recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ירמיהו** (באנגלית: **Jeremiah**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1998 בבימויו של הארי ווינר ובכיכובו של פטריק דמפסי המספר את סיפורו של הנביא ירמיהו. מהווה חלק מאוסף הביבליה.

עלילה
-----

ירמיהו נולד למשפחה יהודית בכפר ענתות שבארץ בנימין על יד ירושלים, ירמיהו גדל והיה לנער עד שיום אחד התגלה לו אלוהים ואומר לו להזהיר את העם בירושלים שאם ימשיכו לעבוד אלילים תתקוף אותם בבל והם יפלו בפניהם, ירמיהו מפיץ את הדברים אך שכניו היהודים מקבלים את דבריו בזלזול רב והוא מתחיל להיות נרדף על ידם ורק ידידו ברוך בן נריה מאמין לו והוא נהיה תלמידו, בינתיים מתאהב ירמיהו בנערה מכפרו "יהודית" אך נאלץ להיפרד ממנה לאחר שנלקח לבית הסוהר בירושלים כעונש מן המלך צדקיהו על נבואותיו.

בינתיים נראה כי בבל מתכוננים למלחמה נגד ממלכת יהודה ואט אט מתקבלים דבריו של ירמיהו על חלקים גדולים בעם, אך המלך צדקיהו אינו משתכנע ומקבל דווקא את עצתו של נביא השקר חנניה שאומר שבמקרה שבבל תתקוף אותם מצרים בוודאי תבוא לעזרת היהודים, לאחר זמן קצר עלו הבבלים על ירושלים ואחרי לחימה קצרה הכניעו אותה, הם מחריבים את ירושלים ושורפים את בית המקדש, צדקיהו המלך נלכד על ידם כשהוא מנסה לברוח מן העיר, ירמיהו עצמו שרד וגולה לבבל.

שחקנים עיקריים
--------------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| פטריק דמפסי | ירמיהו |
| אוליבר ריד | סופר |
| קלאוס מריה ברנדאואר | המלך נבוכדנצאר |
| וינסנט ריגן | צדקיהו המלך |
| לאונור ורלה | יהודית |
| סילס קרסון | חנניה |

הפקה
----

הסרט צולם במרוקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ירמיהו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ירמיהו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ירמיהו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ירמיהו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ירמיהו - ביקורת מיוחדת באתר יקום
* ביקורת על הסרט, בלוג סרטי התנ"ך (באנגלית)
**איליושין Il-106** המכונה "**ירמאק"** (ידוע גם תחת הכינוי **STVTS** - מטוס תחבורה צבאי כבד במיוחד, *сверхтяжёлый военно-транспортный самолёт*) הוא פרויקט רוסי ליצירת מטוס תחבורה כבד, עליו הכריז תאגיד איליושין בשנת 2013. הוא תוכנן להחליף את מטוסי חיל האוויר הרוסי האנטונוב An-22 אנטיי ואנטונוב An-124 רוסלן ומיועד להתחרות במטוסי גלובמאסטר III וגלקסי C-5. פרויקט פיתוח המטוסים נכלל בתוכנית החימוש הממלכתית לשנים 2018–2027. תחילת העבודה המדעית והטכנית המתוכננת (מו"פ) יועדו לשנת 2025.

מאפיינים טכניים
---------------

המטוס נועד לתפוס נישה שעדיין ריקה בתעשיית התעופה הרוסית: מטוסי מטען כבדים עם יכולת נשיאה של יותר ממאה טון.

פיתוח
-----

באפריל 2014 פורסם תיעוד הרכש "קביעת סוג האוויוניקה למשפחה של מטוסים כבדים מבטיחים". כפי שהסביר סרגיי סרגייב, הצבא זקוק ל"החלפה מוחלטת של הצי בכל סוגי תעופת התחבורה - מטוסים קלים, בינוניים, כבדים וכבדים לטווח ארוך". עבור המטוס המבוסס על מנוע PD-14, יפותח מנוע PD-35 חדש וחזק יותר עם דחף של 30 טון.

על פי הדו"ח השנתי של חברת איליושין לשנת 2018, הארגון ביצע עבודות טרום חוזה לביצוע עבודות מחקר במסגרת "חקירת דרכים ליצור מוצר תעופה עתידי של תחבורה אווירית צבאית (R&D PAK VTA)" שלבי עבודת פיתוח לפרויקט.

ראו גם
------

* בואינג C-17 גלובמאסטר III
* C-5 גלקסי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירמאק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Самый большой в мире: чего ожидать от проекта «Ермак». Вадим Пономарев. «Эксперт Online». 22 окт 2014 г.
2. ↑  "Создание сверхтяжёлого транспортника на замену "Руслану" начнётся после 2025 года" (ברוסית). Interfax.ru. נבדק ב-2019-05-08.
3. ↑  "«Ермак» надеется на Пермь". אורכב מ-המקור ב-2015-12-08. נבדק ב-2016-02-29.
4. ↑  "Заключен контракт на создание сверхтяжёлого транспортника на смену Ан-124 "Руслан"" (ברוסית). Interfax.ru. נבדק ב-2019-05-08.
**רחוב וילו 2** או **דרך וילו 2** (באנגלית: 2 Willow Road) הוא סדרת מבנים שתכנן האדריכל ארנו גולדפינגר. המבנים נבנו בשנת 1938 בהמפסטד שבצפון לונדון.

מבנים אלה מוגדרים כיום מבנים לשימור בשל ייחודם הארכיטקטוני ויופיים. הם מנוהלים על ידי הקרן הלאומית הבריטית, ופתוחים לקהל מאז 1995.

המבנה היה המבנה המודרניסטי הראשון שרכשה הקרן, לאחר מחלוקת ציבורית חריפה בדבר חשיבותו הארכיטקטונית. במבנה התגורר האדריכל גולדפינגר, יחד עם אשתו אורסולה וילדיהם, עד מותו של גולדפינגר בשנת 1987.

תיאור המבנה
-----------

המבנה, הנמצא ברחוב וילו 1, 2 ו-3, נבנה מבטון וצופה בלבנים אדומות. מספר מבנים ויקטוריאניים שעמדו במקום נהרסו למטרת בניית המבנה, על אף מחאות השכנים, בהם הסופר איאן פלמינג. בעקבות כעסו של פלמינג על גולדפינגר, ובשל שנאתו של פלמינג את המבנה ה"מכוער" בעיניו, קרא פלמינג לנבל נגדו צריך להילחם ג'יימס בונד בספרו גולדפינגר, על שם האדריכל. 

המבנה המרכזי שבנה גולדפינגר עבור משפחתו הוא הרחב משלושת הבתים, ובו גרם מדרגות ספירלי שתכנן המהנדס הדני אוב ארופ. בשל שלד הבטון שלו, חדרי הבניין רחבים ואין בו עמודי תמיכה פנימיים.

במבנה מוצגים רהיטים שעיצב גולדפינגר עצמו וכן יצירות אמנות של בריג'ט ריילי, מרסל דושאן, הנרי מור ומקס ארנסט, מאוספו של גולדפינגר.

לקריאה נוספת
------------

* ניג'ל ורבורטון, *Ernő Goldfinger: The Life of an Architect* הוצאת רוטלדג' 2004 מסת"ב 0-415-25853-7.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב וילו 2** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רחוב וילו 2 (באנגלית)
* רחוב וילו מס' 2 - תיאור האתר באתר הקרן הלאומית
* מיקום המבנה
* מידע על המבנה

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל לונדון** |
|  | **האדריכלות** |
**אלן חזינה ואן לאנגן** (בהולנדית: **Ellen Gezina Maria van Langen**; נולדה ב-9 בפברואר 1966) היא אתלטית הולנדית בעברה. היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992) בריצת 800 מטר.

ביוגרפיה
--------

ואן לאנגן נולדה באולדנזאל. היא שיחקה כדורגל ורק בגיל 20 החלה להתאמן בריצה.

### 1989

באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג בשנת 1989 זכתה ואן לאנגן במדליית כסף ריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.82 דקות, אחרי אנה פידליה קירוט מקובה (1:58.88 דקות) ולפני אינה איבסייבה מברית המועצות (2:01.03 דקות).

### 1990

באליפות אירופה שנערכה בספליט, יוגוסלביה (באותה העת) ב-29 באוגוסט 1990 היא סיימה במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.57 דקות, 18 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.

### 1991

ואן לאנגן סבלה מפציעה בגיד אכילס בשנת 1991. באליפות העולם שנערכה בטוקיו אותה שנה היא סיימה במקום 17 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:02.02 דקות ולא הצליחה לעלות לשלב חצי הגמר.

