recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מזסילאש** (בהונגרית: **Mezőszilas**) הוא כפר של כ-2,100 תושבים במחוז פייר, בנפת שארבוגארד. לפני 1942 הוא נקרא סילאשבלהאש (Szilasbalhás).

מיקום
-----

הכפר ממוקם בחלקו הדרומי של מחוז פייר, לאורך הכביש הראשי 64, בעמק נחל בוזוט, שזורם בכיוון צפון-דרום; הכפר מחובר לשארבוגרד בכביש 6306.

היסטוריה
--------

אנשים גרו ביישוב ובסביבתו מאז הזמנים העתיקים ביותר. עקבות של טירת עפר פרהיסטורית נמצאו במישור אלשובוגארד. לפני הספירה אוכלס האזור על ידי אנשי האריביסקוס הקלטים. למרגלות הר יוזן נמצאו קברים קלטיים. מאוחר יותר, האזור היה תחת שלטון רומאי. באותה תקופה הייתה במקום מושבה רומאית/חיל משמר קטנה בשם פורטיאנה. בנוסף לתחנת השמירה ארכאולוגים מצאו גם שתי וילות רומאיות. לאחר נפילת האימפריה הרומית, ההונים ולאחר מכן בסביבות 600 לספירה האווארים חיו באזור, אך עקבות של גפידים, גותים ולומברדים גם נחשפו.

בין בתי הכפר, למשל, עלו על פני השטח גם קברים מתקופת הכיבוש של השבטים המדיארים ומן המאה ה-11.

על פי מקורות לשעבר, הכפר של היום הוקם על ידי מיזוג שני כפרים: סילאש ובלהאש. ניתן להתחקות אחר הפרדת שני היישובים מהמאה ה-14 ועד תחילת המאה ה-18.

### סילאש

שמו של סילאשס הוזכר לראשונה "בצ'רטר" בשנת 1436 בצורה זילאש. משנת 1536, לזמן קצר, זילאש הפך להיות רכושו של אדם בשם בולדיצאר סזילי. מאוחר יותר הוא הוזכר במקורות שונים בשנת 1564. משנות ה-40 של המאה ה-16 הכפר היה שטח כיבוש טורקי.

### בלהאש

בלהאש הוזכר במסמכים כמקום בגדה המערבית של נחל בוזוט כמקום מאוכלס. שמו הוזכר לראשונה בצ'רטר משנת 1346.

### סילאש-בלהאש

איחוד הכפרים התרחש כבר בשנת 1718. על פי מפקד האוכלוסין בשנים 1784–1785, היו ביישוב 236 בתים שאוכלסו בתקופה הטורקית, האוכלוסייה הייתה אז 1739, כלומר 386 משפחות.

מגפת הכולרה ב-1831 גבתה 140 קרבנות בכפר. בשנת 1838 הוקם צלב אבן בגן הצלב להנצחת הרוגי המגפה.

במהלך מלחמת העולם השנייה התרחשו קרבות בכפר בין 5 בדצמבר 1944 ל-20 במרץ 1945, אך האוכלוסייה לא עזבה את בתיה במשך יותר משלושה וחצי חודשים של הלחימה.

קהילה יהודית
------------

יש עדויות להמצאות משפחות יהודיות בכפר. בשנת 1880 היו בכפר 151 יהודים שהפעילו בית כנסת יפה ובית ספר יהודי עד 1928. רוב המשפחות היהודיות עזבו בתקופת הטרור הלבן (1920–1921). המעטים שנשארו גורשו לאושוויץ דרך גטו וספרם ביולי 1944.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

* הספרייה העירונית לאסלו נמט וחדר הזיכרון
* אחוזת ז'מברי
* אחוזת קנשאי
* טירת דרופה והגינה שלה, שהיו בבעלות קארוי דרופה וקרולינה סאבו משנת 1911,כעת לא לשימוש.

ילידים ידועים
-------------

* ארנה לורשי (1889–1961) היה עיתונאי יהודי-הונגרי.
* מוריץ סילאשי מקודם: זוננפלד (1854–1905) היה פילולוג קלאסי יהודי-הונגרי, בלשן, חוקר פינו-אוגרי, פרופסור וחבר נספח של האקדמיה להונגריה למדעים (1902).

גלריית תמונות
-------------

* טירת דרופהטירת דרופה
* תצלום אוויר של הטירהתצלום אוויר של הטירה

לקריאה נוספת
------------

* יישובים הונגריים:
* מראות של מזסילאש
* מתיאש בל: תיאור מחוז וספרם. פרסומים של ארכיון מחוז וספרם 6. וספרם, 1989
* יאנוש קורוץ: מזסילאש: שנתון היסטורי של מחוז פייר מספר 21. סקשפהרוואר, 1990 עמ' 189-253.
* אישטוואן ורגה : ההיסטוריה של מזסילאש. בוגארד וסביבתה, שארבוגרד 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מזסילאש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מזסילאש (בהונגרית)
* צילומי אוויר - מזסילאש
* זהיישוב מזפלד, היה "ביתם" של האצילים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודים במזהסילאש
**איוור סילט** (באסטונית: **Ivar Sild**) (נולד ב-24 במרץ 1977 בטאלין) הוא משורר ומבקר ספרות אסטוני.

אִיוָר סִילְט למד יערנות במכללה חקלאית, וספר שיריו הראשון ראה אור בשנת 1996. מאוחר יותר למד שפה וספרות אסטונית באוניברסיטת טאלין ופרסם שישה קובצי שירה נוספים, שאחדים מהם זכו לתהודה רבה, בעיקר בזכות התמקדותם בטבע הקרוב ללבם של אסטונים רבים, בגלל הביקורת החברתית הכלולה בהם, ובשל האופן הישיר, שהמשורר מתייחס בהם להומוסקסואליות שלו. 

עם ספרי השירה של סילט נמנים הקבצים "שירים לא-נבחרים" (1996), "מכונת הדימויים" (2001), "אמונה, טבע, אהבה" (2002), "דם כחול ותחליף סם" (2003) ו"עִם זֶרַע וּלְגַמְרֵי" (2006). בשנת (2007) הופיע רומאן ראשון מפרי עטו, "העיר המחוללת". סילט, העורך אתר ספרות ברשת האינטרנט וכותב בלוג משלו, מתגורר בכפר פיהקילה שבנפת סווה (מחוז האריו), כעשרים קילומטרים מערבה מבירת אסטוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוור סילט** בוויקישיתוף
* איוור סילט, להומופובים, תירגם מאסטונית רמי סערי, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2007
* "האוטובוס שועט שועט", שיר מאת איוור סילט בתרגום רמי סערי לעברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2018001340
* VIAF: 3160149544584300490007
* WorldCat: lccn-nb2018001340

 |
**שש - אמנון לוי** היא תוכנית אקטואליה יומית ששודרה בערוץ 13 בהנחיית אמנון לוי, החל מ-16 בינואר 2019 עד 11 במאי 2023.

תוכן
----

סמליל התוכנית הראשון
התוכנית משודרת בשידור חי, כאשר חלק מהראיונות מוקלטים מראש, בימי חול בשעה 17:55. התוכנית מכילה כתבות וראיונות בנושאי אקטואליה. אמנון לוי מנחה את התוכנית ארבע פעמים בשבוע וביום הנותר החליפה אותו אילה חסון (כאשר אז, התוכנית משודרת תחת השם **שש - אילה חסון**) אך כיום מתן חודורוב מגיש פעם בשבוע במקומה אבל שם התכנית נשאר **שש - אמנון לוי** גם כאשר שהוא מגיש.

היסטוריה
--------

כחלק ממיזוג רשת וערוץ עשר ובניית לוח השידורים של הערוץ הממוזג הוחלט לעלות רצועת אקטואליה חדשה בשעות הערב. בחלק מרצועה זאת (המכונה "חמש שמונה") נותרה התוכנית "שש - אמנון לוי".

התוכנית החליפה את התוכנית הוותיקה "לונדון את קירשנבאום" של ערוץ עשר ששודרה באותה שעה. ההחלטה להחליף את התוכנית "לונדון את קירשנבאום" בתוכניתו של אמנון לוי יצרה מהומה רבה וזכתה לביקורות שליליות רבות.

ב-16 בינואר 2019 שודרה התוכנית הראשונה.

ב-אפריל 2020 התכנית עברה לאולפני רשת 13 כחלק מעזיבת חדשות 13 את בית הורד.

ב- 20 במאי 2020 שונתה האריזה הגרפית של התכנית, כחלק מהשינוי הגרפי של חדשות 13. ב-24 במאי 2020 התכנית התארכה ברבע שעה כחלק משינוי לוח השידורים של רשת 13.

