recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**וינצ'נצו בליני** (באיטלקית: **Vincenzo Bellini**; ‏3 בנובמבר 1801 – 23 בספטמבר 1835) היה מלחין איטלקי מהתקופה הרומנטית.

ביוגרפיה
--------

בליני נולד בשנת 1801 בעיר קטניה שבסיציליה. בגיל שש הלחין את יצירתו הראשונה בהנחיית סבו. בשנת 1819 התחיל בליני ללמוד בקונסרבטוריון סן סבסטיאנו שבנאפולי ולמד בכיתתו של ניקולו זינגרלי. בתקופת לימודיו שם חיבר יצירות פשוטות, אולם כשכתב את האופרה "אדלסון וסלוויני" החליט להיות מלחין אופרה.

האמרגן דומניקו ברבאיה התרשם מאוד מהאופרה והזמין בשנת 1827 את האופרה "שודד הים", שנכתבה בשיתוף עם פליצ'ה רומאני (שותפו של בליני לאופרות רבות) עבור בית האופרה "לה סקאלה" שבמילאנו. בשנת 1830 הלחין את האופרה "בני קפולט ובני מונטגיו", גם הפעם עם רומאני. הצמד כתב גם את "הסהרורית" (1831) ובהמשך אותה שנה, את "נורמה".

בזמן כתיבת "בני קפולט ובני מונטגיו" נאלץ בליני להיפרד מאהובתו הראשונה בגלל לחץ הוריה. אולם הוא התאהב בג'ודיתה טורינה, וניהל איתה רומן עד מותו.

את האופרה האחרונה שלו, "הפוריטנים", כתב בליני עם קרלו פפולי, משום שבליני ורומאני הסתכסכו אחרי סיום עבודתם על "נורמה". אחרי כתיבת האופרה תקפה את בליני מחלה קטלנית, ובשנת 1835 הוא מת בגיל שלושים וארבע בלבד.

חייו של בליני מונצחים כיום במוזיאון הניצב בעיר מולדתו, קטניה.

יצירתו
------

בליני הלחין אופרות בתקופה שבה רוסיני ודוניצטי שלטו בכיפת האופרה האיטלקית. בניגוד לרוסיני ולדוניצטי, שהשתמשו בסגנון הבל קנטו, שבדרך כלל התבסס על קולורטורה, בליני העדיף להשתמש בקווים קוליים נקיים, דבר ששימח את מורו, זינגרלי. בליני הלחין בעיקר יצירות דרמטיות, כמו: הפיראט (מלודרמה), נורמה, והפוריטנים.

לקריאה נוספת
------------

* John Rosselli, **The Life of Bellini**, Cambridge University Press, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
* Herbert Weinstock, **Vincenzo Bellini: his Life and his Operas**, Weidenfeld & Nicolson, 1971 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וינצ'נצו בליני** בוויקישיתוף

* וינצ'נצו בליני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* וינצ'נצו בליני, באתר ספוטיפיי
* וינצ'נצו בליני, באתר AllMusic (באנגלית)
* וינצ'נצו בליני, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* וינצ'נצו בליני, באתר Discogs (באנגלית)
* וינצ'נצו בליני, באתר DNCI
* וינצ'נצו בליני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* וינצ'נצו בליני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258479705171
* BIBSYS: 90598283
* BNC: 000047381
* BNE: XX1050860
* BnF: cb13891318z (data)
* CANTIC: a10447908
* CiNii: DA04898160
* GND: 118655191
* ICCU: CFIV023557
* ISNI: 0000 0001 2129 1204
* LCCN: n80122768
* LNB: 000035667
* Léonore: 25858
* MusicBrainz: 6f5bfd20-84cc-4879-8a40-05631ad576c7
* NDL: 00620345
* NKC: jn20000600787
* NLA: 35017118
* NLG: 212156
* NLK: KAC199602104
* NLP: a0000001209141
* NSK: 000101664
* NTA: 067524206
* RERO: 02-A016320616
* SELIBR: 207753
* SNAC: w66h4j57
* SUDOC: 028609069
* Trove: 791729
* VcBA: 495/82072
* VIAF: 39560983
* WorldCat: lccn-n80122768

 |
תמונה מוגדלת של אריג פיקה
**פיקה** (**Piqué**) הוא סגנון אריג. בדרך כלל משתמשים ליצירתו בחוט כותנה, ואריגתו מתאפיינת בפתילים מקבילים מוגבהים ובצלעות עדינות, של כותנה בחיבור אלכסוני וכותנה עם אריגת פתיל, דהיינו אריגה של יותר מחוט אחד ביחד. בדרך כלל מראה בד הכותנה הוא פתילים או אמרות מוגבהות הנמשכים לאורך הבד. 

אריג הפיקה קל לכביסה ועמיד, לכן הוא שימושי בעונות החמות. הוא משמש ליצירת שמיכות קיץ וחולצות פולו. ניתן לתפור ממנו שמלות, גופיות, בגדי ילדים, בגדי ספורט, מנשאי בד לתינוק ואביזרי אופנה.

מקור בד הפיקה באנגליה, שם הוא כונה מרסלה (marcella). חולצה לבנה מבד זה הייתה פריט לבוש בסגנון המכונה "עניבה לבנה". זהו קוד הלבוש הרשמי ביותר לערב אשר נהוג מאז המאה ה-18 באירופה. בד המרסלה הומצא במיוחד לקוד לבוש זה. הבד שימש בעיקר לחולצות לבנות מחויטות. זאת משום יכולתו להכיל יותר עמילן, מה שמבטיח את קשיחותה ונוקשותה של חזית החולצה. חולצת המרסלה באנגליה החליפה את רוב סוגי החולצות שקדמו לקוד לבוש זה ושהיו פשוטות יותר. אריגה זו פותחה על ידי תעשיות הכותנה במחוז לנקשייר האנגלי, בסוף המאה ה-18, בתקופת המהפכה התעשייתית. זו היא הטכניקה הממוכנת של אריגת בד כפול עם חוט עבה רציף בשתי וערב. בד הפיקה שימש במקור כחיקוי לשמיכות שהיו נפוצות באזור מרסיי בצרפת. ומכאן השם מרסלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בד פיקה** בוויקישיתוף
הרב חנוך גרוסברג
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **חנוך זונדל גרוסברג** (ט' בטבת תרס"ד, 28 בדצמבר 1903 – י"ג באדר תשל"ז, 3 במרץ 1977) היה מחבר תורני. חבר מערכת האנציקלופדיה התלמודית ואוצר הפוסקים.

קורותיו
-------

נולד בירושלים לר' דובער, תלמידו של הרב יהושע ליב דיסקין, ולאיטה בת הרב אליהו יסילביץ מהורודנא. בגיל חמש התייתם מאמו.

למד ב"ישיבת מדרש בני ציון" וישיבת עץ חיים, שם נקשר לרב איסר זלמן מלצר. הוסמך להוראה על ידי הראי"ה קוק, הרב חיים זוננפלד, הרב שמשון אהרן פולונסקי ועוד. ספריו זכו להסכמות מרבני ירושלים מכל החוגים: הרבנים הראשיים לדורותיהם לצד רבני העדה החרדית.

התמסר בעיקר ללימוד מצוות התלויות בארץ, ואגב כך עמד בקשר עם החזון איש. היה חבר בוועדה למצוות התלויות בארץ של הרבנות הראשית לישראל, ותמך בהיתר המכירה.

נשא את בת הרב נטע צבי וייס.

התגורר בעיר העתיקה, והחל משנת תש"ח בשכונת קטמון.

בשנת תשל"ה (1975) הוענק לו תואר יקיר ירושלים. על שמו רחוב בשכונת תל ארזה בירושלים.

ספריו
-----

* **תורת השמיטה** (מהדורה ראשונה תרצ"ח) על הלכות שמיטה.
* **המעשר והתרומה** (תרצ"ט ומהדורה מתוקנת תשי"ח) על הלכות תרומות ומעשרות.
* **נטע הילולים** על הלכות ערלה ונטע רבעי.
* **חוקות השדה** (תש"ך) - על הלכות כלאים.

ספריו אלה מצוטטים רבות בין העוסקים במצוות התלויות בארץ.

* **אגרת הפורים** על המעבר מעיר מוקפת חומה לשאינה מוקפת חומה והשלכותיו על הלכות פורים. במהדורה נוספת, תחת השם "אגרת הפורים השנית" (תשל"ו), נוספו גם דיני פורים משולש וערב פסח שחל בשבת.
* **זר התורה** (תשכ"ד) - הלכות קריאת התורה
* **חיי חנוך** (תשל"ב) - רעיונות על פרשיות השבוע, שרשם מדי מוצאי שבת ממה שהתחדש לו בשבת. כמה מפירושיו שולבו בפירוש דעת מקרא
* **חזון ישעיהו** (תש"ל) - חידושים על התנ"ך.
* **יד השל"ה** (תש"ל) - ליקוט מפירושי השל"ה על התנ"ך.
* **חזון למועד** (תשל"ה) - הלכות אבלות
* **חזון ציון** - הגהות על הש"ס (בכתב יד שטרם נדפס)

מלבד כתביו, השתתף בעריכת האנציקלופדיה התלמודית (כרכים א-ו) ואוצר הפוסקים על שולחן ערוך אבן העזר. בנוסף, ערך את הגהות החתם סופר על שולחן ערוך אורח חיים שנדפסו, לצד אחרונים נוספים, בספר **זר השולחן** (לוין-אפשטיין תשי"ז).

