recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אנטואן בורנונביל
**אנטואן בורנונביל** (בצרפתית: **Antoine Bournonville** ‏ 19 במאי 1760 - 11 בינואר 1843) היה רקדן בלט וכוריאוגרף צרפתי, שעבד בבלט המלכותי השוודי ובבלט המלכותי הדני ועם הזמן התמנה למנהל בלט בזה האחרון. הוא מילא מקום חשוב בפיתוח הבלט בסקנדינביה. אנטואן היה אביו של אוגוסט בורנונביל.

ילדות ונעורים
-------------

בורנונביל היה בנם של השחקנים לואי-אמאבל בורנונביל וז'אן אברארד, אח תאום לגיום. בשנת 1769, בגיל תשע, החל ללמוד אצל ז'אן-ז'ורז' נובר, ובהמשך יצא למסעות הופעות בווינה, פריז ולונדון, עד 1782, אז הוזמן לעבוד בבלט המלכותי השוודי שליד האופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם עם אחותו ז'ולי אליקס דה לה פיי.

קריירה
------

### שוודיה

בורנונוויל היה רקדן ראשי ומדריך בלט באופרה המלכותית השוודית בסטוקהולם עד 1792. בתקופת שהותו בשוודיה, תואר כיפה-תואר כאפולו: "הופעתו הייתה כשל אפולו לכל דבר. נוסף לכך, היה לו נוהג וירטואוזי בכל סוגי המחול, שבו השתמש בטעם המעודן והמשובח ביותר." גוסטב השלישי, מלך שוודיה התלהב פעם כל כך מאיכות הביצוע שלו ומיופיו, עד שקרא אליו להתיר את הסרט שעל שערו כדי שיוכל לראות את קווצות השיער מתנופפות תוך כדי הפירואט.

תלמידתו הנבחרת ובת-זוגו לריקוד בשוודיה הייתה שרלוטה שלוטסברג, שעמה יצר צמד מצליח בבלטים. הוא זה שביקש לצוות אותה אליו כבת-זוגו, לאחר שהכיר בכשרונה כאמנית; ב-1784 נתן לה ביוזמתו הוא תפקיד בבלט Les Meunieres Provencaux, שנחשב לראשית בגרותה האמיתית של סלוטסברג כאמנית.

בורנונביל היה פעיל גם כשחקן, זמר וכוריאוגרף. במהלך שנותיו בשוודיה כתב את הבלטים Les Meuniers provençaux ‏ (1785) ו- Les Pêcheurs ‏ (1789).

### דנמרק

בורנונביל עזב את שוודיה בשנת 1792, לאחר ההתנקשות בחיי המלך גוסטב השלישי, והתקבל לעבודה בבלט המלכותי הדני בקופנהגן, לאחר הופעת אורח במקום. בת-הזוג שביהר להופעותיו בדנמרק הייתה מארי כריסטין ביורן. בשנים 1823-1816 כיהן כמנהל הבלט בבלט המלכותי הדני.

חייו האישיים
------------

בורנונביל נישא בראשונה לרקדנית הדנית מריאן ינסן. בפעם השנייה נשא לאישה את סוכנת הבית השוודית שלו, לוויסה זונדברג (אמו של אוגוסט בורנונביל. כמו כן הביא לעולם ילד עם הרקדנית הדנית קארו אולסן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטואן בורנונביל** בוויקישיתוף
* אנטואן בורנונביל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 14039026
* BnF: cb14298116h (data)
* GND: 1254555293
* ISNI: 0000 0000 5098 8177
* LCCN: n97859838
* SELIBR: 244646
* SNAC: w6tb3bzj
* VIAF: 24813632
* WorldCat: lccn-n97859838

 |
מפת אגמי המלח של לרנקה
מראה מן האוויר של האלה סולטאן טקה לחופו המערבי של אגם אליקי
אגם אליקי על רקע בתיה של לרנקה
**אגמי המלח של לרנקה** (ביוונית: **Αλυκή Λάρνακας**, בטורקית: Larnaka Tuz Gölü) הם קבוצה של ארבעה אגמים מלוחים, השוכנים דרומית לעיר לרנקה בקפריסין, סמוך לחוף הים התיכון.
ארבעת האגמים הם אליקי, אורפאני, סורוס וספיירו.

מיקום וגאוגרפיה
---------------

אגם אליקי שמשמעות שמו הוא "מלוח", הוא הגדול בין הארבעה, ושטחו 1.58 קמ"ר. שלושת האגמים האחרים, ששטחם הכולל קטן משלו, מחוברים ביניהם, ונמל התעופה הבינלאומי בלרנקה חוצץ בינם לבין אגם אליקי. עוד שוכנים בין האגמים מתקן טיהור שפכים המשרת את העיר ומאגר מים. לחופו המערבי של אגם אליקי שוכן המסגד העות'מאני האלה סולטאן טקה (אנ'), הנחשב לפי המסורת למקום קברה של אום חראם, המינקת של הנביא מוחמד. מצפון ומדרום לאגם הוכשרו שני פארקים קטנים - פארק אגם המלח בפאתי העיר לרנקה ופארק טקה הסמוך לנמל התעופה. שטח כל האגמים הוא 2.2 קמ"ר, ועומקם הממוצע הוא כמטר. האגמים הם הגדולים בקפריסין לאחר אגם המלח של לימסול, והם שוכנים בליבה של צמחיית הלופיטים.

האגמים נוצרו כתוצאה מכך שמי המלח מחלחלים אל הקרקע החלולה בין הים והסלע. לפי האגדה הנוצרית הם נוצרו כתוצאה מקללה שהטיל לזרוס, לאחר שבקשתו מאישה מקומית כי תיתן לו אוכל ושתייה נענתה בסירוב. לפי האגדה ענה לה לזרוס "מי יתן וכרמיך יתייבשו ויהיו לעד לאגם מלח". במהלך עונת החורף האגמים מתמלאים במים ובקיץ הם מתייבשים ונסוגים, וחושפים שכבת מלח ואבק המצטברים על הקרקע.

חשיבות ומאפיינים
----------------

האגמים נחשבים לאחד מאתרי הקרקע הלחה (Wetland) החשובים באי, והם הוכרזו כאתר לשימור לפי אמנת ראמסאר (Ramsar Convention) העוסקת בשימור אתרי קרקע לחה; במסגרת נטורה 2000, הרשת האקולוגית של האיחוד האירופי; לפי אמנת ברצלונה מ-1975; וכן הם מוגדרים כ"אזור עופות חשוב" (Important Bird Area - IBA).

האגם משמש כביתם של 85 מיני עופות ימיים, שמספרם מוערך בעשרות אלפי פרטים. עם המינים המצויים במקום נמנים העגור האפור, שחף האגמים והסיקסק. עוד משמשים האגמים כתחנה חשובה בנתיבי נדידת העופות, ובהם גם פלמינגו שחלקם לפחות אף עושים במקום את עונת החורף.

בעבר שימש המלח שנאסף באגמים כמוצר ייצוא חשוב של האי, אך הענף הלך והתדלדל עד שפסק לחלוטין ב-1986.

ארכאולוגיה
----------

האגמים ממוקמים דרומית לעיר הפיניקית והיוונית העתיקה כתיון. באזור האגמים התגלו כלי אבן, עם כתובות המזכירות את האל אשמון, וכן שתי כתובות נפרדות על אותו בסיס שיש, אחת מהן מוקדשת לאסקלפיוס והיגיאיה ומזכירה את הקמת מקדשם. בעקבות ממצאים אלה ניתן לשער שבאזור האגמים פעל מקדש לאשמון, שבהמשך הוקם מחדשכמקדש לאסקלפיוס (המקביל היווני לאשמון הפיניקי) והיגיאיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגמי המלח של לרנקה** בוויקישיתוף
* Report of the environmental audit of the city of Larnaca
* IBA Larnaca salt-lakes

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Marguerite Yon, **Kition dans les textes** (Kition-Bamboula V), Éditions Recherche sur les Civilisations, 2004, p. 257
**גיא שרעבי** (נולד ב-20 במרץ 1969) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

שרעבי גדל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב ובשנת 1986 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, עמה זכה באליפות הראשונה בתולדותיה בשנת 1990, ובגביע הטוטו בשנת 1992. בסך הכל רשם 202 הופעות בכל המסגרות במדי בני יהודה, בהן כבש שמונה שערים. 

בשנת 1994 הוחתם שרעבי בקבוצת הפועל תל אביב, ולאחר שנה מונה לקפטן הקבוצה. שרעבי שיחק שלוש שנים בהפועל תל אביב, בהם שותף ב-76 משחקי ליגה. בשנת 1997 עבר למכבי עירוני אשדוד, ולאחר עונה אחת עבר למכבי נתניה מליגת המשנה, עמה עלה בחזרה לליגת העל, ובסך הכל שיחק שנתיים במדיה. עונתו האחרונה של שרעבי כשחקן הייתה בקבוצת הפועל ירושלים, ובשנת 2001 פרש ממשחק פעיל.

