recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קטע מדגם נייר של מטוס F-15 שצורף לבטאון חיל האוויר
שלד ומבנה של דגם מנייר של מטוס Short Sunderland
חלק ממבנה דגם מנייר של מטוס Short Sunderland
**דגם נייר** הוא דגם של מטוס, אוניה, מבנה וכדומה העשוי נייר. הרכבת דגמי נייר היא תחביב מוכר. חלקיו של הדגם מודפסים על גבי נייר בריסטול, ובהתאם להוראות ההרכבה המצורפות יש לבנות מהם את הדגם התלת־ממדי על ידי קיפול החלקים, עיגול וכיפוף והדבקת החלקים. וריאציה שונה מעט היא דגם קרטון. חברות מוכרות אשר מתכננות ומפרסמות כיום דגמי נייר הן GPM, Fly Model, JSC, Modelart ועוד.

בעבר היה התחביב נפוץ, אך בשנות השישים של המאה העשרים החלו להופיע דגמי פלסטיק שדחקו את דגמי
הנייר מהתעניינות החובבים. דגמי הפלסטיק היו יקרים יחסית לדגמי הנייר, אך הרכבתם קלה יותר והתוצאה מדויקת ומוצקה יותר. בונים נלהבים של דגמי נייר לא נטשו את התחביב גם בשנים אלו. אחד ההבדלים העיקריים בין דגמי הנייר לדגמי הפלסטיק הוא בקנ"מ. לדגמי הנייר יש כמות גדולה יותר של מושאים בקנ"מ גדול (1:33-1:32) לעומת דגמי הפלסטיק -כמו כן ישנו מבחר גדול יותר של דגמים העשויים נייר לעומת דגמי הפלסטיק.

בישראל נפוצו דגמי נייר בעיקר על ידי "בטאון חיל האוויר", שבשנות השישים ובשנות השבעים נהג לצרף דגם נייר של מטוס לחלק מהגיליונות.

בשנים האחרונות התחביב הפך לנפוץ יותר שוב וזאת כתוצאה מנגישות הדגמים ברשת האינטרנט שמצויים במגוון של התחומים, בדרגות קושי בנייה שונות. כיום על פי רוב הדגם מודפס במדפסת ביתית על ניר בעובי מתאים וממנו נגזרים החלקים. הנגישות הרבה שיצר האינטרנט לדגמים מסוג זה, הביאה להתפתחותה של תופעת פיראטיות גם בתחום דגמי הנייר. דגמים רבים שהופצו בצורתם ה"פיזית" בלבד, נסרקו למחשב וכיום ישנם אתרים ופורומים רבים אשר מאפשרים הורדה שלהם, תוך כדי הפרת זכויות יוצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגם נייר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph989505

 |
**אקנתופוליס** (שם מדעי: *Acanthopholis*) הוא סוג של דינוזאור אוכל-צמחים ממשפחת הנודוזאוריים, שחי בתור הקרטיקון (גיל הקנומן) שלפני 97 מיליון שנה בבריטניה. 

האקנתופוליס התגלה ב-1865 לחופי פולקסטון שבקנט, דרום-מזרח אנגליה ונאסף בידי ג'ון פרסי (אנ'), אשר נתן אותם לידיו של החוקר האנגלי תומאס הנרי האקסלי כדי שיחקור אותם ויחלץ עוד מאובנים מהאזור בו התגלו. האקסלי מצא עוד כמה מעצמות השריון והבטן, וב-1867 נתן לדינוזאור את שמו. פירוש השם הוא: "άκανθα" - קוצני ו-"φόλις" - קשקש, כלומר: "קשקשים קוצניים. השם ניתן עקב מבנה האוסטאודרם הקשיח שלו. שם המין שנקרא, *Acanthopholis horridus* פירושו: "מפחיד" או "מחוספס".

במשך השנים התגלו עוד כמה ממצאים של הדינוזאור שכללו בעיקר שרידי לסת ושיניים וכן חלקי שריון. מבנה השריון שלו דמה לזה של הסטרותיוזאורוס והיה מכופף מעט מעלה עם רכס קוצני מעליו, בייחוד סביב הצוואר והכתפיים. לדינוזאור היה מקור קשיח בתוכו שורות של שיניים שטוחות שהתאימו ללעיסת צמחים.

הוא נחשב לסוג ייחודי בעל מראה שונה משאר האנקילוזאורים, וחלק מהחוקרים שייכו אותו למשפחת הסקדילוזאוריים, בה הסקלידוזאורוס. אחרים ראו בו טקסון מוטל בספק, אך כיום מעריכים שהוא סוג במשפחת הנודוזאוריים בתת-משפחה ייחודית - Acanthopholinae.

מינים
-----

* *Acanthopholis horridus*
* *Acanthopholis macrocercus*
* *Acanthopholis stereocercus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקנתופוליס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**אמיליה קוראן**, באנגלית: **Amelia Curran** (1775–1847) הייתה ציירת דיוקנאות אירית.

ביוגרפיה
--------

אמיליה קוראן הייתה הילדה הבכורה של עורך הדין ג'ון פילפוט קוראן ואשתו שרה קריג. אחותה שרה קוראן הייתה ארוסתו של רוברט אמט. אמיליה הייתה חברה בכנסיית אירלנד בנעוריה. ב-1810, דרך אביה, היא הכירה את הסופר ויליאם גודווין  ואת אהרון בר, הפוליטיקאי האמריקאי. זמן קצר לאחר מכן, היא הכירה את חברה לכל החיים המשורר פרסי ביש שלי.

בשנת 1812 נסע פרסי שלי לאירלנד כדי למחות נגד העוולות שנעשו שם תחת השלטון הבריטי והוצג בפני אביה .

קוראן גם ציירה דיוקן של בנו של שלי, ויליאם בן השלוש וחצי ברומא, זמן קצר לפני מותו ממלריה ב-1819.

מאוחר יותר היא נסעה לרומא  ב-1821 עברה קוראן לנאפולי, שם המירה את דתה לקתוליות. כשעברה לפריז בשנה שלאחר מכן, היו שמועות שווא שהיא התחתנה ונפרדה מגבר. קוראן חזרה לרומא ב-1824 כדי לבלות את שארית חייה.

קוראן ציירה את שלי מספר פעמים. אלו הם בין הציורים הבודדים של שלי שצוירו בימי חייו. הציורים הועתקו על ידי מספר אמנים כולל אלפרד קלינט  ויליאם הול  בין היתר הם ידועים בתכונות האנדרוגיניות שלהם, ובדמיון הבולט שלהם לציור של גווידו רני של ביאטריס צ'נסי, שהייתה אחת התמונות האהובות על המשורר. דיוקנו של שלי משנת 1819 של קוראן  נכלל בספר "נשים ציירות בעולם" משנת 1905 ותלוי בגלריה הלאומית לפורטרטים בלונדון.

קוראן גם ציירה דיוקן של קלייר קליירמונט  ועשתה עותקים של כמה מדונות מתקופת הרנסאנס. במהלך אותו אביב של 1819 ציירה את ויליאם שלי. היא הכירה את מרי וקלייר בתור בנותיו החורגות של ויליאם גודווין מאז ילדותן, מביקור בביתם בלונדון עם אביה.

אמיליה קוראן מתה ב-1847 ברומא, ונשרפה בכנסיית איזידור הקדוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיליה קוראן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Curran, Amelia. "Percy Bysshe Shelley | Art UK". www.artuk.org.
2. ↑  Polack, Fiona (2011). "Amelia Curran's Newfoundland Painting". Keats-Shelley Journal. 60: 25–29.
3. ↑  Bieri, James; Shelley, Percy Bysshe (2008). Percy Bysshe Shelley: a biography. Baltimore: Johns Hopkins University Press. p. 196
4. ↑  Amelia Curran in the National Portrait Gallery, London
5. ↑  Clint, Alfred. "Percy Bysshe Shelley". www.npg.org.uk. National Portrait Gallery.
6. ↑  "Percy Bysshe Shelley". www.npg.org.uk. William Holl Sr, or William Holl Jr. National Portrait Gallery.
7. ↑  "Newstead Abbey | Discover Artworks". Art UK.
8. ↑  Women Painters of the World on Project Gutenberg
9. ↑  Curran, Amelia. "Claire Clairmont (1798–1879) | Art UK". www.artuk.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016080456
* RKD: 19424
* SNAC: w6h49mfj
* ULAN: 500022822
* VIAF: 95821830
* WorldCat: lccn-no2016080456

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמיליה קוראן"**.
**סרגיי צ'וכראי** (ברוסית: **Сергей Алексеевич Чухрай**; ‏31 במאי 1955) היה קיאקיסט סובייטי. הוא זכה באליפות ב-3 אולימפיאדות: (מונטריאול 1976, מוסקבה 1980. באליפויות העולם הוא זכה ב-3 מדליות זהב.

