recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תצורת הל קריק חשופה היטב בבתרונות שליד מאגר המים Ft. Peck
דינוזאורים ופטרוזאורים שנמצאו בתצורת הל קריק
**תצורת הל קריק** (באנגלית: **Hell Creek Formation**, מילולית: "נקיק הגהנום") היא תצורה גאולוגית בארצות הברית מתקופת הקרטיקון העליון, הידועה באוסף הרב של המאובנים שלה ומהווה "גן עדן" לפלאונטולוגים. הנקיק משתרע במדינות מונטנה, ויומינג, דקוטה הצפונית ודקוטה הדרומית. במונטנה התצורה חופפת לתצורת פוקס הילס והיא החלק האחרון של תקופת הקרטיקון.

תצורת הל קריק מורכבת מחרסית, אבן בוץ (מורדוק) ואבן חול ששקעו בזמן המאסטריכט (החלק האחרון בקרטיקון שאחריו חלה הכחדה המונית בה נכחדו הדינוזאורים ובעלי חיים רבים אחרים) על ידי זרימה וסחף (Fluvial) שנגרמו על ידי שינויים בערוצי הנהר והדלתאות והביצות סביב המדף היבשתי המזרחי שממול הים הפנימי המערבי. האקלים בתקופה זו היה נוח ומתון, ונוכחות תנינאים מרמזת על אקלים תת-טרופי ללא תקופה קרה ממושכת. גבול K-Pg המפורסם, שמפריד בין הקרטיקון לפלאוגן (שלישון לפי חלוקה גאולוגית ישנה), נוכח בסלעים שם כשכבה דקה ובולטת ליד השכבה העליונה ביותר בתצורה.

בתצורת הל קריק נמצאו מאובנים רבים, המפורסמים שבהם הם של דינוזאורים (למשל הסטיגימולוק). האוסף הגדול ביותר של מאובנים מהל קריק נמצאים ומוצגים במוזיאון הרי הרוקי בבוזמן, מונטנה. פריטים אלה נאספו כתוצאה מ"מיזם הל קריק" - מאמץ משותף של המוזיאון, אוניברסיטת המדינה מונטנה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת דקוטה הצפונית ואוניברסיטת דקוטה הדרומית - שהחל ב-1998. תצורת הל קריק היא גם אתר פופולרי לחפירת מאובנים מסחרית.

פלאוביוטיקה
-----------

תצורת הל קריק הניבה שפע מאובנים של חסרי חוליות, צמחים, יונקים, דגים, דו-חיים, זוחלים ודינוזאורים. מאובנים רבים של טריצרטופס נמצאו בתצורה זו, לצד מאובנים שמורים היטב של טירנוזאורוס רקס שנמצאו באותו אזור ואותה שכבת גיל של הטריצרטופס, המרמזים שהשניים חיו באותה תקופה ואותו אזור, וכנראה אף נלחמו אחד בשני. מאובנים ידועים נוספים הם השלד השלם ביותר של הדרוזאור שאי-פעם נמצא ונתגלה בהל קריק ב-2000 והוצג בתוכנית מדע פופולרי של נשיונל ג'יאוגרפיק ב-2007. כמו כן נמצאו מספר מאובנים של עופות, יונקים ופטרוזאורים. שיני כריש ומנטה ריי שנמצאו בנהר מרמזים שחלק מסוגי הכרישאים עמידים גם למים מתוקים.

ניתן למצוא את הרשימה המלאה של מינים שנתגלו בתצורת הל קריק כאן.

הפאונה של תצורת הל קריק בגיל המאסטריכט, 66 מיליון שנה לפני זמננו (למעט האדם שנמצא באיור רק לצורך השוואת הגודל).

קישורים חיצוניים
----------------

* תצורת הל קריק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Phillip Bigelow, "Hell Creek life: Fossil Flora & Fauna, a Paleoecosystem" - החיים בהל קריק: מאובני פלורה ופאונה, מערכת אקולוגית פלאונטולוגית
* Paleobiology Database: MPM locality 3850 (Hell Creek Formation): Maastrichtian, Montana

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge619281

 |
**פרנסואה דובליה** (בצרפתית: **François Duvalier**, בקריאולית האיטית: **Franswa Divalye**‏; 14 באפריל 1907 - 21 באפריל 1971) היה נשיאה ורודנה של האיטי משנת 1957 ועד 1971. כונה לעיתים "פאפא דוק" משום שהיה רופא בהכשרתו. שלטונו אופיין באלימות וטרור.

ביוגרפיה
--------

דובליה נולד בפורט-או-פרנס באי האיטי. הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטה של האיטי בשנת 1934 ושימש כרופא כללי עד שנת 1943. בשנת 1946 מינה אותו נשיא האיטי, דומרסיה אסטימה למנכ"ל שירות הבריאות הציבורית באי. כאשר הודח אסטימה בהפיכה צבאית בשנת 1950, שב דובליה לעבודתו הקודמת במשלחת הסניטרית האמריקנית ובמקביל ניסה לקדם את מעמדו כנגד הנשיא החדש, פול א. מגלואר. 

אחרי ההפיכה שהדיחה את מגלואר בשנת 1956 קמה שורה של ממשלות חלשות, ואחר כך נבחר דובליה לנשיא בשנת 1957. במהלך מסע הבחירות השתמש לעיתים תכופות בכנופיות צבאיות, בהתנקשויות ובעיקר ניסיון לערער על כוחה של האליטה המולאטית באי. כדי להטיל אימה ביריביו לשלטון, ארגן דובליה משטרה חשאית בשם הטונטון מקוט (Tontons Macoutes), וכן החיה את מסורות הוודו, כשהוא מציג את עצמו לעיתים תכופות ככהן וודו בעצמו. בשנת 1964, בעקבות "בחירות" שארגן ובהן זכה לרוב מוחלט (הוא היה המתמודד היחיד כי הוציא את שאר המפלגות מחוץ לחוק) הכריז על עצמו "נשיא לכל החיים". שלטונו הדיקטטורי הביא לקרע ביחסים עם ארצות הברית, שאוחה רק באופן חלקי החל משנת 1962. לפני מותו הועיד דובליה את בנו בן העשרים, ז'אן קלוד דובליה, שכונה "בייבי דוק", למשרת יורשו כנשיא.

הרומן **השחקנים**, במקור - The Comedians‏ (1965) של גרהם גרין (הוצאת עם עובד 1973, תרגם אמציה פורת), מתרחש על רקע שלטונו של פרנסואה דובליה ומתאר את אימי שלטונו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה דובליה** בוויקישיתוף
* פרנסואה דובליה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פרנסואה דובליה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פרנסואה דיוליה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשיא חדש בהאיטי: הילד הרע של המוזיקה הופך לרציני, באתר אפוק טיימס, 1 במאי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260758905171
* BNE: XX1251114
* BnF: cb12019797z (data)
* GND: 118860453
* ISNI: 0000 0000 8338 9330
* LCCN: n50070288
* NARA: 10582426
* NLP: A29041661
* NTA: 073603430
* SNAC: w6fj4g88
* SUDOC: 028343115
* Trove: 889935
* VIAF: 4942868
* WorldCat: lccn-n50070288

 |
**חן שפירא** (נולדה ב-5 בדצמבר 1956) היא רופאה קרדיולוגית ישראלית, כיהנה כמנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית, וקודם לכן כיהנה כמנהלת מרכז רפואי כרמל.

ביוגרפיה
--------

חן שפירא נולדה וגדלה בחיפה. לאחר שסיימה את לימודי התיכון בבית הספר הריאלי בחיפה נרשמה ללימודי רפואה בטכניון. את הסטאז' עשתה בבית חולים כרמל ולאחר מכן המשיכה להתמחות בקרדיולוגיה אותה סיימה ב-1988.

במקביל להתמחותה החלה לשמש כרופאת הקיבוץ אושה, תפקיד אותו מילאה במשך 17 שנה עד 2004. בתום התמחותה מונתה לאחראית יחידת טיפול נמרץ לב, מומחיותה העיקרית הייתה טיפול בבעיות לב של נשים בהריון. ב-1996 מונתה לסגנית מנהל מרכז רפואי כרמל. ב-2001 מונתה למנהלת רפואית של מחוז חיפה וגליל מערבי בשירותי בריאות כללית.

ב-2007 מונתה למנהלת מרכז רפואי כרמל (לאחר כהונתו של ד"ר יעקב זילברג). במהלך כהונתה היה זה בית החולים הראשון בישראל לקבל את הסמכת הארגון הבינלאומי לאיכות ובטיחות ברפואה JCI, כבית חולים אקדמי ומחקרי ב-2010.

ב-2015 סיימה את כהונתה כמנהלת מרכז רפואי כרמל, ומונתה למנהלת מרחב חיפה וגליל מערבי של שירותי בריאות כללית. בספטמבר 2017 הודיעה על יציאתה לשבתון, לאחר שנחשף כי רופא במרחב עליו הייתה ממונה השתכר כ-350 אלף שקלים בחודש במסגרת מעבר מקופת החולים מאוחדת לשירותי בריאות כללית, והוחלפה על ידי רו"ח אלי כהן.

שפירא משמשת כפרופסור משנה קליני בפקולטה לרפואה בטכניון.

