recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מהמדואו איסופו** (בצרפתית: **Mahamadou Issoufou**, נולד ב-1951) הוא פוליטיקאי ניז'רי אשר שימש כנשיא המדינה בין אפריל 2011 ל-2 באפריל 2021.

איסופו כיהן כראש הממשלה בשנים 1993–1994 ונשיא האספה הלאומית בשנים 1995–1996. הוא הוביל את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית במדינה מהיווסדה בשנת 1990 ועד היבחרו לנשיאות. הוא התמודד לכל מערכות הבחירות לנשיאות מאז שנת 1993. הוא היה גם ראש האופוזיציה בשנים 1999–2010.

ביוגרפיה
--------

איסופו נולד במזרח ניז'ר בתקופת השלטון הצרפתי. הוא למד הנדסה, ואף ניהל את כל המכרות במדינה בשנים 1980–1985. בפברואר 1993 נבחר לראשונה לפרלמנט הניז'רי ומפלגתו הצטרפה לממשלה. באותה השנה איסופו התמודד לראשונה לנשיאות והגיע למקום השלישי עם כ-15.92% מהקולות. הנשיא שנבחר בסופו של דבר מינה את איסופו לראש הממשלה באפריל.

איסופו התפטר כשנה וחצי בתפקיד כתוצאה מצו נשיאותי שהחליש את כוחו. התפטרותו הובילה לבחירות חדשות שהתקיימו בשנת 1995. לאחר הבחירות הוא התמנה לנשיא הפרלמנט. מתחים בין הפרלמנט בהובלת איסופו לבין הנשיא הובילו למצב של קיפאון פוליטי במדינה. מתיחות זו הובילה בסופו של דבר להדחת הנשיא ואף להפיכה צבאית ב-27 בינואר 1996. איסופו נעצר ושהה במעצר בית כשלושה חודשים.

בבחירות לנשיאות השנויות במחלוקת שהתקיימו ב-7 ביולי 1996, איסופו הגיע למקום הרביעי עם כ-7.6% מהקולות. בזמן הבחירות איסופו היה נתון שוב במעצר בית ושוחרר רק ב-12 באוגוסט. לאחר מהומות פרו-דמוקרטיות, נעצר איסופו שוב ב-11 בינואר 1997, מעצר שנמשך כשבוע וחצי. באפריל 1999 התרחשה הפיכה צבאית שנייה, ובאוקטובר התקיימו בחירות נוספות לנשיאות שבהן איסופו הגיע למקום השני עם כ-22.79% מהקולות. הוא התמודד בסיבוב שני והפסיד עם כ-40.11% מהקולות.

בנובמבר 1999 שב איסופו לפרלמנט. בבחירות לנשיאות שהתקיימו בשנת 2004 הוא שוב הגיע למקום השני עם כ-24.6% מהקולות, והפסיד בסיבוב השני עם כ-34.47%. בשנת 2009 האופוזיציה בהובלתו של איסופו התנגדה לניסיון הנשיא לשנות את החוקה, כך שתאפשר לו להתמודד שוב ושוב לנשיאות ללא הגבלת זמן. המחאות הרבות בהובלתו של איסופו גרמו למשבר פוליטי חמור למעצרו של איסופו. בסופו של דבר, השינוי החוקתי התקבל במשאל עם למרות התנגדות האופוזיציה.

בפברואר 2010 התקיימה הפיכה צבאית שלישית והוכרז על בחירות חדשות שיתקיימו בתחילת 2011. בבחירות אלו ניצח בסיבוב השני והושבע לתפקיד באפריל. בפברואר 2016 נבחר שוב לתפקיד לקדנציה נוספת בת חמש שנים. עם תום הקדנציה ב-2021, הוחלף בידי מוחמד בזום, שהיה אחד השרים הבכירים בממשלתו (החוקה הניז'רית מגבילה את כהונת הנשיא לשתי קדנציות רצופות ולכן איסופו לא התמודד בבחירות הכלליות). זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של ניז'ר שחילופי שלטון התבצעו בצורה דמוקרטית מאז זכתה לעצמאות ב-1960.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מהמדואו איסופו** בוויקישיתוף
* מהמדואו איסופו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מהמדואו איסופו, ברשת החברתית פייסבוק

* מהמדואו איסופו, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1151338788
* LCCN: nb2002069374
* SUDOC: 192104659
* VIAF: 63517047
* WorldCat: lccn-nb2002069374

 |
קורמורנים באיי קרגלן ומאחוריהם ספינת מחקר.
**קורמורן קרגלן** (שם מדעי: *Leucocarbo verrucosus*) הוא מין של קורמורן מהסוג קורמורן כחול-עין האנדמי לאיי קרגלן שבדרום האוקיינוס ההודי. בעבר נחשב לתת-מין של קורמורן קיסרי. המין תואר ב-1875 בידי החוקר ג'ין לואיס קבניס (אנ') כשפירוש השם המדעי של המין "verrucosus" - "מלא יבלות". מין זה אנדמי לאיי קרגלן והמים המקיפים אותם, אף שלעיתם נדירות דווח שנמצאו קורמורנים באי הרד ובאוסטרליה המערבית. לרוב הוא מקנן באי גרנד טרה (Grande-Terre), האי הגדול בארכיפלג קרגלן.

תיאור
-----

הקורמורן מגיע לאורך 65 ס"מ עם מוטת כנפיים של 110 ס"מ, מה שהופך אותו לבין הקטנים שבקורמורנים כחולי-העין. נוצותיו שחורות-לבנות עם גוון ירקרק מתכתי בכנפיים והזנב. כפות הרגליים חומות עד ורודות עם קרומי שחייה והראש שחור בעל טלאים צהובים סביב העיניים הכחולות ולאורך תחילת המקור וסביב הלחיים טלאים צהובים המעניקים מראה של יבלות. הצעירים חומים כהים ללא עיטורי יבלות על ראשם ומקורם אפור אף שהם בעלי מספר טלאים לבנים לאורך גופם.

הקורמורן הוא צוללן מוצלח המחפש טרף סביב המים החופיים וביערות קלפ. הטרף מורכב לרוב מדגים, מסרטנים שונים, קווצי עור ורב-זיפיות. במהלך הקיץ הקורמורן ניזון לבדו אך מושבות דגות יחדיו בין מאי לאוקטובר הקרים. 

הקורמורנים מקננים במושבות של 3 עד 30 זוגות אך לעיתים נדירות גם מעל 400 זוגות, לפעמים בקרבה למושבות של פינגווין מצויץ מערבי. הקן מורכב מאצות ים, זלזלים ועלים המכוסים בבוץ או בגואנו. שני ההורים שומרים על 2 עד 4 הביצים והאפרוחים מטורפים כמו חמסניים ושחפיים עד לבגרותם.

למרות שמין זה אנדמי הוא לא מצוי בסכנה ממשית ולא נפגע אף מהכנסת מינים פולשים לאיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורמורן קרגלן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורמורן קרגלן באתר הרשימה האדומה של IUCN

| סולתאים |
| --- |
| נחשוניים |
| נחשון | נחשון אמריקאי • נחשון הודי • נחשון אפריקאי • נחשון אוסטרלי | 
 |
| פרגטיים |
| פרגטה | פרגטה הדורה • פרגטת אסנשן • פרגטת אי חג המולד • פרגטה גדולה • פרגטה קטנה |
| סולתיים |
| סולה | סולת המסיכה • סולת נסקה • סולה לבנת-בטן • סולה כחולת-רגל • סולה אדומת-רגל • סולה פרואנית |
| סולת אבוט (סוג ומין יחיד) | סולת אבוט |
| סולת גנט | סולה צפונית • סולת הכף • סולה אוסטרלית |
| קורמורניים |
| קורמורן | קורמורן אדום-רגל • קורמורן גלאפגוס • קורמורן הגדה • קורמורן מנומר • קורמורן פיט • קורמורן ברנט • קורמורן פלגי • קורמורן אדום-פנים • קורמורן נאוטרופי • קורמורן מצויץ • קורמורן ימי • קורמורן שחור-פנים • קורמורן הודי • קורמורן קטן שחור • קורמורן מנומר אוסטרלי • קורמורן גדול • קורמורן אפריקאי • קורמורן יפני • קורמורן הכף • קורמורן סוקוטרה |
| קורמורן קטן | קורמורן הכתר • קורמורן ג'אווה • קורמורן קטן דוגוני • קורמורן גמדי • קורמורן קנים |
| קורמורן כחול-עין | קורמורן גואניי • קורמורן קיסרי • קורמורן ג'ורג'יה הדרומית • קורמורן אנטארקטי • קורמורן האי הרד • קורמורן קורטז • קורמורן מגלני • קורמורן מקווארי • קורמורן קרגלן • קורמורן מלכותי ניו זילנדי • קורמורן אוטגו • קורמורן פובו • קורמורן צ'טהאם • קורמורן קמפבל • קורמורן אוקלנד • קורמורן באונטי |
**מהפכה בבית** (באנגלית: **Parental Guidance**) הוא סרט קומדיה לכל המשפחה אמריקאי, בכיכובם של בילי קריסטל, בט מידלר, ומריסה טומיי, וטום אברט סקוט, שביים אנדי פיקמן ויצא לאקרנים בדצמבר 2012.

