recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
בתורת הקשרים, **חבורת הקשר** (Knot Group) של קשר נתון היא החבורה היסודית של המשלים שלו במרחב - {\displaystyle \pi \_{1}(\mathbb {R} ^{3}\setminus K)}. חבורה זו היא אינווריאנט קשרים בסיסי וחשוב בתורת הקשרים - בעזרתו ניתן למיין קשרים וללמוד על התכונות הגאומטריות שלהם. בכל זאת, אינווריאנט זה איננו שלם.

הקדמה והגדרה
------------

קשר הוא שיכון של ספירה במרחב התלת-ממדי {\displaystyle S^{1}\hookrightarrow \mathbb {R} ^{3}}. מעצם ההגדרה, קשר כאובייקט עצמאי הומיאומורפי לספירה (ההעתקה ההפכית רציפה כהעתקה ממרחב קומפקטי להאוסדורף), ולכן מחקר תכונות שלו ברמה הזו הוא חסר טעם - המידע הטמון בתוך הקשר הוא **אופן שיכונו** בתוך המרחב.

בהינתן קשר K, ניתן להביט במשלים שלו {\displaystyle \mathbb {R} ^{3}\setminus K} - זהו אינווריאנט של הקשר (המשלימים של שני קשרים שקולים גם הם שקולים), אך דיי קשה לחקור אותו כאובייקט העומד בפני עצמו - למשל, לא ידוע האם הוא אינווריאנט שלם (כלומר, האם משלימים שקולים גוררים קשרים שקולים).

בכל זאת, ניתן להרכיב על המשלים פונקטורים שונים, ובעזרתם ללמוד על הקשר. לכן, מגדירים את **החבורה של הקשר** (Knot group) להיות החבורה היסודית של המשלים - {\displaystyle \pi \_{1}(\mathbb {R} ^{3}\setminus K)}. אינווריאנט זה מתגלה כמוצלח, ומצליח להבדיל בין מספר קשרים בסיסיים ומאפשר ללמוד על הקשר.

תכונות
------

החבורה היסודית היא אכן בחירה "מוצלחת" של אינווריאנט בצורת חבורה - כך למשל, כל חבורות ההומולוגיה (וגם הקו-הומולוגיה) של המשלים נקבעות **ללא תלות בשיכון** - היא אפס בפרט להומולוגיה הראשונה, שהיא החבורה הציקלית האינסופית. בפרט, נובע כי **האבליניזציה של חבורת הקשר של כל קשר היא ציקלית אינסופית**. את החישוב ניתן לעשות בעזרת סדרת מאייר-ויאטוריס.

לעיתים מגדירים את חבורת הקשר להיות המשלים של הקשר ב-{\displaystyle S^{3}}, אך למעשה ההגדרות שקולות - שתי חבורות אלו איזומורפיות.

במקרים רבים, נוח לחשב חבורות של קשרים בעזרת הצגת וירטינגר (Wirtinger presentation) של הקשר (ראו בלקריאה נוספת לפרטים).

דוגמאות
-------

* הקשר הטריוויאלי הוא שיכון של המעגל ללא הצטלבויות, והחבורה שלו היא \mathbb{Z}. ביתר כלליות, לקשר טריוויאלי מקו-ממד 2 יש חבורה יסודית ציקלית אינסופית - תחת שיכון טבעי {\displaystyle S^{n-2}\subseteq S^{n}} מתקיים {\displaystyle \pi \_{1}(S^{n}\setminus S^{n-2})=\mathbb {Z} }.
* לקשר טורוס מטיפוס {\displaystyle (p,q)} (המספרים זרים) חבורת הקשר היא {\displaystyle G\_{p,q}=\langle x,y\mid x^{p}=y^{q}\rangle }. ראו בערך לפרטים נוספים. יתרה מזאת, החבורה הזו גם קובעת את קשר הטורוס - שני קשרי טורוס הם זהים אם ורק אם הטיפוס שלהם זהה (עד כדי קשר טריוויאלי וסימן).
* ניתן לחשב את החבורה של קשר התלתן בשתי דרכים - בעזרת הדוגמה לעיל מקבלים {\displaystyle G=G\_{2,3}=\langle x,y\mid x^{2}=y^{3}\rangle }, ובעזרת הצגת וירטינגר מקבלים {\displaystyle B\_{3}=\langle x,y\mid xyx=yxy\rangle } - חבורת הצמות השלישית. בפרט, נובע שאלו הן שתי הצגות לאותה החבורה.
* לקשר השמינית חבורת הקשר {\displaystyle \langle x,y\mid yxy^{-1}xy=xyx^{-1}yx\rangle }.
* לקשר הריבוע ולקשר הסבתא אותה חבורת הקשרים, אך הם אינם שקולים.

לקריאה נוספת
------------

* Rolfsen, Dale (1990), *Knots and links*, Mathematics Lecture Series, vol. 7, Houston, TX: Publish or Perish, ISBN 978-0-914098-16-4
* Weng, John, *Fundamental groups And Knots* (PDF)

קישורים חיצוניים
----------------

* חבורת הקשר, באתר MathWorld (באנגלית)
**שלב הטיעונים לעונש** הוא השלב שבא לאחר ההרשעה במסגרת הכרעת הדין ולפני שלב גזר הדין.

בשלב זה חזקת החפות כבר אינה עומדת לנאשם, ושני הצדדים, התביעה וההגנה, ייטענו מה צריכה להיות חומרת עונשו של הנאשם, בהתאם לעבירה או העבירות שהורשע בהן.

תחילת הליך קביעת הענישה
-----------------------

חוק העונשין בישראל קובע רף ענישה מרבי, ובית המשפט קובע את העונש בהתאם לפיו כאשר ישנה אפשרות להטיל את העונש המרבי או להקל. למשל, העונש המרבי על עבירת גניבה קבוע כשלוש שנות מאסר ועונש על עבירת הריגה נקבע ל-20 שנות מאסר. העונש החמור בענישה הישראלית הוא מאסר בפועל (למעט מקרים חריגים בהם מוטל עונש מוות) אך בית המשפט יכול להטיל גם עונש מינימלי כקנס, עבודות לתועלת הציבור, פיצויים ועבודות שירות.

בשלב הכרעת הדין, קובע בית המשפט האם הוא מקבל את טענות התביעה ואם אכן הצליחה להוכיח מעל לכל ספק כי הנאשם ביצע את העבירות המיוחסות לו בכתב האישום. במידה ונקבע כי הנאשם זכאי, ההליך המשפטי מסתיים. במידה ונקבע כי הנאשם אשם, מוקרא האישום במלואו והכרעת הדין שנקבעה. בסיום, נקבע מועד לשלב הטיעונים לעונש.

שלבי ההליך
----------

על פי כן, ניתן לחלק את שלב הטיעונים לשלושה חלקים עיקריים:

השלב הראשון בהליך הטיעונים הוא קביעת מתחם הענישה, כאשר על פי "עקרון ההלימה", על העונש להלום את מידת חומרת העבירה.
בתחילה נקבע העונש הקל במסגרת המתחם, למשל קנס כספי ובהתאם העונש החמור לעונש מאסר (למשל 5 שנות מאסר).

במסגרת הטיעונים לעונש, התביעה שלה אינטרס להרתיע את הנאשם שלא יחזור על מעשיו, וגם לצורך הרתעת עבריינים פעילים או פוטינציאליים, תציג בדרך כלל בפני בית המשפט מקרי ענישה דומים מפסקי דין אחרים ואף תבקש להחמיר בעונש. כמו כן, התביעה תוכל להציג את עברו הפלילי של הנאשם אם קיים.

מנגד, להגנה יש את האינטרס לקבל את העונש המקל ביותר, תציג בדרך כלל בפני בית המשפט את הנסיבות שהביאו לביצוע העבירה לצד מצבו המשפחתי, הפיננסי, הבריאותי, ותעסוקתי של הנאשם (אם הנ"ל רלוונטיים) על מנת להקל בעונשו.
כמו כן, ההגנה תוכל לטעון כי הנאשם נעדר עבר פלילי, לקח אחריות על מעשיו, הביע חרטה, הודה וחסך זמן שיפוטי, רוצה בשיקום ואף לצרף המלצות שירות המבחן.

בשלב הטיעונים לעונש יכול קורבן העבירה לבקש להשמיע את קולו, להביע את עצמו בכתב, בעדות בעל פה או באמצעות תסקיר נפגע.
ואילו, לנאשם עצמו יש את הזכות לומר את המילה האחרונה לפני שבית המשפט קובע את עונשו.

בשלב השני נבחנות הנסיבות הנוכחיות ובית המשפט קובע אם יש לחרוג מן מתחם הענישה, לחומרה או לקולא. לבית המשפט סמכות לחרוג ממתחם הענישה כאשר ישנו סיכוי גבוה לשיקום הנאשם אם עונשו יוקל או להחמיר אם קיים סיכוי שיחזור על העבירה, כאשר מדובר בנאשם בעל עבר פלילי.

בשלב האחרון, שוקל בית המשפט את הטיעונים וקובע את העונש.

קישורים חיצוניים
----------------

* מהם טיעונים לעונש?, החוק הפלילי, 23 במרץ 2016
* זכויות נפגעי עבירה בשלב הטיעונים לעונש, באתר כל זכות
* שלב הטיעונים לעונש וגזר הדין במשפט צבאי, אתר צה"ל


**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
**יום הניקיון הלאומי** מתקיים בישראל אחת לשנה, ביום שלישי האחרון של חודש אדר, ובשנה מעוברת - ביום שלישי האחרון של חודש אדר ב', כך נקבע בסעיף 21ב בחוק שמירת הניקיון שכותרתו "יום ניקיון ארצי".

