recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**כריסטיאן סקרדסויג** (בנורווגית: **Christian Skredsvig**;‏ 12 במרץ 1854 – 19 בינואר 1924) היה צייר וסופר נורווגי. הוא השתמש בסגנון אמנותי המשקף את הנטורליזם. הוא ידוע במיוחד בתיאוריו הציוריים והליריים של הנוף.

ביוגרפיה
--------

כריסטיאן אריקסן סקרדסויג נולד וגדל בחוות סקרדסויג בקהילת מודום בבוסקרוד שבנורווגיה.

כשהיה בן 15 הפך לתלמיד בבית הספר לציור של יוהאן פרדריק אקרסברג בכריסטיאניה (אוסלו). לאחר מותו של אקרסברג בשנת 1870 למד אצל יוליוס מידלטאון באקדמיה הלאומית הנורווגית לאמנות ואומנות. הוא המשיך בארבע שנות התמחות (1870–1874) בקופנהגן אצל צייר הנוף וילהלם קיהן באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות.

סקרדסויג זכה בשנת 1872 וקיבל קצבת נסיעות בחסות הממשלה במהלך השנים 1876, 1877 ו-1880. הוא התיישב בשנת 1875 במינכן, שם פיתח חברויות לכל החיים עם כמה מהאמנים הנורווגים. לאחר מכן עבר להתגורר בפריז, שם היה זמן קצר תלמידו של לאון בונה. הוא הציג בתערוכה העולמית בפריז בשנת 1878. בשנת 1881, כאמן הנורווגי היחיד, זכה במדליית הזהב (1881) באקדמיה לאמנויות יפות בפריז.

לאחר מספר שנים בפריז חזר לנורווגיה בשנת 1886 והתיישב בחוות פלסקום בברום. ביתו החדש הפך למקום התכנסות של ציירים, משוררים ומוזיקאים. הוא גם ערך נסיעות לקורסיקה בשנת 1888 ולדרום צרפת בשנת 1891.

בשנת 1894 עבר לאגדל (Eggedal) בסיגדל שם בנה את ביתו. בנוף הטבעי של אגדל, מצא סקרדסויג השראה לציור. ציוריו המפורסמים ביותר מתקופה זו הם אולי האידיליה (1888) ויופסיאן (1904). בשנת 1896 התיישב גם בסיגדל ידידו הטוב של סקרדסויג ותלמידו מהשנים במינכן, הצייר תיאודור קיטלסן, זמן קצר לאחר שביקר את סקרדסויג בביתו החדש.

הוא היה גם סופר כתב כמה ספרים ביניהם אוטוביוגרפיה שלו לצד רומנים.

בשנת 1908 מונה סקרדסויג לאביר במסדר אולב הקדוש.

סקרדסוויג התגורר באגדל עד מותו בשנת 1924.

ביתו לשעבר של סקרדסויג הוא מוזיאון מאז 1970. הריהוט והחפצים נשמרים כפי שהיו כשגר שם סקרדויג. עבודותיו וציוריו של חבריו עדיין תלויים על הקירות, יחד כ -150 יצירות אמנות מקוריות. המעון לשעבר עדיין שייך לבני משפחת סקרדסויג. עיריית סיגדל אחראית על התחזוקה והניהול של המוזיאון.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1882 התחתן עם מגי פלאטה (1863–1955), בתו של פ. מ. פלאטה (1836–1899) שהיה סוחר ופטרון אמנות. הם נפרדו והתגרשו בשנת 1894. בשנת 1898 התחתן סקרדסויג עם ברט ברג (1877–1969) שאיתה היו לו ארבעה ילדים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן סקרדסויג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tore Kirkholt. "Christian Skredsvig". Store norske leksikon
2. ↑  "Skredsvig, Christian – maler og norsk idol"
3. ↑  Ingrid Reed Thomsen, Christian Skredsvig, **Norsk biografisk leksikon**, 25 בפברואר 2020
4. ↑  Christian Skredsvig – Kunsthistorie, kunsthistorie.com (בנורווגית ספרותית)
5. ↑  Christian Skredsvig - hf/ifikk/kun1000, wiki.uio.no
6. ↑  Buskerudmuseet (ב־)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90100183
* BnF: cb14966417s (data)
* GND: 141108533
* ISNI: 0000 0000 7778 676X
* KulturNav: 536be20f-fb82-4463-b0c0-107d153ad344
* LCCN: n83048582
* NTA: 133574784
* RKD: 72954
* SNAC: w6mx081g
* SUDOC: 033699658
* ULAN: 500109480
* VIAF: 7658509
* WorldCat: lccn-n83048582

 |
**כריסטיאן קלמנס** (בגרמנית: **Christian Clemens**; נולד ב-4 באוגוסט 1991 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשר כנף בקבוצת לכיה גדנסק.

קריירת מועדונים
---------------

### פ.צ. קלן

קלמנס נולד בקלן שבגרמניה. בגיל 6 החל לשחק במועדון המקומי קלן ויילר-פולקהובן, ובגיל 10 עבר לשחקן במועדון הבכיר של העיר, פ.צ. קלן. בעונת 2009/2010 החל קלמנס לשחק בפ.צ. קלן II, קבוצת המילואים של פ.צ. קלן. ב-12 בספטמבר 2010 ערך קלמנס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה, כששיחק 76 דקות בניצחון 0–1 על פ.צ. סנט פאולי במסגרת המחזור השלישי בליגה. ב-11 בדצמבר 2010 הבקיע קלמנס את שער הבכורה שלו בקבוצה, שער ניצחון בדקה ה-56 בניצחון 0–1 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור ה-16 בליגה. בשלוש העונות בהן שיחק קלמנס בפ.צ. קלן, הוא ערך 89 הופעות והבקיע 13 שערים.

### שאלקה 04

ב-17 ביוני 2013 נודע כי קלמנס חתם על חוזה ל-4 שנים בשאלקה 04 מהבונדסליגה, ששילמה עבורו 3 מיליון אירו. ב-11 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 3-3 נגד המבורג במסגרת המחזור הראשון בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך קלמנס 11 הופעות ליגה, ובחצי הראשון של עונתו השנייה ערך 8 הופעות נוספות.

### ההשאלה למיינץ 05

בחלון ההעברות של חודש ינואר 2015 הושאל קלמנס למיינץ 05 מהבונדסליגה למשך עונה וחצי. ב-31 בינואר 2015 ערך קלמנס את הופעת הבכור שלו בליגה במדי מיינץ 05, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–5 על פאדרבורן 07 במסגרת המחזור ה-18. ב-21 בפברואר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-38 בניצחון 1–3 על איינטרכט פרנקפורט במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בחצי העונה הראשונה שלו במועדון ערך קלמנס 9 הופעות ליגה, בהן הבקיע שער אחד.

### פ.צ. קלן

ב-21 בדצמבר 2016 עבר לפ.צ. קלן, אך הוא יכול ליטול חלק במשחקי הקבוצה החל מתחילת חלון ההעברות ב-1 בינואר.

### דרמשטאדט 98

ב-15 בינואר 2020 עבר לדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטיאן קלמנס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**אני גיטרה** היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לכל המשפחה, ששודרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית מאז 1 ביולי 2014 עד סיום שידורי החינוכית והעברת השידורים לידי "כאן חינוכית" באוגוסט 2018. מגיש התוכנית הוא הגיטריסט הישראלי אבי סינגולדה.

שמה של התוכנית לקוח משירה של נעמי שמר "אני גיטרה".

מבנה פרק
--------

מדי פרק מתארח אומן רוק ישראלי שמופיע לביצוע קלאסיקה אשר נוגעת בו באופן אישי. הוא מצטרף לשיחה ומבצע את השיר ביחד עם סינגולדה, הלהקה ונגן הגיטרה הצעיר שגם מבצע קטע סולו. בכל תוכנית משתתף ילד אחר.

סינגולדה, בדיאלוג עם גיטרה מוזהבת בשם "גולדה", עליה מנגן גיטריסט צעיר (עד גיל 13), מציג את השיר, מספר על האמן, על התקופה, על תהליך הכתיבה של השיר ועל השפעתו ותרומתו לעולם המוזיקה.

העונה החמישית של התוכנית התמקדה בניגוד לעונות הקודמות בקלאסיקות רוק לועזיות, לעומת העונות הקודמות שעסקו ברוק ישראלי. כמו כן בעונה זו, בנוסף, ובשונה מהעונות הקודמות, בכל פרק יוצאים סינגולדה וגולדה לכתבת שטח קצרה, העוסקת בתחומים שונים של עולם המוזיקה בכלל והגיטרה בפרט.

נגנים קבועים
------------

* אבי סינגולדה
* מיקי ורשאי
* ערן מיטלמן
* תומר צדקיהו

ראו גם
------

* גאון של אבא
* חיות במה
* חיות מסך

קישורים חיצוניים
----------------

* פרקים מלאים של אני גיטרה, באתר הטלוויזיה החינוכית הישראלית
* אני גיטרה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**עבד אל-רחמן בן אבי בכר** (בערבית: **عبد الرحمن بن أبي بكر**) היה הבן בכור של אבו בכר, ואחיה של עאישה.

שנת הלידה שלו אינה ידועה, אך היסטוריונים מעריכים כי הוא נולד בין השנים 595-600.