ב-4 במאי 2023 פורסם כי התוכנית תרד מהמסך בעקבות שינויים ברצועות הפרה-טיים ולוי יעבור להוביל את מהדורת חמש. ב-11 במאי 2023 שודרה התוכנית האחרונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שש - אמנון לוי
* שש - אמנון לוי, ברשת החברתית פייסבוק

**ביקורות**

* שני ליטמן, אשה תפסה גבר צעיר? מבחינת אמנון לוי זה אייטם, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2019
* אתר למנויים בלבד חיים לוינסון, למה בעצם יש לרב אמנון יצחק פינה קבועה אצל אמנון לוי?, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2020
* יסמין לוי, זו היתה בדיחת טוויטר, אמנון לוי שידרג אותה לאייטם חדשותי, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏אמנון לוי יגיש תוכנית יומית בערוץ הממוזג במקום ירון לונדון, באתר גלובס, 6 בדצמבר 2018
2. ↑  אתר למנויים בלבד יריב אופנהיימר, לא לוותר על לונדון, באתר "ידיעות אחרונות", 10 בדצמבר 2018
3. ↑  אתר למנויים בלבד אלון עידן, הורדת "לונדון את קירשנבאום" גרמה להיסטריה, ויש לכך סיבה טובה, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2018
**רן (רני) שפיגלר** (נולד ב-1972) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב ובקולג' האוניברסיטאי של לונדון. מחקריו עוסקים בתאוריות מיקרו כלכליות, כמו גם בתורת המשחקים, ובפרט במקרים של רציונליות מוגבלת.

אודות
-----

שפיגלר סיים את כל תאריו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב. את התואר הראשון בכלכלה וחשבונאות סיים בהצטיינות בשנת 1992, את התואר השני בכלכלה סיים ב-1994 בהצטיינות יתירה, וב-1999 הוסמך לתואר ד"ר בכלכלה. בשנת 2001 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 2006 הועלה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2009 לפרופסור מן המניין. בשנת 2006 הצטרף לסגל הקולג' האוניברסיטאי של לונדון. בשנת 2003 שימש כמרצה אורח למשך סמסטר אחד בבית הספר לכלכלה של לונדון היוקרתי.

נוהג לפרסם מעת לעת טורים בענייני כלכלה וחברה בעיתונות הכללית. כמו כן, הוא מוזיקאי חובב המנגן בפסנתר ואף עוסק בהלחנה.

פרסים והוקרה
------------

לאורך השנים זכה במספר פרסים והוקרות. בשנת 2013 זכה בפרס מיכאל ברונו המוענק על ידי קרן יד הנדיב לחוקרים צעירים (עד גיל 50) מבטיחים. בשנת 2014 מונה כחבר בחברה האקונומטרית. משמש כעורך בכתב העת **Theoretical Economics**.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של שפיגלר, באתר אוניברסיטת תל אביב
* רן שפיגלר, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268449705171
* BIBSYS: 13064818
* GND: 129666130
* ISNI: 0000 0000 6680 9321
* LCCN: nr2004033454
* MGP: 221285
* NKC: mub2013762128
* NTA: 270963332
* ORCID: 0000-0001-9662-0236
* SUDOC: 172547873
* VIAF: 20768454
* WorldCat: lccn-nr2004033454

 |
**המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד ב. הייז** (באנגלית: **Rutherford B. Hayes Presidential Center**) הוא מתחם המורכב ממספר מבנים הקשורים לחייו ונשיאותו של נשיא ארצות הברית ה-19, רתרפורד הייז.

זו הספרייה הנשיאותית הראשונה והיא נבנתה ב-1916.

היסטוריה
--------

המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז ממוקם בפרימונט (אנ') שבאוהיו, המרכז כולל את המוזיאון והספרייה שעל שמו וכן אחוזה שמקיפה את בית משפחת הייז, שם התגוררו מספר מדורות המשפחה.

מרכז הספרייה על שמו של הייז נפתח ב-1916 וזו הייתה אחת מהספריות הנשיאותיות הראשונות שנפתחו. הקמת המרכז קודמה ונתמכה על ידי מספר קרנות פרטיות, החברה ההיסטורית באוהיו וכן מרכז הנשיאות הייז בע"מ.

הספרייה והורחבה ב-1922 ופעם נוספת גם ב-1968. החל מ-2020 כיהנו שניים מצאצאיו של הנשיא הייז בחבר הנאמנים של המקום.

הספרייה
-------

בספרייה הנשיאותית יש את אוסף הספרים האיישים של הייז, כ-12,000 ספרים שנלקחו מביתו הובאו לספרייה ומוצגים לצד חפצים נוספים מהקריירה הצברית והפוליטית שלו עם דגש על תקופת נשיאותו. מלבד הספרים באוסף יש גם כ-48,000 עיתונים,, מאמרים וכתבי עת, כולם נכתבו בתקופה שבין מלחמת האזרחים עד ערב מלחמת העולם הראשונה.

מלבד כתבי העת ואוסף ספריו של הייז הספרייה מתייחסת ומתמקדת בנושאים רבים בהיסוטוריה האמריקאית, החל מתקופת השיקום, מלחמת ארצות הברית–ספרד ועד היחסים של האמריקאים לעמים הילדים שגרים באזור ולאפרו-אמריקאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הנשיאותי על שם רתרפורד הייז (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The Hayes Research Library". נבדק ב-2013-11-30.
2. ↑  "Board of Trustees". נבדק ב-2020-12-25.
3. ↑  "The Hayes Research Library". נבדק ב-2013-11-30.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0643 3755

 |
**הרכבת התחתית של דניפרו** (באוקראינית: **Дніпровський метрополітен** - "דניפרובסקיי מטרופוליטן") היא מערכת הסעת המונים הפועלת בעיר דניפרו מאז שנת 1995.

מערכת הרכבת תחתית בעיר נבנתה בין השנים 1982–1995, ונפתחה לתנועה ב-29 בדצמבר 1995. מאז לא נערכו עבודות להרחבת המערכת למרות תוכניות שנוסחו לשם כך. המערכת כוללת קו אחד תת-קרקעי באורך כולל של כ-7.1 ק"מ ולאורכו שש תחנות. כל התחנות למעט אחת נמצאות בעומק של 20 מטר לפחות. משך הנסיעה הכולל בקו הוא כ-14 דקות. ברוב שעות היום הרכבות נעות בתדירות של 10 - 16 דקות, ובשעות עומס התדירות עולה ל 4 – 7 דקות. ביממה נוסעים ברכבת כ-20 אלף איש בממוצע.

גלריה
-----

* מפת המערכתמפת המערכת
* אחת מהתחנות במערכתאחת מהתחנות במערכת
* רכבת עוצרת בתחנה במטרורכבת עוצרת בתחנה במטרו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרכבת התחתית של דניפרו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרכבת התחתית של דניפרו (באוקראינית)
* הרכבת התחתית של דניפרו(הקישור אינו פעיל) באתר urbanrail.net (באנגלית)
* באתר העירוני
* הרכבת התחתית של דניפרו, ברשת החברתית פייסבוק

* הרכבת התחתית של דניפרו, ביישום טלגרם
**אירוע הריקוד של אמסטרדם** (באנגלית: **Amsterdam Dance Event** או **ADE**) הוא כנס ופסטיבל למוזיקה אלקטרונית בן חמישה ימים המתקיים מדי שנה באמצע אוקטובר.

האירוע, המאורגן על ידי The Amsterdam Dance Event Foundation, מציע תוכנית מלאה של כנסים והרצאות בשעות היום, ובשעות הלילה הופעות של אמני מוזיקה אלקטרונים מהבולטים בתחומם,

בכלל זה למעלה מ-1,000 אירועים ו-2,500 אמנים במשך חמישה ימים ב-200 מועדונים ומקומות.

האירוע הבולט ביותר הוא פסטיבל המוזיקה של אמסטרדם (AMF) ביוהאן קרויף ארנה במוצאי שבת.

ADE מושך לעיר למעלה מ-400,000 אנשים מכל העולם, מה שהופך את אמסטרדם לאחת מערי המועדונים העמוסות בעולם.

האירוע מתחיל ביום רביעי בכנסים בשעות היום ובתוכנית הפסטיבל הענפה (יום ולילה) ומסתיים ביום שני בבוקר.

היסטוריה
--------

ADE החל ב-1996 ככנס בן שלושה ימים והשתתפו בו 300 נציגים עם הופעות של כשלושים תקליטנים.

מבנה הפסטיבל
------------

 טריילר לאירוע הריקוד של אמסטרדם 2013.
ADE פותח את שעריו גם למוזיקאים לא מקצועיים עם ADE Sound Lab, שם אמנים ומפיקים ששואפים לפרוץ בעולם המוזיקה, מוזמנים לפגוש כמה מהאמנים, התקליטנים והמפיקים הפופולריים והמבוקשים בעולם פנים אל פנים כדי לקבל חוות דעת של מומחים על עבודתם.

היוזמה האחרונה של האירוע היא ADE by Day, שהחלה בשנת 2011 (אז נקראה: ADE Playground) כחלון ראווה טכנולוגי חדש, אך מאז 2012 כוללת כ-50 אירועים, הופעות הפתעה בשעות היום של תקליטנים מובילים, תערוכות אמנות והופעות, קווי מוצרים מיוחדים, הקרנות סרטים, כמו גם הנחות בחנויות ובברים.

