recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מחוז ריברסייד** (באנגלית: **Riverside County**) הוא מחוז בדרום קליפורניה, בקרבת המטרופולין של לוס אנג'לס. המחוז גובל במחוז אורנג' במערב, במחוזות אימפריאל וסן דייגו (מחוז) בדרום, מחוז סן ברנרדינו בצפון ובמדינת אריזונה במזרח.

על פי מפקד התושבים בשנת 2000 חיו במחוז 1,545,387 תושבים ועל פי מפקד דומה שנעשה בשנת 2007 חיו במחוז כ-2 מיליון תושבים (311,575 מהם גרים בעיר המחוז, ריברסייד). קרבתו של המחוז למחוז לוס אנג'לס ולמטרופולין של לוס אנג'לס הגבירו את קצב הגדילה של הערים בו. מבחינה גאוגרפית המחוז כולו משתרע על שטח מדברי בגבול בין מדבר מוהאבי למדבר קולורדו.

היסטוריה
--------

מחוז ריברסייד נוסד בשנת 1893 על חלק מהשטחים של המחוזות סן ברנרדינו וסן דייגו.
השם למחוז ניתן לו על שמה של העיר ריברסייד שהוקמה בשנת 1871, כאשר נחפרה אליה תעלה מנהר סנטה אנה העובר בשטח המחוז.

בשנת 1980 אוכלוסיית המחוז הגיעה למיליון תושבים.

גאוגרפיה
--------

שטח המחוז מסתכם ב-18,915 קילומטרים מרובעים. מתוכם 18,667 קילומטרים מרובעים אדמה ו-248 קילומטרים מרובעים מים (1.31%).

המחוז עצמו ארוך מאוד ממזרח למערב (כ-290 ק"מ) וצר מצפון לדרום.

המחוז גובל במחוז סן ברנדינו מצפון, מחוז אורנג' במערב, מחוזות סן דייגו ואימפריאל בדרום ומדינת אריזונה ממזרח.

נהר הקולורדו, המסמן את הגבול בין מדינת קליפורניה למדינת אריזונה, זורם בגבולו המזרחי של מחוז ריברסייד.

### ערים עיקריות

* מורנו ואלי (כ-180,000 תושבים).
* קורונה (כ-125,000 תושבים).
* טמקולה (כ-101,000 תושבים).
* מוריאטה (כ-100,000 תושבים).
* אינדיו (כ-71,000 תושבים).
* המט (כ-70,000 תושבים).
* איסטוייל (כ-50,000 תושבים).
* לייק אלסינור (כ-50,000 תושבים).
* קתידרל סיטי (כ-49,000 תושבים).
* פאלם דזרט (כ-49,000 תושבים).
* פאלם ספרינגס (כ-42,000 תושבים).

תחבורה
------

אחת הסיבות לגידול האוכלוסייה במחוז היא תחבורה ציבורית נוחה ממנו ללוס אנג'לס. רכבת פרברית של מטרולינק מחברת את ערי המחוז ללוס אנג'לס ולמחוז אורנג'. קו רכבת של אמטרק עובר בשטח המחוז עם תחנות בריברסייד ובפאלם ספרינגס.

ישנם 14 נמלי תעופה ברחבי המחוז, אך כולם קטנים ומשמשים לטיסות פנים. נמל תעופה הבינלאומי הקרוב ביותר הוא נמל תעופה סן ברנרדינו הנמצא בעמק סן ברנרדינו ו'נמל תעופה בינלאומי אונטריו' הנמצא גם הוא בעמק סן ברנדינו.

חוק ופוליטיקה
-------------

בית המשפט העליון של מחוז ריברסייד אחראי על קיום חוקים במחוז. ישנם 13 בתי משפט הפזורים בערי המחוז.
בניין בית המשפט העליון הוקם בשנת 1904 ועדיין משמש כבית משפט העליון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריברסייד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ריברסייד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564235505171
* GND: 7604417-8
* ISNI: 0000 0004 0638 8149
* LCCN: n79065331
* MusicBrainz: 37bde643-e4dd-41ce-9f37-bcd8ff215349
* NARA: 10036436
* NKC: ge535425
* VIAF: 124322221
* WorldCat: lccn-n79065331

 |
**פטר הוכשורנר** (בסלובקית: **Peter Hochschorner**; נולד ב-7 בספטמבר 1979 בברטיסלאבה) הוא חותר קאנו סלובקי. הוכשורנר מתחרה במסלולי עקתלון במקצי זוגות, יחד עם אחיו התאום, פוול. השניים זכו שלוש פעמים בתואר האולימפי, חמש פעמים באליפות העולם ושש פעמים באליפות אירופה.

הישגים ספורטיביים
-----------------

האחים הוכשורנר זכו בתואר הראשון שלהם עוד בטרם מלאו להם 20, באליפות אירופה שנערכה ברודניצה נאד לאבם שבצ'כיה ב-1998. שנתיים לאחר מכן שמרו על תארם באליפות אירופה שנערכה במצאנה שבאיטליה. באותה שנה זכו לראשונה גם בתואר האולימפי, באולימפיאדת סידני (2000).

באליפות אירופה שנערכה בעיר הולדתם, ברטיסלאבה, ב-2002 זכו האחים בתואר האירופי בפעם השלישית ברציפות. בנוסף, הוכתרו לראשונה גם כאלופי העולם, באליפות העולם שנערכה בבור-סן-מוריס. בשנת 2003 איבדו את תוארם זה, והסתפקו במדליית הארד באליפות העולם שנערכה באאוגסבורג. באליפות אירופה שנערכה ב-2004 בסקופיה איבדו גם את תואר אלופי אירופה. עם זאת, הגנו על התואר האולימפי, וניצחו באולימפיאדת אתונה (2004), בפעם השנייה ברציפות.

בשנת 2006 זכו האחים הוכשורנר במדליית הכסף באליפות אירופה בל'ארז'נטייר-לה-בסה ובמדליית הארד באליפות העולם שנערכה בפראג. ב-2007 זכו במדליית הארד באליפות אירופה שנערכה בליפטובסקי מיקולאש שבסלובקיה, ולאחר ארבע שנים השיבו לעצמם את תואר אלופי העולם, באליפות העולם שנערכה בפוז דו איגואסו. בשנת 2008 החזירו לעצמם גם את תואר אלופי אירופה, אחרי שש שנים, באליפות שנערכה בקרקוב, וגם זכו בפעם השלישית ברציפות בטורניר האולימפי, באולימפיאדת בייג'ינג (2008). בכך, היו לחותרים הראשונים בהיסטוריה שרושמים הישג כזה.

בשנת 2009 זכו שוב בשני התארים החשובים, כשניצחו באליפות העולם שנערכה בלה סאו ד'אורז'יי ובאליפות אירופה שנערכה בנוטינגהאם. באליפות אירופה שנערכה ב-2010 בברטיסלאבה, איבדו האחים הוכשורנר את תארם מול הקהל הביתי, אך שבו וזכו באליפות העולם שנערכה בליובליאנה, בפעם השלישית ברציפות. באליפות העולם שנערכה בברטיסלאבה ב-2011 רשמו הישג חסר תקדים, כשניצחו בפעם הרביעית ברציפות. באותה שנה השיבו לעצמם גם את התואר האירופי, באליפות שנערכה בלה סאו ד'אורז'יי. ב-2012 איבדו את תוארם זה, וזכו במדליית הכסף באליפות אירופה שנערכה באאוגסבורג.

באולימפיאדת לונדון (2012) איבדו האחים הוכשורנר גם את התואר האולימפי, לאחר 3 זכיות רצופות, והסתפקו במדליית ארד.

בנוסף לזכיותיהם במקצי הזוגות, היו האחים הוכשורנר שותפים למספר הישגים של נבחרת סלובקיה בתחרויות זוגות קבוצתיות. באליפויות העולם זכו במדליית זהב אחת (לה סאו ד'אורז'יי 2009), שתי מדליות כסף (לה סאו ד'אורז'יי 1999 וברטיסלאבה 2011) ושתי מדליות ארד (פראג 2006 ופוז דו איגואסו 2007). באליפויות אירופה זכו בשתי מדליות זהב (ברטיסלאבה 2002 וליובליאנה 2005), מדליית כסף אחת (רודניצה נאד לאבם 1998) ושתי מדליות ארד (קרקוב 2008 ולה סאו ד'אורז'יי 2011).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר הוכשורנר** בוויקישיתוף

* פטר הוכשורנר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פטר הוכשורנר, באתר olympedia.org
* פטר הוכשורנר, באתר התאחדות הקאנו הבין-לאומית
**ארכון** (מיוונית: **Αρχων**, שפירושו: "שליט"; ברבים **Αρχοντες**) היה נושא משרה בכירה בכמה פוליס (ערי מדינה) ביוון העתיקה ובמיוחד באתונה העתיקה.

ארכונטים באתונה
---------------

תפקיד הארכונטים נוצר כתוצאה מהפלת המלוכה באתונה והצורך להחליף את המלך בתפקידיו השונים. במקורן היו משרות הארכונטים מאוישות על ידי בני האצולה האתונאית (האֵוּפַּטְרִים). למשך עשר שנים, אולם בשנת 683 לפנה"ס קוצרה תקופת כהונתם של הארכונטים לשנה.

