recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Barrett** הוא אלבום הסולו השני והאחרון של סיד בארט. בארט צייר את הציור שעל עטיפת האלבום ועיצב אותה בעצמו. סגנונו של האלבום שונה מקודמו וניתן לשמוע בו יותר בבירור את השפעות הבלוז של בארט.

תהליך ההקלטה
------------

בפברואר 1970, זמן קצר אחרי צאת האלבום הראשון של בארט, The Madcap Laughs, בארט הופיע בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל "Top Gear" בליווי ג'רי שירלי (מתופף להקת המבל פיי) ודייוויד גילמור, שם ניגן רק שיר אחד מתוך האלבום החדש, "Terrapin" ועוד ארבעה שירים חדשים. 
יומיים לאחר מכן, החל לעבוד על האלבום החדש באולפני אבי רוד, הפעם עם ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור כמפיקים ונגני ליווי.
הסשנים התנהלו ביעילות רבה יותר מאלה של "The Madcap Laughs" - הוקלט הרבה חומר שלא נכלל באלבום, וכנראה ישנם שירים שלא ראו אור מעולם ומשך ההקלטה של האלבום היה קצר משמעותית ממשך ההקלטה של קודמו.
באותה תקופה מצבו הנפשי של בארט היה עדיין בכי רע; ב-6 ביוני 1970 בארט הופיע יחד עם ג'רי שירלי ודייוויד גילמור באולם האולימפיה שבלונדון' בארט בלבל את הקהל וגם את שירלי וגילמור, ובשיר הרביעי הניח את הגיטרה שלו בפתאומיות וירד מהבמה. שירלי וגילמור הם סיימו את השיר - "Gigolo Aunt" במהירות וחתמו את ההופעה היחידה בקריירת הסולו של בארט.
"Barrett" יצא בנובמבר 1970 והתקבל בהרבה פחות עניין מאשר קודמו. בארט אמר בראיון איתו שהתזמון של יציאת האלבום היה גרוע וקרוב מדי לזה של האלבום הקודם ולכן הוא לא נכנס למצעדים.

רשימת רצועות
------------

1. Baby Lemonade - 4:10
2. Love Song - 3:03
3. Dominoes - 4:08
4. It Is Obvious - 2:59
5. Rats - 3:00
6. Maisie - 2:51
7. Gigolo Aunt - 5:46
8. Waving My Arms In The Air - 2:09
9. I Never Lied To You - 1:50
10. Wined And Dined - 2:58
11. Wolfpack - 3:41
12. Effervescing Elephant - 1:52

צוות
----

* סיד בארט - שירה, קולות, גיטרות, עיצוב עטיפה
* דייוויד גילמור - הפקה, גיטרות, גיטרה בס, קלידים, תופים, קולות רקע
* ריצ'רד רייט - הפקה, קלידים, פסנתר, הרמוניום, אורגן המונד, קולות רקע
* ריק סייוול - טובה
* ג'רי שרלי - תופים וכלי הקשה
* וילי - כלי הקשה
* ג'ון וילסון - תופים
* פיטר באון - טכנאי הקלטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Barrett* באתר MusicBrainz
* האלבום *Barrett* באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 7b33b808-c0df-366a-9d17-ee55d61a9c4e

 |
**קרדיצה** (ביוונית: **Καρδίτσα**) היא עיר השוכנת במערב תסליה שביוון.

היסטוריה
--------

תיעוד כתוב לכפר במקום קיים במסמכי מפקד אוכלוסין עות'מאני שנערך בשנים 1454–1455. במקום הוקם יישוב מבוצר ובו חיל מצב עות'מאני,
אשר התפתח בו בהדרגה מסחר חקלאי אזורי. במהלך מלחמת העצמאות היוונית נערכו באזור קרבות בין צבא האימפריה העות'מאנית ובין מהפכנים יווניים, אך האזור נותר בשליטה עות'מאנית. ב-1821 פרצה בקרדיצה מגפת דבר אשר הפילה חללים רבים בקרב תושביה. ב-1881 לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועבר אזור תסליה ובכלל זה קרדיצה לחזקת ממלכת יוון. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה יוון על ידי גרמניה הנאצית ואזור קרדיצה הועבר לחזקת איטליה הפשיסטית. במרץ 1943 עלה בידי לוחמי המחתרת היוונית לשחרר את העיר, אך בהמשך לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה השתלט הוורמאכט על היישוב. באוקטובר 1944 שוחררה העיר. ב-1948, במהלך מלחמת האזרחים ביוון התחוללו בעיר קרבות כבדים בין הצדדים היריבים, 50 מתושביה נהרגו ועוד כ-500 נחטפו מבתיהם.

יהודי קרדיצה
------------

בקרדיצה התגורו מספר משפחות יהודיות, אך לא הייתה קהילה מאורגנת. ב-1928 נמנו במקום 49 יהודים והם נסמכו הלכתית על קהילת טריקלה. במהלך מלחמת איטליה–יוון הגיעו לקרדיצה פליטים יהודים בעיקר מאתונה ומטריקלה ומספר היהודים בעיר עלה ל-150. בהמשך, לאחר הכרעת המערכה על יוון לטובת גרמניה הנאצית, חולקה הממלכה לשלושה אזורי שליטה ואזור קרדיצה נכלל באזור הכיבוש האיטלקי, ובו מצב הקהילות היהודיות היה טוב יחסית לעומת אזורים אחרים. לאחר יציאת איטליה מהמלחמה נכנסו הגרמנים לשטחים שנשלטו על ידי האיטלקים. כבר בראשית אוקטובר 1943 נמלטו מאות יהודים מטריקלה, קרדיצה, וולוס, ולאריסה אל כפרי הסביבה וזכו לחסותם של אנשי חזית השחרור היוונית. חלק מיהודי קרדיצה ניצל משואת יהודי יוון ובתוכם ההיסטוריון ראובן בונפיל ובני משפחתו. לאחר שחרור יוון שבו לקרדיצה משפחות בודדות, בינואר 1946 הייתה במקום קהילה ובה 83 נפשות בכ-24 משפחות. וב-1959 נמנו בקרדיצה 51 יהודים.

ב-2017 נחנכה בכפר אמרנטוס אנדרטה הנצחה לתושבי הכפר אשר בין השאר הסתירו בתקופת המלחמה 62 יהודים מקהילת קרדיצה.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק כרם, "קרדיצה", בתוך: ברכה ריבלין (עורכת), **פנקס הקהילות: (10) יוון**, ירושלים: יד ושם, תשנ"ט 1998, עמ' 390–391.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרדיצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שמואל ספקטור, ג'פרי ויגודר, Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust: K-Sered, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2001, עמוד 596, אוחזר ב-14 באפריל 2023 (באנגלית).
2. ↑  סטיבן באומן, The Agony of Greek Jews, 1940–1945, הוצאת אוניברסיטת סטנפורד, 2009, עמוד 244. (באנגלית).
3. ↑  The Greek resistance and the Jews, 1941–1944, באתר המוזיאון היהודי של יוון (באנגלית).
4. ↑  פנקס הקהילות, להלן 'לקריאה נוספת'.
5. ↑  ירון אמיתי, יוון והאיים, הוצאת כתר, ירושלים, 1999, עמוד 252.
6. ↑  Greek-Jews in Karditsa Unveil Monument to Thank Village That Hid Them From Nazis in WWII, באתר greekreporter.com, 19 ביוני 2017 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530916305171
* GND: 4292384-0
* LCCN: n93036367
* MusicBrainz: 4fc00043-fbd8-4a68-91fb-b722cbc8d02a
* VIAF: 153754000
* WorldCat (עם VIAF): 153754000

 |
**נילמר הונורטו דה סילבה** (בפורטוגזית: **Nilmar Honorato da Silva**; נולד ב-14 ביולי 1984 בבנדיירנטס שבפרנה) הוא כדורגלן עבר ברזילאי, ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

נילמר החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מועדון ספורט אינטרנסיונל, וקודם לקבוצה הבוגרת בעונת 2003. בקיץ 2004 הוא הוחתם על ידי המועדון הצרפתי אולימפיק ליון. כבר במשחקו הראשון בליון הוא הבקיע צמד שערים נגד סטאד רן, אך לא כבש אף שער ליגה עד לסיום עונת 2004/2005. למרות זאת, הוא זכה עם קבוצתו באותה עונה באליפות צרפת, והגיע עמה עד לרבע גמר ליגת האלופות.

בפתיחת העונה שלאחר מכן הושאל נילמר בחזרה לברזיל, אל קבוצת קורינתיאנס. על אף שהפגין יכולת טובה במדי קורינתיאנס, לא נמצא לו מקום בליון בשל ריבוי החלוצים בקבוצה (פרד, סילבן וילטור, מילאן בארוש וסידני גובו), וכרטיס שחקנו נמכר לקורינתיאנס. בתקופתו בקורינתיאנס הוא הפגין יכולות מרשימות של מהירות וכדרור, וזכה במקום ב"נבחרת האולסטאר" של הליגה הברזילאית בעונת 2005.

באוגוסט 2007 חזר נילמר לאינטרנסיונל. במדיה נילמאר המשיך את הצטיינותו, ואף כבש את שער הניצחון לזכות קבוצתו בגמר הקופה סודאמריקנה ב-2008, נגד אסטודיאנטס. ב-2009 הוא הבקיע שער מרהיב במשחק מול קורינתיאנס, שהועמד לפרס שער השנה של פיפ"א.

