**אלדו סרנה** (באיטלקית: **Aldo Serena**; נולד ב-25 ביוני 1960) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.

סרנה שיחק, בין היתר, באינטר מילאנו, יובנטוס ומילאן, ובמדי שלושתן זכה באליפות איטליה. בכך הפך לאחד מחמשת היחידים בכדורגל האיטלקי שזכה באליפות עם שלוש קבוצות שונות. סרנה הוא הכדורגלן היחיד ששיחק במשחקי הדרבי של מילאנו ושל טורינו במדי כל אחת מארבע הקבוצות.

סרנה ייצג את נבחרת איטליה בשני טורנירי מונדיאל. לאחר שנכלל בסגל אך לא שותף ב-1986, סיים סרנה עם נבחרתו במקום השלישי ב-1990.

קריירת משחק
-----------

סרנה החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של מונטבלונה מעיר הולדתו. בעונת 1977/1978 היה לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגה הרביעית. אף על פי ששיחק בקבוצה מדרג נמוך, הוא נרכש לאחר עונה בלבד על ידי אינטר מילאנו מהסרייה א', שם נועד בעיקר לשמש כמחליף.

בעונתו הראשונה בקבוצה לא הצליח סרנה להתבלט, במיוחד עקב היכולת הגבוהה של חלוצי ההרכב הפותח, ובראשם אלסנדרו אלטובלי. סרנה אמנם כבש שער אחד בליגה, אך זכה לשתי הופעות בלבד, ולאחר עונה אחת הושאל לקבוצת קומו מהסרייה ב'. במדי הקבוצה מליגת המשנה זכה סרנה להופעות רבות יותר בהרכב הפותח, וכבש שני שערים ב-18 הופעות. הוא זכה עם קבוצתו באליפות ליגת המשנה ובהעפלה לליגה הבכירה, אך הוא עצמו נותר בליגת המשנה עונה לאחר מכן, כשהושאל בשנית על ידי אינטר, הפעם לקבוצת בארי. במדי בארי חזר סרנה להפגין יכולת גבוהה. הוא היה לשחקן הרכב קבוע, ועל אף שבארי סיימה רק במקום השמיני, סרנה התבלט עם עשרה שערי ליגה. בזכות יכולתו, חזר סרנה עונה אחר כך, עונת 1981/1982, לאינטר.

בעונה זו זכה סרנה לכמות נכבדת יותר של הופעות, אך לא שוב לא הצליח להתבלט וכבש שני שערי ליגה בלבד, שניהם בהפסד קבוצתו 2–4 לפיורנטינה. לעומת זאת, בגביע האיטלקי הפך סרנה לדמות מכרעת, כשאת שערו היחיד במפעל באותה עונה כבש בשלב הגמר, בו פגשה אינטר את טורינו. סרנה כבש את שער הניצחון במשחק הביתי, בו גברה אינטר 0–1 על יריבתה, ולאחר שוויון 1-1 במשחק הגומלין, זכתה אינטר להניף את הגביע. על אף השער החשוב, החליטה אינטר להשאיל את סרנה פעם נוספת, הפעם ליריבתה העירונית מילאן, ששיחקה אז בליגת המשנה בעקבות פרשת הטיית משחקים בה הואשמה. אף על פי שמעבר שחקנים בין היריבות היה בדרך כלל טעון, העובדה כי סרנה לא הוכיח את עצמו ולא נחשב שחקן משמעותי עבור אינטר, בנוסף לגילו הצעיר (22), גרמו למעבר להתקבל בשלום על ידי שני המחנות.

סרנה שיחק במילאן בעונת 1982/1983, והעפיל עימה מהמקום הראשון בחזרה לליגה הבכירה. בסיום העונה חזר לאינטר, והפעם הצליח להשתלב בצורה טובה יותר בקבוצה. הוא כבש שמונה שערים ב-28 משחקי ליגה, ואף זכה לזימון בכורה לנבחרת איטליה. עם זאת, הוחלט להשאילו פעם נוספת, על מנת לשפר את יכולת הסיום שלו. הייתה זו העונה הרביעית בה יצא מאינטר בהשאלה, ובפעם הראשונה היעד היה קבוצה מהסרייה א', טורינו. עונת ההשאלה של סרנה בטורינו, עונת 1984/1985, הייתה מוצלחת עבור החלוץ ועבור הקבוצה. טורינו סיימה את העונה במקום השני בליגה, מקום אחד מעל אינטר, וסרנה אף כבש מול קבוצת האם שלו במחזור החמישי של העונה, במשחק שהתקיים בטורינו והסתיים בשוויון 1-1. היה זה אחד מתוך תשעת שערי הליגה של סרנה באותה עונה, שהפכו אותו למלך שערי הקבוצה בליגה.

