recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **יהודה בוטרשוילי** (מכונה **חכם יהודה קולאשר** על שם עיר הולדתו, קולאשי; ז' בכסלו ה'תרס"ו, 1905 - כ"ז בסיוון ה'תשמ"ה, 16 ביוני 1985) היה מן המנהיגים הרוחניים של יהודי גרוזיה בישראל, חבר ואב"ד בבית דין רבני חב"ד. לפנים כיהן כרב הקהילה היהודית במלחובקה שברוסיה.

ביוגרפיה
--------

נולד בקולאשי למרדכי בוטרשוילי, למד בישיבת תומכי תמימים בנוול, ובהמשך בישיבת תומכי תמימים בקולאשי.

נישא לבת-שבע חן, נינת רבי פרץ חן.

שימש כרב הקהילה במלחובקה וכן סופר סת"ם, מוהל, דיין ושו"ב.

בשנת ה'תש"ל (1970) עלה לישראל. התגורר בשכונת נחלת הר חב"ד בקריית מלאכי. שהה תקופות מסוימות בניו יורק בחצר הרבי מלובביץ'. בשנת 2015 פורסם מסמך שבו הסמיכה אותו קבוצת רבנים גרוזינים ל"ראש הרבנים והרב הראשי לרבני וחכמי גאורגיה". בשנת ה'תשל"ח (1978) מונה בהוראת הרבי מלובביץ' לחבר בית דין רבני חב"ד. לאחר פטירת הרב שלמה יוסף זוין התמנה לאב"ד, עם הרב דוד חנזין והרב נחום טרבניק.

הרב בוטרשוילי נטמן בחלקת חב"ד בהר הזיתים בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* בעל הבית של רוסיא תולדות חייו ועוד

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים של נתינה ברוסיה, הקשר הרב דורי
2. ↑  אלי ג'אן, צילום מכתב ההכתרה עיתון האור מספר 36

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301855205171
* ISNI: 0000 0004 0217 4469
* VIAF: 297469794
* WorldCat (עם VIAF): 297469794

 |
**מהומות הר הבית** היו עימותים שפרצו בין פלסטינים למשטרת ישראל בהר הבית ב-27 בספטמבר 2009 ונמשכו עד סוף אוקטובר. האלימות התפשטה במזרח ירושלים ובחלקים ביהודה ושומרון, וכללה יידוי בקבוקי תבערה ואבנים לעבר כוחות הביטחון ואזרחים יהודים. בתגובה משטרת ישראל פתחה במבצעי מעצרים נגד מתפרעים והגבילה את הכניסה להר. כמה עשרות מתפרעים, שוטרים ואזרחים יהודים נפצעו.

הר הבית הוא האתר הקדוש ביותר ליהדות: באתר ממוקמים גם מסגד אל-אקצא וכיפת הסלע, והוא האתר השלישי בקדושתו לאסלאם. ישראל כבשה את הר הבית מירדן במלחמת ששת הימים ב-1967, וסיפחה אותו יחד עם שאר מזרח ירושלים לבירתה ירושלים (הלא מוכרת על ידי רוב מדינות העולם ככזו). המקומות הקדושים למוסלמים בהר מנוהלים על ידי הווקף האיסלאמי, בעוד שישראל אחראית על המינהל הכולל. מעמדו הקבוע של הר הבית נחשב בדרך כלל ככזה שיקבע על ידי משא ומתן עתידי בין ישראל לרשות הפלסטינית.

אירועי המהומות
--------------

### 27 בספטמבר

בערב יום כיפור נכנסה קבוצת תיירים להר הבית בליווי שוטרי משטרת ישראל. כ-150 מתפללים מוסלמים התאספו סביבם, חלקם יידו לעברם אבנים. 18 שוטרים ו-17 מתפללים נפצעו באורח קל. באותו ערב, יידו פלסטינים בשכונת עיסאוויה שבצפון ירושלים בקבוקי תבערה ואבנים לעבר כוחות הביטחון הישראליים והציתו מספר עצים. חמישה שוטרים נפצעו באורח קל.

הר הבית מדרום-מזרח
### 28 בספטמבר

פלסטינים השליכו שני בקבוקי תבערה לעבר בתי יהודים בשכונת סילוואן במזרח ירושלים, אך לא גרמו לנפגעים או לנזק.

### 4 באוקטובר

קבוצה של כ-150 פלסטינים השליכו אבנים ובקבוקי תבערה לעבר כוחות הביטחון הישראליים בשכונת ואדי אל-ג'וז בירושלים.

### 5 באוקטובר

קבוצת פלסטינים משכונת ראס אל-עמוד שבדרום-מזרח ירושלים יידו אבנים לעבר גברים יהודים חרדים שעצרו להתפלל בבית העלמין בהר הזיתים הסמוך. בהמשך היום שוב הושלכו אבנים לעבר שוטרים בתוך ראס אל-עמוד. יידוי אבנים לסירוגין וצורות אחרות של התפרעויות נמשכו במזרח ירושלים לאורך כל היום. סמוך למחסום הביטחוני בשכונת שועפאט בצפון ירושלים, צעירים פלסטינים יידו אבנים לעבר שוטרי מג"ב ופצעו שוטר אחד באורח קל. אחר הצהריים, צעיר פלסטיני דקר בצווארו של שוטר מג"ב. צעירים משועפאט החלו אז להתפרע, ויידו אבנים על שוטרי מג"ב לאורך כל הערב. בפאתי רמאללה יידו כ-50 צעירים פלסטינים אבנים ופסולת לעבר חיילים ישראלים שהוצבו בקרבת מקום.

### 25 באוקטובר

מתפרעים יידו בקבוקי תבערה ואבנים לעבר כוחות משטרת ישראל המוצבים בהר הבית. כוח משטרה נכנסו למתחם הר הבית ועצרו 18. תשעה שוטרים נפצעו באורח קל ו-21 מתפרעים נעצרו. עיתונאית אוסטרלית נפצעה באורח קל מסלע. שלושה גברים ערבים רעולי פנים נעצרו אחר הצהריים לאחר שיידו אבנים לעבר כוחות הביטחון הישראליים בשכונת ראס אל-עמוד שבמזרח ירושלים. בעיר העתיקה בירושלים יידו ערבים אבנים לעבר עוברי אורח ושוטרים. לא היו דיווחים על נפגעים או נזק.

ראו גם
------

* מאורעות תרפ"ט
* מהומות הר הבית (1990)
* האינתיפאדה השנייה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Abe Selig, East Jerusalem marred by Yom Kippur violence(הקישור אינו פעיל), Jerusalem Post 28-09-2009
2. ↑  Efrat Weiss, 35 lightly injured in Temple Mount riots, ynetNews 27-09-2009
3. 1 2  Efrat Weiss, Arabs riot in east Jerusalem on Yom Kippur, ynet News 28-09-2009
4. ↑  Abe Selig, Calm holds in Jerusalem's Old City(הקישור אינו פעיל), Jerusalem Post 06-10-2009
5. ↑  Efrat Weiss, Jerusalem: Temple Mount riots resume, ynet News 25-10-2009
6. ↑  'Force will determine Jerusalem's fate'(הקישור אינו פעיל), Jerusalem Post 25-10-2009
**אסמאעילה שייק קוליבאלי** (בצרפתית: **Ismaila Cheick Coulibaly**; נולד ב-25 בדצמבר 2000 במאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת שפילד יונייטד מהפרמייר ליג ובנבחרת מאלי.

קריירת מועדונים
---------------

קוליבאלי גדל במחלקת הנוער של דוגוולופילה. ב-14 בינואר 2019 חתם על חוזה לארבע שנים בסרפסבורג 08 מליגת העל הנורווגית. הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.

ב-9 בספטמבר 2020 חתם בשפילד יונייטד מהפרמייר ליג, והושאל מיידית לשלוש עונות לבירסחוט מליגת העל הבלגית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 42 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים, וחזר לשפילד יונייטד לאחר שבירסחוט נשרה לליגת המשנה הבלגית.

לקראת עונת 2022/2023 נכלל קוליבאלי בסגל שפילד יונייטד, שבינתיים נשרה לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-7 בינואר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על מילוול במסגרת הסיבוב השלישי בגביע ה-FA. ב-11 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 3-0 על סוונסי סיטי במסגרת המחזור ה-31.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-28 במרץ 2023 ערך קוליבאלי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי, בהפסד 1-0 לנבחרת גמביה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ismael Cheick Coulibaly Klar For Sarpsborg 08 באתר הרשמי של סרפסבורג 08, ‏ 14 בינואר 2019 (בנורווגית)
2. ↑  Sheffield United sign Ismaila Coulibaly then send him to Belgium באתר The Star, ‏ 9 בספטמבר 2020 (באנגלית)
3. ↑  Coulibaly 3 Jaar Beerschot! באתר הרשמי של בירסחוט, 9 בספטמבר 2020 (בהולנדית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אסמאעילה קוליבאלי"**.
**לאיוש באלינט**, (במקור **אוסטרייכר** – **Oestreicher** עד 1887, בהונגרית: **Bálint Lajos**; ג'נג'ש, 8 ביוני 1869 – בודפשט, 29 במרץ 1926) היה עיתונאי, עורך עיתון, עורך דין יהודי-הונגרי. אחיינו אימרה באלינט (1896–1953) היה סופר ועיתונאי.