ביולי 2009 הועבר נילמר למועדון הספרדי ויאריאל, תמורת 11 מיליון אירו. כמעט את כל עונת 12–2011 החמיץ נילמר בשל פציעה, מה שהחליש מאוד את התקפת קבוצתו, ויאריאל, והיא אף ירדה לליגה הספרדית השנייה בסיום אותה עונה. בשנת 2012, עקב אי רצונו של נילמר לשחק בליגה השנייה, החלה בו התעניינות, ואף אחת מצד ברצלונה. לבסוף באופן מפתיע, חתם נילמאר בא-ריאן הקטרית. ב-10 ביולי 2017 חתם נילמר בסנטוס לשנה וחצי.

נילמר החל לשחק בנבחרת הלאומית של ברזיל בשנת 2003, עת הופיע בגביע הזהב של CONCACAF. תחת המאמן דונגה הוא הפך לשחקן קבע בנבחרת. הוא נכלל בסגל ברזיל לטורניר גביע הקונפדרציות 2009, והבקיע חמישה שערים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, כולל שלושער במשחק מול נבחרת צ'ילה. הוא זומן לסגל הנבחרת גם למונדיאל עצמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נילמר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ליון שלחה את נילמאר לעונה בקורינתיאנס", מאתר ONE, מיום 24 באוגוסט 2005
2. ↑  תומר גנור, ברזיל: נילמאר החזיר את אינטרנסיונל לפיסגה, באתר ynet, 6 ביולי 2009
3. ↑  ynet, נילמאר בוויאריאל בתמורה לכ-15 מיליון ד', באתר ynet, 25 ביולי 2009
4. ↑  "ברצלונה תציע 24 מיליון יורו על נילמאר מוויאריאל", מאתר MSN Sport, מיום 13 ביוני 2012
5. ↑  דזקו למילאן? בארסה רוצה את אגר, נילמאר בקטאר, באתר ONE‏, 18 ביולי 2012
6. ↑  העברות בעולם - 10.7: תאו הרננדז חתם בריאל מדריד, יונייטד תגנוב את בקאיוקו?, באתר וואלה!‏, 10 ביולי 2017

| **נבחרת ברזיל – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 ז'וליו סזאר • 
2 מאייקון • 
3 לוסיו • 
4 חואן • 
5 פליפה מלו • 
6 באסטוס • 
7 אלאנו • 
8 ז'ילברטו סילבה • 
9 לואיס פביאנו • 
10 קאקה • 
11 רוביניו • 
12 גומש •
13 דניאל אלבס • 
14 לואיזאו •
15 טיאגו סילבה •
16 ז'ילברטו •
17 ז'וזואה •
18 רמירס •
19 ז'וליו בפטיסטה •
20 קלברסון •
21 נילמר •
22 דוני •
23 גראפיטה •
מאמן: דונגה | ברזילברזיל |
איור של גולגולת זאב פליסטוקן שנמצאה במערת קנטס, טורקוואי, אנגליה 
**האבולוציה של הזאב** התרחשה על פני קנה מידה גאולוגי של לפחות 300 אלף שנה. הזאב המצוי ("הזאב האפור", *Canis lupus*) הוא מין בעל יכולת הסתגלות גבוהה המסוגל להתקיים במגוון של סביבות ושיש לו תפוצה רחבה ברחבי האזור ההולארקטי. מחקרים על זאבים מצויים מודרניים זיהו תת-אוכלוסיות שונות שחיות בסמיכות זו לזו. וריאציה זו בתת-אוכלוסיות קשורה קשר הדוק להבדלים בבית הגידול - משקעים, טמפרטורה, צמחייה והתמחות טרף - המשפיעים על הפלסטיות הגולגולת-דנטלית, המאפשרת התחקות אחר האבולוציה של מיני בעלי חיים.

הרישומים הארכאולוגיים והפליאונטולוגיים מראים את נוכחותו המתמשכת של הזאב המצוי על פני כדור הארץ לפחות ב-300,000 השנים האחרונות. נוכחות מתמשכת זו מנוגדת לניתוחים גנומיים, המצביעים על כך שכל הזאבים והכלבים המודרניים מוצאם מאוכלוסיית מקור משותפת של זאבים שהתקיימה עד לפני 20,000 שנה. ניתוחים אלה מצביעים על צוואר בקבוק של אוכלוסייה, ואחריו התפשטות מהירה מאוכלוסיית המקור במהלך, או מיד לאחר עידן הקרח האחרון. זה מרמז על כך שאוכלוסיות הזאבים המקוריות התחרו עם סוג חדש של זאבים שהחליף אותם. עם זאת, המקור הגאוגרפי של התפשטות זו אינו ידוע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dawkins, William Boyd; Sanford, W. Ayshford; Reynolds, Sidney H. (1912). "British Pleistocene Hyænidæ, Ursidæ, Canidæ, and Mustelidæ". *A Monograph of the British Pleistocene Mammalia*. Vol. 2. London: Palaeontographical Society.
2. ↑  Leonard, Jennifer, Ecology drives evolution in grey wolves, **Evolution Ecology Research** 16, 2014, עמ' 461–473 doi: 10.1002/ece3.2014.4.issue-16
3. ↑  Pontus Skoglund, Erik Ersmark, Eleftheria Palkopoulou, Love Dalén, Ancient Wolf Genome Reveals an Early Divergence of Domestic Dog Ancestors and Admixture into High-Latitude Breeds, **Current Biology** 25, 2015-06, עמ' 1515–1519 doi: 10.1016/j.cub.2015.04.019
**בוריס שרמטייב** (ברוסית: **Борис Петрович Шереметев**;‏ 25 באפריל 1652 - 17 בפברואר 1719) היה אציל רוסי, בין המדינאים והמפקדים הבולטים של רוסיה בתקופת פיוטר הגדול.

תחילת הקריירה
-------------

בוריס שרמטייב נולד במשפחה בויארית ותיקה וידועה. בשנת 1681 התמנה לוויווד בעיר טמבוב ולחם נגד הכוחות של חאנות קרים. בשנת 1682 קיבל תואר בויארין. בשנת 1686 השתתף במשא ומתן עם האיחוד הפולני-ליטאי לקראת חתימת הסכם שלום ולאחר החתימה נשלח בראש המשלחת לוורשה. עם חזרתו לרוסיה הצארית התמנה למפקד הצבא באזור בלגורוד והיה אחראי על שמירת הגבולות הדרומיים של המדינה. בהיותו רחוק מהבירה לא היה צריך לבחור צד במאבקי הכוח בין פיוטר הגדול לבין נסיכת סופיה.

תקופת פיוטר הגדול
-----------------

בשנת 1695 תמך במאמץ של מערכות אזוב אך בחזית המשנית - באזור הדנייפר. בשנים 1697–1699 נסע לאירופה (פולין, אוסטריה, איטליה ומלטה) תוך ביצוע שליחות מדינית. חזר למוסקבה בבגדים מערביים ועל זה קיבל קבלת פנים מיוחדת מהצאר.

במלחמת הצפון הגדולה היה מפקד העליון של הצבא. לאחר כישלון בקרב נארווה נשלח לאסטוניה. לאחר מספר קרבות מוצלחים הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש והוא קודם לדרגת גנרל-פלדמרשל. במהלך שנים 1702–1704 היו לו מספר ניצחונות בקרבות וגם כבש מבצרים וערים.

בשנת 1706 קיבל תואר רוזן. בקרב פולטבה תפקידו היה משני אך לא מבוטל. בשנת 1710 פיקד על מצור על ריגה. לאחר כיבושה נשלח להשתתף במלחמת רוסיה-טורקיה (1710-1711) הלא מוצלחת.

בשנת 1712 הודיע לפיוטר הגדול על רצונו להתנזר. במקום זה התחתן עם בחורה צעירה. בשנת 1715 נשלח להיות בראש כוח רוסי בגרמניה שתמך בצבא הפרוסי בלחימה נגד השוודים.

בשנת 1717 חזר למוסקבה ונפטר לאחר מחלה קשה. ביקש להיות מוטמן בלאוורת קייב-פצ'רסק אך בהתאם להחלטת פיוטר הגדול גופתו הועברה למנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס שרמטייב** בוויקישיתוף
* בוריס שרמטייב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314452605171
* GND: 118921886
* ISNI: 0000 0001 0982 5859
* LCCN: n84179790
* NKC: jn20000701768
* NLP: a0000001726140
* SELIBR: 286700
* SNAC: w65h7n8n
* SUDOC: 168061651
* VIAF: 67264579
* WorldCat: lccn-n84179790

 |
כרזה חינוכית נגד רשלנות המובילה לפליטת כדור. בתמונה מופיעים שני אזרחים המומים, על השולחן מולם מונח אקדח, ומעליהם עומד חייל עם רשימת משימות לתחזוקה נכונה של נשק.כרזה חינוכית נגד רשלנות המובילה לפליטת כדור
**פליטת כדור** היא תאונה המתרחשת כתוצאה משימוש לא זהיר בנשק קל (אקדח, רובה וכו'). בתאונה זו נורה כדור (או צרור כדורים) מבלי שהמחזיק בנשק התכוון לכך. תוצאה קיצונית של תאונה זו היא מוות של אדם שבו פגע הכדור שנפלט.

