recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ולריה טרנובסקה** (בפולנית: **Waleria Tarnowska**‏; 9 בדצמבר 1782 – 23 בנובמבר 1849) הייתה פטרונית של אומנות וציירת פולנייה, ידועה בזכות מיניאטורות, דיוקנאות רבים וציורים דתיים.

חיים אישיים
-----------

ולריה טרנובסקה הייתה בתם של ולריאן סטרוינובסקי ואלכסנדרה טרנובסקה.

וולריה התחנכה בבית על ידי מורים ממיטב האקדמיה בפולין, כמו הארכאולוג וההיסטוריון וורז'ניץ סורובייצקי, וכן דודה הירונים סטרוינובסקי, הבישוף והרקטור של אוניברסיטת וילנה.

ב־7 בספטמבר 1800 התחתנה עם יאן פליקס טרנובסקי, נלדו להם תשעה ילדים.

וולריה יצרה יחד עם בעלה יאן פליקס את אוסף הציורים, הרישומים, הפסלים, הספרים והעתיקות בדז'יקוב, שכלל ציורים של לורנצו לוטו, גורצ'ינו, גואידו רני, רמברנדט, אניבלה קראצ'י, סלבטור רוזה, האנס הולביין הבן, אנתוני ואן דייק, אנטון רפאל מנגס, ברניני, אנטוניו קנובה.

קריירה
------

ולריה לראשונה למדה ציור במשך שלוש שנים בהורוצ'וב אצל קונסטנטינו וילאני והמיניאטור דה הופליז, ואחר כך אצל וינצנטי דה לסור 1800–1804 בדז'יקוב ו 1810 בוורשה. אצל המיניאטורית תרז מרון ובעלה, אנטוניו צ'רוביני ברומא, דומניקו דל פרטה, וכן פיליפו ג'אקומו רמונדיני. לאחר מכן היא למדה בפריז בשנים 1824–1826.

ציורים ורישומים
---------------

ולריה הייתה ציירת מינאטורות היא ציירה דיוקנאות ונושאים דתיים. לעיתים קרובות היא חתמה על עבודותיה: "V. T. ". המיניאטורות צוירו על שנהב, בדרך כלל עם צבעי מים, לפעמים עם גואש וצבעי מים או בגואש בלבד. ציוריה של ולריה הם לעיתים קרובות העתקים זעירים של ציורים של ציירים אחרים, ודיוקנאות של בני משפחה.

לפני מלחמת העולם השנייה, המיניאטורות, הציורים והרישומים של וולריה היו באוספים משפחתיים בטירת דז'יקוב, בחורזלוב, ברודניק נאד סאנם ובווישניובה (מעון משפחת מיצ'לסקי).

לאחר המלחמה, ניתן למצוא אותם באוספים במוזיאון הפולני, ברפרסוויל, במוזיאון הלאומי בוורשה וקרקוב, במוזיאון הטירה בפשצ'ינה ובספרייה היגלייאנית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולריה טרנובסקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Genealogy of Tarnowski family (ארכיון)
2. ↑  Adam Zamoyski „Waleria Tarnowska" in: Jane Turner (red.) „The Dictionary of Art.", Grove, Macmillan Publishers Limited, 1996, tom 30 (Summonte-Tinne), str. 345-346.
3. ↑  Krzysztof Załęski „Waleria Tarnowska" in: „Artystki polskie. Katalog wystawy", Muzeum Narodowe w Warszawie, Warsaw, 1991, pp. 344-345.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1076686575
* ISNI: 0000 0000 3479 8883
* LCCN: n96055098
* RKD: 460859
* VIAF: 9111650
* WorldCat: lccn-n96055098

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ולריה טרנובסקה"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצורת נוף שיוצרת זרימת מים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ערוץ (פירושונים).
איור הממחיש את סדרי הגודל השונים של ערוצי הנחל.
**עָרוּץ נַחַל** (או **עָרוּץ** בסתמיות) הוא צורת נוף גאוגרפית הנוצרת על ידי זרימה של מים על פני השטח, בדרך כלל על גבעה. הערוץ משמש אפיק לנחל או לנהר. בנוסף, המושג ערוץ משמש גם לכינוי מסלול עמוק של מים, אם טבעי, או אם מעשה ידי האדם שנוצר דרך שונית אלמוגים, שרטון, מפרץ או כל מאגר מים רדודים אחר.

היווצרות ערוצים או סחיפת ערוצים הוא שם התהליך בו נוצרים ערוצים. ערוצים נוטים להיווצר על גבעות חסרות צמחייה, בשל כריתת יערות, רעיית יתר או מסיבות אחרות. המים הזורמים, בדרך כלל עקב סופות גשמים קצרות ואינטנסיביות, סוחפים את הקרקע המפוררת בקלות. ערוצים מפחיתים את תוצרת האדמה החקלאית, שבה הם חורצים בקעים ושברים. בעקבות זאת, מושקעים מאמצים רבים בחקר הערוצים במרחב הגאומורפולוגיה, במניעת סחיפת ערוצים ובשיקום סביבתם.

סדרי גודל
---------

ערוצי נחל ניתנים לחלוקה לסדרי גודל שונים לפי שיטת שטראלר-הורטון. הערוצים הקטנים ביותר נקראים ערוצי נחל ראשוניים, והם בעצם הנקודה בה מתחילה זרימת המים, ובה בעצם נוצר ערוץ הנחל. כאשר מספר ערוצי נחל ראשוניים נפגשים ומתלכדים, הערוץ הופך להיות ערוץ נחל שניוני. כאשר מספר ערוצי נחל שניוניים מתלכדים, הם יוצרים ערוץ נחל שלישוני וכך הלאה. לפי שיטה זו ערוצי הנחלים בעולם מוגדרים מסדר ראשון עד לסדר שנים עשר (במורד נהר האמזונאס). כ-80% מהערוצים בעולם הם ראשוניים ושניוניים.

ראו גם
------

* ואדי
* גיא
* אפיק (גאוגרפיה)
* קניון (גאולוגיה)
* נחל
* ערוצון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ערוץ** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ערוץ** |

* וכטמן דינה, לרון יונתן, יצירה והתפתחות של ערוץ נחל תוך ירידה ממושכת של בסיס סחיפה, בהדגמה על ערוצי עין פשחה, ים המלח, המחלקה לגאוגרפיה ופיתוח סביבתי, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11952208p (data)
* GND: 4017551-0
* NKC: ph116612

 |
**קריזה**, או בשמו המלא "קריזה (אנשים במצוקה)", הוא מחזמר מחאה שהועלה על ידי תיאטרון חיפה בשנים 1976-1977.

ההצגה הועלתה מעל מאה פעם ברחבי הארץ.

רקע
---

ראשיתה של קריזה בהפקה צנועה שהעלה התיאטרון ב-1976 ונקראה **עצבים**. ההצגה שכתב יהושע סובול התבססה על ראיונות אותנטיים שנערכו בשכונות ועיירות פיתוח בישראל. הצגת הבכורה של "עצבים" התקיימה באור עקיבא, בה נערכו חלק מהמפגשים והראיונות שהיוו בסיס לחומר שהועלה בהצגה.

בשלב המעבר לאולם הגדול, שירת סובול במילואים בבקעת הירדן, ובמאית ההצגה, נולה צ'לטון, שנחשבת לאם התיאטרון הדוקומנטרי-חברתי בישראל, פנתה לאיציק ויינגרטן שיעזור לה עם החומרים של סובול.

כאשר התברר שאמנות לעם מסרבת לתמוך ב"עצבים" בנימוקים של חוסר איזון ואי עמידה בקריטריונים אמנותיים, המשיך התיאטרון להציגה ברחבי הארץ ללא סבסוד. ויינגרטן פיתח גרסה מרוככת שתוכל לזכות בתמיכת הממסד. ההצגה הייתה מחזמר, עם שירים פרי עטו של יהושע סובול, קטעי מחול, ויותר מ-20 משתתפים.

את המוזיקה הלחין שלמה בר, שההצגה פרסמה אותו ברבים. שניים מהשירים הפכו ללהיטים ("ילדים זה שמחה" ו"אצלנו בכפר טודרא") ונכללו באלבומה הראשון של להקתו "הברירה הטבעית" (1979).

ההצגה עוסקת בישראל השנייה, על שני דורותיה, דור ההורים העולים מארצות ערב, ודור הבנים ילידי הארץ. בהצגה צפים נושאים כמו עוני, אלימות, עלייה וקליטה ואפליה עדתית.

בהצגה השתתפו בין השאר: שלמה בראבא, מוני מושונוב, סנדרה שדה, רמי דנון, דב גליקמן, ג'יטה מונטה, ז'אק כהן, עזרא כפרי, יוסף באשי ואיציק ויינגרטן. הצגת הבכורה התקיימה ב-23 באוקטובר 1976.

