recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מחוז **קלונגו** (באנגלית, בסוואהילי: **Kalungu**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, קלונגו.

רקע כללי
--------

### היסטוריה

במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מאסאקה. ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.

### גאוגרפיה

המחוז גובל במחוז גומבה מצפון, במחוז בוטמבלה מצפון מזרח, במחוז מפיגי ממזרח, במחוז מאסאקה מדרום ובמחוז בוקומנסימבי ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קלונגו.

### כלכלה

רוב כלכלת המחוז נשענת על דיג מאגם ויקטוריה ונהר הקטונגה, חקלאות וגידול מקנה.

### דמוגרפיה

קצב גידול האוכלוסייה הוא 0.99% בשנה. כ-80% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
| 1991 | 152,000 |
| 2002 | 160,700 |
| 2014 | 183,200 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלונגו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Uganda: Two Districts to be Carved from Masaka, www.allafrica.com (באנגלית)
2. ↑  History | Kalungu District, kalungu.go.ug (באנגלית)
3. ↑  Kalungu (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
מחוז **מאסאקה** (באנגלית, בסוואהילי: **Masaka**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, מאסאקה.

מיקום
-----

המחוז גובל במחוז קלונגו מצפון, במחוז קלנגלה מדרום מזרח, במחוז ראקאי מדרום מערב, במחוז לוואנגו ממערב ובמחוז בוקומנסימבי מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא מאסאקה.

רקע כללי
--------

המחוז הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20, ממספר מחוזות בממלכת בוגנדה.

במשך השנים התפצלו מהמחוז שטחים לצורך הקמת מחוזות חדשים, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. המחוזות שהוקמו הם קלנגלה (1996), סאמבאבולה (1997), ראקאי, ליאנטונדה (2007), בוקומנסימבי (2010), קלונגו (2010) ולוואנגו (2010).

מועצת המחוז היא הסמכות הפוליטית הגבוהה ביותר. המועצה כוללת את יושב ראש המחוז ו-43 חברים. מחלקות המועצה הן: חינוך וספורט, בריאות וסביבה, עבודות ושירותים טכניים, ייצור ושיווק, מימון ותכנון, שירותי תמיכה בניהול, מגדר ושירותים קהילתיים.

אוכלוסייה
---------

קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.85% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
| 1991 | 53,100 |
| 2002 | 66,000 |
| 2014 | 94,841 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאסאקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מאסאקה
* מחוז מאסאקה, מדריך התיירות של אוגנדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏2013-10-29 (באנגלית)
2. ↑  MASAKA | Uganda Travel Guide (באנגלית)
3. ↑  Lyantonde (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 57e32598-ae76-4ed5-a2ae-7316829a294f
* VIAF: 4645157704210344440008
* WorldCat (עם VIAF): 4645157704210344440008

 |
**סלדה** או **סלד** (באנגלית: **Sledda** או **Sledd**) היה מלך ממלכת אסקס בשלהי המאה השישית. סלדה מלך ככל הנראה בין שנת 587 לערך ועד שנת 604 לערך.

רשימה גנאלוגית שנשתמרה משלהי המאה התשיעית מציינת כי סלדה היה בנו של המלך אסקווין, ויורשו לכס המלוכה. ההיסטוריונים שחיו בימי הביניים: הנרי מהאנטינגדון בספרו "*Historia Anglorum*", וכן רוג'ר מוונדובר בספרו "*Flores Historiarum* "ומתיו פאריס בספרו "*Chronica Majora*" כותבים כי אביו של סלדה היה אאורקנווין (Eorcenwine) או ארקנווין (*Erkenwine*). היסטוריונים אלה חיו לאחר כיבוש אנגליה על ידי ויליאם הכובש בשנת 1066, אולם ככל הנראה הסתמכו על מקורות קדומים לכיבוש זה.

סלדה נשא לאישה את ריקולה (Ricula), אחותו של המלך אתלברט, מלך ממלכת קנט, והיה אביו של סאברט אשר ירש את סלדה במותו בשנת 604 לערך, וכן אביו של סיקסבאלד (Seaxbald).

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים באתר ה-BBC
* ממלכת אסקס באתר worldtimelines

| מלכי אסקס |
| --- |
| **מלכי ממלכות ההפטרכיה:** מרסיה • נורת'מבריה • וסקס • מזרח אנגליה • קנט • סאסקס • אסקס |
| 

|  |
| --- |
| אסקווין • סלדה • סאברט • סיקסרד(א) • סאוורד(א) • סיגברט • סיגברט • סוויתהלם • סיגהרה(א) • סאבי(א) • סיגהרד(א) • סוואפרד(א) • אופה • סאלרד(א) • סוואפברט(א) • סווית'רד • סיגריק • סיגרד
**(א)** מלך לצד מלך אחר |

 |
| **שושלות ממלכות ההפטרכיה:** איקלינגאס • דיירה • ברניקיה • סרדיקינגאס • ואפינגאס • קנט • סאסקס • אסקס |
מחוז **לוואנגו** (באנגלית, בסוואהילי: **Lwengo**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, לוואנגו.

מיקום
-----

המחוז גובל במחוז סאמבאבולה מצפון, במחוז בוקומנסימבי מצפון מזרח, במחוז מאסאקה ממזרח, במחוז ראקאי מדרום ובמחוז ליאנטונדה ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא לוואנגו.

רקע כללי
--------

במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז מאסאקה. ב-1 ביולי 2010, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.

אוכלוסייה
---------

קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.6% בשנה. כ-90% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
| 1991 | 212,500 |
| 2002 | 242,200 |
| 2014 | 274,900 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לוואנגו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏29 באוקטובר 2013 (באנגלית)
2. ↑  Lwengo (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
כנסיית אנצ'יסחטי כיום
כנסיית אנצ'יסחטי ב-1890
**אנצ'יסחָטי** (בגאורגית: **ანჩისხატი**) נקראת גם "הבזיליקה אנצ'יסחטי של מריה הקדושה" היא הכנסייה העתיקה ביותר בטביליסי, גאורגיה. היא מתוארכת למאה השישית, ובחלקה הגדול נשתמרה באדריכלות המקורית שלה.

היסטוריה
--------

על פי רישומים גאורגים עתיקים, הכנסייה נבנתה על ידי דאצ'י, מלך איבריה (522-534 לערך), שהפך את טביליסי לעיר בירה. פירוש השם הוא הצלמית של אנצ'י (ანჩი). כאשר חאטי (ხატი) פירושו ציור או צלמית. הצלמית של המושיע בת המאה ה-12 נטמנה על ידי הצורף בקה אופיזרי במנזר אנצ'י בטאו-קלארג'תי, צפון טורקיה כיום. הצלמית הועברה לטביליסי בשנת 1664 כך שלא הושמדה על ידי הפלישה העות'מאנית, ונשתמרה במשך מאות שנים בכנסיית מריה הקדושה. כיום הצלמית מוצגת במוזיאון האמנות של גאורגיה.

על יד הכנסייה ישנו מגדל פעמונים מלבנים, שנבנה על ידי הקתוליקוס-פטריארך דומנטי בשנת 1675. מראה הכנסייה השתנה לחלוטין בשנות השבעים של המאה ה-19. משנת 1958 ועד שנת 1964 נערכו עבודת שחזור, ששינו את מראה הכנסייה למראה שהיה לה במאה ה-17.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנצ'יסחטי** בוויקישיתוף
מחוז **ליאנטונדה** (באנגלית, בסוואהילי: **Lyantonde**) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה. בדומה למחוזות נוספים במדינה, המחוז נקרא על שם העיר הראשית שלו, ליאנטונדה.

מיקום
-----

המחוז גובל במחוז סאמבאבולה מצפון, במחוז בוקומנסימבי מצפון מזרח, במחוז מחוז לוואנגו ממזרח, במחוז ראקאי מדרום ובמחוז קירוהורה ממערב. מטה המחוז יושב בעיר הבירה של המחוז. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא ליאנטונדה.

רקע
---

במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז ראקאי. ב-1 ביולי 2007, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז. 

מקור השם ליאנטונדה, הוא גברת זקנה (בשם נטונדה) שנהגה להשתזף בסלע בולט באזור המחוז. אנשי המקום נהגו להסביר לתיירים כיצד מגיעים ממקום למקום בעזרת הגברת המשתזפת, במשפט 'Ejjinja lya Ntonde' שמשמעותו 'בסלע של נטונדה'. 

רבים מתושבי המחוז סובלים ממחלות מלריה, שלשול, איידס, סיבוכים בלידה, מוות אימהי ודלקות בדרכי הנשימה.

כלכלה
-----

מקור הפרנסה העיקרי של מרבית תושבי המחוז הוא חקלאות, וכולל גידול בננה, שעועית מצויה, תירס, תפוח אדמה, בטטה, קסאווה, דוחן, אורז, דורה, פולי קפה, טבק, וניל, מנגו, אננס, עגבנייה ופסיפלורה. מקור פרנסה נוסף של תושבי המחוז הוא גידול מקנה.

