recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שמואל (שמוליק) קוזוקין** (נולד ב-23 ביולי 1987 בברית המועצות) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק כבלם ומגן ימני.

קריירה
------

קוזוקין נולד בברית המועצות ובגיל 4 עלה עם משפחתו לישראל. קוזוקין גדל בבית שמש ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. במסגרת קבוצת הנוער, זכה קוזוקין עם הקבוצה בשתי אליפויות ובשני גביעים. בשנת 2006 עלה קוזוקין לקבוצה הבוגרת של המועדון, אך שיחק לסירוגין הן בקבוצה הבוגרת והן בקבוצת הנוער. קוזוקין היה שותף לזכייתה של הקבוצה הבוגרת בשתי אליפויות ובשני גביעים, אולם ברוב הזמן כשחקן ספסל.

בעונת 2008/2009, הפך קוזוקין לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, בעקבות פציעתו של מגן הקבוצה, כריסטיאן אלברס, ולאחר שגילה יכולת טובה זומן לנבחרת ישראל, וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול נבחרת פינלנד. בסך הכל הופיע בשנה זו בשלושה משחקים במדי הנבחרת, כולל שני משחקים במוקדמות מונדיאל 2010. בעונה שלאחר מכן נפצע קוזוקין בצורה קשה, שמנעה ממנו לשחק תקופה ארוכה. כשחזר נפצע שוב, ולמעשה כמעט ולא שיחק בשנים שלאחר מכן.

בפברואר 2013 הושאל קוזוקין לקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית עד תום העונה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה א'. בנובמבר 2013 שוחרר קוזוקין מבית"ר ירושלים וחתם בקבוצת עירוני בית שמש מליגה ב', בשנת 2015 פרש ממשחק פעיל.

לאחר הפרישה
-----------

לאחר הפרישה קוזוקין שימש כמורה לספורט בבית ספר ברנקו בבית שמש. בעונת 2016/2017 מונה למאמנה של עירוני בית שמש.

כיום מאמן בקבוצת נערים ב׳ של הפועל מרמורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  "נבוא למשחק מול נורדיה כדי לשחק כדורגל, לא להעיף כדורים", אתר שמשנט, 7 באפריל 2017

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שמואל קוזוקין"**.
**פראן ז'וטגלה בלנץ'** (בספרדית: **Ferran Jutglà Blanch**; נולד ב-1 בפברואר 1999 בסנט ז'וליה דה וילטורטה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית.

קריירת מועדונים
---------------

ז'וטגלה גדל במחלקות הנוער של סנט ז'וליה דה וילטורטה, ויק ריופרימר, אספניול, ויק, אוניפיקסיון בלוויטז' ו-ולנסיה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי סנט אנדרו מהליגה החמישית וקבוצת המילואים של אספניול.

ב-22 ביוני 2021 חתם ז'וטגלה על חוזה לעונה אחת בברצלונה מלה ליגה, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון בפרימרה דיויסיון RFEF. ב-12 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 2-2 נגד אוססונה במסגרת המחזור ה-17 בליגה לעונת 2021/2022. ב-18 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במדי המועדון, בניצחון 3-2 על אלצ'ה במסגרת המחזור ה-18 בליגה. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-8 ביוני 2022 חתם ז'וטגלה על חוזה לארבע עונות בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. ב-17 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על גנט במסגרת הסופר קאפ הבלגי. ב-24 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 3-2 על ראסינג גנק במסגרת המחזור הראשון לעונת 2022/2023. ב-31 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לאופן במסגרת המחזור השני בליגה. ב-7 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 1-0 על באייר לברקוזן במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. ב-13 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 4-0 על פורטו, גם כן במסגרת שלב הבתים.

תארים
-----

קלאב ברוז'
* הסופר קאפ הבלגי (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פראן ז'וטגלה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Barça B signs Ferran Jutglà באתר הרשמי של ברצלונה, 22 ביוני 2021 (באנגלית)
2. ↑  Ferran Jutglà joins from FC Barcelona באתר הרשמי של קלאב ברוז', 8 ביוני 2022 (באנגלית)
עשרת הדיברות

אנוכי ה'  
לא יהיה  
לא תשא  
זכור את  
כבד את
לא תרצח  
לא תנאף  
לא תגנוב  
לא תענה  
לא תחמד

**לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהים אֲחֵרִים עַל פָּנָי** היא מצוות לא תעשה השנייה מבין עשרת הדברות האוסרת על עבודה זרה.

בנוסף באיסור זה, נאסר אחזקת צלמים ועשייתם. בדת היהודית נחשב איסור זה לאחד משלושת האיסורים עליהם צריך אדם למות ולא לעבור, (ביחד עם: שפיכות דמים, וגילוי עריות).

מצווה זו היא אחת משש המצוות התמידיות שאפשר לקיימן תמיד ואינן דורשות מעשה בפועל.

בנוסף, יש הגורסים כי על פי המצווה אסור לאדם להעלות על דעתו שיש עוד אלים.

מקור המצווה
-----------

בספר שמות נכתב:

> 
> לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי: לֹא תַעֲשֶׂה לְךָ פֶסֶל וְכָל תְּמוּנָה אֲשֶׁר בַּשָּׁמַיִם מִמַּעַל וַאֲשֶׁר בָּאָרֶץ מִתַָּחַת, וַאֲשֶׁר בַּמַּיִם מִתַּחַת לָאָרֶץ: לֹא תִשְׁתַּחְוֶה לָהֶם וְלֹא תָעָבְדֵם, כִּי אָנֹכִי ה' אֱלֹקֶיךָ אֵל קַנָּא, פֹּקֵד עֲו‍ֹן אָבֹת עַל בָּנִים, עַל שִׁלֵּשִׁים וְעַל רִבֵּעִים לְשֹׂנְאָי. וְעֹשֶׂה חֶסֶד לַאֲלָפִים לְאֹהֲבַי וּלְשֹׁמְרֵי מִצְו‍ֹתָי
> 
> 
> 
> — שמות
>

גדר האיסור
----------

### אמונה בעבודה זרה

לדעת הרמב"ם, עיקר האיסור הוא על הרהור באמונת אל אחר, וכל המעלה בדעתו שיש אלוה אחר חוץ מה', עובר בלא יהיה לך וכפר בעיקר, שזה הוא העיקר הגדול שהכל תלוי בו. לפי דבריו, המאמין בלבו באלהים אחרים, אפילו לא עשה מעשה המעיד על אמונה זו, עובר על איסור זה.

### קיום פסלי עבודה זרה

חז"ל דרשו מהמילים "לא יהיה" שהכוונה לא רק לא לעבוד את הפסלים אלה גם לא ליצור:

> 
> לא יהיה לך למה נאמר? לפי שנאמר 'לא תעשה לך פסל', אין לי אלא שלא יעשה
> 
> 
> 
> — מכילתא פרק ו
>

עונש
----

בתלמוד הבבלי מופיעה התפיסה לפי המעלה על דעתו שיש אלוה אחר אינו נענש בידי אדם אלא מידי שמים, כיוון שאין בית דין של מטה מענישים על המחשבות. אבל המקבל עליו אלוה אחר כאלוה ואומר "אלי אתה", חייב סקילה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לא יהיה לך** |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **מצוה:לא להאמין באלוה בלתי ה' לבדו** |

הערך "לא יהיה לך", באתר המכלול

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהדות, שיעורים, זמנים, באתר ישיבה
2. ↑  רבי משה בן מימון, א', **משנה תורה, הלכות יסודי התורה**
3. ↑  **תלמוד בבלי מסכת סנהדרין עמוד ס דף ב**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007286509605171
* LCCN: sh85133816
* LNB: 000303832

 |
**בשבילך אני שר** (באנגלית: **Of Thee I Sing**) הוא מחזמר אמריקאי עם מוזיקה של ג'ורג' גרשווין למילים של איירה גרשווין, המבוסס על מחזה מאת ג'ורג' קאופמן ומורי רסקינד. המחזמר שם ללעג את הפוליטיקה האמריקנית והיווה אבן דרך בהיסטוריה של מחזות הזמר, במעבר מבידור העממי שרווח בתחילת המאה ה-20 לנושאים רציניים יותר. היה זה המחזמר הראשון שזכה בפרס פוליצר.

ההפקה המקורית בברודוויי, בבימויו של קאופמן, עלתה בשנת 1931, זכתה להצלחה קופתית וביקורתית מרשימה (441 הופעות) ואף זיכתה את כותביה בפרס פוליצר של שנת 1932, הראשון שניתן עבור מחזמר. היא חודשה פעמיים בברודוויי ובהפקות קונצרט בארצות הברית ובלונדון, וזכתה ב-1972 לעיבוד טלוויזיוני. האחים מרקס התכוונו ליצור עיבוד קולנועי של המחזמר, אך החליטו להפיק במקומו את "מרק ברווז".

"בשבילך אני שר" היה המחזמר האמריקאי הראשון שהיה בעל טון סאטירי עקבי. הקונגרס, בית המשפט העליון, הנשיאות והתהליך הדמוקרטי עצמו היו מטרותיה של סאטירה זו. מפלגות ספציפיות אינן מזוהות בו, מה שמרמז שהאבסורד שייך לשתי המפלגות גם יחד בפוליטיקה של תקופת השפל הגדול בארצות הברית.