קורות חיים
----------

לאיוש באלינט נולד במשפחה יהודית כבנם של מוריץ אוסטרייכר ושל צילי נוימן. לאחר סיום לימודי המשפטים, פתח משרד עורכי דין בבודפשט בשנת 1894. הוא התגייס לצבא כמתנדב במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא השתתף בתנועות הבונים החופשיים ובתנועות הרדיקליות הבורגניות ועד מהרה לקח בהן תפקיד מוביל. ב-30 במרץ 1910, כמאסטר הגדול (רב בונה) של תא יוז'ף אטווש פרסם את המהדורה הראשונה של העיתון היומי וילאג (Világ) שפירושו "עולם". מאוחר יותר העיתון הפך לתומך רב עוצמה של רעיונות רדיקלים בורגניים. הוא הפך לעורך הראשי הראשון של העיתון, הוא היה תחילה העורך האחראי משנת 1911 ועד ינואר 1913 ומאז תפקיד זה עבר ללאיוש פורייס. תחת הנהגתו, "וילאג" הלך בעקבות המגמה הלאומית ודגל בזכות בחירה כללית. מאוחר יותר פרסם העיתון בעיקר מאמרים ושירה.

אשתו של באלינט הייתה וילמה רטקו, איתה התחתן ב-17 ביוני 1925 בבודפשט, בטרזווארוש.

הלווייתו הייתה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. מצבתו, עבודת השיש של הפסל יוז'ף רונה (מקודם: רוזנר), נחנכה ב-10 ביוני 1928.

לקריאה נוספת
------------

* אגנש ז'וז'אנה בריני: בודפשט והבנייה החופשית. בודפשט, 2005.
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1967–1969.
* מרחב גלים (11 בפברואר 1991), מדיאר נמזט, כרך 54, מס' 235

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאיוש באלינט** בוויקישיתוף
* לאיוש באלינט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 60333/1887. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1887. év 8. oldal 3. sor
2. ↑  "Születési bejegyzése a gyöngyösi izraelita hitközség születési akv. 50/1869. folyószáma alatt".
3. ↑  Gyászjelentése (1926. március 30.) Világ, 17. évfolyam, 65. szám
4. ↑  Dr. Bálint Lajos (1928. június 10.) Magyar Hirlap, 38. évfolyam, 130. szám
5. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 841/1925. folyószáma alatt".
6. ↑  Dr. Bálint Lajos síremlékének felavatása (1928. június 7.) Magyar Hirlap, 38. évfolyam, 128. szám
**אדווין אוסטין אבי** (באנגלית: **Edwin Austin Abbey**;‏ 1 באפריל 1852 – 1 באוגוסט 1911) היה צייר ומאייר אמריקאי.

קורות חיים
----------

אבי נולד בפילדלפיה שבמדינת פנסילבניה שבארצות הברית. הוא למד אמנות באקדמיה של פנסילבניה לאמנות יפה תחת כריסטיאן שוסל (Christian Schuessele).

אבי עבד כמאייר עבור המגזינים הארפרז ויקלי (בין השנים 1871–1874) ושריבנר'ז מגזין.

בשנת 1871 עבר אבי לעיר ניו יורק, והחל לאייר מהדורות ספרי שיצאו לאור בארצות הברית ובהם "סיפורי חג המולד" מאת צ'ארלס דיקנס (בשנת 1875), "שירי רוברט הריק" (בשנת 1882) ו"*She Stoops to Conquer*" מאת אוליבר גולדסמית' (בשנת 1887). אבי אייר את מהדורת "קומדיות ויליאם שייקספיר" שיצאו לאור בהוצאת הארפר בשנת 1896.

בשנת 1878 עבר אבי לאנגליה במטרה שילמד את קורות חייו של המשורר רוברט הריק בטרם יאייר את ספר שיריו. אבי החליט להשתקע באנגליה בשנת 1883, ובשנה זו נבחר כחבר האגודה המלכותית למציירים בצבעי מים. בשנת 1898 התקבל כחבר האקדמיה המלכותית לאמנויות.

בשנת 1902 נבחר לצייר את הכתרתו של המלך אדוארד השביעי. יצירה זו מוצגת כיום בארמון בקינגהאם.
בעקבות ציור היצירה ניתן לאבי תואר אבירות.

בשנות ה-90 של המאה ה-19 צייר ציורי קיר עבור הספרייה הציבורית של בוסטון ובהם האפריז - "החיפוש אחר הגביע הקדוש". ציורי קיר אלה צוירו בסטודיו של אבי באנגליה.

בין השנים 1908–1909 צייר אבי ציורי קיר עבור הרוטונדה של קפיטול מדינת פנסילבניה. 

בשנת 1911 חלה אבי במחלת הסרטן. באותה עת שקד אבי על ציור היצירה "קריאת הכרזת העצמאות" עבור אולם בית המחוקקים של מדינת פנסילבניה. בשל מחלתו היה זה ארנסט בורד, עוזרו של אבי, שסיים את היצירה, המוצגת כיום באולם בית המחוקקים.

אבי נפטר בשנת 1911 בטרם סיים את היצירות שהוזמנו עבור בית המחוקקים.

בשנת 1937 הורישה אלמנתו של אבי רבות מעבודותיו לאוניברסיטת ייל.

גלריה
-----

* "סצנה מתוך המלט", צבע שמן על בד, 1897"סצנה מתוך המלט", צבע שמן על בד, 1897
* "אן הטצ'ינסון מועמדת למשפט", 1901"אן הטצ'ינסון מועמדת למשפט", 1901
* "רוח הנאורות", הרוטונדה של קפיטול מדינת פנסילבניה, הריסברג פנסילבניה"רוח הנאורות", הרוטונדה של קפיטול מדינת פנסילבניה, הריסברג פנסילבניה
* אלגוריית "מדע", קפיטול מדינת פנסילבניהאלגוריית "מדע", קפיטול מדינת פנסילבניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדווין אוסטין אבי** בוויקישיתוף
* יצירותיו של אדווין אוסטין אבי באתר American Art Gallery
* קורות חיים
* אדווין אוסטין אבי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אדווין אוסטין אבי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* אדווין אוסטין אבי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291041905171
* BNE: XX1600401
* BnF: cb162958505 (data)
* CANTIC: a11316809
* CiNii: DA09398449
* GND: 1019503513
* ISNI: 0000 0001 1041 3122
* LCCN: nr89013851
* NGV: 6913
* NTA: 07022000X
* RKD: 129
* SNAC: w68p8xxh
* SUDOC: 11131853X
* ULAN: 500010457
* VIAF: 17070286
* WorldCat: lccn-nr89013851

 |
**פטר גנדלוביץ'** (בצ'כית: **Petr Gandalovič**; נולד ב-15 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי ודיפלומט צ'כי, ואחד מהחברים המייסדים של המפלגה הדמוקרטית האזרחית. גנדלוביץ' כיהן כשר החקלאות של צ'כיה בשנים 2007–2009, וכשגריר צ'כיה בארצות הברית בשנים 2011–2017.

ראשית חייו
----------

נולד ב-15 באוגוסט 1964 בפראג, בירת צ'כוסלובקיה. גנדלוביץ' למד בבית ספר תיכון באוסטי נד לבם בשנים 1978–1982, והמשיך ללמוד בבית הספר למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת קארל בפראג בין השנים 1982–1987. לאחר מכן לימד בבית ספר תיכון באוסטי נד לבם עד 1990.

קריירה פוליטית
--------------

בשנת 1989, גנדלוביץ' היה חבר מייסד בתנועת הפורום האזרחי, ונבחר כחבר באספה הפדרלית של צ'כוסלובקיה בשנת 1990. בשנה שלאחר מכן הוא היה אחד ממייסדי המפלגה הדמוקרטית האזרחית.

ב-1992 מונה לסגן השר לאיכות הסביבה, וב-1994 הפך ליועץ של שר החוץ. ב-1997 הוא הפך לקונסול הכללי של צ'כיה בעיר ניו יורק סיטי, לפני שחזר לצ'כיה ב-2002 כדי לכהן במשך קדנציה אחת כראש עיריית אוסטי נד לבם.

בשנת 2006 הפך לסגן יו"ר המפלגה הדמוקרטית האזרחית, וכיהן כשר לפיתוח אזורי (2006–2007) ולאחר מכן כשר החקלאות (2007–2009) תחת ראש הממשלה מירק טופולנק.

