recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קבר רבי שלמה זלמן ליפשיץ בבית הקברות בוורשהמצבת רבי שלמה זלמן ליפשיץ
הרב **שלמה זלמן ליפשיץ** (פוזנא, ה'תקכ"ה, 1765 – ורשה, י"א בניסן ה'תקצ"ט, 26 במרץ 1839. מכונה גם **ה"חמדת שלמה"**, על שם החשוב שבספריו), היה הרב האשכנזי הראשון של העיר ורשה בפולין ומחבר שו"ת על ארבעת חלקי שולחן ערוך.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1765 לרב יצחק בן ר' יואל ליפשיץ בעיירה פוזנא (כיום פוזנן בפולין). מילדותו הקדיש את כל זמנו ללימוד תורה. בגיל 17 התחתן עם בתו של ר' יקיר, מגדולי הגבירים של קהילת פוזנא, אשר נתן לו סכום רב כנדוניה, והתחייב לפרנסו במשך 10 שנים. לאחר שנים אחדות נפטרה אשתו הראשונה, אשר הולידה את בניו, ר' יואל ורבי שלמה. בנישואיו השניים התחתן עם אחותה, פייגיל. חותנו העניק לו שוב סכום כסף רב, והתחייב לפרנס אותו עוד 10 שנים נוספות. בגיל 40, לאחר כ־22 שנה בהן נסמך על שולחן חותנו, נאלץ למצוא מקור לפרנסתו. ובשנת ה'תקס"ד, משלא הצליח במסחר, קיבל על עצמו רבנות בעיר נאשלסק. בשנת ה'תקע"ט התמנה לרבה של פראגה (פרבר של ורשה), ובשנת ה'תקפ"א התמנה לרבה הראשי הראשון של ורשה.

עמד בקשר מכתבים אמיץ עם רבי עקיבא איגר ועם רבי יעקב לורברבוים בעל "נתיבות המשפט", שהעריכו אותו ביותר.

הנהגותיו
--------

עוד ביושבו על שולחן חותנו סירב לקבל על עצמו כהונה רבנית, שכן לא רצה להתפרנס מלימוד תורה. מצד שני לא רצה לבטל זמנו בעיסוק במסחר ועל כן הילווה כסף לסוחרים בעירו באמצעות היתר עסקה. כל ימיו השתדל בכל מאודו לקיים את מצוות צדקה וגמילות חסדים, ופיזר מלבושים וממון רב לעניים ולנזקקים. בשבתו על כס הרבנות בנאשלסק תיקן את מקווה הטהרה על חשבונו.

רבי שלמה זלמן ליפשיץ נהג לחבוש לראשו שטריימל גם בימות החול.

מתלמידיו
--------

* רבי חיים יהודה לייב הלוי אפשטיין אב"ד קאלשין, מחבר ספר שו"ת פרי חיים.
* רבי יעקב יהודה לייב לעווי אב"ד שלעשין, ודיין בירושלים, מחבר ספר בית לאבות על פרקי אבות, מייסד כולל פולין בירושלים.
* רבי נחום לעווי אב"ד שאדיק, מחבר ספר אבני קודש - שו"ת וחידושים בש"ס ופוסקים.
* רבי נתן נתק'ה שפילגלס, דיין וראב"ד ורשה - מחבר ספר השו"ת "מאורות נתן".

מותו
----

בליל י"א בניסן ה'תקצ"ט, נפטר רבי שלמה זלמן. קברו נמצא בבית העלמין בוורשה בגבעה שבכניסה המרכזית, אהל בנוי על קברו. לאחר פטירתו התמנה הרב חיים דוידזון, מראשי הקהל בוורשה, לרב העיר.

מספריו
------

הרב ליפשיץ כתב ספרים ברוח הלמדנות וברוח ישיבות ליטא.

* חידושי חמדת שלמה: על מסכתות בבא מציעא, גיטין, יבמות, כתובות, פסחים וקידושין.
* חמדת שלמה: דרשות וליקוטי הלכות.
* קונטרס דיני נידה.
* שו"ת חמדת שלמה: על ארבעה חלקי שולחן ערוך (מהדורה ראשונה: תקצ"ו [1835], ורשה: ללא ציון שם ההוצאה; מהדורה שנייה: תשכ"ח [1968], ירושלים: בהוצאת צאצא המחבר).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבר רבי שלמה זלמן ליפשיץ** בוויקישיתוף
* ר' שלמה זלמן ליפשיץ, Mytzadik
* הרב שלמה זלמן ליפשיץ, סדנת זהות - ספריית מידע
* שלמה זלמן בן יצחק איצק ליפשיץ (1765-1839), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**-** | **הרב הראשי לוורשה** | **הבא**:**הרב חיים דוידזון** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309246405171
* ISNI: 0000 0000 7266 566X
* LCCN: n88278458
* NLP: A1862716X
* NTA: 302245766
* VIAF: 13879050
* WorldCat: lccn-n88278458

 |
**ז'נאר דוגלובה** (בקזחית: **Жанар Дұғалова**; נולדה ב-17 בינואר 1987) היא זמרת קזחית, שזכתה בתחרות טורקיוויזיון 2014 כשייצגה את קזחסטן עם השיר "Izin Korem". בעבר הייתה חברה דוגלובה בהרכב הבנות הקזחי KeshYou אך פרשה ממנו באוגוסט 2014 והחלה לפתח את קריירת הסולו שלה.

ביוגרפיה
--------

ז'נאר דוגלובה נולדה בעיר קיזילורדה, שבדרום קזחסטן, ועברה עם משפחתה בילדותה לאלמטי. שנים לפני הופעת הבכורה שלה בתעשיית המוזיקה הקזחית היא לקחה חלק בתחרות מוזיקה קזחית, Zhas Kanat, שנועדה לזמרים מתחילים או חובבנים. לאחר הופעתה בפסטיבל התעניין בה מפיק קזחי. ב-2011 הוציאה לאור את השיר "Tańdanba" וב-2012 הוציאה לאור את הסינגל הראשון שלה, "Súıemin deshi", בו השתמשו לצורך פסקול של סרט בו היא גם השתתפה כשחקנית ובעקבותיו התפרסמה.

דוגלובה הצטרפה ללהקת הבנות הקזחית KeshYou בשנת 2013 והתחרתה יחד איתן בגמר הלאומי הקזחי לתחרות טורקיוויזיון 2013. אלו כשלו וסיימו במקום הרביעי אך שירן נעשה ללהיט במדינה. דוגלובה המשיכה בקריירת הסולו שלה לצד היותה חברת להקה אם כי בצורה פחות פעילה מאשר בעבר.

דוגלובה עזבה את KeshYou יחד עם חברה אחרת, קמשט ז'ולדיבאייבה, ושתיהן פנו לקריירות סולו. ב-2014 החליטה דוגלובה להשתתף בגמר הלאומי הקזחי לתחרות הטורקיוויזיון פעם נוספת, והפעם זכתה בו ונסעה לייצג את מדינתה בקאזאן שבטטרסטן, רוסיה. היא העפילה לגמר מהמקום השלישי ב-19 בנובמבר וזכתה בתחרות ב-21 בנובמבר עם 225 נקודות מתוך 240 אפשריות.

דוגלובה הפכה לגיבורה לאומית בקזחסטן והוזמנה למפגש עם הנשיא נורסולטן נזרבייב בשנת 2015 יחד עם נשים אחרות שתרמו ללאומיות הקזחית.

באפריל 2017 הביעה דוגלובה רצון להשתתף בתחרות האירוויזיון לשנת 2017, בצמוד להבעת ההתעניינות של רשות השידור הקזחית "Khabar Agency". קזחסטן לא יכלה להשתתף באירוויזיון על פי כללי האיגוד השידור האירופי ולפיכך נפסלה מועמדותה.

דיסקוגרפיה
----------

### שירים

* 2011 - Tańdanba
* 2012 - Súıemin deshi
* 2012 - Sen emes
* 2013 - Kim úshin
* 2013 - Bir sýraq
* 2013 - Ýaıymdama
* 2014 - Izin Korem
* 2014 - Sen meni túsinbedin
* 2016 - Aıta bersin
* 2017 - Ala ketpediń
* 2018 - Syem
* 2018 - Me pole enam väikesed
* 2020 - Aqymaq Bolma

קישורים חיצוניים
----------------

* ז'נאר דוגלובה, ברשת החברתית אינסטגרם
* ז'נאר דוגלובה, ברשת החברתית VK
* ז'נאר דוגלובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ז'נאר דוגלובה, באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turkivizyon 14: Kazakhstan Wins!, יורוויקס, 21 בנובמבר 2014
2. ↑  אנתוני גריינג'ר, KAZAKHSTAN: TURKVISION WINNER ZHANAR DUGALOVA WOULD COMPETE AT EUROVISION, יורוויקס (ארכיון), 29 באוגוסט 2017
**יוליה קניירש** (במקור **קורח**, בהונגרית: **Kenyeres Júlia**; לטניה, מחוז זאלה, 11 בדצמבר 1895 – בודפשט, 30 בדצמבר 1958) הייתה עיתונאית, פוליטיקאית יהודייה-הונגרייה.