עלילה
-----

אנדי דקר הוא שדרן ספורט של קבוצת הבייסבול "פרנזו גריזליס" מהליגה הלאומית. הוא מפוטר בשל סגנונו הכולל הערות פרועות ללא רסן. 

בתו אליס מבקשת ממנו ומאשתו דיאן להגיע לביתם שבאטלנטה כדי לשמור על ילדיהם הארפר, טרנר וברקר, לצורך נסיעה קצרה לדרום קרוליינה המשלבת עסקים ונופש. בין ההורים לסב והסבתא ישנם פערים בגישת חינוך הילדים. בעוד ההורים נוקטים בגישת הורות צמודה, גישת הסבא והסבתא מתירנית יותר ואינה תומכת בכללים נוקשים. ארטי ודיאן נתקלים בקשיים הנכנדים של כל אחד מהם קושי אישי: הארפר הבכורה שואפת למצוינות יתר, טרנר מגמגם ולברקר יש חבר דמיוני בדמות קנגורו ששמו קרל. 

אליס ופיל יוצאים לנמל התעופה אך בעקבות צורך הקשור לעבודתה נאלצת אליס לחזור לביתה ולדחות את טיסתה, ומותירה את פיל לבדו במסע. ארטי מנסה לסייע לנכדיו: הוא לוקח את טרנר לקבוצת קלינאות התקשורת אך מתבטא בפניו באופן פוגעני. כדי לפייס אותו הוא מסכים לצפות איתו בסרט האימה "המסור". הוא מביא לטרנר וברקר עוגה, אך הם מלכלכים קשות את הבית.

הארפר מתכוננת לקראת מבחן בד לקבלתה לבית ספר למוזיקה. ארטי מלמד את ברקר לקריין כמו שדרן ספורט והוא מתגבר על הגמגום. החבר הדמיוני קרל "נהרג" בתאונת דרכים. בהמשך אליס חוברת לבעלה לחופשה וממליצה לבתה לא לגשת למבחן.
ארטי ודיאן מרגישים כעת שהם לא עוד "הסבא והסבתא השניים". ארטי מתקבל לשדר משחקי בייסבול בליגה לצעירים. הוא עושה זאת יחד עם נכדו ברקר.

צוות השחקנים
------------

* בילי קריסטל -ארטי הסב
* בט מידלר - דיאן הסבתא
* מריסה טומיי - אליס האם
* טום אברט סקוט - פיל האב
* ביילי מדיסון - הארפר הבת
* ג'ושוע ראש - טרנר הבן
* קייל האריסון ברייטקופף - ברקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מהפכה בבית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מהפכה בבית (באנגלית)

* "מהפכה בבית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מהפכה בבית", באתר נטפליקס

* "מהפכה בבית", באתר AllMovie (באנגלית)

* "מהפכה בבית", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מהפכה בבית", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "מהפכה בבית", באתר Metacritic (באנגלית)

* "מהפכה בבית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
Even, circular waves radiating from a bell in all directions, reaching an ear.איור המחשה של קורן איזוטרופי של גלי קול. פורסם ב "Popular science", בשנת 1878. בהמחשה, הטבעות כולן שוות ובעלות עובי קבוע לאורך כל ההיקף למרות שהן דועכות ככל שגדל המרחק מהקורן.
**קורן איזוטרופי** או **אנטנה איזוטרופית** (באנגלית: **Isotropic radiator** או **Isotropic antenna**) הוא מקור קרינה אלקטרומגנטית (או גלים אחרים כמו גלי קול) נקודתי תאורטי הקורן באופן אחיד בעצמה קבועה לכל כוון. לקורן איזוטרופי אין כוון מועדף של קרינה שבו יהיה שבח אנטנה ביחס לכוונים אחרים אלא הקרינה אחידה בכל נקודה על ספירה שמרכזה נקודת הקורן.

קורנים איזוטרופיים משמשים באופן נרחב כמקור השוואה עבור קורנים מעשיים לצורך ביטוי מתמטי של אותם קורנים.

קורן אינו חייב להיות למברטי (היינו המציית לחוק למברט) כדי להיות איזוטרופי. כקורן, גוף שחור כדורי מקיים את שניהם, לעומת גוף שחור שטוח שהוא למברטי ולא איזוטרופי. לעומת זאת השמש היא בקירוב איזוטרופית אך לא למברטית (מכיוון שיש לה תכונות של האפלת שפה).

פיזיקה
------

בפיזיקה, קורן איזוטרופי הוא מקור נקודתי של קרינה או קול. במרחק, השמש היא קורן איזוטרופי של קרינה אלקטרומגנטית. בתאוריות מודרניות, המפץ הגדול הוא דוגמה נוספת של קרינה איזוטרופית - קרינת הרקע הקוסמית.

### אנטנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
בתורת האנטנות, אנטנה איזוטרופית היא אנטנה היפותטית הקורנת גלי רדיו בכל הכוונים בעצמה זהה. לכן, נאמר שהיא בעלת כווניות של 0dBi (כלומר dB ביחס לאיזוטרופית) בכל כוון.

בפועל, ניתן להוכיח כי קורן קוהרנטי איזוטרופי אינו קיים. שדה הקרינה שלו אינו מסוגל להיות תואם את משוואת הלמהולץ בכל הכוונים באופן סימולטני.

#### מקלט איזוטרופי

בתחום המדידה של שדות אלקטרומגנטיים, מקלט איזוטרופי או אנטנה איזוטרופית הוא מכשיר מדידה אשר יקלוט את השדה המלא ללא תלות בסידור הצירים התלת־ממדי שנבחר עבורו.

בפועל מקלט קוואזי-אידיאלי איזוטרופי (כמעט איזוטרופי) מושג על ידי שימוש בשלוש אנטנות אורתוגונליות עם דיאגרמת קרינה סינוסיאלית, כמו זו של דיפול קצר ואנטנות לולאה קטנה.

הפרמטר המשמש להגדרת הדיוק של אנטנה כזו נקרא "הסטייה האיזוטרופית".

### אופטיקה

באופטיקה, קורן איזוטרופי הוא מקור אור נקודתי. השמש ניתנת לתיאור כמקור אור נקודתי בקירוב, עבור מרחקים גדולים. סוגי תחמושות כגון מוץ ונור, בעלי תכונות של קורן איזוטרופי.

### קול

קורן איזוטרופי יהיה רמקול "מושלם" אשר פולט גלי קול בווליום זהה בכל כוון.

ראו גם
------

* עקום קרינה

קישורים חיצוניים
----------------

* חיים מצנר וקירק מקדונלד, Isotropic Radiators, המכון הטכנולוגי חולון (HIT) ואוניברסיטת פרינסטון
**כף האווז** (שם מדעי: *Chenopodium*, שם מנוקד: כַּף הָאֲוָז) היא סוג צמח פורח ממשפחת הירבוזיים. הסוג מונה כ-150 מינים, בהם המין קינואה.

טקסונומיה
---------

על פי שיטת המיון הגנטי של קבוצת APG מ-2003, מצויה כף האווז במשפחת הירבוזיים. קודם לכן, למשל במערכת המיון קרונקוויסט מ-1981, הייתה כף האווז במשפחת הסלקיים.

מאפיינים
--------

מיני כף האווז הם צמחים עשבוניים (חד שנתיים או רב שנתיים קצרי חיים), בעלי עלים מסורגים בתצורת להב (לעיתים חלקם בעלי שפה משוננת או מתרחבת). הפרחים לרוב בתצורת תפרחות המורכבות מעשרות יחידות קטנות. הפירות דמויי דגנים, מקבצים של גרעינים הנתונים במעטפת. עליהם האכילים מהווים מזון למגוון זחלי פרפראים, כמו למשל מיני הסוג Coleophora.

בשימוש האדם
-----------

כף האווז מכילה מספר מינים המשמשים למאכל. חלקם היו בשימוש חקלאי או חקלאי למחצה כבר לפני כ-6,000 שנה (הקינואה בשימוש ילידי אמריקה). מינים נפוצים למאכל כוללים את כף אווז לבנה (Chenopodium album, ידועה גם בשם האנגלי Fat Hen) וכף אווז ריחנית (Chenopodium ambrosoides, ידועה גם בשם Epazote).

לא רק הזרעים מצויים בשימוש: קיימים מאכלים הודיים המשתמשים רבות בעלים הרחבים של חלק ממיני כף האווז, באופן דומה לעלי סלקיים כגון תרד.

בישראל
------

בארץ צומחים בר אחד עשר מינים של כף האווז: 

* כף אווז האשפות
* כף אווז מבאישה
* כף אווז לבנה
* כף אווז גדושה
* כף אווז ריחנית
* כף אווז אדומה
* כף אווז מיזורי
* כף אווז הגינות
* כף אווז רבת עלים
* ושני מינים להם טרם ניתן שם עברי רשמי: Chenopodium ficifolium ו- Chenopodium urbicum.

ראו גם
------

* ירבוזיים
* קינואה
* ירבוז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כף-אווז** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* כף-אווז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000241388

 |
**PFAPA** היא תסמונת ברפואת ילדים המתבטאת בהתקפי חום גבוה מלווים באפטות בפה ובהגדלת קשרי לימפה בצוואר ללא עדות לזיהום חיידקי או נגיפי.