בניגוד לאביו ואחותו, שנכנסו לאסלאם בשלבים המוקדמים, עבד אל-רחמן לא קיבל את האסלאם לפני הסכם חודיבייה.

השתתפות בקרבות
--------------

לפני כניסתו לאסלאם, השתתף עבד אל-רחמן בקרב בדר וקרב אוחוד לצידם של שבט קורייש נגד המוסלמים.

בקרב בדר, הייתה לו הזדמנות להרוג את אביו, אבו בכר, אך הוא העדיף לוותר על זה ולפנות לכיוון אחר. שנים לאחר מכן, אחרי שהוא כבר התאסלם, הוא סיפר על כך לאביו. אביו השיב "אם הייתה לי הזדמנות כזאת, לא הייתי חס עליך".

בקרב אוחוד, לפני שהקרב החל, הוא הזמין את אביו לדו-קרב, ואבו בכר הסכים, אך מוחמד הורה לו להימנע מכך.

בקרב הירמוך, התייצב עבד אל-רחמן לדו-קרב נגד חמישה לוחמים של האימפריה הביזנטית, וגבר עליהם, זה אחר זה.

בקרב הגמל, שהתרחש לאחר התאסלמותו, נלחם עבד אל-רחמן לצד עלי בן אבי טאלב.

פטירה
-----

עבד אל-רחמן נפטר בשנת 675, ונקבר במכה.

ראו גם
------

* צחאבה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Abdulrehman ibn Abu Bakr, Islam Wiki (באנגלית)
2. ↑  WikiVisually.com, wikivisually.com
3. ↑  Abdul-Rahman ibn Abi Bakr - דמות ציבורית, עסק מקומי | פייסבוק, באתר www.facebook.com
**ממלכת מֶרְסְיָה** (באנגלית עתיקה: **Miercna rīce** ובלטינית: **Regnum Mercia**) הייתה אחת משבע הממלכות שהתקיימו באנגליה בתקופת ההפטרכיה, בין סוף השלטון הרומאי במאה ה-5 ועד לאיחודה של הארץ לממלכה אחת תחת כתר אחד במאה ה-10. מרסיה שכנה במרכזה של אנגליה, במיוחד סביב נהר הטרנט. היא גבלה בשתי ממלכות אנגליות נוספות: נורת'מבריה אשר שכנה מצפון, ומזרח אנגליה שכנתה ממזרח. מדרום היא גבלה בשתי ממלכות סקסוניות: אסקס ווסקס. במערב היא החזיקה בגבול ארוך עם ויילס הקלטית, ומעצם עובדה זאת נגזר שמה – משמעות השם "מרסיה" באנגלית עתיקה הוא "עם הגבול".

ברוב ימיה הייתה מרסיה הממלכה הגדולה ביותר באנגליה, ולצד ממלכת וסקס הייתה בדרך כלל גם בעלת העוצמה הפוליטית הגדולה ביותר.

היסטוריה
--------

ממלכת מרסיה הוקמה בשנת 527 על ידי האנגלים, אשר פלשו לאזור מצפון גרמניה במהלך המאה ה-5. במקור הייתה האוכלוסייה פגנית בעיקרה, אך תחת מלכותו של המלך פידה, סביב שנת 656, מרסיה התנצרה. במהלך המאה ה-8 הגיעה מרסיה לשיא עוצמתה, כאשר הדבר בא לידי הביטוי הרחב ביותר תחת מלכותו של אופה האדיר. בשנים אלו, אשר זכו לכנוי "תור הזהב של מרסיה" (Golden Age of Mercia), הרחיבה מרסיה את גבולותיה, והממלכות קנט, סאסקס ומזרח אנגליה סרו למרותה. לאורך המאה ה-9 נקלעה מרסיה לשורה של אתגרים מדיניים שונים. שורה של פלישות ויקינגיות שחקו את גבולות הממלכה, המיטו עליה הרס והביאו להחלשתה. במקביל לפלישות ממזרח, מדרום האמיר כוחה של ממלכת וסקס, אשר באותן השנים הפכה לממלכה הדומיננטית באנגליה. בתוך כך, איבדה מרסיה את הבכורה בקנט וסקס לטובת וסקס, ובמקביל מזרח אנגליה חידשה את ריבונותה. בשנת 879, אל מול עוצמתה העולה של וסקס תחת אלפרד הגדול, הפכה מרסיה למדינת חסות של שכנתה הדרומית. מצב עניינים זה נמשך עד לשנת 918, אז מרסיה פורקה, ושטחה שולב בווסקס.

ראו גם
------

* מלכי מרסיה
* הפטרכיה
* ממלכת וסקס
* ממלכת נורת'מבריה
* הרגימנט המרסיאני
* ויילס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממלכת מרסיה** בוויקישיתוף
* ממלכת מרסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ממלכת מרסיה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

| ממלכות ההפטרכיה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ממלכת מרסיהממלכת מרסיה מרסיה • ממלכת נורת'מבריהממלכת נורת'מבריה נורת'מבריה • ממלכת וסקסממלכת וסקס וסקס • ממלכת מזרח אנגליהממלכת מזרח אנגליה מזרח אנגליה • ממלכת קנטממלכת קנט קנט • ממלכת סאסקסממלכת סאסקס סאסקס • ממלכת אסקסממלכת אסקס אסקס |

 |

| אנגליה האנגלו-סקסונית |
| --- |
| **ארכאולוגיה אנגלו-סקסונית • הפטרכיה • היסטוריה אנגלו-סקסונית** |
| אירועים בולטים | ההתיישבות בבריטניה • ההתנצרות • הפלישה הוויקינגית • השלטון הוויקינגי • הכיבוש הנורמני |
| פוליטיקה |
| הממלכות | מרסיה • וסקס • נורת'מבריה • דיירה • ברניקיה • מזרח אנגליה • אסקס • קנט • סאסקס |
| רשימות המלכים | מרסיה • וסקס • נורת'מבריה • דיירה • ברניקיה • מזרח אנגליה • אסקס • קנט • סאסקס |
| בתי המלוכה | איקלינגאס • סרדיקינגאס • דיירה • ברניקיה • ואפינגאס • אסקס • קנט • סאסקס |
| חברה |
| תרבות, לשון ודת | פגניות ומיתולוגיה • נצרות מקומית • אומנות • אדריכלות • ספרות ושירה • שפה • כתב |
| קבוצות אתניות | אנגלו-סקסונים • יוטים • קלטים בריטונים • פיקטים • ויקינגים |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555466805171
* BnF: cb14483128f (data)
* GND: 4115104-5
* LCCN: n85068448
* SUDOC: 066836158
* VIAF: 132584935
* WorldCat (עם VIAF): 132584935

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכומר פולני שגילה את יהדותו ועלה לישראל. אם התכוונתם לצייר ישראלי, ראו יעקב וכסלר (צייר).

**יעקב וקסלר** (**Jakub Weksler**; בשמו הנוצרי **רומואלד ושקינל**, **Romuald Waszkinel**;‏ נולד ב-28 בפברואר 1943 בשווינציאן) הוא כומר קתולי פולני ממוצא יהודי.

חייו
----

וקסלר נולד בגטו שווינציאן, בנם השני של יעקב ובתיה וקסלר. מספר ימים לפני גירוש יהודי הגטו להשמדה באפריל 1943, מסרה אותו אמו לזוג פולני קתולי, פיוטר ואמיליה ושקינל. לאחר מספר ימים נרצחה בתיה עם הבן השני, שמואל. האב נרצח ככל הנראה בחורף 1944–1945, בצעדת מוות משטוטהוף.

יעקב הוטבל לנצרות והוענק לו השם רומואלד. ב-1945 עברה המשפחה לפאסלק (אנ') שבצפון פולין. שם חווה התעללויות והשפלה בבית הספר עקב מראהו ה"לא ארי", אך הוריו המאמצים התעקשו שהוא בנם הביולוגי. הוא גודל באוריינטציה דתית. הוא החל ללמוד לימודי כמורה בסמינר קתולי לכמרים באולשטין. בשנת 1966 הוסמך לכמורה ובשנת 1968 החל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של לובלין. באוניברסיטה זו הרצה במכון לפילוסופיה תאורטית. הוא עסק בעיקר בפילוסופיה אנתרופולוגית (אנ') (הנקראת לפעמים אנתרופולוגיה פילוסופית), במטפיזיקה ובפילוסופיה צרפתית. הוא חבר באגודה הפולנית לפילוסופיה.

ב-1978 סיפרה לו אמו על מוצאו האמיתי. עקב כך צירף לשמו את שם אביו שנרצח בשואה. בשנת 1995 הוכרו פיוטר ואמיליה ושקינל כחסידי אומות העולם על ידי יד ושם. בשנת 2007 היה מייסד שותף של האגודה הפולנית של בני ברית.

בשנת 2008 פרש מעבודתו בפרישה מוקדמת ולאחר שנה עבר לישראל, התיישב בגליל והחל ללמוד עברית. החלטתו לעבור לגור בישראל העמידה במבחן את חוק השבות. בשנת 2014 קיבל אזרחות ישראלית.

