recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מקום לדאגה** הוא פזמון שכתב יהונתן גפן והלחין מתי כספי. השיר נודע בדואט שביצעו מתי כספי וריקי גל.

מילות הפזמון הן עריכה של השיר "יש מקום לדאגה" שכתב יהונתן גפן, ומופיע בספר שיריו "מקום לדאגה", בהוצאת שרברק, 1974.

רקע
---

השיר הוקלט לראשונה על ידי שרה בדישי בשנת 1975 ונקרא במקור "יש מקום לדאגה". 

מתי כספי, שהלחין את השיר, הקליט אותו בעצמו ב-1978 לאלבומו "צד א' צד ב'", שכלל ביצועים לשירים שהלחין כספי לאמנים אחרים.

השיר הוקלט בשלישית וזכה להצלחה גדולה לאחר שנכלל באלבומה של ריקי גל "מה זאת אהבה...", שיצא לאור בשנת 1988. גל ומתי כספי שרו אותו בדואט. 

באלבום "דרבוקה ישראלית" שיצא ב-1999 וחידשו בו זמרי מוזיקה מזרחית קלאסיקות ישראליות, הקליט אבנר גדסי את השיר.

על הקלטת השיר סיפרה ריקי גל:

> 
> בזמן הקלטות האלבום, ב-1988, באחד הערבים יצאתי לטייל ברחובות תל אביב ליד הבית ופתאום שמעתי צלילים שבקעו ממועדון בית לסין. הייתה שם הופעה של מישהי, זמרת מתחילה, ופתאום היא שרה את 'מקום לדאגה' שזכרתי עוד משנות ה-70 בביצוע המקורי של שרה בדישי הנהדרת. כל כך נדלקתי שלמחרת באתי לאולפן וביקשתי ממתי להקליט את השיר הזה. הוא היסס לרגע ואז הסתכל עלי ואמר: 'אוקיי, אבל בדואט'. ציינתי שלא משנה לי אם זו תהיה רצועה זניחה באלבום ובלבד שאבצע אותו. הייתי נחושה להקליט את השיר הזה מחדש ולא תיארתי לעצמי שהוא יהפוך לאחד הלהיטים הכי גדולים שלנו. באחד בימים אמרתי למתי שאנחנו נשמעים כמו זוג הורים של כל ילדי העולם ושיש לי משאלה שהשיר יושמע על קברי.
> 
> 
> 
> 

בשל מילותיו של השיר ומנגינתו הנוגה, מושמע השיר תדירות בטקסי יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.

ב-21 באפריל 2023 ביצעו את השיר אביב גפן ושירה גפן, ונטאשה גפן, ילדיו של יהונתן גפן, בעת הלווייתו שהתקיימה במושב נהלל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אקורדי השיר "מקום לדאגה" באתר Tab4u
* מילות השיר "מקום לדאגה" באתר שירונט
* יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת באתר יוסימיוזיק
* דני אדלסון, הסיפור שמאחורי "מקום לדאגה" באתר אתם זוכרים את השירים
* מקום לדאגה, בביצוע ריקי גל ומתי כספי, סרטון באתר יוטיוב
* מקום לדאגה, בביצוע הראל סקעת ומירי מסיקה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכבר העיר,
 מאחורי השירים: ריקי גל ומתי כספי חוזרים לאלבומם המיתולוגי, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2012.
הפסל "Huiselijke zorgen" ("דאגות ביתיות") בעיר הגרמנית קלן.
**הנדריק אמיל (ריק) ואוטרס** (בהולנדית: **Hendrik Emil (Rik) Wouters**;‏ 21 באוגוסט 1882 – 11 ביולי 1916) היה פסל וצייר בלגי. נחשב אחד האמנים הבלגים הבולטים במאה העשרים, אם כי בשאר העולם לא זכה לפרסום רב.

ביוגרפיה
--------

ואוטרס נולד בעיר מכלן. בגיל 11 החל לעבוד בסטודיו של אביו שהיה נגר אומן. מאוחר יותר למד ציור במכלן וב-1902 עבר לבריסל והחל ללמוד פיסול. בשנותיו הראשונות כאמן עסק בעיקר בפיסול. הוא התאהב בהלן (נל) דוארינקס - נערה ששימשה לו מודל, ונשא אותה לאישה, ומאז היוותה את הדמות המרכזית בחלק גדול מיצירותיו.

בציורים רבים אשתו נראית מגהצת, מלמדת את הילדה לקרוא; יש איור שבו היא מצחצחת נעליים.

בפיסול הושפע ואוטרס בעיקר מאוגוסט רודן. כצייר אפשר לשייכו לזרם הפוביזם. המבקרים הפריזאים דחו אותו בטענה שהוא מחקה את סגנונם של מאטיס ושל סזאן. למעשה ואוטרס הגיע לפריז רק ב-1911. עד אז היה מבודד מן המתרחש בצרפת וראה רק צילומי שחור-לבן של יצירותיו של סזאן, ממנו אכן הושפע רבות. גם לצייר הבלגי ג'יימס אנסור הייתה השפעה רבה עליו.

כמו הפוביסטים גם בציוריו בולטים הצבעים החזקים והחיים והיציאה מהמציאות האובייקטיבית לטובת תפיסת המציאות הסובייקטיבית המשתמשת בכתמי צבע כאמצעי ביטוי.

ואוטרס ואשתו חיו בדלות עד אשר ב-1911 חתם חוזה עם גלריה בבריסל. במלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא הבלגי ונמלט עם יחידתו להולנד. הוא נכלא יחד עם יחידתו כשבויי מלחמה על ידי ההולנדים ששמרו על נייטרליות במלחמה.

שוחרר מהשבי בהולנד לאחר שחלה בסרטן, ומת באמסטרדם לאחר מספר חודשים, בטרם מלאו לו 34 שנים.

יצירותיו
--------

פסלים:

* Het zotte geweld
* Huiselijke zorgen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריק ואוטרס** בוויקישיתוף
* מאמר על פתיחה של תערוכה רטרוספקטיבית
* ריק ואוטרס (אורכב 17.10.2013 בארכיון Wayback Machine), באתר המכון הבלגי לאמנות
* Rik Wouters A Retrospective Exhibition 10.03.2017, באתר המוזיאון המלכותי הבלגי לאמנויות (אנ')

הערות שוליים
------------

1. ↑  Catalogus- Catalogue, **RIK WOUTERS**, 2002, Brussel: Paleis voor Schone Kunsten Brussel, 2002, עמ' 51-195. (בצרפתית , פלמית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271063005171
* BIBSYS: 99036919
* BNE: XX1496747
* BnF: cb136032288 (data)
* BPN: 53295037
* GND: 119194767
* ISNI: 0000 0000 8362 437X
* LCCN: n79070104
* NTA: 071490752
* RERO: 02-A003986938
* RKD: 85676
* SNAC: w69s9gq5
* SUDOC: 053521609
* ULAN: 500028568
* VIAF: 19851793
* WorldCat: lccn-n79070104

 |
אגוזי ארגן
עיזים אוכלות את פירות עץ הארגן ומסייעות להפצתו במרוקו
**ארגן** מין יחיד של עצים בסוג ארגן ממשפחת הספוטיים. העץ אנדמי באזור החצי מדברי של דרום מערב מרוקו, ובמחוז טינדוף באלג'יריה.

נשים העובדות בקואופרטיב ייצור שמן ארגן במרוקו

תיאור
-----

עץ הארגן, שמקורו במרוקו נחשב לעץ חזק ועמיד מאוד באקלים מדברי קשה, הן מבחינת טמפרטורה, הן מבחינת לחות באוויר והן מבחינת אספקת מים שוטפת. למעשה, עץ הארגן חזק ועמיד עד כדי כך שכינויו הלטיני היה בעבר "עץ הברזל". עצי הארגן גדלים לגובה של 8-10 מטרים, וחיים 150-200 שנה. הגזע מסוקס וקוצני. העלים קטנים וסגלגלים, באורך 2-4 סנטימטרים. הפריחה באפריל, בפרחים קטנים, בעלי 5 עלי כותרת בצבע צהוב-ירוק חיוור. הפרי באורך 2-4 סנטימטרים ובקוטר 1.5-3 סנטימטרים, בעלי קליפה עבה ומרה שמתחתיה ציפה בעלת ריח מתקתק, אך טעם דוחה, ואגוז קשה המכיל זרע קטן (לעיתים רחוקות 2-3 זרעים) עשיר בשמנים. הפרי מבשיל רק כעבור יותר משנה, בין יוני ליולי של השנה שאחרי הפריחה.

ניתן לראות בישראל עצי ארגן ואת תהליך הפקת השמן ב"משק אורן" אשר נמצא במושב נתיב הגדוד שבבקעת הירדן.

הארגן והאדם
-----------

בכמה אזורים במרוקו, אצל הברברים, מהווים עצי הארגן מקור לשמן, עץ לבנין ולהסקה, ולמאכל בהמות, בדומה לעץ הזית באגן הים התיכון. במרוקו משתמשים בעזים שעולות על עצי הארגן כדי לתפוס אותם מצמרות העצים.

במרוקו מכסים יערות הארגן שטח של כ-8,300 קמ"ר, והם מוגדרים שמורה ביוספרית של אונסק"ו. שטחם הצטמק בכמחצית במשך מאה השנים האחרונות, עקב ניצול על ידי התושבים המקומיים. לאחרונה מתפתח שוק בינלאומי לשמן הארגן, ודבר זה מהווה תמריץ למקומיים לשמר את העץ.

