recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מצבת קבר בבית הקברות של הכפר
מפת בית נבאלא 1880 PET
קבר עתיק באזור בית נבאלא
**בית נבאלא** (בערבית: **بيت نبالا**; נקרא לעיתים בטעות **בית נבאללה**) היה כפר ערבי שהתקיים בשפלה והיה שייך לנפת רמלה. במלחמת העצמאות, במהלך מבצע דני, כבש צה"ל את הכפר ועל שטחיו הוקמו המושבים בית נחמיה וכפר טרומן.

היסטוריה
--------

הכפר משמר בשמו את היישוב המקראי נבלט, ששרידים ממנו נתגלו בסמוך לשרידי הכפר. במפקד האוכלוסין העות'מאני משנת 1596 נמנו בכפר 297 תושבים.

בתקופה העת'מאנית היה בית נבאלא כפר חשוב בסביבות לוד. בכפר התיישבו חמולות מתימן והתרחשו מלחמות אחים אלימות שכונו סכסוכי קייס וימן. בסוף המאה ה-19 עיבדו תושבי בית נבאלא את אדמות ג'ינדאס (כיום, מושב גנתון).

בשנת 1921 הקימו שלטונות המנדט בית ספר לילדי הכפר, שבו למדו למעלה מ-200 תלמידים באמצע שנות ה-40. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 מספר התושבים הוערך בכ-2,310, שטח הכפר הוערך כ-15,051 דונם טורקי מתוכם 624 דונם בבעלות ציבורית.

בזכות מיקומו האסטרטגי של הכפר בצומת הדרכים מזרח-מערב וצפון-דרום (כיום כביש 444) הקימו שלטונות המנדט מערבית אליו תחנת רכבת ובסיס תובלה, הממשיך לפעול עד היום כבסיס של מרכז ההובלה בצה"ל, הנקרא כיום "מחנה בן עמי" על שם בן עמי פכטר שנפל בשיירת יחיעם. ממחנה זה תקפו חיילי הלגיון הערבי ששהו בו אז, את שיירת בן שמן ב-14 בדצמבר 1947 והרגו 13 מאנשיה.

בית נבאלא נועדה להישאר בשטח המדינה הערבית שתוכננה לקום על פי תוכנית החלוקה של ארץ ישראל מ-1947.
עם התגברות הקרבות במלחמת העצמאות, פונה הכפר ב-13 במאי 1948, לפי הוראת הלגיון הערבי.
את הבתים תפסו כוחות צבא ההצלה. התושבים עזבו מזרחה לרמאללה, רנתיס ולמחנה הפליטים ג'לזון. הכפר נכבש במהלך שלב א' של מבצע דני, שבמהלכו נכבשו רמלה ולוד.
בתי הכפר נהרסו בספטמבר 1948. במהלך שנת 1950 הוקם דרומית לשרידי הכפר המושב בית נחמיה.

שרידי היישוב
------------

כיום נותרו מצפון למושב בית נחמיה ודרומית-מזרחית לשוהם שני שרידים עיקריים: בית הספר המשמש היום את קרן קיימת לישראל וממוקם בכניסה למושב, ובית קברות הממוקם במערב התל עליו שכן היישוב. לבד מהם קיימים באזור שרידי מערות ומתקנים חקלאיים שנחצבו בסלע.

ראו גם
------

* תחנת הרכבת בית נבאלא

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית נבאלא** בוויקישיתוף
* Yolande Knell: Israel campaign throws spotlight on Jewish refugees from Arab lands, BBC News, Jerusalem
* אתר פליטי הכפר נבאלאנט
* מיכאל יעקובסון: סקירת שרידי הכפר וסביבתו ב-2013, באתר 'חלון אחורי', 28.4.13

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, **לוד-דיוספוליס** 7, 2021, עמ' 19-17
2. ↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, **לוד-דיוספוליס** 7, 2021, עמ' 23
3. ↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, **Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine**, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
4. ↑  בני מוריס, **לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949**, עמ' 99.
**לבואן** (במלאית: **Labuan**, בכתב ג'אווי: **لابوان**) היא טריטוריה פדרלית במלזיה. הטריטוריה כוללת את האי לבואן ועוד שישה איים קטנים יותר בקרבתו. האיים נמצאים בים סין הדרומי, מול חופי המדינה המלזית סבה הנמצאת בצפון האי בורנאו. בירת הטריטוריה היא ויקטוריה.

היסטוריה
--------

לבואן היה בשליטת האימפריה הברוניית מאז המאה ה-15.

מאז המאה ה-18, בריטניה רצתה להשתלט על האי כדי להפוך אותו לבסיס ימי לשירות האינטרסים שלהם באזור וכדי להילחם בשודדי הים בים סין הדרומי. ב-18 בדצמבר 1846 ג'יימס ברוק, הרג'ה של ממלכת סראוואק שהיה בריטי במוצאו, קנה ביוזמתו את האי בעבור הבריטים בחוזה עם סולטאן ברוניי. ב-24 בדצמבר באותה שנה הבריטים החליטו לקבל את ההצעה והשתלטו על האי.

ב-1848 נוסדה מושבת הכתר של לבואן וברוק שימש כמושל הראשון שלה עד 1852. ב-1890 לבואן הועבר לשליטת קולוניית צפון בורנאו הבריטית, שהייתה בשטחי מדינת סבה של היום. ב-1906 האי הפך לחלק מקולוניית מושבות המצרים, שכללה מספר קולוניות של הבריטים בחצי האי המלאי כמו סינגפור, אך ב-1912 האי חזר להיות מושבת כתר נפרדת.

בדצמבר 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, האי נכבש על ידי כוחות האימפריה היפנית. במהלך המלחמה האי היה מרכז שלטוני של היפנים באזור. ב-9 בדצמבר 1942 היפנים שינו את שם האי למַאֶדַה (前田島) על שמו של טושינרי מאדה (前田利為侯爵), המפקד הראשון של הכוחות היפנים בבורנאו שנהרג בהתרסקות מטוס בבינטולו שבסראוואק. בשלב מתקדם יותר של המלחמה היפנים הפכו את לבואן לבסיס צבאי. שחרור האזור על ידי בעלות הברית החל ב-10 ביוני 1945 כשכוחות אוסטרלים כבשו את האי מידי היפנים במסגרת "מבצע אבוב 6". לאחר מכן השם שונה בחזרה ללבואן.

ב-1946 האי צורף למושבת הכתר של צפון בורנאו שנוצרה באותה שנה. ב-1963 המושבה הייתה בין החלקים שהרכיבו את מלזיה והיא נהפכה למדינת סבה.

ב-1984 סבה מסרה את האי לממשלה הפדרלית של מלזיה והוא נהפך לטריטוריה פדרלית. ב-1990 הטריטוריה הוכרזה כמרכז פיננסי מעבר לחוף (Offshore financial centre).

כלכלה
-----

כלכלת הטריטוריה מתבססת בעיקר על ייצוא נפט וגז טבעי שמופק בה וכן על שירותי בנקאות.

גאוגרפיה
--------

הטריטוריה מורכבת מהאי לבואן ומעוד שישה איים קטנים. האיים נמצאים במפרץ ברוניי, במרחק של 8 קילומטרים מחופי מדינת סבה ובקרבת ברוניי. ששת האיים הנוספים ללבואן הם: דאט (Daat), פפן (Papan), בורונג (Burung), קורמן (Kuraman), רוסוקן קצ'יל (Rusukan Kecil, "רוסוקן הקטן") ורוסוקן בסר (Rusukan Besar, "רוסוקן הגדול").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבואן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לבואן (במלאית)
* לבואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לבואן, ברשת החברתית פייסבוק

* לבואן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לבואן, ביישום טלגרם

* לבואן, ברשת החברתית אינסטגרם

* לבואן, ברשת החברתית טיקטוק

| מדינות מלזיה |
| --- |
| מדינות | מלאקהמלאקה מלאקה • סבהסבה סבה • סראוואקסראוואק סראוואק • פננגפננג פננג | מפת מדינות מלזיה |
| סולטנויות | ג'והור (מלזיה)ג'והור (מלזיה) ג'והור • טרנגנוטרנגנו טרנגנו • סלנגורסלנגור סלנגור • פהנגפהנג פהנג • פרקפרק פרק • קדהקדה קדה • קלנטןקלנטן קלנטן |
| ממלכות | נגרי סמבילןנגרי סמבילן נגרי סמבילן • פרליספרליס פרליס |
| טריטוריות פדרליות | לבואןלבואן לבואן • פוטרג'איהפוטרג'איה פוטרג'איה • קואלה לומפורקואלה לומפור קואלה לומפור |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2014052736
* MusicBrainz: a79d303b-1873-4357-a59d-5c060dbc2f92
* VIAF: 310615236
* WorldCat (עם VIAF): 310615236

 |
**ויצ'דה** (בספרדית: **Vichada**) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוז אראוקה בצפון, בוונצואלה בצפון ובמזרח, במחוז גואאיניה בדרום, במחוז גואביארה בדרום-מערב, במחוז מטה במערב ובמחוז קסנרה בצפון-מערב.