ביוגרפיה
--------

סרגיי צ'וכראי נולד בבלוגורסק שבמחוז אמור. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר לעיירה נובאיה קחובקה בדרום אוקראינה. בעיירה זו סרגיי סיים את בית הספר והתאמן במועדון חתירה המקומי. לאחר סיום בית הספר הוא למד בבית הספר להנדסאים בעירו וסיים אותו בשנת 1974 תוך קבלת הסמכה כחשמלאי. לאחר גיוס לתבא הסובייטי הוא החל להתאמן במועדון של צי הים השחור.

בשנת 1974 סרגיי צ'וכראי לראשונה זכה באליפות ברית המועצות, נכלל בנבחרת ארצו וזכה במדליית כסף באליפות העולם (חתירת שליחים ל-500 מ'). בשנת 1976 הוא נסע לראשונה למשחקים האולימפיים וזכה במדליית זהב בתחרות רביעיות. בשנת 1979 שותפו בתחרויות זוגות חלה והיה צורך למצוא מחליף. סרגיי צ'וכראי החל להתאמן עם ולדימיר פרפנוביץ' ובאולימפיאדת מוסקבה הם זכו ב-2 מדליות זהב.

סרגיי צ'וכראי המשיך להתחרות עד לשנת 1983 בתחרויות זוגות ורביעיות. החל מאותה שנה הוא עבר לעסוק באימון. כמאמן צ'וכראי הגיעה לאולימפיאדות סאול וברצלונה. ספורטאים שהוא אימן זכו במספר מדליות באולימפיאדות ואליפויות העולם.

לאחר התפרקות ברית המועצות סרגיי צ'וכראי אימן נבחרת קיאקים של אוקראינה.

הופעות האולימפיאדות
-------------------

במונטריאול 1976 סרגיי צ'וכראי הגיע כחלק של רביעיית החותרים הסובייטים. בתחרות הם הצליחו להקדים את הרביעייה בספרדית ב-20 מילישניות וזכו במקום הראשון.

למוסקבה 1980 סרגיי צוכראי הוצב בתחרויות זוגות עם שותפו ולדימיר פרפנוביץ'. הם השתתפו בתחרויות ל-500 מ' ול-1000 מ' וזכו במקום הראשון.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרגיי צ'וכראי, באתר olympedia.org
**העד הבלתי נראה** (באיטלקית: **Il testimone invisibile**) הוא סרט מותחן איטלקי משנת 2018 בבימויו של סטפנו מורדיני על פי תסריט שכתב עם סטפנו מסימיליאנו קטוני. הסרט, בכיכובם של ריקרדו סקאמרצ'ו, מרים ליאונה, פבריציו בנטיבוליו ומריה פיאטו, הוא גרסה מחודשת לסרט הספרדי אורח בלתי נראה משנת 2016 בבימויו של אוריול פאולו, שהופקה על ידי החטיבה האיטלקית של אולפני האחים וורנר.

עלילה
-----

אדריאנו דוריה הוא איש עסקים עשיר ומפורסם שמואשם ברצח פילגשו, לאורה ויטאלה. כדי לעזור לעורך דינו, הוא מזמן עורכת דין פלילי ידועה, וירג'יניה פררה, שצריכה לדעת את האמת כדי להעלות קו הגנה בבית המשפט. כך מספר דוריה שהוא הלך לחדר במלון עם ויטאלה, לפגישה עם סחטן, שאיים עליהם לחשוף את מערכת היחסים הסודית שלהם, אך כאן האיש מותקף לפתע וכשהוא מתעורר הוא מוצא את האישה הנרצחת ומוקף בכספי הסחיטה. המשטרה הגיעה מיד ועצרה את האיש.

זו הגרסה של אדריאנו דוריה, אבל וירג'יניה רוצה לדעת אילו קשרים יש לסיפור הזה עם מותו של דניאל גארי, שהתרחש זמן מה קודם לכן ואז מתחיל סיפור נוסף, בו אדריאנו ולאורה, במהלך בריחה משותפת, דרסו והרגו את הצעיר בטעות והסתירו את גופתו. רגשות האשמה וחוסר הביטחון ייסרו את אדריאנו אך לא את לאורה, שהוא שופט, בדאגה, כרגועה וקרה מדי. האיש מנסה להטיל את האשמה על רצח גארי בלאורה.

שיווק
-----

הטריילר הראשון של הסרט שוחרר ב-13 בנובמבר 2018.

הפצה
----

הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע האיטלקיים החל מ-13 בדצמבר 2018.

הערכה
-----

2019 - פרס דייוויד די דונטלו
* מועמדות לתסריט הטוב ביותר

2019 - סרט הכסף
* מועמדות לשחקן הטוב ביותר לריקרדו סקאמרצ'ו
* מועמדות לשחקנית המשנה הטובה ביותר למריה פיאטו

קישורים חיצוניים
----------------

* "העד הבלתי נראה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "העד הבלתי נראה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2   העד הבלתי נראה, בביצוע Il Testimone Invisibile - Trailer Ufficiale, סרטון באתר יוטיוב
2. ↑  "David di Donatello 2019: tutte le nomination". 19 בפברואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Nastri d'argento 2019: Il traditore di Bellocchio parte in pole position. Ecco tutte le nomination". 30 במאי 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**העברית החדשה** הוא פזמון, שכתב והלחין עמרי גליקמן, סולן להקת התקווה 6 וביצעה הלהקה. השיר יצא לאור בשנת 2019.

רקע
---

השיר יצא במאי 2019 כסינגל מתוך אלבומם השביעי של הלהקה, "מפה לשם". הוא עובד והופק מוזיקלית על ידי פילוני.

השיר עוסק בחדירת מושגים בחדירת מילים מן השפה האנגלית ושפות אחרות אל השפה העברית, כאשר לעיתים יש להן אלטרנטיבה בשפה העברית ולעיתים, במילים הקשורות לטכנולוגיה אין להם חלופה. באופן אירוני, מילות הפזמון החוזר בשיר הן "או מיי גאד [או "וואי וואי וואי"] שפה קשה, העברית החדשה, אני לא מבין את המבטא, פליז דבר עברית ב – ב – ק – ש – ה"

עומרי גליקמן סיפר על כתיבתו: "השיר הזה נולד כשפתאום שמתי לב שחצי מהמילים שאני משתמש בהן בכלל לא בעברית. אנחנו כל הזמן משלבים מילים באנגלית שנשמעות לנו כבר חלק מהעברית, וזה מרגיש לנו כל כך טבעי. עלה לי רעיון לרכז את כל המילים האלה ולכתוב שיר. ככה אנחנו מדברים, זו העברית החדשה. אני חושב שאנחנו מאבדים מילים בעברית, וזה משהו שאנחנו צריכים לשמר, לפחות לנסות. בסופו של דבר זו השפה שלנו ואנחנו צריכים לחזור טיפה לעברית האמיתית, לשמר אותה. בתור ישראלי בנשמה, חובב השפה העברית ומי שכותב בשפה הזאת - לפעמים חסרות לי מילים".

מילים מלועזית שהוזכרו בשיר
--------------------------

בשיר מוזכרות מילים משפות זרות בעיקר מאנגלית, שחדרו לשפה העברית, לדוגמה ג'ט לג (בעברית:יעפת), אימייל (דואר אלקטרוני), האשטאג (תג הקבצה), רילוקיישן (עיתוק), הנגהובר (חמרמורת), סטרס (דחק), ופלשבק (הבזק לעבר).

קישורים חיצוניים
----------------

* התקווה 6 - העברית החדשה (קליפ רשמי), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:06)
* ירעם נתניהו, הָעִVרִית Aחֲדָשָׁה – סולן התקווה 6 מדבר על השיר שכתב, באתר לשוניאדה, 19 במאי 2019
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיה כהן, ‏מוזיקה, באתר ישראל היום, 19 במאי 2019
**אנדרה ספשי** (במקור **שיסהולץ-Süszholz**, בהונגרית: **Szepesi Endre**; שאטוראליאויהיי, 14 באוקטובר 1906 – בודפשט, 26 ביוני 1977) היה מהנדס חשמל יהודי-הונגרי, פרופסור, דוקטור למדעים טכניים (1952).