הסיפור נסוב סביב דמותו של פוליטיקאי בשם ג'ון ווינטרגרין, שמנהל מערכת בחירות לנשיאות ארצות הברית על הפלטפורמה של "אהבה". כשהוא מתאהב במרי טרנר ההגיונית במקום בבחורה שנבחרה עבורו, הוא נכנס למים הרותחים של הפוליטיקה. המחזה נפתח בהתכנסות פוליטיקאים בבית מלון, על מנת לגבש קמפיין בחירות למען המועמד ווינטרגרין תחת הסלוגן "אהבה". כדי למשוך את ציבור הבוחרים, הם מחליטים לערוך תחרות יופי באטלנטיק סיטי, כשהפרס למנצחת הוא חתונה עם ווינטרגרין. חבר המושבעים מכריז סוף סוף על המנצחת בתחרות, דיאנה דוורו, אולם בינתיים ווינטרגרין מתאהב במרי טרנר. הוא נבחר לבסוף לנשיא ומחליט להתחתן עם מרי ביום השבעתו. בעוד צוות עוזרי הנשיא מתמקם בבית הלבן, דיאנה פונה לציבור בטענה להפרת הבטחת נישואים. בעקבות התערבותו של שגריר צרפת (דיאנה ממוצא צרפתי) ואנשי מפלגתו שלו, נאלץ ווינטרגרין לבטל את הנישואין. לאחר מכן הוא עומד לדין בפני הסנאט, בפיקוחו של סגן הנשיא. מרי מכריזה שהיא בהריון עם תאומים, ובעקבות זאת הסנטורים הופכים את החלטתם, ומביאים לביטול כתב האישום בטענה שלא ניתן להדיח אב לעתיד. בסצנת הסיום מתכנס בית המשפט העליון כדי להכריע בשאלה מה יהיה מינו של התינוק העומד להיוולד לנשיא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kantor, Michael and Maslon, Laurence. *Broadway: The American Musical*. New York: Bullfinch Press, 2004 pp.139-141
2. ↑  Bloom, Ken and Vlastnik, Frank. *Broadway Musicals: The 101 Greatest Shows of all Time*. New York: Black Dog & Leventhal Publishers, 2004.pp.228-229
3. ↑  זוכי 1932
4. ↑  Kantor and Maslon, 2004
5. ↑  Bloom and Vlastnik. 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 426e498c-d7a3-47ec-ab79-a66877f6ea98

 |
מוריס האלבווקס, 1898, בגמר לימודיו באקול נורמל סופרייר
**מוריס האלבווקס** (צרפתית: **Maurice Halbwachs**;‏ בהגייה צרפתית: mɔˈʁis ˈalbvaks‏; 11 במרץ 1877 – 16 במרץ 1945) היה פילוסוף וסוציולוג צרפתי אשר פיתח את מושג הזיכרון הקולקטיבי.

תולדותיו
--------

מוריס הלבווקס נולד בריימס, ולמד ב"אקול נורמל סופרייר" בפריז, אחד ממוריו בפילוסופיה היה אנרי ברגסון, שהשפיע עליו מאוד. נסע לגרמניה ב-1904, שם למד באוניברסיטת גטינגן, ועבד בקיטלוג כתבי-יד של לייבניץ.
בשנת 1905, חזר לצרפת ופגש את אמיל דורקהיים, והחל להתעניין בסוציולוגיה. בשנת 1909 הוא חזר לגרמניה ולמד מרקסיזם וכלכלה בברלין.

במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד במשרד המלחמה. לאחר המלחמה, כיהן כפרופסור לסוציולוגיה ופדגוגיה באוניברסיטת שטרסבורג. היה פרופסור אורח כשנה באוניברסיטת שיקגו, בשנת 1935, התמנה לפרופסור בסוציולוגיה בסורבון; היה שותף למחקרים עם מרסל מוס ושימש עורך ה-**Annales de Sociologie**, כתב העת, שהיה יורשו של **L'Année Sociologique**.

הלבוואקס היה ידוע בדעותיו הסוציאליסטיות, בתפיסת עולמו ובביקורתו ההומניסטית על תהליכים חברתיים הקשורים במודרניזציה, וכמו כן, בהתנגדותו ללאומנות ולפאשיזם. לאחר כיבוש צרפת על ידי הנאצים, במלחמת העולם השנייה, הוא נעצר על ידי הגסטפו, וגורש למחנה הריכוז בוכנוואלד בגרמניה, שם נפטר מדיזנטריה בשנת 1945.

### משנתו

האלבווקס פיתח את התפיסה כי זיכרון משותף של קבוצה, או חברה, לגבי עברה ההיסטורי עשוי להיות יזום ומתוכנן על ידי אליטות מנהיגות, בעלות משאבים מסוגים שונים. הזיכרון הקולקטיבי הוא במידה רבה תלוי המנהיגות או המנהיגים של חברה מסוימת, ומושפע מכללי המוסדות והמסגרות שלה. התודעה של הפרט לגבי העבר ההיסטורי של החברה אליה הוא משתייך, מוזן בדרך כלל מהזיכרון הקולקטיבי, וללא מודעות מלאה לכך.

מספריו
------

* **Les cadres sociaux de la mémoire**, 1935, 1952
* **Le calcul des probabilités à la portée de tous**, 1924
* **La Classe ouvrière et les niveaux de la vie**, 1970
* **Esquisse d’une psychologie des classes sociales**, 1955
* **Leibniz**, 1907
* **Memorie di Terrasanta**, 1988
* **Morphologie sociale**, 1938, 1970
* **Population and society; introduction to social morphology**, 1960
* **Sources of religious sentiment**, 1962
* **La topographie légendaire des Évangiles en Terre Sainte :étude de mémoire collective**, 1941

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריס האלבווקס** בוויקישיתוף

* מוריס האלבווקס, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262243305171
* BIBSYS: 90390463
* BNE: XX847135
* BnF: cb11906716m (data)
* CANTIC: a10433193
* CiNii: DA01448248
* GND: 121749843
* ICCU: CFIV067521
* ISNI: 0000 0001 0874 4141
* LCCN: n50018597
* LNB: 000134322
* MGP: 132995
* NDL: 00467803
* NKC: jx20100908002
* NLG: 143089
* NLP: a0000001053544
* NSK: 000676231
* NTA: 068728271
* RERO: 02-A003341634
* SUDOC: 02691249X
* VcBA: 495/316547
* VIAF: 17223822
* WorldCat: lccn-n50018597

 |
**לשון-שור נגבית** (שם מדעי: *Hormuzakia negevensis (Danin)*‎) הוא צמח עשבוני רב-שנתי. הצמח הוא דו-מיני והפרח שלו בצבע כחול.

הצמח גדל אך ורק בתחומי מדינת ישראל בשטח לא גדול באזור מישור ימין במרכז הנגב. הצמח התגלה על ידי אבינועם דנין בשנת 1994. הצמח מוגדר כצמח הנדיר ביותר בישראל מבין הצמחים האנדמיים והוא נמצא בסכנת הכחדה חמורה. כל אוכלוסייתו בעולם מונה עשרות בודדות של פרטים, ואלה מצויים על 1–2 דונם בדרום-מערב מישור ימין. עבודות פיתוח באזור לרבות סלילת קו הרכבת לאילת ותנועה של רכבים צבאיים מהווים סכנה להמשך קיומו של הצמח. נעשו ניסיונות להרבות את הצמח בעזרת מכון וולקני.

פורח בחודשים פברואר עד מאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* לשון-שור נגבית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* לשון-שור נגבית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
* לשון-שור נגבית, באתר Tropicos (באנגלית)
* לשון-שור נגבית, באתר GBIF (באנגלית)
* לשון-שור נגבית, באתר The Plant List (באנגלית)
* לשון-שור נגבית, באתר IPNI (באנגלית)
* סיור להר הנגב באפריל 2007 - שנה גשומה – פרופ' אבינעם דנין
* לשון שור נגבית באתר הצמחים בסכנת הכחדה בישראל
* הרכבת לאילת הצילה פרח נדיר מהכחדה| – באתר nrg
**גשר פתיה סולטאן מהמט** או **גשר הבוספורוס השני** (בטורקית: **Fatih Sultan Mehmet Köprüsü** או **Boğaziçi Köprüsü**) הוא גשר תלוי באיסטנבול המקשר בין החלק האסייתי לחלק האירופי של העיר, מעל מצר הבוספורוס. הגשר מקשר בין אזור היסאראיסטי (Hisarüstü) בצד האירופי של איסטנבול לאזור קוואג'ק (Kavacık) בצד האסייתי.

נתונים
------

אורכו של הגשר 1,510 מטרים ורוחבו 39 מטרים. המרחק בין שני המגדלים הנושאים את הגשר הוא 1,090 מטרים (הגשר התלוי ה-11 בגודלו בעולם).

גובה המגדלים מעל הגשר - 105 מטרים, וגובה הגשר מעל פני הים - 64 מטרים, על מנת לאפשר לנושאת המטוסים של צי ארצות הברית אנטרפרייז, וכן לאוניית הנופש המלכה אליזבת השנייה לעבור תחתיו.

