recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אחמד עלי אל-מַאֲווָאֹוִוי** (בערבית: **أحمد علي المواوي**; 1897 – 1979) היה קצין בדרגת גנרל בצבא מצרים בתקופת ממלכת מצרים. שירת בתור מפקד חיל המשלוח המצרי במהלך מלחמת העצמאות ופוטר לאחר המלחמה בידי פארוק, מלך מצרים.

ביוגרפיה
--------

### שנים מוקדמות

יליד 1897, סוהאג, מצרים בשלטון האימפריה הבריטית. מאוואווי השלים את לימודיו באקדמיה צבאית בשנת 1916. מונה לדרגת רב-סרן כראש מחלקת ההכשרה על מבצעים צבאיים. הועלה לדרגת בריגדיר גנרל בשנת 1945 והפך למפקד בריגדת חיל הרגלים ה-4. מונה בשנת 1947 למפקד דיוויזיית חי"ר. עם תחילת מלחמת העצמאות וגיבוי ערביי ישראל בידי הליגה הערבית, מאוואווי העביר את מטהו לאל עריש שם הוצב יחד עם כוח חי"ר. כאשר הגיע הצו המלכותי מידי פארוק, מלך מצרים על הכנות לפלישה, מאוואווי נותר ספקן ושוחח עם ראש ממשלת מצרים, מחמוד פהמי נוקראשי, לגבי רמת המוכנות של הצבא המצרי למלחמה. מאוואווי הועלה, על פי צו מלכותי, לדרגת גנרל ב-14 במאי, ומונה למפקד הגזרה הדרומית בארץ ישראל ולמפקד פעולות הצבא המצרי במסגרת המלחמה.

### במלחמת העצמאות

 ערך מורחב – **חיל המשלוח המצרי (1948)**  

על פי דיווח חשאי של צבא מצרים, חיל המשלוח המצרי התפצל לשתי יחידות רגלים, הראשונה והגדולה מבין השתיים ניתנה לפיקודו של מאוואווי, ויחידה שנייה קלה יותר ונייד בראשות אחמד עבד אל-עזיז. הכוחות בראשות מאוואווי כלל את רגימנט החי"ר ה-1 (שמספר אנשיו נע בין 700–750), רגימנט החי"ר ה-6 (מנה בין 700–750), רגימנט החי"ר ה-9 (מנה בין 700–750), רגימנט סיור משוריין (כלל 35 כלי רכב משוריינים), רגימנט טנקים קל (כלל שבעה טנקים) וחמש סוללות תותחים (סך הכל 40 תותחים). כוחותיו נעו בשני טורים, האחד דרך עזה לעבר תל אביב והשני דרך באר שבע לעבר ירושלים.

במהלך יולי אירח מאוואווי את פארוק, מלך מצרים עת ביקורו בחזית הנגב. מאוואווי פיקד על הכוחות המצרים במהלך קרב יד מרדכי ומאוחר יותר בקרב על ניצנים, במסגרתו נפל קיבוץ ניצנים לידי הכוחות המצרים לאחר מאבק עקוב מדם. חיל המשלוח המצרי ספג את המתקפה הישראלית במהלך מבצע פלשת אך התקדמותו נעצרה לבסוף במערכה על נגבה, במהלכה ספגו הכוחות המצרים תחת מאוואווי ומוחמד נגיב פגיעה צבאית קשה. כוחותיו של מאוואווי ספגו במהלך ההפוגה השנייה את מבצע מוות לפולש ומבצע גי"ס ומנעו מבחינה זמנית את התקדמות צה"ל אל הנגב.

### פיטורים

מאוואווי שלח במהלך ההפוגה השנייה דיווח אל קהיר במסגרתו הביע דאגה עקב מחסור באוכל ונשק ומתיחת קווי האספקה. אזהרותיו של מאוואווי לא נענו ובהמשך נחל חיל המשלוח סדרת הפסדים שהביאו לכיבוש של הנגב בידי צה"ל. על הפסדו במלחמה, פארוק, מלך מצרים הוריד את מאוואווי מכל דרגותיו והביא לפיטורו ב-20 באוקטובר. מאוואווי יצא לפרישה. מאוואווי היה נשוי ואב לארבעה. נפטר בשנת 1979 באלכסנדריה, עיר מגוריו.

ראו גם
------

* שמעון אבידן
* חיל המשלוח המצרי (1948)
* צבא מצרים

לקריאה נוספת
------------

* **תולדות מלחמת הקוממיות**, מטכ"ל, ענף היסטוריה, הוצאת 'מערכות', 1959

קישורים חיצוניים
----------------

* Slinging out the David-Goliath myth | Al-Ahram

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעריב, 9 ביוני 1959; עמוד 5 - צו מפארוק, באתר הספרייה הלאומית של ישראל
**חואן מיגל אצ'באריה** (בספרדית: **Juan Miguel Echevarría**; נולד ב-11 באוגוסט 1998) הוא אתלט קובני, סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2019) ואלוף העולם באולם (ברמינגהאם 2018) בקפיצה לרוחק.

ביוגרפיה
--------

אצ'באריה נולד בקמגואיי שבקובה. הוא החל להתאמן באתלטיקה בתקופת לימודיו בבית הספר היסודי.

במאי 2015, קפץ לראשונה למרחק של מעל 8 מטרים כשקבע תוצאה של 8.05 מטר. באותו החודש זכה באליפות קובה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.96 מטר. ביולי 2015 סיים רביעי באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 בתוצאה של 7.69 מטר. בהמשך החודש זכה במדליית זהב במשחקים הפן-אמריקאיים עד גיל 20 בתוצאה של 7.76 מטר. ב-2016 נפצע והושבת מהכנותיו להתמודדות על מקום במשלחת הקובנית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.

ביולי 2017 קבע שיא אישי של 8.28 מטר בתחרות במדריד. באוגוסט אותה שנה השתתף באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בלונדון, אך לא העפיל משלב המוקדמות לאחר שקבע תוצאה של 7.86 מטר.

במרץ 2018 זכה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה באולם בתוצאה של 8.46 מטר. ביוני 2018 זכה בתחרות ליגת היהלום שנערכה בסטוקהולם בתוצאה של 8.83 מטר, עם רוח גבית מעל המותר של 2.1+ מטר לשנייה. שלושה ימים אחר כך קבע שיא אישי של 8.66 מטר במהלך תחרות באוסטרבה, בהמשך החודש שיפר את שיאו ל-8.68 מטר במהלך תחרות בבד לאנגנזאלצה שבגרמניה, תוצאה המדרגת אותו עשירי בכל הזמנים.

במרץ 2019 קפץ למרחק של 8.92 מטר, עם רוח גבית מעל המותר של 3.3+ מטר לשנייה.

באליפות העולם ב-2019 זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.34 מטר. באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית כסף בתוצאה של 8.41 מטר, זהה לזו של המנצח מילטיאדיס טנטוגלו, אך הפסיד בשובר השוויון עקב מקבץ פחות טוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן מיגל אצ'באריה** בוויקישיתוף

* חואן מיגל אצ'באריה, באתר olympedia.org
* חואן מיגל אצ'באריה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* חואן מיגל אצ'באריה, באתר ליגת היהלום
* Who Is Long Jump Sensation Juan Miguel Echevarria?, ‏13 ביוני 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 294120

 |
**פרנסואה אנטואן האבנק** (בצרפתית: **François-Antoine Habeneck**‏; 22 בינואר 1781 – 8 בפברואר 1849) היה כנר ומנצח צרפתי.

קורות חייו
----------

פרנסואה האבנק היה בנו של מוזיקאי בתזמורת צבאית, שלימד אותו כינור מגיל צעיר. בגיל 10 כבר ניגן קונצ'רטו בציבור. בשנת 1801 הוא התקבל לקונסרבטואר של פריז, ובשנת 1804 זכה שם בפרס ראשון בכינור והצטרף לתזמורת האופרה הלאומית של פריז. האבנק החל לצבור ניסיון כמנצח לאחר שמשנת 1806 החל לנצח על קונצרטים של תלמידים. בשנת 1817 הפך לעוזר מנצח בתזמורת האופרה של פריז, אך פוטר תוך זמן קצר. בשנת 1821 מונה למנהל האדמיניסטרטיבי של התזמורת ובשנת 1824 מונה למנצח ראשי של התזמורת יחד עם שותף לתפקיד, אנרי ולנטינו. בשנת 1831 פרש ולנטינו מתפקיד המנצח והאבנק נשאר כמנצח ראשי יחיד עד פרישתו בשנת 1846.

בשנת 1828 ייסד תזמורת קונצרטים בניהולו המוזיקלי, ובביצועה הציג את יצירותיו של בטהובן בצרפת. הוא הלחין כמה יצירות אך פרסם רק מעטות מהן, והתפרסם בעיקר כמנצח. הוא לימד מוזיקה ובין תלמידיו הבולטים ניתן למנות את אדואר לאלו. הוא ניצח על בכורות של כמה אופרות וכן של הרקוויאם של ברליוז. הקטור ברליוז כתב בזיכרונותיו, שבבכורה של רקוויאם זה התרשל האבנק, ובקטע מורכב הוא הניח את שרביטו כדי להריח טבק. ברליוז עצמו נטל את מקומו והנחה את התזמורת.

