recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נתן גוטמן** (נולד ב-3 באפריל 1967) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כשליח תאגיד השידור הישראלי בוושינגטון, ארצות הברית, בתפקידו ככתב לערוץ כאן 11 ולרשת כאן ב', לפני כן הועסק ברשות השידור מאז שנות ה-90 באותו התפקיד וכעורך הראשי של מהדורת "מבט", עד עלייתו לאוויר של תאגיד השידור במאי 2017. הוא שימש גם ככתב בעיתונים ג'רוזלם פוסט ו"הארץ".

ביוגרפיה
--------

גוטמן נולד בטורונטו שבקנדה ועלה בצעירותו לישראל, בה גדל בגבעתיים. ב-1985 התגייס לגלי צה"ל ושירת ככתב מדיני בתחנה. ב-1991 שימש כשליח גלי צה"ל לוועידת השלום במדריד. הוא סיים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1993, בנוסף ללימודים במכון הרמן ליהדות בת זמננו באותה אוניברסיטה.

לאחר מכן שימש ככתב עיתון "חדשות" בוושינגטון עד לסגירתו של העיתון. ב-1994 הצטרף לערוץ הראשון, תחילה כעורך המייסד של מהדורת הלילה "מהיום למחר", וב-1996 מונה לעורך מהדורת החדשות "מבט". ביוני 1998 הודח (יחד עם העורך האחראי אלישע שפיגלמן) על ידי מנכ"ל רשות השידור, אורי פורת, בעקבות שידור ידיעה בדבר חגיגות האליפות של אוהדי בית"ר ירושלים, בה נכח ראש הממשלה בנימין נתניהו, שברקע נשמעות קריאות קצובות "מוות לערבים".

בשנת 1999 עבר לעיתון "הארץ", וב-2001 מונה ככתב האמריקאי של העיתון – תפקיד בו שימש עד 2005, אז עבר גוטמן לג'רוזלם פוסט לסקר מוושינגטון עד ל-2007, כאשר חזר לרשות השידור לשמש באותו התפקיד והחליף את ירון דקל. במקביל כתב טורי אורח בוואלה! NEWS בנושא הבחירות לנשיאות בארצות הברית. בנוסף שימש ככתב בוושינגטון עבור העיתון היהודי פורוורד (The Forward) עד שנת 2018. ב-2017 המשיך לשרת ככתב וושינגטון עבור תאגיד השידור הישראלי, שירש את רשות השידור.

חיים אישיים
-----------

גוטמן נשוי לוורד ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתן גוטמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מאמרי נתן גוטמן, באתר "הארץ"
* מאמרי נתן גוטמן, באתר "Forward"

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדי רובינשטיין, ‏כאן יואב טוקר, ישראל: מה הביא לשקיעתם של כתבי החוץ?, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2009
2. ↑  אימפוטנט ממוצע, חדשות, 9 בינואר 1987
3. ↑  אילנה דיין, מדריד, סוף אוקטובר 91', באתר העין השביעית, 1 בינואר 2001
4. ↑  הדס מגן ואביבה קרול, ‏בשפיגלמן וגוטמן עתרו לביה"ד לעבודה נגד הדחתם מ"מבט" בעקבות מסקנות פורת, באתר גלובס, 1 ביוני 1998
5. ↑  שלומי מינץ, לחץ ברשות השידור - אין תגובה, באתר העין השביעית, 1 ביולי 1998
6. ↑  יעל גאוני, ‏צפויים שינויים ב"הארץ": החלק הפוליטי היומי יבוטל, באתר גלובס, 29 בדצמבר 2004
7. ↑  יעל גאוני, ‏עם הפנים לחו"ל: קול ישראל מחזק את דסק חדשות החוץ, באתר גלובס, 8 בינואר 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010174744905171
* VIAF: 9162982387786060328
* WorldCat (עם VIAF): 9162982387786060328

 |
**סוסואה** (ספרדית **Sosúa**) היא עיר תיירות חוף בפרובינציית לה-פלטה שברפובליקה הדומיניקנית.

היסטוריה
--------

בועידת אוויאן, שנתכנסה, ב-1938, לדיון בבעיית הפליטים היהודים שנמלטו משטחי גרמניה הנאצית, הכריז רפאל טרוחיו שליט הרפובליקה הדומיניקנית על הסכמתו לקלוט 100,000 פליטים יהודים. טרוחיו, שנודע בשלטון היחיד שלו והיה לעריץ אכזרי ומושחת, רצה לשנות את תדמיתו בעולם. בין מטרותיו בהסכמתו לקבל את היהודים עמד הרצון להתקרב לארצות הברית ולקבל סיוע כלכלי. טרוחיו, שהיה גזען, ביקש להגדיל את האוכלוסייה הלבנה באי על חשבון האוכלוסייה השחורה. לכן הציב תנאי אחד, שבין הפליטים יהיו רק גברים צעירים ורווקים שיוכלו להתחתן עם המולאטיות המקומיות ויבהירו את הגזע הדומיניקני. קרוב ל־100 אלף יהודים קיבלו ויזות, אבל הבירוקרטיה עבדה לאט, ומתוך 100,000 הפליטים, רק 5,000 איש נותרו חופשיים לעשות את המסע הארוך, ורק 2,000 מהם הגיעו בסופו של דבר לרפובליקה הדומיניקנית. בשנת 1941 אידה סילברמן ביקרה במקום ובחזרתה לארצות הברית דיווחה על כישלון חרוץ.

טרוחיו דרש שהיהודים ישלמו עבור הקרקעות שהעמיד לרשותם, שהיו "רכושו הפרטי", ויהדות ארצות הברית נחלצה לעזרה וגייסה את מיליון הדולרים שנדרשו תמורת האדמות באמצעות ארגון הג'וינט. טרוחיו גם מינה את נציג הארגון כחבר פרלמנט. כ-600 פליטים מאוסטריה וגרמניה נשלחו לסוסואה, וייסדו במקום כפר יהודי קטן. החלו לעסוק בחקלאות, כל מתיישב קיבל כ-300 דונם. לשיווק מוצרי החלב והבשר שלהם הקימו קואפרטיב בשם "תוצרת סוסואה" (Productos Sosúa), אך נאלצו לתת לטרוחיו כ-25% ממניותיו. לאחר מלחמת העולם השנייה הגיעו פליטים יהודים נוספים משאנגחאי, בשנים שלאחר מכן עברו רוב בני הקהילה לארצות הברית. בשנת 1956 נותרו בעיירה כ-180 יהודים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נותרו בכפר כ-35 משפחות של יהודים. חלקן קנו במשך השנים עוד אדמות, והפכו להיות בעלי הקרקעות הגדולים באזור. באותן השנים הם החלו לפתח את תעשיית התיירות במקום ומכרו קרקעות ליזמים שבנו עליהם בתי מלון. מאז גדל הכפר לעיירת נופש בה כ-60,000 תושבים ומאות חדרי מלון.

בשנת 1988 נותרו בסוסואה פחות ממאה יהודים. יש בה בית כנסת, בית עלמין יהודי, מוזיאון, פארק ואתר זיכרון לקהילה היהודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוסואה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סוסואה
* אתר המוזיאון היהודי של סוסואה (באנגלית)
* סוסואה באתר הרפובליקה הדומיניקנית
* אתר למנויים בלבד משה גלעד, תכירו: היהודים שגילו ארץ טרופית יפה, באתר הארץ, 22 ביולי 2013
* חן מלול, הספרייה הלאומית, הפליטים היהודיים שברחו מהנאצים והפריחו את השממה בקריביים, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2017 - אוסף צילומים מימיו הראשונים של היישוב היהודי בסוסואה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מיכל מירון-שקד, גן עדן לפליטים, כותרת ראשית, 6 בינואר 1988
2. 1 2 3  עמוס אילון, יהודי המלך, הארץ, 10 באפריל 1959
3. ↑  א. לינדנבאום, המושבה היהודית סוסואה הונצחה ברפובליקה הדומניקנית, דבר, 8 באפריל 1960

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4635189-9
* SUDOC: 139262245
* VIAF: 158288801
* WorldCat (עם VIAF): 158288801

 |
**הייזל המפל אייבל** (באנגלית: **Hazel Hempel Abel**‏; 10 ביולי 1888 — 30 ביולי 1966) הייתה אשת ציבור אמריקאית שכיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה מנובמבר עד דצמבר 1954. אחרי התפטרותה מהסנאט המשיכה לעסוק בפעילות ציבורית עד שהלכה לעולמה.

