי תכונות דומות המחליפים זה את זה באזורי תפוצה שונים.

אלה ארצישראלית היא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.

ראו גם
------

* אלה (עץ)

קישורים חיצוניים
----------------

* אלה ארצישראלית, באתר צמח השדה
* אלה ארצישראלית, באתר Tropicos (באנגלית)
* אלה ארצישראלית, באתר GBIF (באנגלית)
* אלה ארצישראלית, באתר IPNI (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלה ארצישראלית** בוויקישיתוף
* אלה ארצישראלית - אגדות ומידע מפורט מתוך האתר טיולים בארץ מגדיר צמחים

תפרחת האלה הארצישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ - הגליל ועמקי הצפון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ההסתדרות הכללית של העובדים העבריים בארץ-ישראל, מהדורה ששית, תשט"ז, 1956, כרך א', פרק א' : "הגליל עד קום מדינת ישראל", פרק משנה ה' : "במעגלי חניתה-אילון-מצובה", עמוד 52-53
2. ↑  זהר עמר, עדויות על נוף הצומח הטבעי ביהודה ובשומרון בימי-הביניים, **שומרון ובנימין** ג, תשנ"ג, עמ' 121-119
3. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
**דולב קליפורני** (שם מדעי: *Platanus racemosa*) הוא מין של עץ, יליד מדינת קליפורניה שבארצות הברית, בה הוא גדל במספר סוגים של בתי גידול: בקניונים, על גדות מעיינות, ולאורך נחלים ונהרות.

תיאור
-----

עץ זה מגיע לגובה של 35 מטרים ולקוטר גזע של עד מטר אחד. הגזע בדרך כלל מתחלק לשניים או יותר גזעים גדולים ולסניפים רבים. הקליפה עשויה טלאים בצבעי בז', לבן, צהבהב, אפור, ורדרד, וחום בהיר. קליפה מבוגרת הופכת כהה יותר ומתקלפת.

עלה גדול עשוי להגיע עד לרוחב של 25 סנטימטר ולו שלוש או חמש אונות.

עלים חדשים הם בצבע ירוק שקוף בהיר וצמרי במקצת. בסתיו, העץ משיר כמויות עצומות של עלים יבשים בגוון זהוב אדמדם. התפרחת מורכבת מכמה ראשי פרחים כדוריים. נקבת הפרח מתפתחת לאשכולות פרי כדוריים שכל אחד מהם הוא פרי יבש בעל זרע בודד בצבע חום-אדום-צמריו שעיר.

שימושים
-------

העץ הקשה גס ומחוספס, וקשה לפיסול ועבודה.

העץ ניטע כעץ נוף בנופי גינות ציבוריים ופרטיים, במטרה להצל על המבנים ולקררם, כחלק מבנייה ירוקה.

האבקה והשערות על עלים ופרחים יכולה לגרום לתגובות אלרגניות .

ראו גם
------

* דולב (עץ)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דולב קליפורני** בוויקישיתוף
* דולב קליפורני, באתר ITIS (באנגלית)
* דולב קליפורני, באתר NCBI (באנגלית)
* דולב קליפורני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דולב קליפורני, באתר Tropicos (באנגלית)
* דולב קליפורני, באתר GBIF (באנגלית)
* דולב קליפורני, באתר The Plant List (באנגלית)
* דולב קליפורני, באתר IPNI (באנגלית)
* A Natural History of California google books

1. ↑  דולב קליפורני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עומרי לוי** (נולד ב-18 בספטמבר 1970) הוא במאי קולנוע ותסריטאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

עמרי לוי נולד בברקלי שבקליפורניה, ארצות הברית ב-1970. גדל ומתגורר בירושלים. בוגר בהצטיינות של בית הספר לקולנוע סם שפיגל. סרט הגמר שלו "חול" נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר של בית הספר.

לאחר לימודיו בשנת 2000, כתב וביים את סדרת הדרמה "הסודות של כנרת" בהפקת מיכה שגריר עבור "שידורי קשת" (שתי עונות). הסדרה זכתה בפרס הראשון בפסטיבל סן פרנסיסקו 2000 ובפסטיבל מינכן. באותה שנה גם כתב וביים את דרמת הטלוויזיה "איש השלג" עבור "קשת", בהפקת מיכה שגריר.

בשנים 2003–2002 ביים את סרטו העלילתי הראשון באורך מלא - "מיס אנטבה", בהפקה משותפת עם בית הספר סם שפיגל. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע בארץ וזכה בפרסים בישראל ובעולם, ובהם ציון לשבח בפסטיבל ברלין ובפסטיבל ירושלים, ובפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבלים של בואנס איירס, טיוואן, זלין צ'כיה ועוד.