האבנק נפטר בפריז בשנת 1849, בן 68 במותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה האבנק** בוויקישיתוף

* פרנסואה האבנק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פרנסואה האבנק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פרנסואה האבנק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1771829
* BnF: cb148046101 (data)
* GND: 116349158
* ISNI: 0000 0000 8366 9359
* LCCN: n97872659
* The Léonore id LH//1255/55 is not valid.
* MusicBrainz: 30ea0fa4-c703-4d5b-b20b-6709cd19d6ad
* NKC: mzk2014802469
* NTA: 20345622X
* SNAC: w6rn37kv
* SUDOC: 142856169
* VIAF: 27330786
* WorldCat: lccn-n97872659

 |
מוסקבה היא מרכז פיננסי מרכזי באירופה, ויש לה את אחת הכלכלות העירוניות הגדולות בעולם (אנ'). (בתמונה: מוסקבה סיטי, רובע העסקים של מוסקבה)
**כלכלת מוסקבה** היא הכלכלה הגדולה ביותר מבין הסובייקטים המרכיבים את הפדרציה הרוסית במונחים של תוצר אזורי גולמי (GRP). תרומת התוצר האזורי הגולמי של מוסקבה לכלכלת רוסיה הכוללת יורדת בהדרגה ובשנת 2016 צנחה ל-16.5% בשל העובדה כי כלכלות אזוריות מראות לעיתים קרובות פוטנציאל גדול יותר להתפתחות כלכלית, תוך התמקדות בביקוש מקומי, שלעיתים קרובות מתעלם ממשברים עולמיים. במבנה התוצר אזורי גולמי של מוסקבה, חלק נכבד נכבש על ידי מגזר השירותים, שרגיש יותר למצב הכלכלי העולמי. גם מסחר ותיירות ממלאים תפקיד חשוב.

היקף כלכלת מוסקבה בשנת 2018 הסתכם ב-15.7 טריליון רובל, הוצאות צרכנים - יותר מ -10 טריליון רובל, מה שאיפשר למוסקבה לתפוס את המקום השלישי מבין ערי אירופה במדד זה ולהיכנס לעשרים שוקי הצרכנות הגדולים בעולם.

תוצר אזורי גולמי
----------------

מוסקבה מהווה 54% מסך התרומה של ערי המיליון לכלכלת המדינה (סך הכל 16 ערי מיליון מהוות שליש מהתמ"ג של רוסיה).

כרגע מוסקבה היא המרכז הפיננסי הגדול ביותר בקנה מידה לאומי ומרכז הניהול של חלק ניכר מכלכלת המדינה. לדוגמה, יותר ממחצית הבנקים הרשומים במדינה מרוכזים במוסקבה, בעוד שהם מהווים 90% מנכסי הבנקים. בנוסף, רוב החברות הגדולות רשומות ויש להן משרדים ראשיים במוסקבה, אם כי הייצור שלהן יכול להיות ממוקם אלפי קילומטרים ממוסקבה לחלוטין. נכון לנובמבר 2019, 104 מתוך 200 המפעלים הגדולים במדינה רשומים במוסקבה.

בנוסף, מוסקבה מרכז גדול של הנדסת מכונות, כולל הנדסת חשמל, כלי מכונה, בניית ספינות, ייצור מכשירים; מתכות אל ברזליות ואל ברזליות (ייצור סגסוגות אלומיניום), כימיה, אור ודפוס. אך בשנים האחרונות יש תהליך של העברת ייצור מחוץ למוסקבה.

תעשייה
------

מוסקבה, למרות חלקה המשמעותי של התעשייה בכלכלה, היא מרכז התעשייה והייצור הגדול ביותר ברוסיה, המבוסס על כוח עבודה מיומן משמעותי.

מגזרי המשק המייצרים מוצר אמיתי מהווים 20.7% מהתוצר האזורי הגולמי של מוסקבה; 1.88 מיליון איש מועסקים כאן.

מגזר השירותים
-------------

מוסקבה מהווה יותר מ-30% מסך המחזור הקמעונאי הרוסי. על פי תוצאות שנת 2018, חלקה של מוסקבה במחזור הכולל של הפדרציה הרוסית הסתכם ב -15.2%.

מחזור המסחר הקמעונאי ממשיך לצמוח בקצב מהיר. מספר חנויות הקמעונאות הנייחות בשנת 2018 הגיע ל 58,812, מרכזי קניות ומתחמים -615.

את השווקים מתכננים להחליף בקניונים המופעלים על ידי לשכת ראש העיר. לשנת 2018 ישנם 26 שווקים קמעונאיים, 21 חקלאיים, אחד אוניברסלי ו- 1 מתמחים; ירידי סוף שבוע נערכים ב-102 מקומות.

תיירות
------

תפקיד משמעותי בכלכלת העיר ממלא עסקי התיירות הקשורים בקבלת אורחים מרוסיה וממדינות זרות, כמו גם הפעילות הכלכלית הנלווית בענף השירותים. למעלה מארבעה מיליון תיירים מבקרים במוסקבה מדי שנה, רובם מגיעים מגרמניה, ארצות הברית, סין, בריטניה, צרפת, טורקיה, איטליה, ישראל, יפן וספרד. מאז 2007, מתוך כל 10 זרים שנכנסים לרוסיה למטרות תיירות, שבעה מגיעים למוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלכלת מוסקבה** בוויקישיתוף
* כלכלת מוסקבה באתר Mos.ru

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
לוק טרדיף בעת הענקת גביע לקריה לשחקן בטיסט אמאר בשנת 2008.
**לוק טרדיף האב** (בצרפתית: **.Luc Tardif Sr**; נולד ב-29 במרץ 1953 בטרואה-ריבייר, קוויבק, קנדה) הוא מנהל הוקי קרח צרפתי ושחקן הוקי קרח לשעבר, נשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית ונשיא פדרציית ההוקי קרח הצרפתית.

כשחקן עשה טרדיף את עיקר הקריירה שלו בצרפת.

מאז מרץ 2006 שימש כנשיא פדרציית ההוקי קרח הצרפתית והיה אחד מיוזמי ההפרדה של ענף ההוקי קרח מהפדרציה הצרפתית לספורט קרח.

בספטמבר 2021 נבחר לנשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית במקום רנה פאסל.

ביולי 2022 ביקר טרדיף בישראל לראשונה מאז נכנס לתפקידו, ונכח בגמר טורניר ההוקי קרח של המכביה העשרים-ואחת.

ביוגרפיה
--------

טרדיף נולד ב-29 במרץ 1953 בטרואה-ריבייר, קנדה. הוא שיחק הוקי קרח במולדתו מגיל 3 ועד לבגרותו. הוא הגיע לאירופה בשנת 1975, ושם שיחק בבריסל, בלגיה, לפני שעבר לצרפת בשנת 1978 כדי לשחק בשאמוני ובהמשך ברואן.

לאחר קריירת המשחק שלו, כבעל אזרחות כפולה קנדית-צרפתית היה אחראי על תוכנית ההוקי קרח לנוער של רואן במשך מספר שנים. בשנת 2000 מונה לראש מחלקת ההוקי קרח באיגוד ספורט הקרח הצרפתי. בשנת 2006 נבחר לנשיא הראשון של פדרציית ההוקי קרח הצרפתית שאך זה הוקמה, תפקיד שנבחר בו מחדש בשנים 2010, 2014 ו-2018.

הוא שימש כיו"ר ועדת הכספים של IIHF (מאז 2016). הוא גם מעורב מאוד בוועד האולימפי הצרפתי, ומונה לראש המשלחת הצרפתית למשחקי החורף האולימפיים 2014 בסוצ'י.

פרסים
-----

* מלך השערים של הליגה הצרפתית (גביע שארל רמזי): 1979, 1980, 1981, 1983

קרבה לספורט
-----------

בנו, לוק טרדיף הבן, גם הוא שחקן הוקי קרח בעברו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוק טרדיף** בוויקישיתוף

* לוק טרדיף, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  Luc Tardif - Assemblée Générale - Franceolympique.com
2. ↑  Marie Rialland (2006-05-01). "Luc Tardif : "Le hockey sur glace français a un bel avenir"". *linternaute.com*. נבדק ב-2017-05-08..
3. ↑  Luc Tardif new IIHF President
4. ↑  IIHF - Luc Tardif, IIHF International Ice Hockey Federation (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**רנה פאסל** | **נשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית25 בספטמבר 2021–** | **הבא**: |
**המקהלה הלאומית של לטביה** (בלטבית: **Valsts Akadēmiskais koris LATVIJA**, מילולית "מקהלת המדינה לטביה") נוסדה לפני 75 שנים. היא נחשבת למקהלה המקצועית הגדולה ביותר במדינות הבלטיות, עם חמישים זמרים מעולים. 

