recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הנרי ברייט** (באנגלית: **Henry Bright**‏; 5 ביוני 1810 – 21 בספטמבר 1873) היה צייר נוף אנגלי, הקשור לאסכולת הציירים בנוריץ'.

ביוגרפיה
--------

הנרי ברייט נולד ב־5 ביוני 1810 בסאפוק, בנם השלישי מתוך תשעה ילדיו של ג'רום ברייט (1770–1846), שען, וסוזאנה דני, מאלבורג בנורפוק, שהתחתנו ב־28 ביוני 1790.

ברייט נשלח ללמוד על ידי משפחתו אצל כימאי בוודברידג', סאפוק, אך הועבר לאחר מכן לכימאי בנוריץ', פול סקוויירס. במהלך החניכה הזו, או אולי אחר כך, הוא עבד בבית החולים ותקופה זו בילה חלק מזמנו הפנוי בציור ורישום.

לאחר שהוכרו כישרונותיו האמנותיים הוא הפך לתלמידו של אלפרד סטנארד. כנראה הוא הוכשר גם על ידי ג'ון ברני כרום וג'ון סל קוטמן, שניהם היו חברים באגודת האמנים נורוויץ'.

בסביבות 1833 חזר ברייט לסקסמונדהאם כדי להינשא לנערה מקומית, אליזה ברייטלי, ב־8 במאי. ידוע ששניים מילדיהם שרדו והגיעו לבגרות. ברייט עבר עם משפחתו לפדינגטון בלונדון, בשנת 1836, ובשנת 1848 עברו להתגורר באילינג, שם נפטרה אשתו אליזה.

ב־1854 התגורר ברייט בסנט ג'ון ווד, אך עזב את לונדון בשנת 1858 מסיבות בריאותיות והתיישב עם בנותיו בבית אחיו בסקסמונדהם. ברייט המשיך לבקר בלונדון מסיבות עסקיות ולצפות בתערוכות. משנת 1860 התגורר ברדהיל שבסארי.

הוא נפטר באיפסוויץ' בשנת 1873.

יצירתו
------

הוא צייר במקומות שונים באנגליה, סקוטלנד, ויילס וברחבי אירופה, ועבד בצבעי שמן, צבעי מים, גיר ועיפרון. במהלך כמה מסעות רישום אלו ליווה אותו ויליאם טרנר, איתו קשר קשרי ידידות. עבודתו של ברייט זכתה להערכה רבה גם על ידי ג'ון ראסקין.

התערוכה הגדולה הראשונה של ברייט הייתה בלונדון בשנת 1836. הוא הציג בתערוכת האקדמיה של ליברפול באותה שנה. הוא הפך לחבר באגודת הציירים החדשה בצבעי מים בשנת 1839, שם הציג עד 1844.

ברייט פיתח חברות עם אמנים מובילים אחרים, ביניהם סמואל פרוט, הנרי ג'וטסום, דייוויד קוקס, ג'ורג' לאנס, ואחרים. הוא הושפע מטכניקת השמן והעיפרון של הרדינג וכמוהו הוציא מספר ספרי ציור בשנות ה-40 של המאה ה-19.

שמו של ברייט נקשר גם בייצור צבעים צבעוניים. בשנת 1844 רכשה המלכה ויקטוריה את הציור - הכניסה לעיירה פרוסית עתיקה (לונדון, אוסף מלכותי) מהחברה החדשה של ציירים בצבעי מים. הוא קיבל גם כמה עבודות מהדוכסית הגדולה מארי מרוסיה.

הצלחתו המקצועית התרחבה בשיתוף פעולה עם אמנים אחרים, בהם ג'ון פרדריק הרינג וויליאם שייר, שם ברייט בדרך כלל תרם את הרקע.

לאורך הקריירה שלו בלונדון שמר ברייט על קשרים עם אמני אסכולת נורוויץ'.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי ברייט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephen, Leslie, ed. (1886). "Bright, Henry (1814-1873)". Dictionary of National Biography. 6. London: Smith, Elder & Co. p. 331.
2. ↑  William Frederick Dickes, **The Norwich school of painting : being a full account of the Norwich exhibitions, the lives of the painters, the lists of their respecitve exhibits and descriptions of the pictures**, London ; Norwich : Jarrold & Sons, 1905
3. ↑  Frederic Gordon Roe, **Henry Bright (Born 1810 circa. Died 1873), Norwich School**, London, Walker's Galleries, 1920

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1054320772
* ISNI: 0000 0000 3920 2882
* LCCN: nb2007027712
* RKD: 12580
* SNAC: w62z2h93
* TePapa: 293
* ULAN: 500023103
* VIAF: 66000322
* WorldCat: lccn-nb2007027712

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**עלות לחשיפה** (CPI, cost per Impression) או **עלות לאלף חשיפות** (CPM, cost per mille) הם כינויים בענף הפרסום באינטרנט לשיטת תשלום שבה משלם המפרסם בהתאם למספר החשיפות שהפרסומת מקבלת, לפלטפורמה האינטרנטית המציגה את הפרסומות. המונח CPI או CPM מבטא את שיטת הגבייה שבה, המחיר שמשלם המפרסם הוא תמורת חשיפה יחידה או תמורת אלף חשיפות. פרסום לפי חשיפה קיים באתרי המדיה החברתית, כגון פייסבוק, אינסטגרם, יוטיוב וטוויטר או פלטפורמת גוגל אדסנס ואחרים.

תמחור לפי מספר החשיפות דומה, יותר משיטות תמחור מקובלות אחרות במדיה הדיגיטלית, לאלה הנהוגות במדיה המסורתית (בעיתונות המודפסת, בטלוויזיה וברדיו), שם בדרך כלל מבוסס מחיר הפרסום על הערכה של גודל הקהל שייחשף לפרסומת.

בעוד ש-CPI או CPM מקובלים בפרסום במודעות רגילות (עם טקסט ו/או תמונה), בפרסום באמצעות ווידאו המדד המקובל הוא CPV (מחיר לצפייה, cost per view).

הבעיות בשיטת התשלום לפי מספר חשיפות כוללות בעיות מדידה ואפשרות להונאה, וכן את השאלה כיצד מוגדרת חשיפה. בעיית ההונאה נובעת מן האפשרות שמפעילי האתרים המציגים את הפרסומות ינסו לנפח את רווחיהם על ידי הגדלה מלאכותית של מספר הפעמים שבהן נטענת פרסומת.

בעיות המדידה וההגדרה בשיטת CPI קשורות אלה באלה. הן עלולות להתעורר, למשל, במקרים שבהם משתמש מרענן את הדף שהוא צופה בו, או עובר בין דפים שבהם מוצגת אותה הפרסומת. ספירת כל טעינה של אותה הפרסומת כחשיפה נוספת עלולה להיות מצב לא רצוי למפרסם, ולכן מתעורר הצורך להגדיר אם חשיפות חוזרות ונשנות של אותו המשתמש לאותה הפרסומת ייחשבו לאותה החשיפה. אם לא, נחוצים מעקב וסינון אשר יבדילו בין חשיפות חדשות וחוזרות או בין חשיפות לעיני משתמשים שונים.

שאלות דומות מתעוררות בנוגע לפרסומות שאמנם נטענות יחד עם דף מסוים, אך בשל מצב הגלילה של הדף אינן נחשפות לעיני המשתמש. מלבד הצורך באמצעים טכניים לזיהוי המצבים האלה, גם במקרה זה נחוצה הגדרה של חשיפה. העדר הגדרות מוסכמות בכל ענף הפרסום הוא עדיין בעיה בענף הפרסום באינטרנט. גופים מובילים בענף הפרסום, כמו ה-Interactive Advertising Bureau וה-Media Rating Council, פועלים לפיתוח סטנדרטים אחידים ולקדם את קבלתם. הגדרות שהוצעו על ידי ה-Media Rating Council לחשיפה של פרסומת רגילה הוא שלפחות 50% משטחה (או 30% משטחה כשמדובר בפרסומת גדולה) יהיה חשוף לעיני המשתמש למשך לפחות שנייה אחת. לגבי פרסומות וידאו ההצעה היא שלפחות 50% משטח הפרסומת יהיה גלוי לעיני המשתמש למשך לפחות שתי שניות.

ברבעון השני של שנת 2020, עלות לאלף חשיפות ברשתות עלו למפרסמים 4.33$ לכל פרסומת. כאשר מצופה כי בסוף השנה המחיר יעלה לסך של כ־6$.

