recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
רכבת כבישים אוסטרלית - 4 נגררים
**רכבות כבישים** (אנגלית - באוסטרליה: Road Train; בארצות הברית ובקנדה: LCV) הן משאיות דמויות רכבת הנעות בעיקר ברחבי אוסטרליה, אך גם בארצות הברית ובמערב קנדה. אלה הם כלי רכב ענקיים, המורכבים מגורר רב-עוצמה וממספר נגררים, להבדיל מסמי טריילרים הכוללים נגרר אחד. רכבות הכביש מיועדות להובלת מטענים בקנה מידה גדול לאזורים מרוחקים שאינם מקושרים למסילות ברזל.

באוסטרליה מגיעות רכבות הכבישים לממדי ענק: עד ארבעה נגררים לגורר אחד, ולמשקל של עד 170 טון. רכבת כבישים ממוצעת שוקלת בין 80 ל-120 טון, ועשויה להגיע לאורך של 54 מטר (ארבעה נגררים). המטענים שמובילות רכבות הכבישים הם מגוונים: דלק, מחצבים, חיות משק ומטענים אחרים.

רגולציה
-------

רכבות עם יותר משני נגררים מורשות בנסיעה רק באזורים מוגבלים, וגם זאת רק בחלק ממדינות אוסטרליה. המדינות ויקטוריה וטסמניה אינן מתירות שימוש - גם לא באזורים כפריים.
קיימת רגולציה מחמירה לגבי רישוי וניסיון הנהיגה של נהגי הרכבות. על הרכבת להיות מסומנת משני צדדיה בשילוט ברור ובולט ובאותיות שחורות על גבי רקע צהוב: ROAD TRAIN. בדרך כלל אין כלי רכב אלה מורשים להיכנס לערים.

### בארצות הברית ומערב קנדה

נגרר כפול
במדינות אלו רכבות הכבישים נקראות LCV (ראשי תיבות של Longer Combination Vehicles - כלי רכב בתצורה מוארכת). הרכבות קצרות יותר מאלו שבאוסטרליה, מוגבלות לשלושה נגררים, ובחלק מהמדינות לשניים. בקנדה על הנוהגים ברכב להיות בעלי רישיון מתאים לפחות שנתיים, להיות בעלי עבר תעבורתי נקי ולעבור קורסים מקצועיים לשיפור הנהיגה.

בכבישים
-------

הנהיגה בכלי רכב אלה מסובכת, ומתאפשרת בעיקר באזורים הנידחים והבלתי מיושבים, שם פני השטח מישוריים והכבישים ישרים.
עקיפת הרכבות על ידי כלי רכב אחרים מסוכנת, ודורשת מהנהג העוקף טווח ראייה רחב בכביש שלפניו. נהגי הרכבות עצמם עשויים לסייע בהפעלת אורות הבהוב לפנייה ימינה, המסמנים לנהג העוקף כי הדרך פנויה. 
רכבות כבישים ללא מטען שנגרריהן שטוחים (נגררי "פלטה"), עשויות לערום את הנגררים אחד מעל השני, כדי להימנע מנסיעה בתצורת רכבת.

שיאים
-----

ב-1999 נכנסה רכבת הכבישים לספר השיאים של גינס: בעיר מרדין, מערב אוסטרליה, הוכרזה רכבת הכבישים הארוכה בעולם, כאשר גורר משך 45 נגררים במשקל 603 טון ובאורך 610 מטר למרחק של 8 קילומטר. השיא נשבר מספר פעמים עד 2006 כאשר בקווינסלנד נגררו 112 נגררים באורך של 1,474 מטר על ידי משאית אחת.

ראו גם
------

* מק טיטאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רכבת כבישים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  באתר למטייל דווח על 5 ו-7 נגררים
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אבשלום מזרחי** (נולד ב-1937, ה'תרצ"ח) הוא ביוכימאי ישראלי. הוא שימש כראש מחלקה לביוטכנולוגיה במכון למחקר ביולוגי בנס ציונה. מזרחי פעיל בתחום הרפואה הטבעית והאלטרנטיבית כיום[דרושה הבהרה] הוא המנהל האקדמי ומרכז מגמת הנטורופתיה של מכללת רידמן לרפואה משלימה.

מזרחי נולד לאַדִיב אַלמִשְׁרְקִי, אשר עלה לארץ ישראל מתימן כיתום בשנת ה'תרע"ד (1914), ולמזל לבית ערוסי, אשר נולדה בשכונת נחלת ציון בירושלים. הוא היה בן יחיד וגדל בצפון תל אביב. במהלך שירותו הצבאי, היה מזרחי בין השנים 1955–1957 בנח"ל; כחייל מילואים שירת בתור מדען בחיל המודיעין. את שלושת תאריו למד באוניברסיטה העברית. בין השאר למד אצל פרופ' ישעיהו ליבוביץ.

בהיותו בשבתון ב-1977, בבית החולים "Roswell Park Memorial Institute" לחולי סרטן בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק עסק בפיתוח תהליך לייצור אינטרפרון, חלבון המופרש מכדוריות דם לבנות (לימפוציטים) המשמש לטיפול במחלות הסרטן. בעיצומה של עשייה מדעית מערבית-קונבנציונלית זו, הוא החל לשאול את עצמו שאלות, ולאחריהן הבין כי "הרפואה הקונבנציונלית" לא נותנת מענה לכל ובפרט כי "עולם המדע והרפואה המערביים אינו מכיל את תחומי הנפש והרוח בתפיסה הכוללת של חיים, בריאות, רפואה וחולי." 

בשנת 1983 ייסד עמותה שעניינה היה הסדרת העיסוק ברפואה הוליסטית: "המועצה הציבורית לתזונה ולאורח חיים בריא". בשנות השמונים והתשעים הוא שימש עורך של שני ביטאוני בריאות טבעית: "טבע און" ו"בריאות על בוריה".

מזרחי עבד כשלושים שנה (בשנים 1961–1991) במכון הביולוגי בנס ציונה, מתוכן כשבע שנים כראש המחלקה לביוטכנולוגיה. במכון זה עסק במחקר, בפיתוח ובייצור של חומרים ביולוגיים ממיקרואורגניזמים. הוא לימד קורסים בביוטכנולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ובמחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון, פרסם מאמרים רבים בספרות המדעית וערך סדרה של ספרים (ארבע עשר כרכים) בביוטכנולוגיה. בשנת 1991 עזב את עבודתו כמדען כדי שיוכל להתמסר לרפואה אלטרנטיבית. כמו כן הוא עוסק בחקר הרפואה במסורת היהודית ומסורת יהדות תימן. הוא לימד קורסים בנושא באוניברסיטת בר-אילן.

מספריו
------

* מהדבש ועד העוקץ - על מוצרי הדבורה - לבריאות, לרפואה ולהנאה, הוצאת חותם הזהב. 1999
* בדרך לא סלולה - עובדיה בן שלום - משעול חיים ומפעל חיים, הוצאת האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תיעוד ומחקר. 2000
* המטבח התימני - חויאג', אהבה ופולקלור, הוצאת ריחן/צריקובר. 2001
* לחיות בריא, הוצאת פוקוס. 2003
* להתבגר צעיר, הוצאת פוקוס. 2004
* כל מה שרצית לדעת על השמנת -יתר, הוצאת פוקוס. 2004
* אשרי המאמין, הוצאת פוקוס. 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* דף אישי באתר מכללת רידמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  על עצמי לספּר רציתי / אבשלום מזרחי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265577105171
* LCCN: n80082894
* VIAF: 36991883
* WorldCat (עם VIAF): 36991883

 |
**לואיס אלווארז רור**, באנגלית: **Luis Alvarez Roure** (נולד ב-1976) הוא צייר ריאליסטי פורטוריקני המתגורר בניו ג'רזי. הוא ידוע בציורי הדמויות שלו וכן דיוקנאותיהם של אישי ציבור אמריקאים כמו פיליפ גלס, ג'ושוע בל, פול וולקר, קנדידו קמרו, מונסניור ויליאם לינדר, ואוקטביו ואסקז. החוזקות שלו תוארו כאילו נלקחו ישירות מציורים של מאסטרים מהעבר" ו"האמפתיה הרבה שהוא חש עם מצויריו ". דבריו של פיטר טריפי, העורך הראשי של מגזין Fine Art Connoisseur.

ביוגרפיה
--------

דיוקן, 2019
לואיס אלוורז רוור נולד בארסיבו, פוארטו ריקו. כילד, הוא לימד את עצמו לצייר. הוא סירב לקחת שיעורי אמנות רשמיים. הוא גם פיתח עניין רב במוזיקה ואביו רשם אותו לשיעורי פסנתר. בסופו של דבר, הוא עבר לניו יורק כדי ללמוד פסנתר אצל גרמן דיז באוניברסיטת סיטי בניו יורק, שם השלים תואר שני במוזיקה. לאחר מכן הוא נרשם לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק, שם למד אצל נלסון שאנקס. לדברי רור, המורה הזה היה נקודת מפנה בקריירה שלו.

### קריירה

עבודתו של אלווארז רו נאספה על ידי גלריית הדיוקנאות הלאומית בוושינגטון הבירה, המוזיאון האירופי לאמנות מודרנית בברצלונה, [14] סטיינוויי הול בניו יורק והפדרל ריזרב בוושינגטון הבירה.