כאשר פייסיסטראטוס יסד את הטיראניה באתונה בשנת 561 לפנה"ס, הוא בחר ארכונטים מאנשי שלומו ובכך רוקן את מוסד הארכונטים מתוכן, מכיוון שהוא היה זה שקיבל את ההחלטות בפועל.

בשנת 487 לפנה"ס אוישו משרות הארכונטים על ידי הטלת פור בין כל אזרחי אתונה, ובשנת 457 לפנה"ס נפתחה המשרה גם לאזרחים ממעמד הזאוגיטים.

התסמותטים היו שישה נושאי משרות שכמו הארכונטים כיהנו למשך שנה. תפקידם היה לטפל בפניות המשפטיות אל הארכונטים והם היו ממונים על לוח הזמנים של המשפטים ועל שיבוץ הארכונטים השונים לשפיטה. בשלב מסוים נוסף אל התסמותטים מזכיר.

בתום כהונתם של הארכונטים והתסמותטים הם הצטרפו למועצת האריאופגוס.

### ארכון בסילאי

הארכון הבסילאי (Βασιλεύς, "מלך") מילא בעיקר תפקידים דתיים בחיי הפוליס אתונה שבמקור מילא מלך אתונה. הוא היה מופקד על ניהול פולחני אלים אחדים, והוא היה השופט במקרים של האשמות בחילול הקודש או מחלוקות דתיות אחרות, הייתה לו גם סמכות שיפוט משפטית, והוא היה אחראי על הפניית מקרים משפטיים של רצח, פציעה והריגה אל בתי המשפט והוא כנראה כיהן כיושב ראש השופטים במשפטים האלה.

### ארכון פולמרכי

הארכון הפולמרכי (או פשוט פולמרכוס) נטל לידיו בתחילה את התפקיד הצבאי של מלך אתונה כמפקד הצבא, אולם עם הזמן הוא איבד מסמכויותיו ואלו עברו אל הסטרטגים, אבל הוא עדיין שמר על סמכות הפיקוד העליונה וכמו כן הוא היה האחראי על קיום הטקסים הדתיים לאלי המלחמה וכמו כן הייתה לו סמכות להפנות מקרים משפטיים שהיו מעורבים בהם זרים ומטויקים לבתי המשפט המתאימים.

### ארכון אפונימי

משרת הארכון האפונימי נחשבה ליוקרתית ביותר באתונה מכיוון שעל שם נושא המשרה נקראה השנה, הוא היה מופקד על ביצועם התקין של הליטורגיות, הוא היה מארגן התהלוכות לכבוד האלים דיוניסוס ואסקלפיוס, כמו כן היו סמכויות שיפוט במקרים משפטיים שנגעו לדיני משפחה והוא היה מופקד על הגנת האלמנות והיתומים.

ארכונטים מחוץ לאתונה
--------------------

עם התחזקות מעמדה של אתונה בתוך הברית האטית-דלית, והפיכת הברית למכשיר שליטה אימפריאליסטית של אתונה, אתונה נהגה לכפות על בנות בריתה בברית משטר הדמוקרטי הדומה לשלה וככה נוצרו משמרות ארכונטים בפולייס שהיו חברות בברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכון** בוויקישיתוף
**אסי וסיהון** (נולד ב-31 ביולי 1982) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בהפועל גני תקווה בעמדת הקשר.

קריירה
------

וסיהון נולד באתיופיה ועלה לישראל בשנת 1989. וסיהון החל לשחק במחלקת הנוער של קבוצת מכבי נתניה, ובעונת 2001/02 עבר לקבוצה הבוגרת של המועדון, בה שיחק עד עונת 2006/2007.

בקיץ 2007 שוחרר ממכבי נתניה והושאל להפועל נצרת עילית, אז בליגה הלאומית, למשך עונה אחת, השאלה שהוארכה מאוחר יותר לשנתיים. וסיהון התפרסם, בצורה שלילית, בשל חשד שעלה בעונת 2006/07 למכירת משחק של הפועל נצרת עילית בליגה הלאומית, פרשה שנלוותה לפרשה אחרת, של מכירת משחקים בהפועל באר שבע, גם היא בלאומית. בסופו של דבר נוקה וסיהון מכל אשמה.

בקיץ 2010 חתם וסיהון בהפועל כפר סבא, ושיחק שנתיים במדיה. לאחר תקופה ארוכה בה לא שיחק, בינואר 2013 חתם בקבוצת עירוני קריית גת מליגה א'. וסיהון שיחק במדי הקבוצה עד תום העונה, ולאחר מכן לא חזר לשחק כדורגל מקצועני.

בקיץ 2016 וסיהון חזר לשחק כדורגל אחרי שלוש שנים כאשר חתם בעירוני אריאל מליגה ג'. לקראת עונת 2022/2023 חתם במדי הפועל גני תקוןה מליגה ג'.

לוסיהון שש הופעות בנבחרת הצעירה של ישראל, כאשר הראשונה שבהן הייתה ב-29 בינואר 2003 נגד נבחרתה המקבילה של טורקיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת אתר ליגה, אסי וסיהון חתם בעירוני אריאל, באתר ליגה, 30 באוגוסט 2016
**תחנת הרכבת שינג'וקו** (ביפנית: **新宿 駅**) היא תחנת רכבת גדולה ברובע שינג'וקו שבטוקיו, יפן. התחנה משמשת כאמצעי התחבורה במטרופולין טוקיו ואף מחוץ לעיר. בתחנה פעילים רכבות בין עירוניות, רכבות פרווריות, וקווי רכבת תחתית. על פי ספר השיאים של גינס התחנה היא מרכז התחבורה הגדול והעמוס ביותר בעולם, עם ממוצע של 3.64 מיליון איש ליום. בתחנה עצמה יש 36 רציפים כולל רציפי הרכבת התחתית של טוקיו, ועוד 17 רציפים אליהם ניתן לגשת דרך מעברים תת־קרקעיים המקשרים ל־5 מבנים נוספים ללא פתח כניסה נפרד. בבניין התחנה הראשי יש מעל 200 יציאות אל הרחובות סביב התחנה.

היסטוריה
--------

תחנת הרכבת שינג'וקו נפתחה בשנת 1885 על ידי חברת "Akabane-Shinagawa". באותה העת שינג'וקו הייתה עיר קטנה וגודל התחנה היה בהתאם. מה שהוביל להגברת התנועה בתחנה היה פתיחתם של הקווים: קו צ'ו (1889), קו קיו (1915) וקו אודאקיו (1923). בשנת 1993, בעקבות הצורך בהרחבת התחנה התקשרה הממשלה עם המהנדס העירוני היפני, קנסבורו קונדו על מנת לתכנן את המבנה. תוכניותיו שכללו בניית חזית חדשה ומפוארת בצד המערבי הושלמו ב־1941. תוכניתו של קונדו הייתה גם להאריך את קו טוקיו טוהקו למסוף תת־קרקעי חדש בצד המערבי של התחנה ובניית מבנה תת-קרקעי בצד מזרח־מערב של התחנה שישרת את קו סיבו ואת הקווים של חברת טוקיו קוסוקו (כיום: מטרו טוקיו), ואילו קווי קיו ואודאקו ישתמשו במסופי קרקע שממערב לתחנת ג'יי אר. תוכניות אלה הושעו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אך השפיעו על הבנייה הנוכחית של אזור התחנה. שירות הרכבת התחתית החל בסופו של דבר בשנת 1959 במפלס התת־קרקעי של התחנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת הרכבת שינג'וקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הרכבת שינג'וקו (ביפנית)
**אדם אימריך** (בסלובקית: **Adam Imrich**;‏ 1 בנובמבר 1897 – 11 בנובמבר 1975) היה יערן סלובקי. בעקבות תרומתו להצלת בני משפחה יהודית בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, יד ושם הכירה בו כחסיד אומות העולם.

קורות חיים
----------

אדם אימריך נולד ב־1 בנובמבר 1897, התגורר בעיירה סבינוב שבסלובקיה, והיה נשוי לאמה. לזוג הייתה בת, יוזפינה. אימריך עבד כיערן וכמפקח ראשי בעיירת סבינוב.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

אליזבטה טאקאובה, אחותה של אמה, שמוצאה נוצרי קתולי, הייתה נשואה לדסידריוס גרוסמן, רופא עיניים יהודי בעיר קושיצה. 

כאשר קושיצה נכבשה על ידי הונגריה ב־2 בנובמבר 1938 עברו דסידריוס ואליזבטה לפרשוב, שנשארה בידי סלובקיה. בשנת 1943 נולדה בתם סוזנה.

עם פרוץ המרד הסלובקי עברה המשפחה לעיירה הסמוכה, סבינוב, בה התגוררו אמה ובעלה אדם אימריך. בני הזוג אימריך הסתירו את אליזבטה ואת דסידריוס בביתם.

בשל קרבת המקום לחזית הלחימה, עובדה אשר הפכה את האזור למסוכן מאוד, עבר גרוסמן להסתתר בהרים. אליזבטה וביתה סוזנה נשארו בבית אחותה, והתחבאו במרתף לאורך היום. אימריך סיפק לגרוסמן מזון ומדי פעם החזיר אותו לביתו על מנת שינוח.

לאחר המלחמה
-----------

האזור שוחרר על ידי הצבא האדום ב־19 בינואר 1945. לאחר המלחמה נשארו גרוסמן ומשפחתו בסלובקיה עד 1968 אז היגרו לגרמניה.

אדם אימריך נפטר ב־11 בנובמבר 1975.

