recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אמונה**, (באנגלית: **Faith**) (ולעיתים מכונה **הפסל הלבן**) הוא פסל סביבתי רחב ידיים שתוכנן על ידי הפסל היהודי אמריקאי אלכסנדר ליברמן (Alexander Liberman) והוקם ב-1984. הפסל ניצב בקצה מדשאה רחבה ("גן הפסל הלבן") בסמוך לצומת הגבעה הצרפתית ומעט לפני "גשר הגבעה הצרפתית" ומלון דן ירושלים, בין השכונות גבעת המבתר והגבעה הצרפתית בירושלים, בהצטלבות הכבישים שדרות בר-לב, שדרות לוי אשכול ודרך שכם.

אלכסנדר ליברמן (1912–1999) פיסל פסלים רבים בסגנון גאומטרי, ופסל זה הוא מהמפורסמים שביצירותיו. הפסל בנוי ממספר אלמנטים בעלי צורות גאומטריות שונות המחוברות זו לזו בצורה בה הפסל נראה שונה מכל זווית. באופן זה ביקש האמן להביע את הפסיפס האנושי המורכב והחיבור המשותף בין כל הדתות והמגזרים בעיר ירושלים מתוך האמונה המשותפת באל, ומכאן ניתן לו שמו, "אמונה". הוא העניק אותו במתנה לעיריית ירושלים וזו מתחזקת אותו בקביעות, לצד הפארק שסביבו. הפסל עשוי מבטון וממתכת.

הפסל מסמל את המעבר לירושלים הצפונית, ומיקומו היווה ציון סמלי לצומת המכונה "צומת הגבעה הצרפתית" או "צומת בר-לב", שבו התרחשו פיגועים ומתקפות טרור במהלך השנים, בעיקר במהלך האינתיפאדה השנייה. הכיכר שבה הוצב הפסל קרויה על שם ריצ'רד מיינרצהגן.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **ירושלים: שכונות ובתים: תקופות וסגנונות**, כתר 1996, עמ' 216

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמונה** בוויקישיתוף
* הפסל הלבן, במבט מיוחד, אלנור, משרד החינוך תשע"ז
* אמונה או הפיל הלבן, צלמי ירושלים
* קו בר-לב הירושלמי, הערות שוליים להיסטוריה
* תצלום של הפסל הלבן מכיוון הפארק והמדשאה הרחבה שסביבו. מס' 11 משמאל
* על הפסל, הקרן לירושלים
**חנה יכין** (נולדה ב-3 במרץ 1933 בהולנד בשם **Hannah van Huls**) היא ציירת, סופרת ואומנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

חנה יכין נולדה באמסטרדם, הולנד, בשנת 1933. בשנת 1956 עלתה לישראל ובשנת 1957 נישאה לצייר אברהם יכין. חנה יכין הציגה תערוכות משותפות רבות עם בעלה. בני הזוג הציגו בתערוכות אמנות בישראל, באירופה ובארצות הברית. עבודותיהם הוצגו במוזיאונים שונים בהולנד וכן במוזיאון ישראל בירושלים ובמוזיאון היהודי בפריז.

חנה יכין פיתחה את כישוריה האומנותיים בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה למדה בבית הספר התיכון באוטרכט, הולנד, ואחר כך למדה אומנות בפריז אצל פאול קולין. בשנת 1956 עלתה לארץ וכאן פגשה באומן אברהם יכין לו נישאה בשנת 1957. יחד גידלו שמונה ילדים. בני הזוג גרו בשכונת מחנה יהודה בירושלים, בבית בו נולד אברהם.

חנה יכין הרבתה לעסוק בטכניקות הדפס שונות. במשך תחילת תקופת נישואיה התרכזה עבודתה של יכין בעיקר בנושא ההיריון, הלידה והאימהות ובדמויות מן המקרא. לאחר שנת 1965 היא יצרה שתי סדרות של תצריבים (etchings) – אחת בנושא האבולוציה והשנייה בנושא המוזיקה והמוזיקאים. בשנת 1978 החלה לעסוק גם בכתיבה, בשפה האנגלית, וחלק מסיפוריה הקצרים פורסמו בארצות הברית ובקנדה ואף הושמעו בשרות הבינלאומי של ה BBC. היא פרסמה גם מספר ספרים מצוירים.

תערוכות
-------

### תערוכות יחיד

1970 – אמהות ומשפחה - בית מניה ביאליק, תל אביב

1976 – תחריטים ורישומים מהווי התזמורת – תיאטרון ירושלים, ירושלים

### תערוכות קבוצתיות

ציורים ורישומים – ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ

ש958 – תערוכת אמנים עולים, ביתן האומנים, תל אביב

1962 – מאה יצירות בשחור לבן, בית האמנים, ירושלים

1975 – תערוכות קיץ, מוזיאון יד לבנים, פתח תקווה

1960 - חנה ואברהם יכין, מוזיאון החאן, אשקלון

1962 – התערוכה הכללית של אמני ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב

1962 – תערוכת האביב – אומני ירושלים, בית האומנים, ירושלים

1966 – תערוכה כללית – אומני ירושלים, בית האומנים, ירושלים

1967 – חנה ואברהם יכין, ציורים ועבודות גרפיות, בית האומנים, ירושלים

1970 - חנה ואברהם יכין – ציורים ותחריטים, המוזיאון העירוני בית עמנואל, רמת גן

1973 – אמני ירושלים למען מווה מלחמה מרצון, בית האומנים, ירושלים

ספרים
-----

2012 - הגדה לט''ו בשבט

Of tortoises and other Jews / story and illustrations, -2014

* *Hannah & Abraham Yakin : Jerusalem*, 1963
* *Hier is je bruidegom*, 2004
* *Jardena : dagboek uit Jeruzalem*, 2008
* *Mi-tokh ḳonkiyah = What's in a shell*

· וידאו
-------

 סיפורי סבתא

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
2. ↑  Wikiwand - Hannah Yakin, Wikiwand
3. ↑  ⁨הארץ⁩ | 2 יוני 1961 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 278298
* NLI: 987007270189705171
* GND: 135882648
* ISNI: 0000 0000 7911 8802
* LCCN: nr2004037009
* NTA: 27016507X
* RKD: 95940
* ULAN: 500479587
* VIAF: 49180974
* WorldCat: lccn-nr2004037009

 |
ב-10 באוקטובר 2017 אירע **אסון באתר הניסויים הגרעיניים פונגיי-רי**. חלק מהאתר החצוב אל תוך הר מנטאפ, שבצפון האמגיונג, קוריאה הצפונית, קרס. האסון גבה את חייהם של מאות אנשים.

רקע
---

אתר הניסויים פונגיירי הוא אתר הניסויים הגרעיניים היחיד הידוע בקוריאה הצפונית. בשנים שקדמו לאסון נערכו בו ניסויים גרעיניים רבים (2006, 2009, 2013, ינואר 2016, ספטמבר 2016, 2017), אשר בעקבותיהם כשירות האתר החלה להיות נתונה בספק. 

במהלך 2017 שיגרה קוריאה הצפונית מספר טילים בליסטיים בעלי יכולות גרעיניות. חלק מהטילים חלפו בשמי יפן, אשר כינתה את השיגורים "איום חסר תקדים".

האסון אירע בעת ששררה מתיחות גבוהה בנושא מלחמה גרעינית אפשרית בין קוריאה הצפונית למדינות מערביות, ובפרט ארצות הברית, יפן ודרום קוריאה המלווה באיומי מלחמה מתוקשרים משני הצדדים.

ב-2018 דווח על פי צילומי לוויין כי האתר נמצא בתהליך הריסה.

### תסמונת ההר העייף

מספר ימים לפני האסון פורסם מחקר של מדענים סיניים שהובא לידיעת הממשל בקוריאה הצפונית ובו הובע חששם של הסינים מקריסת האתר, עקב תופעה מוכרת הידועה בשם תסמונת ההר העייף (Tired mountain syndrome).

האסון
-----

ב-10 באוקטובר, מבנה גדול ממדים המשמש לניסויים גרעיניים, חצוב כולו בהר מנטאפ, קרס והרג עשרות אנשים ששהו במקום. מבצע חילוץ רחב היקף הסתיים במותם של עשרות רבות של אנשי חילוץ. על פי דיווחים נהרגו מעל 200 איש באירוע.

ראו גם
------

* מחנה הוואסונג

הערות שוליים
------------

1. ↑  הר הניסויים הגרעיניים של קוריאה הצפונית קרס על עובדיו, באתר כיכר השבת, 2017
2. ↑  ניר מועלם, קוריאה הצפונית: מנהרה קרסה באתר גרעיני, חשש למאות הרוגים, באתר ערוץ 20, 31 באוקטובר 2017
3. ↑  אלעד בנארי, צפון קוריאה שיגרה טיל שחלף בשמי יפן, באתר ערוץ 7, 15 בספטמבר 2017
4. ↑  ynet, רעידת אדמה בקוריאה הצפונית, סמוך לאתר ניסוי גרעיני, באתר ynet, 23 בספטמבר 2017
5. ↑  סוכנויות הידיעות, צילומי לוויין חושפים: קוריאה הצפונית החלה להרוס את אתר הגרעין, באתר ynet, 15 במאי 2018
6. ↑  רויטרס‏, לקראת פירוק אתר הגרעין: הכתבים הזרים הגיעו לקוריאה הצפונית, באתר וואלה!‏, 22 במאי 2018
7. ↑  Chinese scientists warn North Korea about disaster threat at nuclear test site, באתר SCMP, אוקטובר 2017
8. ↑  בסיס גרעיני קרס, 200 הרוגים וחשש לדליפות רדיואקטיביות, באתר Sun, אוקטובר 2017
9. ↑  "אסון באתר גרעיני בקוריאה הצפונית", באתר ‏מאקו‏
10. ↑  דיווח יפני: מנהרה קרסה באתר גרעין צפון קוריאני, כ-200 נהרגו, באתר ynet, 31 באוקטובר 2017
**תפוחים גרמניים אפויים** (בגרמנית: Bratapfel) הם מאכל גרמני של תפוחים אפויים שנעשו באופן מסורתי עם תפוחים מזן בוסקופ (Belle de Boskoop) ההולנדי. ניתן להכין אותם עם מילויים רבים ושונים והם מנת חג המולד נפוצה. לעתים קרובות הם מוגשים עם חביצת וניל.

