recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מיטילנה** (ביוונית: **Μυτιλήνη**) היא עיר הבירה של האי לסבוס השייך ליוון.
העיר שוכנת לחופו של הים האגאי ושוכן בה הנמל הגדול של האי בו יש מעבורות לאיים הסמוכים למנוס וכיוס ביוון ולאי אייוליק בטורקיה ולערים הגדולות ביבשת כגון אתונה, פיראוס וסלוניקי. 

על פי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2011, בעיר חיים כ-37,890 תושבים והיא העיר הגדולה בלסבוס, ושטחה הוא 107.460 קמ"ר. העיר ממוקמת בדרום מערב האי, והיא סמוכה לנמל התעופה הבינלאומי של לסבוס הממוקם מעט דרומית מהעיר. 

קבוצת הכדורגל של העיר, מיטילנה אייוליקוס משחקת בליגה היוונית הנמוכה ביותר ומעולם לא זכתה בתואר כלשהו. העיר מוכרת בזכות שני משוררים חשובים מהתקופה הארכאית שהיו בקשר רומנטי אחד עם השני: המשורר היווני אלקאיוס שנולד בשנת 620 לפנה"ס ומת בשנת 570 לפנה"ס, והמשוררת היווניה סאפפו, הידועה בשירתה הלירית, שנולדה בסביבות 630 לפנה"ס ומתה בשנת 612 לפנה"ס.

היסטוריה
--------

האי לסבוס והעיר מיטילנה בפרט לוקחות חלק גדול בהיסטוריה של יוון הקלאסית ובמלחמות אתונה וספרטה. מיטילנה הוקמה במאה ה-11 לפנה"ס. 

בשנת 427 לפנה"ס, במהלך המלחמה הארכידאמית מרדו תושבי מיטילנה באתונאים אך המרד דוכא. כעונש על המרד הוחלט באתונה להוציא להורג את כל הגברים של מיטילנה, ואת הנשים והילדים להפוך לעבדים. הפעולה לא התרחשה לבסוף מכיוון שבהצבעה חוזרת הוחלט להרוג רק את המורדים ולהרוס את חומות העיר. 
במלחמה הקורינתית תושבי מיטילנה סייעו לתרסיבולוס, מפקד הצי אתונאים בים האגאי לנצח את הספרטניים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מיטילנה** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיטילנה
* מיטילנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562931105171
* BnF: cb15550913k (data)
* GND: 4101042-5
* LCCN: n2015033407
* NARA: 10045652
* VIAF: 244569541
* WorldCat (עם VIAF): 244569541

 |
**כופח** הוא מתקן קטן לאפייה ובישול מזמן התנאים.
במקורות התנאיים מתואר המתקן כמשמש לחלופין לבישול או לאפייה, ניתן להניח עליו או בתוכו קדירה, ולאפות בו מין מאפה – "מאפה כופח". המתקן עשוי חרס, והוא בעל פתח – "עין של כופח". ממיעוט המקורות המתייחסים לכופח, ומסדר הופעתו במקורות, נראה שהיה משני בחשיבותו לכירה ולתנור, אולם חשוב יותר ממתקני האפייה 'רעפים' ו'יורות הערבים'.

זיהוי
-----

כבר בזמן האמוראים זהות הכופח הייתה עמומה, ובתלמוד ביארו שמדובר בכירה קטנה עליה ניתן להניח קדרה אחת בלבד, ולא שתי קדרות כבכירה רגילה, ובאופן זה פרשו המפרשים. 
החוקרים בדורות האחרונים הציעו כמה זיהויים אפשריים לכופח. ג. דלמן זיהה את הכופח עם הטאבון המשמש במשק הבית הערבי המסורתי. ר. פרנקל סבר כי היו שני סוגי כופח – אחד המשמש לאפייה, והשני לבישול, ושניהם מתקנים ניידים. ט. דיקשטיין הציעה לזהות את הכופח עם אחד משני טיפוסי מתקנים שנמצאו בסמוך לתנור בחפירות מצדה. הראשון – מתקנים שכונו על ידי הארכאולוג "תנורי אפיה קטנים (טאבון)", הדומים בצורתם לתנור, אך ניתן לשפות על גבם גם קדרה. למתקנים אלו יש "עין" בצידם הקדמי. השני – כירות עגולות שנמצאו במצדה ובבית השרוף. כירות אלה מיועדות ככל הנראה לקדרה אחת. יש להן 'פטפוטים' (בליטות שנועדו להחזיק את הקדרה), וכאשר מכסים את הפתח הן יכולות לשמש לאפייה. לכירות אלה פתח עליון בלבד, ללא 'עין', אך ייתכן שה'עין' במקרה זה היא הפתח העליון, אותו מכסים או מגלים לפי הצורך.

הלכותיו
-------

במשנה בשבת נקבע שכאשר מסיקים אותו ב'קש ובגבבא' (גבעולים וזרדים) דינו ככיריים – שדינם חמור פחות מתנור לעניין השהייה בשבת. ואילו כאשר הוא מוסק בגפת (פסולת הזיתים) ובעצים – דינו כתנור שמחמירים בו מפאת חומו הרב.
לדעת המפרשים, חלוקה זו נוצרת מכיוון שחומו של הכופח הוא באמצע – בין חום התנור הרב (בגלל צורתו (קונוס)) ובין חום הכירה שכתוצאה מרוחבה – הבלהּ מועט.
ולכן כשמסיקים אותו בגפת ועצים – שבוערים זמן רב ולא מתכלים ויש חשש שיחתה בהם אזי החמירו בו לעשות דינו כתנור, משא"כ כשמסיקו בקש וגבבא – שנשרפים מהר ללא השארת גחלים שניתן לחתות בהם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כופח** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה, שבת פ"ג מ"ב ; כלים פ"ה מ"ב
2. ↑  משנה, כלים פ"ו מ"ב
3. ↑  משנה, מנחות פ"ה מ"ט
4. ↑  ספרא, שמיני פרשה ח
5. ↑  משנה, כלים פ"ח מ"ז
6. ↑  משנה, מנחות שם
7. ↑  בבלי, שבת לח,ב
8. ↑  פירוש המשנה לרמב"ם, שבת פ"ג מ"ב ; רבי עובדיה מברטנורא, שם ; ערוך, ערך: כפח ; רש"י, שבת לח,ב.
9. ↑  טובה דיקשטיין, "על שולחן האוכל הארץ ישראלי בתקופות בית שני, משנה ותלמוד", עבודת דוקטורט בהנחיית פרופסור זאב ספראי, אוניברסיטת בר –אילן.
10. ↑  רפאל פרנקל, מתקני אפייה בראי הספרות התלמודית, קתדרה 139.
11. ↑  טובה דיקשטיין, שם.
12. ↑  משנה, שבת פ"ג מ"ב
13. ↑  פירוש המשנה לרמב"ם, שבת פ"ג מ"ב.
**יוסט קפיטו** (בגרמנית: **Jost Capito**; נולד ב-26 בספטמבר 1958) הוא מהנדס גרמני המשמש כמנכ"ל קבוצת המרוצים ויליאמס המתחרה באליפות הפורמולה 1. במהלך השנים מילא מספר תפקידים ניהוליים בקבוצות שונות ביניהן קבוצת המרוצים של פולקסווגן באליפות העולם בראלי, עימה זכה בשלוש אליפויות רצופות.

קריירה
------

קפיטו החל את הקריירה בספורט המוטורי בשנת 1985 אז הצטרף למחלקת פיתוח המנועים בעלי הביצועים הגבוהים בחברת ב.מ.וו. באותה שנה היה גם חלק מהצוות שזכה בקטגוריית המשאיות במרוץ ראלי פריז דקאר. בשנת 1989 הוא קיבל את תפקידו הראשון בקבוצת פולקסווגן כשהצטרף לחטיבת המרוצים של פורשה.

בשנת 1996 עבר קפיטו לסאובר כחבר בוועד המנהל של הקבוצה. לאחר מכן עבר לפורד, בה עבד עשור והיה אחראי על קידום הפיתוח של מכונית הפורד פוקוס Focus Mk1 RS, שזכתה באליפות בשנים 2006 ו-2007. הוא שב לקבוצת הראלי של פולקסווגן במאי 2012 והיה שותף לשלוש זכיות רצופות באליפות הנהגים והיצרנים.

בינואר 2016 הוכרז כי יצטרף לקבוצת מקלארן, אך הובהר כי הדבר יעשה רק לאחר שימצא לו מחליף בקבוצת פולקסווגן. בספטמבר אותה שנה התחיל את תפקידו באופן רשמי. המרוץ הראשון אותו ניהל היה גרנד פרי איטליה. בדצמבר, כ-4 חודשים לאחר מכן, סיים את עבודתו בקבוצה.