המקהלה הלאומית של לטביה היא אחת המקהלות המבוקשות ביותר באירופה. הרפרטואר שלה כולל יצירות ווקאליות מתקופת הרנסאנס ועד ימינו, תוך שימת דגש על יצירות מן המאות ה-19 וה-20. בשנים האחרונות מרחיבה המקהלה את הרפרטואר שלה לסוגות שונות, כולל מוזיקה עכשווית, פופ ומוזיקה לסרטים.

המנהל המוזיקלי של המקהלה הלטבית ומנצחה מאז 1997 הוא מאריס סירמאיס (Māris Sirmais). היא הופיעה תחת שרביטם של מנצחים ידועי שם, בהם מאריס יאנסונס, זובין מהטה, ואלרי גרגייב, נמה ירווי, פאבו ירווי, דייוויד זינמן, סימון יאנג ואנדרס מוסטונן ושרה עם תזמורות חשובות, בהן תזמורת הקונצרטחבאו מאמסטרדם, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת רדיו בוואריה ועוד.

בנובמבר 2016 השתתפה המקהלה הלאומית של לטביה, יחד עם מקהלת עמק חפר והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, בניצוח אנדרס מוסטונן, בביצוע הרקוויאם של ורדי. כמו כן שרה המקהלה יצירות א-קפלה מתקופת הרנסאנס עד ימינו בקונצרט בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של תזמורת ראשון לציון, גם הפעם בניצוח אנדרס מוסטונן.

הקלטות
------

* פסקול הסרט "הבושם", עם הפילהרמונית של ברלין בחברת EMI, ‏ 2006
* הקלטות שונות בחברות "אונדין", "הרמוניה מונדי", "האחים ורנר" וחברות לטביות, גרמניות ובלגיות שונות.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* פרס המוזיקה הגדולה של לטביה, שמונה פעמים
* פרס ממשלת הרפובליקה הלטבית
* פרס ראשון בתחרות הלאומית להקלטת מוזיקה קלאסית בלטביה

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המקהלה הלאומית של לטביה
* המקהלה הלאומית של לטביה בעמוד הבית של האופרה הישראלית החדשה
* קטע מ"שלמה" של הנדל בביצוע המקהלה הלאומית של לטביה והתזמורת הסימפונית ירושלים, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכניית קונצרט בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של התזמורת הסימפונית ראשון לציון, 18 בנובמבר 2016
2. ↑  תוכניית "קאמרי בצהרי שישי", 18.11.16

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA16297190
* NKC: xx0086413
* VIAF: 123345115
* WorldCat (עם VIAF): 123345115

 |
**לוק פרי** (בצרפתית: **Luc Ferry**; נולד ב-1 בינואר 1951) הוא פילוסוף צרפתי.

ביוגרפיה
--------

לוק פרי נולד בעיר קולומב (פרבר של פריז). למד פילוסופיה בסורבון ובאוניברסיטת היידלברג בגרמניה. כתב את עבודת הדוקטור שלו על הפילוסוף הגרמני יוהאן גוטליב פיכטה, וב-1979 הוסמך כפרופסור לפילוסופיה. ב-1981 קיבל תואר דוקטור במדע המדינה. שימש כפרופסור למדעי המדינה ולפילוסופיה מדינית במכון למדעי המדינה שבעיר ליון (1982–1988), ובאוניברסיטה של קאן (1989–1995). החל ב-1996 שימש כפרופסור לפילוסופיה בסורבון.

ב-2002 התמנה על ידי ז'אק שיראק, נשיא צרפת, לשר הנוער, החינוך והמחקר בממשלת צרפת - תפקיד ששימש בו עד 2004. במסגרת תפקידו זה הציע דרכים כדי ליישם את החוק הצרפתי האוסר על שימוש בסמלים דתיים בבתי הספר. ב-2005 שב לתפקידו כפרופסור לפילוסופיה בסורבון, וניהל שם סדרת הרצאות בנושא "מהי פילוסופיה?" ב-2006, כחלק של סדרת הרצאותיו שאורגנו על ידי מרכז התרבות הצרפתי בשיתוף עם המוסד הבינלאומי לחקר השלום באוסלו, ביקר בנורווגיה וקיים שם סמינר בנושא "החילוניות וחופש המחשבה". ספרו "ללמוד לחיות" (2006) מבוסס על הרצאותיו בסמינר זה.

משנתו הפילוסופית
----------------

לוק פרי כתב למעלה מחמישה עשר ספרים, אך כבר אחד מספריו הראשונים - 'המחשבה של 68 ' - הביא לפרסומו בציבור. בספר זה, המתייחס למרד הסטודנטים ב-1968, הוא מותח ביקורת על מספר אנשי רוח צרפתים ובהם מישל פוקו, ז'אק דרידה, פייר בורדייה וז'אק לאקאן כמייצגי המחשבה המרקסיסטית ומחשבות רדיקאליות אחרות שעמדו מאחרי מרד זה. הוא טוען כי מסורת הפילוסופיה המערבית נשארה אבן פינה שעליה ניתן לייסד את רעיון זכויות האדם המותאם לחברה המודרנית. בספרו 'הסדר האקולוגי החדש' הוא טוען נגד הרעיונות הפילוסופיים המונחים ביסודה של התנועה האקולוגית. בספרו 'ללמוד לחיות: חיבור פילוסופי לשימושם של הדורות הצעירים', שעמד בראש רשימת הספרים רבי המכר בצרפת, הוא מנסה לפתח תורת גאולה כדי לפתור את מה שלדעתו מהווה את בעייתה הגדולה של הפילוסופיה - הפחד מן המוות.

מספריו
------

* המחשבה של 68:מחקר על האנטי הומניזם בן זמננו (נכתב בשיתוף עם אלן רנו, 1985)
* היידגר והפילוסופים המודרניים (1988)
* מדוע אין אנו נמנים עם חסידיו של ניטשה? (1991)
* הסדר האקולוגי החדש (1992)
* אלוהים, האדם ומשמעות החיים (1996)
* החוכמה בהתאם לפילוסופים המודרניים (נכתב בשיתוף עם אנדרה קונט-ספונוויל, 1998)
* מהם חיים טובים? (2002)
* ללמוד לחיות: חיבור פילוסופי לשימושם של הדורות הצעירים (2006)
* להתגבר על הפחדים: הפילוסופיה כחוכמת האהבה (2006)
* משפחות, אני אוהב אתכן: מדיניות וחיי הפרט בעידן הגלובליזציה (2007)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לוק פרי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לוק פרי (פילוסוף)** |

* לוק פרי, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299675905171
* BIBSYS: 90374591
* BNE: XX991892
* BnF: cb119026678 (data)
* GND: 115743634
* ICCU: CFIV070755
* ISNI: 0000 0001 2147 1846
* LCCN: n82121266
* MusicBrainz: 3acb0b6d-4689-4dbe-9995-1b86384d5276
* NDL: 00513186
* NKC: kup19990000026971
* NLK: KAC199608672
* NTA: 071252738
* SUDOC: 026863472
* VIAF: 108921616
* WorldCat: lccn-n82121266

 |
**איוואן יבגנייביץ' נובוסלצב** (ברוסית: **Ива́н Евге́ньевич Новосе́льцев**; נולד ב-25 באוגוסט 1991 במוסקבה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ארסנל טולה.

קריירת מועדונים
---------------

איוואן התחיל את הקריירה שלו במועדונים חובבניים במוסקבה. ב-2005 הצטרף לאקדמיה של חימקי. ב-2011 חתם עם המועדון חוזה מקצועני ראשון עם משכורת של 30 אלף רובל בחודש. כבר בחורף 2012 נובוסלצב עזב את חימקי וחתם באיסטרה מהליגה השלישית, שם ערך 17 הופעות ועניין את טורפדו מוסקבה. בתום העונה איוואן חתם בטורפדו. ב-2 באוגוסט 2014 ערך הופעת בכורה בליגת העל במשחק חוץ מול צסק"א.

ב-12 בינואר 2015 חתם ברוסטוב חוזה ל-4.5 שנים, אך ב-31 באוגוסט 2016 נובוסלצב עבר לזניט סנקט פטרבורג וחתם חוזה למשך 5 שנים. שיחק בשורות הקבוצה לאחרונה ב-21 בספטמבר 2017 בהפסד קבוצתו 3:2 לדינמו בדרבי של סנקט פטרבורג. מאז מינוי מנצ'יני למאמן זניט הוא לא היווה לחלק מרכזי מהרכב הקבוצה ובינואר 2018 הושאל לקבוצת הכדורגל ארסנל טולה עד יוני אותה שנה. הוא לא הרשים במחנה האימונים של זניט בקיץ 2018 ונשלח להשאלה שוב, הפעם לאנז'י מחצ'קלה. בינואר 2019 הושאל לחצי שנה לרוסטוב.

לקראת עונת 2019/2020 עבר לקבוצת סוצ'י. את הופעת הבכורה במדיה ערך במחזור הפתיחה של העונה, במשחק החוץ נגד ספרטק מוסקבה ב-13 ביולי 2019.

