recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **ערך ללא מקורות** |
| בערך זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**פרובינציית קרוליינה** (באנגלית: **Province of Carolina**) הייתה קולוניה אנגלית ולאחר מכן בריטית בצפון אמריקה. קרוליינה נוסדה בטריטוריה שהיום נמצאת תחת שיפוטה של מדינת קרוליינה הצפונית בארצות הברית, אולם היא התרחבה ובשיא גודלה כללה את הטריטוריות שנמצאות בתחום שיפוטן של המדינות קרוליינה הצפונית, קרוליינה הדרומית, ג'ורג'יה (אזור שהיה מכונה אז בשם קרוליינה), אלבאמה, טנסי, ומיסיסיפי, וחלקים מפלורידה ולואיזיאנה של ימינו.

היסטוריה
--------

הפרובינציה נוסדה בשנת 1629 על ידי סר רוברט הית' (אנ'), שהיה התובע הכללי בתקופתו של המלך צ'ארלס הראשון וקיבל ממנו צ'ארטר לצורך העניין. הפרובינציה נקראה על שמו של המלך צ'ארלס (שבלטינית שמו הוא קרולוס). לאחר תחילת הרסטורציה, בשנת 1660, ניסו יורשיו של הית' לחדש את הצ'ארטר, אולם צ'ארלס השני קבע כי הוא מבוטל. בשנת 1663 המלך החדש העניק את הפרובינציה לשמונה אצילים שכונו הבעלים-הלורדים (lord proprietors): אדוארד הייד, הרוזן הראשון מקלרנדון; ג'ורג' מונוק, הדוכס הראשון מאלבמרל; ויליאם קרייבן, הרוזן הראשון מקרייבן; הברון ג'ון ברקלי ואחיו סר ויליאם ברקלי, שהיה גם מושל הקולוניה של וירג'יניה; אנתוני אשלי קופר, רוזן שפטסברי הראשון; וסר ג'ון קולטון. מבין השמונה הרוזן שפטסברי היה האקטיבי ביותר בניהול ענייניה של הפרובינציה ויחד עם עוזרו, הפילוסוף ג'ון לוק, הוא סייע בניסוח "החוקה היסודית של קרוליינה". תחת הצ'ארטר המלכותי לשמונת האצילים הייתה הזכות לנהל את ענייניה של הקולוניה באופן עצמאי ובסמכות כמעט זהה לזו של המלך.

במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות להקים בפרובינציה התיישבות איתנה ועצמאית. בשנת 1670 הרוזן שפטסברי הקים את היישוב צ'ארלס טאון שברבות הימים הפך לעיר צ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית.

בין השנים 1691 ל-1712 סכסוכים על הממשל בפרובינציה הביאו לחלוקתה לפרובינציית קרוליינה הצפונית ופרובינציית קרוליינה הדרומית. החלוקה נהייתה רשמית בשנת 1712, עת הפרובינציה חדלה מלהתקיים. הבעלות על שתי המושבות החדשות נותרה בידי שמונת הלורדים-הבעלים עד 1729, עת ששבעה מתוך השמונה מכרו את זכויותיהם חזרה לכתר הבריטי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2006084839
* WorldCat (עם LCCN): no2006-084839

 |
קומאמון על גבי הרכבת בקומאמוטו
**קוּמָמוֹן** (ביפנית: **くまモン**) הוא קמע בצורת דוב שנוצר על ידי ממשל מחוז קוממוטו שבאי קיושו, יפן. פירוש שמו הוא "איש הדוב" – "קוּמָה" פירושו דוב, ו"מוֹן" היא מילה בסלנג הקומי שפירושה "איש". השם מתקשר גם למילה "קומאמוטון", שפירושה אדם שנולד בקומאמוטו.

הקמע נוצר בשנת 2010 כחלק מקמפיין בשם "הפתעה קוממוטואית" שמטרתו הייתה להביא תיירים למחוז, לאחר פתיחת קו קיושו שינקנסן של רשת הרכבות המהירות שינקנסן, שהורחב עד לקומאמוטו. המחוז שכר מעצב, מנבו מיזונו, כדי שיעצב עבורם לוגו לקידום האזור, והוא בחר בסימן קריאה אדום, שאליו הוסיף דוב שחור.

קומאמון היה לפופולרי על ידי יפנים רבים, ובשנת 2011 נבחר לראש רשימת היוּרוּ־קְיַארַה בתחרות היורו-קיארה השנתית, שנערכה באותה שנה בסאיטאמה. כתוצאה מהפופולריות שלו, שעלתה גם כתוצאה מזכייתו בתחרות היורו-קיארה, בובות בדמותו ומוצרים נוספים גרפו 11.8 מיליארד ין יפני במחצית הראשונה של 2012, לעומת 2.5 מיליארד ין שגרפו מוצריו לכל אורך 2011. בנק יפן העריך את הרווח ממכירות מוצרי קומאמון ב-2012 וב-2013 ב-123.2 מיליארד ין.

אחת הסיבות להצלחתו של הקמע היא ויתורם של יוצריו על זכויות היוצרים לשימוש בו, מה שעודד יצרנים להשתמש בו מבלי לשלם תמלוגים. במקום לשלם דמי רישוי למחוז קומאמוטו, על החברות המשתמשות בדוב לפרסום מוצריהם לתמוך בצורה כלשהי במחוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קומאמון** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קומאמון (ביפנית)
* קומאמון, ברשת החברתית פייסבוק

* קומאמון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קומאמון, ברשת החברתית אינסטגרם

* קומאמון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* קומאמון, הבלוג הרשמי
* קומאמון ברשת החברתית טוויטר
* אתר למנויים בלבד ניל סטיינברג, יפן, מדינה בקונפליקט של חמידות, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  Guest Speaker: Manabu Mizuno, creator of Kumamon
2. ↑  "Japan's #1 Mascots: Kumamon, Bary-san, and Nishiko-kun", Japan Probe
3. ↑  Philip Brasor, Mascots bear cash for local authorities, The Japan Times
4. ↑  Philip Brasor, a solo career help a mascot stand out?, The Japan Times
5. ↑  אתר למנויים בלבד ניל סטיינברג, יפן, מדינה בקונפליקט של חמידות, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2016
**איגנס ואן דר ברמפט** (בהולנדית: **Ignace Van Der Brempt**; נולד ב-1 באפריל 2002 באנטוורפן שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.

קריירת מועדונים
---------------

ב-14 בספטמבר 2019 ערך ואן דר ברמפט את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של קלאב ברוז', בניצחון 2-0 על סרקל ברוז' במסגרת ליגת העל הבלגית. זו הייתה הופעתו היחידה בליגה בעונת 2019/2020. בעונת 2020/2021 הוסיף תשע הופעות ליגה, והבקיע שער אחד.

ב-28 בספטמבר 2021 ערך ואן דר ברמפט את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 2-1 על ר.ב. לייפציג במסגרת שלב הבתים לעונת 2021/2022.

ב-31 בינואר 2022 חתם ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.

תארים
-----

קלאב ברוז'
* אליפות בלגיה: 2019/2020, 2020/2021
* הסופר קאפ הבלגי: 2021/2022

**רד בול זלצבורג**

* אליפות אוסטריה: 2021/2022
* גביע אוסטרי: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגנס ואן דר ברמפט** בוויקישיתוף
* איגנס ואן דר ברמפט, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**דִיבשה אמירה** (1899 – 9 באפריל 1966) הייתה מתמטיקאית ישראלית, מראשוני המורים למתמטיקה בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולדה ברוסיה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1906 עם הוריה רבקה ואהרן איתין, ממייסדי אחוזת בית ובעל בית הדפוס העברי הראשון ביפו. בשנת 1914 סיימה את לימודיה התיכוניים במחזור השני של הגימנסיה העברית "הרצליה". למדה באוניברסיטת גטינגן בגרמניה ובשנת 1924 סיימה את הדוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת ז'נבה בשווייץ בהנחיית פרופסור הרמן מינץ (אנ') מאוניברסיטת גטינגן. לאחר מכן לימדה שנים אחדות באוניברסיטת ז'נבה.

המתמטיקאי הגרמני אדמונד לנדאו, שפעל באוניברסיטה העברית בירושלים בראשית ימיה, תיאר את אמירה "הגאומטריקנית היחידה בארץ ישראל", ובהמלצתו לימדה קורסים אחדים בגאומטריה באוניברסיטה העברית.

את ספרה "ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה" כתבה בצרפתית בשנת 1933, בעת ששהתה באוניברסיטת ז'נבה, אך מלחמת העולם השנייה מנעה את הוצאתו לאור בפריז, ובסופו של דבר הספר יצא לאור בעברית בשנת 1962.

