recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**משוואת קולברוק**, באנגלית Colebrook, היא משוואה בהידראוליקה המשמשת לחישוב מקדם החיכוך בזרימה בצינור. הערך של מקדם החיכוך יכול לשמש במשוואת דרסי ויסבך לחישוב מפל הלחץ בזרימה בצינור. קולברוק פרסם את המשוואה בלונדון, בשנת 1939 כאשר תשומת הלב הופנתה לאזור המעבר בזרימה המוראים בדיאגרמת מודי, אזור שהיה בעייתי לחישוב בעת ההיא.

המשוואה
-------

{\displaystyle {\frac {1}{\sqrt {f}}}=-2\log \left({\frac {e}{3.7D}}+{\frac {2.51}{Re{\sqrt {f}}}}\right)}
* *f* - מקדם החיכוך בזרימה
* *e* - חספוס של הדופן הפנימית של הצינור
* *D* - קוטר פנימי של הצינור
* *e/D*- החיספוס היחסי של דופן הצינור
* *Re* - מספר ריינולדס

את משוואת קולברוק ומשוואת קולברוק וויט מציגם גם בצורה שונה באמצעות מושג הרדיוס ההידראולי:

{\displaystyle {\frac {1}{\sqrt {f}}}=-2\log \left({\frac {e}{14.8R}}+{\frac {2.51}{Re{\sqrt {f}}}}\right)}
* *R* רדיוס הידראולי. בצינור עגול הוא D/4.
* הביטוי 14.8 \* R לצינור עגול הוא 3.7 \* D כפי שמופיע במשוואת קולברוק למעלה.

זרימה בתעלה:

{\displaystyle {\frac {1}{\sqrt {f}}}=-2\log \left({\frac {e}{12R}}+{\frac {2.51}{Re{\sqrt {f}}}}\right)}
### פתרון משוואת קולברוק

ניתן לפתור את המשוואה על ידי פונקציית W של למברט(אנ'), אך בדרך כלל פותרים את משוואת קולברוק בשיטה נומרית איטרטיבית. מנחשים ערך ראשוני, מחשבים ערך שני ובודקים אם השינוי קטן מערך שנקבע מראש (כלל סיום החישוב) וחוזר חלילה. הספרים מציגים פתרון אפשרי כזה. בימנו פתרון סביר של משוואת קולברוק יעשה באמצעות מחשב.

נסמן:
{\displaystyle x={\frac {1}{\sqrt {f}}},b={\frac {e}{12R}},a={\frac {2.51}{Re}}}
ונקבל:

{\displaystyle x=-2log(ax+b)}

או

{\displaystyle 10^{-{\frac {x}{2}}}=ax+b}

נסמן:

{\displaystyle p=10^{-{\frac {1}{2}}}}

אזי:

{\displaystyle p^{x}=ax+b}
והפתרון:

{\displaystyle x=-{\frac {W(-{\frac {\ln p}{a}}\,p^{-{\frac {b}{a}}})}{\ln p}}-{\frac {b}{a}}}
ומכאן נקבל:

{\displaystyle f={\frac {1}{({\frac {2W({\frac {\ln 10}{2a}}\,10^{\frac {b}{2a}})}{\ln 10}}-{\frac {b}{a}})^{2}}}}

רדיוס הידראולי
--------------

הרדיוס ההידראולי הוא שטח חתך הזורם מחולק בהקף הרטוב:

{\displaystyle R\_{h}={\frac {A}{P}}}
* A - שטח החתך של הזורם
* P - ההקף הרטוב של הצינור

מספר ריינולדס
-------------

{\displaystyle {\mathit {Re}}={\rho v\_{s}L \over \mu }}
או

{\displaystyle {\mathit {Re}}={v\_{s}L \over \nu }\;}
* *v*s - מהירות ממוצעת בחתך הצינור,
* *L* - אורך אופייני ( L = 2*r* שווה לקוטר הצינור כאשר החתך של הצינור הוא עגול),
* μ - צמיגות דינמית
* ν = μ / ρ
* ν צמיגות קינמטית
* ρ - צפיפות הזורם

ערכים לחיספוס דופן הצינור e
---------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * צינור פלדה מסחרי
* צינור פלדה מגולבנת
* צינור ברזל יציקה
* צינור פלסטיק או זכוכית
* צינור בטון
 | * 0.0018 אינץ'
* 0.006 אינץ'
* 0.0102 אינץ'
* 0.00006 אינץ'
* 0.032 אינץ'
 |

לקריאה נוספת
------------

* 1982 **Handbook of Hydraulics** by Ernest F. Brater and Horace Williams King.Sixsth Edition. McGraw-Hill Book Company. ISBN 0-07-007243-4 פרק 6.
* **Computer Applications In Hydraulic Engineering**, 5th Ed. 2002. Haestad Press, pg. 16

  


---

| חישוב מפל לחץ בזרימה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| משוואת דרסי-ויסבך • משוואת היזן ויליאמס • משוואת מנינג • משוואת סווימי ג'יין • משוואת קולברוק • דיאגרמת מודי • הלם מים |

 |
**טימותי אינס** (באנגלית: **Timothy Innes**; נולד ב-1 בנובמבר 1993) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע ממשחקו בסדרה "הממלכה האחרונה" ובסרט הקולנוע "תחושה של סוף".

ביוגרפיה
--------

בשנת 2015 הוא סיים את בית הספר לתיאטרון בריסטול אולד ויק (אנ').

קריירה
------

הופעת הבכורה של אינס בטלוויזיה הייתה בשנת 2016 בסדרת הטלוויזיה הבריטית, "רופאים". באותה שנה שיחק לצד כריסטופר פולפורד בסרט הקצר "Those Who Are Lost". תפקידו הראשון בסרט עלילתי היה בסרט "תחושה של סוף", בו גילם את אלכס סטיוארט בצעירותו. (הילטון מקריי מגלם את סטיוארט המבוגר). באותה שנה שיחק גם בסרט הבריטי "Daphne" לצד אמילי ביצ'ם.

בשנת 2018 הוא שיחק בתפקיד חוזר בסדרה פרוצות, בעונתה הראשונה. הוא גילם את בנג'מין לנוקס, בנו הבכור של נתנאל מנישואיו נישואים. באותה שנה הוא שיחק בשני סרטי קולנוע, בסרט המועדפת, דרמה היסטורית וקומדיה שחורה להט"בית, שבוימה על ידי יורגוס לנת'ימוס, ובסרט "Ashes in the Snow".

בשנת 2018 לוהק לתפקיד המלך אדוארד בסדרת הטלוויזיה הממלכה האחרונה אותו הוא מגלם מעונתה השלישית של הסדרה.

פילמוגרפיה
----------

קולנוע וטלוויזיה| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | רופאים | מארק וולש | פרק אחד |
| 2016 | Those Who Are Lost | ג'ייקוב | סרט קצר |
| 2017 | תחושה של סוף | אלכס סטיוארט הצעיר | סרט קולנוע |
| 2017 | דפני | ג'ימבו | סרט קולנוע |
| 2018 | פרוצות | בנג'מין לנוקס | סדרת טלוויזיה, 6 פרקים, עונה ראשונה |
| 2018 | המועדפת | משרת | סרט קולנוע |
| 2018 | Ashes in the Snow | נ'וגוס | סרט קולנוע |
| 2019 | Thousand Yesterdays | צ'ארלי הצעיר | סרט קצר |
| 2022-2018 | הממלכה האחרונה | המלך אדוארד | עונה 3–5 תפקיד חוזר |

קישורים חיצוניים
----------------

* טימותי אינס, ברשת החברתית פייסבוק
* טימותי אינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* טימותי אינס, ברשת החברתית אינסטגרם
* טימותי אינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2020139734
* VIAF: 43160725817610182141
* WorldCat (עם VIAF): 43160725817610182141

 |
**יורי אלכסנדרוביץ' זָבָדְסקי** (ברוסית: **Ю́рий Алекса́ндрович Зава́дский**; ‏12 ביולי 1894, מוסקבה– 5 באפריל 1977, מוסקבה) היה שחקן ובמאי תיאטרון רוסי וסובייטי. הוא זכה פעמיים פרס סטלין, הוענק לו התואר אמן העם (1948) וכן פרס לנין (1965) ועיטורים נוספים, בהם גיבור העמל הסוציאליסטי (1973).

חייו
----

זבדסקי נולד במוסקבה. בשנת 1913 הוא התחיל ללמוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה. במקביל הוא למד ציור, ומשנת 1915 החל ללמוד משחק אצל יבגני וכטנגוב. בשנת 1918 הכיר את מרינה צבטייבה, שהקדישה לו קובץ שירים.

בשנים 1920-1924 היה זבדסקי שחקן ובמאי בתיאטרון וכטנגוב, ולאחר פטירת וכטנגוב בשנת 1922 נבחר ליו"ר מועצת התיאטרון. בשנים 1924-1931 הוא היה שחקן של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במקביל, החל משנת 1924 ועד 1936, עמד בראש סטודיו שבו שיחקו תלמידיו ורה מרצקאיה, פאינה רנייבסקאיה, רוסטיסלב פליאט, ניקולאי מורדבינוב.