בשנת 2011 מונה לשגריר בארצות הברית במקום פטר קולאר וכיהן בתפקיד עד לשנת 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר גנדלוביץ'** בוויקישיתוף
* פטר גנדלוביץ', ברשת החברתית פייסבוק
* דף הבית של גנדלוביץ'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5641 000X
* NKC: js20051024021
* VIAF: 84241008
* WorldCat: viaf-84241008

 |
מפת האזור
**מאיאק** (ברוסית: **Маяк**; תרגום - מגדלור) הוא אחד ממתקני הגרעין הגדולים ביותר ברוסיה. שוכן בעיר אוזיורסק, במחוז צ'ליאבינסק. מאיאק הוא מפעל הפלוטוניום העיקרי ברוסיה והספק העיקרי של חומר זה לתעשייה הצבאית והאזרחית במדינה. מאיאק הוא בעצם מכון למחזור חומרים גרעיניים מכלי נשק גרעיניים מיושנים, שאינם עוד בשימוש. המפעל מעסיק כ-15,000 איש ומתפרס על פני שטח של 90 קילומטרים רבועים. האתר נמצא 150 ק"מ דרום מזרח ליקטרינבורג בין העיירה קסלי 72 ק"מ צפון מערב לצ'ליאבינסק. מאיאק נודעה בעבר כצ'ליאבינסק-40 וצ'ליאבינסק-65.

המפעל קולט פסולת גרעינית ממפעלי גרעין אחרים ומצוללות גרעיניות שהתיישנו. בעקבות תאונה חמורה שאירעה ב-1957 הקרקע והנהר הסמוך זוהמו קשות. כאשר הערכות מדברות על כחצי מיליון איש שנחשפו לקרינה באזור הרי אורל.

היסטוריה
--------

מאיאק נבנה בשנים 1945–1948, בחיפזון רב ותחת חשאיות מוחלטת, לצורך קידום תוכנית הגרעין הסובייטית. מטרתו העיקרית של המתקן הייתה הפקת פלוטוניום עבור הנשק הגרעיני הסובייטי. לצורך זה נבנו 5 כורים גרעיניים. לאורך השנים דווח על זיהום קשה של הנחלים הסמוכים הנשפכים לנהר אוב והאגמים, שזוהמו במים שזרמו מהמתקן. המתקן נמצא תחת ביקורת כבדה בשל הנזק הסביבתי שהוא גורם. ידוע שכל עובדי הכור בשנות ה-50 וה-60 סבלו מהשפעות הקרינה הרדיואקטיבית.

האתר היה יעדו של טייס ה-CIA פרנסיס גארי פאוורס בעת טיסתו מעל המתקן במאי 1960. המטוס הופל והטייס נשבה על ידי הסובייטים במשבר מטוס הריגול U-2.

כיום המתקן מפיק טריטיום ורדיונוקליד וחדל מהפקת פלוטוניום.

תאונות ותקריות
--------------

### אסון קישטים

ב-27 בספטמבר 1957, תקלה במערכת הקירור של הכור הביאה לפיצוץ לא גרעיני במתחם הגרעיני, בעוצמה של 75 טון טנ"ט (310 ג'ולים) שגרמה לפליטה אדירה של חומרים רדיואקטיביים. כ-200 מתו כתוצאה מחולי שנגרם בשל הקרינה, 10,000 איש פונו מבתיהם ו-470,000 איש נחשפו לקרינה. בסולם הבינלאומי לאירוע אטומי ורדיולוגי האסון דורג בדרגה 6, שמשמעותו תאונה חמורה. היה זה האסון הגרעיני הראשון שסבלה ממנו ברית המועצות והגדול ביותר בעולם, עד אסון צ'רנוביל. במשך 40 שנה דבר התקרית לא נחשף והסובייטים לא דיווחו אודותיו לעולם, כאשר כל שמועה בנושא נדחתה על ידם על הסף. ב-1992, הפדרציה הרוסית הודתה רשמית בדבר התקרית וכי היא אכן קרתה.

### תקריות אחרות

* ב-10 בדצמבר 1968, תקלה במערכות התפעול המתקן בעת הרצת הפלוטוניום גרמו לפליטת חומרים רדיואקטיביים באזור ורמת קרינה מעט גבוהה מן המותר בתקן.
* 400,000 איש נחשפו לקרינה ב-1967 בעת פליטת חומרים מסוכנים מן הכור הלא בטיחותי.
* ב-1994, שרפה שפרצה במתקן גורמת לכך שנפלטים 4%[דרושה הבהרה] של חומרים רדיואקטיביים לאוויר מדי שנה.
* 2003 - תקלה בכור הביאה לזיהום קל של אגמי הסביבה
* ביוני 2007, תקרית במשאבה הרדיואקטיבית של הכור נמשכה יומיים
* באוקטובר אותה שנה, בעקבות תקלה בהעברת הנוזל הרדיואקטיבי, שוב נפלטו חומרים מזהמים לאוויר
* ב-2008, עובד הכור נפצע קשה בתאונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאיאק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מאיאק


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4581087-4
* VIAF: 246285583
* WorldCat: viaf-246285583

 |
**נביל פקיר** (בצרפתית: **Nabil Fekir**; נולד ב-18 ביולי 1993 בליון שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי ממוצא אלג'יראי, המשחק בעמדת הקשר התקפי בריאל בטיס ובנבחרת צרפת.

קריירת מועדונים
---------------

פקיר נכלל בסגל של ליון לראשונה בסוף יולי 2013 בניצחון 0–1 על גראסהופרס. את ההופעה האירופית הראשונה שלו על הדשא ערך ב-28 באוגוסט, כאשר הוא נכנס במחצית כמחליף במקומו של יאסין בנזייה בהפסד 0–2 לריאל סוסיאדד. שלושה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית נגד אוויאן. את שערו הראשון כבש ב-27 באפריל 2014 במשחק מול בסטיה, באותו משחק אף בישל שער לאלכסנדר לאקזט. בעונתו הראשון בקבוצה רשם 16 הופעות בכל המפעלים כשכבש שער אחד.

בעונת 2014/15 הפך פקיר לחלק קבוע מההרכב. עד לזימון הראשון לנבחרת ב-19 במרץ הוא כבש 11 שערים ובישל 7 ב-25 הופעות. ב-17 במאי 2015 פקיר נבחר לשחקן הצעיר של השנה בליגה הצרפתית. כמו כן, הוא זכה בקשר העונה של שנת 2015.

ב-23 ביולי 2019 חתם בריאל בטיס מהלה ליגה, ששילמה עליו לליון 19.75 מיליון אירו, לא כולל בונוסים.

נבחרת צרפת
----------

הופעת הבכורה של פקיר בנבחרת נרשמה ב-26 במרץ כמחליף של אנטואן גריזמן בדקה ה-74 בהפסד 1–3. את שערו הראשון כבש ב-7 ביוני בהפסד 3–4 במשחק הידידות נגד נבחרת בלגיה. פקיר נפצע בברכו בניצחון 0–1 במשחק ידידות נגד נבחרת פורטוגל, פציעה שהשביתה אותו קרוב לשישה חודשים. ב-25 באוגוסט 2016 זומן פקיר לראשונה מאז הפציעה לנבחרת הבוגרת של צרפת במשחק נגד נבחרת איטליה ולמשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בלארוס. לאחר מכן הוצא מהסגל עקב פציעה.

חיים אישיים
-----------

פקיר הוא מוסלמי אדוק.

תארים
-----

**ריאל בטיס**

* גביע המלך: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נביל פקיר** בוויקישיתוף
* נביל פקיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
2. ↑  "Así afecta el Ramadán al fútbol: el plan de los futbolistas musulmanes para jugar pese al ayuno". *El Español* (בספרדית). 3 באפריל 2022. ארכיון מ-16 באפריל 2022. נבדק ב-16 באפריל 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| **נבחרת צרפת – מונדיאל 2018 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 לוריס • 
2 פבאר • 
3 קימפמבה • 
4 וראן • 
5 אומטיטי • 
6 פוגבה • 
7 גריזמן • 
8 למאר • 
9 ז'ירו • 
10 אמבפה • 
11 דמבלה • 
12 טוליסו •
13 קאנטה • 
14 מטווידי •
15 אנזונזי •
16 מנדנדה •
17 ראמי •
18 פקיר •
19 סידיבה •
20 תובאן •
21 הרננדס •
22 מנדי •
23 אראולה •
מאמן: דשאן | צרפתצרפת |
**פטר קולאר** (בצ'כית: **Petr Kolář**; נולד ב-27 בספטמבר 1962) הוא דיפלומט צ'כי, אשר כיהן כשגריר צ'כיה ברוסיה בשנים 2010–2012. כיום הוא יועץ בכיר במשרד עורכי הדין סקוור פאטון בוגס בפראג.

ביוגרפיה
--------

פלג קולאר נולד ב-27 בספטמבר 1962 בצ'סקה בודייוביצה, צ'כוסלובקיה. קולאר סיים את לימודיו באוניברסיטת קארל בפראג בשנת 1986 עם תארים בטכנולוגיית מידע, מדעי הספרייה ואתנוגרפיה. תחומי העניין שלו הם בפוליטיקה בינלאומית, ספורט, ספרות, היסטוריה ובאמנות יפה. קולאר נשוי ואב לשני ילדים.

### קריירה דיפלומטית

משנת 1993 עבד במשרד החוץ הצ'כי, שם ניהל בשנים 1993–1995 את המחלקה ליחסי חוץ ממשלתיים ובשנה שלאחר מכן את המחלקה הטריטוריאלית השלישית – מזרח ודרום אירופה. בשנים 1996–1998 קולאר כיהן כשגריר צ'כיה בשוודיה, ובשנה שלאחר מכן היה יועץ לאינטגרציה האירופית והבלקן בלשכת נשיא הרפובליקה של צ'כיה.