ספרי הלכה נוספים שחיבר כבר בגיל 19 נותרו בכתב יד ואבדו עם כיבוש העיר העתיקה בידי הירדנים בתש"ח.

קונטרסים ומאמרים
----------------

הרב גרוסברג פרסם סדרת מאמרים נוספים, חלקם כקונטרס שהדפיס וחלקם כמאמרים בביטאונים תורניים מכל החוגים הדתיים, כמו נועם, כרם ציון, המעיין, אור תורה, התורה והמדינה, שנה בשנה, שמעתין ועוד. רבים ממאמריו כונסו לאחר פטירתו בספר **משנת חנוך** (ירושלים תשס"ב).

מבין הקונטרסים:

**דרישת צבי** (תש"א) - דיני הרואה את ירושלים והמקדש וערי יהודה בחורבנם.

**דובר מישרים** (תשט"ז) לבירור והצדקת מנהג ארץ ישראל בעניין זמן צאת הכוכבים.

**נבואה שעריך** (תשכ"ח, בעקבות מלחמת ששת הימים) - דיני הכניסה להר הבית וכניסת כהנים לקבר רחל

לקריאה נוספת
------------

**ארחות חיים**, מבוא לספר **משנת חנוך**, מאת הרב אהרן דב שאג, חתן הרב גרוסברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקורות על מערת המכפלה, באתר דעת
* חנוך זונדל גרוסברג (1903-1977), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תורת השמיטה, עמ' מ; שנה בשנה, תשכ"ה, עמ' 147

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308853905171
* LCCN: nr93031747
* VIAF: 261305527
* WorldCat (עם VIAF): 261305527

 |
**פרנצ'סקו רדי** (באיטלקית: **Francesco Redi**; ‏18 בפברואר 1626 – 1 במרץ 1697) היה חוקר טבע, רופא ומשורר איטלקי.

ביוגרפיה
--------

רדי נולד בארצו, בירת נפת ארצו הממוקמת כ-80 ק"מ דרומית-מזרחית לפירנצה. אביו היה רופא פרטי, והוא עודד את בנו ללכת בעקבותיו. רדי למד רפואה בפירנצה ובפיזה, ועם סיום לימודיו ב-1647 הוא התקבל לעבודה אצל משפחת קולונה ברומא, משרה בה החזיק חמש שנים. לאחר מכן עבד בחצרם של פרדיננדו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה ובנו קוזימו השלישי.   
רדי הקדיש את חייו לביצוע ניסויים בתחומי המדע הביולוגיה (ראו להלן) והרפואה, ולכתיבת שירים. בין המפורסמים שבשיריו נמנים "Bacco in Toscana" (בכחוס בטוסקנה), ו-"Arianna Inferma". הוא מת בגיל 71 בפיזה. על שמו נקרא מכתש במאדים.

ניסויו המפורסם
--------------

 ערך מורחב – **הניסוי של רדי**  

רדי נודע בעקבות ניסויו המפורסם, שהצליח להפריך את תאוריית הבריאה הספונטנית אשר ניסה עם צנצנות מאותו הסוג אשר צורת פתיחתן הייתה שונה. התאוריה, שהתבססה על תפיסתו של אריסטו טענה כי יצורים חיים נוצרים באופן ספונטני מחומר שאינו חי, אך לא הועמדה עד אז למבחן ולא נבדקה. רדי החליט להיות הראשון שיבדוק תאוריה זו בניסויו המפורסם משנת 1668, שיש הרואים בו את הניסוי הביולוגי הראשון שעמד באמות מידה מדעיות בשל השימוש בבקרה וכאחד מהניסויים החשובים בתולדות הביולוגיה.

רדי, שהיה בעל גישה מחקרית עצמאית ומקורית, הפריך גם את תורת אריסטו בדבר נדידת הצלופחים. הוא היה הראשון שתיאר שלב בהתפתחות הלרוות של העלקות, שלב זה שהוא השלישי בהתפתחות העלקת נקרא על שמו "דרגת הרֶדיה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנצ'סקו רדי** בוויקישיתוף
* 
* פרנצ'סקו רדי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* פרנצ'סקו רדי, באנציקלופדיה הקתולית (באנגלית)
* ביוגרפיה (באנגלית)
* יונת אשחר, גלילאו, ‏ביולוגיה אלגנטית, באתר "הידען", 17 באפריל 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  אין קונצנזוס מוחלט בדבר תאריכי הלידה והפטירה של רדי. לפי מקורות אחרים, חי רדי מ-19 בפברואר 1626 עד 1 במרץ 1698
2. ↑  כיום מוסיף המדע לעסוק רק בנישה אחת שלה: בריאה ספונטנית.
3. ↑  יונת אשחר, ביולוגיה אלגנטית, 17 באפריל 2007 באתר "הידען".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307042805171
* BIBSYS: 90849499
* BNE: XX1084199
* BnF: cb12056074g (data)
* Botanist: Redi
* CANTIC: a11544260
* CiNii: DA10231371
* GND: 118939416
* ICCU: CFIV038113
* ISNI: 0000 0001 1680 7528
* LCCN: n82228646
* NKC: nlk20000091741
* NLA: 35789720
* NLG: 168841
* NLP: a0000003670793
* NTA: 071045171
* SNAC: w6x35rkv
* SUDOC: 028799364
* Trove: 1088822
* VcBA: 495/78369
* VIAF: 84814826
* WorldCat: lccn-n82228646

 |
עצי זית של משק אחיה
**משק אחיה** היא חברה העוסקת בייצור ושיווק מוצרי שמן זית ויינות שונים. החברה פועלת באזור התעשייה של היישוב שילה שבבנימין. שטחי הגידול של המשק מכיל אלפי עצי זית ומאות דונמים של כרמי יין..

היסטוריה
--------

מטעי זיתים שיוסף שוקר טיפח למרגלות גבעת אחיה
המשק הוקם בשנת ה'תשס"ד (2004) על ידי הרב יוסף שוקר שיזם את פיתוח החקלאות העברית באזור השומרון. יוסף נטע מאות עצי זית במספר מטעים באזור שילה. בשנים הראשונות, היה מוביל יוסף את זיתי המסיק לבתי בד שונים. משעה שמסק כמות זיתים משמעותית, החליט לייבא מאיטליה מכונות ולהקים בית בד עצמאי. בעקבות החלטתו זו, הוקם בית הבד העברי הראשון בבנימין. שוקר הקים את בית-הבד ביישוב אחיה שהיה מייסדו. לחברה שייסד קרא על שם היישוב "משק אחיה".

במהלך ניקוי המכונות, אחרי העצירה הראשונה, נפל יוסף לאחת המכונות של בית הבד, נפצע בצורה אנושה, ולאחר כמה שנים נפטר.

לאחר שנתיים בית הבד הועבר לאזור התעשייה של גוש שילה. מאז, המשק פרח וגדל, וכיום ברשות המשק 350 דונם של עצי זית ו-350 דונם של גפנים.

במאי 2021, הורה בג"ץ למינהל האזרחי לפנות עד אוקטובר 170 דונם, אותם מעבד משק אחיה בעמק שילה. זאת לאחר 13 שנים של התדיינות משפטית, שהחלה בעקבות עתירות שהגישו פלסטינים הטוענים בעלות על הקרקע. בספטמבר, כחודש לפני תאריך הביצוע, הסכימה המדינה לפשרה לפיה פינוי השטח יידחה לפברואר 2023. העצים לא יעקרו לחלוטין, אלא יועברו לקרקע חלופית שתספק המדינה.

פרסים
-----

שמן לאחר כבישה
השמן של משק אחיה זכה במהלך השנים במדליות ובתחרויות בין לאומיות ונודע באיכותו הגבוהה, בין השאר זכה המשק:

* בתחרות טרא אוליבו – שמן הזית הטוב ביותר לשנת 2015 ובמדליית Grand Prestige Gold שמן הזית בלנד הטוב ביותר בישראל לשנת 2017
* ציון לשבח בתחרות שמן זית ישראלי 2018–2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משק אחיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של משק אחיה
* משק אחיה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני מוזס, ‏נס פך השמן: למה רק רשת אושר עד תיהנה משמן זית מוזל, באתר גלובס, 2 בינואר 2019
2. ↑  עבודה עברית: מתנחלים במסיק זיתים, באתר ynet, 3 בנובמבר 2006
3. ↑  אתר למנויים בלבד הגר שיזף, אחרי 13 שנות דיונים: בג"ץ הורה לפנות 170 דונם שמעובדים על ידי מתנחלים בגדה, באתר הארץ, 23 במאי 2021
4. ↑  כרמל דנגור, ההסכם בין גנץ למתנחלים: כרמים ומטעי זיתים יועתקו לקרקע חלופית, ולא יהרסו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 05 בספטמבר 2021
5. ↑  כרמל דנגור ואמוץ שפירא, בג"ץ קיבל את הפשרה בעניין משק אחיה, שפורסמה בכאן חדשות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 באוקטובר 2021
6. ↑  משק אחיה זכה בתחרות שמן הזית הטוב בישראל, באתר ערוץ 7
7. ↑  שף איריס לוי, טרה אוליבו 2017: בלנד של משק אחיה הוא שמן הזית הישראלי הטוב ביותר, באתר אכול ושאטו, ‏2017-07-15
8. ↑  אסנת גואטה, ‏לאכול מחוץ לתל אביב: נס ציונה עולה על המפה הקולינרית, באתר מעריב אונליין, 18 ביולי 2017
**אלישע (קופילוב) קלי** (1926-2010) היה דוקטור להנדסת מים מהטכניון וממקימי קיבוץ נירים. לקח חלק בתכנון תשתיות המים המשמעותיות בישראל. חיבר ספרים רבים בתחום הנדסת המים.

