recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גנאיוס פולביוס פלאקוס** (בלטינית: **Gnaeus Fulvius Flaccus**‏; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, אשר הובס בקרב הרדוניה בזמן המלחמה הפונית השנייה, ולאחר מכן יצא לגלות.

ביוגרפיה
--------

פולביוס פלאקוס היה בנו של מרקוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 264 לפנה"ס) (אנ') ואחיו של קווינטוס פולביוס פלאקוס. הוא נזכר לראשונה כפראיטור בשנת 212 לפנה"ס. אותה שנה שימש אחיו כקונסול. הוא נע באזור העיר הרדוניה שערקה למחנהו של חניבעל לאחר קרב קאנאי. הוא התקשה לשלוט בחייליו, ובאופן כללי שררו במחנהו בלבול וחוסר משמעת. חניבעל קיבל מידע על כך, ותקף אותו בקרב הרדוניה. טיטוס ליוויוס מאשים את פלאקוס בפחדנות, וטוען שמיד עם תחילת הקרב נמלט מהאזור עם 200 פרשים. כל השאר נטבחו בידי חניבעל.

כשחזר לרומא, נוהל נגדו משפט והוא הותקף בחריפות ונתפס כאשם העיקרי לתבוסה הקשה. אחד התובעים אף הצהיר שחייליו לא הובסו בידי חניבעל, אלא בידי מפקדם. פלאקוס ניסה להאשים את חייליו שאילצו אותו לצאת לקרב ביום שלא רצה, אולם טענתו זו רק הסבה לו נזק רב יותר. הטריבונים של העם סירבו לערער בשבילו וגם אחיו שהיה אז בשיא תהילתו לא התערב. לפיכך הוא יצא לגלות בטרקוויניה. מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר.

שנה לאחר מכן חנה הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס גם כן באזור הרדוניה. חניבעל תכנן לארוב גם לו, וטען בפני חייליו שהלא רק שנה לפני כן הביס גנאיוס פולביוס אחד בהרדוניה, ולכן גם הפעם ינצח. ואכן קרב הרדוניה השני הסתיים גם כן בניצחון קרתגי מוחץ. ולריוס מקסימוס מספר שהוא עשה "מעשים גדולים" ושהרומאים רצו להעניק לו כיבודים כאות תודה, אולם הוא סרב. ידיעה זו מוזרה מאוד בהתחשב בכל מה שידוע לנו עליו, ולכן סביר להניח שמקסימוס התבלבל בשם או שמדובר במעשים שקרו לפני תבוסתו ואינם ידועים לנו.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ויליאם סמית, **לקסיקון לביוגרפיות ולמיתולוגיה של יוון ורומא**, ערך פלאקוס, פולביוס 3.
2. ↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 3.
3. ↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 21.
4. ↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושישה, 2.
5. ↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושישה, 3.
6. ↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושבעה, 1.
7. ↑  ולריוס מקסימוס, 2.8.3.

| המלחמה הפונית השנייה |
| --- |
| זירות | זירת חצי האי האפניני • הזירה האיברית • הזירה הסיציליאנית • הזירה האפריקאית • הזירה הימית |
| הצדדים הלוחמים ומפקדיהם | 

|  |  |
| --- | --- |
| **הרפובליקה הרומית (צבא):** | סקיפיו אפריקנוס • פובליוס סקיפיו • לונגוס • פאביוס מאקסימוס • מינוקיוס • וארו • פאולוס • פלאמיניוס • מרקלוס • סלינטור • נרו • סקיפיו קלאבוס • גמינוס • פלאקוס • לאליוס • לאיווינוס • מאסלה • גנאיוס רופוס |
| **קרתגו (צבא):** | חניבעל • עזרובעל ברקה • מאגו • עזרובעל בן גיסקו • חנו בן בומילקר • מהרבעל • בומילקר • אדרבעל • עזרובעל קלאבוס • עזרובעל • קרתאלו • חניבעל מונומאכוס |
| **דמויות בולטות נוספות:** | מסיניסה • סיפאקס • ארכימדס • המפסיקורה • מואריקוס • פיליפוס החמישי • גאלה • סופוניסבה • היירונימוס |

 |
| קרבות ואירועים בולטים | סגונטום • מסע חניבעל • נהר הרון • טיקינוס • טרביה • קיסה • טראסימנוס • נהר היברוס • אגר פלרנוס • גרוניום • קאנאי • נולה • דרטוסה • קורנוס • בנבטום • סירקוסאי • טראנטום • קאפואה • סילארוס • קרבות הרדוניה • באיטיס • נומיסטרו • אסקולום • קרתגו החדשה • באיקולה • גרומנטום • איליפה • מטאורוס • קרטיה • קרוטון • אוטיקה • בגארדאס • קירטה • נהר הפו • זאמה |
| ראו גם | האסטרטגיה הפביאנית • המלחמה המוקדונית הראשונה |
| **המלחמות הפוניות:** הראשונה • **השנייה** • השלישית |
**עופר טלר** (נולד ב-1955 בחיפה) הוא עיתונאי ישראלי, ומוציא לאור של המגזינים המקצועיים "רכב ותחבורה", "מזון", "יופי!" וכן אתרי אינטרנט אחדים.
טלר הוא בעל הוצאה לאור של עיתונים, אתרי אינטרנט, עיתונים דיגיטליים, ולוחות מודעות חינם ברשת. בחברה שבבעלותו, "טלר תקשורת בע"מ", מועסקים עיתונאים רבים.

קריירה עיתונאית
---------------

עופר טלר החל את דרכו העיתונאית עוד כנער בעיתונים "הארץ שלנו", "מעריב לנוער" ו"במחנה גדנ"ע". מ-1973 עד 1977 שימש בגלי צה"ל ככתב הצבאי. במהלך תפקידו היה שליח גלי צה"ל למשט ההצדעה לארצות הברית, שחגגה 200 שנה. ערך תוכניות רדיו רבות, בהן גם תוכנית שכללה תיאור חי של צניחה. ערך פינות רדיו. בתום השרות ככתב בגלי צה"ל, בשנת 1978, שימש ככתב הטלוויזיה הישראלית בדרום. בין השאר סקר באותה התקופה את פינוי יישובי חבל ימית.

בשנות השמונים שימש טלר ככתב בתוכנית "כלבוטק" בטלוויזיה הישראלית, וחשף בין היתר רמאויות בתחנות דלק, נטילת שוחד לעיני המצלמה, מחדלים בהרג כלבים ועוד. היה סגן העורך בתוכניות הטלוויזיה "כולבוטק", "מדור" ו"בשידור חוקר" בהפקת רפי גינת. התמנה למפיק ולבמאי בחברת ג.ג. של יורם גלובוס. שימש ככתב בכיר בתוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית.

בשנת 1986 הצטרף ככתב לעיתון "חדשות" ושימש שליח העיתון לניו-יורק. כששב ארצה שימש רכז כתבים ב"חדשות". בשנים 1990-1993 כיהן בתפקיד סגן עורך העיתון "העולם הזה" בתקופה שלפני סגירתו.

חיים אישיים
-----------

טלר הוא בעל תואר ראשון במדעי ההתנהגות וגאוגרפיה מאוניברסיטת בן-גוריון. אב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי קציר, "רקוויאם לארץ שלנו", בבלוג "אפלטון"
* תקציר קורות חיים של טלר, באתר "יופי!"
* כתבתו של עופר טלר מימית, כפי ששודרה במבט לחדשות, הטלוויזיה הישראלית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוני קורן-דינר, עופר טלר פורש מ"ערב חדש", באתר TheMarker‏, 7 ביולי 2004
2. ↑  גליה ימיני, האהבה פתחה סוכנות בילוש, באתר הארץ, 5 בינואר 2006
אבטיפוס של המגדל כפי שהיה אמור להיראות
**מגדל וטקין** (באנגלית: **Watkin's Tower**) היה מיזם שאפתני להקמת מגדל שבכת ברזל בלונדון, שנועד להתחרות בגובהו במגדל אייפל הצרפתי.

בניית המגדל נועדה ליצור מוקד משיכה תיירותי בגובה 358 מטר (1,175 רגל) בוומבלי פארק (אנ') מצפון ללונדון.

החברה שהוקמה במיוחד לשם הקמת המגדל, בידי יזם הרכבת הבריטי אדוארד וטקין, שיווקה אותו תחת השם "המגדל הגדול של לונדון" ("Great Tower of London") שם שנועד לפרוט על רגשות פטריוטיים אנגליים, ולהזכיר את עובדת היותו של המגדל מועמד להדחת מגדל אייפל הצרפתי מתואר המבנה הגבוה ביותר בעולם באותה תקופה.

המגדל לא הושלם מעולם. הבנייה החלה ב-1891 והמגדל התנוסס לגובה 47 מטרים כשנפתח הפארק שהוקם סביבו למבקרים. ב-1894 הודתה החברה כי כשלה בגיוס המשאבים הכלכליים הדרושים לצורך הקמת הבניין והפרויקט ננטש. שלד הברזל שכבר הוקם עמד במשך שנים בפאתי לונדון, עזוב ומחליד, עד שפוצץ בשנת 1907.