ביוגרפיה
--------

אנדרה ספשי נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון שיסהולץ (1860–1938) מהנדס מכונות, מנהל מפעל רכבות ממלכתי בהונגריה ושל רבקה גליק (1874–1960). תחילה היה תלמיד בגימנסיה הקתולית בעיר הולדתו ואחר כך בבית הספר המסחרי העליון ברחוב ואש בבודפשט. את לימודיו הגבוהים סיים בגרמניה, שם קיבל בשנת 1930 תואר בהנדסת חשמל באוניברסיטה הטכנית בשרלוטנבורג. עד 1933 עבד כראש מחלקת העריכה של חברת Neumann Hochspannungsgeräte הגרמנית ולאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה חזר להונגריה ומשנת 1933 הפך לעובד של חברת .Power Transmission and Light Co (בהונגרית: Erőátviteli és Világítási Rt. (ERVIL)). הוא עבד בחברה במשך שש עשרה שנה (למעט בחלק מתקופת השואה), והגיע עד לדרגת סגן מנהל. לאחר הלאמת החברה הועבר לחברה לניהול אנרגיה (EGART), ממנה הוקם מאוחר יותר המכון לניהול אנרגיה. הוא ניהל את משרד התכנון של החברה עד לפרישתו. ספשי עסק בעיקר בתחנות כוח תעשייתיות ובציוד חלוקה (מיתוג) תעשייתי. הוא הרצה בשני נושאים אלה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. מאז הקמתו בשנת 1933 היה חבר ב"איגוד מהנדסי החשמל ההונגרי", מאוחר יותר הוא היה גם סגן נשיא ונשיא כבוד. ספשי היה גם חבר בוועדת האנרגיה של האקדמיה ההונגרית למדעים וחבר במערכת כתב העת "אלקטרוטכניקה".

אשתו, אליס ריכטר (1908–1954), הייתה בעלת סלון אופנה. הם נישאו ב-21 בדצמבר 1940 בבודפשט.

קברו ממוקם בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. (22-3-39)

עבודותיו העיקריות
-----------------

* רשתות תעשייתיות (בודפשט, 1951)
* שיטות שימור הציוד וצמצום הפסדי אנרגיה (עם בלה באטור, ינה קלופפר, בודפשט, 1951)

פרסים והוקרה
------------

* מדליה חדשנות מצוינת (1951)
* פרס דרי (1960)
* מדליית הזיכרון של בלאטי (1965)
* מסדר הכבוד הכסוף של העבודה (1966)
* פרס הנדסת חשמל (1973)

לקריאה נוספת
------------

* אנדרה ספשי במאגר הנתונים של המוזיאון הספרותי פטפי.
* אבא קאדאר: ד"ר אנדרה ספשי (1 באוגוסט 1977) הנדסת חשמל, כרך 69, מספר 8
* לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית: אגנש קניירש. כרך השלמה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a sátoraljaújhelyi polgári születési akv. 565/1906. folyószáma alatt".
2. ↑  "Meghalt Szepesi Endre". *נפסבה*. 1977-07-02. p. 11.
3. ↑  "Szepesi Simon halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 847/1938. folyószáma alatt".
4. ↑  Iskolai értesítők
5. ↑  ""Házasságkötése" a Magyar Nemzetben". *Magyar Nemzet*. 1940-12-22. p. 17.
6. ↑  "A Magyar Elektrotechnikai Egyesület négy díszelnököt választott és kiosztotta az 1960. évi elektrotechnikai díjakat". *Népszabadság*. 1961-12-27. p. 6.
7. ↑  "Kiosztották a Zipernowsky- és a Déri-díjat". *Népszabadság*. 1965-01-24. p. 10.
8. ↑  "Az elektrotechnikai egyesület díjai". *Magyar Hírlap*. 1973-12-20. p. 12.
אהרון קרון, צולם בקובנה, ליטא, לקראת עלייתו לארץ ישראל, שנה 1910
**אהרון קרון** (8 בינואר 1881 קובנה, ליטא – 1954 ראשון לציון) היה איש חינוך עברי, מנהל בית הספר חביב בראשון לציון בין השנים 1921–1947.

קורות חיים
----------

אהרון קרון נולד בקובנה שבליטא, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית, ב-8 בינואר 1881 (תרמ"א) לאלה ודב, סוחר. קיבל חינוך מסורתי בחדר, בישיבת טלז, וב"קיבוץ" הרב חיים עוזר גרודזנסקי בווילנה. לכשנוסדו הקורסים הפדגוגיים על ידי אהרן כהנשטם, למד בהם, וכשסיים מונה למורה ולמזכיר הקורסים. בשנים 1906-7 היה פעיל במרכז ציוני רוסיה. משנת 1909 שימש כמורה. בשנת 1911 נשלח על ידי כהנשטם לארץ ישראל.

בשנים 1919–1912 היה מנהל בית הספר במושבה יבנאל, וכן מפקח על בתי הספר ומדריך למורים במושבות הגליל התחתון. סביב החינוך ביבנאל התנהל מאבק בין אלה שחפצו בחינוך דתי לאלה שחפצו בחינוך חילוני, ובשלב מסוים הוקם ביישוב תלמוד תורה, אך בית הספר שבניהולו של קרון גבר עליו. ביוזמתו של קרון הועברו בתי הספר של פיק"א בגליל לרשת החינוך של ההנהלה הציונית. טיפל במגורשי תל אביב שהגיעו ליבנאל. בשנת 1921 עבר לנהל את בית הספר חביב בראשון לציון, והתמיד בכך 26 שנה, עד פרישתו לגמלאות. עשה רבות לטיפוח ערכי היהדות והציונות בין תלמידיו.

אחותו פסיה ואמו אלקא ניצלו בעת טבח חברון (תרפ"ט) במאורעות תרפ"ט, כשערבי תושב חברון הסתירו אותן בביתו. הוא לא הספיק להוציא לפועל את חיבורו, ספר על תולדות החינוך בארץ ובגולה.

קרון נפטר בראשון לציון בשנת 1954. על שמו נקראו בעיר רחוב וחטיבת ביניים שנסגרה.

בתו הבכורה, ישראלה כהן, למדה בבית הספר חביב ולימדה בו כיתות א' ו-ב' במשך כארבעים שנה.
בתו הצעירה, תמר אבן, למדה בבית הספר "חביב" לימדה בו, וניהלה אותו בשנים 1975–1985 עד צאתה לגמלאות. בשנת 1941 נישאה ליעקב אבנר קפניס, בנם של ישראל קיפניס (אחיינו של דוד צבי קיפניס) ורוזה (בתו של ישראל דב פרומקין ואחייניתם של מנהל בתי הספר של "עזרה" בארץ אפרים כהן-רייס והאגרונום חיים (שארל) כהן-רייס), שנהרג ב-1942 בתאונה בעת ששירת כקצין זוטר בצבא הבריטי.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי טביב, 'דברים אחרי מטתו של אהרן קרון', **הד החינוך**, 4 בנובמבר 1954.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרון קרון (אורכב 22.11.2010 בארכיון Wayback Machine), באתר מוזיאון ראשון-לציון
* דוד תדהר (עורך), "אהרון קרון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3854
* דוד תדהר (עורך), "אהרון קרון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4548
* א. קרון למנוחות, דבר, 6 באוקטובר 1954
* א. שלמון, אהרן קרון (שלושים לפטירתו), דבר, 2 בנובמבר 1954

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרדכי אליאב, מסע הרבנים למושבות הגליל בשנת תרע"ד
2. ↑  אהרון קרון באתר GRAVEZ
3. ↑  דוד תדהר (עורך), "ישראל קפניס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5460.
4. ↑  דוד תדהר (עורך), "רוזה קפניס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5463.
5. ↑  דוד תדהר (עורך), "יעקב אבנר קפניס", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5470.
**בית הכנסת אוריול** (ברוסית: **Орловская синагога**) הוא מבנה יהודי בעיר אוריול, בית הכנסת היחיד בעיר ובפרבריה.

היסטוריה
--------

בשנת 1880 התגוררו באוריול יותר מ-500 יהודים. בית התפילה היהודי הראשון נפתח בשנת 1876 ברחוב מושקובסקאיה (הבניין לא השתמר). עד אז מנתה הקהילה הדתית היהודית כמאתיים איש.

בשנת 1880 עתרה קבוצת יהודים לפתיחת בית כנסת שני. חוסר שביעות רצונם מהקיים בא לידי ביטוי בכך שבקרב חברי הקהילה שררה עוינות וחשדנות כלפי תנועת החסידות שהתעוררה אז. בעניין זה הוגשה תלונה למשרד הפנים הקיסרי נגד הרב החסידי.

בשנת 1905, ברחוב ניקיטסקאיה 2 (כיום סובייטסקאיה), נבנה מקווה טהרה המחולק לאגף גברים ואגף נשים. בשנת 1909, בעזרת הקהילה, החלו בבניית בית תפילה יהודי - בית כנסת. הפרויקט בוצע על ידי המהנדס המחוזי פ. ו. גברילוב בהשתתפות אדריכל העיר א. חימץ. הבנייה הושלמה בחג הפסח שנת 1911, והפתיחה הרשמית התקיימה בשנת 1912. לאחר קצת יותר מעשר שנים, באביב 1923, סגר המשטר הסובייטי את בית הכנסת.

בשנים שונות השתכנו במבנה ארגונים שונים כמו בורסת הפועלים, יחידת כיבוי אש, משטרה, בית ספר, מועדון טיסה, בית מלאכה, מכללה והסניף המקומי של החברה לסיוע ובניית הגנה כימית ואווירית. הבניין נפגע קשה בשנות מלחמת העולם השנייה וגם כתוצאה משיפוצים ושחזורים רבים, הוא איבד לחלוטין את המתווה הפנימי שלו והכיפה שעיטרה אותו לא נשמרה.