ספרות
-----

* Romuald Jakub Weksler-Waszkinel: Zgłębiając tajemnicę Kościoła (Das Geheimnis der Kirche ergründend). WAM, Krakau 2003, מסת"ב 8373180540.
* Katarzyna Wiśniewska: Z motyką na antysemityzm (Mit der Hacke gegen den Antisemitismus). In: Gazeta Wyborcza, Warschau, 10.–11. Oktober 2009, S. 27.
* Renee Ghert-Zand: When the Law of Return does not apply to a Holocaust survivor (Wenn das Rückkehrgesetz nicht für einen Holocaust-Überlebenden gilt). In: The Times of Israel, Jerusalem, 16. Oktober 2014.

סרטים
-----

* Andrzej Klamt, Peter Hartl: In fremder Haut. D/F 2009, 52 Min. Erstausstrahlung bei arte, mehr Informationen bei www.halbtotalfilm.de
* "קרוע", סרטה של רונית קרצנר.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים באתר איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל

* כתבה על וקסלר, מוסף סוף השבוע, הארץ

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל היום, 8.9.14

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007400669805171
* BnF: cb12295794z (data)
* GND: 1038539374
* ISNI: 0000 0001 1647 6271
* LCCN: n86059140
* NKC: jo2012711121
* SUDOC: 073461717
* VIAF: 55960988
* WorldCat: lccn-n86059140

 |
יעקב ויינשטיין, נובמבר 2017
**יעקב ויינשטיין** (נולד ב-15 בספטמבר 1950), הוא יועץ השקעות, אשר הקים את בית ההשקעות "אפיקים", והיה מנהל ההשקעות הראשי של מגדל שוקי הון, וכיום הוא משמש כיועץ ומנהל קרנות בינלאומיות.

ביוגרפיה
--------

ויינשטיין נולד בתל אביב לדוד, יליד רוסיה, ופנינה, ילידת ישראל. ויינשטיין עשה את שירותו הצבאי בחיל הקשר, והשתתף במלחמת יום הכיפורים. לאחר שירותו הצבאי סיים את לימודיו לקראת תואר ראשון במדעי המדינה, באוניברסיטת תל אביב.

באוקטובר 1971 הוא החל לעבוד כמנהל השקעות בבנקים מסחריים בישראל והמשיך עד לאוקטובר 1976. בנובמבר 1976 הוא מונה למנכ"ל "בטוחה", חברה לניהול השקעות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, אשר הייתה חלק מקבוצת כלל. במהלך תפקידו הפך ויינשטיין את החברה, שהייתה עד אז חברה קטנה עם מעט לקוחות, לחברה גדולה ומשמעותית בשוק ההון הישראלי שניהלה נכסים בהיקף של מעל מיליארד ש"ח.

באפריל 1984 ייסד ויינשטיין את בית ההשקעות אפיקים, יחד עם קבוצת כלל, ובשנת 1990 קנה את כל החזקותיה של חברת כלל בחברה. בשנת 2002 ניהלה אפיקים קרנות בשווי של כ-300 מיליון ש"ח, אולם בשנת 2005 כבר ניהלה החברה קרנות בשווי 3.1 מיליארד ש"ח, ובעקבות כך הוכתר על ידי גלובס כברוקר הטוב בישראל, וכאחד מ-20 המנהלים הטובים בישראל. באפריל 2006 מכר ויינשטיין את החברה למגדל שוקי הון מבית מגדל חברה לביטוח, ומונה למנהל השקעות ראשי בחברה.

באפריל 2014 עם סיום חוזה העסקתו במגדל, החל לנהל ולייעץ לקרנות בינלאומיות, ובספטמבר 2015 הקים את קרן קרוקסטון (Croxton fund), אשר משקיעה בעיקר בחוזים עתידיים ובאופציות.

ביולי 2017 קיבל ויינשטיין רישיון לניהול השקעות מטעם ה-"Financial Conduct Authority", הגוף המפקח על ניהול השקעות בבריטניה, ובאוגוסט אותה שנה מונה למנהל השקעות הראשי של קרן ספרה גלובל מקרו, מקבוצת ספרה ניהול קרנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד אסא ששון, "המפולת תגיע בשנתיים הקרובות - צריך לשבת בצד עם מזומן ולחכות", באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  רון שטיין, יעקב ויינשטיין עוזב את מגדל לאחר שצבר עשרות מיליוני ש', באתר גלובס, 4 בדצמבר 2013
2. ↑  הברוקר מס' 1 בישראל, גלובס, 6-7 באפריל 2005
3. ↑  ‏ 20 המנהלים הטובים בישראל, גלובס, 6-7 באפריל 2005
**יעקב ורמן** (15 באוקטובר 1924 – 12 ביוני 2005) היה ביולוג ישראלי ופרופסור לגנטיקה במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים.

אודות
-----

ורמן נולד בשנת 1924 בפרנקפורט שבגרמניה למשפחה יהודית שהיגרה מגליציה, ובשנת 1934 היגרה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בירושלים. ורמן למד בגימנסיה העברית בירושלים ואחר כך פנה ללימודים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1955 קיבל את תואר הדוקטור על עבודת המחקר בנושא הגנטיקה של גמלי שלמה (Mantidae).

לאחר שקיבל את הדוקטורט, נשאר ורמן כחוקר באוניברסיטה העברית. בשנת 1956 מונה כמרצה מן המניין, בשנת 1959 כמרצה בכיר, בשנת 1966 כפרופסור חבר ובשנת 1972 כפרופסור מן המניין. יחד עם המשרה בירושלים הוא החזיק במשרות אקדמיות כחוקר עמית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, כפרופסור אורח במכון קרולינסקה בשטוקלהולם, שוודיה, ובאוניברסיטת ייל בארצות הברית. בשנת 1993 פרש מעבודתו באוניברסיטה העברית, אבל המשיך במחקריו עד למותו בשנת 2005. 

ורמן ערך מחקרים בתחום הגנטיקה ועסק בחקר הכרומוזומים של אורגניזמים בהם חרקים, דגים ויונקים. הוא חקר את מנגנוני המין של חיפושית מסוג בלפס (Blaps) ומינים שונים של גמלי שלמה. כמו כן הוא ערך מחקרים בציטוגנטיקה של בני אדם במעבדתו. 
ורמן טיפח אוסף של בעלי חיים וצמחים של סביבת ארץ ישראל עם דגש על חרקים. כיום "האוסף האנטמולוגי של יעקב ורמן" שמור באוניברסיטת תל אביב. הוא זכה לכך שתשעה מינים של חרקים, קרויים על שמו, wahrmani. 

מלבד הביולוגיה, ורמן התעניין מאוד בהיסטוריה של ארץ ישראל ואף כתב יחד עם בנו, ההיסטוריון דרור ורמן, מאמרים בתחום.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב ורמן, באתר ResearchGate
* אודות ורמן באתר אוספי הטבע של אוניברסיטת תל אביב
* ד"ר כרמלית ריצ'לר, (Jacob Wahrman (1924–2005
* יעקב ורמן, ‏קרוליין אמילי גריי היל: הציירת האוריינטליסטית מהר הצופים, **קתדרה** 112, תמוז תשס"ד
* [

* ארכיון **יעקב ורמן**, בספרייה הלאומית
* יעקב ורמן (1924-2005), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  העלאות בדרגה באוניברסיטה, חרות, 23 ביולי 1959
2. ↑  העלאות ומינויים באוניברסיטה, מעריב, 5 במאי 1966

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269617605171
* GND: 1124789049
* ISNI: 0000 0000 6700 9174
* LCCN: n2008008265
* VIAF: 48693716
* WorldCat: lccn-n2008008265

 |
**דיווח יתר של העובדות** הוא כשל לוגי רטרודוקטיבי שבו מוצע הסבר ל'עובדה' שאינה קיימת, או שקיומה מפוקפק. הטוען מקבל באופן בלתי ביקורתי התרחשות אירועים אגדתיים או מיתולוגיים, שמועות או הפרזות ומידע שלא ניתן לאמת ולשחזר. 

כשל "דיווח יתר של העובדות" נובע באופן טבעי מהעובדה שפריטי מידע רבים ביחס לאירועים אינם מצויים בידינו ושטווח הזכירה הישיר של האנושות מוגבל במשכו ובדיוקו. לדוגמה, היום לא ניתן ללמוד באופן ישיר מפיהם של עדים או באמצעות חומר קולנועי מצולם על אירוע כלשהו מן המאה התשע עשרה, והידע שלנו מצטמצם באופן דרמטי ככל שאנו פוסעים הרחק אל תוך ההיסטוריה. מסיבה זו, אנו נוטים לקבל דיווחים ותיאורים כאמת, גם אם הם למעשה מעוותים, מוגזמים או שקריים, במודע או שלא במודע.

דוגמאות
-------

* "ייתכן והמבול המתואר בתנ"ך נגרם על ידי מגפה של הצפות והפשרה חלקית של הקטבים" (כאן, הטוען מקבל את הסיפור התנ"כי כאמת, אך מחפש הסבר רציונלי כלשהו במקום ההסבר המסורתי שהיה זה פועלו של אלוהים.)

* "התנינים הלבקנים בביוב של ניו יורק הם צאצאיהם של תנינים זעירים שנמכרו לילדים כחיות מחמד. כאשר חיות המחמד גדלו, אנשים נפטרו מהן באמצעות השלכתם לאסלת השירותים" (סיפור נאה, אך איש טרם הבחין בתנין בביוב של ניו יורק)

ראו גם
------

* דיווח חסר של העובדות
**ניית'ן קנת' פאטרסון** (באנגלית: **Nathan Kenneth Patterson**; נולד ב-16 באוקטובר 2001 בגלאזגו שבסקוטלנד) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אברטון מהפרמייר ליג ובנבחרת סקוטלנד.