לימדה בסמינר למורים על שם לוינסקי ובתיכון בית הכרם בירושלים מיום היווסדו. אחד מתלמידיה, המתמטיקאי ארנסט שטראוס (Ernst G. Straus) כתב הקדמה לספרה של אמירה, "ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה", ובה ציין: "היה זה מזלי הטוב להיות אחד מאלפי התלמידים שטעמו את טעמם הראשון במתמטיקה רצינית מפי ד"ר אמירה בבית הספר התיכון. למרות כל ההרצאות ששמעתי מאז מפי מתמטיקאים מעולים, לא פגשתי אדם העולה עליה הן כמורה והן כנותן השראה לתלמידיו".

הייתה נשואה עד לפטירתה למתמטיקאי פרופ' בנימין אמירה שלמד עמה בגימנסיה הרצליה. נפטרה ב-9 באפריל 1966 והובאה לקבורה בהר המנוחות.

מספריה
------

* **גאומטריה : ספר למוד לבתי-ספר תיכונים ולמשתלמים**, הוצאת אמנות, תרצ"ח-תש"ז.
* **ביסוס אכסיומתי ליסודות הגאומטריה**, עם עובד ודביר, 1962
* La Synthese Projective De La Geometrie Euclidienne, 1925

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר דיבשה אמירה, דבר, 10 באפריל 1966
* רשימת הפרסומים של דיבשה אמירה, בקטלוג הספרייה הלאומית
* גנאלוגיה מתמטית של דיבשה אמירה, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* דבשה אמירה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלגרמות ומכתבי ברכה ליובל הצפירה, הצפירה, 10 במאי 1912
2. ↑  Shaul Katz, "Berlin Roots – Zionist Incarnation: The Ethos of Pure Mathematics and the Beginnings of the Einstein Institute of Mathematics at the Hebrew University of Jerusalem", **Science in Context** 17, 2004, p.209
3. ↑  ד"ר דיבשה אמירה, דבר, 10 באפריל 1966
4. ↑  דיבשה אמירה באתר GRAVEZ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007377597905171
* BnF: cb16677095p (data)
* ISNI: 0000 0003 8821 8735
* MGP: 150991
* NTA: 172044340
* RERO: 02-A002925866
* VIAF: 281363616
* WorldCat: viaf-281363616

 |
|  |
| --- |
| **ערך ללא מקורות** |
| בערך זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**מבצע מינכן** (ברומנית: **Operațiunea München**) היה שם הקוד הרומני של מתקפה גרמנית-רומנית משותפת במהלך הפלישה הגרמנית לברית המועצות במלחמת העולם השנייה, במטרה העיקרית לכבוש מחדש את בסרביה, צפון בוקובינה וחבל הרצה, שנעזבו על ידי רומניה שנה קודם לכן בעקבות אולטימטום סובייטי. המבצע הסתיים בהצלחה לאחר 24 ימי לחימה. היחידות המעורבות כללו את הארמיות השלישית והרביעית של צבא רומניה ואת הארמייה ה-11 הגרמנית. בעקבות הפלישה בוצע רצח עם נגד האוכלוסייה היהודית בשטחים שנכבשו.

המתקפה החלה ב־2 ביולי, וכוחות רומנים נעו צפונה. ב־5 ביולי נתפסה צ'רנוביץ, בירת צפון בוקובינה, בגדודים 3 ו־23 של ונטורי דה מונטה (ציידי הרים). ב־16 ביולי נתפסה קישינב, בירת בסרביה, לאחר קרבות קשים של כוחות רומניים בראשות דיוויזיית השריון הרומנית הראשונה, המצוידת ב-126 טנקים קלים מסוג R-2. עד 26 ביולי, האזור כולו היה בשליטה רומנית-גרמנית. ב-17 באוגוסט, בסרביה וצפון בוקובינה שולבו רשמית במדינה הרומנית.

המהלכים הקרביים בדרום בסרביה היו מהמורכבים ביותר במבצע כולו, הם כללו ארטילריה, ספינות מלחמה, כלי טיס, חיילים ונחתים משני הצדדים. הלחימה בגזרה זו של החזית החלה ימים ספורים לפני המבצע, עם התכתשות ראשונה בין ספינות מלחמה סובייטיות ורומנית ב-23 ביוני, כאשר כלי השיט הסובייטיים ניסו לשבור את המצור הימי הרומני. ב-9 ביולי, ספינות המלחמה הסובייטיות ניצלו את הראות המופחתת והצליחו לחמוק מהמצור. ב־26 ביוני, כתמיכה בפשיטה הימית על קונסטנצה, נחתו סירות תותחים משוריינות סובייטיות בקילייה הישנה ותפסו את רוב גדוד חיל הרגלים הימי ה-15 הרומני. הרומנים איבדו 468 חיילים. שרידי הגדוד, בתמיכת סירה חמושה אחת ושתי סירות מנוע, הצליחו להגן על האי סטיפוק מפני התקפות סובייטיות נוספות. גדוד חיל הרגלים הימי ה-17 הרומני הצליח להחזיק בגזרת פריפראבה לאורך כל המבצע ובימים שקדמו לה, תוך הדיפת התקפות סובייטיות רבות. במהלך תקופה זו, הארטילריה הרומנית הטביעה ארבע סירות משוריינות סובייטיות. בליל שבין 22–23 ביולי כבש גדוד את טאטארבונארי. בין 18–19 ביולי נסוג הצי מהדלתה של הדנובה. כך כבשו הרומנים את רני, איזמאיל, קיליה ו-ולקוב.
|  |
| --- |
| **בלארוס** |
| סמל בלארוס |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של בלארוס** |
| * **חוקה**
* **נשיא**
	+ אלכסנדר לוקשנקו
* **ממשלה**
	+ ראש ממשלה
		- רומן גולובצ'נקו
* **האספה הלאומית**
	+ מועצת הרפובליקה
	+ בית הנבחרים
* **אספת העם**
* **מערכת המשפט**
	+ בית המשפט החוקתי
	+ בית המשפט העליון
* **מחוזות בלארוס**
* **מפלגות פוליטיות**
* **הבחירות לנשיאות**
	+ 1994 • 2001 • 2006 • 2010 • 2015 • 2020
 |

**האספה הלאומית של הרפובליקה של בלארוס** (**Nacyjanalny schod Respubliki Biełaruś**) הוא הפרלמנט הדו-ביתי של בלארוס. שני בתי האספה הלאומית הם:

* מועצת הרפובליקה - הבית העליון
* בית הנבחרים - הבית התחתון

בעוד שלכל בית יש תפקידים ספציפיים, לשניהם יש את היכולת להטיל וטו על צווי הממשלות המקומיות החורגות מחוקת בלארוס.

בתי האספה הלאומית מתכנסים לשני מושבים קבועים מדי שנה: הישיבה הראשונה נפתחת ב-2 באוקטובר ומשך הזמן שלה לא יכול להיות יותר מ-80 יום; הישיבה השנייה נפתחת ב-2 באפריל ואינה נמשכת יותר מ-90 יום.

בית הנבחרים ומועצת הרפובליקה עשויים להתכנס לישיבה יוצאת דופן. ישיבות חריגות מתקיימות תחת סדר יום מסוים ביוזמת הנשיא או על פי בקשה של לפחות שני שלישים מכלל החברים בכל אחד מהבתים.

ראשית יש לשקול כל הצעת חוק בבית הנבחרים ואחר כך במועצת הרפובליקה.

בפועל, לאספה הלאומית יש מעט כוח אמיתי. המערכת הפוליטית בבלארוס מרכזת כמעט את כל הכוח בידי הנשיא אלכסנדר לוקשנקו. יש לציין כי לאספה הלאומית אין שליטה מועטה על הוצאות הממשלה; על פי החוקה, כל הצעת חוק שמשפיעה על תקציב המדינה חייבת להיות מאושרת על ידי הנשיא או הממשלה לפני שתיבחן. לצווי הנשיא יש משקל גדול יותר מאשר חקיקה רגילה. עם זאת, מאז לבשה את צורתה הנוכחית בשנת 1996, נשלטה האספה הלאומית על ידי תומכי לוקשנקו בכל מקרה, ואין כל התנגדות מהותית להחלטות הנשיא.

קודמתה הייתה המועצה העליונה של בלארוס (עד 1996).

ראו גם
------

* מועצת הרפובליקה של בלארוס
* בית הנבחרים של בלארוס
* פוליטיקה של בלארוס
* בתי מחוקקים לפי מדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Why Does Europe Engage With Belarus's Rubber Stamp Parliament? (אורכב 26.07.2017 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no98119617
* VIAF: 133102885
* WorldCat: lccn-no98119617

 |
בגאומטריה, **רדיוס העקמומיות**, *R*, של עקום בנקודה הוא הרדיוס של המעגל המקרב בצורה הטובה ביותר את העקום בנקודה זו. רדיוס זה הוא ההופכי של העקמומיות בנקודה זו.

במקרה של עקום במרחב, רדיוס העקמומיות הוא האורך של וקטור העקמומיות. 