על השטח שעליו היה המגדל נבנה מגרש הכדורגל הלאומי של אנגליה, אצטדיון ומבלי.

תרשים המראה את הפרשי הגבהים של מגדלי וטקין ואייפל לצד מונומנטים לונדוניים מפורסמים (מימין לשמאל): מגדל וטקין, מגדל אייפל, מגדל השארד, אצטדיון ומבלי (החדש), מגדל השעון של הביג בן, "מגדלי התאומים" שבחזית אצטדיון ומבלי הישן

לקריאה נוספת
------------

* ג'יילס מילטון, **מתחרהו של אייפל** בתוך: **\* הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה**, לעברית: סמדר ויוסי מילוא, כתר ספרים, 2017. עמ' 229–231.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל וטקין** בוויקישיתוף
* מידע כללי על המגדל, באתר SkyscraperPage
**חוסיין מגומטוביץ' חלמורזייב** (ברוסית: **Хусейн Магометович Халмурзаев**; נולד ב-9 באוקטובר 1993) הוא ג'ודוקא רוסי ממוצא קווקזי. הוא מחזיק בשתי מדליות ארד מאליפות אירופה (2017 ו-2019). חוסיין הוא אחיו התאום של האלוף האולימפי חסן חלמורזייב.

בספטמבר 2013, זכה חלמורזייב במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי אלמטי. באפריל 2016 הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי סמסון לאחר שניצח בגמר את ממדאלי מחדייב האזרי.

באותה השנה הוא גם זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בגוודלחרה.

באליפות אירופה בשנת 2017 אשר נערכה בוורשה, זכה חלמורזייב במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר בו הפסיד לאקסל קלרז'ה הצרפתי ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר בניקוד ווזארי על איגור וראפייאו הבלארוסי. עוד באותה השנה זכה במדליית זהב בגראנד פרי חוחחוט. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה חלמורזייב שוב במדליית הארד.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | גראנד פרי | סמסון | טורקיהטורקיה טורקיה |
| 2017 | גראנד פרי | חוחחוט | הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין סין |
| 2018 | גראנד פרי | אגאדיר | מרוקומרוקו מרוקו |

קישורים חיצוניים
----------------

* חוסיין חלמורזייב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* חוסיין חלמורזייב, באתר JudoInside.com
גנאדי חזנוב בשנת 2011 במעמד הענקת עיטור
**גנאדי חזנוב** (ברוסית: **Геннадий Хазанов**; ‏נולד ב-1 בדצמבר 1945 במוסקבה) הוא סטנדאפיסט ושחקן קולנוע יהודי סובייטי-רוסי. בשנת 1991 הוענק לו תואר אמן העם של רוסיה הסובייטית ובשנת 1996 פרס הפדרציה הרוסית. בעל כל ארבע דרגות של עיטור ההצטיינות למען המולדת וחבר הנהלת הקונגרס היהודי-רוסי.

קורות חיים
----------

גנאדי חזנוב נולד במוסקבה למשפחת מהנדסים יהודית. זמן קצר לאחר לידתו המשפחה התפרקה והוא חונך על ידי אימו וסבתו. החל מילדות חזנוב חלם להיות אמן והעריץ את ארקדי רייקין. בשנת 1962 הוא ניסה להתקבל לבתי ספר למשחק במוסקבה אך ללא הצלחה. בסופו של דבר הוא התקבל לאוניברסיטה טכנית. במהלך הלימודים הוא השתתף בתיאטרון לחובבים, בהצגות סטודנטים ובתוכנית טלוויזיה פופולרית ק.ו.ן. בשנת 1965 חזנוב עבר לבית ספר לאמנות הקרקס. החל משנת 1967 חזנוב החל להופיע.

בשנת 1969 עם סיום הלימודים, חזנוב החל להנחות קונצרטים של לאוניד אוטיוסוב. בתקופה זו חזנוב ניסה הרבה תחומים - פרודיה, חקיינות סטנד-אפ ועוד.

חזנוב פרץ לתודעה כלל ארצית לאחר שבשנת 1975 הופיע בטלוויזיה הסובייטית בהצגת סטנד-אפ בדמות של סטודנט בית ספר לבישול. לאור ההצלחה הוא המשיך עם הדמות ואחר כך החל להופיע על הצגות ברחבי ברית המועצות. בעקבות סאטירה חריפה במהלך הופעותיו בשנת 1984 נאסר אליו להופיע ואף הופסקה הקרנת קטעים ישנים בטלוויזיה הסובייטית. 

במקביל להופעות גנאדי חזנוב החל להצטלם בסרטים אך בתחום זה הוא לא בלט במיוחד.

בשנות ה-90 השחקן הרבה להופיע מחוץ לגבולות רוסיה בארצות בהם קיים קהל דובר רוסית.

בשנת 1997 התמנה חזנוב למנהל אמנותי של תיאטרון אסטרדה של מוסקבה, ומנהל אותו עד היום.

חזנוב מרבה להשתתף בטלוויזיה בתוכניות בנושאים אקטואליים, שופט בתחרויות וכו'. בשנת 2002 על חייו ובפעילותו צולמה סדרת טלוויזיה באורך של שמונה שעות הקרנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גנאדי חזנוב** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גנאדי חזנוב
* גנאדי חזנוב, סרטונים בערוץ היוטיוב

* גנאדי חזנוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* גנאדי חזנוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* גנאדי חזנוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* גנאדי חזנוב, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303221105171
* GND: 172965241
* ISNI: 0000 0004 0150 4593
* LCCN: nr90012094
* MusicBrainz: ee333d64-cff0-42a1-b289-fc07e284be7a
* VIAF: 36766132
* WorldCat: lccn-nr90012094

 |
**תמביין**
(למפת אתיופיה מוגדלת)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**תמביין**תמביין**(למפת אתיופיה רגילה)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**תמביין**תמביין**
**תמביין** (געז: ተምቤን) מחוז היסטורי בחבל תיגראי שבצפון אתיופיה. גבולותיו נהר ווראי עם עדווה בצפון, במערבו בנהר התכזה, בדרומו בנהר הגבגרב ובמזרחו באנדרתה. 

על פי המסורת המקומית אנשי תמביין הם צאצאי שבט לוי. בעברו מחוז תמביין היה חלק מממלכת אקסום ולו תפקיד חשוב בהיסטוריה הנוצרית של אתיופיה. במאות ה-18 וה-19 היה למחוז חשוב בתוך האימפריה האתיופית ולאזור שבו נולד וצמח הקיסר יוהנס הרביעי. 

בחלוקה המנהלית של שנות ה-40 של המאה ה-20 המחוז היה לנפה בתוך מחוז תיגראי. כיום שטחו של המחוז מחולק בין הנפות תמביין עלית, תמביין תחתית ואברגלה כחלק ממדינת תיגראי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alessandro Bausi, "Tämben" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, מסת"ב 3447062460, p. 852
**מגדל חברת החשמל** הוא מגדל משרדים המאכלס את ההנהלה ואגפי המטה של חברת החשמל לישראל, והוא ממוקם במבואות הדרומיים של חיפה, סמוך לגבולה עם טירת כרמל וממזרח לאזור התעשייה פארק מתם. הבניין מאכלס 2,200 מעובדי החברה. הבניין כולל משרדים, חדרי ישיבות וחדרי אוכל. הבניין תוכנן על ידי משרדי האדריכלים רוזוב-הירש ומנספלד-קהת. הקמת הבניין החלה בשנת 2000 והוא אוכלס בשנת 2003.

במבנה שלוש קומות מסד רחבות שמעליהן מתנשא מגדל בגובה 130 מטר, והוא השני בגובהו בחיפה אחרי מגדל המפרש. פרופיל הבניין מורכב משני פלחים מחודדים היוצרים יחד צורה אליפטית אווירודינמית ומדגישים את ציר ההר והים לאורכו ממוקם המבנה. ארקדה וגג זכוכית מובילים לבניין ויוצרים מעבר הדרגתי בין חלל החוץ (המשמש כמגרש חניה לבאי הבניין) לבין חלל הפנים.

הקומה הטיפוסית, כ-2,000 מטר רבוע, מורכבת משני אגפים בעלי שירות ותנועה עצמיים המקושרים על ידי חלל מרכזי הכולל: אטריום כניסה בגובה שבע קומות ושלושה אטריומים משניים של ארבע קומות כל אחד, המחדירים אור טבעי לחללי המבנה, מאפשרים התמצאות טובה ותנועה בין הפלחים ומתפקדים כמוקדי מנוחה לעובדים. צורת ה-H של הקומה מבטיחה שטח פנים מקסימלי המאפשר החדרת אור טבעי ומבטי נוף לחדרי המשרדים. המבנה הוא "בניין חכם" עם מערכות בקרה ומחשוב מתקדמות: מיזוג אוויר המבוסס על אגירת קור בשיטת VAV, "בנק" מעליות המשרת ביעילות מרבית את התנועה במבנה ומערכות בטיחות וביטחון מתקדמות.