רקע כללי
--------

התפוח הוא הפרי שמגדלים בצורה הנרחבת ביותר בגרמניה, והוא המשמש להכנת מאכלים ומשקאות רבים במטבח הגרמני.  תפוחים היו הפרי היחיד שגדל מקומית בגרמניה ונשמר במהלך חודשי החורף, מה שהפך תפוחים אפויים לבחירה חסכונית לקינוחי חג במסורת חג המולד של גרמניה או כמנה עיקרית מתוקה במזג אוויר קר.

הכנה
----

ניתן למלא את התפוחים השלמים לאחר הליבה במילויים שונים העשויים משקדים קצוצים, מרציפן, צימוקים, רום, חמאה, מיץ לימון, סוכר, תבלינים ומרכיבים נוספים. חלק מהגרסאות נאפות בתבנית אפייה עם יין לבן ודבש עד לריכוך. הם מוגשים בדרך כלל עם חביצת וניל או גלידה.

ניתן לאפות תפוחים על גבי תנור עצים או בתנור בכלים עגולים מברזל, אמייל הנקראים "שניצרֵי תפוחים". לעלי הזה יש חוד במרכז שמבשל את התפוח המגולען מבפנים החוצה. שניצרים הם ככל הנראה המצאה גרמנית, שכבר לא נעשה בהם שימוש נרחב בגרמניה, אך עדיין נמצאה בקרב קהילות האמיש בארצות הברית.

ראו גם
------

* לבקוכן
* רשימה של מנות תפוחים
* ספרינגרלה
* סטולן (עוגת פירות)

הערות שוליים
------------



1. 1 2  "German Baked Apples (Bratapfeln)". *The Spruce Eats*.
2. ↑  Boone, Mary (15 בספטמבר 2011). *Midwestern Recipes*. Mitchell Lane Publishers. ISBN 9781612281650. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Heinzelmann, Ursula (2008). *Food Culture in Germany*. ABC-CLIO. ISBN 9780313344947.
4. ↑  "Baked Apples with Marzipan and Cranberry".
5. ↑  *The World Religions Cookbook*. Greenwood Press. 2007. p. 63. ISBN 9780313342639.
6. ↑  Baked Apples Offer a Taste of Germany
7. ↑  "Baking Apples in a Schnitzer". *Smithsonian Magazine*. 6 בנובמבר 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**חגית קמין** (נולדה ב-2 בפברואר 1968) היא יזמית, מנהלת, מנכ"לית SyqeAir ושותפה מייסדת ב-Obli, חברת פינטק לערבויות חוץ-בנקאיות.

ביוגרפיה
--------

קמין בעלת תואר ראשון במדעי החברה ותואר שני בפסיכולוגיה, התמחות בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת בר-אילן. כמו כן, השלימה קורס דירקטורים באוניברסיטת תל אביב. קמין נשואה, אימא לשתי בנות ומתגוררת בתל-אביב.

משנת 1999 שימשה כמנהלת השיווק של חברת פז והובילה את הקמת רשת חנויות הנוחות "Yellow". בין השנים 2004 ל-2006 כיהנה כסמנכ"לית רשת המזון המהיר בורגראנץ' והייתה אחראית לתכנון וניהול האסטרטגיה השיווקית, איתור ערוצי צמיחה חדשים, ופיתוח ארוחת ה"מיני ראנץ'" המבורגרים קטנים בטעמים. ב-2006 חזרה קמין לחברת פז, ושימשה עד 2014 כמנהלת אגף האסטרטגיה והשיווק של החברה, והובילה את השינוי האסטרטגי של החברה, מחברה סיטונאית לחברה קמעונאית הממוקדת בלקוח הסופי.

בשנת 2014 מונתה קמין למנכ"לית תחנת הרדיו אקו 99 FM במקום מישל קרמרמן. מאז כניסתה לתפקיד, עלתה התחנה מהמקום השלישי למקום הראשון בשיעור ההאזנה לתחנות אזוריות (על פי סקרי TGI) והשיקה את שירות הסטרימינג "eco99music".

בתחילת 2020 עברה לכהן כסמנכ"לית חטיבת לקוחות של איכילוב.

החל משנת 2020 חגית קמין היא שותפה בחברת Obli, חברת פינטק לערבויות חוץ בנקאיות. 

החל משנת 2021 חגית קמין היא מנהלת יחידת SyqeAir בחברת "סאיקי מדיקל".

פרסים
-----

* בשנת 2004, זכייה במדליית הזהב בתחרות ה-AME בניו יורק.
* נבחרה לאשת השיווק לשנת 2007 של פורטל השיווק Allmarketing.
* בשנת 2008 זכתה בפרס "Effie platinum" עבור הפעילות המתמשכת ברשת "Yellow".
* זכייה בפרס איש השיווק של חודש יוני בשנת 2016 של איגוד השיווק הישראלי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיני המבורגרים בבורגראנץ', באתר וואלה!‏, 6 ביוני 2005
2. ↑  רועי גולדנברג, ‏חגית קמין תחליף את מישל קרמרמן כמנכ"לית רדיו אקו 99FM, באתר גלובס, 15 ביוני 2014
3. ↑  אתר למנויים בלבד נתי טוקר, האזנה לרדיו: אקו 99 מזנק למקום הראשון בתחנות האזוריות, באתר TheMarker‏, 22 ביולי 2015
4. ↑  אתר למנויים בלבד TheMarker, חגית קמין נבחרה לתפקיד סמנכ"לית חטיבת לקוחות של איכילוב, באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2020
5. ↑  הצוות שלנו, באתר סאיקי מדיקל
6. ↑  אישיווק השנה: חגית קמין, מנהלת השיווק והאסטרטגיה של Yellow. *All Marketing.co.il*. 27 בדצמבר 2007
7. ↑  Effie Awards 2007 - קטגורית מוצרי צריכה - לא מתכלים. *Biz-Tec.co.il*
8. ↑  נועה פרייס‏, אנשי השיווק של יוני: חגית קמין מנכ"ל 99fm ושרון שפירא סמנכ"ל התוכן בתחנה, באתר וואלה!‏, 5 ביולי 2016

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חגית קמין"**.
**המשטרה המלכותית של בהוטן** (בדזונגקה: **རྒྱལ་གཞུང་འབྲུག་གི་འགག་སྡེ་**) היא המשטרה הלאומית של בהוטן האמונה על שמירת החוק והסדר ומניעת הפשיעה בממלכה. במקביל, משמשת המשטרה המלכותית גם כזרוע השלישית של הכוחות המזוינים של בהוטן לצד הצבא המלכותי והמשמר המלכותי.

היסטוריה
--------

ב-1 בספטמבר 1965 הועברו 555 לוחמים מהצבא המלכותי של בהוטן והם היוו את הבסיס להקמת המשטרה המלכותית. בתחילה נקראה היחידה "משמר הגבול של בהוטן", ורק ב-1980 הפכה היחידה למשטרה סדירה, עדיין כחלק מהצבא. ב-2009 הוקמה מערכת משטרתית חדשה שהייתה צבאית רק למחצה.

סמכויות
-------

בנוסף לאכיפת החוק, המנדט של משטרת בהוטן המלכותית גדל מאז חוק 2009 וכולל את ניהול בתי הסוהר, שיקום נוער וניהול אסונות. החוק משנת 2009 מספק למשטרה המלכותית מסגרת מהותית ופרוצדורלית לתחומי שיפוט, סמכויות מעצר (עם ובלי צו), חקירה, תביעה, חיפוש ותפיסה, זימון עדים והסדרת אספה ציבורית ומטרד ציבורי.

המשטרה מוסמכת להשתמש בכוח כדי "לשכך הפרת שלום, או לפזר אספה בלתי חוקית, שסירבה להתפזר או מגלה נחישות לא להתפזר", אולם יש להגביל את השימוש בכוח "ככל אפשרי" תוך שימוש ב"נשק הכי פחות קטלני שהנסיבות מאפשרות." אמצעים לא קטלניים הנדרשים לפני השימוש בכוח קטלני כוללים תותחי מים, גז מדמיע, אלות וכדורי גומי; ירי תחמושת חיה לתוך המונים מותר רק לאחר ירי יריות אזהרה באוויר.

חוק 2009 כולל קוד התנהגות, חובות, חובות מיוחדים במהלך בחירות ואסונות, ואיסור על השתתפות בפעילות פוליטית. הוא גם מסדיר כלי ירייה הן למשטרה והן לאזרחים, המחייב רישום של כלי ירייה פרטיים במשטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המשטרה המלכותית של בהוטן
* מסמך ההוראות של המשטרה המלכותית
**ארל פרדריק היליארד** (באנגלית: **Earl Frederick Hilliard**; נולד ב-9 באפריל 1942) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת אלבמה, בשנים 1993–2003.

