recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גן דניאל** או **גן העיר** הוא גן המצוי בחלקו המזרחי של מתחם קריית עיריית ירושלים, דרומית לכיכר ספרא שבירושלים. הגן, יחד עם מבואת הדקלים מפריד בין בנייני העירייה (למעט בניין עיריית ירושלים ההיסטורי) לבין רחוב יפו.

היסטוריה
--------

הגן בתקופת המנדט הבריטי, בתכנונו של קליפורד הולידיי
הגן הוקם בשנת 1891 על שטח שהיה בבעלות עיריית ירושלים באותה עת, ונחנך רשמית בשנת 1892. לאחר הקמתו שימש הגן כמגרש מסדרים, ונועד להיות כיכר עירונית בסגנון אירופאי. הגן כלל בריכת נוי וסככת עץ (גזיבו) בה נגנה תזמורת הצבא הטורקי המקומית מדי שבוע. באותה עת נקרא הגן "פארק ג'מאל פאשה". בעיתון החבצלת נכתב:

> 
> "ראוי לתהלה כבוד האדם סלים איפענדי ראש בית מועצת עירנו על אשר ישתדל לבנות את כל הבתים אשר להממשלה לפי רוח אייראפא, וגם את גן העיר יכין עתה קרוב לשער יפו, במקום מישור ורחב ידיים, והיה כל אורח הבא עתה לעירנו וראה את הכניסה להעיר כבאחת הערים הגדולות אשר באיראפא."
> 
> 
> 
> — החבצלת, 23 במרץ 1891
> 

לאחר הכיבוש הבריטי של העיר, והקמת מועצת העיר המודרנית, החליטו השלטונות המוניציפליים הבריטיים להעביר את העירייה ממקום מושבה לאתר חדש, והחלו בהקמת בנייני השלטון בעיר בסמוך לגן וסביבו (בניין עיריית ירושלים ההיסטורי, בניין בנק לאומי, בניין הדואר המרכזי). במסגרת בנייה מימסדית זו, שונה עיצוב הגן ונבנה מחדש בסגנון הבינלאומי ובסגנון אר דקו. הגן המחודש תוכנן על ידי האדריכל קליפורד הולידיי, שתכנן את בניין החברה התנ"כית בגבול הגן ובהמשך גם את בניין העירייה הסמוך. הוא עיצב את פנסי התאורה של הגן בסגנון אר דקו.

לאחר מלחמת העצמאות נותרו הגן ובניין העירייה שלידו בצידה המערבי (הישראלי) של ירושלים המחולקת, סמוך מאוד לקו העירוני. ראש עיריית ירושלים באותה עת היה דניאל אוסטר, ובהמשך שונה שם הגן מ"גן העיר" ל"גן דניאל" על שמו.

"ראש מודרני" - פסלו של הפסל רוי ליכטנשטיין
בשנת 1957 הוקם על אחד מקירות הגן פסיפס המתאר את מפת העיר ירושלים מעשה ידי האמנית נעמי הנריק. הפסיפס נקרא "ירושלים, הרים סביב לה". עם הקמת כיכר ספרא הוחלט "לפתוח" את הגן לעבר רחוב יפו. חומות הגן פורקו (והפסיפס הוסר)[דרושה הבהרה], ורק פנסי האר דקו נותרו.

בשנת 1997 הוצב בגן דניאל הפסל 'ראש מודרני' מעשי ידי האמן האמריקני רוי ליכטנשטיין. הפסל, שגובהו כ-10 מטרים, עשוי נירוסטה ואלומיניום ומציג ראש ובלורית המורכבים מצורות גאומטריות. פסל זה הוא מעין יצירת המשך לפסל 'הראש' שהוצב על ידי ליכטנשטיין כמה שנים קודם לכן בברצלונה. לאחר הצבת הפסל ראו בו אנשים את דמותו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין "יפה הבלורית והתואר". האמן האמריקני ליכטנשטיין, שהכיר את רבין אישית, תרם את הפסל (אותו חיבב רבין במיוחד) לזכרו לאחר הרצח בנובמבר 95'. לצד הפסל מוטבע על לוח הכיתוב: "לזכרו של יצחק רבין".

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר**, ירושלים: כתר, 2005, מסת"ב 9650713808
* דוד קרויאנקר, **סיפור קריית העירייה, ירושלים**, ירושלים: אריאל, 1993

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גן דניאל** בוויקישיתוף

| חלקה הדרומי של קריית העירייה של ירושלים |
| --- |
|  |
| **כיכרות**: |
| כיכר ספרא | גן דניאל |
| **מבנים היסטוריים**: |
| בניין עיריית ירושלים ההיסטורי | בניין הזואולוגיה | בית ברגהיים  בניין החברה התנ"כית | בניין הבייגלמאכער |

* גן דניאל באתר גלריית התמונות של עיריית ירושלים
* מיקום גן דניאל באתר עיריית ירושלים
**קרל פון איינם** (בגרמנית **Karl von Einem**;‏ 1 בינואר 1853 – 7 באפריל 1934), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ואחר כך על ארמייה בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון איינם נולד בהרצברג שהשתייכה לממלכת הנובר. ב-1870 התגייס לצבא הפרוסי ולחם בשורותיו במלחמת פרוסיה-צרפת, וב-1900 השתתף בכוח שנשלח לדכא את מרד הבוקסרים בסין. ב-1903 מונה לשר המלחמה של פרוסיה, והיה ממונה על התעצמותו של הצבא הגרמני, וכן דאג להכנסת המקלעים והארטילריה הכבדה לשורות הצבא הגרמני. ב-1909 מונה למפקד הקורפוס ה-7.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון איינם מפקד הקורפוס ה-7 שהיה חלק מהארמייה השנייה ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות לרבות קרב שרלרואה, ולאחר מכן השתתף בקרב על המארן. ב-14 בספטמבר 1914 פרש מקס פון האוזן מהפיקוד על הארמייה השלישית, ופון איינם מונה במקומו. הארמייה בפיקודו השתתפה בפברואר - מרץ 1915 בקרב שמפאן הראשון, ובספטמבר - נובמבר 1915 בקרב שמפאן השני, כמו כן הארמייה הדפה את מתקפת הארמייה הצרפתית הרביעית (שהייתה חלק מקבוצת הארמיות המרכזית בפיקוד גנרל פיליפ פטן) במהלך הקרב השני על האן, שהיה חלק ממתקפת ניוול.

במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן, תוך שהם תומכים באגף המזרחי של הארמייה הראשונה.

ב-26 בספטמבר 1918 הותקפה הארמייה על ידי חיל המשלוח האמריקני במסגרת מתקפת מז-ארגון, ובשל כך נאלצה לסגת צפונה זמן קצר לפני סיום המלחמה.

ב-10 בנובמבר 1918 יום לפני שביתת הנשק, מונה פון איינם למפקד קבוצת הארמיות של יורש העצר הגרמני במקום וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה שנאלץ לפרוש מתפקידו. עם חתימת הסכם שביתת הנשק הסיג פון איינם את כוחותיו באופן מסודר לשטחי הקיסרות הגרמנית ובראשית 1919 פרש משירות צבאי. פון איינם נפטר במילהיים ב-7 באפריל 1934 והוא בן 81 שנים.

עיטורים
-------

* פור לה מריט עם עלי אלון
* מסדר העיט השחור עם שרשרת
* מסדר העיט האדום עם עלי אלון וכתר
* מסדר הכתר, דרגה שנייה עם כוכב
* כוכב המפקדים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות
* צלב הברזל דרגה שנייה (1870)
* צלב הברזל דרגה ראשונה (1914)

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל פון איינם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116424974
* ISNI: 0000 0000 8408 9866
* LCCN: n99012122
* NLP: A21992381
* SNAC: w6z73gkg
* SUDOC: 102559708
* VIAF: 111734794
* WorldCat: lccn-n99012122

 |
**גבריאל אוברטן** (בצרפתית: **Gabriel Obertan**; נולד ב-26 בפברואר 1989) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקיצוני בשארלוט אינדפנדנס.

קריירה
------

אוברטן החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל המקומי בפנטין, וב-2002 הצטרף למועדון הכדורגל פריז - מועדון ששולח כדורגלנים צעירים לקבוצות אחרות בצרפת. לאחר שנה במועדון זה הוא עבר למועדון פריז סן-ז'רמן. לאחר שנה נוספת הוא עבר לאקדמיית כדורגל מפורסמת בשם "קליירפונטיין", על מנת להאיץ את פיתוח יכולות המשחק שלו. בעת תקופתו בקליירפונטיין הוא אותר על ידי סקאוטים של ז'ירונדן דה בורדו, וצורף למחלקת הנוער של המועדון בשנת 2005.

לאחר תקופה שבה שיחק בקבוצת המילואים של בורדו, חתם אוברטן על חוזה מקצועי במועדון, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של בורדו בעונת 2006/2007, בהיותו בן 17. את הופעת הבכורה שלו הוא ערך במשחק בספטמבר 2006 נגד ולנסיאן, ואת שערו הראשון כבש באפריל 2007, נגד סנט אטיין. במהלך העונה הוא שיחק 17 פעמים בליגת העל הצרפתית ושלוש פעמים בליגת האלופות, וזכה עם בורדו בגביע הליגה הצרפתית שהיה התואר הראשון שלו בבוגרים.

