recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**גאורג בוכמן** (בגרמנית: **Georg Bochmann**;‏ 18 בספטמבר 1913 – 8 ביולי 1973), קצין בוואפן אס אס בדרגת אוברפיהרר אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

בתקופה שבה פיקד על דיווזית האס אס ה-17 ביצעו אנשיו פשעי מלחמה רבים בשלב האחרון של המלחמה כנגד אסירי מחנות ריכוז שניסו להימלט מצעדות המוות ואזרחים גרמניים שרצו להיכנע לכוחות בעלות הברית, למרות זאת שוחרר בוכמן לאחר המלחמה ומת שנים רבות לאחר מכן.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

בוכמן נולד ב-18 בספטמבר 1913 בצשורלאו, ולאחר הצטרפותו לנוער היטלר, הוא הצטרף בשנת 1933 למפלגה הנאצית. ב-1 באפריל 1934 הוא הצטרף ליחידות גולגולת המת, ואף שימש כשומר במחנה הריכוז דכאו, וב-20 באפריל 1936 הועלה לדרגת אונטרשטורמפיהרר, ומונה למפקד פלוגה ביחידת בוואריה העילית.

### מלחמת העולם השנייה

בנובמבר 1939 מונה בוכמן למפקד פלוגה בדיוויזיית האס אס השלישית, והועלה לדרגת אובר-שטורמפיהרר. במהלך המערכה על צרפת לחם בוכמן עם יחידתו באראס, קמברה ודנקרק, וקיבל על פעולותיו את עיטור צלב הברזל דרגה שנייה. במהלך מבצע ברברוסה לחם בוכמן עם יחידתו בגזרה הצפונית, והשתתף בקרבות בלטביה ובאסטוניה, ועוטר בעיטור צלב הברזל דרגה ראשונה. בחורף 1942 לחם בוכמן עם יחידתו במבצע דמיאנסק, ועל כך הועלה ב-20 באפריל 1942 לדרגת שטורמבאנפיהרר, וב-3 במאי הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט האופנוענים "טולה", ובפברואר 1943 פיקד עליו בקרב חרקוב השלישי. ב-17 במאי 1943 הוענק לו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וביולי 1943 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצר אס אס ה-3 "טוטנקופף". בספטמבר 1944 הוא פיקד לזמן קצר על רגימנט הפאנצר אס אס ה-9 "הוהנשטאופן" בצרפת. ב-9 בנובמבר 1944 הוא הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, וב-3 בינואר 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-18, ופיקד עליה במהלך הקרב על שלזיה. על ההישגים של הדיוויזיה הוענק לו ב-26 במרץ 1945 תוספת חרבות לעיטור, והוא הועלה לדרגת אוברפיהרר. ב-26 במרץ 1945 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17, ופיקד עליה עד סוף המלחמה, וב-8 במאי 1945 הוא נפל בשבי האמריקני.

### אחרי מלחמת העולם השנייה

לאחר שחרורו התגורר בוכמן בעיר אופנבך, עד למותו ב-8 ביולי 1973.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורג בוכמן** בוויקישיתוף
* גאורג בוכמן באתר lexikon-der-wehrmacht
**קטורה אורג'י** (באנגלית: **Keturah Orji**; נולדה ב-5 במרץ 1996) היא אתלטית אמריקאית, שיאנית ארצות הברית בקפיצה משולשת.

ביוגרפיה
--------

אורג'י נולדה בהובוקן שבניו ג'רזי בתם של אנטוני וניקול ולה שלושה אחים. כילדה הצטיינה בהתעמלות מכשירים בטרם עברה להתחרות באתלטיקה. ב-2013 זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק ובמדליית ארד בקפיצה משולשת באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בדונצק שבאוקראינה. היא החלה ללמוד באוניברסיטת ג'ורג'יה וחברה בנבחרת האתלטיקה שלה. 

ב-2015 זכתה באליפות ה-NCAA בקפיצה משולשת בשיא מכללות של 14.17 מטר. ב-2016 זכתה שוב באליפות בשיא אמריקאי של 14.53 מטר, ב-2017 זכתה בפעם השלישית וב-2018 בפעם הרביעית. כמו כן זכתה ב-2018 באליפות המכללות בקפיצה לרוחק.

באליפות העולם באתלטיקה באולם שהתקיימה בפורטלנד סיימה רביעית בתוצאה של 14.14 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה רביעית בשיא אמריקאי של 14.71 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיימה חמישית בתוצאה של 14.32 מטר. ביוני 2018 זכתה באליפות ארצות הברית בשיא אליפות של 14.59 מטר. על הישגיה במכללות זכתה בגביע באוורמן.

באליפות העולם באתלטיקה 2019 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 14.46 מטר. באולימפיאדת טוקיו סיימה שביעית בתוצאה של 14.59 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 סיימה במקום השביעי בתוצאה של 14.22 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיימה שישית בתוצאה של 14.49 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* קפיצה לרוחק: 6.85 מטר (2021)
* קפיצה משולשת: 14.92 מטר (2021)

### אולם

* קפיצה לרוחק: 6.72 מטר (2017)
* קפיצה משולשת: 14.69 מטר (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטורה אורג'י** בוויקישיתוף

* קטורה אורג'י, באתר olympedia.org
* קטורה אורג'י, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* קטורה אורג'י, באתר Track and Field (נשים)
* קטורה אורג'י באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה
* קטורה אורג'י באתר גביע באוורמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 280555

 |
**גאופין נובי ייצ'ין** (בצ'כית: **Geofin Nový Jičín**), היא קבוצת כדורסל צ'כית מהעיר נובי ייצ'ין במזרח צ'כיה, המשחקת בליגת העל הצ'כית.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בשנת 1990, בין הקבוצות שהקימו את הליגה הצ'כית. וברוב שנותיה ממוקמת בצמרת הליגה. בעונת 1994/95 זכתה בגביע הראשון שלה. ובעונה לאחר מכן, בעוד גביע. 

הקבוצה השתתפה בגביעי אירופה השונים החל מעונת 1994/95. שיחקה בין היתר בגביע קוראץ', גביע ספורטה, יורוצ'לנג' (הודחה ברבע הגמר על ידי לוקומוטיב רוסטוב 2004/05) והיורוקאפ צ'לנג', בו הגיעה בעונת 2005/06 לשלב שמינית הגמר והפסידה לאליצור אשקלון. ועונה לאחר מכן באותו המפעל הפסידה לצסק"א סמרה ברבע הגמר.

בעונת 2005/06 זכתה הקבוצה ב**גביע הצ'כי** לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת פרוסטיוב. ובעונות 2009/10, 2010/11, הגיעה הקבוצה לגמר **הגביע הצ'כי** והפסידה לנימבורק.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הצ'כית**:
	+ אליפות (1): 1999
	+ מקום שני: 2004, 2005, 2006, 2008, 2009
	+ חצי גמר: 2006, 2010
* **הגביע הצ'כי**:
	+ זכייה (5): 1995, 1996, 2000, 2002, 2006
	+ גמר: 1994, 2010, 2011
	+ חצי גמר: 2005

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאופין נובי ייצ'ין** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גאופין נובי ייצ'ין
**קטינקה פראגו** (קטינקה, קטרינה לונדברג, בהונגרית ובשוודית: **Katinka Faragó**; וינה, 16 בדצמבר 1936) מפיקת סרטים יהודייה-הונגרייה-שוודית עוזרת במאי, עמיתה לעבודה של אינגמר ברגמן במשך שנים רבות.

ביוגרפיה
--------

קטינקה פראגו נולדה במשפחה יהודית-הונגרית כבתו של הסופר שאנדור פראגו. היא נולדה (במקרה) בווינה. הוריה גרו בבודפשט, אך החליטו לברוח מעט לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה והגיעו לשוודיה ב-1940. אביה, הסופר שאנדור (אלכסנדר) פראגו, שכתב תסריטים גם למספר סרטים שוודיים, לקח אותה לפעמים לצילומי סרטים. כתוצאה מכך, היא כבר כתבה תסריט בגיל 17 לעיבוד הקולנועי של "הדרך לממלכת השעון" של הארי מרטינסון (1953). כעבור שנתיים החלה לעבוד עם אינגמר ברגמן. קטינקה הפכה לעוזרת של אינגמר ברגמן כי אף אחד אחר לא העז לקחת על עצמו את העבודה איתו. שיתוף הפעולה הזה נמשך 30 שנה ופראגו עבדה עם ברגמן ב-19 הפקות סרטים.

פראגו הועסקה תחילה כתסריטאית בתעשיית הקולנוע השוודית 1955–1965. היא הייתה אז תסריטאית עצמאית במשך עשור לפני שהחלה לעבוד כמנהלת הפקה. במשך שבע שנים הייתה מנהלת הפקה בחברת הסרטים של ברגמן הסינמטוגרף ולאחר מכן מונתה למנהלת הפקה ומפיקה במכון הקולנוע השוודי (1985–1990). מ-1990 עד 2002 הייתה מפיקה ב-Sandrew Metronome שהיא חברת הפצת סרטים סקנדינבית שהוקמה בשנות ה-90. זו הייתה אחת מחברות ההפצה הגדולות במדינות הנורדיות. Sandrew Metronome הוקמה על ידי איחוד חברת Sandrews השוודית ו-Metronome הדנית.