קורות חיים
----------

נולד בשנת 1926 בתל אביב. למד בבית חינוך לילדי עובדים ובתיכון חדש.

התגייס בגיל 17 לפלמ"ח בשנת 1943. הוכשר כלוחם בהכשרת שער העמקים של תנועת השומר הצעיר בפלוגה ו' של חטיבת הנגב והשתתף במבצע הקמת אחת עשרה הנקודות בנגב. לקח חלק בהגנה על קיבוץ נירים במהלך מלחמת העצמאות, שם הכיר את פנינה, מי שלימים תהיה אשתו, גם היא חברת פלמ"ח. במילואים מילא תפקיד סמל וקצין במערך הג"א.

היה חבר בקיבוץ נירים בין השנים 1950-1957.

בשנת 1949 שוחרר משירותו עקב מחלת אמו. לאחר מכן החל את לימודיו בטכניון בחיפה אותם סיים בשנת 1955. למד תואר שני בחקר ביצועים בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 1967, ובשנת 1988 תואר שלישי בניהול משאבי מים בקליפורניה.

לאחר שעזב את נירים הצטרף אלישע קלי לתה"ל ולקח חלק בתכנון המוביל הארצי, תעלת הימים ופרויקטים רבים בארץ ובעולם. ב-1960 נמנה עם הצוות הראשון של החברה שיצאו לחו"ל, ולקח חלק בהקמת תשתיות המים בניגריה שזכתה בעצמאותה.

שימש כמהנדס מים עצמאי, מנכ"ל סניף ישראל בחברת BEC של חיים בן עזרא, גם הוא יוצא תה"ל, ויועץ ראשי בחברת UNDP.

ספריו
-----

* **המאבק על המים**, תשכ"ה, הוצאת הקיבוץ המאוחד.
* **מים בשלום**, 1989, הוצאת ספרית פועלים.
* **משאב במחסור**, 1997, המכון למחקר המים - הטכניון.
* **כאן ובארצות רחוקות**, 2001, הוצאת תורגמן.
* **משק המים הלאומי**, 1996, הוצאת הרשות לתכנון לאומי וכלכלי.
* **תפעול אופטימלי של מערכות השקיה קיימות**, 1973, הוצאת משרד החקלאות.

חיים אישיים
-----------

אלישע קלי היה נשוי לפנינה והיה אב למיכל ויוסי. התגורר ברמת השרון עד לפטירתו בפברואר 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* קלי אלישע, באתר מוזיאון הפלמ"ח
* אורי דרומי, אחרי מות | ד"ר אלישע קלי, ממייסדי קיבוץ נירים, מהנדס מים בכיר, 1926-2010, באתר הארץ, 12 בפברואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280377205171
* BIBSYS: 90819397
* GND: 17057993X
* ISNI: 0000 0000 7855 3634
* LCCN: n89651967
* RERO: 02-A003439582
* SUDOC: 244343551
* VIAF: 37327843
* WorldCat: lccn-n89651967

 |
פבלו אסקובר, בין הפושעים המפורסמים בהיסטוריה
**פושע** או **עבריין** הוא אדם שעיקר פרנסתו היא מפשיעה (למשל מעסקי סמים או זנות) או שמנהגו לפשוע. יש גם מחמירים הרואים כפושע את מי שהורשע בעבירה מסוג פשע, למרות שזו יכולה להיות עבירה אנקדוטלית וחד-פעמית, למשל מי שקיים יחסי מין עם בת זוג מתחת לגיל ההסכמה והורשע באונס סטטוטורי, למרות שנשא את בת זוגו לאישה או גנבה חד-פעמית ממעביד על ידי צעיר בגיל הנעורים.

על פי הדין בישראל, העבירות הפליליות נחלקות לשלושה סוגים, בסדר עולה על פי העונשים המרביים שנקבע להן בחוק: חטא - עד חצי שנת מאסר, עוון - עד שלוש שנות מאסר ופשע - למעלה משלוש שנות מאסר. על כן, לא כל עבירה על החוק נכנסת לגדר פשע. עבירות קלות למיניהן אינן נחשבות לפשע, ומי שחונה במקום אסור, גם אם שילם בשל כך קנסות רבים, לא יכונה על-פי-רוב פושע.

ענישה היא הדרך שבה חברה או ארגון מתמודדים עם אותם האנשים או עם אנשים שהתנהגו בצורה שהוגדרה על ידי החברה או הארגון כפשע. הענישה אמורה להרתיע את הפושע מלחזור ולבצע את הפשע פעם נוספת, ואף לשמש כדוגמה להרתעת עבריינים פוטנציאליים אחרים.

פושע מסיבה אידאולוגית, כגון מתנקש במנהיג, נשפט ונענש ככל פושע אחר, אך תומכיו אינם רואים בו פושע אלא איש שנלחם למען מטרה נעלה.

בתנ"ך ובספרות חז"ל
------------------

משמעות פשיעה בתנ"ך, בספרות חז"ל ובספרות התורנית שונה מהמשמעות המקובלת בשפה העברית של ימינו.

למשל בדיני נזיקין במשפט העברי, רשלנות מכונה בשם 'פשיעה'. ולכן בדיני השומרים כאשר אצל שומר חינם כתוב בספר שמות, פרק כ"ב, פסוק ח' "על כל דבר פשע", הכוונה היא שהתרשל בשמירת הפיקדון ומחויב לשלם למפקיד. וכן שיכור שהזיק בשכרותו, פוסק הב"ח "...לגבי נזיקין, אין ספק שחייב, שהיה לו להזהר מתחלה שלא ישתכר כלוט ולהזיק את הרבים. שמי אנסו להשתכר כל כך עד שלא ידע מה הוא עושה? וכיון שאונס שמחמתו הוא, שהוא זה שגרם לנפשו, חייב בנזיקין. ואפילו ישן, שאי אפשר בלא שינה, אפילו כך חייב בנזיקין, כל שכן בשיכור שהוא פושע גמור".

ובהקשר למצוות שבין אדם למקום ישנו מושג המופיע בגמרא (מסכת ראש השנה יז, א): "פושעי ישראל בגופן", שהם - "קרקפתא דלא מנח תפילין", הכוונה היא ליהודי שלא הניח תפילין על ראשו כל חייו ואפילו פעם אחת.

ובאותו דף במסכת ראש השנה לומדים מהפסוק (מיכה ז, יח) "נושא עון ועובר על פשע", ש"כל המעביר על מדותיו מעבירין לו על כל פשעיו". כלומר, שאדם הנוהג לוותר לאחרים שחטאו נגדו, גם אלהים יוותר לו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פושע** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פושע** |

* עבריינים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545889905171
* BnF: cb13319092z (data)
* GND: 4165747-0
* LCCN: sh85036577
* NKC: ph221991
* TDVİA: mucrim

 |
**סבב טריטון** (באנגלית: **Triton Series**; נקרא גם **Triton Super High Roller Series**) הוא סבב טורנירי פוקר. במסגרת הסבב מתקיימות מספר סדרות טורנירי פוקר במקומות שונים בעולם. הסבב מתרכז בטורנירים בעלי עלויות כניסה גבוהות, המתחילים ב-20,000 דולר, ובמסגרתו משוחקים טורנירי טקסס הולדם ו-Short Deck, ועבור כל אחד מהם מתקיים אירוע מרכזי.

היסטוריה
--------

סבב טריטון הוקמה ב-2015 על ידי אנשי העסקים ושחקני הפוקר המלזים פול פואה וריצ'רד יונג. הטורניר הראשון כחלק מהסבב התקיים ב-2016 בפרניאקה בפיליפינים, והיה בעל עלות כניסה של 490 אלף דולר הונג קונגי, כ-62.5 אלף דולר, ובו זכה בנו של יונג, ואי קינג יונג.

ייחודו של הסבב הוא בעלויות הכניסה הגבוהות לטורנירים, הנעים בין 20,000 דולר ל-100,000 דולר, ולעיתים אף יותר. במהלך השנים סדרות הטורנירים התקיימו במונטנגרו, מקאו, קוריאה הדרומית, אנגליה, ספרד, צפון קפריסין ווייטנאם.

ב-2019 התקיים טורניר מיוחד לצדקה בלונדון, בעל עלות כניסה של כמיליון ליש"ט. מכל אחד מ-54 השחקנים שנרשמו נלקחו 50,000 ליש"ט, ובסך הכל נתרמו 2.7 מיליון ליש"ט

במהלך הטורנירים מתקיימים גם משחקי כסף מהגבוהים בעולם, עם סכומי כניסה של כמיליון דולר ובלינדים של אלפי דולרים.

### גביע סבב טריטון

הזוכים בכל אחד מהטורנירים בסבב טריטון מקבלים בנוסף לפרס הכספי גביע המציין את זכייתם. החל מ-2019 הגביע מיוצר על ידי חברת EFX בצורת סמל הסבב, טרידנט המכוסה זהב. בנוסף, הזוכים מקבלים צמיד Shamballa ייחודי. הזוכים באירועים המרכזיים מקבלים גביע גדול יותר, ושעון מיוחד המייצג את הזכייה.