בדצמבר 2020 הוכרז על מינוי לתפקיד מנכ"ל ומנהל המרוצים של קבוצת ויליאמס, תפקיד אליו נכנס באופן רשמי חצי שנה לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסט קפיטו** בוויקישיתוף
* יוסט קפיטו, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jost Capito to leave Volkswagen for McLaren, Top Gear, 14 January 2016
2. 1 2  Volkswagen boss Capito to leave, WRC.com, 14 January 2016
3. ↑  McLaren prepares for increased growth with key new appointments, Mclaren.com, 14 January 2016
4. ↑  Jost Capito: McLaren to part company with F1 boss after four months, BBC, 19 December 2016
5. ↑  Former Volkswagen R boss becomes Williams CEO, AutoCar, 17 December 2020
6. ↑  Simon Roberts to leave Williams, with CEO Jost Capito taking on Team Principal role, Formula1.com, 9 June 2021
**ניר חזות** (נולד ב-27 בנובמבר 1975) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. חזות הוא מבין הכדורגלנים היחידים בליגת העל שעשו שירות קרבי ואף שירת כקצין בצבא הגנה לישראל.

קריירה
------

חזות נולד בבאר שבע והתחיל לשחק כדורגל המחלקת הנוער של הפועל באר שבע. כשהיה בן 17 שכל אחת אחיו דניאל ששירת במשטרת ישראל ונהרג בפיגוע בתלמי אלעזר. שנה לאחר מכן התגייס לגדוד שקד של חטיבת גבעתי, לאחר מכן עבר קורס מכים חי"ר וקורס קציני חי"ר.

לאחר שחרורו מצה"ל חזר להתאמן עם הפועל באר שבע ובני יהודה, אך מאחר שלא היה בכושר משחק לא הוחתם בליגת העל. בינואר 1998 חתם בהפועל ירוחם ובמהלך משחק אימון נגד הפועל באר שבע הרשים את המאמן גילי לנדאו, אך בעקבות הליכים בירוקרטים לא חתם. לבסוף חתם במכבי קריית גת במדיה שיחק שנתיים.

בקיץ 2000 חתם בעירוני ראשון לציון מליגת העל. במשחקו הראשון במועדון בישל בהפסד 1–3 להפועל חיפה. במחזור הרביעי כבש צמד בתיקו 2-2 נגד צפרירים חולון. בקיץ 2001 חתם בבית"ר ירושלים במדיה מיעט לשחק ובינואר של אותה עונה חזר לקדנציה שנייה בקריית גת. ב-16 בפברואר 2002 הורחק בתיקו 0-0 נגד מכבי תל אביב. שני מחזורים לאחר מכן כבש צמד בניצחון 0–4 נגד מכבי חיפה באצטדיון קריית אליעזר, הנחשב לניצחון הגדול בהיסטוריה של המועדון. למרות זאת, קריית גת ירדה לליגה הלאומית בסיום העונה.

בהמשך הקריירה שיחק בהפועל רעננה, מכבי באר שבע, הפועל ערד, הפועל מרחבים ומ.ס. דימונה. בקיץ 2020 פרש מכדורגל בגיל 45.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* יגאל גולדשטיין, ‏ניר חזות פגש את השכול שוב ושוב ונשאר חזק, באתר ערוץ הספורט, ‏28 באפריל 2020
**כריסטה לודוויג** (בגרמנית: **Christa Ludwig**;‏ 16 במרץ 1928 – 24 באפריל 2021) הייתה זמרת מצו-סופרן גרמנייה, שנודעה בהופעותיה באופרה ובשירת לידר. הקריירה שלה החלה בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20 ונמשכה עד תחילת שנות ה-90.

ביוגרפיה
--------

כריסטה לודוויג נולדה בברלין למשפחה מוזיקלית: אביה, אנטון לודוויג, היה טנור ומנהל אופראי, ואמה הייתה זמרת המצו-סופרן אז'ני בסאלה-לודוויג, ששרה בבית האופרה של אאכן כשהרברט פון קאראיין ניצח שם. מורתה הראשונה של כריסטה לודוויג לשירה הייתה אמה.

לודוויג הופיעה לראשונה בשנת 1946, בגיל 18, בתפקיד אורלובסקי ב"העטלף" של יוהאן שטראוס, בפרנקפורט, שם שרה עד 1952. היא הייתה חברה באופרה של דרמשטאדט משנת 1952 עד 1954, אחר שרה בעונת 5–1954 באופרה הממלכתית של הנובר. היא הצטרפה לאופרה של וינה בשנת 1955, הייתה אחת הזמרות הראשיות שם, התמנתה ל-Kammersängerin בשנת 1962 והופיעה עם הלהקה במשך יותר משלושים שנה. בשנת 1954 הופיעה לראשונה בפסטיבל זלצבורג בתפקיד כרובינו ב"נישואי פיגארו". היא המשיכה להופיע שם בקביעות עד 1981. לודוויג הופיעה לראשונה בתפקיד בראנגנה ב"טריסטן ואיזולדה" בפסטיבל ביירוית בשנת 1966.

בארצות הברית הופיעה לודוויג לראשונה באופרה הלירית של שיקגו בתפקיד דוראבלה ב"כך עושות כולן", בשנת 1959. באותה שנה הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה בתפקיד כרובינו, ובהמשך חזרה לשם בקביעות עד 1990. הופעתה הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן הייתה בשנת 1969 בתפקיד אמנריס ב"אאידה".

קולה של לודוויג בגר והוסיף בשלות, והיא הרחיבה את הרפרטואר שלה מתפקידי מצו ליריים לתפקידים דרמטיים. הרפרטואר העצום שלה התרחב והלך עד שהקיף את כרמן, את המרשלין ("אביר הוורד"), את אולריקה ("נשף המסכות"), את ליאונורה של בטהובן ("פידליו"), אוטאביה של מונטוורדי ("הכתרת פופיאה"), דידו (הטרויאנים), קונדרי ("פרסיפאל"), קליטמנסטרה ("אלקטרה") ותפקידים מודרניים משל גוטפריד פון איינם וקרל אורף. היא ניסתה את כוחה לזמן קצר גם ברפרטואר לסופרן, בביצועי ליידי מקבת של ורדי ("מקבת") ואשת צבע הבדים ("האישה ללא צל") של ריכרד שטראוס.

נוסף להופעותיה באופרה, שרה לודוויג בקביעות ברסיטלים של לידר וכסולנית עם תזמורות. ביצועיה לשירים של שוברט, שומאן, ברהמס, הוגו וולף, מאהלר וריכרד שטראוס התקבלו בהערכה רבה. היא שרה גם באך, שאת רוב יצירותיו הווקאליות החשובות ביצעה והקליטה.

משנת 1957 עד 1970 הייתה לודוויג נשואה לזמר הבס-בריטון ואלטר ברי; הזוג הרבה להופיע בצוותא. בשנת 1972 נישאה למנהל הבמה הצרפתי פול-אמיל דאיבר.

בעונת 4–2003 הגישה לודוויג סדרה של רסיטלי פרידה בערים רבות והופיעה בהופעת פרידה במטרופוליטן, בתפקיד פריקה ב"ואלקירות".

נפטרה ב-24 באפריל 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטה לודוויג** בוויקישיתוף

* כריסטה לודוויג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* כריסטה לודוויג, באתר ספוטיפיי
* כריסטה לודוויג, באתר AllMusic (באנגלית)
* כריסטה לודוויג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* כריסטה לודוויג, באתר Discogs (באנגלית)
* כריסטה לודוויג, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297940105171
* BNE: XX851819
* BnF: cb125585010 (data)
* CiNii: DA07560262
* GND: 118729489
* ICCU: UFIV106613
* ISNI: 0000 0001 0874 3333
* LCCN: n83071527
* MusicBrainz: 19511fc8-9262-4f69-9aa4-9e454d1dce2e
* NKC: js20040510006
* NLP: A24347693
* NTA: 071113118
* SELIBR: 318440
* SUDOC: 034879021
* VIAF: 17210301
* WorldCat: lccn-n83071527

 |
**נתיב - המרכז הלאומי לזהות וגיור** הוא גוף ממלכתי ללימודי יהדות לישראלים המבקשים להתגייר.

הרקע להקמת הארגון
-----------------

לוגו המכון ללימודי היהדות
הרקע לוועדת נאמן ולהקמת הארגון הוא עתירותיהם לבג"ץ של הזרמים הלא-אורתודוקסיים בישראל שדרשו להכיר בגיוריהם הנעשים בישראל. בג"ץ דרש מהכנסת לתשובה בנושא מיהו יהודי, וסיעות חרדיות ניסו להעביר תיקון לחוק המבהיר כי גיור תקף הוא אך ורק גיור אורתודוקסי. הדבר הוביל לסערה בקרב הציבור היהודי בארצות הברית ולחשש למשבר ונתק.

ראש הממשלה דאז בנימין נתניהו החליט בשנת 1997 על הקמת "הוועדה לגיבוש רעיונות והצעות בנושא הגיור בישראל" (ועדת נאמן). הוועדה הייתה מורכבת נציגים ורבנים אורתודוקסים, קונסרבטיבים ורפורמים. בדו"ח הוועדה ניסתה להגיע לפשרה בכך שיופרדו ההכנה לגיור (שיעברו על ידי נציגים מכל זרמי היהדות) ותהליך ההכרה בגיור (שיהיה לפי כללי היהדות האורתודוקסית). אולם עקב ההחלטה לשלב בהכנה לגיור זרמים שונים ביהדות סירבה מועצת הרבנות הראשית להתחייב על מדיניות גיור מקלה. 