ביוגרפיה
--------

אייבל נולדה בעיר פלטסמות' שבדרום נברסקה. היא למדה בבתי הספר הציבוריים של אומהה, וסיימה את לימודיה באוניברסיטת נברסקה בלינקולן ב-1908. היא עבדה כמורה למתמטיקה בתיכון וכמנהלת בתי ספר על-יסודיים במספר יישובים בנברסקה. אחר כך עבדה כמזכירה וגזברית, ובסופו של דבר כנשיאת חברת הבנייה של בעלה.

הבל הייתה ציר בוועידות הרפובליקניות של מדינת נברסקה בשנים 1939–1948 ולאחר מכן בשנים 1952–1956. ב-1954 נבחר הבל לסגנית יושב ראש הוועדה הרפובליקנית המרכזית של המדינה. באותה שנה היא נבחרה להשלים את כהונתו של הסנאטור דווייט גריזוולד, שנפטר בעודו מכהן בתפקידו. בכך נהפכה אייבל לאישה הראשונה שנבחרה לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נברסקה, כמו גם לאישה הראשונה שקדמה לה בתפקיד אישה אחרת (אווה בורינג מונתה לאייש את מושבו של גריזוולד באופן זמני עד לקיום בחירות מיוחדות). היא כיהנה בסנאט החל מנובמבר 1954 עד להתפטרותה ביום האחרון של אותה השנה.

בזמן כהונתה בסנאט הצביעה בעד החלטת הסנאט לגנות את הסנאטור ג'וזף מקארתי ממדינת ויסקונסין כמי שהתנהג "באופן שיש בו כדי להביא לסנאט אי כבוד ומוניטין גרוע". תקופת הכהונה ה-15 של חטיבת הסנאטורים השנייה (אנ') מנברסקה, שנמשכה בין 3 בינואר 1949 עד 3 בינואר 1955, הייתה יוצאת דופן בכך ששישה סנאטורים שונים כיהנו בה, בהם אייבל הייתה החמישית.

היא הייתה ציר בוועידת החינוך בבית הלבן ב-1955, ויו"ר המשלחת של נברסקה בכינוס הוועדה הרפובליקנית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956. בשנים 1955–1959 הייתה חברה בוועדת המאה של תאודור רוזוולט. היא גם שימשה כנשיאה ומייסדת "פדרציית הנשים הרפובליקניות של נברסקה", והייתה חברה במועצת המנהלים במכללת דויין ובמכללת ווסליאן שבנברסקה. ב-1960 התמודדה אייבל, ללא הצלחה, למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל נברסקה.

ב-30 ביולי 1966 הלכה אייבל לעולמה בלינקולן ונטמנה בבית העלמין וייוקה (Wyuka) שבאותה העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הייזל אייבל** בוויקישיתוף
* הייזל אייבל באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* הייזל אייבל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6fc5t7m
* US Congress: A000010

 |
**החגיגה** (באנגלית: **The Shindig**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי שיצא בשנת 1930, כחלק מסדרת סרטי "מיקי מאוס". זהו הסרט הקצר העשרים של מיקי מאוס שהופק והחמישי באותה השנה.

עלילה
-----

מיקי ומיני יושבים בחלק האחורי של מכונית ארוכה עמוסה בחיות חווה ומזמרים את השיר העממי "A-Hunting We Will Go", בעודם נוסעים לריקוד האסם הגדול. הוראס אוסף את קלרבל באופנוע הרעוע שלו, כשהיא יושבת במריצה המשמשת כספינת צד.

במופע הריקוד, מיקי ומיני מנגנים עוד שיר עם, "Turkey in the Straw"(אנ'), כשמיני בפסנתר ומיקי בכינור. לאחר שהקהל מוחא כפיים, זוג העכברים מנגנים את שיר המשחק "Pop! Goes the Weasel"(אנ'). מיקי משתמש ביצירתיות בדלי, גיגית, שקית ואפילו בזנבה של מיני ככלי נגינה לשיר, אבל האחרונה לא מעריכה את היצירתיות שלו וסוטרת את ידו. לאחר מכן מיקי עורך מופע מינסטרל ומנגן את השיר "Old Folks at Home"(אנ') על מפוחית, בעודו רוקד סטפס. מיני ממשיכה את השיר בפסנתר, וקלרבל מבצעת ריקוד סולו אנרגטי, אליו מיקי מצטרף ולאחר מכן רוקד עם כלבת תחש, ופטרישיה פיג. בסוף הביצוע, פטרישיה קופצת ונוחתת על מיקי ומוחצת אותו בטעות.

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס - וולט דיסני
* מיני מאוס - מרסלייט גארנר
* הוראס הורסקולר - וולט דיסני
* קלרבל הפרה - מרסלייט גארנר
* פטרישיה פיג

הפקה
----

בתחילת הסרט, קלרבל נראית קוראת את הרומן הרומנטי-ארוטי משנת 1907, "שלושה שבועות" (Three Weeks (book)). וכשהוראס מגיע לאסוף אותה, היא מיד מסתירה את הספר מתחת למיטת הקש שלה ולובשת שמלה כדי לכסות את עטיניה. ספר זה היה כל כך שנוי במחלוקת עד כדי שנאסר לצפייה באוהיו.

זו הפעם הראשונה שקלרבל נראית לובשת את התלבושת שתהפוך לתלבושת האופיינית לה. הוראס, שעכשיו הוא מואנש לחלוטין, גם נראה לראשונה בתלבושת האופיינית שלו, עם כובע באולר ועול סביב צווארו; הוא כבר לא הולך כמו סוס, ובמקום זאת הוא נוהג על אופנוע כדי לקחת את קלרבל לריקוד.

סצנת סולו המפוחית של מיקי הונפשה על ידי וילפרד ג'קסון, שגם ביצע את השיר בפסקול.

הסצנה בה מיקי רוקד עם פטרישיה פיג תופיע שוב בסרט המצויר "המסיבה הנהדרת" משנת 1932.

ביקורת
------

עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" ומגזין וראייטי נתנו ביקורות פושרות לסרט בטענה שהוא די ממוצע ולא מתעלה על קודמיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "החגיגה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החגיגה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. p. 63. ISBN 978-3-8365-5284-4.
2. 1 2  Grob, Gijs (2018). "The Shindig". *Mickey's Movies: The Theatrical Films of Mickey Mouse*. Theme Park Press. ISBN 978-1683901235.
3. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Regulated Rodent". *Time*. 16 בפברואר 1931. `{{cite journal}}`:  (עזרה), quoted in Apgar, Garry, ed. (2014). *A Mickey Mouse Reader*. University Press of Mississippi. ISBN 978-1628461039.
5. ↑  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). *Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History*. Cologne: Taschen. p. 63. ISBN 978-3-8365-5284-4.
6. ↑  "Reviews of Sound Shorts". *The Film Daily*: 13. 14 בספטמבר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Talking Shorts". *Variety*: 23. 7 בינואר 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**פאן שובב** (באנגלית: **Playful Pan**) הוא סרט הנפשה אמריקאי קצר מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", כאשר הוא החמישה עשר בסדרה. הוא הופץ לראשונה ב-27 בדצמבר 1930 על ידי חברת סרטי קולומביה.

עלילה
-----

הסרט הקצר מציג את האל המיתולוגי פאן מנגן בחליל הפאן שלו למען בידור של תושבי היער. כאשר מכת ברק מתחילה שרפת יער, פאן מוביל את הלהבות למים, ומכבה את האש.

ביקורת
------

וראייטי (22 באפריל 1931): כינה את הסרט הקצר "סרט מצויר מצוין", ואמר: "הוא מעורר צחוקים לאורך כל הדרך ומסונכרן להפליא כדי להתאים לרעיון חדשני, זה כמו פיטר פן עם הצינורות שלו, מלחיץ חיות וחרקים עם בוא האביב. יותר מדי חזרות ב יריות פתיחה. שלוש או ארבע דקות אחרונות של הסרט שהוקדשו לשרפת יער כשהלהבות מיוצגות כדמויות חיות וקופצות על הכל, רודפות אחרי תושבי היער לכסות. הם רצים לפאן והוא מקסים אותם במוזיקה עד שכולם קופצים לתוך בריכת מים במקום שבו הוא עומד. החלק הזה של הסרט דווקא מצחיק מאוד. ארוך יותר מרוב הסרטים המצוירים, אבל שווה את הצילומים."