כלי נשק מצוידים בנצרה, שמטרתה למנוע פליטת כדור. נוהלי החזקת נשק דורשים החזקתו כנצור בכל עת, למעט כאשר מתכוונים לירות בו. נהלים נוספים למניעת פליטת כדור כוללים החזקתו בלתי טעון כאשר אינו משמש בפעילות מבצעית ופריקתו המבוקרת ובדיקתו בתום פעילות מבצעית. בצה"ל הוכנס לשימוש בשנת 2014 מ"ק פורק – התקן פלסטיק למניעת פליטת כדור מנשק.

פליטת כדור כתוצאה מרשלנות עלולה להתרחש בעת טלטולו של כלי נשק כאשר הוא טעון, דרוך ולא נצור, בעת משחק בו בלי ידיעה שיש כדור בבית הבליעה ובנסיבות נוספות.

תכנון לקוי של כלי הנשק עלול לגרום לריבוי אירועי פליטת כדור. במלחמת העולם השנייה גרסאות ראשונות של תת-מקלע "סטן" נודעו בתאונות של פליטת כדור כאשר ה"סטן" נשמט מידי המחזיק בו. המנגנון הפשוט של תת-מקלע "עוזי" בגרסאותיו הראשונות הובילו לריבוי יחסי של תאונות פליטת כדור (ראו עוזי#תקלות).

פליטת כדור עלולה להוביל להעמדה לדין, באשמה הנעה מרשלנות ועד הריגה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פליטת כדור, באתר ynet
* פליטת כדור, באתר וואלה!
* מחלקת בטיחות ובקרת איכות של זרוע היבשה, באתר צה"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעם ויטמן, ‏נלחמים בפליטות הכדורים: 'מק פורק' בכל נשק אישי, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2014
**ואלדאס טוטקוס** (בליטאית: **Valdas Tutkus**;‏ נולד ב-27 בדצמבר 1960) הוא לוטננט גנרל ליטאי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של ליטא בין השנים 2004–2009.

ביוגרפיה
--------

טוטקוס נולד בווילנה ב-27 בדצמבר 1960. ב-1978 הוא התגייס לצבא האדום ולמד בבית הספר לפיקוד בטשקנט. ב-1982 הוא סיים את לימודיו ומונה למפקד מחלקה. ב-1983 הוא לחם במלחמת אפגניסטן. ב-1988 הוא עבר למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית פרונזה. לאחר פירוק ברית המועצות הוא התגייס לצבא ליטא החדש ושרת בבריגדת חיל הרגלים הממוכן זאב הברזל. ב-1995 הוא נשלח ללמוד במכללת נאט"ו להגנה ברומא. ב-1999 הוא נשלח לבריסל ומילא בו זמנית את תפקיד שגריר ליטא, לנאט"ו, לאיחוד האירופי, וכנספח הצבאי הליטאי בבלגיה. ב-2001 הוא מונה למפקד צבא היבשה הליטאי. ב-30 ביוני 2004 הוא קודם לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא סיים את תפקידו ב-3 ביולי 2009. בשנים 2014–2015 הוא שימש כיו"ר איגוד תעשיות הביטחון הליטאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואלדאס טוטקוס** בוויקישיתוף

* ואלדאס טוטקוס באתר נאט"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 7751154260624324480005
* WorldCat (עם VIAF): 7751154260624324480005

 |
**יוליה דרוסילה** (בלטינית קלאסית: IVLIA•DRVSILLA; ‏16 בספטמבר 16 - 10 ביוני 38) הייתה אצילה רומאית מן השושלת היוליו-קלאודית. הקיסר אוגוסטוס היה סבא-רבא שלה מצד האם, הקיסר טיבריוס היה דודהּ מדרגה שנייה מצד האב, הקיסר קליגולה היה אחיה, הקיסר קלאודיוס היה דודה מצד האב, והקיסר נירון היה אחיינה, בן אחותה.

ביוגרפיה
--------

דרוסילה נולדה בשנת 16 לספירה בגרמניה. אביה היה המצביא המפורסם גרמניקוס, שבאותה העת נחשב ליורשו המיועד של הקיסר טיבריוס, ואמהּ הייתה אגריפינה, נכדתו של קיסר רומא הראשון אוגוסטוס.

כאשר אמה אגריפינה הוגלתה על ידי הקיסר טיבריוס עברה לגור עם אם סבה ליוויה, ואחרי מותה בשנת 27 עברה לגור עם סבתהּ אנטוניה הצעירה.

דרוסילה נישאה בשנת 33 ללוקיוס קסיוס לונגינוס אולם כאשר אחיה קליגולה ירש את טיבריוס כקיסר רומא הוא הורה לה להתגרש מבעלה וחיתן אותה עם חברו וקרוב משפחתם מרקוס אמיליוס לפידוס שקליגולה ראה בו בעל יותר מתאים לאחותו.

תחת שלטון אחיה הורעפו על דרוסילה אותות כבוד חסרי תקדים. קליגולה הדגיש את קשריו המשפחתיים כחלק מהתעמולה הקיסרית ולכן לדרוסילה יחד עם שתי אחיותיה יוליה ליווילה ואגריפינה הצעירה חלקו כבוד והן נהנו מעמדת השפעה על אחיהן, אם כי שדרוסילה הייתה האחות המועדפת על קליגולה. דבר זה נעשה כדי להמחיש את חסדו של קליגולה כלפי בני ביתו, אולם גם כדי לאותת שבן שיולד לאחת האחיות יכול יהיה בבוא היום להיעשות ליורשו.

לפי דיווחים של היסטוריונים מאוחרים[דרוש מקור], ניהל קליגולה פרשיית אוהבים עם דרוסילה שהתחילה עוד בהיותם ילדים והמשיכה עם עלייתו לכס הקיסרות, אולם ככל הנראה לא היה בסיס בשמועות, והן נבעו מהשקפת העולם שלעריצים אין שום התחשבות בטאבואים חברתיים ומן העובדה שמכיוון שקליגולה היה רווק רוב שנות שלטונו, אחיותיו מילאו את התפקיד שבאופן מסורתי היה שמור לאשת הקיסר.

קליגולה מינה את דרוסילה ליורשתו בצוואתו. בכך לא התכוון שדרוסילה תיקח לידיה את השלטון באימפריה אלא שבעלה לפידוס יהיה השליט בפועל בעוד שלדרוסילה יהיה התפקיד של הולדת בן זכר שבבוא היום יעלה על כס הקיסרות וימשיך את שלטון השושלת היוליו-קלאודית.

דרוסילה נפטרה בשנת 38, בת 19. מותה היווה מכה קשה לאחיה קליגולה גם מהבחינה האישית וגם כיוון שמותה שיבש את תוכניות הירושה השושלתיות שלו. לאחר מותה הייתה דרוסילה האישה הרומאית הראשונה שעברה האלהה. עם זאת בסמוך למותה מאס קליגולה אף ביתר אחיותיו, ובמשפט ציבורי שנערך לאמיליוס לפידוס, בעלה של דרוסילה, שהואשם על ידי קליגולה בספטמבר 39 בקשירת קשר לרציחתו, הרשיע אף את אחיותיו, בהיותן שטופות זימה עם לפידוס ומרעיו, ושותפות לקשר של לפידוס כביכול והורה להגלותן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרוסילה** בוויקישיתוף
* דרוסילה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1051170591
* VIAF: 308712873
* WorldCat: viaf-308712873

 |
**DFSK** (באנגלית: **Dongfeng Sokon Automobile**) היא יצרנית מכוניות שהוקמה בשנת 2003 כמיזם משותף של Dongfeng ו- Chongqing Sokon Industry Group Co Ltd

היסטוריה
--------

בשנת 2003 Chongqing Yu'an Innovation Technology (Group) שמתמחה בייצור אופנועים וחלקים למכוניות ויצרנית מכוניות Dongfeng Motor החליטו לבדוק אפשרות להיכנס לשוק של מכוניות מסוג מיניוואן עבור עסקים קטנים בשוק המקומי. ל-Dongfeng כבר היה ניסיון בייצור מכוניות בשיתוף פעולה עם קבוצת PSA הצרפתית. סוכם שמרכז החברה החדשה תהיה בצ'ונגצ'ינג והחלו הכנות להקמת המפעל החדש.

ייצור מכוניות התבסס על חלקים של סוזוקי. בשנת 2005 הוצגה המכונית הראשונה מסדרת DFSK סדרת C. בהמשך החל ייצוא של מכוניות לאירופה.

בשנת 2013 הוחלט להיכנס לשוק של SUV. בשנת 2016 הוצגה המכונית החדשה שהתבססה על מנועים מתוצרת מיצובישי. באותה שנה התרחב ייצור של מכוניות מיניוואן לארצות נוספות. בשנת 2015 החלה הרכבת מוכניות באינדונזיה תוך כוונה להגיע לייצור 50 אלף מכוניות בשנה.

בשנת 2017 החברה יצרה 402 אלף מכוניות. בשנת 2018 חלקה של Dongfeng נרכשה תמורת 621 מיליון יורו ובעלות על החברה התרכזה בחברת Chongqing.

בשמת 2018 החל ייצור של דגמי מכוניות עם מנוע חשמלי במקום מנוע בנזין. נכון לשנת 2022 ייצור מכוניות מתבצע במספר מפעלים בסין, באינדונזיה ובארצות הברית.

