recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קופאי הדורש תשלום במזומנים בלבד
תשלום לזוכים בתחרות כישרונות בניגריה, בהמחאה גדולת ממדים
**תשלום** הוא מסירה רצונית של כסף מגוף אחד (אדם או חבר בני אדם) לגוף אחר בתמורה לטובין שמספק מקבל התשלום, לשם קיום חובה חוקית (כגון תשלום קנס) או מטעמי נדבנות.

התשלום מתבצע בשתי דרכים עיקריות:

* בכסף, באמצעי התשלום המשמשים להעברתו: מזומנים, המחאה, כרטיס אשראי, העברה בנקאית, תשלום בנייד וכו'. בתשלום במזומנים מעורבים רק המשלם ומקבל התשלום, אך בדרכי תשלום אחרות מעורבים גורמים נוספים, כגון בנקים וחברות כרטיסי אשראי.
* בשווה כסף, כגון בהעברת מניות או בסחר חליפין.

אופן התשלום נקבע בהסכמה בין הצדדים (המשלם ומקבל התשלום), ולעיתים הוא מוכתב על ידי מקבל התשלום, למשל בסירוב לקבל תשלום בהמחאה או בכרטיס אשראי.

תשלום במזומנים מתקיים עוד מהעת העתיקה. הוא נעשה בדרך כלל בהילך החוקי של המדינה שבה מתבצע התשלום, אך מתאפשר גם תשלום במטבע אחר (כאשר אין חוק האוסר זאת). לעיתים מגבילה החקיקה את גובה התשלום המותר במזומנים. באמצע המאה העשרים התפתח התשלום בכרטיסי אשראי, שהלך וגדל במשך השנים על חשבון אמצעי תשלום אחרים. במאה ה-21 התפתח תשלום באמצעות אפליקציות מובייל כגון bit וגוגל פיי.

יש עסקאות שבהן התשלום ניתן בבת אחת, ואחרות שבהן התשלום ניתן בצעדים אחדים (למשל רכישה בעשרה תשלומים חודשיים). בעסקה מתמשכת, למשל תשלום על אספקת חשמל או רכישת מנוי על עיתון, התשלום המוסכם ניתן שוב מדי תקופה, בהתאם למוצר או לשירות שסופקו. לעיתים מבטיח מקבל התשלום הנחה על תשלום מידי (או תשלום מראש), או לחלופין גובה ריבית על תשלום דחוי.

כאשר מקבל התשלום הוא עסק, החקיקה מחייבת אותו לתת קבלה על כך. גם כאשר אין חובה לתת קבלה ניתנת לעיתים קבלה, כהוכחה לכך שהתשלום בוצע.

שיקולי מס משפיעים לפעמים על מועד התשלום, למשל הקדמתו מהשנה הבאה לשנה הנוכחית (לשם הגדלת ההוצאות של המשלם בשנה הנוכחית) או דחייתו מהשנה הנוכחית לשנה הבאה (לשם הקטנת ההכנסות של מקבל התשלום).

בחוקי מדינת ישראל
-----------------

אחדים מחוקי מדינת ישראל עוסקים בהסדרה של תשלומים, בהם:

* הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973 מחייבות עסק לתת קבלה על כל תשלום המתקבל בו, ולרשום את התשלום בספר החשבונות של העסק.
* חוק מס ערך מוסף מחייב עוסק לרשום כל תשלום שהוא מקבל.
* חוק כרטיסי חיוב, התשמ"ו-1986, מסדיר את השימוש בכרטיסי חיוב ובכרטיסי אשראי.
* חוק לצמצום השימוש במזומן מגביל את גובה התשלום המותר במזומנים, במטרה לצמצם את ההון השחור ולהיאבק בהלבנת הון, השתמטות ממס, מימון טרור ועוד.
* חוק הגנת השכר מסדיר את אופן תשלום השכר, וקובע: "שכר עבודה ישולם במזומנים, אך מותר שישולם בשיק או בהמחאת דואר, אם דרך תשלום זאת נקבעה בהסכם קיבוצי או בחוזה עבודה או שהעובד הסכים לה בדרך אחרת", ומוסיף: "מותר בהסכמת העובד לשלם חלק משכר עבודה באוכל ובמשקאות המיועדים לצריכה במקום העבודה, להוציא משקאות משכרים, או בדיור, אם דרך תשלום זאת נקבעה בהסכם קיבוצי או בחוזה עבודה או שהיא נוהג מקובל בתנאי עבודה, ובלבד שהשווי המיוחס לכל אלה לא יעלה על המקובל בשוק."
* חוק הגנת הצרכן קובע כללים בעניין תשלומים בעסקאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תשלום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   הוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג-1973, בספר החוקים הפתוח
2. ↑   חוק כרטיסי חיוב, התשמ"ו-1986, בספר החוקים הפתוח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531687205171
* GND: 4190478-3
* LCCN: sh85098898
* NARA: 10643014

 |
**ניקנור** (ביוונית: **Nικάνωρ**; המאה ה-4 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני, ששרת בצבאו של אלכסנדר הגדול. היה בנו של פרמניון, אחיו של פילוטאס, וגיסו של קרטרוס.

ביוגרפיה
--------

ניקנור היה בנו של הגנרל הידוע פרמניון, ממשפחת אצולה מוקדונית מכובדת ומוערכת בחצר המלוכה המוקדונית. היה לו אח גדול בשם פילוטאס, שהיה מחביביו של אלכסנדר, אחת מאחיותיו נישאה לגנרל קרטרוס. הוא פיקד על חיל ההיפספיסטים (Ὑπασπιστής), חיל זה גויס מקרב האיכרים המוקדונים, אך בניגוד לפזיטיירוי ששירתו בפלנקס וגויסו על בסיס אזורי, כלומר, בני אותו אזור שירתו באותה חטיבה, היפספטים גויסו מכל רחבי המדינה לשירות ביחידה אחת. בתקופתו של אלכסנדר היחידה מנתה 3,000 לוחמים מחולקים ל-3 חטיבות בנות 1,000 איש כל אחת בשם כיליארכיה. כל כילארכיה חולקה לגדוד (פנטכוסיארכיה) בן 500 חיילים. 

הוא נזכר לראשונה במערכה נגד הגטים בתראקיה, הוא לקח חלק בקרבות של גרניקוס, איסוס, גאוגמלה. הוא השתתף במרדף שניהל אלכסנדר אחר דריווש השלישי מלך פרס. הוא מת ממחלה בבאקטריה, זמן קצר לאחר מותו הוצאו אחיו ואביו להורג באשמת בגידה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  R. D. Milns, The Hypaspists of Alexander III: Some Problems, Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte, Bd. 20, H. 2/3 (2nd Qtr. 1971), p. 186
2. ↑  אריאנוס, ספר ראשון, 4.
3. ↑  אריאנוס, ספר ראשון, 14.
4. ↑  אריאנוס, ספר שני, 8.
5. ↑  אריאנוס, ספר שלישי, 11.
6. ↑  אריאנוס, ספר שלישי, 25.
7. ↑  Waldemar Heckel, Who is Who in the Age of Alexander the Great p 176
**מרקוס ויפסניוס אגריפה פוסטומוס** (בלטינית: **Marcus Vipsanius Agrippa Postumus**; ‏ 12 לפנה"ס - 14 לספירה) הידוע גם כ**אגריפה פוסטומוס** היה אציל רומאי מהשושלת היוליו-קלאודית.

חייו
----

אגריפה נולד בשנת 12 לפנה"ס, לאמו יוליה שהייתה בתו של הקיסר אוגוסטוס ולאביו מרקוס ויפסניוס אגריפה, מפקד הצבא הבכיר ביותר של הקיסר וחברו הקרוב. מספר חודשים לפני לידתו נפטר אביו. הוא היה גם דודו של הקיסר קליגולה מצד אמו, בן דוד מדרגה שנייה של הקיסר קלאודיוס, ודוד רבא של הקיסר נירון.

אגריפה נקרא על שם אביו המת ולאחר לידתו נלקח להתחנך בביתו של אוגוסטוס ותחת הדרכתו. אולם בניגוד לאחיו הבכורים, גאיוס ולוקיוס, לא אומץ אגריפה על ידי אוגוסטוס. ייתכן, שהסיבה לאי אימוצו הייתה בכך שאוגוסטוס לא ראה באגריפה יורש.

עם זאת, בעקבות מותו של לוקיוס בשנת 2 ושל גאיוס בשנת 4, אימץ אוגוסטוס מחוסר ברירה את אגריפה וטיבריוס כבניו. אימוץ זה הפך את אגריפה לאויבו של טיבריוס ואמו ליוויה מכיוון שהדבר איים על מעמדו של טיבריוס כיורשו של אוגוסטוס. למרות זאת וככל הנראה, לאימוצו על ידי אוגוסטוס לא הייתה שום כוונה פוליטית והדבר נעשה מסיבות אישיות של אוגוסטוס.