מדיה ביתית
----------

הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פאן שובב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פאן שובב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Talking Shorts". *Variety*: 18. 22 באפריל 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**קנת' "קן" פלקס** (באנגלית: **Kenneth ("Ken") Flax**; נולד ב-20 באפריל 1963) הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, פעמיים אלוף ארצות הברית (1988 ו-1990), סגן אלוף ארצות הברית (1989), 4 פעמים מקום שלישי בארצות הברית (1985, 1987, 1991 ו-1992), השתתף פעמיים במשחקים האולימפיים (סיאול 1988 וברצלונה 1992), מקום שביעי באליפות העולם (טוקיו 1991), אלוף האוניברסיאדה (שפילד 1991), פעמיים ברציפות אלוף המכביה (השתים-עשרה 1985 והשלוש-עשרה 1989) ושיאן המכביה ביידוי פטיש.

ביוגרפיה
--------

פלקס נולד וגדל בסן פרנסיסקו, קליפורניה למשפחה יהודית. הוא למד באוניברסיטת אורגון ושם החל להתאמן ביידוי פטיש בשנת 1982 וביוני אותה שנה זכה באליפות ארצות הברית לנוער. הוא קבע 3 שיאי מכללות ומחזיק בשיא הנוכחי של 78.34 מטרי (2018)

### 1985

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השתים-עשרה שנערכו בשנת 1985 זכה פלקס במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 68.34 מטר, לפני טוד קאופמן מארצות הברית (53.02 מטר) ועמיהוד רבינוביץ' מישראל (44.26 מטר).

### 1986

במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה, רוסיה ביולי 1986 סיים פלקס במקום עשירי ביידוי פטיש בתוצאה של 73.44 מטר.

### 1987

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיים פלקס במקום 20 ביידוי פטיש בתוצאה של 73.36 מטר.

### 1988

בתחרות שנערכה במודסטו, קליפורניה ב-7 במאי 1988 קבע פלקס ביידוי פטיש שיא אישי חדש של 80.02 מטר. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול (1988) הוא סיים במקום הראשון בתוצאה של 77.26 מטר, אך במשחקים עצמם הוא סיים רק במקום 18 בתוצאה של 72.70 מטר. אם התוצאה שקבע במבחנים יכל היה לסיים במקום שביעי.

### 1989

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלוש-עשרה שנערכו בשנת 1989 זכה פלקס במדליית זהב ביידוי פטיש בשיא מכביה חדש של 78.06 מטר מטר. חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בדיסבורג, גרמניה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 75.86 מטר.

### 1991

באוניברסיאדה שנערכה בשפילד, אנגליה ביולי 1991 הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 76.46 מטר, לפני היינץ וייס מגרמניה (75.62 מטר) שדורג באותה העת במקום הראשון בעולם. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן הוא סיים במקום שביעי בתוצאה של 75.98 מטר. באותה שנה דורג במקום תשיעי בעולם.

### 1992

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) סיים פלקס במקום שלישי ביידוי פטיש בתוצאה של 77.54 מטר, אך במשחקים עצמם הוא סיים במקום 23 בתוצאה של 69.36 מטר. אם התוצאה שקבע במבחנים יכול היה לסיים במקום חמישי.

שיאים אישיים
------------

* יידוי פטיש: 80.02 מטר (1988)

קישורים חיצוניים
----------------

* קנת' פלקס, באתר olympedia.org
* קנת' פלקס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  World Rankings — Men’s Hammer

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14356974

 |
**חוק מוקדי חירום, התשע"ו-2016** הוא חוק המסמיך את מוקדי החירום הטלפוניים לקבל באופן אוטומטי את נתוני המיקום של המתקשר. כמו כן, הוא מאפשר למוקדי החירום לחסום מספרי טלפון שמבצעים שיחות הטרדה חוזרות ונשנות.

הרקע לחוק
---------

מוקדנית מוקד 100 של משטרת ישראל.
באירוע חטיפת שלושת הנערים התקשר אחד החטופים, גיל עד שער, למוקד 100 של משטרת ישראל להודיע על החטיפה, ושיחתו זכתה להתעלמות לאחר שהשוטרים חשבו שמדובר במתיחה של בני נוער. רק לאחר שהשב"כ בדק את פלט השיחות של השלושה, הבינו במשטרה שהחטוף הוא זה שהתקשר. המוקדן העביר את השיחה לאחראית המשמרת שניסתה להתקשר חזרה אך ללא הצלחה, ולכן השיחה לא סווגה ולא זכתה להמשך טיפול.

בעקבות מחדל זה התקבלה החלטה על רפורמה בנושא, במסגרתה פורקו מוקדי 100 המחוזיים והוקם מוקד ארצי כולל. בנוסף, הועלתה הצעת חוק לתת הרשאה למוקדי החירום לקבל גישה לנתוני המיקום של המתקשרים כדי שאלה יסייעו להציל חיי אדם ולמנוע נזק גוף ורכוש ויקצרו את זמן הגעתם של גופי החירום.

עיקרי החוק
----------

החוק מסמיך את מוקדי החירום לצפות בנתוני המיקום במהלך הפנייה, וגם במקרים מסוימים אחרי הפניה (בכפוף לאישורים), לשם ביצוע תחקיר הנוגע לאופן הטיפול של המוקד בה. גם לאחר שהאירוע הסתיים נבדקת אפשרות הפנייה למוקד. נתוני המיקום שלא נעשה בהם שימוש יימחקו ממאגר נתוני המיקום.

החוק קובע שבמקרים של שיחות הטרדה רשאי המוקד לחסום את המספר, עד כדי חסימה קבועה. במקרה כזה לבעל מכשיר הטלפון זכות לשימוע למניעת החסימה.

היסטוריה חקיקתית
----------------

את החוק יזמו חברי הכנסת עמר בר-לב ומרב מיכאלי ממפלגת העבודה, וחבר הכנסת ניסן סלומינסקי ממפלגת הבית היהודי. החוק התקבל בכנסת ב-30 במרץ 2016.

ביולי 2018 עבר החוק תיקון אחד, אשר מסמיך את מוקדי החירום לקבל באופן אוטומטי את נתוני המיקום של כל אדם שמתקשר למוקדי החירום, ולצפות בנתונים אלו בזמן אמת. נתונים אלו יתקבלו על ידי איכון המכשיר שממנו נעשתה הפנייה למוקד. בנוסף שונה שם החוק מ"חוק למניעת הטרדה של מוקדי חירום" ל"חוק מוקדי חירום".

קישורים חיצוניים
----------------

* היסטוריית החקיקה של חוק מוקדי חירום, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* **חוק מוקדי חירום**, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק סבן, אושר סופית: המשטרה תאכן שיחות למוקד 100, באתר ישראל היום, ‏18 ביולי 2018
2. ↑  חוק מוקדי חירום, התשע"ו-2016, באתר ויקיטקסט
3. ↑  חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו-2016, באתר הכנסת
4. ↑  חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום (תיקון), התשע"ח-2018, באתר הכנסת
**תינוקות ביער** (באנגלית: **Babes in the Woods**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1932 מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות".

זהו עיבוד מחדש של אגדת העם הבריטית "תינוקות ביער", עם חומר מסוים ששולב מהנזל וגרטל על ידי האחים גרים, ותוספת של כפר של אלפים ידידותיים (תכונה שלא קיימת באופן מסורתי באף אחד מהסיפורים) וסוף שמח יותר.

זהו הסרט האחרון של דיסני להפקה עם מערכת הסאונד המסונכרנת של סינפון.

עלילה
-----

הסרט נפתח בציפורים עפות מסביב ל"סלע המכשפה", כשקול שירה מתחיל לספר את האגדה המתייחסת אליו כפי שסופרה בספרי הסיפורים. הנזל וגרטל משוטטים ביערות ונקלעים לכפר של גמדים. הם מתקבלים בברכה עד שמכשפה מגיעה ולוקחת אותם על המטאטא שלה לבית הממתקים שלה. המכשפה מתבוננת בהם אוכלים את הבית ומזמינה אותם פנימה לבית, שמתגלה שהוא מלא בכלובים ואזיקים, ובחיות מכוערות.

המכשפה הופכת את הנזל לעכביש וכובלת אותו לעמדה. היא לוקחת שיקוי מהאח, זורקת אותו על חתול רועש, והופכת את החתול לאבן. היא לוקחת את גרטל ומנסה להפוך אותה לעכברוש, אבל גרטל מרסקת את השיקוי. לאחר מכן המכשפה נועלת את גרטל מתחת לרצפה. אך הגמדים באים להציל את הנזל וגרטל, ומצליחים בכך.

בזמן שהמכשפה נלחמת בגמדים, הנזל וגרטל משתמשים בתרופת נגד כדי להפוך את החיות בחזרה לילדים. לבסוף, המכשפה נופלת מהמטאטא שלה ולתוך הקדירה שלה מהשמיים והופכת לאבן, סלע המכשפה.