בשנת 1992 רשם שרעבי שתי הופעות במדי נבחרת ישראל, הראשונה במשחק ידידות מול נבחרת קפריסין, והשנייה במשחק ידידות מול נבחרת איסלנד.

כיום שרעבי משמש כמאמן במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב.

תארים
-----

בני יהודה תל אביב
* אליפות: 1989/1990
* גביע הטוטו: 1991/1992

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**העיר המטרופולינית של פלרמו** (באיטלקית: **Città metropolitana di Palermo**) היא עיר מטרופולינית במחוז האוטונומי סיציליה שבאיטליה, שבירתה העיר פלרמו. נכון לנובמבר 2018 התגוררו בה 1,253,356 תושבים על שטח של 5,009.28 קילומטרים רבועים, ונכללות בה 82 קומונות. זוהי העיר המטרופולינית החמישית בגודלה באיטליה לפי אוכלוסייה, והשלישית בגודלה על פי שטח.

בחלוקה המנהלית של 4 באוגוסט 2015 החליפה העיר את נפת פלרמו.

גאוגרפיה
--------

העיר המטרופולינית משתרעת על שטח של 5009.28 קמ"ר, ובשנת 2018 התגוררו בה 1,253,356 נפש. בירתה בעיר פלרמו המשמשת גם כבירת המחוז. העיר המטרופולינית שוכנת בצפון-מערבה של סיציליה על הים הטירני מצפון, וגובלת בקונסורציום העירוני החופשי טרפאני במערב, בקונסורציום העירוני החופשי אגריג'נטו ובקונסורציום העירוני החופשי קלטניסטה מדרום ובעיר המטרופולינית של מסינה ממזרח. שמה נגזר משם השבט היווני "פאנורמוס" (ביוונית: *Πάνορμος*) שמשמעו "נמל הכל".

הערים העיקריות בעיר המטרופולינית, נוסף על פלרמו, הן בגרייה (Bagheria), מונריאלה, צ'פלו ופרטיניקו (Partinico). האי אוסטיקה (Isola di Ustica) שייך גם הוא לעיר המטרופולינית. נהר האימרה מרידיונלה (Imera Settentrionale) הוא הנהר הארוך ביותר בעיר המטרופולינית של פלרמו, ואורכו 144 ק"מ. הנהרות האחרים בנפה הם הבליצ'ה (Belice) שאורכו כ-77 ק"מ, הבליצ'ה דסטרו (Belice destro) באורך של 45.5 ק"מ ונהר הבליצ'ה סיניסטרו (Belice sinistro) באורך של 42 ק"מ.

הגידולים החקלאיים בעיר המטרופולינית הם זיתים, דגנים, שקדים, תאנים, הדרים, גפנים, כותנה ועוד. משק החי כולל גידול כבשים, עזים ובקר. בנפה גם תעשייה פטרוכימית.

בתחומי העיר המטרופולינית מספר פסיפסים ביזנטיים ידועים הנמצאים בקתדרלת מונריאלה, בקתדרלת צ'פלו, בכנסיית סנטה מריה דל'אמיראליו, ובקפלה פלאטינה שבפאלאצו דיי נורמני בפלרמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיר המטרופולינית של פלרמו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של העיר המטרופולינית של פלרמו
RF cavity אשר נעשה בו שימוש במאיץ החלקיקים LEP
**המיקרוקוסמוס** הייתה תערוכה אינטראקטיבית המציגה את העבודה של המרכז לחקר פיזיקת חלקיקים CERN ואת מאיץ החלקיקים הגדול והמורכב ביותר שנבנה אי פעם - מאיץ ההאדרונים הגדול LHC. התערוכה נפתחה לראשונה לציבור בשנת 1990 ונסגרה לצמיתות בספטמבר 2022.

גן המיקרוקוסמוס בו מוצגים מספר גלאי חלקיקים שנעשה בהם שימוש בעבר

היסטורית התערוכה
----------------

המיצג הנוכחי נפתח רשמית בינואר 2016. התכנים פותחו על ידי CERN בשיתוף עם צוות העיצוב הספרדי אינדיסולבל.

המיקרוקוסמוס ממוקם בסרן שבקנטון ז'נבה, שווייץ, ליד העיירה מרן.

מיצגים
------

### בתוך הבניין

התערוכה כוללת מספר מיצגים של המכשירים העיקריים של CERN, מבקבוק המימן, מקור הפרוטונים המוזרקים אל תוך ה-LHC, דרך השלב הראשון בשרשרת המאיצים, המאיץ הקווי Linac 2, עד למודל של ה-LHC, הכולל חלקים מהמגנטים הסופר מוליכים. מבקרים יכולים להשתמש במסכי מגע כדי לראות כיצד ניתן לשלוט במאיץ החלקיקים - דימוי האצה של פרוטון ב-LHC ולהביא אותם להתנגשות בתוך הניסויים.

התערוכה ממשיכה עם דגם בגודל אמיתי של גזרה של גלאי החלקיקים CMS. חלקת המחשוב מציגה חלק ממחשבי אורקל (Oracle) אשר מאחסנים את ה-30 עד 40 פטה בייט של מידע שהניסויים מייצרים כל שנה, אשר ניתנים לניתוח על ידי רשת המחשוב של ה-LHC.

המיצג מכיל גם פריטים היסטוריים נוספים כמו הגשש המרכזי מהגלאי UA1 שעבד בתקופת ה-SPS ב-CERN מ-1981 עד 1984 ועזר לגלות את בוזוני ה-W וה-Z (חלקיקים יסודיים).

### גן המיקרוקוסמוס

* גלאי החלקיקים תא המימן האירופאי הגדול
* RF cavity אשר נעשה בו שימוש במאיץ החלקיקים LEP
* אב טיפוס של מאיץ חלקיקים ישן

* מסך בגודל מקרר. על המסך מוצגת אישה שמדברתישנם מספר מסכים עם דמויות שהסבירו בשפות שונות על מחקרים מדעיים שנעשו ב-CERN
* תא ענק ואפור עם רגליים גדולות שמרחיקות אותו מהקרקעתא המימן האירופאי הגדול. מוצג בגן התערוכה גן המיקרוקוסמוס מציג מספר מרכיבים גדולים של ניסויים ישנים של CERN.
* אב טיפוס של מאיץ חלקיקים ישן אשר מוצג בגן המיקרוקוסמוסאב טיפוס של מאיץ חלקיקים ישן אשר מוצג בגן המיקרוקוסמוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיקרוקוסמוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיקרוקוסמוס (באנגלית ובצרפתית)
* אתר צוות העיצוב אינדיסולבל אשר פיתחו את התכנים בתערוכה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Visit CERN, CERN(הקישור אינו פעיל)
2. ↑  Microcosm, CERN(הקישור אינו פעיל)
**לב סולומונוביץ' סקווירסקי** (ברוסית: **Лев Соломонович Сквирский**; ‏15 בספטמבר 1903 – 5 באפריל 1990) היה גנרל יהודי-סובייטי בצבא האדום.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה סטפנצי שליד קניב במשפחה יהודית. למד בגימנסיה. התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1919, השתתף בלוחמה נגד כוחות הצבא הלבן בדרום אוקראינה. בהמשך הועבר עם יחידתו לחזית הפולנית, אך בדרך חלה בטיפוס הבהרות ואושפז בבית חולים למשך כחצי שנה. מ־1922 עד 1924 למד בבית הספר לקציני חיל רגלים בקייב. בתום הלימודים שירת כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בדיוויזיה מס' 98. בשנת 1930 עבר לשרת במטה הכללי של הצבא האדום. בשנת 1934 עבר לשרת כמדריך ומרצה באקדמיה צבאית במוסקבה. בשנת 1938 הועלה לדרגת קולונל. בספטמבר 1939 מונה לראש אגף המבצעים במטה הארמייה ה-14. נטל חלק במלחמת החורף. בעקבות תפקודו הטוב במלחמה - מונה לראש המטה של הארמייה ה-14.

לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות הארמייה ה-14 הייתה ניהלה קרבות בגבול עם פינלנד החל מחופי ים ברנץ ועד לשטח אחראיותה של הארמייה ה-7. סווירסקי תכנן וניהל את קרבות המגננה, בם הצליחה הארמייה ה־14 לבלום את התקדמות הוורמאכט ומנע ממנו לכבוש את העיר מורמנסק. בספטמבר 1941 הועלה סווירסקי לדרגת גנרל-מיור ומונה לראש המטה של חזית קרליה.

במאי 1943 מונה למפקד הארמייה ה-26, שהייתה חלק מחזית קרליה. פיקד עליה במהלך מתקפת ויבורג–פטרוזאבודסק. באוגוסט 1944 - הועלה לדרגת גנרל-לייטננט. בנובמבר 1944, לאחר חתימת הסכם הפסקת אש בין ברית המועצות לפינלנד, הועברה הארמייה ה-26 מאזור קרליה אל העורף והחלה להתכונן ללחימה בשטחה של הונגריה. הפיקוד העליון החליט כי סווירסקי לא ימשיך לפקד על הארמייה, אלא ימונה לראש המטה של מחוז צבאי שהוקם בשטחה של בלארוס.