בשנת 1945 נפתח בית כנסת חדש ברחובות סאקו ו-ואנצטי, אליו הגיעו עד 150 איש במהלך החגים.

לא הרחק מבית הכנסת, בגדה הימנית של נהר האוקה, היה בית קברות יהודי (מאחורי מפעל גבס בכביש המהיר למוסקבה), שפעל משנות הארבעים של המאה העשרים עד שנסגר בשנת 1962.

בשנת 1992 נוצרה מחדש הקהילה הדתית היהודית בעיר. בעקבות התדיינות משפטית באשר לבעלות על המבנה, בין יהודי העיר לממשלת מחוז אוריול, הגיעו הצדדים להסדר פשרה במרץ 2016 וב-21 בנובמבר הוחזר בניין בית הכנסת לקהילה היהודית של אוריול.

בהחלטת המועצה המקומית, מיום 6 ביולי 1993, נכלל בניין בית הכנסת בפנקס הממשלתי למבנים בעלי מורשת תרבותית ומחוזית: המשמעות היא שאסור להרוס את המבנה ויש לשמרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת אוריול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Орел". *Российская Еврейская энциклопедия*. נבדק ב-2018-04-27.
2. ↑  Список объектов культурного наследия — Объекты культурного наследия города Орла
**אהרן אביתר** (20 בפברואר 1931 – 27 ביוני 2021) היה פרופסור לגיאופיזיקה באוניברסיטת תל אביב, פעיל שלום וזכויות אדם ויו"ר אמנסטי ישראל.

ביוגרפיה
--------

אביתר נולד בעיר דולות' שבמינסוטה לאברהם בר ורייזל שוסטרמן. בשנת 1949 עלה לישראל ובין השנים 1951 ל-1957 שירת בצה"ל.

רכש תואר ראשון במדעי הרוח מאוניברסיטת תל אביב, בין השנים 1949 ל-1952. למד לתואר שני בפיזיקה, מתמטיקה ומטאורולוגיה בין השנים 1956 ל-1961 באוניברסיטה העברית בירושלים. בין השנים 1962 ל-1966 עשה דוקטורט בפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת מרילנד. החל ללמד באוניברסיטה העברית מטאורולוגיה בשנת 1957 ובשנת 1978 הצטרף כמרצה בכיר לאוניברסיטת תל אביב וב-1980 קיבל מעמד של פרופסור חבר במחלקה לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים.

בנוסף לעבודתו המדעית אביתר היה פעיל בנושא זכויות האדם והשלום. שימש כיו"ר ארגון אמנסטי ישראל וכרכז מערכת סין בארגון.

אביתר היה נשוי לד"ר דפנה אביתר, פסיכולוגית קלינית, שנפטרה ב-2003, והתגורר ביישוב חופית. הוא נפטר ב-27 ביוני 2021, והותיר אחריו שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אהרן אביתר, ברשת החברתית פייסבוק
* אהרן אביתר, ברשת החברתית LinkedIn
* אהרן אביתר, באתר ResearchGate
* אהרן אביתר, באתר אוניברסיטת תל אביב, באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261078505171

 |
**בית הכנסת אלטראבלסיה** הוא בית כנסת קטן של יהודי לוב באי ג'רבה התוניסאי השוכן בלב הרובע היהודי (חארה אלכבירה).

היסטוריה
--------

בשנת 1835 פרצה מגפת דבר באלכסנדריה, מצרים והתפשטה מערבה ופגעה גם בתושבי העיר טריפולי, לוב בשנת 1836. קבוצה מיהודי טריפולי ברחה מערבה והתיישבה באי ג'רבה הנמצא כ-150 קילומטרים מערבית לטריפולי. הקבוצה הלובית נקלטה היטב בתוך הקהילה היהודית מג'רבה ובשלב זה החליטה הקהילה להקים לעצמה בית כנסת משלה שבו יכלו לנהוג על פי מנהגי יהדות לוב. ראשי הקהילה הלובית רכשו שטח קטן בלב הרובע היהודי שהיה צמוד לבית הכנסת "צלאת ר' פנחס" הג'רבאי. מרגע שהחלו לבנות את בית הכנסת חברי הקהילה הג'רבאית ראו במעשה זה חוצפה והחלו להרוס כל חלק שנבנה. לאחר מספר ניסיונות להקמת בית הכנסת, התכנסה כל הקהילה הלובית ותוך פרק זמן קצר ביותר הקימו את בית הכנסת כולל חיפוי הגג. מרגע שבניית בית הכנסת הושלמה הפסיקו ההתנכלויות מצד הקהילה הג'רבאית. כי על פי ההלכה אין להרוס בית כנסת, אלא אם קיים בית כנסת אחר במקומו.

המבנה
-----

גודל בית הכנסת שנבנה היה 10 על 5 מטרים כ־50 מטרים רבועים, שכלל היכל קטן ומקומות ישיבה בנויים מאבן כמנהג המקום. מאוחר יותר נבנתה החצר עם הקשתות האופייניות ליתר 11 בתי הכנסת שהיו קיימים באי ג'רבה. האולם מלבני, צבוע בצבעי לבן ותכלת. תקרת העץ בנויה קורות עץ לאורך ולרוחב. עדות לכך שבית הכנסת היה שייך לבני יהדות לוב נמצאה במעילי ספרי התורה. באותם ימים יהדות לוב תפרה את מעילי התורה מ-10 חלקי בד בעוד שיהודי תוניסיה וג'רבה תפרו את מעלי התורה מ-12 חלקים. עדות נוספת שנמצאה בגלופי העץ שעל ארון הקודש. יהדות לוב על פי רוב גלפה על ארון הקודש פרחים בדמות פרחי השושן הצחור בעוד שיהודי ג'רבה גלפו צורות של נבל. נכון למאה העשרים ואחת (כ-150 שנה לאחר הקמת בית הכנסת) היריבות בין בתי הכנסת עדיין נמשכת בין בית כנסת צלאת אלטראבלסיה לבין בית כנסת צלאת ר' פנחס אף על פי שבשני בתי הכנסת מתפללים יהודי ג'רבה בלבד.

ראו גם
------

* בית הכנסת אלגריבה
* יהדות ג'רבה
* בית הכנסת חארה צגירה
* יהדות תוניסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lives at Risk, publishing.cdlib.org
2. 1 2 3 4  פרטים אודות בית הכנסת אלטראבלסיה באתר אוניברסיטת תל אביב, במסגרת מפעל התיעוד של ארצות אסיה ואפריקה
**חיים יצחק ארנברג**, (נולד ב-10 בפברואר 1950 בירושלים), הוא הרב האורתודוקסי של ברלין. בעבר כיהן כרב במינכן, בשנים 1990–1997.

ביוגרפיה
--------

ארנברג נולד ב-10 בפברואר 1950 בירושלים. הוריו, יחיאל מישל וציפורה ארנברג, נולדו בישראל למשפחות חסידיות שגרו בישראל דורות רבים.

כאשר היה בן 5 עברה המשפחה מיפו לבני ברק שם גדל. אביו היה איש עסקים בענף עיבוד היהלומים.

ארנברג הוא השני מבין שלושה בנים. אחיו הבכור, יעקב, עדיין מתגורר בבני ברק. אחיו הצעיר, משה פנחס ארנברג, נפטר בשנת 1987 בתאונת דרכים ליד פתח תקווה.

לאחר בר המצווה שלו, הוא למד בישיבת השרון, ואחר כך בגיל 16 הצטרף לישיבת "הרי יהודה" בבית מאיר ליד ירושלים. ראש הישיבה (והמייסד) של "הרי יהודה" ומאוחר יותר ולימים חותנו, הרב צבי כהנא-גרושקא (1921–1996), היה מקור ההשפעה העיקרי שלו והמנטור הרוחני שעיצב את ארנברג בשנותיו הראשונות.

בשנת 1970 התחתן ארנברג עם נחמה, בתו הבכורה של ראש הישיבה והזוג עבר לעיר אשקלון.

בשנת 1975, לאחר חמש שנים של לימודים, ופעילות חברתית במסגרת מוסד תלמודי באשקלון, הוסמך לרבנות על ידי הרב יוסף חיים בלוי, לימים הרב הראשי של אשקלון.

לאחר הסמכתו בשנת 1975 חזר ארנברג לישיבת "הרי יהודה" בבית מאיר כדי להיות ר"מ בישיבה. בתקופה זו הוא לקח תפקיד פעיל יחד עם הרב כהנא בהנהלת הישיבה.

קריירה רבנית
------------

בשנת 1983 עבר ארנברג לווינה, שם כיהן לראשונה כרב של תנועת המזרחי עד 1989. באותה השנה עבר ארנברג עם משפחתו למינכן שבגרמניה, שם כיהן כרב בין השנים 1989 ו-1997. מאז הרב ארנברג היה הרב של הקהילה היהודית האורתודוקסית בברלין.