ההיסטוריונים של העת העתיקה מתארים את דמותו של אגריפה באופן שלילי כטיפוס גס רוח, טיפש, חסר צניעות והולל הנתון להתפרצויות זעם אלימות. ככל הנראה הוא היה פחות מוכשר מאחיו הבכורים וזו אחת הסיבות שאוגוסטוס, שחשק תמיד שצאצא שלו ירש אותו, לא הועיד אותו להיות יורשו.

ידוע כי אוגוסטוס התעלם מאגריפה בסדר הירושה ונמנע מלתת לו תפקידים חשובים, לדוגמה בשנת 7 לספירה כאשר נשלחה תגבורת צבאית לטיבריוס שעסק בדיכוי המרד הפאנוני, לא היה אגריפה בן ה-19 חלק מן המשלחת הצבאית. דברים אלה הגבירו את תסכולו ואכזבתו של אגריפה שכן חש שאוגוסטוס מונע ממנו את מקומו הראוי בסדר הירושה. 

לא ידוע הסיבה הוודאית לכך, אך אגריפה הוגלה על ידי אוגוסטוס לסורנטום בשנת 7 לספירה, התנהגותו האלימה בגלות הביאה למעברו לאי פלנסיה שם הושם תחת משמר צבאי. גלותו הפכה לקבועה על ידי סנאטוס קונסולטום.

כשהיה ברור שאוגוסטוס עומד למות ושטיבריוס ירש אותו כקיסר, הוכנה קנוניה ברומא. עיקריה של הקנוניה היו מניעת הגלות על ידי חילוצם של אגריפה בן ה-28 ואמו יוליה, שאף היא הייתה בגלות בשל ניאופיה, אחרי מותו של אוגוסטוס, הבאתם ללגיונות הרומאים שחנו בגרמניה והכרזה על אגריפה כיורשו של אוגוסטוס והקיסר החדש. הקושרים גם הפיצו את שמו של אגריפה כמועמד אפשרי לרשת את אוגוסטוס והם ככל הנראה היו המקור לשמועה שטקיטוס מדווח עליה שכביכול לפני מותו אוגוסטוס ביקר את אגריפה במקום גלותו והתכוון לבטל את הגלייתו ולהחזירו לרומא.

אולם הקנוניה נתגלתה ואגריפה הוצא להורג לפני שהקושרים יכלו לחלצו, לא ברור על פי פקודתו של מי התבצעה ההוצאה להורג אולם ככל הנראה זה היה מעשה ידיו של אוגוסטוס, אחד ממשרתיו או ליוויה ולפי תגובתו המופתעת של טיבריוס כשהודיעו לו על ההוצאה להורג הוא לא היה מעורב בכך.

לקריאה נוספת
------------

* Albert Earl Pappano, **Agrippa Postumus**, Classical Philology, Vol. 36, No. 1. (Jan, 1941), pp. 30-45

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגריפה פוסטומוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124004873
* ISNI: 0000 0000 7867 3652
* LCCN: nb2004003432
* VIAF: 10768718
* WorldCat: lccn-nb2004003432

 |
**סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת** הוא שמו של אתר מקראי. שם האתר מופיע בשמואל א', כ"ג, כ"ח. מיקומו על פי הסיפור המקראי במדבר מעון, אשר נמצא בקרבת היישוב מעון. מאתר זה חזר המלך שאול מרדיפתו אחר דוד לאחר שנודע לו שהפלשתים, פלשו לארץ. לאחר מכן מדווח המחבר כי: "וַיָּשָׁב שָׁאוּל, מִרְדֹף אַחֲרֵי דָוִד, וַיֵּלֶךְ, לִקְרַאת פְּלִשְׁתִּים; עַל-כֵּן, קָרְאוּ לַמָּקוֹם הַהוּא, סֶלַע הַמַּחְלְקוֹת".

פירוש השם
---------

לפי מדרש השם בספר שמואל א', פרק כ"ג, פסוק כ"ח שתי הקבוצות, זו של דוד וזו של שאול נחלקו והלכו לדרכן. בתרגום השבעים מופיע שם המקום: סלע הַמְחֻלֶקֶת. לדעת גרסיאל, שמו המקורי היה סלע חלקות מלשון חלק כלומר שאין בו צמחייה והוא גלוי או שהוא חלק מכוונה שניתן להחליק בו. רש"י בעקבות תרגום יונתן, מפרש סלע המחלקות -" שהיה לבו של שאול חלוק לשתי דעות, אם לשוב להציל את ארצו מיד פלשתים, או לרדוף ולתפוש את דוד, כן תרגמו יונתן".

מ.צ סגל, מפרש:" סלע שעל ידו נחלקו ונפרדו שאול ודוד". ואילו במדרש תהילים נאמר: "ולמה נקרא שמה סלע המחלקות, אמר רבי שמואל בר נחמני ששם נחלקו גבורי שאול, וגבורי דוד, מהם היו אומרים, עד שבן ישי בידינו לא נפנה ממנו, מהם היו אומרים מלחמת ישראל קודמת, אבל בן ישי מצוי אצלינו בכל שעה, רבי אליעזר אומר נחלק הסלע מכאן ומכאן, ונמצא שאול וגבוריו עומדים מצד אחד, ודוד ואנשיו מצד אחד, והוא שדוד אומר הנותן תשועה למלכים (ספר תהילים, פרק קמ"ד, פסוק י'), לשני מלכים, אלו שאול ודוד, שאול שניצל משפיכות דמים, שנאמר [אשר כלתני היום הזה מבוא בדמים] והושע (לי ידי) [ידי לי] (ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק ל"ג), ודוד שניצל מחרבו של שאול, שנאמר הפוצה את דוד עבדו מחרב רעה (ספר תהלים, פרק קמ"ד, פסוק י'). דבר אחר סלע המחלקות. בשעה שהיה דוד וחיילותיו עוברין על אותו מקום שנעשה להם נס, היה מתחלק מחיילותיו, הוא ושש מאות אנשים שהיו אתו, אותה שעה היו יורדין מעל סוסיהן, ומשתחוין ונופלין על פניהם, ומברכין ברוך שעשה לנו נסים במקום הזה, ומקצתן היו עומדים ואין מברכין, לפי שלא היו עמו באותה שעה, והיו מתחלקין זה מזה, לכך נאמר סלע המחלקות."

הצירוף המקראי נשתנה ל'סֶלַע הַמַּחְלֹקֶת', וכיום הוא משמש במשמעות מטפורית של נושא הריב, העניין שעליו נחלקים.

זיהוי מקומו
-----------

לפי הסיפור המקראי, סלע המחלקות נמצא במדבר מעון.
זיהוי המקום הוא בעייתי. יש המזהים את המקום ראס אל כופה או עם תל אל-מאלאקי אך זיהוי זה אינו ודאי.
לפי התיאור יש המזהים את המקום עם הר חולד וזאת על פי מבנה ההר.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סֶלַע הַמַּחֲלֹקֶת** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה גרסיאל, **עולם התנ"ך: שמואל א'**, תל אביב דודזון עתי, 1993, עמ' 190.
2. ↑  משה צבי סגל, **ספרי שמואל**, ירושלים, קריית ספר, 1987, ע"מ קפח.
3. ↑  מדרש תהילים (מהדורת בובר), מזמור י"ח
4. ↑  מכל-מקום, באתר האקדמיה ללשון העברית, 10 באפריל 2011
5. ↑  נגה הראובני, **מדבר ורועה במורשת ישראל**, נאות קדומים, 1991, עמ' 30.
קתדרלת טול
**בישופות טול** הייתה דיוקסיה רומית קתולית שישבה בטול שבצרפת של ימינו. היא התקיימה משנת 365 עד 1802. מ-1048 עד 1552 (דה יורה עד 1648), היא הייתה גם מדינה של האימפריה הרומית הקדושה.

היסטוריה
--------

הבישופות הוקמה בשנת 338 לספירה על ידי סנט מנסואטוס. הדיוקסיה הייתה סופרגן של המחוז הכנסייתי טריר. בשנת 550 לספירה התקיימה בעיר המועצה הפרנקית של טול.

בשיא ימי הביניים, הבישופות הייתה ממוקמת בקצה המערבי של האימפריה הרומית הקדושה; היא גבלה בממלכת צרפת, בדוכסות באר ובדוכסות לורן. בשנת 1048 היא הפכה למדינה קיסרית בעוד העיר טול עצמה הפכה לעיר קיסרית חופשית.

ב-1552, שתי המדינות סופחו על ידי אנרי השני, מלך צרפת; הסיפוחים הוכרו רשמית על ידי האימפריה בשנת 1648 על ידי שלום וסטפליה. עד אז, הם היו חלק מהפרובינציה הצרפתית של שלוש הבישופויות.