על הגשר עוברת הדרך המהירה בין אדירנה ואנקרה. ישנם ארבעה מסלולי תנועה רגילים וכן מסלול חירום בכל כיוון. המסלולים משתנים בהתאם לעומסי התנועה (בבקרים - מהצד האסייתי לצד האירופי, ובערבים להפך).
אין מעבר להולכי רגל על הגשר. מדי יום עוברות על הגשר כ-150,000 מכוניות.

המעבר על הגשר כרוך בתשלום אגרה. עמדות התשלום ממוקמות בצד האירופי. בשנת 1999 הותקנה בגשר מערכת גבייה אלקטרונית אוטומטית, הגובה בחלק מהמסלולים את התשלום על פי מספרי הרישוי של כלי הרכב.

בשל גובהו של הגשר, נעשים עליו ניסיונות התאבדות רבים בקפיצה ממנו. בשנת 2001 נערכו מן הגשר 146 ניסיונות התאבדות מהם 24 צלחו. בשנת 2002, מתוך 190 ניסיונות התאבדות, 38 צלחו.

הגשר נושא את שמו של סולטאן האימפריה העות'מאנית מהמט השני אשר כבש את איסטנבול מידי הביזנטים.

בניית הגשר
----------

הגשר נבנה על ידי שלוש חברות - יפנית, איטלקית וטורקית.
תכנון הגשר בוצע על ידי האדריכלים פרימן פוקס ושות'. הבנייה הסתיימה ב-3 ביולי 1988 והגשר נפתח על ידי ראש ממשלת טורקיה טורגוט אזאל אשר נהג ברכבו בעצמו וחצה את הגשר. עלויות בניית הגשר היו כ-130 מיליון דולר.

מראה פנורמי של הגשר מהצד האסייתי

מראה פנורמי של הגשר מהצד האסייתי

ראו גם
------

* גשר הבוספורוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר פתיה סולטאן מהמט** בוויקישיתוף
* מידע על הגשר באתר סטרקטורה
**גשר התַּנָּאִים** הוא גשר להולכי רגל השוכן ברחוב התנאים בחולון, מעל נתיבי איילון ומסילת הרכבת. אורכו כ-71 מטרים, רוחבו כ-21 מטרים וגובהו כ-6 מטרים.

היסטוריה
--------

הגשר נחנך ב-1999 בעקבות סלילת איילון דרום, אשר גרם לקטיעת רחוב התנאים לשני מקטעים, והוא משמש כנקודת החיבור היחידה בין שכונות ג'סי כהן וקריית מיכה. בניית הגשר הייתה תנאי לפתיחת איילון דרום, על פי הסכם בין חברת נתיבי אילון לעיריית חולון. אולם בסוף 1997, עם השלמת סלילת הכביש הגשר לא נבנה.

במאי 1998, ראשי ועדי השכונות באזור עתרו לבית המשפט המחוזי בתל אביב, בבקשה לתת צו ביניים המורה לא לפתוח לתנועה את נתיבי איילון דרום, עד להשלמת הגשר והתאמתו למעבר לנכים, לנשים עם עגלות ילדים, לילדים עם אופניים ולאוכלוסייה קשישה. על העתירה היו חתומים ראשי הוועדים של רמת הנשיא, רמת יוסף וניצנה בבת ים, וג'סי כהן, נאות רחל, תושבי רחוב הערבה, קריית מיכה ותל גיבורים בחולון, וכן תושבים נוספים. בעקבות העתירה, עם בנייתו של הגשר הותקנו בשני צדדיו מעליות המאפשרת נגישות לקשישים ובעלי מוגבלות (לראשונה בארץ),. אך המעליות לא תחזקו והושבתו זמן קצר לאחר הקמתם.

עקב אי תחזוקה שוטפת סובל הגשר וסביבתו מהזנחה קשה, והם מסמלים יותר מכל את הבעיות הסביבתיות שנוצרו בשכונות הגובלות בכביש נתיבי איילון מאז סלילתו וקטיעת החיבור שהיה בעבר בין שכונות ג'סי כהן וקרית מיכה.

בשנת 2018 פורסם כי חברת נתיבי איילון תשפץ את המעליות שבגשר ותתקין עליו אמצעי בקרה מתקדמים, כחלק מהסכמה שגובשה עם עיריית חולון לפיה אחרי העבודות תועבר תחזוקת הגשר לאחריותה של עיריית חולון.

בתחילת שנת 2019 חברת נתיבי איילון פרסמה מכרז להתקנת מעליות חדשות בגשר. המעליות החדשות יחוברו למוקד אבטחה ותותקן מצלמת אבטחה בכל אחת מהן, למניעת מעשי השחתה. השקת המעליות החדשות מתוכננת לתחילת שנת 2020. כמו כן, במהלך הרבעון השני של 2019, עיריית חולון צפויה לשפץ את הגשר.

באוגוסט 2019, הודיעה חברת נתיבי איילון שאף חברה לא נגשה אל המכרז, ושהשיפוץ יבוצע ישירות על ידה.

בתאריך 30.8.21 עד 31.8.21 בוצעו השיפוצים בגשר שבמסגרתם העירייה פעלה לשיקום ויזואלי של הגשר ,התקנת גופי תאורה , תיקון המדרגות ומחיקת הגרפיטי בגשר.

ביום א' 14.5.23 החלו עבודות לשיקום גשר התנאים.

העבודות יימשכו כשלושה חודשים, ללא הפרעה לתנועת הולכי הרגל בגשר.

* על הגשרעל הגשר
* מדרגותמדרגות
* מעליתמעלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר התנאים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  סכסוך מונע פתיחת נתיבי אילון דרום, באתר גלובס, 22 בספטמבר 1997
2. ↑  ועדי שכונות בבת ים וחולון עתרו נגד פתיחת נתיבי איילון דרום, באתר גלובס, 18 במאי 1998
3. ↑  נתיבי איילון תתקין מעליון נכים בגשר הולכי רגל "התנאים" בחולון, באתר גלובס, 22 במרץ 1999
4. 1 2  אורן שטרנברג, אחרי שנים של הזנחה: האם גשר התנאים והמעליות ישוקמו וישופצו?, באתר השקמה חולון, 29 באוקטובר 2019
5. 1 2  אורן שטרנברג, מי ישפץ את גשר התנאים? אף קבלן לא ניגש למכרז בקריית מיכה, באתר השקמה חולון, 20 באוגוסט 2019
6. ↑  אורן שטרנברג, בשורה לתושבי קריית מיכה: פורסם המכרז למעליות בגשר התנאים, באתר השקמה חולון, 19 בפברואר 2019
פירוש נוסף ערך זה עוסק באזור היסטורי באריתריאה. אם התכוונתם לאזור היסטורי באתיופיה, ראו שירה.
**סריה**
(למפת אריתריאה מוגדלת)אסמרהאסמרה
קרןקרן
אסאבאסאב
טסנייטסניי
**סודאן**
**אתיופיה**
**ג'יבוטי**
**ים סוף**סריה**סריה**(למפת אריתריאה רגילה)אסמרהאסמרה
קרןקרן
אסאבאסאב
טסנייטסניי
**סודאן**
**אתיופיה**
**ג'יבוטי**
**ים סוף**סריה**סריה**
**סריה** (בגעז: **ሰራዬ**) הוא מחוז היסטורי במרכז-דרום אריתריאה. האזור גובל באקלה גוזאי במזרח, חמסיאן בצפון ובדרומו בנהר המרב עם שירה.

בתקופה האקסומית האזור היה בעל חשיבות משום שעברה בו דרך המסחר מהבירה אקסום לעיר הנמל אדוליס. עם דעיכת אקסום במאה ה-9 התיישב באזור השבט הבג'י-נוצרי בלו שהשתלב במקום. לקראת המאה ה-13 היגרו לאזור אגאו מלסתה שהשתלבו במקומיים וחלקם התיישבו גם בצפון שריה סביב העיר כרן במה שמכונה בוגוס. בתקופת השושלת הסולומנית האזור היה חלק מממלכת מדר בהר ובמאה ה-14 הוזכר לראשונה בשמו הנוכחי כאשר הקיסרים ניואיה קראסטוס ויסחק הראשון מסרו אדמות לאדם מקומי ולמנזר דברה אבאי בהתאם.

כיום האזור כלול בתוך מחוז הדרום באריתריאה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sergew Hable Selassie, **Ancient and medieval Ethiopian history to 1270**, United Printers, 1972, p. 222
2. ↑  Richard Pankhurst, **The Ethiopian borderlands: essays in regional history from ancient times to the end of the 18th century**, The Red Sea Press, 1997, ISBN 0932415199, P. 38

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008798549305171
* LCCN: n2005062917
* VIAF: 140930762
* WorldCat (עם VIAF): 140930762

 |
**מיכל פעילן** (נולדה ב־11 בספטמבר 1986) היא עיתונאית ואשת טלוויזיה ישראלית. כתבת הרווחה בחברת החדשות ובקשת 12.

ביוגרפיה
--------

נולדה בתל אביב וגדלה בצהלה. יש לה אח תאום ואחים תאומים מבוגרים ממנה. לאחר שנת שירות בשכונת שפירא, שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש ומדריכה.

פעילן היא בוגרת בהצטיינות של אוניברסיטת תל אביב בתקשורת ובמדעי המדינה[דרוש מקור].