הערות שוליים
------------

1. ↑  MRC Viewable Ad Impression Measurement Guidelines, נצפה ב-13.10.2017
2. ↑  Social media advertising cost-per-mille (CPM) worldwide from 2nd quarter 2018 to 2nd quarter 2020
**הנרי ארנסט דודני** (באנגלית: **Henry Ernest Dudeney**; ‏10 באפריל 1857 - 24 באפריל‏ 1930) היה חידונאי ומתמטיקאי אנגלי. נחשב לאחד החידונאים החשובים בכל הזמנים.

ביוגרפיה
--------

דודני נולד בעיר מייפילד באנגליה. סבו, ג'ון דודני, היה מתמטיקאי אוטודידקט ידוע. שיחק שחמט במשך כל חייו. השחמט הוביל אותו להתעניין במתמטיקה וחיבור חידות. בשנותיו הראשונות התעניין במיוחד בחידות שחמט.

על אף שהקריירה שלו הייתה כעובד מדינה, הוא המשיך לחבר חידות שונות בזמנו הפנוי. החידות הראשונות שחיבר פורסמו במגזינים ובעיתונים, לרוב תחת שם העט "ספינקס" (Sphinx). בתחילת דרכו הרבה לשתף פעולה עם החידונאי האמריקאי המפורסם סם לויד. ב-1890 הם פרסמו יחד סדרה של מאמרים בשבועון האנגלי "Tit-Bits".

מאוחר יותר החל דודני לפרסם את חידותיו תחת שמו האמיתי, בעיתונים ובמגזינים רבים. במשך עשרים שנה כתב טור מצליח בשם Perplexities", במגזין "The Strand". הוא המשיך בהתכתבות ושיתוף פעולה עם לויד, עד שהחברות ביניהם עלתה על שרטון ודודני אף האשים את לויד בגנבת רעיונותיו ופרסומם תחת שמו.

פתרון חידת מוכר הסדקית מתוך ספרו של דודני "The Canterbury Puzzles"
דודני ידוע בעיקר בשל פתרונו מ-1903 לחידת מוכר הסדקית, בה המשימה היא להפוך משולש שווה-צלעות לריבוע, על ידי ארבעה חיתוכים בלבד. לא רק שדודני אכן הצליח לבצע את המשימה בעזרת ארבעה חיתוכים בלבד, אלא גם ניתן לתלות צירים המחזיקים את ארבעת החלקים יחד, כך שכאשר מסובבים את החלקים לכיוון אחד נוצר ריבוע, וכאשר מסובבים אותם לכיוון השני נוצר משולש שווה-צלעות. הפתרון פורסם לראשונה בעיתון הדיילי מייל, ומאוחר יותר נכלל בספרו שפורסם ב-1907, "The Canterbury Puzzles", ובו נותן דודני הסבר מפורט וטכני כיצד למצוא את הנקודות המשמשות לחיתוך. בספר הוא אינו נותן רמז לאופן שבו גילה את החיתוך. ההשערה היא שהוא השתמש בשיטה המבוססת על ריצופים.

חיים אישים
----------

בשנת 1884 נישא דודני לאליס ויפין. מאוחר יותר פרסמה אליס ספרים רבים והתפרסמה בזכות עצמה (חלקם בשם "גברת הנרי דודני"). יומניה הפרטים של אליס נערכו ופורסמו ב-1998 בשם "A Lewes Diary: 1916–1944", ובהם מתוארים חיי היומיום והנישואין לדודני. ילדם הראשון נפטר בינקותו, ולאחר מכן נולדה להם בת אחת, מרג'רי.

באפריל 1930 נפטר דודני מסרטן בגרון, בעיר לואיס (Lewes), בה התגורר מאז 1914 עם אשתו.

ספריו
-----

* The Canterbury Puzzles‏ (1907)
* Amusements in Mathematics‏ (1917)
* The World's Best Word Puzzles‏ (1925)
* Modern Puzzles‏ (1926)
* 536 Puzzles and Curious Problems (פורסם לאחר מותו, ב-1931)
* A Puzzle-Mine (פורסם לאחר מותו)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי ארנסט דודני** בוויקישיתוף

* הנרי ארנסט דודני, באתר MacTutor (באנגלית)
* כתבי הנרי ארנסט דודני בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* הנרי ארנסט דודני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של הנרי ארנסט דודני, באתר MacTutor (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433456405171
* BNE: XX911458
* BnF: cb16155831w (data)
* CANTIC: a11304108
* GND: 13916295X
* ISNI: 0000 0001 1000 8338
* LCCN: n86808737
* NDL: 00438327
* NKC: mzk2009521921
* NLK: KAC201886951
* SUDOC: 183956737
* Trove: 811349
* VIAF: 100463646
* WorldCat: lccn-n86808737

 |
**המסע הארוך לאסיה: פרק בתולדות הדיפלומטיה של ישראל** הוא ספר מחקר-מונוגרפי מאת הדיפלומט משה יגר, שראה אור בשנת 2004 והוצא לאור בידי הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה. הספר עוסק בתולדות יחסי החוץ של ישראל עם מדינות אסיה הנמצאות מפקיסטן מזרחה ובאירועים מכוננים ביחסי ישראל-אסיה, כדוגמת מסע משה שרת לאסיה, הדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד להכרזת העצמאות ובועידת באנדונג.

נושאי הספר
----------

### רקע ליחסים הדו-צדדיים

ארבעת הפרקים הראשונים משמשים כהקדמה לפרקים הבאים, בפרקים אלו הספר עוסק בדיפלומטיה הציונית באסיה מהצהרת בלפור עד להכרזת העצמאות, "קשיים וקשרים ראשונים" (על יחסם של דוד בן-גוריון, אבא אבן וגולדה מאיר לאסיה), ועידת באנדונג והשלכותיה על מעמדה של ישראל באסיה ועל מסע משה שרת באסיה.

### יחסים דו-צדדיים

הספר מפרט, בצורה מעמיקה ככל הניתן, את ההיסטוריה של היחסים הבילטרליים של ישראל עם מדינות אסיה. בספר הוא כותב על ההיסטוריה העשירה של ישראל עם מדינות שונות באסיה כדוגמת פקיסטן, הפיליפינים, סרי לנקה, נפאל, מלזיה, יפן, קוריאה הדרומית וקוריאה הצפונית. המונח "אסיה" מתייחס מבחינה גאוגרפית לכל האזור מחופי הים התיכון ועד יפן. בשימוש המעשי שהיה מקובל אז במשרד החוץ מתייחס המונח "אסיה" לכל המדינות מפקיסטן מזרחה.

מקורות
------

הספר מבוסס על מקורות רבים. כיוון שהספר כתוב מנקודת מבט ישראלית, העדיף יגר לבסס את העובדות בספר על מקורות שכתובים בעברית, אם כי בעניינים מסוימים הסתמך יגר על מקורות שאינם ישראליים. הספרות הרבה (מאמרים, מחקרים וספרים) שפורסמה בעולם אפשרה ליגר להקנות נקודת מבט רחבה יותר לעניינים שנדונו בספר. הארכיונים הרשמיים של רוב מדינות אסיה אינם פתוחים לציבור, ולא שימשו כמקורות לספר. ארכיון המדינה ושאר ארכיונים שעמדו לרשותו של יגר בכתיבת הספר עמדו פתחו את תיקיהם לרווחת הציבור רק בשנת 1972.

ראו גם
------

* משה יגר
* התנגשות הציביליזציות

לקריאה נוספת
------------

* משה יגר יוסף גוברין וריי עודד, **משרד החוץ: 50 השנים הראשונות**, כתר ספרים, 2002
* משה יגר, **לתולדותיה של מערכת הסברת החוץ של ישראל**, בית הוצאה לור בע"מ, 1986

קישורים חיצוניים
----------------

* גרסה מקוונת של הספר, באתר הספרייה הדיגיטלית כותר, (עד עמוד 13)
* המסע הארוך לאסיה, באתר גוגל ספרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר "המסע הארוך לאסיה", באתר "סימניה"
**עלון החינוך היהודי** (בהונגרית: **Izraelita Tanügyi Értesítő**) היה כתב העת הרשמי של "האיגוד הארצי של המורים היהודים" בהונגריה שיצא לאור בין השנים 1875 ו-1944. הוא פורסם בשלושה גליונות נייר בחודש וכלל, בנוסף לפרסומים רשמיים, עבודות פדגוגיות בעלות עניין כללי וסקירות ספרות. באמצעות העלון, ציבור המורים היהודים ועובדי הוראה בהונגריה התוודעו לנושאי חינוך מקומיים וזרים מחו"ל, להתפתחות המדע הפדגוגי ולבעיות החינוך הדתי.