שפירא בעלת תואר שני בבריאות הציבור ומינהל רפואי (MPH) משלוחת אוניברסיטת קלארק בישראל.

היא אם לארבעה בנים. מתגוררת בחיפה.

לקריאה נוספת
------------

* שי חורב, חן שפירא, בלקסיקון **החיפאים אישים ודמויות בחיפה**, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 380, 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' מ"ק חן שפירא, באתר שאל את הרופא

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר חן שפירא, באתר מגזין פורבס
2. ↑  אירוע מלא חן - חילופי תפקידים בכרמל, פרופ' משנה חן שפירא מחליפה כיסא ונפרדת
3. ↑  רן רזניק, בעקבות תחקיר "ישראל היום": חקירה נגד קופ"ח כללית, באתר www.israelhayom.co.il, ‏3.9.17
4. ↑  נורית פלד-קירשטיין, מנהל מרחב חדש לשירותי בריאות כללית, באתר כלבו – חיפה והצפון, 19 בספטמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012091234605171

 |
**ליאון (אריה) רודל** (בפולנית: **Leon Rodal**‏; 1913 – 6 במאי 1943) היה מראשי הארגון הצבאי היהודי במרד גטו ורשה.

קורות חיים
----------

רודל נולד בשנת 1913 בעיר קילצה בפולין למשפחה יהודית אמידה. עבד עד פרוץ מלחמת העולם השנייה כעיתונאי ופובליציסט בכתבי עת שונים ביידיש. בנוסף היה פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית ועסק בזכויות של יהודים ציונים בפולין.

בפרוץ המלחמה שהה בוורשה ועבר לגטו ורשה. שם היה ממקימי אצ"י, הארגון הצבאי היהודי. תפקידו הרשמי באצ"י היה ענייני תקשורת ותעמולה. הוא דאג להפצה של פוסטרים, עלונים, מידע בעיתונות הגטו ועוד. בנוסף לתפקיד זה, רודל לקח חלק בתכנון וניהול, ונחשב לאחד מהמוחות העומדים מאחורי פעילות הארגון. בהמשך הצטרף גם אחיו אברהם לשורות אצ"י. במהלך קיץ 1941 ביחד עם פרץ לסקר הוא הפיק עיתון.

במרד גטו ורשה לחם בקרבות בכיכר מורנובסקה. יום לפני תחילת המרד, ב-18 באפריל 1943, היה עם קבוצת לוחמים במורנובסקה 7. שם נשא נאום חוצב להבות המציג את תפיסת עולמו:

> 
> "כולנו ניפול כאן. אלה בקרב, הנשק בידם, ואלה כקורבנות שווא. אך חשוב כי יישמר זכר הקרב שלנו, כי העולם יֵדע כי היה קרב. קרב קשה, עקוב מדם... אף לא לרגע היה פקפוק בלִבי כי גרמניה של היטלר תובס, לא בלִבי ולא בלב חברי... כי אנו לוחמים למען בני עמנו וכי נמות למענם! כי אנו מאמינים שמדינה יהודית קום תקום, אחרי מאבק עם אויבינו, שם בארץ הרחוקה..."
> 
> 
> 
> 

ביום הרביעי ללחימה, ה 22 באפריל, היה נראה שהגרמנים הולכים להכניע את כיכר מורנובסקה בה התבצר אצ"י. הגרמנים ניסו בכל הכוח להוריד את הדגלים, הציוני והפולני, שהניף אצ"י על ידי הלוחם ג'ק אייזנר. רודל ניסה למצוא דרך להפתיע את הגרמנים ולהכות בהם מהלמה קשה. הוא לבש מדי קצין אס אס ואיתו עוד ארבעה לוחמים בעלי חזות ארית לבושים במדי אס אס. הם יצאו לכיוון החיילים הגרמנים שעמדו בכיכר. ארבעת הלוחמים השתלבו בחיילים ואילו רודל בא מול החיילים ועשה עצמו כקצין. הוא צעק במלוא הביטחון: 

> 
> "למה אתם עומדים שם, קופים שכמותכם? מה אתם מביטים על הדגלים המסכנים האלה?...קדימה אחרי! Jude Verecke (מוות ליהודי!)"...
> 
> 
> 
> 

 כל החיילים התקדמו אחריו לחצר אחד הבתים סביב הכיכר. הוא אמר שעליו לבדוק בעצמו כיצד להוריד את הדגלים ולכן ייקח רק ארבעה חיילים, אלו הם לוחמי אצ"י המחופשים, ואיתם ייכנס לבניין. הם עלו והגיעו לחלון הפונה לחצר. משם זרקו רימונים על החיילים ההוממים ובמקביל כל לוחמי אצ"י בכיכר פתחו באש. תוכניתו של רודל לשמירה על הכיכר הצליחה לעת ההיא..

ב-25 באפריל 1943, אחר שהקרב בגטו היה בסיומו, ציווה פאוול פרנקל, מנהיג אצ"י, לרודל לצאת עם קבוצת לוחמים מחוץ לגטו. הם התמקמו בדירת מסתור שהוכנה מראש בדירב ברחוב גז'יבובסקה 11/13. מהדירה תכננו רודל וקבוצתו להיכנס לתוך הגטו, לפעולות הצלה של האנשים האומללים בגטו הבוער. ב-5 במאי יצאו לפעולה הראשונה, וחילצו מהגטו חבורת יהודים. יום למחרת, ב-6 במאי, שבו לגטו להוציא את שאר החבורה. בדרכם חזרה אנשי האס אס והמשטרה הכחולה ארבו להם. במקום התחולל מאבק קשה ובסופו נרצחו כל היהודים, וביניהם גם רודל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאון רודל** בוויקישיתוף
* ליאון רודל, אתר הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.
* ליאון רודל ואצ"י, בארכיון מכון ז'בוטינסקי.
* משה ארנס, "דגלים מעל הגטו", הוצאת ידיעות אחרונות, 2009.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רישארד ולבסקי בקולות מן העבר, מורשת, ארכיון גבעת חביבה D2.276 עמ' 1,2 ו 6
2. ↑  הסיפור לקוח מעדותו של ד"ר ולאבסקי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 306418436
* WorldCat: viaf-306418436

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצורת כף הרגל. אם התכוונתם לערך אחר, ראו קשת.

**קשת כף הרגל** היא הצורה הנפוצה והבריאה של סוליית כף הרגל האנושית, שנראית כקשת. הסוליה מקבלת את צורה זו על ידי עצמות המסרק ועצמות שורש הרגל, נתמכת ברצועות ובגידים, ומאפשרת לכף הרגל להחזיק את משקל הגוף בתנוחה זקופה בצורה אופטימלית.

כף רגל שאינה בצורת קשת, אלא היא שטוחה נחשבת לבעיה רפואית הנקראת "פלטפוס".

מבנה
----

ניתן לחלק את אורך כף הרגל לשני סוגי קשתות: **קשת מדיאלית** ו**קשת לטראלית**.

### הקשת המדיאלית

שלד של כף הרגל, מבט מדיאלי.
הקשת המדיאלית, או הקשת הפנימית, מורכבת מעצם הקלקנאוס, מעצם הטאלוס ומעצם הנביקולר. היא נחשבת לקשת רכה וגמישה, בעלת יכולת התאמה למשטחים. לקשת המדיאלית תפקיד חשוב בשלב הבלימה במהלך השלב הראשון של הדריכה, וגמישותה מאפשרת לכף הרגל לשמש כבולם זעזועים בשלב זה.

הקשת המדיאלית המשמשת כבולם זעזועים בשלב הדריכה הראשון, סופגת את האנרגיה, נמתחת, ובשלב הדריכה הסופי (שלב ההאצה) מנצלת אנרגיה זו ליצירת תאוצה, ולניצול אנרגטי יעיל של כף הרגל במחזור ההליכה. לקשת המדיאלית גם תפקיד חשוב בהתאמה למשטחים, גמישותה הרבה בעיקר בסוף שלב של הדריכה הראשונית, מאפשרת לכף הרגל התאמה למגוון רחב של משטחי דריכה ואחיזה בהם.

### הקשת הלטראלית

מבט לטראלי.
הקשת הלטראלית או הקשת החיצונית, מורכבת מהעצמות: קלקנאוס, טאלוס, קובואיד ושתי עצמות המטטרסוס החיצוניות. היא נחשבת לקשת קשיחה מאוד ויציבה. לקשת החיצונית, בשל קשיחותה, תפקיד חשוב בהעברת הכח לקדמת הקרסול, בשלב הדריכה הסופי, משמשת כמנוף ארוך, המעביר את המומנטים לקדמת כף הרגל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "**מבנה כף הרגל: קשת כף הרגל**", באתר "מעבדות כף הרגל והמדרסים"

| סממנים חיצוניים בגוף האדם |
| --- |
| ראש וצוואר | קרקפת • פנים • מצח • רקה • עצם הרקה • עין • אוזן • תנוך • לחי • אף • פה • שפתיים • לשון • שיניים • סנטר • גרגרת • עורף • גרון |  |
| גו | בית החזה • בית השחי • שדיים • פטמה • בטן • טבור • אגן • מותן • פות • פין • אשכים • גב • פי הטבעת |
| יד | כתף • זרוע • מרפק • אמה • שורש כף היד • כף יד • אצבעות (אגודל, אצבע מורה, אמה, קמיצה, זרת) • ציפורניים |
| רגל | עכוז • ירך • ברך • שוק • קרסול • כף רגל • סוליה (עקב, קשת, כרית) • אצבעות כף הרגל (בוהן) |
| עור | שיער • שיער פנים • ריסים • גבות • שער הערווה |
| **פורטל גוף האדם** |
**צב שטוח-שריון מלאי** (שם מדעי: *Notochelys platynota*) הוא מין יחיד בסוגו של צב ממשפחת צבי בריכה, החי בדרום-מזרח אסיה.

