recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ענן משפך לפני התפתחותו לטורנדו
תהליך היווצרות של טורנדו מענן משפך
**ענן משפך** הוא ענן דמוי משפך המאופיין בעמודת רוח סיבובית הנובעת מבסיסו, אך אינה נוגעת בקרקע (בדרך כלל מענן קומולונימבוס, בעיקר תא-על או קומולוס מגדלי). ענן משפך הוא מעין שלב בתהליך ההיווצרות של סופת הטורנדו אשר נעצר באמצע. כלומר, נוצרת רוח סיבובית, אולם, היא איננה מספיק עוצמתית כדי להתעבות ולהתרחב כדי שתוכל להגיע אל פני הקרקע. לעיתים, סופת טורנדו הרסנית עשויה להיראות כמו ענן משפך. תופעה זו מתרחשת כאשר האוויר הקרוב לקרקע יבש, ולכן חלקו התחתון של הטורנדו אינו מתאפיין בהתעבות נראית לעין. 
כשענן משפך נוגע בקרקע הוא משנה פניו לטורנדו. למעשה, רוב סופות הטורנדו מתחילות כענני משפך, עם זאת רוב ענני המשפך לא באים במגע עם הקרקע, אחרת תכיפות סופות הטורנדו בעולם הייתה גבוהה הרבה יותר.

ענני משפך קרי ליבה
------------------

ענן משפך קר ליבה כמזדנב לענן קומולוס, צפון טקסס
ענני משפך קרֵי ליבה (או מרכז) הם לרוב קצרי חיים וכן חלשים יותר מענני משפך רגילים. לרוב, אינם באים במגע עם הקרקע, אך כאשר הם כן נוגעים בה, עשוי להיווצר טורנדו חלש עוצמה או נד מים. בניגוד לתופעות אחרות דומות, אשר מלוות בסופות ברקים ורעמים, ענני משפך אלה נוצרים פעמים רבות בשמיים מעוננים למחצה כחלק מחזית קרה, כאשר האטמוספירה אינה יציבה. כדי שתופעה זו תתרחש וייווצר ענן משפך, הוא צריך "להיאחז" בענן קומולוס שאינו מוריד משקעים.

השילוב בין אוויר קר יותר בטרופוספירה הנמוכה יחד עם אוויר הזורם בכיוונים שונים בטרופוספירה הבינונית גורם לרוטציה בציר מאוזן שכאשר מוטה אנכית על ידי תנאים אטמוספיריים נוצר ענן משפך.

ראו גם
------

* טורנדו
* נד מים

לקריאה נוספת
------------

* Cooley J. R. and M. E. Soderberg, 1973: Cold air funnel clouds. NOAA Tech. Memo. NWS CR-52, Scientific Services Division, NWS Central Region, Kansas City, MO, 29 pp.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ענן משפך** בוויקישיתוף
**עניין של זהות** הוא אחד מ-56 סיפורי שרלוק הולמס הקצרים מאת ארתור קונן דויל. הסיפור הופיע לראשונה במגזין ה"סטרנד" בספטמבר 1891, מאויר על ידי סידני פאג'ט. זהו הוא הסיפור השלישי בספר "הרפתקאותיו של שרלוק הולמס", שפורסם באוקטובר 1892.

עלילה
-----

באחד מביקורי ד"ר ווטסון בביתו של שרלוק הולמס הגיעה להתייעץ עמו עלמה בשם מרי סתרלנד, על פי סיפורה אביה מת ואמה התחתנה שנית עם אדם בשם ג'יימס וינדיבנק, מר וינדיבנק לא הסכים מעולם לאשתו ובתו החורגת ללכת לנשפים ומסיבות והבת נצלה את היעדרותו של אביה לשם עסקים ויצאה עם אמה לנשף מתקיני הגז, בנשף פגשה את מר הוסמר אנג'ל והתאהבה בו, לאחר טיולם הראשון התארסו השניים והמשיכו לשמור על קשר באמצעות מכתבים שהדפיס לה הוסמר ומפגשים שקיימו בעת היעדרותו של מר וינדיבנק, כששב האב לצרפת לשם עסקים הפציר הוסמר במרי להנשא לו בטרם ישוב אביה החורג, הוא אף השביע אותה בתנ"ך שלעולם תישאר נאמנה לו, בדרך לחתונה נעלם הוסמר ממרכבתו ומאז לא שמעה ממנו דבר.

שרלוק הולמס כהרגלו עומד על כמה נקודות מעניינות בסיפורה של הנערה, ומזמין את אביה החורג להיפגש עמו, האב נענה באמצעות מכתב בו מסכים להיפגש עם מר הולמס, בפגישה מוכיח שרלוק הולמס למר וינדיבנק, בעזרת פגמים שהתהוו במכונת הכתיבה והותירו את חותמן על האותיות, כי המכתבים שכתב מר אנג'ל והמכתב בו מסכים מר וינדיבנק להיפגש עם מר הולמס נכתבו באותה מכונת הכתיבה, מה שמצביע בבירור על זהותו של מר וינדיבנק כמר הוסמר אנג'ל המדומה שלא היה ולא נברא.

מסתבר שמר וינדיבנק נשא אשה המבוגרת ממנו בחמש עשרה שנים בשל בצע כסף ועשה שימוש אף בכספי הבת שקיבלה בירושה מאביה, בשביל למנוע את האפשרות שבתו תנשא ובעלה ידרוש את כספה מונע מר וינדיבנק מבתו החורגת להיפגש עם בני גילה, אך כשרואה שלא יוכל לנקוט באמצעי זה לעד הוא מדמה כאילו נוסע לעסקים אל מעבר הים בעוד הוא מתחזה למר הוסמר אנג'ל על ידי דיבור שקט, משקפי שמש וצמד פאות לחיים ושפם, משיג את אמון הנערה ומשביעה לשמור לו אמונים בעוד הוא נעלם בדרך לחתונה.

הנקודות שעמדו לשרלוק הולמס לעזר היו התנהגותו המוזרה של מר אנג'ל, והרווח הברור שהיה אמור להפיק האב החורג, גם העובדה ששני האנשים לא ראו זה את זה מעולם חיזקו את השערתו של הולמס, וכן תחפושתו וקולו השקט של מר אנג'ל, חשדותיו קיבלו אישור בעקבות הצעד המוזר שנקט מר אנג'ל בהדפסת מכתביו מה שהוכיח שמרי יכולה לזהות את כתב ידו של אנג'ל אפילו מתוך מספר מילים.

בעקבות הגילוי מר וינדיבנק מאיים על מר הולמס בהגשת תביעה על תקיפה ומעצר בלתי חוקי ומר הולמס משחרר אותו לחופשי לא לפני שמושיט ידו לשוט רכיבה המונח בחדרו בהכריזו שעומד הוא להכות במר וינדיבנק שכמובן נמלט מן המקום.

מר הולמס לא מספר את האמת למרי סתרלנד משום שלטענתו לא תאמין לדבריו מאחר שהוא מנפץ בהם את אשלייתה מאהבתו של מר אנג'ל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עניין של זהות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: c91014af-4fd0-4e4f-a5b5-d3ec226a8ad1

 |
תהליך יצירת עננות אורוגרפית וצל גשם כתוצאה מתנועת אוויר הנתקל במכשול גאוגרפי:   
 1. תנועת אוויר הפוגע בהר מוסט כלפי מעלה ומתפתח לעננות ממטירה.  
 2. בצידו השני של ההר גולש אוויר חם ויבש
**עננות אורוגרפית** (באנגלית: **Orographic lift** - עילוי אורוגרפי) היא תופעה מטאורולוגית של יצירת עננים המתרחשת כאשר מסת אוויר הנעה בכיוון אופקי נתקלת במכשול גאוגרפי טבעי כגון הר או רכס הרים. כתוצאה מכך, מוסטת תנועת האוויר כלפי מעלה. תנועה זו גורמת להתקררות מהירה שלו בתהליך אדיאבטי, וכתוצאה מכך נגרמת עלייה בלחות היחסית עד ל-100% וליצירת עננות אשר לעיתים יכולה להיות גם עננות ממטירה.

כמות המשקעים הגדולה ביותר הנוצרת כתוצאה מתהליך יצירת עננות אורוגרפית מתרכזת בצלע הרכס הפונה אל הרוח ואשר בו תנועת האוויר כלפי מעלה היא הישירה והמהירה ביותר.

כאשר האוויר יורד בחזרה מצידו השני של הרכס הוא מתחמם ומתייבש ויוצר אזור המכונה צל גשם.
תנועת האוויר כלפי מטה מתרחשת כאשר מסה של אוויר יציב מוסעת מעל פסגת הרכס באמצעות הרוח המתחזקת עם העלייה בגובה. כתוצאה מכך הלחות יורדת וחום כמוס משתחרר. עם הירידה בגובה עולה גם הלחץ של מסת האוויר וכתוצאה מכך היא מתחממת. תנועת האוויר כלפי מטה במורד הצלע המוסתרת מן הרוח מכונה רוח פן.