נכון למרץ 2024, ג'ייסון קון בעל מירב הזכיות, עם 10 גביעים. פיל אייבי, מיקיטה בדזיאקוסקי ודני טנג עם 5 גביעים, פדור הולץ וואי קינג יונג עם 4 גביעים, ברין קני, מייקל ווטסון, ובסטר לים ומת'יאס איבינגר עם 3 גביעים, ומספר שחקנים עם 2 זכיות.

### שחקן השנה

בכל שנה מוענק פרס השחקן של השנה (POY) לשחקן שצבר הכי הרבה נקודות במהלך הסבב, אשר נקבעים לפי כמות המשתתפים בטורניר, עלות הכניסה אליו, מיקום השחקן ופרמטרים נוספים. הזוכה בתואר שחקן השנה זוכה בפרס של 200 אלף דולר. לאחר פטירתו של איבן לאו ב-2022, אשר היה אחד מראשי הסבב, נקרא תואר שחקן השנה על שמו.

### שידור

הטורנירים משודרים בערוצי היוטיוב וטוויץ' הרשמיים של הסבב. במהלך השידור מתחלפים השדרנים והפרשנים, ובניהם עלי נג'אד, רנדי לו, הנרי קילביין, ויל ג'אפה, ניק שולמן ובריאן ראסט.

בנוסף, לסבב קיימת אפליקציה אשר מעדכנת על מצבם של השחקנים במהלך הטורניר, ואפשרות לצפייה בכל הידיים אשר שוחקו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סבב טריטון (באנגלית ובסינית)
* אפליקציית סבב טריטון, לצפייה במידע מתעדכן על הטורנירים והשחקנים (באנגלית)
* סבב טריטון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סבב טריטון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* סבב טריטון, ערוץ באתר Twitch.tv

הערות שוליים
------------

1. ↑  About Paul Phua, סבב טריטון
2. ↑  PokerNews Triton Million - A Helping Hand for Charity, ‏8 במרץ 2019 (באנגלית)
3. ↑  The Triton Million Dollar Cash Game is Right Around the Corner; $16 Million on the Table!, באתר PokerNews, ‏31 ביולי 2018 (באנגלית)
4. ↑  Triton Poker Trophies Make Lasting Impression, באתר EFX, ‏22 במרץ 2019 (באנגלית)
5. ↑  Triton Honours Ivan Leow With Renamed Player of the Year Race, באתר סבב טריטון, ‏22 במרץ 2019 (באנגלית)
**שרה קאַהאַן** (בכתיב סובייטי: **סאַרע קאַהאַנ**; 3 ביולי 1885, הכפר מקסימוביצ'י, פלך מינסק - 1941, גטו מינסק) הייתה סופרת ומשוררת יידית סובייטית בלארוסית.

ביוגרפיה
--------

שרה קאהאן נולדה ב-1885 בכפר מקסימוביצ'י שבפלך מינסק באימפריה הרוסית (כיום במחוז מוהילב בבלארוס).

היא ניהלה את הספרייה העירונית בבוברויסק. ב-1935, בהצעת המחלקה היהודית של איגוד הסופרים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית (היא הייתה האישה היחידה במחלקה זו), שבה עם משפחתה לעיר מינסק. במינסק היא למדה בפקולטה לפילולוגיה של האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של בלארוס.

קאהאן החלה ביצירתה לאחר מהפכת אוקטובר. לפני הפלישה הגרמנית לברית המועצות היא פרסמה קובצי שירים וסיפורים קצרים: "אינ וועג" (בדרך), "מיינ היימלאנד" (מולדתי), "די ערשטע פרעמיע: א מאנאלאג פונ אנ עלטערער פרוי" (הפרמיה הראשונה: מונולוג של אישה זקנה), "אונדזערע מענטשנ" (האנשים שלנו) ורומן: "דער פידלער" (הכנר). בזכותו של זמיטרוק ביאדוליה (שם העט של שמואל פלבניק), שהיה סופר בלארוסי-סובייטי, חיבוריה תורגמו לבלארוסית ופורסמו לפני הפלישה הגרמנית. קאהאן הייתה חברת המערכת של כתב העת הספרותי "שטערן".

לאחר הפלישה הגרמנית נכלאו קאהאן, בעלה ובנה הצעיר בגטו מינסק, שם הם גם נספו. בנה הבכור נהרג בקרב על לנינגרד.

חיבוריה
-------

* **אינ װעג**, מינסק, 1934.
* **מײַנ הײמלאַנד**, מינסק, 1938.
* **די ערשטע פרעמיע: א מאנאלאג פונ אנ עלטערער פרוי**, מינסק, 1938.
* **אונדזערע מענטשנ**, מינסק, 1940.
* **דער פידלער**, מינסק, 1941.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של שרה קאהאן, בקטלוג הספרייה הלאומית
* ביוגרפיה ותמונה של שרה קאהאן (ברוסית)
* שרה כהן (1885-1941), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Elissa Bemporad «Becoming Soviet Jews: The Bolshevik Experiment in Minsk»

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311816605171
* ISNI: 0000 0000 6956 7591
* VIAF: 97310908
* WorldCat: viaf-97310908

 |
**אלכסנדר פטרוביץ' צ'ומקוב** (בבלארוסית: **Аляксандр Пятровіч Чумакоў**, נולד ב-26 בנובמבר 1941) הוא גנרל בלארוסי בדימוס. כיהן כראש המטה הכללי הבלארוסי בין השנים 1995–1996, וכשר ההגנה בין השנים 1996–2001.

ביוגרפיה
--------

צ'ומקוב נולד בכפר ליינקה שבמחוז דובובסקי ב-26 בנובמבר 1941. אביו לחם במלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה, נכבש הכפר שלו בידי אנשי הוורמאכט שהעלו את כל בתי הכפר באש. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, צ'ומקוב עבר לאודסה, שם התגורר אצל דודו. ב-1958 הוא זייף את תעודת הלידה שלו והוסיף שנה על גילו האמיתי, כדי להתקבל לבית הספר הצבאי בעיר.

ב-1962 סיים צ'ומקוב את לימודיו ומונה למפקד כיתת רובאים. באוגוסט 1967 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית "פרונזה". הוא סיים את לימודיו ביוני 1970 ומונה למפקד גדוד ממונע שהוצב במחוז הצבאי הטרנס-קווקזי. ביולי 1978 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי. באוגוסט 1980 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד הדיוויזיה ה-120 של המשמר. ביוני 1982 עברה הדיוויזיה הרחבה והפכה לקורפוס המשמר ה-5. ביוני 1986 הוא הועבר לפקד על ארמיית המשמר ה-20 שהוצבה בגרמניה. ב-1988 הוא מונה לראש מטה המחוז הצבאי הבלארוסי. ביוני 1991 הוא נשלח כיועץ צבאי לקוריאה הצפונית.

לאחר פירוק ברית המועצות, צ'ומקוב חזר למולדתו, בלארוס, והתגייס לצבא בלארוס. ב-1995 הוא מונה לראש המטה הכללי הבלארוסי. הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 1996, אז מונה לשר ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד 28 במרץ 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר צ'ומקוב באתר הספרייה הלאומית של בלארוס
הלוגו
**דוֹרִינָא** היה בית חרושת לסריגים, מחלוצי תעשיית הטקסטיל בישראל. בית החרושת הוקם בשנת 1947 על ידי בני הזוג יעקב ולאה לסינגר ושמואל הוכמן ב תל אביב. מקור השם נובע משילוב המילים 'דוגמה' ו'רמה', ערכים שבעלי המפעל הקפידו לשמור. המפעל הראשון היה ממוקם על הגבול שבין תל אביב ויפו והייצור נעשה במכונות סריגה ישנות. בשנת 1957 הועתק המפעל לרחוב אבא הלל 25 ברמת גן, שם פעל עד שנת 2003.

המפעל התמקד בייצור סריגים לייצוא וכן סיפק אפודות לחיילות ההגנה ולצה"ל הצעיר. בשנת 1949 ארגן המפעל את תצוגת האופנה הראשונה במדינת ישראל במלון המלך דוד בירושלים.

עם התקדמות עולם האפנה התרחבה פעילות החברה גם לשמלות ולחצאיות מסריג.

המפעל עבד עם טובי מעצבי האפנה של ישראל הצעירה כגון פיני לייטרסדורף ותמרה יובל-ג'ונס. למרות שרוב התוצרת הופנתה לייצוא, נמכרו סריגי דורינא בחנויות יוקרה ברחוב דיזנגוף כ"איווניר", פנשט ומצקין וכן בירושלים ובחיפה.

החברה חדלה להתקיים ב-2003.

לקריאה נוספת
------------

* אילה רז, **חליפות העתים : מאה שנות אופנה בארץ-ישראל**, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* רות בונדי, משהו מונומנטלי באמת, דבר, 9 בינואר 1959
* סריגים - אז והיום, דבר, 13 בנובמבר 1967
* יהודית חנוך, מה לבשו חברות ה"הגנה"?, מעריב, 6 בנובמבר 1967

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורית קסטן, דורינא- פורטרט של מפעל, **עבודת גמר לתואר ראשון בעיצוב טקסטיל, מכללת שנקר**, 1988.
2. ↑  כך לפי מרשם החברות.
**ויקטור ולדימירוביץ' גולביץ'** (בבלארוסית: **Віктар Уладзіміравіч Гулевіч**, **ויקטר אולדזימירוביץ' הולביץ'**; ברוסית: **Виктор Владимирович Гулевич** נולד ב-14 במאי 1969) הוא גנרל מאיור בלארוסי המשמש מאז 11 במרץ 2021 כראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של בלארוס.