ביוגרפיה
--------

היליארד נולד בבירמינגהאם שבאלבמה ואת לימודיו התיכוניים השלים בבית הספר התיכון "וסטרן-אולין" במהלך 1960. בשנת 1964 השלים לימודי תואר ראשון במכללת מורהאוס, ב-1967 קיבל תואר שני מאוניברסיטת הווארד ובשנת 1970 קיבל תואר מתקדם במנהל עסקים מאוניברסיטת קלארק אטלנטה. בבחירות 1974 נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית לבית הנבחרים של אלבמה, שם כיהן בשנים 1975 עד 1981, ולאחר מכן שירת בסנאט המדינתי של אלבמה בשנים 1981–1992.

היליארד נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית בשנת 1992 כנציג מחוז הקונגרס השביעי, אחרי שגרף בבחירות כ-65% מקולות הבוחרים. מחוז הקונגרס השביעי של אלבמה הוא מחוז בחירה בעל רוב לאוכלוסייה האפרו-אמריקאית, המשתרע מבירמינגהאם למונטגומרי. תוך כדי היבחרו לקונגרס של ארצות הברית נהפך היליארד לאדם השחור הראשון מאז ג'רמיה הרלסון (אנ') ב-1877 שייצג את אלבמה בקונגרס. כמו כן, הוא היה לדמוקרט הראשון שייצג חלק ניכר מעיר הבירה של אלבמה מאז 1965. בשנת 2000 ניצב בפני ההתנגדות המהותית הראשונה אליו; בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית בשנת 2000 – התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי זה – התמודד מול ארתור דייוויס, אך הצליח לגבור עליו.

דייוויס אתגר את היליארד שוב בשנת 2002, הפעם לאחר חלוקה מחודשת של מחוזות הקונגרס באלבמה בעקבות תוצאות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית. מחוז הקונגרס השביעי איבד את דריסת רגלו במונטגומרי, והועבר הלאה לבירמינגהאם, וסופחה אליו כמות רבה של בוחרים לבנים. מערכת הבחירות המקדימות באותה שנה התמקדה בדפוס ההצבעה של היליארד וסוגיות אתיות שונות, כמו גם בגזע, הסכסוך הישראלי-פלסטיני וטרור. היליארד טען כי "הדבר היחיד" שעשה דייוויס, גם הוא אפרו-אמריקאי, למען אפרו-אמריקאים היה "לשים אותם בבית סוהר" בתקופתו כתובע פדרלי. בשנת 2001 הצביע היליארד נגד הצעת חוק המגדילה את המימון האמריקאי למדינת ישראל והתנגדת להפללה של פוליטיקאים פלסטינים. מכיוון שמועמד שלישי התמודד גם בבחירות הדמוקרטיות, היליארד סיים עם הכי הרבה קולות אך לא הצליח לגרוף את מרב הקולות; על פי החוק באלבמה, נכפה עליו סיבוב שני מול דייוויס, שהעפיל למקום השני. דייוויס זכה בסיבוב המכריע עם 54% מהקולות.

כהונתו של היליארד בקונגרס תמה בינואר 2003. בנו של הילארד, ארל הילארד ג'וניור, הוא חבר לשעבר בבית הנבחרים של אלבמה שהתמודד ללא הצלחה אל הקונגרס בבחירות אמצע הכהונה של 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארל היליארד** בוויקישיתוף
* ארל היליארד באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאת נתן גוטמן, הבחירות באלבמה הפכו לעימות יהודים-שחורים, באתר הארץ, 27 ביוני 2002
2. ↑  דייוויד מ. הולבפינגר, Generational Battle Turns Nasty in Alabama Primary, באתר הניו יורק טיימס, 3 ביוני 2002 (באנגלית)
3. ↑  רן דגוני, וושינגטון, ‏רם עמנואל, לשעבר קצין צה"ל ויועץ לקלינטון, הוא הישראלי הראשון בבית הנבחרים האמריקני, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: H000621

 |
**ג'נה וולש בוש** (באנגלית: **Jenna Welch Bush**; נולדה ב-25 בנובמבר 1981) היא אשת תקשורת אמריקאית, בתם של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש והגברת הראשונה לורה בוש.

ביוגרפיה
--------

בוש נולדה ב-25 בנובמבר 1981 בדאלאס, לג'ורג' ווקר בוש וללורה בוש. ב-1994, לאחר שנבחר אביה לתפקיד מושל טקסס, עברו היא ואחותה התאומה ברברה ללמוד בבית ספר באוסטין עקב מעבר משפחתן לעיר.

ב-2001, בשנה בה החל אביה לכהן כנשיא ארצות הברית, החלה בוש ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין ולמדה גם במספר קורסי קיץ באוניברסיטת ניו יורק. היא הייתה חברה באחוות הסטודנטים בה הייתה חברה גם אמה.

בוש ואחותה עלו לכותרות כשעברו ב-2001 מספר עבירות הקשורות לאלכוהול. היא נעצרה והורשעה על אחזקה לא חוקית של אלכוהול בשל היותה קטינה מתחת לגיל 21, ובניסיון להשתמש בתעודת זהות מזויפת כדי לרכוש אלכוהול.

ב-2004 סיימה בוש תואר באנגלית. במהלך אותה שנה הייתה פעילה במסע הבחירות עבור כהונתו השנייה של אביה.

ב-2006 עבדה בוש במשך שנה כסייעת למורה, וביצעה התמחות בפעילות של ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים במדינות אמריקה הלטינית.

ב-2009 החלה בוש לשמש ככתבת בתוכנית החדשות "Today Show" של NBC.

ב-10 במאי 2008 נישאה להנרי צ'ייס הייגר. לזוג שתי בנות, שנולדו ב-2013 וב-2015.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ג'נה בוש הייגר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'נה בוש הייגר** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'נה בוש הייגר
* ג'נה בוש הייגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ג'נה בוש הייגר, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתו של ג'ורג' בוש הורשעה בהחזקת אלכוהול שלא כחוק, באתר וואלה!‏, 16 במאי 2001
2. ↑  בתו של ג'ורג' בוש נכנסת לטלוויזיה, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133909522
* ISNI: 0000 0001 1510 8434
* LCCN: n2007058499
* MusicBrainz: 6602fbea-0eeb-4a9c-a804-b4c76039e19f
* VIAF: 16678316
* WorldCat: lccn-n2007058499

 |
חטיף שוקולד-גרנולה
**חטיף אנרגיה**, משווק לעיתים תחת השם "**חטיף בריאות**", הוא חטיף המכיל דגנים, סוכר ומרכיבים תזונתיים נוספים. החטיף נארז לרוב ביחידות קומפקטיות וקלות לפתיחה ללא כלים. נאכלים לרוב בין ארוחות מסודרות. חטיפים אלו נקראים גם "חטיפי בריאות", על אף שמבחינת הרכבם וערכם התזונתי, הם שייכים לקבוצת הממתקים (כמות חלבון נמוכה, לעומת כמות גבוהה של פחמימות וסוכרים).

חטיף האנרגיה הראשון הופיע באמצע שנות השמונים ונקרא "Power bar", ותפקידו היה לספק אנרגיה זמינה לספורטאים שביצעו מאמצים ממושכים. בראשית המאה ה-21, התרחב שוק החטיפים לציבור הרחב, והם נמכרים בכל רשתות השיווק. החטיפים הנפוצים אינם מותאמים באופן ספציפי לאלה העוסקים בפעילות גופנית אינטנסיבית.

חטיפי האנרגיה הנמכרים כבריאותיים הם חטיפי דגנים בתוספות שונות, כגון: שוקולד, יוגורט, פירות וסוכר. תזונאים מטילים ספק ברמת התועלת הבריאותית של חטיפים אלו בשל כמות הסוכר הגדולה, כמו גם העובדה שבחלקם יש גם שוקולד שמוסיף שומן רב.

חטיפי אנרגיה שנועדו לספורטאים לא ניתן למצוא ברשתות השיווק הרגילות ומכילים מעט מאוד שומן וסוכר וערך קלורי מועט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטיף אנרגיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  רוזנברג, רינה (2011-02-03). "חשבתם שכל חטיפי הדגנים בריאים? תבדקו טוב את הרכיבים". *TheMarker*. נבדק ב-2016-05-23.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007405872705171
* LCCN: sh2017003391

 |
**אנסטסיה דוידובה** (ברוסית: **Анастаси́я Семёновна Давы́дова**; ‏נולדה ב-2 בפברואר 1983) היא שחיינית צורנית רוסייה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות זהב ואלופת עולם בעלת 13 מדליות זהב. דבידובה היחידה בין הספורטאים הרוסים שזכו ב-5 מדליות זהב אולימפיות. על תרומתה לקידום הספורט הוענקו לדוידובה מספר עיטורים.

ביוגרפיה
--------

אנסטסיה דוידובה נולדה וגדלה במוסקבה. היא החלה להתאמן בצעירותה, תחילה בהתעמלות אמנותית אך עד מהרה עברה לשחייה. בשנת 2000 היא נכללה בנבחרת ארצה וזכתה במדליית זהב באליפות אירופה. בשנת 2001 דבידובה זכתה במדליית זהב באליפות העולם. בתחרויות זוגות היא התחרה לצד אנסטסיה ירמקובה.