עם סיום העונה, ובמסגרת עסקת העברתו של מרקו טארדלי מיובנטוס לאינטר, עשה סרנה את הדרך ההפוכה והגיע ליובנטוס. סרנה רשם הצלחה תחת המאמן ג'ובאני טרפטוני ולצידם של כוכבים כמו מיכאל לאודרופ, גאטאנו שיראה ומישל פלאטיני, וכבר בעונת הבכורה שלו במדי יובנטוס זכה עימה באליפות איטליה, לראשונה בקריירה שלו. סרנה היה למלך שערי הקבוצה בכל המסגרות, עם 20 שערים, מתוכם 11 שערי ליגה, שני בקבוצה רק לפלטיני שכבש 12 שערים. באותה עונה זכתה יובנטוס גם בתואר הגביע הביניבשתי. היא ניצחה בדו-קרב פנדלים את ארחנטינוס ג'וניורס, לאחר שוויון 2-2 בתום הארכה. סרנה כבש את הפנדל השלישי לזכות קבוצתו בדו-קרב. עונה אחר כך עזב טרפטוני את יובנטוס, אך סרנה שמר על יציבות ביכולתו, וכבש עשרה שערי ליגה ו-16 שערים בכל המסגרות, יותר מכל שחקן אחר בקבוצה, שסיימה את העונה במקום השני בטבלה.

לאחר שתי עונות ביובנטוס, לקראת עונת 1987/1988, נרכש סרנה בשנית על ידי אינטר מילאנו, שם התאחד עם מאמנו בעונה הראשונה ביובנטוס, טרפטוני. עונת השיא שלו הגיעה שנה לאחר מכן. בעונת 1988/1989 זכתה אינטר באליפות איטליה, השנייה של סרנה, שהפעם היה בורג מרכזי בקבוצה. הוא כבש 22 שערי ליגה, שיא קריירה עבורו, וסיים כמלך השערים של הליגה. עם פתיחת העונה שלאחר מכן, זכתה אינטר בתואר הסופר קאפ האיטלקי, לאחר שניצחה את סמפדוריה בתוצאה 0–2. סרנה כבש את השער השני לזכות קבוצתו. בעונת 1990/1991 זכתה אינטר בגביע אופ"א, על אף שער אחד בלבד של סרנה במהלך הטורניר. סרנה פתח במשחק הראשון מתוך צמד משחקי הגמר מול רומא, אך החמיץ את הגומלין.

לקראת עונת 1991/1992 השלים סרנה מעבר נוסף ליריבה העירונית, מילאן. הפעם המהלך נתפס על ידי אוהדי הקבוצה כבגידה, והתקבל על ידם בכעס. עם מילאן זכה סרנה בשתי אליפויות וסופר קאפ איטלקי נוסף, אך הוא כמעט ולא זכה לדקות. במרוצת שתי העונות רשם סרנה במצטבר עשר הופעות בלבד, בהם לא הצליח לכבוש. בסיום עונת 1992/1993, פרש סרנה ממשחק בגיל 33.

### נבחרת איטליה

סרנה החל את דרכו בנבחרת האולימפית של איטליה, אותה ייצג ב-1984 באולימפיאדת לוס אנג'לס. סרנה כבש את שערה הראשון של איטליה במשחקה הראשון בטורניר, בניצחון 0–1 בשלב הבתים על מצרים. איטליה סיימה במקום הרביעי בטורניר. סרנה זומן לראשונה לנבחרת איטליה על ידי המאמן שהדריך אותו באולימפיאדה, אנצו ביארזוט, בהמשך אותה שנה, וערך את הופעת הבכורה שלו במדיה ב-8 בדצמבר, בניצחון 0–2 על פולין במשחק ידידות. ב-5 בפברואר 1986 כבש סרנה את שער הבכורה שלו במדי איטליה בהופעתו הרביעית, בה הפסידה נבחרתו לגרמניה המערבית בבית בתוצאה 1–2, במסגרת משחק ידידות. בהמשך אותה שנה, זומן סרנה על ידי ביארזוט לסגל איטליה למונדיאל 1986, אך לא זכה לדקות משחק במהלך הטורניר.

