recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קיקי ברטנס** (בהולנדית: **Kiki Bertens**; נולדה ב-10 בדצמבר 1991) היא טניסאית הולנדית מקצוענית. בשיאה (13 במאי 2019) דורגה במקום רביעי בעולם בדירוג ה-WTA וכיום (12 באוקטובר 2020) מדורגת במקום תשיעי.

הישג השיא של ברטנס הוא הגעה למשחק חצי גמר בטורני גראנד סלאם, באליפות צרפת הפתוחה (2016). במהלך הקריירה שלה, היא זכתה ב-10 טורנירי יחידות וב-10 טורנירי זוגות נשים.

ראשית חייה ורקע
---------------

ברטנס נולדה ב-1991 בווטרינגן ליד האג, אך גדלה בעיר Berkel en Rodenrijs. ברטנס התחילה לשחק טניס בגיל שש במועדון הטניס ברנקרודה, שבו שיחקו דודה ודודתה. המאמן שלה במועדון היה מרטין ואן דר ברוגן, מאז שהייתה בת שבע. ואן דר ברוגן העריך את יכולתה, והמשיך לאמן אותה, בעיקר כדי לסייע לה לממש את הפוטנציאל שלה. הוא אמר: "בצעירותה תמכנו בה מאוד. לימדתי אותה תמורת מעט כסף, כי עניין אותי לראות עד כמה רחוק אוכל להגיע איתה". ברטנס קיבל תמיכה מועטה מפדרציית הטניס ההולנדית. היא לא שיחקה בסבב ה-ITF של הצעירים, למעט הופעה אחת בגביע הג'וניורים בשנת 2007.

קריירה מקצועית
--------------

### 2016

באליפות צרפת הפתוחה 2016 העפילה ברטנס לחצי הגמר, שבו נוצחה על ידי המדורגת מספר 1 סרינה ויליאמס.

### 2018

באפריל היא זכתה בטורניר הפרמייר הראשון שלה, טורניר צ'ארלסטון בסבב ה-WTA, כאשר ניצחה בגמר את יוליה גרגס בשתי מערכות.

### 2019

באליפות אוסטרליה הפתוחה היא הודחה בסיבוב השני. במאי זכתה ברטנס באליפות מדריד הפתוחה לאחר שניצחה בגמר את סימונה האלפ. באליפות צרפת הפתוחה היא נאלצה לפרוש בסיבוב השני עקב מחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיקי ברטנס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קיקי ברטנס
* קיקי ברטנס, ברשת החברתית טוויטר

* קיקי ברטנס, ברשת החברתית אינסטגרם

* קיקי ברטנס, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי

* קיקי ברטנס, באתר olympedia.org

* קיקי ברטנס, באתר ה-WTA

* קיקי ברטנס, באתר ה-ITF

* קיקי ברטנס, באתר גביע הפדרציה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ""Walking in a Bertens' Wonderland"". *Nieuws Redactie*. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Bertens leed, maar schreeuwde niet om hulp". *NRC*. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "De ups en downs van Kiki Bertens – ze had faalangst, dacht een jaar lang dat ze kanker had, maar is nu een complete tennisster". *Business Insider (in Dutch)*. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Kiki Bertens is met een filantroop als coach buitenbeentje in Parij". *De Volkskrant*. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Kiki Bertens". *ITF Tennis*. נבדק ב-18 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**המגירה השלישית של סבא** הוא ספר ילדים על השואה מאת ג'ודי טל-קופלמן

על הסופרת
---------

ג'ודי (יהודית) טל-קופלמן, סיימה בהצלחה חוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה, למדה לימודי עיצוב גרפי בבצלאל והוסמכה על ידי החוג לספרות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

אביה של ג'ודי הוא פרופ' אוריאל טל, וכאשר הייתה בת 19 הוא התאבד. אביה אוריאל היה יליד גרמניה שהוברח לארץ בתחילת מלחמת העולם השנייה, אולי מסיבות אלו בחרה לכתוב ספר דווקא על השואה. הספר נכתב מנקודת המבט של אורי, נכד לניצול שואה שמגלה על עברו של סבא, כמו ג'ודי, שבאותה שנה בה יצא הספר לאור, טסה לברלין לגלות את עברו של אביה. לאחר מכן היא הוציאה שני ספרים נוספים: "השד מברלין" (שעוסק מפורשות ומתעמק בעברו של אביה) ו"החלילן".

דמויות
------

* **אורי -** דובר הספר, ילד קטן שלומד על השואה
* **סבתא ג'ניה -** סבתא של אורי, אוהבת לפנק את אורי ולהביא לו הרבה מתוק.
* **סבא יודה -** סבא של אורי, ניצול שואה, החביא חפצים מהעבר שלו במגירה השלישית בחדר העבודה שלו.
* **אנה -** אחותו הקטנה של סבא, לא נוכחת בסיפור בהווה אך סבא מדבר עליה בהקשר לעברו

עלילת הספר
----------

בכל חופשה אורי נוסע למקום האהוב עליו, ביתם של סבא יודה וסבתא ג'ניה. שם הוא יכול לבלות בלי ההורים או אחותו, לשחק עם חברו הטוב ביותר סבא יודה, ולאכול עוגיות ושוקו שסבתא ג'ניה מכינה.

החדר האהוב על אורי בבית הוא חדר העבודה של סבא, אך באותו החדר יש גם את הדבר היחיד בבית שלאורי אסור לגעת בו- המגירה השלישית של סבא. יום אחד אורי מוצא את המפתח למגירה, ודרכה מגלה על העבר של סבא בשואה ובגטו ועל המשפחה של סבא שנספתה בשואה.

ביקורות ופרסים
--------------

הספר זכה לביקורות חיוביות רבות, פרס זאב לספרות ילדים ואף זכה פעמיים בתחרות "מצעד הספרים".

הערות שוליים
------------

1. 1 2  המגירה השלישית של סבא - e-vrit
2. 1 2 3  ג'ודי טל-קופלמן, **המגירה השלישית של סבא**, ידיעות ספרים, 2003
3. ↑  ג'ודי טל - לקסיקון הספרות העברית
4. ↑  מצאה את מותו - הארץ
5. ↑  ידיעות ספרים, באתר המגרה השלישית של סבא
**קיקאון** (ביוונית: **κυκεών**) הוא משקה שמתואר במקורות יווניים עתיקים, שרכיביו העיקריים הם יין וקמח שעורה. המשקה עשוי לכלול בנוסף גם דבש, גבינת עיזים או רכיבים נוספים.

בספרות
------

הכנת הקיקאון מתוארת בשירת הומרוס, גם באודיסיאה וגם באיליאדה. באיליאדה, הקמדה מכינה את המשקה לנסטור ולמכאון לאחר שמכאון נפצע בקרב:

"...עִם-בָּצָל לְתַבֵּל הַמַּשְׁקֶה הַמְעֹרָב
נָתְנָה גַם דְּבַשׁ כֻּלּוֹ כָתֹם אַף קֶמַח מִשְּׂעוֹרֵי הַקֹּדֶשׁ [...]
בְּסֵפֶל זֶה עִרְבְּבָה הַמַּשְׁקֶה הָאִשָּׁה הַנָּאָה כְבַת-אֵלִים,
לָקְחָה יֵין-פְּרַמְנָה, וְשָׁחֲקָה עָלָיו גְּבִינָה שֶׁל-עִזִּים.
שָׁחֹק בְּמִגְרֶרֶת נְחֹשֶׁת וְזָרֹה מִקֶּמַח שְׂעוֹרִים,
כִּלְּתָה אֶת-מְלֶאכֶת הַמַּשְׁקֶה וַתִּקְרָא לַגְּבָרִים כִּי יִשְׁתוּ."
באודיסיאה, המכשפה קירקה מכינה את המשקה במטרה לסמם את אנשיו של אודיסאוס ולגרום להם לשכוח את יעד המסע שלהם:

"בָּלְלָה לָמוֹ הַגְּבִינָה, הַדְּבַשׁ הַכָּתֹם וְהַסֹּלֶת
וְיַיִן, יֵין פְּרַמְנִיָּה, וּמָסְכָה בְּאוֹתוֹ הַמַּשְׁקֶה וַתָּשֶׂם
יְרקוֹת מַזִּיקִים, לְמַעַן יִשְׁכְּחוּ אֶרֶץ מוֹלַדְתָּם."
במחזה "השלום" של אריסטופאנס, האל הרמס ממליץ לגיבורים על שתיית קיקאון כדי להקל על העיכול לאחר שאכלו יותר מדי אגוזים ופירות יבשים.

שימוש לפולחן דתי
----------------

במסגרת פולחן המיסטריות של אלאוסיס, המשתתפים היו נוהגים לשתות קיקאון לאחר צום. משוער כי לשתיית הקיקאון במסגרת הפולחן הייתה השפעה פסיכואקטיבית, שייתכן שנגרמה מפטריית ארגוט שהייתה מצויה באופן טבעי בשעורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קיקאון, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איליאדה, שיר אחד עשר, 631-630 ,641-638, תרגום: שאול טשרניחובסקי
2. ↑  אודיסיאה, שיר עשירי, 236-234, תרגום: שאול טשרניחובסקי
3. ↑  Bizzotto, J. (2018). The hypothesis on the presence of entheogens in the Eleusinian mysteries, Medicina Historica, 2(2), 85-93.
**בריאן וינסקי** (באנגלית: **Brian E. Winski**; נולד ב-23 במרץ 1967) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון שירת כמפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101.