באתונה 2004 השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים וסיימה במקום הראשון בתחרות הקבוצתית ובתחרות זוגות. 

לאחר אולימפיאדת 2012 דוידובה עזבה את הספורט התחרותי ומונתה לסגן נשיא הוועד האולימפי הרוסי.

### אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001, זכתה דוידובה במדליית זהב בתחרות הקבוצתית. מאז ועד לשנת 2011 היא זכתה ב-13 מדליות זהב באליפויות העולם.

### אלופה אולימפית

אנסטסיה דוידובה השתתפה ב-3 אולימפיאדות ובכל פעם זכתה במדליות זהב בתחרות קבוצתית ופעמיים בתחרות זוגות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסטסיה דוידובה** בוויקישיתוף
* אנסטסיה דוידובה, ברשת החברתית אינסטגרם
* אנסטסיה דוידובה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אנסטסיה דוידובה, באתר olympedia.org
**ישראל זמיר** (נולד ב-1935) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין קשר ואלקטרוניקה ראשי.

ביוגרפיה
--------

זמיר (במקור נכטיגל) נולד בפולין ועלה לארץ ישראל ב-1947. התגייס לצה"ל ב-1955. ב-1957 הצטרף לחיל הקשר, עבר קורס קציני קשר ושירת כקצין קשר גדודי בחטיבת הצנחנים ומדריך בבסיס הדרכה של חיל הקשר. במלחמת ששת הימים שירת כקצין הקשר של חטיבה 7. בתקופת מלחמת ההתשה שימש קצין הקשר של פיקוד הדרום. ב-1972 מונה לעוזר קצין קשר לארגון ומבצעים ושימש בתפקיד במהלך מלחמת יום הכיפורים. בתחילת 1975 מונה לסגן קצין קשר ראשי ובספטמבר 1975 מונה לקצין קשר ראשי והועלה לדרגת תת-אלוף. שירת בתפקיד עד אוגוסט 1979, יצא ללימודים והשתחרר משירות הקבע ב-1980. בתקופתו כקצין קשר ראשי פיקד על פעולות הקשר במבצע יונתן, תקופת כהונתו התאפיינה ברכש של ציוד חדיש ושיתוף פעולה עם ארצות הברית. 

לאחר שחרורו הצטרף לקונצרן כור, מונה למנהל חברת "קרן אלקטרוניקה" ומנהל חברת "טלכור", שימש מנכ"ל חברת "טלרד". בינואר 1986 מונה למנהל חטיבת האלקטרוניקה של כור. בשנים 1994–2000 כיהן כמנהל חברת תדיראן שבתקופת כהונתו עברה תהליך הבראה, הפיכתה לחברת החזקות שתחתיה חברות בע"מ שונות ומכירת פעילויות. לאחר פרישתו מתדיראן מונה לחבר דירקטוריון חברת ECI Telecom. 

זמיר בוגר לימודים מתקדמים בניהול באוניברסיטת תל אביב הוא אב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דניאל רוזן, תא"ל ישראל זמיר (נכטיגל) – מפקדו השמיני של חיל הקשר והאלקטרוניקה, הראשון ממפקדי החיל שהתגייס לצה"ל אחרי מלחמת העצמאות, באתר העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, יוני 2020
* ישראל זמיר באתר חדשות מחלקה ראשונה
* תא"ל ישראל זמיר - קצין קשר ואלקטרוניקה, מעריב, 30 בספטמבר 1975

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמיר אייזנברג, ‏"שווייה הריאלי של תדיראן הוא 2-1.5 מיליארד ד' - פי 3 משווי השוק" כך מעריכים היום בהנהלת תדיראן \* המנכ"ל, ישראל זמיר, מעריך כי המשבר במזרח אסיה יחלוף, ולכן האזור ימשיך להיות מוגדר כאחד משוקי היעד של תדיראן, באתר גלובס, 15 בינואר 1998

|  קצין קשר ותקשוב ראשי  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יעקב ינאי • יצחק אלמוג • אריאל עמיעד • ישעיהו לביא • זלמן שלו • משה גדרון • שלמה ענבר • ישראל זמיר • צבי אמיד • מוטי בר דגן • בני מידן • שלמה וקס • אביהו דיסטלמן • הרצל הלאלי • משה מרקוביץ • ארנון זו-ארץ • שמואל קינן • נחום בסלו • אייל זלינגר • נתנאל כהן • יריב ניר • יוסי כראדי |

 |
תבנית:נסיכה
**סטפני** הייתה אוניית סוחר קפריסאית שהובילה מחבלים פלסטינים לפיגוע בישראל ונלכדה על ידי סטי"ל של חיל הים הישראלי ממערב לראש הנקרה ב-28 במרץ 1979.

פרטי האירוע
-----------

האונייה יצאה ב-25 במרץ 1979 מנמל טריפולי שבלבנון כשהיא מובילה מטען מלט. שישה מחבלים יצאו בסירות גומי מטריפולי ומנהר אל-בארד ועלו על "סטפני" בלב ים. עקב תקלה במנוע הפליגה האונייה לקפריסין, ולאחר תיקון התקלה יצאה מלימסול לכיוון פורט סעיד.

בעקבות התרעות שהתקבלו בחיל הים הוגברו סיורי הבט"ש, וב-28 במרץ 1979 בלילה גילה הסטי"ל אח"י אילת, בפיקודו של סרן אודי דביר, את "סטפני", כ-50 מייל ממערב לראש הנקרה, והחל במעקב מרוחק אחריה. בשעות הבוקר, כאשר "סטפני" הגיעה למרחק של 60 מייל מחיפה, התקרבה אח"י אילת אליה לשם זיהויה.

לפי דרישת מפקד הסטי"ל הסיר רב החובל של "סטפני" כיסוי ברזנט שהיה על הסיפון, ומתחתיו התגלתה ספינת גומי עם מנוע. רב החובל טען שאחד מאנשי הצוות רכש את הסירה. מפקד הסטי"ל הורה לרב החובל לרכז את כל אנשי הצוות, שמונה במספר בקדמת הסיפון.

עם קבלת אישור להשתלט על האונייה בלב ים, עלה צוות של שבעה ימאים מהסטי"ל בפיקוד קצין הנשק עופר על האונייה. במהלך בדיקת אנשי הצוות הגיחו ממבנה בירכתיים חמישה מחבלים חמושים שהסגירו עצמם, ואחד מהם זוהה כמפקד החוליה.

חוליה של לוחמי שייטת 13 נשלחה במסוק לשם השלמת ההשתלטות על האונייה.

ממצאים
------

נשק ותחמושת שנמצאו באוניית המחבלים סטפני שנעצרה על ידי ספינות חיל הים, 29 מרץ 1979
באונייה התגלו כמויות גדולות של אמצעי לחימה, ובהם רקטות נ.ט. מדגם M72 לאו, רקטות ומטול RPG-7, רובה M16 עם מטול רימונים M-203 ורובי קלשניקוב.

מפקד חוליית המחבלים הובל במסוק לחקירה בחוף. ויתר המחבלים הובלו באח"י אילת, לבסיס חיפה. האונייה הושטה על ידי צוותה והגיעה ולאחר חצות למפרץ חיפה.

מסקנות
------

התברר שהמחבלים תכננו פיגוע הרג המוני באחד מערי החוף של ישראל, עם שובו של ראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, מטקס החתימה על הסכם השלום בין ישראל למצרים, שנערך ב-26 במרץ בוושינגטון.

בעקבות לכידת האונייה, ובהתחשב בסיכונים השונים שבפעולה זו, קבע מפקד חיל הים, האלוף זאב אלמוג נהלים לעריכת השתלטות מסוג זה, ובהם הקביעה שבהשתלטות יעסקו לוחמי שייטת 13, המיומנים מכולם בפעולה זו.

גורלה
-----

לאחר תפיסתה שימשה כאוניית מטרה לתרגול השתלטויות לשייטת 13, ומטרה לירי טילי גבריאל עבור ספינות הטילים. בשלהי שנת 1983, במהלך ירי אימון ניקב טיל גבריאל את התחתית והספינה טבעה לא הרחק מחופי הארץ.

לקריאה נוספת
------------

* זאב אלמוג, **מפקד שייטת 13 - הפלגות חיי**, כנרת, זמורה ביתן, 2014, עמ' 1074-1071.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתוני האנייה באתר בלטיק שיפינג.
* סרטונים ספינת המחבלים סטפני, סרט בערוץ YouTube של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודי ורטמן בעדכון שוטף
ציור של סבסטיאנו ריצ'י המתאר את אריאדנה ודיוניסוס (בכחוס)
נישואי אריאדנה ובכחוס בפסיפס בבית דיוניסוס בציפורי
**אריאדנה** (ביוונית: **Ἀριάδνη**) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית.

במיתולוגיה
----------

אריאדנה, בתו של מינוס, מלך כרתים, התאהבה בתסאוס והציעה לו תחבולה איך למצוא את הדרך החוצה מהלבירינת ובתמורה ביקשה שייקח אותה איתו לאתונה. תסאוס הסכים ואריאדנה נתנה לו פקעת חוטים, כדי שיקשור את הקצה לדלת המבוך ישחרר חוט מתוך הפקעת במהלך כניסתו לתוך המבוך. לאחר הריגת המינוטאורוס גלגל תסאוס את החוט בחזרה וכך מצא את דרכו אל פתח המבוך.