לקראת מונדיאל 1990, אותו אירחה איטליה, זומן סרנה לסגל על ידי המאמן אזליו ויצ'יני. הוא זכה לדקות ראשונות בטורניר רק בשלב שמינית הגמר מול אורוגוואי, כשעלה כמחליף בדקה ה-52. המשחק התקיים ביום הולדתו ה-30 של סרנה, שכבש את שערה השני של נבחרתו בדקה ה-83. המשחק הסתיים בניצחונה של איטליה בתוצאה 0–2. בשלב רבע הגמר, בו ניצחה איטליה את אירלנד בתוצאה 0–1, עלה סרנה מהספסל בדקה ה-70. גם בחצי הגמר מול ארגנטינה עלה סרנה כמחליף לאחר 70 דקות, ונותר על המגרש עד לסיום ההארכה, שהסתיימה בשוויון 1-1, והמשחק הגיע לדו-קרב פנדלים. לאחר שרוברטו דונאדוני החמיץ את הפנדל הרביעי של איטליה, ודייגו מרדונה כבש את הרביעי של ארגנטינה, בעט סרנה את הבעיטה החמישית והמכרעת, שנהדפה על ידי סרחיו גויקוצ'אה. סרנה ירד מהמגרש כשהוא ממרר בבכי. סרנה טען פעמים רבות כי הוא לא רצה לבעוט פנדל בדו-קרב, אך מאחר שאף שחקן אחר לא התנדב לבעוט, בחר בו המאמן ויצ'יני בלית ברירה. סרנה לא שותף במשחק על המקום השלישי, בו ניצחה איטליה את אנגליה.

ב-22 בדצמבר 1990, כחצי שנה לאחר המונדיאל, ערך סרנה את הופעתו האחרונה במדי איטליה, בניצחון 0–4 על קפריסין בלימסול במסגרת משחק ידידות. סרנה כבש צמד במשחק, וסיים את דרכו הבינלאומית עם 24 הופעות, בהן כבש חמישה שערים.

תארים
-----

תארים קבוצתיים
* **אינטר מילאנו**
	+ אליפות איטליה: 1988/1989
	+ גביע אופ"א: 1990/1991
	+ הגביע האיטלקי: 1981/1982
	+ הסופר קאפ האיטלקי: 1989
* **יובנטוס**
	+ אליפות איטליה: 1985/1986
	+ הגביע הביניבשתי: 1985
* **מילאן**
	+ אליפות איטליה (2): 1991/1992, 1992/1993
	+ הסופר קאפ האיטלקי: 1992
* **נבחרת איטליה**
	+ אליפות העולם: 1990 (מקום שלישי)

תארים אישיים
* מלך השערים של הסרייה א': 1988/1989 (22 שערים)

סטטיסטיקות
----------

### מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה |
| --- | --- | --- | --- |
| הופעות | שערים |
| 1977/1978 | מונטבלונה | איטליהאיטליההליגה האיטלקית הרביעית | 29 | 9 |
| 1978/1979 | אינטר מילאנו | איטליהאיטליהסרייה א' | 2 | 1 |
| 1979/1980 | קומו | איטליהאיטליהסרייה ב' | 18 | 2 |
| 1980/1981 | בארי | איטליהאיטליהסרייה ב' | 35 | 10 |
| 1981/1982 | אינטר מילאנו | איטליהאיטליהסרייה א' | 21 | 2 |
| 1982/1983 | מילאן | איטליהאיטליהסרייה ב' | 20 | 8 |
| 1983/1984 | אינטר מילאנו | איטליהאיטליהסרייה א' | 28 | 8 |
| 1984/1985 | טורינו | איטליהאיטליהסרייה א' | 29 | 9 |
| 1985/1986 | יובנטוס | איטליהאיטליהסרייה א' | 25 | 11 |
| 1986/1987 | 26 | 10 |
| 1987/1988 | אינטר מילאנו | איטליהאיטליהסרייה א' | 22 | 6 |
| 1988/1989 | 32 | 22 |
| 1989/1990 | 30 | 9 |
| 1990/1991 | 30 | 8 |
| 1991/1992 | מילאן | איטליהאיטליהסרייה א' | 9 | 0 |
| 1992/1993 | 1 | 0 |
| סך הכל | 357 | 115 |