השיקול הנופי השפיע על תכנון ועיצוב הבניין, בהתייחסות שונה לחזית הים במערב ולחזית ההר במזרח. הקומפוזיציה של גופי המבנה יוצרת מגדל תמיר בעל פרופורציות אדריכליות המבטאות את ייחודו בהתאם לייעודו ולסביבתו. גג המבנה והפיתוח הסביבתי של האתר כולו תוכנן כחזית חמישית "ירוקה" הנצפית מהכרמל.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל האדריכלות** |
|  | **פורטל חיפה** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל חברת החשמל** בוויקישיתוף
* אודות הבניין וצילומיו באתר משרד האדריכלים מנספלד-קהת
* מידע נוסף אודות בניין המה"ר באתר משרד האדריכלים הירש רוסמן אביצור.
מגדל העיר וקו הרקיע של ירושליםמגדל העיר וקו הרקיע של ירושלים
שכונת רחביה בתצפית מהבניין לכיוון דרום מערב. הבניין עם חזית הציור בימין התמונה הוא בית העם.
**מגדל העיר** הוא מגדל משרדים הניצב במרכז העיר ירושלים, בקרן הרחובות בן-יהודה והמלך ג'ורג'. המגדל צמוד לבניין המשביר לצרכן, כשאחת מחזיתותיו פונה אל רחוב עליאש, והוא משקיף על מרכז העיר. מיקומו בקרבת אחת הנקודות הגבוהות בירושלים הפך אותו לתוואי נוף בולט בקו הרקיע שלה.

היסטוריה
--------

הבניין, אשר הוקם במחצית השנייה של שנות ה-70 של המאה ה-20, תוכנן על ידי האדריכל דן איתן. הבניין הוא בן 21 קומות, בתוספת של שש קומות של חניון תחתיו. חתך קומותיו של הבניין הוא של ריבוע, שפינותיו קטומות. חזיתותיו בנויות בשילוב של קירות מסך ממתכת וזכוכית עם ציפוי של אבן נסורה. הוא ניצב בזווית של 45 מעלות ביחס לבניין המשביר, דבר המיועד לרכך את מראהו הנשקף מרחוב המלך ג'ורג' ורחוב בן יהודה. מפלס הכניסה של המגדל גבוה מזה של רחבת בניין המשביר, והוא מחובר אליה באמצעות דרגנועים.

שטחו של הבניין הוא כ-16 אלף מטרים מרובעים. הוא מאכלס עסקים פרטיים, רבים מהם הם מרפאות משרדי רואי חשבון ועורכי דין, וכן שוכנות בו יחידות ממשלתיות שונות (כגון לשכת רישום המקרקעין של ירושלים ויחידה של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול). עד 1989 פעל בו מלון מגדל איילון.

על הבניין נמתחה ביקורת, שלפיה הוא איננו מצטיין באיכות העיצוב והגימור שלו. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 נראו שינויים נרחבים בבניין עם קניית הקומה ה-20 על ידי יזמים הודים לשם הקמת מלון וקנייה של יזם קבלן את הקומה ה-21 והפיכתה לפרויקט יוקרה.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **אדריכלות בירושלים: הבנייה המודרנית מחוץ לחומות 1990-1948**, ירושלים: כתר, 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל העיר** בוויקישיתוף
* מצגת תמונות של המגדל, באתר משרד האדריכלים איתן – להב-ריג
* מיכאל יעקובסון: השינוי מתחיל למעלה, בקומה ה-21 של 'מגדל העיר' העגום בירושלים, 10 באוקטובר 2018, xnet

הערות שוליים
------------

1. ↑  בעבר היה צבעם של קירות המסך חום, אך הוא הוחלף לצבע בהיר בראשית המאה ה-21.
2. ↑  קרויאנקר, עמ' 373.
3. ↑  קרויאנקר, עמ' 346.
4. ↑  קרויאנקר, עמ' 372.
5. ↑  נמרוד בוסו, ירושלים: קבוצה הודית רכשה את הקומה ה-20 במגדל העיר לצורך הקמת מלון, באתר TheMarker‏, 17 באפריל 2012
6. ↑  The 21st Floor in the Heart of Jerusalem
7. ↑  משה שטיינמץ, עוד גורד שחקים ייבנה במרכז ירושלים, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2009.
**גנאיוס סרוויליוס גמינוס** (Gnaeus Servilius Geminus) היה קונסול ומצביא רומאי, שפיקד על כוחות צבא וצי במלחמה הפונית השנייה.

גנאיוס סרוויליוס, בנו של פובליוס סרוויליוס גמינוס, נבחר לקונסולאט בראשית שנת 217 לפנה"ס ועמד בראש הצבא שהמתין לחניבעל ליד ארימינום (רימיני). לאחר מות הקונסול גאיוס פלאמיניוס בקרב טראסימנה (אפריל 217) ובחירת קווינטוס פאביוס מאקסימוס לדיקטטור (יוני 217), שוחרר גמינוס מפיקודו היבשתי. תוך כדי כך הגיעו ידיעות לרומא, כי אוניות קרתגיות משייטות סמוך לעיר ואף הצליחו ללכוד בחופי אטרוריה ספינות משא שהובילו אספקה אל הצבא הרומי הנלחם בהיספניה. פאביוס מאקסימוס מינה את גמינוס לפיקוד על הצי, והטיל עליו להגן על חופי איטליה ולרדוף אחר השייטת הקרתגית. הלה הכשיר את אוניות המלחמה שנשארו ברומא, מאה ועשרים במספר, וגייס חיילים רבים בעיר ובהם גם עבדים משוחררים לשירות באוניות כחיילי-צי ולהגנה על העיר מפני התקפה מן הים. כשנודע למפקד השייטת הקרתגית כי הרומאים דולקים אחריו, נמנע מהתמודדות ושב דרך סרדיניה אל קרתגו. גמינוס, שטרפו חמק ממנו, הפליג אל ליליבאום שבסיציליה ומשם אל אפריקה, השם את האי מנינקס (ג'רבה) הסמוך לקרתגו, חס על אדמת האי קרקנה הסמוך לו בתמורה לדמי כופר וחזר אל ליליבאום. עם שובו לסיקיליה מסר את הפיקוד על הצי לידי הפראיטור טיטוס אוטקיליוס קראסוס. הוא עצמו שב אל רומא, כדי לקבל יחד עם עמיתו לקונסולאט את הפיקוד על הצבא מידי הדיקטטור פאביוס מאקסימוס שכהונתו נסתיימה. עד סוף הקונסולאט שלהם ניהלו גמינוס ועמיתו אסטרטגיה פביאנית, ונמנעו מלהיכנס לקרב הכרעה עם חניבעל.

בתחילת שנת 216 לפנה"ס, עם סיום הקונסולאט שלו, התמנה גמינוס לפרוקונסול. כאשר חככו הרומאים בדעתם לפני קרב קאנאי מה עליהם לעשות, היה גמינוס היחיד שתמך בדעתו של הקונסול לוקיוס אמיליוס פאולוס כי יש להימנע מהתמודדות, אך דעתם לא התקבלה. בקרב פיקד גמינוס על מרכז המערך הרומאי ובו אף נהרג (2 באוגוסט 216).

מקורות
------

* פוליביוס. **היסטוריה**. כרך ראשון, ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, 1991.
* טיטוס ליוויוס. **תולדות רומא**. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.

* s.v. "Geminus, Servilius" (2) in: Smith, W. (editor), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1867. Digitized copy in: Perseus.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פוליביוס, ספר שלישי, 75, 77, 86, 88, 96; ליוויוס, ספר עשרים ואחד, נ"ז, ספר עשרים ושניים, י"א, ל"א, ל"ב. ליוויוס מספר, כי לאחר הפשיטה על מנינקס וקרקנה הורדו חיילי האוניות הרומיות ואנשי צוותן גם בחוף אפריקה כדי לבוז את השדות, אך נקלעו למארב ונסוגו חבולים לאוניות תוך אובדן אלף אנשים ובהם הקוואיסטור טיבריוס סמפרוניוס בלסוס. לפשיטה זו אין כל אזכור אצל פוליביוס, שהיה מקור לחיבורו של ליוויוס.
2. ↑  פוליביוס, ספר שלישי, 106, 114, 116; ליוויוס, ספר עשרים ושניים, מ"ט.
**מגדל הטלוויזיה של קייב** (באוקראינית: **Телевізійна вежа**) הוא מגדל פלדה לשידורי רדיו וטלוויזיה שנבנה בקייב שבאוקראינה בשנים 1968–1973. המגדל ממוקם ברחוב אורנז'ריינה שבקייב, והוא אינו פתוח לציבור.