ענן דגל במטרהורן
ענן עדשה
עננות אורוגרפית יכולה לצור סוגים שונים של עננים:  

* ערפל-נוצר בדרך כלל כתוצאה מתנועת האוויר לאורך ובמעלה המדרון הפונה לרוח ומתרכז סביב הפסגה.
* ענן דגל- נוצר כתוצאה מרוח חזקה במיוחד הנושבת אופקית בהרים מבודדים שאינם חלק מרכס או בעלי שיפועים חדים. הענן נוצר כתוצאה ממערבולות ותנועת אוויר אופקית הפוגעת בהר.
* ענן עדשה-נוצר כתוצאה מתנועת האוויר מעל הפסגה (גלי הרים) כאשר טמפרטורת האוויר קרובה לנקודת הטל.

### בישראל

הדוגמאות המוכרות ביותר בישראל להיווצרות עננות אורוגרפית הן ברכס הרי יהודה וברכס הגלבוע. אוויר לח הנע מכוון הים התיכון מתגבש לעננים הממטירים כמות מעטה יחסית של גשם בהמשך דרכם ממישור החוף לאזור השפלה ואת כמות הגשם הרבה ביותר הם מורידים על המפנה המערבי של הרכסים. מעבר לקו פרשת המים של הרכסים וכתוצאה מהפרש הגבהים שלהם למדבר יהודה ולבקעת הירדן, חל תהליך משמעותי של התחממות והתאדות טיפות מים וכמות המשקעים שנותרת בעננים כשהם מגיעים למדבר ולבקעת הירדן מועטה מאוד במדרונות המזרחיים שלהם ביחס לאלה שבמדרונות המערביים.

לקריאה נוספת
------------

* Whiteman, C. David (2000). Mountain Meteorology: Fundamentals and Applications. Oxford University Press.\* מסת"ב 0-19-513271-8.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עננות אורוגרפית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553357905171
* GND: 4318753-5
* LCCN: sh85095740

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**סטיבן מקריי** (באנגלית: **Steven McRae**; נולד ב-1985) הוא רקדן בלט אוסטרלי, ורקדן ראשי בבלט המלכותי בלונדון.

מקריי נולד וגדל בסידני, בן לנהג מרוצים. הוא החל לרקוד בגיל שבע, לאחר שצפה באחותו הגדולה בזמן שיעורי מחול. בנוסף לבלט, למד מקריי לרקוד גם סטפס. בשנת 2003 זכה מקריי במלגת לימודים בתחרות הבלט לצעירים Prix de Lausanne בשווייץ, והחל ללמוד בבית הספר המלכותי לבלט. מקריי סיים את לימודיו בשנת 2004. הוא קודם לדרגת ארטיסט ראשון בשנת 2005, לרקדן סולן בשנת 2006, סולן ראשון בשנת 2008 ולרקדן ראשי בשנת 2009.

העיתון הבריטי הגרדיאן כינה את מקריי "פרד אסטר של ימינו". בשנת 2014 הוא צוין כ"אוסטרלי הצעיר המצליח ביותר בממלכה המאוחדת" לשנה זו, על עבודתו עם הבלט המלכותי. בשנת 2011 יצר את דמות הכובען המטורף בבלט אליס בארץ הפלאות של כריסטופר וולדון בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, ובשנת 2014 יצר את דמות "הנסיך פלוריזל" בבלט של וולדון "אגדת חורף".

מקריי נשוי לרקדנית אליזבת הרוד ואב לשניים, אודרי בלובל (2014) ופרדריק צ'ארלס (2016).

מקריי משחק בסרט המחזמר קאטס, שיצא לאקרנים בדצמבר 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

* סטיבן מקריי, ברשת החברתית אינסטגרם
**עניינם של היהודים – מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת** הוא ספרו השני של ד"ר משה ברנט. הספר הודפס ב-2019 בירושלים בסדרת הספרים "פרשנות ותרבות" בהוצאת כרמל, סדרה אותה ערך פרופ' אבי שגיא. הספר מרחיב על נושאים מספרו הקודם של ברנט "עם ככל העמים – לקראת הקמתה של רפובליקה ישראלית" מתוך ניסיון לענות על השאלות:

* באיזו מידה שאפה התנועה הציונית למדינה?
* האם בין שתי מלחמות העולם הייתה התנועה הציונית מעוניינת בעלייה המונית של יהודי אירופה לארץ ישראל?
* באיזו מידה פעלה התנועה הציונית כנדרש להצלת יהודים בשואה?

הספר הנוכחי יוצא כנגד כמה אמיתות מקובלות בהיסטוריוגרפיה הציונית ובציבור הישראלי. התנועה הציונית נוסדה על ידי הרצל כתנועה למען "העניין היהודי", כלומר פתרון הבעיה היהודית באירופה באמצעות הגירה המונית של יהודים למדינת־לאום יהודית. עם מותו של הרצל ולאחר משבר אוגנדה חל שינוי בתפיסת ההנהגה הציונית את מטרותיה של התנועה. זו לא נתפסה עוד כאחראית ל"עניין היהודי", אלא כפרויקט לבנייתה האיטית של ארץ־ישראל כ"מרכז רוחני" או כ"חברת מופת", שנועד לאכלס אותה, לפחות בטווח הנראה לעין, באליטה יהודית מצומצמת, בעוד מרבית העם היהודי נועד להישאר בגולה על כל המשתמע מכך. כך העובדה שערב מלחמת העולם השנייה לא הייתה קיימת מדינה יהודית, כמו גם העובדה שהיישוב מנה כ-450 אלף נפש בלבד, אינן רק תוצאה של התנגדות הבריטים והערבים, אלא בעיקר של מדיניותה של התנועה הציונית, שגררה רגליים בכל הנוגע לייסודה של מדינה, והתנגדה להגירה יהודית המונית מתוך חשש שזו תפגע ב"חברת המופת" שרצתה ליצור בארץ. היות שהתנועה הציונית לא ראתה עצמה אחראית ל"עניינם של היהודים", היא גם לא ראתה עצמה אחראית לגורלה של יהדות אירופה, ולא פעלה כמצופה להצלת יהודים בשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* על הספר, באתר הוצאת מאגנס
* ערב עיון באוניברסיטה הפתוחה לרגל צאתו לאור של הספר, 26 בנובמבר 2019
* קטע קול הפודקאסט של "היסטוריה גדולה, בקטנה" מארח את ברנט בדיון על הפרויקט הציוני, הנוכחות היהודית במזרח התיכון, השואה והקשר ביניהם, פרק 84, הועלה ב-25 בדצמבר 2019: אפל, סאונדקלאוד, פודטייל
* על הספר, במגזין סגולה להיסטוריה יהודית, פורסם ב-16 במרץ 2020
* ביקורת על הספר של ד"ר אייל לוין במגזין חוסן לאומי, פוליטיקה וחברה, גיליון 2 / מס' 1 / אביב 2020, הוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון
* עניינם של היהודים, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עניינם של היהודים: מבוא להיסטוריה ישראלית אחרת / משה ברנט ; עריכת לשון: בני מזרחי | ברנט, משה, 1954 – מחבר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
עיטור צלב הגבורה המקורי מ-1920
**צלב הגבורה** (בפולנית: **Krzyż Walecznych**) הוא עיטור צבאי פולני המוענק עבור "מעשי גבורה ואומץ לב בשדה הקרב". הוא מוענק בדרך כלל לקצינים, למש"קים או לחיילים פשוטים, ובמקרים נדירים לאזרחים המשתתפים בלחימה. הוא הוצג לראשונה על ידי מועצת ההגנה הלאומית ב-11 באוגוסט 1920. ניתן להעניק את העיטור לאותו אדם עד ארבע פעמים. העיטור ניתן רק בזמן מלחמה ועד חמש שנים לאחר סיומה.

היסטוריה
--------

עיטור צלב הגבורה מ-1944
### המלחמה הפולנית-סובייטית

העיטור נוסד בשנת 1920 בעיצומה של המלחמה הפולנית-סובייטית, זמן קצר לפני שיאה בקרב על ורשה. בתחילה העיטור הוענק באופן אישי על ידי המפקד העליון של הצבא הפולני. בהמשך נוספה האפשרות להאציל את הענקת המדליה למפקדי חזית ואוגדות. עד 29 במאי 1923, הוענק צלב הגבורה עבור המלחמה הפולנית-סובייטית, לכ-60,000 חיילים.

מלבד אלה שהשתתפו במלחמה הפולנית-סובייטית, העיטור הוענק רטרואקטיבית גם לחלק מהחיילים של הלגיון הפולני (אנ'), של יחידות צבאיות במלחמת העולם הראשונה, למורדים בשלזיה עילית שהייתה חלק מרפובליקת ויימאר, לחיילים במרד בפולין גדול ב-1918–1919 (אנ'), ולחברי הארגון הצבאי הפולני (אנ'), שהוקם בזמן מלחמת העולם הראשונה על ידי יוזף פילסודסקי. העיטור הוענק גם לוותיקי מרד ינואר 1863 ולעיר פּלוצק.

עיטור הגבורה היה העיטור הצבאי הפולני היחידי שהוענק גם לזרים בין השנים 1921–1923. הוא הוענק למספר רב של צרפתים, ביניהם רמון פואנקרה, ז'ורז' קלמנסו, פרדיננד פוש ופיליפ פטן.