ביוגרפיה
--------

וינסקי גדל במילווקי. ב-1989 סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי והתגייס לצבא ארצות הברית. במהלך מלחמת המפרץ פיקד על מחלקה רובאית בגדוד הראשון של חטיבה 327 בדיוויזיה המוטסת ה-101. בהמשך שירותו פיקד על פלוגה בדיוויזיה השלישית. לאחר תואר שני באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה חזר לדיוויזיה המוטסת ה-101 והשתתף בפלישה לעיראק כסגן מפקד גדוד בחטיבה 327, וקצין מבצעים בדיוויזיה. ב-2005 מונה למפקד גדוד ברגימנט הפרשים ה-61 בחטיבה 327 שהוצבה בעיראק. ב-2008 מונה לקצין אג"ם של הדיוויזיה המוטסת ה-101 ולחם עימה במלחמת אפגניסטן. ב-2010 מונה למפקד צוות הקרב החטיבתי ברביעי של דיוויזיית הפרשים הראשונה. למד במכללת המלחמה של הצבא ובמכון וושינגטון למדיניות המזרח התיכון. ב-2014 מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-82. ב-2016 מונה לראש הלשכה המשפטית של מזכיר הצבא של ארצות הברית.

בפברואר 2019 מונה למפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101. שירת בתפקיד עד מרץ 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריאן וינסקי** בוויקישיתוף
* בריאן וינסקי באתר צבא ארצות הברית
נוף טיפוסי בבארן
**הבארן**
(למפת אירלנד מוגדלת)דבליןדבלין
סוורדססוורדס
קורקקורק
לימריקלימריק
ליפורדליפורד
גולווייגולוויי
אניסאניס
נייסנייס
נאבןנאבן
**צפון  
אירלנד**
**הים  
האירי**
**ב.**
**הים הקלטי**
**איי  
אראן**
**האוקיינוס  
האטלנטי**הבארן**הבארן**(למפת אירלנד רגילה)דבליןדבלין
סוורדססוורדס
קורקקורק
לימריקלימריק
ליפורדליפורד
גולווייגולוויי
אניסאניס
נייסנייס
נאבןנאבן
**צפון  
אירלנד**
**הים  
האירי**
**ב.**
**הים הקלטי**
**איי  
אראן**
**האוקיינוס  
האטלנטי**הבארן**הבארן**
**הבארן** (באנגלית: **The Burren** ; באירית: **Boireann**, "סלע גדול", גם Boirinn) הוא אזור קרסטי, בצפון מערב מחוז קלייר, אירלנד, בסמוך לחוף האוקיינוס האטלנטי ולצוקי מוהר.

הבארן נחשב לאחד מהשטחים הקרסטיים הגדולים באירופה. שטחו כ-250 קילומטר מרובע, והוא גובל במערב באוקיינוס האטלנטי ובצפונו במפרץ גולוויי. האזור שזור בסלעי גיר קרחים ומחורצים. נופו הסלעי והייחודי של הבארן מהווה ניגוד משמעותי לנופה הירוק של אירלנד, ובשל ייחודו הוכרז חלק קטן ממנו כפארק לאומי, 15 קמ"ר שטחו, והוא הקטן שבששת הפארקים הלאומיים של אירלנד. 

למרות נופו הצחיח, מחוסר העצים, בין סלעי הגיר צומח מגוון של צמחים ארקטיים, אלפיניים וים תיכוניים. 

בחבל יש אתרים ארכאולוגיים בשפע, בהם קברים מגאליתים רבים ודולמנים, שאחד הידועים שבהם הוא דולמן פולנברון. הבארן מאוכלס בדלילות, והכפר הבולט בו הוא דולין (Doolin), השוכן בדרום מערבו של החבל לחוף הים, והמהווה מוקד עלייה לרגל לחובבי מוזיקה אירית. צוקי מוהר הסמוכים הם אחת האטרקציות התיירותיות המובילות באי האירי.

גלריית תמונות
-------------

* רחוב בכפר דוליןרחוב בכפר דולין
* כיפה קרסטית במזרח הבארןכיפה קרסטית במזרח הבארן
* צמחייה בתוך חריצי הסלעצמחייה בתוך חריצי הסלע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבארן** בוויקישיתוף

| פארקים לאומיים באירלנד  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפארק הלאומי הרי ויקלו • הפארק הלאומי קילרני • הפארק הלאומי גלנוואי • הפארק הלאומי קונמארה • הבארן • הפארק הלאומי באליקרוי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge891211

 |
**שד לניאריוס** (שם מדעי: *Sarcophilus laniarius*) הוא מין נכחד של יונק כיס מהסוג שד הכיס שבמשפחת נמיות כיס. הוא חי באוסטרליה בתקופת הפליסטוקן ונכחד בסופה. קרובו היחיד ששרד הוא השד הטסמני מהאי טסמניה. ככל הנראה הוא חי לפני 50–70 אלף שנים.

מין זה התגלה בממצאים במערות נרקורט שבאוסטרליה הדרומית ונקרא בידי החוקר המפורסם ריצ'רד אוון. במקור, נחשב המין לתת-מין נכחד של השד הטסמני אך בהמשך הופרד למין עצמאי. מין זה היה גדול ב-15% וכבד ב-50% מהשד הטסמני החי. כמה חוקרים סברו שהמין הקיים התפתח ממין זה אך לא מצאו הוכחות, אך ב-1877 התגלה מין נוסף, "Sarcophilus moornaensis", בניו סאות' ויילס והוא גם היה גדול מהמין הקיים. מינים אלה היו בעלי לסתות חזקות והיו אוכלי בשר, ככל הנראה של נבלות יותר מציד.

הבדלי הגודל בין שני המינים מקבילים לאלה של זאבי הכיס אשר קטנו בצורה אבולוציונית כדי להשיג לעצמם מספיק מזון בערבות. ייתכן שגם השדים הטסמנים עברו את אותו תהליך.

הכחדה
-----

שד לניאריוס החל להיכחד בסוף הפליסטוקן יחד עם רוב המגה-פאונה של היבשת. קיימות שתי סברות עיקריות להכחדה:

1. הגעת האדם לאוסטרליה באותה תקופה. האנשים שהגיעו צדו את שד לניאריוס, פגעו במזונותיו ופיתחו חקלאות שכרתה יערות בהם חי. מבקרי התאוריה מצביעים על כך שהנשק העיקרי של האבוריג'ינים, הבומרנג וחניתות פותחו רק לפני 10,000 שנה, הרבה אחרי שהמין נכחד. בנוסף אין ציורים או פסלים שנשמרו שמתארים שד לניאריוס בציורים. ב-1910 נטען שהאבוריג'ינים התמקדו בבשר של חיות צמחוניות ולא של טורפים.
2. שינויי אקלים שנוצרו בידי עידן הקרח שגרמו ליובש ולרעב ממושך.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-03-24. נבדק ב-2011-07-01. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Owen and Pemberton, p. 35
3. ↑  Owen and Pemberton, p. 36
4. ↑  Owen and Pemberton, p. 37
5. ↑  Owen and Pemberton, p. 38
6. ↑  Owen and Pemberton, p. 39
7. ↑  Owen and Pemberton, pp. 40–42
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתבלין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סומק.
תבלין הסומאק
**סומאק** הוא תבלין מוכר במטבח המזרח-תיכוני, הניתן להכנה מפירותיו של כל אחד מ-250 הזנים של צמח האוג. הזן המזוהה ביותר ממין זה בארץ הוא אוג הבורסקאים.

השימוש בתבלין נפוץ במיוחד באזור המזרח התיכון, שם הוא גדל באופן טבעי באזורי החורש הים-תיכוני, מאזור הלבנט ועד איטליה, אך מינים מסוימים של צמח האוג גדלים גם בצפון אמריקה, שם נרתעים לעיתים מלהשתמש בו, עקב דמיונו לצמח אחר ממשפחת האלתיים, הקיסוס הרעיל (אנ').

מקור השם
--------

מקור השם סומאק הוא בשפה הסורית, ממנה התגלגל לערבית ואף לצרפתית של ימי הביניים, ומשמעותו "אדום", בעקבות הצבע האדום העז של פירותיו.

שימושי התבלין
-------------

על מנת להפיק את התבלין מצמח האוג, נכתשים פירותיו הבשלים של הצמח לאבקה דקה בעלת גוון אדום-סגלגל. בנוסף, ניתן להשרות את הפירות במים חמים, עד שישחררו את טעמם, ולהשתמש במיץ כפי שמשתמשים במיץ לימון. במקומות מסוימים אף משתמשים במיץ שנוצר במקום חומץ או תמרינדי.

האבקה בעלת הטעם הלימוני משמשת לרוב במנות בשר ועוף ובסלטים, בעיקר עם בצל. כמו כן מוסיפים אותה לתערובת התבלינים ממנה מורכב הזעתר.