לאחר המלחמה המשיך סקווירסקי את השירות בכוחות המזוינים של ברית המועצות. היה ראש מטה של מחוז צבאי אוראל מ־1946 עד 1951. לאחר מכן עבר לתפקידי הדרכה, היה מרצה בכיר באקדמיה צבאית של המטה הכללי. בשנת 1960 סיים את שירותו הצבאי.

במהלך שירותו עוטר בעיטור לנין, ארבעה עיטורי הדגל האדום, עיטור קוטוזוב מדרגה שנייה, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה, 2 עיטורי הכוכב האדום.

התגורר במוסקבה, שם נפטר ב-5 באפריל 1990. נקבר בבית העלמין טרויקורובסקויה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לב סקווירסקי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של לב סקווירסקי באתר משרד ההגנה הרוסי (ברוסית)
* ביוגרפיה של לב סקווירסקי באתר המוקדש ללוחמים היהודים במלחמת העולם השנייה (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  2 בספטמבר 1903 לפי הלוח היוליאני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 8995154260453024480002
* WorldCat (עם VIAF): 8995154260453024480002

 |
**ג'יימס גיי-ריס** (באנגלית: **James Gay-Rees**; נולד בשנת 1967) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא כמעט נכלל ברשימת זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני, כאשר רק פרס ה"טוני" חסר לו.

ביוגרפיה
--------

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת סאות'המפטון, גיי-ריס החל לעבוד אצל מירמקס בלונדון. לאחר מכן הוא עבר לניו יורק לשנה אחת ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס, שם עבד כראש אגף פיתוח בסניף לוס אנג'לס של חברת "Orbit Productions".

קריירה
------

סרטו הראשון כמפיק היה הסרט "אקזיט דרך החנות" (אנ'), שהיה סרט דוקומנטרי על חייו של אמן הרחוב בנקסי. הסרט, שיצא לקולנוע במרץ 2010, היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-83.

באוקטובר 2010 יצא הסרט השני אותו הפיק, "סנה, המבוסס על חייו ומותו של נהג המרוצים איירטון סנה. הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר.

בשנת 2012 הפיק את הסרט "מקולין", שהיה מועמד למספר פרסים בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-66. באותה שנה הפיק גם את סרט הקומדיה "סרט החתונה".

בשנת 2014 הפיק את סרט האימה "הדוממים" (אנ') ואת הסרט התיעודי "All This Mayhem".

בשנת 2015 הפיק את הסרט התיעודי "איימי (אנ'), על חייה של הזמרת איימי ויינהאוס, שזכה בכ-30 פרסים, ביניהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88, פרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר ופרס טריילר הזהב לסרט התיעודי הטוב ביותר.

באותה שנה הפיק גם את הסרט התיעודי "פאליו", על מרוץ הסוסים פאליו וכן את הסרט התיעודי "רונאלדו", על חייו של הכדורגלן כריסטיאנו רונאלדו.

בשנת 2016 הפיק את הסרט התיעודי "Oasis: Supersonic", על הלהקה "אואזיס".

בשנת 2018 הפיק את הסרט התיעודי "דייגו מראדונה", על חייו של הכדורגלן דייגו מראדונה. באותה שנה הפיק גם את הסרט התיעודי "Make Us Dream", על הכדורגלן סטיבן ג'רארד.

משנת 2019 הוא המפיק של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "פורמולה 1: המרוץ לניצחון".

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'יימס גיי-ריס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אקזיט דרך החנות, באתר האוזן השלישית
2. ↑  Interview: Producer James Gay-Rees Discusses Chronicling A Fallen Star In AMY, web.archive.org, ‏2016-01-29
3. ↑  Morfoot, Addie (8 בנובמבר 2011). "Gay-Rees: Driving force behind high-profile docs". *Variety*. נבדק ב-21 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Ford, Rebecca (14 בינואר 2016). "Oscar Nominations: The Complete List". *The Hollywood Reporter*. נבדק ב-14 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  אתר למנויים בלבד  Baftas, The Telegraph

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438567705171
* ISNI: 0000 0000 5150 1439
* LCCN: nr2005030375
* VIAF: 44258617
* WorldCat: lccn-nr2005030375

 |
**גרגורי ויין "גרג" אבוט** (באנגלית: **Gregory Wayne "Greg" Abbott**; נולד ב-13 בנובמבר 1957) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית, מכהן כמושל טקסס החל מינואר 2015.

ביוגרפיה
--------

אבוט נולד בעיר ויצ'יטה פולס בטקסס וגדל בדאנקנויל. ב-1981 סיים תואר ראשון בניהול באוניברסיטת טקסס באוסטין וב-1984 קיבל תואר JD במשפטים מאוניברסיטת ואנדרבילט. זמו קצר לאחר סיום הלימודים נפגע כאשר עץ נפל עליו ומחץ את גבו. הוא נזקק להשתלת מוטות פלדה שייצבו את עמוד השדרה שלו ונותר משותק בפלג גופו התחתון.

הוא עבד כעורך דין במשך שמונה שנים בפירמת עורכי הדין Butler and Binion LLP. ב-1993 מונה לשופט בבית המשפט המחוזי של טקסס. ב-1996 נבחר לכהן כשופט בבית המשפט העליון של טקסס, וב-2001 התפטר במטרה להתמודד על משרת סגן מושל טקסס. אך בעקבות התפטרותו של ג'ון קורנין שכיהן כתובע הכללי של טקסס, החליט אבוט להתמודד על התפקיד שהתפנה ונבחר ב-2002 ברוב גדול. הוא נבחר לכהונות נוספות בתפקיד ב-2006 וב-2010.

ב-2014 התמודד בבחירות למשרת מושל טקסס מול ונדי דייוויס וניצח ברוב של 59%, ובכך ירש את המושל הפורש ריק פרי. הוא הושבע לתפקיד בינואר 2015. בנובמבר 2018 נבחר לתקופת כהונה שנייה. ב-2021 נבחר בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית להתמודדות נוספת מטעמה לתפקיד המושל. בבחירות שנערכו ב-8 בנובמבר 2022, התמודד על כהונה נוספת בתפקיד מול חבר בית הנבחרים האמריקאי לשעבר, בטו או'רורק וניצח ברוב של 55% מהקולות.

אבוט נשוי למקסיקנית אמריקאית, ואב לבת. הוא המושל הראשון בארצות הברית המשתמש בכיסא גלגלים מאז ג'ורג' וולאס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרג אבוט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גרג אבוט (באנגלית)
* גרג אבוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* גרג אבוט, ברשת החברתית פייסבוק

* גרג אבוט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* גרג אבוט, ברשת החברתית אינסטגרם

* גרג אבוט, סרטונים בערוץ היוטיוב

* גרג אבוט, ברשת החברתית Goodreads
* גרגר אבוט, באתר מושל טקסס
* בועז ביסמוט, יוסטון, יש לנו חבר, באתר ישראל היום, 22 בינואר 2016
* מיכאל טוכפלד, מקור ראשון, "לשבור את התלות בנפט זר שמסכן את ישראל וארה"ב", באתר nrg‏, 4 בפברואר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007322034005171
* GND: 1176684280
* ISNI: 0000 0000 3780 7589
* LCCN: n2001099682
* VIAF: 23950353
* WorldCat: lccn-n2001099682

 |
**Sticky Fingers** הוא אלבום של להקת הרוק הבריטית הרולינג סטונז שיצא לאור ב-1971.

הפקה
----

באלבום יש 10 שירים ובכל שיר מנגנים חברי הלהקה ונגן נוסף אחר.
האלבום כולל ארבעה להיטים, כאשר שניים מתוכם (Wild Horses ו-Brown Sugar) נחשבים כמוצלחים בדיסק. Brown Sugar ו-Wild Horses יצאו כסינגלים והבי סיידים שלהם הם Bitch, שגם הצליח מאוד ו-Sway. חלק משירי האלבום מלווים בעיבוד תזמורתי שבוצע על ידי המוזיקאי פול בקמסטר, ומקנים לשירים נופך המייחד אותם משאר שירי הלהקה במשך כל הקריירה שלה.

האלבום נחשב לאחד מארבעת האלבומים הטובים ביותר של הלהקה מבחינה אומנותית, לצד Beggars Banquet, Let It Bleed ו-Exile on Main Street. האלבום קיבל שלושה אלבומי פלטינה, יותר מכל אלבום אחר שיצא לפניו של הלהקה, אפילו יותר מ-Let It Bleed ו-Exile On Main Street. הוא שהה במשך 26 שבועות במקום הראשון במצעד הסינגלים הרשמי של בריטניה ו-62 שבועות במצעד האמריקאי, יותר משנה. ב-1971 שהה במקום הראשון במצעד בילבורד, אך בשנים שחזר לשם (1972, 1978, 1980 ו-1981) שהה רק במקומות קטנים ממאה.