### מלחמת העולם השנייה

בינואר 1941 הוציא המפקד העליון הפולני, ולדיסלב סיקורסקי צו המחזיר את צלב הגבורה. בהכרזת נשיא פולין מ-20 בספטמבר צוין כי ניתן להעניק את העיטור ארבע פעמים ללא קשר למספר הפעמים שאותו אדם קיבל את העיטור בשנים 1918–1921. על כן היו אנשים שקיבלו את העיטור שמונה פעמים, ביניהם סטפן רובצקי והגנרל ולדיסלב אנדרס. אף על פי שרשמית הדבר לא היה אפשרי, הוענק העיטור חמש פעמים ללוחמת וסוכנת SOE אלזבייטה זבצקה (אנ') על פעולותיה בזמן מלחמת העולם השנייה, ויאן מזורקייביץ' (אנ') שהיה קצין במרד ורשה קיבל אותו 11 פעמים.

### בשנים 1943–1989

בשנת 1943, לאחר קרב לנינו, העניק הגנרל זיגמונט ברלינג, מפקד הדיוויזיה הפולנית הראשונה, שנתמכה על ידי ברית המועצות, את צלב הגבורה למספר חיילים. המדליה עצמה אושרה כעיטור צבאי בהוראת מועצת ההגנה הלאומית ב-22 בדצמבר 1944.

קרוב ל -30,000 עיטורים הוענקו עד 1950, ובסך הכל בתקופת הרפובליקה העממית הפולנית הוענקו כ-40,000 עיטורים.

עיצוב הפסים על העיטור
---------------------

| סוגי העיטורים של צלב הגבורה |
| --- |
|  | עיצוב מקורי | עבור כוחות פולין במערבמאז 20 בספטמבר 1941 |
| עיטור ראשון |  |  |
| עיטור שני |  |  |
| עיטור שלישי |  |  |
| עיטור רביעי |  |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלב הגבורה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ustanowienie Krzyża Walecznych, המוזיאון להיסטוריה פולנית (בפולנית)
**אחדות היהודים העות'מאנים,** או **אגודת היהודים העות'מאנים בצפת** הייתה אגודה שהוקמה בצפת בראשית שנת תרס"ט, 1909. נקראה בראשית דרכה "אחדות היהודים" העות'מאנים בצפת שבגליל העליון בארץ ישראל"אך הייתה ידועה ואף ונקראה בעיתונות התקופה גם כ"אגודת היהודים העות'מאנים"

מטרתה של האגודה בצפת הייתה לשפר את התנאים הפיזיים והקלת תנאי החיים של בני העיר ושל הקהילה בצפת, ולהגן על זכויות האזרחים היהודים העות'מאנים.

לועד האגודה נבחרו בבחירות דמוקרטיות וחשאיות שישה נציגים ובראשם ר' נפתלי חנהל'ס, שהיה גם היוזם לייסודה.

כתבה בעיתון החבצלת המדווחת על בחירות לאגודת "אחדות היהודים העות'מאנים בצפת

> 
> וברוב פאר והדר נפתח בית הוועד אשר לקחו להם בקרבת העיר, אחד הנבחרים הטיף דברים חמים ובהתלהבות גדולה לזכר היום שזכתה עיר הגליל לאחד את כל כוחותי' בבית הזה ולהעמיד את מבחרי בני' בתור באי כוח העם לפקוח עין בכל צורכי הציבור ובכל ענייני הנהגת העיר, לטובת אחינו העות'מאנים למלאות אחר כל חוקי הממשלה יר"ה ולהגן בעד זכויות כל האזרחים החוסים בצילה".
> 
> 
> 
> — חבצלת, י"ט אדר תרס"ט, 12 במרץ 1909
> 

האגודה הציבה לה כמה מטרות מעשיות שיביאו לשיפור תנאי החיים בצפת: תיקון בית המטבחיים וקביעת תקנה שתאפשר לעניי העיר לקנות במחיר מוזל בשר פעם בשבוע. ייסוד בנק שיוכל לתת הלוואות לבעלי בתים לתיקון בתיהם, לייסד בית ממכר לפחמים במחירים זולים למען העניים, שיפוץ בית המרחץ, וייסוד בית מסחר לקמח וסולת שימכרו במחירים נמוכים לעניים.

באביב תרס"ט, הצליחה האגודה להכניס תאורה לחלק מרחובות הרובע היהודי במיוחד בסימטאות היותר חשוכות.

בפועל, הישגי האגודה היו מועטים והם לא הצליחו להוציא לפועל את כל מטרותיהם בשל המחלוקות בתוך הקהילות הרבות והתפזרות נבחריה.

ב-1910 נפתח סניף של בנק אנגלו-פלשתינה בצפת, שהפך למנוף שתרם לכלכלת העיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעיתונות ההיסטורית מופיעים גם בשם אגודת היהודים העות'מאנים
2. ↑  חבצלת 20 בינואר 1909עמ' 3
3. ↑  חבצלת, י' אדר התרס"ט 3 מרץ 1909 עמ' השער
4. ↑  חבצלת, ה' אדר תרס"ט, 26 בפברואר 1909
5. ↑  חבצלת 20 באוקטובר 1909
6. ↑  חבצלת ד' סיון תרס"ט, 24 במאי 1909
7. ↑  הפועל הצעיר, 1 ביולי 1909, עמ' 11
8. ↑  חבצלת 3 ביוני 1910
ראובן ריבלין בסיור במפעל אחוה, אוגוסט 2017
**אחוה** הוא מותג של חברת **אחדות** בע"מ, שהיא חברה תעשייתית ישראלית בתחום המזון. החברה מייצרת מגוון מוצרים ובהם חלווה, טחינה ומוצרי מאפה, כולם במותג "אחוה".

היסטוריה
--------

אחדות בע"מ נוסדה בשנת 1929. מעונו הראשון של המפעל שכן בסמטת בית הבד בתל אביב בשטח של 180 מ"ר. שם הרחוב ניתן על ידי ראש העיר הראשון, מאיר דיזנגוף, שכן בתחילת הדרך יצרה אחדות גם שמני מאכל. בגבעת הרצל בדרום תל אביב שכן מפעל הטחינה, בשטח של 200 מ"ר.
בתחילת דרכו של המפעל תהליך הייצור בוצע על ידי רתימת חמורים לאבני רחיים מסתובבות. בשלב מאוחר יותר הועברו קווי חשמל ברחוב והמפעל חובר לרשת החשמל.

בשנות קום המדינה החברה התמקדה בייצור למען השיירות שעלו לירושלים הנצורה. בשנת 1953 המפעל הועבר לרחוב הסדנא בתל אביב והחל להשתמש בשיטות ייצור מודרניות. 
בשנות ה-70 של המאה ה-20 חברת אחדות בע"מ יצרנית טחינה רכשה את חברת אחוה בע"מ יצרנית חלווה, לקוחה העיקרי בשעתו. תהליך הייצור של החלווה והטחינה החל להתרחש תחת קורת גג אחת.
בשנת 1997 עבר המפעל למבנה בן 2,000 מ"ר באזור התעשייה ברקן.
בשנת 2002 המפעל החל לייצר דברי מאפה והרחיב את שטח הייצור ל-6,000 מ"ר.
בשנת 2013 זוכה המפעל בפרס "מפעל חיים" מטעם התאחדות התעשיינים ומשרד הכלכלה.
בשנת 2014 החברה עברה למפעל בן 10,000 מ"ר באזור התעשייה באריאל.

פעילות המפעל כיום
-----------------

החברה מעסיקה כ-250 עובדים מחתך רחב באוכלוסייה ובהם עולים חדשים מאתיופיה, רוסיה, שומרונים, ערבים וחרדים.
פעילות המפעל מתחלקת בין ייצור מקומי וייצוא למגוון רחב של מקומות בעולם. 
המפעל פועל בתחום הבריאות ומתחזק קווי ייצור למוצרים אורגנים.

הכנסות החברה ב-2014 הוערכו בכ-163 מיליון ש"ח ורווח נקי של 15 מיליון ש"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אחוה
* אילנית חיות, ‏"העובדים הפלסטינים שלנו מרוויחים כמו הישראלים, עם ההטבות", באתר גלובס, 16 באוקטובר 2015
קו הרקיע של אזור סנטרל. מבט מצים שא צוי, מעברו השני של נמל ויקטוריה.
קו הרקיע בלילה של אזור סנטרל. מבט מצים שא צוי, מעברו השני של נמל ויקטוריה.
בית הדואר המרכזי, בניין עיריית הונג קונג, וגורדי השחקים של אזור סנטרל. ברקע, מגדל הבנק של סין.
גורדי שחקים באזור סנטרל (משמאל לימין): מגדל הבנק של סין, מרכז צ'ונג קונג, הבניין הראשי של HSBC ובית ג'רדיין.
מפת האזור בשנת 1911
**סנטרל** (באנגלית: **Central** - מילולית "מרכז"; בסינית מסורתית: 中環; בסינית פשוטה: 中环) הוא אזור מרכז העסקים הראשי והמרכז הממשלתי של הונג קונג.

האזור ממוקם לחופו הצפוני של האי הונג קונג, לחוף נמל ויקטוריה ולמול אזור צים שא צוי (המצוי בחלקו הדרומי של חצי האי קאולון).

