recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גזוז** הוא סרט רומנטי ישראלי משנת 2023 בכתיבה הפקה ובימוי של טומי לנג, עם רוברט הניג, ענת מנדלסון ושירי לוטן בתפקידים הראשיים.

הסרט מתאר דייט בין בני זוג מבוגרים הנמשך לילה שלם בין אתריה של שכונת נווה צדק. בתים עתיקים, סמטאות צרות, קולנוע עדן, פארק המסילה, תחנת הרכבת יפו ופארק צ'ארלס קלור.

הסרט צולם ב-24 שעות (8 שעות בשלושה לילות) בתקציב קטן ללא השתתפות של גופים או קרנות.

רוברט הניג מופיע כאלמן בשם פטר שמחפש זוגיות כמו בסרטיו הקודמים של לנג (שגם הוא אלמן) - טייארה, זוג או פרד, פטר השלישי, הולכת שבעה ומריונטה.

תקציר העלילה
------------

פטר (רוברט הניג) הוא שחקן אלמן בן 76. יש לו שני בנים שיחסיהם אתו קרים. הוא משכיר את דירתו בתל אביב לאדריכלית צעירה בשם נלי (שירי לוטן). את נלי הכיר לפני 5 שנים כשעבדה כמלצרית במסעדה. הוא מחבב אותה ומתייחס אליה כמו בת שאין לו ולכן נתן לה לגור בדירתו בעוד הוא גר בדירה שכורה.

נלי היא בת לאם יחידנית, לילי (ענת מנדלסון). נלי רוצה לשדך את אמה לפטר ומארגנת להם דייט. פטר יושב על ספסל בפארק צ'ארלס קלור ונלי מגיעה על קורקינט חשמלי ומכירה את אמה לפטר. פטר מציע ללילי לצעוד ולשוחח והם מתחילים את הלילה בצעידה באזור נווה צדק כשנלי מלווה אותם מרחוק בקורקינט שלה.

פטר ולילי משוחחים על פוליטיקה וזוגיות. פטר מספר על אשתו שנפטרה בגיל 51 ומאז לא מצא בת זוג מתאימה והוא למעשה בודד. לילי מספר שהייתה לה פרשת אהבה קצרה עם גבר ממנו נכנסה להיריון ואחר כך התחתנה והתגרשה וגידלה את נלי כאם יחידנית כשהיא מתפרנסת כפסיכותרפיסטית. במהלך הטיול נפגשת איתם נלי, מוזגת להם יין בגביעים, והם נהנים ואוכלים פיצה. בשלב מסוים הם רבים ונלי מנסה לגשר ביניהם ומתעמתת עם אמה, שלא גילתה לה מי אביה ונשארה בודדה, ואולי זה עבר גם לה בגנים, כי עד עתה לא הצליחה נלי למצוא זוגיות.

לבסוף כולם נרגעים, נלי משרטטת תוכנית לבית שיבנה פטר על המגרש שלו וקונה להם  סברינה וגזוז לאחר ששמעה כי אהבו זאת בילדותם. כולם מתיישבים על ספסל בפארק ואז מגלה לילי סוד ששמרה בליבה שנים ואשר ישנה את מצבם באופן משמעותי (בלי ספוילר). הסרט מסתיים כששלושתם יושבים על ספסל בפארק צ'ארלס קלור, אוכלים סברינות ושותים גזוז.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוברט הניג | פטר |  |
| ענת מנדלסון | לילי |  |
| שירי לוטן | נלי |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "גזוז", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גזוז", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "גזוז", באתר אידיבי
* "גזוז", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לגזוז, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גם גיבורים נופלים** (באנגלית: **The Harder They Fall**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמת ספורט משנת 1956 בבימויו של מרק רובסון, עם המפרי בוגרט ורוד סטייגר בתפקידים הראשיים.

זה סרטו האחרון של בוגרט. כבר בעת הצילומים סבל מכאבים מסרטן. הוא מת חצי שנה לאחר הצגת הבכורה של הסרט.

התסריט מבוסס על רומן בשם זה מאת באד שולברג שכתב גם את התסריט לסרט חופי הכרך.

העלילה היא על השחיתות בעולם האיגרוף המתבטאת בניצול כספי של המתאגרפים על ידי המנהלים שכל רצונם הוא לגרוף רווחים על ידי "מכירות תחרויות" וגריפת כספי ההימורים.

תקציר העלילה
------------

אדי ויליס (המפרי בוגרט) הוא עיתונאי מפורסם בעל טור ספורט במשך שנים רבות בעיתון בניו יורק. העיתון נסגר וכעת הוא מובטל. ניק בנקו (רוד סטייגר) הוא מנהל תחרויות איגרוף. כדי למשוך קהל הוא הביא ענק מבואנוס איירס בשם טורו מורנו (מייק ליין - מתאבק מקצועי) ומנהלו לואיס אגרנדי (קרלוס מונטלבן). ניק מבקש מאדי לנהל את יחסי הציבור והפרסומות בתקשורת של מורנו תמורת סכום נכבד. אדי יודע שמורנו הוא מתאבק גרוע אבל ניק מסביר לו שכל התחרויות "מכורות" מראש ואין לו מה לדאוג.

אשתו של אדי, בט (ג'ן סטרלינג) אינה סובלת את ניק וחבורתו ומזהירה את אדי להתרחק מהם אך אדי זקוק לכסף. הם מתחילים את התחרויות של טורו בלוס אנג'לס כשהם נוסעים באוטובוס מיוחד המלא כרזות על טורו "הגיבור מהאנדים".

טורו עומד לפני תחרות עם גאס דנדי. דנדי נפגע בראשו מתחרות קודמת נגד אלוף העולם במשקל כבד, באדי ברנן. הוא חש כאבי ראש אבל אדי ומנהליו משכנעים אותו לעלות לזירה נגד טורו. בקרב מתמוטט דנדי ומת וטורו אכול ביסורי מצפון ורוצה לחזור לארגנטינה.

אדי משכנע את טורו לצאת לתחרות נגד ברנן שאחריה יחזור לארגנטינה עם סכום כסף גדול ויוכל לעזור לאימו.

בתחרות עם ברנן, סובל טורו מפגיעות קשות בפנים ומתמוטט. הוא מובהל לניתוח בגלל שבר בלסת. אדי לומד ממנהל הכספים של ניק, לאו, (נחמיה פרסוף) כי התחרות האחרונה הכניסה יותר ממיליון דולר אבל בניכוי ההוצאות הרבות נשאר לתת לטורו רק 49.07 דולר בנוסף מודיע לו ניק כי מכר את טורו למנהל אחר תמורת 75.000 דולר ולכן עליו להמשיך בתחרויות איגרוף.. אדי מקבל מניק 26.000 דולר, אך הוא אכול נקיפות מצפון. הוא ממהר לבית החולים, חוטף את מורנו, נותן לו את 26.000 הדולרים שלו ומעלה אותו על מטוס לארגנטינה.

ניק ואנשיו מגיעים לביתו של אדי ומאיימים עליו כי יחזיר את ה-75.000 דולר עבור טורו אך הוא לא מפחד מהם ומתחיל לכתוב את כתבתו לעיתון על השחיתות בענף. שם הכתבה - "גם גיבורים נופלים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גם גיבורים נופלים** בוויקישיתוף

* "גם גיבורים נופלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גם גיבורים נופלים", באתר נטפליקס
* "גם גיבורים נופלים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גם גיבורים נופלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "גם גיבורים נופלים", באתר אידיבי
* "גם גיבורים נופלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* גם גיבורים נופלים, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

"**גיבורים קטנים**" הוא סרט הרפתקאות ילדים דרמטי ישראלי לכל המשפחה, בבימויו של איתי לב, שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט מגולל את מסע ההרפתקאות האמיץ אליו יוצאים ארבעה ילדים, בעקבות משימת הצלה שלקחו על עצמם לאחר שאחת מהם, שניחנה ביכולת שמיעה מיוחדת, שמעה צעקות ובכי מרוחקים של קריאה לעזרה.

במסעם ועל רקע מציאות חייהם הקשה בעיירת פיתוח, מתגבשים ארבעת החריגים החברתיים לכדי חבורה, עומדים בפני מבחן של חיים ומוות ועוברים תהליך של התגברות והתבגרות. זהו אחד מסרטי הילדים הבודדים שנעשו בישראל, והוא מתאר את המציאות הישראלית בעיירת פיתוח תוך כדי התמקדות בנושאים חברתיים אוניברסליים.

תקציר העלילה
------------

בדרך חזרה מטיול קייטנה של ילדי העיר אופקים בחופש הגדול, שומעת אליסיה, מהגרת מרוסיה בת 10, קולות הזועקים לעזרה מוואדי סמוך. כשהיא מבקשת ממדריכות הקייטנה לעצור את האוטובוס, משתרר שקט, ומתברר לה שהיא היחידה ששומעת את הקולות. המדריכות מבקשות מהילדים להתיישב חזרה בכיסאותיהם ומורות לנהג האוטובוס להמשיך בדרכו. במשך כל הנסיעה בדרך חזרה הביתה, אליסיה הייתה בטוחה שהקריאות לעזרה ששמעה היו אמתיות, והייתה נחושה בדעתה לחזור אל המקום בו נמצא הוואדי, ולסייע לאותם האנשים שזקוקים להצלה. לכן, כבר ברדתה מהאוטובוס בחזרה באופקים מחליטה אליסיה לשוב אל הוואדי ללא כל דיחוי. היא משכנעת את ארז, ילד בן 12 שאביו נפל במלחמת לבנון כקצין צה"ל ואשר מנסה להוכיח אומץ לב כמעט בכל דרך אפשרית, להצטרף אליה למסע. מערכת היחסים של ארז עם אמו לאחר מות האב היא שבירה למדי, ועם זאת נתון ארז למרותם של בריון וחבורתו, אשר לא מפסיקים להיטפל אליו לאחר שהבריון הובס על ידו בתחרות ג'ודו. לב, אחיה הגדול והמגודל של אליסיה הסובל ממוגבלות שכלית התפתחותית, מצטרף גם הוא למסע שמתכננת אליסיה, למרות שקיימים אצל אליסיה חששות לגבי הצטרפותו.

מביתם באופקים עד לוואדי החוצה את קיבוצי הסביבה, שלושת הגיבורים עוברים מסע דרמטי גדוש בהרפתקאות ובמגוון התנסויות. הם מתגברים על גדרות היישובים, על חשכת הלילה והחרדה מחיות בר, ועל חבורת ילדי קיבוץ המנסים להפריע להם במילוי המשימה. במקביל, מתגלה היעלמותם באופקים, ובסיוע כוחות משטרתיים ואחרים יוצאת אמו של ארז למסע החיפוש אחריו, ההופך בהדרגה לאקט של התפייסות והשלמה בין האם לבנה. בסיוע של אחד מילדי הקיבוץ השכן, שלא נחשב בין ה"מקובלים" ואשר עד מהרה מצטרף לשלישייה, מצליחים ארז, לב ואליסיה להשלים את משימתם ולהגיע אל הוואדי, שם מתגלה אם יבבות העזרה ששמעה האוזן המחוננת של אליסיה היו זעקות עזרה אמתיות, ואם באמת נמצאים אנשים במצוקה בוואדי או בקרבתו.

שחקנים
------

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
| ניר צויקל | ליאור |
| אביגיל אריאלי | ענת |
| עמוס תמם | אמנון |
| דניאל דמידוב | לב |
| לוסי דובינצ'יק | לנה |
| ציון ברוך | אבי |
| דאנה איבגי | לירון |
| רותם זיסמן | אדווה |
| מיקי קם | רוחמה |
| אלון ליסי | ארז |
| אנסטסיה ספונוב | אליסיה |
| חן קורן | שאולי |
| ז'אן טלסניקוב | אבא של אליסיה |

קישורים חיצוניים
----------------

* "גיבורים קטנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גיבורים קטנים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גיבורים קטנים", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "גיבורים קטנים", באתר אידיבי
* "גיבורים קטנים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "גיבורים קטנים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "גיבורים קטנים" באתר קרן הקולנוע הישראלי
* "גיבורים קטנים", באתר Seret.co.il
**סרגיי פרוקופייב** (ברוסית:**Сергей Валерьевич Прокопьев** ‏, נולד ב-19 בפברואר 1975 ביקטרינבורג) הוא קוסמונאוט רוסי. הוא השתתף בטיסות לתחנת החלל הבין-לאומית והיה חבר בכמה משלחות.

ביוגרפיה
--------

סרגיי פרוקופייב נולד ביקטרינבורג בשנת 1975. אביו היה טייס וביחד עם אשתו הם היו חובבי צניחה חופשית. בהיותו בבית ספר סרגיי היה פעיל במועדון תעופה. בשנת 1992 הוא התחיל ללמוד בבית ספר לטייסים של חיל האוויר הרוסי. לאחר סיומו עם הסמכה "מהנדס טייס" הוא החל את השירות ביחידות החיל. פרוקופייב היה טייס "טופולב Tu-22M" ו-"טופולב Tu-160". ניסיון טיס מסתכם בכ-1000 שעות טיסה.

בפברואר 2011 פרוקופייב החל קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. לאחר סיומו הוא היה חבר ביחידת הקוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות. 

ביוני 2018 פרוקופייב היה מפקד טיסת סויוז MS-09 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אנדרו פויסטל היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת פרוקופייב עבר למשלחת מס' 57 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של אלכסנדר גרסט. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 15.5 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 196 ימים בחלל.

בספטמבר 2022 פרוקופייב היה מפקד טיסה סויוז MS-22 שהביאה לתחנת החלל את חברי משלחת מס' 67 לתחנת החלל הבין-לאומית החדשים (אולג ארטמייב היה מפקד המשלחת). לאחר סיום עבודת המשלחת הוא עבר למשלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית והיה מפקד המשלחת. הוא פיקד גם על משלחת מס' 69 לתחנת החלל הבין-לאומית. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעילות חוץ רכבית 6 פעמים באורך של כ-40 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 370 ימים בחלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי פרוקופייב** בוויקישיתוף
* סרגיי פרוקופייב, ברשת החברתית אינסטגרם
* ביוגרפיה
* ביוגרפיה באתר הכנת הקוסמונאוטים הרוסי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1168873088
* VIAF: 1441153954891005680007
* WorldCat (עם VIAF): 1441153954891005680007

 |
**עמרי הרצוג** (נולד ב-1973) הוא מבקר ספרות וחוקר תרבות ישראלי המתמחה בספרות ותרבות פופולרית. זוכה פרס ברנשטיין לביקורת ספרותית בעיתונות יומית. הוא פרופסור חבר המכהן כמנהל האקדמי (הרקטור) של המכללה האקדמית ספיר.

ביוגרפיה
--------

הרצוג סיים ב-1999 תואר ראשון בהצטיינות בספרות כללית והשוואתית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ב-2002 סיים תואר שני במחלקה ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית ולאחר מכן סיים תואר שלישי במסגרת התוכנית ללימודי תרבות של האוניברסיטה העברית.

הרצוג שימש עד ספטמבר 2018 כראש המחלקה לתרבות יצירה והפקה במכללת ספיר, שימש מרצה במחלקה לספרות כללית ובמחלקה ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטה הפתוחה, בבצלאל, בקריה האקדמית אונו במכללת עלמא ובמוסדות נוספים.

הוא משמש מבקר ספרות בעיתון "הארץ" משנת 2002 וערך את כתב העת "הכיוון מזרח". בשנת 2011 זכה בפרס ברנשטיין לביקורת ספרותית בעיתונות יומית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עמרי הרצוג** |

* עמרי הרצוג, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* עמרי הרצוג באתר מכללת ספיר
* עמרי הרצוג באתר מרכז מנדל סכוליון - מרכז למחקר רב תחומי בלימודי היהדות של האוניברסיטה העברית

**ממאמריו**:

* בשבח הארוס, באתר "מעלה", ספטמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיה סלע, פרס ברנשטיין לסייד קשוע ולעמרי הרצוג, באתר הארץ, 19 ביולי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309903905171
* BnF: cb16167943v (data)
* ISNI: 0000 0000 7327 6551
* LCCN: no2007113153
* VIAF: 21930578
* WorldCat: lccn-no2007113153

 |
**סטלה דאלאס** (באנגלית: **Stella Dallas**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1937 בבימויו של קינג וידור, עם ברברה סטנוויק, ג'ון בולס ואן אשלי בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "סטלה דאלאס" משנת 1923 של אוליב היגינס פרוטי (אנ').

העיבוד הראשון לרומן היה סרט אילם בשנת 1925. בשנת 1957 הופק רימייק לסטלה דאלאס בשם "סטלה" עם בט מידלר וג'ון גודמן בתפקידים הראשיים.

ברברה סטנוויק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.

אן אשלי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.

תקציר העלילה
------------

סטלה מרטין (ברברה סטנוויק) היא בחורה צעירה ויפה שגרה עם הוריה ואחיה בעיירה קטנה במסצ'וסטס שרוב תושביה עובדים במנסרת עץ. היא שואפת להעלות את מעמדה החברתי. סטיבן דאלאס (ריצ'רד בויל) הוא המנכ"ל של המנסרה. הוא אביו של בנקאי עשיר שהתאבד לאחר שירד מנכסיו. בעקבות זאת גם בוטלו האירוסין של סטיבן לבחירת ליבו הלן והוא עזב הכל והתיישב בעיירה הזאת.

באמתלה של הבאת אוכל לאביה, היא מגיעה למנסרה ופוגשת "במקרה" את סטיבן הזקוק לבת זוג. מתפתח רומן שמסתיים בנישואין ובלידם בתם לורל "לולי".

הלידה גורמת לשנוי בהתנהגותה של סטלה. בניגוד לסטיבן הענוב והמנומס, היא מתחילה להתנהג באופן מוחצן במסיבות ומתרועעת עם בטלן ושתיין בשם אד מון (אלן הייל). סטיבן וסטלה לא מפסיקים לריב וכאשר הוא מקבל עבודה בניו יורק עם משכורת טובה, היא מסרבת לעבור לשם ונשארת בעיירה עם לורל. התנהגותה של סטלה היא מוחצנת ואנשים נרתעים ממנה. ביום ההולדת ה-13 של לורל הן מכינות מסיבה מושקעת ומצפות למוזמנים אבל אף אחד לא מגיע (כמו בהקיץ של אביה).

בניו יורק פוגש סטיבן את ארוסתו לשעבר הלן (ברברה או'ניל) שכעת היא אלמנה עשירה עם שלושה ילדים והקשר ביניהם נוצר מחדש. לורל המתבגרת (אן שרלי) מגיעה מדי פעם לבלות אתם והיא מתקבלת כחלק מהמשפחה.

סטיבן מבקש להתגרש מסטלה אך היא מסרבת והתנהגותה הופכת מוחצנת יותר. לורל מכירה את ריצ'רד (טים הולט) והרומן ביניהם מתהדק. סטלה מוזמנת לפגוש את אמו של ריצ'רד, ומגיעה לפגישה בשמלה צעקנית ובהתנהגות בוטה, כולם מצחקקים עליה ולורל בורחת מהמקום. רק אז מבינה סטלה שהתנהגותה גורמת נזק ללורל. היא נוסעת לניו יורק, נפגשת עם הלן ומשכנעת אותה לקבל את לורל כאחת מהמשפחה והיא מצידה תסכים לקבל גט מסטיבן שיוכל כעת להתחתן איתה. לורל מסכימה לעבור לגור בניו יורק. כאשר געגועיה לסטלה גוברים, היא מגיעה אליה וסטלה משקרת לה כי היא עומדת להינשא לאד ולעבור לדרום אמריקה. הקשר עם ריצ'רד מתהדק והם מחליטים להתחתן.

סטלה מוזמת לחתונה אבל לא רוצה "לקלקל" את החתונה בנוכחותה. היא עומדת בגשם בחוץ ומתבוננת דרך החלון הפתוח, בכומר המשיא את בני הזוג כשדמעות אושר זולגות מעיניה. זאת אחת הסצנות המפורסמות והמרגשות בהיסטוריה של הקולנוע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטלה דאלאס** בוויקישיתוף

* "סטלה דאלאס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סטלה דאלאס", באתר נטפליקס
* "סטלה דאלאס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סטלה דאלאס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סטלה דאלאס", באתר אידיבי
* "סטלה דאלאס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סטלה דאלאס, באתר יוטיוב
* סטלה דאלאס, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2006027146
* WorldCat (עם LCCN): no2006-027146

 |
"**הסלע האדום**" הוא פזמון ישראלי שנכתב בשנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי חיים חפר, הולחן בידי יוחנן זראי והושר בידי אריק לביא. בפזמון מתואר מסעם של צעירים ישראלים אל "הסלע האדום": אתר פטרה ובו מקדש החצוב בסלע, באבני החול של הרי אדום.

השיר מתחיל במילים:

> 
> מעבר להרים ולמדבר,   
> אומרות האגדות, ישנו מקום,  
> שאיש ממנו חי עוד לא חזר,   
> והוא נקרא הסלע האדום.   
> הו, הסלע האדום,  
> האדום.
> 
> 
> 
> 

פטרה ממוקמת בדרום ירדן, במרחק 25 ק"מ מהגבול עם ישראל (בסמוך לפארן). בשל הקרבה לישראל ויופיו הקסום והמרהיב של המקום, ולאור האתגר שבכך, ניסו במשך השנים מספר צעירים לחצות את הגבול לירדן, כדי לראותו במו עיניהם. הראשונים שעשו זאת היו, ככל הנראה, מפקד יחידה 30 חיים דים וסגנו אהרון קמארה שביקרו בפטרה ב-1952.

המסע לפטרה, המתואר בפזמון, היה לא פשוט: רבים מאלו שהגיעו נתפסו, רבים כלל לא הצליחו להגיע, ומרבית אלו שנתפסו לא חזרו בחיים לישראל.

כותב השיר, חיים חפר, סיפר כי הוא עצמו ביקש מדוד בן-גוריון להפסיק את שידור הפזמון בקול ישראל כשראה שהוא מעודד הליכה מסוכנת לפטרה. באותו זמן הוא פגש קצין צעיר, שתיאר לו כמה הוא מתרגש מהשיר ושהוא שוקל לצאת למסע לפטרה. "באותו רגע ידעתי שאני נותן יד לחרם" טען חפר. החלטה על כך התקבלה ב-30 ביולי 1958. בהחלטה גם נאסר להשמיע את הבלדה "אנקש", אף הוא בביצועו של אריק לביא. בעקבות החלטה זו לא הושמע הפזמון במשך עשרות שנים.

רק לאחר הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994 התאפשר לאזרחי ישראל לבקר באופן חוקי בירדן ובפטרה.

ראו גם
------

* צנזורה על השמעת שירים בישראל
* אנקש

קישורים חיצוניים
----------------

* "הסלע האדום" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "הסלע האדום" באתר שירונט
* אלי אשד, בואו אל הסלע האדום, רשימות, 3 באוגוסט 2008
* אריה גילאי, פטרה והצנחנים, באתר עמותת הצנחנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  נבו זיו, "הסערה המושלמת", ידיעות אחרונות, מוסף 7 לילות, 2 בינואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414509105171
* VIAF: 13155464787902040157
* WorldCat (עם VIAF): 13155464787902040157

 |
**ליידי נץ** (באנגלית: **Ladyhawke**) הוא סרט פנטזיה בבימוי ריצ'רד דונר על פי תסריט מאת אדוארד קמרה, שיצא ב-1985. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר, וזכה בשני פרסי סאטורן בקטגוריות התלבושות וסרט הפנטזיה הטוב ביותר.

עלילה
-----

באיטליה של ימי הביניים, פיליפ גסטון (מתיו ברודריק), המכונה "העכבר", הוא היחיד שהצליח לברוח מכלא העיר אקווילה. "העכבר" שכמעט נתפס שוב על ידי חיילי הבישוף (ג'ון ווד) ששולט בעיר, מצליח להתחמק ברגע האחרון בעזרת קפטן אטיין נבאר (רוטגר האוור). זה האחרון משוטט בארץ בלוויית סוסו הנאמן ונץ.

נבאר מגלה עניין ב"עכבר" על שברח מהכלא, ודורש את עזרתו בפריצה בחזרה לכלא ואל תוך העיר. "העכבר" לא מגלה עניין בהצעתו של נבאר אך מצטרף אליו בכל זאת. נבאר מנחה אותו שלא להתקרב את מקום משכבו בלילות ולהיזהר מהזאב השחור. במקביל הנץ נעלם עם שקיעה ובמקביל אישה מסתורית ומדהימה ביופייה בשם איזבו (מישל פייפר) מופיעה בלילות. "העכבר" מבין שאיכשהו נבאר הוא הזאב השחור שמופיע בלילות, ואילו איזבו היא הנץ המלווה אותם בדרכם בימים. נבאר מתכנן לרצוח את הבישוף ובכך לשים קץ לקללה. הבישוף האכזר שולח צייד להרוג את הזאב השחור המסתובב בלילות לצד אישה יפה (נבאר ואיזבו). לאחר שאיזבו (כשהיא בצורת נץ) נפגעת מחץ, הם מתארחים אצל ידיד ותיק - הנזיר אימפריוס דה-מונק (לאו מקרן) שמטפל בה. אז מגלה "העכבר" את הסוד שבצילו חיים נבאר ואיזבו; השניים קוללו על ידי הבישוף שהתאהב באיזבו ורצה בה לעצמו, בעוד לבה היה נתון כבר לקפטן נבאר. הבישופ הטיל עליהם קללה כי איזבו תעביר את ימיה כנץ, ונבאר יעביר את לילותיו כזאב שחור, ובכך למנוע מבני הזוג לראות ולפגוש זה את זה, כבני אדם. עוד הוא מגלה שהנזיר הוא זה שבגד בזוג וסיפר על אהבתם לבישוף. אך כעת הנזיר מספר ל"עכבר" כי מצא דרך לשחררם מהקללה: עליהם לעמוד מול הבישוף ב"לילה ללא יום ויום ללא לילה", וכך תוסר הקללה. האב מזהיר את נבאר כי רצח הבישוף יגרום לקללה להימשך לנצח. אך קפטן נבאר דוחה את דברי הנזיר ומתכנן להמשיך במשימתו.

הנזיר מצטרף אליהם במסעם אל אקווילה. לאחר שהצליחו להיכנס לעיר, מצווה קפטן נבאר על אימפריוס הנזיר להרוג את הנץ כאשר ישמע את פעמוני הכנסייה (הוא מעריך שהדבר יציין את כישלונו ומקווה אז להתאחד עם אהובתו לאחר מותם), נבאר עוטה עליו את מדיו מימי היותו מפקד משמר הבישוף (טרם הוטלה הקללה).
קפטן נבאר פורץ לכנסייה, ורגע לפני הסתערותו על הבישוף, מתחיל ליקוי חמה. הוא מגלה לחלחלתו שהנזיר השיכור צדק וייתכן "לילה ללא יום ויום ללא לילה". באותו רגע מתחילים לצלצל פעמוני הכנסייה. נבאר המשוכנע שהנזיר הרג את הנץ, מתכוון להרוג את הבישוף בכל זאת. אך ברגע האחרון איזבו נכנסת לכנסייה, לאחר שהנזיר לא היה מסוגל להרוג אותה. וכך לאחר שנתיים תמימות של חיים בצל הקללה, עומדים שניהם גבר ואישה מול הבישוף ומשתחררים ממנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ליידי נץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ליידי נץ", באתר נטפליקס
* "ליידי נץ", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ליידי נץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ליידי נץ", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ליידי נץ", באתר אידיבי
* "ליידי נץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גרמניה שנת אפס** (באיטלקית: **Germania, anno zero**) הוא סרטו של רוברטו רוסליני משנת 1948 שחתם את "טרילוגיית המלחמה" המפורסמת שלו (שני הסרטים האחרים היו פאיזה ורומא עיר פרזות). עלילת הסרט **גרמניה שנת אפס** מתרחשת בגרמניה שאחרי מלחמת העולם השנייה בניגוד לשאר סרטיו ולסרטי הנאו-ריאליזם האיטלקי שמתרחשים באיטליה.

פרט לכך הסרט מהווה סרט נאו-ריאליזם קלאסי ורוסליני משתמש בו בשחקנים מקומיים, לא מקצועיים, מונולוגים פשוטים, תאורה טבעית ואת התפאורה עצמה מהוות חורבות ברלין שאחרי המלחמה. האתרים שבהם צולם הסרט דרמטיים ביותר ומציגים לצופה את ההפצצות הכבדות שספגה העיר ואת המאבק האנושי להמשיך ולהתקיים לאחר נפילתו של הרייך השלישי. 

סצנת הסיום של הסרט נחשבת לאחד מרגעי השיא של הנאו-ריאליזם האיטלקי. עמוס גיתאי ציין סצנה זו כאחת מסצינות האלימות שהותירו בו את החותם המשמעותי ביותר.

עלילה
-----

גיבור העלילה הוא ילד בן 12, אדמונד קלר, הגר עם אביו החולה, אחיו ואחותו בדירה בבניין מופצץ יחד עם חמש משפחות נוספות. אחותו, אווה, מואשמת על לא עוול בכפה במכירת גופה לחיילי כוחות הברית החונים בברלין. אחיו, קרל-היינץ, מסרב להירשם במשטרה המקומית בשל החשש שיוענש על חברותו בכוח הנאצי שלחם בכוחות הברית עד לסוף המר.

בעוד משפחתו מוטרדת בבעיות אלו, אדמונד נותר לבדו במאבק להישרדות, כשמשפחתו תלויה בהכנסתו בשל סירובו של קרל-היינץ להירשם במשטרה ולצאת לעבוד. אדמונד מתחיל לסחור בשוק השחור שמתפתח בברלין לאחר המלחמה אך מרומה בידי אדם מבוגר ועל ידי קבוצת נערים. קבוצת נערים זו חושפת אותו לעולם של רמאויות, גנבה ומין מזדמן.

מורו לשעבר של אדמונד, מר הנינג, הוא נאצי מסוכן הסוחר גם הוא בשוק השחור בחפצים של הנאצים. מר הנינג משבח את אדמונד על הצטרפותו לנוער ההיטלראי ומנסה להתקרב לאדמונד ולנצלו מינית. במסגרת הטפתו לאדמונד על הערכים הנאצים, מר הנינג מוסיף חטא על פשע ומספר לאדמונד שאביו אינו ראוי לחיות משום חולשתו. אדמונד לוקח את דבריו של הנינג ברצינות תוך אמונה בעתיד הטוב שמבטיחה לו התעמולה, ומרעיל את אביו כדי לשחרר את המשפחה מעול הטיפול בו. 

כשאדמונד מספר על כך למר הנינג, הלה מתכחש לכך מכל וכל ומותיר את אדמונד בנקיפות מצפון בלתי נסבלות. בעוד אדמונד מסתובב בעיר על רקע ההריסות, בולטת הכנסייה כמבנה שהוא ככל המבנים, חסר רלוונטיות או משיכה במצב הנוכחי של התושבים. הסרט מסתיים בקפיצתו של אדמונד מראשו של מגדל חרב אל מותו בסצנה קשה ובלתי נשכחת בקולנוע הנאו-ריאליסטי.

שנת אפס
-------

שם הסרט, "גרמניה שנת אפס", בא לציין את תחילתה של גרמניה מחדש, משנת האפס. המונח הפך למטבע לשון בקולנוע המרמז על חברה הקמה מתוך הרס וחורבן, תחושה של סוף יחד עם התחלה חדשה. ז'אן-לוק גודאר ביים סרט תיעודי בשנת 1991 בשם "גרמניה תשע אפס" כפרפרזה על סרטו של רוסליני, כאשר בצרפתית המילה "תשע" פירושה גם "חדש". גם בישראל, הבמאי יוסף פיצ'חדזה הוציא את סרטו "שנת אפס" תוך שימוש במטבע לשון זה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "גרמניה שנת אפס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גרמניה שנת אפס", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גרמניה שנת אפס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "גרמניה שנת אפס", באתר אידיבי
* "גרמניה שנת אפס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007420172105171
* BnF: cb146645788 (data)
* GND: 7562125-3
* LCCN: n82255140
* SUDOC: 178730696
* VIAF: 316751666
* WorldCat (עם VIAF): 316751666

 |
**רכז ביטחון שוטף צבאי** (בראשי תיבות: **רבש"ץ** נכתב גם :**רבש"צ**) הוא האחראי על אבטחת יישוב בשגרה ובחירום עד הגעת כוחות צה"ל או משטרה. עליו מוטל התפקיד להיות חוליית הקישור בין גורמי ביטחון אזוריים וחירום כלליים, היישוב ותושביו. 

הרבש"ץ כפוף מנהלית למזכיר היישוב ככל שמדובר בוועד מקומי במועצה אזורית או לממונה חירום ובטחון ברשות המקומית. וכפוף מקצועית למפקד החטיבה שהיישוב נמצא בתחומה.

באזורים הכפופים לצה"ל ביהודה ושומרון עובד הרבש"צ מול הכוחות עליהם מוטלת אבטחת הישוב בו הוא מתגורר ואחראי על מערכת הביטחון הישובי יחד עם כיתת כוננות, כך גם ישובי סמוכי גדר בגבולות. בפנים הארץ הוא כפוף למשטרת ישראל ונקרא: **רב"ש** (רכז ביטחון שוטף) 

את שכר הרבש"צים מממן משרד הביטחון מתקציבו. הרבש"צים ממלאים את תפקידם מתוקף כתב מינוי, הניתן להם מאת מפקד החטיבה המרחבית (חטמ"ר), אשר בגזרתה הם פועלים. המינוי ניתן בהתאם לצו בדבר הסדרת השמירה ביישובים.

תפקידים
-------

* ניהול הבטחון השוטף ביישוב
* ניהול השמירה ביישוב בעת חירום
* קיום קשר עם גורמי הביטחון באזור היישוב
* ניהול המתקנים והציוד שבתחום אחריות הרבש"ץ

הכשרה
-----

ההכשרה של הרבש"ץ מתבצעת במסגרת צה"ל בקורסים של בית הספר להגנת היישוב.
אחת לשנה מתקיים בבית הספר להגנת יישובים בבסיס האימונים לכיש של פיקוד המרכז קורס ייחודי המכשיר רבש"צים מכל רחבי הארץ לפיקוד על כיתת הכוננות ביישוב בו הם גרים.

בפקודות צה"ל נקבע, כי הרבש"ץ ישמש כמפקד היישוב בשגרה וכממונה על השמירה. מינוי הרבש"ץ יבוצע על ידי אלוף הפיקוד או על ידי מי שהוסמך על ידיו - מפקד החטמ"ר. הרבש"ץ ממלא את תפקידו בשליחות צה"ל, וכפוף למפקדת החטמ"ר. הרבש"ץ אחראי בתחום היישוב, בין היתר, על הטיפול בחיילי הגנ"ש (הגנת יישובים), במרכיבי הביטחון ובכיתת הכוננות. הרבש"ץ חייב לעבור הכשרה במסגרת קורס רבש"צים וזאת כתנאי להעסקתו. ניתן להעמידו לדין צבאי על כל עבירה הנוגעת לנושאים המוטלים עליו. לרבש"צ יש אפשרות לסגן רבש"ץ שממלא את מקומו בהיעדרויות קצרות. בפקודות צה"ל נקבע, כי נוהל מינוי ממלא מקום הרבש"ץ הוא כנוהל מינוי רבש"ץ ותפקידיו של ממלא מקום רבש"ץ הם כתפקידיו של רבש"ץ.

ביהודה ושומרון
--------------

תפקידו של רבש"ץ ביהודה ושומרון הוא מקיף ומורכב יותר מאשר תפקידו בשאר חלקי הארץ. הוא פועל גם מחוץ לתחום היישוב, מטפל בשאלות ביטחון פנים, והפעלת כיתת הכוננות.

קישורים חיצוניים
----------------

* עוזי ברוך, "הרבש"ץ נושא על כתפיו אחריות רבה", באתר ערוץ 7, 26 בנובמבר 2015
* סמכויות רבש"צים, אתר הפרקליטות הצבאית
* רענן בן צור ואילנה קוריאל, מאות בהלוויית הרבש"ץ של נירים: "יום כואב", באתר ynet, 28 באוגוסט 2014
* אילן בן שבת - אין רבש"צ בעירו (נוב' 2011) עיתון מטה בנימין
* יישובים ב״עוטף עזה״ — מקרה בוחן לחוסן החברתי בישראל (2006-2016)
* אתר למנויים בלבד ירדן בן גל הירשהורן, הרבש"צים נמצאים בכוננות 24/7 ומסכנים את חייהם – עבור כ-5,000 שקל בחודש, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודה והשומרון צו מס' 432, תשל"א-1971 (להלן: "צו השמירה")
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לילה** (באנגלית: **NIght**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי בסדרת "סימפוניות טיפשיות" שהופק על ידי סרטי וולט דיסני. הוא הופץ בשנת 1930 על ידי סרטי קולומביה.

עלילה
-----

הסרט נפתח בסונאטה לפסנתר מס' 14 של בטהובן, סונאטת אור הירח. הסונאטה מזומזמת על ידי ירח מאונש. נוסף על כך, כמה זוגות של בעלי חיים (כגון ינשופים או חרקים) רוקדים לצלילי הסונטה. הינשופים משוחחים זה עם זה לפי הצלילים גם גחליליות, תוך כדי תעופה מתחילות לזהור לפי צלילי המוזיקה. גם יתושים וצפרדעים הולכים על הנהר לצלילי המוזיקה, אך הצפרדע אוכלים את היתושים באמצעות לשונה הארוכה, הצפרדע שוחה לעבר עלה סמוך בשביל לחזר אחרי נקבת צפרדע שעוברת סמוך למקום. בעוד שצפרדע אחרת מנצחת על תזמורת של צפרדעים. הצפרדע אומר לנקבה שהוא אוהב אותה ורוצה לצאת איתה והיא מסכימה והם מקפצים על עלי הנהר לפי צלילי המוזיקה. הם אפילו מתנשקים תוך כדי המוזיקה, אך לבסוף הם נופלים לתוך מפל ובנקודה הזאת מסתיים הסרט.

ביקורות
-------

וראייטי (14 במאי 1930): "עוד אחת מסרטי סימפוניות טיפשיות האלה מהעט של דיסני, וטובים מאוד. די מצחיק סרט זה, עם כמה טריקים חדשים של אנימציה שיסקרנו את המקצוע וגם את הציבור. הוא יכול לנגן בכל קיבולת ולכל קליק. פריסת התסריט היא אפיזודית, שינוי בדמויות בקנה אחד עם המעבר בלחנים. חידוש עיקרי מלווה את המנגינה הידועה "תולעת זוהר", גחליליות בטיסה נדלקות בקצב עם המוזיקה. ככל הידוע זו הפעם הראשונה בכל סרט הנפשה עם אפקט זה. אחרת, לירח "טרא-לה" מלווה כאשר קורותיו משתובבות על פני המים, יש כמה ינשופים קומיים, ומקהלת צפרדעים שמאטה מעט את הקצב אך ניתן לחתוך כרצונך מבלי למרוח את הרושם העיקרי של יתושים וזוג חרקים מתחכמים, המגלים את הגינונים הידועים של פרסות, מוסיפים לזכותה של הסליל. זקנים, כמו גם הילדים, הוכיחו חיבה חזקה לסדרה הזו. הם לא יהיו מאוכזבים בלילה."

Motion Picture News (28 ביוני 1930): "פיקח: כיף גדול בסרט המצויר השטותי הזה. ינשופים מבצעים צעדי ג'אז על חבצלות מים; צרעות שהופכות למכללה; ואפילו הירח המאונש שנכנס לשימי. מסונכרן יפה ומסיט מאוד. בסדר לכל חשבון וניתן להתאמה במיוחד לבילוי במזג אוויר חם. מומלץ ללא הזמנות."

מדיה ביתית
----------

הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

ראו גם
------

* סימפוניות טיפשיות

קישורים חיצוניים
----------------

* "לילה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לילה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לילה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Talking Shorts". *Variety*: 19. 14 במאי 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Short Subjects". *Motion Picture News*: 76. 28 ביוני 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דג קטן** (באנגלית: **Little Fish**) הוא סרט דרמה אוסטרלי משנת 2005 בבימויו של רוואן וודס, שעוסק במכורה לסמים לשעבר שחבריה מהעבר חוזרים לחייה. בסרט משחקים קייט בלאנשט, סם ניל והוגו ויבינג.

עלילה
-----

הסרט מגולל את סיפורה של טרייסי הארט (קייט בלאנשט), מכורה לסמים לשעבר שכיום בעלת עסק למשחקי וידאו. טרייסי מנסה ללא הצלחה לקבל הלוואה מהבנק במטרה להגדיל את העסק. חברה מהעבר, ג'וני (דסטין נגוין), מציע לה עזרה על ידי השקעה בבורסה. טרייסי מתרצה אך מגלה שלמעשה ג'וני עדיין עוסק בסחר סמים ורק כך הוא יוכל לעזור לה. לבסוף טרייסי מסכימה ונוסעת עם ג'וני ועם אחיה, ריי (מרטין הנדרסון). כשהם מגיעים למקום המפגש הם נתקלים בליונל (הוגו ויבינג), אביה החורג של טרייסי, שנורה על ידי סטיבן (ג'ואל טובאק), סוחר סמים נוסף.

צוות שחקנים
-----------

* קייט בלאנשט – טרייסי הארט
* סם ניל – בראד תומפסון
* הוגו ויבינג – ליונל דוסון
* דסטין נגוין – ג'וני נגוין
* נוני הייזלהרסט – ג'נל הארט
* מרטין הנדרסון – ריי הארט
* ג'ואל טובאק – סטיבן מוס
* ליסה מקיון – לורה

פרסים ומועמדויות
----------------

הסרט זכה לביקורות מהללות, בעיקר על הופעתם של השחקנים הראשיים (קייט בלאנשט, נוני הייזלהרסט והוגו ויבינג). הסרט דורג עם 85 אחוז ביקורות חיוביות על פי האתר "Rotten Tomatoes".

הסרט היה מועמד ל-13 פרסים של המכון האוסטרלי לסרטים ב-2005. הסרט זכה בחמש קטגוריות; השחקן הראשי הטוב ביותר (הוגו ויבינג), השחקנית הראשית הטובה ביותר (קייט בלאנשט), שחקנית המשנה הטובה ביותר (נוני הייזלהרסט), העריכה הטובה ביותר והסאונד הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דג קטן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דג קטן", באתר נטפליקס
* "דג קטן", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דג קטן", באתר Metacritic (באנגלית)
* "דג קטן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דיוקן בשחור** (באנגלית: **Portrait in Black**) הוא מותחן פשע אמריקאי משנת 1960 בבימויו של מייל גורדון, עם לנה טרנר, אנתוני קווין, סנדרה די וג'ון סקסון בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי איבן גוף ובן רוברטס והוא מבוסס על מחזה שלהם באותו שם.

תקציר העלילה
------------

מת'יו קבוט (לויד נולן) הוא איל ספנות בסן פרנסיסקו. הוא נשוי בפעם השנייה לשילה (לנה טרנר) ולהם בן קטן, פיטר (דניס קולר). לקבוט יש גם בת, קתי (סנדרה די), מאשתו הראשונה. היחסים בין קתי ושילה גרועים וכך גם היחסים בין קבוט לשילה.

קבוט חולה במחלה כרונית ומרותק למיטה. את החברה מנהל למעשה מנכ"ל החברה, הווארד מייסון (ריצ'רד בייסהארט). מטפל בו ד"ר דניאל ריברה (אנתוני קווין) שהוא גם המאהב הסמוי של שילה. ריברה רוצה לנסוע למחקר בשווייץ ושילה רוצה להישאר צמודה אליו. הם מחליטים ביחד להרוג את קבוט וריברה עושה זאת על ידי הזרקת אוויר במקום זריקה לשיכוך כאבים כדי שלא יגלו כל רעל בדמו.

לאחר ההלוויה משתלט מייסון על העסק וגם רוצה להתחתן עם שילה כדי לחזק את מעמדו אבל היא דוחה אותו.

קתי מאורסת לריצ'רד בלייק (ג'ון סקסון) בעל ספינות גרירה. מייסון מבטל לו את החוזה ומזכירתו מיס לי (וירג'יניה גריי) מוסרת לו בחשאי כי הוא היה גם מעורב בחיסול עסקי הגרירה של אביו.

מייסון מתחיל לחשוד בקשר של שילה וריברה עם הרצח והם מחליטים לחסלו. ריברה יורה בו בחוץ ומחטיא ואחר כך בבית כשמייסון מגלה את האמת על שילה ורוצה להכות אותה, הוא יורה בו למוות ושניהם שמים אותו במכוניתו, נוסעים לחוף שומם ומשליכים את המכונית לים.

קתי מגלה את האמת על הרצח וריברה רוצה לחסלה. היא נסה לגג והולכת על המעקה על פי התהום וריברה אחריה אבל הוא מועד ונופל למותו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| לנה טרנר | שילה קבוט |  |
| אנתוני קווין | דייוויד ריברה | רופא |
| סנדרה די | קתי קבוט |  |
| ג'ון סקסון | בלייק ריצ'רד |  |
| לויד נולן | מתיו קבוט |  |
| ריצ'רד בייסהארט | הווארד מייסון |  |
| וירג'יניה גריי | מיס לי | מזכירה |
| דניס קולר | פיטר קבוט |  |
| ריי ולסטון | קוב | משרת |
| אנה מיי וונג | טאוני | משרתת |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוקן בשחור** בוויקישיתוף

* "דיוקן בשחור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דיוקן בשחור", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דיוקן בשחור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דיוקן בשחור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לדיוקן בשחור, באתר יוטיוב
* דיוקן בשחור, באתר TCM
**לני** (באנגלית: **Lenny**) הוא סרט ביוגרפי משנת 1974 על הבדרן האמריקאי לני ברוס בבימויו של בוב פוסי.

התסריט נכתב על ידי ג'וליאן בארי והוא מבוסס על מחזה שלו באותו שם.

הסרט צולם בשחור-לבן עם דסטין הופמן וולרי פרין בתפקידים הראשיים.

הסרט היה מועמד ל-6 פרסי אוסקר - הסרט הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (דסטין הופמן) והשחקנית הטובה ביותר (ולרי פרין). פרין זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן ובפרס באפט"א.

הסרט ערוך בצורת פלשבק כאשר אשתו (ולרי פרין), אימו (ג'אן מיינר) ואמרגנו (גארי מורטון) של לני מדברים עליו לתוך רשמקול סלילים ועונים לשאלותיו של המראיין (בוב פוסי, הנשמע בקולו ואינו נראה). בין קטעי הראיון מופיעים קטעים על הופעותיו וחייו של לני.

תקציר העלילה
------------

בתחילת הסרט מופיע לני במועדון לילה כבדרן לא מוצלח. הוא נראה פתטי ומנסה להצחיק את הקהל בבדיחות קרש כמו: "אחד נכנס לחנות נעליים ומבקש נעלי אליגטור? המוכר שואל אותו איזה מספר נעליים נועל האליגטור". הקהל לא צוחק ולני מנסה להוסיף חיקויי חיות אך ללא תועלת.

במועדון מופיעה גם החשפנית היפהפייה האני (ולרי פרין), המתפשטת תוך כדי ריקוד ארוטי כמעט עד הסוף. לני פוגש אותה לאחר מכן במסעדה ועד מהרה מתפתח ביניהם רומן סוער. הוא מציג את ה"שיקסע" שלו לפני אימו ולאחר שהמבחן עובר בהצלחה הם מתחתנים ונוסעים להופעות בהרי הקטסקיל. לני לא נשמע לבקשות להימנע מניבולי פה והם נזרקים משם בגשם שוטף ונפצעים בתאונת דרכים.

לאחר השיקום הם עוברים ללוס אנג'לס ונולדת להם בת - קיטי. האני מתדרדרת לסמים ונאסרת ולני מגדל בעצמו את בתו. הוא מחליט שבדיחות קלילות ופאנצ'ים בלתי מזיקים לא עושים אותו מאושר ולא מעניינים את הקהל ולכן הוא מסיר את עניבת הפרפר, משחרר את הצווארון ואומר מה שבא לו. הוא תוקף את הצביעות של האנשים, העיתונים והממשל ולא חוסך במילים שהיו אז בגדר ניבולי פה כמו "ציצים ו"תחת" (tits and ass). כאשר הוא מובא למשפט בסן פרנסיסקו לאחר שהשתמש בהופעותיו במילה "Cocksucker", הוא מעלה לעדות שוטר שמודה שזו מילה נפוצה אצל השוטרים. לשופט הוא אומר כי "אילו היה העולם מושלם וכולם היו אוהבים את כולם, הוא היה מובטל".

הוא מדבר בסאטירה נוקבת על יחסי כושים ("ניגרס"), יהודים והומוסקסואלים לדבריו: "יהודי, על פי המילון, הוא צאצא של השבטים העתיקים של יהודה, או מי שנחשב צאצא של שבט זה. אמנם זה מה שכתוב במילון, אבל אני ואתם יודעים שיהודי הוא בסך הכל מי שהרג את ישו..."

לדבריו: "כל גבר רוצה שאשתו תהיה שילוב בין מורה ב"סנדיי סקול" וזונה הדורשת 500 דולר ללילה".

הוא מתדרדר לסמים קשים ובהופעתו האחרונה הוא מופיע מבולבל, יחף ברגל אחת, מפנה גבו לקהל ומדבר לעצמו עם הפסקות ארוכות כשחלק מהאנשים עוזבים.

הסרט מסתיים בתמונת גופתו העירומה של לני עם מזרק סמים לידו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לני", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לני", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לני", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "לני", באתר אידיבי
* "לני", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט לני, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דירת התשוקות** (באנגלית: **Under the Yum Yum Tree**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1963 בבימויו של דייוויד סוויפט, עם ג'ק למון, קרול לינלי ודין ג'ונס בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת לורנס נורמן שהועלה בברודוויי בשנת 1960 ובה שיחק דין ג'ונס באתו תפקיד.

הסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.

ג'ק למון היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.

תקציר העלילה
------------

הוגן (ג'ק למון) הוא רווק בעל מלון דירות בשם קנטאור. הוא רודף נשים מושבע ומשכיר דירות במחירים נמוכים רק לצעירות נאות שהוא נוהג להציץ לדירותיהם ולהזמין אותן לדירת התשוקות שלו שבה הכל צבוע באדום כמו החליפה שלו, בר משקאות עשיר, פסלים אפריקנים ושני כינורות שמופעלים בלחיצת כפתור ומנגנים מוזיקה רומנטית. בחזית המלון פסל של קנטאור עם ראשו של הוגן.

רובין (קרול לינלי) ודייוויד (דין ג'ונס) הם סטודנטים חברים באותו קולג'. רובין מציעה לדייוויד לשכור דירה ביחד אבל לקיים אהבה אפלטונית ללא יחסי אישות עד שילמדו להכיר היטב אחד את השני.

הוגן מסכים לקבל את רובין אף על פי שהגיעה בחברת גבר. הוא מתכנן למרות זאת, לכבוש גם אותה.

איירין (אדי אדמס) היא דודתה של רובין והייתה מקודם אחת מאהובותיו של הוגן. היא מזהירה את רובין ממנו אך רובין אומרת שהיא מבוגרת דיה כדי להיזהר. גם המנקה דורקס (אימוגן קוקה) מזהירה את רובין ממנו. בעלה של המנקה הוא איש התחזוקה אדמס (פול לינד), הוא מעריץ את הוגן אך פוחד מאשתו.

הוגן מציץ לדירתם של רובין ודייוויד ומתחיל להתערב בחייהם. הוא משכנע את דייוויד לעסוק בספורט כדי להחליש את יצר המין שלו. בסוף יום מתיש, רובין מחכה לערב רומנטי עם דייוויד אך הוא חוזר מאימוני הספורט עייף כשכולו כואב ונרדם מיד.

הוגן מנצל את ההזדמנות ומזמין את רובין לבילוי במסעדה אך פרט לנשיקה לא קורה דבר. איירין רואה אותם במסעדה ולמחרת היא מפתיעה את הוגן במספרה וחובטת בו.

לבסוף עזבים אותו רובין דייוויד ואיירין וידידה צ'ארלס (רוברט לנסינג) עוזרים להם לארוז. גם דורקס ובעלה עוזבים. הוגן עצוב ומחליט שמעתה ישיר את הדירות רק לגברים אבל לפתע מגיעה מכונית עם צעירות והוגן מתעורר שוב לחיים ומזמין אותם בשמחה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ק למון | הוגן |  |
| קרול לינלי | רובין אוסטין |  |
| דין ג'ונס | דייוויד מנימג |  |
| אדי אדמס | איירין וילסון |  |
| פול לינד | אדמס | איש תחזקה |
| אימוגן קוקה | דורקס מרפי | מנקה |
| רוברט לנסינג | צ'ארלס הווארד |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "דירת התשוקות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דירת התשוקות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דירת התשוקות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דירת התשוקות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לדירת התשוקות, באתר יוטיוב
* ג'ק למון והדיירות שלו, באתר יוטיוב
* דירת התשוקות, באתר TCM
* השיר תחת עץ התשוקה בפי ג'יימס דארן, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**לעזוב את לאס וגאס** (באנגלית: **Leaving Las Vegas**) הוא סרט אמריקאי משנת 1995 בבימויו של מייק פיגיס(אנ'), שגם כתב את התסריט. בסרט מככבים ניקולס קייג' ואליזבת שו בתפקידים הראשיים. קייג' משחק אלכוהוליסט אובדני המגיע ללאס וגאס כדי לסיים את חייו על ידי שתייה ופוגש שם זונה יפה ובודדה (שו), ושניהם נקשרים לתקופה קצרה.

הסרט מבוסס על רומן סמי - אוטוביוגרפי של ג'ון או'בראיין (אנ') שהתאבד שבועיים לאחר התחלת הצילומים.

תקציר העלילה
------------

**בן סנדרסון** (ניקולס קייג') הוא תסריטאי בהוליווד המכור לאלכוהול. בעיית השתייה שלו גורמת לאשתו לעזוב אותו עם בנם ולפיטוריו ממקום עבודתו. בכסף שהוא מקבל כפיצויי פיטורים הוא קונה כמות גדולה של בקבוקי אלכוהול, שורף את כל התמונות המשפחתיות ונוסע ללאס וגאס כדי להמשיך לשתות שם עד מותו.

בסיור בסטריפ של לאס וגאס הוא נתקל בזונה בשם **שרה** (אליזבת שו) וכמעט פוגע בה. הוא מגיע לחדר שכור וממשיך לשתות.

שרה נתונה למרותו של סרסור אלים בשם יורי (ג'וליאן סנדס) המכה אותה ומתעלל בה.

ביום השני שוב פוגש בן בשרה ומבקש את שירותיה תמורת 500 דולר. בחדרו אין הוא מעוניין בסקס אלא באדם שיוכל לדבר אתו. מתפתח ביניהם דו-שיח ובו הם מסכימים כי היא לא תדבר על השתייה שלו והוא לא ידבר על הזנות שלה.

יורי נרדף על ידי עבריינים וכדי להגן על שרה הוא משחרר אותה לנפשה. היא נפגשת שוב עם בן ומשכנעת אותו לעבור לדירתה השכורה.

הם מתחילים לצאת ולבלות בקזינו ובמקומות אחרים, אך בן ממשיך לשתות ומתפרע והם נזרקים מכל המקומות.

שרה מבקשת מבן לפנות לרופא והוא בתגובה שוכר את שירותיה של זונה ששרה מכירה. כששרה תופסת אותם על חם, היא מורה לו לעזוב והוא חוזר למלון שם הוא ממשיך לשתות.

בצר לה מסכימה שרה לקיים יחסי מין עם שלושה לקוחות צעירים. האירוע נגמר באונס קבוצתי ברוטלי. היא חוזרת לדירתה מושפלת וחבולה.

היא מקבלת טלפון מבן וממהרת לחדרו שם הוא נמצא במצב קשה. היא שוכבת איתו וזמן קצר לאחר מכן הוא מת.

פרסים ומועמדויות
----------------

קייג' זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.

שו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וכן לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לעזוב את לאס וגאס (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר נטפליקס

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר AllMovie (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר Metacritic (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר אידיבי

* "לעזוב את לאס וגאס", באתר Hulu סרטים (באנגלית)

* "לעזוב את לאס וגאס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לעזוב את לאס וגאס, קדימון הסרט באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 868c7c3c-ddef-3e89-b755-6b60eda76341
* VIAF: 196182310
* WorldCat (עם VIAF): 196182310

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**האח של דריקס** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1994, המבוסס על סיפור קצר מאת אמנון דנקנר (במקור **האח של רמלר**) בבימויו של אורי ענבר ובכיכובם של טל פרידמן, דני שטג, ועמוס לביא.

תקציר העלילה
------------

שלמה דריקס (טל פרידמן), הוא חייל דתי המסיים קורס מש"קי דת ומוצב בבסיס חימוש נידח. מיד עם הצבתו נוכח דריקס כי בבסיס שוררות נורמות התנהגות אכזרית וקשה שאינה תואמת את התנהלותו האישית החיובית. עם הגיעו נגנבים ממנו חפציו האישיים, הוא מתקשה ביצירת קשר עם חיילי הבסיס ופניותיו אל המפקדים נתקלות בהתעלמות או בבוז. בסוף יום הקליטה הראשון מוצא את עצמו דריקס נענש על ידי מפקדו החדש בריתוק לבסיס. דריקס, השרוי בתחושת תסכול וניכור חברתי, מזוהה בטעות על ידי אחד מחיילי הבסיס כאחיו של הכדורגלן הנודע אלי דריקס בשל שם המשפחה הזהה וגם בשל הרקע המשפחתי הזהה לטענת אותו חייל "למה גם הוא בא מבית דתי". לנוכח מצוקתו החברתית לא מכחיש דריקס את הייחוס וכתוצאה מכך משתנה מעמדו בבסיס בצורה דרמטית. ציודו האישי מוחזר או מושלם לו, הוא הופך למקובל על חיילי הבסיס ובעיקר מתקרב אל חייל בשם מסיקה (דני שטג). כמו כן יחסו של מפקדו הישיר משתנה כלפיו לטובה. בכך באה לידי ביטוי תכונת הצביעוּת, אשר מאפיינת את השינוי הקוטבי ביחס הסביבה החברתית כלפי שלמה. בתוך זמן קצר מגלים חיילי הבסיס כי שלמה דריקס הוצב בבסיס כ"בן יחיד" וכי הוא שיקר בקשר להיותו האח של אלי דריקס. גילוי זה חושף את דריקס להתעללות פיזית ונפשית קשה מצד חיילי הבסיס. במצוקתו הרבה פונה דריקס אל קצין הדת המרחבי בבקשה נואשת להעבירו מהבסיס אך זה טרוד בניסיונות לקבל רכב שירות אישי ואינו מנסה לסייע לדריקס. מצוקתו של דריקס גוברת ובצעד של יאוש הוא מנסה לברוח מהבסיס אך נתפס על ידי נגד המשמעת. לאחר שניכר היה לכל שדריקס אינו מתאים לשרת בבסיס, הוא מקבל את אשר ייחל לו – צו העברה לבסיס אחר.

הסרט מציג בצורה מוקצנת וסטריאוטיפית הבדלים תרבותיים בין מזרחים ואשכנזים, ומציג בצורה מוחשית את הקשיים המלווים חייל המצוי בלחץ חברתי במסגרת סגורה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| טל פרידמן | שלמה דריקס |
| דני שטג | מסיקה, חייל בבסיס |
| שירילי דשא | פקידה |
| עמוס לביא | מפקד המחלקה |
| אמנון דנקנר | מפקד החיל |
| יגאל עדיקא | בן חמו, נגד המשמעת של הבסיס |
| נתן זהבי | מפקד הבסיס |
| שרון רג'יניאנו | "אלביס", חייל בבסיס |
| צחי נוי | קצין דת מרחבי |

לקריאה נוספת
------------

* יעל מונק, **גולים בגבולם - הקולנוע הישראלי במפנה האלף**, עמודים 135–138, האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 2012

קישורים חיצוניים
----------------

* "האח של דריקס", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האח של דריקס", באתר אידיבי
* "האח של דריקס", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "האח של דריקס", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**דמעת הנחמה הגדולה** (באנגלית: **The Great Promise**) הוא סרט קולנוע ישראלי דובר אנגלית משנת 1947, בבימויו של יוסף לייטס.

הסרט מורכב משלושה חלקים:

* סיפורו של חקלאי - על הקמת קיבוץ והחיים בו.
* סיפורם של הילדים - על קליטת ילדים ניצולי שואה בקיבוץ. צולם במוסד שומריה במשמר העמק, לפי תסריט של שולמית בת-דורי
* סיפורו של ירדן - על נהר הירדן והיישובים לאורכו.

את הסיפורים האלה מספרים חיילים מהבריגדה היהודית הנפגשים עם ניצול שואה מיואש ומפיחים בו תקווה לחיים חדשים בארץ ישראל.

הפקת הסרט החלה כבר בשנת 1945 כשהחלו להתברר ממדי השואה והוא הראשון להראות את השפעתה על הילדים הניצולים.

תקציר העלילה
------------

הסרט מתחיל ביומן קולנוע על הקרבות האחרונים במלחמת העולם השנייה ועל ניצולי שואה בין מתים במחנות השמדה. שלושה חיילי הבריגדה היהודית משוחחים עם אחד הניצולים (אלכסנדר סרנר). הוא מיואש, משפחתו הושמדה ופניו מביעות יאוש. הוא אומר שאין לו מקום ללכת והם מנסים להפיח בו תקווה בארץ ישראל.

דן (דן לוסטיג) מספר לו על קיבוצו. הם הפכו מקום שמם ומלא ביצות עם יתושי קדחת למקום פורח שם הכיר את אשתו (אהובה גינגרי), ונולד להם בן שגדל עם כל ילדי הקיבוץ. הוא מעודד את הפליט ואומר שגם לו יש מקום בקיבוץ.

הפליט מקונן על בתו שאבדה והחייל השני אומר שהוא היה מורה בקיבוץ ומקריא מכתב שכתבה לו בתו על קליטת ילדים ניצולי שואה בחברת הילדים בקיבוץ.

הילדים ניצולי השואה נראו עצובים ומפוחדים. הם התנהגו באופן מוזר ובחדר האוכל היו מחביאים אוכל בבגדיהם. בין ילדים אלה התבלטה תמר (שפרירה זכאי), ילדה כבת 10, עצובה, מפוחדת ומתקשה ליצור קשר עם הילדים הצברים גם בגלל היעדר שפה משותפת. בלילה הייתה פותחת את תליון המשכית בשרשרת שעל צווארה ומתבוננת בעצב בתמונת אמה.

תמר הייתה מסלקת חפצים שונים ומחביאה אותם מתחת למזרן. כאשר זה נתגלה היא ברחה ליער הסמוך והילדים חיפשו אחריה עד שמצאו אותה והקיפו אותה בעדינות. לאחר המשבר הזה היא החלה ללמוד עברית וחיוך התחיל לעלות על פניה. השיא היה כשהצטרפה במרכז מעגל הילדים הרוקדים את "ושאבתם מים בששון".

החייל השלישי הוא קורפורל (אברהם סופר) והוא מספר לפליט שגם הוא היה במשבר קשה עד שהגיע לארץ ישראל. הוא מתאר לו את נהר הירדן עם היישובים והמפעלים לאורכו כמו מפעל נהריים ומפעל האשלג בים המלח.

לאחר שלושת הסיפורים האלה מתעודד הפליט לאור ההבטחה הגדולה הנראית לו בעתיד. הוא מבקש להחליף את בגדי הפליט בבגדי צבא ואת המקל שבידיו - ברובה.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| אלכסנדר סרנר | פליט |
| אברהם סופר | חייל |
| דן לוסטיג | דן החקלאי |
| אהובה גינגרי | אשתו של דן |
| שפרירה זכאי | תמר |

לקריאה נוספת
------------

* ליאת שטייר-לבני, שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009, עמ' 23–30.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דמעת הנחמה הגדולה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דמעת הנחמה הגדולה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דמעת הנחמה הגדולה/The Great Promise, בארכיון שפילברג, באתר יוטיוב
* היו סרטים - שנות ה-50, דמעת הנחמה הגדולה, באתר יוטיוב
* דמעת הנחמה הגדולה, בספר הקולנוע הישראלי
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גרין** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1984 בכתיבתו ובימויו של גדעון קולירין, עם יוסף שילוח, אביבה פז ופיטר פריישטדט בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על חוקר פרטי המחפש את האמת בדבר תעשיין הסוגר את מפעלו. חקירתו מביאה לגילויים לא צפויים ומפתיעים ומסתיימת באופן טראגי.

הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן אך בישראל קיבל ביקורות שליליות והורד מהאקרנים לאחר שבועיים.

תקציר העלילה
------------

אריה בן דרור (יוסף שילוח) הוא חוקר פרטי בן 50, לשעבר איש המוסד. הוא נאלץ לעזוב את המוסד בעקבות פעולה כושלת בפריז עליה פיקד "גרין". אריה חיפה עליו ונאלץ לעזוב את המוסד בעוד שגרין התקדם בתפקידים.

אריה מקבל בקשה ממר פלדי (גיורא שמאי) לחקור בעל מפעל טקסטיל שמבקש לסגור את המפעל.

אלכס ברנע (פיטר פריישטט) הוא בעל מפעל טקסטיל גדול בעיירת הפיתוח "משעולים". כל אנשי העיירה עובדים במפעל ויוצאים להפגנות נגד סגירת המפעל ובראשם ראש המועצה הצעיר והנאה אבניאל קינן (עמוס לביא). אבניאל בן ה-25 מנהל רומן אינטימי עם רחל ברנע (אביבה פז) בת ה-40, אשתו של אלכס.

אלכס ומנכ"ל המפעל בראון (רולף ברין) אינם מרוצים מחקירותיו של אריה ושולחים את העבריינים בן דוד (מושון אלבוחר) ומורי (יונתן צ'רצ'י) לאיים עליו אבל הוא מתגבר עליהם. הוא מבקש מידידו לשעבר אלפנדרי (ג'וקי ארקין) לעזור לו אבל הוא מסרב. רק ידידו הקוקסינל (ישראל גוריון) מסכים לעזור לו במעקבים אחרי אלכס ובראון.

בינתיים מכיר אריה את רחל ומתחיל ביניהם סיפור אהבה רומנטי ואירוטי והיא מודיעה לאבניאל על הפסקת יחסיהם.

אבניאל טוען שאיום הסגירה של אלכס הוא רק כדי לקבל סובסידיה מהממשלה. הוא מבקש ממנו גם לברר במוסד היתומים "בית דינהל" בו גדל, מי הוריו. אריה נתקל בסירוב של מנהל הבית (לואיס רוזנברג) לגלות לו פרטים. שני העבריינים מצליחים לשרוף את אגף המסמכים של בית היתומים.

קצין המשטרה אבני (אילן דר) ידידו של אריה, מבטיח לו לחקור את העניין ב"בית דינהל" ומגלה שהיה שם אונס של בת 15 וכי מהאונס הזה נולד ילד שגדל במוסד. הוא מוסר לאריה את תמונת הנאנסת ומתברר לתדהמתו שזו רחל.

לאריה ידוע שהחוקר הפרטי ארז ירושלמי (חיים שנער) גם כן ניהל חקירה בנושא ונפטר כעבור זמן קצר מהתקף לב. הוא מבקר את אלמנתו סוניה (פנינה פורטר) ומוצא בדירתה תמונה ישנה של רחל משחקת עם ילד שברור שהוא אבניאל.

רחל מספרת לו על האונס וכי נאמר לה שהבן שנולד נפטר אחר כך. הוא מעמת אותה עם האמת המרה והיא נדהמת. מסתבר לה שניהלה יחסים של גילוי עריות עם בנה. היא לא עומדת בזה ומתאבדת.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יוסף שילוח | אריה בן דרור | חוקר פרטי |
| אביבה פז | רחל ברנע |  |
| פיטר פריישטדט | אלכס ברנע |  |
| רולף ברין | בראון | מנכ"ל המפעל |
| אילן דר | אבני | קצין משטרה |
| ישראל גוריון | קוקסינל |  |
| עמוס לביא | אבניאל קינן |  |
| ג'וקי ארקין | אלפי | עבריין |
| יונתן צ'רצ'י | מורי | עבריין |
| מושון אלבוחר | בן דוד | עבריין |
| יוסי יבלונקה | ברמן |  |
| חיים שנער | ארז ירושלמי | חוקר פרטי |
| פנינה פורטר | סוניה ירושלמי | אשתו של ארז |
| גיורא שמאי | פלדי |  |
| לואיס רוזנברג |  | מנהל בית יתומים |

קישורים חיצוניים
----------------

* גרין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גרין, בספר הקולנוע הישראלי
* גרין, באתר אידיבי
* יורם פורת, סרט ישראלי חדש - האם יש חיים אחרי המצלמה?, חדשות, 10 ביוני 1984 - ביקורת