תסאוס הפליג מכרתים יחד עם אריאדנה והנערים ששוחררו. הם עצרו באי נקסוס ומשם יצא תסאוס עם הנערים, כשהוא משאיר באי את אריאדנה. אריאדנה הייתה מיואשת כשגילתה שתסאוס עזב בלעדיה ורצתה למות, אך דיוניסוס (במיתולוגיה הרומית שמו בכחוס) הגיע ונשא אותה לאישה. לזוג נולדו שני ילדים, אואנופיון, שהיה למלך כיוס, ואחותו, מרופה.

על פי חלק מן האגדות אריאדנה נהרגה על ידי פרסאוס, אך לפי אגדות אחרות אריאדנה תלתה את עצמה.

שיטתה של אריאדנה הפכה לביטוי בשם **חוט אריאדנה** שמשמעותו היא שלכל בעיה, גם אם היא נראית קשה, יש פתרון פשוט.

יצירות ופרויקטים על שם אריאדנה
------------------------------

* קלאודיו מונטוורדי: אופרה "אריאדנה" (רובה אבד. שרד ממנה רק חלק הנקרא "קינת אריאנה" לקול ולקונטינואו. יצירה זו עובדה גם על ידי מונטוורדי כמדריגל בחמישה קולות וכמוטט)
* מדריגלים מאת Severo Bonini, Francesco Antonio Costa, Antonio il Verso
* Ariadne's Lament מאת הנרי לוס לקול ולקונטינואו
* מרן מארה: אופרה "אריאן ובכחוס".
* יוהאן קספר פרדיננד פישר: 20 פרלודים ופוגות קצרים ו 5 ריצ'רקארי לעוגב: "אריאדנה מוזיקה"
* בנדטו מרצ'לו: קנטטה "אריאדנה"
* פייטרו בנדטו בלינצני: דואט לשני קולות אלט ובסו קונטינואו "בכחוס ואריאדנה" מתוך דואטים קמריים, אופוס 5
* פייטרו לוקטלי: קונצ'רטו לכינור ולתזמורת מיתרים "קינת אריאדנה"
* גאורג פרידריך הנדל: אופרה "אריאנה בכרתים" HWV 32
* היידן: קנטטה (לקול ולפסנתר) "אריאדנה בנקסוס"
* גאורג בנדה: מלודרמה "אריאדנה בנקסוס"
* ריכרד שטראוס: אופרה "אריאדנה בנקסוס"
* דריוס מיו: אופרה: "אריאן הנטושה"
* אלבר רוסל: בלט "בכחוס ואריאדנה"
* אסף אבידן: "The Labyrinth song"

פרויקט משגרי הלוויינים האירופאי "אריאן" נקרא על שמה של אריאדנה (על פי צורת ההגייה הצרפתית של השם).

האסטרואיד 43 אריאדנה (אנ') שהתגלה ב-1857 על ידי רוברט פוגסון (אנ') נקרא על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריאדנה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118645676
* NKC: jo2016908764
* SUDOC: 027627330
* VIAF: 77109359
* WorldCat: viaf-77109359

 |
**אנטוניו פיניירו סנצ'ז** (בספרדית: **Antonio Piñeiro Sánchez**; נולד ב-1960) הוא אדמירל ספרדי, המשמש מאז 25 באפריל 2023 כמפקד הצי הספרדי.

ביוגרפיה
--------

פיניירו נולד בשנת 1960 בעיירה מוגארדוס שבמחוז לה קורוניה. ב-1979 הוא התגייס לצי הספרדי והחל ללמוד בבית הספר הצבאי הימי. ב-1984 הוא הוסמך כקצין ימי. הוא השתתף במלחמת המפרץ ובמצע "פעילות אקטיבית" בים התיכון. במהלך הקריירה שלו פיקד על ספינות רבות, ביניהן ספינות הסיור "Laya" ו-"Mahón", הפריגטה "Álvaro de Bazán", ונושאת המטוסים "חואן קרלוס".

בנוסף לכך, הוא שרת בבית הספר הגבוה של הכוחות המזוינים, במנהלת החינוך הימי. ושימש כראש מדור המודיעין של הצי הספרדי. באוקטובר 2015 הוא מונה לסגן ראש מחלקת המבצעים במטה הכללי הספרדי. בספטמבר 2018 הוא מונה לראש אגף כוח האדם של הצי. ב-25 באפריל 2023, מועצת השרים של ספרד מינתה אותו למפקד הצי הספרדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו פיניירו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

* אנטוניו פיניירו באתר הצי הספרדי

הערות שוליים
------------

1. ↑  «Robles nombra nuevo Almirante Jefe de Estado Mayor de la Armada a Antonio Piñeiro Sánchez»
2. ↑  «El almirante Antonio Piñeiro Sánchez, hasta ahora jefe de Personal, será el nuevo jefe de la Armada»
**משה לארי** (נולד ב-1971) הוא רואה חשבון ישראלי, מנכ"ל בנק מזרחי טפחות.

ביוגרפיה
--------

משה לארי הוא בעל תואר ראשון בכלכלה וחשבונאות מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. הוא רואה חשבון בהכשרתו. 

בתחילת המאה ה-21 הצטרף לבנק טפחות, ושימש בו כחשבונאי הראשי. בשנת 2005 התמזג בנק טפחות עם בנק המזרחי המאוחד ליצירת בנק מזרחי טפחות. לארי שימש בבנק מזרחי טפחות, בין השאר, כמנהל החטיבה לחשבות. בשנת 2009 מונה לסמנכ"ל ולחבר הנהלה, תחילה בתפקיד מנהל סיכונים ראשי (CRO) ובהמשך מנהל החטיבה לתכנון, תפעול ונכסי לקוחות. באוגוסט 2013 מונה למנהל החטיבה הפיננסית ולמנהל כספים ראשי (CFO) של הבנק. ב-16 בספטמבר 2020 החל לשמש כמנכ"ל הבנק. בספטמבר 2020 רכש בנק מזרחי טפחות את כל מניות בנק אגוד. בנוסף לתפקידו כמנכ"ל בנק מזרחי טפחות מונה לארי ליו"ר דירקטוריון בנק אגוד והוביל את תהליך מיזוגו לבנק מזרחי טפחות.

בשנת 2021 הכפיל הבנק את רווחיו, לשיא של 3.2 מיליארד ש"ח, שהם תשואה של 15.8% על ההון העצמי.

לארי גרוש ואב לשלושה ילדים. מתגורר בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מינוי משה לארי למנהל החטיבה הפיננסית, באתר בנק מזרחי טפחות, 22 ביולי 2013
2. ↑  רון שטיין, ‏משה לארי נכנס לתפקיד המנכ"ל בבנק מזרחי טפחות, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2020
3. ↑  יהודה שרוני, ‏בעקבות הרווח החריג: בונוס של 250 מיליון שקל לעובדי מזרחי טפחות, באתר מעריב אונליין, 2 במרץ 2022
4. ↑  רון שטיין, ‏עכשיו זה רשמי: משה לארי מונה למנכ"ל החדש של מזרחי טפחות, באתר גלובס, 8 ביוני 2020
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסופר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הלל הלקין.

**הלל דוד הַלְקין** (באנגלית: **Hillel David Halkin**; נולד ב-1939) הוא סופר, חוקר, הוגה דעות, עיתונאי ומתרגם ישראלי-אמריקאי.

קורות חיים
----------

הלל דוד הלקין נולד בארצות הברית לפרופ' אברהם הלקין ולשולמית, בתו של מאיר בר-אילן. דודו הוא הסופר והחוקר שמעון הלקין. בשנת 1970 עלה לישראל והתיישב בזכרון יעקב.

בשנת 1977 פרסם את הספר "מכתבים לידיד יהודי באמריקה: פולמוס ציוני". הספר, המכיל אסופת מכתבים אישיים אל חבר קרוב דמיוני, מנתח את מערכת היחסים בין יהודי ישראל ליהודי התפוצות ואת זהותו של היהודי האמריקאי בן דורנו. הספר פורסם באנגלית ונכלל ברשימת רבי-המכר של "הניו יורק טיימס". כעבור זמן תורגם הספר לעברית ויצא בהוצאת עם עובד. 

מגוריו בזכרון יעקב הביאו את הלקין לחקור את ההיסטוריה של המושבה, ובעקבות זאת הוציא לאור את ספרו "מיתה משונה" (A Strange Death) - רומן מתח דוקומנטרי על פרשת ניל"י. 

בשנת 2002 הוציא הלקין את ספרו "על גדת הסמבטיון: מסע בעקבות צאצאי שבט מנשה" – פרי מחקרו האישי על השבטים היהודים האבודים, שכלל מספר נסיעות של הלקין לדרום-מזרח אסיה. הספר נכתב במקור באנגלית ותורגם על ידו לעברית. הלקין ממשיך לשמור על קשר עם העולים מ"בני מנשה" בישראל ולמהדורה העברית של הספר הוסיף אחרית-דבר על קורותיהם וקורות המחקר שלו בשנים האחרונות.

הלקין עוסק בתרגום ספרות עברית ויידית לאנגלית. בין תרגומיו מעברית: כתבים משל אורי אורלב, גילה אלמגור, חיים באר, חיים ברנדויין, י"ח ברנר, מתי גולן, שולמית הראבן, גאולה כהן, א. ב. יהושע, חיים סבתו, נאוה סמל, ש"י עגנון, אלי עמיר, מרדכי זאב פיארברג, רומן פריסטר, עמוס עוז, משה קולבק, פנחס שדה, מאיר שלו, שמואל הנגיד ובן-ציון תומר.
בשנת 1987 תרגם מחדש את "טוביה החולב" של שלום עליכם. כן תרגם סיפורים משל מנדלי מוכר ספרים.