ב-2012 הוכרז גם ש-ADE תעבור באופן רשמי מאירוע של ארבעה ימים לחמישה ימים בגלל המספר ההולך וגדל במהירות של אירועי 'אחרי' ביום ראשון.

ההרכב בשעות היום והלילה כולל למעלה מ-2,500 אמנים כמו גם מבחר של כישרונות מקומיים ובינלאומיים, שמנגנים בפני סך של יותר מ-400,000 מועדונים וחובבי מוזיקה באולמות בכל רחבי העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל ADE** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל ADE

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "The international Dance industry assembles in Amsterdam next week"
2. 1 2  ADE highlights | I amsterdam, web.archive.org, ‏2013-01-21
3. 1 2 3  Amsterdam Dance Event | ADE | Amsterdam Life, www.local-life.com (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

מילון Norsk Riksmålsordbok
**נורווגית ממלכתית** (Riksmål) היא אחת משתי הדרכים הסטנדרטיות לכתיבת השפה הנורווגית, שהיו נהוגות בין השנים 1907 ל-1929 (כשהשפה השנייה הייתה נורווגית לאומית - Landsmål).

הנורווגית הממלכתית התפתחה ממיזוג של נורווגית ודנית, השפה הכתובה היחידה בנורווגיה באותה תקופה. יש הטוענים [דרוש מקור] כי בנורווגית הממלכתית טמונים חוקי-דקדוק ומילים מנורווגית ישנה. הדבר איננו נכון לגבי נורווגית ספרותית.

השימוש בנורווגית ממלכתית הסתיים בזמן מלחמת העולם השנייה, אף-על-פי שמשוררים כמו ארנולף אברלנד וסיגורד הואל השתמשו בנורווגית ממלכתית לכתיבת דבריהם ושיריהם.

הנורווגית הממלכתית מפוקחת על ידי האקדמיה ללשון הנורווגית, אשר הוציאה לאור את המילון המקיף ביותר לנורווגית הממלכתית (Norsk Riksmålsordbok, שישה כרכים).

היום, השם "ריקסמול" מתייחס למיעוט קונסרבטיבי החי במזרח נורווגיה, והוא ניב של נורווגית ספרותית.

ראו גם
------

* נורווגית
* נורווגית ספרותית
* נורווגית ארצית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נורווגית ממלכתית** בוויקישיתוף
**שלמה ממן** (נולד בטבריה, 10 אוקטובר 1953) הוא כוריאוגרף ויוצר ריקודים, במיוחד ריקודי עם.

ביוגרפיה
--------

בצעירותו למד ב"תלמוד תורה", ב"תחכמוני" ובישיבה התיכונית שבקרית שמואל שבחיפה ובתיכון "בגליל" בטבריה. רקד בלהקה העירונית של טבריה בהדרכתו של יגאל פרי. ב-1969 למד באולפן למדריכים לריקודי עם בעפולה, בניהולו של גיורא קדמן.

את שירותו הצבאי עשה בחטיבת הצנחנים. ב-1975 השתחרר מהצבא, הצטרף ללהקת ענבל, בראשותה של שרה לוי תנאי. וכן ללהקת כרמון. בעת שירותו במילואים ייסד והקים את הלהקה הייצוגית של חיל האוויר. חיבר למעלה מ־300 ריקודי עם ישראליים, 300 ריקודי כוריאוגרפיה לבמה, הפיק 10 תקליטים לרקודי עם ו-3 דיסקים. סגנון יצירותיו הושפע מרקע ילדותו, מהישיבה סגנון החסידות, להקת ענבל שהביאה בפניו חשיפה לתרבות התימנית. הושפע ביצירותיו גם מהתנ"ך ומהמסורת היהודית.

ריקודים רבים מפרי יצירתו הפכו לנכס צאן ברזל בפולקלור הישראלי כגון: "גוונים", "שירי לי כנרת", "בלדה למעיין", "פרח הלילך" ועוד רבים וטובים. לצד יצירתו האמנותית, הקים בתי ספר למחול, להקות מחול רבות במספר ערים בישראל. בכרמיאל הקים את מיזם "בית ספר רוקד".

הוא זוכה פרס שר החינוך נפתלי בנט בתחום המחול לשנת תשע"ז.

עיסוקים
-------

* בתחילת דרכו, הקים להקה עירונית בטבריה, תחת חסות מחלקת תרבות, נוער וספורט בעירית טבריה.
* ייסד את להקת מרכז בית ברבור, בדרום תל אביב, בין בוגרי הלהקה אלי מזרחי ואחותו מירי מזרחי.
* במסגרת להקת ענבל, הופיע כרקדן כמחצית השנה בסבב הופעות בארצות דרום אמריקה.
* בפריז הופיע עם להקת כרמון במשך חודשיים ימים עם תזמורת בניצוחו של יצחק גרציאני, ולצד זמרים יזהר כהן, אילנית ועוד
* עוסק בניהול אומנותי ובהפקות מפגשי פסטיבלים רבים ברחבי הארץ.
* במסגרת האירוויזיון השתתף כרקדן וכוריאוגרף בשירים "הורה" ו - "חי"
* השתתף בפסטיבלי הזמר הערבי והעברי בטלוויזיה
* כרקדן השתתף בטקס נעילת המכביה ה-15 וב"פעמוני יובל"

תפקידים
-------

* מנהל אומנותי של פסטיבל המחולות כרמיאל. תפקיד שמילא כ־18 שנה.
* יו"ר ארגון המדריכים לריקודי עם בישראל
* חבר במועצה לתרבות ואומנות וחבר בהנהלה האומנותית באומנות לעם

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה ממן, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף הפייסבוק של שלמה ממן
2. ↑  דוד בן אשר / נאווה גלוסקא, מאחורי הקלעים עם שלמה ממן (עמ' 6), באתר magazines.rokdim.co.il, ‏יולי 2015
**בריל אמילי פולט גאסטאלדלו** (בצרפתית: **Béryl Émilie Paulette Gastaldello**; נולדה ב-16 בפברואר 1995) היא שחיינית צרפתייה.

קריירה
------

גאסטאלדלו היא דור שלישי של ספורטאים אולימפיים שמייצגים את צרפת. היא שוחה במועדון LA קארנט שמשתתף בליגת השחייה הבינלאומית (ISL). גאסטאלדלו מתאמנת באוניברסיטת טקסס A&M. היא מיוצגת על ידי ELIS Athletics, סוכנות בינלאומית לניהול ושיווק ספורט.

גאסטאלדלו נולדה במרסיי, צרפת אבל עברה לטקסס בתור מגייסת בינלאומית לטקסס A&M. היא התחילה לשחות בגיל 8 והחלה להתאמן בצורה מקצועית מגיל 16. הסגנונות החזקים שלה הם פרפר וחופשי, אבל זה לא הפריע לה לשבור את השיא הלאומי ב־50 מטר גב ב־2015. אליפות אירופה שהתקיימה בגלאזגו בשנת 2018 הייתה התחרות הבינלאומית הגדולה הראשונה בה זכתה במדליית זהב. תחביביה הם רכיבה על סקייטבורד ונגינה בכלי הקשה.

היא התחרתה באליפות העולם בשחייה 2015 ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בריל גאסטאלדלו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* בריל גאסטאלדלו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* בריל גאסטאלדלו, ברשת החברתית אינסטגרם
* בריל גאסטאלדלו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* בריל גאסטאלדלו, באתר olympedia.org
* בריל גאסטאלדלו, באתר Swimrankings
* בריל גאסטאלדלו, באתר SwimSwam
* בריל גאסטאלדלו ב- FINA
**זיוית אברמסון** (נולדה ב-1938) היא פסיכולוגית ושחקנית ישראלית. בשנות התשעים הייתה אחת ממנחות התוכנית "קשר משפחתי", שהציגה טיפול משפחתי לדוגמה.

ביוגרפיה
--------

זיוית אברמסון נולדה להורים ממוצא גרמני שהתגרשו כשהייתה בת שנה. גדלה בתל אביב, למדה בתיכון חדש, ושירתה בצה"ל בחיל הכללי באילת. הייתה שחקנית תיאטרון, וכן שיחקה בסדרת הטלוויזיה "עברית בסימן טוב" ובסרטי הקולנוע "לאן נעלם דניאל וקס?" ו"זוג נשוי".

לאחר הגיעה לגיל 30 למדה באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה, ותואר שני בפסיכולוגיה. עבודת הגמר שלה לסיום התואר השני עסקה בחינוך מיני קהילתי.

בין השנים 1986 ו-1991 הייתה בין המשתתפים הראשיים בתוכנית הטלוויזיה "קשר משפחתי".

אברמסון שייכת לאסכולת אלפרד אדלר בפסיכולוגיה, והיא מטפלת ומדריכה במסגרת מכון אדלר, שבו שימשה מנהלת בית הספר להורים ולזוגיות. כתבה מספר ספרים בנושאי הורות, זוגיות ומיניות.
השלימה ב-2012 דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטה העברית, בהנחית פרופ' מנחם ברינקר. נושא העבודה הוא "אלפרד אדלר וז'אן פול סארטר: אפשרות של אתיקה ופסיכותרפיה אקזיסטנציאלית".