עיתונים וכתבי עת אחרים
----------------------

היו ניסיונות רבים לייסד בהונגריה עיתונים למגזר היהודי, כתבי עת עלונים ליהדות הונגריה למשל:

* **מבקר החינוך היהודי** (Izraelita Tanügyi Ellenőr) שיצא אור לתקופה קצרה בשנת 1990 בעריכת שַמוּ ז'נגרי ונסגר באותה השנה.
* **ידיעון מועצת הסוחרים היהודים** (Izraelita Kereskedők Testülete) שבועון שהופיע מ 1 באוקטובר 1867 בעריכת אדולף פנייוושי (לימים מנהל לשכת הקצרנות של הפרלמנט ההונגרי). הידיעון הופיע מחציתו בשפה הגרמנית ומחציתו בשפה ההונגרית עד הפסקתו בשנת 1871.
* **המורה היהודי ההונגרי** (Izraelita Magyar Tanító) שהופיע שלוש פעמים בלבד בעריכת נתן פישר בעיר שלגוטריאן מספטמבר עד דצמבר של 1866.
* **עיתון עם יהודי** (Izraelita Néplap) ערך אותו פרנץ רוט ויצאו רק שלוש מהדורות. הוקדש למתן שוויון זכויות (אמנציפציה) ליהודים הן החברתי והן הלאומי.
* **עיתון פקידי הקהילה היהודית** (Izraelita Hitközségi Tisztviselők Lapja) שבועון שהופיע בבודפשט בשנים 1906–1907.

ועוד. רוב הניסיונות לא צלחו כאמור.

מערכת עלון החינוך היהודי
------------------------

העלון נערך עד שנת 1879 על ידי אלעזר זליגמן (לימים שינה את שמו לסאנטו), ואחר כך נערך, בחלקו במקביל, בחלקו ברציפות על ידי יונאס ברנה, ז'יגמונד עוזר ועוד. בשנת 1902 דיולה קורנפלד היה העורך האחראי, ואחריו רז'ה בארד, אחר כך ליד בארד ערך את העלון אברהם שטרן. לימים ארמין שיכטנץ, איגנץ פינטר, מיהאי מאלנאי וארנולד סגה ערכו בזה אחר זה. משנת 1929 ועד סגורתו בשנת 1944 ערך אותו ארמין שיכטנץ, נשיא התאחדות המורים היהודים הארצית בהונגריה בעזרת רז'ה בארד.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929  מקוון

הערות שוליים
------------

1. ↑  איגודי (הסתדרויות) מורים (בהונגרית)
הנרי בנברידג', דיוקן של גבר, 1737
**הנרי בנברידג'** (באנגלית: **Henry Benbridge**;‏ אוקטובר 1743 – פברואר 1812) היה צייר דיוקנאות אמריקני.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בפילדלפיה, ילדם היחיד של ג'יימס ומרי (קלארק) בנברידג'. אביו נפטר שהיה ילד צעיר, וכשהיה בן שבע אמו, נישאה לתומאס גורדון, סקוטי עשיר. תומאס גורדון עודד את הכישרון האמנותי של הילד. הוא הכין עיצובים דקורטיביים לחדר המגורים של אביו החורג שהיו מוצלחים מאוד.

כשהיה בן ארבע עשרה צפה בצייר ג'ון ולסטון מצייר את דיוקנו של תומאס גורדון. ניתן להניח כי הנרי בנברידג' הצעיר קיבל הדרכה מהצייר ולסטון, מאז שצייר את הדיוקן המוקדם ביותר הידוע - דמותה של אחותו למחצה רבקה גורדון.

כשהיה בן 21 נשלח הנרי בנברידג' לאיטליה, שם למד אצל פומפו באטוני ואנטון רפאל מנגס.

### באיטליה ולונדון

בשנת 1769, קיבל עבודה אצל ג'יימס בוזוול, (הביוגרף של ד"ר סמואל ג'ונסון) הוא צייר דיוקן של הפטריוט מקורסיקה פסקואלה פאולי, ולקח אותו ללונדון. הציור הוצג (1769) בחברת האמנים החופשיים, ומתוכו הודפסו שלושה הדפסים שפורסמו ושם האמן חתום "במברידג'".

כמו אמריקנים צעירים אחרים בלונדון, הוא קיבל עידוד על ידי בנג'מין וסט. הוא כתב ב־7 בדצמבר 1769, לאביו החורג: "עם הגעתי חיכיתי למר וסט שקיבל אותי בחיבת אחים, כאילו הוא בן דודי".

הנרי בנברידג', משפחת גורדון, 1762
### חזרה לארצות הברית

ככל הנראה, מתוך געגועים למשפחתו, הוא עזב את אנגליה בשנת 1770 כשהוא מחזיק בהמלצה לפרנסיס הופקינסון אותה כתב וסט: "תמצא אותו אמן מבטיח ואיש נעים. כישרונו באמנות חייב להעניק לו הכרה והערכה רבים. אני מאמין, שהוא יעניק לך הנאה גדולה".

בפילדלפיה נישא תומאס בנברידג' לטי סייג' והתקבל ב־18 בינואר 1771 לחברות בחברה הפילוסופית האמריקאית, שממייסדה היה בנג'מין פרנקלין.

הוא צייר את הדיוקן הגדול של משפחת גורדון, עם שש דמויות, אחת מיצירות המופת שלו. עם זאת, הוא סבל מאסתמה, הוא חיפש אקלים נוח יותר ועבר לצ'ארלסטון, דרום קרוליינה, שם הוא ירש את ג'רמיה תיאוס (נפטר ב־18 במאי 1774) כצייר הדיוקנאות הפופולרי של דרום קרוליינה.

בצ'ארלסטון הוא ביצע ציורים רבים של גברים ונשים דרומיים, שכמה מהם יוחסו בעבר לג'ון סינגלטון קופלי, אמן שמעולם לא צייר בדרום ועזב את אמריקה בשנת 1774.

הנרי בנברידג', דיוקן של אן ברינדלי,1776
בסביבות 1800 התיישב בנברידג' בנורפוק, וירג'יניה, משם ערך ביקורים תכופים בעיר הולדתו. בנורפוק העביר לתומאס סולי את שיעוריו הראשונים בציור שמן. בעבר הנחה את תומאס קוראם מצ'ארלסטון.

בריאותו של בנברידג' הלכה ודעכה בגיל העמידה.

סגנונו
------

מבחינת טכנית צייר בנברידג' טוב ורשם היטב, והפגין מאפיינים רבים של המאסטרים האיטלקים המאוחרים. צ'ארלס פרייזר בן זמנו (שצוטט על ידי דנלאפ) אמר כי "הצללים שלו היו כהים ואטומים ומתאימים יותר לסגנון ההיסטורי." עם זאת, הציורים שלו היו טובים במיוחד בשחור-לבן וחלק מהמיניאטורות היו יוצאות דופן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי בנברידג'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert G. Stewart, **Benbridge, Henry (1743-1812), portrait painter**, Oxford University Press, 2000-02, American National Biography Online
2. ↑  Robert G. Stewart, Maurie D. McInnis, Benbridge, Henry, **Oxford Art Online**, Oxford University Press, 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174299672
* ISNI: 0000 0000 8416 8687
* LCCN: n00002210
* RKD: 6407
* SNAC: w6vx1dp6
* SUDOC: 262255391
* ULAN: 500018051
* VIAF: 121867269
* WorldCat: lccn-nb2010000323

 |
**עלות הפשיעה** היא אמדן לנזק הכלכלי אשר נגרם למשק הלאומי מהפשיעה.

עלות הפשיעה כוללת שלושה מרכיבים עיקריים:

* הנזק שנגרם מאיום הפשיעה. עיקרו של הנזק הוא ההוצאות הכרוכות בצעדי מנע הדרושים להקטנת ההסתברות לפגיעה מהפשיעה (הוצאות אבטחה, ביטוח, התנהגות אישית מתגוננת, פעילות מניעתית, חרדה ועוד).
* נזק ישיר מהפשיעה (אובדן רכוש, הפסד תפוקה והכנסה, הוצאות רפואיות, עלות טיפול פסיכולוגי ועוד).
* נזקים מהתגובה לפשיעה (הוצאות אכיפה, הוצאות תביעה, עלות תפעול של בתי המשפט, עלות אחזקה של אסירים בבתי סוהר ועוד).