מדיה ביתית
----------

הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

קישורים חיצוניים
----------------

* "תינוקות ביער", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תינוקות ביער", באתר AllMovie (באנגלית)
* "תינוקות ביער", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "תינוקות ביער", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review". *DVD Dizzy*. נבדק ב-20 בפברואר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
הקבוצה מתבצרת להתקפה של היתושים
**מחנה שטח** (באנגלית: **Camping Out**) הוא סרט קצר אמריקאי בשחור-לבן משנת 1934 בכיכובם של הדמויות מיקי מאוס, מיני מאוס, הוראס הורסקולר וקלרבל הפרה, שבעודם נהנים במחנה, נדרשים להילחם בלהקת יתושים טורדניים. זהו הסרט ה-64 בסדרת "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והשני באותה השנה.

עלילה
-----

מיקי, מיני, הוראס וקלרבל יושבים מסביב למחנה שלהם כאשר מגיע יתוש ומקלקל להם את הכיף. לאחר שהוראס הכה את היתוש הטורדני, האחרון הולך ובוכה לאביו שמזמן את כל הלהקה. מיני מבחינה ביתושים הזועמים ומהר החבורה מתארגנת לקראתם תוך שהם מבצרים עצמם עם הציוד שלהם ומתחמשים בשלל כלים. הוראס מתיז קצת מולסה על קבוצת יתושים ומוכיח את זה כיעיל, עד שהיתושים נדבקים עליו בחזרה. לאחר שירו על עדר היתושים כל מיני מאכלים כגון אפונה ותירס ועדיין הם לא מפסיקים לתקוף, החבורה נסוגה לאוהל, שם הם עדיין נעקצים אבל יכולים להילחם קצת בחזרה, בסופו של דבר הם לוכדים את כל היתושים בתוך תחתוני נשים ושולחים אותם לדרכם.

דמויות
------

* מיקי מאוס - וולט דיסני
* מיני מאוס - מרסלייט גארנר
* הוראס הורסקולר
* קלרבל הפרה
* אבא יתוש - פינטו קולביג

הפצה
----

הסרט יצא לאקרנים ב-17 בפברואר 1934 והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס.

הסרט נודע גם בשם "צרות במחנה" (Camping Troubles) בתקופה הראשונה להפצתו מחוץ לגבולות ארצות הברית.

הסרט הוקרן במקור בשחור-לבן, אך בשנות האלפיים, פורסמה גרסה צבעונית של הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מחנה שטח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מחנה שטח", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "מחנה שטח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**אללה** כתוב עם סימנים דיאקריטיים באדום, כתובים על עור צבי.
**המסדר הסוּהרָוָוארדִי** (الطريقة السهروردية) הוא אחד המסדרים הסוּפיים הסוניים שנוסד על ידי שיהאב א-דין עומר א-סוהרווארדי (شهاب الدين عمر السهروردي), שנפטר בשנת 1168 לספירה.

א-סוהרווארדי כתב ספר בשם "חִכְּמָת אל-אִשרָאק" (בערבית: حكمة الإشراق) שפירושו: "חוכמת ההארה האלוהית", שבו הוא קישר את כל התובנות הדתיות והמדעיות שהיו בזמנו בכל העולם, וניסח דת רוחנית שבה ימצא כל אדם את האמת. לכן נקרא בפי רבים "שייח' אל-אִִשראק". 

עקרונות מסדר הסוהרווארדיה נוצרו בהשראת השייח' הסופי אל-ג'ונייד אל-בגדאדי (الجنيد البغدادي) שנפטר בשנת 910. המסדר הסוּהרָוָוארדִי נפוץ בעיקר במערב איראן ובהמשך בהודו.

בהיעדר מבנה ריכוזי, לאחר מותו של המייסד, המסדר התחלק לענפים שונים.

כיום, המסדר עדיין פעיל בעיראק.

קישורים חיצוניים
----------------

* סוהרוורדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  F. Sobieroj, Suhrawardiyya, **Encyclopaedia of Islam, Second Edition**, Brill, 2012-04-24
2. ↑  קארן אמסטרונג,, תרגום: אריה חשביה, **ההיסטוריה של אלוהים**, כתר, 2006, עמ' 244
3. ↑  תרגום המונח "שייח' אל אִשראק" נמצא ב: איילון ד. שנער פ. מילון ערבי עברי, עמוד 179, מאגנס, 1972

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532524105171
* BnF: cb145118963 (data)
* GND: 4753668-8
* LCCN: sh2002001817
* SUDOC: 07860026X
* TDVİA: suhreverdiyye
* VIAF: 217218056
* WorldCat: np-suhrawardi

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתלמיד חכם ירושלמי. אם התכוונתם לחוקר משנתו של הראי"ה קוק, ראו חיים ליפשיץ.

הרב **זאב חיים ליפשיץ** (ה'תרצ"ו, 1935 - כ' בתשרי תשע"ג, 6 באוקטובר 2012) היה תלמיד חכם ירושלמי בעל השכלה כללית רחבה. התפרסם כבעל שיטה פסיכולוגית-יהודית ייחודית, ועמד בראש "סדנת אנוש" בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1935 בתל אביב לאליעזר זיידל שהיה תלמידו של החפץ חיים, בוגר ישיבת חברון וממקימי ישיבת לומז'ה. ולחנה-חאשה, בת הרב יעקב קנטרוביץ. בני דודיו של אמו הם הרב משה פיינשטיין והרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. היה תלמידו של הרב שלמה זלמן אוירבך. בצעירותו סבל מאסתמה קשה שבעקבותיה נסע לשווייץ, שם היה לעוזרו של הרב יחיאל יעקב ויינברג משווייץ, והשתתף בכתיבה ועריכה של ספר השו"ת שלו, "שרידי אש". הרב ויינברג יעץ לו לנצל את שהותו בעיר מונטרה וללמוד אצל הפסיכולוג הנודע ז'אן פיאז'ה. הרב ליפשיץ החל ללמוד במונטרה והמשיך את לימודיו אצל פיאז'ה בעיר ז'נבה שש שנים.

במשך כשש שנים, היה המנהל הרוחני של ישיבת ההסדר הראשונה כרם ביבנה. בשלהי שנת תשל"ב הקים את המכון "סדנת אנוש" בירושלים ומאז הוא עמד בראשו. היה ידוע גם כמשכין שלום בבתים רבים. לדבריו, היה חניך האסכולה הליטאית אך לא השתייך לאחד מהזרמים אלא ייצג את רוח ישראל של גדולי ישראל הליטאיים והחסידיים. התגורר בשכונת הגבעה הצרפתית. נפטר בירושלים ביום כ' בתשרי תשע"ג.

שיטתו הפסיכולוגית
-----------------

לרב ליפשיץ היה ידע נרחב בפסיכולוגיה בפילוסופיה ובגרפולוגיה שבעזרתן פיתח שיטה עצמאית בפסיכולוגיה המתאימה לרוח היהדות. לעומת הפסיכולוגיה המקובלת בה מחפשים אירועים ותסביכים בעבר, הרב ליפשיץ לא טיפל בשלילי אלא חיפש את האיכותי והחיובי של האדם וחיבר אותו למטרות ערכיות שמתאימות לו במסגרת היהדות. לדבריו הפסיכולוגיה היהודית מכירה בחשיבותם של צרכים כמו רכושנות, דחפים גופניים וצרכים חברתיים, אבל מייחסת חשיבות מכרעת לאיכות הרוחנית של האדם. ככל שאיכותו הרוחנית של האדם פעילה יותר, הדחפים השונים נכנעים לה.

סדנת אנוש
---------

סדנת אנוש היא מרכז להדרכה חינוכית ורוחנית הפועלת על פי שיטתו של הרב ליפשיץ. המכון עוסק בכמה תחומים, בהם: ייעוץ והדרכה אישית. הכשרת מחנכים ופיתוח דרכי הוראה. ייעוץ והדרכה למשפחה היהודית. במכון גם קיימת ישיבה על שם דודו של הרב ליפשיץ, הרב יצחק יחיאל קנטרוביץ', רבה של ז'טל, שנרצח בשואה, כאשר השיעורים שבעבר נאמרו על ידי הרב ליפשיץ עצמו וכיום על ידי בנו, הרב ד"ר יצחק ליפשיץ.

ספריו
-----

* **קיום וייעוד**, על ספר יונה. הספר יצא לאור בעברית, אנגלית, צרפתית ורוסית (באנגלית יצא לאור לראשונה בשם: THE PARADOX OF HUMAN EXISTENCE, JASON ARONSON, INC).
* **זחלתי ואירא**, על התורה. הכרך הראשון יצא לאור בירושלים 2004.
* **מעין השלם** - חוברת על טהרת המשפחה.
* **הנסיך הקטן היהודי**. יצא לאור בשנת תשע"ד.