ביוני 2021 עבר לארסנל טולה.

נבחרת לאומית
------------

איוואן מעולם לא שיחק באף נבחרת נוער של רוסיה. ב-31 במרץ 2015 הוא הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת בתיקו 0:0 מול קזחסטן.

חיים פרטיים
-----------

איוואן נשוי לכדורסלנית עבר קטרינה קיירו. הוא הציע לה נישואין על מגרש האצטדיון אולימפ-2 ב-20 באפריל 2015 אחרי ניצחון ליגה מול טורפדו.

תארים
-----

קבוצתיים
* **רוסטוב**
	+ מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16
* **זניט**
	+ מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2016/17

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן נובוסלצב** בוויקישיתוף
* איוואן נובוסלצב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית)
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ИВАН НОВОСЕЛЬЦЕВ ПОПОЛНИЛ «АРСЕНАЛ»
2. ↑  Иван Новосельцев проведет первую часть сезона в «Анжи»
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם לשיר ילדים, ראו ג'ק וג'יל (שיר).

**ג'ק וג'יל** (באנגלית: **Jack & Jill**) היא דרמה קומית אמריקאית, אשר שודרה החל מ-26 בספטמבר 1999 עד 11 באפריל 2001 ברשת The WB.

בישראל הסדרה שודרה בערוץ 3 בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.

תקציר העלילה
------------

הדמויות הראשיות בסדרה הם ג'ק (משמה הפרטי ג'קלין) וג'יל (משם משפחתו ג'ילפסקי).

הסדרה מתחילה כאשר ג'ק מגלה שארוסה בגד בה עם השושבינה הראשית ועוזבת אותו לפני החתונה. היא בורחת לניו יורק ועוברת לגור עם חברתה מהתיכון אודרי גריפין.
ג'ק פוגשת במהרה את השכן מלמעלה, ג'יל, הבחור הנכון בזמן הלא נכון. באותה תקופה, ג׳יל מנהל מערכת יחסים ארוכה עם אליסה קרונקייט. במהלך הזמן, ג׳ק מכירה את שני חבריו הנאמנים, אם כי קצת ביזאריים, של ג'יל: ברטו ומייקי.
ג'יל מתחיל לפקפק בקשר שלו עם אליסה לאחר שהוא פוגש את ג'ק. כשג'ק מקבלת עבודת התמחות במדורי הטלוויזיה בהם עובדת אליסה, העתיד של ג'ק וג'יל לא נראה ורוד.
כבר בפרק השני ג'יל נפרד מאליסה והעניינים מתחילים להסתבך.

ג'ק וג'יל נעשים זוג לאחר שהם מתייאשים מקשר מהותי עם בני זוגם הקודמים.

הסדרה עוקבת אחרי חייהם של ששת החברים, מבחינה רומנטית, כלכלית, משפחתית וכו'. במהלך הסדרה ג'ק וג'יל נפרדים כמה פעמים בכוונה להיות רק ידידים, אך הם חוזרים לחיים זוגיים ואף עומדים להתחתן בסוף העונה השנייה.

ברטו מאוהב באודרי כבר מתחילת הסדרה, אך כל פעם שהוא מנסה להראות לה זאת הוא מתבלבל ו"מפקשש". הוא עומד מהצד ורואה אותה יוצאת עם בחורים שונים. השניים נעשים זוג בפרק העשירי. בפרק האחרון של העונה הראשונה הזוג נפרד בעקבות בגידה של ברטו ואודרי מחליטה לעבור לגור בלוס אנג'לס. כאשר היא חוזרת הם מחליטים לנסות להתגבר על העבר ומנסים כל יתר העונה לתקן את הקשר ביניהם.

מייקי ואליסה נעשים שותפים לדירה לאחר ששניהם מבינים שחבל לחפש שתי דירות כשאפשר לגור יחד. במהלך הסדרה השניים יוצאים עם דמויות רבות, מייעצים אחד לשני ונהיים חברים טובים מאוד. מדי פעם מייקי לא מתאפק ומציע הצעות מגונות לאליסה, שבדרך כלל יודעת לשים לו גבולות.

הדמויות הראשיות
---------------

* **דייוויד (ג'יל) ג'ילפסקי** (איוון סרגיי)- מעצב צעצועים מצליח וצלם
* **ג'קלין (ג'ק) בארט** (אמנדה פיט)- מתמחה במשרדי חדשות
* **אודרי גריפין** (ג'יימי פרסלי)- רקדנית/שחקנית בברודוויי
* **אליסיה קרונקייט** (שרה פולסון)- עמיתה של ג'ק במשרדי הטלוויזיה
* **ברטלמיו (ברטו) זיין** (ג'סטין קירק)- סטודנט לרפואה, בחור פיקח אך חסר ביטחון
* **מייקל (מייקי) רוסו** (סיימון רקס)- ברמן ו"פילוסוף"

הפקה
----

התפקיד של ג'ק ניתן בהתחלה לשחקנית אמיליה היינל אך לאחר צילום הפיילוט הוחלפה על ידי אמנדה פיט.

שיר הפתיחה של הסדרה היה השיר "The Truth about Romeo" (האמת על רומיאו). בעונה הראשונה בוצע על ידי הלהקה "Pancho's Lament" שגם כתבו את השיר. בעונה השנייה השיר מבוצע על ידי דייוויד קרוסבי.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ג'ק וג'יל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ג'ק וג'יל", באתר Metacritic (באנגלית)
* "ג'ק וג'יל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**איוואן ניקיטין** (ברוסית: **Иван Никитин**;‏ 1680 – 1741) היה צייר רוסי של דיוקנאות וציורי קרב.

ביוגרפיה
--------

איוון ניקיטין נולד במוסקבה למשפחה של כומר אורתודוקסי. את השיעורים האמנותיים הראשונים שלו קיבל מאמן הולנדי בחנות התחריט של נשקיית הקרמלין. בשנת 1711 הועברה הנשקייה יחד עם איוואן ניקיטין לסנקט פטרסבורג. בשנים 1716–1720 הוא ואחיו רומן ניקיטין נשלחו לאיטליה על ידי פיוטר הגדול. האחים למדו את אמנות הציור בפירנצה ובוונציה. לאחר שחזר לרוסיה הפך ניקיטין לצייר החצר האהוב על פיוטר הגדול. הוא עבד במוסקבה ובסנקט פטרבורג.

לאחר מותו של פויטר ב-1725 ניקיטין המשיך לעבוד בחצר המלכות עד 1732, אז הוא ואחיו רומן נעצרו בגין הפצת חוברות נגד השלטון. איוואן עונה, נכלא במשך חמש שנים במבצר ואז הוכה והוגלה לטובולסק.

בשנת 1740 חתמה אנה קיסרית רוסיה על חנינה לאחים. החנינה נכנסה לתוקף בשנת 1741. על פי בקשתה של הקיסרית החדשה יליזבטה קיסרית רוסיה, ניקיטין נסע בחזרה מטבולסק לסנקט פטרסבורג ומת בדרך בסוף 1741 או בתחילת 1742.

לפורטרטים המוקדמים של ניקיטין הייתה השפעה חזקה על סגנון הדיוקנאות המסורתי של המאה ה-17: ללא פרספקטיבה, צבעים נוקשים, רקע כהה. הדיוקנאות המאוחרים יותר היו בסגנון בארוק קלאסיים.

מלבד דיוקנאות, איוואן ניקיטין נחשב גם לצייר הקרבות הרוסי הבולט הראשון בשל ציוריו את קרב פולטבה וקרב קוליקובו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן ניקיטין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  НИКИТИН, ИВАН НИКИТИЧ | Энциклопедия Кругосвет, www.krugosvet.ru (ברוסית)
2. ↑  Никитин Иван Никитич - КУЛЬТУРА России - www.culture.mincult.ru, web.archive.org, ‏2005-01-15

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb135755323 (data)
* GND: 120693089
* ISNI: 0000 0001 2118 0977
* LCCN: no98099832
* NKC: js2011621222
* RKD: 59655
* SUDOC: 147686962
* ULAN: 500017123
* VIAF: 296057527
* WorldCat: lccn-no98099832

 |
לוק ג'ייקובז
**לוק ג'ייקוב אשווד**, בשמו המקורי Luke Jacob Ashwood, (באנגלית: **Luke Jacobz**;‏ נולד ב-14 בפברואר 1981) הוא שחקן ומנחה טלוויזיה אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

ג'ייקובז נולד וגדל בסידני, אוסטרליה הוא החל לעסוק במשחק בגיל צעיר, וב-1999 לוהק לעונה השביעית והאחרונה של דרמת הנוער "תיכון הלבבות השבורים". בין 2001 ל-2005 היה בין מנחי תוכנית הטלוויזיה "The Big Arvo", וב-2004 הנחה את תוכנית הכישרונות "Popstars Live". ב-2005 חידש את קריירת המשחק, כשהצטרף לצוות סדרת הטלוויזיה "בנות מקלאוד", בה גילם את דמותו של החוואי ההרפתקן פטריק ברואר במשך שלוש עונות.

