recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אצטדיון דלה רומא** (באיטלקית: **Stadio della Roma**) הוא פרויקט לבניית אצטדיון כדורגל ברומא שבאיטליה, אשר מיועד להכיל 52,500 מקומות ישיבה ולשמש את קבוצת הכדורגל רומא במקום האצטדיון הנוכחי שלה, הסטאדיו אולימפיקו, אותו היא חולקת עם היריבה העירונית לאציו.

היסטוריה
--------

בשנת 2016, נתן בנק ההשקעות הגלובלי גולדמן זקס, הלוואה של 30 מיליון יורו לקרן "**Stadio TDV S.p.A**", המיועדות עבור החברה הקבלנית NEEP Roma Holding, בשביל עבודות הפיתוח לקראת בניית האצטדיון.

ב-2 בפברואר 2017 דחו ראש מחוז לאציו וראש עיריית רומא את ההצעה לבניית האצטדיון, אך לאחר בדיקה מעמיקה בנושא והתאמות בעיצוב, ב-24 בפברואר חזרו בהם מהחלטתם ואישרו את התוכנית.

המיקום המתוכנן לאצטדיון הוא לאורך נהר הטיבר בכביש המחבר את העיר רומא לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו בשטח בו ממוקמות מסילות הרכבת הטור די ואלה. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי דן מייס שתכנן אותו בהשראת הקולוסאום וחברת הקבלן NEEP Roma Holding, תהייה ממונה על בניית האצטדיון.

האצטדיון יכלול תאי צפייה יוקרתיים, ו-14,000 מקומות המיועדים לאוהדי הגרעין הקשה היושבים כיום ב"Curva Sud" בסטאדיו אולימפיקו.

בפברואר 2021 הודיעו ראשי המועדון על זניחת הפרויקט לבניית האצטדיון בטור די ואלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון דלה רומא (באיטלקית ובאנגלית)
* אצטדיון דלה רומא, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  bren, Roma Board Abandons Stadio della Roma Plans at Tor di Valle, Chiesa Di Totti, ‏5 בינואר 2021
קרוי (קרל) גולדמארקקרל גולדמארק
אוסקר ברגי
**תיאטרון גולדמארק** (בהונגרית: **Goldmark Színház**; ידוע גם בשם אולם האמנות "אומיקה") היה תיאטרון, שפעל באולם גולדמארק (על שמו של המלחין ההונגרי-יהודי קרוי (קרל) גולדמארק) ברחוב ושלני (הו') 7 בבודפשט שבהונגריה. הוא נקרא בזמנו גם בשם "התיאטרון הבלתי-נראה". התיאטרון ערך את המופע הראשון שלו ב-11 בנובמבר 1939, ואת האחרון ב-19 במרץ 1944, ביום פלישת כוחות הוורמאכט, האס. אס. והגסטפו של גרמניה הנאצית להונגריה, במסגרת הפעילות התרבותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך, כדי לתת פרנסה לאמנים יהודים שעבודתם נאסרה בפני קהל לא יהודי.

ההקמה
-----

"החוק היהודי הראשון" שנחקק בפרלמנט ההונגרי ב-5 במאי 1938 קבע מכסה מקסימלית של 20% להשתתפות יהודים במקצועות אינטלקטואלים. לכן נאלצו שחקנים יהודיים רבים לעזוב את מקצועם. לאיוש באלינט, המנהל האומנותי של ה"תיאטרון ההונגרי" (Magyar Szinház), קרא להקמת "תיאטרון מגורשים", שמטרתו הייתה להבטיח את פרנסתם של האמנים, ולספק את צרכיו התרבותיים של הציבור. הבמאי של התיאטרון שהוקם היה לאסלו באנוצי, המנהל האמנותי היה לאיוש בלינט, המנהל הכללי - אוסקר ברגי והניהול המוזיקלי הופקד בידי וילמוש קומור. שר התרבות ושר הפנים של הונגריה העניקו רישיון להקמת המוסד. השלטונות הרשו לעלות הצגות רק בחוג סגור עבור חברי הקהילה היהודית הרשומים ובתנאי נוסף שלא יינתן שום פרסום פומבי להצגות ולמופעים השונים. מופע הפתיחה התקיים ב-11 בנובמבר 1939.

הפעילות
-------

במהלך פעילות התיאטרון בשנים 1939–1944 נערכו 733 הופעות של 191 תוכניות שונות. בהופעות אלה התקיימו ערבי ספרות, קברט, אופרות, אופרטות, הצגות וקונצרטים. במצטבר השתתפו במופעים אלה 272 אלף איש. כיוון שאחת ממטרות הפעילות של התיאטרון הייתה מתן פרנסה למגוון רחב ככל האפשר של אומנים, העסיק התיאטרון סגל שחקנים גדול ביותר של 432 אומנים. הרפרטואר שהוצג לקהל היה בעיקר יצירות של סופרים יהודים ובעיקר בנושאים מקראיים, אבל גם קלאסיקות של הספרות העולמית, כמו מחזות של שייקספיר או איבסן. ההצגות משכו קהל רב ועל פי רוב האולם היה מלא. המינויים תמיד נמכרו.

הפסקת הפעילות
-------------

התיאטרון הותקף בחריפות מלכתחילה על ידי העיתונות הימנית. לאחר הקמת שרות העבודה לגברים במסגרת הצבא ההונגרי, קיום המופעים נעשה יותר ויותר לא ודאי, בשל גיוס האומנים המבצעים לשירות. המופע האחרון בתיאטרון התקיים ב-19 במרץ 1944, ביום פלישת הכוחות הגרמניים להונגריה. מאותו יום נאסר על קיום הופעות בתיאטרון. רבים מחברי סגל השחקנים גויסו לשירות העבודה ורבים האחרים נשלחו למחנות ההשמדה. יותר ממחצית מחברי הסגל איבדו את חייהם במהלך המלחמה. לוח זיכרון לזכרם מוצב היום באולם גולדמארק.

קישורים חיצוניים
----------------

* משחק בגולדמארק, מאמר על דף הבית של 'התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה' בהונגרית Játék a Goldmarkban (cikk a Mazsihisz honlapján)
* מתולדות התיאטרון ההונגרי, מאמר על תיאטרון גולדמארק Magyar Színháztörténet
* תיאטרון הנרדפים Üldözöttek színháza - 168 ora.hu

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפאל ואגו, הקלות הבלתי נסבלת של האדישות - הונגריה 1944
2. ↑  נתנאל קצבורג, תולדות האנטישמיות בהונגריה 1867–1944
העקבה שמשאיר החודרן בשיטת ויקרס
**שיטת ויקרס** (באנגלית: **Vickers**) היא שיטה לבדיקת קשיות מתכות. השיטה בודקת את התנגדות המתכת לחדירת חומר זר (חודרן) לתוכה. באמצעות בדיקה זו ניתן לקבוע תכונות טכנולוגיות ומכניות של החומר. 

השיטה פותחה ב-1922 בחברת ויקרס (Vickers Ltd) על ידי רוברט סמית' וג'ורג' סנדלנד. החברה פורקה בשנות ה-60 של המאה ה-20.

החודרן בבדיקה זו הוא פירמידת יהלום מרובעת בעלת זווית חוד של 136o בין הפאות המנוגדות. את העומס נהוג לשנות בין 1 ל-120 ק"ג. מספר הקשיות VHN מבוסס על העומס הפועל מחולק בשטח פני העיקבה. שטח זה מחושב על ידי מדידת אלכסוני ריבוע העיקבה והקשיות מחושבת לפי הנוסחה: 

{\displaystyle VHN={\frac {2Psin(136/2)}{L^{2}}}={\frac {1.854P}{L^{2}}}[Mpa]}
כאשר:

* {\displaystyle \ P} העומס בניוטון כח
* {\displaystyle \ L} האורך הממוצע של אלכסוני העקבה במילימטר

לא נשתמש בנוסחאות אלא בטבלאות מיוחדות לשיטה המבוססת על הנוסחה, בדומה לשיטת ברינל.

חסרונות ויתרונות
----------------

1. כל ההנחיות לגבי פני השטח הנבדק זהות לאלו שבבדיקת ברינל: ליטוש, מקבילות ניקיון.
2. אין אפשרות של בדיקת שטחים לא מישוריים אלא רק באופן השוואתי היות שהאלכסונים אינם בעלי אורך אמיתי.
3. עבור בדיקה מדויקת יש צורך במכשור מיקרוסקופי יקר ועבודה זהירה עם חודרן היהלום (מאוד שביר).
4. לצורך דיוק יתר נהוג למדוד בעומסים שונים ולהשוות את התוצאות – גוזל זמן רב.
5. היתרון העיקרי בשיטה זו הוא השימוש בחודרן יהלום, המאפשר בדיקה של קשיות חומרים קשים.

ראו גם
------

* קשיות רוקוול

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיטת ויקרס** בוויקישיתוף
* בדיקת קושי, המכון לחקר הכשל
* שיטת ויקרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**תיאטרון האחוזות** (בצ'כית: **Stavovské divadlo**) הוא תיאטרון ובית אופרה בפראג.