לקריאה נוספת
------------

* יחס ההלכה לפסיכולוגיה המודרנית - שיחה עם הרב חיים ליפשיץ, תחומין א, חורף תש"ם, עמ' 273–279.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של "סדנת אנוש"
* זאב חיים ליפשיץ (1936-2012), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306557205171
* ISNI: 0000 0000 6693 6443
* LCCN: n94014534
* NTA: 146698223
* VIAF: 4156674
* WorldCat: lccn-n94014534

 |
**סלים ברכאת** (בכורדית: **Selîm Berekat**; בערבית: **سليم بركات**) נולד ב-1951 הוא סופר מתרגם ומשורר כורדי-סורי. ספריו תורגמו לשפות רבות, בכללן עברית.

ברכאת נולד ב-1951 בסוריה בחבל הארץ הכורדי בצפון סוריה בעיר קמישלי, בגיל 19 עזב את עירו ועבר לדמשק כדי ללמוד באוניברסיטת דמשק ספרות ערבית, אך כעבור שנה עזב את סוריה לביירות, שם החל בקריירה ספרותית שכללה פרסום חמישה ספרי שירה ועבודה כעורך בכיר בכתב העת הפלסטיני **אל כרמל**. עם פרוץ מלחמת לבנון הראשונה ב-1982 עזב את ביירות והמשיך לעבוד כעורך באל כרמל בניקוסיה שבקפריסין, בתקופה זו כתב את ספריו החשובים ובהם ספרו חכמי האפלה שתורגם לעברית. בשנת 1999 עבר הסופר להתגורר בשוודיה, שם הוא מתגורר עד היום. ברכאת כותב את יצירותיו בשפה הערבית ונחשב לחדשן ומודרני מבחינת סגנון. הוא מזכיר בכתיבתו את הריאליזם הפנטסטי המקובל בספרות הדרום אמריקאית. בנוסף ניתן לראות בכתיבתו השפעה ניכרת של נאו-קלאסיציזם. הסופר מרבה לתאר בספריו פולקלור של העם הכורדי אליו הוא משתייך.

ספריו שתורגמו לעברית
--------------------

* **חכמי האפלה**, עם עובד, המפעל לתרגום יצירות מופת, תרגם מערבית והוסיף אחרית דבר: מתי פלד. 1994

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של סלים ברכאת, באתר "סימניה"
* אלטייב ע'נאים, שוודיה היא ביצה שדוגרת מעליה תרנגולת כורדית, באתר הארץ, 27 בינואר 2012
* סאלים ברכאת (1951-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296204705171
* BNE: XX874641
* BnF: cb12312823h (data)
* CANTIC: a12131088
* GND: 103479384
* ISNI: 0000 0000 8371 1254
* LCCN: n83126170
* NTA: 094913277
* SELIBR: 208539
* SUDOC: 032018827
* VIAF: 34525394
* WorldCat: lccn-n83126170

 |
**ראלף הדלי** (באנגלית: **Ralph Hedley**;‏  31 בדצמבר 1848 – 14 ביוני 1913) היה צייר, מגלף בעץ ומאייר ריאליסטי, הידוע בעיקר בציוריו המתארים סצנות של חיי היומיום בצפון מזרח אנגליה.

ביוגרפיה
--------

ראלף והוריו ריצ'רד ואנה הדלי נולדו בג'לינג ווסט ליד ריצ'מונד שבצפון יורקשייר, ועברו לניוקאסל על טיין בסביבות 1850, בעקבות המהפכה התעשייתית. כשהיה בן 13 בערך, הוא למד אצל תומאס טווידי בסדנאות גילוף עץ, במקביל למד אמנות ועיצוב בבית הספר הממשלתי בניוקאסל, והשתתף בשיעורי ערב בבית הספר אצל ויליאם בל סקוט. בגיל 14 הוענקה לו מדליית ארד על ידי המחלקה לאמנות ומדע.

לאחר שסיים את לימודיו, הקים הדלי עסק מצליח לגילוף עצים, תוך ייצירת ליטוגרפיות לעיתונות המקומית וניצל כל הזדמנות לעבוד כאמן. הציור הראשון שלו התקבל לתערוכה באקדמיה המלכותית בשנת 1879. יחד עם הנרי ה. אמרסון ורוברט ג'ובלינג הקימו את מועדון Bewick שעודד והציג את עבודתם של האמנים המקומיים בצפון מזרח, והעלו את התערוכה הראשונה בשנת 1884.

דוגמאות לעבודות גילוף העץ שלו ניתן למצוא בכנסיית הקתדרלה של ניקולס הקדוש, ניוקאסל, בין השנים 1882–1889. ניתן לראות עבודות גילוף אחרות בכנסיית סנט אנדרו, ניוקאסל על טיין וכנסיות רבות בצפון מזרח.

קריירה
------

ראלף הדלי, הרופא
הוא היה חבר באגודה המלכותית לאמנים בריטים, והציג יותר מחמישים מציוריו באקדמיה המלכותית בין השנים 1879–1904. הוא הפך לנשיא מועדון Bewick והיה סגן נשיא מועדון האמנות של סאות' שילדס.

ציוריו של הדלי זוכים להערכה בשל התיעוד שהם מספקים על חיי היומיום בטיינסייד בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.

כבר בזמן מותו של הדלי ביוני 1913, העיתון "ניוקאסל דיילי כרוניקל" זיהה את ערך יצירתו, וכתב כי "מה שברנס עשה עבור האיכרים של סקוטלנד עם עטו, ראלף הדלי יצר עם המברשת והפלטה שלו עשה עבור הכורים בנורת'מברלנד - אדם ועמל."

מספר עבודות של הדלי, ביניהן "חתול בחלון קוטג'", "הליכה הביתה" ידועות ברחבי העולם, רבות מהן שוכפלו כהדפסים פופולריים. במארס 2004 נמכר ציור "הטורניר", המתאר קבוצת נערים שנאבקים זה בזה, תמורת 44,000 ליש"ט - שיא לציור של הדלי במכירה פומבית.

הדלי הוא אחד הדמויות בניוקאסל שזכו לכבוד בתוכנית לוחות הנצחה בעיר [10]. הלוח הוצב ב־29 בנובמבר 2004, ברחוב בל גרוב 19 שם התגורר הדלי משנת 1885 ועד מותו בשנת 1913.

הגלריה לאמנות לאינג (Laing) מחזיקה באחד הגופים הגדולים של יצירתו של הדלי, כולל 41 ציורי שמן ושלושה צבעי מים, והציגה תערוכה מרכזית שהוקדשה להדלי בשנת 1990.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראלף הדלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ralph Hedley - Tyneside Painter by John Millard, Tyne and Wear Museums, Newcastle-on-Tyne 1990.
2. ↑  Cass, Eddie (2003). "Ralph Hedley and His Sword-Dance Paintings". Folk Music Journal. London: English Folk Dance and Song Society. 8 (3): 335.
3. ↑  Ralph Hedley: Painting the North East | Newcastle City Council, community2.newcastle.gov.uk
4. ↑  Bewick Club | Artist Biographies, www.artbiogs.co.uk
5. ↑  "Record amount for artist's work" (באנגלית בריטית). 2004-03-24. נבדק ב-2021-10-17.
6. ↑  Chronicle Live: Number one for news, opinion, sport & celebrity gossip, www.chroniclelive.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1768 5286
* LCCN: nr93012445
* RKD: 36821
* ULAN: 500032039
* VIAF: 68800422
* WorldCat: lccn-nr93012445

 |
**ולדימיר אלקסייביץ' סולוביוב** (ברוסית: **Владимир Алексеевич Соловьёв**; ‏‏נולד ב־11 בנובמבר 1946) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7 ותחנת החלל מיר.

קורות חיים
----------

ולדימיר סולוביוב נולד במוסקבה למשפחת של טייס קרב. בשנת 1964 הוא סיים בית הספר והחל לימודי הנדסה בהאוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה ע"ש באומן. לאחר סיום הלימודים הוא החל לעבוד בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. הוא עסק בתכנון של המערכות השונות של תחנת חלל. החל משנת 1972 הוא היה חבר של צוות הדרכת הקוסמונאוטים בנושא.

בשנת 1978 ולדימיר סולוביוב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים ובמקביל המשיך לעבוד על תכנון מערכות חלל.

