recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אסתר זיידן** (9 במרץ 1908 - 3 ביוני 2014) הייתה סטטיסטיקאית ישראלית, הידועה בעיקר בזכות תרומתה לענף של תכנון ניסויים וניסויים קומבינטוריים. בין השנים 1983 ל-1985 כיהנה כנשיאת האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה ובכך הייתה לאשה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה.

ביוגרפיה
--------

אסתר זיידן נולדה במערב גליציה, ולמדה בבית הספר התיכון הציוני בקרקוב. בניגוד לדעתו של אביה החליטה ללמוד מתמטיקה. תחילה למדה באוניברסיטת קרקוב, ולאחר שנה עברה ללמוד באוניברסיטה בווילנה, שם התגורר אחיה. היא למדה מתמטיקה עיונית, פיזיקה ולוגיקה. במהלך הלימודים התפרנסה מהוראת מתמטיקה ועברית, ובשנת הלימודים האחרונה זכתה במלגת הצטיינות. לאחר שקיבלה תואר מגיסטר בפילוסופיה, הוזמנה לשנה כעמית מחקר באוניברסיטת ורשה, שם למדה, בין היתר, אצל אלפרד טרסקי. לאחר מכן עבדה כמורה.

ב-1935 עלתה לארץ ישראל. עבדה במשך מספר שנים כמורה בתיכון. במקביל המשיכה בלימודי מתמטיקה מתקדמים באוניברסיטה העברית, אם כי התעניינותה במתמטיקה דעכה. הייתה חברה בהגנה ובמלחמת העולם השנייה עבדה בצלב האדום.

לאחר סיום המלחמה עבדה בלשכת הסקרים של ממשלת המנדט הבריטי ותוך כדי כך החלה ללמוד סטטיסטיקה אצל אריה דבורצקי. ב-1947, בהמלצתו של טרסקי קיבלה מלגה ללימודים מתקדמים בסטטיסטיקה באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. מחקרה שם עסק בתאוריה של תכנון ניסויים, תחת הדרכתו של יז'י ניימן. תואר הדוקטור הוענק לה ב-1949.

לאחר מכן במשך כעשר שנים, כיהנה זיידן במספר משרות הוראה באוניברסיטת באפלו, אוניברסיטת שיקגו, אמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי. אוניברסיטת נורת'ווסטרן, והמכון ההודי לסטטיסטיקה בכלכותה. ב-1960 קיבלה משרה קבועה באוניברסיטת מישיגן, עד לפרישתה ב-1978, כאשר הייתה בת 70, אז חזרה לישראל, והתמנתה לפרופסור באוניברסיטה העברית, שם המשיכה לעסוק במחקר ובהוראה עוד שנים רבות.

זיידן נבחרה כחברה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה ולעמיתה במכון לסטטיסטיקה מתמטית. היא הייתה האשה הראשונה שנבחרה כנשיאת האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה וכיהנה בתפקיד זה בין 1983 ל-1985.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסתר זיידן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

יוסי לוי, אסתר זיידן, באתר "נסיכת המדעים"

* Ester Samuel-Cahn (באוגוסט 1992). "A Conversation with Esther Seiden". *Statistical Science*. **7** (3): 339–357. `{{cite journal}}`:  (עזרה) (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
* Obituary: Esther Seiden, 1908–2014, Institute of Mathematical Statistics (באנגלית)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2020105217
* MGP: 32300
* VIAF: 11159999527730110234
* WorldCat: lccn-no2020105217

 |
|  |
| --- |
| **יש להשלים ערך זה**: בערך זה חסר תוכן מהותי. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. |
| הנכם מוזמנים להשלים את החלקים החסרים ולהסיר הודעה זו. שקלו ליצור כותרות לפרקים הדורשים השלמה, ולהעביר את התבנית אליהם. |

מבנה של פרה-ארמיד הידוע יותר בתור "קוולאר"
**קוולאר** (באנגלית: **Kevlar**) הוא סימן רשום והשם הנפוץ לסיב סינתטי עשוי פרה-ארמיד. החומר פותח בחברת דופונט בשנת 1965 על ידי הכימאית סטפני קוולק, ונעשה בו שימוש לראשונה בתחילת שנות ה-70 של המאה העשרים כתחליף לפלדה בצמיגי מכוניות מרוץ. בדרך כלל הוא משמש ליצירת חבלים ויריעות שניתן להשתמש בהם כמו שהם או ליצירת חומרים מרוכבים. מוכר בעיקר בזכות השימוש בו באפודי מגן.

שימושים עיקריים
---------------

מכיון שהסיב חסין אש, חסין בפני קליעים ועמיד בפני חתכים, הוא משמש לאריגת בגדי מגן כגון אפודי מגן (שכפ"צים), כפפות מגן, קסדות ועוד.

לקוולאר שימוש צבאי נרחב לצורכי מיגון, הן מיגון אישי והן מיגון לכלי רכב. [אפודי מגן נגד התנקשויות עשויים לרוב מקוולאר, בעוד שאפודי מגן צבאיים כוללים שכבה נוספת של לוח קרמי על מנת להגן גם מפני תחמושת רובים שחזקה יותר מתחמושת אקדחים.

שימושים אזרחיים כוללים חוטבי עצים המשתמשים בכפפות קוולר כדי להגן על ידיהם, צמיגים רדיאליים, רכבי חלל, מכלי דלק של מכוניות פורמולה 1. מארז גוף דגם מכונית הספורט ה"GTA ספאנו" בנוי מיציקת סיבי פחם בתוך גוף הרכב, שזורים עם טיטניום וקוולאר.

ראו גם
------

* ארמיד
* חומרים מרוכבים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוולאר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוולאר
* Kevlar Home Page
* קוולאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**טטאמאילאו** (בטטום: **Foho Tatamailau**), המכונה לפעמים **הר רמלאו**, הוא ההר הגבוה ביותר במזרח טימור ובאי טימור כולו. ההר מגיע לגובה של 2,986 מטרים (לפי מקורות אחרים, גובהו הוא 2,963 מטרים), והוא ההר ה-97 בגובהו בעולם. ההר נמצא במחוז ארמרה, וממוקם כ-70 קילומטרים מדרום לדילי, בירת מזרח טימור. בתקופה שבה מזרח טימור הייתה קולוניה פורטוגלית, טטאמאילאו היה נחשב להר הכי גבוה בפורטוגל, מכיוון שההר הגבוה ביותר בפורטוגל עצמה, הר פיקו, נמוך מטטאמאילאו בכ-600 מטרים. השם "טטאמאילאו" מגיע במקור משפת ממבאי (אנ') המקומית ומשמעותו "הסבא של הכל". "רמלאו" הוא שמו של המסיב של ההר. הר טטאמאילאו מוקדש למרים הבתולה, והוא מוקד לעלייה לרגל שנתית ב-25 במרץ לציון הבשורה למרים. על פסגת ההר נמצא פסל של מרים הבתולה בגובה שלושה מטרים, שהגיע מאיטליה והוצב במהלך הכיבוש האינדונזי ב-1997.

בתחילת שנות ה-80 ההר היה מכוסה בהרחבה ביער הררי עתיק וסומן על ידי ארגון הצפרות הבינלאומי BirdLife International כאזור ציפורים חשוב, שכן הוא תמך במספר מיני ציפורים אנדמיים ובעלי טווח מוגבל. מאז חל שינוי סביבתי ניכר, ונותרו מעט מאוד עצים טבעיים על ההר. כריתת יערות לצורכי מרעה הותירה רק אזורים מעטים שבהם נותר עוד מהיער המקורי, בעיקר ליד פסגות הרים. המדרונות התחתונים מכוסים בעיקר בדשא, כאשר המדרונות העליונים מאופיינים בצמיחה מחודשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טטאמאילאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Mountains of the Indonesian Archipelago" Peaklist.org.
2. ↑  Ramelau, East Timor, peakbagger
3. ↑  "Tata Mailau". *Important Bird Areas factsheet*. BirdLife International. 2014. נבדק ב-2014-03-27.
**סטארבקס ישראל** הייתה חברה בת של רשת בתי הקפה סטארבקס והייתה בעיקר בבעלות של חברת הדלק דלק. לחברה היו שישה סניפים ברחבי תל אביב, אך נסגרה שנתיים לאחר שהוקמה.

היסטוריה
--------

סטארבקס שיתפה פעולה עם קבוצת דלק בישראל כדי להקים את החברה הבת הישראלית של סטארבקס, במסגרת מיזם משותף תחת השם "Shalom Coffee Company". המיזם המשותף, שהוקם ב-2001 היה בבעלות של 19.5% על ידי סטארבקס ו-80.5% על ידי דלק, כאשר סטארבקס מחזיקה באופציה להגדיל את חלקה ל-50%. דלק שילמה 250,000 דולר עבור זכויות הזיכיון, ובנוסף הייתה חייבת 6% מהמכירות לסטארבקס. התכנון היה להקים בתחילת שנת הלימודים של 2001 לפתוח סניף של החברה בכיכר רבין. סטארבקס קיוותה שיהיו 20 מיקומים פתוחים בישראל במהלך השנה הראשונה.