קריירת מועדונים
---------------

פאטרסון הוא תוצר מחלקת הנוער של גלאזגו ריינג'רס. ב-21 בדצמבר 2019 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון, עד לשנת 2022. ב-17 בינואר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על סטראנר במסגרת הגביע הסקוטי.

ב-22 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הסקוטית, כשנכנס כמחליף בדקה ה-86 בניצחון 0–2 על קילמרנוק במסגרת המחזור החמישי לעונת 2020/2021. ב-25 בפברואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–5 על רויאל אנטוורפן במסגרת שלב 32 הגדולות של הליגה האירופית לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך בעונה זו שבע הופעות ליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-6 ביוני 2021 ערך פאטרסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד, כשנכנס כמחליף בדקה ה-64 בניצחון 0–1 על נבחרת לוקסמבורג במשחק ידידות. הוא נכלל בסגל נבחרת סקוטלנד לטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך הופעה אחת בטורניר, בהפסד 1–3 לנבחרת קרואטיה.

תארים
-----

גלאזגו ריינג'רס
* אליפות סקוטלנד (1): 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nathan Patterson Signs New Contract באתר הרשמי של גלאזגו ריינג'רס, 21 בדצמבר 2019 (באנגלית)

| **נבחרת סקוטלנד – יורו 2020** |
| --- |
| 1 מרשל • 
2 אודונל • 
3 רוברטסון • 
4 מקטומיני • 
5 הנלי • 
6 טיירני • 
7 מקגין • 
8 מקגרגור • 
9 דייקס • 
10 אדמס • 
11 כריסטי • 
12 גורדון •
13 טיילור • 
14 פלק •
15 גלאגר •
16 קופר •
17 ארמסטרונג •
18 טרנבול •
19 ניסבת •
20 פרייזר •
21 מקלפלין •
22 פאטרסון •
23 גילמור •
24 הנדרי •
25 פורסט •
26 מקנה •
מאמן: קלארק | סקוטלנדסקוטלנד |
המשט השנתי לזכר הצוללת "דקר" - מפגש השייטים עם צוללת מדגם "דולפין"
**המשט לזכר לוחמי הצוללת דקר**, הוא משט להנצחת זכרם של 69 לוחמי הצוללת שטבעה בשנת 1968. המשט הראשון נערך בשנת 2000 לציון יום השנה למציאת שרידי הצוללת ומתקיים מדי שנה בסמיכות למועד איתור שרידי הצוללת.

היסטוריה
--------

בתחילת שנת 2000 הזמין חיל הים את המשפחות השכולות להפלגה לאזור נקודת איתורה של הצוללת ולטקס זיכרון ימי שנערך בקרבת מקום, מעל נקודת הימצאה. בעקבות זאת יזמו בני המשפחות את המשט השנתי.

המשט הראשון נערך ביום שישי, 16 ביוני 2000, לציון שנה למציאת הצוללת "דקר". במשט לקחו חלק שייטת הצוללות, בית הספר לקציני ים עכו, מועדוני השיט במפרץ חיפה: מועדון שייטים כרמלים ומועדון השיט עכו, מועדוני שיט בארץ, האגודות הימיות ובתי הספר הימיים. במרכז המשט שטה הצוללת החדשה אח"י לויתן, שמעל סיפונה הושלכו זרי זיכרון. המשט, שנערך בין חיפה לעכו, נפתח במעמד השר לפיתוח אזורי שמעון פרס, ובסיומו נערך טקס חלוקת פרסים ותעודות בבית הספר לקציני ים בעכו.

משט שני לזכר צוללני אח"י דקר התקיים ב-1 ביוני 2001 בהובלת עמותת דולפין ובשותפות של מועדון שייטים כרמל, מועדון שייטים עכו, עמותת ידידי חיל הים, בית הספר לקציני ים עכו, ועד משפחות אח"י דקר ושייטת הצוללות. האירוע התחיל בטקס הנחת זרים מצוללת, והמשיך בשיוט בו נטלו חלק כ-20 סנוניות וכ-50 ספינות מסוגים וגדלים שונים. השיוט כלל הפלגה מפתח נמל חיפה לאורך חוף המפרץ לכיוון בת גלים ומשם לעכו. לרגל האירוע הונפקה מדליה על ידי עמותת דולפין אשר חולקה למשתתפים, וכך גם בשנים הבאות, מלבד המשט ה-17. המשט ה-17 התקיים במרינה הרצליה והשתתפו בו כאלף שייטים.

המשטים ה-21 וה-22 התקיימו במתכונת מצומצמת בשל מגפת הקורונה בישראל.

ראו גם
------

* אנדרטת הצוללת אח"י דקר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אח"י דקר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נגה כרמי, שיוט לזכר הצוללת אח"י דקר בחיפה, באתר חיפה תאגיד החדשות, ‏22/05/2017
2. ↑  כתב מערכת בין גלים, להפליג בזכרונות, **בין גלים, מאי 2008, עמודים 38-40**
3. ↑  משט לציון שנה למציאת ה"דקר", באתר ynet, 17 ביוני 2000
4. ↑  עורכי האתר, השנה השנייה שבה מקיים המשט לזכר הדקר, באתר אתר עמותת דולפין, ‏01/06/2001
5. ↑  שיוט לזכר צוללני אח"י דקר ושיוט חומות עכו, באתר קהילת שייטי כרמל, ‏29/05/2015
6. ↑  דפנה וייס, המשט לזכר לוחמי צוללת אח"י דקר, באתר IAS, ‏06/04/2017
7. ↑  ענת כרמי, המשט השנתי לזכר לוחמי הצוללת אח"י דקר, באתר חיפה תאגיד החדשות, ‏05/06/20  
זוכרים את אח"י דקר: משט זיכרון עם מאות משתתפים, באתר חדשות 14, ‏04/06/2021
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיירה בגרמניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מלכוב (פירושונים).

מנזר מלכוב
**מלכוב** (בגרמנית: **Malchow**) היא עיר במחוז מקלנבורגישה-סינפלטה שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה שבצפון-מזרח גרמניה. היא שוכנת על הנהר אלדה (אנ'), 25.5 ק"מ ממערב לווארן ו-35 ק"מ מצפון לוויטשטוק (אנ'). העיר מוקפת באגמים וביערות של הפארק הלאומי מיריץ (אנ').

היסטוריה
--------

בימי הביניים היה האזור של מלכוב מרכז של פגניות סלאבית (אנ'). היישוב מלכוב הוקם על אי והוזכר לראשונה בכתובים בשנת 1147, וקיבל מעמד של עיר בשנת 1235. בשנת 1298 הנזירות של מנזר מלכוב עברו לגדה הדרומית שמול האי. במאות השנים הבאות העיר התרחבה ליבשה שמצפון-מערב לאי, שאליה ההתיישבות המקורית חוברה בגשרים, ובהדרגה האזור היבשתי הפך לדומיננטי. 

בשנת 1938 נבנה העיר מפעל תחמושת של חברת אלפרד נובל, ובזמן מלחמת העולם השנייה הועסקו בו מאות עובדי כפייה. בשנת 1943 הוקם בעיר מחנה הריכוז מלכוב כשלוחה של מחנה הריכוז ראוונסבריק. במחנה נכלאו אלפי אסירות בתנאים קשים ביותר, ורבות מהן מתו במהלך מגפות במחנה, בהן שחפת וטיפוס. לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחה של גרמניה המזרחית.

לאחר איחוד גרמניה בשנת 1990 עבר מרכז העיר ההיסטורי שיקום נרחב. הבניין של מנזר מלכוב הפך למשכנו של מוזיאון האורגן של מקלנבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלכוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלכוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4037210-8
* MusicBrainz: c318d6af-e564-492c-939d-e1ea1b065b37
* NKC: xx0124165
* VIAF: 235020125
* WorldCat: viaf-235020125

 |
"**סיכת שבלול**" (1981) היא סדרת סיכות בגד, שעיצבה האמנית הישראלית אסתר קנובל.

תיאור
-----

סדרת הסיכות שעיצבה אסתי קנובל בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, מאמצות דימוי של קונכיית שבלול. כבר בשנת 1976 עיצבה קנובל סדרת סיכות-מצבט בשם "תולעים", שבה הופיעה מוטיב של רישום קו ספירלי, החוזר גם בקונכיות. הן עשויות מלוח טיטניום שהפך צבעוני בעזרת טכניקת אלגון (אנודייזינג), או בדגמים בטכניקה של הדפס רשת. אלו הושפע מן העיצוב האירופי והאמריקאי בן התקופה, כמו גם מעיצוב ניירות עטיפה של ממתקים. השימוש בקווי מתאר בסיכות, המתפקד כמעיין רישום, מדגיש את המבנה הגאומטרי של הקונכייה על הרקע העשיר. בשלב שני עברה קנובל ליצור את הסיכות מפח, אז עשתה גם שימוש ברדי מייד של פח אלומיניום שמקורו בפחיות משקה או אריזות שונות.

מבנה הסיכה הוא וריאציה על מבנה של סיכת ביטחון. סיכה זו מהווה עבור קנובל את "הניסוח המדויק והתמציתי ביותר של תפיסת 'הצורה בעקבות הפונקציה'".

כמה מן הסיכות נמצאות באוסף מוזיאון ישראל, ירושלים ובאוספים נוספים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו פריט מס' 46 בקטלוג: מאירה יגיד-חיימוביץ, **אסתר קנובל: רצה למרחקים ארוכים**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2008
2. ↑  ראו: רות דבל, **דיאלוג מס' 31: שיחה בין רות דבל לבין אסתר קנובל ודגנית שוקן לרגל תערוכתן "סיכות" בגלריה דבל, נובמבר 1980**, עותק נמצא בתיק אמנית, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים.
3. ↑  ראו: מאירה יגיד-חיימוביץ, **אסתר קנובל: רצה למרחקים ארוכים**, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2008, עמ' 7
4. ↑  מתוך שיחה עם תמר מנור פרידמן, בתוך: **אסתר קנובל: מלאכת מחשבת**, כרמל, ירושלים, 2008, עמ' 4.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסיל הנמצא בניו-יורק. אם התכוונתם לזה הנמצא בניו מקסיקו, ראו סיל הפליסיידס (ניו מקסיקו).
צוקי סיל הפאליסיידס מתנשאים מעל נהר ההדסון
מיקום הסיל באגן ניוארק
**סיל הפליסיידס** הוא סיל – מחדר פלוטוני שנוצר בטריאס לפני 200 מיליון שנים, שצוקיו מהווים כ-30 ק"מ מהפליסיידס (מאנגלית: Palisades, גדר יתדות) – הגדה המערבית של נהר ההדסון בתחום ניו יורק וניו ג'רזי. מיקומו של הסיל ונגישותו הפנו אליו תשומת לב רבה והפכו אותו ליעד מועדף על גאולוגים, חובבי טבע ומטפסי הרים.

רקע גאולוגי
-----------

בסוף הטריאס החלה התפרקותה של יבשת-העל פנגיאה. האזור המצוי כיום במזרח אמריקה הצפונית החל להיפרד מצפון-מערב אפריקה, ובפער נוצר האוקיינוס האטלנטי. מאגמה – שנוצרה בתהליך של שחרור לחץ – חדרה בין שכבות אבן חול וארקוזה והתגבשה.

ממחקרים סטרטיגרפיים עולה כי החדירה התרחשה בעומק של 3-5 ק"מ מתחת לפני השטח. המחדר מצוי בתחום אגן ניוארק – אגן השקעה שנוצר בתוך העתק כ-20 מיליון שנים לפני היווצרות הסיל. מרבית סלעי המשקע נסחפו וחשפו את הסיל.

עוביו הממוצע של הסיל כיום הוא 300 מטרים, 100 מהם מעל גובה פני הים. נטיית הסיל עומדת על שיפוע של 10-15 מעלות לכיוון מערב.

היווצרות
--------

הרכב הסיל הוא זה של דיאבז, אם כי הרכבו המינרלוגי אינו אחיד לכל עוביו. הסיל מכיל מינרלים רבים, בעיקר פלגיוקלז, כמה סוגים של פירוקסן, אוליבין וכמויות קטנות של ביוטיט, טיטניט, זירקון ותחמוצות. חוסר האחידות בהרכב נובע בין היתר מגיבוש מפריט, שחל בעיקר במרכז המחדר ופחות בשוליו העליונים והתחתונים.

שקף המראה נוכחות גבוהה של אוליבין בגבישים בהירים ומעוגלים
אחד הפרטים המעניינים ביותר בסיל הוא שכבת המגע התחתונה של הסיל שעובייה 10 מטרים והיא עשירה באוליבין: ריכוז של 28% לעומת 0-2% בשאר הסיל. שכבה זו עוררה קושי בקביעת ההיסטוריה של הסיל:

* המחקרים הראשונים הסיקו כי הסיל הוא תוצאה של הזרקת מאגמה יחידה. המגוון המינרלוגי יוחס להפרדה פשוטה של מרכיבי התמיסה המגמטית.
* המודל הבא הציג מידע גאוכימי מלא של הסלע וקבע כי היו לפחות שתי הזרקות מאגמה נפרדות: הזרקת מאגמה עתירת אוליבין ולאחריה הזרקה של בזלת תולאיטית.
* ההשערה השלישית הציעה לפחות שלושה אירועי הזרקה, כנראה ארבעה, כאשר המאגמה עתירת האוליבין הוזרקה באירוע האחרון. השערה זו נובעת גם מניתוח כימי של הסיל בכללותו.

כל אחת מההשערות הללו תמכה ברעיון ההפרדה כתהליך העיקרי, ולכן גם במקור יחיד של מאגמה.

* ההשערה האחרונה מציעה כי האוליבין בשכבה התחתונה לא יכול היה להימצא בשיווי משקל עם יתרת הסיל – מצב המצביע על יותר ממקור אחד למאגמה. השערה זו נתמכת ביישום הנובע מחוק שימור החומר המחשב זרימת מסה, ומוסיפה כי לזרימה צדית בתוך הסיל בעודו מותך תפקיד חשוב בתהליכי ההפרדה והגיבוש המפריט.

אין עדיין מסקנות חד-משמעיות המסכמות את תהליכי ההיווצרות של הסיל, והמחקר נמשך.

ראו גם
------

* גאולוגיה - מונחים
* מחדר פלוטוני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיל הפליסיידס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Geology of National Parks
2. ↑  סלע בעל גבישים בינוניים הדומה בהרכבו לגברו
**קווינטוס לוליוס אורביקוס** (בלטינית: **Quintus Lollius Urbicus**), היה מצביא רומאי בשירות הקיסרים אדריאנוס ואנטונינוס פיוס. בין יתר תפקידיו נשלח יחד עם יוליוס סוורוס לדכא את מרד בר כוכבא (132-136 לספירה).

הוא היה טריבון צבאי בכיר בלגיון השנים עשר פולמינטה בגרמניה העילית, קוואיסטור, לגאטוס של הפרוקונסול בפרובינקיה אסיה, טריבון הפלבס ופראיטור. בשני התפקידים האחרונים היה מועמדו של הקיסר אדריאנוס. לאחר מכן פיקד על הלגיון העשירי "גאמינה" שהוצב בפאנוניה.

כשפרץ מרד בר כוכבא, נשלח ליהודה בראש כוח עצמאי כלגאטוס של הקיסר. על השתתפותו בדיכוי המרד זכה בעיטור הצבאי "האסטה פורה" (Hasta pura, מילולית: ה"רומח הטהור") ובנזר זהב. ההיסטוריון ורנר אק טוען, כי היה מפקד הלגיון העשירי 'גמינה', ובא בלווית כוחות עזר נוספים יחד עם סוורוס לדכא את המרד ביהודה. הוא מסתמך על כתובת הוקרה לטריבון הצבאי של לגיון זה, סקסטוס אטיוס סנקיו (Sextu) Attius Senecio), שקיבל אות הצטיינות על חלקו בדיכוי המרד כאשר פיקד על כוחות עזר שבאו עם הלגיון.

אחרי המרד נבחר קווינטוס לוליוס לקונסול, וזמן מה אחר כך למושל הפרובינקיה גרמניה תחתית. בשנת 138 מינה אותו הקיסר אנטונינוס פיוס, יורשו של אדריאנוס, למושל בריטניה.

לקריאה נוספת
------------

* A. R. Birley, The Fasti of Roman Britain (1981), pp. 112-115.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווינטוס לוליוס אורביקוס** בוויקישיתוף

* Anthony Richard Birley, The Roman government of Britain , עמודים 140-136

הערות שוליים
------------

1. ↑  CIL VI 3505; W. Eck, "The Bar Kokhba Revolt: The Roman Point of View", p. 81.
2. ↑  A.R. Birley, *The Roman government of Britain* (2005) pp. 136-140.
**שחף אפרפר** (שם מדעי: ***Larus glaucescens***) הוא מין שחף ממשפחת השחפיים החי בצפון אמריקה הצפונית ומזרח אסיה.

מאפיינים
--------

שחף זה דומה למין שחף מערבי ולעיתים מתרבה איתו. הוא בעל נוצות לבנות עם כנפיים אפורות ומקור צהוב ארוך, עיניים שחורות, מצח שקוע מעט ורגליים ורודות. השחפים הצעירים אפורים מנומרים או חומים. אורכו של שחף זה 50-68 ס"מ, מוטת כנף של 120-150 ס"מ והוא שוקל 730-1,690 גרם. הוא יכול להגיע לגיל של עד 22 שנה בתנאי שבי.

השחף עף בקהילות גדולות לאורך החופים שבין אלסקה לוושינגטון ולעיתים יורד עד חופי קליפורניה. הוא מתרבה בים ברינג, בין אלסקה לקמצ'טקה שבסיביר ובתוך איי הים.

שחף זה מעופף בלהקות כאשר הוא מוצא מזון גדול, כמו להקות דגים קטנים או מזון טרי על החוף כמו פגרים. להקת שחפים עטים יחדיו על מזונם בצעקות. כמו כן הם ניזונים מתפיסת יצורים קטנים כמו צדפות ותולעים על החוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף אפרפר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף אפרפר באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531322705171

 |
שחף ממוזלג-זנב בתעופה בשפיצברגן.
שחף ממוזלג-זנב נוחת בחוף בפיורד טריגהמנה.
ביצי השחף
**שחף ממוזלג-זנב**, **שחף קדוד-זנב** או **קְסֵמָה** (שם מדעי: ***Xema sabini***) הוא מין יחיד בסוגו (לשעבר בסוג שחף) של שחף החי בצפונה של אמריקה הצפונית, אירופה ואסיה באזור הארקטי, וכמו רוב המינים מאזורים אלה הוא נודד דרומה בסתיו ממערב אלסקה עד למערב אמריקה הדרומית לאזור של זרם הומבולדט, בעוד העופות של גרינלנד ומזרח קנדה עפים לאורך דרום אירופה ועד לזרם בנגולה שלחופי דרום אפריקה. לעיתים נדירות הוא נצפה גם בישראל.

אלו שחפים קטנים שהם קרובים רחוקים של שחף זנב-סנונית מאיי גלאפגוס וכמוהו הם בעלי ראש שחור, עיניים בולטות ומקור צהוב. הנוצות אפורות עם שוליים לבנים והזנב הלבן מפוצל מעט ויוצר צורה של מזלג. חלק מהשחפים כהים מאוד או אפורים. אורכם מגיע ל-27–33 ס"מ, מוטת הכנף 81–87 ס"מ ומשקלם ל-135–225 גרם.

כמו רוב השחפים הם חיים בלהקות רועשות המקננות באזורים נידחים כמו צוקים ואיים. השחפים תוקפניים מאוד ויתקפו כל מי שנכנס לטריטוריה שלהם. הצעירים מתחילים לעוף מגיל צעיר והם אפורים בהתחלה אך משירים את הנוצות לנוצות בוגרות מהר מאוד. תזונתם העיקרית היא מדגים ומסרטנים שהם צדים בים והם יאכלו גם נבלות או אפרוחי עופות אחרים וכן יחטפו לעופות אחרים מזון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף ממוזלג-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף ממוזלג-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
**שחף כסוף** (שם מדעי: ***Chroicocephalus novaehollandiae***) הוא מין של עוף ימי ממשפחת השחפיים. עוף זה חי בחופי הים של אוסטרליה והאיים בסביבתה והוא השחף הנפוץ ביותר בה.

אורכו הממוצע 40–45 ס"מ, מוטת כנפיו עד 94 ס"מ. הוא בעל מקור אדום מעט, אך לא כמו קרובו הניו זילנדי שחף אדום-מקור. מין זה הוא בעל עיגולים אדומים סביב העיניים ורגליים אדומות בוהקות. הנוצות אפורות בהירות מעט והזנב שחור. 

שחף זה מצוי בחופי אוסטרליה בכל המדינות. הם נפוצים גם בפארקים עירוניים ואף במזבלות, שם הם מחפשים שיירי מזון. הם מקננים לאורך החוף בחופים מוגנים שונים. בני הזוג מקננים ושומרים יחד והם יתקפו כל טורף או מסיג גבול.

הם עצמם ניזונים מדגים, סרטנים, דיונונים, תולעים, חלזונות, חוליתיניים ופגרים. הם גם רודפים אחרי עופות ים אחרים, הנושאים טרף, וגוזלים אותו מהם. 

תת-מינים:

* *C. n. forsteri*
* *C. n. gunni*
* *שחף כסוף אדום-מקור*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף כסוף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

הערות שוליים
------------
**עבד אל-קאדר בן סאלח** (בערבית: **عبد القـادر بن صالح**; בתעתיק מדויק: **עבד אלקאדר בן צאלח**, 24 בנובמבר 1941 – 22 בספטמבר 2021) היה פוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כנשיא אלג'יריה הזמני, שהחל לכהן בתפקידו באפריל 2019 וזאת לאחר שהנשיא הקודם עבד אל-עזיז בותפליקה התפטר מתפקידו בעקבות מחאות נרחבות במדינה. הוחלף על ידי עבד אל-מג'יד תבון שנבחר בבחירות, עם 58% מהקולות.

ביוגרפיה
--------

עבד אל-קאדר בן סאלח נולד בפלאוסן, הסמוכה לתלמסאן (אז בשליטת אלג'יריה הצרפתית). ישנן שמועות, שאותן הכחיש בן סאלח, שטוענות שהוא נולד במרוקו והפך לאזרח אלג'יראי רק לאחר מלחמת העצמאות האלג'יראית. לאחר שעבד בביירות במרכז האלג'יראי למידע ולתרבות מ-1970 עד 1974, חזר לאלג'יריה בתור עיתונאי בעיתון המדינה א-שעאב למשך שלוש שנים. בשנת 1977 נבחר בן סאלח לייצג את מחוז תלמסאן. בשנת 1989 מונה בן סאלח לשגריר האלג'יראי בערב הסעודית ונשאר בתפקיד זה עד 1993.

בהיותו שייך למרכז מפלגת האספה הלאומית הדמוקרטית, כיהן כנשיא המפלגה בין השנים 1994 עד 1997 וכנשיא אספת העם הלאומית בין השנים 1997 לבין 2002.

מאז 2002 ועד אפריל 2019, בן סאלח שימש כנשיא אספת האומה, הבית העליון של הפרלמנט. במהלך כהונה זו, הוא החליף את הנשיא עבד אל-עזיז בותפליקה בכמה חובות נשיאותיות כמו אירוח מנהיגים זרים באלג'יריה, במהלך החלק האחרון של בותפליקה כנשיא בכהונה האחרונה. בן סאלח תמך בבותפליקה, ותמך בו בריצתו לכהונתו החמישית, למרות ההפגנות שהתקיימו כנגד בותפליקה ברחבי המדינה, שגרמו בסופו של דבר להתפטרותו של הנשיא.

לפי הסעיף ה-102 של החוקה האלג'יראית, בן סאלח הפך לנשיא אלג'יריה ב-9 באפריל 2019, שבוע לאחר התפטרותו של בותפליקה. הוא החזיק בתפקידו כתשעים יום, עד שנערכו בחירות לנשיאות אלג'יריה, שבהן לא יכול היה להתמודד. הוחלף על ידי עבד אל-מג'יד תבון.

נפטר ב-22 בספטמבר 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עבד אל-קאדר בן סאלח** בוויקישיתוף

| נשיאי אלג'יריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אחמד בן בלה • הווארי בומדיין • שאד'לי בן ג'דיד • ליאמין זרואל • עבד אל-עזיז בותפליקה • עבד אל-קאדר בן סאלח • עבד אל-מג'יד תבון |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1183362331
* VIAF: 3399155566483213380001
* WorldCat (עם VIAF): 3399155566483213380001

 |
מקרן שקופיות משנת 1960
משפחה צופה בהקרנת שקופיות על מסך "הקרנה אחורית", שנות השבעים
מרצה מפעיל בעזרת שלט-רחוק מקרן שקופיות עם מחסנית גלגל
**מקרן שקופיות** הוא מכשיר אופטי מכני להצגת צילומי שקופיות.

בשנות החמישים נכנסו לראשונה לשימוש נרחב מקרני שקופיות 35 מילימטר, צאצאים ישירים של פנס הקסם בפורמט גדול יותר, כסוג של בידור ביתי; בני משפחה וחברים היו מתכנסים לצפייה במצגת שקופיות. צילום שקופיות במהלך חופשות ובאירועים משפחתיים היה תחביב נפוץ. מקרני שקופיות היו בשימוש נרחב גם במסגרות חינוך ומוסדות אחרים.

כיום שקופיות ומקרני שקופיות הוחלפו ברובם על ידי מדיה המאוחסנת דיגיטלית ומוצגת על גבי מסך באמצעות מקרן וידאו או על גבי צג וידאו גדול.

רכיבים
------

למקרן ארבעה רכיבים עיקריים:

* נורת ליבון או הלוגן חשמלית (בדרך כלל מקורר על ידי מאוורר)
* רפלקטור ועדשה "דוחסת" כדי לכוון את האור לשקופית
* מחזיק שקופיות
* עדשת מיקוד

במרבית המקרנים מונחת פיסת זכוכית שטוחה סופגת חום בנתיב האור בין עדשת הדחיסה לשקופית, כדי להימנע מפגיעה בשקופית. זכוכית זו מעבירה אורכי גל בתחום הנראה לעין אך סופגת אינפרא אדום. האור עובר דרך השקופית והעדשה השקופה, והתמונה המתקבלת מוגדלת ומוקרנת על גבי מסך שטוח אנכי כך שהקהל יוכל לראות את השתקפות התמונה. לחלופין, ניתן להקרין את התמונה למסך "הקרנה אחורית" שקוף, המשמש לעיתים קרובות לתצוגה אוטומטית רציפה המיועדת לצפייה מקרוב. צורת הקרנה זו גם מונעת מהקהל להפריע לזרם האור על ידי הטלת צל על ההקרנה או היתקלות במקרן.

השקופיות הוטענו למקרן על גבי מחסנית מלבנית או עגולה ("קרוסלה") בהתאם לדגם המקרן, לפי הסדר בו יוצגו. באמצעות שלט-רחוק המחובר למקרן קודמה המחסנית כדי לאפשר מעבר בין שקופיות.

ראו גם
------

* מציג שקופיות
* מצגת שקפים

* פנס הקסם של כריסטיאן הויגנס היה הצורה הקדומה ביותר של מקרן השקופיותפנס הקסם של כריסטיאן הויגנס היה הצורה הקדומה ביותר של מקרן השקופיות
* נתיב האור נתיב האור
* מקרן שקופיות קרוסלה. הדגם בתמונה הוא 4400 של קודאק, מאמצע שנות השמוניםמקרן שקופיות קרוסלה. הדגם בתמונה הוא 4400 של קודאק, מאמצע שנות השמונים
* הרצאה ב-1972, על שולחנו של המרצה מיטב אמצעי המדיה של תקופתו: בימין התמונה מקרן שקופיות "קרוסלה", באמצע רשמקול סלילים, משמאל מטול שקפיםהרצאה ב-1972, על שולחנו של המרצה מיטב אמצעי המדיה של תקופתו: בימין התמונה מקרן שקופיות "קרוסלה", באמצע רשמקול סלילים, משמאל מטול שקפים
* מזוודה של מקרן שקופיות, עם המקרן, כבל חשמל, שלט-רחוק, מחסניות השקופיותמזוודה של מקרן שקופיות, עם המקרן, כבל חשמל, שלט-רחוק, מחסניות השקופיות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקרן שקופיות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקרן שקופיות באתר נוסטלגיה אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4275358-2

 |
**הפצצה** (ברוסית: **Бомба**) היא סדרת טלוויזיה רוסית, סדרת ריגול בבימויו של אולג פסנקו שכוללת 8 פרקים. היא שודרה ברשת רוסיה-1 בשנת 2013 ומככבים בה אלכסיי ברדוקוב, אנדריי פאנין ואולגה ארנטהולץ. הסטודנט איוואן גוצ'קוב, מוצא עצמו במעקב של השירותים החשאיים הסובייטים, כאשר הוא יצטרך להפוך למרגל על מנת למלא משימה שהופקדה עליו, להחזיר אהבה ולמצוא אושר אבוד.

עלילה
-----

1941. ערב סמסטר ב' גורש במפתיע סטודנט המחלקה לפיזיקה ומכניקה, איוואן גוצ'קוב, מהמכון, כאשר מתאגרף מבטיח בעל ידע בשפות זרות החל להתעניין בו. גוצ'קוב נרשם לבית הספר למודיעין באותו יום. אין לו אפילו זמן להסביר את עצמו לחברתו האהובה ליקה. חברו הטוב ביותר של איוואן ויריבו הוותיק ניקיטה קריווצוב עושה זאת בשבילו. ניקיטה כבר זמן רב מאוהב בליקה, והוא חש שמקבל הזדמנות לזכות בלבה.

המלחמה מתחילה במהרה. השירותים החשאיים הסובייטים מקבלים מידע כי ארצות הברית מפתחת בסתר נשק מסוג חדש לחלוטין. בן הקהילה היהודית, הבעלים של חנות תכשיטים בסן פרנסיסקו, דן פרסקי, יוצר קשר עם קציני הביון הסובייטים. הוא מציע לנטוש מרגל רוסי בארצות הברית במסווה של ארוסה הנעדר של בתו שילה תחת השם סטנלי ליבר. ההכנות למבצע מיוחד מסוכן מתחילות בברית המועצות.

איוואן גוצ'קוב, שנמצא בשלב זה ביחידת חבלה מאחורי קו החזית, נצטווה להגיע למטה בכל מחיר. הוא זה שימלא את המשימה ויהפוך לסטנלי ליבר, ייסע לארצות הברית ויוציא שרטוטים של הפצצה החזקה וההרסנית ביותר בתולדות האנושות.

שחקנים ודמויות
--------------

* אלכסיי ברדוקוב – איוואן גוצ'קוב
* אנטולי קוט – מייג'ור לובנוב, מינהל הביון
* אנדריי פאנין – דן פרסקי
* אולגה ארנטהולץ – ליקה
* אנטון סוקולוב – ניקיטה קריווצוב
* אולגה סוטולובה – שילה
* סטניסלב בוקלן

הפקה
----

הצילומים נערכו בקייב, פאודסיה, יאלטה, סבסטופול, אורדז'וניקידזה ובבירת בולגריה, סופיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הפצצה (ברוסית)
* מידע על הסדרה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Бомба (2013)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הפצצה (סדרת טלוויזיה, 2013)"**.
**קווין קרטר** (באנגלית: **Kevin Carter**;‏ 13 בספטמבר 1960 – 27 ביולי 1994) היה צלם דרום אפריקאי זוכה פרס פוליצר.

ביוגרפיה
--------

קרטר נולד בשכונה של מעמד הביניים הלבן ביוהנסבורג. לאחר סיום לימודיו התיכוניים עבד בבית מרקחת, ולאחר מכן התגייס לחיל האוויר הדרום-אפריקאי ושירת בו ארבע שנים. במהלך שירותו ערק מהצבא וניסה לעבוד כתקליטן בתחנת רדיו, אך בסופו של דבר חזר לשירות. 

לאחר שהיה עד ראייה לפיגוע ברחוב צ'רץ' בפרטוריה ב-1983 החליט קרטר להיות צלם עיתונות. הוא החל בצילום אירועי ספורט בסופי שבוע, וב-1984 החל לעבוד בעיתון הסטאר. הוא היה הראשון שתיעד נקלייסינג - הוצאה להורג של אדם בידי המון באמצעות כריכת צמיג מלא בדלק סביב חזהו וזרועותיו והצתתו.

ב-1993 נסע לסודאן, וצילם את תצלום "הנשר והילדה הקטנה". בתצלום נראית פעוטה הסובלת מרעב קשה זוחלת לעבר מרכז לחלוקת מזון, כשלידה נחת נשר אפור-כיפה. התמונה התפרסמה בניו יורק טיימס ב-26 במרץ 1993, וזכתה לתהודה רבה ברחבי העולם. ב-1994 זיכתה התמונה את קרטר בפרס פוליצר.

ב-1994 צילם תמונה נוספת שזכתה לתהודה, של הוצאתם להורג של שלושה חברי AWB במהלך העימות בבופוטאצוואנה שהתרחש ערב הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בדרום אפריקה בהן ניתנה זכות בחירה גם לשחורים.

ב-27 ביולי אותה שנה התאבד קרטר באמצעות חיבור צינור מהאגזוז לתוך מכוניתו. במכתב ההתאבדות שהותיר כתב הסביר שסבל מדיכאון קשה הן עקב מצוקה כלכלית אליה נקלע והן עקב זכרונות המראות הקשים אליהם נחשף ושאינם מרפים ממנו, של אלימות, הריגות, גופות וילדים גוועים ברעב או פצועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין קרטר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1059733005
* ISNI: 0000 0000 7116 3377
* LCCN: no2009143313
* PIC: 289014
* RKD: 393584
* VIAF: 100773683
* WorldCat: lccn-no2009143313

 |
מקשי ה-Home ו-End נמצאים בסמיכות זה לזה עקב תפקודיהם ההפוכים
במקלדת מחשב, **מקש Home**‏(`Home`) הוא מקש המשמש למטרה ההפוכה ממקש End, ומוביל לראש דף אינטרנט או עמוד במחשב באופן כללי. בתוכנות מסוימות, דוגמת מעבדי תמלילים, המקש משגר את סמן הטקסט לראש השורה בה הוא נמצא. עקב פעולותיהם ההפוכות, שני המקשים `Home` ו-`End` נמצאים לרוב בסמיכות זה לזה. 

במקלדות קטנות (בעיקר במקלדות תוצרת אפל) החסרות את מקש `Home`, ניתן ללחוץ על שילוב המקשים `Fn`+`←`.

תפקוד ב-Microsoft Windows ובלינוקס
----------------------------------

במרבית עורכי הטקסט ומעבדי התמלילים הפועלים בסביבת Microsoft Windows, ובאופן דומה גם בלינוקס, משמש המקש בעיקר לחזרה לראש השורה בה נמצא סמן הטקסט.

בדפדפני אינטרנט ותוכנות שונות המציגות טקסט לקריאה בלבד, לחיצה על המקש משמשת לחזרה לראש המסמך. הפעולה אפשרית גם בזמן עריכת טקסט; על מנת לחזור לראש המסמך בשעת עריכת טקסט יש להשתמש בקיצור המקשים `Ctrl`+`Home`.

כמו כן, ניתן להשתמש במקש לצורך סימון כל הטקסט שנמצא מראש השורה ועד המיקום בו הסמן נמצא. לצורך כך יש להשתמש בקיצור המקשים `Shift`+`Home`. כאשר מעוניינים לסמן טקסט שנמצא במסמך לקריאה בלבד, יש ללחוץ עם העכבר על המיקום ממנו רוצים לסמן, ואז להשתמש בקיצור.

במקינטוש
--------

התנהגותו של מקש Home במקינטוש דומה להתנהגותו בסביבת חלונות אך ורק כאשר המשתמש נמצא בתוך פקד טקסט בעל שורה אחת. בתוכנות ויישומים בהם יש פקד טקסט מרובה שורות (כגון עורך טקסט או מעבד תמלילים), לחיצה על מקש Home תחזיר את המשתמש לראש המסמך, כיוון שמערכת ההפעלה מקשרת את הלחיצה על המקש לחלון הפעיל, ולא לטקסט הנקרא/נערך בתוך תיבת הטקסט. על מנת לגרום למקש להתנהג באותה צורה בה הוא מתנהג בחלונות (החזרת הסמן לראשית השורה) יש להשתמש בצירוף המקשים `Home`+`⌘ Command`.

מקש Home אינו בכל המקלדות של חברת אפל; במקרה שהמקש חסר, ניתן להשתמש בקיצור המקשים `Fn`+`←`.

סימול גרפי
----------

הסמל התקני עבור מקש ה-Home הוא ⇱ (וביוניקוד: U+21F1). הסמל נקבע לפי התקן הבינלאומי ISO/IEC 9995-7 (אנ'). הסמל אינו נפוץ, ובמקלדות בהן הוא מצוי הוא מחליף את הטקסט על גבי המקש.


| מקלדת מחשב סטנדרטית בעברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

 |

 |
**אינו שאקי** (או **אינו שקי**; 1912 – 1982) היה הדקאן המייסד של הפקולטה לרפואת שיניים של האוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה
--------

שאקי נולד בסלוניקי שביוון. לאחר שסיים את לימודי הרפואה ורפואת השיניים בז'נבה בשנת 1936, עלה לארץ ישראל. הוא השתקע בירושלים, היה חבר ב"הגנה", שירת במלחמת העצמאות והשתחרר משירות צבאי ב-1952 בדרגת רב-סרן.

עם שחרורו מצה"ל החל להקים את בית הספר לרפואת שיניים. הוא אסף סביבו רופאי שיניים ממכריו, בהם יעקב לוין-אפשטיין, יצחק מיכמן ויוסף הרמל, שהפכו לגרעין ההוראה, המחקר והניהול של בית הספר. שאקי עסק בהוראה ובארגון, הקים את המחלקה לאבחון, רפואת הפה ורדיולוגיה, ועמד בראשה 17 שנים. בין השנים 1953 עד 1965 היה מנהל בית הספר במסגרת הפקולטה לרפואה. בשנת 1965 הפך בית הספר לפקולטה עצמאית, ושאקי היה לדקאן הראשון של הפקולטה, תפקיד שבו כיהן עד 1969. 

במקביל לעבודתו בפקולטה, פתח שאקי קליניקה פרטית בירושלים והפך לאחד מרופאי השניים הידועים והמוערכים בעיר. בין מתרפאיו היה גם דוד בן-גוריון. כחלק מתפיסתו את הרפואה בכלל ורפואת השיניים בפרט כפעולה מונעת ומתמשכת, טבע את המונח "מתרפא" בניגוד ל"חולה". כמו כן הרחיב את תפיסת פעילות רופא השיניים לרפואת הפה בכלל (כולל הלסת ובלוטות הרוק).

שנים רבות היה פעיל בארגונים בינלאומיים, היה יועץ לרפואת שיניים לארגון הבריאות העולמי ויו"ר הוועדה לחינוך של הארגון הבינלאומי לרפואת-שיניים (FDI). בתפקידו זה שימש כיועץ להקמה ופיתוח של בתי ספר לרפואת שיניים בארצות אפריקה ובאיראן. בין השנים 1977–1979 היה דקאן בית הספר לרפואה של אוניברסיטת פחלאווי בשיראז.

בנוסף לפעילותו היה גם אספן ספרים וציורים.

לזכרו נקבעו פרס לסטודנטים מצטיינים, מפעל הרצאות שנתיות של "משגב" (המכון לחקר מורשת יהדות ספרד והמזרח) ורחוב בשכונת רמת שרת בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "מה נשמע", ביטאון הפקולטה לרפואת שיניים, גיליון 74, עמ' 20

הערות שוליים
------------

1. ↑  חלקן כונסו בספר יוסף דן (עורך)/ **תרבות והיסטוריה: לזכרו של פרופ' אינו שקי**, משגב, תשמ"ז.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276876105171
* BnF: cb10836718m (data)
* GND: 173425828
* ISNI: 0000 0000 3766 9200
* LCCN: n88102148
* RERO: 02-A003815588
* VIAF: 18770952
* WorldCat (עם VIAF): 18770952

 |
עקב מלחמת העצמאות, התרחשו מהומות ופרעות נגד הקהילה היהודית במנאמה, בירת בחריין, ב-5 בדצמבר 1947. קבוצות גדולות של אנשים ותושבים שדדו ופרצו לחנויות ולבתים של היהודים במנאמה, בנוסף להרס בית הכנסת היחיד בעיר. בפרעות מתה יהודייה אחת.

הקהילה היהודית בבחריין
----------------------

הקהילה היהודית הזעירה של בחריין, בעיקר צאצאי יהודים של מהגרים שנכנסו למדינה בראשית המאה העשרים מעיראק, מנתה 1500 אנשים, בשנת 1947.

הפרעות
------

בעקבות תוכנית החלוקה, נערכו הפגנות רבות נגד ההצבעה בעולם הערבי בין התאריכים 2–5 בדצמבר 1947. ביומיים הראשונים של ההפגנות בבחריין, נזרקו סלעים נגד יהודים, אך עיקר הפרעות היו ב-5 בדצמבר, אז נפרצו בתים וחנויות רבות של יהודים על ידי ההמון. בהתפרעויות נהרס בית הכנסת היחיד בבחריין. בפרעות נהרגה אישה אחת, לא ידוע כיצד היא מתה. יהודים מקומיים האשימו בהתפרעויות ערבים זרים.

לאחר הפרעות
-----------

לאחר הפרעות, עזבו רוב יהודי בחריין את בחריין. רובם היגרו לבריטניה, אך גם לארצות הברית וחלקם עלו לישראל. הם הורשו לעזוב עם רכושם, אך נאלצו לוותר על אזרחותם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  הממלכה הקטנה, באתר www.israelhayom.co.il
**דוד חכם** (1920–2003) היה מנהיג קהילת עולי עיראק בבאר שבע. כיהן כסגן ראש העיר באר שבע.

בשנת 1993 זכה באות יקיר באר שבע.

ביוגרפיה
--------

חכם נולד בבצרה שבעיראק, נכד לרב יחזקאל חכם, הרב הראשי של העיר (45 שנים), ובן לסוחר בדים אמיד. בעקבות הפרהוד, הפרעות ביהודים בשנת 1941 הוא הקים והנהיג את סניף התנועה הציונית בעיר וארגן את סניף ההגנה. הוא עבד כפקיד בכיר במשרד הכלכלה העיראקי. בתקופת מלחמת העצמאות גורש עם משפחתו לכפר נידח, וב-1950 ברח עם אשתו ברכה לאיראן ומשם עלה לבאר שבע. בעיר הוא פתח מאפייה.

חכם הצטרף למפא"י בשנת 1952 ונאבק נגד אפלייתם של העולים מעיראק בעיר. בין היתר הקים את חוג עולי עיראק בסניף מפא"י בעיר. בשנת 1953 נבחר לראשונה כחבר מזכירות ומועצת הסניף. הוא עבד בסוכנות במחלקת ההתיישבות ובעמידר. בשנת 1955 נבחר למועצת העיר, ובשנים 1958–1961 שימש בתפקיד סגן ראש העיר של דוד טוביהו ואחראי על תיק הסעד בעירייה. בשנת 1961 נבחר לראשות מזכירות מפא"י בעיר, שאיפשרה לו את המינוי לראשות העיר, אך מרכז מפא"י לא אישר את ההחלטה. בעקבות חיכוכים מרובים בינו לבין ראש העיר, הוא הוביל לפרישתו של טוביהו מראשות העיר בשנת 1963.

בשנת 1963 התמודד חכם לראשות העירייה במסגרת מפלגת "לאחווה". בשנת 1965 הוא הצטרף ביחד עם רשימתו למערך.

בשנת 1973 עמד חכם בראש רשימת הפנתרים השחורים בבחירות למועצת העיר.

הנצחה
-----

שדרות דוד חכם – קטע מכביש 25, בין צומת אלי כהן ועד מחלף שרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה נקדימון, דוד חכם - "אם מפא"י תוציאני משורותיה, אומר לה תודה רבה", חרות, 11 בינואר 1963
* שלמה גבעון, דוד חכם נערך למלחמה בבאר שבע - יערער על הוצאתו ממפא"י ועל החלטת פיזור העיריה, מעריב, 30 בינואר 1963
* אורי דרומי, מחה על האפליה, עד שלממסד של מפא"י נמאס - דוד חכם, מנהיג עולי עיראק בבאר שבע, 2003-1920, באתר הארץ, 25 ביוני 2003

לקריאה נוספת
------------

* **כתבנו בבאר שבע**, מאת יצחק שתיל, אדר תשנ"א, מרץ 1991, עמ׳ 22 עד 29.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד חכם-ז"ל, באתר עיריית באר שבע
2. ↑  שלמה גבעון, הלילה הגדול של מר דוד חכם, מעריב, 18 בספטמבר 1961
3. ↑  שלמה גבעון, חבר עיריית באר שבע מטעם מפא"י ש"העלמו" הכשיל את הדחת ראש העיר המקומי, טוען כי כל עוד לא תובטח בחירתו לסגן ראש העיר - לא יצביע עם מפלגתו, מעריב, 3 בינואר 1963
4. ↑  שלמה גבעון, ראשי סיעת "לאחווה" בבאר שבע מצטרפים ל"מערך", מעריב, 26 באוקטובר 1965
5. ↑  שלמה גבעון, בבאר שבע 6 רשימות חדשות; פילוג ב"פנתרים" שבראשם דוד חכם, מעריב, 1 באוקטובר 1973