רדיוס עקמומיות
במקרה של עקום במישור, R הוא הערך המוחלט של: 

{\displaystyle {\frac {ds}{d\varphi }}={\frac {1}{\kappa }},}

כאשר s הוא אורך הקשת מנקודה מסומנת, φ הוא הזווית שיוצר המשיק לעקום ו-{\displaystyle \scriptstyle \kappa } היא העקמומיות.

אם העקום נתון בקואורדינטות קרטזיות, אזי רדיוס העקמומיות הוא (בהנחה שהעקום גזיר לפחות פעמיים):

{\displaystyle R=\left|{\frac {\left(1+y'^{\,2}\right)^{3/2}}{y''}}\right|,\qquad {\mbox{where}}\quad y'={\frac {dy}{dx}},\quad y''={\frac {d^{2}y}{dx^{2}}},}. 

אם העקום נתון באופן פרמטרי על ידי פונקציות (x(t ו-(y(t, אז רדיוס העקמומיות הוא:

{\displaystyle R=\;\left|{\frac {ds}{d\varphi }}\right|\;=\;\left|{\frac {{\big (}{{\dot {x}}^{2}+{\dot {y}}^{2}}{\big )}^{3/2}}{{\dot {x}}{\ddot {y}}-{\dot {y}}{\ddot {x}}}}\right|,\qquad {\mbox{where}}\quad {\dot {x}}={\frac {dx}{dt}},\quad {\ddot {x}}={\frac {d^{2}x}{dt^{2}}},\quad {\dot {y}}={\frac {dy}{dt}},\quad {\ddot {y}}={\frac {d^{2}y}{dt^{2}}}.}

מבחינה היוריסטית, תוצאה זאת ניתנת לפרשנות כך:

{\displaystyle R={\frac {\left|\mathbf {v} \right|^{3}}{\left|\mathbf {v} \times \mathbf {\dot {v}} \right|}},\qquad {\mbox{where}}\quad \left|\mathbf {v} \right|=\left|({\dot {x}},{\dot {y}})\right|=R{\frac {d\varphi }{dt}}.}

דוגמה
-----

עבור חצי מעגל ברדיוס a בחצי המישור העליון:

{\displaystyle y={\sqrt {a^{2}-x^{2}}},\quad y'={\frac {-x}{\sqrt {a^{2}-x^{2}}}},\quad y''={\frac {-a^{2}}{(a^{2}-x^{2})^{3/2}}},\quad R=|-a|=a.}

עבור חצי מעגל ברדיוס a בחצי המישור התחתון:

{\displaystyle y=-{\sqrt {a^{2}-x^{2}}},\quad R=|a|=a.}

למעגל ברדיוס a יש רדיוס עקמומיות ששווה ל-a.

ראו גם
------

* מעגל נושק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רדיוס עקמומיות** בוויקישיתוף
* רדיוס עקמומיות, באתר MathWorld (באנגלית)
**הטריטוריה של אורלינס** או **טריטוריית אורלינס** הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-1 באוקטובר 1804 עד 30 באפריל 1812, אז התקבלה לאיחוד כמדינת לואיזיאנה.

היסטוריה
--------

בשנת 1804, כל רכישת לואיזיאנה מדרום לקו הרוחב ה-33 הפכה לטריטוריית אורלינס, והשאר הפך למחוז לואיזיאנה (מחוז לואיזיאנה שונה מאוחר יותר לטריטוריית לואיזיאנה; ומאוחר יותר, כשטריטוריית אורלינס הפכה למדינת לואיזיאנה, שונה שם הטריטוריה של לואיזיאנה לטריטוריית מיזורי).

החוק האורגני של 1804, שהתקבל ב-26 במרץ ליישום ב-1 באוקטובר, יצר גם את בית המשפט המחוזי של ארצות הברית עבור מחוז אורלינס – הפעם היחידה שהקונגרס אי פעם יצר טריטוריה עם בית משפט מחוזי של ארצות הברית השווה בסמכותו ובסמכות השיפוט שלו לאלה של המדינות. הקונגרס גם הקים את בית המשפט העליון לטריטוריה של אורלינס ששלושת שופטיו היו בית המשפט הטריטוריאלי העליון.

ב-10 באפריל 1805, בית המחוקקים הטריטוריאלי ארגן 12 מחוזות (החל מהפינה הדרום-מזרחית לכיוון מערב וצפון): מחוז אורלינס, מחוז לפורצ'ה, החוף הגרמני, מחוז אכדיה, מחוז איברוויל, מחוז אטקאפאס, מחוז פוינט קופה, מחוז אופלוס, ראפידס. מחוז, מחוז קונקורדיה, מחוז נאצ'יטוצ'ס ומחוז אואצ'יטה.

האזור שהפך מאוחר יותר לקהילות פלורידה בצד המזרחי של נהר המיסיסיפי לא נכלל בשלב זה בטריטוריית אורלינס, כמו גם השטח הספרדי של מערב פלורידה. אזור זה צורף רשמית לשטח ב-14 באפריל 1812, לאחר שסופח בכוח על ידי ארצות הברית ב-1810, אם כי ספרד לא ויתרה רשמית על אף שטח ממערב פלורידה עד 1821. הגבול המערבי עם טקסס הספרדית לא הוגדר במלואו עד שנערך משא ומתן על הסכם אדמס-אוניס ב-1819. רצועת אדמה הידועה בשם מדינת סבין החופשית ממש מזרחית לנהר סבין שימשה כאזור חיץ קרקעי נייטרלי משנת 1807 לערך ועד שהחוזה נכנס לתוקף לאחר אשרור ב-1821.

טריטוריית אורלינס הייתה המקום של מרד העבדים הגדול ביותר בהיסטוריה האמריקאית, מרד החוף הגרמני ב-1811.

 מפה קולוניאלית המציגה גבול טריטוריאלי על נהר אואצ'יטה
במפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 1810, 20 קהילות בטריטוריית אורלינס דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:

| דרגה | מחוז | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1 | אורלינס | 24,552 |
| 2 | סנט מרטין | 7,369 |
| 3 | סנט לנדרי | 5,048 |
| 4 | פוינט קופה | 4,539 |
| 5 | סנט ג'יימס | 3,955 |
| 6 | סנט צ'ארלס | 3,291 |
| 7 | סנט ג'ון בפטיסט | 2,990 |
| 8 | קונקורדיה | 2,895 |
| 9 | נאצ'יטוצ'ס | 2,870 |
| 10 | איברוויל | 2,679 |
| 11 | אסומפשן | 2,472 |
| 12 | אססנשן | 2,219 |
| 13 | ראפידס | 2,200 |
| 14 | לאפורש | 1,995 |
| 15 | פלאקמינים | 1,549 |
| 16 | ווסט באטון רוז' | 1,463 |
| 17 | אבוילס | 1,209 |
| 18 | קטהולה | 1,164 |
| 19 | אואצ'יטה | 1,077 |
| 20 | סן ברנרד | 1,020 |
|  | טריטוריית אורלינס | 76,556 |
|

הערות שוליים
------------

1. ↑  "An Act erecting Louisiana into two territories and providing for the temporary government thereof"
2. ↑  "An Act for the admission of the state of Louisiana into the Union, and to extend the laws of the United States to the said state"
3. ↑  U.S. District Courts of Louisiana, Legislative history, *Federal Judicial Center*.
**פרדריק אוגוסט ונדרוט** (בגרמנית: **Frederick August Wenderoth**‏; 1819–1884) היה צלם, צייר וליתוגרף יליד גרמניה, שהיגר עם צ'ארלס כריסטיאן נאהל ואחיו לאמריקה, שם נודעו בנושאי האמנות של דיוקן, בעלי חיים, נוף וז'אנר.

קורות חייו
----------

המורה הראשון של ונדרוט לאמנות היה אביו, הצייר קרל ונדרוט. ונדרוט למד לאחר מכן באקדמיה לאמנות בקאסל, שם פגש את קרל כריסטיאן נאהל, איתו נשאר חבר לאורך כל חייו. בגיל 18 הוא כבר העביר שיעורי אמנות לנשים (כולל אמו) בקאסל.

בשנת 1845 עזב את גרמניה בגלל התסיסה המהפכנית והתיישב בפריז. בשנת 1846 נסע לאלג'יריה, ככל הנראה יחד עם הצייר הצרפתי הידוע הוראס ורנה. עוד בפריז פגש את נאהל, שעבר גם הוא מקאסל לפריז עם משפחתו. למרות המצב הפוליטי הלא ודאי, האמנים הצעירים ביקרו במוזיאוני האמנות הרבים ובמיוחד במוזיאון הלובר ולמדו את יצירותיהם של הציירים הגדולים. המאבקים הפוליטיים שפרצו בצרפת גרמו לונדרוט לעזוב את פריז יחד עם חברו במאי/יוני 1849 ולהגר לארצות הברית. בתחילה הם שהו בברוקלין, ניו יורק. לאחר תערוכות מוצלחות באיגוד האמנות האמריקני, הוא הצליח למכור מספר ציורים בשנים 1849 ובשנת 1850 ובכך לממן נסיעות נוספות.