פירוק
-----

שנה לאחר הקמת החברה, מכירות החברה נחלו ירידה משמעותית, וחברת דלק ניסתה, ללא הצלחה, להכניס משקיעים נוספים שיירכשו את חלקה במיזם (80.5%). לאחר חודשים של מכירות בהיקף נמוך, והפסדים כספיים בסך 7 מיליון שקל ב-2002, הוחלט לפרק את השותפות. לפני שהחברה נסגרה, היא הפעילה כ-6 סניפים בתל אביב, 120 עובדים, ואף שקלה לפתוח סניף בירושלים אך לא פתחה עקב חשש מפיגועי טרור. לאחר סגירת החברה, צצו ביקורות מצד לקוחות אשר טענו כי הסגירה נעשתה עקב סיבות פוליטיות (החרפת הסכסוך הישראלי-פלסטיני), אם כי חברת סטארבקס העולמית הסבירה כי החברה נסגרה עקב הפסד כספי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מדוע נכשלה סטארבקס בישראל?, באתר iCafe
2. ↑  דלק סוגרת את סניפי סטארבקס בישראל, באתר הארץ, 1 באפריל 2003
3. ↑  Starbucks in Israel, Snopes.com (באנגלית)
4. ↑  Delek pressing Starbucks to buy its Starbucks Israel stake - Globes, גלובס, ‏9 ביולי 2002 (באנגלית)

| ישראלישראל רשתות בתי קפה בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ארומה אספרסו בר • ארקפה • גלידה באר שבע • גלידת תל חנן • לחם ארז • סטארבקס ישראל (נסגרה) • קופיקס • קפה ג'ו • קפה גן סיפור • קפה גרג • קפה הלל • קפה לנדוור • קפה נמרוד • קפה קפה • קפולסקי • רולדין |

 |
אחד ממשעולי פארק הרסטראו
 פסל היפהפייה הנרדמת בפארק הרסטראו
**פארק הרסטראו** (ברומנית: **Parcul Herăstrău**), ששמו הרשמי הוא **הפארק הלאומי קרול השני** (ברומנית: **Parcul Naţional Carol al II-lea**) (על שמו של קרול השני, מלך רומניה), הוא הפארק הגדול ביותר בבוקרשט, בירת רומניה.

הפארק, שגודלו הנוכחי הוא 1,100 דונמים, נוסד בשנת 1936 על חופי אגם הרסטראו, לאחר עבודות הניקוז שנערכו באזור. בתכנון הפארק נלקח בחשבון שבאזור זה כבר היה קיים שער הניצחון, שהוקם לאחר מלחמת העולם הראשונה. 

בשטח הפארק ניתן למצוא תיאטרון קיץ, בית מלון, מועדוני ספורט ומועדוני ספורט מים. על חופי האגם קיימות מסעדות ובתי קפה. בחלק מהפארק מצוי גם מוזאון הכפר המנציח את התרבות הכפרית הרומנית. בפארק מתארחות תערוכות פרחים ותזמורות המנעימות את שהות הנופשים בו.

משנת 1998 מוקדש חלק מהגן לתערוכה יפנית עולמית. החלק הזה קרוי "הגן היפני".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק הרסטראו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק הרסטראו (ברומנית)
* פארק הרסטראו באתר RomaniaExplorer (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 14d00ed6-0a96-4724-8d6b-8a1392ce2b59

 |
**מחוז פאטום וואן** (בתאית: **ปทุมวัน**) הוא מחוז אמיד הממוקם במרכז העיר בנגקוק שבתאילנד, בקרבת העיר העתיקה של קלונג פאדונג קרונג קאסם. המחוז גובל בכמה מהשכונות היוקרתיות ביותר של בנגקוק, כולל סיאם, רטצ'פרסונג ולומפיני.

אחד המאפיינים הבולטים של הרובע הוא שפע מרכזי הקניות שבו. בין אלה בולטים במיוחד מרכזי הקניות Siam Paragon, CentralWorld ו-MBK Center. בנוסף המחוז מכיל גם בתי מלון מפוארים, מסעדות רבות, ואטרקציות תיירותיות שונות, אשר הופכות אותו ליעד פופולרי במיוחד בקרב מטיילים המבקרים בבנגקוק.

המחוז נודע כיום גם בזכות השטחים הירוקים העצומים שבו, כולל פארק לומפיני והקמפוס של אוניברסיטת צ'וללונגקורן אשר היינה אחת האוניברסיטאות היוקרתיות בתאילנד.

עד סוף המאה ה-19 האזור היה בעיקר אזור כפרי. עם זאת, בסוף המאה ה-19 נבנו באזור זה לראשונה וילות מלכותיות ובשנת 1915 נוסד מחוז פאטום וואן באופן רשמי. מאז עבר המחוז פיתוח משמעותי והפך למרכז בולט של מסחר, תיירות ותרבות.

המחוז משתרע כיום על פני 8.37 קמ"ר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **כיכר סיאם, בנגקוק** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מחוז פאטום וואן** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחוז פאטום וואן

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מחוז פאטום וואן"**.
**T-Centralen** היא תחנת מטרו המהווה את ליבה של הרכבת התחתית של סטוקהולם. אל התחנה מתנקזים כל קווי המטרו בעיר והיא נקודת מפגש והחלפה בין אמצעי התחבורה השונים. התחנה ממוקמת מתחת לפני האדמה, מעל רציפי הרכבת הפרוורית (Stockholms pendeltåg (אנ')), מתחת לרציפי תחנת הרכבת המרכזית (Stockholms centralstation (אנ')) ובצמוד למסוף האוטובוסים המרכזי (Cityterminalen (אנ')) - מה שהופך את התחנה לעמוסה ביותר בסטוקהולם. התחנה ממוקמת במרכז העיר, ברובע נורמאלם (Norrmalm), בין כיכר סרגל (Sergels torg) לבין רחוב ואסהגטן (Vasagatan). האות T בשם התחנה נובע מהמילה השוודית לרכבת תחתית- Tunnelbana.

בשנת 2017 עברו בתחנה 183,900 נוסעים ביום חול.

התחנה מכילה 6 רציפים בשלושה מפלסים שונים.

התחנה נפתחה לראשונה בשנת 1957 ושירתה תחילה את הקו האדום והירוק. התחנה נבנתה ב-2 מפלסים בעומק שונה: אחד בעומק 8.5 מטר והשני בעומק 14 מטר. בכל מפלס נמצאים 2 רציפים המשרתים רכבות בכיוונים הפוכים לקווים שונים כך שבמפלס העליון עובר הקו הירוק לכיוון צפון בעוד הקו האדום ממשיך דרומה ובמפלס התחתון עוברות רכבות בכיוון ההפוך בהתאמה- הקו הירוק ברכבות לכיוון דרום ואילו האדום ברכבות לכיוון צפון.

רציפי הקו הכחול
חלק שני של התחנה נפתח בשנת 1975 במפלס אחר, בעומק 32 מטרים, גם הוא בעל שני רציפים ויועד לשמש את הקו הכחול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **T-Centralen** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2016-11-26
**אקואי** (בצרפתית: **Écouis**) היא קומונה של מחוז אר בצפון צרפת ובה כ-760 תושבים.

היסטוריה
--------

במקור נקראה אקואי "ריטומאגוס" (Ritumagos). הייתה זו תחנה על הדרך הרומית העוברת מגרביל (Graville) לטרואה, המוזכרת באיטינראריום אנטונינוס (נתחבר סביב שנת 300 לספירה) ובמפת פויטינגר.

בשנת 1141, אלפרד, אדון גמאש (Gamaches-en-Vexin), נתן את כנסיית סנט-אובן (Saint-Aubin) למנזר בק (Abbaye Notre-Dame du Bec). בשנת 1307, המלך פיליפ היפה הציע את השלטון על אקואי לאנגרה דה מריני (Enguerrand de Marigny) שייסד הוספיס וכנסייה שהתקיימה עד המהפכה הצרפתית.

בשנת 1800 איבדה אקואי את מעמדה כבירת הקנטון. בשנת 1843 סופחה אליה העיירה וילרס (Villerest).

במאה התשע עשרה כללה העיירה 9 בתי משקאות, 2 מסעדות בתי מלון, 3 חנויות מכולת, 2 בעלי מוסכים, יצרן גלגלים, יצרן אוכפים, סנדלר, יצרן זרעים, חנות לחומרי בניין, 2 גגנים (יצרני גגות), 3 בנאים, מספר נגרים וצלם. העירייה בנתה את בית העירייה הנוכחי בשנת 1903, בעזרת עזבון של נדבנית.

בספטמבר 1914, בשלביה הראשונים של מלחמת העולם הראשונה, חצה את העיירה קומנדו גרמני שפוצץ גשר באואסל (Oissel).

לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בעיר בית יתומים לילדים יהודים ניצולי השואה.

 הכנסייה המכללית של אקואי

שימושי קרקע
-----------

שימוש הקרקע של העירייה, כפי שעולה ממאגר המידע האירופי של שימוש בקרקע (CLC), כולל בעיקר קרקע חקלאית (80.8% ב-2018), למרות ירידה בהשוואה ל-1990 (83.2%). החלוקה המפורטת בשנת 2018 היא כדלקמן: אדמות עיבוד (78.9%), יערות (13.6%), שטחים עירוניים (5.6%), שטחי דשא (1.9%).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אקואי (בצרפתית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקואי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *L'Andelle et ses plateaux*, octobre 2010, Charleval: Éditions du Bois.
2. ↑  תערוכה על בתי ילדים לאחר השואה, באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15253453n (data)
* VIAF: 234757303
* WorldCat (עם VIAF): 234757303

 |
**טרשא** הוא מושג בהלכות ריבית, המושג מתאר מקרה של אדם שמשלם בהקפה ובעקבות כך שאינו משלם מיידית אלא בהקפה, המחיר שמשלם על החפץ הוא גבוה יותר אין בטרשא משום ריבית דאורייתא היות שמדובר בריבית דרך מקח והתורה לא אסרה כי אם ריבית דרך הלוואה. ישנם מספר חילוקי דינים, האם יש בהוספת המחיר הנ"ל משום ריבית או לא.

פירוש המילה
-----------

בביאור המילה טרשא נאמרו שני הסברים. הסבר אחד הוא של הערוך שהסבר המילה טרשא הוא מלשון חירש, היות שבערבית קוראים לחירש אטרש והסיבה לשם, היא שבדומה לכך שחירש אינו שומע, הריבית בטרשא, היא ריבית שאינה נשמעת, אלא נראית כמכירה רגילה.
פירוש נוסף למילה טרשא, הוא של הראב"ד שטרשא הוא מלשון גובה, וההסבר היות שהלוקח משלם מחיר גבוה יותר מהמחיר הריאלי בתמורה לכך שמשלם בהקפה.

פרטי הדין
---------

מותר למוכר לדרוש מחיר גבוה יותר בתמורה לכך שמקבל את הכסף באיחור, אך בתנאי שאינו מציב שני אופציות, מחיר החפץ לפי תשלום מיידי ומחיר נוסף לפי תשלום בהקפה, שאם אומר כך הרי זה נראה כריבית ואסור. בנוסף, אם לחפץ יש מחיר קבוע ומחמת שהלוקח משלם בהקפה הלוקח משלם מעבר למחיר הקבוע הרי זה כאילו פירש שמשלם ריבית בתמורה לכך שמשלם מאוחר ואסור. בנוסף, גם אם אין שיווי קבוע לחפץ, אך בסיכום הנוכחי חרגו מכל שיווי אפשרי לחפץ, תוך שלכולם ברור שהסיבה היא מחמת שמשלם הלקוח בהקפה, גם אסור, שהרי גם זה כמפרש.

דוגמאות בני זמנינו
------------------

מצוי שמוכר נותן אפשרות של קניה בתשלומים אלא שהמחיר הוא מעט גבוה יותר, במקרה כזה אסור לקנות בתשלומים היות שהמחיר הגבוה הוא תשלום ריבית עבור המתנת המעות, הפתרון המוצע הוא להזכיר אך ורק את המחיר של החפץ בתשלומים ולא להזכיר את מחירו של החפץ בתשלום מיידי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוספות בבא מציעא ס"ג ע"ב ד"ה ואמר
**דב בהרב** (נולד ב-16 במאי 1950) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל מאוגוסט 2011 עד אוקטובר 2013 קודם לכן כיהן במשך שמונה שנים כמנכ"ל חברת אמדוקס.

ביוגרפיה
--------

בהרב נולד בישראל, אביו יצחק שירת בשב"כ ואחר כך היה רואה חשבון ואמו חוה הייתה מנהלת חשבונות במשרד הביטחון. הוא סיים תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב והמשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים עם התמחות בחשבונאות אותם סיים ב-1982.

קריירה מקצועית
--------------

בהרב עבד כמנהל כספים בחברת לפידות נפטא, ב-1983 מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת אופטרוטק, ב-1984 החברה הונפקה, כעבור שנתיים מונה בהרב למנכ"ל החברה ושימש בתפקיד עד למיזוגה עם חברת אורבוטק ב-1990.

ב-1991 מונה לסמנכ"ל ובהמשך למנכ"ל אמדוקס אינק, השלוחה האמריקאית של חברת אמדוקס ועבר להתגורר בסנט לואיס. ב-1995 מונה למנהל הכספים הראשי של קבוצת אמדוקס וחזר לישראל. בתפקיד זה הוביל את הנפקת החברה בבורסה לניירות ערך בניו יורק ב-1998. ביולי 2002 מונה למנכ"ל ונשיא החברה. הוא כיהן בתפקיד במשך שמונה שנים, בהן צמח מספר העובדים של הקבוצה מ-10,000 ל-19,000, רובם במרכזי פיתוח שהוקמו מחוץ לישראל והכנסות החברה יותר מהוכפלו כשצמחו לכ-3.2 מיליארד דולר.

באוגוסט 2011 החל לכהן כיו"ר התעשייה האווירית לישראל ומילא תפקיד זה עד אוקטובר 2013.

במאי 2014 החל לכהן כיו"ר גילת רשתות לווין, במרץ 2015 מונה גם כמנכ"ל הזמני של החברה ומילא תפקיד זה עד מרץ 2016.

ב-6 באפריל 2022 אושר מינויו כיו"ר חברת החשמל. ב-26 באפריל 2022 שלושה שבועות לאחר מינויו, הוא הודיע על התפטרותו המידית מדירקטוריון החברה. במכתב ההתפטרות טען כי התפטר מחמת "חשיפה למעורבות אגרסיבית של שיקולים פוליטיים בקרב חברי דירקטוריון וגורמים בהנהלת החברה".

תפקידים ציבוריים
----------------

* דירקטור בחברות מלאנוקס ו-SeamBI
* יו"ר קרן מלגות על שם אביו, יצחק בהרב, בשיתוף המסלול האקדמי המכללה למינהל
* חבר בוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה
* יו"ר הוועד המנהל של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.

חיים אישיים
-----------

בהרב מתגורר בסביון, נשוי בפעם השנייה לנעמה מידן, לשעבר מנהלת משאבי האנוש של אמדוקס. אחיו יעקב הוא מנכ"ל חברת גילסר טכנולוגיות מחשוב ואחיו רפי מכהן כסגן נשיא החברה המרכזית לייצור משקאות קלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיא רולניק, אמיר טייג, הכירו את דב בהרב: האיש שקיבל חברה של 1.6 מיליארד דולר ומסר למחליפו 5.3 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2010
* Mellanox Technologies Strengthens its Board of Directors with Addition of Dov Baharav

| ראשי התעשייה האווירית לישראל |
| --- |
| יושבי ראש החברה | מיכאל פירון • ישראל סחרוב • דוד עברי • מרדכי הוד • צבי צור • יאנוש בן גל • אורי אור • יאיר שמיר • דב בהרב • רפי מאור • הראל לוקר • עמיר פרץ |  |
| מנהלים כלליים | אל שווימר • גבריאל גידור • מאיר דביר • נמרוד שלום אריאב • משה קרת • יצחק ניסן • יוסי וייס • נמרוד שפר • בועז לוי |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אורה קורן, שנה לפני תום כהונתו: יו"ר התעשייה האווירית פורש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2013
2. ↑  אתר למנויים בלבד יורם גביזון, גילת לוויינים מינתה את יונה עובדיה כמנכ"ל, באתר TheMarker‏, 17 מרץ 2016
3. ↑  צבי זרחיה, ענת רואה, יו"ר חברת החשמל דב בהרב התפטר אחרי 3 שבועות בלבד, באתר כלכליסט, 26 באפריל 2022
4. ↑  "הכירו את דב בהרב: האיש שקיבל חברה של 1.6 מיליארד דולר ומסר למחליפו 5.3 מיליארד דולר". *TheMarker*. נבדק ב-2022-04-26.
**רביב שכטר** (נולד ב-8 באוגוסט 1974) הוא עיתונאי ספורט ישראלי ונמנה בין מייסדי הפודקאסט 'צבע אדום'.