מגזין הרולינג סטון דירג את האלבום במקום ה-64 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים. המגזין Q דירג את האלבום במקום 12 ב-100 האלבומים הבריטיים הטובים ביותר מעולם. האלבום הגיע למקום ה-46 בסקר האלבום הטוב ביותר שערכה רשת הטלוויזיה VH1.

עטיפת האלבום המקורית כללה רוכסן אמיתי ועוצבה על ידי אמן הפופ אנדי וורהול.

רשימת רצועות
------------

מילים ולחן של כל השירים על ידי קית' ריצ'רדס ומיק ג'אגר, אלא אם צוין אחרת.

1. Brown Sugar
2. Sway
3. Wild Horses
4. Can't You Hear Me Knocking
5. You Gotta Move (מילים: גריי דייוויס, לחן: "מיסיסיפי" פרד מקדואל)
6. Bitch
7. I Got The Blues
8. Sister Morphine (מילים: מריאן פיית'פול)
9. Dead Flowers
10. Moonlight Mile

משתתפים
-------

* מייק ג'אגר - שירה, גיטרה, כלי הקשה
* קית ריצ'רדס - שירה, גיטרות
* מייק טיילור - גיטרות
* צ'ארלי ווטס - תופים
* ביל ווייאהם - בס, פסנתר חשמלי
* פול בקמסטר - עיבודים תזמורתיים

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Sticky Fingers* באתר MusicBrainz
* מידע על האלבום *Sticky Fingers* באתר AllMusic
* האלבום *Sticky Fingers* באתר Discogs
* האלבום *Sticky Fingers* באתר ספוטיפיי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 4a4213d0-f224-3d51-bcca-476f61162681

 |
קרובר עם האינדיאני אישי ב-1911
**אלפרד לואיס קרובר** (באנגלית: **Alfred Louis Kroeber**;‏ 11 ביוני 1876 - 5 באוקטובר 1960) היה אנתרופולוג אמריקאי, מהמשפיעים ביותר במחצית הראשונה של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

קרובר נולד בהובוקן שבניו ג'רזי. עבודת הדוקטורט שלו, שהתפרסמה ב-1901, נעשתה תחת הדרכתו של פרנץ בועז, באוניברסיטת קולומביה. העבודה התבססה על מחקר שדה שערך בקרב ילידים אמריקנים משבט הארפהו (ישבו באותם זמנים באזור קולורדו וויומינג). את רוב הקריירה שלו הוא בילה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה.

למרות שהוא ידוע כאנתרופולוג תרבותי, ערך קרובר עבודת מחקר משמעותית גם בתחום הארכאולוגיה, בניו מקסיקו, מקסיקו ופרו. במחקריו ביקש לקשר בין ממצאי הארכאולוגיה ובין הבנת המושג תרבות.

קרובר ותלמידיו ביצעו מחקרים רבים בקרב ילידים אמריקנים באזור מערב ארצות הברית, במטרה, בין השאר, להנציח את התרבויות שהיו על סף הכחדה ושינוי. ממצאי התרבות הרבים שנאספו, הוצגו בספר "Handbook of Indians of California", שהתפרסם ב-1925. 

בין תרומותיו של קרובר, נמנית פעולת סיווג הלשונות של ילידי צפון אמריקה, וכן היה אחד ממפתחי המושג אזור תרבות. קרובר נודע בעבודתו עם אישי, שנחשב לאחרון בני שבט היאנה. ספרו "אנתרופולוגיה", (1923, 1948) נחשב לספר-לימוד חשוב ומקיף במשך שנים.

קרובר הוא אביה של סופרת המדע הבדיוני הידועה, אורסולה ק. לה גווין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד קרובר** בוויקישיתוף
* אלפרד קרובר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי אלפרד קרובר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300970905171
* BNE: XX937648
* BnF: cb122805584 (data)
* CiNii: DA01198683
* GND: 119438445
* ISNI: 0000 0001 0913 8434
* KulturNav: c8c33aee-06c3-4347-b8d4-8570d69b8565
* LCCN: n86111471
* NDL: 00446376
* NKC: jn20000603566
* NLA: 36261649
* NLG: 159002
* NLP: a0000002727103
* NTA: 068779399
* PIC: 318378
* SELIBR: 280013
* SNAC: w6k46hrt
* SUDOC: 031626629
* Trove: 896739
* VcBA: 495/15291
* VIAF: 71452229
* WorldCat: lccn-n86111471

 |
**בשאר אל-מסרי** (בערבית: **بشار مصري**; נולד ב-1961 בשכם) הוא איש עסקים אמריקאי-פלסטיני.

קורות חייו
----------

אל-מסרי נולד בשכם בשנת 1961 למשפחה עשירה (דודו הוא איש העסקים מוניב אל-מסרי). בנעוריו היה מעורב בהפגנות נגד ישראל ואף היה במעצר מנהלי מספר פעמים. הוא למד בקהיר ובשנת 1977 נסע לארצות הברית עם הוריו, ולמד הנדסה כימית בווירג'יניה טק ואחר כך עבד עבור חברת ייעוץ בוושינגטון די. סי.

בשנת 1994 הקים את חברת ההחזקות Massar International שבסיסה ברמאללה ושנה אחר כך חזר להתגורר בעיר. בין החזקותיו נמצא עיתון אל-איאם. בשנת 2011 הקים את Siraj, קרן השקעות פרטיות המיועדת לפעול בשטחי הרשות הפלסטינית בתחום ההיי-טק.

להודעה של מסרי מתלווה גם רשימה של משקיעים, ביניהם קרן סורוס לפיתוח של ג'ורג' סורוס, קרן OPIC של ממשלת ארצות הברית (שהשקיעה מחצית מהסכום שגויס עד כה), קרן הפנסיה של איגוד כנסיות בארצות הברית, קרן Crescent Investments מאיחוד האמירויות ונג'יב סוואריס, יו"ר חברת הטלקום המצרית אורסקום.

אל-מסרי היה בעבר מנכ"ל אזור התעשייה במעבר קרני.

בשאר, ביחד עם משקיעים מקטר, עומד בראש המיזם להקמת העיר החדשה רוואבי בשומרון. בשנת 2011 ניסה לרכוש חלק משכונת נוף ציון, אולם הצעתו לא זכתה לבסוף במכרז. אל-מסרי יושב בדירקטוריון של חברת אסאל טכנולוגיות.

חיים אישיים
-----------

הוא נשוי לג'ין, אישה אמריקאית ואב לשתי בנות. הוא התאזרח בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בשאר אל-מסרי** |

* דני רובינשטיין ועמיר קורץ, בשאר אל-מסרי: "זה ביזנס. ואם זה משרת את הפלסטינים אני מרגיש יותר טוב", באתר כלכליסט, 6 בינואר 2011
* רביב דרוקר ועפר שלח, בשאר אל-מסרי: פרטנר לשלום או גואל האדמות הפלסטיני?, באתר של "רשת 13", 2 בפברואר 2011 (במקור, מאתר "nana10")
* אוריאל הרמן, אבי שאולי, ‏אל-מסרי: "העיר רוואבי היא חלק מבניית מדינת פלסטין", באתר גלובס, 7 באפריל 2011
* שלומית צור, ‏בשאר אל-מסרי: "אפשר לסמוך על אנשי העסקים הישראלים", באתר גלובס, 5 במאי 2014
* שי ניב, ‏יזם העיר רוואבי: "אם הצלחנו לבנות עיר, נבנה גם מדינה", באתר גלובס, 28 ביוני 2015 סרטונים
* מוניקה וואנג, יזם העיר הפלסטינית הראשונה: "תגביר את הסיכוי לשלום", באתר "פורבס ישראל", 8 באוגוסט 2016
* Palestinian-American Entrepreneur Re-Envisions West Bank Development,‏ באתר פארווערטס, 4 במרץ 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peace dividends באתר הפייננשל טיימס, 20 בספטמבר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1189314584
* VIAF: 7016151778232018130008
* WorldCat: viaf-7016151778232018130008

 |
**נסיכות (לורדות, רוזנות) רויס-לובנשטיין** (בגרמנית: **Herrschaft (Grafschaft, Fürstentum) Reuß-Lobenstein**) הייתה מדינה בחלק הגרמני של האימפריה הרומית הקדושה.

היסטוריה
--------

בני משפחת רויס-לובנשטיין השתייכו לענף רויס הצעיר. רויס-לובנשטיין התקיימה בשתי הזדמנויות, היא הוקמה לראשונה בשנת 1425 כלורדות עם היינריך השני, הלורד של רויס-לובנשטיין שהפך לשליט הראשון. הלורדות הראשונה של רויס-לובנשטיין הגיעה לסיומה בשנת 1547 כאשר השטח עבר לרויס-פלאואן.