### 1992

בתחרות על שם פאני בלנקרס-קון שנערכה בהנגלו, הולנד ב-28 ביוני 1992 היא ניצחה בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.66 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בהכטל, בלגיה היא קבעה בריצת 800 מטר תוצאה של 1:56.92 דקות ושבועיים לאחר מכן, באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה ואן לאנגן במדליית זהב בריצת 800 מטר בשיא הולנד ותוצאת השנה בעולם של 1:55:54 דקות, לפני אלופת העולם ליליה נורוטדינובה מהמשלחת המאוחדת (1:55:99 דקות) וסגנית אלופת העולם אנה פידליה קירוט (1:56.80 דקות). היא ניצחה ב-10 מתוך 11 ריצות 800 מטר שבהן השתתפה בשנה זו.

לאחר שנה זו היא סבלה מפציעות שונות ורבות.

### 1995

באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 היא סיימה במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.98 דקות.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 800 מטר: 1:55.54 דקות (1992), **שיא הולנד**

קישורים חיצוניים
----------------

* אלן ואן לאנגן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אלן ואן לאנגן, באתר olympedia.org
* אלן ואן לאנגן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אלן ואן לאנגן, באתר Track and Field (נשים)

|  אלופות אולימפיות - ריצת 800 מטר (נשים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| (1928): לינה רדקה גרמניהגרמניה • (1960): לודמילה שבצובה ברית המועצותברית המועצות • (1964): אן פקר בריטניהבריטניה • (1968): מדליין מנינג ארצות הבריתארצות הברית • (1972): הילדגרד פאלק מערב גרמניהמערב גרמניה • (1976): טטיאנה קזנקינה ברית המועצותברית המועצות • (1980): נדייז'דה אוליזרנקו ברית המועצותברית המועצות • (1984): דוינה מלינטה רומניהרומניה • (1988): זיגרון וודארס מזרח גרמניהמזרח גרמניה • (1992): אלן ואן לנכן הולנדהולנד • (1996): סווטלנה מסטרקובה רוסיהרוסיה • (2000): מריה מוטולה מוזמביקמוזמביק • (2004): קלי הולמס בריטניהבריטניה • (2008): פמלה ג'לימו קניהקניה • (2012): קסטר סמניה דרום אפריקהדרום אפריקה • (2016): קסטר סמניה דרום אפריקהדרום אפריקה • (2020): אתינג מו ארצות הבריתארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 61971
* NTA: 181405857
* VIAF: 311169648
* WorldCat: viaf-311169648

 |
**שמוסוכוס** (שם מדעי: *Shamosuchus*) הוא סוג של זוחל דמוי-תנין אשר התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 83.6 עד 72.1 מיליון שנה מזמננו במרכז אסיה.

המאובנים של זוחל זה התגלו בתצורות ג'אדוקוטה (אנ') שבמונגוליה והוא תואר למדע ב-1924 בידי החוקר צ'ארלס ס. מוק (Charles C. Mook). משמעות השם שלו הוא: "תנין מדבר גובי (בסינית: sha mo)", כששם המין היחיד בסוג: *Shamosuchus djadochtaensis*, קרוי על שם אתר הממצאים.

זוחל זה לא היה תנינאי אמיתי והיה קרוב יותר לסרקוסוכוס הענקי. מספר חוקרים רואים בסוג זה טקסון בטל ששייך לסוג פרליגטור, הקרוב גם לקנסג'סוכוס הגדול וכמותם הוא משויך למשפחה Paralligatoridae.

זוחל זה הגיע לאורך של 4 מטרים ובניגוד לתנינאים החיים תנין זה היה בעל גולגולת מעט שטוחה בעלת פתחי עיניים וחוטם באותה שיפוע של הגולגולת ולא מעליהם, מה שמזכיר יותר את הגוויאליים ומותאם לתנוזה של טרף מיימי בעיקרה, תוך שהזוחל היה צריך להרים את ראשו מהמים כדי לנשום. המבנה של השיניים והלסת גם מרמז שהתנין התאים בעיקר לתזונה של חסרי חוליות מימיים בעלי קונכייה או שלד חיצוני כמו צדפות, חלזונות וסרטנים ואולי לעיתים טרף גם חולייתנים שהתקרבו למים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**רחוב יגאל אלון** (נקרא עד לשנות ה-80 **רחוב גיבורי ישראל**) הוא רחוב מרכזי בתל אביב הנמשך לאורך שלושה קילומטרים, מדרך ההגנה סמוך לשוק התקווה בדרום, ועד לרחוב ערבי נחל בצפונו, סמוך לגבול של תל אביב וגבעתיים. הרחוב נחשב לאחד הרחובות המרכזיים במע"ר של תל אביב, ולאורכו נבנים החל משנות התשעים ותחילת המאה ה-21 בנייני משרדים רבים וגורדי שחקים.

מהלך הרחוב
----------

הרחוב מתחיל בדרך ההגנה, סמוך לשוק התקווה. מקצהו הדרומי של הרחוב ועד לרחוב וינגייט, הרחוב הוא חלק משכונת יד אליהו, ומשמש למגורים בלבד וכולל נתיב נסיעה לכל כיוון.

לאחר רחוב וינגייט, אופי הרחוב משתנה, בצדו המערבי נמצא היכל מנורה מבטחים, שנחנך בשנת 1963, המשמש כאולם הבית של מכבי תל אביב בכדורסל. מצפון להיכל נמצאים בנייני משרדים שנבנו החל משנות התשעים וסניף של רשת המרכולים יוחחנוף.

בסמוך לצומת עם יצחק שדה, בקצה הצפון מערבי של שכונת יד אליהו נמצא גן לנדס הנקרא על שמו של ד"ר סטפן לנדס שנפל במלחמת שלום הגליל.

לאחר כשהרחוב חוצה את רחוב יצחק שדה, הוא יוצא מתחומה של שכונת יד אליהו, ולאורכו עד לדרך השלום נמצאים כמה מבנים בולטים. עד לשנת 2016, עמד בקצהו הצפון מערבי של הצומת אולם הסינרמה, אשר שימש כבית קולנוע, אולם מופעים, מרכז כנסים, ואולפן טלוויזיה. כיום (2023) נמצא במקומו חניון של אחוזת חוף ומתכונן לקום עליו בניין מגורים בין 40 קומות.

מצפון לסינרמה נמצא מגדל טויוטה שנחנך ב-2001. בהמשך נמצאים מספר בנייני משרדים, שהבולטים ביניהם הם מגדלי אלון שנבנו על חורבות מפעל הארגז, בית החולים אסותא השלום, ומגדל אלקטרה. במקטע זה נבנה גשר יהודית המקשר בין מגדלי אלון לשכונת מונטיפיורי מצדו המערבי של נתיבי איילון.

הרחוב חוצה את דרך השלום צמוד מאוד למחלף השלום, ובצומת בין שני הרחובות נמצא מגדל תוצרת הארץ, כאשר מגדל נוסף גבוה יותר נבנה בסמוך. מדרך השלום, ועד הרחוב ערבי נחל, הרחוב משמש כגבולה המערבי של שכונת נחלת יצחק, כאשר בצדו המערבי ובחלקים מסוימים גם בצד המזרחי נמצאים מבני משרדים.

לאור מבני המשרדים רבים הממוקמים ברחוב ומתוכננים לקם בו, מתוכנן לעבור לאורכו קו המטרו M1, כאשר לאורך הרחוב תהיינה שתי תחנות כשאחת מהן תהייה משותפת יחד עם קו המטרו M2.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחוב יגאל אלון** בוויקישיתוף
גיא נרדי, איילון מזרח: האזור התעשייתי הוותיק בתל אביב מתמלא מגדלי משרדים ומגורים, גלובס, 4 בדצמבר 2019
**שָׁמוֹרִין** (בסלובקית: **Šamorín**; בהונגרית: **Somorja**) היא עיירה במערב סלובקיה. העיירה ממוקמת על הגדה השמאלית של נהר הדנובה, לא הרחק מסכר גבצ'יקובו, 20 ק"מ דרומית-מזרחית לברטיסלאבה. רוב האוכלוסייה הם הונגרים אתנים.

היסטוריה
--------

שמורין מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1238. בימי הביניים הייתה נמל חשוב על הדנובה. ב-1405 קיבלה מהמלך זיגמונד מעמד של עיר מלכותית חופשית. עם עלייתה של פרסבורג שמורין הלכה ואיבדה ממעמדה וב-1589 אף איבדה את המעמד של עיר מלכותית חופשית. ב-1683 העות'מאנים שרפו את העיר. במלחמת העולם הראשונה היה במקום מחנה שבויים, ובו בעיקר שבויים רוסיים ואיטלקיים.

### מעמדה המדיני של שמורין במאה ה-20

עד 1920 הייתה חלק מממלכת הונגריה. ב-1920, על פי חוזה טריאנון, עברה לשלטון צ'כוסלובקיה. ב-1938, בהתאם להחלטות בבוררות וינה הראשונה חזרה שמורין לשלטון הונגריה. עם תום מלחמת העולם השנייה חזרה לשלטון צ'כוסלובקיה. מאז 1 בינואר 1993, עם פרוק צ'כוסלובקיה לשתי מדינות, שמורין שייכת לסלובקיה.