הכרה והנצחה
-----------

ב־2007 פנתה סוזנה, בתו של גרוסמן, ליד ושם בבקשה להכיר תודה לאדם אימריך אשר הציל את חייה ואת חיי הוריה. ב־18 ביוני 2007 הוכר אדם אימריך על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בברטיסלבה שבסלובקיה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  The Righteous Among The Nations, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. ↑  Adam Imrich (1897 - 1975 ), באתר "יד ושם" (באנגלית)
**קומות קרקע ומטה** הוא אלבומה הראשון של להקת סאבווי סאקרס, אשר יצא בשנת 1994.

האלבום אופיין בצליל רוק "מלוכלך" עם השפעות של גראנג' ופאנק. השירים היו קצרים ומילותיהם מתמקדות באלימות, בכעס ובמחאה אנטי-ממסדית. האלבום כולו מאופיין באווירה ניהיליסטית, הן בצליל והן בטקסט. מתוך האלבום יצאו לרדיו השירים "רוצח", "אני לא שומע" ו"את נוסעת" והשיר "חרא מדינה" זכה לפופולריות במועדונים[דרוש מקור] ולהכרה מאוחרת כג'ינגל תוכנית הרדיו "זהבי עצבני". השיר "אין לי אדמה" זכה לקליפ בבימויו של שלומי ברכה. גם לשיר "אני לא שומע" נוצר קליפ שביים יואב רודה. האלבום נתקל בהתעלמות גורפת מצד כלי התקשורת והקהל הרחב, ונמכר במאות בודדות של עותקים.

רשימת שירים
-----------

1. הדבר הנכון (1:37)
2. חרא מדינה (2:08)
3. האש דילר (2:57)
4. אין לי אדמה (2:37)
5. מאנייק (4:03)
6. רוצח (3:07)
7. אקסטזי (2:24)
8. קרן של שמש (3:32)
9. אני רעב (2:27)
10. אני לא שומע (2:19)
11. את נוסעת (3:59)
12. שותה למוות (2:14)
13. תזדיין בסבלנות (1:50)
14. איפה זה נגמר (2:08)
15. סבלנות (2:53)
16. אני רעב 2 (2:27)

קישורים חיצוניים
----------------

* Discogs קומות קרקע ומטה באתר Discogs
* סאבווי סאקרס באתר "סטריאו ומונו"
**רפי אמזלג** (נולד ב-12 בספטמבר 1963) הוא שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

במהלך השנים שיחק אמזלג במספר סרטים וסדרות טלוויזיה. בין השנים 2000-2005 שיחק בשלוש העונות של סדרת הדרמה "זינזאנה" בערוץ 2. ב-2001 לוהק לשחק בסרט "אודות המוניטין", בבימויו של יורם כסלו ובכיכובו של אסי דיין. בשנת 2003 שיחק בסרט הקולנוע "פגישה עיוורת". ב-2004 שיחק בסדרה "שלווה", וכן לוהק לשחק בסדרה "אשליות", שתיהן שודרו בערוץ 2. בשנת 2007 לוהק לשחק בסרט "דלת מול דלת". בשנת 2008 שיחק בסרטם של האחים שלומי ורונית אלקבץ, "שבעה". באותה שנה שיחק בסרט "רחמים". 

בשנת 2009 גילם את דמותו של בן לולו בסרט הקולנוע "הבית בפינת הרחוב". באותה שנה שיחק בסרטו של חיים בוזגלו, "כבוד", בו גילם את דמותו של ססי מרציאנו ובשנת 2011 שב לגלם את אותו דמות בסדרה המבוססת על הסרט, "הכבוד של מרציאנו", ששודרה בערוץ 10. בשנת 2009 שיחק בסדרת הדרמה "לחיות מחדש", ששודרה בערוץ הראשון. ב-2011 לוהק לשחק בסרטו של מרקו כרמל, "אחותי היפה". 

בשנת 2012 גילם את דמותו של שלום בסדרת הדרמה "שביתה". בשנת 2013 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון, "בית המשאלות". בשנת 2014 גילם את דמותו של ויסוצקי בסדרה "נויורק". בשנת 2016 השתתף בתוכנית הדוקו-ריאליטי "היחידה" בהוט 3.

הוא השתתף בהצגות הילדים "מסעות הנסיך הקטן" ו"מוכר החלומות".

חיים פרטיים
-----------

אמזלג נשוי ואב לשתי בנות ובן.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפי אמזלג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* רפי אמזלג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* רינת גור-נחום, ז'אן קלוד אמזלג, באתר ווינט, 14 באפריל 2003
"אני מאשים" מאת אמיל זולא
**פּוּבְּליציסטיקה** (הצעת האקדמיה ללשון העברית: **כתיבת דעות**) היא סוגה עיתונאית. פּוּבְּליציסט מביע את דעותיו האישיות על הנושא ולא מתיימר לסקר אותו מנקודת מבט נייטרלית.

רקע ומהות
---------

ז'אנר זה חופשי מאוד ומאפשר נימה אישית, צינית או הומוריסטית, בהתאם לרצונו של הכותב. מאמרים פובליציסטיים הם לרוב ארוכים יחסית ומנומקים. בדרך כלל הם עוסקים בפוליטיקה או בנושא אחר שעל סדר היום הציבורי. כיוון שהפובליציסטיקה עוסקת בענייני דיומא, היא מתפרסמת בעיקר בעיתונים היומיים ובשבועונים.

מאמרים פובליציסטיים נכתבים בעיקר על ידי עיתונאים שמקצועם בכך, חברי מערכת העיתון, אך גם על ידי אישים שונים, הכותבים בעיקר בנושאים הקשורים לתחומי התמחותם. בין הפובליציסטים יש העוסקים רק בכך, ויש העושים זאת בנוסף לכתיבת דיווחי חדשות. בין הפובליציסטים, רבים הם בעלי טור קבוע, ויש המפרסמים את מאמריהם באופן פחות סדיר, בעמודי הדעות של העיתון.

מאמר מערכת
----------

מאמר פובליציסטי מיוחד הוא זה הקרוי "מאמר המערכת", ועוסק בנושא העיקרי שעל סדר היום (כפי שהמערכת או העורך רואים זאת). פעמים רבות כותב העורך הראשי את מאמר המערכת. בעיתון "ידיעות אחרונות", למשל, עסק בכך במשך שנים רבות ד"ר הרצל רוזנבלום, שהיה העורך הראשי. בעיתונים מסוימים, כמו "הארץ", מאמר המערכת אינו חתום.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX547383
* NKC: ph115958

 |
הרדמה ספינלית
**הרדמה ספינלית** היא סוג הרדמה אזורית, במהלכה מזריקים חומרי אלחוש בתוך נוזל המוח והשדרה.

החלל הספינלי גם נקרא החלל התת-עכבישי שבו נמצא הנוזל המוח והשדרה שמקיף את חוט השדרה.

מהלך ההחדרה
-----------

המטופל יכול לשבת על המיטה, או לשכוב על צדו עם ברכיים כפופות. זריקה קטנה של הרדמה מקומית מונחת באתר ההזרקה הספינלית תחת העור.

במהלך ההחדרה, המחט עוברת דרך:

* עור
* שומן תת-עורי
* הרצועה הסופרספינוסית
* הרצועה הבין-שדרתית
* ליגמנטום פלבום
* החלל האפידורלי
* הקרום הקשה
* הקרום העכבישי

יש מספר סוגים של מחטים בשימוש. יש למטח Quincke קצה חד, והנוזל יוצא מקודקוד המטח. קצה המטח Whitacre זה יותר מעוגל, והנוזל יוצא מהצד של המחט. המחט Sprotte, כמו המחט Whitacre נקרא מטח עיפרון. יש בו פתח צדי ארוך.

תרופות בשביל ההרדמה הספינלית
----------------------------

באופן כלל ההרדמה ספינלית משתמש בחומרים ההרדמה מקומים כמו בופיווקאין. גם משתמשים באופיואידים (כמו פנטניל) כתרופות נוספות.

היסטוריה
--------

בשנת 1898 ביצע המנתח הגרמני אוגוסט בייר ניסויים הראשונים בהזרקה ספינלית לצורכי ההרדמה. הוא הזריק קוקאין בחלל הספינלית של עובד בן 34 שנים.

יתרונות וחסרונות של התהליך
--------------------------

להרדמה ספינלית יש השפעה מהירה מאוד. אובדן התחושה הזה אינטנסיבי בהשוואה להרדמה אפידורלית. עם זאת, הניקוב בקרום הקשה יכול להוביל לכאב ראש חמור. סיכון זה מופחת על ידי שימוש במחטים עדינות מאוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרדמה ספינלית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Morgan GE et al, Clinical Anesthesiology, 2002, Lange Medical Books
2. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים {{{מחבר}}}, The association between post-dural puncture headache and needle type during spinal anaesthesia: a systematic review and network meta-analysis, **Anaesthesia**, 17 בדצמבר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4137116-1

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ה**קומיטטוס** היה אחד מהמוסדות של השבטים הגרמאניים העתיקים שישבו בצפון אירופה עד לנפילת האימפריה הרומית. פירוש המושג הוא "בני-לוויה".

המנהיג של קבוצת הלוויה סיפק את כל צורכיהם של בני לווייתו, כמו לבוש, מזון וכלי מלחמה, ובעת ניצחון העניק להם חלק מהשלל. בתמורה בני הלוויה הבטיחו למנהיגם ציות, נאמנות ושירות צבאי. כיוון שהמלחמות היו פרטיות, כלומר א-שבטיות, מוסד זה פורר את המערכת השבטית הגרמאנית במאות ה-1 וה-2 לפסה"נ.

