recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שלט הנצחה בגבעת המבתר לנרצחי הפיגוע בקו 6
**הפיגוע בקו 6** היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני ב-18 במאי 2003 באוטובוס אגד בקו 6 שנסע בגבעה הצרפתית בירושלים. שבעה בני אדם נהרגו בפיגוע וכ-20 נפצעו, בהם שניים באורח קשה. ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע.

הפיגוע
------

בבוקר 18 במאי 2003, עלה מחבל מתאבד פלסטיני לאוטובוס כפול של אגד בקו 6, בתחנה סמוך לצומת הגבעה הצרפתית בירושלים. לאחר יציאת אוטובוס קו 6 משכונת פסגת זאב מזרח. עבר האוטובוס את צומת הגבעה הצרפתית, עצר בתחנת האוטובוס העלה נוסעים ואת המחבל,
בשעה 05:44 לאחר סגירת הדלתות הנהג החל בנסיעה מספר מטרים בודדים, המחבל פוצץ את חגורת הנפץ שלבש בחלקו הקדמי של האוטובוס, כשני מטרים מאחורי הנהג. המחבל היה מחופש ליהודי דתי, ולבש מכנס שחור חולצה לבנה ז'קט שחור, כיפה וטלית.

כתוצאה מפיצוץ חגורת הנפץ שהכילה מטען בגודל בינוני,
שבעה בני אדם נרצחו, ארבעה גברים ושלוש נשים, כ-20 נפצעו, בהם שניים באורח קשה. בין הנפגעים היו שישה חיילים, שנפצעו באורח קל.
לאחר הפיצוץ כתוצאה מההדף, הנהג איבד את רגלו. מספר דקות אחר כך, לאחר שרוב הנוסעים ירדו מהאוטובוס, בדיוק בעת שהגיע אמבולנס
אפסו כוחותיו של הנהג, האוטובוס הידרדר לאחור ופגע באמבולנס, האוטובוס סטה מהכביש, עלה על מדרכה סמוכה ונעצר.

מיד לאחר הפיגוע הוצבו באזור מחסומים על ידי משמר הגבול, דבר שמנע פיגוע נוסף. מחבל מתאבד שני הגיע למחסום שהוקם בכפר דחיית אל בריד, הסמוך לשכונת נווה יעקב שבירושלים. לאחר שהמחבל נקרא פעמיים לעצור, הוא פוצץ עצמו ונהרג, איש לא נפגע.

ארגון הטרור חמאס נטל אחריות לפיגוע באוטובוס קו 6 בגבעה הצרפתית. המחבל זוהה כפעיל חמאס מחברון.

שלט הנצחה לנרצחי הפיגוע נמצא בכניסה לאתר ההנצחה של חטיבת הראל בגבעת המבתר.

ראו גם
------

* פיגועי התאבדות בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* אפרת וייס ואילן מרסיאנו, 7 הרוגים בפיגוע בגבעה הצרפתית בירושלים, באתר ynet, 18 במאי 2003

| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) |
| 

---

1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029 |
**מסרשמיט BF 110** (כונה לעיתים גם **מי 110**) היה מטוס קרב דו-מנועי כבד (Zerstörer, "צרשטרר", בגרמנית: "משמיד") שהיה בשירות הלופטוואפה בזמן מלחמת העולם השנייה. הרמן גרינג שהיה תומכו של המסרשמיט, נתן לו את הכינוי "כנפי ברזל".

פיתוחו של ה-Me 210, שהיה אמור להחליף את המסרשמיט, החל לפני תחילת המלחמה, אך עקב בעיות בייצורו שירת ה-Bf 110 לצד מחליפיו, ה-Me 210 וה-Me 240, במגוון רחב של תפקידים עד לסופה.

היסטוריה
--------

המטוס הוכתר כהצלחה במבצעים הראשונים של המלחמה, פלישת גרמניה לפולין, המערכה בנורווגיה ובקרב על צרפת. חולשתו העיקרית של המסרשמיט הייתה חוסר זריזותו ויכולות תמרון נמוכות. חיסרון זה של המטוס ניכר בקרב על בריטניה, כאשר טייסות שלמות של מסרשמיט נסוגו מהקו עקב אבדות כבדות והוצבו מחדש כמטוסי קרב במתקפות לילה, תפקיד שהתאים לו. המטוס נהנה מתקופה מוצלחת לאחר הקרב על בריטניה כמטוס קרב למשימות עליונות אווירית. במהלך המערכה בבלקנים, המערכה בצפון אפריקה ובחזית המזרחית הוא שימש כמטוס קרב-הפצצה ותרומתו לצבא הגרמני, הוורמאכט, הייתה רבה. מאוחר יותר במלחמה היה תפקידו העיקרי כמטוס קרב בגיחות ליליות, והוא הפך למטוס הקרב הלילי העיקרי של הלופטוואפה. רוב טייסי הלופטוואפה הטיסו בשלב זה או אחר של המלחמה מטוס זה, ואלוף ההפלות שהטיס מטוס זה היה מיור היינץ וולפגנג שנאופר, שטען ל-121 הפלות ב-164 משימות.

מבט מהקוקפיט של המטוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסרשמיט Bf 110** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  לופטוואפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012431031805171
* GND: 4331245-7
* LCCN: sh85083982
* NARA: 10662699
* NKC: ph550377

 |
גנרל **פרנץ גריסבאך** (בגרמנית **Franz Griesbach**;‏ 21 בדצמבר 1892 – 24 בספטמבר 1984), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ואשר עוטר בעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

גריסבאך נולד ב-21 בדצמבר 1892 בבריק, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 התגייס גרינסבאך לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-27 (מגדבורג ה-2 - לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה). גריסבאך לחם עם יחידתו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף נפצע 4 פעמים, בין השאר בעקבות מתקפת גז. ב-23 באוגוסט 1916 הועלה גריסבאך לדרגת לוטננט, ועל פעולותיו במלחמה קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה.

בשנת 1920 שוחרר גריסבאך מהצבא, והחל לעבוד כמורה בפרובינציית סקסוניה, כמו אחיו גאורג אריך (1902–1943), שגם הוא עבד כמורה. ב-1 במרץ 1939 חזר גריסבאך לצבא, ומונה למפקד פלוגה 6 ברגימנט הרגלים ה-12 בדרגת האופטמן.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך הפלישה לפולין ובמהלך המערכה על צרפת לחם גרינבאך עם יחידתו כחלק מהדיוויזיה ה-31, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד התחלופה ה-467. ב-15 בספטמבר 1941 מונה גריסבאך למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-391, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-170, ולחם עמו בגזרה הדרומית של החזית המזרחית. במהלך כיבוש פאודוסיה בחצי האי קרים בתחילת 1942 נפצע גריסבאך, אך אף על פי כן, הוביל את גדודו וכבש את המקום, ועל כך קיבל ב-14 במרץ 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-17 באפריל 1942 הועלה גריסבאך לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-399, שהיה אף הוא חלק מהדיוויזיה ה-170. גריסבאך הצטיין שוב בקרבות על סבסטופול, ולאחר מכן הועבר עם שאר הדיוויזיה לאזור לנינגרד. ב-1 בדצמבר 1942 הועלה גריסבאך לדרגת אוברסט, ובתחילת 1943 הצליח לבלום מתקפה סובייטית חזקה. ב-17 במאי 1943 קיבל גריסבאך תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-15 בפברואר 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-170. למחרת ב-16 בפברואר 1944 נפצע גריסבאך באורח קשה מפצצת מרגמה, ונשלח לבית חולים, וב-6 במרץ 1944 הוא קיבל תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוגוסט 1944 כשהוא עדיין שוכב בבית החולים, הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף אפריל 1945 הוא נלקח לשבי הרוסי.

### לאחר המלחמה

ב-21 באוקטובר 1949 שוחרר גריסבאך מהשבי, ולאחר מכן התגורר בלאגה, שם חי עד למותו ב-24 בספטמבר 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ גריסבאך** בוויקישיתוף
* פרנץ גריסבאך באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1122662114
* VIAF: 2535148390869910830000
* WorldCat (עם VIAF): 2535148390869910830000

 |
קברו בהר הזיתים
הרב **אהרן שלמה הלוי קצנלנבוגן** (נפטר בי"ג בכסלו ה'תשל"ט, 1978) היה ראש ישיבת תורה ויראה ממייסדי נטורי קרתא ומנהיגם בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

בנם של רבקה והרב אברהם משה, מרבני ישיבת תורת חיים וראש ישיבת ציון-אפריון של מוסדות פקוא"ם ומרכז לענייני ארץ ישראל בפפד"מ. אביו עלה לארץ ישראל מליטא. בילדותו נודע כמתמיד ועילוי, והרב יצחק ירוחם דיסקין ציין בעלותו לארץ ישראל, כי שלושת האחים קצנלנבוגן עתידים להיות תלמידי חכמים גדולים. היה תלמידו של הרב יוסף חיים זוננפלד. למד בישיבת ציון-אפריון. נישא לאסתר רבקה בת הרב מרדכי יהושע קרויזר (נפטרה י"ח אלול ה'תשנ"ה). לפני אירוסיו נבחן על שולחן ערוך חושן משפט ויורה דעה. חמיו תמך בו לאחר נישואיו בשביל שיוכל להמשיך ללמוד.