בשנת 1924 נישא לשחקנית ורה מרצקאיה. בשנות ה-30 לזוג נולד בן, אך זמן קצר לאחר לידתו זבדסקי עזב את אשתו לטובת הרקדנית גלינה אולנובה.

בשנות ה-20 שיחק במספר סרטי קולנוע.

בשנים 1932-1935 כיהן זבדסקי כבמאי הראשי של תיאטרון הצבא האדום במוסקבה, ובשנת 1936 נשלח להיות במאי בתיאטרון העירוני החדש בעיר רוסטוב על דון. בשנת 1940 הוא חזר למוסקבה והועמד בראש תיאטרון על יד מועצת העיר. בתיאטרון זה אסף את רוב תלמידיו, וניהל אותו עד יום מותו. הוא העלה על במתו מספר הצגות מוצלחות, שעבורן הוענקו לו פרס סטלין ופרס לנין. את ההצגה האחרונה העלה על הבמה בשנת 1969, בהיותו בן יותר מ-70.

בסוף שנות ה-40 נפרד זבדסקי מגלינה אולנובה, אך לא התגרש באופן הרשמי.

החל בשנת 1940 לימד זבדסקי בבית הספר למשחק במוסקבה ובשנת 1947 הועלה לדרגת פרופסור.

זבדסקי נפטר ב-5 באפריל 1977 ונטמן ליד אמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* יורי זבדסקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יורי זבדסקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יורי זבדסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יורי זבדסקי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007434497705171
* BIBSYS: 4037656
* BnF: cb14705239q (data)
* CiNii: DA03007709
* GND: 124245617
* ISNI: 0000 0000 8244 318X
* LCCN: n81126096
* LNB: 000202779
* MusicBrainz: 34cf2486-0274-4938-aba7-e1bfa24a4b14
* NKC: xx0153071
* NLA: 36061805
* NTA: 256063117
* SNAC: w6x65jn9
* SUDOC: 159064015
* VIAF: 60412206
* WorldCat: lccn-n81126096

 |
**לאונרד כצמן** (2 בספטמבר 1927 - 5 בספטמבר 1996) היה מפיק, במאי ותסריטאי טלוויזיה יהודי אמריקאי.

קורות חיים
----------

כצמן נולד בניו יורק, והיה אחיינו של המפיק ההוליוודי האגדי סם כצמן. על אף שהצטיין במשחק הבייסבול, והיה בעל פוטנציאל להפוך לשחקן מקצועי, החליט ללכת בעקבות דודו המפורסם. בניגוד לדוד, שהתמחה ביצירת סרטי קולנוע, מיצה כצמן את כישרונו בטלוויזיה.

כצמן שימש כמפיק וכבמאי ותסריטאי במגוון סדרות טלוויזיה, בין היתר סדרת המערבון, "גאן סמוק", מערבון המדע בדיוני פרוע על המערב" (The Wild Wild West"), וווקר", אך הוא ידוע ביותר בשל השתתפותו כמפיק, ולעיתים אף כתסריטאי וכבמאי בסדרה "דאלאס", ששודרה בארצות הברית בין 1978 ל-1991. כצמן היה מועמד פעמיים, ביחד עם שני מפיקי הסדרה האחרים, פיליפ קאפיס ולי ריץ', לזכייה בפרס אמי על הפקת הסדרה "דאלאס", אך לא זכה.

בשנת 1996 היה מעורב ביצירת סרט הטלוויזיה "דאלאס: שובו של ג'יי אר", שהמשיך את עלילת הסדרה במקום בו נפסקה, אך מת בביתו שבמליבו, קליפורניה מהתקף לב. כששודר הסרט, הוא הוקדש לזכרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* לאונרד כצמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* לאונרד כצמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* לאונרד כצמן, באתר AllMovie (באנגלית)

* לאונרד כצמן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1275851
* BnF: cb14860517f (data)
* ISNI: 0000 0000 5935 7443
* LCCN: no2008138723
* NTA: 30617233X
* SUDOC: 254005179
* VIAF: 27334269
* WorldCat: lccn-no2008138723

 |
**לי את גליק** (נולדה ב-27 במרץ 1972) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אביה של גליק, שהיה רופא, נפטר כשהייתה בת 7. למדה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך לימודי זכתה במספר מלגות, ביניהן מלגת קרן שרת ומלגת עדנה פלידל. בשנת ב-2006 והחלה ללמוד קולנוע ובימוי בבית הספר מנשר לאמנות. סרט הגמר הקצר שלה, "לילה בהיר", התקבל לפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בשנת 2012 בקטגוריית "סרטים העוסקים בילדים ונוער".

בשנת 1995, לאחר שסיימה את לימודי המשחק, שיחקה בתיאטרון הקאמרי בהצגות: "הקמצן", "קפריסין", "סיפור משפחתי", "כטוב בעיניכם", "חיכיתי רק לך", "השחקן", "רצח", "חברות הכי טובות" ו"הורדוס". ב-2010 שיחקה בהצגה "תיבת נח".

### בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1996 גילמה את תום בסרט הקולנוע "לנגד עיניים מערביות" של יוסף פיצ'חדזה, ועל משחקה בסרט זה זכתה בפרס וולג'ין. 

ב-1998 החלה לגלם את איילה בסדרת הטלוויזיה "20 פלוס". 

ב-2000 גילמה את דינה בסרטו של עמוס גיתאי "כיפור".

ב-2001 גילמה את סיגל בסרט הטלוויזיה של אריאל טלפלר "מונדיאל" המספר על אוהד כדורגל המתקשה לבחור בין חברתו לשידורי המונדיאל; השתתפה בסדרת הטלוויזיה שביים אורי ברבש "המכון" המספר על מכון לטיפול פסיכולוגי בו המטפלים מנסים דרך הטיפול לתקן את העולם; וגילמה את דפנה מלמד אבני בסרטו של צחי גראד "ג'ירפות".

ב-2002 השתתפה בסדרת הטלוויזיה "101" שביים חגי לוי; וגילמה את ד"ר טליה דותן בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ".

ב-2006 גילמה את יעל בסרטו של אורי ברבש "מלח הארץ".

ב-2007 שיחקה בסרט "ביי ביי לאהבה" של איילת דקל. ב-2009 גילמה את אדווה בסרטה של טלי שלום עזר "סרוגייט" ושיחקה בסרט "לנשום אוויר" של אורנה לוי. 

ב-2010 שיחקה בסרט הגמר של אלעד זכאי "בן חוזר הביתה".

ב-2012 שיחקה בסרט "מלח ים", בבימויו של איתי לב.

ב-2002 עברה להתגורר בניו יורק, שם שיחקה בהצגות באוף ברודוויי. 

ב-2016 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "פעם הייתה ילדה", בבימויה של נטלי קפלן. הסרט הוצג בפסטיבלים ביוון, הודו, איטליה, ברזיל וישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לי את גליק** |

* לי את גליק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* לי את גליק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לי את גליק, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* לי את גליק, בארכיון הבימה
* יוספה קמחי, נוגסת בתפוח, באתר ynet, 26 בפברואר 2003
* נמרוד דביר, עד הקצה: ריאיון עם ליאת גליק, באתר nrg‏, 12 ביוני 2010
* מאיה כהן, חשבתי שאיבדתי את זה, באתר ישראל היום, 8 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוספה קמחי, נוגסת בתפוח, באתר ynet, 26 בפברואר 2003
2. ↑  נירית אנדרמן, מסע של פרידה: ריאיון עם הבמאית לי את גליק, באתר הארץ, 4 בפברואר 2012
3. ↑  פעם הייתה ילדה, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
**אזאר נפיסי** (בפרסית: **آذر نفیسی**; נולדה ב-1 בדצמבר 1955) היא סופרת איראנית ופרופסורית לספרות אנגלית. משנת 1997 גרה בארצות הברית. היא מוכרת בעיקר הודות לספריה: "לקרוא את לוליטה בטהרן" ו"דברים שלא סיפרתי" שנהיו לרבי מכר.

ביוגרפיה
--------

נפיסי נולדה בטהראן לאמה נזהת נפיסי, צאצאית למשפחת המלוכה הקאג'ארית, ואביה אחמד נפיסי, שהיה ראש עיריית טהראן בין השנים 1961–1963. נפיסי התחנכה בשווייץ והוציאה את תואר הדוקטורט בארצות הברית מאוניברסיטת אוקלהומה (אנ'). בתום המהפכה חזרה בשנת 1979 נפיסי לאיראן והחלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת טהראן אך לאור הגבלות הממשל על לימודי הספרות החליטה להפסיק ללמד באוניברסיטה.