בהחלטת ממשלה מספר 3613 מ-7 באפריל 1998 לאור המלצות הוועדה, הוחלט על הקמת בתי הדין המיוחדים לגיור ואת המכון המשותף ללימודי היהדות.

הארגון הוקם בשנת 1999 תחת השם **המכון המשותף ללימודי יהדות** ובשנת 2015 שונה שמו לנתיב. 

בראש הארגון פועלת הנהלה ציבורית בראשות פרופסור בנימין איש שלום ובה ויושבים נציגים משלושת הזרמים המרכזיים ביהדות.

פעילות הארגון
-------------

הארגון מופעל על ידי הסוכנות היהודית ואגף הגיור במשרד ראש הממשלה. נתיב משמש כמסגרת ההכנה המרכזית לגיור בישראל ומופקד על תוכנית הגיור בצה"ל. בתור גוף ממלכתי, הלימודים בו ניתנים ללא תשלום. הארגון מפעיל עשרות כיתות לימוד בפריסה ארצית ומציע קורסים מותאמים לאוכלוסיות שונות לרבות סטודנטים ואנשים עם מוגבלות. משך הלימודים במסגרות האזרחיות הוא כעשרה חודשים עד שנה ומפגשי הלימוד נערכים פעם עד פעמיים בשבוע. במהלך הלימודים מלווים המורים את המתגיירים בכל שלבי תהליך הגיור. 

תוכנית נתיב בצה"ל כוללת את: 

* **קורס נתיב** - קורס זהות יהודית ישראלית
* **סמינר גיור א'** - עבור חיילים המעוניינים להמשיך בתהליך גיור
* **סמינר גיור ב'** - עבור חיילים המעוניינים להשלים את הגיור בצה"ל

ביקורת
------

התוכנית ספגה ביקורת קשה על כך שהיא משדלת אזרחים ישראלים להמיר את דתם, מהלך שגונה כמיסיונרי. ב-2018 פסק בית-המשפט העליון שאסור לצבא לחייב חיילים להשתתף בפעילויותיה, לאחר שהקצין חסר הדת סטניסלב יורובסקי עתר בדרישה שהממונים עליו יפסיקו להטרידו בהצעות להמרת דת. צה"ל ממשיך להציע לחיילים לא-יהודים לפנות אל "נתיב." ואף מתגמל אותם על כך.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של נתיב
* מגזין נתיב
* נתיב, באתר "גיידסטאר ישראל"
* עמירם ברקת, צה"ל הנהיג "גיור ידידותי", ומאות עולים מתגיירים מדי שנה, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2005
* צביקה קליין, ‏"תוכנית 'נתיב' זוכה לקונצנזוס ציבורי אדיר", בעיתון מקור ראשון, 18 באוקטובר 2018
* אתר למנויים בלבד מיסיונרים במדים, באתר הארץ, 15 ביוני 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  Defying High Court, the Israeli Army Still Presses non-Jewish Soldiers to Convert. הארץ, 25 ביוני 2020.
מערות קנגו

**מערות קנגו** הן מערכת מערות קרסטיות, הממוקמת למרגלות רכס הרי סוורטברג, בקרבת העיר אאודטסהורן, בפרובינציית הכף המערבי שבדרום אפריקה. המערה הראשית היא אחת מהמערות הידועות והפופולריות ביותר לתיירים בדרום אפריקה. על אף שאורכה של מערכת המערות והמנהרות עולה על ארבעה קילומטרים, יכולים מבקרים להיכנס רק לרבע מתוכה בקבוצות שמלוות על ידי מדריך.

היסטוריה
--------

המערות נוצרו באבן גיר מתקופת הפרקמבריון, ומכילות משקעי מערה וכן ציורי מערות וממצאים שמעידים על כך שהיו בשימוש בתקופת האבן התיכונה האפריקאית ובתקופת האבן המאוחרת האפריקאית.

המערות נתגלו מחדש בעידן המודרני ב-1780 על ידי חקלאי מקומי בשם ג׳קובוס ון זיל. המערה הראשונה שבה ביקר הייתה באורך של מגרש כדורגל, ונקראת מאז אולם ון זיל. ב-1792 נתגלתה מערה שנייה, והמערות הפכו במהרה לאתר ביקור פופולרי. ב-1930 בוצע סקר ארכאולוגי על ידי א.ג'.ה. גודווין מאוניברסיטת קייפטאון, במהלכו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים מאבן.

הווה
----

הניהול היומיומי של המערות הוא באחריות עיריית אאודטסהורן. ברוב הימים מוצעים במערות סיורים למבקרים בשני מסלולים אפשריים: הסיור הסטנדרטי, שנמשך כשעה, והסיור ההרפתקני, שנמשך כשעה וחצי וכולל זחילה במעברים צרים וטיפוס על תצורות סלע תלולות. בשני המסלולים ניתן לראות משקעי מערה העשויים מאבן גיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערות קנגו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מערות קנגו
דמוי־עקרב בפארק בוושינגטון
**דמויי־עקרב** או **זוּט־עקרבאים** (שם מדעי: Pseudoscorpionida) היא סדרה של למעלה מ־2,000 מינים במחלקת העכבישנים.

דמויי־העקרב (או זוט־עקרבאים) הם פרוקי־רגליים קטנים בעלי גוף שטוח ובעלי זרועות המזכירות את אלו של עקרבאים. אורכם בין 2 ל-8 מ"מ. בטנם מורכבת משנים עשר פרקים, והיא קצרה ומתעגלת בחלקה האחורי בניגוד לעקרבאים שלהם זנב הבנוי פרקים פרקים, ועוקץ מאחור. להם עשויות להיות 2 או 4 עיניים, או כלל לא. ארסם איננו מסוכן לאדם.

על־משפחות:

* Chthonioidea
* Neobisioidea
* Garypoidea
* Cheiridioidea
* Feaelloidea
* Cheliferoidea

אנטומיה
-------

לדמויי־עקרב שמונה רגליים, בדומה לעקרבים, עם חמישה עד שבעה פרקים. שני גפי פה ארוכים מאוד, המזכירים זרועות עקרב. אלו מורכבים בדרך כלל מ"יד" ו"אצבע" חסרות תנועה, עם אצבע נעה נפרדת שנשלטת על ידי שריר מתווך. לרוב מצויה בלוטת ארס על האצבע הנעה, ובאמצעות הארס נתפס הטרף, משותק על ידי הזרקתו, ומאבד את יכולת התנועה. ארסם אינו מסוכן לבני אדם, והם אינם מסוגלים לצבוט די חזק בעורו של אדם על מנת להחדיר את ארסם.

מקומות מחיה
-----------

דמויי־העקרב שוכנים מתחת לאבנים, על גחון האבן על־פי רוב. מעטים יחסית ראו דמויי־עקרב, לא משום שאינם נפוצים, אלא משום שהם מסתתרים בדרך כלל תחת אבנים, והם קטנים מאוד. כמו כן ניתן למוצאם תחת קליפות עצים ובין עלי שלכת, במקומות המתאימים. לעיתים הם חודרים גם אל מגורי האדם, אך לרוב אין מבחינים בהם. גם הם, כמו עקרבים, נוהגים "להתרחץ" בנוזל שהם מפרישים ממערכת העיכול שלהם, ומתרבים בדרך דומה לעקרבים ("ריקוד העקרבים").

תפוצה
-----

נמצאים בכל אזורי הארץ והקרקעות, למעט חולות, ובמשך כל השנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי-עקרב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דמויי-עקרב, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוּט־עַקְרַבָּאִים במילון בעלי חיים: עכבישנים (תשע"ט), 2019, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  Entomological Notes: Pseudoscorpion Fact Sheet, אוניברסיטת פנסילבניה, המחלקה לאנטומולוגיה.
3. ↑  Read, Wolf. Pseudoscorpions.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532054105171
* GND: 4141596-6
* LCCN: sh87005815
* NKC: ph499487

 |
הצלב הספרדי מזהב עם יהלומים
**הצלב הספרדי** היה עיטור גבורה ללוחמים נאצים גרמנים שלקחו חלק במלחמת האזרחים הספרדית ולחמו לצד כוחותיו הלאומנים של פרנקו.

רקע היסטורי
-----------

עם פרוץ מלחמת האזרחים בספרד שלחה הממשלה הגרמנית יחידות של מתנדבים להילחם לצד הכוחות הלאומנים בהנהגת פרנקו - יחידות אלו נודעו כלגיון הקונדור. מעמדם כמתנדבים לא איפשר הענקת עיטור רשמי כאות הוקרה על הישגיהם הצבאיים ולכן בתום מלחמת האזרחים בספרד, עם שובם של המתנדבים הביתה ב-14 באפריל 1939, הוחלט בגרמניה ליצור עיטור חדש, בשם "הצלב הספרדי", שיוענק לחיילים שהצטיינו במלחמת האזרחים הספרדית.

דרגות
-----

דרגות העיטור; משמאל עם חרבות (ללוחמים) ומימין ללא חרבות (למשתתפים).
הצלב הספרדי הוענק בארבע דרגות, דרגת הצלב שהוענקה נקבעה לפי דרגת החייל וניסיונו בשדה הקרב, הייתה קיימת גם גרסה מיוחדת שהוענקה למשפחות הנופלים.