הקבוצות הורכבו מלוחמים חופשיים שהתאגדו סביב מנהיג צבאי בעל הצלחות בקרב, והתחייבו לבוא לעזרתו בעת מלחמה ולהיות הצבא שלו. הקשר בין חברי מוסד זה לא היה תמיד משפחתי ולעיתים השתייכו לשבטים שונים. הקשר בין הפרטים במוסד זה חוזק בשבועה, שהנציחה את הזכויות והחובות ההדדיות והעניקה להן את ההכשר של כוחות עליונים.

בני הלוויה הצטרפו למנהיג מסוים כדי לנצח בקרב ולקבל תהילת עולם, ולכן בחרו במנהיג שהאמינו שיספק להם זאת כיוון שכבר היו לו ניצחונות בקרבות קודמים. לבני הלוויה היה כדאי להצטרף אליו גם משום שהוא סיפק להם את כל צורכיהם, ואף העניק להם שלל ממלחמות. למנהיג היה כדאי שיתקבצו סביבו בני לוויה, כי הם היוו את צבאו.

המסירות של בני הלוויה למנהיג הייתה גבוהה מאוד והם היו מוכנים להקריב עצמם על מנת להגן על האדון. בן לוויה שנשאר בחיים אחרי מות אדונו בקרב נחשב כבזוי.

הקומיטטס, כמו הבוצ'לריוס והאנטרוסטיונס, היו שלד לשיטה הפיאודלית שהתפתחה מאוחר יותר באירופה של ימי הביניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קומיטטוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**קומֶיי, קיסר יפן** (ביפנית: **孝明天皇**;‏ 22 ביולי 1831 – 30 בינואר 1867) היה הקיסר ה-121 בסדרת הקיסרים היפנים. בתקופת שלטונו הארץ עוד נשלטה בידי שוגונות טוקוגאווה והגיעה המשלחת האמריקאית הראשונה של מת'יו פרי אל יפן והורתה על תחילת סחר וסיום תקופת סאקוקו הבדלנית במדינה.

ביוגרפיה
--------

### מקורות

קומיי היה הילד הרביעי והבן הראשון של הקיסר נינקו אמו האומנת הייתה סדאג'ין, בת אצולה והקיסרית הראשית. אמו הביולוגית הייתה סנמיצו אוגימאצ'י, אחת הפילגשים של הקיסר נינקו.

שמו בתקופת ילדותו היה אוסהיטו.

### קיסר יפן

הוא הפך לנסיך הכתר בשנת 1840 וצלח לירושת המלוכה לאחר מותו של אביו, הקיסר נינקו בשנת 1846. הקיסר הצעיר נודע באהבתו לקריאה וללמידה, קומיי לקח את צוואת אביו והקים את מרכז הלמידה של אצילי החצר, גאקושוין בקיוטו.

#### מאבק השפעת חוץ

מאז שמתיו פרי הגיע ליפן עם כוחות צי ארצות הברית ודרש לפתוח את יפן למסחר עם ארצות הברית בשנת 1853, לקיסר היה קול רב השפעה בפוליטיקה, הוא איבד אמון עם השר העליון של שוגונות טוקוגאווה לאחר שהאחרון יצר הסכמי סחר עם מדינות אירופאיות ואמריקאיות על דעת עצמו. הייתה אף פעם אחת שבה הקיסר הביע את רצונו להוציא את כל הזרים מיפן.

לאחר הוצאת צו אימפריאלי נגד הזרים במדינה, התרחשה בקיושו התנגשות כוחות בין שבט סצומה לבין אוניות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי לאחר תקרית נממוגי. ההתנגשות אשר נגמרה בהפגזת קגושימה רק האדירה את הרצון ביפן להישאר ללא כל השפעה מחוץ, אירופאית או אמריקאית.

הקיסר קומיי הפך למאמין חזק בבדלנות של יפן, הוא נתן לאחותו הצעירה הנסיכה הקיסרית קזונומיה צ'יקאקו להתחתן עם סיי סיישוגון, גנרל סמוראי אשר פעל נגד דריסת הרגל המערבית ביפן, אותה כינו היפנים כ"ברברית". נוסף על כך הקיסר עודד תנועות לאיחוד כלל יפן כמדינה ריכוזית.

חצר המלוכה של השוגון באדו וחצר המלוכה של הקיסר בקיוטו עשו כל שביכולתם למנוע את המשך ההשפעה המערבית על המדינה. כאשר השוגון אימוצ'י טוקוגאווה הגיע לקיוטו, הוא הלך למקדש השינטו קאמו-ג'ינג'ה ולמקדש איוואמימיו האכימאן-גו כדי להתפלל לעתיד מזהיר של מדיניות עצמאית ובדלנית לאומתו.

#### הסדר

נאמר שהשוגון סמך במיוחד על המושל הצבאי של קיוטו, קטאמורי מאטסודיירה לכל מקרה אפשרי של מלחמה. עם זאת, בשנת 1865 הגיעה לבסוף הפעולה המערבית בכל הכוח, ספינות מלחמה של מדינות מערביות החלו להגיע דרך ים הפיליפינים, הן עברו את מפרץ אוסקה ודרשו במידית את שיתוף הפעולה של יפן עם דרישות המסחר שלהם, היה זה באותה העת שהקיסר קומיי הבין את חומרת המצב ואת כוחם כמו גם נחישותם של הכוחות המערביים.

בהבנת ההכרח הקיסר נתן ידו לתחילת הסחר עם המערב. עדיין הייתה תנועה שמרנית אשר טבעה את האיסור ללמוד רפואה אירופאית, אם כי תנועה כזו חוזקה בתוך הארמון הקיסרי לא הייתה הכחשה גמורה לתרבות המערבית, הקיסר עצמו ענד שעון יד ברוב שעות היום.

ב-25 בדצמבר 1866, שנה שלאחר הסכם הסחר, נפטר הקיסר לאחר 21 שנות שלטונו, לפי המקורבים אליו, הקיסר ככל הנראה נפטר עקב אבעבועות שחורות. היו אשר טענו כי הקיסר נרצח, אך למעשה, המסתורין הסובב את מותו של הקיסר קומיי ממשיך להתקיים עד לימינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קומיי, קיסר יפן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של הקיסר קומיי
* ביוגרפיה בארכיון הסמוראי
* קומיי, קיסר יפן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418813105171
* CiNii: DA04895242
* GND: 119100002
* ISNI: 0000 0003 8588 7642
* LCCN: no93030199
* NDL: 00291353
* VIAF: 27873972
* WorldCat: lccn-no93030199

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**רפי (רפאל) בלומנפלד** (1923, ברלין – 1989, תל אביב) היה מעצב פנים ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אביו קורט בלומנפלד היה מגדולי ציונות גרמניה, נשיא קרן היסוד. אמו, ז'ניה, הייתה בתו של מיכאל הורביץ, סוחר עצים נודע וציוני ותיק, ואחותה של אסתר, אשתו של משה זמורה. במהלך חייה פעלה רבות במסגרת תנועת ויצו ואף שימשה כנשיאת הארגון. לזוג נולדו שלושה ילדים: נעמי, רפאל ורחל. בשנת 1933 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה תחילה בשכונת רחביה שבירושלים. בלומנפלד התגייס לבריגדה ולאחר שנפצע השתחרר מהשירות ופנה ללימודים אקדמיים בבית הספר לאמנות ואדריכלות באוניברסיטת קינגסטון שבלונדון. עוד בהיותו סטודנט השתתף בעיצוב הפנים של בניין שגרירות ישראל בלונדון. עם שובו ארצה התגייס ושירת בחיל ההנדסה כאדריכל. עבודתו הראשונה כעצמאי הייתה עיצוב הפנים למלון השרון שבחוף הים בהרצליה (בתכנון האדריכל זאב רכטר). לאחר מכן עיצב את מלון שרתון הישן שמצפון לגן העצמאות בתל אביב, ואת מלון נאות מדבר בבאר שבע.

פתח משרד בשותפות עם האדריכל לזר חזקיה, שותפות זו החזיקה מספר שנים. ולאחר מעבר לזר חזקיה לקנדה, התחילה השותפות עם אדריכל מאיר פינצ'וק שהתקיימה עד יום מותו, אלה היו שנות פעילות גדולה באדריכלות פנים של מלונות שנבנו בקנה מידה עולמי ברחבי הארץ ואפיינה את המשרד בהתמודדות עם שפה מקומית, חומרים מקומיים, ואמנות מקומית. שיתוף פעולה עם אדריכל יהודה פייגין, עיצוב הפנים של מלונות פלזה טבריה, פלזה ירושלים, שלמה המלך אילת, ונוספים.

במהלך חייו עיצב גם מבני מגורים רבים ובהם בית גיטה שרובר בירושלים, בית עמוס חורב, בית אייזיק וולפסון, דירת יצחק רבין. כמו כן עיצב מבני ציבור רבים ובהם קמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית, מבנים רבים בקמפוס מכון ויצמן ברחובות ובהם אולם ויקס, בניין וולפסון למחקר ביולוגי, מועדון סן מרטין ובית הארחה על-שם הרמן מאיר (בית צרפת). בית חולים שערי צדק, אולם המליאה במשכן הכנסת (בשיתוף דורה גד), כל-בו שלום (בשיתוף דורה גד), שגרירויות ישראל במוסקבה ובקהיר, אתר ההנצחה בגבעת התחמושת, סינמטק תל אביב, "החדר הישראלי" במרכז קנדי בוושינגטון, בית העיתונאים על שם סוקולוב (בתכנון האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר), פנימית "כפר עופרים", וכן ספריות ציבוריות, בתי יד לבנים ועוד.