ביוגרפיה
--------

את דרכו בתקשורת החל שכטר ככתב ועורך במדור הספורט של אתר ynet. בשנת 2004 החל לעבוד במקומוני רשת שוקן, "העיר" בתל אביב ו"כל העיר" בירושלים שם ערך את מדורי הספורט ואת מדור "ציפורה". בשנת 2006 עבר ל-nrg שם שימש כעורך אשכול שכלל את מדורי הברנז'ה, התרבות, הרכילות ומדור בשם "סקסי" ובהמשך אף מונה לסגן עורך האתר תפקיד אותו מילא עד התפטרותו בחודש יוני. כעבור חודשיים מונה לעורך אתר ONE, וגם את התפקיד הזה מילא זמן קצר בלבד כשפוטר כעבור כחודשיים.

במרץ 2007 ייסד יחד עם העיתונאי עודד קרמר את הבלוג "עומדים בשער" שם ביקרו באנונימיות את תקשורת הספורט בישראל. השניים טענו מאוחר יותר כי האנונימיות הקלה עליהם, כעיתונאים פעילים, להשיג חומרים עבור הבלוג. לאחר חמישה חודשים הפסיקו השניים את הכתיבה בבלוג והעבירו את הבעלות עליו לעיתונאי שלמה מן, שכתב אף הוא באנונימיות. הבלוג נסגר בתחילת 2008 בעקבות תביעת דיבה שהגישה אופירה אסייג, ממושאי הביקורת העיקריים של הבלוג, נגד שכטר, קרמר ומן. בפברואר 2015 זכתה אסייג בתביעה ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט.

עם יציאתו לאור של "ישראל היום" מונה שכטר לסגן עורך מדור הספורט תחת אלי סהר ובין השנים 2011–2014 שימש עורך המדור.

ב-2016 שב לתקשורת והצטרף למחלקת הדיגיטל של תאגיד השידור הישראלי אך לאחר כחצי שנה עבר למעריב שם הוא משמש כעורך מדור הספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

* רביב שכטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* שלמה מן, יעמדו בשער?, באתר העין השביעית, 22 ביוני 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי-אור אברבך‏, עורך חדש ל-nrg ברנז'ה, באתר וואלה!‏, 6 בפברואר 2006
2. ↑  לי-אור אברבך‏, עזיבות ב-nrg, באתר וואלה!‏, 14 ביוני 2006
3. ↑  רנן פריד‏, פוטר העורך הראשי של ONE, באתר וואלה!‏, 8 באוקטובר 2006
4. ↑  רונן דורפן, על סגירת הבלוג ROSK, אתר דה-באזר, 11 במרץ 2008
5. ↑  אורן פרסיקו, פגיעה מצטברת ומועצמת, באתר העין השביעית, 23 בפברואר 2015
6. ↑  אלכסנדר כץ, רביב שכטר יעזוב את תפקידו כעורך הספורט ב'ישראל היום', באתר אייס, 28 באוקטובר 2014
7. ↑  נועה פרייס‏, לאחר חצי שנה בתאגיד: רביב שכטר עובר למעריב, באתר וואלה!‏, 19 באוקטובר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311970105171

 |
**בילונד** (בהגייה דנית: [ˈpiˌlɔnˀ]) היא עיירה ביוטלנד, דנמרק. עם אוכלוסייה של 6,742 (אוגוסט 2022), בילונד היא העיר השנייה בגודלה בעיריית בילונד, אחרי המושב העירוני גרינדסטד. בילונד ממוקמת כ-13 ק"מ מזרחית לגרינדסטד ו-27 ק"מ מערבית לווילה.

בילונד היא הבית של המשרדים הראשיים של קבוצת לגו. כלכלת העיירה התפתחה משנות ה-30 עם הקמת מפעל הלגו. בשנות ה-60, בילונד צמחה במהירות, מונעת על ידי הצלחת החברה ופתיחת שדה התעופה של בילונד, שהוא נמל התעופה השני בגודלו בדנמרק.

בעיירה ממוקם פארק הלגולנד הראשון, לגולנד בילונד, אשר נפתח ב-1968 ומושך שני מיליון מבקרים בשנה. אטרקציות נוספות הנמצאות בעיירה כוללות את ללנדיה, פארק המים השני בגודלו בסקנדינביה, ומרכז המבקרים של לגו הנקרא Lego House.

היסטוריה
--------

בשנת 1916, אולה קירק כריסטיאנסן, שהקים מאוחר יותר את קבוצת לגו, קנה את חברת בילונד מכונות נגרות מנגר העיירה Steffen Pedersen, שהקים אותה במקור ב-1895. העסק הקים בתים מעץ בקיץ וייצר רהיטים בחורף. אולה השקיע בעיירה, הקים מחלבה חדשה וכנסייה כמה קילומטרים דרומית לעיר.

בשנת 1924, לאחר השרפה הגדולה שכילתה את ביתו ובית המלאכה שלו, קירק כריסטיאנסן בנה בית ברחוב Hovedgaden בבילונד עם שני אריות אבן שהוצבו בכניסה. בשל השפעת השפל הגדול, לאנשים בעיירה לא היה כסף לבנות בתים, ולכן בשנת 1932, הוא החל לייצר פריטים שימושיים כגון קרשי גיהוץ, סולמות וצעצועים מיניאטוריים. הצעצועים הפכו למוצר העיקרי של העסק ובשנת 1934, הוא קרא למפעל הצעצועים "לגו".

בשנת 1942, במהלך הכיבוש הגרמני הנאצי של דנמרק במלחמת העולם השנייה, נהרס מפעל הלגו המקורי בשריפה, אך מיד הוקם חדש. ב-1946 הוארכה מסילת הרכבת מגרינדסטד למפעל לגו. באותה שנה רכשה חברת לגו מחברה אנגלית מכונת יציקת פלסטיק. לבני לגו מפלסטיק שוחררו לראשונה מהמפעל בשנת 1949 ולקראת סוף שנות ה-50 המפעל הפסיק לייצר צעצועי עץ.

בין שנות ה-70 ל-2006, אוכלוסיית בילונד עלתה בחדות ל-6,020, כתוצאה מהייצור במפעלי לגו, ומפיתוח ענף התיירות בעיירה. גם כמה חברות בענף התעופה נפתחו.

תיירות
------

בילונד היא יעד תיירותי פופולרי למשפחות. הרבה מהאטרקציות של העיירה מחוברות על ידי שביל פלייליין, שנועד לספק לתיירים שביל בטוח וידידותי לילדים ברחבי העיירה.

 Lego House, מרכז מבקרים בבילונד
אטרקציה נוספת למבקרים, Lego House נפתחה בספטמבר 2017. המבנה עוצב ותוכנן על ידי Bjarke Ingels Group, והוא נראה כמו ערימת קוביות לגו, כאשר הקוביות כוללות מסעדות, אזורי משחק וכו'.

בבילונד נמצא גם ללנדיה, פארק המים הגדול ביותר בסקנדינביה. הוא ממוקם קרוב ללגולנד וכולל פארק מים בסגנון טרופי בשם אקוודום (ממלכת המים) ופעילויות פנאי אחרות, כגון באולינג, החלקה על הקרח ומיני גולף. במרכז העיר קיים גם מוזיאון לבובות דובונים, והוא ממוקם בביתו לשעבר של גודפרד קירק כריסטיאנסן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בילונד

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בילונד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 5a493bde-b5e9-43af-a5c4-316a872585e1
* VIAF: 239997999
* WorldCat: viaf-239997999

 |
מפה טופוגרפית של הר אוברלורד (קנה מידה 1:250,000)
**הר אוברלורד** (באנגלית: **Mount Overlord**) הוא הר געש רדום גדול, מסוג חרוט געשי; הממוקם ברכס מאונטניר, בקצה הצפוני של מישור דספשן, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

הר אוברלורד ממוקם 92 קילומטרים מחוף ים רוס.

הר אוברלורד ממוקם בסמוך ממזרח לראשו של קרחון אוויאייטור.

להר אוברלורד צורת חרוט, מדרונות החרוט מכוסים קרח.

להר יש קלדרה, בקוטר 1.2 קילומטרים.

גובהו של הר אוברלורד 3,395 מטרים מעל פני הים.

גאולוגיה
--------

הסלעים הוולקניים מהמדרון המערבי של ההר, מתוארכים ללפני כשבעה מיליון שנה (תקופת המיוקן), ולכן הר הגעש נחשב רדום.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת החקר הצפונית ( the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי מטעם ניו זילנד (NZGSAE), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבשנים 1962 – 1963.

זהו שם תיאורי - ההר מתנשא מעל ו"שולט" מעל הפסגות הנמוכות יותר שסביבו.