### זהב עם יהלומים

הדרגה הגבוהה ביותר, הוענקה רק לאלה שהשיגו הישגיים גדולים בקרבות או גילו מנהיגות יוצאת דופן בשדה הקרב, רק 28 צלבים מזהב עם יהלומים הוענקו (רובם הגדול לטייסי קרב, בהם וולפרם פון ריכטהופן וורנר מלדרס).

### זהב

הוענק לחיילים שהצטיינו בצורת אומץ לב או הישגים משמעותיים בשדה הקרב.

בסה"כ 1,126 צלבים מזהב הוענקו.

### כסף

הוענק לחיילים שהשתתפו בקרבות מכריעים והיו בעלי ניסיון קרבי, הייתה קיימת גם גרסה של העיטור ללא חרבות שהוענקה לחיילים הלא קרביים שהצטיינו בתפקודם.

בסה"כ 8,304 צלבים מכסף הוענקו.

### ברונזה

ניתן על פעולה של לחימה באויב, הייתה קיימת גם גרסה של העיטור ללא חרבות שהוענקה לחיילים הלא-קרביים בעבור שירות של שלושה חודשים.

בסה"כ 8,462 צלבים מברונזה הוענקו.

### קרובי משפחה

צלב הכבוד של לגיון קונדור לקרובי משפחה היה עיטור שהוענק לשארי הבשר (הורים, אלמנות, יתומים) של החיילים מלגיון קונדור שנפלו במהלך מלחמת האזרחים הספרדית.

בסה"כ 315 צלבי כבוד הוענקו.

עיצוב
-----

העיטור מעוצב כצלב מלטזי שבמרכזו יש צלב קרס בין כל אחת מזרועות הצלב יש את סמל הלופטוואפה (כמחווה מכיוון שהלופטוואפה היווה 70% מלגיון קונדור) בגרסה ללוחמים יש שתי חרבות מוצלבות בין הצלב, בגרסה של הזהב עם היהלומים מסביב לצלב הקרס משובצים יהלומים, חלקו האחרוני של העיטור הוא חלק ומחוברת אליו סיכה המשמשת לענידת העיטור.

צלב הכבוד לקרובי משפחה הוא גרסה מוקטנת של הצלב לחיילים הלא קרביים בניגוד לשאר הדרגות הוא היה תלוי על סרט שחור עם צבעי הדגל הספרדי (אדום, צהוב, אדום) בשולי הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הצלב הספרדי** |
**כריסטובל בלנסיאגה** (בספרדית: **Cristóbal Balenciaga**;‏ 21 בינואר 1895 – 23 במרץ 1972) היה מעצב אופנה ספרדי-בסקי, מייסדו של בית האופנה "בלנסיאגה".

ביוגרפיה
--------

כריסטובל בלנסיאגה נולד בשנת 1895 בעיר הדייגים גטריה שבמחוז גיפוסקואה, בחבל הבסקים שבצפון ספרד. אמו הייתה תופרת, ובילדותו שהה בלנסיאגה במחיצתה בעת שעבדה. בגיל 12 החל לעבוד כשוליה של חייט. המרקיזה דה קאסה טורס הפכה ללקוחה ולפטרונית שלו. היא שלחה אותו למדריד, שם למד תפירה.

בלנסיאגה זכה להצלחה כמעצב. בשנת 1919 פתח בוטיק בסן סבסטיאן, שהתרחב לסניפים במדריד ובברצלונה. משפחת המלוכה הספרדית ואצולת המדינה לבשו את בגדיו. עקב מלחמת האזרחים הספרדית נאלץ לסגור את עסקיו ועבר לפריז, שם פתח בית אופנה באוגוסט 1937. בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה נחשפה יצירתיותו במלואה, ובשנות ה-50 וה60 נחשבה יצירתו לשיא האופנה העילית.

בשנת 1960 יצר את שמלת הכלולות של פביולה, בנישואיה לבודואן, מלך הבלגים. מאוחר יותר תרמה המלכה את השמלה לקרן כריסטובל בלנסיאגה.

בשנת 1968, בהגיעו לגיל 74, סגר את בית האופנה שלו בפריז, ולאחר מכן את סניפיו בברצלונה ובמדריד.

הוא לימד עיצוב אופנה, והשפיע על מעצבים כאוסקר דה לה רנטה, אנדרה קוראז', עמנואל אונגרו ואובר דה ז'יבנשי.

בלנסיאגה נפטר ב-23 במרץ 1972 בסאבייה (Xàbia) שבספרד.

בית האופנה בלנסיאגה ממשיך לפעול גם כיום, בבעלות בית האופנה גוצ'י.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטובל בלנסיאגה** בוויקישיתוף
* 
* שחר אטואן, המגירות הסודיות של בלנסיאגה, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2012
* תערוכה של כריסטובל בלנסיאגה "אוסף אופנה פרטי"
* נבחרת ספרד: רטרוספקטיבה ל"בלנסיאגה" נפתחה בניו יורק, באתר nrg‏, 23 בנובמבר 2010
* סוזי מנקס, הילד שהעתיק שמלות מהמרקיזה, באתר הארץ, 23 ביוני 2011
* כריסטובל בלנסיאגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כריסטובל בלנסיאגה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603735705171
* BIBSYS: 6089200
* BNE: XX1457160
* BnF: cb11993109t (data)
* CiNii: DA09234816
* GND: 118918222
* ISNI: 0000 0001 2128 5349
* KulturNav: dd5ba272-5e95-44ff-86ba-70a8bd06f40f
* LCCN: n85341015
* LNB: 000181233
* NDL: 00620317
* NGV: 7142
* NKC: xx0069609
* NLA: 35990942
* NTA: 074812874
* RKD: 214166
* SNAC: w6vq4h7p
* SUDOC: 028009363
* Trove: 1175985
* ULAN: 500069825
* VIAF: 37715182
* WorldCat: lccn-n85341015

 |
שגרירות ליטא בלונדון.
**הצירויות הבלטיות** היו נציגויות דיפלומטיות של המדינות הבלטיות הגולות מ-1940 עד 1991. לאחר הכיבוש המדינות הבלטיות בידי ברית המועצות ב-1940, הורו המדינות הבלטיות לדיפלומטים שלהן לשמור על צירויותיהן במספר בירות מערביות. הנציגויות המשיכו להיות מוכרות כנציגויות הדיפלומטיות של אסטוניה, לטביה וליטא, שסיפוחן על ידי ברית המועצות לא הוכר על ידי ארצות הברית, בריטניה וצרפת.  הנציגויות סיפקו שירותים קונסולריים לאזרחים גולים של המדינות הבלטיות מ-1940 עד 1991.

היסטוריה
--------

 מפה מספר העובדות העולמי של 1990 מציינת שארצות הברית לא הכירה בכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות
בין מאי ליוני 1940, קיבלו ממשלות המדינות הבלטיות החלטה סודית כי במקרה של אסון, הכוח למנות ולהדיח נציגים דיפלומטיים תהיה בידי ראשי הנציגויות הדיפלומטיות הקיימות, במקרה של אובדן קשר עם הממשלה. אחר הכיבוש הסובייטי של הבלטיות ב-1940, ניסו נציגי הממשל הסובייטי להשתלט על הנציגויות של המדינות הבלטיות להחזיר את הנציגים. חוקים חוקקו ב-1940 לעודד את השיבה, ודיפלומטיים שסירבו לשוב הוגדרו מורדים עם עונש מוות בתוך 24 שעות לתפיסתם.

רכוש הצירויות
-------------

כל שלוש הצירויות שמרו על נכס דיפלומטי אחד לפחות בארצות הברית עד לתום המלחמה הקרה. לטביה וליטא שמרו על הצירויות המקוריות שלהן בוושינגטון די. סי. בעוד אסטוניה החזיקה קונסוליה בניו יורק. לאחר מלחמת העולם השנייה, הצירות הפסיקו לשמש כסוג של נציגות דיפלומטית, כאשר מדינות שדרגו אותן לשגרירויות. עם זאת, המדינות הבלטיות לא שלטו בשטח שלהן ולא יכלו לקבל שגריר אמריקאי. עד 1990, שלושת הצירויות הבלטיות היו הצירויות היחידות שנותרו ברשימה הדיפלומטית של מחלקת המדינה האמריקאית. 

הצירות האסטונית בלונדון התקיימה עד 1989, כאשר מצוקה כספית הביאה לסגירתה.  הצירות הלטבית והליטאית המשיכו בעבודתן.  הצירויות הבלטיות בפריז הועברו דה פקטו לשגרירות הסובייטית. הצירות האסטונית נהרסה ב-1979, והצירות הלטבית תועדה כרכוש סובייטי ב-1967. עם זאת, הצירות הליטאית נותרה רשומה על שם ממשלת ליטא שלפני המלחמה, והשגרירות הסובייטית לא הצליחה למכור את הבניין.

לקריאה נוספת
------------

* Mälksoo, Lauri (2003). *Illegal Annexation and State Continuity: The Case of the Incorporation of the Baltic States by the USSR*. M. Nijhoff Publishers. ISBN 90-411-2177-3.