ביוגרפיה
--------

גולביץ' נולד ב-14 במאי 1969 בכפר ויאליקאיה פדר (בלא') במחוז משנה סלוצק שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, נכנס לבית הספר הגבוה לפיקוד צבאי במוסקבה, אותו סיים בהצטיינות בשנת 1990.

את שירותו החל כמפקד מחלקה בכוחות הסובייטיים בגרמניה המזרחית, ולאחר מכן במחוז הצבאי של עבר הקווקז. לאחר נפילת ברית המועצות חזר לבלארוס העצמאית והתגייס לצבא בלארוס כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד גדוד בבריגדת המשמר האווירית ה-103. בשנת 2002 סיים את לימודיו עם מדליית זהב בפקולטה לפיקוד ומטה של האקדמיה הצבאית של בלארוס. הוא התקדם בסולם הדרגות ומילא תפקידי מטה שונים. בפברואר 2020 הוא מונה למפקד פיקוד המבצעים המערבי, וביוני של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל מאיור ב-11 במרץ 2021, הוא מונה לראש המטה הכללי, במקומו של אלכסנדר וולפוביץ'.

במרץ 2022, בעיצומה של הפלישה הרוסית לאוקראינה, דיווחו מקורות אוקראיניים כי גולביץ' התפטר מתפקידו בשל התנגדותו לדרישת הנשיא אלכסנדר לוקשנקו שבלארוס תצטרף למלחמה לצד רוסיה. ברשתות החברתיות התפרסם מכתב התפטרות שנשלח לכאורה בידי גולביץ' אל שר ההגנה ויקטור חרנין. ממשרד ההגנה הבלארוסי נמסר בתגובה כי המכתב מזויף וגולביץ' אינו יכול להתפטר ללא אישורו של שר ההגנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור גולביץ'** בוויקישיתוף

* Биография на сайте Минобороны РБ
* Мобильные и высокоэффективные. Газета «Красная звезда», 27 февраля 2019
* Лукашенко назначил Гулевича начальником Генштаба ВС РБ. Российская газета, 11 марта 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  "עריקות והתפטרויות בצבא בלארוס מנעו פלישה לאוקראינה"
2. ↑  Arestovych on possible resignation of Chief of General Staff of Belarus: I am checking this information
**קאזוקי יאמאדה** (ביפנית: **山田 和樹**; נולד ב-26 בינואר 1979) הוא מנצח יפני.

קריירה
------

יאמאדה נולד בהדנו, מחוז קנאגאווה. הוא למד מוזיקה, עם התמקדות בכלי הקשה, באוניברסיטת טוקיו לאמנויות, שם היו מורי הניצוח שלו קן-איצ'ירו קובאיאשי ויוקו מטסואו. בזמן שהותו באוניברסיטה, הוא וחבריו לסטודנטים הקימו תזמורת, "התזמורת הפילהרמונית טומאטו", עם יאמאדה כמנהל המוזיקלי שלה. התזמורת שינתה את שמה לסינפונייטה של יוקוהמה בשנת 2005, והתאגדה באופן מקצועי בשנת 2011. יאמאדה היה הזוכה בפרס הראשון בתחרות הניצוח הבינלאומית ה-51 של Besançon בשנת 2009. פרסים נוספים כוללים את פרס Akeo Watanabe Music Foundation ופרס Hideo Saito Memorial Fund, שניהם משנת 2012. הוא מכהן בתפקיד 'המנצח הקבוע' של התזמורת הפילהרמונית היפנית, והוא בחוזה עם התזמורת עד אוגוסט 2017. בספטמבר 2017, הודיעה תזמורת יומיורי על מינויו של ימאדה למנצח האורח הראשי הבא שלה, החל באפריל 2018, עם חוזה ראשוני לשלוש שנים.

באירופה, יאמאדה ניצח לראשונה על תזמורת שווייץ המערבית בשנת 2010. הוא הפך למנצח האורח הראשי של ההתזמורת ב-2012, עם חוזה ראשוני של 3 שנים, לאחר שניסיונות להבטיח אותו כמנצח הראשי הבא של התזמורת. לא יצאו לפועל. ביוני 2014, חוזהו כמנצח אורח ראשי של תזמורת שווייץ המערבית הוארך עד ל-31 באוגוסט 2017. יאמאדה ערך מספר הקלטות מסחריות עם התזמורת עבור הלייבל Pentatone. ימאדה ניצח לראשונה על התזמורת הפילהרמונית של מונטה קרלו בשנת 2011. בסתיו 2013, הוא הפך למנצח האורח הראשי של התזמורת. באפריל 2015, הודיעה תזמורת מונטה קרלו על מינויו של יאמאדה למנצח הראשי והמנהל האמנותי הבא שלה, החל מספטמבר 2016, עם חוזה ראשוני של שלוש שנים. בספטמבר 2020, התזמורת הודיעה על הארכת החוזה האחרונה של יאמאדה, עד לעונת 2023–2024.

יאמאדה ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בשנת 2012. במאי 2018, התזמורת הודיעה על מינויו של יאמאדה למנצח האורח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2018–2019. בינואר 2021, תזמורת ברמינגהאם הודיעה על הארכת החוזה של יאמאדה כמנצח אורח ראשי של התזמורת עד 2023. בספטמבר 2021, התזמורת הודיעה על מינויו של יאמאדה למנצח הראשי והיועץ האמנותי הבא שלה, החל מ-1 באפריל 2023, עם חוזה ראשוני של 5 שנים.

יאמאדה, אשתו ומשפחתו מתגוררים בברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קאזוקי יאמאדה
* קאזוקי יאמאדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קאזוקי יאמאדה, באתר AllMusic (באנגלית)

* קאזוקי יאמאדה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קאזוקי יאמאדה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb166963663 (data)
* CiNii: DA15792638
* GND: 106073415X
* ISNI: 0000 0001 2368 2962
* LCCN: no2011101423
* MusicBrainz: a732834d-f9c5-44b6-b84f-dd951e90990c
* NDL: 001155831
* VIAF: 173631310
* WorldCat: lccn-no2011101423

 |
**קארל פוסטל** (בצ'כית: **Karl Postl**;‏ 9 בנובמבר 1769 – 15 במרץ 1818) היה צייר אוסטרי שעשה קריירה בפראג בתחילת המאה ה-19. הוא היה מדריך באקדמיה של פראג, וגם צייר תפאורות בתיאטרון. רוב עבודתו הייתה בתחום העיצוב הגרפי, אך קיימים כמה ציורים שיצר. חלקם נמצאים באוסף של הגלריה הלאומית בפראג. אנטונין מאנס היה תלמידו העיקרי.

ביוגרפיה
--------

קארל נולד למשפחה של רוזן. הוא למד ציור ועיצוב גרפי באקדמיה בווינה.

בסוף המאה ה-18 הקים סטודיו בפראג. הוא קודם כמנהל הציור הראשון באקדמיה על ידי פטרונים צ'כים, אך בסוף העדפה ניתנה ליוזף ברגלר. מ-1806 עד 1817, קרל פוסטל לימד ציור נוף ורישום נוף גרפי באקדמיה בפראג.

תלמידיו כללו את יוזף סמברה, וינצ'נק מורשטדט, יוזף פרדריק זוטלר ואנטונין מאנס, האחרון הפך גם ליורש באקדמיה. לאחר מכן, מ-1804, עבד פוסטל כצייר תפאורות תיאטרליות בתיאטרון אסטייטס, שם הוחלף מאוחר יותר באנטונין מצ'ק.

עבודתו משלבת דפוסי קלאסיקה ורומנטיקה גם וינאית וצרפתית, בהשראת אמנים כמו קלוד לורן וניקולא פוסן. עבודת הנוף שלו התמקדה בדרך כלל בנופים פנורמיים של פראג, שהוצגו לעיתים קרובות באלבומים גרפיים. הוא היה גם פורטרט מיומן. הוא השתתף ביצירת גלויות עבור כמה עיירות ספא. ציוריו מוצגים בעיקר באוספים של הגלריה הלאומית והמוזיאון של פראג.

הוא נפטר בטרם עת משחפת. הוא נקבר בבית הקברות אולשאני בפראג.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארל פוסטל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Naděžda Blažíčková-Horová, ed. 19th-Century Art in Bohema: (1790-1910) - Painting, Sculpture, Decorative Arts. Prague; National Gallery in Prague, 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1034185985
* ISNI: 0000 0000 6709 2692
* NKC: jo2003186460
* RKD: 64449
* ULAN: 500076209
* VIAF: 84152229
* WorldCat: viaf-84152229

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  ראו גם – **יהודה (דמות מקראית)#קברו של יהודה** |

מבנה הקבר מבחוץ
קבר נבי יהודה
קבר **נבי יהודה** (קרוי גם **נבי הודא** או **נבי יהודא**) הוא מבנה המזוהה על ידי העדה הדרוזית עם מקום קבורתו של יהודה בן יעקב. האתר מקודש גם למוסלמים ולעלווים. הקבר נמצא בחורשת עצי אלה עתיקים בעמק החולה, כקילומטר וחצי מזרחית לחלק הדרומי של שאר ישוב, למרגלות גבעת עזז (תל עזזיאת). בצמוד למתחם נמצאת חורבת עומרית.