משפחתה
------

פראגו נישאה לריימונד לונדברג ( Raymond Lundberg) ב-1963 וב-1984 היא נישאה בשנית למפיק הטלוויזיה מונס רויטרסווארד (Måns Reuterswärd). יש לה שתי בנות מנישואיה הראשונים.

סרטים בעבודתה
-------------

* החותם השביעי (1957)
* לחישות וצרחות (1972)
* סונטת סתיו (1978)
* פאני ואלכסנדר (1982)
* קורבנות (1986) (ביחד עם אנדריי טרקובסקי )
* הבוקרים של לנינגרד הולכים לאמריקה (1989)
* ערב טוב מר ולנברג (1990)
* Friends, Comrades (1991)
* Önskas (1991)
* Jönssonligan och den svarta diamanten (1992)
* Sunday's Children (1992)
* Sista dansen (1993)
* Tic Tac (1997)

לקריאה נוספת
------------

* מאגר סרטי הקולנוע השוודי
* אלינדה וייזר משוחחת עם קטינקה פראגו בתוכנית הסיום של MTV, 20 בספטמבר 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* קטינקה פראגו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "קורות חייה (בשוודית)". אורכב מ-המקור ב-2010-08-21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1061642089
* ISNI: 0000 0001 1489 711X
* LCCN: no2008082519
* SELIBR: 308442
* VIAF: 31809082
* WorldCat: lccn-no2008082519

 |
**הוגו זיכטינג** (בגרמנית: **Hugo Süchting**);‏ 8 באוקטובר 1874 - 27 בדצמבר 1916) היה שחמטאי גרמני.

קריירה
------

זיכטינג ניצח בתחרות קיל בשנת 1893 , הגיע למקום ה-13 בתחרות לייפציג 1894 (ניצח: זיגברט טאראש), חלק מקום שני עם איגנץ פון פופיל אחרי רוברט בארנס בתחרות אייזנאך 1896 והגיע למקום ה-15 בתחרות ברלין 1897 (ניצח: רודולף שארושק) .

זיכטינג הגיע למקום השני בתחרות אלטונה 1897 וחלק מקום ראשון פעמיים - בתחרות אלמסהורן 1898 ובתחרות קיל 1900 (עם אוסקר אנטצה). בתחרות הנובר 1902 חלק זיכטינג מקום 14-15 (ניצח: דוד ינובסקי), זיכטינג ניצח בתחרות המבורג 1903, חלק מקום 8-9 בתחרות קובורג 1904 (ניצחו: רודולף סוידרסקי, קורט פון ברדלבן וקרל שלכטר), חלק מקום 11-12 בתחרות ברמן 1905 (ניצחו: גזה מארוצי ודוד ינובסקי), חלק מקום 5-6 בתחרות סטוקהולם 1906 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין וקרל שלכטר), חלק מקום 18-19 בתחרות אוסטנדה 1907 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין ועקיבא רובינשטיין), חלק מקום 13-14 בתחרות פראג 1908 (ניצחו: אולדריך דוראס וקרל שלכטר), חלק מקום 16-18 בתחרות וינה] 1908 (ניצחו: אולדריך דוראס, גזה מארוצי וקרל שלכטר), חלק מקום 6-7 בתחרות דיסלדורף 1908 (ניצח: פרנק מרשל)  וחלק מקום 14-16 בתחרות קרלסבד 1911 (ניצח: ריצ'רד טייכמן). 

זיכטינג ניצח בשני דו-קרבות את פאול לאונהרדט 2.5-1.5 ואת קארל קארלס 2-1. שני הדו-קרבות התקיימו בהמבורג בשנת 1911. שנה לאחר מכן סיים בתיקו דו-קרב גומלין עם פאול לאונהרדט בתוצאה 2-2.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוגו זיכטינג, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי
**גָלְעָם בע"מ** היא חברה המייצרת סוכרים ועמילנים לתעשיית המזון. בעבר הייתה החברה בבעלותו של קיבוץ מענית.

היסטוריה
--------

מפעל גלעם נרשם כחברה על ידי תנועת הקיבוץ הארצי בשנת 1940 לשם עיבוד תוצרת חקלאית וכדי לספק פרנסה לקיבוצים שהוקמו באזור. הוא החל להיבנות בשנת 1942 עם הקמתו של קיבוץ מענית. מוצרי הראשונים היו שקי עמילן וחבילות גלוקוזה. ב-1962 פשט המפעל את הרגל ונסגר לזמן קצר.

ב-1970 מכר "הקיבוץ הארצי" את המפעל לקיבוץ מענית, והציב תנאי שרק חברי הקיבוץ החברים במפ"ם יהיו רשאים לעבוד במפעל.

המפעל התאושש בהמשך והגיע לרווחיות. בשנת 2008 הגיעו מכירותיו לסך של 483 מיליון שקל והרווח הנקי שלה עמד על 17 מיליון שקלים. ב-2015 עמדו מכירותיה על כ-450 מיליון שקלים והיא מציגה רווחיות.

בשנת 2010 רכשה קרן ההשקעות בראשית 30% מן החברה.

משנת 2001 הקיבוץ מחזיק באמצעות חברת גלעם במניות חברת "אנזומוטק" המפתחת תוספי מזון, והונפקה בנאסד"ק. בעת הנפקתה החזיקה החברה ב-40% מן החברה. ב-2014 מכר הקיבוץ חלק ממניות החברה תמורת 160 מיליון שקלים, והגיע ל-22% החזקה בחברה.

בשנת 2005 הקימה גלעם את חברת "דָּגַל" בו היא שותפה עם חברת א. דוידס. דגל עוסקת ביבוא, שיווק מכירה והפצה של חומרי גלם המיועדים לתעשיית המזון.

ב-2016 רכשה קרן פימי תמורת 290 מיליון שקלים את כל הבעלות על החברה מידי קיבוץ מענית ומידי קרן בראשית. בעת המכירה הועסקו במפעל 8 עובדים בלבד בני הקיבוץ מתוך 210 העובדים בישראל. העסקה לא כללה את החזקות גלעם בחברת אנזימוטק.

רוב מוצריה של החברה כיום משמשים לייצוא. בבעלותה גם שני מפעלים מחוץ למפעל במענית: מפעל בעיר בוטרופ בגרמניה בשם eurosweet בו מחזיקה החברה בשותפות עם שותף מקומי, המייצר תערובות המתקה נוזליות לשוק המזון באירופה, ומפעל בספרד.

לחברה שותפות בחברת "נוטריגל" שעוסקת בייצור מוצרים טבעיים, המיוצרים בתהליך עיבוד טבעי של פולי סויה.

גלעם מייצרת כיום מוצרי פרוקטוז, גלוקוזה ועמילנים לתעשיית המזון. בנוסף מייצר המפעל עמילנים לתעשיית שונות כגון תעשיית הנייר, הטקסטיל, הדבק והבניין. כמו כן תוצרי הלוואי הנותרים בעת ייצור מוצרי החברה נמכרים כמזון לבעלי חיים. החברה מייצרת ומשווקת מוצרים מוגמרים כקמח, אבקת אפייה, סירופים ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גלעם
* בתעשייה ובאקדמיה באתר קיבוץ מענית, 2010
* נווית זומר, יו"ר גלעם על אקזיט 220 המיליונים של קיבוץ מענית: "החברים רצו לממש", באתר ynet, 19 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנון לפיד, מענית: מנכ"ל "גלעם" פורש אחרי 38 שנים, באתר mynet, ‏31 במרץ 2015
2. ↑  ראיון עם יוסי פלד, מנכ"ל גלעם , באתר tefen‏,
3. ↑  גולן חזני,
 בלעדי לכלכליסט: מגעים ראשונים למיזוג בין גלעם לסולבר, באתר כלכליסט, 13 באוקטובר 2009
4. ↑  שירי חביב ולדהורן, קרן פימי בדרך לרכישת גלעם מקיבוץ מענית ב-300 מיליון שקל, באתר גלובס, 19 ביולי 2016
5. ↑  סתיו שירייב, השקעה עשירית לקרן בראשית: תשקיע 94 מיליון שקל בחברת רכיבי המזון גלעם, באתר ביזפורטל‏, 18 באוקטובר 2010
6. ↑  ניר צליק, שווי מניות אנזימוטק שבידי המנכ"ל זינק ל־12 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 29 בספטמבר 2013
7. ↑  אריק בשן, מענית:מפעל גלעם שותף להנפקה בנאסד"ק, באתרmynet‏, 16 באוקטובר 2013
8. ↑  טלי ציפורי, קיבוץ מענית מעשיר את חשבון העו"ש שלו: ימכור מניות אנזימוטק תמורת 160 מיליון שקל, באתר גלובס, 25 בפברואר 2014
**ויקטוריה קורן מיטשל** (באנגלית: **Victoria Coren Mitchell**; נולדה ב-18 באוגוסט 1972) היא סופרת ושחקנית פוקר בריטית, בעלת טורים שבועיים בדיילי טלגרף, ומנחת שעשועון הטלוויזיה "Only Connect" ותוכנית הרדיו "Heresy". היא האישה הראשונה שזכתה בתואר בסבב הפוקר האירופי והראשונה שזכתה ב-2 תארים.