רויס-לובנשטיין הוקמה מחדש בשנת 1647 שוב כלורדות אשר נשארה עד 1673 כאשר תואר הלורד שודרג לתואר רוזן. לאחר מותו של הרוזן היינריך העשירי ב-1671, נשלטה רויס-לובנשטיין במשותף על ידי שלושת בניו היינריך השלישי, היינריך השמיני והיינריך העשירי. בשנת 1678 חולקה רויס-לובנשטיין כאשר היינריך השלישי נותר רוזן רויס-לובנשטיין, היינריך השמיני הפך לרוזן רויס-הירשברג והיינריך העשירי הפך לרוזן רויס-אברסדורף. רויס-לובנשטיין חולקה בפעם השנייה בשנת 1710 לאחר מותו של היינריך השלישי, כאשר רויס-זלביץ הוקמה עבור בנו הצעיר היינריך העשרים ושישה בעוד בנו הבכור היינריך החמישה עשר ירש אותו כרוזן של רויס-לובנשטיין.

רויס-לובנשטיין הועלתה לדרגת נסיכות ב-1790 והצטרפה לקונפדרציה של הריין ב-15 בדצמבר 1806. עם מותו של הנסיך היינריך החמישים וארבעה בשנת 1824 נכחד קו רויס-לובנשטיין והנחלה עברה בירושה לידי הנסיך מרויס-אברסדורף.

שליטי רויס-לובנשטיין
--------------------

### הלורדים של רויס-לובנשטיין, 1425–1547

* היינריך השני, 1425–1470
* היינריך הראשון, 1482–1487
* היינריך השני, 1482–1500
	+ היינריך השלישי, 1482–1498
* היינריך הראשון, 1500–1538
	+ היינריך השני, 1500–1547

*לרויס-פלאואן, 1547*

### הלורדים של רויס-לובנשטיין 1647–1673

* היינריך העשירי, 1647–1671
* היינריך השלישי, 1671–1710
	+ היינריך השמיני, 1671–1673
	+ היינריך העשירי, 1671–1673

*הועלתה לרוזנות, 1673*

### רוזני רויס-לובנשטיין (1673–1790)

* היינריך השלישי, 1673–1710
	+ היינריך השמיני (רוזן רויס-הירשברג מ-1678), 1673–1678
	+ היינריך העשירי (רוזן רויס-אברסדורף מ-1678), 1673–1678
* היינריך החמישה עשר, 1710–1739
* היינריך השני, 1739–1782
* היינריך השלושים וחמישה, 1782–1790

*הועלתה לנסיכות, 1790*

### נסיכי רויס-לובנשטיין (1790–1824)

* היינריך השלושים וחמישה, 1790–1805
* היינריך החמישים וארבעה, 1805–24

*לרויס-אברסדורף, 1824*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7861778-9
* VIAF: 233967470
* WorldCat: viaf-233967470

 |
גולגולות של כמה מבני הקבוצה
**תריזינוזאוריה** (שם מדעי: *Therizinosauria*; בעבר נקראו: *Segnosauria*) היא קבוצה של דינוזאורים מקבוצת המנירפטורים שהיו בעלי טפרים ארוכים. בצורתם הם הזכירו את האורניתומימיים ואת הדיינוכירוס אך נחשבים לקרובים יותר לאובירפטוריים. הם נמצאו ברחבי מרכז אסיה ובעיקר במדבר גובי וכמה מהם באמריקה הצפונית.

דינוזאורים אלה היו גדולים יחסית לקבוצתם והגדול שבהם - התריזינוזאורוס הגיע לאורך 10 מטר ולמשקל 5 טון. הם היו חסרי שיניים אך בעלי טפרים גדולים בקצה זרועות ארוכות איתם הם הורידו עלים מענפי עצים. בצורתם הם דמו לעצלני קרקע והם גם היו מכוסי נוצות.

דינוזאורים אלה חיו רק בתור הקרטיקון מלפני 130-70 מיליון שנה.

מיון
----

* + - סוג אשנוזאורוס (Eshanosaurus)?
		- סוג פלקריוס (Falcarius)
		- סוג בייפיאוזאורוס (Beipiaosaurus)
		- סוג Martharaptor
		- סוג Jianchangosaurus
* על-משפחה **Therizinosauroidea**
	+ - סוג אניגמוזאורוס (Enigmosaurus)
		- סוג ארליאנוזאורוס (Erliansaurus)
		- סוג ניימונגוזאורוס (Neimongosaurus)
		- סוג שוזהוזאורוס (Suzhousaurus)
	+ משפחה אלקסזאוריים (Alxasauridae)
	+ משפחה תריזינוזאוריים (Therizinosauridae)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תריזינוזאוריה** בוויקישיתוף
**אלרגיה לחלב** היא סוג של אלרגיה למזון שבה מתקיימת תגובה חיסונית לאחד או יותר מחלבוני חלב שמקורו בבעל חיים כלשהו. 

השכיחות המדווחת בספרות, בקרב פעוטות ותינוקות נעה בין 2% לבין 5% וחולפת לרוב עד גיל 5 שנים. על פי מחקר שנערך בישראל, שכיחות האלרגיה מסוג lgE לחלב בקרב תינוקות, היא 2-3%. שיעור התינוקות המאובחנים כסובלים מאלרגיה לחלב גבוה מהשיעור האמיתי. הטיפול באנשים אלרגיים לחלב היא הימנעות מוחלטת מחלב ומוצריו, וכן ממזונות המכילים חלבוני חלב.

תסמינים
-------

התסמינים העיקריים לאלרגיה לחלב הם פריחה בעור, סרפדת, הקאות, שלשול ועצירות. 

הופעת התסמינים עלולה להתרחש בין דקות ספורות לאחר החשיפה לחלבונים לבין מספר שעות לאחר מכן. בחלק מהמקרים הופעת התסמינים תתרחש אף מספר ימים לאחר החשיפה לחלבונים.

נתונים על מקרים בישראל
----------------------

בשנים 2011-2004 תועדו בישראל שלושה מקרי מוות של ילדים חולי אסתמה אלרגיים לחלבון חלב, כתוצאה מחשיפה למיליגרמים של חלבון חלב בתוך מזון שסומן פרווה.

ב-2019 דיווח מגן דוד אדום על 865 ילדים ובני נוער בישראל שפונו לבתי חולים כתוצאה מתגובה אלרגית, כש-290 מהם סבלו מתגובה אנפילקטית קשה - הגורמת לסכנת חיים מידית. ב-2020 דווח על 592 ילדים ובני נוער בישראל שפונו לבתי החולים עם תגובות אלרגיה כש-230 מהם סבלו מתגובה אנפילקטית לגבי כלל האוכלוסייה לא קיימים נתונים.

הבדלים מול רגישות ללקטוז
------------------------

אלרגיה לחלב היא אלרגיה לחלבונים שבחלב, כלומר תגובה חיסונית שלילית לחלבונים בחלב בעוד שרגישות ללקטוז היא תסמונת קלינית המאופיינת בחוסר היכולת לעכל לקטוז בצורה מיטבית.

סטטיסטיקה
---------

אלרגיה לחלב היא האלרגיה למזון השכיחה ביותר בקרב התינוקות. אלרגיה לחלב קיימת בקרב 2% ל-3% מהתינוקות במדינות המפותחות בעולם, בעוד שבסביבות 85-90% מהילדים אינם אלרגיים יותר לחלב כאשר הם עוברים את גיל 3.

ראו גם
------

* אלרגיה
* אנפילקסיס

לקריאה נוספת
------------

* ליאת נחשון, יצחק כץ, "חשיבות "עצמות חלב" ל"עצמות בינה" : חלב פרה ובריאות העצם - לקחים מהלוקים באלרגיה לחלב", הרפואה, מרץ 2016, אדר א'-אדר ב' תשע"ו, כרך 155, חוברת 3, עמוד 163-166.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלרגיה לחלב** בוויקישיתוף
* מדריך מעשי לאכילת מזון ללא קזאין (באנגלית)
* תסמיני אלרגיה לחלב (אורכב 12.09.2019 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית)
* מהי אלרגיה לחלב מאתר פרופ' זאב הנדזל (בעברית)
* אתר למנויים בלבד ענר אוטולנגי, מהי רגישות ללקטוז ואיך ניתן להתמודד איתה?, באתר הארץ, 30 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערך "אלרגיה לחלב פרה בילדים - Cow’s milk allergy in children", באתר ויקירפואה
2. ↑
3. ↑  הערך "אי סבילות ללקטוז במבוגרים - נייר עמדה", באתר ויקירפואה
4. ↑  Host A. Frequency of cow's milk allergy in childhood. Ann Allergy Asthma Immunol 2002;89(6 Suppl 1):33-7. PMID 12487202.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph770179

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**אולג מיקולייביץ' נדודה** (באוקראינית:  **Олег Миколайович Надуда**;‏ נולד ב-23 בפברואר 1971 בקייב) הוא כדורגלן עבר סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדות הקשר בקבוצות שונות בליגת העל האוקראינית ובמכבי הרצליה מהליגה הישראלית. לאחר פרישה ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון.