ביוגרפיה
--------

יוליה קורח נולדה במשפחה יהודית. אביה, פילפ קורח, היה פקיד מדינה שעבר מקושיצה ללטניה ב-25 במרץ 1895 כקצין מס. אמה הייתה ברתה זינגר. לפילפ קורח היו שלושה ילדים, אחיה של יוליה היו מור קורח, מדען מפורסם בעולם ומשורר וכן אלדאר קומיאט. לאחר שהות של מספר שנים בלטניה, אב המשפחה הוצב ברייקה. יוליה קניירש השלימה שם את בתי הספר היסודיים והתיכוניים שלה. בבודפשט נרשמה למחלקה למתמטיקה ולפיזיקה באוניברסיטה, אך שנה לאחר מכן עברה לפקולטה לרפואה.

קריירה פוליטית
--------------

יוליה השתתפה בעבודתו של חוג גליליאו כסטודנטית באוניברסיטה. היא הייתה חברה במפלגת הקומוניסטים של הונגריה (KMP) מהקמתה. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, בשל חשיבתה הפוליטית, מינתה אותו הוועדה העממית לחינוך ציבורי לסגנית קומיסר העם (סגנית שר) לענייני קולנוע. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית היגרה בשל הטרור הלבן. בברלין הפכה לחברה במפלגה הקומוניסטית של גרמניה (KPD) ועבדה כעורכת עיתון מפעלי. בינתיים כתבה מאמרים ושירים לעיתונות המהגרים ההונגרית.

בשנת 1921, בווינה, הייתה ממקימי המגזין הספרותי הקומוניסטי "אחדות" (Egység). בסתיו 1922 עברה שוב לברלין ולאחר מכן בשנת 1932 לברית המועצות. אחרי סיום לימודיה בבית הספר לנין במוסקבה, לימדה היסטוריה של המפלגה הקומוניסטית ומרקסיזם-לניניזם. בשנת 1936 התנדבה לחטיבה האזרחית הבינלאומית במלחמת האזרחים בספרד, שם נודעה בשם יוליה אלווארז. בשנת 1939 חזרה לברית המועצות.

יוליה קניירש הייתה אחת המארגנים והעורכים העיקריים של רדיו קושוט במוסקבה בשנים 1939–1940. בשנת 1947 חזרה להונגריה. בשנת 1950 מונתה למשנה למנכ"ל סוכנות הידיעות ההונגרית (Magyar Távirati Iroda). היא ערכה את המהדורה ההונגרית של המגזין "לשלום מתמשך ודמוקרטיה עממית". עד מותה הייתה חברה בהנהלת "האיגוד הלאומי של עיתונאים ההונגרים".

הנצחה
-----

הגימנסיה של לטניה נשאה את שמה עד 1990.

נכתב עליה
---------

* לחיות בצורה אנושית. לוחמי תנועת הפועלים במחוז זאלה. אוסף ביוגרפיה. עמודים 222–224
* חייה ויצירתה של יוליה קניירש. לטניה, 1971

לקריאה נוספת
------------

* Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981 900. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. כרך תוספת. עורכת ראשית אגנש קניירש).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 7931 8476
* VIAF: 121460505
* WorldCat: viaf-121460505

 |
**סאנדיי דמילארה אדטונג'י** (באנגלית: **Sunday Damilare Adetunji**; נולד ב-10 בדצמבר 1997 בלאגוס שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק במעדת החלוץ בנבחרת ניגריה.

קריירת מועדונים
---------------

אדטונג'י שיחק בקבוצות אביה ווריורס, אנימבה, לובי סטארס, פלאטאו יונייטד וריברס יונייטד מליגת העל הניגרית, וכן בפריברם מליגת העל הצ'כית.

ב-27 באוגוסט 2021 חתם בק.פ. שקופי מליגת העל המקדונית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 54 הופעות ליגה והבקיע 31 שערים. בעונת 2021/2022 זכה עם המועדון באליפות מקדוניה הצפונית, והיה מלך השערים של הליגה עם 20 שערים. בתום עונת 2022/2023 שוחרר מהמועדון.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-11 בספטמבר 2018 ערך אדטונג'י את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בניצחון 2-1 על נבחרת ליבריה במשחק ידידות.

תארים
-----

ק.פ. שקופי
* אליפות מקדוניה הצפונית (1): 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סאנדיי אדטונג'י"**.
**מיכאל רוזנצווייג** (באנגלית: **Michael Rosensweig**; נולד ב-22 בדצמבר 1956, י"ח בטבת תשי"ז) הוא ראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן בישיבה יוניברסיטי וראש הכולל בכולל עליון ע"ש ברן. 

נשוי לסמדר בתם של הרב דוד אליאך מנהל בישיבה דפלטבוש ופרופסור יפה אליאך חוקרת שואה ידועה. 

מיכאל רוזנצווייג למד אצל הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק בישיבה יוניברסיטי ואצל הרב אהרן ליכטנשטיין בישיבת הר עציון. הוא קיבל סמיכה לרבנות מישיבת רבינו יצחק אלחנן, והיה עמית בכיר בכולל עליון ע"ש גרוס לתלמידים שכבר קיבלו סמיכה. הוא למד גם אצל ר' ירוחם בוברובסקי, תלמידו של ר' ברוך בר ליבוביץ, בישיבה בבית הספר התיכון קווינס. 

הרב רוזנצווייג סיים את לימודיו בהצטיינות בישיבה קולג' בשנת 1977, וקיבל תואר שני ודוקטורט בהיסטוריה יהודית של ימי הביניים מבית הספר למדעי היהדות ע"ש ברנרד רבל; המדריך שלו לשני התארים היה הרב פרופסור חיים סולובייצ'יק. הדיסרטציה שלו לדוקטורט הייתה בנושא "גביית חובות בהיעדר: הלכה בתקופה של שינויים". הרב רוזנצווייג הוא אחד הדוקטורנטים היחידים שפרופסור סולובייצ'יק הדריך אותם.

מינוי לראשות הישיבה וראש כולל
-----------------------------

בשנת 1985 מונה הרב רוזנצווייג לראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן, שם הוא מחזיק היום בקתדרה על שם נתן ופרל שופף בתלמוד. בשנת 1997 מונה לראש הכולל של מכון ברן היוקרתי ללימודי תלמוד מתקדמים (כולל עליון ע"ש ברן) בישיבת רבינו יצחק אלחנן.

בשנת 2013 הוזמן הרב רוזנצווייג להיות ראש הישיבה בישיבת כרם ביבנה בישראל, אך לאחר התלבטות, החליט שלא לקבל הזמנה זו ולהישאר בישיבת רבנו יצחק אלחנן.

מאמרים
------

* בעניין טיבו של איסור ריבית דאורייתא: הקדמה לפרק איזהו נשך (בעברית)
* שיטת הרמב"ם בעניין מנחת חביתין. (בעברית)
* שיטת הרמב"ם בעניין ברכת חתנים. (בעברית)
* מבנה משפחתי: נקודות מבט הלכתיות ואנתרופולוגיות, בהיגיון: מחקרים בדרכי החשיבה של חז"ל, 1989. (באנגלית)
* "אלו ואלו אלוקים חיים: פלורליזם הלכתי ותיאוריות של מחלוקת", ב Tradition 26: 3, 1992. (באנגלית)
* הרהורים לגבי הגישה הרעיונית לתלמוד תורה, בלומדות, הגישה הרעיונית לתלמוד תורה, 2006. (באנגלית)
* יוזמה אישית ויצירתיות בעבודת השם, בכתב העת תורה ומדע 1, 1989. (באנגלית)

שיעורים
-------

* בדין עד המסייע - שיעור כללי במסכת בבא מציעא, כרם ביבנה תשע"ד. (בעברית)
* איסור מזיק ממון חברו - שיעור כללי במסכת בבא קמא, כרם ביבנה תשע"ז. (בעברית)
* האדם הכי מורכב שהכרתי - הספד על הרב אהרן ליכטנשטיין, ישיבת הר עציון תשע"ה. (בעברית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל רוזנצווייג** בוויקישיתוף
שיעורי הרב רוזנצווייג באתר YUTorah (האתר ורוב השיעורים באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איות השם על פי אתר מאמריו בעברית, כגון בעניין סמיכה וסמיכת זקנים, נצפה 3 בפברואר 2020.
2. ↑  YU Torah Online Bio
3. ↑  YU Torah Online Bio

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526301305171
* VIAF: 315201330
* WorldCat (עם VIAF): 315201330

 |
**לייבו לוין** (בכתיב יידי: **לייבו לעווין**; 1914, קמפולונג מולדובנסק, רומניה – 1983, הרצליה) היה קריין אמנותי, זמר ומלחין ביידיש שהתפרסם ברומניה לפני מלחמת העולם השנייה. הוא קרא פרוזה, שירה ומשלים ביידיש, הלחין וביצע שירים של איציק מאנגר, חיים נחמן ביאליק, ה. לייוויק, משה לייב הלפרן, אנה מרגולין, שיקה דריז ומשוררים אחרים.