מסורות
------

המבנה מזוהה על ידי העדה הדרוזית עם מקום קבורתו של יהודה בן יעקב. בנוסף, ישנה מסורת המייחסת לו את קבר הנביא עדוא שאמור להיות בקרבת הבניאס.

בשנת 1968 כתב צבי אילן:
"תושבי עמק החולה מאמינים כי נבי הודא מרפא עיוורים, ועל כן על העיוור לישון לילות אחדים ליד הקבר, אך יירפאו רק העיוורים שלבם טהור. הנוציארים מעין פית וזעורה נהגו לקיים חג־קרבן ליד הקבר הקדוש. ראשי הכת היו יורדים בעבר לעמק החולה, בוחרים פר בקר־ביצות (תאו זכר — ג'מוס) שחור ומקריבים אותו לנבי הודא. כן היו נוהגים להביא לקבר בתום היום הראשון של חודש צום הראמדאן מזון לאכלו תוך שירה וריקודים."

היסטוריה
--------

בימי הביניים זוהה המקום עם קברו של שבואל בן גרשום בן משה, אחיו של יהונתן בן גרשום (נכדו של משה לפי חז"ל).

בעקבות מלחמת העצמאות עבר גבול שביתת הנשק בין ישראל וסוריה בצמוד לאתר.

לפני מלחמת ששת הימים היה במקום מסגד והוא שימש גם כמקום עלייה לרגל למוסלמים ביום הראשון של הרמדאן.

צבי אילן תיאר את המקום בשנת 1983:

"נבי־הודא, הניכר מרחוק דווקא בבית־מגורים מודרני, אלה ענקית ועוד עצים קדושים, ליד שני מבני כיפות של קברי־שייח על גבעונת, האחד שמור והשני פרוץ, ואילו הבית המודרני, שהקימה משפחת השומר הדרוזי, צמוד למבנה בנוי אבני גזית משובחות, וקבועות בו כשימוש משני אבנים שעליהן חרותות דמויות עוגן."
הקבר שופץ והורחב בשנת 1999 וכיום משמש כאתר לעלייה לרגל לבני העדה הדרוזית בגליל ומשמש כמקום תפילה, לימוד ובקשת סגולות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבר נבי יהודה** בוויקישיתוף
* סרטון אודות הקבר, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי לביא, השריונית מוקשה - שוטרי הגבול נצלו, מעריב, 26 בדצמבר 1962
2. 1 2  צבי אילן, היכן אנטיוכיה, דבר, 9 בדצמבר 1983
3. ↑  צבי אילן, הכפר באניאס ונחל חרמון, למרחב, 22 בספטמבר 1968
4. ↑  הסכם שביתת הנשק - ישראל סוריה - נספח 1, הארץ, 21 ביולי 1949
**השערת הודג'** (קרויה על שם וויליאם הודג') היא השערה מרכזית בגאומטריה אלגברית ואחת מ-7 בעיות המילניום של מכון קליי. ההשערה עוסקת בקשר בין הגאומטריה של אוסף הפתרונות למערכת משוואות פולינומיאלית מסויימת לבין מערכות משוואות שמכילות את מערכת המשוואות הנתונה.

הקוהומולוגיה של יריעה פרוייקטיבית חלקה
--------------------------------------

יריעה אלגברית פרוייקטיבית היא קבוצת האפסים המשותפים של אוסף כלשהוא של פולינומים הומוגנים. אומרים שהיריעה חלקה אם היא יריעה חלקה במובן של גאומטריה דיפרנציאלית.

תהא {\displaystyle X} יריעה פרוייקטיבית חלקה. כל תת יריעה פרוייקטיבית {\displaystyle Y} (לאו דווקא חלקה) מגדירה מחלקת קוהומולוגיה {\displaystyle \eta \_{Y,X}\in H^{2k}(X;\mathbb {Z} )}, כאשר {\displaystyle k} הוא הקו-ממד של {\displaystyle Y} ב-{\displaystyle X}. 

הודג' הוכיח שחבורות הקוהומולוגיה של {\displaystyle X} עם מקדמים מרוכבים מתפרקות לסכום ישר מהצורה

{\displaystyle H^{k}(X;\mathbb {C} )=\bigoplus \_{p+q=k}H^{p,q}(X),}

כאשר תת המרחב {\displaystyle H^{p,q}(X)} מכיל את מחלקות הקוהומולוגיה שמיוצגות על ידי תבניות הרמוניות מטיפוס {\displaystyle (p,q)}. אפשר להראות שלכל תת יריעה {\displaystyle Y} מקו-ממד {\displaystyle k}, מחלקת הקוהומולוגיה {\displaystyle \eta \_{Y,X}} שייכת לתת המרחב {\displaystyle H^{k,k}(X)}. השערת הודג' היא שמחלקות הקו הומולוגיה של תתי יריעות לא נמצאות בתת מרחב קטן יותר.

ניסוח ההשערה
------------

**השערת הודג':** אם {\displaystyle X} יריעה פרוייקטיבית חלקה, אז, לכל {\displaystyle k}, תת המרחב {\displaystyle H^{2k}(X;\mathbb {Q} )\cap H^{k,k}(X)} נפרש על ידי מחלקות הקוהומולוגיה של תתי היריעות של {\displaystyle X}.

מקרים שבהם ההשערה ידועה
-----------------------

1. המקרה {\displaystyle k=1} נובע ממשפט של סולומון לפשץ. המקרה {\displaystyle k=dim(X)-1} נובע מזה וממשפט לפשץ החזק.
בפרט, ההשערה נכונה עבור יריעות מממד קטן מ-4.

2. חוג הקוהומולוגיה של יריעה אבלית גנרית נוצר על ידי חבורת הקוהומולוגיה השניה (שעבורה ההשערה נכונה) ומכאן נובע שההשערה נכונה עבור יריעות אבליות גנריות.

קישורים חיצוניים
----------------

* השערת הודג', באתר של מכון קליי למתמטיקה, כולל קישורים: קובץ PDF לניסוח הרשמי והרצאה להסבר (באנגלית)
* השערת הודג', באתר MathWorld (באנגלית)
* השערת הודג', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| בעיות המילניום של מכון קליי |
| --- |
| הבעיות | השערת בירץ' וסווינרטון-דייר • השערת רימן • השערת פואנקרה (נפתרה) • השערת הודג' • משוואות נאוויה-סטוקס • P=NP • תורות יאנג-מילס |
| פותרים | גריגורי פרלמן (השערת פואנקרה) |
| 23 הבעיות של הילברט • בעיות לנדאו |
**סֵנצָ'ה** (ביפנית: **煎茶**) הוא סוג של תה ירוק, המיוצר ביפן. השם בא מהביטוי "חליטת תה" (ביפנית: 煎じ茶).

היסטוריה
--------

עד אמצע המאה ה-18 טחנו היפנים עלי תה למאצ'ה, או קלו אותם בווק ע"פ הטכניקה הסינית (כיום נקרא תה המיוצר כך קאמאיריצ'ה). פיתוחו של תהליך אידוי התה במקום קלייתו שינתה את טעמו, והתה החדש הפך במהרה לפופולרי. תפקיד חשוב בהפצת המשקה החדש מילא הנזיר לשעבר בּאייסָאוֹ (1675–1763), שהחל לסחור בתה בגיל 60. בשנת 1742 הוא ביקר במטעו של נָגָטָאנִי סוֹאֵן ליד אוג'י. ארבע שנים קודם לכן, לאחר 15 שנים של ניסיונות, נגטאני שיכלל את שיטת אידוי התה ששימשה כבר לייצור מאצ'ה והתאים אותה לתה לא טחון. בייסאו התרשם מהטעם והריח שלו, והחל לפרסם אותו בכל דרך אפשרית. לאחר מותו המשיכו את מאמציו קִימוּרָה קֵנקאדוֹ ואוּאֵדָה אָקינארי.

בסוף המאה ה-18 התפתח גם סביב שתיית סנצ'ה טקס הסֵנצָ'ה-דוֹ בדומה לטקס התה היפני עם מאצ'ה, אם כי פחות פורמלי. בשנת 1970 התקיימה הצגה פומבית של טקס הסנצ'ה-דו בתערוכה העולמית באוסקה, הדבר ציין את הכרתה הרשמית כאמנות יפנית מסורתית.

מגדלי התה היפניים החלו בפיתוח זני תה איכותי במאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20, והמדינה עודדה ניסויים בהכלאת זנים קיימים. בתחילת שנות ה-1950 סיים מגדל תה סוּגיאָמָה היקוֹסאבוּרוֹ משיזואוקה לפתח את זן היאבּוּקיטָה (שהוא עסק בשיפורו מאז 1908). בשנות ה-2010 הוא מהווה כ -80% מסך הסנצ'ה שגדל ביפן. זן זה אינו תובעני ומתאים היטב לקטיף מכני, מכיוון שעלים צעירים צומחים ישירות כלפי מעלה.

בתחילת המאה ה-21, עלה הביקוש לסנצ'ה ביפן על ההיצע, ולכן מיובא לשם גם סנצ'ה סיני באיכות ירודה.