בין השנים 1999–2003 שימש כשגריר צ'כיה באירלנד. מספטמבר עד אוקטובר 2005 כיהן כסגן שר החוץ של צ'כיה. ב-29 בנובמבר 2005 מונה לשגריר צ'כיה בארצות הברית, משרה בה כיהן עד 2010, ומ-2010 עד 2012 כיהן בתפקיד כשגריר צ'כיה ברוסיה.

### עמדות פוליטיות

קולאר תיאר את המתנגדים הצ'כים לבניית המכ"ם האמריקני נגד טילים בצ'כיה כ"אידיוטים שימושיים" שנכנעו למסע הדיסאינפורמציה של רוסיה. הוא כינה את נשיא צ'כיה מילוש זמאן "סוס טרויאני" של רוסיה ובשנת 2016 שקל להתמודד נגדו בבחירות לנשיאות, ובסופו של דבר החליט שלא להתמודד במרץ 2017.

בפגישה עם סטודנטים בנובמבר 2015, קולאר פנה לאומה הרוסית: "למרות שהרוסים נראים כמונו, הם שונים. הם טוענים שהם תושבי אירו-אסיה ובעלי חשיבה שונה במקצת". איסלאמיזם מיליטנטי המקדם את חוק השריעה האסלאמי, שלדעת קולאר יש לו מעט מן המשותף עם האסלאם, תואר על ידי קולאר כ"מסוכן יותר מפאשיזם או קומוניזם" והביע תמיכה בפעולה הצבאית של נאט"ו ובעלות בריתה הערביות נגד המדינה האסלאמית.

ב-2019 תמך קולאר בהמשך חברותה של טורקיה בנאט"ו, לאחר שהמתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית הובילה לקריאות להפסיק את חברותה בנאט"ו.

קולאר מתח ביקורת על סין, שלדבריו שיקרה לגבי נתוני התחלואה במגפת הקורונה. לטענתו, מנכ"ל ארגון הבריאות העולמי לקח ללא ביקורת מידע מהרשויות הסיניות על המגפה ולכן ועליו להתפטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר קולאר** בוויקישיתוף
* פטר קולאר, ברשת החברתית פייסבוק
* פטר קולאר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Ex-cosmonaut to be Czech ambassador to Russia". *The Prague Post*. 30 בדצמבר 2013. נבדק ב-2 בדצמבר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Petr Kolář". Squire Patton Boggs. נבדק ב-2 במרץ 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0150398
* VIAF: 249609523
* WorldCat: viaf-249609523

 |
**ג'וזף אייבור לינטון** (באנגלית: **Joseph Ivor Linton**‏; 2 ביולי 1900 – 1 במרץ 1982) היה דיפלומט ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד ברוסיה הקיסרית בראשית המאה ה-20 והיגר לאנגליה ב-1919, שם עסק בפעילות ציונית מטעם הסוכנות היהודית לארץ ישראל. עם קום מדינת ישראל כיהן כציר מטעם ישראל באוסטרליה (6 בדצמבר 1950 – 9 במאי 1952), יפן (26 בדצמבר 1952 – 1 באוגוסט 1957), תאילנד (ציר שאינו תושב, 1954-1958) ושווייץ (1958-1961). ב-1961 כיהן כראש המשלחת הישראלית לוועידת האומות המאוחדות שבסופה נחתמה אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים באוסטריה. פרש משירות החוץ הישראלי ב-1963.

לינטון היה ידיד אישי של נשיא מדינת ישראל, חיים ויצמן, אותו הכיר באנגליה. לינטון סירב לפעולות התגמול של צה"ל נגד אזרחים במדינות ערב השכנות. הוא כיהן גם כמזכיר המדיני של משרד הסוכנות היהודית בלונדון.

לינטון היה דיפלומט יוצא דופן. הוא לא ידע עברית, וכתב את כל הדיווחים הדיפלומטיים שלו באנגלית. הוא גם היה מאוד הפכפך ורגשני, כתוצאה מחוסר האמון שרחשו לו הממונים עליו במשרד החוץ.

הערות שוליים
------------

1. ↑  VICE REGAL, הספרייה הלאומית של אוסטרליה
2. ↑  Before Oil: Japan and the Question of Israel/Palestine, 1917-1956, היומן הפסיפי-אסייתי
3. ↑  בהיבחרו לנשיא, דבר, 16 בנובמבר 1952
מחווה גופנית בכרזה הקוראת להתגייסות לצבא
אנימציה של סימון מירכאות באוויר
**מחווה גופנית** היא העברה מודעת ורצונית של מסר באמצעות תנועה של הגוף. אף שעיקר התקשורת בין בני אדם נעשה בדיבור או בכתב, משמשות מחוות גופניות כדרך להעברת מסרים לא מילוליים ולהעצמה של מסרים המועברים בדיבור.

בקרב בעלי חיים משמשת שפת הגוף ככלי מרכזי ויחיד לתקשורת, באין תקשורת מילולית או תקשורת מלאכותית אחרת. קיימים דפוסי תקשורת כלליים ביותר המשותפים לרוב עולם החי (לדוגמה: מפגש-מבטים כביטוי לעימות), ושפת גוף ייחודית לקבוצות מסוימות (לדוגמה: הטלת צרכים כביטוי לקביעת טריטוריה בקרב יונקים גדולים) או לגזע מסוים בלבד (לדוגמה: הפרשת ריחות מגרים כשיטת חיזור).

תקשורת אנושית הנעשית כולה באמצעות מחוות גופניות היא זו הנעשית בשפת סימנים.

בנוסף למחוות גופניות, שבהן העברת המסר באמצעות הגוף נעשית באופן מודע ורצוני, מביע הגוף את עצמו גם בשפת הגוף, שבה העברת המסרים היא בדרך כלל בלתי מודעת ובלתי רצונית.

קיימות מחוות גופניות כלל-אנושיות (לדוגמה: השפלת ראש כביטוי להצנעה), ודפוסים תרבותיים ייחודיים (לדוגמה: הצדעה).

מחווה גופנית מבטאת מסר מסוים, לרוב כתחליף למסר מילולי. הדוגמה הבולטת ביותר למסר שכזה היא התנועות המציינות "לא" (בעולם המערבי - תנועת ימין-שמאל עם הצוואר או תנועת מטוטלת הפוכה עם האצבע המורה או עם הזרוע) ו"כן" (תנועה מעלה-מטה עם הצוואר). דפוס תקשורת זה מהווה סימן תקשורתי מוסכם על משקל התקשורת המילולית.

דוגמאות למחוות באמצעות איברים שונים:

* קידה
* כריעת ברך
* הצדעה
* נשיקת יד
* הבעת פנים
* נשיקה
* נשיקה באוויר
* פלירט
* מבט בעיניים
* הצבעה
* משיכת כתפיים
* חיבוק
* כיף מרפק
* נפנוף לשלום
* לחיצת יד
* אצבע משולשת
* הוצאת לשון
* אקנבה
* טפיחה על השכם
* ליטוף
* החזקת אצבעות
* הרמת יד
* זקיפת אגודל
* אחיזת היהלום של אנגלה מרקל
* כיף אגרוף
* יד-פרצוף

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מחוה גופנית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מחווה גופנית** |

* אריקה אוקרנט, השפה הסודית של הגוף(הקישור אינו פעיל), "רעיונות", 2 באוקטובר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4157167-8
* NKC: ph211779

 |
נמלי קליע ששזורים יחד כחלק מטקס אינדיאני.
**נמלת הקליע** (שם מדעי: *Paraponera clavata*) היא מין של נמלה נאוטרופית החיה ביערות הגשם של אמריקה הדרומית. זוהי נמלה בעלת עוקץ המכיל ארס מייסר ולפי מספר חוקרים נחשבת לחרק הארסי ביותר בעולם.

הנמלה סווגה למדע ב-1775 בידי החוקר הדני יוהאן כריסטיאן פבריציוס והיא המין החי היחיד בסוגה, לאחר הכחדת המין מהמיוקן: *Paraponera dieteri*. מקור שמה הוא עקב הכאב שהיא גורמת, המזכיר ירי של קליע.

מאפיינים
--------

נמלה זו מגיעה לאורך 18 עד 30 מ"מ ובמראה דומה מעט לצרעה שחורה-אדמונית. היא בעלת לסתות עבות ביותר לצורך תקיפה או מגננה, נוסף לעוקץ שלהם המכיל ארס רב. הנמלה באופן כללי היא טורפת של פרוקי רגליים סביבה ולעיתים ניזונה גם מצוף. לרוב היא צדה בלהקות בין הענפים הגבוהים של היער, קרוב לחופת הצמרת. המזון נלקח עבור המושבה, המלכה והזחלים הגדלים בקן בקרקע היער.

תפוצתה היא בעיקר באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית עד לגובה של 1,500 מטר, אם כי היא לרוב חיה עד לגובה 750 מטרים. הנמלים עצמם נפגעות מזבובים טפילים ומפטריות טפיליות.