חיים אישיים
-----------

אברמסון הייתה נשואה פעמיים, לשחקן נחום שליט, ולפרופסור רן שחורי, שניהל את בצלאל. בהמשך חייתה בזוגיות עם הפסל מתניה אברמסון, אבי בנה, עד מותו ב-2004.

אברמסון אם לבן. מתגוררת בתל אביב. היא פעילה פוליטית במרצ ובגוש שלום ומבטאת התנגדות לשליטת ישראל בשטחים. בבחירות לכנסת השש עשרה הוצבה במקום ה-83 ברשימת מרצ.

ספריה
-----

* **בלא זוגיות: למה אני עדיין לבד?**. 2016, הוצאת מודן
* **לומדים זוגיות**. 2004, הוצאת מודן
* **בקשר למין**. 1988, הוצאת זמורה ביתן
* **מין זה לא רק SEX**, עם רותי לויאב. 1986, הוצאת זמורה ביתן.
* **אירה: על הורים, ילדים ונוער**, מאת אירה רוזנברג, 1994, הוצאת מכון אדלר (עריכה והערות)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד  אמירה לם, אהבה בימי טינדר, באתר "ידיעות אחרונות", 2 בספטמבר 2016
* נחום שור, חברה פעילה במרצ וגם ב"גוש שלום" / שיחה עם הפסיכולוגית זיוית אברמסון מתל אביב, חברת ועידת מרצ (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר מרצ, 2008
* הספרים של זיוית אברמסון, באתר "סימניה"
* רשימת הפרסומים של זיוית אברמסון, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מס' רישיון
27-1550
2. ↑  זיוית אברמסון, **שיפור התפקוד המיני של זוגות באמצעות תהליך חינוכי קבוצתי**, עבודת גמר לקראת התואר "מוסמך במדעי הרוח" באוניברסיטת ת"א, בהדרכת ד"ר יורם יפה וד"ר צבי צוקרמן, 1980. העבודה הוקדשה לחברתה תרצה אתר.
3. ↑  קישור לתקציר ופרק מתוך הספר, באתר פסיכולוגיה עברית
4. ↑  תלמה אדמון, מין זה לא אולימפיאדה, מעריב, 18 ביוני 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007473192305171
* GND: 118433434X
* ISNI: 0000 0000 2756 7200
* LCCN: n87920477
* VIAF: 67999969
* WorldCat: lccn-n87920477

 |
**לימור לניאדו תירוש** (נולדה ב-15 בנובמבר 1969) היא שפית, מחברת ספרי בישול, עיתונאית, מנחת תוכניות בישול יועצת משפחתית ומטפלת בבישול ישראלית.

ביוגרפיה
--------

לניאדו תירוש נולדה וגדלה בתל אביב. אמה, ילידת טנג'יר, מרוקו, שגדלה על המטבח המרוקאי, ששמר באדיקות על מסורת המטבח הספרדי-יהודי ואביה יליד חלב, סוריה. לאחר נישואי הוריה, למדה אמה את סודות הבישול של מטבח יהודי חלב, ושילבה אותם במטבח שהכירה. לניאדו תירוש מעידה על עצמה שגדלה בבית שהמטבח והבישול היה העניין המרכזי בבית, מה שעורר אצלה כבר מגיל צעיר את הסקרנות לתחום. לאחר סיום לימודיה בתיכון א' לאמנויות תל אביב, שירתה בצה"ל כמש"קית חינוך בחיל האוויר.

למדה במספר בתי ספר לבישול בעולם, בין היתר: ה-Leith Cooking School בלונדון, ה-Migros School בציריך, וה-Ritz Escoffier School, והקורדון בלו בפריז.

בשנים 2011–2016 כתבה את מדור האוכל של מוסף גלריה שישי בעיתון הארץ. בשנים 2015–2022 הגישה גישה פינה קבועה בתוכנית הרדיו הבוקר עם טל ואביעד ברדיו 99FM.

בנוסף לניאדו תירוש מפתחת מתכונים לחברות מזון, למסעדות, לתוכניות טלוויזיה ולכתבי-עת בנושא אוכל בישראל ומחוצה לה, מנחת סדנאות בישול, אפייה וצילום מזון, וכותבת את הבלוג מטבח מקומי.

במקביל לעיסוקה בתחום הקולינארי סיימה לימודי תואר שני בהמכללה למינהל במסלול לימודי משפחה. לאחר סיום התואר השני המשיכה בהתמחות בת שלוש שנים במכון ברקאי בפסיכותרפיה משפחתית וזוגית נרטיבית ובמקביל למדה במכון מגיד במסגרת לימודי ההמשך בטיפול בהפרעות אכילה. במהלך לימודיה הדריכה נשים במסגרת אגודת "סלעית - סיוע לנשים במעגל הזנות", המסייעת לנשים לצאת ממעגל הזנות והסמים. לאחר סיום לימודיה הנחתה קבוצות טיפול בבישול במסגרת טיפול מרפאתי מוגבר לחולות בהפרעות אכילה במרכז לבריאות הנפש שלוותה במרפאת "הדרים" להפרעות אכילה.

לניאדו תירוש היא גם יועצת משפחתית וזוגית במסגרת "נתיבים להורות" במחלקה לשירותים חברתיים של עיריית תל אביב-יפו. מתגוררת בתל אביב.

ספריה
-----

* **מנה עיקרית**, הוצאת מטר, 2014. רעיונות לארוחות של אמצע שבוע עם מתכונים פשוטים ומהירים, ולארוחות לימי שישי ולחגים, עם מתכונים מעט יותר מורכבים. כולל טיפים להצלחה במטבח, קיצורי דרך ועוד.
* **סלט**, הוצאת מודן, 2018. מתכונים יצירתיים ופשוטים להכנת סלטים וטיפים לטיפול בחומרי הגלם.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכונים ומאמרים מאת לימור לניאדו תירוש, אתר האינטרנט של כתב העת השולחן
* מתכונים וממדור האוכל של לימור לניאדו תירוש, אתר האינטרנט של הארץ
* מטבח מקומי, הבלוג של לימור לניאדו תירוש
* אני זקוקה לכמה קריירות כדי לספק את הסקרנות שלי ואת הצורך להתפתח וללמוד, דה מרקר קריירה

הערות שוליים
------------

1. ↑  *אמא שלי נולדה בטנג'יר, וגדלה על מטבח ששמר באדיקות על מסורת המטבח הספרדי-יהודי. לאחר שהתחתנה עם אבא שלי, היא הפכה לחלק משבט חאלבי גאה – חם, מלא חוש הומור... | By Limor Tiroche | Facebook*, נבדק ב-2022-09-13
2. ↑  Yair Lahav, המנה העיקרית: ביקור בבית של לימור לניאדו תירוש, באתר בניין ודיור, ‏2014-10-19
3. ↑  אודותיי, באתר מטבח מקומי
4. ↑  לימור לניאדו-תירוש | מטר - מטר, באתר www.matarbooks.co.il
5. ↑  מנה עיקרית - מטר, באתר www.matarbooks.co.il
6. ↑  סלט - חגיגה של ירקות קטניות ודגנים | מודן - הוצאה לאור וחנות ספרים אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522302205171
* VIAF: 310743586
* WorldCat: viaf-310743586

 |
**דְּבִיר** היה מלך עגלון הכנענית נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן..."(ספר יהושע, פרק י', פסוקים ג'–ה').

לפי המסופר בספר יהושע, עלה דְּבִיר עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות צבא בני ישראל שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל יהוה נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום דביר בורח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף נסים הם למקדה בה הם מתחבאים מהעברים במערה.

בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את דְּבִיר ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את דְּבִיר ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם דביר) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.

שמו של דביר מלך עגלון הוא שם יחידאי במקרא. לדעת שמואל אחיטוב הופעת שם זה ומנגד אי הופעת שמה של העיר דביר בין ערי הברית מעוררת תהיות לגבי מטרת הסופר, ששינה את שם העיר לשמו של המלך, מלך עגלון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחיטוב שמואל, משה גרינברג : **מקרא לישראל: יהושע**, ירושלים, מאגנס 1995, עמ' 1995, עמ' 159.

| ספר יהושע |
| --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט גד • נחלת שבט יהודה (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט מנשה • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט בנימין • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט אשר • נחלת שבט נפתלי • נחלת שבט דן • ערי הלויים • ערי המקלט |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1174947365
* VIAF: 26154739779352990886
* WorldCat (עם VIAF): 26154739779352990886

 |
**עיגול לטובה** היא עמותה המעודדת תרומות קטנות לעמותות. באמצעות הוראה קבועה, ניתן לעגל כלפי מעלה כל עסקה בכרטיס אשראי או לעגל כלפי מטה את השכר נטו בתלוש המשכורת החודשי ואת ההפרש לתרום לעמותה או למטרה על פי רשימה גופים באתר "עיגול לטובה". הכסף הנתרם מועבר לעמותות הנבחרות. עיגול לטובה נוסדה בשנת 2008 על ידי אורני פטרושקה, יעקב בורק ויהושע אגסי. 