גידול
-----

 עלים צעירים של זן *יאבוקיטה*
סנצ'ה נקטף לאורך כל הקיץ. הסוג שִינצָ'ה (新茶, "תה חדש", קטיף אפריל) נקטף לפני העונה העיקרית ומצטיין בטעם עדין במיוחד. התה שנקטף בחודשים מאי-יוני נקרא «אִיצִ'יבָּנצָ'ה» (יפ. 一番茶, תה של הקטיף הראשון). התה שנקטף בחודש הבא (סוף יוני) נקרא «נִיבָּנצָ'ה» (יפ. 二番茶, תה של הקטיף השני) הקטיף השלישי (החל מאמצע אוגוסט) נקרא «סָנבָּנצָ'ה» (יפ. 三番茶, תה של הקטיף השלישי). השמות מבוססים על מספרים יפניים 1, 2, 3.

לאחר הקטיף התה מועבר למפעל, שם הוא עובר טיפול באדים על מנת למנוע חמצון, מגולגל לצורה גלילית, המעניקה לו מראה של מחטים, ומיובש באוויר חם.

לייצור פוקמושיצ'ה עלי התה מאודים לפחות במשך דקה, פי 2–3 מהסנצ'ה הרגיל.

צריכה
-----

סנצ'ה הוא התה הנצרך ביותר ביותר ביפן (71% מסך ייצור התה הירוק במדינה בשנת 2006).

בהתאם לזן, הוא נחלט במים בטמפרטורה של 50 ° C עד 80 ° C, בדרך כלל כ־80 ° C

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנצ'ה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון 2015, Hitachi
2. 1 2 3 4 5  George L. van Driem (2019). *The Tale of Tea: A Comprehensive History of Tea from Prehistoric Times to the Present Day* (באנגלית). Leiden: Brill. pp. 205–225.
3. ↑  Will Battle (2017). *The World Tea Encyclopaedia: The world of tea explored and explained from bush to brew* (באנגלית). Troubador Publishing Ltd. p. 157.
4. ↑  Michael Harney (2008). *The Harney & Sons Guide to Tea* (באנגלית). Penguin.
5. ↑  Mary Lou Heiss; Robert J. Heiss (2011). *The Story of Tea: A Cultural History and Drinking Guide* (באנגלית). Potter/Ten Speed/Harmony/Rodale.
**ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק** (ברוסית: **Владимир Владимирович фон Нотбек**; 9 ביולי 1865 – 1921) היה לוטננט גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על הארמייה הראשונה במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

נוטבק נולד ב-9 ביולי 1865 כבנו של הגנרל ולדימיר וסילייביץ' פון נוטבק. ב-1 בספטמבר 1883 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית. ב-1885 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית והוצב כפודפורצ'יק ברגימנט היגרים של המשמר הקיסרי. ב-7 באוגוסט 1889 הוא הועלה לדרגת פורוצ'יק. ב-1891 סיים את לימודיו באקדמיית המטה הכללי ניקולייב. באוקטובר 1894 מונה למפקד פלוגה במשמר הקיסרי. ב-28 ביולי 1892 הוצב במטה דיוויזיית המשמר ה-1. ב-21 ביוני 1893 הוצב במטה העליון של המשמר והמחוז הצבאי פטרבורג. ב-6 בדצמבר 1898 הועלה לדרגת פודפולקובניק והפך לממונה על הרכבת ונתיבי המים באזור פטרסבורג-דווינסקי. ב-1902 הועלה לדרגת קולונל. ב-5 במאי 1903 מונה למפקד רגימנט היגרים של המשמר. ב-8 באוקטובר 1905 מונה למפקד רגימנט הרכבות הראשון. ב-1908 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-31 בדצמבר 1910 מונה למפקד הבריגדה הפינית ה-2.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 לחמה הבריגדה של נוטבק כנגד האוסטרו-הונגרים בקרב גליציה. ב-23 במרץ 1915 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל. במאי של אותה שנה הבריגדה שלו הפכה לדיוויזיה. ב-3 ביולי הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-1 של המשמר. ב-25 באפריל 1917 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-6 ולחם עמו במסגרת הארמייה ה-11. ב-9 בספטמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הארמייה הראשונה. בנובמבר הוא פרש מהצבא.

בתחילת 1918 הוא התגייס לצבא האדום ולחם עמו במלחמת האזרחים הרוסית. הוא מונה למפקד המחוז הצבאי וולגה, אולם בעקבות כיבוש העיר סמרה בידי הלגיונות הצ'כוסלובקיים שתמכו בצבא הלבן, הוא בחר לערוק והצטרף לצ'כוסלובקים כלוחם רגלי פשוט. ב-9 במרץ 1919 הועבר לכוחות המילואים של הצבא הלבן והוצב במחוז הצבא אומסק. ב-18 ביולי של אותה שנה הוא הוצב במטה הכללי של המחוז הצבאי אמור. בסוף השנה הוא עזב את הצבא ועבר לגור באירקוטסק. הוא נפטר במהלך 1921.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק, באתר Русская армия в Великой войне (ברוסית)
* ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק, באתר Хронос (ברוסית)
* ולדימיר ולדימירוביץ' פון נוטבק (ברוסית)
**קווין מולין** (באנגלית: **Kevin Mullin**; נולד ב-15 ביוני 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מאז ינואר 2023 מטעם המחוז ה-15 של קליפורניה. הוא חבר במפלגה הדמוקרטית, וכיהן כחבר באספה המדינתית של קליפורניה מהמחוז ה-22, הכולל את רוב אזור חצי האי סן פרנסיסקו, מ-2012 עד 2022.

ביוגרפיה
--------

מולין נולד בדיילי סיטי, קליפורניה, ב-15 ביוני 1970. הוא למד בבתי ספר יסודיים ציבוריים וקתוליים לפני שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון ג'וניפרו סרה ב-1988. הוא קיבל תואר ראשון בתקשורת מאוניברסיטת סן פרנסיסקו ב-1992. תואר שני במנהל ציבורי מאוניברסיטת מדינת סן פרנסיסקו בשנת 1998. בנוסף, מולין השלים תוכנית למנהיגות בבית הספר לממשל קנדי באוניברסיטת הרווארד בשנת 2003.

לפני שנכנס לפוליטיקה, היה מולין בעל עסק מקומי ומנהל מחוז של הסנאטורית ג'קי ספיר. הוא גם שימש כמנהל פוליטי של אביו, חבר אספת המדינה דאז, ג'ין מאלין.

כיזם, הקים את KM2 Communications, עסק לייצור מולטימדיה בדרום סן פרנסיסקו. הוא הפיק תוכניות לענייני ציבור בטלוויזיה המקומית והנחה תוכניות שונות בערוץ חצי האי-טלוויזיה 26.

מולין נבחר למועצת העיר דרום סן פרנסיסקו בשנת 2007. הוא כיהן קדנציה אחת במועצה, כולל תפקיד של שנה כראש העיר. בתקופתו במועצה, ייצג מולין גם את הערים של מחוז סן מטאו בוועדת התחבורה המטרופולינית.

מולין נבחר לראשונה לאספה של קליפורניה ב-2012. הוא עזב את תפקידו ב-5 בדצמבר 2022, את מקומו תפסה דיאן פאפן.

לאחר פרישתה של ג'קי ספיר, מולין הכריז על מועמדותו לרשת אותה בבחירות 2022. הוא ניצח את המפקח של מחוז סן מטאו דייוויד קאנפה עם 55.8% מהקולות, והושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2023.

בקונגרס ה-118 הוא חבר בוועדה למשאבי טבע ובוועדה למדע, חלל וטכנולוגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין מולין** בוויקישיתוף
* קווין מולין באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: M001225

 |
**קפה הלל** היא רשת בתי קפה, ואספרסו בר בישראל.

היסטוריה
--------

רשת קפה הלל הוקמה ב־1998, על ידי קובי ויוסי שרף, אב ובנו. הסניף הראשון נפתח ברחוב הלל בירושלים, ונוהל על ידי חנית שרף, אחותו של יוסי שרף וביתו של קובי. לטענתם הם רצו ליצור בית קפה בעל אווירה "ירושלמית" נינוחה המגיש קפה ואוכל ברמה עולמית. בתחילת שנת 2000 נפתח סניף נוסף בבעלות קובי ושרף ושותפים נוספים, אף הוא בירושלים ברחוב יפו.

רוב הסניפים מנוהלים על ידי זיכיונות, כאשר רק שניים או שלושה בתי קפה נמצאים בבעלות ישירה של החברה.

ב-9 בספטמבר 2003 נרצחו שבעה בני אדם ולמעלה מ-50 נפצעו בפיגוע בקפה הלל במושבה הגרמנית בירושלים.

הרשת מפעילה בנוסף לסניפיה, קונדיטוריה מרכזית המספקת מוצרי מאפה ועוגות לסניפים וכן מערך ייבוא של קפה איטלקי המיוצר באופן בלעדי עבור "קפה הלל".

בפברואר 2012 נסגר סניף הרשת ברחוב אבן גבירול בתל אביב בעקבות תחקיר של חדשות ערוץ 10 שהעלה ממצאים חמורים.