מאפיינים
--------

אורך השריון של צב זה 32 סנטימטרים וצבעו חום-אפרפר או חום-אדמדם. על השריון יש קווים רבים וכתמים שחורים. צבעו של הצב עצמו כתום-צהוב למעט הראש והצוואר החומים. הצב ניזון בעיקר מצמחי מים ופירות אך גם מחלזונות ופרוקי-רגליים. הצב נפוץ בנחלים, בריכות וביצות ביערות טרופיים עד לגובה של 1,200 מטר בתאילנד, סינגפור, ברוניי, מלזיה ואינדונזיה באיים ג'אווה, סומטרה ובורנאו. הצב נמצא בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות, ציד למזון וסחר בחיות מחמד. בשנת 1999 ייצאה מלזיה 12,300 צבים למכירה בתור חיות מחמד אך קשה להרבות צב זה בשבי. בנוסף, יערות הגשם שבהם הוא חי נכרתים לטובת מטעים של דקל השמן מה שמאפשר לציידים להגיע לאזורים שלא היו נגישים בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב שטוח-שריון מלאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב שטוח-שריון מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
תצורת מוחילה הנחשפת במחצבת הגבס במכתש רמון. ניתן לראות את השכבות הבהירות המורכבות מאנהידריט ודולומיט, המופרדות על ידי שכבות דקות וכהות של פצלים.
**תצורת מוחילה** (**Mohila Fm**) היא תצורה מגיל קרניאן (228.0±2.0 עד 216.5±2.0 מיליון שנה, טריאס עליון) החשופה בפני הקרקע אך ורק במכתש רמון. התצורה הוגדרה על ידי ישראל זק בנחל אפור.

בעבר היו כורים גבס בתצורה זאת במכתש רמון. ניתן לראות מחצבות אלו לאורך הכביש החוצה את המכתש.

תיאור
-----

עוביה של תצורת מוחילה, במחשופי הרמון, הוא כ-202 מטר והיא מורכבת מ-2 פרטים. בקידוחים ועבודות מאוחרות,

התצורה מחולקת ל-2 פרטים:

1. פרט תחתון - עובי 29 עד 56 מטר (בקידוחים), מונח בהתאמה על תצורת סהרונים, נטול פאונה הוציא סטרומטוליטים (מצעי אצות), ברובו דולומיטי עם מעט אנהידריט.
2. פרט עליון - עובי 22 עד 169 מטר, מופיע בשני פציאסים: אנהידריטי (גבס בפני השטח) וגבס דולומיטי עם פצלים המכיל גם הופעה של גיר תאים.

סביבת היווצרות
--------------

ע"פ טענתו של ישראל דרוקמן, תצורת מוחילה שקעה בסדרה של לגונות רדודות ששמרו על קשר מוגבל לים, אשר התייבשו תקופתית בברכות שמש. סך האידוי צריך לעלות על סך המים הנכנסים ללגונה, כך שמאזן המלחים באגן יהיה גדול פי 3 ממאזן המלחים בים. הגבס מצטבר בתחתית הלגונה, כשמנגנון טקטוני כלשהו מייצר לו בור שמתרחב והולך בתחתית הלגונה, בו הגבס יכול להצטבר. הסטרומטוליטים מציינים את השלב האחרון של ההתייבשות.

סטרטיגרפיה
----------

התצורה מונחת בהתאמה על גבי תצורת סהרונים ומסתיימת באי התאמה של בסיס היורה, מעליה מונחת תצורת משחור או תצורת ארדון. תיארוכים בוצעו באמצעות פלינולוגיה, קונודונטים ופרומיפרים.

קיימת מקבילה לתצורה זאת בירדן ושמה תצורת אבו רויס (Abu Ruweis Fm).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zak, I. : **The Triassic in Makhtesh Ramon**. M. Sc. Thesis (Unpublished), Hebrew University of Jerusalem, 1957.
2. 1 2  Druckman, Y. (In Hebrew, English abstract) : **The Triassic in southern Israel and Sinai: A sedimentological model of marginal, epicontinental, marine environments**, Rep. OD/1/76. Geol. Surv. Israel, 1976.
3. ↑  .Korngreen, D. **The Triassic in Northern Israel**, Ph.D Thesis, Ben-Gurion University of the Negev. 2004.
פיקסלים בתצוגה אלקטרופורטית מוצגים כשחורים או לבנים על פי השדה החשמלי שהם שרויים בו
תרשים של תצוגת אלקטרופוריזה צבעונית בשימוש במסנני צבע
**תצוגה אלקטרופורטית** (אנגלית: **Electrophoretic Display**) היא טכנולוגיית תצוגה היוצרת תמונות על גבי מסך על ידי סידור חלקיקי צבען צמיגיים וטעונים חשמלית, המורכבים ממולקולות גדולות שאינן מסיסות (חלקיקים קולואידיים), באמצעות הפעלה סלקטיבית של שדה חשמלי.

יתרונותיה של השיטה
------------------

לשיטה זו שני יתרונות בולטים: היא חסכונית בחשמל והקריאה בה נוחה כקריאה מנייר. החיסכון בחשמל נובע מכך שהיא צורכת חשמל רק כשהתצוגה משתנה. 

גם למראה דמוי הנייר יתרון רב, בכך שהוא מאפשר קריאה ממושכת ללא התעייפות, והתצוגה ברורה גם לאור השמש. מסיבות אלו, הטכנולוגיה משמשת קוראי ספרים אלקטרוניים ומכונה לעיתים גם "**נייר אלקטרוני**", או "**דיו אלקטרוני**".

מנגנון הפעולה
-------------

היישום הפשוט ביותר של התצוגה האלקטרופורטית, כולל חלקיקי תחמוצת טיטניום, שקוטרם כמיקרומטר אחד, המורחפים בתוך שמן. לשמן מוסיפים צבע כהה, וחומרים פעילי שטח הגורמים לטעינת החלקיקים המורחפים. את התרחיף מניחים בין שני לוחות מוליכים, קדמי ואחורי, המרוחקים זה מזה 10 עד 100 מיקרומטר. שדה חשמלי המושרה ביניהם, גורם לחלקיקי התחמוצת להיצמד לאחד הלוחות, בהתאם לכיוון השדה. כאשר החלקיקים צמודים לצד הקדמי, נראה ההתקן לבן, בשל החזרת האור מחלקיקי התחמוצת. ואילו כאשר הם צמודים לצד האחורי, נראה ההתקן שחור, בשל הצבע שהוסף לשמן. על ידי חלוקה של התקן כזה לאזורים שניתן לשלוט בשדה בכל אחד מהם בנפרד ניתן ליצור מערך נקודות (Dot matrix) המשמש כצג. ניתן להציג באמצעות טכנולוגיה זו גם צבעים, כאשר מוסיפים פילטרים של צבעי RGB.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תצוגה אלקטרופורטית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 01103667

 |
**תלמה סטקלוב-גלאוברט** (נולדה בשנת 1940) היא טניסאית שולחן לשעבר, הייתה 3 פעמים אלופת ישראל בטניס שולחן לנשים יחידות (1958, 1960 ו-1969).

ביוגרפיה
--------

סטקלוב שיחקה בקבוצת הפועל בת ים. בהמשך עברה לקבוצת מכבי הצפון תל אביב בהדרכתו של יוסף ישועה.

בשנת 1958 זכתה סטקלוב לראשונה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות, בשנת 1959 היא סיימה שנייה באליפות ישראל לאחר שהפסידה במשחק הגמר להלינה ליטמן מהפועל חיפה 1-2 ובשנת 1960 היא זכתה בפעם השנייה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות לאחר שניצחה את פרומה פישביין.

בשנת 1969 זכתה סטקלוב בפעם השלישית בקריירה שלה באליפות ישראל בטניס שולחן ליחידות, לאחר שניצחה במשחק הגמר את שרה אידלס מהפועל פתח תקווה 0–2 (17-21, 22-24). בשלב חצי הגמר היא גברה על צילה טיילר ממכבי הצפון תל אביב 1-2.

חיים אישיים
-----------

סטקלוב עבדה כמפיקה בטלוויזיה הישראלית. בין התוכניות המפורסמות שהפיקה היו זהו זה!.