בשנת 1851 נדבקו ונדרוט והאחים נאהל בקדחת הזהב בקליפורניה. בחודש מרץ הם נסעו באונייה דרך הוואנה (קובה) לפנמה, חצו ברגל את פנמה הנגועה בקדחת ודרך הים הגיעו לבסוף לסן פרנסיסקו בחודש מאי. הם פנו ישירות לשדות הזהב שעל נהר היובה, קנו חלקה מגרמני וניסו את מזלם. הצלחתם הייתה קטנה מאוד, אבל הביא אותם למגע קרוב עם סביבת הבהלה לזהב, שהייתה נקודה משמעותית בדרך האמנותית המצליחה שלהם מאוחר יותר. ונדרוט החל במהרה לצייר את הכורים ותיעד אותם בטכניקת דאגרוטיפ.

לקראת סוף השנה הוא עבר לסקרמנטו עם נאהל כדי לפתוח שם סטודיו משותף. הם הפיקו ציורים, חיתוכי עץ וליתוגרפיות של סצנות כרייה ודיוקנאות. כאשר השרפה הגדולה הרסה את סקרמנטו בשנת 1852, העבירו פעילותם לסן פרנסיסקו.

ונדרוט עשה את השנים 1852–1853 בטיול בים הדרומי ובאוסטרליה.

בשנת 1856 התחתן עם לורה נאהל, אחותו למחצה של חברו וחברתו צ'ארלס כריסטיאן נאהל, ועבר איתה לפילדלפיה, פנסילבניה. עם זאת, אשתו הצעירה נפטרה בשנה שלאחר מכן כשילדה את ילדם הראשון.

בשנת 1857 שהה בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית ומשנת 1858 בפילדלפיה. למרות מכות הגורל, הוא ביסס את עצמו כצלם מוקדם בשיטת דגרוטיפ, צייר ומאייר בעיתון "הרפר'ס וויקלי".

הוא נפטר משחפת בפילדלפיה בשנת 1884.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדריק אוגוסט ונדרוט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frederick Wenderoth – Biography, www.askart.com
2. ↑  Peter E. Palmquist, Thomas R. Kailbourn: *Pioneer Photographers of the Far West*. Auszug aus Google Books mit Kurzbiografie auf S. 590

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 7362
* GND: 105261857X
* ISNI: 0000 0004 1713 0792
* LCCN: n2021010280
* PIC: 266843
* SUDOC: 170653471
* ULAN: 500336112
* VIAF: 305110500
* WorldCat: viaf-305110500

 |
**אוסקר אבו ראזק** (בערבית: **اوسكار ابو رزق**; נולד ב-1953) הוא יועץ מס ישראלי, לשעבר מנכ"ל משרד הפנים.

חייו
----

אבו ראזק נולד ברמלה, בן למשפחה ערבית מוסלמית, בנם של חאמד ועיישה, ויש לו שישה אחים ואחיות. למד בבית-ספר ממלכתי ערבי.

החל לעבוד כמפקח בנציבות מס הכנסה, וכיהן כמנהל תחום קבלנים. ב-1988 מונה לפקיד שומה של היחידה הארצית, וב-1993 מונה לפקיד שומה תל אביב 1 – הערבי הראשון בתפקיד זה. ב-1998 מונה לפקיד שומה פתח תקווה, ב-1999 לסגן נציב מס הכנסה לעניינים מקצועיים, וב-2004 מונה למשנה למנהל רשות המיסים. קידם את תיקון 60 בחוק לעידוד השקעות הון שאפשר לחברות לקבל הטבות מס ללא צורך באישור מקדמי ממרכז ההשקעות ומסלול הטבות מס לחברות אסטרטגיות, ממנו נהנתה חברת טבע תעשיות פרמצבטיות.

ב-2005 מונה למנכ"ל משרד הפנים, ובכך היה לערבי הראשון שמכהן כמנכ"ל משרד ממשלתי בישראל. במסגרת זו עמד בראש המועצה הארצית לתכנון ולבנייה. באוגוסט 2006 הצטרף לפירמת רואי החשבון קסלמן וקסלמן PwC.

אבו ראזק למד לימודי תעודה בחשבונאות במכללה למינהל. הוא בעל תואר ראשון במדעי המדינה מהאוניברסיטה הפתוחה ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

שימש מרצה בתחום המיסים במגוון מוסדות, בהם אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, המרכז הישראלי לניהול והמסלול האקדמי המכללה למינהל.

קישורים חיצוניים
----------------

* נאוה צוריאל, האוסקר של פינס, באתר nrg‏, 25 במרץ 2005
* גד ליאור, אוסקר אבו-ראדק: אני רוצה להיות נציב מס הכנסה, באתר ynet, 20 בנובמבר 2001
* עינב בן יהודה, אוסקר אבו ראזק מצטרף למחלקת המיסוי בקסלמן וקסלמן PwC, באתר TheMarker‏, 20 באוגוסט 2006
* נועם שרביט ואלה לוי-וינריב, ‏סקר "גלובס" ו"מאגר מוחות": אוסקר אבו ראזק ונדב הכהן - רוה"ח הטובים ביותר בתחום המיסוי, באתר גלובס, 11 ביוני 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי ציפורי, ‏רו"ח, התיקון לחוק וטבע, באתר גלובס, 22 בפברואר 2013.
2. ↑  מסיבת טבע, באתר כלכליסט, 17 ביולי 2013.

| מנכ"לי משרד הפנים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אשר רוזנבלום • אליהו מירון • אהרון מויאל • יוסף חלד • יצחק שבו • מאיר ישעיהו סילברסטון • חיים קוברסקי • אריה דרעי • דב קהת • עמרם קלעג'י • יעקב אפרתי • אבי מעוז • דב גזית • מרדכי מרדכי • גדעון בר לב • אוסקר אבו ראזק • רם בלינקוב • אריה בר • גבריאל מימון • עמרם קלעג'י • יגאל צרפתי • שוקי אמרני • אורנה הוזמן-בכור • מרדכי כהן • יאיר הירש • רונן פרץ |

 |
**זירקון** הוא מינרל נזוסיליקטי - (סיליקטים במבנה בצורת איים), שנוסחתו ZrSiO4, צבעו משתנה משקוף לצהוב-זהוב, אדום, חום או ירוק, בדרך כלל זירקון שקוף מהווה תחליף ליהלומים. מקור שמו של המינרל מפרסית (זארגוּן زرگون) ופירושו "זהוב". היסוד הפניום נמצא לעיתים קרובות בזירקון בריכוז של 1%-4%. לגבישי זירקון צורת גביש קובייתי פשוט ודרגת קשיות 7.5 בסולם מוס. לעיתים מצויים גבישי זירקון כהים שהם פלואורסצנטיים ורדיואקטיביים בשל נוכחותם של יסודות קורט.

זירקון הוא מינרל יוצא דופן. הוא נפוץ מאוד בקרום כדור הארץ ונמצא בסלעי יסוד, בסלעים מותמרים ובסלעי משקע. גבישי זירקון גדולים נדירים מאוד. הגודל הממוצע של גבישי זירקון בסלעי גרניט הוא 100–300 מיקרומטר, אך הם יכולים לגדול לגודל של כמה סנטימטרים, במיוחד בפגמטיט (סלע יסוד, בעיקר גרניט, שהתקרר לאט ואפשר היווצרות גבישים גדולים בתוכו).

המבנה הגבישי של זירקון
זירקון הפך לחומר חשוב מאד בתיארוך רדיומטרי של סלעים. מאחר שהוא מכיל אורניום ותוריום (מעשרה חלקיקים למיליון עד ל-5% מהמשקל), ניתן להשתמש בו בטכניקות תיארוך. מכיוון שזירקון יכול לשרוד תהליכים גאולוגיים כמו בלייה והתמרה משתמשים בו בתור אינדיקטור. המינרל העתיק ביותר שנמצא היה זירקון בגיל 4.404 מיליארד שנים. גבישים אלו הם לא רק העתיקים ביותר על כדור הארץ, יש להם תכונה מעניינת נוספת - ריכוז איזוטופ חמצן שבהם מראה שבאותו זמן (לפני 4 מיליארד שנים) כבר היו מים על פני השטח בכדור הארץ. נתון זה התפרסם בכמה ירחונים מדעיים אבל הוא עדיין שנוי במחלוקת.

זירקון נכרה בצורה מסחרית כמקור למתכת זירקוניום (בצורת תחמוצת ZrO). כורי היתוך של ZrO משמשים להתכת פלוטוניום בטמפרטורות העולות על 1755 מעלות צלזיוס. זירקוניום מתכתי משמש בכורים גרעיניים בתור בולע נייטרונים.