כבר ב-2004 התחילו לתכנן את החוק
והחוק אושר בשנת 2008, לאחר שנקבע שהוא יתקיים בחודש אדר (בדרך כלל מרץ) ולא בספטמבר כמו בארצות אחרות כדי שהתזמון יתאים לאקלים הישראלי.

גם בעבר הרחוק היה יום ניקיונות, לפי מסכת שקלים א', א', (בחמישה עשר באדר) קורין את המגילה בכרכים, ומתקנים את הדרכים ואת הרחובות ואת מקוות המים; ועושין כל צורכי הרבים, ומציינין על הקברות, ויוצאין אף על הכלאיים.

ביום הניקיון של 2011 נאספו כ-50 טון פסולת מרשות הרבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הצעות לפעילויות ביום הניקיון באתר החברה להגנת הטבע
* פניה של המשרד להגנת הסביבה לקראת יום הניקיון 2012
* לוח אירועים של אירועי נקיונות
* י CLEAN UP ISRAEL עמותה לקידום ניקיון ברשות הרבים בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  גילי סופר, יוזמה: יום ניקיון ארצי, באתר ynet, 5 בדצמבר 2004
2. ↑  ynet, חוק חדש: יום ניקיון ארצי, באתר ynet, 5 בנובמבר 2008
3. ↑  סיכום יום ניקיון 2011
יום סרט של הכבאים המתנדבים
**יום סרט** הוא שם ליום בו חניכי תנועות נוער נהגו להתנדב ולפנות לאזרחים על מנת לגייס תרומות למטרות שונות שנקבעו על ידי המוסדות הלאומיים. בהן סיוע לטיפול בתזונה ומחלות ילדים, סיוע לטיפול ביתומים, תמיכה בקק"ל ובנטיעת יערות, תמיכה בקהילות יהודיות בחו"ל, באירועי מחאה בשלטונות הבריטיים, עזרה בהקמת מועדוני נוער במעברות, סיוע לשארית הפליטה ולאסירי ציון, תמיכה בשירותי ההצלה, ובתנועות הנוער עצמן.

שמו של היום מתייחס לסרט הנייר שהוענק על ידי המתרימים לתורמים, והוצמד בעזרת סיכה על דש בגדם. בנוסף לסרט הודבקה על משקוף בית התורמים מדבקה המעידה על התרומה שניתנה. בחלק מימי ההתרמה אף הוענקו סיכות ובהם פרטיו של הארגון שלמענו הותרמו הכספים. חלק מההתרמות נעשו בפניה ברחוב לעוברים והשבים, גם על ידי נשים מבוגרות, מתנדבות ויצו וארגון אמהות עובדות וחלקן נעשו בחו"ל, בעיקר בקהילות יהודיות עבור הקהילה בארץ ישראל או עבור הקהילה עצמה או אחרות שספגו אבדות ואסונות, בעקבות השואה ומלחמת העולם השנייה.

הענקת הסרט אפשרה לתורמים להתגאות בנדיבותם, אך בלי שפיהם יצטרכו להללם. בנוסף, מטרתה הייתה לעודד את הסביבה לתרומה זהה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יום סרט, באתר "נוסטלגיה אונליין"
* תוויות ליום סרט
* מצגת ימי סרט
* שיזף רפאלי, עשית ולא גילית, באתר כלכליסט, 4 באוגוסט 2011
* ויצ"ו ת"א, יום סרט לטובת קרן הילד, דבר, 19 במרץ 1951

הערות שוליים
------------

1. ↑  יום סרט להזנת ילדים, דבר, 6 באוגוסט 1939
2. ↑  יום סרט להבראת ילדים, מעריב, 18 במאי 1967
3. ↑  יום סרט, דבר, 21 בפברואר 1936
4. ↑  יום סרט בארה"ב מטעם הקק"ל, חרות, 2 במאי 1950
5. ↑  יום סרט לטובת אחינו ברוסיה, דואר היום, 26 בדצמבר 1935
6. ↑  יום סרט, חרות, 8 באפריל 1955
7. ↑  יום סרט בהולנד לטובת הפליטים, דבר, 5 בדצמבר 1938
8. ↑  היום -יום סרט לעזרת אסירי ציון בססס"ר, דבר, 28 באוגוסט 1932
9. ↑  יום סרט לטובת "מגן דוד אדום", על המשמר, 23 באפריל 1948
10. ↑  יום סרט של הכבאים המתנדבים בת"א, דבר, 25 בנובמבר 1932
11. ↑  לקראת "יום סרט" למען בית"ר, חרות, 13 באפריל 1951
בני הזוג רונלד וננסי רייגן חוגגים את יום הנישואים ה-36 שלהם, 1988
**יום נישואין** הוא יום בו נהוג לציין מדי שנה את נישואיהם של בני זוג, בתאריך שבו נערכה חתונתם.

בחלק מהמדינות בעולם המערבי, בהן ארצות הברית ובריטניה, קיימים שמות מסורתיים ייחודיים לכל יום נישואים, לפיהם נהוגה הענקת מתנות הדדית של בני הזוג בהתאם (או הבאת מתנות ברוח זו על ידי אורחי בני הזוג במקרה שנערכת מסיבה לציון יום הנישואים). מדינות רבות נבדלות במתנות הנהוגות בהן מדי שנה, אך לאורך השנים התבססו מתנות קבועות יחסית המשותפות לרוב המדינות, במיוחד בימים כגון יום השנה ה-5 (בו נהוגה מתנה העשויה מעץ), ה-10 (מתנה העשויה מבדיל), ה-15 (בדולח), ה-20 (פורצלן), ה-25 (כסף), ה-30 (פנינה), ה-40 (אבן אודם), ה-50 (זהב) וה-60 (יהלום). שרידיו של מנהג זה מצויים גם כיום בתרבות הישראלית, והם חגיגות "חתונת כסף" במלאת 25 שנות נישואים ו"חתונת זהב" במלאת יובל לנישואים. 60 שנות נישואים נקראו בעבר "חתונת שוהם" ובימינו "חתונת היהלום" (באנגלית - Diamond Wedding).

מקור המנהג הוא כנראה בגרמניה של ימי הביניים, אז נהוג היה כי אישה החוגגת את יום הנישואים ה-25 מקבלת מחבריה ושכניה זר מכסף, וביום הנישואים ה-50 זר מזהב, כברכה על המזל הטוב שמלווה את בני הזוג לאורך שנים כה רבות; עם הזמן התרחב רפרטואר הסמלים עבור כל שנה, ונפוץ ברחבי העולם המערבי. סמלים אלו השתנו לאורך השנים, למשל היהלום היה סמל ידוע עבור יום הנישואים ה-75, אך הוא עבר ליום הנישואים ה-60 לאחר שוויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, חגגה בסוף המאה ה-19 את שנת ה-60 למלכותה ביום שזכה לכינוי "יובל היהלום". 

בממלכות חבר העמים הבריטי עשויים בני זוג לקבל מכתב ברכה מראשי הממלכה לרגל יום הנישואים ה-60, ה-65 וה-70 שלהם (זאת לאחר שביצעו רישום בארמון בקינגהאם או במשרד המושל הכללי של מדינתם). בקנדה עשויים בני הזוג לקבל מכתב ברכה מהמושל הכללי החל מהשנה ה-50 לנישואיהם, מדי חמש שנים, ובאוסטרליה וארצות הברית החל מהשנה ה-50 מדי שנה. נוצרים קתולים יכולים להירשם במחוז הבישוף המקומי כדי לקבל את ברכת האפיפיור לרגל ימי נישואים מיוחדים (ה-25, ה-50, ה-60 וכו').

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יום נישואים** |

* רשימת מתנות מסורתית לימי נישואים, כפי שנאספה בשיקגו, ארצות הברית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמונת הגביר הנדיב ר' קלונימוס זאב ויסוצקי ליום כלולת השהם שלו, המליץ, 18 במרץ 1902
2. ↑  Queen and anniversary messages, באתר בית המלוכה הבריטי
3. ↑  How to Have Anniversary Greetings Sent From the White House, באתר About.com Marriage של חברת ניו יורק טיימס
4. ↑  TO REQUEST A PAPAL BLESSING, באתר מחוז הבישוף המקומי בטוסון
**תומאס פיטר מייהן** (באנגלית: **Thomas Peter Meighan**; נולד ב-11 בינואר 1981 לסטר, אנגליה) הוא מוזיקאי בריטי, סולן להקת האינדי רוק קסביאן.

קריירה
------

מייהן הוא סולן להקת קסביאן מאז היווצרה בשנת 1999 בעיר לסטר. הוא הסולן במרבית שירי הלהקה והיחיד מבין חברי הלהקה, שאינו מנגן בכלי נגינה, למעט הפעמים בהם ניגן בתוף מרים בהופעה או בגיטרה בביצוע חי של The Nightworkers.

מלבד הפרסים שזכה מייהן עם קסביאן הוא זכה במקום 19 של הסולן הטוב ביותר בכל הזמנים בסקר הקוראים של מגזין Q.