דמוגרפיה
--------

מספר התושבים נותר קבוע, בסביבות 12,000, מתחילת המאה ה-20.
השינויים במעמדה המדיני של שמורין השפיעו על ההרכב הדמוגרפי של אוכלוסייתה. 
ב-1910 92% מהתושבים היו הונגרים והשאר גרמנים. 
ב-1941 היו 98% מן התושבים הונגרים.
בשנת 1991, היו 71% מהתושבים הונגרים ו-27,4% סלובקים. 
ב-2011 57% מהתושבים היו הונגרים ו-34% סלובקים.

הקהילה היהודית
--------------

קהילה יהודית נוסדה בשמורין ב-1860. קודם לכן יהודים חיו ב-Mliečno הסמוכה, ובאו לשמורין לניהול עסקיהם. ב-1912 נבנה בית כנסת ולידו בית ספר ומבני ציבור יהודיים נוספים. ב-1930 היו בעיירה 318 יהודים. במרץ 1944 נכבשה הונגריה על ידי הגרמנים, לאחר מכן גורשו כל היהודים לאושוויץ. רובם נרצחו. חלק מהניצולים חזרו לעיירה לאחר המלחמה. אולם כיום אין שם יהודים. בית הכנסת שוקם בשנות ה-90 של המאה ה-20 ומשמש כמוזיאון לאמנות מודרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שמורין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית הכנסת של שמורין** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שמורין (בסלובקית)
* תמונות של תערוכה לזכר הקהילה היהודית, בהן נראה גם פנים בית הכנסת המשמש כיום כמוזיאון.
* בית הכנסת בשמורין, אתר המורשת היהודית של סלובקיה (באנגלית)
* "שמורין", באתר JewishGen (באנגלית)
* שומוריה (סלובקיה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007494261805171
* GND: 4610996-1
* LCCN: n2001040309
* MusicBrainz: 2668c7d4-e8cc-4171-bbfd-9aeb2f2c110c
* NKC: ge131528
* VIAF: 149113820
* WorldCat (עם VIAF): 149113820

 |
**אביב נבו** (נולד בשנת 1965) הוא איש עסקים אמריקאי-ישראלי, המשקיע בחברות טכנולוגיה, טלקום, תקשורת ובידור, ובהן קבוצת "טיים וורנר".

קורות חייו
----------

נבו נולד בשנת 1965 בבוקרשט בירת רומניה. אביו היה מהנדס כימיה ואמו רופאה מרדימה. בילדותו עבר עם משפחתו לתל אביב בה גדל. בהמשך עבר נבו לארצות הברית.

לאחר מות אמו בשנות ה-80, קיבל נבו בירושה סכום המוערך ב-10 מיליון דולר, שמקורם בחברת כימיקלים שהייתה בבעלות אביו, והחל להשקיע בחברות שונות במדינה. בין היתר, הקים את קרן ההשקעות הפרטית "investments NV", בה הוא משמש כנשיא, ואשר מתמחה בהשקעות אסטרטגיות בחברות טכנולוגיה, טלקום, תקשורת ובידור ברחבי העולם.

במהלך השנים השקיע נבו בחברות טכנולוגיה ותקשורת שונות, בהן מיקרוסופט, איביי, טיים וורנר וכן בבנק ההשקעות גולדמן זקס. על פי כתבת פרופיל שערך עליו מגזין "הניו יורק טיימס" בשנת 2008, היה נבו אז בעל המניות הפרטי הגדול ביותר בקבוצת טיים וורנר.

בשנת 2005, השקיע נבו 490 מיליון דולר בהקמת אולפני ההפקה של מפיקי הקולנוע, האחים הארווי ובוב וויינסטין.

נבו הוא אחד המשקיעים הבולטים בחברת הפרסום "ספוט ראנר" (אנ') (Spot Runner), המציעה לבעלי עסקים קטנים אפשרות לפרסום בטלוויזיה. בשנת 2006, גייסה החברה 40 מיליון דולר ממספר משקיעים, בהם רשת הטלוויזיה האמריקאית "CBS", ענקית הפרסום "WPP", לכלן מרדוק (בנו של איל התקשורת רופרט מרדוק) ונבו עצמו.

בשנת 2008 התארס נבו לשחקנית הקולנוע הסינית ג'אנג דזה יי וכעבור שנתיים נפרדו.

בסקר שערך מגזין "ואניטי פייר" בשנת 2008, דורג נבו במקום ה-59 ברשימת "100 האנשים המשפיעים ביותר בתקשורת ובעולם התרבות". באותה שונה, דורג במקום ה-23 ברשימת "50 הגברים הצעירים המשפיעים ביותר בעולם" בדירוג שפורסם במגזין הגברים "דיטיילס".

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות ובלומברג, עסקת השנה: AT&T תרכוש את טיים וורנר תמורת 85 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 22 באוקטובר 2016.
2. 1 2  סוכנויות הידיעות וניו יורק טיימס, הישראלי שירוויח בגדול מעסקת הענק של AT&T וטיים וורנר, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2016
3. 1 2  שירות כלכליסט, אחד המרוויחים הגדולים מרכישת טיים וורנר: הישראלי-אמריקאי אביב נבו, באתר כלכליסט, 22 באוקטובר 2016
4. ↑  חזי שטרנליכט, ‏המשקיע אביב נבו עשוי להרוויח בגדול, באתר ישראל היום, 25 באוקטובר 2016
5. 1 2 3  ויוי נבו. מיליארדר, באתר הארץ, 25 בפברואר 2008
6. ↑  הניו יורק טיימס, אביב (ויוי) נבו - פרטים חדשים על המיליארדר הישראלי המסתורי שכבש את הוליווד, באתר TheMarker‏, 29 ביולי 2008
7. ↑  שירות בלומברג, ‏האחים הארווי ובוב ויינסטין, מפיקי "שקספיר מאוהב", מקימים אולפן חדש, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2010
8. ↑  אביב נבו הישראלי המליונר נפרד מבת זוגו, באתר פורטל הקשר הישראלי
**צִדְקִיָּהוּ בֶן כְּנַעֲנָה** (גם **צִדְקִיָּה בֶן כְּנַעֲנָה**), על פי התנ"ך התחזה לנביא ה', ופעל באמצע תקופת הבית הראשון במאה ה-9 לפנה"ס, בחצרו של אחאב מלך ישראל בשומרון. בפועל הוא היה חלק מארבע מאות נביאי השקר בחצר אחאב, ולפי המספר הזה כנראה שהם היו נביאי האשרה שאיזבל סירבה לשלוח למבחן בהר הכרמל.

בתנ"ך
-----

בסיפור המופיע בספר מלכים א', פרק כ"ב ובספר דברי הימים ב', פרק י"ח, צדקיהו מנבא לאחאב ולעמיתו יהושפט מלך יהודה הצלחה במלחמה נגד ארם ברמות גלעד. הוא אף ממחיש את נבואתו בעשיית קרני ברזל ואומר "כה אמר ה': באלה תנגח את ארם עד כלתם". בהמשך בא מיכיהו בן ימלה ומנבא בשם ה' את התוצאה ההפוכה, היינו שאחאב יובס במלחמה. צדקיהו מכה את מיכיהו על הלחי ומעורר תיגר על אמיתת נבואתו של זה, באומרו "אי זה עבר רוח ה' מאיתי לדבר אותך?". מיכיהו משיב שכאשר נבואתו שלו תתגשם, גם צדקיהו בעצמו "יבא חדר בחדר להחבא". בסוף הסיפור מתברר שמיכיהו צדק וצדקיהו טעה: אחאב נהרג בקרב.

משמעות שמו
----------

משמעות השם "צדקיהו" היא: יהו (ה') הוא צודק.

בספרים החיצוניים
----------------

צדקיהו בן כנענה מופיע בספר עליית ישעיהו, בו נטען שבחיר-רע, השומרוני שהלשין על הנביא ישעיהו, הוא קרוב משפחה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דף הבית" של צדקיה בן כנענה באתר הניווט בתנ"ך
* מלכים א' כב באתר מקראנט
* דברי הימים ב' יח באתר מקראנט

הערות שוליים
------------

1. ↑  M. A. Knibb, martyrdom and Ascension of Isaiah, Chapter 2, 12-16, The Old Testament Pseudepigrapha, Volume 2, page 143
"**שמונה נשיפות** (2011) היא סדרת הדפסים מאת האמנית הישראלית הילה בן ארי.

תיאור
-----

סדרת ההדפסים "שמונה נשימות" נוצרה בשנת 2011 על ידי הילה בן ארי בסדנת ההדפס ירושלים. הסדרה, הכוללת שישה הדפסים, הופקה במסגרת פרויקט של אמנות נשית בשם "קליפות אדומות", אותו אצרה נעמי טנהאוזר, ושהוצגה כתערוכה בסדנת ההדפס בשנת 2012. לצד סדרה זו יצרה האמנית עוד שתי סדרות נוספות בשם "לאחור" ו-"פעם אחת", הקרובות בנושאיהן אל סדרה זו. העבודות הודפסו על ידי רן סגל במהדורה של 12 עותקים, לבד מאחד מן ההדפסים, שהודפס במהדורה של 15 עותקים.