נכון לאוקטובר 2019, למעלה מ-294,000 איש תורמים באמצעות עיגול לטובה ומעבירים, מדי חודש, כ-4 ש"ח בממוצע, וסכום הכסף שנתרם הוא כ-55 מיליון ש"ח.

פעילות העמותה
-------------

העמותות העומדות לבחירת התורם הן עמותות שעברו את מבדקי "מידות – שיקוף ודירוג עמותות", חברה לתועלת הציבור וללא כוונת רווח, שמדרגת אותן ומנתחת את התחומים שבהם הן פועלות, כדאי לאמוד את יכולתן להשיג את היעדים והמטרות שלהן. 

בנוסף, העמותות עוברות סינון בידי ועדה ציבורית שבראשה עומד שופט בית המשפט העליון בדימוס פרופ' אליקים רובינשטיין. כל העמותות החברות בעיגול לטובה מחויבות באישור ניהול תקין ובסעיף 46א' לזיכוי התרומה במס.

נכון ל-2019, עיגול לטובה מסייעת ל-168 עמותות, המחולקות ל-10 תחומי פעילות שונים: הגנת הסביבה ובעלי חיים, אנשים עם מוגבלויות, בריאות, חינוך, ילדים ונוער בסיכון, נשים במצוקה, סובלנות וזכויות אדם, אזרחים ותיקים וקהילות נזקקות, רווחה ותעסוקה, ותרבות והתנדבות.

התורמים יכולים לבחור לתרום בשלוש אופנים שונים:

* תרומה ישירות לארגון ללא כוונת רווח (עמותה או חברה לתועלת הציבור).
* תחום – כאשר התרומה תחולק באופן שווה בין כל הארגונים המשויכים לתחום הנבחר.
* כללי (ברירת המחדל) – התרומה מחולקת באופן שווה בין כל הארגונים שמופיעים ברשימה.

בשנת 2018 העבירה עיגול לטובה לעמותות החברות תרומות בסך 10,332,000 ש"ח. בנוסף היו לה הכנסות מתרומות בסך למעלה מ-1.5 מיליון ₪. סך ההוצאות של העמותה בשנה זו עמדו על למעלה מ-1.2 מיליון ש"ח.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עיגול לטובה
* עיגול לטובה, ברשת החברתית פייסבוק
* סרטונים בערוץ של עיגול לטובה, באתר יוטיוב
* עיגול לטובה, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתלושים המופקים על ידי חברות מחשוב השכר "חילן", "הר-גל" ו"מלם שכר"
2. ↑  לפי אתר הארגון.
3. ↑  עיגול לטובה - דוחות כספיים ל-31 בדצמבר 2019, באתר גיידסטאר
**מוחמד תקי א-דין בן אבראהים בן מוסטפא בן אסמאעיל בן יוסף א-נבהאני** (בערבית: **تقي الدين النبهاني**) (1914 - 11 בדצמבר 1977) היה חוקר מוסלמי מירושלים שייסד את הארגון חזב א-תחריר, שמטרתו המוצהרת היא הקמתה מחדש של הח'ליפות האסלאמית.

ביוגרפיה
--------

א-נבהאני נולד ב-1909 בכפר הערבי איג'זים ששכן בפאתי חיפה במהלך התקופה שארץ ישראל הייתה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית. אביו היה מרצה לדיני שריעה, אמו הייתה חוקרת אסלאם, וסבו היה המלומד הפלסטיני יוסוף א-נבהאני. א-נבהאני למד דיני שריעה באוניברסיטת אל-אזהר ובמכללת דאר אל-עלום בקהיר. הוא סיים את לימודיו ב-1931 וחזר לארץ ישראל. בתחילה עבד כמורה ובהמשך כמשפטן, ולבסוף מונה לתפקיד שופט שריעה בבית המשפט לערעורים. א-נבהאני היה מוטרד מאוד באותה התקופה מהקמתה של מדינת ישראל, ממלחמת העצמאות ומתוצאות המלחמה, ובעקבות כך ב-1953 הקים את מפלגת חזב א-תחריר. בתחילת דרכה הוצאה המפלגה אל מחוץ לחוק. על א-נבהאני נאסר לחזור לתחומי ירדן, ובעקבות כך הוא עבר לגור בביירות. א-נבהאני נפטר ב-20 בדצמבר 1977.

פילוסופיה פוליטית
-----------------

א-נבהאני סבר שמצבם הפוליטי המדוכא של המוסלמים בעת המודרנית נבע מביטול הח'ליפות האסלאמית ב-1924. א-נבהאני היה ביקורתי במיוחד לכך שאזור המזרח התיכון חולק למדינות לאום אשר לכל אחת מהן בריתות עם מעצמות אימפריאליות שונות. לטענתו של א-נבהאני סוגיות מרכזיות נוספות היו הבחירה של האימפריה העות'מאנית לשים סוף לאג'תהאד, וכישלונה של האימפריה העות'מאנית בהבנת "הצד האינטלקטואלי והחקיקתי של האסלאם", והזנחת השפה הערבית.

ביצירותיו המפורסמות ביותר של א-נבהאני, אשר נכתבו בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, הביע א-נבהאני התפכחות רדיקלית מהמעצמות החילוניות שלא הצליחו להגן על הלאומיות הפלסטינית. לטענתו יש להקים ח'ליפות חדשה אשר בסופו של דבר תתקיים בכל רחבי העולם ותחליף את כל מדינות הלאום. הסדר הפוליטי והכלכלי שלה יתבסס על עקרונות אסלאמיים, ולא על חומרנות אשר לטענתו הייתה תוצאה של כלכלות קפיטליסטיות.

א-נבהאני כתב גם את הספר "המערכת הכלכלית באסלאם" שעסק בהשקפות איסלמיות על עקרונות כלכליים והסתירות בינם לבין הקפיטליזם והסוציאליזם המערביים. ספרו יצא לאור בשפה הערבית ב-1953 ותורגם בהמשך גם לאנגלית ולמספר שפות נוספות.

השפעה
-----

ארגון חזב א-תחריר מעולם לא עורר פופולריות רבה במיוחד במדינות אליהן הארגון הגיע. אף על פי כן, יצירותיו של א-נבהאני הפכו לחלק חשוב בספרות האיסלאמיסטית המודרנית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Umm Mustafa (28 בפברואר 2008). "Why I left Hizb ut-Tahrir". *New Statesman*. נבדק ב-15 באפריל 2015. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
2. ↑  Marshall Cavendish Reference (2011). *Illustrated Dictionary of the Muslim World*. Marshall Cavendish. p. 124. ISBN 9780761479291. נבדק ב-15 באפריל 2015. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Flood, Christopher; Miazhevich, Galina; Hutchings, Stephen; et al. eds. (2012). *Political and Cultural Representations of Muslims: Islam in the Plural*. BRILL. p. 29. ISBN 9789004231030.
4. ↑  Bosworth, C.E.; van Donzel, E.; Heinrichs, W.P.; Lecomte, G.; Bearman, P.J.; Bianquis, Th. (2000). *Encyclopaedia of Islam*. Vol. X (T-U) (New ed.). Leiden, Netherlands: Brill. p. 133. ISBN 9004112111.
**אבי אבן** (נולד ב-13 במרץ 1976) הוא המנהל הספורטיבי ומנהל מערך הסקאוטינג של מועדון הכדורסל מכבי תל אביב. בעבר שימש כמאמנה של הקבוצה בין פברואר ליוני 2022.

אבן החל את דרכו במכבי תל אביב במחלקת הנוער בשנת 2006, ובהמשך שימש עוזר מאמן שני לצביקה שרף, פיני גרשון ודייוויד בלאט וכן עוזר מאמן ראשון לגיא גודס. בהמשך גם מונה לראש מחלקת הסקאוטינג ולראש מערך פיתוח השחקנים.

מספר פעמים לאורך שנותיו במכבי תל אביב שימש אבן כממלא מקום המאמן על הקווים. תחילה בנובמבר 2015, לאחר פיטוריו של גיא גודס ובטרם מינויו של ז'אן טבק למחליפו הקבוע. אז שימש בתפקיד 8 ימים בהם הפסידה הקבוצה לדרושאפקה ביורוליג וניצחה שני ניצחונות בליגה הישראלית. מאוחר יותר בעת תקופתו של יאניס ספרופולוס כמאמן הקבוצה, שימש מדי פעם אבן כממלא מקומו של ספרפולוס על הקווים, למשל כאשר ספרופולוס חלה בקורונה.

לאחר שפוטר ספרופולוס מתפקידו כמאמן הקבוצה ב-16 בפברואר 2022, מונה אבן לממלא מקומו עד לסוף העונה. כמאמן הקבוצה הוביל את הקבוצה לפלייאוף היורוליג לראשונה מאז עונת 14/15, שם הקבוצה הפסידה בסדרת רבע הגמר בתוצאה 0:3 לריאל מדריד.

