recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שלט הכניסה לבית היתומים הספרדי בו מוזכרים בני משפחות ברוכוף ויששכרוף שהקימו את המוסד
**משיח ברוכוף ג'יהן** (14 באוקטובר 1875 ט"ו בתשרי ה'תרל"ה או ה'תרל"ו – 9 במרץ 1946 ו' באדר ב' ה'תש"ו) היה סוחר ועסקן ציבור יהודי-בוכרי בירושלים. ממייסדי בית היתומים הספרדי ומנהלו וציר באספת הנבחרים הראשונה.

קורות חיים
----------

נולד בבוכרה לרבי ברוך ג'יהן ושרה לבית קולנגיוף. עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1882 (ה'תרמ"ב) והתיישב בירושלים, בה התפרסם אביו כעסקן ציבור ופעיל צדקה. למד בחדר מסורתי, בתלמוד תורה דורש ציון ובבית הספר אליאנס. בשנת 1895 (ה'תרנ"ה) נסע עם כמה מאחיו למוסקבה ולטשקנט לצורכי עסקים. בטשקנט בנה בית כנסת מפואר ומקווה טהרה. בעקבות פנייתו של הרב יעקב מאיר, רכשו האחים, יחד עם בני משפחת יששכרוף, קרקע בירושלים בעשור הראשון של המאה העשרים להקמת בית היתומים הספרדי. עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה, נדד תדיר בין ארץ ישראל ובין האימפריה הרוסית לצורכי מסחר. עם פרוץ המלחמה גורש מהארץ בשל נתינותו הרוסית, והתיישב באלכסנדריה עד תום המלחמה, אז שב ארצה, ומאז לא עזב אותה יותר. החל משנת 1925 (ה'תרפ"ה) ניהל את בית היתומים ושימש כאפוטרופוס עליהם, עד לפטירתו. מלבד זאת, נשא בעוד מספר תפקידים ציבורים, בהם חבר בוועד העדה הספרדית בירושלים, בוועד העדה הבוכרית, בוועד העיר ליהודי ירושלים, בוועד חברה קדישא ובית העלמין, חבר "הסתדרות הספרדים", חבר הנהלת ישיבת פורת יוסף וציר באספת הנבחרים הראשונה. לאחר פרשת הכותל ומאורעות תרפ"ט, התמנה על ידי הרבנות הראשית לישראל לחבר בוועדת הפיקוח על הכותל המערבי. סייע כלכלית להדפסת ספרים של חכמים ספרדים ובפרט בוכרים.

בית משיח ברוכוף
התגורר ב"בית משיח ברוכוף", בית שרכש ברחוב יפו ממשפחת דויסברג הגרמנית.

נפטר בירושלים בו' באדר ב' ה'תש"ו (9 במרץ 1946). על שמו סמטת ברוכוף בשכונת אבן ישראל בירושלים, בין רחוב יפו לרחוב אגריפס, בה שוכן מבנה בית היתומים הספרדי.

נשא את רחל, בת אחיו אברהם. לזוג נולדו תשעה ילדים. בנו משה פרסם את הרומן "אהבה וקוץ בה" העוסק בחיי הספרדים בירושלים.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק רפאל (עורך), **אנציקלופדיה של הציונות הדתית** כרך א 383-384.
* דוד תדהר (עורך), "משיח ברוכוף", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 727
* משה דוד גאון,  **יהודי המזרח בארץ ישראל**, חלק ב עמ' 199, ירושלים ה'תרצ"ח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי מ"ד גאון ודוד תדהר נולד בשנת תרל"ו ולפי האנציקלופדיה של הציונות הדתית נולד בשנת ה'תרל"ה. לפי שלט הרחוב על שמו בירושלים נולד בשנת ה'תרל"ב
2. ↑  לפי משה דוד גאון נולד בטשקנט
3. ↑  "ההד" שנה ז חוברת ט', סיוון ה'תרצ"ב עמ' 9.
4. ↑  למשל, ספר תיבת משה לר' משה ברוך מבוכרה
5. ↑  רחוב משיח ברוכוף אתר עיריית ירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297866305171
* ISNI: 0000 0004 0232 6071
* VIAF: 297432942
* WorldCat (עם VIAF): 297432942

 |
**אהרונסונית פָקְטוֹרוֹבְסְקִי** (שם מדעי: *Aaronsohnia factorovskyi*) הוא מין בסוג אהרונסונייה במשפחת המורכבים.

מאפיינים
--------

הצמח הוא עשבוני חד שנתי קטן, גובהו 10–30 ס"מ, העלים קרחים, גזורים פעמיים לאונות מוארכות, צומחים מתחתית הצמח. התפרחות צומחות על גבעול ארוך חסר עלים. קוטר התפרחת כ-10 מ"מ, צורתה כשל חצי כדור. המצעית חרוטית. כל הפרחים צינוריים, צבעם צהוב עז. הזרעים גליליים, אורכם כ-2 מ"מ, על גבם מספר פסים כהים, והם בעלי אוזנית שאורכה כ-0.5 מ"מ.

משרעת תפוצתו מזרח-סהרו-ערבית, צומח בישראל, ירדן, עיראק וערב הסעודית. בארץ מצוי בנגב המזרחי, בבקעת ים המלח ובמדבר יהודה. במקומות אלו הוא יוצר לעיתים מרבדים שלמים.

הצמח נאסף לראשונה במדבר יהודה. בשנת 1927 הוא תואר על ידי פרופ' אלכסנדר איג כמין ואף סוג חדש למדע, וקרא לו על שם חבריו, הבוטנאים אהרון אהרונסון ואליעזר פקטורובסקי (פקטורי).

לקריאה נוספת
------------

* מיכה לבנה, **לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל**, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהרונסונית פקטורובסקי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
 |

* פרופ' אבי שמידע, "אהרונסונית פקטורובסקי", באתר רשות הטבע והגנים (ארכיון)
פירוש נוסף ערך זה עוסק במזקק ברזל ויוצק תותחים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אורבן.
**אורבאן** (**Orban** או **Urban**) היה מזקק ברזל ויוצק תותחים הזכור במיוחד בגלל יצירת תותח-על, ששימש בכיבוש קונסטנטינופול.

מוצאו של אורבאן מברשוב, אז בממלכת הונגריה ועל לאומיותו יש מחלוקת. מרבית המקורות רואים בו הונגרי, חלקם גרמני בגלל ריבוי המומחים הגרמנים באותה תקופה בצבא הונגריה ויש גם הרואים בו רומני בגלל תיאורו כ"בן דאקיה" באחד המסמכים ההיסטוריים.

אורבאן הציע את שירותיו לקונסטנטינוס האחד עשר, קיסר האימפריה הביזנטית, אך לקיסר לא היו המשאבים הכספיים לתשלום שכרו ולא היו לו חומרי הגלם הדרושים. אורבאן עזב את קונסטנטינופול והתקרב לסולטאן האימפריה העות'מאנית מהמט השני והציע לו את שירותיו. מהמט קיבל את ההצעה והעמיד לשירותו את חומרי הגלם הדרושים.

אורבאן יצר תותח-על, שכונה "באסיליק" (Basilik), אורכו היה יותר משמונה מטרים, קוטרו 75 סנטימטרים והיה מסוגל לשלח פגז במשקל של למעלה מחצי טון למרחק של כמעט ארבעה קילומטרים. נדרשו שישים שוורים, כדי להעביר את התותח מהמקום בו נוצק, באדריאנופול, עד לקונסטנטינופול. תותח זה נועד תחילה לירי על כלי שיט שינסו לעבור את המיצרים בלי לשלם מס לעות'מאנים, אך לאחר תחילת המצור על קונסטנטינופול השתמשו בו להריסת חומותיה. התותח לא היה מדויק, טעינתו דרשה לפחות שלוש שעות ומספר הפגזים היה מוגבל. לאחר שישה שבועות, התותח התפרק, בגלל הרתע העצמי. אורבאן יצק עבור העות'מאנים גם תותחי מצור קטנים יותר.

