recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דניאל גילֶה** (בצרפתית: **Daniel Guilet**; ‏10 בינואר 1899 – 14 באוקטובר 1990) היה כנר צרפתי ובהמשך אמריקאי, שנודע בעיקר כאחד ממייסדי שלישיית בוזאר.

ביוגרפיה
--------

גילה נולד ברוסטוב על הדון שברוסיה הצארית וגדל בפריז. בין מוריו בקונסרבטואר של פריז היו ג'ורג'ה אנסקו וגיום רמי. הוא ניגן ברביעיית המיתרים קאלווה וכסולן ויצא למסעות קונצרטים ברחבי צרפת עם מוריס ראוול כפסנתרן מלווה.

גילה היגר בשנת 1941 לארצות הברית וכעבור שנה הקים רביעיית מיתרים, שנשאה את שמו. בשנת 1944 הצטרף להתזמורת הסימפונית של רשות השידור הלאומית, בניצוח ארטורו טוסקניני; גילה התמנה לכנר הראשי בשנת 1951 ונשאר בתפקידו זה עד לפרישת טוסקניני, כשהתזמורת שינתה את שמה ל-Symphony of the Air.

בשנת 1954 הזמין גילה את הצ'לן ברנרד גרינהאוס להצטרף אליו ואל בפסנתרן מנחם פרסלר, שאתו הקליט בעבר, בנגינה בלתי-רשמית - כנראה, כפי שגרינהאוס הגדיר זאת כעבור 25 שנים, סתם "לנגן אי-אילו מיצירות מוצרט". כפי שהשתשלשלו העניינים, השלושה כינו את הקבוצה שיצרו "שלישיית בוזאר" (שלישיית האמנויות היפות, בצרפתית) והחלו לתת הופעות פומביות בפסטיבל טנגלווד בשנת 1955. להרכב יצא שם בינלאומי ועם מותו של גילה, כעבור 45 שנים, 30 שנה לאחר פרישתו, תיאר הניו יורק טיימס את השלישייה כמי שעודנה "השלישייה הראשונה במעלה" בתחום המוזיקה הקאמרית בעולם כולו.

גילה פרש מביצוע בשנת 1969 ולאחר זאת המשיך ללמד באוניברסיטת אינדיאנה, בבית הספר מנהטן למוזיקה, בקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה במונטריאול, באוניברסיטת אוקלהומה ובאוניברסיטת ביילור. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי בשנת 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל גילה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דניאל גילה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436428405171
* BnF: cb14050755z (data)
* GND: 134701453
* ISNI: 0000 0000 8141 2920
* LCCN: no91014828
* MusicBrainz: 1adbb102-201f-494e-960e-6bfd72136f73
* SNAC: w61c37x2
* SUDOC: 080852165
* VIAF: 61749139
* WorldCat: lccn-no91014828

 |
**קרולין הנסי** (באנגלית: **Carolyn Hennesy**; נולדה ב-10 ביוני 1962) היא שחקנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

הנסי נולדה בשכונת אנסינו בלוס אנג'לס, אביה היה מעצב אומנותי בתעשיית הקולנוע. 

ב-1992 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "I Don't Buy Kisses Anymore", ב-2003 גילמה תפקיד קטן של אישה עשירה בסרט "שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" ובאותה שנה גילמה תפקיד קטן של חברת קונגרס בסרט "לא רק בלונדינית 2". היא דיבבה את אמא של במבי בסרט "במבי 2". ב-2006 גם הופיעה בסרט הקומי "קליק", ב-2007 גילמה שופטת בסרט "Cougar Club".

בטלוויזיה שיחקה תפקיד קבוע בקומדיית המצבים "ג'ני" עם ג'ני מקארתי ובסדרה דוסון קריק, היא שיחקה את ברב, סוכנת נדל"ן שעובדת עם ג'ולס בסדרה קוגר טאון.

בשנת 2022 השתתפה לצדה טטיאנה עלי במותחן הטלוויזיוני "*Vanished: Searching For My Sister" מבית ערוץ לייפטיים.*

ב-2011 הוציאה את הרומן שכתבה "The Secret Life of Damian Spinelli".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרולין הנסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרולין הנסי (באנגלית)
* קרולין הנסי, ברשת החברתית טוויטר

* קרולין הנסי, סרטונים בערוץ היוטיוב

* קרולין הנסי, ברשת החברתית Goodreads

* קרולין הנסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קרולין הנסי, באתר AllMovie (באנגלית)

* קרולין הנסי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414405905171
* BnF: cb141865142 (data)
* ISNI: 0000 0001 1882 4057
* LCCN: n2007047040
* VIAF: 145659180
* WorldCat: lccn-n2007047040

 |
פרנצ'סקו רדי
**הניסוי של רדי** הוא כינוי לניסוי מפורסם שנערך בשנת 1668 על ידי חוקר הטבע האיטלקי פרנצ'סקו רדי. הניסוי, שהיה אחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה, הפריך את הדעה הרווחת שלפיה היווצרותו של יצור חי היא מחומר דומם (תאוריית הבריאה הספונטנית), וקבע כי מוצאו של החי הוא מהחי.

מהלך הניסוי
-----------

חלק מהניסוי של רדי: צנצנת סגורה בפקק וצנצנת פתוחה
לשם הניסוי, לקח רדי שלוש צנצנות, ובכל אחת מהן הוא שם נתח בשר. את כל אחת מהצנצנות, רדי כיסה בדרך אחרת: את הצנצנת הראשונה הוא השאיר פתוחה, את הצנצנת השנייה הוא כיסה בבד גאזה ואת השלישית הוא אטם בעזרת פקק שעם. ככל הנראה, בניסוי השתמש רדי בכמה צנצנות מכל סוג. לפי השערתו של רדי, אם תאוריית הבריאה הספונטנית היא נכונה, כעבור זמן מה אמורים לחיות רימות בכל אחת מהצנצנות.

לאחר מספר יממות, רדי מצא וראה שבצנצנת הפתוחה ישנו מספר גבוה של זבובים ורימות על נתח הבשר, בצנצנת המכוסה בבד נמצאו מספר מועט ונמוך יותר של רימות ושבצנצנת שנאטמה בעזרת פקק השעם לא נמצאו כלל רימות או זבובים.

תוצאות הניסוי זכו לפרסום רב, פורסמו בספרו "ניסויים בדבר מוצא החרקים" (Esperienze intorno alla generazione degli insetti) וגררו בעקבותיהן ניסויים דומים שהפריכו את תאוריית הבריאה הספונטנית מיסודה.

ראו גם
------

* פרנצ'סקו רדי
"**הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור**" (1970) היא סדרת רישומים מאת האמן הישראלי משה גרשוני.

תיאור
-----

בשנת 1970 יצר גרשוני קבוצה של עבודות על ניירות קטני ממדים ועל גזרי נייר שונים. חלקן לוו בטקסט כתוב בעיפרון - "הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור". באותה תקופה יצרו אמנים שונים, כיהושע נוישטיין, בני אפרת ואחרים, עבודות שעסקו בגבולות של הנייר. בסדרת עבודות אלו גרשוני השחיר את המקומות בהן נקרע הנייר בדיו שחור. בתקופת היווצרן, על רקע האמנות המושגית, נתפשו העבודות כעיסוק אפיסטימולוגי בהגדרת האמנות. גרשוני הסביר בדיעבד כי העבודות ניסו "להוכיח שלנייר יש עובי, שהוא תלת-ממדי".

שרה בריטברג-סמל ציינה את ההיבט המיסטי של העבודות, המציג "את מה שאינו נתון למבט". בהצבעה על תוכו השחור של הנייר ניסה גרשוני לְסמן – באירוניה – את מה "שמעבר", כלומר את ממד הטרנסצנדנטי של האמנות.

סדרת העבודות הוצגה בהרחבה בתערוכות ובקטלוגים "גבולות השפה" ו-"העיניים של המדינה: אמנות חזותית במדינה ללא גבולות", שהוצגו במוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 1998. בתערוכה הרטרוספקטיבית של גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות (2010) ועוד. בשנת 2016 היוו העבודות "נקודת מוצא לדיון ולדיאלוג" לעבודות בתערוכה הקבוצתית ״שובו של הנייר / מחשבות על רישום״, שהוצגה בבית האמנים בירושלים (אוצרות: עדנה מושנזון וסאלי הפטל נוה)

עבודות מן הסדרה נמצאות באוסף מוזיאון ישראל (B82.0901), אוסף בלה ובנו כלב ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיסוק בגבולות המדיום האמנותי בשנות ה-70 ראו: עומר, מרדכי (עורך), **גבולות השפה**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1998.
2. ↑  משה גרשוני, "שתי פגישות עם משה גרשוני", **סטודיו**, 76, אוקטובר-נובמבר 1996, עמ' 63
3. ↑  ברייטברג-סמל, שרה, **גרשוני\***, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2010, עמ' 20
4. ↑  הביאנלה לרישום: שובו של הנייר, **פורטפוליו**, 9 בנובמבר 2016

| **משה גרשוני** |
| --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
**ויטולד זכרביץ'** (בפולנית: **Witold Zacharewicz**;‏ 26 באוגוסט 1914 – 16 בפברואר 1943) היה שחקן קולנוע פולני שהיה ידוע בשנות ה-30 של המאה ה-20. במהלך הכיבוש הגרמני של פולין הוא נעצר ונרצח במחנה ההשמדה אושוויץ בגיל 28.