לוי ביים את הסרטים הקצרים: "רומי וירושלים" (2005, דוקומנטרי), "רגע לפני המראה" (2010, עלילתי), ו"התיק השחור" (2012, עלילתי, על פי סיפור קצר מאת יהושע קנז).

יזם וניהל את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים ונוער בסינמטק ירושלים בין 2007 ל-2012.

לוי הוא המנהל האקדמי של בית הספר "מעלה" לקולנוע בירושלים מאז שנת 2007 ועד היום. בתקופה זו ליווה לוי את יצירתם והפקתם של למעלה מ-200 סרטים קצרים של תלמידי שנים ב ו ג בבית הספר. חלק גדול מסרטים אלו הוקרנו בפסטיבלים יוקרתיים ברחבי העולם וזכו בפרסים רבים.

בשנת 2016 כתב וביים את הסרט "ארמונות בחול" על פי הסיפור הקצר "עצם התהליך" מאת הסופרת בלה שייר. הסרט הוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ בקיץ 2016 כחלק מפרויקט "החצר האחורית" במימון קרן גשר לקולנוע רב תרבותי, קרן רבינוביץ', והרשות השנייה. הסרט הוקרן גם בערוץ 10.

באוקטובר 2016 ביים את הסרט הקצר "התנגשות" על פי תסריט של דקלה קידר. בסרט משתתפים השחקנים רננה רז ודן שפירא. הסרט נקנה להפצה בינלאומית על ידי חברת Shorts.tv הבריטית.

בשנים 2016–2017 כתב את הסרט באורך מלא "איזה ילד יפה" בתמיכת קרן רבינוביץ.

ב-2018 יזם, מפיק ובמאי שותף של סרט הקולנוע "הביקור", בשיתוף ארבעה בוגרים מצטיינים של בית ספר לקולנוע מעלה.

עמרי הוא בנו של פרופ' חיים לוי, כלכלן וחתן פרס ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמרי לוי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של עמרי לוי

* עמרי לוי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמרי לוי באתר סם שפיגל
2. ↑  עמרי לוי באתר בית הספר "מעלה"
3. ↑   "התנגשות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304848305171
* ISNI: 0000 0000 5410 1174
* LCCN: no2003064442
* NKC: xx0176722
* VIAF: 7081393
* WorldCat: lccn-no2003064442

 |
**ערער ארזי** (שם מדעי: *Juniperus oxycedrus*) הוא עץ מחטני ירוק עד ממשפחת הברושיים. עליו מחטניים בדומה למחטי הארז. פורח באביב ופריו הוא אצטרובל ההופך לענבה שלא נפתחת.

מאפיינים
--------

העץ נדיר ביותר בארץ ישראל המערבית, בה הוא ידוע מאתר אחד בלבד בגוש הר מירון.

קבוצת עצי ערער ארזי מתקיימת במדרון הצפוני של הר שפנים, הסמוך ליישוב הדרוזי בית ג'ן.
במיקום זה שרדה אוכלוסיית העצים, שככל הנראה הייתה נפוצה יותר בעבר הרחוק.
הר שפנים מתנשא לרום של 950 מטר מעל פני הים. הקור השורר באזור תקופה ממושכת, וכן המשקעים הרבים, מאפשרים את קיומם של עצים אלו במקום.
חורשת הערערים נמצאת במדרון הצפוני, לשם קרני השמש חודרות מספר שעות מועט יחסית ביממה, דבר המפחית את אידוי המים במקום, וכמו כן משאיר את הטמפרטורה נמוכה באופן יחסי לסביבה.

באתר מיוחד זה מתקיימים גם מינים אחרים שאופייניים לחורש ים תיכוני לח, חלקם נדירים- כדוגמת מיני סחלביים שונים, רימונית הלוטם, פשתה צרת עלים ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ערער ארזי** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Juniperus oxycedrus** |

* ערער ארזי, באתר ITIS (באנגלית)
* ערער ארזי, באתר NCBI (באנגלית)
* ערער ארזי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ערער ארזי, באתר צמח השדה
* ערער ארזי, באתר צמחיית ישראל ברשת
* ערער ארזי, באתר Tropicos (באנגלית)
* ערער ארזי, באתר GBIF (באנגלית)
* ערער ארזי, באתר The Plant List (באנגלית)
* ערער ארזי, באתר IPNI (באנגלית)
* ערער ארזי באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערער ארזי באתר הרשימה האדומה של IUCN