אורבאן נהרג במצור, כנראה כתוצאה מהתפוצצות אחד התותחים, אירוע שכיח באותה תקופה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Tunul lui Orban dacul – pionierul artileriei moderne (אורכב 05.11.2016 בארכיון Wayback Machine) (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tunul lui Orban dacul – pionierul artileriei moderne (ברומנית)
**דיוויזיית הרגלים ה-86** (בגרמנית: **86. Infanterie-Division**) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה בנובמבר 1914 כדיוויזיית ורניץ, על שם מפקדה הגנרל תאודור פון ורניץ, והפכה לדיוויזיית הרגלים ה-86 באוגוסט 1915. הדיוויזיה שירתה בתחילה בחזית המזרחית. היא החזיקה את הקו על יד מלאווה מנובמבר 1914 עד יולי 1915 ולאחר מכן השתתפה בגורליצ'ה-טארנוב, פרצה דרך בפשאסניש ונלחמה על ה-Narew, ולאחר מכן השתתפה בקרבות המשך במשך החודשים הבאים עד שהקו התייצב. בספטמבר 1915 היא לחמה בביצות ליטא. היא עסקה בלוחמה עמדה בגזרת וישניב על הנהרות ברזינה, אולשנקה וקרבליאנקה מספטמבר 1915 עד מרץ 1916. לאחר מכן היא נלחמה באגם נרץ' ובהמשך לחמה לאורך הנהרות סטיר העליון וסטוקהוד מיולי 1916 עד דצמבר 1917. בינואר 1918, לאחר שביתת הנשק בחזית המזרחית, הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית. היא שהתה בקו בחלקים שונים של החזית, ונלחמה בשלב התקפת הנגד של בעלות הברית במהלך הקרב השני על המארן. היא נשארה בקו עד סוף המלחמה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כדרג רביעי. הדיוויזיה פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.

מפקדים
------

* תאודור פון ורניץ (2 באוגוסט 1914 – 20 במרץ 1915)
* קרל מקס גרונאו (21 במרץ 1915 – 2 ביולי 1918)
* גוטפריד פון ברוכיטש (3 ביולי 1918 – 8 בפברואר 1919)

לקריאה נוספת
------------

* Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  86. Infanterie-Division (Chronik 1915/1918)
2. ↑  *Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919* (1920), pp. 560-562.
**הקורפוס העשירי של הצבא הבריטי** היה קורפוס בריטי אשר במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המערבית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה לחם במערכה במדבר המערבי במערכה בתוניסיה בפלישת בעלות הברית לסיציליה ובזירה האיטלקית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הקורפוס הוקם בצרפת ביולי 1915 בפיקודו של תומאס מורלנד. הקורפוס נכלל כחלק מהארמייה השנייה של חיל המשלוח הבריטי. ב-1916 הוא השתתף בקרב על הסום, וב-1917 לחם בקרב אראס, וב-1918 במתקפת מאה הימים. הקורפוס המשיך לפעול גם אחרי סיום המלחמה, ופורק ב-1919.

### מלחמת העולם השנייה

בשנת 1940 הוקם הקורפוס מחדש, והוא הוצב בסוריה תחת פיקודו של ויליאם הולמס. באוגוסט 1942 מונה הרברט למסדן למפקד הקורפוס, לאחר שבריאן הורוקס דחה את הצעתו של ברנרד מונטגומרי מפקד הארמייה השמינית לפקד על הקורפוס ה-10, והמליץ על למסדן כמתאים ביותר. במהלך קרב אל עלמיין השני התגלעו חיכוכים קשים בינו לבין מונטגומרי, כאשר למסדן סירב לתקוף בטענה שכוחותיו חלשים מדי. בשל כך, בדצמבר 1942 הדיח מונטגומרי את למסדן מהפיקוד ומינה את הורוקס לתפקיד. במרץ 1943 הצטיין הורוקס בפיקוד על הקורפוס בקרב על קו מארת בדרום תוניסיה. הקורפוס ביצע תנועת איגוף שאילצה את הגרמנים והאיטלקים לסגת באבדות כבדות. באפריל 1943 מונה ברנרד פרייברג למפקד הקורפוס, ובאוגוסט אותה שנה מונה ריצ'רד מקרירי למפקד הקורפוס, ולחם עמו בפלישה לאיטליה, ובקרב מונטה קאסינו. בנובמבר 1944 מונה ג'ון האוקסוורת' למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך מתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, אשר הביאה לסיום המלחמה בזירה האיטלקית. עם סיום המלחמה הוחזרו חיילי הקורפוס לבריטניה, והקורפוס פורק.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* תומאס מורלנד (יולי 1915 – אפריל 1918)
* ויליאם פייטון (מאי 1918 – יוני 1918)
* רג'ינלד סטפנס (יוני 1918 – עד הפירוק)

### מלחמת העולם השנייה

* ויליאם הולמס (יוני 1940 – אוגוסט 1942)
* הרברט למסדן (אוגוסט 1942 – דצמבר 1942)
* בריאן הורוקס (דצמבר 1942 – אפריל 1943)
* ברנרד פרייברג (אפריל 1943 – מאי 1943)
* ריצ'רד מקרירי (אוגוסט 1943 – אוקטובר 1944)
* ג'ון האוקסוורת' (נובמבר 1944 – מאי 1945)
ציור של אוראניה, מוזת האסטרונומיה, צויר על יד לואיז טוקה
אוראניה בפסל רומי עתיק מהמאה ה-2 במוזיאון פיו קלמנטינו
**אוראניה** (ביוונית: **Ουρανία**; "שמיימית") הייתה אחת מתשע המוזות במיתולוגיה היוונית, בנותיהם של זאוס, ראש האלים, ושל מנמוסינה, אלת הזיכרון, ומלוותיו של אפולו, אל היופי והאמנויות. אוראניה הייתה המוזה של האסטרונומיה והאסטרולוגיה. בדרך כלל היא מתוארת מחזיקה גלובוס בידה השמאלית ויתד בידה הימנית, וכשלגופה היא עוטה גלימה משובצת בכוכבים.

מספר מצפי כוכבים ברחבי העולם נקראים על שמה של אוראניה, דוגמת אלו בברלין, בווינה, בציריך ובאנטוורפן. גם מצפה הכוכבים המפורסם "אוראניבורג" (אנגלית: Uraniborg; דנית: Uranienborg) שהקים האסטרונום הדני טיכו ברהה נקרא על שמה, והוקדש לכבודה.

על שמה נקרא האסטרואיד 30 אוראניה (אנ') שהתגלה ב-1854 על ידי ג'ון ראסל הינד.

מדליה לכבוד גילוי האסטרואיד ה-100, המראה מצד אחד את ג'ון ראסל היינד, הרמן גולדשמידט ורוברט לות'ר, מגלי האסטרואידים הפוריים ביותר באותה תקופה, ובצד השני את אוראניה, מוזת האסטרונומיה, מ-1869

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוראניה** בוויקישיתוף
* אוראניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **תשע המוזות מיתולוגיה יוונית** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוטרפה • קאליופה • קליאו • אראטו
מלפומנה • פוליהימניה • טרפסיכורה • תאליה • אוראניה |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553767805171
* BnF: cb150693123 (data)
* GND: 124538673
* LCCN: sh86003891
* SUDOC: 241508312
* VIAF: 15707571
* WorldCat: viaf-15707571

 |
**הקורפוס ה-84** (בגרמנית: **LXXXIV. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-27 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-60, כחלק מהארמייה השביעית, וכמפקדו מונה הנס בהלנדורף. ב-1 באפריל 1943 מונה גוסטב-אדולף פון צנגן למפקד הקורפוס, וב-1 באוגוסט 1943 החליפו אריך מרקס.

מרקס היה מהקצינים הבודדים בוורמאכט שסברו שפלישת בעלות הברית לצרפת תהיה בנורמנדי, והוא השתדל להעלות את רמת המוכנות של קציניו לכך. ב-6 ביוני 1944 עם פלישת בעלות הברית, פיקד מרקס על הקורפוס בלחימה בחצי האי קוטנטן. ב-12 ביוני נפגע מרקס מתקיפה אווירית במהלך סיור שעשה בקו הקדמי באזור סן-לו, וכעבור זמן קצר מת, ובמקומו מונה וילהלם פהרמבאכר. ב-16 ביוני 1944 מונה דיטריך פון קולטיץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות הקשים סביב סן-לו ובמהלך מבצע קוברה. ב-1 באוגוסט 1944 מונה אוטו אלפלדט למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך קרב פאלז שבמהלכו הושמד הקורפוס.

מפקדים
------

* הנס בהלנדורף (27 במאי 1942 - 1 באפריל 1943)
* גוסטב-אדולף פון צנגן (1 באפריל 1943 - 1 באוגוסט 1943)
* אריך מרקס (1 באוגוסט 1943 - 12 ביוני 1944)
* וילהלם פהרמבאכר (12 ביוני 1944 - 16 ביוני 1944)
* דיטריך פון קולטיץ (16 ביוני 1944 - 1 באוגוסט 1944)
* אוטו אלפלדט (1 באוגוסט 1944 - 20 באוגוסט 1944)

סדר הכוחות
----------

### הפלישה לנורמנדי

בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-709
* הדיוויזיה ה-352
* הדיוויזיה ה-716
* דיוויזיית הפאנצר ה-21

### קרב פאלז

בקרב פאלז כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-363
* צוות קרב מהדיוויזיה ה-243
* הדיוויזיה ה-84
* הדיוויזיה ה-272

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-84 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-60 (Höheres Kommando z.b.V. LX.)
**מטר לאונידים** הוא מטר מטאורים אשר מתרחש בכל שנה בין 13 בנובמבר ל-20 בנובמבר. שיאו של המטר הוא בסביבות ה-17 בנובמבר, כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו השביט טמפל-טאטל (Tempel-Tuttle). הלאונידים קיבלו את שמם משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים אריה, שבלועזית שמה Leo.