ביוגרפיה
--------

ויטולד זכרביץ' צולם במחנה הריכוז אושוויץ, אסיר מס'. 76174
בשנת 1938 קיבל ויטולד זכרביץ' הצעה לחתום על עסקה עם אולפני יונייטד ארטיסטס. זכרביץ' שלט בכמה שפות כולל אנגלית, צרפתית וגרמנית. באותה תקופה הוא כיכב בסרטו האחרון "Gehenna" וניסה לדחות את שירותו הצבאי כדי שיוכל להגיע להוליווד. אף אחת מתוכניותיו לפתוח בקריירה קולנועית בארצות הברית לא התרחשה וב-1 בספטמבר 1938 הוא התגייס לצבא הפולני.

ב־1 באוקטובר 1942 נעצר זכרביץ' על ידי הגסטפו, בגין סיוע ליהודים. עם 10 אנשים נוספים, כולל אמו, היה השחקן מעורב בהפקת מסמכים מזויפים ליהודים המסתתרים בוורשה. בנובמבר 1942 גורש השחקן למחנה אושוויץ-בירקנאו, שם נרצח ב־16 בפברואר 1943. ישנם שני דיווחים על מותו, האחד קובע כי הוא נרצח בזריקת פנול ללב (על פי שני עדי ראייה) או שאולי הוצא להורג (כטענת שאר האסירים).

פילמוגרפיה
----------

* Pod Twoją obronę – 1933
* Młody Las – 1934[דרוש תעתוק]
* Granny Had No Worries – 1935
* Kochaj tylko mnie – 1935
* Róża – 1936
* Barbara Radziwillówna – 1936
* Znachor – 1937
* Halka – 1937
* Profesor Wilczur – 1938
* Kościuszko pod Racławicami – 1938
* Gehenna – 1938
* Second Youth – 1938

ביבליוגרפיה
-----------

* Skaff, Sheila. **The Law of the Looking Glass: Cinema in Poland, 1896-1939.** Ohio University Press, 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויטולד זכרביץ'** בוויקישיתוף

* ויטולד זכרביץ', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Witold Zacharewicz, witold.zacharewicz.com.pl
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 461469
* VIAF: 4765150869804322190000
* WorldCat: viaf-4765150869804322190000

 |
**ויטאלי סמיונוביץ' דבידוב** (ברוסית: **Виталий Семёнович Давыдов**;‏ נולד ב-3 באפריל 1939 במוסקבה) הוא שחקן הוקי קרח סובייטי לשעבר בעמדת המגן, מהכוכבים הגדולים של דינמו מוסקבה ונבחרת ברית המועצות איתה זכה 3 פעמים במדליית זהב אולימפית.

ביוגרפיה
--------

דבידוב נולד במוסקבה והתגורר ליד אצטדיון דינמו. אחד ממאמני המועדון ראה אותו משחק הוקי קרח והזמין אותו לקבוצת ילדים של המועדון. בשנת 1957 עבר לקבוצת הבוגרים ושיחק בה כחלוץ. באחד ממשחקי החוץ היה חוסר במגן ודבידוב הסכים לשחק בעמדה זו. מאז עבר לעמדת מגן והפך לאחד מכוכבי ההגנה של הקבוצה.

בשנת 1963 דבידוב לראשונה נכלל בנבחרת ברית המועצות בהוקי קרח וזכה באליפות עולם. הוא המשיך וזכה במדי הנבחרת באליפות העולם ברציפות עד לשנת 1971. בנבחרת דבידוב שיחק ליד ויקטור קוזקין ואלכסנדר רגולין ושלושתם זכו ב-3 מדליות זהב אולימפיות.

בזירה הביתית שלטה קבוצת צסק"א מוסקבה בהוקי קרח הסובייטי ללא מצרים. דינמו ודבידוב לא הצליחו ולו פעם אחת לערער את שלטונה, ודבידוב סיים את קריירת המשחק שלו ללא תואר מקומי.

בשנת 1972 פרש דבידוב ממשחק פעיל ועבר לאימון. בשנים 1976-1977 הוא היה מאמן ראשי של נבחרת הנוער של ברית המועצות. בשנים 1979-1981 הוא היה מאמן ראשי של קבוצתו דינמו מוסקבה. בשנות ה-80 הוא עבר להונגריה והיה מאמן אחד הקבוצות ונבחרת המדינה. בתקופה זו הנבחרת עלתה מדרג C לדרג B העולמי.

לאחר מספר שנים בהונגריה דבידוב חזר לרוסיה ופעל במסגרת מועדון בו שיחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויטאלי דבידוב, באתר olympedia.org
* סיכום הופעות של ויטאלי דבידוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2703151778259118130001
* WorldCat (עם VIAF): 2703151778259118130001

 |
**מילו מנרה** (באיטלקית: **Milo Manara**;‏ נולד ב-12 בספטמבר 1945) הוא מאייר קומיקס איטלקי.

ביוגרפיה
--------

מאוריליו מנרה נולד בעיירה בדרום טירול. הוא למד ציור ואדריכלות ואייר את הקומיקס הראשון בשנת 1969. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא עבד במספר ירחוני קומיקס באיטליה ובבלגיה.

בשנת 1983 הוא יצר "קליק" שהיא סדרת רומנים גרפיים ארוטיים. בשנת 1989 מילו מנרה יצר סדרה נוספת עם אותו דמות ובהמשך עוד שתי סדרות.

מילו מנרה המשיך לעבוד בתחום הקומיקס ועל עבודותיו זכה במספר פרסים לרבות פרס אייזנר בשנת 2004.

בשנת 2003 הוא עיצב עטיפה לאלבום "The Vertigo of Bliss". יצירה זו שלו זכתה להצלחה.

בשנת 2006 מילו מנרה ייצר דמויות של סדרת קומיקס שמשודרת בארצות אמריקה הלטינית. בשנת 2009 הוא התחיל לעבוד עבור מארוול קומיקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילו מנרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מילו מנרה
* מילו מנרה, ברשת החברתית פייסבוק

* מילו מנרה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339428505171
* BNE: XX941015
* BnF: cb11914198v (data)
* CANTIC: a11287962
* GND: 118858424
* ICCU: CFIV008649
* ISNI: 0000 0001 2280 8973
* LCCN: n85101996
* NDL: 001150242
* NKC: xx0045819
* NLG: 61441
* NLK: KAC200811011
* NTA: 068956428
* RKD: 91514
* SUDOC: 027005232
* VIAF: 64008842
* WorldCat: lccn-n85101996

 |
**הנילוס הלבן** (באנגלית: **White Nile**; ערבית: **النيل الأبيض**, אַ-נִיל אַל-אָבּיַד; בדינקה: **Kiir Ɣer**, קִיר עֶ'ר; בסוואהילי: **Nile Nyeupe**) הוא נהר באפריקה, אחד משני יובליו העיקרים של הנילוס. אורכו הכולל של הנהר הוא 3,700 קילומטר.

מקורו בימת ויקטוריה, אשר שטחה מתחלק באוגנדה, קניה וטנזניה. מאגם ויקטוריה הנהר זורם צפונה ומערבה דרך אוגנדה, דרום סודאן וסודאן, וממשיך צפונה דרך המישור הסודני וביצת סוד עד העיר ח'רטום. בנקודה זו מתאחד הנילוס הלבן עם הנילוס הכחול.

מהות שמו
--------

הנילוס הלבן נקרא כך משום שבדרכו צפונה הוא עובר בתוך ביצות סוד אך יוצא מהן נקי וצלול.

מקור הנילוס
-----------

לעיתים נחשב אגם ויקטוריה למקור הנילוס, אך גם לאגם זה יש מספר נהרות הנשפכים לתוכו. היובל הארוך ביותר הוא נהר לובירונזה (Luvironza River) בבורונדי שנשפך לנהר רורובו (Rurubu River) ליד העיר קיינזה בבורונדי, שנשפך לנהר קאגרה (Kagera River) הנשפך לאגם ויקטוריה בטנזניה ליד העיר בוקובה (Bukoba). לכן, מבחינה הידרולוגית, נהר לובירונזה הוא מקור הנילוס האמיתי.