ביקורת
------

ההצגה עוררה תגובות מגוונות. היו שהסתייגו מהבוטות וחששו שההצגה מלבה יצרים וזורעת פילוג בעם. גדעון עפרת לגלג על הצביעות של התיאטרון ושאל "מתי ביים במאי ממוצא ספרדי הצגה כלשהי בתיאטרון חיפה? מתי קיבל שחקן ממוצא ספרדי תפקיד ראשי בהצגות תיאטרון חיפה?".

מיכאל הנדלזלץ התלונן על חוסר אמינות עקב העדרו של אלמנט הריחוק מהמציאות, ההכרחי בתיאטרון. עוד טען שההצגה מועלית על ידי אשכנזים שבעים על מנת למרק את מצפונם.

עדית זרטל כתבה על "כוונות טובות שהלכו לאיבוד". סצינות מציאותיות שנועדו לזעזע נראו בעיניה כפארודיה, ואילו בקטעי פולקלור כמו חגיגת ברית המילה, זיהתה "התנשאות תרבותית אינטלקטואלית של יוצאי אירופה".

ראו גם
------

* מוריס והיונים

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל הנדלזלץ, "קריזה": "כמה מידידי הטובים ביותר הם יוצאי עדות המזרח", דבר, 12 בנובמבר 1976
* גדעון עפרת, העוני כלהיט, דבר, 26 בנובמבר 1976
* עדית זרטל, פולקלור חביב במסווה מחאה, דבר, 29 בנובמבר 1976
* חוטפים קריזה, "העולם הזה", גיליון 2047 מ-26 בנובמבר 1976, עמוד 36-37

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרגא הר-גיל, ה"עצבים" של יהושע סובול, מעריב, 22 במרץ 1976
2. ↑  אריאלה ראובני, "אמנות לעם" פסלה את "עצבים", דבר, 20 ביוני 1976
3. ↑  חוה נובק, הקץ לפגרה, דבר, 10 בספטמבר 1976
4. ↑  חיים גורי, לחם ויין, דבר, 1 ביולי 1977
**ג'ורג' ספנסר-בראון** (George Spencer-Brown; אפריל 1923 – 25 באוגוסט 2016) היה פילוסוף ומתמטיקאי אנגלי, הידוע בעיקר כמחברו של הספר "חוקי הצורה" (Laws of Forms).

ספנסר-בראון סיים תואר שני בשנת 1940 ב-London Hospital Medical College. לאחר ששירת בצי המלכותי (1943–1947) הוא למד בטריניטי קולג' (קיימברידג'), וקיבל תארים בפילוסופיה (1950) ובפסיכולוגיה (1951), ושם גם הכיר את ברטרנד ראסל. בשנים 1952–1958 הוא לימד פילוסופיה בכרייסט צ'רץ' (אוקספורד), למד לתואר שני (1954) באוקספורד ובקיימברידג', וכתב דוקטורט בנושא Probability and Scientific Inference, בהנחייתו של הלוגיקאי William Kneale, שהתפרסמה כספר בשנת 1957.

בהמלצת ברטרנד ראסל, הוא הפך למרצה למתמטיקה באוניברסיטת לונדון משנת 1964. משנת 1969 עבד במחלקה למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת קמברידג ובשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים הוא היה פרופסור אורח בסטנפורד, באוניברסיטה של מערב אוסטרליה, ובאוניברסיטת מרילנד.

בשנת 1969 פרסם ספנסר-בראון את ספרו חוקי הצורה, **Laws of Form**. הספר מגדיר פעולה מתמטית הנקראת "מובחנות", המצביעה על אובייקט ומפרידה אותו מסביבתו. על בסיס הפעולה היחידה הזו הוא מפתח מבנה לוגי מורכב. אפשר לכתוב סימן ליד סימן אך בשונה משפות אחרות אפשר לשים סימן בתוך סימן ובכך היא מאפשרת גמישות בחשיבה הליניארית. חוקי הצורה מאפשרים לסמן כלום באמצעות ריק וללא צורך בסימן האפס.

הספר השפיע על חוקרים רבים כמו למשל על Heinz von Foerter, Humberto Maturana, Francisco Varela ו Louis Kauffman.

לקריאה נוספת
------------

1. Baecker, Dirk. "Aristotle and George Spencer-Brown." *Cybernetics & Human Knowing* 20.3-4 (2013): 9-30.

2. Baecker, Dirk. "Working the Form: George Spencer-Brown and the mark of distinction." *Mousse Magazine. Supplement Settimana Basileia* (2015).

3. Bakken, Tore. "George Spencer-Brown (1923b)." *The oxford handbook of process philosophy and organization studies*. Oxford Handbooks, 2014. 481.

4. Banaschewski, Bernhard. "On G. Spencer Brown's laws of form." *Notre Dame Journal of Formal Logic* 18.3 (1977): 507-509.

5. Schönwälder-Kuntze, Tatjana, Katrin Wille, and Thomas Hölscher. *George Spencer Brown.* Springer-Verlag, 2009.

6. Spencer Brown, George (1957): Probability and Scientific Inference, London.

7. *Spencer-Brown, George*: Laws of Form, New York: Dutton, (1969/1979), S. 143 (About the Author).

8. Spencer Brown, G. "Laws of for." *London: Allen and Unvvin* (1969).

9. Kauffman, Louis H. "Foreword: Laws of form." *Cybernetics and Human Knowing-Laws of Form: Commentary and Remembrance for George Spencer-Brown* 24.3-4 (2017): 5-15.

10. *Kauffman, Louis H. (2001). "On the map theorem". Discrete Math. **229** (1–3): 171–184. doi:10.1016/s0012-365x(00)00207-7. ISSN 0012-365X.*

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ורג' ספנסר-בראון, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440015205171
* CiNii: DA01173707
* dblp: 03/4895
* GND: 119121352
* ISNI: 0000 0001 1619 1882
* LCCN: n50038255
* MusicBrainz: 548c91a7-3d9c-4d46-8d78-af1c489d33f9
* NDL: 00475413
* NTA: 100927203
* SUDOC: 084437286
* VIAF: 35259416
* WorldCat: lccn-n50038255

 |
**בוריס סרגייביץ' אוגארוב** (ברוסית: **Бори́с Серге́евич Уга́ров**; ‏  6 בפברואר 1922 – 2 באוגוסט 1991) היה צייר ריאליסט סובייטי ומחנך לאמנות רוסי, אמן שחי ופעל בלנינגרד. הוא היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד ונחשב לאחד הנציגים המבריקים של אסכולת לנינגרד לציור.

ביוגרפיה
--------

אוגארוב נולד בפטרוגרד בשנת 1922. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא התנדב למיליציה. לאחר מכן שירת כתותחן, והשתתף בקרבות בחזיתות לנינגרד, וולכוב, בקרליה ובמזרח הרחוק. הוא זכה במספר מדליות על אומץ ומדליות שירות.

לאחר השחרור ב-1945 נכנס למכון לציור, פיסול ואדריכלות בלנינגרד על שם איליה רפין, שם למד עם ויקטור אורשניקוב ואנדריי מילניקוב. בשנת 1951 בוריס אוגארוב סיים את לימודיו במכון רפין לאמנויות בסדנת איגור גרבר בדרגת אמן ציור. עבודת התואר שלו הייתה ציור שכותרתו "אביב בחווה הקיבוצית".

בשנים 1951–1954 עסק אוגארוב במכון לתואר שני בהנהגתו של אלכסנדר גרסימוב. בשנת 1952 החל ללמד במכון רפין. באותה שנה הוא הפך לחבר באיגוד האמנים של לנינגרד. החל משנת 1951, בוריס אוגארוב השתתף בתערוכות אמנות. הוא צייר ציורים ז'אנרים והיסטוריים, פורטרטים ונופים. בשנים 1975–1979 עמד אוגארוב בראש איגוד האמנים של לנינגרד. ב-1977 מונה לרקטור של מכון רפין לאמנויות. בשנת 1978 הוא נבחר כחבר באקדמיה לאמנויות של ברית המועצות. בשנת 1982 זכה בוריס אוגארוב בתואר הכבוד של אמן העם של ברית המועצות. בשנת 1983 הוא נבחר לנשיא האקדמיה לאמנויות של ברית המועצות, ומילא תפקיד זה עד 1991.