פעילותו התקשורתית
-----------------

כבר בתחילת דרכה של להקת קסביאן השיג מייהן מוניטין של פרובוקטור תקשורתי בעיקר כשזה היה קשור ללהקות אחרות. הוא התפרסם בזכות עלבונותיו, כמו במקרה בו קרא לג'סטין טימברלייק "גמד עם זיפים". בנוגע לאופי המדכא של "מוזיקת אימו" (emo music) והמאזינים לה, אמר: "בני נוער טובים מזה. אני רוצה להגיד להם להיות חיוביים לגבי החיים. ההורים שלכם גידלו אתכם טוב, אז אל תשבו בחדרים שלכם ותחתכו את הוורידים. תתבגרו."

הוא העביר ביקורת בנושא השפעות האינטרנט על תעשיית המוזיקה, והיה בין הסלבריטאים היחידים שביקרו את התנהלותו של סיימון קאוול עם סוזן בויל בטענה "שזה יענה אותה כל ימי חייה. היא לא מוכנה לזה והיא לא מתאימה לזה. מנצלים אותה. זה נורא".

משנת 2009 ניסה מייהן למתן את תדמיתו השנויה במחלוקת. בראיון שנתן ל"דיילי רקורד" הוא אמר: "כשהוצאנו את האלבום הראשון שלנו, לא עזר שבראיונות ירדנו על כולם. רק השתטינו, רק נהנינו וכולם ולקחו את זה ברצינות... עשינו את זה בשביל אפקט אבל הצטיירנו כמפלצות במקום חבורת נערים בלהקה. לא הבינו אותנו בכלל. אני לא מתחרט על דבר שאמרתי אבל זה פשוט היה מגוחך".

גישתו הבולטת של מייהן, תעלוליו על הבמה, והמוניטין שלו כבליין, נוטים להאפיל על היבטים חיוביים יותר של תדמיתו הציבורית. הוא נתן את תמיכתו למגוון קרנות צדקה, ביניהן יוניסף, אוקספם, וקרן לטיפול במחלת הסרטן בבני נוער.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טום מייהן

* טום מייהן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* טום מייהן, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* טום מייהן, באתר AllMusic (באנגלית)

* טום מייהן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* טום מייהן, באתר Discogs (באנגלית)

* טום מייהן, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 09f9a80b-bddb-41b5-8d87-995ccb072f4a
* VIAF: 4754154260434524480000
* WorldCat (עם VIAF): 4754154260434524480000

 |
ההנחה הרווחת בכל התרבויות האנושיות היא שהילדים הם קניינם החוקי של ההורים הביולוגיים. שאלת **המסוגלות ההורית** מתעוררת רק כאשר מדובר בהורה שהוא קטין, או בהורה-בוגר שלגביו קיימים סימנים שתפקודו לקוי, ושילדו נמצא בסיכון.

המסוגלות ההורית נגזרת מצורכי הילד ובדיקתה מתחילה בבדיקת מצבו של הילד. מסוגלות הורית תיבדק בכל פעם ביחס להורה המסוים ולילד המסוים. המסוגלות ההורית מתייחסת לצרכים של הילד או של הילדים, וליכולתו של ההורה לספק להם את צורכיהם. כאשר מאובחנים אצל ההורה ליקויים כמסוגלות ההורית, יש להעריך באיזו מידה ניתן לשקם את המסוגלות החסרה או הלקויה לרמה של הורות סבירה לילד. ייתכנו מצבים שבהם תהיה הערכה שהליקוי איננו ניתן לשיקום. ייתכנו קשיים בשיקום המסוגלות ההורית אם להורה חסרה תובנה לצורך בטיפול ובשינוי, אם חסרה לו מוטיבציה או אמונה בכוחו, או יכולת. המסוגלות ההורית מתייחסת למילוי צורכי הילד בתחומים רבים ומגוונים וככזו ניתן להבין כי הנושא איננו דיכוטומי, שהרי ההורה יכול להיות בעל מסוגלות טובה בנושאים מסוימים ובעל מסוגלות חסרה או לקויה בנושאים אחרים.

מקורות המידע להערכת מסוגלות הורית:

* ממצאים עובדתיים - בדרך כלל מובא מידע רב ומגובש בתסקיר שמכינה פקיד הסעד. יש לתת להורים הזדמנות לערער על אמירות שנכתבו בתסקיר.
* שיחות עם כל ילד ועם כל הילדים, עם ההורים כזוג ועם כל הורה בנפרד. חשוב שלאיש המקצוע תהיה הכרות ישירה עם כל הנוגעים בדבר. כמובן שאופי השיחה צריך להיות מותאם לגיל של הילד. חשוב שאיש המקצוע ישמע ישירות כיצד אלה שהוא מדבר עמהם רואים את המצב.
* תצפיות אינטראקציה בין הילד וההורה, או הילדים וההורה. במידת האפשר רצוי שהתצפית באינטראקציה תהיה בסביבה טבעית עבור הילדים.
* מבחנים פסיכודיאגנוסטיים לכל הורה ולכל ילד מגיל 6. המבחנים האלה מאפשרים לקבל הערכה על מצבו הנפשי של הנבדק, הערכת הבשלות של האישיות, הגמישות שלו ויכולתו להשתנות, והכוחות שלו להשתתף בתהליך טיפולי. ככל שהאדם בשל יותר, בעל כוחות וגמישות, כך יוכל ללמוד ולשפר את היכולת ההורית שלו.

הסוגיה של מסוגלות הורית נדונה כאמור במסגרת של כמה נושאים וחוקים: חוק אימוץ ילדים, חוק הנוער (טיפול והשגחה) ובמסגרת דיונים על משמורת בהליכי גירושין.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד יגיל, שיקולים ולבטים באבחון מסוגלות הורית, **הפקולטה למשפטים אוניברסיטת חיפה, 2008**
2. ↑  יורם צדיק, איך להעריך מסוגלות הורית, נובמבר, **איך להעריך מסוגלות הורית**, רפואה משפט- ספר היובל, 2011
3. ↑  מיכל אביב, מהי מסוגלות הורית ואיך היא משפיעה על משמורת? באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏25/07/2016
**דונילוביצ'ה** (בבלארוסית: **Дуні́лавічы**, דונליביצ'י; בפולנית: **Duniłowicze**; ביידיש: **דונילאוויטש**) הוא כפר במחוז ויטבסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

האזכור הראשון לדונילוביצ'ה הוא משנת 1473. במהלך המאה ה-17 הוקמו בכפר כנסייה ומנזר.

בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ובשנת 1921 נכלל במחוז וילנה שבתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בשנת 1941, תחת השלטון הסובייטי, קיבל היישוב מעמד עירוני, אך בשנת 1954 הושב למעמד כפרי.

יהודי דונילוביצ'ה
-----------------

אנדרטה לזכר חללי הגטו.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-700 יהודים, קרוב למחצית תושביו. בכפר פעלו מוסדות דת ותרבות יהודיים, וכן תנועות נוער ציוניות.

בספטמבר 1939 הועבר הכפר לשליטה סובייטית, ובתקופה זו נסגרו בו המוסדות היהודיים, ועסקים פרטיים במקום הולאמו.

ב-4 ביולי 1941 נכנסו לכפר הגרמנים, ותוך מספר הטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה וחובת ענידת טלאי צהוב. בהמשך, הוקם בכפר יודנרט, בראשות ישעינו פרידמן, אשר נצטווה לספק לגרמנים עובדים יהודים לעבודות כפייה.

ב-6 בינואר 1942 רוכזו כ-900 יהודי הכפר בגטו שהוקם בסמטה מוזנחת בו, בו הועסקו בתנאי רעב. בקיץ 1942 הגיעו לגטו פליטים יהודים מיישובי הסביבה.

בלילה של ה-21 בנובמבר 1942 נכנסו לגטו אנשי איינזצגרופן ושוטרים פולנים ובלארוסים, והחלו לירות על בתי הגטו, ולהצית אותם. יהודים שנתפסו מסתתרים בגטו, או שניסו להימלט ממנו, נורו במקום. כ-800 היהודים הנותרים הובלו לאורווה גדולה בסמוך לכפר, ושם נורו כולם. מהיהודים שהצליחו להימלט מהכפר היו שהצטרפו ליחידות פרטיזנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דונילוביצ'ה** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת דונילוביצ'ה, בספריית העיר ניו יורק
* דונילוביצ'ה (Duniłowicze), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "דונילוביצ'ה", באתר השטעטל הווירטואלי
* "דונילוביצ'ה", באתר JewishGen (באנגלית)
* מוניקה טומקייביץ', דונילוביצ'ה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1183–1184), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2010113583
* VIAF: 149339546
* WorldCat (עם VIAF): 149339546

 |
**דוני בראסקו** (באנגלית: **Donnie Brasco**) הוא סרט דרמה וסרט פשע אמריקאי משנת 1997, בבימויו של מייק ניואל ובכיכובם של אל פאצ'ינו וג'וני דפ.

הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'וזף (ג'ו) פיסטון (דפ), סוכן סמוי של ה-FBI שחדר למשפחת הפשע "בונאנו" בניו יורק במהלך 1970, בשם הבדוי 'דוני בראסקו', הידוע בתור "איש התכשיט".

הסיפור מגולל את סיפורו של סוכן FBI (דפ) אשר מתחזה לסוחר יהלומים, כדי לחדור לתוך משפחת מאפיה מסוכנת, אך מוצא את עצמו מעורב עמוק מדי במשפחה, והגבול בין חייו האישיים וזהותו הבדויה הולך ומטשטש.

הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר.

הסרט זכה להצלחה בקופות והרוויח $124.9 מיליון דולר ולביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.

עלילה
-----

דוני בראסקו הוא למעשה ג'ו פיסטון, סוכן FBI סמוי. אשתו שונאת את עבודתו, ובני הזוג חווים ויכוחים לאורך כל הסרט. בבית, התנהגותו של דוני הופכת להיות יותר ויותר כמו הפושע שהוא מתיימר להיות. בעקבות הצלחת חדירתו של דוני למאפיה, דין בלנפורד מוושינגטון, מתעניין במקרה. הוא מבקש מדוני לשלב סוכן FBI ממיאמי, ריצ'רד "ריצ'י", לתוך המבצע. דוני מסרב אבל משכנע את סוני בלאק והצוות להיפגש עם ריצ'י במיאמי.

כשהסרט מתקדם מופיע הציטוט הידוע מאחת התגרות האחרונות בין דוני ואשתו אשר הופכת לפיזית. דוני מכה את אשתו ואז הוא מתחרט: "אני לא הופך להיות כמוהם, מגי, אני הם".

בעקבות הידיעה שהוא יצטרך לסיים את ענייניו ולבצע מעצרים, דוני מנסה לשכנע את לפטי להימלט מהחיים הפליליים שלו. לפטי מתעמת עם דוני על עבודתו עם ה- FBI. סוכני ה- FBI באים לחשוף את זהותו האמיתית של דוני לפני סוני בלאק והצוות. הסרט מסתיים בהענקת המחאה על סך $500 ומדליה עבור עבודתו, אך דוני במקום להיות מאושר וגאה מרגיש אבוד ומתוסכל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "דוני בראסקו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דוני בראסקו", באתר נטפליקס
* "דוני בראסקו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דוני בראסקו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דוני בראסקו", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "דוני בראסקו", באתר Metacritic (באנגלית)
* "דוני בראסקו", באתר אידיבי
* "דוני בראסקו", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)
* "דוני בראסקו", באתר Hulu סרטים (באנגלית)
* "דוני בראסקו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 96fd5dba-50d1-44eb-b320-35b3f557ea9d
* VIAF: 178058111
* WorldCat (עם VIAF): 178058111

 |
**ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל**, הקרויה גם **ועדת מגידור**, הוקמה בשנת 2005 על ידי נשיא המדינה משה קצב, ומטרותיה היו "לבחון את מבנה הממשל בישראל, ולדון בחלופות האפשריות לשינוי שיטת הממשל, מתוך מגמה להגביר את היעילות והיציבות השלטונית."

בראש הוועדה עמד נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים, פרופ´ מנחם מגידור, ובין חבריה נמנו פרופ´ איתמר רבינוביץ', פרופ´ אבי בן בסט, פרופ' שמעון שטרית, בני גאון, אורי לופוליאנסקי, דב לאוטמן, אוריאל לין, דוד ליבאי, דוד עברי, יעקב עמידרור ואחרים. פרופ' יחזקאל דרור היה חבר בוועדה אך התפטר ממנה עקב חילוקי דעות. ליוזמה זו הצטרף המרכז הישראלי להעצמת האזרח שסיפק את התשתית לפעולת הוועדה. האוניברסיטה העברית בירושלים ואוניברסיטת תל אביב הסכימו לספק את התשתית האקדמית.

הוועדה התכנסה במהלך השנים 2005-2006. באוקטובר 2006 פורסמו מספר המלצות שיזם שמעון שטרית לצמצום סמכויות בית המשפט הגבוה לצדק (בג"ץ). שטרית הציע שבג"ץ יוכל בעתיד להצהיר שחוקים מנוגדים לחוקה - אבל לא יוכל לבטלם. בנוסף הציע לצמצם את זכות העמידה - זכותו של אדם שלא נפגע ישירות מהחלטת רשות מסוימת, לעתור לבג"ץ נגד ההחלטה. על פי ההמלצה, רק מי שנפגע באופן ישיר מפעולות השלטון יוכל לעתור. הצעה זו פוגעת בעיקר בעותרים הציבוריים, ארגוני זכויות האדם ואיכות השלטון.

בינואר 2007 הגישה הוועדה את דו"ח ההמלצות המסכם. הוועדה המליצה לא לעבור למשטר נשיאותי, אלא לשיטת בחירות אזורית-למחצה.

המלצותיה העיקריות של הוועדה היו:

* בחירות אזורית-למחצה: לפי ההצעה, 60 חברי כנסת ייבחרו גם בעתיד בבחירות יחסיות ארציות, ועוד 60 ייבחרו בבחירות אזוריות ב-17 אזורים, שניים עד חמישה חברי כנסת בכל אזור.
* העלאת אחוז החסימה ל-2.5%.
* סימון מועמדים מועדפים בעיני כל בוחר.
* הוספת 40 ימי עבודה בשנה לחברי כנסת.
* חוק חבר כנסת חלופי (החוק הנורווגי).

בזמן הגשת הדו"ח התנהלה חקירה משטרתית של הנשיא משה קצב שנחשד בעבירות מין, דבר שפגע ביוקרתה של הוועדה וגרם למבוכה. המלצות הוועדה לא יושמו בפועל.

קישורים חיצוניים
----------------

* דו"ח ועדת נשיא המדינה לבחינת מבנה הממשל
* פרוטוקולים ומסמכים נוספים מתוך אתר המרכז להעצמת האזרח
* עמוד ראשי של ועדת נשיא המדינה באתר המרכז להעצמת האזרח

הערות שוליים
------------

1. ↑  בשם **ועדת מגידור** נקראה גם ועדה אחרת, העוסקת במחקר ופיתוח ביטחוני .
2. ↑  מיכאל דבורין, הנשיא קצב הקים ועדה לבחינת מבנה השלטון, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 31 באוגוסט 2005
3. ↑  שחר אילן, ועדת מגידור: לצמצם משמעותית את סמכויות בג"ץ, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2006
4. ↑  שחר אילן, ועדת מגידור ממליצה: מחצית מחברי הכנסת ייבחרו בבחירות אזוריות, באתר הארץ, 1 בינואר 2007
דלת הכניסה של ההיכל היהודי הווינאי
**מיכאל לזר בידרמן** (בגרמנית: **Michael Lazar Biedermann**;‏ 13 באוגוסט 1769 - 24 באוגוסט 1843) היה סוחר, צורף שקיבל את כהרשאה מלכותית את התואר "הצורף של קיסר אוסטריה", נדבן ועסקן יהודי מפרנסי קהילת וינה במחצית הראשונה של המאה ה-19, יוזם בניית בית הכנסת "שטאדטטמפל" (*Stadttempel*).

קורות חיים
----------

מיכאל לזר נולד בפרסבורג ובגיל 15 נסע לווינה, שם נשכר כשוליה לחרת. ב-1787 קיבל פרס על כיור בשעווה וב-1789 על חריתה. ב-1792 קיבל זכות ישיבה בווינה, כחרת חותמות ואושר לו לאמץ את השם "בידרמן". לאור הצטיינותו במלאכת החריתה הופקדה בידו חריתת חותמי הקיסר, מעמד שזיכה אותו בתהילה מסוימת וב-1800 פתח חנות תכשיטים משלו. לאחר ביקור ביריד בלייפציג החל בידרמן לעסוק בסחר בצמר והצליח במסחרו מאוד. ב-1808 קיבל רישיון ממשלתי למסחר סיטונאי והרחיב מאוד את עסקי הצמר ויתר מוצרי החקלאות, כשהפירמה שלו הופכת לאחת המובילות באוסטריה.

בידרמן היה פעיל בחיי הקהילה היהודית של וינה, היה היוזם העיקרי בשכירת המטיף יצחק מנהיימר והחזן שלמה זולצר ובניית בית הכנסת המודרני שבו נוצר נוסח וינה. בידרמן היה נדבן וייסד קרן סיוע לחולים וקרן פנסייה לעובדי הקהילה היהודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאל בידרמן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526427105171
* GND: 136918840
* ISNI: 0000 0000 5720 5665
* VIAF: 81183201
* WorldCat (עם VIAF): 81183201

 |
טומבלי מודל A, שנת 1914
 לוגו טומבלי מודל A, שנת 1914
**טומבלי** (באנגלית: **Twombly (cyclecar)**) הייתה מכונית פתוחה, מסוג סייקלקאר בסגנון מכונית עידן פליז מתוצרת **Driggs-Seabury** (אנ'), אשר יוצרה בין השנים 1915–1913 בארצות הברית.

היסטוריה
--------

בתחילה, מכוניות טומבלי נבנו על ידי דריגס-סיבורי (Driggs-Seabury) בפנסילבניה), ומשנת 1915 במפעל החברה עצמה בניו יורק. במכוניות הורכבו מנועים מקוררים במים, בתחילה עם 2 צילינדרים ומשנת 1914 גם עם ארבעה צילינדרים.

ה- Twombly היה מצויד במסגרת תחתונה והיה בעל שני מושבים זה אחרי זה. משנת 1914 המושבים היו מקבילים. דגם שני הצילינדרים נבנה עם תיבת דיסק חיכוך והנעת שרשרת כפולה לגלגלים האחוריים, הדגם שהוצע בשנת 1913, עלה 350 דולר.