מסלול הנהר
----------

### באוגנדה

הנהר היוצא מאגם ויקטוריה ונודע בקטע הזה בתור **נילוס ויקטוריה**. הנילוס יוצא ליד ג'ינגה, קיימת אנדרטה במקום. לאחר שהנהר עובר דרך 2 תחנות כוח הוא עובר דרך מפלי בוג'גלי הנמצאים כ-15 ק"מ מג'ינג'ה. לאחר מכן הוא זורם צפון ומערבה לעבר אגמי קיוגה הנמצאים במרכז המדינה. לאחר מכן הנהר עובר במפלי קרומה ומתחת לגשר קרומה, שנבנה בשנת 1963. מעט לפני שהנהר נכנס אל תוך אגם אלברט, הוא נדחס לערוץ ברוחב 7 מטרים במפלי מרצ'יסון, המסמנים את הכניסה לאזור המערבי של הבקע הסורי-אפריקני. קטע הנהר היוצא מאגם אלברט נודע בשם **נילוס האלברט**.

### בסודאן ובדרום סודאן

הנהר ממשיך צפונה לנימולה, שם הוא נכנס לתוך סודאן באזור הנקרא "בחר אל ג'אבל", שפירושו הנהר של ההר. לאחר מכן הנהר עובר מספר מפלים לפני שהוא נכנס אל מישורי סודאן ואל אזור הביצה הגדולה של סוד. הנהר זורם דרך אגם נו שם הוא מתאחד עם נהר נוסף ויוצר את הנילוס הלבן. לאחר מכן הנהר יוצא מהסוד ועובר דרך ג'ובה, בירת דרום סודאן. הנהר ממשיך לזרום צפונה עד שהוא מתאחד עם הנילוס הכחול בעיר ח'רטום. איחוד 2 הנהרות יוצר את נהר הנילוס.

ראו גם
------

* הנילוס הכחול
* נהר סובט

לקריאה נוספת
------------

* אלן מורהד, **הנילוס הלבן** (מאנגלית: זיוי שורר), הוצאת מערכות, 1965, 1983

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנילוס הלבן** בוויקישיתוף
* הנילוס הלבן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4119037-3
* VIAF: 233731850
* WorldCat (עם VIAF): 233731850

 |
**קרוליס יוזוביץ' פוז'לה** (בליטאית: **Karolis Juozovic Požėla**; ‏29 בפברואר 1896 - 27 בדצמבר 1926) היה מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ליטא משנת 1921 ועד הוצאתו להורג על ידי שלטון אנטאנס סמטונה. בתקופת השלטון הקומוניסטי נחשב למרטיר ולגיבור לאומי, הוקמו פסלים שלו, בית ילדותו הפך לאחר לאומי ועל שמו נקראו רחובות ובתי ספר.

תולדות חייו
-----------

נולד בכפר ליד ז'יימליס. החל מ-1915 למד רפואה באוניברסיטת טרטו וב-1916 הצטרף שם למפלגה הבולשביקית והחל בפעילות פוליטית. לאחר מהפכת פברואר היה לחבר הסובייט של טרטו. עם סגירת האוניברסיטה ב-1918 שב למולדתו והחל לארגן בה תאים של המפלגה הקומוניסטית. באוקטובר 1918 היה חבר וועידת היסוד של המפלגה הקומוניסטית של ליטא. המפלגה הייתה אסורה בחוק, הן כהתארגנות לאומית עצמאית בתקופה הקצרה בה הייתה ליטא רפובליקה סובייטית (דצמבר 1918 עד פברואר 1919) והן כמפלגה קומוניסטית בתקופה בה פעלה כמדינה עצמאית. פוז'לה הוציא עיתונים מחתרתיים בראסייניאי בשם "דבר העובדים" (Darbo žodis) ו"אמת" (Tiesa) כמו גם את העיתון החוקי של איגוד העובדים "חיי הפועלים" (Darbininkų gyvenimas) והיה יו"ר הוועידה הראשונה של איגוד העובדים הליטאי. ב-1921 התפזרה הנהגת המפלגה המבוזרת באזורי בלרוס, פולין וקלינינגרד ופוז'לה נותר למעשה הבכיר היחיד על אדמת ליטא.

עקב פעילותו נאסר פוז'לה מספר פעמים. מראשית 1921 ועד סתיו 1922 היה אסיר במחנה ליד קובנה, אך הצליח להמלט. הוא נעצר שוב בדצמבר, כאשר ניסה לחצות את הגבול על מנת להשתתף בוועידה הרביעית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ונכלא לשלושה חודשים בשווינציאן. ב-1926 הכין את המפלגה לבחירות לסיימאס כחלק מחזית רחבה שקראה לשיתוף פעולה של קומוניסטים, סוציאליסטים וסוציאל-דמוקרטים. בספטמבר העביר את מרכזה המפלגה לקובנה.

ב-17 בדצמבר 1926 התארגנה הפיכה צבאית במסגרתה העלו הכוחות המזוינים של ליטא את אנטאנס סמטונה לתפקיד של דיקטטור על מנת לסכל הפיכה קומוניסטית כביכול. 350 פעילים קומוניסטים נאסרו. ששת הבכירים, פוז'לה ועוד חמישה, הואשמו בבגידה בבית דין צבאי כמתכנני ההפיכה. ארבעה מהם, פוז'לה ביניהם, הוצאו להורג בפורט השישי של מבצר קובנה. הארבעה (בנקראים בליטאית "ארבעת החברים", keturi komunarai) הפכו למרטירים של המפלגה הקומוניסטית של ליטא ובעת השלטון הקומוניסטית הפכו לגיבורים לאומיים. בשנת 1947 נקברו שרידיהם מחדש בגן מוזיאון ויטאוטאס הגדול בקובנה.

ב-1965 הפך בית ילדותו של פוז'לה לאתר לאומי. על שמו נקראו רחובות, פארקיפ, בתי ספר וקולחוזים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרוליס פוז'לה** בוויקישיתוף
* ערך באנציקלופדיה הליטאית (בליטאית)
* ביוגרפיה בדף שלו בארכיון המדינה הליטאי (בליטאית)
* הוקרה ל"ארבעת החברים" (בליטאית)
* רשומה גנאלוגית


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1036761959
* ISNI: 0000 0000 3183 4025
* LCCN: n92068213
* VIAF: 65666209
* WorldCat: lccn-n92068213

 |
**מורס** (בלטינית: **Mors**, מוות) הוא התגלמות המוות במיתולוגיה הרומית. האל המקביל שלו במיתולוגיה היוונית הוא תנטוס. הגוף הטרנס-נפטוני מורס-סומנוס 341520 (אנ') נקרא על שמו.

במיתולוגיה
----------

מורס הוא בנה של אלת הלילה נוקס ואחיו התאום של אל השינה סומנוס. מזוהה לעיתים עם אלי העולם התחתון הרומי, כמו מרס, אל המלחמה, ופלוטו, אל השאול. הוא מוזכר בסיפורי המיתולוגיה כשהרקולס נלחם בו כדי להציל את בת-זוגו של חברו.

בספרות ובתרבות
--------------

"שינה ואחיו-למחצה מוות" (אנ'), מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס
בכתביו של הורטיוס מתואר מורס כדמות חיוורת, אשר נכנסת "אל מחנות העניים ואל מגדלי המלכים באופן שווה". סנקה מתאר גם הוא את מורס כדמות חיוורת. טיבולוס, לעומת זאת, מתאר את מורס כדמות שחורה או כהה. ורגיליוס מזכיר את מורס כאחיו התאום של אל השינה סומנוס.

מורס מיוצג לעיתים קרובות באופן אלגורי בספרות ובאמנות המערבית המאוחרת יותר, במיוחד במהלך ימי הביניים. תיאורי צליבתו של ישו מראים לפעמים את מורס עומד למרגלות הצלב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Perseus Digital Library, Tufts University, Latin Dictionary Headword Search Results
2. ↑  (341520) Mors-Somnus, IAU Minor Planet Center
3. ↑  Somnus: The Personification of Sleep | History Cooperative, The History Cooperative, ‏2 באוקטובר 2022
**מילָה רָסין** (בצרפתית: **Mila Racine**;‏ 14 בספטמבר 1921, מוסקבה – 30 במרץ 1945, מאוטהאוזן) הייתה פעילה במחתרת היהודית בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה. היא נתפסה על ידי הנאצים ונספתה במחנה הריכוז מאוטהאוזן.

פועלה בתקופת השואה
------------------

רסין התגוררה בסַן-זֶ'רוֶוה-לֶה-בּן (Saint-Gervais-les-Bains) (אנ') ושם הייתה פעילה בתנועת צופים צעירים שהוקמה כדי לסייע ליהודים בסכנה, וכן בוויצו. מ-5 בינואר 1942 עד 21 באוקטובר 1943 פעלה רסין בשורות תנועת ההתנגדות הצרפתית בטולוז, ניס, אנמס (אנ'), בַּניֶיר-דה-לוּשוֹן (Bagnères-de-Luchon) (אנ') ויישובים נוספים בדרום צרפת. היא סיפקה סיוע לעצירי מחנות ריכוז בדרום צרפת, בייחוד גירס, וסייעה עם אחיה עמנואל רסין (צר') להעברת יהודים אל מעבר לגבול, אל שווייץ.