ביוגרפיה
--------

קורן מיטשל פרסמה סיפור קצר תחת שם עט במגזין "Just Seventeen" כשהייתה בת 14. בגיל 15 זכתה בתחרות כתיבה בדיילי טלגרף. ב-1989 פרסמה את ספרה הראשון, "Love 16".

ההצגה "A Lump in my Throat" אשר עיבדה מטוריו של ג'ון דיימונד, עלתה בפסטיבל אדינבורו ב-2000 ובהמשך הוצגה בבתי תיאטרון אחרים. ב-2003 עיבדה את ההצגה לדוקו-דרמה עבור BBC Two עם ניל פירסון. באותה השנה פרסמה את הספר "Once More, with Feeling" אשר כתבה במשותף עם צ'ארלי סקלטון על ניסיונם ליצור את "סרט הפורנו הטוב ביותר אי פעם", בעקבות עבודתם כמבקרי סרטי פורנוגרפיה עבור ה-"Erotic Review".

ב-2009 פרסמה ספר זיכרונות בשם "For Richer, For Poorer: A Love Affair with Poker", אשר ב-2011 פורסם מחדש בשם "Confessions of a Player".

### קריירת בידור

קורן מיטשל הנחתה שידורי טלוויזיה ורדיו רבים, בעיקר תחת רשת BBC, והיא משתתפת כאורחת קבועה, פנליסטית ואורחת בתוכניות בידור רבות כגון "8 Out of 10 Cats does Countdown" ו"The Last Leg".

מ-2008 היא מנחה את שעשועון הטלוויזיה "Only Connect" ותוכנית הרדיו "Heresy", ומ-2016 את תוכנית הרדיו "Women Talking About Cars" ב-Radio 4. מ-2012 היא משתתפת קבועה בשעשועון Qi.

### קריירת פוקר

ב-2004 הייתה לאישה הראשונה שזכתה בתואר בסבב הפוקר האירופי, לאחר שניצחה באליפות אשר התקיימה בלונדון. ב-2014 הפכה לראשונה אשר זכתה ב-2 תארים בסבב, כאשר ניצחה באליפות אשר התקיימה בסן רמו.

נכון למרץ 2022, קורן מיטשל זכתה בסך של כ-2.5 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.6 מיליון דולר מהזכיות בסבב הפוקר האירופי.

חיים אישיים
-----------

קורן מיטשל נישאה לקומיקאי והשחקן דייוויד מיטשל ב-2012, וב-2015 נולדה בתם הראשונה. אביה הוא ההומוריסטן אלן קורן ואחיה הוא העיתונאי גילס קורן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטוריה קורן מיטשל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויקטוריה קורן מיטשל
* ויקטוריה קורן מיטשל, ברשת החברתית טוויטר

* ויקטוריה קורן מיטשל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ויקטוריה קורן מיטשל, באתר The Hendon Mob

* ויקטוריה קורן מיטשל, באתר Global Poker Index

* ויקטוריה קורן מיטשל, באתר אליפות העולם בפוקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויקטוריה קורן מיטשל, Girls' mags are not sexy, but sweet, באתר הגרדיאן, ‏18 במרץ 2012
2. ↑  My Life In Media: Victoria Coren, באתר אינדפנדנט, ‏26 במאי 2008
3. ↑  ויקטוריה קורן מיטשל, I made a porn film for my 30th, באתר Evening Standard, ‏18 באוגוסט 2002
4. ↑  Coren Mitchell Becomes First Player To Win Two EPT Main Events, באתר Poker-King, ‏21 באפריל 2014
5. ↑  David Mitchell and his wife Victoria Coren enjoy a stroll with their baby daughter ahead of long-awaited Peep Show comeback, באתר דיילי מייל, ‏11 בנובמבר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312999405171
* BIBSYS: 8028149
* ISNI: 0000 0000 4688 6442
* LCCN: no2009005507
* NTA: 250588730
* SUDOC: 135277833
* VIAF: 4157149108458768780002
* WorldCat: lccn-no2009005507

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברבה של שומיאץ. אם התכוונתם לנכדו, ראש ישיבת פוניבז', ראו ירחמיאל גרשון אדלשטיין.

הרב **ירחמיאל גרשון אדלשטיין** (תרכ"ב, 1862 - ז' בניסן תרע"ט, 7 באפריל 1919) היה רבה של שומיאץ שבאימפריה הרוסית ומחבר הספר "חידושי בן אריה".

ביוגרפיה
--------

נולד בקמניץ שבליטא לרב צבי אריה וגיטל אדלשטיין. בצעירותו למד עם רבה של קמניץ הרב יהושע הכהן בלומנטל וסיים את הש"ס לפני בר המצווה.

נשא את רייזל בת הרב פסח מקמניץ. לאחר נישואיו עבר ללמוד בישיבת וולוז'ין. בשנת תרמ"ז (1886) נבחר על ידי הנצי"ב מוולוז'ין להימנות על קבוצת האברכים הראשונה של כולל ברודסקי בישיבה. הנצי"ב מוולוז'ין היה זה שסמך אותו לרבנות ומינהו לאחר מספר שנים לרב שכונה בוולוז'ין. בלומדו בוולוז'ין היה קשור גם לרב חיים סולובייצ'יק המשנה לראש הישיבה.

בהמלצת הנצי"ב התמנה הרב אדלשטיין לרבה של העיירה חטוביץ. לאחר תקופה התמנה לרבה של שומיאץ. בעת רבנותו הוציא לאור את ספרו חידושי בן אריה.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה נדדה ישיבת ראדין ועמה החפץ חיים ממקומה ושהתה בשומיאץ במשך כשנתיים. בתקופה זו נוצר קשר בין החפץ חיים לרב אדלשטיין.

נפטר בז' בניסן תרע"ט (7.4.1919) ונקבר בבית העלמין היהודי שבשומיאץ. לאחר פטירתו מונה בנו הרב צבי יהודה אדלשטיין לרב העיירה במקומו.

בשנת תשע"ז (2017) אותר קברו על ידי החוקר ישראל מאיר גבאי, לאחר שבית העלמין חולל מספר פעמים.

משפחתו
------

* בנו הרב צבי יהודה אדלשטיין - מילא את מקומו כרבה של שומיאץ ולאחר מכן עלה לארץ ישראל והיה רבה של רמת השרון.
	+ נכדו הרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין - ראש ישיבת פוניבז'.
	+ נכדו הרב יעקב אדלשטיין - רבה הראשי של רמת השרון ושכונת נאות יוסף בבני ברק.
* בנו הרב בנימין חיים - רבה של העיירה שאמוב שברוסיה ולאחר מכן רב שכונת מכבי ביפו. נפטר בליל הסדר תש"ו. חתנו רבי נחום גולדשמיד כיהן כראש ישיבת חפץ חיים (כפר סבא), ולאחר פטירתו של חמיו מילא את מקומו ברבנות שכונת מכבי.
* בנו הרב ברוך רבה של סטרשליה, רוסיה, נספה עם משפחתו בשואה. אשתו רייזל עלתה לארץ ישראל והתגוררה ברמת השרון.

חיבורו
------

חיבר את חלקו הראשון של ספרו חידושי בן אריה בימי כהונתו בשומיאץ. בשנת תשמ"א הוציאו נכדיו את הספר במהדורה חדשה והוסיפו חלק שני לספר הכולל חידושים שלו ומכתבים מכתב יד והערות שרשם על ספריו.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין, **חידושי בן אריה חלק א'**, באתר אוצר החכמה
* הרב ירחמיאל גרשון אדלשטיין, **חידושי בן אריה חלק ב'**, באתר אוצר החכמה
* הרב אדלשטיין, בבלוג תולדות ושורשים

הערות שוליים
------------

1. ↑  שומיאץ‚ רוסיה: התרגשות באיתור קברו של רב העיר הגרי"ג אדלשטיין זצ"ל, באתר אהלי צדיקים
2. ↑  עליו ראו: הערך 'רבי בנימין חיים אדלשטיין' בלקסיקון הרבני "אישי ישראל".
3. ↑  עליו ראו: הערך 'רבי נחום גולדשמיד' בלקסיקון הרבני "אישי ישראל".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305654805171
* LCCN: nr90024386
* VIAF: 63858408
* WorldCat: lccn-nr90024386

 |
**הוגו שפרלה** (בגרמנית: **Hugo Sperrle**;‏ 7 בפברואר 1885 – 2 באפריל 1953) היה גנרל-פלדמרשל גרמני בלופטוואפה במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

שפרלה נולד בלודוויגסבורג, והצטרף לצבא הגרמני, לגדוד רגלים ב-1903. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה הצטרף לשירות האוויר הגרמני (Luftstreitkräfte) ושימש עד תום המלחמה כטייס וכתצפיתן. בשנת 1916 התרסק ושהה כחודשיים בבית החולים. לאחר החלמתו המשיך לטוס, שירת בתפקידי פיקוד שונים, וזכה לעיטורים. עם סיום המלחמה הגיע שפרלה לדרגת האופטמן.