חיבורים
-------

בשנת 1997 עברה נפיסי לארצות הברית שם הוציאה לאור בשנת 2003 את ספרה "לקרוא את לוליטה בטהרן". בה היא מתארת את חוויותיה כאישה חילונית באיראן שלאחר המהפכה, בספר היא מכריזה: "אני עזבתי את איראן, אך איראן לא תעזוב אותי". בשנת 2008 הוציאה את ספרה "דברים שלא סיפרתי". בשנת 2014 הוציאה לאור את הספר "רפובליקת הדמיון".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אזאר נפיסי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אזאר נפיסי** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אזאר נפיסי (באנגלית)
* "דברים שלא סיפרתי". | פרופ. עמיה ליבליך - פסיכולוגיה עברית
* אזאר נפיסי (1955-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298650605171
* BIBSYS: 4094286
* BnF: cb14528841q (data)
* CiNii: DA15648777
* GND: 129992178
* ICCU: LO1V283390
* ISNI: 0000 0001 1001 2353
* LCCN: n2002044578
* MusicBrainz: b425f8e7-3511-4375-8f95-e42010465056
* NDL: 01059048
* NKC: xx0104272
* NLK: KAC201850367
* NLP: a0000002006305
* SELIBR: 320581
* SUDOC: 07786820X
* VIAF: 305136376
* WorldCat: lccn-n2002044578

 |
ליל פלמר ובעלה השני, קרלוס תומפסון
**לילי פלמר** (**Lilli Palmer**;‏ 14 במאי 1914 – 27 בינואר 1986) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית יהודייה ממוצא גרמני.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה בשם Lilli Marie Peiser בפוזנן שהייתה אז בקיסרות הגרמנית (כיום בפולין להורים יהודים. אביה אלפרד היה כירורג ואמה רוז הייתה שחקנית תיאטרון. בגיל ארבע היא עברה עם משפחתה לרובע שרלוטנבורג בברלין ושם למדה משחק. עם עליית הנאצים לשלטון הם עברו לפריז שם הופיע בקברטים עד שצייד כישרונות בריטי התרשם ממנה והיא עברה ללונדון והוחתה על חוזה עם חברת הסרטים Gaumont.

סרטה הראשון היה Crime Unlimited" (1935) ולאחריו הופיעה בעוד מספר סרטים בריטיים. בתקופה זו הכירה את בעלה הראשון, השחקן רקס הריסון. הם נישאו ב-1943 וב-1944 נולד בנם קארי הריסון (אנ').

ב-1945 הם עברו לארצות הברית והופיעו בברודוויי בהצגה המצליחה "פעמון, ספר ונר". היא הוחתמה בחברת האחים וורנר והופיעה בסרטים "Cloak and Dagger" לצידו של גרי קופר (1946) ו"Body and Soul" לצידו של ג'ון גארפילד.

ב-1952 הם הופיעו יחד בסרט "The Four Poster" עליו זכתה ב"בגיע וולפי" בפסטיבל הסרטים של ונציה.

ב-1961 שיחקה בקומדיה "התענוג של חברתו" לצידם של פרד אסטר ודבי ריינולדס, ב-1962 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "הבוגד שלא בגד" לצידו של ויליאם הולדן. ב-1963 הופיעה בסרט "נס הסוסים הלבנים" לצידו של רוברט טיילור. שני סרטים אלה מבוססים על מקרים אמיתיים במלחמת העולם השנייה.

ב-1954 חזרה לגרמניה והופיע שם בסרטים כמו "סיפורה של אנה אנדרסון" (1956).

בטלוויזיה הופיע בספינת האהבה וב-1986 הופיעה במיני סדרה פיוטר הגדול כאמו של פיטר. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה.

ב-1957 היא הסכימה לבקשתו של רקס הריסון להתגרש ממנה כדי להתחתן ולהינשא לשחקנית החולה קיי קנדל. היא נישאה לשחקן קרלוס תומפסון. נישואים אלה נמשכו 29 שנים, עד למותה של פאלמר מסרטן בגיל 71. תומפסון התאבד זמן קצר לאחר מכן.

פילמוגרפיה חלקית
----------------

* "Cloak and Dagger"‏ – 1946
* "Body and Soul"‏ – 1947
* "The Four Poster"‏ – 1952
* התענוג של חברתו – 1961
* הבוגד שלא בגד – 1962
* נס הסוסים הלבנים – 1963
* מול פלנדרס – 1965
* מבצע חץ מקשת - 1965
* הנערים מברזיל – 1978

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לילי פלמר** בוויקישיתוף

* לילי פלמר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לילי פלמר, באתר AllMovie (באנגלית)
* לילי פלמר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* לילי פלמר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לילי פלמר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לילי פלמר, באתר Discogs (באנגלית)
* ליל פלמר, באתר TCM
* לילי פלמר, באתר Internet Broadway Database
* לילי פלמר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266202605171
* BIBSYS: 14013264
* BNE: XX1058958
* BnF: cb119184917 (data)
* CiNii: DA05022168
* GND: 118591452
* ICCU: RAVV088639
* ISNI: 0000 0000 8178 031X
* LCCN: n80049696
* LNB: 000025894
* MusicBrainz: 1b7a4bed-ea0f-4dc4-b831-720954c52d9f
* NKC: xx0091464
* NLA: 35407115
* NLK: KAC201954363
* NLP: a0000001180823
* NSK: 000056013
* NTA: 068862903
* RERO: 02-A003666923
* RKD: 61625
* SNAC: w60g7ss4
* SUDOC: 027056597
* Trove: 941706
* VIAF: 111486282
* WorldCat: lccn-n80049696

 |
**רונן תמים** (נולד ב-1977) הוא קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש סגן מפקד עוצבת געש. 
בין היתר שימש כמפקד האחרון של חטיבת מרכבות הפלדה וכראש מטה עוצבת עידן.

ביוגרפיה
--------

תמים נולד בעפולה וגדל במושב מגן שאול. הוא בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד ובית הספר הריאלי בחיפה (מחזור 1995).

שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. שימש סגן מפקד גדוד 52 בחטיבה 401, קצין אג"ם חטיבתי, מפקד קורס מפקדי טנקים ומפקד קורס קציני שריון. היה סמג"ד בגדוד הפיקוד 196 מ-2005. ב-2009 מונה למפקד פלס"ר 401 בהמשך שירותו שימש קצין מבצעים של אוגדה 162. בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401. ב-2012 מונה למפקד גדוד 195, בית הספר לשריון. לאחר מכן שימש ראש ענף כשירויות ותורת חיל השריון וסגן מפקד חטיבה 7.

ב-7 ביוני 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת מרכבות הפלדה ובמקביל לראש מטה עוצבת עידן. הוא סיים את תפקידו ב-19 באוגוסט 2020, עת החטיבה נסגרה במסגרת תר"ש תנופה. בנובמבר 2019 פורסם שימונה לסגן מפקד עוצבת געש. משמש כסגן מפקד עוצבת געש.

חיים אישיים
-----------

נשוי להילה ואב לארבעה. בעל תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונן תמים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מורן גורן, ממש לא תמים, ידיעון עפולה והעמקים, 2 במרץ 2012
2. ↑  רונן תמים, באתר "בהשקט ובבטחה".
3. ↑  השריון הסדיר מהנעשה בשטח, ביטאון שריון, גיליון 33, אוקטובר 2009
4. ↑  אתר צה"ל
5. ↑   מערכת אתר צה"ל, טקס פרידה מ"מרכבות הפלדה", באתר צה"ל, 19 באוגוסט 2020

| מפקדי חטיבת מרכבות הפלדה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| עוזי קרן • משה פלד • מאיר גחטן • גבי לסטר • אריאל פלג • יעקב ברק • בני פרץ • מאיר פינקל • צביקה צורן • ניר בן דוד • עמיחי יודנפרוינד • ערן שני • רונן תמים |

 |
**לילית נגר** (נולדה ב-22 באוגוסט 1935) היא שחקנית, זמרת ושדרנית ישראלית. הייתה פעילה במיוחד בטלוויזיה הישראלית בערבית, שם היא מכונה **לילא נג'אר** (**ليلى نجار**).

ביוגרפיה
--------

לילית נגר נולדה בארץ ישראל בשנת 1935, בשכונת נווה צדק שבתל אביב. בינקותה, משפחתה עברה למצרים ושבה לישראל בשנת 1950, כאשר היא הייתה בת 15. שירה המוקלט הראשון של נגר הפך ללהיט כשהייתה בת 17. את השם "לילית נגר" הציע לה הפזמונאי אברהם ברושי. בשנות ה-50 כיכבה לילית נגר בשירי עמנואל זמיר, כגון "דבקה רפיח" ("לי יומי ולי לילי"), ולצידם ביצעה גם להיטים לועזיים שתורגמו לעברית ("לימון לימונרו", "אל תיקח הכל ללב").

בשנת 1954 ביצעה את השיר "נגן נגנה" (המוכר כיום בשם "צל עץ תמר"), אשר יצא כתקליט בהפקת חברת התקליטים "מקולית".
נגר זכתה במקום השלישי בפסטיבל הזמר והפזמון 1960 עם השיר "ערב חג" שתורגם מערבית, אותו שרה יחד עם ג'ו עמר. היא זכתה פעמיים במקום הראשון בפסטיבל הזמר המזרחי בין השנים 1970 ל-1976, עם השירים "המלאך הטוב יופיע", ו"זמר בודד הוא הלב" המוכר בשם "עוד יום יבוא" שזכה לחידוש מספר שנים מאוחר יותר על ידי זוהר ארגוב והיה לאחד הלהיטים הראשונים שלו בתקליט "אלינור". נגר שיחקה גם בתיאטרון בית ליסין. בשנת 1970 נגר הוציאה אלבום שנקרא "השטיח המעופף" - כשם תוכנית הטלוויזיה שלה.

נגר שיחקה לצד ז'אק כהן בהצגות הבידור "תפוס כפי יכולתך" (1972) ו"בעלי במילואים" (1974), בהפקת תיאטרון הזמן.

היא השתתפה בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות, והנחתה תוכניות אירוח ותוכניות ילדים בטלוויזיה. בין השאר שיחקה בסרטים "בדרנית בחצות" (1977) ו"סופו של מילטון לוי" (1981), ובסדרות הטלוויזיה "עאדל וסמירה" ביחד עם ז'אק כהן (בתחילת שנות השבעים, בערבית), "השטיח המעופף" (במהלך שנות השבעים, בערבית) ו"וידאו וחצי" (בערבית), "מישל עזרא ספרא ובניו" (1983) ו"השיר שלנו" (2005).

בשנת 2008 הופיעה כמנחה וכזמרת באירוע "בית בקהיר, בוסתן באלכסנדריה" במסגרת פסטיבל מספרי סיפורים.

  

בקול ישראל הכירה את יעקב חזמה, שהיה עורך דין ומנהל השידורים בערבית בקול ישראל, ונישאה לו ב-1962. חזמה שימש גם כעורך העיתון הישראלי בערבית "אל-אנבא". הם היו נשואים עד למותו ב-1983. לזוג שתי בנות, אחת מהן היא השחקנית-זמרת סיגי חזמה.

קישורים חיצוניים
----------------

* לילית נגר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* לילית נגר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לילית נגר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* לילית נגר, באתר זמרשת
* לילית נגר, באתר שירונט
* לילית נגר, באתר ספוטיפיי
* לילית נגר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לילית נגר, דף שער בספרייה הלאומית
* לילית נגר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

נגר תופיע לצד פלפל אל-מצרי ואחרים, מעריב, 28 בספטמבר 1961

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי ראיון עמו בגל"צ מ-2013, לרגל יום הולדתו ה-90
2. ↑  בדרנית בחצות, אתר הבמה
3. ↑  ההצלחה הכבירה של החפלה המצרית, "בית בקהיר בוסתן באלכסנדריה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313812405171
* ISNI: 0000 0003 6989 3591
* MusicBrainz: 681da2cb-426d-476b-b061-2b89734039c0
* VIAF: 240599995
* WorldCat: viaf-240599995

 |
**אסטון מרטין ונטאג'** (באנגלית: **Aston Martin Vantage**) היא מכונית ספורט במרכב קופה, שמיוצרת על ידי אסטון מרטין משנת 2018. היא הוצגה בנובמבר 2017 והגיעה לישראל באוקטובר 2018. הוטאג' היא הדגם הנמכר ביותר של אסטון מרטין.

מפרט טכני
---------

הונטאג' כוללת מנוע בי-טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-510 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה ומומנט מרבי של 69.8 קילוגרם-כוח ב-2,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.6 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 314 קילומטרים לשעה. צריכת הדלק עומדת על 9.5 קילומטר לליטר.

גרסאות
------

מלבד הגרסה הבסיסית הציגה אסטון מרטין שלושה גרסאות נוספות. הראשונה, **ונטאג' AMR** גרסה מוגבלת (200 יחידות), הממוקדת למסלול בעלת אותו מנוע אך עם מומנט מרבי מופחת של 63.7 קג"מ, לעומת 69.8 קג"מ בגרסה הבסיסית. היא כוללת תיבת הילוכים ידנית בעלת שבעה הילוכים. ל-AMR תאוצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.0 שניות במקום 3.6 שניות בגרסה הבסיסית מהירות היא 314 קילומטרים לשעה (ללא שינוי). משקל הדגם הופחת ב-90 ק"ג. ה-AMR הוצגה במאי 2019. השנייה, **ונטאג' רודסטר**, גרסה בעלת מרכב רודסטר הכוללת את הגג הנפתח הרך המהיר ביותר בעולם, פתיחת או סגירת הגג בתוך 6.7 שניות עד למהירות של 50 קילומטרים לשעה. הונטאג' רודסטר כוללת את אותו מנוע אך היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 3.8 שניות במקום 3.6 שניות בגרסה הבסיסית ומגיעה למהירות מרבית של 306 קילומטרים לשעה במקום 314 קילומטרים לשעה בגרסה הבסיסית. משקלה גדל ב-60 ק"ג מהגרסה הבסיסית. היא הוצגה בתערוכת הרכב של ז'נבה בפברואר 2020. השלישית, **אסטון מרטין V12 ונטאג'** הגרסה בעלת המנוע החזק ביותר של אסטון מרטין ובדגמי הונטאג' בכלל, היא כוללת עיצוב שונה אשר מיועד לשיפורים אווירודינמיים, היא כוללת מנוע בנזין V12 בנפח 5.2 ליטר טווין-טורבו עם הספק מרבי של 700 כ"ס ומומנט מרבי של 76.8 קג"מ, למנוע תיבת 8 הילוכים אוטומטית ומערכת הנעה אחורית. ההספק הגבוה מאפשר תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 3.5 שניות ומהירות מרבית של 322 קמ"ש. המעבר למנוע גדול וחזק אילץ מספר שינויים במרכב על מנת להפחית במשקל הכולל ולשפר את הקשיחות. בין השינויים ניתן למנות מכסה מנוע, פגוש קדמי, כנפיים קדמיות וחצאיות צד מקרבון קל משקל. בנוסף הותקנו פגוש אחורי ומכסה מנוע קלים יותר, מצבר קל משקל, ומערכת פליטה מרכזית מפלדת אל-חלד במשקל 7.2 ק"ג. מערכת בלימה קרמית מגיעה כסטנדרט וחוסכת 23 ק"ג לצד עמידות בחום של עד 800 מעלות. היא נחשפה ב-16 במרץ 2022 ותיוצר בייצור מוגבל של כ-333 יחידות אשר כולם נמכרו מראש.

גלריה
-----

* מבט לפגוש האחורימבט לפגוש האחורי
* מבט לפגוש הקדמימבט לפגוש הקדמי
* מבט לצדמבט לצד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסטון מרטין ונטאג'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אסטון מרטין ונטאג' (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  2018 אסטון מרטין ונטאג' החדשה נחשפת, באתר קארטיוב, ‏21 בנובמבר 2017
2. ↑  אסטון מרטין ואנטג' בישראל – מחיר החל מ-1,490,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏15 באוקטובר 2018
3. ↑  עם תיבת הילוכים ידנית: אסטון מרטין ונטאג׳ AMR, באתר קארטיוב, ‏1 במאי 2019
4. ↑  אסטון מרטין ונטאג' רודסטר 2020 החדשה נחשפת, באתר קארטיוב, ‏12 בפברואר 2020
5. ↑  Aston Martin V12 Vantage Revealed With 690 HP And 200 MPH Top Speed, Motor1.com (באנגלית)
**מייקל ג'וזף קלי** (באנגלית: **Michael Joseph Kelly**; נולד ב-22 במאי 1969) הוא שחקן אמריקאי. הוא השתתף בין השאר בסרטים "האשליה", "שחר המתים", "ההחלפה" ו"אוורסט". הוא מוכר גם בתפקידו בסדרת הטלוויזיה "מחשבות פליליות" ובשל תפקידו כדאג סטמפר בסדרה "בית הקלפים" מבית נטפליקס.

ביוגרפיה
--------

קלי נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, וגדל בלורנסויל, ג'ורג'יה. לקלי אח בשם אנדרו, ו-2 אחיות בשם שנון וקייסי. אביו מייקל ממוצא אירי ואמו מורין ממוצא איטלקי. הוא למד באוניברסיטת קוסטל קרוליינה.

קריירה
------

בשנת 2005 גילם את הבלש בובי קרוקר בסדרת הפשע "קוז'אק" ברשת USA. בשנת 2006 שיחק בסרט "אלופים" לצד קליאה דובאל. בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "בכל האמצעים" בכיכובה של רייצ'ל מיינר. בשנת 2009 גילם את פול קרטר בסרט גיבורי-העל "השומר" בכיכובו של וודי הרלסון.

בשנת 2012 שיחק בסרט המתח "כרוניקה בזמן אמת" בכיכובם של דיין דיהן, אלכס ראסל ומייקל בי. ג'ורדן. בשנת 2013 שיחק בסרט האקשן "האשליה" בתור פולר, סוכן FBI. משנת 2014 משחק בסדרה "בית הקלפים". ב-2016 שיחק בסרט האימה "מגפה".

בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרת המתח "טאבו" של רשת BBC בכיכובו של טום הארדי. שיחק גם במיני-סדרת המלחמה של נשיונל ג'יאוגרפיק "ארוכה הדרך הביתה" בתפקיד של גארי ולסקי.

בשנת 2019 הצטרף לקאסט העונה השנייה של סדרת הפעולה "ג'ק ראיין" ברשת אמזון, בתור סוכן ה-CIA מייק נובמבר.

בשנת 2020 גילם את אנדרו מקייב במיני-סדרת הטלוויזיה "נאמנות עליונה" של רשת שואוטיים, שמבוססת על הספר של ג'יימס קומי מ-2018. בשנת 2021 שיחק בסרט האקשן המקורי של נטפליקס "שטח קרב" לצד אנתוני מאקי.

בשנת 2023 לוהק לגלם תפקיד משני במיני-סדרה "הפינגווין" שתעלה במהלך שנת 2024 ברשת HBO Max.

חיים אישיים
-----------

קלי מתגורר בניו יורק. הוא התחתן בשנת 2005 ויש לו 2 ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל קלי** בוויקישיתוף
* מייקל קלי, ברשת החברתית פייסבוק
* מייקל קלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מייקל קלי, ברשת החברתית אינסטגרם
* מייקל קלי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מייקל קלי, באתר AllMovie (באנגלית)
* מייקל קלי, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מייקל קלי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דודי כספי, "זו אחריות אדירה עבור שחקן לגלם גיבור אמיתי", באתר nrg‏, 11 בנובמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426661905171
* BNE: XX5549742
* GND: 1071962310
* ISNI: 0000 0000 5415 1569
* LCCN: no2006048122
* NKC: xx0158645
* NTA: 363397256
* SUDOC: 228327555
* VIAF: 7143159
* WorldCat: lccn-no2006048122

 |
**פול מקנזי קרוק** (באנגלית: **Paul Mackenzie Crook**; נולד ב-29 בספטמבר 1971) הוא שחקן וקומיקאי אנגלי. קרוק הוא כוכב קומדיית המצבים הבריטית "המשרד" וסדרת סרטי "שודדי הקאריביים".

ביוגרפיה
--------

קרוק נולד בעיירה במחוז קנט, דרום מזרח אנגליה. הוא בנם של שילה, מנהלת בית חולים, ושל מייקל קרוק, עובד בחברת התעופה "בריטיש איירווייז".

קרוק נאלץ לעבור בתור ילד טיפול הורמונלי עקב אי סיפוק הורמון גדילה לגופו. הוא גדל והתחנך בעיירה דארפורד, שם גם עסק מגיל צעיר בתיאטרון.

מתגורר כיום עם אשתו ושני ילדיו בפרבר מיוסוול היל שבצפון לונדון.

קריירת משחק
-----------

קרוק החל את דרכו בתוכנית הסאטירה הלילית "מופע ה-11 בלילה", בה הופיע לצד קומיקאים כגון סשה ברון כהן במספר פרקים.

בשנת 2001 קיבל קרוק את תפקיד גארת' קינאן, עוזרו התמהוני של איש המכירות טים קנטרברי, בסיטקום הבריטי המצליח "המשרד". התפקיד שביצע בשלוש עונותיה של הסדרה פרסם אותו לראשונה; בעקבותיו היה מועמד לפרס פריצת השנה בטקס פרסי הקומדיה הבריטית.

קרוק התפרסם ברחבי העולם בזכות הופעות קומיות בתפקיד משני, בתור הפיראט ראגטי בעל העין התותבת, בשלושה מסדרת סרטי "שודדי הקאריביים".

קרוק גילם את סדרן התיאטרון במלודרמה הביוגרפית "למצוא את ארץ לעולם לא". בעיבוד הקולנועי למחזה "הסוחר מוונציה" גילם את לנסלוט גובו, משרתו הטיפש של המלווה בריבית היהודי שיילוק (אל פצ'ינו). קרוק הופיע גם בקומדיית המיסטיקה התקופתית "האחים גרים למבוגרים בלבד", בתור הידיק עוזרם של האחים גרים.

שיחק לאחרונה בפנטזיה הספרותית "עיר הגחלת", במערבון האקשן "סולומון קיין" ובדרמה המוזיקלית "סקס סמים ורוקנרול".

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

### קולנוע

* סטיל קרייזי (1998)
* שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2003)
* הסוחר מוונציה (2004)
* צ'רצ'יל: שנות הוליווד (2004)
* חיי המין של אנשי תפוחי האדמה (2004)
* למצוא את ארץ לעולם לא (2004)
* האחים גרים למבוגרים בלבד (2005)
* שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2006)
* אף פעם לא אהיה שלך (2007)
* שודדי הקאריביים: סוף העולם (2007)
* רוצה להיות כוכבת פורנו (2007)
* פעם שלישית החוצה (2008)
* עיר הגחלת (2008)
* דוריט הקטנה (2008)
* סולומון קיין (2009)
* סקס סמים ורוקנרול (2010)
* איירונקלאד (2011)
* מזג אוויר עליז לחתונה (2012)
* בסתר (2013)
* צ'אנס אחרון (2013)

### טלוויזיה

* המשרד (2001 - 2003)
* משחקי הכס (2013)
* כמעט אנושי (2014-2013)
* גבעת ווטרשיפ (2018)
* בריטניה (2019-2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקנזי קרוק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מקנזי קרוק

* מקנזי קרוק, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מקנזי קרוק, באתר AllMovie (באנגלית)

* מקנזי קרוק, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4875338
* BnF: cb14640309h (data)
* GND: 141494603
* ISNI: 0000 0000 7971 6917
* LCCN: no2004027222
* NKC: xx0166388
* SUDOC: 160390486
* VIAF: 21850168
* WorldCat: lccn-no2004027222

 |
**אלנה יונצ'בה** (בולגרית: **Елена Николова Йончева**; ‏ נולדה ב-27 במאי 1964, סופיה) היא עיתונאית ופוליטיקאית בולגרית.

ביוגרפיה
--------

אלנה יונצ'בה נולדה בסופיה. לאחר סיום בית הספר היא למדה באוניברסיטת מוסקבה.

בחזרתה לבולגריה היא התחילה בקריירה עיתונאית. בשנים 1994–2009 היו לה קשרים עם סרגיי סטאנישב שאותו הכירה עוד בתקופת הלימודים במוסקבה.

יונצ'בה הכינה כתבות מאזורי סכסוך רבים לרבות קוסובו, ישראל, סומליה, אפגניסטן ועוד. בשנת 2003 בעיראק היא נעצרה על ידי מורדים חמושים ושוחררה רק בהתרבות השלטונות. בשנת 2013 היא נפצעה במהלך מהומות בטורקיה.

יונצ'בה עשתה סרט תעודה על תחנת מחקר בולגרית באנטארקטיקה ועל קהילה של צוענים בבולגריה. בשנת 2008 היא השתתפה בתוכנית טלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" בטלוויזיה הבולגרית. החל באוקטובר 2013 היא הנחה תוכנית "The Original" בערוץ TV7. באותה תקופה היא הייתה בצוות הפקה של סרט "The Border" על הגבול הדרומי של בולגריה ותנועת מהגרים לא-חוקיים דרכו. יונצ'בה עשתה סדרת סרטים על אירועי יורומאידאן באוקראינה והשלכותיו. בשנת 2015 פטרו פורושנקו אסר עליה להגיע לאוקראינה. בעקבות הלחץ הבין-לאומי איסור זה בוטל. בסך כל לזכותה כ-25 סרטי תעודה.

בשנת 2015 יונצ'בה הייתה בצוות שקידם בחירת רומן ראדב לנשיא המדינה. בעקבות בחירתו היא קיבלה משרה בסגל הנשיא. בשנת 2017 יונצ'בה נבחרה לפרלמנט הבולגרי. בהיותה בפרלמנט היא חשפה מספר פרשיות שחיתות שלטונית שבוצעו על ידי נציגי המפלגה השולטת שהיא הייתה חברה בה. בין הפוליטיקאים שנפגעו היה בויקו בוריסוב שכיהן בתפקיד ראש הממשלה. הוא הגיש נגדה תביעה. לאחר מספר דיונים משפטיים יונצ'בה זכתה ובוריסוב חויב לשלם קנס. החל משנת 2019 היא חברה בפרלמנט האירופי. היא חברה בוועדת ביטחון והגנה של המוסד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלנה יונצ'בה** בוויקישיתוף
* דף באתר הפרלמנט האירופי
* אלנה יונצ'בה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bulgarian Press - War in Iraq - Worldpress.org, www.worldpress.org
**מריה שניידר** (Maria Schneider;‏ 27 במרץ 1952 - 3 בפברואר 2011) הייתה שחקנית קולנוע צרפתייה. נודעה בעיקר כאשר גילמה את דמותה של ג'ין, לצד מרלון ברנדו, בסרט "הטנגו האחרון בפריז" (1972).

ביוגרפיה
--------

שניידר נולדה בשם מריה-הלן ז'לן. היא בתם של השחקן הצרפתי דניאל ז'לן (אנ') ושל מארי-כריסטין שניידר, ממוצא רומני, בעלת חנות ספרים בפריז.

שניידר הופיעה בגיל 19 בסרט "הטנגו האחרון בפריז" במספר סצנות עירום ומין, שעוררו מחלוקת בתקופה שבה הוקרן הסרט. בעקבות הופעתה זו הפכה לסמל סקס, אך מאז לא הופיעה עוד בסצנות מין. בריאיון ל"דיילי מייל" בשנת 2007 אמרה שניידר כי בצילומי סצנת המין האנאלי בסרט אכן הרגישה כאילו ברנדו אנס אותה, הביעה חרטה על השתתפותה בסרט, וטענה כי חייה נהרסו מאז. בשנת 2016 דלף לרשת האינטרנט קטע וידאו משנת 2013 בו הודה במאי הסרט, ברנרדו ברטולוצ'י, כי השחקן מרלון ברנדו והוא תכננו את השימוש בחמאה כחומר סיכה בסצנת הסקס האנאלי ללא ידיעתה של שניידר, כדי שתגובתה תהיה אותנטית.

בהמשך שיחקה בסרט "זהות גנובה" (1975) לצד ג'ק ניקולסון, ובמספר סרטים צרפתיים נוספים.

ב-1974 סיפרה שניידר כי נטייתה המינית היא ביסקסואלית. ב-1976 הפסיקה את צילומיה לסרט "קליגולה" ואושפזה בבית חולים לחולי נפש ברומא עם המאהבת שלה; בעקבות זאת הופסקה עבודתה בסרט. במהלך שנות ה-70 עברה גם התמכרויות לסמים, נטילת מנת יתר של סמים וניסיון התאבדות, אך היא התאוששה בשנות ה-80.

בשנות ה-90 וה-2000 שיחקה שניידר בתפקידי משנה בסרטים כגון "ג'יין אייר" (1996) ובמספר סרטים צרפתיים, סדרות וסרטי טלוויזיה. הסרט האחרון בו הופיעה היה "ג'יגולו צרפתי" (2008), לצד נטלי ביי.

שניידר נפטרה ב-3 בפברואר 2011 ממחלת הסרטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריה שניידר** בוויקישיתוף

* מריה שניידר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מריה שניידר, באתר AllMovie (באנגלית)
* מריה שניידר, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מריה שניידר, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מריה שניידר, באתר Discogs (באנגלית)
* ריאיון עם שניידר, 19 ביולי 2007, אתר Mail Online (באנגלית)
* מריה שניידר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמי פרידמן, במאי "הטנגו האחרון בפריז" הודה: סצינת הסקס המפורסמת היא למעשה אונס, באתר ynet, 3 בדצמבר 2016
2. ↑  מאיר שניצר, השחקנית מריה שניידר מתה מסרטן, 3 בפברואר 2011, אתר nrg

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 4021228
* BNE: XX1295489
* BnF: cb138995173 (data)
* GND: 12962361X
* ISNI: 0000 0001 1526 4605
* LCCN: no96065419
* NDL: 00929146
* NKC: xx0073211
* NLP: a0000001806123
* NTA: 107354144
* SUDOC: 055241433
* VIAF: 100917565
* WorldCat: lccn-no96065419

 |
**לני רביץ** (נולד ב-15 ביולי 1936) הוא קומיקאי, שחקן, סופר ובמאי ישראלי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

רביץ נולד וגדל בקונטיקט, ארצות הברית. מגיל צעיר שיחק בהצגות רבות של שייקספיר כמו "המלך ליר", "הנרי החמישי", "קומדיה של טעויות", "הלילה השנים עשר" ועוד. בגיל 28 ביקר בישראל ובזמן ביקור באילת הכיר את מי שתהיה אשתו, עליזה. כעבור שנה שינה את מעמדו לעולה חדש, התגורר באילת ועבד כמורה לאנגלית. ב-1967 עזב עם משפחתו לאלבמה כדי לסיים את לימודי החינוך, לימד בבית ספר לאפרו-אמריקאים, והיה למורה הלבן הראשון שם. כמו כן ביים מחזות זמר רבים כמו: "איש המוזיקה", "ביי ביי בירדי", "ינקיז" ועוד. בשנת 1973 חזרו לישראל והתגוררו בנוף הגליל (נצרת עילית דאז).
בשנות השבעים והשמונים של המאה העשרים שימש מפקח מטעם מחוז צפון של משרד החינוך על הוראת האנגלית.
בשנת 1976 היה בין מקימי התיאטרון הראשון בנצרת ולקח חלק בבימוי הצגות.
ב-1994 חדל מלביים הצגות בתיאטרון.
ב-1986 פתח את מכון גשטלט - מכון לצחוק, הומור ולאינטליגנציה רגשית.

לני רביץ הוא אביהם של השחקן נתן רביץ, השחקן והסטנדאפיסט דורון רביץ והמורה לתיאטרון אורית (אורי) רביץ. בשנת 2003 הופיע רביץ יחד עם שני בניו בהצגה "לני רביץ ובניו קבלני צחוק".

בנובמבר 2012 העניק לו איגוד אמני ישראל אות הוקרה על תרומתו לתרבות הישראלית לאורך השנים.

סרטים שבהם שיחק
---------------

* "מגש הכסף" (1983)
* "החורף האחרון" (1984)
* "אבא גנוב 1" (1987)
* "אבא גנוב 3" (1991)
* "חום טרופי" (1994)
* "סודות המסדר" (2001)
* "ריקי ריקי" (2004)
* "ברונו מאוהב" (2006)
* "הגולם" (2019)

מספריו
------

* "אופטימיות נצחית" (2001)
* "בנימה אופטימית זו" (2002)
* "הצחוק הזה מזכיר לי" (2006)
* "בשמחה תמיד" (2013)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לני רביץ** |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **בשמחה תמיד** |

* אתר האינטרנט הרשמי של לני רביץ

* לני רביץ, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* לני רביץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* לני רביץ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

* לני רביץ, דף שער בספרייה הלאומית
* הספרים של לני רביץ, באתר "סימניה"
* כרמית ספיר ויץ, לני רביץ בדרך אל האושר, באתר nrg‏, 26 בספטמבר 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  עושים כבוד: 11 אמנים יקבלו אות הוקרה מיוחד, באתר nrg מעריב, 28 באוקטובר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283785005171
* GND: 1136963375
* LCCN: nr2002019106
* VIAF: 78714456
* WorldCat: lccn-nr2002019106

 |
עטיפת אלבום של ראדו לופו
**ראדו לופו** (ברומנית: **Radu Lupu**; ‏30 בנובמבר 1945 בגאלאץ, רומניה – 17 באפריל 2022) היה פסנתרן יהודי רומני שהתיישב בבריטניה ובשווייץ. הוכר כאחד מגדולי הפסנתרנים בדורו.

לופו הקליט אלבומים רבים. הוא היה מועמד לשני פרסי גראמי וזכה באחד, ב־1996, עבור אלבום שכלל שתי סונאטות לפסנתר של שוברט. בין אותות הכבוד שקיבל היה מפקד (CBE) במסדר האימפריה הבריטית.

חייו
----

ראדו לופו נולד לעורך הדין מאיר ולמורה אנה לבית גאבור. בגיל שש החל ללמוד נגינה בפסנתר, ובגיל 12 הופיע לראשונה בתוכנית מלאה של יצירות שהלחין בעצמו. בגיל 14 זכה במלגה והחל ללמוד בקונסרבטוריון של בוקרשט, שם למד בין שאר אצל מורתו של דינו ליפאטי. בשנת 1961 זכה במלגה ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה, שם למד אצל היינריך נויהאוס ובהמשך אצל בנו, סטניסלב נויהאוס, עד שנת 1969. הוא זכה בפרס ראשון בשלוש תחרויות: ואן קלייברן (Van Cliburn) בשנת 1966, תחרות אנסקו (Enescu) הבינלאומית בשנת 1967, והתחרות הבינלאומית של לידס בשנת 1969. בשנת 1989 זכה בפרס "אוויאטי" היוקרתי של אגודת המבקרים האיטלקית.

ראדו לופו הוזמן דרך קבע לנגן עם כל התזמורות הגדולות בעולם, ביניהן הפילהרמונית של ברלין, (שאיתה פתח את פסטיבל זלצבורג 1986, בניצוח ריקרדו מוטי), תזמורת הקונצרטחבאו ההולנדית, כל התזמורות החשובות של לונדון, וכל התזמורות האמריקאיות הגדולות. הופעתו הראשונה החשובה בארצות הברית הייתה בשנת 1972, עם תזמורת קליבלנד ודניאל בארנבוים בניו יורק ועם התזמורת הסימפונית של שיקגו וקרלו מריה ג'וליני. לופו ניגן בכל פסטיבלי המוזיקה החשובים והיה אורח קבוע בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל לוצרן.

ביוני 2019 הצהיר על רצונו לסיים את הקריירה האמנותית שלו בתום אותה עונה.

לופו מיעט במתן ראיונות לכתבים מחשש לעיוות דבריו או לציטוטים מחוץ להקשרם.
היה נשוי פעמיים. נישא לראשונה לצ'לנית אליזבט וילסון ב-1971. התגורר בלוזאן עם רעייתו השנייה, דליה, ילידת רומניה, כנרית בתזמורת המקומית.

לופו נפטר בלוזאן לאחר מחלה ממושכת, בגיל 76.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראדו לופו** בוויקישיתוף

* ראדו לופו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ראדו לופו, באתר אייטונס (באנגלית)
* ראדו לופו, באתר ספוטיפיי
* ראדו לופו, באתר AllMusic (באנגלית)
* ראדו לופו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ראדו לופו, באתר Discogs (באנגלית)
* ראדו לופו, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Radu Lupu dead and obituary, Romanian pianist - cause of death, MRandom News, ‏18 באפריל 2022 (באנגלית)
2. ↑  CODALARIO, Muere Radu Lupu, una leyenda del piano, www.codalario.com (בספרדית)
3. ↑  ‏Happy 70th birthday, Radu Lupu, באתר גרמופון, ‏30 בנובמבר 2015, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
4. ↑  ‏A CACHE OF RARE GEMS, באתר שיקגו טריביון, 13 בפברואר 1994, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
5. ↑  Alex Ross, ‏Alex Ross: The Rest Is Noise, באתר therestisnoise.com, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022
6. ↑  היסטוריית גראמי של ראדו לופו, באתר גראמי, בדיקה אחרונה ב־18 באפריל 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007439592805171
* BIBSYS: 1010452
* BNE: XX847309
* BnF: cb13896872b (data)
* GND: 134449967
* ISNI: 0000 0000 8181 927X
* LCCN: n81125422
* MusicBrainz: bec02ec4-34be-43db-9be1-006606174fd2
* NDL: 031958454
* NKC: pna2005262080
* NLA: 35712581
* NSK: 000062920
* NTA: 07067244X
* RERO: 02-A003536978
* SUDOC: 070691789
* Trove: 1053442
* VIAF: 113927726
* WorldCat: lccn-n81125422

 |
**Super Mario RPG** הוא משחק וידאו שיצא לראשונה ב-1996 על קונסולת SNES וקיבל גרסת רימייק לנינטנדו סוויץ' בשנת 2023. המשחק משלב את עולמו המוכר של מריו עם אלמנטים של משחקי תפקידים (RPG). הוא פותח על ידי Square ו-Nintendo יחדיו והוא משחק הראשון בסדרת "מריו RPG". המשחק שואב השראה ממשחקי תפקידים פופולריים שיצאו בזמנו כמו Final Fantasy ו־Chrono Trigger.

עלילת המשחק
-----------

המשחק נפתח כשהנסיכה פיץ' נחטפת על ידי באוזר, ומריו הולך להציל אותה, אולם העלילה מקבלת תפנית כאשר חרב יורדת מהשמים על טירתו של באוזר והורסת אותה, מריו ובאוזר מבינים שאין להם ברירה אלא לשתף פעולה, יחד עם דמויות נוספות, כדי להילחם באויב המשותף.

משחקיות
-------

המשחק מתחיל עם מריו בלבד וחברי צוות מצטרפים אליו ככל שמתקדמים בעלילה. המשחק מספק חוויה שונה מהמשחקים הרגילים של מריו, שכן הוא לחימה בתורות, ולא פלטפורמה. הוא משלב תפקידים, עלילה מסובכת, ומערכות לחימה אסטרטגיות. השחקן לוקח את הדמות של מריו ויחד עם דמויות נוספות ניתן להרכיב צוותים של 3 שחקנים לכל קרב, ולשלב אסטרטגיית קרב נכונה. ניתן להשתמש גם בחפצים קסומים שיעזרו לשחקן להביס את האויב. ומערכת הקרב הבסיסית כוללת התקפה, הגנה ובריחה. בנוסף ליכולות מיוחדת שיש לכל דמות בצוות

### גרסת הרימייק

צילום מסך המשווה בין הגרסה המקורית לגרסת הרימייק
בחודש נובמבר 2023 שוחררה גרסת הרימייק לקונסולת הסוויץ, החידושים הרבים כוללים הוספת סצנות סינמטיות, שיפור משמעותי של הגרפיקה והסאונד. כמו כן נוספה יכולת שלא הייתה במשחק הקודם והיא היכולת למהלך מיוחד המשתנה בהתאם לחברי צוות הקרב שהשחקן בחר.

ביקורות
-------

סופר מריו RPG נחשב לאחד ממשחקי ה-RPG הטובים ביותר על קונסולת ה-SNES, וזכה להערכה רבה מצד מבקרים ושחקנים כאחד. בביקורת לגרסת הרימייק באתר Vgames המשחק קיבל 8 מתוך 10. והאתר USgamer העניק למשחק המקורי את הציון 4.5 מתוך 5.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Super Mario RPG** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביקורת: Super Mario RPG - טעם של פעם, באתר Vgames.co.il, ‏2023-05-12
2. ↑  Nadia Oxford Staff Writer, USgamer, Super NES Retro Review: Super Mario RPG: Legend of the Seven Stars, VG247, ‏2017-09-08 (באנגלית)

ראו גם
------

1. ביקורת למשחק אבות וחרבות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566180405171
* LCCN: sh96009242
* MusicBrainz work: 06f63509-aa25-4326-b17a-37f232af9171

 |
**לילה טוב עם אסף הראל** הייתה תוכנית טלוויזיה סאטירית יומית/חצי-שבועית בהנחיית אסף הראל שעונתה הראשונה שודרה החל מינואר ועד יולי 2016 בערוץ 10, ועונתה השנייה שודרה מנובמבר 2016 ועד פברואר 2017.

הפקה
----

התוכנית הייתה תוכנית סאטירה לילית למבוגרים אשר שודרה בכל יום בחצות. התוכנית הייתה מבוססת על פורמט לייט נייט המקובל ברחבי העולם שבו המנחה מקריא מונולוג פתיחה בן מספר דקות בשידור חי ולאחר מכן משודרים מספר מערכונים מוקלטים. בהמשך התוכנית היו כמה פינות, העוסקות במגוון נושאים קומיים. באחת הפינות הופיע באופן קבוע הקומיקאי אורי גוטליב ובפינות אחרות הופיעו קומיקאים אחרים אשר גם כתבו את החומר בעצמם.

התוכנית בולטת בפרובוקציות הרבות שביצע המנחה ובהן התייחסות רבה לכיבוש, הטרדה מינית וגזענות. 

פן מקורי של התוכנית הוא השתתפות הכותבים כשחקנים במערכונים וכן הזמנת אורח אמיתי לאולפן בכל תוכנית. בין הכותבים והמשתתפים בתוכנית נמנו: טל טירנגל, רות אלבז, ישי שלמון, אסף קפלנסקי, לאה לב, אורי גוטליב, גיה באר גורביץ', לירון וייסמן, עמית הרשקוביץ, גיא אדלר, ליאור אמסטרדמסקי, אמיר גליקמן, קארין כהן ועוד.

מיד עם עלייתה לאוויר קיבלה התוכנית ביקורות טובות מכתבי הטלוויזיה ותגובות זועמות מקהל הצופים.

ביולי 2016 החלו נגד התוכנית שני הליכי הפרה בהרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו. פעם אחת בשל העלבה של ראש הממשלה בנימין נתניהו ופעם אחרת בשל העלבה של אחיו המנוח יונתן נתניהו. בשל כך התוכנית סיימה את העונה הראשונה בטרם הזמן המתוכנן וירדה מן המסך למשך ארבעה חודשים עד נובמבר 2016. אז עלתה עונה שנייה של התוכנית במתכונת של שידור דו שבועי בכל יום ראשון ורביעי בשעה 22:00 בערוץ 10 ובגרסה מעט מרוככת ופחות נשכנית, עד אשר ירדה סופית מן המסך בפברואר 2017, הפעם עקב רייטינג נמוך. את מונולוג הפתיחה של תוכנית הסיום ניצל אסף הראל על מנת להעביר ביקורת נוקבת על מדיניות ישראל ברצועת עזה, העונש שהוטל על אלאור אזריה ואת יחס ארגוני הימין לעמותות השמאל - מה שגרר תגובות זועמות בישראל ותגובות אוהדות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לילה טוב עם אסף הראל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לילה טוב עם אסף הראל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* לילה טוב עם אסף הראל: פרקים מלאים, באתר ערוץ 10

הערות שוליים
------------

1. ↑  כבר מפרק הפתיחה: "לילה טוב עם אסף הראל" מפגינה זהות ומקוריות, באתר וואלה!
2. ↑  "לילה טוב עם אסף הראל": לצחוק כמו ילד, באתר ynet
3. ↑  בלי תקציב, מחוץ לפריים טיים, עם כותבים מצוינים וביצים של שור, תוכנית הלייט נייט האנרכיסטי של אסף הראל היא קאלט בהתהוות, באתר טיימאאוט
4. ↑  בגלל מערכון נגד נתניהו, הרשות השנייה פתחה הליך הפרה נוסף נגד אסף הראל, באתר הארץ
5. ↑  במערכון, ששודר בשבוע שעבר, ביקר הראל את נסיעתו של ראש הממשלה לאפריקה ובמהלכו נראה מעין טקס פגאני ובו חוזרת המנטרה "יוני מת, יוני מת", בהתייחס ליוני נתניהו, באתר הארץ
6. ↑  התוכנית "לילה טוב עם אסף הראל" ירדה השבוע מהמסך, אך המונולוג האחרון של המנחה הפך בימים האחרונים לוויראלי, באתר mako
**הטבח בגאלאץ** הוא מעשה טבח של מאות יהודים שהתרחש בגאלאץ, רומניה, ב-30 ביוני 1940.