בלומנפלד היה פעיל פוליטית, וממייסדי מפלגת שינוי וד"ש.
**קומיוס** (בלטינית: Commius) היה שליט שבט האטרבאטים (Atrebates) הבלגי בעת מלחמת גאליה (58 - 50 לפנה"ס). בהתחלה צידד ביוליוס קיסר ובסוף בגד בו והצטרף למרד של ורקינגטוריקס והיה אחד מסגניו הנאמנים. לאחר תבוסת המרד, בתום המלחמה ברח לאי הבריטי כדי לשלוט שם על חלק משבט האטרבאטים אשר היגרו לאי הבריטי בתקופה קדומה יותר.

בעל ברית של יוליוס קיסר
-----------------------

קיסר הגיע לאזור גאליה בלגיקה בשנת 57 לאחר שהביס את ההלווטים ואת הסואבים בשנה הקודמת. כעת ביקש להכריע את השבטים הבלגים. לאחר מאבק קצר, הצליח במשימתו וקומיוס החל לשתף עמו פעולה. כאות הוקרה על נאמנותו, מינה אותו קיסר למלך האטרבאטים. 

שיתוף הפעולה ביניהם היה פורה וקומיוס אף נשלח למשימת ריגול באי הבריטי כהכנה לפלישתו של קיסר לאי הבריטי. קיסר קיווה שקומיוס יצליח ליצור קשרים עם חלק מהבריטונים וכך יסייע לו במלאכת כיבוש האי. לרוע מזלו של קומיוס, הבריטונים לא רצו לנהל עמו משא ומתן וכלאו אותו. הוא השתחרר ממאסר רק כחלק מהסכם הפסקת האש בין הבריטונים לקיסר לאחר פלישתו הראשונה לאי. קומיוס המשיך לשרת נאמנה את קיסר והשתתף בפלישתו השנייה של קיסר לאי הבריטי. קומיוס היה מעורב במגעים שהביאו לכניעתו של קסיוולאונוס (Cassivellaunus), מנהיג קואליציית השבטים הבריטונים אשר התנגדו לקיסר. כאות הוקרה על מעשיו, פטר קיסר את שבטו מתשלומי מס.

אויבו של קיסר
-------------

בשנת 52 אטרבאטים הצטרפו למרד שהוביל ורקינגטוריקס וקומיוס היה אחד המצביאים שאספו את צבא החילוץ אשר נשלח לסייע לוורקינגטוריקס שהיה נצור באלסיה. לאחר תבוסה בקרב זה, הצטרף למרד של הבלובאקים ואף שכנע כמה מאות גרמאנים להצטרף אליהם. לאחר תבוסת הבלובאקים, חיפש מקלט אצל הגרמאנים.

קומיוס המשיך במאבק גם בשנת 51. הפעם המזל לא האיר לו פנים והוא נפצע בהתקלות עם כוח פרשים רומי. קומיוס שמאס במטרה שראה כאבודה ביקש מעבר בטוח לאי הבריטי, שהוענק לו על ידי מרקוס אנטוניוס ובתנאי שלא יחזור לגאליה להתנגד לרומא. מקורות נוספים מציינים שייתכן שהמעבר של קומיוס לאי הבריטי היה סוער יותר וקומיוס לא קיבל זכות למעבר בטוח, אלא ברח מפניו רודפיו. כך או כך, הגיע לאי הבריטי.

חלק מהאטריבאטים, שהם שבט בלגי, היגרו עוד לפני מלחמת גאליה לאי הבריטי. קומיוס הצליח לבסס את מעמדו באי הבריטי והיה למלכם בשנת 30 לפנה"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

* [/ סיכום אזכוריו של קומיוס במלחמת גאליה] (באנגלית)
* ביוגרפיה של קומיוס (באנגלית)
**ברברה מייר** (בגרמנית: **Barbara Meier**; נולדה ב-25 ביולי 1986) היא דוגמנית ושחקנית גרמנייה, התפרסמה כאשר זכתה בעונה השנייה של התוכנית "הטופ מודל הבאה של גרמניה".

ביוגרפיה
--------

מייר נולדה באמברג, עיירה בבוואריה, לאחר שסיימה את התיכון, היא תכננה ללכת וללמוד מתמטיקה. היא התגלתה על ידי צייד דוגמניות במרכז קניות. הוא הזמין אותה ללכת למבחני הבד של התוכנית הטופ מודל הבאה של גרמניה בהנחיית היידי קלום. במהלך התוכנית היא התמודדה עם מספר אתגרים הקשורים לתחום הדוגמנות. בסוף העונה היא הוכתרה כמנצחת, בין הפרסים שניתנו לה הוא חוזה עם הסוכנות IMG, הופעה בשער הקוסמופוליטן הגרמני והובלת קמפיין חברת הביגוד "C&A".

לאחר מכן היא הייתה בהפקות של מגזינים נוספים כמו L'Officiel ו-Madame Figaro הצרפתיים, היא הייתה הפנים המרכזיות בקמפיינים של מוצרי הטיפוח של פנטן והיורודיסני, היא הופיעה בתצוגות אופנה במספר מדינות, וצעדה בשבוע האופנה של ברלין.

היא השתתפה כשחקנית במספר הפקות לטלוויזיה ולקולנוע, וביניהם הופיעה ב-2011 בסרט האימה "Schreie der Vergessenen". בשנת 2020 שיחק בדרמה הרומנטית האמריקאית "אוהב אותך לנצח". 

ב-2008 הייתה "שגרירת המתמטיקה של השנה" בפרויקט של משרד החינוך הגרמני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ברברה מייר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ברברה מייר** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברברה מייר
* ברברה מייר, ברשת החברתית אינסטגרם

* ברברה מייר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרסום עבור פנטן פרו V (בגרמנית)
2. ↑  ברברה מייר מדגימה עבור דיסנילנד (בגרמנית)
3. ↑  הטופמודלית הבאה של גרמניה - 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1066352976
* VIAF: 314791059
* WorldCat: viaf-314791059

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביאכטה שהביאה את פידל קסטרו לקובה ב-1956. אם התכוונתם למחוז בקובה, ראו מחוז גראנמה.
**גראנמה** (**Granma**) הוא שמה של היאכטה שעל סיפונה הגיעו פידל קסטרו ו-81 לוחמים נוספים ממקסיקו לקובה ב-1956, במטרה להפיל את משטרו של פולחנסיו בטיסטה. היאכטה באורך 18 מטרים נבנתה בשנת 1943, ותוכננה במקור להוביל 12 נוסעים.

תפקידה במהפכה הקובנית
---------------------

מסלולה של הגראנמה מטוקספאן לפלאיה לוס קולוראדס
תנועת ה-26 ביולי בראשות פידל קסטרו, שיצא לגלות במקסיקו אחרי שחרורו מהכלא הקובני ב-1955, ניסתה לרכוש כלי שיט למטרת החציה של מפרץ מקסיקו והגעה לקובה בדרך הים. הניסיונות לרכוש סירה צבאית מהירה או אפילו מטוס ימי מדגם קטלינה נכשלו בשל מחסור בתקציב. לבסוף, בחודש אוקטובר 1956, נרכשה הגראנמה בסכום של 50,000 פסו מקסיקני (כ-15,000 דולר) על ידי אזרח מקסיקני בשם אנטוניו דל קונדה, שהיה שליחו הסודי של קסטרו. הסכום לקניית היאכטה גויס בפלורידה על ידי נשיא קובה לשעבר, קרלוס פריו סוקאראס.

בליל ה-25 בנובמבר 1956 בעיר הנמל המקסיקנית טוקספאן עלו לסיפון הגראנמה 82 מחברי התנועה, כולל מנהיגם פידל קסטרו, אחיו ראול קסטרו, צ'ה גווארה וקמילו סיינפואגוס. הקבוצה, שמאוחר יותר נודעה בשם "אנשי המשלחת של היאכטה גראנמה" (*los expedicionarios del yate Granma*), הפליגה מנמל טוקספאן בשעה אחת אחר חצות, ולאחר מסע סוער בן שבעה ימים ביאכטה הרעועה והעמוסה לעייפה, נחתה ב-2 בדצמבר בפלאיה לוס קולוראדס. המיקום נבחר כדי לחקות את מסעו של הגיבור הלאומי חוסה מארטי, שנחת באותו אזור 61 שנים קודם לכן במהלך מלחמת העצמאות הקובנית. המורדים נתגלו זמן קצר לאחר נחיתתם בחוף, ונאלצו להילחם בכוחות הצבא הקובני תוך כדי מנוסה להרי הסיירה מאסטרה, שם קבע קסטרו את בסיסו לניהול מלחמת הגרילה.

לאחר המהפכה
-----------

הגראנמה מוצגת במוזיאון המהפכה בהוואנה
זמן קצר לאחר שקסטרו הצליח לתפוס את השלטון בקובה ב-1959, הועברה הגראנמה למפרץ הוואנה, וב-1976 הועברה לביתן זכוכית בסמוך למוזיאון המהפכה בהוואנה והיא מוצגת בו מאז דרך קבע.