שפרלה הצטרף לפרייקור בעלי הנטייה הימנית הקיצונית, אך לאחר פירוקם שב והצטרף אל הרייכסווהר. מכיוון שעל פי הסכם ורסאי נאסר על גרמניה להחזיק כוח מוטס, הוצב שפרלה בתפקידי קרקע, בין היתר כמפקד יחידת ארטילריה. במקביל הוא עבר קורס השתלמות בברית המועצות באתר בסיס ליפצק. לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון, החל שפרלה בהכנות חשאיות לקראת הקמת כוח אווירי לצבא גרמניה. בשנת 1935 עם הקמת הלופטוואפה הצטרף שפרלה לשירותיו. במהלך מלחמת האזרחים בספרד שימש שפרלה כמפקד לגיון הקונדור, כאשר וולפרם פון ריכטהופן שימש כראש המטה שלו.

שפרלה הצטיין במהלך המערכה על צרפת בה פיקד על "צי האוויר השלישי" (Luftflotte 3), יחידה אווירית המקבילה מבחינת סדרי הגודל לארמייה בצבאות הקרקע. לאחר מכן מונה לדרגת גנרלפלדמרשל של הלופטוואפה. שפרלה היה בין הטוענים כי בטרם יתחילו הגרמנים בפלישה הקרקעית לבריטניה, שתוכננה כמבצע ארי ים, על הלופטוואפה להשמיד את חיל האוויר הבריטי, ה-RAF. צי האוויר השלישי של שפרלה מילא תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה בין יוני 1940 לאפריל 1941.

לאחר תחילת מבצע ברברוסה, הפלישה לברית המועצות, הופנו רוב מאמצי הלופטוואפה לחזית המזרחית. שפרלה נותר מפקדו של צי האוויר השלישי במערב, שהיה כוח חלש יחסית. ביום הפלישה לנורמנדי ב-6 ביוני 1944 עמדו לרשות שפרלה להדיפת הפלישה רק כ-400 מטוסים, כחצי מהם לא-מבצעיים. באוגוסט 1944 פוטר שפרלה על ידי היטלר מכל תפקידיו, בשל כישלונו במהלך הפלישה של בעלות הברית.

לאחר המלחמה נתפס על ידי בעלות הברית והואשם בפשעי מלחמה ב"משפט הפיקוד הגבוה" במשפטי נירנברג, אך זוכה. שפרלה מת במינכן בשנת 1953.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוגו שפרלה** בוויקישיתוף
* הוגו שפרלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הוגו שפרלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| גנרל-פלדמרשלים וגרוס-אדמירלים בוורמאכט, בלופטוואפה ובקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה |
| --- |
| גנרלפלדמרשלים | אדוארד פון בהם-ארמולי (דרגת כבוד) • פדור פון בוק • ארנסט בוש • ולטר פון בראוכיטש • רוברט ריטר פון גריים • הרמן גרינג • מקסימיליאן פון וייכס • ארווין פון ויצלבן • וילהלם פון לב • וילהלם ליסט • אריך פון מאנשטיין • ולטר מודל • ארהרד מילך • פרידריך פאולוס • וילהלם קייטל • גאורג פון קיכלר • גינתר פון קלוגה • אוואלד פון קלייסט • אלברט קסלרינג • ארווין רומל • גרד פון רונדשטט • ולטר פון רייכנאו • וולפרם פון ריכטהופן • הוגו שפרלה • פרדיננד שרנר |
| גרוס אדמירלים | אריך רדר • קרל דניץ |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb169856780 (data)
* GND: 129966207
* ISNI: 0000 0000 2617 8641
* LCCN: n87836429
* VIAF: 13402632
* WorldCat: lccn-n87836429

 |
**רוני בווה** (נולדה ב-6 באוקטובר 1996) היא אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת 6 מדליות מהמכביה, מהן 3 כסף.

ביוגרפיה
--------

בווה למדה בחוות הנוער הציוני. היא מתאמנת בקבוצת השחייה של הפועל ירושלים.

### 2013

בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכתה בווה ב-3 מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם מרטינה מרקס, טל טהורי ואפרת רוטשטיין בשיא ישראלי חדש של 8:28.83 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.45 דקות, אחרי מרטינה מרקס (4:20.09 דקות) ומרלי ארליך מארצות הברית (4:21.40 דקות) ובמשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:14.29 דקות, אחרי מרלי ארליך (9:02.92 דקות) לורן לוי מארצות הברית (9:09.08 דקות).

שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכתה בווה ב-3 מדליות ארד אישיות, במשחה ל-400 מטר בתוצאה של 4:27.53 דקות, אחרי מרטינה מרקס ממכבי קריית אונו (4:20.92 דקות ) וטלי למקוף מהפועל דולפין נתניה (4:22.32 דקות), במשחה ל-800 מטר בתוצאה של 9:11.23 דקות, אחרי מרטינה מרקס (9:07.07 דקות) וטלי למקוף (9:08.36 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:42.58 דקות, אחרי למקוף שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 17:27.62 דקות, ויעל דניאלי ממכבי פרק מים רעות (17:37.05 דקות).

### 2014

באליפות ישראל (בריכת 25 מטר) שנערכה בדצמבר 2014 זכתה בווה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:59.78 דקות, אחרי יעל דניאלי (8:55.16 דקות) ועדן גירלואנצה ממכבי קריית אונו (9:02.45 דקות).

### 2015

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכתה בווה ב-4 מדליות אישיות, מהן 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 4:20.58 דקות, לפני טלי למקוף (4:21.30 דקות) ומרטינה מרקס (4:25.71 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:55.82 דקות, לפני טלי למקוף (9:08.71 דקות) ויעל דניאלי (9:14.30 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 17:19.05 דקות, לפני טלי למקוף (17:26.17 דקות) ואושר אונטרשלג חברתה לקבוצה (17:51.41 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.32 דקות, אחרי אנדראה מורז מהפועל ירושלים שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:59.01 דקות ומרטינה מרקס (2:05.31 דקות).

חייה האישיים
------------

בווה היא בת הזוג של ירדן חרותי, אחיו של מירון חרותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוני בווה** בוויקישיתוף

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* רוני בווה, באתר Swimrankings
* רוני בווה, באתר *Swimrankings* (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעוף. אם התכוונתם למחוז באינדונזיה, ראו בנטם (מחוז).
פרגית בנטם מגזע הולנדי
תרנגולת בנטם מגזע פקין
נקבת בנטם מגזע סיברייט כסוף
**בַּנְטָם** היא הגדרה למספר מצומצם של עופות, בעיקר תרנגולות, הקרויים על שם המחוז האינדונזי בנטם.
נמל בנטם שימש בעבר מוקד חשוב למסחר בינלאומי וספנים ארופאיים שהצטיידו במזון חי להפלגותיהם כינו את העופות הקטנים שמצאו באזור על שמו. מאז השתרש השם בנטם לתיאור זני עופות קטנים, חלקם כאלה שפותחו על ידי האדם וחלקם טבעיים.

לגזעי תרנגול רבים יש גרסת בנטם וגודלם הוא כחמישית עד חצי מגרסתם הרגילה. תרנגולי בנטם מתאימים לגידול בחצרות קטנות ובמקומות בעלי שטח קטן והנקבות משמשות גם לצריכת ביצים ואף בשר. עם זאת, תרנגולת בנטם מפיקה פחות ביצים מגרסתה הרגילה (כ-150 בממוצע) וביציה קטנות בשליש עד מחצית.

תרנגולי בנטם (בהם ניתן למצוא את הגזעים סיברייט, פקין וסראמה) התחבבו במיוחד על מגדלי עופות נוי.

בנטם "אמיתי"
------------

לעוף בנטם "אמיתי" אין גרסה גדולה והוא קטן באופן טבעי. קיימים חילוקי דעות בין מגדלי העופות בשאלה אלו עופות נחשבים לבנטם "אמיתי" ואלו לא, כמו גם הבדלי הגדרות בין אגודות שונות, בארצות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנטם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283000905171
* GND: 4263306-0
* LCCN: sh85011689

 |
**ז'ורז' אלבר אדואר ברוטוס ז'יל דה לה טורט** (בצרפתית: **Georges Albert Édouard Brutus Gilles de La Tourett**;‏ 30 באוקטובר 1857 – 26 במאי 1904) היה רופא צרפתי שעל שמו קרויה תסמונת טורט, הפרעה נוירולוגיות שמאופיינת בטיקים גופניים ובפליטות פה בלתי רצויות. כיום, ניתן לסווג אותו כנוירולוג, אם כי תחום הנוירולוגיה עוד טרם היה מוגדר בזמנו.

דה לה טורט נולד בעיר סן-ז'רבה-לה-טרואה-קלושה במחוז ויין שבמרכז צרפת. בשנת 1873 החל טורט ללמוד רפואה בעיר פואטייה. מאוחר יותר עבר לפריז, שם היה תלמיד, מזכיר ושולייתו של הרופא ז'אן-מרטן שארקו, מנהל בית החולים פיטייה סלפטרייר. שאקרו עזר לו לפתח את הקריירה האקדמית שלו. טורט חקר והרצה על פסיכותרפיה, היסטריה והיפנוזה.

טורט תיאר את מצבם הרפואי של תשעה חולים הלוקים בתסמונת טורט בשנת 1884. את המחלה תיאר בשם "maladie des tics". שאקרו קרא למחלה תסמונת טורט, כהוקרת כבוד לטורט על פועלו ועל חקר המחלה.