בשנת 1766 הפכה דוכסות לורן לחלק מצרפת. בשנים 1777 ו-1778 נלקח שטח מטול כדי ליצור שתי דיוקסיות חדשות: Saint Dié ונאנסי, שתיהן סופרגנים של טריר. לפי תנאי הקונקורדט של 1802, הדיוקסיה של טול בוטלה. השטח שלה אוחד עם זה של נאנסי כדי ליצור דיוקסה חדשה - דיוקסיית נאנסי-טול עם מקום מושבה בננסי. השטח הגאוגרפי כלל שלוש מחוזות של צרפת: מרת, מז, ו-ווז'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בישופות טול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439255305171
* BnF: cb11688012x (data)
* LCCN: n79075244
* SUDOC: 050264885
* VIAF: 135569217
* WorldCat: viaf-135569217

 |
**אלדו נדי** (באיטלקית: **Aldo Nadi**; ‏29 באפריל 1899 – 10 בנובמבר 1965) היה סייף איטלקי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 3 זהב, מאולימפיאדה אחת (אנטוורפן 1920).

ביוגרפיה
--------

נדי נולד בליבורנו. אחיו הבוגר נדו, נחשב לאחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה.

### אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה נדי ב-4 מדליות, מהן 3 זהב כולן בתחרויות הקבוצתיות: בתחרות ברומח קבוצתי, בתחרות בדקר קבוצתי ובתחרות בחרב קבוצתי. הוא זכה במדליית כסף בתחרות חרב אישי, כשבמדליית זהב זכה אחיו, נדו. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות רומח אישי.

בשנת 1935 היגר נדי לארצות הברית ולימד סייף בניו יורק עד שנת 1943. בהמשך אותה שנה עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה.

בשנת 1965 נפטר נדי בלוס אנג'לס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלדו נדי** בוויקישיתוף

* אלדו נדי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אלדו נדי, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16738686z (data)
* GND: 1146527691
* ISNI: 0000 0000 4353 306X
* LCCN: no95041518
* SNAC: w6h4974z
* VIAF: 34043090
* WorldCat: lccn-no95041518

 |
**קבוצת בירקירקארה** היא קבוצת כדורגל המשחקת נכון להיום בפרמייר-ליג המלטזי והיא ממוקמת בשכונה בעיר בירקירקארה, העיר הגדולה במלטה. הקבוצה מכונה "פסים" בשל סמלה המפוספס.

הקבוצה הוקמה בשנת 1950 מאיחוד שתי קבוצות שהיו קיימות בעיר בירקירקארה: "**בירקירקארה יונייטד**" ו"**בירקירקארה סלטיק**". היריבות המרכזיות של הקבוצה היו ונשארו גם כיום ולטה ופאולה היברניאנס וקבוצות אלה נאבקו בה לא פעם במאבקי הצמרת, לעיתים עד המשחקים האחרונים ממש לקביעת אלופת מלטה.

לאחר מאבקים קשים עד תום העונה בעונות 1997/98 ו-1998/99, בהן הקבוצה נלחמה עד תום העונה אך הפסידה במשחקים האחרונים של העונה, בעונת 2000 הקבוצה זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות המלטזית ושחזרה הישג זה גם בעונת 2006 כאשר היא זוכה באליפות השנייה בתולדות המועדון.

הופעות באירופה
--------------

הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה באירופה, בעונת 1997/98, אז הופיעה בגביע אופ"א והפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת ספרטק טרנבה מסלובקיה. הקבוצה חזרה לגביע אופ"א גם בעונה לאחר מכן, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת שחטאר דונצק האוקראינית. גם בעונת 1999/00 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה גם הפעם, הפעם לקבוצת לינגבי בולדקלאב הדנית. בעונת 2000/01 הקבוצה שיחקה לראשונה בתולדותיה בליגת האלופות, אז הפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת קיי. אר. רייקיאוויק מאיסלנד.

בעונת 2001/02 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז עברה לראשונה בתולדותיה שלב במפעל אירופי כלשהו כאשר גברה בעזרת הפרש שערי חוץ על קבוצת לוקומוטיב טביליסי הגאורגית בסיבוב המוקדם והעפילה לסיבוב הראשון, אז הפסידה לקבוצה הרוסית דינמו מוסקבה. גם בעונה לאחר מכן הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצה האוקראינית מטאלורג זאפוריז'יה. בעונה לאחר מכן, עונת 2003/04 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה לקבוצה ההונגרית פרנצווארוש.

בעונת 2004/05 הקבוצה חזרה לגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פרטיזן טיראנה מאלבניה. גם בעונה לאחר מכן הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת אפואל ניקוסיה הקפריסאית. בעונת 2006/07 הקבוצה חזרה למוקדמות ליגת האלופות, אז הפסידה בסיבוב המוקדם הראשון לקבוצת B36 טורסהאבן מאיי פארו. בעונת 2008/2009 הקבוצה שיחקה בגביע אופ"א, בסיבוב הראשון הקבוצה הפסידה לקבוצת היידוק ספליט מקרואטיה והודחה מהטורניר.

תארים
-----

* **אליפות הפרמייר-ליג המלטזי** (4): 2000, 2006, 2010, 2013
* **הגביע המלטזי** (6): 2002, 2003, 2005, 2008, 2015, 2023
* **הסופר קאפ המלטזי** (7): 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2013, 2015/2014

שחקנים מפורסמים
---------------

* ארגנטינהארגנטינה דאריו לארוסה
* פוליןפולין אנדריי בלדזבסקי
* מלטהמלטה אטיין ברברה
* מלטהמלטה אדריאן סיאנטר
* מלטהמלטה אנטואין זהארה
* מלטהמלטה לוק דימץ'
* מלטהמלטה לינו גאלאה
* מלטהמלטה ג'אסטין האבר
* מלטהמלטה בראיין סייד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בירקירקארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בירקירקארה (באנגלית)

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
מראה האנזים אלדולאז
**אלדולאז** (באנגלית: Aldolase) הוא אנזים המקטלאז תגובה אלדולית הפוכה.

אלדולאז משתתף בתגובת הגליקוליזה. האנזים מבקע את פרוקטוז 1,6 ביספוספט (fructose 1,6-bisphosphate), המשמש לו כסובסטרט לשתי מולקולות בעלות 3 פחמנים. האחת גליצראלדהיד 3 פוספט (glyceraldehyde 3-phosphate) והשנייה דהידרוקסיאצטון פוספט (dihydroxyacetone phosphate).

בטבע קיימים שלושה סוגים של אנזימי אלדולאז שונים אשר מקודדים על ידי שלושה גנים שונים:

* **אלדולאז A** - משועתק ברקמות עובריות ובריכוזים גבוהים בשרירי האדם הבוגר (באזורים אלו יש פעילות גבוה של גליקוליזה הדורשת אנזים זה).
* **אלדולאז B** - איזואנזים של אלדולאז A. משועתק בכבד ובכליות בריכוז גבוה.
* **אלדולאז C** - משועתק במוח וברקמות עיצביות שונות.

מנגנון
------

ביונקים האתר הפעיל של האנזים מכיל את חומצות האמינו ליזין וטירוזין (lysine ו-tyrosin). שייר הליזין מייצב את מצב המעבר בתגובה ואילו שייר הטירוזין משמש כבסיס המקבל פרוטון.
בחיידקים כתחליף לשייר הליזין מצויים באתר הפעיל יוני מגנזיום המייצבים את מצב המעבר.

שימושים ברפואה
--------------

אנזים האלדולאז מהווה מדד לתקינות הכבד ולפעילות תקינה של השרירים. במידה ומוצאים רמות גבוהות מהרגיל של האנזים אלדולאז בדם, ניתן להניח כי פעילות הכבד או השרירים לא תקינה.

ראו גם
------

* גליקוליזה
* גלוקונאוגנזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלדולאז** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh2020006299

 |
**הנסיכות-בישופות של הילדסהיים** (בגרמנית: **Hochstift Hildesheim**‏, **Fürstbistum Hildesheim**, או **Bistum Hildesheim**) הייתה נסיכות כנסייתית של האימפריה הרומית הקדושה מימי הביניים ועד לפירוקה ב-1803. אין לבלבל בין הנסיכות-בישופות לבין דיוקסיית הילדסהיים, שהייתה גדולה יותר ושעליה הפעיל הנסיך-בישוף רק את הסמכות הרוחנית של בישוף רגיל.

היסטוריה
--------

 הבישוף מהמאה ה-14 גרהרד וום ברגה
 הנסיך-הבישוף קלמנס אוגוסט בציד
לאחר שדוכסות סקסוניה נכבשה על ידי הממלכה הפרנקית, הקים הקיסר קרל הגדול בשנת 800 דיוקסיה מיסיונרית בחצרו המזרחית באלזה (*Aula Caesaris*), בערך ב 19 קילומטרים (12 מיל) ממערב להילדסהיים. בנו המלך לואי החסיד הקים את בית הבישוף בהילדסהיים בשנת 815, שהוקדש למריה הבתולה.

על פי האגדה שמסרו האחים גרים, המלך צד ביערות החורפיים של אלזה, כאשר הבין שאיבד את התליון שלו עם שריד של מריה הקדושה. נסער הוא שלח את מבקריו שגילו לבסוף שיח ורדים פורח עם השריד בענפיו. לואי בנה בעקבות כך קפלה לצד הוורד, קתדרלת סנט מרי המאוחרת יותר. רוזה קנינה שעדיין צומחת באפסיס הקתדרלה, נקראת ורד אלף השנים (*Tausendjähriger Rosenstock*).