ארס
---

נמלה זו ידועה בעיקר בארסה החזק, שאומנם לרוב איננו גורם לסיכון חיים אך כואב ביותר. כמו כן היא זכתה במדד שמידט לדירוג כאב מעקיצות, לחרק בעל העקיצה הכואבת ביותר, עם מדד של 4+. לדברי החוקר שמידט, אשר נעקץ בידי החרקים אותם בדק, הכאב הוא: "כמו ללכת על פחם בוער עם מסמר של שלושה אינץ' מוטבע בעקב שלך".

הארס עצמו מורכב מרעלן עצבי מסוג Poneratoxin, אשר עובר במהירות דרך הסינפסות דרך מערכת העצבים המרכזית, מה שמוביל לעוצמתו שיכולה להימשך בגלים ל-24 שעות כואבות. בנוסף לכאב הוא יכול לגרום גם ללימפדנופתיה, טכיקרדיה ובצקת מה שיכול לגרור טיפול רפואי. עם זאת לא נגרמו מקרי מוות מהעקיצה.

נמלים אלה ידועות אצל האינדיאנים משבט המאווה (אנ'), אשר משתמשים בהם לטקס חניכה לבוגרים, בו אורגים עד 80 נמלים לתוך כפפה, לאחר שאלה איבדו את הכרתם ע"י שאיפת תרופות טבעיות. אז אורגים אותם לתוך כפפה אותה והחניך לובש אותה עם הנמלים. כשהן מתעוררות מגרים אותם לתקוף באמצעות עשן את החניך למשך 5 עד 10 דקות, מה שגורם לידיו וזרועותיו להיות משותקים מהארס והוא עשוי לרעוד ללא שליטה במשך ימים. כדי להשלים את החניכה במלואה, החניך חייב לעבור את המבחן 20 פעמים במהלך מספר חודשים או שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמלת הקליע** בוויקישיתוף
* נמלת הקליע, באתר ITIS (באנגלית)
* נמלת הקליע, באתר NCBI (באנגלית)
* נמלת הקליע, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נמלת הקליע, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* נמלת הקליע, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נמלת הקליע, באתר GBIF (באנגלית)
* נמלה ועוקץ בה: הנמלים הארסיות בעולם ב-ynet
**Einhell Germany AG** היא יצרנית כלי עבודה חשמליים וציוד גינה חשמלי בלנדאו על האיזר, גרמניה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה ב-2 ביוני 1964 על ידי יוזף תאנהובר בשם Hans Einhell GmbH. הנס איינהל היה דודו של יוזף תאנהובר.

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 היא פתחה מפעל בספרד. החברה נסקה בבורסה ב-1987. זוהי חברה הנסחרת ב- Prime Standard ב-Xetra (EING\_p. DE).

מבנה
----

 מקדחה של איינהל
יש לה כ-1,400 עובדים. בשנת 2016 היא הכניסה מעל 486 מיליון אירו. אנדראס קרויס מכהן כמנכ"ל מאז ינואר 2003.

בשנת 2013, היא השתלטה על Ozito חברה אוסטרלית המספקת מוצרי Bunnings עשה זאת בעצמך לחנות שלהם בכל רחבי אוסטרליה.

איינהל בריטניה ממוקמת בבירקנהד ב- Wirral, בפארק העסקים של צ'מפיונס.

מוצרים
------

מוצרי Einhell העיקריים כוללים:

* משחזות זווית
* מסורי שרשרת
* מכונות טחינה
* מקדחות פטיש
* רובי חום
* מסורי ג'יגסו
* מכסחות דשא
* מקדחות כוח
* סנדרס
* מסורי גלילה
* גוזמי מיתרים
* מסורי שולחן
* שואבי אבק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Einhell** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Einhell
* איינהל העולמית
* איינהל גרמניה
* איינהל ספרד
* איינהל בריטניה
* איינהל רוסיה
* חנות מפעל של Einhell Germany AG
* iSC GmbH - חלקי חילוף של איינהל

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Telegraph* April 2014
2. ↑  "Discover our company history! - Einhell Germany AG | Einhell.com". *www.einhell.com* (באנגלית). נבדק ב-2020-08-05.
3. ↑  Board of Directors

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 304961914
* WorldCat: viaf-304961914

 |
**רנה יקובס** (בפלמית: **René Jacobs** נולד ב-30 באוקטובר 1946) הוא מוזיקאי בלגי. הוא התפרסם כזמר קונטרה-טנור, אך בשנים האחרונות הוא נודע כמנצח על אופרות מתקופת הבארוק והתקופה הקלאסית המוקדמת.

ילדות ונעורים, ראשית קריירה כקונטרה-טנור
----------------------------------------

יאקובס נולד בגנט והחל את הקריירה המוזיקלית שלו כנער מקהלה בקתדרלה. בהמשך למד בלשנות קלאסית באוניברסיטת גנט ובמקביל שר בבריסל ובהאג.

האחים קאוקן, גוסטב ליאונהארדט ואלפרד דלר עודדו אותו לבחור בקריירה של זמר קונטרה-טנור, ועד מהרה נודע כאחד המעולים בתקופתו. הוא הרבה להקליט מוזיקת בארוק שאינה מוכרת, משל מלחינים כמו אנטוניו צ'סטי, סיג'יזמונדו ד'אינדיה, פרארי, לוקה מארנציו ואחרים. כמו כן השתתף בהקלטות מעולות של יצירותיו הגדולות של באך, כגון המתאוס פסיון בניצוח גוסטב ליאונהארדט ופיליפ הרווחה.

יקובס כמנצח
-----------

בשנים האחרונות, כמנצח, הקליט יקובס מספר רב של אופרות וכן מוזיקת קודש ויצירות חילונית מן המאות ה-16, ה-17 וה-18. הקלטותיו לנישואי פיגארו של מוצרט נודעת במיוחד, לאחר שזכתה בפרסים כמו פרס גרמופון לתקליט השנה 2004, פרס Choc של "עולם המוזיקה" לשנת 2004, פרס גראמי ל"הקלטה המצטיינת של אופרה" לשנת 2005 ושני פרסי "מידם" קלאסיים ב-2004. עוד הקלטות זוכות פרסים הן "רינלדו" של הנדל (פרס קאן הקלאסי, 2004), והעונות של היידן (דיאפזון ד'אור של 2005).

ייחודו של יקובס הוא כמנצח על זמרים, ובהתייחסותו לרצ'יטטיב.

יקובס מנצח בקביעות על תזמורות והרכבים כגון קונצ'רטו קלן, תזמורת עידן הנאורות, האקדמיה למוזיקה עתיקה ברלין, תזמורת הבארוק של פרייבורג, המקהלה הקאמרית של הולנד להקלטות ומסעות קונצרטים. ב-1992 הזמינה האופרה של ברלין את יקובס לנצח עליה.

משנת 1991 עד 2009 היה יקובס המנהל האמנותי של תוכניות אופרה בפסטיבל למוזיקה עתיקה באינסברוק. כמו כן הוא מלמד פרשנות וסגנון שירת בארוק בבית הספר לשירה של בזל.

קישורים חיצוניים
----------------

* רנה יקובס, באתר אייטונס (באנגלית)
* רנה יקובס, באתר ספוטיפיי
* רנה יקובס, באתר AllMusic (באנגלית)
* רנה יקובס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רנה יקובס, באתר Discogs (באנגלית)
* רנה יקובס, באתר Songkick (באנגלית)
* רנה יקובס, באתר בילבורד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרמוניה מונדי ביוגרפיה 2009
2. ↑  הרמוניה מונדי
3. ↑  אינטרנשיונל רקורד רביו 2 מ-2001 "אם יש לרנה יקובס כישרון אחד בולט כמנצח, הרי זו יכולתו להדריך את זמריו לנשום חיים אל תוך רצ'יטטיבים. הם מצליחים בכך להפליא בשתי האופרות, בביצועים נפלאים של ג'ודית נלסון ואיזבלה פולנרד".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007423777705171
* BnF: cb12719946t (data)
* CiNii: DA08604104
* GND: 128606967
* ISNI: 0000 0001 0858 1186
* LCCN: n78071520
* MusicBrainz: 47ba9b5a-a059-4bf5-a7b8-803b17145b92
* NKC: xx0034489
* NLG: 120270
* NTA: 070448817
* SUDOC: 052463389
* VIAF: 64128960
* WorldCat: lccn-n78071520

 |
**התעלומה של הבית הנסתר** (אנגלית: The Mystery Of The Hidden House) הוא הספר השישי מתוך סדרת הספרים לילדים 'חבורת הבלשים והכלב' של הסופרת איניד בלייטון. הספר פורסם לראשונה בשנת 1948.