אוכלוסייה
---------

קצב גידול האוכלוסייה הוא 2.85% בשנה. כ-85% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.

| שנה | אומדן אוכלוסייה |
| --- | --- |
| 1991 | 53,100 |
| 2002 | 66,000 |
| 2014 | 94,841 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ליאנטונדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Government names 14 new districts, web.archive.org, ‏29 באוקטובר 2013 (באנגלית)
2. ↑  Overview | Lyantonde District, www.lyantonde.go.ug (באנגלית)
3. ↑  Lyantonde (District, Uganda) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de (באנגלית)
**כתר צ'ארלס, נסיך ויילס** (באנגלית: **Crown of Charles, Prince of Wales**) הוא כתרו של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת. בכתר זה נעשה שימוש בעת הענקת תואר נסיך ויילס לצ'ארלס, בשנת 1969.

רקע
---

לאחר שהמלך אדוארד השמיני ויתר על כיסאו בשנת 1936 ויצא לגלות בצרפת הוא לקח עמו את כתר ג'ורג', נסיך ויילס (בניגוד לחוק הבריטי האוסר על הוצאת תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת משטחי הממלכה המאוחדת). כתר זה שימש מאז שנת 1902 ככתרו של נסיך ויילס בטקסים רשמיים. כתר ג'ורג', נסיך ויילס הושב לבריטניה רק לאחר מותו של אדוארד בשנת 1972.

ייצור הכתר
----------

בהיעדר הכתר הרשמי של נסיך ויילס, ומאחר שלא ניתן היה להשתמש בכתר פרידריק, נסיך ויילס בשל גילו ומצבו, הוחלט שלצורך הענקת התואר נסיך ויילס לנסיך צ'ארלס יוזמן כתר חדש. הטקס נערך בטירת קארנארפון בוויילס ב-1 ביולי 1969.

תיאור הכתר
----------

כתר צ'ארלס, נסיך ויילס, עוצב בסגנון האופייני לכתרי יורשי העצר של אנגליה והממלכה המאוחדת. סגנון זה נקבע על ידי המלך צ'ארלס השני, ובהתאם לו היה לכתר שני חצאי קשתות בלבד (היינו קשת אחת בלבד מעל הכתר) ולא ארבעה חצאי קשתות, כמקובל בכתרי המונרך. מעל שני חצאי הקשתות מחובר מונד (גלובוס) מוזהב שמעליו צלב. באמצע הכתר, מתחת לקשת, כובע קטיפה וארמין.

מסגרת הכתר עצמה מבוססת על עיצוב מסורתי. 

הכתר עוצב בפיקוח ועדה שבראשה עמד אנטוני ארמסטרונג-ג'ונס, הרוזן הראשון מסנואודון (באותה עת, בעלה של הנסיכה מרגרט, רוזנת סנואודון).

שימושים
-------

השימוש בכתר נסיך ויילס באירועים נדיר ביותר. לא ידוע כלל אם פרידריק, נסיך ויילס עשה שימוש בכתר פרידריק, נסיך ויילס, ובכתר ג'ורג', נסיך ויילס נעשה שימוש פעמים ספורות בלבד. 
צ'ארלס, נסיך ויילס עשה שימוש בכתר פעם אחת בלבד - בטקס הכתרתו כנסיך ויילס.

בשנת 1974 העניקה המלכה אליזבת השנייה את הכתר בהשאלה למוזיאון הלאומי והגלריה של ויילס שבקארדיף.

בעוד שבטקס הכתרה של מונרך מוכתרת גם רעייתו כמלכה רעיה באמצעות כתר רעייה, רעייתו של נסיך ויילס אינה מוכתרת באופן דומה, ולכן אין כתר עבור נסיכת ויילס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  החוק אף אוסר על הוצאת הכתר מאנגליה למטרה מוצדקת, ולכן לצורך הכתרתו של המלך ג'ורג' החמישי כקיסר הודו הוזמן כתר חדש - הכתר האימפריאלי של הודו מאחר שטקס ההכתרה (הדורבר דלהי) נערך בעיר דלהי שבהודו, ובהתאם לחוק נאסרה הוצאת הכתר הקיסרי הרשמי (כתר האימפריה הממלכתי) מתחומי הממלכה המאוחדת

| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |
**סטפני הנון** (באנגלית: **Stephanie Hannon**; נולדה ב-31 באוקטובר 1974) הייתה מנהלת הטכנולוגיות הראשית (CTO) של קמפיין התמודדות לנשיאות ארצות הברית של הילרי קלינטון ב-2016. היא הייתה האישה הראשונה להחזיק בתואר של CTO של קמפיין נשיאותי מרכזי. לפני כן הנון הייתה מנהלת חטיבת ניהול המוצר של חדשנות אזרחית והשפעה חברתית של גוגל. הפוקוס שלה היה על בניית כלים לסייע לקהילות להגיב לאסונות טבע כמו גם ביצירת שקיפות של תוצאות בחירות. היא עבדה בעבר בתור מנהלת מוצר בגוגל מפות וב-Google Wave.

הנון נולדה בוושינגטון די. סי. וגדלה ברסטון שבווירג'יניה. היא למדה לתואר ראשון במדעי המחשב ולתואר שני בהנדסת חשמל באוניברסיטת סטנפורד, כמו גם לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.

כאשר הנון נשכרה בתור ה-CTO של הקמפיין של קלינטון, הדבר דווח במספר אמצעי תקשורת ובפרט הודגשה העובדה כי בפעם הראשונה שוכרים אישה לתפקיד זה. המינוי תואר ככזה שמסייע לפתוח את הדלת לנשים לתעשייה שהיא באופן מסורתי גברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפני הנון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kia Kokalitcheva, 5 Things We Learned From Hillary Clinton’s Campaign CTO, Fortune.com, ‏30 August 2016
2. 1 2  Philip Rucker, Hillary Clinton hires Google executive to be chief technology officer, The Washington Post, ‏8 April 2015
3. 1 2  Yasmin Aslam, Hillary Clinton hires first-ever female presidential campaign CTO, MSNBC, ‏10 April 2015
4. ↑  Alissa Walker, Report: Hillary Clinton Just Hired a Google Exec as CTO of Her Campaign, Gizmodo, ‏8 April 2015
**בן יפה נולד** הוא פזמון שכתב אהוד מנור, הלחינה נורית הירש וביצעה רבקה זוהר. השיר יצא לאור בשנת 1970.

רקע
---

אהוד מנור כתב את השיר לזכרו של אחיו יהודה וינר, שנהרג בשירותו הצבאי בשנת 1968 במלחמת ההתשה. שירים נוספים שכתב לזכרו של אחיו היו "אחי הצעיר יהודה" ו"בשנה הבאה".

בשנת 1968 כתב מנור שיר לירי בשם "מות הפרפר" שעסק במחזור חייו הקצר של הפרפר. אחיו יהודה שמע את השיר ברדיו ועודד אותו לכתוב שירים ליריים כמותו. חודשיים לאחר מכן נהרג האח. זמן קצר לאחר מכן נולד לאהוד אחיין מאחיו הבכור זאב. ברית המילה לאחיין העלתה לאהוד מנור הרהורים אודות מחזור חייהם הקצר של חללי צה"ל שנופלים בשיא פריחתם כמו פרפרים

בשיר מתוארת לידתו של בן יפה על "כתף הכרמל". הוא למד לקרוא ובגר אך מת בטרם הגיע לגיל עשרים.

השיר בוצע על ידי רבקה זוהר ששנתיים קודם לכן, כסולנית להקת חיל הים שרה את שיר הזיכרון מה אברך. היא גם ביצעה את שירו של מנור "הבית ליד המסילה".

במצעד הפזמונים העברי השנתי של קול ישראל לשנת תש"ל (1970) דורג השיר במקום ה-18.

בשנת 2003 חידשה זהבה בן את השיר והוא הוקלט לאלבומה "בית אבי" שכלל גרסאות כיסוי נוספות לשירים, בהם "הבית ליד המסילה".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "בן יפה נולד" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "בן יפה נולד" באתר יוטיוב
* מילות השיר "בן יפה נולד" באתר שירונט
* מידע על בן יפה נולד בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  .חזי עמיאור, "אַךְ לָמָּה לֹא מָלְאוּ עֶשְׂרִים לַנַּעַר?" – אהוד מנור מבכה את אחיו יהודה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 16.04.2018
**יובל לוי** (נולד ב-1932) הוא עורך דין ישראלי, השותף הבכיר והמייסד בשותפות הנושאת את שמו.