קורות חיים
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרים הפרטים על ילדותו.
ב-1919 עבר לצ'רנוביץ, שר במקהלת בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ עם החזן הנודע פיני ספקטור. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 התחיל ללמוד בסמינר למורים לשפה וספרות היידיש "דער יידישער שולפאריין" ובמקביל החל את פעילותו האמנותית ברחבי רומניה. הוא היה עורך ערבי שירה ופרוזה ביידיש, קורא ושר שירי עם ושירי משוררים למנגינות שהלחין בעצמו. ב-1939 – בצ'רנוביץ יצאו לאור בהוצאת הרש סגל: האלבום "ששה שירי ערש" הכולל את הלחנים של לייבו לוין לשיריהם של איציק מאנגר, ה. לייוויק, משה לייב הלפרן, אברהם רייזן ונחום יוד, עם הציורים של איזיו שרף, וחוברת הכוללת תשעה שירים מאת הטרובדור מבלצי, זליג ברדיצ'בר. המלים והתווים נרשמו מפי לייבו לוין.

ב-1941 גויס לצבא האדום ואחר כך לצבא העבודה בהרי אורל. ב-1942 נאסר באשמת ריגול לטובת רומניה. הוריו ושתי אחיותיו נספו בטרנסניסטריה. בין השנים 1942–1956 היה אסיר במחנות עבודה בסיביר. ב-1972 עלה עם משפחתו לארץ. ב-1980 תרגם מגרמנית ליידיש את כל שיריה של המשוררת הצעירה מצ'רנוביץ זלמה מרבאום-אייזינגר (1924–1942). הספר יוצא בהוצאת י. ל. פרץ, ת"א. בהוצאת אור-תו יוצא קובץ שירים שהלחין.

האנתולוגיה של שירי לייבו לוין
-----------------------------

שירת היידיש בניגוניו של לייבו לוין בהוצאת י.ל. פרץ, ת"א, בעריכתה של ביתו, רות לוין (זמרת ושחקנית ישראלית, כלת פרס סגל לתרבות היידיש). הספר כולל 49 שירים למלים מאת 21 משוררים (איציק מאנגר, ה. לייוויק, אברהם רייזן, מ"ל האלפרן, א. לוצקי, א. מרגולין, ז. מרבוים-אייזינגר ועוד), עם עיבודים לפסנתר מאת חנן וינטרניץ, צילומים וציורים, כמו כן הקדמה ואחרית דבר מאת רות לוין, כל הטקסטים מובאים ביידיש ובתרגומים לעברית ואנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* לייבו לוין, דף שער בספרייה הלאומית
* וועמען וועסטו זינגען, וועמען? לייבו לוין שר ביידיש באתר המרכז לחקר המוסיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים
* רות לוין מספרת על בית אביה, באתר Yiddish Book Center

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297323405171
* BnF: cb15591705g (data)
* GND: 17321570X
* ISNI: 0000 0000 6664 4125
* LCCN: n81135595
* NKC: xx0176673
* VIAF: 78786179
* WorldCat: lccn-n81135595

 |
שלט דרכים המסמן את הדרך
**הדרך הרומנטית** (בגרמנית: **Romantische Straße**) היא "דרך נוף" שהוכשרה על ידי סוכני נסיעות עם רצון למינוף בשנות ה-50. זהו כינוי ל-350 הקילומטרים של כביש מהיר בין וירצבורג לבין פיסן בדרום גרמניה, בייחוד בבוואריה ובבאדן-וירטמברג, המקשר מספר עיירות ציוריות וטירות. בימי הביניים היה זה נתיב סחר שחיבר את מרכז גרמניה לדרומה. היום אזור זה נחשב בעיני מטיילים בינלאומיים רבים כבעל נוף ותרבות "גרמניים במיטבם", בעיירות ובערים כגון נרדלינגן, דינקלסביל ורוטנבורג על הטאובר ובטירות כמו בורג הרבורג וטירת נוישוונשטיין המפורסמת. הדרך הרומנטית מסומנת לאורך הדרך בשלטים חומים.

אתרים לאורך הדרך
----------------

* וירצבורג
* טאוברבישופסהיים
* לאודה-קניגסהופן
* באד מרגנטהיים
* וייקרסהיים
* רטינגן
* קרלינגן
* רוטנבורג אוב דר טאובר
* שילנגספירסט
* פויכטואנגן
* דינקלסביל
* ואלרשטיין
* נרדלינגן
* הרבורג
* דונאוורט
* אאוגסבורג
* פרידברג
* קאופרינג
* לאנדסברג אם לך
* הוהנפורך
* שונגאו
* פייטינג
* רוטנבוך
* וילדשטייג
* שטיינגאדן וכנסיית ויס
* הלבלך
* שוונגאו, נוישווינשטיין והוהנשוונגאו
* פיסן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדרך הרומנטית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הדרך הרומנטית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4050493-1
* VIAF: 245639872
* WorldCat (עם VIAF): 245639872

 |
תשבץ שלד
**תשבץ שלד** הוא תשבץ חסר הגדרות, שנתונות לידו כל המילים והפותר צריך לשבץ אותן במקומות הנכונים כשהוא מתאים את המילים למקומן על פי אורכן ועל פי הצטלבותן.

תשבץ שלד, בדומה לתפזורות השונות, לא מצריך ידע מוקדם, רק כשרים קומבינטוריים וידע בסיסי באריתמטיקה (כדי לספור את האותיות מהן מורכבות המילים). גם ידיעת השפה ואפילו הכרת האותיות אינה נדרשת, רק היכולת להבחין ביניהן. במקום האותיות אפשר להישתמש בסימנים מוסכמים אחרים והתוצאה לא תשתנה, לכן יש תשבצי שלד שנועדו להכיל מספרים (ארוכים למדי), הניתנים במקום המילים.

תשבץ להרכבה
-----------

**תשבץ להרכבה** הוא תשבץ שבמקום לתת לפותרים שאלות/רמזים למילים המבוקשות, ניתנות בו המילים עצמן, אך לא בסדר המבוקש. הפותר נדרש, כמו בתשבץ שלד רגיל, לשבץ את המילים תוך התחשבות באורכן ובהצטלבותן עם המילים האחרות. לעיתים, כדי להכביד על הפותרים, מוגשת המסגרת ללא הנקודות השחורות/הקווים המפרידים, כולם או מקצתם. בהנחיות הפתרון נוקבים במספר הנקודות השחורות/הקווים המפרידים החסרים.

קיים גם שילוב בין תשבץ להרכבה לתשבץ רגיל, תשבץ בו ניתנות המילים להרכבתו, אך ללא הנקודות השחורות/הקווים המפרידים ולצידן מוסיפים רק את ההגדרות של המילים שצריך להציב במאוזן או רק את ההגדרות של המילים שצריך להציב במאונך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תשבץ שלד** בוויקישיתוף
**פרופיל משתמש** (בעברית תקנית: מִתְאַר מִשְׁתַּמֵּשׁ) (באנגלית: **User profile**, גם במילה אחת: **userprofile**) הוא אוסף הנתונים האישיים הנשמרים עבור משתמש קצה מסוים, לרוב בפלטפורמה דיגיטלית מקוונת.
חשוב להפריד בין מערכות תגובות לבין מערכות פרופילים.
פרופיל המשתמש נשמר על ידי כל מערכת המעוניינת בכך שאיתה המשתמש בא במגע, החל מיישומים המעוניינים לשמור את הגדרות ממשק המשתמש, דרך מערכת הפעלה המעוניינת לשמור את פעולותיו האחרונות של המשתמש לצורך נוחות בהפעלה נוספת, וכלה באתר אינטרנט המכיל מידע אישי שאותו הוא מציג למשתמש בכל פעם שזה גולש אליו. **פרופיל משתמש** אם כן הוא הייצוג הדיגיטלי של זהותו של אדם מסוים בעיני תוכנה מסוימת ובעיני שאר המשתמשים באותו מימד.

יצירת פרופיל המשתמש
-------------------

**יצירת פרופיל משתמש** (באנגלית: **User Profiling**) הוא תהליך בניית פרופיל המשתמש תוך איסוף הנתונים הרלוונטיים מהמשתמש באופן אקטיבי - נתונים שהמשתמש צריך להכניס במפורש לצורך יצירת הפרופיל (גיל המשתמש למשל), או פסיבי - נתונים שהמערכת לומדת על המשתמש מבלי שהוא צריך להגדיר לה זאת במפורש (גלישה לאתר למשל הנשמרת בהיסטורית הגלישות). על אף שבחלק מהמקרים המערכת המבצעת איסוף נתונים פסיבי מאפשרת למשתמש למחוק את הנתונים שנאספו עליו, עצם האיסוף הפסיבי מהווה בעיני רבים פגיעה בזכות לפרטיות שכן למשתמש לא תמיד יש דרך להכיר את כל הנתונים שנלמדו עליו וכיצד המערכת עושה בהם שימוש.

