recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אוזדיוטיץ** (באוקראינית: **Озютичі**; בפולנית: **Oździutycze**) הוא כפר קטן במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, כ-25 ק"מ מזרחית מהעיר לודמיר.

העיירה אוזדיוטיץ הייתה לפנים בנפת לודמיר, ובין שתי מלחמות העולם נכללה בנפת הורוכוב. במאה ה-16 הייתה יישוב זעיר בבעלות אצילים.

יהודי אוזדיוטיץ
---------------

במחצית השנייה של המאה ה-17, לאחר גזרות ת"ח ות"ט, היה בעיירה יישוב יהודי קטן. ברשימת מס גולגולת משנת 1700 הוטל על יהודי העיירה סכום קטן של 150 זהובים.

לקראת סוף המאה ה-19 שנה גדל מספר יהודי המקום, והגיע ל-701 נפש. בשנת 1921 נמנו בעיירה 739 יהודים, מתוך אוכלוסייה כללית של 1,015 נפש.

יהודי העיירה התפרנסו מסחר בבהמות ובתבואות, וכן מחנוונות, רוכלות ומלאכה. בעיירה היו בית כנסת עתיק ובית מדרש. משנת 1899 כיהן ברבנות הרב מרדכי נידרבארג.

במלחמת העולם הראשונה הגיעו לאוזדיוטיץ כ-400 פליטים יהודים, וכדי לסייע להם הוקם ועד עזרה מקומי. בשנת 1927 נפתח בעיירה בית ספר מרשת תרבות, וכן פעלו בה תנועת נוער של ארגון הבונד ופעילים ציונים.

### בשואה

ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואז החלו יהודי העיירה לסבול מגזרות הגרמנים ומפקידי הממשל והמשטרה האוקראיניים.

בינואר 1942 הועברו יהודי העיירה לטורצ'ין, ובפברואר 1942 הושמו בגטו שבמקום. ביום 23 באוגוסט 1942 הובלו יהודי העיירה, יחד עם יתר יושבי גטו טורצ'ין, לבית העלמין המקומי, ושם נרצחו בבורות מוכנים.

לקריאה נוספת
------------

* אוזדיוטיץ במרכז מורשת יהדות פולין
* אוזדיוטיץ באיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל
* Ozdziutycze באתר JewishGen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוזדיוטיץ** בוויקישיתוף
* "אוזדיוטיץ", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397684405171

 |
**אבי עברי** (נולד ב־1971 הוא זמר, מחזאי ובמאי ישראלי. בשנות ה-90 היה חלק מצמד רוקט. כיום הוא מרצה, יועץ ומאמן זוגי.

קריירה מוזיקלית
---------------

ב-1991 הקימו אבי עברי וליאור קינג את צמד רוקט, והחלו להופיע ברחבי הארץ בהצלחה גדולה, שבעה ימים בשבוע השואו של אבי על הבמה בשילוב סטנד אפ הציבה את הצמד במקום מוביל בתחום להקות הקאברים. שנתיים לאחר מכן הם הוחתמו בחברת התקליטים הד ארצי, וב-1995 יצא אלבום הבכורה שלהם "צמד רוקט". מתוך 11 שירי האלבום בלט במיוחד השיר "שיהיה". שכתב עברי והיה להיט שכלל קליפ מרגש במיוחד עם השחקנית טל מן. האלבום, בסגנון פופ קליל, נכשל מסחרית ולאחריו התפרק הצמד כשקינג עבר לתחום המחשבים ועברי לתחום התיאטרון.

בשנת 1998 התמקד עברי בקריירת התיאטרון, הפך לתסריטאי ולבמאי ואף הקים תיאטרון נודד בשם "תיאטרון עברי", שבו הועלו בעיקר מחזות זמר לילדים.

לאחר פירוק התיאטרון, החליט עברי בשנת 2006 לעשות ניסיון נוסף לשקם את הקריירה המוזיקלית, והוחתם בלייבל בארבי רקורדס של מועדון הבארבי. שנה לאחר מכן הוא הוציא את אלבום הבכורה "אושר בטוח" בהפקתו המוזיקלית של שמוליק דניאל. האלבום, שאופיין בשירים בסגנון רוק רך ופופ, זכה להצלחה ומתוכו בלטו הלהיטים "שיר שמח", ו"עכשיו תורי".

דרך שמוליק דניאל, הכיר עברי את עמיר בניון, ובשנת 2008 שיתפו השניים פעולה בשירו של בניון "נדבר מחר", מתוך אלבומו "עומד בשער". בעקבות הצלחת שיתוף הפעולה החליט עברי להוציא את אלבום הסולו השני שלו ב"נבל עשור", הלייבל של בניון, תוך שיתוף פעולה עם בניון שעיבד והפיק מוזיקלית אלבום זה.

אבי עברי כיום 2022 יועץ ומאמן זוגי וממשיך להקליט את שיריו במקביל .

דיסקוגרפיה
----------

* צמד רוקט (1995)
* אושר בטוח (2007)

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי עברי, באתר שירונט
* אבי עברי, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* ריאיון באתר charts
הרב **אהרן** בן יצחק **לַפַּפָּה** (ה'שס"ד, 1604 - כ"ו באייר ה'תכ"ז 1667), היה מרבני טורקיה במאה ה-17.

חייו
----

נולד במניסה, ולימד שם תורה לתלמידים שנים רבות. היה תלמידו המובהק של רבי אברהם מוטאל בסלוניקי, וכמו כן למד בישיבת רבי יצחק אפומאדו, ואצל רבי יוסף מטראני בקושטא.

נשא לאשה את בתו של רבי שלמה אלגאזי, מחבר ספר "גופי הלכות". נולדו לו בן ובת, בנו הוא רבי חיים לפפא, ובתו נישאה לתלמידו, רבי יעקב בן נעים, מחבר ספר "משכנות יעקב", שכתב מספר פרטים לתולדותיו של רבי אהרן בהקדמתו לספר "בני אהרן". תלמיד נוסף היה רבי חיים בן מנחם אלגאזי, רבה של רודוס, מחבר ספר "בני חיי".

בסוף ימיו, בשנת ה'תכ"א, התמנה כרבה של איזמיר, ושם היה לאיש ריבו של רבי חיים בנבנישתי. בבואו של שבתי צבי לאיזמיר, בשנת ה'תכ"ו, ניצל שבתי את הריב שבין הרבנים, וכשרבי חיים תמך בו והכריז עליו כמשיח, פיטר שבתי צבי את רבי אהרן מכהונתו כרבה של איזמיר, מאחר שלא הסכים עמו לבטל את צום עשרה בטבת, והכתיר תחתיו את רבי חיים. בעקבות רדיפות ההמון נאלץ רבי אהרן לעזוב את איזמיר. עם זאת, רבי חיים מתייחס בספרו "בעי חיי" בכבוד לרבי אהרן, וכותב "דבר אמת והדת נתנה מפום ממלל רברבן החכם השלם סיני ועוקר הרים רב ועצום כמוהר"ר [=כבוד מורנו הרב רבי] אהרן לפפא...".

לאחר מאסרו והתאסלמותו של שבתי צבי והוקעתו על ידי הקהילות היהודיות, הסיר גם רבי חיים את תמיכתו בשבתי צבי, ופייס את רבי אהרן על עזיבתו את העיר. רבי אהרן שב לאיזמיר, אולם המאבקים נתנו בו את אותותיהם והוא נפטר באיזמיר בערב שבת כ"ו באייר ה'תכ"ז.

שער הספר בני אהרן

חיבוריו
-------

חיבר ספר "בני אהרן", הכולל שו"ת בדיני ממונות ועוד, וחידושי סוגיות ופירושים לארבעה טורים ולבית יוסף, חלק חושן משפט. הספר הודפס לראשונה באיזמיר בשנת ה'תל"ד.

כמו כן חיבר פירוש שאבד עם השנים על ספרו של רבנו ירוחם, וחידושים על כמה ממסכתות התלמוד. החיד"א כותב בספרו "שם הגדולים", שה"שיטה מקובצת" למסכת נזיר, מסכת ברכות, מסכת נדרים ומסכת ביצה, המיוחסים לרבי בצלאל אשכנזי, הם לאמיתו של דבר חיבור של רבי אהרן.

לקריאה נוספת
------------

* א' פריימאנן, **ענייני שבתי צבי**, ברלין תרע"ג, עמ' 142
* ש' רוזאניס, **קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם**, כרך ד, עמ' 88 ,38
* גרשום שלום, **שבתי צבי**, כרך א, תל אביב תשי"ז, עמ' 321 ,306-305
* דוד תמר, "מחלוקת רבי חיים בנבנישתי ורבי אהרן ליפא", **תרביץ** מ"א, עמ' 412.
* מאיר בניהו, על יחוס ה"שיטה מקובצת" לרבי אהרן, **ספר הזיכרון לרבי שאול ליברמן**, ניו יורק וירושלים: בית המדרש לרבנים באמריקה, תשנ"ג, עמ' 331–335.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אהרן בן יצחק לפפא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 164–165, באתר היברובוקס
* **בני אהרן**, איזמיר תל"ד, באתר היברובוקס
* אהרן בן יצחק לפפא, דף שער בספרייה הלאומית

| תקופת חייו של הרב אהרן לפפה על ציר הזמן |
| --- |
| 
ציר הזמןציר הזמן

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרדכי מרגליות (עורך כללי), "שלמה אלגאזי", **אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל**, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1267-1265, באתר היברובוקס
2. ↑  בעי חיי, חו"מ חלק א, סי' קכ"ב.
3. ↑  המבשר התורני, 128 - כ"ג אייר תשע"א, עמ' ו.
4. ↑  אהרן פריימאן, **ענייני שבתי צבי**, ברלין, תרע"ג, עמ' 142, סימן טו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309237605171
* ISNI: 0000 0000 7873 5155
* LCCN: nr92015375
* VIAF: 30654865
* WorldCat: lccn-nr92015375

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בר' אהרן מויאל ממנהיגי קהילת יהודי יפו במאה ה-19. אם התכוונתם לאחד מצאצאיו, הפרקליט הצבאי הראשי לצה"ל, ראו אהרון מויאל.