קורות חייו
----------

לוי נולד בתל אביב וגדל בירושלים. בתיכון למד בגימנסיה העברית רחביה בירושלים ובויטינגהם קולג' באנגליה, שם שהה בזמן מלחמת העצמאות.

### לימודים ושירות בצה"ל

לוי למד במסגרת העתודה האקדמית משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים וב-1955. הוא התגייס לצה"ל ושירת בפרקליטות צבאית ושימש תובע צבאי בפיקוד צפון. במסגרת זו היה התובע במשפטם של סגן מאיר מוזס, וסמל מאיר יעקבי שנתפסו בסוריה במהלך מבצע צרצר ולאחר חזרתם לארץ הואשמו והורשעו במסירת סוד לאויב, לוי הביע צער על תפקידו בפרשה ותמך במתן חנינה לשניים 49 שנים לאחר מכן. הוא שירת כתובע צבאי ראשי של חיל הים, תובע צבאי ראשי של חיל האוויר, ויועץ משפטי של הממשל הצבאי בסיני. הוא המשיך לשרת במילואים עד 1987. ייצג את האלוף שמואל גונן בפני ועדת אגרנט, ייצג את חיל האוויר בוועדת החקירה של אסון הנ"ד ואת האלוף יהושע שגיא בפני ועדת כהן.

### קריירה אזרחית

סיים תואר שני ודוקטורט במשפטים באוניברסיטת ייל ב-1960. בשובו מונה לחבר סגל הפקולטה למשפטים בשלוחת האוניברסיטה העברית בתל אביב ובהמשך באוניברסיטת תל אביב, כיהן כפרופסור חבר משנת 1982 ופרופסור אמריטוס משנת 2002.

היה שותף במשרד קומיסר ושות', אשר היה באותם ימים מן המשרדים המובילים בישראל, ובשנת 1973 ייסד פירמה עצמאית.

יובל לוי מוכר על ידי חברות הדירוג legal 500, ו-UK's chambers&partners כאחד הבכירים בישראל בתחום הליטיגציה בכלל, והליטיגציה המסחרית בפרט, באופן רציף ועקבי בשנים האחרונות[דרושה הבהרה].

ליובל לוי פעילות רבת שנים בעניינים ציבוריים: כחבר בוועדה המייעצת לרשות החברות, חבר בוועדה לשינוי הדין הפלילי, וכן בוועדה לפיקוח ואחריות בחברות ציבוריות.

באמצע שנות השבעים התקבלה החלטת ממשלה על מינויו של פרופסור לוי ליועץ המשפטי לממשלה, אולם הוא סירב לקבל את התפקיד, ותחתיו מונה פרופסור אהרן ברק.[דרוש מקור]

עיקר עבודתו האקדמית, במסגרת אוניברסיטת תל אביב, הייתה בדין הפלילי.

יובל לוי הוביל משפטים אזרחיים מן המובילים והמתוקשרים במדינת ישראל. ב-2005 ייצג לוי את החברות כאל ודיינרס בתובענה ייצוגית גדולה שהוגשה כנגד חברות האשראי. התביעה נדחתה על ידי בית המשפט העליון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של משרד עו"ד פרופסור יובל לוי ושות'
* אלה לוי-וינריב, ‏רבים מחבריי למקצוע הופכים לשכירי חרב, באתר גלובס, 24 באפריל 2008
* הילה רז, פרופ' יובל לוי: "צריך ליצור הרתעה כספית על מי שמגיש תביעות סרק", באתר TheMarker‏, 3 במאי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהונתן ליס, הנשיא חנן את מאיר מוזס שהורשע לפני 49 שנה במסירת סוד בשבי הסורי, באתר הארץ, 4 בפברואר 2005
2. ↑  הוסר איום תביעה ייצוגית נגד חברות כרטיסי אשראי, באתר ynet, 14 במרץ 2005
"**Pumping on Your Stereo**" הוא שיר של סופרגראס, שיצא כסינגל הראשון שלהם מאלבומם השלישי (1999). הסינגל הגיע למקום ה-11 במצעד הסינגלים בבריטניה ובניו זילנד.

NME הציבה אותו במקום ה-124 ברשימתו "150 השירים הטובים ביותר של 15 השנים האחרונות".

רקע כללי
--------

דני גופי, מתופף הלהקה הסביר את ההיסטוריה שמאחורי השיר: "זה קרה כשהיינו בדיוק באולפן החזרות שלנו וכולנו התחלנו לשיר את זה על פני שלושה אקורדים. זה די קל לשחק. ככל שהשיר קל יותר לנגינה, כך אנחנו מנגנים אותו טוב יותר. זה פשוט קרה ממש מהר. זה היה אחד מאותם שירים שמתאחדים רק תוך 10 דקות.

אף על פי שכותרתו של השיר היא "Pumping on Your Stereo", הלהקה חשבה שזה מצחיק לשיר את המילה "Humping" במקום "Pumping", וכך זה נשמע בהקלטה. בהופעות חיות הלהקה שרה "Pumping" במקום.

אפשר לשמוע בסוף ההקלטה את המתופף דני גופי אומר: "?Can we go home now" (אפשר ללכת הביתה עכשיו?).

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Pumping on Your Stereo" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Pumping on Your Stereo" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Pumping on Your Stereo" באתר Discogs
* הקליפ הרשמי, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: eaee6afe-39e9-3e97-9b06-ac5184adf930
* MusicBrainz work: 84dcdec4-d36c-4222-ba15-44db4f84e6cd

 |
**ברנקו ממולה** (בסרבית: **Бранко Мамула**‏; 30 במאי 1921 – 19 באוקטובר 2021) היה אדמירל יוגוסלבי שימש כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין השנים 1979–1982, וכמזכיר הפדרלי להגנה לאומית (מקביל לשר ההגנה) בין 1982–1988.

ביוגרפיה
--------

ממולה נולד ב-30 במאי 1921 בכפר סלבסקו פוליה. הוא למד באקדמיה הממלכתית למסחר בקרלובץ ולאחר מכן עבד כקופאי. בעקבות כיבוש יוגוסלביה בידי מדינות הציר באפריל 1941, ממולה הצטרף לפרטיזנים של טיטו, ושימש כקומיסר פוליטי. אמו, אחיו ושתי אחיותיו נרצחו בידי האוסטאשה. לאחר המלחמה, הוא שרת במשך כמה שנים בצבא העממי היוגוסלבי ולאחר מכן החל ללמוד באקדמיית הצי היוגוסלבית. הוא סיים את לימודיו ב-1958. לאחר מכן נשלח לשנתיים נוספות כדי להשלים את השכלתו הצבאית בבריטניה. עם חזרתו, הוא נשלח לסודאן במטרה לייעץ לכוחות הממשלה במלחמת האזרחים. ב-1963 הוא חזר ליוגוסלביה ומונה למפקד בסיס חיל הים פולה. בין 1976–1979 הוא שימש כמפקד חיל הים היוגוסלבי. ב-10 ביולי 1979 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי וכיהן בתפקיד עד 5 במאי 1982. הוא היחיד בכל תולדות התפקיד, שהגיע משורות הצי.

לאחר סיום כהונתו בתפקיד הרמטכ"ל, שימש ממולה כמזכיר הפדרלי להגנה לאומית (מקביל לשר ההגנה). ב-15 במאי 1988 הוא סיים את תפקידו ועזב את הצבא. בסתיו 1990 הוא הקים את "ברית הקומוניסטים - התנועה ליוגוסלביה" - ארגון עממי שנועד לשמור על יוגוסלביה מאוחדת. עם פרוץ מלחמת העצמאות של קרואטיה, נאלץ ממולה לעזוב את ביתו שבאופטיה ולעבור להתגורר בבלגרד. בעקבות פירוק יוגוסלביה, הוא פרש מהחיים הפוליטיים. בשנותיו האחרונות הוא התגורר בטיווט שבמונטנגרו.

הוא נפטר בגיל 100 ב-19 באוקטובר 2021 לאחר שנדבק במחלת נגיף קורונה 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנקו ממולה** בוויקישיתוף
* כתבות על פטירתו 1 2
איראן הצהירה כבר בשנת 1998 כי בכוונתה לשגר לוויין לחלל, באמצעות משגר מפיתוח עצמי. איראן היא השנייה באזור המזרח התיכון (לאחר ישראל) שבכוונתה לרכוש יכולת פעולה עצמאית בחלל. בתערוכת נשק בטהראן הוצג דגם ראשוני של לוויין ושל משגר לוויינים. על פי ניתוח התמונה עולה כי המשגר מבוסס על הטיל הבליסטי שיהאב 3. מניתוח יכולות של טיל בסדר גודל כזה לשמש כמשגר לוויינים, עולה כי יכולותיו שוליות ביותר ואינן עולות על 20-30 ק"ג למסלול נמוך. יחד עם זאת, רכישת יכולת שיגור עצמאי לחלל, גם אם שולית, מהווה הצהרת כוונות ובצדה רווח תעמולתי גדול ביותר.

