recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**תומאס לי בראון** (באנגלית: **Tommy Brown**; נולד ב-1 במאי 1986) הידוע גם בשם הבמה **TBHits**, הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי וראפר אמריקאי. הוא זוכה פרס ASCAP ומועמד לגראמי. הוא שיתף פעולה עם הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה בכל ששת אלבומי האולפן שלה. בראון חתום על מספר קרדיטים משיריה של הזמרת האמריקאית מייגן טריינור.

בראון התמקצע באמצעות לימודים משותפים עם רוי "רויאלטי" המילטון (אנ') ורודני ג'רקינס (אנ').

ביוגרפיה וקריירה
----------------

בראון מתגורר בלוס אנג'לס ונולד וגדל בפיטסבורג, פנסילבניה. בשנת 2010 הפיק את הלהיט הראשון שלו, עבור הלהקה בלאק אייד פיז – "Just Can't Get Enough". בהמשך, עבד עם חברי GOOD Music, T.I. ויקטוריה מונה, מיק מיל ו-2 צ'יינז. בשנת 2013 החל את רצף עבודתו המשותפת עם הזמרת אריאנה גרנדה, כאשר עבדו על "Honeymoon Avenue" ו-"Daydreamin'". באותה השנה, עבד עם נאז, טראוויס סקוט ו-B.o.B. בשנה העוקבת, עבד עם מונה על שישה שירים בסך הכול. את שיתוף הפעולה עם גרנדה המשיך במהלך העבודה על "Intro", "My Everything", "Only 1" ו-"Cadillac Song". הוא חבר לכריס בראון, פיפת' הרמוני ומשין גאן קלי איתם יצר מספר שירים.

בשנת 2015 שיתף פעולה בשלישית עם גרנדה במהלך העבודה על המיני-אלבום *Christmas & Chill* שיצא לכבוד חג המולד. באותה השנה, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה על חמש רצועות "Auto-Tune Baby", "Holy Water", "Illuminati", "S.E.X." ו-"Wash All Over Me"; הראשונה נגנזה, בעוד הארבע האחרות נבחרו להיכלל באלבום האולפן השלושה-עשרה שלה, *Rebel Heart*. במהלך יציאת אלבום האולפן השלישי של גרנדה, *Dangerous Woman*, עבד בראון על מספר שירים, ביניהם: "Be Alright" ו-"Let Me Love You".

בהמשך הקריירה שלו, עבד עם ביג שון, די ג'יי חאלד, מייגן טריינור, ויז קאליפה, פיה מיה, טי-פיין, ג'ניפר לופז, קארדי בי וג'וס וורלד.

קישורים חיצוניים
----------------

* טומי בראון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* טומי בראון, ברשת החברתית אינסטגרם
* טומי בראון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* טומי בראון, באתר Discogs (באנגלית)
* טומי בראון, באתר Genius

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  TOMMY BROWN - GRAMMY NOMINATED MUSIC PRODUCER, tbhits.com
2. ↑  Tommy Brown (8), Discogs (באנגלית)
3. ↑  Meghan Trainor, Genius (באנגלית)
4. ↑  Song "Just Can’t Get Enough" - MusicBrainz, musicbrainz.org
5. ↑  *Ariana Grande – Honeymoon Avenue*, נבדק ב-2023-11-09
6. ↑  *Ariana Grande – Daydreamin'*, נבדק ב-2023-11-09
7. ↑  Victoria Monét, Genius (באנגלית)
8. ↑  My Everything by Ariana Grande, Genius (באנגלית)
9. ↑  Release group "Christmas & Chill" by Ariana Grande - MusicBrainz, musicbrainz.org
10. ↑  Release group "Rebel Heart" by Madonna - MusicBrainz, musicbrainz.org
11. ↑  Dangerous Woman by Ariana Grande, Genius (באנגלית)
12. ↑  TBHits, Genius (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 9fa8fdc4-91f3-4266-81e5-3c42e943217b

 |
**ראג'ה ניינגולן** (בצרפתית: **Radja Nainggolan**; נולד ב-4 במאי 1988 באנטוורפן) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר בספאל. ניינגולן נחשב לקשר המשתמש בסגנון משחק קשוח ופיזי שכולל תיקולים ומאבקים פיזיים רבים.

קריירת מועדונים
---------------

ניינגולן נולד באנטוורפן לאם ממוצא פלמי ולאב ממוצא אינדונזי. ניינגולן התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ג'רמינל בירסחוט ובשנת 2005 עבר לפיאצ'נצה. בעונת 2007/2008 עלה לקבוצה הבוגרת.

ב-27 בינואר 2010 הושאל לקליארי. ב-7 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקליארי בהפסד 0–3 נגד אינטר מילאנו. ב-21 ביוני 2010, קליארי רכשה את ניינגולן. בתחילת אוקטובר 2013, האריך את חוזהו במועדון עד אוקטובר 2016.

ב-7 בינואר 2014 הושאל לרומא תמורת 3 מיליון אירו, עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בקיץ תמורת 6 מיליון אירו. ב-9 בינואר 2014 ניינגולן ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד סמפדוריה במסגרת הקופה איטליה. ב-22 בפברואר כבש ניינגולן את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–1 נגד בולוניה. בקיץ 2014 חתם רשמית במועדון.

ב-25 ביוני 2018 חתם נייגולן באינטר מילאנו תמורת 24 מיליון אירו.

ב-5 באוגוסט 2019 הושאל לקליארי לעונה אחת.
זכה בתואר שחקן החודש של הסרייה א בנובמבר 2019. ב-31 בדצמבר 2020 הושאל שוב לקליארי עד לסוף העונה.

ב-14 באוגוסט 2021 חזר לאחר 16 שנה לבלגיה ועיר הולדתו, וחתם ברויאל אנטוורפן.

### קריירת נבחרת

ב-29 במאי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה נגד צ'ילה במסגרת גביע קירין. ב-5 במרץ 2014 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד חוף השנהב במסגרת משחק ידידות. ניינגולן זומן לסגל המורחב של הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, אך לא נכלל בסגל הסופי.

ניינגולן נכלל בסגל נבחרת בלגיה ליורו 2016, השתתף בכל המשחקים והבקיע שני שערים.

ב-21 במאי 2018, לאחר שלא זומן לסגל נבחרת בלגיה למונדיאל בפעם השנייה ברציפות, פרש ניינגולן מהנבחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראג'ה ניינגולן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
2. ↑  "Radja Nainggolan left out of Belgium World Cup squad". Sky Sports. 21 במאי 2018. נבדק ב-21 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Reza Murti, Bagas (27 בנובמבר 2018). "Radja Nainggolan: Saya Tak Pernah Menyangkal Berasal dari Indonesia" [Radja Nainggolan: I never refused to play for Indonesia] (באינדונזית). Bola Sport. נבדק ב-23 בדצמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| **נבחרת בלגיה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 קורטואה • 
2 אלדרווירלד • 
3 ורמאלן • 
4 ניינגולן • 
5 ורטונגן • 
6 ויטסל • 
7 דה בראונה • 
8 פלאיני • 
9 ר. לוקאקו • 
10 אזאר • 
11 קרסקו • 
12 מיניולה •
13 ז'ילה • 
14 מרטנס •
15 דנאייר •
16 מנייה •
17 אוריגי •
18 קבאסלה •
19 דמבלה •
20 בנטקה •
21 ג'. לוקאקו •
22 בטשואיי •
23 סימאן •
מאמן: וילמוטס | בלגיהבלגיה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 82164187923518202842
* WorldCat (עם VIAF): 82164187923518202842

 |
**טיסהבה** (בהונגרית: **Tiszabő**) הוא כפר גדול במישור הגדול הצפוני, במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת קונהג'ש.

מיקום
-----

הכפר ממוקם באלפלד, בחלק המרכזי של המחוז, על הגדה השמאלית של טיסה. סולנוק, מושב המחוז, נמצאת כ-42 ק"מ ממנו. יישובים שכנים: טיסהרוף, פג'וורנק ובגדה הימנית של טיסה קטלק.

### מקור שמו

הקידומת טיסה מתייחס לנהר. הסיומת - בה (bő) היא ממוצא טורקי, פירושו ראש חמולה.

היסטוריה
--------

בסביבת היישוב נמצא רק ממצא אחד מתקופת הברונזה מכיוון שעדיין לא בוצעו חפירות רחבות היקף.

לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה התגורר בכפר בתקופת ארפאד עם כלשהו, ככל הנראה קאבארים דוברי טורקית שנפרדו מכוזריה. אזכורו הראשון בכתב של הכפר הוא משנת 1077 בצורה של בק (Bek) ובג (Begh), בהתאמה, כלומר מילה ממוצא טורקי שפירושו ראש חמולה. שם זה גם מאשר שהקאבארים דובר הטורקית אכן אכלסו את האזור בתחילת כיבושו על ידי השבטים ההונגרים.

