recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ורנר הראשון, רוזן הבסבורג** היה אציל ממייסדי בית הבסבורג. הוא היה אב קדמון של המלך רודולף הראשון, מלך גרמניה.

ביוגרפיה
--------

ורנר שכונה לעיתים בשם ורנר האדוק, היה בנו של ראדבוט, רוזן הבסבורג, ואידה דה לורן, בתו של פרידריך הראשון, דוכס לורן העילית.

בשנת 1045 מת אביו, וורנר ירש את נחלותיו. ורנר תמך ברודולף מריינפלדן במאבקו נגד היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1096 מת ורנר, ובנו אוטו השני, רוזן הבסבורג ירש את נחלותיו.

משפחתו
------

בשנת 1057 התחתן ורנר עם רגינלינדה מנלנבורג, ממנה היו לו שני בנים: אוטו השני, רוזן הבסבורג ואלברכט השני, רוזן הבסבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורנר הראשון, רוזן הבסבורג** בוויקישיתוף
* ורנר הראשון, רוזן הבסבורג

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Database - Genealogie.Quebec - page of Werner I, Earl of Habsburg (1010 - 1096)". נבדק ב-24 באוקטובר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026248930
* VIAF: 268299052
* WorldCat (עם VIAF): 268299052

 |
קרוסאובר קטן מדגם רנו קפצ'ור, משנת 2013
AMC Eagle משנת 1987
**קרוסאובר** (באנגלית: **Crossover**; מכונה בישראל גם "ג'יפון" או "רכב פנאי" או "שטח רך") הוא סוג של כלי רכב המבוסס על פלטפורמת מכונית נוסעים המשלבת מאפיינים של SUV. עם זאת, לעיתים משמשים המונחים SUV וקרוסאובר כמילים נרדפות או שקבוצת קרוסאובר מוגדרת כתת-קבוצה של SUV. מקור השם הוא במונח האנגלי המתאר חצייה של גבול, במקרה זה בין שתי קבוצות של סוגי מכוניות.

צורתו של רכב קרוסאובר דומה בדרך כלל למכונית נוסעים מסוג סטיישן שהוגבהה בדומה לרכב שטח או SUV, אף על פי שלקרוסאובר אין יכולת נסיעה בדרכים לא סלולות בעלות עבירות קשה. שלדת קרוסאובר היא מסוג שלדה אחודה, בדומה למכוניות נוסעים ובניגוד לרכבי SUV המתבססים על מרכב הרוכן על שלדת סולם עצמאית. מבנה זה תורם למשקל עצמי קל באופן משמעותי המסייע לחיסכון בצריכת דלק ולהשגת התנהגות כביש טובה הדומה להתנהגות הכביש של מכונית נוסעים.

קיימים גם רכבי קרוסאובר חשמליים, שאינם משתמשים בדלק בכלל, או רכבי קרוסאובר היברידיים המשתמשים במנוע בנזין ומנוע חשמלי וצורכים פחות דלק.

כלי רכב בעלי מאפייני קרוסאובר הופיעו לעיתים בשוק הרכב בעשורים האחרונים של המאה ה-20, אך השימוש במונח החל מסיבות שיווקיות בשנות ה-80 של המאה ה-20. ייתכן שראשון הדגמים שעונה להגדרה של קרוסאובר הוא AMC Eagle שנמכר בעיקר בארצות הברית מ-1979 עד 1987, אך דגמי קרוסאובר הפכו נפוצים בעיקר בעשור הראשון של המאה ה-21. הראשון שזכה לתפוצה רחבה, היה הטויוטה ראב-4. ראשוני הדגמים דמו במובהק למכונית סטיישן מוגבהת, אך עם השנים צורתם הפכה דומה ל-SUV. הדמיון החיצוני טשטש את הגבולות בין שני הסוגים, אף שהבדלי השילדה ומכלולי ההנעה עדיין מבדילים ביניהם. שני הסוגים יכולים לכלול מערכת הנעה לכל ארבעת הגלגלים, אך SUV המיועד לנסיעה בדרכים בעלי עבירות קשה יכלול נעילת דיפרנציאל אחת או יותר והילוך כוח בתיבת ההילוכים. גם מתלי קרוסאובר הם תמיד עצמאיים לכל גלגל, בעוד שב-SUV ייתכן שימוש בסרן חי.

ראו גם
------

* סיווג מכוניות
* SUV
**דויד** **או דוויט שחורייאן** (בארמנית: Դաւիթ Սահարունի) שימש כספאראפט (ארמנית: սպարապետ) - מפקד צבאה הקדום של ארמניה, קורופאליטס (יוונית: κουροπαλάτης) - תואר גבוה בחצר הביזנטית, ואישקהאן (ארמנית: իշխան) - נסיך פיאודלי בארמניה הביזנטית של הרקליוס, כנראה בין השנים 635 עד 638.

משפחת שחורייאן הייתה משפחה אצילית רמת דרג בארמניה הביזנטית. דויד חבר לג'ון אטלריכוס, בנו הבלתי חוקי של הרקליוס, ובשיתוף ואראז-טירוס בגראתוני השני, שליטה של אוסרואנה (אז אוטונומיה ארמנית של האימפריה הסאסאנית) הם קשרו כנגד הקיסר הביזנטי הרקליוס. הקשר התגלה ונכשל. בגראתוני גורש לאי ליד חופי צפון אפריקה. שחורייאן הותקף על ידי מז'ז' גנוני (ארמנית: Մժեժ Գնունի), שהיה הספאראפט (מפקד הצבא הארמני) שקדם לשחורייאן. שחורייאן הצליח לחמוק והרג את גנוני, לאחר שהצליח לשכנע את אנשיו של גנוני לשתף עמו פעולה. לאחר ששחוריאן השיג תמיכה מן האצילים המקומיים, הרקליוס בחר לקדם אותו במקום לנקום בו, הכתיר אותו בתואר קורופאליטס ומינה אותו למפקד הצבא הארמני. שלוש שנים מאוחר יותר סר חינו של שחוריאן והוא הוחלף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cyril Toumanoff. *Studies in Christian Caucasian History*. Washington D.C.: Georgetown University Press, 1963, p. 214.
2. ↑  Walter Emil Kaegi. *Heraclius, Emperor of Byzantium*. Cambridge: Cambridge University Press, 2003, p. 260.
3. ↑  Sebeos. "Sebeos History:A History of Heraclius". History Workshop. נבדק ב-22 באוקטובר 2009. Chapter 29 `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  J. R. Martindale (editor). *The Prosopography of the Later Roman Empire 2 volume set: Volume 3, 527-641 (Vol 3)*. Cambridge: Cambridge University Press, 1992, p. 389.
**פְּרֶדְרָאג אֶיידוּס** (בסרבית קירילית: **Предраг Ејдус**, בסרבית בכתב לטיני: **Predrag Ejdus**;‏ 24 ביולי 1947, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה - 28 בספטמבר 2018, בלגרד, סרביה) היה שחקן ממוצא יהודי אשר פעל ביוגוסלביה ובסרביה ושיחק ב-200 הצגות תיאטרון, 50 סרטי קולנוע ו-30 סדרות טלוויזיה.

ביוגרפיה
--------

פרדראג איידוס נולד בבלגרד לאב יהודי ולאם סרבית. מ-1962 ועד 1968 שיחק בלהקת תיאטרון חובבים. ב-1972 סיים את האקדמיה לאמנויות בבלגרד, הצטרף לתיאטרון הלאומי של יוגוסלביה בעיר ושיחק וביים בו עד 1993. ב-1993 עבר לתיאטרון הדרמה בבלגרד. ב-2001 החל ללמד משחק באקדמיה הפרטית למשחק על שם האחים קאריג', אשר שינתה בהמשך את שמה לאוניברסיטת אלפא (צר'), ובה כיהן כפרופסור מן המניין. בין השנים 1985–1989 כיהן כנשיא איגוד שחקני התיאטרון בסרביה. לאורך הקריירה שיחק ב-200 הצגות תיאטרון, 50 סרטי קולנוע ו-30 סדרות טלוויזיה, שעם הבולטות בהן נמנית "ריח הגשם בבלקנים", על פי ספרה של גורדנה קואיץ'. ב-2012 שיחק בסרט "רחוב הגאולה".

פרדראג איידוס נפטר בבלגרד ב-2018 ממחלת הסרטן והוא בן 71. היה נשוי, ואב לבן ובת. בתו, ואניה איידוס (אנ'), היא שחקנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדראג איידוס** בוויקישיתוף

* פרדראג איידוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרדראג איידוס, באתר AllMovie (באנגלית)
* פרדראג איידוס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398261105171
* ISNI: 0000 0001 1462 6344
* LCCN: nr00034771
* Trove: 1451087
* VIAF: 95100100
* WorldCat: lccn-nr00034771

 |
**גריגורי כנוביץ'** (גם **גריגוריוס קנוביצ'יוס**; 18 ביוני 1929 – 20 בינואר 2023) היה סופר ישראלי יליד ליטא, חתן פרס ליטא לתרבות ואמנות לשנת 2014.