זירקון נכרה בכל העולם, בין השאר במדינות: רוסיה (בשרשרת הרי אורל), איטליה, נורווגיה, סרי לנקה, הודו, תאילנד, מדגסקר, קנדה וארצות הברית (במיין, מסצ'וסטס ועוד).

קבוצת הזירקון
-------------

זירקון הוא חבר בקבוצה של מינרלים בעלי מבנה דומה הקרויה על שמו **קבוצת הזירקון** הקבוצה מכילה את המינרלים:

* הפנון - HfSiO4
* **זירקון** - ZrSiO4
* קופיניט - U(SiO4)1-x(OH)4x
* תורוגומיט - Th(SiO4)1-x(OH)4x
* תוריט - ThSiO4

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **זירקון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **זירקון** |

* זירקון באתר Webmineral
* זירקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Crystal is 'oldest scrap of Earth crust'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534256105171
* GND: 4190941-0
* LCCN: sh85149897
* LNB: 000338409
* NDL: 00576857

 |
**השיח' חסין אבו כף** (1855- 1955) היה השיח' של שבט אלחריזאת, אשר כלל שלושה פלגים: אבו כף, אלאטרש, אלבטון. חסין אבו כף היה אחד מהשיח'ים הבולטים והמכובדים בנגב. בתקופת השלטון העות'מאני כיהן כחבר פרלמנט, ובתקופת המנדט שימש כראש עיריית באר שבע (1924- 1927), וכדיין בבית הדין השבטי בבאר שבע. 

בתקופת המנדט הבריטי בשנת 1923 מונה על ידי הנציב העליון הבריטי כשופט בבית המשפט בבאר שבע, כך שהחלטותיו ופסיקותיו היו בעלות תוקף מחייב בין אם ניתנו בבית המשפט או בבית.

רכושו
-----

בבעלותו של שיח' חסין אבו כף היו אדמות רבות בשטח היישוב אום בטין שבנגב, ועל חלקן יושבים היום נכדיו וצאצאיו, בני שבט אבו כף. אדמותיו גובלות ביישוב עומר (מדובר בחלק שהופקע על ידי המדינה). בנוסף, היו בבעלותו קרקעות בכפר הלא-מוכר אלזרנוק, ועוד אדמות רבות באזור אבו תלול. בנוסף, היו לו שני בארות מים בבאר שבע שנקראו על שמו, וכן בוסתן באזור העיר העתיקה (סמוך לשוק העירוני בבאר שבע).

מטה "אלתיאהא"
-------------

שבט אלחריזאת שייך למטה אלתיאהא, שהיה אחד מארבעת המטות הגדולים בבאר שבע. מקור השם הוא מאזור "אל תייה". אב המטה הגיע עם בני משפחתו מחצי האי ערב עם צבאות האסלאם לאזור. הם השתכנו באזור ורכשו חלק גדול מהאדמות בבאר שבע.

מטה זה כלל שבטים רבים אשר חלקם נמצאים עד היום בנגב, דוגמת שבט אבו כף, אלנבארי ואלאסאד. חלק אחר של שבטים אלה גורש למדינות שכנות עם כיבושה של העיר באר שבע והקמת מדינת ישראל בשנת 1948. לאחר כיבוש העיר באר שבע, גורשו רוב השיח'ים בעלי השליטה באזור, וביניהם השיח' חסין אבו כף שגורש מאדמותיו בבאר שבע. לאחר גירושו, הוא עבר לחברון, שם נקבר ונפטר. חלק מבני משפחתו עברו להתגורר באזורים שונים בירדן, ויש חלק מבניו שעדיין בחיים וגר באזור אום בטין.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  עארף אל עארף, **תולדות באר שבע ושבטיה**, ירושלים: אריאל, 1948
2. ↑  עארף אלעארף, **המשפט אצל הבדואים**, ירושלים: אלקודס, 1933
3. ↑  חיה נוח, **הכפרים שישנם ואינם**, באר שבע: פרדס, 2009
4. 1 2  אחמד אבו שנאר, **מטה אל-תיאהא- תרבות והיסטוריה**, דאר אלמעתז, 2017
**שמחה גִּתְהוֹן** (נולדה ב-1968) היא המייסדת ויו"ר התאגיד הממלכתי מרכז מורשת יהדות אתיופיה, אחת ממקימי עמותת עלם המסייעת לבני נוער במצבי סיכון ומרצה לחינוך באקדמיה. גתהון הדליקה משואה ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל, ובשנת 2022 נבחרה לרשימת הנשים החזקות ביותר בישראל של מגזין פורבס ישראל.

ביוגרפיה
--------

גתהון נולדה בכפר סרמלה שבמחוז צפון גונדר באתיופיה, בת בכורה לסנאיט ושמשון צגהון, שעבד כמורה ופעיל ציוני. עלתה לישראל בשנת 1984, אחרי שקיבלה היתר לעזוב את אתיופיה ולנסוע ללימודים בארצות הברית. ב-1988, לאחר שנתיים במכינה ובאולפן, החלה גתהון ללמוד לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר־אילן. בהמשך למדה גם לתואר שני וב-2011 קיבלה תואר דוקטור בפילוסופיה של החינוך מטעם אוניברסיטת בר-אילן. מאז היא משמשת גם כמרצה בכירה בבית הספר לחינוך במרכז ללימודים אקדמיים אור יהודה, אוניברסיטת בר-אילן ובמכללת סמינר הקיבוצים.

בשנת 2014 מונתה לנציגת הציבור בוועדת סל התרופות לשנים 2014 ו-2015.

בשנת 2022 נבחרה גתהון להדליק משואה בטקס יום העצמאות ה-74 למדינה. בנימוקי הוועדה לבחירת משיאי המשואה נכתב: "מודל לבני ולבנות קהילת יוצאי אתיופיה".

ביוני 2022 הוציאה גתהון ספר ביחד עם עדנה בוסטין בשם "שונים אבל דומים, דומים אבל שונים"

גתהון מקבלת את אות החוסן במכללת חמדת
בדצמבר 2022 קיבלה גתהון את אות החוסן מהאקדמית חמדת. (2022)

בפברואר 2023 יצא לאור הספר "עיונים בתולדות בתה ישראל" בעריכתה בשיתוף עם תמר גרדן.

חיים אישיים
-----------

גתהון נשואה לזלאלם, בנו של ד"ר טלהון גתהון, שהיה רופא הקהילה באתיופיה. אם לשתי בנות ומתגוררת בחולון. ביתה שקד השתתפה כקצינה העומדת בחזית טקס הדלקת המשואות בשנת 2021. אחיה של גתהון הוא שאול צגהון, חבר מועצת העיר רחובות.

קישורים חיצוניים
----------------

* שנה אחרי שבתה כיכבה בטקס: שמחה גתהון מחולון תדליק משואה ביום העצמאות
* "הכל מההורים": העולה שהפכה למרצה לחינוך
* דר' שמחה גתהון מתראיינת ב"המוסף" בערוץ הראשון על המרכז הממלכתי למורשת יהדות אתיופיה, סרטון באתר יוטיוב
* באופן אישי - שיחה עם שמחה גתהון

הערות שוליים
------------

1. ↑  41# ד"ר שמחה גתהון - Forbes Israel, באתר Forbes Israel, ‏4 במאי 2022
2. ↑  אתר למנויים בלבד רוני לינדר, מונתה ועדת סל התרופות ל-2014: מחצית מחבריה - נשים, באתר TheMarker‏, 6 באוקטובר 2013
3. ↑  שונים אבל דומים, דומים אבל שונים באתר עברית
4. ↑  "הסירובים לא חסמו אותי מלהגשים חלומות", באתר ערוץ 7, 6 בדצמבר 2022
5. ↑  עיונים בתולדות בתה ישראל
6. ↑  צפורה רומן, "הקהילה האתיופית לא חלשה. זו טעות גדולה לחשוב כך", באתר ynet, 23 במאי 2021
**יעקב מאירסון** (בכתיב יידי: **מאירזאָהן**; 1886, חרסון – 1947, מוסקבה) היה פוליטיקאי, עיתונאי, סופר ואיש אקדמיה; פרסם ספרים ומאמרים ביידיש, בעברית וברוסית. היה מראשי מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית, ממייסדי התנועה הקומוניסטית בארץ ישראל, האידאולוג שלה ופרופסור בכיר באוניברסיטה הלאומית (אנ') באודסה.