בשנת 1914 היה זמין דגם ארבעה צילינדרים עם בסיס גלגלים מעט גדול יותר במחיר של 395 דולר.

בשנת 1915 ניסתה "טומבלי" לייצר מכוניות רגילות (לא הוגדרו כ-"Cyclecar") עם ארבעה מושבים. המנוע בעל ארבעה הצילינדרים היה חזק יותר כולל מכונית טיולים 4–5 מושבים. החברה לא הצליחה במכירות עד שהמשקיע הבכיר, כומר לשעבר בשם דייוויד סטיוארט דודג', מבלי להתייעץ עם טומבלי, הגיש בקשה לפשיטת רגל בפברואר 1915 עקב חוב של 428,238 דולר.

"Cyclecar"
----------

"Cyclecar" הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.

ראו גם
------

* ארגו (מכונית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומבלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חברת המסדרים דריגס-סיבורי (Driggs-Seabury) הוקמה בשנת 1897 על ידי ויליאם ה דריגס וסמואל סיבורי, שניהם קציני חיל הים האמריקני, בשותפות עם אחיו של ויליאם לואיס לבדי ל. ל. דריגס, במקור כדי לייצר אקדחים לצבא ארצות הברית ולצי האמריקני. לאחר ארגון מחדש החברה נכנסה לשוק כלי הרכב האמריקאי
2. ↑  טומבלי cyclecar si.edu/object/1914-twombly-cyclecar
3. ↑  Beverly Rae Kimes, Henry Austin Clark Jr.: Standard catalog of American Cars. 1805–1942. Digital Edition. 3. Auflage. Krause Publications, Iola 2013, מסת"ב 978-1-4402-3778-2, S. 62 (englisch).
4. ↑  טומבלי שנת 1913 thevancouverexpress.blogspot.com/2013
5. ↑  טומבלי שנת 1914 - מפרט carfolio.com/twombly-cyclecar
6. ↑  טומבלי trombinoscar.com/veterans/twombly1401
7. ↑  טומבלי conceptcarz.com/z21817/twombly-model-a
**חוק רישוי בעלי מלאכה, התשל"ז-1977** הוא חוק המסמיך את שר המסחר והתעשייה, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, לקבוע בצווים מלאכות הטעונות רישוי מטעמים של בריאות הציבור, בטיחות הציבור או הגנת הצרכן.

היסטוריה
--------

ראשיתו של החוק בהצעת "חוק האומנים" שהועלתה בשנת 1952. על פי הצעת החוק המקורית, שאושרה בקריאה ראשונה, כל בעל מלאכה הפועל כעצמאי יידרש לעבור מבחן רישוי. אולם לאחר דיונים חוזרים בממשלה הוגבל החוק רק לתעשיית נעליים, מכשירי אורתופדיה ושענות ונגנז. התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל לחצה במשך שנים לחוקק את החוק במתכונתו המקורית, בנימוק שהדבר נדרש כדי להגביר את ההזדקקות ללימודי מקצוע, דבר שיעלה את איכות התוצרת הישראלית ויגביר את הייצוא. מנגד טענו המתנגדים שהחוק ייצור גילדות סגורות שימנעו כניסת מתחרים לענפים השונים. התאחדות בעלי המלאכה טענה שמפא"י טרפדה את החוק בגלל שהוא מכפיף את בעלי המלאכה להתאחדות בעלי המלאכה שאינה כפופה להסתדרות הכללית. 

בשנת 1961, החלה התאחדות בעלי המלאכה לחלק תעודות אומן, כהכנה לקראת כניסת החוק לתוקפו. בהתאחדות הסבירו: "מטרת תעודות אלו היא להביא לידי הרגעה בתחרות הקיימת בין האומנים בסקציות השונות ... עד כה יכול היה כל אדם להעסיק פועלים ולפתוח בית מלאכה ובעת שמומחים ממנו היו יושבים בחיבוק ידיים, היה הוא גורף הון, בלי לדעת כלל את המקצוע". חלוקת התעודות נעשתה על ידי משרד המסחר והתעשייה ללא שהיה חוק שהסמיך אותה לעשות זאת.

הלחץ לחוקק את החוק נמשך עוד שנים רבות ובשנת 1974 הוצג החוק שוב לכנסת על ידי משה ורטמן הפעם עם דרישה להתמחות של מספר שנים בנוסף לבחינות. שר המשפטים, חיים יוסף צדוק, התנגד לחוק באומרו שהוא פוגע בגמישות התעסוקתית ובקליטת עלייה. חקיקת החוק צלחה לבסוף בשנת 1977, ביוזמתו של יעקב פרנק שנכנס לכנסת מטעם המערך בשנת 1975, ובלחץ של התאחדות בעלי המלאכה. 

החוק לא קבע חובת רישוי כללית אלא רק הסמיך את שר המסחר והתעשייה לקבוע מקצועות הטעונים רישוי. החוק אושר בשלהי הכנסת השמינית, ונכנס לתוקף שנה לאחר פרסומו, ב-18 במרץ 1978. שרי התעשייה יגאל הורביץ וגדעון פת, שהתמנו לאחר המהפך שהתרחש במאי 1977, נמנעו מלמנות מועצה בהתאם לחוק כדי להפעיל את החוק, כך שהחוק נותר אות מתה. בהיותו אות מתה לא חל בחוק שום שינוי מאז שנחקק.

קישורים חיצוניים
----------------

* חוק רישוי בעלי מלאכה, בספר החוקים הפתוח
* היסטוריית החקיקה של חוק רישוי בעלי מלאכה, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת

הערות שוליים
------------

1. ↑  עבודה רבה מצפה לכנסת, מעריב, 28 בדצמבר 1952
2. ↑  חוק האומנים אושר בכנסת, הצופה, 16 ביולי 1953  
הישיבה המאתים­ ושבעים ­ואחת של הכנסת השנייה, "דברי הכנסת", 15 ביולי 1953
3. ↑  חוק האומנים בועדת הכלכלה, הצופה, 13 בדצמבר 1954
4. ↑  הקלת עול המיסים - תובעים בעלי המלאכה, חרות, 4 בינואר 1956  
הוקמה מועצת המלאכה, חרות, 15 ביולי 1957  
דוד ליפקין, 22 מיליון לביסוס בתי המלאכה, דבר, 18 במאי 1960
5. ↑  היצליחו 15 אלף בעלי המלאכה לשמור על עצמאותם, חרות, 8 בספטמבר 1960
6. ↑  תעודות אומן, דבר, 30 באפריל 1961
7. ↑  אברהם רותם, בעלי־מלאכה מומחים יקבלו תעודות רשמיות, מעריב, 7 ביוני 1961
8. ↑  תעודות אומן ללא חוק, חרות, 3 באוגוסט 1961
9. ↑  אשכול מבטיח עיון בתביעות בעלי המלאכה, דבר, 21 בפברואר 1967
10. ↑  יהושע תדמור, ורטמן מציע חוק אומנים, דבר, 18 בדצמבר 1974
11. ↑  חוק רישוי בעלי־מלאכה יוגש השבוע, דבר, 8 בנובמבר 1976
12. ↑  בעלי מלאכה תובעים חקיקת חוק רישוי בעלי מלאכה, דבר, 10 בפברואר 1977
13. ↑  שר התמ"ת אינו ממלא חוק רישוי בעלי־מלאכה, דבר, 30 בנובמבר 1979
14. ↑  מאות בעלי מלאכה ירדו מהארץ, דבר, 18 ביוני 1981
**לתפוס את הרגע** (במקור האנגלי: **Peaceful Warrior**) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 2006. הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפי-בדיוני של דן מילמן, "דרכו של הלוחם השקט", שנכתב בשנת 1980.

את הסרט ביים ויקטור סלבה, ומככבים בו סקוט מקלוביץ וניק נולטה בתפקידים הראשיים. הסרט זכה בקטגוריית הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים שנערך במאווי ב-2006.

עלילה
-----

דן מילמן (סקוט מקלוביץ) הוא סטודנט הלומד באוניברסיטה ומתעמל מצליח שחולם על זכייה באליפות הארצית. באחד מן הימים הוא פוגש בזקן (ניק נולטה), העובד בתחנת דלק למחייתו. מילמן מכנה אותו בשם סוקרטס. סוקרטס מודע לבעיותיו של מילמן. סוקרטס מפגין חוכמה רבה שרק מסקרנת את מילמן, אשר מבקש ללמוד מחוכמתו. בנוסף, דמותו הופיעה בחלומו בנעליה, ליד שברי רגלו המרוסקת, חלום שמילמן אינו יודע את פשרו.

סוקרטס נותן למילמן הצעיר סדרת שיעורים ומטלות. עיקר משנתו הפילוסופית אומרת, כי כל אדם צריך לחיות בזמן ההווה. יש זמן מתאים להילחם וזמן להימנע מאלימות. שיעורים אלה מושגים באמצעות מחשבה מעמיקה לפרטים, ודרך רוחנית יוצאת דופן. מילמן לומד להעריך כל רגע, להכיר בדרך שבהשגת המטרה כחשובה יותר מאשר המטרה עצמה, כמו גם לשים לב למעשיו ביתר דקדקנות. הוא משתמש בידע שרכש כדי לחזק את גופו דרך אימונים ומשמעת עצמית, אם כי עדיין ניחן בו חוסר המנוחה כבעבר. מילמן אינו יודע דבר על סוקרטס מלבד עבודתו, ואמונתו של סוקרטס שמתן שירות לבני אדם הוא המעשה המכובד ביותר.