באמדן עלות הפשיעה לא נהוג להכליל את הנזק הנגרם בגין עבירות תעבורה.
השוואה של עלות הפשיעה בין מדינות שונות או תקופות שונות נעשית על ידי חילוק במספר התושבים במדינה לקבלת "עלות הפשיעה לנפש".

עלות הפשיעה בישראל
------------------

עלות הפשיעה בישראל בשנת 2007 הוערכה על ידי המשרד לביטחון פנים לסך של כ-12.9 מיליארד ש"ח שהם 1,792 ש"ח לנפש לשנה או כ-2% מהתמ"ג.
ובשנת 2011 הוערכה עלות הפשיעה על ידי המשרד לביטחון פנים לסך של 14.4 מיליארד שקל שהם 1842 ש"ח לנפש לשנה או 1.7% מהתמ"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנזק הכלכלי, כפי שנמדד על ידי המשרד לביטחון הפנים
**Caruso** הוא שיר של הזמר-היוצר האיטלקי לוצ'ו דאלה שפורסם בשנת 1986. השיר נכתב בהשראת חייו של הטנור האיטלקי אנריקו קארוזו. השיר תורגם לשפות שונות ובוצעו לו גרסאות כיסוי רבות. גרסת כיסוי שעשה לשיר זמר האופרה לוצ'אנו פברוטי, תרמה לפרסומו העולמי וסללה את הדרך למבצעים נוספים ששרו את השיר בסגנון קלאסי, מה בסופו של דבר הפך אותו לקלאסיקת פופ-אופרה. גרסת כיסוי בולטת נוספת של השיר בוצעה על ידי זמרת הפופ לארה פביאן.

כתיבת השיר
----------

לוצ'ו דאלה סיפר שאת ההשראה לכתיבת השיר קיבל כשנאלץ, בעקבות תאונת בסירתו, להתאכסן בבית מלון בעיר הקיט סורנטו שליד נאפולי. בעת שהותו שם סיפר לו בעל המלון סיפר לו שזהו אותו המלון בו בילה אנריקו קארוזו, שנפטר בשנת 1921, בימיו האחרונים. צוות המלון סיפר לדאלה על ימיו של קארוזו בבית המלון ובייחוד על קשר רומנטי בינו ולבין אחת מתלמידותיו.

אנריקו קארוזו היה זמר אופרה איטלקי מפורסם בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים. קארוזו, יליד נאפולי, היגר לארצות הברית בשנת 1903 והפך בה לכוכב וידוען עולמי.

השיר נכתב ברובו באיטלקית אך משלב גם מילים ומשפטים בנפוליטנית על אף שדאלה עצמו היה יליד בולוניה שבצפון ולא באזור נאפולי. כך הוא מתייחס לעיירה סורנטו בשם הנפוליטני "סוריינטו".

| תרגום לעברית | הגרסה המקורית |
| --- | --- |
| כאן, היכן שהם ים נוצץ
והרוח נושבת בכוח,
על מרפסת ישנה
מול החוף של סוריינטו,
גבר מחבק נערה
אחרי שהוא בכה
לאחר מכן הוא מכחכח בגרונו
ומתחיל שוב לשיר.

**פזמון:**
אני אוהב אותך מאוד,
אבל ממש, ממש אוהב, את יודעת.
זה כבר נהיה שלשלת
שממיסה את הדם
בתוך הוורידים, את יודעת. | 
Qui, dove il mare luccica
e tira forte il vento,
su una vecchia terrazza
davanti al golfo di Surriento,
un uomo abbraccia una ragazza
dopo che aveva pianto
poi si schiarisce la voce
e ricomincia il canto.

Te voglio bene assai,
ma tanto, tanto bene, sai.
È una catena ormai
che scioglie il sangue
dint'e vene, sai.
 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Caruso" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Caruso" באתר SecondHandSongs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 580b646b-5544-34f9-88e8-3ca9129290a0

 |
**אצטדיון דאיגו**, (בקוריאנית: **대구스타디움 주경기장**; נהגה: [daeguseutadium jugyeong-gijang]) המכונה גם **הקשת הכחולה**, הוא אצטדיון ספורט הממוקם בעיר דאיגו, שבדרום קוריאה. האצטדיון נקרא בעבר **אצטדיון גביע העולם של דאיגו**, אך שמו שונה לאצטדיון דאיגו ב־5 במרץ 2008. האצטדיון ממוקם כ-11 ק"מ מנמל התעופה של דאיגו, הוא מנוהל על ידי המרכז לניהול מתקני ספורט של דאיגו, והוא מכיל 66,422 מקומות ישיבה, וחניה ל-3,550 כל רכב.

אצטדיון דאיגו היה אחד מעשרת האצטדיונים הדרום קוראינים שאירחו את משחקי מונדיאל 2002, כמו כן הוא שימש כאצטדיון המרכזי באוניברסיאדת הקיץ ה-22 שנערכה בשנת 2003, ובאליפות העולם באתלטיקה 2011. אצטדיון דאיגו שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל דאיגו פ.צ עד שנת 2018.

בנייה
-----

בניית האצטדיון החלה ביולי 1997 והושלמה במאי 2001 ועלות הפרויקט הייתה 265 מיליון דולר.

מונדיאל 2002
------------

האצטדיון היה האצטדיון הגדול ביותר בדרום קוריאה במהלך מונדיאל 2002, ונערכו בו המשחקים הבאים:

| תאריך | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | בית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 ביוני 2002 | נבחרת דנמרק בכדורגל דנמרק | 1–1 | נבחרת סנגל בכדורגל סנגל | בית א' |
| 8 ביוני 2002 | נבחרת סלובניה בכדורגל סלובניה | 0–1 | נבחרת דרום אפריקה בכדורגל דרום אפריקה | בית ב' |
| 10 ביוני 2002 | נבחרת דרום קוריאה בכדורגל דרום קוריאה | 1–1 | נבחרת ארצות הברית בכדורגל ארצות הברית | בית ג' |
| 29 ביוני 2002 | נבחרת דרום קוריאה בכדורגל דרום קוריאה | 2-3 | נבחרת טורקיה בכדורגל טורקיה | המשחק על המקום השלישי |

אירועים
-------

### מרתון דאיגו

אצטדיון דאיגו מארח את מרתון דאיגו המתקיים באפריל מדי שנה.

### קונצרטים

האצטדיון אירח את פסטיבל שירי אסיה ה-8 שאורגן על ידי "קרן קוריאה לחילופי תרבות בינלאומיים", בשנת 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון דאיגו** בוויקישיתוף
* מרכז מתקני הספורט של דאיגו (בקוריאנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Chosun Ilbo Asian Singers to Gather in Daegu for Asia's Biggest Pop Concert 10 October 2011. Retrieved 2011-10-12
**אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי** (באוקראינית: **Стадіон «Динамо» ім. Валерія Лобановського**) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קייב, בירת אוקראינה, המשמש כמגרש ביתי של קבוצת דינמו קייב. האצטדיון ממוקם במריינסקי פארק שבמרכז העיר. באצטדיון כ־17,000 מקומות ישיבה. הוא נושא את שמו של ולרי לובנובסקי – מאמנה האגדי של דינמו קייב ושל נבחרת ברית המועצות.

היסטוריה
--------

האצטדיון נבנה בשנים 1932–1933 והיה לאצטדיון מרכזי של העיר. בהתחלה נשא האצטדיון את שמו של וסוולוד בליצקי, קצין בכיר בנ.ק.ו.ד. והחל משנת 1936 נקרא על שמו של ניקולאי יז'וב, ראש הנ.ק.ו.ד.. לאחר שהוא הוצא להורג בשנת 1939 הוסר שמו משם האצטדיון. מאז ועד לשנת 2002 נקרא האצטדיון – "אצטדיון דינמו".

בעת הכיבוש הנאצי על העיר, בשנים 1941–1943, נערכו באצטדיון משחקים בין יחידות שונות של הוורמאכט.
בנובמבר 1943, במהלך הקרבות לשחרור העיר, ניזוק האצטדיון מהפגזות. הוא שוקם רק בשנת 1946.

בשנת 1948 נחנך אצטדיון הרפובליקה, אשר הפך לאצטדיון מרכזי של קייב. משחקי הליגה הסובייטית הבכירה ומשחקים בינלאומיים נערכו רק בו. באצטדיון דינמו נערכו בעיקר משחקים של ליגות המשנה. כמו כן שימש אצטדיון כמגרש האימונים של דינמו קייב
בשנים 1977 - 1980 בוצעו באצטדיון מספר שינויים מבניים על מנת להתאימו לדרישות הוועד האולימפי לקראת אולימפיאדת 1980. למרות זאת במהלך האולימפיאדה לא נערכו באצטדיון משחקים רשמיים, אך כמה נבחרות התאמנו בו לקראת המשחקים.