ב-2008 הצטרף לאופרת הסבון הוותיקה "קרוב רחוק", וגילם את דמותו של השוטר אנג'לו רוזטה עד 2011. תפקידו בסדרה הקנה לו מועמדות לפרס לוגי בקטגוריית השחקן הפופולרי ביותר בשנת 2010. בסמוך לאחר תחילת השתתפותו בסדרה, השתתף גם בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", וזכה במקום הראשון. בשנת 2010 מונה ג'ייקובז להנחות את העונה השנייה של הגרסה האוסטרלית לתוכנית הכישרונות "אקס פקטור", ממנה פרש בתום העונה השביעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוק ג'ייקובז** בוויקישיתוף

* לוק ג'ייקובז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**מוד נלסון** (באנגלית: **Maud Nelson**;‏ 17 בנובמבר 1881–1944), נולדה בשם **קלמנטינה ברידה** (**Clementina Brida**) ופעלה גם תחת שמות המשפחה **Nielson**, **Olson** ו-**Dellacqua**, הייתה חלוצת בייסבול נשים אמריקאית, שחקנית בייסבול, סקאוט, מאמנת ובעלים של קבוצת בייסבול.

ביוגרפיה
--------

נלסון נולדה בצפון איטליה בשם קלמנטינה ברידה. כשהייתה צעירה מאוד, משפחתה היגרה לארצות הברית למקום שאינו ידוע. בגיל 16 שיחקה בייסבול במועדון בלומר (Bloomer team או Bloomer Girls). באותם הימים, נלסון ככל הנראה הייתה שחקנית הבייסבול הטובה ביותר בליגת הנשים. היא הייתה המגישה (אנ') של קבוצת בוסטון בלומר. בגיל 27 הייתה המגישה של קבוצת צ'רוקי (Cherokee Indian Base Ball Club) שהייתה קבוצה מעורבת מגדרית. היא התחתנה עם מאמן הקבוצה ג'ון אולסון (John Olson). בשנת 1911, נלסון ובעלה הפכו לבעלים של קבוצת Western Bloomer Girls. בשנת 1917 בעלה נפטר, ונלסון המשיכה לשחק עם הקבוצה שבבעלותה. בנוסף, נלסון אימנה את קבוצת הנשים של Chicago Athletic Club. בשנות העשרים המוקדמות, נישאה בשנית לקוסטנט דלקוואה (Costant Dellacqua). עם בעלה השני היא הקימה את קבוצת הנשים The Star Ranger Girls שפעלה משנת 1922 ועד אמצע שנות השלושים. בשנת 1935, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, הקבוצות בהן שיחקה, אותן ניהלה ואימנה - נסגרו. נלסון פרשה מעולם הבייסבול ועברה להתגורר עם בעלה בשיקגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוד נלסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  NELSON, MAUD, Edelson, Paula. A to Z of American Women in Sports. Infobase Publishing, 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011085929
* VIAF: 171656560
* WorldCat: lccn-no2011085929

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מוד נלסון"**.
**כיוון הנדידה** (באנגלית: **Flight Behavior**) הוא הרומן השביעי שכתבה הסופרת ברברה קינגסולבר. הוא כיכב ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, העיתונים וושינגטון פוסט ו-USA Today הכריזו עליו בתור "הספר הטוב ביותר של השנה" בשנת 2012 כשיצא לאור, והוא היה מועמד לפרס לסיפורת מאת נשים ב-2013 שבו זכתה הסופרת א. מ. הומס עם הספר "סלח לנו" באותה שנה. הספר תורגם לעברית על ידי יעל סלע-שפירו ויצא לאור בהוצאת כתר ב-2014.

תקציר העלילה
------------

העלילה מתרחשת במאה ה-21, ומתמקדת בדֶלֵרובּיָה - עקרת בית ואם צעירה לשני ילדים קטנים החיה בתנאי עוני בחווה בעיירת שוליים בטנסי, מנותקת מקצב החיים הפועם של אמריקה המתקדמת. לדלרוביה היו שאיפות לא אופייניות לעיירה זו בה בבית הספר המקומי אין פיקוח על תוכנית הלימודים והמורים חסרי מוטיבציה: היא ניסתה להתקבל לאוניברסיטה, אבל עם הרקע ההשכלתי הדל שלה לא היה לה סיכוי. בגיל שבע-עשרה נכנסה להריון, נישאה בנישואים חפוזים לקאב, עברה להתגורר בחוות הוריו השתלטנים, ילדה שני ילדים, וחייה נתקעו. יום אחד, כאשר דלרוביה מתכוונת להפגש עם בחור שהכירה כדי לבגוד בפעם הראשונה בבעלה ובכך בעצם להשליך את חייה המוכרים, היא בוחרת לא להרכיב משקפי הראייה שלה, כדי שתיראה במיטבה. במעלה ההר שליד החווה המשפחתית היא רואה חיזיון שהיא מתארת כ"שריפה ללא עשן" שלאחר מכן יתברר שהיו אלו מיליוני פרפרים מסוג דנאית מלכותית ותנועת הכנפיים הכתומות שלהם. החיזיון מוכרז כנס בעיירה ההררית הענייה, אבל כשחוקר פרפרים מקים מעבדה בקרוואן שבחצר ביתה של דלרוביה הוא מספק להם הסבר מדעי לתופעה. נדידת הדנאית מאזורים קרים בצפון אמריקה לדרום החם היא תופעה ידועה, אלא שהפעם במקום להגיע להרי מקסיקו הגיעו הפרפרים לאזור הררי בארצות הברית. החוקר מזהיר ששינוי ההתנהגות של הפרפרים הוא סימפטום מטריד של ההתחממות עולמית ושהפרפרים בסכנת הכחדה בעקבות שינוי מסלול חייהם. חיי העיירה השלווים משתנים בעקבות הופעת תקשורת וקהל רב של מבקרים וגם חייה של דלרוביה עוברים תפנית חדה. לראשונה היא עובדת בשכר (כעוזרת של החוקר) ומגלה עניין מחודש במדע.

הספר משלב מגוון של נושאים: ההתחממות הגלובלית והשפעת האדם על הטבע, הפערים הבין-חברתיים בארצות הברית, פערי מדע-אמונה, יחסים בתוך משפחה – חמות-כלה, הורים-ילדים – הגשמה עצמית, וחברות.

השראה
-----

קינגסולבר סיפרה בראיונות שרצתה במשך שנים רבות לכתוב רומן על איך אנחנו חושבים ומדברים על שינוי האקלים, ומדוע אנחנו לא מדברים על זה ולמה כל כך קשה לדבר על זה כי סיפורים וספרות יכולים לעזור לנו לשקול להסתכל על העולם אחרת. היא מרגישה שבעזרת פרוזה ניתן לארוז את המדע באופן שאינו מאיים עבור קהל גדול יותר ולעורר אמפתיה.

הרעיון לאירוע שיפעיל את הסיפור, הופיע לה בחלום בו ראתה את מיליוני הפרפרים ודמיינה איך מחצית האנשים יראו בו נס שאורגן על ידי אלוהים והאנשים האחרים יראו בכך הוכחה מחרידה להתחממות הגלובלית.

הספר גם עוסק באימהות. לטענת הסופרת אימהות בחברה שלנו עברה רומנטיזציה עד כדי כך שזה כמעט נגד החוק לומר שיש רגעים ביום שאת שונאת את הילדים שלך ולכן זה היה אתגר ליצור דמות שהיא אמא כזו, שאוהבת את ילדיה, אך האימהות לא מספקת אותה בכלל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏ 10 ספרים שאהבנו ב-2012 באתר USA Today (באנגלית)
2. ↑  ביקורת ספר: ״כיוון הנדידה״ מאת ברברה קינגסולבר באתר המלצות על ספרים "אנשי הספר"
3. ↑  הקלטה ותעתיק של שיחה עם ברברה קינגסולבר ב- CBC Radio
4. ↑  ריאיון עם ברברה קינגסולבר לטיים, 8 בנובמבר 2012 (באנגלית)
5. ↑  Barbara Kingsolver: 'Motherhood is so sentimentalised in our culture', באתר הגרדיאן, ‏11 במאי 2013
**מוגנופטרוס** (שם מדעי: *Moganopterus*) הוא סוג של פטרוזאור גדול אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 124.5 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-2012 בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג שבסין בידי החוקר לו ג'ונצ'נג (אנ') וצוותו. הוא קיבל את שמו מהשם: "Mogano" שלקוח מחרב מתוך אגדת חרבות סינית עם הסיומת "pteron" שפירושה: "כנף".