זן מיוחד של העץ פותח משנות ה-80 בישראל. כיום מגדלים זן זה בצורה מסחרית להפקת שמן בערבה, ברתמים בנגב ובאזור אשקלון.

ראו גם
------

* שמן ארגן

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ארגן (עץ)** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Argania spinosa** |

* ארגן, באתר NCBI (באנגלית)
* ארגן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ארגן, באתר Tropicos (באנגלית)
* ארגן, באתר GBIF (באנגלית)
* ארגן, באתר The Plant List (באנגלית)
* ארגן, באתר IPNI (באנגלית)
* רונית ורד, החווה הקטנה בנגב שמייצרת את אחד השמנים היקרים בעולם, הארץ, 6 באוגוסט 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Super strain argan oil now made in Israel"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551794705171

 |
**דדלי רנדל** (אנגלית: **Dudley Randall**;‏ 1914–2000) היה משורר ומסאי, עורך ומו"ל אמריקני ממוצא אפריקני. שמו המלא היה דדלי פלקר רנדל והוא התגורר בדטרויט, מישיגן - ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

דדלי רנדל נולד ב-14 בינואר 1914 בוושינגטון הבירה, לארתור ג'ורג' קלייד, שהיה ציר בקונגרס האמריקני, ולעדה ויולה, שעבדה בהוראה. ב-1920 עקרה המשפחה לדטרויט. רנדל התחתן לראשונה ב-1935 עם רובי הדסון. ב-1942 התחתן שנית. אשתו השנייה הייתה מילדרד פינקני. נישואין אלו החזיקו מעמד כמה שנים, אך גם הם באו אל קיצם. ב-1957 נישא רנדל בשלישית, הפעם לוויוויאן ספנסר.

רנדל החל לעבוד ב-1932 בבית היציקה של מפעל המכוניות של פורד בדירבורן, מישיגן. ב-1937 התפטר, ושנה לאחר מכן עבר לשמש כפקיד דואר בדטרויט. בעת מלחמת העולם השנייה שירת בצבא, ולאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת המדינה וויין בדטרויט, שם עבד במקביל בסוכנות הדואר. ב-1949 קיבל תואר ראשון בשפה האנגלית. ב-1951 קיבל תואר שני במדעי הספרנות, מאוניברסיטת מישיגן. כשהשלים את השכלתו החל לעבוד כספרן, תחילה באוניברסיטת לינקולן בג'פרסון סיטי, מיזורי, ואחר כך בקולג' המדינתי מורגן בבולטימור, מרילנד. ב-1956 חזר לדטרויט והתקבל לעבודה כספרן במערכת הספריות הפדרלית של מחוז וויין. בשנים שלאחר מכן החל לעבוד בכתיבה והוצאה לאור (ראו להלן).

דדלי רנדל נפטר ב-5 באוגוסט 2000, בסאותפילד, מישיגן.

יצירתו
------

כבר בשנות לימודיו בבית הספר החל רנדל למצוא עניין בשירה. בגיל 15 הוא פרסם לראשונה שירה מפרי עטו, בעיתון חינמי בדטרויט. במשך השנים הוא המשיך לעסוק בשירה, כאשר המאפיינים של שיריו הם פשטות וריאליות. עיסוקו בשירה הביאו לייסד הוצאה לאור שתעסוק בנושא זה, וב-1965 הוא הקים את הוצאת "ברודסייד פרס" (Broadside Press), שעסקה בפרסום שירים וספרים של סופרים ומשוררים שחורים. פעילותו הרבה זכתה להכרה ציבורית, ובשנת 1981 הוכתר דדלי לחתן השירה של דטרויט.

שיריו המפורסמים ביותר הם: "Ballad of Birmingham" - ("הבלדה של ברמינגהאם"), שיר שכתב ב-1963, בעקבות פיגוע טרור בו נהרגו ארבע ילדות אפרו-אמריקאיות בעיר ברמינגהאם באלבמה. ‏ "A poet is not a Jukebox",‏   
 "Booker T. and W.E.B",‏ "The Profile on the Pillow".

### פרסומים

* "**Poem Counterpoem**" - האוסף הראשון שפורסם על ידי ההוצאה לאור (1966).
* "**Cities Burning**" - "ערים בוערות" - אסופה של שלשה עשר שירים שפרסם בתגובה למהומות בדטרויט (1968).
* "**Love You**" - אסופה נוספת של ארבעה עשר שירים (1970).
* "**More to Remember**"‏ (1971).
* "**After the Killing**"‏ (1973).

קישורים חיצוניים
----------------

* אודות דדלי רנדל באתר "answers".
* ביקורת ספרותית אודות יצירתו של רנדל.
* הבלדה על ברמינגהאם (אנגלית), מאת דדלי רנדל.
* מבחר שיריו של דדלי רנדל (אנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315953105171
* BIBSYS: 5064211
* BnF: cb12030988s (data)
* CiNii: DA09290839
* GND: 120881012
* ISNI: 0000 0001 1455 4651
* LCCN: n50053903
* MusicBrainz: 89f04901-5560-497f-aa07-0401885cd897
* NKC: mub2015866985
* NLA: 35441407
* NTA: 072731753
* SNAC: w6sv0bs1
* SUDOC: 028482794
* VIAF: 114507702
* WorldCat: lccn-n50053903

 |
**קפיבארה מצויה** (שם מדעי: ***Hydrochoerus hydrochaeris***) הוא מין המכרסם הגדול ביותר מבין המכרסמים המודרניים. בעבר היו מכרסמים גדולים יותר, כגון הג'וספורטיגסי (*Josephoartigasia*), שמשקלו היה גדול יותר מזה של פרה.

הקפיבארה נמצא בטבע באמריקה הדרומית בלבד.

* אורך גוף ממוצע של פרט בוגר: 1 מטר, הנקבה ארוכה מעט יותר מהזכר
* משקל ממוצע 50 קילוגרם, הנקבה כבדה מעט יותר מהזכר, אך נמצאו פרטים במשקל 90 קילוגרם.
* פרווה סמיכה, שיער ארוך ועבה
* צבע הפרווה נע בין אפור לחום
* גפיים קצרות בעלות קרומי שחייה
* מזון: צמחי מים ועשבי יבשה
* תפוצה: אמריקה הדרומית
* בית גידול: צמחייה סבוכה שליד גדות נחלים ונהרות, ביצות ושלוליות המוקפות יערות
* אויבים טבעיים: האדם, היגואר והאנקונדה

רבייה
-----

הקפיבארה מגיע לבגרות מינית בגיל 22 חודשים. משך ההיריון כ-4 חודשים, ובסופו נולדים 2 עד 6 גורים.
רבייה מתבצעת כל השנה, אולם עיקרה בתחילת העונה הגשומה, כאשר מתחדשת הצמחייה המהווה את מזונו של הקפיבארה. נקבת הקפיבארה אינה בונה לעצמה מקום המלטה (מחילה או קן), אלא ממליטה על פני הקרקע במקום מסתור. הגורים נולדים במשקל 1 עד 2 קילוגרם עם פרווה ומערכת שיניים, והם ניידים תוך דקות מרגע היוולדם.

הקפיבארה והכלכלה בוונצואלה
--------------------------

איכרים מוונצואלה, שבעבר התייחסו לקפיבארה כאל מזיק, מגדילים כיום את הכנסתם על ידי מכירת בשר קפיבארה (כ-400 טון לשנה). האיכרים צדים את המכרסמים בפברואר על מנת שיוכלו לשחוט את המכרסם ולמכור את בשרו ממש לפני שמתחיל צום התענית, כשבשרה הוא מצרך מבוקש.

המנהג העממי מתבסס על טענה כי הכנסייה הקתולית אישרה לאכול מבשר הקפיבארה בתקופת התענית. אגדה מקובלת בוונצואלה מספרת שכשהמיסיונרים האירופאים פגשו לראשונה בקפיבארה באמריקה הדרומית במהלך המאה ה-16, הם כתבו לרומא בקשה להנחיה, באומרם: "יש חיה כאן שיש לה קשקשים וגם שיער, והמבלה את רוב זמנה במים, אבל לעיתים עולה על היבשה, האם נוכל לסווגה כדג?". לשאלה הייתה משמעות, כיוון שהדת הקתולית אוסרת על אכילת בשר (למעט בשר דג) במהלך 40 הימים שלפני חג הפסחא (התענית). מכיוון שתיאור החיה הגיע אליהם מיד שנייה, ומכיוון שלא רצו שהפונים אליהם יסטו מהדרך הקתולית הנכונה, החליטו אבות הכנסייה לפסוק לקולא והכריזו שהקפיבארה היא סוג של דג.

ייתכן שמסיבה זו נחוג יום הקפיבארה ב-5 באפריל, זכר לאותה הודעה משמחת עבור הקתולים השרויים בתענית.