הערות שוליים
------------

1. ↑  McHugh, James; Pacy, James (2001). *Diplomats without a country: Baltic diplomacy, international law, and the Cold War*. Greenwood Publishing Group. ISBN 978-0-313-31878-8.
2. ↑  Kempster, Norman (31 באוקטובר 1988). "Annexed Baltic States: Envoys Hold On to Lonely U.S. Postings". *Los Angeles Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  U.S. Department of State (בפברואר 1990). *Diplomatic List*. U.S. Government Printing Office. `{{cite book}}`:  (עזרה)
4. ↑  Glew, Chris (4 ביוני 2013). "Keeping the flag flying – Estonia's diplomatic solo artists of the Cold War". *Estonian World*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Centennial of Latvia's Foreign Service". *Latvia.eu* (באנגלית). 2019-07-29. נבדק ב-2020-04-20.
6. ↑  Ziemele, Ineta, ed. (2002). *Baltic yearbook of international law*. The Hague: Kluwer Law International. ISBN 9789041117366.
**שכונה א'** היא השכונה המתוכננת הראשונה של העיר באר שבע. היא ממוקמת במרכז הגאוגרפי של העיר, וצמודה למרכז האזרחי החדש. השכונה נמצאת צפונית לעיר העתיקה, דרומית לשכונה ב', מזרחית לשכונה ה' ומערבית למרכז האזרחי.

היסטוריה
--------

השכונה הוקמה כשיכון בשנות החמישים לעולים חדשים, בעיקר מרומניה, מרוקו, מעיראק, מתימן ומהודו. תוך מגמה ליישב את הנגב, נבנו בתים קטנים, ארבע-משפחתיים, בני שתי קומות, עם אפשרות הרחבה מאוחרת יותר. כמו כן, על מנת להפריח את השממה, הוקם באזור השכונה גן הראשונים שהיה רחב ידיים, וננטעו בו מיני צמחייה המתאימים לאקלים החם. תוכנית המתאר של העיר בשנות החמישים, התבססה על רעיון "שכונת גנים". תוכנית זו יצאה לפועל בתחילה בשכונות אשר היו מוקפות ברצועות ירק ומרחבים פתוחים. למרות יציאתה לפועל של תוכנית זו, התפתחותה לא תאמה את ציפיותיהן של מתכנניה. כתוצאה מכך התארגנו מחדש גורמי התכנון של העיר בשנות החמישים, לצורך תכנון מחדש של העיר והשכונות בה. עם השנים, ועם התרחבות השכונה (בעקבות מעבר של צעירים אליה, כגון סטודנטים עם הקמת המכללות), התאפשרה הרחבתה על ידי בנייה של אותן יחידות מגורים משנות החמישים-שישים. כפועל יוצא, נבנו מרכזים לצורכי האוכלוסייה, ואף מוסדות ממשלתיים כמו בית משפט, ביטוח לאומי, ומשרד החינוך (הממוקמים כיום ברובם במבנה קריית הממשלה ובאזור). 

בתחילת שנות התשעים קלטה עולים רבים מברית המועצות לשעבר. הרחובות המרכזיים בשכונה הם ויצמן ובלפור. בסוף שנות התשעים זכתה השכונה הוותיקה (שכוללת הרבה דירות עמידר ועמיגור) לשיפור במצבה בעקבות בניית מרכז הרמב"ם בדרומה, שאליו עברו עשרות זוגות צעירים. בשכונה פועלים שני בתי ספר יסודיים (ממלכתי ודתי), בית ספר על תיכוני ממלכתי, וכן המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון, המכללה הטכנולוגית באר שבע, מרכז קניות, בית חב"ד (סניף עירוני), מתנ"ס ובית מד"א עירוני.

סמיכותה של שכונה א', לאזור קניון הנגב, משרדי הממשלה, משרדי העירייה, העיר העתיקה, התחנה המרכזית, ותחנת הרכבת, העלו את הדרישה למגורים זולים באזור הקרוב לכל מקום. אך יחד עם זאת, בשל היותה שכונה וותיקה, אין היא זוכה לטיפוח סביבתי כמו השכונות החדשות. ובכלל זה, אין שדרוג של תשתיות ישנות קיימות (ביוב, חשמל). עם השנים, וכאמצעי להשקעה, החלו תושבים וותיקים בעלי נכסים באזור, לפצל דירות ולהשכירן לסטודנטים, ואף לנתינים זרים.

בשכונה זו נמצא אחד מסמלי העיר, בית כנסת הפירמידה, שהוא בית הכנסת העיראקי הגדול. גם בית כנסת סטרומה נמצא בה. 

בשנת 2013 נחנך בקצה השכונה בסמוך לבית העירייה הסיטי פארק.

| באר שבע – מפת השכונות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
לחצו על המיקום המתאים במפה לניווט |

 |
**בָּחווִיסצקַאלִי** (בגאורגית: **ბახვისწყალი**) הוא נהר בחבל גוריה שבמערב גאורגיה, אחד היובלים של הנהר סופסה. בחוויסצקאלי נובע במדרון הצפון-מערבי של רכס מסחתי שבקווקז הקטן; אחרי הירידה מהרכס, בחוויסצקאלי זורם במישור קולכתי, שבו נשפך לנהר סופסה ליד הכפר נגומרי שבנפת אוזורגתי.

גאוגרפיה
--------

אורכו של בחוויסצקאלי 42 ק"מ והוא מנקז שטח של 156 קמ"ר. ספיקתו הממוצעת של בחוויסצקאלי היא 6.18 מ"ק לשנייה.

בחוויסצקאלי ניזון ממי הפשרת שלגים, ממי גשמים וממי תהום. בתחילת האביב, עם הפשרת השלגים בהרים, הנהר עולה על גדותיו וגורם לשיטפונות. לאחר מכן, שיא הזרימה בערוצו של בחוויסצקאלי הוא בחודש מאי. בחודש אוגוסט, מפלס המים בבחוויסצקאלי מגיע לשפל. לבחוויסצקאלי למעלה מ-90 יובלים (נחלים ונהרות).

בגובה 2,585 מטרים, ברכס מסחתי, בחוויסצקאלי זורם בעיירת הנופש בחמרו. בגבעות שלמרגלות רכס מסחתי, ליד הכפר מתיספירי שבנפת אוזורגתי, על שפת הנהר נמצאים שרידי המבצר הימי ביניימי אסקנה; בשנת 2012, ליד הכפר אוקנווה הסמוך, החלה בנייתה של תחנת כוח הידרואלקטרית על בחוויסצקאלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בחוויסצקאלי** בוויקישיתוף
**שכבת הייצוג** (Presentation) של מודל ה-OSI היא השכבה השישית במודל. היא מספקת שירותי רשת לשכבת היישום ומשתמשת בשירותיה של שכבת השיחה על מנת להעביר את הנתונים על גב הרשת.

תפקיד השכבה הוא ייצוג הנתונים, והוא מבוצע בשלושה אופנים עיקריים:

1. קידוד נתונים
2. דחיסת נתונים
3. הצפנת הנתונים

קידוד נתונים
------------

מערכות מחשבים שונות משתמשות בקידודים שונים על מנת לייצג מידע. לכן, כאשר מעבירים מידע בין מערכות מחשבים שונות, יש לדאוג שהמידע שיוצא מהמקור יהיה קריא בתחנת היעד. לדוגמה, כאשר מעבירים קובץ טקסט, תחנת המקור יכולה להשתמש ב-ASCII כאשר תחנת היעד "מבינה" רק EBCDIC. או לחלופין תחנת המקור עובדת ביוניקוד כאשר תחנת היעד חושבת שמדובר בקידוד ISO-8859-8. דבר דומה קורה כאשר מעבירים קובצי קול (MP3, WAV, MIDI) או סרטוני וידאו (AVI, MPG, WMV).

לכן, שכבת הייצוג דואגת לתאם את הקידוד בין שתי המערכות, ובמקרה הצורך להתאים קידוד ביניים לנתונים - כזה שגם מחשב המקור, וגם מחשב היעד יוכלו להשתמש בו. למרות שהקידוד מוגדר בשכבת הייצוג, כיום ההחלטות לגביו נעשות כמעט באופן בלעדי על ידי המשתמשים, ולכן ניתן לכלול אותו בשכבת היישום.

דחיסת נתונים
------------

 ערך מורחב – **דחיסת נתונים**  

תעבורת הנתונים ברשתות מוגבלת בעיקר על ידי רוחב הפס, לכן, על מנת להעביר את הנתונים בזמן הקצר ביותר יש לשמור עליהם קומפקטיים ככל שניתן. בשלב זה נכנסת לפעולה שכבת הייצוג המשתמשת באלגוריתמים שונים לדחיסת נתונים ובכך מקטינה את נפח הנתונים ומגדילה את מהירות העברה.

הצפנת מידע
----------

 ערך מורחב – **הצפנה**  

פעמים רבות מועבר ברשת מידע שאינו מיועד לעיני כל (תכתובות אישיות, פרטי כרטיסי אשראי וכו'). במקרים כאלו מופעלים בשכבת הייצוג אלגוריתמים שונים האחראים להצפנה של המידע הרגיש, כלומר - משנים אותו בצורה כזו שרק מי שיודע את השיטה (האלגוריתם) וברוב המקרים גם את המפתח (רצף תווים שמשמש לחיזוק ההצפנה) יוכל לפענח את הנתונים.