בדרך-כלל הקז"ש של הלאונידים הוא בסביבות ה-20 מטאורים לשעה. אך היות שהשביט טמפל-טאטל מקיף את השמש במחזור קצר יחסית, 33 שנה, הרי ששובל-האבק שלו מתחדש לעיתים קרובות. אם כדור-הארץ חולף דרך השובל זמן קצר לאחר מעבר השביט, מתקבל מטר מרשים ביותר, "סופת מטאורים" של ממש. בשנים שכאלה מגיע הקז"ש לאלפי מטאורים בשעה.

"סופות לאונידים" מרשימות שכאלה נצפו בשנים 1698, 1799, 1833, 1866, 1966, 1999, 2000, 2001 ו-2002. מישראל, נצפו בהרחבה על ידי אסטרונומים מקצועיים וחובבים כאחד הפעילות המוגברת בשנת 1998 וכן סופות המטאורים בשנים 1999, 2001, 2002 ופעילות מוגברת בשנת 2008
. תחזיות שבישרו על היתכנותה של סופת לאונידים בשנת 2009 התמתנו ככל שתאריכי המטר התקרבו, ונכון לנובמבר 2009 הן עמדו על כ-200 מטאורים בשעת השיא.

המעברים הקרובים של טמפל-טאטל ליד השמש לא יניבו סופות לאונידים: כוח-הכבידה של צדק צפוי להטות את השביט מעט ממסלולו, ולפי החישובים הסופה הבאה תהיה רק בשנת 2099, אם כי צפויות בכל זאת חזרות של המטר בפעילות מוגברת (פחות מרמת סופה אך יותר מהקז"ש בשנים רגילות) גם סביב השנים 2032 ו-2065.

ראו גם
------

* פרסאידים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונידים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטר הלאונידים של 1998, כפי שתועד בצילום על ידי חובב האסטרונומיה הישראלי עופר גבזו.
2. ↑  מאמר על סופת הלאונידים של 1999 באתר ארגון המטאורים הבינלאומי, ובו ניתוח גלובלי של פעילות המטר וכן ניתוח נפרד של פעילות המטר כפי שתועדה על ידי צופים בישראל ובירדן.
3. ↑  מאמר על מחקרים שנעשו במהלך סופות הלאונידים בשנים 1999-2002, על ידי חוקרים מאוניברסיטת ת"א.
4. ↑  סופת הלאונידים של 2002, תיעוד בכתב של תצפית קבוצת חובבי אסטרונומיה ישראלים.
5. ↑  התפרצות הלאונידים בשנת 2008, דיווח ראשון בעולם על תצפית בהתפרצות, על ידי צופים של האגודה הישראלית לאסטרונומיה.
6. ↑  מברק מספר 1572 של האיגוד האסטרונומי הבינלאומי - התפרצות הלאונידים בשנת 2008
7. ↑  תחזית להתפרצות הלאונידים בשנת 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4714551-1
* VIAF: 236574433
* WorldCat (עם VIAF): 236574433

 |
**הקורפוס ההררי ה-49** (בגרמנית:  **XXXXIX. Gebirgs-Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-25 באוקטובר 1940, וכמפקדו מונה לודוויג קיבלר. הקורפוס היה מיועד להשתתף במבצע פליקס לכיבוש גיברלטר, אך עקב כישלון פגישת אנדיי והיציאה למבצע ברברוסה בהמשך, המבצע נזנח. 

במהלך המערכה בבלקן לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 ובהמשך כחלק מהארמייה ה-11 ומארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף בקרב אומן, בקרב קייב, ובקרבות באזור רוסטוב על הדון.

ב-19 בדצמבר 1941 מונה רודולף קונרד למפקד הקורפוס, וב-15 במרץ 1944 החליפו ולטר הרטמן. ב-26 ביולי 1944 מונה פרנץ בייר למפקד הקורפוס, ולחם עמו תחת פיקוד הארמייה ההונגרית הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-5 באוגוסט מונה קרל פון לה סואיר לפקד על הקורפוס, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.

מפקדים
------

* לודוויג קיבלר (25 באוקטובר 1940 - 19 בדצמבר 1941)
* רודולף קונרד (19 בדצמבר 1941 - 26 ביולי 1943)
* הלגה אולב (26 ביולי 1943 - 15 באוגוסט 1943)
* רודולף קונרד (15 באוגוסט 1943 - 15 בפברואר 1944)
* פרידריך קכלינג (15 בפברואר 1944 - 15 במרץ 1944)
* רודולף קונרד (15 במרץ 1944 - 10 במאי 1944)
* ולטר הרטמן (10 במאי 1944 - 26 ביולי 1944)
* פרנץ בייר (26 ביולי 1944 - 4 באוגוסט 1944)
* ולטר הרטמן (4 באוגוסט 1944 - 5 באוגוסט 1944)
* קרל פון לה סואיר (5 באוגוסט 1944 - 8 במאי 1945)

סדר הכוחות
----------

### המערכה בבלקן

במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ההררית ה-1

### מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-68
* הדיוויזיה ה-257
* הדיוויזיה ההררית ה-1

### 1 במרץ 1945

ב-1 במרץ 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* צוות קרב מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-320
* הדיוויזיה ההררית ה-4
* צוות קרב מדיוויזיית הסער ה-78
* הדיוויזיה ההונגרית ה-16

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ההררי ה-49 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
דגם
**גוניאופוליס** (שם מדעי: ***Goniopholis***) הוא סוג נכחד של דמוי-תנין מתור היורה והקרטיקון. מאובני תנין זה נמצאו באירופה (כולל בפורטוגל ואנגליה) ובאפריקה.

מאפיינים
--------

יצור זה הגיע לאורך 2–4 מטרים (6.6–13.1 רגל) ודמה לתנינים המודרניים, אך לא היה שייך לאותה סדרה. הוא היה בעל גולגולת משולשת שפנתה מעלה עם שיניים חרוטיות חזקות שעזרו לו לתפוס טרף חלקלק. הרגליים היו ארוכות יותר מהתנינים המודרניים והיו לו לוחיות שריון על גבו.

היצור הותאם לחיים במים אך גם יכל לנוע היטב ביבשה, בעזרת רגליו הארוכות. כנראה שהוא ניזון בעיקר מדגים, אך גיוון בחולייתנים קטנים וחסרי-חוליות (כגון סרטנים). הוא שחה לצד תנינים נוספים כמו הסרקוסוכוס.

יצור זה תואר על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1841.

מינים
-----

התגלו 4 מינים שונים של יצור זה, הראשון שבהם התגלה ב-1841:

* *G. baryglyphaeus*
* *G. crassidens*
* *G. kiplingi*
* *G. simus*

בנוסף למינים אלה התגלו שיניים בברזיל של המין *G. paulistanus*, אך מעריכים שמדובר בטקסון מוטל בספק של דמוי-תנין לא ברור. מין נוסף מברזיל - *Goniopholis hartti*, הועבר לסוג התנינאי הענק סרקוסוכוס, שכנראה שחה לצד תנינים אלה. נמצאו גם מאובנים באמריקה הצפונית אך הם עברו לסוגים *Denazinosuchus*,‏ *Eutretauranosuchus* ו*Amphicotylus*.

מאובנים ששויכו לתנין בתאילנד הועברו לסוגים: סונוסוכוס, *Nannosuchus*‏, *Anteophthalmosuchus* ו*Hulkepholis*‏.

בתרבות
------

הגוניאופוליס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור לצד סרקוסוכוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוניאופוליס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**ראדמילה שקרינסקה ינקובסקה** (במקדונית: **Радмила Шекеринска Јанковска**; נולדה ב-10 ביוני 1972) היא פוליטיקאית מקדונית, אשר כיהנה בין היתר כראש ממשלת מקדוניה הצפונית וכשרת ההגנה.