ב-1976 חולק מחוז אוריינטה לכמה מחוזות, כאשר האזור הכולל את המקום בו נחתה היאכטה נקרא על שמה, מחוז גראנמה. מקום הנחיתה עצמו הוכרז כפארק לאומי (הפארק הלאומי דסאמבארקו דל גראנמה) וב-1999 אף הכריז עליו אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. מסעה של הגראנמה משוחזר ב-25 בנובמבר מדי שנה על ידי בני נוער קובנים, וה-2 בדצמבר נחגג כיום הכוחות המזוינים של קובה. ביטאונה הרשמי של הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית הקובנית נקרא אף הוא "גראנמה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גראנמה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hugh Thomas, Cuba: The Pursuit of Freedom, p. 584-585.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 769144783310380391817
* WorldCat: viaf-769144783310380391817

 |
**סרטן המעי הדק** היא מחלה הכוללת גידולים סרטניים במעי הדק, בתריסריון, במעי ריק ובמעי עקום.

הגורמים למחלה
-------------

חלק מהאנשים עם מחלות מעי ובעיות עיכול, נמצאים בסיכון לחלות בסרטן המעי הדק. מחלות אלו כוללות קרוהן, צליאק ותסמונת פטץ-יגרס. סרטן המעי הדק אינו מחלה מידבקת ולא ניתן להעבירו לבני אדם אחרים.
סרטן המעי הדק עשוי גם להיות סרטן שמקורו במקום אחר בגוף שהתפשט אל המעי הדק.

סוגי סרטן במעי הדק
------------------

ישנם ארבעה סוגים של סרטן המעי הדק:

### אדנוקרצינומה

גידולים אלה מתפתחים בשכבה הפנימית של המעי הדק, לרוב בתריסריון, ומהווים את הסוג הנפוץ ביותר של סרטן המעי הדק.

### סרקומה

גידולי סרקומה מתפתחים ברקמות התומכות של הגוף, כגון תאי שומן או שרירים, ופוגעים בהם. גידולים אלו יכולות להופיע בכל חלק של המעי הדק.

### גידול נוירואנדוקריני

גידולים אלה מתפתחים בתאים מיוחדים לייצור הורמונים. גידולים אלה נפוצים בעיקר במעי הריק ובתוספתן.

### לימפומה

גידולים המתפתחים במערכת הלימפה של המעי הדק, המהווה חלק מהמערכת החיסונית של הגוף. היא ומופיעה במעי הריק או במעי העקום. היא פוגעת במערכת החיסונית של המעי הדק, ועוזרת לגידולים אחרים להתפתח.

תסמינים
-------

* צואה כהה-שחורה
* התכווצויות וכאבי בטן
* ירידה במשקל
* בחילות והקאות
* שלשולים
* עצירות
* נפיחות באזורי המעי הדק

שלב המחלה
---------

* **שלב 1** – הגידול הסרטני מצוי רק באזור הפנימי של המעי הדק ולא חדר את שכבות הדופן, ולא התפשט לאזורים אחרים בגוף.
* **שלב 2** – הגידול הסרטני חדר לדופן השרירי של המעי.
* **שלב 3** – הגידול חדר את כל השכבות של המעי.
* **שלב 4** – הגידול הסרטני התפשט לחלקים נוספים בגוף, כגון הכבד או הריאות.

טיפולים שונים במחלה
-------------------

* **ניתוח** - הסרת הגידול הסרטני וחיבור קצוות המעי בשל החור שנפער.
* **טיפול קרינתי** - שימוש בקרינה המשמידה תאים סרטניים, תוך גרימת נזק מועט לתאים בריאים.
* **טיפול תרופתי** - שימוש בתרופות כימיות המשמידות תאים סרטניים.
* **טיפול ממוקד** - שימוש בנוגדנים שהופקו בשיטות של הנדסה גנטית, המעודדים ועוזרים למערכת החיסונית להילחם בתאים הסרטניים בכוחות עצמה.

ראו גם
------

* סרטן המעי הגס
* האגודה למלחמה בסרטן
* צליאק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרטן המעי הדק** בוויקישיתוף
* סרטן המעי הדק באתר של האגודה למלחמה בסרטן
* סרטן המעי הדק באתר של המרכז למחלות דרכי העיכול
* הערך "גידולי מעי דק", באתר ויקירפואה

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
המיקום של אזור צפון-מערב לוס אנג'לס בלוס אנג'לס
פארק גריפית', הפארק הציבורי הגדול ביותר בלוס אנג'לס, ממוקם באזור צפון-מערב לוס אנג'לס
אזור **צפון-מערב לוס אנג'לס** (באנגלית: **Northwest Los Angeles**) הוא אזור בעיר לוס אנג'לס שבמדינת קליפורניה אשר כולל מספר שכונות שונות של העיר. האזור הזה של העיר מכונה בשם זה עוד מתחילת המאה ה-20.

בדרך כלל נהוג להתייחס לשמות של השכונות הספציפיות שנמצאות באזור זה במקום במונח הקולקטיבי "אזור צפון-מערב לוס אנג'לס". אזור זה מכיל בין היתר את הפארקים הציבוריים הגדולים בלוס אנג'לס.

שכונת לוס פליז וחלקים מסוימים בשכונת סילבר לייק תמיד היו יקרים למדיי ובשכונות הללו גרים לא מעט סלבריטאים הוליוודיים (ובמקור, היו ממוקמות באזור הזה של העיר אף כמה מהאולפנים של תעשיית הקולנוע עצמה). מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 לא מעט מהשכונות באזור צפון-מערב לוס אנג'לס חוו תהליך ג'נטריפיקציה מהותי אשר הוביל לכך שרבים מקרב אוכלוסיית המהגרים והאוכלוסייה הלא אמידה של האזור עזבו את האזור בהדרגה.

שכונות
------

להלן השכונות השונות באזור צפון-מערב לוס אנג'לס:

* אנג'לינו הייטס (אנ')
* אקו פארק (אנ')
* אליסיאן הייטס (אנ')
* אליסיאן פארק (אנ')
* אליסיאן ואלי (אנ')
* היסטוריק פיליפינוטאון (אנ')
* לוס פליז (אנ')
* פיקו-יוניון (אנ')
* סילבר לייק (אנ')
* סולאנו קניון (אנ')
* סאנסט ג'אנקשן (אנ')
* ווסטלייק (אנ')
* פרנקלין הילס (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **צפון-מערב לוס אנג'לס** |
**ארכובית שבטבטית** (שם מדעי: *Polygonum equisetiforme*) הוא עשב רב שנתי ממשפחת הארכוביתיים בו 200 מינים ומתוכם 13 בארץ. ארכובית פירושה בעברית ברך. הארכובית ידועה בעיקר בגלל סגולות המרפא שלה ברפואה העממית.

מאפייני הצמח
------------

הארכובית היא צמח רב שנתי הגדל בצידי דרכים, בשדות בור ובערוצי נחלים, וכמעט בכל אזורי הארץ.
צמח הארכובית בדרך כלל שרוע על פני האדמה. ענפי הצמח מרובים וארוכים, העלים מוארכים, איזמליים ומרוכזים בחלק התחתון של הענף, בעודו שרובו של הענף הוא חסר עלים.

סגולות מרפא
-----------

לארכובית שבטבטית סגולות מרפא שונות ומגוונות. ברפואה העממית השתמשו בה כתרופה למחלות באיברים שונים בגוף כגון מחלות עיניים, כאבי בטן, צרבת, הרעלות קיבה, דיכאון, בעיות שתן שונות, פצעים בשפתיים, עור קשה ומבוקע דימום בחניכיים, כאבי שיניים ואף בבעיות לב שונות.
בימיי הביניים אף שימשה כמקור הקלה לסוכרת, ולצורכי גרימת הפלות.
תה הארכובית משמש לגירגור להקלת כאבי גרון, עצירת דימומים וקשיי נשימה שלרוב באים ממקורות אסתמטיים.
למעשה, יש זנים מיוחדים ונדירים של ארכוביות שבטבטית המשמשות מקור רפואי חשוב לכל העולם.

תרומה לרפואה
------------

בארכובית שבטבטית מצויה חומצה סליצילית, שהיא אחד מהחומרים המרכיבים את האספירין (התרופה הראשונה למניעת מיגרנות, חום וכאבי ראש). וייתכן שחשיבותה הרפואית הגבוהה של הארכובית היא בעיקר בגלל חומר זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארכובית שבטבטית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכובית שבטבטית, באתר "צמח השדה"
**תאגיד הרכב האוקראיני** (באוקראינית: **Українська Автомобільна Корпорація**; בראשי תיבות: **УкрАВТО** וידוע כ-**UkrAVTO**) היא יצרנית רכב אוקראינית, הנחשבת ליצרן הרכב הגדול באוקראינה.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1969 כ"מחלקת התחזוקה לרכבים ומנועים" - כחלק מארגון מחדש של ייצור מכוניות, חלקי חילוף, מכירות ותחזוקה באוקראינה הסובייטית.

לאחר קבלת העצמאות האוקראינית, התאגיד, שהיה בבעלות ממשלתית הופרט, באופן מלא בשנת 1995.

בשנת 2002, היא השתלטה על יצרנית הרכב האוקראינית AvtoZAZ, לאחר פשיטת הרגל של דייהו מוטורס. חטיבת ה-ZAZ הממוזגת שהתקבלה היא חברת הבת הגדולה ביותר של UkrAVTO.