בליגה הודח בסדרת חצי גמר בתוצאה 1:2 לבני הרצליה.

מונה למנהל הספורטיבי של המועדון בתחילת עונת 2023/2024.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי אבן באתר היורוליג
2. 1 2 3  אפרת עמורבן, האיש שתמיד שם: אבי אבן שוב מגיע "להציל את המולדת", באתר ynet, 1 בפברואר 2022
3. ↑  המסר של שמעון מזרחי לאוהדים, באתר מכבי תל אביב, 16 בפברואר 2022

| מאמני מכבי תל אביב בכדורסל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהושע רוזין • רלף קליין • יהושע רוזין • דויל פאראק • אברהם חמו • חיים שטרקמן • פרד דוולי • רלף קליין • רודי ד'אמיקו • רלף קליין • צביקה שרף • רלף קליין • צביקה שרף • טד אוונס • צביקה שרף • יעקב אדלר • אלי קנטי • מולי קצורין • צביקה שרף • וינקו ילובאץ • יורם חרוש • פיני גרשון • דייוויד בלאט • פיני גרשון • נבן ספאחיה • עודד קטש • צביקה שרף • אפי בירנבוים • פיני גרשון • דייוויד בלאט • גיא גודס • ז'אן טבק • ארז אדלשטיין • רמי הדר • איינרס בגאצקיס • אריק שיבק • נבן ספאחיה • יאניס ספרופולוס • אבי אבן • עודד קטש |

 |
**טפיר קליפורני** (שם מדעי: ***Tapirus californicus***) הוא מין נכחד של טפיר אשר חי באמריקה הצפונית ונכחד לפני 11–13 אלף שנה, בסיומו של עידן הקרח.

מאפיינים
--------

מאובני טפיר זה נמצאו בכמה אזורים באמריקה הצפונית, ובעיקר בקליפורניה, ממנה קיבל את שמו. בחפירות של בור זפת בפארק בלוס אנג'לס נמצאו שלדי טפירים משומרים שנפלו פנימה. מאובנים שנמצאו באי אלסמיר שבקנדה דמו במראם ומשוער שתפוצת הטפיר הייתה כלל אמריקאית (באותה תקופה האקלים באי הארקטי היה ממוזג ונוח בהרבה).

הטפיר היה דומה למיני הטפיר הרגילים והגיע לאורך 140 סנטי מטרים ולמשקל 225 קילוגרם וכנראה שהוא ניזון מצמחייה טרופית כמו שיחים, פרחים, עלים שונים, פירות וזרעים, תוך שימוש בחדקו השרירי כדי לתלוש את העלים. הוא עצמו נטרף בידי הטורפים של הפליסטוקן כמו הסמילודון, אריה אמריקני או זאב הבלהות. גם פלאו-אינדיאנים צדו אותו.

טפיר זה לצד מינים נוספים (כמו: *Tapirus merriami* ,*Tapirus veroensis* ו-*Tapirus copei*) היו נפוצים באמריקה הצפונית לפני ההחלפה האמריקאית הגדולה, בה מיני טפירים עברו לאמריקה הדרומית, שם הם נפוצים בימינו.

בתרבות
------

טפיר זה הופיע בסדרה העולם החדש הפראי.

קישורים חיצוניים
----------------

* טפיר קליפורני, באתר GBIF (באנגלית)
**אורלנדו איוון קרוס טורס** (בספרדית: **Orlando Iván Cruz Torres**; נולד ב-1 ביולי 1981) הוא מתאגרף פורטוריקני במשקל נוצה. בספטמבר 2012 הוא מדורג במקום הרביעי בעולם בדירוג של ה-WBO ‏(World Boxing Organization).

מתוך 34 קרבות, מאזנו של קרוס עומד על 25 ניצחונות מהם 13 בנוק אאוט, 7 הפסדים ופעמיים תיקו.

קרוס הוא המתאגרף המקצוען הפעיל הראשון שיצא מהארון.

ביוגרפיה
--------

קרוס החל להתאמן בגיל 7 ומאז הוא משתתף בתחרויות.

באולימפיאדת סידני (2000) השתתף קרוס בתחרות אגרוף במשקל נוצה והפסיד כבר בקרב הראשון למתאגרף מאלג'יריה. ב-15 בדצמבר אותה שנה החל להשתתף בתחרויות מקצועניות וניצח בכל התחרויות בהן השתתף עד לספטמבר 2009 שבה הפסיד לקורנליוס לוק מארצות הברית בנוק אאוט טכני. מאזנו עמד על 16 ניצחונות מתוך 17 קרבות. בקרב שנערך לאחר מכן, בפברואר 2010 הוא הפסיד בנוק אאוט בסיבוב הרביעי לדניאל פונסה דה לאון ממקסיקו, אך ניצח ב-4 הקרבות הבאים. האחרון שבהם נערך ב-15 במרץ 2013 שבו ניצח בנוק אאוט טכני בסיבוב השביעי את אלן מרטינז ממקסיקו.

בקרב על תואר אלוף העולם, שנערך בלאס וגאס שבנבדה ב-12 באוקטובר 2013 הפסיד קרוס בנוק אאוט טכני בסיבוב השמיני לאורלנדו סלידו ממקסיקו. אל השקילה שלפני הקרב הוא הופיע בתחתונים בצבעי הגאווה והתאגרף בכפפות ורודות לאות הזדהות עם חודש המודעות לסרטן השד.

### חייו האישיים

ב-4 באוקטובר 2012 יצא קרוס מהארון כהומו. "אני רוצה להיות נאמן לעצמי, אני רוצה להיות מודל לחיקוי הכי הטוב שאני יכול להיות, לילדים שעשויים לראות באגרוף ספורט וקריירה מקצועית. תמיד אהיה פורטוריקני גאה, תמיד הייתי ותמיד אהיה הומו גאה."
שבועיים לאחר יציאתו מהארון הוא ניצח בקרב שנערך בפלורידה את חורחה פזוס ממקסיקו.

קרוס נישא לבן זוגו חוסה מנואל קולון ב-16 בנובמבר 2013 בניו יורק.

בשנת 2016 הוא הקדיש את הקרב שלו נגד אלחנדו ואלדס לפיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו בו נהרגו פוארטו ריקנים לרבות חברים של המתאגרף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורן יוסיפוביץ‏, המתאגרף הראשון שיצא מהארון, באתר וואלה!‏, 5 באוקטובר 2012
* דונלד מקריי, המתאגרף הראשון שיצא מהארון: "אין יותר סוד", באתר הארץ, 21 באוקטובר 2012
* אורלנדו קרוס, ברשת החברתית פייסבוק

* אורלנדו קרוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אורלנדו קרוס, באתר olympedia.org

* אורלנדו קרוס, באתר BoxRec

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ורג' אבני, "המתאגרף ההומו הראשון" הופיע לקרב בבגדים בצבעי הקשת,‏ mako גאווה, ‏13 באוקטובר 2013
2. ↑  Larry Brown, ‏Boxer reveals he is gay,‏ 4 באוקטובר 2012
**אנשים** הייתה תוכנית טלוויזיה יומית, אשר בתחילתה הוגשה בעיקר על ידי דרור גלוברמן, בהמשך על ידי חיים אתגר וקורין גדעון, ובעונתה האחרונה על ידי נסלי ברדה. התוכנית, העוסקת בדמויות בולטות בתחומים שונים בחברה הישראלית, שודרה בערוץ 2 בשידורי קשת (בימי השידור של קשת, בשעה 18:50 ובשעות הלילה) ולאחר מכן בערוץ קשת 12 (בשעה 17:15 עד 2019, ובשעות הלילה בשנים 2020 ו-2023) והופקה על ידי חברת "קסטינה תקשורת".

היסטוריה
--------

התוכנית עלתה לשידור לראשונה באוגוסט 2011. בתחילתה, הנחו את התוכנית שניים: דרור גלוברמן ואפרת אברמוב. באוקטובר 2011 עזבה אברמוב את התוכנית, ומאז הנחה אותה דרור גלוברמן בלבד. ביולי 2016 הצטרפה קורין גדעון להגשת התוכנית לצדו של גלוברמן.
באוקטובר 2017 פורסם כי גלוברמן יעזוב את התוכנית, וינחה תוכנית חדשה בשם "נקסט", שתעסוק בנושא טכנולוגיה ותתבסס על ערוץ NEXTER אותו עורך גלוברמן באתר mako. מי שהחליפו הוא כתב התוכנית חיים אתגר.
התוכנית עלתה בקשת 12 ב-1 בנובמבר 2017, לראשונה בשידור חי באופן קבוע, אחרי שנים שהתוכנית הייתה ברובה מצולמת מראש.

בהמשך הנחו את התוכנית לסירוגין לצד אתגר וגדעון גם מרב מילר, דרור גלוברמן (לעיתים רחוקות, כשמחליף את אתגר) ומירי מיכאלי.