ביוגרפיה
--------

ראדמילה שקרינסקה היא בעלת תואר שני מבית הספר פלטשר למשפט ודיפלומטיה (אנ') של אוניברסיטת טאפטס ב-2007. שקרינסקה סיימה את לימודיה בפקולטת הנדסת החשמל באוניברסיטת סקופיה ב-1995. במהלך 1996, עבדה כעוזרת ליחסי ציבור במכון האגודה הפתוחה במקדוניה הצפונית. ב-1997–2002, עבדה כעוזרת בפקולטת הנדסת החשמל באוניברסיטת סקופיה.

היא מדברת באנגלית ובצרפתית. היא חיברה מספר מאמרים מדעיים ומקצועיים בתחומה. היא זכתה בפרס Leaders of Tomorrow העולמי שהוענק על ידי הפורום הכלכלי העולמי.

קריירה פוליטית
--------------

מאז 1993, נבחרה שקרינסקה כחבר הוועדה המרכזית של SDSM (אנ') למספר קדנציות. מאז 1995, היא הייתה חברה בנשיאות הוועדה המרכזית של SDSM, וב-1999 נבחר לסגנית נשיא ועדת המפלגה והמזכירה הבין-לאומית של המפלגה. ב-1995–1999, היא כיהנה כנשיאת המפלגה, ובשנים 1997–1998 כיהנה גם כדוברת המפלגה. בהמשך היא נבחרה לסגנית נשיא המפלגה, וב-5 בנובמבר 2006 היא נבחרה לנשיאת המפלגה.

ב-1996–1998, שקרינסקה הייתה חברה במועצת העיר סקופיה. ב-1998, היא נבחרה כחברת בית הנבחרים של מקדוניה הצפונית (אנ'). בתקופה זו היא ביצעה את התפקידים הבאים: סגנית רכז הקבוצה הפרלמנטרית של SDSM, חברת הוועדה למדיניות חוץ, חברת הוועדה לחינוך ומדע, חברת הוועדה לאיכות הסביבה, נוער וספורט, חברת המשלחת לאיחוד הבין-פרלמנטרי (UPI) וחברה בקבוצה הפרלמנטרית לשיתוף פעולה עם הפרלמנט האירופי.

ב-2002, היא נבחרה מחדש לבית הנבחרים של מקדוניה הצפונית, וב-1 בנובמבר 2002 עד ל-2006 כיהנה כסגנית ראש ממשלת מקדוניה הצפונית, האחראית על שילוב אירופאי ותיאום סיוע חוץ.

ב-1 במאי 2018, שקרינסקה ומזכיר ההגנה של ארצות הברית, ג'יימס מאטיס נפגשו בפנטגון כדי לדון ביחסי החוץ בין מקדוניה הצפונית לארצות הברית. בנוסף, השניים דנו במחלוקת השמות בין מקדוניה ליוון שמונעת את הצטרפותו של מקדוניה הצפונית לאיחוד האירופי ולנאט"ו, כמו כן גם את המחויבות של מקדוניה הצפונית להשיג הוצאות של 2% מהתמ"ג להגנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראדמילה שקרינסקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עותק בארכיון (ארכיון)
2. ↑  "Radmila Šekerinska - Google Scholar". *scholar.google.com*. נבדק ב-28 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Социјалдемократски Сојуз на Македонија". אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2007. נבדק ב-28 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Members
5. ↑  "NATO Hold Line Afghanistan Secretary Mattis". *www.c-span.org*. 1 במאי 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Mattis, Macedonian Defense Minister Reaffirm Defense Relationship". *U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1168155479
* VIAF: 566153895170902410008
* WorldCat: viaf-566153895170902410008

 |
**לאונרד אוכטמן** (באנגלית: **Leonard Ochtman**;‏21 באוקטובר 1854 – 27 באוקטובר 1934) היה צייר אימפרסיוניסטי הולנדי-אמריקאי, שהתמחה בנופים. הוא היה חבר מייסד במושבה לאמנות Cos Cob ובאגודת האמנים של גריניץ'.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

הוא נולד בזונמייר, ב־21 באוקטובר 1854, הולנד, כבן של צייר דקורטיבי. משפחתו היגרה לעיר אולבני, ניו יורק בשנת 1866. החל מגיל צעיר, אוכטמן עבד כצייר בבית מלאכה לעבודות עץ באולבני. בשנת 1879 עבר אוכטמן מאולבני לעיר ניו יורק ושם נפגש עם הצייר צ'ארלס וורן איטון.

בעיר ניו יורק אוכטמן עבד עם קבוצת אמנים שהיו חשובים בהתפתחות התנועה האימפרסיוניסטית בארצות הברית. אף על פי שלמד שיעורים בליגה לסטודנטים לאמנות של ניו יורק בשנת 1879, הוא בעיקר לימד את עצמו. במשך כמה שנים הסטודיו של אוכטמן בעיר ניו יורק היה ממוקם באותו בניין של ג'ורג' איננס, המייסד של תנועת הטונליזם, ושני הציירים התפעלו מעבודות של האחר. בשנת 1882 החל להציג נופים באקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא נסע לאירופה בשנת 1886, שם הושפע מציירי בית הספר ההולנדי ג'ייקוב מאריס ואנטון מוב. הוא שב לניו יורק בשנת 1887. נושאי התמונות האופייניות ביותר שלו הן סצינות מלונג איילנד ועל הנוף הכפרי של קונטיקט.

לאונרד אוכטמן, נוף כחול, 1900
אוכטמן ואשתו, הציירת האמריקנית האימפרסיוניסטית מינה פונדה אוכטמן (1862–1924), עברו למיאנוס, קונטיקט בשנת 1891, שם הפכו לחברים מייסדים במושבה לאמנות קוס קוב.

חברים אחרים במושבה כללו את ג'ון הנרי טוואצ'טמן, צ'יילד האסאם, ג'וליאן אלדן וייר ותאודור רובינסון.

בשנת 1910 ו -1911, אוכטמן נתן שיעורים בבית הספר הקיץ של ניו יורק בגריידג'. התלמידים של אוכטמן כללו את קלארק פרהייס והרייט רנדל לומיס.

בשנת 1912 הקימו אוכטמן וחברו, הפסל אדוארד קלארק פוטר, את אגודת האומנים גריניץ' ומוזיאון ברוס. אוכטמן שימש כסגן נשיא הראשון של החברה בשנת 1912, ונשיא החברה בשנים 1916–1932, וכאוצר אמנות ראשון במוזיאון ברוס.

בתה של אוכטמן, דורותי אוכטמן (1892–1971), למדה אצל שני הוריה האמניים והפכה לציירת של טבע דומם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונרד אוכטמן** בוויקישיתוף
* לאונרד אוכטמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Ochtman, Leonard". *Encyclopædia Britannica*. **19** (11th ed.). Cambridge University Press. p. 990.
2. ↑  "Leonard Ochtman", www.schwarzgallery.com
3. ↑  "Mina Fonda Ochtman Bio"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6822 5709
* LCCN: no2016030522
* RKD: 60220
* SNAC: w6f495fj
* ULAN: 500019108
* VIAF: 95798621
* WorldCat: lccn-no2016030522

 |
**הקורפוס הראשון** (בגרמנית: **I. Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### החזית המערבית

הקורפוס הוקם בקניגסברג ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה ולטר פון בראוכיטש. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השלישית של קבוצת ארמיות צפון. לאחר הפלישה הועבר על הריין התחתון. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B. הקורפוס השתתף בקרב על הולנד ונע אל צפון צרפת. לאחר מכן הועבר אל הארמייה הרביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות A. הקורפוס השתתף בפריצת הדרך בסום, וברדיפת הכוחות של צבא צרפת אל הסן והלואר. בספטמבר 1940 כבר הוחזר חזרה לפרוסיה המזרחית. 

### החזית המזרחית

במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-18, ולמשך זמן קצר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. הקורפוס חצה את הממל דרך טילזיט, וכבש את טאורגה, קלם ושאולאי. לאחר מכן חדר אל לטביה כבש את באוסקה והגיע עד הדווינה. באוגוסט 1943 לחם הקורפוס בהצטיינות בקרב לדוגה השלישי. באוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לכוחות העתודה. בפברואר 1944 הוחזר לשירות פעיל, וניצל אך בקושי מכיתור באזור פולוטסק. הקורפוס נותר חלק מהארמייה ה-18 עד סוף המלחמה. באוגוסט הקורפוס נסוג יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הקורפוס נותר בקורלנד עד שנכנע ב-8 במאי 1945.