היסטוריה
--------

תיאטרון האחוזות נבנה בסוף המאה ה-18 כחלק מעידן הנאורות בעיצובו של אנטונין האפנקר בסגנון נאו קלאסי.

בנייתו נמשכה שנתיים לפי הזמנתו של הרוזן פרנץ אנטון פון נוסטיץ-רייניך.

בניין התיאטרון נשאר באופן יחסי נאמן לעיצובו המקורי.

התיאטרון נפתח בשנת 1783 בהצגת טרגדיה מאת גוטהולד אפרים לסינג. 

בין האמנים שהופיעו בתיאטרון האחוזות: קרל מריה פון ובר, אנטון רובינשטיין, קרל גולדמארק, גוסטב מאהלר שניצח כאן, וניקולו פאגאניני.

באוקטובר 1787 הוצגה בתיאטרון הבכורה של דון ג'ובאני של וולפגנג אמדאוס מוצרט בניצוחו, הבכורה של חסדו של טיטוס בוצעה כאן לרגל הכתרתו של לאופולד השני.

תיאטרון האחוזה מופיע בסרט אמדאוס של מילוש פורמן.

גלריה
-----

* מראה קדמי של האולםמראה קדמי של האולם
* מראה אחורי של האולםמראה אחורי של האולם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון האחוזות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון האחוזות (בצ'כית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1242764-0
* LCCN: n96076139
* MusicBrainz: a8a14dbb-8ff4-48ae-90f8-c8bacb3b03f4
* NKC: kn20010724562
* VIAF: 125250229
* WorldCat: lccn-n96076139

 |
**מג'נטה** (באיטלקית: **Magenta**) היא עיר הנמצאת בסמוך למילאנו במחוז לומברדיה שבצפון איטליה. מתגוררים בה 22,643 תושבים (2001).

מג'נטה ידועה בעיקר בגלל קרב מג'נטה שהתחולל בסמוך לה. אחרי מלחמת העולם השנייה פעל במקום מחנה מעבר שאליו העבירו אנשי המוסד לעלייה ב' יהודים לקראת העלאתם ארצה.
בנוסף, צבע היסוד מג'נטה קרוי על שם עיר זו.

קרב מג'נטה
----------

ב-4 ביוני 1859, במהלך מלחמת העצמאות השנייה של איטליה, התחולל קרב בין כוחות מצרפת ומסרדיניה בהנהגתו של נפוליון השלישי לבין כוחות של האימפריה האוסטרית ששלטה אז בצפון איטליה. הקרב לא היה גדול במיוחד, אך הוא הסתיים בתבוסה של הכוח האוסטרי והביא, בסופו של דבר, לשחרור צפון איטליה משליטת האימפריה האוסטרית.

תחנת מעבר למעפילים
------------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
על פעילות ההעפלה באיטליה היה אחראי יהודה ארזי. משרדי המוסד לעלייה ב' שכנו במילאנו במבנה שלפני המלחמה שימש את ארגון הנוער הפשיסטי.

בקיץ 1945 הקימו אנשי החבורה תחנת מעבר למעפילים בווילה פֶזָנָה ליד מג'נטה, שפעלה במסווה של בית ספר חקלאי. הטירה הייתה שייכת לרוזן איטלקי שרצה לכפר על העובדה ששיתף פעולה עם הפשיסטים, והפך למגן היהודים.

במהלך תקופת התארגנות הקצרה שוקמה הטירה על ידי היחידות הארץ ישראליות ולמקום הובא ציוד רב שנגנב ממחסני הצבא הבריטי (מיטות, מזרנים, שמיכות, חביות דלק, ציוד מטבח וכדומה). במקום הוקמו מקומות מסתור תת-קרקעיים שבהם הוסתר הציוד שנועד לספינות המעפילים וכן נשק לפני שנשלח ארצה (אברהם זכאי, שהיה המפקד השני של המחנה, מספר שעם הגעתו קיבל מפה שעליה היו מסומנים 24 מחסנים שהוסתרו באדמה).

בתוך זמן קצר החלו להגיע למחנה מאות צעירים שחיכו להעלאתם ארצה. הדריכו אותם מדריכי תנועות הנוער השונות שפעלו הארץ באותם ימים (השומר הצעיר, המחנות העולים, דרור ועוד). על הצעירים ששהו במחנה הוטלו מטלות רבות ובכללן: הכנת ארגזי מזון ותרופות לספינות, לתפור ערסלים שישמשו כמיטות בימי ההפלגה ואף לתפור תרמילי גב, שיאפשרו למעפילים לארוז את ציודם האישי.
בערבים אורגנה במחנה פעילות תרבותית ובין היתר הוקמה מקהלה ששרה משירי ארץ ישראל.

העובדה שבמחנה שהו אנשים כה רבים (עד אלף איש בו זמנית) יצרה בעיות אספקה, שכן באיטליה של אחרי המלחמה שרר מחסור גדול. בעקבות פנייה לראש העיר מג'נטה זכה המחנה לעזרה.

לפני הפלגתה של כל אחת מהאניות עברו המעפילים הכנה פסיכולוגית ואף עברו אימונים בנשק קר. הצעירים תודרכו כיצד להתנהג בזמן ההפלגה, מה לעשות אם הספינה תתקל באניות הצי הבריטי ואיך להגיב אם חיילים בריטים יעלו על הספינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מג'נטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מג'נטה
* מג'נטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 3355cd2d-e299-4593-adb5-c6b33463a9d0
* NKC: ge737258
* VIAF: 239173901
* WorldCat (עם VIAF): 239173901

 |
**פטרוניוס** היא אסדת קידוח במים עמוקים שנבנתה בין השנים 1997 ל-2000 ומופעלת על ידי שברון במפרץ מקסיקו, 210 ק"מ דרום-מזרחית לניו אורלינס, ארצות הברית.

גובה אסדת הנפט הוא 640 מטר עד קצה המבנה מקו הבוץ (קרקעית הים) והיה ללא ספק המבנה העומד החופשי הגבוה ביותר בעולם, עד שנעקף על ידי בורג' ח'ליפה ב-2010. טענה זו שנויה במחלוקת מכיוון שרק 75 מטרים מהרציף הם מעל המים ולא ידוע אם המבנה יכול היה לתמוך בעצמו אם היה בונה על קרקע שכן הוא נתמך בחלקו על ידי ציפה. צלעות הסיפון הן בגודל 64 מטר על 43 מטר על גובה של 18.3 מטר ומחזיקות 21 חריצי בארות, ומשקלו של כל המבנה הוא כ-43,000 טון. כ-8,000 מ"ר (50,000 חביות) של נפט ו-2,000,000 מ"ר (70 מיליון קוב) של גז טבעי מופקים מדי יום על ידי הרציף.[דרוש מקור]

הפלטפורמה ממוקמת לשימוש שדה פטרוניוס, שהתגלה בשנת 1995 בוויוסקה קנול (גוש VK 786) ונקרא על שמו של פטרוניוס, הסופר הרומאי. קרקעית הים היא 535 מטר מתחת לפלטפורמה. עיצוב המגדל התואם גמיש יותר ממבנים יבשתיים קונבנציונליים כדי להתמודד טוב יותר עם כוחות הים. זה יכול להטות (להתנדנד) ביתר העולה על 2% מהגובה. רוב הבניינים מוחזקים בטווח של 0.5% מגובה על מנת שהדיירים לא ירגישו לא בנוח בתקופות תנועה.[דרוש מקור]

הבנייה החלה בשנת 1997 על ידי ג'יי ריי מקדרמוט עם מערכת העגינה בקרקעית הים. החוזה לפלטפורמה תוקצב ב-200 מיליון דולר בעלות כולל של כ-500 מיליון דולר. מודול הצפון של 4000 טון הותקן בנובמבר 1998, אך הניסיון להתקין את המודול הדרומי מעט קל יותר בדצמבר אותה שנה הסתיים עם היחידה על קרקעית הים. מודול חלופי נבנה והותקן על ידי Saipem 7000 במאי 2000.[דרוש מקור]

ראו גם
------

* רשימת המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם

קישורים חיצוניים
----------------

* Texaco press release, 4 במאי 2000
* Salopek, Paul (2006-07-30). "A tank of gas, a world of trouble". Chicago Tribune. נבדק ב-2006-07-31.

הערות שוליים
------------

1. 1 2
בית שימוש בתחנת החלל הבינלאומית
**בית שימוש בחלל** (באנגלית: **Space toilet**) הוא בית שימוש המותקן בחללית מאוישת או בתחנת חלל. בית שימוש כזה צריך לענות על מספר דרישות:

* יכולת לעבוד בתנאים של חוסר משקל או של כבידה חלשה.
* חיסכון במים ובאוויר, המהווים מצרכים יקרי ערך בחללית.
* שמירה על הגיינה מקסימלית על מנת למנוע סכנת מחלה בעת השהות בחלל.