בשנת 2012 החלה את עבודתה בחברת החדשות. בשנים הראשונות עבדה כתחקירנית ב"אולפן שישי". בתקופה זו תחקירה המשותף עם הכתב שי גל, על שכר חיילי צה"ל, זכה בפרס פרימור, לאחר שהוביל להעלאה של שכר החיילים בצבא. בשנים 2014–2017 עבדה בריכוז המהדורה המרכזית, וככתבת כללית במהדורה. בשנת 2016 מונתה לכתבת מגזין בחברת החדשות.

בשנת 2019 מונתה לתפקיד כתבת הרווחה של חברת החדשות. באותה שנה, פרסמה את התחקיר שחשף כי קופות החולים ממשיכות להעסיק רופאים שנחשדו בהטרדות מיניות של מטופלים ללא התערבות של משרד הבריאות. נוסף על כך ליוותה פעילן את מאבקם של הורים לילדים עם תסמונת דאון להעלאת הקצבה לילדיהם, מאבק שהוביל להגדלתה של הקצבה.

פעילן הביאה אל המסך תחקירים מיוחדים בנושא הדרת נשים, אלימות כלפי נשים והטיפול הלקוי של הממשלה בסוגיות האלה. בין השאר פרסמה שורת תחקירים על מסדרי צניעות והדרת נשים בצה"ל, תחקיר על המסלול שנאלצות לעבור נשים ישראליות לקבל אישור מוועדת ההפלות לביצוע הפלה, ותחקיר על הקלטות הנשים המוכות שאינן מטופלות ברשויות הרווחה ובמשטרה. התחקיר הביא להקמת ועדה מיוחדת בנושא בכנסת ולשינוי הנוהל של ליווי נשים מוכות מבית המשפט.

בשנת 2020 פרסמה תחקיר על האפליה של זוגות להט"בים באימוץ ילדים בישראל. החשיפה הובילה לדיון מיוחד בוועדה לביקורת המדינה, והוחלט להעביר את הנושא לבדיקתו של מבקר המדינה.

בחודש יוני 2021 קיבלה פעילן את פרס אבירת התקשורת החופשית ע"ש יצחק לבני (מטעם "דמוקרטTV"), על פעילותה למען האוכלוסיות המודרות.

נשואה ואם לשתי בנות. מתגוררת בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכל פעילן** בוויקישיתוף
* 
* הכתבות של מיכל פעילן, ב-N12

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דליה בן ארי, מיכל פעילן: "אני לא כאן כדי שיחבבו אותי", באתר את, ‏3 באוגוסט 2023
2. ↑  דוד ורטהיים‏, הוענקו פרסי הרדיו; בפרס פרימור זכו דורון צברי, אילן שיזף ושי גל, באתר וואלה!‏, 18 בנובמבר 2014
3. ↑  כתבתנו מיכל פעילן זכתה בפרס אבירת התקשורת החופשית: "הקול של האוכלוסיות המודרות בישראל", באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2021
A 1906 illustration of a Gartner cyst on the vaginal wall
**ציסטה נרתיקית** (באנגלית: **vaginal cysts**), ידועה גם בשם "כיסתה נרתיקית", היא ציסטה שפירה נדירה אשר מתפתחת בדופן הנרתיק. היא יכולה להיות מולדת או להופיע בילדות ובבגרות. ברוב המקרים אינה גורמת לתסמינים ומופיעה עם מעט סיבוכים או ללא סיבוכים כלל.

סוגים
-----

* ציסטות מולריות זהו הסוג הנפוץ ביותר של ציסטה נרתיקית. ציסטה זו מתפתחת בדרך כלל על דופן הנרתיק האנטרולטרלית.
* ציסטה קשקשית מהווה כ-23% מכלל הציסטות בנרתיק והיא השנייה בשכיחותה. מקורה של הציסטה ברקמת אפיתל שנותרה מניתוחים או מטראומה אחרת. היא נמצאת לרוב על דופן הנרתיק האחורי התחתון.
* ציסטה אפידרמואידית ממוקמת בקצה התחתון האחורי של הנרתיק. נוצרת מחתיכות קטנות של אפיתל שנלכדו מתחת לפני השטח כתוצאה מתיקון כירורגי לא מושלם לאחר אפיזיוטומיה.
* ציסטה של צינור גרטנר מתפתחת משרידי רקמות קטנות שהגיעו מצינור המזונפרי (אנ').

סימנים וסימפטומים
-----------------

ברוב המקרים הסימפטומים הם מינימליים או נעדרים אך יש נשים שעלולות לחוות לחץ וגינאלי, אי נוחות, נפיחות, יחסי מין כואבים או דימום.

לכל סוג ציסטה סימפטומים ספציפיים המאפיינים אותה, כך למשל ציסטה של צינור גרטנר גורמת לתסמינים הבאים: זיהום, בעיות בתפקוד שלפוחית השתן, כאבי בטן, הפרשות מהנרתיק ובריחת שתן.

אבחנות
------

האבחון מתבצע באמצעות שימוש באולטרסאונד, סריקת CT ו-MRI. בסריקות אלה הציסטות נראות כמו מבנים אחרים הבולטים מהנרתיק כדוגמת רקטוצלה וציסטוצלה, לכן יש צורך בהערכה היסטולוגית היכולה לאשש את האבחנה כי המבנה הוא אכן ציסטה נרתיקית. בנוסף ניתן לאבחן את הסוג הספציפי של הציסטה.

ציסטות בנרתיק מתגלות לעיתים קרובות במהלך בדיקת אגן שגרתית או במהלך בדיקה דו-ממדית.

טיפול
-----

קיימים מספר טיפולים אפשריים בציסטה נרתיקית בהתאם לסוגה, ומיקומה בנרתיק:

* ניתן להסיר ציסטות על ידי ניתוח פולשני וניקוזה. הסיבוכים בניתוחים אלה מעטים ולרוב תלויים במיקום הציסטה בנרתיק. כאשר הציסטה מוסרת בניתוח הסיכוי שהיא תחזור נמוך.
* במקרים בהם הוחלט לא להסיר את הציסטה אצל הרופא המטפל, מתקיימות ביקורות חוזרות באופן סדיר על מנת לוודא שאין שינויים בציסטה כלומר שאינה גדלה, קטנה, משנה את צבעה וכו'.
* במקרים מסוימים ציסטות מטופלות על ידי מתן אנטיביוטיקה.

ראו גם
------

* ציסטה שחלתית
* גידולים טרום-סרטניים בצוואר הרחם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציסטה נרתיקית** בוויקישיתוף
* דלקות והפרשות בנרתיק, באתר קופת חולים מאוחדת

הערות שוליים
------------

1. ↑  חתך חיץ, באתר מכבי שירותי בריאות

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**דְיָאו צָ'אן** הוא סרט הונג קונגי מסוגת אופרת חְוָאנְגְמֵיישִׂי שיצא בשנת 1958, בבימויו של לִי הָאנְשְׂיָאנְג. הסרט מבוסס על הספר הסיני "רומן שלוש הממלכות".

עלילה
-----

שנת 190, שקיעת שושלת האן המזרחית. הכל חוששים ממעשיו של הלוחם האכזרי דונְג גְ'ווֹ, המבעיר ערים ומותיר אנשים חסרי קורת גג.

פליטים בכל מקום. לאחר שאיבדה את הוריה, דיאו צ'אן בת השש עשרה מגיעה לבסוף לבירה, שם היא משיגה עבודה בקבוצת נגנים ורקדנים של השר וָאנְג יוּ'ן. לאחר שהילדה, שחשה בעצבותו של השר, שואלת מה היא יכולה לעשות למען המדינה, השר מחליט להשתמש ביופייה של דיאו צ'אן כדי להיפטר מהעריץ.

במהלך ביקור בארמון של דונְג גְ'ווֹ, השר ואנג מציג את צ'אן כבתו, ונותן אותה להיות לרעיה לבנו המאומץ של ג'וו, הגנרל הצעיר לוּ' בּוּ. לו' בו ודיאו צ'אן מתאהבים זה בזה. לאחר מכן, י'ון מדבר עם ג'וו עצמו ומעורר בו הערצה לנערה, ו"מסכים" לתת את דיאו צ'אן כפילגש לגנרל הזקן, שמתחיל מיד לארגן את העברת לארמון. לוּ' בּוּ, שמגלה שדונג ג'וו לקח לעצמו את דיאו צ'אן, מוחה ובסופו של דבר הורג את אביו המאמץ.

לאחר מותו של ג'וו, דיאו צ'אן מגלה כי שירותה למדינה לא הסתיים - השר ואנג י'ון מביע הזדהות עם הלוחם הצעיר, אך מצהיר כי המדינה תהיה רגועה יותר אם לו' בו הצעיר, שאולי כבר נושא בליבו זרעים של שליט אכזרי, יסולק גם הוא. י'ון מורה לדיאו צ'אן להרוג גם את לו' בו, אך בשל אהבתה ללו' בו, היא לא מצליחה להרוג אותו. לבסוף ואנג יו'ן מכיר באהבתם והם מתחתנים.