מפקדים
------

* גנרל חיל התותחנים ולטר פון בראוכיטש (1 באוקטובר 1934 - 1 באפריל 1937)
* גנרל חיל התותחנים גאורג פון קיכלר (1 באפריל 1937 - 26 באוגוסט 1939)
* גנרל חיל התותחנים ולטר פצל (26 באוגוסט 1939 - 25 באוקטובר 1939)
* גנרל חיל הרגלים קונו-הנס פון בות (25 באוקטובר 1939 - 1 באפריל 1943)
* גנרל חיל הרגלים אוטו והלר (1 באפריל 1943 - 14 באוגוסט 1943)
* גנרל חיל הרגלים מרטין גראס (14 באוגוסט 1943 - 31 בדצמבר 1943)
* גנרל חיל הרגלים קרל הילפרט (31 בדצמבר 1943 - 20 בינואר 1944)
* גנרלוטננט ולטר הרטמן (20 בינואר 1944 - 30 במרץ 1944)
* גנרל חיל הרגלים קרל הילפרט (30 במרץ 1944 - 1 באוגוסט 1944)
* גנרל חיל הרגלים תאודור בוסה (1 באוגוסט 1944 - 20 בינואר 1945)
* גנרל חיל הרגלים פרידריך פאנגוהר (20 בינואר 1945 - 20 באפריל 1945)
* גנרלוטננט כריסטיאן יוסינגר (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)

סדר כוחות
---------

### המערכה בפולין

במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* דיוויזיית הפאנצר קמפף
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-61

### המערכה בצרפת

במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-1
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-223

### מבצע ברברוסה

בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-1
* הדיוויזיה ה-11
* הדיוויזיה ה-21

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-1 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5087342-8

 |
**גוני יהודאי** (נולדה בשנת 1977) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל בשחייה (1993) במשחה ל-100 מטר חופשי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי, שותפה לשיאי ישראל בעבר במשחי שליחות 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר חופשי וזוכת 3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד מהמכביה (1993).

ביוגרפיה
--------

יהודאי התאמנה בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה בקבוצת הפועל ירושלים.

### 1993

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באפריל 1993 זכתה יהודאי ב-5 מדליות אישיות, 2 זהב ו-3 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:02.17 דקות, לפני עינת גבאי ממכבי חיפה (1:02.46 דקות) ושירה בש מהפועל נהריה (1:03.67 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:17.46 דקות, לפני טלי אנגולץ חברתה לקבוצת הפועל ירושלים (5:21.84 דקות) ומיכל צהרי מהפועל עמק יזרעאל. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.90 שניות, אחרי קרן רגאל (28.04 שניות) ולפני יעל גוטהולף (29.04 שניות), חברותיה לקבוצת הפועל ירושלים. במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:08.27 דקות, אחרי סהר אלוני מהפועל עמק חפר (1:06.22 דקות) ולפני שירה גינצבורג מהפועל נתניה (1:08.84 דקות) ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:30.75 דקות, אחרי סהר אלוני (2:26.87 דקות) ולפני מיכל צהרי.

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכתה יהודאי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם קרן רגאל, ורדה ליטוינובה ועינת גבאי בשיא ישראלי חדש של 4:03.42 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 3:59.48 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם עינת גבאי, שרון גורסקי וקרן רגאל בשיא ישראלי חדש של 8.47.19 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 8:36.70 דקות ולפני ברזיל (9:59.31 דקות). מדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.48 דקות, אחרי ליסה מרטין (59.19 שניות) ואילנה קבדלו (1:00.54 דקות), שתיהן מארצות הברית.

### 1994

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1994 זכתה יהודאי ב-2 מדליות כסף אישיות, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:30.58 דקות, אחרי מיכל צהרי (2:25.26 דקות) ולפני ורד מרטינז מהפועל שער הנגב (2:31.22 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:18.02 דקות, אחרי מיכל צהרי (5:15.55 דקות) ולפני אלונה טרנטובה מהפועל עמק יזרעאל (5:19.43 דקות).

לקריאה נוספת
------------

* אלכס פרלסמן, נופצה הדקה ב-100 מטר, מעריב, 20 באפריל 1993
* אלכס פרלסמן, שני שיאים ומיקי אחד, מעריב, 21 באפריל 1993
* אלכס פרלסמן, התחילו לשחות לאחור, מעריב, 22 באפריל 1993
* גולן חזני, קרן אור בודדת באפלה, ידיעות אחרונות, 20 באפריל 1993
* גולן חזני, מגמת שיפור במניות השחיינים, ידיעות אחרונות, 21 באפריל 1993
* גולן חזני, שיא שליחות - ותקלות בשעון, ידיעות אחרונות, 22 באפריל 1993
* ד"ר ברוך צ'יש, זינוק מוצלח לבריכה: שישה שיאי מכביה ושיא ישראלי ביום הראשון, הארץ, 8 ביולי 1993
* גולן חזני, 13 שנים חיכו למאירי, ידיעות אחרונות, 14 באוגוסט 1994

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |
**עמוד ענן** הוא יישומון ישראלי לניווט שטח, ואתר אינטרנט ישראלי שיתופי המציג מפות טופוגרפיות של ישראל ועליהן נקודות עניין. האתר הוא אתר ויקי בחלקו, משום שנקודות העניין נוספות על ידי המשתמשים וניתנות לעריכה על ידי הציבור. ניתן להוסיף גם נקודות עניין פרטיות ומסלולי טיול פרטיים.

מטרת האתר, בלשונו, היא "הצגת מפות של ארץ ישראל, ויצירת אנציקלופדיה גאוגרפית מקוונת, שתהייה נגישה לציבור הגולשים, ללא תשלום. כל זאת במטרה להיות כלי למטיילים, לתלמידים, ולאוהבי ארץ ישראל".

היסטוריה
--------

האתר הוקם בשנת 2004 על ידי יואב רופא. שמו ניתן לו על שם עמוד הענן, שהיה "אמצעי הניווט הראשון" של עם ישראל בנדודיו במדבר. בתחילה היו באתר מפות טופוגרפיות סובייטיות של ארץ ישראל, שהותאמו לרשת ישראל החדשה ועליהן כיתוב עברי של שמות היישובים. בהמשך נוספו לאתר גם צילומי לוויין וכן מפת הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1880. בשנת 2007 הוחלפה המפה הסובייטית במפה טופוגרפית עדכנית של המרכז למיפוי ישראל.

בתחילת 2007 יצאה תוכנה לניווט שטח בשם "עמוד ענן". התוכנה שווקה על ידי חברת רונלייט, אז היבואנית הגדולה בישראל של מכשירי ניווט. התוכנה הותאמה למכשירי הניווט הייעודיים מבוססי ה-GPS של חברת Mio. בהמשך הותאמה התוכנה גם למכשירי ניווט של חברות אחרות, וכן למחשבי כף יד.

בשנת 2011 הושקה אפליקציית אייפון של עמוד ענן. במאי 2014 הושקה אפליקציה לאנדרואיד.
השימוש באפליקציה אינו מצריך רישום, אך על מנת להוסיף ולעדכן נקודות עניין, להוסיף תמונות ועוד יש צורך להרשם או להתחבר למשתמש קיים (ישירות מתוך האפליקציה).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של עמוד ענן
* גילי סופר, חדש ברשת: מפה טופוגרפית של ישראל, באתר ynet, 1 ביוני 2004 - כתבה על האתר בתחילת דרכו
* דפנה ארד, עמוד ענן: מסלולים, פינות חמד ופוליטיקה, באתר הארץ, 5 ביולי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידן אדרי, יישום "עמוד ענן" מוצא את דרכו לחנות ה-Play Store, באתר של "רשת 13", 16 במאי 2014 (במקור, מאתר "nana10")
**ממלכת סלָאבוניה** הייתה חלק מממלכת הבסבורג, ולאחר מכן חלק מהאימפריה האוסטרית. בשנת 1867 נחתמה הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 ולפיה נכללה סלאבוניה כחלק מהנחלות ההונגריות באימפריה, ובשנת 1868 נחתמה הפשרה ההונגרית-קרואטית ובה צורפה סלאבוניה לקרואטיה ליצירת ממלכת קרואטיה-סלאבוניה, שהתקיימה עד לאחר תבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה בשנת 1918.

רקע
---

בשנת 1526 נהרג לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה בקרב מוהאץ', ועם מותו נכחד בית יגלו (המשפחה ממנה באו מלכי פולין, ליטא, צ'כיה והונגריה). התבוסה הדגישה את חוסר היכולת של הנוצרים הפאודלים להילחם באימפריה העות'מאנית. בשנים לאחר מכן כבשו העות'מאנים את רוב שטחה של ממלכת הונגריה, ובכלל זה את אזור סלאבוניה, שנכלל בסנג'ק פוז'גה.

היסטוריה
--------

בשנת 1699 נחתם הסכם קרלוביץ אשר סיים את מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699), ובמסגרת ההסכם העבירה האימפריה העות'מאנית לממלכת הבסבורג את רוב שטחי ממלכת הונגריה שהיו ברשותה, ובכלל זה את אזור סלאבוניה.