ראשית חייו: מאוקראינה לארץ ישראל
--------------------------------

נולד ב-1886 למשפחה יהודית דתית בחרסון שבאוקראינה (אז באימפריה הרוסית), בנו של ר' יקותיאל, שו"ב. הושפע רבות מהתנועה הסוציאליסטית ברוסיה, וב-1912 הגיע לארץ ישראל במטרה לאסוף חומר לקראת כתיבת ספר לימוד. בתקופה זו שימש כמורה במספר יישובים יהודיים כמו באר טוביה, שפיה, גן שמואל, זכרון יעקב, ופרסם מאמרים ב"הפועל הצעיר". בשנת 1919 הקים ביחד עם אברהם ריבוצקי וזאב אברבוך את מפלגת פועלים סוציאליסטית עברית – מפ"ס. ב-1920 השתתף בוועידה העולמית של "פועלי ציון" בווינה, והתעמת באופן חריף עם דוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי, כאשר טען כי 

> 
> בארץ ישראל אין לגמרי אדמה בלתי מושבת... כל אדמת א"י מיושבת... השומר - הסתדרות מזוינת שנוצרה מתחילתה לשמירת הונה ורכושה של הבורגנות היהודית ולמלחמה בעובדים הערבים.
> 
> 
> 
> — **קונטרס** תר"פ נ'
> 

בעקבות אמירות אלה ודומות להן התכחשה לו אף מפלגתו, גורש מאירסון מהוועידה.
לאחר הוועידה המשיך בפעילות פוליטית, ואף נבחר לוועד העיר יפו. לאחר שלא יכול היה לסבול את רדיפות הציונים ושלטונות המנדט הבריטי עזב את ישראל לברית המועצות, והתיישב באודסה.

בברית המועצות
-------------

באודסה החל ללמד יהדות באוניברסיטה המקומית, ועד מהרה קנה לו שם כאדם בקיא וידען. ב-1935 נשא לאשה את רחל נדזווצקי (1915 אודסה–2009 ראשון לציון), תלמידתו.

חזרתו לחיק הציונות
------------------

במהלך השנים בברית המועצות גברה אכזבתו מהשלטון הסובייטי ומהקומוניזם, והוא שינה את השקפותיו האנטי ציוניות. מלחמת העולם השנייה וזוועות השואה גרמו לו להפוך לציוני, והוא החל ללמד בסתר צעירים יהודים עברית ויהדות. לאחר שנמלט מפני הנאצים לאלמטי שבקזחסטן, המשיך בפעילותו הציונית, ואף נפגש עם מספר אישים אשר העבירו לבן-גוריון ולאישים בכירים אחרים בארץ את חזרתו בתשובה, אשר צוינה על ידי בן-גוריון בנאומו במאי 1952.

ב-1947 נפטר במוסקבה מהתקף לב, בהותירו את אשתו בהיריון בחודש התשיעי.

ב-1983 נסגר המעגל כאשר אלמנתו, בתו ונכדו אלכס בנדרסקי עלו לישראל לאחר שהייה בסירוב במשך 8 שנים.
סיפור חזרתו בתשובה היה נושא למספר מאמרים רחבי יריעה בעיתונות הישראלית של שנות ה-50, והיוו חיזוק אידאולוגי לרעיון הציוני, עד כדי כך שאף ראש הממשלה בן-גוריון מצא לנכון לציין את הדבר באחד מנאומיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 28 בדצמבר 1956
* שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 28 בדצמבר 1956
* שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 4 בינואר 1957
* שלמה יהלומי, יעקב מאירסון ודרך תשובתו, דבר, 11 בינואר 1957
* הרב א' שמעוני, יעקב מאירסון – האיש שלחם בציונות וחזר בתשובה, דבר, 1 ביוני 1958

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  שלמה יהלומי, "יעקב מאירסון ודרך תשובתו", **דבר**, 28 בדצמבר 1956.
2. ↑  דוד בן-גוריון, מאירסון מכה על חטא, דבר, 25 במאי 1952
3. ↑  Єврейський історик з Кривого Рогу - Яків Мерзон та його життєвий шлях - kryvorizhski.info, ‏2022-11-01 (באוקראינית)
**בֶּנְיֶיה** (באנגלית: **Beignet**) הוא מאפה העשוי בצק מטוגן (בדומה לסופגנייה), האופייני למטבח הקריאולי של ניו אורלינס במדינת לואיזיאנה שבארצות הברית.

המאפה נאכל כקינוח או כחלק מארוחת בוקר.

היסטוריה
--------

בעת העתיקה (יוון העתיקה ורומא העתיקה) נהגו לטגן בצק בשמן זית (סופגניות). המסורת הרומית השפיעה על המטבח הצרפתי. לפי מקור אחר, מקורם של מאכלים אלה במטבח האנדלוסי הספרדי.

המאכלים המטוגנים מהמטבח הצרפתי הגיעו לקוויבק הצרפתית שבקנדה - ושם נקראו "בנייה" - מילולית "שמנמן" - המתאר את צורת הסופגניה.

מהגרים מצרפת לניו אורלינס שבלואיזיאנה הצרפתית במאה ה-18, וכן מהגרים צרפתיים מאקדיה שבקנדה, לניו אורלינס הביאו מאכל זה איתם.

בשנת 1986 הוכרז הבנייה כמאכל הרשמי של מדינת לואיזיאנה.

### במטבח הניו אורלינסי

הבנייה הם מאכל ארוחת הבוקר הפופולרי בניו אורלינס. הבנייה מוגשים כשאבקת סוכר מפוזרת מעליהם. מקובל להגישם כשהם טריים וחמים (היינו מיד לאחר הטיגון).

הקפה דו מונד (Café du Monde) הוא בית קפה שנודע בהתמחותו בעוגות הבנייה.

מרכיבים
-------

מרכיבי הבנייה:

* מים פושרים
* סוכר
* חלב מיובש
* קמח
* מרגרינה
* שמן לטיגון בשמן עמוק
* אבקת סוכר

* בנייה לפני טיגוןבנייה לפני טיגון
* הזלפת בצק הבנייה בטרם הטיגוןהזלפת בצק הבנייה בטרם הטיגון

ראו גם
------

* סופגניות
* דונאט
* ספינג'
* פפנש
* ספנז
* זפולה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בנייה** |

* תיאור הבנייה והמתכון באתר "מאקו"
* רוני ונציה, בנייה - הסופגנייה של ניו-אורלינס, באתר ynet, 15 במאי 2005
* רותם מיימון, הספינג', הזלבייה, העוואמה והבנייה: קיצור תולדות הסופגניות הים תיכוניות, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2014
* בנייה באתר "למטייל"

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  ההיסטוריה של הבנייה באתר **What’s Cooking America**
2. 1 2  היסטוריה של מאכלים מטוגנים מהעת העתיקה
3. ↑  הכרזה על בנייה כמאכל הרשמי של לואיזיאנה באתר ממשלת לואיזיאנה.
4. ↑  ההיסטוריה של הקפה דו מונד
מגדל מימי הביניים באחלכלכי
**אחַלכַּלַכּי** (בגאורגית: **ახალქალაქი**, הפירוש: "עיר חדשה", בארמנית: **Ախալքալաք**, בטורקית: **Ahılkelek**) היא עיירה בנפת אחלכלכי שבמחוז סאמצחה-ג'אוואחתי גאורגיה, אשר אוכלוסייתה מונה 8,295 איש. העיירה שוכנת בקצה הרמה הגעשית של ג'אוואחתי, כ-30 ק"מ מהגבול עם טורקיה.% 93,8 מאוכלוסיית העיר הם אתנית ארמנים.

גאוגרפיה
--------

העיירה ממוקמת בין שני נהרות גדולים הנשפכים לנהר הקורה, בקצה הרמה הגעשית של ג'אוואחתי. בדרום-מזרח העיירה ישנה גבעה גדולה, שהמקומיים מכנים אותה "טשבנקה". בעבר הייתה הגבעה מכוסה ביערות אורן צפופים, אבל העצים שימשו כעצי הסקה בשנות ה-90 הקשות. במדרון הצפון מערבי של הגבעה ולמרגלותיו, ממוקם בית הקברות העירוני.

היסטוריה
--------

בשנת 1068, נכבשה העיירה על ידי הסולטאן הסלג'וקי, אלפ ארסלאן, ונותרה בשלטון טורקי במשך שנים רבות. תושביה עברו תהליך של אסלאמיזציה, ובתחילת המאה ה-19 היו באחלכלכי: מצודה עות'מאנית, מסגד וקרוואנסראי (كاروانسرا), פונדק סלג'וקי למנוחת הנוסעים בדרכים. 

ב-24 ביולי 1829, כבשו הרוסים, בראשות איוון פסקוויץ', במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית, את אחלכלכי, מידי העות'מאנים, והכלילו את העיירה תחת השלטון הרוסי בקווקז, מלכות המשנה של הקווקז. הם הניסו את תושביה המוסלמים, והושיבו במקומם ארמנים ממזרח אנטוליה. 