המוגנופטרוס היה מעופף עצום בעל גולגולת ארוכה באורך 95 ס"מ עם כרבולת עצם בקצה וחוליות צוואר באורך 14.5 ס"מ. הוא היה בעל מוטת כנפיים של 5–7 מטרים כנראה, מה שהופך אותו לאחד מהמעופפים הגדולים מעולם. המוגנופטרוס השתייך כנראה למשפחת הקטנוצ'סמטיים. לפטרוזאור זה היו לסתות ארוכות ודקות עם 15 שיניים בלסת העליונה ו-17 בתחתונה והן היו דקות ונועדו לשליית דגים מהמים. הצוואר היה עבה ואולי היה לפטרוזאור שק כשל שקנאי.

פטרוזאור זה חי לצד פאונה נכחדת של דינוזאורים מנוצים שונים ומיני זוחלים ויונקים קדומים לצד סביבה ממוזגת של עצים מחטניים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוגנופטרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק במשפחה של פשפשים, עם הערך "מד מים", העוסק במכשיר למדידה של צריכת מים.

**מודדי מים** (שם מדעי: Hydrometridae, מיוונית מים-Hydro, למדוד-mètre) הם משפחה של פשפשים מימיים למחצה החיים על פני המים ובקרבתם. שמם נובע מצורת הראש והגוף המוארכים וסביבת מחייתם המדמה אותם לסרגל מדידה על פני המים. בעולם ידועים יותר מ-147 מינים. בישראל מצוי רק מין אחד מודד-מים שכיח (*Hydrometra stagnorum*).

מראה חיצוני
-----------

מודדי מים בעלי צבע אפרפר או חום בהיר וגוף ארוך יחסית של 8 מ"מ, אם כי חלקם יכולים להגיע גם לאורך של 15 מ"מ. גופיהם ורגליהם ארוכים ודקים, ומזכירים בצורה שטחית קבניים ואף מקלונאים ששייכים לסדרה אחרת לחלוטין. הראש מוארך, ובעל עיניים בולטות באמצע אורכו. המחושים ממוקמים בקצה הראש. פיסת הרגל בעלת 3 פרקים. המשפחה ברובה חסרת כנפיים, אם כי יש צורות מכונפות. חלקים שונים של גופם, לרוב הצד הגחוני והרגליים, מכונסים במיקרו או מאקרו שיערות, העוזרות להם לפזר את משקל גופם על שטח פני המים.

תפוצה ואקולוגיה
---------------

מודדי מים נפוצים למדי ברחבי העולם. עם זאת, המגוון הגדול ביותר נמצא באזורים הטרופיים, כאשר רק הסוג *Hydrometra* מופיע במקומות אחרים. הסוגים *Chaetometra* ו- *Dolichocephalometra* אנדמים לאיי מרקיז, שם כמעט כל שאר ה-Gerramorpha נעדרים. הם מופיעים בדרך כלל על הגדה, חלוקי נחל או פני המים בשולי אגמים, בריכות ואדמות ביצות, לרוב במקומות נטולי דגים. הם מעדיפים להתחבא בסביבה של צמחיית מים או לצאת בהליכה איטית באזורים חשופים יותר, אך ינועו במהירות כאשר מפריעים להם. בהיותם אוכלי נבלות הם ניזונים מטרף בעלי חיים שנפלו ונלכדו במים. קפזנבאים וזחלי יתושים מהווים חלק נכבד ממזונם. הם מטפסים טובים ויטפסו על צמחים כדי לחפש טרף או כדי להטיל את הביצים שלהם מעל המים. לרוב הם בעלי חמישה שלבי נימפה, והופכים לבוגרים תוך ארבעה עד שישה שבועות.

מיון
----

* על משפחה Heterocleptinae
	+ סוג *Heterocleptes*
	+ סוג *Veliometra*
* על משפחה Hydrometrinae
	+ סוג *Baciliometra*
	+ סוג *Chaetometra*
	+ סוג *Dolichocephalometra*
	+ סוג *Hydrometra*
* על משפחה Limnobatodinae
	+ סוג *Limnobatodes*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מודדי מים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* מודדי מים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 - "החי במים", הוצאת משרד הביטחון. עמ' 123.
2. ↑  Randall T. Schuh & James A. Slater (1995). *True Bugs of the World (Hemiptera: Heteroptera)*. Cornell University Press. pp. 95–6. ISBN 0-8014-2066-0.
3. ↑  Donald Joyce Borror; et al. (1998). *A Field Guide to Insects: America north of Mexico*. Houghton Mifflin. pp. 125–126. ISBN 0-395-91170-2.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph809008

 |
**Super Monkey's** או **סופר מאנקיס** (ביפנית: **スーパー・モンキーズ**) היא להקת בנות, שירה וריקודים יפנית שבה החלה הקריירה של נמיאה אמורו ושל כמה מחברי להקת מקס.

היסטוריה
--------

במקור, הלהקה הייתה בת 15 חברים, הכוללים את הזמרת הראשית של סופר מאנקיס, נמיאה אמורו. שמם שונה לסופר מאנקיס לפני הופעת הבכורה שלהם שהייתה ב-16 בספטמבר 1992. [דרוש מקור] בריאיון למגזין, גילתה אמורו כי סופר מאנקיס היו אמורים לעשות את בכורתם כקבוצה של חמש נשים ושני גברים. לבסוף ההופעה התקיימה כך שהשתתפו בה רק נשים.

ביום הופעתם הראשונה, ה-16 בספטמבר 1992, סופר מאנקיס הוציאו לראשונה את הסינגל הראשון שלהם "ארצות הברית גיבורה של אהבה/מר ארצות הברית" באולפני אמי מיוזיק יפן. הלהקה הפכה לדמות חיקוי והערצה עבור בני נוער עם חיבה למוזיקת פופ אמריקאית. אחד מהסינגלים שלהם היה להיט שדורג במקום הראשון במצעד הלהיטים היפני החשוב, אוריקון. אנה מקינו, שנחשבה מנהיגתם, עזבה את הקבוצה בחודש דצמבר באותה שנה. היא הוחלפה על ידי רינו נקסון. לפני שמקינו עזבה היא הודיעה כי חברה חדשה תצטרף לקבוצה והיא הייתה צריכה להופיע איתם בפסטיבל השלג של סאפפורו בשנת 1992 אך היא לא הופיעה בשל דלקת התוספתן. נקסון עזבה את הלהקה בלא שביצעה שיר. היא לא הוחלפה בעקבות עזיבתה.

הקבוצה הוציאה לאור הסינגל השני שלהם, "ריקודי זבל" במאי 1993 תחת שם חדש, סופר מאנקיס 4. הסינגל החדש שלהם זכה לפחות הצלחה מקודמו. בעקבות הוצאת הסינגל, קידמה הלהקה את הסינגל בהופעות רבות ובמופעים בNHK, עם פופ ג'אם וכמה זמרי פופ הפונים לקהל צעיר נוספים.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

* ריקודי מסלולים ול.1 (Dance Tracks Vol.1, 1995)
* שירים מקוריים ול.1 (Original Tracks Vol.1, 1996)

### סינגלים

* ארצות הברית גיבורה של אהבה / מר ארצות הברית" (1992)
* ריקוד זבל (1993)
* אהבת מוסקט (1993)
* רכבת גן עדן (1994)
* נסה אותי (תאמין לי) (1995)
* עונת השמש (1995)
* עצור את המוזיקה! (1995)

קישורים חיצוניים
----------------

* Super Monkey's, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: b54ddb7a-8d7f-4111-9cb9-1b70337856ce

 |
**אמה ואיינט** (באנגלית: **Emma Weyant**; נולדה ב-24 בדצמבר 2001) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

ואיינט מתאמנת באוניברסיטת וירג'יניה.

### 2021

#### אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית ששימשה כמבחנים האמריקאים לאולימפיאת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה בתחילת יוני 2021 זכתה ואיינט במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:33.81 דקות, לפני האלי פליקינר (4:33.96 דקות) ומלני מרגליס (4:34.08 דקות).

#### סגנית אלופה אולימפית

במשחקים עצמם היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:32.76 דקות, אחרי יוי אוהאשי מיפן (4:32.08 דקות) ולפני האלי פליקינר (4:34.90 דקות).

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 400 מטר מעורב אישי: 4:32.76 דקות (2021)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* אמה ואיינט, ברשת החברתית טוויטר
* אמה ואיינט, ברשת החברתית אינסטגרם
* אמה ואיינט, באתר olympedia.org
* אמה ואיינט, באתר Swimrankings
* אמה ואיינט, באתר SwimSwam
**מרגלית בנאי** (27 ביולי 1927 – 11 ביוני 1976) הייתה סופרת, כתבת ושחקנית ישראלית.

מרגלית בנאי ראשונה משמאל עם בנות הצ'יזבטרון (רבקל'ה מדניק לימינה ונעמי פולני מימין) באולפן צליל

ביוגרפיה
--------

מרגלית בנאי נולדה בכ"ז בתמוז תרפ"ז. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים התנדבה ב-1945 לפלמ"ח ושמשה כקשרית. נעצרה בידי הבריטים וישבה במחנה המעצר בלטרון, שם ארגנה את פעולות התרבות של העצירים. במלחמת העצמאות הייתה חברה בלהקת הצ'יזבטרון ולאחר שחרורה הופיעה זמן-מה בתיאטרון מקצועי, בין השאר, בהצגה "הוא הלך בשדות" בתיאטרון הקאמרי.