בנו המלך לודוויג הגרמני מינה את הארכיבישוף לשעבר של ריימס, אבבו, לבישוף בין השנים 845 ל-847. יורשו של אבבו, אלטפריד, החל בבניית הקתדרלה, שתוכנית הקרקע שלה לא שונתה מאז. בתקופת שלטונה של השושלת האוטונית הסקסונית הילדסהיים, יחד עם הבישופים השכנים של הלברשטאדט ומגדבורג, הפכו לטריטוריה הכנסייתית המרכזית של האימפריה הרומית הקדושה. הבישוף ברנווארד (993-1022) ויורשו גוטהרד (1022–1038) הוסיפו רבות למסורת הארכיטקטונית והתרבותית של אתר המורשת העולמית של ימינו.

ברייכסטאג במיינץ ב-15 באוגוסט 1235 הגיע הבישוף קונרד השני להכרה הרשמית של הילדסהיים נסיך-בישוף (Hochstift) על ידי הקיסר פרידריך השני. כתוצאה שלילית של הצלחה זו, הילדסהיים החלה להפריע לדוכסות השכנה בראונשווייג-לינבורג של בית ולף, שהגיעה לשיאה בסכסוך של דיוקסיית הילדסהיים 1519–1523 עם הדוכס היינריך הצעיר מבראונשווייג, שהוביל לאובדן משמעותי של שטחים.

במאה ה-16, רוב הבישופות כמו גם רוב תושבי מדינת הילדסהיים עברו לפרוטסטנטיות. אבל הבישוף הצליח לא רק לשמור על עצמאותה מהמדינות הפרוטסטנטיות שמסביב בראונשווייג-לינבורג, אלא גם להחזיר חלקים גדולים מהנחלות האבודות, בעיקר בגלל שהבישופים שלה היו חברים בבית ויטלסבאך החזק מ-1573 עד 1761. האחרון, קלמנס אוגוסט מבוואריה ששלט משנת 1723, היה גם ארכיבישוף ונסיך בוחר של קלן, נסיך-בישוף של מינסטר, אוסנבריק ופדרבורן וכן מאסטר גדול של המסדר הטבטוני.

* קתדרלת הילדסהייםקתדרלת הילדסהיים
* לשעבר ארמון הנסיך-הבישופים, היום נציגות כללית של הדיוקסיהלשעבר ארמון הנסיך-הבישופים, היום נציגות כללית של הדיוקסיה
* טירת מריינבורג (הילדסהיים)טירת מריינבורג (הילדסהיים)
* טירת שטוארוולדטירת שטוארוולד

במהלך החילון הגרמני של 1803 חולנה הילדסהיים ושטחה סופח לפרוסיה. אולם ארבע שנים מאוחר יותר, פרוסיה איבדה אותה לממלכת וסטפאליה שזה עתה הוקמה. קונגרס וינה של 1815 העניק את השטח של הנסיכות-בישופות לשעבר לממלכת הנובר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בישופות הילדסהיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562760405171
* GND: 4095261-7
* LCCN: n89603370
* VIAF: 261193021
* WorldCat: lccn-n89603370

 |
**סלסטיט** (או סטרונציום גופרתי), הוא מינרל שנוסחתו SrSO4 הידוע גם בשם "סלסטין".
סלסטיט מופיע בטבע כגביש וכגוש סיבי דחוס ובדרך כלל נמצא בסלעי משקע. מופיע לעיתים קרובות בסביבת גבס, הליט וסידן גופרתי (CaSO4).

סלסטיט נמצא במקומות רבים בעולם ונכרה בעיקר בכמויות קטנות, משום שהביקוש למינרל זה נמוך. אחוז המרכיבים משתנה ממקור למקור, במדגסקר לדוגמה נמצאו גבישים כחלחלים.

בעבר הייתה בריטניה היצרנית המובילה בעולם של סלסטיט וסיפקה כ-90% מהצריכה העולמית. מקור הסלסטיט של בריטניה היה מרבץ גדול במחוז גלוסטרשייר. בזמן מלחמת העולם השנייה, השתבשה פעולת האוניות מבריטניה לארצות הברית ונדרשו מקורות סלסטיט חדשים. במקסיקו נמצא מרבץ סלסטיט חדש, שתכולת הבריום שלו הייתה גבוהה לעומת תכולת הבריום בסלסטיט הבריטי.

מרבצים נוספים של סלסטיט נמצאו בטורקיה, ארצות הברית, ספרד, איראן, אלג'יריה, פקיסטן, ארגנטינה ועוד.

סלסיט ממדגסקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלסטיט** בוויקישיתוף
* סלסטיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284827805171
* GND: 4638643-9
* LCCN: sh85021628

 |
**פייסל אל-קאסם** (בערבית: **فيصل القاسم**; תעתיק מדויק: פַיצַל אלקאסם; נולד ב-3 בינואר 1961) הוא עיתונאי דרוזי יליד סוריה. הוא בעל אזרחות בריטית, ובעל תואר דוקטור בספרות אנגלית. כיום הוא עובד ברשת אל-ג'זירה המשדרת מקטר, והוא ידוע כמנחה התוכנית "הכיוון ההפוך" ברשת זו. הוא מתגורר כיום בקטר.

ביוגרפיה
--------

פייסל אל-קאסם נולד בסוריה בשנת 1961. הוא למד ספרות אנגלית באוניברסיטת דמשק וקיבל תואר ראשון (BA). הוא המשיך את לימודיו בבריטניה באוניברסיטה של האל (University of Hull), וקיבל תואר דוקטור לספרות אנגלית ב-1990.

ב-1988 הוא הצטרף למחלקה הערבית של ה-BBC (רשת השידור הבריטית הציבורית), והחל לערוך תוכניות בענייני תרבות. במקביל הוא החל לפרסם מאמרים בעיתונים "אל-חיאת" ו"א-שרק אל-אווסט", עיתונים ערביים היוצאים לאור בלונדון.

ב-1991 הגיש תוכניות בערוץ הלוויין הערבי MBC. בין 1993 ל-1996 שימש כתב בלונדון של רשת השידור של איחוד האמירויות הערביות.

בין 1994 ל-1996 הגיש במסגרת השידורים בערבית של ערוץ הבי בי סי את התוכנית "מאחורי החדשות" (ما وراء الأخبار; תעתיק מדויק: "מא וראא' אלאח'באר").

פרסומו גבר כשהצטרף בספטמבר 1996 לערוץ הלוויין אל-ג'זירה המשדר מדוחה, בירת קטר. משנת 1997 הוא מגיש בערוץ את התוכנית הפופולרית "הכיוון ההפוך" (الاتجاه المعاكس, "אלאתג'אה אלמעאכס").

בשנת 2001 נשאל אל-קאסם על אמונתו והוא ענה שהוא דרוזי, אך בשנים האחרונות (משנת 2019) העמדות שמציג פייסל אל-קאסם מבטאות השפעה איסלמית כלשהי, מה שגרם לאנשים רבים להאמין שהוא התאסלם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייסל אל-קאסם** בוויקישיתוף
* פייסל אל-קאסם, ברשת החברתית טוויטר
* פרטים על פייסל אל-קאסם באתר אל-ג'זירה (בערבית)
* Arab Media Forum - Faisal Al Kasim - Presenter of "The Opposite Direction"Al Jazeera Channel (אורכב 17.10.2018 בארכיון Wayback Machine)
* העימות בין ד"ר אדי כהן לצלאח קיראטה בתוכנית הכיוון ההפוך בהנחיית פייסל אל-קאסם, דצמבר 2016, מתורגם לעברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ما هي ديانة فيصل القاسم - اطرح سؤالاً عبر الإنترنت في المملكة العربية السعودية | اطرح سؤال لتحصل على إجابة اونلاين | إسالنا, www.isalna.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2005018795
* VIAF: 68333836
* WorldCat: lccn-n2005018795

 |
**דויד קלמן** (בהונגרית: **Dávid Kelemen**; נולד ב-24 במאי 1992) הוא כדורגלן הונגרי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מיירקוראה קיוק.

קריירה
------

קלמן התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הילדים של בקשצ'בה, ובגיל 14 עבר למחלקת הנוער של מ.ט.ק. בודפשט. ב-30 במרץ 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול אויפשט במסגרת הגביע ההונגרי. בעונת 2010/2011 הפך לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההונגרית ערך ב-27 באוגוסט 2010, בניצחון 0–1 על אויפשט.

ב-25 במאי 2015 הגיע קלמן לישראל והוחתם בהפועל תל אביב, אך לאחר שזו לא הצליחה להשאילו לקבוצה אחרת הוא שוחרר מהמועדון. קלמן חזר להונגריה וכעבור כמה חודשים חתם בפקשי. בעונת 2016/2017 הושאל לקבוצת בקשצ'בה, וביולי 2017 חתם בקבוצת נירג'האזה ספרטק.