גלריה
-----

* קפיברות רועותקפיברות רועות
* נקבה מניקהנקבה מניקה
* נקבה מניקה את גוריהנקבה מניקה את גוריה
* קפיברות שוחיםקפיברות שוחים
* בין הצמחיםבין הצמחים
* קפיבארה רועהקפיבארה רועה
* קפיבארה רועהקפיבארה רועה
* זוג קפיברותזוג קפיברות
* משפחהמשפחה
* קפיבארה עם טירן בקרקפיבארה עם טירן בקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפיבארה מצויה** בוויקישיתוף
* קפיבארה מצויה, באתר ITIS (באנגלית)
* קפיבארה מצויה, באתר NCBI (באנגלית)
* קפיבארה מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* קפיבארה מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* קפיבארה מצויה, באתר GBIF (באנגלית)
* קפיבארה מצויה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קפיבארה מצויה באתר IUCN (באנגלית)
* "זה לא עכברוש, זו ארוחת ערב". על הקפיבארה. מאת סימון רומרו, ניו יורק טיימס (תרגום) - הארץ

הערות שוליים
------------

1. ↑  קפיבארה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
פדורה
**פדורה** (Fedora) הוא סוג של כובע, אשר בדרך כלל עשוי לבד, שזכה להצלחה רבה במיוחד במחצית הראשונה של המאה ה-20, למרות שהוא הומצא עוד באמצע העשור הקודם. פדורה יכול להיות עשוי מצמר, קשמיר, או מעור ארנב או בונה.

הפופולריות של הכובע הרקיעה שחקים במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, ובסופו של דבר הוא הפך פופולרי יותר אף מכובע ההומבורג.

בתחילת המאה ה-21 הפך הפדורה פופולרי בקרב היפסטרים.

יהודים חרדים רבים לובשים כובעי פדורה שחורים בסגנון המכונה מגבעת קנייטש.

הפדורה בתרבות הפופולרית
-----------------------

בתרבות הפופולריות, בשל התקופה בה הפדורה הפך לפריט אופנתי (שנות ה-20 עד שנות ה-50), הכובע הפך מזוהה עם גנגסטרים ועם תקופת היובש בארצות הברית. במחצית השנייה של שנות ה-50 הפדורה חדל להיות אופנתי כאשר סגנונות לבוש פחות פורמליים הפכו פופולריים.

* מייקל ג'קסון נהג לחבוש כובע פדורה בווידאו קליפים רבים לשיריו וזה הפך עם השנים לאחד מהפריטים המזוהים ביותר עימו.
* הסמל של חברת Red Hat (בין המפיצות הגדולות בעולם של מערכת הפעלה מבוססת לינוקס) הוא כובע פדורה.

דמויות בדיוניות שנוהגות לחבוש פדורה:

* דיק טרייסי - נהג לחבוש כובע פדורה צהוב
* אינדיאנה ג'ונס
* פרדי קרוגר
* במקור קלארק קנט נהג לעיתים רבות לחבוש כובע פדורה (כולל בסרט של סופרמן משנת 1978).
* דמויות רבות בסרטי פילם נואר נהגו ללבוש מעיל ופדורה - אחד מהדמויות הבולטות ביותר שעשתה זאת היא דמותו של המפרי בוגארט ב"קזבלנקה".

תמונות
------

* התכנסות של קהל גדול בניו יורק כאשר רוב האנשים חובשים כובעי פדורה, אפריל 1918התכנסות של קהל גדול בניו יורק כאשר רוב האנשים חובשים כובעי פדורה, אפריל 1918
* המפרי בוגארט עם כובע פדורה בסרט "קזבלנקה"המפרי בוגארט עם כובע פדורה בסרט "קזבלנקה"
* פדורה מתוצרת "בורסאלינו"פדורה מתוצרת "בורסאלינו"
* כובע הפדורה של אינדיאנה ג'ונסכובע הפדורה של אינדיאנה ג'ונס
* מייקל ג'קסון נהג לחבוש כובע פדורה בוידאו קליפים והפריט הפך עם השנים לאחד מהפריטים המזוהים ביותר עימו.מייקל ג'קסון נהג לחבוש כובע פדורה בוידאו קליפים והפריט הפך עם השנים לאחד מהפריטים המזוהים ביותר עימו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פדורה** בוויקישיתוף
**יהושע גילוץ** (18 במאי 1917 - 26 בינואר 2016) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, ממקימי שירות האוויר וחיל האוויר.

ביוגרפיה
--------

נולד בפתח תקווה, אחד מחמישה ילדיהם של דבורה ומנחם גילוץ ממייסדי תל אביב. בשנים 1936–1940 למד הנדסת מכונות במכללה הטכנית נורת'האמפטון שבבריטניה.

במלחמת העולם השנייה התנדב לחיל האוויר המלכותי, עבר קורס קצינים ושירת כקצין ומהנדס בפיקוד התובלה, שימש מפקד שלוחת מסלול בסקוטלנד, אחראי על השבחת מטוסים בלהק 41, נשלח לבומביי ושימש אחראי לנושאים טכניים בשדות תעופה במזרח הרחוק, השתתף במערכה בזירה הדרום-מזרח אסייתית והיה שותף לתכנון הפלישה ליפן. בתום המלחמה הוצב כקצין טכני במפקדת כנף תובלה בשדה התעופה חבניה בעיראק. השתחרר מהשירות בדרגת סקוודרון-לידר (המקבילה למייג'ור). ב-1946 חזר לארץ ישראל ועבד במחלקת העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט הבריטי.

ב-1943 שהה בחופשה בארץ ישראל והתבקש על ידי ראשי ההגנה לחבר תוכנית להקמת כוח אווירי עברי במחתרת, הוצע לו לעמוד בראש הכוח שיוקם אך הוא סירב וציין כי ראוי שטייס יעמוד בראשותו. לאחר שחרורו מהצבא הבריטי סייע בהקמת שירות האוויר, שימש קצין לענייני מודיעין, ונשלח לאירופה לרכוש מטוסים. לאחר הקמת המדינה מונה למפקד בסיס רמת דוד שפינו הבריטים ופיקד עליו במהלך מלחמת העצמאות.

לאחר שחרורו חזר לעבוד במע"צ. ב-1951 התגייס שוב לצה"ל ומונה לראש אגף ציוד במטה חיל האוויר ולאחר מכן שימש ראש אגף אפסנאות במטה החיל. ב-1956 השתחרר, עבד בחברת יצהר, במפעל אמקור, בחברת הנפט הלאומית, וב-1961 ניהל את הקמת מלון הילטון תל אביב. שהיה רב הקומות הראשון בישראל. הקים מפעלים בבוליביה, בפיליפינים ובאיראן. היה חבר הנהלת אגודת החי בר בערבה, ושותף פעיל בהקמת אגף הנצחה למתנדבי הצבא הבריטי במוזיאון "בית הגדודים" באביחיל.

גילוץ היה נשוי לרותי אפרתי-סוקולוביץ, בתם של טניה ואריה סוקולוביץ שנרצחה בטבח בנמל התעופה לוד (1972). נפטר בינואר 2016 ונקבר בבית העלמין בזכרון יעקב.

לקריאה נוספת
------------

* נעם הרטוך, טייסת הגליל במלחמת העצמאות, ד.ג. הנדסה ייעוץ וכתיבה טכנית, 1999 - עמ' 95–96
* יוסף שבט, מתנדבים בכחול, הוצאת משרד הביטחון, 1995, עמ' 78–82

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף לזכר רותי גילוץ, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה

| מפקדי בסיס רמת דוד  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהושע גילוץ • רודי אוגרטן • קלמן טורין • בנימין בונה • עזר ויצמן • גדעון אלרום • מנחם בר • יחזקאל סומך • יעקב אגסי • ארלוזור לב • יעקב אגסי • גיורא רם-פורמן • רמי הרפז • יפתח ספקטור • הרצל בודינגר • איתן בן-אליהו • אמיר נחומי • יצחק גת • אבנר נווה • גדעון אילת • יוסף גונן • רני פלק • אליעזר שקדי • רם שמואלי • אבי יעקבי • רמי בן אפרים • אילן בוגר • רונן שמחי • ניר ברקן • אמנון עין-דר • אמיר לזר • גלעד פלד • א' |

 |

| ראשי להק הציוד בחיל האוויר |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אליעזר בודנקין • הלל אל דאג • יהושע גילוץ • יהודה רבין • אריה הלל • ישראל רוט • חיים ירון • יוסף מעין • מיכה כהן • יצחק גבע • אבנר רז • רמי דותן • יצחק גת • אמנון הררי • אלון דומניס • שמעון שריד • זאב שניר • יעקב בורטמן • רן לוי • רן בשביץ • שמעון צנציפר • שלומי קונפורטי |

 |
**דידלפודון** (שם מדעי: *Didelphodon*) הוא סוג נכחד של יונק קדום שחי בתקופת הקרטיקון שחי באמריקה הצפונית. הוא מקורב ליונקי הכיס ובעבר נחשב לקרוב האופוסומיים, אך בהווה משויך למשפחה נכחדת השייכת לקבוצת המטאתריה.

מאפיינים
--------

יונק זה הגיע לאורך 12.5 ס"מ ולמשקל של 5 ק"ג והיה קטן בהרבה מרוב היצורים בתקופתו. הוא היה דומה לאופוסום המודרני והיו לו מלתעות גדולות, בעלות כוח נשיכה חזק, המותאמות לאכילת בשר עם שיניים המותאמות לנגיסה, אך חסרות התמחות בדומה לצבועים, כך שהוא היה ניזון גם מחרקים, פירות וכדומה. הגיוני מאוד שהיצור היה אוכל-כול אופורטוניסט. מבנה גופו הזכיר את הלוטרות אך לא ברור אם הוא היה יצור מיימי.

הדידלפודון חי בסוף תקופת הקרטיקון לפני 66–77 מיליון שנה, סמוך לסוף עידן המזוזואיקון. הוא התגלה בחפירות במונטנה, וויומינג, בססקצ'ואן ובאלברטה. לא ידוע איך חי אך יכול להיות שהיה אוכל בשר שניזון מביצי וצאצאי דינוזאורים וממגוון מזונות נוספים.