לאחר שעד אותו זמן שותף אוברטן בעיקר כמחליף, החל אוברטן להפוך לחלק חשוב בהרבה בבורדו בעונת 2007/2008, וכבש שני שערים ב-26 משחקים בעונה זו. אף על פי כן, דקות המשחק שלו בקבוצה המשיכו להיות מוגבלות, בשל ריבוי שחקני ההתקפה בקבוצה.

בעונת 2008/2009 הוא כבש צמד שערים בניצחון 2-4 על גנגאם בשמינית גמר גביע הליגה, בדרך לזכיית קבוצתו בטורניר בפעם השנייה בקריירה שלו. מאחר שבורדו נאבקה על האליפות ואוברטן לא צפוי היה לקבל דקות משחק, החליט המאמן לורן בלאן להשאילו עד לסיום העונה לקבוצת לוריאן על מנת שיצבור ניסיון. במדי לורן הוא כבש שני שערים ב-15 משחקים.

ביולי 2009 הוחתם אוברטן על ידי מנצ'סטר יונייטד. אוברטן התקשה למצוא את מקומו בקבוצה, ולאחר שנתיים, באוגוסט 2011, עבר לשחק בניוקאסל יונייטד תמורת סכום המוערך בכ-3 מיליון פאונד. הוא ערך את הופעתו הבכורה ב-13 באוגוסט נגד ארסנל. ב-24 באוגוסט 2016 חתם באנז'י מחצ'קלה הרוסית. ב-31 בינואר 2017 חתם בויגאן את'לטיק מהצ'מפיונשיפ. ב-20 ביולי 2017 חתם בלבסקי סופיה.

ב-31 בינואר 2019 אוברטן חתם לשנתיים וחצי בארזורומספור מליגת העל הטורקית.

נבחרת לאומית
------------

בצעירותו שיחק אוברטן בכל נבחרות הנערים והנוער השונות של צרפת. בשנים 2007 ו-2008 הוא שיחק שני משחקים בנבחרת עד גיל 19.

בשנת 2009 החל אוברטן לשחק בנבחרת צרפת עד גיל 21, וכבש את שער הבכורה שלו במשחק מול אנגליה בחודש מרץ. בטורניר טולון באותה שנה הוא סייע לנבחרתו להעפיל עד לגמר, וזכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר. בנוסף, הוא שיחק במדיה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל אוברטן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
* פרופיל וסטטיסטיקות באתר התאחדות הכדורגל הצרפתית
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדגירה על ביצים. אם התכוונתם לפרק הזמן שבין הידבקות בגורם זיהום להופעת סימניה של מחלה, ראו תקופת דגירה.
אגמייה מצויה דוגרת בקינה.
נקבת הברכייה דוגרת על ביציה
**דגירה** היא פעולה שמבצע בעל חיים לצורך שמירה על טמפרטורה מבוקרת של הביצה, על ידי ישיבה על הביצה והעברת חום גופו אליה. מספר הביצים להטלה אחת מכונה בשם תטולה.

דגירה אצל עופות
---------------

כל העופות, בלי יוצא מן הכלל, מטילים ביצים. קבוצה של עופות מסוימים, שמיקומה באוסטרליה ובאיים שכנים לה, מטילה את ביציה בדומה לזוחלים, בתוך גומחות באדמה וזונחת אותם לחלוטין. הולדות אחר בקיעתן מסוגלים לדאוג לעצמם ואף לעופף במהרה. 

כל שאר העופות דוגרים על ביציהן, במטרה להעביר את חום גופם, תהליך חיוני להתפתחות העובר. חלק הגוף שנמצא במגע עם הביצים, הוא על פי רוב נטול שיער וכלי דם רבים מתפתחים בו בעת תקופת הדגירה. נקבות עופות רבים כאווזים וברווזים למשל, אף מורטות את שיער החזה שלהם כך שרק עורן יבוא במגע עם הביצה, וחום גופן יהיה ישיר עליה.

עופות רבים מחלקים את הדגירה בין שני המינים. אך ישנה חשיבות לניצוי העוף בתהליך הדגירה, על כן הנקבות שצבע נוצותיהן כהה יותר, דוגרות על הביצים יותר מהזכרים שצבע הנוצות שלהם צבעוני ובהיר יותר. אצל עופות גדולים חסרי תעופה, כיען ואמו, הזכרים דוגרים על הביצים כמעט לבדם, כאן בא לידי ביטוי משקלם הרב ומסת נוצותיהם.

תקופת הדגירה משתנה ממין למין, בין 10 ל-30 ימים אצל עופות קטנים ובינוניים עד ל 60-80 ימים אצל עופות גדולים. המשתנים הם גודל הביצה, גודל הוולד וטמפרטורת הגוף של ההורים.

בעופות שוכני הקינים, שגוזליהם בוקעים חסרי ישע וזקוקים לשהייה ממושכת בקן, הדגירה ארוכה יותר. אצל עוזבי הקינים, היכולים לצאת מהקן מיד בעקבות הוריהם, הדגירה קצרה.

חום הגוף לבדו, אינו מספק לחימום הביצה כולה. על כן עופות רבים הופכים את הביצים כפעמיים ביום, חלקם עושים זאת עם מקורם וחלקם עם הרגליים, תהליך זה הנעשה במסירות, מחמם את הביצה מכל צדדיה.

תהליך הבקיעה אינו נעשה בעזרת ההורים. הוולד מצויד ב"שן בקיעה" על מקורו, מן חומר גרמי חזק העוזר לו לשבור את הביצה מבפנים. מאוחר יותר תיעלם השן לחלוטין ותתמזג עם מבנה המקור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגירה** בוויקישיתוף
* דגירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4146754-1

 |
**קרל ססטה** (בגרמנית: **Karl Sesta**;‏ 18 במרץ 1906 – 12 ביולי 1974) היה כדורגלן אוסטרי, ששיחק בעמדת הבלם.

ביוגרפיה
--------

ססטה נולד ב-18 במרץ 1906 בזימרינג, וינה, של האימפריה האוסטרו-הונגרית של אז. הוא התחיל את הקריירה ככדורגלן בזימרינגר ב-1927 ושנה אחר כך עבר ל-FK טפליץ עימה זכה בתוארו הראשון, הגביע האוסטרי של 1931. ססטה עבר ב-1934 לאוסטריה וינה עימה זכה להצלחה כשזכה בגביע מיטרופה ב-1936. בתחילת הקריירה שימש בתור קשר אחורי ולאחר מכן בתור מגן שבעמדה זו הפך ססטה לאחד המגנים המודרניים הראשונים כשהתקדם במהירות לעבר רחבת היריב ויצר מצבי הבקעה לחברי קבוצתו.

במדי נבחרת אוסטריה ססטה ערך את הופעת בכורתו ב-1932 במשחק נגד צ'כוסלוקיה. הוא היה חלק מ"נבחרת הפלא" במונדיאל 1934 שהגיעה עד לחצי הגמר. במשחק על המקום השלישי כבש את שערו היחיד בנבחרת בהפסד 3–2. בסך ערך 44 הופעות עבורה.

לאחר שסופחה אוסטריה לרייך השלישי ססטה שיחק שלושה משחקים עבור גרמניה כשהראשון מביניהם היה ב-15 ביוני 1941 נגד קרואטיה. באותו משחק היה בן 35 ובכך היה לשחקן הראשון שעושה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הגרמנית בגיל מבוגר זה. שני משחקיו הנוספים היו לאחר מלחמת העולם השנייה.

תארים
-----

אוסטריה וינה
* הגביע האוסטרי (3): 1931, 1935, 1936
* גביע מיטרופה: 1936

נבחרת אוסטריה
* מקום רביעי בגביע העולם: 1934

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1934** |
| --- |
| 1 אורבאנק • 
2 ביצאן • 
3 בראון • 
4 ינדה • 
5 האסמן • 
6 הופמן • 
7 הורוואט • 
8 ואגנר • 
9 וולצהופר • 
10 וירטל • 
11 צישק • 
12 ססטה •
13 שטרוך • 
14 סיזאר •
15 סמיסטיק •
16 פלאצר •
17 פרנזל •
18 קבורק •
19 ראפטל •
20 שאל •
21 סינדלר •
22 שמאוס •
מאמן: מייזל | אוסטריהאוסטריה |
**רע כי נאסר** (לטינית: Malum prohibitum; ברבים: Mala prohibita) הוא מונח משפטי המתאר עבירות האסורות מטעמי חוסר חוקיות גרידא, בניגוד לעבירות אשר אסורות גם מהטעם של חוסר מוסריות (רע שלעצמו - Malum in se).