באנגלית "אוברלורד" משמעו "שליט".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר אוברלורד** בוויקישיתוף

  


| רכס מאונטניר |
| --- |
| ההרים העיקריים ברכס מאונטניר | בראבק • מרצ'יסון |
| הרים | אוברלורד • מונטיגל • סופרנל • פאראסייט |
| קרחונים | אוויאייטור • פארקר • פיילוט |
**בניין המשרדים של בית הנבחרים לונגוורת'** (באנגלית: **Longworth House Office Building**; בראשי תיבות: **LHOB**) הוא אחד משלושה בנייני משרדים המשמשים את בית הנבחרים של ארצות הברית. הבניין ממוקם מדרום לקפיטול, מוקף בשדרת העצמאות, שדרת ניו ג'רזי, רחוב C דרום מזרח (C S E), ורחוב סאות' קפיטול, שבאזור דרום מזרח של וושינגטון.

שטחו של הבניין עצמו 55,711.6 מטרים רבועים, ובו 251 משרדים, חמישה חדרי ישיבות גודלים, שבעה חברי ישיבות קטנים, וחדר כנסים גדול המשמש את ועדת הדרכים והאמצעים של בית הנבחרים.

שמו של הבניין ניתן לו בשנת 1962.

הבניין נקרא על שמו של יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר, ניקולאס לונגוורת' ממדינת אוהיו. לונגוורת' כיהן כיושב ראש בית הנבחרים משנת 1925 עד שהמפלגה הרפובליקנית איבדה את הרוב שלה בשנת 1931, באותה שנה שהוא נפטר, ובאותה השנה אושרה הקמת הבניין.

היסטוריה
--------

בניין לונגוורת' (במרכז) ממוקם בין בניין רייברן (משמאל, מבט חלקי) לבניין קנון (מימין)
בשנת 1925 החלו לתכנן את בניית בית משרדים שני עבור בית הנבחרים, וזאת בשל הצפיפות הקשה בבניין המשרדים של בית הנבחרים קנון (שבנייתו הושלמה בשנת 1908). צפיפות זו הביאה לשיפוץ בניין קנון ולהחלטה לבנות את בניין לונגוורת'.

בניין לונגוורת' הוא הקטן שבין בנייני המשרדים של בית הנבחרים.

התוכנית הוכנה בפיקוחו של אדריכל הקפיטול דייוויד לין. התוכניות הראשונות לבניין הוכנו על ידי משרד אדריכלים מקומי המכונה "ברית האדריכלים של וושינגטון בע"מ" (The Allied Architects of Washington Inc). האדריכלים העיקריים היו פרנק אפמן (Frank Upman), גילברט לקוסט רודייה (Gilbert LaCoste Rodier), נתן קורווית' ויאט, ולואי ג'וסטמנטה (Louis Justemente).

הם הכינו שתי תוכניות ל"בניין פשוט ומכובד, בהרמוניה עם שאר מתחם הקפיטול". בינואר 1929 אישר הקונגרס 8.4 מיליון דולר לרכישת ופינוי האתר ולבניית הבניין החדש. היסודות הושלמו בדצמבר 1930 ואכלוס הבניין החל באפריל 1933.

הבניין נבנה תוך שימוש רב בפלדה שיובאה מחוץ לארצות הברית - דבר שעורר מחאה ציבורית.

חדר הכנסים הגדול של בניין לונגוורת', שמסוגל להכיל 450 איש, שימש בית הנבחרים כחדר הישיבות העיקרי של בית הנבחרים בין השנים 1949 ו-1950, בעוד שחדרו בקפיטול ארצות הברית עבר שיפוץ. חדר זה נבחר לכך, שכן לא היה חדר גדול דיו בקפיטל להכיל 450 איש.

בשל מיקומו של הבניין באתר משופע, גובהו של בסיס הגרניט של הבניין משתנה בין שתיים לארבע קומות. מעל בסיס הגרניט שלוש קומות הבניין העיקריות המצופות בשיש לבן. עמודים יוניים תומכים באנטבלטורהות מעל אכסדרות הבניין. בראש האכסדרא הראשית מצוי גמלון. שתי קומות נוספות מוסוות מאחר מעקה שיש.

בניין לונגוורת', לצד הגלריה הלאומית לאמנות (שנבנתה ב-1941) ואנדרטת ג'פרסון (שנבנתה ב-1943) נחשבות לדוגמאות הטובות ביותר בוושינגטון לסגנון הבנייה הנאו-קלאסי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בניין המשרדים של בית הנבחרים לונגוורת'** |

* אתר רשמי - באתר אדריכל הקפיטול
* טריוויה הקשורה לבניין לונגוורת'
* תולדות גבעת הקפיטול, כולל סרטון אנימציה של בניית מבני קומפלקס הקפיטול
* מפה אינטראקטיבית של קומפלקס הקפיטול

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  ההיסטוריה של המבנה ותיאור המבנה
2. ↑  גודלו של שטח המתחם שבו נמצא הבניין הוא 65,274.4 מטרים רבועים.
3. ↑  מחאה ציבורית במהלך בניית בניין לונגוורת'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 254144782718613633082
* WorldCat: viaf-254144782718613633082

 |
**בקתת הר רויאל** או **טירת הר רויאל** או **תצפית הר רויאל** (באנגלית: **Mount Royal Chalet**; בצרפתית: **Chalet du Mont-Royal**) הוא בניין, הממוקם בסמוך לפסגת הר רויאל בעיר מונטריאול, בפרובינציית קוויבק, שבקנדה.

היסטוריה
--------

הבקתה הוקמה בשנת 1932 תחת ראשת העיר מונטריאול קמיליאן הוד כפרויקט עבודה יזומה במהלך השפל הגדול. המבנה, הבנוי בסגנון אדריכלות האמנויות היפות, תוכנן על ידי האדריכל המונטריאולי אריסטריד בוגראנד-שאמפאן.

על קירות הבקתה ציורים גדולים המתארים את ההיסטוריה של מונטריאול, מעשה ידי האמנים מארק-אורל פורטן (Marc-Aurèle Fortin), פול אמיל בורדואה (Paul-Émile Borduas), ואדווין הדלי הולגייט (Edwin H. Holgate).

הבניין משמש לאירועים, ויש בו מקום לעד 700 משתתפים.

הצד הדרומי של הבניין פונה לחצר לבנה ומרפסת תצפית ממנה נשקף נוף של קו הרקיע של מונטריאול. מרפסת התצפית מכונה בשם **תצפית קונדיארונק** (**Kondiaronk Belvedere**).

גלריית תמונות
-------------

### חזית בקתת הר רויאל

* בשנת 2006בשנת 2006
* בשנת 2010בשנת 2010
* בשנת 2017בשנת 2017
* בשנת 2019בשנת 2019

### פנים בקתת הר רויאל

* בשנת 1935בשנת 1935
* בשנת 2012בשנת 2012
* בשנת 2013בשנת 2013
* בשנת 2015בשנת 2015
* בשנת 2016בשנת 2016
* בשנת 2017בשנת 2017

### נוף מונטריאול הנשקף ממרפסת התצפית

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקתת הר רויאל** בוויקישיתוף
* אתר רשמי
* בקתת הר רויאל באתר העיר מונטריאול
* מידע למבקרים
* פנים בקתת הר רויאל, והנוף הנשקף ממרפסת התצפית, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ההיסטוריה של בניית הבקתה
2. ↑  קורות חייו של אריסטריד בוגראנד-שאמפאן
**Ginx eSports TV** הוא ערוץ טלוויזיה בינלאומי העוסק בספורט אלקטרוני (eSports). הערוץ זמין ב-10 שפות ב-50 מדינות ליותר מ-55 מיליון בתים. הערוץ משדר מספר תוכניות ומשדר גם משחקים וטורנירים בשידור חי ממספר מקומות ברחבי העולם.

היסטוריה
--------

Ginx tv נוסד בשנת 2007, והושק באוגוסט 2008 על פלטפורמת השידורים בלוויין של Boom TV ברומניה.

באוגוסט 2010 הודיע הערוץ כי הוא מתכנן להשיק את שידוריו בבריטניה ובאירלנד, שם צפוי לו קהל פוטנציאלי של מעל 12 מיליון צופים באמצעות Sky ו-Virgin Media. במרץ 2011 דווח כי השקת הערוץ נדחתה, ושידורי הערוץ הושקו רק ב-9 ביולי 2013.

באוקטובר 2013 הערוץ רכש את ערוץ הפוקר על מנת להגיע ל-19 מיליון בתים נוספים באירופה, בתשלום של 26 מיליון דולר.

ב-23 במאי 2014 הושק Ginx tv באינדונזיה בשידורי TransVision.

אתר אינטרנט חדש לערוץ הושק ב-2015. האתר מאפשר ללקוחות הערוץ לרכוש מינוי לחודש, לרבעון או לשנה, ובמסגרתו יקבלו גישה לשידורי הערוץ ולתוכניות VOD נבחרות.

בישראל
------

בפברואר 2017 החלה החברה המפעילה את הערוץ בפעילות גם בישראל, באמצעות שותפות עם אפליקציית 4GTV של פרטנר.

בחודש יוני 2017 עלה הערוץ בשירות הטלוויזיה סלקום tv ובשירות פרטנר TV. הערוץ משודר בתרגום לעברית ברוב התוכניות.