המחוז משתרע על שטח של 100,242 קמ"ר, והוא המחוז השני בגודלו בקולומביה מבחינת שטח, אחרי אמסונאס. במחוז מתגוררים כ-75,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא פוארטו קרניו.

היסטוריה
--------

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לטריטוריית סן מרטין שכללה את שטחי מחוזות ויצ'דה ומטה המודרניים. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והפרובינציה נכללה במדינת קונדינמרקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1866 טריטוריית סן מרטין נוצרה מחדש, אם כי היא הייתה נתונה לשליטה מסוימת של קונדינמרקה. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז קונדינמרקה.

ב-1905 פוצלה מהמחוז האינטנדנסיה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) מטה שכללה את שטחי טריטוריית סן מרטין. ב-1913 פוצל שטח מהאינטנדנסיה להקמת הקומיסריה (מעמד דומה לאינטנדנסיה) של ויצ'דה, שכללה את שטחי המחוז המודרני.

הבירה המקורית של הקומיסריה הייתה סן חוסה דה מאיפורס (San José de Maipures; נמצאת בתחומי הרשות המקומית המודרנית של קומריבו) הממוקמת על גדות נהר אורינוקו שמשמש כגבול עם ונצואלה. ב-12 ביוני 1924 הבירה הועברה ליישוב אגואה (Egua) על גדות נהר ויצ'דה. ב-5 ביוני 1974 הבירה הועברה לפוארטו קרניו, הבירה הנוכחית. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.

כלכלה
-----

הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על חקלאות, חטיבת עצים, גידול מקנה ובמידה פחותה גם על תיירות המתרכזת בפארק הלאומי הטבעי אל טופרו (El Tuparro).

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויצ'דה (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויצ'דה** בוויקישיתוף
* ויצ'דה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויצ'דה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).

| מחוזות קולומביה |
| --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה | מפת מחוזות קולומביה |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |
שתי ה**אוניות מחופות שריון מסדרת טרפלגר** של הצי המלכותי הבריטי היו אוניות מחופות שריון מסוף המאה ה-19. שתיהן נקראו על שם קרבות ימיים שבהם ניצחו הבריטים במהלך מלחמות נפוליאון בפיקודו של אדמירל נלסון. שתי האוניות נקראו אה"מ נייל ואה"מ טרפלגר.

תכנון
-----

תכנית גובה וסיפון הימני, על פי הדיווח השנתי של Brassey 1888–9, מציג את החימוש המשני המתוכנן המקורי של שמונה תותחי 5 אינץ'

האוניות הונחו בשנת 1886, לאחר שתוכננו על ידי ויליאם הנרי וייט להיות גרסאות משופרות של סדרת אדמירל, בעלות הדחק גדול יותר כדי לאפשר הגנה משופרת. עם זאת הם הקריבו חגורת שריון מלאה עבור עובי גדול יותר באמצע האונייה בחגורה חלקית.

הן נועדו במקור לכלול חימוש משני של שמונה תותחי 5 אינץ' אבל זה שונה לשישה תותחי ירי מהיר 4.7 אינץ' לשימוש נגד סירות טורפדו תוקפות, מה שהוביל לעלייה במשקל של 60 טון, בין השאר בשל כמות התחמושת המוגברת שנישאה. זה היה אחד השינויים שהובילו לכך שהאוניות היו עם עודף משקל של 600 טון, מה שגרם לעלייה בשוקע של רגל.

אוניות הסדרה היו אוניות המלחמה עם בולט נמוך הלפני אחרונות שנבנו עבור הצי המלכותי. עיצוב זה היה מועדף במשך מספר שנים משום שהקטין את גודל המטרה שהאוניות הציגו לתותחי האויב בקרב, ומכיוון ששטח הגוף הקטן יותר איפשר שריון עבה יותר. עם זאת, כתוצאה מכך שהיה להן בולט של כ-15 רגל בלבד, כלי השיט לא היו מסוגלים להתמודד עם ים סוער מאוד. זה הוקל על ידי כך שהם בילו את רוב שירותם הפעיל בים התיכון הרגוע יחסית.

כאשר הן נבנו, משקיפים רבים העריכו יתר על המידה את פגיעותן של אוניות גדולות לטורפדות ואת חוסר היכולת הנתפסת להימנע מהן, מה שגרם להם להאמין שספינות מלחמה גדולות יוחלפו בהכרח בספינות קטנות יותר, פחות פגיעות ופחות יקרות. לדוגמה, ג'ון היברט, המזכיר הפרלמנטרי של האדמירליות, אמר לפרלמנט במרץ 1886: "אני חושב שאני יכול לומר בבטחה ששתי האוניות מחופות שריון הגדולות הללו יהיו ככל הנראה האחרונות מטיפוס זה שייבנו אי פעם במדינה זו או כל מדינה אחרת. בצרפת מפסיקים להמשיך בבנייה של אוניות מחופות שריון גדולות".

אוניות הסדרה
------------

| שם האונייה | המספנה | הונחה | הושקה | כניסתה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **טרפלגר** | מספנת פורטסמות' | 18 בינואר 1886 | 20 בספטמבר 1887 | 1890 |
| **נייל** | מספנת פמברוק | 8 באפריל 1886 | 27 במרץ 1888 | 10 ביולי 1891 |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניות מחופות שריון מסדרת טרפלגר** בוויקישיתוף
**ח'דיתה** (בערבית: **الحديثة**) היה כפר ערבי בגבול שפלת יהודה ומישור חוף יהודה הכפר היה בנוי על תל חדיד, צפונית ליער בן שמן ולכביש 443 ועל הגדה המערבית של נחל נטוף. הכפר שכן בקו הגבעות הראשון מעל מישור החוף באזור בן שמן וממנו הייתה תצפית על כל גוש דן. מבחינה מנהלית היה שייך הכפר לנפת רמלה.

היסטוריה
--------

הפסיפס שנמצא בתל חדיד, עם נוף של נהר הנילוס
השרידים העתיקים ביותר שנתגלו במקום הם מראשית תקופת הברזל. חרסים שנמצאו במקום מצביעים על כך שבמקום הייתה עיר מוקפת חומה כבר בתקופת יהושע בן נון. אולם היא ככל הנראה הגיעה לשיאה בזמן ממלכת יהודה במאות ה-7 וה-8 לפני הספירה. בשנת 1955 נערכו במקום חפירות ארכאולוגיות ונמצאה רצפת פסיפס כנראה מהמאה השישית לספירה בה מתוארת ספינה שטה על הנילוס, עיר מבוצרת, החי והצומח על גדות הנהר וכתובת "איגיפטוס" (מצרים). רצפת הפסיפס הוצאה מהאתר ומוצגת כיום במוזיאון הימי הלאומי בחיפה. 

בתנ"ך מוזכר היישוב חדיד כאחד המקומות בהם התיישבו שבי ציון: "בְּנֵי-לֹד חָדִיד וְאוֹנוֹ, שְׁבַע מֵאוֹת עֶשְׂרִים וַחֲמִשָּׁה" (ספר עזרא, פרק ב', פסוק ל"ג ובספר נחמיה, פרק ז', פסוק ל"ז, עם שינויים קלים). מאוחר יותר נזכר המקום כעיר שבוצרה על ידי שמעון התרסי מבית החשמונאים בשנת 143 לפנה"ס. יוסף בן מתתיהו כתב שאספסיאנוס לכד את חדיד במרד הגדול. בתקופת המשנה ישבו במקום חכמים ובהם התנא רבי יקים איש חדיד (משנה, מסכת עדויות ז',ה'). חדיד נזכרת גם באונומסטיקון של אוסביוס ומופיעה במפת מידבא. רבי אשתורי הפרחי כתב בשנת 1322 שחדיד נמצאת כשעתיים מהעיר לוד על הר עגול, והערבים קוראים למקום חדיתא.

במחצית השנייה של המאה ה-19 ביקר ויקטור גרן בכפר ח'דיתה וזיהה את המקום עם Adhtha של אוסביוס, עם Aditha של היירונימוס הקדוש מזרחית לעיר לוד, ועם חדיד המוזכרת בספר עזרא ובספר נחמיה. ח'דיתה, לפי ויקטור גרן, הייתה כפר קטן על גבעה גבוהה שמדרונותיה תלולים יחסית, הבתים היו בנויים בנייה אותה תיאר כגסה וחלקם היו הרוסים. במקום נספרו 15 בורות מים, בריכה מלבנית קטנה וקברים חצובים בסלע. אבנים גדולות עתיקות נראו מפוזרות במקום.