הלקין מפרסם בקביעות כתבות ומאמרים בנושאי תרבות, ספרות ופוליטיקה במספר עיתונים בארצות הברית ובישראל, בהם "ניו יורק סאן", "קומנטרי", "ניו ריפבליק" ו"ג'רוזלם פוסט". בעיתון "The Forward" יש לו טור שבועי בנושא שפות יהודיות, תחת שם העט "פילולוגוס". בנוסף, הוא חבר מערכת ה-"Jewish Review of Books".

מספריו
------

* **מכתבים לידיד יהודי באמריקה** (תרגום מאנגלית: עמי שמיר), תל אביב: עם עובד, תשל"ט [1977].
* **על גדת הסמבטיון: מסע בעקבות צאצאי שבט מנשה** (תרגום: הלל הלקין), אור יהודה: דביר, 2007 [2002].

* **Yehuda Halevi**, New York: Nextbook/Schocken, 2010. ISBN 978-0-8052-4206-5.
* **A Strange Death**, New Milford, CT: The Toby Press, 2010. ISBN 978-1-5926-4280-9("מיתה משונה").
* **?Melisande!, What Are Dreams** - רומן

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמריו באתר "קיוונים"
* רשימת הפרסומים של הלל הלקין, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם הוא ציטוט מרומנסה של היינריך היינה "ג'פרי רודל ומליסנדה מטריפולי".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007491753705171
* BIBSYS: 70065
* BnF: cb12546560t (data)
* CANTIC: a11866822
* CiNii: DA15359113
* GND: 1056090766
* ISNI: 0000 0000 8363 6311
* LCCN: n77004924
* NKC: jo2013764113
* NLA: 35749667
* NTA: 068907893
* RERO: 02-A003342079
* SNAC: w6pv82fb
* SUDOC: 127361871
* VIAF: 22255237
* WorldCat: lccn-n77004924

 |
**האוניברסיטה האירואסיאתית הלאומית על שם ל. נ. גומיליוב** (בקזאחית: **(Л.Н. Гумилёв атындағы Еуразия ұлттық университеті (ЕҰУ**, ברוסית: **(Евразийский национальный университет имени Л.Н. Гумилёва (ЕНУ**) היא האוניברסיטה הלאומית של קזחסטן והאוניברסיטה החשובה ביותר במדינה מבחינת הוראה ומחקר. הקמפוס המרכזי שלה נמצא מול בניין הנשיאות בבירה אסטנה. היא קרויה של שמו של ההיסטוריון והאתנולוג הרוסי לב גומיליוב, שחקר את ההיסטוריה של שבטי הקזחים והביע תמיכה בתנועה הלאומית הקזחית. בשנת 2018 דורגה האוניברסיטה במקום ה-394 בדירוג QS של אוניברסיטאות בעולם ובמקום ה-30 בדירוג חמישים האוניברסיטאות הצעירות מחמישים שנה של הדירוג (50 under 50).‏ האוניברסיטה נוסדה ב-1996 בצו נשיאותי של נורסולטן נזרבייב, כאיחוד של בית הספר אקמולה להנדסה אזרחית ובית הספר אקמולה לחינוך. בשנת 2000 אוחד לאוניברסיטה גם המוסד ללימודי דיפלומטיה של משרד החוץ הקזחי ושלוחת אוניברסיטת מוסקבה שפעלה בקזחסטן הולאמה ושולבה לתוכה. בשנת 2001, במלאת עשר שנים לעצמאות קזחסטן, נקבעה כאוניברסיטה הלאומית.

האוניברסיטה מציעה תוכניות לימוד עד תואר דוקטור במדעי הרוח, מדעי החברה, מדעי הטבע, הנדסה וכן כוללת אקדמיה צבאית. תחומי הלימוד המובילים הם יחסים בינלאומיים, הנדסה אזרחית, בלשנות, חינוך, פסיכולוגיה ופיזיקה בדגש על אסטרופיזיקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה האירואסיאתית הלאומית על שם ל. נ. גומיליוב

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האוניברסיטה האירואסיאתית הלאומית על שם ל. נ. גומיליוב** בוויקישיתוף
* האוניברסיטה האירואסיאתית הלאומית על שם ל. נ. גומיליוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  האוניברסיטה בדירוג QS

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1075599989
* ISNI: 0000 0004 0398 5415
* LCCN: n99262002
* NKC: ko2015873462
* SUDOC: 156895099
* VIAF: 133879830
* WorldCat: lccn-n99262002

 |
**ויאריקה** (בספרדית: **Villarrica**) הוא הר געש פעיל בדרום צ'ילה, בגבול המחוזות אראוקניה ולוס ריוס, דרומית-מזרחית לטמוקו וצפונית-מזרחית לוולדיביה.

גאוגפריה
--------

גובהו של ההר 2,847 מטר מעל פני הים, והוא המערבי ברכס הכולל שני הרי געש נוספים, לנין וקֶטְרוּפִּיָאן. צפונית-מערבית להר שוכן אגם ויאריקה, ודרומית-מערבית לו אגם קָלָפְקֶן. ויאריקה הוא אחד מהרי הגעש הבודדים בעולם שבלועם נוצר אגם לבה, האגם בוויאריקה הוא זמני. בשפת המפוצ'ה מכונה ההר **רוקאפיאן** (**Rucapillán**), שפירושו "בית הרוח".

ההתפרצויות המשמעותיות העיקריות של הר הגעש במאה ה-20 נרשמו בשנים 1948, 1963, 1964, 1971 ו-1985. בהתפרצות של 1948 מצאו את מותם כ-100 בני אדם, ואילו זו של 1964 גבתה 22 קורבנות והחריבה את העיירה קוֹנְיָארִיפֶּה. האסון החמור ביותר אירע בהתפרצות של 1971. כתוצאה מההתפרצות נמסו קרחונים בראש ההר, והתמוססותם גרמה ללהאר, שהרס כפרים שלמים, ואף חלקים מהעיירה ליקאן ראי. כ-200 איש נהרגו, ועשרות אלפים פונו מבתיהם, לאחר שעשן סמיך כיסה את האזור במשך זמן רב. התפרצויות קטנות יותר מתרחשות בתדירות גבוהה, ועשן וגופרית נפלטים מההר לעיתים תכופות.

במורדות ההר פועל אתר סקי, והטיפוס לפסגתו פופולרי בקרב מטיילים המגיעים מעיירות הנופש הסמוכות, פוקון וויאריקה. ההר מצוי כולו בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה.

באפריל 1987 נהרגו מנפילה שני מטיליים ישראלים, בעת שטיפסו סמוך לפסגת ההר.

גלריה
-----

* התפרצות בהר הגעש ויאריקההתפרצות בהר הגעש ויאריקה
* הר הגעש כפי שנראה מפוקוןהר הגעש כפי שנראה מפוקון
* אגם הלבה שבלוע הר הגעשאגם הלבה שבלוע הר הגעש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויאריקה** בוויקישיתוף
* רויטרס, צ'ילה: הר הגעש ויאריקה התפרץ, אלפים פונו, באתר ynet, 3 במרץ 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. ↑  דן בולוטין, מוות בדרך לפיסגה, חדשות, 27 באפריל 1987

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564120305171
* GND: 7539190-9
* LCCN: sh2008006654

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



**תנועת השפה הבנגלית** (בבנגלית: **ভাষা আন্দোলন**) הייתה תנועה פוליטית במזרח בנגל (ששמה שונה למזרח פקיסטן בשנת 1956 ובנגלדש כאשר זכתה לעצמאות בשנת 1971) למען הכרה בשפה הבנגלית כשפתה הרשמית של מזרח פקיסטן כדי לאפשר את השימוש בה בענייני ממשל, את המשך השימוש בה כאמצעי חינוך, בתקשורת, מטבע ובולים, ולשמור על כתיבתה בכתב הבנגלי.
כאשר הוקמה פקיסטן בחלוקת הודו בשנת 1947, היא לא הייתה אלא איחוד של כלל המוסלמים שבהודו הבריטית כך שהיא הייתה מורכבת מקבוצות אתניות ושפות שונות, ואף לא רציפה מבחינה גאוגרפית שכן מזרח בנגל שכנה במנותק ממערב פקיסטן כאשר הודו מפרידה ביניהן, והשלטון המרכזי היה מסור בידי הפקיסטנים - המערבים. בשנת 1948, ממשלת פקיסטן, שישבה בחלקה המערבי של המדינה, קבעה את האורדו כשפה רשמית היחידה, והציתה מחאות נרחבות במזרח בנגל בקרב דוברי הבנגלית. אל מול המתחים העדתיים הגוברים ואי שביעות רצון המונית מהחוק החדש, הוציאה הממשלה מחוץ לחוק את ההפגנות. תלמידי אוניברסיטת דאקה ופעילים פוליטיים אחרים התריסו נגד החוק וארגנו מחאה ב־21 בפברואר 1952. התנועה הגיעה לשיאה כאשר המשטרה הרגה מפגינים סטודנטים באותו יום. מקרי המוות עוררו אי שקט אזרחי נרחב. לאחר שנים של קונפליקט, השלטון המרכזי נענה והעניק מעמד רשמי לשפה הבנגלית בשנת 1956.