מניעיה של איראן להיכנס לתחום החלל כוללים רצון ליהנות מיוקרה בינלאומית הנלווית לרכישת יכולת עצמאית בחלל, האפשרות לעבוד על מערכות טק"ק במסווה אזרחי, והקרנת עוצמה לאזורים נוספים אף מחוץ למזרח התיכון.

לאחרונה התרבו הדיווחים כי איראן הצליחה להסב טיל במשקל 30 טון למשגר שישמש לשיגור לוויין לחלל כבר בתקופה הקרובה. יושב ראש ועדת החוץ והביטחון של הפרלמנט האיראני בישר על השיגור המתוכנן להתקיים בקרוב בפני סטודנטים ואנשי דת מוסלמים. לפי הדיווחים, המשגר הוא למעשה גרסה משודרגת של הטיל שיהאב 3, בעל טווח של 1,300-1,600 קילומטרים. טיל מסוג זה מסוגל כבר כיום להגיע לאתרים בערב הסעודית ובטורקיה - ואיראן משקיעה תקציבים רבים בהרחבת הטווח כחלק מתוכניתה לפיתוח תשתיות טכנולוגיות מתקדמות לצורך יישום צבאי. בנוסף, השיפורים שהוכנסו במשגרי החלל עשויים לאפשר לאיראן לבנות גם טילים בליסטיים בין-יבשתיים, בעלי טווח של כמעט 4,000 קילומטרים.

היסטוריית פיתוח לוויינים
------------------------

בנובמבר 2005 הפכה איראן למדינה הארבעים ושלוש שבבעלותה לוויין בחלל. הלוויין סינה 1 שוגר לחלל על גבי משגר לוויינים רוסי מסוג "קוסמוס 3", והוא לוויין קטן ופשוט, הכולל מטעד תקשורת ומצלמה בעלת איכויות צילום נמוכות. ללוויין אין ערך צבאי או ביטחוני, וככל הידוע פותח על ידי צוות איראני בסיועה של אוקראינה.

לוויין נוסף, מסבאח, אמור היה לעלות לחלל באותו שיגור, אך הוא ניזוק בעת חיבורו לטיל. אין ידיעות על שיגור קרוב של המסבאח, שפותח בשיתוף פעולה הדוק ביותר עם חברת "קארלו גוואצי" האיטלקית.

בתכנון גם לוויין תקשורת מתקדם וגדול בשם זורח, שייבנה וישוגר עבור איראן על ידי רוסיה. ככל הנראה הטכנולוגיה של בניית לוויינים קטנים ופשוטים נמצאת כיום בידי איראן, ודור העתיד של הלוויינים הללו יוכל להיבנות על ידיה ללא סיוע חוץ. רכישת יכולת שיגור עצמאי לחלל תעניק לאיראן חברות במועדון המצומצם מאוד של מדינות עצמאיות בתחום החלל.

איראן פרסמה באמצעות דוברים רשמיים כי היא מפתחת מנועים מתקדמים להנעת לוויינים בחלל - מנוע פלזמה, כלשון ההודעה (ייתכן והתכוונו מנוע יונים). זהו תחום עתיר טכנולוגיה מתקדמת, העולה בקנה אחד עם רצונה של איראן לעסוק בכל ההיבטים של משימות חלל.

ב-22 באפריל 2020 שיגרה בהצלחה את לוויין הריגול נור-1 משטחה למסלול בחלל.

היסטוריית פיתוח משגרים
----------------------

איראן עוסקת בפיתוח משגר לוויינים מאז 1998. משגר הלוויינים סאפיר הוצג לראשונה באפריל 2008 ושוגר לטיסת ניסוי ראשונה (שכשלה) באוגוסט 2008.

בתאריך 3 בפברואר 2009 הודיעו כלי התקשורת באיראן על שיגורו המוצלח לחלל של הלוויין אומיד ששוגר באמצעות משגר הלוויינים סאפיר. בכך הפכה איראן למדינה התשיעית בעולם שהשיגה יכולת פעולה עצמאית בחלל.

ראו גם
------

* סוכנות החלל האיראנית
* המכון האיראני לחקר החלל
* המכון האיראני למחקרי תעופה וחלל

קישורים חיצוניים
----------------

* תוכנית החלל האיראנית, באתר "הידען"
* תוכנית החלל האיראנית: השד החדש בבקבוק? מאת לי קאס (אנגלית)
תזמורת כלי נשיפה
תזמורת הנוער של עיריית ירושלים במצעד יום העצמאות, 1964
תזמורת בגן ציבורי בעיר גאלאץ, ברומניה
**תזמורת כלי נשיפה** היא תזמורת המורכבת מכלי נשיפה (ממתכת ומעץ) וכלי הקשה. תזמורות אלו נפוצות כתזמורות צבאיות (כדוגמת תזמורת צה"ל), תזמורות צעידה, תזמורת בתי ספר, תזמורות נוער, תזמורות חובבנים, תזמורות עירוניות ואף תזמורות מקצועיות. הרפרטואר של תזמורות אלו מגוון מאוד ונע בין מוזיקה קלאסית, מוזיקה מקורית לתזמורות כלי נשיפה (ז'אנר בפני עצמו), מוזיקה לסרטים, ג'אז, מוזיקה פופולרית (שירים בעיקר) וכמובן מארשים (שירי לכת). מרבית היצירות המנוגנות בתזמורות מסוג זה הן עיבודים.

הכלים הסטנדרטיים בתזמורת כלי נשיפה
----------------------------------

### כלי נשיפה מעץ

חליל צד
2 תפקידים ולעיתים אף תפקיד שלישי.
  
פיקולו
  
(חלילי אלט ובס)

  

אבוב
תפקיד אחד או שניים.  

בסון
תפקיד אחד או שניים.  

קלרינט
קלרינט סופרן בסי במול (סטנדרטי)- 3 עד 4 תפקידים.
  
קלרינט במי במול
  
קלרינט בס
  
(קלרינט אלט)

  

סקסופון
סקסופון אלט- 2 תפקידים
  
סקסופון טנור
  
סקסופון בריטון
  
(סקסופון סופרן)

  

### כלי נשיפה ממתכת

חצוצרה
3 עד 4 תפקידים.
  
(פלוגלהורן או קורנית) תפקיד 1, אך בדרך כלל מנגן תפקיד של קלרינט 3)

  

קרן יער
3 עד 4 תפקידים.

  

טרומבון
3 תפקידים
  
טרומבון בס

  

בריטון
או אופוניום

  

טובה
### כלי הקשה

מערכת תופים
מצילות
מצלתיים
טימפני
טמבורין
גונג
קאמפאנה (פעמון פרות)
משולש
מרימבה
קסילופון
גלוקנשפיל
ויברפון
פעמונים
### כלי מיתר

בתזמורות כלי נשיפה מקצועיות קיים שימוש גם בצ'לו, קונטרבס או נבל.

תזמורות כלי נשיפה בישראל
------------------------

בישראל פועלות קרוב ל-100 תזמורות כלי נשיפה[דרוש מקור], מרביתן תזמורות נוער עירוניות. נהוג לחלק את התזמורות האלו לשלוש קבוצות על פי רמת נגינתן: הרכבי ג', הרכבי ב' והרכבי א', אשר לרוב משמשים כתזמורות הייצוגיות של עריהן.

תזמורות הנוער העירוניות משתתפות בכנסים ומייצגות את עריהן בארץ ובעולם. במהלך השנה משתתפת כל תזמורת בשלושה כנסים בממוצע, שאחד המרכזיים והוותיקים בהם הוא פסטיבל "נושפים" בכפר סבא. במהלך פסטיבל זה הנערך שלושה ימים בשנה, מנגנות תזמורות נשיפה רבות, אשר הקונצרט הראשי הוא קונצרט הסיום של הפסטיבל שהתזמורת המובילה אותו היא התזמורת הייצוגית של כפר סבא. בקונצרט זה מנגנים מעל 500 נגנים בכיכר העיר כפר סבא, אשר מגיעים מתזמורות בכל רחבי הארץ. לדוגמה: תזמורת דימונה, תזמורת חיפה, תזמורת תל אביב-יפו, תזמורת רמת גן על שם יעקב קלינג, תזמורת עפולה, תזמורת ראש פינה, ועוד. בעבר, היה האיגוד הישראלי לתזמורות נוער (א.י.ת.ן) מכנס למספר כנסים בשנה את התזמורת המקובצת, בה נגנו בכירי נגני תזמורות הנוער לכלי נשיפה בארץ. כיום, עושה זאת משרד החינוך במספר כנסים שנתיים של תזמורת הנוער הלאומית.

