**מִכָּל מְלַמְּדַי הִשְׂכַּלְתִּי** הוא ביטוי רווח שמשמעותו כי גם אדם חכם וידען יכול ללמוד מכל אחד – גם ממקור בלתי צפוי. מקור הביטוי בתהילים קי"ט: "מִכָּל מְלַמְּדַי הִשְׂכַּלְתִּי, כִּי עֵדְוֹתֶיךָ שִׂיחָה לִי." (קי"ט, צ"ט), והוא מופיע במשמעותו זו כבר במסכת אבות, שם הובא מאמרו של בן זומא: "איזהו חכם? - הלומד מכל אדם, שנאמר: 'מכל מלמדי השכלתי כי עדותיך שיחה לי'".

לפי פשט הפסוק, כפי שפירשו למשל רבי אברהם אבן עזרא, המ' היא מ' היתרון והכוונה הפוכה: השכלתי **יותר** מכל מלמדיי. פירוש זה משתלב היטב גם כהקבלה לפסוק הקודם: "מאויבי תחכמני מצוותיך" (כלומר - מצוותיך עשו אותי חכם מאויבי) וכהקבלה לפסוק הבא - "מזקנים אתבונן" אשר גם אותו ניתן לפרש כהיטבתי להבין מזקנים (כלומר חכמים).

הלמידה מאחרים בדברי חז"ל
------------------------

בספרות חז"ל מופיעים כמה ביטויים העוסקים בהקשרים דומים לזה של הביטוי "מכל מלמדי השכלתי".

ביטוי מקביל הוא זה שהוזכר במסכת אבות: "איזהו חכם? הלומד מכל אדם". בדומה לכך נאמר בתלמוד הבבלי בשם האמורא רבי חנינא: "הרבה למדתי מרבותי, ומחבירי – יותר מרבותי, **ומתלמידי – יותר מכולן**" (תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ז', עמוד א') וב"צוואת רבי אליעזר": "הט אזניך ושמע דברי חכמים, ואל תהי בז לכל אדם, כי כמה מרגליות ימצאו באפקרוסתו [=צעיפו] של עני" (שם, סעיף כ').

במשנה אחרת במסכת אבות מופיע פתגם בשם רבן גמליאל: "עשה לך רב – והסתלק מן הספק" (פרק א', משנה ט"ז). במסכת אבות דרבי נתן, המרחיבה את מסכת אבות שבמשנה, התפרש הדבר כך:

> 
> עשה לך רב, כיצד? מלמד שיעשה לו את רבו קבע, וילמד ממנו מקרא ומשנה, מדרש, הלכות ואגדות... היה רבי מאיר אומר: הלומד תורה מרב אחד, למה הוא דומה? לאחד שהיה לו שדה אחת, וזרע מקצתה חטים ומקצתה שעורים, ונוטע מקצתה זיתים ומקצתה אילנות, ונמצא האדם ההוא מלא טובה וברכה. **ובזמן שלומד משניים שלושה** דומה למי שיש לו שדות הרבה: אחד זרע חטין ואחד זרע שעורים, ונטע אחד זיתים ואחד אילנות, ונמצא אדם ההוא מפוזר בין הארצות בלא טוב וברכה.
> 
> 
> 
> — אבות דרבי נתן ח
> 

אימרה זו מבטאת את הבעייתיות בלימוד מזדמן מאנשים שונים, כך שאדם אינו רוכש שיטה מסודרת, אלא מלקט ידיעות פרטניות.

בתלמוד הבבלי מופיעה סוגיה העוסקת בשיקולים המנוגדים, ומציעה פשרה:

> 
> אמר להו רב חסדא לרבנן: בְּעֵינָא דאֵימָא לְכוּ מִילְתָא, ומִסְתְּפֵינָא דִשְבַקְתוּ לי ואַזְלִיתוּ: כל הלומד תורה מרב אחד – אינו רואה סימן ברכה לעולם, שבקוהו ואזול קמיה דרבא. אמר להו: הני מילי סברא, אבל גמרא – מרב אחד עדיף, כי היכי דלא ליפלוג לישני.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"ט, עמוד א'
> 

כלומר: אמר רב חסדא לתלמידיו: רוצה אני לומר לכם דבר, ומסתפק אני, שבעקבות כך תעזבו אותי ותלכו לרב אחר; כל הלומד מרב אחד בלבד – אינו רואה סימן ברכה בתלמודו. ואכן, בעקבות אמירה זו עזבו אותו תלמידיו והלכו ללמוד אצל רבא (חתנו ותלמידו של רב חסדא; ולפי גרסה אחרת: רבה בר נחמני – חברו של רב חסדא). אמר להם (רבם החדש – רבא; ולפי גרסה אחרת: "איקפד [=כעס] רב חסדא", והוא זה שאמר): דברים אלו נכונים בלימוד מתקדם של הבנת עומק הדברים ("סברה"), אבל בלימוד הראשוני ("גמרא") – עדיף ללמוד מרב אחד כדי למנוע סתירות ובלבול.

בהתאם לכך, רש"י בפירושו לספר תהלים מסביר את הפסוק "מכל מלמדי השכלתי" בתוספת הסתייגות: "מזה למדתי קצת ומזה למדתי קצת, לאחר שלמדתי מרבי מובהק.

ראו גם
------

* ספר תהילים

קישורים חיצוניים
----------------

* בן-ציון פישלר, מכל מלמדי השכלתי - וממי עוד?, באתר הארץ, 4 באפריל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרק ד', א'; על פי הבנת תחילתו של הפסוק כך, סופו מתפרש כך: מכיוון ש"עדותיך" – דברי התורה – הם הנושא המרכזי בשיחותי, הרי שבכל מפגש עם בני אדם אני משוחח על אודותיהם, וכך השכלתי; על-פי רש"י ודעת מקרא.
2. ↑  בפירושו לפסוק זה ובספרו "יסוד מורא", פרק שמיני.
3. ↑  המילים האחרונות מופיעות בדפוסים בסוגריים, וכנראה חסרות בחלק מכתבי היד.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מכל מלמדי השכלתי** |