בשנת 1893 נפטרו שאקרו ובנו של טורט. בהמשך אותה שנה מטופלת לשעבר של טורט ירתה בו בראשו, לטענתה בשל שהיפנט אותה בעבר ללא הסכמתה, אם כי טורט וחוקרים בני ימינו טוענים כי הדבר אינו אפשרי. בעקבות אירועים אלה, החל טורט להראות סימנים של הפרעה דו-קוטבית, ומצב רוחו נע מדיכאון ועד להיפומאניה וחוזר חלילה. למרות זאת, הצליח להרצות בפני קהל של מאזינים על אוריינות, היפנוזה ותיאטרון.

בשנת 1902 לערך, החל מצבו הרפואי של טורט להחמיר, והוא איבד את עבודתו.

טורט נפטר ב-26 במאי 1904 בבית חולים פסיכיאטרי בלוזאן שווייץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ורז' ז'יל דה לה טורט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261884205171
* BIBSYS: 90768940
* BNE: XX1170165
* BnF: cb12002511z (data)
* CANTIC: a1158967x
* GND: 129049115
* ISNI: 0000 0003 6863 7502
* LCCN: no89008543
* The Léonore id LH//1134/76 is not valid.
* NKC: nlk20000086020
* NLA: 35904160
* NLG: 241781
* NTA: 121635155
* SNAC: w67951xh
* SUDOC: 028129148
* Trove: 1139352
* VIAF: 9857303
* WorldCat: lccn-no89008543

 |
**ויל הארדי'** (באנגלית: **Will Hardy**; נולד ב-1988) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי המאמן את יוטה ג'אז מליגת ה-NBA.

קריירה
------

הארדי שיחק כדורסל בוויליאמס קולג', אך בשנת 2010 הפסיק לשחק והצטרף לסגל האימון של סן אנטוניו ספרס. בשנת 2015 מונה לעוזר מאמן, ובהיותו חלק ממערכת האימון של גרג פופוביץ', היה מאמן הקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA בשנים 2015–2018.

בעונת 2021/2022 הצטרף כעוזר מאמן לבוסטון סלטיקס, והשתתף בהגעתה עד לגמר ה-NBA, בו הפסידה הקבוצה 2–4 לגולדן סטייט ווריורס. אימה יודוקה, מאמן הקבוצה, שימש כעוזר מאמן לצד הארדי בשנים 2015–2019 בסן אנטוניו ספרס, ואף הכיר אותו כשחקן בעת שהארדי שימש כאנליסט בקבוצה.

ביוני 2022 מונה למאמן הראשי של יוטה ג'אז כמחליפו של קווין סניידר, בגיל 34 בלבד. הארדי הוא המאמן הצעיר ביותר ששימש כמאמן ראשי בליגת ה-NBA ללא ניסיון קודם כמאמן ראשי.

הארדי גם שימש בצוות האימון של נבחרת ארצות הברית בכדורסל בגביע העולם בכדורסל 2019 ובאולימפיאדת טוקיו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Joe Mussatto, OKC Thunder coaching search: Five things to know about Will Hardy, The Oklahoman (ב־American English)
2. ↑  Jazz name Celtics assistant Hardy new coach, ESPN.com, ‏2022-06-28 (באנגלית)
3. ↑  Who is new Utah Jazz head coach Will Hardy?, Deseret News, ‏2022-06-28 (באנגלית)
4. ↑  Jazz brass explain why Will Hardy is the right guy for the job, Deseret News, ‏2022-06-29 (באנגלית)
5. ↑  המאמן הכי צעיר ב-NBA: וויל הארדי יחתום לחמש שנים ביוטה - וואלה! ספורט, באתר וואלה!, ‏2022-06-28
6. ↑  Utah Jazz Name Will Hardy Head Coach, www.nba.com (באנגלית)
**ירחוני מלכותי** (שם מדעי: *Lampris guttatus*) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הירחוניים השוכן באוקיינוס הפתוח. זהו הגדול שבדגי סדרתו, יחד עם דג משוט ענק.

מאפיינים
--------

הירחוני הוא דג גדול שדומה לדג השמש אך קטן יותר ובעל סנפירים קצרים יותר. הדג יכול להגיע להיקף של 2 מטר ולשקול מעל 270 ק"ג. הוא בעל מבנה עגלגל וסנפירים ופיו צבועים באדום עם גוף מנוקד בלבן, פלג גוף עליון כחול ופלג גוף תחתון כחול בהיר יותר. העיניים גדולות וצהובות. דג זה בעל יכולת לא רגילה לדגים לשמור על חום גוף קבוע.

הדג שוחה באוקיינוס והוא בעל תפוצה גלובלית, אך מעדיף את הימים הטרופיים ונפוץ הרחק מהחוף. ידוע על תפוצתו בעיקר בהוואי ובמערב אפריקה, בהם הוא מצוי במסעדות. הוא חי בעומק 50–500 מטר בחיפושים אחר דיונונים וקריל ולעיתים גם אחרי דגים קטנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ירחוני מלכותי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירחוני מלכותי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ירחמיאל צימבל** (1900 לערך - 21 בפברואר 1971) היה חלוץ וחקלאי. מלוחמי הקרב על תל חי ומוכתר מושב תל עדשים.

ביוגרפיה
--------

צימבל נולד בעיירה בראנסק שבפולין למשפחת סוחרים דלת אמצעים, בנם של אברהם טוביה ואלקה ריבה צימבל. (הוריו נספו בשואה עם אחותו הצעירה ומשפחתה בשנת 1942.)

בצעירותו למד צימבל בחדר, ובשנת 1913 עלה לארץ ישראל עם אחותו שושנה (לימים אשתו של בכיר ההגנה, קלמן רדין). לאחר עלייתו שיקר בנוגע לשנת לידתו, על מנת להתקבל ולעסוק בעבודה חקלאית חלוצית. יחד עמו בפרדסי ראשון לציון ופתח תקווה עבדו לוי אשכול ואברהם הרצפלד. לאחר מכן היה זמן מה בין ראשוני העגלונים בירושלים.

כעבור כשבע שנים מעלייתו ביקש להתיישב עם חבריו מקבוצת הפועלים ביהודה, אך הופנה על ידי מרכז הסתדרות הפועלים החקלאיים לתל חי. בעת המאורעות בתל-חי (1 במרץ 1920) השתתף בקרבות ההגנה על החצר, ובשעת נפילתו של יוסף טרומפלדור שהה לצדו. אחותו התיישבה גם היא בתל חי ולקחה חלק בלחימה, אשר תועדה על ידה ביומנה הפרטי ששימש עדות לספרים רבים המגוללים את פרטי הקרב.

בליל ה-2 במרץ הצטרף צימבל כמלווה לשיירת הפצועים שיצאה לצידון. שהותו בלבנון נמשכה עד להשגת רישיונות כניסה לארץ ישראל ולאחר שובו ארצה היה צימבל בין חברי "קבוצת תל חי בראש פינה". במהלך תקופה זו נערכו הבחירות לאספת הנבחרים הראשונה והוא נבחר לשמש חבר ועדת הבחירות המחוזית של צפון הארץ. בעקבות החלטת ועדת הבחירות המרכזית על ביטול מחוז מטולה ונטילת זכות ההצבעה מיושביו, היה צימבל בין המוחים על ההחלטה ובמסגרת מערכת בחירות הפגנתית שערכו במחוז נבחר בבחירות המחאה כנציג תל חי.

בתקופת שהותו בתל-חי נשא לאישה את זהבה רוז'נסקי, חלוצה עולה מפולין ואחות בביתניה. בשנת 1923 נולדה בתם הבכורה רות, הילדה הראשונה של תל-חי, וזמן קצר לאחר מכן, בעקבות איחוד כפר גלעדי ותל חי, עברו לתל עדשים והקימו משק חקלאי. בביתם קלטו את משפחת רעייתו ובשנים מאוחרות יותר את ילדי עליית הנוער.

שנים ארוכות היה צימבל מוכתר המושב וקיים קשרים עם היישובים הערבים הסובבים ונציגי הבריטים. מאוחר יותר נבחר גם לחבר המועצה האזורית עמק יזרעאל וחבר הוועד הפועל של המועצה. בשנת 1947 נבחר להנהלת האגודה השיתופית "אלומה" לפלחה ולמטעים משותפים.