בחורה צעירה בשם ג'וי (איימי סמארט), למדה ליישם את לימודיו של סוקרטס בחייה, היא חניכה נוספת של סוקרטס. מילמן מנסה לדובב אותה כדי לקבל פרטים נוספים על סוקרטס, אך היא שומרת על צניעותו. נוסף על כך, ג'וי מכבדת אותו כאדם ומתייחסת אליו בשוויון, אם כי שומרת על פרטיותה ואינה מרשה לעצמה להתפתות לחיזוריו.

באחד מן הימים, מילמן רוכב על אופנועו בחוסר זהירות ומתנגש ברכב חולף. הוא מובהל לבית החולים, שם הוא מגלה לחרדתו הרבה כי עצם הירך שלו מרוסקת וכי המקום קובע על ידי מוט מתכת. וכעת הוא מבין את פשר החלום, שבו רגלו התנפצה לרסיסים. אט אט הוא מאבד מתקוותו ואף שוקל להתאבד, אך ניצב בפני בבואתו היהירה, והודות לסוקרטס, הוא מקבל את ההחלטה להתגבר על פציעתו ולהמשיך להתאמן בעזרתו ובהדרכתו. בסופו של דבר, הוא מחזק את גופו ונפשו ומצליח להשתתף באליפות.

בדרך, לפני האליפות, מילמן עובר בתחנת הדלק, ומגלה כי סוקרטס נעלם ללא זכר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לתפוס את הרגע (באנגלית)

* "לתפוס את הרגע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "לתפוס את הרגע", באתר נטפליקס

* "לתפוס את הרגע", באתר AllMovie (באנגלית)

* "לתפוס את הרגע", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "לתפוס את הרגע", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "לתפוס את הרגע", באתר Metacritic (באנגלית)

* "לתפוס את הרגע", באתר אידיבי

* "לתפוס את הרגע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילמן הוא מתעמל שזכה באליפות העולמית לקפיצה בטרמפולינה של שנת 1964 שנערכה בלונדון. בנוסף הוא מאמן באוניברסיטת סטנפורד ופרופסור לחינוך גופני במכללת אוברלין אשר באוהיו. מילמן חבר בתנועת הפוטנציאל האנושי יחד עם אישים כדוגמת אנתוני רובינס.
**מיכאל גורודין** (נולד ב-1982) הוא שחקן, במאי ומורה ישראלי, בעבר יו"ר העמותה למשחקי תפקידים בישראל.

ביוגרפיה
--------

גורודין נולד בברית המועצות ועלה ארצה עם משפחתו בגיל 8. משפחתו התיישבה בנתניה. בין השנים 2003–2006 הוא ביים מספר הצגות בפסטיבל אייקון. גורודין הוא גם שחקן מרכזי בתיאטרון מיקרו. בשנת 2004 השתתף בהצגה "שונאים. סיפור אהבה", בתפקיד לאון ובשנת 2006 השתתף בהצגה "נדרים" בתפקיד יוסף. השתתף גם בהצגות "חכמי חלם", "רצח על שפת הים", "שירים מהבוידעם", "הזכות להיות אידיוט", "כימים אחדים", "שוזס ובז'ז'ינה", "כסף, בריאות ושלום עולמי", "טייבלה והשד שלה", "הסערה" ו"שאול המלך". תרגם מרוסית את ההצגות "שירים מהבוידעם" ו"כתב היד".

בין השנים 2013–2016 שימש כיו"ר העמותה למשחקי תפקידים בישראל. למד מתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ומלמד מתמטיקה והיסטוריה בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים.

משמו נגזרה המילה "גורודיניה" - סוגת משחקי תפקידים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכאל גורודין, ברשת החברתית פייסבוק
* מיכאל גורודין, באתר תיאטרון מיקרו
* אמיתי מור, הד החינוך, "המורים רוצים לשחק בשיעורים", אוקטובר 2013
* מורה, לא מחנך, הבלוג של מיכאל גורודין
עין עקוב
**עין עקוב**, ולעיתים **עין עוקב** וכן **עין תאופיק** או **ען אל-עקבה**, הוא מעיין הנובע ביער מבוא חמה בדרומה של רמת הגולן, ולצידו חניון לילה. מאז חנוכתו של שביל הגולן בשנת 2007, משמש המקום כנקודת הקצה הדרומית של השביל.

האתר
----

האתר שוכן בגובה של 200 מטרים מעל פני הים על שפת מצוקי און התלולים, ומשקיף מערבה אל הכנרת מגובה של כ-400 מטרים. במקום ניצב מבנה אבן, שממנו זורמים פלגי מים אל בריכות אבן קטנות הערוכות בצורת קשת גאומטרית. היער ניטע על ידי קרן קיימת לישראל בשנות ה-70 וה-80 והוא משתרע על פני שטח של 1,200 דונם. במקום נטעו עצי אורן, ברוש, אקליפטוס, אלה ושיטה, המצטרפים לצמחייה הטבעית הכוללת צמחי פטל קדוש, עצי אשל ושיחי רותם ומלוח. במורד הזרם עוברים מי המעין ליד שרידי הכפר הסורי תאופיק.

היסטוריה
--------

במקום שרידים של חאן המתוארך לתקופה הרומית, ולפי ממצאים ארכאולוגיים התקיים באתר יישוב קדום בשם חאן אל-עקבה, שישב על נתיב הסחר בין נמל עכו לדמשק ולבשן. שמו הערבי של המקום, עין תאופיק, בא משמו של הכפר שקם באתר מאוחר יותר ואשר נחלק לשני חלקים - תאופיק התחתונה (תאופיק א-תחתה) ותאופיק העליונה (תאופיק אל-פוקא) שכונתה גם חאן אל-אחמר, היינו החאן האדום.

במאה ה-19, הציע החוקר יהוסף שוורץ לזהות את העיירה התלמודית "כפר עקביה" עם אתר זה, כאשר "כפר עקביה" נזכרת גם בפסיפס בית הכנסת בחמת גדר.

בשנת 1941 הקימו הבריטים פילבוקס הצופה אל עמק הירדן, כחלק ממאמציהם לסכל פלישה של כוחות צרפתיים מצפון. המבנה שימש את כוחות הצבא הסורי כעמדת ירי על קיבוץ תל קציר השוכן מתחתיו. עד שנת 1967 ניצב בתאופיק העליונה מוצב סורי שמקורו במוצב שהקימו הבריטים במהלך מלחמת העולם השנייה. משני הכפרים הומטרה מפעם לפעם אש לעבר יישובי עמק הירדן; תאופיק התחתונה נהרסה בפעולת תגמול של צה"ל בלילה שבין 31 בינואר ו-1 בפברואר 1960 (מבצע "חרגול"), ותאופיק העליונה ננטשה במהלך מלחמת ששת הימים. הפילבוקס נכבש במלחמת ששת הימים ללא קרב בידי כוח משולב של חטיבת הצנחנים ושריון, שעלו לרמת הגולן בתוואי הדרך הלבנה העולה מקיבוץ האון.

בתקופת המרדפים הקים צה"ל בונקר בטון גדול במוצב, והציב בו תותחים אשר כוונו דרומה לעבר הגלעד. המילואימניקים ששירתו במקום העניקו לו את השם "מוצב תותחי נברון", על-שמו של סרט המלחמה מ-1961.

ראו גם
------

* תאופיק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עין עקוב** בוויקישיתוף
* עין עקוב, באתר התיירות של הגולן
* עין תאופיק, באתר התיירות של מועצה אזורית עמק הירדן
* ספי בן יוסף, המעיין של 'מוצב תותחי נברון', באתר ynet, 22 באוגוסט 2002
* חוה בראון, עולים ברמה: אל יער מבוא חמה, באתר ynet, 18 ביוני 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפר כהן, אכסניה לרוחות רעות, "טבע וארץ" מרץ 1992, חוברת מס' 248.
2. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר, פרק ט', הלכה ג'.
3. ↑  תבואות הארץ, פרק ד', עמ' רס"ט.
4. ↑  שביל הגולן, המדריך, יעקב שקולניק ושלמה אשד, 2010, מסת"ב 9789659150908, עמ' 114.

הפילבוקס ביער מבוא חמה
בונקר "תותחי נברון"
**עין פרור** הוא מעיין ברמות מנשה, כקילומטר וחצי ממזרח למושב עין העמק, המהווה אחד ממקורותיו העיקריים של נחל השופט.

אודות המעיין
------------

המעיין שימש בשנות ה-40 של המאה ה-20 כמקור המים של קיבוץ רמת השופט, ובמקום נבנתה משאבת מים, אשר עודנה מוצבת במעיין.

בסמוך למעיין נרצחו במהלך מאורעות 1936 השומרים יואש זולר ויצחק קליצ'בסקי, אשר על שמם נקראו "נחל השניים" המתחבר למעיין, עמק רמת השניים הסמוך, וכן שני המעיינות הסמוכים "עין יואש" ו"עין יצחק".

בסמוך למעיין נמצא תל ארכאולוגי גדול, **תל פרור** (**ח'רבת א-פאריה** במקור). התל תואם במיקומו ובשמו ליישוב המוזכר באונומסטיקון של אוסביוס מתחילת המאה הרביעית לספירה בשם **ephraia** הנזכר במרחק של שישה מייל מצפון ללגיו (מגידו).