קברו בהר הזיתים
ר' **אהרן מויאל** (1813 – יולי 1899) היה סוחר יהודי-מרוקאי עשיר מרבאט שעלה לארץ ישראל והיה לאחד ממנהיגי היישוב היהודי ביפו. ראשון היהודים שגרו מחוץ לחומות יפו העתיקה ('בית הגבירים' , כיום רחוב יפת 2-10, נבנה בשנות ה-70 של המאה ה-19, על שטח מצדית והחפיר על דרך עזה העתיקה שהגנה על חומת העיר), ואבי משפחת מויאל בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

אהרן מויאל נולד ברבאט, מרוקו בשנת 1813, בן למשפחת רבנים ממגורשי ספרד. אביו היה משה מויאל. בילדותו קיבל חינוך יהודי מסורתי וכן השתלם בשפות זרות ובמסחר. הוא הצטיין בעבודתו כסוחר וצבר ממון רב, והיה לאחד מעשירי קהילת יהודי רבאט ומנהיגיה. ברבאט נשא לאישה את מסעודה לבית עמיאל.

בשנת 1852 (לפי מקורות אחרים בשנת 1860) מכר את רכושו הרב בבניינים וקרקעות ועלה לארץ ישראל ביחד עם משפחתו ועוד עשרות מבני קהילתו. הקבוצה שטה לארץ ישראל בספינה שבבעלותו. תחילה התיישב עם משפחתו בחיפה, ולאחר שלוש שנים עבר ליפו. הוא רכש ביפו אדמות, בניינים וחנויות, והיה ליהודי הראשון שבנה למשפחתו בית גדול גם מחוץ ליפו העתיקה. בהמשך נכנס לתחום הפרדסנות בשותפות עם ערבי-נוצרי בשם יוסף עשור, בבעלותם היה פרדס בשכונת עג'מי באזור שנקרא "אום אל עאצם" (לפי המסורת היה המקום בית קברות לחיילי נפוליאון שמתו במגפת הדבר בעת כיבוש יפו ב-1799). 

מויאל ייסד ביפו מוסדות קהילתיים שונים, כולל תלמוד תורה ספרדי. בביתו שמחוץ לעיר הקים בית כנסת פרטי שבו פעלה גם ישיבה. הוא סייע לקליטתם של עולים יהודים נוספים ביפו ולגידול הקהילה היהודית בעיר.

באחרית ימיו התיישב בירושלים בבית שקנה לו בשכונת נחלת שבעה. ביתו שימש ככולל לעדת המערביים בעיר.

מויאל נפטר בירושלים בז' באב תרנ"ט.

צאצאיו, בני משפחת מויאל, היו לאחת המשפחות המרכזיות בנוף של יפו במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. היו לו ארבעה בנים; ביניהם יוסף ביי מויאל, אברהם מויאל (ששימש כממונה מטעם הברון רוטשילד, חברת כי"ח ואגודת חובבי ציון בניהול ענייניהם בארץ), שלום מויאל ואליהו מויאל, שנותר במרוקו והיה רב ברבאט.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אהרן מויאל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1315
* גבריאל צפרוני, שרשי משפחה אחת בצמרת, מעריב, 30 בספטמבר 1979

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל גילר, **בית הגבירים' ביפו**, פרויקט בן יהודה
2. 1 2  אהרן שלוש, מגאלאבייה לכובע טמבל : סיפורה של משפחה, עמוד 49
3. ↑  גבריאל צפרוני, שרשי משפחה אחת בצמרת, מעריב, 30 בספטמבר 1979
4. ↑  תל אביב בתולדות הפרדסנות , הַבֹּקֶר, 26 בספטמבר 1965
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא ג'אנג. 
**ג'אנג יאנג** להאזנה (מידע • עזרה) (בסינית מפושטת: **張楊**, נקרא גם **ז'ישו**; נרצח ב-198) היה פוליטיקאי ומצביא סיני שחי בתקופת שושלת האן המזרחית.

ג'אנג נולד בצפון מחוז יוּנצ'ונג (אנ') (מחוז היסטורי שנמצא בצפון שאנשי של היום), ובמהלך חייו הוא הפך למנהיג דה פקטו של מחוז חנוי (אנ') (גם הוא מחוז היסטורי, נמצא בצפון חנאן של היום).

למרות שאוים פעמים רבות על ידי מצביאים חזקים כמו צאו צאו ויואן שאו (אנ'), ג'אנג עדיין סיפק מקלט עבור קיסר סין שְׂייֵן דִי (אנ') מספר פעמים, מה שזיכה אותו בדרגה הנחשבת *מרשל הגדול* (大司馬).

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

ג'אנג יאנג היה ידוע באומץ ליבו, ושימש בתחילת דרכו בתפקידים בינוניים בפרובינציית בינג (אזור שאנשי של היום). בהנחיית הגנרל דינג יואן (אנ'), ג'אנג שירת תחת הסריס ג'יאן שואו (אנ'), ולאחר מותו ועלייתו של הגנרל הו ג'ין (אנ'), ג'אנג נשלח להילחם בשודדים במחוז שאנגדנג (נמצא באזור דרום-מערב חביי של היום).

### כמצביא

לאחר מותו של הגנרל הו ג'ין ועלייתו של הגנרל דונג ג'וו (אנ'), ג'אנג החליט לנסות להשתלט על מחוז שאנגדנג, אך הוא לא צלח בניסיון ההשתלטות. כשהמצביא יואן שאו (אנ') פתח בקמפיין נגד הגנרל דונג ג'וו, ג'אנג הצטרף למאבקו, אך לא הוטלו עליו משימות משמעותיות.

בשנת 191, יוּפֿוּלְווֹ (אנ'), מנהיג השיונגנו, התקומם כנגד יואן שאו וביקש את תמיכתו של ג'אנג, ג'אנג סירב לבקשת העזרה מה שהוביל לחטיפתו. לבסוף, כוחותיו של יואן שאו הביסו את יופולוו ושחררו את ג'אנג.

לאחר שחרורו, מונה ג'אנג על ידי הגנרל דונג ג'וו להיות מנהל מחוז חנוי, תפקיד אותו מילא עד שנת 196.

בשנת 192, ג'אנג עזר לחברו לוּ בּוּ (אנ'), שהנתקש בחיו של הגנרל דונג ג'וו, להתחבא מפני לי ז'ו (אנ'), יורשו של דונג ג'וו שרצה לנקום את מותו. לוּ בּוּ עזב לתקופה קצרה כדי להתחבא אצל יואן שאו, אך חזר בשנת 193 אל ג'אנג.

בשנת 194, שאל לוּ בּוּ את ג'אנג אם הוא מתכנן לבגוד בו ולהצטרף ללי ז'ו, ג'אנג הודה כי אכן בכוונתו לבגוד בו, אך עדיין להגן עליו בסתר מפני לי ז'ו. בכל מקרה, לא מעט אחרי לוּ בּוּ עזב סופית את ג'אנג ועבר אל המצביא ג'אנג מיאו (אנ').

בשנת 195, הגנרל דונג צ'נג (אנ') הביא את קיסר סין, שְׂייֵן דִי (אנ'), למחוז חנוי בכדי להתחמק מכוחותיו של לי ז'ו. סיועו של ג'אנג לקיסר זיכה אותו בדרגת גנרל אנגאו (安國將軍, מילולית: "הגנרל שמרגיע את המדינה"). במשך כל אותה שנה, המליץ ג'אנג לקיסר כי כדאי לו לחזור לבירה לוו-יאנג, אך פמליית הקיסר סירבה לחזור. לבסוף, בשנת 196, ג'אנג ליווה את הקיסר בחזרה ללוו-יאנג. ובניגוד למצביאים אחרים בתקופתו, שנשארו קרובים לקיסר בשביל רווחם הפוליטי, ג'אנג חזר למחוז חנוי לאחר מילוי משימתו. על מעשיו זכה בתואר מרשל הגדול (大司馬).

בשנת 198, בזמן שצאו צאו התכונן לצאת לקרב כנגד לוּ בּוּ, ג'אנג התכונן גם הוא כדי לסייע ללוּ בּוּ. אולם ההכנות הללו נקטעו לאחר שנרצח על ידי פקודו יאנג צ'ו (楊醜) שניסה לאחר מכן להיכנע לצאו צאו אך נרצח.

ראו גם
------

* צאו צאו
* שושלת האן המזרחית

לקריאה נוספת
------------

* פָאן יֵה (אנ') (המאה ה-5), ספר האן המאוחרת.
**הטענה של דון קיחוטה** הוא מחזה פרי עטו של גלעד עברון שהועלה בתיאטרון אנסמבל הרצליה ב-2008, בבימויה של אופירה הניג.