לצורך הקטנת השימוש בבית השימוש בחללית, האסטרונאוטים נתונים לדיאטה מיוחדת לפני צאתם לחלל.

מבנה כללי
---------

מצב של חוסר משקל אופייני לחלליות שנמצאות במרחק גדול מכדור הארץ או לחלליות שנמצאות במסלול סביב כדור הארץ (למשל מעבורת חלל או תחנת החלל הבינלאומית). חוסר משקל מקשה על האסטרונאוטים להישאר במקום אחד בעת השימוש בשירותים, ומסכן את בריאותם במקרה שהפסולת לא נאספת כראוי ונפלטת לתוך חלל התא בו הם שוהים. על מנת שהאסטרונאוטים לא יזוזו בעת השימוש במתקן, הם נחגרים בחגורה מיוחדת הקושרת אותם אליו. 

בבתי שימוש בחלל קיימת בדרך כלל הפרדה בין מתקן המיועד לאיסוף שתן ובין מתקן הנועד לאיסוף צואה. קיימות שתי צורות של מתקן לאיסוף נוזלים - מתקן בצורת משפך המיועד לגברים, ומתקן בצורת קערית המיועד לנשים. איסוף הפסולת למקום מרוכז נעשה בדרך כלל באמצעות שימוש בזרם אוויר. לרוב האוויר ממוחזר - לאחר ניקוי ניתן להשתמש בו לצרכים אחרים.

בתחנת החלל הבינלאומית, הפסולת המוצקה נחשפת לריק בחלל על מנת להרוג את החיידקים, ומועברת לאחת מחלליות האספקה הבלתי מאוישות שמגיעות מדי פעם לתחנה. בעת החדירה לאטמוספירה, הפסולת משוחררת מחללית האספקה, מתחממת ומתאדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית שימוש בחלל** בוויקישיתוף
* האסטרונאוט הקנדי כריס הדפילד מספר על בית שימוש בחלל באתר יוטיוב (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532367405171
* LCCN: sh93005011

 |
מייקל רומיאו בהופעה באוגוסט 2016
**מייקל ג'יימס רומאו** (אנגלית: Michael James Romeo; נולד ב-6 במרץ 1968) הוא גיטריסט אמריקאי, חבר ומייסד להקת הפרוגרסיב מטאל "סימפוני אקס".

ביוגרפיה
--------

רומאו נולד בניו יורק. בגיל 10 החל לקחת שיעורי פסנתר וקלרינט. בגיל 12, לאחר ששמע לראשונה את אלבום של להקת קיס החל לנגן בגיטרה. הוא קנה גיטרה אקוסטית ואחר כך עבר לגיטרה חשמלית. הוא הושפע מלד זפלין, ראש, AC/DC, דיפ פרפל בלאק סבאת', הוא הפך לרציני בעניין הגיטרה לאחר שהאזין לאלבום של אוזי אוסבורן. בנוסף הוא הושפע בכבדות מהטכניקה הנאו-קלאסית והסגנון של רנדי רואדס. באותו זמן הוא התחיל לקחת שיעורים על גיטרה קלאסית.

ב-1994, בעודו בן 26, רומיאו הקליט את עצמו במכשיר רדיו ביתי. לקלטת בת תשעת הקטעים קרא רומיאו - "The Dark Chapter". את הקלטה זו שלח למספר חברות הקלטות, ולהפתעתו נענה בחיוב מחברת הקלטות יפנית, שהסכימה להחתימו. תנאה היחיד היה שיקים להקה. כך התגלגל רומיאו להקים את להקתו המצליחה, שפעילה באופן רצוף מאז שנת 1994, סימפוני אקס. רומאו הוא המלחין המרכזי בלהקה, והוא אחראי לרוב היצירות שלה.

סגנון
-----

מאחר שסגנונה העיקרי של סימפוני אקס הוא פרוגרסיב מטאל סגנון הנגינה שלו מתאפיין בשימוש במספר טכניקות ברמה גבוהה מאוד, כגון טאפינג, סוויפינג וארפג'. לעיתים הוא אף מערבב בין הטכניקות ויוצר שילובים מעניינים וצלילים שעוד לא נשמעו לפניו. 
טכניקות אלה הוא שכלל לרמת אמנות, וזכותן ובזכות המוזיקליות הגדולה שלו הוא נחשב לאחד מהגיטריסטים/מוזיקאים המובילים כיום בתחום הפרוגרסיב מטאל.
השוואה רווחת בקרב המוזיקאים שבתחום היא בין מייקל רומיאו לג'ון פטרוצ'י מדרים ת'יאטר, שידוע גם הוא ברמת הנגינה הגבוהה שלו. 

מייקל רומיאו מציין את Uli John Roth, אל דימיולה, Yingwie Malmsteen ורנדי רודס כהשפעותיו המרכזיות. עוד השפעות רבות הן הלהקות אגדיות כדוגמת ראש וקנזס, לצדם מלחינים קלאסיים גדולים כדוגמת בטהובן, באך ומוצארט וגם להקות "כבדות" יותר כדוגמת AC/DC, לד זפלין ו-Black Sabbath.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל רומיאו** בוויקישיתוף
* מייקל רומיאו, ברשת החברתית פייסבוק
* מייקל רומיאו, באתר ספוטיפיי
* מייקל רומיאו, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* מייקל רומיאו, באתר Last.fm (באנגלית)
* מייקל רומיאו, באתר AllMusic (באנגלית)
* מייקל רומיאו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מייקל רומיאו, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* מייקל רומיאו, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* מייקל רומיאו, באתר דיזר
* מייקל רומיאו, באתר Discogs (באנגלית)
* מייקל רומיאו, באתר Songkick (באנגלית)
* מייקל רומיאו, באתר Genius
* דפו האישי באתר הלהקה
* אלבום הסולו שלו באתר הלהקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14018264n (data)
* GND: 135069467
* ISNI: 0000 0000 8108 9991
* LCCN: n2010058913
* MusicBrainz: 79ebc310-4049-4b36-aaaa-f7e2e8fcaf8d
* VIAF: 29730848
* WorldCat: lccn-n2010058913

 |
פטרוס קומסטור, איור של Rambures Master למהדורה של ה-Historia Scholastica, סביב 1470
**פטרוס קומסטור** (בלטינית: **Petrus Comestor**; בצרפתית: **Pierre le Mangeur** מילולית: פטר הזולל, בהוראת "זולל ספרים", מרוב תאוותו לקריאה; מת ב-1178) היה תאולוג נוצרי יליד צרפת. חיבר את ספר הלימוד המרכזי בהיסטוריה באוניברסיטאות ימי הביניים, ה-*Historia Scholastica* ("היסטוריה לימודית"). קטעים רבים מהספר בתרגומו לצרפתית נוספו כפרשנות בשולי תרגום התנ"ך והברית החדשה לצרפתית, ה-*Bible Historiale* שחובר ב-1291 והפכו אותו לאחד הטקסטים הנפוצים לפני עידן הדפוס.

תולדות חייו
-----------

נולד בטרואה. בשנת 1148 קיבל בנפיקיום (נחלה פיאודלית) וב-1160 התמנה לקאנצלר אוניברסיטת פריז וממונה הפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטה זו. במכתב אל האפיפיור אלכסנדר השלישי מוזכר שמו של פטרוס כאחד משלושת המלומדים הצרפתים הגדולים של זמנו.

כינויו "הזולל" ניתן לו בימי חייו בשל תאותו הגדולה לקריאה ולימוד כ"תולעת ספרים". הוא-עצמו התייחס לכינויו באפיטף שחיבר על עצמו לקריאה לאחר מותו: "Petrus eram ... dictusque comestor, nunc comedor" (פטרוס הייתי... הזולל כינו אותי, כעת אני נזלל בעצמי).

*Historia Scholastica*
----------------------

החיבור המרכזי עליו עמל כל חייו היה תיאור היסטורי, כרונולוגי ועקבי של העולם מבריאת העולם ועד סוף הספר מעשי השליחים, שנועד לתלמידים. הספר מחולק כרונולוגית ל-12 כרכים.

לכל אירוע המוזכר בספרים חיבר פטרוס נספח הכולל מידע גאוגרפי, קוסמולוגי, פיזיקלי, בלשני, פילוסופי ותאולוגי, אותו קיבץ, ארגן וערך ממגוון מקורות, בהם מהווים ספריו של יוספוס פלביוס מקור עיקרי. בנוסף למידע מוצק צירף פטרוס לנאמר גם אגדות ומקורות חיצוניים ומקבילים.

הספר מוזכר בכל קטלוג של כל ספרייה בימי הביניים והופיע בתרגומים למספר לשונות עוד לפני המאה ה-15. ב-1291 שולבו קטעים רבים ממנו כפרשנות בתרגום לצרפתית של התנ"ך והברית החדשה.

מחקר מראה שמאיירי אירועים תנ"כיים בימי הביניים ואף אחריהם שאבו את המידע לאיורים לא רק מהטקסט התנכי אלא במידה רבה גם מן ה-Historia Scholastica‏.