שחקנים
------

* לִין דָאי כדְיָאו צָ'אן (גִ'ינְג טִינְג דיבב את השירים)
* צָ'או לֵיי בתור לוּ' בּוּ
* לוֹ וֵיי בתפקיד דונְג גְ'ווֹ
* יָאנְגְגְ'ה צִ'ינְג בתור וָאנְג יוּ'ן
* לִי יוּ'ן-צ'וּ בתפקיד לִי ז'וּ
* דְזְה פֵּי בתור גָ'אנְג וֶן

פרסים
-----

בפסטיבל הסרטים של אסיה והאוקיינוס השקט (אנ') החמישי (1958) זכה בסרט בחמישה קטגוריות:

לבמאי הטוב ביותר (לִי הָאנְשְׂיָאנְג), לשחקנית הטובה ביותר (לִין דָאי), לתסריטאי הטוב ביותר (קאו לי), לפסקול המקורי הטוב ביותר ולעריכה הטובה ביותר.

ראו גם
------

* שלוש הממלכות
* רומן שלוש הממלכות

קישורים חיצוניים
----------------

* "דיאו צ'אן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דיאו צ'אן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דיאו צ'אן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* 貂蟬 （1958年李翰祥執導的電影）, באידו

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Diau Charn* Review by Sean Gilman
**ג'וליוס פלטיאל** (4 ביולי 1924 - 7 במרץ 2008) היה אחד מבין 26 מיהודי נורווגיה שנשלחו לאושוויץ ושרדו, מתוך משלוח של 750 יהודים למחנה. במהלך חייו, נתן עדויות רבות יחד עם אשתו למה שהתרחש במחנה, ועל כן זכו במדליית מסדר אולף הקדוש, פלטיאל בשנת 2004 ואלמנתו בשנת 2016.

מלחמת העולם השנייה
------------------

בזמן מלחמת העולם השנייה, משפחתו של פלטיאל ניהלה מפעל טקסטיל בעיר טרונדהיים. ב-6 באוקטובר 1942, נעצר יחד עם משפחתו ונשלח למחנה הריכוז פלסטד, שם הוחזקו עד לגירושם למחנה אושוויץ ב-24 בפברואר 1943. כאשר הצבא האדום התקרב לגבול פולין בינואר 1945, הנאצים החלו לפנות את 66,000 האסירים שנשארו במחנה בצעדת מוות לעבר בוכנוואלד. בתום הצעדה, משקלו של פלטיאל היה 39 קילוגרמים בלבד. 

יום אחד, האסירים קיבלו ידיעה שכל האסירים הסקנדינביים יישלחו בחזרה לארץ מוצאם, אך לרוע מזלו של פלטיאל, וידקון קוויזלינג, נשיא משטר קוויזלינג הפרו-נאצי, ביטל את אזרחותם של יהודי נורווגיה. ב-11 באפריל 1945 הוא שוחרר מהמחנה על ידי חיילים אמריקאים יחד עם עוד ארבעה יהודים מנורווגיה.

מותו
----

מדליית אולף הקדוש שהוענקה לג'וליוס פלטיאל על שירותו למדינה
פלטיאל נפטר בגיל 83 ונקבר בעיר הולדתו טרונדהיים. ממשלת נורווגיה שילמה את הוצאות קבורתו ובהלוויתו נכחו האראלד החמישי, מלך נורווגיה, שר התרבות טרונד קיסגה ועוד. הותיר אחריו אישה, הסופרת הדנית ורה קומיסר, ושני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'וליוס פלטיאל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012374276805171
* GND: 120373939
* ISNI: 0000 0000 7862 0147
* LCCN: n96067128
* VIAF: 6662031
* WorldCat: lccn-n96067128

 |
**גשר קניון גלן** (באנגלית: **Glen Canyon Bridge**) הוא גשר קשת מפלדה מעל לקניון גלן של נהר הקולורדו במחוז קוקונינו במדינת אריזונה, בארצות הברית. הגשר הוא חלק מכביש 89 בקטע שבין העיירה פייג' באריזונה לעיירה קנאב ביוטה. הגשר נבנה במקור על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית על מנת לסייע בשינוע חומרי בנייה עבור בניית סכר קניון גלן, השוכן 264 מטרים מזרחית לו במעלה הזרם.

היסטוריה
--------

כאשר אושרה בנייתו של סכר קניון גלן היה ברור שנדרש כביש להובלת מטענים, שיחצה את הקניון ויחבר בין שני צדי הנקיק שבו תוכנן הסכר. היה גם ברור שחייבים לבנות גשר כמה מאות מטרים במורד הסכר, שמסוגל לא רק לשאת את הפועלים, אלא גם חומרי בנייה כבדים. בשל ריחוקו של אתר בניית הסכר מהיישובים הסמוכים נאלצו המשאיות שהובילו חומרי בנייה לאתר הבנייה של הסכר לבצע עיקוף של כ-300 קילומטרים על מנת להגיע מצד אחד של הנקיק לצד השני. החוזה לבניית הגשר הוענק לשתי חברות: Judson Pacific Murphy Co, שבנתה את חלקי הגשר במפעלה שבאמריוויל (Emeryville) בקליפורניה ו-Peter Kiewit Sons, שהייתה אחראית לבנייה באתר, תמורת 4 מיליון דולרים. בניית הגשר החלה ב-14 בפברואר 1957. הגשר נבנה תחילה בקליפורניה ואז פורק לרכיבים קטנים. חצי מהרכיבים שונעו לצד אחד של הנקיק וחצי לצד השני והגשר הורכב במרחק קצר מהסכר. על מנת לאפשר מעבר של עובדים מצד אחד של הנקיק לצדו השני נבנה תחילה מעל הנקיק גשר זמני מסורגי מתכת עטופים ברשת. הסמכים (נקודות ההישענות על הקרקע) של הגשר הוצמדו לקירות אבן החול מתצורת אבן חול נאוואחו של קניון גלן. בניית הגשר הושלמה ב-14 באוגוסט 1957, והגשר נחנך רשמית ב-20 בפברואר 1959.

עם השלמתו היה גשר קניון גלן פלא הנדסי. הגשר, באורך 387 מטרים ובגובה של 210 מטרים מעל הנהר, היה גשר הקשת הגבוה מסוגו בעולם והשני באורכו בארצות הברית. ב-1959 הפך הגשר לאתר משיכה לתיירים ונאמר ש"נהגים סטו מדרכם עשרות קילומטרים רק כדי להתרגש מגובהו המסחרר". נכון ל-2014 גשר קניון גלן הוא גשר הקשת השני בגובהו בארצות הברית.

פרטים טכניים
------------

* הבנייה ארכה כמעט שנתיים, מפברואר 1957 עד ינואר 1959.
* גובה הגשר מעל פני נהר הקולורדו הוא 210 מטרים.
* אורך בסיס הקשת התומכת בגשר הוא 313.3 מטרים וגובה הקשת 50.3 מטרים.
* אורך הכביש על הגשר 387.4 מטרים
* רוחב הכביש כולל המדרכות הוא 9 מטרים והוא כולל שני נתיבי תחבורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר קניון גלן** בוויקישיתוף
* Glen Canyon Bridge A Vital Link Between Two States

הערות שוליים
------------

1. ↑  Colorado River Storage Project
2. ↑  Glen Canyon Bridge A Vital Link Between Two States
**קוזמוס** (געז: ቆዝምሰ) היה נזיר שהוביל מערכה צבאית של ביתא ישראל כנגד האימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-14.

המידע הידוע על קוזמוס, מגיע כולו מהגיוגרפיה של הנזיר האתיופי יפקרנה אגזי. לפי הגיוגרפיה זו, קוזמוס היה נזיר נוצרי שחי במנזר וינה שבתיגראי וכאשר ראה אותו יפקרנה אגזי ניבא עליו שהוא יתפקר. בעקבות אותה הנבואה ציווה אגזי להעביר בכוח את קוזמוס על נזירותו ולהשקותו ביין ולהאכילו בבשר. בתגובה לכך ברח קוזמוס לבגמדר ולאחר שלושה ימי הליכה הגיע לסמין ולצלמת והתקבל על ידי המקומיים. על פי ההגיוגרפיה:

> 
> האנשים בסמין וצלמת מאמינים בדת היהודית והם רעים וחסרי חשיבות. כאשר הכופרים הללו ראו את קוזמוס חי במדבר, הם הביאו לו אוכל לאכול אך הוא סירב לקבל זאת. הם שאלו אותו, "מה אתה אוכל?" והשיב להם, "אם יש לכם דבש, הביאו לי אותו כדי שאולי אוכל". הם שאלו אותו, "אתה יודע לכתוב?" והוא השיב, "כן". הם הביאו לו דבש וחלב, והוא העתיק למענם את האורית.
> 
> 
> 
> — James Arthur Quirin‏, 1992
> 

על פי המקור, אותם יהודים החלו לראות בנזיר דמות משיחית והוא עצמו טען להיותו בן האלוהים. היהודים שבראשם קוזמוס אספו צבא ותקפו כנסיות ומנזרים בבגמדר ודמביה. לאחר שהביסו את מושל דמביה הוא הצטרף אליהם והם המשיכו לתקוף ולשרוף מבני דת נוצריים. כאשר הגיעו לאנפרז הם הרגו את המנהיגים הנוצרים יחד עם 37 תלמידיהם והרגו רבים נוספים. בתגובה לכך שלח הקיסר דווית הראשון כוח רענן בפיקודו של אקחדום מושל תיגראי שהביס את צבא קוזמוס והרגו.