תיאור העלילה
------------

המחזה מתבסס על תחילתו של הכרך השני של "דון קיחוטה", בו מספר סאנצ'ו פאנסה לדון קיחוטה כי נכתב עליהם ספר. הספר מטיל ספק בשפיותו של דון קיחוטה ובמיוחד בקיומה של דולסיניאה אהובתו. דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה משרתו יוצאים למסע הרפתקאות, כדי להוכיח את שפיותו ולהיפגש עם דולסיניאה. בדרכם רבת התהפוכות והמעללים הם נקלעים לביתם של דוכס ודוכסית. הזוג האציל מעריץ את גיבורי הספרות עליהם קראו ומשתעשע בפער שבין קיומם הממשי לעיצובם הבדיוני בספר. השתעשעות אכזרית זו מערערת את האמונה של דון קיחוטה בעצמו ובסיכוי לפגוש את דולסיניאה, אהובתו הדמיונית. הוא פורש את השמלה שהכין לה בתחילת מסעו ובציפייה אליה מסתיים המחזה.

אמצעים תיאטרליים
----------------

בלב המחזה מצוי מתח בין הספר שנכתב על זוג הגיבורים, והם מודעים אליו, לבין קיומם כדמויות חיות (על הבמה). דון קיחוטה וסאנצ'ו פאנסה מנסים להוכיח את קיומם בהשלמה ובניגוד לטקסט שיצר אותם, ולמעשה מנסים לחלץ עצמם מהמלכודת של דמויות בדיוניות.
מהלך זה יוצר הזרה לכל אורך ההצגה שכן הדמויות מוטלות כל העת בספק.

בהוראות הבמה במחזה כתב עברון שמתחילת ההצגה ועד סופה דון קיחוטה לא ישנה
את מיקומו על הבמה. בכך הוא הדגיש את הקיום הספקולטיבי של הגיבורים, שכן על אף שרבות מהתמונות נפתחות בקריאה הנמרצת – "יצאנו לדרך!" שני הגיבורים אינם מצליחים להתקדם כלל. שום דבר אינו כמו שהוא נראה, ואף על פי כן הם נקלעים לעלילות שונות ומשונות. 

מעשה ההזרה הזה שמקיים דיאלוג אירוני עם טקסטים משל ברכט ותיאטרון האבסורד, שורה על כל פרטי ההצגה – כך למשל הקהל צופה בצללים מסתובבים על הבמה המפורשים בפי דון קיחוטה ככנפי טחנות קמח. אבל אחרי שהוא שרוע על הבמה פצוע מפגיעת הכנפיים, משתרבב מקור הצל ומסתבר שהוא אינו אלא כנפי מאוורר תקרה פשוט.

היוצרים
-------

* מחזאי – גלעד עברון
* במאית – אופירה הניג
* מעצבת התלבושות – נועה וידמן
* מעצב תפאורה – איתן לוי
* מעצבת תאורה – פליס רוס
* מעצב קול – הראל טביבי

השחקנים
-------

| שם הדמות | שם השחקן |
| --- | --- |
| דון קיחוטה | שלום שמואלוב |
| סאנצ'ו פאנסה | מוטי כץ |
| אלפרדו | יורם יוספסברג |
| הדוכס | נמרוד ברגמן |
| הדוכסית | ענת פדרשניידר |

עיבודים נוספים
--------------

- בבימוי חיה ישורון, תיאטרון נפקא מינה, 2016. 

- בבימוי אילאיל לב כנען, תיאטרון אוניברסיטת תל אביב, 2019.

לקריאה נוספת
------------

* המחזה התפרסם בספרו של גלעד עברון, "שישה מחזות", קובץ מחזות, הוצאת ספרא, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 280-233.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל הנדלזלץ, כמיהה לאמונה בגעגועים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2008
* קובי ניב, ‏משהו טוב קורה בהרצליה: ביקורת ההצגה "הטענה של דון קיחוטה", באתר גלובס, 5 באוקטובר 2008
* מרט פרחומובסקי, ‏ביקורת תיאטרון: "הטענה של דון קיחוטה" בהרצליה, באתר "במחשבה שנייה", 1 בינואר 2009
* צבי גורן, הטענה של דון קיחוטה - פנינת במה, באתר הבמה, 18 בנובמבר 2008
* "הטענה של דון קיחוטה", באתר תיאטרון נפקא מינה.
* ההצגה "הטענה של דון קיחוטה", אוניברסיטת תל אביב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת רונקו, עכבר העיר, עיבוד בימתי חדש לדון קיחוטה, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
2. ↑  עכבר העיר, הטענה של דון קיחוטה, באתר הארץ
**סנטיאגו** (בספרדית:  **Santiago**) הוא אי בקבוצת איי גלאפגוס. האי היה ידוע גם בשם **סן סלבדור** ( San Salvador), על שם האי בים הקריבי שהיה האי הראשון שהתגלה על ידי כריסטופר קולומבוס. כמו כן נקרא האי גם בשם **האי ג'יימס** (James Island).

מאפיינים
--------

סנטיאגו, המורכב משני הרי געש חופפים, הוא אי בשטח של 585 קמ"ר והנקודה הגבוהה ביותר בו היא פסגת הר הגעש מסוג חרוט מגן בגובה של 907 מטרים מעל פני הים. הר הגעש בחלקו הדרום-מערבי הוא הנמוך יותר. זרמי הלבה העתיקים ביותר באי מתוארכים ל-750,000 שנים לפני זמננו.

עולם החי של האי כולל: איגואנות ימיות, אריות ים, דובי ים, צבים יבשתיים, צבי ים, פלמינגואים, סרטנאים, דולפינים וכרישים. מספר רב של עיזי בית ושל חזירים חיים באי לאחר שהובאו אליו על ידי האדם. הם נחשבים למינים פולשים וגרמו נזק לאוכלוסיית בעלי החיים האנדמיים. כמו כן ניתן לצפות באי בפרושי דרווין ובעקב גלאפגוס.

הנקודה הטובה באי לצפות בבעלי החיים שבו היא בפוארטו אגאס (Puerto Egas) אשר בחלקו המערבי של האי. זהו קו חוף ארוך של סלעי לבה שנשחקו בגלי הים והוא מהווה בית הגידול של אוכלוסייה מגוונת של בעלי חיים. איגואנות ימיות מתחממות בשמש בשעה שאיגואנות יבשתיות מתרוצצות וניזונות מאצות. הבריכות שנוצרות כתוצאה מהגאות הם משכנם של סרטני סלעים אדומים והם מהווים טרף לבעלי חיים אחרים. דובי הים שוכנים בקרבת מקום. פוארטו אגאס הוא גם מקום לפעילות צלילה בשל מגוון הדגים הטרופים החיים לחופיו.

אתר מעניין אחר באי הוא מפרץ סאליבן (Sullivan Bay), שבו ניתן לראות ממצאים גאולוגיים וגעשיים כמו זרמי לבה שחורה עם בועות ומאובנים של גזעי עצים. בקרבת מקום משתרעים שני אזורי חוף שבהם הצבים מטילים את ביציהם.

במזרח האי קיים אתר צלילה פופולרי. זהו סלע בצורת משולש, העשוי משכבות לבה רבות, שמתרומם לגובה של 10 מטרים מעל פני הים.

גלריה
-----

* מראה סנטיאגו מהחללמראה סנטיאגו מהחלל
* מפרץ סאליבןמפרץ סאליבן
* איגואנות וסרטני סלעים אדומיםאיגואנות וסרטני סלעים אדומים
* איגואנה ימיתאיגואנה ימית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנטיאגו** בוויקישיתוף
* "Santiago". Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
* סנטיאגו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 213145857107022922555
* WorldCat: viaf-213145857107022922555

 |
**מתייה ואנגה אקרה** (בצרפתית: **Mathieu Vangah Ekra**; ‏1917 אביג'אן, חוף השנהב – 22 בפברואר 2015 בונואה), היה פוליטיקאי מרפובליקת חוף השנהב, ממחברי ההמנון (האביג'אנז), ממנסחי החוקה של הרפובליקה, ומחבר ספרים.

ביוגרפיה
--------

כבר בצעירותו עסק אקרה בפוליטיקה, והיה מידידיו האישיים של פליקס הופואה בואני, שלימים נבחר לנשיאה הראשון של הרפובליקה. הוא נישא לאחותו של פיליפ גרגואר יאסה, מי שלימים היה נשיא האספה המכוננת של המדינה החדשה, והפרלמנט של חוף השנהב. לאחר שנפרדו נישא בשנית לבתה של פאסיונס גרוניצקי.

בשנת 1960, חבר ליואכים בוני ופייר מארי קוטי, אשר יחדיו כתבו את מילותיו של האביג'אנז - המנונה של חוף השנהב.

בשנת 1970 התמנה אקרה לתפקיד שר התיירות של חוף השנהב. ב־1980 החליט הנשיא בואני על הקמת משרד ממשלתי חדש, לביצוע רפורמות בחברות הממשלתיות, ואקרה הוצב בראשו. בין השנים 2000–2011 כיהן אקרה כנציב תלונות הציבור של רפובליקת חוף השנהב. בשנת 2011 פרש אקרה לגמלאות, והנשיא אלאסן ואטארה, מינה אותו כנציב תלונות הציבור לשם כבוד עד, אחרית ימיו.