בשנת 2019 הוא היה פיינליסט בתחרות הפורטרטים של אאוטווין בוצ'בר, שם הציור שלו ״פצעים נסתרים״ היה אחת מ-46 יצירות שהוצגו ב-The Outwin: American Portraiture Today בגלריה הלאומית לדיוקנאות סמיתסוניאן.

בשנת 2022 זכה אלווארז רור בפרס הגדול של דרייפר בתחרות הפורטרטים הבינלאומית ה-24 של אגודת הפורטרטים של אמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואיס אלווארז רור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Luis Álvarez Roure - 31 artworks - painting, www.wikiart.org
2. ↑  Twitter, Instagram, Email, Facebook, Audrey Hepburn, Morgan Freeman, more round out National Portrait Gallery additions, Los Angeles Times, ‏2019-10-01 (באנגלית אמריקאית)
3. ↑  Afro-Cuban Legend Cándido Honored with Vibrant Concert in NYC, downbeat.com, ‏2016-11-22 (באנגלית)
4. ↑  Arlene Karidis Special to the News-Post, The art of portraiture, coming to the Delaplaine, The Frederick News-Post, ‏2015-08-16 (באנגלית)
5. ↑  Trippi, Peter (2018). "Luis Alvarez Roure: Composing in Paint", Fine Art Connoisseur. November/December issue 2018, p.80-83.
6. ↑  Luis Alvarez Roure, Art Renewal Center (באנגלית)
7. ↑  "Recent Acquisitions"
8. ↑  SisumD, The Outwin 2019: American Portraiture Today, npg.si.edu, ‏2019-10-24 (באנגלית)
9. ↑  Draper Grand Prize, portrait-society-new (באנגלית)
**ליאור שמחה** (נולד ב-1976) הוא מזכ"ל התנועה הקיבוצית, ולשעבר מנכ"ל התאחדות יצרני החלב בישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1976 בנצר סירני לאורי ועידית. סבתו הילדה הייתה ניצולת שואה, נגנית בתזמורת של אלמה רוזה במחנה ברגן בלזן וממקימות הקיבוץ.

בוגר תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית. בשנת 2004 הצטרף למשרד האסטרטגיה והפרסום 'אדלר חומסקי & ורשבסקי' במסגרתו ניהל בין היתר את תקציבי הפרסום של רכבת ישראל, קבוצת סקאל, חברת החשמל ואור ירוק.

בשנת 2009 היה חלק מצוות הקמפיין של מפלגת קדימה, ולאחר הבחירות המשיך לשמש בצוות ההסברה של המפלגה.

בשנת 2014 חזר לקיבוץ ובגיל 37 נבחר לכהן כיו"ר הקיבוץ. במסגרת תפקידו עסק בפיתוח הצמיחה הכלכלית, הקהילתית והדמוגרפית של הקיבוץ וקידם הקמת שתי שכונות חדשות על ידי הקיבוץ, תוך ביטול מהלך שיוך הדירות שהחל בקיבוץ. כמו כן עסק בעדכון תקנון הפנסיה של חברי הקיבוץ הגמלאים לרבות העלאת גובה הקצבה החודשית לאחד הגבוהים בתנועה הקיבוצית.

בדצמבר 2019 התמודד שמחה לראשות התנועה הקיבוצית מול היו"ר לשעבר ניר מאיר, והפסיד, לאחר שמאיר קיבל 55% מהקולות ושמחה 44%.

בשנת 2020 סיים את תפקידו כיו"ר הקיבוץ לאחר שנבחר לכהן כמנכ"ל התאחדות יצרני החלב בישראל. בתפקידו זה עסק בהבטחת הייצור ובמגעים עם הממשלה על רקע הרפורמות במגזר החקלאי, וכן קידם את איחוד השורות בארגון בין המשקים הקיבוציים והמושביים. לאחר אירועי 7 באוקטובר הובילה ההתאחדות בראשותו את מיזם 'אחים לרפת' במסגרתו התנדבו רפתנים מכל רחבי הארץ לסייע לרפתני עוטף עזה ורתמה חברות גדולות כמו תנובה ושטראוס להקמת קרנות לשיקום וסיוע לרפתות העוטף. כמו כן קידמה ההתאחדות את הגדלת מכסות החלב לרפתות העוטף.

נבחר לאחד מ-100 האנשים המשפיעים של עיתון מעריב לשנת 2021.
ב-14.2 2024 התמודד פעם שנייה על ראשות התנועה הקיבוצית מול הדס דניאלי-ילין מקיבוץ יגור, וניצח לאחר שקיבל 54% מהקולות.

חיים אישיים
-----------

נשוי לכרמל, רופאה אונקולוגית, ואב לארבעה. מתגורר בנצר סירני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליאור שמחה** בוויקישיתוף
* ליאור שמחה, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר האינטרנט הרשמי של ליאור שמחה
* mynet, המתמודד לתפקיד מזכ"ל התנועה הקיבוצית ליאור שמחה: "העת לתנועת הגשמה ועשייה", באתר mynet‏ קיבוץ, 9 בפברואר 2024
* שירה ספיר, ‏המתמודד על ראשות התנועה הקיבוצית: "המדינה מתעמרת בחקלאים", באתר גלובס, 5 בפברואר 2024
* נחמן גלבוע, מפשיל שרוולים: ליאור שמחה רוצה להיות מזכ"ל התנועה הקיבוצית הבא, באתר mynet‏ קיבוץ, 21 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  אתר המועמד לראשות התנועה הקיבוצית
2. 1 2 3 4 5 6  הכר את המועמד באתר התנועה הקיבוצית
3. ↑  mynet, המתמודד לתפקיד מזכ"ל התנועה הקיבוצית ליאור שמחה: "העת לתנועת הגשמה ועשייה", באתר mynet‏ קיבוץ, 9 בפברואר 2024
4. ↑  מפשיל שרוולים: ליאור שמחה רוצה להיות מזכ"ל התנועה הקיבוצית הבא באתר כנס מדיה.
5. ↑  נחמן גלבוע, הבחירות למזכ"ל התנועה הקיבוצית: ניר מאיר נבחר לקדנציה שנייה, באתר mynet‏ קיבוץ, 18 בדצמבר 2019
6. ↑  שני מוזס, ‏ליאור שמחה יחליף את אביתר דותן כמנכ"ל התאחדות מגדלי הבקר, באתר גלובס, 26 בפברואר 2020
7. ↑  המשפיעים של מעריב - מקומות 81 עד 100: העיתונאים, כוכבי הספורט והבידור, באתר מעריב אונליין, 1 בינואר 2021
8. ↑  מאיה רונן, ‏ליאור שמחה נבחר לתפקיד מזכ"ל התנועה הקיבוצית, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בפברואר 2024
9. ↑  מזכ"ל חדש נבחר לתנועה הקיבוצית – ליאור שמחה מנצר סרני באתר התנועה הקיבוצית
**"Wide Boy"** הוא שיר שנכתב והוקלט על ידי הזמר והיוצר האנגלי ניק קרשו. הופץ כסינגל בשנת 1985, והיה הסינגל השישי ברציפות של קרשו שהגיע לעשרים המקומות הראשונים במצעד הסינגלים הבריטי, שם דורג במקום התשיעי. השיר גם זכה להצלחה במדינות נוספות, כשבאירלנד הגיע למקום החמישי ובאוסטרליה למקום השביעי.

גרסה ראשונית של "Wide Boy" נכתבה והוקלטה במקור לצורך הכללתה באלבום האולפן הראשון של קרשו, "Human Racing", אך בסופו של דבר הוחלט לא לכלול אותה באלבום. השיר מופיע בגרסה מוקלטת מחדש באלבום החידה (The Riddle), אלבום האולפן השני של קרשו. הסינגל עצמו הוא רמיקס של גרסת האלבום.

בראיון, קרשו העיד ש"השיר היה שיר ישן, כנראה בן ארבע או חמש שנים" עד לזמן הכללתו באלבום "The Riddle". משמעות המילים והמוזיקה של "Wide Boy" הותירו חותם על הקהל והביאו להצלחת השיר במצעדים.

הקליפ המוזיקלי של "Wide Boy" בוים על ידי סטורם ת'ורג'רסון, מעצב גרפי נודע בזכות עבודתו עם להקות רוק ופרוגרסיביות כמו פינק פלויד. הבימוי של ת'ורג'רסון אפשר לשיר להתבלט גם ויזואלית, והקליפ הוסיף עוד ממד להצלחתו של השיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על הסינגל "Wide Boy" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על היצירה "Wide Boy" באתר Discogs
* סרטון השיר "Wide Boy" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "www.nikkershaw.it". www.nikkershaw.it. 1985-03-07. נבדק ב-2012-06-26.
2. ↑  Kershaw 2012, p. 14-15.
3. 1 2  Sinclair, Paul (2 במרץ 2013). "Nik Kershaw talks 80s pop and Human Racing 28 years on". *superdeluxeedition*. נבדק ב-9 באפריל 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Mvdbase.com The Music Video DataBase

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 18235d54-bf34-4ecd-a3a3-6ac72ff0e200

 |
**מוחמד רזא פלאח זאדה** (בפרסית: **محمد رضا فلاح زاده**, נולד ב-1962), המוכר גם בכינויו "**אבו בכר**", הוא מפקד צבאי איראני במשמרות המהפכה האסלאמית וסגן מפקד כוח קודס.