בצפון אמריקה נוהגים להכין סומאק ממספר זנים של צמח האוג הנפוצים שם, וכן מכינים מפירותיו משקה אדמדם חמוץ הדומה בטעמו ללימונדה. במטבח הערבי, נהוג להוסיף את תבלין הסומאק לחומוס ולמנות סלטים המוגשות לצד המנה העיקרית, בעיקר בשילוב עם בצל, משום שהסומאק מרכך את חריפותו ומאזן את טעמו של הבצל.

במטבח הפרסי והכורדי, מוסיפים אותו לאורז או לקבב, ובמטבח הטורקי והירדני הוא מוגש על גבי מנות קטנות של קבב או על לחמעג'ון.

שימושים רפואיים
---------------

ברפואה של ימי הביניים שימש הסומאק לריפוי של מספר מחלות, בעיקר כאלו הקשורות לעיכול. לאחדים מזניו יש ריכוז גבוה במיוחד של נוגדי חמצון, שלהם השפעה חיובית על הגוף, ובתרבויות שונות השתמשו בפירותיו של אוג הבורסקאים או באבקה המופקת מהם גם לטיפול בכאבי אוזניים ובהפרעות במתן שתן.

עיבוד עורות
-----------

עליו של צמח האוג מפיקים כמות גדולה של טאנין, חומר המסייע בעיבוד עורות. לכן זכה הצמח לשם העברי "אוג הבורסקאים". בימי קדם השתמשו בכל חלקי הצמח לעיבוד ולצביעת עורות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סומאק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  How (and Why) to Eat Sumac, By Becky Lerner, August 23, 2011.
2. ↑  What is Sumac?
המונח "M11" מפנה לכאן. לערך העוסק בטנק M11/39 מתוצרת פיאט, ראו פיאט M11/39.

**צביר ברווז הבר** (נקרא גם **Messier 11** ,**M11**, או **NGC 6705**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים מגן הנמצא במרחק של כ-6,000 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-2,900 כוכבים, אחד הצבירים הפתוחים העשירים ביותר המוכרים כיום.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה בשנת 1681 על ידי האסטרונום הגרמני גוטפריד קירך (Kirch), שתיאר אותו כערפילית עם כוכב שדרגת בהירות נראיתו 8. בשנת 1733 זיהה האסטרונום הבריטי ויליאם דרהאם כי מדובר בצביר כוכבים. שארל מסיה צפה בו בשנת 1764 ותיאר אותו כצביר המכיל כוכבים רבים וכלל אותו בקטלוג מסיה. 

לצביר דרגת בהירות 6.3 כך שכמעט לא ניתן להבחין בו בעין. באמצעות משקפת ניתן לזהות אותו כשתי מעלות מדרום מזרח לכוכב β במגן, אך דרוש טלסקופ כדי להבחין בכוכבי הצביר עצמם, שהבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות 8. הצביר כולל כ-500 כוכבים מדרגת בהירות 14 או נמוכה יותר, שניתן להבחין בהם באמצעות טלסקופ חובבים איכותי.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של צביר ברווז הבר הוא כ-50 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-6,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-14 דקות קשת. צורתו של הצביר משולשת, שבאחד מקודקודיה כוכב בהיר שצבעו כתום, ומזכירה להקת ברווזי בר במעופם ומכאן שמו.

הצביר עשיר וצפוף ביחס לצבירים פתוחים ומכיל כ-2,900 כוכבים. כמו בצבירים פתוחים אחרים, מרבית הכוכבים בצביר הם צעירים מסוג ספקטרלי B, שצבעם כחלחל, אך הוא כולל לא מעט כוכבים זקנים - ענקים צהובים, כתומים ואדומים, שבהירותם גדולה יותר משל הכוכבים הצעירים כך שנוכחותם ניכרת. גילו של הצביר מוערך בכ-220 מיליון שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צביר ברווז הבר** בוויקישיתוף
* M11 בקטלוג מסיה באתר SEDS.
* צביר ברווז הבר, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח** (באנגלית: European Centre of Tort and Insurance Law ובקיצור המקובל ECTIL) הוא מרכז המחקר החשוב ביותר של האיחוד האירופי בתחומי הנזיקין והביטוח. פועל מווינה שבאוסטריה.

שלוש מטרותיו העיקריות: 

* לערוך מחקר משפטי משווה על דיני הנזיקין במדינות אירופה ובאיחוד האירופי
* לפעול להרמוניזציה של דיני הנזיקין והביטוח באירופה באמצעות ניסוח עקרונות נזיקין משותפים, בשיתוף פעולה עם הקבוצה האירופית לדיני נזיקין
* לשתף פעולה עם חוקרים ומוסדות מחקר בתחומי הנזיקין והביטוח לשם קידום המחקר בתחומים אלה.

המרכז נוסד על ידי הקבוצה האירופית לדיני נזיקין כבסיס מוסדי להגשמת יעדים אלה. 

אחד מהפרויקטים השאפתניים ביותר של המרכז, אשר הוצא אל הפועל באמצעות קבוצת הנזיקין, הוא ניסוח עקרונות דיני הנזיקין האירופיים (Principles of European Tort Law הידועים ביבשת גם בשם המקוצר PETL). בנוסף לכך מוציא המרכז ספרים העוסקים בסוגיות שונות בדיני הנזיקין באופן השוואתי – תוך ניסיון לתת במה לכל השיטות באיחוד האירופי ולזהות עקרונות, מגמות או תוצאות – ברמת האיחוד.

המרכז עורך מדי שנה את הכנס השנתי של דיני הנזיקין האירופיים בווינה בו מוצגים דוחות של כל מדינות האיחוד האירופי ואיגוד הסחר החופשי האירופי ונדונות סוגיות אקטואליות בתחום זה. לאחר כל כנס מוציא המרכז את ספר השנה של דיני הנזיקין בו מופיעים דוחות של המדינות השונות ודוחות משווים ומסכמים.

בפעילות המרכז מעורבים שני חוקרים ישראלים. פרופסור ישראל גלעד מן האוניברסיטה העברית הוא חבר קבוע בקבוצת הנזיקין, הגוף המייסד, ובמרכז עצמו ונוטל חלק בעריכה ובכתיבה של פרסומי המרכז. פרופסור רונן פרי הוא הרפורטר של ישראל לספר השנה של דיני הנזיקין וחבר קבוע של המרכז.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז האירופי לדיני נזיקין וביטוח
* דף הבית של המרכז.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007591189205171
* ISNI: 0000 0001 0140 2093
* LCCN: no00054768
* SUDOC: 069364958
* VIAF: 151029230
* WorldCat: lccn-no00054768

 |
היצירה מנסה ליצור אשליה של נחשול דמויות, תוך ניצול מבנה החדר בו היא מוצגת.
**שדה** (באנגלית: **Field**) הוא מיצב מעשה ידי הפסל הבריטי אנטוני גורמלי. הפסל כולל למעלה מ-35,000 צלמיות חרס שגובהן בין 8 ל-26 ס"מ. הצלמיות מונחות בצפיפות על רצפת חדר, והצופה מביט ביצירה מבעד לפתח החדר.

מאפייני היצירה
--------------

הפסלים מיוצרים באתרים שונים תחת פיקוחו של האמן, כאשר כולם מסודרים בגבהים שונים היוצרים גלים, תוך ריכוז הצלמיות בעלות גוון דומה יחד. הצלמיות מסודרות כך שלא ניתן לראות את רצפת החדר, וכאשר כל הצלמיות פונות לעבר הצופה. היצירה מוצגת בצורה בה מנוצל מבנה החדר כך שהדמויות נראות שבאות מעבר לפינה או מבעד פתח אחר, ולצופה נוצרת אשליה שישנן דמויות רבות נוספות שהוא אינו רואה. כמו כן הדמויות בקדמת החדר מביטות מעלה (דמויות אלה מכונות "צופות בכוכבים") וזאת בשל קרבתן אל הצופה, ועל מנת ליצור את האשליה שהן מביטות בצופה. היצירה הראשונה שנוצרה - "שדה אמזוני" נוצרה על ידי 60 בני משפחה אחת מצ'ולולה שבמקסיקו, ובעקבותה הקפיד האמן על קשרי משפחה בין בוני הפסלים האחרים.