תקציר
-----

פיפ, באטס, לארי ודייזי התבלבלו וחשבו כי ארנסט "ארן" גון, אחיינו של שוטר העיירה הוא לא אחר מחברם הטוב פרדריק בתחפושת. הם קראו לו בשם החיבה 'שמנמן' (Fatty) ובאטס אפילו נתנה לו את מתנת הכריסמס המיועדת אל פרדריק- מחברת מיוחדת שהכינה עם שמו עליה. עם זאת, כאשר ארן מספר זאת למר גון, שוטר העיירה, הוא חושש כי הילדים פותרים עוד תעלומה ומבקש מהוריהם לאסור עליהם לפתור עוד תעלומות. ארן מבקש מהילדים שוב ושוב לספר לו על התעלומה שהם פותרים והילדים בתגובה ממציאים תעלומות בדויות ומספרים לו אותן, הם מספרים לו על חוטפים וגנבים שנמצאים על גבעת חג המולד בתקווה שהוא יספר למר גון השוטר כדי שינסה לפתור את התעלומות השקריות. אחרי זאת הם מבקשים מארן ללכת אל הגבעה ולחקור אורות מרצדים הבוקעים ממנה (במציאות הילדים תכננו שלארי ופיפ יאירו את האורות ופרדריק יסתתר ויפחיד את ארן כאשר הוא יגיע למקום). בינתיים, מר גון מפחיד את ארן ומוציא ממנו את כל המידע על התעלומה והולך לבד לחקור את המקום. בלילה שבו מר גון יוצא לחקור, ארן מתחמק ויוצא לחקור אף הוא את הגבעה, ארן טועה בדרך ומגיע למקום שנקרא הארי הכסיל, שם הוא שומע קולות מסתוריים, צעדים ואף רואה אורות. ארן מספר לחבורה על המקרה. הילדים אינם מאמינים לו בהתחלה אך לאחר מכן הם מחליטים להתחיל לחקור. פרדריק מתלבש כמו ארן בשביל הכיף במהלך החקירה וכתוצאה מכך ארן נתפס ונלקח ל'הארי הכסיל'. באטס מציעה לפרדריק שארן יכול להיות שם, ופרדריק חוקר, עם פיפ ולארי שנגררו. ארן נמצא שם ופרדריק מבקש ממנו לחכות עד לבוקר הבא כדי שהולנד וכנופייתו ופיטר המשגיח יוכלו להילכד.  המפקח מאזין לסיפורו של פרדריק ושולח שש ניידות משטרה להארי הכסיל. ארן מוחזר בבטיחות ומבטיח לקרוע את השיר החצוף שפרדריק כתב על מר גון.

הדמויות בסיפור
--------------

* באטס- הצעירה מתוך חבורת הבלשים והכלב
* פיפ- חבר בחבורת הבלשים והכלב
* לארי- המנהיג לשעבר של חבורת הבלשים והכלב
* דייזי- חברה בחבורת הבלשים והכלב
* פרדריק (פאטי)- מנהיג חבורת הבלשים והכלב
* באסטר- כלבו של פרדריק
* מר הולנד- בעל מוסך שהוא גם פושע
* מר פיטר- שומר השער של הארי הכסיל
* ארן גון- אחיינו של מר גון
* מר גון- השוטר המקומי בעיירה פיטרווד
* המפקח ג'נקס- חבר של חבורת הבלשים והכלב
* מר וגברת הילטון- הוריו של פיפ (פיליפ הילטון) ובאטס (אליזבת הילטון)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Five Find-Outers Mystery Series". *The Enid Blyton Society*. נבדק ב-4 באפריל 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אירשאד מנג'י** (נולדה ב-1968) היא עיתונאית, סופרת ופעילה פוליטית קנדית פמיניסטית. מנג'י היא מוסלמית ולסבית מוצהרת, הקוראת לקריאה ביקורתית של האסלאם והפרשנות האורתודוקסית של הקוראן. היא משמשת כמנהלת של ה-Moral Courage Project באוניברסיטת ניו יורק שבארצות הברית, הפועל במסורת ליברלית ומבקש לפתח מנהיגים המערערים על תפיסות פוליטיות קונפורמיסטיות.

במקביל לפעילותה הפוליטית, הפיקה והנחתה כמה תוכניות טלוויזיה בנושאי מדיניות ציבורית, והיא משמשת כחוקרת ומרצה אורחת בכמה אוניברסיטאות מובילות בארצות הברית ובאירופה. עיקר פרסומה הגיע מהספר פרי עטה "הצרה עם האסלאם".

ביוגרפיה
--------

מנג'י נולדה ב-1968 באוגנדה תחת משטרו של אידי אמין. הוריה, ממוצא מצרי והודי, היגרו לוונקובר שבקנדה כשהייתה בת 4. בקנדה למדה מנג'י במדרסה. למרות שהצטיינה בלימודיה, היא סולקה מהמדרסה, לדבריה משום ששאלה יותר מדי שאלות חתרניות. עם זאת, מנג'י המשיכה ללמוד אסלאם בספריות ציבוריות ואצל מורים ערביים.

פוליטיקה ועיתונות
-----------------

לאחר סיום לימודיה האקדמיים, עסקה מנג'י כיועצת לחבר פרלמנט, ואחר כך כמזכירת העיתונות של השר של אונטריו לענייני נשים וככותבת נאומים למפלגה הדמוקרטית החדשה. בשנת 1992, בהיותה בת 24, החלה לכתוב מאמרי מערכת למגזין "אוטווה סיטיזן". בכך הייתה לאדם הצעיר ביותר שמונה כחבר במערכת יומון קנדי כלשהו. את תפקידה עזבה כשחזרה לקריירה פוליטית כאישה הראשונה שהנהיגה מפלגה קנדית. אז כתבה את ספרה הראשון "לסכן אוטופיה: על סף דמוקרטיה חדשה" שיצא לאור ב-1997.

סוגיות מגדר
-----------

מנג'י הנחתה מספר תוכניות טלוויזיה, ביניהם "קוויר טלוויז'ן" של הטלוויזיה הקנדית "סיטי T.V", בה היא ראיינה מוסלמים ומוסלמיות בעלי נטייה הומוסקסואלית. כאורחת הופיעה בתוכניות טלוויזיה ברשתות אמריקאיות רבות, והיא נפגשת עם אנשים שונים ומרצה בקמפוסים שונים.

אסלאם מודרני
------------

עיקר פרסומה הוא בשל ספרה‏ **הצרה עם האסלאם - קול קורא לדיבור גלוי,** אשר פורסם בלמעלה מ-30 מדינות ושפות. ספר זה, המפנה אצבע מאשימה כלפי המוסלמים בבעיות שהאסלאם מציב, נוצר לטענתה במתכונת של מכתב פתוח ממנג'י, הרואה עצמה כקול שינוי מוסלמי לאזרחי העולם.

בספר היא קוראת למוסלמים ולא מוסלמים כאחד לעזור במבצע האג'תהאד, ומעודדת נוער מוסלמי לבחון פירושים אורתודוקסיים ואחרים של האסלאם וליצור רשת של מוסלמים המעוניינים בתיקון ליברלי של האסלאם. מנג'י מיודדת עם הסופר סלמאן רושדי, כמוהו קיבלה מכתבי איומים רבים.

ראו גם
------

* אייאן חירסי עלי
* להט"ב ואסלאם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אירשאד מנג'י** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אירשאד מנג'י (באנגלית)
* אורי ניר, עיתון הארץ‏, מבצע איג'תיהאד, באתר וואלה!‏, 12 בפברואר 2004
* אירשאד מנג'י בשיחה על תוכן ספרה "הצרה עם האסלאם", אל ג'זירה
* אירשאד מנג'י, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  Irshad Manji
2. ↑  irshadmanji.com - The Books

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311967805171
* BnF: cb14587173d (data)
* GND: 124994741
* ISNI: 0000 0001 2099 4047
* LCCN: n97089157
* NLP: a0000001921232
* NTA: 264388674
* SUDOC: 082683026
* VIAF: 17470230
* WorldCat: lccn-n97089157

 |
**דינה כהנא גלר** (נולדה בשנת 1948) היא אמנית הדפס, פסלת ואמנית. בין השנים 2005–2013 שימשה אוצרת בגלריה של המחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית בבצלאל. דינה נולדה בקיבוץ להבות הבשן בשנת 1948 ועבודותיה המוקדמות עסקו בחיבור פיסולי בין אלמנטים, תוך שימוש בעץ ובעיצוב פוסט-מודרניסטי. לאחרונה, דינה עוסקת בהדפס בסדנת ההדפס בירושלים.

בשנת 1999, דינה זכתה פרס משרד התרבות והספורט בקרמיקה.

ביוגרפיה
--------

דינה כהנא גלר נולדה בקיבוץ להבות הבשן בשנת 1948. בשנת 1969 כשדינה הייתה בת 21, היא החלה ללמוד במחלקה לאומנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים.

בשנת 1973, דינה הכינה את הפסל הראשון שלה ובשנת 1976, החלה ללמוד במחלקה לעיצוב קרמי זכוכית באותה המכללה.

בין השנים 1985–1990, דינה התעסקה בפיסול עץ וקרמי זכוכית ובשנים 1990–1993, פיסלה למען העיר תל אביב.