בתרבות
------

בהקומדיה האלוהית מאת דנטה אליגיירי מזכיר אותו הדובר בקנטו 12 של "העדן", בונוונטורה הקדוש, כשרוי בגן העדן של התאולוגים והפילוסופים יחד עם מלומדי דורו הוגו מסנט ויקטור, פדרו הספרדי, אנסלם מקנטרברי, יוחנן כריסוסטומוס, יואכים מפיורה ותומאס אקווינס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטרוס קומסטור** בוויקישיתוף
* הטקסט המלא של Historia Scholastica, במיזם ויקיטקסט (בלטינית)
* על האיש וספרו בתערוכה בריטית וירטואלית
* ערך באנציקלופדיה הקתולית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Studies in Hellenistic Judaism. By Feldman, Louis H עמוד 238 ליד הערה 6
2. ↑  **Fifteenth-Century Dutch Bible Illustration and the Historia Scholastica**, Sandra Hindman, Journal of the Warburg and Courtauld Institutes Vol. 37, (1974), pp. 131-144

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266399405171
* BNE: XX1022222
* BnF: cb12546671r (data)
* GND: 118828851
* ICCU: RMLV023517
* ISNI: 0000 0000 8343 1084
* LCCN: nr90001471
* NKC: ola2002159436
* NTA: 071385274
* SNAC: w61g1c2s
* SUDOC: 068525869
* ULAN: 500069015
* VcBA: 495/21875
* VIAF: 40175167
* WorldCat: lccn-nr90001471

 |
**אביליקס** או **אבלוקס** (בלטינית: **Abilyx**) היה אריסטוקרט היספני נאמן לקרתגו, שבמהלך המלחמה הפונית השנייה בגד בה וערק לצד הרפובליקה הרומית.

ביוגרפיה
--------

מעט מאוד ידוע על חייו המוקדמים של אביליקס, גם לגבי שמו אין ודאות גמורה, אצל טיטוס ליוויוס הוא מכונה "אבלוקס" בעוד שאצל סופרים אחרים הוא מכונה "אביליקס". הוא חי בהיספניה במאה ה-3 לפנה"ס, פוליביוס כותב עליו "שלא היה נחות מאיש בהיספניה בכסף וברכוש, ועלה לכאורה בהרבה על כל היתר במסירותו ובנאמנותו לקרתגו". הוא התגורר בסגונטום לאחר שנכבשה בידי חניבעל ברקה בשנת 219 לפנה"ס. בעיר הפקיד חניבעל גם ילדים ממשפחות אצילות אותם לקח כבני ערובה, לשמירת הנאמנות של משפחותיהם. אולם כאשר צבא רומאי גדול הגיע להיספניה בשנת 217 לפנה"ס בפיקודו של גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס, החליט אביליקס שמוטב לו להעתיק את נאמנותו לרומא.

הוא פנה אל בוסטאר מושל העיר, והציע לו להחזיר את הילדים להוריהם, בצורה זו הוא טען תגבר הערכת ההורים לקרתגו בכלל ולבוסטאר בפרט. בוסטאר קיבל את ההצעה והורה לו לקחת את הילדים ולהחזירם להוריהם בעצמו. בפועל הגיע אביליקס עם הילדים ל המחנה הרומאי ומסר אותם לידיהם. הרומאים החזירו את כל הילדים להוריהם, וקנו בכך את אמון המקומיים. לאחר מכן ידוע עליו מעט מאוד, הוא המשיך לשרת בנאמנות את הרומאים ולקח חלק בקרב דרטוסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבלוקס בלקסיקון של ויליאם סמית (באנגלית)
* אביליקס באנציקלופדיית פאולי-ויסובה (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  פוליביוס, ספר שלישי, 98.
2. ↑  פוליביוס, ספר שלישי, 99. טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושניים, 22.
**ברכיכרוס** (שם מדעי: ***Brachycrus***) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה, הקרוב לגמליים ושויך לקבוצה הקדומה מריקואידודונטידה. הוא חי במשך תקופת המיוקן שלפני 20.6-13.6 מיליון שנה מזמננו באמריקה הצפונית באזור המישורים הגדולים.

היונק הקדום סווג בשנת 1901 בידי החוקר ויליאם דילר מתיו (אנ') והוא כלל 6 מינים, כשלפני זה שויך לסוג מריכוידון הקדום יותר. המאובנים של סוג זה התגלו במדינות: קליפורניה, קולורדו, איידהו, מונטנה, נברסקה, נבדה, ניו מקסיקו, דקוטה הצפונית וויומינג.

יונק זה הגיע לאורך של 1.3 מטר ולמשקל מרבי של 328.7 קילוגרם. הוא דמה במראהו לטפיר, וכן היה בעל לסתות קצרות עם חלל אף רחב בקדמת הלסת, מה שנחשב לשריד של חדק קצר ושפוף. הלסת עצמה הייתה קצרה ובתוכה שורות של שיניים טוחנות גבוהות ובעלות חריצים שהותאמו ללעיסת עשב וצמחייה דומה. במראהו הזכיר את המריכוידון שהיה כמותו בעל רגליים קצרות יחסית אך בעלות "כרית" כמו של הגמלים המודרניים, מה שמקבץ אותם יחדיו לקבוצה בעלי כרית.

ככל הנראה היה זה יונק שוכן ערבות שהשתמש בחדק שלו כדי לאחוז בעלי עצים או אף לנשום מתחת למים. הוא ניזון מצמחייה עשבונית אותה לעס בשיניו הגדולות. ייתכן שחי בעדרים קטנים כמו פרסתנים רבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברכיכרוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
גשר הידידות בין סיודד דל אסטה לפוז דו איגואסו
**סיודד דל אסטה** (בספרדית: **Ciudad del Este**, "עיר המזרח") היא עיר הבירה של מחוז אלטו פרנה שבפרגוואי והעיר השנייה בגודלה במדינה.

גאוגרפיה
--------

העיר ממוקמת על גדות נהר פרנה, כ-285 ק"מ מאסונסיון, בירת המדינה. העיר היא חלק ממשולש הגבולות בין ארגנטינה, ברזיל ופרגוואי, ומקושרת עם העיר הברזילאית פוז דו איגואסו, באמצעות גשר הידידות.

היסטוריה
--------

העיר נקראה בעבר פוארטו דה פלור דה ליס, ולאחר עליית הדיקטטור אלפרדו סטרסנר לשלטון שונה שמה לפוארטו פרזידנטה סטרוסנר. לאחר הדחת סטרוסנר בשנת 1989, שונה השם לסיודד דל אסטה.

אוכלוסייה
---------

העיר היא השנייה בגודלה בפרגוואי, עם כ-321 אלף תושבים (2008).
בעיר מתגוררים תושבים רבים ממוצא אסיאתי, לרוב מטייואן, קוריאה, איראן ומדינות ערב, ובעיר פזורים פגודות ומסגדים.

כלכלה
-----

סיודד דל אסטה היא אזור פטור ממכס השלישי בגודלו בעולם, אחרי מיאמי והונג קונג. ביחד עם פוז דו איגואסו, העיר מופקדת על החברה המפעילה את סכר איטייפו. העיר נשענת רבות על הכלכלה הברזילאית, מאחר ש-95 אחוז מהאנרגיה המיוצרת בפרגוואי בסכר איטייפו נמכרת לברזיל, וגם עקב ריבוי תושבים מברזיל החוצים את הגבול כדי לקנות מוצרים פטורים ממכס. הברחות הן מקצוע שכיח בעיר. הכנסות רבות מההברחות מגיעות למימון ארגוני פשע וטרור.

"שוק הגנבים" שבעיר משמש צעירים לבנונים למכור סחורות ובכך לממן את ארגון חזבאללה.

תחבורה
------

נמל התעופה הבינלאומי גוארני מקשר את העיר עם יעדים אחרים באמריקה הדרומית. גשר הידידות הנמצא בעיר מחבר בין פרגוואי לברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיודד דל אסטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סיודד דל אסטה
* סיודד דל אסטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550330505171
* GND: 4542252-7
* LCCN: n79101778
* MusicBrainz: a6e0eb7e-0e8a-40f5-aaf8-d0692e62c4b3
* VIAF: 159436802
* WorldCat (עם VIAF): 159436802

 |
**קארל סטפן ארלינג פרסון** (נולד ב-4 באוקטובר 1947) הוא מיליארדר שוודי, הוא יושב הראשון והמחזיק ברוב המניות של חברת H&M, חברת אופנה שהוקמה על ידי אביו, ארלינג פרסון, בשנת 1947. פרסון לקח את ניהול החברה מאביו בשנת 1982 וניהל אותה עד לשנת 1998. הוא אף מחזיק בחלק ניכר ממניות חברת הטכנולוגיה השוודית Hexagon AB. כמו כן, בבעלותו חברת החזקות עם נכסים בלונדון, פריז וסטוקהולם.