בתחילת המאה ה-20 רכשו חובבי ציון מצאריצין 100 דונם מאדמות כפר ח'דיתה, עליהן הוקם בית החרושת חדיד. 
על פי  סקר הכפרים 1945 נאמדה האוכלוסייה בכפר ב-760 תושבים ושטחו עמד על 7,110 דונמים (שטח זה כלל 157 דונמים בבעלות יהודית ו-409 דונמים שטחים ציבוריים).
בתחילת מלחמת העצמאות השתתפו ערבים מהכפר בהתקפות על תושבי בן שמן עד שביולי 1948, במבצע דני, הכפר נכבש ונהרס.

קיבוץ בשם "תחייה" הוקם בשנת 1949 על אדמות הכפר והתפרק לאחר זמן קצר. המושב חדיד הנמצא סמוך לתל, על האדמות החקלאיות של הכפר הוקם בנובמבר 1950 בידי עולים מתימן וכעבור זמן הצטרפו אליו עולים מרומניה.

בית השייח' בכפר 1931

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ח'דיתה** בוויקישיתוף
* מיכאל יעקובסון: סקירת האתר עם תמונות עדכניות, באתר 'חלון אחורי', 28.4.13
* מידע על אתר ח'דיתה, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות (הקישור אינו פעיל)
* מידע על אתר ח'דיתה, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות (הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפת האזור עם סימון הכפר Haditheh (גליון Ramleh ) בהוצאת צבא בריטניה, 1918, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
2. ↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, **Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine**, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
3. ↑  אתר תנועת העבודה
**חוחוי** (בספרדית: **Jujuy**) היא פרובינציה בצפון מערב ארגנטינה. גובלת במדינות בוליביה מצפון וצ'ילה ממערב, ובפרובינציית סלטה מדרום ומזרח. בירתה היא סן סלבדור דה חוחוי.

גאוגרפיה ואקלים
---------------

יש שלושה אזורים גאוגרפיים עיקריים בפרובינציית חוחוי: רמת האלטיפלאנו, שגובהה כ-3,500 מטרים, ובמקומות מסוימים מגיעה עד 5,000 מטרים. הנהר הגדול של חוחוי, העובר בתוך הקניון קבראדה דה אומוואקה, ומדרום הרכסים המגיעים עד אזור גראן צ'אקו.

ההבדלים הנרחבים בגובה ובאקלים יוצרים אזורים מדבריים כמו מכרות מלח וג'ונגלים סובטרופיים.
למרות מגוון האזורים, האקלים בחוחוי צחיח וחצי מדברי והמשקעים נדירים, למעט עמק אל ראמאל של נהר סן פרנסיסקו. משרע הטמפרטורות רחב יותר באזורים הגבוהים.

כלכלה
-----

הכלכלה בפרובינציית חוחוי לא מפותחת, אך מאוד מגוונת. הכלכלה בשנת 2006 הוערכה בכ-3 מיליארד דולר, או כ-5000 דולר לנפש, בממוצע 40 אחוז מתחת לממוצע הלאומי. למרות הפרופיל הכפרי, חוחוי אינה פרובינציה חקלאית באופן מיוחד. חקלאות מהווה 10 אחוז מהתוצרת, בעיקר קני סוכר, שבפרובינציית חוחוי מגדלים 30 אחוז מייצורם במדינה כולה. כמו כן, שאר הגידולים העיקריים הם טבק, הדרים ועגבניות.
הייצור נחשב ליותר מרכזי בחוחוי מאשר בפרובינציות שכנות, ומהווה 15 אחוז מהכלכלה שלה. חוחוי היא הפרובינציה השנייה בארגנטינה בייצור ברזל, על ידי תנור רם. כמו כן, ישנן גם תעשיות נפט, עץ ומלח.
בקר ועזים לחלב ולצמר הם פעילות קטנה יותר בחוחוי, כמו גם מלמה, ויקוניה מצויה וגואנקו.

תיירות
------

התיירות בחוחוי חשובה מאוד ומתפתחת כל הזמן. 80 אחוז מהתיירים בחוחוי הם ארגנטינאים, 12 אחוז משאר מדינות אמריקה הדרומית ושבעה אחוזים מאירופה. רוב התיירים מתחילים את הטיול בבירת הפרובינציה סן סלבדור דה חוחוי. נמל התעופה הבינלאומי גוברנדור הוראסיו גוסמאן מקשר את העיר עם בואנוס איירס, קורדובה ומספר יעדים בבוליביה.

בנפרד מהצורות והצבעים של ההרים, התיירים נמשכים גם לאוכלוסייה הילידית ולתרבות שלה. תרבויות של קצ'ואה ואיימרה מתקיימות בפרובינציית חוחוי, ועתיקות של האינקה נשתמרו שם היטב.

תיירים המגיעים לפרובינציית חוחוי מבקרים בעיקר בקבראדה דה אומוואקה, שבה נמצאת גבעת שבעת הצבעים. כמו כן, מבקרים בעיירות טילקארה, אומוואקה ועיירות רבות נוספות כמו לה קיאקה.

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוחוי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חוחוי (בספרדית)
* חוחוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| פרובינציות ארגנטינה |
| --- |
| פרובינציות | אנטרה ריוס • בואנוס איירס • חוחוי • טוקומאן • טיירה דל פואגו • לה פמפה • לה ריוחה • מיסיונס • מנדוסה • נאוקן • סלטה • סן חואן • סן לואיס • סנטה פה • סנטה קרוס • סנטיאגו דל אסטרו • פורמוסה • צ'אקו • צ'ובוט • קורדובה • קוריינטס • קטמרקה • ריו נגרו | מפת הפרובינציות |
| מחוז פדרלי | בואנוס איירס |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554918005171
* GND: 4109140-1
* LCCN: n80104002
* MusicBrainz: c0ee2b9f-66c3-4d04-9a5e-74ac1fa475b6
* VIAF: 145416198
* WorldCat (עם VIAF): 145416198

 |
כנסיית סופיה הקדושה בחארבין
**חֵייְלוֹנְגְגְ'יַאנְג** (כתב סיני: **黑龙江**, פין-יין: Hēilóngjiāng Shěng ‏- IPA: ‏[xe̋i.lʊ̜̌ŋ.tɕɨ́ä́ŋ]ⓘ‏?‏) הוא מחוז בצפון־מזרח סין. שטחו כ־454,800 קמ"ר, אוכלוסייתו מונה כ־31.8 מיליון נפש ובירתו העיר חַרְבּין (哈尔滨/Hāĕrbīn). המחוז נחשב חלק ממנצ'וריה ההיסטורית.

היסטוריה
--------

בתקופת שושלת צ'ינג (1644–1911), המנצ'ורית במקור, היה המחוז מחולק למעשה לשני חלקים ונמתח עמוק לתוך רוסיה של ימינו עד הרי סטנובוי עם גישה לים היפני. באותה עת גם נאסרה הגירה של בני האן למחוז. אולם ב-1858 וב-1860 מסרה סין לרוסיה את כל השטחים שמצפון לנהר אמור ונהר אוסורי בהגדירם את תוואי הגבול שקיים עד היום. בו בעת התירה שושלת צ'ינג לראשונה לבני האן להגר למחוז, כך שבתחילת המאה ה-20 כבר היו לרוב במחוז. ב-1932 הפכה חיילונגג'יאנג לחלק ממנצ'וקוו, ממשלת בובות בחסות יפנית. עם כניעת יפן ב-1945 העבירו הסובייטים את המחוז לידי המפלגה הקומוניסטית הסינית, והמחוז שימש כבסיס ראשון של הקומוניסטים בזמן מלחמת האזרחים הסינית.

זהו המחוז הקר בסין עם אקלים סובארקטי. החורפים ארוכים וקרים עם טווח טמפרטורות ממוצעות של 15°c- עד 31°c- בינואר, וקייצים קצרים וקרירים עם טווח טמפרטורות של 18°c עד 23°c ביולי. מדי חורף מתקיים בחרבין **פסטיבל הקרח והשלג הבינלאומי** המתאפיין באינספור פסלי קרח ו"פנסי קרח" ומושך אליו תיירים מרחבי סין והעולם.

למרות היותו חלק ממנצ'וריה מהווים כיום המנצ'ורים רק 3% מהאוכלוסייה, בעוד שבני האן מהווים 95% מההרכב הדמוגרפי שלה. מיעוטים נוספים במחוז הם קוריאנים, מונגולים, חווי וכן מעט דאור אורוצ'ין חֶגֶ'ן ואף רוסים.