התסמונת תוארה לראשונה ב-1987 על ידי רופא ילדים אמריקאי בשם מרשל, ונקראה בתחילה "תסמונת מרשל". אחר כך קרא לה PFAPA, שזה ראשי תיבות של Periodic Fever (חום מחזורי), Aphthous Pharyngitis (אפטות בפה ובלוע) ו- cervical Adenopathy (הגדלת בלוטות למפה בצוואר).

תיאור התסמונת
-------------

אירועים של עליית חום עד מעל 40 מעלות צלזיוס בתקופה של 3-6 ימים מלווים בכאבי לוע ואפטות בפה ובהגדלת קשרי לימפה צוואריים, צמרמורת וכאבי שרירים ומפרקים.

האירועים האלה מופיעים במחזוריות של 3-8 שבועות. בין האירועים האלה מרגיש הילד מצוין, ללא עיכוב בגדילה

אטיולוגיה
---------

סיבת התסמונת אינה ידועה. אין שום עדות מחקרית,מולקולרית,גנטית או זיהומית המאפשרת היום להסביר את התופעות הקיימות בחולים ואת העובדה שמינון מזערי של סטרואידים מפסיק את ההתקף בצורה יעילה. מדובר ככל הנראה בחוסר שליטה על התגובה הדלקתית של הגוף שמייצר תגובה דלקתית, אף שאין חיידק או וירוס שגורם לה.

אבחנה
-----

משטחי הלוע הם שליליים לחיידקים ווירוסים. משטחי הגרון שלילי, בדיקות הדם תקינות פרט למדדי דלקת כמו עלייה בספירת הלויקוציטים, שקיעת דם מוחשת ו-CRP גבוה.

האבחנה מבדלת כוללת מחלות כמו מחלת בכצ'ט, קדחת ים תיכונית משפחתית ועוד.

טיפול
-----

הטיפול בתסמונת הוא למעשה גם האבחנה. סטרואידים הניתנים באופן פומי נמצאו מאוד יעילים בטיפול בהתקפים והירידה בחום קורית תוך 2-4 שעות, כמו כן יש שיפור הדרגתי בשאר התסמינים.

שני קווי טיפולים מקובלים: סטרואידים - פרדניסון 1מ"ג/קג או הסרת השקדים.

אנטיביוטיקה לא משפרת את המצב.

פרוגנוזה
--------

התסמונת מתחילה בדרך כלל עד גילאי 5.

התסמונת נעלמת ברוב המקרים עד גיל 10 .לא נצפו פגיעות כרוניות כלשהן לאורך זמן בהתפתחות וגדילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* pfapa באתר הדסה (אורכב 26.02.2018 בארכיון Wayback Machine)
* pfapa באתר הארגון הישראלי לראמטולוגיה

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מיקום האי
**בורוי** (בפרואזית: **Borðoy**) הוא אי בצפון מזרח שרשרת איי פארו. שטח האי כ-95 קמ"ר.

יישובים
-------

באי בורוי (נהגה: בורוי) נמצא קלאקסוויק, היישוב השני בגודלו באיי פארו, ובו מתגוררים כ-5000 תושבים. קלאקסוויק גדלה בעקבות התפתחות ענף הדיג באיי פארו, הודות למיקומו על חופו של מפרץ טבעי מוקף הרים. בשנת 1923 פקד את היישוב אסון כאשר רוב סירות הדיג טבעו במהלך סערה בים. ביישוב מוזיאון להיסטוריה של המקום וכנסייה שמגגה תלויה אחת הסירות הבודדות, ששמה 'דורתיה' ששבה בשלום בליל הסערה של 1923

בנוסף לקלאקסוויק נמצאים באי עוד שבעה יישובים קטנים יותר: נוראירי, אניר, ארנאפיורור, סטרונד, נוראטופטיר, דפיל ונוראדפיל. כמו כן, נמצאים באי שלושה כפרים אשר ננטשו בגלל קשיי גישה אליהם: סקאלאטופטיר, מולי ופוסה, בצפון האי.

מולי, שננטש בשנת 1994, היה אחד היישובים הנידחים ביותר באי, ועד שנת 1989 לא נסללה דרך אליו. ניתן היה להגיע אליו רק באמצעות מסוק או סירה. מוזיאון קלקסביק תכנן להקים במקום בו עמד הכפר פוסה יישוב כדוגמת היישובים שהיו באזור בימי הביניים ואף רכש את אדמות הכפר לצורך זה, אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל.

גאוגרפיה
--------

באי חמישה הרים: לוקי (755 מטרים), האפיאל (647 מטרים), בוראויארנס (392 מטרים), ספילסקנוקור (680 מטרים) והלגאפלי (503 מטרים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורוי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  על בורוי באתר planetware, באנגלית

| איי פארו |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אסטורוי • בורד'וי • הסטור • ואוגר • ויד'וי • פוגלוי • קאלסוי • קולטור • קונוי • ליטלה דימון • מייקינס • נולסוי • סאנדוי • סוד'ורוי • סוינוי • סטורה דימון • סטריימוי • סקובוי | מפת איי פארו |

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצורת התיישבות. אם התכוונתם ליישוב מוסדי הנמצא בסמוך לתל מונד, ראו כפר עבודה (תל מונד).
**כפר עבודה** היה סוג של יישובים שהוקמו בראשית ימיה של מדינת ישראל כאשר לתושבים לא היו אמצעי ייצור מספקים לאחזקה עצמית, ועל כן הם היו מבוססים על עבודה עבור גורמי חוץ, בעיקר הקרן הקיימת.

לאחר קום מדינת ישראל ראו המוסדות המיישבים חשיבות רבה בהתיישבות באזורים ההרריים בפרוזדור ירושלים ובגליל. באזורים ההרריים הוקמו 14 יישובים של נוער חלוצי וחיילים משוחררים ו-30 מושבים של עולים חדשים. במחנות העולים שהיו מלאים עד אפס מקום, ישבו עולים רבים שלא עבדו אך לא היה עבורם קרקע מספקת ראויה לחקלאות לצורך הקמת יישובים נוספים בהר. בעקבות זאת, הוחלט על ידי נציגי הממשלה, הסוכנות היהודית והמרכז החקלאי להקים כפרי עבודה בהם ייושבו כ-5,000 משפחות תוך הבטחה שהמתיישבים יועסקו בעבודות ציבוריות במשך 5 שנים.

בהקמת כפרי עבודה הוחל לקראת סוף שנת 1949, בפרוזדור ירושלים ובגליל, במקומות שבהם לא היה מספיק קרקע לצורך התיישבות חקלאית. בכפרי העבודה הוכנו לעולים בתים והובטח להם עבודה בהכשרת קרקע וייעור. על פי התוכנית, לאחר גמר הכשרת הקרקע יוקצו לכפרי העבודה משבצות קרקע, בהתאם לכך ייקבע מספר משפחות בכפר העבודה, וכפר העבודה יוסב למושב. כן נעשה מאמץ שלכל מתיישב יהיה משק עזר של 3–4 דונם.

ארבעה כפרי עבודה ראשונים הוקמו בנובמבר 1949: ליפתא, גדעונה, זנגריה ופוריה - כפר עבודה. בדצמבר 1949 הוקם כפר העבודה החמישי, אשתאול.

בשנת 1950 הוקמו 19 כפרי עבודה, 17 של עולי תימן, אחד של עולי הודו (עופר), ואחד של עולי מרוקו (שואבה). עד סוף 1951 הוקמו 29 כפרי עבודה, 9 בגליל (זנגריה, פרוד א', פרוד ב', צוריאל, גורן, ואדי קרן, עין יעקב), 2 בגלבוע (גדעונה ונורית), 2 ברמת מנשה ו-16 בפרוזדור ירושלים. ב-17 מהכפרים הוכנו בתי בלוקים, אבן או עץ וב-12 הוקמו צריפים. עד סוף 1951 תוכננו ב-15 מכפרי העבודה השטחים החקלאיים, לאחר שהוכשרו מעל 13,000 דונם.

קישורים חיצוניים
----------------

* כפרי העבודה בגליל מוצאים מטיפול מפלגתי, הצופה, 5 במאי 1953
* 800 משפחות ייושבו עד סוף השנה בכפרי־עבודה בגליל העליון, דבר, 29 בנובמבר 1954

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מה השגנו בכפרי עבודה, דבר, 25 בדצמבר 1951
2. ↑  כפרי עבודה-דרך חדשה להיאחזות ולהתישבות, דבר, 14 באוגוסט 1949
3. 1 2  כפרי עבודה בפרוזדור ירושלים ובגליל, חרות, 24 בנובמבר 1949
4. ↑  עוד 4 יישובים יוקמו בפברואר, על המשמר, 20 בפברואר 1950
5. ↑  הוקם כפר תימני בליפתא, דבר, 18 בנובמבר 1949
6. ↑  הוקמו ארבעה כפרי עבודה ראשונים לעולים, דבר, 18 בנובמבר 1949
7. ↑  35 כפרי עבודה יוקמו בתש"י, דבר, 18 בדצמבר 1949
8. ↑  כפרי עבודה, הצופה, 12 בינואר 1951
9. ↑  שני מושבים נוספים הוקמו ככפרי עבודה אך לא נמנו עמהם: כפר זיתים, פוריה - כפר עבודה
10. ↑  משקי איזור גלבוע, דבר, 11 באוקטובר 1951
יום השפה הסינית (באנגלית: UN Chinese Language Day בסינית:聯合國中文日) הוא יום הוקרה בין-לאומי לשפה הסינית, אחת מששת השפות הרשמיות של האו"ם, אשר מצוין בתאריך 20 באפריל ונחגג מדי שנה.