באזור ממוקמות הנהלות של תאגידים בנקאיים בינלאומיים רבים, והוא מאופיין בגורדי שחקים רבים, היוצרים את קו הרקיע המפורסם של הונג קונג.

כמו כן באזור, בגבעת הממשלה ממוקמים מבני ממשלת הונג קונג.

מבחינה אדמיניסטרטיבית האזור מהווה חלק מאזור מרכז ומערב הונג קונג.

שם האזור
--------

בראשיתה של המושבה בריטית נקרא האזור בסינית "צ'ונג ואן" (中環) ובאנגלית "סנטרל" מהיותו במרכז אזור "ויקטוריה סיטי" - שמה הרשמי של הונג קונג באותה עת.

השם האנגלי "סנטרל" הפך מקובל גם בסינית רק בשנות ה-80 של המאה ה-20, עם הקמת הרכבת התחתית של הונג קונג ופתיחת קו האי של הרכבת התחתית ובו תחנת רכבת בשם סנטרל.

היסטוריה
--------

בשנת 1841 הגיעו לאי הונג קונג החיילים הבריטיים הראשונים. בעקבות ההחלטה להקים מוצב צבאי אנגלי באזור, החלה בניית מבנים על החוף הצפוני של האי (בקרבה לנמל הטבעי הממוקם בין האי לבין חצי האי קאולון), ובאזור סנטרל נבנו מבני הצבא והמרכז האדמיניסטרטיבי של המושבה.

במהרה התיישבו בסמוך גם סוחרים בריטיים רבים, וגם סוחרים סיניים ובזאר קאנטון נבנה בין רחוב קוצ'ריין לבין רחוב גרהאם בשנת 1842. זמן קצר לאחר מכן קבעו השלטונות הבריטיים כי אזור סנטרל יועד לתושבים מערביים בלבד, והתושבים הסינים נדרשו לעזוב ולעבור להתגורר באזור שנג וואן.

האזור, שנקרא באותה עת ויקטוריה סיטי התפתח במהרה, ומספר תושביו עלה מ-5,000 תושבים בשנת 1841 ל-24,000 תושבים בשנת 1848.

בתקופה זו נבנו מבני הממשלה העיקריים על גבעת הממשלה ומושל הונג קונג עבר להתגורר בבית הממשלה שעל הגבעה.
כמו כן נבנו מחנות צבא בריטיים, קסרקטינים ובית עבור המפקד הצבאי הבריטי - בית פלגסטאף.

בין השנים 1860–1880 התפתחה העיר: נבנו בית העירייה, תיאטרון, והוקמו מוסדות פיננסיים רבים.

בשנת 1904, בשל המחסור במקום הוחלט לייבש את הים בחזית אזור סנטרל, ויובשו 240 דונמים במסגרת תוכנית פראיה.

החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להיבנות באזור גורדי שחקים רבים בשל מיעוט הקרקע ויוקרתה. בין היתר נבנו באזור מגדל הבנק של סין, מגדל ג'רדיין והבניין הראשי של HSBC.

תחבורה
------

קווי מעבורות מחברים את אזור סנטרל עם מקאו, סין עם הטריטוריות החדשות ועם אזור צים שא צוי בחצי האי קאולון (ידועים הם קווי מעבורת סטאר).

כמו כן עוברים באזור קווי הרכבת התחתית של הונג קונג: קו האי, קו צואן ואן, קו טונג צ'ונג והקו המהיר לשדה התעופה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **סנטרל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סנטרל** |

* תצלומי אזור סנטרל
* מפת האזור בשנת 1964
* מפת האזור בשנת 1911

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: d5815784-67e0-40d6-b684-0dd5b565de71

 |
**לארס ברג** (בשוודית: **Lars Berg**;‏ 1901–1969) היה דיפלומט שוודי, שהוכר כחסיד אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

ברג נולד בנורווגיה. בבגרותו עבד בשגרירות השוודית בהונגריה, שעובדיה זייפו מסמכים עבור משפחות יהודיות שחצו את הגבול בהונגריה.

ברג הצטרף לקבוצת דיפלומטים שוודים בבודפשט, בראשות ראול ולנברג, אשר סיפקה מסמכים מזויפים ליהודים, ותמכה בקבוצות שעזרו ליהודים לנוע ממקום למקום.

בנוסף נזקפת לזכותו של ברג הצלת פיטר זוואק ומשפחתו, אשר נמצאו על ידי חיילי "צלב החץ". במסגרת זאת, הצליח ברג לחלצם מידי החיילים שביקשו להוביל אותם אל נהר דנובה על מנת לירות בהם. ברג רץ אל הבניין בו הוחזקו, תוך שהוא מנופף במקלע וצועק שהבית נתון להגנה שוודית.

בסיום המלחמה פרסם ברג ספר בשוודית, אשר גולל את כל המאורעות אשר חלפו עליו ועל עמיתיו. ברג היה למעשה אחד האחרונים, שראו את ולנברג בחיים. הוא נעצר יחד עמו על ידי הסובייטים, אך שוחרר בעוד שוולנברג הועבר למוסקבה. ספרו שפך אור על סיפור היעלמותו של ולנברג. הספר פורסם בשוודיה בשנת 1949, אך נעלם מן המדפים תוך שבועות בודדים ולא ניתן היה למצוא אותו. ב-1990 יצאה לאור גרסה מתורגמת לאנגלית שהיוותה ראיה מוצקה לפרשת היעלמותו של ולנברג.

ב-13 ביולי 1982 הוכר לארס ברג כחסיד אומות העולם יחד עם עמיתו קארל איבן דניאלסון, וניטע לכבודו עץ בגן חסידי אומות עולם.

לקריאה נוספת
------------

* "הספר שנעלם: מה שקרה בבושפט" - ברג לארס, אתר אמזון

קישורים חיצוניים
----------------

* לארס ברג, באתר "יד ושם" (באנגלית)
* לארס ברג, גורלו של ראול
* פרופיל באתר wallenberg

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לארס ברג, באתר גורלו של ראול
2. ↑  לארס ברג, תיק יד ושם, **ארכיון יד ושם תיק 2423**
3. ↑  אתר חסידי אומות עולם, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5340 1562
* LCCN: n88673380
* NTA: 073571377
* SELIBR: 304847
* VIAF: 75437926
* WorldCat: lccn-n88673380

 |
**ויקטור קראפט** (בגרמנית: **Victor Kraft**; ‏4 ביולי 1880 – 3 בינואר 1975) פילוסוף אוסטרי חבר החוג הווינאי.

ביוגרפיה
--------

קראפט, יליד וינה, למד פילוסופיה, היסטוריה וגאוגרפיה באוניברסיטת וינה, ונהג להשתתף בכנסי הפילוסופיה של האוניברסיטה, כמו גם במפגשים פרטיים (בפרט עם אוטו ויינינגר ואותמר ספאן). 

ב-1912 החל לעבוד למחייתו באוניברסיטת וינה כספרן, ובמקביל המשיך לעסוק במחקר פילוסופי. קראפט משתתף קבוע בדיוני החוג הווינאי, מיסודו ועד התפרקותו. בנוסף היה חבר גם בחוג גומפרץ והתדיין עם "הפריפריה" של החוג הווינאי (למשל, קרל פופר).
קראפט זכה לתואר של פרופסור חבר בפילוסופיה תאורטית ב-1924, וב-1930 לתואר דוקטור על עבודתו בנושא "הידע על העולם החיצוני". לאחר מכן המשיך את לימודיו בברלין תחת גאורג זימל, וילהלם דילתיי ואחרים.

לאחר האנשלוס קראפט פרש ממשרתו כספרן בגלל מוצאה היהודי של אשתו. כך איבד גם את מעמדו כמרצה באוניברסיטה. קראפט המשיך את מחקרו תחת השלטון הנאצי במעמד של "מהגר פנימי" ובתנאים קשים. ב-1945 מונה מחדש לספרן. שנתיים אחר כך הפך ל"ספרן לאומי" (Generalstaatsbibliothekar) והוחזרה לו משרתו כפרופסור חבר. ב-1950 הפך לפרופסור מן המניין ושותף להנהלת בית הספר לפילוסופיה עד לפרישתו, כעבור שנתיים. ספרו "מקורות הנאו-פוזיטיביזם" נאסר לפרסום ב-1950. קראפט המשיך במחקר ובפרסום מאמרים עד למותו בווינה, ב-1975.

עבודתו
------

קראפט היה יוצא דופן בין הפוזיטיביסטים הלוגיים בכך שתמך באמפיריציזם שאינו מתבסס על רשמי החושים ובעל מבנה דדוקטיבי. לפני מלחמת העולם הראשונה (ואחריה, יחד עם חברי החוג הווינאי), הקדיש חלק גדול מהרצאותיו ומאמריו לקידום פילוסופיה מדעית. בנוסף תרם לביסוס האתיקה כמדע, ועסק בתאוריה של הגאוגרפיה ובפילוסופיה של ההיסטוריה.