ראו גם
------

* תזמורת צה"ל
* תזמורת משטרת ישראל
* תזמורת הנוער הלאומית לכלי נשיפה
* תזמורת כלי הנשיפה באר שבע
* תזמורת תל יוסף
* מארש דונדורמה
* תזמורת כלי נשיפה כנסייתית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תזמורת כלי נשיפה** בוויקישיתוף
* האיגוד העולמי לתזמורות כלי נשיפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00571628
* NKC: fd980019

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**הנרי נויפלד** (13 במרץ 1923 - 15 בדצמבר 1986) היה קרדיולוג ורופא ישראלי, חתן פרס ישראל לרפואה וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

ביוגרפיה
--------

נויפלד נולד בלבובק שבפולין, וסיים את לימודיו האקדמיים ברפואה באוניברסיטת וינה בשנת 1948. בשנת 1951 סיים את תקופת התמחותו בקרדיולוגיה, ועלה לישראל. עם הגיעו, הצטרף נויפלד לצוות בית החולים תל השומר (לימים המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר), כשנה עבד במחלקה הפנימית ולאחר מכן עד שנת 1959 עבד כקרדיולוג. לאחר מכן הוא השתלם במרפאת מאיו שבמינסוטה בארצות הברית והיה עמית כבוד באוניברסיטת מינסוטה. בשנת 1961 הוא שב לישראל וכעבור שנה ייסד את המכון לחקר הלב בבית החולים תל השומר, והיה מנהלו הראשון. במכון פעל למיסוד בקרדיולוגיה כענף עצמאי, עסק בהפרדת האנגיוגרפיה ממחלקת הרנטגן ובשנת 1968 היה ממקימי היחידה לטיפול נמרץ.

במקביל לפעילותו המעשית, כיהן נויפלד לאורך השנים כמדען הראשי של משרד הבריאות וכפרופסור וראש הקתדרה לקרדיולוגיה על שם חיים שיבא בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. הוא השתתף בהנהלת האוניברסיטה, ישב במספר ועדות מקצועיות והיה חבר סנאט האוניברסיטה. כמו כן היה נויפלד פעיל באגודות מקצועיות, שימש נשיא האיגוד הקרדיולוגי בישראל, נשיא האיגוד הקרדיולוגי האסיאתי-פסיפי, נשיא ההתאחדות הקרדיולוגית הבינלאומית (שש שנים) ונשיא מייסד של האגודה הבינלאומית לתרופות קרדיו-ווסקולריות. נויפלד כיהן גם כיו"ר הנהלת האגודה המדעית ארצות הברית-ישראל וכיהן כסגן יו"ר המועצה לקרדיולוגיה קלינית במסגרת ההתאחדות הקרדיולוגית הבינלאומית. נוסף לכך הוא היה פעיל במסגרת ארגון הבריאות העולמי והשתתף בצוותי הארגון שפעלו למיגור מחלות לב ולמקרי חירום הנוגעים למחזור הדם.
בקשריו המקצועיים הבינלאומיים ראה נויפלד חשיבות לקידום מעמדה של מדינת ישראל.

נויפלד היה חתן פרס ישראל לרפואה לשנת 1985, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1984, חבר כבוד באיגודי קרדיולוגיים במדינות שונות (בהן ארצות הברית, ניו זילנד, אוסטרליה, פורטוגל, בריטניה, גרמניה ומקסיקו) ובמועצה לקרדיולוגיה קלינית, וחתן חמיה פרסים על הרצאות מיוחדות. במהלך שנות פעילותו, התפרסמו על ידו עשרה ספרים מקצועיים ונכתבו כ-400 מאמרים, בהם עבור ה-Cardiovascular Drugs and Therapy Journal שהוא נמנה בין עורכיו המייסדים. בהיותו מייסד המכון לחקר הלב היו מחקריו בעלי אופי ראשוני ובעלי חשיבות בתחום, ובהם פרסומיו בשנים הראשונות לפעילות המכון על שינויים בעורקים כליליים אצל ילדים ומחקר ארצי על פקידי ממשלה שערכו במכון בדיקות שגרתיות.

מתלמידיו : פרופ' יחזקאל קישוןו פרופ' אלכסנדר בטלר.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנרי נויפלד(הקישור אינו פעיל) ב-Cardiovascular Drugs and Therapy Journal
* היסטורית מכון הלב באתר בית החולים שיבא
* הנרי נויפלד באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012508869605171

 |
**א-רביע בן אבי אל-חקיק** (בערבית: **ٱلرَّبِيع ٱبْن أَبِي ٱلْحُقَيْق**) היה משורר יהודי משבט בני נצ'יר באל-מדינה שבחצי האי ערב, ששגשג זמן קצר לפני ההג'רה (622 לספירה).

משפחתו הייתה הבעלים של מבצר קאמוס (القموص), הממוקם ליד נווה המדבר הפורה ח'ייבר בחצי האי-ערב. כמו רוב יהודי אל-מדינה, הוא לקח חלק בסכסוך בין שני השבטים הערביים המרכזים בעיר, בני אוס ובני ח'זרג', והנהיג ופיקד על השבט בקרב השוחה (קרב ח'ייבר) שהתרחש בשטח שבט בני קוריט'ה בשנת 617, בו בני השבט כרתו ברית עם בני ח'זרג'.

א-רביע היה משורר בולט. הוא השתתף בתחרות עם המשורר הערבי הנודע א-נג'יבע, כאשר האחד מספק המיסטיך (חצי שורה), והשני צריך לספק לה המשך תוך שמירה על המשקל ומציאת חרוז מתאים. אחד מהשירים שכתב הוקרא רבות על ידי עבון, בנו של הכ'ליף עות'מאן בן עפאן. מכיוון שהשיר המדובר מתאר את הפגמים בעם הערבי, ניתן להניח שהוא נכתב לאחר היכנעות שבט בני קוריט'ה והנצ'יר היהודים לשבטים הערבים.

שלושת בניו של א-רביע (א-רביע בן א-רביע, כנאנה בן א-רביע (אנ'), וסאלאם בן א-רביע) היו מהאויבים המושבעים הרציניים ביותר של הנביא מוחמד. כנאנה הנהיג את שבט בני נצ'יר במאה ה-7 לספירה, והוא נהרג באכזריות באחד מהקרבות הראשונים בין השבט היהודי והמוסלמים הראשונים. מוחמד לקח את אשתו של כנאנה, צפייה, כשלל לאחר ציווי על מותו בעינויים של כנאנה ושל אחיו סאלאם.

תיעוד של א-רביע נמצא בספרו של המשורר היהודי-ספרדי הדגול משה אבן עזרא, "כתאב אל-מחצ'ארה ואל-מד'אכרה", בפרק אודות משוררים יהודים-ערבים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Madain Project, al-Qamus Fort, ‏30 בדצמבר 2019
2. ↑  Hartwig Hirschfeld, Richard Gottheil, AL-RABI IBN ABU AL-ḤUḲAIḲ, ‏1906
**מאיה שואף** (נולדה ב-1 במאי 1988) היא שחקנית וזמרת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

מאיה שואף נולדה וגדלה בתל אביב.
שואף שהייתה בלהקת צופי תל אביב עשתה את שירותה הצבאי כסולנית בלהקת מז"י .

שואף התחילה את דרכה במחזמר "היי סקול מיוזיקל" בגרסה הישראלית שעלה בשנת 2008 שם היא שיחקה את "שרפיי אוונס" תפקיד שבמקור מגולם על ידי השחקנית האמריקאית אשלי טיסדייל.

בשנת 2009 שיחקה בעונה השלישית של הטלנובלה "האלופה" בתפקיד דמותה של "דפי". במקביל לוהקה לשחק בסדרה "חצויה" של "HOT" לצידם של יון תומרקין, עמית פרקש וידידיה ויטל ושם שיחקה בתפקיד דמותה "זוהר גרין".ובהמשך השנה את "אלכס לוי", בתפקיד הראשי בסדרה של ערוץ הילדים "אלכס בעד ונגד" לצידם של אלון אבוטבול ומקס אולארצ'יק.

שואף השתתפה ב"לילה מטורף בפסטיגל" בשנת 2010 ביחד עם צביקה הדר אילנית לוי לי בירן עוז זהבי ואחרים. כמו כן באותה שנה המשיכה שואף לעונה השנייה של "חצויה".

בדצמבר 2011 עלתה העונה השלישית של חצויה "חצויה - הדבר האמיתי", שם שיחקה בתפקיד עצמה. בשנים 2014 –2015 גילמה את דמותה של "רותם" בסדרת הנעורים גאליס.

בשנת 2014 שיחקה בסדרת הדרמה "מתים לרגע" את "מיקי".

בשנת 2017 השתתפה בסדרת המתח "כדברא".

ב-2018 החלה לגלם בתיאטרון הבימה את נועה במחזמר "מיקה שלי" המבוסס על שירי יאיר רוזנבלום.