גלריה
-----

* אחד מפסליה המוכרים ביותר של דינה כהנא גלר, ברחוב קרליבך 1, תל אביב-יפו
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דינה כהנא גלר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  כהנא-גלר, דינה – סדנת ההדפס ירושלים
2. ↑  דינה כהנא גלר, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 279863
* NLI: 987007499284705171
* ISNI: 0000 0004 0218 5942
* ULAN: 500484427
* VIAF: 308269754
* WorldCat (עם VIAF): 308269754

 |
**נסיכות הבוחר ממיינץ** הייתה אחת המדינות החשובות ובעלות ההשפעה באימפריה הרומית הקדושה, והשליט בה נחשב כשני לקיסר. הנסיכות התקיימה עד לשנת 1803, שאז הוחלט על חילוט שטחי הכנסייה בגרמניה, ומסירתם לנסיכויות חילוניות סמוכות.

היסטוריה
--------

בישופות מיינץ נוסדה עוד בתקופת השלטון הרומי בעיר, ועם הזמן תפסה מקום חשוב ככנסיית המטרופולין. בשנת 780 קיבלה הבישופות מעמד של ארכיבישופות, ובשנת 1356 קיבלה הארכיבישופות מעמד של נסיכות הבוחר, והנסיך-ארכיבישוף של המחוז היה אחד מהנסיכים שבחרו בקיסר האימפריה הרומית הקדושה.

הארכיבישוף של מיינץ, היה הממונה על בחירת הקיסר, והוא היה מזמן את שאר הנסיכים לצורך הבחירה, ולאחר מכן היה מושח ומקדש את הקיסר החדש. בנוסף היה הארכיבישוף קנצלר האימפריה הרומית הקדושה, ונחשב כשני לקיסר וראש לכל נסיכי האימפריה.

שטח הארכיבישופות השתרע על שטחים באזור מיינץ משני צידי הריין, על שטח לאורך המיין, ועל שטחים בסקסוניה התחתונה ובתורינגיה סביב ארפורט.

בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה, ואף הארכיבישופות של מיינץ פורקה, ושטחיה חולקו בין צרפת, ממלכת פרוסיה, הדוכסות הגדולה של הסן, דוכסות נסאו, ונסיכות אשפנבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נסיכות הבוחר ממיינץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נסיכות הבוחר ממיינץ
* מפת נסיכות הבוחר ממיינץ בשנת 1789
* האתר הרשמי של הבישופות המודרנית של מיינץ

| האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה נסיכויות הבוחר של האימפריה הרומית הקדושה |
| --- |
| ארכי-בישופויות |  מיינץ •  טריר •  קלן |
| נסיכויות חילוניות |  בוהמיה •  פפאלץ •  סקסוניה •  ברנדנבורג |
| התווספו במאה ה-17 |  בוואריה •  הנובר |
| התווספו במאה ה-19 |  רגנסבורג •  זלצבורג •  וירצבורג •  וירטמברג •  באדן •  הסן |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4100026-2
* VIAF: 154096437
* WorldCat (עם VIAF): 154096437

 |
**ניסיון ההתנקשות בנשיא ונצואלה ניקולאס מדורו** היה ניסיון התנקשות שהתרחש ב-4 באוגוסט 2018 בשעה 17:40 בקראקס בזמן נאום שנשא ניקולאס מדורו במהלך מצעד צבאי שהועבר בשידור ישיר אשר במהלכו התפוצצו שני רחפני נפץ, לפי טענת גורמי הממשל, במטרה להתנקש בנשיא.

דיווחים
-------

על פי מקורות שונים, התקיפה התבצעה בעזרת כלי טיס בלתי מאויש או רחפנים מצוידים בחומרי נפץ בזמן נאום שנשא מדורו לכבוד יום השנה ה-81 למשמר הלאומי הבוליבריאני של ונצואלה (אנ'). מדורו עצמו לא נפגע מהפיצוצים, אך, לטענת גורמי הממשל, שבעה חיילי המשמר הלאומי נפצעו.

מנגד, מקורות שונים טוענים כי לא היה כלל ניסיון התנקשות וכי מדובר בפיצוץ בלוני גז בבניין סמוך.

בנאום שנשא כשעתיים לאחר האירוע, מדורו האשים את הימין הקיצוני במדינה, את נשיא קולומביה חואן מנואל סנטוס ואת גורמי הימין הקיצוני הקולומביאני באחריות לניסיון ההתנקשות, וטען שנעצרו מספר חשודים במעורבות באירוע. חואן מנואל סנטוס הכחיש את ההאשמות.

### לקיחת אחריות

קבוצה בשם "Soldados de Franelas" (חיילים בחולצות T) הודיעה בטוויטר שהיא לוקחת אחריות על ניסיון החיסול, תוך שהיא טוענת שהרחפנים נפגעו מאש צלפים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לקיחת אחריות על ניסיון החיסול, בטוויטר
**בנינוונדה יאן ג'ונתן פיטרויפה** (נולד ב-12 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר בורקינאי, ששיחק בעמדת הקיצוני.

קריירת מועדונים
---------------

פיטרויפה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פלאנטה צ'מפיון. בשנת 2004 חתם בפרייבורג הגרמנית. בעונתו הראשונה במועדון הוא ערך רק 4 הופעות, אך בסיום העונה המועדון ירד לליגה השנייה ופיטרויפה הפך לשחקן הרכב. ב-22 בספטמבר 2006 הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור פרייבורג בתיקו 3-3 נגד גרויטר פירת'.

ביולי 2008 סיים את חוזהו בפרייבורג וחתם בהמבורג. ב-15 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בתיקו 2-2 נגד באיירן מינכן. ב-4 באפריל 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–1 נגד הופנהיים. במהלך עונת 2010/2011 הוחלף מאמן הקבוצה ופיטרויפה מיעט לשחק ובסיום העונה עזב את המועדון.

ב-7 ביולי 2011 חתם בסטאד רן תמורת 5 מיליון אירו. ב-28 ביולי 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו ברן נגד אולימפי רוסתבי הגאורגית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית בו גם הבקיע צמד. ב-7 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית בניצחון 1–5 נגד דיז'ון. לאחר 6 ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד פריז סן-ז'רמן.

בקיץ 2014 חתם באל-ג'זירה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

בינואר 2018 חתם באנטוורפן מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.

ב-6 באוגוסט 2018 פיטרויפה חתם בפריז מהליגה הצרפתית השנייה.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו. ב-20 ביוני 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2–3 נגד חוף השנהב. במסגרת גביע אפריקה לאומות 2013 פיטרויפה הבקיע את שער הניצחון עבור נבחרתו בשלב רבע הגמר נגד טוגו ואף הגיע עם הנבחרת לגמר המפעל בו הפסידה לניגריה אשר נחשב להישג השיא של הנבחרת ופיטרויפה נבחר ל"שחקן האליפות".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ונתן פיטרויפה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* האתר הרשמי של השחקן

| **נבחרת בורקינה פאסו – גביע אפריקה לאומות 2017** |
| --- |
| 1 סוואדוגו • 
2 יאגו • 
3 פארו • 
4 קונה • 
5 מאלו • 
6 סארה • 
7 נאקולמה • 
8 ע. טראורה • 
9 דיאווארה • 
10 א. טראורה • 
11 פיטרויפה • 
12 גוירה •
13 קואנדה • 
14 דאיו •
15 באנסה •
16 קופי •
17 זונגו •
18 קאבורה •
19 ב. טראורה •
20 קוליבאלי •
21 ביאלה •
22 טורה •
23 ג. סאנו •
מאמן: דוארטה | בורקינה פאסובורקינה פאסו |
**אלפרד וורדסוורת תומפסון** (באנגלית: **Alfred Wordsworth Thompson**;‏ 26 במאי 1840 – 28 באוגוסט 1896) היה צייר נוף אמריקאי והיסטורי.

ביוגרפיה
--------

לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, הוא נרשם לאוניברסיטת ניוטון, כדי להכין אותו לקריירה בעבודה של אביו. עם זאת התעניינותו באמנות שלטה בו, וזמן לא רב לפני תחילת מלחמת האזרחים, הקים סטודיו לאמנות משלו, שם יצר איורים לכתבי העת "הארפרז וויקלי" (אנ') ו"אילוסטרייטד לונדון ניוז" (אנ')‏.

כשפרצה המלחמה, הוא הלך לעבוד בכתבי העת ככתב מיוחד, ובילה חלק ניכר מזמנו בווירג'יניה.

לאחר שהחזיק בתפקיד זה פחות משנה, ואולי פחד מגיוס, הוא התפטר ונסע לפריז, שם הוא נשאר עד 1868. הוא הצליח להיכנס לבית הספר לאמנויות בשנת 1864, ולמד אצל צ'ארלס גליירה, אלברטו פאסיני, אדולף איבון ואמיל למבינט. הוא למד גם אנטומיה של סוסים אצל הפסל אנטואן לואי בארי. בשנת 1865 הציג בסלון בפריז. מאוחר יותר, לפני שחזר לביתו, הוא ביקר בגרמניה ובאוסטריה וערך סיור מהיידלברג לקלבריה.

הוא בחר להקים אולפן בעיר ניו יורק, במקום בולטימור. זמן לא רב אחר כך הציג כמה עבודות באקדמיה הלאומית לעיצוב, שם היה חבר בשנת 1875.

האקדמיה הפכה למקום העיקרי שלו, עם למעלה מ־125 ציורים שנמכרו שם. ארבעים מהם מתארים סצינות מלחמות. למרות זאת, בשנת 1878, הוא הצטרף לחברה של אמנים אמריקאים, ארגון שהוקם בניגוד לגישה השמרנית של האקדמיה.