לקריאה נוספת
------------

* Stadler, Friedrich: The Vienna Circle. Studies in the Origins, Development, and Influence of Logical Empiricism


| החברים המייסדים של החוג הווינאי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גוסטב ברגמן • קורט גדל • האנס האן • אולגה האן-נוירת • פרידריך וייסמן • קרל מנגר • אוטו נוירת • מרסל נטקין • הרברט פייגל • פיליפ פרנק • רודולף קרנפ • ויקטור קראפט • תיאודור רדקוביץ' • מוריץ שליק |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599277605171
* BnF: cb13189528b (data)
* CiNii: DA02719486
* GND: 118715410
* ICCU: SBLV033427
* ISNI: 0000 0001 1023 8512
* LCCN: n81022542
* LNB: 000049741
* MGP: 215307
* NDL: 00469821
* NKC: zcu2012680846
* NLA: 35138515
* NLG: 88913
* NLP: A25459600
* NTA: 068495188
* SUDOC: 035440058
* Trove: 838804
* VcBA: 495/298376
* VIAF: 32139298
* WorldCat: lccn-n81022542

 |
**צלב ההקרבה** (באנגלית: **Cross of Sacrifice**) הוא אחד מן המרכיבים העיצוביים העיקריים המוצבים בבתי קברות צבאיים של בריטניה ומדינות חבר העמים הבריטי, אשר מצויים בטיפולה של ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.

הצלב עוצב על ידי סר רג'ינלד בלומפילד (Reginald Bloomfield), אחד משלושת האדריכלים הראשיים שיעצו לוועדה לאחר הקמתה ב-1917 בנוגע לעיצוב בתי הקברות הצבאיים של מלחמת העולם הראשונה - אם כי הצלב הוצב בהמשך גם בבתי קברות צבאיים של מלחמת העולם השנייה. זהו צלב לטיני, כלומר בעל זרוע ארוכה אחת הפונה כלפי מטה, שהחתך של זרועותיו הוא מתומן. הוא עשוי לרוב אבן גיר, ומוצב על גבי בסיס אבן, גם הוא מתומן. אל חזיתו של הצלב מוצמדת חרב ברונזה שלהבה פונה כלפי מטה. בעוד הצלב מייצג את ההשתייכות הדתית של מרבית החללים בבתי הקברות בהם הוא מוצב, מייצגת החרב את טבעם הצבאי של בתי הקברות. 

הצלב הוצב בדרך כלל בבתי קברות צבאיים שהקימה הוועדה אשר מכילים 40 קברים ויותר. על מנת להתאים את ממדי הצלב לממדים השונים של בתי הקברות, שבחלק מהם יש כאמור רק כמה עשרות קברים ובחלקם יש אלפים רבים, הסכים בלומפילד לעצב אותו בשלוש מידות שונות, שגובהן, יחד עם בסיס הצלב, הוא החל מ-5.4 מטרים ועד 9.6 מטרים.

מיקומו של הצלב בכל בית קברות נקבע במסגרת תכנונו האדריכלי הספציפי. לא פעם מוצב הצלב בטבורו של שטח בית הקברות, בנקודה גבוהה בו, או סמוך למרכזה של אחת מהפאות החיצוניות של בית הקברות. לעומת זאת, באתרים שבהם התבקשה הצנעה של הצלב, כדוגמת חלק מבתי הקברות המצויים באזורים אסלאמיים, הוחלף לעיתים הצלב בצלב קטן ממנו, אשר שובץ בתוך חומת בית הקברות. כך נעשה למשל בבית הקברות הצבאי הבריטי בעזה.

ראו גם
------

* מצבת הזיכרון

לקריאה נוספת
------------

* Philip Longworth (1985), *The Enending Vigil*, London: Leo Cooper.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צלב ההקרבה** |

* 'ארכיטקטורה', באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
קטע ממפת נתיבי תובלה נמוכים (לפי כללי טיסת ראיה מבוקרת – CVFR): פירוט נתיבים ומעברי קשר באזור המרכז. גובה הטיסה בכל כיוון בנתיב מסומן בתוך חץ צהוב. נקודות דיווח חובה מסומנות במשולשים צהובים, שדות תעופה בעיגולים צהובים, ומעברי הקשר מצוינים בסגול
טיסה לפי **כללי טיסת ראייה** (בראשי תיבות: **כט"ר**; באנגלית: Visual flight rules; בראשי תיבות: **VFR**) היא טיסה שבה הניווט מתבצע לפי הראייה. הטייס מנווט את המטוס על ידי התייחסות לנקודות קרקעיות שאותן הוא מכיר. לרוב מדובר בתוואי קרקע בולט כגון נחל, הר או כל גוף בולט.

כדי לטוס טיסת ראייה חוקית ישנם מספר תנאים החייבים להתקיים כגון ראות אופקית מספקת ומרחק מעננים ומגורמים אחרים החוסמים את הראייה. הכללים לפיהם טסים בטיסה שבמהלכה המטוס טס בנתיבים מסוימים, בגובה מסוים ובנקודות שאותן מזהה הטייס על פי מראה בלבד ("צמתים אוויריים" שבהם בדרך כלל עוברים מנתיב לנתיב), נקראים **כללי טיסת ראייה מבוקרת** או **כטר"ם** (CVFR).

ראו גם
------

* כללי טיסת מכשירים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **VFR** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כט"ר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כללי טיסת ראייה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסום מידע תעופתי פנים ארצי (פמ"ת) המפורסם על ידי מנהל התעופה האזרחית מכח הוראות תקנות הטיס (הפעלת כלי טיס וכללי טיסה), התשמ"ב־1981. מפות נתיבי טיסה (נתיבי התובלה הנמוכים ו־ATS) מהוות חלק בלתי נפרד מהפמ"ת
**רכיבי תקשורת במודל ה־OSI**| מחשב (לקוח), טלפון IP | Application |
| Presentation |
| Session |
| Transport |
| נתב | BRouter | Network |
| מתג, כרטיס רשת, גשר | Data Link |
| מרכזת, משחזר, מודם | Physical |

רכזת מתוצרת אדימקס עם כניסת UPLINK
שילוב של רכזת (hub) ומתג (switch) ברשת תקשורת. מחשבים A ו-B נמצאים באותו מתחם התנגשות, והמחשבים A, B ו-C נמצאים באותו מתחם שידור
**רַכֶּזֶת** (גם **מרכזת**; באנגלית: **Hub**) היא רכיב ברשת מחשבים המחבר בין שני מקטעים או יותר של אותה הרשת ומאפשר להגדיל את המרחק בין קצותיה. דהיינו, רכזת היא משחזר בעל יותר משתי כניסות.

הרכזת נכנסת לפעולה כאשר מתקבלת תשדורת באחד מקצותיה, היא מנקה את התשדורת מהפרעות, מחזקת את האות אם יש צורך בכך ולאחר מכן מעבירה אותו הלאה אל כל שאר קצוות הרשת. הרכזת לא מגבילה מתחמי שידור או מתחמי התנגשות. 

רכזת היא רכיב של שכבה הפיזית הן במודל ה־OSI והן במודל ה־TCP/IP. בהיותה בשכבה הפיזית, הרכזת לא מבצעת פעולות מתוחכמות עם חבילות הנתונים שמגיעות, היא לא מנתחת את תוכן החבילות כדי לייעל את שליחתן, והיא איננה מודעת למקור החבילה או ליעדה.

  

רכזת היא רכיב פשוט יחסית ברשתות תקשורת, אשר לא מנהל את התעבורה העוברת דרכו. כל חבילת נתונים שמגיעה אליו דרך כניסה מסוימת מועברת אל שאר הכניסות של הרכזת. בגלל שהחבילות מגיעות ממקורות שונים שאינם מתואמים, ובגלל שהחבילה מועברת אל שאר הכניסות של הרכזת ללא הבחנה, לא פעם נוצרת התנגשות בין החבילות השונות - עובדה שמפחיתה מיעילות הרשת. הצורך של אמצעים שמחוברים לרכזת לזהות מצבים של התנגשות ולטפל בהם יוצרת הגבלות על כמות הרכזות שאפשר לחבר אחת לשנייה: ברשתות 10BASE-T ניתן לחבר עד 4 רכזות בין כל 2 תחנות, וברשתות 100BASE-T ניתן לחבר רק 2 רכזות זו לזו בין כל 2 תחנות - ואף זאת מתאפשר רק ברכזות אשר גורמות להשהייה נמוכה. ישנן רכזות אשר מתגברות על מגבלה זו באמצעות כניסה מיוחדת (כניסת UPLINK) שאינה מיועדת לקישור של תחנות אל הרכזת אלא לקישור של הרכזת אל ציוד רשת אחר (ובפרט רכזות אחרות). גם השימוש בכניסה זו לא מונע לחלוטין את בעיית ההתנגשויות, אך משפר במעט את ביצועי הרשת. ככל שהרשת מהירה יותר שב ועולה הסיכוי להתנגשות. על-מנת להתגבר על ההתנגשויות ולהגיע לביצועי רשת טובים יש צורך במתג.

רכזות רבות מסוגלות לזהות בעיות נפוצות, כגון ריבוי התנגשויות בכניסה מסוימת, ולנתק זמנית את הכניסה הזו משאר הכניסות. יכולת זו מונעת מתחנות את היכולת לשתק את כלל מתחם ההתנגשות, ומהווה יתרון בהשוואה לטופולוגיית רשת מסוג אפיק (כגון 10BASE-2). יתרון נוסף, אך פחות שימושי, הוא חיווי באמצעות נורות לד על הפעילות בכל כניסה. בניסיון לאתר פעילות חריגה של כניסה מסוימת ניתן להיעזר בנורות אלו על-מנת לאתר את הכניסה הבעייתית ולנתק אותה באופן ידני מהרכזת.