בשנת 1257 בלה הרביעי, מלך הונגריה הזכיר באיגרת תרומה את האזור בצורה של "terra nomine Ben juxta Titiam" כלומר כרכושם של הסרצנים (quae quidem antea per Saracenos possidebatur), שנהרס במהלך הפלישה המונגולית לאירופה. לאחר מכן תרם המלך בלה את האחוזה לפטר, לדמטר, למיקלוש, לצ'פן, לאישטוואן ולקרוביהם מהחמולה דם (de genere Dem).

הכפר רשום גם בפנקס המעשרות האפיפיורי בין השנים 1332 עד 1337 כישוב של הארכידוכס של קמיי. בימי הביניים מילא מעבורת הטיסה של הכפר תפקיד משמעותי. הכפר נהרס שוב במאה ה-16 והוקם מחדש רק במאה ה-18.

 שמו של הכפר טיסהבה בחריטת סקלרית-הונגרית

תחבורה
------

ניתן להגיע אל הכפר בכביש בדרך הצדדית בין פג'וורנק (כביש ראשי 4) טיסהבה. התחבורה הציבורית מסופקת על ידי אוטובוסים של Volánbusz. אין קו רכבת דרך היישוב. תחנת הרכבת הקרובה ביותר היא כ-15 מהכפר. המעבורת על גבול הכפר מקשרת אותה עם קטלק (Kőtelek) בגדה הימנית של טיסה.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

* הטיסה ומישור ההצפה שלו.
* הכנסייה הרומית-קתולית של יוחנן המטביל הקדוש: נבנתה בין 1777 ל־1809. תמונת המזבח שלה צויר על ידי הצייר פאל אילש בשנת 1860. חזית הכנסייה שופצה בחלקה על ידי הכנסייה הקתולית בשנת 2012,
* לשכת ראש הכפר: נבנתה בשנת 1914 בסגנון אר נובו.

אנשים מפורסמים
--------------

* כאן נולד בשנת 1833 הרב **מרדכי עמרם (מרקוס) הירש** (בהונגרית: **Hirsch Márkus**; בגרמנית: **Markus Hirsch**; 17 בפברואר 1833 – 18 במאי 1909) שהיה אב בית דין אובודה, פראג והמבורג. הרב הראשי של אובודה ולאחר מכן של המבורג.

לקריאה נוספת
------------

* "Tiszabő település rövid története". אורכב מ-המקור ב-2011-04-20. נבדק ב-2011-08-01.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיסהבה** בוויקישיתוף
* מפה של Tiszabő, terkepcentrum.hu
* Tiszabő הוא היישוב העני ביותר באזור, index.hu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465774005171
* LCCN: n2002093665
* VIAF: 133888344
* WorldCat (עם VIAF): 133888344

 |
**הלנה הודובה** (בצ'כית: **Helena Houdová**; נולדה ב-27 בדצמבר 1979) היא דוגמנית צ'כית.

ביוגרפיה
--------

הודובה נולדה בפלזן ולמדה אנתרופולוגיה באוניברסיטת מערב בוהמיה שבעירה.

ב-1999 היא זכתה בתואר "מיס צ'כיה" והלכה לייצג את המדינה בתחרות מיס עולם, לאחר מכן היא השתלבה בתעשיית הדוגמנות בפריז, ניו יורק, לונדון ומילאנו, היא הופיעה בשער גיליון מאי 2005 של מגזין אל ובנוסף גם הגיליון כולו הוקדש לה, דבר שהזניק את מעמדה בתחום האופנה. היא גם כיכבה על השערים של המגזינים טיים ו-"i-D" הבריטי.

היא הצטלמה לקמפיינים של גאפ, איב סאן לורן, דולצ'ה וגבאנה וויקטוריה סיקרט.

ב-2005 היא נבחרה לשמש כשגרירה של רצון טוב עבור אימהות ובריאות לתינוקות ופעוטות, וב-2008 הופיעה בארבעה מגזיני אופנה שונים במהדורות שהוקדשו לאימהות.

ב-2009 היא הופיעה לצד פולינה פוריסקובה ומילוש פורמן בקמפיין של לואי ויטון שעסק גם בצדקה לילדים. 

הודובה היא מייסדת ומנהלת ארגון "ילדי חמניות" (Sunflower Children) העוסק בתמיכה בילדים מיעוטיי יכולת בחמש עשרה מדינות, עקב פעילותה הרבה בתחום הנדבנות היא מכונה "הנסיכה דיאנה הצ'כית", הודובה היא צמחונית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלנה הודובה, ברשת החברתית אינסטגרם
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5800 7126
* NKC: pna2005274567
* VIAF: 85083849
* WorldCat (עם VIAF): 85083849

 |
**ייז'י נקוואסיל** (בצ'כית: **Jiří Nekvasil**; נולד ב-24 באפריל 1948) הוא גנרל בדימוס צ'כי, אשר שימש כראש המטה הכללי הצ'כי בין 1993–1998. בין 2000–2004 שימש כשגריר צ'כיה בגאורגיה.

ביוגרפיה
--------

נקוואסיל נולד בבנשוב ב-24 באפריל 1948. הוא למד במכללה הטכנית הצבאית בליפטובסקי, וב-1969 התגייס לצבא צ'כוסלובקיה כטכנאי טילים. הוא שימש כמפקד בריגדת טילים, ובין 1988–1990 למד באקדמיה הצבאית וורשילוב במוסקבה. לאחר פירוק צ'כוסלובקיה ב-1993, הוא הצטרף לצבא צ'כיה. ב-30 ביוני של אותה שנה הוא מונה לראש המטה הכללי. בתקופת כהונתו, הוא הוביל את הצבא הצ'כי להצטרפות לנאט"ו, מה שדרש ארגון מחדש של הצבא והתאמת התקנים שלו לתקנים המקובלים במערב. כמו כן, הוא שלח גדוד ממוכן לעזרת כוח האכיפה בבוסניה והרצגובינה. הוא סיים את תפקידו ב-30 באפריל 1998 ועזב את הצבא בדרגת גנרל-פולקובניק.

לאחר פרישתו מהצבא, עבד נקוואסיל במשרד החוץ. בין השנים 2000–2004 הוא שימש כשגריר צ'כיה בגאורגיה. ב-8 במאי 2022 העלה אותו נשיא צ'כיה מילוש זמאן לדרגת גנרל ארמייה בדימוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ייז'י נקוואסיל** בוויקישיתוף
* ייז'י נקאסוויל באתר צבא צ'כיה
* ייז'י נקאסוויל, באתר משרד החוץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: jo2002105830
* VIAF: 84137399
* WorldCat (עם VIAF): 84137399

 |
ב-23 ביוני 2015 במהלך חתונה באולם האירועים "עדיה" שביבנה, נותקה נברשת מתקרת האולם וצנחה על החוגגים.

21 אנשים נפצעו, ואחת נהרגה כתוצאה מפגיעת גוף התאורה.

האסון
-----

במהלך חתונה של מור וקארין לוי, שהתקיימה באולם האירועים "עדיה" שביבנה, בזמן שהחוגגים רקדו, גוף תאורה ממונע גדול וכבד, המדמה נברשת עם אלפי דיודות פולטות אור היה תלוי מעל רחבת הריקודים, ירד ועלה לסירוגין והאיר את הרחבה. בשעה 00:30 בערך, התנתק גוף התאורה כתוצאה מתכנון וביצוע לקוי וצנח על הרוקדים מתקרת האולם.

כ-21 חוגגים נפצעו, ואחת האורחות אביבה חיון שהייתה אשתו של דודה של הכלה, נפגעה מגוף התאורה באופן ישיר ונהרגה.

האשמים באסון
------------

בעקבות האירוע המשטרה הוציאה צו סגירה זמני לאולם ועיכבה לחקירה את בעלי המקום.

בסוף אוקטובר 2016 הוגש הסדר טיעון מטעם הפרקליטות עם שני בעלי האולם עובדיה כהן ויגאל עקליאן, במסגרת הסדר הטיעון יודו בעלי האולם בגרימת מוות ברשלנות ואף ירצו כמה חודשים של עבודות שירות. שאר הנאשמים בתיק אורן זרוג ועתניאל מדר ימשיכו למשפט. לאחר סיום המשפט השופטת אפרת פינק קבעה כי יש להרשיע את המהנדס, עתניאל מדר, בעבירות של גרימת מוות ברשלנות וגרימת חבלה ברשלנות. בנוסף קבעה השופטת כי יש להרשיע את מנהל התאורה אורן זרוג באותן העבירות. סוכם של כי אורן זרוג ישלם פיצויים בסך 10,000 שקלים למשפחה וגם ירצה כחצי שנה של עבודות שירות.

ב-22 בינואר 2019 הרשיע בית משפט השלום ברחובות את אורן זרוג שהיה מנהל התאורה באולם ועתניאל מדר שהיה מהנדס הקונסטרוקציה בגרימת האסון.

אורן זרוג היה אחראי לתכנונה, שרטוטה והקמתה של הנברשת ונתן הוראות למתקינים, מבלי שהוכשר לכך. עתניאל מדר המהנדס שהוזמן לבדיקת הנברשת אישר את השימוש בה לאחר שביצע בדיקה שטחית בלבד בניגוד מוחלט לתקנות שאומרת כי רק מהנדס מכונות מוסמך יכול לתת אישור לגוף התאורה משום שהופעלה על ידי מנוע הרמה ואף למד כיצד לתכנן את הנברשת בעזרת סרטוני יוטיוב.