ביוגרפיה
--------

פלאח זאדה נולד בשנת 1962, באברוקה(אנ') שבפרובינציית יזד באיראן.

פלאח זאדה החל את שירותו הצבאי בתקופת מלחמת איראן–עיראק בתפקידים זוטרים. אחיו, מוחמד בכר, נהרג באחד מהקרבות של מלחמת איראן–עיראק.

בין תפקידיו במשמרות המהפכה היה פלאח זאדה ראש פרובינציית אספהאן (שם פיקד על חטיבת אל-מהדי ה-33 (אנ')), ראש פרובינציית פארס (חטיבת פאג'ר ה-19) וראש פרובינציית יזד.

בין השנים 2007–2013 מונה פלאח זאדה לתפקיד מושל פרובינציית יזד, מקום מולדתו, במינוי פוליטי תחת נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד. פלאח זאדה עצמו הואשם בכך שהחליף עובדי מדינה מקצועיים בפרובינציה באנשי משמרות המהפכה, ושבזבז יותר זמן בקידום הקריירה האישית שלו בטהראן מאשר בשירות הקהילה המקומית. הסיקור על תקופת כהונתו בשפה האנגלית התמקד בעיקר במשלחות מגאנה, צרפת ויפן שביקרו ביזד כדי לבחון אפשרויות השקעה, אך אף אחת מהן לא התממשה. כאשר הנשיא חסן רוחאני פיטר את פלאח זאדה בשנת 2013, מחליפו טיהר את קציני משמרות המהפכה שמינה מהמנהל הפרובינציאלי והחזיר את עובדי המדינה.

לאחר שפוטר, חזר פלאח זאדה לשורות משמרות המהפכה, תחילה בתפקיד ניהולי - הוא מונה למפקד Karbala Roads and Urban Development, חברה-בת של Khatam-al Anbiya Construction Headquarters (אנ'), חברת הבנייה הגדולה באיראן. אולם בתוך בתוך חודשים ספורים הוא הוצא מתפקיד זה והוצב בסוריה כמפקד צבאי. הוא שימש כעוזרו של מפקד כוח קודס לענייני תיאום, תחת קאסם סולימאני.

באפריל 2016 סיים פלאח זאדה את שירותו בסוריה לאחר שנפצע בלחימה. בינואר 2017 הוא התאושש ונשלח לשיחות השלום הסוריות באסטנה, בירת קזחסטן, כיועצו של סגן שר החוץ האיראני, חוסיין ג'אברי אנסארי.

בתחילת 2019, בהתבסס על ביצועיו בקרבות בחלב, המליץ סולימאני על קידומו של פלאח זאדה לדרגת בריגדיר גנרל ומינה אותו לתפקיד ראש מטה כוח קודס.

ב-18 באפריל 2021 מת בעקבות התקף לב סגן מפקד כוח קודס במשמרות המהפכה של איראן, מוחמד חג'אזי. יום לאחר מכן, ב-19 באפריל, בהמלצתו של חוסיין סלאמי, מפקד משמרות המהפכה ולאחר אישורו של המנהיג העליון עלי ח'אמנאי, התמנה פלאח זאדה לתפקיד סגן מפקד כוח קודס במקום חג'אזי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד רזא פלאח זאדה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Ali Alfoneh, Who Is Mohammad Reza Fallahzadeh, the New Deputy Commander of Iran’s Qods Force?, The Washington Institute for Near East Policy, ‏20 באפריל 2021
2. 1 2  Yaghoub Fazeli, Iran appoints new deputy commander for IRGC’s Quds Force, Al Arabiya English, ‏19 באפריל 2021
3. 1 2  General Fallahzadeh named IRGC Quds Force deputy chief, Tehran Times, ‏20 באפריל 2021
4. ↑  יענקי פרבר, בכיר נוסף במשמרות המהפכה מת מקורונה, באתר בחדרי חרדים, ‏21 באפריל 2021
**אווה מריה הולצלייטנר** (בגרמנית: **Eva Maria Holzleitner**;‏ נולדה ב-5 במאי 1993 בוולס) היא פוליטיקאית אוסטרית, חברה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אוסטריה (SPÖ). ב-9 בנובמבר 2017 הושבעה כחברה במועצה הלאומית של אוסטריה. ב-26 ביוני 2021 נבחרה לכהן כסגן יו"ר ה SPÖ וכיושב ראש ארגון נשים של SPÖ במקום גבריאלה היינש-הוסק.

ביוגרפיה
--------

לאחר לימודי התיכון החלה הולצלייטנר ללמוד כלכלה חברתית באוניברסיטת יוהנס קפלר לינץ (JKU). בשנת 2016 היא קיבלה תואר הראשון והחלה את התואר השני. בספטמבר 2015 החלה לעבוד באוניברסיטת האגנברג למדעים יישומיים כעוזרת בקבוצת המחקר HEAL (מעבדת האלגוריתמים היוריסטים והאבולוציוניים).

בשנת 2012 הצטרפה הולצלייטנר למפלגת SPÖ. בשנים 2016–2021 כיהנה כיושבת ראש ארגון הדור הצעיר של ה-SPÖ במדינת אוסטריה עילית. ב-9 בנובמבר 2017, הושבעה כחברה במועצה הלאומית האוסטרית.

בעת נאום במועצה הלאומית באוקטובר 2021, סבלה הולצלייטנר מסחרחורת והתמוטטה. לאחר טיפול רפואי היא שבה להכרה תוך זמן קצר ולוותה אל מחוץ לאולם המליאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אווה מריה הולצלייטנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הולצלייטנר ברשימת חברי המועצה האוסטרית
2. ↑  כתבה Americans Frontline Doctors
3. ↑  כתבה msn

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1285287789
* VIAF: 2720168109541043630002
* WorldCat (עם VIAF): 2720168109541043630002

 |
**החילוץ** (במנדרינית: **緊急救援**) הוא סרט אסונות סיני משנת 2021, בבימויו של דנטה לאם, בכיכובם של פנג יואן, וואנג ינלין, שין ג'יליי, לאן יינגיינג, וואנג יוטיאן ושו יאנג. הסרט תוכנן במקור לצאת לאקרנים ב-25 בינואר 2020, (בתקופת חגיגות ראש השנה הסיני), אך מגפת הקורונה גרמה לסגירת בתי הקולנוע בסין וכפועל יוצא מכך השפיעה על כלל הקרנות הבכורה המתוכננות. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בסין ב-12 בפברואר 2021.

הסרט מגולל את סיפורו של שירות החילוץ הימי הסיני והוא הסרט הראשון בשפה הסינית אודות נושא החילוץ הימי. הסרט הוא חלק מסדרת סרטים אודות אנשי שירותי החירום וההצלה של סין. קדמו לו הסרט "מבצע הים האדום" אודות הכוחות המזוינים, והסרט "מבצע מקונג" אודות המשטרה.

שחקנים ודמויות
--------------

| שחקן | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- |
| פנג יויאן | גאו צ'יאן | קפטן יחידת החילוץ |
| וואנג ינלין | ג'או צ'נג | כוננת |
| שין ז'ילי | פאנג יולינג | סרן ביחידת החילוץ |
| לאן יינגינג | ון שאן |  |
| וואנג יוטיאן | פינג |  |
|

הפקה
----

תחילת הצילומים הייתה בנובמבר 2018 בשיאמן והושלמו ב-15 במרץ 2019. הצילומים היו בעיקר בשיאמן ובפוז'ו ולאחר עברו למקסיקו.

הפצה
----

ב-2 באוקטובר 2019 פורסמה כרזה ראשונית לסרט. ב-18 בינואר יצא הטריילר הראשון. ב-6 בדצמבר פורסמה הכרזה הרשמית לקראת הכנות לצאתו לאקרנים בחודש שלאחר מכן, בעקבות מגפת הקורונה יציאתו לאקרנים נדחתה בשנה. הסרט הוקרן ברוסיה באוקטובר 2020.

פסקול
-----

| שיר | שם | מלחין | מילים |
| --- | --- | --- | --- |
| שיר נושא | "גלים משתוללים" | רן שויבינג, קוואן | רן שויבינג |
| שיר פתיחה | "הצלה אמיצה" | וו לצ'נג | שיר יאנג |
| שיר רקע | "אמיתי לנצח" | חן יוחואן | לי אנקסיו |

ראו גם
------

* המינהל לבטיחות ימית של סין
* שירות ההטסה הממשלתי (הונג קונג)

קישורים חיצוניים
----------------

* "החילוץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "החילוץ", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "החילוץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------
**שירמל** או **שירמאל** (בפרסית/באורדו: **شیرمال**; בהינדי: **शीरमल**; בבנגלית: **শিরমাল/শীরমাল**), הוא לחם שטוח מסורתי בטעם זעפרן הנאכל באיראן ובתת-היבשת ההודית.