ביוגרפיה
--------

סטפן פרסון הוא בנו של ארלינג פרסון, שייסד את חברת האופנה הבילאומית H&M בשנת 1947. למד באוניברסיטת סטוקהולם.

חיים אישיים
-----------

פרסון הוא המייסד של ארגון "מנטור", מוסד ללא כוונות רווח שבא למגר את תופעת השימוש בחומרים אסורים בקרב צעירים. מעריץ של קבוצת הכדורגל יורגודן. משתתף בפעילויות סקי, טניס וגולף. בבעלותו דירות בפריז, לונדון וסטוקהולם.

רוב השנה הוא מתגורר בסטוקהולם עם אשתו קרולין דניס פרסון. לזוג שלושה ילדים. בשנת 2009, בנו, קארל-יוהאן פרסון, מונה לתפקיד נשיא ומנכ"ל חברת H&M. שני ילדיהם האחרים, טום פרסון ושרלוט סודרסטורם הם מיליארדרים בזכות עצמם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפן פרסון** בוויקישיתוף
* סטפן פרסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1222709104
* LCCN: n2002109267
* SELIBR: 397084
* VIAF: 9212839
* WorldCat: lccn-n2002109267

 |
רפאל מלדולה
**רפאל מֶלדוֹלָה** (באנגלית: **Raphael Meldola**; ‏19 ביולי 1849 – 16 בנובמבר 1915) היה כימאי ואנטומולוג יהודי בריטי, עמית החברה המלכותית. בין 1912 ל-1915 כיהן כפרופסור לכימיה אורגנית באוניברסיטת לונדון. היה אחד מתומכיו המוקדמים של צ'ארלס דרווין.

תולדות חייו
-----------

מלדולה היה בן למשפחת מלדולה, משפחת חכמים ששורשיה בטולדו של המאה ה-13, סבו רפאל מלדולה היה רבה הראשי של קהילת יהודי ספרד ופורטוגל בלונדון.

את השכלתו האקדמית רכש בקולג' המלכותי לכימיה. בשנת 1872 מונה למרצה בקולג' המלכותי למדעים. עבד ככימאי תעשייתי והמציא שיטת צביעה הנקראת על שמו, Meldola's Blue. ב-1875 מונה על ידי החברה המלכותית להוביל את המשלחת הבריטית למשימת הצפייה בליקוי החמה באיי ניקובר. מנחיו בעיסוקו באנטומולוגיה היו ראשי התומכים בתאוריה של ברירה טבעית, אלפרד ראסל וולאס וצ'ארלס דרווין. ב-1886 נבחר כעמית החברה המלכותית, צ'ארלס דרווין היה אחד ממליציו.

היה נשיא האגודה הכימית (1905–1907), נשיא החברה לכימיה תעשייתית (1907–1909) ונשיא המכון המלכותי לכימיה (1912–1915). כן כיהן כנשיא הראשון מועדון המכבים, חברה דמוית חובבי ציון שהוקמה בבריטניה ב-1894. המועדון תורם מדליה שנתית על שמו המוענקת על ידי החברה המלכותית לכימיה עבור תרומה משמעותית למדע.

לקריאה נוספת
------------

* Ute Deichmann, Darwinism, Philosophy, and Experimental Biology, Springer, 2010 מסת"ב 978-9048199013 pp. 91–110

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל מילדולה** בוויקישיתוף
* כתבי רפאל מילדולה בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* רפאל מילדולה (1849-1915), דף שער בספרייה הלאומית

* Gay, Hannah. "Chemist, entomologist, Darwinian, and man of affairs: Raphael Meldola and the making of a scientific career." Annals of science vol. 67,1 (2010): 79-119. doi:10.1080/00033790903472980

הערות שוליים
------------

1. 1 2  החברה המלכותית לכימיה, על פרס מלדולה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302595805171
* BnF: cb12563989b (data)
* CiNii: DA09221949
* GND: 117560634
* ISNI: 0000 0000 9518 8069
* LCCN: no2001041134
* SNAC: w6sx6bjv
* SUDOC: 067068669
* VIAF: 44415618
* WorldCat: lccn-no2001041134

 |
כרזת הסרט באנגלית
**"גיבור"** (הופץ במדינות המערב בשם "מורשת של אהבה") הוא סרט מלודרמה רוסי בבימויו של יורי וסילייב ובכיכובם של דימה בילאן (בתפקיד הקולנועי הראשון שלו) וסבטלנה איוואנובה. בכורת הסרט ברוסיה התקיימה ב-31 במרץ 2016. הסרט נחל כישלון קופתי ולביקורת פושרת.

הסרט נעשה בתמיכת החברה הרוסית להיסטוריה צבאית, הקרן הנוצרית על שם באזיל, קרן הקולנוע הרוסי ומשרד התרבות של רוסיה. העלילה מגוללת סיפור אהבה בין נסיכת הכתר לבין חייל בצבא הצאר עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ומלחמת האזרחים הרוסית ומדלגת מאה שנה קדימה אל סיפורו של צעיר רוסי בפריז של שנת 2016 שמחפש את צאצאיתה של הנסיכה שהייתה מאוהבת בסבו.

עלילה
-----

תחילת המאה העשרים. הנסיכה צעירה ורה צ'רנישבה וסגן אנדריי דולמאטוב נפגשים בנסיבות מוזרות מאוד. אהדה, אהבה, נראה שלפניהם רק חיים מאושרים.

מלחמת העולם הראשונה לוקחת את אנדריי לחזית והיא מתנדבת כאחות בבית החולים. העולם מתהפך, מוצף שנאה, כעס ותאוות כוח. מלחמה אחת אחרי השנייה. אנשים נחלקים לשני מחנות יריבים ומתחילים לשפוט אחד את השני וגזר הדין מבוצע באלימות אכזרית.

אש הזמן הורסת את כל מה שנקרה בדרכה, אבל האהבה היא נצחית, היא מחברת כמה דורות וגורלם הנורא של ורה אנדריי לא מפריע גם לסיפור אהבה להמשיך וללבב בלב צאצאציהם גם מאה שנה אחר כך.

שחקנים ודמויות
--------------

* דימה בילאן - אנדריי דולמאטוב / אנדריי קוליקוב, נינו של דולמאטוב
* סבטלנה איוואנובה - ורה צ'רנישיובה / ליליטה אוזוליניה, נינתה של ורה
* ליליטה אוזוליניה - יליזבטה יזרסקאיה פון ליבן
* אלכסנדר באלוייב - מיכאיל טרשצ'נקו, שר החוץ ולאחר מכן שר האוצר של הממשלה הזמנית הרוסית

קישורים חיצוניים
----------------

* "גיבור", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גיבור", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "גיבור", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "גיבור" (אורכב 13.11.2018 בארכיון Wayback Machine) באתר CSM Film Production
* טריילר הסרט באתר יוטיוב
**חקר תאונות הדרכים** הוא תחום העוסק בבדיקת נתוני תאונות וזירת התרחשותם, וניתוחם לצורך הפקת לקחים. בישראל הממונים על חקר תאונות הדרכים הם בוחני התנועה וחוקרי תאונות הדרכים של משטרת ישראל כמו כן תאונות דרכים שבהן מעורבים כלי רכב צבאיים שלא בפעילות מבצעית נחקרים על ידי חוקרי המשטרה הצבאית שהם חלק מיחידת מצ"ח. ומבוצע גם תחקיר על ידי מפקדים על מנת להפיק לקחים ולאתר כשלים ולא במטרה לחפש אשמים.

מסלול ההכשרה של בוחני התנועה
----------------------------

המסלול כולל קורס בן שנה, בו הם רוכשים ידע בתחומים שונים כגון: שיחזור תאונה עם הולכי רגל, תקיפה ותנע, דינמיקה של הרכב, פיזיקה, מתמטיקה, חקירה, תקנות תעבורה, מכונאות רכב, שירטוט.

לאחר 6 חודשי לימודים מצוותים בוגרי הקורס לבוחנים ותיקים לצורך תקופת סטאז' של 6 חודשים נוספים. בתום תקופת ההכשרה הם מקבלים הסמכה לטפל באירועים של תאונות דרכים על כל סוגיהם.

### חקירת תאונת דרכים נחלקת לשלושה חלקים מרכזיים

1. עבודת הבוחן בזירת התאונה.
2. השלמות בבתי חולים ובמשרד.
3. הופעה בבתי משפט.

#### עבודת הבוחן בזירה

1. זיהוי ואיתור הממצאים מזירת התאונה (שברים, חלקי רכב, סמני צמיגים ועוד)
2. סימון הממצאים (על ידי גיר, צבע וכדומה)
3. צילום הממצאים
4. עריכת סקיצה (רישום ביד חופשית של כל ממצאי הזירה וכלי הרכב כולל כל מדידת המרחקים)
5. בדיקת כלי הרכב המעורבים (תקינות, התאמת נזקים ועוד)
6. חקירת המעורבים ועדים הנמצאים בזירת התאונה

#### השלמות בבתי חולים ובמשרד

1. גביית עדויות בבתי חולים.
2. גביית הודעות במשרד (עדים נפגעים ועוד).
3. עריכת השלמות נוספות (מוסכים, יבואנים, בדיקות מעמיקות של כלי הרכב המעורבים)
4. עריכת דוח בוחן, תרשים, לוח תצלומים.
5. סכום התיק והמלצה האם לגנוז או להעמיד לדין ובאיזה סעיפי אישום.