חיים אישיים
-----------

בשנת 2011 עברה להתגורר בניו יורק לצורך לימודי משחק בבית הספר למשחק של סטלה אדלר, ובשנת 2013 חזרה לישראל.

נשואה לזמר לורן פלד ומתגוררת במושב ״מגשימים״.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיה שואף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מאיה שואף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* גיל משעלי‏, מאיה שואף מאויימת, באתר וואלה!‏, 19 ביוני 2008
* יפעת הללי, ‏שואפת גבוה: מאיה שואף עושה אגם רודברג, באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2011
* משה אבוטבול, פרסום ראשון: מאיה שואף מצטרפת ל"גאליס" 6 בינואר 2014
* מאיה שואף בשיר "לגעת בעבר" מתוך לילה מטורף בפסטיגל 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיה שואף - קראו על מאיה שואף בכוכבים של ביגי! - BIGI TV, באתר ביגי BIGI TV
2. ↑  משה אבוטבול, פרסום ראשון: מאיה שואף מצטרפת ל"גאליס", באתר **פרוגי**, 6 בינואר 2014
**הרולד הארווי** (באנגלית: **Harold Harvey**; ‏20 במאי 1874 – 19 במאי 1941) היה צייר מאסכולת ניולין שצייר סצנות של דייגי קורניש, פועלים, חקלאים, כורים ונופים. הוא נולד בפנזנס (אנ') והתאמן בבית הספר לאמנויות בפנזנס אצל נורמן גרסטין ובאקדמיה ז'וליאן בפריז.

חיים פרטיים
-----------

הרולד צ'ארלס פרנסיס הארווי נולד למרי בלרינגר הארווי ופרנסיס מקפרלנד הארווי בפנזנס. אביו היה פקיד בנק. בתקופת נעוריו למד בבית הספר. בין השנים 1894–1896 למד אמנות באקדמיה ז'וליאן בפריז בהדרכתו של נורמן גרסטין. בשנת 1896 למד באקדמיה דקלוז (אנ') ובאקדמיה קולרוסי (אנ').

ב-1911 התגורר הארווי בפנזנס, ובאותה שנה התחתן עם האמנית גרטרוד הארווי (בודינר). הם נפגשו לראשונה כשגרטרוד דיגמנה להארווי. היא גילתה שיש לה כישרון אמנותי והפכה לאמנית בפני עצמה במגוון רחב של אמנויות חזותיות וטקסטיל. הזוג הנשוי התגורר בניולין (אנ') בקוטג' מאן. חברים של הארווי כללו את לורה נייט, הרולד נייט, אנני ווק, והכומר ברנרד וולק (אנ') מכנסיית סנט הילרי (אנ').

בשלהי חייו הוא הפך לקתולי. הוא נפטר בניולין ב-19 במאי 1941 ונקבר בפנזנס בבית העלמין סנט קלייר. גרטרוד גרה בקוטג' שלהם עד 1960, אז עברה להתגורר בבית אבות סנט ג'וסט. היא מתה כעבור שש שנים.

קריירה
------

לאחר שסיים את לימודיו בפריז, חזר הארווי לפנזנס והחל לעבוד עם נורמן גרסטין. עבודותיו כללו נופים ואורחות החיים של קורנוול, נושאים דתיים וחללי תוך בתים. הוא השתמש בצבעי שמן וצבעי מים.

בין השנים 1909–1913 הוא היה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות בקמבריאן (אנ') (RCA), קונווי, ובשנת 1910 היה חבר באגודת האמנות בדרום ויילס. משנת 1910 לערך ועד תחילת שנות השלושים של המאה העשרים, הוא היה חבר באגודת האמנים ניולין, במיוחד עם אמנים מעמק למורנה (אנ').

בשנת 1920, הארווי וחברו הטוב ארנסט פרוקטר הקימו את בית הספר הארווי-פרוקטר בניולין, קורנוול.

גלריה
-----

* ליל קיץ ליל קיץ
* מבט על ניולין מבט על ניולין
* באוטובוס באוטובוס
* ארוחת ערב ארוחת ערב
* אסיף אוכמניות אסיף אוכמניות
* המכתב המכתב
* צעיף משי אדום צעיף משי אדום
* נחל בחורף נחל בחורף
* ילדות עם פרפר ילדות עם פרפר
* פורקים סירות פורקים סירות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרולד הארווי** בוויקישיתוף
* כתבי הרולד הארווי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Harold HARVEY | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
2. ↑  Ernest PROCTER | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 128818468
* ISNI: 0000 0000 6683 915X
* LCCN: nr93004962
* RKD: 36333
* SNAC: w6tf3v5g
* ULAN: 500024556
* VIAF: 67528826
* WorldCat: lccn-nr93004962

 |
**נעם בוכמן** הוא חלילן ישראלי, לשעבר החלילן הראשי בתזמורת הסימפונית ירושלים. הופיע כסולן במספר רב של קונצרטים והקלטות בישראל ובמרכזי מוזיקה באירופה, בארצות הברית ובדרום-אמריקה. הוא משתתף ומקליט בהרכבים קאמריים שונים ומוזמן לפסטיבלים בינלאומיים. 

בוכמן הוא חבר מייסד של אנסמבל המאה ה-21 ונמנה עם סולניו. בנגינתו יצאו 10 תקליטורים בישראל ובחו"ל, ובהם הקונצ'רטי לחליל מאת איבר, נילסן, גרוניך, פרטוש ובלוך, ומוזיקה קאמרית מאת באך, שוברט, ריכרד שטראוס, בן חיים, פרטוש, מעייני, צור, ינעם ליף, דוד זהבי, שולמית רן ונעם שריף. הוא מבצע רפרטואר מגוון של מוזיקה מתקופת הבארוק, מוזיקה קלאסית ומוזיקה בת-זמננו. הוא מקדיש חלק ניכר מפעילותו לביצוע ולקידום של יצירות ישראליות, ומלחינים שונים הקדישו לו את יצירותיהם.

ביולי 2019 התקיים קונצרט פרידה מבוכמן בהשתפות בוכמן עצמו והתזמורת הסימפונית ירושלים בניצוחו של דורון סלומון.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

על תרומתו למוזיקה הישראלית זכה בוכמן בפרס "מבצע מצטיין של יצירות ישראליות" מטעם המועצה לתרבות ואמנות ובפרס "עדן פרטוש" מטעם משרד החינוך והתרבות.

בד בבד עם פעילותו האמנותית מלמד בוכמן חליל באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נעם בוכמן
* נעם בוכמן באתר האקדמיה למוסיקה
* נעם בוכמן, באתר "הבמה"
* נעם בן זאב, כשכשוך הפלגים, כמו שיר ילדים, באתר הארץ, 23 במאי 2007
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**בנגקוק פוסט** (באנגלית: **Bangkok Post**) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית, היוצא בבנגקוק בירת תאילנד. העיתון יצא לראשונה ב-1 באוגוסט 1946, היו בו ארבעה עמודים, והוא עלה באט אחד, סכום ניכר בימים ההם.

העיתון מתאר את עצמו כחופשי יחסית לעיתונים במדינה בה הצנזורה על התקשורת נפוצה. אולם העיתון הואשם פעמים רבות בצנזורה פנימית, וטיוח ידיעות העשויות לפגוע בבעלי כוח. דוגמאות לכך הם: הימנעות מביקורת על בית המלוכה התאילנדי, ואי דיווח על גיחות ההפצצה של חיל האוויר האמריקאי במלחמת וייטנאם על מטרות בווייטנאם וקמבודיה, שיצאו מבסיס החיל במדינה.

טור ידוע בעיתון היה *Nite Owl* של ברנרד טרינק, הטור סיקר את חיי הלילה של בנגקוק, והוא פורסם בין השנים 1966–2004, תחילה בעיתון בנגקוק וורלד שנסגר. בעיתון עמוד דעות הנותן במה לתושבי תאילנד ותאילנדים גולים, בנושאים מקומיים ובינלאומיים.

תולדות העיתון
-------------

העיתון נוסד על ידי אלכסנדר מקדונלד, קצין לשעבר במשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS), יחד עם עמיתו התאילנדי; פראסיט לוליטאנונד (Prasit Lulitanond). באותה התקופה חששה תאילנד מהמהפכות הקומוניסטיות שהתרחשו במדינות השכנות, והיא ראתה בארצות הברית כמגינה מפניהן. על מנת לשלוט בדעת הקהל במדינה, רצתה השגרירות האמריקאית בתאילנד בעיתון עצמאי פרו-אמריקאי, כדי להתמודד עם העמדות הסובייטיות. יש הטוענים שהמימון להקמת העיתון הגיע ישירות ממשרד החוץ האמריקאי או מה-OSS עצמו, אך אין הוכחות לכך.