גלריה
-----

* Sokon C37Sokon C37
* Sokon V22 Crew CabSokon V22 Crew Cab
* Fengguang 580 Pro mid-sizeFengguang 580 Pro mid-size
* Fengguang ix5Fengguang ix5

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **DFSK** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של DFSK
* DFSK, ברשת החברתית פייסבוק

* DFSK, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* DFSK, ברשת החברתית אינסטגרם

* DFSK, ברשת החברתית טיקטוק

* DFSK, ברשת החברתית LinkedIn

* DFSK, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר היבואן הישראלי
**ספר הקולנוע הישראלי** הוא אתר אינטרנט המהווה מאגר מידע מקיף בנושא הקולנוע הישראלי. האתר כולל, בין השאר, קרדיטים מלאים של הסרטים, תמונות, קטעי וידאו, נתונים על תקציב ומספרי צופים, וכן ביקורות וכתבות סרוקות שפורסמו על הסרטים בעיתונות. בנוסף, מכיל האתר מאמרים מקוריים על סרטים ואישים מרכזיים בקולנוע הישראלי. האתר החל לפעול בספטמבר 2016. נכון למרץ 2018 הוא מכיל מידע על 810 סרטים עלילתיים באורך מלא שהופקו בישראל ו-131 סרטים תיעודיים.

"ספר הקולנוע הישראלי" הוא יוזמה של משרד התרבות והספורט, בשיתוף עם קרן רבינוביץ' ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות. מערכת האתר כוללת את: אתי כהן, גיורא עיני, ד"ר שמוליק דובדבני ופרופ' רעיה מורג. מעצבי האתר הם פרופ' שמעון זנדהאוז ומריה רפפורט. מנהל התוכן והמפיק הראשי של האתר הוא מרט פרחומובסקי.

ראו גם
------

* יעל מבקרת בקולנוע
* סרט (אתר אינטרנט)
* IMDb

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ספר הקולנוע הישראלי
* יאיר רוה, האתר הכי חשוב בתולדות הקולנוע הישראלי (וגם: מה לראות ביום הקולנוע?), בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 21 בספטמבר 2016
* בן בירון, ‏"קשה לפרוץ לתעשיית הקולנוע הישראלית אם לא בנית מערכת קשרים", באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2016
* אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, משרד התרבות משיק אתר מקיף על הקולנוע הישראלי, בדומה לאתר הבינלאומי IMDb, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2016
* נמרוד צוק, התשובה הישראלית ל-IMDB, באתר כלכליסט, 19 בספטמבר 2016
**סָגוֹס** הוא כלי מתקופת חז"ל שלפי הפרשנות נחשב אחד מכלי המיטה, ואולם פירושו המדויק לוט בערפל. מן האזכורים בספרות חז"ל, ייתכן שכלי הסגוס היה דומה לשמיכה עבה ממולאה מחומר או מזרן ממולא מחומר.

לפי ספר המילים של מרקוס יסטרוב סגוס אינו אלא כלי ה**סגום**, שהיה לבוש חיילי רומא העתיקה. עם זה, אין פירוש זה תואם לפרשנות חז"ל שהבינו שהוא כלי מיוחד לשימוש לילה (כלי מיטה).

בספרות חז"ל
-----------

כפי העולה ממקורות החז"ליים, הסגוס היא טקסטיל עבה ואין הדרך ללבוש אותה על גוף האדם ואולי שמשו בו או כסמיכה עבה או כמין מזרן לשכיבת האדם בלילה. הודות לעובדה שהיא מוזכרות ככלי הראויה לקבל טומאת נגעים, מובן שהיא עשויה או מצמר או מפשתים או מעור בהמה כי רק שלשת חומרים הללו מוכשרים לקבל נגעי בגדים. עם זאת, הפרשנים הבינו שהייתה עשויה דווקא מצמר.

בדרך כלל, הוזכר הסגוס כבעל ארבעת אופנים הללו;

* ככלי לילה
* כמקביל לסדין
* כראוי לקבל נגע הצרעת
* כמלא חומר שנקרא "מוכין"
* עשוי ממעשה אריגה

### ציטוטים מספרות חז"ל

1. על הפסוק "השב תשיב לו את העבוט" מפרש הספרי "סגוס בלילה ומחרישה ביום" כלומר שהסגוס הנהו כלי מיוחד לשימוש לילה.
2. הסדינין והסגוסין שנתנן בארץ להיות מהלך עליהן (תוספתא מסכת כלים בבא מציעה יא, ה), כלומר שיש שימוש עראי לסגוס כמין משטחה לדריסת הרגל
3. סגוס שנראה בו נגע רבי אליעזר בן יעקב אומר עד שיראה בארוג ובמוכין (ספרא ויקרא יג נה). מכך מובן שהסגוס היא בגד העשויה במומחות במעשה האריגה ובמילוי חומר
4. לגבי מצוות ציצית, מובא בספרי; "כסותך" פרט לסדין. "תכסה" פרט לסגוס (ספרי כב יב). שוב נראה שהסגוס נחשבת לשימוש מיטתי ולא ללבישה כלשהי שמתכסים בו בשעות היום והעבודה.
**אנטון פאול שטדלר** (בגרמנית: **Anton Paul Stadler**;‏ 28 ביוני 1753 - 15 ביוני 1812) היה קלרניתן ונגן קרן באסט (basset horn) אוסטרי, שמוצרט כתב למענו את החמישייה לקלרינט וכלי מיתר ואת הקונצ'רטו לקלרינט ותזמורת.

נאמר על שטדלר, שהיה לו צליל יפה במיוחד ושליטה יוצאת דופן במשלב הנמוך של קלרינט הבס ובאסט הורן. מבקר מוזיקה וינאי בן תקופתו כתב, ביחס לשטדלר, "לא הייתי מתאר לעצמי, שקלרינט תוכל לחקות את הקול האנושי בהצלחה רבה כל כך כפי שהדבר עולה בידך. כלי הנגינה שלך חרישי כל כך, עדין כל כך בצליליו, שאיש משומעיו לא יוכל לעמוד בפניו."

אנטון שטדלר, שהיה וירטואוז ידוע-שם, ניגן כקלרינטן שני עם אחיו, יוהאן בתזמורת החצר בווינה. ייתכן, שהייתה זו התמחותו בקלרינט שני ובקרן באסט שהביאה אותו לשיתוף פעולה עם תאודור לוץ (1748-1792), יצרן קלרינטים. הרעיון שלו היה להוסיף הארכה לקלרינטים שלו בסי במול ובלה - כמו בקרן הבאסט - תוספת טרצה גדולה לדו הנמוך. לקלרינט המוארכת הזו (הידועה כיום כקלרינט באסט) כתב מוצרט את הקונצ'רטו לקלרינט ואולי גם חמישיית הקלרינט וכלי המיתר שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנטון שטדלר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנטון שטדלר, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johann Friedrich Schink, "Musikalische Akademie von Stadler", *Litterarische Fragmente*, (Graz 1785).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404949805171
* BNE: XX5600800
* BnF: cb139307716 (data)
* GND: 119353725
* ISNI: 0000 0000 8365 523X
* LCCN: no89005645
* MusicBrainz: 8149a321-a2a0-47e1-863f-8c8a598a2ead
* NKC: jo20201079308
* SNAC: w6zm30d7
* VIAF: 24789941
* WorldCat: lccn-no89005645

 |
אולם רונאכר בווינה, התיאטרון המשוקם, שהיווה מקום מפגש של הפביאנים האוסטרים
**חברת הפביאנים הווינאית** או הפביאנים בווינה (בגרמנית:**Wiener Fabier Gesellschaft** או **Die Fabier**) הייתה אגודת אינטלקטואלים וינאים שפעלו למען רפורמות חברתיות.
היא הוקמה בשנת 1893 על ידי הכלכלן אוטו ויטלסהפר לפי דגם החברה הפביאנית הבריטית (Fabian Society) שנוסדה בשנת 1884. בהמשך הקימו הפביאנים את המפלגה לפוליטיקה סוציאלית (Sozialpolitische Partei) שפעלה בראשות אויגן פון פיליפוביץ' בעיקר בווינה ובאוסטריה תחתית למען רפורמות סוציאליות, כמו קידום החינוך בקרב העם, קידום זכויות אזרחיות לנשים, התערבות ממשלתית בסוגיות חברתיות כמו רפורמה של הדיור, צעדים במדיניות המיסים והשכר, ביטוח סוציאלי למעסיקים, ביטויי סולידריות חברתית כפשרה בין קפיטליזם לסוציאליזם וכו'.
מנהיג המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית בראשות קארל לואגר נאבק בחירוף נפש בפביאנים. בקרב הפביאנים פעלו אישים כמו הפילוסוף והפדגוג וילהלם ירוזלם, הממציא והרפורמטור יוזף פופר-לינקאוס, הסוציאליסט ויקטור אדלר, איש העסקים קארל קולברט, המשפטן טומאש מסריק, אנגלברט פרנרסטורפר, מיכאל הייניש, לימים נשיא אוסטריה, והכלכלן והפוליטיקאי אויגן פון פיליפוביץ'.
אחד הביטאונים שלהם היה "די צייט" בעריכת הרמן באהר.
כעבור זמן הצטרף לתנועה גם יוליוס אופנר שהפך למעין מנהיג רוחני שלה. מקום התכנסות הפביאנים בווינה היה אולם הנשפים רונאכר. בשנת 1901, בעקבות מותו של ויטלסהפר (ב-21 בפברואר 1901 הפסיקה החברה הפביאנית בווינה את פעילותה.