במחוז עצמו השפעות רוסיות ובינלאומיות ניכרות, ובמיוחד הבירה חרבין המשובצת כנסיות אורתודוקסיות, קתוליות ופרוטסטנטיות. לרוסים השפעה גם על המטבח המקומי, בנוסף להשפעות יפניות, מנצ'וריות וקוריאניות.

בספטמבר 2010 חתמו סגן שר החוץ הישראלי דני אילון וסגן מושל המחוז הסכם לשיתוף פעולה חקלאי בין ישראל וחיילונגג'יאנג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיילונגג'יאנג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חיילונגג'יאנג
* פסטיבל הקרח והשלג בחרבין (בסינית)
* חיילונגג'יאנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסכם שיתוף פעולה חקלאי בין ישראל ופרובינציית הילוג'יאנג בסין נחתם היום, ידיעה באתר משרד החוץ הישראלי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11982378r (data)
* GND: 4235269-1
* MusicBrainz: f2b530f1-9fa9-4c2e-a09a-c3808f09d3a8
* NDL: 00634700
* NKC: ge1126707
* VIAF: 146590356
* WorldCat: viaf-146590356

 |
חורבות חרן
**חָרָן** (בטורקית: **Harran**; בערבית: **حران**; בסורית: **ܚܪܐܢ**; בכורדית: **Herran**/**حەڕان**, תעתיק מדויק: **חראן**) היא עיר עתיקה בנפת שנלאורפה במחוז דרום-מזרח אנטוליה שבדרום-מזרח טורקיה. העיר שוכנת במעלה נהר הבליח ומתקיימת עוד מהתקופה השומרית והאכדית. היא נזכרת בתעודות אשוריות מהמאה ה-19 לפנה"ס, ומתעודות ממארי מהמאה ה-18 לפנה"ס, כמרכזם של שבטים נודדים בשם בני ימין. כיום יש בעיר אתר ארכאולוגי, ופוקדים אותו תיירים רבים אשר רוצים להתרשם מצורת החיים הקדומה ומבתי הבוץ. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסייתה מנתה 96,072 תושבים.

היסטוריה
--------

בין המאה ה-16 לפנה"ס ועד המאה ה-13 לפנה"ס נשלטה העיר בידי ממלכת מִיתָנִי והיא הייתה העיר המרכזית והחשובה בצפון מסופוטמיה (ראו גם ארם נהריים). בתקופה זו ישבו בחרן השֵׁמִים-המערביים. כמו אור, גם חרן הייתה בתקופה זו מרכז דתי גדול, ובו התקיים פולחן לאל הירח סין. היא הייתה ידועה גם כעיר מסחר בציר הסוחרים נינוה-חרן-כרכמיש-חלב-דמשק-כנען.

בסביבות שנת 1270 לפנה"ס נכבשה העיר בידי שלמנאסר הראשון מלך אשור. בתקופת דעיכת ממלכת אשור נשלטה העיר בידי האֲרָמִים, ועם התחזקות ממלכתם שבו האַשׁוּרִים והשתלטו עליה. בשנת 612 לפנה"ס, העביר המלך האשורי האחרון אשור-אובליט השני את עיר הבירה לחרן, וזאת לאחר שהבירה הקודמת נינוה נכבשה על ידי הבבלים. לאחר נפילת ממלכת אשור הייתה העיר תחת שלטון בבל, ועם נפילתה של זו במאה השישית לפני הספירה עברה העיר לשלטון המַדִים והכַּשְׂדִים.

בסביבות חרן נשתמר זכר לתקופת המקרא בשמות היישובים: תל תרח, תל נחר, שרג. בתל נחר עמדה, כנראה, עיר נחור, ואילו בתל תרח נשאר זכר למשפחת תרח, שככל הנראה הייתה מהמשפחות הידועות בסביבה ההיא. לפי רשימות בבליות מתקופת האבות מסתבר, שדרך חשובה הוליכה מדרום מסופוטמיה, מסביבות אור כשדים, עד לחרן, וממנה דרך כרכמיש וחלב לדמשק ולחצור שבארץ כנען.

חרן במקרא
---------

על פי ספר בראשית, תרח, אביו של אברהם, השתקע בחרן לאחר שיצא מאור כַּשְׂדִּים. אברהם ואחיינו לוט נדדו מחרן לארץ כנען ואילו נחור אחיו נשאר בחרן. אברהם ראה בחרן את מולדתו, ולשם חזר עבד אברהם, כדי לחפש אישה ליצחק ושם נשא יעקב את נשותיו לאה ורחל, בנות לבן, נכד נחור, ואילך. לחרן ברח יעקב מפני עשו אחיו ושם נולדו ליעקב אחד-עשר מתוך שנים-עשר בניו שהיו לראשי שבטי ישראל. בעיר חרן ישבו ארמים, כפי שעולה מהסיפור המקראי: וַיְהִי יִצְחָק, בֶּן-אַרְבָּעִים שָׁנָה, בְּקַחְתּוֹ אֶת-רִבְקָה בַּת-בְּתוּאֵל הָאֲרַמִּי, מִפַּדַּן אֲרָם--אֲחוֹת לָבָן הָאֲרַמִּי, לוֹ לְאִשָּׁה (בראשית כה, כ). בשפה החתית פדן (pēdan) פירושו 'מקום', מכאן ייתכן כי פדן-ארם פירושו מקום-ארם, כלומר מקום מושבם של הארמים, בני מולדתו של אברהם.

יש המזהים את מקום מוצאו של אברהם בחורן ליד רמת הגולן המבוטא חַוְרָן ומסבירים את הבלבול בדמיון הפונולוגי של השמות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חרן (בטורקית)
* הערך "חרן" מתוך האנציקלופדיה היהודית - דעת-מכללת הרצוג

הערות שוליים
------------

1. ↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4125951-8
* LCCN: n91113444
* VIAF: 235960998
* WorldCat (עם VIAF): 235960998

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במדינה במקסיקו. אם התכוונתם לרוטב חריף, ראו טבסקו.

**טבסקו** (בספרדית: **Tabasco**; רשמית: **המדינה החופשית והריבונית של טבסקו**; בספרדית: **Estado Libre y Soberano de Tabasco**) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. טבסקו נמצאת בדרום-מזרח מקסיקו, וגובלת במפרץ מקסיקו בצפון, קמפצ'ה בצפון-מזרח, גואטמלה במזרח, צ'יאפס בדרום ווראקרוס במערב. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה וייארמוסה.

ישנו זן של פלפל חריף הנקרא על שם המדינה, פלפל טבסקו, וממנו מופק גם רוטב הטבסקו, אם כי רוטב זה אינו מיוצר במקסיקו.

היסטוריה
--------

הספרדים הגיעו לראשונה לאזור מדינת טבסקו של ימינו ב-1518. כעבור שנה הקונקיסטאדור הרנאן קורטס הגיע לאזור ונלחם בשבטים הילידים. לאחר שניצח אותם, הוא קיבל 20 שפחות, כשאחת מביניהן הייתה מלינצ'ה, ששיחקה תפקיד חשוב מאוד בכיבוש מקסיקו.

לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, ב-1824 הוקמה מדינת טבסקו, כשווייארמוסה משמשת כבירתה. כעבור מספר שנים האנשים במדינה לא היו מרוצים מהממשל של מקסיקו וטבסקו פרשה ממנה מספר פעמים אך חזרה אליה סופית ב-1842.

ב-1974 התגלו מצבורי נפט וגז טבעי באזור המדינה. הכסף הרב שבא מהמשאבים שימש לפיתוח תשתיות, אך המתקנים של תעשיית הנפט פגעו באיכרים, שמנהלים מאז מאבק נגד חברות הנפט.

כלכלה
-----

הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על הנפט, כאשר תעשיית הזיקוק היא החשובה במדינה. בין שאר התעשיות החשובות במדינה ניתן למנות את תעשיות מוצרי המזון והבקבוקים.

למרות הגשמים הכבדים במדינה גורמים לשיטפונות, יש גידול משמעותי של תירס, דורה ושעועית. בנוסף מגדלים במדינה קקאו, קוקוס, תפוז, בננה וקנה סוכר. בנוסף יש במדינה שטחי מרעה גדולים, בהם מגדלים בעיקר בקר ובנוסף חזירים, כבשים ועיזים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טבסקו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טבסקו
* טבסקו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מדינות מקסיקו |
| --- |
| מדינות | אגואסקליינטס • באחה קליפורניה • באחה קליפורניה הדרומית • קמפצ'ה • צ'יאפס • צ'יוואווה • קואווילה • קולימה • דורנגו • גואנחואטו • גררו • אידלגו • חליסקו • מקסיקו • מיצ'ואקאן • מורלוס • נאיאריט • נואבו לאון • ואחאקה • פואבלה • קרטרו • קינטנה רו • סן לואיס פוטוסי • סינלואה • סונורה • טבסקו • טמאוליפס • טלקסקלה • וראקרוס • יוקטן • סקטקס | מפת מדינות מקסיקו |
| מחוז פדרלי | מקסיקו סיטי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557236005171
* BNE: XX451025
* BnF: cb123335716 (data)
* CiNii: DA05036209
* GND: 4131353-7
* LCCN: n80106919
* MusicBrainz: b7cdd314-66b7-4efb-ae92-ceedbcc573a1
* NKC: ge507290
* VIAF: 159447644
* WorldCat: lccn-n80106919

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במדינה במקסיקו. אם התכוונתם לבירת מדינה זו, ראו טלקסקלה (עיר).