סימנים סיניים (נכתבו על ידי Cai Xiang)

בחירת התאריך
------------

יום השפה הסינית נחגג לראשונה ב-12 בנובמבר בשנת 2010. בשנת 2011 שונה התאריך ל-20 באפריל, ומאז מצוין בתאריך זה.

התאריך 20 באפריל נבחר בעקבות אגדה המספרת שכאשר המציאו את הקאנג'י (סימנים סיניים המושמשים בכתיבה בשפה היפנית) ירד גשם של דוחן והאלים והרוחות בכו. כיוון שבסביבות תאריך זה מתחילה תקופת הגוּ יוּ (באנגלית: Guyu, בסינית: 谷雨), אשר פירושה המילולי הוא "גשם של דוחן".

הגוּ יוּ היא אחת מ-24 התקופות אליהן מחולק לוח השנה הסיני, והן נקראות "מועדי חמה" או "תקופות חמה". הגוּ יוּ היא התקופה האחרונה אשר נכללת בעונת האביב הסינית, והיא מסמלת את תחילת הגשמים המביאים ברכה לאדמה ולאדם. בתקופה זו עולות הטמפרטורות והלחות גבוהה.

פעילויות לציון היום
-------------------

במשרדי האו"ם בניו יורק נערכים דיונים, טקסים והרצאות אודות השפה הסינית, ביום זה נערכות סדנאות קליגרפיה וכיתות אמן בהשתתפות סופרים ומשוררים סיניים.

ראו גם
------

* יום שפת האם הבינלאומי
* היום הבינלאומי לשפה הערבית באו"ם

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יום השפה הסינית (בסינית מפושטת)
* UN English Language Day
* UN French Language Day
* UN Russian Language Day
* UN Spanish Language Day

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Chinese Language Day - The United Nations
2. ↑  Chinese Language Day - Cute Calendar
3. ↑  Chinese Language Day - Days Of The Year
**אנטוניו פנאקי** (באיטלקית: **Antonio Pennacchi**; ‏26 בינואר 1950 – 3 באוגוסט 2021) היה סופר איטלקי.

פנאקי הוא זוכה פרס סטרגה לשנת 2010 על ספרו Canale Mussolini.

ביוגרפיה
--------

נולד בלאטינה בשנת 1950 למשפחת עובדים. אביו הגיע מאומבריה ואימו מוונטו. היו לו שישה אחים ואחיות. הוא התמסר לפוליטיקה מגיל צעיר, אך בניגוד לאחיו, שדבק בארגוני שמאל, הוא נרשם לתנועה החברתית האיטלקית, מפלגה לאומנית נאו-פשיסטית ושמרנית-לאומית. אולם, לאחר זמן מה, הוא דחה את האידאולוגיה הנאו-פשיסטית, נקלע לעימות עם מנהיגי המפלגה וגורש. לאחר מכן, הוא תמך במרקסיזם ובקומוניזם והצטרף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית (המרקסיסטית -לניניסטית). הוא גורש ממפלגתו לאחר זמן מה.

בסוף שנות השבעים הוא נכנס למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. לאחר מכן הצטרף למפלגה הקומוניסטית האיטלקית, ממנה גורש שוב בשנת 1983. לאחר מכן עזב את הפוליטיקה וסיים את לימודיו בהצטיינות בספרות ופילוסופיה באוניברסיטת סאפיינצה ברומא והחל את פעילותו כסופר.

רומן הבכורה שלו, ממותה, נדחה 55 פעמים על ידי 33 מו"לים, לפני שפורסם על ידי דונצלי בשנת 1987.

בשנת 2001, הוא עזב את המוציא לאור דונצלי ועבר לארנולדו מונדדורי.

בשנת 2003, הוא הוציא לאור את ספרו האוטוביוגרפי "הקומוניסט הפשיסטי", עליו מבוסס הסרט משנת 2007, אחי הוא בן יחיד.

בשנת 2007, הוא הצטרף למפלגה הדמוקרטית.

ב-3 באוגוסט 2021, מת פנאקי מהתקף לב בביתו בלאטינה. רגעים ספורים לפני מותו, הוא דיבר בטלפון עם אשתו, כשלפתע התמוטט. אשתו הזעיקה אמבולנס לקבלת עזרה רפואית. כשהרופאים הגיעו לביתו, מצאו את פנאקי מת. הוא מת בגיל 71.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו פנאקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנטוניו פנאקי (באיטלקית) (באיטלקית)
* אנטוניו פנאקי, ברשת החברתית פייסבוק

* אנטוניו פנאקי, ברשת החברתית Goodreads
* אנטוניו פנאקי, ברשת החברתית פייסבוק (באיטלקית)
* אנטוניו פנאקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  È morto Antonio Pennacchi, lo scrittore Premio Strega: stroncato da malore a telefono con la moglie, Il Riformista, ‏2021-08-03 (באיטלקית)
2. 1 2 3  Pennacchi, 55 coltellateprima del successo, lastampa.it, ‏2011-02-18 (ב־)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007579470105171
* BIBSYS: 99064285
* BNE: XX4671753
* BnF: cb14420309r (data)
* CANTIC: a11805948
* GND: 122828720
* ICCU: CFIV216687
* ISNI: 0000 0001 1737 2925
* LCCN: n95013871
* NKC: xx0221784
* NSK: 000660179
* NTA: 333970691
* RERO: 02-A003680714
* SUDOC: 083692665
* VIAF: 2686697
* WorldCat: lccn-n95013871

 |
**אנטוניוס וקלאופטרה** (אנגלית: Antony and Cleopatra) היא טרגדיה מאת ויליאם שייקספיר, שנכתבה בערך ב-1606 והוצגה לראשונה כנראה ב-1607, המגוללת את סיפור אהבתם ומותם של מרקוס אנטוניוס וקלאופטרה מלכת מצרים. המקור העיקרי עליו התבסס הכותב היה "חיי אישים" לפלוטרכוס, וניכרת השפעה חזקה של האינאיס לוורגיליוס. קלאופטרה במחזה נחשבת לאחת הדמויות הנשיות הסבוכות והמרובדות ביותר ביצירתו של שייקספיר.

עלילה
-----

הטריומוויר מרקוס אנטוניוס מאוהב כליל בקלאופטרה ושוכח את חובותיו. אוקטביאנוס קורא לו חזרה לרומא כדי להילחם בשודדי הים, והוא שב למרות תחנוניה של קלאופטרה. הוא משוכנע להתחתן עם אחותו הצעירה של אוקטביאנוס, אוקטביה. מלכת מצרים זועמת אך נרגעת כשהיא מבינה שאשתו לא משתווה לה. אוקטביאנוס ולפידוס מערימים על אחד השודדים, משקים אותו בחגיגה לכבוד השלום ביניהם ורוצחים אותו. אנטוניוס נרעש מהנבלה שנעשתה. הוא שב למצרים, מכתיר עצמו לשליט מזרח הרפובליקה הרומית ומתכונן עם קלאופטרה למלחמה, אף שחוזה עתידות הזהירו שיוכה שוק על ירך אם יצא נגד אוקטביאנוס. למרות יתרון הצי של אויבו, הוא יוצא למערכה ימית. במהלך קרב אקטיום נסוגה המלכה עם ספינותיה, ואנטוניוס שט בעקבותיה ומפקיר את אנשיו לתבוסה. הוא זועם על משוגותיה של קלאופטרה אך לא מפסיק לאהוב אותה, ועודו נחוש להוסיף ולהילחם. אוקטביאנוס מביס אותו שוב, והפעם אנטוניוס מאשים את המלכה בתבוסתו. היא מחליטה לזייף את מותה ומסתגרת בחדרה, בהנחה שימהר לראותה וכך תוכל להפיס את דעתו. כשהמצביא שב ושומע על כך, הוא נופל על חרבו אך לא מת מיד. הוא מובא אל קלאופטרה ומת בזרועותיה. כשהיא שומעת שאוקטביאנוס רוצה להציגה לראווה בטריומף שלו, היא מתאבדת באמצעות נחש ארסי עם משרתותיה. שליטה החדש של רומא עומד מעל גופתה בתערובת של ניצחון ואהדה, ומורה לקבור אותה ואת אנטוניוס ביחד.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנטוניוס וקלאופטרה** |
* Antony and Cleopatra בוויקיטקסט
* ויליאם שייקספיר, אנטוניוס וקלאופטרה, תרגום לעברית: דורי פרנס, באתר "שייקספיר ושות'"
* אנטוניוס וקלאופטרה, באתר "שקספיר – מימין לשמאל" - אוסף דן אלמגור

| מחזותיו של ויליאם שייקספיר |
| --- |
| טרגדיות | טיטוס אנדרוניקוס • רומיאו ויוליה • יוליוס קיסר • המלט • מקבת' • אותלו • המלך ליר • אנטוניוס וקלאופטרה • קוריולנוס • טימון איש אתונה |
| קומדיות | קומדיה של טעויות • אילוף הסוררת • עמל אהבה לשווא • חלום ליל קיץ • הסוחר מוונציה • מהומה רבה על לא דבר • כטוב בעיניכם • הלילה השנים עשר • נשות וינדזור העליזות • טרוילוס וקרסידה • סוף טוב הכול טוב • מידה כנגד מידה |
| רומנסות | פריקלס • סימבלין • אגדת חורף • הסערה |
| מחזות היסטוריים | • המלך ג'ון • ריצ'רד השני • הנרי הרביעי, חלק ראשון • הנרי הרביעי, חלק שני • הנרי החמישי • הנרי השישי, חלק ראשון • הנרי השישי, חלק שני • הנרי השישי, חלק שלישי • ריצ'רד השלישי • הנרי השמיני |
| בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520682705171
* BnF: cb11950460v (data)
* GND: 4099345-0
* LCCN: n82052025
* SUDOC: 027471322
* VIAF: 296512157
* WorldCat (עם VIAF): 296512157

 |
**שעבאן עבד א-רחים** (בערבית: **شعبان عبد الرحيم**, תעתיק מדויק: **שעבאן עבד אלרחים**; 15 במרץ 1957 – 3 בדצמבר 2019), כונה גם **שעבולא** (**شعبولا**), היה זמר פופ מצרי, ששילב בשיריו מסרים פוליטיים.

ביוגרפיה
--------

עבד א-רחים, יליד קהיר, עבד במשך שנים רבות במכבסה בטרם הפך לזמר פופולרי. בשנת 2000 הקליט את השיר "אני שונא את ישראל", שכלל גם דברים בגנותם של אריאל שרון ושמעון פרס, אך גם את השורה "אני אוהב את עמר מוסא". השיר הפך ללהיט גדול במצרים והגיע לפסגת מצעדי הפזמונים, אף שהטלוויזיה המצרית סירבה לשדר את הקליפ שלו. מאוחר יותר טען משורר מצרי כי השיר הוא פלגיאט, וכי עבד א-רחים האנאלפבית לא מסוגל לכתוב טקסטים כאלה. בשנת 2001 השתתף עבד א-רחים במסע פרסום לפלאפל שנמכר ברשתות מקדונלד'ס. הוא שר ג'ינגל המבוסס על לחן השיר "אני שונא את ישראל". מסע הפרסום בוטל בסופו של דבר, ועבד א-רחים האשים בכך גורמים יהודיים בארצות הברית, ואף טען כי המוסד מנסה להתנקש בחייו.

בהמשך הקליט עבד א-רחים שירים פוליטיים נוספים. לאחר פיגועי 11 בספטמבר הקליט שיר שכלל את השורה "זה היה רק מגדל, ואני נשבע שהם הפילו אותו בעצמם". ב-2003 הקליט את השיר "אל תפגעו בעיראק", ב-2005 שיר שהתייחס לפרשת קריקטורות מוחמד, ב-2006 שיר על מלחמת לבנון השנייה (בעקבותיו הגישה ישראל מחאה רשמית למצרים) וב-2008 שיר מחאה נגד המאבק בין פת"ח לחמאס.

נפטר ב-3 בדצמבר 2019 בבית חולים צבאי בקהיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* שעבאן עבד א-רחים, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שעבאן עבד א-רחים, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד איל שגיא ביזאוי, סיפורו של הלהיט המצרי, "אני שונא את ישראל", באתר הארץ, 10 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  השיר "אני שונא את ישראל" - בראש מצעד הפזמונים המצרי, באתר וואלה!‏, 8 במאי 2001
2. ↑  עומר כרמון, "זמר מצרי: המוסד מנסה להתנקש בחיי בשל להיטי - "אני שונא את ישראל", חדשות מחלקה ראשונה, 4 באפריל 2004
3. ↑  Yara Sameh, Shaaban Abdel Rahim Passes Away at 62, See news, ‏December 3, 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 3c15dc9b-fe87-47ff-9306-b152c46b74a4

 |
**מירצ'ה הזקן** (ברומנית: **Mircea cel Bătrân** (מידע • עזרה); אלפבית פונטי בינלאומי: (mirt͡ʃe̯a t͡ʃel bəˈtrɨn)‏ 1355 - 31 בינואר 1418) היה שליט ולאכיה בין 1386–1395 ובין 1397- 1418.
בנו של ראדו הראשון ואחיו של דן הראשון, אותו ירש בכס השלטון לאחר מותו ב-23 בספטמבר 1386.

כינויו "הזקן" ניתן לו לאחר מותו על מנת להבדיל בינו לבין נכדו מירצ'ה השני ("מירצ'ה הצעיר").

רקע משפחתי
----------

לראדו הראשון נולדו שני בנים:

* דן, הידוע כדן הראשון, מאשתו הראשונה, אנה.
* מירצ'ה, מאשתו השנייה, קאליניקיה.

לגבי מוצאה של קאליניקיה, אמו של מירצ'ה קיימות כמה השערות.
לפי יורגה הייתה נסיכה ביזנטית, בהתחשב בשמה היווני ובכך שמירצ'ה היה בעל תואר דספוט, אולי נדוניה ממנה. 
לפי פאנאיטסקו השם היווני אינו מוכיח דבר, בהיותו שם נהוג בכנסייה האורתדוקסית, בעוד התואר דספוט מוסבר על ידי שליטתו של מירצ'ה בחבל דוברוג'ה שהיה נשלט על ידי "דספוטים". מפני שהיו לה אחוזות רבות בחבל אולטניה ייתכן כי קאליניקיה הייתה בת למשפחת אצילים משם.
לפי כרוניקה סרבית מאוחרת (מן המאה ה-17), קאליניקיה הייתה בתו הרביעית של הקניאז לזר של סרביה.
אבל בת זו של הקניאז ידועה כנשואה למיקלוש גאראי, פלטין של הונגריה.
לפי השערה נוספת (דניאל בארבו) הנסיכה אנה והנסיכה קאליניקיה היו אותה אשה, שבחרה לחיות כנזירה בשם קאליניקיה.

מקור הכינוי
-----------

הכינוי "הזקן", לפי המשמעות שהייתה לו בתקופה בה ניתן, מכוון ל"הישן יותר" ונועד להבדיל בין השליט הזה, הנושא את השם **מירצ'ה** ובין שליטים אחרים עם אותו שם, כדוגמת נכדו מירצ'ה השני או מירצ'ה החמישי (הרועה). באותם הימים, בארצות הרומניות, לא היה נהוג למספר את השליטים הנושאים את אותו שם והבדילו ביניהם בעזרת כינויים.

ולאכיה בשנת 1390, תחת שלטונו של מירצ'ה הזקן

תאריו
-----

> 
> אני המאמין הטוב ועושה הטוב בשם כריסטוס אלהים, אוהב של כריסטוס, ושליט יחיד, יו מירצ'ה, ווייבוד גדול ואדון, ברחמי אלהים ובמתת אלהים, שולט ומולך על כל ארץ אונגרוולאכיה ועל החלקים מעבר להרים, ועוד אל עבר חלקי הטטרים, דוכס של אמלש ופגראש, ואדון הבאנאט של סוורין ושל כל פודונאביה משתי גדותיה, ועוד עד לים הגדול, ושליט של מצודת דרסטור
> 
> 
> 
>

לקריאה נוספת
------------

* P.P. Panaitescu, *Mircea cel Bătrân*, ediţia a II-a, Editura Corint, Bucureşti, 2000.

(פ.פ. פנאיטסקו - מירצ'ה הזקן, *מירצ'ה הזקן*, מהדורה שנייה, הוצאת קורינת, בוקרשט 2000)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירצ'ה הזקן** בוויקישיתוף
* באנציקלופדיה של רומניה ברשת, עד 2011
* הוריה דומיטרו אופריה - על מוצאו ומשפחתו של מירצ'ה הזקן, נובמבר 2011

לפי פ.פ. פנאיטסקו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007331583805171
* GND: 118930206
* ISNI: 0000 0000 2732 5279
* LCCN: n81117004
* SUDOC: 081060246
* VcBA: 495/184109
* VIAF: 263761486
* WorldCat: viaf-59883221

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**שעוות הגבינה** או **שעווה לציפוי גבינה** הוא חומר המיועד לציפוי גבינות מסוימות. מטרת השעווה היא למנוע התייבשות של הגבינה וכמו כן למנוע היווצרות בקטריות בזמן ההבחלה על גבי הגבינה המיוצרת.

שעוות גבינות גרגירית בטרם המסה

#### מראה השעווה הגולמי

מראה השעווה הגולמי הוא בדרך כלל גרגירי ואותו הופכים למצב נוזל על ידי התכה. הצבעים הנפוצים של השעווה הם: אדום, שחור וצהוב שהוא טבעי ולא צבוע.

אין לאכול את השעווה, אלא להסירה ולהשליכה.

#### גבינות נפוצות

סוגי הגבינות הנפוצות ביותר המצופות בשעווה הן גבינת גאודה וגבינת אדם.

#### אופן ציפוי הגבינה בשעווה

אפשר לחלק את אופן הציפוי בשעוות הגבינה לארבעה שלבים עיקריים:

1. ייבוש הגבינה היטב על ידי מטלית סופגת על מנת למנוע התפתחות בקטריאלית.
2. התכת גרגירי השעווה לנוזל בטמפרטורות הנעות בין 92 ועד 95 מעלות צלזיוס. השיטה הרצויה להתכה הנה העמדת צנצנת עם השעווה בתוך סיר מים וחימומו עד לרמה הרצויה.
3. מריחה מהירה של השעווה באמצעות מברשת.
4. הטבלה נוספת של הגבינה בשעווה ללא המברשת.

לאחר כלל השלבים הללו הגבינה צריכה לנוח מספר שבועות או חודשים בתנאים של טמפרטורה ולחות מסוימים, המתאימים לכל סוג של גבינה באופן ספציפי, וזאת עד אשר תבחיל ותהייה ראויה למאכל.
**לילה אחד באוקטובר הבודד** (באנגלית: **A Night in the Lonesome October**) הוא רומן פארודי בחלקו שנכתב בידי רוג'ר זילאזני בשנת 1993, ויצא לאור בעברית בשנת 1997 בהוצאת אופוס. זה היה ספרו האחרון של זילאזני שהודפס בעודו בחיים, ואחד מחמשת ספריו המועדפים.

הספר מחולק למבוא ושלושים ושניים פרקים, כל אחד מהם מייצג יום אחד מחודש אוקטובר. הסיפור מסופר בגוף ראשון, מעיניו של הכלב רחרחן. הספר מלווה באיוריו של גהאן וילסון.

הרומן סובב סביב מאבק בין דמויות קסומות שונות על פתיחת שער לאלים הקדומים, דבר היכול להתרחש באוקטובר בשנים מסוימות בלבד.

תקציר העלילה
------------

לילה אחד באוקטובר הבודד, מסופר מנקודת מבטו של רחרחן, כלבו של ג'ק המרטש. חלק הארי של הסיפור מתרחש בלונדון וסביבותיה, אם כי בשלב מסוים הסיפור מתרחש בעולם חלום שתואר בידי ה.פ. לאבקראפט בספרו Dream-Quest of Unknown Kadath. אף שהדבר לא נכתב במפורש, רמזים שונים (כמו הופעתו בסיפור של שרלוק הולמס, המכונה "הבלש הנודע") מרמזים על כך שהסיפור מתרחש בתקופה הוויקטוריאנית המאוחרת.

אחת לכמה עשרות שנים, כאשר ליל כל הקדושים מתרחש בליל ירח מלא, מרקם המציאות נעשה דק יותר וניתן לפתוח שערים בינו לבין עולמותיהם של האלים הקדומים. בתנאים המתאימים, גברים ונשים בעלי ידע נסתר עשויים להתאסף באתר הפולחן כדי לנסות לפתוח את השער או לשמור עליו סגור. אם הסוגרים מנצחים, העולם נותר על כנו עד להזדמנות הבאה. אם הפותחים ינצחו, האלים הקדומים יגיעו אל כדור הארץ וישעבדו אותו. פגישות אלו מכונות "המשחק" בידי המשתתפים ששומרים עליו בסוד משאר האוכלוסייה.

השחקנים השונים המתוארים בספר הם דמויות טיפוסיות מהספרות הגותית מהתקופה הוויקטוריאנית: ג'ק המרטש (מכונה ג'ק), דרקולה (מכונה הרוזן), ד"ר פרנקנשטיין (מכונה הדוקטור הטוב), איש זאב (ששמו הוא לארי טלבוט). בנוסף משחקים מכשפה (גייל המשוגעת), כומר (רוברטס), דרואיד (אוון), נזיר (רסטוב) ותלמידי תורת הנסתר (מוריס ומקאב).

לכל שחקן יש בן לוויה - חיה שמסייעת לו בהכנות למשחק. האינטראקציה בין החיות היא חלק משמעותי מהסיפור המסופר מנקודת מבטו של רחרחן, שהוא בן לוויה בעצמו.

לאורך הספר, השחקנים בוחרים צדדים, כורתים בריתות, מבצעים עסקאות ומתקיפים זה את זה, עד ל-31 באוקטובר, אז מתנהל הטקס שיקבע את גורל העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר אופוס
* הספר "לילה אחד באוקטובר הבודד", באתר "סימניה"
* יוליה שנרר, ביקורת על הספר
* לילה אחד באוקטובר הבודד, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Phlogiston Forty Four: An Interview with Roger Zelazny ריאיון עם רוג'ר זילאזני (באנגלית)
**מירצ'אה** (ברומנית: **Mircea**) הוא סרט קולנוע היסטורי רומני הממוקד באירועים היסטוריים בנסיכות ולאכיה בשנים האחרונות לשלטונו של מירצ'אה הזקן. הסרט הושלם כבר ב-1988, אך הקרנתו עוכבה עד סתיו 1989 בגלל מעורבותו של ניקולאה צ'אושסקו.

במאי הסרט היה סרג'יו ניקולאסקו, שגם מגלם בסרט את דמותו של מירצ'אה הזקן. את התסריט כתב טיטוס פופוביץ'. הפקה הסרט נעשתה בעזרת צבא רומניה, שסיפק את המוני החיילים המופיעים בסצנות הקרבות.

הסרט מתמקד במאבקו של מירצ'אה לשמירת עצמאות נסיכותו מול האימפריה העות'מאנית, תוך השגחה על הבויארים המתכננים בגידות. מירצ'אה מוצג כמפקח על חינוכו והכשרתו של נכדו המועדף, מי שעתיד להיות ולאד המשפד.

הביקורת על הסרט הייתה צוננת למדי. הפרופסור להיסטוריה מריוס דיאקונסקו (Marius Diaconescu) הביע השגות על הנרטיב הוצג בסרט לגבי מי ניצח בקרב והרקע ההיסטורי.

מהקרנת הבכורה של הסרט ועד סוף 2007 ראו את הסרט בבתי הקולנוע ברומניה 459,726 צופים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מירצ'אה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מירצ'אה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* Mircea 1989 (ברומנית)
**טוראקו רוס** או **טוראקו ליידי רוס** (שם מדעי: *Musophaga rossae*) הוא מין של עוף טרופי אפריקני בינוני ממשפחת הטוראקיים.

מאפיינים
--------

הטוראקו צמחוני ופעיל ביום. הוא חי בחופה ומזונו העיקרי הוא פירות. הטוראקו הוא העוף לו פיגמנטים ירוק ואדומים טבעיים על הנוצות ולא ערבוב של פיגמנטים אחרים. הטוראקו אינו נמצא בסיכון. הטורפים העיקריים שלו הם קופים ונחשים. הטוראקו חי במדינות אנגולה, בוטסואנה, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, בורונדי, סודאן, אוגנדה, טנזניה, רואנדה, גבון, וזמביה ובעיקר באגן הקונגו. עיקר הפעילות של הטוראקו נעשית בחופה. אורכם של הטוראקויים ממין זה כ-52 ס"מ. הציצית אדומה. המקור צהוב. הגוף והכנפיים בצבע כחול כהה. הצוואר ואזור הבטן בצבע שחור. הזנב בצבעים כחול ושחור. הרגליים בצבע שחור. בדומה לשאר הטוראקואים, הטוראקו יכול להניע את אצבעו הרביעית קדימה ואחורה בשונה מרוב העופות. חברתי וחי בלהקות. בבוקר הטוראקו מתחיל לשיר, ואחריו-כל הלהקה. מטרת השירה היא כנראה הכרזה על טריטוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוראקו רוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* טוראקו רוס, אתר הספארי-המרכז הזואולוגי תל אביב
* טוראקו רוס, אתר עולם המים
* טוראקו רוס, אתר האגודה העולמית לטוראקואים
* טוראקו רוס, אתר גן החיות של אדינבורו
* מידע על הטוראקו, אתר גילוי המגוון הביולוגי
* טוראקו ליידי רוס, "גילוי הציפורים של בוטסואנה", בלוגפוסט

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוראקו רוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
**טוראנוצרטופס** (שם מדעי: ***Turanoceratops***) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הצרטופסים, שחי בקרטיקון העליון לפני 90 מיליון שנה. בעבר נחשב נשתייך למשפחת הצרטופסיים הגדולה. משמעות שמו היא: "פרצוף מקורנן מטוראן" - חבל לשעבר במרכז אסיה הידוע כטורקסטן.

הטוראנוצרטופס התגלה בתצורות ביסקטי (אנ') באוזבקיסטן והוגדר ב-1989. בסוג זה היה מין אחד - *Turanoceratops tardabilis*. שם המין פירושו: "מאוחר", עקב ההתעכבות שבין גילוי המאובנים לנתינת השם. ההתעכבות נגרמה מאחר שכמה חוקרים ראו בו טקסון מוטל בספק, המורכב משרידי אנקילוזאורים ומשרידי זאורופודים. גם לאחר נתינת השם הספקות המשיכו וב-2004 גם פיטר דודסון דבק ברעיון.

הטוראנוצרטופס חולק מאפיינים שונים עם צרטופסיים כמו הטריצרטופס אך הוא מקובל כקדום יותר מהמשפחה וקרוב יותר לזוניצרטופס ולעוד צרטופסים קדומים בעלי עטרה גדולה. הוא היה קטן יחסית באורך 2 מטרים ומשקל של 175 ק"ג, על פי החוקר גרגורי ס. פאול.

בדומה לשאר הצרטופסים היה צמחוני בעל מקור חזק כמו מקור תוכי איתו אכל שרכים או עלי עצים. מבנה השיניים שלו היה פרימיטיבי ביחס לצרטופסיים והוא הכיל 2–3 שיניים בכל צד של הלסת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוראנוצרטופס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**המחוז הפדרלי של ברזיל** (בפורטוגזית: **Distrito Federal**) הוא מחוז בברזיל הכולל את שטחה של העיר ברזיליה, בירת ברזיל, ואינו שייך לאף מדינה בברזיל. בעבר היה המחוז חלק ממדינת גויאס.

היסטוריה
--------

הממשלה הפדרלית של ברזיל עברה למחוז הפדרלי ב-21 באפריל 1960, ואז פוצל המחוז ממדינת גויאס. לפני המעבר היה המחוז הפדרלי בברזיל שטחה של העיר ריו דה ז'אנירו. לאחריו, הפך שטח העיר ריו דה ז'אנירו למדינה בשם גואנברה, שהתקיימה בין 1960 ל-1975, עד שהתאחדה עם מדינת ריו דה ז'אנירו.

בתחילה הורכבה אוכלוסיית המחוז מהפועלים שעסקו בבניית העיר ברזיליה, שנבנתה מן היסוד בתקופת כהונת הנשיא ז'וסלינו קוביצ'ק, בין שנת 1956 ל-1960. פועלים אלו כונו "קנדנגוס". לאחר מכן הגיעו לעיר פקידי הממשלה הפדרלית ומשפחותיהם. העיר ברזיליה היא עיר מתוכננת ובה אזורי מגורים, עסקים, לימודים וכיוצא בזה. לרחובות אין שמות, אלא הם מזוהים באמצעות אותיות ומספרים הערוכים בצורה גאוגרפית. בתחילה תוכננה העיר להגיע לאוכלוסייה של מיליון איש, ולאחרונה עברה מספר זה. בשל המבנה המורכב של העיר, היה גידולה איטי, והדבר חייב רבים להתיישב בערים הסמוכות לה, המהוות כיום חלק ניכר מאוכלוסיית המחוז הפדרלי.

דגל
---

הצבע הלבן מסמל את השלום, בעוד שהצבעים הירוק והצהוב הם צבעיה הלאומיים של ברזיל. ארבעת החצים הצהובים מסמלים את אוכלוסייתה הילידה של ברזיל, והם מצביעים אל ארבעת כיווני השמיים, כדי להצביע על כך שהכוח נובע מן המרכז. החצים אף יוצרים צלב, שיש בו כדי להזכיר את צלב הדרום, אזכור נוסף לדגלה של ברזיל.

הדגל עוצב על ידי המשורר גיירמה דה אלמיידה, ואומץ על ידי הממשלה ב-25 באוגוסט 1969.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המחוז הפדרלי של ברזיל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המחוז הפדרלי של ברזיל

| מדינות ברזיל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אלגואס • אמאפה • אמזונאס • אספיריטו סאנטו • אקרי • באהיה • גויאס • טוקנטינס • מאטו גרוסו • מאטו גרוסו דו סול • מינאס ז'ראיס • מרניאו • סאו פאולו • סֵיארה • סנטה קטרינה • סרז'יפה • פאראיבה • פארה • פיאאוי • פרנה • פרנמבוקו • רונדוניה • רוריימה • ריו גראנדה דו נורטה • ריו גראנדה דו סול • ריו דה ז'ניירו

---

המחוז הפדרלי של ברזיל |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007552505105171
* GND: 4080517-7
* LCCN: n80083597
* MusicBrainz: 0fae69cb-db5a-438c-9cbd-af63f5534e89
* WorldCat (עם LCCN): n80-083597

 |
**וינצ'נצו גליאוטי** (באיטלקית: **Vincenzo Galeotti**;‏ 5 במרץ 1733 – 16 בדצמבר 1816) היה רקדן, כוריאוגרף ומנהל בלט דני יליד איטליה, שטבע את חותמו כמנהל הבלט המלכותי הדני משנת 1775 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

וינצ'נצו תומאסלי נולד בפירנצה. הוא למד רפואה אך שינה כיוון והחליט להיות רקדן. הוא למד אצל גספארו אנג'וליני, שהיה מבוגר רק בשנתיים מתלמידו. ב-1759 הצטרך ללהקה של ג'וזפה פורטי, שהופיעה בוונציה בתאטרו סן מואיזה, בשם הבמה "גליאוטי". בשנת 1761 הצטרף ללהקת המחול של תיאטרון אחר בוונציה, סן בנדטו. ב-1763 נשא לאישה את הרקדנית הראשית אנטוניה גווידי, שלמדה בשטוטגרט אצל ז'אן-ז'ורז' נובר.

בשנת 1765, בתאטרו סן בנדטו, יצר גליאוטי את הכוריאוגרפיה ליצירותיו הראשונות. בעונה הבאה עבד בתאטרו גולדוני בוונציה. בעונת 1766–1767 הופיע זוג הרקדנים באופרה של טורינו בתאטרו רג'ו ובשנים 1767–1769 שוב בוונציה, בתאטרו סן בנדטו. בעונת 1769–1770 הופיעו בלונדון בהיימרקט אופרה, שם יצר גליאוטי כוריאוגרפיה למחולות ל"אורפאו ואורידיקה" של גלוק. בעונת 1771–1772 עבדו במילאנו בניהולו של ז'אן-ז'ורז' נובר. ב-1772–1773 חזרו לוונציה, לתיאטרון סן מואיזה, וב-1773 עברו לגנואה.

בשנת 1775 נקרא גליאוטי לקופנהגן להחליף איטלקי אחר, אנטוניו סאקו, בניהול הבלט המלכותי הדני. אשתו, אנטוניה, נכנסה ללהקה כעבור שנה אבל פרשה תוך זמן קצר מן הבמה כדי ללמד. גליאוטי נשאר בקופנהגן לשארית חייו, קיבל אזרחות דנית ומשרת ניהול לכל חייו בשנת 1781. גליאוטי המשיך לחהופיע בתפקידי פנטומימה עד 1812. אותה שנה, באופן חריג ביותר לאמן מבצע, קיבל תואר אבירות של מסדר הדאנברוג. ב-1814 ניתנה לו גם דרגת פרופסור בשם בלבד.

גליאוטי היה מורה של הבלרינה הנודעת אנינה פרליך, והביא אותה למעמד של כוכב הכוריאוגרפיה החדשנית שלו. היה ביניהם גם קשר רומנטי, אך הוא לא צלח.

יצירותיו
--------

גליאוטי הוביל בחדשנות בתחום הבלט בסקנדינביה. הייתה לו יד בהבאת הבלט ד'אקסיון לדנמרק והוא יצר את הבלט הראשון על נושא נורדי, "לאגרתה", בשנת 1801, המבוסס על דמות אגדית במסורת הוויקינגית. הוא יצר גם את הכוריאוגרפיות הראשונות בהשראת רומיאו ויוליה (1811) ומקבת' (1816) של ויליאם שייקספיר, למוזיקה מאת קלאוס שאל.

גליאוטי יצר יותר מ-50 בלטים, במקרים רבים לעיבודים של טרגדיות או דרמות מוסר צרפתיות לבלט. יצירתו המוצלחת ביותר, שהיא גם היחידה המבוצעת עדיין בימינו, היא Amors og Balletmesterens Luner ("שגיונות קופיד ומנהל הבלט"), 1786, הבלט האירופאי הוותיק ביותר המבוצע עדיין בכוריאוגרפיה המקורית שלו למוזיקה של ינס טולה. הבלט עלה על הבמה יותר מ-500 פעמים.

קישורים חיצוניים
----------------

* וינצ'נצו גליאוטי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 14047787X
* ISNI: 0000 0000 7694 2708
* LCCN: n97858342
* SNAC: w6253p7q
* VIAF: 28831071
* WorldCat: lccn-n97858342

 |
**טיטוס אוטקיליוס קראסוס** (Titus Otacilius Crassus) היה מצביא רומאי, שנטל חלק במלחמה הפונית השנייה. הוא היה, ככל הנראה, בנו של טיטוס אוטקיליוס קראסוס, קונסול שנת 261 לפנה"ס.

אוטקיליוס נזכר אצל ליוויוס ללא הקוגנומן, אך מתוך שתי פסקאות בחיבורו אנו למדים כי שם משפחתו היה קראסוס. הוא נבחר לפראיטור בשנת 217 לפנה"ס, ובאותה שנה אף ניהל את טקס הנדרים להקמת מקדש לאל מנס (Mens). שנה אחר כך, ב-216 לפנה"ס, הוא מוזכר כפרו-פראיטור אשר הביא אל הסנאט איגרת מאת היירון טיראן סירקוסאי, המבקש את עזרת הרומאים נגד הצי הקרתגי. ב-215 לפנה"ס נבחר לדואומוויר, ולאחר שחנך את מקדש מנס הוענק לו אימפריום, והוא נשלח אל סיקיליה (סיציליה) לפקד על הצי המלחמתי. אוטקיליוס הפליג בראש אוניותיו מליליבאום אל אפריקה, השם את החוף הקרתגי, ובעודו עושה דרכו אל סרדיניה, נתקל בשייטת פונית ולכד כמה מאוניותיה.

בשובו לרומא הוצגה מועמדותו לקונסולאט של שנת 214 לפנה"ס, ובחירתו נראתה מובטחת בשל קשרי משפחתו עם קווינטוס פאביוס מאקסימוס. נציגי מעמד הפרשים באספת הקנטוריות (המצביעים ראשונים) כבר העניקו את קולותיהם לאוטקיליוס, כאשר שכנע פאביוס את שאר הנאספים לבל ימנוהו לקונסול, משום שחסר את הכישורים הצבאיים הנדרשים להתמודדות עם חניבעל. פאביוס מאקסימוס ומרקוס קלאודיוס מרקלוס נבחרו אפוא לקונסולים, וכפיצוי-מה נבחר אוטקיליוס לפראיטור בפעם השנייה, ונמסר לו הפיקוד על הצי בראשו עמד בשנה שחלפה. כהונתו זו הוארכה גם בשלוש השנים הבאות. ב-212 לפנה"ס נחל אוטקיליוס הצלחה, עת פשט על חופי קרתגו סמוך לאוטיקה ולכד בנמלה כמה אוניות דגן. אותה שעה סבלו הכוחות הרומיים הצרים על סירקוסאי ממחסור באספקה, והדגן שנתפס על ידי אוטקיליוס ונשלח אליהם איפשר להם להמשיך במשימתם. מועמדותו לקונסול הוצגה פעם נוספת, לקונסולאט של שנת 210 לפנה"ס, אך חרף תמיכת נציגי הפרשים שוב נחל אוטקיליוס כישלון, כפי הנראה בשל התערבותו של טיטוס מאנליוס טורקוואטוס. ברם, דבר ההפסד לא הגיע לאוזניו, שכן זמן קצר לאחר סיום הבחירות נודע ברומא דבר מותו של אוטקיליוס בסיציליה (211 לפנה"ס).

מקורות
------

* ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהחיבור William Smith, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology,* 1867, הנמצא כיום ברשות הציבור

הערות שוליים
------------

1. ↑  Livius 22.10, 56; 23.21, 31, 32, 41; 24. 7-10; 25.31; 26.1, 22, 23.
**נשפון-אדום מדברי** (שם מדעי: ***Lasiurus blossevillii***) הוא מין עטלף חרקים ממשפחת הנשפוניים החי באמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית והוא קרובו לסוג של נשפון כפור מאפיר ודומה מאוד גם למין *Lasiurus borealis*, הגורם לאנשים רבים להתבלבל ביניהם.

מאפיינים
--------

עטלף זה מצוי מדרום קנדה עד למרכז אמריקה וצפונה של אמריקה הדרומית. הוא מצוי גם באיי גלאפגוס ובטרינידד. העטלף פעיל בעיקר בלילה, וביום הוא נח במהופך על ענפי עצים. והוא נודד בחורפים דרומה וחוזר בקיץ. למרות המשתמע-לכאורה משמו, מין זה של עטלפים אינו חי רק במדבריות.

אורך העטלף 49–65 מ"מ, אורך הכנף 38–42 מ"מ והמשקל עד 12 גרם. העטלף בעל פרווה כסופה-אפורה כשהגב זהוב, הראש כתום והאוזניים והפנים ורודות. הכנפיים אפורים כהים והזנב מכוסה שיער. עטלפים אלה צדים עשים וחרקים אחרים באמצעות איכון הד שהם פולטים. הוא עצמו עלול להיטרף בידי ינשופיים, עורבנים, ראקונים ואופוסומים.

העטלף אינו נמצא בסכנת הכחדה בטבע.

### תת-מינים

* *Lasiurus blossevillii blossevillii*
* *Lasiurus blossevillii brachyotis*
* *Lasiurus blossevillii frantzii*
* *Lasiurus blossevillii teliotis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשפון-אדום מדברי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשפון-אדום מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
טיטנופוניוס.
**טיטנופוניוס** (שם מדעי: *Titanophoneus*; מילולית: "רוצח טיטאני") הוא סוג של תראפסיד גדול שהתקיים במשך הפרם שלפני 268 עד 265 מיליון שנה ברוסיה. יצור זה היה אוכל בשר שהיה קרוב רחוק של היונקים המודרניים.

המאובנים שלו התגלו ליד הכפר איסקייבו בטטרסטן ושויכו למין *Titanophoneus potens* (קרוי על שם החוקר איוואן יפרמוב), כאשר המין *Titanophoneus adamanteus* (במקור מהסוג *Doliosauriscus*) התגלה במחוז אורנבורג.

מאפיינים
--------

גולגולת הסינאפסיד הגיעה לאורך 80 ס"מ והייתה בעלת חוטם כבד מוארך בעל מבנה שיניים מוארך וזוג ניבים בולטות מקצה לסתותיו והיו לו לסתות שריריות עם פתחי צד בולטים לצידי הגולגולת. בבגרותו הגיע לאורך מוערך של 5 מטרים ומשקל של 600 ק"ג, כך שהיה טורף-על דומיננטי באזור חיותו. עם זאת הוא היה טורף פחות מפותח מהאינוסטרנסביה, כפי שנראה ממבנה צפיפות הגפיים המרמז שהיה איטי מכדי לרדוף אחר טרף.

סוג זה היה קרוב יחסית לדוליוזאוריסקוס והאנטאוזאורוס הדרום-אפריקאי ודמה מעט גם לבני המשפחה Estemmenosuchidae, בהם האסטמנוסוכוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיטנופוניוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**וינצנץ שֶטְל** (בגרמנית **Vinzenz Schöttl**; ‏ 30 ביוני 1905 – 28 במאי 1946 לנדסברג) היה קצין אס אס ופונקציונר רב-דרג במחנות הריכוז וההשמדה הנאציים.

שטל הצטרף למפלגה הנאצית בנובמבר 1928, חידש את חברותו במפלגה בשנת 1931 והצטרף לשורות האס אס בינואר 1931. בואפן אס אס הגיע לדרגה של אובר-שטורמפיהרר בשנת 1942.

בשנת 1933 היה אחד מסגל השומרים במחנה הריכוז דכאו. משנת 1940 הוא הוצב במשך זמן קצר בגטו לובלין ומשם הועבר למחנה הריכוז נוינגמה ובהמשך למחנה ההשמדה מיידנק. מיולי 1942 ועד לפינוי המחנה בינואר 1945 שטל היה אחראי על תת-המחנה אושוויץ מונוביץ, המוכר בשמו הנוסף אושוויץ III. מה-3 בפברואר 1945 הוא שירת תחת פיקודו של אוטו פרשנר כסגן מפקד מחנה קאופרינג, תת-מחנה של דכאו, ונותר בתפקיד זה עד לפינוי המחנה בסוף אפריל של אותה השנה.

שטל נלכד על ידי צבא ארצות הברית וב-15 בנובמבר נשפט על פשעי מלחמה במשפטי דכאו. עדויות על התעללות באסירים וכן על ירי באסירים אחרים נלקחו בחשבון, ועל כן ב-13 בדצמבר 1945 היה אחד מבין 36 נאשמים שנגזר עליהם עונש מוות בתלייה. הוצאתו להורג בוצעה ב-28 במאי 1946 בכלא לנדסברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וינצנץ שטל** בוויקישיתוף
נשפון חולה בתסמונת האף הלבן.
**נשפון חום** (שם מדעי: *Myotis lucifugus*) הוא מין של עטלף מהסוג נשפון שבמשפחת הנשפוניים החי באמריקה הצפונית והוא אחד מהנפוצים שבעטלפי אמריקה.

מאפיינים
--------

עטלף זה כשמו בעל פרווה חומה כשהחלק התחתון אפור וחלקים מהפרווה על הגב, הכתפיים והראש צבועים בשחור. אורך העטלף 6–10 ס"מ, מוטת כנפיו 22–27 ס"מ ומשקלו 5–14 גרם בממוצע. הנקבות יותר גדולות מהזכרים. העטלף בעל קרומי תעופה גדולים ורגליים קצרות. המצח נמוך והחוטם גדול עם שיניים חדות המותאמות לתפיסת חרקים. העטלף יכול לחיות עד 10 שנים.

העטלף מעופף לאורך כמעט כל אמריקה הצפונית, מדרום קנדה ורוב ארצות הברית למעט בערבות שבדרום-מרכז ארצות הברית. כמה עטלפים נמצאו באיים כמו איסלנד או בריטניה, נראה שהובאו בידי האדם.

הוא צייד חרקים פעיל לילה התוקף להקות עשים, זבובים, יתושים, חיפושיות שונות ועוד. הטרף נתפס באמצעות השיניים החדות.

עטלפים אלה נכנסים לתרדמת חורף במערות בחודשי החורף עם פעילות מושהית עד האביב. עטלפים אלה נפגעים מהפטריה *Pseudogymnoascus destructans* שגורמת לתסמונת האף הלבן (White-nose syndrome), הפוגע בשינת העטלפים החשובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשפון חום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשפון חום באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555750405171

 |