בקיץ 2018 חזר לקדנציה שנייה בפקשי, אך כעבור זמן קצר הושאל לואשאש.

ב-12 באוגוסט 2020, קלמן הושאל לסומבטהיי האלאדאש.

ב-30 בספטמבר 2020, קלמן הושאל למיירקוראה קיוק מהליגה הרומנית השנייה.

קלמן שיחק בכל נבחרות הנערים והנוער של הונגריה בשנים 2008–2015. הוא אף שימש כקפטן הנבחרת הצעירה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירי אלג'ם, ‏זר ראשון להפועל תל אביב: דויד קלמן חתם לעונה אחת, באתר ערוץ הספורט, ‏25 במאי 2015
2. ↑  קלמן: לא קיבלתי הזדמנות, בהפועל לא ספרו אותי, באתר ONE‏, 30 בספטמבר 2015
**מבצר סמאיפאטה** (בספרדית: **Fuerte de Samaipata**) שוכן במחוז סנטה קרוס בבוליביה, כ־120 ק"מ דרומית־מערבית לסנטה קרוס. המבצר ממוקם במורדותיהם המזרחיים של הרי האנדים, בגובה 1,970 מטר מעל פני הים. פירוש שמו בקצ'ואה: "מקום מנוחה בין ההרים". ב־1951 הכריזה עליו ממשלת בוליביה כאתר לאומי, ובשנת 1998 הוכרז כאתר מורשת עולמית.

אף שהוא מכונה "מבצר", הוא לא שימש ככזה, והוא זכה לכינוי בציבור הרחב בשל מיקומו בראש גבעה. בפועל, שימש סמאיפאטה כמקום בעל חשיבות טקסית־דתית בתקופה הפרה־קולומביאנית, וייתכן כי היו לו גם שימושים בתחום האסטרונומיה.

הראשונים לקיים פעילות דתית בסמאיפאטה הם בני המוחוקויה, בסביבות שנת 300, והם גם היו הראשונים לחצוב בסלע. בתקופה מאוחרת יותר, המקום שימש כבירת מחוז של אימפריית האינקה, והוא אף סימן גבולה המזרחי בשיא התפשטותה. השפעת בני האינקה ניכרת בכיכר המרכזית שסביבה מבני ציבור, האופיינית לעריהם, ובטראסות שהיו בסביבה.

המבנים
------

סמאיפאטה מורכב משני חלקים עיקריים. החלק הראשון כולל סלע חצוב שאורכו 250 מטר ורוחבו 60 מטר, שהוא ככל הנראה הפטרוגליף הגדול בעולם. בסלע, שסוגו אבן חול, נחצבו גם ציורים בדוגמות יגוארים, נחשים, פומות וכן צורות גאומטריות שונות. בחלק השני, דרומית לסלע, שכנו מבני המגורים והמבנים האדמיניסטרטיביים.

בני האינקה הקימו שלוש במות גדולות מדרום לסלע, העיקרית שבהן, ה־Kallanka, בגודל 68×16 מ', בגובה 12 מטר, ועובי בסיסי הקירות התומכים בה 1.4 מטר. מערבית ל־Kallanka במה נוספת, הידועה כ־Akllawasi, ועליה 12 מבנים בצורת האות H. מבנים אלה טרם נחקרו, אך על פי המסורת המקומית נמצאו בהם שריד בגדי נשים. ככל הנראה מדובר בשרידי אריגים ששימשו למטרות פולחן. על הבמה השלישית שבעה בתים, שתחתיהם נמצאו שרידים להימצאותם המוקדמת יותר של המוחוקויה.

סמאיפאטה בעידן הספרדי ואילך
---------------------------

לא ברור מתי השתלטו הספרדים על סמאיפאטה. מלכות המשנה של פרו התפשטה לאזור בשנות ה־60 של המאה ה־16, אך ייתכן שבשל חשיבותו האסטרטגית, הוא נכבש עוד קודם לכן, לאחר הקמת העיר פוטוסי בסמוך למרבצי הכסף שבסרו ריקו ב־1546.

עם הקמת עיירה חדשה באותו שם 8 ק"מ למרגלות המבצר במאה ה־16, הוא ננטש, וצמחייה החלה לכסותו. חוקרים החלו לגלות בו עניין החל מסוף המאה ה־18. מאז שנות ה־60 נערכו בסמאיפאטה חפירות ארכאולוגיות, ומ־1992 במיוחד בידי חוקרים מאוניברסיטת בון.

הפסבדו־מדען השווייצרי אריך פון דניקן ביקר בסמאיפאטה פעמיים, ותיאר את המקום בספרו "מרכבות האלים". פון דניקן סבר שהסלע הגדול שימש כמנחת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מבצר סמאיפאטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מבצר סמאיפאטה

| Flag of boliviaFlag of bolivia סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בבוליביה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| פוטוסי • המרכז ההיסטורי בסוקרה • מבצר סמאיפאטה • המיסיונים הישועיים בצ'יקיטוס • הפארק הלאומי נואל קמפף מרקאדו • טיוואנאקו • מערכת הדרכים של האינקה (עם ארגנטינה, צ'ילה, קולומביה, אקוודור ופרו) |

 |
**שום אשרסון** (שם מדעי: *Allium aschersonianum*) הוא גאופיט, הנמנה עם הסוג שום. נוף הצמח מתפתח מבצל. למין זה תפרחת אופיינית לסוג, צבע עלי העטיף סגול. עמוד התפרחת שלו באורך של 30–70 סנטימטרים. גדל בקרקעות חוליות בצפון הנגב, בקרבת סלעים בהר הנגב וגם על קרקעות המתפתחות על חוואר הלשון בבקעת הירדן. קרוב לשום תל אביב, שבעבר הוגדר כתת-מין שלו, הנבדל ממנו בתפרחת נמוכה יותר ובעלים בהירים יותר.

מאפיינים
--------

העלים ערוכים בבסיס הצמח, לפעמים גם בחלקו התחתון של הגבעול. לעלה נדן רחב העוטף את נדני העלים שמעליו ואת הגבעול. העלה סרגלי, שטוח או מרזבי. יש והוא גלול ונבוב. הגבעול (עמוד הפריחה) יחיד, לא מסתעף, חסר עלים לפחות בחלקו העליון.

בראש הגבעול נשאת התפרחת הערוכה כסוכך פשוט. לרב צורתה כדורית. לפני הפריחה עטופה התפרחת בכיסוי קרומי המהווה את סימן ההיכר לסוג. לקראת הפריחה נסדק הכיסוי לאורכו, ומתחלק ל-2 עד 8 רצועות. לעיתים הוא גם נושר כליל.

הפרח קטן דמוי פעמון או פתוח לרווחה. ששת עלי הקטיף מאוחים בשיעור שונה במינים השונים אך תמיד הם מאוחים לפחות בבסיסם. זירי האבקנים קבועים בבסיס עלי העטיף. עמוד העלי נימי.

גלריה
-----

שום אשרסון ליד הסרטבה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שום אשרסון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
קרינסקי ב-2007
**דנה קרינסקי** (נולדה ב-21 בפברואר 1969) היא אמנית ישראלית, היוצרת מדליות עבור ארגונים ותערוכות ברחבי העולם ומציירת בצבעי שמן על בד ועץ בסגנון ריאליסטי.

ביוגרפיה
--------

קרינסקי נולדה בתל אביב וסיימה תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב. היא החלה את דרכה האמנותית בבית הספר לאמנות "סנט מרטין" בלונדון, שם למדה במגמת האמנות והתמחתה בפיסול. 

תחומי העיסוק של קרינסקי:

### מדליות

מדליית "Best friends"
באמנותה בחרה תחילה בתחום הפיסול של מדליות. 

בשנת 1997 הוזמנה לפסל מדליה עבור BAMS, האגודה הבריטית למדליות אמנותיות של המוזיאון הבריטי.

בשנים 1998-2002 שימשה כנציגת ישראל לארגון הבינלאומי למדליות אמנותיות "FIDEM".

בשנת 2004 נבחרה לעצב את המדליה הרשמית לציון 350 שנים להגעת היהודים לאמריקה, אשר הוצגה, בין השאר, בחגיגה שנערכה לכבוד האירוע בארוחת הערב הלאומית בבית הלבן.

במהלך השנים נטלה חלק בתערוכות בינלאומיות רבות, בין השאר באקדמיה המלכותית לאמנויות, במוזיאון יורקשייר(אנ'), בניו יורק, בפריז, בגרמניה ובפורטוגל. מבחר מעבודותיה נרכשו על ידי המוזיאון הבריטי בלונדון.