אחר-כך התמסרה בעיקר לכתיבה לילדים. השתתפה בשבועוני נוער, חיברה תסכיתים לרדיו והפיקה בתחילת שנות ה-60 את סדרת תקליטי "לילה טוב" שכללו סיפורים לילדים. חיברה, יחד עם בעלה, הרברט רוסקול (1921–1985), איש מח"ל, ספרים באנגלית. לבני הזוג נולד הבן מיכה. השניים פתחו חנות תקליטים "סטודיו 1" ברחוב אלנבי בתל אביב.

התגוררה זמן מה בארצות הברית ושימשה בסוף שנות ה-60 ככתבת "למרחב" שם.
הייתה זמן מה חברת קיבוץ דפנה. בתחילת שנות ה-70 ביימה הצגות במסגרת בימת הקיבוץ.
בשנותיה האחרונות התגוררה בערד וארגנה את תערוכת "אמנויות המדבר", אותה התכוונה להפוך לתערוכת קבע לאמני הנגב.

מרגלית בנאי מתה ב-1976 ממחלת הסרטן, בגיל 48. נטמנה בבית העלמין הדרום.

ספריה
-----

* Russcol, Herbert and Margalit Banai, *Kilometer 95*, Published by Houghton and Mifflin, Boston, 1958
* Villa Vardi: a novel, 1961

* "בעקבות האוצר". ציירה: רינה דניאל. הוצאת צ'צ'יק, 1958.
* "בן השייך". צילם: שלמה סוריאנו. הוצאת קרני, 1958.
* "פיצפונת". ציירה: פרידל שטרן. הוצאת "מסדה", 1965.
* "פצפונת והג'ינג'ים". ציירה: פרידל שטרן. הוצאת קרני, 1968.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרגלית בנאי** בוויקישיתוף
* אוריאל אופק, ‏סופרים שהלכו לעולמם - מרגלית בנאי, **ספרות ילדים ונוער** 9, ספטמבר 1976, עמ' 32–34
* מרגלית בנאי (1927-1976), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  '. ה. ברג, הוא הלך בשדות / בתיאטרון הקאמרי, קול העם, 6 ביוני 1948
2. ↑  לאה פורת, סיפורים מוקלטים לילדים, דבר, 20 בנובמבר 1962  
אפרת ארד, "פטיפון, ספר לי סיפור ... מעריב, 6 בינואר 1964
3. ↑  יהודית ליבנה, אמני הנגב מציגים בערד, דבר, 9 במאי 1974
4. ↑  מתה הסופרת מרגלית בנאי, מעריב, 13 ביוני 1976

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304590405171
* BnF: cb16604224j (data)
* GND: 1146199619
* ISNI: 0000 0000 6697 7894
* LCCN: n50036517
* LNB: 000137115
* NTA: 07314052X
* RERO: 02-A011243469
* SUDOC: 071534792
* VIAF: 60324704
* WorldCat: lccn-n50036517

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתב עת לספרות. אם התכוונתם לשעון מטוטלת, ראו שעון מטוטלת.
**אורלוגין** הוא כתב עת ספרותי עברי שראה אור בשנות החמישים. מייסדו, עורכו והכותב העיקרי בו היה אברהם שלונסקי. גיליון ראשון של "אורלוגין" יצא לאור בדצמבר 1950. גיליון אחרון נדפס בפברואר 1957. במהלך שנים אלה יצאו לאור 13 חוברות.

השם "אורלוגין", שעון, בא להעיד על כוונותיו של שלונסקי: שכתב העת יהיה מעין שעון מעורר לסופרים ולקוראים, וכן שיעיד על ממד הזמן, כלומר שיהיה שופר למודרניזם בספרות העברית והעולמית[דרוש מקור]. "אורלוגין" היה בעל זיקה חזקה לשמאל הישראלי של אז, ובעיקר למפלגת הפועלים המאוחדת ולמועדוני "התרבות המתקדמת" שלה. וכך כתב שלונסקי במכתב לנתן שחם:

> אם "עתים" הוא הזמן במרוצו הקל, המהיר, השוטף מיום ליום, בחינת לפ"ק; הרי אורלוגין הוא הזמן בהילוכו הגדול, באורך-רוח, - בחינת לפ"ג.
> 
> 

כתב העת היה בעל זיקה חזקה לזרם הספרותי המכונה "ריאליזם סוציאליסטי", ובעיקר לספרות הסובייטית והמזרח אירופית[דרוש מקור].

ב"אורלוגין" השתתפו סופרים ומשוררים שמאליים מדורו של שלונסקי אבל גם יוצרים צעירים רבים מדור הפלמ"ח וגם דליה רביקוביץ, וכן השתתפו סופרים משוררים ומבקרים שלא השתייכו למחנה הפוליטי המוגדר שהוציא את כתב העת. "אורלוגין" יצא לאור בהוצאת הספרים של מפ"ם, "ספרית פועלים", שגם עסקה בהפצתו.

תרומתו העיקרית של "אורלוגין"[דרוש מקור] הייתה בהבאת תרגומי מופת מספרות העולם, שתורגמו בידי שלונסקי, לאה גולדברג, רפאל אליעז ויצחק שנהר.

כתב העת מופתח במלואו על ידי אוניברסיטת בר-אילן במסגרת המפתח למאמרים בעברית.

קישורים חיצוניים
----------------

* , בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)
* ד"ר יצחק מן, בעל האורלוגין, על המשמר, 12 בנובמבר 1954, המשך
* אלישע פורת, על ערש "האורלוגין", באתר "יקום תרבות", 10 ביולי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  נמצא בארכיון גנזים של אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, אוסף 403 סימול 4364.
**נהר פקוד** הייתה עיירה בבבל קרוב לעיר נהרדעא, בה התקיימה קהילה יהודית. בנהר פקוד ייסד חנניה בן אחי רבי יהושע ישיבה, מה שהוביל אלפי יהודים מתושבי פרובינקיה יודיאה להתיישב בעיירה לאחר מרד בר כוכבא. חנניה אף ניסה להקים במקום בית מדרש וסנהדרין עם סמכות לנהל ולשנות את לוח השנה היהודי, אך לאחר חידוש ההנהגה בארץ ישראל, מנעו חכמי ארץ ישראל את המהלך. חנניה נפטר ונקבר בנהר פקוד. הקהילה בעיירה חוותה עידן פריחה נוסף בתקופת הגאונים, כאשר עשרות אלפי יהודים מסוריא הגיעו לנהר פקוד כדי ללמוד.

כמה גאונים מישיבת סורא התחנכו או נולדו בנהר פקוד, כולל:

* חנינא מנהר פקוד, גאון סורא משנת 689 עד 694.
* יעקב הכהן מנהר פקוד, גאון סורא משנת 712 עד 730.
* מרי הכהן מנהר פקוד, גאון סורא משנת 748 עד 756.
* ביבוי הלוי, גאון סורא משנת 778 עד 789.

עד המאה ה-9, רוב הקהילה בנהר פקוד עבר לסורא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה יהודית דעת - חנניה בן אחי רבי יהושע ;, באתר www.daat.ac.il
2. ↑  "Nehar Pekod | Encyclopedia.com". *www.encyclopedia.com*. נבדק ב-2020-05-31.
3. ↑  Neusner, Jacob (1965). *A History of the Jews in Babylonia* (באנגלית). Brill Archive. p. 122.
**אמה בראונלו** (באנגלית: **Emma Brownlow**;‏ 1832 – 1905) הייתה אמנית התקופה הוויקטוריאנית, הידועה ביותר בציוריה המתארים סצינות מהחיים בבית היתומים - "פאונדלינג הוספיטל", בלונדון.

ביוגרפיה
--------

ציורה המפורסם של אמה בראונלו ״ילדה החוזרת אל אמה מבית היתומים״, 1858. הציור מוצג במוזיאון בבית היתומים.
אמה הייתה בתו של ג'ון בראונלו, שגדל בבית היתומים. הוא התפתח בתוך המוסד עד שהפך למנהלו. ג'ון בראונלו כתב כמה ספרים על המוסד, וכן את הרומן הנס סלואן (1831). הרומן הזה השפיע מאוחר יותר על צ'ארלס דיקנס בספרו - אוליבר טוויסט, שאף הכניס את דמותו של המנהל ג׳ון בראונלו לתוך ספרו דיקנס היה חבר של משפחת בראונלו.

אמה הפכה לאמנית, שהפיקה סדרה של ציורים בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-19, המתארים סצינות מהחיים בבית היתומים. היא גם ציירה דיוקנאות וציורים של חיי היומיום. היא הציגה באקדמיה המלכותית לאמנויות. הציור הבולט ביותר שלה היה "מצאה מחדש את אמה״, שהוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1858.