היסטוריה ומאפייני המגדל
-----------------------

בניית המגדל החלה בשנת 1968 והסתיימה בשנת 1973, ועלותה מוערכת בכ-12 מיליוני דולרים. המבנה עשוי מצינורות פלדה בגדלים שונים, ומשקלו כ-2,700 טון מטרי. הצינור המרכזי, בו ממוקמת המעלית, הוא בקוטר של ארבעה מטרים, ועשוי מצינור בעובי של 12 מ"מ. המבנה יושב על בסיס בין ארבעה רגליים, שגובהו כמאה מטרים. מעל הבסיס נמצא מפלס סגור, בו נמצא ציוד מיקרוגל. בגובה של כ-200 מטרים נמצא מפלס סגור שני, בו נמצאים משדרי טלוויזיה ורדיו, כמו גם חנות בקרה ותחזוקה.

המגדל תוכנן תחילה עבור מוסקבה, שהייתה בירת ברית המועצות. הרשויות של מוסקבה העדיפו סוג "מוצק" יותר של מבנה, אשר נבנה בסופו של דבר בדמותו של מגדל אוסטנקינו. בהמשך, כאשר קייב הזדקקה למגדל משל עצמה, הפרויקט הוצע מחדש. הממשלה הסובייטית הורתה למהנדסים להנמיך את המגדל בכ-30%, על-מנת שלא יהיה גבוה יותר מהמגדל של מוסקבה.

תקיפת המגדל בעת הפלישה הרוסית לאוקראינה
---------------------------------------

 ערך מורחב – **קרב קייב (2022)**  

ב-1 במרץ 2022, בעת קרב קייב שנערך כחלק מהפלישה הרוסית לאוקראינה, נפגע המגדל על-ידי טיל שנורה על-ידי הכוחות הרוסיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגדל הטלוויזיה של קייב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Викрадачі спокою наших осель באתר umoloda,‏ 14 באוקטובר 2005 (באוקראינית)
2. ↑  Гулівери земних споруд באתר zn, ‏ 27 באפריל 2001 (באוקראינית)
**גנאיוס קורנליוס לנטולוס מרקלינוס** (לטינית: Gnaeus Cornelius Lentulus Marcellinus; סביבות 90 לפנה"ס - 48 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומי. נבחר לקונסול בשנת 56 לפנה"ס.

חייו
----

מרקלינוס היה שייך לענף הלטונולים במשפחת הקורנליים האצילה. בשנת 75 או 76 לפנה"ס שהה בחצי האי האיברי והיה אחראי על המכרה. בשנת 67 שירת בדרגת לגאטוס בצבאו של פומפיוס בעת מאבקו בשודדי הים הקיליקיים. בשנת 60 נבחר לפראיטור ובין 59 ל-58 שירת כנציב בסוריה בדרגת פרו-פראיטור. בשנת 56 נבחר לקונסול ביחד עם לוקיוס מרקיוס פיליפוס. במסגרת תפקידו עמד לצד האופטימטים והתנגדותם למסע הכיבושים של יוליוס קיסר במהלך מלחמת גאליה. המהלך הפוליטי כשל אודות לברית החזקה של יוליוס קיסר עם גנאיוס פומפיוס מגנוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס הידועה בשם הטריומווירט הראשון. לאחר סיום כהונתו כקונסול פרש מפוליטיקה.

בנו, לנטולוס מרקלינוס שירת תחת קיסר ואילו אשתו, סקריבוניה התחתנה בסופו של דבר עם אוגוסטוס.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1186999993
* ISNI: 0000 0000 5075 3079
* LCCN: nr95024120
* VIAF: 17113950
* WorldCat (עם VIAF): 17113950

 |
**אֶנגוּרי** (בגאורגית: **ენგური**, באבחזית: **Егры**, אֶגרי) הוא נהר בגאורגיה שחלקו עובר בגבול עם אבחזיה, רפובליקה אוטונומית בצפון-מערב גאורגיה. אורכו 213 ק"מ ומקורו במדרונותיו הדרומיים של רכס הקווקז.

גאוגרפיה
--------

מקור הנהר הוא על קו פרשת המים של רכס הקווקז הגדול, בגובה של 2614 מטרים מעל פני הים. הנהר מתחיל את זרימתו ליד ההר שחארה וזורם מטה מההרים לתוך אפיק צר ועמוק היוצרים מקום אידיאלי לבניית סכר. הנהר עובר בדרכו מערבית לעיירה, ג'ווארי, שבמחוז מגרליה ונשפך לאחר 213 ק"מ לים השחור ליד העיר זוגדידי שבקרבת נפת גאלי האבחזית.

בשנת 1980, הסתיימה בנייתו של סכר בטון, "סכר אנגורי", שנחשב לסכר המקומר הגבוה ביותר בעולם. בגובה 272 מטר על פני הים, ולמעשה הקונסטרוקציה הגדולה ביותר בקווקז. בכך משחק הנהר תפקיד מפתח בשוק האנרגיה של גאורגיה. הקיבולת שלו היא 1.1 מיליון קוב מים, ומייצר 4.5 מיליון קילוואט של אנרגיה מדי שנה, שהם כ-40% מסך יצור האנרגיה של גאורגיה. קיבולת של 1,300 מגוואט לשעה.

מאז הקונפליקט הגאורגי-אבחזי (1992-1993), מוצבים חיילים גאורגים ואבחזים משני צידי הנהר. רוסיה מצידה מחזיקה במקום חיילי "חיל שלום". המעבר המוסדר היחיד על הנהר הוא "גשר אינגורי", שנבנה על ידי שבויי מלחמה גרמנים בשנים 1944-1948. ברבות השנים נוספו לנהר גם גשרים שנבנו באופן ארעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנגורי** בוויקישיתוף
* יואכים בלאטר והלן אינגרם (2001), **השתקפות על מים: גישות חדשות בקונפליקטים ושיתוף פעולה**, עמ' 221, מסת"ב 0262522845
* גשר אינגורי, נקודת ביקורת בין גאורגיה ואבחזיה, בגרמנית
* גשר אינגורי, סטטיסטיקה ותמונות

הערות שוליים
------------

1. ↑  SELFTRAVEL.GE, RIVER INGURI and JVARI WATER POOL
**אנגוסטורה ביטרס** (באנגלית: **Angostura bitters**) הוא ביטרס(אנ') בטעם מר וניחוח עשיר ורענן המופק משורש צמח הערבז ומיוצר בטרינידד וטובגו. המשקה משמש כתבלין להוספת טעם מריר וארומטי לתבשילים, מאפים וממתקים שונים, אך בעיקר לתיבול קוקטיילים.

היסטוריה
--------

המשקה הומצא במקור על ידי רופא גרמני בשם **יוהאן גוטליב בנג'מין סיגרט** (Johann Gottlieb Benjamin Siegert) שהיה מנתח בצבאו של סימון בוליבר בוונצואלה והחל למכור אותו בשנת 1824. בשנת 1830 הוא ייסד מזקקה שייצרה את האנגוסטורה באופן מסחרי בעיר **אנגוסטורה** (כיום **סיודד בוליבר**) מרכיבים מקומיים. סיגרט כנראה נעזר בידע בוטני של האינדיאנים. את האנגוסטורה החלו לייצא משנת 1853 ובשנת 1875 המזקקה עברה לטרינידד וטובגו. 

האנגוסטורה היא מרכיב במספר קוקטיילים כמו: מנהטן והנסיך של ויילס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנגוסטורה ביטרס** בוויקישיתוף
* אתר יצרנית המשקה עם מבחר מתכונים בתיבול אנגוסטורה

| קוקטיילים |
| --- |
| סוגי קוקטיילים | קוקטייל יין • קוקטיילי שלהבת • קוקטיילי חנקן נוזלי • סאוור • פונץ' |  |
| ציוד וכלים לקוקטיילים | שייקר • כפית בר • מבחש • מסננת קוקטיילים • מגרסת קרח • ג'יגר |
| עיטורי קוקטייל | דובדבן מסוכר • מטריית קוקטייל • קשית שתייה |
| סירופים וציוד נוסף | מי סוכר • גרנדין • מכונת קפה • מסחטה • בלנדר |
| כוסות לקוקטיילים |  כוס מרטיני •  כוס אולד פאשנד •  כוס ברנדי סניפטר •  כוס הייבול •  כוס יין •  כוס מרגריטה •  כוס קולינס •  כוס שמפניה |
| אחר | בר • מסיבת קוקטייל • פליירינג • מוזג • איגוד הברמנים הבינלאומי • אנגוסטורה ביטרס • שמלת קוקטייל |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מבצע עמורה (1943)".
**מבצע עמורה**, הנקרא גם "מבצע אדמה חרוכה", היה מבצע צבאי של צה"ל שנערך בסוף 1956 ונועד להריסת התשתית הצבאית והתעבורתית של מצרים בחצי האי סיני בעקבות נסיגת צה"ל מסיני ומעזה (1956–1957). מטרת ההריסה הייתה להסיר איום של פלישה מצרית עתידית מסיני (פלישה שתסתמך על תשתיות אלה, כגון מחנות ובונקרים לריכוז כוחות, כבישים ומסילות ברזל לשינוע מהיר של הכוחות) ומתקפת פתע מסיני. הנדסית המבצע נחשב להצלחה גדולה וכל יעדיו הושגו, אסטרטגית המבצע נכשל וארבע שנים לאחר מכן, באירועי כוננות רותם, הצליחו המצרים בהפתעה מוחלטת להעביר ולהחזיק בחצי האי סיני כוח על דוויזיוני במטרה להפעיל לחץ על גבולה הדרומי של ישראל שעה שהתחוללו תקריות רבות בגבול הסורי.