רכזות יכולות לשמש גם כחלופה לשיקוף פורטים, לעבודה עם רחרחן, ולרשתות בהן רוב התעבורה היא שידור הנובע ממקור יחיד אל שאר התחנות שמחוברות לרכזת.

ראו גם
------

* נתב
* מונחים ברשת מחשבים
* Repeater

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכזת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4358104-3

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא מרויאמה. 
**מסאו מרויאמה** (ביפנית: 丸山 政男;‏ 13 בספטמבר 1889 - 11 בנובמבר 1957) היה לוטננט גנרל בצבא היפני הקיסרי במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

מרויאמה נולד במחוז נאגנו, וסיים את לימודיו במחזור ה-23 של האקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1911, ואת לימודיו במכללת המטה של הצבא ב-1919. בין השנים 1923 ו-1925 שימש נספח צבאי בלונדון, ובהודו הבריטית בשנים 1929–1930. עם שובו ליפן, שירת מרויאמה במטה הצבא הקיסרי, והיה אחראי על איסוף מודיעין צבאי על ארצות הברית ועל בריטניה. ב-1934 נשלח שוב ללונדון כדי לשרת בשגרירות יפן שם.

ב-1935 קיבל מרויאמה דרגת קולונל ושוב למטה הכללי הקיסרי בטוקיו. ב-1937 הוא קיבל את הפיקוד על רגימנט הרגלים הרביעי של המשמר הקיסרי. עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה נשלח מרויאמה עם חייליו לסין, וביולי 1938 קיבל דרגת מייג'ור גנרל ואת הפיקוד על חטיבת הרגלים השישית.

במרץ 1941 קיבל מרויאמה דרגת לוטננט גנרל, וחודש לאחר מכן נמסר לו הפיקוד על דיוויזיית הרגלים השנייה. בספטמבר 1942, בתגובה לנחיתות בעלות הברית בגוודלקנל שבאיי שלמה, נשלחה הדיוויזיה השנייה אי במטרה להשמיד את כוחות בעלות הברית שהגנו עליו. במהלך קרב גוודלקנל הוביל מרויאמה את חייליו בקרבות בנהר מטניקאו ובקרב שדה הנדרסון באוקטובר, בהם נחלו היפנים תבוסות קשות. מרויאמה ושאר השורדים מקרבות אלה נסוגו מגוודלקנל בפברואר 1943, ומרויאמה פרש משירות פעיל בצבא במרץ 1944.

לקריאה נוספת
------------

* Frank, Richard. **Guadalcanal: The Definitive Account of the Landmark Battle'**. Random House, 1990. מסת"ב 0-394-58875-4.
* Fuller, Richard. **Shokan: Hirohito's Samurai**. Arms and Armour Press, 1992. מסת"ב 1-85409-151-4.
* Harries, Meirion; Susie Harries. **Soldiers of the Sun : The Rise and Fall of the Imperial Japanese Army**. Random House, 1994. מסת"ב 0-679-75303-6.

קישורים חיצוניים
----------------

* Maruyama, Masao, The Generals of WWII.
**רכיב קבוע פאזה** (באנגלית: **constant phase element**) הוא רכיב חשמלי המייצג קבל לא אידיאלי. שימושו העיקרי הוא בניתוח מדידות עכבה חשמלית של מערכות כימיות, וחשיבותו באפשרות לדמות מערכות בהן פני השטח של אלקטרודה אינם הומוגניים.

הצורך ברכיב
-----------

המצאתו של הרכיב קבוע הפאזה עלתה בשנות ה-40 של המאה ה-20 בעקבות חקירת חומרים דיאלקטרים. על מנת לתאר חומרים שגורמים הן לנפיצה והן לבליעת אור נדרש מקדם דיאלקטרי מרוכב, והתגלה כי תלות המקדם בתדירות הוא בצורת חזקה לא שלמה. בעקבות צורך בתחום האלקטרוכימיה נעשה ברכיב שימוש במעגלים המדמים מערכות כימיות:
כמעט בכל המערכות האלקטרוכימיות קיימת תופעה של טעינת שכבה כפולה, כלומר מצב שבו נצבר עודף אלקטרונים על פני האלקטרודה בגלל הפעלת מתח עליה, ויונים חיוביים או שליליים מצטברים על פני השטח החיצוניים שלה. את המתח שנוצר מהפרש מטען זה נהוג לדמות כקבל לוחות. כאשר פני השטח אינם חלקים (למשל אם מתרחש על פני האלקטרודה גימום), מודל קבל הלוחות אינו מדויק ויש לתקנו; את התיקון מייצג רכיב קבוע פאזה.

התנהגות הרכיב
-------------

עכבתו של רכיב קבוע פאזה נתונה בנוסחה:

{\displaystyle Z\_{CPE}={\frac {1}{Q\_{0}(\omega i)^{n}}}={\frac {1}{Q\_{0}\omega ^{n}}}e^{-{\frac {\pi }{2}}ni}}
כאשר \*Q0 גודל האדמיטנס של הרכיב בתדירות הזוויתית ω = 1 rad/s, המעריך n מקבל ערכים שאינם בהכרח שלמים בין 0 ל-1. הפאזה הקבועה של הרכיב - הזווית של העכבה החשמלית בהצגה קוטבית במישור המרוכב - היא {\displaystyle -(90\cdot n)^{\circ }}. אם n=0 העכבה זהה לזו של נגד, ואם n=1 העכבה זהה לזו של קבל אידיאלי. בכל מקרה אחר הרכיב הוא כסופרפוזיציה של שני הרכיבים, והעכבה שלו היא כשל מעגל RC.

המידע הנדלה מהרכיב
------------------

עצם שילובו של הרכיב במעגל המדמה מראה כי פני השטח הנחקרים אינם הומוגניים.
מידת האי-הומוגניות פרופורציונית להפרש בין ערך המעריך לערך השלם הקרוב אליו ביותר, 
כלומר: אם לדוגמה ערך המעריך הוא n=0.80, פירוש הדבר כי הרכיב החשמלי הדומה ביותר הוא קבל (שערכו n=1) ומידת האי-הומוגניות שלו גבוהה יחסית, כלומר פני השטח אינם חלקים כלל ועיקר. אם, לעומת זאת, ערך המעריך הוא n=0.99, אזי לכל צורך מעשי פני השטח חלקים ומתפקדים כקבל לוחות.

מקיבול הרכיב ניתן להפיק מידע כמו המקדם הדיאלקטרי של פני השטח, עובי פני השטח ועוד.

תנאי השימוש ברכיב קבוע פאזה
---------------------------

מאחר שהשימוש ברכיב הוא למעשה קירוב, שכן הוא אומד בצורה לא מדויקת את מידת ההתנהגות ההתנגדותית-קיבולית של המערכת. הקירוב של מערכת לרכיב קבוע פאזה תקף בתדירויות גבוהות: ניתוח התנהגות של קבל יראה שבתדירות השואפת לאינסוף הקבל הלא אידיאלי מתנהג כנגד, ובתדירויות נמוכות מאוד קבל מתנהג כנתק. לכן יש תוקף לחישוב רכיב שהוא סופרפוזיציה של קבל ונגד רק בתדירויות גבוהות, אז הדמיון בין הרכיבים מספיק כדי לאפשר רכיב שהוא מצב ביניים ביניהם. התדירות המזערית בה הקירוב תקף נקבעת לכל מערכת בנפרד על פי קיבול הרכיב, התנגדות הנגדים ועוד.

ראו גם
------

* מדידות עכבה חשמלית

לקריאה נוספת
------------

* Evgenij Barsoukov, J. Ross Macdonald, **Impedance Spectroscopy: Theory, Experiment, and Applications**, 2nd edition, Wiley-Interscience, 2005

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר על הרכיב, באתר Gamry (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
**כלרודון מדגסקרינסיס** (שם מדעי: ***Chalarodon madagascariensis***) היא מין של לטאה ממשפחת איגואנות מדגסקר, החיה בטבע באי מדגסקר. לצד המין *Chalarodon steinkampi* שתואר ב-2015 (לאחר שנחשב לחלק ממין זה), היא היחידה מבני סוגה, קרובה לסוג איגואנת מדגסקר (*Oplurus*).

מאפיינים
--------

לטאה זו חיה רק באזורים היבשים של מערב, דרום ודרום-מזרח מדגסקר באזורי חוליות וצמחייה דלילה, לעיתים רבות בקרבת החופים וכן ביערות יבשים טרופיים. התפוצה משתרעת בין העיר מאהאז'אנגה בצפון עד לטוליארה בדרום ועד לפיאנארנצוה במזרח.