ביוגרפיה
--------

כנוביץ' נולד בעיירה יאנובה שבליטא לחנה לבית דודק ולשלמה דוידוביץ' כנוביץ', סנדלר, במשפחה יהודית מסורתית. המשפחה דיברה יידיש בבית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בחזית המזרחית האב גויס לצבא האדום והוא פונה עם אמו דרך לטביה להרי אורל, שם בילתה המשפחה את שארית המלחמה.

בשנת 1945 חזר לליטא והתיישב בווילנה, שם למד באוניברסיטת וילנה וסיים אותה בשנת 1953.
בשנת 1948 יצא לאור ספרו הראשון, בשנת 1955 פתח כנוביץ' בקריירה הספרותית שלו, והוציא לאור את כרך הפסוקים "בוקר טוב", ואחריו ב-1960 את "רעם אביב". עם זאת, עד מהרה הפנה את תשומת ליבו לפרוזה ולכתיבה לבמה ולקולנוע. הוא כתב מספר תסריטים מצליחים, כולל שיתוף פעולה עם ויטאוטאס ז'אלקוויצ'יוס על "אווה ויטה".

כנוביץ' כתב יותר מעשרה רומנים – סאגה אפית וירטואלית – העוסקת בתהפוכות ההיסטוריה של יהדות מזרח אירופה מהמאה ה-19 ועד ימינו. "אני בוהה בכוכבים" היה הסיפור היהודי הראשון שיצא לאור בברית המועצות של אחרי מלחמת העולם השנייה. עוד כתב את טרילוגיית הרומנים "נרות ברוח", והרומנים "דמעות שוטות ותפילות", "חיוך עלינו, לורד", "גדי בשני זוזים", "אין גן עדן לעבדים", "אל תסוב את פניך מהמוות", "הפארק היהודי", "רשרוש העצים שנפלו", "קסמי השטן", ו"שיר האהבה של שטעטל", שזכה בספר השנה בליטא.

ספריו תורגמו ל-13 שפות, ביניהן אנגלית, ליטאית, גרמנית, עברית, צרפתית, צ'כית, פולנית, בולגרית והונגרית. יותר מ-1.5 מיליון עותקים מספריו הודפסו[דרוש מקור].
בשנת 1989 כיהן מטעם "סאיודיס" ("Sąjūdis") התנועה הרפורמית של ליטא כחבר בסובייט העליון האחרון של ברית המועצות. יזם מכתב אזהרה למיכאל גורבצ'וב (Mikhail Gorbachev) על האיום הגובר של האנטישמיות בברית המועצות. 
כנוביץ היה חתן הפרס הלאומי של ליטא לשנת 2014 בתחום האמנויות והספרות. ובעל אות הוקרה -אביר הצלב הליטאי על שם הדוכס הגדול גדימינס ובין השנים 1989-1993 כיהן כראש הקהילה היהודית בליטא, עד עלייתו ארצה ב 1993.

חיים אישיים
-----------

מאז 1993 ועד למותו התגורר בישראל. היה חבר בארגון הסופרים הבין-לאומי (PEN) בישראל וברוסיה.

כנוביץ' נפטר ב-20 בינואר 2023. הותיר אחריו אישה, אולגה, שערכה את רוב הרומנים שלו, ושני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גריגורי כנוביץ'
* גריגורי כנוביץ', ברשת החברתית פייסבוק
* קורות חיים
* מידע על ספריו, באתר סימניה
* אתר אישי
* אתר למנויים בלבד עם מותו, מילות הפרידה שנשא ויטלי פורטניקוב, באתר הארץ, 25 בינואר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  קסמי השטן, תרגם מרוסית פטר קריקסונוב, הוצאת גפן וכרמל, 2022
2. ↑  אתר למנויים בלבד פטר קריקסונוב, שאלות הצדק האנושי והאלוהי בעולם שנטרפה עליו דעתו, באתר הארץ, 7 בפברואר 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263690105171
* BIBSYS: 90900989
* BnF: cb12780740g (data)
* CiNii: DA06133958
* GND: 124818277
* ISNI: 0000 0001 1599 6697
* LCCN: n84208701
* LNB: 000149706
* NKC: jn20020126010
* NSK: 000451439
* RERO: 02-A020193112
* SUDOC: 177182814
* VIAF: 15714722
* WorldCat: lccn-n84208701

 |
**סמל בורגנלנד** הוא סמלה הרשמי של מדינת בורגנלנד שבאוסטריה.

הסמל מעוצב כמגן מעוגל בתחתיתו (ספרדי) שבו שדה זהב מוטען בעיט אדום המביט שמאלה, מוכתר בכתר זהב ורגליו ומקורו זהובים. כנפיו של הנשר פרושות והוא ניצב על גבי סלע שחור. על חזהו של הנשר מגן ובו שתי רצועות (פאלה) אדומות ושתיים עם פרווה לבנה. בשתי הפינות העליונות, צלב יווני שחור.  

הנשר לקוח מסמלם של רוזני מטרסבורג (עיר בבורגנלנד, לשעבר מטרסדורף) מימי הביניים, וסמל החזה שלו היה סמלם של רוזני גינץ (בגרמנית Güns; כיום קסג (Kőszeg) שבהונגריה). שתי הרוזנויות היו הכוחות הבולטים באזור בימי הביניים, והסמל מייצג את איחוד השטחים שהיו בידיהם. בזמן אימוץ הסמל השתנה צבע העיט מלבן לאדום כדי שהסמל יציג את צבעי המחוז - אדום וזהב.

המדינה עברה מרשות הונגריה לאוסטריה ב-1921, וב-1922 נקבע הסמל. ב-1990 נקבע הסמל בחוק הרשמי של המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל בורגנלנד** בוויקישיתוף
* הסמל באתר המדינה (בגרמנית)
* הסמל באתר דגלי העולם
* הסבר על הסמל באתר Austria Forum

| סמלי אוסטריה |
| --- |
| סמלים לאומיים | הסמל הלאומי |  |
| מדינות אוסטריה | אוסטריה עילית • אוסטריה תחתית • בורגנלנד • וינה • זלצבורג • טירול • פורארלברג • קרינתיה • שטיריה |
**פרדס יוסף** היא סדרת ספרי חידושים על החומשים בראשית, שמות וויקרא. הספר חובר על ידי רבי יוסף פצנובסקי ונדפס בפיטרקוב ובלודז' בין השנים תרצ"א - תרצ"ט (1930–1939).

פצנובסקי, שהשתייך לחסידות גור, עסק במסחר והתגורר בפאביאניץ שבפולין. סדרת ספריו מכילה ליקוט רחב של חידושי תורה, פירושים, שאלות ותשובות מראשונים ואחרונים. החידושים בדרך כלל למדניים. חלק גדול מהחידושים נלקט מספרים שאינם מפורסמים.

בשער הספר כותב המחבר אודות עבודתו: "קנקן חדש מלא ישן אתיא חיפוש מלחיפוש, לבאר חמירא בדברי רש"י ורמב"ן ז"ל על התורה...".

הכרך הראשון על ספר בראשית יצא לדפוס בפיטרקוב בשנת 1930 בהוצאת מסורה. כרכים נוספים יצאו בשנים 1937 (שמות) ו-1939 (ויקרא).

פצנובסקי נפטר בב' בסיוון ה'תש"ב (1942) בגטו לודז' לפני שהספיק להביא לדפוס את כתבי ידו על הספרים במדבר ודברים.

פרדס יוסף החדש
--------------

עקב הפופולריות של הסדרה הוציאו מספר מחברים ספרים משלהם ברוח סגנונו של המחבר, תחת השם "פרדס יוסף החדש". מכון פרדס השלים את הכרכים על החומשים במדבר ודברים, בעריכת הרב דוד אברהם מנדלבוים. מכון זיכרון מרדכי הוציא את "פרדס יוסף החדש" על הגדה של פסח, בעריכת הרב גמליאל רבינוביץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* **פרדס יוסף על בראשית**, באתר היברובוקס
* **פרדס יוסף על שמות**, באתר היברובוקס
* **פרדס יוסף על ויקרא**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  קברו של מחבר ספרי 'פרדס יוסף' אותר בלודז', באתר ערוץ 7
**גריגורי סדוב** (ברוסית: **Григорий Седов**;‏ 12 בינואר 1836 – 15 באפריל 1884) היה צייר רוסי ידוע בעיקר בסצנות היסטוריות ובציורי קיר דתיים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחת סוחרים. לימודי האמנות הראשונים שלו היו בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה, ולאחר מכן נרשם לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות ב-1857.  בהיותו שם, הוא קיבל מספר מדליות על עבודתו, כולל מדליות זהב בשנים 1864 ו-1866, כאשר הוענק לו גם התואר "אמן", מדרגה ראשונה, וקיבל מלגה ללמוד באירופה במשך שש שנים על ציור של "הדוכסית הגדולה של ולדימיר מתנצרת".

בשנים 1867 עד 1870 הוא חי בפריז, שם לא רק צייר בצבעי שמן אלא גם יצר ציור קיר של השילוש הקדוש עבור כיפת המזבח בקתדרלת אלכסנדר נייבסקי החדשה. באותה תקופה הוא התעוור בעין אחת. השילוב עם חוסר יכולתו לשלוט בשפה הצרפתית, הפך את חייו שם לקשים מדי.