היה מטייל נלהב לאורך חייו, ביקר בטורקיה, מרוקו וספרד. בשנות ה-70 של המאה ה-19, בתקופת הרקונסטרוקציה בארצות הברית, הוא עשה כמה מהטיולים שהיו אז מסוכנים לווירג'יניה וצפון קרוליינה, שם צייר סצינות ז'אנר כפריות. חלק מהציורים הוצגו באיגוד האמנות בברוקלין ובתערוכת המאה בפילדלפיה.

את שתים-עשרה שנותיו האחרונות בילה בניו ג'רזי.

ציור מלחמת האזרחים שלו, "תותחים על הפוטומק", נמצא באוסף האמנות של הבית הלבן.

גלריה
-----

* לקראת הקרב לקראת הקרב
* נזירים ואווזיםנזירים ואווזים
* בדרום הרחוקבדרום הרחוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד וורדסוורת תומפסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alfred Wordsworth Thompson - Artist, Fine Art Prices, Auction Records for Alfred Wordsworth Thompson, www.askart.com
2. ↑  Biography @ The Charleston Renaissance Gallery

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb161829928 (data)
* ISNI: 0000 0000 7691 4459
* LCCN: n99270962
* RKD: 77235
* Trove: 1089005
* ULAN: 500003027
* VIAF: 33795007
* WorldCat: lccn-n99270962

 |
**אור אדרי** (נולד ב-10 בינואר 1988) הוא שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אדרי למד משחק אצל יורם לוינשטיין. ב-2014 שיחק ב"הרחק מהיעדרו" בתפקיד אור. ב-2015 התארח בסדרות "שיחות יוצאות" ו"רוני והלהקה". ב-2016 הופיע בתפקיד עצמו ב"גב האומה". באותו השנה שיחק בסדרה "עקרון ההחלפה" בתפקיד אלירן, והתארח ב"לצבי יש בעיה". גילם את דמותו של הנער המצרי פפירוס, בסדרה עלילות ארץ גושן של ערוץ מאיר לילדים.

פריצת דרכו הייתה בתפקיד ראשי בסדרה "תאג"ד" בתפקיד בן לולו, בה המשיך לשחק גם בעונתה השנייה. ב-2018 החל לשחק בסדרה "אילת". ב-2021 שיחק בסדרה "זיגי" בתפקיד עומר צפריר.

בין השנים 2016–2017 היה בן זוגה של השחקנית אינה בקלמן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אור אדרי, ברשת החברתית אינסטגרם
* אורי אדרי(הקישור אינו פעיל), באתר של הסוכנות ADD
* רן בוקר, "תמיד מזמינים אותי לאודישן של מזרחי", באתר ynet, 1 בנובמבר 2016
* קיץ ברבנר, ‏אור אדרי: "בתקופת 'תאג"ד' עברו את הגבול - טלפונים בלילה וחדירה לפרטיות", באתר מעריב אונליין, 20 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  יפעת הללי אברהם, ‏הכל כלול מלבד האהבה: אור אדרי ואינה בקלמן נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 6 בספטמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426036705171
* VIAF: 493149066482265600458
* WorldCat (עם VIAF): 493149066482265600458

 |
רבי **יוסף אלמלאליח** (נפטר בשנת ה'תקפ"ג), היה אב בית דין בעיר רבאט שבמרוקו ורבה של גיברלטר, מחבר שו"ת "תקפו של יוסף".

ביוגרפיה
--------

רבי יוסף אלמאליח נולד בעיר רבאט שבמרוקו לאביו רבי עיוש, מדייני המקום ולאמו בתו של הדיין רבי שמואל קארו. נישא לנכדת רבי אליעזר די אבילה. לפני שנת ה'תקמ"ח מונה לדיין ברבאט ובהמשך כיהן במשרת אב בית דין. נחשב לפוסק הלכה גם של בני העיר סלא הסמוכה לרבאט. לעת זקנותו עבר לגיברלטר וכיהן כרב המקום. מתלמידיו בגיברלטר היה רבי ישראל בן ישעיה שכיהן אחריו ברבנות המקום.

רבי יוסף נפטר ונקבר בגיברלטר בי"א באלול שנת ה'תקפ"ג (1823).

יצירותיו
--------

ספרו "תקפו של יוסף" מכיל שאלות ותשובות בנושאים שונים ובעיקר בנושאי חושן משפט. עבור רבני ודייני מרוקו נחשב הספר לאבן יסוד בפסיקה ההלכתית. הספר נדפס בליבורנו בשני כרכים: הכרך הראשון נדפס בשנת ה'תקפ"ג והשני נדפס בשנת ה'תרט"ו.

צאצאיו
------

בנו רבי עמרם היה קונסול איטליה בעיר אסואירה שבמרוקו, הניח בן בשם יוסף שכיהן כדיין בעיר. בתו נישאה לרבי אהרן אלמאליח מהעיר דמנאת, ברבות הימים מילא רבי אהרן את מקומו של רבי יוסף ברבנות רבאט, בנם רבי יוסף כיהן גם הוא בתפקיד.

ראו גם
------

* יהדות גיברלטר

לקריאה נוספת
------------

* שלמה דיין, **תוקפו של יוסף** א, מבוא, ירושלים, תשס"ד.
* אליעזר בשן, "קהילת גיברלטר - חכמיה, יצירותיהם וקשריהם עם חכמי מרוקו" בתוך: **סיני**, כרך קכג - קכד, עמ' פב, מוסד הרב קוק, תש"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף אלמאליח, ****תקפו של יוסף** כרך א ו-ב**, ליבורנו, תקפ"ג - תרט"ו, באתר היברובוקס
* רבי יוסף אלמאליח, באתר "החכם היומי"
* יוסף בן עיוש אלמליח (נפטר 1823), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298511505171
* ISNI: 0000 0001 1193 4405
* NTA: 407771883
* VIAF: 44152961
* WorldCat (עם VIAF): 44152961

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **יהודה דב זינגר** (י' באלול תרס"ז, 20 באוגוסט 1907 -י"ט בשבט תשל"א, 14 בפברואר 1971) היה רב חרדי, מראשי הקהילה החרדית בבודפשט לפני השואה, רבן של קהילת וויצן בהונגריה בשנות ה-40 של המאה-20 ומושב בית מאיר וגבעת שמואל.

ביוגרפיה
--------

נולד בבודפשט שבהונגריה לרב יעקב יוסף, רבה של פראונקירכן, וליטל בתו של הרב משה שמעון הלוי, שהיה מרבני רומניה. אמו נפטרה בגיל צעיר והוא גדל אצל סבו.
נישא לחנה, בתו של הרב מרדכי קוהן, שהיה השו"ב והמוהל של קהילת יהודי בודפשט. לאחר נישואיו התגורר בבודפשט, שם ניהל את התלמוד תורה המרכזי של הקהילה "תורת אמת", ובהמשך מונה לכהן כרב בית הכנסת ביקור חולים בעיר. לאחר מכן עבר להתגורר בעיירה וייצן, שם כיהן בהמשך כרב הקהילה החרדית. במסגרת תפקידו היה מרבה לבקר לאסירים יהודים שהיו כלואים בבית הכלא שהיה בסמיכות לעיירה ודואג לצורכיהם.

עלה ארצה ב-1950 וזמן קצר לאחר מכן התמנה לרב המושב בית מאיר הסמוך לירושלים.

בשנת ה'תשי"ג (1953) נבחר לכהן כרבה של גבעת שמואל, בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו במשך 18 שנים.

נפטר בי"ט בשבט תשל"א ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לאחר פטירתו מונה בנו הרב יעקב יוסף זינגר לרבה של גבעת שמואל.

כולל אברכים "זיו התורה" הוקם על שמו בגבעת שמואל.

חיבוריו
-------

הרב יהודה דב זינגר חיבר מספר חיבורים תורניים והוציאם לאור, לאחר פטירתו הוהדרו הספרים על ידי בנו הרב יעקב יוסף זינגר. בנוסף הוציא לאור את כתבי היד של סבו הרב משה שמעון הלוי.

* זיו המצוות - ביאורי המצוות לפי ספר החינוך
* זיו המנהגים - שורשי המנהגים וביאורם
* זיו השבת - פירושים וביאורים בגודל קדושת השבת והלכות שבת
* הגדה של פסח זיו המנהגים - פירושים על הגדה של פסח

לקריאה נוספת
------------

* יעקב בכר, **אוהב ישראל באמת - חייו של הרב יעקב יוסף זינגר** פרק על חיי אביו, כולל מעל הזמן - גבעת שמואל, סיוון תשע"ו

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של יהודה דב זינגר, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב י. זינגר נבחר לרבה של גבעת שמואל, הצופה, 8 בפברואר 1953.
2. ↑  הרב שאול ישראלי, **התורה והמדינה - קובץ ד'**, אלול תשי"ב, באתר היברובוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433194405171
* ISNI: 0000 0000 5290 650X
* LCCN: nr96022228
* VIAF: 31895329
* WorldCat (עם VIAF): 31895329

 |