קישורים חיצוניים
----------------

* א. ברוך, רמה גבוהה והשתתפות גדולה באליפות הפועל בטניס שולחן, דבר, 2 במרץ 1958

הערות שוליים
------------

1. ↑  פינקלשטיין אלוף בטניס שולחן, דבר, 24 במאי 1959
2. ↑  טניס השולחן - ישועה אלוף בטניס שולחן, הַבֹּקֶר, 24 באפריל 1960
3. ↑  ישועה אלוף בטניס שולחן, על המשמר, 24 באפריל 1960
4. ↑  סטקלוב בת ה-29 אלופה בט. שולחן, מעריב, 1 באוקטובר 1969
**ז'יל גוז'ון** (בצרפתית: **Gilles Goujon**; נולד ב-10 בדצמבר 1961) הוא שף צרפתי שמסעדתו "ל'אוברז' דו וייה פוי" (L'Auberge du Vieux Puits) בפונז'ונקוז (Fontjoncouse) שבאוד זכתה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום לשנת 2010.

ז'יל גויון נולד בבורז' שבשר (Cher). אביו היה טייס, הוא חי במרקש שבמרוקו, בגרמניה ובמץ שבגרמניה, מקומות אליהם עברה המשפחה בעקבות עבודת האב. לאחר מותו של אביו עברה המשפחה לבזייה. הוא לא אהב ללמוד והיה תלמיד גרוע. הוא פנה לעבוד כמלצר במסעדה, כעבור זמן החליט להפוך לשף.

רקע מקצועי
----------

ב-1977 היה שוליה בחברה הדרומית (מידי) במסעדה לשעבר בגאר דה בזייה, שם רכש את יסודות המקצוע. הוא היה עובד בהתלהבות רבה כל-כך, עד שזכה בתואר השוליה הטוב ביותר של לנגדוק-רוסיון.

ב-1981 הוא התלמד בבזייה כקומיס.

ב-1983 הוא פגש את מורהו החשוב רוז'ה ורז'ה, שהיה השף והבעלים של מסעדת "מול דה מוז'ן", שהחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום. בתחילה עבד כשוליה, ארבעה חודשים אחרי-כן קודם לדרגת שף מחלקה. הוא נשאר במסעדה ארבע שנים עד שלמד את כל צפונות המטבח.

ב-1987 החליט להחליף מקום ועבר למרסיי, שם נהיה סגנו של ז'אן-פול פאסדה במסעדת "פטי ניס", שהחזיקה בשני כוכבי מישלן. שם למד לנהל מסעדה.

שנתיים אחרי-כן הוא נעשה סגנו של ז'ראר קלו במסעדת ל'אסקאל, לה כוכב במישלן, בקארי-לה-רואה. שם שהה שלוש שנים וסייע לקבלת הכוכב השני במישלן.

הוא גם התלמד זמן קצר אצל מארק מנו.

ב-1992 יצא לדרך עצמאית.

ל'אוברז' דו וייה פוי
--------------------

פונז'ונקוז הוא כפר קטן, הממוקם באוד, 35 ק"מ מנרבון, השוכן בגבעות בפנים היבשת, ובו מתגוררים כמאה איש. ראש הקומונה החליט שכדי שהיא תשרוד עליה להקים אוברז'. לכן הוא נעזר בהון המוניציפלי על מנת לבנות מקום שיפיח רוח חיים בכפר. הוא הסב אסם ישן לאתר תיירותי. אולם, אלו שהתיישבו במקום נקלעו לפשיטת רגל.

בזמן זה הגיע ז'יל שרצה מסעדה משלו. הוא הבטיח לעצמו שכשימלאו לו שלושים תהיה לו מסעדה משלו. ז'יל ואשתו מארי-כריסטין תרו אחר מקומות מיוחדים. אך הם נוכחו לדעת שמקומות טובים היו יקרים מדי.

לכן כשראש העיר פונז'ונקוז טלפן אליהם, והציע להם הזדמנות להתיישב בעיר באוברז', היה זה בדיוק בזמן הנכון. הם ביקרו באתר, הוקסמו ממנו והתיישבו במקום. זמן רב ארך עד שהם הצליחו לשקם את האתר הנטוש ולהפוך אותו למסעדה. מספר שנים חלפו וסועדים מיעטו לפקוד את המסעדה, שהייתה בכפר מרוחק ממקום יישוב, אולם הזוג היה עיקש ונשאר במקום.

עמיתיו של גויון יעצו לו לגשת לבחינות של Meilleur Ouvrier de France, תואר אותו השיג ב-1996 והיה כרטיס כניסה שפתח לו דלתות. ב-1997 הוא קיבל 14/20 נקודות ממדריך גו מיו ועוטר בכוכב במדריך Bottin Gourmand. באותה שנה זכה בכוכב ראשון ממדריך מישלן האדום. ב-2001 הוא קיבל את הכוכב השני במישלן. ב-2010 זכה בשלושה כוכבים במישלן, והוא השף היחידי שזכה בשלושה כוכבים בשנה זו,

הוא עדיין מחזיק בהם בשנת 2011.

המטבח
-----

מטבחו של גויון נשען בעיקר על בישול אזורי, תבשיליו מורכבים ממוצרים פשוטים כמו כרוב, עגבניות, וירקות עונתיים, טלה, בשר ציד של העונה (חזיר בר, ארנבת, שליו, חרטומן יערות), חזיר ביגור שחור, יונים, זיתי פיקולין, רוזמרין, בזיליקום, תפוחי אדמה ותאנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ז'יל גוז'ון
* אתר המסעדה
* דירוגי המסעדה, באתר restaurant-ranking.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מישלן 2010: "שלושה כוכבים" לאוברז' דה וייה פוי", לה פיגארו, 1 במרץ 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166477412 (data)
* ISNI: 0000 0003 9966 8432
* VIAF: 294811952
* WorldCat: viaf-294811952

 |
נעליים תלויות על כבלי חשמל וטלפון בעיר פלנסבורג שבגרמניה
**תליית נעליים** הוא מנהג עירוני. בימינו המושג מתייחס בעיקר לנעליים שנזרקות לעבר כבלי חשמל, קווי טלפון או כל סוג של כבלים מוגבהים. הנעליים מושלכות גם לעבר גדרות או עצים.

תליית נעליים
------------

"תליית נעליים", או כבילת נעליים, הוא המנהג לזרוק נעליים מעלה כששרוכיהן קשורים יחד כך שהם ייתקעו על כבלי חשמל, חוטי טלפון או כל סוג אחר של כבלים גבוהים. ברגע שזוג הנעליים שרוך יחד הן מושלכות מעלה כמו בּוֹלָאס (אנ') (נשק הטלה מן העבר שהוטל לעבר עופות וחיות קטנות).

הנוהג לתלות נעליים נפוץ ברחבי אירופה וצפון אמריקה, בערים גדולות וכן ביישובים או כפרים. לרוב, הנעליים שמושלכות לעבר החוטים והכבלים הם נעלי סניקרס. כמו כן נזרקים נעליים מעור ואף מגפיים. לכל אזור יש שוני בסוג הנעליים שמושלכות וגם בגיל של מבצעי המנהג בהתאם למצבם הסוציואקונומי.

### תכלית

לפי רוב הסברות, תליית נעליים קשורה לעולם הפשע. הסברה הראשונה גורסת שמדובר במעשה בריוני בו נעליו של קורבן נזרקות כדי שהוא לא יוכל להשיג אותן. סברה אחרת גורסת כי מדובר במתיחה אותה מבצעים אנשים שיכורים. תושבי לוס אנג'לס טענו בעבר שאוסף נעליים התלויות מחוטי טלפון או כבלי חשמל באזורם מסמלים טריטוריה בה נמכרים סמים וחומרים אסורים אחרים, או אזור של התכנסות חברי כנופיה.

מנגד ישנן גם דעות אחרות על המנהג שאינן קושרות אותו בונדליזם או בפשיעה. במספר תרבויות, נעליים נתלות או נזרקות לאוויר בתור מחווה לסיום שנת הלימודים או לפני חתונת זוג בתור טקס מעבר. ישנם המחזיקים בדעה כי המנהג לקוח דווקא מהעולם הצבאי, ובו חיילים שסיימו את הכשרתם או תפקידם הצבאי זרקו את נעליהם למקומות גבוהים. בסרט לכשכש בכלב (1997) מתבצעת תליית נעליים בתור מחווה לסמל ויליאם שומאן (שבגילומו של וודי הרלסון).

יש גם הסבר פשוט והגיוני יותר לתליית הנעליים: נעליים ישנות, בלויות או שאינן נוחות מושלכות כדי להיפטר מהן. ייתכן גם שהמנהג בא מצורך אנושי לסמן טריטוריה.

באזורים מסוימים בעולם, נעליים לכודות על כבלי חשמל או טלפון מסמלות מוות של אדם. נעליים אלה שייכות לאדם שנפטר. לפי אמונה טפלה, נשמתו של האדם תרד מגן עדן עם תחיית המתים ובדרכה מטה תיקח את נעליה הישנות. לפי הסבר חלופי, הנעליים מושלכות מעל או מעבר לבית כדי להגן עליו מרוחות רעות. סברה אחרת אומרת שהנעליים נזרקות לצורך מזל כאשר אדם יוצא לדרך חדשה בחייו ועוזב את אזור מגוריו.

