recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ריצ'רד פרנסיס** (באנגלית: **Richard D. Francis**) הוא מנהל בתעשיית התרופות, מנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות מאז ינואר 2023.

ביוגרפיה
--------

פרנסיס הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מהאוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר (אנ').

מספטמבר 1998 עד ספטמבר 2001 היה מנהל שיווק בחברת סאנופי בבריטניה. מספטמבר 2001 עד אפריל 2014 שנים מילא שורה של תפקידים בכירים בחברת התרופות האמריקאית ביוג'ן. בין היתר ניהל את עסקי החברה בארצות הברית והוביל בשנת 2013 את השקת התרופה לטרשת נפוצה טקפידרה (המתחרה בקופקסון של "טבע"). ממאי 2014 עד מאי 2019 היה מנכ"ל חברת התרופות השווייצרית סנדוז (Sandoz) וחבר הנהלה בחברת האם נוברטיס. 

היה שותף תפעולי בחברת ההשקעות Syncona Investment Management, ושימש מנכ"ל בשתי חברות בנות שלה, חברת Purespring Therapeutics, העוסקת בריפוי גנטי לטיפול במחלות כליה, ו-Forcefield Therapeutics, העוסקת בטיפול בהגנה על תפקוד הלב.

בנובמבר 2022 הוחלט על מינויו לנשיא ומנכ"ל של חברת התרופות הישראלית "טבע", והוא נכנס לתפקידו בינואר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* טבע מודיעה על מינויו של ריצ'רד פרנסיס לנשיא ומנכ"ל החברה, באתר של טבע תעשיות פרמצבטיות, 22 בנובמבר 2022
* Richard Francis, באתר של טבע תעשיות פרמצבטיות (באנגלית)
* ריצ'רד פרנסיס, ברשת החברתית LinkedIn
* Teva Pharma CEO Richard Francis on Q4 earnings, CNBC, January 31, 2024
**איי סוואן** (מאנגלית: **Swan Islands**; בספרדית: **Islas Santanilla**, איסלאס סנטנייה, או **Islas del Cisne**, איסלאס דל סיסנה) הם ארכיפלג המורכב משלושה איים בשטח של כשלושה קילומטר רבוע, השוכן בצפון מערב הים הקריבי, 153 קילומטר מחופה של הונדורס, ונמצא בריבונותה.

גאוגרפיה
--------

שלושת איי הארכיפלג הם:

* אי סוואן הגדול – באורך של שלושה קילומטר ובשטח של שני קילומטר רבוע. באי זה נמצא שדה תעופה (אנ') ובו מסלול עפר באורך של 1,880 מטר.
* אי סוואן הקטן – שוכן ממזרח לאחיו הגדול, באורך של 2.4 קילומטר ובשטח של 0.5 קילומטר רבוע
* בובי קיי (Booby Cay) – איון באורך של 90 מטר, הממוקם מול החוף הדרום מערבי של האי הגדול.

האיים נמצאים בתחום המים הכלכליים של הונדורס ומשתייכים מבחינה מנהלית למחוז איסלס דה לה באיה (אנ'). הם אינם מיושבים פרט לחיילי חיל מצב של צי הונדורס, המפעילים את שדה התעופה.

היסטוריה
--------

האיים נתגלו בשנת 1502 על ידי כריסטופר קולומבוס, שנתן להם את השם איסלס דה לאס פוסאס (Islas de las Pozas). במאה ה-18 ניתן להם שמם הנוכחי, על שמו של צ'ארלס סוואן (אנ'), ימאי שאולץ להפוך לפיראט; משמעות השם "סוואן" באנגלית היא ברבור, והשם הספרדי "איסלאס דל סיסנה" הוא למעשה תרגום מילולי של השם האנגלי, "איי הברבור".

ב-1840 החלו יזמים אמריקאים לאסוף באי גואנו, וב-1857 תבעה ארצות הברית חזקה על האיים מכוח חוק איי הגואנו. בעשורים הבאים החליפה השליטה באיים ידיים בין גופים מסחריים שונים. במהלך מלחמת העולם השנייה הוצבו באי אנשי צי ארצות הברית וסגל של שירות מזג האוויר של ארצות הברית. בשלהי שנות ה-40 שימש האי כתחנת הסגר לבקר של מחלקת החקלאות של ארצות הברית. החל מ-1960 פעלה מהאי תחנת רדיו (אנ') שהפעילה סוכנות הביון המרכזית, אשר פעלה לקראת הפלישה למפרץ החזירים בקובה. התחנה נסגרה בשנת 1968.

הונדורס תבעה את הריבונות באיים לראשונה בשנת 1923. טענתה הייתה כי קולומבוס גילה את האיים בעת מסעו לספרד, וכי על כן ראוי שהם יהיו בריבונות המדינה דוברת הספרדית הקרובה ביותר אליהם. לימים זנחה ארצות הברית את טענתה להחזקה באיים לפי חוק איי הגואנו, והסכם שנחתם בינה לבין הונדורס בשנת 1971 העביר את הריבונות בהם לאחרונה בשנה של אחר מכן.

ב-1987 טען העיתון לוס אנג'לס טיימס כי ארצות הברית מקיימת באיים אימונים חשאיים של אנשי מחתרות הקונטראס.

ב-1989 הוכרזו האיים כשמורת חיי בר.

בשנת 2023 הכריזה סיומרה קסטרו כי היא מתכננת לבנות באי כלא מבודד, מעין מושבת עונשין ל-2,000 מנהיגי כנופיות מהונדורס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איי סוואן** בוויקישיתוף
* איי סוואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אי-פי, במרחק 250 ק"מ מהיבשה, הונדורס מתכננת להקים מושבת עונשין באי עבור מנהיגי כנופיות, באתר הארץ, 19 ביולי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534714605171
* LCCN: sh97005334
* NARA: 10036858
* VIAF: 315528255
* WorldCat (עם VIAF): 315528255

 |
**פרלה דנוך צוקרל** (נולדה ב-30 בינואר 1989) היא שחקנית, קומיקאית, חקיינית, ויוטיוברית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

פרלה נולדה בטבריה והיא הבת של הזמר רמי דנוך מלהקת צלילי העוד. כשהייתה בת שנתיים, עברה המשפחה לראשון לציון.
לא התגייסה לצהל מכיון והייתה בתת משקל.

בשנת 2017 השתתפה בסדרה "להיות איתה" ששודרה בערוץ 2 גילמה את פרלה. באותה השנה גילמה את איב המאפרת בתוכנית הרשת שיצרו רן סופר ורוני ששון, "בסלון אצל ששון". 

בשנת 2019 שיחקה בסדרה "בת אל הבתולה" ששודרה בחברת הכבלים של HOT בתפקיד סיגלית. באותה השנה שיחקה גם בסדרת הטלוויזיה "דוז פואה".

בשנת 2020 דיבבה את מאמא בסדרה "חבורת חיות המחמד".

בשנת 2021 גילמה את אדווה בסדרה "מה שבע" ששודרה בערוץ קשת 12. באותה השנה השתתפה עם מני בעלה בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי "זוג מנצח VIP" ששודרה בערוץ רשת 13.

בשנים 2022-2024 שיחקה בשתי העונות של הסדרה הקומית המצליחה "שנות ה-90" בערוץ רשת 13 בתפקיד פרח פנסו.

בשנת 2023 התארחה בעונה הרביעית של הסדרה הקומית ״קופה ראשית״ בערוץ כאן 11 גילמה את לירי כהן, מועמדת להחליף זמנית את שירה (נועה קולר), וגם התקבלה, רק שהגיעה לתפקיד רק לאחר ששירה חזרה.

חיים אישיים
-----------

דנוך נישאה בשנת 2021, לכוכב הילדים מני צוקרל (מני ממטרה).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרלה דנוך, ברשת החברתית פייסבוק
* פרלה דנוך, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרלה דנוך, ברשת החברתית טיקטוק
* פרלה דנוך, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרלה דנוך, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* סרטונים בערוץ של פרלה דנוך, באתר יוטיוב
* אבי איצקוביץ', אני, מני והממטרה: פרלה דנוך, כוכבת "זוג מנצח VIP", מגלה הכל, באתר mynet‏ ראש העין, 28 במאי 2021
* בר שם אור, פרלה דנוך: "החלטתי לא לחכות ולכתוב לעצמי תפקידים", באתר ynet, 15 בספטמבר 2023
* שיר זיו, פרלה על בעלה מני ממטרה: "היו לי משברים מאוד קשים, ולא ממקום של קנאה", באתר ישראל היום, 9 בפברואר 2023
* שרה פני עוזרי, ‏"פתאום ארץ נהדרת הייתה אצלי בבית": פרלה דנוך כבר לא רק כוכבת רשת, בעיתון מקור ראשון, 11 במאי 2023
* יפעת הללי אברהם, ‏"אמא שלי עסוקה בלהסביר שהבת שלה לא בהיריון", באתר ‏מאקו‏, 11 במאי 2023
* בר שם-אור, פרלה דנוך: "החלטתי לא לחכות ולכתוב לעצמי תפקידים", פודקאסט "ברשת", ספטמבר 2023
הילמן אימפ, 1969
הילמן אימפ, 1965
הילמן אימפ - מנוע אחורי
הילמן אימפ - מנוע אחורי, וחלון אחורי נפתח
הילמן אימפ האסקי 1967
הילמן אימפ סנבים (קופה) 1969
הילמן אימפ סנבים (קופה)
**הילמן אימפ** (באנגלית: **Hillman Imp**; מכוּנה **שדון**) היא מכונית מיני בריטית שיוצרה בבריטניה על ידי "רוטאס" (Rootes) משנת 1963–1976. יוצרו כ-500,000 יחידות. בשנת 1964 נבחרה במקום השלישי למכונית השנה באירופה.
דגם ההילמן הסקי אשר יוצר בין השנים 1967–1979 בתצורת סטיישן, התבסס על דגם ה"הילמן אימפ".

מנועי מכונית הספורט **Ginetta G15** מתוצרת יצרנית מכוניות הספורט והמרוץ הבריטית **Ginetta Cars** (אנ') אשר יוצרו בין השנים 1968–1974 נלקחו מדגמי "הילמן אימפ" (ברישיון).

יצרנית הרכב "הילמן"
-------------------

הילמן נוסדה בשנת 1907, ליד קובנטרי, אנגליה. לפני 1907 החברה בנתה אופניים. חברת הילמן החדשה שנשלטה על ידי Rootes נרכשה על ידי האמבר ב -1928. האחים Rootes הגיעו לאחזקה של שישים אחוז של האמבר בשנת 1932, שליטה אשר נשמרה עד 1967, כאשר קרייזלר קנה את Rootes וקנה את ארבעים האחוזים של בעלי המניות בהאמבר. הסמל המסחרי המשיך לשמש תחת קרייזלר עד שנת 1976.

מתלי ה-"הילמן אימפ" הורכבו ברישיון בדגם המכונית החשמלית אנפילד 8000 שיוצרה בשנת 1973.

הרכבה
-----

* אוסטרליה
* קוסטה ריקה
* אירלנד
* מלזיה
* מלטה
* ניו זילנד
* הפיליפינים
* פורטוגל
* דרום אפריקה
* אורוגוואי
* ונצואלה

גרסאות
------

* 2 דלתות (חלון אחורי פתוח)
* 2 דלתות קופה
* 3 דלתות ואן (האסקי - הילמן)

מפרט טכני ומידות
----------------

* מנוע אחורי 875 סמ"ק, המפתח 34 כ"ס, ראש הגליל יצוק אלומיניום
* מנוע 998 סמ"ק
* הילוכים ידניים סינכרוניים - 4
* אורך הרכב - 3,581 מ"מ
* רוחב -1,524 מ"מ
* גובה - 1,385 מ"מ
* בסיס גלגלים - 2,082 מ"מ
* משקל 725 ק"ג
* הילמן אימפ התחרתה (בתכונות ובמחיר) ב-N.S.U פרינץ 1000, ובסימקה 1000

ראו גם
------

* הילמן ויזארד
* הילמן הסקי
* הילמן מינקס
* הילמן סופר מינקס
* הילמן הנטר

לקריאה נוספת
------------

* רובר P6 מכונית השנה 1964, הילמן אימפ במקום השלישי  מכונית השנה 1964 – רובר P6 - בולים - אספנות, אמנות
* הילמן אימפ  (5:00 דקות), יו-טיוב
* הילמן אימפ  (2:51 דקות), יו-טיוב
* מנוע הילמן אימפ 998 סמ"ק,(0:48), יו-טיוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הילמן אימפ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דגם "Ginetta G15" - מפרט carfolio.com/specifications
**מועדון הספורט מכבי ליטא** הוא אחד ממועדוני הספורט הרבים של מכבי בעולם. הוא הוקם ב- 19 בספטמבר 1920 בקובנה, וחדל להתקיים בתקופת השואה. הוא הוקם מחדש בשנת 1989 במהלך הפרסטרויקה ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית.

בין שתי מלחמות העולם
--------------------

מועדון הספורט מכבי ליטא פתח סניפים בכל הערים בהן התקיימו קהילות יהודיות גדולות, דוגמת וילנה, פוניבז', רוקישקיס, יורבורג, שְיַאוּלְיַאי, זאגר. 

בשנת 1926 פעלו בליטה 83 מועדוני ספורט של מכבי בהם כ-4,000 חברים שפעלו בענפי ספורט מגוונים ביניהם כדורגל, חתירה, שחמט, אופניים, סקי, אגרוף, הוקי, אתלטיקה, ריצה, קפיצה לגובה וקפיצה לרוחק.

קבוצת הכדורגל של מועדון מכבי קובנה שיחקה 12 עונות בליגה א' וזכתה במקום השלישי בשנת 1926, רוכב האופניים איסקאס אנוליקאס ייצג את ליטא באולימפיאדות 1924 ו -1928, שחקני השחמט אלכסנדרס מאכט ואיסקאס ויסטנקיס ייצגו את ליטא באולימפיאדות שחמט, אולגה גורביצ'יטה זכתה במקום ראשון  באליפות העולם במכביה שנערכה בפראג בשנת 1933. בסך הכל תמך המועדון ב-21 קבוצות שונות. הוא השתתף במשחקי המכביה בשנים 1932 ו-1935.

התקופה הפוסט-סובייטית
---------------------

פחות מחודש לאחר הקמתו מחדש של הוועד האולימפי הלאומי של ליטא, הוקם מחדש מועדון מכבי ב-8 בינואר 1989 (יושב ראש סמיונאס פינקלשטיינאס) עם סניפים בקובנה, שאוולי וקלייפדה. 

ב-1990 היו במועדון כ- 500 ובשנת 2000 כ-200 חברים. המועדון שלח משלחת בת 25 חברים למשחקי המכביה של 1989,  שם הם התחרו תחת דגל ליטא. המתאבק גריגוריוס צ'אז'ינריס זכה במדחיית כסף, אמן השחמט אדוארדאס רוזנטליס זכה במדליית ארד, ונבחרת הקטרגל זכתה במקום החמישי.המועדון הקים קבוצת כדורגל משלו, מכבי וילנה, שזכתה בליגה השנייה בשנת 1991 ובמקום השישי בליגה א' בעונת 1991/92. היא גם זכתה בגביע הכדורגל הליטאי בשנת 1992 והדיחה את האלופה FK ז'לגיריס וילנה. בעונה שלאחר מכן היא נודעה בשם FK Neris Vilnius.

נכון לשנת 2014 השתתף המועדון ב-7 משחקי מכביה וב- 5 משחקי מכבי אירופיים וזכה ב- 11 מדליות זהב, 20 מדליות כסף ו-14 מדליות ארד. 

בשנת 2014, המועדון תמך בתשעה ענפי ספורט (כדורגל, שחמט, כדורסל, טניס שולחן, טניס, שחייה, בדמינטון, היאבקות, קליעה והתעמלות אומנותית).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rokiskis, Lithuania (Pages 236 -256), www.jewishgen.org
2. ↑  Jurbarkas, Lithuania (Pages 351-357 ), www.jewishgen.org

יהדות ליטא
**ברקון ביקונס** (באנגלית: **Brecon Beacons**; בוולשית: **Bannau Brycheiniog**) הוא פארק לאומי ואזור הררי בדרום-מזרח ויילס.

אזור הברקון ביקונס ("פסגות ברקון") נקרא על שם ממלכת ברכיניוג ששלטה באזור בימי הביניים המוקדמים (קרויה על שם מלכה הראשון בריכן), ועל שמה גם העיירה ברקון (הטיה אנגלית של בריכניוג) והמחוז ההיסטורי ברקונשייר. האזור מאופיין בהתיישבות מועטה יחסית ושטחים הרריים, הוא כולל מספר פסגות גבוהות בהן פן אי ואן, הפסגה הגבוהה ביותר בדרום ויילס. תנאי השטח המאתגרים והאוכלוסייה המועטה, הפכו את הביקונס לאזור טיולים מוכר, בנוסף הוא משמש את הצבא הבריטי לאימוני שטח וניווטים ובין היתר משמש לאימוני ה-SAS.

הפארק הלאומי ברקון ביקונס
-------------------------

הפארק הלאומי ברקון ביקונס נוסד בשנת 1957, השלישי והאחרון להיווסד בוויילס (אחרי סנודוניה וחופי פמברוקשייר). הוא משתרע על שטח של 1,344 קמ"ר ומצוי בין חלקו הדרומי של מחוז פוויס, חלקו הצפון-מערבי של מונמות'שייר והצד המזרחי של מחוז קמרת'נשייר. האזור כולל מספר מאפיינים גאוגרפיים, בהם עמק האסק (Usk) ונהר האסק, ממזרח לו ההרים השחורים וממערב לו הפסגות המרכזיות של הברקון ביקונס, כולל פן אי ואן שהיא הפסגה הגבוהה ביותר בדום ויילס, ובחלק המערבי של האזור מצוי ההר השחור.

הפארק מנהול על ידי ראשות הפארק הלאומי ברקון ביקונס השוכנת בעיירה ברקון בחלקו הצפוני של הפארק, ולה סמכויות רבות בניהול שטחי הפארק, שימור, וניהול פעילויות לתיירים ומטיילים בשטחיו. מלבד ברקון, מספר עיירות שוכנות בשטחי הפארק בהן היי-און-וואי בפינה הצפון-מזרחית שלו, פונטיפול ואברגווני הגובלות בחלקו הדרום-מערבי, ול'אנדיילו הגובלת בקצה המזרחי.

אתרים מרכזיים
-------------

* מפל סגווד אר איירהמפל סגווד אר איירה
* חורשת טף פכאןחורשת טף פכאן
* רכס ההרים השחוריםרכס ההרים השחורים
* מאגר פנטוויןמאגר פנטווין
* פסגת פן אי ואן ומאחוריה פסגת קורן ד'יפסגת פן אי ואן ומאחוריה פסגת קורן ד'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברקון ביקונס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברקון ביקונס (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של ברקון ביקונס (בולשית)
* ברקון ביקונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ברקון ביקונס, ברשת החברתית פייסבוק

* ברקון ביקונס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ברקון ביקונס, ברשת החברתית אינסטגרם

* ברקון ביקונס, סרטונים בערוץ היוטיוב

| הפארקים הלאומיים של הממלכה המאוחדת |
| --- |
| אנגליה | אזור הפסגות (1951) • אזור האגמים (1951) • דארטמור (1951) • צפון יורק מורס (1952) • יורקשייר דיילס (1954) • אקסמור (1954) • נורת'מברלנד (1956) • הברודס (1988) • ניו פורסט (2005) • הדאונס הדרומיים (2010) | מפת הפארקים ואזורי היופי יוצא הדופן |
| ויילס | סנודוניה (1951) • חופי פמברוקשייר (1952) • ברקון ביקונס (1957) |
| סקוטלנד | לוך לומונד והטרוסכס (2002) • קרנגורמס (2003) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282514905171
* GND: 4646058-5
* LCCN: sh85016706
* VIAF: 240545989
* WorldCat: lccn-no2004102435

 |
**כולכית** (שם מדעי: *Culex*) הוא סוג במשפחת הכולכיתיים. סוג זה כולל את שני מיני הכולכיתיים הנפוצים ביותר בישראל.

מחזור ההתפתחות
--------------

נקבת היתוש מטילה על פני מים עומדים, בעיקר במקומות רדודים ועשירים בצמחיית גדות, גוש ביצים דמוי רפסודה שחורה, המונה כ-200 ביצים. גוש זה, שגודלו 7–8 מ"מ, צף על פני המים הודות לשלפוחיות אוויר הקבועות משני צדדיו. נקבת כולכית חד פסית מעדיפה להטיל ביצים במים נקיים, כמי מעיינות ובריכות דגים, לשם הטלת ביציה. הכולכית המצויה הטרדנית חיה בסביבת מים עומדים ומרופשים ומבכרת לדגור באפלה, במים מזוהמים המלאים רקב. לפיכך, מטילה נקבת הכולכית המצויה הטרדנית ביצים במים עשירים בחומר אורגני, בעיקר במי שופכין. הביצים בוקעות תוך 2–3 ימים בטמפרטורה בין 24–28 מעלות צלזיוס. הזחלים המתפתחים במים, זקוקים לאוויר אטמוספירי, אותו הם קולטים דרך פתחי נשימה הנמצאים בקצה הטרכיאה - צינור נשימה מוארך, שבקצה בטנם ואותו הם מבליטים אל מחוץ לפני המים. הם ניזונים מן הרקבובית שבמים, אותה הם גורפים אל פיהם בעזרת מברשות נוציות שסביב פיהם. הזחלים עוברים 4 דרגות התפתחות עד הגיעם לדרגת הגולם. משך התפתחות הזחל בתנאים אופטימליים הוא 6–8 ימים. הגולם פעיל, אך אינו אוכל. הוא צולל מטה כשמנוחת המים מופרעת לפתע וחי במים 1–3 ימים נוספים עד שעובר לדרגת יתוש מכונף.

מחיה
----

זחלים של כולכית. הזחלים המתפתחים במים, זקוקים לאוויר אטמוספירי, אותו הם קולטים דרך פתחי נשימה הנמצאים בקצה בטנם, אותה הם מבליטים אל מחוץ לפני המים. הם ניזונים מן הרקבובית שבמים, אותה הם גורפים אל פיהם בעזרת "מברשות נוציות" שסביב פיהם.
היתוש הבוגר חי מחוץ למים. הזכר ניזון ממוהל צמחים כמו צוף פרחים והנקבה תרה אחר ארוחת דם הדרושה להתפתחות הביצים בגופה. לצורך זה, יש לה חדק ובו איברי קידוח היוצרים צינור יניקה. בשעת העקיצה מזריקה הנקבה לתוך דמו של הנעקץ נוזל המונע את קרישת דמו ומקל על יניקתו. הנקבה היא אוטוגנית ומסוגלת להטיל ביצים פוריות, גם מבלי להזדקק לארוחת דם, אך, אז מספר הביצים ברפסודה קטן יותר. ארוחת הדם דרושה רק כדי לספק חומרי מזון להבשלת הביצים, אבל משום שזחלי הכולכית המצויה הטרדנית מסוגלים לנצל את מזונם בצורה יעילה יותר יחסית למינים אחרים, הם פוטרים את הנקבה הבוגרת מן הצורך לאכול ארוחת דם לפני הטלת ביציה. הכולכית המצויה הטרדנית מסוגלת בתנאים אופטימליים להטיל כ-6 רפסודות ביצים בחודש ולהאריך ימים 3–4 חודשים לערך. תצפיות הראו שטווח מעופה יכול להגיע ל-22 ק"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כולכית** בוויקישיתוף
* כולכית, באתר ITIS (באנגלית)
* כולכית, באתר NCBI (באנגלית)
* כולכית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* כולכית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* כולכית, באתר GBIF (באנגלית)
**מארק אלן** (באנגלית: **Mark Allen**; נולד ב-22 בפברואר 1986) הוא שחקן סנוקר מקצועני צפון אירי. נכון למרץ 2024, מדורג במקום השלישי בעולם.

קריירה
------

בשנת 2003 זכה אלן בתחרות הראשונה שלו, אליפות צפון אירלנד בסנוקר לחובבים. בשנת 2004 זכה אלן באליפות אירופה בסנוקר לחובבים ובאליפות העולם בסנוקר לחובבים. שנה לאחר מכן נכנס לסבב הסנוקר המקצועני העולמי. הוא הגיע לרשימת 16 המדורגים הראשונים בעולם תוך שלוש עונות בלבד.

למרות כישרונו והעובדה שנמצא באופן קבוע במקומות גבוהים בדירוג העולמי, ניצח אלן רק בשנת 2009 את תחרות המקצוענית הראשונה שלו, כשזכה בטורניר ג'יאנגסו קלאסיק.

כעבור שלוש שנים נוספות הצליח לבסוף אלן לזכות בתואר הדירוג הראשון שלו, כשהביס בגמר הטורניר העולמי הפתוח (World Open) לשנת 2012 את סטיבן לי מאנגליה בתוצאה 1–10.

בשנת 2018 זכה אלן בטורניר המאסטרס, לאחר שניצח בגמר את קיירן וילסון מאנגליה בתוצאה 7–10.

בשנת 2022 זכה אלן באליפות בריטניה, לאחר שניצח בגמר את דינג ג'ונווי בתוצאה 7–10.

הישגים
------

עד כה זכה אלן ב-11 תוארי דירוג, חמישה תוארי דירוג מינוריים, ארבעה תארים ללא דירוג, ובתואר אחד קבוצתי, בהם זכייה בטורניר המאסטרס בשנת 2018, וזכייה באליפות בריטניה בשנת 2022.

בשנת 2023 הגיע לדירוג השיא שלו, כשהגיע למקום השלישי בדירוג העולמי.

כמו כן, ביצע 616 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, וכן השלים שלושה רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות.

רווחיו של אלן מענף הסנוקר עומדים על מעל 4 מיליון פאונד.

סגנון משחק
----------

אף על פי שהוא ימני באופן טבעי, משחק אלן עם יד שמאל, אך כשהוא משתמש במקל העזר, הוא מחליף לידו הימנית.

בשל סגנון משחקו המהיר וההתקפי, מכונה אלן "האקדח" (The Pistol). בשנת 2022 שינה אלן את סגנון משחקו למשחק סבלני ויעיל יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק אלן** בוויקישיתוף
* מארק אלן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מארק אלן, באתר ה-WST
**ל'אטאלנט** (בצרפתית: **L'atalante**) הוא סרט צרפתי משנת 1934 שביים ז'אן ויגו, בכיכובם של ז'אן דסטה, דיטה פארלו, ומישל סימון.

תקציר העלילה
------------

הסרט מתחקה אחר קורותיו של ז'אן, הקפטן של הדוברה ל'אטאלנט ואשתו החדשה, ג'וליט (דיטה פארלו). הם נישאים לאחר שבקושי הכירו זה את זה, בעיירה הפרובינציאלית של ג'וליט. הסצנה של צעדתם מהחתונה לסירתו של ז'אן מצולם בסגנון מקוטע והוא מבשרו של הגל החדש של הסרטים הצרפתיים. הם יוצאים לטיול לפריז, מסע המשמש הן להובלת מטען והן כירח הדבש שלהם. מתח ניצת בקרב הצוות, אשר אינם רגילים להימצאותה של אישה על הספינה. רוב הקונפליקט נובע מז'אן שמתעוררת בו קנאה זועמת, הוא מנפץ צלחות, ומרים עוגן כל אימת שמזדמן, לאחר שהוא מגלה את ג'וליט ועמיתו ז'ול (מישל סימון) משוחחים בתאו של ז'ול.

כשהם מגיעים לפריז הולכים ז'אן וג'וליט למועדון מוזיקה. שם הם פוגשים ברוכל המפלרטט עם ג'וליט, דבר המוביל לריב עם ז'אן. ג'וליט שלא אוהבת את חיי הספינה ונמשכת לאורותיה של פריז, בורחת עם הרוכל. זאן שננטש מאחור זועם, מותיר אותה מאחור ואחר כך הוא שב לאחר שהחליט לחפש אותה.

ההערכה לסרט
-----------

הסרט קיבל שבחים בשל סגנונו הריאליסטי-פואטי החוזה את הנולד, אולם הוא גם כלל קטעים סוריאליסטים מפתיעים, כמו התמונה הכפולה של מישל סימון בקטע ההיאבקות והסצנה שבה ז'אן קופץ לנהר. כפי שצוין הסרט חביב על יוצרים בני הגל החדש בקולנוע הצרפתי, שסרטיהם מכילים רמיזות רבות לעבודותיו של ז'אן ויגו.

המפיצים המקוריים של הסרט צמצמו את משכו בניסיון לעשותו פופולרי יותר והוסיפו לשם הסרט את הכותר Le Chaland Qui Passe, שם שיר בן התקופה, שאף הוכנס לתוך הסרט.

ל'אטאלנט נבחר לסרט העשירי בטיבו בכל הזמנים במשאל של Sight & Sound משנת 1962 ולמקום השישי ב-1992.

הצילום שקצר את ההלל היה של בוריס קאופמן, מאוחר יותר הוא הפליג לצלם סרטים גדולים בהוליווד כמו חופי הכרך. אף על פי כן, הוא תיאר את עבודתו עם ויגו כ"גן עדן קולנועי".

לקריאה נוספת
------------

* דני מוג'ה, **אהבנו כל כך – 100 סרטי מופת**, מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, הערך "ל'אטאלנט", עמ' 26–28

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ל'אטאלנט** בוויקישיתוף

* "ל'אטאלנט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ל'אטאלנט", באתר נטפליקס
* "ל'אטאלנט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ל'אטאלנט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ל'אטאלנט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000319701

 |
**גביע אליפות ה-NBA על שם לארי אובריאן** (באנגלית: **Larry O'Brien Championship Trophy**) הוא גביע ספורט המוענק לקבוצה הזוכה באליפות ליגת ה-NBA.

היסטוריה
--------

הגביע נקרא על שם לארי אובריאן שהיה הקומישינר של הליגה בשנים 1975–1983, והוא מוענק מיד בתום סדרת הגמר של ה-NBA. הגביע בתצורתו הנוכחית, מוענק משנת 1977 ומחליף את הגביע הקודם שהיה בעל עיצוב שונה.

שמו של הגביע הוחלף ב-1984, לאחר שקודם לכן, בשתי תצורותיו, נקרא על שם וולטר בראון, אחד ממייסדי ה-NBA, ובעליה הראשונים של קבוצת בוסטון סלטיקס. 

הגביע שוקל כשישה וחצי קילוגרם ועשוי מסגסוגת המכילה ברובה כסף ונחושת. הגביע מצופה זהב 24 קרט, שוויו מוערך בכ-13,500 דולר שהם שוום לכ-45,989.44 ש"ח, גובהו כ-60 ס"מ והוא נראה כמו כדורסל הנכנס לרשת, הכדורסל עצמו הוא בגודל של כדור NBA תקני.

גביע חדש מיוצר כל שנה ואלופת הליגה זוכה להחזיק בו לצמיתות, כשעל הגביע המוענק לה נחרטים השנה ושם הקבוצה.

ראו גם
------

* רשימת הזוכות באליפות ה-NBA
* גמר ה-NBA

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גביע לארי אובריאן** בוויקישיתוף
* The trophies, *St. Petersburg Times*

| פרסי ליגת ה-NBA |
| --- |
| גביע האליפות | גביע לארי אובריאן |
| פרסים אישיים | MVP של העונה הסדירה • MVP של סדרת הגמר • MVP של סדרות הגמרים האזוריים • שחקן ההגנה של העונה • השחקן השישי של העונה • השחקן המשתפר של העונה • רוקי השנה • MVP של משחק האולסטאר • שחקן הקלאץ' של העונה • מאמן השנה • מנהל השנה |
| פרסים חברתיים | פרס האזרחות • פרס הספורטיביות • פרס השחקן הקבוצתי • פרס עזרה לקהילה • פרס לצדק חברתי |
| חמישיות העונה | חמישיית העונה • חמישיית ההגנה של העונה • חמישיית הרוקיז של העונה |
| הנצחות | קבוצת השנה ה-75 • קבוצת השנה ה-50 • קבוצת השנה ה-35 • קבוצת השנה ה-25 • פרס מפעל חיים |
איליה שרייבמן (משמאל) ורומן בוכנסקי (1910 - 1940) חברו לנבחרת השליחים באולימפיאדת ברלין
**לייזר איליה לאון שרייבמן** (בפולנית: **Lejzor Ilja Szrajbman**;‏ 25 באפריל 1907–1943) היה שחיין ושחקן כדורמים פולני-יהודי, אלוף פולין שייצג את ארצו באליפות אירופה (מגדבורג 1934) ובאולימפיאדה (ברלין 1936). בעל 5 מדליות מהמכביה. נספה בשואה.

קורות חיים
----------

שרייבמן נולד בוורשה. אחיו הצעיר ג. שרייבמן אף הוא היה שחיין מצטיין, אלוף ושיאן פולין ואלוף המכביה השנייה. הוא שירת בצבא פולין בחיל תותחנים בלודמיר שבווהלין במסגרת גדוד 9. הוא ייצג בשחייה את האקדמיה היהודית לספורט עד שנת 1933, ואחר כך את קבוצת לגיה ורשה.

באליפויות פולין בשחייה שנערכו בשנים 1930, 1931 ו-1932 זכה שרייבמן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.

בשנת 1932 השתתף במכביה הראשונה שנערכה בישראל וזכה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.6 דקות, אחרי פבל שטיינר מצ'כוסלובקיה (1:00.8 דקות). מדליות ארד, במשחה שליחים 3x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.7 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (3:47.6 דקות) וארצות הברית (3:52.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר מעורב בתוצאה של 12:23.0 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (11:22.0 דקות) ואוסטריה (11:50.0 דקות).

באליפות פולין שנערכה בשנת 1934 זכה שרייבמן ב-5 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי, במשחה ל-1500 מטר חופשי ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב.

הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 אך ללא הצלחה.

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שרייבמן ב-2 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.2 דקות, אחרי ד"ר פבל שטיינר (1:02.6 דקות) ואלפרד נקש מצרפת (1:03.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי, אחרי פרנטישק גטרויר מצ'כוסלובקיה שקבע שיא מכביה חדש של 5:18.0 דקות וג'ורג' שיינברג מארצות הברית.

### אלוף פולין

באליפות פולין שנערכה בשנת 1935 זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5.29 דקות.

באולימפיאדת ברלין (1936) השתתף שרייבמן במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, אך הרביעייה הפולנית פסלה.

באליפות פולין שנערכה בשנת 1938 זכה שרייבמן במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.

לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצע לשרייבמן לצלם את הגרסה הפולנית של טרזן בהפקת התסריטאי והבמאי הפולני יוליוש גרדן (1901–1944) (אנ').

### מותו

נסיבות מותו של שרייבמן בשנת 1943 אינן ברורות. ישנם מקורות הטוענים שהוא מת בגטו ורשה. לפי מקורות אחרים, הוא נרצח במחנה הריכוז מיידנק וזו הטענה המקובלת בנוגע למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איליה שרייבמן** בוויקישיתוף

* איליה שרייבמן, באתר olympedia.org
* בגולה, דואר היום, 18 ביולי 1935
* בעולם, דואר היום, 20 בספטמבר 1935

הערות שוליים
------------

1. ↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
2. ↑  טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965
3. ↑  הישגי המכביה השנייה (סכום שלישי), דואר היום, 17 במאי 1935
4. ↑  התחרויות הימיות במכביה השניה בחיפה, דואר היום, 11 באפריל 1935
5. ↑  סיום המכביה בחיפה, דואר היום, 12 באפריל 1935
6. ↑  בגולה, דואר היום, 18 באוגוסט 1935
**בית העלמין דבלינג** (בגרמנית: **Döblinger Friedhof**) נמצא ברובע ה-19 של וינה.

תולדות האתר
-----------

בית העלמין בדבלינג היה קיים עוד במאה ה-18. לאור מצוקת מקום, בשנת 1880 הוחלט על הקמת בית העלמין במיקום חדש. בהתאם לתכנון המקורי היעד היה כ-30 אלף מקומות ובית העלמין נפתח ב-10 ביוני 1885.

בית העלמין היה פתוח לכל הדתות. החלקה היהודית נפתחה ב-1888 וחלקה מוסלמית נפתחה בשנת 1894 והיא הייתה מיועדת לחיילים של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית מבוסניה.

בתחילת המאה ה-20 שטח בית העלמין הוגדל ופיתוח זה כלל גם הגדלת של החלקה היהודית. בשנת 1917 המקום בבית העלמין נגמר. רק בשנת 1920, בעקבות שחרור מקומות פנויים בחלקה המוסלמית, קבורה במקום חודשה לכמה שנים.

בין האנשים הנטמנים במקום נמנים: בנימין זאב הרצל (עד להעברת גופתו לירושלים בשנת 1949), לורנץ בהלר, אוטו סקורצני, לודוויג מינקוס, וילהלם מיקלס.

במקום קיים חדר מתים וניתן לקיים טקס שריפת גווייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית העלמין דבלינג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית העלמין דבלינג

(הקישור אינו פעיל, 27 בנובמבר 2021)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באמצעי סימון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו גיר (פירושונים).
גירים צבעוניים
**גיר** הוא חומר המשמש לשם סימון על משטחים קשים, מכיוון שהוא מתפורר בקלות ומותיר חלקיקים הנצמדים באופן רופף למשטח. בדרך כלל הוא עשוי מקירטון או מגבס.

שימושים
-------

אמן ציורי גיר מצייר על מדרכה
לוח וגיר המשמשים את המורה בכיתת הלימוד.
בעבר הגיר היה האמצעי העיקרי לרישום על גבי לוח, בין השאר לצורך הוראה במסגרת מוסדות לימוד. עם זאת, כיום הלוחות המיועדים לגיר (בלקבורד) הולכים ויוצאים משימוש, ומוחלפים בלוחות לבנים למצבעים (טושים), משום שחלקיקי האבק שנפלטים מהגיר בעת כתיבה או מחיקה נישאים באוויר, ועלולים לחדור למערכת הנשימה ולגרום לזיהום או למחלות נשימה ואלרגיות.

הגיר משמש גם עבור אמני ציור בגיר, למשל ברישומים וציורים על גבי מדרכות רחוב. ציור בגיר על מדרכות הוא אמצעי שעשוע לילדים בשעות הפנאי. כמו כן הגיר משמש ילדים המשחקים קלאס לציור לוח המשחק. בדרך כלל גירים ללוח דקים יותר מגירים למדרכות.

חומרים
------

גיר ללוח, המסופק בדרך כלל בגלילים באורך 10 ס"מ, אינו עשוי מסלע הגיר, אלא מגבס- סידן גופרתי, שנוסחתו (s)**CaSO4**. זהו בדיוק אותו החומר הקרוי אנהידריט.

סלעי גיר (אבן גיר) מורכבים ממינרל הקלציט, סוג של סידן פחמתי, שנוסחתו (s)**CaCO3**.

גיר הסימון המשמש בתפירה עשוי ממגנזיום צורן חמצני (מגנזיום סיליקטי). גם חומר זה מצוי בשתי צורות, צורתו השנייה היא טלק.

הגיר הבסיסי לבן. באמצעות תוספת של חומרים שונים לגיר ניתן לייצר גירים צבעוניים.

ראו גם
------

* ציורי מדרכות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיר** בוויקישיתוף

| כלי כתיבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גיר • דיו • טוש • טיפקס • מדגש • מחברת • מחדד • מחק • עיפרון • עט • ציפורן \* קולמוס • קלמר • קסת דיו • נייר פחם • רייספדר • רפידוגרף |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4179982-3

 |
**ג'ון היגינס** (באנגלית: **John Higgins**; נולד ב-18 במאי 1975) הוא שחקן סנוקר מקצועני סקוטי. היגינס זכה ארבע פעמים באליפות העולם בסנוקר, ודורג במקום הראשון בעולם במשך ארבע עונות. נכון לאפריל 2024, היגינס מדורג במקום ה-13 בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי.

ביוגרפיה
--------

את הקריירה המקצוענית שלו החל היגינס בשנת 1992, וכבר בצעירותו נחשב לכישרון גדול. הפריצה הגדולה של היגינס הגיעה בשנת 1998, בה זכה באליפות העולם ובאליפות בריטניה הראשונות שלו.

עד כה זכה היגינס ב-57 תארים מקצועניים (31 תוארי דירוג, 3 תוארי דירוג מינוריים, 21 תארים ללא דירוג, ו-3 תארים קבוצתיים), בהם ארבע זכיות באליפות העולם בסנוקר בשנים 1998, 2007, 2009, ו-2011, שלוש זכיות באליפות בריטניה בשנים 1998, 2000 ו-2010, ושתי זכיות בטורניר המאסטרס בשנים 1999 ו-2006.

היגינס דורג במקום הראשון בעולם במשך ארבע עונות: 1998/1999, 1999/2000, 2007/2008 ו-2010/2011.

היגינס נחשב לאחד משחקני הסנוקר הטובים והמצליחים ביותר בכל הזמנים. במהלך הקריירה ביצע 993 רצפים רשמיים של מאה נקודות ומעלה, שני בכל הזמנים בלבד לרוני או'סאליבן, וצלח 13 רצפים מקסימליים רשמיים של 147 נקודות, שני בלבד בכל הזמנים לרוני או'סאליבן גם כן. כמו כן, היגינס הוא שחקן הסנוקר המבוגר ביותר בכל הזמנים שביצע רצף מקסימלי רשמי של 147 נקודות (גיל 48 ו-268 ימים. נגד פאן ז'נגי בטורניר הצ'מפיונשיפ ליג 2024). עד כה הרוויח היגינס למעלה מ-9 מיליון פאונד במהלך הקריירה, שני בלבד בשיא כספי הזכייה גם כן לאחר רוני או'סאליבן.

בשנת 2008 זכה היגינס באות הכבוד כחבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE).

בשנת 2010 היה מעורב היגינס בתקרית בה הואשם בניסיון למכירת משחקים. עיתונאים בריטים העמידו פני אנשי עסקים המעורבים בעולם הסנוקר וקבעו עימו ועם אמרגנו פגישה בבית מלון בקייב, אוקראינה. הפגישה צולמה במצלמה נסתרת במהלכה היגינס התחייב להפסיד ארבעה משחקונים בארבעה טורנירים שונים בתמורה לסכום של 300,000 פאונד. בהמשך, פורסם הסרטון שתיעד את הפגישה, בעקבותיו היגינס הושעה מיידית מהסבב המקצועני ואמרגנו התפטר. היגינס טען שנענה בחיוב לבקשה מתוך פחד מכיוון שהיה בטוח שמדובר באנשים מהמאפיה הרוסית. למרות טענותיו, הורשע והושעה מסבב הסנוקר המקצועני לחצי שנה ונקנס ב-75,000 פאונד.

היגינס נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא אוהד מסור של קבוצת הכדורגל סלטיק, ומגיע באופן קבוע למשחקיה של הקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון היגינס** בוויקישיתוף
* ג'ון היגינס, באתר ה-WST
* אתר למנויים בלבד אמיר ענבר, ג'ון היגינס חוזר לנצח את יריביו, ואת הגיל, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2016
**אלכסנדר דום** (בהולנדית: **Alexander Doom**; נולד ב-25 באפריל 1997) הוא אתלט בלגי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם (בודפשט 2023), פעמיים ברציפות אלוף העולם באולם (בלגרד 2022 וגלאזגו 2024), סגן אלוף אירופה (מינכן 2022) ואלוף אירופה באולם (איסטנבול 2023) בריצת שליחים 4x400 מטר, ואלוף עולם באולם (גלאזגו 2024) בריצת 400 מטר.

ביוגרפיה
--------

דום נולד ברוסלרה שבבלגיה.

### 2013

#### אלוף הפסטיבל האולימפי לנוער בריצת 400 מטר

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך ביולי באוטרכט שבהולנד זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.93 שניות.

### 2021

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ בטורון שבפולין סיים במקום רביעי יחד עם ז'ונתן בורלה, דילן בורלה וקווין בורלה בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:06.96 דקות, ובמקום 20 בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.18 שניות.

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום רביעי יחד עם ז'ונתן סקור, דילן בורלה וקווין בורלה בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא בלגיה חדש של 2:57.88 דקות.

### 2022

#### אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה זכה במדליית זהב יחד עם ז'וליאן וטרין, ז'ונתן סקור וקווין בורלה בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:06.52 דקות, לפני ספרד (3:06.82 דקות) והולנד (3:06.90 דקות).

#### מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכה במדליית ארד יחד עם ז'וליאן וטרין, ז'ונתן סקור וקווין בורלה בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:58.72 דקות, אחרי ארצות הברית (2:56.17 דקות) וג'מייקה (2:58.58 דקות). בריצת 400 מטר סיים במקום 19 בתוצאה של 45.80 שניות.

#### סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה זכה במדליית כסף יחד עם ז'וליאן וטרין, קווין בורלה ודילן בורלה בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 2:59.49 דקות, אחרי הממלכה המאוחדת (2:59.35 דקות) ולפני צרפת (2:59.64 דקות). בריצת 400 מטר סיים במקום 13 בתוצאה של 45.77 שניות.

### 2023

#### אלוף אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה זכה במדליית זהב יחד עם דילן בורלה, קווין בורלה וז'וליאן וטרין בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:05.83 דקות, לפני צרפת (3:06.52 דקות) והולנד (3:06.59 דקות). בריצת 400 מטר סיים במקום שישי, לאחר שלא התייצב לריצת הגמר.

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום תשיעי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:00.33 דקות, ובמקום 18 בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.57 שניות, לאחר שבשלב המוקדמות קבע שיא אישי חדש של 44.92 שניות.

### 2024

#### אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכה בשתי מדליות זהב: בריצת 400 מטר בשיא בלגיה חדש של 45.25 שניות, לפני קרסטן ורהולם (45.34 שניות) ורשין מקדונלד מג'מייקה (45.65 שניות), ובריצת שליחים 4x400 מטר יחד עם ז'ונתן סקור, דילן בורלה וכריסטיאן איגואסל בתוצאה של 3:02.54 דקות, לפני ארצות הברית (3:02.60 דקות) והולנד (3:04.25 דקות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 400 מטר: 44.92 שניות (2023)

### אולם

* ריצת 400 מטר: 45.25 שניות (2024), **שיא בלגיה**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר דום** בוויקישיתוף

* אלכסנדר דום, באתר olympedia.org
* אלכסנדר דום, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* אלכסנדר דום, באתר ליגת היהלום

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14548983

 |
**אנפה נמרית חשופת-גרון** (שם מדעי: ***Tigrisoma mexicanum***) היא מין של אנפה מהסוג אנפה נמרית, השוכנת בטבע בדרומה של אמריקה הצפונית ולאורך אמריקה המרכזית בין טקסס ומקסיקו ודרומה עד לצפון קולומביה, שבאמריקה הדרומית.

תיאור
-----

אנפה זו קטנה יחסית באורך של 80 ס"מ ומשקל ממוצע של 1,200 גרם. הזכרים מעט יותר גדולים מהנקבות אך דומים להן במראה הכללי. האנפה בעלת נוצות אפורות מסורטטות בלבן לאורך הצד ותחתית הגוף וכן הכנפיים. החזה חשוף מנוצות, כשמה של האנפה. צבע החזה החשוף ירוק-צהבהב מוקף בפסים עבים לבנים ומצידיהם פס שחור, העובר לאורך צידי הגוף עד מתחת לעיניים. ראש האנפה אפור מאחור עם עורף וכיפה שחורים ואזור עיניים ולחיים צהוב בולט. גם העיניים צהובות. המקור דק ואפור והסנטר והצוואר תחתיו צהובים. לאנפה זו גרון רחב יחסית וקצר, המזכיר מעט מראה שקנאי.

אנפה זו חיה לאורך גדות אגמים ונהרות טרופיים או סובטרופיים ולעיתים גם סמוך לחופים או בביצות מנגרובים. היא מצויה בבתי גידול פתוחים יותר משאר בני סוגה, ובהם היא מחפשת טרף איטי כמו דגים, חרקים, רכיכות ודו-חיים אותם היא צדה ובולעת במהירות.

האנפה חיה ביחידות או בזוגות ולא יוצרת להקות גדולות. הנקבה מקננת בקן על עץ, בו היא מטילה 2 עד 3 ביצים בעלות גוון ירקרק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפה נמרית חשופת-גרון** בוויקישיתוף
* אנפה נמרית חשופת-גרון, באתר ITIS (באנגלית)
* אנפה נמרית חשופת-גרון, באתר NCBI (באנגלית)
* אנפה נמרית חשופת-גרון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אנפה נמרית חשופת-גרון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אנפה נמרית חשופת-גרון, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* אנפה נמרית חשופת-גרון, באתר GBIF (באנגלית)

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפה נמרית חשופת-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**בן־ציון צוקרמן** (1890 – 1944) היה צייר יהודי ליטאי שנספה בתקופת השואה.

קורות חיים
----------

צוקרמן נולד ליד וילנה שבליטא, בה חי ופעל. הוא למד בבית הספר לאמנות בווילנה, אחר כך נסע לפריז ולמד שם באקדמיה לאמנויות יפות (École des Beaux-Arts). ב-1913 הציג תערוכת יחיד ראשונה בפריז. הוא צייר טיפוסים יהודיים מחיי הרובע היהודי הווילנאי, חצר בית הכנסת ורחובות הרובע עם חיי המסחר בהם

בתקופת מלחמת העולם הראשונה התגורר במוסקבה. אחרי המלחמה שב לווילנה וכעבור שנים אחדות, ב-1923, הגיע לארץ ישראל ופעל בה עד 1927. במהלך שנים אלו הציג תערוכה מיצירותיו בירושלים העתיקה. לאחר מכן שב לאירופה והמשיך לצייר בה, בעיקר נופי טבע ונופים עירוניים, אך ניכרה השפעת שהותו בארץ ישראל, בסצנות אוריינטליות שצייר. עד פרוץ מלחמת העולם השנייה הרבה צוקרמן להציג בעיקר בערים בעלות קהל יהודי כמו וילנה, ורשה, לבוב וקרקוב.

צוקרמן נמלט מאימת הנאצים ונפטר בסמרקנד באוזבקיסטן שבברית המועצות ב-1944.

לקריאה נוספת
------------

* תערוכת האמן בן ציון צוקרמן במגדל דוד, ירושלים: חברת למען ירושלם, תשרי תרפ"ה (קטלוג תערוכה)

קישורים חיצוניים
----------------

* **קינסטלערישער אלף בית** (מיידיש: אלף-בית אמנותי), וילנה: ב"א קלעצקין, תר"פ/1920
* ציור של צוקרמן, בית הכנסת אבוהב בצפת, באתר בית המכירות סותבי'ס (באנגלית)
* המרפסת, ציור של בית ירושלמי, בצבעי מים, ופרטים נוספים על האמן, באתר בית לוחמי הגטאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביקורת על ציוריו אלו, ראו: ה. ייבין, הקדמה לספרו של חייקל לונסקי, **מהגיטו הווילנאי**, וילנה תרפ"א.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007515369805171
* ULAN: 500483967
* VIAF: 53151776782918011520
* WorldCat: viaf-53151776782918011520

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"בן-ציון צוקרמן"**.
**יעקב מסנבלום** (בליטאית: **Jokūbas Mesenbliumas**‏; ביידיש: **יעקב מעסענבליום**; בצרפתית: **Jacques Missene**; ‏15 באפריל 1894, וילנה, ליטא הרוסית – 8 ביוני 1933, קובנה, הרפובליקה הליטאית הראשונה) היה צייר, גרפיקאי ופדגוג יהודי-ליטאי.

קורות חיים
----------

יעקב בן חיים מסנבלום נולד בשנת 1894 בעיר וילנה, בירת פלך וילנה (אנ') באימפריה הרוסית (כיום בירתה של הרפובליקה הליטאית השנייה). לאחר סיום לימודיו בבית הספר לציור בווילנה ובבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות (אנ') במוסקבה שימש כמורה לאמנות חזותית בגימנסיה הריאלית העברית ובגימנסיה העברית ע"ש שוואבה בקובנה. עם תלמידיו בגימנסיה הריאלית נמנה הצייר היהודי-ליטאי-אמריקני הנודע נחמיה ארביט בלאטאס (ליט').

ב-1924 השתקע בפריז שם אימץ את שם העט ז'אק מיסן (Jacques Missene).

ב-1932 חלה קשות, חזר לקובנה ונפטר בקיץ 1933.

ציוריו הוצגו בתערוכות שנתיות ובתערוכות אישיות בליטא לפני צאתו לצרפת. בשנים 1924–1933 הוצגו עבודותיו אך ורק בחוץ לארץ. הוא זכה לפופולריות רבה בליטא לאחר מותו – בתערוכה לזכרו הוצגו כ-160 מעבודותיו: 120 ציורים (רובם דיוקנאות וטבע דומם) ו-40 רישומים דקורטיביים מבתי עלמין יהודיים. מרבית הציורים וחיתוכי הלינול (linocuts) מפרי עמלו נשארו בחוץ לארץ.

הנצחתו
------

קברו של יעקב מסנבלום בקובנה
ב-1998 נכלל קברו של מסנבלום בבית הקברות היהודי בהר הירוק (Žaliakalnio žydų kapinės) ב"רשימת אתרי מורשת בעלי ערך תרבותי" (Kultūros vertybių registras) בליטא.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילמה גרדינסקייטה, "תערוכות ראשונות של אמנים יהודים בקאונס (1920—1940) מנקודת המבט של מבקר האמנות", **איגוד: מבחר מאמרים במדעי היהדות**, כרך ג: לשונות, ספרויות, אמנויות (תשס"ה 2005), עמ' 115–129, האיגוד העולמי למדעי יהדות (World Union of Jewish Studies) דרך JSTOR (באנגלית)

* Vilma Gradinskaitė, Sveikas, Paryžiau! Paroda litvakų dailininkų keliais, **Kauno Diena**, 2014-02-13

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי מקורות אחרים נולד בקיברטאי (אנ')
2. ↑  Dailininko Jokūbo Mesenbliumo kapas, Kultūros vertybių registras

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526438805171
* VIAF: 311795326
* WorldCat (עם VIAF): 311795326

 |
**חיים פרי** (נולד ב-13 באפריל 1944) הוא פסל ואמן רב-תחומי ישראלי. רוב פסליו מוצבים ברחבי קיבוץ ניר עוז ובגן הפסלים אותו ייסד.

נחטף לרצועת עזה במהלך הטבח בניר עוז, במסגרת מתקפת הפתע על ישראל.

ביוגרפיה
--------

פרי הגיע לקיבוץ ניר עוז בגיל 18 עם גרעין צבר של השומר הצעיר. הוא עבד כמסגר במוסך, למד לעבוד עם ברזל ומתכות והחל ליצור פסלים.

בשנת 1976 זכה בפרס מטעם מחלקת התרבות של הקיבוץ הארצי על כתיבת תסריט "מונולוג".

בשנת 1999 ייסד את גלריית "הבית הלבן" וגן פסלים הנמצאים באמצע השדות בין הקיבוצים נירים וניר עוז.

ערך סיורים "אומנות על הגדר" – תפר ישראל עזה.

בשנת 2019 השתתף בסרט "מקלטים" בבימויה של רחל אלברט. הסרט עוסק בחייה של החברה הישראלית תחת שגרת חיים והוקרן בפסטיבל בינלאומי לנשים בסינמטק ירושלים בסוף דצמבר 2023.

בבוקר ה-7 באוקטובר 2023 נחטף לרצועת עזה.

אמני קריית אונו אצרו תערוכת מחווה לחיים פרי שנחטף מניר עוז בשם "הבית"

בדצמבר 2023 שודר על ידי החמאס סרטון בו הוא נראה בחיים עם יורם מצגר ועמירם קופר.

פעילות ציבורית
--------------

במשך שנים התנדב פרי בעמותת בדרך להחלמה.

חיים אישיים
-----------

לפרי שני ילדים מנישואיו הראשונים. לאשתו, אסנת, יו"ר קיבוץ ניר עוז, בת ולשניהם יחד שני ילדים נוספים. אחיו של בנו ליאור מצד אמו, דניאל דרלינגטון וחברתו, נרצחו בעת שביקרו את המשפחה, כמה שעות לפני שהיו אמורים לעלות על מטוס חזרה לברלין במוצאי שבת. אשתו אסנת נשארה בממ"ד לבד במשך כחמש שעות עד שחולצה.

ספריו
-----

* **בחצר של סבא מיור**
* **ירנה**, איירה עפרה אייל

פסלים במרחב הציבורי
-------------------

* **נטיעות** - דרך הפסלים בחצרים

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל שנקר, בעשייה של חיים פרי שנחטף לעזה, אין הפרדה בין האמנות לחיים עצמם, באתר פורטפוליו, 6 בנובמבר 2023
* אתר למנויים בלבד אופיר חובב, "לא נראה שלמישהו מהממשלה הנוראית הזאת אכפת מאבא", באתר הארץ, 7 בנובמבר 2023
* יעל צ'כנובר, "קשה לתפוס איך אבא שורד בעזה, בגילו": החטוף חיים פרי יציין יום הולדת 80 בשבי, באתר ynet, 11 באפריל 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרס לכותבי תסריטים בקיבוץ הארצי, על המשמר, 22 באוקטובר 1976
2. ↑  יעל שנקר, בעשייה של חיים פרי שנחטף לעזה, אין הפרדה בין האמנות לחיים עצמם, באתר פורטפוליו, 6 בנובמבר 2023
3. ↑  גן הפסלים במתחם הבית הלבן בניר עוז, חיים פרי מקימו חטוף בעזה, באתר עמירם במשעולי ישראל, 18 באוקטובר 2023
4. ↑  מירב שלמה מלמד, לפני שנחטף לעזה: חיים פרי שיחק תפקיד ראשי בסרט שיוקרן בקולנוע, באתר mynet,‏ 21 בדצמבר 2023
5. ↑  רונית בן דוד, הבית שחרב – אמני קרית אונו בתערוכת מחווה לחיים פרי שנחטף מניר עוז
**ארמנדו דיאז** (**Armando Vittorio Diaz**; 5 בדצמבר 1861, נאפולי – 28 בפברואר 1928, רומא) היה גנרל איטלקי, ראש המטה הכללי של הצבא המלכותי במלחמת העולם הראשונה. דיאז היה שר המלחמה ו"מרשל של איטליה" (Maresciallo d'Italia) – הדרגה הגבוהה ביותר בצבא האיטלקי משנת 1924, וקיבל את אות "הדוכס של המלחמה" (Duca della Vittoria) בסוף המלחמה.

לפי מסורת משפחתו, היא ממוצא ספרדי, והגיעה לנאפולי במאה ה-16 עם שארל השלישי, דוכס בורבון, לאחר שהשלים כיבוש חלקים מאיטליה. שם משפחתו קיים גם בקרב יהדות איטליה ומכאן ההשערה כי יש לו שורשים יהודיים.

ביוגרפיה
--------

דיאז נולד ברובע Mercato San Severino שבנאפולי, ולמד באקדמיה הצבאית לארטילריה בטורינו. דיאז היה לקולונל ברגימנט הרגלים 93 במלחמה האיטלקית-עות'מאנית וג'נרל מייג'ור בשנת 1914. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה צורף למטה של הגנרל לואיג'י קאדורנה. בשנת 1916 קודם לדרגת גנרל ומונה לפקד על החטיבה ה-43 ומשם על הדיוויזיה ה-49, ולאחר מכן על הקורפוס ה-23.

באוקטובר 1917, לאחר שהצבא האיטלקי נחל תבוסה קטלנית בקרב קפורטו, הוא מונה למחליפו של קאדורנה כראש המטה הכללי של הצבא האיטלקי. דיאז ארגן את הצבא מחדש במערכה על מונטה-גראפה (Monte Grappa) והצליח לעצור את הפלישה של האוסטריים על גדות נהר פיאבה לאחר קרבות עקובי דם. לאחר גיוס של מחזור 1899 יצא למתקפה נגדית לקרב ויטוריו ונטו ב-4 בנובמבר 1918 שפתח לו את הדרך לווינה. כמה ימים אחרי הקרב נחתם הסכם שביתת נשק לאחר כניעה כללית של צבא אוסטריה.

התואר של Duca della Vittoria הוענק לדיאז על ידי המלך. העם העריץ אותו במיוחד לאחר שהפסיק את שיטת הענישה הצבאית, שמקורה רומאי. למשל הכחדת העשירי, שהיא שיטה שנועדה להגברת המשמעות ביחידות צבא מרדניות או פחדניות. בשיטת הכחדת העשירי חייל אחד מתוך עשרה נבחר בהגרלה ונרצח על ידי חבריו. שיטה זו הייתה מקובלת בצבא האיטלקי ביחידות שמיאנו לצאת להתקפות נגד אויב שהיה מוגן בחפירות.

בשנת 1922 דיאז שירת כשר המלחמה בממשלת מוסוליני. מסיבות בריאותיות פרש לאחר שנתיים. הוא נפטר בשנת 1928, בגיל 66, ברומא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמנדו דיאז** בוויקישיתוף
* ארמנדו דיאז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ארמנדו דיאז, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12103451b (data)
* GND: 118880195
* ISNI: 0000 0000 8085 5148
* LCCN: n2002034182
* MusicBrainz: 9d6543fb-cf08-4acd-985b-345ce0fa93ac
* NARA: 10597354
* SNAC: w6f231dg
* SUDOC: 150502761
* VcBA: 495/77304
* VIAF: 5729160
* WorldCat: lccn-n2002034182

 |
קלף השטן
**השטן** שקרוי גם בשמות: טיפון ופאן, הוא קלף מספר 15 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט. הקלף מתאר דמות של שד (לרוב בפומט) עומד על מזבח ואוחז בלפיד (בחלק מהגרסאות קלשון) ומתחתיו כבולים זוג שדים (לרוב גבר ואישה שמייצגים את אדם וחוה לאחר החטא הקדמון). לעיתים יש לשטן פרצוף נוסף בבטן. בעיצובים המושפעים מאליפז לוי את איבר מינו מחליף מטה הרמס או הסימן האסטרולוגי של מרקורי אשר מייצג גם את הכספית.

משמעות הקלף
-----------

קלף השטן הוא קלף המסמל כבילות והשתעבדות לעולם החומר וליצרים האפלים לכאורה של האדם. קלף המתאר בגידה, סחטנות רגשית קשה, מערכות יחסים שמבוססות על יצרים, שליטה, כוח,
מיניות לא תקינה, רדיפה אחרי חומרנות מוגזמת, רוע לב, עין רעה, קנאה, הרס עצמי, התמכרויות.

קלף השטן מייצג את ההגבלה, את הפחדים, את ההרגלים. הוא מייצג מצבים של תלות העדר מודעות, רכושנות, ומיניות מתפרצת. עוד מייצג הקלף הליכה אחר התשוקות בתחכום ועורמה עד לכדי התמכרות אובססיבית. כמו כן, הקלף מייצג את הפיתוי של העולם החומרי וההנאות הפיזיות, תאווה ואובססיה לכסף וכוח, חיים בפחד, שליטה ושעבוד.

בחבילת הטארוט של השחר המוזהב, השטן והמוות הם הפכים. השטן הוא כוח צמיחה ופיריון (מעפר באת), והמוות הוא כוח הרס (ואל עפר תשוב). קלף המיזוג הוא האיזון בין השניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השטן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הילה טארוט, **פשוטארוט**
2. ↑  The Devil (Tarot card) - Wikiwand, www.wikiwand.com
3. ↑  קלף השטן, באתר www.mr-kaplan.com

| קלפי טארוט |
| --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |
**רועי רוזנבליט** (נולד ב-15 במרץ 1967) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי, המכהן מאז 2018 כשגריר ישראל לגמביה, גינאה, גינאה-ביסאו וקייפ ורדה. ב-2021 סיים את כהונתו כשגריר ישראל בדקר. בתפקידיו הקודמים שימש כראש נציגות ישראל בקטר וכציר (סגן שגריר) ישראל במצרים, ברוסיה ובסולטנות עומאן.

ביוגרפיה
--------

רוזנבליט נולד בקיבוץ גניגר ליוחנן (יוחי) וחיה רוזנבליט. בוגר האוניברסיטה העברית בבלשנות ולימודים כלליים בהצטיינות, ומוסמך האוניברסיטה העברית בשפה וספרות ערבית ובהצטיינות במדיניות ציבורית. השתחרר מצה"ל בשנת 1993.

### בשירות החוץ

בשנת 1994 הצטרף לקורס הצוערים של משרד החוץ, והתמחה כחוקר לנושאי המפרץ הפרסי במרכז למחקר מדיני של המשרד. מ-1998 שירת כסגן ראש משרד הייצוג המסחרי של ישראל במסקט (עומאן). בעת שליחותו במסקט פרצה "אינתיפאדת אלאקצא" ועומאן החליטה להקפיא את היחסים בינה לבין ישראל ולסגור את הנציגות הישראלית. רוזנבליט היה הדיפלומט הישראלי האחרון שעזב את המדינה.

בשנים 2000 עד 2004 שירת כיועץ מדיני בשגרירות ישראל במוסקבה ולאחר מכן כסגן מנהל מחלקה באגף הכלכלי של משרד החוץ.

ב-2006 מונה רוזנבליט לתפקיד ראש משרד הייצוג המסחרי של ישראל בדוחה. במסגרת תפקידו, ארגן רוזנבליט את ביקורו ההיסטורי של שמעון פרס בדוחה, ערב בחירתו לנשיאות המדינה, וכן את ביקורה הרשמי של שרת החוץ, ציפי לבני. בנוסף, פעל להבאת סטודנטים ותלמידי תיכון מישראל, אותם הפגיש אותם עם תלמידים מקטר ומרחבי המפרץ. במהלך מבצע "עופרת יצוקה" (דצמבר 2008) התדרדרו היחסים בין המדינות, עד שבינואר 2009 הודיע ראש הממשלה הקטרי, חמד בן ג'אסם אל ת'אני, על הקפאת היחסים עם ישראל וסגירת הנציגות הישראלית. רוזנבליט היה הנציג הישראלי הרשמי האחרון שעזב את קטר ואת המפרץ, ב-22 בינואר 2009.

ב-2009 עבר לשגרירות ישראל במוסקבה כציר מדיני וכסגן השגריר, עד 2012. בשנים 2014–2016 שימש כציר מדיני וסגן השגריר בשגרירות ישראל בקהיר. רוזנבליט פעל לפתיחת הקונסוליה הכללית של ישראל בסנט פטרסבורג, ויזם ביקורים רבים של סגל השגרירות בסיביר וברחבי רוסיה, פסטיבלי קולנוע ותרבות ישראליים וקירוב הקהילות היהודיות לישראל.

בין 2012–2014 ו-2016–2018 ניהל רוזנבליט שתי מחלקות במרכז למחקר מדיני, והיה אחראי בין היתר על מחקר ירדן, סעודיה ומדינות המפרץ, איראן, עיראק, מדינות המגרב וסודאן.

ב-2018 מונה רוזנבליט לשגריר ישראל בסנגל, גמביה, גינאה, גינאה-ביסאו וכף ורדה. ב-2019 ליווה רוזנבליט את ראש ממשלת כף ורדה בביקור היסטורי בישראל והיה לאחד הדיפלומטים האחרונים שפגשו את הנשיא המייסד של גמביה, סר דאוודה ג'ווארה, לפני פטירתו בגיל 95.

חיים אישיים
-----------

נשוי לדפנה ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מר רועי רוזנבליט: "בין עומאן לקטאר: חוויותיו של דיפלומט ישראלי במפרץ הפרסי" באתר יוטיוב
* רועי רוזנבליט, ‏יומן סגר מסנגל: עוצר לילה, חשש לרעב קשה וסיוע ישראלי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 באפריל 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרן צוריאל, ‏יחסים סוערים, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2000
2. ↑  הודעת משרד החוץ על מינוי רוזנבליט לראש נציגות ישראל בדוחה
3. ↑  ברק רביד, קטאר ניתקה יחסים, ישראל בתגובה מקשה על אל-ג'זירה, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008
4. ↑  הודעת הממשלה על מינוי רוזנבליט לשגריר
מן המצר קראתי יה מתוך **הגדת ששון**
**הגדת ששון** היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה במאה ה-14 (תיארוך יצירתה הוא סביבות שנת 1320) בקטלוניה שבספרד. כתב היד נמצא במוזיאון ישראל ומספרו שם MS 181/041.

ההגדה כוללת פיוטים, תפילות ומדרשים לפסח ולחג השבועות.

כללי
----

הגדת ששון נקראת על שם הבעלים הקודמים שלו דוד שלמה ששון, ב-1975 ההגדה נמכרה לסותבי'ס ולאחר מכן נרכשה על ידי תורם אנונימי והועברה למדינת ישראל, שם נשתמרה במוזיאון ישראל שבירושלים.

כתב היד נכתב בכתב מרובע וחצי כתב עברי רהוט ספרדי ובסוף ההגדה גם בחצי כתב עברי רהוט פרובנסלי אשכנזי.

בהגדה אין מיניאטורות של סצנות מקראיות בכל עמוד, אלא איורים הקשורים לטקסט המשולבים במילות הפתיחה – אלה לעיתים כה גדולות שהן מותירות מקום מועט בלבד לטקסט, מה שמזכיר את הגדת ברצלונה. סגנון האיורים כולל דמויות מוארכות עד גיחוך ועיטורי שדים ומפלצות, יצורי כלאיים ובעלי חיים זעירים, בשילוב יסודות שמקורם במסורת יהודי ספרד ובמסורת יהדות אשכנז.

ההגדה מתוארכת לסביבות 1320 בשל הסגנון הגותי ליניארי שלה (קט'), עם כרונולוגיה שדומה להגדת הזהב. הסגנון, הנפוץ מהרבע השני של המאה ה-14, מאפשר למקם את יצירת ההגדה בתוך שטח כתר אראגון. לסטייליזציה של הדמויות וסוג הגרוטסקות הצביע החוקר בצלאל נרקיס על השפעה צרפתית, בעוד העלווה מציינת השפעה בולונית, בדומה למה שבה לידי ביטוי בדקרטום גרטיאני (אנ'). למרות אופי הנוי, לחלק מהלוחמים המצוירים יש הרלדיקה של כתר אראגון (כפי שניתן לראות בעמודים 20 ו-26).

ביחס לתולדות כתב היד, בהגדה זו ניתן גם לראות את החתימה של צנזור איטלקי בשנת 1687 (עמ' 332), שמעידה שכתב היד הגיע לאיטליה לאחר שבעליו עזב את כתר אראגון.

גלריה
-----

* ארבעה בנים מתוך הגדת ששוןארבעה בנים מתוך הגדת ששון
* שפוך חמתך מתוך הגדת ששוןשפוך חמתך מתוך הגדת ששון
* הא לחמא עניא מתוך הגדת ששוןהא לחמא עניא מתוך הגדת ששון
* רבן גמליאל מתוך הגדת ששוןרבן גמליאל מתוך הגדת ששון
* אלעזר בן עזריה מתוך הגדת ששוןאלעזר בן עזריה מתוך הגדת ששון
* הלכות בדיקת חמץ מתוך הגדת ששוןהלכות בדיקת חמץ מתוך הגדת ששון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגדת ששון** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* הסבר על ההגדה באתר מוזיאון ישראל
* תמונות דפי ההגדה באתר The Bezalel Narkiss Index of Jewish Art

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  הגדות ברצלונה - הפאר היהודי בגותיקה הקטלאנית
2. 1 2 3  ברצלו פלאנה, אלבה, La il·lustració dels cicles bíblics en les haggadot catalanes del període gòtic: un estudi iconogràfic pt.2, עמ' 63 - 69, אוניברסיטת ברצלונה, 2018.
3. ↑  אוולין מ. כהן, Three Sephardic Haggadot and a Possible Missing Link, 1994.