לקריאה נוספת
------------

|  |
| --- |
| 
**עיינו גם בפורטל**

פורטל ביתא ישראל הוא שער לכל הערכים והנושאים אודות ביתא ישראל. בפורטל ניתן למצוא קישורים שימושיים לשלל הערכים העוסקים בביתא ישראל על כל רבדיה: גאוגרפיה, היסטוריה, חברה, תרבות, דת ועוד.
 |

* אהרון זאב אשכולי, **ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם**, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג

* Steven Kaplan, "Qozmos" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, ISBN 3447062460, p. 303
* James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168
* Steven Kaplan, **The Beta Israel (Falasha) in Ethiopia: From Earliest Times to the Twentieth Century**, New York University Press, 1992, ISBN 9780814746257

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרון זאב אשכולי, **ספר הפלשים - יהודי חבש תרבותם ומסורותיהם**, מוסד הרב קוק וראובן מס, תשל"ג, עמ' 17
2. 1 2 3  James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, ISBN 9780812231168, p. 51-52
3. ↑  Steven Kaplan, "Qozmos" in Siegbert Uhlig (Editor), **Encyclopaedia Aethiopica: O-X**, Harrassowitz, 2010, ISBN 3447062460, p. 303
עמק נחל יקנעם, וכביש 6 (בעבר 70) העובר בעמק
**נַחַל יָקְנְעָם** (שם בערבית: ואדי אלמלח) מהווה גבול גאוגרפי בין הר הכרמל ורמות מנשה. תחילתו בגובה כ-200 מטר מעל פני הים ליד מחלף אליקים בקו פרשת המים. אורכו של הנחל 5 ק"מ. הנחל יורד בתלילות לכיוון צפון-מזרח ונשפך לנחל קישון מצפון ליקנעם ליד כביש 722 צפונית-מזרחית לצומת התשבי. הנחל הוא חלק מהדרך הקרויה ואדי מילק.

נחל יקנעם הוא נחל אכזב. אפיק הנחל עובר בעמק עמוק ורחב למדי, המהווה גבול ברור בין הכרמל השוכן מצפון מערב לאפיק הנחל ובנוי בעיקר מסלע גיר קשה, לבין אזור רמות מנשה מדרום מזרח הבנוי מגבעות קירטון רך. מדרונות אפיק הנחל מיוערים. בצד הצפוני על הכרמל צמחיית חורש טבעי. ובצד רמות מנשה יער אורנים נטוע.

נחל יקנעם מוזכר בספר יהושע פרק יט, יא כגבול נחלתו של שבט זבולון: "וְעָלָה גְבוּלָם לַיָּמָּה וּמַרְעֲלָה, וּפָגַע בְּדַבָּשֶׁת; וּפָגַע, אֶל-הַנַּחַל, אֲשֶׁר, עַל-פְּנֵי יָקְנְעָם."

עמק הנחל שימש מתקופות קדומות כדרך חשובה. העמק היה חלק מדרך הים. בפתח הכניסה לעמק הנחל מכיוון צפון נמצא תל יקנעם. מצביאיו של תחותמס השלישי הציעו במאה ה-15 לפנה"ס את הדרך הזאת כדרך חלופית לדרך שעברה בנחל עירון במסעו לקרב מגידו בציינם "והאחרת ראה מובילה מפאת צפון לצפתי והיו תוצאותיה מצפון למגידו".

בעמק הנחל עובר כביש 6. במלחמת העצמאות, בעקבות חסימת כביש חיפה–תל אביב על ידי תושבי הכפרים הערביים בחוף הכרמל, שימש קטע הכביש העובר כעורק תחבורה ראשי מצפון לדרום.

לקריאה נוספת
------------

* "נחל יקנעם" **מדריך ישראל החדש כרך 5: הכרמל וחופו ורמות מנשה**, בעריכה סלמאן אבו רוכן ויעקב שורר, הוצאת משרד הביטחון 2001 עמ' 158–159

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחל יקנעם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007475965305171

 |
**אסתר ברק לנדס** היא עורכת דין, יזמית ומשקיעת הון סיכון ישראלית. במהלך השנים השקיעה בכ-70 חברות הזנק, ועוסקת בקידום נשים בעולם העסקים בכלל ובהיי-טק בפרט לעמדות בכירות.

ביוגרפיה
--------

אסתר ברק-לנדס נולדה וגדלה בירושלים, שנייה במשפחה בת ארבעה ילדים. היא בתם של נשיא בית המשפט העליון בדימוס, אהרן ברק, וסגנית נשיא בית הדין הארצי לעבודה בדימוס, אלישבע ברק-אוסוסקין.

למדה בבית ספר תיכון הגימנסיה העברית רחביה בירושלים.

בשנת 1992 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן עבדה במשרד עורכי דין גדול. בשנת 2005 קיבלה תואר MBA עם התמחות ביזמות מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

מתגוררת בתל אביב, נשואה לעיתונאי ואיש התקשורת רם לנדס, ולהם שלושה ילדים.

קריירה
------

לאחר תשע שנות עבודה כעורכת דין, החליטה לעשות שינוי מקצועי בשנת 2000 ועברה לעולם ההיי-טק. את דרכה בתחום ההייטק החלה בעבודה בחברת הזנק קטנה. בשנת 2005 הקימה יחד עם שותפים את מועדון המשקיעים Israel Angels.

בשנת 2006 הקימה את פרתם הייטק וניהלה את ההשקעות בחברה כשבע שנים, במהלכן השקיעה בכ־30 חברות הזנק, בהן: פלייטיקה, פרולור, פיוניר, אמריקאן וול ועוד.

בשנת 2013 הקימה חממה טכנולוגית שמלווה חברות בראשית דרכן וקרן השקעות בשיתוף נילסן העולמית - Nilsen Innovate Fund, שמנהלת כ-100 מיליון ש"ח. השותפים בקרן ההשקעות הם טייקון הנדל"ן יגאל אהובי, איש העסקים רון לאודר, יושב ראש סיטי גרופ וטיים וורנר לשעבר - ריצ'רד פרסונס ויו"ר ומנכ"ל חברת אסתי לאודר לשעבר, פרד לנגהמר. במשך חמש שנים הייתה ברק לנדס המנכ"לית של הקרן, וכיום היא דירקטורית וחברת ועדת ההשקעות בה.

בשנת 2019 הקימה ביחד עם יוסי אקרמן ואופיר דובובי את מתחם העבודה השיתופי בקיסריה: OpenValley. בנוסף, היא חברת ועדת השקעות של Neomi, מיזם של נשים משקיעות, שותפה יזמת ב-millionsteps, מיזם לשיתוף פעולה טכנולוגי בין יפן וישראל, נשיאת ProWoman ודירקטורית-מנהלת של קרן אמא (קרן פילנתרופית).

בפברואר 2019 מונתה ליועצת בכירה בחברת האחזקות Asana Bio Group. הקבוצה מחזיקה במעבדה למחקר ופיתוח קנאביס רפואי ובחברת Gynica, המתמקדת בפיתוחים מבוססי קנאביס בתחום רפואת נשים.

חברת הוועד המנהל באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ובאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, דירקטורית חיצונית במקפת וחברת ועדת השקעות של חברת הביטוח מגדל.

ב-2023 הקימה קרן הון סיכון בשם פלורה ונצ'רס שתשקיע בחברות הייטק בתחום האגריטק והפודטק.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסתר ברק-לנדס, ברשת החברתית פייסבוק
* אסתר ברק-לנדס, ברשת החברתית LinkedIn
* אסתר ברק-לנדס, באתר סופרסונאס
* דיאנה בחור ניר, "אני רוצה לצעוק, אבל שומרת בבטן. וזה כואב", באתר כלכליסט, 22 ביוני 2023

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הנשים המשפיעות בהייטק הישראלי, באתר geektime.co.il
2. ↑  דיאנה בחור ניר, "כשאבא ראה אותי משחקת טטריס בין מבחנים אמר: "אם יש לך זמן פנוי, עדיף שתקראי את הספר של השופט חיים כהן", באתר כלכליסט, 14 בינואר 2016
3. ↑  שירי דובר, ‏"השופטים הפחות טובים הם אלה שלא חוו קשיים בחיים", באתר גלובס, 20 בפברואר 2019
4. ↑  מאיר אורבך, פלורה ונצ'רס גייסה 50 מיליון דולר לקרן השקעות באגריפוד-טק, באתר כלכליסט, 19 ביולי 2023
**מקסים ולדימירוביץ' פטרוב** (ברוסית: **Максим Владимирович Петров**; נולד ב-14 בנובמבר 1965) הוא רופא ורוצח סדרתי רוסי. בשנת 2003 הוא נידון למאסר עולם בגין רצח 11 חולים. התקשורת הרוסית כינתה אותו "דוקטור מוות".