ב-1870 חזר לרוסיה ובילה את השלוש השנים האחרונות של תקופת הקיצבה שלו בעבודה במוסקבה בעיקר בציור לכנסיות.

הוא גם זכה בתואר "אקדמיה" על ציור של "איוואן האיום עם מליוטה סקורטוב". בשנת 1876, הציור שלו של "איוואן עם ואסיליסה מלנטייבה" זיכה אותו בשבחי הביקורת בתערוכת האקדמיה. מאוחר יותר, הוא צייר "טבילתה של אולגה הקדושה" עבור הקתדרלה של ישו המושיע.

בעיות העיניים שלו מנעו ממנו לעבוד במשך תקופות ארוכות והתפוקה הכוללת שלו קטנה יחסית.

גלריה
-----

* איוואן האיום ומלנטייבהאיוואן האיום ומלנטייבה
* איוואן האיום ומלוטהאיוואן האיום ומלוטה
* הצאר בוחר את אשתוהצאר בוחר את אשתו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גריגורי סדוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Русские художники. Седов Григорий Семенович. www.artsait.ru
2. ↑  ЭСБЕ/Седов, Григорий Семенович — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3196151778213318130007
* WorldCat (עם VIAF): 3196151778213318130007

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גריגורי סדוב"**.
עיטור של שרף ממנזר המצלבה בירושלים
עיטור שרף מקבר מרים בירושלים
**שרף** הוא סוג של מלאך המוזכר בספר ישעיהו, ומתואר כמלאך עם שש כנפיים.

מקור והתפתחות
-------------

בארכאולוגיה של המזרח הקדום ישנן לא מעט דוגמאות בצורות של בני אדם, ספינקסים ובעלי חיים מכונפים המופיעים על גבי שנהבים, חותמות, וטביעות חותם פיניקיים וכנעניים - המתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל, הנמשכות גם אל תוך התקופה הישראלית.

במעשה מרכבה (ישעיהו ו', א-ג) מתוארות דמויות מהפמליה האלוהית:
"בִּשְׁנַת-מוֹת הַמֶּלֶךְ עֻזִּיָּהוּ, וָאֶרְאֶה אֶת-אֲדֹנָי יֹשֵׁב עַל-כִּסֵּא רָם וְנִשָּׂא; וְשׁוּלָיו, מְלֵאִים אֶת-הַהֵיכָל. **שְׂרָפִים** עֹמְדִים מִמַּעַל לוֹ, שֵׁשׁ כְּנָפַיִם שֵׁשׁ כְּנָפַיִם לְאֶחָד: בִּשְׁתַּיִם יְכַסֶּה פָנָיו, וּבִשְׁתַּיִם יְכַסֶּה רַגְלָיו--וּבִשְׁתַּיִם יְעוֹפֵף." (שם, פסוק ו'). בהמשך הפרק, מספר ישעיהו כי "ויעף אלי אחד מן-השרפים ובידו רצפה במלקחים לקח מעל המזבח". ציונים נוספים של השרף הם "כי-משרש נחש יצא צפע ופריו שרף מעופף" (שם, י"ד כ"ט) ו-"אֶפְעֶה וְשָׂרָף מְעוֹפֵף" (שם, ל' ו').
על פי תיאורים אלו מעריכים חוקרים רבים שהשרף היה בדמות נחש בעל כנפיים, ידיים ורגליים.נחשים כאלו מתוארים גם בממצאים אומנותיים מן המזרח הקדום במצרים ובמסופוטמיה, אולם חוקרים אחרים החזיקו בדיעה שמלכתחילה התכוונו לתת שם לנחש שארסו צורב כאש את הנשוך, ורק מאוחר יותר נעשה דמות מיתולוגית, או אגדית, מעין הנחשים המעופפים שעליהם מספר הרודוטוס (ב, 75 ; ג,109)

קווים לדמותו של השד/מלאך ניתן למצא ב"סדר המחזור כפי מנהג פולין" (משנת 1735). ניתן ללמוד על חדירת שמו של המלאך לתוככי החברה היהודית-חסידית של המאה ה-18 בכנותה -"שרף" את אחד מממפיצי החסידות בגליציה. ממנו יצאה שושלת סטרליסק, האדמו"ר רבי אורי מסטרליסק - "**השרף**" (1757–1826) .

בשפה מצרית קדומה מופיע השם שֶרֶף seref ומשמעותה: בעירה, כעס, אש. בקבר בני חסן במצריים נתגלה פסל שזוהה כ"גריפין", ועליו חקוקה המילה "שרף" בכתב דמוטי. בהסתמך על חיצוניותו, היו חוקרים שהציעו לזהות אותו הגריפין עם היצור המתואר בספר ישעיהו (ראו לעיל) ושתפקידו היה - שמירת מקדש. משום ששמו נתפס כמקודש עבור מתרגם השבעים, והוולגטה - לא תרגם זה את המילה שרף-שרפים, אלא נכתבה היא בתעתיק המקורי, כפי שנהגו בתרגום המילה "כרובים". משום הדמיון בשמות, מעטים מהחוקרים אף הציעו לזהותו עם האל היווני סרפיס שמנתון היה מכוהניו ומפיציו הידועים .

שרפים קיימים גם בהיררכיית המלאכים של הנצרות.

ראו גם
------

* מלאך
* כרוב (תנ"ך)

לקריאה נוספת
------------

* יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, **לא כך כתוב בתנ"ך**, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004, עמ' 29–34

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שרף** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שרף (מלאך)** |

* שרף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tryggve N. D. Mettinger, "Seraphim", in Karel van der Toorn, Bob Becking, and Pieter W. van der Horst (eds.), *Dictionary of Deities and Demons in the Bible (DDD)*, 2nd ed. Leiden: Brill, 1999, pp. 742-744
2. ↑  אנציקלופדיה מקראית: אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו;שרף עמ'395,עורך: בנימין מזר,מוסד ביאליק,תשמ"ב - 1982
3. ↑  סדר המחזור כפי מנהג פולין
4. ↑  "An Egyptian Hieroglyphic Dictionary" מאת: ארנסט ווליס, עמ' 681
5. ↑  Pleroma - Shimon, 2004 ,Dictionary of the Bible: Volume
**בישול לבן** הוא שיטת הכנת מזון שבה מטילים את חומר הבישול לתוך מים רותחים למשך זמן קצר ומדוד, ואז מוציאים אותו ומטילים לתוך מי-קרח או תחת מים זורמים. תהליך זה, המכונה **Blanchiment** במטבח הצרפתי או **Blanching** באנגלית, מחמם את המזון במהירות ואז מקרר אותו מיד. 

השלב הראשון בבישול לבן של שעועית ירוקה
התהליך גורם למזון, בדרך כלל פירות וירקות להתקשות ומדגיש את הטעמים הטבעיים, ובדרך כלל משמש כשלב בישול מקדים להקפאה.

בישול לבן שימושי גם כטכניקה לשחרור קליפת הפרי כצעד מקדים לקילופו, כמו למשל עבור עגבניות, שזיפים ואפרסקים. הוא גם מדגיש את צבעם של ירקות, בעיקר ירקות ירוקים (ראו גם: בישול ירוק).

בישול לבן באדים משמש גם כדי לנטרל בקטריות ואנזימים שנמצאים במזון כמו בוטנים למשל, כדי להאריך את חיי המדף שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בשול ירק** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בשול לבן** |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **ספר מתכונים/חליטה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בישול לבן** |

| **טכניקות בישול** |
| --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • טיגון • הקפצה |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007405871705171
* GND: 4145801-1
* LCCN: sh2017003410

 |
גרעיני תאים בצביעת הכסט

**צביעת הכּסט** (Hoechst staining, Bisbenzimide dyes) היא צביעה פלואורסצנטית ל-DNA דו גדילי, מכיוון שה-DNA בתאים אאוקריוטים מרוכז בגרעין התא. צביעת הכסט מאופיינת בקליטת אור בטווח אולטרה סגול (350 nm) ופליטת אור כחול (460 nm כמו DAPI), האור הכחול נפלט כאשר מולקולת הצבע נקשרת לקשר A-T ב-DNA דו גדילי, קישור של מולקולת הצבע לקשר G-C פולט ב-50% פחות צבע מקישור ל A-T, שאריות צבע שאינו אחוז ב-DNA פולט אור ירוק.

ישנן מספר מולקולות דומות המשמשות לצביעת הכסט. המולקולות הללו (bis-benzimides) דומות מאוד במבנה, אך שונות בקבוצות הקיצון שלהם ובכך הן בעלות יכולת שונה לחדור דרך ממברנות. הן מסומנות כ-Hoechst 33342, Hoechst 33258, ו-Hoechst 34580. בצביעת הכסט ניתן לצבוע גם תאים מקובעים וגם תאים חיים בניגוד לצביעות גרעיניות אחרות כגון צביעת DAPI שאינה מאפשרת לצבוע תאים חיים. צביעת התאים החיים מתאפשרת בזכות יכולתם של מולקולות הצבע לחדור את הממברנה.