השם מורכב מ"Didelph[is]", שמשמעו אופוסום, בתוספת "ὀδών" (ההגייה היא odōn), מילה שמשמעותה ביוונית היא שן.

יונק קדום זה תואר על ידי החוקר עותניאל צ'ארלס מארש ב-1889.

בתרבות
------

יונק קדום זה הופיע בסדרה ללכת עם דינוזאורים.

ראו גם
------

* יונאקומיס - יונק מטאתרי שהתקיים באלסקה באותו זמן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דידלפודון** בוויקישיתוף
* דידלפודון, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* דידלפודון, באתר GBIF (באנגלית)
**אולגה אנישנקו** (באנגלית: **Olga Anischenko**‏; 1 בינואר 1892 – לא ידוע) הייתה מורה לשפה הרוסית מבלארוס, חסידת אומות העולם, שהצילה במלחמת העולם השנייה יהודיה ממוות בידי הנאצים.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

אולגה אנישנקו התגוררה ברצ'יצה, מחוז משנה של מחוז הומל, בבלארוס, עם בעלה ובנה, אולג ז'לזינסקי. בשנת 1933 נשלח בעלה לגולאג הסובייטי, שם נספה.

באוקטובר 1941, כמה חודשים לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות, דפקה על דלת ביתה של אולגה, תלמידתה לשעבר מריה רייכלינה, שהייתה יתומה יהודיה בת 19. אולגה הזמינה את מריה לשהות בביתה, ובמשך שבעת החודשים שלאחר מכן טיפלה בה והעניקה לה מחסה.

בעקבות מצבה הכלכלי הקשה של אולגה, היא נאלצה למכור את כל רכושה. על המצב הכלכלי הקשה התווסף הפחד מהלשנה של אחד משכניה, שחשד כי היא מחביאה מישהו בביתה. סיבות אלו הובילו להחלטתה של מריה רייכלינה לעזוב ולהצטרף לקבוצת פרטיזנים סובייטים, שהייתה קרויה על שמו של מיכאיל פרונזה והייתה חלק מיחידת פרטיזנים גדולה בשם חטיבת וורושילוב.

לאחר המלחמה
-----------

עם סיום המלחמה, מריה רייכלינה חזרה אל רצ'יצה על מנת להביע את תודתה לאולגה, שהייתה עבורה כאמא שנייה. כעבור זמן עברה מריה לגור במוסקבה, אך שמרה על קשר מכתבים עם מצילתה במשך שנים רבות.

הכרה והנצחה
-----------

ב-8 בספטמבר 1997, הוכרה אולגה אנישנקו כחסידת אומות עולם על ידי יד ושם. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף חסיד אומות עולם של אולגה אנישנקו באתר יד ושם, באתר The Righteous Among The Nations
2. ↑  תיק חסידי אומות עולם, מספר M.31.2/7719, ארכיון יד ושם
הרב **יעקב אריה ישעיה מיליקובסקי** (נולד ב-9 באוגוסט 1947, כ"ג באב ה'תש"ז) הוא האדמו"ר מאמשינוב.

ביוגרפיה
--------

נולד בארצות הברית לרב חיים מיליקובסקי, ליטאי מתלמידי ישיבת מיר שהיה לימים ראש ישיבת שם עולם אמשינוב בירושלים, ולחיה נחמה, בתו של האדמו"ר רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש מאמשינוב. השידוך החריג בין תלמיד הישיבה הליטאי לבת האדמו"ר נערך בתקופת מלחמת העולם השנייה, בעת שהותם בשאנגחאי שבסין.

בילדותו עלה עם הוריו וסבו לירושלים ולמד בתלמוד תורה עץ חיים ובישיבת בריסק.

בב' באלול תש"ל, בגיל עשרים ושלוש, נשא את בתו של האדמו"ר רבי אברהם איגר מלובלין. לזוג שנים עשר ילדים. בנם הגדול נפטר בנערותו לאחר מחלה ממושכת.

בכ"ז באייר תשל"ו נפטר סבו, והחסידים מינו אותו לאדמו"ר תחתיו, בניגוד לרצונו. מספר אדמו"רים, בהם רבי ישראל אלתר מגור ורבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב, שכנעו אותו לקבל על עצמו את עול האדמו"רות. על אף שהוא נעתר לבקשתם, לחלק מהחסידים הקוראים לו "רבי" הוא נוהג עד היום להשיב שהוא אינו רבי.

בית המדרש המרכזי של חסידות אמשינוב בבית וגן, הסמוך לבית האדמו"ר
הרב מיליקובסקי מתגורר בסמיכות למרכז החסידות, בשכונת בית וגן בירושלים, ומוסר שיעורים בישיבת "שם עולם" שהקים סבו.

אישיותו
-------

סדר יומו ייחודי, עד כדי שסדרי השבת שלו מסתיימים לפעמים ביום שלישי. מלבד שהוא מאריך מאוד בתפילתו, הוא נוהג להתכונן זמן רב לפני קיום מצוות ותפילות, פעמים רבות הרבה מעבר לזמני ההלכה המקובלים לפי השולחן ערוך, בעקבות כך מתקיים במגזר החרדי דיון ציבורי סביב הנהגותיו.

קבלת הקהל הציבורית נערכת בדרך כלל בשעות המאוחרות של הלילה, עד לפנות בוקר.

בכל מוצאי שבת נהג למסור שעורים בפירוש הרמב"ן לתורה.

בין תלמידיו: הרב מאיר ברנדסדורפר, מראשי בד"ץ העדה החרדית (למרות השתייכותו לקהילה אחרת)[דרוש מקור]; הרב צבי מאיר זילברברג; האדמו"ר רבי אריה רוזנפלד מפינסק קרלין, שאף משתתף לעִתים בטישים שעורך; שמואל יצחק בורנשטיין האדמו"ר מסוכטשוב וגיסו רבי שלמה אייגר האדמו"ר מלובלין.

חיבוריו
-------

תלמידו הרב שמואל נחום הלחמי (ויסברוד) הוציא את באורו לפירוש הרמב"ן לתורה על ידי מוסד הרב קוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעקב אריה מיליקובסקי** בוויקישיתוף
* מידע רב אודותיו הכולל תמונות עובדות וסיפורים בפורום אוצר החכמה.
* קובץ PDFהרב משה שילת, פשוט להיות יהודי (אורכב 01.03.2019 בארכיון Wayback Machine) שיחת חג עם כ"ק האדמו"ר מאמשינוב שליט"א, בעלון קרוב אליך
* 'הדברים שלא היה לי את מי לשאול', שיחות באמונה החרדית. ספר שיחות של אבי תפילינסקי עם האדמו"ר מאמשינוב. במגזין של יוצאים לשינוי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צילום ההזמנה לחתונתו
2. ↑  ראו אשכול בפורום אוצר החכמה על דמותו

| **חסידות אמשינוב** |
| --- |
| אבי השושלת | רבי ישראל יצחק קאליש מוורקא |
| שושלת האדמו"רים: הדור הראשון והשני | רבי יעקב דוד קאליש • רבי מנחם קאליש |
| הדור השלישי: בני רבי מנחם מאמשינוב | רבי יוסף קאליש מאמשינוב • רבי שמעון שלום קאליש מאמשינוב-אוטבוצק |
| ענף רבי יוסף קאליש מאמשינוב | רבי יעקב דוד קאליש • רבי יצחק קאליש • רבי יוסף קאליש • בניו: רבי **מנחם קאליש** • רבי **אשר חיים קאליש** מאמשינוב בית שמש |
| ענף רבי שמעון שלום קאליש מאמשינוב-אוטבוצק | רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש • רבי יעקב אריה מיליקובסקי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311654905171
* ISNI: 0000 0004 0188 0169
* VIAF: 297060501
* WorldCat: viaf-297060501

 |
**משפט סקולם-נתר** הוא משפט באלגברה המאפיין את האוטומורפיזמים של אלגבראות פשוטות סוף ממדיות, וקובע כי כולם מהווים הצמדה באיבר הפיך. המשפט הוכח לראשונה על ידי תורלף סקולם בשנת 1927. אמי נתר הוכיחה אותו מאוחר יותר באופן בלתי תלוי. זהו משפט בסיסי בתורת האלגבראות פשוטות מרכזיות, המהווה כלי עזר מרכזי בתאוריה.

ניסוח
-----

תהי {\displaystyle A} אלגברה פשוטה מרכזית מעל שדה {\displaystyle F}, ויהיו {\displaystyle A\_{1},A\_{2}} תת-אלגבראות פשוטות איזומורפיות שלה. אז כל איזומורפיזם {\displaystyle \phi :A\_{1}\to A\_{2}} הוא הצמדה באיבר הפיך מ-{\displaystyle A}.

הוכחה
-----

נביט באלגברה {\displaystyle T=A\_{1}\otimes \_{F}A^{op}}, כאשר {\displaystyle \otimes } היא המכפלה הטנזורית, ו-{\displaystyle op} הוא החוג המנוגד. מכיוון ש-{\displaystyle A^{op}} אלגברה פשוטה מרכזית מעל {\displaystyle F} וכן {\displaystyle A\_{1}} אלגברה פשוטה, נובע כי {\displaystyle T} אלגברה פשוטה. {\displaystyle A} היא מודול מעל {\displaystyle T} בשתי דרכים: פעם אחת על ידי הפעולה {\displaystyle (a\otimes y)r=ary} (נסמנו {\displaystyle M\_{1}}), ופעם נוספת על ידי הפעולה {\displaystyle (a\otimes y)r=\phi (a)yr} (נסמנו {\displaystyle M\_{2}}).