אופי העבירה
-----------

עבירה היא "רע כי נאסר" אם אינה שלעצמה פוגעת במוסר ובתרבות החברתית, אלא אסורה רק מכוח החוק. הדוגמה הידועה לכך היא האיסור לנסוע בצד שמאל של הכביש. איסור זה הוא איסור הסדרי בלבד, ואין מקורו בנורמות מוסריות. הראיה לכך - שבמדינות אחרות (אנגליה למשל) האיסור הוא הפוך - איסור לנסוע בצד ימין של הכביש. דוגמה נוספת היא האיסור על נסיעה ברמזור המאיר באור אדום - המדובר בהסדר הבא לקבוע סדרי תנועה, ואם מצב הדברים היה הפוך (אסור לנסוע באור ירוק) לא היה כל הבדל מבחינה מוסרית. כך גם עבירות של חניה במקום אסור. עצם החניה במקום אסור אין בה כדי לפגוע במוסריות החברה. 

דוגמה נוספת לחוק שהוא רע כי נאסר הן עבירות של מידע פנים - העברת מידע שלעצמה אינה אסורה, אולם בהקשר של הרגולציה על המסחר והשוק החופשי זו עבירה.

ישנה מחלוקת האם עבירה על חוקי זכויות יוצרים הן רע שלעצמו או רע כי נאסר.

ההבחנה בין סוגי העבירות משתנה מעת לעת. בפסק דין באוורס נגד הארדוויק קבע בית המשפט כי אין לבטל חוק האוסר על קיום יחסי מין הומוסקסואליים מאחר שהמוסריות הציבורית נפגעת בשל פעולות כאלה (היינו, רע שלעצמו). בפסק דין לורנס נגד טקסס קבע בית המשפט כי החוק אינו פוגע במוסריות הציבורית ומדובר בחוק שהוא רע כי נאסר, וכי ניתן לבטלו.

בתי המשפט בישראל סבורים כי עבירות פליליות מנהליות הן עבירות מסוג רע כי נאסר, וכך נאמר בת"פ (ירושלים) 3531/00, **מדינת ישראל נ' אורה מושב עובדים להתיישבות ואח'**:

" במקרה זה אין מדובר בעבירות פליליות ממש (Mala in se), אלא בעבירות מינהליות במהותן, עבירות שנולדו על רקע הסדרת תחומי החיים המודרניים (Mala prohibita). אחד מתחומים אלו הוא תחום התכנון והבנייה יש הסבורים כי אין זה ראוי כלל ועיקר שהדין הפלילי יחול על אותן עבירות מודרניות שהן טכניות במהותן ונובעות מעצם האיסור, ויש להותירן למשפט המנהלי."

ראו גם
------

* רע כשלעצמו
**ברוך מינקה** (נולד ב-1940) הוא ביוכימאי וגנטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים. מגלה תעלות פוטנציאל קולטני חולף (אנ') (TRP), המעורבות בתחושות הכאב.

ביוגרפיה
--------

מינקה נולד בתל אביב. בשנים 1964 ל-1967 למד לתואר ראשון בפיזיולוגיה וביוכימיה באוניברסיטה העברית. המשיך לתואר שני ולדוקטורט, שנכתב בהדרכת פרופ' פיטר הילמן והוגש ב-1973. בשנים 1973–1975 שהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרדו, שם חקר את הגנטיקה והאלקטרופיזיולוגיה של מערכת הראייה.

החל מ-1975 שימש כמרצה במחלקה לפיזיולוגיה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית ומרכז רפואי הדסה (ושימש בתפקיד ראש המחלקה בשנים 1989–1992). שימש כמרצה אורח באוניברסיטאות בשווייץ, גרמניה וארצות הברית. במהלך השנים הדריך כ-30 תלמידי דוקטורט.

מחקריו
------

מינקה גילה, יחד עם שותפים, סוג חדש של תעלת יונים, שלהם קרא תעלות פוטנציאל קולטני חולף (אנ') (Transient Receptor Potential, ובקיצור ערוץ TRP), כתוצאה ממחקריו על פוטוטרנסדוקציה (התמרת אור) וראייה בזבובי פירות (*Drosophila melanogaster*). הוא חקר את המאפיינים הביופיזיים והביוכימיים של תעלות ה-TRP בעיני זבוב הפירות וזיהה יחד עם צבי זלינגר פוספוליפאז C כמרכיב מכריע במסלול האיתות של דרוזופילה TRP. העקרונות שהם מצאו משותפים למספר רב של תחושות (למשל תחושות טמפרטורה, כאב וטעם) ומערכות מוטוריות (תכונות של תאי פורקינייה (אנ') במוח הקטן), ובכך הניחו את הבסיס לחקר מולקולות העומדות בבסיס מנגנוני TRP וכאב, במקור ביוזמתו של פרופ' דייוויד ג'וליוס. אחר כך הרחיבו את המחקר לנושא אובדן המוטציה התפקודי הראשון שזוהה בערוץ TRPV1 האנושי, השולט לפחות בכמה מהתהליכים הרגולטוריים של גוף האדם הקשורים לכאב דלקתי ולזיהוי חום מזיק. המטרה העיקרית במחקר הייתה לפענח את התפקידים הקריטיים של ערוצי TRP בראייה ושל TRPV1 בפיזיולוגיה הסומטוסנסורית האנושית.

פרסים והוקרה
------------

* תוכנית פולברייט, קרן החינוך ארצות הברית-ישראל, 1973
* פרס על מחקר מצטיין בנושא פוטו-טרנסדוקציה, מקרן בת שבע דה רוטשילד, 1976
* מענק למחקר מצטיין (יחד עם צבי זלינגר) קרן וולף, 1985
* פרס נסיך אסטוריאס לשנת 2010 למחקר טכני ומדעי (יחד עם ד"ר דייוויד ג'וליוס וד"ר לינדה ווטקינס)
* פרס א.מ.ת. במדעי החיים לשנת 2010 על חקר המוח
* חבר כבוד בעמותה הישראלית למדעי המוח (ISFN)‏2017

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאור בן דוד, חוקר אחד בשבוע: "אני נלחם בכאב האנושי בעזרת זבובים", באתר כלכליסט, 8 בנובמבר 2011
* פרופ' ברוך מינקה - איך עוזר הזבוב לחקר מחלות של המוח, הרצאה באתר יוטיוב (אורך: 1:00:39)
* יואב מה טוב, נמצא הפתרון לתעלומה שהדירה שינה מעיניהם של חובבי הקולינריה החריפה
* ברוך מינקה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד חוקרים ייצרו "סופר עכברים" שרואים אינפרה־אדום, באתר הארץ, 4 במרץ 2019
2. ↑  שי זמיר, פרופ' ברוך מינקה זכה בפרס הנסיך אסטוריאס, באתר ynet, 3 ביוני 2010
3. ↑  יאיר אטינגר, נתניהו העניק את פרסי א.מ.ת בשווי כולל של מיליון דולר לשמונה זוכים, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265436005171

 |
**לאונין** (בצרפתית: **Léonin**, גם: **Leoninus**, **Leonius**, **Leo**, נזכר לראשונה בשנות ה-50' של המאה ה-12, נפטר כמשוער ב-1201), ידוע כמלחין החשוב הראשון של אורגנום פוליפוני. לאונין היה כנראה צרפתי, ונראה שחי ועבד בפריז, בקתדרלת נוטרדאם, והיה החבר המוקדם ביותר ששמו ידוע באסכולת נוטרדאם הפוליפונית. השם "לאונין" לקוח מ"לאונינוס", צורת ההקטנה הלטינית ל"לאו", ומכאן סביר להניח, שהשם הצרפתי שניתן לו בלידתו היה לאו.

כל הידוע על לאונין מקורו בכתביו של סטודנט, שלמד במועד מאוחר יותר בקתדרלה ונודע כ"אנונימוס IV", אנגלי, שהניח אחריו מסה על תאוריה ומזכיר את לאונין כמחבר ה"מגנוס ליבר", "ספר האורגנום הגדול". חלק גדול מן ה"מגנוס ליבר" מוקדש לקטעים הקישוטיים של
המזמור הגרגוריאני, שהוצאו ליצירות נפרדות, בהאטה ניכרת של ערכי הצלילים המקוריים והוספת קול עליון מהיר. לאונין גם היה כנראה המלחין הראשון שעשה שימוש באפנונים רתמיים וייתכן שגם המציא להם שיטת תיווי (כדברי ויליאם וייט, שכתב ב-1954: "היה זה הישג שאין דומה לו ללאונין, שהביא, בפעם הראשונה, מערכת רציונלית של ריתמוס אל המוזיקה הפוליפונית וכן, הישג חשוב בה במידה, יצר שיטת תיווי המבטאת את הריתמוס הזה.")

ה"מגנוס ליבר" נועד לשימוש ליטורגי. לדברי אנונימוס IV, "מגיסטר לאונינוס היה המעולה במלחיני האורגנום; הוא כתב את הספר הגדול (מגנוס ליבר) לפרק הזמרה (גרדואל) ולזמרת המקהלות (אנטיפונרה) בטקס עבודת הקודש." כל ה"מגנוס ליבר" נכתב לשני קולות, אם כי לא הרבה ידוע על נוהל הביצוע בפועל: שני הקולות לא היו בהכרח סולנים.