האתר נסקר ומופה בידי חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל בשנת 1881, ותועדו בו מערות קבורה עתיקות, אשר חלקן עוד מצוי באתר.

בחודשים נובמבר-דצמבר 2017 נערכה באתר חפירה ארכאולוגית ראשונה בידי רשות העתיקות. מדו"ח סיכום החפירה מיולי 2019 עולה כי האתר היה מיושב ברציפות החל מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הביזנטית, וכי במקום נחשפו שרידי כלי צור מהתקופה הכלקוליתית וכן שרידי מבנים וקירות מתקופות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* חפירות תל פרור ועין פרור באתר רשות העתיקות.
**ג'ורג'ה וויאדינוביץ'** (בסרבית: **đorđe vujadinović**;‏ 29 בנובמבר 1909 – 5 באוקטובר 1990) היה כדורגלן ומאמן יוגוסלבי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

וויאדינוביץ' נולד ב-29 בנובמבר 1909 בסמדרבו שבממלכת סרביה של אז, והגיע בגיל צעיר לגור אצל דודו שחי בבלגרד. בזמן ששיחק כדורגל יחד עם שני חבריו במגרש בפארק קלמגדן שבמרכז העיר, הבחין בו זר מבוגר שהזמין אותו ואת שני חבריו להיבחן במועדון הגדול ביותר ביוגוסלביה באותה תקופה, BSK בלגרד. הוא הצטרף לקבוצת הנוער של הקבוצה, בה שיחקו דור מוכשר של שחקנים, בהם טירנניץ', ואלארביץ', קרצ'ביץ' וזלוקוביץ'. כמה שנים לאחר מכן וויאדינוביץ' היה חלק מההתקפה של הקבוצה הבוגרת, שזכתה באליפות רבות בשנות השלושים של המאה ה-20. עד שנת 1940 הוא ערך במדי הקבוצה כ-441 הופעות, כבש כ-332 שערים, זכה ב-5 אליפויות, והיה למלך השערים של הליגה פעמיים.

במדי נבחרת יוגוסלביה ערך 44 הופעות וכבש 18 שערים בין 1929–1940. עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה היה וויאדינוביץ' חלק מרכזי בנבחרת יוגוסלביה. הוא היה לאחד השחקנים העיקריים של הנבחרת במונדיאל 1930, בו שיחק לצד חברו לקבוצה, אלכסנדר טירנאניץ'. בשלב הבתים הוא כבש את השער הרביעי במשחק נגד בוליביה, והיוגוסלבים סיימו בראש הבתים שלהם. במשחק חצי הגמר כבש וויאדינוביץ' שער כבר בדקה הרביעית של המשחק נגד אורוגוואי, אולם אורוגוואי ניצחה בסיום 6–1, ויוגוסלביה סיימה במקום הרביעי.

במהלך מלחמת העולם השנייה, נלקח וויאדינוביץ' בשבי, ולאחר סיומה השתחרר, וסיים את קריירת המשחק שלו. לאחר מכן הוא הקדיש את הזמן בשביל לאמן את קבוצות הנוער של פרטיזן ו-OFK בלגרד, שם גם אימן את הקבוצה הבוגרת בשנים 1960–1961. בנוסף לכך אימן את נבחרת יוגוסלביה עד גיל 21.

ב-5 באוקטובר 1990 נפטר וויאדינוביץ' בבלגרד בגיל 80.

תארים
-----

BSK בלגרד
* אליפות יוגוסלביה (5): 1930/31, 1932/33, 1934/35, 1935/36, 1938/39

נבחרת יוגוסלביה
* מקום רביעי בגביע העולם: 1930

אישיים
* מלך השערים של הליגה היוגוסלבית (2): 1929, 1930/31

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
מלגז בסירת משוטים
מלגז בסירת חתירה ספורטיבית
בסירת משוטים, **מלגז** (באנגלית: Oarlock) הוא מתקן המחבר את המשוט לסירה. בזמן החתירה בסירה המלגז משמש כציר, וכך, הכוח שמפעיל החותר על המים באמצעות המשוט מועבר דרך המלגז אל הסירה.

בסירת משוטים רגילה מבנה המלגז הוא כעין מזלג דו-שיני בעל רגל אחת. המלגז מותקן בתוך כנה ייעודית בלזבזת הסירה, אליה נכנס צוואר המלגז. המשוט מותקן בין שתי הקרניים. מקובל לאבטח את המלגז לגוף הסירה באמצעות חבל אבטחה, וזאת על מנת למנוע את אובדנו במקרה שהוא מתנתק מן הכנה, או במקרה של התהפכות הסירה. המלגז עשוי בדרך כלל ממתכת או סגסוגת עמידה לחלודה כגון פליז, קופרניקל או פלדה בלתי מחלידה.

* חלקי המלגזחלקי המלגז

בסירת חתירה ספורטיבית ("חתירה אקדמית"), המלגז הוא מסגרת ריבועית קשיחה הניתנת לנעילה. המלגז מותקן בקצה זרוע המשתרעת אל מחוץ לדופן הסירה הנקראת "שֶׁלַח" או "מִלְבָּרִית" (באנגלית: Outrigger). מכיוון שסירות חתירה ספורטיביות הן צרות ביותר, הרחקת נקודת הציר מן החותר מעניקה מנוף גדול יותר, ומאפשרת שימוש במשוטים ארוכים יותר.

ראו גם
------

* משוט
* חתירה (ספורט)
* תלת-חתרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלגז** בוויקישיתוף
* Anu Dudhia, Physics of Rowing, Oxford University (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בדרך כלל נחושת 90% וניקל 10%, בתוספת כמויות מזעריות של ברזל ומנגן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530337705171
* LCCN: sh2001001794

 |
קאטו הזקן
שרידי בתים פיניקיים בגבעת בירסה בעיר קרתגו.
**מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו** (במקור, לטינית: "**Ceterum censeo Carthaginem esse delendam**", מקוצר לרוב ל"**Carthago delenda est**", מילולית: "קרתגו צריכה להיהרס") היא אמרת כנף לטינית שטבע קאטו הזקן, אחד המדינאים הרומאים הבולטים והמשפיעים בתקופתו. לפי פלוטרכוס, קאטו הזקן נהג לסיים כל נאום שלו (כולל נאומים שלא עסקו כלל בקרתגו) במשפט זה או בגרסאות שונות שלו, כדי לדרבן את הסנאט הרומאי להכריז מלחמה על קרתגו.

קאטו רחש איבה עמוקה לקרתגו וחשש מפניה - רגשות שנבעו משנותיו כחייל במהלך המלחמה הפונית השנייה. בעקבות ביקור רשמי שערך בקרתגו בשנת 153 לפנה"ס השתכנע סופית, במילותיו של ההיסטוריון תאודור מומזן, "כי רומא לא תהיה בטוחה בקיומה כל עוד לא תיכחד קרת-חדשה (קרתגו) מתחת השמים". עם חזרתו לרומא החל במסע תעמולה בסנאט שמטרתו הייתה הכרזת מלחמה על קרתגו והשמדתה, מסע שיסוד מרכזי בו הייתה חזרתו על הסיסמה. לפי פרופ' מ. קארי, השילוב בין אישיותו "מהלכת האימה" של קאטו לבין השימוש החוזר ונשנה בפתגם בנאומיו הובילו לבסוף להכרזת המלחמה (כאשר הזדמנה עילה לכך). עדות נוספת ליעילותה של הרטוריקה של קאטו היא בכך שיריביו האידאולוגיים בסנאט, שהתנגדו להכרזת המלחמה, אימצו את הסיסמה בשינוי קל: פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה קורקולום נהג לסיים את נאומו בכך שאמר "**סוף דבר, סבורני שיש לקיים את קרתגו**".

לפי גדליה אלקושי, שימוש במשפט, או באחד מניסוחיו המקוצרים: "**מלבד זאת סבורני**" ("Ceterum censeo") ו"**על קרתגו להיחרב**" ("Carthago Delenda" או "Carthago delenda est"), מחוץ להקשרו ההיסטורי מציין "דעה או השקפה שאדם דבק בה ברבים ומשמיע אותה תכופות". הביטוי מביע במקרים מסוימים גם עקשנות בלתי נלאית, נחישות ודבקות במטרה.

בספרות העברית המקצועית וכן בשימוש הנרחב אין אחידות בתרגומו של המשפט. בעוד חוקרים מודרניים, כגון ההיסטוריון ישראל שצמן, מתרגמים את המשפט כ"מלבד זאת אני סבור שיש להרוס את קרתגו", בתרגומים מוקדמים יותר, כגון תרגומו של יוסף ליבס ל"חיי אישים" של פלוטרכוס, מתורגם הפתגם כך: "סוף דבר סבורני שיש להחריב את קרתגו". במהדורה הראשונה לספרו של אלקושי "אוצר פתגמים וניבים לאטיניים" תורגם המשפט לנוסח "מלבד זה דעתי היא, שמן ההכרח להחריב את קרתגו", ובמהדורה השנייה תורגם המשפט כ"מלבד זאת סבורני כי יש להחריב את קרתגו".