#### הופעה בבתי משפט
שער ספר מנת חלקי לרבי רפאל מאיר חסן
הרב **רפאל מאיר חסן** היה רב ודרשן באזמיר וביוזיל חיסאר(אנ').

תולדותיו
--------

נולד לרושא רבקה ולרב חיים משה, שנפטר בשנת ה'תקפ"א. למד אצל הרב יוסף ליג'י. נישא לרבקה, בתה של רושא אירמוזה. התאמץ מאד בחינוך ילדיו. למד בביתו בחברותא עם הרב בכור יעקב יעבץ פעמיים בשבוע בלילה, וללימוד זה צירף את בנו משה לעיתים, שהעיד כי הרב יעבץ אמר לו"תאמין שאם אני חכם הוא בסיבת מר אביך שהחזיקני והיה לי לעזר ולהועיל" (מנת חלקי, דרוש י"ב להספד). בנו מעיד עליו "וזאת להודיע כי עט"ר א"א כי כשהיה לו שעת הכושר זה דרכו לשים לילות כימים, מרבה בישיבה אפילו שהיה בעל יסורין...וממש היה מקיים ובתורתו יהגה יומם ולילה".

בשנת התרל"ב דרש בק"ק בית אברהם שביוזיל חיסאר הספד לפטירת גביר העיר.

את ספרו סיים לכתוב בי"ח בסיוון תר"ד, ונפטר בכ"ה בסיון תר"ד (1844). סמוך לפטירתו היו בביתו בנו משה וחברת בקור חולים, שם ברך את בנו שקרא לפניו אדרא זוטא, ולאחר מכן נפטר.

היו לו שני בנים ובת המוזכרת בהספדו של בנו עליו הידועים לנו: הרב דוד מרדכי, שנפטר בחיי אביו מחולי הקולירע, והרב חיים משה חסן, שמעיד כי את רוב תורתו קיבל מאביו, מחבר ספר ויכתב משה (אזמיר תרנ"ו) - פירוש על ספר תהלים. בשנת התקע"ו דרש בנישואי בן דודו הרב יצחק דיאש מירקאדו

ספרו
----

ספר **מנת חלקי** (אזמיר תרמ"ט) - דרושים קצרים על סדר חומשים בראשית ושמות וכן שני דרושים לנישואין, שני דרושים לברית מילה ובאחד מהם ליקוטי מאמרי סופרים וספרים על ברית מילה, דרושים להספד, ודרוש לפורים. בסוף הספר נדפסו ליקוטים על התנ"ך. שם החיבור הוא ראשי תיבות של שם המחבר (המקורי, לפני שנוסף לו השם "חיים" כשחלה) וכן בגימטריה "אני רפאל מאיר ה"י". מדף קי"ז עמוד א', הודפס ספר עושה חיל, לרבו, רבי חיים יוסף ליג'י.

ספרו זה כתב לאחר השריפה שאירעה באזמיר בשנת התר"א, שכילתה את כל כתביו: "ונשרף הכל ויצאנו בידיים ריקניות ונתקיים בי מקרא שכתוב באיוב "ערום יצאתי מבטן אמי" כו' ולא נשאר לי מאומה וקיבלתי הכל בשמחה שכך גזרה חכמתו יתברך" (מנת חלקי, התנצלות המחבר).

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם רפאל מאיר חסן, באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנת חלקי, דרוש ה' להספד
2. 1 2  מנת חלקי, דרוש י"ב להספד (דף קד עמוד א')
3. ↑  מנת חלקי, דרוש י"ב
4. ↑  מנת חלקי, דרוש י' להספד
5. ↑  מנת חלקי, דף פ"ה עמוד א
6. ↑  מנת חלקי, דרוש א לנישואין
7. ↑  מנת חלקי, דף ד"ן עמוד א
8. ↑  בדליקה זו נשרפו ספרים רבים גם של רבנים אחרים בני התקופה בעיר, כגון הרב חיים פאלאג'י.
9. ↑  מנת חלקי, שער ובהקדמת המחבר
רבי **רפאל מאמאן** (נפטר בי"ד בתשרי ה'תרמ"ב, 1881) כיהן כרבה של צפת וטבריה במחצית השנייה של המאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר מקנס שבמרוקו לרבי שלמה מאמאן, מחכמי העיר. עלה עם משפחתו בשנת ה'תק"ס והתיישבו בטבריה. בשנת ה'תר"י מונה לרב ומו"ץ בעיר צפת. בשנת ה'תרל"ג, לאחר פטירת רבי חיים שמואל קונורטי רבה של טבריה, מונה רבי רפאל לרב ואב"ד של העיר. במשרה זו כיהן עד לשנת ה'תרמ"א. במקביל לכהונתו כרב עיר הוא עמד בראשות ישיבה בטבריה, מתלמידיו היה רבי יוסף שמואל אבואלעפייא, מחכמי העיר ורב בכמה ערים במרוקו.

נפטר בי"ד בתשרי ה'תרמ"ב (1881)

משפחתו
------

* בנו שלמה - נסע כשד"ר טבריה לערי אלג'יריה בשנת ה'תר"ל. חיבר ספר דרושים. נפטר ונקבר בטבריה ב-כ"ו באייר ה'תרמ"ד (1884). בניו שהיו אף מחכמי העיר טבריה הדפיסו את הספר "מרפא לנפש" (שחיבר סבם רבי רפאל מאמאן).

חיבוריו
-------

רבי רפאל חיבר ספרי ש"ת ודרושים, אך מכתביו נדפס רק חיבורו "מרפא לנפש - עיגונא דאיתתא" נדפס על ידי נכדיו בירושלים בשנת ה'תרנ"ד. תשובות רבות שלו נדפסו בספר "פני יצחק" של רבי יצחק בן משה אבולעפיה.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף חיים ילוז, **אוצרות יוסף**, "טוב רואי" עמ' קעה, אשקלון, תשס"א.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפאל מאמאן, ****מרפא לנפש****, ירושלים, תרנ"ד, באתר היברובוקס
* רשימת הפרסומים של רבי רפאל מאמאן, בקטלוג הספרייה הלאומית
* רפאל בן שלמה ממן, דף שער בספרייה הלאומית


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312107805171
* ISNI: 0000 0000 9036 3323
* VIAF: 171813229
* WorldCat (עם VIAF): 171813229

 |
**‎.org** (מאנגלית: **organization**) היא סיומת אינטרנט לשמות מתחם (Domains), אשר נמצאת בשימוש נרחב באינטרנט. סיומת זו היא אחת הסיומות המקוריות אשר הוגדרו בינואר 1985, והפכה לסיומת הנפוצה ביותר לשמות מתחם. הסיומת מגיע מהמילה האנגלית organization – ארגון, ונועדה לאתרים של גופים ללא כוונת רווח, אך כלל זה אינו נאכף. מספר הכתובת הרשומות תחת סיומת זו גדל מפחות ממיליון בשנות התשעים, לעשרה מיליון נכון ליוני 2013. בין הכתובות נמצאת גם he.wikipedia.org, אתר ויקיפדיה זה.

היסטוריה
--------

התחום ‎.org היה אחד מהסיומות המקוריות ברמה העליונה של שמות המתחם, יחד עם com, us, edu ,gov ,mil ו־net שהוקמו בינואר 1985. הוא נועד במקור עבור ארגונים ללא כוונת רווח או ארגונים בעלי אופי לא מסחרי שלא עמדו בדרישות עבור סיומות אחרות. חברת MITRE הייתה הקבוצה הראשונה שרשמה תחום של ארגון עם *mitre.org* ביולי 1985. הסיומת מופעלת מאז 1 בינואר 2003 על ידי הארגון Public Interest Registry, אשר לקח על עצמו את המשימה מ־VeriSign Global Registry Services, חטיבה של החברה VeriSign.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **.org** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של .org

הערות שוליים
------------

1. ↑  RFC 920, *דרישות דומיין*, ג 'יי פוסטל, ג' יי ריינולדס, החברה לאינטרנט (אוקטובר 1984)
2. ↑  Mitre.org
3. ↑  InterNIC - FAQs on the .org transition
**חרבויה מיליץ'** (בקרואטית: **Hrvoje Milić**; נולד ב-10 במאי 1989 באוסייק שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת זרינסקי יורבאק מהליגה הקרואטית השלישית. לזכותו שש הופעות בנבחרת קרואטיה.

קריירת מועדונים
---------------

שיחק במועדוני הנוער אוסייק והיידוק ספליט. ב-2008 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של היידוק בה הופיע שלוש פעמים. בשנת 2009 עבר לשוודיה, שם שיחק בקבוצת יורגודן במשך שנתיים וחצי.