בתחילה נשלט האזור על ידי ממשל צבאי-אזרחי משותף, ותושביו היו פטורים ממסים אולם נאלצו לשרת בצבא הקיסרי, אולם בשנת 1745 הפך האזור לחלק מממלכת הונגריה והיה כפוף בנוסף לממלכת קרואטיה.

במהלך מהפכות 1848 באימפריה האוסטרית, הבאן הקרואטי יוסיף ילצ'יץ' (*Josip Jelačić*) שיתף פעולה עם האוסטרים בדיכוי המרד בהונגריה על ידי כך שפלש לתוך הונגריה. בנוסף הצליח הבאן ילצ'יץ' לסלק את הצמיתות מקרואטיה, מה שגרם להקטנת כוחם של בעלי האדמות, לחלוקת האדמות החקלאיות ולצמצום הסיכון לרעב. קרואטים רבים החלו להגר לארצות אמריקה, מגמה שנמשכה במאה השנים הבאות וגרמה ליצירת פזורה קרואטית גדולה.

בשנת 1867 הושגה הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, ולפיה הפכה קרואטיה לנחלת כתר הונגרית. בשנת 1868 הושגה פשרה בין קרואטיה להונגריה ונחתמה הפשרה ההונגרית-קרואטית, ולפיה אוחדו ממלכות קרואטיה וסלאבוניה לממלכת קרואטיה-סלאבוניה. קרואטיה קיבלה אוטונומיה מסוימת בעניינים מנהליים, חינוכיים, דתיים ומשפטיים, בעוד שהונגריה נשארה אחראית על תחומי החוץ והביטחון.

לאחר מכן
--------

ממלכת קרואטיה-סלאבוניה התקיימה עד לאחר תבוסת האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה. עם תום המלחמה הוקמה מדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, שלאחר מכן הצטרפה לממלכת סרביה ליצירת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, שהפכה בשנת 1921 לממלכת יוגוסלביה.

כלכלה
-----

ממלכת סלאבוניה הייתה ברובה מדינה חקלאית, כמו ממלכת קרואטיה, והיא הייתה ידועה בייצור המשי שלה. החקלאות וגידול הבקר היו העיסוק הרווח ביותר של התושבים, ובנוסף גודלו במדינה תירס, קנבוס, פשתן, טבק וליקוריץ. כמות היין המיוצרת במדינה הייתה גם היא גדולה, ובמיוחד במחוז סריים. בנוסף הייתה קיימת גם תעשייה במדינה, ובשנת 1857 היא עמדה על 11.01% מכלל התעסוקה.

ראו גם
------

* ממלכת קרואטיה (ההבסבורגית)
* ממלכת דלמטיה
* ממלכת קרואטיה-סלאבוניה
* היסטוריה של קרואטיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת סלאבוניה** בוויקישיתוף
**קן הדסון קמפבל** (אנגלית: **Ken Hudson Campbell**, נולד ב-6 באפריל 1963) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר בזכות הופעתו בשובר הקופות "ארמגדון" בתפקיד מקס מצוות קודחי הנפט של הארי סטאמפר.

קריירה
------

קמפבל התחיל את דרכו בתפקידים קטנים בתור בקומדיות הקאלט "שכחו אותי בבית" ו"לקום אתמול בבוקר".
התפרסם לראשונה בטלוויזיה בקומדיית המצבים "בראש של הרמן", בתפקיד "חיה" ובפרק בסדרה "סיינפלד".
ב-1996 שיחק בקומדיה "צוללת דיזל" בתפקיד טבח האונייה באקמן.
בשנת 1998 הופיע קמפבל בתפקיד המפורסם ביותר שלו בשובר הקופות של מייקל ביי "ארמגדון". בסרט שיחק בתפקיד  קודח הנפט מקס לנרט, אותו בוחר הארי סטאמפר (ברוס ויליס) למשימה הקידוח המיוחדת על האסטרואיד.
לאחר מכן תרם את קולו לסרטי האנימציה "יוסף נסיך החלומות", "טיטאן AE" ולקומדיה "ד"ר דוליטל 2" בה דיבב מספר חיות.
שיחק בקומדיות "אמריקן טריפ" בתור טום, הומו על ספינת התענוגות הגאה ו"חביב הנשים".
בשנת 2003 שיחק בסדרת הדרמה "הפרקליטים" בתור האסיר רונלד האף שרצח את אשתו ומאהבה. בשנת 2019 דיבב את דמותו של בומר בסרט "פלא של פארק".

קישורים חיצוניים
----------------

* קן הדסון קמפבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קן הדסון קמפבל, באתר AllMovie (באנגלית)
* קן הדסון קמפבל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007352236905171
* GND: 1096475502
* LCCN: no00020560
* VIAF: 58618917
* WorldCat: lccn-no00020560

 |
**גונתר פרידריך וילהלם לודוויג פאנקה** (בגרמנית: **Günther Friedrich Wilhelm Ludwig Pancke**;‏ 1 במאי 1899 – 17 באוגוסט 1973) היה איש אס אס גרמני, שכיהן בין היתר כמפקד האס אס ומפקד המשטרה של דנמרק.

ביוגרפיה
--------

פאנקה נולד בגנייזנו, מחוז פוזן, האימפריה הגרמנית. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כקצין בחזית בדרגת לויטננט. בין השנים 1920 ל-1927 שהה בדרום אמריקה. הוא הצטרף למפלגה הנאצית ב-1 באוגוסט 1930, וכחבר ב-SS ב-1 ביוני 1931. ב-12 בספטמבר 1938 מונה למנהל המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס, תפקיד שהחזיק עד ל-9 ביולי 1940.

פאנקה מונה בשנת 1939 לקשר בין מפקדת הפיהרר ליחידות גולגולת המת ולאיינזצגרופן. מאוקטובר 1943 עד תום המלחמה שירת כמפקד המשטרה והאס אס של דנמרק. ב-20 באפריל 1944 העולה לדרגת אוברגרופנפיהרר.

במהלך תפקידו בדנמרק הוא נתקל בסירוב של המשטרה הדנית להילחם בכוחות התנגדות או להגן על מפעלים מפני חבלה. הוא הורה על מעצר של כ-10,000 שוטרים שהקיפו את המשטרה הארצית כולה ושלח אותם למחנה הריכוז בוכנוואלד. כ-1,700 נעצרו, כשהיתר ברחו בעת הלכידה.

לאחר המלחמה הוא נאסר על ידי השלטונות הדנים. לאחר 8 שנות מאסר בדנמרק, שוחרר פאנקה בשנת 1953. נפטר ב-17 באוגוסט 1973 בהמבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גונתר פאנקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephanie A. Lewis and Barbara C. Mallen, *The Heel of the Conqueror*, p. 107. Time Life series on The Third Reich (Henry Woodhead, Ed.), 1991.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130237817
* ISNI: 0000 0000 1713 8656
* VIAF: 62650124
* WorldCat: viaf-62650124

 |
נחש מנסה לבלוע ביצה
**נחש ביצים** (שם מדעי: ***Dasypeltis***) הוא סוג של נחשים ממשפחת הזעמניים החיים באפריקה שמדרום לסהרה ובמזרח התיכון והם אינם ארסיים. נחשים אלה יחד עם המין אֵלָכִיסְטוֹדוֹן (*Elachistodon westermanni*), ניזונים כמעט בלעדית מביצים של עופות ומכאן שמם.

אורך הנחשים 30–100 ס"מ והם בעלי קשקשים כהים עד חומים משובצים באפור לאורך הגוף, הראש שלהם גדול והזנב קצר. הם שוכנים הן על העצים והן על הקרקע, אך הם יודעים לטפס מצוין על ענפים ולהגיע לקני ציפורים.

הלסת של נחשים אלה יכולה להיפער כלפי מטה בצורה העוזרת להם לבלוע גם ביצים גדולות. בתוך הוושט ישנו זיז קרני הנלחץ על קליפת הביצה ועוזר לשבור אותה. החלמון נשפך אל הקיבה והקליפה נפלטת החוצה מהפה. הנחש יכול לבלוע אפילו ביצי יענים.

מינים
-----

* *Dasypeltis abyssina*
* *Dasypeltis atra*
* *Dasypeltis bazi*
* *Dasypeltis confusa*
* *Dasypeltis fasciata*
* *Dasypeltis gansi*
* *Dasypeltis inornata*
* *Dasypeltis latericia*
* *Dasypeltis medici*
* *Dasypeltis palmarum*
* *Dasypeltis parascabra*
* *Dasypeltis sahelensis*
* נחש ביצים מצוי (*Dasypeltis scabra*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש ביצים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* נחש ביצים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
גיגית וקרש כביסה מעץ
סרטון המציג שחזור כביסה בגיגית פח, במוזיאון פתוח בגרמניה
כביסה בגיגית פלסטיק ליד נהר, בפיליפינים
**גִּיגִית** (המכונה גם **פַּיְלָה**) היא קערה גדולה, בעלת תחתית שטוחה ושתי ידיות מצדדיה להרמה ולתליה, עשויה מעץ, פח מגולוון או פלסטיק.