לפי אנונימוס IV, יצירתו של לאונין השתפרה במידה רבה והורחבה בידי המלחין המאוחר יותר פרוטין.

המוזיקולוג קרייג רייט סבור, שקיימת אפשרות שלאונין והמשורר הפריזאי בן זמנו **לאוניוס**, שעל שמו נקראה אולי החריזה הלאונינית הם אותו אדם עצמו. אם יש אמת בהנחה זו, הרי שהשימוש שעשה לאונין במשקל משמעותי עוד יותר.

Wayback Machine, web.archive.org, ‏2006-11-06

לקריאה נוספת
------------

* W.G.Waite: *The Rhythm of Twelfth-Century Polyphony: its Theory and Practice.* Yale Studies in the History of Music, New Haven, 1954.
* Richard H. Hoppin, *Medieval Music*. New York, W.W. Norton & Co. 1978. (מסת"ב 0393090906)
* Harold Gleason and Warren Becker, Music in the Middle Ages and Renaissance (Music Literature Outlines Series I). Bloomington, Indiana. Frangipani Press, 1986. (מסת"ב 089917034X)
* Articles Anonymous theoretical writings, Organum, Leonin, Perotin, *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd. 1980. (מסת"ב 1561591742)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונין** בוויקישיתוף

* לאונין, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאונין, באתר Discogs (באנגלית)
* לאונין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לאונין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272240805171
* BIBSYS: 3061721
* BnF: cb13896561v (data)
* GND: 123386098
* ICCU: UBOV063542
* ISNI: 0000 0001 1850 7860
* LCCN: n87807575
* MusicBrainz: 877bc209-de76-4ff5-84e5-919c6f82e6a5
* NKC: mzk2004248659
* NLP: A23450599
* SUDOC: 077907213
* VIAF: 265152270
* WorldCat: lccn-n87807575

 |
**פאוסטו סלסאנו** (באיטלקית: **Fausto Salsano**; נולד ב-19 בדצמבר 1962, קאווה דה טירני, איטליה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן נבחרת איטליה בכדורגל.

קריירה
------

פאוסטו הוא בוגר האקדמיה של מועדון הכדורגל "פיסטוייזה". ב-1979 הוא חתם על חוזה עם "סמפדוריה", שבו הוא שיחק עבור קבוצת הנוער. לאחר מכן הוא שיחק בהשאלה בסרייה C1 — עונה אחת ב"אמפולי" ושתי עונות ב"פארמה". ב-1984 הוא חזר בהשאלה לסמפדוריה והחל לשחק באופן קבוע בהרכב הפותח, במחצית השנייה של שנת 1980 והפך לשחקן חשוב בקישור של הקבוצה. ב-1990 עבר ל"רומא", שם שיחק במשך שלוש עונות, ועמה העפיל לגמר גביע אופ"א 1991. בקיץ 1993 עבר לגור בסמפדוריה ושיחק בקבוצה העירונית במשך חמש שנים בסרייה א'.

פאוסטו סלסאנו שיחק בליגה העליונה באיטליה במשך 14 שנים, הופיע ב-351 משחקים וכבש 21 שערים. הוא זכה חמש פעמים בגביע האיטלקי, ארבע מהם בשורות פעמים "סמפדוריה" (1984/85, 1987/88, 1988/89, 1993/94); ופעם אחת בהרכב "רומא" (1989/90). עם סמפדוריה הוא זכה בגביע מחזיקות הגביע (1989/1990) וסיים במקום השלישי בליגה בעונת 1993/94.

בשנת 1987, הוא שיחק ארבעה משחקים עבור נבחרת איטליה (עד גיל 21).

בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, סלסאנו המשיך להופיע במועדונים מהליגות התחתונות — "ספציה", "ססטרזה" ו "אימפריה". במועדון "אימפריה", שבה סיים את קריירת המשחק שלו, הוא היה לשחקן-מאמן.

בתחילת העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, פאוסטו היה לעוזר מאמן במועדונים "קטניה" ו"פיורנטינה". בפיורנטינה סלסאנו החל לעבוד עם רוברטו מאנצ'יני, איתו שיחק בהרכב סמפדוריה. מאוחר יותר המשיך לעבוד עם מאנצ'יני במועדונים אחרים כדוגמת "אינטר" (איטליה), "מנצ'סטר סיטי" (אנגליה), "גלאטסראיי" (טורקיה) ו"זניט" (רוסיה), ולבסוף בנבחרת איטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאוסטו סלסאנו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* פרופיל באתר הרשמי של "זניט"
**קאודיפטריקס** (שם מדעי: ***Caudipteryx***; מילולית: "זנב מנוצה") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת התרופודה שחי בתחילת הקרטיקון לפני 124 מיליון שנה. הדינוזאור התגלה ב-1997 בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג בסין. בחפירות התגלו 2 מינים מהסוג.

דינוזאור זה היה קרוב לאובירפטור והיה בעל כיפת גולגולת דומה. הוא הגיע לאורך 15–20 סנטימטרים. הוא אחד מבני הקבוצה אובירפטורוזאוריה שנמצאו עטורי נוצות סביב הזנב ועוד כמה אזורים, מה שהוביל חוקרים לחשוב שכל בני הקבוצה היו עטויים בנוצות. מבנה גופו לא עזר לו לעוף, אך ייתכן שהנוצות שמרו על חומו או שימשו למטרות תקשורת חזותית. ליצור היו חסרות נוצות זרועות כמו של הארכאופטריקס כך שהוא לא היה יכול לעוף. כמו כן הנוצות עשויות משכבה פשוטה דמוית פלומה ולא עם אברות אמיתיות.

ייתכן שהדינוזאור חי בקרקעית היער של צפון סין והיה אוכל-כול מהיר שחי בחבורות. לעיתים הוא גם בלע גסטרוליתים כדי לעכל את מזונו. הוא חי לצד דינוזאורים תרופודים נוספים כמו האינסיסיווזאורוס והדילונג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאודיפטריקס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* קאודיפטריקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

השוואה של שני המינים לאדם
**גידג'ט** (באנגלית: **Gidget**) הוא סרט נעורים אמריקאי משנת 1959, בבימויו של פול ונדקוס, עם סנדרה די, קליף רוברטסון וג'יינס דארן בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הספר "גידג'ט, הנערה הקטנה עם האידיאלים הגדולים" של פרדריק קוהנר (אנ') משנת 1957 שהפך לרב מכר ובעקבותיו חוברו עוד מספר המשכים.

קוהנר כתב זאת על בתו קטי (אנ') שהייתה מראשוני הנערות הגולשות בארצות הברית שהיה אז תחום גברי. הוא כינה אותה בשם גידג'ט שזה הלחם של Girl (נערה) ו-Midget (גמד/ה).

הצלחת הסרט הביאה להפקת סדרת טלוויזיה (עם סאלי פילד) וסרטי המשך כמו "גידג'ט נוסעת להוואי" (1951) ו"גידג'ט נוסעת לרומא (1963) וכן להתפתחות סוגה של "סרטי חוף" שברובם השתתפו פרנקי אוולון ואנט פוניצ'לו.

תקציר העלילה
------------

פרנסין לורנס (סנדרה די) עומדת לחגוג יום הולדת 17. היא הולכת עם חברותיה לחוף הים ופוגשת שם קבוצת נערים שעוסקים בגלישת גלים. כאשר היא כמעט טובעת מציל אותה אחד הנערים המכונה "מונדוגי" (ג'יימס דארן) ומביא אותה לחוף עם הגלשן שלו.

כל הנערים מתכנסים סביבה ומכנים אותה "גידג'ט" (הלחם של נערה וקטנטנה). גידג'ט רוצה להיות כמותם ובעזרת הוריה היא רוכשת גלשן. אביה (ארתור או'קונל) מפחד שתצא "לתרבות רעה" עם הנערים ומבקש להפגיש אותה עם ג'פרי מתיוס, בן של ידידו אבל גידג'ט מסרבת.

בראש הגולשים נמצא אדם מבוגר המכונה "קהונה" (צ'יף בהוואית) (קליף רוברטסון), טייס ממלחמת קוריאה שהחליט לעזוב הכל, להסתובב בחופי העולם ולגלוש. ג'ידג'ט נמשכת אליו למרות פער הגילים ביניהם. "מונדוגי" מעריץ אותו ורוצה להצטרף אליו לגלישה ברחבי העולם ולעזוב את הקולג'.

במסיבה גדולה שנערכת על החוף מתחבקת ומתנשקת גידג'ט עם "מונדוגי" כדי להגביר את קנאתו של "קהונה". היא מצטרפת לבסוף לקהונה ומסיעה אותו לבית החוף שלו במטרה להתמסר לו ולאבד את בתוליה.

"קהונה" מכניס אותה לביתו ומתחיל אתה אבל הוא רואה שהיא פוחדת ומבין שהיא עדיין בעצם נערה. הוא משחרר אותה ובינתיים מגיע למקום "מונדוגי" ומתעמת פיזית עם "קהונה" והשכנים מזעיקים משטרה.