**טלקסקלה** (בספרדית: **Tlaxcala**; רשמית: **המדינה החופשית והריבונית של טלקסקלה**, בספרדית: **Estado Libre y Soberano de Tlaxcala**) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. טלקסקלה נמצאת במרכז מקסיקו וגובלת בפואבלה בצפון, במזרח ובדרום, מקסיקו במערב ואידלגו בצפון-מערב. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא טלקסקלה.

זו המדינה הקטנה ביותר בשטחה במקסיקו, וגודל שטחה הוא 3,997 קמ"ר.

היסטוריה
--------

בתקופה הפרה-קולומביאנית, בשטחי מדינת טלקסקלה של ימינו הייתה קיימת מדינה ילידית של אנשי נאהוה, שהוקמה בסביבות המאה ה-14 לספירה והתרכזה סביב העיר טלקסקלה. מאז הקמתה, טלקסקלה הייתה במאבק כמעט רצוף עם אצטקים, שהורכבו גם מבני נאווה אחרים, ולמרות שהם הצליחו להקים את האימפריה הגדולה במסו-אמריקה, הם לא הצליחו לכבוש את טלקסקלה. עם בוא הספרדים במאה ה-16, המדינה הייתה כמעט מוקפת כולה על ידי האצטקים.

לאחר שהקונקיסטאדור הספרדי הרנאן קורטס נחת בחופי מקסיקו ב-1519, הוא פגש קבוצה ילידית שרצתה להשתחרר משלטון האצטקים וראו בספרדים בני ברית להשגת מטרה זו. הם כרתו ברית עם קורטס, וכשהוא רצה ללכת לכבוש את בירת האצטקים טנוצ'טיטלאן, הם קישרו אותו לקבוצות ילידיות אחרות שרצו בנפילת האצטקים, במיוחד אנשי טלקסקלה, אך כשקורטס נכנס לטלקסקלה הוא פגש בכוח של כ-30,000 חיילים. הספרדים הצליחו לגרום אבדות כבדות לטלקסקלנים, למרות יתרונם המספרי העצום של הטלקסקלנים. מלך טלקסקלה התרשם מהמיומנות של הספרדים, ונתן להם לעבור בארצו ואף הזמין אותם לבירתו. הם כרתו ברית ותוך שנתיים הכוחות המשולבים כבשו את כל האימפריה האצטקית.

אמנם טלקסקלה הפכה בהמשך לחלק מהשטח הספרדי, אך הם זכו ליחס טוב מהספרדים, ששמרו על הברית אתם במשך כל התקופה הקולוניאלית. העיר טלקסקלה, בניגוד לערים ילידיות אחרות, לא הושמדה לאחר הכיבוש, הספרדים הגנו על הטלקסקלנים מפני מרידות של ילידים אחרים, והם קיבלו מידה מסוימת של אוטונומיה. הטלקסקלנים מצדם שמרו על נאמנותם לספרדים ועזרו להם לדכא מרידות שונות.

ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, טלקסקלה הפכה לטריטוריה פדרלית במדינה החדשה. היא הפכה סופית למדינה ב-1856.

כלכלה
-----

כלכלת טלקסקלה מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול תירס, שעורה, חיטה ותפוח אדמה, גידול מקנה ויערנות.

במדינה התפתחה תעשייה קלה, הכוללת בין היתר ייצור ביגוד, מוצרי נייר וטקסטיל.

התיירות היא גם ענף חשוב בטלקסקלה, והיא מתבססת על אתרים ארכאולוגים מהתקופה הפרה-קולומביאנית הנמצאים במדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טלקסקלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טלקסקלה
* טלקסקלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מדינות מקסיקו |
| --- |
| מדינות | אגואסקליינטס • באחה קליפורניה • באחה קליפורניה הדרומית • קמפצ'ה • צ'יאפס • צ'יוואווה • קואווילה • קולימה • דורנגו • גואנחואטו • גררו • אידלגו • חליסקו • מקסיקו • מיצ'ואקאן • מורלוס • נאיאריט • נואבו לאון • ואחאקה • פואבלה • קרטרו • קינטנה רו • סן לואיס פוטוסי • סינלואה • סונורה • טבסקו • טמאוליפס • טלקסקלה • וראקרוס • יוקטן • סקטקס | מפת מדינות מקסיקו |
| מחוז פדרלי | מקסיקו סיטי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550291005171
* BnF: cb119429479 (data)
* GND: 4060274-6
* LCCN: n81018596
* MusicBrainz: 68e51771-63ea-47fc-8261-3f9a4e22c27a
* NKC: ge629468
* VIAF: 126675181
* WorldCat: lccn-n81018596

 |
**טסקמביה** (באנגלית: **Tuscumbia**) היא מושב המחוז קולברט במדינת אלבמה בארצות הברית. היא העיר השלישית בגודלה במחוז אחרי שפילד ומאסל שולס, והרביעית בגודלה באזור המטרופוליטני פלורנס-מאסל שולס, המתפרס על הפינה הצפון-מערבית של אלבמה, אחרי שפילד, מאסל שולס ופלורנס. בעיר מתגוררים כ-8,400 תושבים (הערכה ל-2017).

העיר שוכנת על כ-1.5 קילומטר דרומית לגדות נהר טנסי, בקרבה לאגם וילסון המלאכותי שנסכר על ידי סכר וילסון. היא גובלת בצפונה בערים שפילד ומאסל שולס. טסקמביה משתרעת על שטח של כ-24 קמ"ר.

העיר ידועה בעיקר בתור מקום הולדתה של הסופרת והפעילה החברתית החירשת-עיוורת הלן קלר, ובית ילדותה בטסקמביה שנקרא "אייבי גרין" (אנ') הוא אתר לשימור.

היסטוריה
--------

ראשית ההתיישבות הלא-ילידית באזור הייתה בסביבות 1815, והאוכלוסייה שנהנתה מהאדמה הפורייה באזור גדלה בהדרגה. כעבור מספר שנים הושלמה "דרך ג'קסון" (אנ'), דרך צבאית שקישרה בין נאשוויל בטנסי ובין ניו אורלינס בלואיזיאנה ועברה באזור טסקמביה העתידית, מה שתרם להתפתחות הסביבה. העיר הוקמה באופן רשמי ב-1820 בשם אוקוקופוסה (Occocopoosa), כעבור שנה שמה שונה לביג ספרינג (Big Spring) ולבסוף ב-1822 ניתן לה שמה הנוכחי, כהוקרה לצ'יף מקומי של שבט צ'יקסו (אנ').

מיקומה על דרך ג'קסון ובקרבת נהר טנסי, למרות האזור מרובה בשרטונים, תרמו להפיכתה למרכז כלכלי וחקלאי אזורי בצפון אלבמה תוך שנים ספורות. ב-1832 נבנתה מסילת רכבת שקישרה את טסקמביה לעיר דיקייטר דרך עיירה בשם קורטלנד (אנ'), ועד 1850 גדל מעמדה של טסקמביה כמרכז תחבורתי בדרום ארצות הברית.

מרכזיותה היחסית של טסקמביה הפכה אותה למטרה מרכזית של צבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ובמהלך הלחימה חלקים גדולים מהעיר חרבו. בשנים שלאחר מכן העיר החלה להשתקם בהדרגתיות ובאטיות עד תחילת המאה ה-20. צמיחה משמעותית יותר התרחשה בשנות ה-20 וביתר שאת בעשור שלאחר מכן עם הקמת רשות עמק טנסי.