הפשעים
------

בשנים 1997–2000 ביצע פטרוב, שגר באי וסילייבסקי בסנט פטרסבורג 46 מעשי שוד. הוא הגיע לביתם של חולים בגמלאות, ללא אזהרה, ובדרך כלל בבוקר כאשר קרוביהם נסעו לעבודה. פטרוב מדד לחץ דם והודיע למטופל כי יש צורך בזריקה. לאחר הזריקה, הקורבנות איבדו את הכרתם, ופטרוב עזב ולקח איתו דברים שונים. הוא הסיר טבעות ועגילים מהמטופלים, לקח מהם עיטורים ומדליות, מכשירי חשמל ביתיים. לפעמים לעומת זאת פטרוב לקח איתו רק סכום כסף צנוע, שהיה אפילו פחות ממאה רובל. הקורבנות הראשונים לא מתו. הם התעוררו כשפטרוב כבר נעלם מזירת הפשע.

את הרצח הראשון ביצע ב-2 בפברואר 1999 במהלך השוד ה-30. המטופל כבר היה מחוסר הכרה לאחר הזריקה, כשלפתע בתו חזרה הביתה וראתה את הרופא מבצע גנבה. הוא פגע באישה במברג וחנק את החולה. לאחר פרק זה סגנון עבודתו של פטרוב השתנה. הוא הזריק לקורבנות מגוון סמים קטלניים כדי למנוע מהמשטרה לחשוב שהמבצע הוא רופא. פטרוב הצית את בתיהם של קורבנותיו כדי להסתיר את עקבות הפשע. הבחירה בדברים לגנבות הייתה עדיין מגוונת, לעיתים בוצעו רציחות עבור 50 רובל או האוכל של הקורבן מהמקרר. הדברים הגנובים נמצאו מאוחר יותר בדירתו, חלקם הוא כבר הספיק למכור בשוק.

פטרוב מרצה את עונשו בכלא "הברבור הלבן", לשם הועבר ב-2 באוקטובר 2004.

ראו גם
------

* המרטש מאטלנטה
* המפלצת מפירנצה

קישורים חיצוניים
----------------

* דוקטור מוות, סרטון באתר יוטיוב מתוך תוכנית הטלוויזיה רוסיה הקרימינלית (מכיוון שהחקירה באותה תקופה לא הושלמה, שונו מועדי הפשעים בעלילה, ופטרוב הופיע בשם סרגייב. בסרט לא הוצג רופא רוצח אמיתי, אלא שחקן שאת תמונתו מחשיבים בטעות לעיתים קרובות לרוצח האמיתי)
* דוקטור מוות. צ'סני דטקטיב, סרטון באתר יוטיוב מתוך תוכנית הטלוויזיה "צ'סני דטקטיב"

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**TV 2 Sportkanalen** היה ערוץ טלוויזיה נורווגי בתשלום ששידר ספורט (שידורי הערוץ התפרשו על פני 5 אפיקים שונים, בשם TV 2 Sport מ-1 עד 5). שידורי הערוץ כוללים כדורגל ובו גם שידורי הפרמייר ליג. כיום זוהי רשת ערוצי טלוויזיה המורכבת מ-TV 2 Sport 1 ו-TV 2 Sport 2.

היסטוריה
--------

הערוץ הושק ב-24 במרץ 2007 בשידורי Canal Digital, Get AS, Lyse Energi ו-BKK. בסתיו אותה שנה הושקו שידורי הערוץ גם ב-RiksTV. החל מ-22 במרץ 2009 הערוץ זמין גם בפלטפורמת הלוויין של Viasat.

בשנת 2012 הערוץ החל לשדר 24 שעות ביממה ובשנת 2013 ב-HD.

בשנת 2018 הוחלט להפסיק את שידורי הערוץ, והוא הוחלף בערוצים TV 2 Sport 1 וכן TV 2 Sport 2 שמשדרים תוכני ספורט.

זכויות שידור
------------

### כדורגל

* פרמייר ליג
* ליגת העל השוודית
* גביע נורווגיה

### הוקי קרח

* ליגת ההוקי השוודית (באמצעות CMore)

### כדוריד

* ליגת האלופות בכדוריד
* ליגת האלופות בכדוריד נשים

### רכיבה

* טור דה פראנס

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של TV 2 Sport
* TV 2 Sport, ברשת החברתית פייסבוק

* TV 2 Sport, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* TV 2 Sport, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Market shares Norweigian TV channels, media norway
**סטפני קוולק** (באנגלית: **Stephanie Kwolek**;‏ 31 ביולי 1923 – 18 ביוני 2014), הייתה כימאית אמריקאית אשר עסקה בכימיה פולימרית והמציאה את הקוולאר.

ביוגרפיה
--------

קוולק נולדה בשנת 1923 בניו קנסינגטון, פנסילבניה, להורים שהיגרו מפולין. אביה היה חוקר טבע, והנחיל לה אהבה לעולם המדע. היא סיימה תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת קרנגי מלון ב-1946. היא תכננה להמשיך ללימודי רפואה, ולכן התחילה משרה זמנית בחברת דופונט בתחום הכימיה בתקווה לחסוך מספיק לשכר הלימוד - ונשארה. ב-1950 היא עברה למעבדה הגדולה של החברה בווילמינגטון, דלאוור, והובילה שם את תחום מחקר הפולימרים בחברה, עד פרישתה לגמלאות בשנת 1986.

המצאת הקוולאר
-------------

באמצע שנות ה-60, הקבוצה בה קוולק עבדה חיפשה תחליף קל לסיבי המתכת בצמיגים, שיסייע בחיסכון בצריכת הדלק של מכוניות. קוולק פיתחה פולימרים של פאראפנילן וטרפטלאמיד, שהיו קלים מאוד וחזקים פי חמישה מסיבי פלדה. היא הגיעה לתוצאה השמישה כאשר שינתה את הטמפרטורות בהן עיבדה את הפולימרים, אשר עד אותו זמן הניבו סיבים קלים אך חלשים מידי. דופונט לא איחרו להכיר בפוטנציאל של ההמצאה, וכך קם תחום המחקר הפולימרי בחברה, וצוותים שלמים הוקדשו למציאת שימושים מסחריים לחומר שנרשם תחת השם קוולאר.

הקוולאר נמצא בשימוש רחב עד היום, בעיקר ידוע כחומר המגן באפודי משטרה, כפפות עבודה, וביגוד כבאות. אך הוא נמצא בשימוש גם בציוד אלקטרוני, מכשירי ספורט, כבלי גשרים, צמיגים ועוד.

חברת דופונט הרוויחה מיליארדי דולרים בזכות ההמצאה, וחייהם של אלפי אנשים ניצלו בזכותה. קוולק עצמה לא זכתה לרווחים מכיוון שזכויות הפטנט היו של החברה.

במהלך 40 שנותיה כמדענית, רשמה קוולק 28 פטנטים, והיא הייתה האישה הרביעית שהתקבלה להיכל התהילה הלאומי לממציאים. היא גם שירתה במועצת המחקר הארצית ובאקדמיה הארצית למדעים.

פרסים והכרה
-----------

* **1976:** פרס פוטס להנדסה של מכון פרנקלין.
* **1980:** פרס ההמצאה היצירתית של אגודת הכימאים האמריקאית.
* **1995:** פרס המדע של דופונט, מדליית לוואסייה, על המצאת הקוולאר. היא האישה היחידה שזכתה בפרס זה עד היום.
* **1996:** המדליה הלאומית לטכנולוגיה.
* **1997:** מדליית פרקין של האגודה האמריקאית לכימיה.
* **2003:** התקבלה להיכל התהילה הלאומי לנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפני קוולק** בוויקישיתוף

* סטפני קוולק, באתר Justia
* סטפני קוולק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סטפני קוולק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chemical Heritage Foundation
2. 1 2 3  ‏ Stephanie L. Kwolek, Inventor of Kevlar, Is Dead at 90‏ New York Times, June 21, 2014
3. ↑  Stephanie Kwolek‏ NNDB.com
4. ↑  רויטרס, הלכה לעולמה הכימאית שהצילה המוני חיילים, באתר ynet, 22 ביוני 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1052969046
* ISNI: 0000 0000 5047 4811
* LCCN: n2006080198
* NLP: a0000001706088
* SNAC: w6zc9nh9
* VIAF: 6826452
* WorldCat: lccn-n2006080198

 |
הסווינגמנים טרייסי מקגריידי (מימין) וקארון באטלר
**סווינגמן** (אנגלית: **Swingman**) הוא מונח המתאר כדורסלן אשר יכול לשחק הן בעמדת הקלע (2) והן בעמדת הסמול פורוורד (3). אלו הם שחקנים רב-גוניים, היכולים "להתנדנד" (to swing) בין שתי העמדות, וזהו מקור שם המונח. מושג ה"סווינגמן" הופיע לראשונה בין סוף שנות ה-70 לתחילת שנות ה-80 של המאה העשרים, כאשר קלעים כדוגמת ג'ורג' גרווין חומקים מחלוקת העמדות המסורתית. הסווינגמנים מנצלים את יתרונותיהם – גובהם הבינוני והאתלטיות שלהם, ובייחוד נגד שומרים לא מתאימים: הם יחלפו בזריזות למול השומרים הגבוהים והחזקים, ומול השומרים הקטנים יותר הם יבצעו פוסט אפ (Post up) או יזרקו לסל מעליהם.

