**יעל גלוברמן** (נולדה ב-4 במאי 1954) היא משוררת, סופרת מתרגמת ועורכת ספרותית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

יעל גלוברמן, משוררת, סופרת ומתרגמת ישראלית, נולדה בתל אביב לאווה הרשפינגר מלודז' ופריץ גלוברמן (טיברגר) מקראקוב, פולין, שעלו ארצה בגיל צעיר לאחר השואה. אביה היה לוחם בנאצים בקבוצת ״איסקרא״ (הניצוץ) והשתתף בפעולות מחתרת בגטו קראקוב. 
גלוברמן למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" שבתל אביב. בנעוריה היתה כתבת נוער ב'רדיו-עשרה' ובשבועון 'מעריב לנוער'. עם סיום לימודיה התגייסה לנח״ל, ובתקופה זו החלה לפרסם שירים וסיפורים בכתבי עת ובמוספי הספרות. פרסומה הראשון בכתב עת היה הסיפור ״על המים״, שפורסם בקיץ 1975 בכתב העת ״עכשיו״ (גיליון 31–32). הסיפור כתוב בטכניקה של זרם תודעה פיוטי, ומתאר חיים מעורערים של זוג נשוי.

```
   בתום שירותה הצבאי יצאה לשנה להולנד ללמוד ציור ופיסול ב״פריי אקדמי״ שבהאג, ועם שובה לישראל נרשמה ללימודי קולנוע באוניברסיטת תל אביב. בשנות השמונים נסעה לארצות הברית עם מי שיהיה בעלה, השחקן האמריקני ג'ק אדליסט. השניים גרו בניו יורק ובאן ארבור מישיגן ושם נולדו שני בניהם. בתקופה זו נחשפה לחיי התרבות האמריקניים, והחלה לפרסם שירה בכתבי עת מרכזיים בארה״ב, ובמקביל המשיכה לפרסם שירים וסיפורים בכתבי עת ישראליים. כעבור עשור חזרה לישראל, וב-1996 ראה אור ספרה הראשון, מנענע את העץ (כנרת), רומן ריאליסטי, המשתרע על פני שלוש יבשות ותריסר שנים, ומתאר מצבים נפשיים וחברתיים קיצוניים בחיי הזוגיות של לאה יותם, קיבוצניקית בת 19, הנישאת לארנולד, משורר אקסצנטרי המבוגר ממנה בשלושים שנה. הרומן לקח חלק בגל ספרות הנשים בישראל בשנות התשעים ועורר עניין בעיקר בצד הביקורת החברתית תרבותית שבמרכזו.
   לאחר פרסום הרומן החלה לתרגם שירה אנגלוסקסית לעברית, עשייה שלימים מיקמה אותה כאחת המתרגמות הבולטות בשדה זה. ב-2000 ראה אור ספר שיריה הראשון אליבי (הליקון לשירה). בספר זה החל להתגבש באופן מעמיק יותר  עיסוקה בסוגיות מגדריות בחברה, תוך התכתבות, פרימה וחקירה של נרטיבים מתוך המיתולוגיה היוונית, סיפורי המקרא ומיתוסים של התרבות בת זמננו. הספר התקבל בהתלהבות הן על ידי ביקורת הספרות והן על ידי הקוראים, וזיכה אותה בפרס אקו״ם לעידוד פרסום יצירה.
   כעבור שבע שנים, ב-2007 ראה אור ספר שיריה השני אותו הנהר פעמיים (הליקון לשירה). בספר, העוסק בנושאים כמו: זמן, זיכרון אישי וקולקטיבי, שרטוט מצבי נפש ותודעה מורכבים ויחסים אתיים עם האחר, העמיקה גלוברמן בהצבתן של דמויות שיריות בעלות אמירה נוקבת על חיי היומיום והחברה הישראלית. באמצעות פריצת גבולות הזמן והמרחב, ויצירת מרחבי ביניים נבדלים (לימאנליים), ניסתה לכונן ראשית חדשה של שוויון ואחריות כלפי האחר. גם ספר זכה לתגובות נלהבות מצד מבקרי הספרות, שהצביעו על אופציה פואטית חדשה לכתיבה ישראלית שונה ומגובשת.
   באותה תקופה המשיכה לתרגם שירה אנגלוסקסית, בין השאר משירתם של ו״ה אודן, דילן תומאס, סילביה פלאת', אן סקסטון, צ'ארלס סימיק ולואיז גלוק. ב-2007, בסמיכות לפרסום ספר שיריה השני, ראה אור הספר תולדות הנשמה, מבחר משירתו של סטיבן ספנדר בתרגומה. התרגום זכה לביקורות משבחות, תוך הדגשת חשיבותו להבנת ההקשר החברתי-ספרותי של ספנדר כשותף מרכזי בעיצוב הפואטיקה המערבית המודרנית. ב-2015 ראה אור קובץ תרגומיה המקיף לשירת אן סקסטון, שיעורים ברעב (קשב לשירה) שאפשר לקוראים, לראשונה, להתוודע לשירתה של סקסטון.  
```

ספרה מפת חצי האי (הקיבוץ המאוחד) הוא ספר שיריה השלישי. הספר ראה אור ב-2018 וניכרים בו שכלול של מוטיבים מרכזיים שאפיינו את ליבת יצירתה, דוגמת: יחסי אני-אחר על כלל רבדיהם האתיים והאינטימיים, נשיות ופמיניזם, ביקורת נוקבת על פערים בחברה הישראלית, עיסוק בתהליכי הבניית זיכרון וטראומה ומתח אפיסטמולוגי בין העולם היציב-לכאורה לבין תהליכי פרימה וכיליון לסוגיהם. זאת, באמצעות ריבוי פרספקטיבות ומעברים דינאמיים בין נקודות מבט, תנועות דיאלקטיות בין מרחבי חוץ ופנים, לשון פיגורטיבית ענפה, ומבנים תמטיים שעוברים פירוק ובנייה מחדש. הספר התקבל בהתלהבות, הן מצד הקהל והן מצד הביקורת, זיכה אותה בארבעה פרסים נחשבים וקנה לה מקום כאחת המשוררות המרכזיות הפועלות כיום בישראל. 
ב-2008 הצטרפה כעורכת לכתב העת הליקון לשירה. לימדה כתיבה ותרגום בתוכנית לכתיבה-יוצרת בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה, בחוגים לספרות ומבע יצירתי ולחינוך במכללת 'אורנים', ובמכללת מנשר לאמנות. בין השנים 2014–2015 ניהלה את בית הספר לשירה של הליקון. על יצירתה השירית זכתה בפרסים רבים, ביניהם: פרס אקו"ם (2000, 2018), פרס מפעל הפיס לשירה (2002), מלגת פולברייט (2008), פרס ראש הממשלה ע"ש לוי אשכול (2019), פרס גולדברג-קק"ל (2021) ופרס ביאליק לספרות יפה (2022). שיריה תורגמו לשפות רבות, ביניהן: אנגלית, גרמנית, צרפתית, ספרדית, מקדונית, סלובקית וגאלית. 
מתגוררת כיום בתל-אביב. כותבת, מתרגמת ומלמדת כתיבה ועריכה במסלול השירה של הליקון.

  

  

  

  

  

  

נולדה בתל אביב להורים ניצולי שואה. למדה בגימנסיה הרצליה. בוגרת החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. מגיל צעיר פרסמה שירים בכתבי העת ובמוספי הספרות (בהם עתון 77, מאזנים, קשת). סיפוריה הראשונים ראו אור בכתב העת עכשיו בעת שירותה הצבאי בנח"ל. בשנות השמונים חיה כעשור בארצות הברית.

ב-1996, לאחר חזרתה לישראל, ראה אור ספרה הראשון, הרומן "מנענע את העץ" (בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן). בשנת 2000 ראה אור ספר שיריה הראשון "אליבי: שירים" (בהוצאת הליקון). הספר זכה בפרס אקו"ם לעידוד פרסום יצירה. בשנת 2002 זכתה גלוברמן בפרס מפעל הפיס לשירה. ב-2007 ראה אור ספר שיריה השני, "אותו הנהר פעמיים", אף הוא בהוצאת הליקון וכן קובץ תרגומיה לשירי סטיבן ספנדר "תולדות הנשמה" (בהוצאת קשב לשירה). באותה שנה זכתה במענק קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. בשנת 2008 זכתה גלוברמן במלגת פולברייט והצטרפה כעורכת לכתב העת הליקון. ב-2015 ראה אור קובץ תרגומיה לשירת אן סקסטון, "שיעורים ברעב" (קשב לשירה). ב-2018 ראה אור בהוצאת פועלים ספר שיריה השלישי, "מפת חצי האי", שזכה בפרס אקו"ם לאותה שנה ובפרס ביאליק לספרות יפה ב-2022.

גלוברמן היא אחת ממתרגמות השירה הבולטות בישראל. בין היתר תרגמה משיריהם של ויליאם בלייק, סווינברן, ייטס, אודן, דילן תומאס, טד יוז, סילביה פלאת', אן סקסטון, דרק וולקוט, שיימוס היני ולואיז גליק. התרגומים הופיעו בכתבי העת הליקון, המעורר, קשת החדשה, משיב הרוח ועוד.

מנחה את סדנאות השירה בחוג לספרות במכללת אורנים ובתוכנית לכתיבה יוצרת בחוג לספרות עברית והשוואתית של אוניברסיטת חיפה.

ספריה
-----

* "מנענע את העץ", רומן (כנרת, זמורה-ביתן, 1996) (הספר בקטלוג ULI)
* "אליבי: שירים" (הליקון, 2000) (הספר בקטלוג ULI)
* "אותו הנהר פעמיים", שירים (הליקון, 2007) (הספר בקטלוג ULI)
* "תולדות הנשמה", תרגום שירי סטיבן ספנדר (קשב, 2007)
* "שיעורים ברעב", תרגום שירי אן סקסטון (קשב, 2015)
* "מפת חצי האי", שירים (הוצאת פועלים, 2018)

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל גלוברמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* יעל גלוברמן, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* קורות חיים, בדף חבר סגל מכללת אורנים
* רן יגיל, שיר אחד והערה: תמונות מחיי נישואים, מעריב, מוסף שבת - ספרות וספרים, ט"ו בסיוון תשס"ז, 1 ביוני 2007, עמ' 28

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הספר "מפת חצי האי", באתר הוצאת פועלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303789505171
* BnF: cb17862740d (data)
* GND: 1221279475
* ISNI: 0000 0000 6696 9712
* LCCN: n97039626
* VIAF: 73137795
* WorldCat: lccn-n97039626

 |