"עץ נעליים"
-----------

"עץ נעליים" בסן דייגו שבארצות הברית
"עץ נעליים" הוא עץ (או עמוד חשמל או כל מתקן גבוה העשוי מעץ) שנערמו עליו נעליים. עצי נעליים לרוב יימצאו לצד כבישים ראשיים וייתכן שיהיו עליהם רק נעליים מסוג מסוים (למשל, נעליים צבאיות או נעלי עקב). כיום יש לפחות 76 עצים כאלו ברחבי ארצות הברית, ומספר לא ידוע ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תליית נעליים** בוויקישיתוף
* סוף לתעלומה הגדולה בהיסטוריה: מה מסמנות הנעליים על חוטי החשמל?, סרטון בערוץ "ynet", באתר יוטיוב (אורך: 06:26)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Why do you see pairs of shoes hanging by the laces from power lines?". *The Straight Dope* (באנגלית אמריקאית). 1996-08-02. נבדק ב-2018-05-19.
2. ↑  Shoe Trees, RoadsideAmerica.com (באנגלית)
3. 1 2  Search Results - RoadsideAmerica.com, www.roadsideamerica.com (באנגלית)
**לאגוּש** (בפורטוגזית: **Lagos**, במשמעות "אגמים") היא עיר ורשות מקומית בדרום אלגארבה שבפורטוגל. אוכלוסיית הרשות המקומית מונה 27,041 תושבים, מתוכם 14,675 מתגוררים בעיר. מרבית האוכלוסייה מתגוררת לאורך קו החוף ומתפרנסת מענף התיירות. אזור פנים המחוז מיושב בדלילות, ומרבית התושבים המתגוררים בו מתפרנסים מחקלאות ומיערנות.

העיר ממוקמת 35 ק"מ מזרחית לנקודת סאגרש, המקום הדרום-מערבי ביותר ביבשת אירופה.

לעיר לאגוש היסטוריה עתיקה. מקור השם הוא ככל הנראה קלטי ונובע מן המילה Lacobriga, בו השתמשו הרומאים מאוחר יותר. קיימת עדות להגעת הפיניקים לאזור מפרץ לאגוש, בשל הדגה העשירה באזור, ובמיוחד דגי טונה, סרדינים ומיני סרטנים. המקום נכבש לראשונה על ידי קרתגו, אשר גייסה את התושבים הקלטיים המקומיים למלחמתם נגד הרומאים. הם ניהלו במקום כרמים ומטעי עצי זיתים. לאחר מכן התיישבו בו רומאים והיישוב הפך לחלק מן הפרובינקיה לוסיטניה. בחפירות באזור נמצאו מספר ממצאים מן התקופה הרומית. האזור היה זירת המאבק בין קווינטוס סרטוריוס לקאיקיליוס מטלוס והעיר הייתה נמל חשוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאגוש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לאגוש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559914905171
* GND: 4548461-2
* MusicBrainz: cdbf6823-0884-4d57-b1ed-e0c7ccea3231
* NKC: ge383698
* VIAF: 123218000
* WorldCat: lccn-n85094418

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם לנוסח אמירת הוידוי, ראו וידוי (יהדות).

**על חטא** (בפולנית: **Za grzechy**) הוא סרט קולנוע בשפת היידיש תוצרת פולין משנת 1936. סרט זה היה הסרט הראשון בשפת היידיש שצולם בפולין לאחר הפסקה של שמונה שנים.

עלילה
-----

תחילת הסיפור בזמן מלחמת העולם הראשונה. בחלקה של פולין הכבושה בידי הגרמנים חונה יחידה של צבא הקיסרות הגרמנית. קצין יהודי גרמני בשם ליאון אנטון מקבל הודעה, באמצע תפילת על חטא שעליו לצאת מיד לחזית. הוא משאיר מאחור את חברתו ההרה אסתר, בתו של הרב המקומי. ליאו מבקש משני חבריו הבטלנים לדאוג לאסתר. ליאון נהרג בקרב. אסתר עוזבת את הבית, יולדת בת ונוטשת אותה בפינת רחוב, אך שני חבריו של ליאון מעבירים אותה לבית היתומים.

אסתר מהגרת לארצות הברית ושם הופכת לזמרת מפורסמת. אסתר רוצה למצוא את הבת שלה וחוזרת לעיירת לידתה, אך זה לא מצליח. אותם שני בטלנים (דז'יגן ושומכר) רוצים לעזור לה, הפרט היחיד שהם מצליחים לברר הוא שאת בתה של אסתר אימץ אדם עם שם משפחה כהן, אך פרט זה לא מסייע להם בחיפושיהם. אסתר קושרת קשרים עם מוזיקאי בשם כהן, לכהן יש בת בשם רחל. מסתבר שרחל היא בתה של אסתר, אך כהן מבקש מאסתר שלא תגלה את הסוד.

לקריאה נוספת
------------

* נתן גרוס, **תולדות הקולנוע היהודי בפולין**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 52–58, 127.

קישורים חיצוניים
----------------

* "על חטא", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**על טבע האלים** (בלטינית: **De Natura Deorum**) הוא דיאלוג פילוסופי שנכתב על ידי הפילוסוף הרומאי מרקוס טוליוס קיקרו ב-45 לפנה"ס.

דיאלוג זה כולל שלושה ספרים שבכל אחד מהם מתקיים דיון על אודות התאולוגיה של אסכולות פילוסופיות שונות. הדיאלוג מתרכז בדיון על אודות התאולוגיה של האסכולה האפיקוראית, של האסכולה הסטואית ושל האקדמיה האפלטונית.

קיקרו, שהקדיש את הדיאלוג לידידו ברוטוס, אינו לוקח חלק פעיל בוויכוח. גאיוס וליוס מייצג את האסכולה האפיקוראית, קווינטוס לוקיוס באלבוס - את האסכולה הסטואית, וגאיוס קוטה - את זרם הספקנות של האקדמיה האפלטונית, שעמו נמנה גם קיקרו עצמו.

הספר הראשון כולל את המבוא, את דברי וליוס בזכות התאולוגיה האפיקוראית, ואת דברי הביקורת של קוטה על תאולוגיה זו. הספר השני מתרכז בדברי באלבוס בזכות התאולוגיה של האסכולה הסטואית, ובספר השלישי ניתנים דברי הביקורת של קוטה על דבריו של באלבוס.

פילוסופים אלה מציגים את דעותיהם של הפילוסופים מן העת העתיקה באשר לאלים ולהשגחה העליונה. האתאיזם הנסתר של אפיקורוס, שסבר כי האלים מורכבים מאטומים וכי אין להם כל עניין בבני האדם, מותקף על ידי קוטה שקיקרו שם את הדברים בפיו. קוטה מנתץ גם את טיעוניהם של הפילוסופים הסטואיים בדבר ההשגחה העליונה. (על פי התאולוגיה הסטואית קיימים אלים רבים, אך כולם מובלים על ידי התבונה האלוהית).

קיקרו משוכנע כי האמונה בקיומם של האלים ובהשפעתם על העולם חייבת להיות מעוגנת בחיי אנוש. היות שלאלים יש השפעה רבה על ממשלות העיר והמדינה, היא משותפת לכל העמים, וכמוה כחוק הטבע, צריך לחזק אמונה זו בקרב המון העם. קיקרו סבור כי קיומם של האלים הוא הכרחי, ובאותו אופן הוא חושב גם על אודות הישארות הנפש.

אך נראה כי הוא מסתייג מריבויים של האלים, ואינו רואה בהם אלא תולדה של אל אחד שאותו הוא רואה כישות חופשית שאיננה מתמזגת עם יסודות בני תמותה - ישות המניעה את כל הדברים שהיא עצמה בעלת תנועה נצחית. נראה כי קיקרו לווה מאפלטון את רוב טיעוניו אלה - טיעונים ששימשו גם את הנוצרים הראשונים במאבקם נגד האתאיזם.

דיאלוג זה של קיקרו והמסות הפילוסופיות שלו "על הנבואה" ו"על החובות" השפיעו רבות על הפילוסופים של עידן האורות מן המאה השמונה עשרה ובהם וולטר שאמר כי הדיאלוג "על טבע האלים" הוא אולי הספר הטוב ביותר שנכתב בעת העתיקה.

הדיאלוג "על טבע האלים" תורגם מלטינית לעברית על ידי אביבה קציר שהוסיפה לטקסט הערות רבות. יוחנן גלוקר הוסיף לו מבוא מקיף. (הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1992).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **על טבע האלים (לטינית)** |

* De natura deorum‏ (Cambridge, Univ. Press 1880–1885):
	+ Vol. 1
	+ Vol. 2
	+ Vol. 3

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף ספר - על טבע האלים -קיקרו, מבוא מאת יוחנן גלוקר, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601357905171
* BNE: XX2046987
* BnF: cb14406499v (data)
* GND: 4137472-1
* LCCN: nr96001161
* SUDOC: 074541641
* VcBA: 492/6190
* VIAF: 301243386
* WorldCat (עם VIAF): 301243386

 |
הגרף של פונקציית החלק השברי

|  |
| --- |
| 
בערך זהנעשה שימושבסימנים מוסכמיםמתחום המתמטיקה.להבהרת הסימניםראו סימון מתמטי. |

**החלק השברי** של מספר ממשי הוא המרחק בין המספר למספר השלם הקרוב ביותר שקטן או שווה לו. מקובל לסמן את החלק השברי של x בסימונים \{x \}, \langle x \rangle או \operatorname{frac} (x). למשל:

* {\displaystyle \{3\}=0}
* {\displaystyle \{4.7\}=0.7}
* {\displaystyle \{-1.2\}=0.8}.