פרופיל משתמש באתרים דינמיים
---------------------------

בדרך כלל פורומים מקוונים מכילים פרופיל משתמש כך שלשאר המשתמשים יהיו פרטים בסיסיים על המשתמשים האחרים שאיתם בדיון. הפרטים הבסיסיים כוללים חלק כזה או אחר מהפרטים המופיעים בדרך כלל בקורות חיים, ולעיתים רבות אף מאפשרים הוספת תמונה הנקראת על פי רוב תמונת פרופיל. יחד עם הפרטים האישיים, פורומים לרוב גם מוסיפים נתונים סטטיסטיים לגבי השימוש באתר כגון מספר ההודעות שפורסמו, תאריך התחברות אחרון וכן הלאה.

באתרי רשתות חברתיות באינטרנט קיים שימוש נרחב מאוד בפרופיל משתמש, ותחת הגדרה זו נאספים נתונים רבים מאוד. למעשה כל מה שרשת חברתית מציגה הוא פרופיל המשתמש של המשתמשים בה. פייסבוק ומייספייס הן שתי דוגמאות לרשתות המאפשרות למשתמש כל הזמן להרחיב את הפרופיל שלו על ידי הוספת יישומים ייעודיים המציגים פרטים אחרים עליו.

באתרים שהכנסותיהם מבוססות על פרסום או על מכירה, פרופיל המשתמש, הנשמר בשרתי האתר, מאפשר להציג למשתמש פרסומות התואמות את תחומי העניין שלו, כפי שזוהו על ידי האתר. דבר זה מתאפשר בין היתר באמצעות תוכנה ("עוגיות" או "Cookies" בעגה המיחשובית) האוספת מידע על גולשים ברשת ומקשרת צרכנים פוטנציאליים עם מפרסמים.

פרופיל משתמש במערכות הפעלה
--------------------------

פרופיל משתמש נמצא במרבית מערכות ההפעלה המספקות ממשק משתמש גרפי, דוגמת Microsoft Windows, ו-Mac OS. הפרופיל משמש לא רק לצורכי התאמת ממשק המשתמש אלא גם לשיפור נגישותו לפעולות התדירות יותר אותן הוא מבצע והגדרות הפעלה מיוחדות אותן הוא הגדיר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתאר משתמש במילון טכנולוגיית המידע: בקרה, כלילות ואבטחה (תשס"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
**יוסף פאלאצ'ה** (Joseph Pallache;‏ תעתיק שמו הוא פעמים רבות "יוסף פאלאג'י" או "יוסף פאלאס"; 1570 – 1639/1649) היה סוחר ודיפלומט יהודי מרוקאי, יצא עם אחיו דון שמואל פאלאצ'ה לשליחויות דיפלומטיות שונות, וסייע להסכם מרוקו עם הרפובליקה ההולנדית.

ביוגרפיה
--------

יוסף נולד ב-1670 בערך, בעיר פאס שבמרוקו, לרבי יצחק פאלאצ'ה, מהחכמים והעשירים בקהילת המגורשים. לאחר ביקור משלחת של הרפובליקה ההולנדית, שבאה למרקש, כדי לדון על ברית בין המדינות כנגד ספרד, ועל מנת למנוע מעשי שוד של ספינות הולנדיות מצדם של שודדי ים ברברים, מינה הסולטן ההסעדי, זידאן אבו מעלי (אנ'), לתפקיד הדיפלומטי את האחים יוסף ושמואל פאלאצ'ה. הם זכו גם לתמיכתו של הסטאדהאודר מאוריץ, נסיך אורנז' והפרלמנט של הולנד. האחים פאלאצ'ה לא שימשו כשגרירים באופן רשמי, אלא רק כסוכנים של הממלכה הסעדית. בדצמבר 1610 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות וסחר חופשי. במסגרתו, התאפשר לסולטן רכש של ספינות נשק ותחמושת מההולנדים. ההסכם היה מן הראשונים שנעשו באופן רשמי בין מדינה אירופית למדינה שאינה נוצרית, לפניו נעשו הסכמי הברית הצרפתית-עות'מאנית במאה ה-16.

לאחר מות אחיו, שמואל, בשנת 1616, ירש יוסף את מעמדו של כסוכן ראשי של מרוקו בהולנד. כשנסע למרוקו, בנו דוד פאלאצ'ה שימש כממלא מקומו.

בשנת 1634 לואי ה-13, מלך צרפת, דרש את הסגרתו.

### ייסוד המניין הראשון באמסטרדם

 ערך מורחב – **הקהילה היהודית באמסטרדם**  

המשורר וההיסטוריון, רבי דוד פרנקו-מנדס, מנה את רבי יוסף בין שישה עשר המתפללים הראשונים בקהילת "בית יעקב", שהייתה הקהילה היהודית הראשונה באמסטרדם. הוא ציין שהמניין התקיים תחילה בביתו של שמואל פאלאצ'ה.

### פטירה

ישנם דיווחים סותרים האם יוסף נפטר ממחלה ב-1639 או ב-1649. הוא נקבר, ליד אחיו שמואל, בבית הקברות בית חיים, שבעיר אודרקרק אן דה אמסטל (אנ'), הסמוכה לאמסטרדם.

משפחתו
------

ליוסף היו חמישה בנים:

* משה (אנ') (נפטר ב-1650) – סייע רבות לאביו. בין השנים 1614–1616 היה בשליחות באיסטנבול. בשנים 1622–1642 הוא שירת בפאס תחת שלושה מלכים.
* יצחק (אנ') (1593 – 1650).
* אברהם – שימש כקונסול לא רשמי של הולנד בעיר אספי שבמרוקו עד לשנת 1630.
* דוד (אנ') (1598 – 1650) – עבד עם אביו כסוכן וסוחר של מרוקו. כשאביו נסע ושהה במרוקו הוא שימש כסגנו בהולנד. בשנת 1621 עזר במשא ומתן על הסכם שלום עבור מרוקו עם צרפת. משנת 1630 ואילך הוא קיבל את מקומו מאחיו אברהם כקונסול הולנדי לא רשמי באספי. בשנת 1634 שימש כסוכן לצרפת כאשר לואי ה-13, מלך צרפת דרש את הסגרתו של אביו.
* יהושע.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קורקוס (אבולעפיה), שמואל פאלאץ' ומשפטו בלונדון, כתב העת ציון 25, עמ' 121–133, 1960.
* דוד קורקוס, "לדמותו של שמואל פלצ'י", בתוך: **שבט ועם** א (סדרה שנייה), עמ' 104–115, ירושלים, תשל"א.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד פרנקו מנדס, "**קול תפלה וקול זמרה**", תצלום 17, באתר הספרייה הלאומית.
2. ↑  הדיווחים הסותרים מצויים בתיעוד המופיע ב"כרטיס הקבר של רבי יוסף פאלאצ'י" באתר: bethhaim (בהולנדית).
הרב **משה לנדינסקי** (תרכ"ב, 1862 – כ' באדר ב' תרצ"ח, 23 במרץ 1938) היה ראש ישיבת ראדין במשך כארבעים שנה.

תולדותיו
--------

נולד בעיירה קנישין הסמוכה לביאליסטוק, בנם של דוד וצביה לנדינסקי. בצעירותו למד תקופה קצרה בעיר מולדתו ואחר עבר ללמוד אצל הרב שבתי וולך ששימש כגאב"ד בעירו רזנאי.

בגיל 22 נשא לאישה את בת הגביר הרבני רבי ישראל ניימן, אף הוא מקנישין. לאחר נישואיו נמנה עם אברכי כולל ברודסקי בוולוז'ין. שם למד כשמונה שנים, כאשר בשלוש השנים הראשונות לא עזב את המקום, ולא התראה אפילו עם אשתו ובתו הקטנה.

בשנת תר"ס (1900) נקרא על ידי החפץ חיים לכהן כראש הישיבה בישיבתו בראדין, בהמלצת מורו הנצי"ב מוולוז'ין. כעבור שנים אחדות מונה לצדו הרב נפתלי טרופ. בכל הזמן הזה עמד לימין החפץ חיים ואף ערך לו אחדים מספריו.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לאחר שהרוסים נסוגו והצבא הגרמני התקרב לראדין, התקבלה החלטה שהישיבה תתפצל לשתיים, חלק אחד יישאר בראדין והשני ינוע לתוך רוסיה. רוב התלמידים, ובהם החפץ חיים והרב טרופ, עזבו את ראדין, והמיעוט ובתוכו הרב לנדינסקי נותר בראדין. בשנת תרפ"א (1921) שבו הגולים לראדין. הרב לנדינסקי קיבל את פניהם בתחנת הרכבת. אולם בניין הישיבה היה הרוס ונטוש והתלמידים נאלצו להשתכן בבית המדרש המקומי. עם הזמן שבה הישיבה למסלולה בהנהגתם של הרב לנדינסקי והרב טרופ.