יהי {\displaystyle M\_{0}} המודול הפשוט היחיד של {\displaystyle T} (קיים כי היא פשוטה ארטינית). מתקיים {\displaystyle M\_{1}\cong M\_{0}^{k}\cong M\_{2}}, כאשר {\displaystyle k={\frac {[A:F]}{[M\_{0}:F]}}}. בפרט, המודולים איזומורפיים, נניח על ידי איזומורפיזם {\displaystyle f:M\_{1}\to M\_{2}}. על פי הגדרת הפעולות, מתקיים {\displaystyle f(ayr)=\phi (a)f(y)r}. האיבר {\displaystyle u=f(1)} מקיים את הדרוש בטענת המשפט: על ידי הצבת {\displaystyle y=r=1} מקבלים



u
a
=
1
f
(
1
)
a
=
f
(
a
11
)
=
ϕ
(
a
)
f
(
1
)
1
=
ϕ
(
a
)
u

{\displaystyle ua=1f(1)a=f(a11)=\phi (a)f(1)1=\phi (a)u}

{\displaystyle ua=1f(1)a=f(a11)=\phi (a)f(1)1=\phi (a)u}
מכאן {\displaystyle ua=f(a)=\phi (a)u} לכל {\displaystyle a\in A}. אם נציב במקום {\displaystyle a} את {\displaystyle v=f^{-1}(1)} נקבל {\displaystyle uv=1=\phi (v)u} ולכן {\displaystyle u} הפיך.

דוגמאות שימוש
-------------

תוך שימוש במשפט, ניתן להוכיח טענות רבות מהתחום:

* המשפט הקטן של ודרברן: כל חוג סופי עם חילוק הוא שדה.
* כל אלגברה פשוטה מרכזית מממד 4 (מעל שדה ממאפיין לא 2) איזומורפית לאלגברת קווטרניונים.
* הוכחת תכונות מבנה של אלגבראות ציקליות.

לקריאה נוספת
------------

\* Rowen, Graduate Algebra: Noncommutative View, p.460-461
מקווה טהרה גדול שנמצא במתחם מתחת לגשר וילסון
מזרקות (מודגשות בתאורה) שנמצאו בחפירות מתחת לגשר ועשו שימוש באמה שעברה עליו
**גשר וילסון** או "הגשר הגדול" הוא גשר עתיק הנמצא מצפון לרחבת הכותל המערבי בעיר העתיקה של ירושלים. הגשר קרוי על שמו של החוקר הבריטי צ'ארלס וילסון שהיה הראשון שחקר באופן מדעי את קשת וילסון, הקרויה גם על שמו, המהווה חלק מן הגשר. 

הגשר בנוי על גבי שני טורים של קמרונות, כל טור בעל שני מפלסים, והוא מחבר את העיר העליונה של ירושלים עם הר הבית. הקמרונות המחזיקים את הגשר מצויים כיום במתחם מנהרות הכותל. הקמרון המזרחי ביותר של הגשר, הוא קמרון יחיד, לא דו מפלסי כשאר הקמרונות ומשולב בכותל המערבי. קשת זו מכונה קשת וילסון, והיא כפולה בגובהה וברוחבה משאר קמרונות הגשר. מעל קשת וילסון, בקצהו המזרחי של הגשר, ניצב בימי הבית השני אחד מארבעה שערי הר הבית בכותל המערבי, המכונה שער וילסון. על גבי הגשר עובר כיום רחוב השלשלת ובסופו שער השלשלת, המשמש כיום כשער כניסה להר הבית. בימי הבית השני וכן בתקופות מאוחרות יותר עברה על הגשר אמת המים התחתונה, שהובילה מים מבריכות שלמה הסמוכות לבית לחם ועד להר הבית.

לדעת דן בהט נבנה הגשר לראשונה בתקופה החשמונאית, וחרב על ידי אנשיו של אריסטובולוס השני בעת המצור של המצביא הרומאי פומפיוס בשנת 63 לפסה"נ. הגשר שוקם בתקופה ההרודיאנית ועבר שינויים בימי הקולוניה איליה קפיטולינה. כיום ידוע כי קשת וילסון שעומדת כיום היא הקשת המקורית שנבנתה בימי בית המקדש השני והיא לא התמוטטה מעולם. בעבר הוצע כי הקשת התמוטטה במהלך חורבן בית שני ושוקמה רק בתקופה האומיית. לדעת עמוס קלונר הגשר שוקם כבר בתקופה הרומית ולא בתקופה המוסלמית, והקמרונות הקיימים כיום הם מן התקופה הרומית המאוחרת ואלה איפשרו גישה בימי אליהי קפיטולינה להר הבית עליו נבנה מקדש יוליאני על ידי הלגיון העשירי שישב בעיר.

אלכסנדר און ושלומית וקסלר בדולח פרסמו מאמר ובו טענו שבימי הבית השני לא היה כלל גשר קשתות שחיבר את העיר העליונה עם הר הבית. בימי הבית השני היה במקום רק קיר סכר גדול שעליו עברה דרך. קשת וילסון לדעתם לא הייתה חלק מגשר אלא מחלף, בדומה לקשת רובינסון. לדבריהם, נבנה גשר הקשתות לראשונה בתקופה הרומית, ובמהלכה גם הוכפל רוחבו. לפי דעה זו אמת המים התחתונה לא נכנסה להר הבית דרך גשר וילסון אלא צפונה יותרבדעה זו תומך גם מאיר בן דב. 

למרגלות גשר וילסון התגלו בחפירות ארכאולוגיות מקוואות טהרה מימי הבית השני וכן מבנה מפואר מן התקופה ההרודיאנית, ככל הנראה נימפיאון.

גם כיום נמשכות חפירות ארכאולוגיות לאורך גשר וילסון במתחם מנהרות הכותל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johanna Regev, Joe Uziel, Tehillah Lieberman, Avi Solomon, Radiocarbon dating and microarchaeology untangle the history of Jerusalem's Temple Mount: A view from Wilson's Arch, **PLOS ONE** 15, 2020-03-06, עמ' e0233307 doi: 10.1371/journal.pone.0233307
2. ↑  דן בהט, מנהרות הכותל המערבי, ירושלים ה'תשס"ג, עמ' 59-54.
3. ↑  וקסלר-בדולח, און ורוזנטל-הגינבוטום, "גשר וילסון" לאור חפירות חדשות, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, ב', תשס"ט, עמ' 55–63. שלומית וקסלר בדולח, תוואי האמה התחתונה מימי הבית השני ומקום כניסתה להר הבית, קתדרה 140, תשע"א
4. ↑  דן בהט ואבי סולומון, מקווה קדום במנהרת הכותל', חידושים בחקר ירושלים 9, 2003, עמ' 83-104
5. ↑  אלכסנדר און ושלומית וקסלר-בדולח, "מבנה מפואר (נימפיאון?) מימי הבית השני במנהרות הכותל", חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה, ה'.
**יותם ג'ונתן רבינו** (נולד ב-23 ביוני 2000), הידוע בשם הבמה **"וודו דאדי"**, הוא זמר, ראפר, מוזיקאי, מפיק מוזיקלי ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

רבינו נולד בתל אביב-יפו, בן בכור לארנת וקינן. בילדותו למד בבית הספר הדמוקרטי ביפו, ובתיכון א' לאמנויות תל אביב. במקביל ללימודים, שיחק יותם במערכונים של קבוצת הסטנד-אפ "כל מה שמצחיק בעולם", וביניהם בסרט הקצר "המחברת הסגורה" אשר זכה לפופולריות רבה.

### קריירה מוזיקלית

בשנת 2015, בזמן שהיה בתיכון, החל להוציא מוזיקה ב-SoundCloud תחת השם "וודו דאדי".

בשנת 2020 הוציא יחד עם אביה את המיני-אלבום "אוסף שירים שכבדים מידי לענן", שבו התארח גם שי טרא ליטמן. בהמשך השנה הוציאו השניים עוד שני סינגלים, אשר אחד מהם כלל שני שירים.

בשנת 2021 הוציא את הסינגל "הלו!" אשר כלל דגימה מהשיר "הכל זהב". כחודש לאחר מכן, הוציא את הסינגל "המקסימום" אשר עסק במשבר הקורונה מנקודת מבטו. בהמשך לקו הדגימות משירי משוררים, "המקסימום" כלל דגימה מהשיר "השר משה מונטיפיורי" שגם הוא נכתב על ידי חיים חפר. שני השירים הללו תחמו את האלבום אשר הוציא בשנה העוקבת.

בשנת 2022 הוציא את הסינגל "3:39", אשר נכלל באלבום "תן בראש וודו דאדי" שיצא כחודש לאחר מכן. אלבום זה היה אלבום הסולו הראשון של וודו דאדי, והתארחו בו אביה ושי ליטמן. גם השירים באלבום זה אופיינו בדגימות משירי משוררים. בסוף השנה הוציא את הסינגל ״פריטי בוי״.

בשנת 2023 הוציא את האלבום ״עד כדי כך״.

### חיים אישיים

משנת 2022 בזוגיות עם השחקנית אלונה סער.

קישורים חיצוניים
----------------

* וודו דאדי, ברשת החברתית אינסטגרם
* וודו דאדי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* וודו דאדי, באתר אייטונס (באנגלית)
* וודו דאדי, באתר ספוטיפיי
* וודו דאדי, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* וודו דאדי, באתר Genius

הערות שוליים
------------

1. ↑  כל מה שמצחיק בעולם, המחברת הסגורה, באתר Youtube
2. ↑  וודו דאדי, באתר SoundCloud
3. ↑  אוסף שירים שכבדים מדי לענן - וודו דאדי ואביה, באתר Genius
4. ↑  הלו! - וודו דאדי (Ft. אביה), באתר Genius
5. ↑  המקסימום - וודו דאדי, באתר Genius
6. 1 2  תן בראש וודו דאדי - וודו דאדי, באתר Genius
7. ↑  3:39 - וודו דאדי, באתר Genius
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יובל טוֹפֶּר-ארז** (נולד ב-1988) הוא ישראלי הידוע בעיקר בשל היותו הגבר הטרנסג'נדר הראשון בישראל שהרה וילד. טופר-ארז הוא פעיל זכויות להט"ב וממובילי מאבקי הטרנסג'נדרים בישראל.

ביוגרפיה
--------

טופר-ארז נולד כנקבה וגדל בירושלים למשפחה דתית, ולו ארבעה אחים צעירים. 

בגיל צעיר החל ביציאה בשאלה, ובגיל 14 יצא מהארון בפני הוריו כלסבית. מאוחר יותר גילה טופר-ארז שמשיכתו המינית היא לשני המינים, והגדיר את עצמו כביסקסואל. 

בגיל 16 החל טופר-ארז לחקור את זהותו המגדרית, והחל כבר בגיל 18 לחיות את חייו כגבר. באותה תקופה הוא הופיע בבר "שושן-4" של הקהילה הגאה בירושלים במופע דראג. 

בגיל 20 החל טופר-ארז בתהליך להתאמה מגדרית, שכלל תחילה טיפול הורמונלי, ולאחר מכן הליכים פיזיים נוספים אך לא עבר אותו במלואו ונשאר עם איברי רבייה ומין נקביים. 

משפחתו הדתית של טופר-ארז קיבלה אותו בזהותו החדשה.

בספטמבר 2010 נישא (פעמיים: בראשונה בישראל והשנייה בקנדה) לבן-זוגו מתן טופר-ארז.

בשנת 2011 הרה טופר-ארז, וב-28 בדצמבר באותה שנה ילד את בנו הבכור. היריון זה היה מהמתוקשרים ביותר במדינת ישראל, בשל העובדה שהתינוק גדל ברחם של גבר ושנולד על ידי גבר טרנסקסואל שנשאר עם איברי רבייה ומין נקביים.

בספטמבר 2013, בתום כשנה וחצי של הידיינות ומאבק מול משרד הפנים, נרשם בנם של הזוג טופר-ארז כילדם הביולוגי. לראשונה בישראל נרשם ילד כבן ביולוגי של שני הורים מאותו מגדר. 

בפברואר 2014 ילד טופר-ארז את בתו השנייה.

פעילות קהילתית
--------------

טופר-ארז הוא פעיל בקהילת הלהט"ב בישראל. בעבר התנדב ב"איגי - ארגון נוער גאה" וב"חוש"ן - חינוך ושינוי", וכיום מרצה במסגרות שונות על סיפורו האישי ועל נושאים מגדריים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד  צחי כהן, ‏מבצע אבא, באתר "ידיעות אחרונות", 28 באוקטובר 2011 (הקישור אינו פעיל)
* אנשים, ‏יובל טופר: הגבר הישראלי הראשון שנכנס להיריון, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2012
* יובל טופר-ארז, עכבר העיר אונליין, ההורות הגאה שלי: "לא להחביא את השונות", באתר הארץ, 20 במאי 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  צחי כהן, מבצע אבא, ידיעות אחרונות, 28 באוקטובר 2011; אנשים, ‏יובל טופר: הגבר הישראלי הראשון שנכנס להיריון, באתר ‏מאקו‏, 15 בפברואר 2012.
2. ↑  חדשות 2, ‏הטרנסג'נדר הישראלי שנכנס להיריון - ילד בן, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2011.
3. ↑  נרי ברנר, היסטוריה בישראל: בן נולד לטרנסג'נדר, באתר ynet, 29 בדצמבר 2011.
4. ↑  עומרי אפרים, המדינה הכירה לראשונה בשני אבות ביולוגיים, באתר ynet, 15 בספטמבר 2013; שי דורון, לראשונה: מדינת ישראל הכירה בשני גברים כאבות לתינוק, באתר nana10‏, 26 במרץ 2014; מתן חצרוני, לראשונה: שני גברים הוכרו ביחד כאבות, mako (חדשות 2), 15 בספטמבר 2013.
5. ↑  נסלי ברדה, "המקור": אבא מתל אביב מתכונן בהתרגשות ללידה השנייה פרי בטנו, באתר nana10‏, 26 במרץ 2014
רחביה ורדי, שלישי מימין, בטקס חילופי ראש המוסד, 1968
**רחביה ורדי** (ורדיגר) (23 במרץ 1923 – 14 בספטמבר 2006) היה איש מערכת הביטחון הישראלית ואלוף-משנה בצה"ל.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-23 במרץ 1923 בפולין, בו יחיד למתילדה לבית ספיבק (הוריה נמנו על מייסדי מגדיאל) ולדוד ורדיגר. ב-1927עלה לארץ ישראל עם סבו וסבתו, שהתיישבו במגדיאל. הוריו, שנותרו בפולין, עלו מאוחר יותר.

הצטרף להגנה בגיל 14. התגייס לפלמ"ח ועבר לש"י, במלחמת העצמאות שירת כקצין ש"י בנפת השרון ולאחר הקמתו של צה"ל כקצין מודיעין במרחב. שימש כסגן מפקד יחידת המודיעין 154, היא "מודיעין 10", שהפכה ליחידה 504, ובשנים 1952 עד 1957 עמד בראשה. מונה לראש ענף איסוף באגף מודיעין, שירת בתפקיד עד 1962 והשתחרר בדרגת אל"ם.

ב-1963 התפטר איסר הראל מראשות המוסד. ראש אמ"ן, מאיר עמית, נקרא להחליף אותו בבהילות. עמית הביא איתו מאמ"ן את רחביה ורדי, ומינה אותו לעמוד בראש אגף "צומת", המפעיל סוכנים בארצות ערב (ורדי שימש בתפקיד כעשור).

במהלך שירותו היה מעורב במבצעים רבים, בהם, ב-1956 מבצע שנועד לחיסולו של מוסטפא חאפז שהיה מפקד המודיעין המצרי ברצועת עזה, ב-1966 ניהל את מבצע יהלום שבו יוסף שמש יצר קשר והביא לעריקת הטיס העיראקי מוניר רדפא עם מטוסו מסוג מיג 21. 

ב-1972 פרש מהמוסד, ועבר לייצג קבוצת משקיעים מפרס (משפחת אלגאניאן) שבנתה את המגדל השני במתחם בורסת היהלומים הישראלית.

ורדי הוחזר על ידי חברו ושכנו אריק שרון (שכיהן אז כשר הביטחון) לצה"ל כמתאם הפעולות בשטחים (1982–1983), והמשיך לתפקיד מתאם נושאי לבנון ושל"ג, כשסיים את פועלו הביטחוני נבחר כנשיא עמותת גמלאי המוסד וקיבל מידידו יעקב נמרודי מינוי למועצת המנהלים של חברת הכשרת היישוב.

היה בין מקימי הוועד הציבורי למען יונתן פולארד והיה מעורב בניסיונות לשחרר את שבויי קרב סולטאן יעקוב.
היה נשוי לשולמית. לשניים נולדו שני בנים ובת.
רחביה ורדי נפטר ב-2006 ונטמן בבית העלמין במגדיאל.

לקריאה נוספת
------------

* אפרים לפיד, **לוחמי הסתר - המודיעין הישראלי מבט מבפנים**, ידיעות ספרים, 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחביה ורדי** בוויקישיתוף
* רחביה ורדי, **מבט מל"מ** 92, ספטמבר 2022, עמ' 41

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעוד בעל-פה - ראיונות - רחביה ורדי (28/10/2004), מסמך באתר ארכיון המדינה
2. ↑  אהרון דולב, גורד שחקים תלוי על בלימה, מעריב, 29 בדצמבר 1978
3. ↑  שמואל שגב, הודאתו של עראפאת, מעריב, 23 במאי 1983

| מתאמי פעולות הממשלה בשטחים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שלמה גזית • רפאל ורדי • אברהם אורלי • דני מט • רחביה ורדי • בנימין בן אליעזר • שמואל גורן • דני רוטשילד • אורן שחור • יעקב אור • עמוס גלעד • יוסף מישלב • איתן דנגוט • יואב מרדכי • כמיל אבו רוקון • רסאן עליאן |

 |
**בוני מקאלבין האנטר** (באנגלית: **Bonnie McElveen-Hunter**; נולדה ב-29 ביוני 1950) היא אשת עסקים ודיפלומטית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

האנטר נולדה בקולומביה שבדרום קרוליינה, אמה הייתה מורה ואביה היה טייס בצבא ארצות הברית, בילדותה עברה לגור במספר מקומות ולבסוף סיימה תיכון בנברסקה, ב-1970 נבחרה למיס נברסקה והתמודדה בתחרות מיס ארצות הברית

היא הלכה ללמוד עיצוב אופנה במכללה לנשים במיזורי אך לבסוף עברה ללימודי שיווק ודיני תאגידים, ב-1972 היא עברה לצפון קרוליינה על מנת לעבוד עבור חבר הקונגרס האמריקאי, ב-1973 ייסדה את הארגון "Pace Communications, Inc", בנוסף היא גם שימשה בצוות ההנהלה של המוזיאון הלאומי של ארצות הברית לנשים באומנות.