צימבל (שני משמאל בחולצה הלבנה) על המרפסת בתל-חי בתחילת 1920
צימבל נפטר ב-21 בפברואר 1971. במותו הותיר שלוש בנות ובן.
בנו גדעון צימבל היה סגן ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל וחלל מלחמת יום הכיפורים.
בתו יעל נישאה לסופר, המשורר והמחנך מיכאל דשא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נקדימון רוגל, **היוצאים אל ארץ צפון - ראשיתן של קבוצות הפועלים באצבע הגליל (1916 - 1920)**, עמוד 122. ראו גם: מכתב אל המרכז החקלאי של אחדות העבודה, 7/7/1919, החתום על ידי צימבל ושניאור שפושניק ומצוי בארכיון תנועת העבודה, IV-121, תיק 3.
2. ↑  נקדימון רוגל, **פרשת תל-חי**, עמוד 281.
3. ↑  רוגל, **היוצאים אל ארץ צפון**, עמוד 147.
4. ↑  רוגל, **פרשת תל-חי**, עמוד 357, בו מובאת איגרת המחאה של הוועדה המחוזית של צפון הארץ אל ועדת הבחירות המרכזית ובה פירוט תוצאות ההצבעה לנציגי תל חי, כפר גלעדי וחמארה.
דמיטרי מדבדב בקבר החייל האלמוני במוסקבה מדליק את כוכב אש התמיד
אש התמיד באנדרטה הנמצאת לאתר של המוזיאון לרצח העם הארמני בירוואן בירת ארמניה
אש התמיד על קברו של הנשיא קנדי בארלינגטון, וירג'יניה
אש תמיד בוויניצה אוקראינה
האש הבוערת ב"שער הגיהנום" בדרווזה
**להבה נצחית** היא להבה, מנורה או לפיד שבוער לתקופה בלתי מוגבלת. בעבר שמשה אש תמיד לצרכים פולחניים שונים. כיום, ברוב המקרים, הפולחן עבורו משמשת אש תמיד הוא להנצחת אדם או אירוע בעל חשיבות לאומית, או כדי לשמש תזכורת למחויבות למטרה משותפת, כגון שלום בינלאומי.

ביהדות
------

 ערך מורחב – **מערכת התמיד**  

ביהדות, ישנו ציווי לשמור על אש תמיד על גבי מזבח העולה, ומצווה זו נשמרה במשכן ובבתי המקדש עד חורבנם. בבית המקדש השני אף הוקמה מערכה (ערימת עצים) על המזבח שמטרתה היא שמירת אש תמיד. בתקופה המודרנית נהגו בבתי כנסת רבים להציב אש תמיד סמוך לארון הקודש.

בתרבויות נוספות
---------------

אש התמיד היא מסורת ארוכה שנים בתרבויות ודתות רבות. באיראן העתיקה העטר (אש קדושה), שטופח על ידי כהן מסור, ייצג את הרעיון של "ניצוצות אלוהיים" או את אמשה ספנטס (האלים) כפי שהבינו אותם בדת הזורואסטריות. מקורות מצביעים על כך ששלוש "שריפות גדולות" התקיימו בתקופת הממלכה האחמנית הפרסית, שנחשבים להתייחסות המוקדמת ביותר לפרקטיקה של יצירת שרפות קהילתיות שבערו תמיד.

בסין, השתמשו לעיתים במנורה נצחית בוערת כאמצעי גלוי של הערצת אב קדמון ונהגו להניח אותה על פני לוח רוחני על מזבח האבות של המשפחה.

בטבע
----

המונח אש תמיד מתייחס בעיקרו ללהבה המובערת במכוון, אולם יש שהוא מוחל על בעירה טבעיות הנוצרות באמצעות תופעות טבע כגון דליפות גז טבעי, "שריפות כבולות" ושריפות פחם, שכולן יכולות להיות מוצתות תחילה על ידי ברק, פיאזואלקטריות, או פעילות אנושית, ויכולות לבעור במשך עשרות או מאות שנים. בכפר ג'אווה באינדונזיה, קיימת אש תמיד המבוססת על גז טבעי והוצתה לפני המאה ה-15, ועל אף גשם טרופי ורוחות עזות אינה ניכבת גם היום. דוגמה נוספת היא "שער הגיהנום" של דרווזה, הבוער ברצף משנת 1971 ונוצר בטעות בקידוח לחלל תת-קרקעי על ידי גאולוגים סובייטים, והדלקת הבור, תוך מחשבה שהוא יבער מספר ימים בלבד. אש התמיד הטבעית העתיקה ביותר היא זו הבוערת בשדה הנפט באבא גורגור שבכורדיסטן העיראקית.

חומר הבעירה
-----------

בימי קדם בני האדם הזינו את אש התמיד בעץ או בשמן זית. מערכות אש תמיד מודרניות יותר, משתמשות באספקה מוזרמת של בנזין או של גז טבעי.

אש תמיד למטרת זיכרון
--------------------

אש התמיד לזכר הנשיא האמריקאי ג'ון קנדי, לאחר ההתנקשות בחייו בשנת 1963, היא ככל הנראה הזיכרון הראשון מהסוג שנבנה לכבודו של אדם אחד ידוע (בניגוד ללהבות לזכר אחד או יותר חיילים אלמונים). לאחר הדלקת האש לזכרו, החלו להשתמש באש תמיד לעיתים קרובות יותר ברחבי העולם, כדי לכבד אנשים בעלי חשיבות לאומית או בינלאומית.

אש התמיד בישראל
---------------

בישראל קיימים מספר מוקדים בהם בוערת "אש תמיד". ביניהם ניתן למנות:

* רחבת משכן הכנסת בירושלים, גלעד לזכר חללי מערכות ישראל
* כיכר רבין בתל אביב, האנדרטה לזכר יצחק רבין
* יד ושם בירושלים, אתר לזיכרון והנצחת השואה בישראל
* יד קנדי בהרי ירושלים, אתר הנצחה לנשיא ארצות הברית ג'ון קנדי
* קבר רבין בחלקת גדולי האומה

ראו גם
------

* הלפיד האולימפי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אש תמיד** בוויקישיתוף
* היסטוריה של פולחן המתים (באנגלית)
* הערך "אש תמיד", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אֵשׁ תָּמִיד תּוּקַד עַל הַמִּזְבֵּחַ לֹא תִכְבֶה", ספר ויקרא ו', ו'.
**שייך מואיז'ו** או **שייח' מואיז'ו** (בערבית: **شيخ موسى**; 1944 – 30 באפריל 2020) היה שם הבמה של **משה אטיאס (עטיה)** - מוזיקאי, משורר, מלחין, זמר ופייטן יהודי-מרוקאי. נחשב לנציג בולט של הסגנון האלג'ירי (Granati) במוזיקה אנדלוסית קלאסית.

ביוגרפיה
--------

אטיאס נולד במקנס שבמרוקו ליעקב אטיאס, מוזיקאי שהגיע למקנס מפאס, אף הוא בן למוזיקאי. לראשונה למד מוזיקה בצעירותו באמצעות האזנה ללהקת מוזיקאים יהודים שאביו היה חבר בה, וכבר כילד, ניגן ושר עם תזמורות מקומיות. הוא עלה לישראל ב-1962 ולאחר זמן מה במעברה, התיישב בקריית חיים. במרוקו עסק לפרנסתו בייצור רקמות למדי צבא מרוקו, אולם כשעלה ארצה, לצה"ל לא היה צורך בכך, והוא מצא עצמו ללא תעסוקה. הוא החל ללמוד אצל המוזיקאי "מועלם" דוד בן הרוש, ששימש עבורו כמנטור, ופצח בקריירה מוזיקלית כתחליף למקצועו הקודם.

את הקריירה המוזיקלית בישראל החל בנגינה על מנדולינה, ובהמשך על כינור. במקביל, מאז עלייתו ארצה, ועד לשנת 1970, כתב למוזיקאי סלימן אלמגריבי כ-40 שירים. בשנת 1969 הקליט מואיז'ו את התקליט הראשון שלו אצל ג'קי אזולאי, אחד מהאחים אזולאי. התקליט נחל הצלחה במכירות, ובהמשך הקליט אצל האחים אזולאי עשרות תקליטים וקלטות.

בשנות ה-70 הופיע לעיתים קרובות בארצות אחרות, בעיקר בצרפת. כשהתבקש להופיע בגרמניה, סירב בשל רצח העם היהודי שביצע בה המשטר הנאצי בזמן השואה. מאז שעלה ארצה, חזר פעם אחת בלבד למרוקו כדי להופיע בה בפני יהודים מקומיים. בישראל היה מרבה להופיע באירועים ובשמחות שונות, בעיקר של יוצאי מרוקו.

שייך מואיז'ו הקליט מעל 800 שירים שעוסקים בצדיקי מרוקו, כדוגמת הרב יעקב אבוחצירא, וגם בחיי היום יום. את רוב שיריו שר בשפה המרוקאית, וחלקם גם בעברית. בשנת 1981 הקליט בצרפת 12 שעות של שירה קלאסית אלג'ירית עם תזמורת רשות השידור של רדיו אלג'יר. נכון לשנת 2006, הוציא מואיז'ו 104 תקליטים אשר נמכרו במאות אלפי עותקים. בנובמבר 2011 הופיע לראשונה עם התזמורת האנדלוסית הישראלית.

אטיאס שר וניגן מילדותו גם עם אחיו, מרדכי עטיה, בעוד ולוי עטיה בכלי הקשה.

התגורר בקריית אתא.