בשנת תרפ"ח (1928) נפטר הרב טרופ ולצדו של הרב לנדינסקי מונו שני ראשי ישיבה צעירים, הרב ברוך יוסף פייבלזון (חתנו של הרב טרופ) והרב מנחם מנדל זקס (חתנו של החפץ חיים).

לאחר פטירת החפץ חיים הורע מצבה הכלכלי של הישיבה
והרב לנדינסקי נאלץ לנסוע ללונדון כדי לגייס כסף להחזקת הישיבה.

מצבת קברו של הרב לנדינסקי
נפטר בכ' באדר ב' תרצ"ח ונקבר בבית העלמין בראדין.

צאצאו, הרב חיים פלאטו, הקים את ישיבת ראדין בנתניה. בנו של הרב פלאטו, מנחם מנדל, פרסם את הספר "בשבילי ראדין", על הישיבה בראדין ותולדות חייו של הרב לנדינסקי.

צאצאיו
------

* צירל, אשת הרב אברהם ישראל משה סלומון, הרב מחרקוב. בנם הוא הרב דוד סלומון.
* הרב נחמן דוד לנדינסקי - מייסד ישיבת גייטסהד באנגליה, וראש הישיבה הראשון שלה. עבר לניו יורק, שם כיהן בישיבת חפץ חיים.
* דאבא, אשת הרב אברהם סחרוב, אב"ד טרובי (טראקי) הסמוכה לוילנה. נספה בשואה עם כל משפחתו, מלבד בתו צביה, אשת הרב שמואל דוד וואלקין. בנם הוא הרב חיים וואלקין.
* פריידא, אשת הרב זלמן פליטניק, אב"ד ליברפול ובסוף ימיו רב בישיבת דבר ירושלים
* אלכסנדר זיסקינד לנדינסקי הי"ד, התגורר בווקשנה שבליטא, ונספה בשואה.
* הרב מרדכי לנדינסקי - רב בנובופהוסט בפולין, לימים ר"מ ומנהל ישיבת "חפץ חיים" בניו יורק

לקריאה נוספת
------------

* מנחם מנדל פלאטו, **בשבילי ראדין**, דברי ימיה של הישיבה משולבים בסיפור תולדות חייו של מרן הגאון משה לונדינסקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה לנדינסקי** בוויקישיתוף
* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' משה לאנדינסקי זצ"ל", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 70–71, באתר היברובוקס
* 'לנדינסקי ר' משה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 65 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1263).
* ישיבת ראדין, דוד זריז באתר דעת

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' משה לאנדינסקי זצ"ל", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 70–71, באתר היברובוקס.
2. ↑  עליו ראו: יצחק אלפסי, **דורשי ציון בפועל**, ירושלים תשס"ו, עמ' 351.
**ישיבת שערי תורה** היא ישיבה גדולה חרדית כלל חסידית השוכנת בירושלים. בישיבה לומדים כ-220–270 בחורים[דרוש מקור], מתוכם כ-50–70 בחורים תושבי חו"ל[דרוש מקור]. בראשות הישיבה עומד הרב יעקב ווייל.

תולדות הישיבה
-------------

הישיבה הוקמה בשנת התשס"ד 2004 על ידי הרב יחזקאל צבי יהודה (חצקל) מאירזון וגיסו הרב אברהם משה שארר בעקבות שינוי שיטת הלימוד בישיבות גור בהם שניהם לימדו עד השינוי. בהמשך סוכם כי הישיבה תהיה ישיבת המשך לישיבת שערי תורה הקטנה שבראשות הרב יעקב וויל שיעמוד גם בראשות הישיבה הגדולה. בשנותיה הראשונות התקיים בהיכל הישיבה גם כולל אברכים.
בישיבה לומדים כ-170 בחורים ישראליים לצד כ-60 בחורים תושבי חו"ל. בישיבה קיימת קבוצה גדולה של חסידי גור.

צוות הישיבה
-----------

ראש הישיבה (עד פטירתו) היה הרב יחזקאל מאירזון, אחיו של הרב מאיר משה מאירזון מאנטוורפן ומחותנו של הרב שאול אלתר. הרב מאירזון היה הסמכות אחרונה בכל נושא בישיבה וגם מימן את ההוצאות הכלכליות של הישיבה. מנהלה הגשמי של הישיבה הוא פרץ הרשנבוים. הרמי"ם הם: הרב אלעזר אשכנזי, הרב אברהם משה שארר, הרב מאיר מוסקוביץ'. המשגיח הוא הרב יעקב ישראל פלינטנשטיין.

צורת הלימוד בישיבה היא כפי המקובל בישיבות הכלל חסידיות. לימוד עיון בבוקר ולימוד בקיאות בסדרי הצהריים והערב. בסוף השבוע לא מתקיימים סדרים בישיבה ומרבית הבחורים חוזרים לבתיהם לשבת. צוות הישיבה אינו מרבה להתערב בחיי הבחורים. (הישיבה היא מהבודדות בציבור החסידי שאינן אוסרות החזקת טלפון סלולרי בשיעורים הגבוהים).

קישורים חיצוניים
----------------

* הבוגרים של ישיבת שערי תורה התכנסו • צפו בגלריה, באתר בחדרי חרדים, 19 באפריל 2017
* שימי שפר, ‏בחור מ'שערי תורה' נדבק; הצוות והבחורים בבידוד, באתר כיכר השבת, 18 ביוני 2020
* הישיבה באתר גיידסטאר

הערות שוליים
------------

1. ↑  משה ויסברג, אבל: ראש ישיבת 'שערי תורה' הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, ‏26/02/2022
**גיולה לורנט** (בהונגרית: **Gyula Lóránt**;‏ 6 בפברואר 1923 - 31 במאי 1981) היה כדורגלן הונגרי, ששיחק בעמדת הבלם והקשר. היה חלק מ"נבחרת הזהב" של הונגריה בשנות החמישים.

קריירה מקצוענית
---------------

לורנט, בנו של שוטר שנלחם במלחמת העולם השנייה בצד הגרמני, נולד בקוסג שבהונגריה. הוא הפך לכדורגלן מקצועני בגיל 16, בקבוצת Kõszeg SE מעיר מגוריו. בעונת 1942/1943 החל לשחק בזומבאוולי האלאדס מליגת העל ההונגרית. בעונה העוקבת עבר לנאג'יוואראדי, ולאחר מכן שיחק בוואשאש. כאשר חזר לנאג'יוואראדי, בשנת 1945, כבר שינתה הקבוצה את שמה לאוראדיה. בעונת 1946/1947 שיחק בקבוצה הרומנית ארד מהעיר ארד, וזכה איתה באליפות הליגה בתום העונה.

בשנים 1947 עד 1950 שיחק בוואשאש מבודפשט, בשנים 1951–1956 בבודפשט הונבד, ולמשך זמן מה בוואצי ואשאש (1956–1957).

נבחרת לאומית
------------

במהלך שנות החמישים לורנט היה חבר בולט בנבחרת ההונגרית של שנות החמישים שזכתה לכינוי "נבחרת הזהב", שכללה גם את פרנץ פושקש, זולטן צ'יבור, שנדור קוצ'יש, יוזף בוזסיק ונאנדור הידגקוטי. במהלך 6 השנים בהן שיחק בנבחרת (1949–1955) זכה לורנט במדליית זהב אולימפית בשנת 1952, ובשנת 1953 זכה בגביע מרכז אירופה. במונדיאל 1954 הונגריה הגיעה כפייבוריטית לזכות בטורניר, אך הפסידה בגמר 3–2 לגרמניה המערבית במשחק שזכור כ"נס של ברן". בשנת 1955 סיים לשחק עבור הנבחרת.

אימון
-----

לאחר שפרש כשחקן, לורנט הפך למאמן. הוא אימן קבוצות כמו: בודפשט הונבד, באיירן מינכן ופאוק סלוניקי. בעודו מאמן פאוק, הוא זכה איתם בתואר אליפות יוון בשנת 1976. ב-31 במאי 1981, בעודו מאמן, לקה בהתקף לב בזמן שצפה במשחק של פאוק נגד אולימפיאקוס ונפטר בגיל 58.

תארים
-----

נבחרת הונגריה
* מדליית זהב אולימפית: 1952
* גביע מרכז אירופה: 1953
* סגנית מונדיאל 1954

נגיוראדי
* אליפות הונגריה: 1953

UTA ארד
* אליפות רומניה: 1947

בודפשט הונבד
* אליפות הונגריה (3): 1952, 1954, 1955

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיולה לורנט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* גיולה לורנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061972208
* VIAF: 312620458
* WorldCat: viaf-312620458

 |
**פעולות מלחמה** (באנגלית: **Acts of War**) הוא הספר הרביעי בסדרת ספרי המתח מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי, ד"ר סטיב פיצ`ניק, פסיכיאטר ודוקטור ליחסים בינלאומיים אשר שירת בצוותי משא ומתן דיפלומטיים בראשותם של הנרי קיסינג'ר, סיירוס ואנס וג'יימס בייקר, והסופר ג'ף רובין. הספר, מתאר סוכנות מודיעין חשאית העוסקת בפתרון משברים בינלאומיים ובסיכול טרור.