החלק השברי הוא תמיד מספר בקטע {\displaystyle [0,1)}. הפונקציה מחזירה לכל מספר נציג ששקול לו מודולו 1.

כל מספר ממשי הוא הסכום של החלק השלם שלו והחלק השברי שלו: {\displaystyle x=[x]+\{x\}}.

במקרים רבים נוח לחשוב על פונקציית החלק השברי כפונקציה המחזירה זווית. אם נחשוב על מספר ממשי x כמייצג מספר של סיבובים סביב מעגל החל מנקודה כלשהי, אזי {\displaystyle T(x)=2\pi \cdot \{x\}} היא הזווית (ברדיאנים) ביחס לנקודת ההתחלה שבה נעצר. לפי נוסחת אוילר: {\displaystyle T(x)=\arg {(e^{2\pi ix})}}. זוהי העתקת כיסוי של הישר הממשי על המעגל (הישר הוא מרחב כיסוי אוניברסלי של המעגל).

הסתכלות זו מעוררת שאלות מעניינות. למשל כיצד מתפלג הערך השברי של סדרות מסוימות על פני המעגל. משפט הפילוג האחיד קובע שלכל מספר אי-רציונלי x, הסדרה {\displaystyle a\_{n}=T(nx)} (שמייצגת קפיצות אחידות בזווית אי-רציונלית) מתפלגת באופן אחיד (אנ') על פני המעגל.

מימוש בשפות תכנות
-----------------

שפות תכנות אחדות כוללות פונקציה לקבלת החלק השברי של מספר. בפסקל עושה זאת הפונקציה frac, ובשפת C++ עושה זאת הפונקציה modf. בשפות תכנות שבהן אין פונקציה כזו, ניתן ליצור אותה בקלות באמצעות הפונקציה לקבלת החלק השלם של מספר. דוגמה בשפת PL/I:‏ `Y = X - FLOOR(X)`.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החלק השברי** בוויקישיתוף
* Floor and Ceiling Functions, MathsIsFun.com
* החלק השברי, באתר MathWorld (באנגלית)
**מכתב לשלוש נשים** (באנגלית: **A Letter to Three Wives**) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1949 בבימויו של ג'וזף ל. מנקייביץ' עם ג'ין קריין, לינדה דרנל, אן סאות'רן, קירק דאגלס, פול דאגלס וג'פרי לין בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוס על הרומן "מכתב לחמש נשים" של ג'ון קלמפנר שפורסם במגזין קוסמופוליטן ב-1945. העלילה היא על שלוש נשים חברות שמקבלות מכתב מאישה המודיעה להן כי ברחה עם אחד מהבעלים שלהן וכל אחת מהן נמצאת במתח האם זה בעלה שברח.

בתפקיד משנה מופיעה תלמה ריטר כמשרתת סיידי אצל אחת הנשים. כן נשמע קולה של סלסט הולם כאישה ששלחה את המכתב.

ג'וזף ל. מנקייביץ' זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר.

הסרט זכה בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

דברה בישופ (ג'ין קריין), ריטה פיפס (אן סאות'רן) ולורה מיי הולינגסוויי (לינדה דרנל) הן חברות בקאנטרי קלאב באחת העיירות בארצות הברית. הן מתנדבות לעזור במחנה פיקניק של ילדים. לפני שהן עולות לספינת הנהר ששטה למקום הפיקניק, הן מקבלות מכתב מבחורה מוכרת לכולם בעיירה בשם אדי רוס ובו היא מודיעה להם כי הסתלקה מהעיירה ביחד עם אחד מבעליהן. הן נמצאות במתח כי לכל אחת מהן היה סכסוך עם בן הזוג. סיפורן מתואר בסרט בפלאשבק.

דברה גדלה בחווה חקלאית. במלחמת העולם השנייה התגייסה לצי ארצות הברית שם הכירה את בעלה בראד בישופ (ג'פרי לין) והם נישאו. דברה מלאה חרדות איך תתקבל בחברה החברה וזה יוצר חיכוכים בין בני הזוג. בראד היה לפני המלחמה חברה הדוק של אדי רוס.

ריטה פיפס כותבת תסכיתי אופרות סבון בתחנת רדיו מקומית. בעלה ג'ורג' (קירק דאגלס) הוא מורה בבית הספר בעיירה ומרוויח פחות ממנה. הוא מתווכח אתה על הרמה הירודה של התסכיתים ברדיו וזה גורם למתח ביניהם שגובר לאחר שהוא קיבל מתנה מאדי רוס, תקליט של קונצ'רטו לפסנתר של ברהמס.

לורה מיי גרה עם אימה ואחרונה בצריף שמזדעזע כל פעם כשהרכבת עוברת בצמוד. היא יוצאת עם פורטר הולינגסויי הגרוש העשיר והמבוגר ומשכנעת אותו לשאת אותה. היחסים ביניהם מתוחים והוא אומר לה מדי פעם כי התחתנה איתו כדי לשמש כספומט שלה. הוא גם מזכיר לה מדי פעם את אדי רוס.

הן חוזרות הבייתה. ריטה מוצאת לשמחתה את ג'ורג' בבית והם מתפייסים. דברה מתבשרת כי בראד הודיע שלא יחזור הלילה והיא בטוחה כי הוא זה שברח עם אדי. לורה מיי לא מוצאת את פורט בבית והיא בטוחה שזה הוא שברח אך הוא חוזר מאוחר וכולם הולכים למסיבה בקאנטרי. דברה אומרת שבראד ברח עם אדי אך פורטר מתוודה כי זה הוא שברח איתה אך התחרט וחזר. כעת כל הנשים מרוצות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכתב לשלוש נשים** בוויקישיתוף

* "מכתב לשלוש נשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מכתב לשלוש נשים", באתר נטפליקס
* "מכתב לשלוש נשים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מכתב לשלוש נשים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מכתב לשלוש נשים", באתר אידיבי
* "מכתב לשלוש נשים", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "מכתב לשלוש נשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון למכתב לשלוש נשים, באתר יוטיוב
* מכתב לשלוש נשים, באתר TCM
**נטלי שרה מאסנה** (באנגלית: **Natalie Sara Massenet**; נולדה ב-13 במאי 1963) היא אשת עסקים בריטית-אמריקאית. היא מייסדת ומנכ"לית חברת האופנה Net-a-Porter.

חייה
----

נטלי רוני נולדה בלוס אנג'לס למשפחת עיתונאי אמריקאי ודוגמנית בריטית. היא גדלה בפריז ולאחר שהוריה נפרדו, חזרה עם אביה ללוס אנגלס. היא סיימה לימודי ספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותקופה מסוימת עבדה כדוגמנית ועיתונאית.

במחצית שנות ה-90 של המאה ה-20 היא עברה ללונדון בה הקימה אתר אינטרנט בתחום האופנה. בשנת 1996 היא התחתנה עם ארנו מאסנה (התגרשו בשנת 2011). בשנת 2010 האתר נמכר תמורת 50 מיליון לירה שטרלינג, אך נטלי מסנה נותרה להיות בין מנהלי החברה. בשנת 2013 החברה העסיקה כ-2600 עובדים ושווי שלה היה כ-350 מיליון לירות.

בשנת 2013 נטלי מסנה החלה לכהן כיושב ראש מועצת האופנה הבריטית והייתה אחראית על ארגון שבוע האופנה ופעילויות נוספות של המועצה לקידום תעשיית האופנה של המדינה. היא עזבה את התפקיד בשנת 2018.

נטלי מאסנה מעורבת ביוזמות שונות בתחום האופנה לרבות חברת "Glossier, חברת אופנה של קלואי קרדשיאן ועוד.

על תרומתה לקידום האופנה היא התקבלה למסדר האימפריה הבריטית בשנת 2009 ובשנת 2016 קודמה לדרגת קצינת המסדר. בשנת 2014 היא נכללה ברשימת 100 אנשים המשפעים של טיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על נטלי מאסנה
* קורות חיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sara Nathan, Split-a-Porter: It's finally over for couple who built £350million online fashion empire, Mail Online, ‏2011-05-05
**אפרם צִימְבָּלִיסְט** (בשם מלא ברוסית: **Ефрем Александрович Цимбалист**; באנגלית: **Efrem Zimbalist**;‏ 21 באפריל 1889 – 22 בפברואר 1985) היה כנר קונצרטים מן הידועים בעולם, מלחין, מורה ומנצח יהודי-רוסי.

ביוגרפיה
--------

צימבליסט נולד ברוסטוב על נהר דון במשפחה יהודית, לאב מנצח. בגיל תשע ניגן אפרם כינור ראשון בתזמורת של אביו. בגיל 12 נכנס לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג ולמד אצל ליאופולד אאואר. אחרי סיום לימודיו הפיע לראשונה כסולן בברלין, בנגינת הקונצ'רטו של ברהמס. הופעתו הראשונה בלונדון הייתה בשנת 1907 ובארצות הברית בשנת 1911, עם התזמורת הסימפונית של בוסטון. לאחר זאת השתקע בארצות הברית. צימבליסט עשה רבות לעידוד הביצוע של מוזיקה עתיקה וקירובה לקהל הרחב.