### ציורי שמן

במקביל לפיסול המדליות, החלה קרינסקי לצייר בשמן על בד ועץ. יצירותיה של קרינסקי הן ברובן ריאליסטיות ועוסקות בסיטואציות יומיומיות ומשפחתיות, תוך התייחסות למרחב הקלאסי-מודרני: תינוק מחזיק אייפון, ילד קטן היושב מול מסך טלוויזיה ענק המשדר סדרה מצוירת, זוג העסוק כל אחד במרחב תקשורתי אחר (היא מול "האנטומיה של גריי" בזמן שהוא שקוע מול מסך המחשב הנישא). ברוב יצירותיה מופיעות דמויות אנושיות המביעות רגש עמוק, על רקע מעניין שמספר סיפור ייחודי, כגון ילדה שישנה על ענפים קוצניים של עץ, או אישה קטנה השוכבת בתוך פוך ענק. רבות מיצירותיה של קרינסקי עוסקות ביחסים בין אישיים, במיוחד ביחסי הורות, משפחה, חברויות וקשר בין-דורי.

קרינסקי הציגה לראשונה את ציוריה ב-1998 בתיאטרון נוצר ובגלריה ידיים ביפו. בהמשך השתתפה בתערוכות קבוצתיות שונות ובתערוכת "שלוש אמניות" בגלריה הוראס ריכטר ביפו.

בשנת 2007 הציגה לראשונה את ציוריה בתערוכת יחיד "מעבר לבית" בגלריה "משרד" בתל אביב. ציורים אחרים שלה הוצגו גם בגלריה "פלורנטין 45" ובגלריה של מלון דייוויד אינטרקונטיננטל בתל אביב.

בעשור השני של המאה ה-21 יוצרת קרינסקי ציורי שמן על בד בסטודיו שלה בהוד-השרון ומלמדת רישום וציור קבוצות של מתבגרים ובוגרים. מדי כשנה היא עורכת תערוכות מגוונות עבור תלמידיה מכל הגילאים. במקביל היא יוצרת גם ציורים ומדליות על-פי הזמנות.

* Sleeping on a Desk. Oil on canvas, 30 x 35 cm, 2009Sleeping on a Desk. Oil on canvas, 30 x 35 cm, 2009
* Childhood front leftChildhood front left
* Friendship. Oil on fabric, 60 x 40 cm, 2009Friendship. Oil on fabric, 60 x 40 cm, 2009

קישורים חיצוניים
----------------

* תערוכה של דנה קרינסקי
* דנה קרינסקי, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  National Dinner Celebrating Jewish Life in America

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007500981305171

 |
**סמל כימי** הוא קיצור שמו של יסוד, המייצג אותו בטבלה המחזורית ובנוסחאות כימיות והניתן לו לפי שמו, שהוא לרוב לטיני או יווני, או על שמה של אישיות. לכל יסוד סמל כימי ייחודי, בן אות אחת או שתיים, הראשונה גדולה והשנייה קטנה. לאחדים מהיסודות המלאכותיים שאין להם שם פרטי, אלא רק שם זמני, סמל זמני בן שלוש אותיות.

סמליהם הכימיים של יסודות, מסודרים לפי הסדר שלהם בטבלה המחזורית; במוזיאון הלאומי לטבע ומדע שבטוקיו
דוגמאות: שמו הלטיני של החמצן - Oxygenium, ולכן הסמל שלו הוא O. שמה הלטיני של הכספית Hydrargyrum, ולכן היא מסומנת Hg. סמלו של הרובידיום הוא Rb.

הסמלים הכימיים הראשונים הומצאו בראשית המאה ה-19 על ידי ג'ון דלטון, אשר השתמש בסמלים מיוחדים שהוא עצמו המציא. הדבר אמנם הקל על רישום נוסחאות כימיות, אך הקשה מאוד על מדפיסים, שנאלצו לייצר תווים נוספים על-מנת שיוכלו להכניס את הסימולים לספרים. לכן, כעבור כמה עשרות שנים הציע הכימאי השוודי יונס יעקב ברצליוס להחליף את הסמלים של דלטון בסמלים שמורכבים מאותיות האלפבית הלטיני, ולהתאים לכל יסוד סמל לפי שמו, שזוהי גם השיטה הנהוגה כיום.

ראו גם
------

* יסודות כימיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל כימי** בוויקישיתוף
* סמל כימי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**Crunchbase** היא פלטפורמה למידע אודות חברות פרטיות וציבוריות שהוקמה ביולי 2007 על ידי מייקל ארינגטון. האתר כולל מידע אודות השקעות ומימון, מייסדים ובעלי תפקידים בכירים, מיזוגים ורכישות, חדשות ומגמות בתעשייה. במקור הוקמה הפלטפורמה למעקב אחר חברות הזנק, אך מאגר הידע שלה כולל מידע על חברות פרטיות וציבוריות בקנה מידה גלובלי.

מקורות המידע המזינים את הפלטפורמה כוללים חברות השקעה השולחות עדכונים חודשיים, מנהלים, יזמים ומשקיעים התורמים באופן פעיל, מנתחי נתונים מטעם Crunchbase ואלגוריתמי בינה מלאכותית המשמשים לווידוא אמינות המידע וזיהוי חריגות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Crunchbase** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Crunchbase (באנגלית)
* Crunchbase, ברשת החברתית פייסבוק

* Crunchbase, ברשת החברתית טוויטר

* Crunchbase, ברשת החברתית אינסטגרם

* Crunchbase, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  Startup database CrunchBase to reportedly spin out as standalone company, GeekWire, ‏2015-09-09 (באנגלית)
2. ↑  Where does Crunchbase get their data?, Crunchbase | Knowledge Center (באנגלית)
3. ↑  Become a Crunchbase Partner, Crunchbase (באנגלית)
לוגו דויטשה ולה
מטה דויטשה ולה
שידור בערבית ב-1960
תחנת שידור של דויטשה ולה
**דויטשה ולה** (בגרמנית **Deutsche Welle** – "גל גרמני", ראשי תיבות **DW**) היא תחנת שידור גרמנית, המשדרת שידורי רדיו, טלוויזיה ואינטרנט לרחבי העולם. שידורי הרדיו של התחנה החלו ב-3 במאי 1953, ושידורה הראשון היה נאומו של נשיא גרמניה המערבית הראשון תיאודור הויס. בתחילה פעלה תחנת הרדיו בקלן, וב-2003 העתיקה את מיקומה למשרדי ממשלה בבון שהתפנו עם העברתה של בירת גרמניה לברלין. אולפני הטלוויזיה של התחנה נמצאים בברלין, ושידורי האינטרנט שלה מתבצעים מבון ומברלין. התחנה מעסיקה כ-1,500 עובדים (2019)‏.

רדיו
----

בתחילה השתייכה דויטשה ולה לתחנות אחרות, אך ב-1960 הייתה לתאגיד ציבורי עצמאי. התחנה משדרת בגרמנית, אנגלית, צרפתית, פורטוגזית, פרסית, טורקית, רוסית, פולנית, סרבו-קרואטית, יוונית, הינדי, אורדו, רומנית, בולגרית, אינדונזית, האוסה, סוואהילי, פשטו, דארי, אלבנית, מקדונית ואוקראינית. בעבר שידרה גם בדנית, נורווגית, הולנדית, איטלקית, יפנית, סלובקית, הונגרית, צ'כית, ספרדית וסלובנית. עם איחוד גרמניה ב-1990 והפסקת פעילותו של "רדיו ברלין הבינלאומי" (Radio Berlin International (RBI)) המזרח גרמני, ירשה דויטשה ולה חלק ממתקניו, וחלק מעובדיה של התחנה המזרח-גרמנית נקלטו בה.

טלוויזיה
--------

מקורותיה של תחנת הטלוויזיה של דויטשה ולה הם בתחנת RIAS-TV, תחנת הטלוויזיה של "רדיו בסקטור האמריקאי" בברלין (Rundfunk im Amerikanischen Sektor, Radio in the American Sector). לאחר איחוד גרמניה, הפסיקה RIAS-TV את שידוריה, וב-1992 עברו מתקניה לרשות דויטשה ולה. התחנה משדרת באמצעות לוויין בגרמנית, אנגלית ובספרדית. 

בישראל, הערוצים "**DW NEWS EUROPE**" ו-"**DW GERMAN**" משודרים ב-HOT. כן משודר הערוץ DW בסלקום tv.

אינטרנט
-------

בסוף 1994 החלה התחנה בשידורים באמצעות האינטרנט, ובכך הייתה לשדרן הגרמני הציבורי הראשון שעשה כן. 
כיום מכיל אתר האינטרנט של התחנה מידע בשלושים שפות, ושידורים בעיקר בשמונה שפות המוגדרות כמרכזיות (ערבית, סינית, אנגלית, גרמנית, ספרדית, פורטוגזית, פרסית ורוסית).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויטשה ולה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של דויטשה ולה
* דויטשה ולה, ברשת החברתית פייסבוק

* דויטשה ולה, ברשת החברתית טוויטר

* דויטשה ולה, ברשת החברתית אינסטגרם

* דויטשה ולה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אודות התחנה

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260489105171
* BnF: cb120613493 (data)
* GND: 10085357-2
* ISNI: 0000 0004 0598 4918
* LCCN: n80131716
* NKC: kn20130820006
* SNAC: w62h0t4b
* SUDOC: 034506578
* VIAF: 140092223
* WorldCat: lccn-n80131716

 |
המונח "עירית" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו עירית (פירושונים).