אוגארוב נפטר ב-2 באוגוסט 1991 בסנט פטרסבורג בגיל שבעים. ציוריו שוכנים במוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית, במוזיאונים לאמנות ובאוספים פרטיים ברוסיה, ביפן, אוקראינה, צרפת, אנגליה, גרמניה, איטליה, בארצות הברית,ואחרות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס אוגארוב** בוויקישיתוף
* בוריס אוגארוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Directory of members of the Leningrad branch of Union of Artists of Russian Federation. Leningrad: Khudozhnik RSFSR, 1987. p. 134.
2. ↑  Sergei V. Ivanov (2007). Unknown Socialist Realism. The Leningrad School. Saint Petersburg: NP-Print Edition. pp. 9, 19, 359, 367, 389–393, 395, 397–403, 407, 442, 444
3. ↑  Anniversary Directory graduates of Saint Petersburg State Academic Institute of Painting, Sculpture, and Architecture named after Ilya Repin, Russian Academy of Arts. 1915–2005. Saint Petersburg: Pervotsvet Publishing House, 2007. p. 66.
4. ↑  Sergei V. Ivanov (2007). Unknown Socialist Realism. The Leningrad School. Saint Petersburg: NP-Print Edition. pp. 6–7.
5. ↑  Vern G. Swanson (2001). Soviet Impressionism. Woodbridge, England: Antique Collectors' Club. pp.152, 158, 202, 203.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119410645 (data)
* GND: 143999990
* ISNI: 0000 0001 1881 1846
* LCCN: n85108697
* LNB: 000052691
* NLP: a0000002459161
* RKD: 438932
* SUDOC: 174576757
* VIAF: 114063501
* WorldCat: lccn-n85108697

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"בוריס אוגארוב"**.
**גרנוויל פרקינס** (באנגלית:**Granville Perkins** ‏; 1830–1895) היה מאייר וצייר אמריקאי, הידוע בעיקר בנושאי נוף וים. הוא תרם איורים למספר כתבי עת וספרים של שנות ה -70 וה -80. הוא גם צייר בשמנים ובצבעי מים, והציג את עבודותיו באקדמיה לאמנויות בפנסילבניה ובאקדמיה הלאומית לעיצוב.

ביוגרפיה
--------

גרנוויל פרקינס נולד בבולטימור, מרילנד בשנת 1830, והפך לצייר בגיל חמש עשרה, ועבד עם משפחת ראוול בהפקות תיאטרון כמו "מזולואה", "המפלצת הירוקה" ו"ג'קו או הקוף הברזילאי".

עם משפחת ראוול נסע פרקינס לקובה, ג'מייקה, יוקטן ומרכז אמריקה בין השנים 1851-1856. הציורים שהוא הכין על מסעות אלה מעידים על תשוקתו לנושאים טרופיים. בשנת 1856 הציג ציור המבוסס על מסעותיו, "קייפ קרואה, קובה", באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה.

פרקינס למד אמנות אצל הצייר הימי ג'יימס המילטון באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה בפילדלפיה. בשנת 1860 עבר לעיר ניו יורק, שם עבד כמאייר עבור כתבי עת כמו הרפרס וויקלי ועיתון מאויר של פרנק לסלי.

האיורים של פרקינס הופיעו במגוון ספרים. ארבעה מציורי הנוף שלו נחקקו לספר מתנה אלגנטית "ציורי אמריקה", בעריכתו של ויליאם קולן בראיינט. שלושה רישומים של נופי ניו המפשייר נחקקו לספרם של דרייק וגיבסון "לב ההרים הלבנים".

בניו יורק הציג פרקינס ציורים באקדמיה הלאומית לעיצוב בין השנים 1862 ו- 1883. בשנת 1870, הוא חיפש שוב נושאים טרופיים לצייר, והפעם נסע מניו יורק לקליפורניה ומשם בספינה סביב כף הורן.

הוא היה חבר באגודת צבעי המים בניו יורק, כמה מציוריו של פרקינס מהטיול הזה היו צבעי מים, ציוריו של פרקינס בשנות ה -70 וה -1880 הציגו לעיתים קרובות נופים דרום אמריקאים.

גרנוויל פרקינס נפטר בעיר ניו יורק בשנת 1895.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרנוויל פרקינס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Granville Perkins | Questroyal, www.questroyalfineart.com
2. ↑  Granville Perkins - Biography, www.askart.com
3. ↑  Drake, Samuel Adams and W. Hamilton Gibson (1882). The Heart of the White Mountains, Their Legend and Scenery. New York: Harper and Brothers. Granville Perkins.
4. ↑  Manthorne, Katherine Emma (1989). Tropical Renaissance: North American Artists Exploring Latin America. Washington and London: Smithsonian Institution Press.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6705 5496
* LCCN: n85028346
* RKD: 62700
* SNAC: w6226n3m
* ULAN: 500001534
* VIAF: 33419161
* WorldCat: lccn-n85028346

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גרנוויל פרקינס"**.
**מדלן לבו** (בצרפתית: **Madeleine Lebeau**;‏ 23 ביוני 1923 – 1 במאי 2016) הייתה שחקנית צרפתייה.

ביוגרפיה
--------

לבו נולדה בעיירה אנטוני בצרפת והחלה בקריירת משחק בסוף שנות ה-30. בשנת 1939 הופיעה בסרטה הראשון "נערות במצוקה" (Jeunes filles en détresse) של הבמאי גאורג וילהלם פבסט. היא נישאה לשחקן מרסל דליו, אשר היה ממוצא יהודי.

עם נפילת צרפת לידי הנאצים בשנת 1940, נאלצו דליו ולבו להימלט, בשל יהדותו של דליו, אשר הנאצים השתמשו בו כדוגמן שלא מרצונו בפוסטר אנטישמי המראה את דמות "היהודי הטיפוסי". לאחר תלאות רבות ונדודים דרך ליסבון, צ'ילה, מקסיקו וקנדה הגיעו לארצות הברית. בארצות הברית ניסתה לבו לקדם את קריירת המשחק שלה, ובשנת 1942 הופיעה בתפקיד איבון, ידידתו המקומית של ריק בליין (המפרי בוגרט) בסרט קזבלנקה. לאחר צילום הסרט עלו נישואיהם של דליו ולבו על שרטון, והם נפרדו, כשכל אחד מהם ממשיך בקריירת משחק משלו.

לאחר שחרור אירופה שבה לבו לצרפת, והמשיכה להופיע בסרטים צרפתיים ואירופים. בשנת 1963 הופיעה בתפקיד "שחקנית צרפתייה" בסרטו של פדריקו פליני "שמונה וחצי".

בשנת 1970 חדלה מלשחק. בשנת 1988 נישאה שוב לתסריטאי האיטלקי טוליו פינלי שעבד עם פליני על כמה מסרטיו.

לבו, שהייתה השחקנית האחרונה מהצוות של "קזבלנקה" שנותרה בחיים, הלכה לעולמה בספרד ב-1 במאי 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

* מדלן לבו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מדלן לבו, באתר AllMovie (באנגלית)
* מדלן לבו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מדלן לבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1320577
* BnF: cb14655285r (data)
* GND: 1062201248
* ISNI: 0000 0003 6106 887X
* LCCN: no00071928
* NKC: xx0165370
* SUDOC: 149628765
* VIAF: 223446155
* WorldCat: lccn-no00071928

 |
**פרנסיסקו אראמבורו** (בפורטוגזית: **Francisco Aramburu**;‏ 7 בינואר 1922 – 1 באוקטובר 1997) שהיה ידוע בכינויו "**צ'יקו**" (קיצור של השם פרנסיסקו), היה כדורגלן ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

צ'יקו החל את הקריירה בשנת 1939 כשהוא בן 17 במועדון פרו קאריל שמעיר הולדתו. שנה לאחר מכן ועבר לבירת המדינה פורטו אלגרה שם ניתנה לו האפשרות להציג את כישוריו במדי גרמיו. גם איתה נשאר צ'יקו לשנה אחת בלבד ובשנת 1942 עקב אחר ההצעה של המועדון ואסקו דה גאמה. המאמן האורוגוואי אונדינו ויירה, שלפני כן זכה באליפויות עם נסיונל האורוגוואית וריבר פלייט הארגנטינאית, הצטרף באותו הזמן לאמן את ואסקו.

תחת המאמן החדש זכו ואסקו באליפות ריו דה ז'ניירו השישית בהיסטוריה שלה ב-1945, אחת שהגיעה כשהם בלתי מנוצחים. עם הקבוצה שכונתה אז "Victory Express" (ניצחון אקספרס) צ'יקו זכה ב-5 תוארי אליפות המדינה והיה חלק מההתקפה החזקה שלה שכללה את השחקנים אדמיר וז'איר דה רוסה פינטו. צ'יקו אז כבר היה ידוע כאתלט, מהיר, בעל דריבל בשתי הרגליים ועם בעיטות חדות.

#### נבחרת ברזיל

צ'יקו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל בדצמבר 1945 נגד ארגנטינה בסאו פאולו, במסגרת סדרת משחקי גביע רוקה. באותו משחק הפסידו להם   
 4–3 אך כמה ימים לאחר מכן הביסו אותם 2–6 באצטדיון סאו ז'נואריו, כשצ'יקו אחד הכובשים. ברזיל זכתה בתואר עם ניצחון 1–3 באותו אצטדיון.