השדות השונים
------------

השדות השונים:

* **שדה אמזוני** (**Amazonian Field**) הוצג בפורטו ואלהו שבברזיל בשנת 1991 וכלל כ-24,000 צלמיות.
* **שדה לאיים הבריטיים** (**Field for the British Isles**) - הפסלונים יוצרו ב-1993 בסנט הלנס הסמוכה לליברפול וכללה כ-40,000 צלמיות. היצירה הוצגה במוזיאון טייט ליברפול ובמוזיאון הבריטי. יצירה זו זכתה בשנת 1994 בפרס טרנר.
* **שדה אירופאי** (1993) כלל כ-40,000 צלמיות. הדמויות נוצרו באוסטרה גרווי שבשוודיה.
* **שדה אסייתי** (2003) - דמויות שיוצרו בכפר שינגשאן שבפרובינציית גואנדונג שברפובליקה העממית של סין וכלל כ-190,000 צלמיות. יצירה נוספת בשם זה הוצגה בטוקיו שביפן בשנת 2004 וכללה כ-200,000 צלמיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר רשמי של האמן
* סקירת פרויקט ה"שדה"
* השדה בטייט ליברפול (אורכב 22.06.2008 בארכיון Wayback Machine)
* שדה לאיים הבריטיים במוזיאון הבריטי (אורכב 24.10.2004 בארכיון Wayback Machine)
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, בבימויו של גדי רול - Teatr Polski, 2007
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה - Teatr Polski, 2007
**דון ז'ואן חוזר מהמלחמה** (בגרמנית: **Don Juan kommt aus dem Krieg**) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי אדן פון הורבאט שראה אור בשנת 1936. המחזה מונה שלוש מערכות ועשרים וארבע תמונות.

תקציר העלילה
------------

המחזה נפתח בשלהי סתיו 1918, עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה. דון ז'ואן שב למולדתו ההרוסה. לפני המלחמה הוא היה רודף שמלות ועזב את ארוסתו שהייתה נאמנה לו זמן קצר לפני חתונתם. כעת הוא מתחרט על מעשיו ורוצה להשיב אליו את אהובתו. הוא עוסק לפרנסתו בסחר עתיקות ומנסה למצוא את אהובתו, בדרך הוא ממשיך להפיל ברשתו נשים. בשלב מסוים הוא מואשם באונס נערה על לא עוול בכפו, בורח ממאסר. בסיום המחזה הוא מגיע לבית אהובתו ומתברר לו שהיא נפטרה שנתיים קודם לכן. המחזה מסתיים כשהוא מבקר את קברה בשלג.

המחזה בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
--------------------------------

**תיאטרון באר שבע, הצגת בכורה: ינואר 1985**

* יוצרים:

מתרגם – תום לוי
במאית – אסתר איזביצקי
עיצוב תפאורה – מרים גורצקי
הלחנת מוזיקה – רפי קדישזון
עיצוב תאורה – ג'ודי קופרמן
* **שחקנים**:

| שם השחקן | שם הדמויות |
| --- | --- |
| חיים חובה | דון ז'ואן |
| עדה טל | סבתא |
| מרגלית סטנדר | כוכבנית א', אחות, אם, פונדקאית |
| יעל עמית | כוכבנית ב', דוברת א', אומנית ב', גברת א', מסכה, זקנה |
| רוזינה קמבוס | אשה א', זונה א', אחות ראשית, מלצרית, גברת ב', גברת מברן, זקנה |
| ענת בן יעקב | אשה ג', אלי, אלמנה, גברת ד', כהה, שכנה, גברת שנייה |
| ענת וקסמן | אשה ב', זונה ב', גברת ג', בלונדינית, גברת ראשונה, נערת כפר |
| ליאת גורן | משרתת, אומנית א', בת א' |
| ענת מנדלסון | דוברת ב', בת ב', נערת כפר |

תרגום לעברית
------------

אדן פון הורבאט, **דון ז'ואן חוזר מהמלחמה**, עברית: תום לוי, מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" – בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, רמת גן, תשמ"ג 1983

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דון ז'ואן חוזר מהמלחמה** בוויקישיתוף
**קוף ורווט** (שם מדעי: *Chlorocebus pygerythrus*) הוא מין של קוף קטן מהסוג קוף ירוק החי בסוואנות של אפריקה.

מאפיינים
--------

קופי הוורווט מגיעים לאורך של 50 ס"מ לזכרים ו-40 ס"מ לנקבות ומשקלם 3.9–8 ק"ג בממוצע. הם בעלי פרווה אפורה על הגב ולבנה מהבטן. קצה הראש חום והפנים כהות. זנבם ארוך והם משתמשים בו בשביל לטפס על עצים.

קופים אלה חיים בסוואנות וניזונים על פני הקרקע מזרעים שונים, פירות, חרקים ויצורים קטנים נוספים. הם חיים בחבורות שיכולות להגיע ל-70 פרטים ונשארים באזורי עצים למקרה שטורף יתקרב. הקופים משתמשים בשפה ייחודית בשביל להזהיר את חבריהם והם משתמשם באזעקה ייחודית לכל טורף.

לקופים ישנם טורפים רבים והם מקיימים קריאה מיוחדת לארבעה מסוגי הטורפים העיקריים שלהם: נמרים, עיטים, נחשי פיתון ובבונים. הם מקיימים קריאה מיוחדת לכל טורף האומרת גם כיצד להימלט, למשל ברגע שתוקף עיט הם נמלטים אל הענפים הנמוכים שם העיט לא מצליח לחדור. כל הקופים מבינים איש את שפת רעהו כבר מילדות והם אף פעם לא מתבלבלים בפירוש האזעקה.

מיון
----

ישנם 5 תת-מינים:

* *C. p. excubitor*
* *C. p. hilgerti*
* *C. p. nesiotes*
* *C. p. pygerythus*
* *C. p. rufoviridi*

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* קוף ורווט אוכל בפארק הלאומי קרוגרקוף ורווט אוכל בפארק הלאומי קרוגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוף ורווט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוף ורווט באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סוסון עשב מצוי** (שם מדעי: *Phyllopteryx taeniolatus*) מוכר גם בשם **דרקון ים עשבי** (תרגום של כינויו באנגלית weedy Sea Dragon) הוא מין דג ימי המשתייך למשפחת האבובוניים, משפחה בה חבר גם סוסון הים.

סוסון עשב מצוי הוא הסמל הימי הרשמי של מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.

עד שנת 2015 סוסון עשב היה המין היחיד בסוג סוסון עשב. אולם בשנה זו תואר מין חדש ששויך לסוג, סוסון עשב דווי.

מאפיינים
--------

סוסוני העשב מצויים אך ורק במים הרדודים (3-50 מטר) והקרירים שסביב דרום אוסטרליה ומסביב לטסמניה. מקור שמו בצורתם סנפיריו הדומים לעשב. סוסון העשב נע באמצעות סנפיר החזה שעל חזהו וסנפיר הגב המצוי קרוב לזנב. סנפירים קטנים אלה שקופים לחלוטין וקשה לראותם בשל תנועתם הגלית הזערורית הגורמת לתזוזה מתונה של היצור והמשלימה היטב את האשליה של עשב ים צף.

השם האנגלי, דרקון ים, נבע מדמיון מקרי ליצור אחר (מיתולוגי במקרה זה). סוסוני העשב קטנים למדי בהשוואה למפלצות ים, אבל כסוג של סוסוני ים הם גדולים מאוד ומגיעים עד לגודל של 45 סנטימטר. סוסוני העשב ניזונים מפלנקטון, וסרטנים קטנים ממשפחת הסרטנאים, אין להם אויבים טבעיים מלבד האדם. הנקבות מטילות את הביצים המופרות לתוך כיס בזנב הזכר שנסגר ומשמש כמדגרה וממנו יוצאים צעירים הדומים להוריהם. סוסוני העשב הם יצורים בסכנת הכחדה בשל זיהום הסביבה וסכנת שפכים תעשייתיים רעילים כמו גם בשל איסוף בידי צוללים המקבלים בעבורם מחיר הגבוה מאספנים. בתגובה לסכנות אלה הכריזה ממשלת אוסטרליה על סוסון העשב כבעל חיים מוגן.

צבעו של סוסון עשב מצוי ירוק והוא קטן יותר מסוסון האצה. על פי גיליון נובמבר 2006 של הנשיונל ג'יאוגרפיק ייתכן שסוסון האצה וסוסון עשב מצוי הם אותו מין רק עם אזורי תפוצה שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוסון עשב מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוסון עשב מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
תפוצה של שפות סלאביות דרומיות. מקדונית ובולגרית בגווני סגול, סרבו-קרואטית בגווני תכלת וצהוב וסלובנית בגווני אדום

  מדינות שבהן מדוברות שפות סלאביות מערביות
  מדינות שבהן מדוברות שפות סלאביות מזרחיות (כ־190 מיליון דוברים)
  מדינות שבהן מדוברות שפות סלאביות דרומיות (כ־30 מיליון דוברים)

**השפות הסלאביות הדרומיות** הן השפות הסלאביות המדוברות במדינות חבל הבלקן – בולגריה ומדינות יוגוסלביה לשעבר – סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, מונטנגרו ומקדוניה הצפונית.

מספר הדוברים בשפות אלה הוא כ־30 מיליון.

את השפות הסלאביות הדרומיות המודרניות ניתן לחלק לשתי קבוצות: הראשונה כוללת את מקדונית ובולגרית והשנייה כוללת את הסרבו-קרואטית ואת הסלובנית.