הרקע לטבח
---------

בעקבות הסכם ריבנטרופ מולוטוב, ברית המועצות תבעה באולטימטום מרומניה לפנות את צבאה ומוסדות השלטון שלה מבסרביה ומחלק מבוקובינה. רומניה נכנעה לתביעה וצבאה נסוג מאזורים אלה. יחד עם הצבא נסוגו גם תושבים מקומיים שחששו מהשלטון הסובייטי החדש. בנוסף, היו רבים שניצלו את ההזדמנות כדי לבחור באיזה מדינה לחיות, בברית המועצות הקומוניסטית או ברומניה האנטישמית. תנועת רבה של היוצאים אל המחוזות האלה הצטלבה בתנועה רבה לא פחות של העוזבים את המחוזות האלה. בין היוצאים אל המחוזות, שעמדו לעבור לשלטון ברית המועצות, בלט מספרם הגדול של היהודים העניים, שמאסו באנטישמיות הרומנית וקיוו לחיים טובים יותר מעבר לגבול.

גאלאץ, עיר רומנית, הגדול בנמלי הדנובה וצומת מרכזי של דרכים בקרבת הגבול החדש עם ברית המועצות, היוותה מקום ריכוז למסות העוברים לשני הכיוונים.

אירועי הטבח
-----------

אין דיווח מדויק על המתרחש, אך משערים שיחידות הצבא שנסוגו מבסרביה, דרך גאלאץ, כעסו בראותם את המוני האנשים המנסים להגיע למקום ממנו גורשו והגיבו על כך בירי על ההמון.

בדו"ח שנשלח למטכ"ל הרומני ביום הטבח צוין שנורו אנשים שברחו משמירה. בהודעה רשמית, שהוציאו השלטונות הרומניים, נטען שכאלפיים איש, שהמתינו תחת שמירה למעבר לצד הסובייטי, התמרדו משום שלא ניתן להם לעבור מהר. לטענת השלטונות הם ניסו לברוח מהמשמר והחיילים פתחו עליהם באש בגלל סירובם להישמע להוראות וגם מפני ש"השיבו אש" (טענה זו צצה רק בהודעה המאוחרת).

לדברי עד ראייה יהודי, ברחוב הרכבת וברחוב הנמל שכבו מאות יהודים מתים. הערכות נעות סביב 400 נרצחים, אך המספר המדויק מעולם לא נודע. הנרצחים היו יהודים מקרב יהדות בסרביה, יהדות שזמן קצר לאחר מכן הושמדה כמעט כליל, לכן הטבח בגאלאץ נבלע ולא בלט על רקע שואת יהודי בסרביה.

גם במקרה זה, כמו בפרעות דורוחוי לפניו ופרעות יאשי מאוחר יותר, איש לא נענש על ידי השלטונות.

פרסום האירוע
------------

הטבח בגאלאץ זכה לפרסום בשידורי רדיו מוסקבה, רדיו קייב ורדיו בודפשט וגם בעיתונות הארץ ישראלית. המקרה חייב הודעה רשמית, אך העיתונות הרומנית המצונזרת המעיטה בחשיבות המקרה. הגדיל לעשות עיתון שהופיע בגאלאץ, שקרא לקוראיו "שלא להאמין לשמועות מעוררות חרדה". העיתון התייחס אל מקרה זה כמקרה בודד ומצער.

זה היה פרסום מועט וחסר, אך עצום ביחס להשתקה המוחלטת של פרעות דורוחוי שנודעו רק לאחר מלחמת העולם השנייה.

לקריאה נוספת
------------

* ז'אן אנצ'ל, **תולדות השואה - רומניה**, הוצאת יד ושם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדו"ח הסופי של הוועדה לחקר השואה ברומניה, 2004 באנגלית או ברומנית.
* DESPRE MASACRUL DE LA GALAȚI DIN 30 IUNIE 1940 (ברומנית)
* הפוגרום בגאלאץ - הבקר, 2 ביולי 1940
* DESPRE MASACRUL DE LA GALAȚI DIN 30 IUNIE 1940 (ברומנית) - הקישור כולל תמונות מהטבח

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידיעה חדשותית, דבר היום - תהפוכות רומניה, דבר, 9 באוקטובר 1940
**מארק אדי ג'ונסון** (באנגלית: **Mark Addy Johnson**; נולד ב-14 בינואר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
התפרסם בזכות תפקידו בתור דייב בקומדיה "ללכת עד הסוף".

חיים אישיים
-----------

אדי נולד בעיר יורק ולמד משחק ב"אקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה" שבלונדון.

אדי חי עם אשתו קלי ושלושת ילדיו בעיירה הכפרית רופורת' שביורק.

קריירת משחק
-----------

### טלוויזיה

אדי התפרסם לראשונה לצדו של רואן אטקינסון בעונה השנייה של קומדיית המצבים "הקו הכחול הדק" בתפקיד הבלש גארי בויל.
כמו כן כיכב בסיטקום "עדיין עומד" את הדמות הראשית ביל מילר ששודרה במשך ארבע עונות, החל מ-2002.

החל מ-2011 משודרת ב-HBO הסדרה "משחקי הכס" בה הוא מגלם את המלך רוברט באראתיאון.

### קולנוע

את הופעת הבכורה שלו בקולנוע הבריטי ערך אדי בדרמה הקומית השנונה "ללכת עד הסוף" בתור דייב, נשוי שמן ומובטל שמצטרף בעקבות מצבו הכלכלי למופע חשפנות ראוותני אותו מארגן חברו גאז (רוברט קרלייל) .
את צעדיו הראשונים בהוליווד עשה בקומדיות הילדים "ג'ק פרוסט". בנוסף כיכב בסרט ההמשך "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס", בו החליף את ג'ון גודמן בתפקיד פרד פלינטסטון.

ב-2001 שיחק במותחן הפעולה התקופתי "סיפורו של אביר" בתור רולנד חברו הנאמן של האביר ויליאם תאצ'ר (הית' לדג'ר) ובקומדיה "מת לצחוק" בתור סיסקו המשרת של לאנס ברטון (כריס רוק).
ב-2002 הופיע בעיבוד הקולנועי לרומן הבדיוני "מכונת הזמן" בתפקיד דייוויד פילבי חברו של הפרופסור אלכסנדר הרטדייגן (גיא פירס).

ב-2010 גילם אדי את הנזיר טאק בסרטו של רידלי סקוט "רובין הוד" ואת הבלש שון הו'ארין שמנסה להפליל את בארני פנופסקי (פול ג'יאמטי) החשוד ברצח בדרמה הקומית "הסיפור על פי בארני".

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

* ללכת עד הסוף (1997)
* ג'ק פרוסט (1998)
* הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס (2000)
* מת לצחוק (2001)
* סיפורו של אביר (2001)
* מכונת הזמן (2002)
* *Heartlands* ‏(2002)
* מסדר סודי (2003)
* מסביב לעולם בשמונים יום (2004)
* טרילוגיית כיפה אדומה (2009) - סרט טלוויזיה של ערוץ 4
* החיים לאחר המוות נפלאים (2010)
* הסיפור על פי בארני (2010)
* רובין הוד (2010)
* מרי פופינס חוזרת (2018)
* אחוזת דאונטון (2019)

### טלוויזיה

* עדיין עומד (2006-2002)
* משחקי הכס (2011)
* תקוות גדולות (2011)
* אטלנטיס (2013–2015)
* דוקטור הו (2018)
* ורה (2019)
* רצח בחווה הלבנה (2020)
* ההרעלות בסולסברי (2020)
* *Sherwood*‏ (2022)
* האסדה (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק אדי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מארק אדי

* מארק אדי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* מארק אדי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

* מארק אדי, באתר AllMovie (באנגלית)

* מארק אדי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320261205171
* BNE: XX1371792
* BnF: cb14044238r (data)
* CANTIC: a11588299
* GND: 142408875
* ISNI: 0000 0000 7824 855X
* LCCN: no00010782
* NKC: xx0042285
* NLA: 42358240
* NLP: a0000001615352
* NTA: 212947141
* SNAC: w6tq992j
* SUDOC: 104530456
* Trove: 1457674
* VIAF: 54348370
* WorldCat: lccn-no00010782

 |