תנועת השפה הגבירה את הרגשות הלאומיים וחיזקה את הזהות הלאומית הבנגלית במזרח פקיסטן, והפכה למקדמת תנועות לאומניות בנגליות, כולל תנועת 6 הנקודות בעקבותיה מלחמת השחרור של בנגלדש וחוק יישום השפה הבנגלית ב-1987. בבנגלדש מצוין התאריך 21 בפברואר מצוין כיום תנועת השפה והוא חג לאומי. אנדרטת שאהיד מינר הוקמה בסמוך למכללה לרפואה של דאקה לזכר התנועה וקורבנותיה. בשנת 1999 הכריזה אונסק"ו ב-21 בפברואר כיום שפת האם הבינלאומי, כמחווה לתנועת השפה ולזכויות האתנו-לשוניות של אנשים ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנועת השפה הבנגלית** בוויקישיתוף
האקדמיה הצבאית הקיסרית, טוקיו, 1907
**האקדמיה הצבאית הקיסרית** (ביפנית: *Rikugun Shikan Gakkō* 陸軍士官学校) היה בית הספר להסמכת קצינים של הצבא היפני הקיסרי. מסלול הלימודים כלל קורס זוטרים לבוגרי בתי הספר לצוערים מקומיים ולתלמידים שהשלימו ארבע שנות לימוד בחטיבת ביניים, ומסלול מתקדם לפרחי לקצונה.

היסטוריה
--------

האקדמיה הצבאית נוסדה בקיוטו ב-1868, וקיבלה את תוספת "הקיסרית" ב-1874, אז עברה לטוקיו. אחרי 1898 הייתה האקדמיה תחת פיקוח מנהל החינוך הצבאי.

ב-1937 התחלקה האקדמיה, והקורס המתקדם עבר לעיר סגמיהארה שבמחוז קנאגאווה, וקורס הזוטרים עבר לאסקה, מחוז סאיטאמה. טקס הסיום של המחזור ה-50 נערך בבניין האקדמיה החדש בסגמיהארה ב-20 בדצמבר 1937, בנוכחות הקיסר הירוהיטו. ב-1938 נחנך בית ספר נפרד לתעופה צבאית.

ביוני 1945 שלחה האקדמיה את כל הסגל וכ-3,000 צוערים למחוז נאגנו, כאמצעי זהירות מפני הפצצת טוקיו על ידי בעלות הברית, והשאירה כוח צבאי קטן כדי שישמור על המתקנים. חלק מהסגל וצוערים גויסו לדיוויזיית הטנקים הרביעית, אך יחידה זו לא השתתפה באף קרב.

בספטמבר 1945, לאחר כניעת יפן במלחמת העולם השנייה, נטל גדוד מדיוויזיית הפרשים הראשונה שליטה על בניין האקדמיה. האקדמיה נסגרה עם ביטול הצבא הקיסרי היפני בתום 1945, ושטח האקדמיה בסגמיהארה היום הוא חלק מבסיס צבא ארצות הברית.

המוסד המקביל כיום ביפן הוא האקדמיה הלאומית לביטחון של יפן.

תוכנית לימודים
--------------

מ-1937 ועד 1945 הוסמכו באקדמיה הצבאית הקיסרית כ-18,476 קצינים.

מועמדים לאקדמיה הצבאית הקיסרית נבחרו בקפידה מתוך בוגרי שלוש שנות לימוד בבתי ספר צבאיים מכינים בטוקיו, אוסקה, נגויה, הירושימה, סנדאי וקוממוטו. בבתי ספר אלה למדו בעיקר בניהם של קצינים ושל חיילים שנפלו בקרב. חלק מהמועמדים היו כבר חיילים מתחת לגיל 25.

תוכנית האימונים כללה שיעורים כלליים ברמת אוניברסיטה, אמנויות לחימה מסורתיות ורכיבה. לאחר השלמת החלק הזוטר בן השנתיים, נשלחו הצוערים לשמונה חודשים לחיל הרגלים, שם למדו על מכלול אמצעי הלחימה שברשות הצבא ופיקוד מחלקתי, בטרם שבו לאקדמיה להשלמת המסלול המתקדם בן השנה ושמונה חודשים. לאחר סיום הלימודים קיבלו הצוערים את התואר קצינים מתמחים, ועם השלמת ארבעה חודשי פעילות עם הרגימנט שלהם קיבלו את דרגת לוטננט שני באופן רשמי.

ראו גם
------

* האקדמיה הימית הקיסרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדמיה הצבאית הקיסרית** בוויקישיתוף

* Handbook on Japanese Military Forces


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA10658354
* ISNI: 0000 0001 0223 5274
* LCCN: n83034350
* NDL: 00297945
* NLK: KAB202010086
* VIAF: 152479084
* WorldCat: lccn-n83034350

 |
**מוקסין יפני** הידוע גם בשם העממי '**ממושטי** (**mamushi**; שם מדעי: ***Gloydius blomhoffii***) הוא מין של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים האנדמי ליפן. אף שבעבר נכללו בו 4 תת-מינים, כיום הם אוחדו לתת-מין אחד. הנחש נקרו ב-1924 בידי החוקר הגרמני היינריך בויה להוקרת המאייר ההולנדי Jan Cock Blomhoff.

מאפיינים
--------

המוקסין הוא קרוב של המוקסין הסיני והוא מגיע לאורך של 45–81 ס"מ, אם כי גם נצפה באורך 91 ס"מ. צבעו אפור, חום-אדמדם או חום-צהוב, ועליו רצועת כתמים חומים בהירים הגובלים בשחור ולעיתים קרובות בעלי מרכזים בהירים יותר. הראש חום כהה או שחור, וצדדיו אפורים או בעלי גוני בז'.

הנחש מצוי בטבע ברחבי יפן, למעט באיי ריוקיו באזורי יערות, ביצות, מורדות הרים ובתות והוא אורב לטרף מזדמן על הקרקע בין פסולת עלים. לעיתים הוא מצוי בקרבת חוות, המושכים מכרסמים שונים ובנוסף ניזון מלטאות, עופות וצפרדעים.

לנחש זה ארס חזק בעל עוצמות משתנות. הוא מורכב מהמוליזים חזקים אך גם מנוירוטוקסינים. זהו אחד הנחשים הארסיים ביותר ביפן לצד הימקגאשי וגומצן האבו. מדי שנה, 2000-3000 אנשים ביפן בקירוב מוכשים בידי נחש זה וככל הנראה 10 מהם מתים, כך שמדובר במקרים נדירים. עם זאת ההשפעה של הארס עדיין יכולה להיות חזקה וגורמת לאי-ספיקת כליות, פגיעה בראייה, שיתוק והפלות טבעיות לנשים הרות. רוב הפגיעות דורשות טיפול של שבוע בבית חולים כשהכשות חמורות מאלצות טיפול נמרץ שיכול להימשך כחודש. למרות הפגיעות ישנו נוגדן לארס.

ראו גם
------

* מוקסין מונגולי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוקסין יפני** בוויקישיתוף
* מוקסין יפני, באתר ITIS (באנגלית)
* מוקסין יפני, באתר NCBI (באנגלית)
* מוקסין יפני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מוקסין יפני, באתר GBIF (באנגלית)

1. ↑  מוקסין יפני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**עליסה בארץ הפלאות** (ביפנית: **ふしぎの国のアリス**, באנגלית: **Alice in Wonderland**) היא סדרת אנימה יפנית בת 52 פרקים שהופקה לטלוויזיה בשנת 1983 בהשראת הספר עליסה בארץ הפלאות מאת לואיס קרול. הסדרה שודרה בישראל בערוץ הראשון ב-1986, ואחר כך שודרה בשידורים חוזרים בערוץ הילדים ומאוחר יותר בערוץ ג'וניור.

את שיר הפתיחה של התוכנית בגרסתה העברית ביצעה ריקי מנור.

עלילה
-----

העלילה מתמקדת בילדה צעירה בת 7.5 בשם עליסה אשר עוקבת אחר ארנב לבן דרך מחילה אשר מובילה אותה אל ארץ הפלאות, שם היא פוגשת בדמויות מעניינות רבות, הכוללות בין השאר את הכובען המטורף, חתול צ'שייר, טווידלדם וטווידלדי, עכבר מספר הסיפורים, המפטי דמפטי, הזחל ומלכת הלבבות.

ההתחלה של הסדרה דומה יותר לסיפור המקורי, בעוד שהפרקים המאוחרים יותר של הסדרה מבוססים על חלקים מספר ההמשך של עליסה בארץ הפלאות - "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", ופרק אחד על ספר אחר של קרול "ציד הסנרק".

ספרי קלטת
---------

עם הקרנת הסדרה בישראל, יצאו 5 ספרים המבוססים על הסדרה עם קלטות טייפ המקוריינות על ידי שפרירה זכאי עצמה:

1. "עליסה פוגשת את נבי ארנבי"- פרקים 1-2
2. "אגם הדמעות"- על שם פרק 3, כולל גם את פרק 4- "מרוץ החבירבורים"
3. "עליסה והמפטי דמפטי"- פרקים 6 ו-15
4. "מסיבה מטורפת"- פרק 6
5. "יער השכחה"- פרקים 7-8

קישורים חיצוניים
----------------

* "עליסה בארץ הפלאות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עליסה בארץ הפלאות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מילות השיר "עליסה בארץ הפלאות", באתר שירונט
סהרוני וניל (בגרמנית: Vanillekipferl) הם ביסקוויטים קטנים אוסטריים, גרמניים, שוויצרים, צ'כיים, סלובקיים, פולניים והונגרים בצורת סהר. הם נוצרו במקור עם אגוזי מלך, אך ניתן להשתמש גם בשקדים או באגוזי לוז. הם מקבלים את הטעם האופייני שלהם מאיבוק כבד של סוכר וניל.