רקע
---

בעקבות מבצע קדש (מלחמת סיני, 1956) כבשה ישראל את רצועת עזה וחצי האי סיני. ישראל רצתה להחזיק בשטחים אלה, אך בעקבות לחץ בינלאומי כבד, בעיקר מצד ארצות הברית וברית המועצות, הסכימה ישראל לסגת.

לקראת הנסיגה ערך חיל ההנדסה את מבצע לקט ובו נלקחו שלל כלי נשק, תחמושת, אמצעי לחימה, כלי רכב, משאיות, ציוד מכני הנדסי ואספקה של הצבא המצרי. הללו פונו לישראל, ושם שופצו והותאמו לצורכי צה"ל.

מאחר שסיני ורצועת עזה שימשו כבסיס למחבלי הפדאיון ועמדה טובה לצבא מצרים לפלוש לישראל, החליט צה"ל להרוס את התשתית הצבאית והתעבורתית בסיני, כדי למנוע אפשרות של מתקפת פתע מהירה מצד הצבא המצרי. ללא מסילות ברזל וכבישים סלולים, יקשה על הצבא המצרי לשנע כוחות גדולים תוך זמן קצר, ובכך יינתן מרווח ביטחון לישראל להתכונן להתקפה מצרית.

היחידות המשתתפות במבצע
----------------------

את המבצע הובילו חיל ההנדסה (בפיקודו של הקהנ"ר אפרים להב) וחטיבה 7 של חיל השריון. 

יחידות חיל ההנדסה שהשתתפו במבצע כללו את גדוד 601 (בשמו המאוחר "גדוד אסף"), גדוד צמ"ה פיקוד הדרום, צוערי קורס קציני חה"ן וחבלנים מחטיבת גולני.

מהלך המבצע
----------

יעדי המבצע היו להרוס את התשתיות הבאות:

* 750 ק"מ של כבישים סלולים
* 150 ק"מ של מסילות רכבת
* 3 שדות תעופה
* הריסת מחנות צבאיים
* הריסת מבני צבא מצריים
* פיצוץ מאגרים תת-קרקעיים ומאגרי דלק
* הריסת קווי קשר
* הריסת רוב מקורות המים ומאגרי המים

כדי לעמוד בלוח הזמנים (ב"דדליין") עבדו החיילים במשמרות של 20 שעות.

החיילים השתמשו במעקר ("רוטר") של הדחפורים על מנת "לחרוש" את הכבישים ולהפכם לבלתי-ראויים לשימוש: כף הדחפור גירדה את האספלט, המעקר חרץ את הכביש לשני חלקים ויצר תעלה ומשני צידיה סוללות עפר קטנות שיפגעו בגחונם של כלי רכב שינסו לנסוע על הכביש, וגם הזחלים עצמם גרמו נזק למה שנותר מהכביש.

את המבנים, המחנות והמאגרים פוצצו פלסים של גדוד 601 וחבלני חטיבת גולני.

המבצע הסתיים בסוף דצמבר 1956 כאשר כל היעדים הושגו בהצלחה, לפני התאריך בו נאלצה ישראל לסגת מכל סיני ולהחזירו למצרים.

עיטורים והנצחה
--------------

על המבצע זכה גדוד 601 של חיל ההנדסה בצל"ש גדודי. היה זה הצל"ש הגדודי הראשון בצה"ל.

דגל חה"ן
צבעיו של דגל חיל ההנדסה נבחרו כדי להנציח את המבצע המוצלח: כתום מסמל את להבות הפיצוצים ושחור את האדמה החרוכה שהותיר אחריו החיל.

ספיחי המבצע
-----------

בין השאר פירק צה"ל את כל מתקני הנפט בסיני, ובהם מתקנים בראס סודר שהיו שייכים לחברת הנפט הממשלתית האיטלקית. זמן מה העיבה הפרשה על יחסי ישראל-איטליה, אך לאחר משא ומתן הסכימו הצדדים על פיצויים וההדורים יושרו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבצע אדמה חרוכה - מבצע עמורה, באתר אתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית
2. ↑  יוסף לפיד, כתבה, מעריב, 29 באוקטובר 1962
**פיקאסה** ‏(באנגלית: **Picasa Photo Organizer**) הייתה תוכנה חינמית מבית גוגל שנועדה לנהל ולארגן תמונות במחשב ואפשרה להעלותן לרשת האינטרנט. התוכנה נסגרה בתחילת 2016 לטובת גוגל תמונות.

אלמנטים מרכזיים
---------------

בעזרת התוכנה ניתן ליצור אלבומים בקלות, התוכנה מאפשרת עריכת תמונות, חיפוש תמונות במהירות והצגת תמונות בפני אנשים. את התוכנה משלים אתר ייעודי המאפשר את אחסון התמונות. התוכנה קלה ושימושית לבעלי מצלמות דיגיטליות או לאנשים שמאחסנים הרבה תמונות במחשב. אחרי התקנתה התוכנה סורקת את המחשב עליו הותקנה ומארגנת את התמונות המצויות בו באוספים הנמצאים בתיקיות.

ניתן להעלות תמונות לרשת האינטרנט באמצעות שירות חינמי. אם העלאת התמונות מתבצעת כאשר המשתמש מחובר לחשבון "גוגל" שלו, התמונות נשמרות ב"דאטה סנטרים" של גוגל, במרחב אחסון משותף עם "כונן גוגל", ו"ג'ימייל". 

התוכנה מאפשרת "זיהוי פנים" אוטומטי, כאשר היא מאגדת אוטומטית את כל התמונות בהן מופיע אותו אדם ומאפשרת לתת לו שם, לאתר את כל התמונות בהן הוא מופיע ופונקציות נוספות. תכונות אלו מופיעות ומתופעלות בחלון תצוגה נפרד והן לא מפריעות להצגה הרגילה של האלבומים והתמונות.

התוכנה תומכת בקובצי RAW, סרטונים, תיוג תמונות באמצעות מחרוזות רגילות, תיוג גאוגרפי של תמונות, יצירת "קולאז'ים" ועריכה באמצעות מגוון גדול של "פילטרים". התוכנה מאפשרת גם הצגה נוחה של קובץ הנתונים הנלווה לכל תמונה EXIF. 

קיים פורום תמיכה ברשת (באנגלית) המאפשר לקרוא תשובות של מתלבטים מהעבר ושאילת שאלות אם נתקלים בבעיות. העונים בפורום היו בעבר בעיקר עובדי גוגל. לאחר מכן הפך הפורום רשמית לפורום של משתמשים בלבד (רוב התשובות ניתנות על ידי משתמשים ותיקים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקאסה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פיקאסה (בשפות מרובות)
* אתר הבית של התוכנה
* האתר Picasa
* קורס עיבוד תמונה בעזרת תוכנת picasa, באתר אוניברסיטת חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  picasa albums
2. ↑  Help forum

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7536984-9

 |
**יִין שִׂי** (סינית מסורתית: 尹喜 פין-יין: yǐn xǐ), הקרוי גם "יִי מהמעבר" (גְווָאן יִי) ו"אדון המעבר" (גונְג דוּ), שימש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ בתקופתו של המלך גָ'או מג'וֹאוּ, בתחילת המאה ה-10 לפנה"ס. 

על פי ספרי ההיסטוריה העתיקים, יִין שִׂי היה מי שקיבל לידיו מלאו דזה את הספר הנודע "דאו דה ג'ינג": 

> 
> לאו דזה התקין את "הדרך והסגולה", תלמודו קם על הנסתר ועל שאין לו שם. הוא חי זמן רב בג'וֹאוּ, אך משראה בהדרדרותה של ג'וֹאוּ, עזב לבסוף. כשהגיע למעבר ההרים, אמר שומר המעבר יִין שִׂי: "החכם מבקש את הנסתר! אזור כוח ועשה לי ספר." וכך כתב לאו דזה שני כתבים, תיאר את מחשבת הדרך והסגולה בכחמשת אלפים מילים והלך לו, ואיש לא ידע לאן
> 
> 
> 
> — "רשומות ההיסטוריון", ביוגרפיות חלק 3, "הביוגרפיות של לאו דזה והָאן פֵיי", מגילה 63, תרגום ישיר.
> 

בספרות הדאואיסטית הורחב כבר הדיבור על יִין שִׂי, מעצם היותו מראשוני הדאואיסטים:

> 
> בתקופת המלך קָאנְג מג'וֹאוּ שימש יִין שִׂי בתפקיד שר, ולאחר מכן חשב להשיג את הדאו בעזרת בחינת הלכי השמיים והארץ ובעזרת מדיטציה והתבודדות. יום אחד הביט למזרח וראה אות בר מזל: עננים סגולים עולים ובאים אל המערב, אז ידע כי איש קדוש עומד לחצות את המעבר, וביקש לשמש מפקד מעבר ההרים הָאנְגוּ. כשפגש בלאו דזה, חלק לו כבוד של מורה, וביקש למצוא את הדאו, לפיכך כתב לאו דזה את "הדרך" ו"הסגולה" בחמשת אלפים סימנים ומסר אותם ליִין שִׂי. שִׂי שמח בהם וקרא בהם ללא לאות, והצליח בחיפושיו את הדאו.
> 
> 
> 
> — "מראה באשר לנקיטת דרך הישר של בני האלמוות האמיתיים שעברו בעולם"
> 

בספר "הגדות על בני אלמוות מופתיים" מציין לְיוֹ שְׂיָאנְג בפרק על יִין שִׂי כי גם הוא השאיר כתבים: "נהנה לכתוב ספרים, סך כולם תשעה דפים, וייקרא שמם 'גְווָאן לִינְג דְזְה'". בחלק "תיעוד הספרות" בספר האן מוזכר הספר בשם "גְווָאן יִין דְזְה" בתשעה דפים ומיוחס ליִין שִׂי מתקופת ג'ואו. ספר זה כבר אבד, והגרסה הקיימת בימינו, אשר קיבלה מאוחר יותר את השם "קלאסיקת האמת של ראשית הספרות", מקורה בתקופת שושלת סונג הדרומית. גם בג'ואנג דזה מצוינים "גואן ין ולאו דאן", הם יִין שִׂי ולאו דזה, בנשימה אחת כמי שהבינו את הדרך.

בדאואיזם מכונה יִין שִׂי "איש האמת של ראשית הספרות". מבין אסכולות הדאו, אסכולת ראשית הספרות ואסכולת שומרי המגדל רואים ביִין שִׂי את אבי האסכולה שלהם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  关尹
2. ↑  公度
3. ↑  函谷关
4. ↑  《历世真仙体道通鉴》, תרגום ישיר.
5. ↑  列仙传
6. ↑  刘向
7. ↑  关令子
8. ↑  关尹子
9. ↑  文始真经
10. ↑  כך בג'ואנג דזה בתרגומו לעברית של דן דאור, פרק 33 "העולם", קטע 33.5.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119005085
* LCCN: n87852034
* NTA: 174207506
* VIAF: 75376971
* WorldCat: lccn-n87852034

 |
ביתם של שרה ועמנואל יוספי
**עמנואל יוספי (יוסלביץ')** (1887–1980) היה מהנדס כימי, ממייסדי רמת גן. שימש כגזבר המועצה המקומית, שופט ונשיא בית הדין לענייני שכר דירה ברמת גן.

ביוגרפיה
--------

יוספי נולד בשנת תרל"ח-1887 ברוסטוב שעל הנהר דון, בדרום-מערב רוסיה, לאביו אהרון יוסלביץ', יצרן בירה ויינות, ולאמו חוה לבית ברנוב. משפחתו שבאה לרוסטוב מרוסיה הלבנה ניהלה אורח חיים דתי, ובביתה היה ארון קודש וספר תורה. בכל השבתות והחגים היו מתאספים מתפללים בבית משפחת יוסלביץ'.

ברוסטוב הוא היה חבר פועלי ציון. בשנת 1905 הצטרף כחבר פעיל בהגנה העצמית היהודית בתקופת המהפכה והפרעות.

לאחר סיום לימודיו כמהנדס כימיה בגרמניה, ניהל בית‐חרושת ללבני שאמליט בפלך יקטרינוסלב ובשלהי 1919 הפליג ארצה עם אחיו. הוא עבד כחצי שנה בסלילת דרכים בסביבות סרפנד, וכשנתיים בפרדס גולדברג ברמת גן.

בשנת 1922 שכר לו דירה באחד מראשוני הצריפים ברמת גן (אז "עיר גנים", יישוב שמנה כ-20 צריפים, לפני שנבנו בו בתים כלשהם) והשתקע במקום.

ב-1925 נשא לאשה את שרה בת נחום שמשוני. בעומק החלקה בה השתקע, על הגבעה, הקים את בית המשפחה הראשון – בית הראשונים שנמצא היום ברחוב יוספי 9א, בניין בסגנון האקלקטי בהתאם לרוח התקופה, בן קומה אחת ועם גג רעפים.

ב-1928 יסד במקום את בית-החרושת הראשון לרעפים ולמרצפות ולמוצרי מלט וניהל אותו עד שפרש בשנת 1953.

מכתב מינויו של עמנואל יוסלביץ' לתפקיד גזבר המועצה המקומית רמת גן, יוני 1932.
בשנת 1928 נבחר לוועד היישוב "עיר גנים", ברשימת הציונים הכלליים שבראשה עמד אברהם קריניצי, לימים ראש העיר הראשון של רמת גן. הוא נשא בעול החזקת שרותי הציבור תוך מצב כספי קשה מאוד של משלמי המיסים וקופת הוועד, ובו בזמן גם בעול המאמץ המיוחד לנטוע עצים על הגבעות, כפי שמחייב שמו של המקום.

בשנת 1932 נבחר למועצה המקומית הראשונה ונתמנה בה לגזבר (במשרת-כבוד ללא משכורת), בסמכות "דיקטטורית", שאין להוציא כספים בלי חתימתו, וכן היה מנהל הוועדה הטכנית, מנהל המשק ומפעל המים.

משפחתו
------

לעמנואל ושרה יוספי נולדו שלושה ילדים: מרים, חוה ויאיר.

הנצחתו
------

ב-1981, שנה לאחר פטירתו של יוספי, החליטה ועדת השמות של עיריית רמת-גן לקרוא על שמו את הרחוב (אז "סמטה") שבו בנה את ביתו הראשון ביישוב.

ראו גם
------

* היסטוריה של רמת גן

לקריאה נוספת
------------

* ישראל אלדד ויוסף פפר, **ספר ראשוני רמת-גן**, הוצאת עירית רמת-גן, תשכ"ה 1965

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל יוספי** בוויקישיתוף
* עמנואל יוסלביץ' – מייסדי העיר רמת-גן, באתר בית קריניצי
* דוד תדהר (עורך), "עמנואל יוסלביץ' (יוספי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3365

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"עמנואל יוספי"**.
הרב **יעקב דוד וינטרוב** (ביידיש נכתב גם **ויינטראוב**), (כ' בניסן תר"י, 2 באפריל 1850 - כ' בניסן תרפ"ד, 24 באפריל 1924) היה רב קהילת "חברת ביקור חולים" בראדומסק ומחבר ספרים תורניים.

ביוגרפיה
--------

נולד בוורשה ליצחק אייזיק יום טוב רבינרזון (וינטרוב) ולשרה נחמה למשפחת קצנלבוגן. היה היחיד מכל ארבעה עשר אחיו שלא נפטר בילדותו. הוא נצר לשושלת רבנים ולכך שם משפחת אביו היה רבינרזון שפירושו בן הרב. 

בשנת ה'תרכ"ד (1864) התחתן עם פרימט למשפחת סופר. נולדו להם חמישה ילדים. אשתו נפטרה בשנת תרמ"ה (1885). בשנת ה'תרמ"ו (1886) התחתן בשנית עם פרימט למשפחת קמינסקי ונולדו להם שבעה ילדים.

רוב חייו התגורר בעיירה ראדומסק, למעט תקופה קצרה בעיירה פלאוונו שם כתב את ספרו אמרי דוד על ספר תהילים. בראדומסק בדק את העירוב בכל ערב שבת. מסופר כי רבי יחזקאל רבינוביץ מרדומסק הטיל עליו לבחור שוחט ובודק לעיירה.

מסופר כי לעת זקנותו הגיעו רבים לבקש את ברכתו, בעקבות המלצת הישמח ישראל מאלכסנדר. עודד את צאצאיו ואחרים לעלות לארץ ישראל.

נפטר בתאריך שבו נולד, כ' בניסן תרפ"ד (24 באפריל 1924).

### רבותיו

כמו אביו היה חסיד של האדמו"ר הצעיר מוורקא, עד לפטירתו בתרכ"ח (1868). אחר כך למד אצל רבי דוב בעריש מביאלה ואף למד עמו חברותא בעיון. לאחר פטירתו למד אצל רבי יחיאל דנציגר מאלכסנדר ובנו רבי הישמח ישראל. לאחר פטירתו, עמד בראש החסידים שחזרו לביאלה לאדמו"ר אהרן צבי לנדא במשך חודשים ספורים עד לפטירתו, ואחרי כן עבר עם החסידים לאחיו רבי אלימלך מנחם מנדל לנדא מסטריקוב.