צביעת הכסט משמשת:

* לסימון גרעינים במיקרוסקופיה פלואורסצנטית, לרוב כצביעת רקע;
* לאבחון מיקופלזמה בתאים;
* לצביעת כרומוזומים וקביעת קריוטיפ;
* למעקב אחרי מחזור התא ומציאת אחוז תאים אפופטוטיים בציטומטריה של זרימה לפי שיטה שפותחה על ידי ליאונרד הרזנברג (FACS);
* לגילוי DNA בנוכחות RNA על ג'ל אלקטרופורזה;
* לכימות DNA.

הערות לגבי שימוש בצביעת הכסט:

* על מנת שהצביעה תפעל, יש להמיס / למהול את צבעי הכסט במים, ב-TBS או בתמיסת מלח. אין להשתמש ב-PBS כיוון שחומר זה משקיע את מולקולת הצבע.
* על אף יתרונותיה של צביעת ההכסט, מולקולות הצבע חודרות ממברנות ומתמקמות ב-DNA, תהליך זה מסכן את שלמות ה-DNA ומפריע בהכפלתו. חדירה של החומר אל גוף האדם עלולה לגרום למוטציות שעלולות להוביל לסרטן, על כן במהלך הצביעה יש לנקוט את אמצעי זהירות מתבקשים, כגון כפפות וחלוק.

ראו גם
------

* DAPI

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צביעת הכסט** |
**קרקור בטן** או **בּוֹרְבּוׂרִיגְמוּס** (ביוונית: **βορβορυγμός**, שם נהוג נוסף הוא **בִּעְבּוּעַ** או **המיית מעיים**) הוא קול שיוצא מהבטן, בדרך כלל בעת התעוררות של תחושת רעב. קרקור בטן נובע מתנועת גזים בקיבה, והוא מהווה חלק מפעילותה התקינה של מערכת העיכול.

המילה "קרקור" בעברית מהווה אונומטופיה, וכך גם המילה הלועזית "בורבוריגמוס" שמקורה בשפה היוונית הקדומה. בעברית, הביטוי "בטן מקרקרת" מציין תחושת רעב.

הסיבה לקרקור בטן
----------------

המזון שמגיע דרך הוושט לקיבה עובר שם תהליך של פירוק בעזרת מיצי עיכול המורכבים בעיקר מחומצת מלח. הפירוק מתבצע תוך כדי ערבול מתמיד של המזון. התעוררות תחושת הרעב מלווה במסר עצבי שמגיע למערכת העיכול מההיפותלמוס. המסר מורה למערכת העיכול להאיץ את התנועה הפריסטלטית לצורך שאיבת שאריות המזון מהקיבה לעבר התריסריון. המטרה היא לפנות מקום למזון חדש שאמור להגיע לקיבה. התנועה הפריסטלטית גורמת למזון בקיבה לעבור ערבול, טלטול ודחיסה במהירות גבוהה. כך נוצרים בתערובת המזון המעובדת חלקית כיסי גז שיש להם חופש תנועה יחסי. קולות הקרקור נובעים מתנועתם של כיסי הגז.

גורם נוסף שיכול להאיץ את קולות הקרקור, גם כאשר אין תחושת רעב, הוא מזונות שאינם מתפרקים היטב בקיבה. הקולות נלווים בדרך כלל לפירוק חלקי של המזון. קרקור בטן מהווה חלק מפעילות תקינה של מערכת העיכול, אולם עודף קרקורים או חוסר בהם, שמתלווים להם סימפטומים נוספים, יכולים להצביע על בעיה במערכת העיכול.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קרקור בטן** |

* ד"ר איתי גל, למה הבטן מקרקרת כשרעבים?, באתר ynet, 12 במרץ 2007
* על מקור המילה בורבוריגמוס (באנגלית)
תמונה מהספר: ולטר בנימין (משמאל) ואחיו בסביבות שנת 1900 כמטפסי הרים
**היסטוריה קטנה של הצילום** (בגרמנית: **Kleine Geschichte der Photographie**) היא מסה שנכתבה על ידי ולטר בנימין שהיה פילוסוף, מבקר ספרות ומרקסיסט יהודי גרמני.

המסה יצאה לאור גם בעברית בספר הכולל את המסה הפילוסופית היסטורית שכתב ולטר בנימין בשנת 1931 ואחרית דבר בצורת מאמר בשם **תצלום לא חתום** מאת אריאלה אזולאי. הספר כולל הערות מאת אנדרה גונטרט מתוך תרגום המסה לצרפתית בשנת 1996. בספר מופיעות תמונות שהופיעו במאמר המקורי ותמונות אחרות מתקופת ראשית הצילום המוזכרות בספר.

קיימת יותר מגרסה אחת להיסטוריה הקטנה של הצילום. הספר עוסק בשיח של הצילום בפרט ושל התרבות החזותית בכלל. לדעת בנימין ההתחלות המרובות של הצילום מציעות היבטים שונים של היחסים שבין היסטוריה לבין הצילום. התחלת הצילום היא ריבוי אירועים, ממציאים, טכניקות, מטרות, יישומים, סוגי מכשירים ושימושים שברגע נתון הבשילו להתחלה חדשה.

הצילום הומצא כמה פעמים כמעט בו זמנית ובטכניקות שונות אך כולן מתבססות על מכשיר הקמרה אובסקורה. היסטוריונים של הצילום הצליחו לאתר מעל לעשרים עדויות של אנשים שהרעיון עלה בראשם בטרם פורסמו ברבים טכניקות הצילום של לואי ז'אק מנדה דאגר ושל ויליאם הנרי פוקס טלבוט. הרעיון לנסות ולקבע את הדימוי שמוקרן על הדופן האחורית של הקמרה אובסקורה עלה כמעט במקביל אצל אנשים רבים במקומות שונים ומרוחקים, מאז העשורים האחרונים של המאה ה-18 ועד ההכרזה הרשמית על המצאת הצילום ב-19 באוגוסט 1839, "שעתה של ההמצאה (של הצילום) הגיעה ולא אחד בלבד חש בה", כתב ולטר בנימין.

ב"תצלום לא חתום" מאת אריאלה אזולאי, היא מסמנת את המשתמע מתפיסת הצילום של בנימין, ומצביעה על הצורך בהכשרתו של צופה "שיבקש להתייצב כנמען של התצלום המוכן להתמסר לכלל מעשה הצילום, ומתוך מבטו המחודש בתצלום, במה שהוא מסתיר ובמה שהוא מסגיר, יופיע בפניו חותמה של האקטואליות כשגיאה." בנושא זה היא עוסקת בהרחבה בספרה "האמנה האזרחית של הצילום".

ולטר בנימין טוען כי "הערפל שחג מעל התחלותיו של הצילום איננו כה סמיך כמו זה הרובץ מעל ראשית הדפוס. בהשוואה לדפוס, אולי גלוי יותר לעיניים ששעתה של ההמצאה (של הצילום) הגיעה ושלא אחד בלבד חש בה; אנשים שללא תלות זה בזה חתרו לאותה מטרה: לקבע את התמונות שנוצרו בתוך הקמרה אובסקורה, אשר היו ידועות לכל המאוחר מאז לאונרדו. כאשר הדבר עלה בעת ובעונה אחת בידיהם של נייפס ודאגר, בתום מאמצים שנמשכו כחמש שנים..."

ההיסטוריה הקטנה של הצילום היא הקדמה לשתי מסות מפורסמות יותר של בנימין שנכתבו לאחר ה"ההיסטוריה הקטנה" והיוו מוקד לפירושים חוזרים ונשנים:

* "יצירת האמנות בעידן השעתוק הטכני" נכתבה בין השנים 1935–1939, קיימת בשלוש גרסאות והיא כוללת כמה פסקאות הלקוחות הישר מן המסה על הצילום.
* "על מושג ההיסטוריה", נכתבה ב 1940 ופורסמה לאחר מותו.

ראו גם
------

* ההיסטוריה של הצילום
* יצירת האמנות בעידן השיעתוק הטכני

לקריאה נוספת
------------

* ולטר בנימין, **היסטוריה קטנה של הצילום**, 71 עמודים. תרגם חנן אלשטיין, עריכה מדעית אריאלה אזולאי. 2004, הוצאת בבל.
* אריאלה אזולאי, **האמנה האזרחית של הצילום**, הוצאת רסלינג, 2007.
* אריאלה אזולאי, **היה היה פעם: צילום בעקבות ולטר בנימין**, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2006.
* ולטר בנימין, **יצירת האמנות בעידן השיעתוק הטכני**, תרגם: שמעון ברמן. 1983, הקיבוץ המאוחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריה קטנה של הצילום באתר ידיעות ספרים
* אריאלה אזולאי תצלום לא חתום, מכונת קריאה בבל
* פתיחת הספר היסטוריה קטנה של הצילום, מכונת קריאה בבל
* יוסי נחמיאס, גילוי וכיסוי במעשה הצילום, באתר ynet, 2 במאי 2007
**Sinatra-Basie** הוא אלבום מאת הזמר האמריקני פרנק סינטרה, זהו אלבום האולפן ה 35 של סינטרה, והשמיני בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא בשנת 1962.

הפקה
----

האלבום הידוע גם בשמו המלא, Sinatra-Basie: An Historic Musical First, היה שיתוף הפעולה הראשון בין שני הכוכבים הגדולים של עולם הג'אז. סינטרה בתחום הווקאלי ואילו קאונט בייסי בתחום התזמורתי. רבים חיכו לשיתוף פעולה זה.