הרב ארנברג הוא חבר בוועדת הקבע של ועידת רבני אירופה. בשנת 2003 הקים הרב ארנברג את ארגון ORD (ועידת הרבנים האורתודוקסית של גרמניה) שמטרתו הייתה להקל על שיתוף הפעולה של רבני גרמניה לפיתוח מתמשך של החיים האורתודוקסים היהודיים בגרמניה. ארנברג כיהן כיו"ר ה-ORD מאז הקמתו ועד 2010.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב חיים יצחק ארנברג בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jewish Community Berlin. "Juedische Gemeinde zu Berlin". נבדק ב-23 במאי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Yeshiwat Harey Yehuda. "Harey Yehuda Yeshiva". נבדק ב-26 במאי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  עליו ראו: הרב צבי כהנא-גרושקא בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
4. ↑  CER. "Conference of European Rabbis". אורכב מ-המקור ב-2013-05-27. נבדק ב-27 במאי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  ORD
6. ↑  Orthodoxe Rabbinerkonferenz Deutschland. "Über die ORD". ORD Online. נבדק ב-23 במאי 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 142132276
* ISNI: 0000 0000 9454 0681
* VIAF: 139148941
* WorldCat: viaf-139148941

 |
**חוות החרקים והפרפרים הישראלית** היא חוות גידול חרקים, בעיקר פרפרים, הממוקמת בין היישובים קדרון ובית אלעזרי ליד נחל שורק.

היסטוריה
--------

החווה הוקמה בשנת 2004 על שטח חקלאי פרטי של כ-5 דונם, מתוך רצון שגם בישראל תהיה גינת פרפרים, בדומה לחממות הקיימות בעולם, המציגות פרפרים טרופיים.

אישור להקמת חווה טרופית לא הושג, אך ייחודה של חווה זו הוא בכך שיש בה פרפרים ארץ-ישראליים, ובכך שזוהי החווה הראשונה בארץ המגדלת פרפרים. ניתן למצוא בה בעיקר את הפרפרים: דנאית הדורה ולבנין הכרוב, וגם חרקים למיניהם, כגון: מקלונאים, תיקנים וכן פרוקי-רגליים אחרים כגון עכבישים ועוד.

עד שנת 2009 היה בחווה מרכז מבקרים. כיום מקיים צוות החווה חוגי בית למבוגרים וחוגים בגני ילדים וכיתות נמוכות, משכיר אוהל פרפרים ומוכר ערכות הפרחת פרפרים לאירועים.

פרפרים הם חרקים בעלי גלגול מלא. כלומר, הם מאופיינים במחזור החיים הייחודי של: ביצה, זחל, גולם, בוגר. נקבת הפרפר מטילה בעונה כ-200 ביצים. כיום, רק כ-2% מהביצים שהוטלו משלימות את מחזור החיים והופכות, בסופו של דבר, לפרפרים. כל השאר אינן שורדות את השלבים המוקדמים של מחזור החיים. בין אם בשל פגיעה בשלב הביצה או הגולם, כאשר צרעות או מזיקים שונים מטילים לתוכם; ובין אם בשלב הזחל, כתוצאה ממחסור במזון, כתוצאה מאכילת מזון מורעל, או כתוצאה מכך שנטרפו על ידי טורפים למיניהם.

המטרה העיקרית של העמותה ושל החווה היא להעלות ל-40% את שיעור הפרפרים שישלימו את הגלגול המלא, ולאפשר לפרפרים לשוב אל מקומם בטבע הישראלי.

עמותת החזרת הפרפר אל הטבע
-------------------------

החווה היא חלק מעמותת "החזרת הפרפר אל הטבע" הדוגלת בשמירה על אוכלוסיית הפרפרים הארץ-ישראליים ועוסקת בפיתוח אוכלוסייה זו. העמותה הוקמה בשנת 2004 על ידי נילי שחר מתוך רצון להגן על הפרפרים בארץ ישראל, אשר נמצאים בסכנת הכחדה. הגורמים להכחדה הם: הבנייה הענפה, הנוגסת בשטחים הפתוחים, בהם חיים הפרפרים; שרשרת המזון הטבעית; מחלות. העמותה נסגרה בשנת 2019.

* דנאית הדורה - ביצהדנאית הדורה - ביצה
* דנאית הדורה - גולםדנאית הדורה - גולם
* דנאית הדורה - זחלדנאית הדורה - זחל

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חוות החרקים והפרפרים הישראלית
* פרפרי ארץ ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמותה מחוקה | החזרת הפרפר אל הטבע (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il

| גני חיות ואתרים זואולוגיים בישראל ישראל |
| --- |
| ארגון גני החיות הישראלי | הספארי ברמת גן • גן החיות התנ"כי • חי פארק • גן החיות הלימודי חיפה • גן גורו | ראמים בחי בר יטבתהחלון צפייה בבריכת הכרישים, פארק המצפה התת-ימי באילת |
| גני חיות נוספים | הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב • חי-כיף • גן החי בפתח תקווה • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • פארק החי • פארק ארץ הצבי |
| גנים קטנים | יער הקופים • מקלט הקופים הישראלי • פארק לכיש • מרכז הזוחלים בקצרין • מרכז הזוחלים המדברי • פארק אוטופיה |
| חוות זואולוגיות | חוות התנינים בחמת גדר • חוות אל היען • חוות האלפקות • חוות האנטילופות בערבה • חוות קרוקולוקו • חוות בולוטין • חוות החרקים והפרפרים הישראלית |
| מרכזי צפרות | פארק הצפרות אילת • התחנה לחקר ציפורי ירושלים • המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון • פארק ראש ציפור • מרכז צפרות רמת הנגב • מרכז צפרות החולה • מקור החסידה |
| אקווריומים בישראל | פארק המצפה התת-ימי באילת • אקווריום ישראל • ריף הדולפינים |
| החי-בר | חי-בר יטבתה • חי-בר כרמל |
| מקומות שנסגרו | גן החיות של תל אביב • גני הטבע • הדולפינריום בתל אביב • צפארי • קטיפארי • נגב Zoo • חי רמון • חוות פצאל |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בדיין ומחנך, עם הערך "משה פירירה (חברון)", העוסק ברבה של חברון.

הרב **משה פירירה** (1884–1932) היה מחנך, איש ציבור ודיין, מנהיג הקהילה היהודית בוויסוקו שבבוסניה, המורה הראשי העברי בבתי הספר בסרייבו, מאישי הציבור הבולטים בעיר.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים ב-26 בינואר 1884 (כ"ח בטבת ה'תרמ"ד) לרב מרדכי פירירה, בן למשפחה שמוצאה בספרד. בצעירותו חונך בישיבות העיר.

בשנת 1901 (ה'תרס"א) נסע לבקר את קרוביו בטראווניק שבבוסניה, ושם נישא לבת דודו. לאחר שנישא מונה על ידי הקהילה היהודית שבוויסוקו שבבוסניה לשמש כמורה הוראה, כדיין, כשוחט וכחזן. כיהן כחזן בקהילה היהודית של העיירה ביילינה. בתפקידיו אלו שימש עד לשנת 1918 (ה'תרע"ט) ואז עבר בסוף שנת 1918 (תחילת ה'תרע"ט) לסרייבו שבבוסניה, שם מונה לשמש כמורה העברי הראשי של בתי הספר העממיים של הקהילה היהודית והממשל המקומי. בין היתר נמנה עם מייסדי ועסקני אגודת "שפה ברורה" שהפעילה אולפן ללימוד עברית ומטרתה הייתה הפצת השפה בסרייבו.

בשנת 1928 (ה'תרפ"ח) נבחר לשמש כחבר בית הדין של הקהילה היהודית בסרייבו. מעמדו בקהילה נסק בתקופה זו, ועד מהרה הפך לאחת מהדמויות הבולטות בקהילה. כן נודע בדרשותיו מדי שבת בישיבתו הפרטית.

הלך לעולמו ב-3 בפברואר 1932 (כ"ו בשבט ה'תרצ"ב) בסרייבו.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, "משה ב"ר מרדכי פירירה", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 559, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  **הקהילה היהודית בביילינה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 41.
מפגש השדרה השביעית עם רחוב 49, מבט לכיוון דרום
**השדרה התשיעית** (באנגלית: **Ninth Avenue**), המכונה גם **שדרת קולומבוס** (באנגלית: **Columbus Avenue**) היא שדרה בצידו המערבי (ה"וסט סייד") של רובע מנהטן בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. 

השדרה חד סטרית, והתנועה בה נעה לכיוון דרום.