דמוגרפיה
--------

לפי הערכת אוכלוסין ב-2016 שכנו בעיר 8,506 תושבים, מתוכם 73.1% הזדהו כלבנים, 20.5% כאפרו-אמריקאים, 4.0% כבני שני גזעים או יותר, 2.4% כהיספנים, 0.5% כילידים אמריקאים ו-0.2% כאסייתים. ההכנסה הממוצעת עמדה על $23,298 וההכנסה החציונית עמדה על $47,500.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טסקמביה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טסקמביה (באנגלית)
* לינדה ת'ורנטון, טסקמביה, **אנציקלופדיה של אלבמה** (באנגלית)
* טסקמביה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית (באנגלית)
2. ↑  קובצי אינדקס ארצות הברית 2017 של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית (באנגלית)
3. 1 2 3 4  לינדה ת'ורנטון, טסקמביה, **אנציקלופדיה של אלבמה** (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564551705171
* LCCN: n81138428
* MusicBrainz: cbe54b30-7993-467a-995a-1376b839f322
* NARA: 10045992
* VIAF: 135910181
* WorldCat: lccn-n81138428

 |
**ג'למה** (בערבית: الجلمة) היה כפר ערבי קטן באזור המכונה "המשולש הקטן" בקרבת טולכרם. תושבי הכפר פונו ממנו ב-1950, ועל אף פסיקת בג"ץ כי יש להתיר להם לחזור לכפרם, נהרס הכפר ב-1953 על ידי תושבי קיבוץ להבות חביבה שנבנה על אדמותיו.

התושבים הראשונים בכפר, בני משפחת נדאף, התיישבו במקום במאה ה-13. בתקופה הצלבנית נודע הכפר בשם גלן (Glenne). תושבי הכפר היו מוסלמים, ועסקו בחקלאות וברעיית צאן. ממזרח לכפר הייתה באר גדולה ששימשה את התושבים.

ב-1945 מנו תושבי ג'למה כ-70 נפש. במהלך מלחמת העצמאות ב-1948 פונו התושבים מהכפר אך חזרו אליו לאחר חודשיים. במרץ 1950 פונה הכפר שנית מתושביו במסגרת תוכנית במשרד ראש הממשלה ל"פינוי ח'רבות קטנות במשולש וריכוז תושביהן בכפרים גדולים יותר". התושבים הועברו לכפרים ערביים שכנים - ג'ת, באקה אל-גרביה, ימה ועוד.

ביוני 1952 הורה בג"ץ למדינה "להימנע מלשים מכשולים על דרך המבקשים לשוב לכפרם ולאדמותיהם". בפסק הדין התבטא השופט יצחק אולשן בחריפות כנגד הפגיעה בתושבי הכפר:

> 
> הרחקת המבקשים מאדמותיהם נעשתה ללא כל יסוד חוקי וללא כל הצדקה. אנו יכולים רק להביע את השתוממותנו על המעשה ויחד עם זה להביע את התקוה שתיעשה חקירה כדי לברר איך קרה הדבר, שאלה הסרים למרותם של המשיבים עשו את המעשה ללא כל יסוד חוקי, ושמצד השלטונות ייעשה הכול כדי לתקן, במידה שהדבר נתון בידיהם, את המעוות. ... רגש הצדק האלמנטרי מתקומם לשמע הטענה, שאין עכשיו בידי שלטונות הצבא לסלק את ידו של הקיבוץ היושב על האדמה, מפני שהחוק אינו מעניק להם את הכוח הדרוש, בהיעדר פסק דין מבית משפט מוסמך, המצווה על מסיגי הגבול לסלק את ידם מהאדמה. כאשר בוצע הגירוש הבלתי חוקי של המבקשים מאדמתם, לא טרחו, כנראה, קצין הצבא או מי שהיה מעוניין להדריך אותו לכך, להיווכח קודם לכן, אם אמנם העניק להם החוק את הכוח לבצע את המעשה, ואילו עכשיו, כאשר יש לתקן את העוול שנעשה למבקשים, החוק עומד להם למכשול.
> 
> 
> 
> — בג"ץ 36/52 מחמוד אל-נדאף ו-7 אח נ' שר הביטחון והמושל הצבאי של באקה אל שרקיה, פד"י ו(2), 750, 751, ניתן ב-28.7.1952
> 

פסק דינו של בג"ץ לא הביא לשינוי המצב, ומבני הכפר נהרסו על ידי תושבי קיבוץ להבות חביבה שהתנחלו בינתיים על אדמות ג'למה.

שרידיו המעטים של הכפר - ערמות אבנים, טראסות ושיחי צבר מצוי - מצויים על גבעה בשטח קיבוץ להבות חביבה.

באזור התגלו ממצאים ארכאולוגיים על ידי זאב שיק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'למה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Khalidi, Walid. **All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948**. Washington DC: Institute for Palestine Studies, 1992.
2. ↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, **Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine**, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
3. ↑  בג"ץ 36/52 מחמוד אל-נדאף ו-7 אח נ' שר הביטחון והמושל הצבאי של באקה אל שרקיה, פד"י ו(2), 750, 751, ניתן ב-28.7.1952
4. ↑  בני מוריס, **לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949**, עם עובד, 1991, עמ' 335.
**פאולה מלקומסון** (באנגלית: **Paula Malcomson**; ‏נולדה ב-1 ביוני 1970) היא שחקנית צפון אירית. ידועה בעיקר בשל השתתפותה בסדרות הטלוויזיה "דדווד" ו"ריי דונובן" ובסרטי הקולנוע "משחקי הרעב" ובהמשכו "משחקי הרעב: התלקחות".

ביוגרפיה
--------

מלקומסון נולדה בבלפסט, צפון אירלנד.
שיחקה לראשונה כשחקנית מקצוענית בשנת 1993 במערבון "טומבסטון" בתפקיד איילי אשתו של המארשל וירג'יל ארפ (סם אליוט).
בשנת 2000 הופיעה בעיבוד המודרני לדרמה השייקספירית "המלט" בתפקיד מרסלה.

זכתה להכרה לראשונה בזכות תפקידה בסדרת הדרמה "דדווד" בתור הפרוצה טריקסי. בהמשך דרכה הופיעה בסדרת הדרמה "ER" בתפקיד מג ריילי ובסדרה המדע בדיונית "קאפריקה" בתור אמנדה אשתו של דניל גרייסטון (אריק סטולץ).

ב-2010 הופיעה בעונה השלישית של הסדרה המצליחה "ילדי האנרכיה" בתפקיד מורין אשבי. בשנת 2012 השתתפה מלקומסון בסרט המצליח "משחקי הרעב" בתפקיד אמה של קטניס אוורדין (ג'ניפר לורנס), תפקיד עליו חזרה גם בסרטי ההמשך "התלקחות", ו"עורבני חקיין (חלקים א', וב')"

משנת 2013 משחקת מלקומסון בסדרת הפשע "ריי דונובן" בתפקיד אבי אשתו של ריי דונובן (לייב שרייבר).

בשנת 2018 שיחקה בסרט "תמיד גרנו בטירה" לצד טאיסה פרמיגה וסבסטיאן סטן, הסרט אשר מבוסס על ספר באותו שם משנת 1962 שנכתב על ידי שירלי ג'קסון.

פילמוגרפיה
----------

* טומבסטון (1993)
* גרין מייל (1999)
* המלט (2000)
* משחקי הרעב (2012)
* התלקחות (2013)
* הרץ במבוך (2014)
* הרץ במבוך: מבחני הכוייה (2015)
* *The Cured*‏ (2017)
* החצי השני (2017)
* *Battlecreek*‏ (2017)
* *All Summers End‏ (2017)*
* Axis‏ (2017) - דיבוב
* תמיד גרנו בטירה (2018)
* דדווד: הסרט (2019) - סרט מקורי של HBO

### טלוויזיה

* דדווד (2004–2006)
* ג'ון מסינסינטי (2007)
* חוק וסדר: מדור מיוחד (2008, 2019)
* קפריקה (אנ') (2009–2010)
* ילדי האנרכיה (2010)
* שקר לי (2011)
* מרפאה פרטית (2011)
* פרינג' (2011)
* חוק וסדר: לוס אנג'לס (2011)
* החשוד העיקרי (2011)
* ארצ'ר (2012) - דיבוב
* ריי דונובן (2017-2013)
* קריפטון (2018)
* *Lawmen: Bass Reeves‏ (2023)*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולה מלקומסון** בוויקישיתוף
* פאולה מלקומסון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פאולה מלקומסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פאולה מלקומסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* פאולה מלקומסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16198351p (data)
* GND: 1063957648
* ISNI: 0000 0000 7799 3128
* LCCN: no2008057794
* NTA: 383937884
* SUDOC: 19435976X
* VIAF: 120198584
* WorldCat: lccn-no2008057794

 |
**גיים ג'אם** (באנגלית: **Game jam**) הוא אירוע יזמי מרתוני הדומה להאקתון, בו המשתתפים מנסים ליצור משחק וידאו מאפס. בהתאם לפורמט האירוע, משתתפי האירוע עשויים לעבוד באופן עצמאי או בצוות. משך האירוע נע בדרך כלל בין 24 ל-72 שעות. המשתתפים הם בדרך כלל מתכנתים, מעצבי משחקים, אמנים, סופרים ואישים אחרים בתחומים אחרים הקשורים לפיתוח משחקים. בעוד שגיים ג'אמים רבים מתנהלים אך ורק כתרגיל יצירתי ליצירת משחקי וידאו, חלק מהגיים ג'אמים מעניקים פרסים למנצחים.