בחוזה ברסט-ליטובסק נמסרה העיר זמנית להשגחת האימפריה העות'מאנית, והוחזרה, בשנת 1921, לשליטת רוסיה הסובייטית. כאשר נוסדה ברית המועצות, ב-30 בדצמבר 1922, הפכה אחלכלכי להיות חלק מגאורגיה הסובייטית). בשנת 1944 היגלה סטלין את כל המוסלמים בעיר למרכז אסיה. עד שנת 1991 שכנה העיר באזור גבול, והמבקרים בה נדרשו לקבל אישור מיוחד מהשלטונות.

דמוגרפיה
--------

מספר תושבי העיירה צנח מאז הכריזה גאורגיה על עצמאותה באפריל 1991. בשנת 1989 עדיין התגוררו בעיר 15,192 איש. אבל בשנת 2002 עזבו את העיר 5,390 איש לרוסיה וארמניה, בעיקר עקב קשיים כלכליים. 

כ-90% מהאוכלוסייה הם אתנית ארמנים. רובם דו-לשוניים ודוברים בעיקר רוסית וניב של ארמנית. בשוקי אחלכלכי ניתן לשלם גם ברובל רוסי ודראם ארמני חוץ מהלארי הגאורגי.

פוליטיקה
--------

הבסיסים הסובייטים מהעידן הסובייטי, הבסיסים בבתומי, ובאחלכלכי. המהווים מקור למתיחות גדולה עם גאורגיה, שמאיימת לחסום את הגישה לבסיסים. השיחות לגבי הנסיגה הרוסית עדיין נמשכות. הבסיסים אמורים להיסגר עד דצמבר 2007, חלק גדול מהכלי הנשק הכבדים, הועברו, עד לסוף דצמבר 2006, מהבסיסים הגאורגים לבסיס 102 הרוסי בגיומרי, ארמניה. 

באפריל 2005, בעקבות הסכם שנחתם בין טורקיה, גאורגיה ואזרבייג'ן, נבנתה מסילת ברזל חדשה, קארס-אחלכלכי-טביליסי-באקו. רכבת שתקשר בין טורקיה לאזרבייג'ן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחלכלכי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אחלכלכי
* צ'נדרה לחה סרירם וקארין וורמסטר, **מהבטחה לתרגול: חיזוק יכולות האו"ם לעיכוב קונפליקטים אלימים**,  
(2003), הפרק "ג'אוואחתי, גאורגיה: למה מניעת קונפליקט?", עמ' 163-196 מסת"ב 1588261123
* ההיסטוריה והפוליטיקה של אזור אחלכלכי, אנגלית
* מיקום ב-Google Maps

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוכלוסיית העיר לפי שנים:  

1989 - 15,192 איש  

2002 - 9,802
2014 - 8,295 איש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 243896250
* WorldCat (עם VIAF): 243896250

 |
**מייקל הוארטה** (באנגלית: **Michael Peter Huerta**; נולד ב-18 בנובמבר 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמנהל של רשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית. הוא הושבע לתפקידו ב-7 בינואר 2013, לתקופת כהונה של חמש שנים שהסתיימה ב-6 בינואר 2018. הוא היה אחראי לתפקוד וביטחון של מערכת התעופה והחלל הגדולה בעולם ופיקח על תקציב של 15.9 מיליארד דולר ויותר מ-47,000 עובדים.

קריירה
------

הוארטה קיבל את התואר הראשון שלו במדעי המדינה מאוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, ותואר ביחסים בינלאומיים מבית הספר לענייני ציבור ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת פרינסטון.

מ-1986 עד 1989 היה הוארטה היה נציב מחלקת הנמלים של ניו יורק ואחראי על המסחר שלהם. בינואר 1989 עזב הוארטה את ניו יורק כדי לשמש כמנהל נמל סן פרנסיסקו עד 1993. בין 1993 ל-1998 מילא תפקידים בכירים במחלקת התחבורה של ארצות הברית בוושינגטון די. סי. בזמן ממשל הנשיא ביל קלינטון.

הוארטה עבד כמנהל ומארגן הוועדה עבור משחקי החורף האולימפיים ב-2002, והיה הממונה להכנת אמצעי תחבורה בסולט לייק סיטי עבור האולימפיאדה. הוארטה היה גם מעורב בתכנון והקמתם של מגוון מתקנים אולימפיים, וכן בפיתוח מערכת ניהול בקשות, אשר דאגה לכך שמערכת התחבורה תפעל בצורה בטוחה ויעילה.

בין השנים 2002–2009, שימש כנשיא הקבוצה של קבוצת פתרונות התחבורה Affiliated Computer Services, חברה שנרכשה מאוחר יותר על ידי זירוקס, המתמחה בתהליכים עסקיים וטכנולוגיית מידע.

### רשות התעופה הפדרלית

הנשיא אובמה מינה את הוארטה כסגן מנהל של רשות התעופה הפדרלית (FAA). ב-26 בינואר 2010, הופיע הוארטה בפני הקונגרס לאישור המינוי, אבל אישור הקונגרס שלו נעצר, ואושר לבסוף לאחר חמישה חודשים. ב-23 ביוני 2010, הוא הפך לסגן מנהל של FAA.

עם התפטרותו של רנדי באביט ב-6 בדצמבר 2011, הפך הוארטה לממלא מקום מנהל ה-FAA, כממלא מקום של המנהל סייע לפקח על המבצע של מערכת המרחב האווירי הלאומי בתקציב כולל של כ-16 מיליארד דולר.

ב-27 במרץ 2012, מינה הנשיא ברק אובמה את הוארטה לשמש כמנהל הקבוע הבא של רשות התעופה הפדרלית לתקופה של חמש שנים, המינוי אושר לאחר מכן על ידי הסנאט ב-1 בינואר 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל הוארטה** בוויקישיתוף

| מזכירי התחבורה של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אלן בויד • ג'ון וולפי • קלוד בריניגר • ויליאם תדיאוס קולמן • ברוק אדמס • ניל גולדשמידט • אנדרו לואיס • אליזבת דול • ג'יימס ברנלי • סמואל סקינר • אנדרו קארד • פדריקו פניה • רודני סלייטר • נורמן מינטה • מרי פיטרס • ריי להוד • אנתוני פוקס • מייקל הוארטה (בפועל) • איליין צ'או • סטיבן ברדברי (בפועל) • פיט בוטיג'ג' | החותם של מחלקת התחבורה של ארצות הברית |

 |
**חוק החוזים העתידיים על בצל** הוא חוק בארצות הברית האוסר על מסחר בחוזים עתידיים על בצל וכן על חוזים עתידים על ביצועי קופות של סרטים.

ב-1955, שני סוחרי בצל ממוצא יהודי, סם סיגל ווינסנט קוסוגה, השתלטו על שוק החוזים העתידיים על בצל בבורסת הסחורות של שיקגו. על מנת למנוע הישנות התופעה נחקק החוק ב-28 באוגוסט 1958.

החוק תוקן ב-2010 כדי להוסיף חוזים עתידיים על ביצועי קופות של סרטים לרשימת החוזים העתידיים האסורים, בתגובה למאמצי הלובינג של איגוד הקולנוע של אמריקה.

בצל יבש

רקע
---

המסחר בחוזים עתידיים על בצל החל בבורסת הסחורות של שיקגו באמצע שנות ה-40 כניסיון להחליף את ההכנסה שאבדה כאשר המסחר בחוזים העתידיים על חמאה נפסק. באמצע שנות ה-50, חוזים עתידיים על בצל היו המוצר הנסחר ביותר בבורסת הסחורות של שיקגו. ב-1955 הם היוו 20% מהעסקאות שלה.

המניפולציה על שוק הבצל
----------------------

בסתיו 1955, סיגל וקוסוגה קנו כל כך הרבה בצל וחוזים עתידיים על בצל, עד שהם שלטו על 98% מהבצלים הזמינים בשיקגו. אלפי טון של בצל נשלחו לשיקגו כדי לכסות את הרכישות שלהם. עד סוף 1955, הם אחסנו בשיקגו 14,000 טון של בצל. כל כך הרבה בצלים נשלחו לשיקגו כדי להפחית את המחירים, עד שהיה מחסור בבצל בחלקים אחרים של ארצות הברית.

עד מהרה הם שינו מסלול ושכנעו את מגדלי הבצל להתחיל לרכוש את המלאי שלהם חזרה על ידי איום להציף את השוק בבצל אם לא יעשו זאת. סיגל וקוסוגה אמרו למגדלים שהם יחזיקו את שאר המלאי שלהם כדי לתמוך במחיר הבצל.

כשהמגדלים החלו לקנות בצל, סיגל וקוסוגה צברו פוזיציות של מכירה בחסר במספר רב של חוזי בצל. טונות הבצל שהם שמרו במאגרים החלו להתקלקל, ולכן הם שלחו אותם מחוץ לשיקגו כדי לנקות אותם ואז ארזו אותם מחדש והם נשלחו חזרה לשיקגו. המשלוחים ה"חדשים" של בצל גרמו לסוחרים עתידיים רבים לחשוב שיש עודף בצל נוסף וכך מחירי הבצל בשיקגו ירדו אף יותר.