תחת ניהולו של מקדונלד, היה בנגקוק פוסט עיתון עצמאי יחסית, והועסקו בו עיתונאים צעירים רבים, בהם פיטר ארנט ו-TD אולמן, שהפכו לבעלי שם עולמי. אלכסנדר מקדונלד עזב את תאילנד בהפיכה הצבאית של תחילת שנות החמישים, ואת מקומו תפס העיתונאי הקנדי רוי הרברט תומסון.

באוגוסט 2005 פרסם העיתון כתבה ובה נטען כי ליקויי הבנייה בנמל התעופה סוברנבהומי, נגרמו עקב רשלנות, וכי היה ניתן לתקנן. בעקבות הסיפור פוטרו שני עורכים, וכ-100 מעובדי העיתון הפגינו בטענה שהפיטורים היו בלחץ ממשלתו של תאקסין צ'ינוואט.

באפריל 2007 פרסמה סוכנות הידיעות האיראנית אירנ"א כתבה, בה נטען כי בנגקוק פוסט משמש כשופר של מדינת ישראל, וכי סקירת האירועים במזרח התיכון על ידי העיתון, מוטה כלפי ממשלת ישראל.

מתחרים
------

העיתון המתחרה באנגלית; בנגקוק וורלד (Bangkok World), החל לצאת בתחילת שנות השישים. בנגקוק וורלד נרכש על ידי בנגקוק פוסט בשנת 1971, והוא נסגר באמצע שנות השמונים, עקב ירידה במכירות.

כיום המתחרה העיקרי לבנגקוק פוסט הוא העיתון **The Nation** ("האומה"), עיתון בעל קשרים במפלגה הדמוקרטית המקומית, ובעל מקורות רבים בהתקוממות בדרום המדינה. בנגקוק פוסט לעומת זאת; מציג את החדשות מנקודת המבט של המעמד הבינוני העירוני, וממתג את עצמו כעיתון לכל המשפחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בנגקוק פוסט (באנגלית)
* בנגקוק פוסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* השוואה בין בנגקוק פוסט ל-The Nation (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סת מיידנס, ניו יורק טיימס, בשנים האחרונות אוסרים עליו להמליץ על פרוצות, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2002
2. ↑  Thai journalists protest ouster of editors באתר USA Today‏, 29 באוגוסט 2005
3. ↑  איראן – סוה"י "אירנא" טוענת כי העיתון התאי "בנגקוק פוסט" הוא שופר ציוני באתר הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות, 23 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 154343633
* VIAF: 190911496
* WorldCat: viaf-190911496

 |
**עדה זמיר** (1931 - 8 בינואר 2023) הייתה פרופסור מן המניין לביוכימיה במכון ויצמן למדע.

ביוגרפיה
--------

עדה קליינמן נולדה בתל אביב כבת יחידה להוריה. אביה עלה בגפו מפולין ואמה עלתה מרוסיה. האב היה רצען והחזיק בית מלאכה קטן ברחוב לוינסקי בעיר.
למדה בגימנסיה הרצליה מכיתה א', אהבה את לימודיה כימיה והצליחה בלימודיה. סיימה את לימודיה בתיכון במהלך מלחמת העצמאות.
בצה"ל שירתה בנח"ל ונמנתה על הגרעין שייסד את קיבוץ תל קציר.
במהלך הכשרת הגרעין בדגניה הוזמנה לצאת עם חבר גרעין אחר כמשלחת הסברה לארצות הברית. בדצמבר 1949 יצאה לשלושה חודשים בהם הרצתה בפני קהילות יהודיות על ישראל. היא אפילו זכתה לבקר את אלברט איינשטיין בביתו. סיימה את שירותה הצבאי ב-1950.

היא למדה כימיה ומיקרוביולוגיה וסיימה תואר שני במדעים באוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת המוסמך עסקה בנושא מדידה של חומצה גלוטמית בהנחיית פרופ' נח ליכטנשטיין.
במהלך לימודיה נישאה לדוד (דודיק) זמיר, סטודנט לפיזיקה. חברתה מהגימנסיה הכירה ביניהם.
בעקבות עבודתו של בעלה עברו לחיפה.
לאחר פתיחת מעבדת המחקר בביוכימיה בטכניון ב-1957 בחרה פרופ' רות בן-ישי, מנהלת המעבדה בעדה כתלמידת המחקר הראשונה במדעי החיים בטכניון.
היא השלימה דוקטורט שם בנושא מסלולים מטבוליים והשפעתם על חיי האורגניזמים

בשנים 1961–1964 עבדה במעבדה של רוברט הולי באוניברסיטת קורנל על פיצוח הצופן הגנטי.
עם שובה לישראל החלה לעבוד במכון ויצמן למדע בקבוצתו של פרופ' דוד אלסון.. בשנת 1968 הועלתה לדרגת חוקר בכיר. היא עסקה במחקר בביולוגיה מולקולרית. מאמר שלה עם רות מיסקין, שתיאר שיטה להחזיר ריבוזומים לקונפורמציה הפעילה על ידי חימומם בנוכחות אלכוהול, שימש את עדה יונת בעבודתה שזכתה בפרס נובל. בתחילת המאה ה-21 הייתה זמיר שותפה למחקר של המבנה המרחבי של האנזים אינהידרז פחמתי, המאפשר לדונליאלה להתקיים בסביבה מלוחה.

כיהנה פעמיים כראש המחלקה לביוכימיה במכון, ובשנת 1983 הייתה דקאן הפקולטה לביופיזיקה-ביוכימיה. בשנת 1984 מונתה ליו"ר המועצה המדעית של מכון ויצמן, האישה הראשונה בתפקיד זה.

עדה זמיר נפטרה בינואר 2023. הותירה אחריה שתי בנות, בן ונכדים. נטמנה בבית הקברות ברחובות, לצד בעלה, דוד (1929-2014).

קישורים חיצוניים
----------------

* עדה זמיר, באתר ResearchGate
* ביוגרפיה באתר מסע הקסם המדעי
* ביוגרפיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  השלושה שפצחו את הצופן הגנטי, מעריב, 25 באוקטובר 1968; המשך
2. ↑  העלאות במכון ויצמן, מעריב, 9 ביולי 1968
3. ↑  דורית פרנס, הדרך של עדה יונת לפרס הנובל, באתר ynet, 7 באוקטובר 2009
4. ↑  צוות מדענים במכון חשף באחרונה את אחד מהגורמים שמאפשרים לאצות מיקרוסקופיות לחיות בנוחיות אפילו בתנאי המליחות הקיצונית של ים המלח, 21 באוגוסט 2005, אתר מכון ויצמן
5. ↑  עדה זמיר - יו"ר המועצה המדעית במכון ויצמן, מעריב, 28 באוקטובר 1984
6. ↑  דוד זמיר ז"ל, אתר אבלים
**קלאוס פיכטל** (בגרמנית: **Klaus Fichtel**, נולד ב-19 בנובמבר 1944 בקאסטרופ-ראוקסל שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בשאלקה 04, בורדר ברמן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת המגן.

פיכטל הוא שיאן ההופעות של שאלקה 04 בכל הזמנים, עם 477 הופעות בבונדסליגה במדי הקבוצה. פיכטל ממוקם רביעי בטבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים עם 552 הופעות, 477 במדי שאלקה 04 ועוד 75 במדי ורדר ברמן.

קריירת מועדונים
---------------

פיכטל החל לשחק בקבוצה הבוגרת של שאלקה 04 בשנת 1965 כאשר היה בן 21. פיכטל שיחק בקבוצה במשך 15 עונות ברציפות, בהן כבש 14 שערים ב-437 הופעות. עם שאלקה זכה פיכטל בגביע מקומי בשנת 1972, לאחר ניצחון 5-0 בגמר על קייזרסלאוטרן.

בשנת 1980 עבר פיכטל לורדר ברמן, שנשרה בעונה הקודמת לליגת הבונדסליגה השנייה. פיכטל עלה עם הקבוצה לבונדסליגה בעונת 1982, וכבר בעונת הבכורה המחודשת של הקבוצה בבונדסליגה, סייע לה לסיים במקום השני, ובעונה העוקבת במקום החמישי. פיכטל עזב את ורדר ברמן לאחר ארבע עונות, בהן ערך 75 הופעות בבונדסליגה ועוד 42 הופעות בבונדסליגה השנייה, שבהן לא הבקיע. 

בשנת 1984 חזר פיכטל לשאלקה 04, והוסיף 40 הופעות נוספות בארבע עונות במדי הקבוצה. בשנת 1988 פרש פיכטל ממשחק פעיל, כשהוא בן 44.

קריירה בינלאומית
----------------

לפיכטל 23 הופעות ושער אחד במדי נבחרת גרמניה המערבית. פיכטל השתתף עם הנבחרת במונדיאל 1970, בו סיימה נבחרתו במקום השלישי.