בשנת 2005, היא השתלטה על חברת הבת הפולנית של דייהו, פבריקה סמוחודוב אוסובוביץ' (FSO) שסיפקה לה חלקי רכב.

UkrAVTO מחזיקה בבעלות על הרשת הגדולה ביותר של ייצור והרכבת מתקנים, תחנות שירות וסוכנויות רכב באוקראינה. כיום היא מייצרת מכוניות לג'נרל מוטורס (במיוחד דגמים שתוכננו במקור לדייה) ומרכיבה מכוניות לדאצ'יה. Ukravto ייצרה בעבר מכוניות מדגמי סלאבוטה וטאבריה נובה - קווי ייצור שהיא קיבלה בירושה מהעידן הסובייטי.

כמו כן, היא משמשת כמפיצה אוקראינית וכארגון שירות מורשה עבור מספר יצרני מכוניות, חלקי רכב ואביזרים זרים, כולל דיימלר קרייזלר, ג'נרל מוטורס, טויוטה, ניסאן, דאצ'יה, דונגפנג מוטורס הסינית וטאטא מוטורס ההודית.

מאז 1983, Ukravto מנוהלת על ידי טריאל וסאדזה, שכעת הוא גם בעל השליטה בתאגיד, כמו גם של החברה כולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תאגיד הרכב האוקראיני (באוקראינית)
**הזחל הרעב** (באנגלית: **The Very Hungry Caterpillar**, "הזחל הרעב מאוד") הוא ספר ילדים שכתב, אייר ועיצב אריק קרל ויצא לאור בארצות הברית בשנת 1969. במרכז הספר עומד זחל שאוכל מגוון מאכלים ומותיר בהם חורים לפני שהוא הופך לגולם ואז לפרפר. מאז שיצא לאור הפך הספר לקלאסיקת ילדים, תורגם לכ-66 שפות ומכר יותר מ-50 מיליון עותקים ברחבי העולם. לעברית תורגם הספר בשנת 1988 על ידי עדנה קרמר ויצא בהוצאת ספרית פועלים.

הזחל הרעב מציג איורים ייחודים לתקופתו עשויים קולאג' ובמרכזם חורים ש"נאכלו" על ידי הזחל. הספר המקורי החורים היו ממשיים ואיפשרו לילד 'להכניס' בהם את אצבעותיו. הטקסט המלווה הוא פשוט ובו מגוון נושאים להשכלת הילד: ספירה, ימות השבוע, מזונות וגלגולי חייו של פרפר. תזונת הפרפר היא דמיונית ואינה מדויקת מדעית, אבל הספר מסתמך על הרעיון המדעי של גלגולים בחיי הפרפראים, כולל המטאמפורזה האולטימטיבית מ"זחל רעב" ל"פרפר נהדר".

תקציר הספר
----------

זחל ירוק בוקע מביצה, ומייד חש רעב גדול. הוא חופר את דרכו ואוכל דרך פירות במשך חמישה ימים: תפוח אחד ביום הראשון, שני אגסים ביום השני וכך הלאה עד חמישה ימים בהם הוא אוכל שזיפים תותים ותפוזים וביום השישי מתנסה בסוגים רבים של מזונות. כמו גלידה פאי נקניק ואבטיח במהרה הוא אוכל יותר מדי וחש בבטנו. לאחר שהוא מתאושש מן הזלילה הוא אוכל עלה ביום שבת ובונה סביב עצמו פקעת שבה הוא נשאר לפחות שבועיים, וממנה הוא מגיח כפרפר בעל כנפיים גדולות ויפהפיות.

עיבודים
-------

בשנת 1994 הספר עובד לקלטת ילדים שיצאה בארצות הברית על ידי חברת וולט דיסני והופקה על ידי BMG STUDIOS. האנימציה נעשתה בידי חברת Illuminated Films. הקלטת כללה שלושה סיפורים של הסופר אריק קרל, כגון: "אבא, תביא לי בבקשה את הירח", "צרצר שקט מאוד" ו"הזיקית המבולבלת". בסוף הקלטת ישנו כנר, שמנגן מוזיקה קסומה והתווים מתחילים לרחף באוויר ויוצרים תמונות. בסופו של השיר הכנר והעולם מלאים בצבעים.

בשנת 2001 הקלטת יצאה גם בישראל, בקריינותו של אריק עשת ובהפקת דיבוב של אולפני תומיתות. הקלטת הופצה בישראל על ידי קלסיקלטת ובהמשך יצאה ב-DVD בשנת 2003. כמו כן שודרה תוכנית בערוץ לולי בשם "הזחל הרעב וסיפורים אחרים" בשנת 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אריק קרל (באנגלית)
* אריק קרל מקריא את הספר הזחל הרעב, סרטון באתר יוטיוב
* הזחל הרעב, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4821496-6
* LCCN: no2018098536
* MusicBrainz release group: 85c4276c-69cd-37c4-9c6d-33140496177f
* MusicBrainz work: 12779175-a5e3-429f-b346-1dfaab9eee6a
* VIAF: 218121506
* WorldCat (עם VIAF): 218121506

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות מן המיתולוגיה המצרית. אם התכוונתם לפירושים נוספים של השם, ראו אפופיס.
**אפפ** או **אפופיס** (במצרית עתיקה: **עאפפ**; "אפופיס" בשמו היווני) הוא אל מצרי שמיוצג כנחש אדום (במצרים העתיקה אדום נחשב סמל הרוע משום שהזכיר את צבע האדמה בעת בצורת) עצום ממדים השוכן במרומים החשוכים ומחכה לספינת רע (ושאר האלים) כדי לתקוף. הוא מייצג את טרום הבריאה, אי הקיום, הכלום הלא מוגדר, הרשע והתוהו ובוהו (הכאוס).

על פי המיתולוגיה המצרית, מדי ערב גברו עליו האלים כדי שרע, אל השמש יוכל לזרוח בבוקר (ח'פרי - אל השמש הזורחת). ואולם המצרים האמינו שהאלים לעולם לא יצליחו להכריע את אפופיס ולכן הם נאלצים כל לילה לגבור עליו מחדש.

על אפופיס ידוע מכתבים שנמצאו בין היתר בעיר תבאי (נא אמון), בהם עאפפ מוזכר כאויבו המושבע של רע והוא תוקף בשעה השביעית (ייתכן שהכוונה לשער השביעי). בגרסה אחרת של סיפור חצייתו של רע את השאול עאפפ נצפה בידי רע מעבר לשער השני מוכנע בידי שנים עשר אלי הדגן, ובשער החמישי רע עד לגופתו של עאפפ, ממנה צצים ראשי קורבנותיו, אותם מחייה רע. מאחורי השער התשיעי עקב רע בהכנות של אלת העקרב - סרקת, האל אוסיריס (אוסיר), גב האדמה ועוד עשרים אלים (ביניהם סת) להשמדתו של עאפפ. מעבר לשער העשירי נצפה עאפפ מלופף שלשלאות בידי האלים. בסיפורים אחרים, בהם מתוארת חציית הדואת (השאול המצרי, העולם התחתון) בידי רע והאלים שבספינתו מוזכר עאפפ, תמיד כאויבו של רע.

עאפפ מוזכר גם בכתבים מתקופת הביניים השנייה, בה הייתה יריבות פוליטית בין שליטים מצריים ושליטים ממוצא לא מצרי. עאפפ הוא שם אדון הכאוס, אשר נלחם נגד המאע'ת (סדר) בכל יום בשעה בה ספינתו של רע עושה את מסעה. לפני שרע עלה לשמים ופרש, הוא נתן לבסתת להילחם בעאפפ.

על שם אל זה נקרא האסטרואיד אפופיס  שמסלולו סמוך למסלולו של כדור הארץ, ושעתיד להתקרב מאוד לכדור הארץ בשנת 2029 ובשנת 2036.

לקריאה נוספת
------------

Kemboly, Mpay. 2010. The Question of Evil in Ancient Egypt. London: Golden House Publications

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפפ** בוויקישיתוף
* אודות האל אפפ
* אפפ, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אפפ, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| המיתולוגיה המצרית |
| --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איזיס • אכר • אמון • אמונט • אנוביס • אנוקט • אפיס • אפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • באט • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • הקא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור • מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרטם • נפתיס • סאטט • סובק • סופדו • סח'מת • סת (וסת־בעל) • פאחט • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |  |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |
| כתבים דתיים | אמדואט • כתבי הפירמידות • כתבי סרקופגים • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 141251905
* VIAF: 120858453
* WorldCat: viaf-120858453

 |
מכפילור
**מכפילור** (**PMT** - Photo Multiplier Tube) הוא גלאי שבנוי על העיקרון של שפופרת ואקום, אולם קיימים בו מספר שיפורים. כשמו כן הוא והוא מגביר (על ידי הכפלה) את האות הנכנס. פיתוח הגלאי איפשר פיתוח וייצור של מכשירים אופטיים לראיית לילה שהתבססו על תכונת ההכפלה של הגלאי.

בין הקתודה לאנודה יש אלקטרודות נוספות שנקראות דינודות. פוטונים שפוגעים בקתודה משחררים אלקטרון, בדרכם לאנודה הם פוגעים בדינודה והיא משחררת אלקטרונים נוספים, מס' האלקטרונים שיצאו תלוי באנרגיה. האפקט הפוטואלקטרי הוא אפקט קוונטי, ולכן חייב לקרות רק בין 2 חלקיקים, לעומת הפגיעה בדינודה – שהוא תהליך קלאסי ולא קוונטי ולכן יכול להשתחרר יותר מחלקיק אחד.