הלטאה מגיעה לאורך 223 מילימטרים בממוצע, כשאת רוב האורך מכיל הזנב העבה. היא קלה יחסית לזיהוי עקב הצבעים המפוארים שלה, הנפוצים הן אצל הזכרים והן אצל הנקבות. כמו מינים דומים היא בעלת קשקשים קשים ועל הגב רצועה קוצנית. הלטאה לא יכולה להשיר את זנבה כמו לטאות רבות. היא מטילה ביצים אותן היא טומנת במחילה שחפרה.

מזונה של לטאה זו מורכב בעיקר מחרקים שהיא אורבת להם, לעיתים מענפים נמוכים. בנוסף היא תאכל חלקי צמחים כמו עלים ושורשים. היא עצמה נטרפת בעיקר בידי עופות דורסים ונחשים. נחשים נוספים כמו זעמן אף-חזיר מדגסקרי הם הטורפים העיקריים של ביציה, אותם הם מריחים גם מבעד לאדמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלרודון מדגסקרינסיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כלרודון מדגסקרינסיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**קודה** ("זנב" באיטלקית; מ"קאודה" בלטינית, ראו להלן), במוזיקה, היא קטע המביא פרק ביצירה או יצירה נפרדת לכלל סיום באמצעות הרחבה. הקודה התפתחה מן האקורדים הפשוטים של קדנצה לצורה עצמאית ומשוכללת. בסדרה של וריאציות על נושא או ביצירה, הבנויה מרצף של נושאים בסדר קבוע, הקודה היא קטע, שניגודו לסיומי הווריאציות או הנושאים הנפרדים ברור דיו להבהיר את תפקידו כחותם את המכלול בסיום שלם.

סמל הקודה
בתיווי מוזיקלי משמש סמל הקודה, בדומה לסימן dal Segno, כסמן ניווט. סמל הקודה נראה כסריג מטרה, מוצאים אותו בעיקר בעיבודי מוזיקה פופולרית, והוא משמש כאשר היציאה מקטע חוזר נמצאת בתוך אותו קטע ולא בסיומו. ההוראה "לקודה" מציינת, שהנגן צריך לקפוץ אל קטע נפרד, המסומן בסמל זה.

צ'ארלס בורקהארט גורס, שהסיבה לשכיחותן, ואפילו נחיצותן, של קודות היא, שבשיאו של החלק העיקרי של יצירה, "קטע מאומץ במיוחד", במקרים רבים פראזה מורחבת, הוא לעיתים תוצר של "עיבוד רעיון עד לסיומו המבני". בנוסף הוא טוען כי יצירת כל התנופה הזו מחייבת בסיומה קודה, שתאפשר למאזין "להחזיר מבטו" אל היצירה עצמה, "לקלוט את כולה" ו"ליצור תחושת איזון".

קאודה
-----

קאודה (Cauda, רבים Caudae), השורש הלטיני של קודה, משמשת בחקר קונדוקטוס (יצירה מימי הביניים לטקסט לטיני) של המאות ה-12 וה-13. הקאודה מתייחסת למליסמה (קישוט) ארוכה על אחת ההברות האחרונות של הטקסט, החוזרת בכל אחד מן הבתים. הקונדוקטי התחלקו על פי המסורת לשתי קבוצות, קונדוקטוס קום קאודה וקונדוקטוס סין קאודה (בלטינית: קונדוקטוס עם קאודה, קונדוקטוס ללא קאודה). בהתבסס על קיום המליסמה. הקאודה מספקת אפוא תפקיד סגירה וסיכום, בדומה לזה של הקודה המודרנית.

קודטה
-----

קודטה ("זנבנב" באיטלקית) ממלאת אותה מטרה כמו הקודה, אולם בקנה מידה קטן יותר, כחותמת קטע של יצירה ולא את היצירה בשלמותה. באופן טיפוסי, קודטה מסיימת את חלקי התצוגה (אקספוזיציה) והחזרה (רפריזה) ביצירה בצורת סונאטה, בהמשך לנושא השני (במודולציה לסולם שונה) או לנושא הסוגר (אם יש כזה). מכאן, שבתצוגה היא מופיעה בדרך כלל בסולם המשני, אבל בחזרה היא מופיעה בסולם הראשוני. הקודטה הרגילה מסתיימת בקדנצה מושלמת בסולם המתאים ובכך מאשרת את הטונאליות. אם יש חזרה על התצוגה, תחזור גם הקודטה, אבל לפעמים יש שינוי קל בסיומה, תלוי אם היא מובילה חזרה לתצוגה או אל קטעי הפיתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קודה** בוויקישיתוף
* קודה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Burkhart, Charles. "The Phrase Rhythm of Chopin's A-flat Major Mazurka, Op. 59, No. 2" in Stein, Deborah (2005). Engaging Music: Essays in Music Analysis. New York: Oxford University Press, מסת"ב 0-19-517010-5. p. 12
**דומיניק ואן אקהאוט** (בצרפתית: **Dominique Van Eeckhoudt**; נולדה ב-28 בדצמבר 1961) היא דוגמנית בלגית.

ביוגרפיה
--------

ואן אקהאוט נולדה בבריסל, בנעוריה החלה לדגמן והשתתפה בתחרות יופי בינלאומית לנערות.

היא השתתפה בתחרות "מיס בריסל" לאחר שמנהל בית הספר שבו למדה התרשם מיופייה והיה מעוניין שתרשם לתחרות, בתחרות זו היא זכתה במקום הראשון.

בתחרות מיס בלגיה היא ייצגה את בריסל והיא הוכתרה כ"מיס בלגיה 1981".

בתחרות מיס תבל 1981 שנערכה בניו יורק נבחרה לסגנית הרביעית, בכך הייתה למיס בלגיה שהגיעה למקום הכי גבוהה בהיסטוריה של התחרות הבינלאומית.

בתחרות מיס עולם 1981 שהייתה בלונדון עלתה לשלב חמש עשרה המועמדות שעלו לחצי הגמר.

בתחרות מיס אינטרנשיונל 1981 גם שם הגיעה לחצי הגמר.

בסוף אותה שנה נבחרה למיס האומות המאוחדות.

היא שימשה כשופטת בטקסי בחירת מיס בלגיה, מיס צרפת, מיס שווייץ ומיס אירופה.

ב-1985 נישאה לבן זוגה ונולדו להם שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דומיניק ואן אקהאוט** |

* דומיניק ואן אקהאוט, ברשת החברתית פייסבוק
בתורת הבחירה החברתית, **רכיב קונדורסה** הוא קבוצת מצביעים, שחבריה מנטרלים לכאורה זה את העדפותיו של זה. למרות שהרכיב הוא כביכול נייטרלי, מתברר שהוספת רכיבים כאלה עשויה לשנות את זוכה קונדורסה. עובדה זו מחלישה את המרכזיות של תבחין קונדורסה כקריטריון לפונקציית בחירה חברתית בתורת המשחקים.

הגדרה של רכיב קונדורסה כאשר יש שלושה מועמדים
--------------------------------------------

רכיב קונדורסה הוא קבוצה של 3n בוחרים, שיחסי ההעדפות שלהם הם כדלהלן:

| מספר בוחרים | מועמד ראשון | מועמד שני | מועמד שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| n | a | b | c |
| n | c | a | b |
| n | b | c | a |

ניתן לראות שקבוצה זו אינה משפיעה על זוכה בורדה, שכן כל מועמד מופיע בכל דירוג אותו מספר פעמים.

דוגמה לרכיב קונדורסה
--------------------

הדוגמה הבאה ניתנה על ידי קונדורסה:

| מספר בוחרים | מועמד ראשון | מועמד שני | מועמד שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 30 | A | B | C |
| 1 | A | C | B |
| 29 | B | A | C |
| 10 | B | C | A |
| 10 | C | A | B |
| 1 | C | B | A |

בדוגמה זו מנצח קונדורסה הוא A, מנצח בורדה הוא B, ואם מסירים את כל רכיבי קונדורסה מהדוגמה, מנצח קונדורסה הופך ל-B.

רכיבי קונדורסה בדוגמה זו הם:

| מספר בוחרים | מועמד ראשון | מועמד שני | מועמד שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 | A | B | C |
| 10 | B | C | A |
| 10 | C | A | B |

ו-

| מספר בוחרים | מועמד ראשון | מועמד שני | מועמד שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | A | C | B |
| 1 | B | A | C |
| 1 | C | B | A |

ואם מסירים אותם נותרים עם:

| מספר בוחרים | מועמד ראשון | מועמד שני | מועמד שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 20 | A | B | C |
| 28 | B | A | C |

ומנצח קונדורסה כאן הוא B.

לקריאה נוספת
------------

* זמיר משלר סולן, **תורת המשחקים**, מאגנס, 2008.
* Balinski and Laraki, 2007.
**לואיג'י מוסו** (באנגלית: **Luigi Musso**;‏ 28 ביולי 1924 - 6 ביולי 1958) היה נהג מרוצים איטלקי שהתחרה עבור קבוצת פרארי באליפות הפורמולה 1. נודע בעיקר בשל היריבות העזה בינו ובין צמד חבריו לקבוצה מייק הות'ורן ופיטר קולינס. נהרג בתאונה שאירעה במהלך הגרנד פרי הצרפתי בעונת 1958.