ההדפסים מציגים דמויות של מתעמלות או לוליניות העוסקות בפעילויות גופניות שונות בעזרת מכשירי התעמלות. חלק מן המכשירים מתוארים בקו רישומי, בעוד אחרים מתוארים כמבנה תלת־ממדי בצבע לבן. מבנים אלו נוצרו על ידי שימוש במגזרות נייר שחסמו את הדפסת הצבע מלוח ההדפסה אל הנייר, וכן העניקו למבנים אלו איכות תלת-ממדי של תלחיץ. המבנים חוסמים או "כולאים" את הדמויות". אחד מן ההדפסים ("שמונה נשיפות IV") מודפס בגוון אפור, אחר ("שמונה נשיפות I") מאופיין ברקע אדום בוהק, ואילו האחרים מודפסים בשילוב של גוונים אפורים עם צבע אדום בהיר. השם - "שמונה נשיפות" - קשר למקצב סדור של הנשימה בפעולה גופנית.

בראיון תיארה בן ארי את העיסוק שלה בגוף הנשי כביטוי לשילוב שבין הסדר הברתי לבין הגוף האינדיבידואלי. "בעבודות אני עוסקת באיזושהי התנגשות בין הגוף הנשי לבין האלמנט המסדר והממשטר. [...] בעבודות אני שואלת על הגבולות של הגוף, על האופן שבו הטריטוריה שלו נחסמת, היכן היא נחדרת ואיך היא מוגדרת. [...] האתגר שמעסיק אותי שוב ושוב בעבודות הוא איך לקיים תנועה בתוך המגבלה."

אחת מן העבודות בסדרה ("שמונה נשיפות III") הוצגה בתערוכה "זמן הדפס" (2013) במוזיאון הפתוח תפן ואחד מעותקיה נמצא באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות. על יצירותיה בפרויקט זה זכתה בן ארי ב-"פרס פינס לגרפיקה ישראלית".

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: הילה בן ארי באתר סדנת ההדפס ירושלים
2. ↑  ראו: **זמן הדפס: עבודות מסדנת ההדפס ירושלים וממרכז גוטסמן לתחריט**, קיבוץ כברי, המוזיאון הפתוח תפן, גן התעשייה תפן, 2013, עמ' 22-21
3. ↑  **קליפות אדומות**, סדנת ההדפס ירושלים, 2012, עמ' 30.
**מרים עזורי** (נולדה ב-1956) היא קצינת משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב, שבתפקידה האחרון כיהנה כראש החטיבה לזיהוי פלילי באגף החקירות והמודיעין.

ביוגרפיה
--------

עזורי נולדה וגדלה בבריסל שבבלגיה, בת לאב מהנדס חשמל ואם עקרת בית. הייתה חברה בתנועת השומר הצעיר ובגיל 16 ביקרה בישראל במהלך מחנה קיץ בקיבוץ בית ניר. בגיל 18 עלתה בגפה לישראל. היא סיימה תואר ראשון ושני בביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים.

בתום לימודיה התגייסה למשטרת ישראל ושירתה במחלקת הזיהוי הפלילי. תחילה שירתה במעבדה הביולוגית ולאחר מכן במעבדה האנליטית לזיהוי סמים. שימשה סגן ראש המעבדה האנליטית וראש מעבדת פיתוח טביעות אצבעות. במהלך תפקידה זה סייעה לפענוח רצח רחבעם זאבי באמצעות שימוש ראשון בפיתוח של שיטה כימית חדשה לחשיפת טביעות אצבע.

ב-2006 מונתה לראש מחלקת סיוע מרחבי בדרגת ניצב משנה, וב-2012 מונתה לראש מחלקת המעבדות. באפריל 2013 קודמה לראש החטיבה לזיהוי פלילי בדרגת תת-ניצב והיא האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה. היא כיהנה בתפקיד עד לשנת 2019 כאשר במקומה מונתה אשירה זמיר.

עזורי אם לארבעה ילדים. אחיה הצעיר הוא פרופסור דניאל זייפמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל ערד, מסע ללב מערך הזיהוי הפלילי, באתר משטרת ישראל, 1 באוקטובר 2013
* שרון רופא אופיר, המפענחת: האישה הראשונה שעומדת בראש מחלקת זיהוי פלילי, באתר Xnet‏, 12 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראש המעבדה לזיהוי פלילי: תנ"צ מרים עזורי(הקישור אינו פעיל, 20.2.2022), אתר משטרת ישראל, 10 באפריל 2013
|  |
| --- |
|  |
|  |
|  |

**ספיקה** (בלועזית: **Spica** - או **α בבתולה**) הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים בתולה ואף אחד מהכוכבים הבהירים ביותר בשמי הלילה. הכוכב נמצא קרוב מאוד למישור המלקה כך שהשמש עוברת כ-2 מעלות ממנו והירח וכוכבי הלכת עוברים לעיתים על פניו ומסתירים אותו. פרוש השם ספיקה בלטינית הוא שיבולת והוא מייצג את אלומת השיבולים שמחזיקה הבתולה בידה. את הכוכב קל לאתר על ידי כך שממשיכים את ידית העגלה הגדולה ומגיעים לכוכב בהיר מאוד - ארקטורוס. ממשיכים את הקשת הלאה ומגיעים לכוכב בהיר בודד, ללא כוכבים בולטים אחרים בסביבתו, וזהו ספיקה.

מאפיינים
--------

ספיקה הוא למעשה כוכב זוגי במרחק של כ-260 שנות אור, המורכב מזוג כוכבים כחולים המקיפים זה את זה במרחק קטן של כ-0.12 יחידות אסטרונומיות ובזמן הקפה של כ-4 ימים. המרחק הקטן והמסה הגדולה יחסית של הכוכבים גורמת לכוח גאות חזק ביניהם שהופך את צורתם לאליפסואידית. כתוצאה מכך גודלם הזוויתי של הכוכבים כפי שהוא נצפה מכדור הארץ משתנה גם כן במחזוריות של 4 ימים וגורם לשינוי מחזורי של כ-0.1 דרגות בבהירות נראית הנראית של הזוג. בעבר חשבו שהשינוי בבהירות נובע מליקוי מאורות שבו עובר הכוכב הפחות בהיר על פני הכוכב השני וגורם לירידה בבהירות הכוללת. בשל קרבתו למישור המלקה מוסתר הכוכב מדי פעם על ידי הירח ולעיתים נדירות על ידי כוכב חמה ונוגה.

### מאפייני ספיקה A

ספיקה A הוא כוכב כחול שמאסתו כ-11 מסות שמש, רדיוסו כ-7.8 רדיוסי שמש ומאיר בעוצמה חזקה יותר מפי 2000 ממנה בתחום הנראה. עם זאת, בשל הטמפרטורה הגבוהה שלו - כ-22,400 קלווין, רוב הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל סגול ועוצמת הארתו הכוללת היא פי 13,400 מן השמש. הכוכב בשלב סיום המימן שבליבתו והוא צפוי לעבור להתיך הליום תוך התנפחות והתקררות שתוציא אותו מהסדרה הראשית ותהפוך אותו לענק. הכוכב היה בעבר כוכב משתנה מהסוג של β בקפאוס ובהירותו הייתה משתנה בכ-0.015 דרגות בהירות במחזוריות של כ-6.5 שעות, אך מאז 1970 ההשתנות פסקה. מסתו היא על גבול הפיכה לסופרנובה כך שגורלו אינו ידוע.

### מאפייני ספיקה B

ספיקה B הוא כוכב הסדרה הראשית - כחול שמסתו כ-7 מסות שמש, רדיוסו כ-4 רדיוסי שמש ומאיר בעוצמה חזקה יותר מפי 500 ממנה בתחום הנראה. בדומה לספיקה A, חלק ניכר של הקרינה הנפלטת ממנו היא בתחום העל־סגול ועוצמת הארתו הכוללת היא פי 1,700 מאשר השמש. כוכב זה צפוי לסיים את חייו כננס לבן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספיקה** בוויקישיתוף
* ספיקה באתר של ג'ים קלר
* ספיקה ב-Jumk.de Webprojects
* ספיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ספיקה, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  G. P. Können & J. Van Maanen: Planetary occultations of bright stars. Journal of the British Astronomical Association, Vol. 91, p. 149 (1981)
2. ↑  M. A. Smith: The nonradial oscillations of Spica, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 297, p. 206 (1985)
**PADI** -‏ **Professional Association of Diving Istructors** (אגודה מקצועית של מדריכי צלילה) האגודה המקצועית הגדולה בעולם לצלילה ספורטיבית, וארגון המכשיר צוללים אשר הוקם בשנת 1966 על ידי ג'ון קרונין וראלף אריקסון.
קרונין במקור היה מדריך מטעם NAUI, אשר החליט להקים ארגון משלו יחד עם אריקסון, ולחלק את ההכשרה למספר קורסים בניגוד לקורס אחד כללי אשר היה נהוג באותה תקופה.

