recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פרידריך לודוויג פרזיוס** (גרמנית: **Friedrich Ludwig Persius**‏; 15 בפברואר 1803, פוטסדאם - 12 ביולי 1845, פוטסדאם) היה אדריכל פרוסי, מתלמידיו של קארל פרידריך שינקל.

ביוגרפיה
--------

פרזיוס נולד בפוטסדאם, בה החל את חינוכו היסודי. בין 1817 ל-1819 הוא עבד עם פקח הבנייה גותיל הקר, ונרשם ללימודי נגרות. ב-1819 הוא החל ללמוד באקדמיה לאדריכלות של ברלין, וסיים במרץ 1821. באותה שנה הוא החל לעבוד כמתכנן בניינים, ובין היתר עבד תחת שינקל בבניית הטירה והכנסייה על אדמות הגרף פוטוצקי בקרקוב. ב-1824 הוא הצטרף לאגודת האדריכלים.

ב-1826 עבר בהצלחה את בחינת ההסמכה לבנאי ראשי של האקדמיה לאדריכלות בברלין, והחל לעבוד כמתכנן בניין בשרלוטנהוף. כעבור שנה נישא לפאולין סלו, ובמשך השנים נולדו לזוג שישה ילדים.

ב-1829 התמנה פרזיוס למפקח בנייה תחת הממשלה המלכותית שבפוטסדאם. ב-1833 השלים את עבודתו העצמאית הראשונה, שהייתה חידוש הטחנות המלכותיות ליד המרחצאות הרומיים בסנסוסי והפיכתן לבית מגורים עבור הגנן. ב-1834 הוא התמנה למפקח הבנייה של חצר המלך.

פרזיוס ערך מסע לאורך הריין ב-1840, ובין השאר ביקר בהיידלברג, בכרך, וטירת שוטלצנפלס ומבצר ארנברייטסטיין שליד קובלנץ. בשנה שלאחר מכן ביקר בפריז, מינכן, שטרסבורג, אנדרנך, רמאגן, באד גודסברג וקלן. בשנה שלאחר מכן ערך מסע נוסף, וביקר במספר מקומות בגרמניה.

המלך הפרוסי פרידריך וילהלם הרביעי מינה את פרסיוס לאדריכל החצר ב-1841, וכעבור שנה התמנה ליועץ האדריכלות הראשי ולחבר ברשות האדריכלות המרכזית. בשנתיים שלאחר מכן הוא עבד לסירוגין תחת הנסיך הרמן פון פיקלר-מוסקאו.

פרזיוס סייע לשינקל עם בנייתם של ארמון שרלוטנהוף והמרחצאות הרומיים בפארק סנסוסי שבפוטסדאם. הוא היה מעורב גם בבנייתם של המזרקה הגדולה, כנסיית השלום, ארמון אורנז'רי ומגדל התצפית שעל הרואיננברג מול ארמון סנסוסי.

בין 1843 ל-1844 ערך פרזיוס מסעות נוספים, ובין השאר ביקר בהולנד ובאיטליה.

ב-1845 הוחלט לאשר בפועל את מינויו ליועץ אדריכלי ראשי, שהיה תפקיד בו כיהן פרזיוס מאז ה-12 באוקטובר 1842. ב-12 ביולי נפטר פרזיוס. הוא נקבר בבית הקברות בורנשטדט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לודוויג פרזיוס** |

* לודוויג פרזיוס בקטלוג הספרייה הלאומית של גרמניה
* לודוויג פרזיוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007434059205171
* BnF: cb160881941 (data)
* CANTIC: a12176904
* GND: 118592823
* ISNI: 0000 0001 0964 2251
* LCCN: n85208356
* NTA: 071421742
* RERO: 02-A003684471
* SUDOC: 076939723
* ULAN: 500109325
* VIAF: 35249088
* WorldCat: lccn-n85208356

 |
**הקורפוס ה-15** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

ב-1 באוקטובר 1933 הוקם הקורפוס ה-15 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-15 בפברואר 1943 הופעל הקורפוס במחנה בורגארד, לואיזיאנה תחת פיקודו של וייד הייסליפ.

ביולי 1944 נחת הקורפוס בנורמנדי, ולאחר מכן השתתף במבצע קוברה, וב-8 באוגוסט כבש הקורפוס את לה-מאן. בהחלטה שנויה במחלוקת נאלץ הקורפוס לעצור בארז'נטאן, ולא לחבור לכוחות הקנדיים בפאלז, ובכך נמנעה השמדת הכוחות הגרמניים בכיס פאלז. לאחר מכן כבש הקורפוס ראש גשר על הסן, ובסתיו אותה שנה השתתף בקרב לורן. בינואר 1945 לחם הקורפוס באלזס במסגרת מבצע נורדווינד, ולאחר מכן השתתף בחיסול כיס קולמר.

ב-15 במרץ 1945 פתח הקורפוס במתקפה גדולה לעבר גרמניה, יחד עם הקורפוס ה-6 והקורפוס ה-21. ב-20 במרץ פרץ הקורפוס דרך קו זיגפריד, כבש את הומבורג ואת צווייבריקן, וב-26 במרץ חצה את נהר הריין באזור וורמס ומנהיים. ב-13 באפריל כבש הקורפוס את נירנברג, וב-3 במאי כבש את מינכן. למחרת התקדם הקורפוס לזלצבורג שבאוסטריה, שם שהה בתום הלחימה ב-8 במאי.

לאחר המלחמה פורק הקורפוס, אולם חזר והוקם שוב כמה פעמים נוספות, ובשנת 1968 פורק באופן סופי.

מפקדים
------

* וייד הייסליפ (פברואר 1943 - יוני 1945)
* וולטר רוברטסון (יוני 1945 - מרץ 1946)
**כריס אנתוני לנסדון** (באנגלית: **Chris Anthony Lansdowne**; נולדה ב-10 בינואר 1957) היא מדבבת ברדיו, בטלוויזיה ובקולנוע, המוכרת בעיקר כמארחת בתוכניות ואירועיי הארגון הדתי האמריקאי מיקוד על המשפחה (אנ').

קריירה
------

אנתוני נולדה בפנסילבניה. כמארחת תוכניות ומדבבת במשך למעלה משלושה עשורים, היא מושמעת מדי שבוע ביותר מ-2,000 תחנות רדיו ברחבי העולם. מלבד עבודתה בדרמה ברדיו, משחקי וידאו, אנימציה ופרסומות בטלוויזיה וברדיו, כריס ידועה גם בכך שהיא מושמעת ביותר מ-100 משחקי וידאו של מאטל טוקינג-ברבי, צעצועים, בובות וספרים קוליים, בין השנים 1994–2000. לפי ההודעות לתקשורת של חברת מאטל, והדיווחים של חברי האיחוד, אנתוני נבחנה בחברת מאטל ב-19 בינואר 1994 והחלה לעבוד כמדבבת את קולה של ברבי למחרת. שני הפרויקטים הראשונים שלה היו Super Talk Barbie, ומסעדת Barbie McDonald's.

משנת 1987 מגישה ומדבבת בתוכנית "הרפתקאות באודיסיאה". כריס שיחקה גם כמה דמויות במהלך הסדרה. היא השתתפה בסדרת הווידאו של הרפתקאות באודיסיאה לטיסה אל הגמר וכוכב החיפוש. עבודות אחרות בדרמת הרדיו כוללות את התפקיד של "רונדה" בדרמת הרדיו לילדים "!Jungle Jam and Friends" ו"מארשה" בסרט "Paws & Tales".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריס אנתוני** בוויקישיתוף
* כריס אנתוני, ברשת החברתית פייסבוק
* כריס אנתוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* כריס אנתוני, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Chris Anthony Lansdowne: Host of *Adventures in Odyssey*". *The Odyssey Scoop*. נבדק ב-1 בדצמבר 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  "AIO Cast: 'C'". *The Soda Fountain*. אורכב מ-המקור ב-2020-11-26. נבדק ב-1 בדצמבר 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: db1cd75a-3aa8-4f2e-8781-3f31c166efaa

 |
**מועדון כדורגל דיפרדנג' 03** (בגרמנית: Football Club Differdange 03) הוא מועדון כדורגל המשחק בעיר דיפרדנג' בלוקסמבורג. המועדון משחק בליגת העל הלוקסמבורגית ברציפות מעונת 2006/2007. המועדון זכה ב-3 גביעים.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 2003 לאחר מיזוג 2 קבוצות כדורגל מהעיר דיפרדנג'. המועדון התחיל לשחק בליגה השנייה של לוקסמבורג. בסוף עונת 2005/2006 עלה מהליגה השנייה לליגת העל של לוקסמורג. בסוף העונה הראשונה בליגת העל הלוקסמבורגית סיים במקום השלישי והעפיל למשחקי האינטרטוטו בשנת 2007. בסיבוב הראשון הפסיד לקבוצת סלובן ברטיסלאבה מסלובקיה והודח מהטורניר. 

בסוף עונת 2008/2009 סיים במקום השני בליגת העל והעפיל לליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת רייקה מקרואטיה והודח מהטורניר. בעונת 2009/2010 זכה בפעם הראשונה בגביע הלוקסמבורגי וסיים את הליגה במקום הרביעי. המועדון העפיל לליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת ספרטק סובוטיצה מסרביה והודח מהטורניר.

בעונת 2010/2011 זכה בגביע הלוקסמבורגי בפעם השנייה וסיים את הליגה במקום הרביעי. המועדון העפיל לליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת לבדיה טאלין מאסטוניה ובסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת אולימפיקוס וולו מיוון. למרות ההפסד המועדון המשיך לשלב הבא בגלל הוצאת הקבוצה היוונית מהטורניר עקב פרשת מכירת משחקים. בשלב הפלייאוף הפסיד לקבוצת פריז סן-ז'רמן מצרפת והודח מהטורניר.

בעונת 2011/2012 סיים את הליגה במקום הרביעי והעפיל לליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח את קבוצת אנ. אס. אי. רונביק מאיי פארו ובסיבוב המוקדמות השני הפסיד לקבוצת גנט מבלגיה והודח מהטורניר. 

בעונת 2012/2013 הגיע לגמר הגביע הלוקסמבורגי והפסיד לקבוצת יונס אש וסיים את הליגה במקום הרביעי. המועדון העפיל לליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצח את קבוצת לאצ'י מאלבניה. בסיבוב המוקדמות השני ניצח את קבוצת אוטרכט מהולנד ובסיבוב המוקדמות השלישי הפסיד לקבוצת טרומסה מנורווגיה והודח מהטורניר.

בעונת 2013/2014 זכה בגביע הלוקסמבורגי וסיים את הליגה במקום השלישי. המועדון העפיל לליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסיד לקבוצת אטלנטיס מליטא והודח מהטורניר.

תארים
-----

* **הגביע הלוקסמבורגי: (4)**
	+ 2009/10, 2010/11, 2013/14, 2014/15

שחקנים בולטים
-------------

* לוקסמבורגלוקסמבורג לוק הולץ
* גרמניהגרמניה מתיאס יאניש
* לוקסמבורגלוקסמבורג אורליאן ז'ואקים
* צרפתצרפת פייר פיסקור
* צרפתצרפת גיאנה הצרפתיתגיאנה הצרפתית פלורן מאלודה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיפרדנג' 03** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דיפרדנג' 03

* פרופיל, באתר אופ"א

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway
ציור של מעמד חתימת האמנה. הציור מוצג בארמון הופבורג בווינה
**אמנת המדינה האוסטרית** היא הסכם בינלאומי, שנעשה בין ארבע המעצמות של בעלות הברית לבין אוסטריה והשיב לה את מעמדה כמדינה עצמאית. האמנה נחתמה ב-15 במאי 1955 ונכנסה לתוקף ב-27 ביולי באותה שנה.

רקע
---

 ערך מורחב – **אנשלוס**  

ערב מלחמת העולם השנייה סופחה אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית והייתה לחלק ממנה. בשלהי המלחמה נכבש שטחה ברובו על ידי צבא ברית המועצות ובחלקו על ידי צבא ארצות הברית. לאחר המלחמה חולק שטחה לאזורי כיבוש שנשלטו על ידי ארבע המעצמות העיקריות של בעלות הברית - ברית המועצות, ארצות הברית, בריטניה וצרפת. 

ממשלה אוסטרית שהוקמה תחת שלטון הכיבוש פתחה במגעים עם בעלות הברית בניסיון להגיע להסכם על החזרת עצמאות המדינה, אך הניסיון לא צלח משום שבעלות הברית רצו להגיע תחילה להסכם שלום עם גרמניה וראשית המלחמה הקרה הכבידה על המשא ומתן עוד יותר. האווירה בין הצדדים למשא ומתן השתפרה לאחר מות מנהיג ברית המועצות יוסיף סטלין ב-1953, ובראשית 1955 הושגה פריצת דרך שאיפשרה את קבלת ההסכם.

ההסכם
-----

ההסכם ששמו הרשמי הוא **אמנה להקמתה מחדש של אוסטריה עצמאית ודמוקרטית** (Treaty for the re-establishment of an independent and democratic Austria) נחתם בארמון בלוודר בווינה. החותמים על ההסכם היו שרי החוץ של חמש המדינות בעלות ההסכם וכן הנציבים הצבאיים של ארבעת אזורי הכיבוש במדינה.

ההסכם השיב את עצמאותה של אוסטריה על בסיס הצהרת מוסקבה מ-1943, שבה הצהירו בעלות הברית כי הן רואות את סיפוחה של אוסטריה לגרמניה כבטל מעיקרו. גבולות אוסטריה נקבעו כפי שהיו ב-1 בינואר 1938. ההסכם קבע עוד כי ייאסר סיפוח של אוסטריה לגרמניה בעתיד.

ההסכם כולל תשעה חלקים, ובהם הוראות פוליטיות וטריטוריאליות, הוראות בענייני צבא ותעבורה אווירית, פיצויים, ענייני בעלות ומשפט, יחסים כלכליים, כללי הכרעה בסכסוכים ונושאים נוספים. הוא דן בפירוט בזכויות המיעוטים הסלובנים והקרואטים במדינה. הקמת ארגונים נאצים ופשיסטים במדינה נאסרה.

ברית המועצות דרשה שאוסטריה תכריז על נייטרליות על מנת להבטיח שהמדינה לא תצטרף לארגון נאט"ו לאחר נסיגת הצבא הסובייטי ממנה. הצהרת נייטרליות לא נכללה בהסכם עצמו. עם זאת, הפרלמנט האוסטרי הכריז על נייטרליות ב-26 באוקטובר 1955, יום אחד לאחר שהסתיים פינוי כוחות בעלות הברית מהמדינה בהתאם להוראות ההסכם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנת המדינה האוסטרית** בוויקישיתוף
* הנוסח המלא של האמנה, באתר האומות המאוחדות (מעמוד 223)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיניסטרי החוץ חתמו על חוזה אוסטריה ⁩, דבר, 16 במאי 1955

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: unn2008490879

 |
**הקורפוס ה-21** (בגרמנית: **XXI. Armee-Korps**) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. שלחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-1 באוקטובר 1912 כחלק מהתרחבות כללית של צבא הקיסרות הגרמנית, ולמפקדו מונה פריץ פון בלו. מטה הקורפוס היה בזארבריקן, וחייליו גויסו מאזור קובלנץ, טריר וחלק מאלזס-לורן. בתחילה היה הקורפוס בפיקודו של פריץ פון בלו תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עמה בחזית המערבית, תוך שהוא נוטל חלק במערכה על הגבולות ובקרב לורן. באוקטובר 1914 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השנייה, ולחם עימה במרוץ אל הים. בתחילת 1915 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה העשירית בחזית המזרחית, ולחם עימה בקרב השני על האגמים המזוריים. הקורפוס נשאר בחזית המזרחית עד לאחר נובמבר 1917, ולאחר מכן חזר לחזית המערבית, שם לחם בתחילה כחלק מפלגת הארמייה A, ולאחר מכן כחלק מהארמייה החמישית. הקורפוס השתתף בניסיון לבלום את מתקפת מז-ארגון האמריקנית, אך ללא הצלחה, ולאחר סיום המלחמה בתבוסת גרמניה ב-1918 פורק הקורפוס באפריל 1919.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים פריץ פון בלו (1 באפריל 1890 - 4 באפריל 1915)
* גנרל חיל הרגלים אוסקר פון הוטייה (4 באפריל 1915 - 2 בינואר 1917)
* גנרל חיל הרגלים ארנסט פון אובן (2 בינואר 1917 - 2 באפריל 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס ה-21** בוויקישיתוף
**top** ‏(table of processes) היא תוכנה לניהול תהליכים במערכות הפעלה דמויות יוניקס. היא מציגה רשימה ממויינת של תהליכים על פי קריטריונים נבחרים, ומעדכנת אותם בפרק זמן קבוע. נוסף על כך, top מציגה את כמות הזיכרון ויכולות העיבוד אשר בשימוש, ומידע רחב על התהליכים במערכת, ולכן משמשת ככלי מרכזי בשימוש מנהלי מערכות.

היסטוריה
--------

הגרסה הראשונה של top נכתבה על ידי ויליאם לפברה בתחילת שנת 1984.
top נכתבה בהשראת פקודת VMS המציגה את חמשת התהליכים העסוקים ביותר במערכת, יחד עם צריכת המעבד שלהם.

בתחילה, top תמכה במערכת אחת בלבד, VAX המריצה את מערכת ההפעלה BSD‏ 4.1. הגרסה השנייה של top, יצאה בשנת 1986, והייתה יעילה יותר מקודמתה.

חלופות
------

הפקודה `ps`, הנכללת ביוניקס ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס, מציגה נתונים דומים לאלו של top, אך מדפיסה למסך פלט יחיד ואיננה מעדכנת אותו. 
בסולאריס קיימת תוכנה דומה ל-top בשם `prstat`. ב-MS-DOS קיימת הפקודה `tasklist`, ובמערכת ההפעלה Microsoft Windows קיים מנהל המשימות (Task Manager). במערכות IBM AIX הפקודה המקבילה ל-top נקראת בשם `topas`, והיא מציגה רשימה מתעדכנת של התהליכים הרצים כרגע.

htop היא תוכנה הנכתבה כאלטרנטיבה ל-top למערכות לינוקס. כמו top, היא מציגה את התהליכים הרצים במערכת, אך מספקת ממשק אינטראקטיבי וצבעוני, מציגה מידע רב יותר על תהליכים, ומגיבה ללחיצות עכבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Top** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Top (באנגלית)
* top באתר FreeBSD
* unixtop.org ודף העזרה top
* top של לינוקס (procps-ng)

הערות שוליים
------------

1. ↑  About Top, באתר unixtop.org.

| פקודות בסביבת Unix ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס |
| --- |
| מערכת קבצים | 
bzip • cat • cd • chmod • chown • chgrp • cksum • cmp • cp • dd • du • df • file • fsck • gzip • ln • ls • mkdir • mount • mv • pwd • rm • rmdir • tar • tee •  tree • touch • umask • zip
 |
| תהליכים | 
at • chroot • cron • htop • kill • killall • nice • pgrep • pkill • ps • pstree • time • top
 |
| סביבת משתמש | 
dig • env • exit • finger • passwd • su • sudo • uptime • talk • uname • w • wall • who • whoami
 |
| עיבוד טקסט | 
awk • basename • cut • diff • ed • ex • head • less • more • paste • sed • sort • strings • tail • tr • uniq • vi • vim • wc • xargs
 |
| מעטפת | 
alias • echo • expr • printf • sleep • test • wait
 |
| רשת | 
ifconfig • inetd • ip • netcat • netstat • nload • nmap • nslookup • ping • rlogin • route • ssh • traceroute
 |
| חיפוש | 
find • grep • locate
 |
| שונות | 
man • bc • cal • date • parted • seq
 |
**הקורפוס ה-12** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### הקמת הקורפוס

בשנת 1933 הוקם הקורפוס ה-12 כחלק מיחידות המילואים של צבא ארצות הברית, וב-29 באוגוסט 1942 הופעל הקורפוס בקולומביה, קרוליינה הדרומית תחת פיקודו של ויליאם סימפסון. ב-1 בנובמבר 1943 מונה גילברט קוק למפקד הקורפוס, במקום סימפסון שמונה למפקד הארמייה הרביעית.

### צרפת והארדנים

ב-11 באוגוסט 1944 נחת הקורפוס בצרפת, ומיד השתתף במבצע קוברה. ב-13 באוגוסט כבש הקורפוס את אורליאן ושטאודון, וב-19 באוגוסט מונה מנטון אדי למפקד הקורפוס, במקום קוק שלא חש בטוב. לאחר מכן התקדם הקורפוס במהירות ברחבי צרפת, אולם בתחילת ספטמבר נאלץ הקורפוס לעצור יחד עם שאר הארמייה השלישית בלורן בעקבות מחסור בדלק והתנגדות חזקה של ארמיית הפאנצר החמישית.

ב-13 בספטמבר חצו כוחות הקורפוס את נהר המוזל, וב-15 בספטמבר שוחררו הערים נאנסי ולינוויל. ב-19 בספטמבר נתקלה הדיוויזיה המשוריינת ה-4, שהייתה חלק מהקורפוס, ב-2 בריגדות פאנצר והשמידה אותם. הלחימה באזור נמשכה עד ה-1 באוקטובר, וב-9 באוקטובר חצה הקורפוס את נהר הסיל. לאחר מנוחה של חודש חידש הקורפוס ב-8 בנובמבר את התקדמותו לעבר נהר הסאר, וב-20 בנובמבר חצה את הנהר. הקורפוס המשיך בהתקדמותו, וב-12 בדצמבר החל להילחם כנגד קו זיגפריד בגרמניה.

המתקפה הגרמנית בארדנים שהחלה ב-16 בדצמבר, גרמה לכוחות הארמייה השלישית לסוב צפונה, והקורפוס השתתף בלחימה כנגד האגף הדרומי של הבליטה הגרמנית.

### גרמניה

ב-15 בפברואר 1945 סיים הקורפוס בטיהור קו זיגפריד בגזרתו, והחל בהתקדמות לתוככי גרמניה. ב-18 במרץ כבש הקורפוס את באד קרויצנאך, וב-21 במרץ כבש את וורמס. למחרת חצה הקורפוס את נהר הריין באזור אופנהיים, ולאחר מכן כבש את מיינץ. ב-25 במרץ כבש הקורפוס את דרמשטאדט, ובאותו יום שלח ג'ורג' פטון את כוח באום מיחידות הקורפוס על מנת לשחרר את מחנה המלבורג, אולם הכוח נכשל במשימתו. ב-26 במרץ תקף הקורפוס את פרנקפורט, וכבש אותה לאחר 3 ימי לחימה. לאחר מכן כבש הקורפוס את הנאו (28 במרץ), את באד הרספלד (31 במרץ) ואת פולדה (2 באפריל), וב-3 באפריל נעצר הקורפוס בין גותה לזול. ב-4 באפריל גילו כוחות הקורפוס מחסן נאצי של אוצרות אמנות וזהב במכרה מלח במרקר, ולמחרת כבשו את מיינינגן.

לאחר מכן הופנה הקורפוס לכיוון דרום, על מנת להילחם בכוחות שהתבצרו בהרי האלפים. ב-11 באפריל כבש הקורפוס את קובורג, וב-16 באפריל כבש את ביירוית. ב-20 באפריל שוחרר מנטון אדי מתפקידו כמפקד הקורפוס עקב לחץ דם גבוה, ובמקומו מונה סטפורד לירוי אירווין. ב-23 באפריל שחרר הקורפוס את מחנה הריכוז פלוסנבירג, וב-25 באפריל הגיע לנהר הדנובה. ב-26 באפריל חצו יחידות הקורפוס את הדנובה דרומית-מערבית לרגנסבורג ונכנסו לאוסטריה, וב-4 במאי כבשו את לינץ. לאחר מכן הופנה הקורפוס לעבר פראג, אולם הקורפוס חבר ליחידות הצבא האדום באמשטטן, ושם שהה עם סיום הקרבות ב-8 במאי.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה פורק הקורפוס, אולם חזר והוקם שוב כמה פעמים נוספות, ובשנת 1968 פורק באופן סופי.

מפקדים
------

* ויליאם סימפסון (29 באוגוסט 1942 - 1 בנובמבר 1943)
* גילברט קוק (1 בנובמבר 1943 - 19 באוגוסט 1944)
* מנטון אדי (19 באוגוסט 1944 - 20 באפריל 1945)
* סטפורד לירוי אירווין (20 באפריל 1945 - ספטמבר 1945)
מלון דיסנילנד בהונג קונג.
**מלון דיסנילנד** (באנגלית: **Disneyland Hotel**) הוא שמם של שלושה מלונות של חברת וולט דיסני המצויים באתרי הנופש של החברה.

אתר הנופש דיסנילנד
------------------

לוגו מלון דיסנילנדלוגו מלון דיסנילנד
**מלון דיסנילנד** שבאנהיים בקליפורניה תוכנן על ידי משרד האדריכלים Pereira & Luckman (פריירה ולאקמן) והחל לפעול בשנת 1955. עד שנת 1988 לא היה המלון בבעלות חברת וולט דיסני.

כאשר הקים וולט דיסני את פארק השעשועים דיסנילנד, עלויות בניית הפארק עלו על 17 מיליון דולרים, לחברת וולט דיסני לא נותר די כסף להקים את המלון שאמור היה להיבנות בסמוך. דיסני וג'ק ורת'ר חתמו על הסכם לפיו ורת'ר יקים וינהל את המלון. על פי החוזה ורת'ר יכול להשתמש בשם "מלון דיסנילנד" על כל מלון שיקים בקליפורניה עד שנת 2054.

כאשר מייקל איזנר הפך מנכ"ל חברת וולט דיסני בשנת 1984 הוא רצה לבטל את ההסכם, אולם ורת'ר סירב. רק לאחר מותו של ורת'ר רכשה חברת וולט דיסני את חברתו של ורת'ר במטרה לבטל את החוזה. במסגרת רכישה זו הפכה חברת וולט דיסני לבעלים של ספינת הוד מלכותה המלכה מרי שעגנה בלונג ביץ'.

המלון מורכב משלושה מגדלים ומקושר באמצעות מערכת המונורייל של דיסנילנד לדאונטאון דיסני ולדיסנילנד.

אתר הנופש דיסנילנד פריז
-----------------------

Disneyland Hotel (Paris) logoDisneyland Hotel (Paris) logo
**מלון דיסנילנד** שנבנה באתר הנופש דיסנילנד פריז במרנה לה ול שבפריז בנוי בסגנון ויקטוריאני. המלון, שנבנה בשנת 1991 נמצא בכניסה לפארק השעשועים דיסנילנד פריז, והמבקרים בפארק נכנסים אליו בעוברם מתחת למבנה המלון. המלון הוא המפואר והיקר במלונות אתר הנופש.

אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג
----------------------------

**מלון דיסנילנד** השלישי שנפתח היה המלון באתר הנופש דיסנילנד הונג קונג שבמפרץ פני באי לנטאו שבהונג קונג. התמה שבבסיס המלון היא מטע כותנה טרופי. המלון ממוקם בסמוך לנמל דיסנילנד על אדמה שיובשה מן הים. המלון נפתח ב-12 בספטמבר 2005. המלון תוכנן ונבנה, בדומה ליתר מבני אתר הנופש, בהקפדה על שיטות וכללי הפנג שווי, והוא דומה לאתר הנופש והספא הפלורידיאני הגדול של דיסני בדיסניוורלד.

אתר הנופש טוקיו דיסני
---------------------

מלון דיסנילנד באתר הנופש טוקיו דיסני נפתח בשמיני ביולי 2008. מלון זה, שאינו בבעלות חברת וולט דיסני נבנה על ידי הבעלים של האתר - חברת ארצות המזרח. המלון נבנה בסגנון המלונות בדיסנילנד פריז ובדיסנילנד הונג קונג, והוא ממוקם בכניסה לפארק.

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון דיסנילנד** בוויקישיתוף

| פארקים ואתרי נופש של חברת וולט דיסני |
| --- |
| אתר הנופש דיסנילנד | דיסנילנד • ההרפתקה הקליפורנית של דיסני • דאונטאון דיסני |  |
| אתר הנופש דיסניוורלד | ממלכת הקסם • אפקוט • אולפני הוליווד של דיסני • ממלכת החיות של דיסני • חוף סופת השלגים • לגונת הטייפון • דאונטאון דיסני • *ארץ הנהר*\* |
| אתר הנופש טוקיו דיסני | דיסנילנד טוקיו • דיסניסי |
| אתר הנופש דיסנילנד פריז | דיסנילנד פריז • פארק אולפני וולט דיסני • כפר דיסני |
| אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג | דיסנילנד הונג קונג |
| אתר הנופש דיסני שאנגחאי | דיסנילנד שאנגחאי |
| קו הספנות דיסני | דיסני וונדר • דיסני מג'יק • דיסני דרים • דיסני פנטזי • קאסטאווי קי |
| פארקים מתוכננים שלא הוקמו | *וסטקוט*\*\* • *אמריקה של דיסני*\*\* |
| שונות | דולר דיסני |
| הערות | \* פארקים שנסגרו  \*\* פארקים שלא הוקמו |
| פורטל דיסני |
***Munsey's Magazine*** ("המגזין של מאנסי"; נקרא תחילה ***Munsey's Weekly*** - "השבועון של מאנסי") הוא מגזין קוורטו בן 36 עמודים שייסד בשנת 1889 פרנק א. מאנסי. מאנסי שאף לייסד "מגזין של העם בעבור העם, עם תמונות, איורים, אווירה טובה ועניין אנושי לאורכו". העורך הראשון היה ג'ון קנדריק בנגס. זמן קצר לאחר צאתו מכר המגזין 40,000 עותקים בשבוע. ב-1891 החליט מאנסי להוציא את המגזין לאור פעם בחודש במקום פעם בשבוע, ושמו שונה ל"מגזין של מאנסי" מ"השבועון של מאנסי".

באוקטובר 1893 הפחית מאנסי את מחיר המגזין לעשרה סנט, וצעד זה העלה בהרבה את המכירות. נכון ל-1895, הופץ המגזין בהיקף של 500,000 עותקים בחודש. המגזין כלל איורים רבים (בהם מאת המאייר צ'ארלס הווארד ג'ונסון), והושמעה כלפיו ביקורת על שהציג "נשים חצי-לבושות ותמונות עירום". היו חנויות שסירבו למכור את המגזין בשל כך, אך תפוצתו המשיכה לגדול וב-1897 הופץ המגזין בהיקף של 700,000 עותקים בחודש.

ב-1906 החלה תפוצת המגזין להצטמצם, ובשנות ה-20 הוא הגיע לכדי תפוצה של 60,000 עותקים בחודש. באוקטובר 1929 אוחד עם מגזין הספרות הזולה *Argosy* שפרסם מאנסי. אולם מיד לאחר האיחוד יצא שוב המגזין למערכת נפרדת, יחד עם המגזין *Argosy All Story*, ונוצר כתב העת *All-Story*, שהמשיך להתפרסם על בסיס חודשי תחת שלל שמות שונים עד למאי 1955.

בין שאר הסיפורים שפורסמו במגזין, נמנה הסיפור הקצר "דורבנות" ("Spurs") מאת טוד רובינס (שפורסם במגזין ב-1923), שעליו התבסס באופן רופף התסריט של סרט הפולחן "פריקס" (1932).

כיום זמינים כמה מגיליונותיו המלאים של המגזין בשירות גוגל ספרים של גוגל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא ***Munsey's Magazine*** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏Tassin, Algernon (בדצמבר 1915). "The Magazine In America, Part X: The End Of The Century". *The Bookman: an Illustrated Magazine of Literature and Life*. **XLII** (4): 396–412. נבדק ב-2008-08-03. `{{cite journal}}`:  (עזרה)‏
2. ↑  The Argosy & related magazines
**הקורפוס ה-15** (בגרמנית: XV. Armeekorps) היה קורפוס שריון של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם בינה ב-10 באוקטובר 1938 בשם "הקורפוס ה-15", והועמד תחת פיקוד הרמן הות.

במהלך הפלישה לפולין, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה העשירית בפיקודו של ולטר פון רייכנאו, וכלל את הדיוויזיות הקלות ה-2 וה-3. הקורפוס השתתף בקרב מודלין, ומאוחר יותר השתתף בקרב על ורשה.

במהלך המערכה על צרפת, פעל הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית בפיקודו של גינתר פון קלוגה, וכלל את דיוויזיות הפאנצר ה-5 וה-7. הקורפוס השתתף בצליחת נהר המז, ובהתקדמות לעבר תעלת למאנש. בהמשך פעל הקורפוס במהלך **מבצע אדום**, כחלק מקבוצת הפאנצר קלייסט בפיקודו של אוואלד פון קלייסט.

ב-16 בנובמבר 1940 הפך הקורפוס לארמיית הפאנצר השלישית.

מפקדים
------

* הרמן הות (10 באוקטובר 1938 - 16 בנובמבר 1940)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בפולין

במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה הקלה ה-2
* הדיוויזיה הקלה ה-3

### המערכה בצרפת

במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הפאנצר ה-5
* דיוויזיית הפאנצר ה-7
* הדיוויזיה ה-62

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-15 באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית
**דיפלוקאולוס** (שם מדעי: ***Diplocaulus***) הוא סוג של דו-חיים קדום שנכחד, אשר השתייך לסדרה שבקבוצת הלפוספונדילים. הוא חי בסוף הקרבון ובתקופת הפרם עד לסיומה לפני 255 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בצפון אמריקה אך גם במרוקו. המין *Diploceraspis burkei*, אשר השתייך לסוג הועבר לסוג הקרוב דיפלוצרספיס.

מאפיינים
--------

יצור זה היה הגדול שבלפוספונדילים והוא הגיע לאורך של מטר אחד. הוא היה בעל מבנה גוף של סלמנדרה גדולה אך ראשו הזכיר בומרנג ענקי עשוי עצם שהסתיים בקצוות חדים הפונים אחורה. הוא היה בעל זרועות קצרות מאוד וזנב קצר וייתכן שהוא שחה במים בדומה ללווייתנים המניעים את הזנב מעלה-מטה.

לגבי מטרתה של הצורה המוזרה של ראשו, המחקר העלה שתי אפשרויות: ייתכן שהראש המוזר עזר לנווט במהירות את היצור במים, בדומה לסנפירי דגים; אפשרות נוספת היא שהוא מנע מטורפים גדולים לבלוע אותו, בגלל מבנהו המוזר. למרות זאת, נמצא מאובן של דיפלוקאולוס עם סימני נשיכה שקיבל מדימטרודון טורף, כנראה לאחר שגילה אותו רדום בעת בצורת. לסתותיו של היצור נמצאו מתחת הגולגולת המוזרה, בדומה לכמה מהבטאים.

הדיפלוקאולוס תואר על ידי החוקר אדוארד דרינקר קופ ב-1877.

בתרבות
------

יצור זה הופיע במשחקים Jurassic World: Alive, עולם היורה: המשחק ופארק היורה 3: בניית פארק.

ראו גם
------

* גרותורקס

* 
* בהשוואה לאדםבהשוואה לאדם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיפלוקאולוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**סיראנואידים,** מונח אותו טבע הפסיכולוג סטנלי מילגרם, הם אנשים שאינם דוברים מחשבות שמקורן במערכת העצבים המרכזית שלהם, אלא מילים שמקורן במוחו של אדם אחר, אשר מעביר מילים אלו אל הסיראנואיד באמצעות שידורי רדיו.

המושג סיראנואיד נהגה לראשונה בשנות ה-70 המאוחרות על ידי הפסיכולוג האמריקאי סטנלי מילגרם, שפיתח את הרעיון כאמצעי שנועד להמחיש את רעיון החיבור בין גוף לנפש שתיאר אדמון רוסטאן במחזהו **סיראנו דה ברז'ראק**. בסיפור, סיראנו מספק לכריסטיאן מילות אהבה, וכך הם מחזרים במשותף אחר רוקסן (משום שכל אחד בנפרד לא היה מסוגל, בעקבות המגבלות הפיזיות והלשוניות שלהם, לעשות זאת בכוחות עצמו).

מילגרם הבחין בין המרכיבים השונים של האינטראקציה הסיראנית: ה"דובר" מקבל מילים שמספק "מקור" על ידי ממסר אודיו סמוי (למשל, שידור רדיו דיסקרטי) ומייד משחזר מילים אלה באמצעות טכניקת דיבור הנקראת "הצללת דיבור". ה"מגיב", בינתיים, מנהל דו-שיח פנים אל פנים עם ה"דובר". במידה והתרגיל מצליח, אופי האינטראקציה מוליד תופעה שמילגרם מכנה "האשליה הסיראנית", לפיה ה"מגיב" לא מצליח לזהות כי ה"דובר" רק חוזר על דברי "מקור" מרוחק.

במחקרים המקוריים שלו, מילגרם בחן מגוון של אינטראקציות סיראניות, כולל תרחיש בו קבוצות של מורים ריאיינו ילדים בני 11 ו-12 שהם האמינו שמדברים בעד עצמם, כאשר במציאות מילגרם, כ"מקור", אומר לילדים מה לומר. אף אחד מהמורים לא חשד שהמרואיינים שלהם למעשה נשלטים על ידי אדם אחר על אף התשובות המתוחכמות שסיפקו לכאורה. תרחיש נוסף כולל מקורות מרובים ששולטים ב"דובר" יחיד.

בעקבות מחקרים אלה, מילגרם הגיע למסקנה ששיטת הסיראנואיד צופנת בחובה עתיד ככלי מחקר בפסיכולוגיה החברתית, שכן היא מאפשרת לאדם להפריד את הדמות (האופי הפיזי) מהתוכן (מילים) שהיא מייצרת במפגשים חברתיים בין-אנושיים. לכן, בין היתר, שיטת הסיראנואיד משמשת כאמצעי לחקור תופעות כגון סטראוטיפים מבוססי גזע, מין וגיל, ומאפשרת לבדוק באופן דינמי כיצד "מקור" יחיד נתפס באופן שונה כשבאים איתו במגע דרך מגוון של "דוברים" בעלי מאפיינים פיזיים שונים.

למרות שבתחילה סבל מהתעלמות, חוקרים החלו לאחרונה לחקור מחדש את המושג סיראנואיד במסגרות מדעיות. בשנת 2014, פסיכולוגים חברתיים בבית הספר לכלכלה של לונדון, פרסמו את השחזור הראשון של ניסוייו המקוריים של מילגרם (מילגרם עצמו מעולם לא פרסם את עבודתו בפיתוח הטכניקה באופן רשמי). אמן בריטי בשם רוב מיטשל, בהשראת ניסויו של מילגרם, חקר את ה"אשליה הסיראנית" ככלי למידה חווייתי בתוך כיתה (שימוש בילדים כ"דוברים" מול מורים "מגיבים" שאינם מודעים לתרגיל). שימוש ב"סיראנואידים" נעשה גם בסיטואציות בהן לנבדקים נאמרו משפטים של אנשים שהם מכירים דרך אנשים זרים.

ראו גם
------

* הניסוי של מילגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Milgram, S. (1984). Cyranoids. In Milgram (Ed), The individual in a social world. New York: McGraw-Hill
2. ↑  Revisiting Milgram's Cyranoid Method: Experimenting With Hybrid Human Agents.
3. ↑  ר. מיטשל (2010). Teaching Via Human Avatar: Enlivening Delivery Through Students Acting as Proxies for Remote Lecturers.
4. ↑  Cyranic Contraptions: Using Personality Surrogates to Explore Ontologically and Socially Dynamic Contexts.
אוגר בתוך כדור אוגרים
אוגר בתוך כדור אוגרים ירוק
**כדור אוגרים** הוא כדור חלול העשוי מפלסטיק שקוף שלתוכו מכניסים אוגרים, גרבילים, דגואים ומכרסמים קטנים אחרים, המאפשרים להם להתרוצץ מחוץ לכלובים שלהם מבלי להסתכן, לברוח או ללכת לאיבוד מתחת לרהיטים. האוגרים יכולים לעשות פעילות גופנית בעזרת כדור האוגרים. כדורים מייצרים רעם נשמע על פני רוב המשטחים, מה שמקל על איתורם גם כשהם מחוץ לטווח הראייה.

כדורי אוגרים מיוצרים ונמכרים לפחות מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. רובם עשויים מפלסטיק שקוף עמיד עם חורי אוויר ודלת קטנה או מכסה אשר מאפשר לבעלים להכניס או להוציא את האוגר מהכדור.

אף על פי שכדורי אוגרים נועדו להגן על האוגרים, הם לא יכולים להגן עליהם באופן מלא, ואם האוגרים נופלים ממקום גבוהה, הם עלולים להיפצע ואף למות. על מנת לשמור על בטיחותם של האוגרים, הבעלים רשאים להניח את כדור האוגרים במפלס התחתון של ביתם, הרחק מכל מפלס גבוהה או מדרגות. חלק מהבעלים אף שמים מחסום ליד המדרגות, כדי שהאוגרים לא יתגלגלו במורד המדרגות.

אף על פי שלכדורי אוגרים יש חורי אוויר, יש להוציא את האוגרים מכדור האוגרים מדי פעם על מנת לתת להם לשתות ועל מנת למנוע מהם לקבל מכות חום. חשוב לשמור על כדור האוגרים כל הזמן בזמן שחיית המחמד בפנים. לעיתים הכדור מתגלגל מהר מדי, מה שעלול לפצוע את האוגר שבתוך הכדור.

היצרנים ממליצים להכניס לתוך כדורי האוגרים, אוגרים, גרבילים, עכברים, דגואים וחולדות קטנות בלבד; אין להכניס צ'ינצ'ילות או שרקנים לתוך הכדורים, מכיוון שגודלם ומבנה גופם שונים ממכרסמים קטנים, והכנסתם לתוך הכדור עלול להווה עבורם סכנה.

ביקורת
------

Tierärztliche Vereinigung für Tierschutz, האיגוד הווטרינרי הגרמני לרווחת בעלי חיים, ביקר בעבר את השימוש בכדורי אוגרים, האיגוד מזהיר כי כדורי אוגרים מהווים סכנה לאוגר, שהאוגר לא יכול לשלוט במהירות הכדור ולפעמים אף יכול להיחנק מכמות החמצן הדלה בתוך הכדור.

ראו גם
------

* זורבינג
* אוגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדור אוגרים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Betsy Sikora Siino, **Hamster: Your Happy Healthy Pet**, Wiley, 2006-12-13, עמ' 112, מסת"ב 978-0-470-10685-3. (באנגלית)
2. ↑  C. A. Mattacks, C. M. Pond, Site-specific and sex differences in the rates of fatty acid/triacylglycerol substrate cycling in adipose, tissue and muscle of sedentary and exercised dwarf hamsters (Phodopus sungorus), **International Journal of Obesity** 12, 1988, עמ' 585–597
3. ↑  Wayback Machine, web.archive.org
4. ↑  **Dwarf Hamsters: Everything about Purchase, Care, Nutrition, and Behavior**, 2009, עמ' 50
5. ↑  Eve Adamson, **Adopting a Pet For Dummies**, John Wiley & Sons, 2005-10-13, מסת"ב 978-0-471-78512-5. (באנגלית)
6. ↑  Chris, 14 Hamster Ball Tips For Hamster Owners, Online Hamster Care, ‏2016-03-01 (באנגלית)
**מלון "טריפ ירושלים בת שבע"** (באנגלית: Tryp Jerusalem Bat Sheva Hotel) ממוקם בין הרחובות קינג ג'ורג' ושמואל הנגיד במרכז העיר ירושלים.

היסטוריה
--------

המלון, שנקרא בעבר "**מלון טירת בת שבע**", נפתח לראשונה בפברואר 1969 והיה בבעלות מרדכי בן חיים ("רחביה מקרקעין" או בעבר "טירת בת שבע בע"מ"). למלון היו 70 חדרים בשבע קומות. רשת מלונות בזל (היום רשת 'אטלס') שכרה אותו לחמש שנים אך החזירה את המפתחות כעבור שלוש שנים בקירוב בשל סכסוך עם הבעלים. אחר כך הושכר כמשרדים של הסוכנות היהודית שהמטה שלה ממוקם בסמוך.

ביולי 2005 נמכר המבנה, כחלק מתהליך כינוס נכסים, לקבוצת משקיעים אמריקאים תמורת 11.2 מיליון דולר. לפני מכירת הנכס וכחלק ממדיניות התחדשות מרכז העיר, הוועדה המקומית אישרה לשנות את ייעוד הנכס ממלונאות למגורים, והתירה להקים בו מבנה רב קומות בשטח של 10,000 מ"ר עם 80 יחידות דיור. שנה לאחר מכן, הוגשה למתחם תוכנית של האדריכל אילן פיבקו. התוכנית עוררה ביקורת רבה ולא עברה בוועדות, הן בגלל גובה המבנים והן מחשש שהעיצוב אינו מתאים לעיר.

בשנת 2016 הושכר המלון על ידי היזם ראובן אלה, שבבעלותו גם מלון הספא "כרמים" בירושלים, מלונות "דניאל" ו"פאבליקה" בהרצליה, ושבעה מלונות בגרמניה, ועבר שיפוץ נוסף.
המלון נפתח רשמית במאי 2017. כיום במלון ישנן 11 קומות והוא מכיל 79 חדרי אירוח במגוון גדלים וסוויטה אחת. המלון פועל תחת המותג "טריפ" אשר שייך לרשת בתי המלון העולמית "וינדהאם", כשזהו המלון הראשון והיחיד שפועל כיום בישראל ושייך למותג זה.

על ניהול המלון אחראית רשת "לשם מלונות", הזכיינית של רשת "וינדהאם" בישראל, אשר מנהלת בתי מלון שונים ברחבי ישראל, בהם רמדה חדרה, רמדה נתניה ורמדה נצרת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מלון טריפ בת שבע ירושלים (אורכב 10.11.2017 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוס כרמל, **מלון אורחים**, התאחדות המלונות בישראל, 2010
2. ↑  יצחק דנון, ‏החברה שניהלה את מלון טירת בת שבע בירושלים - בחוב של 70 מיליון שקל לבנה"פ, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2001
3. ↑  אריק מירובסקי, עסקת ענק בירושלים: משקיע אמריקאי רכש את מלון טירת בת שבע ב-11.2 מיליון דולר, באתר הארץ, 14 ביולי 2005
4. ↑  "פרויקט בתכנון: מגדלי טירת בת-שבע, ירושלים: תפוז בלוגים". *תפוז אנשים*. נבדק ב-2017-09-14.
5. ↑  ליאת בכרך, מרכז העיר: נחנך מלון חדש בהשקעה של כ־30 מיליון שקל, באתר כל העיר, 17 במאי 2017
**יעקב (יאנוש) יונדוף** (י"ח באייר ה'תרע"ו, 21 במאי 1916 – נובמבר 1972) היה ממקימי תנועת החרות ויחד עם יעקב מרידור היה ממנהיגי האצ"ל בין הגולים באפריקה.

ביוגרפיה
--------

יעקב (יאנוש) נולד בבריסק בשנת 1916 לנחום ופינקלה לבית משפחת פרידמן. למד בגימנסיה העברית "תרבות". בגיל צעיר הצטרף לקן בית"ר ומונה למפקד קן בית"ר בקובל.
לאחר שנתיים התמנה יאנוש לחבר מפקדת הגליל של בית"ר.

בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. עבד במפעל האשלג בים המלח. בשנת 1938 ייסד יאנוש את הסתדרות העובדים הלאומית בחיפה והיה בקשר הדוק עם האצ"ל. באותה שנה נעצר יאנוש עם חברי אצ"ל והועבר למבצר בעכו ואחר לצריפין שם הכיר את דוד רזיאל והיה לאיש אצ"ל פעיל. אחרי השחרור חזר לחיים אזרחיים ושימש חבר הוועד הפועל של הסתדרות העובדים הלאומית, בא בעת מילא תפקידים כקצין בשירות הידיעות באצ"ל, תחילה בהשגת מימון ונשק ומאוחר יותר בתכנון וביצוע פעולות נגד הבריטים. כינוייו במחתרת היו: ירדני, אברהם, שמעון, ברקאי.

בשנת 1944 נעצר שנית והועבר למחנה המעצר בלטרון. באותה שנה הוגלה עם 251 אנשי אצ"ל ולח"י לאריתריאה, שם שימש כמתווך בין העצורים לכולאיהם.
יאנוש יחד עם יעקב מרידור וחבר נוסף ברחו ממחנה המעצר קרתגו שבסודאן בתחתית מכל מים. בלב המדבר נמלטו מהמכלית ונשארו בלב המדבר ללא מים ומזון- מחופשים כאנשי אינטיליג'נס במדים פולניים. כעבור שלושה ימים נתפסו במדבר והוחזרו למחנה. לאחר מכן הנהיג, בשיתוף עם מרידור, מספר ניסיונות בריחה. עם קום המדינה הוחזרו העצורים ארצה.

יאנוש היה בין מקימי תנועת ה"חרות" נבחר למועצתה הארצית והיה בין קובעי רשימת החברים לכנסת הראשונה. אולם לאחר זמן קצר פרש מפעילות בתנועה והחל לעסוק במסחר. בשנת 67–1966 בזמן המשבר עם עו"ד שמואל תמיר חזר לפעילות לתקופה של שנתיים. 
לימים פרסם בעיתון "המשקיף", תחת שמו מהמחתרת: "ירדני", רשימות מפרשת הבריחה מסודאן.

יאנוש נפטר בישראל בנובמבר 1972.

לקריאה נוספת
------------

* **גדול האלמונים**, ברוך נאדל/ידיעות אחרונות/ 10.11.72

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יעקב יונדוף", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1976
* י. מרידור, ההכנות לבריחה, מעריב, 24 ביוני 1949

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידיעה, הוארך מאסרו, דבר, 29 באוגוסט 1938
2. ↑  אתר "Billiongraves"
**ברחוב האחיות השחורות** (באנגלית: ***On Black Sisters Street***) הוא רומן מאת צ'יקה אוניגווה שנכתב במקור באנגלית אך יצא לאור לראשונה בתרגום להולנדית בשם ***Fata Morgana***. הספר משמיע את קולן של נשים שהיגרו לאירופה מאפריקה שנאלצות לפנות לתעשיית המין כדי לשרוד. הספר תורגם לעברית על ידי נעה שביט ויצא לאור באריה ניר הוצאה לאור ב־2013. הספר זכה בפרס NLNG (אנ') לשנת 2012, הפרס הספרותי החשוב ביותר בניגריה.

תקציר עלילה
-----------

עלילת הספר מתרחשת בין ניגריה לבלגיה, ועוקבת אחר חייהן של אָמָה, סיסי, אֶפֶה וג'ויס, אשר נפגשות בדירה בקומת קרקע, שיש בה חמישה חדרי שינה בגודל תא טלפון וקירות צבועים באדום, באזור מוזנח ואפרורי של אנטוורפן. ארבען פותו על ידי אותו סוחר נשים מניגריה עם הבטחות לעושר מהיר המצפה להן באירופה. עם רדתן מהמטוס בבלגיה הן מובלות לדירה שמנהלת מאדאם, נדרשות למסור לה את דרכוניהן ומתחילות מיד לעבוד בזנות – בברים וברובע החלונות האדומים. אבל כאשר סיסי, שמנסה לזכות בחירותה, נרצחת, עולמן השברירי ממילא עומד בפני קריסה.
מלוכדות בשל הטרגדיה, שלוש הנשים שנותרו – ג'ויס, יפהפייה סודנית, היחידה שנשארה בחיים מכל משפחתה; אָמָה, שתוקפנותה מסתירה עבר של התעללות; ואֶפֶה, שנחושה להעניק לבנה עתיד טוב יותר משלה – מתחילות לחלוק את סיפוריהן. אלה הם סיפורים על ייאוש, חולשות אנוש וחלומות מנופצים אך גם על שמחה, נדיבות ואהבה.

עבודת התחקיר
------------

עלילת הספר מתבססת על תחקיר מקיף וראיונות עם נשים ניגריות מתעשיית המין באירופה שערכה הסופרת, ילידת ניגריה, שהתגוררה בעת הוצאת הספר 17 שנים בבלגיה. את התחקיר לספר החלה אוניגווה בבית הקפה ששימש מקום מפגש לקהילה הניגרית באנטוורפן: 

> 
> לבחורה הראשונה שפגשתי אמרתי שאני סופרת ואני רוצה לשמוע את הסיפור שלה. היא לא האמינה שאני יכולה להיות סופרת, גם בגלל שאני אשה, ועוד אשה ניגרית, כמוה. היא חשבה שאני בחורה חדשה שבאה לעבוד ברובע. אז פשוט שיחקתי על זה. עבורן הייתי בסך הכל עוד בחורה ניגרית שמנסה את מזלה.
> 
> 
> 
> — צ'יקה אוניגווה
>

חשיבות
------

"ברחוב האחיות השחורות" זיכה את הסופרת בפרס NLNG, הפרס הספרותי החשוב ביותר בניגריה, ב-2012. עם פרסום הספר נסעה הסופרת לבתי ספר בערים וכפרים בניגריה יחד עם ארגוני סיוע והרצתה לנערות בנות 14–16 (גיל הכניסה לעולם הזנות) על נתיב הסחר בנשים מניגריה למדינות אירופה.

לקריאה נוספת
------------

* פרק ראשון מתוך הספר, באתר "עברית"
* ביקורת על הספר (אורכב 29.03.2019 בארכיון Wayback Machine) בבלוג "אלה יווניה קוראת ספרים", בלוג ביקורות ספרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chika Unigwe Wins Nigeria Prize for Literature, PM News Nigeria 1/11/2012
2. ↑  ליאת לוי, אחוות אחיות ברחוב החלונות האדומים, באתר nrg‏, 7 במרץ 2013
3. ↑  אתר למנויים בלבד ורד לי, המלכודת של רובע החלונות האדומים, באתר הארץ, 5 במאי 2013
כדור הריסה המחובר לעגורן בפרויקט הבינוי של גני רוקוול בשיקגו
כדור הריסה
**כדור הריסה** הוא ציוד מכני הנדסי שנועד להריסת מבנים. כלי זה מורכב מעגורן נייד שאל קצה זרועו קשור כבל ואליו מחובר כדור פלדה. הכלי הורס מבנים באמצעות נדנוד הכדור והטחתו בעוצמה בקירות המבנה.

לשיטת הריסה זו יש מספר חסרונות. העיקריים שבהם היא שהיא לא יעילה ולא מדויקת. היא גם מסוכנת, שכן יש סיכוי שחלקי מבנה יעופו הצידה ותמיד קיימת הסכנה שהכדור יינתק. חסרונות נוספים הם עומסים פתאומיים וזעזועים על העגורן המניף את הכדור.

כלי זה היה פופולרי במהלך שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 להריסת מבנים רבי-קומות, אך קרנו דעכה עם המצאת המחפרים ההידראוליים וציוד מכני הנדסי אחר שאפשר הריסה מדויקת ויעילה יותר מאשר הכדור.

כדורי הריסה מודרניים שונים במקצת מכדור מושלם (ספירה), וקטע מקודקודם נחתך. צורה זו נועדה לאפשר לכדור להימשך בקלות דרך גג או חתיכות בטון אחרי שהוא שבר דרכן. משקלם של כדורי הריסה נע בין כ-500 קילוגרם לחמישה טון כאשר הנפוצים שוקלים כטון עד שני טון. כדור ההריסה עשוי מפלדה מחושלת, בה הפלדה לא נוצקת אל תוך תבנית אלא מחושלת בלחץ גבוה כאשר הפלדה היא חמה ואדומה (רכה אך לא מותכת) כדי לדחוס ולחזק אותה.

מספר חברות הריסה טוענות שהמציאו את כדור ההריסה, אך בדרך כלל הקרדיט לכך ניתן לחברת Minneapolis Wrecking and Lumber (כיום Cleveland Wrecking Company).

כדור ההריסה כיכב בשירה של מיילי סיירוס "Wrecking Ball" ("כדור הריסה") מ-2013 ובקליפ הפרובוקטיבי שלו. השיר היה ללהיט והקליפ שבר שיאי צפיות ברשת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדור הריסה** בוויקישיתוף
**מלון זאכר** (בגרמנית: **Hotel Sacher**) הוא מלון מפואר הממוקם ברובע העיר הפנימית של וינה בירת אוסטריה, בסמוך לבית האופרה של וינה.

המלון נודע בעוגת הזאכרטורט שנחשבת למקורית והומצאה על ידי בעליו ומוגשת בבית הקפה שלו. במלון 152 חדרים.

המלון נחשב לאחד המלונות המפוארים בעולם גם בזכות בתי הקפה ומסעדות המלון היוקרתיות שלו.

היסטוריה
--------

המלון נוסד בשנת 1876 על ידי אדוארד זאכר. לאחר פטירתו בשנת 1892, אלמנתו, אנה זאכר החלה לנהל את המלון, ותחת ניהולה הפך המלון לאחד המלונות המפוארים והידועים בעולם. אצילי האימפריה האוסטרו הונגרית נהגו לאכול במלון לאחר שהתארחו בארמון הופבורג ממנו חזרו רעבים בשל משך הזמן הקצר שבהם הותר להם לאכול. על פי נימוסי בית המלוכה, הורשו אורחים בסעודות רשמיות לאכול רק בפרק הזמן שבו הקיסר אכל, והקיסר פרנץ יוזף נהג לאכול פרקי זמן קצרים ביותר.

לאחר מלחמת העולם הראשונה נותר המלון מלון המיועד לאריסטוקרטיה בלבד, ואורחים שאינם בני משפחות אצולה לא הורשו לישון במלון. בשל המצב הכלכלי הירוד של משפחות האצולה האירופאית בשנים אלה, נקלע המלון לקשיים כלכליים ובשנות ה-30 נאלצה אנה זאכר למכור את המלון.

בשנת 1934 עבר המלון לבעלות אליזבת גרטלר.

לאחר מלחמת העולם השנייה היה המלון ממוקם בשטח הכיבוש הבריטי של וינה, והכוחות הבריטיים השתמשו במלון כמפקדתם.

לאחר עזיבת הכוחות הזרים את העיר שב המלון לבעליו.

בשנת 2005 שופץ המלון ונוספה לו קומה נוספת.

### המאבק על הזאכרטורט

עד לשנת 1965 ניהל מלון זאכר מאבק ממושך עם קונדיטוריית דמל שפיתחה מוצר תחת השם הזהה, **עוגת זאכרטורט מקורית**. ישנן מספר השערות לאופן שבו הצליחו ראשי קונדיטוריית דמל להשיג את המתכון לעוגת הזאכרטורטה. מאפיית **דמל** שינתה את שם המוצר שלה לשם **עוגת הזאכרטורטה של דמל** ושינתה מעט את הרכבה בכך שריבת המשמש ממוקמת בעוגה ישירות מתחת לזיגוג השוקולד העליון ולא באמצע.

* בר המלוןבר המלון
* חזית המלוןחזית המלון
* חזית המלון בלילהחזית המלון בלילה
* בית הקפה של המלוןבית הקפה של המלון
* זאכר טורט ואפל שטרודל במלון זאכרזאכר טורט ואפל שטרודל במלון זאכר
* החנות בכניסה למלוןהחנות בכניסה למלון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלון זאכר** |

* אתר האינטרנט הרשמי של מלון זאכר
* ההיסטוריה של המלון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 3046318-X
* LCCN: n50055696
* VIAF: 131091382
* WorldCat: lccn-n50055696

 |
**ברט באטלר** (באנגלית:  **Brett Butler**; נולדה ב-30 בינואר 1958) היא שחקנית, קומיקאית וסטנדאפיסטית אמריקאית, מועמדת שני פרסי גלובוס הזהב על תפקידה בסיטקום "גרייס על הכוונת".

ביוגרפיה
--------

באטלר נולדה בשם ברט אנדרסון בעיר מונטגומרי שבאלבמה, לפני שהחלה את דרכה כסטנדאפיסטית עבדה באטלר כמלצרית.

פרצה לתודעה בשנות ה-90 בזכות תפקיד ראשי אותו קיבלה בקומדיית המצבים של רשת ABC "גרייס על הכוונת". באטלר הופיעה במהלך 5 עונות הסדרה בתפקיד האם החד הורית גרייס קלי והייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית. באטלר כוכבת הסדרה הייתה מכורה במהלך השנים למשככי כאבים, דבר שהעיב על תפקודה ועל יחסה עם שאר השחקנים בתוכנית. בשל התנהגותה הבעייתית שוחררה באטלר מהתוכנית.

באטלר השתתפה בקומדיית המצבים "סדנה לעצבים" בתפקיד הברמנית ברט בפאב בו מבלה צ'ארלי (צ'ארלי שין) ובאופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח"

בחייה האישיים באטלר היא גרושה פעמיים.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* גברת האריס (2005)
* *Age Out*‏(2018)

### טלוויזיה

* גרייס על הכוונת (1993–1998)
* צעירים חסרי מנוח (2012)
* סדנה לעצבים (2012–2014)
* הנותרים (2015, 2017)
* המתים המהלכים (2019-2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברט באטלר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ברט באטלר

* ברט באטלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ברט באטלר, באתר AllMovie (באנגלית)

* ברט באטלר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n96003316
* VIAF: 43560481
* WorldCat: lccn-n96003316

 |
**משה נתן** (כ"א בסיון תש"א 16 ביוני 1941 – ט' בשבט תשל"ט 6 בפברואר 1979) היה עיתונאי ומבקר קולנוע ותיאטרון ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד בפלובדיב, בולגריה ובגיל שש עלה עם הוריו. המשפחה התגוררה במשך עשור במעברת פרדס חנה. נתן למד במוסד חינוכי בקיבוץ בצפון ובזמנו הפנוי בילה בקולנוע בחיפה. למד אצל נתן זך שזיהה את כשרונו הגדול ועודד אותו להשקיע בכתיבה. 

בצבא שירת תחילה בלהקת פיקוד המרכז ואחר כך עבר לעיתון "במחנה".

בשנת 1968 יצא לאור ספרו "המלחמה על ירושלים" אשר עסק בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, שלכתיבתו רואיינו כ-400 חיילים, בהם מאיר אריאל. בנעוריו הכיר נתן את המחזאי נסים אלוני, והקשר ההדוק עמו נמשך 16 שנים ברציפות.

בשנת 1970 החל לכתוב ב"מעריב" ביקורות וכתבות על קולנוע ותיאטרון. במקביל ערך תוכניות תרבות מיוחדות בגלי צה"ל ובהן "חייו ומותו של בארי חזק", "חייו ומותו של המשורר והסופר דוד פוגל", ו"חייו בארץ ישראל ומותו של י.ח. ברנר" במלאת 50 שנה להירצחו (1971).

היה מיודד עם יהושע קנז, שהקדיש לזכרו את ספרו "מומנט מוסיקלי" (1980).

בשנת 1979 נהרג משה נתן בתאונת דרכים ברמת אביב, שם התגורר, ונטמן בבית העלמין בחולון. היה בן 37 במותו.

מספריו
------

* המלחמה על ירושלים, הוצאת אותפז
* כישוף נגד מוות: התיאטרון של נסים אלוני. ערך וצירף הקדמה ונספחים זאב שצקי; איורים: יוסל ברגנר, אודרי ברגנר, שלמה ויתקין, משה מוקדי. הוצאת הקיבוץ המאוחד. 1996

קישורים חיצוניים
----------------

* משה נתן חבר מערכת "מעריב" קיפח את חייו בתאונת "פגע וברח", מעריב, 7 בפברואר 1979, המשך
* נתן רועי, פיסות נצח, באתר העין השביעית, 17 במרץ 2011
* נירית אנדרמן, מאוהב עד כאב, מסוכסך עד אימה, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
* יעל ישראל, איש יקר ושמו משה נתן
* אהוד בן עזר, עכשיו נוסע משה נתן, 12 באפריל 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע"פ מצבתו בבית העלמין תל-אביב-דרום
2. ↑  אהוד בן עזר, עכשיו נוסע משה נתן, 12 באפריל 2007
3. ↑  בפתח הספר כתוב:"לזכר חברי משה נתן"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524683305171
* CiNii: DA03868867
* GND: 116525848X
* ISNI: 0000 0000 6692 8267
* LCCN: no96037134
* VIAF: 43893506
* WorldCat: lccn-no96037134

 |
**תיאודור הרולד "טד" מיימן** (באנגלית: **Theodore Harold "Ted" Maiman**‏; 11 ביולי 1927, לוס אנג'לס, קליפורניה - 5 במאי 2007, ונקובר, קולומביה הבריטית) היה פיזיקאי יהודי אמריקאי, ממציא הלייזר (Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation).

על המצאה זו זכה מיימן בפרסים רבים ובעיטורים שונים, ואף היה מועמד פעמיים לקבלת פרס נובל לפיזיקה. כתב ספר בשם "אודיסאת הלייזר" (*The Laser Odyssey*), המתאר כיצד המציא את הלייזר.

קורות חיים
----------

מיימן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה. בצעירותו חסך כסף עבור לימודי השכלה גבוהה ועבד בתיקון מכשירים אלקטרוניים. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון נרשם לאוניברסיטת קולורדו וקיבל ב-1949 תואר ראשון בפיזיקה להנדסה (Engineering physics). לאחר קבלת התואר עבר מיימן ללמוד באוניברסיטת סטנפורד בה למד לתואר שני בהנדסת חשמל (1951) ולדוקטורט בפיזיקה (1955). עבודת הדוקטורט שלו עסקה בתחום הפיזיקה הניסויית, בהנחייתו של ויליס לם ובחנה את פיצול הקווים הספקטרליים באטומי הליום מעוררים.

לאחר סיום עבודת הדוקטורט ניגש מיימן לראשונה לחקר הלייזר. במהלך מחקרו המציא את לייזר האודם, קרן לייזר המבוססת על גבישי אודם מלאכותיים אשר אותם גידל ד"ר ראלף ל. הוצ'סטון. ההמצאה הוצגה לראשונה על ידי מיימן ב-16 במאי 1960 ב-HRL Laboratories שבמליבו, קליפורניה.

המצאתו נחלה הצלחה רבה וגררה התלהבות רבה בעולם המדע. לאחר שהציג את קרן הלייזר הראשונה, פיתחו מדענים רבים קרני לייזר אחרות ואף הרחיבו את תורת הלייזר.

לאחר שעזב את מעבדות יוז איירקראפט הצטרף מיימן למעבדות Quantatron שם היה אחראי על פעולות קרני לייזר.

מיימן היה מועמד לקבלת פרס נובל פעמיים על המצאתו. במהלך עבודתו על הלייזר התקבל לאקדמיה הלאומית למדעים ולאקדמיה הלאומית להנדסה. ב-1966 קיבל את הפרס "Oliver E. Buckley Condensed Matter Prize". מיימן היה חתן פרס וולף בפיזיקה לשנת 1984. בנוסף, קיבל מיימן את פרס יפן. אוניברסיטאות רבות העניקו למיימן תואר לשם כבוד, כשהאחרון שקיבל היה מטעם אוניברסיטת סיימון פרייזר שבוונקובר, קנדה, והוא ניתן לו ב-2002.

מיימן נפטר בשנת 2007 ממסטוציטוזה מערכתית (Systemic mastocytosis).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאודור מיימן** בוויקישיתוף
* מיימן במערכת ההיסטוריה של IEEE (באנגלית)
* ראיון מבריק: הלייזר הראשון (באנגלית)
* laserinventor.com (באנגלית)
* יום הולדת חמישים ללייזר - המצאתו של תיאודור מיימן באתר הידען (בעברית).
* תיאודור מיימן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפטנטים של ארצות הברית - פטנט מספר 3353115 (באנגלית)
2. ↑  גוהונסון, ג'ור ג'. תיאודור מיימן יוצר את קרן הלייזר הראשונה בגיל 32, לוס אנג'לס טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422493505171
* GND: 1080703802
* ISNI: 0000 0000 5751 4468
* LCCN: nr2001025911
* NKC: nlk20030129655
* NSK: 000717682
* SNAC: w6tt5gc5
* VIAF: 84844903
* WorldCat: lccn-nr2001025911

 |
**משה נתנזון** (באנגלית: **Moshe Nathanson**;‏ 1899 – 24 בפברואר 1981) היה חזן, מלחין, פזמונאי, זמר ומוזיקולוג יהודי-אמריקאי יליד ירושלים. כמה מלחניו נפוצו ברחבי העולם והפכו לקלאסיקה בזמר היהודי, בהם השיר לשנה הבאה בירושלים והמנגינה המוכרת של ברכת המזון.

ביוגרפיה
--------

בצעירותו למד בישיבה בעיר העתיקה בירושלים, במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הטורקי ונשלח לדמשק. היגר לקנדה ולמד שם משפטים. בהמשך החליט לעבור לתחום המוזיקלי והתקבל לבית הספר היוקרתי לאמנויות ג'וליארד במנהטן. התגורר בניו יורק. מגיל צעיר הלחין וכתב ניגונים דתיים וחסידיים כגון, "לשנה הבאה בירושלים", תווי "ברכת המזון" וכן שירי ילדים בעברית. במשך 48 שנים שימש כחזן ראשי של בית הכנסת של "הקהילה ליהדות מתקדמת", הקהילה היהודית הקונסרבטיבית באפר איסט סייד במנהטן ולימד חזנות בישיבות שונות ברחבי ניו יורק.

לפי גרסה אחת, נתנזון חיבר את השיר הבה נגילה בעת תחרות כיתתית בהיותו בגיל 11. הגרסה השנייה (והמוצקה יותר) מייחסת את הלחן לאבי המוזיקולוגיה העברית אברהם צבי אידלסון, שהיה מורו של נתנזון בישיבה בירושלים. לדברי רוברטה גרוסמן, מפיקת הסרט "הבה נגילה", ייתכן ושניהם חיברו את הפזמון במשותף.

נישא לציפורה בור ולהם 3 ילדים. נפטר בברוקלין ונקבר בבית העלמין הר חברון שברובע קוינס בניו יורק.

ספריו
-----

* **חמשה חומשי תורה עם הפטרות וחמש מגלות**. עורך מאיר לעטעריס. תווים מאת משה נייטנסאהן, 1928
* **חמשה חומשי תורה עם הפטרות וחמש מגלות**. תווים מאת מ. נייטנסאהן, מתורגם מאנגלית על ידי אלכסנדר הרכבי
* **שירי פורים**, צבי סטון ומשה נתנזון, 1938
* **שירינו** מבחר שירים ישנים וחדשים, דתיים וחלוניים לבתי ספר ולעם, 1939
* **מנגינות שירינו**, 1939
* **Haggadah of Passover** הגדה של פסח עם תווים, 1942
* **רבותי נברך**, תווי נגינה לברכת המזון. מתורגם 1954
* **Rabbotai nevareh Grace after meals**, 1954
* **גור גור בארץ הזאת ואהיה עמך**, 1961
* **The Passover Seder** ,pathways through the Haggadah, The Passover Seder : pathways through the Haggadah, 1965

דיסקוגרפיה
----------

* **שירי פלשתינה**
* **ארץ ישראל בשיר**, 1945.
* **שירי ישראל**

קישורים חיצוניים
----------------

* משה נתנזון, באתר זמרשת
* הבה נריבה: מי באמת כתב את "הבה נגילה"?, nrg
* משה נתנזון, באתר שירונט
* רשימת הפרסומים של משה נתנזון, בקטלוג הספרייה הלאומית
* שירים בביצוע משה נתנזון, באתר יוטיוב

* משה נתנזון, באתר Discogs (באנגלית)
* משה נתנזון (1899-1981), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265845305171
* ISNI: 0000 0001 1992 5458
* LCCN: n88137293
* VIAF: 97463582
* WorldCat: lccn-n88137293

 |