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שכבת הייצוג של מודל ה-OSI

| סיווג פרוטוקולים על פי מודל ה־OSI |
| --- |
| שכבת היישום | HTTP • SMTP • FTP • RTP • IRC • SNMP • SIP • DNS • DHCP |
| שכבת הייצוג | MIME • ASCII • Unicode • TLS |
| שכבת השיחה | ASP • PPTP • SSH • NFS • RPC • SOCKS |
| שכבת התעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת הרשת | IP (IPv4 • IPv6) • ICMP • IPX • ניתוב |
| שכבת הקו | אתרנט • Token ring • FDDI |
| השכבה הפיזית | E1 • 10Base-T • RS-232 • DSL • SONET |
**ירין שטרן** הוא נהג מרוצים ישראלי, אלוף ליגת ה-G1 Series האיטלקית בשנים 2019 ו-2018. התחרה בעבר באליפות אירופה בפורמולה 3 במשך שלוש שנים, וזכה חמש פעמים באליפות ישראל בקארטינג.

קריירת מרוצים
-------------

שטרן החל להתחרות באליפות ישראל בקארטינג בגיל 12. במרוץ הבכורה סיים במקום השלישי מתוך 25 מתחרים ועלה לראשונה לפודיום. בשנת 2009, עונתו השנייה באליפות, ניצח את קטגורית רוטקס מקס (Rotax Max) וסיים כשסגן האלוף בקטגוריית ימאהה KT-100. שנה לאחר מכן, זכה בתוארי האליפות בשתי הקטגוריות (Rotax Max ו-ימאהה KT-100). בשנת 2011 התחרה רק באליפות הימאהה KT-100 וזכה בתואר האליפות במרוץ המסכם שהתקיים באילת במהלך אירוע "פורמולה ישראל".

לקראת סיום שנת 2012 החל להתאמן בקטגוריית הפורמולה ב.מ.וו בקבוצת "אמילו דה-ויוטה מוטורספורט" הספרדית. אחרי יומיים של אימונים קיבל הזדמנות לנהוג ברכב הפורמולה 3 של הקבוצה והפתיע את מנהלי הקבוצה כשקבע זמני הקפה מהירים יותר מצמד נהגי הקבוצה בקטגוריה. בעקבות זאת הצטרף בשנת 2013 לנהגי הקבוצה באליפות אירופה הפתוחה בפורמולה 3(אנ'). במרוץ השני, שהתקיים בתנאי גשם סיים במקום השני. בסיום העונה דורג במקום השמיני מתוך 36 נהגים. בעונת 2014 המשיך להתחרות באליפות, אך עבר לקבוצת ווסט-טק הבריטית. בשל גיוסו לצה"ל הפסיד את מרבית ההכנה לעונה. מרוץ פתיחת העונה התקיים יומיים לפני סיום הטירונות והוא שוחרר למרוץ רק יום לפני המרוץ. בעונה הגיע שש פעמים לפודיום ובסיומה דורג במקום החמישי עם 125 נקודות. גם את עונת 2015, עונתו השלישית באליפות, סיים במקום החמישי. במרוץ פתיחת העונה השיג את הפול פוזישן הראשון שלו באליפות.

בשנת 2016 החל שטרן בשיתוף פעולה עם חברת Griiip הישראלית המפתחת מכוניות מרוץ מדגם G1 בקטגוריית ה-F1000. בשנת 2017 התחרה עם רכב הקבוצה באליפות הפורמולה X האיטלקית וסיים במקום הראשון בקטגוריה ובמקום השני בדירוג הכללי, אף על פי שהתחרה מול מכוניות עדיפות מקטגוריית הפורמולה 3. שנה לאחר מכן הצטרף לאליפות G1 האיטלקית שנוסדה באותה שנה. הוא ניצח שבעה מרוצים וזכה באליפות. בשנת 2019 זכה באליפות בפעם השנייה ברציפות.

בשנת 2020 השתתף בתוכנית המציאות "נינג'ה ישראל".

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל נהג באתר Drivers DataBase.

* ירין שטרן, באתר DriverDB לנהגי מרוצים

הערות שוליים
------------

1. 1 2  קובי ליאני‏, ירין שטרן מסתער על עונת 2015, באתר וואלה!‏, 31 בינואר 2015
2. ↑  דובי מילר, ספורט מוטורי: עוד נהג מרוצים ישראלי יוצא לאירופה, ירין שטרן בדרך לספרד, גיפולוג, 5 בנובמבר 2012
3. ↑  2013 European F3 Open season review, Formula Scout, 2 January 2014
4. ↑  Yarin Stern Switches to Team West-Tec F3 for European F3 Open in 2014, Teamwest Tec, 2 February 2014
5. ↑  2014 Euroformula Open season review, Formula Scout, 13 December 2014
6. ↑  Stern takes maiden pole for euroformula open opener, The Checker Flag, 11 April 2015
7. ↑  ירין שטרן אלוף ליגת ה-G1 Series בפעם השנייה ברציפות, מוטו, 14 בנובמבר 2019
8. ↑  ירין שטרן באתגר הנינג'ה, מאקו, 23 בנובמבר 2020

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ירין שטרן"**.
**דמויי-בתרן** (שם מדעי: **Acanthuroidei**) הם אחת מ-18 תת-הסדרות של סדרת הדקראים, הגדולה שבסדרות הדגים, ובתת-סדרה זו נמצאת משפחת הבתרניים. 

מינים אלה חיים בימים רדודים טרופיים באזור האינדו-פסיפי בשוניות אלמוגים ובקרבת החוף. הם דגים מקושטים ויפים וחלקם משמשים כדגי נוי באקווריום.

דגים אלה בעלי גוף מעוגל או מוגבה עם סנפירי גב עגלגלים גדולים, לסתות מוארכות אבל קטנות והם אוכלים בעיקר מינים של חסרי חוליות ימיים, ספוגים או אצות ופלנקטון. 

חלק מהדגים מתקבצים בלהקות גדולות כמו חלק מהבתרניים. אחרים חיים ביחידות או בזוגות בודדים.

מיון
----

* תת-סדרה **דמויי-בתרן** (Acanthuroidei)
	+ משפחה בתרניים (Acanthuridae)
	+ משפחה צלחתניים (Ephippidae)
	+ משפחה לובאריים (Luvaridae)
	+ משפחה סקטיים (Scatophagidae)
	+ משפחה סיכניים (Siganidae)
	+ משפחה מורים אליליים (Zanclidae)

גלריה
-----

* מורי אלילימורי אלילי
* Scatophagus argusScatophagus argus
* Siganus magnificusSiganus magnificus
* Platax orbicularisPlatax orbicularis
* לובארוסלובארוס
* Acanthurus achillesAcanthurus achilles

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמויי-בתרן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
 |
**רומבי קטדזה** (נולדה ב־17 בינואר 1974) היא במאית, מפיקה, תסריטאית ושדרנית רדיו זימבבואית.

ראשית חייו וחינוך
-----------------

רומבי קטדזה למדה בבית ספר יסודי ובית ספר תיכון בהארארה שבזימבבואה. היא סיימה את לימודיה לתואר הראשון באומנויות באוניברסיטת מקגיל שבקנדה. בשנת 2008, קטדזה קיבלה את מלגת צ'בנינג (אנ') שאפשרה לה להמשיך ללמוד קולנוע. היא גם בעלת תואר שני באמנויות הקולנוע ממכללת גולדסמית שבלונדון (אנ').

קריירה
------

לרומבי קטדזה יש ניסיון בהפקת סרטים וסדרות טלוויזיה, בימוי, כתיבה והצגת תוכניות ברדיו. בין השנים 1994 עד 2000, קטדזה הפיקה והציגה תוכניות רדיו בנושאים של נשים, אומנות ותרבות, היפ הופ וג'אז, עבור "CKUT-FM" (אנ') (מונטריאול) ו-"Zimbabwe Broadcasting Corporation" (אנ') (זימבבואה). בין השנים 2004 עד 2006 היא שימשה כמנהלת של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בזימבבואה (אנ'). החל משנת 2008, קטדזה הפיקה סדרות וסרטים רבים.

רומבי קטדזה היא מרצה במשרה חלקית במחלקה לאומנויות ותיאטרון באוניברסיטת זימבבואה. היא גם אחראית על הסרטים והסדרות החדשות לאורך כל השנה, מטעם המועצה הלאומית לאמנויות של זימבבואה (אנ'). בנוסף היא לוקחת חלק פעיל בממשלת זימבבואה, בשביל לתמוך בתעשיית הקולנוע.