PADI מציעים קורסים ברמות שונות, החל מקורסי הבסיס (צולל מים פתוחים) ועד לרמות הגבוהות (Master Scuba Diver) וכמו כן מגוון של הסמכות הדרכה שונות. כמו כן דרך ארגון האח DSAT ניתן לעשות קורסי צלילה טכנית, כגון צלילות דקומפרסיה צלילת טרימיקס וערבוב גזים.

שיטת הלימוד של PADI מחלקת את הקורס למספר יעדים נדרשים הנחלקים לתאוריה ולפיתוח מיומנויות. התאוריה מועברת בעיקר באמצעות לימוד עצמי, אם זה באמצעות קריאה בחוברות הלימוד או באמצעות תוכנות מחשב וצפייה בסרטוני הדרכה. וידוא רמת בקיאות התלמיד בחומר התאורטי נעשית על ידי המדריך באמצעות רענוני ידע, והמיומנויות המעשית נבדקות בצלילות במים מוגנים (בריכה או מים רדודים). בסיומו של כל קורס מונפקת לכל תלמיד תעודת הסמכה.

PADI חבר ב-World Recreational Scuba Training Council

תוכניות PADI
------------

מערכת ההדרכה של PADI
### תוכניות ללא הסמכה

* גלה את הצלילה (Discover Scuba Diving)
* גלה את השנירקול (Discover Snorkeling)

### תוכניות לילדים

* צוות אריות הים (Seal Team) (לגילאי 8 ומעלה)
* עושים בועות (Bubble Maker) (לגילאי 8 ומעלה)

### הסמכות צלילה ספורטיבית

* צולל חופשי (Skin Diver)
* צולל סקובה (Scuba Diver)
* צולל מים פתוחים צעיר (Junior Open Water Diver)
* צולל מים פתוחים (Open Water Diver)
* צולל נשיונל ג'יאוגרפיק (National Geograpic Diver)
* צולל הרפתקאה (Adventure Diver)
* צולל מים פתוחים מתקדם (Advance Open Water Diver)
* צולל הצלה (Rescue Diver)
* מאסטר סקובה דייבר (Master SCUBA Diver)

### התמחויות

PADI מספק מגוון רחב של התמחויות צלילה, למשל:

* התמחות גבהים
* התמחות צלילה מסירה
* התמחות מערות
* התמחות עומק
* התמחות נייטרוקס (אוויר מועשר)
* מגיש עזרה ראשונה
* התמחות חליפה יבשה
* התמחות לילה
* התמחות צלילת קרח
* התמחות אניות טרופות
* התמחות צילום תת-מימי

בנוסף קיימות התמחויות רבות שונות אשר ניתן להשיג במקומות שונים.

### הסמכות מקצועיות

* דייבמאסטר
* עוזר מדריך
* מדריך מים פתוחים (OWSI)
* מדריך התמחויות
* מדריך מאסטר סקובה דייבר (MSDT)
* מדריך סגל
* מדריך מאסטר
* מנהל קורס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **PADI** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של PADI
* פרויקט AWARE - פרויקט שימור הסביבה התת-מימית של PADI

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של פאדי
2. ↑  חברי ועדת WRSTC
**מַרִיַם סְטֶפַּנְיַאן** (בארמנית: **Մարիամ Ստեփանյան**; נולדה ב-22 בספטמבר 1989) היא כדורגלנית עבר ארמנית ששיחקה בעמדת החלוצה, ונכון ל-יולי 2023 משמשת כמאמנת כדורגל. 
לפני שהחלה בקריירת הכדורגל שלה, שיחקה סטפניאן במדי נבחרת ארמניה בכדוריד.

הישגים
------

* 2011 – מקום ראשון במשחקים המקדימים האירופיים, מלטה
* 2008 – מקום ראשון, מיני טורניר, מקדוניה
* 2007 – מקום ראשון, כריסטיאנסן, נורווגיה
* 2007 – מקום שלישי, גביע נורווגיה, אוסלו

קריירה בשיפוט
-------------

סטפניאן החלה לעבוד גם כשופטת כדורגל במשחקי נשים וגברים בארמניה, לאחר שסיימה קורס של שנתיים בשיפוט במכון הממלכתי לתרבות גופנית. היא התחילה בליגת הנוער, ואז גם עברה לליגה הראשונה.
אחרי שנתיים היא התחילה לשמש כעוזרת שופטים ואז ב-2014 היא הייתה מועמדת כעוזרת מאמנת בינלאומית בפיפ "א, מעמד שהשיגה ב-2015.

קריירה באימון
-------------

היא התחילה לסייע למאמנת שלה, ליאנה היירפטיאן במועדון ירוואן (ארמניה), אשר מאז הפכה למאמנת הראשית של נבחרת הנשים הלאומית בכדורגל של ארמניה. ב-2016, היא קיבלה תעודה כמאמנת הנשים הטובה ביותר של העונה. ב-2016 ארגון מאמנים חוצי יבשות הגיע לירוואן, והיא התחילה לעבוד איתם, וקיבלה מהם תעודת אימון. ב-2016 בדצמבר היא סיימה קורס של UEFA בארמניה וקבלה רישיון מטעמם. בקיץ 2017 היא התחילה לעבוד בפולין בתור מאמנת כדורגל בפולין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרים סטפניאן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מרים סטפניאן (באנגלית)

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* חדשות באתר אופ"א
* 
* פרופיל בנבחרת הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ն պարգեւատրել է ֆուտզալի ու կանանց ֆուտբոլի մրցանակակիրներին, Mediamax Sport

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרים סטפניאן"**.
**מרים סטיבנסון** (באנגלית: **Miriam Stevenson**; נולדה ב-4 ביולי 1933) היא דוגמנית אמריקאית, מיס תבל לשנת 1954.

ביוגרפיה
--------

סטיבנסון נולדה בעיירה בקרוליינה הדרומית, ב-1953 נבחרה ל"מיס קרוליינה הדרומית" והשתתפה בתחרות מיס אמריקה 1954, בה עלתה לשלב עשר המועמדות הסופיות. 

היא זכתה בתחרות "מיס קרוליינה הדרומית ארצות הברית" לשנת 1954, היא ייצגה את קרוליינה הדרומית במיס ארצות הברית השלישית וגם בה סיימה במקום הראשון, בעקבות זאת ייצגה את ארצות הברית בתחרות הבינלאומית של מיס תבל, בה היא הוכתרה במקום הראשון, ובכך נהייתה לאמריקאית הראשונה שזוכה בתואר זה. בניקוד התחרות היה תיקו בינה לבין מיס ברזיל, עקב כך שנותנת החסות העיקרית של התחרות הייתה חברת בגדי הים "Catalina Swimwear" הוחלט להעניק לה את הזכייה שכן גזרת גופה התאימה יותר לדוגמנות בגדי ים, אך עם זאת היא החליטה לחלוק חלק מהפרס עם מיס ברזיל.

בעקבות הזכייה היא חתמה על חוזה עם חברת סרטי יוניברסל. לאחר שנה החליטה שהיא עוזבת את עבודתה בהוליווד וחוזרת לקרוליינה הדרומית הולדתה על מנת להשלים את לימודיה באוניברסיטת לנדר, היא שימשה כמנחה בערוץ טלוויזיה של קרוליינה הדרומית, היא הייתה שופטת במספר תחרויות יופי.

היא נישאה לדונלד אפטון ונולדו להם שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרים סטיבנסון** בוויקישיתוף

* מרים סטיבנסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**ספירידון הקדוש** (ביוונית: **Άγιος Σπυρίδωνας**, ספירידונס; ‏270 בערך – 348) הוא קדוש נוצרי יליד קפריסין, המקובל בנצרות המזרחית והמערבית. הוא נולד בעיר אסיה שבקפריסין והיה רועה שלא זכה לחינוך רשמי. הוא נישא ונולדה לו בת, ועם מות אשתו הוא הצטרף למנזר. הוא היה לבישוף בעיר טרמטוסיה ליד פאפוס, והיה ממתנגדי המינות האריאנית. הוא השתתף בוועידת ניקיאה בשנת 325. לאחר הוועידה שב לקפריסין, ושם מת בגיל 78 לערך. 

כנסיית ספירידון הקדוש בעיר קורפו
עם הכיבוש הערבי של קפריסין, הוצאה גופתו של הקדוש מקברה ונלקחה לקונסטנטינופול. לפי המסורת הייתה הגופה שלמה ומהקבר עלה ניחוח של ריחן, "הצמח המלכותי" (ביוונית Βασιλικός - "בסיליקוס" המקורב למילה "מלך" "βασιλεύς" - "בסילאוס"). שתי העובדות האלה נתפסו כאישור אלוהי לקדושתו של ספירידון. עם כיבוש קונסטנטינופול ב-1453, נלקחו שרידי הגופה על ידי הנזיר קאלוחרטיס (Καλοχαιρέτης) לקורפו שביוון, והם שמורים בכנסייה הקרויה על שמו. השרידים מונחים בתיבת כסף שיוצרה בווינה במאה ה-19. עם זאת, ידו הימנית של הקדוש שמורה ברומא. 