שיתוף פעולה זה תרם באופן מיוחד למוניטין של שני האמנים. עבור בייסי, הקשר עם סינטרה נתן לעצמו וללהקתו פרסום רב יותר ממה שהיה להם אי פעם, ובעבור סינטרה העבודה המשותפת עם בייסי על האלבום נתנה לו חופש פעולה יצירתי שהתבטא בשירה חופשית ומשוחררת יותר מאי פעם.

סינטרה ניצל את יכולת התיפוף של המתופף סוני פיין כאשר קולו סובב את הקצב בעדינות ועודד את פיין להגביר את מקצב הסווינג דבר זה יצר הדדיות עם תזמורתו של בייסי והתוצאה הייתה אחת מההקלטות הקצביות ביותר של סינטרה.

האלבום זכה להצלחה רבה בבריטניה והגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי.

בשנת 1988 יצאה גרסה של האלבום על גבי תקליטור.

משתתפים
-------

* פרנק סינטרה - קולות
* קאונט בייסי - פסנתר
* התזמורת של קאונט בייסי
* ניל הפטי - מארגן, מנצח

רשימת שירים
-----------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Pennies from Heaven | 3:28 |
| 2. | Please Be Kind | 2:41 |
| 3. | (Love Is) The Tender Trap | 2:34 |
| 4. | Looking At the World Through Rose Colored Glasses | 2:29 |
| 5. | My Kind of Girl | 4:35 |
| 6. | I Only Have Eyes for You | 3:28 |
| 7. | Nice Work If You Can Get It | 2:35 |
| 8. | Learnin' the Blues | 4:25 |
| 9. | I'm Gonna Sit Right Down (And Write Myself a Letter) | 2:34 |
| 10. | I Won't Dance | 4:09 |
| **משך כולל:** | **32:58** |

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Sinatra-Basie באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Sinatra-Basie באתר MusicBrainz
* Discogs Sinatra-Basie באתר Discogs
* AllMusic Sinatra-Basie באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 281a4416-fb5b-32b2-a663-6c073e731329

 |
**Sitting Targets** הוא אלבום משנת 1981 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

באלבום זה, לראשונה בקריירה שלו, לא נושא פיטר האמיל בשורה מוזיקלית חדשה. למרות שקיימת הסכמה רחבה הן בקרב המבקרים והן בקרב אוהדיו שזהו אלבום טוב ומגוון, לראשונה האמיל חדל להוביל למחוזות לא מוכרים. בכך התנתק מלמעלה מעשור של יצירה שבה הגדיר גבולות חדשים עשרות פעמים.

חומרי האלבום מגוונים. ברובו זהו אלבום קליט מוזיקלית, אך ללא התחנחנות. תוכן השירים נותר "האמילי" כתמיד: שיר על אהבה (Empress's Clothes), שיר קינה (Ophelia), חרטה ובדידות (Glue, Hesitation, Stranger Still ו־What I Did הפאנקיסטי).

רשימת שירים
-----------

1. "Breakthrough"
2. "My Experience"
3. "Ophelia"
4. "Empress's Clothes"
5. "Glue"
6. "Hesitation"
7. "Sitting Targets"
8. "Stranger Still"
9. "Sign"
10. "What I Did"
11. "Central Hotel"

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Sitting Targets באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Sitting Targets באתר MusicBrainz
* Discogs Sitting Targets באתר Discogs
* AllMusic Sitting Targets באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: df81b347-bc15-366b-85c7-3c01be53a366

 |
**קרפיוניים** (שם מדעי: Cyprinidae) היא משפחה של דגי גרם החיים רק במים מתוקים, רבים מהם דגי מאכל נפוצים וגם דגי נוי כמו דג הזהב או הקוי.

מאפיינים
--------

המאפיין הבולט של דגים אלה הוא הקשקשים הגרמיים שיש על גופם. הם בעלי סנפיר גב ראשי וסנפירי גחון קטנים יותר. רובם טובים בשחייה אבל חיים בנהרות רדודים וחלקם חיים על קרקעית הנהר. לקרפיונים ישנם "זיפים" מחוץ לפיהם המאפשרים להם לחוש את הסביבה כמו שפמנונים שהם קרוביהם הרחוקים. דגים אלה באים בגדלים, צבעים ובצורות שונות.

דגים אלה חיים במים מתוקים בכל היבשות פרט לאוסטרליה ולדרום אמריקה. הם נפוצים ביותר בנהרות אסיה וחלקם חיים בבריכות גידול מלאכותיות, אותם מגדלים בשביל מזון או לנוי.

המין הגדול ביותר במשפחה הוא קרפיון סיאמי ענק ששוקל עד 300 ק"ג. כמותו גדולים גם המינים משיר זהוב ומנגר שיכולים לשקול עד 140 ק"ג והמין קרפיון זאב קולורדו שאורכו מעל 1.8 מטר והוא הגדול שבקרפיוני אמריקה.

דג מוכר במשפחה זו הוא קרפיון מצוי, ממנו עושים מאכלים שונים, כמו הגעפילטע פיש.

תת-משפחות
---------

* Acheilognathinae
* Barbinae
* Cultrinae
* Cyprininae
* Danioninae
* Gobioninae
* Hypophthalmichthyinae
* Labeoninae
* Leuciscinae
* Psilorhynchinae
* Rasborinae
* Squaliobarbinae
* Tincinae

גלריה
-----

* דג זהבדג זהב
* לשלש
* דג הצדפנוןדג הצדפנון
* טינקהטינקה
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרפיוניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538305505171
* BnF: cb119872431 (data)
* GND: 4163350-7
* LCCN: sh85035173
* NDL: 00566233
* NKC: ph202624

 |
כיכר השוק בבית לחם, 1908
**הארי פֶֿן** (באנגלית: **Harry Fenn**;‏ 14 בספטמבר 1837, אנגליה – 22 באפריל 1911, ארצות הברית) היה צייר אמריקני, יליד אנגליה. בסוף המאה ה-19 נחשב למאייר הנופים הבולט ביותר בארצות הברית. נודע באיוריו מארץ ישראל.

קורות חייו
----------

פֶֿן נולד בריצ'מונד שליד לונדון (אנ'). הוא החל את דרכו כשוליה במפעל הדפסי העץ של האחים דלזיאל (אנ') בלונדון ובתוך כך התמסר לרישום ולציור בצבע מים. ב-1857 נסע לארצות הברית, השתקע בעיר ניו יורק וקנה לו שֵׁם כמאייר וכתחריטן.

תרומתו הבולטת של הארי פֶֿן הייתה באיורים ובתחריטים בעץ ובמתכת שיצר, בצד חברו ג'ון דאגלס וודוורד, עבור האנתולוגיות המצוירות בהוצאת אַפְּלְטוֹן (אנ') בניו-יורק – "אמריקה הציורית" (אנ') (1870) ו"אירופה הציורית" (אנ') (1875–1879). בעקבות הצלחתם נקראו השניים לצייר ממראות ארץ ישראל, סוריה, סיני ומצרים עבור סדרת "ארץ ישראל הציורית" בעריכת צ'ארלס וילסון שראתה אור בשנים 1881–1884. בסדרות הללו הופיעו איוריהם של ציירים נוספים, אבל הארי פֶֿן היה התורם הפורה מכולם.

בתקופת עבודתו על האיורים של ארצות אירופה והלבנט (1873–1881) התגורר עם משפחתו באנגליה, ובשובו ב-1881 לארצות הברית היה פֶֿן צייר מבוקש מאוד. הוא הועסק באיור ספרים וכתבי עת וקיבל הזמנות לציורי נוף ברחבי העולם ובארצות הברית וכן לציורי מונומנטים אדריכליים ופרטים מעולם הצומח. פֶֿן המשיך לשאוב נושאים לציוריו מתוך הרשמים שספג בשני מסעותיו במזרח. הוא בחר ליצור את ציוריו בצבע מים, מדיום אמנותי פָּסִיד שנחשב כמתאים לציירים חובבים, שלא כציור השמן היוקרתי, והתמיד בהפקתם לתערוכות ולמכירה. בצד עיסוקיו כצייר חָבַר לאגודות ציירים והיה ממייסדי אגודת ציורי המים האמריקנית (American Watercolor Society).