ראו גם
------

* שלום קרתגו

קישורים חיצוניים
----------------

* "**סיפור מעשה על אודות תאנה**" (Plinius, *Naturalis Historia*, 15.20). תרגם מלטינית: ד"ר מאיר שָׂשׂ. פורסם לראשונה ב"תורן", דפים לבית צים, מס' 51, דצמבר 1964. העתק דיגיטלי בפרויקט בן יהודה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  פלוטרכוס, **חיי אישים**, *חיי קאטו הזקן*, 27. תרגם מהמקור היווני והוסיף מבוא והערות יוסף ליבס, ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ד, עמ' 112.
2. ↑  נזכר גם אצל אפיאנוס, **המלחמות הפוניות**, פרק 69.
3. ↑  פלוטרכוס, **חיי אישים**, קאטו הזקן, פרקים כו–כז.
4. ↑  גם חוקרים מודרניים כגון ישראל שצמן, מ. קארי ותיאודור מומזן מחזיקים בדעה זו
5. ↑  תאודור מומזן, **דברי ימי רומא**, כרך א', תרגום דוד קלעי, הוצאת מסדה, תשכ"א, עמ' 323
6. ↑  מ. קארי, **דברי ימי רומא, עד סוף תקופת קונסטאנטינוס**, הוצאת ש. פרידמן, תל אביב, עמ' 197
7. 1 2  גדליה אלקושי, **אוצר פתגמים וניבים לאטיניים**, הוצאת מאגנס, ירושלים, תשמ"ב, עמ' 98, סימן 358
8. ↑  ישראל שצמן, **תולדות הרפובליקה הרומית**, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1989, עמ' 203
9. ↑  גדליה אלקושי, **אוצר פתגמים וניבים לטיניים**, תל אביב: י' שרברק, 1959
**מפרץ לידי ניונס** (באנגלית: **Lady Newnes Bay**) הוא מפרץ בחוף בורשקווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

אורך פתחו של המפרץ 111 קילומטרים - בין כף סיבולד לבין האי קולמן.

המפרץ נפתח אל ים רוס.

קרחון פוקנר יוצר לשון קרח החודרת אל המפרץ.

היסטוריה
--------

### גילוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת צלב הדרום) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1898–1900, בפיקודו של קאשטן בורשקרווינק.

### מקור השם

בורשקרווינק נתן למפרץ את שמו.

בורשקרווינק קרא למפרץ על שמה של הליידי ניונס (Lady Newnes), אשר בעלה סר ג'ורג' ניונס מימן את המשלחת.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 231
• Bozzo, E. Caneva, G. Capponi, G. & Colla, A. (1995), **Magnetic investigations of the junction between Wilson and Bowers terranes (northern Victoria Land, Antarctica)**,
 Antarctic Science, 7(2), 149-157. doi:10.1017/S0954102095000216

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ ליידי ניונס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ ליידי ניונס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור מפרץ ליידי ניונס
* מפרץ ליידי ניונס באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
בביולוגיה, **סוֹמָטי** (somatic, מיוונית: סומטיקוס, "גוף") הוא מונח המציין קשר אל הגוף.

המונח מתייחס, בדרך כלל, רק ליצורים רב-תאיים, בהם קיימים סוגים רבים של תאים, שכן ליצורים חד-תאיים אין "גוף". ניתן להשתמש במונח זה גם בהקשר של יצורים חד תאים מושבתיים כדוגמת הוולווקס.

את המונח ניתן לפגוש בפסיכולוגיה, כחלק מהמושג **פסיכוסומטי**, המתייחס למחלות ולמצבים נפשיים המשפיעים על הבריאות הפיזית של הגוף.

בגנטיקה ובפיזיולוגיה נפוץ המושג "תא סומטי"; זהו כל אחד מתאי הגוף שאינו **תא מין**. תאי המין אצל זכרי האדם, למשל, הם תאי הזרע המצויים באשכים, ואילו אצל נקבת האדם - הביציות, המצויות בשחלות. רובם המוחלט של התאים בגוף הם סומטיים, שבמקרה של יצורים רבים, ביניהם בעלי החיים והאדם, הם תאים דיפלואידיים.

להבחנה זו חשיבות רבה בנושאים שונים. מבדילים, למשל, בין מוטציות סומטיות ומוטציות המתרחשות בתאי המין. מוטציות סומטיות (לדוגמה: שינוי גנטי בתא עור, עקב חשיפה מרובה לשמש, העלול לגרום לסרטן העור) משפיעות רק על האדם הנושא את התאים שעברו שינוי. מוטציות בתאי המין לא משפיעות על הפרט בו הן התרחשו, אך הן יכולות לעבור לצאצאים עתידיים, ולפיכך יכולה להיות להן השפעה אבולוציונית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סומטי** |
**תרנגול הודו מצוי** (שם מדעי: *Meleagris gallopavo*) הוא מין של תרנגול הודו גדול-ממדים, במשפחת הפסיוניים ולמעשה המין הגדול יותר בסדרת התרנגולאים. תת-המין המצוי בטבע הוא אביו הקדמון של תת-המין המבוית המגודל בחוות. הוא נפוץ בטבע ביערות ואזורים הרריים באמריקה הצפונית, בארצות הברית ובמקסיקו. הוא קיבל את שמו בעברית עקב הטעות של מגלים אמריקה שחשבו שהגיעו להודו. באותו אופן הכינוי האנגלי "turkey", התפתח בשל בלבול בין תרנגול ההודו לבין הפנינייה, שמקורה באפריקה והיא נודעת כנראה לאנגלים דרך סוחרים טורקיים.

מאפיינים
--------

לתרנגול ההודו יש רגליים ארוכות אפרפרות-ירוקות ונוצות שחורות או חומות. לקראת הזנב הנוצות חומות יותר והזנב קצר ומעוגל עם נוצות ארוכות מאוד הנפרשות לצורת מניפה גדולה. לזכרים ראש חשוף מנוצות ורדרד ולעיתים גם כחול עם דלדלים וגרון חשוף ואדמדם. כאשר התרנגול ההודי נרגש הוא חושף גדילי עור על חזהו וראשו וצווארו מאדימים כמעט לגמרי. במצבים כאלה תרנגול ההודו נרגש וכנראה יתעמת עם תרנגול הודו אחר, מה שעלול להיות מאוד מסוכן לשניהם עקב הדרבנות הארוכים של הרגליים החזקות.

בניגוד לתת-המין המבוית, לתרנגולי הודו בטבע יכולת תעופה לא רעה והם עפים לעבר ענפים נמוכים כדי להימלט מאויבים. 

תרנגול ההודו הוא התרנגולאי הגדול ביותר בעולם - משקל הזכרים מגיע ל 5-11 ק"ג ואורכו ל-100-125 ס"מ. הנקבות כמו רב התרנגולאים קטנים הרבה יותר מהזכרים ומגיעות למשקל 2.5-5.4 ק"ג ואורכה 76-95 ס"מ. מוטת הכנפיים באורך 1.25-1.44 מ'.

תרנגול ההודו המצוי בוית לפני 2,000 שנה לפחות על ידי תושביה הילידים של מסו-אמריקה, ככל הנראה באזור שכיום הוא מרכז מקסיקו. תרנגול ההודו נודע לאדם הלבן והובא לאירופה רק בעקבות גילוי אמריקה. לתת-המין המבוית יש נוצות לבנות כמעט לגמרי והוא כבד הרבה יותר מקרובו ויכול להגיע למשקל של 40 ק"ג. עם זאת הוא לא מסוגל לעוף.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* התרנגול המבויתהתרנגול המבוית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תרנגול הודו מצוי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  תרנגול הודו מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556179605171
* GND: 4186348-3
* LCCN: sh85146690

 |
**תרנגול פולני** הוא גזע של תרנגול אירופאי המפורסם בציצת הנוצות שעל ראשו. התיאור הוודאי הראשון של גזע זה מגיע מהולנד, אך ארץ המוצא שלו אינה ברורה. גם מקור השם של הגזע אינו ידוע; למרות שלכאורה הגזע קרוי על שם מדינת פולין, ייתכן שמקור השם הוא מהמילה "פול" שפירושה "ראש" בהתייחס לציצת הנוצות על ראשו שמזכירה את הכובע של החיילים הפולנים. גזע זה הוכרז כתרנגול גזעי במהלך המאה ה-16, ונטען שבשרו וביציו טעימים יותר מהתרנגול הרגיל.

התרנגול הפולני מפורסם כאמור בציצת הנוצות שעל ראשו; ציצה זו עשויה לכסות את מרבית הראש ולהגביל את שדה הראייה של התרנגול, ועקב כך גם עשויה להשפיע על מצב הרוח שלו. לפיכך, תרנגולים מאולפים עשויים להיות ביישנים ולהיבהל מקולות בקלות עקב אי יכולתם לבחון היטב את הסביבה. לתרנגול הפולני יש כרבולת קטנה דמוית מסרק קטן בצורת V, ולרוב היא מוסתרת על ידי ציצת הנוצות שבראש. הסנטר ותנוכי האוזניים קטנים למדי ועלולים להיות מוסתרים על ידי ציצת השיער והזקן. הכרבולת והסנטר בצבע אדום בהיר-בורדו והתנוכים לבנים. אצל גזע זה ניתן למצוא פרטים מזוקנים, לא מזוקנים או עם נוצות פרועות.

אף שבתחילה גידלו אותן עבור ביציהן, התרנגולות הפולניות גודלו במשך מאות שנים בעיקר כעופות נוי. בעקבות כך, נדיר שהתרנגולת מגזע זה תלך לדגור על ביציה מעצמה, ויש צורך במדגרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תרנגול פולני** בוויקישיתוף