באוגוסט 2017 שידר הערוץ, ללקוחות סלקום tv בלבד, את גמר אליפות ישראל בספורט אלקטרוני של אותה השנה. החל מאפריל 2018 משדר הערוץ באופן קבוע את משחקי ליגת אליפות ישראל ב-League of Legends לשנת 2018.

במרץ 2018 עלה הערוץ ב-HOT באפיק 93.

ב-26 בספטמבר 2019 ירד הערוץ מסלקום tv.

ב-23 באוקטובר 2019 ירד הערוץ מHOT.

תוכניות
-------

* הגשר
* השעה הראשונה
* IRL
* השבוע ב-eSports
* הורדה יומית
* חדר המשחקים
* State of Play
* State of Play: עליית המלך

ראו גם
------

* JimJam
* ערוץ הספורט
* Travel Channel

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Ginx eSports TV** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Ginx eSports TV
* Ginx eSports TV, ברשת החברתית פייסבוק

* Ginx eSports TV, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Ginx eSports TV, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Prima televiziune de jocuri a luat startul în România - Cotidianul, ‏2011-07-26
2. ↑  C21Media, C21Media (באנגלית)
3. ↑  סאם קוק, GINX Esports TV נכנסת לישראל, באתר ESPORTS INSIDER, ‏15 בפברואר 2017
4. ↑  פרטנר, ערוץ GINX, באתר פרטנר (ארכיון)
5. ↑  סלקום TV רכשה את ערוץ הגיימינג GINX HD, באתר אייס, 25 ביוני 2017
**פארק ברתולדי** (באנגלית: **Bartholdi Park**) הוא פארק ציבורי המהווה חלק מהגן הבוטני של ארצות הברית, הפארק ממוקם על גבעת הקפיטול, והוא חלק מקומפלקס הקפיטול בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית.

הפארק ממוקם בפינה של שדרות העצמאות ושדרת וושינגטון (Washington Avenue).

הפארק קרוי על שמו של הפסל הצרפתי פרדריק אוגוסט ברתולדי הידוע כמעצב פסל החירות.

היסטוריה
--------

פרדריק אוגוסט ברתולדי, על שמו קרוי הפארק
הפארק הוא חלק מהגן הבוטני של ארצות הברית, אולם ממוקם מחוץ לשטחו של הגן הבוטני. הפארק נבנה בשנת 1932, לרגלי בניין הקפיטול במקום בו עמד קודם לכן הגן הבוטני - מקום זה התפנה לאחר שהגן הבוטני עבר למיקומו הנוכחי בשנת 1927.

הפארק הוקם על מנת להציג את הגננות האמריקאית (וממשיך בפעילות זו גם כיום). בעת הקמתו הפארק עוצב בסגנון גינון קלאסי, וזאת על מנת לאפשר הפגנות, אסיפות הציבור ופעילות ציבורית בשטח הפארק.

עם השנים עיצוב הגן שונה, ונוספו בו מיני צמחים חדשים, וכן הגן עוצב כמעין "חלון ראווה" המציג לגננים חובבים אפשרויות גינון (בגן חלקות שונות קטנות ובהן גנים ביתיים שונים), במטרה להעניק להם השראה.

ב-1985 ניתן לגן שמו הנוכחי.

בשנת 2016 שופץ הגן, ועוצב מחדש, בכוונה לשים דגש על גננות בת - קימה. במסגרת השיפוץ הוחלפה התאורה בפארק, והונגשו שבילי הפארק.

מזרקת ברתולדי
-------------

מזרקת ברתולדי
גולת הכותרת של הפארק, היא מזרקת ברתולדי. המזרקה נרכשה על ידי ממשלת ארצות הברית בשנת 1877, בעלות של 6,000 דולר אמריקאי, ביוזמתו של פרדריך לו אולמסטד. קודם לכן עמדה המזרקה בפארק פיירמונט בפילדלפיה. לאחר הרכישה, הוצבה המזרקה למרגלות גבעת הקפיטול, שם עמדה עד 1926. בשנת 1926 הועברה המזרקה למחסן, שם אוחסנה עד לשנת 1932.

בשנת 1932 הותקנה המזרקה במרכז פארק ברתולדי.

בשנת 2008 פורקה המזרקה על ידי אדריכל הקפיטול לצורך שחזור מלא, והותקנו בה מערכת משאבות מודרנית, מערכת טיפול במים, ומערכת סינון. המזרקה המשופצת הותקנה בפארק בשנת 2011.

גובהה של המזרקה 9 מטרים, ומשקלה 15 טונות. במזרקה שלוש פסלי נימפות שגובהן 4 מטרים; כמו כן מעוטרת המזרקה בפסלי צבי, כרובים, צפרדעים, דגים, וכן עשר מנורות חשמל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק ברתולדי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק ברתולדי (באנגלית)

* פארק ברתולדי - אתר רשמי באתר הגן הבוטני של ארצות הברית
	+ מזרקת ברתולדי - אתר רשמי באתר הגן הבוטני של ארצות הברית
* פארק ברתולדי - אתר רשמי באתר אדריכל הקפיטול

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  תיאור פארק ברתולדי
2. 1 2 3 4 5  מטרתו של פארק ברתולדי
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  ההיסטוריה של מזרקת ברתולדי ותיאור המזרקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534793305171
* LCCN: sh2002003222
* VIAF: 315148651
* WorldCat (עם VIAF): 315148651

 |
**הנוקמים: האיחוד** (באנגלית: **Ultimate Avengers**, "**הנוקמים האולטימטיביים**") הוא סרט הנפשה אמריקאי מסוגת גיבורי-על, מדע בדיוני, אקשן והרפתקאות, המשמש כסרט הראשון בסדרת הסרטים "Marvel Animated Features", סדרת סרטים שנעשתה על ידי MLG Productions, מיזם משותף בין אולפני מארוול ל-Lionsgate. הסרט בוים על ידי קורט גדה וסטיבן א. גורדון, נכתב על ידי גרג ג'ונסון, והופק על ידי בוב ריצ'רדסון. הפקת הסרט נעשתה בסטודיו הקוריאני Dong Woo Animation ‏(**한국어**).

עלילת הסרט מבוססת באופן רופף על ששת הגיליונות הראשונים של הקומיקס "אולטימייטס" מאת מארק מילר ובריאן היץ' - ליין קומיקס המתרחש ביקום אולטימייט מארוול. הסרט מתמקד בקפטן אמריקה, חייל-על שהוקפא בקרח במשך כ-60 שנה לאחר שעצר מזימה נאצית / חייזרית בשנת 1945. תפקידו של הקפטן הוא להוביל צוות גיבורים כדי להילחם בפלישה חייזרית.

הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית ודובב לשפות שונות. הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-21 בפברואר 2006. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב עברי בשנת 2013. אורך הסרט הוא כ-72 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.

כמה חודשים לאחר הפצת הסרט, הופץ סרט ההמשך שלו, "הנוקמים: האיחוד 2", אשר משמש גם כסרט השני בסדרת הסרטים "Marvel Animated Features".

תקציר העלילה
------------

במהלך מלחמת העולם השנייה, נורה טיל גרעיני לעבר וושינגטון, אותו קפטן אמריקה מצליח לעצור. עם זאת, לאחר שעצר אותו, קפטן אמריקה נפל לקרקעית הקפואה של האוקיינוס הצפוני - שם הוא היה קפוא במשך 60 שנה. כעבור 60 שנה, חולץ קפטן אמריקה על ידי ניק פיורי ובטי רוס, המחיים את הגיבור כדי שיוביל צוות גיבורים שיילחם בפלישה חייזרית.

דמויות ומדבבים
--------------

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| קפטן אמריקה | ג'אסטין גרוס | גלעד קלטר |
| ניק פיורי | אנדרה ווייר | אלי לולאי |
| איירון מן | מארק וורדן | לירון לב |
| ברוס באנר | מיכאל מאסי | אמנון וולף |
| הענק הירוק | פרד טטסיור |
| אדווין ג'רוויס |  |
| הצרעה | גריי גריפין |  |
| האלמנה השחורה | אוליביה דאבו |  |
| בטי רוס | נאן מקנמרה |  |
| הנרי פים | נולאן נורת' |  |
| תור | דייוויד בוט |  |
| הר קלייזר | ג'ים וורד |  |
| ג'יימס בארנס | ג'יימס ארנולד טיילור |  |

ביקורות
-------

פליקס ואקסז ג'וניור מאתר "Cinema Crazed", כתב שהסרט סיפק אותו מבחינת בידור, דיבוב ואנימציה. ג'פרי מ. אנדרסון מאתר "Common Sense Media", כינה את עלילת הסרט כעלילה ממוצעת. דייוויד קורנליוס מאתר "eFilmCritic.com", אמר שהסרט נלכד בין קהלי היעד מפני שהוא אלים מידי בשביל הצופים הצעירים, אך לא מספיק אלים בשביל הצופים הבוגרים.