בולגרית ומקדונית קרובות מאוד אחת לשנייה עד כדי כך שלדעת בלשנים רבים הן שפה אחת וההפרדה ביניהן פוליטית בלבד; זוהי הדעה הרווחת בבולגריה. לשתי השפות תכונות דקדוקיות משותפות המיוחדות רק להן בכל מכל השפות הסלאביות: בשתי השפות האלה קיים תווית יידוע שנצמדת לסוף מילה - -ът/-та בבולגרית ו־-от/-та במקדונית. תכונה דומה קיימת בניבים צפון-רוסיים, אך בכל שאר השפות הסלאביות אין תווית יידוע בכלל. כמו כן, בשתי השפות האלה, להבדיל משאר השפות הסלאביות לא קיימות ביחסות שם וצורה של שם הפועל. שתי השפות נכתבות באלפבית קירילי, אך במקדונית נוספו לו כמה אותיות. לעיתים קרובות נשמעת טענה, כי הדבר נעשה על ידי שלטונות יוגוסלביה כדי לקרב את המקדונית התקנית באופן מלאכותי לסרבו-קרואטית ובכך לתת לגיטימציה לשליטתה של יוגוסלביה בחבל זה.

סרבו-קרואטית הוא שם כולל לשפות המדוברות בקרואטיה, בוסניה והרצגובינה, סרביה, מונטנגרו וקוסובו. לכולן תכונות דקדוקיות זהות וההבדלים ביניהן מצויים בעיקר באוצר המילים ובהגיה של הצליל שהתפתח מהצליל הסלאבי העתיק שנכתב באות ѣ ("יאט") - e‏, je‏ או ije‏. למרות ההבדלים האלה, תושבי כל המדינות הללו מבינים אחד את השני רוב הזמן ללא צורך בתרגום ויש לשפות אלה תרבות משותפת של ספרות, קולנוע, מוזיקה וכיוצא בזה. בסרביה השפה הזו נכתבת באלפבית הקירילי והלטיני, בקרואטיה רק בלטיני ובבוסניה ומונטנגרו - בעיקר בלטיני, אך לעיתים גם בקירילי. בתקופת יוגוסלביה הסוציאליסטית סרבו-קרואטית הייתה אחת השפות הרשמיות של המדינה (בנוסף לסלובנית ומקדונית) והשפה הנפוצה בה, אך עם פירוק יוגוסלביה, החל גם תהליך של התרחקות, לעיתים מלאכותית, בין השפות.

השפה הסלובנית קרובה לסרבו-קרואטית בדקדוק ובאוצר המילים, אך לכל הדעות היא שפה נפרדת. יש לה מספר תכונות דקדוקיות ייחודיות, ביניהן מספר זוגי פרודוקטיבי, שאין בשום שפה סלאבית אחרת. סלובנית נכתבת באלפבית לטיני.

השפה הסלאבית הראשונה שהועלתה על הכתב נקראת סלאבית כנסייתית עתיקה; גם היא שפה סלאבית דרומית. כיום זוהי השפה הליטורגית בכנסיות האורתודוקסיות המזרחיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפות סלאביות דרומיות** בוויקישיתוף
* שפות סלאביות דרומיות, באתר "אתנולוג"

| שפות סלאביות |
| --- |
| מזרחיות | רוסית • אוקראינית • בלארוסית • רוסינית |
| מערביות | פולנית • צ'כית • סלובקית • שפות סורביות: סורבית עילית, סורבית תחתית • קשובית • שלזית |
| דרומיות | בולגרית • מקדונית • סלאבית כנסייתית עתיקה • סלובנית • סרבו-קרואטית: בוסנית, סרבית, קרואטית, מונטנגרית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548519005171
* BnF: cb119818499 (data)
* GND: 4120345-8
* LCCN: sh85123368
* LNB: 000195791
* NKC: ph121360

 |
**"מעשי משפט - כתב-עת למשפט ולתיקון חברתי"** הוא כתב עת משפטי-אקדמי היוצא לאור מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, היחיד בישראל אשר מתמקד ביחסי הגומלין בין המשפט לבין שינוי חברתי ותיקון חברתי ונועד לשתף ידע, דילמות ותובנות בקרב קהילת העוסקים בתחום: אנשי אקדמיה, עורכי דין פעילים ופעילים חברתיים. מאז השקתו בשנת 2008 יוצא כתב העת לאור פעם בשנה, ומהווה במה למאמרים תמציתיים וענייניים בתחומי עריכת הדין החברתית ויחסי הגומלין בין המשפט לבין שינוי חברתי ותיקון חברתי. בנוסף, כולל כל כרך גם תרגום לעברית של טקסט קאנוני בתחומים המכוסים על ידי כתב העת או בתחומים משיקים. 

הכרך הראשון של כתב העת יצא לאור בינואר 2008 (עורך ראשי של כרכים א-ה: ד"ר עופר סיטבון). העורך הראשי של כרכים ו-ט היה ד"ר יובל לבנת; העורכים הראשיים של כרכים ט-יא היו פרופ' יששכר רוזן-צבי וד"ר הילה שמיר, והעורך הראשי כיום הוא פרופ' עמרי ידלין.

כיום חברים במערכת כתב העת סטודנטים מצטיינים לתואר ראשון במשפטים, ועורכי דין חברתיים שהם חברי מערכת ותיקים משמשים בו יועצים פנימיים.

מאפיינים
--------

בכתב העת מתפרסמים מאמרים העוסקים בעיקר בעיון ובמחקר של שאלות הלקוחות משדה העשייה המשפטית החברתית.

ל"מעשי משפט" מספר מאפיינים ייחודיים המבדלים אותו מכתבי עת משפטיים אחרים שיוצאים מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב (כגון עיוני משפט ומשפט חברה ותרבות), ובהם:

* אורך המאמרים בכתב העת אינו עולה על 8,000 מילים.
* כתב העת כולל תרגום מאמרים קלאסיים בתחום עריכת-הדין החברתית.
* דגש מיוחד על פרקטיקה, ובייחוד עיסוק במאבקים חברתיים בישראל מנקודת מבטם של משפטנים מ"השטח".
* בין-תחומיות: הצבת העשייה בתחום המשפט והשינוי החברתי במסגרת הקשרים פוליטיים, היסטוריים, כלכליים ותרבותיים רחבים יותר.

בנוסף לגרסה המודפסת, לכתב העת גרסה מקוונת, הכוללת נוסח מלא של כל המאמרים שהתפרסמו במסגרתו. כתב העת מתפרסם ברישיון Creative Commons, הכולל פחות מגבלות על זכויות יוצרים, ומאפשר יותר לשתף ולהפיץ את תוכני כתב העת.

כרכים
-----

* כרך א'- יצא לאור בשנת 2008.
* כרך ב'- יצא לאור בשנת 2009.
* כרך ג'- יצא לאור בשנת 2010, ועסק ברובו בשאלת ה"קול" במשפט.
* כרך ד'- יצא לאור בשנת 2011, ועסק ברובו בגבולות ומגבלות השיח המשפטי.
* כרך ה'- יצא לאור בשנת 2012, ועסק ברובו בכוחו ותפקידו של המשפט בעיצוב הסדרים חברתיים.
* כרך ו'- יצא לאור בשנת 2013, ועסק ברובו בעריכת דין חברתית ברחבי העולם.
* כרך ז'- יצא לאור בשנת 2014, ועסק ברובו בזכויות אדם בחברה ובמשפט בישראל.
* כרך ח'- יצא לאור בשנת 2015, ועסק ברובו במאבקים כנגד תפיסות הגמוניות בחברה, במשפט ובפוליטיקה.
* כרך ט(1)- יצא לאור בשנת 2018, ועסק בנושא החינוך המשפטי.
* כרך ט'(2)- יצא לאור בשנת 2018 ועסק במשפט ושינוי חברתי
* כרך י', "מעשיות משפט"- יצא לאור בשנת 2019, וכולל מאמרים על "מאחורי הקלעים" של מספר פסקי דין משמעותיים ששינו את החברה הישראלית.

כנסים
-----

יציאת כל כרך של "מעשי משפט" לאור מלווה בכנס מיוחד במסגרת סדרת הכנסים "עריכת דין חברתית בישראל". בכל כנס מוצגים נושאים שנדונו בכרך היוצא לאור, לצד נושאים רבים נוספים בתחום המשפט והתיקון החברתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מעשי משפט
* מעשי משפט, ברשת החברתית פייסבוק
* עופר סיטבון, מעשה ראשון, **מעשי משפט** א, עמ' 11–18
**חומצה אדיפית** (Adipic acid) היא תרכובת שנוסחתה הכימית {\displaystyle {\ce {(CH\_2)\_4(COOH)\_2}}}. חומצה אדיפית היא חומצה די-קרבוקסילית כלומר מכילה שתי קבוצות חומצה בקצות שרשרת ישרה בת 6 אטומי פחמן.

החומצה האדיפית היא חומר גלם לייצור ניילון, והיא החומצה הדו-קרבוקסילית המיוצרת בכמות הגדולה ביותר, המוערכת ב-2.5 מיליון טון בשנה.

ייצור
-----

בעבר יוצרה חומצה אדיפית מחמצון של שומן מהחי ומכאן שמה (adeps בלטינית - שומן). כיום מייצרים חומצה אדיפית מתערובת של ציקלוהקסנול וציקלוהקסנון המכונה שמן KA (ראשי תיבות של **K**etone-**A**lcohol oil) בחמצון רב שלבי באמצעות חומצה חנקתית.