באופן מסורתי, גיים ג'אמים מתמקדים ביצירת משחקי וידאו, אם כי, ישנם גיים ג'אמים המתמקדים ביצירת משחקי לוח.

מאז 2010, קהילת המפתחים הישראלית משתתפת בגלובל גיים ג'אם (אנ'), אירוע גיים ג'אם בינלאומי המתרחש בינואר באתרים פיזיים עצמאיים. בשנת 2014, האתר התל אביבי היה האתר השני בגודלו בעולם מבחינת מספר המשתתפים.

קווים מנחים
-----------

בדומה להאקתונים, ג'אמים רבים מתקיימים במקומות סגורים וממוקדים שאובזרו לכך, כגון אוניברסטיאות, משרדים, ואולמות כנסים. עם זאת, ישנם אירועים רבים הנערכים באופן מקוון ובמהלכם עובדים המשתתפים מהבית, כדוגמת Ludum Dare (אנ').

בנוסף, ג'אמים רבים סובבים סביב נושא או מילת מפתח מסוימת, אשר נחשפת למשתתפים עם פתיחת האירוע. המשתתפים מוזמנים לפרש את הנושא כרצונם, אך הם מוכרחים לדבוק בו וליצור משחק בהשראתו. מטרת הנושא היא למנוע תכנון ופיתוח מוקדמים וכן לעודד יצירה של משחקים יצירתיים.

לקריאה נוספת
------------

* Sara Cornish, Matthew Farber, Alex Fleming, Kevin Miklasz (2017). *The Game Jam Guide*. Carnegie Mellon University ETC Press.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיים ג'אם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Parkin, Simon (2016-03-14). "Train Jam: Strangers on a Train, Creating Video Games". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. ארכיון מ-2022-06-16. נבדק ב-2022-06-16.
2. ↑  Korotaev, Stas (2015-11-23). "Why Should You Participate in Game Jams". *Game Developer* (באנגלית). ארכיון מ-2022-04-05. נבדק ב-2022-06-16.
3. ↑  Shin, Kaneko, Matsui, Mikami, Nagaku, Nakabayashi, Ono, Yamane, and lovesplayingslender.Localizing Global Game Jam (אורכב 16.09.2018 בארכיון Wayback Machine). Retrieved February 21, 2013.
4. ↑  Global Game Jam (אורכב 16.02.2018 בארכיון Wayback Machine). Retrieved February 21, 2013.
5. ↑  Global Game Jam Israel 2010, GameIS, ‏14 ביוני 2010
6. ↑  אורי דישון, אורי דישון‏, 48 שעות של טירוף משחקים, באתר וואלה!‏, 20 בינואר 2014
7. ↑  Rob Jagnow, What is a Game Jam?, Game Jam Central

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"גיים ג'אם"**.
**לפקוניקו** (יוונית Λευκόνοικο ; טורקית *Lefkonuk* או Geçitkale) היא עיירה במישור מסוריה בקפריסין בשליטת צפון קפריסין. העירה היא מקום הולדתו של המשורר הלאומי הקפריסאי וסיליס מיכאליידס וידועה ביצור תחרה.

בסיס גצ'יטקאלה של חיל האוויר הטורקי נמצא ליד לפקוניקו.

היסטוריה
--------

ב-1909 נוסדה הקואופרציה הראשונה בקפריסין בלפקוניקו 

ב-1939 הוקמה עיריית לפקוניקו.

ב-1955 בהפגנה אנטי בריטית שרפו תלמידים את סניף הדואר בעיר. קנס קולקטיבי של 2,000 דולר הוטל על תושבי לפקוניקו ומושל קפריסין הורה על עוצר 24 שעות ביממה עד התשלום.

ב-1990 נבנה בסיס גצ'יטקאלה ליד העיירה.

דמוגרפיה
--------

לפני 1960 התגוררו בלפקוניקו קפריסאים יוונים וקפריסאים טורקיים שהיו המיעוט. הקפריסאים הטורקים נמלטו מהעיירה בשנות החירום למעט משפחה בת שלוש נפשות. ב-1974 עקרו הקפריסאים היוונים לדרום האי בפלישה הטורקית לקפריסין. לפקוניקו אוכלסה מחדש על ידי הטורקים הקפריסאים מ-Kofinou ובסמוך ל-Artemi, שננטש. ב-1960 מנתה לפקוניקו 2,358 תושבים. בשעתו היישוב השמיני המאוכלס ביותר ברובע פמגוסטה וה- 32 בכל קפריסין. ב-2011 האוכלוסייה מנתה 1,253.

ספורט
-----

מועדון הספורט Geçitkale Günay Spor Kulubu הקפריסאי הטורקי נוסד ב 1955. קבוצת הנשים Geçitkale הוקמה ב-2012 ומשחקת כיום בליגה העליונה של CTFA Women League.

יחסים בינלאומיים
----------------

### סיטסלו

ביוני 2018, לאחר מאמצים ארוכים, לפקוניקו הצטרפה לבסוף לרשת Cittaslow וקיבל את תעודה רשמית ודגל במהלך האספה הכללית. לפקוניקו זכתה בתואר Cittaslow הרביעי ב- צפון קפריסין.

### עיירות תאומות

* ילובה, טורקיה

אטרקציות תיירותיות
------------------

### כנסיית ארכנג'לוס מיכאל

בניית הכנסייה מתוארכת למאה ה -12. בכנסייה יש ארקייד בצד הדרומי ומעבר כפול עם תא בפינה הדרומית-מערבית. בכנסייה יש ציור של ארכנג'לוס מיכאל המכסה קיר. הכנסייה שופצה על ידי האיחוד האירופי במסגרת תוכנית מורשת תרבות שמיישמת הנציבות האירופית באמצעות UNDP. עבודות השיפוץ החלו באוקטובר 2016 והסתיימו באוקטובר 2017. בעלות כוללת של 430,000 אירו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לפקוניקו** בוויקישיתוף
* www.gecitkalebelediyesi.com
* www.dimoslefkonikou.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  VILLAGE PAYS UP - British Pathé
2. ↑  "LEFKONOIKO". *Internal Displacement in Cyprus*. PRIO Cyprus Centre. נבדק ב-3 בינואר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑   Geçitkale Men’s Football
4. ↑   Geçitkale Women’s Football
5. ↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2015-06-18. נבדק ב-2015-06-18. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑
7. ↑  "Mahalli İdareler Genel Müdürlüğü'". © Yalova. אורכב מ-המקור ב-2013-10-21. נבדק ב-2013-10-20.
8. ↑
**מודיליאנה** היא קומונה (עירייה) בצפון איטליה בנפת פורלי-צזנה שבמחוז אמיליה-רומאניה, השוכנת כ-50 קילומטרים מדרום-מזרח לבולוניה וכ-20 קילומטרים (12 מיל) דרומית-מערבית לפורלי.

משנת 1850 ועד שנת 1986 הייתה קתדרלת מודיגליאנה מקום מושבה של דיוקסיה מודיליאנה

אטימולוגיה
----------

על פי המחקר, מקור השם נובע מהביטוי בלטינית "קסטרום מוטילום", שמשמעותו "טירה מבודדת". לפי מחקר אחר, שם העירייה יכול לנבוע מהשם הלטיני של אישיות ידועה "מוטילוס".

יהדות מודיליאנה
---------------

הרובע היהודי מתועד בעיר החל מהמאה ה-13.

שמן של מספר משפחות יהודיות נגזר משם העירייה כמו משפחת מודיאנו (במקור מודיליאנו), ומודיליאני (אשר אחד מבניה היה הצייר הידוע אמדאו מודיליאני).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מודיליאנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מודיליאנה
* האתר הרשמי של עיריית מודיליאנה **(באיטלקית)**

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Diocese of Modigliana". *catholic-hierarchy.org*.
2. ↑  אזכור הרובע היהודי באתר מוזיאון העם היהודי **אנו**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567208805171
* BnF: cb121612746 (data)
* GND: 4238533-7
* VIAF: 168302007
* WorldCat: lccn-n88116295

 |
**Love & Life** (בעברית: **אהבה וחיים**) הוא אלבומה השישי של הזמרת מרי ג'יי בלייג', אשר יצא לאור על ידי גפן רקורדס ב-26 באוגוסט 2003, אשר היה גם האלבום הראשון שלה בגפן רקורדס בעקבות המיזוג שלהם עם חברת התקליטים הקודמת שלה MCA רקורדס.