ראו גם
------

* האוונג'רס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הנוקמים: האיחוד

* "הנוקמים: האיחוד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הנוקמים: האיחוד", באתר נטפליקס

* "הנוקמים: האיחוד", באתר AllMovie (באנגלית)

* "הנוקמים: האיחוד", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "הנוקמים: האיחוד", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)

* "הנוקמים: האיחוד", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הנוקמים: האיחוד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
חיילים אוסטרלים בצידון
**קרב צידון** (13–15 ביוני 1941) היה חלק מתמרון הדיוויזיה השביעית האוסטרלית לביירות, במערכה בסוריה ובלבנון מערכה שערכה חמישה שבועות ונערכה בין בעלות הברית לכוחות הצרפתים של וישי במלחמת העולם השנייה. בסיומו של הקרב האוסטרלים כבשו את העיר.

צידון ממוקמת על החוף מצפון לצור. בעיר היו ב-1941 כ־12,000 איש. במקום ישנם מבנים היסטוריים: מסגדים ומבצרים מתקופת מסעי הצלב.

הלחימה התרחשה מספר ימים לאחר שכוחות בעלות הברית מהחטיבה ה-21 האוסטרלית, בפיקודו של בריגדיר ג'ק סטיבנס, חצו בלחימה את נהר הליטני במסגרת מבצע יצואן.

הקרב החל לאחר מהלכים ראשוניים של גדוד החי"ר 2/27 סביב אדלואן. גדוד חי"ר 2/14 נע בצפון לאורך החוף לכיוון צידון. ב־13 ביוני הוטל על גדוד החי"ר 2/16, בסיוע ארטילריה ופרשים, לכבוש את העיירה עצמה, הימצאותם של הבניינים ההיסטוריים גרמה לכך שהארטליריה בעיירה הוגבלה במאמץ למנוע נזק אגבי, מה שהאט את התקדמות הכוח. מחוץ לצידון, פעל גדוד – 2/27 סביב מייאומיה מדרום-מזרח לעיר במהלך הלחימה.

העיירה נפלה ב־15 ביוני, לאחר שהאוסטרלים השלימו תנועה ארוכה והתגברו על מתקפת נגד צרפתית נחושה שכללה טנקים. מטוסים צרפתיים היו פעילים גם במהלך הקרב ותקפו את עמדות גדוד השדה 2/4 ואת מטה גדוד הרגלים 2/16.

יום לאחר נפילת צידון, התבצעו פעולות נוספות מזרחה מהעיר נגד הטרילרס האלג'יריים בשטח הגבוהה במידליום וג'בל אבאבי, כאשר האוסטרלים ניתקו את הדרך בין צידון לג'זין, שנלכדה ב־13 ביוני על ידי כוחות מחטיבה ה-25 האוסטרלית.

בשלב הבא הלחימה התקדמו האוסטרלים לעבר דאמור, שנכבשה על ידם בתחילת יולי. בעקבות המלחמה הוענק תואר קרב לגדודי החי"ר 2/16 ו-2/27, לגדוד המקלעים 2/3 ולגדודי הפרשים 6 ו-9.

ראו גם
------

* המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה

ביבליוגרפיה
-----------

* Dennis, Peter; Grey, Jeffrey; Morris, Ewan; Prior, Robin (1995). *The Oxford Companion to Australian Military History*. Melbourne: Oxford University Press. ISBN 0-19-553227-9.
* Long, Gavin (1953). *Greece, Crete and Syria*. Australia in the War of 1939–1945. Vol. II (1st ed.). Canberra, Australian Capital Territory: Australian War Memorial. OCLC 3134080.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Dennis et al 1995, p. 578.
2. ↑  Long 1953, p. 379.
3. ↑  Long 1953, p. 380.
4. 1 2  "Capture of Sidon". Australian War Memorial. נבדק ב-26 בינואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. 1 2  Harriott, G. E. W. (17 ביוני 1941). "Australians' Hard Fighting in Battle of Sidon". *The Courier Mail (Brisbane, Queensland: 1933–1954)*. National Library of Australia (Trove). נבדק ב-4 בפברואר 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Long 1953, pp. 380–384.
7. ↑  "Battle Honours of the Australian Army: World War II – Syria" (PDF). Army History Unit. אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 ביוני 2011. נבדק ב-30 באוגוסט 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אדוארדו מנג'רוטי** (באיטלקית: **Edoardo Mangiarotti**; ‏7 באפריל 1919 – 25 במאי 2012) היה סייף איטלקי שהתמחה בדקר וברומח. אלוף אולימפי בעל 13 מדליות, מהן 6 זהב. אלוף עולם בעל 26 מדליות, מהן 13 זהב. הוא מדורג במקום הרביעי מבין כל הספורטאים בכל הזמנים, במספר המדליות האולימפיות שצבר. הוא הסייף שצבר את מספר המדליות הרב ביותר בהיסטוריה, כולל את המשחקים האולימפיים ואת אליפויות העולם (39 מדליות בסך הכל). הוא זכה במדליה בכל התחרויות האולימפיות שבהן השתתף למעט תחרות אחת.

ביוגרפיה
--------

מנג'רוטי נולד ברנאטה שבמחוז לומברדיה, למשפחת סייפים מפורסמת. אביו ג'וזפה, אלוף איטליה 17 פעמים וסייף אולימפי בדקר (לונדון 1908). אביו תכנן כך שגרם לו להשתמש בידו השמאלית, במקום ידו הימנית הטבעית. אחיו הבכור דריו, אף הוא אלוף עולם שזכה במדליית זהב באליפות שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 בתחרות דקר אישית, בעל 9 מדליות עולמיות, מהן 5 זהב ואלוף אולימפי בעל 3 מדליות אולימפיות, מהן 1 זהב. מריו אחיו הצעיר זכה אף הוא במדליית כסף באליפות העולם בתחרות דקר קבוצתית.

### תחילת הקריירה, במדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת ברלין (1936) זכה מנג'רוטי, בהיותו בן 17, במדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי. 

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה מנג'רוטי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף בתחרות דקר קבוצתי ובתחרות רומח קבוצתי. מדליית ארד בתחרות דקר אישי.

### אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה מנג'רוטי ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב בתחרות דקר אישי ובתחרות דקר קבוצתי, מדליות כסף בתחרות רומח אישי ובתחרות רומח קבוצתי.

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה מנג'רוטי ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב בתחרות דקר קבוצתי ובתחרות רומח קבוצתי. מדליית ארד בתחרות דקר אישי. נוסף לכך סיים במקום 18 ברומח אישי.

באולימפיאדת רומא (1960) זכה מנג'רוטי בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות דקר קבוצתי ומדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי ובכך הפך באותה העת לספורטאי המעוטר ביותר בכל הזמנים במשחקים האולימפיים עם 13 מדליות, לאחר ששבר את שיאו של האתלט פאבו נורמי מפינלנד (12 מדליות) מאמסטרדם 1928. שיא זה החזיק מעמד עד לטוקיו 1964 שבה שברה את השיא המתעמלת לריסה לטינינה מברית המועצות עם 18 מדליות, שיא שנישבר רק בלונדון 2012 על ידי השחיין מייקל פלפס מארצות הברית (22 מדליות).

בשנת 2012 נפטר מנג'רוטי בגיל 93 במילאנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארדו מנג'רוטי** בוויקישיתוף

* אדוארדו מנג'רוטי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אדוארדו מנג'רוטי, באתר olympedia.org
* אדוארדו מנג'רוטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: TO0V181727
* ISNI: 0000 0004 1970 7911
* VIAF: 315942962
* WorldCat: viaf-315942962

 |
ארמוס במעופו
**ארמוס**, **לימפקין** או **עגור בוכה** (שם מדעי: *Aramus guarauna*) הוא מין עוף טרופי החי ברחבי אמריקה והוא קרובם הרחוק של העגורים. זהו העוף היחיד במשפחת הארמיים ששייכת לסדרת העגוראים. תפריטו מבוסס על שבלולים והוא מהלך בצורה מהוססת מעט.

מאפיינים
--------

הארמוס חי באמריקה הצפונית, המרכזית והדרומית ומשוטט בביצות ואזורים לחים שונים מפלורידה (בעיקר בביצת האוורגליידס) עד לארגנטינה. הוא נפוץ בביצות, ערבות לחות, שדות מוצפים, שדות מנגרובים ולעיתים גם בקרבת החוף. עם זאת הוא נמנע מיערות צפופים או מאזורים לא נגישים למים.

עוף זה נמצא על שלב הביניים בין העגוריים לטמשניים ובעבר גם סייגו אותו כשייך למשפחת הכפניים, אך צורת מקורו והליכתו הביאו את החוקרים להסיק שהוא שייך לקבוצה עצמאית. הוא מזכיר מעט את המגלן הלבן החי באותם אזורים בטבע.