בתחילת שנות ה-90 עבר אצטדיון "מתיחת פנים" נוספת, הפעם כדי לעמוד בדרישות אופ"א לאירוח משחקים של המפעלים האירופיים, כמו ליגת האלופות וגביע אופ"א.

החל משנת 1996 משחקיה הביתיים של דינמו קייב, הן בליגה האוקראינית והן במפעלים אירופיים שונים, נערכים באצטדיון זה. כמו כן בשטח האצטדיון ממוקמים משרדי הנהלת הקבוצה.
ב-3 במאי 2002, בטקס רשמי נחנך פסל לזכרו של ולרי לובנובסקי ליד הכניסה לאצטדיון ושמו הוסב ל"אצטדיון דינמו על שם לובנובסקי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון דינמו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון דינמו (באוקראינית, באנגלית וברוסית)
* אצטדיון דינמו, ברשת החברתית אינסטגרם
* האצטדיון באתר הרשמי של דינמו קייב
**פרנס קריק** (באנגלית: **Furnace Creek**, מילולית "ערוץ הכבשן") הוא יישוב בעמק המוות במחוז איניו שבקליפורניה. היישוב אינו יישוב קבע, אלא יישוב שמוגדר על ידי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לצרכים סטטיסטיים. בשנת 2000 "חיו" בו 31 איש, והאוכלוסייה בו הדלדלה ל-24 איש בלבד בשנת 2010. הוא נמצא בגובה של 58 מטרים מתחת לגובה פני הים. ביישוב זה נמדדה טמפרטורת האוויר הגבוהה ביותר בעולם, ב-10 ביולי 1913 נמדדה בו טמפרטורה של 56.7 מעלות צלזיוס, אם כי מספר מטאורולגים חולקים על אמיתותה של המדידה שנערכה בשנת 1913. כמו כן, טמפרטורת השטח שלו נמדדה ואף היא הגבוהה ביותר בעולם, 93.9 מעלות צלזיוס ב-15 ביולי 1917.

מרכז המבקרים, המוזיאון ומטהו של "הפארק הלאומי עמק המוות" נמצאים בפרנס קריק. בקרבת היישוב נמצא מסלול גולף הממוקם בגובה של 65 מטרים מתחת לגובה פני הים. זהו מסלול הגולף הנמוך ביותר בעולם. בקיץ, אתרי הלינה סגורים בפני המבקרים שכן הטמפרטורה בחודשי הקיץ עומדת בממוצע על 52 מעלות. במרחק של 1.21 קילומטרים מערבית ליישוב קיים נמל תעופה קטן.

גאוגרפיה ואקלים
---------------

על פי לשכת מפקד האוכלוסין שטחו של ה"יישוב" הוא 82 קילומטרים רבועים, כאשר 99 אחוזים משטחו הם שטח יבשה.

בין השנים 1911 עד 2006, הטמפרטורה הגבוהה הממוצעת בפרנס קריק עמדה על 33 מעלות, ואילו הטמפרטורה בחודשי החורף עמדה על 17.2 מעלות (צלזיוס). בפרק זמן זה, החודש החם ביותר היה יולי וממוצע הטמפרטורות הגבוהות שלו עמד על 46.9 מעלות. החודש היבש ביותר היה יוני, וממוצע המשקעים בו עמד על 1.3 מילימטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנס קריק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרנס קריק

הערות שוליים
------------

1. ↑  על החום הלוהט של פרנס קריק
2. ↑  לווין איתר את הנקודה החמה ביותר על כדור הארץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009294185605171
* GND: 4414354-0
* LCCN: no2013020759
* VIAF: 242720585
* WorldCat (עם VIAF): 242720585

 |
**הדיוויזיה ה-54 של הצבא הבריטי (מזרח אנגליה)** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.

### מלחמת העולם הראשונה

בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לגליפולי, שם לחמה הדיוויזיה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס ה-9. בדצמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט 1916 היא לחמה בקרב רומני. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני, ולאחר מכן מילאה חלק חשוב בהבסת העות'מאנים בקרב עזה השלישי ואף נטלה חלק בכיבוש ירושלים. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה בקרב מגידו, ולאחר מכן לחמה בכיבוש צפון ארץ ישראל וסוריה מידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-18 (המזרחית).

### מלחמת העולם השנייה

סמל הדיוויזיה במלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצבה הדיוויזיה בפיקוד המזרח על מנת להגן שם מפני פלישה גרמנית לבריטניה, וב-14 בדצמבר 1943 פורקה הדיוויזיה, תוך שחלק מיחידותיה שימשו כתגבור ליחידות שלחמו בנורמנדי.

מפקדים
------

* סטיוארט האר (1916–1923)

לקריאה נוספת
------------

* ג'ון גריינג'ר, "**הלחימה על ארץ ישראל-1917**", הוצאת מודן והוצאת 'מערכות' של צה"ל, 2012.
* פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, **מסעי המלחמה בארץ ישראל**, הוצאת אריאל, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-54
**מיכאיל קוזמיץ' יאנגל** (ברוסית: Михаил Кузьмич Янгель;‏ 7 בנובמבר 1911 - 25 באוקטובר 1971), היה מחשובי מתכנני הטילים בברית המועצות.

ביוגרפיה
--------

יאנגל נולד במשפחת חקלאים בת 12 ילדים בכפר סיבירי. בשנות ה-20 עבר להתגורר עם אחיו במוסקבה, ובשנת 1931 החל ללמוד הנדסה. החל את עבודתו כמהנדס אווירונאוטי לאחר סיום לימודיו במכון האווירונאוטי במוסקבה בשנת 1937. בצעירותו עבד יאנגל עם מתכנני המטוסים הסובייטיים פוליקרפוב וארטיום מיקויאן. יאנגל החל לעסוק בתחום של טילים בליסטיים לאחר מלחמת העולם השנייה, ובתחילה הופקד על תכנון של מערכות הנחיה לטילים.

יאנגל עבד בצמוד לסרגיי קורוליוב, וביצע עבורו עבודות תכנון שונות, לפני שקיבל לידיו משרד תכנון משלו - משרד התכנון 586 (לימים - "משרד התכנון יאנגל") שהיה ממקום בעיר דנייפרופטרובסק (אוקראינה של היום).

הוא נפטר במוסקבה בגיל 60 לאחר התקף לב חמישי.

טילים בליסטיים מתכנונו של יאנגל
-------------------------------

יאנגל היה חלוץ בתחום פיתוח מנועים המונעים על ידי דלק היפרגולי - הניצת במגע. משרד התכנון שלו היה אחראי לפיתוח מספר דגמים של טילים בליסטיים, ובהם:

* R-12
* R-16
* R-36

מטילים בליסטיים אלה פותחו עם השנים משגרי הלוויינים ציקלון, קוסמוס וDS. יאנגל ניצל ממוות בעת אסון נדלין בשנת 1960, כשטיל בליסטי בניסוי התפוצץ על כן השיגור והרג כ-200 איש.

פרסים
-----

יאנגל עוטר בעיטורים סובייטיים רבים, ובהם:

* כוכב הזהב של גיבור העמל הסוציאליסטי (פעמיים)
* פרס לנין
* פרס ברית המועצות
* עיטור לנין (ארבע פעמים)
* עיטור מהפכת אוקטובר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל יאנגל** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של יאנגל באנציקלופדיה אסטרונאוטיקה
* מיכאיל יאנגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119278995
* ISNI: 0000 0000 2359 0737
* LCCN: n82020202
* VIAF: 67801916
* WorldCat: lccn-n82020202

 |
**פרנסואה אדריאן בואלדייה** (בצרפתית: **François-Adrien Boieldieu**;‏ 16 בדצמבר 1775 – 8 באוקטובר 1834) היה מלחין צרפתי.

קורות חייו
----------

בואלדייה נולד בעיר רואן אשר בנורמנדיה. את לימודיו המוזיקליים החל בלימוד נגינה בעוגב אצל נגן העוגב בקתדרלה ברואן. בגיל 18 חיבר את האופרה הראשונה שלו לליברית של אביו. האופרה זכתה להצלחה מקומית. בואלדייה ניסה להקים ברואן קונסרבטוריון אך כשלא עלה הדבר בידיו, עבר לפריז בימי הטרור של המהפכה הצרפתית. בואלדייה המשיך לחבר אופרות קומיות ובשנת 1800 זכה בהצלחה עם האופרה "הכליף מבגדד". הוא נתמנה למורה לפסנתר בקונסרבטוריון של פריז והשתלם בקומפוזיציה אצל לואיג'י כרוביני.