גידג'ט נמלטת מהמקום אך נעצרת בגלל תקר בגלגל ואז פוגשים אותה שוטרים ומביאים אותה לתחנת משטרה בה נמצאים הוריה החרדים לשלומה.

גידג'ט מקבלת עונש של "מעצר בית". אביה מביא את ג'פרי מתיוס ומסתבר שזה "מונדוגי" שכעת התפייס עם אביו ורוצה להמשיך בקולג'.

הם נוסעים לחוף שם מפרק "קהונה" את הצריף שלו והם מגלים ששמו ברט וייל וכי התקבל לעבודה כטייס. הם נפרדים ממנו לקראת שנת הלימודים החדשה, מתחבקים ומתנשקים ו"מונדוגי" מרגיש כי גידג'ט הפכה מנערה לאישה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סנדרה די | פרנסין "גידג'ט" לורנס |  |
| קליף רוברטסון | ברט "קהונה" וייל | גולש |
| ארתור או'קונל | ראסל לורנס | האב |
| ג'יימס דארן | ג'פרי "מונדוגי" מתיוס | גולש |
| מרי לרוש | דורותי לורנס | האם |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גידג'ט** בוויקישיתוף

* "גידג'ט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גידג'ט", באתר נטפליקס
* "גידג'ט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "גידג'ט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "גידג'ט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לגידג'ט, באתר יוטיוב
* גידג'ט, באתר TCM
* שיר הנושא גידג'ט עם צילומים מההסרטה, באתר יוטיוב
* גידג'ט היא האחת בשבילי בפי ג'יימס דארן, באתר יוטיוב
דאיגו פוקוריו מארו במוזיאון בטוקיו
**דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ** (ביפנית 第五福龍丸; מלילות: דרקון בר-מזל מספר חמש) הייתה ספינת דיג טונה יפנית שהזדהמה בקרינה רדיואקטיבית בשל חשיפה לקרינה מניסוי שערכה ארצות הברית בפצצת מימן באטול ביקיני ב-1 במרץ 1954.

האלחוטן הראשי של הספינה, קוּבּוֹיאמה איקיצ'י, מת ב-23 בספטמבר 1954, חצי שנה אחרי שפוצצה פצצת המימן הניסיונית, כשהוא סובל ממחלת קרינה חריפה.

לפני התקרית
-----------

ספינת הדיג הושקה ב-1947 במספנות קוֹזה שבמחוז וקאיאמה באי הונשו כ**דאינאנה קוֹטוֹשירוֹ מארוּ** (第七事代丸, קוטושירו מארו מס' 7). מאוחר יותר הוסבה הספינה לדיג טונה בעיר יאיזוּ במחוז שיזוּאוֹקה שבאי הונשו ושמה שונה ל**דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ**.

זיהום רדיואקטיבי בלתי צפוי
--------------------------

בזמן שנערך הניסוי בפצצה הגרעינית ב-1 במרץ 1954, הייתה דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ באזור האטול ביקיני שבאיי מרשל. הספינה, 23 אנשי ציוותה והדגים שנלכדו על ידיהם הזדהמו מהנשורת הרדיואקטיבית שנבעה מהפיצוץ. הספינה חזרה ליאיזו ביפן ב-14 בספטמבר.

כשנערך הניסוי עסקה הדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ בדיג מחוץ לאזור שהוכרז מראש על ידי ממשלת ארצות הברית כאזור מסוכן. הדייגים חשו בסכנה וניסו להימלט מהאזור, אך הם השתהו בשל הצורך לשלות את מערך החכות מהים, דבר שגרם להם להיחשף לנשורת רדיואקטיבית במשך כמה שעות. מאוחר יותר הרחיבה ארצות הברית את גודלו של האזור המסוכן, ואז נתגלה כי ספינות דיג רבות היו באזור פרט לדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ. הערכה כיום היא שכמאה ספינות דיג הזדהמו מקרינה בניסוי זה. 

הטרגדיה של הדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ גרמה להתעוררות התנועה לפירוק נשק גרעיני ביפן. ממשלת ארצות הברית חששה שתנועה זו תגרום לרגשות אנטי־אמריקניים וניסתה להחיש משא ומתן על פיצויים עם ממשלת יפן בראשותו של יושידה שיגרו, שנחשב פוליטיקאי פרו־אמריקני. ממשלת ארצות הברית שלמה 2,000,000 דולר לקורבנות. הממשלה היפנית אף הודיעה כי היא לא תדרוש פיצויים נוספים מממשלת ארצות הברית.

הדאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ מצויה כיום בתצוגה בטוקיו.

ההשפעה התרבותית
---------------

חמש שנים לאחר התאונה הסריט במאי הסרטים היפני שינדו קנטו את הסיפור בשם "דאיגוֹ פוּקוּריוּ מארוּ". השחקן אונו ג'וקיצ'י שיחק את תפקידו של קובויאמה איקיצ'י.

התקרית שימשה השראה לסרטים אחרים כדוגמת גודזילה, בהם מסופר על מפלצת שנוצרה כתוצאה ממוטציה עקב קרינה רדיואקטיבית, המחפשת לנקום ב
באנושות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאיגו פוקוריו מארו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00954783
* VIAF: 294087581
* WorldCat: viaf-294087581

 |
**זיקית מצויצת** (שם מדעי: **Trioceros cristatus**), היא מין ממשפחת הזיקיתיים השוכנת לאורך אפריקה הטרופית. מין זה תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הבריטי סמואל סטטצ'ברי בשנת 1837. שמה ניתן עקב הציצה הרחבה הזקורה מאחורי ראשה.

תפוצה ובית גידול
----------------

הזיקית המצויצת יכולה להימצא במדינות הבאות: גינאה המשוונית כולל ביוקו, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו, גבון, ניגריה, גאנה וטוגו. המיקום המייצג של הזיקית הוא בגבון. הזיקית חיה בין הגבהים 10 ל-900 מטר מעל גובה פני הים, ויש לה בית גידול המכסה שטח של כ-1,000,000 קמ"ר. ארגון ה-IUCN העריך את מצב השימור של הזיקית המצויצת "ללא חשש".

תיאור
-----

נקבת הזיקית המצויצת גדולה יותר מהזכר: האורך הכולל של הנקבה הוא 28 ס"מ, בעוד שהאורך הכולל של הזכר הוא רק 25 ס"מ. נקבות מטילות בין 11 ל-14 ביצים בכל תטולה, אך נמצאה גם אחת של 37 ביצים.

טקסונומיה
---------

הזיקית המצויצת תוארה לראשונה על ידי סטטצ'ברי ב-1837. בשנת 1865, גריי תיאר אותה בשם המדעי Pterosaurus cristatus. וורנר תיאר אותה כ-Chamaeleon cristatus ב-1911, ומרטנס תיאר אותה ב-1966 כ-Chamaeleo cristatus. קלבר ובומה תיארו אותה כ-Chamaeleo (Trioceros) cristatus ב-1986, ונקס תיאר אוותה באותו השם בשנת 1999. לבסוף, המין תואר בשנת 2009 בשם הנוכחי שלו, Trioceros cristatus.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זיקית מצויצת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיקית מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2
3. 1 2 3
4. ↑  Crested Chameleon - Encyclopedia of Life, eol.org
5. ↑  ARKive - Crested chameleon videos, photos and facts - Trioceros cristatus, web.archive.org, ‏2012-05-12
**נחושית עינונית** (שם מדעי: *Chalcides ocellatus*) היא לטאה שניתן למצוא ביוון, דרום איטליה, מלטה וצפון אפריקה, בישראל נמצאת בכל חלקי הארץ.

מאפיינים
--------

אורכן מגיע עד 23 סנטימטרים, כולל הזנב שאורכו כמחצית האורך הכללי. הגב והצד העליון של הזנב צהבהב עד חום זהוב, מבריק כעין הנחושת, עם כתמים חומים קטנים שבמרכז כל אחד מהם כתם לבן, הכתמים החומים מסודרים, פחות או יותר, בפסי רוחב. הגחון בוהק.

מזונה בטבע כולל בעיקר פרוקי-רגליים, כולל נדלים, לעיתים הנחושית טועמת גם עלים. בשבי מזונה מגוון ביותר: פירות, זחלים, חגבים, צרצרים, מכונפים ובשר נא. 

אורך חייה (בשבי) הוא עד 13 שנים.

עיקר פעילותה בשעות החמות של היום החומט מתחבא מתחת לאבנים, ושאר הזמן תרה אחר אוכל. כאשר נתפסות, מפתלות הלטאות את גופן החלקלק ימינה ושמאלה כדי לחמוק, ולעיתים רחוקות הן נושכות או משילות את זנבן.

קריאה נוספת
-----------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים: 128-129

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחושית עינונית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* תמונות של נחושית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284799705171

 |



1. ↑  נחושית עינונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
באנליזה נומרית **שיטת החזקה** היא שיטה למציאת קירוב לערך העצמי הכי גדול בערכו המוחלט של מטריצה ואת הווקטור העצמי המתאים לו. זוהי שיטה פשוטה למציאת ערך עצמי.