בשנים 1984 ולדימיר סולוביוב שוגר לחלל בחללית סויוז T-10 לצד לאוניד קיזים כמפקד צוות ואולג אטקוב. הם התחברו לתחנת החלל סאליוט 7 והחלו לפעול כמשלחת מס' 3. ולדימיר סולוביוב שהה בתחנת החלל מעל ל-237 ימים. במהלך תקופה זו הוא ביצע מספר רב של מחקרים ו-5 פעמים פעילות חוץ רכבית לתיקון מערכת מדחפים והתקנת פאנל סולארי חדש.

בשנים 1984 ולדימיר סולוביוב שוגר לחלל בחללית סויוז T-15 לצד לאוניד קיזים שהיה מפקד צוות. בכך החלה לפעול משלחת מס' 1 לתחנת החלל מיר. במהלך הטיסה הם ביצעו עבודות במעבר ציוד מתחנת החלל סאליוט 7 לתחנת החלל מיר.

בשנת 1988 ולדימיר סולוביוב מונה למנהל טיסות תחנת החלל מיר. במקביל, הוא עבד על דוקטורט והחל ללמד באוניברסיטה טכנית בה למד.

בשנת 1994 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים אך המשיך לכהן בתפקידי ניהול במערך תוכנית החלל הרוסית וללמד האוניברסיטה טכנית. בשנת 1997 הוא קודם לפרופסור.

בשנת 2021 הוא מונה למתכנן ראשי של תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. בשנת 2022 הוא התקבל כחבר באקדמיה הרוסית למדעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר סולוביוב** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית)
* ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
**דלוויר באנדארי** (נולד ב-1 באוקטובר 1947) הוא משפטן הודי המכהן כשופט בבית הדין הבין-לאומי בהאג. הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של הודו, נשיא בית המשפט העליון של בומביי (אנ') ושופט בבית המשפט העליון של דלהי (אנ').

ביוגרפיה
--------

דאלווייר קיבל תארים במדעי הרוח ומשפטים מאוניברסיטת ג'ודפור (אנ') ועבד בבית המשפט העליון בראג'סטן בין השנים 1968 ל-1970. ביוני 1970, הוא הוזמן לסדנה בת שישה שבועות שאורגנה על ידי אוניברסיטת שיקגו על מחקר על המשפט ההודי, וקיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן. ביוני 1973, במלגה בינלאומית, הוא ביקר בתאילנד, מלזיה, אינדונזיה, סינגפור וסרי לנקה.

קריירה
------

 דלוויר באנדארי (משמאל)
לאחר שובו להודו, הוא חזר לעסוק בעריכת דין בבית המשפט העליון של רג'סטאן מ-1973 עד 1976. הוא עבר לדלהי ב-1977 והיה עורך דין בבית המשפט העליון ומונה לשופט בבית המשפט העליון של דלהי במרץ 1991.

כשופט בבית המשפט העליון של דלהי, בנדארי גם עמד בראש הוועדה לשירותים משפטיים של בבית המשפט העליון של דלהי, המועצה המייעצת של מדינת דלהי וסניף דלהי של איגוד המשפט הבינלאומי במשך מספר שנים. הוא היה גם יושב ראש המועצה המייעצת של חוקי מדינת דלהי לשימור מט"ח ומניעת פעילויות הברחה, 1974 (COFEPOSA) וחוק הביטחון הלאומי (NSA).

ב-25 ביולי 2004 הוא מונה לשופט הראשי של בית המשפט העליון של בומביי (אנ'). פסקי הדין שלו הובילו להקצאה גדולה בהרבה של כספים לטובת הסובלים מתת תזונה בחמשת המחוזות הנחשלים ביותר של מהרשטרה. על פי פסק דין 100 שלו, מונו קצינים שיפוטיים לטפל בתיקים הנוגעים לסעיף 138 לחוק הכלים הסחירים, 1881. הוא היה גורם מרכזי בהקמת מרכזי גישור ופיוס בכל רחבי מדינות מהראשטרה וגואה. הוא גם ארגן ועידה בינלאומית לגישור ופיוס במומבאי. הוא גם עסק במחשוב, סיוע משפטי ותוכניות אוריינות משפטית. הוא היה גורם מרכזי בהקמת מרכז המידע לבעלי הדין בבית המשפט העליון של בומביי.

קצת יותר משנה לאחר מכן, ב-28 באוקטובר 2005, הוא מונה לשופט בבית המשפט העליון של הודו. הוא נתן מספר רב של פסקי דין בנושאי משפט השוואתי, ליטיגציה באינטרס ציבורי, משפט חוקתי, משפט פלילי, סדר דין אזרחי, משפט מנהלי, דיני בוררות, ביטוח ודיני בנקאות ומשפחה.

פסקיו השונים בעניין דגני המזון הובילו לשחרור כמות גדולה יותר של אספקת דגני מזון לאוכלוסייה שחיה מתחת לקו העוני. פסקיו שלו בעניין מקלט הלילה הובילו לכך שהממשלות הכינו מקלטי לילה להומלסים בכל רחבי הודו. פסקיו בעניין הזכות לחינוך חינם וחובה לילדים הובילו לזמינות של שירותים בסיסיים בבתי ספר יסודיים ותיכוניים בכל רחבי הודו.

בית הדין הבינלאומי לצדק
-----------------------

בנדארי הוצע על ידי ממשלת הודו בינואר 2012 לתפקיד שופט בבית הדין הבינלאומי. התפקיד התפנה לאחר התפטרותו של השופט עון שווכת אל-ח'סאונה מירדן עם מינויו לראש הממשלה. בבחירות שנערכו ב-27 באפריל 2012, קיבל בהנדארי 122 קולות בעצרת הכללית של האו"ם מול 58 ליריבו, פלורנטינו פליסיאנו (אנ'), שמונה על ידי ממשלת הפיליפינים.

הוא הושבע לאחד משופטי בית הדין הבין-לאומי בהאג ב-19 ביוני 2012.
עורקי כף היד. ניתן לראות את ההשקה של עורקי החישור והגומד דרך הקשתות.
**מבחן אלן** (באנגלית: **Allen's Test**) הוא בדיקה של אספקת הדם המקבילנית לכף היד. המבחן פותח על ידי אדגר ון נאוס אלן, והוא מבוצע טרם פעולות פולשניות הגורמות או עלולות לגרום לפגיעה בעורק החישור. המבחן בודק את האספקה המקבילנית לכף היד באמצעות בחינת פתיחות עורקי החישור והגומד. הוא מסתמך על העובדה כי אצל רוב האנשים, במצב תקין, עורקי החישור והגומד משיקים בקשת כף היד השטחית ובקשת כף היד העמוקה, כך שאם אספקת הדם מאחד מהם נפסקת, השני יכול לפצות על כך ולהזרים דם בצורה מספקת לכף היד. חשיבותו של המבחן היא בכך שפגיעה בעורק החישור, כתוצאה מסיבוכים ניתוחיים, עלולה לגרום לאיסכמיה בכף היד.

שלבי המבחן
----------

### מבחן אלן המקורי

השלב הראשון במבחן אלן הוא לחיצה על עורק החישור למשך מספר דקות, כך שאספקת הדם ממנו תיפסק, והשוואת צבע כף היד אל כף היד השנייה. אם אין שינוי בצבע, אזי אספקת הדם המקבילנית מעורק הגומד מספיקה. השלב השני הוא שחרור עורק החישור ולחיצה על עורק הגומד למשך מספר דקות, ולאחר מכן השוואה של צבע כף היד. אם אין שינוי בצבע, אזי אספקת הדם מעורק החישור מספיקה, אך אם יש שינוי בצבע, זוהי תוצאה חיובית, אשר עלולה להצביע על כך שישנה חסימה בעורק או שהעורקים אינם משיקים.

### גרסה נוספת

בשלב הראשון מרים הנבדק את היד ועושה בכף היד אגרוף למשך חצי דקה. לאחר מכן, לוחצים על עורקי החישור והגומד יחד, סמוך לשורש כף היד. כאשר הנבדק פותח את כף היד, בעוד העורקים לחוצים, צבעה אמור להיות לבן (חיוור). בשלב זה, משחררים את הלחץ מעורק הגומד. אם הצבע חוזר תוך שבע שניות, אספקת הדם מעורק זה מספיקה, וניתן לפגוע בעורק החישור. אם צבע העור לא חוזר לקדמותו תוך 7–10 שניות, הדבר מצביע על כך שאספקת הדם מעורק הגומד אינה מספיקה, כך שלא ניתן לפגוע בעורק החישור.