אחרי הסכם שביתת הנשק עם איטליה ב-3 בספטמבר 1943, מצאו אלפי מיהודי דרום צרפת מקלט זמני בניס. מילה רסין סייעה לרבים מהם לחצות את הגבול לשווייץ. ב-21 באוקטובר 1943 נתפסה מילה רסין על ידי הגרמנים כשהעבירה יהודים אל מעבר לגבול שווייץ באזור סן-ז'וליין-אן-ז'נבואה (Saint-Julien-en-Genevois) (צר'). היא הובאה לאנמס ונכלאה בבית הכלא של הגסטפו ששכן במלון Pax ‏(Hôtel Pax) (צר').

ראש העיר אנמס, ז'אן דפו, הצליח להביא לשחרורם של חלק מהילדים, בהם תינוק. הוא הציע למילה לפעול בחשאי לשחרורה, אך היא סרבה מחשש שהילדים שעדיין נותרו בכלא ייפגעו. רסין נכלאה בכלא מונטלוק (צר') בליון. לאחר מכן נכלאה במחנה הריכוז קומפיין ובמחנה הריכוז רוונסברוק. משם הועברה למחנה הריכוז מאוטהאוזן והעובדה בתיקון מסילות ברזל שנפגעו בהפצצות בעלות הברית. ב-30 במרס 1945 נהרגה מילה רסין בהפצצות בעלות הברית.

הנצחה
-----

* על שמה של מילה רסין נקרא מעון יום של ויצו בתל אביב.
* לוח זיכרון לזכרה הוצב ברחוב רומא 97 בפריז, שם גרה בין השנים 1936–1940 עם אחיה עמנואל ואחותה סשה, לוחמי מחתרת גם הם.
* לוח זיכרון לזכרה הוצב ברחוב דה רושה 25 בפריז, בבית הספר על שמה, ברובע השמיני של פריז, שם למדה רסין עד 1936.

ראו גם
------

* ילדים בשואה
* מריאן כהן

לקריאה נוספת
------------

* המל פרידריק שמעון, **אשר עשה לך עמלק: מאבקם של יהודי צרפת 1944-1938**, (בית לוחמי הגטאות, הקיבוץ המאוחד: 1989)
* הרשקו צילה, **ההולכים בחושך ראו אור: הרזיסטנס היהודי בצרפת שואה ותקומה 1947-1940** (הוצאת צ'ריקובר: 2003)

קישורים חיצוניים
----------------

* על עזרתו של ז'אן דפו באתר יד ושם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 110415644X
* LCCN: no2017151316
* SUDOC: 193071673
* VIAF: 4146574947838152222
* WorldCat: lccn-no2017151316

 |
**לורן קרפנטר** (באנגלית: **Loren Carpenter**; נולד ב-7 בפברואר 1947) הוא חוקר ומפתח אמריקאי בתחום הגרפיקה הממוחשבת. הוא מייסד-שותף והמדען הראשי של אולפני האנימציה הממוחשבת "פיקסאר". נודע בעיקר כממציא-שותף של האלגוריתם Reyes rendering, ואחד מכותבי תוכנת PhotoRealistic RenderMan, המשמשת ביצירת תמונות ממודלים באמצעים ממוחשבים בכל סרטי הקולנוע של פיקסאר. לאחר רכישת פיקסאר על ידי חברת וולט דיסני ב-2006, הפך קרפנטר למדען-חוקר בכיר בחברת דיסני. הוא פרש לגמלאות בראשית שנת 2014.

חייו
----

קרפנטר נולד בברייטון, מישיגן. ב-1967 החל לעבוד בתחום המחשבים בחברת התעופה בואינג בסיאטל. במקביל סיים תואר ראשון במתמטיקה (1974) ותואר שני במדעי המחשב (1976) באוניברסיטת וושינגטון. בעבודתו עסק בשימושי טכנולוגיית מחשבים לשיפור תהליכי עיצוב מכניים בבואינג, שעדיין בוצעו בתקופה זו בצורה ידנית על נייר.

ב-1980, בכנס SIGGRAPH העוסק בגרפיקת מחשבים, הציג קרפנטר את "Vol Libre", סרטון בן שתי דקות שנוצר באמצעות מחשב. בעקבות זאת הוזמן לעבוד במחלקת המחשבים בחברת "לוקספילם" של ג'ורג' לוקאס, שבהמשך הפכה ל"פיקסאר". בתחילת עבודתו בחברה עבד קרפנטר על סצנת "אפקט בראשית" בסרט "סטאר טרק 2" (1982), שבה יצר מודל ממוחשב של כוכב לכת.

קרפנטר יסד עם אשתו רייצ'ל את חברת "סינמטריקס", החוקרת השתתפות אינטראקטיבית של קהל באמצעות מחשב.

קרפנטר נשוי לרייצ'ל ולהם בן אחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* לורן קרפנטר, באתר dblp

 לורן קרפנטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* לורן קרפנטר, באתר החברה שהקים "סינמטריקס"
* Perry, Tekla (2001). And the Oscar Goes To... Loren Carpenter. IEEE Spectrum
* Amidi, Amid (2014). The Man Who Invented the Name Pixar Retired Yesterday. Cartoon Brew

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ACM DL: 81100040066
* DBLP: c/LorenCCarpenter

 |
**מילדורה** (באנגלית: **Mildura**) היא עיר בצפון-מערב מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. העיר שוכנת על גדות נהר מארי במרחק 550 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה מלבורן ובמרחק 400 ק"מ מצפון-מזרח לעיר אדלייד. אוכלוסיית העיר מנתה 31,361 תושבים במפקד 2011.

העיר משמשת כמרכזו של אזור חקלאי גדול שענף גידול הגפנים הוא העיקרי שבו והמספק כ-80% מתצרוכת הענבים של ויקטוריה. יקבים רבים מפיקים יין מהענבים מתוצרת מילדורה.

היסטוריה
--------

לפני הגעת ההתיישבות האירופאית התגוררו באזור שבטים אבוריג'ינים שנמשכו אליו בזכות אדמתו הפורייה ושפע המזון שהניבה. האירופאים הראשונים הגיעו לאזור ב-1857 והקימו חוות גידול כבשים. בין השנים 1877-1884 היו בוויקטוריה שנות בצורת. הדבר הניע את אלפרד דיקין (Alfred Deakin), אז שר בממשלת אוסטרליה ולימים ראש הממשלה, לנסוע לקליפורניה ולבחון את נושא ההשקיה. שם הוא פגש את מהנדסי ההשקיה, האחים ג'ורג' וויליאם צ'אפי (Chaffey). ב-1886 הגיע לאוסטרליה ג'ורג' צ'אפי ובחר באתר של חוות הכבשים הנטושה של מילדורה כדי להקים את העיירה הראשונה שאדמותיה יושקו באופן מלאכותי. לצורך כך הוא חתם עם ממשלת ויקטוריה על חוזה בהיקף של 300,000 ליש"ט לעשרים שנה. לאחר ויכוחים פוליטיים הוקם היישוב מילדורה ב-1887 ושנה לאחר מכן נפתח במקום סניף הדואר.

בשנות התשעים של המאה ה-19 שגשגו העיירות השכנות למילדורה. באותה תקופה התפתחה באוסטרליה מכת הארנבים. הדבר גרם מכה קשה למגדלי הצאן, בעיקר מדרום לנהר המארי. במקביל היה באותה תקופה שפל כלכלי. שני הגורמים הללו האטו את התפתחותה של מילדורה. לאחר תקופה זו היישוב התאושש והתפתח. עד מהרה הפכה מילדורה לעיירה המרכזית במחוז. נבנו בה פרברים והוקמו יישובים בסמוך לה. החל משנות העשרים של המאה ה-20 התפתחה באזור רשת קרוניות רכבת אזורית. ב-1934 הוכרזה מילדורה כעיר.

לאחר מלחמת העולם השנייה קלטה מילדורה גל גדול של מהגרים, בעיקר מיוון ומאיטליה שנמשכו לענפי החקלאות שהיו זקוקים לעובדים בלתי מקצועיים לקטיף הפירות.

אקלים
-----

| **אקלים במילדורה** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 32 | 32 | 28 | 23 | 19 | 16 | 15 | 17 | 20 | 24 | 27 | 30 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 17 | 16 | 14 | 10 | 7 | 5 | 4 | 5 | 7 | 10 | 12 | 15 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 20 | 20 | 18 | 18 | 26 | 23 | 26 | 26 | 27 | 29 | 25 | 23 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילדורה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מילדורה (באנגלית אוסטרלית)
* סרטונים ממילדורה מתוך אתר הסרטונים הלאומי
* מילדורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילדורה במפקד 2011
2. ↑  Westcott, Peter (1979). "Chaffey, William Benjamin (1856–1926)". Australian Dictionary of Biography. Australian National University / Melbourne University Press.
3. ↑  "Mildura". Sydney Morning Herald Travel.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552812005171
* GND: 10356832-3
* LCCN: n82095047
* MusicBrainz: ff07b91e-3415-4127-b051-3d302da98f82
* VIAF: 139423932
* WorldCat: lccn-n82095047

 |
חברי הפלמ"ח ובהם חיים דומי (במרכז), לאחר הקרב על צפת. 1948
**חיים דומי** (3 בדצמבר 1928 - 24 במרץ 1981) היה קצין חימוש ראשי בצה"ל ועוזר ראש אג"א לתפקידים מיוחדים בדרגת תת-אלוף.