בשנים עברו הייתה הגיגית כלי הכרחי בכל משק בית, להשריית כבסים, לכביסה, לרחיצת ילדים ולשימושים אחרים, לפי הצורך, ובכל גזוזטרת מטבח הייתה תלויה גיגית פח על וו ברזל.

בעונת הקיץ הייתה הגיגית נודדת החוצה, אל רחובות הערים, כבישי הארץ וחופי הרחצה, מלאה חתיכות קרח וביניהן פירות צבר או בקבוקי משקה קל למכירה. במרפסות גדולות או על גגות שטוחים השתמשו בה לגידול פרחים או ירקות, מבשרות האדניות ועציצי הפלסטיק הגדולים, שעוד לא הופיעו בשנים ההן.

בבתים ללא אמבטיה ומקלחת וללא דוד חימום חשמלי או מוסק בתנור עצים, שימשה הגיגית לרחצה במטבח, במים שחוממו בקומקום על הכירה. בימי שמש אפשר היה להעמיד אותה במרפסת או בחצר ולחמם את המים באנרגיה סולארית זולה, לפני היות דוד השמש והקולטים.

במשך השנים פחת הצורך בגיגית, ככל שרבו מכונות הכביסה בבתים ובמכבסות נותנות שירות וככל שחדר רחצה מצויד בדוד חשמלי ובמקרים רבים גם בדוד שמש היה לחלק בלתי נפרד מכל דירת מגורים. קערות פלסטיק בגדלים שונים החליפו את גיגיות הפח ואמבטיות פלסטיות החליפו את אמבטיות הפח לתינוקות. במשך שנים עוד נראו גיגיות פח תלויות במרפסות בתים ישנים, אך גם הן התמעט והלכו, עם חילופי הדיירים.

כינויה המקובל של הגיגית – "פיילה" נגזר מ"פיילי" המוזכר במשנה "היה מביא פיילי של חרס חדשה" (מסכת סוטה, פרק ב משנה ב), וכמו כן הוא מופיע במערכון הידוע של הגשש החיוור על "הקפטריה בטבריה", שם מוריד מטוס מיוחד עם דוד מים צינור גומי (מאלומיניום) אמריקאי ישר אל הצנטרום של הפיילה.

עולים חדשים מכבסים בגיגיות ודוודים במחנה עולים ליד קיבוץ נען, 1940

קישורים חיצוניים
----------------

* כך עשו כביסה פעם, סרטון בערוץ "Yosi Keinan", באתר יוטיוב (אורך: 03:15), סרטון המדגים כביסה של פעם: הדלקת פרימוס והנחתו תחת הדוד, כביסה בגיגית, קרש כביסה, כחול כביסה, גיהוץ במגהץ פחמים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פַּיְלָה, באתר האקדמיה ללשון העברית
הרב **לוי הכהן רבינוביץ** (כ"ד בתמוז תר"פ, יולי 1920 - ב' באדר תשע"ה, 21 בפברואר 2015) היה רב חרדי-ירושלמי. מחבר סדרת הספרים **מעדני השולחן**.

ביוגרפיה
--------

נולד בצפת לרב גמליאל, שהיה ראש ישיבה בקישינב, חסיד של המגיד מטריסק והרב דוד משה מצ'ורטקוב, שקיבל את פסקיו. שם המשפחה היה במקורו רפפורט, בעלי ייחוס לש"ך, אך הוא הוחלף עקב פחד מגיוס לצבא הרוסי. לפני מלחמת העולם הראשונה עלה הרב גמליאל לארץ ישראל והתיישב בצפת, באמרו שהוא חושש מאסון שמגיע לאירופה. 

התייתם בילדותו מאביו ובהמשך גם מאמו. הרב משה קליערס שלחו לבית היתומים דיסקין. הוא למד אצל הרב ישראל לב, הרב חיים יוסף קרויזר, הרב מרדכי יהושע קרויזר והרב צבי קופשיץ. לאחר מכן למד בישיבת תורה ויראה, אצל הרב בנימין שיקוביצקי והרב אליהו זלוטניק. 

נישא למיכלא איטה בתו של הרב יחיאל מאיר זילבר, ראש חברה קדישא חסידים. התגורר בבתי נייטין. לאחר נישואיו היה מלמד בתלמוד תורה "תורה ויראה", ובערב למד בכולל ערב של הרב שלמה מזוויהל, בראשות הרב משה וובר, ב"רומנישע שול" ברחוב מאה שערים. הוא התקרב לרב שמשון אהרן פולנסקי, "הרב מטפליק, וקיבל ממנו סמיכה. 

חיבר את סדרת הספרים "מעדני השולחן" על שולחן ערוך יורה דעה. הסדרה קיבלה את הסכמת הרב משה פיינשטיין, הרב שלמה זלמן אוירבך, הרב שך ועוד. בחייו יצאו 4 כרכים בסדרה. בצוואתו מינה את בנו הרב אלחנן יעקב להוציא את שאר החלקים. בנוסף הוציא גם "שו"ת מעדני מלכים" ובו ביאורים על פסקיו במעדני השולחן. 

בשנת תשנ"ז התאלמן ונישא בשנית לחנה הענא בת אחיינו הרב דוד בטלמן. נפטר בצהרי שבת תרומה תשע"ה. הספידוהו הרב יצחק טוביה וייס, הרב משה שטרנבוך, האדמו"ר מתולדות אהרן, הרב יהודה פישר ועוד, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.

משפחתו
------

* הרב גמליאל, מראשי ישיבת שער השמים וראש קהילת "שבתי בבית ה'",
* הרב אלחנן יעקב דוד, מחבר הספרים "מועדי קדשך" ו"עקבי דוד".

מחתניו: הרב אברהם עקשטיין , הרב שמעון יוסף זלצמן נשיא מוסדות חורב; המקובל הרב שלמה מן, מחבר הספרים "וזאת התורה" ו"טוב להודות"; הרב שמואל שמחה הכהן רוזנפלד ראש כולל שבתי[דרושה הבהרה].

לקריאה נוספת
------------

* הרב אלחנן יעקב דוד רבינוביץ, **עובדות דרבי לוי**, טבת תשע"ז

קישורים חיצוניים
----------------

* לוי רבינוביץ (רפפורט), **שו"ת **מעדני מלכים** - א**, ירושלים תשס"ד, באתר היברובוקס
* **אשכבתיה דרבי לוי - אוסף כתבות ומודעות אחרי פטירתו**, ירושלים, מעדני השולחן, תשע"ה, באתר אוצר החכמה
* לוי בן גמליאל רבינוביץ (1920-2015), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי שלזינגר, בעל 'מעדני השולחן': הגאון רבי לוי רבינוביץ זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 21 בפברואר 2015
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312979305171
* ISNI: 0000 0000 6695 4617
* LCCN: nr95045461
* VIAF: 78673151
* WorldCat: lccn-nr95045461

 |
**גידה ספנדמאגר** (הוצאה להורג בשנת 1543) הייתה אישה דנית שהואשמה כמכשפה. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שהוצאו להורג בסקנדינביה בעוון כישוף.

רקע
---

ספינת מלחמה סקנדינבית מהמאה ה-16
ב-1543 המלך כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק צייד צי מלחמה של 40 ספינות כדי לצוד את הצי המלכותי ההולנדי סמוך לחופי נורווגיה ולגרשו חזרה להולנד. מחוץ לאלסינור הצי נתקע בים רגוע, וכל היוזמה נכשלה. את האשמה לכישלון זה הטילו על ספנדמאגר, אשתו של סוחר, שלכאורה אספה קבוצת מכשפות בעמק מחוץ לעיר, והפעילה כישוף על הספינות. ספנדמאגר נעצרה ונחקרה בעינויים.