  

פקטור ההגברה - {\displaystyle {\delta }=a\*V} כאשר a הוא מס' האלקטרונים שמשתחרר בכל פגיעת אלקטרון.   

מס' דינודות במכפילור -{\displaystyle N}  

הגברת המכפילור - {\displaystyle G={\delta }^{N}}

רגישות המכפילור
---------------

{\displaystyle G=(a\*V)^{N}}  

{\displaystyle {\frac {dG}{dV}}=a^{N}\*N\*V^{(N-1)}={\frac {N\*a^{N}\*V^{N}}{V}}}  

  

{\displaystyle {\frac {dG}{dV}}={\frac {N}{V}}\*G}  
  

{\displaystyle {\frac {dG}{G}}=N\*{\frac {dV}{V}}}  

ניתן לראות שכל שינוי קטן במתח המופעל גורם לשינוי גדול בהגברה, מה שגורם להיענות לא יציבה, ובשל כך נדרש מקור מתח מאוד יציב ולכן מאוד יקר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכפילור** בוויקישיתוף
* מכפילור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4180794-7

 |
**קרב שמכור** (בגאורגית: **შამქორის ბრძოლა**, תעתיק: שאמכּוֹריס בּרדזוֹלַה) היה קרב שהסתיים בניצחון גדול של הממלכה הגאורגית המאוחדת בראשות דוד סוסלן על האטבגות של אזרבייג'ן, בראשות אבו בכר. הקרב התקיים ב-1 ביוני 1195, ליד העיר שמכור (შამქორ), כיום שמקיר (Şəmkir) שבאזרבייג'ן.

הקרב היה חלק מסדרת עימותים בין הממלכה האטבגית של אזרבייג'ן, הידועה גם בשם הממלכה האילדניזית, על שם השושלת שהנהיגה אותה, והממלכה הגאורגית המאוחדת. התגבשות הכוח האילדניזי, בשנות השלושים של המאה השתים עשרה, חפף לתחיית מדיניות ההתפשטות הצבאית של מלכים הגאורגיים, ששיטחם גבל במחוזות המוסלמיים של שירוואן ואראן (آران).

רקע
---

לקרב קדמה מלחמה שושלתית (1191-1195) על נכסי האילדניזידים. המנצח במאבק הכוחות היה, נוסרת אל-דין אבו בכר איבן פהלאוואן מוחמד, ששלט בשנים 1195–1210. הוא הרג את אחיו הגדול, קותלוגו, בהתנקשות, והכריח את אחיו הצעיר, אמיר מיהרן, למצוא מחסה בחצר הגיס לעתיד, שירוואנשאח (شروان شاه) אר'סרתן מנוצ'הר (בסביבות 1160-1196). הגיס, יחד עם האח הצעיר, פנו לטביליסי, בבקשה לעזרה של תמר, מלכת גאורגיה, וביקשו הגנה רשמית על שירוואן. הם נתקבלו בכבוד גדול בחצר הגאורגית, וקיבלו את התמיכה שביקשו, והצבא הגאורגי בראשות המלך המלווה, דוד סוסלן, צעד לכיוון שירוואן.

הקרב
----

אבו באכר, מתוגבר בידי האמירים המוסלמים שלו, המתין לאויביו, ב-1 ביוני 1195, כשהוא מבוצר היטב בשאמכור. דוד סוסלן שלח כוח קטן יחסית, שיפרצו את שערי העיר, כאשר הוא הוביל את עיקר הצבא הגאורגי עמוק לתוך עורף המוסלמי. בתחילה החזיקה הגנת העיר מעמד, וגם הצבא בעיקרי נתקל בדרכו במכשולים כמו דרכים רעועות ותוואי שטח קשה, שהאטו את הגאורגים בדרכם. אולם התמרון של דוד סוסלן הוכח כמוצלח ומכריע, וצבאו של אבו באכר ניגף קשות. בסופו של דבר נכבשה גם שאמקור על ידי הגאורגים, שרדפו אחרי החיילים המוסלמים לגנג'ה, שנפלה אף היא בידי הגאורגים.

הגאורגים תפסו מספר לא ידוע של שבויים וכמות גדולה מאוד של ביזה, כולל את מעמד של הח'ליף, שתמר תרמה אותו לפסל האישה מחאחולי. שאמכור והאזור סביבה ניתנו לשירוואנשאח בתנאים של ואסליות.

אחרית דבר
---------

לאחר הקרב נמלט אבו באכר נמלט לנחיצ'יבאן ואמיר מיהרן מונה כאטבג בגנג'ה, רק כדי להיות מורעל באותה שנה. כתוצאה מכך יכול היה אבו בכר לחזור לבירה, כשהוא מוביל לעימות חדש כנגד גאורגיה. מספר פלישות של הגאורגים בין השנים 1196–1209 הותירו מספר יישובים חרבים.

לקריאה נוספת
------------

* ויליאם אדוארד ודוד אלן (1971), "ההיסטוריה של העם הגאורגי: מההתחלה ועד לכיבוש הרוסי במאה התשע עשרה". ניו יורק, עמ' 104, (אנגלית)
* Basil the Treasurer, Life of Queen Tamar, King of Kings. In: *Georgian Chronicles*, vol. 2. Tbilisi, 1959, (גאורגית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סולטנות בתנאי ואסליות של הסלג'וקים
2. ↑  **שירוואנשאח** (شروان شاه) - תואר שלטוני אסלאמי מימי הביניים של השושלת הפרסית, שושלת פרסיאנידים, שהיו ממוצא ערבי
ביגוס
**ביגוס** (בפולנית: **Bigos**) הוא נזיד אופייני למטבח הפולני ולמטבח הליטאי המקובל על רבים כמאכל הלאומי של פולין.

ביגוס הוא נזיד מתובל של כרוב, כרוב כבוש ובשר. אין מתכון מקובל יחיד להכנת מאכל זה שכן המתכון משתנה מאוד בין אזור לאזור ואף בין משפחה למשפחה. המרכיבים הטיפוסיים כוללים: כרוב לבן טרי וכבוש (בפולנית: kapusta kiszona), נתחים שונים של בשר ונקניקים, לעיתים קרובות עגבניות שלמות או רסק עגבניות, דבש ופטריות. הבשרים כוללים בשר חזיר (לרוב מעושן), שינקן, בייקון, בשר בקר, בשר עגל, קילבסה (kielbasa - סוג של נקניק פולני), ומכיוון שביגוס נחשב כנזיד ציידים, בשר צבי או בשר ציד אחר, גם שיירי בשר מוצאים את דרכם לסיר. נוהגים לתבל את הנזיד בפלפל שחור, בקימל, בעלי דפנה, במיורן, בפימנטו (סוג של פלפל), בשזיפים מיובשים או מעושנים, ביין אדום ובמרכיבים נוספים.

נוהגים לאכול ביגוס יחד עם לחם שיפון ותפוחי אדמה, לרוב בלוויית וודקה או יין לבן יבש. כמו במרבית סוגי הנזיד ניתן לאחסן את הביגוס במקום קריר או מקורר ולחממו מחדש מאוחר יותר, לאמיתו של דבר טעמו מתחזק לאחר חימום מחדש. מנהג נפוץ הוא לשמור סיר ביגוס למשך שבוע ואף יותר, כשנוהגים להשלים מרכיבים לפי הצורך. הזמינות העונתית של הכרוב, ירק העשיר בוויטמין C, היא שעשתה את הביגוס לחלק מסורתי מהתזונה בחורף בפולין ובמקומות אחרים. בפולין הביגוס היה מנה מסורתית שהוגשה ביום השני של חג המולד.

היסטוריה
--------

על פי מסורת פולנית, ולדיסלב השני יגיילו, נסיך ליטאי, הוא שהביא את הביגוס לפולין, כאשר הוכתר ב-1385 למלך פולין והגיש מנה זו לאורחי מסעות ציד שערך. עם זאת, בלשנים פולנים טוענים כי מקור המילה בגרמנית ולא בליטאית, על אף שלא קיימת כיום מילה דומה בגרמנית המודרנית. מילון המילים הזרות, PWN, משער כי מקור המילה בפועל הגרמני "begossen" – "להרטיב", "לטבול" שכן בתקופה הקדומה נהגו לטבול את הביגוס ביין. 

המילה "ביגוס" בפולנית היא בהשאלה מילה נרדפת לביטוי "בלבול" או "צרה".

משערים כי מקורה של המנה המקורית שעליה מתבססים הכרוב הכבוש, הביגוס ומנות דומות הוא באסיה (למשל הקימצ'י הקוריאני), וממנה הוא הגיע לאירופה יחד עם פלישת השבטים האסיאתיים.

קיים מגוון רב של גרסאות למתכון המקורי. יש המעדיפים שכמות הבשר תהיה זהה לכמות הכרוב. יש המעדיפים להשתמש בכרוב כבוש בלבד כמקובל ב"זאורקראוט" הגרמני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ביגוס** |

* מתכון לתבשיל כרוב עם נקניקיות (ביגוס) (אורכב 22.03.2005 בארכיון Wayback Machine)
* שגיא קופר, שוקרוט של פולנים, באתר ynet, 29 בינואר 2004