במונדיאל 1950 צ'יקו שיחק בארבעה משחקים וגם כבש את אותה כמות של שערים. באסון ה"מרקנאסו" בו ברזיל הפסידה 2–1 לאורוגוואי, הפסד שמנע ממנה זכייה ראשונה במונדיאל, גם כן שותף. צ'יקו זכה בסיום הטורניר בנעל הארד לצד השחקנים אלסידס גיג'ה, טלמו סארה ואסטניסלאו באזורה.

תארים
-----

ואסקו דה גאמה
* אליפות ריו דה ז'ניירו (5): 1945, 1947, 1949, 1950, 1952
* אליפות דרום אמריקה לאלופות: 1948

נבחרת ברזיל
* סגנית גביע העולם: 1950
* סגנית קופה אמריקה: 1946
* גביע רוקה: 1945

אישיים
* נעל הארד בגביע העולם: 1950
* IFFHS השחקן הברזילאי של המאה ה-20 (מקום 15)
* IFFHS השחקן הדרום אמריקאי של המאה ה-20 (מקום 19)
* היכל התהילה הברזילאי בכדורגל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסיסקו אראמבורו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
|  |
| --- |
| **יש לערוך ערך זה**. ייתכן שהערך סובל מבעיות ניסוח, סגנון טעון שיפור או צורך בהגהה, או שיש לעצב אותו, או מפגמים טכניים כגון מיעוט קישורים פנימיים. |
| אתם מוזמנים לסייע ולערוך את הערך. אם לדעתכם אין צורך בעריכת הערך, ניתן להסיר את התבנית. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. |

**מטריאליזם היסטורי** היא גישה מתודולוגית לחקר החברה, הכלכלה וההיסטוריה. מטריאליזם היסטורי מחפש אחר הסיבות להתפתחות ושינויים בחברות אנושיות, באופן בו אנשים, באופן קולקטיבי, יוצרים משמעות לחיים. הגישה גם נותנת דגש לכל מה שמתקיים יחד עם הבסיס הכלכלי של החברה (למשל, מעמדות חברתיים, מבנים פוליטיים, אידאולוגיות). 

הגישה נוסחה לראשונה על ידי קרל מרקס , אף כי לא השתמש במושג זה כי אם התייחס לזה כ"מטריאליזם פילוסופי". מונח זה מבחין בין הפילוסופיה לבין מה שהוא כינה "מטריאליזם פופולרי". 
מאז מותו של מרקס הגישה הורחבה ופותחה על ידי אלפי מחקרים אקדמיים וכך הפכה לאבן דרך בדוקטרינה הקומוניסטית המודרנית.

לפי עקרון היסוד בגישתו של מרקס, על פי רעיון זה, היסטוריה מתפתחת על פי אופן הייצור המרכזי בחברה: 

1. בשלב הראשון החברה הורכבה מציידים ומלקטים: אין השפעה על הטבע.
2. בשלב השני החברה האגרארית: הפעלת מניפולציה על הטבע.
3. בשלב השלישי החברה תעשייתית: המניפולציה על הטבע גדלה באופן משמעותי, הכלכלה התעשייתית יוצרת שינוי אדיר בשגרת החיים של בני האדם ( למשל עיור).

מרקס טען שבכל שלב יש מעמד מנצל ומעמד מנוצל: בחברה העתיקה: אדון ועבד. בחברת ימי הבינים: אדון וצמית ובחברה התעשייתית: בעל ההון/בורגני והפועל/הפרולטריון.

מבנה העל הוא החלק השני של המטריאליזם ההיסטורי. 
הוא בא לשימור הבסיס - יחסי הייצור. מבנה העל הוא המבנה של החברה והגורמים המשפיעים שלה.
הוא מורכב מחוקים, לאומיות, אידאולוגיה, תקשורת, דת וכל גורם אחר המשפיע על הנתין – מסיט את המעמדות המנוצלים, מהאמת שהם בעצם מנוצלים. 
מבנה העל כיום יוצר צרכים ומספק אותם ובכך מסיח את דעת החברה מהניצול של יחסי הייצור.

ראו גם
------

* הקפיטל

לקריאה נוספת
------------

* קרל מרקס, **הקפיטאל: ביקורת הכלכלה המדינית**, תל אביב: הוצאת ספריית פועלים, כרך א' 1953, כרך ב' 1954.

קישורים חיצוניים
----------------

* מטריאליזם היסטורי, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560435305171
* BNE: XX524802
* BnF: cb119542321 (data)
* GND: 4025131-7
* LCCN: sh85061196
* NDL: 00574447
* NKC: ph120737

 |
**תומר ברוך** (נולד ב-12 במאי 1981) הוא מלחין, פסנתרן ומפיק מוזיקלי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בשנת 2009 סיים את לימודיו באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים במסלול ג'אז בכיתתו של ויאצ׳סלב גנלין. במהלך הלימודים הקים עם נגנים מהאקדמיה את 'חמישית תומר ברוך', וב-2009 יצא לאור אלבום הבכורה 'על אי הידיעה'- קומפוזית ג'אז פילוסופית.   

באותה שנה חבר גם להרכב הרגאיי, רגאייסטן אשר בשנת 2010 הוציא אלבום בהפקתו של קובי אוז, ובהוצאת התו השמיני.

בשנת 2011 הקים יחד עם התקליטן ארז טודרס והמתופף דן מאיו, את הרכב הגרוב הפסיכדלי CRuNCH 22. ההרכב, אשר זכה לעניין והערכה רבה, הוציא שלושה אלבומים. השני מביניהם מבוסס על הספר הרפתקאות אליס בארץ הפלאות.

ב-2014 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Four Lullabies, שעליו כתב בן שלו שהוא "אחד האלבומים האינסטרומנטליים היפים של התקופה האחרונה"  

ב-2016 סיים תואר שני בסונולוגיה בקונסרבטוריון המלכותי בהאג, הולנד.
בעקבות לימודי הסונולוגיה יצר את פרויקט האינטרנטי האינטראקטיבי FeedMe, העוסק בסוניפיקציה של אתר פייסבוק.

ב-2018 הוציא את האלבום Subterranean currents תחת הלייבל Sovn Records.

בהמשך אותה שנה הלחין פסקול לסרט האילם של פריץ לאנג משנת 1927, מטרופוליס בהזמנת פסטיבל הסרטים Sounds of Silence.

החל משנת 2018 הוא יוצר ברשת האיסטגרם דף בשם Animals and Synthesizers שבו הוא מלחין פסקולים אלקטרוניים לקטעי וידאו של חיות. העמוד זכה לפופולריות רבה וכן לעניין תקשורתי ולכתבות בעיתונות
. בספטמבר 2020 נפתחה תערוכה בהונג-קונג ב Living Canvas, שהציגה קליפים מתוך דף האינסטגרם.  

ב-2020 הוציא לאור שלושה אלבומים דיגיטליים: Stephanoceros and Synthesizers, Jellyfish and Synthesizers ו-
Chemosynthesizers and Synthesizers שהם הקלטות מלייב-סטרים שניגן במהלך סגרי הקורונה.
ב-2021 הוציא סינגל ראשון בשם Starfish מתוך אלבום אודיו-ויזואלי בשם Synthesized Sounds of the Sea שאמור לצאת במהלך 2022

מאז 2018 מרצה בחוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תומר ברוך
* תומר ברוך, ברשת החברתית פייסבוק

* תומר ברוך, באתר ספוטיפיי

* תומר ברוך, באתר בנדקמפ

T. Bless and the professionals בספוטיפיי  

Animals and Synthesizers ברשת החברתית אינסטגרם  

FeedMe ב- Vimeo  

מטרופוליס בפסטיבל Sounds of Silence

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tomer Baruch Quintet: The Nature of Not Knowing, בדצמבר 6 2009, ב All About Jazz
2. ↑  הדבר החם הבא: הכירו את רגאייסטן, 27 ביולי 2010, הארץ
3. ↑  לצלול לפסיכדליה המטורפת של קראנץ' 22, בן שלו, 17 בפברואר 2016, הארץ
4. ↑  תומר ברוך מולטיטאלנט, רז ישראלי, 12 בינואר 2014, nrg
5. ↑  האם האמביינט המקומי מצליח לא לשעמם? בן שלו, 30 בינואר 2014, הארץ
6. ↑  אינטרו 90: תומר ברוך - מקצבים ללא פעמה, 8 באפריל 2018, המאזין
7. ↑  Animals and Synthesizers is reason to love the internet again, בדצמבר 19, 2018, Peter Kirn ,ב CDM
8. ↑  Uncovering the untamed sounds of Animals And Synthesizers, ראיון ב 13 במרץ 2020, בNative Instruments
9. ↑  What's in our queue? Mocking bird and more, ב 28 באוקטובר 2021, ניו-יורק טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398893505171

 |
**אלוהה** (Aloha) היא מילה בשפה ההוואית שלה משמעויות רבות: חיבה, אהבה, שלום, חמלה, רחמים, "להתראות", "שלום" במובן של ברכת פגישה ומילים אחרות עם צביון דומה. המילה בשימוש בעיקר בהוואי כברכת שלום או להתראות, והיא מהווה סמל לתרבות שלמה בהוואי ויש לה חשיבות תרבותית רבה במדינה. לפעמים המילה משמשת כהתחלה של ברכה, לדוגמה בברכות "Aloha kakahiaka" (בוקר טוב), "Aloha ʻauinalā" (צהריים טובים), "Aloha ahiahi" (ערב טוב) או "Aloha kākou" (ברוכים הבאים). הצירוף הדומה "ʻAʻole pilikia" משמעותו "על לא דבר".