בקיץ 2011 חזר לקרואטיה ועבר למועדון איסטרה 1961 מהעיר פולה.

ב-26 ביוני 2013 חתם על חוזה לשלוש שנים ברוסטוב רשם הופעת בכורה בליגת העל ב-2 באוגוסט בניצחון 0–1 על אנז'י מחצ'קלה. ב-1 בספטמבר הבקיע שער בכורה במדי הסלמאשים בבעיטה מ-30 מטר במשחק חוץ מול דינמו מוסקבה.

בעונת 2015/2016 חזר לשחק בהיידוק ספליט, וכעבור עונה אחת עבר לפיורנטינה מהסרייה א' תמורת סכום של כ-700 אלף אירו. ב-22 ביולי 2017 חתם באולימפיאקוס. ב-22 בפברואר 2018 חתם בנאפולי. בינואר 2019 חתם בקרוטונה. ב-19 באוגוסט 2019 חתם באסתקלאל טהראן האיראנית.

נבחרת לאומית
------------

הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת ב-10 ביוני 2013 במשחק מול במשחק ידידות מול פורטוגל.

תארים
-----

קבוצתיים
* רוסיהרוסיה **רוסטוב**
	+ הגביע הרוסי: 2013/14

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרבויה מיליץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן, באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
|  |
| --- |
|  **קונטר-אדמירל** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |
| סימון הדרגות | דרגות הצבא הגרמני |
| הצבא והלופטוואפה | גנרל-מיור |
| שווה ערך בנאט"ו | OF-8 |
| חיל הים | אדמירל אחורי |

**קונטר-אדמירל** (בקצרה: **KAdm**, ברשימות **KADM**) הוא קצין דגל של הצי הגרמני. הוא שווה ערך לגנרל-מיור בצבא היבשה או בלופטוואפה.

בצי הגרמני קונטר-אדמירל שווה ערך לדרגת אדמירל אחורי, שהיא דרגת שני כוכבים עם קוד נאט"ו OF-7. עם זאת, בכוחות ימיים אחרים דוברי גרמנית, למשל הצי הקיסרי הגרמני, הקריגסמרינה, הפולקסמרינה והצי האוסטרו-הונגרי, *קונטר-אדמירל* היה קצין דגל בדרגת כוכב אחד של OF-6.

סימני הדרגה
-----------

סימני הדרגה שלו, שנלבשים על השרוולים והכתפיים, הם כוכב אחד עם חמש נקודות מעל פס זהב גדול ופס רגיל (ללא הכוכב כאשר לולאות דרגה נלבשות). זו דרגה B7 בכללי השכר של משרד ההגנה הפדרלי.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה:**פלוטילנאדמירל** | 
(**דרגות הבונדסוור**)**קונטר-אדמירל** | דרגה בכירה:**ויצה-אדמירל** |

רצף הדרגות (מלמעלה למטה) הוא כדלקמן:

* OF-9: אדמירל (גרמניה) / גנרל (גרמניה)
* OF-8: ויצה-אדמירל / גנרל-לויטננט
* OF-7: **קונטר-אדמירל** / גנרל-מיור
* OF-6: פלוטילנאדמירל / בריגדה-גנרל

היסטוריה
--------

### הצי הגרמני הקיסרי והקריגסמרינה

בשורות הצי הקיסרי הגרמני והקריגסמרינה, קונטר-אדמירל היה בדרגת קצונה של כוכב OF-6 שווה ערך לגנרל מיור בשורות הצבא והלופטוואפה, ולבריגדפיהרר בשורות הוואפן אס אס.

סמלי הדרגות כללו רצועת כתפיים ופסי שרוול. בנוסף, רצועות כתף נענדו על מעילים אחידים והורכבו מצמות זהב קלועות (ללא מעוינים או כוכבים) על רקע בצבע כחול כהה.

סמלי השרוול כללו פס אחד גדול זהוב, פס רגיל אחד וכוכב ימי בן חמש נקודות מעל. פסי השרוול הקיפו את קצות השרוולים.

האחרון ששרד מבין הקונטר-אדמירלים של הקריגסמרינה, אברהרד גודט, נפטר בגיל 95 ב-13 בספטמבר 1995.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה**קומודורה** | 
(דרגות הוורמאכט)**קונטר-אדמירל** | דרגה בכירה**ויצה-אדמירל** |

### הצי האוסטרו-הונגרי

בשנות הצי האוסטרו-הונגרי (1849–1918) היה מדרג קציני הדגלים **קונטר-אדמירל**, **ויצה-אדמירל**, ו**אדמירל**, כמו גם **גרוס-אדמירל**.

### צבא העם הלאומי

בפולקסמרינה של גרמניה המזרחית היו שלוש דרגות קציני דגל: **קונטר-אדמירל**, **ויצה-אדמירל** ו**אדמירל**. מועצת המדינה של גרמניה המזרחית החליטה ב-25 במרץ 1982 להנהיג את דרגת **פלוטנאדמירל**.

| דרגות קונטר-אדמירל (OF-6) בפולקסמרינה |
| --- |
| ערבסקות | למפאס | כותפתות | תג שרוול | דגל פיקוד |
|  |  |  |  |  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה**קפיטן צור זי** | 
(דרגות צבא העם הלאומי)**קונטר-אדמירל** | דרגה בכירה**ויצה-אדמירל** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  The abbreviation "OF" stands for de: *"Offizier / en: officer / fr: officier / ru: офицер"*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1139443003

 |
דיאן דה פואטייה
**דיאן דה פואטייה** (צרפתית: **Diane de Poitier**‏; 3 בספטמבר 1499 או 9 בינואר 1500 – 25 באפריל 1566), מאהבתו של אנרי השני מלך צרפת.

ביוגרפיה
--------

דיאן הייתה בתו של ז'אן דה פואטייה, רוזן סנט ואלייה שבחבל רון-אלפ בצרפת. ב-16 באפריל 1515 נישאה ללואי דה ברזה, נכדו של שארל השביעי מלך צרפת, ששירת בחצרו של המלך פרנסואה הראשון. ב-23 ביולי 1531 נפטר בעלה והיא נשבעה שלא להינשא עוד. בהיותה בת שלושים וחמש שנה הפכה למאהבתו של אנרי מאורליאן בן השש עשרה (אנרי השני מלך צרפת לעתיד שהיה נשוי לקטרינה דה מדיצ'י). ב-1538 ילדה לאנרי את דיאן, שהפכה לדוכסית מאנגולם, אך היו לה עוד שתי בנות מבעלה.

החל ב-1547, כאשר אנרי השני ירש את הכתר, הפכה דיאן דה פואטייה ליועצתו העיקרית של המלך, ולמעשה ניהלה את ענייני המדינה. היא כתבה עבורו מכתבים מדיניים וחתמה בשם המשותף "אנרי-דיאן". היו לה טעם טוב, נימוסים יפים, פיקחות והשכלה רחבה, והיא הייתה מאהבת שהקסימה את המלך בחן ובחוכמה. המלך שיתף אותה בהכנסות ממכירת משרות בשירות המדינה, ולמעשה כל המינויים היו תלויים באישורה. המלך העניק לה במתנה את ארמון שנונסו שבעמק הלואר. היא בנתה לעצמה טירה מפוארת בנחלה שירשה מבעלה בעיירה אנט שממערב לפריז, והזמינה לטירתה משוררים, פילוסופים, קרדינלים, דוכסים וגנרלים. טירה זו הפכה לביתו השני של המלך ולמקום מושבה של מועצת המדינה.

ב-1559, אחרי שהמלך אנרי השני נפצע בתחריות אבירים ומת מפצעיו, אשתו, קטרינה דה מדיצ'י, גירשה את דיאן מבית המלוכה. דיאן נהרגה ב-1566 כתוצאה מנפילה מעל סוסה. במהפכה הצרפתית חולל קברה ועצמותיה הושלכו לקבר משותף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיאן דה פואטייה** בוויקישיתוף
* דיאן דה פואטייה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* דיאן דה פואטייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266508005171
* BNE: XX1607898
* BnF: cb122465322 (data)
* GND: 118671782
* ICCU: SBLV069050
* ISNI: 0000 0001 2320 4848
* LCCN: n50020175
* NDL: 00621304
* NKC: jn20000701425
* NLP: A16143978
* NTA: 134285956
* SELIBR: 206230
* SNAC: w67h1qbq
* SUDOC: 031205771
* ULAN: 500280696
* VcBA: 495/372743
* VIAF: 36973466
* WorldCat: lccn-n50020175

 |
**One** הוא ערוץ טלוויזיה דיגיטלי בבעלות גוף השידור הציבורי הגרמני ARD שמפעיל אותו. הערוץ הושק ב-30 באוגוסט 1997.

הערוץ זמין בשידורים לווייניים באירופה ובאמצעות הכבלים בגרמניה (באזורים מסוימים).

היסטוריה
--------

ב-29 ביולי 2016 הודיעה WDR כי הערוץ, שנקרא עד אז Einsfestival ימותג מחדש תחת השם "One" ב-3 בספטמבר 2016 וקהל היעד של הערוץ יהיה בגילאים 30 עד 49.