מאפיינים
--------

המילה שירמל מגיעה מהמילה הפרסית **شیر** (תעתיק: שיר) שפירושה חלב, ומהמילה **مالیدن** (תעתיק: מאלידן) שפירושה לשפשף/להתחכך. בתרגום מילולי אם כן שירמל פירושו "משופשף בחלב". הפרסים הכירו אותו ב"דאקה העתיקה" (אנ'), הוא הובא לצפון הודו על ידי הקיסרים של האימפריה המוגולית בתקופת ימי הביניים. הלחם הפך למעדן במטבחים אחדים. הוא חלק גם מהמטבח האוואדי ובפקיסטאן.

הכנה
----

שירמל הוא נאן מתוק עדין העשוי ממאידה, (אנ') סוג של קמח חיטה שמקורו בתת היבשת ההודית, מחמצת עם שמרים ואפוי בטנדור או בתנור. שירמל נעשה באופן מסורתי כמו רוטי. היום מכינים שירמל כמו נאן. המים החמים במתכון של נאן רוטי הוחלפו בחלב חם ממותק בסוכר ובתיבול זעפרן והל. המוצר הסופי דומה לדניש.

באיראן, ישנם שינויים אזוריים קלים בהכנת השירמל. ככזה, הוא נמכר לפעמים כמזכרת בנסיעה בין האזורים.

בהודו, במיוחד בעיר לאקנאו, מגישים לפעמים שירמל עם קבבים, אלו טיקי או לצד ניהארי.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת לחמים הודיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שירמל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "A nawabi affair". *The Hindu*. אורכב מ-המקור ב-23 באוקטובר 2010. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "A slice of the Awadh exotica". *The Hindu*. אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2011. נבדק ב-5 באוקטובר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
מסלול ליקוי החמה המלא והחלקי ב-2 באוגוסט 2027.
ביום שני, 2 באוגוסט 2027, צפוי להתרחש ליקוי חמה מלא בחלק גדול מחצי הכדור המזרחי המרכזי. ביום זה צפוי הירח לעבור בין חלק זה של כדור הארץ לשמש, ובכך לטשטש לחלוטין או חלקית את תמונת השמש באזורים אלו של כדור הארץ.

ליקוי חמה
---------

ליקוי חמה מלא מתרחש כאשר הקוטר הנראה של הירח גדול מזה של השמש, חוסם את כל אור השמש הישיר והופך את היום לחשוך. הליקוי המלא מתרחש בנתיב צר על פני כדור הארץ, וליקוי החמה החלקי נראה על פני אזור שמסביב ברוחב של אלפי קילומטרים.

אזורי הליקוי הצפוי
------------------

ליקוי החמה המלא ב-2 באוגוסט 2027 צפוי להתחיל מעל מזרח האוקיינוס האטלנטי, לעבור את מיצר גיברלטר בין ספרד למרוקו, ומשם להמשיך על פני חלקים מצפון אפריקה והמזרח התיכון. ערים ומיקומים מרכזיים בנתיב הליקוי המלא יכללו את המקומות הללו:

* קאדיס ומלאגה, דרום ספרד.
* גיברלטר.
* טנג'יר, מרוקו.
* למפדוזה, איטליה.
* אורן, אלג'יריה
* ספאקס, תוניסיה.
* בנגאזי, לוב.
* לוקסור, מרכז מצרים
* ג'דה ומכה בדרום מערב ערב הסעודית.
* צנעא במערב תימן.
* קצה קרן אפריקה בצפון מזרח סומליה.
* איים בטריטוריית האוקיינוס ההודי הבריטי.

משך הליקוי
----------

משך הזמן הארוך ביותר של הליקוי יהיה במצרים, כ-60 ק"מ דרומית-מזרחית ללוקסור, ויימשך 6 דקות ו-22 שניות.

ליקוי חמה חלקי ייראה מהקצה המזרחי של מיין שבארצות הברית, מזרח קוויבק והפרובינציות האטלנטיות בקנדה, דרום גרינלנד, איסלנד, אירלנד, אנגליה וכמעט כל יבשת אירופה, כולן מלבד הדרום רובע אפריקה, המזרח התיכון וכן דרום ודרום-מזרח אסיה.

ליקוי זה יהיה הראשון מבין שלושה ליקויי חמה מלאים שניתן לצפות בהם בתוניסיה במאה ה-21, העוברים על החלק המרכזי של המדינה.

המחשה של מסלול הליקוי
---------------------

ליקויי חמה עתידיים נוספים בסדרת סמסטר
-------------------------------------

ליקוי החמה של שנת 2027 הוא חלק בסדרת ליקויי החמה סמסטר (אנ'). ליקוי חמה בסדרת סמסטר חוזרים על עצמם כל 177 ימים ו-4 שעות בקירוב, בצמתים מתחלפים של מסלול הירח (אנ').

ראו גם
------

* ליקוי החמה המלא ב-8 באפריל 2024
* ליקוי החמה המלא ב-21 באוגוסט 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליקוי החמה המלא ב-2 באוגוסט 2027** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Total Solar Eclipse on August 2, 2027: Path Map and Times
2. ↑  "Longest Duration of Total Solar Eclipse of 2027 Aug 02". *NASA Goddard Space Flight Center*. NASA. Retrieved 7 September 2017.
3. ↑  "Map of Solar Eclipse of August 2, 2027" (Map). "Solar Eclipse Maps". NASA. Retrieved October 21, 2017.
ציור של יוליה שטנגלוב, ילדה עם ברווז
**Imaginary Duck** הוא הפסדונים של **יוליה שְׁטֶנְגֶלוֹב** (ילידת 1976) אמנית רחוב תל אביבית, החותמת על עבודתיה בראשי התיבות **ID**.

שטנגלוב נולדה בסמולנסק שברוסיה. בילדותה למדה כשנתיים בחוג אמנות לילדים. בשנת 1989 עלתה המשפחה לישראל. לאחר עליית המשפחה לא הוסיפה ללמוד אמנות ונמשכה דווקא לתחומי הטכנולוגיה בעקבות אביה שהיה systems analyst. באמנות רחוב החלה לעסוק בשנת 2009 בתקופה בה חשה מצוקה וכאופן של תרפיה עצמית

בתחילת פעילותה כאמנית רחוב, התמקדה בהדבקת יציקות ברווזים מעוטרים ומצוירים מגבס אותם הכינה בביתה. בהמשך החלה להדביק גם ראשי בובות מגבס, ולצייר להן גוף במכחול ולאחר מכן התפתחה גם לציורים בספריי. עבודותיה מתאפיינות במספר מוטיבים חוזרים - ברווזים, דמות ילדה המצוירת בגודל טבעי בצבעי שחור לבן ואדום, שועלים אדומים, חיות ויצורים.

למעלה מ-300 מיצירותיה מופיעות בכל רחבי תל אביב ובמקומות נוספים בארץ, בייחוד באזור שכונת פלורנטין, קריית המלאכה ונחלת בנימין. עבודותיה מופיעות בין היתר בתערוכת אמנות הרחוב בקומה השביעית של התחנה המרכזית החדשה של תל אביב. בשנת 2013 הוזמנה לצייר עבודה על קיר במוזיאון מוסקבה, במהלך טיול שורשים ועבודות שלה מופיעות גם בדהב שבמצרים ובפולין. בשנת 2021 הציגה גם תערוכת חוצות בכיכר ויצמן בחולון במסגרת העונה הישראלית לעיצוב. בשנת 2023 לקחה חלק בתערוכת אמנות רחוב במוזיאון הנגב לאומנות בבאר שבע.

מלבד פעילותה כאמנית, שטנגלוב מדריכה גם סיורי גרפיטי בתל אביב, ועובדת בחברה אמריקאית בתחום ה-IT.

* ברווז גבס של Imaginary Duckברווז גבס של Imaginary Duck
* שועלים אופייניים ליצירתה של Imaginary Duck.שועלים אופייניים ליצירתה של Imaginary Duck.
* דמות של Imaginary Duck עם שועל ברחוב וולפסון.דמות של Imaginary Duck עם שועל ברחוב וולפסון.
* בקריית המלאכה תל אביב. בקריית המלאכה תל אביב.
* בקריית המלאכה תל אביב.בקריית המלאכה תל אביב.
* בקריית המלאכה תל אביב.בקריית המלאכה תל אביב.
* בקריית המלאכה תל אביב.בקריית המלאכה תל אביב.
* עבודה של Imaginary Duck בקריאה לשחרור חטופי מתקפת הפתע על ישראל באוקטובר 2023עבודה של Imaginary Duck בקריאה לשחרור חטופי מתקפת הפתע על ישראל באוקטובר 2023
* דמויות עם ראש עשוי גבס, של Imaginary Duck.דמויות עם ראש עשוי גבס, של Imaginary Duck.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **Imaginary Duck** |

* Imaginary Duck, ברשת החברתית פייסבוק
* Imaginary Duck, ברשת החברתית אינסטגרם
* לימור קלר, ‏"זה מרגש שהדמות שלי תופסת חיים עצמאיים ומתחילה לחיות בלי קשר אליי", באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2023
* Imaginary Duck ראיון בבלוג של דרור חדדי העוסק באמנות רחוב בישראל
* העונה הישראלית לעיצוב בחולון: התערוכה של היוצרת יוליה שטנגלוב מגיעה לכיכר ויצמן בעיר באתר השקמה חולון.
* ARTIST TALK: IMAGINARY DUCK JULIA SHTENGELOV באתר Fine Art

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ARTIST TALK: IMAGINARY DUCK JULIA SHTENGELOV באתר Fine Art
2. 1 2 3  לימור קלר, ‏"זה מרגש שהדמות שלי תופסת חיים עצמאיים ומתחילה לחיות בלי קשר אליי", באתר ‏מאקו‏, 30 באוקטובר 2023
3. 1 2 3  Imaginary Duck ראיון בבלוג של דרור חדדי
4. 1 2  העונה הישראלית לעיצוב בחולון: התערוכה של היוצרת יוליה שטנגלוב מגיעה לכיכר ויצמן בעיר באתר השקמה חולון.
תעודת חבר, 1981
**אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל** היא אגודה מקצועית של מהנדסים ואדריכלים בישראל שהוקמה בשנת 1921 על ידי מהנדס הבניין ריכרד פסובסקי ושותפו האדריכל יוסף ברלין. בשנת 1985 היא התאחדה עם הסתדרות המהנדסים ועם ארגון האקדמאים העצמאיים במקצועות ההנדסה, האדריכלות והטכנולוגיה בישראל, להקמת לשכת המהנדסים.