קריירה
------

מוסו נולד ברומא והחל להתחרות במכוניות ספורט. ב-17 בינואר 1954 ערך את הופעת הבכורה שלו באליפות הפורמולה 1, כאשר התחרה עבור קבוצת מזארטי. במהלך השנה ניצח במרוץ הקופה אצ'רבו, מרוץ שלא נכלל בסבב האליפות. בסיום עונת 1955 עזב את מזארטי והצטרף לקבוצת פרארי.

בגרנד פרי ארגנטינה, המרוץ שפתח את עונת 1956, חלק ניצחון יחד עם חואן מנואל פנג'יו. תאונה במהלך מרוץ מכוניות ספורט בו השתתף במסלול הנורבורגרינג, גרמה לפציעתו, פציעה שהשביתה אותו מפעילות לאורך מרבית העונה. עונה לאחר מכן הצליח לסיים פעמיים ברציפות במקום השני (גרנד פרי צרפת ובריטניה), את העונה כולה סיים כשהוא מדורג במקום השלישי.

את עונת 1958 פתח עם שני מרוצים בהם סיים במקום השני. ב-6 ביולי, במהלך הגרנד פרי הצרפתי, היה מוסו במקום השני אחרי מייק הות'ורן. בהקפה העשירית של המסלול הועף רכבו מהמסלול, פגע בתעלה בצידי הדרך והתהפך באוויר. מוסו הובהל לבית החולים, בו מת מפצעיו מאוחר יותר באותו היום.

מספר שנים לאחר התאונה, טענה פיאמה ברסקי, מי שהייתה ארוסתו של מוסו בזמן מותו, כי היריבות העזה בינו ובין צמד חבריו לקבוצה מייק הות'ורן ופיטר קולינס הובילה את השלושה לקחת סיכונים מיותרים ובסופו של דבר הייתה הסיבה למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיג'י מוסו** בוויקישיתוף

* לואיג'י מוסו, באתר DriverDB לנהגי מרוצים
* לואיג'י מוסו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4105 2000
* LCCN: n2006054830
* VIAF: 41269351
* WorldCat: lccn-n2006054830

 |
**כלל לייבניץ** (מכונה גם **כלל המכפלה**) הוא כלל העוסק בגזירת מכפלות של פונקציות הקרוי על שמו של גוטפריד וילהלם לייבניץ.

הכלל המקורי עוסק בנגזרת ראשונה של מכפלת פונקציות:
{\displaystyle \left(fg\right)'=f'g+fg'} לכל שתי פונקציות f ו-g, או בסימוני לייבניץ:

{\displaystyle {\frac {\mathrm {d} (uv)}{\mathrm {d} x}}={\frac {\mathrm {d} u}{\mathrm {d} x}}v+u{\frac {\mathrm {d} v}{\mathrm {d} x}}}

מכלל לייבניץ הבסיסי אפשר לפתח את נוסחת האינטגרציה בחלקים:

{\displaystyle \int uv'\,\mathrm {d} x=uv-\int u'v\,\mathrm {d} x}

הוכחה
-----

ניתן להוכיח את כלל לייבניץ ישירות על ידי חישוב הנגזרת: 

{\displaystyle \ (f\cdot g)^{\prime }(x)=\lim \_{h\to 0}{\frac {f(x+h)g(x+h)-f(x)g(x)}{h}}=}
{\displaystyle \ =\lim \_{h\to 0}{\frac {g(x+h)[f(x+h)-f(x)]+f(x)[g(x+h)-g(x)]}{h}}=}
{\displaystyle \ =\lim \_{h\to 0}{\frac {f(x+h)-f(x)}{h}}\cdot \lim \_{h\to 0}g(x+h)+\lim \_{h\to 0}f(x)\cdot \lim \_{h\to 0}{\frac {g(x+h)-g(x)}{h}}=}
{\displaystyle \ =f^{\prime }(x)g(x)+f(x)g^{\prime }(x)}

לפונקציות חיוביות, ניתן להוכיח את הכלל על ידי שימוש בכלל השרשרת ובתכונות של הלוגריתם הטבעי:  

לכל שתי פונקציות חיוביות \ f,g מתקיים {\displaystyle \ \ln \ (fg)=\ln \ f+\ln \ g}.  

אם נגזור את שני האגפים ונשתמש בכלל השרשרת נקבל:

{\displaystyle \ {\frac {(fg)'}{fg}}={\frac {f'}{f}}+{\frac {g'}{g}}}

הכללות
------

### גזירה חוזרת

לייבניץ הכליל את הנוסחה לנגזרת ה-n-ית:

{\displaystyle (f\cdot g)^{(n)}=\sum \_{k=0}^{n}{n \choose k}f^{(k)}g^{(n-k)}}
כאשר {n \choose k} הוא המקדם הבינומי. הביטוי דומה מאוד לבינום של ניוטון:

{\displaystyle (a+b)^{n}=\sum \_{k=0}^{n}{n \choose k}a^{k}b^{n-k}}
הדמיון אינו מקרי, כי את שתי הנוסחאות מוכיחים בצורה זהה באמצעות אינדוקציה, ושתיהן נשענות על אותו רעיון קומבינטורי.

### מכפלה של כמה פונקציות

ניתן להשתמש בכלל כדי לגזור מכפלה של כמה פונקציות. לדוגמה:

{\displaystyle \ (uvw)'=u'vw+uv'w+uvw'} וכן
{\displaystyle \ (uvwz)'=u'vwz+uv'wz+uvw'z+uvwz'} וכו'.
באופן כללי, אם הפונקציה היא {\displaystyle f(x)=\prod \_{i=1}^{n}f\_{i}(x)} הנגזרת היא:

{\displaystyle f'=\sum \_{i=1}^{n}f\_{i}'\prod \_{k=1 \atop k\neq i}^{n}f\_{k}}.
אם אף אחת מהפונקציות לא שווה ל-{\displaystyle 0}, אפשר לכתוב את זה גם כך:

{\displaystyle {\frac {(f\_{1}\cdots f\_{n})'}{f\_{1}\cdots f\_{n}}}={\frac {f\_{1}'}{f\_{1}}}+\cdots +{\frac {f\_{n}'}{f\_{n}}}}

ראו גם
------

* נגזרת
* אינטגרציה בחלקים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלל לייבניץ לנגזרת מכפלה** בוויקישיתוף
* כלל לייבניץ לנגזרת מכפלה, באתר MathWorld (באנגלית)
* כלל לייבניץ לנגזרת מכפלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**לואיגי מלרבה** (באיטלקית: **Luigi Malerba**;‏ 1927 – 2008) הוא שם העט של **לואי בונארדי**, סופר איטלקי חשוב, שכתב רומנים, סיפורים וספרי ילדים. הוא היה ידוע גם כמחזאי וכותב תסכיתים לרדיו האיטלקי ותסריטים לטלוויזיה ולקולנוע, ספריו תורגמו לשפות רבות. הרומן פרי עטו "הנחש" תורגם לעברית.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בעיירה בברצ'טו הסמוכה לעיר פארמה.
לאחר שסיים את לימודי המשפטים, בגיל 23 החל לעבוד כעיתונאי וכתב סיפורים קצרים, ובמקביל החל לכתוב תסכיתים עבור הרדיו האיטלקי, ותסריטים עבור הקולנוע והטלוויזיה. בפארמה הוא ערך בשנות ה-50 את מגזין הקולנוע האיטלקי **Sequenze** הוא הצטרף אל התנועה הספרותית החשובה קבוצה 63. אשר הורכבה מסופרים, משוררים ומבקרי ספרות איטלקיים כמו אלפרדו ג'וליאני, אומברטו אקו, קוראדו קוסטה, פורט אנטוניו. ב- 1963 הוא פרסם את ספרו הראשון **הגילוי של האלפבית**, ב-1966 הוא פרסם את הרומן **הנחש**, ב-1970 זכה בפרס מדיסיס כסופר הזר הטוב ביותר.
הרומן המפורסם ביותר של מלרבה הוא **איתקה לנצח** והוא יצא לאור ב-1997. הוא נפטר ב-2008 בהיותו בן 81 בעיר רומא (העיר בה חי ברציפות החל מ 1950). בשנת 2010 נוסד באיטליה פרס לואיג'י מלרבה המוענק לצעירים מתחת לגיל 28 בעבור תסריט, סיפור קצר או רומן.

ספריו שתורגמו לעברית
--------------------

* **הנחש**, (תרגמה מאיטלקית, מרים שוסטרמן- פדובאנו), תל אביב: הוצאת עם עובד, 1992.

תסריטים שכתב
------------

* **The Overcoat** - האדרת 1952 איטליה
* **Catch as Catch Can** - תפוס כפי יכולתך 1967 איטליה
* **The Girl and the General** - הילדה והגנרל 1967 איטליה
* **Oh, Grandmother's Dead** - אוי סבתא מתה 1969 איטליה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיג'י מלרבה** בוויקישיתוף
* הספר "הנחש", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצה 63

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427497105171
* BNE: XX911070
* BnF: cb119140888 (data)
* GND: 118841289
* ICCU: CFIV023581
* ISNI: 0000 0003 6864 1480
* LCCN: n80040549
* NKC: ola2003169710
* NTA: 068614187
* SELIBR: 248044
* SUDOC: 027003906
* VIAF: 49228514
* WorldCat: lccn-n80040549

 |