קברו של הרב יעקב דוד וינטרוב
### ילדיו

כמה מילדיו נפטרו בילדותם או בשואה. בין ילדיו מאשתו השנייה: הרב נח גד - מחברם של עשרות ספרים; הרב אהרן, מחבר הספר דביר אהרן על התורה; הרב מרדכי, שהיה רב בלוקסמבורג ומרסיי ואחר כך בפילדלפיה.

ספריו
-----

הרב יעקב דוד חיבר מספר רב של ספרים אך השאיר אותם בכתבי יד, חלקם הדפיס בנו הרב נח גד וינטרוב חלקם הלכו לאיבוד בשואה וחלק הדפיס נכדו יעקב דוד וינטרוב.

* **מימי הירדן** (תרפ"ה)
* **אבני המקום** (תרפ"ו)
* **מכלל מציון** (תרפ"ו)
* **נאוה תהילה** (תרפ"ז) - על הגדה של פסח
* **מטע אהלים** (תרצ"ד)
* **בנין הדביר** (תרצ"ד)
* **אור ליעקב** (תשל"ג)
* **אמרי דוד** (תשד"מ) - על ספר תהילים

ספרים במהדורה מעובדת:

* **אמרי דוד** (תש"ע) - ספר המעובד מתוך ספריו, על חמשה חומשי תורה

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב דוד בן יצחק איזיק יום טוב וינטרוב, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, כרך ב', תשמ"ו, עמ' רצג
2. ↑  אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, כרך ב', תשמ"ו, עמ' רצב
3. ↑  אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, כרך ב', תשמ"ו, עמ' רצא
4. ↑  יעקב דוד וינטרוב, **הקדמה - אמרי דוד על התורה**, בני ברק: יעקב דוד ב"ר יחיאל וינטרוב, תש"ע, עמ' 11 - 17
5. ↑  אהרן סורסקי, **מרביצי תורה מעולם החסידות**, כרך ב', תשמ"ו, עמ' רפד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304412905171
* LCCN: nr91019325
* VIAF: 162989615
* WorldCat (עם VIAF): 162989615

 |
עמוד שער מכתב יד של ז'אן וילפרו-פאוור
**ז'אן וילפרו-פאוור** (צרפתית: **Jeanne Villepreux-Power**;‏ 25/24 בספטמבר 1794 - 25 בינואר 1871), הייתה ביולוגית ימית צרפתייה. בשנת 1832 הייתה וילפרו-פאוור האדם הראשון שבנה אקווריום לחקר בעלי חיים ימיים.

וילפרו-פאוור נולדה בעיירה ז'וויאק (Juillac) שבמחוז קורז (Corrèze); היא עברה לפריז ועבדה שם כתופרת; ב-1818 היא נישאה לסוחר אנגלי בשם ג'יימס פאוור והזוג עבר לסיציליה.

בסיציליה החלה וילפרו-פאוור לחקור את הטבע, וערכה תצפיות ומחקרים על בעלי חיים ימיים ויבשתיים, תוך שימוש ראשון מסוגו באקווריום. היא חקרה רכיכות ומאובנים של רכיכות, והתמקדה בעיקר בתמנון *Argonauta argo* ממשפחת הארגונאוטיים. מחקרה העלה כי סוג זה של תמנון יוצר קונכייה בעצמו, ולא משתמש בקונכיות של בעלי חיים אחרים.

מכתש, שהתגלה ב-1997 על ידי הגשושית מגלן על כוכב הלכת נוגה, נקרא **וילפרו-פאוור** על שמה של המדענית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'אן וילפרו-פאוור** בוויקישיתוף
* כתבה על ז'אן וילפרו-פאוור
* ז'אן וילפרו-פאוור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1404070
* BnF: cb130079582 (data)
* GND: 1024333043
* ICCU: PALV015874
* ISNI: 0000 0001 3936 8919
* LCCN: no2021025539
* NLG: 217038
* NLP: A32010849
* NTA: 229884369
* SUDOC: 140228276
* VIAF: 193432466
* WorldCat: viaf-193432466

 |
מפת רכס המלכה אליזבת. הר רבוט ממוקם במרכז הרביע הרביעי מימין, בשורה העליונה של רביעי המפה
**הר רבוט** או **הר ראבו** (באנגלית: **Mount Rabot**) הוא הר ברכס המלכה אליזבת, חלק מרכס המלכה אלכסנדרה שבההרים הטראנס-אנטארקטיים, הממוקם באזור חוף שקלטון, של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 3,335 מטרים מעל פני הים.

הר רבוט הוא ההר ה-130 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר הוא השלישי מבין שלושה הרים הממוקמים 83 קילומטרים ממערב למדף הקרח רוס, 55.5 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מהר מרקהאם, ו-5 קילומטרים ממערב להר לקוינט.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909.

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת נמרוד.

ההר נקרא על שמו של שארל ראבו (Charles Rabot), עורך כתב העת "הגאוגרפיה" (**La Geographie**), עלון החברה הגאוגרפית, אשר מקום מושבה בפריז בירת צרפת, וחוקר קרחונים ידוע באותה עת, ואחד מהתומכים של משלחת החקר של ז'אן-באטיסט שארקו - המשלחת הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה - שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1908–1909.

לקריאה נוספת
------------

• Peter J. Barrett, **STRATIGRAPHY AND PETROLOGY OF THE MAINLY FLUVIATILE PERMIAN AND TRIASSIC BEACON ROCKS, BEARDMORE GLACIER AREA, ANTARCTICA** , Institute of Polar Studies, The Ohio State University, Columbus, Ohio

קישורים חיצוניים
----------------

* הר רבוט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר רבוט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר רבוט באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר רבוט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר רבוט באתר peakery (מרחקים לאתרים סמוכים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע היסטורי וגאוגרפי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
4. 1 2  מידע על גובה ההר

| רכס המלכה אליזבת |
| --- |
| הרים | בולזאיי • בונפרטה • דיץ' • לקוונט • מרקהאם • פרדוהל • צ'יוורס • רבוט |
| פסגות | שרווין |
| רמות | הנסיך אנדרו • מרקהאם • פלטייר |
| מצוקים | אינאקססיבל • קאנופי |
| קרחונים | אוטאגו • לוא • לורי • מארש • נמרוד • פאבלאק • קנט |
**הִיפֶּרְפְּלַזְיָה** (באנגלית: **Hyperplasia**) (מיוונית עתיקה (ὑπέρ (*huper* משמעו *"*היפר" או "יתר", (πλάσις (*plasis* משמעו "פלזיה" או "יצור". על פי האקדמיה ללשון העברית: **יְצִירַת יֶתֶר**), או **היפרגינציה**, היא עליה בכמות הרקמות האורגניות אשר נוצרות מהתרבות תאים. היא עלולה לגרום לגדילה משמעותית של האיבר. היפרפלזיה היא תוצאה של תהליך הסתגלותי כתגובה לגורמי עקה (טראומה), כמו דלקת כרונית או שינוי הורמונלי. לעיתים משתמשים במונח בצורה שגויה כנאופלזיה שפירה או גידול שפיר.

תסמינים
-------

היפרפלזיה היא תגובה פארא-נאופלסטית שכיחה לגירוי. בראייה מיקרוסקופית, התאים מדמים תאים רגילים אבל מספרם גדל. לפעמים התאים גם גדלים בנפחם (היפרטרופיה).

היפרפלזיה נחשבת לתגובה פיזיולוגית לגירוי ספציפי, והגדילה של התאים ההיפרפלסטיים נשארת תחת פיקוח מנגנוני הגוף הרגילים. זאת להבדיל מנאופלזיה (התהליך הגורם לסרטן וגידולים שפירים).

גורמים
------

היפרפלזיה עלולה להיגרם ממגוון סיבות וגורמים. למשל דרישה מוגברת לסוג התאים הספציפי (למשל לאחר פציעה בעור), דלקת מקומית, פגיעה הורמונלית או כפיצוי לנזק באיבר אחר בגוף עקב פציעה או מחלה.

היפרפלזיה יכולה להיות לא מזיקה ולהיחשב נורמלית. למשל גדילה של בלוטות החלב בשד בזמן ההריון, זאת לטובת הנקה עתידית.

דוגמה נוספת היא שפקטורי גדילה דמויי אינסולין גורמים לצמיחה מואצת של סחוסים ועוזרים בתהליך הגדילה של ילדים. בתהליך זה ישנה התרבות ממשית של התאים ולא גדילה שלהם.