לקריאה נוספת
------------

* *Alexander Emanuely* Das Beispiel Colbert. Fin de siècle und Republik *. Wien: Verlag der Theodor Kramer Gesellschaft 2020, S. 658, מסת"ב 978-3-901602-85-6.*
* PeterJoseph Boettke. "Why are there no Austrian socialists? Ideology, science and the Austrian school," Journal of the History of Economic Thought 1995 17: 35–56.
* John W.Boyer "Freud, Marriage, and Late Viennese Liberalism: A Commentary from 1905," Journal of Modern History 1972 50.1: 72–102.

קישורים חיצוניים
----------------

* Peter Weibel Das Goldene Quadrupel.
* למה אין סוציאליסטים אוסטרים? בבלוג סוציאל-דמוקרטי מיוני 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  P.Weisel
**קורקס לבן-כנף** המכונה גם **זג לבן-כנף** (שם מדעי: *Corcorax melanorhamphos*) היא ציפור שיר אוסטרלית דמוית עורב השייכת למשפחת הקורקורקסים. מין זה יחידי בסוגו.

ציפור זו מזכירה במראה את הזג של אירואסיה בצבעה השחור ובהתנהגותה. אורכה הממוצע 45 ס"מ והיא בעלת נוצות שחורות עם כנפיים לבנות, מקור גדול אפור ועיניים אדומות.

הציפור חיה בקבוצות משפחתיות גדולות של 4-20 חברים בכל אחת. החבורות טריטוריאליות וקבוצות גדולות ישתלטו על שטחי משפחות אחרות. לא רק את השטח הם לוקחים אלא גם גוזלים בוגרים של הדור הצעיר. הם מפתים צעיר אחד עם אוכל להגר למשפחה חדשה ואם הוא מסכים הוא עוזר לגדל את הגוזלים הצעירים יותר שצריכים הרבה מזון.

הקורקס ניזון מחרקים כמו חיפושיות וטרמיטים וגם מתולעים שהוא מוצא על הקרקע. הוא ניזון גם מפירות ופירות יער שמצויים על העץ. בכמה מקומות הוא אוכל בקרבת אנשים דרך קבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורקס לבן-כנף** בוויקישיתוף
* קורקס לבן-כנף, באתר ITIS (באנגלית)
* קורקס לבן-כנף, באתר NCBI (באנגלית)
* קורקס לבן-כנף, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורקס לבן-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN

שני זגים לבני כנף
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "דווין בוקר".

**דווין בוקר** (באנגלית: **Devin Booker**; נולד ב-28 בפברואר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר בבאיירן מינכן.

קריירה
------

אחיו של בוקר, טרבור, שיחק גם הוא כדורסל בליגת ה-NBA. בן דודו של בוקר, ג'ורדן היל, גם הוא שחקן NBA לשעבר.

בוקר החל את דרכו כשלמד ושיחק כדורסל בתיכון יוניון קאונטי ביוניון, קרוליינה הדרומית.

לאחר סיום התיכון, בוקר שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת קלמסון, בין השנים 2009–2013.

בוקר החל את הקריירה המקצועית שלו בצרפת, כשחתם בשנת 2013 במועדון הכדורסל נאנסי מהליגה הצרפתית. מאוחר יותר באותה עונה, עבר בוקר לJL בורק. בתום העונה, נבחר בוקר לשחקן המצטיין של סדרת הגמר של הליגה הצרפתית השנייה.

בשנת 2015, חתם בוקר באלאן שאלון, שם במקביל לליגה הצרפתית, הוא גם שיחק בליגת האלופות. בוקר סיים את העונה עם שאלון במקום השלישי בליגת האלופות וכשחקן המצטיין של העונה בליגה הצרפתית.

בשנת 2016, בוקר שיחק בניו יורק ניקס במסגרת ליגת הקיץ של ה-NBA. ב-17 ביולי 2016, הוא חתם בבאיירן מינכן מהליגה הגרמנית. ב-12 ביולי 2017, בוקר האריך את חוזהו בנוספת. באותה עונה הוא העמיד ממוצעים של 12.4 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק, מה שגרם לו להאריך את חוזהו לעונה נוספת.

ב-16 ביולי 2019, חתם בוקר לעונה בחימקי מהליגה הרוסית. ב-5 ביולי 2020, בוקר האריך את חוזהו בעונה עם אופציה לעונה נוספת.

ב-16 ביוני 2021, חתם בוקר לשנתיים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דווין בוקר** בוויקישיתוף
* דווין בוקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
**ישראל אֶפְרויקין** (ביידיש: **עפרויקין**; כ"ו בטבת ה'תרמ"ד, 24 בינואר 1884, ליטא – ט' בניסן ה'תשי"ד, 12 באפריל 1954, פריז) היה סופר, הוגה דעות ועסקן ציוני יהודי. ממייסדי המפלגה העממית היהודית (ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײַ). עורך הירחון הפריזאי-יהודי "קיום".

קורות חיים
----------

נולד בווקשנה שבליטא (האימפריה הרוסית) לרפאל, סוחר תבואה גדול שהעניק לו חינוך מסורתי דתי. אחיו הצעיר הוא הסופר זלמן יפרויקין.

לאחר הפוגרומים של שנת 1905 בתחום המושב, הקים עם ההיסטוריון שמעון דובנוב את ה"ייִדישע פֿאָלקספּאַרטײ", שדגלה בקיום יהודי לאומי בגולה. בין השנים 1915 ו-1919 ערך את השבועון די וואך שהופיע בווילנה, ביחד עם זליג קלמנוביץ'.

לאחר מהפכת אוקטובר 1917 היגר לצרפת והשתקע בפריז, שם הפך לאחד ממנהיגי הקהילה. היה חבר במשלחת היהודית לוועידת ורסאי, עמד בראש הפדרציה של האגודות היהודיות בצרפת, והיה חבר בקונגרס היהודי העולמי. מתוקף תפקידו זה שכנע את הנהלת הקונגרס לפנות לממשלת צרפת לאחר פרעות קונסטנטין ב-1934, על מנת שתסייע למשפחות הנפגעות ותעניש במלוא החומרה את הפורעים.

אפרויקין נפטר בט' בניסן ה'תשי"ד, 12 באפריל 1954 בפריז. נקבר בבית העלמין מונפרנאס בפריז, בהשתתפות קהל רב, ביניהם הד"ר נחום גולדמן, רבה הראשי של צרפת יעקב קפלן, ושגריר ישראל בצרפת יעקב צור. לאחר מכן הועלה לקבורה בחלקת "פנתיאון האומה" בהר המנוחות ירושלים.

מכתביו
------

* **אין חלום און אויף דער וואר: עסייען וועגן אלטע פראבלעמען אין א נייער צייט**, ניו-יארק: אויפן שיידוועג, 1944
* **קדושה און גבורה ביי יידן: אמאל און היינט: גזירת ת"ש-תש"ה**, ניו-יארק: אויפן שיידוועג, 1949
* **א חשבון הנפש**, פריז: א. ב. צעראטא, 1948
	+ **חשבון הנפש**, לעברית: אברהם קריב, תל אביב: הוצאת מסדה, ה'תש"י.
* **אויפקום און אומקום פון יידישע גלות-שפראכן און דיאלעקטן**, פאריז: קיום, 1951.

לקריאה נוספת
------------

* לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, 7, ניו יארק, 1968, עמ' 30–32.

* American Jewish year book, 56 (1955), p. 324

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בר, **פנתיאון האומה בהר המנוחות**, **עת־מול** 228, אייר תשע"ג, עמ' 35.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527277105171
* GND: 1046852795
* LCCN: no00040923
* SELIBR: 137234
* SUDOC: 179355651
* VIAF: 118231844
* WorldCat: lccn-no00040923

 |
**דורותי מורו גילפורד**  (באנגלית: Dorothy M. Gilford; ‏1919 – 6 בדצמבר 2014) הייתה סטטיסטיקאית אמריקנית.

ביוגרפיה
--------

לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בגיל 15, למדה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, שם למדה לימודי תואר ראשון ושני במתמטיקה. היא אמנם החלה בלימודי מתמטיקה טהורה, אך במשך הלימודים גברה התעניינותה בתחום היישומי, ולכן למדה אקטואריה וסטטיסטיקה. 

ב-1940 התחילה בלימודי דוקטורט, תחילה במכללת ברין מאר, שם עסקה במחקר בגנטיקה בהדרכת הילדה גריינג'ר. ב-1942 הרולד הוטלינג הזמין אותה לעבור לאוניברסיטת קולומביה ולבצע עבודת דוקטורט בהדרכתו. האווירה במחלקה לסטטיסטיקה שם לא הייתה טובה, וכעבור שנה היא חזרה לברין מאר, אך המשיכה במחקר בהדרכת הוטלינג. כשהיא עדיין עובדת על הדוקטורט שלה, קיבלה משרת מרצה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. בסופו של סיימה את עבודת הדוקטורט שלה שעסקה בהתפלגות T2 שהוטלינג פיתח, אולם בינתיים הוטלינג עזב את אוניברסיטת קולומביה ועבר לצפון קרוליינה. לאור זאת שהיחסים בין חברי הסגל באוניברסיטת קולומביה לבין הוטלינג היו בעייתיים, הפקולטה סירבה לאשר את הדוקטורט, והיא לא קיבלה את תואר הדוקטור.