חייו
----

דומי נולד בקריית חיים בנם של חיינה ושמעון דומשביצקי, ממייסדי היישוב. למד בבית הספר לילדי עובדים ובבית הספר הריאלי. היה חבר בפלוגות הפועל, בנוער העובד והלומד וחבר הכשרת אשדות יעקב. ב-1946 הצטרף לפלמ"ח ושירת בפלוגה ג' של הגדוד השלישי. בשנת 1947 יצא לקורס מפקדי כיתות ובשנת 1948 סיים קורס מפקדי מחלקות במחנה דורה. במלחמת העצמאות השתתף במסגרת חטיבת יפתח בקרב על צפת, בקרב על טבריה, כיבוש סאסא, קרב מצודת נבי יושע, עין זייתון, ביריה, משמר הירדן, קרבות מלכיה ובמבצע יורם. נטל חלק עם החטיבה במבצע דני ובמבצע יואב במהלכו נפצע.

ב-1950 השתחרר ולמד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון. התגייס לשירות קבע ב-1955 ושירת בחיל החימוש כקצין תכנון עבודות בבמ"ב (בית מלאכה בסיסי) 681 בדרגת רב-סרן. בשנים 1958 עד 1961 היה מפקד במ"ב 682 והועלה לדרגת סגן-אלוף. ב-1961 מונה לסגן קצין חימוש ראשי. ב-1964 נשלח מטעם צה"ל לארצות הברית, ללימודי תואר שני בהנדסת מכונות באוניברסיטת קולומביה והשתלם גם בחקר ביצועים ובשימוש במחשבים לצרכים טכניים ומנהלתיים.

באוגוסט 1966 מונה לקצין חימוש ראשי. הוא שירת בתפקיד במשך שבע שנים, כולל בתקופת מלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה. במלחמת ההתשה יזם את הקמת הגש"ח (גדוד שירותי חימוש) שנתן מענים חימושיים למעוזים בקו ברלב וליחידות השונות. ב-1970 קודם לדרגת תת-אלוף. בעקבות מלחמת ששת הימים התמודד עם הצורך בהחזרה לכשירות של כלי הלחימה הצה"לים, ופעל לשיפוץ והסבה של נשק שלל רב שנתפס, כולל כ-100 טנקי צנטוריון ו-M48 פטון ירדנים, הסבת שישה גדודי ארטילריה לשימוש בתותחים מתוצרת ברית המועצות בקטרים 130 ו-122 מ"מ, שכמויות גדולות שלהם נתפסו יחד עם תחמושת רבה, וטנקי טירן רבים שנלקחו שלל בסיני.

ב-1973 השתחרר מצה"ל, ועבד כמשנה למנכ"ל בתי הזיקוק. הוא חזר לשירות בשנת 1975, מונה לעוזר למדען הראשי בצה"ל, ובהמשך לעוזר ראש אג"א לתפקידים מיוחדים, נפטר ב-1981 בעודו בשירות. נקבר בבית הקברות הצבאי בחיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של חיים דומי, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* חיים דומי באתר עמותת חיל החימוש
* חיים דומי, באתר הפלמ"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  החימוש בפיקוד הדרום- מלחמת ההתשה, באתר חיל חימוש, מתוך "אפיקים בנגב", סיפור מערך האחזקה בפיקוד דרום

| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |
**סטייפן ווֹיסלבלייביץ', דוכס בוסניה**, או **סטייפן הבוסני** (בקרואטית ובוסנית - Stjepan Voijslavlijević/Стјепан, או Stjepan\_Bosanski, בסרבית: Стефан Војислављевић סטפן) היה קנז (דוכס) בוסניה בשנים 1095-1084.
הוא מוזכר ב"כרוניקת הכומר מדוקליה" ("Bosnam posuitque ibi Stephanum knezium") וצוין כי שלט על "ממלכה" של "פסגת בוסנה מנהר נרטבה ועד נהר ורב". ורב ככל הנראה הוא הנהר ורבאס שבימינו.

הממלכה הסרבית של קונסטנטין בודין
לפי יוהאנס לוקיוס, התמנה בראש הדוכסות בוסניה בידי קונסטנטין בודין, מלך דוקליה. סטפן היה השליט הראשון של בוסניה הידוע בשמו. בודין מינה גם את קרוב המשפחה שלו, ווקאן, בראש הנסיכות ראשקה.
בוסניה, זחלומיה וראשקה לא סופחו אף פעם לדוקליה במסגרת מדינה מאוחדת. לכל נסיכות היו האצולה ומוסדות משלה, כשבראשן התמנו נציגים של השושלת המלכותית של דוקליה.
לפי עדותו של יאקוב לוקארי, "שנתוני רגוזה" (1605) השתתף סטייפן במצור על רגוזה בשנים 1095-1094, בתור ואסאל של בודין.

אחרי מותו של קונסטנטין בודין, הנסיכויות נפרדו מדוקליה, ווקן הפך לשליט הסרבי החזק ביותר, בתוקף תפקידו כנסיך גדול.
לפי "הכרוניקה של הכומר מדוקליה", אחרי מות בודין (כ-1099) קוצ'אפאר, אחד מהטוענים לכתר ניסה לעלות לשלטון בדוקליה, תוך הסתמכות על תמיכה מהנסיך ווקן. כשהרגיש קוצ'אפאר שתוכניתו קרוסת, הוא נמלט לבוסניה ובסופו של דבר בערך בשנים 1101-1100 התחתן עם בתו של "הבאן הבוסני". כעבור זמן קצר הוא נפל במלחמה בזחלומיה. ככל הנראה אותו "באן בוסני" היה סטייפן. לוקארי ואורביני מזכירים את בנו-יורשו של סטייפן, ווקמיר או ווטימיר.
לא ניתן לקבוע בדיוק מה היה בדיוק מיקומה של הישות שבשליטת הבאן סטייפן. ידוע כי השם בוסניה זוהה עם אזור האגן העליון והאמצעי של הנחל בוסנה, כולל אזורי סארייבו וויסוקו.
כמה עשרות שנים אחרי סטייפן, היה זה לאסלו השני, מלך הונגריה שנשא שוב את התואר של דוכס בוסניה.
בשנת 1931 נמצאו בשרידי מבצר על יד זניצה לוחות אבן, שעליהן חרוטה דמות של שליט ולידה הכותבת באלפבית גלגוליטי: "שטפן, נסיך בוסניה".

קישורים חיצוניים
----------------

* בוסניה הצפונית במאות 16-13 עמ' 53

Jelena Mrgić *Severna Bosna 13-16 vek* ,Institute of history, Belgrade 2008
(בסרבית)
מוזיאון טייט בריטניה
מכללת צ'לסי לאמנות ולעיצוב
**מילבנק** (באנגלית: **Millbank**) היא שכונה ברובע הסיטי של וסטמינסטר בלונדון בירת הממלכה המאוחדת. השכונה ממוקמת במרכז לונדון, על גדת נהר התמזה, מזרחית לשכונת פימליקו ודרומית לווסטמינסטר.

מקור שמה של השכונה (מילולית: גדת הטחנה) בטחנת קמח שהיה במקום בבעלות מנזר וסטמינסטר.

היסטוריה
--------

השכונה קרויה על שם הרחוב העובר לאורך גדתו הצפונית של נהר התמזה, בין גשר ווקסהול לרחוב אבינגדון, דרומית לכיכר הפרלמנט. הרחוב הוקם לאחר בניית רציף התמזה בשלהי המאה ה-19 במסגרת בניית מערכת הביוב של לונדון על ידי ג'וזף בזלגייט.

מרבית מבני השכונה כיום נבנו בשנות ה-30 של המאה ה-20, לאחר שהאזור נבנה מחדש בעקבות שיטפון התמזה בשנת 1928, שהציף את השכונה לאחר שאירעה התמוטטות של 25 מטרים מרציף התמזה.

בשל קרבת השכונה לארמון ווסטמינסטר (המשמש את הפרלמנט הבריטי), לאורך רחוב מילבנק מצויים מבני משרדים רבים המשמשים את הפרלמנט.

בשלהי המאה ה-19 הוקמה בשכונה המכללה הרפואית של הצבא המלכותי, בה פותח החיסון הראשון למגפת הטיפוס. כיום משמש המבנה את מכללת צ'לסי לאמנות ולעיצוב.