דוגמאות נפוצות
--------------

ילד הסובל מהמי-היפרפלזיה שמאלית. ניתן להבחין בהתארכות יתר של הגפיים בצד זה.הגדלה שפירה של הערמונית

* מחלת קושינג
* היפרפלזיה מולדת של האדרנל

ראו גם
------

* נאופלזיה
* תסמונת פארא-נאופלסטית

לקריאה נוספת
------------

* "Hyperplasia: MedlinePlus Medical Encyclopedia". *www.nlm.nih.gov*. Retrieved 2015-05-301
* Sembulingam, K.; Sembulingam, Prema (2012-09-01). *Essentials of Medical Physiology*. JP Medical Ltd. מסת"ב 9789350259368
* Zachary, James F.; McGavin, M. Donald (2013-12-11). *Pathologic Basis of Veterinary Disease*. Elsevier Health Sciences. מסת"ב 9780323291729.
* Braun, Carie Ann; Anderson, Cindy Miller (2007). *Pathophysiology: Functional Alterations in Human Health*. Lippincott Williams & Wilkins. מסת"ב 9780781762502.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היפרפלזיה** בוויקישיתוף
* היפרפלזיה אדרנלית מולדת באתר גנטיקה ובדיקות גנטיות
* מידע נוסף על היפרפלזיה באתר ACOG (באנגלית)

* Bachmann, Alexander; Rosette, Jean de la (2011-11-24). *Benign Prostatic Hyperplasia and Lower Urinary Tract Symptoms in Men*. OUP Oxford. ISBN 9780199572779.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יְצִירַת יֶתֶר במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536182905171
* LCCN: sh85063716
* LNB: 000328407
* NKC: ph228483

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר שארפ.

 מפת חלקו הצפוני של רכס סנטינל
**הר שארפ** (באנגלית: **Mount Sharp**) הוא הר בחלקו הצפוני של רכס סנטינל המהווה את מחציתם הצפונית של הרי אלזוורת' בארץ אלזוורת' במערב אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר מעל 3,359 מטרים מעל פני הים, גובהו של ההר 3,000 מטרים מעל פני הים}, והוא ההר ה-237 בגובהו באנטארקטיקה.

הר שארפ ממוקם 3.2 קילומטרים דרומית--מזרחית מהר בארדן;

הר שארפ מתנשא מעל קרחון ז'נדה שמצפון לו, ומעל קרחון סאבאזיוס שממזרח לו.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי משלחת מרי בירד לנד לחציית אנטארקטיקה ( Marie Byrd Land Traverse party), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958, בפיקודו של צ'ארלס ר. בנטלי.

### מקור השם

משלחת מרי בירד נתנה להר את שמו.

המשלחת קראה להר על שם פרופסור רוברט פיליפ שארפ (Robert Phillip Sharp), חבר בפאנל הטכני לחקר הקרחונים (the Technical Panel on Glaciology), חלק מהוועדה הלאומית של ארצות הברית ( U.S. National Committee), במסגרת השנה הגיאופיזית הבינלאומית (IGY).

לקריאה נוספת
------------

• Damien Gildea, **Ellsworth Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide**

קישורים חיצוניים
----------------

* הר שארפ באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר שארפ באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר שארפ באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* הר שארפ באתר peakery (מידע על אתרים סמוכים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  ראו בספר Ellsworth Mountains - Mountaineering in Antarctica: Travel Guide, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת".
4. ↑  על פי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
5. ↑  מידע על גובה ההר
**היפרקובייה** או **קוביית-על** היא הכללה של הצורה הגאומטרית קובייה לממדים רבים. למרות שנהוג להשתמש במושג היפרקובייה ביחס לקובייה ממימד גבוה מ-3, הגדרתה הפורמלית של היפרקובייה מתייחס לכל מימד, מ-0 ומעלה.

הקובייה המצויה היא היפרקובייה מממד 3. ריבוע הוא היפרקובייה מממד 2, וקטע הוא היפרקובייה מממד 1. הטסרקט הוא היפרקובייה מממד 4.

הגדרה פורמלית
-------------

ניתן להגדיר את ההיפרקובייה על ידי רקורסיה. לצורך ההגדרה נשתמש במספור בינארי.  

עבור {\displaystyle d=0}, ההיפרקובייה מכילה קודקוד בודד ומספרו יהיה ריק.

בהנחה שהגדרנו את ההיפרקובייה עבור המימד {\displaystyle d-1}, ההיפרקובייה במימד d, תוגדר כך:  

ניקח שני עותקים של ההיפרקובייה עבור {\displaystyle d-1}. נסמן אותם על ידי:
{\displaystyle Q\_{d-1}^{(0)}=\left(V\_{d-1}^{(0)},E\_{d-1}^{(0)}\right),Q\_{d-1}^{(1)}=\left(V\_{d-1}^{(1)},E\_{d-1}^{(1)}\right)}.  

לכל קודקוד של העותק {\displaystyle Q\_{d-1}^{(0)}} של ההיפרקובייה נוסיף ביט {\displaystyle 0} לראש המספור, ולכל קודקוד של העותק {\displaystyle Q\_{d-1}^{(1)}} של ההיפרקובייה נוסיף ביט 1 לראש המספור.

כעת נוסיף צלעות באופן הבא: קודקוד בעותק {\displaystyle Q\_{d-1}^{(0)}} מחובר לקודקוד בעותק {\displaystyle Q\_{d-1}^{(1)}} אם ורק אם המספור של השניים זהה, פרט לביט הראשון.

שימושים
-------

במדעי המחשב נעשה שימוש במבנה ההיפרקובייה לצורך בניית רשתות מעבדים לעיבוד מקבילי. יתרונותיה של ההיפרקובייה, על פני רשתות מעבדים אחרות, הן הקוטר הנמוך שלה והגמישות הרבה בחלוקת הרשת לתתי רשתות.

| מצולעים ופאונים |
| --- |
| מושגים | מצולע • פאון • קודקוד • צלע • מקצוע • פאה • זווית חיצונית • אלכסון |
| מצולעים |
| לפי מספר צלעות | משולש • מרובע • מחומש • משושה • משובע • מתומן |
| משולשים | משולש ישר-זווית • משולש שווה-שוקיים • משולש שווה-צלעות |
| מרובעים | מקבילית • טרפז • טרפז שווה-שוקיים • מרובע ציקלי • דלתון • דלתון ריצוף • מעוין • מלבן • ריבוע |
| כוכבים | פנטגרם • מגן דוד • אניאגרם |
| תכונות | מצולע משוכלל • מצולע שווה-צלעות • מצולע קמור • כוכב |
| פאונים |
| פאונים משוכללים | ארבעון • קובייה • תמניון • תריסרון • עשרימון |
| פאונים ארכימדיים | ארבעון קטום • קובוקטהדרון • קובייה קטומה • תמניון קטום • רומביקובוקטהדרון • קובוקטהדרון קטום • קובייה מסותתת • איקוסידודקהדרון • דודקהדרון קטום • איקוסהדרון קטום • רומביקוסידודקהדרון • איקוסידודקהדרון קטום • דודקהדרון מסותת |
| פאונים אחרים | פירמידה • מנסרה • אנטי-מנסרה • מקבילון • מעוינון • תיבה • איקוסיטטרהדרון |
| תכונות | פאון משוכלל • פאון משוכלל למחצה • פאון ארכימדי |
| הכללות |
| הכללות | סימפלקס • היפרקובייה • טסרקט |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היפרקובייה** בוויקישיתוף
* היפרקובייה, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קֻבִּיַּת-עָל במילון מתמטיקה (תשמ"ה, 1985), באתר האקדמיה ללשון העברית
**דאף 46** (בהולנדית: **DAF 46**), היא מכונית משפחתית קטנה, 2 דלתות, שיוצרה בהולנד על ידי יצרנית הרכב **דאף**, (ראשי התיבות שלה : "מפעל המכוניות של דורן" – Doorne’s Automobiel Fabrieken), בין השנים 1974–1976.

יוצרו 32,353 יחידות.

דגם ה-"דאף 46" יוצר בגרסת הילוכים אוטומטים בלבד מסוג "Variomatic".

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **דאף (יצרן רכב)**  

דאף ידועה כמפעל המייצר משאיות, אבל משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף 750, דאף 30, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46 ודאף 68. בשנת 1967 פיתחה את ה"דאף 55", עם מנוע מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות־טיפוס.

בדצמבר 1972 יצרנית הרכב **וולוו** צברה נתח של 33 אחוזים מ- DAF, ובמאי 1975 עם השתלטות השוודים על דאף, נעלם השם דאף והפך לוולוו.

דאף ייצרה 816,000 מכוניות נוסעים.

תמונות
------

* דאף 46 דאף 46
* דאף 46 דאף 46
* דאף 46 דאף 46
* דאף 46 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים דאף 46 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
* 
* 
*

ראו גם
------

* דאף (יצרן רכב)
* דאף 2600
* דאף 30
* דאף 44
* דאף 55
* דאף 66
* דאף 600
* דאף פוני
* דאף A10
* דאף קאלמר
* דאף YA-66
* דאף 2600
* דאף 2800/3300/3600

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאף 46** בוויקישיתוף
* דאף 46 (2:13 דקות), יו-טיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  דאף 46 Classic DAF, classic-daf.nl.