recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא טקאדה. 
**קנזו טקאדה** (ביפנית: **高田賢三**, בכתיב לטיני: **Takada Kenzō**, ‏ 27 בפברואר 1939 – 4 באוקטובר 2020) היה מעצב אופנה יפני, שהתגורר בצרפת. מייסד "**קנזו**", מותג עולמי של הלבשה, בשמים ומוצרי קוסמטיקה.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר הימג'י במחוז היוגו. מילדותו התוודע לחידושי האופנה דרך הצצה במגזינים שקראו אחיותיו. למד לתקופה קצרה באוניברסיטת קובה, אך הפסיק את לימודיו בשל חוסר עניין, בניגוד לרצון משפחתו.

בשנת 1958 נרשם למכללת בונקא לאופנה בטוקיו שבדיוק פתחה את שעריה לסטודנטים גברים.

בתום לימודיו, בשנת 1964, הפליג למרסיי והתיישב בשנת 1965 בפריז, אליה התקשה בתחילה להסתגל. הוא השקיע מאמצים רבים להכיר את המלייה של הברנז'ה, נכח בפרזנטציות ואף הצליח למכור כמה מהסקיצות שלו לז'אן פרו ולז'אק דלאיי. התקבל בסופו של דבר להתמחות אצל רנומא, חברה אופנתית בזמנו להלבשה מוכנה.

רק בשנת 1970 הציג קנזו טקאדה את הפרזנטציה הראשונה שלו בגלריית ויוויין. במגזין "Elle" הופיע אחד המודלים שלה על השער הראשון. כעבור שנה פתח את הבוטיק הראשון שלו "ג'אנגל ג'פ" (Jungle Jap) בפסאז' שואזל ברובע השני של פריז. את הקולקציה הראשונה שלו להלבשת גברים השיק בשנת 1983.

ההלבשה של קנזו התאפיינה בצבעוניות ועליזות עם שילובים לא שגרתיים של צבעים ודגמים, קיבלה לא פעם השראה מרשמי המסעות של קנזו בעולם והייתה מוגדרת כ"השפעות אסייאטיות עם שיק אירופאי".

ב-1988 התחיל לשווק בשמים - הליין לנשים שכלל "קנזו דה קנזו", (הידוע כיום כ"סא סאן בו" (Ça Sent Beau), "פרפום ד'אטה" (Parfum d'été), "לה מונד אֶה בו" (Le monde est beau) ו "ל'או פר קנזו" (L'eau par Kenzo). לבקבוק הבושם הראשון לנשים עוצב סגר בצורת כותרת ורד, בעוד שבקבוק הבושם לגברים "קנזו פור אום" (Kenzo pour homme) שהושק בשנת 1991 עוצב בצורת עלה במבוק. לאחר מכן, הבושם "פלאוור ביי קנזו" (Kenzo de Kenzo) משנת 2000, הפך לבושם הדגל של החברה.

ב-1999 מכר טקאדה את המותג קנזו (אנ') לקבוצת LVMH של ברנאר ארנו. עם זאת, הוא נשאר בעל המותג הנושא את שמו המלא "קנזו טקאדה". בשנת 2001 חברת "קנזו" נכנסה גם לתחום מוצרי הקוסמטיקה. בשנה זו טקאדה אף הודיע על פרישתו לגמלאות והעביר לעוזריו את הניהול של החברה. אולם, בשנת 2005 עשה הופעה מחודשת כאדריכל פנים והציג את "גוקאן קובו" - "סדנה של חמשת החושים", מותג של כלי שולחן, חפצים ביתיים ורהיטים.

נפטר בצרפת ב-4 באוקטובר 2020 ממחלת נגיף קורונה 2019 בעת התפרצות נגיף הקורונה בצרפת.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* 1972 - הפרס של Fashion Editor Club of Japan
* תואר אביר המסדר לאמנויות וספרות של צרפת (הוענק לו על ידי שר התרבות ז'אק לאנג)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנזו טקאדה** בוויקישיתוף
* קנזו בשמים
* קנזו
* קנזו טקאדה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעצב האופנה קנזו טקאדה הלך לעולמו בגיל 81 ממחלת הקורונה, באתר וואלה!‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450181005171
* BnF: cb16541949r (data)
* CiNii: DA08032780
* GND: 118948571
* ISNI: 0000 0001 0777 818X
* KulturNav: 613346aa-ab01-4953-8521-16137636198e
* LCCN: n90711744
* LNB: 000181287
* NDL: 00150111
* NGV: 19565
* NKC: js20020930013
* RKD: 297165
* SNAC: w68g9rpm
* SUDOC: 110943562
* VIAF: 16549592
* WorldCat: lccn-n90711744

 |
**Oh, Pretty Woman** (תרגום חופשי: הו, אישה יפה) הוא שיר מאת רוי אורביסון שפורסם במקור באוגוסט 1964 וזכה להצלחה עולמית. השיר נשאר שלושה שבועות ברצף במקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני, זאת בעת שלהיטי להקת הביטלס שלטו בעשרת המקומות הראשונים.

השיר דורג במקום ה-222 ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון. כמו כן השיר נכלל ברשימת 500 השירים שעצבו את הרוק אנד רול.

היסטוריה
--------

השיר נכתב על ידי אורביסון וביל דס, בהשראת אשתו הראשונה של אורביסון, קלודט פראדי (Claudette Frady). אורביסון ודס היו בביתו של אורביסון בעת כתיבת השיר, וניסו למצוא השראה על ידי כתיבת כל מה שעלה במוחם. לאחר שקלודט ציינה בפניהם כי בכוונתה ללכת לעיר לקניות, אורביסון שאל אותה בתגובה אם היא זקוקה לכסף, ודס ציין בתגובה לכך "אישה יפה לא צריכה כסף". בעקבות כך אורביסון החל לשיר "Pretty woman walking down the street". לטענתם של דס ואורביסון עד שקלודט חזרה מהחנות, אורביסון ודס הספיקו לכתוב את כל השיר.

שלושה נגני גיטרה השתתפו בהקלטת השיר המקורי – בילי סנפורד, ג'רי קנדי וויין מוס.

הסינגל, מכר בעשרת הימים הראשונים לאחר צאתו לחנויות, יותר עותקים מכל סינגל עד אותו היום, ומאוחר יותר אף שבר את שיא המכירות של שבעה מיליון תקליטים.

גרסאות כיסוי
------------

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו ג'וני ריברס, אל גרין, קוני פרנסיס, ואן היילן, גרין דיי, ווסטלייף, בון ג'ובי, וברוס ספרינגסטין.

אזכורים בתרבות
--------------

השיר היה שיר הנושא העיקרי בפסקול הסרט "אישה יפה" משנת 1990 בכיכובם של ריצ'רד גיר וג'וליה רוברטס. על אף שבתחילה השם של הסרט היה אמור להיות שונה, יוצרי הסרט החליטו בסופו של דבר לרכוש את הזכויות לשימוש בשם השיר כשם של הסרט.

כמו כן, השיר נכלל לאורך השנים גם בסרטים שונים, בהם "טיפשים בלי הפסקה", "חלומות צעירים" (Weird Science) ובסדרת הטלוויזיה "פיוצ'רמה".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Oh, Pretty Woman" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Oh, Pretty Woman" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "Oh, Pretty Woman" באתר AllMusic
* סרטון השיר "Oh, Pretty Woman" באתר יוטיוב
* עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mercy: Behind Roy Orbison's 'Pretty Woman' : NPR

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**1990: מייקל בולטון – "How Am I Supposed to Live Without You"** | **פרס גראמי לביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר של גבר**  **1991: רוי אורביסון – "Oh, Pretty Woman (live 1987)"**  | **הבא**:**1992: מייקל בולטון – "When a Man Loves a Woman"** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: fc053924-49c9-3738-baa0-8029cf1a11e5
* MusicBrainz work: 73a3f4b3-29c7-389a-a778-43cccd7be945

 |
גולדין בהפגנה בהר הרצל מול טקס הזיכרון לחללי מבצע "צוק איתן", 29 ביוני 2023
**חדווה לאה גולדין** (נולדה בשנת 1955) היא מרצה בכירה באפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב ובעבר ראש המחלקה להנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובמכללת שנקר. מנכ"לית חברת הייעוץ Golden Solutions.

לאה היא אמו של הדר גולדין, קצין גבעתי, שגופתו מוחזקת בידי ארגון החמאס.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בחיפה, בתם של צבי וחנה אלעד (אולק), שעלו לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה. היא בעלת תואר דוקטור מהטכניון על עבודת מחקר בנושא הנדסת דרישות, שנכתבה בפקולטה למדעי המחשב, בהנחייתו של פרופסור דניאל ברי.

גולדין היא מומחית בתחום הנדסת תוכנה, תהליכי פיתוח והבטחת איכות תוכנה. החל משנות ה-80 היא עוסקת בפיתוח מערכות משובצות מחשב, ושימשה בתפקידים טכניים וניהוליים שונים, בין השאר בחברות נייס וקומברס.

כיום היא מנכ"לית חברת Golden Solutions ויו"ר הסניף הישראלי של IEEE Computer Society. היא עבדה עם חברות וגופים גדולים ובהם רפא"ל והתעשייה האווירית. הייתה שותפה בפרויקט למחשוב המידע של חקר הסרטן בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL).

כיהנה כראש המחלקה להנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובמכללת שנקר.

גולדין מתגוררת בכפר סבא, ונשואה להיסטוריון פרופ' שמחה גולדין. הם הורים לאיילת, חמי (עו"ד) וצור. בנם הרביעי, הדר, תאומו של צור, היה קצין בפלס"ר גבעתי. הוא נשבה על ידי ארגון חמאס במהלך לחימה ברפיח במבצע צוק איתן, וכעבור יום הוכרז כחלל צה"ל. ההחלטה התקבלה לאחר הקמת בית דין מיוחד, בראשות הרב הצבאי הראשי, רפי פרץ, שבחן את הממצאים שהובאו משטח הלחימה.

הגישה תוכנית רדיו יחד עם נסים משעל ודרור רפאל ב-103fm בשנים 2017–2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאה גולדין** בוויקישיתוף
* לאה גולדין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* לאה גולדין, באתר dblp
* לאה גולדין, המלחמה בסרטן מתחילה כאן, באתר TheMarker‏, 30 באוקטובר 2007
* דליה בן ארי, לאה גולדין: "אני אם שבויה. תנו לי להיות אם שכולה", באתר את, 17 בספטמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדר גולדין באתר יזכור
2. ↑  הדר גולדין נפל בקרב, באתר ישראל היום, 3 באוגוסט 2014
3. ↑  לאה גולדין מצטרפת למגישה ברדיו 103FM, באתר "סרוגים", 14 במאי 2017
4. ↑  לאה גולדין תגיש תכנית ב-103FM, באתר ערוץ 7, 14 במאי 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* dblp: 57/5616
* MGP: 69973

 |
**רעידת האדמה בוואנגנואי** הייתה רעידת אדמה, שהתרחשה ב-8 ביולי 1843 בשעה 16:45 בעוצמה משוערת של 7.5 בסולם מגניטודה לפי מומנט. לפי ההערכות, מוקד הרעש היה כ-50 ק"מ צפון-מזרחה מוואנגנואי (אנ'), ניו זילנד לכיוון טייהאפה (אנ'). המכון הגאולוגי של ניו זילנד (אנ') מיקם את מוקד הרעש 35 ק"מ מזרחית לטייהאפה, ליד מפרץ הוק (אנ'). זו הייתה רעידת האדמה הראשונה בניו זילנד בעוצמה 7, שקיימים לגביה רישומים כתובים, והראשונה שנרשמו בה מקרי מוות.

מאפייני רעידת האדמה
-------------------

ניו זילנד שוכנת לאורך הגבול בין הלוח האוסטרלי (אנ') והפסיפי.

הרעד הורגש בחלק גדול מהאי הצפוני ודווח שהוא נמשך שלוש דקות ליד מוקויה (אנ'). לפחות עשרה רעידות משנה דווחו באותו היום ורעידות נוספות דווחו עד ינואר 1845.

נזק
---

הנזק באזור וואנגנואי הגיע ל-IX-X בסולם מרקאלי. בתים רבים ניזוקו, וכנסיית לבנים בפוטיקי נהרסה. הייתה התפשטות נרחבת של שולי הטרסה לנהר וואנגנואי (אנ'), וקטע ממצוק שייקספיר נפל לתוך הנהר. שני בני אדם נהרגו כשביתם נסחף באחת ממפולות האדמה שנגרמו ברעידה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eileen McSaveney. "Landslide related fatalities" (PDF). *Te Ara The Encyclopedia of New Zealand*. נבדק ב-28 באוגוסט 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  The Big Shakeup, www.flatrock.org.nz
**מייו פולג'ר** (באנגלית: **Mayhew Folger**;‏ 9 במרץ 1774 – 1 בספטמבר 1828) היה צייד לווייתנים אמריקני, שגילה מחדש ב-1808 את איי פיטקרן כאשר פיקד על הספינה לציד כלבי ים "טופז" (Topaz). מבין מורדי ה"באונטי" שהגיעו לאי ב-1790 ומצאו בו מקלט נותר אז בחיים מלח אחד בלבד, ג'ון אדמס, ובשמו הבדוי אלכסנדר סמית'.

משפחתו
------

מייו נולד ב-9 במרץ 1774 בננטקט, מסצ'וסטס, בנם השני של וויליאם פולג'ר ורות קופין. בני משפחתו היו קווייקרים אמידים, שעסקו בציד לווייתנים. הוא היה בן דוד מדרגה שלישית של בנג'מין פרנקלין מצד אביו. מייו נישא לדודניתו, מרי ג'וי, ב-7 במרץ 1798 בננטקט. כמו כן היה דודה של פעילת זכויות הנשים לוקרישה קופין מוט (Lucretia Coffin Mott), בתם של אחותו אנה פולג'ר ובעלה תומאס קופין.

פולג'ר ומשפחתו היגרו אל קנדול, אוהיו, ב-1813. ב-1828 נתמנה למנהל הדואר הראשון של שכונת מסיליון באוהיו, ומת באותה שנה ב-1 בספטמבר.

נכדו של פולג'ר, ויליאם מייו פולג'ר (1844 - 1928) שירת בצי האמריקני והגיע לדרגת סגן אדמירל.

הגילוי מחדש של איי פיטקרן
-------------------------

מייו פולג'ר פיקד על האונייה "טופז" שיצאה מבוסטון ב-5 באפריל 1807 למסע ציד כלבי ים. הם גילו מחדש את איי פיטקרן ב-6 בפברואר 1808. מבין מורדי ה"באונטי" שהסתתרו באי והתיישבו בו, נותר בחיים רק ג'ון אדמס. "טופז" נשארה באי עשר שעות בלבד.

הכרונומטר של ה"באונטי"
----------------------

אדמס מסר לידי קפטן פולג'ר את מצפן האזימות של ה"באונטי" ואת הכרונומטר הימי שלה, שנבנה על ידי לקרום קנדול (Lacrum Kendall). הכרונומטר, שכינויו K2, תוכנן על ידי ג'ון הריסון. הוא נלקח על ידי המושל הספרדי של איי חואן פרננדז. לימים רכש אותו ספרדי בשם קסטילו (Castillo). לאחר מותו מסרה משפחתו את הכרונומטר לידי קפטן הרברט מאוניית הוד מלכותו "קליופי", שהעביר אותו ב-1840 לערך למוזיאון הבריטי. כיום נמצא הכרונומטר במוזיאון הימי הלאומי, בגריניץ', לונדון.

דוחות על הגילוי מחדש
--------------------

פולג'ר דיווח לצי המלכותי הבריטי על הגילוי מחדש של האי ב-1808. הדוח שכתב הגיע לידי האדמירליות הבריטית ב-14 במאי 1809, ופורסם ב-Quarterly Review ב-1810. קפטן פולג'ר סיפר על גילוי האי גם לידידו קפטן אמסה דלאנו (Amasa Delano), שפרסם את סיפור המעשה בספרו *A Narrative of Voyages and Travels* שראה אור ב-1817. תיאור זה נכלל גם ברומן "האי פיטקרן" שכתבו צ'ארלס נורדהוף וג'יימס נורמן הול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייו פולג'ר** בוויקישיתוף

* Mayhew Folger's account of meeting the Bounty descendants
* The Quarterly Review article of 1810
* Book by Nordoff and Hall which includes Folger's account of the rediscovery
* Another link to Nordoff and Hall's book(הקישור אינו פעיל)
* The Larcum Kendall Bounty Watch in the National Maritime Museum

הערות שוליים
------------

1. ↑  R. Paul Hildebrand & Virginia Hildebrand, *Footprints: Presbyterianism in Massillon, Ohio.*
2. ↑  Neff, William B. *Bench and Bar of Northern Ohio: History and Biography.* Cleveland, Ohio: The Historical Publishing Company, 1921, p. 125.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138056633
* ISNI: 0000 0000 5889 9005
* LCCN: n91054033
* SNAC: w65q7gzm
* VIAF: 45940499
* WorldCat: lccn-n91054033

 |
לפי גרסת ש"ס וילנא לתלמוד הבבלי, **רבי יצחק דמן קרטיגנין** היה אמורא תושב קרטיגנין המוזכר בתלמוד פעם אחת בלבד.

אזכורים אפשריים בספרות חז"ל
---------------------------

רבי יצחק דמן קרטיגנין הסביר מדוע תיקנו בתפילת מוסף של ראש השנה תשע ברכות:

> 
> אמר רבי יצחק דמן קרטיגנין: כנגד תשע אזכרות שאמרה חנה בתפלתה, דאמר מר: בראש השנה נפקדה שרה, רחל וחנה.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ט, עמוד א'
> 

לפי כתבי היד בעל המאמר הוא רבי אבא קרתיגנייא, שבתלמוד הירושלמי מובא בשמו מאמר דומה, וכלל לא היה אמורא בשם רבי יצחק דמן קרטיגנין.

בפסיקתא דרב כהנא (פרשת פרה אדומה, פיסקה ד) מופיעה דרשה בשם "לולינס בר טיבריס בשם ר' **יצחק קאטריקו**, לפיה "אמר לו הקדוש ברוך הוא: משה, לך אני מגלה עסקי פרה, אבל לאחרים - חוקה". שלמה בובר בהערותיו לפסיקתא מציע להחליף קאטריקי או קאטריגי, לקארטיגני ולזהותו עם רבי יצחק מקרטיגנין.

זיהוי מקום מגוריו
-----------------

לגבי זיהויה של קרטיגנין קיימת מחלוקת בין החוקרים: יש המזהים אותה עם קרתגו. הייתה בקרתגו קהילה יהודית בתקופה שבה הייתה קרתגו מושבה רומאית. יש המזהים את קרטיגנין, על כל אזכוריה בספרות חז"ל, עם קרטחנה שבספרד. לדברי חוקרים אלו שימש השם "קרטיגנא" בתקופות מסוימות ככינוי כללי לגולה היהודית בספרד, בדומה לכינוי "אספמיה". ישנה גישה המזהה את קרטיגני באזור כורדיסטן[דרוש מקור].

ראו גם
------

* רבי אבא מקרטיגנא

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן הימן, "רבי יצחק דמן קרטיגנין", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, חלק ב, באתר היברובוקס
* רבי יצחק מקרטיגנא, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ב', הלכה ב'
2. ↑  למשל "מלכי תרשיש" במבוא, ועוד
3. ↑  להרחבה על עמדה זו ראו: זאב יעבץ, **תולדות ישראל**, ח"ט, ירושלים תרצ"ח. עמ' 57–58 ובהערה 11 שם בשם אברהם אליהו הרכבי.
**מחמם מים מיידי** הוא מתקן המחמם מים באופן מיידי עם פתיחת הברז המשמש לצריכת המים (להבדיל מחימום מראש). מתקנים אלה צורכים חשמל או גז בישול כמקור אנרגיה לחימום המים.

מחמם מים מהיר חשמלי
-------------------

מחמם מים מידי
מחממים אלו פועלים בשיטה בה המים זורמים דרך דוד קטן. בתוך הדוד ישנו גוף חימום חשמלי. עם פתיחת ברז המים מנגנון אוטומטי מזהה זרימת מים והוא דורך מפסק המפעיל את גוף החימום. המים הקרים נכנסים מצד אחד של הדוד ויוצאים בקצה השני. בשל המעבר הצר בתוך הדוד הקטן, המים הקרים שעוברים דרכו מתחממים במהירות. המחמם מצויד בתרמוסטט המגן מפני התחממות יתר.

יעילות המכשיר נמדדת בשני פרמטרים מרכזיים, ההספק החשמלי של גוף החימום וספיקת המים.[דרושה הבהרה]

קיימים שני דגמים עיקריים למחממים אלו:

* **מכשיר קצה** - פועל כאשר יש לחץ בתוך המערכת עקב זרימת מים. לכן לא ניתן לסגור את פתח יציאת המים שכן במצב זה המחמם יעבוד כל הזמן. מגבלה זו לא מאפשרת לחבר אותו למספר נקודות מים.
* **מכשיר נסתר מרכזי** - מופעל על ידי מנגנון המזהה זרימה (לא לחץ) ולכן ניתן להתקין מכשיר לפני ברז המים כגון מתחת לכיור או על קו המים החמים הראשי. המכשיר מסתנכרן עם דוד השמש במידה וקיים ונכנס לפעולה רק כאשר טמפרטורת המים היוצאים מהדוד נמוכה מהרצוי. להתקנה על קו המים החמים הראשי נדרש מכשיר בעל הספק חשמלי גבוה, שבהכרח צריך להיות תלת פאזי.

מחמם מים מהיר המופעל על גז ביתי
-------------------------------

מחממים אלו פועלים בשיטה בה המים זורמים דרך צינור נחושת ארוך ומסולסל כאשר קצהו השני מחובר לצינור המים החמים הראשי. החלק המסולסל של הצינור ממוקם מעל או בין שני מבערים המחוברים למערכת הגז הביתית. חיישן המזהה זרימת מים פותח את ברז הגז ומפעיל מצת אלקטרוני המדליק את המבערים. מבערים אלו מחממים את צינור הנחושת דרכו זורמים המים. מכיוון שמסלול המים דרך הצינור המסולסל ארוך, עובר מספיק זמן כדי שהמים יספיקו להתחמם. כך מסופקים מים חמים ללא הגבלה באופן מיידי.

מחמם מים באמצעות השראה אלקטרומגנטית
-----------------------------------

מחמם מים זה פועל על ידי אלקטרומגנט שיוצר שדה אלקטרומגנטי בין שתי אלקטרודות, בין שתי האלקטרודות מוצב צינור מתכת. האלקרומגנט מחליף את הקוטביות שלו בתדירות גבוהה, בכל חילוף קוטביות האלקטרונים מסתדרים בצינור המתכת באופן הפוך, ולמעשה בשל התדירות הגבוהה הם רוטטים במהירות. תנועה זו גורמת לחימום הצינור. במחמם המים מופעלת משאבה שמזרימה מים או כל נוזל אחר באופן אקטיבי בצינור המתחמם. הנוזלים סופחים את החום בניצולת גבוהה מאוד 97% מהאנרגיה המושקעת ויוצאים בטמפרטורה גבוהה עד כ-C° 110.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחמם מים מיידי** בוויקישיתוף
* בר חיון, חימום מים בגז - יעיל אבל יקר, באתר TheMarker‏, 19 בינואר 2009
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרבנית **שרה רוקח** (נולדה בכ"ח בחשוון תש"ז, 1946) היא אשת האדמו"ר רבי ישכר דב רוקח מבעלז, ובתו של האדמו"ר הקודם מוויז'ניץ, רבי משה יהושע הגר.

ביוגרפיה
--------

נולדה לרבי משה יהושע ולאה אסתר הגר. למדה בבית הספר ויז'ניץ בבני ברק.

בשנת תשכ"ה נישאה לרב ישכר דב רוקח, "הינוקא מבעלז", שהיה מיועד מגיל צעיר לכהן כאדמו"ר. לאחר נישואיהם התגוררו בקריית ויז'ניץ בבני ברק, סמוך לסבה רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מוויז'ניץ. שנה וחצי לאחר נישואיהם עברו לירושלים ורבי ישכר דב החל לכהן כאדמו"ר. 11 שנים לאחר החתונה נולד בנם היחיד, רבי אהרן מרדכי רוקח.

רוקח עומדת בראש ארגון נשות החסידות ועורכת כנסים לנשות החסידות. כלתה שרה לאה עומדת לצדה בניהול הארגון. נשות החסידות, ואף חסידים גברים, נוהגים לבקש ממנה ברכות. גם מחוץ לחסידות בעלז מגיעים אליה חסידים לקבל ברכות, בפרט מחצרות ויז'ניץ וסאטמר. היא נוהגת לקרוא "קוויטלאך" (פתקאות) כמנהג האדמו"רים.

רוקח עומדת גם בראש ארגון "מגן ומושיע", התומך באלמנות וביתומים, והיא נוסעת לשם כך לחוץ לארץ לגייס כספים. היא נוהגת להתקשר או לבקר בעצמה למשפחות הנתמכות.

לאורך השנים תמכה באחיה, רבי ישראל הגר, על אף ריחוקו מחצרו של אביה, ולימים הייתה פעילה בהחזרתו לחצר ויז'ניץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי מאנדלבוים, הרבנית מבעלזא, באתר ynet, 24 ספטמבר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמו של הארגון ניתן בשנת תשע"ב, על שמו של אביה, רבי משה יהושע.
**בדד** הוא פזמון שכתב עמשי לוין, הלחין עוזי מלמד, וידוע בביצוע של זוהר ארגוב.

רקע
---

השיר נכתב על ידי עמשי לוין לאחר פרידה מחברתו. הוא הוקלט לראשונה על ידי זבדיה לוי ולהקת "העליזים" בשנת 1961. בקרדיטים לשיר חתמו היוצרים בשם העט שלהם: עמוס יהב (מילים) ועוזי יהב (לחן).

בשנת 1969 ביצע את השיר ההרכב "הברנשים של פיאמנטה", שכלל את אלברט פיאמנטה, אהרל'ה קמינסקי ומלחין השיר עוזי מלמד. צ'אבי חתוכה הזמר מאילת הקליט אף הוא את השיר בשנת 1973.

זוהר ארגוב שצפה בחתוכה מבצע את השיר בעת שביקר באילת, החליט להקליט אותו בשנת 1982. השיר נכלל באלבום השלישי של ארגוב, "נכון להיום", וזכה לעיבוד של ננסי ברנדס.

השיר נבחר במקום השלישי במצעד הים תיכוני של ynet, רדיו תל אביב, רדיו חיפה ורדיו דרום, ונבחר במקום השישי ב"מצעד של המדינה".

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר, באתר שירונט
* ביצוע מוקלט של בדד בצירוף מילות השיר באתר הספרייה הלאומית (בביצוע הברנשים של פיאמנטה, הביצוע הראשון)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דודי פטימר, הלך לעולמו זבדיה לוי, המבצע הראשון והמקורי של השיר "בדד", באתר מעריב, 4 בספטמבר 2019
2. ↑  בדד, כבר 23 שנים, ידיעות אחרונות
3. ↑  יהודה נוריאל, שובר שורות, באתר ידיעות אחרונות, 30 באוגוסט 2019
4. ↑  אבי שושן, אתם בחרתם: "הפרח בגני" הוא הלהיט הים תיכוני הגדול בכל הזמנים, באתר ynet, 23 באפריל 2015
תנועת **קוממיות** היא תנועה דתית וחרדים לאומיים, המונהגת בידי רבני מפלגת תקומה. התנועה קמה בתשס"ו (2006), על רקע הפולמוס שהתפתח בציבור הדתי לאחר תוכנית ההתנתקות, ובמיוחד על רקע פולמוס סירוב הפקודה. מקור שם התנועה בפסוק 'וָאוֹלֵךְ אֶתְכֶם קוֹמְמִיּוּת' (ויקרא, כ"ו, י"ג).

התנועה עוסקת במאבק למען ארץ ישראל השלמה, וכן בהחזרה בתשובה, הנהגת חוקי ההלכה במדינה, הפחתת התלות בכלים חילוניים במדינה, הסברה ועוד. התנועה הקימה את תנועת רגבים וכן גרעינים תורניים בגוש דן.

עקרונות ומטרות
--------------

תנועת קוממיות שואפת להפוך את מדינת ישראל למדינה יהודית-תורנית, המונהגת על ידי חוקי התורה. התנועה דוגלת בהמעטת השימוש בכלים חילוניים, כגון אמצעי התקשורת ובתי המשפט, ובהחלפתם בכלים דתיים כגון תקשורת דתית ובתי דין רבניים, כדרך 'להשבת עם ישראל לשורשיו ומורשתו'.

אחד מעקרונות התנועה הוא הנחישות, ('קומה זקופה') שמתבטאת באמונה בצדקת הדרך ופעולות אקטיביות תוך התחשבות פחותה בדעת הקהל החילונית (בניגוד לזרמים אחרים בציונות הדתית שרואים בדעת הקהל דבר שיש להתחשב בו במידה זו או אחרת).

תנועת קוממיות קשורה באופן בלתי רשמי במפלגת "תקומה" (הפועלת כחלק מרשימת הציונות הדתית כיום) ופועלת מאותם משרדים בירושלים. למעשה קוממיות מונהגת על ידי רבני מפלגת "תקומה".
התנועה עוסקת רבות במאבק על ארץ ישראל השלמה, בין השאר בעליות להריסות היישוב חומש (שפונה בהתנתקות) ובחיזוק המאחזים. התנועה רואה במאבק זה מצווה חשובה, וקוראת במפורש לסירוב פקודה של חיילים ושוטרים במקרה של פקודה לפינוי או פגיעה ביישובים.

התנועה מתנגדת ל"עבודה ערבית זולה" וקוראת למעסיקים להימנע מהעסקת ערבים (היענות לקריאה זו עלולה לחשוף את המעסיק לתביעה, אזרחית ופלילית, על הפרת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה). התנועה גם מתנגדת לקיום מצעד הגאווה אותו מקיימת הקהילה ההומוסקסואלית מדי שנה בירושלים, ובין היתר ארגנה "מצעד בהמות" כחלק מפעולות המחאה נגד המצעד.

התנועה גם עוסקת בהחזרה בתשובה, בעיקר באזור תל אביב.

במרץ 2010 פרסם יו"ר התנועה משה (מוסא) כהן קריאה להתפקדות אנשי ימין לליכוד, אף שאינם מתכוונים להצביע למפלגה זו בבחירות לכנסת, וזאת על מנת להשפיע על דרכה של מפלגה זו. לטענת כהן צעד כזה אינו מנוגד לערך הישרות, היות שלטענתו כך היא דרך ההתנהלות המקובלת בליכוד, וקבוצות נוספות של בעלי אינטרסים התפקדו לליכוד על מנת לקדם אג'נדה מסוימת

רבני התנועה הם מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, ובהם הרב דב ליאור, הרב זלמן ברוך מלמד, הרב אליקים לבנון, הרב דוד חי הכהן והרב חיים ירוחם סמוטריץ'.

יו"ר התנועה הוא מוסא כהן.

פעילויות נוספות
---------------

התנועה הוציאה בין השנים תשס"ו-תשס"ח ירחון תורני חודשי בשם "קומי אורי", שעסק בענייני השעה. כמו כן הוציאה התנועה עלון שבת שיצא באופן בלתי רציף בין השנים תשס"ו-תש"ע והופץ בכ-60,000 עותקים בבתי כנסת בישראל. החל משנת תש"ע פסק העלון להופיע באופן עצמאי, והוא מופיע לעיתים כמדור בעיתון בשבע.

התנועה עוסקת גם בנושא שידוכים במגזר הדתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של קוממיות
* עלוני פרשת השבוע של התנועה
* קוממיות, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר למנויים בלבד  שחר גינוסר, תנועת מלקחיים, באתר "ידיעות אחרונות", 6 במרץ 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד שחר גינוסר, תנועת מלקחיים, באתר "ידיעות אחרונות", 6 במרץ 2018
2. ↑  עצומת רבנים נגד העסקת ערבים: "תשובה על הדם שנשפך", באתר nrg
3. ↑  מחר תקיים תנועת קוממיות מצעד "כבהמות נדמו", באתר "ערוץ 7"
4. ↑  בשבע, 4.3.2010, חלק ב' עמ' 15
**Downtown** (בעברית: **מֶרְכָּז הָעִיר**) הוא שיר פופ שהלחין טוני האץ' ובוצע במקור על ידי הזמרת הבריטית פטולה קלארק – גרסה שהפכה ללהיט בינלאומי והגיעה בהמשך למקום הראשון במצעד האמריקני ולמקום השני במצעד הבריטי.

היסטוריה
--------

במהלך 1964 האץ' טס במיוחד לביתה של פטולה קלארק שבפריז עם שירים חדשים שהוא קיווה שיעניינו אותה, אך היא לא התעניינה בשירים שהוא הציע עבורה. האץ' אשר הפך נואש, ניגן בפניה מספר אקורדים מהשיר שכתב בהשראת הביקור הראשון שלו בניו יורק, אותו הוא חשב במקור להציע ללהקת הדו-וופ האמריקנית The Drifters. כאשר קלארק שמעה את המנגינה היא ציינה בפניו כי אם הוא יצליח לכתוב לשיר מילים שיהיו טובות כמו המנגינה, היא בהחלט תהיה מעוניינת להקליט את השיר כסינגל הבא שלה.

השיר בביצועה של קלארק, פורסם בארבע שפות שונות במהלך סוף שנת 1964, וזכה להצלחה רבה בבריטניה, בצרפת (הן בגרסה האנגלית והן בגרסה הצרפתית), בהולנד, בגרמניה, באוסטרליה, באיטליה ביפן ובהודו. בעקבות ההצלחה הבינלאומית לה זכה השיר קלארק הפכה לכוכבת בינלאומית. בינואר 1965 השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקני ובהמשך מכר מעל לשלושה מיליון עותקים בארצות הברית בלבד.

השיר זכה בפרס גראמי בשנת 1965 בקטגוריית שיר הרוק אנד רול הטוב ביותר.

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר העיר ניו יורק אימצה את השיר בתור שיר הנושא של סדרת פרסומות המעודדות את תיירים לבקר שוב במנהטן.

### רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ של כל הזמנים | 227 |  |

גרסאות כיסוי
------------

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר בין המבצעים הבולטים ביותר היו איירין קארה, האוסמונדים, גרין דיי, דוראן דוראן, ניל יאנג, פרנק סינטרה, אמה בנטון, דולי פרטון, והלהקה The B-52's.

אזכורים בתרבות
--------------

לאורך השנים השיר נכלל בסרטים שונים, בהם "Twin Town", "נערה בהפרעה" ו"מלתעות 2".

כמו כן, לאורך השנים השיר נכלל בסדרות טלוויזיה שונות, בהן פרק של "סיינפלד" בו ג'ורג' קוסטנזה חשב בטעות כי הבוס שלו שולח לו הודעה מוצפנת על דרך מילות השיר, ובפרק הבכורה של העונה השלישית של "אבודים" כאשר השיר נוגן בסצנת הפתיחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Downtown" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Downtown" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"Downtown" באתר SecondHandSongs

* עמוד השיר באתר songfacts.com (באנגלית)
* השיר בביצוע של פטולה קלארק, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**1964: אפריל סטיבנס ונינו טמפו – "Deep Purple"** | **פרס גראמי לשיר העכשווי הטוב ביותר**  **1965: פטולה קלארק – ‏"Downtown"**  | **הבא**:**1966: רוג'ר מילר – "King of the Road"** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 39319418-1bf2-302c-b2ef-cd46c6c4377c

 |



1. ↑  The 500 Best Pop Songs (Nos. 500-301): Staff List, בילבורד, ‏17 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
**דוד ילין** (1803 – 1863) היה אבי משפחת ילין בארץ ישראל, שימש כשד"ר.

ביוגרפיה
--------

ילין נולד בעיר לומז'ה בפולין, שם נשא לאשה את ליבה ונולדה להם הבת חוה. בשנת 1834 הוא עלה לארץ ישראל עם משפחתו, בעקבות נדר שנדר כי יעלה לארץ ישראל בתקווה לזכות בכך להולדת בן לאחר שנות עקרות רבות. בתחילה התמהמה עקב תחינות מקורביו שחששו מהמסע הקשה, אולם אחרי שחלה וכמעט שמת החליט שאם יחלים לא יידחה עוד את עלייתו. המשפחה הגיעה ארצה דרך נמל עכו וחשבה להתיישב בעיר צפת, אולם מפני שרוב היישוב האשכנזי בה היה מורכב מחסידים וילין השתייך לזרם הפרושים, הוחלט לבסוף לעלות לעיר ירושלים בה הייתה קהילת פרושים תלמידי הגר"א. עם עלייתו לארץ שינה את שם משפחתו לשם "טביא" שפירושו בארמית - צבי, אולם אנשי ירושלים היו מכנים אותו בשם ר' דוד לומזֶר על שם עיר הולדתו.

בירושלים עסק ילין במסחר והקים אגודה מסחרית למניות. כמו כן ייסד וניהל את "הבנק הירושלמי" שנחשב לאחד הבנקים הפרטיים הראשונים בירושלים.
ילין עודד וקרא לרכישת אדמות מחוץ לחומת העיר העתיקה ובמסגרת פעילותו זו רכש את אדמות ארטס שליד בית לחם ואת אדמת שכונת כרם אברהם, ובמשך כעשר שנים היה אחד הממונים על כולל ורשה-פולין. הוא גם היה מבין אלה שקיוו שיעלה בידם וביד אנשי היישוב לחזור לעבודת אדמה, אך לא עלה בידו להגשים שאיפה זו.

בשנת 1860 הצליח דוד ילין לרכוש כרם זיתים בקאלוניה. לאחר מותו, המשיך את מפעלו בנו יהושע ילין, אף שגם הוא לא התיישב במוצא אלא בסוף חייו.

בשנת 1863 בחול המועד פסח, בעת שהתהלך דוד ילין כמנהגו לסובב ולהקיף את חומת ירושלים, נתקל באבן ונפל על פניו. בעקבות כך חלה במחלה קשה וממושכת עד פטירתו.

משפחתו
------

דוד וליבה אימצו תינוק יתום בשם אריה לייב הורביץ, שהוריו נספו במגפת הכולרה ואנשים חששו לטפל בו מחשש להידבקות. בשנת 1842, לאחר כעשרים שנות עקרות, ילדה ליבה את בנם, יהושע ילין, על שם אביו של דוד. לימים היו יהושע ילין ואחיו המאומץ אריה לייב הורביץ מהשבעה שהקימו את שכונת נחלת שבעה. 

בתו של דוד, חוה, נישאה ליהודה פ"ח (פ"ח - ראשי תבות של פיתוח חותם, תרגום לעברית של שם המשפחה הקודם שהיה שניצר, חרט בעברית). לחוה ויהודה פ"ח נולדה בת, רבקה, שנישאה לדוד כהן, שחיבר לוח שנתי בגימטריות. בין ילדיהם של רבקה ודוד כהן: לוי כהן, שהיה אחד מחמשת המורים המוסמכים הראשונים בסמינר למורים "עזרה" בירושלים, ואלכסנדר סנדר כהן, שהיה מבין 66 מייסדי אחוזת בית היא העיר העברית הראשונה תל אביב. גם נכדתו של דוד ילין, רחל דנין (בתו של יהושע ילין ואשת יחזקאל דנין) הייתה ממייסדי אחוזת בית. לאחר שיהודה פ"ח הלך לעולמו נישאה חוה ליהודה בלומנפלד וילדה שתי בנות נוספות, אולם היא ושתי בנותיה נספו במגפת הכולרה. 

נכדו דוד ילין היה אחד ממייסדי האקדמיה ללשון העברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד ילין-טביא, תדהר

לקריאה נוספת
------------

* **סיפורי משפחות** - סיפורן של חמישים משפחות בתולדות היישוב, זאב ענר, הוצאת משרד הביטחון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009538089205171

 |
**קוברת יערות** (שם מדעי: ***Naja melanoleuca***) היא מין של קוברה החיה באזורי היערות של מערב אפריקה, ארסית מאוד וקטלנית לאדם.

מאפיינים
--------

זוהי קוברה גדולה המגיעה לאורך 1.2-2.2 מטר ואף עד 3.1 מטר, מה שהופך אותה לגדולה בסוגה. הקוברה בעלת רצועות שחורות וצהובות בצווארה המרשים ומצדדיו רצועות עור גדולות היוצרות צורת מניפה כשהיא מאוימת, ובשאר הזמן סגורות. הצבע העליון הוא שחור-חום כהה. הזכרים והנקבות דומים מאוד בגודלם. הזנב דק, אך הראש גדול ובעל שיני ארס ארוכות וקטלניות. העין שחורה עם אישון חום. צבעיה של הקוברה מלמעלה עוזרים לה להסוות את עצמה מטרפה בשעה שהיא זוחלת דרך העלים ביער.

הקוברה חיה בדרום ומערב אפריקה הטרופית, מסנגל עד לדרום אפריקה. היא נפוצה ביערות גשם בעיקר ומכאן שמה, אך גם בסוואנות ובביצות לחות, בכמה חופים, ביצות מנגרובים ואף באזורי ערים. הן יוצאות לפעילות בשעות הערב.

קוברה זו היא ציידת אופורטוניסטית הניזונה מדגים, דו-חיים, לטאות קטנות, נחשים אחרים, עופות ויונקים קטנים, כגון עכברים וחולדות. הן אוכלות גם דגי יבשתן שעולים מן המים וכן חדפי יערות בעלי ריח מצחין הדוחה את רוב הטורפים.

היא מתרחקת מבני אדם, אך הכשתה יכולה לגרום למוות במהירות, כשהארס מגיע לצינורות הדם עד שהוא מגיע ללב ומשתק אותו וגורם למוות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוברת יערות** בוויקישיתוף
* קוברת יערות, באתר ITIS (באנגלית)
* קוברת יערות, באתר NCBI (באנגלית)
* קוברת יערות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קוברת יערות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קוברת יערות, באתר GBIF (באנגלית)
* קוברת יערות, באתר biodiversityexplorer

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוברת יערות באתר הרשימה האדומה של IUCN
**וסלאב צ'רני** (בצ'כית: **Václav Černý**; נולד ב-17 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת וולפסבורג ובנבחרת צ'כיה.

קריירת מועדונים
---------------

צ'רני נולדה בפריבראם. הוא הצטרף ליונג אייאקס בינואר 2013 מפריבראם. הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו ביונג אייאקס ב-13 במרץ 2015 במשחק הראשון בליגת המשנה ההולנדית נגד פנלו.

ב-15 באוגוסט 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אייאקס בניצחון 0–3 נגד וילם II. הוא הבקיע את שערו הראשון ב-26 בנובמבר 2015 במסגרת הליגה האירופית נגד סלטיק, בו ניצחה אייאקס 2–1.

צ'רני הצטרף לאוטרכט ביולי 2019, וחתם על חוזה לשלוש שנים. הוא ערך הופעת בכורה ב-4 באוגוסט 2019 בניצחון 1–5 על ספרטה רוטרדם.

בעונת 2020/2021 הושאל לטוונטה, לפני שחתם בקבוצה כשחקן רשמי ביולי 2021. ב-12 בספטמבר 2020 ערך הופעת בכורה בקבוצה בניצחון 2-0 על פורטונה סיטארד. שמונה ימים לאחר מכן כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד פיינורד. עונת 2022/2023 הייתה עונת שיא של צ'רני בה כבש 14 שערי ליגה.

ב-23 ביוני 2023 חתם בוולפסבורג מהבונדסליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

צ'רני שיחק עבור נבחרות ארצו בכל הגילים. הוא זומן לנבחרת צ'כיה עד גיל 21 באוגוסט 2015, בגיל 17. זימון זה משך תשומת לב שכן הוא הפך לשחקן הצעיר ביותר שמייצג את הנבחרת כשערך את הופעת הבכורה שלו ב-U21 ב-4 בספטמבר 2015 בניצחון 4–1 על מלטה.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של צ'כיה ב-11 בנובמבר 2020 במשחק ידידות מול גרמניה. ב-16 בנובמבר 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–5 על נבחרת איי פארו במשחק ידידות.

תארים
-----

**אייאקס**

* אליפות הולנד: 2018/2019
* גביע הולנדי: 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואצלב צ'רני** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
**אלכסנדר ורנק** (באנגלית: **Alexander Varnek**;‏ 1782 – 1843 ) היה צייר רוסי, שנודע בזכות דיוקנאותיו של דמויות החברה הרוסית.

ביוגרפיה
--------

הוא היה תלמידם של דמיטרי לויצקי וסטפן שצ'וקין באקדמיה הקיסרית לאמנויות. הוא יצא לאירופה (1801–1809) כנציג האקדמיה ולאחר מכן חזר כפרופסור ויועץ.

יחד עם אמנים אחרים מהתקופה, ורנק היה מוגבל בבחירת נושאי הציור שלו בשל האקלים הפוליטי והצנזורה שפעלו, במיוחד בתקופת שלטונו של ניקולאי הראשון. תחת הצנזורה, ציפו מהאמנים להיות שאננים לגבי תנאי החיים הרוסיים. הם התפרנסו מפטרונים שהזמינו עבודות, וכמעט ולא סטו מנושאים דתיים והיסטוריים מקובלים, בעוד שאמנים שבחרו את הנושאים שלהם נטו להסתפק בציור "נושאים בטוחים". לפיכך, המומחיות של ורנק הפכה לפורטרטים. בֿימי חייו הוא נחשב כ"אמן מפורסמים".

יצירה
-----

הוא זכה לציון בציור המופתי שלו, בצביעה ההרמונית, אם לא החיה במיוחד, ביכולת ללכוד דמיון קרוב, בתאורה מתאימה, ובכלל בביצוע שלו ללא קישוטים. בני זמנו העריכו מאוד את דיוקנאותיו, וכתוצאה מכך הוא יצר יצירות רבות מסוג זה: דיוקן של מאדאם ח'טובה (אשתו של הגנרל אלכסנדר איליך ח'טוב), דיוקן בגודל טבעי של הרוזן אלכסנדר סטרוגנוב, דיוקן של נשיא האקדמיה לשעבר, אלכסיי אולינין, והציורים "ראשו של טורקי צעיר", "ילד עם כלב", ו"כנר".

בנוסף, ורנק צייר אייקונים המייצגים את הבשורה ואת ארבעת האוונגליסטים. אלה האחרונים נמצאים בקפלה של האקדמיה לאמנויות.

גלריה
-----

* טורקי צעירטורקי צעיר
* דיוקן ואסיל סטסובדיוקן ואסיל סטסוב
* דיוקן אלכסיי אוליניןדיוקן אלכסיי אולינין
* דיוקן אנה ברונינהדיוקן אנה ברונינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר ורנק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gosudarstvennyĭ russkiĭ muzeĭ, The Russian Museum: A Short Guide: Ancient Russian Art, 18th Century Art, Art in the First Half of the 19th Century, Saint Petersburg, (Russia), Foreign Languages Publishing House, 1955, p. 106; Hunter-Stiebel, P. Stroganoff: the palace and collections of a Russian noble family, Portland Art Museum in collaboration with Harry N. Abrams, 2000, p. 161
2. ↑  Neverov, O. Borisovich, M P. The Hermitage: Essays on the History of the Collection, Slavia Art Books, 1997, p. 71
3. ↑  Perkins, E.L. "Nicholas I and the Academy of Arts," *Russian History,* Vol. 18, No. 1, 1991
4. ↑  Neverov, O. Borisovich, M P. *The Hermitage: Essays on the History of the Collection,* Slavia Art Books, 1997, p. 14

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 131925318
* ISNI: 0000 0000 2838 8503
* LCCN: n85242716
* RKD: 352939
* ULAN: 500341854
* VIAF: 20830747
* WorldCat: lccn-n85242716

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלכסנדר ורנק"**.
**דינה פוליאקוף-שטילר** (**Dina Poljakoff-Stiller**;‏ 8 ביולי 1919 – 13 בפברואר 2005) הייתה אחת משלושת היהודים בצבא הפיני שדחו את קבלת עיטור צלב הברזל הגרמני במלחמת העולם השנייה.

קורות חייה
----------

דינה נולדה בלוביסה (Loviisa), חבל אוסימה, פינלנד לבן-ציון פוליאקוף, יליד ליטא, ולרעייתו קטיה לבית שטיינבוק, ילידת פינלנד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירתה כחובשת במסגרת ארגון הנשים ההתנדבותי "לוטה סוורד" (Lotta Svärd). ה"לוטות", כפי שכונו, לא נשאו נשק, אבל מילאו תפקידי סיוע שונים כאחיות רחמניות, כמשקיפות בעמדות להתרעה מפני התקפה אווירית ובמשימות עזר נוספות. הן פעלו באזורי הקרבות שבהם הפינים נלחמו ברוסים לצד יחידות צבא גרמניות.

הגרמנים התרשמו ממסירותה של דינה פוליאקוף לפצועיהם והמליצו על הענקת צלב הברזל (דרגה 2). מלבדה הומלץ על מתן העיטור הגרמני לשני יהודים נוספים בצבא פינלנד – לרופא הצבאי ליאו סקורניק ולסרן סלומון קלאס, שדחו את העיטור על הסף ונמחקו מרשימת המומלצים. פוליאקוף ניגשה ביום הטקס לראות את העיטור שיועד לה, אך פנתה לאחור וסירבה לקבלו. דודניתה של דינה פוליאקוף, חיה שטיינבוק, ששירתה אף היא כסייעת סיעודית במסגרת זו, שמרה אוסף של מכתבי תודה מחיילים גרמנים שבהם טיפלה.

דינה פוליאקוף-שטילר עלתה לישראל ועסקה ברפואת שיניים. נפטרה בפתח תקווה ב-2005 והותירה בת, מרגלית-מאי חלוץ, ושלושה נכדים.

ראו גם
------

* יהדות פינלנד
* פינלנד במלחמת העולם השנייה

קישורים חיצוניים
----------------

* דינה פוליאקוף-שטילר באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* בני מיכלסון, "חיילים יהודים בצבא פינלנד במלחמת העולם השנייה", אתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* דינה פוליאקוף-שטילר באתר "חֵקֶר מִשְׁפָּחָה שֶׁל מְלִיצָה"
* אביבה לורי, יהודים לחמו בשורות הנאצים. זה קרה בפינלנד, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul Kendall, "The Jews who fought for Hitler: 'We did not help the Germans. We had a common enemy' ", *The Daily Telegraph*, 9 March 2014
קברו של שלום סטפן גראייק בבית העלמין בהרצליה
**שלום סטפן גרָאיֶיק** (בפולנית: **Stefan Grajek**;‏ 15 בדצמבר 1915 - 13 ביוני 2008) היה מלוחמי מרד גטו ורשה.

ביוגרפיה
--------

עצרת מחאה נגד השגריר הגרמני הראשון בישראל. סטפן גראייק צועד ראשון מימין. לידו יצחק זנדמן
גראייק נולד בשנת 1915 לחיה וישראל בוורשה שבפולין. בשנות ה-30 נמנה עם מנהיגי תנועת פועלי ציון.
בפרוץ מרד גטו ורשה גראייק היה בין הלוחמים בפיקודו של אליעזר גלר באזור בתי המלאכה של טבנס ושולץ, של התעשיין הגרמני ולטר טבנס. לאחר ימים אחדים יצא מהגטו כדי להכין דירות מסתור ומפלט ללוחמים לאחר הקרבות, וחזר לגטו כדי להוביל לוחמים לדירות שהכין. לאחר המרד התפזרו הלוחמים שנותרו באזור היערות שמסביב לוורשה. גראייק עמד בראש הקבוצה הראשונה של חברי האי"ל, שהתמקמה בחורשת לומיאנקי, כשבעה קילומטרים מוורשה. עם פרוץ המרד הפולני, גראייק ורבים מחבריו הצטרפו לפרטיזנים הפולנים שלחמו באזור בצבא הנאצי. אחרי דיכוי מרד ורשה ב-1944 הסתתר גראייק עם קבוצת חברים בהנהגת מורדי גטו ורשה בדירות ובמרתפי מסתור.

אחרי מלחמת העולם השנייה פעל גראייק בפולין לשיקום שארית הפלטה היהודית בפולין. היה ממייסדי "ועד הבריחה" בלובלין, שהגה את תוכנית הבריחה של שארית הפלֵטה, ריכוזה והכנתה לעלייה לארץ ישראל. בניגוד לאבא קובנר, מנהיג קבוצת הלוחמים שתמכו בהעלאת חברי התנועות החלוציות לארץ ישראל לאלתר, גראייק (בדומה לצביה לובטקין ויצחק צוקרמן) גרס, שיש להישאר באירופה ולרכז את המאמץ בארגון כל הניצולים לעלייה המונית ארצה במסגרת "תנועת הבריחה". מי שהייתה לרעייתו, אוטה וארגון-גראייק, נטלה חלק בפעולה מיוחדת לאסוף ולרכז אלפי ילדים ולהכינם לעלייה ארצה באמצעות תנועת הבריחה.

גראייק עלה לישראל ב-1949 והיה ממקימי קיבוץ לוחמי הגטאות. גם בארץ הוא היה פעיל ציבורית. בין השאר שימש כיו"ר ארגון הפרטיזנים העולמי ויו"ר התאחדות עולי פולין. היה חבר ההנהלה והוועד המנהל של יד ושם.

גראייק חיבר שלושה ספרים על המרד והשנים שלאחריו.

הקים את המרכז היהודי העולמי ללימוד ולחקר יהדות פולין באוניברסיטת תל אביב.
סטפן גראייק נפטר בתל אביב ונטמן בבית העלמין הישן בהרצליה ליד רעייתו, אוטה (1925–2005).

ספריו
-----

* **שלושה ימי קרב**. תל אביב: מערכות, 1972
* **המאבק על המשך החיים: יהודי פולין בשנים 1949-1945**. תל אביב : עם עובד, 1989
* **בתום ארבעים שנה**. תל אביב: עם עובד, 1984

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם סטפן גראייק, המדור לתיעוד בעל-פה, המכון ליהדות זמננו ע"ש אברהם הרמן (מראיין - אהרון קידר)
* שלום סטפן גראייק (1915-2008), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מת שלום סטפן גראייק, מאחרוני מורדי גטו ורשה
2. 1 2  סטפן גראייק ז"ל
3. ↑  אוטה גראייק מדריכה קבוצת ילדים
4. ↑  שלום לפרטיזן אחרון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007425703305171
* GND: 1147519706
* ISNI: 0000 0001 1624 3072
* LCCN: n85259437
* SUDOC: 094684820
* VIAF: 39083013
* WorldCat: lccn-n85259437

 |
**יונס פון קניגסוורטר** (בגרמנית: **Jonas von Königswarter**‏; 10 באוגוסט 1807 – 23 בדצמבר 1871) היה בנקאי יהודי-אוסטרי.

קורות חיים
----------

יונס פון קניגסוורטר נולד בפרנקפורט למשפחת קניגסוורטר (אנ'), זמן קצר לאחר פלישת נפולאון לגרמניה המשפחה עברה לווינה. פה הוא התחיל לעבוד בבנק אצל דודו הרמן. לדודו לא היו יורשים ויונס קניגסוורטר התקדם בבנק והועמד בראשו. בשנת 1833 הוא מונה למבקר של הבנק הלאומי של האימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1850 הועמד בראש הבנק. במקביל הוא היה פעיל בתחום הקמת מסילות ברזל והיה יושב ראש מספר חברות בתחום. יונס קניגסוורטר היה יועץ לבורסה לניירות ערך.

קניגסוורטר היה פעיל בקהילה יהודית של העיר ומונה לנשיא הקהילה. הוא תרם למספר מוסדות של הקהילה.

בזכות השרות שלו לטובת הציבור, הוענקו לו מספר עיטורים והוא קיבל תואר אביר.

הוא נקבר בבית הקברות היהודי בוורינג, אך ב-1941 הוא הועבר ונקבר מחדש בחלקה היהודית החדשה של בית הקברות המרכזי של וינה.

לאחר מותו, בנו מוריץ פון קניגסוורטר הועמד בראש הבנק.

### ארמון קניגסוורטר

* ארמון קניגסוורטר, בשלהי המאה ה-19ארמון קניגסוורטר, בשלהי המאה ה-19
* הכניסה הראשית (2006)הכניסה הראשית (2006)

בשנת 1862 הוא יזם את בניית ארמון קניגסוורטר (אנ') ברינגשטראסה בווינה. היא הוקמה ממש מול האופרה של וינה, והייתה אחת הווילות הראשונות בשדרה.

מהשנת 1890 קתרינה שראט התגוררה בארמון, עד לפטירתה בשנת 1940. ב-1907 הווילה נקנתה בידי הברון מיקלוש קיס דה איטבה, והוא הוריש אתה לשראט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונס פון קניגסוורטר** בוויקישיתוף
* איזידור זינגר, ‏Moritz, Baron von Königswarter, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297236205171
* GND: 136127959
* ISNI: 0000 0000 6685 7999
* LCCN: nr92005195
* VIAF: 12168013
* WorldCat: lccn-nr92005195

 |
הברון
**מוריץ פון קניגסוורטר** (בגרמנית: **Moritz von Königswarter**‏; 16 ביולי 1837 – 14 בנובמבר 1893) היה נדבן ובנקאי יהודי אוסטרי, חבר הבית העליון של בית הנבחרים האוסטרי.

קורות חיים
----------

מוריץ פון קניגסוורטר נולד בווינה למשפחת קניגסוורטר (אנ'), משפחת אצולה יהודית. אביו היה הבנקאי היהודי יונס פון קניגסוורטר. הוא השתלב בעסקי הבנקאות של אביו ב-1860. לאחר מות אביו, ב-1871, הפך למנהל הבנק. באותה שנה נישא לשרלוט אדלר פון ורטהיימשטיין.

קברו של מוריץ פון קניגסוורטר ואשתו שרלוט בבית הקברות המרכזי של וינה
הרבה בפילנתרופיה. תרם למוסדות הומניטריים רבים, חלקם קשורים בשמו. בשנתו האחרונה היה ממייסדי בית המדרש לרבנים בווינה.

קניגסוורטר מת בטירתו בווינה, ונקבר באחוזת קבר מפוארת בחלקה היהודית בבית הקברות המרכזי בווינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריץ פון קניגסוורטר** בוויקישיתוף
* "Moritz, Baron von Königswarter", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304284005171
* GND: 136128173
* ISNI: 0000 0000 5631 5176
* RKD: 459364
* VIAF: 80525280
* WorldCat: viaf-80525280

 |
**מעריב אונליין** הוא אתר חדשות ישראלי, המופעל על ידי הג'רוזלם פוסט שבשליטת אלי עזור. באתר מתפרסמים סיקורי חדשות, לצד כתבות מערכת וטורי דעה של עיתונאים בישראל, בהם: בן כספית, קלמן ליבסקינד, אלון בן דוד וחיים אתגר. עורך האתר הוא דורון כהן.

היסטוריה
--------

בשנת 2014, לאחר המשבר שפקד את העיתון "מעריב", פעל האתר תחת המותג דה-פוסט מבית הג'רוזלם פוסט. לאחר איחודם של שבועון האקטואליה "מעריב סופהשבוע" והעיתון "מעריב" שינה האתר את שמו והחל לפרסם את תכניו תחת המותג מעריב.

האתר פועל בשם המתחם "www.maariv.co.il" בעקבות הכרעת השופט דוד מינץ, בבית המשפט המחוזי בירושלים ביוני 2014. זאת לאחר דרישתו של העיתון ישראל היום להפעיל את אתר nrg, תחת שם זה.

תוכני האתר
----------

* חדשות
* מבזקי חדשות
* עסקים
* ספורט
* רכילות (מפנה לאתר הבת "TMI")
* תרבות
* לייף סטייל
* הורות
* בריאות

TMI
---

האתר מפעיל את אתר חדשות הרכילות והסלבס "**TMI**" המכיל בתוכו פינות שונות כגון OMG, WTF, Bling, Style, The Lounge.

באוגוסט 2017 פורסם באייס כי האתר לוקה בחוסר רגישות עקב פרסום לפיו הדוגמנית שלומית מלכה היא הנפצעת בתאונת הקורקינט, לפני קבלת אישור רשמי ממשפחתה, לצד המשפט "היא פונתה לאיכילוב שם תפגוש את השחקנית לוסי דובינצ'יק". בהמשך הסיר האתר את שמה.

שיתופי פעולה
------------

לצד החומר המקורי שכותבים ומפיקים עובדי האתר, מעריב אונליין משתף פעולה עם האתרים האחרים בקבוצת ג'רוזלם פוסט ומשלב בתכניו גם את תוכני אתר וואלה ותוכני הספורט של אתר ספורט1 ותכני הרדיו של התחנות 103FM ו־99FM .

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מעריב אונליין
* מעריב אונליין, ברשת החברתית פייסבוק

* מעריב אונליין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מעריב אונליין, ברשת החברתית אינסטגרם

* מעריב אונליין, סרטונים בערוץ היוטיוב
* TMI – מעריב

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי-אור אברבך, ‏ביהמ"ש: הדומיין "מעריב" יעבור לרשות "מעריב השבוע", באתר גלובס, 5 ביוני 2014
2. ↑  "TMI ועיתונאים לא התאפקו - וחשפו שמה של שלומית מלכה". *Ice*. נבדק ב-2017-12-24.

| דגל ישראלדגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה! • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית • שקוף |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת •כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |
| בידור ופנאי | אימגו • חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |
| מדע וטכנולוגיה | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone |
| שונות | ביזפורטל • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |
מאוריצ'יו בלנק מנהל בנק מרמורוש, בלנק ושות' ב-1910
**מאוריצ'יו (מוריץ) בלנק** (ברומנית: **Mauriciu Blank**‏; 20 ביולי 1848 - 22 בנובמבר 1929) היה בנקאי יהודי רומני, שייסד יחד עם יעקב מרמורוש את בנק מרמורוש, בלנק ושות'. מאוריצ'יו היה אביו של אריסטידה בלנק, שירש אותו בניהול הבנק.

קורות חיים
----------

מאוריצ'יו בלנק נולד בפיטשט, ולאכיה, הבן הבכור של לייבה בלנקו (Leiba Blanco), צאצא של משפחת יהודים ספרדים, שהגיעו לבוקרשט במאה ה-18 עם השם Derrera el Blanco. בלנק למד מסחר ופיננסים בווינה ובלייפציג וכאשר שב לרומניה ב-1863 נשכר לעבודה על ידי הבנקאי היהודי רומני יעקב מרמורוש. יעקב מרמורוש ניהל בנק, שהקים בעזרת גיסו, יעקב לבל. ב-1869 צירף מרמורוש את בלנק כשותף וב-1870, כאשר פרש, הפך בלנק למנהל הבנק. ב-1874 הבנק שינה את שמו ל"בנק מרמורוש, בלנק ושות'" ובמהרה הפך לבנק החשוב ביותר ברומניה, פרט לבנק הלאומי.

בשנת 1877, בעת מלחמת העצמאות של רומניה הבנק בניהולו של בלנק מימן את המערכה הצבאית ולאות תודה הוענקה לבלנק אזרחות רומנית

ב-1905 לאחר מות מרמורוש, הפך בלנק את הבנק לחברת מניות עם הון בסיס צרפתי, גרמני, הונגרי ורומני, שהגיע ל-125,000,000 לאי ורכש חלקים במפעלים רבים. הבנק מימן סלילת דרכים והנחת מסילות ברזל ופיתוח המסחר. מאוריצ'יו נעזר בניהול הבנק גם בבנו, אריסטידה וב-1923 היו לבנק 23 סניפים ברומניה וארבעה מחוצה לה, בפריז, בניו יורק, באיסטנבול ובווינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Blank, Maurice (באנגלית)
* Capitalistul care a fondat cea mai puternică bancă a "Micului Paris" (ברומנית)
* אחוזת הקבר של מאוריצ'יו בלנק ביער בנאסה (ברומנית)
* מאוריצ'יו בלנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ITINERARIU SEFARD DIN IMPERIUL OTOMAN IN TARILE ROMANE - Mauriciu Blank (Blanco) (1848-1929) (ברומנית)
2. ↑  באותה תקופה יהודי רומניה היו חסרי אזרחות, אפילו אם הם, אבותיהם וסביהם נולדו ברומניה וכדי לקבל אזרחות היה צריך הפרלמנט הרומניה לאשר חוק אזרוח לכל יהודי בנפרד - רק בודדים צלחו דרך זו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461120105171
* VIAF: 312149068392765730004
* WorldCat (עם VIAF): 312149068392765730004

 |
דיוקן עצמי
**וסילי מקסימוביץ' מקסימוב** (ברוסית: **Василий Максимович Максимов**; ‏17 בינואר 1844 (יוליאני) – 18 בנובמבר 1911 (יוליאני)) היה צייר רוסי ובין מובלי קבוצת האומנים המכונים "הנודדים".

קורות חיים
----------

מקסימוב נולד למשפחת איכרים בכפר לופינו שליד נובאיה לאדוגה. הוא התייתם בצעירותו, והחל לעבוד בחנות איקונות למחייתו, בה למד לצייר. בשנת 1863 התקבל לאקדמיה הקיסרית לאמנויות ובשנת 1864 הצטרף לקומונת האמנים (Арте́ль худо́жников) שהוקמה על ידי פ. נ. קרסטונווצב. הקבוצה התקיימה שנה אחת לפני שפורקה אולם מקסימוב הושפע מחבריה. בשנה זו צייר מקסימוב את היצירה "הילד החולה" אשר זיכתה אותו במדליית זהב מאת האקדמיה.

מקסימוב סיים את לימודיו באקדמיה בשלוש שנות לימודים (קצב לימודים מהיר ביותר) ובשנת 1865 סירב (בדומה לאמנים אחרים בהם איוואן קרמסקוי) להשתתף בתחרויות האקדמיה. סירוב זה נבע מסירובו לנסוע וללמוד אמנות ברחבי אירופה (קריטריון אשר נדרש על מנת להשתתף בתחרויות), והעדיף לנסוע בכפרי רוסיה ולצייר את המראות שראה בסגנון ריאליסטי.

לאחר תום לימודיו עבר לכפר שובינו שבפלך טבר, שם צייר את הכפריים ופשוטי העם והתפרנס מלימוד ציור לנסיכה גולנישב-קוטוזוב (צאצאית של מיכאיל קוטוזוב).

יצירתו "סיפורי סבתא" (1867) הוצגה בתערוכת הנודדים וזכתה בה בפרס. היצירה נרכשה על ידי האספן פאבל טרטיאקוב. בשנת 1872 הצטרף מקסימוב לקבוצת הנודדים (קבוצת פרדויז'ניקי) ובמהרה הפך לאחד ממוביליה. איליה רפין ציין כי מקסימוב היה אבן הפינה של הקבוצה. 

בשנות חייו האחרונות יצא הסגנון הריאליסטי מהאופנה, ולא היו רוכשים ליצירותיו של מקסימוב, אולם מקסימוב המשיך לצייר את התושבים הכפריים העניים של רוסיה, תוך שהוא חי חיי עוני ומחסור. 

מקסימוב נפטר בסנקט פטרבורג.

גלריה
-----

* "ילד- מהנדס", 1871"ילד- מהנדס", 1871
* "מכשף מגיע לחתונה", 1875"מכשף מגיע לחתונה", 1875
* "בעל חולה", 1881"בעל חולה", 1881
* "הכל בעבר", 1889"הכל בעבר", 1889

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **וסילי מקסימוב** |

* קורות חיים (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303387305171
* GND: 117557730
* ISNI: 0000 0000 1371 7917
* LCCN: no91021236
* NKC: js2017958081
* RKD: 54166
* SUDOC: 198723806
* ULAN: 500072251
* VIAF: 32776987
* WorldCat: lccn-no91021236

 |
**צ'ן באו-יו** (במנדרינית: **陳寶餘**;‏ נולד ב-1958) הוא גנרל טאיוואני המשמש כראש המטה הכללי הנוכחי של הכוחות המזוינים של הרפובליקה הסינית.

ביוגרפיה
--------

צ'ן נולד ב-1958 בעיר דונג'ין במחוז לינצ'יאנג שבטאיוואן. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הסינית בשנת 1980 וגם השתתף בקורס חי"ר ובקורס פיקוד ומטה של הצבא ב-1994 והשלים את מכללת המלחמה של טאיוואן ב-1999. כמו כן השתתף בקורסים שונים וקיבל תארים מאוניברסיטאות ואקדמיות צבאיות בטאיוואן ובמדינות אחרות. הוא שימש כמפקד הבריגדה ה-295 ולאחר מכן כסגן מפקד הארמייה ה-6 וכמפקד הקורפוס ה-10.

בנובמבר 2017, נחקר צ'ן יחד עם בכירים אחרים בצבא טאיוואן, בעקבות רכישה של שש שולות מוקשים בסכום לא ידוע עבור הצי הטאיוואני. האירוע התפתח לשערורייה שהיו מעורבים בה בכירים רבים בפוליטיקה של טאיוואן. לאחר רעידת האדמה בחואליין ב-2018, שימש צ'ן כמפקד הכולל של הפעולות ההומניטריות ומשימות הסיוע כוללות. ב-28 באפריל 2017 מונה לסגן ראש המטה הכללי. בתפקידו זה השיק תוכנית לשיפור האימון הגופני של החיילים. ב-1 באפריל 2019 מונה למפקד צבא טאיוואן. ב-1 ביולי 2021 מונה לראש המטה הכללי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ן באו-יו** בוויקישיתוף
* צ'ן באו-יו באתר צבא טאיוואן

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ching Fu Shipbuilding Company

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צ'ן באו-יו"**.