**שום העירית**  (נקרא בדרך כלל **עירית**; שם מדעי: *Allium schoenoprasum*) הוא צמח תבלין עשבוני רב-שנתי מהסוג שום ממשפחת הנרקיסיים, המתנשא לגובה של עד שלושים סנטימטרים. ככל הידוע מוצא שום העירית הוא מסין.

אין קשר בוטני בין צמח זה לצמחי הבר הידועים כעירית, אך שמו ניתן לו, כנראה, בעקבות הדמיון של צורת עליו לעירית.

העירית בעלת ארומה עדינה יותר מהשום והבצל. היא נקצצת טרייה ובדרך כלל משתמשים בה לסלטים ואומלטים, או בתור ציפוי לתפוחי אדמה אפויים.

במזרח הרחוק קיים ירק נוסף הדומה לעירית בצורתו אך טעמו דומה יותר לטעם השום, ירק זה נקרא בלטינית *Allium tuberosum*, ובעברית נקרא לעיתים עירית סינית או עירית השום. הוא משמש במטבחי מזרח אסיה כקישוט, אך גם כמרכיב מרכזי במספר מנות, לדוגמה פאד תאי.

היסטוריה ופולקלור
-----------------

הסינים היו הראשונים שתועדו משתמשים בעירית, בסביבות שנת 3000 לפני הספירה. יש טוענים כי מרקו פולו הוא שהביא את העירית מסין לאירופה, אך רוב החוקרים טוענים שמקורה באנגליה, והיא הועברה לרחבי האימפריה הרומית בידי חייליה. צוענים רומנים השתמשו בעירית לגילוי עתידות. מקובל היה להאמין שצריך לתלות צרורות של עירית מיובשת בשביל להרחיק מחלות ורוע. יש פרשנות של ספרות רפואית מהתקופה הרומית על פיה העירית מקילה על כוויות שמש וכאבי גרון, מעלה את לחץ הדם ומתפקדת כחומר משתן.

עיבוד וטיפוח
------------

העירית משגשגת באדמה בוצית, עשירה בחומר אורגני, עם pH ברמה 6–7 והרבה שמש. היא יכולה לגדול גם עם אור חלש, אך מוטב 6–8 שעות של אור שמש מלא.

העירית יכולה לגדול מזרעים כבר מתחילת האביב, אך במקרה כזה היא תצטרך אדמה חמימה, כך שהדבר אפשרי רק במקומות מועטים. בדרך כלל העירית צריכה לנבוט בטמפרטורה של 21°C ולשמור על לחות. ניתן לגדל אותה בתוך מבנה באוויר קריר יותר ואז לשתול אותה בחוץ, או לגדל את נבטיה מתחת ליריעת בד למשך כחודש, ואחר להוציאם אל כיפת השמים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* שום העירית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עירית באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  על פי ספרו של יעקב שטאוב משנת 2008. יש להניח שהמידע כתוב על פי תרגום ספרו של פדניוס דיוסקורידס לאנגלית


| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עירית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Allium schoenoprasum** |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושג דתי. אם התכוונתם לפלטפורמה, ראו קבוצת הדסטארט#פאנדיט.
פסל של פאנדיט במוזיאון בפקיסטן.
**פאנדיט** או **פנדיט** (בסנסקריט: **पण्डित**; בהינדי: **पंडित**) הוא אדם עם ידע מקצועי או מורה מכל תחום הדעת הקשור להינדואיזם, ובמיוחד בתחום הוודות, הדהרמה, הפילוסופיה ההינדית (אנ'), או לימודי חול, כמו מוזיקה.

בסנסקריט, פאנדיט בדרך כלל מתייחס לכל "איש חכם, משכיל או מלומד" בעל ידע מיוחד. המונח נגזר מ-paṇḍ (पण्ड्) שפירושו "לאסוף או לערום", ושורש זה משמש במובן הידע. המונח נמצא בטקסטים וודיים ופוסט-וודיים, אך ללא כל הקשר סוציולוגי.

שימושים נוספים
--------------

בעבר, במאה ה-18 וה-19, שימשו הפאנדיטים כיועצי בתי משפט בהודו. בתחילה, לשופטים בריטים היה מעט מאוד ידע על מנהגים ומסורות של הינדואיזם והחוק בהודו, ויכלו לחפש מידע בנושאים מסוימים. בבתי המשפט של הודו היה קצין משפטי שנקרא פאנדיט של בית המשפט העליון, שייעץ לשופטים אנגלים בנושאי החוק ההינדי. הנוהג ננטש ב-1864, כאשר השופטים האנגליים צברו ניסיון מסוים בנושא המשפט ההינדי, והשתמשו בהיקף ההולך וגדל של הפסיקה שהתפתחה. כשנתיים לפני הפסקת השימוש בפאנדיטים, מוסד בתי המשפט העליונים של הודו (אנ') קידם את השימוש הרשמי בו.

המילה פאנדיט שימשה גם עבור מודדים הודים שחקרו את אזורי צפון הודו במאה ה-19 כדי למלא את הצורך של הראג' הבריטי.

ראו גם
------

* פרשן (עיתונות)
* כמורה
* הינדואיזם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאנדיט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Axel Michaels; Barbara Harshav (2004). *Hinduism: Past and Present*. Princeton University Press. p. 190. ISBN 978-0-691-08952-2. ארכיון מ-2019-01-06. נבדק ב-2020-11-10.
2. ↑  Monier Monier-Williams (1872). *A Sanskrit-English Dictionary*. Oxford University Press. p. 527. ארכיון מ-2019-01-06. נבדק ב-2020-11-10.
3. ↑  Monier Monier-Williams (1872). *A Sanskrit-English Dictionary*. Oxford University Press. pp. 526–527. ארכיון מ-2019-11-30. נבדק ב-2020-11-10.

ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4289886-9
* NKC: ph116944

 |
**הבחירות הכלליות בתוניסיה 2014** נערכו ב-26 באוקטובר 2014. זאת הייתה מערכת הבחירות הראשונה מאז אומצה חוקה חדשה למדינה בינואר 2014, שבמסגרתה הוקמה אספה לאומית שבה 217 מושבים. מפלגת נידא תוניס, מפלגה פוליטית חילונית, זכתה ברוב הקולות וקיבלה 86 מושבים. אל המקום השני הגיעה מפלגת א-נהדה האסלאמיסטית, שזכתה בבחירות הראשונות במדינה אחרי מהפיכת 2011, וקיבלה 69 מנדטים. מנהיג מפלגת נידא תוניס, מחמד אל-באג'י א-סבסי, זכה בבחירות לנשיאות המדינה שנערכו כחודשיים לאחר מכן.

חודש אחר כך, ב-23 בנובמבר, נערכו גם בחירות דמוקרטיות לנשיאות המדינה, לראשונה בתולדות תוניסיה.

תוצאות
------

על פי התוצאות הרשמיות שפורסמו על ידי ועדת הבחירות העליונה, מפלגת נידא תוניס זכתה ב-86 מושבים מתוך 217 מנדטים אפשריים. מפלגת א-נהדה סיימה במקום עם השני וקיבלה 69 מושבים - ירידה של 16 מנדטים לעומת הבחירות הקודמות שנערכו בשנת 2011. המפסידות הגדולות היו מפלגות הקונגרס למען הרפובליקה של הנשיא מונסף מרזוקי והפורום הדמוקרטי למען עבודה וזכויות, שהיו חברות בקואליציה הקודמות, כמו גם מפלגת האופוזיציה זרם של אהבה. מצד שני, הגיחו כמה מפלגות קטנות יותר, כמו מפלגת UPL של איש העסקים סלים ריאחי, שזכתה ב-16 מנדטים, החזית העממית עם 15 מושבים ומפלגת אפאק תוניס עם 8 מושבים.

הרכבת הממשלה
------------

ב-5 בינואר 2015 הציגה מפלגת נידא תוניס את חביב א-סיד העצמאי כראש הממשלה וביקשה ממנו להרכיב ממשלה חדשה. עם זאת, העובדה שא-סיד כיהן במשטרו של הרודן זין אל-עאבדין בן עלי גרמה לביקורת רבה במדינה. מנהיג מפלגת החזית העממית חמה חממי אמר שבזמן שא-סיד מכהן כראש הממשלה, "הכוח האמיתי" יהיה בארמון הנשיאות.

ב-23 בינואר א-סיד הציג במפתיע ממשלת מיעוט, שכוללת 10 שרים ממפלגת נידא תוניס ושלושה ממפלגת האיחוד הפטריוטי החופשי הליברלית, אחרי שמפלגת אפאק תוניס פרשה מהקואליציה. ללא המפלגה הליברלית הקטנה, בממשלה יש רק 102 חברים מתוך 217 מושבים. הן מפלגת א-נהדה והן מפלגת החזית העממית הודיע כי הן תצבענה נגד הרכב הממשלה.