הסווינגמנים המגוונים ביותר יכולים לשחק אף ביותר עמדות: לדוגמה, מג'יק ג'ונסון, לארי בירד ולברון ג'יימס יכלו לשחק בכל חמש העמדות בכדורסל, וג'ורדן יכול היה לשחק לפחות בשלוש העמדות של שני הגארדים ושל הסמול-פורוורד (כסנטר ופאוואר פורוורד לא שיחק מפאת קומתו הנמוכה יחסית לעמדה זו (1.98 מטרים)).

סווינגמנים ידועים
-----------------

מייקל ג'ורדן, לארי בירד, ג'וליוס ארווינג, קלייד דרקסלר, ג'ון האבליצ'ק, סקוטי פיפן, אלווין רוברטסון, קובי בראיינט, טרייסי מקגריידי, וינס קרטר, מייקל רד, פול פירס, גרנט היל, ג'ו ג'ונסון, ג'ייסון ריצ'רדסון, לברון ג'יימס, פול ג'ורג' וקורי מגטי.
מהכדורסל האירופי: אנתוני פארקר, סוני וימס, רודי פרננדס וקוואי לנארד.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסווינגמן באתר ה-NBA

| עמדות בכדורסל |
| --- |
| גארדים | **1.** רכז • **1 / 2.** קומבו גארד • **2.** קלע |
| פורוורדים | **2 / 3.** סווינגמן • **3.** סמול פורוורד • **4.** פאוור פורוורד • סטרץ' פור • פוינט פורוורד |
| סנטרים | **4 / 5.** פורוורד-סנטר • **5.** סנטר |

‏
**פנינה (פינצ'י) מור** (7 באוקטובר 1950, כ"ו בתשרי ה'תשי"א – 21 במאי 2013, י"ב בסיוון ה'תשע"ג) הייתה דוגמנית ישראלית, שזכתה לפרסום בעיקר בשנות ה-80.

ביוגרפיה
--------

מור גדלה ברמת גן. למדה בבית הספר התיכון אליאנס וסיימה בתעודת בגרות במגמת צרפתית.

בצעירותה עבדה כדיילת בחברת התעופה "אל על", במקביל סיימה תואר בספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב ועבדה כמורה פרטית לצרפתית.

בסוף שנות ה-70, בגיל 29, כשהיא כבר אם לשני בנים, החלה לדגמן בתצוגות אופנה ולצילומי עיתונות ומגזינים.

בשנות ה-80, בגיל 36, כשהיא כבר אם לשלושה ילדים, טסה להוואי לייצג את ישראל בתחרות היופי ״אשת העולם״ (מיס יוניברס לנשים נשואות) והוכתרה כסגנית שנייה.

דגמנה לאורך שנים בגדי ים של חברת "גוטקס" והייתה ידועה בגופה החטוב ורגליה הארוכות. אורי אבנרי העניק לה את הכינוי ״הרגליים של המדינה״.

בהמשך עסקה בהפקת אירועי אופנה גדולים בשיתוף עם מוטי רייף. ונבחרה לפרזנטורית הראשית של חברת הקוסמטיקה ״ז'נס קוסמטיקס״.

פינצ׳י הכירה את עמי מור, שהיה כלכל באל על, בתקופת עבודתה בחברה. השניים התחתנו ב-1974, ונולדו להם שלושה ילדים: דן מור - שחקן ויהלומן, טל - יזם הייטק, במאי וצלם, ומאי מאמנת כושר ויזמית בתחום הכושר. בשנות ה-90 התגרשו בני הזוג.
לאחר הגירושין חייתה מור בזוגיות עם מפיק האופנה מוטי רייף ולאחר מכן עם האדריכל נחמן אטשטיין.

בשנת 2010 אובחנה כחולת סרטן המעי הגס וב-21 במאי 2013 נפטרה. נקברה בבית העלמין באבן יהודה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינצ'י מור** בוויקישיתוף
* בר זגה, כוכבת בחייה - ובמותה: סיפורה של פינצ'י מור, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 17 במרץ 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  נישואין בחוג אל-על (בתוך "רחל מרחלת על כל העולם"), העולם הזה, 8 במאי 1974
2. ↑   דן מור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
3. ↑  טל מור - סרטונים
4. ↑  מאי מור - אתר אישי
5. ↑  מאי מור, ‏"בגלל שאני הבראתי מסרטן, הייתי בטוחה שגם אמא תבריא", באתר ‏מאקו‏, 9 בנובמבר 2016
6. ↑  שחר אטואן, "מתה הדוגמנית לשעבר פינצ'י מור", באתר הארץ, 21 במאי 2013
7. ↑  "דוגמנית העבר פינצ'י מור הלכה לעולמה, באתר ynet, 21 במאי 2013
8. ↑  נאוה סילוורה‏, דוגמנית העבר פינצ'י מור הלכה לעולמה", באתר וואלה!‏, 21 במאי 2013
**ליאו אטינגר** (אייטינגר) (**Leo Eitinger**;‏ 12 בדצמבר 1912 – 15 באוקטובר 1996) היה פסיכיאטר נורווגי-יהודי שחקר טראומה נפשית המופיעה באיחור - טראומה שחווים אנשים שעברו נטישה וכאב נפשי מוקדם בחייהם, ומראים סימני טראומה רק עשורים לאחר מכן. הוא הקדיש זמן רב לחקר טראומה פסיכולוגית המופיעה באיחור בקרב ניצולי השואה, אשר גרמה לניצולי שואה כמו פאול צלאן, פרימו לוי ועוד רבים אחרים להתאבד בשלב הבגרות המאוחרת, עשרות שנים לאחר חוויות השואה.

ראשית חייו
----------

ליאו אטינגר נולד בעיירה לומניצה שבמוראביה, אוסטריה (לאחר מלחמת העולם הראשונה בצ'כוסלובקיה; כיום בירת מחוז דרום מוראביה שבצ'כיה). הוא סיים לימודי רפואה באוניברסיטת מסריק בבָרנוֹ, וב-1937 גויס לחיל האוויר הצ'כוסלובקי בתור קצין. ב-1939 נמלט מרדיפות הנאצים והגיע לנורווגיה בתור פליט בסיוע ה-Nansenhjelpen. עם הגיעו לנורווגיה, ארגן הברחה של ילדים יהודים מצ'כוסלובקיה לבית הילדים היהודים באוסלו. הוא קיבל אישור לעסוק בפסיכיאטריה בנורווגיה בעיר בודו, אך האישור נשלל על ידי הנאצים לאחר שפלשו לנורווגיה ב-1940.

במהלך מלחמת העולם השנייה
------------------------

אטינגר נשאר במחתרת מינואר 1941 ועד שנעצר במרץ 1942. הוא נכלא במקומות שונים ברחבי נורווגיה ולבסוף גורש על הספינה גוטנלנד ב-24 בפברואר 1943, ונשלח במשלוח דרך ברלין לאושוויץ (שם קיבל את מספר האסיר 105268). מאוחר יותר הועבר לבוכנוואלד. מתוך 762 היהודים שגורשו מנורווגיה למחנות ריכוז גרמנים, רק 23 שרדו, ביניהם ליאו אטינגר. לאחר שחזר לנורווגיה התמחה בפסיכיאטריה.

פסיכיאטר של ניצולי השואה
------------------------

ב-1966 מונה אטינגר לפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת אוסלו והפך לראש הקליניקה הפסיכיאטרית באוניברסיטה.

לאחר המלחמה הקדיש אטינגר את כל זמנו ומאמציו לחקר הסבל האנושי עם דגש על הפסיכיאטריה הקלינית, ובפרט ויקטימולוגיה ופסיכיאטריית אסונות. מחקריו היוו ציון דרך בחקר ההשפעות הפסיכולוגיות והפיזיות ארוכות הטווח של מתח קיצוני, ובחקר חוויית הפליט. בין פרסומיו נכללים "ניצולי מחנות ריכוז בנורווגיה ובישראל" (1964), "תמותה ותחלואה לאחר לחץ קיצוני" (1973) ו"זרים בעולם" (1981).

ליאו ואשתו ליזל אטינגר הקדישו את חייהם לקידום זכויות אדם, ולמאבק נגד אי-צדק וגזענות. היה להם תפקיד חשוב בתנועת זכויות האדם בנורווגיה. הודות למאמציהם, נורווגיה גם הפכה למדינה הראשונה בעולם אשר מינתה יושב ראש לפסיכיאטריית אסונות. כאשר ארגון הבריאות העולמי פרסם ב-1992 את סיווג המחלות הבינלאומי ICD-10, הוא כלל בתוכו קטגוריה בשם "שינוי אישיותי מתמשך בעקבות חוויה קטסטרופלית", מושג אבחוני המבוסס על עבודתו של אטינגר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאו אטינגר** בוויקישיתוף
* ליאו איטינגר, דף שער בספרייה הלאומית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Quinn & Scholars at Risk to receive the University of Oslo’s 2012 Human Rights Award

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260594105171
* BIBSYS: 90051042
* GND: 1065824777
* ISNI: 0000 0000 8183 1914
* LCCN: n50031737
* NKC: jn20000400619
* NLP: a0000002192644
* NTA: 072676124
* SELIBR: 306403
* SUDOC: 254165559
* VIAF: 114835982
* WorldCat: lccn-n50031737

 |