עותניאל מדר ואורן זרוג ערערו על החלטת השופטת אפרת פינק והגיעו לעליון שם נדחו והורשעו בגרימת מוות ברשלנות.

עותניאל מדר קיבל 6 חודשי מאסר לנשיאה בעבודות שירות ועד ל-14 חודשי מאסר בפועל.

אורן זרוג קיבל 6 חודשי עבודות שירות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי אשכנזי ודנה ירקצי‏, "חרב עולמי בחתונת בני": הרוגה ועשרות פצועים באסון ביבנה, באתר וואלה!‏, 23 ביוני 2015
* פסק הדין ע"פ 55391/06/19 – אורן זרוג,עותניאל מדר נגד מדינת ישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרטון המראה את הנברשת שקרסה באולם האירועים עדיה
2. ↑  אבי אשכנזי, דנה ירקצי‏, "חרב עולמי בחתונת בני": הרוגה ועשרות פצועים באסון ביבנה, באתר וואלה!‏, 23 ביוני 2015
3. ↑  אלי סניור, רותם אליזרע ומאיר תורג'מן, אסון בחתונה: הרוגה מקריסת מערכת תאורה, באתר ynet, 23 ביוני 2015
4. ↑  אסון הנברשת: הסדר עם בעלי האולם, באתר ‏מאקו‏, 27 באוקטובר 2016
5. ↑  אלמז מנגיסטו, אסון החתונה ביבנה: 6 חודשי עבודות שירות וקנס לאחראי התאורה, באתר חדשות 13, 26 במאי 2019
6. ↑  כתבה על האסון
7. ↑  דניאל הרץ, ‏התקינו את הנברשת שקרסה דרך יוטיוב, באתר כיכר השבת, 27 באוקטובר 2016
**בוויס כריסטופר קיזיטו מוגאבי** (באנגלית: **Bevis Kristofer Kizito Mugabi**; נולד ב-1 במאי 1995) הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בעמדת הבלם במאת'רוול.

קריירת מועדונים
---------------

מוגאבי נולד בממלכה המאוחדת להורים ממוצא אוגנדי. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פולהאם וביולי 2011 הצטרף לזו של סאות'המפטון. בפברואר 2015 חתם לשנתיים בקבוצה הבוגרת.

ב-5 באוגוסט 2016 מוגאבי חתם ביאוביל טאון עד לסיום העונה. 4 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק במסגרת גביע ה-EFL נגד וולסול. ב-30 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד פורטסמות'.

ב-12 בספטמבר 2019 מוגאבי חתם במאת'רוול מליגת העל הסקוטית. ב-22 בנובמבר של אותה שנה, האריך את חוזהו בקבוצה עד לסיום העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

באוגוסט 2016, מוגאבי זומן לראשונה לסגל נבחרת אוגנדה אך הזימון נדחה עקב התנגשות המשחקים עם אלו של יאוביל טאון. ב-24 במרץ 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד סאו טומה ופרינסיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת אוגנדה – גביע אפריקה לאומות 2019** |
| --- |
| 1 אודונגקרה • 
2 אוצ'איה • 
3 אוואני • 
4 ג'וקו • 
5 מוגאבי • 
6 לוואנגה • 
7 אוקווי • 
8 אוצ'ו • 
9 קאדו • 
10 קיזיטו • 
11 נסיבמבי • 
12 מוקיבי •
13 קאטרגה • 
14 ודאדה •
15 ואלוסימבי •
16 וסאווה •
17 מיאה •
18 אוניאנגו •
19 סלים •
20 מולמה •
21 קיאמבדה •
22 עבדו •
23 אזירה •
מאמן: דזאבר | אוגנדהאוגנדה |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"בוויס מוגאבי"**.
**פרשת סוקל** או **תרמית סוקל** (באנגלית: **The** **Sokal Hoax** או **The Sokal affair**) הוא כינוי שניתן לתעלול אקדמי שבו פורסם מאמר מופרך מיסודו בכתב עת פוסטמודרני נחשב העוסק בלימודי תרבות.

בשנת 1996 פרסם הפיזיקאי אלן סוקל את מאמרו "פורצים גבולות: לקראת הרמנויטיקה טרנספורמטיבית של כבידה קוונטית" (Transgressing the Boundaries: Toward a Transformative Hermeneutics of Quantum Gravity) בכתב העת האקדמאי *Social Text* (אנ') בהוצאת אוניברסיטת דיוק. שלושה שבועות לאחר פרסום המאמר, במאי 1996, חשף המחבר בכתב העת לינגואה פרנקה כי המאמר הארוך ועמוס הערות השוליים מופרך מיסודו ומורכב מבליל שטויות, הבלים וטעויות בחשבון בסיסי. אחת הטענות המופרכות במאמר הייתה ש־\pi (פאי – היחס בין קוטר המעגל להיקפו) ו־G (קבוע הכבידה) הם תלויי הקשר היסטורי, כמו כן טוען המאמר בין השאר שבדיוק כמו המציאות החברתית גם המציאות הפיזיקאלית היא הבניה חברתית ולשונית ושתורת הכבידה הקוונטית מראה שמרחב הזמן איננו מציאות פיזיקלית אובייקטיבית.

המאמר פורסם בגיליון של כתב העת שהוקדש ל"מלחמות המדע" - דיון מתמשך שהחל בשנות ה-70 של המאה ה-20, הסלים והגיע לשיאו בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, בין מצדדי המדע, רובם מדענים ופילוסופים אנליטיים של המדע, למתנגדיו, רובם סוציולוגים של המדע ומבקרי תרבות המשתייכים לזרם הפוסטמודרני. עקב פרסום זה התחוללה שערורייה רבתי באקדמיה, סביב השאלה מדוע פורסם המאמר מלכתחילה, ומה אומר פרסום המאמר על אמות המידה של כתבי האקדמיה של ימינו. סוקל עצמו הכריז במפורש שמטרת המאמר הייתה להדגים את הטפשות שבפוסטמודרניזם ואת הניוון המחשבתי שהוא גורם לאקדמיה. לימים, אף חיבר ספר עם ז'אן בריקמונט, פיזיקאי בלגי, שהרחיב את ביקורתו על ההגות הפוסטמודרנית ועל רלטיביזם תרבותי ביחס למדע.

ביקורת נמתחה על עורכי Social Text וגרסה כי הסיבה העיקרית לכך שהסכימו לקבל את המאמר לדפוס היא עובדת היותו רווי במינוחים פוסטמודרניים אשר החמיאו לדעתם הפרטית של העורכים. להגנתם טענו עורכי כתב העת כי התייחסו לתוכן הפילוסופי של המאמר כניסיון ראשוני ולא מוצלח במיוחד של פיזיקאי להתמודד עם תאוריות ביקורתיות מורכבות, ושלא הייתה להם סיבה לחשוד בתוכן הפיזיקלי של המאמר בגלל המוניטין המכובד של הכותב. עוד טענו כי המאמר לא עמד אמנם בסטנדרטים הרגילים לפרסום, אולם הם חשבו שיש לו מקום בגיליון המיוחד שהוקדש למלחמות המדע.

ראו גם
------

* הטיית אישור
* פוסטמודרניזם
* פרשת "לימודי המרמור" (אנ') - פרשה דומה בה 3 חוקרים פרסמו בכוונה מאמרים מופרכים בכתבי עת בתחומי הסוציולוגיה, לימודי מגדר ותיאוריה ביקורתית
* מתיחת הירח הגדולה

לקריאה נוספת
------------

* The Sokal Hoax: the Sham that Shook the Academy, ‏Bison Books, ‏ 2000, מסת"ב 0803279957. כולל את המאמר המקורי, ביקורות שפורסמו בעיתונים, ומאמרים אשר פרסמו אנשי אקדמיה בתגובה לפרשה כולה.
* Fashionable Nonsense: Postmodern Intellectuals' Abuse of Science, עם ז'אן בריקמונט, הוצאת Picador,‏ 1999, מסת"ב 0312204078.

קישורים חיצוניים
----------------

* שחר פלד, התרמית של סוקאל: ערך הידע (מתוך מגרסת הזהויות)
* האתר של אלן סוקל, כולל את המאמר המקורי, מאמרי תגובה ופרשנות
**שאול דויד מודיאנו** (באיטלקית: **Saul davide Modiano**; ביוונית: **Σαούλ Δαβίδ Μοδιάνο**; 1834, סלוניקי, יוון – 1922, טריאסטה, איטליה) היה פילנתרופ ותעשיין יהודי.

קורות חיים
----------

מודיאנו נולד בשנת 1834 בסלוניקי, לדניאל ורגינה לבית ארדיטי, החמישי בין 11 ילדים למשפחת מודיאנו, אחת ממשפחות ה'פראנקוס' העשירות והחשובות בסלוניקי, יוון.

מודיאנו קיבל בצעירותו חינוך מערבי שכלל לימוד מסחר ושפות זרות. בשנת 1868 עבר לטריאסטה שבצפון מזרח איטליה והקים שם את 'מודיאנו פירמה', חברה בינלאומית לקלפי משחק, מוצרי נייר והדפס אבן.

פעילות פילנתרופית
-----------------

מודיאנו תרם מהונו לבני הקהילה היהודית בסלוניקי ובטריאסטה.

חיים אישיים
-----------

מודיאנו נישא בגיל צעיר לסטלה מודיאנו ונולדו להם 2 בנים ו-6 בנות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  'פנקס הקהילות יוון', ריבוד חברתי ע. 220
2. ↑  יהודית דישון, סלוניקי היהודית בעיני נוסע יהודי-גרמני בראשית המאה העשרים: העיר סלוניקי הערה מס. 21, ההגמוניה על המסחר הייתה בידי שתי משפחות יהודיות אצילות: אלאטיני ומודיאנו
3. ↑  B1c: Descendants of Rabbi Saul Isaac Modiano
4. ↑  Modiano company
5. ↑  הקמת בית מושב זקנים ליהודי סלוניקי מתרומתו של הגביר שאול דויד מודיאנו, דאר היום 13 באוגוסט 1928

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שאול מודיאנו (תעשיין)"**.
הפארק בשנת 2007
**פארק מיל אנדס** (באנגלית: **Mill Ends Park**) הוא פארק זעיר בעיר פורטלנד במדינת אורגון שבארצות הברית. לפארק צורה עגולה, בקוטר 61 ס"מ, ושטחו 0.292 מ"ר. לפי ספר השיאים של גינס, זהו הפארק הקטן בעולם.

היסטוריה
--------

בשנת 1948 הוכשר המקום לשם הצבת פנס רחוב. משבוששה העירייה להציב את הפנס, החליט דיק פייגן, בעל טור בעיתון אורגון ג'ורנל, שהמקום נשקף מחלון משרדו, לשתול במקום פרחים. הוא קרא למקום על שם הטור שכתב בעיתון - מיל אנדס. 

כדי להוסיף עניין למקום, המציא פייגן אגדה אודות גילוי המקום, לפיה הבחין בלפרקון חופר במקום בור. הוא תפס אותו וזכה למשאלה. משאלתו הייתה פארק משל עצמו, אך מאחר שלא הגדיר את גודל הפארק, הלפרקון העניק לו את החור. במהלך השנים התייחס פייגן לפארק בטוריו, ותיאר אותה כמושבת הלפרקונים היחידה ממערב לאירלנד. הוא טען כי הוא האדם היחיד שמסוגל לראות את ראש הלפרקונים, פטריק או'טול. 

גם לאחר מותו של פייגן ב-1969 נמשך טיפוח הפארק. ב-1972 הוא הוכר כפארק הקטן בעולם לפי ספר השיאים של גינס, וב-1976 הוכר רשמית כפארק עירוני. תושבי העיר הוסיפו לו מדי פעם אביזרים יוצאי דופן, כגון בריכת שחייה לפרפרים, גלגל ענק מיניאטורי, ועוד. אגדת הלפרקונים הפכה את הפארק למקום המרכזי בעיר פורטלנד בו נערכות חגיגות יום פטריק הקדוש. בשנת 2011 הקימו אנשי תנועת המחאה "כיבוש וול סטריט" אוהלים זעירים במקום, בדומה למאהלי המחאה האמיתיים שהקימו בפארקים שונים ברחבי ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק מיל אנדס (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק מיל אנדס** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד טרנס פטי (איי.פי), סכסוך חדש בין בריטניה וארה"ב: איפה הפארק הקטן בעולם, באתר הארץ, 14 באפריל 2013
שרידי הסכר, 2007. שיא חומת הסכר המקורית נראה מצד שמאל
**סכר מלפסה** (בצרפתית: **Barrage de Malpasset**) היה סכר קשת שהוקם כ-20 קילומטר ממערב לקאן שבדרומה של צרפת. ב-2 בדצמבר 1959 קרס הסכר, והשיטפון שהתחולל עקב כך גרם למותם של 423 אנשים ולנזק רב. היה זה אחד האסונות החמורים שאירעו בצרפת במאה העשרים.

הסכר
----

הסכר הוקם בערוץ נחל הרייראן (Reyran) על מנת לספק מים לשתייה ולהשקיה ליישובים שבקרבתו. האתר נבחר לאחר בדיקות גאולוגיות והידרולוגיות שנעשו ב-1946. הקמתו החלה ב-1952 והסתיימה ב-1954. הוא תוכנן על ידי המהנדס הנודע אנדרה קווין (André Coyne) והוקם במימון של שלטונות מחוז ואר (Var). גובה חומת הסכר היה 60 מטר. במקביל להקמת הסכר נבנה מעל ערוץ הנחל כ-1,400 מטר דרומה ממנו הכביש המהיר A8.

האסון
-----

הסכר נפרץ ב-2 בדצמבר 1959 בשעה 21:13. כל קיר הסכר קרס למעט חלק קטן בעברו הימני, ונפרץ המאגר שהכיל אז 50 מיליון מטר מעוקב מים. עקב כך נוצרה חומת מים בגובה של 40 מטרים, שנעה במהירות של 70 קילומטר לשעה. חומת המים הרסה את הכפרים מלפסה ובוזון (Bozon). כעבור 20 דקות הגיעה אל העיר פרז'וס (Fréjus) כשהיא עדיין בגובה של שלושה מטרים והציפה את חלקה המערבי של העיר. מי השיטפון נבלעו בים התיכון 37 דקות לאחר קריסת הסכר.

צבא צרפת וכן מסוקים של צבא ארצות הברית שהיו מוצבים באזור סייעו בפעולות ההצלה באזור שנפגע. בנוסף ל-423 בני אדם נספו בשיטפון 1,000 כבשים, נהרסו 50 חוות וכ-2.5 קילומטר של מסילות רכבת. אתר הבנייה של הכביש המהיר A8 ודרכים באזור נהרסו גם הם.

חקירת התאונה העלתה מספר ממצאים: מתחת לסכר הייתה הקרקע עשויה סלע גנייס, שלא אפשר חלחול מים דרכו ועובדה זו לא התגלתה במהלך הבדיקות שקדמו להקמתו. אפשר שפיצוצי סלעים שנעשו לצורך הקמת הכביש המהיר גרמו נזק לשלמות הסכר והסלע שתחתיו. מספר שבועות לפני הקמת הסכר נשמעו בקרבתו מספר קולות התבקעות, אך הם לא נבדקו. כמו כן בצידו הימני של הסכר נמצאו נזילות בחודש שלפני האסון. לבסוף, בשבועיים שלפני האסון ירדו באזור 500 מילימטר גשם, מהם 130 מילימטר ביממה שלפני שנפרץ הסכר. מפלס המים במאגר הסכר הגיע ל-28 סנטימטר משפת חומת הסכר. שומר הסכר ביקש לפתוח את שסתומי הניקוז כדי להוריד את מפלס המים, אך הרשויות אסרו עליו לעשות זאת מחשש שייגרם נזק לאתר הבנייה של הכביש המהיר שמדרום לסכר. כשלוש שעות לפני שנפרץ הסכר נפתחו לבסוף שסתומי הניקוז, אך קצב הניקוז מהם לא היה מספיק כדי למנוע את האסון.

שרידי הסכר ניצבים על מכונם עד היום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סכר מלפסה** בוויקישיתוף
* אתר העוסק בקריסת הסכר
* על קריסת הסכר, באתר Ecolo (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 242303457
* WorldCat (עם VIAF): 242303457

 |
**סמל המועצה המקומית אזור**, סמלה הרשמי של המועצה המקומית אזור, אושר ב-30 ביולי 1970.

תיאור הסמל
----------

מצודת המישור באזור, המופיעה על הסמל
הסמל מורכב ממגן בעל שדה תכלת חצוי באלכסון על ידי פס שחור. לאורך הפס מפוזרים 7 כוכבים מחומשים לבנים. הפס השחור מסמל את כביש 44, שהיה בעבר הכביש המרכזי מתל אביב לירושלים, ועליו יושבת המועצה. שבעת הכוכבים מסמל את שבעת הנוטרים שנפלו בפריצת הדרך לירושלים בתחילת מלחמת העצמאות.

משמאל לאלכסון השחור איור של מבנה אבן עתיק ומתחתיו שיחי צבר, שמסמלים את עברה של המועצה. מבנה האבן העתיק מסמל את האתרים העתיקים שבשטחה, כגון מצודת המישור. שיחי הצבר מסמלים את העיירה הערבית יאזור, שהייתה בשטח המועצה, והתרוקנה מתושביה במהלך מלחמת העצמאות.

מימן לאלכסון השחור מאויר יישוב לצד שדות, ובו מבני תעשייה ופרדסים, כסמל לאזור המודרנית.

בשנת 2022, סמל המועצה עבר מיתוג מחדש, אך עדיין יש שימוש בסמל המועצה המקורי.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  סמל המועצה, אתר מועצה אזור

| דגל ישראלדגל ישראל סמלי מחוז תל אביב |
| --- |
| ערים | תל אביב-יפו • אור יהודה • בני ברק • בת ים • גבעתיים • הרצליה • חולון • קריית אונו • רמת גן • רמת השרון | מפת מחוז תל אביבמפת מחוז תל אביב |
| מועצות מקומיות | אזור • כפר שמריהו |
| מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון |
**הילווי רומבין** (בשוודית: **Hillevi Rombin**; ‏14 בספטמבר 1933 – 19 ביוני 1996) הייתה דוגמנית עבר ושחקנית שוודית, מיס שוודיה ומיס תבל לשנת 1955.

ביוגרפיה
--------

רומבין נולדה באופסלה, בצעירותה הייתה אתלטית מצטיינת בהתעמלות ובסקי והתחרתה בתחרויות של קרב עשר.

היא השתתפה בתחרות מיס שוודיה 1955 ונבחרה למקום הראשון, בעקבות כך נהייתה לנציגה השוודית במיס תבל 1955 בארצות הברית, גם בתחרות זו לקחה את המקום הראשון והוכתרה כמיס תבל השוודית הראשונה.

לאחר הזכייה קיבלה חוזה עם חברת ההפקות סרטי יוניברסל ועזבה את מולדתה לטובת הוליווד, היא למדה משחק ביחד עם קלינט איסטווד וברברה עדן.

בשנת 1956 הופיעה בסרט "סיפורו של בני גודמן", סרט ביוגרפי אודות הנגן בני גודמן.

ב-1957 שיחקה דיילת אוויר בסרט "איסטנבול" לצד ארול פלין.

במהלך נסיעותיה כמיס תבל היא פגשה את בעלה לעתיד, יורש עשיר למשפחת מלונאים ויועץ פוליטי של הסנאטור ג'וזף מקארתי, לזוג נולדו שישה ילדים, היא עזבה את קריירת המשחק על מנת להתמקד במשפחתה ובגידול ילדיה.

ב-19 ביוני 1996, בהיותה בת 62, נהרגה יחד עם בעלה ואחד מילדיהם בהתרסקות מטוס כתוצאה מכשל במנוע, זמן קצר לאחר ההמראה. היא הייתה זוכת מיס תבל הראשונה שנפטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הילווי רומבין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הילווי רומבין

* הילווי רומבין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* הילווי רומבין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* Hillevi Rombin - Miss Universum - "inför Amerikaresan tillsammans med släkt och vänner", Uppsala 1955, digitaltmuseum.se (באנגלית)
* הילווי רומבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shared Article, jpress.org.il
2. ↑  Shared Article, jpress.org.il
3. ↑  Gelder, Lawrence Van (1996-06-21). "Crash Kills G. David Schine, 69, McCarthy-Era Figure". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-23.
**נטליה גונדרבה** (ברוסית: **Наталья Гундарева**; ‏28 באוגוסט 1948, מוסקבה – 15 במאי 2005, מוסקבה) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע סובייטי ורוסי. היא זכתה במספר פרסים ובשנת 1986 קיבלה את תואר אמן העם.

חייה
----

נטליה גונדרבה נולדה במוסקבה למשפחת מהנדסים. כמו אימה, היא אהבה תיאטרון ובגיל 15 החלה להשתתף בהצגות ילדים. היא לא חשבה שתהיה שחקנית ולאחר סיום בית הספר החלה לעבוד כשרטטת. בכל זאת, היא החליטה לנסות להתקבל לבית הספר למשחק שליד תיאטרון וכטנגוב. בשנת 1971 היא סיימה את לימודי המשחק וקיבלה הזמנות למספר תיאטראות בעיר. גונדרבה החליטה להצטרף לתיאטרון מאיאקובסקי. והיא עבדה בתיאטרון זה עד סוף הקריירה שלה.

במשך שנים גונדרבה קיבלה תפקידי משנה בלבד. בשנת 1974 היה צורך להחליף את טטיאנה דורונינה ותוך 10 ימים גונדרבה הייתה מוכנה לתפקיד החדש. משחקה היה בולט ומבקרי התיאטרון ציינו את השחקנית החדשה לטובה.

במקביל לעבודה בתיאטרון גונדרבה החלה להצטלם בסרטים. ההצלחה הגדולה הראשונה שלה הייתה בסרט "האישה המתוקה" בשנת 1974. בשנת 1977 היא זכתה בתואר שחקנית השנה של ברית המועצות. בשנת 1979 גונדרבה שיחקה תפקיד ראשי במחזה על פי ניקולאי לסקוב מה שנחשב לאחד מתפקידיה הטובים בתיאטרון. הצגה זו הוצגה על במת התיאטרון במשך 13 שנים רצופות.

השנים 1979–1984 היו שיא הקריירה של גונדרבה. בתקופה זו היא שיחקה במספר הצגות תיאטרון מוצלחות והמשיכה בקריירה בקולנוע. בשנת 1980 היא הצטלמה בסרט "השלג הלבן של רוסיה". עבור עבודות בקולנוע בשנים 1981 ו-1985 היא זכתה בתואר שחקנית השנה ובשנת 1984 קיבלה את פרס ברית המועצות עבור משחקה בתיאטרון.

בשנת 1986 גונדרבה עברה תאונת דרכים קשה. היא השתקמה רק כעבור שנה. בתחילת שנות ה-90 הצטלמה השחקנית לסדרת טלוויזיה "הסודות של סנקט פטרסבורג" שכללה 60 פרקים.

בשנים 1993–1995 גונדרבה עסקה בפעילות ציבורית והייתה חברה בדומה כנציגת סיעת "נשי רוסיה".

בשנת 1997 גונדרבה שיחקה בתפקיד חדש אחרון בתיאטרון.

בשנת 2001 השחקנית עברה ניתוח פלסטי. בקיץ 2001 גונדרבה עברה אירוע מוחי ושוחררה הביתה רק כעבור שנה. למרות מאמצי הרופאים וקרובי המשפחה היא לא השתקמה לגמרי ולא חזרה להופיע. בשנת 2005 היא נפטרה במוסקבה מאירוע מוחי נוסף.

גונדרבה הייתה נשואה שלוש פעמים. בשנת 1973 במהלך צילומים היא הכירה במאי לאוניד חייפיץ שהיה מבוגר ממנה ב-14 שנים. לאחר שש שנים הזוג התגרש. כבר באותו שנה גונדרבה התחתנה שנית, אך התגרשה תוך זמן קצר. בשנת 1986 היא התחתנה בפעם השלישית. בעלה היה שחקן תיאטרון בו היא עבדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטליה גונדרבה** בוויקישיתוף

* נטליה גונדרבה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נטליה גונדרבה, באתר AllMovie (באנגלית)
* נטליה גונדרבה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אתר לזכר השחקנית (ברוסית)
* נטליה גונדרבה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007417248605171
* BIBSYS: 9026539
* BNE: XX1567415
* BnF: cb160113964 (data)
* GND: 12275185X
* ISNI: 0000 0000 5939 1385
* LCCN: n83157936
* NKC: js20050606001
* VIAF: 67356163
* WorldCat: lccn-n83157936

 |
**היחידה לחקירות פנים** (בראשי תיבות: **יחק"פ**) של צה"ל היא יחידה מיוחדת בצבא אשר עוסקת בחקירות פליליות כנגד אנשי משטרה צבאית, המבצעים עבירות פליליות עקב תפקידם. מפקד היחידה הוא קצין במילואים בדרגת אלוף-משנה וסגנו קצין במילואים בדרגת סגן-אלוף.

מבנה כללי
---------

מטרת היחידה לחקירות פנים היא לחקור אנשי משטרה צבאית, כגון: חוקרי מצ"ח, רכזי מודיעין, בלשים, לוכדי עריקים, מפקדי כלואים בבתי הכלא הצבאיים, לוחמים בגדודי המעברים ועוד, אשר חשודים בביצוע עבירות פליליות במסגרת תפקידם בצבא.

היחק"פ היא המקבילה הצבאית של המחלקה לחקירות שוטרים (בראשי תיבות: מח"ש) ואיננה קשורה לחיל המשטרה הצבאית.

היחידה כפופה פיקודית ישירות לאגף כוח האדם בצה"ל ןמנחה המקצועי של היחידה הוא התובע הצבאי הראשי.

אנשי היחק"פ הם חוקרים וקציני חקירות שמתמחים בין היתר בחקירות של שוטרים צבאיים.

כאשר מסתיימת חקירת יחק"פ, תיק החקירה מועבר לפרקליטות הצבאית, אשר מחליטה על הגשת כתב אישום על ידה לבית דין צבאי, על העמדה לדין משמעתי או על סגירת התיק ללא נקיטת צעדים כלל.

מפקדי היחידה לחקירות פנים
-------------------------

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יעקב דנאי | 1993–2013 | מייסד היחק"פ |
| נתי לויט | 2013–הווה | מכהן |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* גילי כהן, השוטרים הצבאיים יפסיקו לחקור את עצמם, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2013
* אברהם בלוך, ‏נדחה הערעור שהגיש רכז מודיעין במצ"ח על הרשעתו באונס, באתר מעריב אונליין, 15 באוגוסט 2023
* אלישע בן קימון, נחשפה רשת הברחות מהגדה לישראל; 6 חיילים נעצרו, באתר ynet, 27 בינואר 2020
**גיגאנטוהיירקס** (שם מדעי: ***Gigantohierax***) הוא סוג של עוף דורס גדול נכחד שהתקיים באי קובה במשך הפליסטוקן ותחילת ההולוקן.