רקע
---

שון קומבס היה שותף לרוב כתיבת והפקת השירים באלבום. זוהי הייתה הפעם הראשונה מזה עשור בהם השניים עבדו יחד. בנוסף עבדו גם על האלבום מריו וויננס, די-דוט וסטיבי ג'י שהיו שותפים לצוות ההפקות של קומבס. האלבום מורכב ברובו משירי רית'ם אנד בלוז.

ביקורת והצלחה
-------------

האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים אשר שיבחו את קולה של בלייג' ואת עבדותה עם קומבס. עם יציאתו האלבום הגיע למקום הראשון בארצות הברית עם מכירות של 285 אלף עותקים ונהיה לאלבום השני שלה שמגיע למקום הראשון במדינה. אם כי אלבום זה לא זה להצלחה לה זכו אלבומיה הקודמים של בלייג' כאשר הגיע למעמד זהב בלבד במדינה ובכך נהיה לאלבומה ראשון שלה שלא מגיע למעמד פלטינה במדינה.

מחוץ לארצות הברית האלבום הגיע לעשירייה הפותחת בקנדה, שוודיה, שווייץ ובריטניה. האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית "אלבום ה-R&B העכשווי הטוב ביותר".

סינגלים
-------

מתוך האלבום יצאו 5 סינגלים: הסינגל הראשון היה השיר "Love @ 1st Sight" בשיתוף עם הזמר מת'וד מן. הסינגל השני היה השיר "Ooh!" אשר הגיע ל-30 העליונים בארצות הברית והגיע ל-40 העליונים ברוב המדינות בהם דורג.

סיגנלים נוספים שיצאו היו השירים "Not Today" בשיתוף הראפרית איב והשיר "Whenever I Say Your Name" בשיתוף עם הזמר סטינג. הסינגל האחרון היה השיר "It's a Wrap" אשר זכה להצלחה פחותה משאר השירים. על מנת לקדם את האלבום יצאה בלייג' לסיבוב ההופעות "Love & Life concert tour" אשר במהלכו הופיעה ברחביי ארצות הברית.

רשימת רצועות
------------


| Love & Life |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Love & Life Intro (בהשתתפות שון קומבס & ג'יי זי)  | 2:48 |
| 2. | Don't Go | 4:28 |
| 3. | When We | 3:36 |
| 4. | Not Today (בהשתתפות איב)  | 4:13 |
| 5. | Finally Made It (Interlude) | 1:39 |
| 6. | Ooh! | 4:07 |
| 7. | Let Me Be the 1 (בהשתתפות 50 סנט)  | 4:40 |
| 8. | Love @ 1st Sight (בהשתתפות מת'וד מן)  | 5:18 |
| 9. | Willing & Waiting | 4:19 |
| 10. | Free (Interlude) | 2:04 |
| 11. | Friends | 4:02 |
| 12. | Press On | 4:17 |
| 13. | Feel Like Makin Love | 4:42 |
| 14. | It's a Wrap | 4:20 |
| 15. | Message In Our Music (Interlude) | 1:49 |
| 16. | All My Love | 4:16 |
| 17. | Special Part of Me | 4:33 |
| 18. | Ultimate Relationship (A.M.) | 5:05 |
| 19. | Didn't Mean | 3:43 |
| **משך כולל:** | **73:59** |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Love & Life* באתר MusicBrainz
* מידע על האלבום *Love & Life* באתר AllMusic
* האלבום *Love & Life* באתר Discogs
* האלבום *Love & Life* באתר ספוטיפיי

הערות שוליים
------------

1. ↑  שון קומבס, אנדי סי, מאליק קרוסבי, די-דוט, די-נאט, ד"ר דרה, שון פוט, מג'יד חסן, מיכאלה ג'יימיסון, סטיבי ג'יי, קיי גי, קיפר, ססיל סאנצ'ס, סטינג, מריו וויננס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 18b2f604-ce57-3950-88c3-76d4a4fd5668

 |
במדעי המחשב, **האלגוריתם של ג'ונסון** הוא אלגוריתם שמשמש למציאת מסלולים קצרים בגרף ממושקל ומכוון בין כל שני זוגות צמתים, ועושה זאת בצורה יעילה כאשר הגרף דליל, כלומר מכיל מספר קטן של קשתות.

האלגוריתם נקרא על שמו של דונלד ב. ג'ונסון, אשר פרסם אותו בשנת 1977.

תיאור האלגוריתם
---------------

האלגוריתם עושה שימוש באלגוריתם דייקסטרה כדי למצוא, עבור כל צומת, את המסלולים הקצרים ביותר ממנו אל שאר הצמתים בגרף. הפעלת אלגוריתם דייקסטרה על כל צומת מספיקה כדי למצוא את כל המסלולים הקצרים ביותר עבור כל הצמתים, אולם כדי שניתן יהיה לעשותה הגרף זקוק לעיבוד מוקדם, וזאת מכיוון שאלגוריתם דייקסטרה מסוגל לעבוד רק על גרפים שכל המשקלים בהם אי-שליליים, ואלגוריתם ג'ונסון לא מניח זאת מראש.

על כן, האלגוריתם "מתקן" את המשקלים בדרך הבאה: הוא מגדיר פונקציה {\displaystyle \ h:V\to \mathbb {R} } שמתאימה לכל צומת מספר ממשי, ואז מתקנת באמצעותה את המשקל של כל קשת. אם משקל הקשת {\displaystyle \ (u,v)} היה {\displaystyle \ w(u,v)}, היא מגדירה משקל חדש {\displaystyle \ w'(u,v)=w(u,v)+h(u)-h(v)}. ניתן להראות ששינוי זה של המשקלים לא משנה את התכונה המהותית שנחוצה בגרף - כל מסלול קל ביותר בגרף המקורי הוא קל ביותר גם בגרף החדש (תכונה זו אינה נשמרת אם מגדילים את משקלי כל הקשתות במספר קבוע אחד לכולן, למשל).

כדי למצוא פונקציה {\displaystyle \ h} שתבטיח שהמשקלים בגרף החדש יהיו כולם חיוביים, אלגוריתם ג'ונסון משתמש באלגוריתם בלמן-פורד בדרך הבאה: ראשית הוא מוסיף לגרף המקורי צומת חדש {\displaystyle \ s} ומוסיף קשת במשקל 0 מ-{\displaystyle \ s} אל כל {\displaystyle \ v\in V}. כעת הוא מריץ את אלגוריתם בלמן פורד על הצומת {\displaystyle \ s}. אם האלגוריתם מתריע על מעגל שלילי, אלגוריתם ג'ונסון מודיע זאת ומפסיק. אחרת, הוא משתמש בתוצאת אלגוריתם בלמן פורד כדי להגדיר את הפונקציה {\displaystyle \ h} כך: {\displaystyle \ h(u)=\delta (s,u)} כאשר {\displaystyle \ \delta (s,u)} הוא משקל המסלול הקל ביותר מ-{\displaystyle \ s} אל {\displaystyle \ u}. לאחר תיקון המשקלות בגרף המקורי מריץ אלגוריתם ג'ונסון את אלגוריתם דייקסטרה על כל הצמתים, כמתואר לעיל.

משמאל לימין: הגרף המקורי עם משקלות שליליים ; הוספת צומת חדש {\displaystyle \ q} וקשת במשקל 0 מ-{\displaystyle \ q} אל כל {\displaystyle \ v\in V} והרצת אלגוריתם בלמן פורד על הצומת {\displaystyle \ q} ; תיקון המשקלות בגרף המקורי

סיבוכיות זמן
------------

כיוון שסיבוכיות הזמן של אלגוריתם דייקסטרה היא {\displaystyle \ O(E+V\log V)} במימוש האופטימלי שלו, והאלגוריתם מורץ {\displaystyle \ V} פעמים (פעם אחת לכל אחד מהצמתים), סיבוכיות הזמן של חלק זה של האלגוריתם היא {\displaystyle \ O(VE+V^{2}\log V)}. סיבוכיות בלמן פורד היא {\displaystyle \ O(VE)} ומכיוון שהוא מורץ רק פעם אחת הוא אינו משפיע על זמן ריצת האלגוריתם.

כאשר הגרף דליל, כלומר מבחינה פורמלית מתקיים {\displaystyle \ E\in o(V^{2})}, סיבוכיות האלגוריתם של ג'ונסון תהיה נמוכה מ-{\displaystyle \ O(V^{3})}, שהיא הסיבוכיות של אלגוריתמים אחרים לפתרון בעיית המסלולים הקצרים ביותר בין כל שני זוגות צמתים, דוגמת האלגוריתם של פלויד-וורשאל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האלגוריתם של ג'ונסון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johnson, Donald B. (1977), "Efficient algorithms for shortest paths in sparse networks", *Journal of the ACM*, **24** (1): 1–13