עלילה
-----

החמ"ל (חדר מלחמה), אשר הוא סוכנות לניהול אירועי משבר קצרי זמן המתפרצים ללא התראה דוגמת משברי בני ערובה, סיכול פיגועי טרור ועוד משברים שהקים נשיא ארצות הברית, מייקל לורנס. בסוכנות נציגים מכל סוכנויות המודיעין, אכיפת החוק, המשפט והצבא. בראש הסוכנות עומד פול הוד, אשר שימש כראש עיריית לוס אנג'לס בעברו. סגנו של הוד הוא הגנרל מייקל "מייק" רוג'רס, יוצא הכוחות המיוחדים שלחם בווייטנאם ופיקד על חטיבה ממוכנת במלחמת המפרץ. הסוכנות מפעילה גם את צוות המחץ האמון על ביצוע פעולות מיוחדות, עליו מפקד לויטננט קולונל צ'ארלי סקוויירס, איש המבצעים המיוחדים של חיל האוויר האמריקני.

המשבר הבינלאומי בו נדרש החמ"ל לטפל בספר זה הוא פיגוע שהתרחש בטורקיה בסכר אתאתורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "פעולות מלחמה", באתר "סימניה"
* פעולות מלחמה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  טום קלנסי, סטיב פיצ`ניק וג'ף רובין, "**פעולות מלחמה**", "הוצאת הד ארצי", 1995, עמוד 245.
2. ↑  טום קלנסי, סטיב פיצ`ניק וג'ף רובין, "**פעולות מלחמה**", "הוצאת הד ארצי", 1995, עמוד 81.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגם בממלכה המאוחדת. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה בשם זה, ראו לוך נס (סדרת טלוויזיה).

הריסות טירת אורקהארט שנבנתה בין המאה ה-13 למאה ה-16 לצד לוך נס
**לוך נס** (באנגלית: **Loch Ness**, בגאלית סקוטית: **Loch Nis**) זהו לוך, אגם עמוק של מים מתוקים, הנמצא בהיילנדס בסקוטלנד. האגם הוא גוף המים הגדול ביותר לאורכו של השבר הגאולוגי הקרוי גלן אלבין או "הגלן הגדול" (**גלן** בגאלית סקוטית: **עמק**) שמתחיל באינוורנס בצפון ונגמר בפורט ויליאם בדרום; חלק מתוואי התעלה הקלדונית שמחברת בין הימים בשני קצותיו של גלן אלבין עובר בלוך נס.

לוך נס מורכב מסדרת אגמים אשר נוצרו כתוצאה מהפשרת קרחוני ענק בסוף תקופת הקרח האחרונה. לוך נס הוא האגם השני בגודלו בסקוטלנד, שטחו כ-56 קמ"ר (שליש משטח הכנרת). האגם נודע בגלל המפלצת המיתולוגית שנצפתה בו, כביכול, וקרויה לכן "המפלצת מלוך נס". מאז התאוריות על המפלצת מלוך נס, היו עדויות ואנשים שטענו שראו אותה. באפריל בשנת 1934 התפרסמה תמונה שפירסם **מרמדיוק וודרהל,** שבה ראש של יצור משונה מגיח מהאגם, לאחר זמן התמונה התבררה כמזויפת. התברר שהוא רצה לנקום בחבריו לאחר שלגלגו לו, לכן הוא רצה למתוח אותם. לכן הוא בנה דגם של ראש מחימר שחיבר לסירת צעצוע. בנו צילם את התמונה מזווית מרוחקת כדי שתיראה אמינה. אחד ההסברים לקיומה של אגדת המפלצת הוא ריבוי צלופחים באגם, שיתכן שאנשים טועים לראות בהם מפלצת. טענה זאת אוששה באמצעות דגימת הDNA של מימי האגם, שנמצאו בה כמויות גדולות של DNA של צלופחים.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **לוך נס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לוך נס** |
* בלדד השוחי, האם באגם לוך-נס יש מפלצת?, באתר ערוץ עשר
* לוך נס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565623105171
* GND: 4074298-2
* LCCN: sh85090955
* VIAF: 159069672
* WorldCat: viaf-159069672

 |
פידאס (בלטינית: Fidēs) הייתה אלת האמון, הנאמנות ותום לב בדת הרומית העתיקה.
היא הייתה אחת המעלות המקוריות שנחשבות לאלוהות דתית ממשית. 
פידאס מסמלת את כל מה שנדרש ל"כבוד ואמינות, החל מנאמנות בנישואין, ועד להסדרים חוזיים, והמחוייבות שחייבים החיילים לרומא". פידאס פירושה גם אמינות, "אמינות בין שני צדדים, שהיא תמיד הדדית" ו"מצע הבסיס ליחסים בין אנשים וקהילותיהם". 
בהמשך הפכה לאלה רומית ומשמה נגזרה המילה האנגלית, "נאמנות" (fidelity).

 מטבע של פומפיה פלוטינה, פידאס בצד האחורי

מקדש
----

המקדש שלה, מקדש פידאס על גבעת הקפיטולין,
נקרא גם *Fides Publica* ו- *Fides Publica Populi Romani*.  
הוקדש על ידי אולוס אטיליוס קלטינוס, ושוחזר על ידי הקונסול מרקוס אמיליוס סקאורוס. המבנה היה מוקף בתצוגה של לוחות ארד שהציגו חוקים ואמנות, ושימש מדי פעם לישיבות הסנאט הרומי.

פולחן ותיאור
------------

פידאס
הרומאים סגדו לה גם בשם *Fides Publica Populi Romani* ("אמון הציבור (או המשותף) של העם הרומי").  
היא מיוצגת כאישה צעירה עטורת זר ענפי זית או זר דפנה, מחזיקה בידה יונת-צב,
פירות או דגן, או סמל צבאי. היא לובשת רעלה לבנה.

המלך השני של רומא, נומה פומפיליוס, ייסד טקס שנתי שהוקדש ל-Fides Publica שבו הכוהנים הגדולים ("הפלמנים הגדולים" - דיאליס, מרטיאליס וקווירינליס) היו מובלים אל המקדש במרכבה מכוסה הרתומה לשני סוסים ב-1 באוקטובר.

שם הם צריכים לקיים את הפולחן כשראשיהם מכוסים ויד ימינם כסויה עד לאצבעות כדי לציין מסירות מוחלטת כלפיה ולסמל אמון.

ראו גם
------

* פיאטס(אנ')
* ספס(אנ')
* פורטונה
* סנקוס(אנ')

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peck, Harry Thurston (1898). "Fides (2)". **Harpers Dictionary of Classical Antiquities**. New York: Harper and Brothers.
2. ↑  Adams, John Paul (במאי 2009). "The Roman Concept of Fides". Department of Modern and Classical Languages and Literatures College of Humanities, California State University Northridge. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "God of the Month: Fides". *Neptune's Dolphins*.
4. ↑  Peck, Harry Thurston (1898). "Fides (2)". **Harpers Dictionary of Classical Antiquities**. New York: Harper and Brothers.
5. 1 2  L. Richardson, Jr. *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome* (Johns Hopkins University Press, 1992).
6. ↑  Samuel Ball Platner (revised by Thomas Ashby) (1929). "Aedes Fidei". *A Topography of Ancient Rome*. p. 209.
7. ↑  Peck, Harry Thurston (1898). "Fides (2)". **Harpers Dictionary of Classical Antiquities**. New York: Harper and Brothers.
8. ↑  Peck, Harry Thurston (1898). "Fides (2)". **Harpers Dictionary of Classical Antiquities**. New York: Harper and Brothers.
9. ↑  Peck, Harry Thurston (1898). "Fides (2)". **Harpers Dictionary of Classical Antiquities**. New York: Harper and Brothers.
10. ↑  טיטוס ליוויוס, Ab urbe condita, 1: 21.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיש דת מוסלמי סופי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו דרוויש (פירושונים).
דרווישים מחוללים (אנ') בטורקיה
**דרוויש** (מפרסית: **درویش**), הוא מושג המתייחס לאיש דת מוסלמי, לעיתים קרובות סופי, החי חיי התמסרות לדת ולהגות, לעיתים תוך כדי סגפנות, ודרווישים רבים חיים חיי עוני וקבצנות מבחירה. עם זאת, יש בהם העוסקים במקצועות שונים, למשל הקאדיריתים במצרים עוסקים בדיג.

קיימות אגודות דרווישים רבות המייחסות את תאריך יסודן לראשיתו של האסלאם, ואת מייסדיהם למנהיגים מוסלמים היסטוריים כגון הח'ליפים הראשידון אבו בכר ועלי בן אבי טאלב. חברי אגודות אלו חיים בדרך כלל בתנאי נזירות.