פילמוגרפיה
----------

* "Danai" ‏(2002)
* "Postcards from Zimbabwe" ‏(2006)
* "Trapped" ‏(2006)
* "Asylum" ‏(2007)
* "Insecurity Guard" ‏(2007)
* "Tariro" ‏(2008)
* "Big House, Small House" ‏(2009)
* "The Axe and the Tree" ‏(2011)
* "The Team" ‏(2011)
* "Playing Warriors" ‏(2012)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומבי קטדזה** בוויקישיתוף

* רומבי קטדזה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rumbi Katedza, באתר "African Film Festival"
2. ↑  A Feminist Break with Shona Tradition in the work of Rumbi Katedza?, באתר "film-philosophy"
3. ↑  Film in Zimbabwe, באתר "Nordic Africa Institute"
4. ↑  Rumbi Katedza’s star shines, באתר "the zimbabwean"' ב-31 באוקטובר 2007
5. ↑  Rumbi Katedza, באתר "iffr"
6. ↑  A Conversation with Rumbi Katedza, נכתב ב-17 בפברואר 2011 11
7. ↑  LIVE FROM ZIMBABWE, נכתב ב-5 באפריל 2018
8. ↑  Arts Council Reveals NAMA Monitors - Zimbo Jam, באתר "Zimbo Jam", נכתב ב-14 באוקטובר 2015
9. ↑  Filmmaker urges Govt support, נכתב על ידי Sunday News Online, באתר "sunday news", ב-2 באוגוסט 2015
10. ↑  State of the Zimbabwe Film Industry, נכתב על ידי Rumbi Katedza, באתר ".povo", ב-22 בפברואר 2014

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רומבי קטדזה"**.
**שכווי יערות** (שם מדעי: ***Dendragapus***) הוא סוג של שכווים ממשפחת הפסיוניים הגדולה. בעבר סוג זה היה שייך לסוג שכווי האורנים.

שכווים אלה חיים ברחבי היערות ההרריים של מזרח אמריקה הצפונית מאלסקה עד קליפורניה, והם חיים על ענפי העצים או בין סבכי היערות. לעיתים הם נמצאים גם בשדות פתוחים שונים.

זכרי השכווים הם עופות טריטוריאליים הנלחמים בזירות תצוגה מיוחדות על בנות זוג. הם מרשימים אותם באמצעות זנבם המזדקר מעלה, בניגוד לשאר גופם הפונה מטה ומנפחים את צווארם המכיל אזור עור חשוף עגלגל בצבע צהוב או אדום. שאר גופם של השכווים כהה מאוד למעט הגבות הכתומות שלהם. הנקבות לעומתם מוסוות כדי לגדל את האפרוחים בביטחה ביער.

השכווים הם אוכלי-כול וניזונים מנצרים, מחטי עצים, פירות יער, גרעינים, חרקים שונים הנפוצים בעיקר בקיץ.

### מינים

* שכווי כהה (*Dendragapus obscurus*)
* שכווי מפוייח (*Dendragapus fuliginosus*)

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שכווי יערות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
שחזור תחרות הפלה ברומח אשר נערך על ידי שחקנים מקצועיים ביריד הרנסאנס בטקסס, 2005
**יריד רנסאנס** או **פסטיבל רנסאנס** הוא יריד אשר נערך בחוץ בחודשי הקיץ בסופי השבוע, בעיקר בארצות הברית. היריד מכיל אטרקציות שונות, בדרנים מחופשים, מתקני שעשועים, הצגות תיאטרון, אומנות ומלאכות יד למכירה, דוכני מזון – כולם באווירת תקופת ימי הביניים. כל הבדרנים ביריד לבושים בבגדי תקופת ימי הביניים. ירידי הרנסאנס מעודדים גם את המבקרים להגיע ליריד מחופשים בבגדי ימי הביניים או בתחפושות מעולם הפנטזיה.

חלק מהירידים אף מציעים מתחם למחנאות לטובת המבקרים אשר מעוניינים להישאר יותר מיום אחד.

לעיתים רבות ירידים מסוימים בוחרים להתמקד בתקופה היסטורית מסוימת, לרוב תקופת המלכות של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. ירידים אחרים בוחרים להתמקד בתקופה מוקדמת מעט יותר כגון תקופת המלכות של הנרי השמיני, מלך אנגליה או בתקופת ימי הביניים במדינות אחרות כגון צרפת. חלק מהירידים אף מתמקדים בתקופות מוקדמות יותר – כגון תקופת הויקינגים או תקופות מאוחרות יותר כגון שודדי הים של המאה ה-18.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יריד רנסאנס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007597634705171
* LCCN: sh2011002082

 |
פסל בונאוונטורה קאוואליירי מאת ג'ובאני אנטוניו לבוס בארמון בררה במילאנו
**בונאוונטורה פרנצ'סקו קאוואליירי** (באיטלקית: **Bonaventura Francesco Cavalieri**;‏ 1598 – 30 בנובמבר 1647) היה מתמטיקאי איטלקי, הידוע כיום כמנסח עקרון קאוואליירי, הקובע ששני חפצים שווים בנפחם אם חתכי הרוחב שלהם שווים בשטחם בכל מקום. במציאת עיקרון זה הוא בישר, במובן מסוים, את מושג האינטגרל. כמו כן פיתח את נוסחת לוטשי העדשות.

קאוואליירי נולד במילאנו, והתחנך מגיל צעיר במנזרים ישועיים, תחילה בסאן גרלאמו במילאנו ואחר כך בפיזה. הוא למד גאומטריה באוניברסיטת פיזה. החל משנת 1632 הוא פרסם 11 ספרים. הוא היה בקשר עם גלילאו גליליי שתמך בו במחקרים המתמטיים. הוא בנה משאבה הידראולית במנזר שלו. כמו כן, פרסם טבלאות לוגריתמיות והדגיש את החשיבות של שימוש בהם לצורכי אסטרונומיה וגאוגרפיה. נפטר בבולוניה.

על שמו נקרא המכתש הירחי, קאוואלייריוס (אנ').

ראו גם
------

* הבעיה השלישית של הילברט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בונאוונטורה קאוואליירי** בוויקישיתוף

* בונאוונטורה קאוואליירי, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* בונאוונטורה קאוואליירי, באתר MacTutor (באנגלית)
* בונאוונטורה קאוואליירי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259427505171
* BnF: cb12085151g (data)
* CiNii: DA10911161
* GND: 118872621
* ICCU: CFIV067678
* ISNI: 0000 0001 1339 0245
* LCCN: n88061073
* MGP: 154456
* NKC: xx0301581
* NTA: 072953802
* RERO: 02-A003085087
* SUDOC: 029169410
* VcBA: 495/152575
* VIAF: 44324467
* WorldCat: lccn-n88061073

 |
**רום כרמל 1301** הייתה מכונית משפחתית, בנויה מפיברגלס מתוצרת אוטוקרס ("תעשיות רום כרמל") אשר יוצרה והורכבה בטירת כרמל דרומית לחיפה בין השנים 1979–1981.

היסטוריה
--------

דגמי "רום כרמל 1301" יוצרו לאחר סיום הייצור של "רום כרמל 1300". כקודמתה הדגם קרוי על שם רום כרמל שהיא הנקודה הגבוהה ביותר בהר הכרמל בגובה 546 מטר מעל פני הים.

כדי למקם את המנוע בשלדה הוארך המרכב, ונוסף חיזוק בחזית הרכב. מבנה השאסי היה זהה לדגם ה-"רום כרמל 1300". בוצע שינוי בתמוכות הרדיאטור". הארכת המרכב ושינוי החזית הפכה את ה"רום כרמל 1300" הפונקציונלית-אך-אלגנטית לכעורה במיוחד. זה לא הפריע ל"ברכב", עיתון הרכב הישראלי היחיד דאז, לכתוב כי "החרטום המוארך משווה לה חן מסוים".

כמעט כל דגמי הסדאן נמכרו לצה"ל ובחלקם שימשו רכב שרות לקצינים בדרגת סא"ל. כ-40 יחידות נמכרו בשוק האזרחי

דגמי הטנדרים היו להצלחה גדולה במושבים ובקיבוצים ולחברות פרטיות.

שר הכלכלה והתעשייה דאז, גדעון פת, התלונן כי מנהל הרכב הממשלתי מתקשה לשווק את ה"רום כרמל 1301" לעובדי המדינה הזכאים לרכב כזה.

בלחץ הנהלת "כלל" (בעלי המפעל שהיה קרוי "תעשיות רום כרמל") ומועצת פועלי חיפה אישרה ועדת הרכב הבין-משרדית להשאיר על כנה את ההטבה במס קניה על "רכב מייצור מקומי עם מרכב פיברגלאס" עד שנת 1981 מה שהביא למכירות הגדולות (לתקופה) של דגמי הטנדר והסטיישן (1,625 יחידות).

### החרם הערבי

כתוצאה מהחרם הערבי קונצרן פורד הפסיק לספק ל"תעשיות רום כרמל" מנועים. בסוף 1977 פנתה "תעשיות רום כרמל" ל"לקרייזלר בריטניה" ורכשה 4,500 מנועים ותיבות הילוכים מתוצרת קרייזלר בריטניה. העסקה הייתה מעשית וטובה לשני הצדדים: לאוטוקרס שנשאר במלאי עם מאות ספורות מנועים בלבד, לא הייתה כל ברירה, ואילו קרייזלר החליטה להיפטר ממלאי מנועים שיוצר שנתיים קודם לכן. הרכש, בוצע ישירות ממשרדיה של קרייזלר בלונדון, בלי ידיעתה של החברה-האם בארצות הברית וכמובן בניגוד לדרישותיו של ועד החרם הערבי. ברגע שהדבר נודע לאמריקאים, פוטר[דרוש מקור] הבריטי שמכר לישראל את המנועים.