החל מ-16 בינואר 2019 התוכנית שודרה בשעה 22:30, במקום 17:15 זאת בעקבות מעברו של רפי רשף ותוכניתו "חמש" לערוץ 12 בשעה 17:00.

באוקטובר 2019 עברה התוכנית לשידור רק בימי שישי עד מרץ 2020.

ב-11 במרץ 2023 התוכנית שבה במתכונת חדשה כתוכנית לייט נייט בימים ראשון - רביעי בהנחיית נסלי ברדה.

ב-13 בספטמבר 2023 שודרה התוכנית האחרונה של "אנשים", שירדה מהאוויר אחרי 80 תוכניות בהנחייתה של ברדה, זאת לאחר מהלך שנעשה משיקולי תקציב.

פורמט התוכנית
-------------

התוכנית ערוכה בצורת מגזין אקטואלי. בכל פרק מתמקדים לרוב בדמות מרכזית אחת, רובן ידוענים, במסגרת כתבת עומק, ולאחר מכן ראיון אישי עם אחד מכתבי התוכנית. לאחר מכן משודרות מספר כתבות נוספות על דמויות אחרות.

###### כתבי התוכנית

* חיים אתגר: החל מ-2011
* לירון שמם: החל מ-2016
* מירי מיכאלי: החל מ-2017
* רֹתם איזק: החל מ-2017
* ניב גלבוע: החל מ-2017
* אפרת וכטל: החל מ-2018

##### כתבים בעבר

* מאיה אילני: בשנת 2011
* דני ענבר: בשנים 2011–2012
* אורלי מירקין: בשנים 2013–2017
* שרון גל: בשנת 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנשים
* אנשים, ברשת החברתית פייסבוק

* "אנשים", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

מאמרי ביקורת על התוכנית
* אריאנה מלמד, גלוברמן ואברמוב: אנשים טובים באמצע הערב, באתר ynet, 18 באוגוסט 2011
* מיה סלע, אנשים: סדרה תיעודית? אולי ביקום אחר, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2011
* אתר למנויים בלבד מורן שריר, דרור גלוברמן - כמו מטהר אוויר בניחוח של בושם מפורסם, באתר הארץ, 22 ביולי 2013
* אלקנה שור, "אנשים" עם דרור גלוברמן: הזרוע הביצועית של האח, באתר nrg‏, 29 באוגוסט 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד אברהם, אנשים משתנים: אברמוב עוזבת, הפורמט שונה, באתר של "רשת 13", 24 באוקטובר 2011 (במקור, מאתר "nana10")
2. ↑  נועה פרייס‏, לקראת הפיצול: גלוברמן עוזב את "אנשים" ויגיש תכנית חדשה, באתר וואלה!‏, 16 באוקטובר 2017
3. ↑  קיץ ברבנר, ‏תרד בתקופה הקרובה מהמסך: נסלי ברדה נפרדת, באתר מעריב אונליין, 14 באוגוסט 2023
**אולגה אנטולייבנה ז'קולינה** (ברוסית: **О́льга Анато́льевна Жеку́лина**, באנגלית: **Olga Zhekulina**‏: 4 באוקטובר 1900 - 5 באוגוסט 1973) הייתה ציירת רוסית ידועה ואחת ממפעילות תיאטרון בובות הסובייטיות המפורסמות.

ביוגרפיה
--------

אולגה ז'קולינה נולדה בשנת 1900 במשפחה אצילה. במקור היא קיבלה חינוך לאמנות בסטודיו הפרטי של האמן הרוסי המפורסם קונסטנטין יואן, שם למדה עד 1917.

בשנים 1918–1921 למדה באולפני האמנות החופשית של קונסטנטין קורובין. ב-1921 היא גורשה מסדנאות האמנות בשל מוצאה הלא פרולטארי.

פעילות יצירתית רצינית של האמנית החלה בתחילת שנות העשרים.

בשנות ה-20 השתתפה ז'קולינה בפעילות אגודת "צבע האש", שהיו בה גם פיודור בוגורודסקי, מסטיסלב דובוז'ינסקי, קוזמה פטרוב-וודקין, ואמנים מרכזיים אחרים באותה תקופה.

ב-1930 היא נודעה בזכות התפאורה להצגה "קומדיה טריוויאלית לאנשים רציניים" מאת אוסקר ויילד עבור סניף של תיאטרון מאלי.

לאחר מכן, היא עבדה במשך כמעט עשרים שנה כאמנית תיאטרון הבובות של בית החלוצים במוסקבה.

בשנות ה-50 היא הפכה לחברה באיגוד האמנים במוסקבה. בסוף שנות ה-50 ז'קולינה עובדת על הזמנות ציורים שקיבלה מהמדינה - סדרת נופים סובייטים, ובשנות ה-60 עבדה על "מחזור ולדאי", שהוקדש לכפר הרוסי.

ז'קולינה מתה ב-1973.

במהלך חייה ציירה כ-200 יצירות.

משפחה
-----

אביה היה אגרונום מחוזי והוחרם על ידי השלטון בהמשך חייו.

האח הגדול סרגיי היה פרופסור לפסיכולוגיה. האח הצעיר ליאו היה מדען ומהנדס מפורסם, מחברם של מאות מאמרים מדעיים. ליאו עבד עם סרגיי קורוליוב.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולגה ז'קולינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "№39 (693) / Искусство и культура / Художественный дневник / Выставка / Куклы, приятные во всех отношениях"
2. ↑  Ж - Реестр профессиональных художников Российской империи, СССР, «русского зарубежья», Российской Федерации и республик бывшего Советского Союза (XVIII–XXI вв.) | живописцы, графики, плакатисты, театральные художники, батичисты, иллюстраторы, мультипликаторы, скульпторы, ювелиры, керамисты, фарфористы, авторы инсталляций и др. web.archive.org, ‏2012-07-28
3. ↑  АртРу.инфо - Персоны - Жекулина Ольга Анатольевна, web.archive.org, ‏2013-10-07
4. ↑  Галерея Советского Искусства, web.archive.org, ‏2013-10-07
**שירלי בר דיין** (נולדה ב-1979) היא עיתונאית ספורט ישראלית המשמשת כדוברת מנהלת הליגות לכדורגל.

ביוגרפיה
--------

בר דיין נולדה למשפחה יוצאת איראן. את הקריירה העיתונאית החלה בר דיין בשנת 2002 במקומון "עיתון תל אביב" מבית "ידיעות תקשורת" (כיום "ידיעות תל אביב") ככתבת ספורט. בר דיין סיקרה את קבוצות האזור על מחלקות הנוער שלהן, וערכה למשך תקופה את מדור רכילות הספורט של העיתון.

בינואר 2006 הצטרפה בר דיין לסגל ערוץ הספורט ככתבת המלווה את קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב וכשדרנית קווים במשחקי הכדורגל ששידר הערוץ. בר דיין סיקרה את המועדון גם בעידן שלאחר חילופי הבעלים במכבי תל אביב ושינוי המדיניות ביחס לתקשורת הספורט, שאילץ אותה ואת עמיתיה הכתבים להתמודד עם כך שהונהגה יד קשה בטיפול בהדלפות מתוך המועדון.

ב-2009, לאחר שפרסמה ריאיון עם השחקן המודח יאניק קאמנן, שבו יצא החלוץ נגד התנהלותו של מאמן הקבוצה אבי נמני, בחר האחרון להחרים את בר דיין ולבטל מסיבת עיתונאים שבה השתתפה, ובמסיבת עיתונאים נוספת בחר להתעלם משאלה שהפנתה אליו.

הגישה יחד עם מוטי פשכצקי (ב-5 לייב) את התוכנית "קבלת שבת", מגזין כדורגל לקראת משחקי השבת.

בסוף 2015, לאחר עשור, סיימה את עבודתה בערוץ.

בשנת 2017, חזרה בר דיין לערוץ הספורט והיא משתתפת מדי פעם כחברת פאנל בתוכנית "מגרש פתוח" אשר משודרת כל יום מ-16:00 עד 19:00.
בנוסף, מגישה פעמיים בשבוע את תוכנית הרדיו של ערוץ הספורט, ״חמש באוויר״ אשר משודרת בימים א׳-ה׳ בשעות 15:00-13:00 באתר, באפליקציה ובערוץ חמש ספורט.

בר דיין מרצה בקורס "תקשורת ספורט" במכללה האקדמית במכון וינגייט.