צימבליסט נישא לזמרת הסופרן האמריקאית אלמה גלוק ובמשך שנים אחדות יצאו יחד לסיורי קונצרטים. אלמה גלוק נפטרה בשנת 1938.

בשנת 1928 החל צימבליסט ללמד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. בשנת 1943, שמונה שנים לאחר שהתאלמן, נישא למייסדת המכון, מרי לואיז קרטיס בוק. הוא ניהל את בית הספר משנת 1941 עד 1968. בין תלמידיו היו אוסקר שומסקי ופליקס סלטקין.

צימבליסט פרש מנגינה ככנר בשנת 1949, חזר ב-1952 לנגן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו לכינור של ג'אן קרלו מנוטי, המוקדש לו. פרש סופית מנגינה בשנת 1955. צימבליסט ישב בחבר השופטים בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית בשנים 1962 ו-1966.

יצירותיו כוללות קונצ'רטו לכינור, "רפסודיה אמריקאית", ופואמה סימפונית בשם "דפניס וכלואה".

אפרם צימבליסט מת בשנת 1985 בגיל 95.

בנו מאלמה גלוק, אפרם צימבליסט הבן, ונכדתם, סטפני צימבליסט, היו שניהם לשחקנים פופולריים. הסופרת ומבקרת המוזיקה מרשה דבנפורט הייתה בתה של אלמה גלוק מנישואיה הראשונים ובתו החורגת של אפרם צימבליסט.

האזנה לנגינתו
-------------

* אפרם צימבליסט מנגן יצירה של בטהובן, סרטון באתר יוטיוב
* הקלטה משנת 1915 של אפרם צימבליסט ואשתו אלמה גלוק
* אפרם צימבליסט מנגן את כרמן של ביזה, סרטון באתר יוטיוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפרם צימבליסט** בוויקישיתוף

* אפרם צימבליסט, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אפרם צימבליסט, באתר Discogs (באנגלית)
* אפרם צימבליסט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306501105171
* BIBSYS: 2119036
* BNE: XX1684167
* BnF: cb13901419w (data)
* CiNii: DA12171044
* GND: 116992484
* ISNI: 0000 0001 0928 7181
* LCCN: n83153218
* MusicBrainz: 030c725e-f671-4c35-b283-8690ba6f3c4e
* NKC: jx20081118029
* NTA: 308296729
* SNAC: w6ws8vm8
* SUDOC: 160772699
* VIAF: 100247267
* WorldCat: lccn-n83153218

 |
במתמטיקה, **פונקציה סימטרית** היא פונקציה בכמה משתנים, שערכה אינו משתנה כאשר מחליפים את סדר המשתנים. הדוגמה הבולטת ביותר היא **פולינומים סימטריים**, אבל גם פונקציות כגון {\displaystyle \ f(x\_{1},x\_{2},x\_{3})=e^{x\_{1}}+e^{x\_{2}}+e^{x\_{3}}} הן סימטריות. אם הפונקציה אנליטית, תנאי הסימטריה קובע שהיא מתחלקת בכל אחד מההפרשים {\displaystyle \ x\_{i}-x\_{j}}, ולכן במכפלה שלהם שהיא הדיסקרימיננטה הפורמלית באותם משתנים. 

לפעמים מתייחס הביטוי לפונקציות בשני משתנים דווקא, ואז תנאי הסימטריה מצטמצם להנחה {\displaystyle \ f(y,x)=f(x,y)}.

לכל פונקציה f ב-n משתנים יש חבורת סימטריות, הכוללת את התמורות \ \sigma  השומרות על הפונקציה: {\displaystyle \ f(x\_{\sigma 1},\dots ,x\_{\sigma n})=f(x\_{1},\dots ,x\_{n})}. משפט לגרנז', שזה היה תוכנו המקורי, 60 שנה לפני שהומצאה תורת החבורות, קובע שמספר הפונקציות שאפשר לקבל מפונקציה נתונה על ידי החלפת משתנים מחלק את n עצרת. פונקציה סימטרית היא כזו שאי אפשר לקבל ממנה אף פונקציה חדשה, אבל גם כאשר הפונקציה נהנית מסימטריה חלקית, כלומר, כשיש לה חבורת סימטריה גדולה יחסית (גם אם אינה חבורת הסימטריות המלאה), היא עשויה להקרא סימטרית.

**פונקציה סופר-סימטרית** הוא פונקציה במשתנים \ x\_{1},\dots ,x\_{n} ו-{\displaystyle \ y\_{1},\dots ,y\_{m}}, שהיא סימטרית בכל קבוצת משתנים בנפרד, וכך ש-{\displaystyle \ f(t,x\_{2},\dots ,x\_{n};t,y\_{2},\dots ,y\_{m})} אינו תלוי במשתנה t. פונקציות אלה קשורות להצגות של סופר-אלגברת לי {\displaystyle \ \operatorname {gl} (m|n)}, בדומה לקשר בין פונקציות סימטריות להצגות (הפולינומיות) של {\displaystyle \ \operatorname {gl} (n)}.

קישורים חיצוניים
----------------

* פונקציה סימטרית, באתר MathWorld (באנגלית)
גאורגה אפוסטול, יוזם המכתב
**מכתב השישה** היה מסמך שנכתב על ידי גאורגה אפוסטול, שבעבר היה ממנהיגיה של המפלגה הקומוניסטית של רומניה והמתחרה מול ניקולאה צ'אושסקו על ההנהגה לאחר מותו של גאורגה גאורגיו-דז'. אפוסטול החתים על המסמך עוד חמישה אישים בעלי עבר משמעותי בהנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית. המסמך סיכם את טענותיהם של החתומים עליו כנגד מעשיה ומחדליה של ההנהגה ברשות צ'אושסקו.

פרט לאפוסטול חתמו על המסמך סילביו ברוקאן, אלכסנדרו ברלדאנו, קורנליו מנסקו, גריגורה רצ'אנו וקונסטנטין פרבולסקו. המסמך פורסם ביום 11 במרץ 1989 ברדיו אירופה החופשית וב-BBC. במכתב, בנוסף לפירוט טענות החותמים, נתבע הממשל הרומני להפסיק את תוכנית הארגון מחדש של הכפרים, להשיב את זכויות האזרח החוקתיות ולהפסיק את יצוא המזון. החותמים הביעו את חששם שפרסום המכתב עלול לגרור פגיעה בחירותם ואולי אפילו בחייהם.

יומיים לאחר פרסום המכתב התכנס ועד הפועל הפוליטי של המפלגה הקומוניסטית הרומנית ודן באירוע. הוחלט להחמיר את האמצעים המקשים על אזרחי רומניה קשר עם אזרחי חוץ ולנדות את החותמים כבוגדים במולדת. החותמים נעצרו, נקבע להם מקום מגורים כפוי ועברו חודשים של חקירות, שמטרתן העיקרית הייתה להביאם לכך שיחזרו בם מטענותיהם. להשגת מטרה זו הובאו בכפייה קרובי משפחה שלהם, נשים, ילדים ועוד.

רדיפת חותמי מכתב המחאה הסתיימה עם המהפכה הרומנית. סילביו ברוקאן, שיצא לטלוויזיה וגינה את משטר צ'אושסקו, השתלב בהנהגה החדשה של רומניה.
**המקהלה הקאמרית תל אביב** היא מקהלה ישראלית אשר בסיסה בתל אביב. נוסדה בשנת 1987 על ידי מיכאל שני, אשר הוא מנצח המקהלה ומנהלה המוזיקלי.

פעילות המקהלה
-------------

למרבית זמרי המקהלה הקאמרית תל אביב הכשרה וכישורים מוזיקליים, חלקם בוגרי בית הספר לשירת המקהלה או שלהם רקע מוזיקלי אחר.

עם השנים הפכה המקהלה לאחד הגופים המוזיקליים הפעילים והמוערכים בישראל. במהלך שנות פעילותה הופיעה המקהלה עם תזמורות רבות בישראל ומחוצה לה, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הקאמרית הישראלית והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. כמו כן שרה תחת שרביטם של מנצחים כזובין מהטה, קלאודיו אבאדו, גארי ברתיני, דניאל אורן ופרדריק שאזלן.

המקהלה לקחה חלק בהפקות האופרה הישראלית החדשה, בהן "קוואלריה רוסטיקנה", "בוריס גודונוב" ו"לה בוהם", ובפסטיבל המוזיקה הווקאלית "ויוה לה ווצ'ה". כמו כן מרבה המקהלה להשתתף בפסטיבלי מוזיקה בישראל ומחוצה לה, נוהגת להופיע בקביעות בפסטיבל אבו גוש והקלטותיה משודרות לעיתים קרובות ברדיו ובטלוויזיה.

בכל עונה מעמידה המקהלה 3–5 תוכניות חדשות, בנוסף לרפרטואר הקודם שלה.

כמקהלה ישראלית הרואה חשיבות בעידוד היצירה המקומית, מרבה המקהלה לשתף פעולה עם יוצרים ישראלים הכותבים יצירות מקור ועיבודים למקהלה במיוחד עבורה, כמו גיל אלדמע, עודד זהבי, אביה קופלמן ועידו שירום.