המקור
-----

סהרוני וניל מקורם בווינה באוסטריה ומיוצרים באופן מסורתי בחג המולד. הם מוכרים מאוד באירופה, ולעתים קרובות הם מוצעים גם למכירה בבתי קפה וינאים. אומרים שנוצרו בצורת הסהר הטורקי המסמל את חגיגת הניצחון על הטורקים ב-1683 (ליתר דיוק אותו סיפור מסופר גם הקרואסונים בצורת סהר שמקורם בווינה.

הם נאפים גם בגרמניה ונפוצים בשווייץ, הונגריה, פולין, קרואטיה, צ'כיה, רומניה, סלובקיה ובקרב הפזורה השוואבית של הדנובה  כחלק מאפיית חג המולד האופיינית. מכיוון שהציפייה בגרמניה נחגגת על ידי כמה זרמים של הנצרות בארבעת ימי הראשון שלפני חג המולד, סוגים רבים של ביסקוויטים וממתקים נצרכים במהלך תקופה זו והפכו לאופיניים לחורף.

שלא כמו מאפים אחרים, סוג מסוים זה קשה לאפייה. הבלילה המשמשת כשהיא מתקשה היא שבירה מאוד. צריך זוג ידיים מיומן כדי ליצור את או צורת הסהר או פרסה מבלי לשבור את הביסקוויט.

ראו גם
------

* המטבח האוסטרי
* המטבח ההונגרי
* קיפלי
* קרוֹאָסוֹן
* קרונאט
* Kue Putri Salju
* רשימת מנות שקדים

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* ונילקיפרל


1. ↑  Christmas Time in Austria Retrieved 16 July 2013
2. ↑  Vanillekipferl Retrieved 16 July 2013
3. ↑  "Donauschwaben Kochbuch – Donauschwaben Kochbuch" (בגרמנית). נבדק ב-2023-09-15.
**ג'ונתן פוסני במבה** (בצרפתית: **Jonathan Bamba**; נולד ב-26 במרץ 1996) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקיצוני בסלטה ויגו ובנבחרת חוף השנהב.

קריירה
------

במבה הוא בוגר אקדמיית הנוער של סנט אטיין, אליה הצטרף ב-2011. במבה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-25 בינואר 2015 נגד פריז סן ז'רמן כמחליף של יוהאן מולו בדקה ה-82 בהפסד 0–1 בבית. במהלך הקיץ של 2015 הוא הבקיע נגד אייאקס אמסטרדם במשחק ידידות טרום עונה. ב-20 בספטמבר 2015, הוא פתח בהרכב במשחק הליגה נגד נאנט והבקיע בדקה ה-26 את שער הבכורה שלו עבור קבוצת הבוגרים של סנט אטיין בניצחון 0–2 בבית.

ב-18 בינואר 2016, במבה הושאל לפריז פ.צ' מהליגה הצרפתית השנייה עד לסוף עונת 2015/2016, ללא אופציה לרכישה עם תום תקופת ההשאלה. במבה הושאל לסנט טרוידן מהליגה הבלגית הראשונה בקיץ 2016. אולם, סנט טרוידן החזירה אותו מוקדם לסנט אטיין במהלך פגרת החורף של עונת 2016–2017. ב-4 בינואר 2017, במבה הושאל לאנז'ה מהליגה הצרפתית עד לסוף עונת 2016/2017.

ב-24 בספטמבר 2017, במבה הבקיע את השער המשווה השני של סנט אטיין מנקודת העונשין בתיקו 2-2 בבית מול רן לרשום את שערו הרביעי בליגה הצרפתית (שלושה מהם בעיטות עונשין) בעונת 2017–2018.

ב-2 ביולי 2018, במבה חתם על חוזה לחמש שנים בליל.

ב-11 באוגוסט 2018, במבה ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו עבור ליל והבקיע את השער האחרון בניצחון 1-3 על סטאד רן בבית בליגה הצרפתית. שבועיים לאחר מכן, הוא שיחק את משחקו השלישי בליגה הצרפתית עבור ליל והעלה את מאזן שעריו בליגה הצרפתית לעונת 2018–2019 ל-3 כשהבקיע צמד שערים בניצחון 0-3 על גנגאן בבית. ב-30 בספטמבר, במבה הבקיע צמד שערים (כולל פנדל) ב-6 הדקות האחרונות של המשחק בניצחון 0–3 על מרסיי בבית. ב-6 באוקטובר, הוא העלה את מאזן שעריו בליגה הצרפתית לעונת 2018–2019 ל-7 (הוא הבקיע רק 7 שערי ליגה הצרפתית בכל עונת 2017/2018) כשהבקיע צמד שערים שוב ובישל שער לניקולא פפה בניצחון 1–3 על סנט אטיין בבית.

לאחר ביטול עונת 2019/2020 בליגה הצרפתית עקב מגפת הקורונה, במבה הפך לשחקן הרכב קבוע, כאשר ליל זכתה באליפות הליגה הרביעית שלה בעונת 2020–2021, כשהוא נוכח בכל משחקי הליגה.
במהלך עונת 2021/2022 של ליל, הוא השתתף בניצחון 0–1 על פריז סן ז'רמן במשחק על הסופר קאפ הצרפתי, כשהמועדון זוכה בתואר זה בפעם הראשונה אי פעם. מאוחר יותר, הוא עזר לקבוצה להעפיל משלב הבתים של ליגת האלופות 2021/2022 ושיחק נגד צ'לסי בשמינית הגמר. ב-18 ביולי 2023, במבה חתם בסלטה ויגו מהלה ליגה.

נבחרת לאומית
------------

בזכות אזרחותו הכפולה, במבה יכל לבחור לייצג בינלאומית את צרפת או חוף השנהב.

לאחר שייצג את צרפת במספר רמות נוער בינלאומיות, הוא עבר לייצג את האחרונה בנבחרת הבוגרת במרץ 2023, כאשר קיבל זימון לסגל נבחרת חוף השנהב לשני משחקי מוקדמות גביע אפריקה לאומות נגד קומורו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ונתן במבה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  En fin de contrat à Saint-Etienne, Jonathan Bamba signe à Lille, lequipe
2. ↑  Libre, Jonathan Bamba rejoint le Celta Vigo pour 3 ans, lequipe
**בית ספר גאלאטין ללימודים פרטניים** (מוכר בדרך כלל בשם "גאלאטין") הוא קולג' בין-תחומי קטן בתוך אוניברסיטת ניו יורק. הסטודנטים בונים את תוכנית הלימודים הבין-תחומית שלהם לענות על תחומי העניין ויעדי הקריירה הספציפיים שלהם. הם יכולים לבחור בקורסים בכל אחד מבתי הספר המהווים את אוניברסיטת ניו יורק, נוסף לאלה שגאלאטין עצמו מציע.

היסטוריה
--------

בית הספר נוסד בשנת 1972 כ"אוניברסיטה ללא חומות". שמו שונה ל"מחלקת גאלאטין" ב-1976 על שם אלברט גאלאטין, שר האוצר בממשל תומאס ג'פרסון ומייסד אוניברסיטת ניו יורק. ב-1995 אימץ בית הספר את שמו הנוכחי, "בית ספר גאלאטין ללימודים פרטניים".

בניין בית ספר גאלאטין
הרברט לונדון היה הדיקן הראשון של בית הספר עד 1992. בניין גאלאטין נמצא בתוך קמפוס אוניברסיטת ניו יורק, מזרחית לוושינגטון סקוור פארק בוושינגטון פלייס 1 במנהטן, ניו יורק.

בשנים 2008-2007 נערכו שיפוצים ושינויים במתקני בית ספר גאלאטין בפינת כיכר וושינגטון וברודוויי. במסגרת השיפוצים נבנו אולם מופעים, גלריית אמנות, חדרי כיתות, אולפנים ומשרדים. הבניין הראשי נקרא על שם ג'ורג'ינה בלומברג.

תחמים אקדמיים
-------------

תלמידי גאלאטין מפתחים תחום ריכוז, בניגוד למקצוע ראשי אקדמי, המותאם פרטנית לתחומי העניין שלהם ולמטרותיהם. תחום ריכוז יכול להקיף שדות לימוד רבים ובמקרים רבים כרוך בהשתתפות בקורסים בבתי ספר שונים באוניברסיטת ניו יורק. עם זאת, כדי להגיע לסיום הלימודים יש לעמוד בדרישות כלליות. אלה מתחילות ב"קורסי יסוד" ומסתיימות בבחינה תובענית בעל פה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לילי אלטיווינה, ניו יורק טיימס, "ליצור לך מקצוע ראשי משלך, מ"להיצמד למציאות" ל"מחוות רומנטיות מפוארות" 7 בפברואר 2012
2. ↑  "דף הנהגה ועובדות של גאלאטין" בהוצאת גאלאטין, אוניברסיטת ניו יורק
3. ↑  ניו יורק טיימס, חינוך, "גאלאטין"
4. ↑  דרישות לקבלת תואר ראשון>תואר שני>אקדמאים> גאלאטין אוניברסיטת ניו יורק