בשלב מוקדם מתחמצן הכוהל ציקלוהקסנול לקטון ציקלוהקסנון ומשתחררת חומצה חנקיתית:

{\displaystyle HOC\_{6}H\_{1}1+HNO\_{3}\longrightarrow OC\_{6}H10+H\_{2}O+HNO\_{2}}

תוצר לוואי של התהליך הוא מזהם האוויר NO2 שייצור חומצה אדיפית הוא אחד ממקורות הפליטה העיקריים שלו.

הוצעו שיטות ידידותיות יותר לסביבה לייצור חומצה אדיפית למשל באמצעות תגובה של פחמן חד-חמצני עם בוטאדיאן:

{\displaystyle CH\_{2}=CH-CH=CH\_{2}+2CO+2H\_{2}O\longrightarrow HO\_{2}C(CH\_{2})\_{4}CO\_{2}H}

שימושים
-------

* השימוש הנפוץ ביותר לחומצה אדיפית הוא ייצור ניילון באמצעות תגובת דחיסה עם הקסהמתילן דיאמין. 60% מהחומצה מיוצרת לצורך זה
* חומר גלם בייצור פוליאוריתן
* אסטרים של חומצה אדיפית משמשים כפלסטיסיזרים בעיקר ל-PVC
* שילוב חומצה אדיפית בפולימר לשחרור מבוקר של תרופות מאפשר שחרור תרופות בקצב אחיד ללא תלות ב-pH
* כתוסף מזון לשיפור טעם, ויסות חומציות וג'לציה. מספר E של חומצה אדיפית הוא **E355**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חומצה אדיפית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heike Mainhardt, [ N2O EMISSIONS FROM ADIPIC ACID
AND NITRIC ACID PRODUCTION]
2. ↑  A Streubel, J Siepmann, A Dashevsky, R Bodmeier, pH-independent release of a weakly basic drug from water-insoluble and -soluble matrix tablets, **Journal of controlled release** 67, 2000, עמ' 101-110
3. ↑  Food-info, E355 Adipic acid

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4278605-8

 |
**קרב אדריאנופול** היה קרב במלחמת האזרחים הרומית בין ליקיניוס קיסר המזרח לקונסטנטינוס קיסר המערב.

ליקיניוס היה לקיסר האימפריה הרומית המזרחית בשנת 311 ושלט בה יחד עם מקסימינוס דאיה. אולם בשנת 313 נתגלעה מחלוקת בין השניים וליקיניוס הביס את דאיה והיה לשליט יחיד. הוא המשיך ושלט באימפריה המזרחית בגפו במשך 11 שנים, אולם ב-324 התגלע סכסוך בינו לבין קיסר המערב קונסטנטינוס שהיה גם גיסו.

קונסטנטינוס רדף אחרי שבטים סמרטים אשר חצו את הדנובה וחדר לשטחיו של ליקיניוס, הכול במטרה לגרור את האחרון לעימות מזוין. אף שמספר חייליו של קונסטנטינוס היה מועט ביחס לזה של ליקיניוס, צבאו עלה על זה של יריבו באיכותו. הצבאות היריבים נפגשו ליד אדריאנופול שבתראקיה ( אדירנה שבטורקיה) ב-3 ביולי 324, וקונסטנטינוס הביס את ליקיניוס אשר נמלט והסתגר בביזנטיון הסמוכה.

במקביל לקרב אדריאנופול התרחש קרב הלספונטוס הימי סמוך לבוספורוס וגם בו נחל ליקיניוס מפלה. הקרב השלישי והמכריע, קרב כירוספוליס, התחולל ב-18 בספטמבר 324, הפעם בצידו האסייתי של הבוספורוס, סמוך לאיסקידר של ימינו, ובקרב זה ביסס קונסטנטינוס את ניצחונו. בהמשך הוציא קונסטנטינוס את ליקיניוס להורג בניגוד לשבועה שנתן.

קרב אדריאנופול היה אחת מנקודות המפתח אשר איפשרו לקונסטנטינוס להשתלט על האימפריה הרומית המפולגת ולאחדה בשנית.
צ'יפטלי אלבני
**צ'יפטלי** (באלבנית: **çifteli**) הוא כלי נגינה בעל שני מיתרים שמקורו באלבניה, אך נהוג להשתמש בו גם בקוסובו. יש הסוברים שהגרסה המוקדמת הראשונה של כלי נגינה דומה בעל שני מיתרים הגיעה מטורקיה וממנו התפתחה הגרסה האלבנית.

מרבית השימוש בכלי, בעל הצליל הגבוה, נעשה באירועים תרבותיים שונים, בחגים ואף בחתונות אלבניות. רבים משירי העם האלבנים מבוססים על תאום בין הצ'יפטלי לשירה.

אטימולוגיה
----------

מקור המילה צ'יפטלי הוא מהשפה האלבנית: צ'יפט זה כפול ואילו טל הוא מיתר.

צ'יפטלי ולאומיות אלבנית
-----------------------

הסמל הלאומי של אלבניה על גוף הצ'יפטלי
הצ'יפטלי נבנה לרוב בעבודת יד והוא נחשב לכלי הנגינה הלאומי של אלבניה, ולפיכך החלק הרחב שלו, באזור הפריטה, מעוטר לרוב בסמלה הלאומי של אלבניה. 

כיום הצ'יפטלי פופולרי מאוד באלבניה וילדים רבים לומדים לנגן בו כבר מגיל צעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'יפטלי** בוויקישיתוף
* סרטוניםמנגינה אינסטרומנטלית עם צ'יפטלי
* סרטוניםילד מכוון צ'יפטלי ומנגן עליו
* סרטוניםאחד מנגני הצ'יפטלי המובילים באלבניה, גזים פרשקפה, בהדגמת נגינה על צ'יפטלי

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צ'יפטלי (כלי נגינה)"**.
**רשאד פארוד סאדיגוב** (באזרית: **Rəşad Sadıqov**; נולד ב-16 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר אזרי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת זירה.

קריירת מועדונים
---------------

סאדיגוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של שחרור. בשנת 2000 חתם בקבוצת הבוגרים של טוראן טובוז. אף על פי שיחק רק 9 משחקים הוא היה שחקן הרכב בנבחרת הצעירה ובתום העונה חתם בנפטצ'י באקו במדיה רשם 24 הופעות. בקיץ 2002 חתם בפולאד האיראנית. כעבור שנה חזר לנפטצ'י וזכה עם המועדון בדאבל ועונה לאחר מכן באליפות שנייה ברציפות.

בינואר 2006 חתם בקייסריספור הטורקית בה לא זכה להרבה דקות משחק ובינואר 2007 חזר לקדנציה שלישית בנפטצ'י, אך במועדון לא שמו לב שהם לא הצליחו לרשום את השחקן ולכן הוא שיחק כדורסל על מנת לשמור על כושר. ב-23 בינואר 2009 שב לטורקיה כאשר חתם בקוג'אליספור עד לסיום העונה. יומיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון.

ביולי 2009 חתם בקרבאך במטרה לעזור למועדון במשחקי מוקדמות הליגה האירופית. ב-23 ביולי 2009 כבש את שער הניצחון נגד רוזנבורג בלקלאב במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. גם בסיבוב שלאחר מכן בו שיחקה קרבאך נגד הונקה הוא כבש, בעקבות כך החליטו ראשי המועדון להחתימו עד לסיום העונה. באוגוסט 2010 חתם באסקישהירספור. תקופתו במועדון הייתה זכורה בעיקר בשל מספר פציעות שהפריעו להשתלבות שלו לכן שוחרר מהמועדון, וב-11 בפברואר 2011 חזר לקרבאך.

קריירה בינלאומית
----------------

סאדיגוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אזרבייג'ן ב-6 באוקטובר 2001 במשחק נגד שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. ב-28 במרץ 2004 הבקיע את שער הניצחון עבור אזרבייג'ן במשחק ידידות נגד קזחסטן שהיה גם שער הבכורה שלו בנבחרת. כיום הוא משמש כקפטן הנבחרת.

קריירת אימון
------------

בשנת 2016 סאדיגוב מונה למאמן קבוצת הנוער של קרבאך. ב-13 בדצמבר 2017 מונה למאמן הנבחרת הצעירה של אזרבייג'ן.

תארים
-----

נפטצ'י באקו
* אליפות אזרבייג'ן: 2003/2004, 2004/2005
* הגביע האזרי: 2001/2002, 2003/2004

קייסריספור
* גביע האינטרטוטו: 2006

קרבאך
* אליפות אזרבייג'ן: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017
* הגביע האזרי: 2014/2015, 2015/2016

אישיים
* הכדורגלן האזרי של השנה: 2004, 2005, 2010, 2013, 2016

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רשאד סאדיגוב** |

* רשאד סאדיגוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* פרופיל השחקן באתר קרבאך
**רקפת** הוא מתקן אלקטרוני פרי פיתוח ישראלי שזיהה את מיקום נתיבי הטיסה הנסתרים ממתקני המכ"ם מתוצרת סובייטית של מדינות ערב, ובכך אפשר למטוסי חיל האוויר להפתיע מעל שדות התעופה הערביים ולהשמיד במכה מקדימה את חילות האוויר של מדינות ערב בעודם על הקרקע, במבצע מוקד - מהלך הפתיחה של מלחמת ששת הימים.

המתקן זיכה את ממציאו, סגן-אלוף יוסף נאור, איש הלוחמה האלקטרונית בחיל האוויר, בפרס ביטחון ישראל.

בין מתקני המכ"ם ש"רקפת" קלטה את שידוריהם, ומכאן גם את "השטחים המתים" שאינם מכסים, היה המכ"ם המצרי מדגם P-12 מתוצרת סובייטית באל עריש, ובכך התאפשר מסדרון טיסה בטוח למטוסי חיל האוויר וגיחה התקפית מעל שדות התעופה המצריים בחצי האי סיני וממערב לתעלת סואץ .

ראו גם
------

* יחידה 555

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי מילשטיין, ‏כוח עליון: הסיפור המלא על היום ששינה לחלוטין את פני המזרח התיכון, באתר מעריב אונליין, 29 באפריל 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריה הלל, וידי אדם מתחת כנפיהם - תולדות המערך הטכנולוגי בחיל האוויר 1948–1973, עמ' 121
2. ↑  חולקו פרסי ביטחון ישראל, דבר, 24 במאי 1967
3. ↑  אורי מילשטיין, ‏מתחת לרדאר: הסיפור שלא סופר על חטיפת המכ"ם המצרי במלחמת ההתשה, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2015
4. ↑  אורי מילשטיין, הכישלון וחוסר האמינות - פרק שמיני: סגן מפקד גיס מנוטרל במלחמה, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 12 באפריל 2013
**נפת עכאר** (בערבית: **محافظة عكار**) היא הנפה הצפונית ביותר בלבנון והיחידה במחוז עכאר.

הנפה גובלת בצפון ובמזרח בגבול סוריה-לבנון עם המחוזות הסוריים חומס וטרטוס, בדרום בנפת דניי, במערב בים התיכון, בדרום-מערב בנפת טריפולי, בדרום-מזרח בנפת אל-הרמל.

האזור המערבי של הנפה הוא האזור החקלאי השני בגודלו בלבנון לאחר בקעת הלבנון, האזור המזרחי של הנפה הוא אזור הררי ומיוער ומוכרז ברובו כשמורת טבע.

האוכלוסייה בנפה עומדת, נכון ל-2015, על 389,899 תושבים כאשר כ-106,935 הם פליטים סורים ממלחמת האזרחים הסורית ו-19,404 פלסטינים במחנות פליטים.
האוכלוסייה ברובה הגדול היא מוסלמית סונית המיעוטים האחרים לפי הסדר הם נוצרים מרונים, נוצרים אורתודוקסים, עלווים ומיעוט שיעי קטן מאוד.

עכאר נחשבת לנפה הצעירה והלא מפותחת בלבנון, כ-80% מתושבי הנפה מתגוררים בכפרים, הנפה פורקה ב-2003 עקב מנהל לא תקין והוקמה מחדש ב-2014. עכאר נחשבת לאזור לא יציב וברוב האזורים סובלים התושבים ממחוסר של תשתיות ושירותים בסיסיים. זרם הפליטים הסורים החריף את הבעיות הללו, כאשר שיעור האבטלה בנפה הגיע לכמעט 60% בשנת 2015 והגבוהה ביותר בלבנון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נפת עכאר** בוויקישיתוף

| נפות לבנון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **מחוז ביירות**: ביירות • **מחוז הר הלבנון**: נפת בעבדא, נפת עאליי, נפת מתן, נפת כסרוואן, נפת שוף, נפת ג'בייל • **מחוז צפון לבנון**: נפת טריפולי, נפת זע'רתא, נפת בשרי, נפת בתרון, נפת כורה, נפת דניי • **מחוז בעלבכ-אלהרמל**: נפת בעלבכ, נפת אל-הרמל • **מחוז אל-בקאע**: נפת זחלה, נפת ראשיא, מערב הבקאע • **מחוז א-נבטיה**: נפת א-נבטיה, נפת מרג' עיון, נפת חאצביא, נפת בינת ג'בייל • **מחוז דרום לבנון**: נפת צידון, נפת ג'זין, נפת צור • **מחוז עכאר**: נפת עכאר |

 |
**ארכיפלג** (ברוסית: **Архипелаг**) הוא סרט דרמה היסטורי רוסי, שהוקרן בבכורה ב־27 באפריל 2021 ומספר על המשלחת הרוסית-שוודית לשפיצברגן.

רקע
---

הסרט מבוסס על חייו של אלכסנדר סמיונוביץ' וסילייב, אשר בשנים 1899–1900, הוא השתתף במשלחת הרוסית-שוודית של מדידות באי שפיצברגן כסגן ראש המשלחת. בהנהגתו של וסילייב ובהשתתפותו הישירה הותקנו אותות ותצפיות אסטרונומיות וגאודטיות נערכו בכמה נקודות באי. וסילייב יצר מפה של מערב שפיצברגן בסולם יחס של 1:21000.

בתום המשלחת עסק וסילייב בעיבוד החומרים שהתקבלו וב־1915 באודסה פרסם ספר על עבודת המשלחת.

משנת 1903 עבד ברציפות במצפה הכוכבים פולקובו. הוא בחן תנודות רוחב בכלי מעבר מתצפיות על מעבר כוכבים ובהמשך היה למרצה באוניברסיטת נובורוסייסק.

עלילה
-----

הסרט מתרחש בסוף המאה ה־19. משלחת רוסית-שוודית בראשות אלכסנדר וסילייב, אסטרונום צעיר, שנאלץ לעזוב את כלתו בסנקט פטרבורג ולהוביל משלחת מחקר לחוג הקוטב הצפוני, לסְבָאלְבָּרְד כדי לקבוע את צורת העולם וגודלו.

למשלחת מצטרפת העיתונאית הצרפתייה ליליאן. נערה חסרת פחד המחפשת את עקבות משלחתו של החוקר השוודי המפורסם סלומון אנדרה שהתרסק בכדור פורח, שלפי האגדה לקח איתו יהלום נדיר בדרכו. הרגשות מתלקחים בין ליליאן לווסילייב ובינתיים נראה כי המשלחת נתקלת במשוכות בלתי עבירות, בין אם זו שרשרת תאונות קטלניות או עבודתו של בוגד שצד אחר אבן יקרה.

שחקנים ודמויות
--------------

* דמיטרי פלמרצ'וק - *אלכסנדר וסילייב*
* אנדריי מרזליקין
* מרינה פטרנקו - *ליליאן*

הפקה
----

> 
> הסרט הזה קורץ ברומנטיות שלו, במרקם המדהים לחלוטין... הצפון תמיד משך אנשים כריזמטיים, ולא רק גברים, אלא גם נשים. וניסינו לחשוף ולהראות את האישיות של אנשים רגילים שהיו צריכים להיות חסרי פחד ולהתגבר על המכשולים הקשים ביותר בדרך להגשמת החלומות שלהם.
> 
> 
> 
> — אנדריי מרזליקין, שחקן
> 

הצילומים החלו במרץ 2019 בפרברי סנקט פטרבורג. הנוף של המחנה הארקטי נבנה על חוף המפרץ הפיני.

הפצה
----

הסרט הוקרן בבכורה ב-27 באפריל 2021 בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי במוסקבה ועלה לאקרנים ב־10 ביוני 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ארכיפלג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ארכיפלג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  НА 43 ММКФ СОСТОИТСЯ ПРЕМЬЕРА ФИЛЬМА «АРХИПЕЛАГ» С УЧАСТИЕМ АНДРЕЯ МЕРЗЛИКИНА
2. ↑  Для фильма «Архипелаг» прозвучала команда «Мотор!»
רכבל בצ'יאתורה
מכרה המנגן בצ'יאתורה
**צ'יאתורה** (בגאורגית: **ჭიათურა**) היא עיר בנפת צ'יאתורה שבמחוז אימרתי גאורגיה. עיר תעשייתית מרכזית לכריית מנגן, שבנויה בעמק הצר של הנהר קווירילה (מיובליו של הריוני), בגובה 500-340 מטר מעל פני הים. אוכלוסייתה מונה 12,803 תושבים, והוכרזה כעיר בשנת 1921.

משמעות שם העיר, "פקעת תולעת" ("ჭია" - תולעת, "თურა" - פקעת), מגיעה מתאורו של המשורר הגאורגי הנודע, אקקי צרתלי, המתאר את הדרכים באזור כפקעת של תולעת. אמצעי התובלה העיקרי בעיר הוא רכבל והעיר כוללת 26 תחנות רכבל ומעל ל-50 קרונות רכבל להובלת מנגן. קו הרכבת זסטפוני-סצ'חרה מחבר את העיר לקו הרכבת הראשי.