ספירידון הוא הקדוש המגן של הקדרים ושל האי קורפו, בו הוא מכונה באופן רשמי "ספירידון הקדוש מגן העיר" (Αγιος Σπυρίδων ο πολιούχος). בין היתר, מיוחס לו גירוש הרעב מהאי ב-1550 וגירוש הדבר ב-1630 ושוב ב-1673. בטרם עזבה המחלה את המקום, היא שרטה את אחד מביצורי המצודה העתיקה בקורפו, ושריטה במבנה משמשת לפי המאמינים כראיה למסורת זו. עוד מיוחסת לקדוש הצלת העיר מהמצור העות'מאני ב-1716. לפי מסורת זו נגלה הקדוש לחיילים טורקים כשהוא אוחז בלפיד בוער, וזרע בקרבם אימה. התיבה ובה שרידי הקדוש נישאת בתהלוכה במספר אירועים במשך השנה המנציחים את הניסים שעשה: יום ראשון של הדקלים, יום שבת שלפני הפסחא, יום ראשון הראשון בחודש נובמבר וב-11 באוגוסט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספירידון הקדוש** בוויקישיתוף
* אודות ספירידון הקדוש באתר Terra Kerkyra
* ספירידון הקדוש באתר הכנסייה האורתודוקסית של אמריקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Terra Kerkyra

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119153416
* ISNI: 0000 0003 9928 0972
* LCCN: n96122537
* NLG: 45600
* NTA: 296699802
* SUDOC: 166061328
* VcBA: 495/295485
* VIAF: 292814786
* WorldCat: lccn-n96122537

 |
**שמוליק לוי** (נולד ב-9 ביוני 1972 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי, קפטן העבר של בית"ר ירושלים, וכיום איש עסקים. הוא בנו של אברהם לוי, לשעבר מנהל בית"ר ירושלים.

קריירת משחק
-----------

את צעדיו הראשונים בכדורגל עשה לוי בגיל 12 במחלקת הילדים של בית"ר ירושלים בתפקיד מגן ימני, עמדה אותה אייש לאורך כל הקריירה. לאחר זימונו של לנבחרת הנערים של ישראל, מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, אליהו עופר העלה אותו לסגל הבוגרים בעונת 1987/1988 כאשר היה בן 16 בלבד. שתי עונות מאוחר יותר, שילבו זאב זלצר כשחקן הרכב קבוע. את הופעת הבכורה בהרכב הפותח ערך לוי בעונת 1989–1990 במשחק ביתי מול הפועל באר שבע. תרומתו באה לביטוי כבר בעונה הבאה בה, לצד אלי אוחנה ששב מבלגיה, כשלקח חלק בעלייתה של בית"ר לליגה הלאומית (הליגה הראשונה באותה עת).

במהלך הקריירה זכה ב-3 אליפויות עם בית"ר: לראשונה בעונת 1992/1993 ולאחר מכן בעונת 1996/1997. זכייתו השלישית הייתה בעונת 1997/1998, אז זכה להניף את צלחת האליפות ואת גביע הטוטו כקפטן הקבוצה.

לאורך השנים המשיך מנבחרת הנערים, בה שיחק לצד חיים רביבו, אייל ברקוביץ' ואבי נמני לנבחרת האולימפית של ישראל, וציין מעל 60 הופעות בנבחרות הנוער והילדים. ב-22 בינואר 1997, תחת המאמן שלמה שרף, שיחק לוי את משחקו היחיד בנבחרת ישראל הבוגרת נגד נבחרת יוון.

בעונת 2000/2001, כשהוא בן 28 בלבד, פרש לוי ממשחק פעיל בעקבות פציעה חוזרת בברכו וסיים את קריירת המשחק שלו, שבמהלכה שותף ב-218 משחקים, כבש 15 שערים ובישל 23. עוד במהלך הקריירה סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית.

לאחר פרישתו
-----------

לאחר פרישתו פנה לוי לתחום העסקי והתמחה בשיווק ובפרט בספורט. הקים מספר מיזמי שיווק שהבולט בינם הוא השילוט התלת-ממדי במגרשי הכדורגל. בנוסף לכך כתב טור שבועי על בית"ר במקומון כל העיר הירושלמי והיה פרשן ברדיו ירושלים בתוכנית הספורט "נפגש במגרש".

באמצע עונת 2006/2007 מונה לוי למנהל השיווק של בית"ר. הוא הוביל רענון במיתוג הקבוצה ושינוי סמל המועדון (שילוב האריות שמזוהים עם העיר בסמל המועדון). בתקופת פעילתו נקבע שיא במספר מכירות המינויים (8,500) בתולדות המועדון ושיא הכנסות מספונסרים. לוי אחראי גם להקמת חנות המותג של הקבוצה, ופיתוח ושיווק המרצ'נדייז של הקבוצה. 

לוי כיהן בעבר כחבר דירקטוריון בית"ר לצד תפקידו כאחד מראשי "עמותת אוהדי בית"ר ירושלים".

בשנים האחרונות משמש לוי כמנהלה הכללי של חברת "שווה שווה" המתמחה בהשתתפות קבוצתית במילוי טופסי הלוטו והטוטו, ובעלים של קבוצת כדורגל החופים בית"ר ירושלים (שנקראה בעבר "שווה שווה ירושלים").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמוליק לוי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  תפנית: הפועל ירושלים מסרבת לשחרר את מאיה לבית"ר, מעריב 26 בנובמבר 1989
**מרים וינטר**, שנודעה גם בשם **מריה אורלובסקי** (באנגלית: **Miriam Winter**;‏ 2 ביוני 1933 – 19 ביולי 2014) הייתה חוקרת ובמאית תיאטרון יהודיה אמריקאית ממוצא פולני. נודעה בעקבות ספר זיכרונות שכתבה אודות ילדותה בשואה בפולין.

קורות חיים
----------

נולדה בלודז', פולין. הוריה היו טוביאס (טוביה) וינטר ומז'טה לז'ה (לאה) וינטר לבית קוהן. ב-1940 חייתה עם משפחתה בגטו ורשה, ובשנים 1940-1941 התגוררו באוז'רוב. מ-1941 עד סיום מלחמת העולם השנייה הוסתרה בבית אישה פולנייה, שינתה את שמה למריה, הפכה לקתולית, וכך שרדה. הוריה, אחיה הצעיר ורבים מבני משפחתה המורחבת נספו בשואה במחנה ההשמדה טרבלינקה.

במהלך המלחמה ולאחריה נדדה וינטר ברחבי פולין עם המשפחה שאצלה הוסתרה, ונדרשה לעבוד בעבודות שונות. ב-1948 עברה לבית יתומים בשצ'צ'ין, שם שבה לראשונה לספסל הלימודים בבית הספר; ב-1951 סיימה את לימודי בית הספר התיכון. בהמשך למדה תיאטרון בבית הספר הלאומי המתקדם לתיאטרון "ליאון שילר" בלודז', בו סיימה את לימודיה ב-1959. ב-1963 נישאה לרומק אורלובסקי, לו סיפרה לראשונה על זהותה היהודית.

ב-1969 היגרה לארצות הברית. ב-1992 קיבלה תואר דוקטור בתיאטרון מאוניברסיטת מדינת מישיגן, ועבדה שם כמרצה למשחק. לאחר מכן לימדה בקולג' ג'קסון, שם גם ביימה הפקות תיאטרון של מחזות כגון "אנטיגונה", "אונדין" ו"פר גינט". 

וינטר נודעה בעקבות ספרה "רכבות: זיכרונות של ילדות חבויה במהלך מלחמת העולם השנייה" (1997). הספר מתאר את סיפור הישרדותה במהלך השואה כילדה שהוסתרה, והמחיר הפסיכולוגי ששילמה על שמירת זהותה מוסתרת וחבויה, אפילו מעצמה, בפולין שלאחר המלחמה.

לווינטר נולדו שני בנים. היא התגוררה עם משפחתה בג'קסון, מישיגן. נפטרה בגיל 81 בעקבות מחלת הסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מרים וינטר
* Miriam Winter, Art Center
* מרים וינטר, באתר מוזיאון השואה במישיגן

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרים וינטר, באתר מוזיאון השואה במישיגן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270027405171
* ISNI: 0000 0001 1459 4848
* LCCN: n97114751
* VIAF: 1762585
* WorldCat: lccn-n97114751

 |
**מפרץ אלטאנין** (באנגלית: **Eltanin Bay**) הוא מפרץ לחוף דרום ים בלינגסהאוזן בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה. 

רוחבו של פתח המפרץ - 65 קילומטרים; המפרץ חודר לתוך קו החוף של ארץ אלזוורת', ממערב לחצי האי וירת'. 