הערוץ החל לשדר תחת השם One ב-1 בספטמבר 2016 בטוויטר ובפייסבוק, ומ-3 בספטמבר גם בשידורי הערוץ. המיתוג מחדש נועד להגביר את המודעות לערוץ כערוץ בידור במיוחד עבור צופים מתחת לגיל 30.

### One HD

בין 21 ל -24 במרץ 2008, Einsfestival החל בשידורים בהפרדה גבוהה בשידורים בלוויין ובכבלים הדיגיטליים (Kabel BW). מ-22 דצמבר 2008 עד 1 ינואר 2009, Einsfestival שוב שידר תבנית בדיקה.

כיום הערוץ משדר ב-HD באיכות 720p.

תוכניות
-------

התוכניות המשודרות בערוץ הן בעיקר סרטי עלילה, סדרות טלוויזיה, סרטי תעודה ותחקיר, מגזינים ותוכניות מוזיקה (שעוסקות בעיקר ברוק ופופ). לוח המשדרים מורכב בעיקר מתוכניות רכש מערוצים אזוריים יחד עם הפקות חדשות ומקוריות ותוכניות ישנות מארכיון ARD. 

במהלך אולימפיאדת אתונה השתמשו ARD ו-ZDF בערוצים הדיגיטליים שלהם על מנת לסייע בדיווחים בנושא המשחקים האולימפיים ואירועי ספורט אחרים. דבר זהה קרה גם במהלך יורו 2008, מונדיאל 2010, יורו 2012 ומונדיאל 2014, על מנת להיות מסוגלים לשדר את המשחקים המתרחשים במקביל.

מאז יוני 2008 הערוץ משדר גם טלטקסט ובו מידע מותאם על לוח המשדרים והתוכניות השונות.

גלריה
-----

* סמל הערוץ עד אפריל 2005סמל הערוץ עד אפריל 2005
* סמל הערוץ עד אוקטובר 2005סמל הערוץ עד אוקטובר 2005
* סמל הערוץ עד ספטמבר 2009סמל הערוץ עד ספטמבר 2009
* סמל הערוץ עד 2 בספטמבר 2016סמל הערוץ עד 2 בספטמבר 2016
* סמל גרסת ה-HD של הערוץ עד 2 בספטמבר 2016סמל גרסת ה-HD של הערוץ עד 2 בספטמבר 2016
* סמל הערוץ מאז 3 בספטמבר 2016סמל הערוץ מאז 3 בספטמבר 2016

ראו גם
------

* 3sat
* Phoenix
* ARD

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של One
* One, ברשת החברתית פייסבוק

* One, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------
דיוקנו של היינריך פון רוג
טקסט מאת ולטר פון דר פוגלוויידה
**קודקס מָאנֵסֶה** (בגרמנית: **Codex Manesse**; נקרא גם **Große Heidelberger Liederhandschrift** "כתב היד הגדול לשירה מהיידלברג"), הוא כתב יד מאויר המכיל את אוסף השירה הלירית הגדול והשלם ביותר של אמני השיר הגרמנים מימי הביניים (ה-*Minnesang*). הקובץ נערך עבור משפחת מאנסה מציריך בין 1304 ל-1340 לערך, והוא כולל את שיריהם של 140 משוררים.

תוכן הקובץ ואופיו
-----------------

הקודקס כולל את שיריהם של 140 משוררים המסודרים ב-140 פרקים לפי סדר האצולה. המשורר הראשון בקובץ הוא היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אחריו קונראד השלישי, מלך ירושלים, ואצלב השני (אנ'), מלך בוהמיה ופולין, והמלך טירו פון שוטן (Tyro von Schotten - לא מזוהה עם דמות היסטורית כלשהי); ולאחריהם שירי הרצוגים, גרפים, אבירים (בהם המשורר ולטר פון דר פוגלווידה) ופשוטי עם (בהם קונרד מווירצבורג, והמשורר היהודי זיסקינד מטרימברג).

בראש כל פרק מצוירת מיניאטורה צבעונית של המשורר, פעמים רבות קשורה המיניאטורה לתיאורו העצמי בשיריו או לאירוע מתולדות חייו. אבירים מצוירים פעמים רבות כנוטלים חלק בתחרות הפלה ברומח או בקרב. לבני האצולה מצויר שלט האצולה שלהם.

גלגולי כתב היד וההוצאות לאור
----------------------------

הקודקס נערך עבור משפחת מאנסה מציריך, שירדה מנכסיה בסוף המאה ה-14 (היא מכרה את טירתה ב-1393). ב-1590, התגלגל כתב היד, לא ברור כיצד, לרשותו של הברון פיליפ מהוהנסאקס (Philipp of Hohensax), ששירי שניים מאבות-אבותיו (אברהרד פון סאקס והיינריך פון סאקס) כלולים בקובץ. ב-1604 פרסם מלכיור גולדסאט, ששירת בחצר הברון, קטעים מהספר בחיבורו *Paraeneticorum veterum*. בהמשך הועבר החיבור לספריית פאלאטינה שבהיידלברג.

ב-1657, בעקבות כיבוש היידלברג במלחמת שלושים השנים, הגיע הקודקס לספריה המלכותית הצרפתית (שהפכה לספרייה הלאומית לאחר המהפכה הצרפתית). שם חקר אותה הפילולוג יקוב גרים ב-1815. באותה עת ראתה אור גם מהדורה מדעית של הקודקס. ב-1888, לאחר מיקוח ארוך, הצליחה ממשלת הקיסרות הגרמנית לרכוש את הקודקס. כתב היד הובא לספריית פאלאטינה המחודשת באוניברסיטת היידלברג והוצג לציבור במעמד וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואוטו פון ביסמרק קנצלר גרמניה.

שני פרגמנטים של כתב היד שאוחסנו בספריית המדינה בברלין (שני דפים מתוך עותק מהמאה ה-15 שנקרא *Troßsche Fragment*), אבדו במהלך מלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קודקס מאנסה** בוויקישיתוף
* גישה אינטרנטית מלאה לסריקה של כל הקובץ (מהדורת פקסימיליה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד תיאור הקודקס באתר אוניברסיטת היידלברג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264795005171
* BIBSYS: 90751640
* BNE: XX3599654
* BnF: cb137697213 (data)
* GND: 4135049-2
* HDS: 011193
* LCCN: n84805817
* NKC: unn2010614660
* SUDOC: 066888182
* VIAF: 175820371
* WorldCat (עם VIAF): 175820371

 |
מסוק AW109 מפנה חולה מהרי הטטרה בסלובקיה
**פינוי רפואי** הוא העברה מהירה של נפגעים, משדה קרב או מזירת תאונה, וכן העברה של חולים מבית חולים פריפרי לצורך קבלת שירותים רפואיים במרכז רפואי גדול. הפינוי מתבצע בליווי צוות רפואי באמצעות אמבולנסים או מסוקים המאובזרים לכך.

דוגמאות לכך כוללות רכבי רפואת חירום אזרחיים, שירותי מסוקים אזרחיים ואמבולנסים צבאיים. מונח זה מכסה גם את העברת פצועים משדה הקרב למתקן טיפול או ממתקן טיפול אחד למשנהו על ידי אנשי רפואה, כגון מבית חולים מקומי למרכז טראומה.

היסטוריה
--------

 סיקורסקי R-5 מסוק מפנה נפגעים במהלך מלחמת קוריאה
 פינוי מוטס של פצועים במטוס תובלה C-17 מעיראק לגרמניה, בשנת 2007
הפינוי הרפואי המוטס הראשון התרחש בסרביה בסתיו 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה. אחד החיילים הראשונים שפונה היה מילאנו רסטיסלב שסטפאניק, טייס סלובקי מתנדב שהוטס למבטחים על ידי הטייס הצרפתי לואי פאולהאן.

צבא ארצות הברית השתמש בפינוי רפואי מציל חיים בבורמה, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, במסוקי סיקורסקי R-4. הפינוי המוסק הראשון בוצע על ידי סג"ם קרטר הרמן, שחדר אל שטח אויב על מנת לפנות פצועים מקבוצת קומנדו ה-1. הפינוי הרפואי הראשון שבוצע תחת אש נעשה היה במנילה ב-1945, כאשר חמישה טייסים פינו 75–80 חיילים אחד או שניים בכל פעם.

ראו גם
------

* יחידה 669
* מגן דוד אדום
* חיפוש והצלה
* חיפוש והצלה קרבי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינוי רפואי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Serbia, RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of. "Veliki rat - Avijacija". *rts.rs*.
2. ↑  *L'homme-vent*, special issue of *L'Ami de Pézenas*, 2010
3. ↑  Fries, Patrick. *When I Have Your Wounded: The Dustoff Legacy (DVD)*, Arrowhead Films, 2013.
4. ↑  Conner, Roger. *Medevac From Luzon*, Air & Space Magazine, July 2010.