חודשים ספורים לפני מותו עבר אירוע מוחי. הוא הלך לעולמו ב-30 באפריל 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* שייך מואיז'ו, ברשת החברתית פייסבוק
* שייך מואיז'ו, דף שער בספרייה הלאומית
* שייך מואיז'ו באתר התזמורת האנדלוסית
* Meeting the Legendary Cheikh Mwijo, באתר Jewish Morocco
* דודו בזק ומורן כץ, הבלדה המרוקאית לעולה הרוסייה, באתר nrg, ב-31 בינואר 2006
* אתר למנויים בלבד איה חיות, מת הזמר והיוצר "שייך מואיז'ו". קובי אוז: "הערצתי אותו", באתר הארץ, 30 באפריל 2020
* אתר למנויים בלבד אינס אליאס, חייו ומותו של אמן המחאה הבועט ביותר בישראל, באתר הארץ, 14 במאי 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  בן הרוש נולד בשנת 1910, הלך לעולמו ב-6 בדצמבר 1980 ונקבר בחיפה
2. ↑  זמר המחאה המרוקאי שייך מואיז'ו הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 30 באפריל 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284514805171
* ISNI: 0000 0004 0256 3499
* SUDOC: 19707278X
* VIAF: 317286792
* WorldCat: viaf-344148389270610710803

 |
**כלוב הברזל** הוא רעיון סוציולוגי שהוצג לראשונה על ידי הסוציולוג והפילוסוף מקס ובר. כלוב הברזל מתייחס לתהליך הרציונליזציה המתגבר בקרב חיי האדם אשר כולא את הפרט ב"כלוב הברזל" המבוסס על חוקים שכליים. ובר קרא לסדר החברתי הביורוקרטי מידי הזה "הלילה המקוטב של האפלה הקפואה".

המונח הגרמני המקורי היה "stahlhartes Gehäuse", הוא תורגם ל"iron cage" על ידי טלקוט פרסונס בתרגומו ב-1958 לספרו של ובר "האתיקה הפרוטסטנטית ורוח הקפיטליזם". מספר סוציולוגים מאוחרים ערערו את תרגומו בוויכוח האם התרגום המדויק יותר יהיה קונכייה קשה כברזל, זהו הבדל משמעותי מהתרגום המקורי. תרגום מילולי יותר מגרמנית הוא משכן קשה כברזל.

ובר כתב: "לפי השקפתו של ריצ'רד בקסטר הפיקוח על סחורות מיובאות צריך לנוח רק על כתפיו של 'קדוש כגלימה לבנה אשר יכולה להזרק הצידה בכל עת.' אך הגורל פסק כי הגלימה תהפוך **לכלוב מברזל**." 

ובר נהיה מודאג בקשר לפעולות חברתיות ולמשמעות הסובייקטיבית שבני אדם משליכים על פעולתיהם ועל יחסי הגומלין בין הקשרים חברתיים ספציפיים. הוא האמין גם באידיאליזם, שהיא האמונה שאנחנו יודעים דברים רק בגלל המשמעות שאנחנו מקנים להם. זה הוביל לעניין שלו בכוח ובסמכות כמונחים של ביורוקרטיה ורציונליזציה.

רציונליזציה וביורוקרטיה
-----------------------

ובר הצהיר, "המסלול להתפתחות כרוך... בהבאת כל החישובים לתוך האחווה המסורתית ולהחליף את היחסים הדתיים הישנים."
**כלה** (בצרפתית: **Mariée**) הוא ציור משנת 1912 מאת האמן הצרפתי מרסל דושאן.

תיאור היצירה
------------

הקומפוזיציה של הציור מכילה תערובת של דימויים גאומטריים הנדמים כחלקים במכונה מכנית לא ברורה. דושאן מצייר את הציור בגוונים חומים המזכירים את הציור הקוביסטי, אולם התיאור איננו אנליזה או פירוק והרכבה של אובייקט ממשי, אלא הרכבה של אידיאל נשי - "הכלה" בדמות מכונה.

התעניינותו של דושאן בדמותה של הכלה קשורה לתפיסת מצב הכלולות כמימוש של המיניות. בציור נוסף שבו מופיעה "מכונת הכלה" - "המעבר מבתולה לכלה" (Le passage de la vierge à la mariée), מקיץ 1912 - מציב דושאן את הכלה במוקד של שינוי דינאמי בקומפוזיציה. הכלה המוצגת בציור היא מכונה עצמאית וסגורה, אולם ברישום "הכלה מופשטת על ידי הרווקים" (1912) מתוארת הכלה כמוקד למעין תקיפה או רמזים של אלימות מצד שתי מכונות של "רווקים" המקיפים את הכלה. מכונת הכלה המתוארת בציור מופיעה, תוך השמטות מעטות, ביצירתו של דושאן "הזכוכית הגדולה". 

הציור ניתן כמתנת נישואין על ידי דושאן לפרנסיס פיקבייה, שהיה שותף מרכזי של דושאן בתנועת הדאדא בניו יורק. דושאן הסביר לאשתו, לה היה נשוי כשלושה חודשים, את משמעות הנישואין בציור - "אמן מבטא עצמו בעזרת נשמתו ועם הנשמה הוא חייב להיטמע, זה מה שחשוב". 
בין הבעלים הנוספים של הציור היו פול אלואר ואנדרה ברטון, אשר מכר את הציור לאוסף של בני הזוג לואיז ווולטר ארנסברג, אשר נתרם בשלמותו למוזיאון פילדלפיה לאמנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* כלה, אתר מוזיאון פילדלפיה לאמנות (באנגלית)
* המעבר מבתולה לכלה, אתר המוזיאון לאמנות מודרנית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצוטט בתוך: Mink, Janis, **Marcel Duchamp, Art as Anti-Art**, Benedikt Taschehen, Köln, 1995, p. 76.

| יצירות מרכזיות של מרסל דושאן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גבר צעיר ונערה באביב (1911) - עירום יורד במדרגות (1912) - כלה (1912) - גלגל אופניים (1913) - שלושה מעצורים תקניים (1913) - מטחנת שוקולד (1913/1914) - מתקן בקבוקים (1914) - רשת של מעצורים (1914) - הזכוכית הגדולה (1915-1923) - בטרם הזרוע השבורה (1915) - אפולינר באמייל (1916) - פריט מתקפל לנוסעים (1916) - מסרק (1916) - עם רעש נסתר (1916) - מלכודת (1917) - מתלה כובעים (1917) - מזרקה (1917) - 50 מ"ל של אוויר העיר פריז (1919) - L.H.O.O.Q.‎ - רוז סלאווי (1920) - אלמנה טרייה (1920) - מדוע לא תתעטשי רוז סלאווי? (1921) - קולנוע אנמי (1926) - הקופסה הירוקה (1934) - הקופסה במזוודה (1935-1941) - וסט (1957) - נתון (1944–1966) |

 |
**מפלגת האיסור** היא מפלגה בארצות הברית התומכת בהטלת איסור על שתייה והפצה של משקאות אלכוהוליים. על אף שהישגיה בקלפי לא היו רבים, השפיעה רבות על דעת הקהל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, דבר שהביא להעברת התיקון ה-18 לחוקת ארצות הברית בשנת 1920. 

ועידת מפלגת האיסור בשנת 1892
המפלגה נוסדה בשנת 1867 ובשנותיה הראשונות הנהיג אותה ג'ון רסל ממישיגן. המפלגה הצליחה להביא לחקיקת חוקים האוסרים ייצור ומכירה של משקאות אלכוהוליים במועצות מקומיות רבות ובכמה ממדינות ארצות הברית. מצע המפלגה כלל גם אלמנטים פרוגרסיבים. 

נציגים של מפלגת האיסור שהצליחו בבחירות כללו את סוזנה סאלטר מארגוניה קנזס, שהייתה האישה הראשונה בארצות הברית לכהן כראש עיר, את צ'ארלס רנדל שכיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אחד ממחוזות קליפורניה בין השנים 1915–1921, ואת סידני כץ שכיהן כמושל פלורידה בין השנים 1917–1921. 

עם העברת התיקון ה-18 לחוקת ארצות הברית בשנת 1920, השיגה המפלגה את יעדה כאשר רבים לא ראו עוד צורך לתמוך בה. לאחר שתוצאות האיסור על ייצור והפצת אלכוהול בארצות הברית נחשבו בדעת הקהל כשליליים, התיקון ה-21 לחוקת ארצות הברית ביטל את התיקון ה-18 ומפלגת האיסור הפכה למפלגה שולית. עם זאת, המפלגה ממשיכה להתקיים ומעמידה מועמד לנשיאות בכל מערכת בחירות החל משנת 1872. מועמדה בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2008 הוא ג'ין אמודסון ממדינת וושינגטון. מועמדה בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2012 הוא ג'יימס האדג'ס מפנסילבניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפלגת האיסור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מפלגת האיסור (באנגלית)
* מפלגת האיסור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מפלגת האיסור, ברשת החברתית טוויטר
**פרנטישק טקדליק** (באנגלית: **František Tkadlík**;‏ 23 בנובמבר 1786 – 16 בינואר 1840) היה צייר דיוקנאות ושרטט צ'כי.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנו של פונדקאי והפגין כישרון מוקדם לציור. שניים מהדיירים בפונדק של הוריו היו מורים לציור והם עודדו אותו להיות אמן. קרובי משפחה עשירים נרתמו למטרה, והוא נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, מאוחר יותר למד פילוסופיה באוניברסיטת צ'ארלס.