אטימולוגיה
----------

מקור המילה אלוהה הוא בשילוב המילים ההוואיות *alo* שמשמעותה "נוכחות", "חזית" או "חלקה" והמילה *ha* שמשמעותה "רוח חיים" או "מהות החיים". בזמנים קדומים, ולפעמים גם בימינו, בני הוואי ערכו ועורכים טקס בו הם מצמידים את מצחיהם ואומרים "alo" ולאחר מכן נושפים נשיפה עמוקה ואומרים "ha" וכך, לפי אמונתם, הם מחליפים את רוח חייהם וניצבים מולה.

משמעות דתית
-----------

במשך השנים, המילה אלוהה ביטאה והתייחסה להלך רוח הנקרא Aloha spirit או Sense of Aloha, סוג של תפיסת/דרך חיים תרבותית נפוצה בהוואי. התפיסה מבוססת על אכפתיות והסברת פנים לסביבה וגם כבוד לדעות הסובבים ולטבעם, אף בזמן לחץ. כינוייה הרשמי של מדינת הוואי, מדינת אלוהה, נובע מאווירת ה-Aloha Spirit השוררת במדינה. כך גם קיבלו את שמותיהם אצטדיון אלוהה שבהונולולו, חברת התעופה אלוהה איירליינס ומגדל אלוהה שבנמל הונולולו.

הפצה
----

המילה "אלוהה" הופצה ברחבי העולם, גם מחוץ למדינת הוואי. בין מפיציה נכללת השחקנית והזמרת בט מידלר, ילידת הונולולו, שנוהגת להשתמש בברכה בהופעותיה. המילה גם תופסת חלק חשוב בסדרת הטלוויזיה "הוואי חמש אפס" ובסרט "לילו וסטיץ'".

קישורים חיצוניים
----------------

* על המילה והמושג "אלוהה"
**עומרי מור** (נולד ב־22 בדצמבר 1983) הוא פסנתרן, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי. על אף שהחל במוזיקה קלאסית, מוכר בעיקר כאמן ג'אז פיוז'ן עם יסודות במוזיקה האנדלוסית.

ביוגרפיה
--------

מור החל לנגן על פסנתר בגיל שבע. את הכשרתו המקצועית השלים באקדמיה למוסיקה ולמחול ע"ש רובין בירושלים, שם למד והושפע מפרופ' בנימין אורן, ארני לורנס ואחרים. באופן לא פורמלי שימש שנים רבות כתלמיד חבר של מאסטר המוזיקה האלג'יראית ומנהיג תזמורת המגרב נינו ביטון. עומרי זכה במשך 4 שנים רצופות במלגות קרן התרבות אמריקה ישראל. הוא מלמד בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, ובמרכז למוזיקה ושקט.

שיתופי פעולה
------------

מור מבצע שיתופי פעולה עם נגנים רבים בישראל ומחוצה לה. הוא השתתף בהרכביהם של אבישי כהן, דניאל זמיר, עומר אביטל, גלעד אברו, כארים זיאד, ג'ון זורן, יוסף גוטמאן לויט, ואחרים. הוא ניגן עם מבצעים ישראלים בולטים דוגמת מוריס אל מדיוני, ברי סחרוף והפייטן חיים לוק.

בשנים האחרונות שיתף מור פעולה עם הסקסופוניסט והזמר אבטה בריהון, והשניים מייצרים עיבודים מודרניים וחיבור בין מוזיקה מסורתית הצפון אפריקאית והאתיופית.

מור הופיע עם התזמורת הפילהרמונית, סימפונט רעננה, התזמורת האנדלוסית הישראלית, תזמורת אל גוסטו, ומופיע דרך קבע בפסטיבלי ג'אז בישראל ומחוצה לה.

פרויקט אנדלוג'אז
----------------

מור הקים את פרויקט אנדלוג'אז, שנוסד בפסטיבל ג'אז תל אביב בפברואר 2010. בפרויקט הייחודי המשלב את שני הסגנונות המוזיקליים השתתפו נועם דוד וגלעד אברו, ואורחים נוספים.

"It's About Time"
-----------------

"It's About Time" הוא שמו של אלבום הבכורה שהוציא מור בשנת 2018, בגיל 34, תחת הלייבל הצרפתי Naïve. משתתפים בו הבסיסטים אבישי כהן ומישל אליבו, והמתופף כארים זיאד.

קישורים חיצוניים
----------------

* עומרי מור, ברשת החברתית פייסבוק
* עומרי מור, באתר אייטונס (באנגלית)
* עומרי מור, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* עומרי מור, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* עומרי מור, באתר Discogs (באנגלית)
* עומרי מור ופרויקט אנדלוג'אז, באתר חרסונסקי מיוזיק, אוקטובר 2010
* מופע מחווה למוריס אל-מדיוני, באתר יוטיוב, 6 באוגוסט 2011
* הופעת אורח בתוכנית אינטרמצו עם אריק, "ספונטני", באתר יוטיוב, 7 בינואר 2013
* הופעת אורח בתוכנית אינטרמצו עם אריק, "עומרי מור", באתר יוטיוב, 24 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  עומרי מור חוזר לנגן הערב, אצל מוריס אל מדיוני. באתר www.agenda.co.il
2. ↑  מוזיקה - עומרי מור Vs אבטה בריהון, באתר www.habama.co.il
3. ↑  Jerusalem Music Centre, www.jmc.org.il
4. ↑  עומרי מור בפסטיבל הג'אז: למד להקשיב לכאב, באתר הארץ, ‏2010-02-03

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 0b24c84e-987a-4dd5-91aa-84c3ed74bca9

 |
**פטריסיה נונש "טישה" פֶּנִישֵיירוּ** (בפורטוגזית: **Patrícia Nunes "Ticha" Penicheiro**; נולדה ב-18 בספטמבר 1974 בפורטוגל) היא כדורסלנית עבר ששיחקה בליגת ה-WNBA.

קריירה
------

פנישיירו שיחקה במספר קבוצות מקצועניות כשהייתה צעירה, אבל לא בלטה עד ששיחקה בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אולד דומיניון.

בשנת 1998, הצטרפה פנישיירו לקבוצת סקרמנטו מונארכס מה-WNBA, וסיימה במקום השלישי בקרב על תואר "טירונית השנה". שנה לאחר מכן, היא כבר נבחרה לחמישיית העונה הראשונה. בשנת 2001, היא הייתה חלק מחמישיית העונה השנייה של ה-WNBA. 

פנישיירו השתתפה בארבעה משחקי אולסטאר והיא מלכת האסיסטים של הליגה בכל הזמנים (1,707 אסיסטים). בנוסף, מחזיקה פנישיירו בשיא הליגה לאסיסטים במשחק אחד (16 אסיסטים) ובשיא הליגה לחטיפות במשחק אחד (10 חטיפות).

בשנת 2005 עזרה פנישיירו לסקרמנטו מונארכס לזכות באליפות הליגה בפעם הראשונה בתולדות הקבוצה. אחרי שהקבוצה התפרקה חתמה בלוס אנג'לס ספארקס. בפברואר 2012 חתמה בשיקגו סקיי, אך נפצעה רבות, מה שמנע ממנה משחק לאורך רוב העונה.

בסיום אותה עונה פרשה טישה פנישיירו ממשחק כדורסל מקצועני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טישה פנישיירו** בוויקישיתוף
* טישה פנישיירו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-WNBA

| קבוצת העשור של ה-WNBA |
| --- |
| קבוצת העשור | סו בירד • טאמיקה קאצ'ינגס • סינתיה קופר • יולנדה גריפית' • לורן ג'קסון • ליסה לסלי • קייטי סמית' • דון סטיילי • שריל סוופס • טינה תומפסון |
| ראויות לציון | רות'י בולטון • שאמיקה הולדסקלו • טישה פנישיירו • דיאנה טוראסי • תרזה וותרספון |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באביזר חיבור מכני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אום (פירושונים).
אומים משושים
**אוֹם** (ברבים אוּמים, בסלנג גם: **מוטרה**, מגרמנית) היא התקן עם תבריג פנימי המשמש לחיבור והידוק חלקים באמצעות בורג או כל אמצעי אחר הכולל תבריג חיצוני.

הרכיבים המהודקים על ידי אום מוחזקים בכוח החיכוך שבין התבריג של האום לתבריג השני, תוך דפורמציה קלה של התבריגים הנובעת מהכוח שהושקע בהידוק ושמוחזר מהחלקים המהודקים.

המילה העברית "אום" היא חידושו של חיים נחמן ביאליק בהשראת המילה הגרמנית Schraubenmutter (אֵם הבורג).

מבנה
----

אומים עשויות מגוש מתכתי הכולל חור ובו תבריג פנימי. הצורה הנפוצה ביותר לאומים היא משושה, אך קיים מגוון רחב של צורות בהתאם לייעוד של האומים. לצורת המשושה הנפוצה יתרונות ניכרים - גישה לסיבוב על ידי מגוון רחב של כלים ומזוויות שונות, ועמידות בפני שחיקה ביחס ליכולת גבוהה לעמוד במומנט הסיבוב.

לאומים מנעד רחב של גדלים - החל באומים בסדרי גודל של מילימטרים (במנגנוני שעונים למשל) ועד אומים בקוטר של מעל מטר, המשמשות לחיבור מבנים.

לאומים המשמשות ליישומים הנדסיים מומנט הידוק מוגדר על מנת למנוע שבירת האום או שחיקה של התבריג.

אמצעי עזר
---------

לשימוש באומים נלווים לעיתים אביזרי עזר. בין האביזרים הנפוצים דיסקית שטוחה המפזרת את הלחץ שמפעיל האום על פני שטח רחב יותר של הרכיב המהודק ומונעת בכך את שחיקתו, דיסקית קפיצית המגבירה את הלחץ האנכי על האום ובכך מגבירה את החיכוך על התבריג ומונעת את פתיחתו. שימוש באביזרים אלו נפוץ במיוחד בחיבורים באמצעות אומים של חלקים הנתונים לתנועה או לטילטול, העלולים לשחרר את האומים כתוצאה מהתנודות.

אביזרי אבטחה נוספים לאומים הם פינים, דיסקיות משוננות, ועוד.

סוגי אומים נפוצים
-----------------

טקסט הכיתוב| שם נפוץ | תמונה | תיאור ושימושים |
| --- | --- | --- |
| אום כיפה |  | אום סגורה מצד אחד. המכסה מונע פגיעה וחיכוך חיצוני ומעניק מראה אסתטי. |
| אום חבית |  | נפוצה ברהיטים להרכבה עצמית |
| אום כלוב |  | אום מרובעת עם שתי כנפיים קפיציות המאפשרות קיבועה בחורים מרובעים |
| אום פח |  | אום עשויה ממתכת מכופפת, משמשת להידוק משטחי פח |
| אום צימוד |  | אום בנויה כצילינדר, משמשת להצמדה של מוטות הברגה |
| אום אוגן |  | אום המכילה בצד אחד אוגן (פלנג'), לפיזור הלחץ. תחליף לדיסקית שטוחה |
| אום תותבת |  | משמשת לחיבור ברגים למשטחים העשויים מחומרים רכים יחסית מבלי שהתבריג ישחק |
| אום משוננת |  | מאפשר פתיחה וסגירה ידנית, בדרך כלל ליישומים קטנים מאוד בהם נדרש מומנט מזערי |
| אום שרוול |  | אום מאורכת סגורה מצד אחד עם אוגן. משמשת בדומה לאום חבית וכן כדיבל ג'מבו (ללא האוגן) |
| אום מרובעת |  | מתאימה יותר לתפעול על ידי כלים כגון מפתח ברגים פתוח. פחות נוטה להישחק. |
|  |  | אום עשויה פלדה, משמשת להצמדה ללוחות עשויים ממתכת רכה כפח או אלומיניום. לאום חלק צר הננעץ במתכת הרכה ומקבע את האום בתוכה. |
| אום נעץ |  | משמשת לעבודות עץ |
| אום ריתוך |  | אום המיועדת להצמדה למשטח באמצעות ריתוך נקודות |
| אום פרפר |  | לתפעול ידני. |
| אום נעילה |  | אום המכילה טבעת פנימית מחומר רך המקבעת את האום ומקשה על פתיחתה |
| אום כתר |  | אום הכוללת חריצים לצורך העברת פין אבטחה |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אֹם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אום** |

* אום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**איליין לוריא** (באנגלית: **Elaine Luria**; נולדה ב-15 באוגוסט 1975) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית, חברת המפלגה הדמוקרטית שכיהנה כנציגת המחוז השני של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

לוריא נולד בברמינגהאם שבאלבמה בתם של מישל והרברט לוריא. ב-1997 סיימה תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה מהאקדמיה הימית של ארצות הברית, ב-2004 סיימה תואר שני בניהול הנדסי מאוניברסיטת אולד דומיניון וב-2012 לימודי תעודה ממכללת המלחמה של הצי.

היא שירתה עד 2017 בצי האמריקאי והשתחררה בדרגת קומנדר. הצבתה הראשונה הייתה במשחתת "USS O’Brien" שנשלחה למזרח התיכון במשימה לסייע באכיפת סנקציות הנפט על עיראק. בשנת 2000 הייתה לאישה הראשונה שמסיימת קורס הכשרה לספינות מונעות גרעין בצי והוצבה בנושאת המטוסים "הארי טרומן (CVN-75)". ב-2002 הוצבה כעוזרת מפקד הצי השישי של ארצות הברית כקצינה ב-"(USS Blue Ridge (LCC-19" שהוצבה ביפן. בשנים 2005 עד 2008 שירתה במשחתת "USS Mason" ובנושאת המטוסים אנטרפרייז (CVN-65) והשתתפה במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן. לאחר מכן הוצבה בנושאת המטוסים דווייט אייזנהאואר (CVN-69). ב-2013 מונתה לסגנית מפקדת של סיירת הטילים המונחים "(USS Anzio (CG-68" וב-2014 מונתה למפקדת יחידת ACU-2 (אנ') בווירג'יניה.

ב-2018 התמודדה מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנציגות המחוז השני של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית וגברה על חבר הקונגרס המכהן סקוט טיילור ברוב של 51%. בבחירות 2020 גברה על טיילור ברוב דומה. היא מכהנת כחברת ועדת בית הנבחרים לכוחות המזוינים ובוועדה לענייני חיילים משוחררים. בבחירות 2022 הפסידה לוריא לנציגת המפלגה הרפובליקנית ג'ן קיגאנס.

לוריא נשואה מ-2005 לרוברט בלונדין ולהם בת אחת משותפת. הם חברי קהילת בית הכנסת "חוף שלום" בנורפוק.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איליין לוריא (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איליין לוריא** בוויקישיתוף
* איליין לוריא, באתר בית הנבחרים
* אתר רשמי
* איליין לוריא באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
* איליין לוריא, ברשת החברתית פייסבוק

* איליין לוריא, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  For Elaine Luria, it’s ships to mermaids, ‏jewishnewsva.org, ‏28 באפריל 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6107tvx
* US Congress: L000591

 |
**שרה העצני-כהן** (נולדה ב-18 באוגוסט 1983) היא פעילה חברתית ישראלית, יו"ר תנועת "ישראל שלי" העוסקת בקידום הציונות ובהסברה ישראלית.

קורות חייה
----------

מימין: שרה העצני-כהן, גלעד שר, יגאל דילמוני, טליה ששון ואטילה שומפלבי, 2020
העצני נולדה וגדלה בקריית ארבע, לקדמיאלה, קצינת ביקור סדיר, ובועז העצני. סבה מצד אביה אליקים העצני היה מראשוני מתיישבי קריית ארבע וחבר הכנסת. התחנכה בבית ספר חילוני שבעיר הולדתה, ובכיתה ט' עברה ללמוד בתיכון בויאר שבירושלים.

בוגרת תואר ראשון במנהל עסקים ותקשורת, ותואר שני במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובוגרת המחזור הראשון של המכללה למדינאות. שימשה מנהלת חינוכית של תנועת בית"ר העולמית. חברת מרכז הליכוד.

ב-2012, בעקבות הצטרפותם של איילת שקד ונפתלי בנט למפלגת הבית היהודי, התמנתה העצני-כהן לראשות "ישראל שלי", יחד עם שחר קוטינסקי (שפרש כעבור כשנה). בפעילותה בתנועה שמה דגש על מאבק ב-BDS ומאבק בקמפיין הדה-לגיטימציה נגד ישראל. במסגרת פעילותה רואיינה לתוכניות טלוויזיה ורדיו וכתבה מאמרי דעה לעיתונות.