בשנת 1803 עבר לסנקט פטרבורג ושימש כמנצח ו"מלחין החצר" של הצאר. בתקופה זו המשיך לחבר אופרות. בשנת 1812 חזר לפריז ולאחר ששקל בדבר, החליט לדחות את הצעותיו הנדיבות של הצאר ומסר כתב התפטרות רשמי ממשרתו ברוסיה.

לאחר שובו חזר לפריז המשיך בחיבור אופרות, שרובן נשכחו. בשנת 1825 העלה את האופרה המפורסמת ביותר שלו - "הגברת הלבנה" (La Dame Blanche) המבוססת על שתי יצירות של וולטר סקוט: "המנזר" ו-"גאי מנרינג". האופרה מוצגת בכל רחבי העולם עד ימינו. בואלדייה שילב בה שירי עם סקוטיים. הוא נתמנה לפרופסור לקומפוזיציה בקונסרבטוריון של פריז והמשיך לחבר אופרות, שלא זכו לאותה הצלחה.

מהפכת יולי, שהתרחשה ב-1830 נגד בית בורבון, גרמה לפשיטת רגל של האופרה קומיק ושל בואלדייה. הוא איבד בהדרגה את כושר הדיבור, כנראה כתוצאה מסרטן הגרון. כדי לחלצו מעוני, קבע לו אדולף תייאר קצבה ממשלתית בסך 6,000 פרנק. ב-25 בספטמבר 1834 הופיע בפומבי בפעם האחרונה, בהצגת הבכורה של Le chalet. מאת אדולף אדם. בדרך זו העביר באלגנטיות את שרביט הניצוח לתלמידו המבריק. הוא נפטר ב-1834. לבו נטמן ברואן, בקבר שעיריית רואן מימנה, ואילו גופו נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.

בואלדייה היה חבר במסדר הבונים החופשיים, בלשכה הפריזאית "אמנויות וידידות", נוסף לחברותו בלשכת "פלשתינה" (בסנקט פטרבורג). כמו כן היה חבר כבוד בלשכת "ידידים שהתאחדו מחדש", גם היא בסנקט פטרבורג.

מבין יצירותיו התזמורתיות של בואלדייה היה גם הקונצ'רטו לנבל ולתזמורת בדו מז'ור, שנחשב יצירת מופת ברפרטואר של נגני נבל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה-אדריאן בואלדייה** בוויקישיתוף

* פרנסואה-אדריאן בואלדייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרנסואה-אדריאן בואלדייה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פרנסואה-אדריאן בואלדייה, באתר Discogs (באנגלית)

בואלדייה
* פרנסואה-אדריאן בואלדייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פרנסואה-אדריאן בואלדייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך "פרנסואה אדריאן בואלדייה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. 1 2  פאבר ובצוויזר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311836105171
* BIBSYS: 2049490
* BNE: XX1651213
* BnF: cb125297700 (data)
* CANTIC: a11243296
* CiNii: DA06652536
* GND: 118512978
* ICCU: CUBV023034
* ISNI: 0000 0001 2139 5644
* LCCN: n81015517
* LNB: 000165883
* MusicBrainz: 1d2efe5b-3683-4b57-b9a5-44d910935141
* NDL: 01048789
* NKC: jn19990000903
* NLA: 35451914
* NLP: A19223687
* NSK: 000261882
* NTA: 070337543
* RERO: 02-A000021225
* SELIBR: 208626
* SNAC: w6gm85h6
* SUDOC: 03455369X
* Trove: 957880
* VcBA: 495/137258
* VIAF: 73962796
* WorldCat: lccn-n81015517

 |
**הדיוויזיה ה-47 של הצבא הבריטי** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ונועדה להחליף את הצבא הסדיר כאשר הוא היה במשימות מחוץ לבריטניה, והיא כללה יחידות מאזור לונדון.

### מלחמת העולם הראשונה

סמל הדיוויזיה במלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובמרץ 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, שם לחמה בקרב איפר השני ובקרב לוס. בשנת 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב על הסום, ובשנת 1917 היא נטלה חלק בקרב אראס, קרב מסין, קרב איפר השלישי וקרב קמברה. באביב 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים, כאשר כראש מטה הדיוויזיה שימש ברנרד מונטגומרי. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובשנת 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

בשנת 1920 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, ובשנת 1936 היא הפכה לדיוויזיית הנ"מ ה-1.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-56 (לונדון) הוקמה הדיוויזיה ה-47 (לונדון). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה, אך היא לא נשלחה לצרפת ונותרה בבריטניה. בתחילה היא הייתה דיוויזיה ממונעת עם 2 חטיבות בלבד, אולם לאחר המערכה על צרפת היא שונתה לדיוויזיית רגלים וצורפה לה חטיבה שלישית. הדיוויזיה הוצבה בוויילס ולאחר מכן בדרום אנגליה, על מנת להגן מפני פלישה גרמנית לבריטניה. בשנת 1944 חלקים מהדיוויזיה סייעו למבצע פורטיטיוד, ויחידותיה שימשו כיחידות תגבור עבור קבוצת הארמיות ה-21. באוגוסט 1944 פורקה הדיוויזיה, אולם בספטמבר היא הוקמה מחדש כדיוויזיית מילואים על בסיס הדיוויזיה ה-76. הדיוויזיה שימשה כדיוויזיית אימונים עבור יחידות שונות, ובינואר 1946 פורקה הדיוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-47
* כוחות צבא במלחמת העולם השנייה
פירוש נוסף ערך זה עוסק במתכנן מטוסים סובייטי. אם התכוונתם למחזאי ישראלי, ראו מיכאל גורביץ'.

**מיכאיל יוסיפוביץ' גורביץ'** (ברוסית: **Михаил Иосифович Гуревич**‏; 12 בינואר 1893 – 25 בנובמבר 1976) היה מתכנן מטוסים יהודי-סובייטי-אוקראיני. יחד עם ארטיום מיקויאן הוא תכנן רבים ממטוסי ה"מיג" המפורסמים.

קורות חיים
----------

גורביץ' נולד למשפחה יהודית בעיירה רובנשצ'ינה (מחוז קורסק). אביו עסק בתיקון מכונות ליקבים. בשנת 1910 הוא סיים את התיכון באוחטירקה (מחוז חרקוב) עם מדליית כסף על הצטיינות והחל ללמוד מתמטיקה באוניברסיטת חרקוב.
לאחר שנה הוא נזרק מהאוניברסיטה בשל השתתפות בפעולות מהפכניות ונאלץ להמשיך את לימודיו במונפלייה, צרפת. הוא למד גם בבית הספר הצרפתי לתכנון מטוסים SUPAERO וסיים את לימודיו שם בשנת 1913.

בקיץ 1914 הוא שהה בביקור במולדתו, ואז פרצה מלחמת העולם הראשונה. מלחמה זו, ומלחמת האזרחים הרוסית שבאה אחריה, פגעו בלימודיו. בשנת 1925 הוא סיים את לימודיו בפקולטה לאווירונאוטיקה של המכון הטכנולוגי של חרקוב והחל לעבוד כמהנדס בחברה ממשלתית לאנרגיה.

קברו של גורביץ' בסנקט פטרבורג
ב-1929 עבר למוסקבה כדי לחפש עבודה כמתכנן מטוסים. ב-1937 מונה לראש צוות מתכננים במשרד פוליקרפוב, ושנתיים לאחר מכן ייסד יחד עם מיקויאן את משרד התכנון "מיג" (ראשי תיבות של מיקויאן-גורביץ'), אשר תכנן סדרה ארוכה של מטוסי קרב מוצלחים, ובהם המיג 15, עליו קיבלו מיקויאן וגורביץ' את פרס סטלין בסך 150 אלף רובל.

במשרד זה הוא היה סגן המתכנן הראשי, ומשנת 1957 - המתכנן הראשי.

גורביץ' קיבל פרסים רבים: פרס סטלין 5 פעמים, פרס לנין (1962) ואות "גיבור העמל הסוציאליסטי" (1957).

ראו גם
------

* תעשיית תעופה ברוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל גורביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  תאריך הלידה המובא הוא לפי הלוח הגרגוריאני, המקובל בימינו. על־פי הלוח היוליאני, שהיה נהוג ברוסיה בתקופת הולדתו של גורביץ', תאריך לידתו הוא 31 בדצמבר 1892.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124613810
* VIAF: 8325974
* WorldCat: viaf-8325974

 |
**הדיוויזיה ה-48 של הצבא הבריטי (דרום מידלנד)** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה בשנת 1908 כחלק מהצבא הטריטוריאלי, שנועד להחליף את יחידות הצבא הסדיר כאשר אלה היו במשימות מעבר לים.