תארים
-----

עם שאלקה 04:

* הגביע הגרמני: 1972

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאוס פיכטל** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1970 (מקום שלישי)** |
| --- |
| 1 מאייר • 
2 הוטגס • 
3 שנלינגר • 
4 בקנבאואר • 
5 שולץ • 
6 ובר • 
7 פוגטס • 
8 האלר • 
9 זלר • 
10 הלד • 
11 פיכטל • 
12 אובראט •
13 מילר • 
14 ליבודה •
15 פאטזקה •
16 לורנץ •
17 להר •
18 זילוף •
19 דיטריך •
20 גרבובסקי •
21 מנגליץ •
22 וולטר •
מאמן: שן | מערב גרמניהמערב גרמניה |
**בית המשפט המחוזי בירושלים** הוא בית המשפט המחוזי של מחוז ירושלים. בית המשפט הוקם על ידי ממשלת המנדט, והמשיך לפעול עם הקמתה של מדינת ישראל.

לאחר מלחמת ששת הימים התמקם בית המשפט במבנה בית המשפט לערעורים הירדני, שישב ברחוב צלאח א-דין בירושלים המזרחית.

לפי סעיף 17 לחוק יסוד: הממשלה, כתב אישום נגד ראש הממשלה יוגש בידי היועץ המשפטי לממשלה לבית המשפט המחוזי בירושלים.

הנשיא הנוכחי של בית המשפט הוא השופט משה סובל.

משפטים בולטים
-------------

בשנים 1954–1955 שפט נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, בנימין הלוי, במשפט "מדינת ישראל נגד מלכיאל גרינוולד", הידוע יותר כמשפט קסטנר. משפט דיבה זה הפך לבירור רחב יריעה של שואת יהודי הונגריה. בפסק-דינו, שזיכה את גרינוולד מרוב הסעיפים, כתב כי ישראל קסטנר "מכר את נפשו לשטן", משפט שעורר מחלוקת רבה. קסטנר נרצח יותר מאוחר, ובית-המשפט העליון הפך את החלטת השופט הלוי ברוב קולות (שלושה כנגד שניים).

משפט אייכמן
בשנת 1961 נערך בבית משפט זה, שלצורך המשפט ישב ב"בית העם" בירושלים, המשפט המפורסם בתולדות המדינה, שזכה להד עולמי, משפט אייכמן, שבו נגזר עונש מוות על הפושע הנאצי אדולף אייכמן.

בשנים 1987–1988 התנהל בבית המשפט, שלצורך המשפט ישב בבנייני האומה, משפטו של איוואן דמיאניוק שהואשם בהיותו תליין במחנה ההשמדה טרבלינקה שבסיומו הורשע ונידון למוות. בשנת 1993 הוא זוכה מחמת הספק בערעור בבית המשפט העליון.

בשנת 2009 החל בבית משפט זה משפטו של אהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל לשעבר, באשמת קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, לקיחת שוחד, מרמה, הפרת אמונים ורישום כוזב במסמכי תאגיד. שבסופו הורשע בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ובמרמה והפרת אמונים, ונגזר עליו עונש של 8 חודשי מאסר וקנס בסך 100,000 ש"ח.

בשנת 2020 החל בבית משפט זה משפט נתניהו - משפטם של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ארנון מוזס ואיריס ושאול אלוביץ'.

נשיאים
------

| שם | תקופת נשיאות |
| --- | --- |
| בנימין הלוי | יולי 1948 – מאי 1963 |
| צבי עלי בקר | 1963 – 1974 |
| בן ציון שרשבסקי | 1974 – 1975 |
| פליקס לנדא | 1976 – 1980 |
|  ? |  ? |
| ורדימוס זיילר | נובמבר 1989 – אוגוסט 2003 |
| יעקב צמח | אוגוסט 2003 – יולי 2005 |
| מוסיה ארד | יולי 2005 – יוני 2013 |
| דוד חשין | נובמבר 2012 – דצמבר 2015 |
| אהרון פרקש | ינואר 2016 – ינואר 2023 |
| משה סובל | פברואר 2023 - מכהן |

קישורים חיצוניים
----------------

* בית המשפט המחוזי - ירושלים, באתר הרשות השופטת
* הפקדות המשרד בית המשפט המחוזי ירושלים, באתר ארכיון המדינה

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפתח בית דין מחוזי בירושלים, דבר, 10 באוגוסט 1948
2. ↑  ת"פ (י-ם) 40/61 היועץ המשפטי לממשלה נ' אדולף בן קרל אדולף אייכמן, ניתן ב-15 בדצמבר 1961
3. ↑  ת"פ (י-ם) 426/09 מדינת ישראל נגד אהוד אולמרט, ניתן ב-25 במאי 2015
4. ↑  פליקס לנדא א. באתר הרשות השופטת
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**הג'ואיש פרס** (אנגלית: Jewish Press; "עיתון היהודים") הוא שבועון אמריקני המופנה לקהילות היהודים שומרי ההלכה בארצות הברית. לפי הגדרתו זהו העיתון היהודי העצמאי הנפוץ ביותר בארצות הברית. העיתון נוטה לדעות שמרניות.

היסטוריה
--------

העיתון נוסד בידי הרב שלום קלאס (ה'תרס"ו (1916) - ה'תש"ם (1980) וחמיו רפאל שרייבר (ה'תרמ"ה (1855) - (?).

העיתון נוסד בעקבות פניה של הרב משה פיינשטיין והרב שמחה אלברג, על מנת למלא את החסר בעיתונות יהודית, שהלכה ודעכה בסוף העשור של שנות ה-1950.

המהדורה הראשונה פורסמה ב-29 בינואר 1960.

עורך העיתון כיום הוא יאסון מעוז. עורכיו הקודמים היו פרל הרצוג, הסופר ארנולד פיין ולתקופה קצרה גם מאיר כהנא.

תוכן ומדיניות העריכה
--------------------

העיתון מדווח על חדשות יהודיות ומתמקד בניו יורק, ארצות הברית, וישראל. על פי הגדרת העיתון, הכתבות ומאמרי המערכת בעלי נטייה לשמרנות.

חלקי העיתון כוללים:

* חדשות - דיווחים המתמקדים במזרח התיכון, מלחמת הדעות ודיווח על הטיה חדשותית נגד מדינת ישראל, וכן חדשות בנושא מזון כשר.
* דעות - מאמרי מערכת, ניתוחים מדיניים על השלטון בישראל, ומאמרי דעה.
* נושאים - מאמרי על הדת וההלכה היהודית, מסעדות כשרות, מוסף לנוער ומוסף לחגים.

כתבים
-----

בין הכותבים הקבועים לג'ואיש פרס ידועים רוברט אברך - כותב התסריטים מהוליווד, ג'רולד אוירבך, הסופר והפעיל היהודי ד"ר מוריס מנדל, פרופ' לואיז רנה ברז, ד"ר סטיבן פלאוט, ד"ר מרוין שיק (מקרן אבי חי), פרופ' פיליס צ'סלר - פסיכותרפיסטית ופמיניסטית ידועה הלוחמת באנטישמיות ופגיעה בנשים, וד"ר פאול איידלברג (מתנועת 'ימין ישראל').

כתבים ידועים, הכותבים טור שבועי בנושא דת בעיקר סביב פרשת השבוע, וכן פרשנות תלמודית, הלכתית והגות יהודית הם הרבנית והסופרת אסתר יונגרייז מקימת ארגון "הנני", הרב חיים צימרמן אשר שימש כיועץ התורני של העיתון, פרסם טורים במשך כעשרים שנה שבהמשך נדפסו כסדרת הספרים Torah and Reason, Torah and Existence, Torah and rationalism. הרב ברל ויין ראש מועצת הרבנים בארצות הברית הרב דוד הולנדר, הסופר וכתב הג'רוזלם פוסט חנוך טלר והרב סטיבן פרוזנסקי. בעבר הרב מאיר כהנא כתב טור שבועי בתחום זה.

בין הכתבים המפורסמים הכותבים בנושאים מדיניים בעיתון, הנשיא לשעבר רונלד רייגן שכתב טור שבועי בשנות השבעים, חבר הכנסת לשעבר הרב מנחם פורוש, קודם ראש האופוזיציה ואחר כך ראש הממשלה מנחם בגין ובימינו משה פייגלין. כותבים מפורסמים נוספים בנושאים אלו הם שדרן הרדיו וחבר מועצת ניו יורק דב חייקין (הייקינד) נציג הסנאט הניו יורקי ותומך ישראל שמחה פלדר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ואיש פרס
* ג'ואיש פרס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודותינו (באנגלית) באתר העיתון
2. ↑  מאוניברסיטת פרדו באינדיאנה, מראשי מרכז אריאל למחקרי מדיניות, כותב הדו"ח הסופי בפרויקט דניאל להערכת הסיכון הגרעיני לישראל, עם יואש צידון בשנת 2003, ומיועצי הממשל האמריקני בנושא התגוננות מארגוני חבלה