ב-2001 מונתה על ידי ג'ורג' ווקר בוש לשגרירת ארצות הברית בפינלנד, במהלך כהונתה ארגנה את ועידת הפסגה למנהיגות נשים, היא גם קיבלה אות מטעם נשיאת פינלנד טריה הלונן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוני מקאלבין האנטר** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  MARY BONNEAU MCELVEEN-HUNTER, Elisyan - Women Inspiring Women
2. ↑  BIOGRAPHY Bonnie McElveen-Hunter, U.S. Department of State - Archive, ‏December 13, 2001
לוח בנאפולי לזכר מאה שנה להמצאת פיצה מרגריטה
**רפאלה אספוזיטו** (בלועזית: **Raffaele Esposito** באיטלקית מבוטא: raffaˈɛːle eˈspɔːzito) היה שף איטלקי שחי במאה ה־19 והיה הבעלים של טברנה בנאפולי בשם "Pizzeria di Pietro e basta così*"* ("הפיצריה של פייטרו וזה הכל") שנוסדה ב-1780 על ידי פייטרו קוליצ'יו. אספוזיטו נחשב בעיני אחדים לאבי הפיצה המודרנית.

בשנת 1889, פיצה עדיין לא הפכה למאכל פופולרי או ידוע ונאכלה בדרך כלל על ידי אנשים עניים כדרך לנצל מרכיבים שונים שאחרת היו מתבזבזים. באותה תקופה, אספוזיטו נחשב ליצרן הפיצה המוביל בעיר נאפולי.

לפי אגדה פופולרית (אך מוטלת בספק), אספוזיטו התבקש להכין פיצה לנסיכה מרגריטה מסבויה, שנסעה לנאפולי עם מלך איטליה אומברטו הראשון. אספוזיטו ואשתו התקבלו למטבחי המלוכה שם התבקשו להכין את המנה הזו כראות עיניהם. אספוזיטו ראה שציפוי השום המסורתי אינו מתאים לחיך המלכותי, במקום זאת הכין שלוש פיצות שונות, שהאחרונה שבהן השתמשה בשילוב של עגבניות, גבינת מוצרלה ובזיליקום כדי לחקות את האדום, הלבן והירוק של דגל איטליה.כמה מקורות טוענים שזו הייתה הפעם הראשונה בה הוכנה פיצה עם גבינת מוצרלה.

המלכה מרגריטה, שמעולם לא אכלה פיצה לפני כן, כל כך נהנתה מהמנה שהיא ביקשה ממנהלת שירותי השולחן שלה לשלוח לאספוזיטו מכתב ולשבח את הפיצות שלו, וקבעה שהן "נמצאו טעימות". אספוזיטו השתמש בהמלצה זו כדי לקדם בהצלחה את המסעדה שלו, וקרא לפיצה שהמלכה הכי נהנתה ממנה, "פיצה מרגריטה". אגדת הפיצה מרגריטה נחשבת להיסטוריה שקרית, שכן פיצה שנעשתה עם אותן תוספות כבר הייתה קיימת בנאפולי בין השנים 1796 ו-1810.

ככל הנראה האירוע הזה הפך את הפיצה למפורסמת, ומאז היא שמרה על פופולריות. בגלל הניסויים של אספוזיטו עם מרכיבים וההצגה של הפיצה, וכן הכנת המנה המוצלחת שלו עבור המלכה מרגריטה, יש המכנים את אספוזיטו "אבי הפיצה המודרנית".

המסעדה של אספוזיטו עדיין קיימת במקום בו היא נוסדה על ידי פייטרו קוליצ'יו, ב-Salita Sant'Ana di Palazzo 1/2, למרות ששמה הנוכחי הוא Pizzeria Brandi. המכתב המלכותי המשבח את הפיצה של אספוזיטו מוצג במסעדה. מחקר מאוחר יותר הטיל ספק באגדה זו, ערער את האותנטיות של מכתב ההכרה המלכותי, והצביע על כך שאף כלי תקשורת מהתקופה לא דיווח על ביקור כביכול, וכי גם הסיפור וגם השם מרגריטה קודמו לראשונה בשנות ה-1930–1940.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאלה אספוזיטו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  BBC Food - Was margherita pizza really named after Italy's queen?, web.archive.org, ‏2012-12-31
2. ↑  "בלי להתכוון? כך מושפעת הקולינריה האיטלקית מצבעי הדגל של איטליה". *הארץ*. נבדק ב-2024-01-29.
3. 1 2  פנסו, רונית (2008-05-22). "ואלה תולדות הפיצה". *Globes*. נבדק ב-2024-01-29.
4. ↑  Stradley, Linda (2004). "History and Legends of Pizza".
**גדי זהר** (נולד ב-1945) הוא תת-אלוף בדימוס, ששימש ראש זירת טרור בחטיבת המחקר באמ"ן וראש המנהל האזרחי ביהודה ושומרון.

ביוגרפיה
--------

את לימודי התיכון עשה בבית הספר הריאלי בחיפה. בין השנים 1970–1972 למד לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב.

זהר שירת למעלה מ-30 שנה בצה"ל. בין השאר, היה שליש הרמטכ"ל דוד אלעזר בזמן מלחמת יום הכיפורים, שימש ראש זירת טרור ופלסטינים בחטיבת המחקר באמ"ן, נספח צבאי בשגרירות ישראל בוושינגטון, מפקד יחידה 504 וראש המנהל האזרחי.

לאחר אסון השייטת מונה לעמוד בראש ועדת חקירה שניסתה להסביר מה גרם לפיצוץ - מארב של כוח עוין או תאונה, ובהנחה שהיה מדובר בכוח עוין, האם וכיצד הושג המודיעין על הפעולה.במסקנות הוועדה נקבע, לפי כמות הפיצוצים וממצאים על סמך הרכּב המטענים שהתפוצצו, כי באירוע הייתה מעורבות של מטען זר; המטענים שנשא הכוח היו תקניים, ולא הכילו רכיבים דומים לאלה אשר גרמו לרוב המכריע של הפציעות אצל לוחמי הכוח; ישנה "סבירות בלתי מבוטלת" כי האירוע במהותו היה פעילות מבצעית יזומה מבעוד מועד של חזבאללה, ולא מארב אקראי שהתמקם בשטח, וזאת על רקע חשש של ארגוני המחבלים מפני פעילות צהל"ית צפויה על-פי ניתוח של הערכת מצב. הוועדה הוקמה בשביל להשלים את עבודתה של ועדת אופיר בתחומי המודיעין והחבלה. בסיכומי ועדת זהר נאמר במפורש:

> 
> לפי כמות הפיצוצים ועל סמך הרכב המטענים שהתפוצצו עולה כי באירוע הייתה מעורבות של מטעני חבלה זרים. המטענים שנשא הכוח היו תקניים, ולא הכילו רכיבים דומים לאלה אשר גרמו לרוב המכריע של הפגיעות אצל לוחמי הכוח.
> 
> 
> 
> 

במסקנות הוועדה נאמר כי אם השידורים הגלויים של גיחות המזל"ט נקלטו, אפילו בחלקם, על ידי החזבאללה, היה בכך כדי לחשוף באופן מובהק את מתווה הפעולה של השייטת.

> 
> יש סבירות בלתי מבוטלת כי האירוע במהותו היה פעילות מבצעית יזומה, מבעוד מועד, של חזבאללה, ולא מארב אקראי שהתמקם בשטח,
> 
> 
> 
> 

קבעה הוועדה. הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק לא קיבל את מסקנות ועדת זהר, וכך נותר דו"ח ועדת אופיר – הקובע שמדובר היה במארב אקראי – כמסקנה הרשמית שאין עליה עוררין.

זהר היה חבר במועצה לשלום ולביטחון.

בשנת 1995 ייסד את חברת Netacs Security.

מכּתביו
-------

* גדי זהר, "ציונות מאוחרת באוגנדה – המודיעין למבצע אנטבה", בספר:עמוס גלבוע ואפרים לפיד (עורכים): **מלאכת מחשבת – 60 שנות מודיעין ישראלי – מבט מבפנים**, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 78–83.
* גדי זהר, דיון אחד ב-5 באוקטובר, מבט מל"מ, גיליון 82, אוקטובר 2018, עמודים 50–51.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם תת-אלוף מיל' גדי זוהר – איש המועצה לשלום וביטחון, באתר של המועצה לשלום וביטחון, 21 במאי 2007
* סרטונים אהרן ברנע מראיין את גדי זהר בתוכנית "היו ימים" של ערוץ הכנסת, באתר YouTube, ‏9 במרץ 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  ירון דרוקמן, הגבורה של הקשר. בחזרה לאסון השייטת, באתר ynet, 6 בספטמבר 2014
2. ↑  נדחתה עתירת אב חלל צה"ל שנפל באסון השייטת, אתר פסקדין, 12/08/2014
3. ↑  אלכס פישמן, סיוט השייטת, הערפל מתפזר, באתר ynet, 11 במאי 2017

| ראשי המנהל האזרחי ביהודה ושומרון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מנחם מילסון • יגאל כרמון • שלמה אליה • פרדי זך • אפרים סנה • שייקה ארז • גדי זהר • דוד שחף • דב צדקה • אילן פז • כמיל אבו רוקון • יואב מרדכי • מוטי אלמוז • דוד מנחם • מוניר עמאר • בן חור אחוות • רסאן עליאן • פארס עטילה |

 |
**עצומה** (בלועזית: **פטיציה**) היא פנייה לגוף ציבורי (כגון גוף ממשלתי, או חברה ממשלתית), לאיש ציבור או לגוף פרטי בבקשה כי ישנה את התנהגותו או יפעל לקדם מטרה מסוימת שחפצים בה מארגני העצומה.