מהלך השדרה
----------

רפליקה של הפסל "דוד" (מיכלאנג'לו) במפגש השדרה התשיעית עם רחוב 14, מבט לכיוון צפון
מוצאה של השדרה ברחוב 14 במערב שכונת גריניץ' וילג' שבדרום רובע מנהטן. השדרה משתרעת צפונה על פני 45 גושי בניינים עד מפגשה עם רחוב 59, שם משתנה שמה ל"שדרת קולומבוס" על שם כריסטופר קולומבוס. מרחוב 59 ממשיכה השדרה צפונה דרך שכונת האפר וסט סייד (הצד המערבי העליון של רובע מנהטן), עד רחוב 110, שם משתנה שם השדרה ל"דרך מורנינגסייד" (Morningside Drive), והשדרה ממשיכה את מהלך צפונה דרך שכונת מורנינגסייד הייטס עד רחוב 122, שם נפסק מהלכה של השדרה. השדרה מופיעה שוב בין הרחובות 201 ו-208, נפסקת שוב ומופיעה בשלישית בין הרחובות 215 ועד 225.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

בשדרה נמצאת תחנת האוטובוסים המרכזית של רשות הנמלים (במפגש השדרה עם רחוב 41), ומרכז לינקולן לאמנויות הבמה (במפגש השדרה עם ברודוויי ורחוב 65).

היסטוריה
--------

השדרה נבנתה בהתאם לתוכנית חברי הוועדה (1811). בשנת 1891 נבנה לאורך השדרה קו הרכבת העילית של השדרה התשיעית (Ninth Avenue Elevated), אשר השתרע לכל אורכה של השדרה מראשיתה ועד רחוב 116. רכבת זו הייתה הרכבת העילית הראשונה ובה שלוש מסילות (אף שהשימוש במסילה האמצעית החל רק בשנת 1916. המסילה נבנתה בגובה של כ-30 מטרים מעל הרחוב, והעיקול החד בפנייה מהשדרה לרחוב 110 זכה לכינוי "עיקול ההתאבדות" ("Suicide Curve"). קו הרכבת פעל עד שנת 1940, עת נהיה מיותר לאור הארכת קו הרכבת התחתית של השדרה השמינית; לאחר הפסקת פעולתו פורקה המסילה.

השדרה בתרבות
------------

השדרה מופיעה במרכז יצירתו של סול סטיינבר "מבט על העולם מהשדרה התשיעית" המתארת את השקפת המבט של תושב ניו יורק על יתר ארצות הברית.

ברחוב נערכים במהלך השנה מספר ירידי רחוב, ובהם יריד אוכל בינלאומי שנערך מדי שנה בשכונת מטבח הגיהנום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השדרה התשיעית** בוויקישיתוף
* אתר יריד האוכל הבינלאומי

| תחבורה בניו יורק |
| --- |
| שדרות אורכיות | השדרה הראשונה • השדרה השנייה • השדרה השלישית • שדרת לקסינגטון • השדרה הרביעית (שדרת פארק) • שדרת מדיסון • השדרה החמישית • השדרה השישית (שדרת האמריקות) • השדרה השביעית • השדרה השמינית / סנטרל פארק וסט • השדרה התשיעית • השדרה העשירית • השדרה ה-11 • השדרה ה-12 • שדרה A • שדרה B • שדרה C • שדרה D |
| רחובות רוחביים | וול סטריט • רחוב קאנאל • רחוב 34 • רחוב 42 • רחוב 52 • רחוב 57 • רחוב 59 • רחוב 110 • רחוב 125 • רחוב 155 |
| רחובות אחרים | ברודוויי • רחוב בליקר • רחוב האוסטון |
| כיכרות | כיכר טיימס • גראנד ארמי פלאזה • כיכר וושינגטון • כיכר יוניון • כיכר קולומבוס |
| גשרים | גשר רוברט פ. קנדי • גשר ברונקס וייטסטון • גשר וראזאנו נארוז • גשר ת'רוגס נק • גשר הנרי הדסון • גשר קווינסבורו • גשר ברוקלין • גשר מנהטן • גשר ויליאמסבורג • גשר ג'ורג' וושינגטון • גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל • גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל |
| מנהרות | מנהרת ברוקלין בטרי • מנהרת קווינס מידטאון • מנהרת הולנד • מנהרת לינקולן |
| נמלי תעופה | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי • נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי • נמל התעופה לה גוארדיה |
| כללי | תחנת גרנד סנטרל • הרכבת התחתית של ניו יורק • תוכנית חברי הוועדה (1811) |
**טובה פינק** (נולדה בשנת 1959) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל (1973) ואלופת המכביה התשיעית (1973) בקפיצה לרוחק. בשנת 1976 הייתה לאצנית הישראלית השנייה שירדה מגבול 12 שניות בריצת 100 מטר, אחרי אסתר רוט-שחמורוב.

ביוגרפיה
--------

פינק התאמנה בקבוצת הפועל תל אביב, בהדרכתו של סטפן קובלסקי.

### 1973

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בסוף יוני 1973 זכתה פינק במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.44 מטר, לפני מיה קלה ממכבי חיפה (5.39 מטר) וסמדר לובנו מהפועל העמקים (5.33 מטר).

#### אלופת המכביה

שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרויות האתלטיקה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי אותה שנה, זכתה פינק במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא אישי חדש של 5.62 מטר, התוצאה הרביעית בטיבה בכל הזמנים של אתלטית ישראל, באותה העת, לפני מיה קלה (5.58 מטר) וזיוה רבינוביץ' מישראל (5.44 מטר).

### 1975

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-24 במאי 1975 השוותה פינק בריצת 60 מטר את השיא הישראלי לקדטיות (עד גיל 18) בתוצאה של 7.5 שניות, השיא עדיין קיים, נכון ל-2017.

### 1976

בתחרות שנערכה ברמת אביב ב-8 במאי 1976 זכתה פינק במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.5 שניות (מדידה ידנית). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה במיינץ, גרמניה ב-9 ביוני היא זכתה במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא ישראלי חדש לקדטיות (עד גיל 18) בתוצאה של 11.7 שניות (מדידה ידנית) ובכך הייתה לאצנית הישראלית השלישית בהיסטוריה שירדה מגבול 12 שניות, השיא עדיין קיים, נכון ל-2017. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באורליאן, צרפת ב-26 ביוני היא קבעה בריצת 100 מטר שיא אישי חדש של 11.99 שניות ובכך הייתה לאתלטית הישראלית השנייה בהיסטוריה שירדה מגבול 12 שניות, אחרי אסתר רוט-שחמורוב.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 100 מטר: 11.99 שניות (1976)
* ריצת 100 מטר: 11.7 שניות, מדידה ידנית (1976)
* ריצת 200 מטר: 25.5 שניות, מדידה ידנית (1976)
* קפיצה לרוחק: 5.62 מטר (1973)

קישורים חיצוניים
----------------

* נערי חיפה - אלופי "הפועל" באתלטיקה, מעריב, 18 במרץ 1973
* שיא נוער ב-2 ק"מ מכשולים באליפות הפועל בא"ק, דבר, 13 במאי 1973
* ספורטאי השנה, מעריב, 11 באוקטובר 1976
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - 100 מטר נשים, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - 200 מטר נשים, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לרוחק נשים, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב פתאל, באליפות ישראל - וכמבחן לקראת המכביה ה-9, דבר, 24 ביוני 1973
2. ↑  יורם רייס, שיאי המכביה החדשים בא"ק לא חיפו על הרמה הירודה, דבר, 16 ביולי 1973
3. ↑  קדטיות מתחת לגיל 18, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
**יחידת התקיפה להריסה תת-ימית** (בתאית: **หน่วยทำลายใต้น้ำจู่โจม**) היא יחידת קומנדו ימי של הצי המלכותי התאילנדי.

היחידה ידועה בשם **หน่วยซีล**, שפירושו בתאית "אטמים" (באנגלית: Seals). בשל כך, היחידה ידועה יותר בשם **אריות הים של תאילנד** (אריה ים באנגלית: SEALs). כמו אריות הים של ארצות הברית.

היסטוריה
--------

במהלך מלחמת העולם השנייה, נלחמה תאילנד בבעלות הברית ובמדינות הציר לסירוגין, במהלך המלחמה השתמשו התאילנדים בכוחות מיוחדים מאולתרים. הם היו קבוצות אליטה קטנות של חיילים המאומנים להרוס ספינות, מבנים, ומקומות אסטרטגיים אחרים. כמו גם פעולות חבלה ומשימות חשאיות אחרות. לאחר סיום המלחמה, המשיך הצבא המלכותי של תאילנד להשתמש ביחידות קומנדו מיוחדות, אם כי לא הייתה יחידת קומנדו ימית. בשנת 1952, במשרד הביטחון התאילנדי החלו לחשוב על ארגון צוותי קומנדו ימי. נציגים תאילנדיים נפגשו עם קצינים מצבא ארצות הברית, במטרה לתאם פעילות אימונים משותפת. התוכנית בוטלה לבסוף מכיוון שלא נמצאו מדריכים אמריקאיים מתאימים.