מתייה אקרה שירת בממשלת חוף השנהב 29 שנים. הוא נכנס אליה בשנת 1961 ועזב אותה בשנת 1991 עם הפסקה בין 1963–1964 במהלכו הוא התמנה שגריר ממלכת מרוקו.

פירוט תפקידיו בממשלה: שר השירות הציבורי (1961-1963), שר ההסברה (1965-1970), שר המדינה ללא תיק (1970–1971), שר המדינה לתיירות (1971-1974) שר המדינה לרפורמה בארגונים בבעלות המדינה (1977–1981), שר המדינה הממונה על פיתוח טכנולוגיות מידע (1981–1990) ). המתווך הגדול של הרפובליקה (1996–2000), נשיא הוועדה המייעצת חוקתית חוקתית הממונה על ניסוח החוקה של הרפובליקה השנייה (2000), המתווך של הרפובליקה (2000–2011), מגשר כבוד משנת 2011.

אקרה נפטר ב-22 בפברואר 2015, בגיל 98 בביתו שבבונואה, בדרום מזרח המדינה.

ספריו
-----

* **הסולם האינסופי** (1977) (בצרפתית: *L'échelle sans fin)*
* **המבוכה של יאו** (1987) (בצרפתית: *L'embarras de Yao)*
* **אביג'אנז - לשפוך אור על ההמנון לאומי** (2000) (בצרפתית: *Lumière sur l'Abidjanaise : l'hymne national)*

הערות שוליים
------------

1. ↑  **פאסיונס ארווה דופאנאר גרוניצקי**, הייתה אמא של פילגשו של פליקס הופואה בואני, כך שהנשיא ואקרה היו בעצם מעין גיסים
2. ↑  atafai-info.ci, Mathieu Vangah Ekra l’homme aux multiples fonctions
3. ↑  אתר ניוס אביג'אן נט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11901632c (data)
* ISNI: 0000 0000 2462 998X
* LCCN: n85224184
* SUDOC: 026849496
* VIAF: 29533518
* WorldCat: lccn-n85224184

 |
**גוסטבו אנטוניו וארלה רודריגס** (בספרדית: **Gustavo Antonio Varela Rodríguez**, נולד ב-14 במאי 1978 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי, ששיחק במרבית הקריירה שלו בעמדת הקשר הימני בנסיונל מליגת העל האורוגוואית, בשאלקה 04 מהבונדסליגה, ובנבחרת אורוגוואי, עמה השתתף במונדיאל 2002 ובקופה אמריקה 2004.

קריירת מועדונים
---------------

וארלה שיחק כנער במועדון הפאר האורוגוואי נסיונל, ובשנת 1998 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בנסיונל הפך וארלה במהרה לשחקן מפתח, וזכה עם המועדון בארבע אליפויות של ליגת העל האורוגוואית, בשנים 1998, 2000, 2001 ו-2002. בשנת 2002 חתם וארלה בשאלקה 04, בצוותא עם חברו לנבחרת אורוגוואי, דריו רודריגס. בעונתו הראשונה של וארלה בשאלקה 04, 2002-03, היה וארלה שחקן מפתח בקבוצה, והבקיע ארבעה שערי ליגה, אך בעונת 2003/04 כמעט שלא שיחק, ואף מצא את עצמו לעיתים בקבוצת המילואים. בעונת 2005/06 חזר וארלה להיות שחקן מפתח בשאלקה 04, והיה חלק מקישור איכותי שכלל את לבאן קוביאשווילי, לינקולן, פביאן ארנסט וכריסטיאן פאולסן. באותה עונה וארלה ושאלקה סיימו במקום הרביעי בבונדסליגה. גם עונת 2006/07 נחשבה לעונה טובה עבור וארלה ושאלקה, שסיימו את הבונדסליגה במקום השני, מרחק שתי נקודות מהאלופה שטוטגרט. בשתי העונות הבאות, וארלה כמעט שלא שיחק, ובתום עונת 2008/09, עת פקע חוזהו, עזב וארלה את שאלקה לאחר שבע עונות, שלוו בפציעות ובחוסר עקביות ביכולתו של וארלה, שצבר 82 הופעות ליגה בלבד, וחזר לנסיונל, שם שיחק עד לשנת 2011 והוסיף זכייה נוספת באליפות, כאשר במהלך תקופה זו הושאל לזמן קצר לקילמס אתלטיקו קלוב מארגנטינה. בשנת 2011 עבר וארלה למועדון הכדורגל סרו האורוגוואי, ושיחק בו לפרקים, כאשר משחקו האחרון במועדון נערך בשנת 2014.

קריירה בינלאומית
----------------

וארלה ערך את הופעת הבכורה בנבחרת אורוגוואי בשנת 2000, והשתתף עמה במונדיאל 2002, בו שיחק את מלוא הדקות בטורניר בו הודחה אורוגוואי בשלב הבתים עם שתי נקודות, ובקופה אמריקה 2004, אותה סיימה אורוגוואי במקום השלישי. בשנת 2006 ערך וארלה את הופעתו ה-26 והאחרונה במדים הלאומיים.

תארים
-----

עם נסיונל:

* אליפות ליגת העל האורוגוואית (5): 1998, 2000, 2001, 2002, 2011

עם שאלקה 04:

* גביע הליגה הגרמנית: 2005

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטבו וארלה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר ESPN
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 2002** |
| --- |
| 1 קריני • 
2 מנדס • 
3 למבו • 
4 מונטרו • 
5 גרסיה • 
6 רודריגס • 
7 גיגו • 
8 וארלה • 
9 סילבה • 
10 אוניל • 
11 מגז'אנס • 
12 מונואה •
13 אבראו • 
14 סורונדו •
15 אוליברה •
16 רומרו •
17 רגיירו •
18 מוראלס •
19 ביסרה •
20 רקובה •
21 פורלאן •
22 דה לוס סנטוס •
23 אלדואז'ן •
מאמן: פואה | אורוגוואיאורוגוואי |

| **נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2004 (מקום שלישי)** |
| --- |
| 1 ויירה • 
2 ביסרה • 
3 ד.רודריגס • 
4 מונטרו • 
5 סוסה • 
6 לאגו • 
7 וארלה • 
8 פואוסו • 
9 סילבה • 
10 פרודי • 
11 כ.רודריגס • 
12 ברבאט •
13 אסטויאנוף • 
14 ג.רודריגס •
15 פרס •
16 דלגדו •
17 דיוגו •
18 מוראלס •
19 מרטינס •
20 בואנו •
21 פורלאן •
22 סאנצ'ס •
מאמן: פוסאטי | אורוגוואיאורוגוואי |
**לורנסו אנטוניו מלגארחו סאנאבריה** (בספרדית: **Lorenzo Antonio Melgarejo Sanabria**; נולד ב-10 באוגוסט 1990) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת הקשר בליברטד.

קריירת מועדונים
---------------

מלגארחו נולד בלומא גראנדה. הוא התחיל את הקריירה שלו במועדון 12 באוקטובר בגיל 19, כאשר רשם 19 הופעות בליגת העל והבקיע 7 פעמים. ב-2010 קיבל זימון לאולימפיה מהבירה אסונסיון וכעבור עונה עבר לאינדפנדיינטה. אחרי עונה מוצלחת עם 17 משחקים ו-8 שערים מלגארחו הצטרף לבנפיקה ליסבון תמורת 700 אלף יורו.

מיד לאחר המעבר לבנפיקה, מלגארחו הושאל לפאסוס די פריירה, שם הפגין יכולת טובה כשרשם 29 הופעות ו-10 שערים בליגת העל הפורטוגזית, מה שהפך אותו למלך השערים של הקבוצה לעונת 2011/12.

בתום העונה האריך מלגארחו את חוזהו עם בנפיקה עד לשנת 2018. בעונה הבאה הוא החל להופיע בהרכב באופן קבוע, כאשר ערך הופעת בכורה במדי בנפיקה ב-18 באוגוסט 2012 מול בראגה, שהסתיים בתיקו 2-2 כשאת אחד מהשערים לחובת קבוצתו כבש מלגארחו בשער עצמי. ב-19 בספטמבר הוא הופיע לראשונה במשחק ליגת האלופות נגד סלטיק.

ביולי 2013 דווח על כך שמלגארחו קרוב להשאלה לליברפול עם רכישה מלאה בעתיד, אך עסקה זו לא בוצעה. ב-2 בספטמבר מלגארחו חתם בקובאן קרסנודאר תמורת 5 מיליון יורו. את שערו הראשון הוא הבקיע במשחק 1/16 גמר בגביע מול זבזדה ריזאן. ב-28 בנובמבר 2013 הוא כבש צמד בניצחון 0-4 על סנט גאלן במסגרת שלב הבתים של ליגה האירופאית. בקובאן מלגארחו הפגין יכולת לשחק במספר עמדות, כאשר הופיע במדי הקבוצה כמגן שמאלי, קשר שמאלי ואפילו כחלוץ.

ב-8 בפברואר 2016 חתם בספרטק מוסקבה ל-4.5 שנים.

ב-26 באוגוסט 2020 חתם לשנתיים בראסינג קלוב לאחר ששוחרר ללא תמורה מספרטק מוסקבה.

קריירה בינלאומית
----------------

מלגארחו ערך הופעה אחת בנבחרת הצעירה של פרגוואי בשלב הבתים של אליפות העולם עד גיל 20. בנבחרת הבוגרת הוא ערך בכורה ב-14 בנובמבר 2012 במשחק ידידות מול גואטמלה.

תארים
-----

* **בנפיקה ליסבון**
	+ גמר הליגה האירופאית: 2012/13
	+ גמר הגביע הפורטוגזי: 2012/13
* **קובאן קרסנודאר**
	+ גמר הגביע הרוסי: 2014/15
* **ספרטק מוסקבה**
	+ אליפות רוסיה: 2016/17
	+ הסופר קאפ הרוסי: 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורנסו מלגארחו** בוויקישיתוף
* לורנסו מלגארחו, ברשת החברתית טוויטר
* לורנסו מלגארחו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  העברות בעולם - 26.8: צ'לסי השלימה את רכישת בן צ'ילוול, באתר וואלה!‏, 26 באוגוסט 2020
"**תפילת הדרך**" היא תמונת אריחי קרמיקה, שנוצרה בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, בשנת 1925 בקירוב. העבודה נמצאת כיום באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות.

תיאור
-----

העבודה "תפילת הדרך" נוצרה בבית המלאכה של יעקב איזנברג במחצית שנות ה-20 של המאה ה-20. היא מבוססת על מתווה של מאיר גור אריה, המתאר צללית של יהודי תימני רכוב על חמור ובידו ספר פתוח. מאחורי הדמות מתואר עץ עיטורי. איזנברג חילק את המתווה ל-25 אריחים קרמיים, המרכיבים את הדימוי, והוסיף לו רקע של נוף צבעוני ומסגרת עיטורית.

הדימוי של הרוכב הופיע לראשונה ב-8 ביוני 1922 על שער כתב העת "החיים". ב"בצלאל" נעשו מספר שימושים בדגם זה. בין היתר הוא הופיע על גבי גלויות ובפורטפוליו "בראשית: מחזור צליות גזורות" בהוצאת "בני בצלאל", כציור שנעשה בשבלונה (סטנסיל) על בד, כציור קיר שנמצא ב"בית שיף" בתל אביב (כיום מוזיאון הרצלילינבלום).

העבודה נמצאת כיום באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות. היא הוצגה במסגרת התערוכה "מסעות" (2014), שהתקיימה במוזיאון ישראל, ירושלים.

גלריה
-----

* תפילת הדרך, ציור קיר בבית שיףתפילת הדרך, ציור קיר בבית שיף
* תפילת הדרך (1925 בקירוב), סטנסיל על בדתפילת הדרך (1925 בקירוב), סטנסיל על בד

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: מאיר גור אריה: תפילת הדרך, באתר מורשת מכירות פומביות, מכירה מס' 29 - 25.03.2020, פריט מס' 520; וגם מאיר גור אריה: תפילת הדרך, אישתר, 18.12.19, פריט מס' 29
**חומצה על-כלורית** (בלועזית: **חומצה פרכלורית**, **Perchloric acid**) היא חומצה חזקה ביותר.

החומצה מורכבת מאטום כלור (ערכיות 7) המחובר בשלושה קשרים קוולנטיים כפולים לשלושה אטומי חמצן (ערכיות 6), ובקשר קוולנטי יחיד לאטום חמצן, הקשור בקשר קוולנטי לאטום מימן (ערכיות 1).

כל אטום שואף למלא את רמת האנרגיה האחרונה שלו בשמונה אלקטרונים. לכן קיומם של שלושה קשרים קוולנטים של אטום הכלור עם שלושה אטומי חמצן, מותיר את הרמה האחרונה שלו עם אלקטרון בודד, מאחר שהחמצן הוא מאוד אלקטרושלילי. הקשר היחיד מרוקן, למעשה, את הרמה האחרונה של אטום הכלור, מה שמותיר את רמת האנרגיה שמתחתיה עם שמונה אלקטרונים, מצב יציב של אטום הכלור. כעת גם אטומי החמצן במצב יציב כיוון שלכל אטום חמצן, הקשור בקשר כפול לאטום הכלור, נוספו שני אלקטרונים שהשלימו את רמת האנרגיה האחרונה של חמצן לשמונה אלקטרונים. לאטום החמצן הקשור בקשר יחיד לאטום הכלור, נוסף אלקטרון בודד, שיחד עם האלקטרון שנוסף אליו כתוצאה מהקשר הקוולנטי עם אטום המימן, השלים את רמת האנרגיה האחרונה שלו לשמונה אלקטרונים.

מבנה זה הוא ההסבר לחוזקה הרב של החומצה: שלושת אטומי החמצן, הקשורים לכלור בקשר כפול, מושכים אליהם את האלקטרונים בחוזקה, מאחר שהחמצן הוא יסוד אלקטרושלילי מאוד. כתוצאה מכך, אטום הכלור נשאר עם מטען חלקי חיובי גדול, ומושך אליו, באופן חזק מהרגיל, את האלקטרון שנמצא בקשר יחיד עם אטום החמצן הרביעי. החמצן בתגובה מפצה על האלקטרון בכך שהוא מושך בצורה חזקה מאוד את האלקטרון של הקשר עם אטום המימן. כתוצאה מכך אטום המימן, שהוא פחות אלקטרושלילי מכולם, נותר עם מטען חלקי חיובי גדול מאוד. לכן הוא נוטה להיפרד מהמולקולה ולהשאיר את האלקטרון אצל אטום החמצן הקשור אליו.

סתירה של חומצה על כלורית נותנת מלחי פרכלורט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה על-כלורית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541765405171
* GND: 4341998-7
* LCCN: sh89001749
* NDL: 00564389

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "חומצה חנקתית".

**חומצה חנקיתית**, או **חומצה ניטריטית**, היא חומצה חלשה חד בסיסית המתקיימת רק בתמיסה ובצורה של מלחי חנקית.

חומצה חנקיתית משמשת להכנת דיאזידים מֵאָמִינִים; תגובה כימית זו היא מסוג התקפה נוקליאופילית של האמין על החנקית, רה־פרוטונציה על ידי הממס, ויציאה של שתי מולקולות מים. הדיאזיד יכול להשתחרר כיון קְרְבֶּניוּם.

הכנה
----

ניתן להכין חומצה חנקיתית על ידי הוספת מינרל חומצי כלשהו לנתרן חנקיתי.

פירוק
-----

חומצה חנקיתית מתפרקת במהירות לחנקן דו־חמצני, חד תחמוצת החנקן ומים כאשר היא בתמיסה.

2HNO2 → NO2 + NO + H2O

כמו כן, חומצה חנקיתית מתפרקת לחומצה חנקתית חמצן דו־חנקני ומים.

4HNO2 → 2HNO3 + N2O + H2O

תגובות כימיות נפוצות
--------------------

ניתן לעשות שימוש בחומצה חנקיתית על מנת להכין מלחי דיאזוניום שמגיבים עם אנילינים ופנולים ליצירת תרכובות אזו כמדד איכותי לבדיקת אמינים ארומטיים. תגובה כימית זו משמשת גם ליצירת צבעי־אזו. משתמשים בחומצה חנקיתית כדי להרוס תמיסות נתרן אזיד שהן בעלות פוטנציאל פיצוץ ורעילוּת. חומצה חנקיתית נוצרת בדרך כלל על המקום באמצעות התגובה של חומצה מינרלית עם נתרן חנקיתי.

הקשר לאטמוספירה
---------------

חומצה חנקיתית היא חומר ביניים אטמוספירי חשוב. היא נוצרת על ידי התגובה ההטרוגנית של דו־תחמוצת החנקן ומים על פני משטחים שונים כגון גז אטמוספירי. החומצה עוברת מיד פוטוליזה והופכת לרדיקל הידרוקסיל המהווה חלק גדול משכבת האוזון שבטרופוספירה (האטמוספירה התחתונה).

ראו גם
------

* חומצה חנקתית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה חנקיתית** בוויקישיתוף
* חומצה חנקיתית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531400605171
* GND: 4178975-1
* LCCN: sh85092096

 |
**סוכנות ידיעות** היא ארגון שמספק תוכן חדשותי לאמצעי תקשורת. ישנן סוכנויות ידיעות שתכלית קיומן מסחרית, בעוד אחרות פועלות מטעם ממשלות למטרות הסברה.

סוכנות ידיעות מסחרית מספקת שירות לעיתונים, אתרי אינטרנט וערוצי טלוויזיה ורדיו. היא מעסיקה עיתונאים וצלמים במוקדי חדשות ברחבי העולם, כדי שייצרו כתבות ודיווחים חדשותיים. את התכנים האלה מפיצה הסוכנות למספר רב של אמצעי תקשורת, תמורת תשלום. באופן זה מקבלים אמצעי התקשורת השונים תוכן שהיה עולה להם כסף רב יותר לייצר בעצמם, לו היו צריכים להחזיק שליחים במקומות מרוחקים.

סוכנות הידיעות הראשונה הייתה סוכנות הידיעות הצרפתית, שנוסדה ב-1835. ב-1846 נוסדה Associated Press בארצות הברית, כיום סוכנות הידיעות הגדולה בעולם. Associated Press היא קואופרטיב שלא למטרות רווח והשותפים בה הם מספר רב של עיתונים וגופי תקשורת, אשר חולקים ביניהם את התוכן שהם מייצרים. גופי תקשורת אחרים, שאינם שותפים, יכולים לרכוש ממנה את התוכן שהיא מייצרת. ב-1851 נוסדה סוכנות רויטרס.

בעבר המידע היה מופץ למנויי הסוכנויות על ידי טלגרף, ולכן הן עדיין נקראות באנגלית גם בשם wire service. כיום מופץ המידע בעיקר באמצעות לוויינים ובאמצעות האינטרנט.

בין השנים 1950 ל-2006 פעלה בישראל סוכנות הידיעות עתי"ם, שהייתה סוכנות הידיעות הישראלית הראשונה. בשנת 2010 הוקמה סוכנות הידיעות תצפית.

ראו גם
------

* תצפית - סוכנות ידיעות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכנות ידיעות** בוויקישיתוף
* סוכנות ידיעות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סיכנויות ידיעות, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  שאול גינזבורג, היהודי הגרמני שיסד את סוכנות הידיעות הראשונה והגדולה ביותר בעולם, הארץ, 28 ביוני 1938
2. ↑  יעל גאוני, ‏סוכנות הידיעות עתי"ם נסגרה; העובדים נותרו ללא משכורות, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529292205171
* BNE: XX524717
* BnF: cb11955005t (data)
* GND: 4041059-6
* LCCN: sh85091567
* NARA: 10645626
* NDL: 00573548
* NKC: ph126655

 |
חטפית ממין Cossypha caffra מאכילה גוזל טפיל של קוקייה אדומת-חזה (Cuculus solitarius).
גוזל פזאי בקר מהמין Molothrus ater מיטפל לציפור Geothlypis trichas
**טפילי תטולה** הם מיני בעלי חיים המשתמשים בחיות אחרות כדי לטפל בביציהם ובצאצאיהם.

התופעה נפוצה במיוחד אצל עופות המטילים את ביציהם בקינים של עופות אחרים. אצל מרבית העופות, הטפילים הגוזלים והביצים דומים לגוזלים והביצים של המינים שמועדפים עליהם כ"מאמצים" לגוזלים. העופות הטפילים הידועים ביותר הם הקוקייתיים וכמותם נוהגים גם האלמנתיים, האוביליים, מיני פזאיים שונים וברווז שחור-ראש. התנהגות נפוצה יותר היא היטפלות למקננים אחרים בתוך אותו המין. כך נוהגים מספר מיני ברווזים.

בנוסף לעופות ישנם עוד מינים טפילים - סינודונטיס הקוקייה משתמש במיני אמנוניים לטיפול בצאצאיו ובעולם החרקים ידועים סוגי הדבורים Nomada וPolistes כטפילים של דבורים אחרות.

עופות
-----

### קוקיות

הקוקייתיים היא משפחת העופות טפילי התטולה הידועים ביותר. השם באנגלית הוא "cuckoo", שם שמזכיר מאוד את השם קוקייה ונובע מאונומטופיה. אצל חלק ממיני הקוקייה הטפילים, הנקבה יכולה להטיל ביצים בתוך 10 שניות. בדומה לתרנגולות, נקבות הקוקייה מסוגלות להטיל ביצה אחת ביום, ובין 18 ל-16 ביצים בעונה.

למרות הדימוי הרווח, מרבית הקוקיות (תשעים מינים מתוך 149 מיני הקוקיה (אנ')), דווקא מקננות ומטפלות בביציהן ובגוזליהן בעצמן. רק 56 מינים מן העולם הישן ועוד שלושה מינים מן העולם החדש נטפלים לעופות אחרים.

### הטלה וגידול

לכל מין עוף טפיל יש מינים שהם מעדיפים להטיל בקניהם את הביצים שלהם, ולרוב הגוזלים והביצים דומים לגוזלי וביצי המין המארח. הנקבות של המינים הטפילים מסוגלות להטלה מהירה ביותר, וזאת כדי להטיל את הביצים כאשר בעלת הקן לא שמה לב לכך. אצל חלק מעופות הטפילים הגוזלים אוכלים או דוחפים מהקן את הביצים של הגוזלים האחרים. הנקבה המארחת לרוב לא מבחינה בכך שהגוזל הוא לא הגוזל שלה, אם כי לרוב הוא מגיע בסופו של דבר לגודל גדול יותר מאמו המאמצת.

### עצמאות

לאחר שהגוזל מגיע לבגרות, הוא עוזב את הקן המארח. הוא חי לבדו עד שהוא מוצא בן זוג.

דגים
----

### דוגרי-פה

סינודונטיס הקוקייה, דג ממשפחת המוקוקיידים, הוא טפיל תטולה של מספר אמנוניים דוגרי-פה. הביצים נשמרים בפה של הדג המאכסן, ובוקעים לפני הביצים של המאכסן עצמו. דגי הטפיל שבקעו אוכלים את ביצי המאכסן בעודם בפיו.

### טפילי "קן"

הקרפיון *Pungtungia herzi* הוא טפיל תטולה של המין *Siniperca kawamebari* ממשפחת הפרקות הממוזגות. הזכרים של המארח שומרים על הטריטוריה מפני טורפים עד לבקיעת הביצים, ויוצרים חלקה של קנים כעין "קן" באזור ההטלה. הנקבות (אחת או יותר לאזור) מבקרות במקום כדי להטיל ביצים. ביצי הטפיל קטנות יותר ודביקות יותר מביצי המארח. במחקר שנעשה נמצא שבכ-65% מאתרי ההטלה של המארח נמצאו ביצי טפיל.

חרקים
-----

### חומסנות

 ערך מורחב – **חומסנות**  

יש מינים שונים של דבורי קוקייה, כולן מטילות ביצים בתאי קינים של דבורים אחרות, אך בדרך כלל הן מסווגות כחומסנים (קלפטו-פרזיטים), ופחות כטפילי תטולה, משום שבשלבים הלא בוגרים הם כמעט לא ניזונות ישירות על ידי המארח הבוגר. במקום זאת, הם פשוט לוקחים את המזון שנאגר על ידי המארחים.

ראו גם
------

* קוקייתיים

לקריאה נוספת
------------

* עופות טפילים - תופעות ומועדים בטבע אהוד קלפון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפילי תטולה** בוויקישיתוף
יורם שורק, ‏דברים שיורמים יודעים: הקוקיה, הברבור והברווזון המכוער, באתר "הידען"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553891705171
* LCCN: sh96005570

 |
הירח (משמאל) ולצדו כוכב הלכת מאדים כפי שצולמו ב-27 באוגוסט 2007.
**מתיחת מאדים** היא הכינוי למתיחה אשר החלה בקיץ 2003 ומאז מתחדשת מדי שנה. לפי הנטען במתיחה זו, כוכב הלכת מאדים ייראה גדול כמו הירח, דבר שאינו נכון. המתיחה מופצת בעיקר בתכתובות דואר אלקטרוני במהלך חודשי הקיץ. נכון לאוגוסט 2014 נראה שממדי המתיחה קטנו באופן ניכר.

הבסיס למתיחה
------------

ב-27 באוגוסט 2003 כוכב הלכת מאדים הגיע למרחק של 55,758,006 ק"מ מכדור הארץ – מרחקו הקטן ביותר ב-40,000 השנים הבאות. ככל הנראה, המקור למתיחה הוא בהשמטת משפט בו נכתב כי צופה שיביט אל מאדים בעת קרבתו המרבית דרך טלסקופ ובהגדלה של פי 75, יוכל לראותו כאילו הביט בירח המלא בעין הבלתי מצוידת. בתכתובות מאוחרות יותר משפט זה לא נכלל ונכתב לרוב כי "יראו שני ירחים".

היתכנות פיזיקלית
----------------

מסלוליהם של כדור הארץ ומאדים מתקרבים זה לזה בכל 26 חודשים, כך שמדי שנתיים וחודשיים מאדים מגיע למרחק המינימלי באותה תקופה, קרבה זו משתנה בין כ-56,000,000 ק"מ לכ-100,000,000 ק"מ (לדוגמה בשנים 2003 ו-2012 בהתאמה), בעוד שמרחקו הממוצע של הירח עומד על כ-380,000 ק"מ בלבד. כיוון שמאדים רק כפול בקוטרו מהירח ואילו מרחקו גדול ביותר מפי 100 לעולם לא נראה את מאדים גדול כמו הירח מכדור הארץ. אמנם בהתקרבויות המינימליות שלאחר 2003 המרחק בין כדור הארץ ומאדים הלך וגדל, אולם החל משנת 2012 מרחק זה קטן שוב. ההתקרבות המינימלית המשמעותית הבאה של מאדים תיראה ב-15 באוגוסט 2050, אז מרחקו של מאדים מכדור הארץ יהיה 55,957,233 ק"מ בלבד וקוטרו הזוויתי יהיה קטן בעשירית שניית קשת מזה שנראה ב-2003.

ראו גם
------

* צפייה במאדים מכדור הארץ
* מתיחת הירח הגדולה

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיר ברנט, ‏כוחו של מייל שגוי מתחדש משנה לשנה. האם באמת מאדים יהיה גדול כמו הירח?, באתר "הידען"
* גדי אלכסנדרוביץ', מתמטיקאים מהירח וטרחנים ממאדים, באתר "לא מדויק", 21 באוגוסט 2012
רפידוגרף תוצרת שטדלר
רפידוגרף תוצרת שטדלר מפורק לחלקיו בהשוואה למטבע יורוסנט
**רפידוגרף** הוא שם גנרי לעט לשרטוט טכני ולשימוש גרפי.
המשתמשים העיקריים בו הם שרטטים, מהנדסים ואדריכלים, אף שהוא משמש גם גרפיקאים, אמנים ומעצבים. העט משמש גם לתיוג אותיות הספרי תורה תפילין ומזוזות בידי סופרי סת״ם.
"רפידוגרף" הוא סימן רשום של חברת רוטרינג הגרמנית, שהפך לשם גנרי לעטים הטכניים של חברות אחרות שבאו אחריו.

היסטוריה
--------

עד אמצע המאה ה-20 השתמשו ברייספדר לצורך שרטוט. לאחר המצאת העט נובע פותח גם עט נובע עם בוכנה בתוכו במקום ציפורן, אך רק בשנות ה-50 של המאה ה-20 שוכלל הכלי בחברת רוטרינג והופץ בשם רפידוגרף.
הרפידוגרף קיבל את צורתו הסופית בשנות ה-60 והפך לעט השרטוט העיקרי של המתכננים.
מאז תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 ירד השימוש ברפידוגרף בגלל המעבר לתכנון ושרטוט ממוחשבים.

תיאור טכני
----------

הרפידוגרף מורכב מבוכנה שבקצה חוט פלדה הנע בתוך שרוול דק שעוביו כעובי הקו המשורטט. הדיו, שנתון במיכל מעל הבוכנה, עוטף את הבוכנה, זורם בין החוט לשרוול, וניגר אל דף השרטוט בקצה השרוול. הבוכנה, החוט והשרוול מכונים "ראש" הרפידוגרף. 

בניגוד לרייספדר, שבו ניתן לכוון את עובי הקו המשורטט על ידי הרחבה והצרה של הרווח בין זרועותיו נושאות הדיו, כל רפידוגרף משרטט קו בעובי אחיד. לפיכך משתמשים לשרטוט טכני במספר רפידוגרפים - אחד לכל עובי קו שיש בשרטוט.

הרפידוגרפים בנויים בצורה מודולרית כך שכל הרפידוגרפים מתוצרת חברה מסוימת זהים במידותיהם מלבד ראשי הרפידוגרף שניתנים להחלפה בין כלי לכלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפידוגרף** בוויקישיתוף

| כלי כתיבה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גיר • דיו • טוש • טיפקס • מדגש • מחברת • מחדד • מחק • עיפרון • עט • קולמוס • קלמר • קסת דיו • נייר פחם • רייספדר • רפידוגרף |  |

 |
שכבה של כ-9 ס"מ טפרה, דמוי שלג, אשר נפל בבסיס חיל האוויר קלארק בפיליפינים ב-15 ביוני 1991, לאחר התפרצות הר הגעש פינטובו
**טֶפְרָה** - החומר שנפלט לאוויר בהתפרצות הר געש ונופל אחר כך לקרקע. הרכב הטפרה הוא בדרך כלל ריוליטי, שכן הרי הגעש הסוערים ביותר הם תוצרים של מאגמה פלסית, כלומר שהיא עשירה בסיליקה וצמיגותה גבוהה.

מקורו של המונח Tephra הוא מיוונית ופירושו "אפר". המונח הוצע על ידי סיגורדור טאורארינססון (Sigurdur Thorarinsson), וולקנולוג איסלנדי, בשנת 1954 בעקבות התפרצות הר הגעש הקלה (Hekla) בשנת 1947.

מאפייני הטפרה
-------------

האפר הנפלט מהר הגעש מופיע על פני הקרקע כטפרה רק אם יהיה בסביבה חמה במיוחד, כמו בתוך קילוח לבה בוערת. הוא עשוי להתגבש לבזלת או לטוף. הטפרה מתפזר בסביבת מקום ההתפרצות בהתאם לגודל הגרגירים, לגובה אליו מגיע האפר בהתפרצות ולנסיבות האקלים. החלקים הכבדים (המכונים פצצות געשיות) נופלים בקרבת ההתפרצות, אבל הגרגרים הקלים יותר יכולים להישאר בסטרטוספירה כמה שבועות ולהינשא לעיתים למרחקים של אלפי קילומטרים. ענן האפר יכול לפעול כמראה המשקפת את קרינת השמש בחזרה לחלל ולגרום להורדה של הטמפרטורה ולגידול בכמות הגשמים, תופעה המכונה חורף געשי.

המיון של הטפרה הוא לפי גודל החלקיקים:

* **אפר געשי** - פחות מ-2 מ"מ בקוטר.
* **לפילי** (Lapilli) -‏ 2 מ"מ עד 64 מ"מ.
* **בלוק געשי** או "פצצה געשית" - גדול מ-64 מ"מ.

השימוש העיקרי
-------------

השימוש העיקרי בשכבות הטפרה בתיארוך רדיומטרי של המסלע, במקרה זה ממקור געשי. השיטה המקובלת למקרה זה היא תיארוך אשלגן-ארגון. בגאוכרונולוגיה – המדע העוסק בגילו של כדור הארץ ובגילן של שכבות הסלעים שעל פניו נעשה שימוש בלוח הזמנים הגאולוגי על מנת לקבוע את תקופת היווצרותם של סלעים תוך שימוש בשיטות תיארוך שונות. הטפרה מהווה את אחד חומרים אשר לפיהן פועלת השיטה הרדיואקטיבית, המבוססת על העובדה שאיזוטופים מסוימים הם בלתי יציבים ומתפרקים בצורה ספונטנית ליסודות אחרים (תוך שחרור אנרגיה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפרה** בוויקישיתוף
**סאדיכ אל-פיתורי** (נולד ב-10 באוקטובר 1994 בלוב) הוא כדורגלן לובי המשחק בעמדת המגן הימני.

קורות חיים
----------

אל-פיתורי נולד בלוב וגדל בסטרטפורד שבאנגליה. אחיו של אל-פיתורי, חמאם, משחק באקדמית הנוער של ברנלי.

### קריירה

#### מנצ'סטר סיטי

לאחר שסיימו ללמוד, הצטרפו אל-פיתורי ושניים מחבריו למנצ'סטר סיטי, אך שוחררו ממנה במהרה. אל-פיתורי שיחק באקדמית הנוער של מנצ'סטר סיטי במשך שנה אחת. הוא תואר כשחקן פיזי מאוד, אך פחות טוב בהיבטים אחרים של המשחק.

#### סלפורד סיטי

בחודש דצמבר 2014 הצטרף אל-פיתורי לסלפורד סיטי. ב-3 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה השביעית באנגליה, במשחק נגד קנדל טאון. מספר שבועות לפני המשחק פוטר המאמן פיל פאוור, ופיל נוויל ופול סקולס מונו למאמנים הזמניים של הקבוצה. המאמנים התרשמו מאוד מאל-פיתורי באימונים ובמשחק נגד קנדל טאון, והציעו למאמן קבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד להחתים אותו.

#### מנצ'סטר יונייטד

בשל ההמלצות המאמנים, הוצעה לאל-פיתורי תקופת התרשמות של שבוע במנצ'סטר יונייטד. ב-30 בינואר 2015 חתם על חוזה לשנה וחצי במועדון.

### המשך הקריירה

ב-2 בפברואר 2017 חתם בצ'סטרפיילד מהליגה השלישית. הוא ערך שתי הופעות ליגה בלבד בשורות המועדון ושוחרר בתום העונה, מספר חודשים אחר כך.

ב-29 ביולי 2017, לאחר ששוחרר מצ'סטרפילד, שב אל-פיתורי למולדתו, וחתם במדי אל אהלי טריפולי. לאחר מכן עבר לקבוצת פוליטכניקה יאשי מליגת העל הרומנית בכדורגל.

### קריירה בינלאומית

ב-6 ביוני 2015 ערך אל-פיתורי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוב במשחק ידידות נגד נבחרת מאלי. ב-12 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר רשמי, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לנבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סאדיכ אל-פיתורי באתר הרשמי של מנצ'סטר יונייטד

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סאדיכ אל-פיתורי"**.
*Suddenly*
**סאדנלי** (אנגלית: **Suddenly**) הוא סרט מתח אמריקני. את הסרט כתב ריצ'רד סייל, הפיק רוברט בסלר (יונייטד ארטיסטס) וביים לואיס אלן. הקרנת הבכורה שלו נערכה ב-7 באוקטובר 1954 ואורכו 75 דקות.

הסרט מתאר ניסיון כושל להתנקש בחייו של נשיא ארצות הברית, בעיר הקטנה סאדנלי. קבוצה של שלושה מתנקשים שנשכרו לחסל את הנשיא, בהנהגת ג'ון בארון (פרנק סינטרה), משתלטת על בית גבוה שצופה על תחנת הרכבת, ומחזיקה את יושבי הבית כבני ערובה. בני הערובה הם בעל הבית - הסבא (ג'יימס גליסון), כלתו (ננסי גייטס. בנו נהרג במלחמת העולם השנייה), נכדו הקטן, השריף של העיר (סטרלינג היידן) וטכנאי הטלוויזיה.

הסרט צולם בשחור-לבן, ובשנות השמונים נוצרה גרסה צבעונית, למכירה בווידאו.

בגלל הדמיון בין עלילת הסרט לבין רצח הנשיא קנדי בשנת 1963, ובין דמות המתנקש המעורער בנפשו לבין רוצח קנדי, שידור הסרט הופסק למשך שנים רבות. לפי שמועה נפוצה, רוצחו של קנדי צפה בסרט והתרשם ממנו, מספר ימים לפני שהתנקש בנשיא.

תקציר העלילה
------------

השריף מקבל הודעה דחופה וסודית על הגעתו הקרובה של הנשיא, ברכבת מיוחדת. מספר סוכנים של השירות החשאי מגיעים לעיר, בעקבות מידע מודיעיני שהגיע לידיהם, ומסייעים לשריף בהכנות למבצע ובסידורי האבטחה.

השריף מנסה ליצור קשר רומנטי עם האם הצעירה (ננסי גייטס), שבעלה נהרג במלחמה לפני כמה שנים, אך היא מסרבת להפסיק להתאבל. היא מביעה כעס על מותו ה"מיותר", והוא מנסה לשכנע אותה שמותו היה מכובד, כי הגן על ערכים חשובים (הכוונה לשחרור אירופה מאימת גרמניה הנאצית). גם הסבא (אביו של הבעל, ובעברו מאבטח אישי של הנשיא וילסון) מנסה להסביר לה שהמוות לא היה לחינם, אך בשלב זה היא עדיין מסרבת להשלים עם האבידה.

קבוצת המתנקשים שמגיעה לעיר בוחרת בבית המשפחה, שניצב על גבעה גבוהה וצופה על תחנת הרכבת, כמיקום לפעולה. הם מציגים עצמם כסוכני FBI, בוחנים את הבית מבפנים, ומשתלטים על היושבים באיומי אקדח. השריף מנסה לתקוף אותם ונורה בידו. במהלך ההמתנה הארוכה לרכבת, הם מציבים עמדת צליפה ליד החלון, ומכינים את רובה הצלפים. בני הערובה מנסים לשכנע אותם לוותר על ההתנקשות בדרכים שונות, אך לשווא. מנהיג הקבוצה מספר שהפך לרוצח שכיר בעקבות שירותו הצבאי במלחמה, שהוציא אותו מדעתו.

מפקד צוות השירות החשאי, שנכנס לבית כדי לפגוש את חברו הוותיק (הסבא), נורה ונהרג. אחד מחברי הקבוצה מתקרב לתחנת הרכבת, יורה למוות בסגן השריף ונורה למוות בעצמו. טכנאי הטלוויזיה והסבא מצליחים לחשמל את שולחן המתכת ליד החלון (באמתלה של תיקון מכשיר הטלוויזיה), וכך מתחשמל למוות החבר השני בקבוצה. מנהיג הקבוצה, ג'ון בארון (פרנק סינטרה), נורה למוות על ידי האם הצעירה באקדח שהוחזק בביתה, לאחר שניסה לירות בבנה הקטן. הרכבת המיוחדת של הנשיא עברה במקום, אך לא עצרה בסופו של דבר, בשל ההתראה המודיעינית.

בסופו של הסרט, האם הצעירה מסכימה לצאת לבילוי משותף עם השריף, ומביעה הבנה לצורך בהקרבה עבור ערכים מקודשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאדנלי** בוויקישיתוף

* "סאדנלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "סאדנלי", באתר נטפליקס
* "סאדנלי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "סאדנלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "סאדנלי", באתר אידיבי
* "סאדנלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**התפתחות רגשית** או **התפתחות נפשית** מתייחסת לשינויים שמתרחשים ביכולתו של האדם להביע את רגשותיו ובמידת הצורך לדחות את סיפוק צרכיו למקום ולזמן המתאימים. ההתפתחות הרגשית של האדם מתחילה עם לידתו ומתמשכת עד בגרותו.

בפסיכולוגיה התפתחותית חקר ההתפתחות הרגשית כולל את השינויים המתרחשים באישיות של האדם, המעבר מתלות לעצמאות, גיבוש הדימוי העצמי ובניית האישיות.

התפתחות רגשית בילדות
--------------------

 ערך מורחב – **התפתחות רגשית בילדות**  

ההתפתחות הרגשית בילדות מתייחסת אל השינויים בבשלות הרגשית המלווים את תהליך ההתבגרות בשנות הילדות. 
כבר עם הלידה ניתן להבחין בהבעות פנים המביעות רגש, אך רגש של ממש כנראה בא רק מאוחר יותר.

גיל הגן
-------

 ערך מורחב – **התפתחות רגשית בגיל הגן**  

ההתפתחות הרגשית בגיל הגן מתארת את השינויים בבשלות הרגשית המלווים את תהליך ההתבגרות בגיל גן. בתקופה זו, במקביל לשינויים קוגניטיביים וחברתיים, קיימים שינויים רגשיים משמעותיים. שינויים אלה כוללים חשיפה גדלה והולכת לרגשות ולסיבותיהם, יכולת ויסות של התנסויות רגשיות, ומודעות עצמית.
זאת משום שהילד בגיל הגן, שעד עתה הושפע בעיקר מהדמות המטפלת בו, הולך ונפתח להשפעות בני גילו ואחים בוגרים.

בגיל הגן, ילדים לומדים על רגשות ועל הבעת רגשות, אם כי בגיל זה הם עדיין אינם מיטיבים לפרש את טווח הרגשות השליליים שאחרים עשויים להביע. כך, ילדים בגיל הגן מתקשים להבחין בין רגשות מופנמים להתנהגות מוחצנת. לדוגמה, יהיה להם קושי להבין שאדם עצוב עשוי להראות שמח או שאדם שמח באמת עשוי שלא להביע שמחה.

כמו כן, בגיל הגן קשה להבדיל בין פעילות פרטית לשיתוף פעולה של היחיד בקבוצה של בני גילו. הילדים אמנם מדברים בשעת הפעילות הקבוצתית, אך אין לדעת אם הם מקשיבים זה לזה. זהו דיבור אגוצנטרי שלאחר מכן מופנם ומתפתח לדיבור פנימי המשמש בתורו לחשיבה מילולית ועיבוד קוגניטיבי.

### הבנה חברתית רגשית בגיל הרך

 ערך מורחב – **הבנה חברתית רגשית בגיל הרך**  

הבנה חברתית רגשית בגיל הרך היא היכולות להבנת רגשות ולהבנת מצבים חברתיים שזורות זו בזו, כאשר השילוב בין שתי יכולות אלו הוא קריטי ליכולתו של האדם לנהל את רגשותיו תוך התייחסות מתאימה לרגשותיהם של אחרים.

גיל בית הספר
------------

בגיל שבע, עם תחילת הלימודים בבית ספר חלה התקדמות משמעותית בהתפתחות הרגשית.

בגילאי בית הספר ניתן לראות גם ריכוז אינדיבידואלי בעבודה אישית וגם שיתוף פעולה של ממש בעבודה קבוצתית מול בני הגיל. דבר זה מתאפשר משום שהילד כבר יודע להפריד בין ראייתו הפרטית לבין ראיית הזולת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התפתחות רגשית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  בר-אל, צ', (1996). מפגשים עם הפסיכולוגיה, מפגש שני, פסיכולוגיה התפתחותית. הוצאת רכס, אבן יהודה.
2. 1 2 3 4  פיאז'ה, ז. (1969). שש מסות על ההתפתחות הנפשית. ת"א: ספריית-הפועלים.
3. ↑  Cook, Elizabeth Greenberg, Mark Kusche, Carol, The relations between emotional understanding, intellectual functioning, and disruptive behavior problems in elementary-school-aged children, **Journal of Abnormal Child Psychology** 22, 1994
מבנה הטפלון
**טפלון** (באנגלית: **Teflon**) הוא שם המותג של חברת דופונט לתרכובת **פוליטטראפלואורואתן** (או **פוליטטראפלואורואתילן**; Polytetrafluoroethylene, בראשי תיבות: **PTFE**).

התרכובת נתגלתה בשנת 1938 על ידי רוי פלנקט(אנ') בעת שעבד בחברת דופונט. התרכובת הוצגה כמוצר מסחרי בשנת 1946. טפלון, נגזרת של האלקן הפשוט ביותר, אתן, מתאפיין ברמת חיכוך נמוכה במיוחד - השנייה הנמוכה ביותר מכל המוצקים הידועים לאדם (אחרי פחמן דמוי יהלום). תכונה זו מביאה לשימוש הנפוץ בו לציפוי מחבתות (וכלי בישול נוספים) כך שמתאפשר טיגון ללא שמן וללא הידבקות המזון המטוגן למחבת. טפלון הוא הידרופובי (דוחה מים) במיוחד; מעט מים הנמזגים למחבת המצופה טפלון מתפצלים ויוצרים טיפות, זאת בשל נטייתם להקטין ככל האפשר את שטח המגע עם הטפלון. חוזקו של הטפלון מאפשר לו לעמוד גם בפני חומצה פלואורואנטימונית – החומצה החזקה ביותר שידועה.

השימוש הראשון בטפלון נעשה במסגרת פרויקט מנהטן. טפלון משמש גם לציפוי של קליעי רובה, כך שמעבר הקליע בקנה נעשה תוך חיכוך מזערי.

תחת השם טפלון משווקת גם תרכובת דומה זו, אשר נקראת Perfluoroalkoxy polymer resin ‏(PFA), לPFA מקדם חיכוך נמוך יותר משל סוגי הטפלון האחרים, ועמידות טובה יותר בחום גבוה, ועל כן הוא חומר מועדף לשימושים תובעניים כגון שימוש רפואי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טפלון** בוויקישיתוף
* יפתח דיבון, הקסם המדעי של הטפלון, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 בינואר 2019
* טפלון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)