היא פגשה את בעלה דונלד קינג, דרך המעורבות שלה במקהלת בית היתומים. דונלד קינג היה זמר מקצועי. בני הזוג עברו מאוחר יותר לניו זילנד. אחרי נישואיה, ציירה לעיתים נדירות, הקדישה את עצמה למשפחתה.

יצירות
------

נערים לפני יציאתם לעבודה מבית היתומים. 1868. ציור של אמה בראונלו. על הקיר ברקע, ציור רפליקה של וילאם הוגרת׳ ״משה ובת פרעה״.
אמה בראונלו יצרה ארבעה ציורים באותו פורמט המתאר סצנות מבית היתומים "פאונדלינג הוספיטל" ומוצגות באופן קבוע במוזיאון בית היתומים. ציור השמן הראשון, משנת 1858, נקרא "מצאה מחדש את אמה" שמתאר ילדה מהמוסד שהוחזרה לאמה. מאחורי השולחן עומד אביה ג׳ון בראונלו מנהל בית היתומים. זהו הציור הבולט ביותר מבין הארבעה. הציור הבא שלה נעשה ב-1863, "הטבילה", ואחריו "חדר החולים" (1864), ציור שמן על בד המציג גרסה רומנטית של ילד המטופל בבית היתומים. הציור הרביעי הוא שכותרתו "נטילת חופשה" (1868) מראה את ההחלטה לקראת יציאת היתומים לתחילת העבודה מחוץ לבית היתומים, כשהנערים מוערכים מול חברי צוות המוסד.

הציורים צוינו לא רק בגלל ייצוגם את החיים בבית היתומים, אלא גם על הכללתם רפרודוקציות של ציורים מפורסמים מאוסף בית היתומים, כולל שתי יצירות מרכזיות של ויליאם הוגארת ואחת על ידי בנג'מין ווסט. קתרין רואץ' מציינת כי העבודות של אמה בראונלו מציגות דרמה של גאולה ותקווה עבור ילדים יתומים באמצעות ייצוגים ויזואליים. יש שטוענים כי בציורים אלה הציירת המשיכה את העבודה של אביה, לשם קידום הערכים של המוסד באמצעות תמונות של חיי היומיום וטקסים שהיו נהוגים בו."

אמה בראונלו גם ציירה עבודות קטנות יותר המתארות סצנות ודיוקנאות של ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר מוזיאון בית היתומים ״פונדלינג הוספיטל״
2. ↑  Colby, R, *Fiction with a purpose: major and minor nineteenth-century novels*, Indiana University Press, 1967, p.128.
3. ↑  Wood, Christopher, *Victorian Panorama*, Faber & Faber, 1990.
4. ↑  Catherine Roach, 'The Foundling restored: Emma Brownlow King, William Hogarth, and the public image of the Foundling Hospital in the 19th century', The British Art Journal, Vol. 9, No. 2 (Autumn 2008), pp. 40-49.
5. ↑  Rachel Bowlby, *A Child of One's Own: Parental Stories*, Oxford University Press, 2013, p.99.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 13248
* ULAN: 500008675
* VIAF: 95733980
* WorldCat: viaf-95733980

 |
**Superstar TV** (בסרבית: **Суперстар ТВ**) הוא ערוץ טלוויזיה סרבי בבעלות חברת Telekom Srbija. הערוץ הושק ב-15 בנובמבר 2018 ומרכז השידור ממוקם במילוטינה מילנקוביץ 9, בלגרד.

היסטוריה
--------

בסוף 2018, חברת טלקום סרביה הכריזה על השקת ערוץ כבלים שיציג סדרות טלוויזיה וסרטים, הפקות מקומיות וזרות. רשת Superstar TV הפכה לשלוחה של רשת של ערוץ Star TV והערוץ זמין רק דרך חטיבות Telekom Srbija, כמו MTS ו"סופרנובה" והערוץ מתמקד בהפקת סרטים וסדרות מקוריות.

סדרות הטלוויזיה נעשות בהפקה משותפת עם חברת הרדיו והטלוויזיה של סרביה, RTV Pink ורשת TV Prva. כמעט כל הסדרות המקוריות שודרו בערוצים הארציים במדינה. Superstar TV מציג בלוח השידורים בעיקר סרטים זרים ומקומיים וסדרות טלוויזיה. חברת טלקום סרביה, בשיתוף חברות הפקה, הפיקה מספר רב של סדרות המשודרות בערוץ. בתחום הקולנוע, החלק הגדול ביותר בתוכנית מורכב בעיקר מסרטים אמריקאיים. הרשת שידרה כמה משוברי הקופות המפורסמים ביותר, כולל סרטים של האחים וורנר כמו שרלוק הולמס, סרטי הארי פוטר וסקס והעיר הגדולה, בין השאר.

ראו גם
------

* עובד מדינה (סדרת טלוויזיה)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Superstar TV (בסרבית) (בסרבית)
* Superstar TV, ברשת החברתית פייסבוק

* Superstar TV, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "SUPERSTAR TV ekskluzivno". *mts - Tvoj svet*. אורכב מ-המקור ב-2019-04-19. נבדק ב-2019-04-19.
2. ↑  SUPERSTAR TV - ekskluzivno na mts TV-u! Приступљено 22. 9. 2019.
**איזי (יצחק) חריק** (יידיש: **איזי כאַריק**; 17 בנובמבר 1898–1937) היה משורר יידי.

ביוגרפיה
--------

חריק נולד בזמבין באימפריה הרוסית למשפחה ענייה, אביו דוד היה סנדלר. בילדותו למד בחדר.

הוא קיבל בהתלהבות את מהפכת אוקטובר, ב-1919 הוא התנדב לצבא האדום ונלחם בבלארוס.

את השירים הראשונים שלו פרסם בימיה של מלחמת האזרחים ברוסיה בעיתון היידי די קאמוניסטישע וועלט (העולם הקומוניסטי) (אפריל 1920, תחת שם העט איזי זמבין). בשנות העשרים החלו לצאת לאור קובצי שירים הראשונים שלו, כמו כן באותה תקופה גם עבר להתגורר במינסק, לסירוגין הוא גר גם במוסקבה. הוא עבד במערכת כתב העת היידי שטערן שיצא לאור במינסק. יחד עם זליג אקסלרוד היה יושב ראש אגף הסופרים היהודים באגודת הסופרים הבלארוסית.

ב-1937 הוא נעצר ויותר מאוחר הוצא להורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזי חריק** בוויקישיתוף
* Max Erik, Izi Kharik and Ezra Finenberg, סרטון באתר יוטיוב
* איזי חריק, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* David Shneer, איזי חריק, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איזי חריק, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311817805171
* GND: 12667339X
* ISNI: 0000 0001 1904 7501
* LCCN: nr92013253
* NTA: 298949679
* VcBA: 495/346102
* VIAF: 10845667
* WorldCat: lccn-nr92013253

 |
המבנה הכימי של איזופרן
**איזופרן** (באנגלית: **Isoprene**) הוא תרכובת אורגנית פחמימנית פשוטה בעלת תפקידים רבים ביצורים חיים וכן בעלת שימושים רבים לאדם.

איזופרן הוא דיאן (Diene), כלומר אלקן המכיל שני קשרים קוולנטיים כפולים. השם הכימי של איזופרן הוא **2-מתיל 1,3-בוטאדיאן**, ונוסחתו הכימית היא **C5H8**.

איזופרן משמש כחומר מוצא לייצורן התעשייתי של תרכובות רבות. בעיקר משמש האיזופרן לייצור סוגים שונים של גומי. גומי טבעי הוא פולימר של איזופרן - הוא מורכב ממיליוני מולקולות איזופרן הקשורות האחת לשנייה.

ביצורים חיים
------------

איזופרן הוא הפחמימן הנפוץ ביותר בגוף האדם; למשל באדם השוקל 70 קילוגרם מיוצרים בכל יום 17 מיליגרם של איזופרן.

התרכובת מהווה חלק מתרכובות רבות וחשובות בתאיהם של יצורים חיים רבים. ויטמין A, ויטמין E, סקוואלין (חומר מוצא של כולסטרול) והם (קבוצה המצויה בהמוגלובין ובציטוכרום) מכילים כולם שיירי איזופרן.
תרכובות רבות בתא מורכבות מיחידות אחדות של איזופרן הקשורות האחת לשנייה; תרכובות אלו קרויות **טרפנים** (כשהמבנה הכימי של יחידות האיזופרן שלהם נשמר ללא שינוי) ו**טרפנואידים** או **איזופרנואידים** (כשקיימים שינויים קלים ביחידות האיזופרן).

טרפנים מיוצרים בכמות ובמגוון גדולים על ידי צמחים. ה**קרוטנים** (Carotene), למשל, צבענים (פיגמנטים) המקנים צבעי צהוב, כתום ואדום לפירות, לפרחים, לעלים ולמבנים אחרים בצמח, הם כולם טרפנים המורכבים משמונה יחידות איזופרן. רוב השרפים והשמנים האתריים הם טרפנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזופרן** בוויקישיתוף
* איזופרן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565407505171
* BnF: cb119769278 (data)
* LCCN: sh85068663
* NDL: 00576150

 |