עד סוף עונת הבצל במרץ 1956, סיגל וקוסוגה הציפו את השווקים בבצליהם והורידו את המחיר של 23 ק"ג של בצל ל-10 סנט לשקית (פחות מהעלות של לשים את הבצל בשקית). באוגוסט 1955, אותה כמות של בצל תומחרה ב-2.75 דולר לשקית.

התוצאה
------

סיגל וקוסוגה הרוויחו מיליוני דולרים על העסקה בשל השורט (short) שלהם על חוזים עתידיים על בצל. המקרה גרם לחקלאי בצל רבים לפשיטת רגל. התעוררה סערה ציבורית בקרב מגדלי בצל שנותרו עם כמויות גדולות של מלאי חסר ערך. רבים מהחקלאים נאלצו לשלם כדי להיפטר מהכמויות הגדולות של הבצל שהם רכשו וגידלו.

ראו גם
------

* חוזה עתידי
* יום חמישי של מתכת הכסף
* בורסת הנגזרות של שיקגו
* בצל

הערות שוליים
------------

1. ↑  Finke, Nikki (2010-06-24). "CONGRESS BANS FILM FUTURES TRADING". Deadline. נבדק ב-2020-11-16.
2. ↑  Greising & Morse 1991, p. 80
3. ↑  Lambert 2010, p. 42
4. ↑  Greising & Morse 1991, p. 81
5. ↑  Markham 2002, p. 324
6. ↑  Greising & Morse 1991, p. 82

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2017038564
* VIAF: 624149198244474940003
* WorldCat (עם VIAF): 624149198244474940003

 |
**אמריש באבולאל "אמי" ברה** (באנגלית: **Amerish Babulal "Ami" Bera**; נולד ב-2 במרץ 1965) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2013. ברה, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג את רוב הפרוורים המזרחיים והדרומיים של סקרמנטו, כולל אלק גרוב, פולסום ורנצ'ו קורדובה.

ביוגרפיה
--------

אביו של ברה, באבולאל ברה, היגר לארצות הברית מהודו בשנת 1958. שנתיים לאחר מכן חברה אליו קאנטה רעייתו. אמי ברה נולד בלוס אנג'לס וגדל בעיר לה פלמה שבמחוז אורנג'. הוא למד בבית הספר התיכון ע"ש ג'ון פיצג'רלד קנדי כשהתגורר בעיר זו. הוריו של ברה הגיעו מרג'קוט (Rajkot) שבגוג'ראט, וביכולתו להבין גוג'ראטית. לברה תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה באירוויין, שם השלים לימודי דוקטורט ברפואה ב-1991. בשנים 1997–1999 היה המנהל הרפואי של הטיפולים הבריאותיים במרכז "חסד הבריאות עבור סקרמנטו". מאוחר יותר היה קצין הרפואה הראשי של מחוז סקרמנטו ודיקן-עמית באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. מ-2005 עד 2012 היה ברה פרופסור קליני בבית הספר לרפואה של אוניברסיטה זו.

בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד ברה נגד חבר הקונגרס דן לנגרן (אנ'), בבחירות לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. ברה נבחר ללא התנגדות למועמד המפלגה הדמוקרטית. בחמשת הרבעונים שקדמו לאמצע 2010 גייס ברה יותר כספים מלנגרן, מה שהפך אותו למתמודד הדמוקרטי עם פער המימון הגדול ביותר ביחס לחבר קונגרס רפובליקני מכהן. חרף סימונו של לנגרן כאנדרדוג בידי מכוני סקרים שונים, הוא גבר על ברה ונבחר לכהונה נוספת בנובמבר 2010 עם 51% מקולות הבוחרים.

לקראת בחירות 2012 הכריז ברה על התמודדות מחודשת מול לנגרן. לאחר תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010 שונה מספר המחוז של ברה למחוז הקונגרס השביעי, ומבחינה גאוגרפית נשמט האזור מחוץ למחוז סקרמנטו, מה שהפך את המחוז לידידותי יותר עבור הדמוקרטים. ב-15 בנובמבר 2012 הוכרע המירוץ בין ברה ללנגרן לטובתו של ברה, שניצח בפער של 49%–51%. ברה הושבע לתפקידו בראשית ינואר 2013, עם התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמי ברה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אמי ברה בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* אמי ברה, ברשת החברתית פייסבוק

* אמי ברה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אמי ברה, ברשת החברתית אינסטגרם

* אמי ברה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אתר האינטרנט האישי של ברה (באנגלית)
* אמי ברה באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'וזף דרו, Lungren facing strong challenge, באתר סן פרנסיסקו כרוניקל, 14 באוגוסט 2010 (באנגלית)
2. ↑  עזיז חניפא, Modi spoke to me in Gujarati: US Congressman, באתר Rediff.com‏, 29 בינואר 2015 (באנגלית)
3. ↑  קייסי האנט, Bera beats Lungren in money chase, באתר פוליטיקו, 20 ביולי 2010 (באנגלית)
4. ↑  Lungren loses his House seat, באתר סן פרנסיסקו כרוניקל, 15 בנובמבר 2012 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6vb90pd
* US Congress: B001287

 |
**מוחמד אברהון** (בערבית: **محمد أبرهون**, בתעתיק מדויק: **מחמד אברהון**;‏ 3 במאי 1989 – 2 בדצמבר 2020) היה כדורגלן מרוקאי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות מוגרב תטואן, מוריירנסה וריזספור, ובנבחרת מרוקו.

קריירת מועדונים
---------------

אברהון נולד בתטואן שבמרוקו, ובין השנים 2010–2017 שיחק בקבוצת מוגרב תטואן מליגת העל המרוקאית. בסך הכל ערך 164 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים, וזכה עם המועדון פעמיים באליפות מרוקו.

ב-30 ביוני 2017 חתם אברהון במוריירנסה מליגת העל הפורטוגלית. הוא שיחק במועדון במשך עונה וחצי, במהלכה ערך 37 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.

ב-19 בינואר 2019 חתם אברהון על חוזה לשנה וחצי בריזספור מליגת העל הטורקית. ב-21 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קסימפאשה במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת 2018/2019. ב-8 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 7-2 לבשיקטש במסגרת המחזור ה-27 בליגה. בסך הכל ערך 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

אברהון נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון בשנת 2012, וערך שלוש הופעות בטורניר.

ב-6 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו הבוגרת, בניצחון 1-0 על נבחרת תוניסיה במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות 2014.

בסך הכל ערך שבע הופעות במדי הנבחרת.

מחלתו ומותו
-----------

בחודש פברואר 2020 אברהון חש לא בטוב לפני משחק הליגה של ריזספור נגד טרבזונספור. הוא נלקח לבית חולים באיסטנבול ואובחן עם סרטן הקיבה. בחודש יוני 2020 הודיע דובר ריזספור כי מחלתו של אברהון קשה, וכי לא סביר שהוא יחזור לשחק כדורגל. הוא שוחרר מריזספור בתום עונת 2019/2020, אך המשיך להיתמך כלכלית על-ידי המועדון בשל מצבו הבריאותי.

בחודש אוקטובר 2020 הודיע אברהון כי הוא החלים ומרגיש טוב יותר, אך ב-2 בדצמבר 2020 מת ממחלתו בגיל 31.

תארים
-----

מוגרב תטואן
* אליפות מרוקו (2): 2011/2012, 2013/2014

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Transfert. Mohamed Abarhoun, de la Botola à la Liga NOS באתר Le360 Sport, ‏ 30 ביוני 2017 (בצרפתית)
2. ↑  Mohamed Abarhoun signe en Turquie באתר Le360 Sport, ‏ 19 בינואר 2019 (בצרפתית)
3. 1 2  dakika: Çaykur Rizespor Mohamed Abarhoun'un hayatını kaybettiğini açıkladı באתר Yeni Çağ Gazetesi, ‏ 2 בדצמבר 2020 (בטורקית)
4. 1 2  Mohamed Abarhoun, 31 yaşında hayatını kaybetti באתר NTVSpor, ‏ 2 בדצמבר 2020 (בטורקית)
5. ↑  Çaykur Rizespor'dan Mohamed Abarhoun açıklaması באתר Haber7, ‏ 5 במרץ 2020 (בטורקית)
6. ↑  Çaykur Rizesporlu Abarhoun'un Futbol Hayatı Tehlikede באתר Rizedeyiz, ‏ 20 ביוני 2020 (בטורקית)
7. ↑  Moroccan Football Player Mohamed Abarhoun Dies From Cancer at 31 באתר Morocco World News, ‏ 2 בדצמבר 2020 (באנגלית)