לאחר סיום דרכה האקדמית פנתה גילפורד למגזר הציבורי, ומילאה שורת תפקידים במספר רשויות ממשלתיות, ובהם מכון המחקר הרפואי של הצי, רשות התעופה האזרחית, ורשות הפיקוח על המסחר.  ב-1955 עברה לעבוד במכון המחקר של הצי. היא ניהלה שם את המחלקה לסטטיסטיקה, ובהמשך קודמה וניהלה את האגף למדעי המתמטיקה של המכון. במהלך תקופה זו ניסתה שוב לכתוב עבודת דוקטורט במסגרת אוניברסיטת קארנגי  מלון, אך שוב לא הצליחה לסיים את הלימודים.

ב-1968 עברה לעבוד במשרד הבריאות, החינוך והרווחה, שם עמדה בראש מכון המחקר הלאומי לסטטיסטיקת חינוך. היא פרשה מהשירות הציבורי ב-1974, ועברה לעבוד באקדמיה הלאומית למדעים. לאחר 19 שנות עבודה שם פרשה לגמלאות.

פרסים
-----

בזכות הישגיה המקצועיים גילפורד נבחרה לעמיתה של האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה, ושל המכון הלאומי למתמטיקה. כמו כן נבחרה לחברה במכון הסטטיסטיקה הבינלאומי. ב-1965 העניק לה הנשיא ג'ונסון את פרס המצוינות לנשים בשירות הציבורי (היא הייתה הסטטיסטיקאית השנייה לאחר ארינס ג'וי ויקנס שקיבלה פרס זה בשנת 1960).

קישורים חיצוניים
----------------


* A Conversation with Dorothy Gilford  - Edward J. Wegman and Wendy L. Martinez, Statistical Science 2007, Vol. 22, No. 2, 291–300
* Johnson, Lyndon B. (March 2, 1965), *Remarks at the Federal Woman's Award Ceremony*
* Wallis, W. Allen (April 1965), The president's column, The American Statistician, 19 (2): 2–2

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432551105171
* CiNii: DA03253658
* GND: 171264649
* ISNI: 0000 0001 0999 0934
* LCCN: n78012816
* NLA: 35988923
* NLK: KAC2020Q2607
* SUDOC: 077922069
* VIAF: 311284233
* WorldCat (עם VIAF): 311284233

 |
**תוכנית החומש להשקעה כלכלית במגזר הערבי** היא תוכנית ממשלתית עבור פיתוח רמת החיים ביישובי המגזר הערבי בישראל.

התוכנית החלה בעקבות החלטה מספר 922 שאומצה בממשלת ישראל השלושים וארבע ב-30 בדצמבר 2015. ההחלטה הממשלתית עסקה בתיקצוב פיתוח ובקרה בתחומי החינוך, ביטחון הפנים, הבריאות, התשתיות, הבינוי וכו' וזאת בתקציב של כ-15 מיליארד ש"ח. התוכנית המקורית יועדה להתקיים עד 2020 והופנתה ליישובים שבהם למעלה מ-80% תושבים ערבים. המשרד לשוויון חברתי היה אמון בתחילה על יישום התוכנית.

ב-25 באוקטובר 2020 הוחלט על הארכת התוכנית בשנה נוספת והקלות בתחום הבנייה והדיור. ביוני 2021 פורסם בדיון הוועדה המיוחדת לענייני החברה הערבית כ-90% מהכסף הוקצה אך רק 62% מהתקציב בוצע.

ב-1 באוגוסט 2021 ממשלת ישראל השלושים ושש החליטה בהחלטה 292 על הארכת התוכנית עד 2026 בתיקצוב של כ-26.5 מיליארד ש"ח. החלטה 292 התמקדה בתחבורה, בביטחון הפנים, פיתוח תשתיות וצמצום פערים חברתיים. ב-24 באוקטובר 2021 פורסמה תוכנית נוספת (כהמשך להחלטה 922) בתיקצוב של כ-32 מיליארד ש"ח שהופנו בעיקר לחינוך ולביטחון הפנים. המשך התיקצוב לתוכנית המשיך גם במסגרת התקציב של 2023 של ממשלת ישראל השלושים ושבע בהובלתו של השר עמיחי שיקלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח החלטת הממשלה 922, באתר משרד ראש הממשלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד הממשלה אישרה את תוכנית הענק במגזר הערבי: עלות התוכנית כ-15 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2015
2. ↑  דני זקן, ‏הממשלה אישרה את הארכת תוכנית החומש לחברה הערבית, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2020
3. ↑  תכנית החומש להשקעה כלכלית במגזר הערבי 922: כ-90% מהכסף הוקצה – רק 62% מהתקציב בוצע, באתר הכנסת, ‏21 ביוני 2021
4. ↑  מיליארדים לכבישים, לתחבורה ציבורית ולבטיחות בדרכים בחברה הערבית, באתר ynet, 10 באוקטובר 2021
5. ↑  תוכנית חומש למגזר הערבי, באתר משרד ראש הממשלה, ‏1 באוגוסט 2021
6. ↑  בנייית כיתות ומאבק באלימות: אושרה תוכנית למגזר הערבי בהיקף 32 מיליארד שקל, באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2021
7. ↑  דני זקן, ‏שיקלי דחף, נתניהו לחץ: כך אושרה תוכנית החומש לחברה הערבית, באתר גלובס, 27 בפברואר 2023
8. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:אייס   
סוג לא תואם [ 3 ] למרות הביקורת: הממשלה לא תפגע בתוכנית החומש למגזר הערבי, באתר אייס, 24 בפברואר 2023
מלחמות העצמאות הצרפתיות הסלימו מחדש עם תחילת 1793. המדינות החדשות הצטרפו לקואליציה הראשונה, ימים לאחר הוצאתו להורג של המלך לואי ה-16 ב-21 בינואר, היו ספרד ופורטוגל. ב-1 בפברואר הכריזה צרפת מלחמה על בריטניה והולנד.

שלוש מעצמות אחרות נכנסו לשטח דובר צרפתית מכריע בחודשים הבאים, מה שגרם לצרפת לגייס, בפנים הארץ, צבא של 1,200,000 חיילים. היעקובינים שהתחזקו מאוד הוציאו להורג אלפי מתנגדים מוכחים וחשודים, בשלב הסופי של שלטון האימה. הכוחות האנטי-מהפכנים מסרו את טולון לבריטניה וספרד ב-29 באוגוסט, ולכדו בנמל חלק גדול מהצי הצרפתי, כאשר העיר נכבשה מחדש על ידי דוגומייר (בסיועו של נפוליאון בונפרטה הצעיר) רק ב-19 בדצמבר. בין החודשים הללו ניצחה בקרב על הגבול הצפוני, בספטמבר, צרפת, שראתה את הסרת המצור הבריטי בעיקר על דנקרק. השנה הסתיימה בכך שממשלת צרפת, הוועידה הלאומית, שהניחה את היסודות לרפובליקה הצרפתית הראשונה, יצאה לדרך בשנה הבאה, לאחר שהדפה התקפות מדרום ומדרום-מזרח אך נכשלה במתקפתה לכיוון פיימונטה (לכיוון טורינו).

מסעות המלחמה
------------

בפתיחת השנה בחר דומורייה להתעלם מהפקודות מהממשלה בפריז להגן על בלגיה ובמקום זאת החל בפלישה להולנד, בתקווה להפיל את הסטאדטהאודר ולהקים רפובליקה עממית בגיבוי צרפת. בעקבות כך, הוא כבש את ברדה בבראבנט והתכונן לחצות להולנד וללכוד את דורדרכט. עם זאת, הצבאות שנותרו בבלגיה ספגו מספר תבוסות, כגון על ידי האוסטרים הבאאכן וליאז' והסירו את המצור של מירנדה על מאסטריכט. דומורייה נאלץ על ידי הממונים עליו לחזור לבלגיה ולתפוס פיקוד במערכה בפלנדריה.

לאחר תבוסה בניירווינדן, נאלץ דומורייה לסגת מבלגיה. לאחר מכן הוא עשה הסכם עם האוסטרים למסור להם כמה מבצרי גבול בתמורה להפוגה שבה יוכל לצעוד על פריז ולהחזיר את המלוכה לפי חוקת 1791. עם זאת, הוא לא הצליח להבטיח את נאמנות חייליו, והוא ערק לקווים האוסטריים במקום להיעצר על ידי היעקובינים.

במקביל, עורר כוחם ההולך וגובר של הרדיקלים בפריז מרד במחוזות, כאשר תושבי ליון ומרסיי מרדו וההוונדים הקימו צבא כדי לתקוף את השלטון המרכזי ולפתוח בתקשורת עם בריטניה. צבאות ספרדים חצו את הפירנאים, צבאות סרדיניה (בעיקר פיימונטה-סבויה) חצו גבולות אלפיניים שונים, וצבאות אוסטריה כבשו את ואלנסיין ואילצו את צבאות הצפון לסגת בחזרה לכיוון פריז. בריטניה הורתה על מצור ימי על צרפת ב-31 במאי.

הממשלה המהפכנית הכינה התגייסות מלאה של האומה, ללא רחמים כלפי אויבים פנימיים או חיצוניים. על פי *תולדות המהפכה הצרפתית* של מיגנט: "לרפובליקה היו בקרוב מאוד ארבעה עשר ארמיות ו-1,200,000 חיילים. צרפת, בזמן שהפכה למחנה ולבית מלאכה לרפובליקנים, הפכה במקביל לכלא למי שלא קיבל את הרפובליקה". הם המשיכו לדכא את קאן, ליון ומרסיי, אף על פי שהכוחות האנטי-מהפכניים מסרו את טולון לבריטניה וספרד ב-29 באוגוסט, וכתוצאה מכך נלכד בנמל חלק גדול מהצי הצרפתי. העיר נכבשה מחדש על ידי דוגומייר (בסיוע של נפוליאון בונפרטה הצעיר) רק ב-19 בדצמבר.