בפברואר סוכם שתוקם ממשלת אחדות לאומית שנשענה על קואליציה המורכבת ברובה ממפלגת נידא תוניס, מפלגת האיחוד הפטריוטי החופשי, מפלגת אפאק תוניס ומפלגת א-נהדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הפרלמנטריות בתוניסיה 2014** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב פרנקוביץ', ענבל בן-יהודה ויעל מרום, בחירות דמוקרטיות בתוניסיה: סמל התקווה של האביב הערבי, באתר "שיחה מקומית", 19 באוקטובר 2014
2. ↑  נדב פרנקוביץ' ויעל מרום, המרכז החילוני ניצח בבחירות הדמוקרטיות בתוניסיה, באתר "שיחה מקומית", 28 באוקטובר 2014
3. ↑  אתר למנויים בלבד קרלוטה גול, ניו יורק טיימס, המבחן של תוניסיה: היום ייערכו בחירות דמוקרטיות לנשיאות, לראשונה בתולדותיה, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2014
4. ↑  אתר למנויים בלבד "הארץ", ניצחון לחילונים בבחירות לפרלמנט בתוניסיה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2014
5. ↑  Tunisia new government faces resistance before ratification vote, ‏באתר רויטרס, 25 בינואר 2015
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "עיט ניצי".

**עיט נצי** (שם מדעי: *Spizaetus*) הוא סוג של עופות דורסים גדולים ממשפחת הנציים החיים באמריקה הדרומית. העיטים הנציים הם מינים של עיטים המזכירים מעט נצים ויודעים לעוף ולתמרן בתוך יערות הגשם הטרופיים בהם הם חיים. אורכם הממוצע 55-75 ס"מ והם בעלי ציצה על ראשם, כסות נוצות כהה מעט וזנב ארוך. 

הם ניזונים מטרף של יונקים קטנים, קופים, עופות שונים, לטאות ונחשים וגם אוכלים נבלות. הם בונים קן בין ענפי העצים ומטילים 2–3 גוזלים רעבתנים.

מינים
-----

* *Spizaetus tyrannus*
* *Spizaetus melanoleucus*
* עיט נצי אורמטי (*Spizaetus ornatus*)
* *Spizaetus isidori*

בעבר היו בסוג גם המין האפריקני עיט קסיני (*Aquila africana*) והסוג עיט נצי טרופי (*Nisaetus*) – שדומה מאוד לסוג אך חי רק בדרום-מזרח אסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיט נצי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אתר למנויים בלבד נעה שפיגל, פרויקט "פורשים כנף": גוזל עיט ניצי ראשון לעונה בקע בכרמל, באתר הארץ, 26 בפברואר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553714405171

 |
**עיט נחשים מדגסקרי** (שם מדעי: *Eutriorchis astur*) הוא מין של עוף דורס גדול החי רק באי מדגסקר ומצוי בסכנת הכחדה. זהו המין היחיד בסוגו.

זהו דורס בינוני בעל זנב ארוך וכנפיים מעוגלות העוזרות לו לעוף ביער הגשם הסבוך. הוא מזכיר בצורתו החיצונית נץ גדול כהה עם ציצה ומגיע לאורך 57–66 ס"מ ומוטת כנפיו 90–106 ס"מ. הנוצות אפורים כהים על הראש והגב והצוואר וחזה אפורים בהירים כשהבטן לבנה. הגוף מפוספס מעט בפסים דקים לאורך הבטן וכן לאורך החזה. הראש גדול ובעל מקור חזק וקצר, העיניים צהובות ומאחורי הראש ציצה גדולה אפורה. הזנב שחור עם מעט פסים לבנים והרגליים צהובות.

אקולוגיה
--------

עיט זה חי אך ורק בצפונה ובמזרחה של מדגסקר. הוא מצוי בעיקר ביערות הטרופיים ורק לעיתים נדירות עולה אל מעל 550 מ'. הוא דואה במהלך היום ומעופף לבדו ביער. כשהוא מחפש טרף הוא עשוי לשבת על ענף גבוה ולהשקיף על היצורים מתחתיו ואז לצלול במהירות ולהרוג אותם עם טפריו החזקים. הוא ניזון בעיקר מנחשים שונים, אך גם מלמורים, עטלפים, עכברים, עופות אחרים, לטאות וצפרדעים.

עיט זה נחשב שנכחד כבר ב-1930 ואז הוא התגלה מחדש ב-1993. עם זאת הוא עדיין בסכנה גדולה מצד כריתת יערות וכן מהתרבות מאוד איטית ונמוכה. ככל הנראה חיים היום בטבע 250-1,000 פרטים בוגרים.

ראו גם
------

* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עיט נחשים מדגסקרי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עיט נחשים מדגסקרי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מיקומה של דיוקסיית ורדן
 קתדרלת ורדן
**הבישופות של ורדן** הייתה מדינה של האימפריה הרומית הקדושה. היא הייתה ממוקמת בקצה המערבי של האימפריה וגבלה בממלכת צרפת, בדוכסות לוקסמבורג ובדוכסות באר. זמן מה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-10, השליטה של רוזנות ורדן עברה מהרמן מאנם מבית ארדן-ורדן לבישוף של ורדן.

היסטוריה
--------

נחלה זו כללה גם את הקרקעות של כנסיית ורדן על רכושה לאורך נהר המוזל. על פי דיווח של כרוניסט, שנכתב בסביבות שנת 900, הגיע המלך המרובינגי כילדברט השני (575–596) לביקור בוורדן. לא היה מספיק יין לשרת את המונרך והבישוף אגריקוס היה נבוך מאוד. אולם אלוהים גמל לו על מעשיו הטובים והגדיל באורח פלא את כמות היין. המלך העניק לאגריקוס מוורדן את שלוס ולדנץ כנחלה של ורדן "בגלל היין".  בסביבות 1156 אישר פרידריך ברברוסה את החזקה של הבישוף אלברט הראשון מוורדן בטירה יחד עם האדמה שמסביב.

סיפור לפיו פטר (774–798), יורשו של מדלבאוס, קיבל לורדות חילונית של הדיוקסיה על ידי קרל הגדול, אך הדבר אינו מקובל עוד.

בגלל הרס הארכיון בשריפה, הזמין הבישוף דדון (880-923) את כרוניקה של הבישופים של ורדן (לט') מברטריוס, נזיר בנדיקטיני. זה המשיך עד 1250 על ידי נזיר שני, לורנס, ומאוחר יותר על ידי סופר אנונימי.

מרכיב מרכזי במדיניות הפנים של הקיסר אוטו הראשון היה לחזק את השלטונות הכנסייתיים על חשבון האצולה שאיימה על כוחו. לשם כך מילא את שורות האפיסקופות בקרוביו שלו ובפקידים נאמנים. כמגן האמונה הוא השקיע בהם את סמלי משרדיהם, הרוחניים והחילוניים, ולכן מונו אנשי הדת כווסאלים שלו באמצעות טקס ציון לשבח. ההיסטוריון נורמן קנטור מסכם: "בתנאים אלה הבחירות הפקידותיות הפכו לפורמליות גרידא באימפריה האוטונית.. ."  הבישוף של ורדן, שמונה על ידי אוטו, היה נאמן לחלוטין לקיסר.

בשנת 990 הורה הבישוף היימונט על בניית קתדרלה חדשה על פי התוכנית הרומנו-ריינית: ספינה, שני טרנספטים, שני אפסיסים מנוגדים, שלכל אחד מהם שני מגדלי פעמונים. הקיסר אוטו השלישי העניק את התואר *רוזן* לבישוף היימונט (990–1024) ולממשיכי דרכו ב-997. לבישופים הייתה הזכות למנות "רוזן לכל החיים" (*comte viager*) חילוני, בכפוף תאורטית לסמכותו של הבישוף. רוזנים אלו נבחרו ממשפחת האצילים של הארדנים. היה סכסוך תכוף בין הרוזן והבישוף.

עם נישואיו של פיליפ הרביעי עם ז'אן הראשונה, מלכת נווארה, בתו של הרוזן משמפאן, לורן ובמיוחד ורדן הפכו למוקד תמיכה עיקרי לכתר צרפת. לאחר 1331, מינוי הבישופים נשלט על ידי מלך צרפת ולא על ידי הקיסר.

הבישופות סופחה לצרפת ב-1552; זה הוכר על ידי האימפריה הרומית הקדושה בשלום וסטפליה של 1648. היא הייתה אז חלק ממחוז שלושת הבישופויות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The first Lords of the Castle and the early Counts of Veldenz", Schloss Veldenz
2. 1 2 3  Goyau, Georges. "Diocese of Verdun". *The Catholic Encyclopedia*. New Advent. נבדק ב-26 באפריל 2013. `{{cite encyclopedia}}`:  (עזרה)
3. ↑  Cantor, Norman F. (1994). *The Civilization of the Middle Ages*. p. 213, Harper Perennial. מסת"ב 978-0-06-092553-6
4. 1 2 3  ""Verdun, a rich history", Verduntourisme". אורכב מ-המקור ב-2016-03-10. נבדק ב-2016-03-09.