המאובנים שלו התגלו בכמה מערות בקובה ותואר ב-2002 בידי החוקרים: אוסקר (אנ') וקרלוס ארדונדו. הממצאים הראשונים השתייכו למין *Gigantohierax suarezi* בעוד ב-2020 תואר מין שני, *Gigantohierax itchei*, על על ידי ויליאם סוארז בבורות זפת של לאס בראס דה סן פליפה, גם בקובה. מין זה היה קטן בכ-29% מהמין הראשון. גודלו שהגיע לשיא במשך הפליסטוקן מהווה דוגמה לענקיות איים שחלה ברביעון, בייחוד לעופות וליונקים.

משמעות שמו: "Giganto", "ענק", ביוונית ו"היירקס", על שמה של הדמות היירקס (אנ') במיתולוגיה היוונית, של אדם שהפך לנץ כעונש.

תיאור
-----

הגיגאנטוהיירקס נחשב לעיט כבד ביותר וידועים ממנו בעיקר ממצאי עצמות הרגל ועצם הירך והטיביריוס, אם כי הממצאים היו בעלי מבנה מעט מעוות. מבנה הרגליים גורם לכמה חוקרים לשער שהיו אלה עופות יבשתיים, בניגוד למרבית הדורסים המודרניים שמואמים בעיקר לתעופה.

בהתבסס על גודל הרגליים, המין *Gigantohierax suarezi* היה מהכבדים שבעיטים, הגדול ביותר מעיטי אמריקה, אולי גדול אף יותר מעיט האסטי. גובהו המשוער יכול היה להגיע למעל 30 ס"מ מעיט הרפיה, גדול העיטים באמריקה כיום וכמעט בין הנציים החיים, ולמשקל כבד יותר בכ-40-50%.

אף שלא ידוע על אורח חייו די ברור שהיה טורף-על חזק שאולי ניזון מיונקים, זוחלים ועופות אחרים ביערות קובה. הוא ניצל גומחה אקולוגית דומה לעיט האסטי בקובה, נוסף לגומחה דומה לטיטאנוהיירקס ולינשוף הענקי אורנימגלוניקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* גיגאנטוהיירקס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  William Suárez (2020). "The fossil avifauna of the tar seeps Las Breas de San Felipe, Matanzas, Cuba". Zootaxa. 4780 (1): zootaxa.4780.1.1. doi:10.11646/zootaxa.4780.1.1. PMID 33055754. S2CID 219510089.
2. ↑  Arredondo, O.; Arredondo, C. (2002) [1999]. "Nuevos Género y Especie de Ave Fósil (Falconiformes: Accipitridae) del Cuaternario de Cuba". Poeyana. 470–475: 9–14.
בית הקברות של מונפרנאס
**בית הקברות מונפרנאס** (בצרפתית: **Cimetière du Montparnasse**) הוא בית קברות מפורסם הממוקם ברובע ה-14 בפריז, צרפת.

היסטוריה
--------

החל משנת 1726 נאסרה הקמת בתי הקברות בתוך תחום העיר, על כן החלו לבנותם בפרוורי העיר. במסגרת זו נבנו בית הקברות של מונמארטר בצפון, פר לשז במזרח, ו**בית הקברות מונפרנאס** בדרום.

השטח עליו נבנה בית הקברות שימש בעבר חוות חקלאיות, ונרכש בתחילת המאה ה-19 על ידי נציג ממשלת צרפת למטרה זו. ב-25 ביולי 1824 התקיימה ההלוויה הראשונה בבית הקברות, המכונה גם "בית הקברות הדרומי".

שטחו של בית הקברות הוא כ-190 דונם, וכמו כן שתולים בו כ-12,000 עצים ומיני צמחים רבים, והוא מהווה "ריאה ירוקה" משמעותית של הבירה.

בית הקברות מהווה כיום אתר תיירותי בשל מספרם הרב של האמנים והידוענים הקבורים בו. בין היתר טמונים בו שארל בודלר, ז'אן-פול סארטר, סימון דה בובואר, סמואל בקט, גי דה מופאסאן, סנט-בב, קלוד סוטה, אלכסנדר אלכין, קונסטנטין ברנקושי, מרגריט דיראס, סזר פרנק, אז'ן יונסקו, אנרי פואנקרה, ז'אן-פייר רמפל, קאמי סן-סנס, ג'ין סיברג, ג'יין בירקין, גסטון מספרו וואלרי קונסן. כמו כן קבורים בו אישים יהודים צרפתים נודעים, ובהם: אלפרד דרייפוס, הרב צדוק כהן, גוסטב קהן, סרז' גינסבורג, חיים סוטין, רנה קאסן, מוסה עבאדי, הרב ישראל לוי, שמואל שאול לוי ורולנד מורנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות מונפרנאס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות מונפרנאס (בצרפתית)
* בית הקברות באתר עיריית פריז
* מפת בית הקברות מונפרנאס
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**הקריקטורה** (בצרפתית: **La Caricature**) היה מגזין צרפתי סאטירי שפורסם בצרפת, שהופץ בפריז בשנים 1830–1843 בתקופת המונרכיה של יולי.

היסטוריה
--------

צ'ארלס פיליפון (אנ') היה הבעלים של בית הדפוס הגדול ביותר בפריז שהפיק את המגזינים באמצעות מכבשים וליטוגרפיים, והשתמש בהם כדי להדפיס את הקריקטורה ואת הסריוארי (אנ'). הוא ריכז קבוצה של אמנים מוכשרים שעבדו בעיקר עבור שני המגזינים הללו, שבאמצעותם תקפו את המלך לואי פיליפ ואת שיטת הממשל באמצעות הקריקטורות. התורמים העיקריים היו אונורה דומייה וז'אן גרנדוויל, אך היו רבים אחרים. לדוגמה, קריקטורה מאת ז'ול דייוויד (אנ') הופיעה במגזין מ-31 במאי 1831.

בשנים 1830–31 היו התקוממויות מהפכניות באיטליה והאוסטרים התערבו כדי להפסיק את המרידות, והצרפתים לא עשו דבר כדי למנוע אותם. המרידות נגרמו כי האפיפיור הפר את הבטחתו להעניק למורדים במדינות האפיפיור חנינה. המגזין פרסם קריקטורה שהראתה את האפיפיור על כסאו מוקף בגופות.

המגזין תמיד פרסם קריקטורות על לואי פיליפ בהן הוא מתואר כאגס, התיאור הזה סימל לעג וזלזול על שלטונו והמגזין נעשה יותר ויותר קולני בהתנגדותו ללואי פיליפ, ונתפס יותר מ-12 פעמים. המוציאים לאור הועמדו לדין, ופיליפון נכלא לשנה בכלא. בשנת 1835 העבירה הממשלה חקיקה שאילצה את המגזין להפסיק את הפרסום. הוא החל להתפרסם שוב ב-1838 ונמשך עד 1843.

ראו גם
------

הקריקטורה (1880–1904) (אנ')

גלריה
-----

* קריקטורות של המלך לואי פיליפ כפרי האגס שפורסמו במגזין
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקריקטורה

* אתר האינטרנט הרשמי של הקריקטורה

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקריקטורה** בוויקישיתוף
* https://dc.library.northwestern.edu, גלריית תמונות של הקריקטורה (1830–1843) באתר northwestern (באנגלית)
* , הקריקטורה (1830–1843): המגזין שיוצר שיח פוליטי צרפתי באתר toonsmag (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  La Caricature (1830-1843): The Magazine That Create French Political Discourse - Toons Mag, www.toonsmag.com, ‏2023-10-14 (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  David S. Kerr, **Caricature and French Political Culture 1830-1848: Charles Philipon and the Illustrated Press**, Clarendon Press, 2000-09-07, מסת"ב 978-0-19-154304-3. (באנגלית)
3. ↑  Charles Philipon's La Caricature - Graphic Arts, www.princeton.edu
עתיקות פלה
ערי הדקאפוליס מסומנות בשחור
**פחל** (בספרות התלמודית: **פֶּחֶל**; בערבית: טבקת פחל – طبقة فحل), הידועה גם בשמה ההלניסטי **פלה** (ביוונית: **Πέλλα**) הייתה עיר עתיקה, שבתקופה ההלניסטית נמנתה עם הדקאפוליס ("עשר הערים").

היסטוריה
--------

פחל הייתה יישוב עתיק יומין בעבר הירדן המזרחי. היא שכנה סמוך מאוד לנהר הירדן, מספר קילומטרים צפונית לוואדי אל־יביס, כשלושה קילומטרים ממזרח לכפר רופין. בקרבת העיר היו מעיינות חמים שהתלמוד הירושלמי מכנה אותם "חמתא דפֶּחֶל".

המקום נזכר בטקסטים מצריים מהמאה ה־19 לפני הספירה כפיחלום (pihlum) או פחל (pehel). במצבת סתי הראשון בבית שאן היא מוזכרת כ־פחל. העיר פחל נזכרת שוב במכתבי אל־עמארנה מן המאה ה־14 לפנה"ס, אז נשלטה על ידי מותבעל בן לבאיה שליט שכם.

לאחר הכיבוש הבבלי ניטשה העיר, ולא יושבה מחדש עד התקופה ההלניסטית המוקדמת. ראשיתו של היישוב המחודש הייתה יישוב קטן ולא מפותח עד המאה ה־2 לפנה"ס, ונמצאו בו סחורות אגאיות ופיניקיות. סחורות אלה סופקו כנראה משוק בית שאן.

כפי הנראה, מקור שמה של פלה בהלניזציה של שמה הקודם (פחל) ועל שם העיר פלה שביוון – עיר הולדתו של אלכסנדר הגדול, שצבאותיו כבשוה בסביבות 332 לפני הספירה.[דרוש מקור]

לאחר כיבושה על ידי היוונים עברה משלטון בית תלמי לבית סלאוקוס, ובהמשך נכבשה על ידי אלכסנדר ינאי. מאחר שמרבית תושבי העיר היו יוונים, לא התקבל השלטון היהודי באהדה, ועם כיבושה על ידי פומפיוס בשנת 63 לפנה"ס, הוצאה העיר – יחד עם שאר ערי הדקאפוליס – משלטון יהודה. לאחר כיבושה בידי הרומאים הפכה לעיר רומית, ובתקופה הביזנטית שגשגה, לאור נתיב הסחר שעבר בסמוך. על פי אוסביוס מקיסריה, הייתה פלה עיר מקלט לפליטים נוצריים שברחו מירושלים בתקופת המרד הגדול.
בלקסיקון של סטפנוס מביזנטיון, נזכרים שמות נוספים לעיר, כגון "בוּטיס" ו"ברניקֵי", ונראה ששניהם קשורים לתקופת השלטון התלמי.

לאחר הכיבוש הערבי הייתה פלה בשליטת בית אומאיה עד לחורבנה בשנת 749 מרעש אדמה.

כאתר ארכאולוגי
--------------

החל משנת 1979 מחלקת העתיקות של ירדן, בשיתוף אוניברסיטת סידני, מנהלות במקום חפירות ארכאולוגיות. באתר נמצאו ממצאים מהתקופה הפלאוליתית (לפני כ־100,000 שנה), מהתקופה הכלקוליתית (האלף הרביעי לפנה"ס), וכן מתקופות הברזל והברונזה.

בין הממצאים באתר מקדש כנעני, בתים וכנסיות מהתקופה הביזנטית, ומסגד קטן מימי הביניים.

לקריאה נוספת
------------

* ישעיהו פרס, הערך "פחל", **ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית**, (כרך ד, עמ' 764 - 765), הוצאת ראובן מס, תשט"ו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פחל** בוויקישיתוף
* על החפירות בפחל (באנגלית)
* פלה של הדקאפוליס (עיר קדומה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד ירושלמי, שביעית, פרק ו, הלכה א.
2. ↑  Andrea M. Berlin, Archaeological Sources for the History of Palestine: Between Large Forces: Palestine in the Hellenistic Period, **The Biblical Archaeologist** 60, 1997, עמ' 39 doi: 10.2307/3210581‏, JSTOR 3210581
3. ↑  מנחם שטרן, **ההיסטוריה של ארץ ישראל**, כרך 3, חלק א: ארץ ישראל בתקופה ההלניסטית, עמ' 86.

| דקאפוליס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גרסה • סקיתופוליס • היפוס • גדר • פלה • פילדלפיה • דיאון • קנטה • רפנה • דמשק • אבילה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561058705171
* GND: 4295429-0
* LCCN: sh93003551
* VIAF: 62145424509486830437
* WorldCat (עם VIAF): 62145424509486830437

 |
מדינת **אידל-אורל** הייתה רפובליקת טטרית קצרת מועד שמרכזה היה בקאזאן שביקשה לאחד את הטטרים, בשקירים, הגרמנים של הוולגה (אנ') ואת הצ'ובשים במהלך מלחמת האזרחים הרוסית. לעיתים קרובות נהגו לראות בה בה ניסיון לשחזר את חאנות קאזאן. הרפובליקה הוכרזה ב-1 במרץ 1918 על ידי קונגרס של מוסלמים מרוסיה וסיביר. "אידל-אורל" פירושו "וולגה-אורל" בשפה הטטרית.

הרפובליקה, שבפועל כללה רק חלקים מקאזאן, נכבשה על ידי הצבא האדום ב-28 במרץ 1918.

נשיא אידל-אורל, סאדרי מקסודי ארסל, נמלט לפינלנד בשנת 1918. הוא קובל על ידי שר החוץ הפיני קרל אנקל. הנשיא הגולה גם נפגש עם נציגי אסטוניה לפני שהמשיך ב-1919 לשוודיה, גרמניה וצרפת, בחיפוש אחר תמיכה מערבית.

אידל-אורל הייתה רשומה בין "מדינות שבויות" (אנ') בחוק הציבורי מהמלחמה הקרה (1959) של ארצות הברית.

סמל לגיון אידל-אורל של הוורמאכט
בשנת 1942 הקים הוורמאכט לגיון בשם אידל-אורל (גר') ששירתו בו 12,500 מוסלמים וטטרים שפוצלו לשבעה גדודים ובהם בין 825 ל-831 חיילים. ב-23 בפברואר 1943, סמוך לוויטבסק, ערק גדוד 825 מהלגיון לצד הפרטיזנים.

אחד ממנהיגי הלגיון[דרושה הבהרה] היה המשורר הטטרי מוסא ג'ליל (אנ'), שהוצא להורג על ידי הגסטאפו באשמת חבלה.[דרוש מקור]

בשנת 2018 הוקמה תנועת אידל-אורל החופשית שמטרתה להחיות מדינה זו.

ראו גם
------

* אידל-אורל החופשית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדינת אידל-אורל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Trans Bulak Republic- view after 85 years[דרושה הבהרה]
2. ↑  Commissar and Mullah: Soviet-Muslim Policy from 1917 to 1924, Glenn L. Roberts, Universal-Publishers, 2007, p.178
3. ↑  The New Central Asia: The Creation of Nations, Olivier Roy, I.B.Tauris, 2000,  p.44
4. ↑  Campbell, John Coert (1965). *American Policy Toward Communist Eastern Europe: the Choices Ahead*. University of Minnesota Press. p. 116. ISBN 0-8166-0345-6.
5. ↑  דו"ח שבועי של טטרים ובשקירים
**ארז סלע** (נולד בכ"ג בטבת ה'תשי"ז, 27 בדצמבר 1956) הוא מוציא לאור, מהדיר ועורך ספרים, היוזם והבעלים של מיזם "אוצר החכמה".

קורות חייו
----------

נולד לצבי ואירנה סלע וגדל בקיבוץ מגידו שבעמק יזרעאל, חזר בתשובה בשנות העשרים לחייו, בתחילת דרכו התורנית למד בישיבת אור שמח ובכולל של ישיבת טשעבין.

את תחילת עבודתו התורנית ספרותית התחיל בכתיבת הספר "ארזי הלבנון" על מסכת נזיר. בהמשך ערך את מסכת נדרים במסגרת מהדורת התלמוד הבבלי של הוצאת עוז והדר.

סלע היה העורך הראשי של מסכת זבחים, במהדורת "זכר חנוך" של ש"ס וגשל. ובמקביל הוא עומד בראש מחלקת השוואת שינויי הנוסחאות של מהדורה זו.

סלע כתב גם את הפירוש "אור יעקב" על מסכת נזיר, ועל מסכת כלאים שבתלמוד הירושלמי.

בשנת 1996 פתח את הוצאת הספרים "אור החכמה" על שם ספר של אחד מאבותיו אורי פייבל בן אהרן מדובנקה, בהוצאה זו ההדיר ספרים רבים ובהם פני יהושע, חידושי הריטב"א על הש"ס, שב שמעתתא של הרב אריה לייב הלר.

בנוסף הדפיסה ההוצאה מהדורות צילום של ספרי אספנות וספרי מקור ישנים, שלא נדפסו זמן רב. במסגרת שלוחה זו של ההוצאה, הודפסו: כתב יד מינכן 95, מהדורתו הראשונה של התלמוד הבבלי בשלמותו, דפוס ונציה של התלמוד, ר"פ-רפ"ג, ודקדוקי סופרים, וכן הסדרה תולדות חכמי ירושלים.

בשנת 2003 השיקו סלע ורעייתו בשמת את פרויקט אוצר החכמה, ספרייה תורנית וירטואלית שבה יש כיום כמאה עשרים אלף ספרים.

חיים אישיים
-----------

סלע גר בירושלים, נשוי לבשמת (בתו של גדעון אלטשולר) ולהם 8 ילדים.