בספטמבר ניצח ניקולס הושאר את הדוכס מיורק בהונדשווט, ואילץ אותו לנטוש את המצור על דנקרק. באוקטובר ניצח ז'אן-בטיסט ז'ורדן, המפקד על צבאות הצפון, בקרב וואטיניס ועבר למתקפה, אך לא השיג הישגים גדולים לפני החורף.

בפירנאים סיימו הצבאות הצרפתיים את השנה בעמדות הגנה ליד הגבול, בעוד שבגבול האלפיני נכשלה פלישה צרפתית לפיימונטה.
אגם חבסגל
קשת בענן באגם חבסגל
**אגם חֶבְסְגֶל** (במונגולית: **Хөвсгөл нуур**) הוא אגם מים מתוקים במחוז חבסגל במונגוליה. אגם חבסגל הוא אחד העתיקים בעולם; החוקרים מעריכים את גילו בכמה עשרות מיליוני שנים. המונגולים מכנים את האגם: "פנינה כחולה עמוקה" או "אמא".

שטחו של האגם 2,620 קמ"ר, אורכו 136 ק"מ ורוחבו המרבי 36.5 ק"מ. עומקו המקסימלי 267 מטר, והוא שוכן בגובה של 1,645 מ', כ-900 ק"מ צפונית לעיר הבירה אולן בטור. האגם הוא מאגר המים המתוקים השני בגודלו באסיה, והוא מכיל 0.4% מכמות המים המתוקים בעולם ו-70% מהמים המתוקים של מונגוליה.

סביב האגם, הוכרז הפארק הלאומי אגם חבסגל, אחד מאתרי התיירות הבולטים בצפון מונגוליה. התיירות לאגם מתבצעת בחודשי הקיץ בלבד, מכיוון שבחורף האגם קופא ושכבת הקרח שלו מגיעה עד ל-120 ס"מ.

עד שנות ה-90 הצבא המונגולי הציב באגם כלי שיט בודד עם שבעה אנשי צוות, שהיה למעשה מהווה את כלל חיל הים המונגולי ובעיקר נועד למטרות תיירות.

גיאוגרפיה
---------

אגם חובסגול ממוקם בצפון מערב מונגוליה ליד הגבול הרוסי, למרגלות הרי סייאן המזרחיים. גובהו 1,645 מטרים (5,397 רגל) מעל פני הים, אורכו 136 קילומטרים (85 מיל) ועומקו 262 מטרים (860 רגל). זהו אגם המים המתוקים השני בנפחו באסיה, ומכיל כמעט 70% מהמים המתוקים של מונגוליה ו-0.4% מכלל המים המתוקים בעולם.  העיירה חטגל שוכנת בקצה הדרומי של האגם.

קו פרשת המים של אגם חובסגול קטן יחסית, ויש לו יובלים קטנים בלבד. הוא מנוקז בקצה הדרומי על ידי עגיין גול, המתחבר לסלנג' ובסופו של דבר זורם לימת באיקל. במעבר בין האגם לימה, המים נעים יותר מ-1,000 קילומטרים, ויורדים 1,169 מטרים, וזאת אף שמרחק קו הראייה הוא רק כ-200 ק"מ. מיקומו בצפון מונגוליה מהווה חלק אחד מהגבול הדרומי של יער הטייגה הסיבירי הגדול, כאשר העץ השולט בו הוא הלגש הסיבירי ( *Larix sibirica* ).

האגם מוקף במספר רכסי הרים. ההר הגבוה ביותר הוא Bürenkhaan / Mönkh Saridag (3,492 מטר), שפסגתו, מצפון לאגם, שוכנת בדיוק על הגבול הרוסי-מונגולי. האגם קופא לחלוטין בחורף, ומכסה הקרח חזק מספיק כדי לשאת משאיות כבדות; נתיבי תחבורה על פניו מציעים קיצורי דרך לדרכים הרגילות, אשר משתמשי הדרך נוהגים לנצל. עם זאת, נוהג זה אסור כעת, כדי למנוע זיהום של האגם הן מנזילות נפט והן מפריצות של הקרח על-ידי משאיות. על פי ההערכות 30-40 כלי רכב פרצו את הקרח לתוך האגם במהלך השנים.

ישנו אי אליפטי בערך באמצע האגם, בשם Wooden Boy Island, בגודל 3 ק"מ מזרח–מערב ו-2 ק"מ צפון–דרום. הוא ממוקם בערך 11 ק"מ מהחוף המזרחי של האגם, ו-50 ק"מ צפונית ליישוב חטגל .

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אגם חבסגל** |

* אגם חבסגל באתר "אקספלורר"
* חבסגל לתיירים - מתוך "למטייל"
* אגם חבסגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)


1. ↑  "The Aquatic Invertebrates of the watershed of Lake Hovsgol in northern Mongolia". Institute for Mongolia Research Guide. אורכב מ-המקור ב-2014-05-05. נבדק ב-2007-07-13.
2. ↑  "Wooden Boy / Dalan Modon Khuis Island". Google Maps, accessed on 2019-05-24.
הרב **חיים חייקל זאב מילצקי** (ה'תר"ס, 1900 - ליל שבת כ"ה בשבט ה'תשכ"ד, 7 בפברואר 1964) היה רב ומחנך, דמות בולטת בפלג הנובהרדוקאי של תנועת המוסר. ראש ישיבת חיי עולם.

קורות חיים
----------

נולד בסלובודקה פרבר קובנה שבליטא בסביבות שנת 1900. למד בצעירותו בישיבת סלובודקה, וכשהתבגר נשלח בידי הסבא מסלובודקה ללמוד אצל הרב אלתר שמואלביץ, חתנו של הסבא מנובהרדוק בישיבת סטוצ'ין, בה התקרב למשגיח הרב לייב חסמן. בראשית מלחמת העולם הראשונה נסגרה הישיבה, והוא נשאר ללמוד במקום.

לאחר המלחמה, במהלך המהפכה הבולשביקית ומלחמת האזרחים ברוסיה נותר ברוסיה כשליח נובהרדוק ופעל במחתרת להפצת תורה לבחורים שהתפזרו מישיבות רבות שנסגרו. הוא הקים ישיבה בקרמנצ'וג ובלובני, בעקבות פעילותו זו נידון למוות אך שוחרר. סיפורי מופת אודות פעילותו בשנים אלו נפוצו בישיבות ליטא בין מלחמות העולם והקנו לו הילה של גיבור תרבות-תורנית.

בשנת 1923 עלה לארץ ישראל והתגורר לצד אישים אחרים מתנועת המוסר בחצר שטרויס הירושלמית. זמן מה כיהן כר"מ בישיבת תפארת ישראל בחיפה, ובהמשך כר"מ וראש ישיבה בישיבת חיי עולם בירושלים במשך עשרים שנה.

בעשרות שנותיו האחרונות היה אדם חולני, ונחשב כ"בעל ייסורים", עובדה שבצירוף סיפורי מסירות הנפש שלו בפעילותו ברוסיה הסובייטית, פרסמה אותו מאד. 

הוא נפטר בליל שבת כ"ה בשבט ה'תשכ"ד, 7 בפברואר 1964.

הכיתוב על גבי מצבת קברו נוסח על ידו בצוואתו, אינו כולל תארים רבניים ונחשב חריג בפשטותו וענוותנותו: "פ"נ **חיים חייקיל זאב מילצקי** ב"ר ראובן ז"ל שסבל רוב ימיו יסורים ובעוונותיו הרבים לא הגיע להמדריגה שהי' יכול להגיע".

הותיר אחריו ארבעה בנים ובת. אחד מבניו היה הדיין הירושלמי הרב משה יוסף מילצקי (נפטר ה'תש"ע), ונכדו הקרוי על שמו הוא הרב חייקל מילצקי, מחנך לנוער בסיכון וראש ישיבת רש"י בירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* דוד זריצקי, **בעל הייסורים**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 185–188

קישורים חיצוניים
----------------

* ר' ח. ז. מילצקי ז"ל, מעריב, 16 בפברואר 1964
* **ידיעה על פטירתו**, "הנאמן", שנה טז גיליון כט, ירושלים תשכ"ד, עמ' 38, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הרב חייקל מילצקי ז"ל, הצופה, 9 בפברואר 1964.
2. ↑  לשכת השר יעקב משה טולידאנו - מינויים לדיינים, באתר ארכיון המדינה, עמ' 29 (קורות חייו על פי עצמו); אלי שלזינגר, אב"ד ירושלים רבי משה יוסף מילצקי זצ"ל, באתר בחדרי חרדים
**הפארק הלאומי מיקאה** (בצרפתית: **Parc national de Mikea**) הוא פארק לאומי השוכן בדרום-מערב מדגסקר באזור צחיח למחצה, שיש בו עושר של צמחים ובעלי חיים.

הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית יחד עם עוד 5 אזורים מוגנים במדגסקר בשם "היערות היבשים של אנדרפנה" ב-16 בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.