היחידה הוקמה בפועל רק בשנת 1956, בהשראת אריות הים של ארצות הברית ובסיוע אמריקאי נלהב. היחידה כוללת 144 אנשים, המחולקים לשתי מחלקות נפרדות, הראשונה עוסקת בלחימה בים באוויר וביבשה, והשנייה עוסקת באיסוף מודיעין ובפעולות חשאיות מיוחדות. מרבית הנשק של היחידה נקנה מגרמניה וארצות הברית, ואנשיה פועלים בשיתוף פעולה עם ה-CIA האמריקאי במסגרת המלחמה העולמית בטרור. נכון להיום צוותים של היחידה פועלים במפרץ עדן נגד שודדי ים סומלים וייתכן שגם בפיליפינים.

חיילי היחידה השתתפו בחילוץ הנערים מהמערה בתאילנד בשנת 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד
* יחידת אריות הים המלכותיים של תאילנד, ברשת החברתית פייסבוק
* מידע באתר Thailand: Nation, Religion, King.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  חזקים, קשוחים ומתוחכמים: הכרות עם צבא תאילנד באתר Mako.
2. ↑  מידע באתר Thailand: Nation, Religion, King.
**סרגיי בּוֹריסוֹביץ' קוֹרוֹליוֹב** (ברוסית: **Серге́й Борисович Королёв**; נולד ב-25 ביולי 1962 בפרונזה, קזחסטן הסובייטית, ברית המועצות) הוא קצין שירותי הביטחון הפדרליים ברוסיה, משמש כממלא מקום, סגן ראשון למנהל שירות הביטחון הפדרלי מאז פברואר 2021. שימש במשך חמש שנים כראש המחלקה הכלכלית בשירות הביטחון הפדרלי, שירות הביטחון הכלכלי, האחראי למאבק בהונאות פיננסיות והגנה על תשתיות אסטרטגיות לכלכלת רוסיה.

בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, מדינות האיחוד האירופי הטילו עליו סנקציות כלכליות.

ביוגרפיה
--------

סרגיי קורוליוב נולד בפרונזה (בישקק של ימינו) שברפובליקה הקירגיזית.

### שירותו במודיעין הצבאי

הוא גדל במשפחתו של בוריס קורוליוב, קצין צבא סובייטי. בגיל צעיר עברה המשפחה ללנינגרד שם התחנך בהית הספר הצבאי הגבוה לרדיו ואלקטרוניקה. לימודים אותם השלים ב־1979.

באוגוסט 1979 שירת בסוכנות הביון הצבאית: מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות.

### השוק הפרטי והמעבר לשירות הביטחון הפדרלי

בשנות ה-90 עבד קורוליוב לזמן קצר בחברת אבטחה פרטית שסיפקה שירותי אבטחה. בין לקוחותיה היה סמנכ"ל חברת Mebel-Market בשנים 1993–2000, אנטולי סרדיוקוב, לימים שר ההגנה של רוסיה. בוגר אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.

מאז שנת 2000 שירת במחלקה השלישית של שירות הביטחון הכלכלי במינהל שירות הביטחון הפדרלי בעיר סנקט פטרבורג. בשנים 2007–2011 שירת במחלקה לסיכול ריגול צבאי, שם פיקח על המינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי - הסוכנות למודיעין צבאי ולאחר מכן שימש כיועץ לשר ההגנה אנטולי סרדיוקוב.

ב-2004 משטרת סנקט פטרבורג חקרה קשרים של קורוליוב לארגוני פשיעה מאורגנת בעיר כולל ארגון הפשע טמבוב, אך קורוליוב הצליח לחמוק מהרשעה.

### שירותו בגופי שירות הביטחון הפדרלי

ב־2012 הוא מונה לעמוד בראש המינהל לביטחון פנים בארגון, האחראי לחקירת סוכנים סוררים. תחת קורוליוב, אחת היחידות המשמעותיות ביותר בארגון הייתה השירות השישי, האחראי על מעקבים ובילוש מבצעי. המחלקה בראשותו עמדה מאחורי חקירת תיקים פליליים רבים בעלי פרופיל גבוה, כגון חקירת מעורבות ראשי המינהל לביטחון כלכלי ומלחמה בשחיתות במשטרת רוסיה בפשעים כלכליים ופרשת הרשעתו בפלילים של מושל מחוז סחלין אלכסנדר חורושבין וראש עיריית ולדיווסטוק איגור פושקרב.

ב-8 ביולי 2016 מונה לראש שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון. מינויו של קורוליוב לתפקיד ראש שירות הביטחון הכלכלי (אחת מהחטיבות המרכזיות של הארגון) זכתה להתנגדות של כמה פקידים בכירים בוועדת החקירות של רוסיה (הגוף הממשלתי האחראי לחקירת שחיתויות), כולל מיכאיל מקסימנקו ודניס ניקנדרוב. שניהם נידונו לאחר מכן לתקופות מאסר ממושכות באשמת שחיתות. תפקידיו של סרגיי קורוליב כראש השירות כללו מתן רקע ומידע לנשיא פוטין על חברי הממשלה.

### תפקידים נוספים

הוא שימש כחבר בוועדה שפיקחה על בניית נמל החלל ווסטוצ'ני. בשנת 2019 מונה לחבר מועצת הפיקוח של מרכז המחקר הלאומי "מכון קורצ'אטוב" לאנרגיה גרעינית. ב-2021, מונה לשמש כנציג רוסיה בגוף הייעודי למלחמה בטרור של ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה.

### המשנה לראש שירות הביטחון הפדרלי

ב-24 בפברואר 2021, בצו של נשיא רוסיה, מונה לסגן הראשון של מנהל שירות הביטחון הפדרלי והיה למועמד הבולט ביותר לרשת את אלכסנדר בורטניקוב, בראשות שירות הביטחון הפדרלי.

חיים אישיים
-----------

בנו, בוריס קורוליוב, עובד כמתכנת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי קורוליוב** בוויקישיתוף
**מינהל לסיוע בדיור** (נקרא גם **אגף אכלוס**) הוא אגף במשרד הבינוי והשיכון האחראי על תחום הסיוע בדיור. המינהל מטפל בזכאות לקבלת דיור ציבורי, סיוע בשכר דירה, מתן הלוואות לרכישת דירה, סיוע לשיפוץ דירה לנכים, וזכאויות במסגרת תוכנת מחיר למשתכן. נכון להיום (2020) עומד בראש המינהל מר יעקב שנרב, המשמש גם כמשנה למנכ"ל המשרד.

תוכניות הסיוע
-------------

### דיור ציבורי

המינהל אחראי על הנפקת הזכאות לקבלת דיור ציבורי, על ניהול תור הממתינים, על מתן אישור להחלפת דירה לדיירי הדיור הציבורי, ועל מתן אישור לדייר ממשיך למגורים בדירת ההורים במידה וזכאי. כמו כן המינהל רוכש דירות חדשות למלאי הדיור הציבורי, דירה אחת על כל מספר דירות ציבוריות שנמכרו לזכאים בהנחה במסגרת חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה).

המינהל אחראי גם על מתן זכאות לקשישים חסרי דירה המתקיימים מקצבת השלמת הכנסה, לקבלת מגורים בבתי גיל הזהב. נכון לשנת 2020 ישנם 12,000 יחידות דיור בבתי גיל הזהב של משרד הבינוי והשיכון.

### סיוע בשכר דירה

המינהל מעניק סיוע בשכר דירה לזכאים, למשפחות הזכאיות לפי מבחן הכנסה מזכה, לנכים, לעולים ולקשישים. סך הסיוע בשכר דירה עומד על כשתי מיליארד ש"ח בשנה (נכון לשנת 2020). קבלת הזכאות לסיוע בשכר דירה מבוצעת באמצעות חברות ההרשמה לסיוע בדיור: מילגם, מ.ג.ע.ר ועמידר.

### סיוע בשיפוץ דירה לנכים

בשיתוף עם משרד הבריאות מסייע משרד הבינוי והשיכון למימון שיפוץ דירה לנכים בניידות. הסיוע ניתן חלק כמענק וחלק בהלוואה, בכפוף להכנסות הזכאי. הסיוע ניתן לבניית מעלון, להרחבת פתחים בדירה וכיוצא בזה.

### הלוואה לדיור

המינהל אחראי על מתן הלוואות לדיור. כספי זכאות ניתנים לזכאים על ידי הבנק מכספי המדינה. גובה הזכאות נקבע לפי ניקוד הזכאי. הריבית לכספי זכאות היא חצי אחוז פחות מהריבית הממצעת למשכנתאות המתפרסמת מדי חודש על ידי בנק ישראל.

פעילות המינהל
-------------

המינהל נמצא במשרד הראשי בקריית הממשלה במזרח ירושלים, וב-7 מחוזות: ירושלים, גוש דן, שרון, רחובות, דרום, גליל, חיפה. כמו כן המינהל עובד ביחד עם החברות הממשלתיות לדיור: עמידר, עמיגור (בבעלות הסוכנות היהודית), חלמיש (החברה האחראית על תל אביב-יפו), שקמונה (החברה האחראית על חיפה), ח.ל.ד (החברה האחראית על פתח תקווה).