כמו כן פועלת בשכונה גלריית טייט מאז הקמתה, ועם הרחבת המוזיאון הפך המבנה לסניף טייט בריטניה של המוזיאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילבנק** בוויקישיתוף

| הסיטי של וסטמינסטר |
| --- |
| שכונות | בייזווטר • בלגרביה • הוברן • הייד פארק • וסט אנד • ליסון גרוב • מיידה וייל (ונציה הקטנה) • מייפייר • מילבנק • מרילבון • נייטסברידג' • סוהו וצ'יינה טאון • סנט ג'ונס ווד • סנט ג'יימס • פדינגטון • פימליקו • פיצרוביה • קובנט גרדן • קווינז פארק |  |
| אתרים בעלי חשיבות | ארמון בקינגהאם • בית הגילדות של מידלסקס • בית הסעודות • בית קלרנס • הגלריה הלאומית • וייטהול • כיכר טרפלגר • מוזיאון טייט בריטניה • מנזר וסטמינסטר • רחבת משמר הסוסים • קתדרלת וסטמינסטר • מגרש הקריקט לורדס • בית ברלינגטון • טייברן |
| פארקים | גני קנזינגטון • הייד פארק • גרין פארק • פארק סנט ג'יימס • ריג'נטס פארק |
| אזורי בחירה | ריג'נטס פארק וקנזינגטון צפון • הסיטי של לונדון והסיטי של וסטמינסטר |
| ראו גם | אתרים נוספים בווסטמינסטר |
לוח היסוד של מקדש האל ננה אל הירח שנבנה על ידי כדור-מובוכ ורים-סין הראשון (מוזיאון הלובר)
**רים-סין הראשון** היה המלך האחרון של שושלת מלכי עיר המדינה השומרית העתיקה לרסה. הוא מלך כ-60 שנים בין השנים 1763-1822 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה התיכונה או 1699-1758 לפנה"ס לפי הכרונולוגיה הנמוכה. אחותו אנ-אנה-דו (En-ane-du) הייתה הכוהנת הגדולה לאל הירח ננה של אור. הוא היה בן זמנו של המלכים חמורבי מבבל ואירדננה (Irdanene) מארך. שושלת לרסה שתחילתה בנפילת שושלת אור 3 התקיימה 262 שנים. הוא עלה לשלטון אחרי אחיו ווארד-סין שמלך 11 שנים.

תקופת שלטונו
------------

אביו של רים-סין היה כדור-מובוכ (Kudur-Mabuk), הוא היה מצביא שכבש את לרסה. שמו העילמי ייתכן שמצביע על מוצאו. הוא המליך את בנו ווארד-סין על לרסה, ולאחריו עלה לשלטון בנו השני רים-סין.

תקופת שלטונו של רים-סין החלה בשנת 1822 לפנה"ס. המקורות ההיסטוריים שנמצאו מתעדים את פעולותיו בין השנה הראשונה למלכותו והשנה ה-30. לאחר מכן אין מידע נוסף עד לכיבוש לרסה בידי חמורבי.

פעולותיו הראשונות כמלך הייתה הרחבת העיר לרסה. בשנת מלכותו השנייה הוא בנה בלרסה מקדש לאל אדד אל הסערה, ומקדש נוסף בזרבילום (Zarbilum). במקדש זה הוא הציב פסל נחושת של אחיו המלך ווארד-סין. בהמשך בנה מקדשים נוספים בלרסה לאלים איננה, ננה ואנכי. הוא הציב ארבעה פסלים מנחושת של אביו כודור-מבוכ במקדש לאל ננה. הוא ביצר ובנה חומות של מספר ערים שהיו תחת שלטונה של לרסה, ובנה מספר תעלות מים.

בשנת 1808 לפנה"ס העיר הפכה כה גדולה, עד שהיא הדאיגה את שליטי הערים האחרות. בעקבות כך יצאו שליטי איסין, ארך ובבל למסעות מלחמה כנגד לרסה. רים-סין ניצח אותם בקרבות והמשיך במסע כיבושיו לערים נוספות. בשנת 1807 לפנה"ס כבש את פי-נרתים (Pi-Naratim). בשנת 1805 לפנה"ס כבש את זיבנתום (Zibnatum), בשנת 1804 לפנה"ס כבש את בית-סוסין (Bit-Susin) ואת אוזרברה (Uzarbara) ובשנת 1802 לפנה"ס כבש את קיסרה (Kisarra) וגם את דיר, אותה הרס. בשנת 1801 לפנה"ס בזז את ארך אבל חס על חיי תושביה.

בשנת 1797 לפנה"ס הוא פלש לאזור שבשליטת העיר איסין, ולבסוף בשנת 1792 לפנה"ס כבש את עיר הבירה שלה וגם בעיר זאת חס על חיי תושביה. הממצאים מהמקורות לא מתעדים אירועים נוספים מתקופת שלטונו במשך 30 השנים הבאות.

בשנת 1787 לפנה"ס חמורבי מלך בבל כבש את איסין, וב-1764 לפנה"ס הוא פנה כנגד לרסה, אף על פי שרים-סין לא פעל כנגד חמורבי. לאחר שישה חודשים לרסה נפלה, רים-סין נלקח כאסיר ומת לאחר מכן.

לקריאה נוספת
------------

נתן וסרמן ויגאל בלוך, **האמורים: מסופוטמיה בראשית באלף השני לפנה"ס**, כרמל, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רים-סין הראשון** בוויקישיתוף
* Rim-Sin I Year Names at CDLI - תעוד פעולותיו של רים-סין הראשון במקורות לפי שנות שלטונו.
הרב **חיים דוד הכהן ליבוביץ** (תר"נ, 1887 – ט"ו בכסלו תש"ב, 5 בדצמבר 1941) היה מייסד וראש ישיבת חפץ חיים בארצות הברית.

תולדותיו
--------

הרב דוד ליבוביץ הוא בנו של אריה זאב הכהן, שהיה בנו של הרב אהרן הכהן, אחיו הגדול של החפץ חיים. למד בישיבת סלובודקה, ונודע בכינוי **דוד וורשווער**. בשנת תרע"ח (1918) נישא לבת הרב חנוך העניך שרשבסקי, רבה של העיירה סילצניק (שהיה נשוי בנישואיו השניים לבתו של הרב אהרן הכהן, סבו של הרב ליבוביץ). 

לאחר פטירת הרב שרשבסקי מילא חתנו הרב ליבוביץ את מקומו ברבנות העיירה סילצניק. כעבור כמה שנים עזב את הרבנות, ועזב לקובנה שם הצטרף ל"כולל אברכים" הנודע 'כולל קובנה', מיסודו של הרב ישראל מסלנט. 

בשנת תרפ"ד (1924) היגר לארצות הברית. במשך כמה שנים כיהן כר"מ בישיבת תורה ודעת. לאחר מכן ייסד בקווינס, ניו יורק, את "ישיבת חפץ חיים", על שם דוד-אביו, ועמד בראשה עד פטירתו.

נפטר בשנת 1941, בהיותו בן 54. בנו היחיד, הרב אלתר חנוך העניך ליבוביץ, כיהן תחתיו בראשות ישיבת חפץ חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' דוד הכהן לייבאוויץ זצ"ל", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 74, באתר היברובוקס
* חיים דוד בן אריה זאב לייבאוויטש (1890-1941), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007376504505171
* VIAF: 4926150172718100180005
* WorldCat: viaf-4926150172718100180005

 |
סקודו אפיפיורי מ-1846
סקודו של פארמה ופיאצ'נצה מ-1626 עם דיוקנו של אודוארדו פרנזה
**סְקוּדוֹ** (באיטלקית: **scudo**, ברבים: scudi, סקודי) הוא שם כולל למטבעות כסף שנפוצו ברחבי איטליה עד המאה ה-19. שמו של המטבע, כמו האקו הצרפתי והאשקודו הפורטוגלי, נגזר מן המלה הלטינית  *scutum* ("מגן").

בנוסף לסקודו הכסף התקיים גם סקודו-זהב.

סקודו הכסף הראשון שנקרא scudo d'argento - "מגן כסף" נטבע ב-1551 במילאנו בעת שלטונו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. המטבע נטבע מכסף כיוון שספרד, ששלטה במכרות הזהב של מקסיקו ודרום אמריקה וויסתה את מחירי המתכות ומילאנו הייתה חלק מן האימפריה הספרדית באותה תקופה. ערי איטליה האחרות מיהרו להתאים עצמן להילך החדש.

| עיר-מדינה | שנת הטבעה ראשונה | משקל בגרמים | ערך כסף טהור |
| --- | --- | --- | --- |
| מילאנו | 1551 | 31-32 | 958.3/1000 |
| ונציה | 1563 | 32.896 | 948/1000 |
| ג'נובה | 1567 | 37.265 | 958.3/1000 |
| פירנצה | 1568 | 32.56 | 958.3/1000 |

בעת שלטון מריה תרזה נקבע משקל הסקודו ל-23.10 גרם וכמות הכסף הטהור בו עמדה על 896/1000.

במדינת האפיפיור התקיים הילך חוקי בשם Scudo pontificio עד שהוחלף בלירה איטלקית (ובלירת הוותיקן השווה לה) בשנת 1866. הסקודו האפיפיורי התחלק ל-100 באצ'י (baiocchi) וכל באצ'ו (baiocco) התחלק ל-5 קוואטריני (quattrini). 

האזורים שהיו בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית החליפו ב-1857 את הסקודו לפלורין איטלקי בערך של 2 פלורין לסקודו.

לקריאה נוספת
------------

* Carlo M. Cipolla, Money in Sixteenth-Century Florence

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סקודו** |

* סקודו כסף של קרל החמישי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Money in Sixteenth-Century Florence עמוד 20
2. ↑  Money in Sixteenth-Century Florence עמוד 21
3. ↑  Money in Sixteenth-Century Florence עמוד 22
4. ↑  Money in Sixteenth-Century Florence עמוד 24
**לורנזו ג'רום גיליארד** (באנגלית: **Lorenzo Gilyard**; נולד ב-24 במאי 1950) הוא רוצח סדרתי אמריקאי, שאנס ורצח 13 נשים ונערות בין השנים 1977–1993 בארצות הברית. גיליארד כונה "החונק מקנזס סיטי" ורוב קורבנותיו היו עובדות בתעשיית המין. למחייתו הוא עבד כמפקח בחברת פינוי זבל. הוא הורשע ב-16 במרץ 2007 בשישה אישומים של רצח ונידון לשישה מאסרי עולם ללא אפשרות לשחרור.

קורות חייו
----------

גיליארד נולד ב-24 במאי 1950 ללורנזו גיליארד. אביו הורשע באונס ב-1970, אחיו הורשע ברצח ב-1989 ונידון למאסר עולם, ואחותו, עובדת מין, הורשעה ברצח לקוח ב-1983 וריצתה עונש של 10 שנות מאסר. בנערותו היה ידוע בבריונות ובמספר מקרים הכה נשים.

על פי רישומים של הרשויות, בין השנים 1969–1974 נחשד גיליארד ב-5 מקרי אונס, אך לא הורשע. ב-1975 הואשם גיליארד באונס אחותה בת ה-13 של חברתו. הוא כפר באשמת האונס ולבסוף הודה בביצוע מעשה מגונה ונידון למאסר של תשעה חודשים. ב-1980 תקף גיליארד מספר פעמים את אשתו והכה אותה באמצעות אקדח.

בנובמבר 1987 נמצאה גופתה של שילה אינגולד בתוך טנדר שעמד בחצר חנות למכירת כלי רכב. בתשאול שבוצע לבעליו של הטנדר, התברר כי גיליארד היה במקום והתעניין ספציפית בטנדר זה, גם לאחר שנאמר לו כי הטנדר אינו תקין ומשמש לצורך מקור לחלקי חילוף בלבד. הדבר העלה את חשדם של החוקרים לראשונה בגיליארד והוא נעצר, אך שוחרר בשל היעדר ראיות מספקות. ב-2004, כתוצאה מניתוח בדיקות DNA מדגימות הדם והשיער שנלקחו ממנו ב-1987, הוא נעצר שנית וקושר גם ל-12 מקרי רצח נוספים.

גיליארד הואשם בשבעה אישומים של רצח מדרגה ראשונה. כיוון שלא היו עדים למעשים, הראיות המרכזיות נגדו היו דגימות DNA שלו, שנמצאו על גופות הנרצחות. על גופן של 12 מהנרצחות נמצאו סימני זרע של גיליארד ואילו על בגדיה של נרצחת נוספת נמצאו שערות שלו.

רוב קורבנותיו של גיליארד, מלבד אחת (קתרין ברי), היו עובדות מין. כל הנרצחות מתו כתוצאה מחנק לאחר מאבק גופני, נעליהן של כל הנרצחות לא היו על רגליהן וגופותיהן של רובן נמצאו מוטלות במקומות מבודדים ברחבי קנזס סיטי, כאשר על צווארן סימני חניקה ובפיהן מגבת או נייר.

גיליארד הורשע בשישה מתוך שבעה אישומים של רצח מדרגה ראשונה ונגזרו עליו שישה מאסרי עולם, ללא אפשרות לחנינה. הוא זוכה מרצח אחת הקורבנות בשל חוסר ראיות.

קורבנותיו
---------

גיליארד הורשע ברצח הנשים הבאות:

* קתרין מ. בארי, בת 34
* נעמי מ. קלי, בת 23
* אן ברנס, בת 36
* קלי א. פורד, בת 20
* שילה אינגולד, בת 36
* כרמלין היבס, בת 30

הוא זוכה בשל חוסר ראיות מהרצח של אנג'לה מאיו, בת 19, שעל גופה לא נמצאו סימני זרע.

קורבנות נוספות שיוחסו לו אך הוא לא הואשם ברציחתן בבית המשפט היו:

* סטייסי ל. סוופורד, בת 17
* גוונדולין קיזין, בת 15
* מרגרט ג' מילר, בת 17
* דבי בלווינס, בת 26
* הגלה קרוגר, בת 26
* קוניי לותר, בת 29

ראו גם
------

* טד בנדי
* גארי רידג'ווי
* המרטש מאטלנטה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  ‏ Kansas City man guilty of murdering six women
2. ↑
3. ↑  "רוצח סדרתי – עם פירס מורגן", פרק 2, דקה 32:00 - נטפליקס
4. ↑  "רוצח סדרתי – עם פירס מורגן", פרק 2, דקה 32:35 - נטפליקס
5. ↑  "רוצח סדרתי – עם פירס מורגן", פרק 2, דקה 29:55 - נטפליקס
6. ↑  Arrest in serial killer case
7. 1 2  [
**כל שהשמים מרשים** (באנגלית: **All That Heaven Allows**) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1955 בבימויו של דאגלס סירק עם ג'יין ויימן ורוק הדסון שהופיעו שנה לפני כן בסרט השיגעון הנפלא, גם הוא בבימויו של סירק שהתמחה בבימוי סרטי מלודרמה.

התסריט מבוסס על ספר בשם זה מאת עדנה והארי לי.

העלילה היא על סיפור אהבה בין אלמנה אמידה ומבוגרת לבין גנן צעיר ממנה. ג'יין ויימן הייתה אז בת 38 ורוק הדסון בן 30.

בשנת 1995 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.

תקציר העלילה
------------

קארי סקוט (ג'יין ויימן) היא אלמנה אמידה המתגוררת בעיירה קטנה בניו אנגלנד. יש לה שני ילדים בוגרים: נד (ויליאם ריינולדס) וקייט (גלוריה תאלבוט). היא מסתגרת רוב הזמן בביתה וחברתה הקרובה שרה (אגנס מורהד) מנסה להוציא אותה בכוח לאירועים בקאנטרי קלאב המקומי. ידיד המשפחה המבוגר הארווי (קונרד נייג'ל) מחזר אחריה ומציע לה נישואים אבל היא מסרבת.

בגינתה עובד רון קירבי (רוק הדסון), רווק צעיר ויפה תואר. הוא מתאהב בה ולוקח אותה לביקור במשתלה שלו ומכיר לה את חבריו מיק (צ'ארלס דרייק) ואלידה (וירג'יניה גריי). קארי מתרשמת מהאנשים הפשוטים בכפר ומתאהבת ברון למרות הבדלי הגילים והמעמדות ביניהם.

רון מציע לקארי נישואים והיא מסכימה. בעיירה מתחילים לרכל עליהם כאילו רון מנסה להשתלט על נכסיה של קארי. גם ילדיה סובלים מכך וכאשר היא מבשרת להם על החלטתה הם מתנגדים לכך בתוקף.

קארי לא עומדת בלחץ הנפשי ומודיעה לרון כי החליטה לבטל את אירוסיהם. רון מקבל זאת בצער וקארי ממשיכה לגור לבד בביתה לאחר שילדיה עזבו את הבית כל אחד לעיסוקיו.

קארי נשארת לבדה בביתה, לא יכולה לעמוד בכך ונוסעת ביום שלג לביתו של רון אבל לאחר שהיא מגיעה למקום היא מתחרטת נכנסת לרכבה ויוצאת מהמשתלה. רון מבחין בה, רץ לעברה אבל נופל מגובה רב, מקבל זעזוע מוח ומאבד את הכרתו. אלידה מודיעה זאת לקארי שממהרת למקום ומוצאת את רון בביתו חסר הכרה. היא מתקרבת אליו ואז הוא פותח את עיניו, מזהה אותה והיא מתקרבת אליו ומודיעה לו שחזרה הביתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כל שהשמים מרשים** בוויקישיתוף

* "כל שהשמים מרשים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כל שהשמים מרשים", באתר נטפליקס
* "כל שהשמים מרשים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "כל שהשמים מרשים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "כל שהשמים מרשים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "כל שהשמים מרשים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט כל שהשמים מרשים, באתר יוטיוב
* כל שהשמים מרשים, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009957424405171
* BIBSYS: 4000201
* BNE: XX4957046
* BnF: cb17163289d (data)
* GND: 7602141-5
* LCCN: n2017037501
* SUDOC: 180615572
* VIAF: 192614957
* WorldCat (עם VIAF): 192614957

 |
אתינגורס בפגישה עם האפיפיור פאולוס השישי בקריית הוותיקן ב-1967
הפסל בבזיליקת הבשורה בנצרת המנציח את מפגשו של אתינגורס עם האפיפיור פאולוס השישי
**הפטריארך אתינגורס** (יוונית **Πατριάρχης Αθηναγόρας**‏, 25 במרץ 1886‏-7 ביולי 1972) היה פטריארך קונסטנטינופול משנת 1948 ועד מותו.

הוא נולד בכפר צאראפלנה (בימינו - ואסיליקוס) ליד יואנינה שבאפירוס כ**אריסטוקליס ספירו** (**Αριστοκλής Σπύρου**).אביו מתיאס היה רופא הכפר. הקהילה הארומנית ביוון מיחסת למשפחה שורשים ארומניים. הוא התיתם מאמו בגיל 13. למד בבית ספר בקוניצה ואחר כך ב"בית הספר סלוניקי הקדושה בחאלקי" (Ιερά Θεολογική Σχολή της Χάλκης, בטורקית Rum Ortodoks Ruhban Okulu) באי הייבליאדה (Heybeliada, ביוונית חלקי - Χάλκη) שבאיי הנסיכים ליד איסטנבול. כשסיים את לימודיו ב-1910, הוסמך כדיאקון ונטל לעצמו את השם אתינגורס. ב-1919 מונה למזכירו של מלטיוס (Πατριάρχης Μελέτιος), פטריארך אתונה, וב-1922 היה לארכיבישוף המטרופוליטני של קורפו. 

ב-30 באוגוסט 1930 מונה לארכיבישוף הארכידיוקסיה האורתודוקסית של צפון אמריקה ודרום אמריקה, והחל בתפקידו ב-24 בפברואר 1931. אותה עת הייתה הארכידיוקסיה שסועה בין תומכי המלוכה היוונית לבין תומכיו של אלפתריוס וניזלוס, ותפקדה למעשה כשתי קהילות נפרדות. אתינגורס שינה את דרך פעולתה של הארכידיוקסיה, וריכז ברשותו את הסמכויות הביצועיות על חשבונם של הבישופים, וכך הצליח להשיב את ההרמוניה לקהילתו. 

ב-1 בנובמבר 1948 נבחר אתינגורס למשרת הפטריארך של קונסטנטינופול, והחל בתפקידו בינואר 1949. הוא נשא בתפקיד משך 23 שנים, ופעולותיו החשובות ביותר היו בתחום שיפור היחסים בין הכנסייה האורתודוקסית לכנסייה הקתולית. ב-5 בינואר 1964 נפגש עם האפיפיור פאולוס השישי בירושלים, אירוע שלא התרחש משך 900 שנים, וכתוצאה ממפגש זה שלחה הפטריארכיה של קונסטנטינופול משקיפים לועידת הוותיקן השנייה ב-1964 וב-1965. שתי הכנסיות ניסחו הצהרה משותפת אשר פורסמה ב-1965. מגעיו עם האפיפיור הביאו להבנות בין שני הפלגים הנוצרים, שלא היה להם תקדים מאז הפילוג הגדול ב-1054. שני אנשי הדת המשיכו ונפגשו הן באיסטנבול והן ברומא, ושיתוף הפעולה המשיך וממשיך גם על ידי יורשיהם. 

מבית נאלץ אתינגורס להתמודד עם יחסו העוין של המשטר הטורקי כנגד האוכלוסייה היוונית בטורקיה, אשר הגיע לשיאו בפרעות איסטנבול בליל ה-6 בספטמבר 1955 וביום המחרת. הפרעות שלפי מספר מקורות אורגנו על ידי המפלגה הדמוקרטית בראשות ראש ממשלת טורקיה אדנאן מנדרס, הופנו בעיקר נגד האוכלוסייה היוונית באיסטנבול ובמידה פחותה גם באיזמיר. האירועים עלו בחייהם של לפחות 13 יוונים וארמני אחד, 32 יוונים נפצעו באורח קשה ולמעלה מ-5,000 בתים, כנסיות ובתי עסק נפגעו או נהרסו. בתוך עשר שנים הצטמצמה האוכלוסייה היוונית בעיר מ-80,000 או 100,000 ל-48,000 בלבד. 

אתינגורס מת באיסטנבול ב-1972.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתינגורס** בוויקישיתוף
* אתינגורס באתר המכון האורתודוקסי
* אתינגורס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אתינגורס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593115905171
* BIBSYS: 90789565
* BnF: cb11889343m (data)
* GND: 118637746
* ICCU: SBLV212317
* ISNI: 0000 0001 2282 800X
* LCCN: n82052515
* NKC: ola20221172046
* NLG: 14373
* NLP: A33203210
* NTA: 075151200
* RERO: 02-A012335813
* SUDOC: 026693925
* VcBA: 495/57161
* VIAF: 89600304
* WorldCat: lccn-n82052515

 |
**פרובינציית ג'ורג'יה** הייתה משלוש עשרה המושבות בצפון אמריקה אשר התנתקו מן ממלכת בריטניה הגדולה ב-1776 בעת הכרזת העצמאות של ארצות הברית.

היסטוריה
--------

ג'ורג'יה הוקמה בשנת 1732 כאחרונה מבין שלוש עשרה המושבות מחלקים בלתי מאוכלסים ברובם של פרובינציית קרוליינה ונקראה על שם ג'ורג' השני, מלך בריטניה. ב-17 בנובמבר 1732 נסע ההרפתקן האנגלי ג'יימס אוגלת'ורפ לג'ורג'יה עם 120 חברים לייסד את היישוב הבריטי הראשון בג'ורג'יה. הוא ו-114 מתיישבים הגיעו ל-Yamacraw Bluff ב-12 בפברואר 1733 והקימו את העיר סוואנה. מאוחר יותר הצטרפו אנשים אחרים ליישוב, כמו מהגרים פרוטסטנטים מזלצבורג וסקוטים. לאחר קרבות עקובים מדם עם הספרדים וסכסוכים פנימיים, קיבלה המושבה מושל מלכותי בשנת 1752 ובשנת 1755 בית מחוקקים מחוזי. בשנת 1776 ג'ורג'יה התנתקה מבריטניה הגדולה, כחלק ממלחמת העצמאות האמריקאית. ג'ורג'יה הייתה המדינה הרביעית שאשררה את חוקת ארצות הברית ב-2 בינואר 1788.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרובינציית ג'ורג'יה** בוויקישיתוף
* ייסוד המושבה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5037345-6
* VIAF: 151984545
* WorldCat (עם VIAF): 151984545

 |
**כלא לֶפוֹרְטוֹבוֹ** (ברוסית: **Лефортовская тюрьма**), בית מעצר הנמצא בחלקה המזרחי של העיר מוסקבה, רוסיה.

מאז 2005 הוא מנוהל על ידי שירות בתי הסוהר הפדרלי. בשנים 1995–2005 היה בניהול הפ.ס.ב (מיורשי הק.ג.ב).

היסטוריה
--------

הבניין נבנה בשנת 1881 ככלא צבאי לחיילי צבא רוסיה בעלי דרגות נמוכות, אשר נדונו לתקופות מאסר קצרות. שמו, לפורטובו, נלקח משמה של השכונה שהוא נמצא בה, הקרויה על שמו של פרנץ לפורט, מחבריו ועוזריו של הצאר פיוטר הגדול. במשך השנים בוצעו בבניין שינויים רבים והרחבות.

לאחר המהפכה הבולשביקית הועבר כלא לפורטובו לניהול מועצה מיוחדת של המהפכה (וו.צ'.ק, ВЧК). בזמן הטיהורים הגדולים הוא נשלט על ידי המשטרה הפנימית החשאית, הנ.ק.וו.ד ושימש לחקירות, מהן בעינויים. עד סוף קיומה של ברית המועצות, בשנת 1991, שימש הכלא כבית מעצר של הק.ג.ב למשך תקופות החקירה של העצורים.

רבים ממתנגדי השלטון הסובייטי (דיסידנטים) וגם אסירי ציון היו עצורים בכלא לפורטובו. עם העצירים המפורסמים נמנו ראול ולנברג, אנדריי סחרוב, נתן שרנסקי ואלכסנדר סולז'ניצין.

במאה ה-21 משמש הכלא כמתקן כליאה זמני למשפט, בייחוד למרגלים ובכירים שהואשמו בשחיתות.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הכלא (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 157252350
* WorldCat: viaf-157252350

 |