זרמי הקרח פוקס, פריגנו ואליסון נשפכים אל מפרץ אלטאנין.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, בין השנים 1961–1966.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

המפרץ נקרא על שמה של אוניית צי ארצות הברית אלטאנין, אשר עשתה מסעות מחקר רבים באוקיינוס הדרומי; ואשר הפליגה לאנטארקטיקה בין ספטמבר 1966 ונובמבר 1967.

ראו גם
------

* חצי האי וירת'
* מפרץ פלאדרר

לקריאה נוספת
------------

• Bingham, Robert G & King, Edward & Larter, Robert & Pritchard, Hamish & Smith, Andrew & Vaughan, David. (2010), **Investigating ice flow into Eltanin Bay, Bellingshausen Sea, West Antarctica**, ntarctic Funding Initiative Workshop, At Murray Edwards College, Cambridge, UK
• Bingham, Robert G.; King, Edward C.; Larter, Robert D.; Pritchard, Hamish D.; Smith, Andrew M.; Vaughan, David G. **Ferrigno Ice Stream, West Antarctica: new boundary conditions for a catchment losing ice rapidly to dynamic thinning**, EGU General Assembly 2010, held 2-7 May, 2010 in Vienna, Austria, p.4657

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ אלטאנין באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ אלטאנין באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של מפרץ אלטאנין באתר נאס"א
* מפרץ אלטאנין באתר marineregions
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מפרץ אלטאנין
* נסיגת הקרח של זרם הקרח פוקס וזרם הקרח פריגנו במפרץ אלטאנין (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  מידע גאוגרפי על זרם הקרח פוקס
4. ↑  מידע גאוגרפי על זרם הקרח פריגנו
5. ↑  מידע גאוגרפי על זרם הקרח אליסון
6. ↑  מידע היסטורי
**ג'ייסון סמיילוביק** (באנגלית: **Jason Smilovic**; נולד ב-3 במרץ 1975) הוא תסריטאי ומפיק בפועל יהודי אמריקאי, יוצר סדרות הטלוויזיה: "חטוף" ו"האויב הנורא שלי" והתסריטאי של סרט הקולנוע "להרוג את המזל".

חייו
----

סמיילוביק נולד בניו יורק. הוא למד באוניברסיטת מרילנד מחשבה מדינית ופילוסופיה, אך מאוחר יותר החליט להתמקד בכתיבה - אהבתו האמיתית, והחל לעבוד כתסריטאי.

עבודתו הראשונה הייתה בשנת 2003 בסדרה "קרן סאסקו" בה שימש כמפיק בפועל וכותב. בעקבות זאת יצר בשנת 2006 סדרה משלו, "חטוף", סדרת דרמה המשכית בת 13 פרקים ששידורה הסתיים ב-2007. עוד באותה שנה, הוא כתב את התסריט הראשון שלו לסרט קולנוע - "להרוג את המזל", סרטו של פול מקגווין ובכיכובם של: ג'וש הארטנט, ברוס ויליס, מורגן פרימן, בן קינגסלי ולוסי לו. כמו כן שימש כמפיק בפועל וכותב בסדרת המדע בדיוני "האישה הביונית" בין השנים 2007‏-2008, ולאחר מכן יצר את הסדרה השנייה שלו - "האויב הנורא שלי" ששודרה ברשת NBC למשך עונה אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ייסון סמיילוביק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ייסון סמיילוביק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ג'ייסון סמיילוביק, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'ייסון סמיילוביק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אבנר שביט, עכבר העיר אונליין, היזהרו מחיקויים, באתר הארץ, 10 במאי 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏"'Jason Smilovic's Prime 'Number", וושינגטון פוסט, 7 באפריל 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1488830535421
* BnF: cb16255953n (data)
* GND: 140315160
* ISNI: 0000 0001 2197 4910
* LCCN: no2005060225
* SUDOC: 156282593
* VIAF: 163465148
* WorldCat: lccn-no2005060225

 |
**פרסי יד ושם למפעלים חינוכיים** הם פרסים המוענקים על ידי בית הספר המרכזי להוראת השואה ביד ושם. הפרסים ניתנים למפעלים חינוכיים מצטיינים שבמרכזם לימוד השואה בתחומים:
תוכנית חינוכית, מפעל חיים חינוכי, עבודת גמר, וספר לילדים ולנוער. מטרתם לעודד לומדים ומלמדים לעסוק בחקר השואה והוראתה.

פירוט הפרסים
------------

לתוכניות חינוכיות בהוראת השואה מוענקים שלושה פרסים, שניים למוסדות חינוך פורמלי ופרס נוסף שהוא יוזמת מורים שהשתתפו בהשתלמויות יש ושם. נבדקת ייחודיות התוכנית ומקוריותה, מהימנותה ההיסטורית שיתוף הקהילה ועוד. כל אחת מהתוכניות זוכות בפרס של 6,000 ש"ח, המוענק מהקרן על שם חונו ובלימה ניימן ז"ל.

מפעל חיים חינוכי מוענק לדמות שפעלה לקידום הוראת השואה ושימור זכרה, את מקבלי הפרס מאתרת ועדת איתור, ומקבלה זוכה בפרס של 5,000 ש"ח מהקרן על שם חונו ובלימה ניימן ז"ל.

לספר לילדים ונוער מוענק הפרס עבור ספר המקרב את הקוראים הצעירים לנושא השואה. הוא ניתן לספר שפורסם בשנים שקרובות לשנת הענקת הפרס. הפרס של 4,000 ש"ח מוענק מתרומתה של סנדרה ברנד לזכר בנה היחיד ברונו שנספה בשואה.

כמו כן, מוענקים פרסים לחמש עבודות גמר של תלמידי התיכונים המוקדשות לשואה, גובה כל פרס 500 ש"ח והוא מוענק על ידי הקרן על שם מארק ולובה יובילר ז"ל.

מענק ופרס ניתנים לתוכנית חינוכית המתמקדת בתולדות יהודי צרפת ויהודי צפון אפריקה בשואה. מענק ניתן לבית ספר שאת כתיבת עבודות החקר בחטיבת הביניים ניתב להיבטים של שואת יהודי צרפת, ופרס ניתן לעבודת גמר מצטיינת העוסקת בתולדות יהודי צרפת. הפרס מוענק מהקרן לזיכרון השואה בצרפת ואגודת עלומים.

### זוכי פרס לספרות לילדים ונוער ופרס מפעל חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 

| שנה | פרס לספר לילדים ונוער | הסופר/ת | פרס מפעל חיים חינוכי |
| --- | --- | --- | --- |
| תשס"ט | להחביא את אדית | קאת'י קייסר | אניטה טרסי |
| תש"ע | למדוד את התהום | פועה הרשלג | ד"ר פליציה קראי |
| תשע"א | אלוף הילדים – הסיפור של יאנוש קורצ'אק | טומק בוגצקי | מיכאל ירון |
| תשע"ב |  |  | יוסי לוי |
| תשע"ג | צעדים בערפל | פנינה פלדמן | יעקב (קובה) ואירנה וודיסלבסקי |
| תשע"ד | סיפו – סיפור לא גמור | יובל אלבשן | חיים רוט |
| תשע"ה | המחבוא | לואיק דווילייה | אשר אוד |
| תשע"ו | הדובי של פרד | איריס ארגמן | חנה גפרית |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרסי יד ושם למפעלים חינוכיים
**Ms. G.O.A.T.** (ראשי תיבות של: "**Greatest Of All Time**" – להיטים מכל הזמנים) הוא מיקסטייפ הבכורה של הראפרית ליל קים אשר יצא ב־3 ביוני 2008 והופק על ידי תקליטנים כמו מיסטר סי ודי ג'יי ווהו קיד. שם האלבום הוא מחווה לאלבום של הראפר אל אל קול ג'יי, G.O.A.T..

רקע
---

כחלק מהרצון שלה להיות עצמאית ולקחת שליטה מלאה על הקריירה שלה החליטה קים לעזוב את חברת התקליטים הקודמת שלה אטלנטיק רקורדס, מה שהוביל אותה להוציא מיקסטייפ זה. מיקסטייפ זה גם סימן את הקאמבק המוזיקלי שלה לאחר שחרורה מהכלא ביולי 2006.

בריאיון ל־MTV סיפרה הראפרית: "תמיד רציתי לעשות מיקסטייפ, נהגתי לראות איך 50 סנט עושה את זה והבנתי ש... לעזאזל, זה לא כזה קשה יהיה גם לבחורה לעשות זאת". אף על פי שמדובר במיקסטייפ השיר "Chillin' Tonight" מתוך המיקסטייפ קיבל השמעות בתחנות רדיו לפני יציאת המיקסטייפ. האלבום הכיל שירים חדשים לצד רמיקסים לשירים ישנים של קים. המיקסטייפ הכיל מספר שיתופי פעולה ביניהם עם 50 סנט, בריטני ספירס ומיסי אליוט.