בשנת 1926 יסדה האגודה כתב עת בשם "**בנין וחרושת**", שהיה ביטאון האגודה. עורכו הראשון היה יוסף ברורמן, שמונה בשנת 1946 לנשיא האגודה.

האגודה קיימה הוצאת ספרים בשם "מידות", ספרייה של כ-13,000 ספרים בתחומי המדע, הטכניקה, והאדריכלות (בבית המהנדס ברחוב דיזנגוף מספר 200 בתל אביב) וקרן לביטוח הדדי. לחברים העצמאים באגודה הוקמה קופת תגמולים בשם "נדבכים". בשנת 1954 היא הכינה לוח תעריפים עבור חבריה. בשנת 1959 החלה האגודה להוציא ירחון בשם "הנדסה ואדריכלות".

בארכיון אדריכלות ישראל שמורים כל גיליונות עיתוני האגודה וספרי הוצאת ״מידות״ לצד מאות רבות של פריטים ומסמכים היסטוריים העוסקים בתולדות האגודה וגלגוליה לאורך המאה ה-20.

פרס ארנן
--------

בשנת 1960 החלה האגודה להעניק את "פרס ארנן" לעבודת מחקר מצטיינת בתחומי ההנדסה והטכניקה שניתן על שם משה ארנן שהיה יו"ר האגודה. בשנה זו זכו בפרס פרופסור דוד יצחקי וד"ר סקי רוזנהאופט. בשנת 1963 זכה בפרס ד״ר חיים לרכנטל, בשנת 1964 זכה ד״ר מיכאל וידה מהטכניון ובשנת 1966 זכה בפרס ד"ר עודד לוין מהטכניון.

ראו גם
------

* לשכת המהנדסים, האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל
* הסתדרות ההנדסאים בישראל
* ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאיים בישראל
* עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

מידע על אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מהי הלשכה?, אתר לשכת המהנדסים, האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל
2. ↑  דוד תדהר (עורך), "יוסף ברורמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3054
3. ↑  ר. שריד, ציבור המהנדסים והאדריכלים למקומו הנכון במשק, דבר, 14 בדצמבר 1962
4. ↑  י. ר. בלום, משה ארנן (ארנשטיין), דבר, 26 בינואר 1959
5. ↑  פרס אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל, דבר, 23 באוקטובר 1960
6. ↑  למרחב, יום שישי, אוקטובר 25, 1963
7. ↑  חרות, יום א׳, ה8 לנובמבר 1964
8. ↑  חללי צה"ל הובאו למנוחות, דבר, 15 ביוני 1969

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257432805171

 |
**מַטְבֶיי גְרִיגוֹריֶיבִיץ' וַיינְרוּבּ** (ברוסית: **Матве́й Григо́рьевич Вайнруб**; ‏2 במאי 1910 - 14 בפברואר 1998) היה קצין יהודי סובייטי, אשר פיקד על פּוֹלק הטנקים ורכבים ממונעים בארמייה ה-8 של הצבא האדום בחזית הביילורוסית הראשונה כנגד הורמאכט במלחמת העולם השנייה ועל פעולותיו הוענק לו אות גיבור ברית המועצות.

שנותיו הראשונות
---------------

נולד במשפחה יהודית בעיר בוריסוב (אז בתחומי פלך מינסק של האימפריה הרוסית) והיה השני בין ארבעה ילדים: אחיו הבכור ייבסיי (יהושע) וכמו כן היו לו אח ואחות צעירים ממנו.

בין השנים 1924–1929 בגלל פציעתו של אביו בעבודה הוא התחיל לעבוד כנפח זכוכית במפעל זכוכית של בוריסוב. במהלך העבודה ב-1927 מטביי סיים שנתיים בראבפאק - קורסי הכנה להשכלה גבוהה.

השירות הצבאי
------------

לאחר שגויס לצבא ב-1929, אחרי שנתיים הוא מסיים בית הספר הצבאי המשותף של ביילורוס ופיקד על גדוד פרשים במקום וב-1931 הצטרף למפלגה הקומוניסטית. עד 1938 הוא למד וסיים את בית הספר לשריון באורלוב וב-1941 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית על שם פרונזה בעיר אוריול ובמאי מתמנה לפקד על יחידת סיור בקובאן.

במהלך מלחמת העולם השנייה
------------------------

מטביי ויינרוב השתתף במלחמה מתחילתה. לחם בחזית המערבית, בחזית דרום-מערבית, בחזית סטלינגרד ובחזית ביילורוסית הראשונה.
לאחר שנפצע באחד הקרבות נודע לו כי אחיו הצעיר נהרג בהגנה על אודסה ואחותו התגייסה כרופאה בחזית לנינגרד.

התחיל את הפיקוד כראש רגימנט טנקים, התבלט כמפקד הארמייה ה-62 וסגנו של מפקד הארמייה וסילי צ'ויקוב בהגנה על סטלינגרד. כוחותיו מנעו כיבוש תחנת הרכבת המרכזית בעיר והוא אישית השתתף בהתקפה על "בית המקצוענים".

בהיותו בדרגת גנרל-מאיור הוא הצטיין במהלך מבצע ויסלה-אודר וחדר גרמנים בגדה השמאלית של ויסלה ליד העיירה מאגנושב. בפקודה מטעם נשיאות הסובייט העליון הוענק לו ב-6 באפריל 1945 עיטור גיבור ברית המועצות, עיטור לנין וכוכב הזהב מס' 5175.

לאחר סיום המלחמה
----------------

לאחר המלחמה התמנה סגן מפקד המחוז הצבאי של קייב גם כן בפיקודו של צ'ויקוב. ב-1951 הוא סיים את האקדמיה הצבאית הגבוהה על שמו של וורושילוב וב-1956 קיבל בלמידה מרחוק תואר ממכון התעשייתי של נובוסיבירסק.

יצא לגמלאות ב-1970 בדרגת גנרל-לייטננט והמשיך להתגורר בקייב. באזרחות היה עובד מחקר בכיר במכון המידע הטכני האוקראיני.

נפטר ב-14 בפברואר 1998 ונקבר בבית הקברות "סוֹבְסְקוֹיֵה" בעיר.

ספרי זכרונות
------------

* **בחורי הפלדה הללו. נובלה על מה שעברתי** (*Эти стальные парни. Повесть о пережитом*), קייב, 1972 (רוסית)
* **אלה שהיו איתי באותה היחידה** (*Однополчане*), קייב, 1982 (רוסית)
* **גורלות שבחזית** (*Фронтовые судьбы.*), קייב, 1985 (רוסית)

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה ותמונות, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
* מטביי ויינרוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑   "באשדוד יציבו זיכרון אחים - גיבורי ברית המועצות", אתר איזרוס, 25.04.2013 (רוסית)
2. ↑   דף אישי באתר מוזיאון הלוחם היהודי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007341645605171
* LCCN: n83132558
* VIAF: 30913621
* WorldCat: lccn-n83132558

 |
**אברהם מטבייביץ' חסין'** (ברוסית: **Абрам Матвеевич Хасин**; ‏ 17 בינואר 1899 – 12 באפריל 1967) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל השריון של הצבא האדום.

ביוגרפיה
--------

אברהם חסין נולד בעיירה נובו-סלביאנסק שהייתה שייכת לפלך חרקוב באימפריה הרוסית (היום ננקראת העיר סלביאנסק והיא חלק מאוקראינה) במשפחה יהודית. למד בבית ספר יהודי ולאחר מכן בבית ספר לטכנאי רכבות. 

התגייס לצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1918, השתתף בלוחמה נגד כוחות הצבא הלבן בדרום רוסיה. בשנת 1920 סיים קורס קציני תותחנים. לאחר סיום הקורס שירת כמפקד מחלקה וסגן מפקד סוללה ביחידת תותחים קלים. בשנת 1922 הועבר לסבסטופול, שם שירת ביחידת תותחי חוף. בשנת 1925 עבר ליחידת תותחי נ"מ, שם שירת בתפקידי מפקד סוללה וסגן מפקד גדוד עד 1931. בינואר 1931 החל ללמוד באקדמיה צבאית - בקורס הסבה לשריון, אותו סיים באביב 1932. מונה למפקד גדוד טנקים. בשנת 1938 מונה לסגן מפקד חטיבת טנקים קלים במחוז צבאי של לנינגרד. בסתיו 1940 מונה למפקד רגימנט טנקים בדיוויזיה ממוכנת מס' 136. 

לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות יחד עם יחידתו נטל חלק בקרבות להגנת לנינגרד. בתום הקרבות ולאחר האבדות הקשות שספגה הדיוויזיה, בה הוא שירת, היא פורקה. חסין מונה למפקד חטיבת השריון הראשונה, אשר לחמה באזור העיר בלגורוד. החטיבה בפיקודו השתתפה במתקפת נגד של הצבא האדום בקרב על מוסקבה. בתחילת מאי 1942 הועברה החטיבה לאזור סטלינגרד, שם נטלה חלק בקרבות הבלימה הראשונים. ביוני 1942 קודם אברהם חסין לדרגת גנרל-מיור ומונה לפקד על קורפוס טנקים מס' 23. בהמשך פיקד על קורפוס טנקים מס' 2. במהלך קרבות להגנת סטלינגרד ספג הקורפוס אבדות קשות ולמעשה חדל מלהתקיים. בנובמבר 1942 הוצאו שאריות הקורפוס מקו החזית אל העורף להתרעננות ולהתארגנות מחדש. חסין הועבר מתפקיד מפקד הקורפוס אל תפקיד מפקד בסיס אימונים של חיל שריון. 

בינואר 1943 הוא הועבר למוסקבה, אל המטה הכללי, לתפקיד ראש אגף הדרכה והכשרה במפקדת חיל השריון של הצבא האדום. באוגוסט 1943, לפי בקשתו, מונה שוב לתפקיד פיקודי - מפקד קורפוס ממוכן מס' 8. חסין למעשה הקים וארגן את הקורפוס עד נובמבר 1943, אז הוביל אותו אל החזית. קורפוס בפיקודו של חסין נטל חלק בקרבות במרכז ומערב אוקראינה (מבצע דנייפר-קרפטי). במרץ 1944 הועבר לחזית הבלטית השנייה, שם מונה לעוזר מפקד החזית בנושא הפעלת כוחות שריון. נטל חלק במתקפה הבלטית. 

לאחר המלחמה שירת מספר חודשים במפקדת כוחות השריון הסובייטים. בבתחילת 1946 מונה למפקד דיוויזיה ממוכנת. בנובמבר 1946 - סיים את שירותו הצבאי.

במהלך שירותו עוטר בעיטור לנין, שלושה עיטורי הדגל האדום, עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה.

התגורר בעיר לנינגרד, שם נפטר ב-12 באפריל 1967. נקבר בבית העלמין בוגוסלובסקויה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה של אברהם חסין (ברוסית)
* ביוגרפיה של אברהם חסין (באנגלית)
**אייל וינקלר** (נולד ב-1960) הוא רופא מומחה לכירורגיה פלסטית, מנהל מחלקה לכירורגיה פלסטית, חוקר רפואה פלסטית ופרופסור בחוג לכירורגיה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

ביוגרפיה
--------

וינקלר סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא בעל רישיון מומחה בכירורגיה פלסטית וניתוחים קוסמטיים. השתלם במיקרוכירורגיה בבית החולים של אוניברסיטת ניו יורק ובניתוחים קוסמטיים בארצות הברית ובקנדה.

שימש כיו"ר איגוד הפלסטיקאים בישראל משנת 2005 ועד 2009. משנת 2011 משמש מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא. שימש גם מנהל מרפאת קלאס קליניק הפועלת בבית החולים, והושעה מתפקיד זה במאי 2014, לאחר שהועלה חשד שערך ניתוחים רבים במסגרת זו בשעות הבוקר.

בשנת 2012 יצא לאור ספרו "כל האמת בפנים", הפונה אל הציבור הרחב.

בשנת 2013 הועלה לדרגת פרופסור בחוג לכירורגיה של אוניברסיטת תל אביב.

וינקלר עמד בראש 15 משלחות הומניטריות בעשרים השנים האחרונות, במהלכן טיפל בהתנדבות בעשרות נפגעי כוויות בלימה, פרו, ובאוובירה שבקונגו. כמו כן ניתח עשרות ילדים שסועי שפתיים בנפאל, וייטנאם, הרי האנדים והג'ונגלים של פרו.

החל מ-1 בדצמבר 2014 הושעה וינקלר מתפקידו בבית החולים שיבא, עד לסיום ההליך המשמעתי המתבצע בעניינו. ההליך עסק בניתוחים פרטיים שביצע במרפאתו ללא אישור מהנהלת בית החולים ובנוסף הואשם בקבלת שכר כפול: פרטי וציבורי על ניתוחים שביצע. במאי 2016 נקבע בהסדר טיעון שווינקלר יפוטר משירות המדינה, יורחק משירות המדינה ל-4 שנים ולא יוכל למלא תפקיד במשרד הבריאות במשך 5 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אייל וינקלר, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר האינטרנט הרשמי של אייל וינקלר
* אייל וינקלר, באתר מרכז הרפואי שיבא, תל השומר
* מאמרים מחקריים שפרסם וינקלר בכתבי עת מדעיים עם ביקורת עמיתים
* אייל וינקלר, לא קל להיות מלאך, באתר ynet, 19 באפריל 2013
* אסתי אהרונוביץ', ‏"בגלל זוטות ניהוליות שנעשו בתום-לב הופכים אותי לעבריין; אני טסט קייס, נקלעתי לצומת קטלני", באתר גלובס, 8 בנובמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד רוני לינדר-גנץ, מנהל שיבא השעה את פרופ' וינקלר מתפקידו כמנהל מרפאת קלאס קליניק, באתר TheMarker‏, 29 במאי 2014
2. ↑  גלית יצחק-אוגנוב, אייל וינקלר הועלה לדרגת פרופסור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 במאי 2013
3. ↑  אייל וינקלר, "לתחושה שהצלת חיים אין מחיר", באתר ynet, 20 ביולי 2010  
כנען ליפשיץ, במשלחת הסיוע הישראלית לקונגו, חיוכים ותודות לצד מתחים פוליטיים, באתר הארץ, 18 ביולי 2010
4. ↑  רופאים ישראלים ערכו ניתוחים לשפה שסועה בפרו, באתר וואלה!‏, 7 במרץ 2006
5. ↑  אתר למנויים בלבד רוני לינדר-גנץ, מנהל שיבא מאיים: אם וינקלר יושעה - נשבית את המחלקה לכירורגיה פלסטית, באתר TheMarker‏, 21 באוקטובר 2014
6. ↑  שי ניב, ‏הסדר טיעון: פרופ' וינקלר יפוטר ויורחק משירות המדינה ל-4 שנים, באתר גלובס, 29 במאי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007491629005171

 |
**ווֹלְף חַצְקֵבִיץ'** (ברוסית: **Вольф Беркович Хацкевич**;‏ 21 בינואר 1908, כפר פאָראָפִיֶיבְקָה, בוֹרְזְניאָנְסְקִי אואזד, גוברניית צ'רניגוב, האימפריה הרוסית - 9 בינואר 1959, כפר דאָריינסקויֵה, אורלסקיה אובלסט, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, ברית המועצות; נקבר בבית הקברות דונסקויה, מוסקבה) היה לויטננט קולונל סובייטי יהודי בחיל רגלים הצבא האדום.

חייו
----

וולף חצקביץ', בן בֶר (דב) שהיה ממעמד פקידות, נולד בכפר פאראפייבקה של גוברניית צ'רניגוב באימפריה הרוסית.

קיבל השכלה יסודית והצטרף למפלגה הקומוניסטית הרוסית ב-1930 בזמן שעבד ברית מעבדי עורות בנובוסיבירסק.

בשנת 1931 התגייס לצבא האדום ולאחר שנתיים סיים בלימודי חוץ מבחנים למפקד סגל תיכון. השתתף במלחמת העולם השנייה מאז פלישתם של גרמנים ב-1941.

בלילה לקראת 26 בספטמבר 1943 בהיותו מפקד חטיבת 104 של חיל רגלים באוגדה 36 שהייתה חלק מן הארמייה ה-57 בחזית הערבה הוא היה זה שארגן ופיקד על צליחת נהר דנייפר סמוך לכפר סושינקה וכיבוש כביש שחיבר את הכפר עם כפר צ'רבונויה והדף 11 התקפות.

על כך זכה לפי פקודה מ-20 בדצמבר אותה השנה לעיטורי גיבור ברית המועצות, עיטור לנין (מס' סידורי 15696) וכוכב הזהב (מס' סידורי 1432). כמו כן במהלך חייו עוטר בשלושה עיטורי הדגל האדום, שני עיטורי הכוכב האדום ואותות נוספים.

ב-1946, לאחר המלחמה, סיים קורסים המיועדים לקצינים מצטיינים: "ויסטרל" ("Выстрел") ו"קורס שיפור צוות קצינים" שנוהל על ידי שירות הביטחון הסובייטי.