גאוגרפיה
--------

הפארק שוכן בין בין היישובים מאנומבו (אנ') למורומבה (אנ'), כ-120 קילומטרים צפונית לטוליארה. הוא משתרע לאורך של 120 קילומטרים מצפון לדרום בין הנהרות מאנגוקי (אנ') למאנומבו (Manombo) על שטח של 2,367 קילומטרים רבועים באזור צחיח למחצה. רוב שטח הפארק שטוח, מיוער בצפיפות ביער יבש, חופים עם חולות לבנים, אגמים וביצות ונחלים עונתיים. האקלים בדרך כלל חמים עד חם, שמשי ויבש. גשם יורד בפארק במשך כמה ימים בפברואר. הפארק קרוי על שם הקבוצה האתנית הקטנה של המיקאה שעדיין דבקים במסורת של ציידים-לקטים.

צמחייה ובעלי חיים
-----------------

אין נתונים מוסכמים לגבי מספר המינים של צמחים ובעלי חיים בפארק ולהלן מובאים הנתונים משני אתרי אינטרנט: כאשר אתר Ndao-I-Travel Tour Company להלן מסומן ב-#1 ואתר FAPBM מסומן להלן כ-#2.

הפארק הלאומי מיקאה כולל שטחים נרחבים של סבך שיחים דוקרני של מהסוג חלבלוב ומהמשפחה Didiereaceae (אנ') ובתוכם שלושה מינים אנדמיים למדגסקר של באובב, בהם בולט המין *Adansonia grandidieri (אנ')* (ראו תמונה משמאל). בסך הכל יש בפארק 310 מינים של צמחים, 28% אנדמיים, בהם שתי משפחות אנדמיות, (#1) או 114 מינים של צמחים (#2).

בשטח הפארק חיים 24 מינים של דגים, 3 מהם אנדמיים (#1), 65 מינים של זוחלים ודו-חיים (#1), או 58 זוחלים ו-6 דו-חיים (#2), 63 מינים של עופות, 58 מתוכם אנדמיים למדגסקר (#1) או 103 מינים של עופות (#2), 6 מינים של עטלפים, או 13 מינים של עטלפים (#2), 9 מינים של למורים (#1) או 8 מינים של למורים (#2). בנוסף, 8 מינים של יונקים זעירים (#1) או 9 מינים של יונקים אחרים (#2). בנוסף 3 מינים של טורפים (#2).

קישורים חיצוניים
----------------

* Nomination Text - UNESCO site

ביאורים
-------

1. ↑  יער שצומח באזור שבו יש תקופת יובש ארוכה, בניגוד ליער גשם טרופי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Andrefana Dry Forests
2. 1 2  MIKEA NATIONAL PARK. MADAGASCAR’S FORGOTTEN FOREST
3. ↑  MIKEA NATIONAL PARK

| Flag of MadagascarFlag of Madagascar סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית במדגסקר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הגבעה המלכותית באמבוהימאנגה • יערות הגשם של אטסינאנאנה • היערות היבשים של אנדרפנה (צינגי דה במראהה • אנלמרנה • אנקרנה • אנקרפנציקה • מיקאה • צימנמפצוצה) |

 |
**רוברט מרסר** (באנגלית: **Robert Leroy Mercer**; נולד ב-11 ביולי 1946, סן חוזה) הוא איש עסקים ומדען מחשבים אמריקאי. פעיל ותורם של המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

רוברט מרסר נולד בסן חוזה וגדל בניו מקסיקו. בשנת 1964 הוא התחיל להתעניין במחשבים ולמד תכנות. בהמשך הוא למד תואר בפיזיקה באוניברסיטת ניו מקסיקו ובמקביל עבד בתחום התכנות עבור חיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1972 הוא סיים לימודי תואר שלישי במדעי המחשב באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.

באותה שנה רוברט מרסר התחיל לעבוד בחברת IBM במרכז הפיתוח ביורקטאון. תחום עבודה שלו היה תרגום בעזרת מחשב. על תרומתו בתחום, בשנת 2014 הוא קיל פרס "להישג חיים" מארגון תרגום בעזרת מחשב האמריקאי.

בשנת 1993 רוברט מרסר הצטרף לקרן גידור Renaissance Technologies. הוא התקדם בתפקידי הניהול בקרן ובשנת 2009 מונה למנהל כללי משותף עם פיטר בראון. רוברט מרסר עזב את התפקיד בשנת 2017.

בשנת 2017 "וושינגטון פוסט" כלל את רוברט מרסר ברשימת עשר מיליארדרים המשפיעים בפוליטיקה. החל משנת 2006 הוא תרם כ-35 מיליון דולר למפלגה הרפובליקנית.

בשנת 2010 הוא הקים קרן מרסר שתומך במוסדות שמרניים. רוברט מרסר היה פעיל מאוד במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. הוא היה התומך הראשי של טד קרוז ולאחר שדונלד טראמפ זכה במועמדות העביר את תמיכתו אליו.

רוברט מרסר היה תומך של מהלך פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי והעביר מידע וניתוח נתונים לראשי UKIP.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור פעילות של רוברט מרסר

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  "What Kind of Man Spends Millions to Elect Ted Cruz?". *Bloomberg.com* (באנגלית). 2016-01-20. נבדק ב-2021-04-01.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ACM DL: 81413594171
* GND: 1155440498
* LCCN: no2020020482
* MGP: 221133
* VIAF: 2472149844946402960001
* WorldCat: viaf-2472149844946402960001

 |
במקרו-כלכלה, **צנע** מתייחס למדיניות של הקטנת גירעון תקציבי באמצעות צמצום הוצאות על ידי הפחתת ההטבות והשירותים הציבוריים הניתנים. מדיניות צנע לרוב מאומצת על ידי ממשלות כדי לצמצם את הגירעון, יחד עם מדיניות העלאת מיסים שנועדו לחזק את כושר הפרעון הפיסקלי לנושים בטווח הארוך.

התומכים במדיניות צנע צופים שכתוצאה מהתכווצות תקציבית, כלומר, צמצום משמעותי בהוצאות הממשלתיות, יעודד צריכה פרטית והתייעלות עסקית, משקית וממשלתית, ויוביל בעתיד להתרחבות כלכלית.

המתנגדים טוענים, כי בתקופות של שפל ואבטלה גבוהה, מדיניות צנע פוגעת בצמיחה. בנוסף, מכיוון שצמצום הוצאות ממשלתיות יכול להעלות את שיעור האבטלה, אשר גורם בתורו להעלאת הוצאות רשת הביטחון הסוציאלי תוך צמצום הכנסות ממיסים, יעילותו נפגעת נדרשים קיצוצים נוספים. בנוסף לכך צמצום הוצאות ממשלתיות גורם להפחתה בתמ"ג, אשר גורם לפגיעה בהערכת היחס בין החוב הלאומי לבין התמ"ג בעיני נושים וחברות דירוג. המתנגדים טוענים עוד כי הוצאות ממשלתיות בטווח הקצר המתוקצבות על ידי כספי גירעון, תומכות בצמיחה כלכלית בתקופה שבה צרכנים ועסקים אינם מוכנים או מסוגלים לעשות זאת.

את החידוש **צֶנַע** (ואת הפועל **צִנַּע**) טבע המילונאי ראובן אלקלעי ב-1939.
באותו הזמן עבד בלשכת העיתונות הממשלתית המנדטורית ותרגם את המילה האנגלית "austerity", שהופיעה בתקנות הקיצוב שהונהגו במלחמת העולם השנייה בבריטניה.

תקופת הצנע בישראל
-----------------

 ערך מורחב – **תקופת הצנע**  

מדיניות צנע קיצונית הונהגה בישראל בין השנים 1949–1959, וזכתה לכינוי תקופת הצנע. מטרתה של מדיניות כלכלית זו הייתה ליצור שער חליפין יציב וכך לחסוך במטבע חוץ. מדיניות זו באה לידי ביטוי בשתי דרכים מרכזיות: הכוונת אשראי והשקעות, אך בעיקר הגבלת הרכישה של מזון ומוצרי צריכה. בתחום המזון כל אזרח שובץ לחנות מכולת קבועה שבה קיבל את מוצרי המזון הבסיסיים על פי הקצבה קבועה, תמורת נקודות שהוקצבו לו בפנקס אישי לצורך זה. נוסף על כך, הוטלו הגבלות על כספים שניתן להוציא מהארץ. אזרח ישראלי שיצא לחו"ל באותה תקופה יכול לשאת עמו רק סכום קטן של מטבע חוץ. בהמשך עלו אף הצעות להרחבת המדיניות באמצעות ייצור רהיטים "עממיים" במחיר זול ועוד כהנה וכהנה הצעות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צנע** בוויקישיתוף
* אתר למנויים בלבד עומייר חק, הרעיון הכי גרוע שהמציאה אמריקה מחריב את כלכלות העולם, באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2019
* טליה דיסקין, "צנע על כל שעל": משטר הקיצוב בעיתונות הילדים במדינת ישראל בראשיתה", **זמנים: רבעון להיסטוריה** 141 (2019) 93-76. 141\_zmanim\_diskin.pdf (openu.ac.il)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראובן אלקלעי, כרך 3, **מלון עברי שלם**, הוצאת גליל, 1994
2. ↑  תום שגב, **1949 : הישראלים הראשונים**, עמ' 281. לתרגום המושג, שקל אלקלעי גם את המילים: "פשטות", "קפד", "קפידות", "קפידה", "יושר", "ישרות" ו"ענווה", ובין היתר נועץ לשם כך במשורר אברהם שלונסקי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4431627-6

 |