### נבחרת לאומית

| נבחרת איטליה |
| --- |
| שנה | הופעות | שערים |
| 1984 | 1 | 0 |
| 1985 | 2 | 0 |
| 1986 | 3 | 1 |
| 1987 | 2 | 0 |
| 1988 | 1 | 0 |
| 1989 | 7 | 1 |
| 1990 | 8 | 3 |
| סה"כ | 24 | 5 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלדו סרנה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| מלך השערים של הסרייה א' |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1924: שנפלד • 1925: מאניוצי • 1926: הירסר • 1927: פולוני • 1928: ליבונאטי • 1929: רוזטי • 1930: מאצה • 1931: וולק • 1932: סקיאביו ופטרונה • 1933: בורל • 1934: בורל • 1935: גואיטה • 1936: מאצה • 1937: פיולה • 1938: מאצה • 1939: פוריצ'לי ובופי • 1940: בופי • 1941: פוריצ'לי • 1942: בופי • 1943: פיולה • 1946: גאבטו • 1947: מאצולה • 1948: בוניפרטי • 1949: ניירס • 1950: נורדאהל • 1951: נורדאהל • 1952: הנסן • 1953: נורדאהל • 1954: נורדאהל • 1955: נורדאהל • 1956: פיבאטלי • 1957: דה קוסטה • 1958: צ'ארלס • 1959: אנג'לילו • 1960: סיבורי • 1961: בריגנטי • 1962: אלטפיני ומילאני • 1963: נילסן ומנפרדיני • 1964: נילסן • 1965: מאצולה ואורלנדו • 1966: ויניציו • 1967: ריבה • 1968: פראטי • 1969: ריבה • 1970: ריבה • 1971: בונינסניה • 1972: בונינסניה • 1973: סבולדי, פוליצ'י וריברה • 1974: קינאליה • 1975: פוליצ'י • 1976: פוליצ'י • 1977: גרציאני • 1978: רוסי • 1979: ג'ורדאנו • 1980: בטגה • 1981: פרוצו • 1982: פרוצו • 1983: פלאטיני • 1984: פלאטיני • 1985: פלאטיני • 1986: פרוצו • 1987: וירדיס • 1988: מראדונה • 1989: סרנה • 1990: ואן באסטן • 1991: ויאלי • 1992: ואן באסטן • 1993: סיניורי • 1994: סיניורי • 1995: בטיסטוטה • 1996: פרוטי וסיניורי • 1997: אינזאגי • 1998: בירהוף • 1999: אמורוזו • 2000: שבצ'נקו • 2001: קרספו • 2002: טרזגה והובנר • 2003: ויירי • 2004: שבצ'נקו • 2005: לוקארלי • 2006: טוני • 2007: טוטי • 2008: דל פיירו • 2009: איברהימוביץ' • 2010: די נטאלה • 2011: די נטאלה • 2012: איברהימוביץ' • 2013: קבאני • 2014: אימובילה • 2015: טוני ואיקרדי • 2016: היגוואין • 2017: דז'קו • 2018: אימובילה ואיקרדי • 2019: קוואליארלה • 2020: אימובילה • 2021: רונאלדו • 2022: אימובילה • 2023: אוסימהן |

 |

| **נבחרת איטליה – אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984** |
| --- |
| 1 טנקרדי • 
2 פרי • 
3 גאלי • 
4 נלה • 
5 טריצ'לה • 
6 ורכובוד • 
7 באני • 
8 בארזי • 
9 בטיסטיני • 
10 סבאטו • 
11 ויניולה • 
12 זנגה •
13 פאנה • 
14 מסארו •
15 בריאצ'י •
16 יוריו •
17 סרנה •
מאמן: ביארזוט | איטליהאיטליה |

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1986** |
| --- |
| 1 גאלי • 
2 ברגומי • 
3 קבריני • 
4 קולובאטי • 
5 נלה • 
6 שיראה • 
7 טריצ'לה • 
8 ורכובוד • 
9 אנצ'לוטי • 
10 באני • 
11 בארזי • 
12 טנקרדי •
13 דה נאפולי • 
14 די גנרו •
15 טארדלי •
16 קונטי •
17 ויאלי •
18 אלטובלי •
19 גלדריסי •
20 רוסי •
21 סרנה •
22 זנגה •
מאמן: ביארזוט | איטליהאיטליה |

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1990 (מקום שלישי)** |
| --- |
| 1 זנגה • 
2 בארזי • 
3 ברגומי • 
4 דה אגוסטיני • 
5 פרארה • 
6 פרי • 
7 מלדיני • 
8 ורכובוד • 
9 אנצ'לוטי • 
10 ברטי • 
11 דה נאפולי • 
12 טאקוני •
13 ג'אניני • 
14 מארוקי •
15 ר' באג'ו •
16 קרנבאלה •
17 דונאדוני •
18 מאנצ'יני •
19 סקילאצ'י •
20 סרנה •
21 ויאלי •
22 פליוקה •
מאמן: ויצ'יני | איטליהאיטליה |