על מנת לקדם את המיקסטייפ הציעה קים לחלק עותקים פיזיים חתומים של המיקסטייפ בתמורה למעריצים שיגידו לה עם מי היא צריכה לעבוד באלבומים הבאים שלה ולמה היא הזמרת הגדולה בכל הזמנים.

ביקורות
-------

המיקסטייפ קיבל ביקורות חיוביות מרוב המבקרים אשר רבים כינו את האלבום כ"חזרתה של קים לרחובות". טיטו סאלינס מ-"All Hip Hop" כתב: "ליל קים הוכיחה שהזמן שלה מאחורי הסורגים לא החליד את היכולות המוזיקליות שלה". בביקורות הפחות טובות ארן גרשובר מ-"New York Mag" כתב: "החינוך המוטעה של ליל קים [אזכור לאלבומה של לורין היל] הוא לא רע אך היינו צריכים לקוות שהיא תעשה קאמבק במקום".

רשימת רצועות
------------


| Ms. G.O.A.T. |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Hood Newz: Lil' Kim Free | 1:14 |
| 2. | Ms. G.O.A.T. | 1:57 |
| 3. | Mis-Education of Lil' Kim | 3:08 |
| 4. | I Get It | 1:19 |
| 5. | Wrath of Kim's Madness | 1:45 |
| 6. | Chillin' Tonite | 4:19 |
| 7. | Need a Bitch (בהשתתפות נייט דוג)  | 3:35 |
| 8. | Hatin' Bitches (Skit) | 1:02 |
| 9. | It's Kim Bitches (Get That Money) | 3:05 |
| 10. | Fuck You | 3:54 |
| 11. | Rock on Wit Yo Bad Self | 2:18 |
| 12. | Queen Bitch 101" (featuring Christian Rich) (בשיתוף כריסטיאן ריץ')  | 4:05 |
| 13. | Kim Gets Deeper | 1:55 |
| 14. | Wanna Lick (Magic Stick, Pt. 2) (בשיתוף 50 סנט)  | 3:20 |
| 15. | Thang on Me (בשיתוף מנו ו-Sha Money XL)  | 4:02 |
| 16. | It Ain't My Fault | 3:30 |
| 17. | Kimmy More (בשיתוף בריטני ספירס)  | 3:48 |
| 18. | Salute the Women of Hip Hop (Skit) | 1:11 |
| 19. | Let It Go (בשיתוף עם קיישיה קול ומיסי אליוט)  | 3:53 |
| 20. | Mr. Cee Speaks | 0:14 |
| 21. | Freaky Gurl (Remix) (גוצ'י מיין)  | 4:37 |
| 22. | Outro | 0:43 |
| 23. | No One (Remix) (בשיתוף אלישיה קיז)  | 3:22 |
| **משך כולל:** | **62:16** |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz Ms. G.O.A.T. באתר MusicBrainz

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליל קים, מיסטר סי, די ג'יי ווהו קיד, כריסטיאן ריץ'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 3838ae81-eb11-44c2-a0b9-6e9956bd9d20

 |
המבנה הכימי של זיאטין
מטאטא המכשפה בעץ ליבנה
**ציטוקינין** (באנגלית: **Cytokinin**, ובקיצור: CK) הוא שם כולל לקבוצה של תרכובות אורגניות המשמשות כהורמונים צמחיים.

קיימים שני סוגים של ציטוקינינים, הנבדלים ביניהם במבנה הכימי. הורמוני הסוג הראשון מכילים כולם את הפורין אדנין, המצוי גם בנוקלאוטיד ATP ובחומצות הגרעין DNA ו-RNA. הורמוני הסוג השני מבוססים על שתנן, תרכובת חנקנית קטנה המצויה בשתן של בעלי חיים. למרות השוני הכימי הגדול בין שני סוגי הציטוקינינים, תפקודם הפיזיולוגי דומה. ציטוקינינים מצויים גם ביצורים מממלכות אחרות, כגון פטריות, חיידקים ובעלי חיים.

הציטוקינין הראשון שנתגלה היה הקינטין, אך החשוב ביותר הוא **זיאטין** (Zeatin), אשר התגלה לראשונה בצמח התירס ואשר קרוי על שמו (השם הטקסונומי של התירס הוא *Zea mays*). המילה **ציטוקינין** עצמה מקורה במילה ציטוקינזה (חלוקת התא); ההורמון מעודד תהליך זה בצמח.

ציטוקינינים מעודדים את צמיחת הגבעול והענפים המשניים ומדכאים את צמיחת השורש. צמיחת הגבעול והענפים מתרחשת באמצעות חלוקת תאים. הציטוקינינים מעודדים פוטוסינתזה וסינתזה של כלורופיל, מעודדים היווצרות של עורקים (שיפה ועצה) בצמח ומעכבים את הזדקנות הצמח.

בניגוד לאוקסין, הורמון המעודד שלטון קודקודי בצמח (צמיחה רבה של הגבעול הראשי ביחס לענפים המשניים), הרי שציטוקינין מדכא זאת. ניתן לראות זאת במחלת עצים המכונה מטאטא המכשפה. המחלה נגרמת על ידי אורגניזמים שונים כגון חיידקי פיטופלזמה הגורמים לביטוי יתר של ציטוקינין ברקמות העץ, או פטריות המפרישות אותו וגורמות לביטול השלטון הקודקודי דוגמת עץ הליבנה (תמונה). הדבר גורם לצמיחת ענפים דמויי-שיח (או דמויי קן של ציפור) במקום ההידבקות, זאת עקב ההשפעה המדכאת של ההורמון על הדומיננטיות הקודקודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציטוקינין** בוויקישיתוף
* גליליאו - מגזין המדע מקבוצת מוטו תקשורת, ‏הזחל הרעב, באתר "הידען", 11 ביולי 2013
* ציטוקינין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph910151

 |
יהודי מתימן חובש את הסודראיהודי מתימן חובש סודר
**סוּדָר (בארמית: סוּדָרא)** הוא כיסוי ראש יהודי מסורתי, המלופף סביב הראש בדומה לכאפייה או לטורבן. הסודר היה נפוץ בעבר אצל יהודי ארצות האסלאם. הוא נלבש על ידי יהודים במשך אלפי שנים עד שנאסר ללבישה בגלות, וקיימים מספר אזכורים אליו במקורות, במיוחד בתלמוד הבבלי.

עקב הדימוי הרב לכאפייה הערבית לעיתים הסודרא נקראת כיום "כאפייה יהודית". זאת למרות העובדה כי סודר וכאפייה הן לבוש מדברי נפוץ ויעיל שאינו בעל ערך פוליטי או לאומני.

אטימולוגיה
----------

השם "סודרא" מגיע מארמית, ומהווה גיזרון של המילה הלטינית "*sudarium"*, שמשמעותה מטפחת, או פיסת בד. לעומת זאת, התלמוד הבבלי פירש את המילה כראשי תיבות לפסוק "סוֹד ה׳ לִירֵאָיו" (ספר תהלים, פרק כ"ה, פסוק י"ד).

היסטוריה
--------

הסודר היה בשימוש במשך חלק ניכר מההיסטוריה היהודית. יהודים בארץ ישראל בתקופת המקרא ובתקופה ההלניסטית נהגו לחבוש על ראשם בד, שלופף בהתאם לצורך לצורה המזכירה כובע גרב, כאפייה, או טורבן. הסודר הוזכר במקורות רבים, ישירות או בעקיפין. תרגום רות מתרגם את הביטוי "מטפחת", המופיעה במגילת רות כ "סודרא". בגמרא מוזכר הסודר כמשמש גם כצעיף הלבוש סביב לצוואר וגם ככובע המלופף ישירות סביב הראש. בזמנים המודרניים מרבית היהודים הפסיקו ללבוש את הסודר, כאשר הדבר קשור לתהליכים רבים, ובפרט לאיסורים על לבישת כיסוי ראש שהוטלו על מיעוטים דתיים שחיו תחת שלטון אסלאמי על מנת להשפילם, כפי שהתבטא בחוק התימני משנת 1666, האוסר על יהודים לחבוש טורבן או כאפייה.

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סודרא** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירי רגב, בואי תִלמדי כמה דברים על הכאפייה, באתר Haaretz הארץ
2. ↑  סודר - ויקימילון, באתר he.wiktionary.org
3. ↑  שבת עז ב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
4. ↑  J. R. Bartlett, John Bartlett, **The First and Second Books of the Maccabees**, CUP Archive, 1973-07-19, עמ' 246, מסת"ב 978-0-521-09749-9. (באנגלית)
5. ↑  מ"ג רות ג טו – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
6. ↑  עבודה זרה ד א – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
7. ↑  ברכות ס ב – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
8. ↑  B. Z. Eraqi Klorman, **The Jews of Yemen in the Nineteenth Century: A Portrait of a Messianic Community**, BRILL, 1993, עמ' 37-38, מסת"ב 978-90-04-09684-4. (באנגלית)