הריקוד המסתובב, המנהג הידוע של המסדר המוולוי (אנ') ("הדרווישים המחוללים") מטורקיה הוא אחת הדרכים לתרגל זיכר, שהוא תרגול נפשי סופי. מטרתו היא לחוש התרוממות רוח וחיבור עם התווחיד (אנ') (כיום טקס זה מבוצע בעיקר כמקור משיכה לתיירים[דרוש מקור]).
ישנן כתות דרווישים הפוצעות עצמן בסכינים, ברזל מלובן או על ידי בליעת גחלים לוהטות, כדי ליצור, לפי אמונתן, קשר עם האלוהות[דרוש מקור]. כתות שוליות פחות קוראות בקוראן, מכות בתופים או רוקדות במרץ יחדיו למטרות דומות.

ראו גם
------

* ג'לאל א-דין רומי#המסדר המוולוי – 'הדרווישים המחוללים'

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **סופיות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דרוויש** |
* מחול הדרוויש (בית לאומניות בדרך הגוף)
* יצחק ויסמן, "הדרוישים הסוטים, הסופיות והאורתודוקסיה המוסלמית (אורכב 15.10.2013 בארכיון Wayback Machine)", **ג'מאעה** ט"ז (תשס"ח), עמ' 85-98
* דרוויש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* דרוישים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי שילר, **עדות ומיעוטים בעיר העתיקה**, ירושלים: הוצאת אריאל, עמ' 89
2. ↑  ראו "הדרוישים המחוללים מקוניה" באתר מסע אחר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550396005171
* BNE: XX539680
* BnF: cb13163030n (data)
* GND: 4149163-4
* LCCN: sh85037114
* TDVİA: dervis

 |
**דוד עם ראשו של גוליית** (באיטלקית: **Davide con testa di Golia**) הוא ציור שמן של האמן האיטלקי קאראווג'ו, שצויר בין השנים 1605–1610 לערך. היצירה מוצגת בגלריה בורגזה שברומא. היצירה מנסה לתאר סצנה בסיפור התנ"כי "דוד וגוליית".

ההשראה הישירה ליצירתו של קרוואג'ו מגיעה מיצירה אחרת של אחד מחסידיו של ג'ורג'ונה. אולם קרוואג'ו נתפס כמי שלכד ביצירתו את הדרמה שבסיפור דוד וגוליית ביעילות רבה יותר, כשבידו של דוד ראשו המתנדנד ונוטף הדם של גוליית. על חרבו של דוד מופיע הכיתוב: H-AS OS, המשמש קיצור עבור משפט בלטינית: "Humilitas occidit superbiam", שפירושו "ענווה הורגת גאווה".

בציורו של קרוואג'ו נראה דוד מוטרד. בהבעת פניו יש עירוב של עצב וחמלה. ההחלטה לתאר אותו מהורהר ולא חוגג, יוצרת קשר פסיכולוגי יוצא דופן בינו לבין גוליית. קשר זה מסתבך עוד יותר לאור העובדה שקרוואג'ו תיאר את עצמו כגוליית, ואילו מי ששימש כמודל לדוד הוא "הקרוואג'ו הקטן שלו". ייתכן כי הוא מתכוון ל"סקו דל קרוואג'ו", שהיה עוזר הסטודיו של האמן ברומא מספר שנים קודם לכן. לא נמצאו דיוקנאות של סקו, מה שהופך את הזיהוי לבלתי אפשרי לאימות. אפשרות נוספת היא כי דוד מייצג את קראוואג'ו הצעיר המחזיק בערגה את קרוואג'ו המבוגר, שהתנהגותו הפרועה כצעיר, הרסה את חייו כאדם בוגר.

העניין הביוגרפי של הציור, שמוסיף שכבה נוספת של משמעות ליצירה המורכבת, הוא שדוד וגוליית משמשים דימוי לישו והשטן, לניצחון הטוב על הרע, כחלק מהאיקונוגרפיה הנוצרית-אורתודוקסית של אותה תקופה. קרוואג'ו מצייר את דוד כבעל רגשות אֵבֶל עמוקים על מותו של גוליית, ואין בו אכזריות או אדישות להרג שביצע, בהתאם להיותו מייצג הטוב וניצחונו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד עם ראשו של גוליית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הדעות חלוקות על השנים המדויקות; מרבית החוקרים נוטים לקבוע כי מדובר בשנים 1609 - 1610.

| קאראווג'ו |
| --- |
| יצירותיו | ארוחת ערב באמאוס • בכחוס • בכחוס החולה • דוד עם ראשו של גוליית • הירונימוס הקדוש כותב • יהודית והולופרנס • מאסרו של ישו • מגדת העתידות • מדוזה • המדונה של עולי הרגל • המוזיקאים • המרמים במשחק הקלפים • נער עם סל פירות • נער הננשך על ידי לטאה • סלסלת פירות • עקדת יצחק • עריפת ראשו של יוחנן המטביל • שבעת מעשי החסד • שלומית עם ראש יוחנן המטביל (לונדון) |  |
| ראו גם | בארוק • גלריה בורגזה • גלריית אופיצי |
כיכר החירות לפני הקמת בנין הפרלמנט. בחלקה העליון של התמונה נראים שרידי בית האופרה המלכותית
**בית הפרלמנט החדש של מלטה** (במלטית:  **Il-Parlament il-Ġdid**) ברחוב הרפובליקה בעיר ולטה, בתכנונו של האדריכל רנצו פיאנו, נחנך בשנת 2015. עד לחנוכתו התכנס הפרלמנט בארמון הגראנד מאסטר בעיר.

הקמת בית הפרלמנט
----------------

הקמת בית הפרלמנט הייתה חלק מ**פרויקט שער העיר של ולטה** בתכנונו של האדריכל פיאנו, שכלל בנוסף גם הקמת שער עיר חדש ואת הסבת שרידי בית האופרה המלכותי לתיאטרון פתוח בשם כיכר התיאטרון המלכותי.

באתר בו הוקם בית הפרלמנט ניצבו בעבר בתים ולאחר מכן תחנת הרכבת של ולטה. האזור הופצץ במלחמת העולם השנייה. המבנים בו נהרסו בשנות השישים במסגרת תוכנית לפיתוח מחדש של הכניסה לוולטה. המגרש הומר לכיכר שסביבה אכסדרת חנויות, שנקראה "כיכר החירות". היא שימשה לחנייה של מכוניות. 

במסגרת תוכנית שער העיר נהרסו אכסדרות החנויות ב-2010 ושנה אחר כך החלה חפירת יסודות בית הפרלמנט. הקמת המבנה הסתיימה בשנת 2015, למעלה משנתיים לאחר המועד המקורי שנקבע להשלמתו. עלות ההקמה הגיעה ליותר מ-90 מיליון אירו.

הקמת המבנה הייתה שנויה במחלוקת במדינה, בשל עלותה וכן בשל עיצובו של הבניין. כמו כן טענו המתנגדים כי במלטה כבר קיימים מבנים שניתן היה לשפצם בהוצאה מופחתת ולהסב אותם למושב קבע לפרלמנט.

המבנה
-----

המבנה הוקם משלד פלדה שצופה באבן גיר מקומית, שעובדה באופן שתיראה כאילו נשחקה על ידי איתני הטבע (יש המצביעים על הדמיון בין החללים שבה לבין שובכי יונים). הוא כולל שני אגפים המחוברים ביניהם בגשרים, שהופרדו על מנת שלא להסתיר את מבצר סנט ג'יימס (Saint James Cavalier), הניצב בצדם. בכל אגף שלושה מפלסים. אולם הפרלמנט שוכן באגף הצפוני ואילו באגף האחר מצויות לשכות חברי הפרלמנט, ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

המבנה מחומם ומקורר באמצעות טכניקה סביבתית חדישה של מצבור סלעים המצוי מתחתיו, ללא שימוש בדוודים או במזגנים.

רוב חלקי המבנה אינם פתוחים לציבור, מטעמי אבטחה, למעט תצוגת קבע המוצגת בקומת הקרקע שלו.

המבנה נחנך ב-4 במאי 2015 במעמד נשיאת מלטה מארי לואיז קוליירו פרקה (Marie Louise Coleiro Preca).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הפרלמנט של מלטה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הפרלמנט
* פרויקט שער העיר בוולטה, מאתר משרד רנצו פיאנו, באתר Web Archive
הרמן אוברט
**הרמן יוליוס אוברט** (בגרמנית: **Hermann Julius Oberth**; ‏25 ביוני 1894 - 28 בדצמבר 1989) היה פיזיקאי ומהנדס אוסטרו-הונגרי, מחלוצי תחום הנדסת האווירונאוטיקה והאסטרונאוטיקה.