העצומה נחתמת על ידי אנשים רבים, במטרה שהמספר הרב של החותמים עליה יפעיל לחץ וישפיע על התנהגות הגוף הנבחר השואף לרצות את בוחריו, או החברה החוששת לפגיעה בשמה ורווחיה בשל חרם צרכני כנגדה.

היסטוריה
--------

פניות של אנשי ציבור למוסדות שלטון ידועות לכל אורך ההיסטוריה. אנשים פנו אל גופי השלטון בבקשות שונות, אולם לרוב אלו היו חתומות על ידי הפונה בלבד. ברפובליקה של ונציה ניתן היה לפנות למוסדות השלטון של הרפובליקה במעין "מלשינון" - תיבות אליהן יכלו להכניס הודעות אנונימיות. מאמרו של אמיל זולא, "אני מאשים...!", הוא פנייה לציבור התוקפת את התנהלות מערכת המשפט בצרפת במהלך פרשת דרייפוס. הזכות לפנות לשלטון בטענה כנגד מעשיו עוגנה באנגליה עוד בשנת 1215 במגנה כרטה.

עצומות במובנן המודרני - חתימה של אישים רבים על מסמך, הפכו מקובלות רק עם התפתחות שיטת הממשל הדמוקרטית המודרנית, במסגרתה אישי ציבור נבחרים מעת לעת, והעדר תמיכה ציבורית יכול להביא לתבוסה במערכת הבחירות. שיטות אלה הפכו את העצומה לכלי פוליטי בר השפעה.

השימוש הפוליטי המודרני בעצומות החל במאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 בבריטניה. עצומות הוגשו לחברי הפרלמנט הבריטי על מנת שאלה יוצגו במהלך דיוני הפרלמנט וישפיעו על הצבעת חברי הפרלמנט.

התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית מגן על הזכות להגיש עצומה לממשל כחלק מחופש הביטוי.

באמצע המאה ה-19, בין השנים 1836–1840, חתמו למעלה מ-2 מיליון מתנגדים לעבדות על עצומה שהוגשה לממשלת ארצות הברית.

ב-1891 הגיש הכומר הציוני נוצרי ויליאם יוג'ין בלקסטון את עצומתו למען השבת ארץ ישראל לעם היהודי לנשיא ארצות-הברית, בנג'מין הריסון.

דוגמה לעצומה אשר בעיקרה הייתה חסרת כוח פוליטי אולם הייתה בעלת השפעה רבה, היא העצומה שנחתמה על ידי מיליוני אנשים ברחבי העולם בפנייה לממשלת דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד לשחרר את נלסון מנדלה. עצומה זו נחתמה על ידי אנשים שאינם בעלי זכות הצבעה בדרום אפריקה, ולכן לא היוותה השפעה פוליטית ישירה על ממשלת המדינה, אולם מספר החותמים הרב הביא לכך שממשלות זרות לחצו על דרום אפריקה לשחרר את מנדלה.

בעבר נחתמו עצומות על ידי מתנדבים שעברו מבית לבית והחתימו את התומכים בעצומה, או עמדו בקרנות רחוב והחתימו את התומכים בעצומה. בעקבות פיתוח האינטרנט, התפשט הנוהג של חתימה על עצומות בפלטפורמה המקוונת, לעיתים בעמודי אינטרנט פשוט מאוד, ועדכון הציבור אודותיהם באמצעות דואר אלקטרוני והרשתות החברתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עצומה** בוויקישיתוף
* Petition, *LawBrain.com*, February 25, 2010
* עצומות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535172805171
* BnF: cb14569784s (data)
* GND: 4137338-8
* HDS: 010370
* LCCN: sh2003010811
* NARA: 10629818
* NDL: 00570292
* NKC: ph258273

 |
**BMW שחורה (חופשי ומאושר)** הוא שיר של להקת אתניX שיצא בשנת 1998 כחלק מהאלבום ברוכים הבאים לישראל. בהקלטת השיר ובקליפ שלו השתתף בשירה גם הסטנדאפיסט שלום אסייג ששר קטע ראפ.

רקע לשיר
--------

בפרויקט של אתר ynet לקראת צאת האלבום "בטוח" סיפר זאב נחמה על השיר:

> 
> יזהר אשדות פגש אותי ואמר לי שמע השיר הזה נוגע בחברה הישראלית בדיוק במקומות הרגישים שלה. זה שיר חברתי לחלוטין שאומר 'בוא תהיה ערס אחי, תהיה גאה בזה, הכל בסדר'. המצחיק יותר הוא שחברת BMW בדיוק הכינה אז קמפיין גדול מאוד כדי לתת סוג של תדמית אחרת לרכב, הם רצו לשווק BMW לבנה. ואז יצאנו עם השיר הזה והפלנו להם את הקמפיין. אני לא יודע אם זה נכון, זה מה שאמרו לנו בזמנו, אבל אולי זו אגדה אורבנית".
> 
> 
> 
>

הקליפ לשיר
----------

בקליפ, מלבד חברי הלהקה, השתתפו גם אלי ומריאנו, סמי הורי ושלום אסייג. הקליפ מתחיל כשרואים את אלי ומריאנו בדמותם של התקליטן "איציק מיוזיק" ונער הבר מצווה רונן שלוש, כשהאחרון נשאל על ידי איציק מיוזיק איזה שיר הוא ירצה להקדיש להוריו, והוא משיב "אני רוצה לשמוע שיר של להקת טטריס, של ג'ימי הנדריקס, של שמנדריקס.", ואז מתקן אותו איציק מיוזיק בהגיית השם הנכון "אתניקס, אתניקס" ואז הוא מציג את אתניX ואת שירם. במהלך בתי השיר, רואים את סמי הורי נוסע במכונית BMW בצבע שחור כשזאב נחמה שר את מה שהורי "אומר", כשהוא מנסה להרשים בחורה, כשברוב השיר ובפזמון רואים את חברי הלהקה רוקדים לצלילי השיר כשהם לבושים בסגנון של שנות ה-70 של המאה ה-20. אחרי 2 הבתים הראשונים והפזמון, רואים את שלום אסייג מבצע קטע ראפ בשיר, תוך כדי שהוא הולך במנהרה ברחוב אלנבי בתל אביב.

במצעדים
-------

במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ח, הגיע השיר למקום ה-21.

קישורים חיצוניים
----------------

* טומי לפיד ואייל גולן נכנסו ל-BMW שחורה: מאחורי הלהיטים של אתניקס עמי פרידמן, באתר ynet,
* מילות השיר באתר שירונט
* אתניקס - BMW שחורה - קליפ, סרטון בערוץ "Helicon Music - הליקון", באתר יוטיוב (אורך: 04:14)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
**נמניה ראדויה** (בסרבית: **Немања Радоја**, נהגה: **nêmaɲa rǎdoja**; נולד ב-6 בפברואר 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק כקשר בקבוצת ספורטינג קנזס סיטי ובנבחרת סרביה.

קריירה
------

ראדויה, שנולד בנובי סאד, גדל בווטרניק השכנה, וסיים את לימודיו במערך הנוער של וויבודינה. בעקבות אחיו הבכור סטפן, הוא התחיל להתאמן בכדורגל.

ראדויה הועלה לסגל הראשי בקיץ 2011, אך הושאל לאחר מכן לצ'סק צ'לארבו מהליגה השלישית. הוא חתם על חוזה מקצועי חדש לחמש שנים עם וויבודינה ב-8 במרץ 2012. לאחר מכן הושאל לקבוצת סמנט באוסין מהליגה השלישית.

ראדויה שיחק את משחקו הראשון ככדורגלן מקצועי ב-18 באוגוסט 2012, כשנכנס כמחליף בניצחון חוץ 1-0 נגד ספרטק. ראדויה הבקיע את שערו המקצועי הראשון ב-17 באפריל 2013, ובישל את בישולו הראשון בקבוצתו בתיקו 1–1 בחצי גמר הגביע הסרבי מול באוגראד (2–1 בסיכום שני המשחקים), ובכך העלה את וויבודינה לגמר.

ראדויה שיחק בקביעות עבור וושה בעונת 2012/13, שיחק 22 משחקים (16 בהרכב הפותח, בסך הכל 1553 דקות משחק) ועזר לקבוצתו לסיים במקום השלישי. הוא שמר על מקומו בהרכב בעונה שלאחר מכן, שיחק 25 משחקים, וגם נבחר בהרכב הטוב ביותר בליגה בסיום העונה.

באוגוסט 2014, חתם ראדויה על חוזה לחמש שנים עם סלטה ויגו מהלה ליגה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-24 באוגוסט, כששיחק את שלוש הדקות האחרונות בניצחון ביתי 3-1 על חטאפה באצטדיון באלאידוס.

ראדויה לא שיחק במהלך כל עונת 2018/2019, לאחר שהביע את רצונו לשחק בפרמייר ליג וסירב לחידוש חוזה עם סלטה. ב-21 באוגוסט 2019, סיכם ראדויה על חוזה של שלוש שנים עם לבאנטה, גם היא מהליגה הספרדית הבכירה, והגיע כשחקן חופשי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נמניה ראדויה"**.