תצורות "רום כרמל 1301"
----------------------

* 4 דלתות - סדאן
* 5 דלתות - סטיישן.
* 5 דלתות - מסחרית.
* 2 דלתות - טנדר.

"רום כרמל 1300"
---------------

* דגם ה"רום כרמל 1300" נבנה מפיברגלס.
* מנוע 1.3 ליטר מתוצרת "קרייזלר"
* 5 נוסעים (דגם סדאן).
* 4 דלתות.
* מנוע קדמי.
* מנוע בנזין.
* מתלים - תוצרת ישראל
* מערכת היגוי - תוצרת "אלפורד אנד אלדר" (בריטניה)
* גלגל החילוף בתוך שקע ברצפת תא המטען
* מצבר - 12 וולט
* חזית מאורכת כולל פגושי פיברגלס
* מושבים משופרים
* מגבים עם 2 מהירויות כולל מתיז מים (חדשני לתקופה)
* מראת צד גדולה (משמאל)
* לוח שעונים חדש

מכירות בישראל - דגמי "רום כרמל 1301"
------------------------------------

* 2,200 יחידות - דגמי סדאן.
* 450 יחידות - דגמי סטיישן.
* 1,175 יחידות - טנדרים.

ראו גם
------

* תעשיית רכב בישראל
* אוטוקרס
* יצחק שובינסקי
* כרמל
* גלבוע
* רום כרמל 1300

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר תעשיית הרכב הישראלית
* סיפורה של אוטוקרס הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עלון תעשיית המכוניות בישראל 16 דצמבר 2014, באתר התאחדות בולאי ישראל
2. ↑  כרמל סוסיתא מה שביניהן כלכליסט, תומר הדר, 18 במרץ 2013
3. ↑  כרמל גלבוע ורום 1300 בני אביעד
4. ↑  "רום כרמל 1300" - הטנדר הסודי של רום כרמל  תעשיית הרכב הישראלית
**טרולסטיגן**
(למפת נורווגיה מוגדלת)אוסלואוסלו
ברגןברגן
טרומסהטרומסה
טרונדהייםטרונדהיים
קריסטיאנסנדקריסטיאנסנד
נרוויקנרוויק
**שוודיה**
**פינלנד**
**אסטוניה**
**רוסיה**טרולסטיגן**טרולסטיגן**(למפת נורווגיה רגילה)אוסלואוסלו
ברגןברגן
טרומסהטרומסה
טרונדהייםטרונדהיים
קריסטיאנסנדקריסטיאנסנד
נרוויקנרוויק
**שוודיה**
**פינלנד**
**אסטוניה**
**רוס.**טרולסטיגן**טרולסטיגן**
כביש טרולסטיגן
שלט אזהרה הומוריסטי: "זהירות טרולים בדרך"
**טרולסטיגן** (נורווגית **Trollstigvegen** ולעיתים קרובות **Trollstigen** - "סולם הטרול") הוא כביש הנמצא בנפת ראומה (Rauma) שבנורווגיה. הכביש מוביל אל העיירה אונדאלסנס, אך הוא נודע בעיקר בתור אטרקציה תיירותית, בגלל השיפועים החדים שבו.

עבודות הקמת הכביש ארכו שמונה שנים והושלמו בשנת 1936. הפתיחה הרשמית של הכביש הייתה ב-31 ביולי 1936, על ידי הוקון השביעי, מלך נורווגיה.

בכביש 11 פיתולים חדים הבנויים בשיפוע בשיעור של 9%. הכביש חד-מסלולי ברובו, ורק במקומות מסוימים יכולות שתי מכוניות לעבור בו-זמנית. בשנת 2005 עבר הכביש תיקונים בעלות של כ-16 מיליון כתר נורווגים, ואלו שיפרו את בטיחות הנסיעה בו במידה משמעותית.

לצד הכביש ישנו מפל מים בגובה של 320 מטרים הנקרא סטיגפוסן (Stigfossen). הכביש מוקף בפסגות קאריטינד (Kritind), דרוניניין (Dronningen) וביספן (Bispen).

הכביש נסגר בחודשי הסתיו והחורף, ועונת הפתיחה הרגילה שלו היא מחודש מאי עד חודש אוקטובר. 

על פי סיפור עם נורווגי, ביערות שליד הכביש מתרוצצים טרולים, ולכן בחלקו התחתון של הכביש ישנו התמרור היחידי בעולם שמזהיר "זהירות, טרולים בדרך".

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

ראו גם
------

* שבע האחיות (קטע כביש)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טרולסטיגן** |

* טרולסטיגן באתר נורווגיה
* אתר המוקדש לדרך
* אתר נוסף על הדרך
**שכבת התעבורה** (Transport) של מודל TCP/IP מקבילה מבחינת תפקידיה לשכבת התעבורה של מודל ה-OSI - היא אחראית על ניהול התקשורת, אמינות החיבור, ואמינות הנתונים. כמו כן, היא משמשת את שכבת היישום של מודל TCP/IP ומשתמשת בשכבת הרשת של המודל לצורך העברת נתונים ברשת.

ב**שכבת התעבורה** נכללים מספר פרוטוקולים, שמיישמים את הפונקציות של השכבה בדרכים שונות. בנוסף, חלקם בוחרים ליישם או לא ליישם פונקציות מסוימות. לדוגמה: פרוטוקול UDP לא בודק את אמינות הנתונים שהוא מעביר (בניגוד לפרוטוקול TCP). עם זאת, קיימים שני תפקידים המשותפים לכל הפרוטוקולים, והם: בקרת זרימה ואמינות החיבור.

בקרת זרימה
----------

פרוטוקולים של **שכבת התעבורה** מפקחים על זרימת הנתונים (Data stream) בין שני צמתים ברשת מחשבים. פיקוח זה מתבטא בשליטה על מהירות ההעברה (רוחב פס), המתבצע על ידי שימוש ב"חלונות" (Sliding window), כאשר גודל החלון קובע את כמות נתונים שמחשב המקור (SOURCE) יעביר למחשב היעד (DESTINATIONׂׂ), לפני שהם יתאמו מחדש פרטים שונים הנוגעים לאופן העברת הנתונים (ביניהם גם גודל החלון). ככל שהחלון גדול יותר, כך מהירות העברת הנתונים עולה. בדרך כלל, כאשר שני המחשבים פנויים, וקו התקשורת ביניהם אמין, החלון יהיה גדול למדי. לעומת זאת, אם אחד המחשבים עסוק, הוא יבקש להקטין את החלון ובכך להאט את קצב העברת הנתונים.

אמינות החיבור
-------------

קיימות שתי שיטות נפוצות לבדיקת אמינות החיבור - מספרים רציפים (sequencing numbers) ואישורים (acknowledgments) כאשר רוב הפרוטוקולים משתמשים בשילוב של שתיהן.

כאשר משתמשים ב**מספרים רציפים**, כל חבילות הנתונים (datagram) שנשלחות על ידי מחשב המקור ממוספרת בסדר עולה. כך יכול מחשב היעד לוודא שהגיעו אליו כל החבילות, ובאם חסרה אחת הוא יכול לבקש את המידע הספציפי.

**אישורים** משמשים את מחשב היעד להודיע למחשב המקור על החבילה האחרונה שהתקבלה, ולבקש את החבילה הבאה. מספר האישור יהיה המספר הרציף של החבילה הבאה שמחשב המקור צריך לשלוח (לדוגמה: אם נשלחו חבילות 1-10 מחשב היעד ישלח אישור עם המספר 11). גודל החלון קובע את מספר החבילות שאחריהן צריך להגיע אישור - ככל שמספר החלון נמוך יותר, כך כמות הנתונים שיש להעביר גדלה (מכיוון שצריך להעביר כמות גדולה יותר של נתוני בקרה).

פרוטוקולים של שכבת התעבורה
--------------------------

* Transmission Control Protocol – TCP
* User Datagram Protocol – UDP
* Stream Control Transmission Protocol – SCTP
* Sequenced Packet Exchange – SPX

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים

| סיווג פרוטוקולים על פי מודל ה־OSI |
| --- |
| שכבת היישום | HTTP • SMTP • FTP • RTP • IRC • SNMP • SIP • DNS • DHCP |
| שכבת הייצוג | MIME • ASCII • Unicode • TLS |
| שכבת השיחה | ASP • PPTP • SSH • NFS • RPC • SOCKS |
| שכבת התעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת הרשת | IP (IPv4 • IPv6) • ICMP • IPX • ניתוב |
| שכבת הקו | אתרנט • Token ring • FDDI |
| השכבה הפיזית | E1 • 10Base-T • RS-232 • DSL • SONET |

| פרוטוקולים במודל TCP/IP |
| --- |
| שכבת יישום | HTTP • SMTP • FTP • DNS • DHCP • SSH • RTP • RTSP • IRC • SNMP • SIP • IMAP4 • MIME • Telnet • RPC • SOAP • LDAP |
| שכבת תעבורה | TCP • UDP • SCTP • DCCP |
| שכבת רשת | IP • IPv4 • IPv6 • ICMP • IPX • IGMP |
| שכבת קשר | אתרנט • 10BASE-T • 802.11 WiFi • Token ring • FDDI • ARP |