ציוני דרך
---------

* ב-1996 זכתה המקהלה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית למקהלות על שם ג'ובאני פלסטרינה. באותה שנה ערכה מסע קונצרטים באיטליה, במסגרתו הוזמנה לשיר בוותיקן.
* ב-1997, לרגל ציון עשור להיווסדה, הזמינה המקהלה את המוזיקאי הארגנטינאי אריאל רמירס וביצעה לראשונה בארץ את יצירתו "מיסה קריאוז'ה".
* ב-1999 נבחרה להשתתף בפסטיבל הבינלאומי היוקרתי למקהלות קאמריות בריגה, לטביה.
* ב-11 בספטמבר 2002, יום השנה לאסון התאומים, השתתפה המקהלה בפרויקט הבינלאומי "הרקוויאם המתגלגל" למען קורבנות התקפת הטרור של ה-11 בספטמבר 2001, בביצוע  הרקוויאם של מוצארט במוזיאון תל אביב לאמנות עם מקהלת המנצחים מארגון "הלל", התזמורת הקאמרית הישראלית וסולנים מהשורה הראשונה. הקונצרט צולם לרשת CNN.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המקהלה הקאמרית תל אביב
* המקהלה הקאמרית תל אביב, ברשת החברתית פייסבוק

* המקהלה הקאמרית תל אביב, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  המהקהלה הקאמרית | מי אנחנו?, באתר taac-2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297892105171
* VIAF: 130723792
* WorldCat (עם VIAF): 130723792

 |
איור בו מתואר הגנרל אקאשי גידאיו המתכונן לספוקו, לאחר שהפסיד בקרב ב-1582. הוא סיים לכתוב מכתב התאבדות בצורת פואמת מוות, הנראית על הקיר בפינה הימנית העליונה.
**מכתב התאבדות** הוא מכתב ובו מסר שמשאיר אחריו אדם שמתאבד או מנסה להתאבד. המכתב יכול להיות במגוון צורות, כגון פתק כתוב, הקלטת אודיו או וידאו. תוכן המכתב יכול לבטא מגוון מסרים של הכותב, כגון האשמה עצמית או האשמה של הסביבה הקרובה בקשיים וכישלונות שחווה הכותב בחייו, משאלות והוראות של הכותב לאחר מותו, ועוד; לעיתים קרובות התוכן מבטא רגשות עוצמתיים של הכותב.

ההערכות הן כי 15%-30% מההתאבדויות מלוות במכתב התאבדות; קיימים הבדלים רבים באחוז זה בין תרבויות שונות. במחקרים נמצא כי כתיבת מכתב במקרה של התאבדות היא נפוצה יותר בקרב נשים וצעירים; מכתביהם של צעירים נטו להיות יותר ארוכים, עשירים ברגשות ולעיתים קרובות כללו בקשת סליחה.

מכתבי התאבדות מהווים מושא התעניינות של חוקרי מקרי מוות ושל חוקרים באקדמיה, בין השאר מכיוון שהם יכולים לספק הצצה לעולמו הפנימי של הכותב, תחושותיו ומניעיו בטרם ביצע את ההתאבדות. עם זאת, מכיוון שנמצאו הבדלים בין מאפייניהם של מתאבדים שהשאירו אחריהם מכתב התאבדות, לבין אלו שלא השאירו, נטען כי אין להסיק ממכתבים אלו לגבי עולמם הפנימי של כלל המתאבדים.

לקריאה נוספת
------------

* ישראל אורון (אוסטריי), **שלום לחיים! בחרתי במוות: מכתבי פרידה מאת ישראלים שהתאבדו**, קריית ביאליק: אח, 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכתב התאבדות** בוויקישיתוף
* ישראל אורון, ‏על השינוי המתחולל בשגרת הכתיבה של המותירים מכתב-התאבדות, באתר פסיכולוגיה עברית, 24 בדצמבר 2017
* Dying words: the last words written by famous people in their suicide notes

הערות שוליים
------------

1. ↑  Incidence of note-leaving remains constant despite increasing suicide rates. Psychiatry and Clinical Neurosciences. 2005
2. ↑  Gelder, M. Mayou, R. & Geddes, J. (2005). Psychiatry. Oxford University Press
3. ↑  O'Donnell I, Farmer R, Suicide notes. Catalan J. Br. J. Psychiatry, 1993; 163: 45–48.
4. 1 2  Kuwavara et al. Differences in characteristics between suicide victims who left notes or not, Journal of affective disorders, 2006, 94(3), 145-149
5. ↑  Ho TP, Yip PS, Chiu CW, Halliday P. Suicide notes: What do they tell us? Acta Psychiatr. Scand. 1998; 98: 467–473.
6. ↑  Heim N, Lester D. Do suicides who write notes differ from those who do not? A study of suicides in West Berlin. Acta Psychiatr. Scand. 1990; 82: 372–373
קרל יואכים מרקרט.
**קרל יואכים מרקרט** (בגרמנית: **Karl Joachim Marquardt**; נולד ב-19 באפריל 1812 ומת ב-30 בנובמבר 1882) היה היסטוריון גרמני וחוקר של רומא העתיקה.

קורות חיים
----------

מרקרט נולד בשנת 1812 בעיר דנציג (גדנסק). הוא למד באוניברסיטת ברלין ובלייפציג, ובשנת 1836 נעשה למורה בגימנסיית פרידריך וילהלם בברלין. בשנת 1840 הוא עשה את הדוקטורט שלו בקניגסברג (קלינינגרד), ובשנת 1856 מונה למנהל גימנסיית פרידריך וילהלם בפוזנן. בשנת 1859 מונה לראש הגימנסיה בעיר גותה.

את חיבורו "Historiae equitum romanorum libri quatuor" (יצא לאור בשנת 1841) הקדיש מרקרט לפילולוג קרל לכמן, דבר שהוביל לכך שמרקרט הומלץ בפני המוציא לאור של הספר "Handbuch der römischen Alterthumer" ("מסה על רומא העתיקה") של החוקר וילהלם אדולף בקר, כמי שראוי להמשיך את עריכתו והוצאתו של החיבור לאור לאחר מות המחבר בשנת 1846.

הפרויקט הושלם לאחר 20 שנים והיה כה מוצלח, עד כי זמן לא רב לאחר מכן כבר הגיעה דרישה מהציבור להוציא מהדורה נוספת של החיבור. מרקרט מצא עצמו לא מתאים לבצע את המשימה לבדו, והניח את הכנת שלושת הכרכים הראשונים (Römisches Staatsrecht; "מערכת המשפט הרומית") בידי תאודור מומסן, בשעה שהוא עצמו ההדיר את הכרך החמישי ואת הכרך השישי (Römische Staatsverwaltung, "מנהל ציבורי ברומא", בין השנים 1873–1878) וכן את הכרך השביעי (Das Privatleben der Römer, בין השנים 1879–1882).

מרקרט הצטיין בסגנונו הבהיר, יכולת ארגון שיטתית ושפע הפניות למחברים עתיקים ומודרניים כאחד, ומעלות אלו חיבבו אותו על הסטודנטים.

מרקרט מת בעיר גותה בשנת 1882.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואכים מרקרט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445968805171
* BNC: 000515813
* BNE: XX1356628
* BnF: cb12347398v (data)
* GND: 11678931X
* ISNI: 0000 0001 0908 9783
* LCCN: n90645001
* LNB: 000156832
* NKC: kup19970000061698
* NLG: 101200
* NLP: A18388711
* NTA: 068615523
* SUDOC: 032445040
* VcBA: 495/217470
* VIAF: 64080223
* WorldCat: lccn-n90645001

 |
**אזנדוזאורוס** (שם מדעי: *Azendohsaurus*; פירוש השם: "לטאה אזנדה") הוא סוג נכחד של זוחל דיאפסיד מהקבוצה ארכוזאורומורפה, הקרובה לארכוזאורים. הוא התקיים במרוקו ומדגסקר של הטריאס שלפני 235–231 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

המאובנים של הזוחל התגלו בחפירות במרוקו ב-1972 שבהם התגלו שרידי לסתות ושיניים והוא נקרא בידי החוקר "ז'אן מישל דוטואיט" (Jean-Michel Dutuit), אשר כינה אותו לכבוד הכפר אזנדה שבהרי האטלס שם התגלה. המין שנמצא נקרא *Azendohsaurus laaroussii*, כשמין נוסף שהתגלה במדגסקר כונה *Azendohsaurus madagaskarensis*.

זוחל זה היה בעל דמיון שנבע מאבולוציה מתכנסת לדינוזאור קדום דמוי-זאורופוד, מה שנראה ממבנה הלסתות העדינות ומבנה השיניים דמויי-העלים שנועד ללחך צמחייה. הוא הגיע לאורך 2 עד 3 מטרים והיה בעל גולגולת קטנה עם צוואר בינוני באורכו. הגוף היה מעוגל ונמוך עם זנב קצר וגפיים חזקות מכופפות מצידי הגוף ובעלות טפרים ארוכים.

הזוחל היה קרוב משפחה של השרינגזאורוס ובעל קירבה רחוקה יותר לטרילופוזאורוס - כל אלה היו זוחלים בינוניים שמילאו במשך ראשית הטריאס גומחה אקולוגית דומה לזאורופודים הקדומים והיו בעלי מבנה שלד ולסתות דומה, אשר התאים לתזונה צמחונית מהעצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אזנדוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |