recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אוריאל שלון** (21 במאי 1899 - 23 בדצמבר 1987) היה מנהל מפעל שמן, יו"ר ועד הדר הכרמל ופעיל ציבור.

קורות חיים
----------

אוריאל שלון נולד במוסקבה כ**אוריאל פרידלנד** לקלרה (לבית רוניגר) ולשאול, יליד וולוז'ין, שעבר לבאקו והתמנה למנהל חברת הנפט "מז'וט" בבעלות משפחת רוטשילד והאחים פולק (מייסדי מפעל נשר). אוריאל התחנך כציוני ובבית הוריו דיברו עברית. ב-1915 התקבל למכון הפוליטכני בפטרוגרד (כיום סנקט פטרבורג). היה פעיל בהסתדרות הסטודנטים הצעירים, החבר, ושימש כחבר ועד בה. השתתף במהפכת פברואר (1917), ובמאי 1917 השתתף בוועידת ציוני רוסיה. הוא חזר לבאקו באותה שנה, והיה פעיל בהקמת סניף מפלגת העבודה הציונית בקווקז. בשל מהפכת אוקטובר, נותקו חלקי המדינה, ולכן המשיך את לימודיו במכון הפוליטכני בנובוצ'רקסק. בנובוצ'רקסק המשיך בפעילותו הציבורית ושימש כיו"ר ארגון הסטודנטים הארעיים, שכמוהו לא יכלו להמשיך בלימודיהם באוניברסיטאות "מעבר לקווים". בשל פעילותו זו ברח חזרה לבאקו.

אחרי סיום מלחמת האזרחים הרוסית, חזר לפטרוגרד על מנת להשלים את לימודיו, אך נאסר בשל פעילותו הציונית. שוחרר, חזר לבאקו והחל לעבוד כמהנדס בתעשיית הנפט. עבר לקושטא, שם חיכה לעלייה לארץ ישראל. בקושטא התבקש להקים מחלקת עבודה במשרדי העלייה, על מנת להכשיר לחלוצים שהגיעו, בעיקר, מאוקראינה וסרביה. את ההכשרה החקלאית ארגן בחוות יק"א, ובמקצועות בנייה ונגרות בעיר. עזר גם בעלייה הבלתי לגאלית. בדצמבר 1922, התבקש על ידי אליעזר קפלן להחליפו כנציג תנועת ציוני ציון הרוסית בברלין, ולעכב שוב את עלייתו.

בברלין, נבחר כחבר הנהלת התאחדות הפועל הצעיר–צעירי ציון, וחבר המרכז העולמי של תנועת החלוץ.

בראשית 1925 עלה לבסוף לארץ ישראל, התיישב בתל אביב והעביר לשם את המשרד העולמי של התאחדות הפועל הצעיר–צעירי ציון. בתל אביב מצא עבודה בסולל בונה כמנהל ארצי של רכש של מחלקת מכונות ומכשירי עבודה. בזמן עבודתו פשטה החברה את הרגל (לאחר מכן הוקמה מחדש). בתקופת מגוריו בתל אביב היה פרידלנד חבר מזכירות מרכז העבודה וחבר מועצת עיריית תל אביב. פרידלנד החליט לחזור לעבודה מעשית מקצועית, ועבר לחיפה בסוף 1928, על מנת לעבוד במפעל שמן כסגן המנהל הטכני ואחר כך מ-1952 עד 1967 כמנכ"ל.  

עם מעברו לחיפה מונה כחבר מפקדת ההגנה בעיר, וכחבר ועד הדר הכרמל, שם שימש בהמשך כיו"ר עד התפרקותו ב-1958 והעברת תפקידיו ורכושו לעיריית חיפה. ועד הדר הכרמל נתן כסות לתנועת ההגנה. אוריאל שלון שימש בהמשך כחבר בוועד הקהילה העברית, חבר מועצת עיריית חיפה והנהלתה, יו"ר אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, יו"ר הוועד הפועל של מכון התקנים הישראלי, ממייסדי המכון לפריון העבודה והייצור, סגן יו"ר הקורטריון של הטכניון ויו"ר אגודת הידידות ישראל-ארצות הברית.

בשבת השחורה הצליח להתחמק ממאסר, אך בד בבד, דן עם המושל בחיפה בענייני השעה. ישב בדיון שביתת הנשק בין היהודים לערבים אחרי הקרב על חיפה באפריל 1948. היה בין מקבלי נמל חיפה ושדה התעופה חיפה מידי הבריטים.

על שמו רחוב בשכונת רמת אלון בחיפה.

חיים אישיים
-----------

ב-1929 נשא לאישה את רחל לבית זנמירובסקי, לימים פרופסור להנדסת בניין בטכניון והמהנדסת הראשונה בארץ ישראל.

השניים בנו תחילה את ביתם ברחוב ירושלים ואחר כך עברו לכרמל, לרחוב ויתקין 30.

לקריאה נוספת
------------

* ריאיון עם אוריאל שלון, ארכיון העמותה לתולדות חיפה, מארז 8–9

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אוריאל פרידלנד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 1035

הערות שוליים
------------

1. ↑  אופן הצגתה בטקס הדלקת המשואות במסמך של משרד החינוך והתרבות
**הסולטנות של מוסקט ועומאן** (בערבית: سلطنة مسقط وعمان), המכונה גם בפשטות **מוסקט ועומאן**, הייתה מדינה שכללה את שטח הסולטנות של עומאן לצד חלקים מאיחוד האמירויות הערביות וגוואדאר שבפקיסטן.

היסטוריה
--------

### הקמתה והתפשטות

סולטנות מוסקט ועומאן נוסדה בשנת 1698 על ידי אחמד בן סעיד, מייסד שושלת אל-בוסעידי. תחת שלטונו, הפכה מוסקט למרכז מסחר ימי חשוב, עקב מיקומה האסטרטגי בפתח מפרץ עומאן.

במהלך המאה ה-18, עברה הסולטנות פריחה כלכלית ותרבותית. היא כבשה שטחים רבים בחצי האי ערב, מזרח אפריקה ודרום אסיה, והפכה לאימפריה ימית רבת עוצמה.

הגורמים לפריחה
* **מסחר ימי:** הסולטנות ניצלה את מיקומה האסטרטגי לאורך נתיבי המסחר הימיים
* **תעשיית הפנינים:** הסולטנות הפכה למרכז בינלאומי לסחר בפנינים.
* **חקלאות:** חקלאות פורחת באזורים
* **יחסים בינלאומיים:** הסולטנות קיימה יחסים דיפלומטיים ובינלאומיים

### פיצול והתאחדות

בשנת 1820, התפצלה הסולטנות לשתי מדינות נפרדות: סולטנות מוסקט וסולטנות עומאן. הפיצול נבע ממאבקי כוח פנימיים ויריבות בין השבטים השונים באימפריה.

הסיבות לפיצול היו מאבקי כוח פנימיים שנוצרו לאחר מותו של אחמד בן סעיד בין בניו ויורשיו על השלטון ויריבות בין שבטים: הסולטנות כללה קבוצות אתניות שונות, שחלקן התנגדו לשלטון המרכזי במוסקט.

בשנת 1856, הודות לבריטניה, שהייתה מעוניינת לשמור על יציבות באזור ותיווכה בין שני הצדדים, התאחדו מחדש שתי הסולטנויות תחת שלטונו של הסולטאן תימור בן פייסל.

במהלך המאה ה-20, עברה עומאן תהליך מודרניזציה משמעותי תחת שלטונו של סולטאן קאבוס בן סעיד, שהדיח את אביו.

בשנת 1970, פורקה סולטנות מוסקט ועומאן באופן רשמי. עומאן הפכה למדינה עצמאית, ואילו מוסקט סופחה למחוזות דרום ערב.[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוסקט ועומאן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465746105171
* LCCN: n2004021960
* VIAF: 143270447
* WorldCat: lccn-n2004021960

 |
**Visual Geometry Group** (בראשי תיבות: **VGG**; בתרגום חופשי לעברית: **קבוצת גאומטריות חזותית**) היא ארכיטקטורת רשת קונבולוציה שנוצרה על ידיי קרן סימוניין ואנדרו זיסרמן מאוניברסיטת אוקספורד.

VGG התחרתה וזכתה בתחרות "אתגר זיהוי חזותי בקנה מידה גדול" של ImageNet ב-18 באוגוסט 2014, המחקר המקורי קבע שהשכבות הרבות והפילטרים הקטנים הם אלו שסייעו לארכיטקטורה להגיע להישגיה הגבוהים.

עיצוב המודל
-----------

במחקר המקורי הציגו 7 גרסאות של המודל וקראו להן A, A-LRN, B, C, D, E. כל הגרסאות מקבלות תמונות בגודל {\displaystyle 224\times 224} ומסתיימות ב-max pooling ושלוש שכבות fully connected בגודל 4096, 4096 ו-1000 בהתאמה כאשר בשכבה האחרונה עושים שימוש בפונקציות אקטיבציה מסוג soft-max. במודלים B עד E מאתחלים את ארבע השכבות הראשונות ואת השלוש האחרונות במשקולות של מודל A מאומן כדי לקצר את זמני האימון. כל המודלים נבדקו לפי אחוז השגיאות שלהם בחמש התחזיות הכי סבירות שלהם (top-5 val. error) כלומר כמה פעמים התשובה לא הייתה בחמשת הניחושים הכי סבירים שלהם.

### מודל A

מורכב מאחת עשרה שכבות כאשר בשכבות הרשת קונבולוציה עושה שימוש בפילטרים בגודל {\displaystyle 3\times 3} בלבד. המודל זכה ל 10.4% top-5 val. error.

### מודל A-LRN

כמו המודל הראשון רק עם שכבת LRN. המודל זכה ל 10.5% top-5 val. error.

### מודל B

מורכב משלוש עשרה שכבות כאשר בשכבות הרשת קונבולוציה עושה שימוש בפילטרים בגודל {\displaystyle 3\times 3} בלבד. המודל זכה ל 9.9% top-5 val. error.

### מודל C

מורכב משש עשרה שכבות כאשר בשכבות הרשת קונבולוציה עושה שימוש בפילטרים בגודל {\displaystyle 3\times 3} ו {\displaystyle 1\times 1} בלבד. המודל זכה ל 8.8% top-5 val. error.

### מודל (VGG16) D

מוכר גם כ-VGG16 המודל הפופולרי ביותר בגלל שילוב של עלות חישוב ותוצאות מורכב משש עשרה שכבות כאשר בשכבות הרשת קונבולוציה עושה שימוש בפילטרים בגודל {\displaystyle 3\times 3} בלבד. המודל זכה ל 8.1% top-5 val. error.

### מודל (VGG19) E

מוכר גם כ-VGG19 המודל המדויק ביותר אך גם היקר יותר מבחינה חישובית. מורכב מתשע עשרה שכבות כאשר בשכבות הרשת קונבולוציה עושה שימוש בפילטרים בגודל {\displaystyle 3\times 3} בלבד. המודל זכה ל 8.0% top-5 val. error.

השפעה
-----

VGG הוא מודל חשוב שמומש בעוד הרבה מודלים אחרים כגון YOLO נכון ל-20 באפריל 2022 VGG צוטט כ-77062 פעמים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ILSVRC2014 Results, image-net.org
2. ↑  Ken Chatfield, Karen Simonyan, Andrea Vedaldi, Andrew Zisserman, Return of the Devil in the Details: Delving Deep into Convolutional Nets, **Proceedings of the British Machine Vision Conference 2014**, British Machine Vision Association, 2014 doi: 10.5244/c.28.6
3. ↑  Karen Simonyan, Andrew Zisserman, Very Deep Convolutional Networks for Large-Scale Image Recognition, **arXiv:1409.1556 [cs]**, 2015-04-10
זיוה ארבל, שהיוותה השראה לכתיבת השיר
**שיר הכד**, הידוע גם בשם **הכד**, הוא מקלאסיקות הזמר העברי. מילותיו נכתבו על ידי המשורר והשחקן אברהם חלפי, והוא הולחן בידי המלחין והפזמונאי מרדכי זעירא. את השיר עיבד גיל אלדמע. לשיר ביצועים רבים, בין היתר בוצע בידי שושנה דמארי, ברכה צפירה, טובה פרדו, הגבעטרון, עופרה חזה ושלמה ארצי.

הרקע לכתיבת השיר
----------------

זיוה ארבל, קצינת קשר בפלמ"ח, צולמה ביולי 1948 בידי הצלם הצבאי בוריס כרמי כשהיא לוגמת מתוך כד. הצילום התפרסם בביטאון הצבאי "במחנה", ומתחתיו נכתבה השורה ""מי מקנא בכד?". חלפי התרשם מהצילום וכתב בהשראתו את השיר.

לחן
---

מרדכי זעירא שיתף פעולה עם משוררים רבים, בין היתר עם אברהם חלפי. זעירא, שטען כי מלחיני הארץ צריכים לשאוב השראה מהמוזיקה היהודית, הלחין את צלילי הפתיחה של שיר הכד בעקבות נוסח 'אקדמות' לחג השבועות.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "שיר הכד" באתר מיוזיק בריינז
* מילות השיר "שיר הכד" והאזנה לו באתר זמרשת
* מידע על השיר באתר "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יובל אזולאי, החתיכה של הפלמ"ח, באתר הארץ, 27 באפריל 2009
2. ↑  מנהיגות בזמר העברי, באתר משרד החינוך, המזכירות הפדגוגית, אגף אמנויות המטה לתרבות ישראל, הפיקוח על החינוך המוזיקלי, ‏2013
3. ↑  מרדכי זעירא, באתר מרכז לחקר המוסיקה היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: c2158eca-15b9-4fcf-8d41-62ef8d853fe9

 |
**קמפינה** (ברומנית: **Câmpina**) היא עיר במחוז פרחובה, בחבל מונטניה, ברומניה.

קמפינה שוכנת בעמק הפרחובה ומוקפת בשלושה נחלים, שייצבו את המישור, קמפיניצה, דופטנה ופרחובה. מיקום העיר הוא על דרך המסחר הישנה בין בוקרשט ובין בראשוב.

לאחר כמות שיא של תושבים, 41,554, ב-1992, מספר התושבים ירד ל-32,935 ב-2011. מרבית התושבים, לפחות 93%, הם רומנים ויש מיעוט של פחות משני אחוזים של צוענים. מרבית התושבים, מעל 91%, משתייכים לכנסייה האורתודוקסית הרומנית והיתר מתחלקים בין זרמים נוצריים שונים ובלתי מזדהים.

קמפינה היא העיר הרומנית עם הכמות הגדולה ביותר של ימי שמש בשנה.

היסטוריה
--------

קמפינה מוזכרת לראשונה במסמך משנת 1503. ב-1783 קמפינה הפכה לעיירת שוק חופשית ומקבלת זכויות. ב-1799 אלכסנדרו מורוזי העניק לקמפינה זכות לנהל שוק ביום ראשון. תאורת פנסי רחוב על בסיס קרוסין הופעלה בקמפינה ב-1861. ב-1864 הוכרזה קמפינה כעיר וב-1879 היא התחברה לרשת מסילות הברזל הרומנית.

ב-1886 הוקם במקום בית זיקוק לנפט המצוי בשפע במקום. ב-1890 נחנך שדה הנפט עם חמישה מגדלי קידוח, הראשונים ברומניה וב-1897 התחיל לפעול בית הזיקוק Steaua Română (הכוכב הרומני) החדש, שהיה אז הגדול ביותר והמודרני ביותר באירופה - הוא הפיק 1,200 טונות ביום.

במהלך השנים 1893 - 1896 הקים בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו את ארמון יוליה חאשדאו. ב-1902 מותקנת אינסטלציה למים זורמים בבתים ותאורה חשמלית. ב-1917 ביקר במקום וילהלם השני, קיסר גרמניה יחד עם גנרל-פלדמרשל אוגוסט פון מקנזן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קמפינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קמפינה
* Prosperitatea orașului Câmpina, la început de secol XX. Cum a devenit localitatea prahoveană «Texasul României» (אורכב 18.02.2017 בארכיון Wayback Machine) (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aici ne-am dori toţi să locuim! Câmpina, oraşul din România cu cele mai multe zile însorite din an (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: ff467501-bca8-4a3d-8fa3-2c3b7ac14ba1
* VIAF: 248745545
* WorldCat (עם VIAF): 248745545

 |
**מתקן התפלה שֹוֹרֶק** הוא מפעל התפלת מי ים בשיטת האוסמוזה ההפוכה (SWRO) המספק מים באיכות מי שתיה למערכת המים הארצית בישראל. המפעל הוא מתקן ההתפלה הגדול בישראל ובין הגדולים בעולם.

המפעל ממוקם כקילומטר דרומית למפעל השפד"ן, וסמוך לנחל שורק באזור חולות ראשון לציון.
הקמת המפעל החלה בינואר 2011, והמפעל החל לספק מי שתייה באוגוסט 2013, כאשר הזרמת המים לרשת מקורות החלה באוקטובר 2013. עלות הקמת המפעל הייתה כ-1.4 מיליארד ש"ח.
המתקן בעל כושר ייצור של 150 מיליון מטר מעוקב לשנה (מלמ"ש), ומתכונן בעתיד לספק 300 מלמ"ש.
המתקן הוקם והופעל בשנים הראשונות על ידי חברת Sorek Desalination LTD, בבעלות משותפת של החברות האצ'יסון ווטר והנדסת התפלה (IDE) שבשליטת קבוצת דלק ואלפא קפיטל. בתחילת 2019 מכרה IDE את חלקה לחברת דן קפיטל, כדי שיתאפשר לה להתמודד על הקמת מתקן התפלה נוסף בשורק.

ב-2019 עלו חשדות כי המתקן סיפק מים ברמת מליחות גבוהה משמעותית מכפי שנקבע בהסכם עם הזכיין, כדי לחסוך בחשמל. ועדת בדיקה ממשלתית הגיעה למסקנה כי מנהלי המתקן הונו את הרשויות בצורה שיטתית וסיפקו מים באיכות ירודה, החל משנת 2017, ואפשר שאף קודם לכן, ועד שהתגלו החריגות במרץ 2019. ריכוז הכלורידים במים שסיפק המתקן לאורך רוב שעות היממה עמד על 100 מ"ג לליטר, שאינה נחשבת למזיקה לבריאות אך גבוהה בהרבה מהריכוז שאליו התחייב - 20 מ"ג. כדי שלא יבחינו בתרמית, נדגמו המים רק בשעה אחת ביום, שבה פעל המתקן כנדרש.

שורק ב'
-------

במאי 2020 זכתה חברת IDE בפרויקט זה שאמור להיות מתקן ההתפלה הגדול בעולם. המתקן בעלות משוערת של כ-2.5 מיליארד שקל אמור להתפיל 200 מיליון ממ"ק ולצידו אמורה לקום תחנת כוח פרטית בהספק 150 מגהוואט שתספק לו חשמל וקיטור.

בדומה למתקני ההתפלה האחרים בארץ, גם במתקן שורק ב' המכון הישראלי לחקר הנדסה ימית בטכניון היה אחראי לביצוע המודל לפיזור התמלחת במסגרת בחינת השפעת המתקן על הסביבה הימית.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתקן התפלה שורק** בוויקישיתוף
* מתקני התפלה בישראל, מתוך: האתר הרשמי של רשות המים בישראל
* אתר למנויים בלבד אורה קורן, פרשת המים החומים: "לפתוח בחקירה פלילית נגד הבעלים של מתקן ההתפלה שורק", באתר TheMarker‏, 5 במאי 2019
* מתקן שורק: מים בששון, באתר "חדשנות ישראלית"
* נעה פישר, הצצה למתקן ההתפלה הגדול בישראל, באתר ynet, 6 במרץ 2021
* מתקן התפלה שורק, באתר משרד האוצר
* מתקן התפלה שורק ב' באתר משרד האוצר

הערות שוליים
------------

1. ↑  DOES SIZE MATTER? MEET SIX OF THE WORLD'S LARGEST DESALINATION PLANT, ‏15 בינואר 2019 (באנגלית)
2. 1 2  אתר למנויים בלבד אורה קורן, "מים חומים בברז": כך הצליח מתקן ההתפלה בשורק "לשחק" עם נתוני איכות המים, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2019
3. ↑  אתר למנויים בלבד אורה קורן, טיוח ותאוות בצע? השאלות הקשות בפרשת המים החומים בברזים, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2019
4. ↑  מתקן התפלה שורק ב' - אחד הגדולים והמתקדמים בעולם, באתר רשות המים, ‏02.12.2021
פירוש נוסף ערך זה עוסק בזרימות אוויר עונתיות קבועות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מונסון (פירושונים).
ענני מונסון
הרי גהט המערביים בעונה הגשומה, 28 באוגוסט 2010
**מוֹנסוּן** הוא מונח במטאורולוגיה המתייחס לרוב לזרימות אוויר עונתיות קבועות המתהוות בתת היבשת ההודית עקב הפרשים תרמיים (הפרשי-טמפרטורות קבועים) בין הים ליבשה. ניתן להתייחס גם למונסונים במקומות אחרים בעולם, שכן ההגדרה ההידרולוגית למונסון היא ירידת ממטרים בעונה קבועה ומסוימת.

המונסון יכול להיווצר הן בעונה היבשה והן בעונה הגשומה, במהלך עונת הקיץ מעל הגוש היבשתי, הנוטה להתחמם במהירות, מתהווה מסת אוויר חמה ביחס לאוויר האוקיאני הקריר יחסית, ולכן מתהווה זרימת אוויר מן הים אל היבשה. לרוב זרימה זו נושאת בחובה לחות רבה, אשר עם עלייתה לרום מתעבה וניתכת אל הארץ כ"גשמי מונסון".

המונסון הקיצי מלווה בהתהוות של שקע תרמי.

תופעה הפוכה מתרחשת בעונת החורף, אז מתהווה זרימה יבשה קרה ודלה בלחות, שלרוב מלווה בהתהוות רמה תרמית.

המקור הראשוני של המילה מונסון הוא המילה הערבית "מַוְּסִם" (موسم) - "עונה". המונח מונסון היה בשימוש לראשונה באנגלית בהודו כדי לתאר את הרוחות העונתיות במפרץ בנגל והים הערבי שבדרום-מזרח הגורמות לממטרים כבדים באזור. בהידרולוגיה מתייחסים לכל מצב שבו אזור מקבל את מרבית הגשמים שלו בעונה מסוימת כאל "גשם מונסוני".

ישראל מושפעת בעונת הקיץ משלוחה של מערכת המונסון ההודית, היוצאת למפרץ הפרסי (ומכאן שמו, "האפיק הפרסי") ומשם ללבנט הציקלוגנטי.

מחקרים מהתקופה האחרונה מצביעים על כך ששינויי האקלים אחראיים לשינויים מרחיקי לכת בתדירותם ובעוצמתם של המונסונים בתת-היבשת ההודית.

ראו גם
------

* מטאורולוגיה – מונחים
* המונסון של אמריקה הצפונית

לקריאה נוספת
------------

* שרה קורבט, **מהמרים על המונסון**, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 138, נובמבר 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונסון** בוויקישיתוף
* סרטונים סרט המראה את כל שלבי המונסון המצולמים, באתר יוטיוב.
* מונסון - בהרחבה על גשמי המונסון באתר מזג האוויר הישראלי
* מונסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני אשכנזי, ‏קדחת, מלריה מונסונים וקורונה: "הסערה המושלמת" של הודו, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543538505171
* BnF: cb12121034k (data)
* GND: 4170491-5
* LCCN: sh85086993
* NDL: 00565994
* NKC: ph1092389

 |
**מריה ויסנטה** (בספרדית: **María Vicente**; נולדה ב-28 במרץ 2001) היא אתלטית ספרדייה, המתחרה בקרב שבע ובקפיצה משולשת.

ביוגרפיה
--------

ויסנטה נולדה בקטלוניה, בת לאם ספרדייה ואב מקובה. היא החלה להתאמן באתלטיקה בגיל 11. בשנת 2017 היא משתייכת למרכז המצוינות בספורט CAR, בו היא מתגוררת, לומדת ומתאמנת.

ב-2017 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בניירובי ובמדליית זהב בקפיצה משולשת בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער. ב-2018 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 18 שהתקיימה בגיור שבהונגריה, היא קבעה בתחרות תוצאה של 6221 נקודות, התוצאה הטובה ביותר בעולם עד גיל 18. באותה תחרות זכתה גם במדליית זהב בתחרות הקפיצה משולשת. באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת. באליפות אירופה לבוגרים שהתקיימה קפצה למרחק של 13.50 מטר בתחרות הקפיצה המשולשת ולא העפילה לגמר. ב-2019 זכתה במדליית זהב בקרב שבע באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20 שהתקיימה בבורוס בשיא ספרד של 6115 נקודות. באליפות אירופה באולם סיימה במקום התשיעי בקרב חמש בתוצאה של 4363 נקודות. באליפות ספרד באולם שהתקיימה בפברואר 2019 קבעה שיא ספרד של 4412 נקודות בקרב חמש. בספטמבר 2019 זכתה באליפות ספרד בקרב שבע. בפברואר 2021 זכתה באליפות ספרד באולם בקרב חמש בשיא ספרד של 4501 נקודות. באפריל 2021 שיפרה את שיא ספרד בקרב שבע כשקבעה תוצאה של 6304 נקודות. באולימפיאדת טוקיו סיימה במקום ה-18 בתוצאה של 6117 נקודות.

באליפות אירופה עד גיל 23 שמכרה ביולי 2023 זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי של 14.21 מטר.

שיאים אישיים
------------

**אצטדיון:**

* ריצת 100 מטר משוכות: 13.60 שניות, 2020
* קפיצה לגובה: 1.77 מטר, 2021
* הדיפת כדור ברזל: 13.53 מטר, 2022
* ריצת 200 מטר: 23.03 שניות, 2021
* קפיצה לרוחק: 6.80 מטר, 2022
* קפיצה משולשת: 14.21 מטר, 2023
* הטלת כידון: 47.83 מטר, 2021
* ריצת 800 מטר: 2:16.29 דקות, 2019
* קרב שבע: 6,304 נקודות, 2021, שיא ספרד

**אולם:**

* ריצת 60 מטר משוכות: 8.06 שניות, 2024
* קפיצה לגובה: 1.80 מטר, 2024
* קפיצה לרוחק: 6.70 מטר, 2022
* הדיפת כדור ברזל: 13.84 מטר, 2024
* ריצת 800 מטר: 2:15.50 דקות, 2024
* קרב חמש: 4728 נקודות, 2024, שיא ספרד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה ויסנטה** בוויקישיתוף
* מריה ויסנטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מריה ויסנטה, ברשת החברתית אינסטגרם
* מריה ויסנטה, באתר olympedia.org
* מריה ויסנטה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* מריה ויסנטה בפרויקט מנהיגי העתיד של העיתון אל מונדו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14648429

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מריה ויסנטה"**.
**אלון אולמן** (נולד ב-3 בינואר 1965) הוא יזם, מנטור ומרצה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אולמן נולד ב-3 בינואר 1965 בקריית מוצקין. בשנת 1984 הוא התגייס לחיל הים, בשנת 1985 סיים קורס חובלים והוסמך כקצין ימי, ובשנת 1993 מונה למפקד ספינת טילים. בשנת 1994 מונה למדריך ראשי בקורס חובלים, ובשנת 1999 לראש ענף שליטה, בקרה ותקשוב במחלקת אמל"ח במטה חיל הים. בשנת 2001 מונה אולמן למפקד בתי הספר של שייטת ספינות הטילים, ובשנת 2003 למפקד מגמת הים במכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה. במהלך שירותו הצבאי סיים אולמן בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת חיפה בשנת 1992, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הריוט-וואט בשנת 1997.

בשנת 2007 השתחרר אולמן מצה"ל בדרגת סגן-אלוף, בשנת 2008 הקים את חברת "פריצת גבולות לתוצאות" ובשנת 2011 את חברת "קוד המנצח". בשנת 2017 הוציא אולמן את הספר פריצת גבולות, העוסק במימוש הרצון והיכולת האישית. הספר זכה לאות פלטינה מאת התאחדות הוצאות הספרים על מכירות של 40,000 עותקים.

באוגוסט 2022 מכר 50% מקבוצת קוד המנצח לקבוצת דובדבני בבעלות ניר דובדבני ואבי פרץ.

אולמן נשוי לאורטל משנת 1990, ולזוג שני בנים ובת.

"פריצת גבולות"
--------------

בשנת 1994 עבר אולמן קריסת ריאה במהלך טיסה מטורקיה לישראל, ובעקבות כך נכרת חלק מריאתו. בשנת 2006 סיים את טריאתלון איש הברזל באריזונה לאחר כשמונה חודשים של אימונים, בזמן של קצת יותר מ-12 שעות. לדבריו, זו הייתה נקודת המפנה בחייו. במהלך השנים לאחר מכן השלים אולמן את התחרות עוד שלוש פעמים.

בשנת 2007 החל להרצות על 'פריצת גבולות', ושנתיים אחר כך, אחרי שהתוודע לסדנאות של מומחים בתחום זה בעולם, פיתח את מודל 'קוד המנצח', המועבר בסדנה שנמשכת שלושה ימים. בשנת 2012 מונה אולמן למאמן המנטלי של נבחרת ישראל בכדורגל, ובשנת 2015 הקים את תוכנית קוד המנצח לצעירים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלון אולמן
* אלון אולמן, ברשת החברתית פייסבוק

* אלון אולמן, ברשת החברתית אינסטגרם
* כתבה על אלון אולמן ועל ספרו החדש חדשות השבת ערוץ 2 עם דנה ויס
* אלון אולמן בראיון על "קוד המנצח" בערוץ 10 עם גיל ריבה
* כן גורו 7 ימים, ידיעות אחרונות, 29 ביולי 2011
* ורד רמון ריבלין, ‏אלון אולמן היה על סף מוות, ניצל - ויצא למסע מתיחת גבולות, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  פריצת גבולות/אלון אולמן, באתר הוצאת כתר
2. ↑  לי סיביליה‏, פיצח את הקוד: אקזיט לאלון אולמן לפי שווי של 47 מיליון שקל, באתר וואלה!‏, 4 באוגוסט 2022
3. ↑  ורד רמון ריבלין, ‏אלון אולמן היה על סף מוות, ניצל - ויצא למסע מתיחת גבולות, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007372735105171
* VIAF: 26150939950726600524
* WorldCat (עם VIAF): 26150939950726600524

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט קולנוע בבימוי דני רוזנברג. אם התכוונתם לסרט קולנוע משנת 1947 בהפקת מאיר לוין, ראו בית אבי (1947).

**בית אבי** (ביידיש: **מיין טאטע'ס שטוב**) הוא סרט קולנוע ישראלי דובר יידיש מ-2008.

הסרט, דרמה באורך 40 דקות, הוא פרויקט הגמר של הבמאי והתסריטאי דני רוזנברג, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. העבודה על הסרט, שכולו ביידיש בניב לודז'אי, ארכה שלוש שנים והוא הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים.

עלילה
-----

הסרט מתאר את סיפורו של לולק, ניצול שואה צעיר (בגילומו של איתי טיראן), המגיע לישראל בשנת 1948 ומגויס למלחמת העצמאות. זר לשפה ולזהות החדשה שניתנה לו, הוא מוצב על ראש גבעה מדברית, נתון למרותו הבלעדית של מפקדו (בגילומו של מיקי לאון), המנסה ביד קשה להפוך אותו לצבר כמוהו. בסופו של הסרט חוזר לולק בדמיונו לביתו שבפולין ושם נפרד בפעם האחרונה מאביו ואמו (נטשה מנור).

על היידיש
---------

הסרט דובר במלואו יידיש בניב לודז'אי, והוא אחד הסרטים המעטים דוברי-היידיש שהופקו בעולם מאז פרוץ מלחמת העולם השנייה. השחקנים איתי טיראן ומיקי לאון התכוננו במשך חודשים לתפקיד ולמדו יידיש על בוריה בעזרתו של הסופר, המשורר והעיתונאי הוותיק משה סחר (אשר תרגם בין השאר את שיריו של איציק מאנגר).
שירו של מאנגר "אויפן וועג שטייט א בוים" ("על הדרך עץ עומד") מופיע בסרט בביצועו של איתי טיראן.

קבלת הסרט
---------

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בשנת 2008 הוקרן הסרט בקביעות בסינמטקים בישראל. בשנת 2009 הוקרן הסרט בפסטיבלים ובתי קולנוע ברחבי העולם והוצג בבכורה טלוויזיונית בערוץ 10.
בשנה זו נבחר הסרט במקום השני ברשימת עשרים סרטיו הנבחרים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בכל הזמנים, כפי שנבחרו על ידי 20 מנהלי פסטיבלים גדולים ואוצרי מוזיאונים בינלאומיים מרכזיים, במסגרת חגיגת 20 שנות פעילות לבית הספר.

לקריאה נוספת
------------

* ליאת שטייר-לבני, **שתי פנים במראה: ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי**, הוצאת מאגנס, עמ' 199–204.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בית אבי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בית אבי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בית אבי", באתר אידיבי
* "בית אבי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "בית אבי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* טריילר וקליפ מתוך הסרט בית אבי.
* כתבה על הסרט בחדשות ערוץ 10
* "לונדון את קירשנבאום" מארחים את איתי טיראן ודני רוזנברג.
* יותם פלדמן, ביידיש זה נראה יותר טוב, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2008
* מאמר ב"Daily Forward" מאת רחל שכטר (באנגלית)
* מאמר ב"Zeek" מאת פרופסור שי גינזבורג (באנגלית)
* "בית אבי" באתר "אישים"
* ביקורות:
	+ ביקורת של מאיר שניצר, מעריב
* שמוליק דובדבני, חסרות בית, באתר ynet, 1 בספטמבר 2008
	+ יאיר רוה, היסטוריה של אלימות, באתר ynet, 3 בספטמבר 2008
* אורון שמיר, בית אבי: הברקה של 40 דקות, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2008
	+ ביקורת של אלון רוזנבלום, אתר סרט
* רומי מיקולינסקי‏, יידישע באבא, באתר וואלה!‏, 9 בספטמבר 2008
* יהושע סימון, העיר תל אביב, הגרסה הפוסט-ציונית ל"לורנס איש-ערב", באתר הארץ, 11 בספטמבר 2008
* חגיגות ה-20: עשרים הסרטים המובילים בכל הזמנים, אתר בית הספר סם שפיגל

הערות שוליים
------------

1. ↑  בפסטיבל הסרטים הישראלי ה-23 בניו יורק.
**קסנרה** (בספרדית: **Casanare**) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוזות אראוקה בצפון, בוויצ'דה במזרח ובדרום-מזרח, במטה בדרום, ובקונדינמרקה ובבויאקה במערב.

המחוז משתרע על שטח של 44,640 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-370,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא יופל.

היסטוריה
--------

בתקופת האימפריה הספרדית האזור היה שייך לפרובינציית קסנרה, שבירתה הייתה פורה (הנמצאת גם במחוז קסנרה המודרני). באזור התפתחו כמה מרידות החל מסוף המאה ה-18 שהיו הניצנים למאבק בשלטון הספרדי שהוביל לעצמאות האזור.

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 היו ניסיונות של המקומיים לגרום לכך שהוא ישתייך למדינת ונצואלה החדשה, אך בסופו של דבר האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית קסנרה שכללה את שטחי מחוז קסנרה העתידי ועוד מספר מחוזות מודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת בויאקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1866 טריטוריית קסנרה פוצלה ממדינת בויאקה ועברה לשליטה ישירה של השלטון הפדרלי. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז בויאקה. בעשרות השנים שלאחר מכן האזור עבר שינויים רבים מבחינת המעמד המנהלי שלו אך בסופו של דבר הוא נשאר חלק ממחוז בויאקה.

ב-28 בנובמבר 1973 פוצלה מהמחוז האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) קסנרה שחפפה לשטחי המחוז העתידי ושבירתה הייתה יופל. ב-4 ביולי 1991 שודרג מעמד האינטנדנסיה למחוז.

כלכלה
-----

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על גידול מקנה, חקלאות והפקת נפט משני שדות שהתגלו בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קסנרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קסנרה

הערות שוליים
------------

1. ↑  קסנרה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).

| מחוזות קולומביה |
| --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה | מפת מחוזות קולומביה |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535789905171
* GND: 4228922-1
* LCCN: n97121471
* MusicBrainz: 42bba264-eebd-49bb-9219-23d4e4b8ca9d
* VIAF: 144424611
* WorldCat: lccn-n97121471

 |
**גדעון אברהם דוקוב** (נולד ב-20 ביוני 1980, ז' בתמוז ה'תש"מ) הוא עיתונאי ישראלי, עורך אתר העיתון מקור ראשון. בעבר שימש ככתב ועורך בעיתונים גלובס ובשבע.

ביוגרפיה
--------

נולד לרוברטו שמואל ויונה דוקוב, עולים מאורוגוואי שבדרום אמריקה. גדל בפתח תקווה והתחנך בבית הספר היסודי ובישיבה התיכונית בעיר. בכיתה י"ב שירת בשל"פ בתיכון בבית שאן. למד בישיבת ההסדר ירוחם, למד כשנתיים בישיבת עתניאל ולאחר מכן בישיבת שיח יצחק. שירת בחיל התותחנים במסגרת ישיבות ההסדר. במילואים שירת בפיקוד העורף.

אחיו אמנון שמחה, הוא ר"מ בישיבת ההסדר בעתניאל. לדוקוב עוד שלוש אחיות, שתיים מהן תאומות.

בשנת 2004 החל לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, אך לאחר שנה הפסיק את התואר. בשנים מאוחרות יותר השלים תואר ראשון במכללה האקדמית הרצוג.

החל את דרכו העיתונאית בעיתון "נקודה". שימש ככתב בקבוצת "מקור ראשון" במשך כשמונה וחצי שנים, במהלכם כיהן כעורך עמוד הבית של אתר nrg, עורך המוסף הפוליטי "יומן" ובמקביל היה עורך וכותב המוסף הסאטירי של "מקור ראשון" – "בריחת המוחות" אותו ייסד.

במשך קרוב לחמש שנים היה מקורב מאוד לאורי אליצור. בין השאר אחראי דוקוב לחשיפת "וילהלם רוט", שהתברר כמשה חרותי – צעיר מגבעתיים שהפך עצמו לבן אצולה אוסטרי והיתל בתקשורת, בפעילי הסברה ובשר בממשלת ישראל.

בשנים 2007–2008 כתב טור באתר כיפה הנקרא 'המעלעל' ובו ביקורת שבועית על עלוני ועיתוני השבת של המגזר הדתי לאומי. בשנת 2015 הגיש תקופה קצרה ברדיו גלי ישראל את התוכנית "פעמיים הפוך" עם העיתונאי צחי כהן.

מפברואר 2017 - פברואר 2019 שימש כעורך אקטואליה ומדורים בעיתון בשבע, ומאז ועד לפרישתו באפריל 2020 כיהן כסגן העורך. ולאחר מכן עבר לעבוד בגלובס, עד לחודש יוני 2021.

בעבר כתב מדי פעם טורי דעה באתר mako והתארח לעיתים ברדיו כאן מורשת, בערוץ הכנסת ובתוכנית הפטריוטים בערוץ 20.

באוגוסט 2021 חזר למקור ראשון, ושימש כחבר הדסק המשפטי בעיתון וככתב המשפטי. החל מספטמבר 2022 משמש כעורך אתר מקור ראשון.

חיים אישיים
-----------

דוקוב נשוי לד"ר אלישבע דוקוב בנש"ק, מרצה בחוג למדעי המחשב במכללה האקדמית אשקלון ובתו של ד"ר אביגדור בנש"ק. לזוג חמישה ילדים והם מתגוררים בכפר גנים בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גדעון דוקוב, ברשת החברתית פייסבוק
* גדעון דוקוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גדעון דוקוב, ביישום טלגרם
* גדעון דוקוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* גדעון דוקוב, באתר ערוץ 7
* טוריו, באתר mako
* גדעון דוקוב, באתר כיפה
* גדעון דוקוב, באתר מחלקה ראשונה
* גדעון דוקוב, באתר העין השביעית
* אריה יואלי, ‏ברנז'ה: גדעון דוקוב מצטרף לעיתון 'בשבע', באתר "סרוגים", 11 בפברואר 2017
* גדעון דוקוב, אנשים מספרים, באתר ישיבת עתניאל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו כאן: "לאורך הגיליון פרושים וידוייהם האישיים של כמה מהכותבים שגדלו ב"נקודה", על ראשית דרכם בעיתונות: אמונה אלון, גדעון דוקוב"
2. ↑  פוסט בפייסבוק שכתב דוקוב
3. ↑  הספד מההלוויה של אורי אליצור
4. ↑  גדעון דוקוב, שכחו שיש בחירות, אתר כיפה
5. ↑  גדעון דוקוב, מפסידים מיליונים, באתר כיפה
6. ↑  גדעון דוקוב, מעלעל, אתר כיפה
7. ↑  פעמיים הפוך עם צחי כהן וגדעון דוקוב 6-11-15
8. ↑  פעמיים הפוך עם צחי כהן וגדעון דוקוב 23-10-15
9. ↑  2 סגני עורכים חדשים לשבועון הדתי 'בשבע', באתר אייס, 18 בפברואר 2019
10. ↑  גדעון דוקוב, ‏כשבני גנץ יהיה שר הביטחון, האם הערבייה תרגיש בטוחה יותר, באתר ‏מאקו‏, 14 בינואר 2019
11. ↑  גדעון דוקוב, ‏קבלו את בוז'י הרצוג מודל 2019, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2019





]
**ויקטור וסילייביץ' גורבטקו** (ברוסית: **Виктор Васильевич Горбатко**; ‏3 בדצמבר 1934 – 17 במאי 2017) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשלוש משימות חלל כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.

קורות חיים
----------

ויקטור גורבטקו נולד בעיירה ונצי במחוז קרסנודאר. בשנת 1953 הוא סיים בית הספר לטיסה ובשנת 1956 קיבל הסמכה לטייס קרב. הוא שירת ביחידת חיל האוויר הסובייטי עד לשנת 1960.

בשנת 1960 הוא התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל.

בשנת 1969 ויקטור גורבטקו שוגר לחלל בפעם הראשונה בחללית סויוז 7 (אנטולי פיליפצ'נקו היה מפקד צוות). המטרה הייתה להתחבר לחללית סויוז 8 שלא הושגה.

בשנת 1977 ויקטור גורבטקו שוגר לחלל בפעם השנייה בחללית סויוז 24 כמפקד צוות. החללית התחברה תחנת החלל סאליוט 5. במהלך שייה בוצעו מספר מחקרים.

בשנת 1980 ויקטור גורבטקו טס לחלל בפעם השלישית כמפקד צוות של חללית סויוז 36. החללית התחברה תחנת החלל סאליוט 6. הוא חזר בחללית סויוז 37.

בשנת 1982 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים ושירת בתפקידים שונים בחיל האוויר הסובייטי עד לשנת 1992.

בשנת 2017 ויקטור גורבטקו נפטר ונטמן בבית העלמין הצבאי הפדרלי להנצחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור גורבטקו** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית)
* ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 140540385
* ISNI: 0000 0001 1778 9827
* LCCN: n2007033115
* VIAF: 107226140
* WorldCat: lccn-n2007033115

 |
**קרבובו** (בספרדית: **Carabobo**) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת בצפון ונצואלה, גובלת בים הקריבי בצפון, ביארקוי במערב, בקוחדס ובגואריקו בדרום ובארגואה במזרח.

המדינה משתרעת על שטח של 4,650 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 2,245,744 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא ולנסיה.

היסטוריה
--------

האזור בו נמצאת כיום קרבובו היה מיושב במשך מאות שנים על ידי ילידים, בעיקר באזור אגם ולנסיה.

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16 וכבשו אותו. בשארית המאה ה-16 ובמאה ה-17 היישובים שהקימו הספרדים באזור, בהם ולנסיה שהוקמה ב-1555, סבלו מהתקפות חוזרות ונשנות של שבטי ילידים מחד ושודדי ים אנגלים וצרפתים מאידך, ובחלק מהמקרים היישובים ננטשו עקב כך.

באזור קרבובו התרחשו מספר קרבות מכריעים במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה במאה ה-19. החשוב שבהם היה קרב קרבובו ב-24 ביוני 1821 בו ניצחו סימון בוליבר וכוחותיו את כוחות הספרדים. לאחר הקרב הספרדים נסוגו מהאזור, למעט חיל מצב שהשאירו בפוארטו קבייו עד 1823.

לאחר הניצחון במלחמה האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה, ולאחר שזו התפרקה ב-1830 ולנסיה נהפכה זמנית לבירת ונצואלה, עד שהתואר הועבר לקראקס. עם הקמתה ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית קרבובו. כעבור זמן קצר הופרדה ממנה פרובינציית ברקיסימטו, שכללה את שטחי מדינות לרה ויארקוי של היום.

ב-1864 ונצואלה הפכה להיות מדינה פדרלית ובחלקים מפרובינציית קרבובו הוקמה מדינת קרבובו.

כלכלה
-----

כלכלת קרבובו מתבססת בעיקר על תעשייה, בעיקר עיבוד מזון וטקסטיל, זיקוק נפט, תיירות, דיג וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, קקאו, כותנה, קנה סוכר וקוקוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרבובו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרבובו
* קרבובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת קרבובו, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).

| מדינות ונצואלה |
| --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו | מפת מדינות ונצואלה |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552836505171
* GND: 4747682-5
* LCCN: n82088696
* MusicBrainz: f7c7c7e6-d7e4-445d-852b-00a6e787cb2a
* WorldCat (עם LCCN): n82-088696

 |
**נפת קרמונה**  (באיטלקית:  **Provincia di Cremona**) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 
1,772 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 362,141 נפש. בירתה של הנפה בעיר קרמונה.

גאוגרפיה
--------

נפת קרמונה גובלת ב נפת ברגמו וב נפת ברשה בצפון. 
.במזרח היא גובלת בנפת מנטובה. בדרום היא גובלת בנפת פארמה ובנפת פיאצ'נצה .במערב היא גובלת בנפת לודי ובנפת מילאנו.

### נהרות

נהרות בנפת קרמונה הם: נהר אוליו באורך כ-280 קילומטרים, נהר סריו (איטלקית Serio) שאורך כ-124 קילומטרים, נהר מלה (איטלקית Mella) באורך כ-96 קילומטרים, נהר אדה (איטלקית Adda) שאורך כ-313 קילומטרים ונהר הטורמו (איטלקית Tormo) באורך כ-34 קילומטרים.

הנהר אדה הוא נהר בנפת ברגמו שבמחוז לומברדיה שבצפון איטליה, ואחד מיובליו השמאליים של הפו. אורכו של הנהר הוא 313 ק"מ והוא הראשון באורכו בין יובליו של הפו.
בדרכו הוא חוצה 8 נפות בצפון איטליה - נפת סונדריו, נפת קומו ונפת לקו נפת ברגמו, נפת מילאנו ונפת מונצה-בריאנצה נפת קרמונה, נפת לודי.
אוליו הוא נהר בנפת ברגמו והשני מיובליו השמאליים של הפו. נהר הפּוֹ שאורכו 652 ק"מ, הוא הנהר הארוך ביותר בנפת ברגמו ונשפך אל הים האדריאטי.

| נהרות נפת קרמונה | אורך (ק"מ) | תמונות |
| --- | --- | --- |
| הנהר אוליו  באיטלקית:  Oglio | 280 |  |
| הנהר סריו  באיטלקית:  Serio | 124 |  |
| הנהר מלה  באיטלקית:  Mella | 96 |  |
| הנהר אדה  באיטלקית:  Adda | 313 |  |
| הנהר טורמו  באיטלקית:  Tormo | 34 |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרמונה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קרמונה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564313705171
* GND: 4085356-1
* LCCN: n80150136
* MusicBrainz: 406a3421-f236-4c7a-8612-5ea8fbd21a5a
* NKC: ge1055534
* SUDOC: 186056028
* VIAF: 150100449
* WorldCat: lccn-n80150136

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר באוקראינה ששמה הקודם היה יאנוב. אם התכוונתם לעיירה ששמה הקודם היה סטניסלב, ראו איוואנו-פרנקיבסק ; אם התכוונתם ליאנוב על יד פינסק (עיירה בבלארוס ששמה כיום איבאנבה), ראו יאנוב על יד פינסק.
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיר   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ קואורדינטות ] 

**איוואנו-פרנקובה** (באוקראינית: **Івано-Франкове**, עד שנת 1946: **Янів**, יאניב; בפולנית: **Janów**, יאנוב) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

תולדות היישוב
-------------

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-14, ובשנת 1611 הוענקו לו זכויות עיר, ונקבעו בו ירידים שנתיים ויום שוק. בפשיטות הקוזקים והשוודים באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה.

בעת הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה הועלתה העיירה באש, ורוב בתיה נשרפו. לאחר המלחמה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה, והיוותה אתר נופש מועדף על תושבי לבוב.

יהודים
------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1614. במהלך פרעות ת"ח ות"ט הושמד היישוב היהודי בעיירה, וזה חודש רק בסוף המאה ה-17. בתחילת המאה ה-18 יצחק בן דוד התמנה לרב הקהילה וכיהן בתפקיד זה כמה עשרות שנים. 

בעקבות ההרס הרב שנגרם לעיירה במלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה רבים מיהודיה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-500 יהודים, מתוך כ-1,800 תושבים, ורובם נמנו על חסידויות שונות. עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939 נאסרה הפעילות הציבורית היהודית ביישוב.

ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ותוך מספר ימים הוצאו בה להורג מספר יהודים שהואשמו בקומוניזם. בד בבד, שדדו גרמנים ושוטרים אוקראינים את בתי היהודים בעיירה, והטילו על היהודים בה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה, תוך רצח יהודים מעת לעת.

בקיץ 1942 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו שררה צפיפות רבה, וממנו שולחו צעירים יהודים למחנות עבודה. בנובמבר 1942 בוצעה בגטו שבעיירה אקציית חיסול, בה נרצחו הזקנים והחולים, ויתר היהודים הועברו לגטאות הורודוק ויבוריב, שם גורלם היה כגורל יתר יהודי מקומות אלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואנו-פרנקובה** בוויקישיתוף
* יאנוב (איוואנו-פרנקובה) באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* ינוב (Janów Gródek), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), יאנוב לבובסקי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 781–783), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008681479705171
* LCCN: n2016064791
* WorldCat (עם LCCN): n2016-064791

 |
**גיזרון עממי** או **אטימולוגיה עממית** היא תפישה שגויה, פשטנית או לא-מדויקת של מקורה של מילה בתודעת הדוברים בציבור הרחב. בניגוד לאטימולוגיה מדעית, המחפשת אחר התפתחותה של מילה על פי קריטריונים היסטוריים וסמנטיים, האטימולוגיה העממית מתבססת בדרך כלל על קרבה בצורה או בהגייה למילה אחרת.

אטימולוגיה עממית עשויה לעיתים לשנות את משמעותה של מילה. כך למשל הפועל העברי "הציע", שמשמעותו "ערך, שיטח, פרש", קיבל את המשמעות של "נתן עצה", בגלל הקרבה בין השורשים יצ"ע ויע"ץ. המילה המקראית "מנזר" מציינת היום את מושבם של הנזירים, אף על פי שבמקורה המקראי אין לה כל קשר לכך, שכן הוא כינוי לפקיד גבוה בבבל ("מִנְּזָרַיִךְ כָּאַרְבֶּה וְטַפְסְרַיִךְ כְּגֹב גּוֹבָי" (נחום, ג', י"ז)). גם צורתה של המילה עשויה להשתנות: לדוגמה, דוברי עברית המפרקים את הביטויים "אי-רגולרי" (במקור irregular) או "אי-לגאלי" (illegal) כאילו מדובר בתחילית העברית "אי-" המציינת שלילה, בעוד שלמעשה מדובר בהידמות של התחילית הלטינית "im-‎". בביטוי "הנץ החמה", צורת המקור "הנץ" נתפסה כהרכבה של ה"א הידיעה למילה "נץ", וכך נוצרה הצורה "נץ החמה". אותה תופעה קיימת לגבי הביטוי "יום הנף".

תופעה הקרובה לאטימולוגיה עממית היא תופעת המילים התאומות, שבה זוגות של מילים שמשמעותן קרובה וגם צורתן דומה מתחלפות זו בזו. זוגות כאלה בעברית הם למשל טפל-תפל, עפר-אפר, חרת-חרט, נתש-נטש, תעיה-טעיה ועוד.

במקרא ובמקורות קדומים אחרים משמשת לעיתים אטימולוגיה עממית לצורך מדרשי שם (שמות המעידים על בעליהם). כך למשל השם המצרי "משה" נדרש בספר שמות: "ותקרא שמו משה, כי מן המים משיתִהו" (ב, י), בעוד חז"ל טענו כי המקור הוא דווקא במילה מצרית. ואכן, החוקרים בני ימינו סבורים שמדובר במילה בלשון מצרית-קדומה בהגיית מֱס (ms) בהוראת: יֶלד ‏

ראו גם
------

* תיקון יתר
* גזירה לאחור
* ראשי תיבות בדיעבד

לקריאה נוספת
------------

* גד בן-עמי צרפתי, **העברית בראי הסמנטיקה**, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית, תשס"א, פרק שנים-עשר.

קישורים חיצוניים
----------------

* י. פרץ, אטימולוגיה עממית (לזכר דן פינס), דבר, 1 בדצמבר 1961, המשך
* גד בן-עמי צרפתי, האטימולוגיה העממית, **לשוננו לעם** כג, תשל"ב, עמ' 11–17
* גד בן-עמי צרפתי, עוד על האטימולוגיה העממית, **לשוננו לעם** כג, תשל"ב, עמ' 141–143
* גד בן-עמי צרפתי, עוד על האטימולוגיה העממית, **לשוננו לעם** כג, תשל"ב, עמ' 183–192

הערות שוליים
------------

1. ↑  עולם התנ"ך, שמות, עמ' 32
2. ↑  ויקרא רבא א' על הפסוק הראשון: ויקרא אל משה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4400308-0

 |
**לבנית כהה** (שם מדעי: *Egretta ardesiaca*), מכונה גם **אנפת הצל** היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים שמצויה באפריקה שמדרום לסהרה ובמדגסקר, ומזדמנת קבועה באיי כף ורדה.

נצפתה פעם בודדת בישראל על ידי ישפה כהן ב-1982 בשדות קיבוץ אילות.

מאפיינים
--------

הלבנית הכהה ניזונה בעיקר מדגים אך גם מחרקים, חסרי חוליות ודו-חיים. היא ידועה בשל שיטת הציד הייחודית שלה: פרישת הכנפיים וסגירתן בצורת עיגול מעל המים, פעולה היוצרת עיגול של צל. הדגים נמשכים אליו ונאכלים על ידי הלבנית. בנוסף, הצל חוסם את האור השמש ומאפשר ללבנית לראות את הדגים טוב יותר. התנהגות זו נתנה ללבנית הכהה את שמה השני "אנפת הצל". הן צדות לעיתים קרובות לקראת השקיעה, ביחידות או בקבוצות של כ-50 פרטים. המספר הגבוה ביותר שנצפה של לבניות כהות שצדות כקבוצה הוא 200 פרטים.

אורכה של הלבנית הכהה הוא 52 עד 55 ס"מ, ומשקלה הוא כ-300 גרם. מוטת כנפיה היא 90–95 ס"מ. כל גופה של האנפה שחור, מלבד רגליה הצהובות. צבע גופן של אנפות צעירות דהוי יותר, ונוצותיהן קצרות יותר. בתי הגידול הטבעיים של האנפה הם אגמים, בריכות וביצות. אנפה זו שקטה בדרך כלל, אך משמיעה צליל שמזכיר קרקור כשהיא צדה בקבוצה.

הקן נבנה מזרדים וממוקם על עצים או על סוף, כששה מטרים מעל פני המים. הנקבה מטילה 2–4 ביצים כחולות.

מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש.

גלריה
-----

* לבניות כהות באגם נוקואה(אנ') שבבנין
* לבנית כהה פורשת את כנפיה כדי לצוד מזון בחאוטנג שבדרום אפריקה
* לבנית כהה בחאוטנג שבדרום אפריקה
* לבנית כהה בחאוטנג שבדרום אפריקה
* לבנית כהה בחאוטנג שבדרום אפריקה
* לבניות כהות צדות בקבוצה במזרח אנטננריבו שבמדגסקר
* ביצי לבנית כהה, אוסף מוזיאון טולוזביצי לבנית כהה, אוסף מוזיאון טולוז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנית כהה** בוויקישיתוף
* לבנית כהה, באתר ITIS (באנגלית)
* לבנית כהה, באתר NCBI (באנגלית)
* לבנית כהה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבנית כהה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2 3  אתר Oiseaux birds, אנפת הצל
**הרולד "סמוקי" סימון** (באפריקאנס: **Harold Simon**;‏ 24 באפריל 1920 – 28 בפברואר 2022) היה טייס דרום-אפריקני אשר היה שותף בייסוד חיל האוויר הישראלי.

ביוגרפיה
--------

סימון נולד במדינת אורנג' החופשית, דרום אפריקה, לאב מליטא ולאם מאנגליה ממוצא יהודי. סימון למד חשבונאות ומסחר באוניברסיטת ויטווטרסראנד והתנדב בשנת 1941 לחיל האוויר הדרום אפריקאי, שם שימש כנווט וטייס מפציצים.

סימון חזר ליוהנסבורג לאחר מלחמת העולם השנייה, עבד כרואה חשבון והתחתן עם מיירה ויינברג. שלושה שבועות לאחר חתונתם, במאי 1948, השניים עברו לישראל כדי לסייע במלחמת העצמאות ושניהם הצטרפו לחיל האוויר הישראלי הטרי. בשל הסמכתו גויס סימון לתפקידים נווט וטייס מפציצים. ביוני 1948 הפך למפקד המבצעים של חיל האוויר והשתתף ב-24 משימות סיור והפצצה. סימון שהה בישראל לאחר המלחמה והשתחרר מחיל האוויר בשנת 1950 בדרגת רב-סרן.

בשנת 1962 הקים סימון את סוכנות הביטוח סימון וויזל שהתמחתה בביטוח חיים. בשנת 2000, סימון מכר את התיקים לחברת הביטוח מגדל והיא מיזגה אותה עם סוכנות הביטוח של חברת "מבטח שמיר" בבעלות מאיר שמיר. החברה המאוחדת נקראה "מבטח סימון סוכנויות לביטוח בע"מ".

משנת 1968 התמנה סימון ליו"ר מח"ל העולמי והיה חבר מייסד של הקרן למורשת מנחם בגין בירושלים. הוא קיבל את פרס מפעל חיים של TELFED 2014 על שירותו בישראל. מעורבותו בהקמת מדינת ישראל הוצגה בסרט "מעל ומעבר" (Above and Beyond) משנת 2014.

בשנת 2019 הוענק לו פרס סילבן אדמס בוני ציון, המעניק כבוד למהגרים דוברי אנגלית לישראל שתרמו תרומה חברתית משמעותית.

סימון נפטר ב-28 בפברואר 2022, בגיל 101.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרולד סימון** בוויקישיתוף
* הרולד סימון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* בגיל 99: הרולד "סמוקי" סיימון מהרצליה, ממייסדי חיל האוויר, קיבל פרס מפעל חיים
* זהר נייגר, ‏הלך לעולמו ראש להק מבצעי אוויר הראשון, הרולד "סמוקי" סיימון ז"ל, באתר חיל האוויר הישראלי, 28 בפברואר 2022
* בן כספית, ‏הזדמנות שאסור לפספס: זה הזמן להפנות את כל המאמצים לטובת העלאת יהודי אוקראינה, באתר מעריב אונליין, 6 במרץ 2022

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Don't forget the foreign fighters who sacrificed for Israel's Independence. www.jpost.com.
2. ↑  The Jewish Pilots of World War II. IAF
3. ↑  Ymedad (27 April 2016). "Smokie Simon, 97". Begin Center Diary
4. ↑  Nefesh b'Nefesh announces Bonei Zion prizewinners for 2019. www.jpost.com.
5. ↑  Cashman, Greer Fay. Harold ‘Smoky’ Simon dies at 101. www.jpost.com.
**מישל וו** (באנגלית: **Michelle Wu**; נולדה ב-14 בינואר 1985) היא פוליטיקאית אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית המכהנת כראש עיריית בוסטון. וו היא האישה הראשונה שנבחרה בבחירות הכלליות לכהן בתפקיד והראשונה שאינה אדם לבן.

ביוגרפיה
--------

וו גדלה בשיקגו בת להורים שהיגרו מטאיוואן. ב-2007 סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת הרווארד. היא עבדה בבוסטון בחברת הייעוץ בוסטון קונסלטינג גרופ בטרם חזרה לשיקגו לאחר שאמה לקתה בסכיזופרניה, וטיפלה בשתי אחיותיה הקטנות. ב--2009 חזרה לבוסטון וסיימה לימודי משפטים בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד ב-2012.

וו עבדה בלשכת ראש עיריית בוסטון טום מנינו. ב-2012 עבדה בקמפיין הבחירות של מועמדת המפלגה הדמוקרטית אליזבת וורן שגברה בבחירות לסנאט על הסנאטור המכהן סקוט בראון.

בנובמבר 2013 נבחרה למועצת העיר בוסטון ומאז נבחרה שוב שלוש פעמים. בנובמבר 2021 התמודדה בבחירות לראשות העיר וזכתה ברוב של 64.2%.

וו נשואה ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישל וו** בוויקישיתוף
* מישל וו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל באתר הבחירות
* מישל וו באתר עיריית בוסטון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6cd1rq8

 |
**סקרצו** (מאיטלקית: **scherzo**; ברבים: סקרצי) הוא קטע או פרק מוזיקלי מהיר ובעל אופי משועשע לרוב, המהווה לעיתים חלק מיצירה גדולה יותר, כגון סימפוניה. פירוש המילה באיטלקית הוא "הלצה". לעיתים משתמשים במילה "סקרצנדו" כהוראה, לבצע פסקה מוזיקלית בהלך רוח משועשע.

פרקי סקרצו בודדים היו קיימים בספרות המוזיקלית גם בזמן שבו המינואט תפקד כפרק ביניים ביצירות גדולות. לרוב הוא הופיע כיצירה עצמאית והופעותיו כפרק ביצירה רב פרקית היו בודדות ולא עקביות. הסקרצו כפרק ביניים ביצירות גדולות התפתח בהדרגה מן המינואט ובהדרגה החליף אותו כפרק השלישי (או לפעמים השני) בסימפוניות, רביעיות מיתרים, סונאטות ויצירות דומות. הסקרצו משמר את מקצב 3/4 של המנואט ואת מתכונתו המשולשת, אבל נחשב למהיר יותר. במקרים רבים, אך לא תמיד, הוא חדור עליצות ומשובה. פה ושם אפשר למצוא דוגמאות לסקרצי שאינם במקצב 3/4 המסורתי, כמו בסונאטה מס' 18 של בטהובן. בדומה למינואט, מנוגן הסקרצו בדרך כלל עם הטריו הנלווה אליו, שאחריו באה חזרה על הסקרצו ויוצרת צורת ABA, או צורה בינארית. מתכונת זו חוזרת על עצמה לפעמים פעמיים או יותר (ABABA). נושא B הוא הטריו, קטע קליל יותר ובהשתתפות קולות מועטים ברוב המקרים, אם כי לא בהכרח לשלושה כלים כפי שמשתמע משמו, אלא במוזיקה מתקופת הבארוק המוקדמת. 

יוזף היידן כתב מינואטים, הקרובים מאוד בנימתם לסקרצי; יוצאי הדופן הן רביעיות המיתרים אופוס 33 הכתובות באופן עקבי עם סקרצו ולא עם מינואט. בטהובן ושוברט היו הראשונים לעשות שימוש נרחב בצורה זו. בטהובן, בייחוד, היסב את הקצב המנומס של המינואט למחול נמרץ הרבה יותר, עד כדי פראות, לעיתים.

רוב הסקרצי של בטהובן, כמו זה שבסימפוניה הפסטורלית כוללים שני מופעים של הטריו, שהשני בהם עובר לפעמים שינוי ואחריו, במקרים רבים, חוזר הסקרצו מקוצר בהרבה, בצורת קודה. שומאן, כפי שמציין **סדריק תורפ-דייווי** נהג גם הוא להביא שני טריו, אך שונים זה מזה.

הסקרצו נשאר פרק תקני בסימפוניה ובצורות הקרובות אליה במשך המאה ה-19. מלחינים החלו לכתוב סקרצי גם כיצירות נפרדות והרחיבו את ההגדרה המקובלת של הצורה. מתוך ארבעת הסקרצי המפורסמים לפסנתר של שופן, שלושת הראשונים קודרים ודרמטיים במיוחד וקשה לראות בהם הלצות. רוברט שומאן העיר עליהם, "באיזו אצטלה תתעטף הרצינות, אם בדיחות הדעת מצטעפת בשחורים?"

שימוש אחר ונבדל במילה בתחום המוזיקה מופיע במדריגלים קלי הדעת של תקופת הרנסאנס, שנקראו במקרים רבים "סקרצי מדריגלי". קלאודיו מונטוורדי, לדוגמה, כתב שני קבצים של יצירות בשם זה, הראשון בשנת 1607, השני ב-1632.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סקרצו** בוויקישיתוף
* סקרצו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560593005171
* BNE: XX552983
* BnF: cb13742687n (data)
* GND: 4179504-0
* LCCN: sh85118114
* NKC: ph455323
* SUDOC: 059305355

 |