השתחרר למילואים ב-1955 בדרגת קולונל. בהמשך התגורר בכפר דאריינסקויה בצפון-מערב קזחסטן שם גם נפטר. עפרו נטמן בבית הקברות "דונסקויה" במוסקבה.

הנצחה
-----

בכפר הולדתו, בבית הספר בו למד, מוצב קיר זיכרון.

מקורות
------

דף אישי באתר גיבורי ברית המועצות (רוסית)
**קטרינה צ'אס** (בסלובנית: Katarina Čas; נולדה ב-23 בספטמבר 1976) היא שחקנית סלובנית.

ביוגרפיה
--------

צ'אס נולדה בעיירה בצפון סלובניה, אז חלק מיוגוסלביה ולמדה באוניברסיטת לובליאנה.

קריירה
------

ב-1988 היא הופיעה לראשונה בפרסומת לקוקטה (Cockta), חברת משקאות מוגזים סלובנית.

ב-1989 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט נעורים בשם "Peklenski načrt".

מאז 2005 היא מנחה תוכנית מוזיקה ב-RTV Slovenija, ערוץ הטלוויזיה הציבורי הסלובני ובנוסף הנחתה גם תוכנית טלוויזיה לכישרונות צעירים.

בשנת 2011 הופיעה לראשונה בסרט בינלאומי, בסרט הבריטי "שומר חוק" בכיכובו של דון צ'ידל. ב-2013 שיחקה לצד לאונרדו דיקפריו בסרטו של מרטין סקורסזה "הזאב מוול סטריט". ב-2015 שיחקה בסרט הספורט הסרבי "Bićemo prvaci sveta" (אנחנו נהיה אלופי העולם) העוסק בסיפורה של נבחרת סרביה בכדורסל במהלך אליפות העולם בכדורסל 1970, באותה שנה שיחקה לצד אנט בנינג ואל פצ'ינו בסרט "דני קולינס" בתפקיד סופי, היא הופיעה במספר סדרות טלוויזיה בריטיות ובין היתר בתפקידי אורח בדרמת הפשע של ה-BBC "עדות אילמת" ובסדרת המשטרה של BBC One "סדר חדש". 

באירוויזיון 2005 ואירוויזיון 2017 הציגה את תוצאות הניקוד הסלובני.

בשנת 2018 הצטרפה לעונתה השלישית של סדרת הדרמה "תחנת ברלין" בתפקיד סופיה וסיק, מנכ"לית טכנולוגיה שנויה במחלוקת ממוצא אסטוני. באותה שנה שיחקה בסרט של נטפליקס "נסיך חג המולד: החתונה המלכותית", בתפקיד השפית איוונה, ובמותחן האפל "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטרינה צ'אס** בוויקישיתוף
* קטרינה צ'אס, ברשת החברתית פייסבוק
* קטרינה צ'אס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* קטרינה צ'אס, ברשת החברתית אינסטגרם
* קטרינה צ'אס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קטרינה צ'אס, באתר AllMovie (באנגלית)
* קטרינה צ'אס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 619163873919445720771
* WorldCat (עם VIAF): 619163873919445720771

 |
המספרים מ-0 ועד 19, בספרות המאיה
**ספרוֹת המאיה** עומדות בבסיס שיטת הספירה של בני המאיה. שיטת הספירה מבוססת על בסיס 20, ומכילה שלושה סמלים בלבד: נקודה מסמלת 1, קו מסמל 5, וצורה דמוית קונכייה מסמלת 0. בעזרת הסמלים ל-1 ול-5 ניתן לכתוב בצורה קומפקטיג שלה בלוח השנה של המאיה - המדהים עד היום בדיוקו המופלא - הוא עם סטיה קלה של בסיס 18: ב

חיבור מתבצע על ידי חיבור פשוט של הסימנים בשני הצדדים, למשל:   

אם מספר הנקודות המחוברות עולה על 4, קו יחליף 5 נקודות.  

אם מספר הקווים עולה על 3, ארבעה קווים יוחלפו על ידי נקודה בשורה שמעל.

חיסור מתבצע על פי הגיון דומה:

כתיבת מספרים מעל 19
-------------------

בדוגמה הבאה אפשר לראות כיצד כתבו בני המאיה מספרים הגדולים מ-19. בהנחה שמספר השורה הראשונה הוא 0 ואילו השורה שמעליה היא שורה 1 וכו', כל שורה היא כפולה של הערך שמופיע בשורה זו עם (20 בחזקת מספר השורה), ועוד הערך שבשורה מתחתיה.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 400s |  |  |  |
| 20s |  |  |  |
| 1s |  |  |  |
|  | 33 | 429 | 5125 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספרות מאיה** בוויקישיתוף
* מחשבון ספרות מאיה, המרת מספרים דצימליים לספרות מאיה

| ספרות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ספרות הודיות-ערביות • ספרות ערביות • ספרות ארמניות • ספרות בבליות • ספרות ברהאמיניות • ספרות אטרוסקיות • ספרות עבריות • ספרות חמריות • ספרות יווניות • ספרות אטיקות • ספרות יפניות • ספרות מאיה • ספרות מצריות • ספרות סיניות • ספרות סוג'ואו • ספרות קוריאניות • ספרות קיריליות • ספרות מונגוליות • ספרות רומיות • ספורות תאילנדיות • ספרות טיבטיות |

 |

| בסיסי ספירה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בסיס אונרי • בסיס בינארי • בסיס אוקטלי • השיטה העשרונית • בסיס דואודצימלי • בסיס הקסדצימלי • בסיס ויגסימלי • בסיס סקסגסימלי |

 |
**אלה גנדי** (Ela Gandhi; נולדה ב-1 ביולי 1940) היא פעילת שלום פציפיסטית דרום אפריקאית ממוצא הודי, אשר כיהנה כחברת פרלמנט בדרום אפריקה בין השנים 1994 ל-2004 מטעם מפלגת השלטון, הקונגרס הלאומי האפריקאי. קודם לכן, במהלך שנות משטר האפרטהייד, הייתה גנדי עובדת סוציאלית, פעילה חברתית אנטי-גזענית, הושמה במעצר בית במשך כ-9 שנים ולקחה חלק בתהליך הדמוקרטיזציה ושינוי המשטר במדינה.

אלה גנדי היא נכדתו של המנהיג ההודי מהטמה גנדי, נולדה בעיר דרבן שבמחוז קוואזולו-נטאל המזוהה עם המיעוט ההודי בדרום אפריקה, שבה גם התגורר ופעל סבה בראשית המאה ה-20.

פעילות ציבורית
--------------

אלה גנדי נולדה בעיר דרבן שבדרום אפריקה. אביה, מנילאל גנדי היה עורך עיתון ליברלי ואיש ציבור בקהילה ההודית במחוז קוואזולו-נטאל ("התיישבות פיניקס"). ההתיישבות הוקמה על ידי סבה, מהטמה גנדי, בשנת 1903 באזור ספר הסמוך לערים דרבן ואינאנדה עבור המיעוט ההודי במה שהייתה באותה עת מושבת נטאל כחלק מן האימפריה הבריטית.

גנדי החלה את לימודיה באוניברסיטת נטאל אך המשיכה ללימודי תואר ראשון בעבודה סוציאלית ומדעי החברה באוניברסיטת דרום אפריקה, שם סיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1965. לאחר מכן המשיכה לעסוק בעבודה סוציאלית בקרב משפחות וילדים מעוטי יכולת בעיר דרבן במהשך כ-15 שנים. במסגרת עבודה זאת החלה להתעורר אצלה המודעות לבעיות האפליה הגזענית במשטר האפרטהייד ובשנת 1971 לקחה חלק בהקמתו מחדש של הארגון האנטי-גזעני 'הקונגרס ההודי הנטאלי (Natal Indian Congress)', בו היא כיהנה כסגנית הנשיא וכן בארגון תנועת הנשים הדמוקרטית בנטאל (Natal Organisation of Women).

בעקבות פעילותה החברתית והפוליטית הושמה גנדי במעצר בית על ידי הרשויות הדרום אפריקאיות משנת 1975 ועד שנת 1983. גנדי ואחרים לקחו חלק בפעילות מחתרתית במסגרת החזית הדמוקרטית המאוחדת (United Democratic Front). טרם שחרורו של נלסון מנדלה מהכלא, נפגשה עמו ביחד עם חברים נוספית בחזית, ובעקבות זאת לקחה חלק במועצת המעבר המכוננת (Transitional Executive Council), גוף שהקים הנשיא פרדריק וילם דה קלרק כחלק מההכנות לבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה בשנת 1994.

בבחירות 1994 השתתפה כנציגה של מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי בראשות מנדלה ונבחרה לייצג את מחוזה בפרלמנט. כיהנה כחברת פרלמנט במשך 10 שנים בתפקידים מגוונים בוועדות הרווחה והמימזים הציבוריים, בנושאי זכויות נשים ואמהות וכן כממלאת מקום בוועדת המשפטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלה גנדי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432529305171
* ISNI: 0000 0000 3225 5914
* LCCN: n96016716
* VIAF: 78040321
* WorldCat: lccn-n96016716

 |
הרב **דוד ברודמן** (תרצ"ו - כ"ה באייר ה'תש"ף ; 22 בפברואר 1936 – 19 במאי 2020) היה רבו של היישוב סביון.