מקרים בהם מבוצע מבחן אלן
------------------------

אחד הסיבוכים של דגימת דם מעורק החישור או של הכנסת צינורית אליו הוא חסימה של העורק על ידי קריש דם. סיבוך זה, אף שהוא לא נפוץ, עלול לגרום לאיסכמיה של כף היד. אנשים שאין להם אספקה מקבילנית לכף היד, נמצאים בסיכון גבוה יותר לאיסכמיה מסוג זה. יחד עם זאת, היעדר אספקה מקבילנית ביד אחת אינו מעיד גם על השנייה, והפעולות הנ"ל יכולות להתבצע על היד השנייה. מטרתו של מבחן אלן שמבוצע בטרם פעולות אלה היא להפחית את הסיכון לאיסכמיה של כף היד.

במבחן אלן משתמשים גם לפני ניתוח מעקפים בלב, שכן עורק החישור משמש לעיתים כשתל. תוצאה של פחות מ-3 שניות לחזרת הצבע היא משביעת רצון, תוצאה של 3–5 שניות היא גבולית או דו־משמעית, ותוצאה של למעלה מ-5 שניות תביא לבחירת כלי דם אחר לצורך ההשתלה.

מהימנות
-------

יעילותו של מבחן אלן מוטלת בספק, בשל ריבוי המקרים של תשובה שלילית שגויה (false negative) ובשל כך שטרם נמצא מתאם ישיר בין המבחן לירידה במספר הסיבוכים עקב הכנסת צינורית לעורק החישור. בדיקה חלופית לבחינת אספקת הדם המקבילנית לכף היד היא בדיקת אולטרה סאונד דופלר.

קישורים חיצוניים
----------------

* איך לבצע את מבחן אלן, באנגלית, סרטון באתר יוטיוב
עאדל וסמירה
**עאדל וסמירה** הייתה סדרת טלוויזיה (הסיטקום הישראלי הראשון), בשפה הערבית, ששודרה בין השנים 1971- 1972, בטלוויזיה הישראלית. הסדרה בכיכובם של ז'אק כהן ולילית נגר, עסקה בחייהם של בני זוג ערבי ישראלי.

הסדרה הופקה על ידי שולמית בן-שלום והבמאים היו ויקטור קמר ונחמד בן ישי, בחלק מן הפרקים הייתה המפיקה רבקה פרידמן.

לשני כוכבי הסדרה נגר וכהן, עבר מצרי. בעוד שכהן נולד במצרים, ועלה לישראל בגיל 5, נגר נולדה בתל אביב, אך בעודה תינוקת עברה עם משפחתה להתגורר במצרים, ושבה לישראל בהיותה בת 15. עבר זה מסביר את הערבית העסיסית שבפיהם של הצמד, אשר היטיבו להציג את חייהם של זוג ערבי ישראלי. הסדרה הציגה אירועים שונים, בחיי הזוג, מתוך זווית ראייה הומוריסטית.

מתוך הפרקים: עבודות בית, סמירה חושדת בבעלה, אורחים מאמריקה, עאדל מתקין מדף, עאדל חולה, סיגריות של אבא, עאדל חושד בסמירה, ועוד.

הצלחת הסדרה, הביאה את השניים, בשיתוף פעולה עם עוד גורמי תיאטרון נוספים, להפיק הצגה בשם "תפוס כפי יכולתך", בה ירדו עאדל וסמירה (ז'אק ולילית) מן המסכים אל בימת התיאטרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* "עאדל וסמירה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**איתן אזולאי השחקן הגרוע בתולדות ישראל**

(נולד ב-26 במאי 2002) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת מכבי נתניה מליגת העל בכדורגל ומשמש כקפטן הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.

קריירת מועדונים
---------------

גדל במחלקות הנוער של בית"ר טוברוק, מכבי תל אביב, מכבי נתניה ומכבי פתח תקווה.

ב-12 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי פתח תקווה, בהפסד 0–2 להפועל ניר רמת השרון במסגרת עונת 2019/2020 בליגה הלאומית. בסך הכול ערך שש הופעות ליגה בעונה זו, שהסתיימה בעלייתה של מכבי פתח תקווה לליגת העל. בעונת 2020/2021 ערך אזולאי 19 הופעות ליגה.

ב-21 באוגוסט 2022 נמכר למכבי נתניה ב-2.2 מיליון שקל והפך לרכש היקר בתולדות המועדון.

נבחרות ישראל
------------

אזולאי שיחק החל מבנבחרת הנערים של ישראל עד גיל 17, בנבחרת נוער ב' עד גיל 18, ומאז 2021 משחק עם הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21.

חיים אישיים
-----------

אזולאי נולד בפריז בירת צרפת ובגיל שנתיים עשה עליה עם משפחתו. הוא בעל דרכון צרפתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  יגאל גולדשטיין, ‏תמורת 2.2 מיליון ש"ח: איתן אזולאי חתם במכבי נתניה, באתר ערוץ הספורט, 21 באוגוסט 2022
2. ↑  רענן ברנובסקי‏, איתן אזולאי בריאיון מיוחד: "אתן את החיים שלי בשביל לזכות בגביע", באתר וואלה!‏, 6 במאי 2023
**רוּדוֹלף יוֹנָס** (בגרמנית: **Rudolf Jonas**;‏ דצמבר 1898 – אפריל 1972) היה צלם ישראלי-גרמני. יונס עלה לארץ ישראל בשנת 1933, עבד בשירות "קרן היסוד" ובשירות סוכנות הצילום הבינלאומית "Keystone". תצלומיו עשויים בקומפוזיציות מודרניסטיות נקיות ומבוימות, ברוח "האובייקטיביות החדשה".

קורות חיים
----------

רודולף יונס נולד בדצמבר 1898 למשפחה של סוחרי פרווה בעיר בְּרוֹמברג שבגרמניה. בשנות מלחמת העולם הראשונה שירת כחייל, ועם סיומה החל בלימודי משפטים בברלין ומַרבורג. אז גם התוודע לתנועה הציונית, ובהשפעתהּ הגיע באמצע שנות ה-20 לביקור בארץ ישראל, ותיעד אותה במצלמתו.
עם עליית הנאצים לשלטון וראשית רדיפת היהודים בגרמניה, ערכו חיילי אס אס חיפוש בביתו של יונס; משמצאו בין חפציו את עיטור "צלב הברזל" (Eisernes Kreuz), שהוענק לו על שירותו כחייל במלחמת העולם הראשונה, אמר לו אחד החיילים: "אני ממליץ לך להיעלם מכאן לזמן מה".
בספטמבר 1933 עלה לארץ והחל לעבוד כצלם-חובב מטעם "קרן היסוד", ואף נשלח מטעמהּ לאיטליה, לפקוד קהילות יהודיות ולאסוף תרומות לטובת הפעילות הציונית בארץ ישראל. עם תום מלחמת העולם השנייה החל לעסוק בצילום באופן מקצועי, הפעם כנציגהּ הישראלי של סוכנות הצילום הבינלאומית "קיסטון" (Keystone). בסוף שנות ה-40, בעיצומה של מלחמת העצמאות, התגורר בירושלים ברחוב עזה ותצלומיו זכו לפרסום בעיתונות המקומית והבינלאומית (כמה מתצלומיו זכו לתפוצה אף בלוח השנה "ארץ-ישראל, לוח אמנותי" לשנת תש"ח בהוצאת ליאון המדפיס, לצד תצלומיהם של כמה מבכירי צלמי התקופה: הלמר לרסקי, זולטן קלוגר, רודי ויסנשטין, ואלפרד ברנהיים). עם סיומה של מלחמת העצמאות עבר להתגורר בחיפה והמשיך לעבוד ככתב וכצלם בשירות סוכנות "קיסטון" עד ראשית שנות ה-60. אף על פי שאת מרבית ימיו עשה יונס בארץ ישראל, נשאר קשור בנימי נפשו ובשפת-אמו למולדתו, ובלבו העלבון על שנאלץ לעזוב את גרמניה. יונס נפטר בחיפה באפריל 1972, ערירי, ולא הותיר אחריו יורשים.

בין הנושאים והאתרים המתועדים בצילומיו: עולים ניצולי השואה ממחנות המעצר בקפריסין, בהגיעם לארץ ישראל; הקמת יישובי חומה ומגדל; שיכוני עולים בחיפה ותצלומים רבים מחיפה וסביבותיה; ביקורהּ של ועדת אונסקו"פ - הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל (1947) בארץ ישראל, במדינות האזור הערביות, ובאירופה (שם ביקרה הוועדה במחנות העקורים) – כפי הנראה, מתוקף תפקידו בסוכנות "קיסטון", ליווה יונס את הוועדה ליווי צמוד; ועוד.