לקריאה נוספת
------------

* יהושע בן-אריה, **צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה**, יד יצחק בן-צבי, 1992, עמ' 245–249

* Sue Rainey, *Creating a World on Paper: Harry Fenn's Career in Art*, UMass Amherst Press, 2013

גלריה
-----

* ירושלים, שער שכםירושלים, שער שכם
* שרידי בניאס; אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורקשרידי בניאס; אוסף מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
* עכו; 'שער היבשה'עכו; 'שער היבשה'
* טבריהטבריה
* קבר יונה הנביא במשהד (גת חפר)קבר יונה הנביא במשהד (גת חפר)
* ארז הלבנוןארז הלבנון
* "בור הרוחות" מתחת לכיפת הסלע"בור הרוחות" מתחת לכיפת הסלע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הארי פן** בוויקישיתוף
* סו רייני, ‏איורים 'נדרשים בדחיפות': פרויקט 'פלשתינה הציורית' 1878–1883, **קתדרה** 99, מרס 2001, עמ' 65–114
* כתבי הארי פן בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הציור, בצבעי מים וגואש, נוצר ב-1908 על סמך רישומים שביצע פֶֿן במקום ב-1878 ועל סמך תצלום של מחלקת הצילום של המושבה האמריקאית בירושלים; אוסף ספריית הוטון (אנ') באוניברסיטת הרוורד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296793705171
* BnF: cb14973753z (data)
* GND: 1038118182
* ISNI: 0000 0000 8040 0565
* LCCN: n91061810
* RKD: 27651
* SNAC: w6wx9sc2
* Trove: 881655
* ULAN: 500020449
* VIAF: 47035589
* WorldCat: viaf-47035589

 |
**Sixdegrees.com** היה אתר רשת חברתית מקוונת שפעל בשנים 1997 – 2000. הוא קיבל את שמו מהמושג שש דרגות של הפרדה והוא איפשר למשתמשים לנהל רשימות של חברים, קרובי משפחה ומכרים באתר, וגם להזמין אנשי קשר חיצוניים להירשם באתר. משתמשים יכלו לשלוח הודעות ולפרסם פריטים לאנשים בדרגת הקרבה הראשונה, השנייה והשלישית שלהם, ולראות את הקשר שלהם לכל משתמש אחר באתר. זה היה אחד הביטויים הראשונים של אתרי רשתות חברתית בתצורה דומה למה שאנחנו רואים היום. לאחר עלייתו של Six Degrees, קמו אתרי רשתות חברתיות מוצלחים יותר דוגמת MySpace, Facebook, LinkedIn ועוד.

היסטוריה
--------

חברת MacroView (ששמה השתנה בהמשך ל-SixDegrees) אשר פיתחה את האתר, הוקמה על ידי המנכ"ל אנדרו ויינרייך והתמקמה בניו יורק. בשיא הצלחתה, לחברה היה כ-100 עובדים, לאתר היה מעל לשלושה מיליון משתמשים רשומים, וכ-4,000 משתמשים חדשים הצטרפו בכל יום לאתר.

Sixdegrees.com קידם את עצמו כממשק המאפשר לאנשים ליצור קשר אחד עם השני ולשלוח הודעות. אולם, בעוד שהאתר הצליח למשוך אליו מיליוני משתמשים, הוא לא הצליח להפוך לעסק יציב, ובשנת 2000, האתר נסגר.

בין הסיבות שהובילו לסגירת האתר, הייתה העובדה שעולם הפרסום באינטרנט באותם ימים היה עוד בחיתוליו, כך שלא היה מספיק מפרסמים שיכלו לתמוך בהוצאות הגוברות של האתר. בנוסף, משתמשים שהיו רשומים לאתר התלוננו על כך שהיה מעט פעולות אשר ניתן היה לבצע באתר לאחר קבלת בקשות חברות, וכי רוב המשתמשים לא היו מעוניינים בליצור קשרים עם אנשים זרים.

הפטנט של האתר נקנה על ידי YouthStream Media Networks בשנת 2000, עבור סכום של 125 מיליון דולר.

ב-2010, SixDegrees.com נפתח מחדש, אבל הוא זמין רק עבור אנשים שהיו רשומים כבר בעבר. משתמשים חדשים יכולים להירשם רק באמצעות קבלת הזמנה.

מאפייני האתר
------------

האתר Sixdegrees.com איפשר למשתמשיו ליצור פרופילים אישיים, לנהל רשימות חברים, והחל מ-1998, לגלוש ברשימות החברים של חבריהם. כל אחת מהיכולות הללו היו קיימות בצורה מסוימת לפני Sixdegrees.com. רוב אתרי ההיכרויות ואתרים קהילתיים איפשרו לנהל פרופיל אישי. תוכנות כמו ICQ איפשרו ליצור ולערוך רשימה של חברים. אך, Sixdegrees.com היה הראשון לשלב את שלל האפשרויות הללו.

בנוסף, אנשים שאישרו כי הם מכירים משתמש קיים באתר, אך לא נרשמו לאתר עצמו, המשיכו לקבל הודעות דואר אלקטרוני מזדמנות המכילות עדכונים ובקשות הצטרפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של SixDegrees.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  Boyd, Danah M; Ellison, Nicole B. (2007). "Social Network Sites: Definition, History, and Scholarship". Journal of Computer-Mediated Communication 13 (1).
2. ↑  Prall, Laura (2010). "Sixdegrees.com – Social Networking In It’s Infancy". Afridesign Blog, September 15, 2010.
3. ↑  Bedell, Doug. "Meeting your new best friends: Six Degrees widens your contacts in exchange for sampling Web sites". The Dallas Morning News, October 27, 1998.
4. ↑  Plymale, Sam. "A Forefather of Social Media: Andrew Weinreich and SixDegrees.com". EMU Prssa, May 26, 2012.
5. ↑  Festa, Paul. "Investors snub Friendster in patent grab". CNET News, November 11, 2003.
**קוקי לינוקס** (אנגלית: **Kuki Linux** הגייה מדויקת: Cookie Linux) הייתה הפצת גנו/לינוקס עם ממשק משתמש מבוסס Xfce. ההפצה פותחה כחלופה להפצת Linpus Lite שהייתה מערכת ההפעלה הראשית המותקנת על מחשבי Acer Aspire One, נחשבת להפצה קלה וחסכונית במשאבים.

היא פותחה על ידי צוות פיתוח שהיה מפוזר במדינות שונות: ז'ואהו פרו (Joao Ferro), ג'וסף בראדוק (Joseph Braddock), פדרו קוינטס (Pedro Quintas), דולסידו קוסטה (Dulcidio Costa) ושוחררה בתאריך 21 באוקטובר 2008 (גרסה 1.0, Alpha).

ההפצה ניתנת להורדה בגרסת 32 ביט (בגרסה מלאה או גרסה חלקית Lite), למכשירים עם מינימום 256MB זיכרון.

המערכת מופצת כשעליה מותקנות מראש תוכניות רבות כגון: תוכנת המסרים Pidgin, דפדפן האינטרנט FireFox, חבילת יישומים משרדיים Libre Office ועוד.

רשימת גרסאות
------------

צוות שחרר מספר גרסאות אל השוק, להלן 5 הגרסאות האחרונות:

| תאריך יציאה | גרסה | שם קוד |
| --- | --- | --- |
| נובמבר 2008 | 1.0 | אלפא |
| דצמבר 2008 | 2.0 | אלפא (מבוסס אובונטו 8.04) |
| פברואר 2009 | 2.6 | אלפא (מבוסס אובונטו 9.04) |
| מאי 2009 | 2.7 | אלפא (מבוסס אובונטו 9.04) |
| ספטמבר 2009 | 2.8 | אלפא (מבוסס אובונטו 9.04) |

ראו גם
------

* Ark Linux
* SparkyLinux
* Linpus Linux
* DeLi Linux
* Element OS

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Kuki Linux** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Kuki Linux
* עמוד ההפצה באתר Disrowatch. (באנגלית)
* האתר הרשמי דרך אתר Web.archive. (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלבום מאת פיטר האמיל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סינגולריות.

**Singularity** (בעברית: סינגולריות) הוא אלבום משנת 2006 של היוצר הבריטי פיטר האמיל.

הפקה
----

האלבום זכה לשבחים יוצאי דופן ואלו באו לאחר ציפייה ממושכת, שכן זהו האלבום הראשון של האמיל מאז התקף לב שעבר, שכמעט והיה קטלני. מאחר ששני הנושאים - המוות ומשמעות החיים - ליוו את האמיל מאז תחילת יצירתו לפני ארבעים שנים כמעט - ניתן היה לצפות שיהיה לו מה לומר אחרי כמעט-מפגש זה עם המוות. ציפיות אלו התגשמו במלואן.

נוסף לתכנים המילוליים, האמיל גם מקל, מחד, על מאזיניו בתיזמור עשיר יותר מאשר בשני אלבומיו הקודמים, ומאידך בוחן צלילים חדשים, אך ללא תוקפנות. בשל כך היו מבקרים שהכתירו אלבום זה בתואר "הטוב באלבומיו ב 25 השנים האחרונות". 

למרות ששבחים אלו יש להם על מה להתבסס, האלבום אינו מהפכני. האמיל מרחיב סגנונות בהם השתמש בעבר. ניתן לומר שככלל האלבום אינו קשה להאזנה. חלק מהשירים הם בלדות אופייניות, וצליל האלבום מגובש למדי, ללא מהפיכות פרועות.

כאמור, חלק נרחב מהאלבום עוסק במוות. השיר הראשון מיטיב לתאר את שמחת החיים שהאמיל טובל בה לאחר שנחלץ מציפורניו. לצלילי תזמור פשוט, נאיבי כמעט, האמיל שר בעוז כמה הוא שמח להיות חי.