הוועדה הציבורית לערעורים היא וועדה המתכנסת מדי שבוע ודנה בערעורים המוגשים אליה בנושא סיוע בדיור. הוועדה מורכבת מאנשי ציבור מחוץ למשרד המקבלים את המינוי משר הבינוי והשיכון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מינהל לסיוע בדיור

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתי גיל הזהב
 באתר משרד הבינוי והשיכון
2. ↑  המדריך לקבלת סיוע בשכר דירה, באתר משרד הבינוי והשיכון
3. ↑  סיוע בהתאמת תנאי דיור לאנשים המוגבלים בניידות, באתר כל זכות
4. ↑  מחשבון לבדיקת גובה הזכאות, באתר SMART NPV
5. ↑  קבלת משכנתא משרד הבינוי והשיכון, באתר המשרד
6. ↑  הוועדה הציבורית לערעורים בנושאי סיוע בדיור, באתר משרד הבינוי והשיכון
באלגברה מופשטת, ובתורת גלואה **הומומורפיזם פרובניוס** (Frobenius endomorphism) הוא הומומורפיזם של חוגים חילופיים ממאפיין ראשוני, המעלה כל איבר בחזקת p. יש לו שימוש מיוחד בתורת גלואה - במקרה זה הוא אוטומורפיזם, ומהווה יוצר של חבורת הגלואה של הרחבת שדות לכל שדה סופי ממאפיין p.

הגדרה
-----

יהי R חוג חילופי עם יחידה ממאפיין ראשוני {\displaystyle p>0}. **הומומורפיזם פרובניוס** {\displaystyle \phi \_{p}:R\to R} מוגדר על ידי {\displaystyle \phi \_{p}(a)=a^{p}} לכל {\displaystyle a\in R}.

זהו הומומורפיזם, משום ש-{\displaystyle \phi \_{p}(ab)=(ab)^{p}=a^{p}b^{p}=\phi \_{p}(a)(b)} (כי החוג חילופי), ו- {\displaystyle \phi \_{p}(a+b)=(a+b)^{p}=\sum \_{i=0}^{p}{{p \choose i}a^{i}b^{p-i}}=a^{p}+b^{p}=\phi \_{p}(a)+\phi \_{p}(b)} לפי הבינום של ניוטון. כאשר R תחום שלמות (או תחום ללא נילפוטנטים) הוא גם חד-חד-ערכי, משום ש-{\displaystyle a^{p}=0} גורר ש-a=0.

לכן, כאשר מדברים על שדות סופיים ממאפיין ראשוני, זהו בהכרח אוטומורפיזם, משום שזו העתקה חח"ע בין קבוצות שוות עוצמה. באופן כללי, שדה ממאפיין חיובי הוא מושלם אם ורק אם הומומורפיזם פרובניוס שלו הוא אוטומורפיזם. כאמור, כל שדה סופי הוא מושלם, ומאידך שדה הפונקציות במשתנה אחד {\displaystyle \mathbb {Z} \_{p}(t)} איננו מושלם - הומומורפיזם פרובניוס איננו על.

בתורת גלואה
-----------

### שדות סופיים

 ערך מורחב – **שדה סופי**  

נסתכל בשדה הבסיסי {\displaystyle \mathbb {F} \_{p}=\left(\{0,1,...p-1\},+,\cdot ,{\bmod {p}}\right)} עם פעולות חיבור וכפל מודולו p, באשר p מספר ראשוני. נניח ש-{\displaystyle F/\mathbb {F} \_{p}} הרחבת שדות מממד סופי t. במקרה זה הומומורפיזם פרובניוס הוא אוטומורפיזם, השומר על איברי {\displaystyle \mathbb {F} \_{p}}, לפי המשפט הקטן של פרמה. לכן, הוא שייך לחבורת גלואה {\displaystyle \operatorname {Gal} (F/\mathbb {F} \_{p})}. יותר מכך, מתקיים:

**משפט**: הסדר של אוטומורפיזם פרובניוס הוא {\displaystyle O(\phi \_{p})=t=[F:\mathbb {F} \_{p}]=|\operatorname {Gal} (F/\mathbb {F} \_{p})|}.

לכן, מכך שמדובר בהרחבת גלואה וממד ההרחבה הוא t, גם גודל החבורה הוא t, ויחד עם המשפט נקבל שהיא ציקלית: {\displaystyle \operatorname {Gal} (F/\mathbb {F} \_{p})\cong \mathbb {Z} /t\mathbb {Z} }. בפרט, לפי המשפט היסודי של תורת גלואה נובע ששדה השבת שלו הוא בדיוק {\displaystyle \mathbb {F} \_{p}}.

### בממד אינסופי

כאשר ההרחבה היא מממד סופי, אוטומורפיזם פרובניוס גם הוא בעל סדר אינסופי. בכל זאת, למשל במקרה של חבורת גלואה האבסולוטית {\displaystyle \operatorname {Gal} ({\overline {\mathbb {F} \_{p}}}/\mathbb {F} \_{p})}, הוא איננו יוצר את החבורה - החבורה ודאי לא ציקלית; היא יותר מסובכת. לפי תכונות של גבול הפוך, היות שהוא יוצר כל הרחבה סופית, הוא יוצר כל מנה מאינדקס סופי שלה.

ראו גם
------

* שדה סופי
* איבר פרובניוס
החירלדה
ה**חירלדה** (בספרדית: **Giralda**) היא מגדל הפעמונים של קתדרלת סביליה, אחת מהכנסיות הגדולות בעולם ודוגמה מצוינת לסגנון הבנייה הגותי והבארוק. שני השלישים התחתונים של המבנה שימשו בעבר כמינרט, שכאשר נבנה, היה הבניין הגבוה בעולם בגובה 97.5 מ'. הבניין שימש כסמל חשוב של העיר בימי הביניים.

המגדל נבנה במקור כמינרט בתקופת האל-מוואחידון בסביליה. הוא נבנה בכמה סגנונות בנייה מובהקים: שני השלישים התחתונים נבנו בסגנון בנייה שאופייני לאל-מוואחידון והשליש העליון בסגנון האדריכלות של הרנסאנס הספרדי.

כיפת הנחושת שהייתה במקור בראש המגדל נפלה ברעידת האדמה של שנת 1365. הנוצרים החליפו אותה בצלב ופעמון.

לחירלדה מספר מגדלים דומים. האדריכל שבנה את המגדל, ג'אבר בן אפלח, בנה גם מספר מגדלים דומים במרוקו. המגדל של מסגד כותוביה בעיר מרקש שימש כמודל עבור החירלדה ועבור מגדל חסאן ברבאט.

לחירלדה תפקיד בספרו של דן בראון "שם הצופן: מבצר דיגיטלי", זהו המקום בו דייוויד בקר הורג לבסוף את יריבו הולהוט.

מבט על החירלדה מפלאזה וירג'ין דה לוס רייאס
 החירלדה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חירלדה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530021805171
* GND: 4614357-9
* LCCN: sh90003232
* VIAF: 237455077
* WorldCat: viaf-237455077

 |
הצדיקים בחיק אברהם  
כותרת רומנסקית מהמסדר הקדום אלפש (Alspach) מאלזס.  
היום במוזיאון אונטרלינדן קולמר
**חיק אברהם** הוא ניב נוצרי ויהודי קדום. הוא נזכר פעם אחת בברית החדשה ופעם אחת בתלמוד. בברית החדשה הוא מופיע במשל "האיש העשיר ואלעזר" ומשמעותו מקום קרוב לאברהם לאחר המוות, להבדיל מגיהנום. ממקור זה השתרש הניב בנצרות. 

בתלמוד הבבלי, נאמר על אדא בר אהבה: "היום יושב בחיקו של אברהם". אמירה זו פורשה, בין השאר באנציקלופדיה היהודית כמתייחסת למיתתו של אדא, אולם רש"י כתב שאם הכוונה לאמורא רב אדא בר אהבה פירוש זה אינו מתיישב עם סדר הדורות ופירש שהכוונה ליום כניסתו בבריתו של אברהם.

מוטיבים מהניב מופיעים במקורות נוספים. בספר מקבים ד' י"ג מצוטט אחרון הבנים של אלעזר ושל חנה, העומד להיות מעונה ומוצא להורג על סירובו לבגוד באמונתו, כאומר (בתרגום לעברית): "אם נסבול בעד רעיון זה יקבלו אותנו אברהם יצחק ויעקב והאבות כולם יהללו אותנו".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חיק אברהם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חיק אברהם** |

* Kaufmann Kohler, ‏"Abraham's Bosom", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הברית החדשה, הבשורה על פי לוקאס, פרק טז, פסוקים 23-22 (בתרגום לעברית): "העני מת והמלאכים נשאוהו אל חיק אברהם [...] בשאול, כשהיה בייסורים, נשא את עיניו וראה את אברהם מרחוק ואת אלעזר בחיקו."
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע"ב, עמוד ב'
3. ↑  ראו בערך "חיק אברהם".