ביבליוגרפיה
-----------

* גיא רז, **צלמי הארץ: מראשית ימי הצילום ועד היום**, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2003, עמ' 113.

* *Und sie haben Deutschland verlassen... müssen, Fotografen und ihre Bilder, 1928-1997*; [Projektleitung]: Klaus Honeff, Frank Weyers, Bonn: Rheinisches Landesmuseum Bonn, Landschaftsverband Rheinland, 1997, pp. 269-271.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודולף יונס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008745683105171
* ISNI: 0000 0004 4353 1549
* LCCN: nb2014025709
* RERO: 02-A003429269
* RKD: 395330
* SUDOC: 274798522
* ULAN: 500668605
* VIAF: 8777159613672241030007
* WorldCat (עם VIAF): 8777159613672241030007

 |
**אקטיק** (**Actiq**) הוא שם המותג של מוצר לשיכוך כאבים המבוסס על פנטניל ציטרט בצורה של לכסנית (lozenge), המותווה בארץ לטיפול בכאב מתפרץ בחולים אונקולוגיים. בצה"ל, האקטיק משמש לטיפול בכאבים חזקים כתוצאה מטראומה, כאשר אין צורך בטיפול דרך הוריד. האקטיק בצה"ל ניתן על ידי רופא, פרמדיק צבאי או חובש. אקטיק נמצא בסל הבריאות לכלל החולים האונקולוגים. המוצר מיוצר על ידי חברת ספלון.

מועמדים לטיפול
--------------

כ-90% מהחולים האונקולוגיים שכבר מקבלים משככי כאבים בעלי טווח השפעה ארוך עבור הכאב הכרוני שלהם, סובלים גם מהתקפים פתאומיים של כאב חזק הפורץ למרות הטיפול המתמשך (כדורים/מדבקות) שהם נוטלים. תופעה זו מכונה כאב מתפרץ. הכאב המתפרץ מוגדר ככאב בעוצמה בינונית עד חמורה שיכול להופיע מספר פעמים ביום ונמשך בממוצע כחצי שעה. הוא גורם סבל פיזי ונפשי רב לחולים האונקולוגיים.

אופן השימוש
-----------

יחידת אקטיק מורכבת מלכסנית בטעם פטל עדין (המכילה את הפנטניל) המחוברת לידית אחיזה קצרה, בדומה לסוכרייה על מקל. הפנטניל מועבר לגוף על ידי הברשת הלכסנית על פנים הלחי וכך הוא נספג במהירות בזרם הדם. השפעת התרופה מורגשת כעבור 3-5 דקות והקלה משמעותית בכאב מורגשת כרבע שעה מנטילת התרופה. אקטיק זמינה בשישה מינונים שונים הנמדדים במיקרוגרמים: 200, 400, 600, 800, 1200 ו–1600 מק"ג.

מנגנון פעולה
------------

אקטיק פועל במנגנון של ספיגה דרך ריריות הפה (oral transmucosal). החומר הפעיל פנטניל הוא חומר ליפופילי, מסיס בשומן, שנספג במהירות רבה דרך ריריות הפה והלחי ומגיע תוך דקות בודדות לרצפטורים מסוג מיו האחראים על מנגנון הכאב במח. צורת המתן הזו מאפשרת שיכוך מהיר של הכאב.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי של אקטיק הן תופעות הלוואי המוכרות בשימוש באופיואידים והן יכולות לכלול: עצירות, ישנוניות, בחילות וסחרחורות. תופעות אלו ניתנות לטיפול והן חולפות או פוחתות בעוצמתן לאחר זמן מה של שימוש. כמו כן בני אדם שנוטלים ״אקטיק״ ואינם זקוקים לטיפול באמצעי זה חושפים עצמם לסיכון התמכרות גבוה שעלול לגרום להשפעה שלילית בכח תחומי החיים,בריאותית נפשית וחברתית .

בנוסף, שימוש לרעה באקטיק עלול לגרום להתמכרות, בדומה לאופיואידים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אקטיק

* 

* נדב דוידוביץ', ינאי קרנצלר ואורן מירון, השימוש המוגבר במשככי כאבים נרקוטיים בישראל: תחילתה של מגפה? באתר מרכז טאוב, מרץ 2023
* "פי 50 יותר חזק מהרואין": הישראלים שקיבלו מהרופא אופיואידים - והפכו לנרקומנים, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב (אורך: 15 ד'), 29 במאי, 2023

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהפרעה בשעון הביולוגי. אם התכוונתם לתוכנית תחרות נסיעות אמריקאית, ראו ג'ט לג: המשחק.**יַעֶפֶת** (הידועה גם בתור **"גֵ'ט לֵג"**) היא הפרעה בשעון הביולוגי הנגרמת כתוצאה משינוי באזור זמן ושיבוש חלוקת היממה בשעון. מקור המילה העברית הוא בשילוב של שני שורשים: השורש י.ע.ף שמשמעו עייף, והשורש ע.ו.ף. שכן תופעה זו שכיחה בעיקר בעקבות טיסה אך לא בהכרח.

השעון הביולוגי מורכב ממקצב צירקדי שנקבע על ידי ההיפותלמוס שבמוח. הבלוטה ניזונה ממידע של חלבונים המפוזרים בנקודות שונות בגוף הנקראים קריפטוכרומים ומשמשים כחיישני אור.

לאחר שהקריפטוכרומים המפוזרים על העור מאתרים ירידה ברמות האור שבסביבה, נשלח המידע דרך מערכת העצבים להיפותלמוס. ההיפותלמוס מייצר את הורמון השינה הקרוי מלטונין באמצעות תהליכים כימיים מורכבים שונים. המלטונין גורם לסדרת תופעות בגוף המסייעות לשינה.

אזור זמן הוא אזור על פני כדור הארץ שבו השעה זהה. נקודת המוצא לקביעת אזור הזמן היא קו האורך שלו. ביממה יש 24 שעות, וכדור הארץ מחולק למרידיאנים ב-360 מעלות, כך שרוחבו הממוצע של אזור זמן הוא 15 מעלות, ובין אזור זמן לאזור הסמוך לו מפרידה בדיוק שעה אחת. הבדלי השעות בין המדינות נקבעים לפי מיקומן הגאוגרפי - כאשר השעון של הזמן האוניברסלי המתואם, UTC מציין את השעה במרידיאן אפס שעובר בגריניץ' שליד לונדון - מערבה ממנו השעות פוחתות ומזרחה ממנו השעות מתווספות.

המעבר מאזור זמן אחד לאחר במהירות גורם להפרעה בשעון הביולוגי המחלק את היממה ל-24 שעות משום שבעת טיסה ממדינה אחת שבה השעה מסוימת למדינה אחרת שבה השעה מוקדמת או מאוחרת יותר נגרם בלבול בשעון שעשוי לאחר או להקדים את הזמן באותו אזור זמן. ההפרעה בשעון מתבטאת בייצור בלתי מבוקר של מלטונין כיוון שהשעון עדיין מתפקד על פי אזור הזמן הקודם. באמצעות הטיסה המרחקים בין אזורי הזמן קטנים באופן משמעותי ולשעון אין זמן להתכוונן לפי אזור הזמן החדש.

הפרעה זו גורמת לעייפות יתר (ועל כן ההפרעה נקראת יעפת) ויכולה לגרום לבחילות ולמיגרנות בשל אי התאמה בין שעות התאורה באזור הזמן החדש לבין השעות שהשעון מנסה לאתר. אחד הפתרונות להסדרת השעון על פי האזור החדש הוא מלטונין סינתטי הנלקח מספר ימים כל לילה כדי להרגיל את השעון לשעות הלילה השונות, אך מחקרים סטטיסטיים מראים שזהו פתרון מוגבל, כיוון שבעת החזרה לאזור הזמן המקורי, השעון עדיין נמצא בהתרגלות לשעון הזמן הזר ולאחר שהתרגל אל אזור הזמן הזר, התרגל חזרה לאזור הזמן המקורי שכעת הוא חדש לו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ג'ט לג** |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **יעפת** |

* יעפת - Jet Lag, באתר המרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
* מירב דוסטר, ‏לא מצליחים להתעורר: איך מנצחים את הג'ט לג?, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2015
* אתר למנויים בלבד איתן לשם, ג'ט לג: חמש עצות למלחמה בתופעה שעלולה לחרב את החופשה הבאה שלכם, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2018
* אתר למנויים בלבד נטע סופר צור, מה גורם לג'ט לג?, באתר הארץ, 9 ביולי 2019
* יעפת, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון שימוש כללי (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  יַעֶפֶת (jet lag), באתר האקדמיה ללשון העברית, 20 במרץ 2019