ביוגרפיה
--------

נדודה גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל דינמו קייב. הוא לא הצליח להיכנס להרכב של הקבוצה הבוגרת של דינמו, לכן בשנת 1990 עבר לקבוצת צסק"א קייב. לאחר עונה אחת - עבר לקבוצת ניבה ויניצה מליגת המשנה באוקראינה. בשנת 1994 חתם בקבוצת הצמרת הרוסית ספרטק מוסקבה. הוא שיחק בספרטק שתי עונות, וזכה עם הקבוצה באליפות הליגה הרוסית.

בשנת 1995 הגיע לישראל וחתם בקבוצת מכבי הרצליה. הוא שיחק במדי הרצליה במשך 5 שנים. בשנת 2000 עזב את ישראל וחזר לאוקראינה. באותה שנה החליט לפרוש מכדורגל מקצועי (במשך כמה מהשנים הבאות המשיך לשחק בקבוצות חובבים).

### נבחרות

אולג נדודה זומן כמה פעמים לנבחרת אוקראינה, אך השתתף במשחק אחד בלבד - מול אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 1996.

### קריירת אימון

בשנת 2007 החל לאמן את קבוצת "ארסנל בילה צרקבה" מהליגה האוקראינית השנייה. בשנת 2010 היה תקופה קצרה היה עוזר מאמן של קבוצת ארסנל קייב מהליגה האוקראינית הבכירה.

תארים
-----

* אליפות ליגת העל הרוסית: 1994

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**סטון בוץ' בלוז** (באנגלית: **Stone Butch Blues**) הוא רומן שנכתב על ידי הפעיל/ה הטרנסג'נדר/ית לזלי פיינברג. הספר מספר את סיפורה של ג'ס גולדברג, בוץ' שחוקרת את זהותה המגדרית והשתייכותה לקהילה הלסבית, בין היתר דרך מעבר מגדרי. הסיפור מתרחש בשנות הששים, לפני מהומות סטונוול והולדת התנועה לזכויות הלהט"ב המודרנית. זהו הספר הראשון שתורגם לעברית שעוסק בנושא מעבר מגדרי FtM (מנקבה לזכר).

עלילה
-----

ג'ס גולדברג, הדמות הראשית, מודעת מגיל צעיר כי היא שונה משאר הבנות. היא שונאת ללבוש שמלות, לעיתים קרובות נשאלת - "האם את בן או בת?" - על ידי זרים.

הבוז של ההורים שלה והשנאה של רוב חבריה לכיתה נהיית כה דכאנית, שהיא בורחת מהבית זמן קצר לפני יום הולדתה השש עשרה. היא מוצאת משפחה חדשה בין עמיתיה לעבודה במפעל, ובין הבוצ'ות והפמיות (באותה תקופה - לסביות עם נראות נשית מסורתית) אשר פוקדות את הברים הגאים בבאפלו, ניו יורק.

לאורך חייה, ג'ס חווה תחושות של חוסר שייכות. גם כאשר מתאפשר לה להתלבש בבגדי גברים, הכללים לגבי כיצד להיות בוץ' לא תמיד מתאימים לה. ג'ס מסתתרת מאחורי פרסונה של "סטון בוץ'", תדמית אשר אינה באמת מגנה עליה מפני טראומה, ולעיתים מרחיקה ממנה אינטימיות.

ג'ס מגלה שהיא יכולה ליטול הורמונים זכריים ו"לעבור" בתור גבר. היא מרגישה שזו הדרך היחידה שהיא יכולה להפסיק להיות מתויגת כאאוטסיידרית. אבל תהליך הפיכתה לגבר מרחיק אותה מהקהילה הלסבית ומכריח אותה לחיות בשקר מול כל שאר העולם. בסופו של דבר, ג'ס מפסיקה לקחת הורמונים, ולומדת להרגיש בנוח כפי שהיא, בלי קשר מה חושבים אחרים. בסוף הספר, היא הופכת להיות אקטיביסטית, דוגלת בזכויות ובכבוד להם כל אדם ראוי בלי קשר לזהותו המגדרית.

פרסום
-----

באנגלית
הרומן פורסם על ידי FireBrand Press ב-1993. ב-2003 יצאה מהדורה מחודשת של Alyson Books. בתחילת 2013, פיינברג הודיע/ה שהספר לא ייצא עוד לאור, אך שיהיה ניתן להזמין עותקים לפי בקשה באתר האינטרנט. בנוסף, באתר ניתן להוריד קובץ PDF של הספר, בחינם.

בעברית
יצא לאור ב-2005, בהוצאת ספרות עכשיו. תרגום: יסמין פיאמנטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* קישור להורדת PDF חינם
* האתר הרשמי של לזלי פיינברג
* פרק מתוך סטון בוץ' בלוז, ואללה, 12 בדצמבר 2005
* Building our own Homes: Frustrated Stereotyping in Leslie Feinberg’s Stone Butch Blues. Warkentin, Warkentin, Elyssa, America@, 2(1)
* סטון בוץ' בלוז, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטון בוץ בלוז / לזלי פיינברג, דן לחמן, אימגו מגזין, 29 בדצמבר 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 194231658
* VIAF: 7881152502985210800007
* WorldCat (עם VIAF): 7881152502985210800007

 |
**נ"ט בר נ"ט** (ראשי תיבות של **נותן טעם בר נותן טעם**) הוא כלל הלכתי לפיו מאכל סתמי שקיבל טעם ממאכל או כלי בשרי או חלבי, אינו מעביר את הטעם שנבלע בו למאכל אחר. אמנם אם קיבל טעם ממאכל טרף, גם המאכל שבא איתו במגע נאסר מכך.

מקור הדין
---------

בתלמוד הבבלי במסכת חולין נאמר שדגים שנבלע בהם טעם בשר, לדעת שמואל אפשר לאוכלם יחד עם חלב, היות שטעם הבשר שנבלע בדגים הוקלש בבישול הדגים עם החלב, ואין טעם בשר משמעותי שהתבשל עם החלב:

> 
> איתמר: דגים שעלו בקערה, רב אמר: אסור לאכלן בכותח [מאכל חלבי], ושמואל אמר: מותר לאוכלן בכותח. רב אמר אסור - נותן טעם הוא, ושמואל אמר מותר - נותן טעם בר נותן טעם הוא
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קי"א, עמוד ב'
> 

### נ"ט בר נ"ט של איסור

מוסכם להלכה שדברי שמואל נסובים רק על נ"ט בר נ"ט של היתר, כדוגמת בשר וחלב, אך נ"ט בר נ"ט של איסור - אסור. למשל, מאכל אסור כדוגמת בשר בעל חיים טמא או בשר טרף, שבושל בכלי ונתן בו טעם, ואחר כך בושל באותו כלי מאכל כשר - הוא נאסר מכך. וכן אם בושל מאכל כשר עם מאכל טרף וקיבל את טעמו ונאסר מכך, ואחר כך המאכל שבושל עם הטרף בושל עם מאכל כשר אחר - אסר אותו. אמנם כאשר המאכל הכשר מרובה פי שישים או יותר מהמאכל האסור - המאכל האסור מתבטל בו על פי הכלל ביטול בשישים.

### נ"ט בר נ"ט של היתר

על פי דברי שמואל במחלוקת הנזכרת, נפסק להלכה שמאכל חלבי או בשרי שנתן טעם במאכל אחר או בכלי שבושל בו, אין בכוח הטעם הבלוע במאכל או בכלי להעביר שוב את הטעם למאכל אחר. לכן אותו מאכל שבושל בסיר החלבי או הבשרי, או שבושל עם המאכל החלבי או הבשרי, נותר פרווה.

אלא שישנה מחלוקת במשמעות דברי שמואל:

* יש אומרים שמשמעות הדבר שאפשר לכתחילה לבשר מאכל סתמי בכלי בשרי ולאוכלו עם חלב (או ההפך).
* יש אומרים שאם בישלו מאכל סתמי בכלי בשרי - מותר לאוכלו עם חלב, אך אסור לתכנן זאת מלכתחילה. וכך הוא מנהג רבים מיוצאי ספרד.
* יש אומרים שגם אם בישלו מאכל סתמי בכלי בשרי אסור לאוכלו עם חלב, ומשמעות דברי שמואל היא שאם התערב המאכל הסתמי במאכל חלבי - מותר לאוכלו ואין זה נחשב לתערובת בשר בחלב. וכך נוהגים רבים מיוצאי אשכנז.