ב-2016 זכתה העצני-כהן בפרס "רוח ציון ליזמות צעירה" של פרס מוסקוביץ' לציונות על פעילותה ב"ישראל שלי".

החל מ-2017 כותבת טור שבועי ב"מקור ראשון" וב"ישראל היום".

ב-2023 מונתה לחברה בוועדת ההיגוי של המשמר הלאומי של ישראל.

חיים אישיים
-----------

מתגוררת בירושלים, נשואה לאלקנה כהן ואם לארבעה.

לקריאה נוספת
------------

* הודיה כריש-חזוני, "ישראל שלה", מגזין נשים, 12 בספטמבר 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרה העצני-כהן** בוויקישיתוף
* שרה העצני-כהן, ברשת החברתית פייסבוק
* שרה העצני-כהן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מאמרי שרה העצני-כהן, באתר nrg
* שרה העצני-כהן יו"ר ישראל שלי נגד שוברים שתיקה, באתר YouTube
* שרה העצני-כהן, סכנה ברורה ומיידית, באתר YouTube
* פרס מוסקוביץ 2016 - יו"ר ישראל שלי שרה העצני כהן, ערוץ היוטיוב של ישראל שלי
* שרה העצני-כהן (נימוקי הפרס) באתר פרס מוסקוביץ' לציונות, 2016
* אתר למנויים בלבד הילו גלזר, מה רוצים הימנים? ריאיון עם שרה העצני־כהן, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2016
* שרה העצני-כהן, הגיע הזמן לכעוס, רק ככה נשיג תוצאות, באתר nrg‏, 28 ביולי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגף חינוך וחברה - צוות המחלקה, באתר מועצה מקומית קרית ארבע חברון
2. 1 2  אתר למנויים בלבד הילו גלזר, מה רוצים הימנים? ריאיון עם שרה העצני־כהן, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2016
3. ↑  ישראל שלה, מקור ראשון, 12 בספטמבר 2014
4. ↑  הודיה כריש חזוני, ישראל שלה, **מקור ראשון, מוסף נשים**
5. ↑  נימוק ועדת הפרס באתר פרס מוסקוביץ' לציונות, 2016.
6. ↑  מוטי קסטל, המשמר הלאומי של בן גביר יוצא לדרך: אלו שמות חברי הוועדה, באתר עכשיו 14, 30 במאי 2023.
**בלה סקיי** (במקור עד 1902 **וייס**, (בהונגרית: **Székely Béla**; בודפשט, 17 ביולי 1889 – ולדיווסטוק, 10 בינואר 1939) פקיד בנק יהודי-הונגרי פוליטיקאי קומוניסטי, חבר (למעשה שר) במועצה הממשלתית המהפכנית (ממשלת הונגריה בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית).

ביוגרפיה
--------

בלה סקיי נולד במשפחה יהודית כבנם של אהרון יוז'ף וייס ושל צציליה גלב. בראשית המאה העשרים הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP ) ובתוכה הצטרף לאגף השמאלי שהיווה את האופוזיציה בתוך המפלגה. בתנועת האיגודים המקצועיים ארגן את פקידי הבנק ולקח חלק פעיל בהקמת מפלגת הקומוניסטים בהונגריה (KMP), בה היה חבר מהקמתה. ב-20 בפברואר 1919, בהוראת הממשלה, נעצר על ידי מפקד משטרת בודפשט, קארוי דיץ, שעצר גם את בלה קון ואחרים. הוא שוחרר ב-6 במרץ 1919. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה תחילה סגן קומיסר העם של האוצר עד תחילת אפריל (עד לביטול מוסד הסגן) ולאחר מכן בין ה-5 באפריל ל-24 ביוני היה קומיסר העם לניהול הכספים (שר האוצר) ממש. ב-3 במאי 1919, בבודפשט, הוא נשא לאישה את קלרה בלאגי, בתם של ארתור בלוך ואלאונורה שפיצר. מאוחר יותר נבחר לוועד המרכזי של ועדת הניהול בת ה-150 חברים (דומה לבית נבחרים). לאחר נפילת הרפובליקה היגר לווינה, שם לקח חלק בארגון מחדש של ה-KMP והפך לחבר בוועדת השלטון הזמנית של המפלגה. בשנים 1925 עד 1930 היה חבר במשרד הסחר של ברית המועצות בווינה, ובשנים 1930 עד 1933 בברלין. במהלך שהותו בברלין סייע בעבודת המפלגה הקומוניסטית של גרמניה. עם עליית היטלר לשלטון בשנת 1933 סקיי עבר לברית המועצות ועבד בסחר חוץ. הוא נעצר בשנת 1938 באשמה מפוברקת ולאחר משפט ראווה קצר הוצא להורג.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969
* אלברט וארי : קורבנות השלטון האדום בהונגריה. (הדפסה מחודשת). בודפשט, 1993, מסת"ב 963-8484-00-4
* לקסיקון תולדות תנועת העבודה. 1976. מסת"ב 963 09 0412 8

* יוזף בלן: ממשלות הונגריה. 1848–1987. מעבד את התקופה 1987–1992. ולחץ על הזמנה. לאסלו הובאי. בודפשט, 1987
* לקסיקון גדול הונגרי. עורך ראשי. 1993.
* לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי. אישטוואן קולגה טרשוי. סקסארד, הוצאת באביץ', 1996,
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי. לאסלו מרקו. מועדון הספרים ההונגרי.
* מסמכים מההיסטוריה של תנועת הפועלים המהפכנים ההונגרים. 1919 - 1929. (1964).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלה סקיי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Magyar Királyi Belügyminisztérium 1902. évi 51814. számú rendelete. MNL-OL 30806. mikrofilm 576. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1902. év 43. oldal 35. sor.
2. ↑  HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1919 - 938
3. ↑  A házasságkötés bejegyezve a BP. VII. ker. állami házassági akv. 1601/1919. folyószáma alatt.
**בן עמי ברבדו** (19 ביולי 1933 – 26 באפריל 2023) היה פרופסור בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית בירושלים, מומחה לויטיקולטורה (אנ') (מדע הגידול, הטיפוח והבציר של ענבים) ואונולוגיה (המדע והמחקר של יין וייצור היין), מהחוקרים הבולטים בחקר חקלאות היין בעולם.

ביוגרפיה
--------

בן עמי ברבדו נולד בשנת 1933, בן ליפה (לבית הכטמן) וזאב ברבדו, חקלאים ממושב אביחיל. בשנים 1952–1955 שירת בצה"ל.

בשנת 1957 קיבל תואר ראשון, בשנת 1960 קיבל תואר שני, על עבודת גמר שכותרתה "מחקר במחלת העלעלת בהדרים", ובשנת 1966 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "יעילות ניצול המים על ידי הגפן", כולם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1966–1967 שהה בפוסט-דוקטורט בתחנת הניסיונות החקלאית של קונטיקט בניו הייבן. בשנת 1967 מונה למרצה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1972 עלה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 1979 מונה לפרופסור חבר במכון וולקני וב-1984 עלה לדרגת פרופסור מן המניין. 

משנת 1970 היה חבר במועצת המנהלים של מכון היין הישראלי. שימש כיושב ראש וחבר בוועדת המומחים של הארגון הבין-לאומי של הגפן והיין (OIV), ויושב ראש ענף הגפן של החברה הבינלאומית להורטיקולטורה (ISHS).

בשנת 2001 הקים יחד עם תלמידו, פרופ' עודד שוסיוב, את יקב כרמי יוסף, שבהמשך שונה שמו ליקב ברבדו.

ביוני 1958 נישא לרות קירשנבאום, ולהם ארבעה ילדים. נפטר ב-26 באפריל 2023, והובא לקבורה בבית הקברות ברחובות.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן עמי ברבדו, ברשת החברתית פייסבוק
* בן עמי ברבדו, ברשת החברתית LinkedIn
* בן עמי ברבדו, באתר ResearchGate
* Prof. Ben Ami Bravdo, The Robert H Smith Faculty of Agriculture, Food and Environment
* Ben-Ami Bravdo, Prabook
* שי שגב, נפטר היינן והחוקר הנחשב פרופ' בן עמי ברבדו, באתר ynet, 27 באפריל 2023
* מידע על בן עמי ברבדו בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  העלאות ומינויים באוניבר' העברית, למרחב, 19 בפברואר 1968
2. ↑  מודעה, דבר, 9 ביוני 1958

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259068005171
* BIBSYS: 44985
* ISNI: 0000 0004 3796 1438
* LCCN: n88676744
* NSK: 000280998
* VIAF: 311205349
* WorldCat (עם VIAF): 311205349

 |
**פיגוע המיקוש ליד שדרות** היה פיגוע טרור פלסטיני שהתרחש ב-5 בנובמבר 1956. חמישה צעירים נהרגו כאשר עגלה רתומה לסוס שבה נסעו עלתה על מוקש, שהניחו מסתנני פדאיון מרצועת עזה בקרבת שדרות.