הקים ארגון "חנוך לנער", ומדי ליל שישי היה מוסר שיחות השקפה לבני נוער. בין תלמידיו היו הרב דוד משה טעפ, הרב מאיר דוד הלפרין והרב משה סלנט. גם הרב שלום שבדרון למד ממנו, והושפע מדרך דיבורו.

בשנת ה'תרצ"ה פרש יחד עם עמרם בלוי מאגודת ישראל, שהייתה לדעתם מתונה יותר, והקימו את "חברת החיים". לימים כונתה הקבוצה "נטורי קרתא". הוא הקים את ישיבת ומוסדות "תורה ויראה" ועמד בראשם. הוא סירב לקבל משכורת מהישיבה.

היה בעל דעות תקיפות נגד הציונות, והיה האידאולוג של קבוצת נטורי קרתא, כשבכל כינוס או מאורע, מסר את דבר הקבוצה. לפני קום המדינה, שלח יחד עם עמרם בלוי מזכר לאו"ם בו ביקשו שירושלים תהיה עיר בינלאומית, ותושביה החרדים יקבלו דרכונים של האו"ם. עם זאת התנגד לחתנו, משה הירש, שהתיידד עם הפלסטינים.

משפחתו
------

בניו היו הרב אברהם משה, ר"מ בישיבת תורה ויראה. הרב חיים בנימין, חתנו של עמרם בלוי, ממלא מקום אביו בראשות הישיבה ועורך ביטאון החומה. טויבא לאה אשת הרב משה הירש. דבורה חיה אשת הרב אברהם יעקב אפשטיין, ראש ישיבת תורה ויראה ומנהיג הקהילה כיום.

בין נכדיו: הרב זליג ראובן קצנלנבוגן, מנהל מוסדות תורה ויראה. הרב דב (בערל) טרבלו, ממנהיגי פלג "אוהל שרה" של נטורי קרתא. האחים הרב ישראל מאיר ומרדכי הירש, פעילים בנטורי קרתא ומהקיצוניים בה. הרב שמואל לובצקי (חתן חתנו הירש) ראש רשת כוללים ועסקן, יואל קרויס, חתן חתנו הרב אפשטיין.

אחיו היו הרב רפאל קצנלנבוגן ממנהיגי תנועת פאג"י והרב יעקב ירוחם קצנלנבוגן, מעסקני אגודת ישראל. בין גיסיו היו הרב אליהו צבי קרויזר והרב חיים יוסף קרויזר.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי ברנשטיין, **למשפחותם**, מוסף "קהילות", המבשר 279, ט' בטבת ה'תשע"ה

קישורים חיצוניים
----------------

* שלהבת א"ש, לקט ממאמריו, אתר היברובוקס
	+ אוצר החכמה תולדות חיי הרב אהרן שלמה הלוי קצנלבויגן באתר; אוצר החכמה
* שיעורי רבי אהרן קצנלנבוגן, רשימת השמעה, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  במוסדות החינוך של הפקוא"מ באמ"ד ומרכז א"י בפפד"מ. קול ישראל, היברובוקס
2. ↑  ברכת מזל טוב לאירוסיו, עיתון קול ישראל
3. ↑  "קול חוצב", עמוד 508
4. ↑  ר"ע בית-לחם, שה"ח של נטורי קרתא ועורך "אל-פג'ר" נועדו בעניין בינאום ירושלים, באתר רנ"ז
5. ↑  טבק של ערפאת, באתר רנ"ז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524830605171
* ISNI: 0000 0000 4453 1277
* LCCN: no2005019047
* VIAF: 63736543
* WorldCat: lccn-no2005019047

 |
**אברהם בריל** (בפולנית: **Abraham Brill**;‏ 12 באוקטובר 1874 – 2 במרץ 1948) היה פסיכיאטר יהודי-אמריקני. הוא היה הפסיכואנליטיקאי הראשון שעסק בתחום זה בארצות הברית, והראשון שתרגם את כתבי זיגמונד פרויד לאנגלית.

קורות חיים
----------

בריל נולד בגליציה למשפחה יהודית, והיגר לארצות הברית בגפו בגיל 15. הוא השלים את תאריו האקדמיים באוניברסיטת ניו יורק ובאוניברסיטת קולומביה,

בתחילת המאה ה-20 הוא נסע לאירופה, שם פגש את זיגמונד פרויד. השניים ניהלו התכתבות עד פטירתו של פרויד ב-1939.

ב-1908 הוא שב לארצות הברית, ונעשה לאחד מדובריה המובהקים של תאוריית הפסיכואנליזה. מכאן ואילך עסק רבות בתרגום כתבי פרויד לאנגלית, ונאבק על ההכרה בו בזירה האקדמית. במקביל הפעיל קליניקה פרטית.

ב-1911 הקים את החברה הפסיכואנליטית הניו-יורקית. 

ב-1912 פרסם את אחד החיבורים הראשונים על הפסיכואנליזה בארצות הברית: Psychoanalysis: Its Theories and Practical Application. ב-1921 פרסם ספר נוסף, Fundamental Conceptions of Psychoanalysis.

במהלך שנות השלושים הוא סייע רבות לפסיכיאטרים שנמלטו מאירופה והגיעו לארצות הברית.

ארנסט ג'ונס אמר עליו: "אולי יש שיאמרו שהוא יהלום קשה, אך אין ספק שהוא יהלום".

הוא נישא לד"ר רוז אואן, ונולדו להם שני ילדים. נפטר בבית החולים הר סיני בניו יורק ב-2 במרץ 1948.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם בריל** בוויקישיתוף
* Margarita Tartakovsky, History of Psychology: American Psychoanalyst A.A. Brill (אורכב 17.10.2019 בארכיון Wayback Machine), Psychcentral
* Dr. Abraham Brill, Pioneer Psychiatrist and Translator of Freud’s Works, Dies at 74, March 4, 1948, Jewish Telegraphic Agency
* כתבי אברהם בריל בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אברהם ארדן בריל (1874-1948), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274269605171
* BnF: cb12471624g (data)
* CANTIC: a11268876
* GND: 124677851
* ISNI: 0000 0001 0864 9937
* LCCN: n50041385
* LNB: 000084997
* NLA: 36550937
* NLG: 157623
* NLP: a0000002244413
* NTA: 071133135
* SELIBR: 240000
* SNAC: w6252161
* SUDOC: 033906548
* Trove: 1287409
* VcBA: 495/319394
* VIAF: 5030875
* WorldCat: lccn-n50041385

 |
**הדסה אביגדורי אבידוב** (1927–2014) לחמה במסגרת הפלמ"ח במבצעים רבים בתקופת מלחמת העצמאות. אחת מגיבורות שיירת נבי דניאל. השלימה למודי תואר ד"ר באגרונומיה ועסקה במחקר חקלאי.

ביוגרפיה
--------

### נעורים

הדסה נולדה ב-1927 בירושלים ליונה ולד"ר שניאור זלמן אביגדורי. למדה בבתי חינוך בעיר (גימנסיה סוקולוב, בית החינוך לילדי עובדים ובית הספר למל) וב-1943 הצטרפה לצופים ולהגנה.

### השירות בפלמ"ח

ב-1944 התגייסה הדסה לפלמ"ח (יחד עם שבט הצופים אליו השתייכה), ונשלחה להכשרה בדגניה א'. עם סיום ההכשרה הוצבה בגדוד השלישי עד 1946, אז שוחררה והחלה ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים. בדצמבר 1947 התגייסה בשנית, והוצבה בגדוד השישי של חטיבת הראל (גדוד ירושלים), שם עסקה בליווי השיירות לירושלים ולגוש עציון (קבוצה שכונתה "הפורמנים"), וכן שותפה במספר רב של מבצעים של הפלמ"ח (מבצע נחשון, מבצע יבוסי, מבצע מכבי ועוד).

ב-27 במרץ 1948 ליוותה הדסה שיירה שחזרה מגוש עציון (ולימים נודעה בשם שיירת נבי דניאל). השיירה הותקפה ליד בית לחם וחלק מהלוחמים התבצרו בנבי דניאל. הדסה, ששימשה בתפקיד חובשת, סייעה לחבוש את הפצועים, ובהמשך עזרה לפנות אותם לרכבי הפינוי הבריטיים.

בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה ירדה לדרום, שם השתתפה במספר מבצעים של צה"ל (ביניהם מבצע ההר ומבצע חורב).

הדסה שוחררה משירות צבאי ב-1949 אולם ב-1956 נקראה שוב לשירות, כחובשת קרבית, במלחמת סיני, שם השתתפה בקרבות אבו עגילה ואל עריש.

### פעילותה המדעית

בשנת 1952 השלימה הדסה את לימודי האגרונומיה (אותם החלה לפני המלחמה). לאחר לימודיה התמחתה בתחום גידול ירקות בחממות, וסייעה לפיתוח הענף בערבה. ב-1960 מונתה לנהל את חוות גילת בצפון הנגב, והמשיכה לחקור ולקדם את החקלאות בדרום. במקביל לעבודתה המשיכה את לימודיה, וב-1980 הוענק לה תואר דוקטור באגרונומיה. ב-1992 פרשה הדסה לגמלאות.

### משפחתה

הדסה נישאה לדב אבידוב (ששירת כטכנאי רדיו בטייסת הפטישים של חיל האוויר בתקופת מלחמת העצמאות ומבצע סיני), ונולדו להם 2 בנים (עופר ואייל). המשפחה גרה בעומר. דב נפטר ב-2012, והדסה נפטרה בעומר ב-2014. שניהם הובאו לקבורה בבית הקברות ביישוב.

ספריה
-----

* הדסה אביגדורי אבידוב, **בדרך שהלכנו - מיומנה של מלוות שיירות**, הוצאת משרד הביטחון, 1988
* עובד מיכאלי, הדסה אביגדורי אבידוב, **עלילות "גדוד העבודה"**, הוצאת קיבוץ עין חרוד, 2004
* רחל סבוראי, הדסה אביגדורי אבידוב, **עד סלע**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1960.
* הדסה אביגדורי אבידוב, **השפעת הקרור על ההתפתחות של צמח תות-שדה ומשמעותה הפיזיולוגית**, עבודת גמר (תאר שלישי), האוניברסיטה העברית בירושלים, 1979

קישורים חיצוניים
----------------

* הדסה אביגדורי-אבידב, אתר מנהל המחקר החקלאי-מכון וולקני (אורכב)
* יוסי בלום הלוי, הדסה אביגדורי אבידוב - לכתה של אגדה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בנובמבר 2014
* אבידוב (אביגדורי) הדסה (דסי-דסיק), באתר הפלמ"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד המחלקה היה יוחנן זריז, מפקד הפלוגה היה משה נצר ומפקד הגדוד היה אורי יפה
2. ↑  הספר זכה ב-1989 בפרס יצחק שדה לספרות צבאית
3. ↑  סיפורם של ההולכים לסלע האדום שלא חזרו. הדסה עזרה לאסוף את החומרים על גילה בן עקיבא ומרים מונדרר שהיו איתה בהכשרה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275358605171
* ISNI: 0000 0000 6692 432X
* LCCN: n87874891
* VIAF: 23667237
* WorldCat: lccn-n87874891

 |
טבח ליל ברתולומאוס הקדוש ב-1572, אירוע בולט במלחמות הדת בצרפת בין קתולים להוגנוטים.
**מלחמת דת** או **מלחמת קודש** היא מלחמה בה הדת מהווה גורם מרכזי לעימות מזוין. מלחמות דת בדרך כלל כרוכות בעימות מזוין בין קבוצות דתיות שונות באותה המדינה, או בין מדינות עם דתות שונות. מסעי הצלב והרקונקיסטה מוזכרים לעיתים רבות כדוגמאות היסטוריות למלחמות דת.

על פי האנציקלופדיה של מלחמות, מתוך 1,763 סכסוכים היסטוריים ידועים/מתועדים, ב-123 מהם, שהם 6.98% מכלל הסכסוכים, הייתה הדת הסיבה העיקרית לסכסוך. על פי "The Great Big Book of Horrible Things", דת היא הסיבה העיקרית ל-13 מתוך 100 המלחמות הקטלניות ביותר בהיסטוריה.

בכמה מהסכסוכים המודרניים הבולטים ביותר, כולל הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מלחמת האזרחים בסוריה והמלחמות באפגניסטן ובעיראק, קיים אלמנט דתי. עם זאת, מחקרים על הסכסוכים המודרניים הללו[דרוש מקור] מעידים שלעיתים רבות עוינות אתנית מהווה את הסיבה העיקרית למרביתם.

ראו גם
------

* ג'יהאד
* מסע צלב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלחמת דת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph123385

 |
**מקסוול מלץ** (באנגלית: **Maxwell Maltz**;‏ 10 במרץ 1899 – 7 באפריל 1975) היה רופא מנתח פלסטי אמריקאי, מפתח שיטת הפסיכוקיברנטיקה.

חייו
----

בשנת 1923 סיים ד"ר מלץ את לימודיו בקולג' לפיזיקה וניתוחים אשר באוניברסיטת קולומביה עם דוקטורט ברפואה, ובמהלך הזמן עבד שנים רבות כמנתח פלסטי.

בעקבות השנים מצא ד"ר מלץ את מטופליו לעיתים חסרי סיפוק מתוצאות הניתוחים אשר נעשו, ובעקבות כך הוא חיפש אחר משמעות המטרה החיובית למטופליו בעזרת הדמיה למטרה החיובית היוצאת מתוך המחשבה. עם הזמן למד ד"ר מלץ את החוזק והמשמעות שיש להדמיה המחשבתית של מטופליו, ובכך מיקד את פיתוח המחשבות הפנימיות של המטופל ככלי פיתוח של המטרות החיצוניות בחיי היום יום.

כתוצאה ממחקריו פיתח ד"ר מלץ את שיטת הפסיכוקיברנטיקה, ובשנת 1960 הוציא את ספרו רב המכר "פסיכוקיברנטיקה - דרך חדשה להצלחה בחיים", אשר יצא לאור על ידי "הקרן לפסיכוקיברנטיקה" ארגון ללא מטרות רווח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסוול מלץ** בוויקישיתוף
ד"ר מקסוול מלץ באתר הבית של הקרן לפסיכוקיברנטיקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425923805171
* BIBSYS: 90792435
* BnF: cb120406823 (data)
* CiNii: DA0173702X
* GND: 133034054
* ISNI: 0000 0001 0868 5815
* LCCN: n86111454
* LNB: 000042427
* NDL: 00448641
* NKC: nlk20050170362
* NLA: 35324890
* NLK: KAC199617569
* NLP: a0000001641674
* NTA: 071820310
* RERO: 02-A003555201
* SNAC: w61g1tvg
* SUDOC: 028604830
* Trove: 912098
* VIAF: 9864993
* WorldCat: lccn-n86111454

 |
**פיגוע הירי בצומת מחולה** היה פיגוע ירי שבוצע ב־ז' בתשרי ה'תשס"ב, 24 בספטמבר 2001 בצומת מחולה שבצפון בקעת הירדן ובו ירו למוות מחבלים פלסטינים מארגון הג'יהאד האיסלאמי הפלסטיני בסלעית הדסה שטרית גוטמן ופצעו את בעלה באורח קל. הפיגוע התרחש במסגרת האינתיפאדה השנייה.

רקע
---

הפיגוע התרחש בספטמבר 2001 בעיצומם של חגי תשרי.  
 באותה תקופה בוצעו פיגועי ירי רבים, במיוחד באזור יהודה ושומרון. הפיגוע בוצע ליד מושב מחולה שבצפון בקעת הירדן שהיה נחשב לאזור שקט באופן יחסי עד לאותו פיגוע.

הפיגוע
------

בסביבות השעה 07:30 בבוקר, נסעו בני הזוג שטרית לירושלים דרך כביש הבקעה. כקילומטר אחרי מחסום צה"ל, נפתחה לעברם אש ממכונית פלסטינית חולפת. סלעית שטרית גוטמן, בת 28 עובדת סוציאלית תושבת הקיבוץ שדה אליהו, נפצעה אנושות ונפטרה מפצעיה. הבעל, ברק שטרית, נפגע קל מאוד מהלם ורסיסים.

הפיגוע בוצע בצומת מחולה, בסמוך לצומת הכניסה לכפר הערבי ברדלה, הנמצא בשטח A. המחבלים המתינו במכונית חונה, סמוך לכפר ברדלה, וכשהתקרבה מכוניתם של בני הזוג שטרית, פתחו עליה באש אוטומטית. לאחר מכן נמלטו לאזור העיירה טובאס, שמצפון־מזרח לשכם, בשטחי הרשות הפלסטינית.

לאחר הפיגוע
-----------

לאחר הפיגוע הקימו תושבי המושב מחולה לזכרה של סלעית שטרית גוטמן את המאחז גבעת סלעית כקילומטר דרומית למקום הפיגוע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סלעית הדסה שטרית גוטמן באתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה של הביטוח הלאומי
דפוס אפיפיות ביתי בדוגמת ופל בלגי
**דפוס אפיפיות** הוא מכשיר להכנת אפיפיות וגופרות. 
על פי רוב, דפוס אפיפיות יהיה מורכב משני לוחות שטוחים בעלי דוגמה כלשהי, המורכבים על ציר, כך שניתן לסגור אותם זה על גבי זה בלחץ ולפתוח אותם לחלופין באמצעות ידית.

אופן הכנה
---------

אופן הכנת האפיפית בדפוס כולל יציקה של בלילה על הלוח התחתון וסגירה של הלוח העליון עליו, כך שהבלילה תתפשט בתווך הצר בין שני הלוחות ותתבשל בחימום לצורת הדוגמה המוטבעת.

סוגים שונים
-----------

בעבר היו דפוסי אפיפיות עשויים לוחות ברזל גדולים, ומתקן הלחץ היה כולל ידית ארוכה וגלגלי שיניים. כיום רובם עשויים סגסוגת אלומיניום בציפוי טפלון, וגודלם קטן מספיק על מנת להסתפק בידית מכנית פשוטה. 

קיימים דפוסי אפיפיות בעלי חימום עצמאי (בחיבור לחשמל, למשל) וכאלו המיועדים לחימום מעל אש.

היסטוריה
--------

דפוס אפיפיות הולנדי מיוחד, ליצור שטרופוואפל.
דפוסי האפיפיות הראשונים שנראו בדומה לצורתם היום נוצרו באזור הולנד וגרמניה במאה ה-12. הדפוסים הללו היו גדולים, בגודל של שולחן ביתי, והיו מטביעים דוגמאות מפורטות מאוד על האפיפית, כגון נופים, שלט אצולה ואיקונות דתיות. דפוסי האפיפיות הגדולים הונחו על אש גלויה (לעיתים באח ביתית) על מנת לחממם.

ב-1869 נרשם הפטנט הראשון לדפוס אפיפיות בארצות הברית, על ידי קורנליוס סווארת'ות. הדפוס שרשם היה ממוקם מעל כיריים מופעלות בגז או פחמי עץ, והציר היה מוגן בשרוול ברזל יצוק.

ב-1911 הוציאה ג'נרל אלקטריק לשוק את דפוס האפיפיות החשמלי הראשון, שכלל גוף חימום. למתקן היה תרמוסטט פנימי שמנע חימום יתר - בעיה בדגמים הראשונים שפותחו. אף על פי שדוגמאות הדפוסים התפתחו במרוצת השנים, קונספט דפוס האפיפיות החשמלי לא השתנה כלל.

ב-1971 נרשם שימוש לא קונוונציונלי בדפוס אפיפיות, כשאחד ממייסדי נייקי, ביל באורמן, השתמש בדפוס הביתי על מנת לייצר סוליה נוחה וקלה מגומי. הסוליה הנסיונית היוותה דוגמת בסיס לסוליות "נעל הירח" (Moon Shoe) של נייקי שיצאו שנה מאוחר יותר.

שם בעברית
---------

דפוס אפיפיות חשמלי בדוגמת לבבות
על פי פרסום האקדמיה ללשון העברית בנושא "כלכלת בית: אפייה" משנת 1957, המכשיר Waffle Iron יקרא דְּפוּס אֲפִיפִיּוֹת. שם זה לא נקלט ומנגד לא נפסל בציבור הרחב, היות שהכנת אפיפיות אינה מעיקרי המטבח הישראלי. לרוב ייקרא המכשיר בפרסומים לציבור הרחב בשם "מכשיר להכנת וופל בלגי", או כל שם תיאורי דומה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דפוס אפיפיות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546374605171
* BnF: cb125424717 (data)
* GND: 4188888-1
* LCCN: sh85144516

 |
**יעקב פרידמן** (נולד ב-12 באוקטובר 1954) הוא סייף עבר בסגנון דקר, מאמן נבחרת בלארוס בסיף בסגנון דקר (1985–1990). מאמן ראשי של מועדון סיף מכבי מעלות וחבר בצוות המאמנים של נבחרות ישראל בסיף.

ביוגרפיה
--------

פרדמן נולד וגדל פולאצק, בלארוס. בעל תואר שני בהנדסת מכונות מאוניברסיטה פולאצק. הוא התחיל את דרכו כסייף בשנת 1972, במהלך לימודיו באוניברסיטה. בשנת 1980 הקים מועדון סיף בעיר הולדתו. בשנת 1985 נבחר לאמן את נבחרת בלארוס בענף הדקר ושימש בתפקיד זה עד לעלייתו ארצה בשנת 1990.

עם עלייתו לארץ התגורר עם משפחתו בעכו, ושם עבד כמאמן סיף. הוא אימן במשך כשלוש שנים במועדון הפועל עכו בניהולו של חיים חטואל. בשנת 1993 עבר עם משפחתו להתגורר במעלות-תרשיחא. הוא הקים חוג סיף עבור תלמידי בית הספר המקיף "אורט" מעלות שבו עבד כמורה לחינוך גופני. לאחר כשנה, קיבל אולם ספורט סמוך לבית הספר "נתיב מאיר" לאימונים, שעד היום משמש את פעילותו של מועדון סיף מכבי מעלות.

נבחרת ישראל קבעה את ביתה המקצועי במועדון במעלות תרשיחא ומקפידה לקיים בה את מחנות האימון המרכזיים שלה בכל הגילים. לצד נבחרת ישראל, נבחרות רוסיה ואסטוניה התארחו פעמיים במעלות תרשיחא וזכו לשיתוף פעולה מקצועי עם המועדון ועם פרדמן.

בין הסייפים שאימן: אנסטסיה פרדמן, אלונה קומרוב, דנה סטרלניקוב, ורה קנבסקי, אנה לונדון, ניקול טל(אנ') ועוד.

חיים אישיים
-----------

נשוי ואב לשתי בנות, אנסטסיה פרדמן, אלינה פרדמן, אלופות ישראל בסיף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסי ממן, ‏לא רק כדורגל: אליפות העולם בסייף תיערך במעלות, באתר ONE‏, 12 בפברואר 2014
* אורן אהרוני, מהפך ברגע האחרון בענף הסייף, באתר ynet, 8 באפריל 2016
* סיף: נבחרת ישראל סיימה הופעה מוצלחת באליפות אירופה עד גיל 23, באתר וואלה!‏, 4 במאי 2016
* זיו פרבר, סייף, תחרות גביע ישראל לגילאי 10–14: הצלחה גדולה לסייפות מכבי מעלות, באתר תקשורת מקומית צפון בע"מ, 27 באוקטובר 2021
* Jack Khoury, Swordplay puts Ma'alot-Tarshiha on world sporting map, Haaretz, ‏1 בפברואר 2006
* Austrians Mute Israeli Anthem

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנסטסיה פרדמן
2. ↑  אלינה פרדמן
**הפיגוע בשוק בפתח תקווה** היה פיגוע תופת שהתרחש ביום רביעי, 6 ביולי 1977. בפיגוע התפוצץ מטען חבלה בשוק בפתח תקווה, וצילה גלילי, בת 55 תושבת העיר נהרגה בפיצוץ ו-22 נוספים נפצעו, בתחילה נטל ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין אחריות על הפיגוע, אך זמן לא רב אחר כך הודיע גם כן פת"ח שהוא האחראי לפיצוץ.

הפיצוץ
------

ב-6 ביולי 1977 הונח מטען חבלה בשוק בעיר פתח תקווה. בשעה 10:00 בבוקר התפוצץ המטען, והרג את צילה גלילי, תושבת העיר, ופצע 22 ישראלים נוספים. גלילי הובאה למנוחות יום למחרת.

בתחילה ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין נטל אחריות על הפיגוע לטענתם כתגובה על "מדיניות ההתנחלויות של ראש הממשלה מנחם בגין", אך זמן לא רב אחר כך הודיע גם כן פת"ח שהוא האחראי לפיצוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי אלקן ומנחם שמואל, 11 פצועים נותרו בבתי"ח בעקבות הפיצוץ בפ"ת \* לויית ההרוגה היום, מעריב, 7 ביולי 1977; המשך
* יוסף ולטר, 21 נפצעו בהתפוצץ מטען חומר-נפץ בשוק הישן בפתח-תקוה "נשמע פיצוץ חזק ומבעד לעשן ראיתי אנשים נופלים ודם שותת מגופם", מעריב, 7 ביולי 1977

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראובן שפירא, מתה אשה מפצועי הפיצוץ בשוק פ"ת, דבר, 7 ביולי 1977; המשך
**חאזם סלאח אבו אִסמאעיל** (בערבית: **حازم صلاح أبو إسماعيل**; תעתיק מדויק: **חאזם צלאח אבו אסמאעיל**) הוא עורך דין ומדינאי סלפי, אסלאמיסטי, מצרי. אבו אסמאעיל היה מועמד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2012.

מועמדותו לנשיאות
----------------

מצעו של אבו אסמאעיל במסע הבחירות שלו לנשיאות בשנת 2012 כלל סיום הסכם השלום עם ישראל וקריאה לראות בשלטון המוסלמי באיראן דגם מוצלח של ממשלה שהיא עצמאית מהשפעת ארצות הברית. אבו אסמאעיל מתנגד למקומות עבודה משותפים לגברים ולנשים, וקורא להשבת הנשים למקומן הטבעי, כעקרות בית. הוא אף קורא לניתוק קשרי המסחר של מצרים עם מדינות המערב וטוען כי צעד זה יביא למצרים שגשוג כלכלי. 

בסקר דעת קהל שנערך במצרים בתחילת חודש אפריל 2012 זכה אבו אסמאעיל לתמיכה הרבה ביותר מבין המועמדים לנשיאות. אולם, ב-4 באפריל 2012 פורסם כי בהתאם לרישומי מדינת קליפורניה, אימו של אבו אסמאעיל הייתה לאזרחית אמריקאית בטרם מותה ואף הייתה רשומה בפנקס הבוחרים בלוס אנג'לס. על פי החוק במצרים, היותה של אמו בעלת אזרחות זרה פוסלת את אבו אסמאעיל מלשמש מועמד לנשיאות. לטענת אבו אסמאעיל, ידע שאמו קיבלה גרין קארד בארצות הברית, אבל לא אזרחות, ואילו דוברו טען כי ייתכן ומדובר בזיוף ובמזימה אמריקאית לפסול אותו מלרוץ לנשיאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חאזם סלאח אבו אסמאעיל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של חאזם סלאח אבו אסמאעיל (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  David D. Kirkpatrick, In Egyptian Hard-Liner’s Surge, New Worries for the Muslim Brotherhood. The New York Times, April 1, 2012
2. ↑  David D. Kirkpatrick, Anti-American Egyptian Candidate May Be Tripped Up by Mother’s U.S. Ties. The New York Times, April 4, 2012
**רנספורד-יבואה קניגסדרפר** (בגרמנית ובאנגלית: **Ransford-Yeboah Königsdörffer**; נולד ב-13 בספטמבר 2001 בברלין שבגרמניה) הוא כדורגלן גנאי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת המבורג מהבונדסליגה השנייה ובנבחרת גאנה.

קריירת מועדונים
---------------

קניגסדרפר גדל במחלקות הנוער של הרטה ברלין ושל דינמו דרזדן. ב-20 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של דינמו דרזדן, בהפסד 0–2 לנירנברג במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך 69 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 12 שערים.

ב-28 ביוני 2022 חתם קניגסדרפר על חוזה לארבע עונות בהמבורג מהבונדסליגה השנייה. ב-17 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על איינטרכט בראונשווייג במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023.

קריירה בינלאומית
----------------

קניגסדרפר שיחק בנבחרת גרמניה עד גיל 21, ובשנת 2022 בחר לייצג את גאנה. ב-27 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 1-0 על נבחרת ניקרגואה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנספורד-יבואה קניגסדרפר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Königsdörffer wechselt zum HSV: "Von unserem Weg überzeugt" באתר Kicker, ‏ 28 ביוני 2022 (בגרמנית)
**אַלְ-יַוְם אַ-סַּאבִּע** (בערבית: **اليوم السابع**, בתעתיק מדויק: **אליום אלסאבע** – "היום השביעי") הוא עיתון יומי מצרי בשפה הערבית אשר אתר האינטרנט שלו הוא הנצפה ביותר במצרים.

רקע
---

העיתון יצא לאור לראשונה באוקטובר 2008 במתכונת של שבועון היוצא לאור מדי שבת, בתחילה כמגזין המסקר את התחום החברתי והפוליטי של מצרים. העיתון פעל במתכונת זו במשך כשלוש שנים, עד שבמאי 2011, מספר חודשים לאחר המהפכה במצרים, הוחלט להרחיב את תפוצתו, והוא הפך לעיתון חדשות יומי. לאחר ההכרזה על המעבר למתכונת של עיתון יומי אמר מייסד העיתון וליד מוסטפא: "העיתון תומך בצורך העממי במדינה אזרחית, ויחתור להציג עובדות לקוראים ללא הטיה פוליטית וייצוג אמין של השקפות מגוונות".[דרוש מקור]
באוגוסט 2011 הודיע מנכ"ל העיתון סאלי פיש על הקמת אתר אינטרנט באנגלית, בשאיפה "לספק מידע רקע על פוליטיקאים מצרים, אנשי ציבור וארגונים במקום אחד".[דרוש מקור] גרסת האתר באנגלית פעלה עד חודש דצמבר 2012, אז הופסקה פעילותו.

דעות וביקורת
------------

העיתון נקט קו ליברלי והרבה לבקר את האחים המוסלמים ואת טורקיה. בתחילה נחשב לשופרו של הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי, אך בשלבים מאוחרים יותר החל לבקרו בחריפות. בעקבות הביקורת על הממשל החלו להישמע האשמות כלפי העיתון כי הוא בודה ידיעות ופועל להשמצת השלטון ולפגיעה בו. ב-2016 החל משפט שבו נאשם עורך העיתון, ח'אלד סאלח, בהפצת ידיעות כוזבות לאחר שהעיתון דיווח על פרשת שחיתות גדולה בממשל המצרי.

העיתון חשף מספר פרשות גדולות:

* ב-2011 חשף העיתון כי מצרים לא התכוונה להחזיר את השגריר המצרי מתל אביב לאחר אירוע שבמהלכו נהרגו חיילים מצרים בגבול ישראל-מצרים, אך לאחר פרסום הידיעה הוחזר השגריר.
* ב-2016 חשף העיתון פרוטוקולים מסווגים מפגישה בין סאיב עריקאת לשר החוץ האמריקאי ג'ון קרי שעניינם תיאום הצבעות לגינוי ישראל בנושא ההתנחלויות ואי-הטלת וטו אמריקאי בנושא.
* ב-2017 היה העיתון הראשון שחשף את זהותו של המחבל המצרי שביצע את הפיגוע בלובר.

ראו גם
------

* א-שרק אל-אווסט
* אל-אהראם
* א-דוסתור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-יום א-סאבע** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אל-יום א-סאבע (בערבית)
* אל-יום א-סאבע, ברשת החברתית פייסבוק

* אל-יום א-סאבע, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אל-יום א-סאבע, ברשת החברתית אינסטגרם

* אל-יום א-סאבע, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  El-Youm El-Sabaa chief editor referred to trial for publishing false news, *Daily News Egypt*, March 19, 2016.
2. ↑  ניר יהב‏, שגריר מצרים יישאר בישראל? "ההודעה נשלחה בטעות", באתר וואלה!‏, 20 באוגוסט 2011
3. ↑  אמיר בוחבוט‏, חיילים מצריים נהרגו במרדף צה"ל אחר חמושים, באתר וואלה!‏, 19 באוגוסט 2011
4. ↑  סוכנויות הידיעות‏, המסמכים שחושפים: "כך תיאמו קרי והפלסטינים את ההצבעה באו"ם", באתר וואלה!‏, 28 בדצמבר 2016
5. ↑  ירון שנידר, ‏דיווח: זה המחבל מהפיגוע בלובר, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2017
תיאטרון מגאדור בו ניתן הפרס בשנים 2002–2006
**פרס מולייר** הוא הפרס הלאומי לתיאטרון בצרפת, המחולק מדי שנה על הישגים בתחום התיאטרון הצרפתי.

היסטוריה
--------

הטקס הראשון התקיים בשנת 1987 ביוזמת העיתונאי ז'ורז' קראוון, שהיה גם מייסד שותף של פרס סזאר. הפרס מוענק מאז מדי שנה בחודש אפריל או מאי בפריז על ידי האיגוד המקצועי והאמנותי של התיאטרון (APAT), להפקת התיאטרון הטובה ביותר בשפה הצרפתית, ולאמנים מצטיינים מהעונה הקודמת. הטקס משודר בטלוויזיה הצרפתית בערוץ פראנס 2, בערב הקרוי "La Nuit des Molières" (הלילה של מולייר). הפרס קרוי על שם של המחזאי הצרפתי המפורסם מולייר.

בעבר נבחרו הזוכים על ידי חבר שופטים מצומצם, שהחלטותיהם נתקלו לעיתים קרובות בביקורת פומבית. בשנת 2004 הציג נשיא APAT דאז פייר סנטיני תהליך זכייה חדש, במטרה להפוך את חלוקת הפרס למאוזנת ומייצגת יותר. את הזוכים בוחרת ועדה בת כ-1,500 חברים איש מתחום התיאטרון הפרטי והציבורי. עיתונאים ומבקרי תיאטרון אינם רשאים להשתתף בתהליך. בנוסף, שיעור השחקנים החברים ב-APAT לא יכול למנות יותר ממחצית סך חברי הוועדה הבוחרת. בטקס שהתקיים בשנת 2006 ניתנו פרסים ב-16 קטגוריות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרס מולייר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פרס מולייר (בצרפתית)
* רשימת הפרסים (בשנים 1987-2005) באתר surlesplanches.com (בצרפתית)
* אתר לא רשמי עם מידע נוסף על הפרס (בצרפתית)
**אוקסאזפאם** (**Oxazepam**; ידוע בישראל בשם המסחרי **ואבן**, ובמדינות אחרות בשמות: Alepam, Medopam, Murelax, Noripam, Opamox, Ox-Pam, Purata, Serax וכן Zaxpam) היא תרופה בעלת טווח פעולה קצר עד בינוני ממשפחת הבנזודיאזפינים. האוקסאזפאם נמצא בשימוש נרחב מאז שנות ה-60 לטיפול בתופעות חרדה, נדודי שינה ובתסמיני גמילה מאלכוהול. לאוקסאזפאם השפעה בינונית כתרופה אמנסטית, נוגדת חרדה, נוגדת פרכוסים, מרדימה, מרגיעה ומרפת שרירים, זאת בהשוואה לתרופות אחרות במשפחת הבנזודיאזפינים.

התוויות
-------

זוהי תרופה בעלת טווח פעולה קצר עד בינוני ממשפחת הבנזודיאזפינים שתחילת השפעתה איטית, היא בדרך כלל נרשמת למטופלים המתעוררים באמצע שנת הלילה ולא כאלה המתקשים להירדם. התרופה נרשמת לעיתים קרובות לסובלים מהפרעות חרדה עם מתח הנילווה אליהן, עצבנות, ועוררות-יתר. התרופה נרשמת אף למטופלים הסובלים מתסמונות גמילה ממשקאות חריפים ומסמים וכן לסובלים מחרדה הנילוות לדיכאון. יש רופאים הרושמים אוקסאזפאם להפרעות שאינן חלק מן ההתוויות הרשומות לתרופה: טיפול בחרדה חברתית, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, תסמונת קדם וסתית, ותופעות אחרות.

מינון
-----

* חרדה קלה/בינונית - 10–15 מ"ג, פעם עד פעמיים ביום.[דרוש מקור]
* חרדה קשה - 15–30 מ"ג, 3 עד 4 פעמים ביום
* תסמיני גמילה מאלכוהול - 15–30 מ"ג, 3 עד 4 פעמים ביום

תופעות לוואי
------------

נטילת אוקסזפם עם חומר אחר המדכא את מערכת העצבים המרכזית (למשל אופיואיד או אלכוהול) עלולה לגרום לדיכוי נשימתי, תרדמת ומוות. גם תופעות הלוואי האחרות של אוקסאזפאם דומות לאלה של שאר התרופות במשפחת הבנזודיאזפינים ועלולות לכלול סחרחורת, נמנום, כאב ראש, פגיעה בזיכרון, תגובה פרדוקסלית של עוררות. הפסקה פתאומית בנטילת התרופה, או הפחתה פתאומית במינון עלולה לגרום להתכווצויות בקיבה ובשרירים, דיכאון, חוסר יכולת להירדם, הזעת-יתר, רעד, או בחילות. אוקסזפם איננו משווק בארצות הברית והוא נמצא ברשימת התרופות שיש בהן יכולת לגרום התמכרות.

התוויות-נגד
-----------

התוויות הנגד למתן אוקסאזפאם הן מיאסטניה גראביס, מחלת ריאות חסימתית כרונית, הגבלה בתפקודי ריאה, דום נשימה בשינה, פסיכוזות, פוביות, אובססיות וכן מחלות כבד קשות.

אזהרות מיוחדות
--------------

שימוש בבנזודיאזפינים מצריך זהירות מיוחדת במטופלים קשישים, בנשים הרות, בילדים, במטופלים מכורים לסמים או אלכוהול ובמטופלים להם שילוב של הפרעות נפשיות. בנשים הרות התרופה חוצה את קרום השליה ומשפיעה על העובר. שימוש בבנזודיאזפינים בשלבי הריון מתקדמים ובמינונים גבוהים עלול לגרום לתינוק בעל טונוס שרירים נמוך (היפוטוניה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקסאזפאם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Oxazepam - Compound Summary
2. 1 2  מעבדות רפא בע"מ, ואבן טבליות - עלון לצרכן, באתר משרד הבריאות - מאגר התרופות, ‏05/2020
3. ↑  oxazepam. Drugs.com
4. ↑  Center for Drug Evaluation and Research, FDA requiring Boxed Warning updated to improve safe use of benzodiazepine drug class, **FDA**, 2020-10-02 (באנגלית)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**התזמורת הסימפונית של מינסטר** (בגרמנית: **Sinfonieorchester Münster**) היא תזמורת סימפונית שנוסדה בשנת 1919 ומרכזה בעיר מינסטר שבגרמניה. התזמורת היא אחד מעמודי התווך של חיי המוזיקה בעיר וזכתה גם בהכרה לאומית בזכות פעילותה רבת השנים.

בנוסף ל"אחזקה שוטפת" של רפרטואר קלאסי-רומנטי שהוא לחם חוקה של התזמורת, היא מתגאה בביצועים של יצירות עכשוויות שהיו ב-DNA של התזמורת מיומה הראשון. מחויבות זו שנמשכה לאורך השנים עד לשנות ה-70 של המאה הקודמת, הביאה לכך שמלחינים חשובים באו למינסטר.

בשנותיה הראשונות היו אלה הנס פפיצנר (1921) וריכרד שטראוס (1924) שניצחו על יצירותיהם, כמוהם גם פאול הינדמית (1955). כאחת התזמורות הגרמניות הראשונות, היא יזמה בשנת 1975 תוכנית מקורית לחינוך מוזיקלי שעד מהרה נקלטה בגרמניה כולה.

ביצועה של התזמורת למחזור האופרות "טבעת הניבלונג" של וגנר (1992–2004) העמיד אותה במרכז ההתעניינות של המדינה כולה. מתחילת עונת 2017–2018 עומד בראש התזמורת כמנהל מוזיקלי גולו ברג שבפעילותו חשף את עשייתה לחברה העירונית המגוונת והעשירה של מינסטר. פעילותה הענפה של התזמורת זיכתה אותה בפרסים רבים ובאותות הצטיינות בהם מדליית גוסטב מאהלר (1981) והפרס על תוכנית הקונצרטים השנתית הטובה ביותר בגרמניה מטעם איגוד המו"לים של המוזיקה (1993).

בשנים 2013 ו-2015 יצאה התזמורת הסימפונית של מינסטר למסעי הופעות במילאנו, בפירנצה ובמודנה.

משכנה הקבוע של התזמורת כיום הוא תיאטרון מינסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התזמורת הסימפונית של מינסטר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הסימפונית של מינסטר

* התזמורת הסימפונית של מינסטר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* התזמורת הסימפונית של מינסטר, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026156769
* MusicBrainz: e06ea9e6-aef2-4939-aace-3b1be6c29348
* VIAF: 133516046
* WorldCat: viaf-262326248

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:אונייה   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ דגל הצי ] 

אוניית הוד־מלכותו "**אורפורד**" (באנגלית: HMS ***Orford***) הייתה אוניית קו מדרגה שלישית נושאת 70 תותחים של הצי המלכותי הבריטי. היא הושקה בדפפורד ב-1698.‏

ב־1704, במהלך מלחמת הירושה הספרדית, שירתה "אורפורד" בים התיכון בציו של אדמירל ג'ורג' רוק. היא נטלה חלק בהרעשה מן הים ובכיבוש גיברלטר. זמן קצר לאחר מכן השתתפה בקרב מלאגה תחת פיקודו של קפטן ג'ון נוריס (אנ'). ב־1707 הייתה "אורפורד" חלק מהצי בפיקודו של אדמירל קלאודסלי שובל (אנ'), שהעניק סיוע מן הים לצבא המטיל מצור על טולון (אנ'). "אורפורד" הייתה עדה לאסון שפקד את ציו של שובל ליד איי סילי בשובו הבייתה, אסון בו טבעו אדמירל שובל עצמו וארבע מאוניותיו וקרוב ל־2000 מלחים קיפחו את חייהם. "אורפורד" עצמה ניזוקה קלות והצליחה להגיע אל פורטסמות'.

היא נבנתה מחדש בליימהאוז על פי תקן האדמירליות של 1706 (אנ') והושקה מחדש ב-17 במרץ 1713. ב-1727 נבנתה מחדש בפעם השנייה. ב-1718 השתתפה בקרב כף פאסארו. ב-1736 החזירה "אורפורד" מליסבון את ג'ון הריסון, בונה הכרונומטר הימי הראשון. בהפלגה זו הצליח הריסון להוכיח בפעם הראשונה כי השעון שבנה שומר על דיוקו גם על סיפונה של אונייה המיטלטלת בים.

"אורפורד" נטרפה ב-13 בפברואר 1745 במצר ווינדוורד בים הקריבי אך כל אנשי צוותה ניצלו.

מקורות
------

* Lavery, Brian. *The Ship of the Line*. Vol. 1. London, Conway Maritime Press, 2003.
* Michael Phillips. *Orford (70) (1698)*. Michael Phillips' Ships of the Old Navy. Retreived 15 June 2012.

* דָוָוה סוֹבֶּל. **קו האורך - סיפורו האמיתי של הגאון הבודד שפתר את הבעיה המדעית הגדולה ביותר של זמנו.** תרגמה מאנגלית: נילי לנדסברגר. ירושלים, כתר, 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אה"מ אורפורד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lavery, p. 163.
2. ↑  סובל, עמ' 79.
3. ↑  Phillips, *Orford*.
**מסנה** (**Mesna**) היא תרכובת אורגנו-גופרית המשמשת כאדג'וונט (ממרץ) בכימותרפיה הכוללת ציקלופוספאמיד ואיפוספאמיד. היא משווקת על ידי בקסטר אינטרנשיונל תחת השמות יורומיטקסן ומסנקס. שם החומר הוא ראשי תיבות של **m**ercapto**e**thane **s**ulfonate **Na**-‏2. 

התרופה מופיעה ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי.

שימושים רפואיים
---------------

מסנה ניתנת בשילוב עם ציקלופוספאמיד ואיפוספאמיד על מנת להגן על שלפוחית השתן ולהוריד את השכיחות של דלקת של שלפוחית השתן המלווה בדמם והמטואוריה במטופלים המקבלים תרופות אלו כטיפול כימותרפי לסרטן. שתי תרופות אלו עלולות להפוך בגוף האדם למטבוליטים אורוטוקסיים, כמו אקרוליין. התרופה מעלה הפרשת ציסטאין בשתן.

אופן מתן
--------

התרופה ניתנת בצורת עירוי או דרך הפה. עירוי מסנה יינתן יחד עם עירוי של איפוספאמיד, ומסנה דרך הפה תינתן יחד עם מתן ציקלופוספאמיד דרך הפה. המינונים במתן אורלי יהיו כפולים עקב בעיות ספיגה. קבלת התרופה דרך הפה יכולה להיות גם ללא אשפוז, בשונה ממתן התרופה בעירוי.

פעילות
------

מסנה מורידה את הרעילות של תרכובות אורוטוקסיות בכימותרפיה. מסנה היא תרכובת מסיסת מים בעלת תכונות נוגדות חמצון, וניתנת יחד עם ציקלופוספאמיד ואיפוספאמיד. המסנה מתרכזת בשלפוחית השתן שם מצטבר אקרוליין בעקבות מתן כימותרפיה. על ידי תגובת מייקל יוצרת צימוד יחד עם אקרוליין ומטבוליטים אורוטוקסים אחרים. תגובת הצימוד הזו מנטרלת את התרכובות האורוטוקסיות למטבוליטים לא מזיקים שמופרשים בשתן.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**רודולפו פרוידה** (בספרדית: **Rodolfo Freude**, ‏ 11 בספטמבר 1920 – 18 באוקטובר 2003) היה מדינאי ארגנטינאי, הראשון שעמד בראש השירותים החשאיים של ארגנטינה וארגון המודיעין SIDE.

ביוגרפיה
--------

נולד בבואנוס איירס בספטמבר 1920 (על פי מקורות אחרים, ב־1922) למשפחה של ארגנטינאי, איש עסקים ממוצא גרמני בשם לודוויג פריידה (1889–1956). במהלך מלחמת העולם השנייה רודולפו סייע לאביו, שהיה נשיא המועדון הגרמני בבואנוס איירס. בשנים 1941–1945, על פי כמה מקורות, שיתף פעולה עם המשטרה החשאית של הרייך השלישי.

רודולפו היה חלק מפמלייתו של פרון, אשתו אוויטה ואחיה, חואן דוארטה.

בשנים 1944–1945, רודולפו היה עוזרו של פרון, כשהלה החזיק במשרת שר העבודה ולאחר מכן כסגן נשיא המדינה. ב־1946, כאשר פרון מונה לנשיאות המדינה, לודוויג פריידה סיפק לו תמיכה כספית, רודולפו ("רודי", כפי שהוא כונה על ידי פרון), השתתף במערכת הבחירות כמזכירו האישי של פרון, לאחר בחירתו של פרון לנשיאות הוא מינה את רודולפו למנהל השירותים החשאיים "מחלקת מידע" (בספרדית: **División Informaciones**), שמאוחר יותר הפכה למזכירות המודיעין והוטלה עליה המשימה לפעול כשירות המודיעין והריגול על כוחות האופוזיציה במדינה, מעקב אחר שגרירויות זרות ופעילות קומוניסטית באמריקה הלטינית. כראש המודיעין הארגנטינאי, רודולפו השתתף בפעילויות של ארגון יוצאי אס אס והענקת מחסה בארגנטינה לפושעי מלחמה נאצים כמו אדולף אייכמן ואריך פריבקה.

אחרי ההפיכה הצבאית של 1955 רודולפו לא היה מעורב עוד בפעילויות פוליטיות. הוא מת ב־2003, על פי מקורות אחרים, ב־2006.

ראו גם
------

* ODESSA
* המודיעין הארגנטינאי
* קרלוס פולדנר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודולפו פרוידה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rodolfo Freude, jefe de la Odessa de Perón, otro nazi que murió tranquilo en su cama
2. ↑  כדוגמת הספר Uki Goñi: Odessa − Die wahre Geschichte − Fluchthilfe für NS-Kriegsverbrecher, Berlin/Hamburg: 2006.
**כיכר אל-הדים** (בערבית מרוקאית: **ساحة الهديم** פירוש: **כיכר ההרס**) היא כיכר מפורסמת בעיר מקנס שבמרוקו. היא נמצאת בסמוך לשער מנסור שהוא השער הכניסה הראשי למתחם **הארמון המלכותי** ולחומות העיר העתיקה. הכיכר הוקמה בין השנים 1672–1674 לאחר שהסולטאן איסמעיל מלך מרוקו החליט להפוך את מקנס לבירת ממלכת מרוקו, והרס חלק גדול מהעיר העתיקה לצורך הקמת "הארמון המלכותי" המוקף חומות. הכיכר נמצאת בין העיר העתיקה לעיר החדשה, והוקמה כדי להדגיש את יופיו של שער מנסור.

תיאור הכיכר
-----------

גודלה של הכיכר הוא 200 מטר אורך ו-90 מטר רוחב. בצידה האחד נמצאים חומות העיר העתיקה כאשר לצידם הוקמו בשנים האחרונות **ביתנים מיוחדים** בסגנון אדריכלי מרוקאי עבור "השוק העירוני" שנמצא בצידה השני. הכיכר ממוקמת במפגש שבין "העיר העתיקה", "מתחם הארמון המלכותי" ו-"העיר החדשה" כנהוג בערי מרוקו שבהם "מרכז העיר" ממוקם בדרך כלל בחיבור בין ערים עתיקות לצד ערים חדשות שהוקמו בצמוד אליהם. גם ה-"מלאח" היהודי של העיר נמצא בקרבת הכיכר המחולק ל-2 חלקים "הישן" ולצידו "החדש". בצידה הצפוני של הכיכר נמצא: "מוזיאון דאר ג'מאי" שהיה אחד מבתיה של **משפחת ג'מאי** שהייתה משפחה מעשירי העיר ולאחר מכן בתקופת השלטון הצרפתי שימש בתור בית חולים.

בחלקה המערבי של הכיכר נמצאת מזרקה ולצידה "תחנת כרכרות סוסים".

"**המלאח היהודי הישן**" נמצא בקצה הצפון-מערבי של הכיכר.

שער מנסור הנמצא בחלקה המזרחי של הכיכר משמש כיום בתור "גלריה לאומנות" וגם בתור שער הכניסה הראשי אל מתחם הארמון ואל מגרש המסדרים המלכותי הקרוי כיום בשם: "כיכר לאלה עוודה".

תרשים הכיכר
-----------


500x500px

500x500px

גלריה
-----

* שער מנסור בחזית הכיכר - בחלקה המזרחישער מנסור בחזית הכיכר - בחלקה המזרחי
* חומת העיר העתיקה בצידה הצפוני של הכיכר ולצידה דוכנים שהוקמו לצורך מסחרחומת העיר העתיקה בצידה הצפוני של הכיכר ולצידה דוכנים שהוקמו לצורך מסחר
* השוק העירוני בצידה הדרומי של הכיכרהשוק העירוני בצידה הדרומי של הכיכר

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כיכר אל-הדים** |
"**It Feels So Good**" (בעברית: "**זה מרגיש כל כך טוב**") הוא שיר של הזמרת-יוצרת הבריטית סוניק (sonique). השיר שוחרר ב-9 בנובמבר 1998 והגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים הבריטי. במאי 2000, בעקבות הצלחת השיר בארצות הברית, השיר שוחרר מחדש ושהה 3 שבועות במקום הראשון באותו מצעד. השיר נשאר בטופ 40 במשך 14 שבועות והפך לסינגל השלישי הנמכר ביותר לשנת 2000 בבריטניה. השיר נמכר ביותר מ-700,000 עותקים בבריטניה נכון לאוקטובר 2014. השיר הצליח במדינות רבות, כולל ארצות הברית, כששודר בתדירות גבוהה ברדיו בפלורידה, מה שעזר לשיר להגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד הוט 100, והוביל את סוניק לחתום בריפבליק רקורדס. בשנת 2017 BuzzFeed דירגו את השיר במקום ה-33 ברשימת "101 שירי הריקוד הגדולים של שנות ה-90".

כתיבת השיר ותוכנו
-----------------

סוניק אמרה על השיר: "זה על הבחור הזה שמאוד אהבתי אותו לפני שנים, אך לא הגיב לרגשות שלי. כי הוא הצליח באותה תקופה - ואני לא. והוא חשב שאני הייתי מאוהבת בו בגלל ההצלחה שלו. השיר הזה הוא רק דרך להצהיר שהוא היה זה שאהבתי". השיר זכה לשבחים נרחבים לאחר שהושמע על ידי די ג'יי בטמפה, פלורידה, בשנת 2000. בגלל הפופולריות של השיר, היא החלה להתקרב למנהלים ביוניברסל מיוזיק גרופ דאג מוריס וג'ימי לובין. בסופו של דבר היא הוחתמה ביוניברסל, והאלבום שלה Hear My Cry היה הראשון שלה ששוחרר תחת חברת התקליטים החדשה של יוניברסל, Republic Records, המבוססת על האינטרנט.

הקליפ
-----

אחד משני הקליפים של השיר בוים על ידי טים סטורי והוקרן בבכורה בפברואר 2000.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא | תואר |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 25 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 84 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 11 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 22 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 22 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 27 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 7 |  |
|  צרפת | SNEP | 33 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 5 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "It Feels So Good" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "It Feels So Good" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "It Feels So Good" באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 54a01f1b-e499-389f-9152-6e1c91d52bdd
* MusicBrainz work: 2403983a-8358-49ea-8d53-906ac6dc237b

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"It Feels So Good"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפילוסוף יווני. אם התכוונתם להטיה (Bias), ראו נטאי.

**ביאס איש פריאנה** (יוונית עתיקה: Βίας ο Πριηνεύς) היה פילוסוף יווני מן המאה השישית לפנה"ס, שנמנה עם שבעת חכמי יוון העתיקה.

חייו
----

ביאס היה מושלה של העיר פריאנה, שהייתה באיוניה שבדרום מערב אסיה הקטנה (כיום בטורקיה). פריאנה הייתה עיר המקלט העיקרית של איוניה, שבה פרחו ערי מסחר יווניות רבות. ביאס נודע בחוכמתו הרבה, בכוח שיפוטו שהיה ללא רבב, ובכוח דיבורו המחונן. הוא עשה שימוש בכשרונותיו כדי להגן במשפט על בני אדם שהואשמו על לא עוול בכפם, ולא גבה שכר טרחה עבור שירותיו. ביאס בכה כאשר היה עליו לדון אדם למיתה.

מספרים שכאשר אליאטס מלך לידיה שם מצור על העיר פריאנה, ביאס שלח אליו שתי פרדות שניזונו היטב. כאשר אליאטס ראה את הפרדות, הוא התפעל ממצבן המצוין, והסיק מכך כי אנשי פריאנה חיו בעושר רב, והיו מסוגלים להגן על עצמם. כדי לוודא את הדבר הוא שלח שליח לפריאנה. ביאס ציווה לגבב ערימות של חול, לפזר עליהן גרגרים של חיטה, ולהראותן לשליח. כאשר נודע הדבר למלך לידיה, הוא ביקש לעשות שלום עם פריאנה.

ביאס חרז חרוזים כדי ללמד כיצד אדם יכול להגיע אל האושר:

"האומלל שבאדם הוא מי שלא למד כיצד לשאת את גורלו."
"אנשים חייבים להתנהג כאילו יחיו זמן קצר, וגם זמן רב"
"עלינו לשמוח בחוכמה, כי היא תלוונו מנעורים לעת זִקְנָה."
"החוכמה היא בת קיימא יותר מכל רכוש אחר."
ביאס נפטר כשהיה בן שמונים שנה, אחרי שהוכיח במשפט את צדקתו של אדם זקן. אנשי פריאנה ערכו לו הלוויה מפוארת, הקימו מקדש לזכרו, וחרטו על מצבתו את הכתובת: "תחת אבן זו נטמן ביאס, בנה המצוין של פריאנה, ותהילתה של איוניה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביאס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5676254
* GND: 102383146
* ISNI: 0000 0000 0361 2679
* SUDOC: 18224508X
* VIAF: 52080968
* WorldCat: viaf-52080968

 |
**פרנק-איב במבוק** (בצרפתית: **Franck-Yves Bambock**; נולד ב-7 באפריל 1995) הוא כדורגלן צרפתי-קמרוני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת פהרוואר.

קריירה
------

במבוק נולד בדואלה שבקמרון ובגיל 8 היגר עם משפחתו לפריס. בשנת 2004 הצטרף לקבוצת הילדים של "אנטוני ספורט" וכעבור ארבע שנים הצטרף למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן. בגיל 18 הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון ששיחקה אז בליגה הרביעית.

ב-16 ביולי 2015 במבוק חתם לשנתיים בווסקה מהליגה השנייה בספרד. ב-22 באוגוסט, במבוק ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד דפורטיבו אלאבס.

ב-12 ביולי 2017 במבוק חתם לעונה בספרטה רוטרדם מליגת העל ההולנדית. בתקופתו ברוטרדם, במבוק שיחק לרוב בקבוצת המילואים של המועדון ובאמצע העונה שוחרר מהקבוצה.

ב-1 בפברואר 2018 במבוק חתם בקורדובה. עד לסיום העונה, במבוק שיחק בקבוצת המילואים ובתום העונה הצטרף לקבוצה הבוגרת.

ב-21 בינואר 2019 במבוק חתם במכבי פתח תקווה מליגת העל.

ב-21 ביוני 2019 במבוק חתם במאריטימו הפורטוגזית.

ב-12 באוגוסט 2021 חתם במבוק בגרנובל מהליגה הצרפתית השנייה.

ב-21 ביוני 2023 חתם בפהרוואר ההונגרית לשנתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאור רחמני, ‏הקשר פרנק במבוק חתם רשמית במכבי פ"ת, באתר ONE‏, 21 בינואר 2019
2. ↑  העברות בעולם, 22.6: החוזה החדש של דה חאה ביונייטד, פרטי עסקת דה ליכט ליובנטוס, באתר וואלה!‏, 22 ביוני 2019

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פרנק-איב במבוק"**.