### מלחמת העולם הראשונה

בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, ובמרץ 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. ביולי 1916 לחמה הדיוויזיה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום, כחלק מהקורפוס ה-8, וספגה אבדות כבדות. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב איפר השלישי, ובנובמבר אותה שנה היא נשלחה לאיטליה. הדיוויזיה לחמה בקרבות החזית האיטלקית, ובכלל זה בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, וביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.

### בין המלחמות

בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי, אולם היא סבלה ממחסור בציוד ובמהלך האימונים היא נהגה לשאול ציוד מהדיוויזיה ה-3.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה ה-48 הוקמה הדיוויזיה ה-61. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסה הדיוויזיה ונשלחה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי, והוצבה תחת פיקוד הקורפוס ה-1. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה בפיקוד אנדרו תורן, אולם לבסוף פונתה יחד עם שאר חיל המשלוח במהלך מבצע דינמו. לאחר חזרתה לבריטניה היא הוצבה כהגנה מפני פלישה גרמנית לבריטניה, ובשנת 1943 היא הוסבה לדיוויזיית מילואים והוצבה תחת פיקוד צפון. הדיוויזיה סיפקה מחליפים עבור קבוצת הארמיות ה-21 שלחמה בחזית המערבית, ובנובמבר 1945 פורקה הדיוויזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-48
מיכאיל ז'בנצקי בשנת 2012
**מיכאיל ז'באנצקי** (ברוסית: **Михаил Маньевич Жванецкий**;‏ 6 במרץ 1934 – 6 בנובמבר 2020) היה סופר, סאטיריקן וסטנדאפיסט יהודי-רוסי וסובייטי. בשנת 1999 הוענק לו תואר אמן העם של אוקראינה ובשנת 2012 תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית. ז'בנצקי כיהן כחבר הנשיאות של הקונגרס היהודי-רוסי.

קורות חיים
----------

מיכאיל ז'בנצקי נולד באודסה למשפחת רופאים יהודים. בשנת 1956 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה למקצועות ים באודסה, והחל לעבוד כמהנדס מכונות בנמל של אודסה. ביחד איתו עבד ויקטור אילצ'נקו, שבהמשך היה מבצע יצירות של ז'בנצקי.

עוד בתקופת הלימודים כתב ז'בנצקי סיפורים סאטיריים קצרים, ומפעם לפעם היה מופיע איתם בהופעות חובבנים. בשנת 1963 לאודסה הגיע תיאטרון סאטירי מלנינגרד ומנהלו ארקדי רייקין. ארקדי רייקין אהב את הסיפורים של ז'בנצקי, ובשנת 1964 מינה אותו למנהל הספרותי של התיאטרון. 

בשנת 1969 העלה התיאטרון על הבמה תוכנית "רמזור", בה לראשונה הושמעו יצירות של ז'בנצקי שנהפכו לפופולריות מאוד. במקביל לעבודה עם רייקין, כתב ז'בנצקי לצמד קומיקאים רומן קרצב וויקטור אילצ'נקו. במהלך שנות ה-60 וה-70 ז'בנצקי כתב כ-300 יצירות סטנד-אפ.

לאחר הצלחת התוכנית "רמזור", חזר ז'בנצקי לאודסה למספר שנים, ואחר כך עבר למוסקבה. בתקופה זו הוא התחיל להופיע בעצמו עם הופעות סטנד-אפ שהוא כתב בעצמו.

בשנת 1988 הקים תיאטרון סאטירי, שהתבסס על יצירות קומיות קצרות וסטנד-אפ פרי עטו. מאז הקמתו ועד מותו כיהן ז'בנצקי כמנהל אמנותי של התיאטרון.

במהלך השנים הוציא לאור כ-10 ספרים, שבחלקם גם הוקלטו על DVD.

החל משנת 2002 ועד 2019 הייתה לו תוכנית חודשית "חניך תורן של המדינה" בטלוויזיה רוסית.

נפטר במוסקבה ב-6 בנובמבר 2020. הלווייתו התקיימה בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל ז'בנצקי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מיכאיל ז'בנצקי
* מיכאיל ז'בנצקי, ברשת החברתית פייסבוק

* מיכאיל ז'בנצקי, ביישום טלגרם

* מיכאיל ז'בנצקי, ברשת החברתית אינסטגרם

* מיכאיל ז'בנצקי, ברשת החברתית VK
* יצירות ביו-טיוב, סרטון באתר יוטיוב
* אתר למנויים בלבד ליזה רוזובסקי, מיכאיל זְ'בָנֶצְקי: בברית המועצות הסאטירה שלו היתה אוויר לנשימה, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2020
* מיכאיל ז'בנצקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307835805171
* GND: 124304125
* ISNI: 0000 0000 8399 4047
* LCCN: n80114709
* LNB: 000031954
* MusicBrainz: a085b937-61d4-4e0e-8441-dc5467b68e5a
* NKC: js20020925156
* NTA: 111502357
* SUDOC: 081010346
* VIAF: 89861147
* WorldCat: lccn-n80114709

 |
**פרננדו פטרנוסטר** (בספרדית: **Fernando Paternoster**;‏ 24 במאי 1903 – 6 ביוני 1967) היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

ביוגרפיה
--------

פטרנוסטר החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אטלנטה (ארגנטינה) בשנת 1919. את פריצת הדרך עשה שנתיים לאחר מכן כשהצטרף לקבוצה הראשונה. בשנת 1926 הצטרף לראסינג קלוב שם שיחק עד שנת 1932. בין השנים 1930–1931 הושאל לולס סארספילד, שם עשה סיבוב הופעות פאן-אמריקאי מהמדינות צ'ילה עד לארצות הברית. בשנת 1936 ערך הופעה יחידה במועדון ארחנטינוס ג'וניורס. 

בנבחרת ארגנטינה ערך 16 הופעות בין השנים 1928–1930. בזמן זה שיחק באולימפיאדת אמסטרדם (1928) וזכה בקופה אמריקה בשנת 1929. במונדיאל 1930 שנערך באורוגוואי, והיה גם המונדיאל הראשון בהיסטוריה, הגיע עם ארגנטינה עד למשחק הגמר, שבו הפסידה ארגנטינה בתוצאה 4–2 למארחת אורוגוואי.

### קריירת אימון

פטרנוסטר נהיה מאמן לאחר פרישתו מקריירת משחק ואימן במדינה קולומביה כמה קבוצות, ובהן מיונאריוס, דפורטיבו מאניסלס ואתלטיקו נסיונל, איתה גם זכה באליפות קולומביה בשנת 1954. פטרנוסטר נבחר גם לאמן את נבחרת קולומביה בכדורגל. בשנותיו המאוחרות עזר בקידום הכדורגל באקוודור כשאימן את המועדון אמלק וזכה איתם באליפות אקוודור בשנת 1965.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרננדו פטרנוסטר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרננדו פטרנוסטר, באתר olympedia.org

| **נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 1930 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 בוסיו • 
2 בוטאסו • 
3 צ'רו • 
4 צ'יבידיני • 
5 דמריה • 
6 טורה • 
7 ח.אוואריסטו • 
8 מ.אוואריסטו • 
9 פריירה • 
10 מונטי • 
11 מוטיס • 
12 אורלנדיני •
13 פטרנוסטר • 
14 פרינטי •
15 פאוצ'לה •
16 פיאג'יו •
17 סקופלי •
18 ספדרו •
19 סטאבילה •
20 סוארס •
21 וראז'ו •
22 זומלזו •
מאמן: אולסאר וטרמוטולה | ארגנטינהארגנטינה |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "בית סוהר".
 "דרכה של זונה" (אנ') של ויליאם הוגארת. מול האקאבוט מכה בקנבוס בארמון בריידוול.
**בית תיקון** (באנגלית: **House of correction**) היה סוג של מוסד, שנבנה לאחר שהחוק להקלת העניים 1601 (אנ') הועבר בפרלמנט הבריטי. חוק זה אמר כי מקומות שבהם מי ש"לא היו מוכנים לעבוד", כולל נוודים וקבצנים, הוצאו לעבודה וללמידת נימוסים בבתי התיקון. בניית בתי התיקון באה לאחר העברתו של תיקון לחוק להקלת עניים 1601. עם זאת, בתי התיקון לא נחשבו כחלק ממערכת החוק, מפני שהחוק הבחין בין מיושבים עניים לנוודים עניים.

בית התיקון הלונדוני הראשון היה ארמון בריידוול, בתחילת המאה ה-16. בתי מידלסקס (אנ') ווסטמינסטר נפתחו בתחילת המאה ה-17.

עקב הרפורמה הראשונה במסע הנימוסים, היה גידול במספר בתי התיקון לקראת סוף המאה ה-17. בתי התיקון נקבעו ועל ידי חוקים רבים שעברוו בפרלמנט הבריטי, והם נועדו יותר כדרך ענישה על עבירות קלות ספציפיות.

עבריינים היו, בדרך כלל, מחויבים לבתי תיקון על ידי שופטי בית המשפט השלום, שהשתמשו בסמכויותיהם השיפוטיות, ביחס לעבירות קלות. בבתי התיקון של מידלסקס ווסטמינסטר, בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, האישומים הנפוצים ביותר נגד הנידונים היו זנות, גניבות קטנות ו"התנהלות רופפת, בטלה וחסרת סדר" (עבירה שהוגדרה באופן רופף שיכולה לכלול מגוון רחב של התנהגויות לא נכונות). למעלה משני שלישים מהנידונים היו נשים.

יותר ממחצית הנידונים שוחררו תוך שבוע, ושני שלישים מהם בתוך שבועיים. בנוסף למאסר בבתי תיקון, למעלה ממחציתם קיבלו מלקות, במיוחד אלו שנמצאו אשמים בגניבה, שוטטות, והתנהלות זימה והליכה לילית (זנות).

כמעט כל הנידונים נדרשו לעבוד בעבודה קשה, בדרך כלל בלהכות בקנבוס.

ב-1720, חוקק חוק שהתיר, למעשה, להשתמש בבתי התיקון למעצר לפני משפט של "נוודים, ופושעים אחרים, עבריינים ואנשים המואשמים בעבירות קטנות". בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-18, הנידונים שהמתינו למשפט היוו, למעשה, יותר משלושה רבעים מהמחויבים לבתי מידלסקס ווסטמינסטר.

בית תיקון כיום
--------------

בחבר העמים של מסצ'וסטס, המונח "בית תיקון" נותר שם נרדף לכלא המדינה. הדבר נכון גם לגבי מדינת מרילנד. במחוז מילווקי (אנ'), ויסקונסין, קיים בית תיקון פעיל, שאינו נכלל כחלק ממתקן הכלא במרכז המחוז.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The 1601 Elizabethan Poor Law". *www.victorianweb.org*. ארכיון מ-2019-10-08. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Background - Houses of Correction - London Lives". *www.londonlives.org*. ארכיון מ-2021-04-15. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2010-12-05. נבדק ב-2009-08-10. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "DPSCS - Facility Locator". *www.dpscs.state.md.us*. ארכיון מ-2021-04-15. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  בית התיקון במחוז מילווקי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4117696-0

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיירה במחוז גרודנו בבלארוס. אם התכוונתם לעיירה בפרובינציית לובלין בפולין, ראו פיאסקי (פרובינציית לובלין).

**פיאסקי** (בבלארוסית: **Пескi**, פייסקי; בפולנית: **Piaski**; ביידיש: **פיעסק**) היא עיירה במחוז גרודנו שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

פיאסקי נזכרת לראשונה במאה ה-16, ובמאה ה-17 הייתה בבעלות משפחת האצולה הפולנית ספייהה. בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921, על פי הסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי פיאסקי
------------

בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,615 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בה כ-1,200 יהודים, כשלושה רבעים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך פעילות של בית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

בסוף יוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי שוד, השפלה ורצח בקרב יהודיה. לאחר מספר ימים הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, חובת ענידת טלאי צהוב וגיוס לעבודות כפייה.

בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו מגודר שהוקם בה, אליו הובאו יהודים נוספים מיישובי הסביבה. בגטו שררו תנאי רעב וצפיפות קשים, ומעת לעת הוטלו על יושביו תשלומי כופר.

ב-2 בנובמבר 1942 נערכה בגטו שבעיירה אקציה. לאחר סלקציה נרצחו הקשישים והחולים, וכ-1,600 היהודים הנותרים הוצעדו למחנה ריכוז ליד וולקוביסק, ממנו שולחו כעבור מספר ימים למחנה ההשמדה טרבלינקה. יהודים מסתתרים שנתפסו לאחר מכן בשטח הגטו נורו במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיאסקי** בוויקישיתוף
* ספר יזכור פיעסק מוסט באתר ספריית העיר ניו יורק.
* פיאסקי (Piaski), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "פיאסקי", באתר השטעטל הווירטואלי
* "פיאסקי", באתר JewishGen (באנגלית)
* לאורה קרגו ואלכסנדר קרוגלוב (רו'), פיאסקי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 933–935), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
*Phalaropus lobatus*
**שחיינית צרת-מקור** או **פָלָרוֹפּוּס** (שם מדעי: ***Phalaropus lobatus***) היא מין של עוף מים ממשפחת החרטומניים.

מאפיינים
--------

השחיינית היא עוף קטן באורך 18 ס"מ, משקל של 35 גרם ומוטת כנפיים של 41 ס"מ. 
הנקבה גדולה מהזכר, ולבוש הקיץ שלה צבעוני יותר: שני פסים בצבע אדום או אדום-חלודי לאורך צדי החזה ומעלה עד לאחורי הלחיים, הגרון לבן, חלקו העליון של הגוף בגווני אפור עם כתפים בהירים. אצל הנקבות הצבעים יותר בוהקים מאשר אצל הזכרים. פס העין כהה ובולט ונמשך עד למאחורי האוזן. לצעירים יש צבע כתום יותר, ועם פסי גב בולטים מאוד.

המקור ישר ושטוח, מותאם לשליפת יצורים כמו סרטנים וחרקים מבין סדקים. עם זאת היא ניזונה לרוב בתוך המים. במראה היא דומה לשחיינית תלת-גונית האמריקאית ובעלת צבעים אפורים-בהירים עם ראש וצוואר כהים ופס כתום בשני צדי הגוף.

תזונה
-----

מין זה ניזון מפלנקטון, חרקי מים וסרטנים ירודים. שיטת ליקוט המזון היא ייחודית: השחיינית שוחה במעגלים קטנים, יוצרת מערבולת קטנה, ומלקטת במקורה - תוך כדי שחייה סיבובית - את המזון שעולה במערבולת. היא גם שולפת סרטנים וחרקים מתוך סדקים ביבשה, ומקורה הצר מותאם היטב למטרה זו, אך את עיקר מזונה היא מלקטת במים.

תפוצה ואזורי מחיה
-----------------

שחיינית צרת המקור מצויה בעיקר באזורים עם מים, משום ששם נמצא מזונה: חרקי מים, סרטנים זעירים ושאר יצורים מימיים זעירים שאותם היא מלקטת מפני המים.

שחיינית זו חיה ומקננת בקוטב הצפוני מסביב לאמריקה הצפונית ולצפון אירואסיה. בחורף מרחיקה נדוד עד דרום אפריקה ודרום אמריקה.
בישראל היא חולפת לא שכיחה, בעיקר באביב.

האוכלוסייה העולמית מונה בין 3.5 ל - 4.5 מיליוני פרטים והמגמה הכללית היא שלילית. בישראל ישנם גם שחייניות צרות מקור, בעיקר באביב. באפריל 2014 נספרו 33 פרטים בברכות המלח שמצפון לעיר אילת.

רבייה
-----

שחיינית זו, לצד קרוביה לסוג, ייחודית בהתנהגות הרבייה שלה: הנקבה ולא הזכר יותר צבעונית ויותר גדולה והנקבות נלחמות אחת עם השנייה על זכרים להזדווג איתם. לאחר ההזדווגות הנקבה פורשת ומשאירה את הזכר לקנן על 4 ביצים מוסוות. עקב ריבוי טורפים באזור ישנו סיכוי רב שכמה מהתטולות לא ישרדו ולכן היא מקננת עם זכרים רבים ככל האפשר.

מקור השם
--------

השם באנגלית - Red-necked Phalarope מרמז על לבוש הקיץ הנאה של צרת-המקור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחיינית צרת-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

* יום האב הבינלאומי: ציפורי ישראל ששינוי תפקידים אתר ynet.

  

* שחיינית צרת-מקור, אתר הצפרות הישראלי

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחיינית צרת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417315005171

 |