הפיגוע
------

ב-5 בנובמבר 1956 (היום האחרון של מלחמת סיני) יצאה משדרות עגלה רתומה לסוס ועליה חמישה צעירים, מהם ארבעה שהיו תושבי היישוב. הם היו בדרכם לעבודה בפרדס שבחוות איבים לא הרחק משדרות.

כשעברה העגלה בדרך עפר כ-200 מטר מהפרדס היא עלתה על מוקש שהונח שם על ידי מסתננים מרצועת עזה, יום עד שלושה ימים לפני כן. המוקש התפוצץ וכתוצאה מכך התרסקה העגלה וכל יושביה נהרגו. לפי גרסה אחת נהרג בהתפוצצות גם הסוס. לפי גרסה אחרת שב הסוס לבדו לשדרות וכך נודע שם שאונה רע לנוסעי העגלה.

אחד מההרוגים היה בן 25, אחד בן 23 ושלושה בני 17. כולם היו בנים למשפחות עולים. מותם היווה מכה קשה לשדרות, יישוב קטן שנמצא אז בראשית דרכו. ארבעת תושביו שנהרגו נקברו בו זה לצד זה. ההרוג החמישי הובא לקבורה בקיבוץ ברור חיל.

הפיגוע היה חלק ממתקפת הפדאיון נגד ישראל במלחמת סיני.

לזכר ההרוגים הוקם בשדרות "גן החמישה".

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי חללי הפיגוע, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה
* 5 נהרגו בעלות עגלתם על מוקש ליד גבול הרצועה, דבר, 6 בנובמבר 1956
* נטע בלחנס, היום לפני 64 שנים: הסיפור העצוב שהוביל להקמת "גן החמישה", באתר שדרונט, 5 בנובמבר 2020
אברהם בנימין טייץ, צולם בשנת 1940 עם הגעתו לארצות הברית
הרב **אברהם בנימין טייץ** (ה'תרל"ג - כ"ד בתשרי ה'תשי"ז, 1873 - 29 בספטמבר 1956) היה רב ליטאי, גר לאחר השואה בארצות הברית ובישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תרל"ג (1873) בפיונטניצה הסמוכה ללומז'ה לרב הקהילה היהודית המקומית, הרב דובער רבינוביץ', ולרבקה בתו של הרב בנימין רבינוביץ'. דודיו היו התאומים המפורסמים: האדר"ת והרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים.

התייתם בגיל צעיר ונשלח ללמוד ולגור אצל אחיו הגדול, הרב אליהו עקיבא רבינוביץ', רבה של פולטבה ועורך "הפלס" ו"המודיע". בגיל מאוחר יותר עשה תקופה אצל דודו האדר"ת ולמד זמן מה בישיבה באיישישוק ואחר חתונתו בכולל קאוונא.

נישא בשנת ה'תרנ"ב (1892) לשינא סירה שפירא בתו של רבה של רוגובה, הרב משה מישל שמואל שפירא. חידושיו מהתקופה שלאחר נישואיו מצוטטים בספרי חמיו, שבהם הוא מוזכר בכינוי **הרב האז"ב** [=אברהם זלמן בנימין]. בתחילת חייו חתם בשם "אשכנזי" או בשם אביו "רבינוביץ'" ובעשרות שנותיו האחרונות בשם "טייץ".

זמן מה לאחר נישואיו נבחר כרבה של סובט בלטלנד. בשנות מלחמת העולם הראשונה ברח עם משפחתו לאחיו בפולטבה. לאחר המלחמה נבחר לכהן כרבה של ליוונהוף, משרה שבה החזיק עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. בנו הרב מרדכי פינחס טייץ סידר לו ולאשתו אשרת כניסה והם הצליחו להימלט לארצות הברית. בארצות הברית כיהן כרב בית הכנסת "בית ישראל" בברוקלין בשנים ה'תש"א - ה'תשט"ו והיה חבר באגודת הרבנים.

בתו אייגה ובעלה הרב ישראל מל (מעהל) שכיהן כרבה האחרון של רוגובה, נספו עם ארבעת ילדיהם בשואה. בתו רבקה ובעלה ר׳ יחיאל ליבענשטיין נספו עם שתי ילדותיהם. בניו הרב מרדכי פינחס טייץ והרב אלחנן טייץ שירתו ברבנות בארצות הברית למעלה משישים שנה.

בתמוז ה'תשט"ז עלה לישראל והתגורר בחדרה אצל בנו הרב דוב יוסף טייץ-רבינא. עם הגיעו לישראל נפל למשכב ונפטר בשבת כ"ד בתשרי ה'תשי"ז, 29 בספטמבר 1956 ונקבר בבית הקברות סנהדריה.

לקריאה נוספת
------------

* **הרב ר' אברהם בנימין טייץ זצ"ל**, הפרדס, שנה לא, חוברת ב, חשון תשי"ז, עמ' 34
* הרב מרדכי גלזמן, **לטביא ורבניה** : ביוגרפיה של רבני הקהילות, דיינים ומורי צדק. ריגא, לטביא : חב"ד ליובאוויטש לטביא, תש"פ 2020, עמ' 188-190. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם בנימין טייץ** בוויקישיתוף
* אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' אברהם בנימין טייץ (לבית ראבינאוויץ) שליט"א", **תולדות אנשי שם** ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 59, באתר היברובוקס (עם תמונתו)
**עוֹרֵק הַכֶּסֶל הַפְּנִימִי** (TA: arteria ilica interna), נקרא בעבר גם **עוֹרֵק שִׁפּוּלֵי הַבֶּטֶן** (arteria hypogastrica), הוא עורק באגן המתפצל מעורק הכסל המשותף ומספק דם לאיברי האגן.

אנטומיה
-------

עורק הכסל הפנימי מספק דם לדופן האגן, לאיברים הפנימיים בו, לעכוז, למערכת הרבייה ולמדור התיכון של הירך. זהו עורק קצר ועבה הקטן מעורק הכסל החיצון ואורכו 3–4 ס"מ.

### מהלך

ראשיתו של העורק בנקודת הפיצול של עורק הכסל המשותף מול מפרק העצה והכסל. הוא יורד מטה אל השוליים העליונים של נקב השת הגדול ומתפצל לשני גזעים גדולים: קדמי ואחורי.

העורק נמצא מאחורי השופכן, קדמי לווריד הכסל הפנימי, גזע המותניים והעצה והשריר האגסי. סמוך לראשיתו הוא תיכון לווריד הכסל החיצון הנמצא בינו לבין שריר המותניים הגדול. מתחתיו העצב הסותם.

### סעיפים

סדרם המדויק של ענפי עורק הכסל הפנימי משתנה מאדם לאדם. באופן כללי, העורק מתפצל לחטיבה קדמית וחטיבה אחורית, כאשר מהאחורית מסתעפים עורק העכוז העליון, עורק הכסל והמותניים ועורקי העצה הצדיים, ומהקדמית מסתעפים יתר העורקים.

| חטיבה | סעיף | סעיפי משנה | מהלך |
| --- | --- | --- | --- |
| אחורית | עורק הכסל והמותניים | ענף הכסל, ענף המותניים וענף עמוד השדרה | שריר הכסל והמותניים ושריר המותניים המרובע |
| עורקי העצה הצדיים | ענפי עמוד השדרה | נקבי העצה הקדמיים |
| עורק העכוז העליון |  | נקב השת הגדול |
| קדמית | העורק הסותם |  | התעלה הסותמת |
| עורק העכוז התחתון |  | נקב השת הגדול |
| עורק הטבור | עורק צינור הזרע (בזכר) ועורקי שלפוחית השתן העליונים | מיתר עורק הטבור |
| עורק הרחם (בנקבה) | ענף הנרתיק | רחם |
| עורק הנרתיק (בנקבה) |  | נרתיק ובסיס שלפוחית השתן |
| עורק שלפוחית השתן התחתון | ענפי הערמונית (בזכר) | שלפוחית השתן |
| עורק החלחולת האמצעי |  | חלחולת |
| עורק הערווה הפנימי | ענפים רבים | נקב השת הגדול |

### בעובר

בעובר עורק הכסל הפנימי גדול כפליים מעורק הכסל החיצון והוא למעשה המשכו הישיר של עורק הכסל המשותף.

### שונות באוכלוסייה

עורק הכסל הפנימי יכול לצאת בגבהים שונים מעורק הכסל המשותף, דבר המשפיע על אורכו. אף שאורכו הממוצע נע סביב 3 ס"מ, הוא יכול להגיע עד ל-7 ס"מ או להיות קצר עד כדי סנטימטר אחד. מקום הפיצול של העורק משתנה גם הוא ויכול לנוע בין הגבול העליון של עצם העצה לבין הגבול העליון של נקב השת הגדול.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A12.2.15.001

 |