לתחייה הלאומית בבוהמיה הייתה השפעה מכרעת על עבודתו. בהמלצתו של פרופסור יוז'ף ברגלר, הוא הגיע לחסותו של יוהאן רודולף צ'רנין, הרוזן פון צ'ודניץ, מה שאיפשר לו להמשיך בלימודיו. מ-1817 עד 1825, שימש כצייר חצר בבית צ'רנין ומשגיח על אוסף הציורים שלהם בווינה. הוא שמר על קשר הדוק עם מלומדים צ'כים רבים, כמו יוו'ף דוברובסקי ופרנטישק פאלאקי, שהעמיקו את רגשותיו הלאומיים.

לאחר שסיים את עבודתו בווינה, הוא קיבל פנסיה אימפריאלית באדיבותו של קלמנס פון מטרניך. הוא בילה מספר שנים בלימודים ברומא, שם הושפע מתנועת הנצרתיים. הוא חזר לווינה ב-1832, ואז עבר לפראג ב-1836, כשהיה לצ'כי הראשון שמונה למנהל האקדמיה לאמנות. יוז'ף מאנס וקארל יאוורק היו בין תלמידיו הידועים ביותר שם.

גלריה
-----

* שלושה מלאכיםשלושה מלאכים
* מלאכיםמלאכים
* דיוקן של יוז'ף דוברובסקידיוקן של יוז'ף דוברובסקי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנטישק טקדליק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Eva Petrová: František Tkadlík, Československé akademie věd, Prague 1960.
2. ↑  Kadlík (Tkadlík) Franz". In: *Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950* (ÖBL). Vol. 3, Austrian Academy of Sciences, Vienna 1965, p. 167.
3. ↑  Rudolf Müller (1881), "Kadlik, Franz", Allgemeine Deutsche Biographie (ADB) (in German), vol. 14, Leipzig: Duncker & Humblot, pp. 785–794

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149707897 (data)
* GND: 116012315
* ISNI: 0000 0000 6660 5855
* KulturNav: bdddfb03-fd67-43a0-91fb-01e6cdf986a9
* LCCN: nr90012395
* NKC: xx0024502
* NTA: 391053299
* RKD: 43220
* SUDOC: 219433690
* ULAN: 500096564
* VIAF: 15044431
* WorldCat: lccn-nr90012395

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סינגל   
פרמטרים [ שוחרר ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**Now I'm Here** (בעברית: **עכשיו אני כאן**) הוא שיר של להקת הרוק קווין. השיר נכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי והיה השיר השישי מאלבומם Sheer Heart Attack משנת 1974. השיר ידוע בריף הקשה וההרמוניות הווקאליות שלו. באנגליה, השיר הגיע למקום ה-11 במצעדים כאשר יצא כסינגל ב1975. השיר היה אחד המועדפים על הלהקה בהופעות החיות, ובוצע כמעט בכל הופעה חיה מסוף שנת 1974 ועד שנת 1986

פרטים אודות השיר
----------------

השיר מתבסס על חוויותיו הטובות של בריאן מיי מסיבוב ההופעות של קווין בארצות הברית מוקדם יותר בשנת 1974. מוט דה הופל, שבהם קווין תמכה, הוזכרו בשיר בשורה: "Down in the city, just Hoople and me." 
השיר גם הופיע באלבומם משנת 1981 Greatest Hits (אלבום של קווין) ובאלבום האוסף Queen Rocks משנת 1997. במרץ 2005 Q (כתב עת) הציב את השיר במקום ה-33 ברשימת 100 רצועות הגיטרה הגדולות ביותר.

ביצוע בהופעות חיות
------------------

"Now I'm Here" היה חלק קבוע מסט השירים של הלהקה בהופעות החיות שלהם מ1974 ועד ה"Magic Tour" משנת 1986 (שהיה גם סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה). הוא בוצע לראשונה בסיבוב ההופעות של קידום האלבום Sheer Heart Attack במנצ'סטר ב30 באוקטובר 1974. בטור הופעות זה, נראה מרקיורי שר את השורה "Now I'm here" בצד אחד של הבמה בין החושך והקרח היבש, ומספר רגעים מאוחר יותר בשורה "Now I'm there", הוא היה "מופיע" בצד השני של הבמה, כאשליה שנוצרה על ידי איש במה לבוש זהה לפרדי. בהערות באלבום Live Killers נכתב כי השיר נעלם מסט השירים לזמן מה, אך הוצג לאחרונה מחדש. השיר עוצב מחדש כדי לאפשר למרקיורי ליצור אינטראקציה עם הקהל ב"קריאה ותגובה" לשיר יחד. לא ברור מתי השיר ירד ולכמה זמן.
בריאן מיי המשיך לבצע את השיר לבדו כאמן סולו לאחר מותו של מרקיורי בשנת 1991. במופע המחווה לפרדי מרקיורי ב1992, הצטרף מיי לDef Leppard על הבמה על מנת לבצע את השיר, שהיווה כB-Side לשירם של דף לפארד "Tonight", וגם הגיע למהדורת הדלוקס שלהם ב-"Adrenalize". השיר גם היה השיר הפותח של הרגליים האמריקאיות, האסיאתיות והאוסטרליות מסיור ההופעות של קווין עם אדם למברט מהשנים 2014-2015.

מיקומי שיא
----------

  
שגיאות פרמטריות בתבנית:מיקומי שיא   
פרמטרים [ בלגיה, מערב גרמניה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא | תואר |
|  בריטניה | מצעד הסינגלים הבריטי | 11 במצעד הסינגלים הבריטי (חברת המצעדים הרשמית |  |
|  הולנד | מצעד השירים ההולנדי | 29 (במצעד 100 הסינגלים ההולנדיים |  |

קרדיטים
-------

* פרדי מרקיורי - שירה וקולות רקע, אורגן האמונד
* בריאן מיי - גיטרה חשמלית, פסנתר וקולות רקע
* רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה וקולות רקע
* ג'ון דיקון - גיטרה בס
**chargé d'affaires** (נהגה: "שָרְזֵ'ה דָאפֵר"; צרפתית; מילולית: "ממונה על העניינים", ובעברית לעיתים: "ממונה על היחסים") הוא מונח בינלאומי בתחום הדיפלומטיה, המתייחס לשתי דרגות של שליחים דיפלומטיים העומדים בראש משלחת דיפלומטית באופן זמני.

Ministres chargés d'affaires
----------------------------

chargés d'affaires (או בתוארם המלא "ministres chargés d'affaires"), אשר נקבעו בדרג הרביעי של שליחים דיפלומטים כפי שהוגדר בקונגרס וינה, הם ראשי משלחת דיפלומטית קבועה בעלי הרשאה לשרת במדינה המארחת ואשר, עקב סיבות שונות, לא ניתן, או לא רצוי, לשלוח לאותה מדינה נציג דיפלומטי בדרגה גבוהה יותר (אף שהמדינה השולחת ומדינת החוץ מקיימות יחסים דיפלומטיים). במקרים מסוימים ה-chargé d'affaires עשוי להתמנות כשליח לתקופות ארוכות. כך למשל, כאשר בראש המשלחת עומד שגריר שאינו תושב, או כאשר מדינות קשרו ביניהן קשרים דיפלומטיים אך לא החליפו שגרירים, או כאשר השגריר נקרא לשוב למדינתו לתקופת מה (כדי להביע חוסר שביעות רצון, או חילוקי דעות בין המדינות) אולם המדינה המוחה אינה חפצה עדיין לנקוט בצעד הקיצוני של ניתוק היחסים הדיפלומטיים. קיימים מקרים בהם ה-chargé d'affaires נותר בשליחותו לפרקי זמן ללא הגבלה. כיוון ש-chargé d'affaires לא צריך להציג כתב האמנה לראש המדינה המארחת, במינויו לשליחות ניתן להימנע ממפגשים רגישים מבחינה מדינית, או מצעד העלול להתפרש כאישור או הכרה בממשל המדינה המארחת. באופן דומה, המדינה המארחת עשויה להביע את הסתייגותה בסירובה לקבל שגריר ממדינת החוץ, אולם תרצה להמשיך בקיום יחסים דיפלומטיים באמצעות ה-chargés d'affaires. ההבדל במינוי Ministre chargé d'affaires להבדיל מ-Chargé d’affaires ad interim הוא בכך שכתב האמנה של הראשון מועבר משר החוץ של המדינה השולחת לשר החוץ של המדינה המארחת. ל-Ministres chargés d'affaires יש קדימה על פני Chargés d’affaires ad interim.

Chargés d’affaires ad interim
-----------------------------

Chargé d’affaires ad interim (ממונה על יחסים זמני) הוא שליח דיפלומטי העומד באופן זמני בראש משלחת דיפלומטית בהיעדרו של ראש המשלחת המואמן. המידע על היות שליח דיפלומטי Chargé d’affaires ad interim מועבר על ידי ראש המשלחת הדיפלומטית לשר החוץ של המדינה המארחת בכל עת שראש המשלחת יוצא באופן זמני את גבולות המדינה המארחת, או בעת שראש המשלחת נעדר מן המדינה המארחת לתקופת ביניים של חילופי ראש משלחת. יש ומדינות מארחות מעניקות אף לממונה על היחסים הזמני את התואר minister, המדרג אותם לצד ראשי משלחות דיפלומטיות אחרות.

ראו גם
------

* אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים
* דרג דיפלומטי

קישורים חיצוניים
----------------

* ממונה על היחסים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4547376-6

 |