חייו
----

אוברט נולד למשפחה סקסונית טרנסילבנית בסיביו (בגרמנית: הרמנשטאדט) באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום ברומניה). בגיל 11 אוברט התלהב מספריו של ז'ול ורן מהארץ לירח וגיבורי הירח, ושינן אותם בעל-פה. בגיל 14 בנה את רקטת המודל הראשונה שלו, וכבר אז ייסד את שיטת הרקטה הרב-שלבית שלו. מפני גילו הצעיר, נבצר ממנו לממש את רעיונותיו, והם לא עברו את שלב התכנון.

בגיל 21 החל ללמוד רפואה במינכן, גרמניה אבל עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לחזית המזרחית כנגד רוסיה. לאחר מכן נשלח כחלק מיחידה רפואית לסיגישוארה (כיום ברומניה), שם התאפשר לו לשוב ולעסוק בתחביבו מכבר - רקטות. ב-1917 הציג בפני הרמן פון שטיין, שר המלחמה הגרמני אב טיפוס לרקטה המונעת על דלק נוזלי.

ב-1918 נישא למתילדה ולזוג נולדו ארבעה ילדים. אוברט החל ללמוד פיזיקה במינכן ובגוטינגן. הדוקטורט שהציג ב-1923 נדחה כ"דמיוני", והוא נאלץ להדפיס אותו באופן פרטי, בשם "Die Rakete zu den Planetenräumen" ("הרקטה אל החלל הבין-כוכבי"). ספר זה מאוחר יותר יצית את דמיונו של ורנר פון בראון הצעיר, מנהלה הראשון של מרכז טיסות החלל מרשל ומתכנן טיל הסטורן 5 ותוכנית החלל האמריקאית כולה.

אוברט תכנן לראשונה טיל למסע בין-כוכבי עבור הסרט "האישה על הירח" (*Frau im Mond*) של פריץ לאנג בשנת 1928. משימתו של אוברט הייתה שיגור טיל קודם הקרנת הסרט, כחלק ממסע הפרסום עבור הסרט. סרט זה נחשב לאבי סרטי המדע הבדיוני "הרציניים".

משפחתו של אוברט עזבה את אירופה במשך מלחמת העולם השנייה, ולא חזרה אליה עד לסיומה. אוברט עצמו החל ללמד באוניברסיטה בווינה בשנת 1938, ואחר כך בדרזדן ולבסוף בפנמינדה שבגרמניה בשנת 1941. הוא עבד עבור המשטר הנאצי בפיתוח רקטת ה-V-2 ועוטר בשל כך בעיטור "צלב גיבור מלחמה". לאחר המלחמה עזב אוברט לשווייץ ומשם לאיטליה, שם עבד עבור חיל הים האיטלקי. בשנת 1950 חזר והתיישב בגרמניה, שם הוציא לאור את ספרו "*Menschen im Weltraum*" ("האדם בחלל") בו העלה את רעיונותיו על האדם בחלל, כולל: טלסקופ מחזיר אור בחלל, חליפת חלל, תחנת חלל וחללית מונעת חשמל.

אוברט התפרסם בשנות החמישים כתומך בקיומם של חוצנים ובטענה כי מספר תצפיות של עב"מים הם למעשה חלליות של חוצנים. מאוחר יותר החל לפעול אצל תלמידו פון בראון בנאס"א ומאוחר יותר בפרויקט אטלס של חברת ג'נרל דיינמיקס.

אפקט אוברט הקובע כי מנוע רקטי צורך פחות אנרגיה כאשר נע במהירות גבוהה מאשר במהירות נמוכה, נקבע על ידו ונקרא על שמו.

אוברט היה חבר עד סוף ימיו במפלגת הימין הקיצוני המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה המזוהה עם ערכים נאו-נאצים. הוא מת בנירנברג בגיל 95, ב-28 בדצמבר 1989.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן אוברט** בוויקישיתוף
* הרמן אוברט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271103505171
* BIBSYS: 3082638
* BnF: cb11491876j (data)
* CANTIC: a1146320x
* CiNii: DA06066045
* GND: 118589229
* ISNI: 0000 0001 0936 3324
* LCCN: n84187432
* NDL: 00472473
* NKC: jn19990006211
* NLA: 35934898
* NLK: KAC200713933
* NTA: 074755889
* SELIBR: 304504
* SNAC: w6wh3t8q
* SUDOC: 119971100
* Trove: 1152991
* VIAF: 112197465
* WorldCat: lccn-n84187432

 |
**דניאל בן-חורין** (נולד ב-28 ביוני 1947) הוא היסטוריון, סופר ודוקטור למדעי המדינה ששימש כמרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטת חיפה.

ביוגרפיה
--------

בן-חורין נולד בירושלים, הוא בנם של יצחק וויקטוריה בורוכוב.

את התואר הראשון במדע המדינה החל באוניברסיטת חיפה בשנת 1973 ואת התזה של התואר השני השלים בשנת 1986.

את התואר השלישי השלים בן-חורין באוניברסיטת חיפה בשנת 1992 וביצע מחקר שעסק במשה שרת ודוד בן-גוריון ובגיבוש האוריינטציות שלהם לסכסוך הישראלי-ערבי.

בשנת 1986 החל ללמד בחוג למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה והקים שתי מגמות למדעי החברה בבתי ספר תיכונים בנוף הגליל ולימד סוציולוגיה, פילוסופיה ופסיכולוגיה.

בשנת 2017 עלו ספריו לאתר האינטרנט של המרכז לטכנולוגיה חינוכית (מטח).

דניאל מתגורר בחיפה, נשוי ואב לשלושה.

ספריו
-----

במהלך השנים, כתב בן-חורין ארבעה ספרים העוסקים בפעילותם של מנהיגי ישראל ניתוח החלטותיהם ומעבר ממלחמה לשלום:

* **מבט אחר**, הוצאת רימונים, 2005
* **ענת חושבת פוליטיקה**, M&P הוצאה לאור, 2008
* **חוכמת המהסס**, הוצאת אוריון, 2017
* **חידת דיין**, הוצאת אוריון, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* חוכמת המהסס: חייו והשקפת עולמו של ראש הממשלה השלישי, באתר ההנצחה יד לוי אשכול

הערות שוליים
------------

1. ↑  חידת דיין : חייו ומנהיגותו המדינית של משה דיין, באתר kotar.cet.ac.il
2. ↑  חוכמת המהסס : חייו והשקפת עולמו של ראש הממשלה השלישי של מדינת ישראל, לוי אשכול, באתר kotar.cet.ac.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 26817466
* WorldCat (עם VIAF): 26817466

 |
קוריאהקוריאה
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא לי. 
**לי סונג-ג'ונג** (בקוריאנית: **이성종**; ‏‏נולד ב־3 בספטמבר 1993) הוא זמר דרום קוריאני וחבר בלהקת הבנים הדרום-קוריאנית אינפיניט, הנמצאת בניהול חברת התקליטים וולים אנטרטיינמנט ועשתה את הופעת הבכורה שלה ב-2010. סונג-ג'ונג הוא הצעיר ביותר מבין חברי הלהקה ולכן מכונה לעיתים קרובות כ**מאקנה** (צעיר בקוריאנית). סונג-ג'ונג יחד עם חברי הלהקה, אל וסונג-יאול עשו את הופעת הבכורה שלהם כתת-להקה, אינפיניט F בנובמבר 2014 עם הוצאתו לאור של האלבום שלהם, *Azur*.

ביוגרפיה
--------

לי סונג-ג'ונג נולד וגדל ביונגין, קוריאה הדרומית ב-3 בספטמבר 1993.

ב-15 בפברואר 2013 סיים סונג-ג'ונג את לימודיו בתוכנית המוזיקה המעשית של אוניברסיטת דאקיונג ואף קיבל את הפרס "כבוד הסטודנט של אוניברסיטת דאקיונג" יחד עם חברי הלהקה אינפינט שלמדו יחד אתו בתוכנית, אל, הו-יא, דונג-וו וסונג-קיו. חברי הלהקה התקבלו ללימודים באמצעות סינון מיוחד בתחילת שנת 2011.

קריירת מוזיקה
-------------

### אינפיניט

 ערך מורחב – **אינפיניט**  

סונג-ג'ונג עשה את הופעת הבכורה שלו כחבר בלהקת הבנים הדרום קוריאנית, אינפיניט בשנת 2010. הוא משמש כראפר ראשי ורקדן מוביל של הלהקה. הקבוצה ערכה את הופעת הבכורה שלה ב-9 ביוני 2010.

### אינפיניט F

 ערך מורחב – **אינפיניט F**  

סונג-ג'ונג יחד עם חבריו ללהקה, אל וסונג-יאול עשו את הופעת הבכורה שלהם כתת-הלהקה אינפיניט F. זוהי תת-הלהקה השנייה של הלהקה. הם הוציאו לאור את האלבום שלהם ששמו *Azur* בשנת 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי סונג-ג'ונג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לי סונג-ג'ונג
* לי סונג-ג'ונג, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לי סונג-ג'ונג, ברשת החברתית אינסטגרם

* לי סונג-ג'ונג, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 4787c017-6b24-4b1b-a0e5-5a1168fc7fde

 |