יש אומרים שכיום, שכלי המתכת והזכוכית עשויים באופן שהחומר צפוף וחלק, וגם יש סבון להסרת שאריות טעמי המאכל שבושל בסיר, כאשר כלים אלו נוקו היטב, בשעת הצורך לכל הדעות מותר לבשל מאכל סתמי בכלי בשרי כדי לאוכלו אחר כך עם חלב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אליעזר מלמד, הלכות נ"ט בר נ"ט, באתר פניני הלכה
* נ"ט בר נ"ט באתר ויקישיבה
* הרב יוסף אפריון, נותן טעם בר נותן טעם, באתר ישיבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יביע אומר חלק ט' יורה דעה סימן ד'.
2. ↑  ערך השולחן, בן איש חי, כף החיים ועוד.
3. ↑  הגהת הרמ"א לשולחן ערוך, יורה דעה, סימן צ"ה, סעיף ב', חכמת אדם כלל מ"ח סעיף ב'.
4. ↑  פניני הלכה כשרות פרק ל"ב הלכה י"א.
**ניקולאי מיכאילוביץ' קודריצקי** (באוקראינית: **Микола Михайлович Кудрицький**; ‏6 באוקטובר 1962 – 16 במרץ 1994) היה כדורגלן סובייטי-אוקראיני שנולד בעיר ניקופול שבברית המועצות (כיום באוקראינה). את מרבית הקריירה עשה בקבוצת דנייפר דנייפרופטרובסק. בתחילת שנות ה-90 הגיע לישראל והיה משחקניה הבולטים של בני יהודה תל אביב, עד שנהרג בתאונת דרכים.

קריירה
------

קודריצקי החל את דרכו ככדורגלן בקבוצת קולוס ניקופול בעיר הולדתו, ובשנת 1985 עבר לקבוצת דנייפר דנייפרופטרובסק, במדיה שיחק שש שנים. בשנת 1988 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה הסובייטית, ושנה לאחר מכן זכה עמה גם בגביע הסובייטי. בסך הכל הבקיע 29 שערי ליגה במדי הקבוצה.

לקראת פתיחת עונת 1991/1992 יצא מנג'ר בני יהודה גיורא שפיגל לאוקראינה להתרשם מהשחקן והחליט להחתימו בקבוצה. משחקו הראשון של קודריצקי בישראל התקיים ב-16 בנובמבר 1991, במשחק גביע הטוטו נגד מכבי נתניה. בעונה זו זכה עם בני יהודה בגביע הטוטו, וכבש 14 שערי ליגה.

בעונת 1992/1993 כבש 17 שערי ליגה, הגיע למעמד בכיר בקרב שחקני בני יהודה, ואף קיבל את סרט הקפטן. בשנים האלה נאבקה הקבוצה על האליפות וקודריצקי כיכב במדיה לצידם של חיים רביבו ואלון מזרחי. קודריצקי גם היה לחביב הקהל וכונה על ידי חלקם בשם "הצאר ניקולאי".

בעונתו האחרונה במדי הקבוצה, עונת 1993/1994, נחשד במעורבות בלקיחת שוחד בליגה הארצית אולם לא הוגש נגדו כתב אישום. בעונה זו, לאחר עזיבתם של מרבית כוכבי הקבוצה, היה קודריצקי שחקנה המוביל של בני יהודה, ועד למותו באמצע העונה הבקיע 20 שערי ליגה.

בסך הכל הבקיע קודריצקי 51 שערי ליגה במהלך שנתיים וחצי בהן שיחק בבני יהודה, והוא נחשב לאחד השחקנים הזרים הטובים ששיחקו בישראל.

מותו
----

ב-15 במרץ 1994 התקיים משחק ידידות בין נבחרת ישראל לבין נבחרת אוקראינה, לאחר המשחק ערכה נבחרת אוקראינה מסיבה בבית מלון עם השחקנים האוקראינים ששיחקו בליגה הישראלית וביניהם נכח באירוע גם קודריצקי. בשעה 4 לפנות בוקר, קילומטר צפונית לרעננה, איבד קודריצקי שליטה על רכבו, התנגש בגדר ההפרדה במהירות 160 קמ"ש ורכבו התהפך. קודריצקי, שלא היה חגור בחגורת בטיחות, מת במקום.

ארונו של קודריצקי הונח מספר שעות באצטדיון שכונת התקווה. כ-10,000 אוהדים עברו ליד ארונו וחלקו לו כבוד אחרון.

אביחי מליחי כתב שיר לזכרו, שבוצע בידי פיני חדד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאי קודריצקי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* נחום דידי, ים של דמעות: 15 שנה למותו של ניקולאי קודריצקי, באתר nrg מעריב, ‏24 במרץ 2009
* שירלי בר דיין, ‏בבני יהודה זוכרים את ניקולאי קודריצקי ז"ל, באתר ערוץ הספורט, 23 במרץ 2012
* רענן ברנובסקי‏, בני יהודה: "ניקולאי קודריצקי היה גדול הזרים בישראל", באתר וואלה!‏, 22 במרץ 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר אפרתי, ‏הימים הנוראים, באתר ערוץ הספורט, 28 בספטמבר 2006
2. ↑  אורן יוסיפוביץ‏, עשרים הזרים הטובים ששיחקו בכדורגל הישראלי, באתר וואלה!‏, 18 בפברואר 2013
3. ↑  השיר "ניקו", בערוץ היוטיוב של פיני חדד
**רומן ואסיליוביץ' פץ** (באוקראינית: **Роман Васильович Пець**; נולד ב-21 ביוני 1969 בחרקוב) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת הבלם.

ביוגרפיה
--------

פץ החל לשחק כדורגל בגיל 9 בפנימיית ספורט בעיר חרקוב. תחילה ייעדו לו מאמניו את תפקיד החלוץ, אך לאחר שלא צלח בתפקיד זה הוסב לעמדת הבלם. בשנת 1990 עבר לקבוצת מטאליסט חרקוב, במדיה שיחק בליגת העל הסובייטית ולאחר מכן בליגת העל האוקראינית.

ב-1993 הגיע פץ לישראל וחתם בקבוצת מכבי חיפה. פץ זכור בעיקר בזכות השער שהבקיע מ-25 מטר נגד טורפדו מוסקבה בגביע המחזיקות. הוא היה שותף בכיר לאליפות בה זכתה מכבי חיפה בעונת 1993/1994, אך לקראת תום העונה, במהלך משחק נגד מכבי תל אביב, תוקל בחריפות על ידי מאיר מליקה ושבר את הקרסול. לאחר היעדרות ארוכה חזר לשחק אך לא הגיע לרמתו טרם הפציעה. בעונת 1995/1996 הושאל לצפרירים חולון, במדיה שיחק עד 1997. 

ב-1997 חזר לאוקראינה, קודם לאודסה ולאחר מכן למטאליסט חרקוב שם סיים את הקריירה שלו כשחקן ב-2004.

בשנים 2004 -2008 אימן את קבוצת הנוער של מועדון הכדורגל "חרקוב". החל משנת 2008 מנהל את בית הספר לכדורגל של ארסנל חרקוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* דף השחקן של רומן פץ(הקישור אינו פעיל), האתר הרשמי של מכבי חיפה
**המרכז להנצחת השואה באבי יאר** (באוקראינית: **Меморіальний центр Голокосту**) הוא מוסד חינוכי המתעד, מסביר ומנציח את הרצח ההמוני שבוצע ביהודי אוקראינה בבאבי יאר. ב-29 בספטמבר 2016, נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו, יחד עם אישי ציבור ופילנתרופים, יזמו את הקמת המרכז הראשון להנצחת השואה באבי יאר. מרכז הזיכרון מתוכנן להיפתח בקייב שבאוקראינה, בשנת 2025.

רקע
---

 ערך מורחב – **באבי יאר**  

ב-29–30 בספטמבר 1941, בבאבי יאר, גיא בקייב, טבחו הנאצים יחד עם עוזרים אוקראינים ב-33,771 יהודים. בסך הכל, מ-29 בספטמבר 1941 ועד אוקטובר 1943, הרגו שלטונות הכיבוש הנאצי קרוב ל-100,000 בני אדם באזור באבי יאר.

המרכז
-----

ב-29 בספטמבר 2016, נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו, יחד עם אישי ציבור ופילנתרופים, יזמו את הקמת המרכז הראשון להנצחת השואה באבי יאר. לדעתו, הקמת אנדרטת השואה בבאבי יאר יכולה להפוך לסמל לאחדות. פורושנקו עצמו וראש עיריית קייב, ויטלי קליצ'קו, נכחו בטקס ההקמה.

ב-6 באוקטובר 2021, יום השנה ה-80 לטבח, פרסם מרכז הזיכרון את 161 השמות של חיילים נאצים שביצעו את הפשעים בבאבי יאר. הוא תיאר את פרסום השמות כחלק הראשון של מחקר מתמשך על מי שביצעו רצח של 33,771 יהודים אוקראינים ב-29 וב-30 בספטמבר 1941. מרכז הזיכרון מתוכנן לקום בקייב שבאוקראינה עד 2023.

ב-1 במרץ 2022, נטען שהאתר בבאבי יאר נפגע על ידי טילים ופגזים רוסיים במהלך קרב קייב וכחלק מהפלישה הרוסית לאוקראינה שהרגו לפחות חמישה בני אדם. נשיא אוקראינה ולודימיר זלנסקי ואנדריי ירמק (יו"ר לשכת הנשיאות של אוקראינה), גינו את מתקפת הטילים. זלנסקי טען בטוויטר כי "לעולם לא עוד" פירושו לא לשתוק על התוקפנות של רוסיה, שמא ההיסטוריה תחזור על עצמה. מנהיגי ישראל ובהם שר החוץ יאיר לפיד ושר התפוצות נחמן שי גינו את האירוע. ב-1 עם זאת, בסיור שרון בן ישי ביצע באזור, נטען כי דבר לא נפגע בפיצוץ. על אף דבריו של בן ישי, כן נפגעו הקברים באזור אך לא אתר ההנצחה עצמו.

ראו גם
------

* אנדרטת באבי יאר (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

* ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המרכז להנצחת השואה באבי יאר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז להנצחת השואה באבי יאר
* שרון אלמקייס, ‏80 שנה לטבח באבי יאר: "עלינו להבטיח לאנושות כולה שלעולם לא יהיה עוד באבי יאר", בעיתון מקור ראשון, 7 באוקטובר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון אלמקייס, ‏80 לטבח באבי-יאר: 159 רוצחי היהודים נחשפים לראשונה, בעיתון מקור ראשון, 6 באוקטובר 2021
2. ↑  Russia strikes Babyn Yar Holocaust memorial site in Ukraine, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  מתי ברנהרט, ‏זלנסקי מגיב לתקיפת באבי יאר: "ההיסטוריה חוזרת על עצמה", באתר "סרוגים", 1 במרץ 2022
4. ↑  פגזים רוסים פגעו באתר הנצחה יהודי 'באבי-יאר' באוקראינה | המחדש, באתר hm-news.co.il, ‏2022-03-01
5. ↑  רון בן ישי, סיירתי באתר ההנצחה בבאבי יאר. שום דבר לא נפגע שם אתמול, באתר ynet, 2 במרץ 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 262073196

 |
**מירי שילון** (נולדה ב-19 ביוני 1954) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה, מפיקה ועריכה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

שילון גדלה בכפר שמואל בשם **מרים צביון**.
היא הכירה את דן שילון בניו יורק, בעת שהייתה שם בשליחות מטעם המדינה והוא שימש שם כתב של רשות השידור. שילון היה נשוי באותו זמן; לאחר תקופה של 7 שנים הוא התגרש ונישא למירי שילון. לבני הזוג שילון שתי בנות: עדי, מנחת רדיו וטלוויזיה, ודפנה, זמרת שהתמודדה בתוכנית הכישרונות The Voice ישראל. במהלך נישואיהם ועד לפרידתם בשנת 2012 התגוררו בני הזוג בקיסריה ובזכרון יעקב.

ב-1998 הנחתה שילון בערוץ הראשון את תוכנית האירוח "שילון בראשון".

ב-2001 שיחקה בטלנובלה הישראלית "סיטי טאוור" בתפקיד אריאלה רפפורט, ה"ביץ'" בסדרה.

ב-2005 הגישה לצד בעלה בערוץ 10 את התוכנית "זוג בכותרות".

ב-2019 שיחקה בתוכנית הראליטי 2025, את מנהלת הבנק - גברת סילבר.

יצחק רבין ומירי שילון בקוקטייל שערכה לכבוד השתתפותו בתוכנית מיוחדת ליום העצמאות

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מירי שילון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מירי שילון** |

* מירי שילון, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* מירי שילון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מירי שילון באתר אישים
* אביבה קרול, ‏מירי שילון חתמה בערוץ 1, באתר גלובס, 27 ביולי 1998
**מרקו סימיץ'** (בסרבית: **Марко Симић**; נולד ב-16 ביוני 1987) הוא כדורגלן מונטנגרי-סרבי המשחק בעמדת הבלם בבודוצ'נוסט פודגוריצה ובנבחרת מונטנגרו.

קריירה
------

סימיץ' גדל במחלקת הנוער של פרטיזן בלגרד, אך לא שיחק במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון וכשהיה בן 19 הצטרף לקבוצה הבולגרית ספרטק ורנה במדיה רשם רק הופעה אחת במשחק ידידות. כעבור חודש הושאל לצ'רנומורץ ביאלה מהליגות הנמוכות בבולגריה. בקיץ 2007 חתם ברדניצ'קי קרגוייבץ ובמהלך העונה הושאל ל-OFK מלדנובאץ בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקריירה. בעונת 2008/2009 חתם בבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית, בה רשם רק שלוש הופעות במהלך העונה. בקיץ 2009 חזר לסרביה וחתם בבז'אנייה מליגת המשנה.

בקיץ 2010 חתם סימיץ' ביגודינה מליגת העל הסרבית. ב-15 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0–0 נגד וויוודינה. במהלך העונה חתם בבאטה בוריסוב מליגת העל הבלארוסית, עמה זכה בשתי אליפויות ואף השתתף עמה בשלב הבתים של ליגת האלופות ושלב ההצלבה של הליגה האירופית.

בינואר 2013 חתם בקייסריספור מליגת העל הטורקית, אשר שילמה עבורו כמיליון אירו. אחרי שתפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה במהלך העונה הראשונה שלו במועדון, בעונת 2013/2014 מעמדו התערער והקבוצה ירדה לליגת המשנה. בליגת המשנה חזר סימיץ' להרכב, ובסיום העונה חזרה הקבוצה לליגה הבכירה. סימיץ' שיחק עונה נוספת בליגת העל הטורקית ואף שימש כקפטן הקבוצה, אך לא הסתדר עם המאמן הקאן קוטלו שהצטרף בינואר 2016, ובתום העונה הסתיים חוזהו והוא עזב את המועדון.

ב-3 ביולי 2016 הגיע סימיץ' לישראל וחתם לשלוש שנים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 2–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של עונת 2016/2017. סימיץ' ערך בסך הכל 9 הופעות בכל המסגרות במדי הפועל תל אביב, וב-13 בדצמבר שוחרר מהקבוצה לאחר שנקלעה לבעיות כלכליות.

ב-14 במרץ 2017 חתם ברוסטוב מליגת העל הרוסית. ב-23 ביוני 2017 חתם בפחטקור טשקנט מליגת העל האוזבקית.

ב-8 ביוני 2020, סימיץ' חתם בלייפאיה מליגת העל הלטבית.

### נבחרת לאומית

בספטמבר 2011 זומן סימיץ' לראשונה לסגל נבחרת סרביה לקראת המשחקים נגד איטליה וסלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2012, אך לא השתתף במשחקים.

באוגוסט 2013 זומן לראשונה לסגל נבחרת מונטנגרו, וב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד בלארוס. ב-8 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בנבחרת, בניצחון 2–0 נגד מולדובה במסגרת מוקדמות יורו 2016.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו סימיץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* יעקב זיו, ‏‏יציב, מגוון וכבר התמודד עם זלאטן: מרקו סימיץ', באתר ספורט1, 5 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין‏, הבלם המונטנגרי מרקו סימיץ' חתם בהפועל תל אביב לשלוש עונות, באתר וואלה!‏, 3 ביולי 2016
2. ↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב הודיעה: מרקו סימיץ' ונמניה ניקוליץ' שוחררו, באתר וואלה!‏, 13 בדצמבר 2016
**כריסטופר מהוני** (באנגלית: **Christopher J. Mahoney**) (נולד ב-1964) הוא קצין בדרגת גנרל המשרת כסגן מפקד חיל הנחתים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

מהוני גדל בווימות' שבמסצ'וסטס. ב-1987 סיים תואר ראשון בכלכלה ממכללת הצלב הקדוש והתגייס לחיל הנחתים. לאחר שסיים קורס קציני חי"ר ב-1988, הוא עבר קורס טיס, הוכשר כטייס A-6 אינטרודר והוצב בטייסת VMA-224. בהמשך שירותו עבר הסבה לטיסה על מטוסי F-18 ושירת במגוון טייסות חיל הנחתים בגזרת האוקיינוס השקט, איטליה ועיראק. פיקד על טייסת VMA-224 ועל להק הנחתים ה-12.

בתפקידי הקצונה הבכירה שימש סגן מפקד כוחות הנחתים בגזרת האוקיינוס השקט, ראש אגף אסטרטגיה ותכנון במטה חיל הנחתים, סגן מפקד פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן, מפקד כנף הנחתים השלישית (2020–2021) וראש אגף תוכניות ומשאבים של חיל הנחתים.

בנובמבר 2023 הועלה לדרגת גנרל ומונה לסגן מפקד חיל הנחתים.

מהוני בוגר בית הספר לטיסה קרבית ובעל מעל 5,000 שעות טיסה במטוסי A-6, ‏F-5, ‏F-18 ו-F-35. כמו כן הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של אוסטרליה ובעל תואר שני מאוניברסיטת קנברה (2001) ומכללת המלחמה של חיל האוויר (2007).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטופר מהוני** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל הנחתים