השיר השני קודר יותר, ועוסק בחוויית כמעט-המוות ישירות: 

> 
> שרוע על גבי אני חש שאני נופל/למצב יחידני של תודעה. כמו דרך ערפל אני שומע שקוראים לי/ אני יודע שאני על הקצה ממש.
> 
> 
> 
> 

השיר הבא העוסק במוות קרוב אינו עוסק בהאמיל עצמו, אלא באמו, שנמצאת בדעיכה. זוהי בלדה פשוטה, עצובה ומלאת השלמה עם המוות הבלתי נמנע. 

> 
> בינתיים אמי/אבודה בעולמה הפנימי/פונה להביט בחלון  
>  ישנם מסעות שנעשה בדד/ איכשהו כל שידענו יאבד  
>  בינתיים אמי  
>  ממתינה למה?  
>  לזמן ללכת.
> 
> 
> 
> 

  

בהמשך נושא המוות ישנו שיר קינה בשם Friday Afternoon על מות מכוון הפסנתר של האמיל.

השיר האחרון בנושא הוא זה החותם את האלבום. הצליל, המורכב מהקלטות המושמעות לאחור, יוצר תחושה לא מציאותית. התמליל מספר על דעיכת התודעה, כמו הייתה מקלט טלוויזיה שכבה.

רשימת שירים
-----------

1. "Our Eyes Give It Shape"
2. "Event Horizon"
3. "Famous Last Words"
4. "Naked to the Flame"
5. "Meanwhile My Mother"
6. "Vainglorious Boy"
7. "Of Wire, of Wood"
8. "Friday Afternoon"
9. "White Dot"

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Singularity באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Singularity באתר MusicBrainz
* AllMusic Singularity באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: e7d7b741-7cde-3139-93aa-7d5c4e96958a

 |
**יומנו של פטר גינז** (1928-1944) הוא ספר המבוסס על יומנים שכתב נער יהודי, פטר גינז, ובהם תיעד את עירו הכבושה בידי הנאצים.

גילוי היומן
-----------

הספר יצא לאור בעקבות צירוף מקרים טראגי אשר הביא לגילויו של היומן, כשישים שנה לאחר שנכתב בין השנים 1941-1942. שבועות ספורים לאחר התפוצצות "קולומביה" פנה תושב פראג, שנחשף לסיפורו של פטר לאחר האסון, אל מוזיאון יד ושם וסיפר על שש מחברות גדושות בכתביו של פטר ובציוריו שנמצאו בבית ישן שקנה בפרברי פראג. בין הפריטים שהתגלו - היו שני יומנים קטנים וסיפורים שכתב פטר.

הספר, יצא לאור בעריכת אחותו חוה פרסבורגר אשר נולדה כאווה גינז ובתוספת הקדמה מאת הסופר ג'ונתן ספרן פויר, תורגם ל־11 שפות והיה מועמד לפרס ספר הנוער הטוב ביותר בגרמניה לשנת 2007.

עלילת הספר
----------

הספר, יומנו של צעיר יהודי צ'כי שנספה בשואה, מתאר את השנתיים האחרונות בגטו בפראג לפני שגורש לטרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ. בחלק המרכזי של הספר, הכולל את היומן, מתוארים הימים בשפה לקונית, חסכנית, מאופקת מאוד. הנער בן ה-14 מבקש לתעד ביומן את המציאות כמו שהיא, להכניס בה סדר. בעיניו הנלהבות של הילד על האבסורד והמציאות הטרגית, היומן חושף גם את צדדיו הפזיזים ואת תצפיותיו על ההתנגדות נגד הכובשים הגרמנים ומעשי הגמול הפראי שלהם.

היומן מסתיים בגירושו של פטר עצמו לטרנזינשטט, שם הפך לכוח המניע מאחורי העיתון הסודי "ודם" ("אנו מובילים"), ושם המשיך לצייר, לכתוב ולקרוא, ולחנך את עצמו בזיעת אפיים על עתיד שלא יראה לעולם. יומנו שהתגלה כ-60 שנים לאחר שנכתב, הוא בבחינת עדות הרואה את הנולד של צופה שהתבונן במציאות לפרטיה.

ביקורת על הספר
--------------

רבים אמרו על הספר שהוא מרגש ומעורר השראה. יש החושבים שנקודת מבטו של פטר רק מחזקת את הבנת המציאות הלא פשוטה שנער היה צריך לחוות בזמן מלחמת העולם השנייה. עיתונים נכבדים ברחבי העולם סיקרו את הספר והציגו אותו כיצירת עדות כואבת של נער צעיר מוכשר ואמיץ. היו אף שאמרו שהספר אינו פחות חשוב מיומנה של אנה פרנק, ובזכות מילותיו חסרות התקדים הוא ברא שפה וחיים חדשים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוה פרסבורגר, יומנו של פטר גינז 1941 - 1942, באתר טקסט
2. ↑  תקציר, באתר צומת ספרים
3. ↑  על חוה פרסבורגר, באתר יד ושם
4. ↑  שירי לב-ארי, "יומנו של פטר גינז" בעברית, באתר הארץ, 28 באפריל 2008
5. ↑  יעל ישראל, יומנו של פטר גינז, באתר יעל ישראל עושה רוח
6. ↑  The Diary of Petr Ginz, 1941–1942
7. ↑  יומנו של פטר גינז, באתר סטמצקי(הקישור אינו פעיל)
8. ↑  צומת ספרים
9. ↑  "יומנו של פטר גינז" בעברית, באתר הארץ, 28 באפריל 2008
**פאן ג'ונשון** (סינית מסורתית: 潘均順 ; ‏סינית: 潘均顺 פיניין; **Pān Jūnshùn**‏; 1889 – 1974), היה הסיני הראשון שלו הוענק התואר חסיד אומות העולם, ב-19 בינואר 1995, לאחר שהציל בתקופת השואה ילדה יהודיה באוקראינה והסתיר אותה מהנאצים בביתו, החל מינואר 1942 ועד אוגוסט 1943.

חייו
----

פאן ג'ונשון נולד בסין בשנת 1889. הוא היה קומוניסט, ולכן בשנת 1916 עבר לברית המועצות בחיפוש אחר עבודה. הוא התיישב במוסקבה שם מצא עבודה בתור פועל, החליט להישאר ברית המועצות, נישא לאישה מקומית ונולדו לו שני בנים. בשנת 1936 היגרו הוא ומשפחתו לעיר חרקוב שבאוקראינה, שם מתה אשתו ממגפה.

שני בניו של ג'ונשון גויסו לצבא האדום בתחילת המלחמה. הם נעדרו בקרב ונחשבו בחזקת נעדרים במלחמה.

ג'ונשון שרד את המלחמה והמשיך לחיות בחרקוב עד מותו ב-1974.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

בסוף שנת 1941, עם פלישת הנאצים לברית המועצות, רוכזו כל יהודי חרקוב, ולאחר מספר ימים הודיעו שעומדים להעבירם. התנאים במחנה שאליו הועברו על ידי הנאצים היו גרועים מאוד - היהודים כמעט שלא קיבלו מזון ומים, ונאלצו לאכול שלג.אישה יהודיה בשם יליזבטה דבורקינה (Yelizabeta Dvorkina) זיהתה את הסכנה הנשקפת לה ולבתה לודמילה (לוסיה), שהייתה בת 10, ושיחדה שומר נאצי בעזרת תכשיטים על מנת שיאפשר לבתה לברוח מגטו חרקוב. לודמילה נמלטה מהמקום, והצליחה לחזור לבית שבו גרו היא ואמה לפני שהנאצים גרשו אותן. בבית זה התגורר באותה תקופה ג'ונשון. כשראה את לודמילה החליט שיחביאה בביתו. הוא גידל אותה כבתו והסתירה מהנאצים במשך למעלה משנה וחצי. שלושה שכנים סייעו לג'ון בהסתרת לודמילה, נדזדה פופלניוק (Nadezhda Popelniuk), אלכסנדרה בבאייב (Alexandra Babaev) ומיטרופן בבאייב (Mitrofan Babaev).

חסיד אומות העולם
----------------

ג'ונשון סיפק מחסה ומסתור ללודמילה גנריכובנה (Genrichovna), ילדה אוקראינית יהודייה שברחה מגטו חרקוב באזור הכיבוש של הצבא הגרמני. היא ברחה עקב מאמצי אמה שהבינה כי ילדיה צפויים להיהרג עקב העברתם הצפויה לעיר אחרת.

ב-19 בינואר 1995 הכיר יד ושם בג'ונשון חסיד אומות העולם

לאחר המלחמה
-----------

עם שחרור חרקוב על ידי הצבא האדום, ב-23 באוגוסט 1943, עזבה לודמילה את מחבואה בביתו, אך הם שמרו על קשר לכל אורך חייו של ג'ונשון.

קישורים חיצוניים
----------------

* יד ושם- פאן ג'ון שון
* The Righteous- Martin Gilbert

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Gilbert, Martin. The Righteous: The Unsung Heroes of the Holocaust. מסת"ב 0-8050-6260-2, מסת"ב 978-0-8050-6260-1. New York: Henry Holt, 2003. P. 20.
2. ↑  Teaching the Chinese About the Holocaust", Rafael Medoff, Jewish Ledger, November 5, 2010
3. 1 2  "ללמד את הסינים על השואה", רפאל מדוף, 5 בנובמבר 2010.
4. 1 2  גטו חרקוב, באתר יד ושם
5. 1 2  על ג'ונשון באתר יד ושם (באנגלית)
**לה מדלנה** (באיטלקית: **La Maddalena**; בגלורזה: **A Madalena**) היא עיר השוכנת באי בעל שם זהה, צפונית לסרדיניה, המהווה חלק מפרובינציית אולביה טמפיו.