קישורים חיצוניים
----------------

* שירלי בר דיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד ניב הדס, הגיע הזמן לתת לעיתונאיות המעולות של ערוץ הספורט לנהל אותו, באתר הארץ, 9 בינואר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי הולנדר, שירלי בר דיין מצטרפת ל"חדשות הספורט", באתר nrg‏, 1 בדצמבר 2005
2. ↑  שלמה מן, גנון בליכוד, פדלון בעבודה, ואיפה הספורט?, באתר העין השביעית, 27 בינואר 2009  
שלמה מן, הספורט עובד שעות נוספות בקול-ישראל, באתר העין השביעית, 2 בפברואר 2009
3. ↑  מוטי פשכצקי ושירלי בר דיין, ‏"חולם לשחק בקבוצת מרכז טבלה ומעלה בליגה גדולה", באתר ערוץ הספורט, 28 בדצמבר 2012
4. ↑  אלכסנדר כץ, לאחר כמעט עשור - שירלי בר דיין עוזבת את ערוץ הספורט, אייס, 21 בספטמבר 2015
5. ↑  "תקשורת ספורט" באתר מכון וינגייט
**אביב לביא** (נולד ב-9 באוגוסט 1967 ברמת גן) הוא עיתונאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אביב לביא הוא בנו של הצייר רפי לביא. למד בבית ספר גורדון בתל אביב, בתיכון עירוני ה', וסיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. את שירות המילואים עשה ככתב צבאי בשבועון "במחנה".

לביא החל את דרכו העיתונאית במוסף הספורט של המגזין "העיר" בשנת 1989.

החל משנות ה-90 ועד לשנת 2010 שימש כפרשן כדורסל בערוץ הספורט במשחקי כדורסל נשים וגברים והגיש בערוץ את המגזין "חמישיות" יחד עם שימי ריגר ועפר שלח, הוא שימש ככתב מגזין ומבקר תקשורת בעיתון "הארץ" עד לשנת 2004.

שימש ככתב לענייני איכות הסביבה במעריב בין השנים 2007-2011 במרץ 2013 חזר לכתוב בעיתון.בתור פרשן.

בעבר כתב טור שבועי למוסף "דיוקן" של העיתון מקור ראשון.

באמצע העשור השני של המאה ה-21, הוא כותב טור שבועי בנושאי סביבה ופוליטיקה באתר mako, וכותב גם באתר "זמן ישראל".

בעבר הגיש והיה עורך התוכנית "זה הזמן" בהגשת עמנואל רוזן בערוץ 10.

מגיש בגלי צה"ל, יחד עם לינוי בר-גפן ונעמי רביע, את "יהיה בסדר", מגזין יומי בנושאים חברתיים וסביבתיים.

ב-2002 השתתף בכתיבת הספר **"מאיפה משתין הדג"** שליקט 2,000 שאלות טריוויה שהופיעו ב**"העיר"**. ב-2007 יצא לאור **"המדריך הישראלי לאוכל אורגני"** שחיבר עם אשתו, שירי כץ. באותה תקופה שימש גם כמראיין בתוכנית "הפירמה" בערוץ HOT בידור ישראלי בה מראיינים אנשי תקשורת משפיעים בראיון אחד על אחד.

לביא מעודד את תנועת המזון האורגני, וכתב גם על כך במעריב. כמו כן הוא מציף בשידוריו מחדלים סביבתיים.

זכה בפרס פראט לשנת 2009 לאנשי תקשורת העוסקים בנושאי סביבה. זכה בפרס השדר המצטיין של אגודת העיתונאים בתל אביב לשנת 2017.

חיים אישיים
-----------

מתגורר עם בת זוגו שירי כץ ושלושת ילדיהם בתל אביב. מנהל אורח חיים טבעוני.

ספריו
-----

* מיכל שרון ואביב לביא, **מאיפה משתין הדג**, הוצאת בבל, 2002
* שירי כץ ואביב לביא, **המדריך הישראלי לאוכל האורגני**, הוצאת כנרת, 2007

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אביב לביא** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אביב לביא** |

* הטורים של אביב לביא, באתר nrg מעריב
* הטור השבועי של אביב לביא, בערוץ הדעות של אתר mako
* מאמרי אביב לביא, באתר "הארץ"
* יהיה בסדר, אתר התוכנית בגלי צה"ל
* נעמה תורן, זיכרונות מרחוב קרליבך: "היו בקרים ש'מעריב' לא היה ראוי להיקרא 'עיתון'", באתר אייס, 3 במאי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמילי גרינצווייג‏, אביב לביא וערוץ הספורט כבר לא, באתר וואלה!‏, 25 באוקטובר 2010
2. ↑  אמילי גרינצווייג‏, מעריב: אביב לביא פוטר - מכה לסיקור איכות הסביבה?, באתר וואלה!‏, 28 בנובמבר 2011
3. ↑  זיכרונות מרחוב קרליבך: "היו בקרים ש'מעריב' לא היה ראוי להיקרא 'עיתון'", באתר Ice
4. ↑  מאמרי אביב לביא, באתר זמן ישראל
5. ↑  ענת באלינט, אביב לביא יערוך את "זה הזמן", באתר הארץ, 5 בספטמבר 2004
6. ↑  אביב לביאו שירי כץ, כוחות השוק האורגני, באתר הארץ, 20 במאי 2007
7. ↑  זיו ימיני, סיקור אוהד: ארבעת אנשי התקשורת הכי סביבתיים בישראל, באתר אייס, ‏5.6.2020
8. ↑  אביב לביא, איש מעריב, זכה בפרס פראט, באתר nrg מעריב, ‏22.4.10
9. ↑  אלכסנדר כץ, הזוכים בפרסי הרדיו: אביב לביא שדרן מצטיין - ומי עוד?, באתר Ice, ‏30.10.17
10. ↑  אביב לביא ב"עושים סדר": "הפתרון הוא לא לאכול בשר", 9 בדצמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570673605171
* VIAF: 97146461682127732707
* WorldCat: viaf-97146461682127732707

 |
**ישעיהו פורת רפפורט** (1936 – 7 באפריל 2018) היה עיתונאי, עורך, שדרן ספורט ומבכירי פרשני הספורט בישראל.

קורות חייו
----------

ישעיהו פורת נולד בתל אביב. היה ידוע בכינוי "שייע". בצעירותו היה כדורגלן בגדנ"ע יהודה. לאחר מכן עבר להפועל תל אביב.

את הקריירה העיתונאית שלו החל בעיתון חדשות הספורט. היה עורך הספורט הראשון במעריב לנוער, והיה יד ימינו של נחמיה בן אברהם.

בהמשך הצטרף למדור הספורט של מעריב, ושימש שם כפרשן ובהמשך היה עורך המדור. הוא סיקר עבור העיתון אירועי ספורט בינלאומיים, ובהם את אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), מונדיאל 1970 בהשתתפות נבחרת ישראל, אולימפיאדת מינכן (1972), שבה אירע טבח הספורטאים, אליפות אסיה למועדונים בהשתתפות קבוצות כדורגל ישראליות, ואת משחקי עמי אסיה שנערכו בטהראן 1974 בהשתתפות משלחת ישראל שזכתה ב-19 מדליות.

בהמשך עזב את מדור הספורט במעריב, הקים בעיתון את מוסף הכלכלה השבועי "עסקים", ושימש כעורכו במשך שנים. במסגרת עבודתו בעיתון היה אחראי על הכשרת מאות עיתונאים, בתחום ספורט ובתחומים אחרים.

אחרי 30 שנות עבודה במעריב, הוא פרש מהעיתון והקים הוצאה לאור, והוציא בין השאר, יחד עם משה לרר את הספר היובל ה-50 לספורט בישראל, "ספורט 50", אלבום שמקיף את התפתחות הספורט ההשגי בישראל במשך 50 שנה מהקמת המדינה בשנת 1948 ועד 1998.

פורת הגיש בגלי צה"ל במשך שנים רבות יחד עם משה לרר תוכנית ספורט שבועית, "רדיו ספורט" והיה עורך ספורט של התחנה במשך 16 שנים.

בעונת 1988/1989 בליגה הלאומית הצטרף למועדון מכבי חיפה בתפקיד יועץ תקשורת.

בשנת 2005 החל לשמש נציגו של דניאל יאמר בישראל, כאשר יאמר ניהל משא ומתן לרכישת מועדון הכדורגל מכבי נתניה והפך לבעליו.

ספריו
-----

* "כדורגל אמנות תחבולה וטאקטיקה", בהודאת "מדסה"(הספר בקטלוג ULI)
* "ספורט 50", הוצאת גלי אלפא תקשורת, בשנת 1988

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של ישעיהו פורת, באתר "סימניה"
* העיתונאי ישעיהו פורת רפפורט הלך לעולמו, באתר ערוץ הספורט, 7 באפריל 2018
* העיתונאי ישעיהו פורת רפפורט הלך לעולמו, באתר ‏מאקו‏, 7 באפריל 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרך ארץ קדמה לכתיבה באתר העין השביעית
2. ↑  הספר "ספורט 50" באתר סימניה
3. ↑  התלבושות באתר מכבי חיפה
4. ↑  מוטי פשכצקי, דניאל יאמר רכש את מכבי נתניה, באתר nrg‏, 21 בדצמבר 2005
5. ↑  רותם גרוסמן ותומר גנור, מכבי נתניה: קרופניק החרים אימון הקבוצה, באתר ynet, 13 בינואר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526273205171
* LCCN: n2020016259
* VIAF: 310741517
* WorldCat: lccn-n2020016259

 |