הארמוס מגיע לאורך של 64–73 ס"מ, מוטת כנפיו 101–107 ס"מ ומשקלו 900–1,300 גרם בממוצע. הוא בעל מקור ארוך וצהוב, ראשו וצווארו הארוך אפורים והגוף חום עם נוצות לבנות מעל.

הוא מדשדש במים רדודים ומחפש שם טרף כמו חלזונות מים שונים, בעיקר מהסוג תפוחון. העוף תופס חילזון, מוציא אותו ליבשה ועם מקורו הקמור הוא פוצע את הקונכייה ואוכל את היצור שבפנים, או מונע מהחילזון לסגור את עצמו בתוך הקונכייה על ידי פגיעה בשריר עצמו. שתי הטכניקות עוזרות גם לאכילת צדפות שונות. בניגוד לעגוראים אחרים הוא מעדיף לאכול לבד וצורת הליכתו משווה מראה גוסס מעט. הוא אוכל בנוסף לחלזונות: חרקי מים, סרטנים, תולעים, דגים וצפרדעים אך בעיקר חלזונות מים.

הטורף העיקרי של הארמוס באמריקה הצפונית הוא אליגטור אמריקני וגם פומת פלורידה. הקטנים עלולים להיחטף על ידי יצורים אוכלי ביצים ואפרוחים כמו ראקונים, נחשים, עורבים, חמוסים וחוטמנים. בנוסף לטורפים דיית החלזונות החיה באותם אזורים וכמותו ניזונה בעיקר חלזונות חוטפת לו את החילזון מהמקור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמוס** בוויקישיתוף
* ארמוס, באתר ITIS (באנגלית)
* ארמוס, באתר NCBI (באנגלית)
* ארמוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ארמוס, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* ארמוס, באתר GBIF (באנגלית)
* ארמוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארמוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נהר שייר** (באנגלית: **Shire River**) הוא הנהר הארוך ביותר במלאווי, ומהווה את המוצא היחיד של אגם מלאווי. נהר שייר זורם דרומה לכיוון הנהר זמבזי, הזורם במוזמביק ומתאחד איתו. אורך הנהר 402 קילומטרים. אזור אגן הניקוז שלו משתרע על שטח של 124,500 קילומטרים רבועים.

תיאור
-----

מעבורת חוצה את נהר שייר במוזמביק
מקור נהר שייר באגם מלאווי, והוא זורם כ-12 קילומטרים לפני שהוא נכנס לאגם מלומבה (אנ'). הוא מנקז את אגם מלומבה, וזורם דרומה דרך הפארק הלאומי Liwonde (אנ'). לאורך חופי האגם ישנם ריכוזים גדולים של היפופוטמים ותנינים. בין הערים מאטופה וצ'יקוואווה, גולש הנהר מגובה של 400 מטרים דרך סדרה של מפלים וגאיות, כולל גם מפלי קאפאצ'ירה. באזור זה משנה הנהר את אופי זרימתו בגלל הפרשי הגבהים ולכן הוקמו לאורכו שני סכרים, הכוללים תחנות כוח הידרואלקטריות מצפון-מערב לעיר בלנטייר. תחנת הכוח הראשונה הוכנסה לפעולה בשנת 1967, והתחנה השנייה החלה לפעול בשנת 1973.

לאחר שהנהר עובר את העיר צ'יקוואווה, הוא פונה לדרום-מזרח, ונכנס למישור מוזמביק השטוח. היובל הגדול של נהר שייר הוא נהר רואו (אנ'), שהוא אחד מיובליו הבודדים הזורמים כל השנה, נהר רואו, מצטרף לנהר שייר סמוך לעיר המלאווית צ'ירומו. אזור זה הוא אזור שטוח, על כן זרימת הנהר איטית מאוד והמים בוציים. הם זורמים באיטיות דרך אזור המכונה ביצת הפיל (אנ') לפני שהם מגיעים למפגש עם נהר זמבזי מדרום לעיירה סנה, שבמוזמביק.

בשנת 1859 הפליגו אנשי משלחת הזמבזי השנייה, של דייוויד ליווינגסטון במעלה נהר שייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נהר שייר** בוויקישיתוף
* A morning on the Shire River, Malawi, סרטון בערוץ "RSafay", באתר יוטיוב (אורך: 3:54)
* נהר שייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תמונות נהר שייר שצולמו על ידי Michael K. Oliver
* הנהר שייר, באתר solimarinternational (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Ruins of the Moment: Shire River, Malawi — Photos by Pete McGregor". 20 בדצמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Cay Lienau: *Malawi*. 1981, p. 133
3. ↑  Briggs, Philip (2016). *Malawi* (באנגלית). Bradt Travel Guides. p. 9. ISBN 9781784770143.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4295589-0
* VIAF: 240469861
* WorldCat (עם VIAF): 240469861

 |
**אגם נרץ'** (בבלארוסית: **На́рач**; ברוסית: **На́рочь**; בליטאית: **Narutis**; בפולנית: **Narocz**) הוא אגם בצפון מערב בלארוס (מחוז משנה מיאדזייל, Myadzyel, מחוז מינסק), באגן הנהר נריס (אנ') (הידוע גם בשם ויליה, Viliya).

גאוגרפיה
--------

נרץ' הוא האגם הגדול ביותר בבלארוס. הוא חלק מ**קבוצת אגמי נרץ'**. האחרים הם מיאסטרה (Miastra, ובבלארוסית - Мястра), באטורין (Batoryn, ובבלארוסית - Баторын) ובלדנאייה (Blednaje, ובבלארוסית - Бледнае). הוא נוצר לפני כ-11 אלף שנים, לאחר עידן הקרח בפליסטוקן. שטחו 79.6 קמ"ר, אורכו המרבי 12.8 ק"מ, עומקו המרבי 24.8 מטר ועומקו הממוצע 8.9 מ'. נפחו 710 מיליון מ"ק. האגם מוקף ביערות אורן. הנהר נרץ' זורם ממנו. בין השנים 1921–1939 היה הנרץ' האגם הגדול ביותר בפולין.

אטימולוגיה
----------

בלשנים סבורים כי שמו של האגם נובע מהשורש ההודו-האירופי *נאר* (nar), שלעיתים קרובות מופיע בשמותיהם של גופי מים (למשל נהרות הנארה (אנ') והנריס (אנ')).

היסטוריה
--------

התיישבות אנושית ליד האגם החלה לפני כ-10,000 שנה. ארכאולוגים גילו תלי קבורה רבים של בני העמים הבלטים והסלאבים שחיו סביב האגם. מאז ימי הביניים, התקיימו התושבים המקומיים בעיקר מדיג וחקלאות. במאה ה-19 התפרנסו בעיקר מדיג סרטנים. במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה האזור סביב האגם מוקד למתקפת אגם נרץ' (מרץ-אפריל 1916), התקפה של הצבא הרוסי הקיסרי על הצבא הגרמני. בשנת 1919 הלחין המלחין הגרמני זיגפריד ואגנר שיר של גינתר הולשטיין (1892–1931) על הקרב, שיר בשם *Nacht am Narocz* (לילה באגם נרץ').

בשנות ה-30 של המאה ה-20 יצאו דייגי האגם נגד שלטונות פולין בהגנה על זכותם לדוג באגם. מ-1950 הפכו גדות האגם לאתר נופש תיירותי פופולרי, בעיקר עיירת הנופש נרץ'. ליד האגם הוקם מחנה צופים בעל חשיבות לאומית - זובריונוק (*Zubryonok*). לאחר פירוק ברית המועצות עבר המחנה שינוי, והוכר כמחנה נופש לאומי לילדים בשם "זוברניה" (Zubrania). כיום זהו מחנה נופש מרכזי לילדים בבלארוס.

בשנת 1999 יצרה ממשלת בלארוס את הפארק הלאומי נרצ'נסקי (Narachanski).

פאונה
-----

באגם נרץ' שוכנים 22 סוגי דגים, בהם צלופח, זאב נהרות ואחרים. על החוף ועל איי האגם מקננות ציפורים שונות, בהן ברבור מצוי, שלך וטבלן גמדי. במאה ה-20 הפך הצלופח לדג המשווק ביותר מהאגם.

ראו גם
------

* נארוץ'
* הפארק הלאומי נרץ'
* נרץ' (נהר)
* מתקפת אגם נרץ'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נרץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Main characteristics of the largest lakes. Main Geographic Characteristics of the Republic of Belarus". *Land of Ancestors*. 2012. אורכב מ-המקור ב-2013-09-29. נבדק ב-30 באוגוסט 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  E.M. Pospelov, *Geograficheskie nazvaniya mira* (Moscow: Russkie slovari, 1998), p. 283.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge968775

 |