היסטוריה
--------

העיר נוסדה בשנת 1879 לאחר שהתגלה, שלושים שנה לפני כן, בשנת 1849, באזור ערוץ הנהר קווירילה רובד אדמה המכיל כמויות ניכרות של המחצב מנגן, ומאז הפכה העיר למרכז עיקרי לכריית מנגן בקווקז. קו מסילת ברזל מחבר בין צ'יאתורה למפעל להפקת של סגסוגת ברזל ומנגן בזסטפוני. עד לפני מלחמת העולם הראשונה הגיעה תפוקת המכרות בצ'יאתורה לכ-40% מהתפוקה העולמית ולמרכז לכריית מנגן בעולם. עד שנת 1879 היו כמעט כל מרבצי המנגן בבעלות חברות גרמניות, ורוב היצוא של המנגן עד לשנת 1918 היה לגרמניה. בשנת 1905 עלה ייצור מנגן לכדי 60% מתפוקה העולמית. לאחר מהפכת אוקטובר (1917) עברו המכרות לייצר עבור התעשיות הכבדות בגאורגיה ובברית המועצות.

ב-28 באוגוסט 1924 הייתה העיר נקודת הפתיחה למרד אוגוסט בגאורגיה, המרד הגדול האחרון כנגד השלטון הבולשביקי בעבר הקווקז.

תרבות
-----

קבוצת הכדורגל של העיר, "מאר'ארואלי צ'יאתורה" ("მაღაროელი ჭიათურა"), משחקת בליגה הראשונה בגאורגיה.

אתרים
-----

בצ'יאתורה נמצאים האתרים הבאים: 

* תיאטרון ממלכתי ע"ש אקקי צרתלי
* פקולטה שהיא שלוחה של האוניברסיטה הטכנולוגית של גאורגיה
* קתדרת מר'יוואמי

ערים תאומות
-----------

* אסטוניהאסטוניה קיילה, אסטוניה
* לטביהלטביה סיגולדה, לטביה
* אוקראינהאוקראינה ניקופול, אוקראינה

מפורסמים שנולדו בצ'יאתורה
-------------------------

* ואסיל צרתלי (1862-1937) - עיתונאי
* גיאורגי אבשידזה (1866-1903) - משורר
* גריגול אבשידזה (1914-1994) - משורר
* ארצ'יל גומיאשווילי (1926-2005) - שחקן קולנוע בעידן הסובייטי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'יאתורה** בוויקישיתוף
* צ'יאתורה באתר הרשמי של מחוז אימרתי
* קלאוס טורנר, האימפריאליזם הגרמני בקווקז, (בגרמנית)
* ריצ'רד מ. לווין (1996), תעשיית המינרלים בגאורגיה, (באנגלית)
* צ'יאתורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555132205171
* LCCN: n82210232
* NKC: ge874451
* VIAF: 157135682
* WorldCat (עם VIAF): 157135682

 |
מבט מטרפאני אל פביניאנה ומארטימו
**האיים האגאדיים** (באיטלקית: **Isole Egadi**; בלטינית: Aegates Insulae), הוא שמה של קבוצת איים הרריים קטנים בים התיכון, סמוך לחוף הצפון-מערבי של סיציליה, לא הרחק מן העיר טרפאני. שטחם הכולל הוא 37.45 קמ"ר.

הגדול מבין האיים, פביניאנה (Favignana, בלטינית "אייגוסה"), שוכן 10 מייל דרום-מערבית לטרפאני; לוואנצו (Levanzo, בלטינית "פורבנטיה") 8 מייל מערבה; מארטימו (Marettimo, "היירה נסוס" בעת העתיקה), הנמצא 15 מייל מערבית לטרפאני, נחשב כיום חלק מקבוצת איים זו. קיימים עוד איים זעירים אחדים בין פביניאנה לסיציליה. 

אוכלוסיית האיים נאמדה ב-2011 ב-4,300 נפש. עיקר כלכלתם של יושבי האיים היא על דיג, ובעיקר דיג טונה.

בפביניאנה ובלוואנצו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים וציורי מערות המלמדים כי האיים היו מיושבים כבר בתקופות הנאוליתית והפלאוליתית. 

האיים האגאדיים היו זירת קרב אייגוסה (241 לפנה"ס), הקרב הימי בין ציי קרתגו ורומא שסיים את המלחמה הפונית הראשונה.

עד 1874 היו האיים בבעלות משפחת פאלאוויצ'יני (Pallavicini) מג'נובה, אז נקנו על ידי משפחת פלוריו (Florio) מפלרמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיים האגאדיים** בוויקישיתוף
* האיים האגאדיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge779707
* VIAF: 315528115
* WorldCat (עם VIAF): 315528115

 |
**רינת זלץ-לוין** (נולדה ב-9 ביולי 1976) היא כדורסלנית עבר ישראלית ששיחקה בעמדת הגארד-סמול פורוורד.

ביוגרפיה
--------

זלץ-לוין החלה את דרכה בגיל 12 במחלקת הנערות של הפועל חיפה, איתה זכתה בגמר גביע המדינה לנערות. משם עברה כבר בגיל 15 להפועל קישון - ליגת על נשים לעונה אחת, באותה העונה העפילה הקבוצה לגמר גביע מדינה לנשים ולחצי גמר הפלייאוף. לאחר אותה עונה חזרה להפועל חיפה לליגת העל נשים. זלץ-לוין דחתה את שירותה הצבאי בשנה ונסעה באוגוסט 1994 לאוניברסיטת מיאמי שבארצות הברית שם שיחקה כדורסל בליגת הביג איסט (נבחרה לחמישיית רוקיז העונה). לאחר שנה חזרה מארצות הברית והשלימה את שירותה הצבאי (קיבלה מעמד של ספורטאית מצטיינת). זלץ-לוין שיחקה בבנות הרצליה במשך שנתיים (הקבוצה העפילה לחצי גמר פלייאוף וזלץ סיימה כמלכת הסלים הישראלית), לאחר מכן עברה לקבוצת א.ס רמת השרון, ובאמצע העונה ביצעה הקבוצה טרייד וזלץ-לוין עברה לבני יהודה עד תום השנה (מקום שלישי בתום העונה). זלץ-לוין שיחקה בעונת 1999 בהפועל גליל עליון (סיימו את הליגה במקום הרביעי). בתום העונה חתמה זלץ-לוין לשלוש עונות בקבוצת נירוסופט כרמיאל. הישגים בולטים בנירוסופט כרמיאל: חצי גמר גביע המדינה בשנת 2000, שני גמרי פלייאוף ב-2000 וב-2001. קבוצת נירוסופט כרמיאל התפרקה בשנת 2003 וזלץ-לוין עברה להפועל חיפה מוצקין (העפילו לגמר גביע המדינה ולחצי גמר הפלייאוף). בחודש אוקטובר 2004 הודיעה זלץ-לוין על פרישה (לאחר לידת בנה הבכור יובל).

נבחרת ישראל
-----------

זלץ-לוין שיחקה בנבחרת הקדטיות, נבחרת הנערות ונמנתה על סגל נבחרת ישראל בוגרות משנת 1995 עד 2004. השתתפה בתשעה טורנירי קדם-אליפות אירופה וחצי גמר אליפות אירופה. הייתה שותפה להעפלה לגמר אליפות אירופה ב-2003, אבל לא נכללה בסגל באליפות עצמה (הריון עם בנה הבכור). בסך הכל השתתפה ב-37 משחקים רשמיים בהם קלעה 166 נקודות. מאזן המשחקים הכללי כולל המשחקים הלא-רשמיים הוא 95. שיא הנקודות עומד על 15 נקודות בניצחון על נבחרת שווייץ ב-20.5.1999.

מפעלים אירופאים
---------------

שיחקה 3 עונות בגביע רונקטי - עם גליל עליון ב-1999, ועם נירוסופט כרמיאל ב-2001 וב-2002. ב-2001 הייתה שותפה להעפלה של כרמיאל לשמינית הגמר. השתתפה ב-17 משחקים בהם קלעה 101 נקודות. משחק השיא - 15 נקודות נגד דינמו קורצק, 89-80 ב-17.10.2001.

הישגים בקבוצות
--------------

* שני גמרי גביע: 1992 עם הפועל קישון, 2004 עם חיפה/מוצקין
* חצי גמר גביע: 2000 עם נירוסופט כרמיאל
* שני גמרי פלייאוף: עם כרמיאל ב-2000 ו-2001
* חמישה חצאי גמר פלייאוף: 1992 עם קישון, 1996 עם הרצליה, 1998 עם בני יהודה (מקום שלישי ללא פלייאוף), 1999 עם גליל (מקום רביעי ללא פלייאוף), 2004 עם חיפה/מוצקין

חיים אישיים
-----------

זלץ-לוין היא בתם של אמירה וברוך זלץ. אמירה הייתה שחקנית נבחרת ישראל בכדורסל, ברוך היה שופט ומאמן כדורסל ושימש כיו"ר ההסתדרות במרחב חיפה. אחותה לימור זלץ (אנ') הייתה אלופת ישראל בטניס וכן זכתה בשני טורנירי גראנד סלאם בזוגות לנערות: ווימבלדון ואליפות אוסטרליה הפתוחה. אחיה, טל היה שופט כדורסל. היא נשואה למוטי לוין, אם ל-3 ילדים ומתגוררת בחיפה.