העיר היא הגדולה שביישובי הארכיפלג איי מדלנה. היא שוכנת במרחק של 2 ק"מ מהחוף הצפוני של סרדיניה, לחופו של מצר בוניפאצ'יו המפריד בין סרדיניה לבין קורסיקה. שירות מעבורות מקשר בתכיפות גבוהה בין העיר פלאו שבסרדיניה לבין האי.

מרכז חיי העיר הוא בככר אומברטו, הקרויה על ידי תושבי העיר הוותיקים פיאצה רוסה. הרחוב הראשי של העיר הוא רחוב גריבלדי המוליך לאורך חוף הים והנמל. פרנסת תושבי העיר היא ברובה מתיירות. האי מפורסם בחופי הרחצה שלו.

היסטוריה
--------

באי נמצאו ממצאים מהתקופה הפרהיסטורית, אך עיקרם מהתקופה הרומית. בתקופה זו נקרא במספר שמות ובהם אילוָוה, פוּסָה ובּוּצִ'ינָה. בימי הביניים נאבקו על השליטה בו הערים ג'נובה ופיזה. באותה העת נקרא ביצ'ינארה, ומאה ה-16 שונה שוב לסנטה מריה מגדלנה, מקור שמו הנוכחי.

מיקום העיר ליד מצר בוניפאצ'יו, בו עוברת תנועה ימית רבה, הקנה לאזור חשיבות אסטרטגית, ואיי הארכיפלג שימשו כעמדות צבאיות. עקב כך ניזוקה העיר מפעילות צבאית. צבא מפיימונטה כבש אותה בשנת 1767. הצרפתיים בפיקודו של נפוליאון בונפרטה הפציצו אותה בשנת 1793. האדמירל הבריטי נלסון השתמש בה כבסיס כאשר הטיל מצור על נמל טולון שבצרפת.

לקראת סיום מלחמת העולם השנייה הובא ללה מדלנה שליט איטליה המודח בניטו מוסוליני, והוא שהה בה במאסר לזמן קצר בטרם הוחזר לאיטליה. ב-1973 הוקם בסיס צבאי של נאט"ו בסמוך לאי סנטו סטפנו, והוא שימש צוללות של הצי האמריקני. ב-2008 נסגר הבסיס.

בשנת 2009 הייתה צפויה להתכנס בעיר הוועידה ה-35 של ארגון המדינות המתועשות. במסגרת ההכנות החל פרויקט גדול של שיקום מרכז העיר בשיתוף אדריכל סטפאנו בוארי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לה מדלנה** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לה מדלנה
* אתר Lamaddalena.com
* תמונות תלת-ממדיות של העיר

* מבט לעיר פלאו בסרדיניה מהעיר לה מדלנהמבט לעיר פלאו בסרדיניה מהעיר לה מדלנה
* כיכר בעירכיכר בעיר
* רחוב גריבלדירחוב גריבלדי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 3a589ddb-d928-4449-b2f7-462d40731375
* NKC: ge1173605
* VIAF: 247255728
* WorldCat (עם VIAF): 247255728

 |
**תשלום לפי פעולה** (PPA, pay per action) או **עלות לפעולה** (CPA, cost per action) הוא מודל תשלום מקובל בפרסום מקוון שבו משלם המפרסם תמורת פעולה מוגדרת: חשיפה (impression), לחיצה, קנייה, הורדת קובץ, שליחת פרטים או הירשמות לשירות או לרשימת תפוצה וכדומה. כמספר, העלות לפעולה היא המחיר שמשלם המפרסם לאתר המציג את הפרסומת תמורת כל השלמה של הפעולה המבוקשת. CPA הוא גם קיצור של cost per acquisition — ביטוי המתייחס לסוג הפעולה שעבורה משלם המפרסם, שלעיתים קרובות היא רכישה של דבר מה.

הפעולה המבוקשת היא בדרך כלל מקוונת, דרך האינטרנט, אך יכולה להיות גם בצורות אחרות, כגון שיחת טלפון. כדי לדעת מתי זכאי האתר המפנה לתשלום מן המפרסם נחוצים אמצעים למעקב אחר הפעולות. כאשר כל הפעולות מקוונות משתמשים באמצעים כגון עוגיות (cookies) כדי לזהות את המשתמש שעושה את הפעולה כאותו המשתמש שנחשף לפרסומת. כדי לעקוב אחר פעולות בלתי מקוונות הנעשות בעקבות פרסום מקוון ניתן להשתמש באמצעים אחרים. שיטה מקובלת היא מתן הטבה באתר אינטרנט שהמשתמש צריך לספקו לגורם המפרסם כדי לקבל הטבה כלשהי. שיטה אחרת היא שימוש במספר טלפון מיוחד הניתן רק למי שנחשפים לפרסומת, כך שביצוע שיחה אליו יכולה להיספר כפעולה המזכה את הגורם המפנה בתשלום.

המונח eCPA הוא כינוי למדד לאפקטיביות של פרסום בשיטת CPA ומבטא את ההבדל בין עלויות הפרסום בשיטת CPA לבין עלות פרסום בשיטה אחרת כגון תשלום לפי לחיצה (CPC).
הסופרת הרוסייה הלנה בלוואצקי, היוצרת האפשרית של "המיתוס של אגרתה"
לפי אזוטריסיזם, **אגרתה** (באנגלית: **Agartha**) הוא אזור תת-קרקעי או בלתי נגיש הנמצא בליבת כדור הארץ. כרגע אין ראיות המאשרות את קיומו. מהקיום לכאורה של הממלכה נובעת האמונה כי כדור הארץ חלול.

היסטוריה
--------

האגדה נותרה מעורפלת ברובה באירופה עד 1910, כאשר דיווח מפורט של האוקולטיסט הצרפתי בן המאה התשע-עשרה אלכסנדר סן-איב ד'אלוויידר פורסם לאחר מותו.

בספרו Beasts, Men and Gods משנת 1922, מספר החוקר פרדיננד אוסנדובסקי סיפור שנמסר לו על ממלכה תת-קרקעית הקיימת בתוך כדור הארץ. ממלכה זו הייתה ידועה לחברה בודהיסטית בדיונית בשם אגהרתי (Agharti).

אמונות באגרתה
-------------

### מיתולוגיה

במיתולוגיות שונות, בעיקר ביוונית ובנוצרית, מוזכרים קיומם של אזורים תת-קרקעיים כמו האדס וטרטרוס ביוונית, והגיהנום בנוצרית. על פי מספר טענות, למקומות אלה, שאליהם ניתן לגשת לאחר המוות, ניתן להגיע דרך כניסות נסתרות. כמו כן, במיתולוגיה ההינדית מוזכר גיהנום תת-קרקעי הנקרא פטאלה.

קשרים למיתולוגיה
----------------

אגרתה מזוהה או מבולבלת לעיתים קרובות עם שמבהלה אשר מופיעה לעיתים קרובה בבודהיזם וג'ריאנה ובתורת הקלאצ'קרה הטיבטית, ואשר התחדשה במערב על ידי הלנה בלוואצקי והאגודה התאוסופית. תאוסופיים במיוחד מתייחסים לאגרתי כמכלול עצום של מערות מתחת לטיבט המאוכלסות על ידי אלים למחצה, המכונים אסורות. הלנה וניקולאי רוריך, שתורתם מקבילה במידה רבה לתאוסופיה, רואים בקיומה של שמבהלה הן רוחני הן וגשמי.

ראו גם
------

* גמד
* האדס
* שיבלבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eco, Umberto (5 באוגוסט 2006). "Commentary: Spheres of influence". *The Observer*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Tamas, Mircea Alexandru (2003), *Agarttha, the invisible center*, Rose-Cross Books, ISBN 978-0-9731191-1-4
3. ↑  Guenon, Rene (1958), *Le Roi du Monde*, Gallimard, ISBN 9780900588587
4. ↑  Ferdynand Ossendowski (1922). *Beasts, Men and Gods*. New York: E. P. Dutton & Company.
5. ↑  Greer, John Michael (2003), *The New Encyclopedia of the Occult*, Llewellyn Publications, ISBN 1-56718-336-0
6. ↑  File:"About Shambala" N.Roerich.ogg

קישורים חיצוניים
----------------

* סן-איב ד'אלווידרה והקשר האגרתי, מאת ג'וסלין גודווין .
* מפה/דיאגרמה של אגרטה וכדור הארץ החלול, מבוסס על כתביו של ריימונד וו. ברנרד .
* על אדוארד בולוור-ליטון: אגרטה, שמבהלה, וריל ושורשי הנסתר של הכוח הנאצי, מאת ג'וזף ג'ורג' קאלדוול.
* "אגרתה אלגוריתמית" - תרומה מאמר למכונת תרבות 16, 2015 (הגיליון המיוחד של כתב העת על תרבות מזל"טים ). ברוכים הבאים לאלקטרוקן, אגרתה אלגוריתמית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4570026-6
* NKC: ph117318

 |