ביוגרפיה
--------

נולד בהולנד, בן לשמואל ופרל ברודמן. אביו וחלק ממשפחתו נספו בשואה. לאחר מלחמת העולם השנייה נשלח ללמוד בישיבת גייטסהד.

בשנת תשי"ז (1957) נישא לחנה ורהפטיג, בת למשפחה יוצאת גרמניה. לאחר נישואיו התגורר בבני ברק ולמד בכולל של ישיבת פוניבז'.

בשנת תשכ"ג (1963) התמנה כרב ודיין בהולנד והתגורר בה עם משפחתו כעשר שנים, שם הרבה לעסוק בתחום הגיור, בהפצת יהדות ובקירוב רחוקים.

בשנת תשל"ב (1972) שב לישראל והתמנה לרב היישוב סביון, שם גם קבע את מקום מגוריו עד פטירתו. הקים את "המרכזיה הפדגוגית ללימודי יהדות" בניהול בנו שמואל אהרן, ואת "בית המדרש הגבוה לתורה ולהוראה - כולל סביון" בראשות הרב אפרים ליפסקי ובהנהלת בנו, אלעזר, המכשיר אברכים לרבנות ולהנהגה קהילתית.

בשנת תשע"ו (2016) פרש מתפקידו כרב היישוב. 

הרב ברודמן היה גם חבר "ועדת הרבנות הראשית לדו-שיח עם הוותיקן".

לקריאה נוספת
------------

משה שמעון אופן, היה היה רב, באתר נקודה למחשבה - הגות ומחשבה יהודית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד ברודמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבל בסביון: רבו של היישוב הגאון רבי דוד ברודמן זצ"ל, באתר בחדרי חרדים
2. ↑  הרבנים נפגשו עם האפיפיור: ישרנו ההדורים, באתר ynet, 12 במרץ 2009
**אנסאר** (בערבית לבנונית: **أنصار**, בתעתיק מדויק: **אנצאר**) הוא כפר בנפת א-נבטיה בדרום לבנון הממוקם בין א-נבטיה לצור. אוכלוסיית הכפר מוערכת ב-31,970 תושבים.

 מחנה המעצר אנסאר

היסטוריה
--------

לאחר מלחמת לבנון הראשונה, בנה צה"ל מחנה שבויים מחוץ לאנסאר. האסירים התגוררו באוהלים כשהמחנה מחולק לחלקים שכל אחד מהם מכיל חמישים אוהלים בגודל 3X3 מטר ומוקף בגדרות תיל בגובה 4 מטר. בשיאו החזיק המחנה 9,000 אסירים. ב-8 באוגוסט 1983, כמה אסירים נמלטו במנהרה שנמשכה 45 יום לחפור אותה. בחודש שלאחר מכן שוחררו 4,500 אסירים מאנסאר בתמורה לשישה חיילים ישראלים שהוחזקו על ידי אש"ף. לפני כן הועברו לישראל 200 אסירים. הם לא נכללו בהחלפה. 1,100 מהמשוחררים הועברו באוטובוסים לישראל ולאחר מכן הוטסו לאלג'יריה. השבויים הישראלים נלקחו בסירה קטנה לספינת מלחמה צרפתית מול טריפולי. לאחר מכן נבנה מחנה חדש בסמוך ובו צריפים במקום אוהלים ב-1985 גורם אחד העריך כי המחנה הכיל 15,000 אסירים, בעיקר שיעים לבנונים. חייל מילואים של צבא ישראל ששירת באנסאר צוטט במעריב כאומר כי המחנה הישן ישב על גבי מערכת מנהרות. בשנת 1988 כאשר פתח הצבא הישראלי מחנה שבויים בנגב סמוך לגבול מצרים, כלא קציעות, להחזקת אסירים שנעצרו במהלך האינתיפאדה הראשונה, הוא נודע אצל הערבים בשם אנסאר השלישי שעדיין משתמשים בשם זה.

אנסאר היא עיר הולדתו של המשורר והעיתונאי סעיד פיאד (1921 - 2003).

 ביתו של סעיד פיאד באנסאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנסאר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tveit pp.42-43
2. ↑  Tveit p.68
3. ↑  "ISRAEL CLEARS CAMP OF INMATES". *The New York Times*. 1983-08-28. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2016-08-26.
4. ↑  "6 Detainees Die in Accident At Israeli Camp in Lebanon". *The New York Times*. 1983-11-05. נבדק ב-2016-08-26.
5. ↑  יחס בלתי הומני כלפי עצירים פלסטינים במחנה אנסאר III - עדאלה, באתר www.adalah.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564963305171

 |
**בעיית הבקר של ארכימדס** היא בעיה באנליזה דיופנטית העוסקת במספר ראשי הבקר של אל השמש הרועים, כביכול, בסיציליה. הבעיה מיוחסת לארכימדס, אף כי יש על-כך עוררין.

הבעיה מבקשת למנות את בני הבקר, פרות ושוורים בארבעה צבעים, כשהיא משווה בין מספר בעלי החיים מכל מין וצבע. מכיוון שמספר בני הבקר מכל סוג הוא שלם, יוצרים התנאים מערכת של משוואות דיופנטיות בשמונה נעלמים.

פתרון הבעיה מעלה שגודל העדר הוא מספר בן 206544 ספרות לפחות. אפילו בגרסה מצומצמת, שבה יש תנאים ליניאריים בלבד, כולל הפתרון הקטן ביותר כ-50 מיליון בני בקר.

היסטוריה
--------

בעייתו של ארכימדס, שפרטיה נשכחו והתגלו רק במאה ה-18, הפכה לשם דבר: בעיה חישובית קשה במיוחד הייתה זוכה בספרות העתיקה לכינוי Problema Bovinum, "בעיית שוורים". 

ב-1769 מונה המחזאי גוטהולד אפרים לסינג לספרן בספרייתו של ההרצוג אוגוסט שבעיירה וולפנביטל, גרמניה, שבה היו כתבי יד יווניים ורומיים רבים. ב-1773 פרסם לסינג תרגום של כמה מכתבי היד האלה, עם הערות. ביניהם נמצא שיר בן 22 בתים ביוונית עתיקה, המבקש למצוא את גודל עדר הבקר של אל השמש. בכותרת לשיר נאמר שהוא נשלח על ידי ארכימדס לאסטרונום הגדול ארטוסתנס, על מנת שהמתמטיקאים של אלכסנדריה ילמדו אותו. הבעיה לא נזכרה בכתבי המתמטיקאים היווניים, ולכן היו חוקרים, ולסינג ביניהם, שהטילו ספק בייחוסה לארכימדס.

הבעיה
-----

גרסה מקוצרת של הבעיה פרסם נֶסֶלמן (Nesselmann) ב-1842, בגרמנית. גרסה זו מבקשת מן הקורא "... מנה את מספר בני-הבקר אשר לשמש, הרועים בסיציליה, וצבעים להם ארבעה: לבנים כחלב, שחורים, נקודים וחומים ...", ומספקת אילוצים כגון "מספר השוורים הלבנים יגדל במחצה ושליש [היינו ב-5 שישיות של] מספר השחורים ממספר החומים", וכן הלאה. המשוואות האלה מהוות מערכת משוואות ליניארית שאפשר לפתור בקלות יחסית; מספרם הכולל של בני הבקר, לפיה, הוא כפולה של 50,389,082.

הבעיה ממשיכה: "אם תוכל, רעי, למנות את העדרים בזכר ובנקבה; באשר אף אם רב כחך במספר, לא יגיע עד הנה:", ומוסיפה עוד שני תנאים - מספר השוורים השחורים והלבנים, יחד, הוא ריבועי; ומספר הנקודים והחומים הוא משולשי. תנאים אלו מוסיפים זוג אילוצים ריבועיים, שאותם אפשר לתרגם למשוואת פל {\displaystyle \ x^{2}-Dy^{2}=1}, כאשר {\displaystyle \ D=4729494=2\cdot 3\cdot 7\cdot 11\cdot 29\cdot 353}. הופעה זו של משוואת פל, שלא הייתה ידועה במערב עד המאה ה-18, היא סיבה נוספת לחשוד שלא מדובר במתמטיקה בת דורו של ארכימדס.

כיוון שהבעיה דורשת חישוב במספרים מרובי ספרות, היא נותרה בלתי פתורה עד ש-A. Amthor תיאר ב-1880 דרך למצוא את הפתרון הכללי, העולה לכ-{\displaystyle \ 7.76\cdot 10^{206544}} פרות ושוורים, והתוצאה המדויקת חושבה בעזרת מחשב ב-1965. חבילות-תוכנה מודרניות המסוגלות לאריתמטיקה במספרים גדולים, יכולות להציג את מאות אלפי הספרות של הפתרון, ללא קשיים מיוחדים.

מקורות
------

* Heinrich Dorrie, 100 Great Problems of Elementary Mathematics: Their history and solution; Dover ed. 1965, pp. 3-7
* H. W. Lenstra, Solving the Pell Equation. Notices of the American Mathematical Society 29 (2): 182–192, 2002
.

קישורים חיצוניים
----------------

* בעיית הבקר של ארכימדס, באתר MathWorld (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 190451517
* WorldCat (עם VIAF): 190451517

 |