הרשת מונה כיום למעלה מ-25 סניפים ברחבי הארץ. קפה הלל מוכר קפה במותג פרטי משלו. בנוסף לכשלים רבים וממצאים חמורים, נודע הסניף הראשי בבעלותו של יוסי שרף כמקום עבודה שניצל ופגע בזכויות עובדים.

ראו גם
------

* ארומה אספרסו בר
* קפה קפה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קפה הלל

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלי לב חיימוב וניב גלבוע, מאחורי הקלעים של המסעדות: מנות שעוברות מלקוח ללקוח ומטבחים מזוהמים, באתר nana10‏, 2 בפברואר 2012

| ישראלישראל רשתות בתי קפה בישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ארומה אספרסו בר • ארקפה • גלידה באר שבע • גלידת תל חנן • לחם ארז • סטארבקס ישראל (נסגרה) • קופיקס • קפה ג'ו • קפה גן סיפור • קפה גרג • קפה הלל • קפה לנדוור • קפה נמרוד • קפה קפה • קפולסקי • רולדין |

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשפחת אסטרואידים. אם התכוונתם לפירוש אחר, ראו פאלאס (פירושונים).
**משפחת פאלאס** היא משפחת אסטרואידים מסוג B (קבוצת-בת של סוג C - אסטרואידים העשויים בעיקר פחמן). היא מאופיינת בנטיית מסלול גבוהה וממוקמת באמצע חגורת האסטרואידים. היא נצפתה לראשונה ב 1928 על ידי קיוצוגו היראיאמה.

האסטרואיד הראשי במשפחה הוא 2 פאלאס. הוא השלישי בגודלו מבין כל האסטרואידים עם קוטר של 500 ק"מ. יתר חברי המשפחה קטנים בהרבה, כשהגדול מביניהם 5222 יופה (Ioffe) קוטרו 22 ק"מ. רוב החברים הם מהסוג הספקטראלי הנדיר B ולכן מניחים שמוצאם מפאלאס. חבר אחר במשפחה הוא כנראה 3200 פָאֵיטוֹן שהוא אסטרואיד אפולו. פאיטון הוא המקור למטר המטאורים הג'מינידים.

מיקום ומיבנה של משפחת פאלאס. בציר Y מידת נטיית המסלול. בגרף מימין ציר X הוא האקסצנטריות. בגרף משמאל ציר X הוא המרחק מהשמש ביחידות אסטרונומיות
נתוני המסלול הממוצע של המשפחה ניתנים בשתי הטבלאות מטה. הנתונים הם: מרחק ביחידות אסטרונומיות (AU) מהשמש, אקסצנטריות ונטיית מסלול. בטבלה הראשונה מבוצע ניטרול השפעות מחזוריות 'חולפות' (החוזרות כל כמה עשרות אלפי שנים)

|  | *ap* | *ep* | *ip* |
| --- | --- | --- | --- |
| מינימום | 2.71 AU | 0.25 | 32° |
| מקסימום | 2.79 AU | 0.31 | 34° |

בטבלה השנייה מופיעים הנתונים המשקפים את המסלול הממוצע היום **ללא** ניטרול זה. הראשון לחשב את הניטרול ולהגיע למסקנה שלכל חברי המשפחה מקור משותף היה קיוצוגו היראיאמה.

|  | *a* | *e* | *i* |
| --- | --- | --- | --- |
| מינימום | 2.71 AU | 0.13 | 30° |
| מקסימום | 2.79 AU | 0.37 | 38° |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר על מטר הג'מנידים באתר הנשיונל ג'יאוגרפיק
**קר חבייר רוסל** (צרפתית: **Ker-Xavier Roussel**;‏ 10 בדצמבר 1867 – 6 ביוני 1944) היה צייר צרפתי המזוהה עם תנועת הנאבי.

ביוגרפיה
--------

נולד בלורי-לס-מץ, מוזל ב-1867, בגיל 15 למד בפריז לצד חברו אדואר וויאר (בתמונה רוסל קיצוני משמאל ולידו וויאר גיסו) הוא גם למד בסטודיו של הצייר דיוג'ן מיילרט. ב-1888, הוא נרשם לבית הספר לאמנויות, וכן החל ללמוד באקדמיה ז'וליאן, שם הקימו מוריס דני וסטודנטים אחרים את "תנועת הנאבי"  בשנת 1899 נסעו רוסל, וויאר וחברו הקרוב, פייר בונאר, לאגם קומו, ונציה ומילאנו. באותה שנה הוא התיישב באזור כפרי שהפך לנושא ציוריו.

הוא שאב את הנושא שלו מהאזור שמסביב לאטאנג-לה-ויל וסן-טרופה, והתאים את הנוף לפרקים מיתולוגיים יוונים המתארים נשים, ילדים, נימפות, קנטאורים ופאונים. אשתו מארי (אחותו של אדואר וויאר), בתו אנט, בנו ז'אק ונכדיו שימשו כדוגמנים. הוא נטש את תמונות הפורמט הקטן האופייניות לתנועת הנאבי ויצר ציורים גדולים בצבעים עזים בסגנון פוסט-אימפרסיוניסטי. ציוריו ציינו את עונות השנה, השפע, השכרות, ההתנהגות התאוותנית. כמ כן הנציחו את המחול, בהשפעת איזדורה דאנקן. מספר ציורים מתארים אפיזודות מיתולוגיות ומהתנ"ך. אחד מציוריו ממחיש את שירו של סטפן מאלרמה משנת 1876, "אחר הצהריים של פאון".

בעוד רוסל הביע שמחה אירוטית בתמונותיו היה לו גם צד נוגה ואפל שבא לידי ביטוי באיורים ליתוגרפיים כהים ליצירות של מוריס דה גרין. בין השנים 1914–1917 הוא טופל כסובל מדיכאון. הוא ייצר מספר רב של פסטלים בשנותיו האחרונות, בין 1930 ל-1944, המתארים מוות אלים במיתולוגיה.

רוסל ידוע בציורי ענק של נופים המקשטים חללים ציבוריים, וחלקם הוזמנו עבור לקוחות פרטיים. בשנת 1912 הוא צייר את המסך הקדמי של תיאטרון השאנז אליזה ובשנים 9–1937 יצר פאנל ענק באורך אחד עשר מטרים בחדר הדיונים בארמון האומות המאוחדות בז'נבה. בשנת 1926 זכה קר-חבייר רוסל בפרס קרנגי לאמנות. המוניטין שלו הגיע לשיא ב-1936 עם תוכנית מרובת פאנלים עבור פאלה דה שאיו בפריז.

קר-חבייר רוסל מת ב-1944 בביתו בלאטנג-לה-ויל.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קר חבייר רוסל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frèches-Thory, Claire, & Perucchi-Petry, Ursula, ed.: Die Nabis: Propheten der Moderne, Kunsthaus Zürich & Grand Palais, Paris & Prestel, Munich 1993
2. ↑  Cousturier, Lucie. K.-X. Roussel. Bernheim-Jeune, Paris, 1927
3. ↑  Exhibition Guide for Ker-Xavier Roussel, Private Garden, Dreamed Garden. Musée des Impressionnismes, Giverny, 2019.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506111805171
* AAG: 177
* BNE: XX1003796
* BnF: cb12292910x (data)
* GND: 118791370
* ISNI: 0000 0000 6644 6495
* KulturNav: 48a643a0-fb1c-4f01-9780-43a19806152d
* LCCN: n50049976
* NGV: 10797
* NKC: jcu2014851305
* NTA: 069431396
* RKD: 68569
* SNAC: w6766z4q
* SUDOC: 031776566
* ULAN: 500025651
* VIAF: 17286652
* WorldCat: lccn-n50049976

 |
שחזור של Z1
**Z1** היה מחשב מכני שנבנה על ידי קונראד צוזה בשנת 1937. היה זה מחשבון מכני אלקטרוני בעל יכולת תכנות מוגבלת. קריאת הפקודות התבצעה מסרט מנוקב. שחזור של מכונה זו מוצג כיום ב Deutsches Technikmuseum Berlin. 

המכונה הייתה במהותה מחבר ומחסר בשיטת הנקודה הצפה. היא עשתה שימוש ב-22 סיביות ובלוגיקת בקרה שהפכה אותה לתומכת פעולות מורכבות כגון כפל (על ידי פעולות חיבור חוזרות) וחילוק (על ידי פעולות חיסור חוזרות).

**Z1** היה הראשון בסדרה של מחשבים שתוכננו על ידי קונראד צוזה. Z2 ו-Z3 היו מחשבים עוקבים שהתבססו על רעיונות זהים לאלו של Z1.

המחשב הכיל זיכרון בן 64 מילים. פעולות כתיבה לזיכרון וקריאה מתוכו התבצעו על ידי כרטיסי הניקוב ויחידת הבקרה. 
הזיכרון המכני היה בעל תכן ייחודי והומצא על ידי קונראד צוזה בשנת 1936. המכונה הייתה מסוגלת לבצע רק פעולות שנקראו מכרטיסים מנוקבים כך שהתוכנית עצמה לא נטענה לזיכרון.

מפרט חומרה
----------

* זיכרון: 176 בתים (64 מילים בנות 22 ביטים)
* מהירות שעון: 1 הרץ
* רגיסטרים: שני רגיסטרים בני 22 ביט כל אחד בשיטת הנקודה הצפה.

ראו גם
------

* Z2
* Z3
* Z4
* Z22

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Z1** בוויקישיתוף
* 
* עבודתו וחייו של קונראד צוזה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4605696-8

 |