אף על פי שהשיטה מאפשרת למצוא רק קירוב לערך העצמי הגדול ביותר ולווקטור העצמי המתאים לו, היא שימושית מאוד בבעיות חישוביות. לדוגמה בהפעלתה על מטריצה דלילה של השכנויות או הקישורים באינטרנט, ניתן להשתמש בה לחישוב דירוג האתרים של גוגל, PageRank, וטוויטר עשתה שימוש בשיטה זו כדי להציג המלצות למשתמשים אחרי מי לעקוב.

תיאור השיטה
-----------

עבור מטריצה ריבועית A בגודל {\displaystyle n\times n}. 

התחל מוקטור אקראי {\displaystyle v\_{0}}
בכל איטרציה 
חשב את {\displaystyle v\_{i+1}={\frac {Av\_{i}}{\|Av\_{i}\|}}}
חשב את {\displaystyle l\_{i+1}=v\_{i}^{\*}Av\_{i}}
{\displaystyle l\_{i}} יתכנס לערך העצמי הגדול ביותר בערכו המוחלט.

אם הערך העצמי הגדול ביותר של A גדול ממש מכל שאר הערכים העצמיים (בערכם המוחלט, כולל ריבוי) אז הווקטור {\displaystyle v\_{i}} מתכנס לוקטור העצמי המתאים לערך העצמי הגדול ביותר.

קצב התכנסות
-----------

קצב ההתכנסות של השיטה תלוי בפער בין הערך העצמי הכי גדול לזה הבא אחריו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ipsen, Ilse, and Rebecca M. Wills (5–8 במאי 2005). "7th IMACS International Symposium on Iterative Methods in Scientific Computing" (PDF). Fields Institute, Toronto, Canada. `{{cite news}}`:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
2. ↑  Pankaj Gupta, Ashish Goel, Jimmy Lin, Aneesh Sharma, Dong Wang, and Reza Bosagh Zadeh WTF: The who-to-follow system at Twitter, Proceedings of the 22nd international conference on World Wide Web
מנהרת הברחה ברפיח, 2009
**גדר ההפרדה בין מצרים לרצועת עזה** היא מחסום גבול באורך 14 ק"מ שנמצא לאורך הגבול בין מצרים לבין רצועת עזה.

מעבר הגבול ברפיח הוא מעבר הגבול היחיד בין רצועת עזה למצרים והוא למעשה הפתח ה"חוקי" והרשמי היחיד בגדר ההפרדה.

לדברי אנליסטים בכנס הביטחון המצרי בינואר 2010, המכשול משקף את החשש המצרי שפעילי טרור שעובדים עבור או בשליחות אל-קאעדה ופועלים ברצועת עזה יסתננו למצרים בעקבות העובדה שהם נרדפים אחר חמאס, ארגון ששולט בפועל ברצועה ומוגדר על ידי ישראל, מצרים, ארצות הברית, האיחוד האירופי ומדינות נוספות כארגון טרור.

היסטוריה
--------

בדצמבר 2009, בשיתוף חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ובסיוע צרפתי החלה מצרים לבנות חומת פלדה לאורך הגבול עם רצועת עזה. כ-10–11 קילומטרים של גדר הוצבו במקום ובעומק של 18 מטרים מתחת לאדמה.

באוקטובר 2014 החלה ממשלת מצרים בהקמת אזור חיץ ברוחב של כ–500 מטר באורך של 14 ק"מ, לאורך גבול רצועת עזה. תחילה פונו 120 בתים ברפיח המצרית במסגרת מאבק הממשל במנהרות מרצועת עזה, ואחר כך כ-880 בתים נוספים כשרוחב הרצועה גדל לקילומטר. באוגוסט 2015 החלה מצרים לחפור בריכות דגים בגבול עם עזה כדי להרוס מנהרות הברחה.

בפברואר 2020 החלה מצרים לבנות חומת בטון חדשה בת 3 ק"מ לאורך גבולה עם רצועת עזה, מהקצה הדרום מזרחי של הרצועה (בצמוד לקיבוץ הישראלי, כרם שלום) ועד מעבר הגבול ברפיח. המחסום החדש האריך את גדר ההפרדה לאורך של כ-14 קילומרים וכמו קודמו, נבנה בצד המצרי של הגבול. הגדר החדשה תצויד בחיישנים אלקטרוניים. לצד הגדר, יוקם באזור הגבול אזור סחר.

היבטים טכניים
-------------

מצרים תגברה את הגבול בכמה מאות חיילים כדי להגן על צוותי הבנייה של הגדר מפני התקפות של צלפים פלסטינים.

מקורות פלסטיניים אמרו כי בניית המכשול פוגעת בעשרות מנהרות הברחה שנמצאות בעומק של עד כ-30 מטר מתחת לאדמה, ובשל המחסום 1,500 המנהרות בין הרצועה למצרים הפכו ברובן לחסרות חשיבות ולא ניתן להשתמש בהן.

ראו גם
------

* גדר המערכת סביב רצועת עזה
* גדר הגבול ישראל–מצרים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Egypt at risk of militant flow from Gaza -analysts, Reuters 28-01-2010
2. ↑  Construction of Egypt's security wall causes collapse of smuggling tunnels, World Tribune 13-01-2010
3. ↑  Fraser, Christian. *Egypt starts building steel wall on Gaza Strip border*. Christian Fraser, BBC, 9 December 2009.
4. ↑  ג'קי חורי, מצרים החלה בהקמת אזור חיץ מהרצועה: בתים נהרסו, מאות תושבים עזבו, באתר TheMarker‏, 29 באוקטובר 2014
5. ↑  ג'קי חורי, מצרים מכפילה לקילומטר את אזור החיץ בינה לבין רצועת עזה, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2014
6. ↑  ג'קי חורי, מצרים מרחיבה את אזור החיץ ברפיח המצרית ומפנה תושבים לעיר חדשה שתוקם בסמוך, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2015
7. ↑  אי-פי, מצרים החלה לחפור בריכות דגים בגבול עם עזה כדי להרוס מנהרות הברחה, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2015
8. ↑   Egypt begins building concrete wall along Gaza border
9. ↑   Egypt building steel wall along border with Gaza Strip
10. ↑  אסף גבור, ‏המצרים יקימו גדר חדשה ואזור סחר בגבול רצועת עזה, בעיתון מקור ראשון, 23 בפברואר 2020
במתמטיקה, **שיטת המיצוי** היא שיטה להוכחת נוסחה לחישוב שטח של צורה כלשהי באמצעות חסימת סדרה של מצולעים בתוך הצורה, כך ששטח המצולעים בסדרה מתכנס לשטח הצורה - ההפרש בין שטח המצולע לשטח הצורה הולך וקטן ככל שאנו מתקדמים בסדרה. באופן דומה משמשת שיטה זו להוכחת נוסחה לחישוב נפח של גוף. שיטה זו, ששימשה בעת העתיקה, היא קודמתה של האינטגרציה, ואינה משמשת עוד לאחר פיתוחו של החשבון האינפיניטסימלי. טכניקת ההוכחה המשמשת במסגרת שיטת המיצוי היא הוכחה בדרך השלילה, ולכן שיטת המיצוי אינה משמשת לגילוי נוסחאות חדשות, אך מאפשרת הוכחה פורמלית לנוסחאות שהתגלו בדרך אחרת. 

את הרעיון הגה לראשונה אנטיפון, בן המאה החמישית לפנה"ס, אם כי לא ברור עד כמה הבין אותו. ביסוס לרעיון ניתן על ידי אאודוקסוס, בן המאה הרביעית לפנה"ס, באמצעות תכונת ארכימדס, שארכימדס ייחס את קביעתה לאאודוקסוס. כן ייחס לו ארכימדס את הוכחת הנוסחה לחישוב נפח חרוט באמצעות שיטת המיצוי. 

בספר השנים עשר של "יסודות", ספרו של אוקלידס, נידונה שיטת המיצוי כדרך לחישוב נפחים. הספר כולל את הנוסחאות לנפח של פירמידה, של חרוט, של גליל ושל כדור. 

הדגמה לשיטת המיצוי לחישוב שטח מעגל
ארכימדס, בן המאה השלישית לפנה"ס, העמיק את השימוש בשיטת המיצוי, והשתמש בה כדי לחשב, בהינתן רדיוס של מעגל את ההיקף של המעגל (ובעקבותיו את פאי, השווה ליחס בין היקף המעגל לקוטרו): נחשב את היקפם של מצולע חוסם ומצולע חסום במעגל, ומכיוון שהיקף המעגל קטן מהיקף המצולע החוסם וגדול מהיקף המצולע החסום, אפשר לחשב אותו בכל רמת דיוק שנרצה, בעזרת הגדלת מספר צלעות המצולע. בשיטות המבוססות על העיקרון של שיטת המיצוי חישב ארכימדס שטחים ונפחים של מצולעים ופאונים. 

תוצאות נוספות שהוכחו באמצעות שיטת המיצוי:

* השטח החסום על ידי קו ישר החוצה פרבולה הוא 4/3 משטח המשולש שלו אותו בסיס וגובה.
* שטח האליפסה יחסי לשטח מלבן שצלעותיו שוות לציר הראשי והציר המשני של האליפסה.
* נפח כדור הוא 4 פעמים נפח החרוט שגובהו ורדיוס בסיסו שווים לרדיוס הכדור.
* נפח גליל שגובהו שווה לקוטרו הוא 1.5 פעמים נפח כדור בעל אותו קוטר.
* השטח החסום על ידי קטע ישר וסיבוב אחד של ספירלה הוא 1/3 משטח העיגול שרדיוסו שווה לאורך הקטע.

את המונח "מיצוי" לתיאור שיטה זו טבע גרגואר דה סן-ונסן (Grégoire de Saint-Vincent), מתמטיקאי בן המאה ה-17, שעסק בהרחבה בשיטה זו.

ראו גם
------

* על המדידה של המעגל

לקריאה נוספת
------------

* בנו ארבל, **קיצור תולדות המתמטיקה**, מכון מופ"ת, 2005, עמ' 116-115.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיטת המיצוי, באתר MathWorld (באנגלית)
* שיטת המיצוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גדר חשמלית משולבת בגדר רגילה
**גדר חשמלית** היא גדר אשר גורמת להתחשמלות הנוגע בה על מנת למנוע מבני אדם או מבעלי חיים לחצות אותה. עוצמת הזרם החשמלי אשר עובר בגדר נעה בין כזו הגורמת חוסר נוחות עד גדרות אשר גורמות למוות במגע עמן. מרב הגדרות החשמליות בימינו משמשות לחקלאות ולשליטה בבעלי חיים, אם כי יש גדרות חשמליות אשר ייעודן מניעת כניסה לאזורים ביטחוניים מסווגים, לבסיסי צבא, וכן למניעת יציאה ממקומות כמו מתקני מעצר ובתי סוהר.

עיצוב ופונקציונליות
-------------------

גדרות חשמליות מעוצבות כך שיסגרו מעגל חשמלי בשעה שבעלי חיים או בני אדם נוגעים בהן ובקרקע. מחולל יוצר חשמל ומשחרר פולסים של חשמל במתח גבוה בקצב של פולס בשנייה לאורך הגדר. פולס זה זורם ישירות לקרקע דרך מוט מוליך חשמל אשר מחובר לאדמה, בשעה שהזרם מופר על ידי יצור אשר נוגע הן בגדר והן בקרקע זרם עובר ישירות דרכו וסוגר מעגל. סגירת מעגל זו היא אשר יוצרת את האפקט של הגדר החשמלית. עצמת האפקט תלויה בעוצמת הפולס, במתח, במידת הנגיעה וכו'.
מידת האפקט יכולה לנוע בספקטרום של כמעט וכלל לא חשים בזרם, דרך חוסר נוחות, כאב ובמקרה קיצון מוות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גדר חשמלית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535939305171
* GND: 4490651-1
* LCCN: sh85041687

 |
מריה פון טסנאדי, מיס הונגריה 1931
**מיס הונגריה** היא תחרות יופי הנערכת בהונגריה.

התחרות אורגנה בפעם הראשונה ב-1929 והיא נערכה מדי שנה עד 1938, הזוכות ייצגו את הונגריה בתחרות מיס אירופה.

בעקבות מלחמת העולם השנייה הופסקה התחרות ולאחר המלחמה היא לא נערכה מסיבות פוליטיות שכן המשטר הקומוניסטי לא איפשר את קיום התחרות.

ב-1985 חודשה התחרות ובסביבות 2,000 נשים נגשו למיונים של התחרות על מנת לנסות להתקבל אליה, בתחרות זכתה קסיליה מולנר בת ה-16, שנה לאחר מכן היא התאבדה, בעקבות זאת בין 1986–1988 התחרות לא נערכה מחדש.

ב-1989 אורגנה מחדש התחרות ובשנה זו השתתפה הונגריה לראשונה בתחרות מיס עולם, עד 1995 הזוכות בתחרות נשלחו להשתתף בתחרות מיס עולם מלבד 1993 שלא התקיימה תחרות, ב-1996 נוסדה תחרות נפרדת בשם "מיס עולם הונגריה" בה נבחרה הנציגה ההונגרית לתחרות ותחרות מיס הונגריה לא התקיימה.

מ-1998 התחרות נערכת בקביעות.

הזוכות
------

| שנה | הזוכה |
| --- | --- |
| 1929 | בוסקה סימון |
| 1931 | מריה פון טסנאדי |
| 1990 | קינגה קסוזסור |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס הונגריה
דגל אוסטריה - טריבנד אופקי פשוט
דגל צרפת - טריבנד בשלושה צבעים. עיצוב זה נקרא גם טריקולור.
דגל קנדה - טריבנד בעל פסים לא שווים ומוטען.
**דגל תלת-פסי**, הידוע גם כ**טריבנד** הוא אחד העיצובים הנפוצים ביותר לדגלים ומשמש כבסיס לעיצובם של כשליש מהדגלים הלאומיים.

תיאור
-----

דגל תלת-פסי הוא דגל שהמרכיב העיקרי שלו הוא שלושה פסים צבעוניים. אחד סוגים המוכרים של טריבד הוא טריקולור, בו קיימים שלושה צבעים, בעוד טריבד כולל כל דגל בעל שלושה פסים, גם כשהם מאותו צבע.

בצורתו הבסיסית ביותר הטריבנד מורכב משלושה פסים אופקיים או אנכיים השווים בעוביים. לדוגמה דגלי אוסטריה וגרמניה האופקיים ודגלי ניגריה וצרפת האנכיים.

טריבנד אלכסוניים קיימים גם כן אך פחות נפוצים. דוגמה לכך היא דגל הרפובליקה של קונגו. דגלים שכאלה לא מכונים טריבנד על ידי וקסילולוגים אלא מתוארים כבעלי פס אלכסוני פשוט (המכונה בנד בהרלדיקה) על שדה בצבע אחד או שניים.

עיצובים מורכבים יותר כוללים דגלים אשר מוטענים או מוטבעים עליהם סמל כלשהו כדוגמת הדגל הקרואטי או דגל עם פסים לא שווים כדגלה של קולומביה. אחד העיצובים המפורסמים ביותר הוא דגל קנדה אשר מוטען בעלה עץ האדר ושלושה פסים לא שווים בעוביים. יחס פסי הדגל הוא 1:2:1, סגנון זה מכונה פס קנדי.

הפסים עשויים להיות בעלי רוחב שווה, או בעלי רוחב שונה. דגלים שהפס האמצעי בהם שווה לרוחבם של שני הפסים האחרים מכונים פס ספרדי, על שם דגל ספרד, שהוא המופע המוכר של הצורה.
המקל והגזר כדימוי
הגזר מסמל תמריצים המעודדים התנהגות רצויה והמקל מייצג ענישה שנועדה להפחית התנהגות בלתי רצויה.
**שיטת המקל והגזר** – כינויה של שיטת שכנוע וחינוך המתבססת על מתן תגמול עבור התנהגות רצויה, וענישה בעקבות התנהגות בלתי רצויה. שיטה זו מתבססת על הנעה חיצונית: המקל מסמל את חלק הענישה, והגזר – את חלק התמריצים.

מקור השיטה אינו מהשפה העברית, אך ישנם שהפכו את משמעות הסימולים בעברית, כך שהמקל - מלשון "הקלה", הוא התמריץ החיובי, והגזר - מלשון "גזירה", הוא העונש.

רציונל השיטה
------------

הרעיון העקרוני העומד מאחורי השיטה הוא כי אין די באחת מן הפעולות (המקל או הגזר) כדי להפעיל כראוי את מבצע הפעולה, וזאת משום שאם יופעל רק החלק השלילי (המקל), הדבר עלול להביא לאנטגוניזם כלפי המפעיל, ואם יופעל רק התמריץ החיובי, הדבר כשלעצמו איננו מספק, בשל חוסר המחויבות מצד הפועל לביצוע העניין. 

בכללות בחינוך השיטה מקובלת, וניתן לראותה לדוגמה במורים הנותנים תמריצים לתלמידים מצטיינים אך מאידך, במידת הצורך, מורידים ציונים לתלמידיהם הכושלים במבחנים ותעודות.

ביהדות
------

רעיון דומה מובא כבר בדברי הנביא זכריה, במשל הרועים שלו: "ואקח לי שני מקלות: לאחד קראתי נועם ולאחד קראתי חובלים".

יש סימוכין לשיטה זו בדברי חז"ל (מסכת סוטה דף מז) "לעולם תהא שמאל דוחה וימין מקרבת". הדבר נאמר אודות גיחזי וישו שיצאו לתרבות רעה ועל-פי פרשנות הגמרא הדבר אירע משום שהורחקו בשתי ידיים ללא כל תמריץ חיובי לשנות את מעשיהם.

ראו גם
------

* תורת הגמול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיטת המקל והגזר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  זכריה יא, ז
לנה אגלי זוכת התחרות בשנת 2008.
**מיס נורווגיה** (בנורווגית: **Frøken Norge**) היא תחרות יופי שנתית בנורווגיה.

התחרות נערכה לראשונה ב-1950 ואורגנה על ידי מגזין דאגבלדט (אנ'). 

הזוכה בתחרות מייצגת את נורווגיה בתחרות מיס תבל (אווה רויין הייתה נציגת נורווגיה הראשונה בתחרות) והנורווגית הראשונה שזכתה בתואר היא מונה גרודט ב-1990. אם הזוכה אינה יכולה להשתתף בתחרות (למשל עקב גיל, ארגון מיס תבל לא מורשה לבנות פחות מ-18 להשתתף בתחרות), אז הזוכה במקום השני נשלחת לתחרות, סגניות הזוכה בדרך כלל נשלחות לייצג את מדינתן בתחרויות מיס עולם, מיס אינטרנשיונל ומיס אירופה, בשנים מסוימות הזוכה במקום הראשון נסעה להתחרות בתחרויות יופי בינלאומיות נוספות מלבד מיס תבל.

התנאים להשתתפות בתחרות הן שהמתמודדות צריכות להיות בין הגילאים 17–26, אזרחיות המדינה, רווקות וללא ילדים וכמו כן שאף פעם לא הצטלמו או דגמנו בעירום. 

בשנים 1975–1982 לא אורגנה התחרות באופן רשמי ונציגות נורווגיה בתחרויות היופי הבינלאומיות נבחרו על ידי סוכנויות דוגמנות מקומיות.

משנת 2000 התחרות מאורגנת בחסות ערוץ הטלוויזיה "TV 2".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיס נורווגיה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס נורווגיה
* מלכת היופי הייתה לוחמת זועמת
**רומן יוזף קנטור** (בפולנית: **Roman Józef Kantor**; ‏20 במרץ 1912 – 1943) היה סייף (התמחה בדקר) פולני-יהודי, שהשתתף באולימפיאדת ברלין (1936). הוא נספה בתאריך לא ידוע בשנת 1943 במיידנק.

ביוגרפיה
--------

קנטור נולד בלודז', וב-1924 יצא ללמוד בפריז. מגיל צעיר היה ספורטאי מעולה, ושיחק טניס וכדורגל. בסוף שנות ה-20 החל להצטיין בסיף, וזכה בשנת 1929 במקום שלישי באליפות האקדמיה של פריז ובמקום השישי באליפות הפתוחה של צרפת. בשנת 1931 יצא לאנגליה והתאמן שם בהשגחת הסייף לפבר, ובגרמניה בהשגחת המאמן האיטלקי גצרה. ב-1934 שב ללודז' והצטרף ל"מועדון הספורט הצבאי". הוא זכה פעמיים באליפות העיר. ב-1935 היה חלק מהנבחרת הפולנית שניצחה את נבחרת גרמניה.

לאחר שסיים במקום השני באליפות לבוב הפתוחה, צורף לנבחרת ארצו לאולימפיאדת ברלין (1936). במשחקים עצמם הוא הגיע לשלב רבע הגמר וסיים במקום 12. כן תרם להגעת נבחרת ארצו למקום חמישי באולימפיאדה.

בשנת 1938 זכה באליפות המדינות הנורדיות. באליפות פולין ב-1939 זכה במדליית כסף. במאי 1939 הספיק להשבע את השבועה האולימפית, כשצורף לנבחרת ארצו לאולימפיאדת הקיץ 1940 שהתבטלה.

עם כיבוש פולין על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה, נעצר קנטור. הוא זוהה על ידי ריינהרד היידריך שהיה בעצמו סייף נלהב. היידריך סיפק לו דרכון דרום אמריקני מזויף, ואיפשר לו להימלט לשטח הכיבוש הרוסי בלבוב.

קנטור המשיך בקריירת הסייף שלו וב-1940 זכה באליפות ברית המועצות שהתקיימה בעיר חרקוב.

לאחר כיבוש לבוב על ידי הנאצים, כאשר תקפו את ברית המועצות ב-1941 נעצר קנטור שוב. הוא ניסה להשתמש בדרכונו המזויף, אך הדבר לא הסתייע, והוא נשלח ב-1942 למחנה המוות מיידנק, שם עבד בעבודות כפייה. הוא נספה בתאריך לא ידוע בשנת 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן קנטור** בוויקישיתוף

* רומן קנטור, באתר olympedia.org
* ביוגרפיה ותמונה מוזיאון השואה, וושינגטון.
* בגולה, דואר היום, 5 בינואר 1936
* דוד דודסון, על החרב: ענף הספורט שסטר בפרצופם של הנאצים, באתר nrg‏, 27 בינואר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  בגולה, דואר היום, 5 בינואר 1936
2. ↑  שואת הספורטאים היהודים אתר מט"ח
**אלישע בן שמואל** (מכונה "**ראגב**") היה משורר יהודי-פרסי בן המאה ה-17, יצירתו הגדולה ביותר היא "שאהזאדה וצופי" (בן המלך והצופי), עיבוד ליצירה "בן המלך והנזיר" של אברהם אבן חסדאי בן המאה ה-13.

יצירותיו
--------

אלישע בן שמואל חי ופעל בסמרקנד במאה ה-17. מלבד זאת לא ידועים כמעט פרטים אודות קורות חייו. הוא עסק בשירה וקיבל השראה הן מהמשוררים היהודים-פרסים שקדמו לו, ובראשם מולאנא שאהין ועמראני, והן מגדולי שירת ימי הביניים של יהדות ספרד. כמו כן בדומה לשאהין ועמראני, הוא הושפע מהתבניות ומסורות הכתיבה הספרותית הפרסית. את שירתו הוא כתב בפרסית יהודית ובעברית.

יצירתו הגדולה ביותר היא "שאהזאדה וצופי" (בן המלך והצופי) (כ-1,600 בתי שיר) בפרסית יהודית שהושלמה בשנת 1684. היצירה היא מעין עיבוד יהודי-פרסי ליצירה "בן המלך והנזיר" של אברהם אבן חסדאי הספרדי בן המאה ה-13, שהיא בעצמה עיבוד לסיפור עממי עתיק על חייו של בודהה, מייסד הבודהיזם. הגרסה הפרסית-יהודית של היצירה מעודדת עוד יותר מאחרות חיי פרישות, ושאיפה להתרחק מהגוף הארצי ולהתקרב מחדש למקור האלוהי. על פי מספרם הרב של העתקים בכתבי יד שהשתמרו מהחיבור, עולה שהיצירה זכתה לפרסום ולתפוצה רבה ברחבי הקהילות היהודיות דוברות הפרסית לאורך הדורות. בשנת תרס"ז (1907) החיבור נדפס לראשונה בירושלים על ידי הרב שמעון חכם, שכתב שבחר להדפיס אותו בזכות הפופולריות הרבה שהחיבור זכה לה בקרב הקהילות היהודיות דוברות הפרסית.

חיבור פואטי נוסף של אלישע בן שמואל הוא "חנוכה-נאמה", חיבור של שירה אפית על מאבק המכבים כנגד היוונים. החיבור מהווה המשך למסורת שבה התחילו מולאנא שאהין ועמראני (שחיבר גם הוא אפוס שעוסק במרד המכבים), לכתוב שירה אפית כמיטב המסורת הפואטית הפרסית על סיפורים מהמסורת היהודית.

בנוסף על שני חיבוריו בפרסית יהודית, הוא גם חיבר שירה עברית על פי מסורות שירת ימי הביניים של יהדות ספרד. בנוסף הוא כתב חיבור פרוזה קצר שעוסק בפרשנות של השיר "שטר עלי בעדים וקניין" של ר' שלמה אבן גבירול.

לקריאה נוספת
------------

* Dalia Yasharpour. **Elīša’ ben Šemūel’s Šahzādeh va Ṣūfī: The Judeo-Persian Adaptation of the Buddha Biographies**, Ph.D. diss. University of California, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר שהזאדה וצופי בספרייה הלאומית
* אמנון נצר, ‏’שהזאדה וצופי’ מאת אלישע בן שמואל, **פעמים** 35 (תשמ"ח - 1988), עמ' 24-45.
* אמנון נצר, ‏הספרות של יהודי פרס, **פעמים** 13, תשמ"ב 1982, עמ' 19-5.
* מאיר בניהו, משוררים ומפזמנים בפרס ובבוכארה במאה ה"ז, סיני 87 (1980), עמ' 135–149.
* אלישע בן שמואל, דף שער בספרייה הלאומית

* Dalia Yasharpour. "Elisha ben Samuel (Rāghib)." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dalia Yasharpour. "Elisha ben Samuel (Rāghib)." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
2. ↑  Dalia Yasharpour. "Shāhzada va Ṣūfī." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
3. ↑  אמנון נצר, ‏הספרות של יהודי פרס, **פעמים** 13, תשמ"ב 1982, עמ' 13-14.
4. ↑  מאיר בניהו, משוררים ומפזמנים בפרס ובבוכארה במאה ה"ז, סיני 87 (1980), עמ' 135.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519118805171
* ISNI: 0000 0000 5468 3821
* LCCN: nr2001051624
* VIAF: 308278128
* WorldCat: lccn-nr2001051624

 |