חיבוריו
-------

* **ארזי הלבנון**, פירוש על תוספות למסכת נזיר, ירושלים תש"נ, באתר אוצר החכמה
* **מכתבים בכמה ענינים במסכת נזיר**, חלופת מכתבים בין רבי יעקב סטפנסקי ראש ישיבת תורה בתפארתה לבין רבי ארז סלע. בני ברק, תשע"ג, באתר אוצר החכמה

לקריאה נוספת
------------

* דוד חרמש, "מצא אוצר", כפר חב"ד, גיליון 1223 (9 בפברואר 2007), עמ' 34–39.

קישורים חיצוניים
----------------

* זאב גלילי, ארון הספרים היהודי בקופסא, כתבה וריאיון עם ארז סלע, ‏3 בדצמבר 2004
* נחום אבניאל, המסך לא יחליף את הספר, מקור ראשון, מוסף "שבת", 9 ביוני 2011
* ארז סלע (1957-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי. תשנ"ז. ירושלים, **מסכת זבחים <זכר חנוך>**, ירושלים תשנ"ז, באתר אוצר החכמה
2. ↑  **פני יהושע במהדורת "אור החכמה"**, באתר אוצר החכמה
3. ↑  **חידושי הריטב"א במהדורת "אור החכמה"**, באתר אוצר החכמה
4. ↑  **כתב יד מינכן במהדורת "אור החכמה"**, באתר אוצר החכמה
5. ↑  **תלמוד דפוס ונציה "אור החכמה"**, באתר אוצר החכמה
6. ↑  **דקדוקי סופרים, מהדורת צילום, "אור החכמה"**, באתר אוצר החכמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463175405171
* ISNI: 0000 0000 5056 5641
* LCCN: nr92023220
* VIAF: 9709045
* WorldCat: lccn-nr92023220

 |
הקְמוֹר של אוסף של נקודות במישור הדו-ממדי תחום על ידי הקו הכחול. ניתן לחשוב על הקמור כתחום על ידי גומייה שנמתחה כך שתקיף את כול הנקודות, ולאחר מכן שוחררה.
הקמור של האדם הוויטרובי. התמונה ממחישה את ההבדל בין מושג החסימה למושג הקמור. הריבוע חוסם את הדמות עם הרגליים הצמודות, המעגל חוסם את הדמות עם הרגליים הפשוקות, והצורה המסומנת בקו אדום היא הקמור של שתי הדמויות כאחד.
במתמטיקה, ה**קְמוֹר** של גוף, או של אוסף של גופים, הוא הגוף הקמור המינימלי המכיל אותם. במקרה הפרטי, שבו אוסף הגופים הוא אוסף של נקודות, עקומות וצורות דו-ממדיות, במישור הדו-ממדי, ניתן לדמות את הקמור לשטח שתחום על ידי גומייה, שנמתחה כך שתקיף את כולם, ולאחר מכן שוחררה. המקבילה של הגומיה במרחב התלת-ממדי, היא יריעה אלסטית מתוחה, שמקיפה אוסף של עצמים גאומטריים. הקמור של אוסף נקודות, קטעים ומצולעים במישור, הוא מצולע. הקמור של אוסף נקודות, קטעים, מצולעים ופאונים במרחב התלת-ממדי, הוא פאון.

הגדרה מתמטית
------------

בהינתן מרחב וקטורי V מעל שדה הממשיים \mathbb{R} וקבוצה כלשהי {\displaystyle B\subseteq V}, ה**קמור של B** מוגדר להיות:

{\displaystyle \operatorname {Con} (B):=\bigcap \_{\begin{matrix}B\subseteq C\subseteq V\\C{\text{ is convex}}\end{matrix}}{C}}

כלומר, חיתוך כל הקבוצות הקמורות המכילות את B. חיתוך זה מוגדר היטב לכל B מכיוון שהמרחב הווקטורי V עצמו הוא קבוצה קמורה, ולכן החיתוך מכיל איבר אחד לפחות.

ניתן להוכיח כי ההגדרה לעיל שקולה לאוסף כל הצירופים הליניאריים של איברים מ-B עם מקדמים חיוביים שסכומם הוא 1. כלומר, אוסף כל הווקטורים {\displaystyle a\_{1}v\_{1}+a\_{2}v\_{2}+\dots a\_{n}v\_{n}} כך ש:

* n\in {\mathbb {N}} מספר טבעי
* {\displaystyle v\_{i}\in B} לכל {\displaystyle 1\leq i\leq n}
* {\displaystyle 0<a\_{i}} לכל {\displaystyle 1\leq i\leq n}
* {\displaystyle \sum \_{i=1}^{n}{a\_{i}}=1}

אלגוריתמי חישוב הקמור
---------------------

חישוב הקמור הוא בעיה בגאומטריה חישובית. ישנם מספר אלגוריתמים העוסקים בחישוב זה, הן במקרים המיוחדים של שניים ושלושה ממדים, והן במקרה של מספר ממדים כלשהו. שני אלגוריתמים ידועים למציאת קמור של אוסף נקודות במישור הדו־ממדי הם הסריקה של גראהם והצעדה של ג'ארביס. החסם התחתון על זמן מציאת הקמור של אוסף בן \ n נקודות במקרה הגרוע הוא {\displaystyle \ n\log n}. ניתן להצדיק חסם זה על ידי כך שבאמצעות אלגוריתם שמוצא קמור ניתן למיין סדרת נקודות, והוכח כי מיון חסום מלמטה במקרה הכללי (בו אין מידע נוסף על האלמנטים הממוינים) על ידי {\displaystyle \ n\log n}. עבור מרחב מממד {\displaystyle \ d>3} החסם התחתון הוא {\displaystyle \ n^{\left[d/2\right]}} בשל סיבוכיות הפאון שייווצר.

מקור השם
--------

המילה קמור מופיעה לראשונה בספרות יהודית בתלמוד בבלי במסכת עירובין, בדף פ"ח עמוד א' במשנה: "חצר שהיא פחותה מארבע אמות, אין שופכין בתוכה מים בשבת אלא אם כן עשו לה עוקה מחזקת סאתים מן הנקב ולמטה. בין מבחוץ בין מבפנים, **אלא שמבחוץ צריך לקמור, מבפנים אין צריך לקמור**", ורש"י פירש: "אלא שמבחוץ צריך לקמור - לכסות פיה בנסרים שיפלו המים מידיו לתוך מקום פטור".

ראו גם
------

* קבוצה קמורה

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר והמחשת קמור (באנגלית).(הקישור אינו פעיל) למטה יש קישורים למימושים ממוחשבים שונים, כולל זה הנמצא כאן למטה.
* הדגמה של קמור של קבוצת נקודות במישור
* קמור, באתר MathWorld (באנגלית)
תבנית:Infobox Gemeindeteil in Österreich**רנסהופן** (בגרמנית: **Ranshofen**) היא שכונה בבראונאו אם אין. היא הרובע הרביעי המאוכלס ביותר של בראונאו. היא אחת משלוש קהילות מקומיות (Katastralgemeinde) בבראונאו.

ברנסהופן שוכן רובע שויהוב (Scheuhub) ובו 390 תושבים, והוא מסומן בשלטי עיירה כקהילה נפרדת.

היסטוריה
--------

 מנזר רנסהופן
רנסהופן מוזכר לראשונה במסמך בשנת 788 כ"פלטין דוכסי". במסמכים מהמאה ה-10 מוזכרות הכנסייה והאחוזה רנסהופן. בתחילת המאה ה-11, הקיסר היינריך השני ואשתו קוניגונדה מלוקסמבורג הקימו את הקהילה של רנסהופן. 

רנסהופן שולבה בבראונאו אם אין ב-1938.

ב-1944/45 נבנה ברנסהופן מחנה עקורים עשוי צריפים, לאלפי פליטי מלחמה ממלחמת העולם השנייה ממזרח אירופה והבלקן.

אוכלוסייה
---------

ברנסהופן יש 2,356 תושבים נכון לינואר 2023. יותר מ-4,000 איש חיים באזור עיריית רנסהופן רבתי, בעיירות שסביבה (Aching, Au, Blankenbach, Gasteig Himmellindach, Lach, Lindach, Maierhof, Oberrothenbuch, Osternberg, Roith, Scheuhub, Tal, Unterrothenbuch).

אתרים
-----

תבנית:WeitereBDA

* מנזר רנסהופן
* כנסיית הקהילה הקתולית בראונאו-רנסהופן

עסקים
-----

אזור התעשייה רנסהופן נחשב למיקום העסקי החשוב ביותר בבראונאו אם אין. לחברות הבאות, בין היתר, יש סניפים שם:

* Austria Metall AG (AMAG)
* Audio Mobil GmbH
* AMST System Technology GmbH
* בורבט אוסטריה
* Doppler, E. Doppler &amp; Co. GmbH
* אלומיניום מנזיקן יורומוטיב
* Hammerer Aluminium Industries GmbH

קישורים חיצוניים
----------------

* ביבליוגרפיה על ההיסטוריה של אוסטריה עילית. חפשו 'Ranshofen'. ב: ooegeschichte.at. מוזיאון וירטואלי של אוסטריה עילית

הערות שוליים
------------


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4526876-9
* VIAF: 131737522
* WorldCat: lccn-no2008046189

 |