משפט
----

המשפט נגד גידה הוביל להאשמתם של מספר אנשים בשנים 45–1543 בהטלת כישוף על ספינותיו של המלך, כך שלא תהיה רוח במפרשיהן. במשפטה כיהן המושל המלכותי אסקה בילדה. היא הודתה באשמה במהלך העינויים, והצביעה על מספר אנשים, ביניהם נשים וגברים וכן כמרים, מה שהוביל להתרחבות של משפט המכשפות, מכיוון שלקחו את דברים ברצינות יתרה. היא גם אמרה שהכישוף לעולם לא יוסר, אלא אם כן ירשו לה להסירו בעצמה. האנשים שהיא הפלילה נעצרו ועונו "כל כך קשה שגפיהם פורדו מגופם", אבל אף אחד חוץ מגידה לא הודה באשמה. אחת הנשים שוחררה לאחר שניתן לה אליבי על ידי אזרחי העיר. בנובמבר 1543, המלך דרש שהמכשפה העיקרית, קרי גידה, תישרף על המוקד. נראה שהיא נחקרה ועונתה במשך זמן מה לפני שבוצע גזר הדין.

הקשר
----

המקרה של גידה ספנדמאגר היה הראשון מבין שלושה מקרים מפורסם בהם אסונות הואשמו על כישוף והובילו למשפטי מכשפות בדנמרק. ב-1566, מספר אוניות דניות טבעו בסערה סמוך לגוטלנד; נשים מקופנהגן הואשמו בגרימת הסערה כדי שיוכלו לשמור לעצמן מספר דברים אשר הושארו בחזקתן על ידי רב חובל אחד של הספינות הטבועות. הנשים נעצרו והועלו על המוקד. בשנת 1589, כמה נשים מקופנהגן הואשמו בגרימת סערה, אשר הסיטה מדרכה את הצי שהיה אמור לקחת את אן נסיכת דנמרק לחתונה שלה עם המלך ג'יימס השישי של סקוטלנד, והגיע לנורווגיה במקום זאת.

היה זה אחד ממשפטי המכשפות הראשונים בדנמרק, אחרי המשפטים של קרן גרוטס ובודיל לוריצן, אשר נשרפו על המוקד בסטגה ב-1539. היה מקרה קודם בשנת 1530, שבו הנשים של לארס קילינג ויורגן אולסן נשרפו על המוקד בבורנהולם, אבל האי היה באותה העת (1525-75) בשלטונו של ליבק.

מקורות
------

* Hans Anckarstjerna: *Djævle og trolddom* [Devils and magic]
* 
* *Dagligt Liv i Norden i det sekstende Aarhundrede* [Daily life in Scandinavia in the 16th century] Gyldendalske Boghandel, Nordisk Forlag, Copenhagen (1914)
* Peter Andreas Harteg: *Heksebål på Bornholm* [Witch trials at Bornholm], Bornholms Tidende (1992)
* Möller, Peter von: *Halländska herregårdar*[Halland manors], 1871 (Danish)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גידה ספנדמאגר"**.
**הואן שואן וין** (באנגלית: **Hoàng Xuân Vinh**;‏ נולד ב־6 באוקטובר 1974 בהאנוי) הוא קלע ירי ספורטיבי וייטנאמי.

וין השתתף באולימפיאדת לונדון ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה באחרונה במדליית זהב במקצה לירי באקדח אוויר למרחק 10 מטר, ובכסף בתחרויות האקדח למרחק 50 מטר, כשהוא הספורטאי הראשון ומאז כרגע (2021) היחיד מארצו שזכה במדליית זהב אולימפית.

ביוגרפיה
--------

הקריירה המקצועית של וין בירי ספורטיבי מתפרשת על שתי אוליפיאדות.

### אולימפיאדת הקיץ 2012

באולימפיאדת הקיץ 2012, הוא סיים במקום ה-9 בסיבוב המוקדמות לאקדח אוויר למרחק 10 מטר, ולא הצליח להגיע לגמר בגלל חוסר של נקודה בודדת. הוא גם לא הצליח לזכות במדליה בגמר 50 מטר אקדח, כשהוא לוקח את המקום הרביעי עם ציון נמוך ברק 0.1 פחות מהזוכה במדליית הארד.

### אולימפיאדת קיץ 2016

בשנת 2016, הוא הפך לספורטאי הווייטנאמי הראשון שזכה במדליית זהב בהיסטוריה של אולימפיאדת הקיץ, וניצח את פליפה וו מברזיל בסיבוב האחרון בתחרות אקדח האוויר למרחק 10 מטר, עם ציון 202.5 מול 202.1 של הברזילאי, שיא אולימפי חדש, לאחר שינוי כללי ISSF ב-1 בינואר 2013.

הוא זכה גם במדליית הכסף בתחרות האקדחים למרחק 50 מטר, מה שהפך אותו לספורטאי הווייטנאמי הראשון שזכה בשתי מדליות אולימפיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הואן שואן וין** בוויקישיתוף

* הואן שואן וין, באתר olympedia.org
* הואן שואן וין, באתר התאחדות הקליעה הבין-לאומית
* דף מידע על הואן שאן וין, באתר הפדרציה הבינלאומית לירי ספורטיבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  "10m air pistol 60 shots men". olympic.org.
2. ↑  "Vietnamese Colonel breaks world record at National Games". issf-sports.org.
3. ↑  "Rio 2016: Vietnamese Hoang Xuan Vinh wins silver for shooting". thanhniennews.com.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1256630373
* VIAF: 691165272358910690003
* WorldCat (עם VIAF): 691165272358910690003

 |
נחש גדות צעיר בדיג.
**נחש גדות** (שם מדעי: ***Erpeton tentaculatum***) הוא מין נחש ממשפחת ההומלופסיים, אשר מהווה את המין היחיד בסוג *Erpeton*. נחש זה מצוי בטבע לאורך דרום-מזרח אסיה בתאילנד, קמבודיה ווייטנאם. הוא תואר למדע ב-1800.

תיאור
-----

זהו נחש בעל מראה מוזר עם זוג "מחושים" מעל פיו, אשר עוזרים לו לחוש את סביבתו מתחת למים והוא הנחש היחיד בעל "מחושים" כאלה. הוא קטן יחסית בגודלו, מגיע לאורך של כ-50 עד 90 ס"מ בבגרות וצבעו משתנה מאפור כהה עד לחום עם מספר רצועות בהירות יותר. הנחש הוא תת-ארסי אך אינו מסוכן לאדם, מאחר שהארס חלש מדי וגם מצוי בניבים האחוריים והוא מותאם בעיקר להריגת טרף. נחש זה משריץ צאצאים חיים.

הנחש חי בטבע רק במקווי מים של אגמים, ביצות ושדות אורז מוצפים ולעיתים מצוי אף במים מליחים ואף במי ים בקרבת החוף והוא בעל אורח חיים כמעט לגמרי מיימי, כשהוא מגושם מאוד ביבשה אך עולה בלילות להתפלש בבוץ.

הנחש הוא אוכל דגים מובהק ולרוב הוא נע באיטיות סמוך לצמחייה המיימית, וכשמפתיעים אותו הוא מחקה פני מת. הוא אורב לטרף לדגים קטנים, אותם הוא חוטף במהירות ביכולת מפתיעה לנחש לאן הדג עלול להימלט. הנחש יוצר גירוי במים דרך צווארו ובמהירות מפתל אותו, לפני שהוא מסתער על המקום אליו הדג מנסה להימלט ואז מכיש אותו ובולע אותו. יכולת זו ידועה גם מנחשים צעירים והיא מולדת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש גדות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נחש גדות באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  לפי החלטות האקדמיה ללשון העברית
נחש בית מפוספס זוחל
**נחש בית מפוספס** (שם מדעי: *Boaedon lineatus*) הוא נחש ארוך ממשפחת הלמפרופידיים החי ברחבי אפריקה הטרופית.

תפוצתו משתרעת מטנזניה, לאורך מרכז אפריקה ועד לאוגנדה. הוא מצוי במגוון בתי גידול לרבות ערבות עשב וסוואנות, אזורי סלעים, אזורים יבשים, יערות פתוחים וביצות.

אורכו של הנחש 60 ס"מ בנזכרים ומעל 100 ס"מ בנקבות. הנחש מופיע בהרבה צבעים משחור וחום כהה, אדמדם ועד לירקרק. העיניים גדולות והפסים אופקיים ומתחילים מהפנים ולאורך הגוף עד הזנב בשתי רצועות, אחד מעל העיניים והשני מתחת לפה וצבעם צהוב-בהיר.

הנחשים האלה קיבלו את שמם כי הם נפוצים באזורים אנושיים והם נמשכים למכרסמים הנמשכים למגורי האדם. הם ניזונים גם מאפרוחים וגוזלים, זוחלים קטנים ודוחיים. בטבע הם מתרבים כל השנה אך בשבי רק פעם אחת והם לעילי לילה יחידים.

עקב הימצאותם במגורי האדם, החלו לגדל אותם כחיות מחמד. הם ניזונים מעכברים מתים מוקפאים ומטילים 3–10 ביצים בשנה. הם די קלים לגידול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחש בית מפוספס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |



1. ↑  נחש בית מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN