recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המבנה ההיסטורי בלב השדותבית "מחנה ישראל", 2010
תצפית להר תבור ממגדל התצפית של הבניין
החרדים החלוצים
**מחנה ישראל (דברת)** היה קומונה של חברי תנועת עזרא יחד עם משפחות נוספות שהתארגנו לקראת חיי קיבוץ. אנשי הקבוצה התיישבו על אדמה שנרכשה על ידי אגודת ישראל בשנת 1925 בעמק יזרעאל, ליד קיבוץ דברת של היום. שריד מ"מחנה ישראל" נותר עד היום: מבנה מסויד לבן בן שתי קומות, מערבית לפונדק דברת. כעבור שנים אחדות תכננו פעילים באגודת ישראל להקים במקום ישוב חרדי שבו תתגוררנה 300 משפחות אשר תעסוקנה בחקלאות ובתעשייה זעירה. הניסיון לא צלח, האדמות הועברו לחזקת הקרן הקיימת לישראל. במוזיאון של קיבוץ דברת ישנם מסמכים ותמונות העוסקים במחנה ישראל.

המבנה נקרא על ידי תושבי המקום (אחוזת ברק ודברת) ״הבית הלבן״

תולדות המקום
------------

השטח נרכש מערביי הסביבה. האדמה חולקה ל-300 חלקות. אלו נמכרו ליהודים במזרח אירופה, רובם מהעיר לודז'. בשנת 1925 עלו ארצה 18 משפחות אשר ניסו להקים במקום משק חקלאי. קבוצה זו עזבה את המקום עקב בעיות פרנסה וביטחון. אז הוחלט ליישב במקום גרעיני התיישבות חרדיים ולמקום עלו כשלוש קבוצות של חלוצים. האחרונה שבהן עזבה את המקום בשנת 1938. המתיישבים התפזרו, חלק קטן מהם הצטרף לקיבוצים החילוניים בסביבה, עקב אכזבתם מטיפול מוסדות אגודת ישראל בארץ בהם.

המבנה נמסר לנוטרים ממשטרת היישובים העבריים אשר שמרו על קו צינור הנפט כירכוכ-חיפה, שהוצת פעמים במאורעות 1939-1936. כן שימש הבניין בסיס ליציאה של פלוגות הלילה של אורד וינגייט שפעלו נגד הכנופיות באותה תקופה. בתום מלחמת העולם השנייה הוחרם הבניין על ידי הממשלה הבריטית ונמסר ללגיון הערבי שהיה אז בתפקידי שיטור בארץ ישראל. עם יציאת הבריטיים את הארץ המבנה נעזב.

ב-6 באפריל 1948 הגיעו אליו חברי קיבוץ דברת, שהקימו את הקיבוץ החדש על גבעה קרובה. במוזיאון הקיבוץ נשמרים מסמכים רבים על התקופה החרדית של "מחנה ישראל".

בסוף שנות ה-90 הוקם במקום יישוב קהילתי בשם אחוזת ברק. משרד המכירות לבתי היישוב שוכן במבנה של מחנה ישראל.

המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות נטלה את המבנה תחת חסותה, אולם עד לשנת 2009 לא נעשו במקום פעולות תחזוקה.

לקריאה נוספת
------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |

* צבי אילן, **ארץ חמדה**, עם עובד - תרבות וחינוך, 1978.
* זאב וילנאי, **מדריך ארץ ישראל - חיפה, העמקים, הגליל והחרמון**, הוצאת תור ארץ ישראל, 1948.
* עדה גבל, **חרדים ואנשי מעשה** - פועלי אגודת ישראל 1933–1939, יד יצחק בן צבי, 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחנה ישראל** בוויקישיתוף
* מנחם פרוש, שרשרת הדורות בתקופות הסוערות, כרך ב' פרק רביעי עמוד 300 ואילך.
* יוסף קופלוביץ, **אגודת ישראל עולה בחומה**, היישוב מחנה ישראל בעמק יזרעאל, עת־מול 227
* אלי אלון, הבית הלבן בעמק יזרעאל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 30 במרץ 2015
* מחנה־ישראל, דבר, 21 ביולי 1926
* מיכאל יעקובסון: תמונות המבנה וסקירה אדריכלית באתר 'חלון אחורי', 4/2010.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפת עמק יזרעאל, 1926, עם ציון 'מחנה ישראל' (מתוך ספר 'אוצר הארץ'), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
2. ↑  מפת האזור עם סימון הישוב, בהוצאת 'ההגנה' 1942. גליון 4, הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
3. ↑  הקרן הקיימת לישראל טענה כי שולם מחיר מופרז על מנת להתחרות בה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007467977405171

 |
**קארין אופיר** (נולדה ב-23 באפריל 1972) היא שחקנית, מדבבת, קריינית וזמרת ישראלית. בתו של השחקן, הפנטומימאי והבמאי שייקה אופיר, ונכדתו של הקומיקאי ישראל שומאכר.

ביוגרפיה
--------

אופיר נולדה וגדלה בתל אביב, והיא בתם של השחקנים שייקה אופיר ולידיה, שחקנית, בתו של השחקן והקומיקאי ישראל שומאכר.

כשהייתה בת 16 החלה ללמוד בבית הספר רימון, שם הכירה את אביב גפן, והשניים יצאו למשך תקופה. כמה משיריו של גפן, בם "שיר הסמרטוטים" ו"אל תדאג" נכתבו בתקופה שהם היו ביחד, ובהשראתה.

אופיר סיימה בהצלחה את לימודי המשחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בשנת 1995.

קריירה
------

### משחק

בשנת 1992 שיחקה בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "חסד מופלא", סרטו של הבמאי עמוס גוטמן.

בשנת 1994 שיחקה בסרט "שירת הסירנה", סרטם של איתן פוקס ועירית לינור. באותה שנה שחקה את נועה אחותו של ויצמן בסדרה עניין של זמן.

בשנת 1996 שיחקה בסרט "ציפורים בניוטרל", סרטם של גלית אשכול ואייל שיראי.

ב-1997 שיחקה בסרטו של אסי דיין "מר באום".

בשנת 1998 הופיעה בתפקיד ראשי ב"תיאטרון באר שבע", במחזה "איך למדתי לנהוג", בבימויו של איצ'ו אביטל.

בשנים 1997–2001 שיחקה בתפקיד ראשי את דמותה של תותי טל בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין", ששודרה בערוץ 2.

ב-2001 שיחקה בתוכנית המערכונים "קן הקוקיות".

בשנת 2002 שיחקה בסדרה הקומית "שאול", ששודרה ב-HOT3 ובסדרה "כאן ועכשיו" בערוץ 1.

בשנת 2008 גילמה את עורכת החדשות אנה נקדימון בסדרת הדרמה "חשופים".

בשנת 2009 שיחקה תפקיד אורח בסדרה נשות הטייסים.

בשנת 2009 שיחקה ב"תיאטרון חיפה" במחזה "פיגמליון". גילמה ארבעה תפקידים ב"תיאטרון הבימה", במחזה "אלינג" בבימויו של רמי הויברגר.

בשנת 2010 שיחקה תפקיד אורח בסרט כלבת.

### עיסוקים נוספים

אופיר דיבבה סדרות טלוויזיה רבות ומקריינת בפרסומות.

אופיר הופיעה בסבב הופעות שירי משוררים, עורכת מופעי שירה ופרוזה, הופיעה בסדרת מופעים במדיטק, "תן למילים לעשות בך". כמו כן יש לאופיר פינה קבועה בסדרה "הופ כתה א'" בערוץ הופ!.

חיים אישיים
-----------

אופיר בזוגיות עם אמן הזכוכית דן אלדר. ביולי 2003 נולדה לשניים בת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קארין אופיר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קארין אופיר** |

* קארין אופיר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קארין אופיר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קארין אופיר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* קארין אופיר, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* קארין אופיר, באתר ספוטיפיי
* קארין אופיר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קארין אופיר, באתר Discogs (באנגלית)
* קארין אופיר, דף שער בספרייה הלאומית
* קארין אופיר, בארכיון הבימה
* ענת זהר בריאיון עם קארין אופיר, 22.05.2008, נענע 10
* אלקנה שור, "אני כבר לא חמודה": ריאיון עם קארין אופיר, nrg, ‏1 בדצמבר 2010
* עץ היוחסין של קארין אופיר, באתר משפחת לעוי הירושלמית
* שגיא בן נון, ילדה של אבא: קארין אופיר בראיון חשוף במיוחד, באתר nrg‏, 3 ביוני 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  שגיא בן נון, ילדה של אבא: קרין אופיר בראיון חשוף במיוחד, באתר nrg‏, 3 ביוני 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419339005171
* MusicBrainz: d1ac0860-f5e3-4a80-9ee6-2f53c251b025
* VIAF: 17156219169204741938
* WorldCat: viaf-17156219169204741938

 |
החורשה בה נמצאים שרידי אחוזת נפתלי (למרגלות קרני חיטין)
שרידי אחוזת נפתלי (למרגלות קרני חיטין)
**אחוזת נפתלי** היה יישוב קטן של פאג"י שהתקיים בקרבת קיבוץ לביא בעשור הראשון של מדינת ישראל. 

היישוב הוקם בל"ג בעומר תש"ט (מאי 1949) על קרקעות שנרכשו על ידי יוסף לוי חגיז, ותוכנן להכיל 200 נחלות. היישוב הכיל תושבים מעטים, אשר התפצלו לשני תת-יישובים: ארץ נפתלי ותדח"ץ (תורה, דת, חסד, צדקה) שבהמשך שונה שמה ל"חילה". בתדח"ץ התגוררו ארבע משפחות והם הוצרכו להביא אנשים מבחוץ על מנת להשלים מניין.

בשנת 1952 נקנס חגיז על מכירת 500 דונם מהקרקעות ליהודים מארצות הברית, ללא היתר משר האוצר. בנובמבר 1953 נחנכו במקום שני בתי אבן בני שתי קומות, בטקס בהשתתפות רבני טבריה, הרב אשר זאב ורנר והרב רפאל קוק. באותה שונה שונה שם המקום מ"ארץ נפתלי" ל"אחוזת נפתלי", מכיוון שדוד בן-גוריון לא רצה שישתמע שהיישוב הוא מדינה בתוך מדינה. 

לקראת סוף שנות ה-50 עזבו את היישוב רוב תושביו. המשפחה הבודדת שנותרה במקום עברה בהמשך גם היא. במשך מספר שנים התקיים במקום מוסד חינוכי, שגם הוא ננטש. קרקעות היישוב נמסרו לעיבוד לקיבוץ לביא ולבית רימון. בתחילת שנות ה-80, נהרסו הבתים במקום כדי למנוע היאחזות בדואים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחוזת נפתלי** בוויקישיתוף
* שרידי אחוזת נפתלי אשר ליד קרני חיטין, אתר טיולי

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים לנדוי, נוף ויישובים בגליל התחתון, על המשמר, 26 במרץ 1951
2. ↑  ביהמ"ש ביטל את האשמה על פגיעה ברגשי דת, על המשמר, 9 ביוני 1952; על המשמר זוכה במשפט תדח"ץ, על המשמר, 8 ביוני 1953
3. ↑  תדח"ץ נקנסה על העברת קרקעות, על המשמר, 3 באפריל 1952
4. ↑  חונכו בתים חדשים באחוזת נפתלי, הצופה, 3 בנובמבר 1953
5. ↑  אחוזת נפתלי, על המשמר, 11 באוקטובר 1953
6. ↑  חוק פנקס הבוחרים לכנסת תשי"ט, חרות, 9 בפברואר 1964
**רוזנות וירטמברג** הייתה רוזנות שהתקיימה בדרום גרמניה בין השנים 1083–1495, ולאחר מכן קיבלה מעמד של דוכסות, ובשנת 1806 הפכה לממלכת וירטמברג.

היסטוריה
--------

בשנת 1083 הוקמה רוזנות וירטמברג על ידי קונרד הראשון, רוזן וירטמברג, ששלט בנחלה שהקיפה את טירת וירטמברג, כחלק מדוכסות שוואביה שנשלטה על ידי בית הוהנשטאופן. הרוזנות גדלה בהתמדה, ובעיקר תחת שלטונם של אולריך הראשון, רוזן וירטמברג, אולריך השני, רוזן וירטמברג ואברהרד הראשון, רוזן וירטמברג. אולריך הראשון ניצל את שקיעת בית הוהנשטאופן, וסיפח שטחים רבים שהשתייכו להוהנשטאופנים. אברהרד הראשון הכפיל את שטח הרוזנות, והעביר את מקום מגוריו לשטוטגרט. בשנת 1381 צורפה לרוזנות דוכסות טק, ובשנת 1397 צורפה ממפלגארד אף היא לרוזנות, על ידי נישואי אברהרד הרביעי, רוזן וירטמברג להנרייט, רוזנת מונבליאר.

בשנת 1442 חולקה וירטמברג בין אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט ללודוויג הראשון, רוזן וירטמברג-אורבאך, ובשנת 1482 חזר אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג ואיחד את הרוזנות.

בשנת 1495 הועלה אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג למעמד של דוכס, כחלק מתהליך רפורמות שנעשו באימפריה הרומית הקדושה, על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוזנות וירטמברג** בוויקישיתוף
**אירית אלטר-אבני** (נולדה ב-20 במרץ 1948 בשם אירית אבני) היא שחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אירית אלטר-אבני היא בוגרת לימודי תיאטרון באוניברסיטת תל אביב (1971) ומשחק בבית הספר של ניסן נתיב (1976).
בשנים 1966–1968 שירתה אלטר בתיאטרון צה"ל.

ב-1971 שיחקה בסרט (הגרמני) "המנצח".

ב-1969 שיחקה בסרט "הגלולה" של דוד פרלוב.

בשנים 1974–1978 שיחקה בתיאטרון הקאמרי.

אלטר שיחקה בסרטו הראשון של יקי יושע, "שלום, תפילת הדרך". ב-1980 הופיעה בסרטה של מיכל בת-אדם, "על חבל דק", ובאותה השנה שיחקה בסרטו של אסי דיין, "מלך ליום אחד".

ב-1983 גילמה את אמה של אורנה, תלמידה בתיכון הנכנסת להיריון בסרט "בחינת בגרות". ב-1984 הופיעה בדרמת הנעורים של יקי יושע, "מכת שמש".

ב-1985 גילמה את אירית שור, עקרת בית הנשואה לרופא החושדת שבעלה בוגד בה בסרט "אירית עירית". באותה שנה שיחקה רופאה בסרטו של נדב לויתן, "בנות".

ב-1989 שיחקה בסרט "כח משיכה".

ב-1992 שיחקה בסרט "החיים על פי אגפא". באותה השנה שיחקה בתפקיד אורח את דינה, אמו של עידו מרקוביץ' בסדרה "עניין של זמן" של הטלוויזיה החינוכית.

בסדרה "שטיסל" שיחקה את דבורה, אימו של עקיבא שטיסל (מיכאל אלוני).

במהלך שנות ה-90 פרשה אלטר ממשחק, וכיום משמשת כדולה, ועוסקת בהדרכת הכנה ללידה.

חיים אישיים
-----------

אלטר נישאה לפזמונאי עלי מוהר ונולדה להם בת, שרון מוהר, שמתגוררת בצרפת והיא במאית תיאטרון בינלאומית. נישאה בשנית לבמאי והפזמונאי נפתלי אלטר ולהם בן ובת. כעבור שנים הם התגרשו. בנה אורי אלטר בהיותו ילד שיחק בסרט "השגעון הגדול" משנת 1986, לצידה של אמו אירית אלטר וספי ריבלין, וכן בסרט מעבר לים משנת 1991, שזכה להצלחה רבה, אורי משחק בסרט את חיים בתפקיד ראשי לצד אריה מוסקונה ודפנה רכטר. לימים אורי אלטר הפך לאחד ממייסדי חברת ההיי-טק סייברה.
בתה, רוני אלטר, היא זמרת ומלחינה, שהייתה שותפה בהרכב "מטרופולין". כיום מתגוררת בפריז ומופיעה ומקליטה שם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אירית אלטר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אירית אלטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אירית אלטר, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אירית אלטר, באתר ספר הקולנוע הישראלי
**אדמתי** (בערבית: **أرضي**) הוא סרט תיעודי משנת 2011 בבימויו של נביל עיוש. הסרט צולם במהלך 2010, והיה סרטו התיעודי הראשון. מטרתו הייתה ליצור דו-שיח, בתיווך מצלמה, בין פליטים פלסטינים מהכפרים סעסע, ספוריה וצפצאף המתגוררים עדיין במחנות פליטים בלבנון, לבין צעירים ישראלים המתגוררים ביישובים שקמו על חורבות הכפרים מהם ברחו או גורשו במלחמת העצמאות.

עיוש אמר שרצה שהישראלים "ישמעו את הפלסטינים שגרו פעם במקום בו הם גרים עכשיו." הוא היה מודע לכך שגם הצעירים, כמו הפליטים הפלסטינים שראיין, מרגישים זיקה עמוקה למקום בו נולדו וגדלו. אבל ללא זיכרון, הוא מאמין, הם נידונו לחיות בהכחשה וללא יכולת להסביר מה קושר אותם לאדמתם.

תקציר
-----

הסרט נפתח עם קריינות של עיוש עצמו, המסביר את זיקתו לנושא הסרט והשפעת הסכסוך הישראלי-פלסטיני על חייו:

> 
> נולדתי בצרפת בשנת 1969 לאב מרוקאי מוסלמי ולאם יהודיה ממוצא תוניסאי. מבחינת הקהילה היהודית הייתי פרי נישואים שלא זכו להכרה [...] במרוקו, הייתי "הבן של היהודיה". כל זה לא השפיע עלי כמו שהשפיעו השיחות הקבועות בין בני המשפחה על הסכסוך במקום רחוק מאוד מארצי בין שני עמים הנלחמים על אותה אדמה.
> 
> 
> 
> — נביל עיוש, "אדמתי" (צרפת-מרוקו, 2011)
> 

המשכו של הסרט, ועיקרו, הוא תגובת הצעירים הישראלים לראיונות בהם צפו. עיוש לא נוכח עוד בסרט מלבד לצורך הצגת השאלות, דרך מתורגמנית, במטרה להבין מהם מה קושר אותם לאדמתם.

ביקורת
------

ערין הווארי אמרה כי עיוש עשה כמיטב יכולתו להימנע מדרמטיזציה, אבל המראות במחנות הפליטים שנקלטים במצלמתו מעידים על מצב של "זמניות".

איזבל רנייה אמרה כי הסרט "מנסה ליצור דיאלוג בין גולים פלסטינים ובין ישראלים" וייחודו הוא במגוון נקודות המבט של הצעירים הישראלים, בעוד שהחוויה שמתארים הקשישים הפלסטינים נוטה להיות הומוגנית יותר.

פרנסואה-גיום לוריין כתב כי הסרט מלמד כי הסכסוך הישראל-פלסטיני הוא "קונפליקט של זיכרונות, בין חרטה לשיכחה."

הכרה ופרסים
-----------

* פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים התיעודים Ramdam בבלגיה (צר').
* פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הים תיכוניים בתטואן בשנת 2012
* פרס חביב הקהל בפסטיבל Cinéalma בניס 2011
* פרס עריכה ופסקול מקורי בפסטיבל הסרטים הלאומי בטנג'יר 2011
* פרס העיתונאים בפסטיבל הסרטים הערבים Faemack 2011
* בחירה רשמית בפסטיבלים מונטפלייה (אנ'), Namur ופסטיבל סרטי פלסטין בבוסטון (אנ') 2011

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "אדמתי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אדמתי, קדימון הסרט באתר יוטיוב
* הסרט My land לצפייה ללא תשלום באתר Vimeo
* מפגשים מזווית כהה 9: "האדמה שלי" - על פליטים ופחדים, בין הכחשה למחשבה על עתיד משותף, אתר הקשת הדמוקרטית המזרחית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקציר (בצרפתית) (ארכיון)
2. 1 2  הערות הבמאי (בצרפתית) (ארכיון)
3. ↑  לא יהיה שקט ולא תהיה שלווה - העוקץ, באתר העוקץ, ‏2 במאי 2012
4. ↑  Isabelle Regnier, "My Land" : faire surgir une parole impossible, Le Monde, ‏2 בינואר 2012 (בצרפתית)
5. ↑  François-Guillaume Lorrain, "My Land" - OEuvre de mémoire, Le Point, ‏2 בינואר 2012 (בצרפתית)
**דוד יפרח** הוא ראש המועצה האזורית שדות דן מאז 2014.

ביוגרפיה
--------

דוד יפרח מתגורר ביגל.

בשמחת תורה ה'תשע"ד נפטר ראש המועצה האזורית שדות דן מנשה משה, בעקבות כך נערכו בכ"א בטבת ה׳תשע״ד 24 בדצמבר 2013 בחירות מיוחדות לראשות המועצה. יפרח נתמך בידי הרב מרדכי שמואל אשכנזי רב היישוב כפר חב"ד שבמועצה.

ב-2018 הוביל את שינוי שם המועצה האזורית ל"מועצה האזורית שדות דן", לאחר שטען כי השם הקודם "עמק לוד" אינו מייצג את אופי היישובים במועצה. שם המועצה נבחר בבחירות מיוחדות שנערכו בנושא.

בבחירות 2018 הוכרז כמועמד יחיד וזכה לקדנציה שנייה בתמיכת כל ראשי הוועדים המקומיים במועצה.

בבחירות 2024 התמודד מולו יובל שטרית מחמ"ד, יפרח ניצח ב-59.3% מהקולות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עידן חדש: דוד יפרח נכנס לתפקידו במועצת עמק לוד ● תמונות, באתר חב״ד און ליין
2. ↑  אריה ריבקינד, שם חדש למועצה אזורית עמק לוד: מעתה – המועצה האזורית שדות דן, באתר חרדים10, 14 בפברואר 2018
3. ↑  ילקוט פרסומים התשע"ח עמ׳ 10421
4. ↑  ראשי הוועדים של "שדות דן" החליטו לתמוך בדוד יפרח גם לקדנציה הבאה
5. ↑  נבו - המאגר המשפטי, באתר www.nevo.co.il
6. ↑
**שלד בורסאי** היא חברה, שמניותיה רשומות למסחר בבורסה לניירות ערך, אך לרוב המסחר בה נמוך מאוד משום שאין לחברה כל פעילות בגלל שהיא מכרה את פעילותה או בגלל שהיא כשלה מבחינה עסקית והפסיקה את פעילותה. בהשאלה, משמש הביטוי לתיאור גוף כושל שעוד מותקנים בו מוסדות של גוף גדול ומתפקד.

אדם או חברה יכולים לקנות שלד בורסאי בעלות נמוכה יחסית, למזג לתוכו פעילות חדשה, ובכך להכניס את הפעילות לחברה ציבורית, שיכולה לגייס הון עם פחות מגבלות לעומת הנפקה ראשונה. כלל אצבע מתמחר את שוויו של שלד בורסאי בכמיליון דולר, תוך התחשבות בחסכון ההוצאות בגין רישום, פרסום תשקיף והוצאות רגולטוריות שונות נוספות. רכישת השלד מתבצעת לרוב בדרך של רכישה במהופך (נקראת גם מיזוג הפוך), שבו הבעלים של החברה הפרטית, שרוצה להפוך אותה לציבורית, מזרים נתחים מהחברה לתוך השלד, ובתמורה מקבל נתח מהחברה הציבורית. ניתן להסתכל על זה גם בצורה כזאת שהחברה הפרטית מחזיקה בציבורית, והציבורית רוכשת את הפרטית.

פעמים רבות לשלד הבורסאי רשומים הפסדים כתוצאה מפעילותו הקודמת, וניתן, בתנאים מסוימים, לקזז הפסדים אלה לצורכי מס מהרווחים בפעילות החדשה. לפיכך להפסדים אלה יש ערך, שיש להביאו בחשבון בעת קביעת ערכו של השלד הבורסאי.

בשנות ה-2000, נוצרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב מספר גובר של שלדים בורסאיים, לאחר שחברות רבות מכרו את פעילותם. כיוון שגם עלויות ההנפקה עלו משמעותית, ערך השלדים לאו דווקא ירד. במקרים רבים חברות פרטיות מחליטות להפוך לציבוריות, דרך שלדי בורסאי, במהירות, ללא תשקיף. בעיקר חברות הזנק שעדיין לא יצרו הכנסות משמעותיות, ויתקשו לבצע הנפקה ראשונה לציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* אפרת נוימן, עוד שלושה שלדים בורסאיים קמו לתחייה, באתר הארץ, 10 במאי 2005
* אלי שמעוני, תחיית השלדים, באתר ynet, 15 באפריל 2005
* גולן פרידנפלד, ‏מעיר את המתים, באתר גלובס, 15 בינואר 2006
* ואדים סבידרסקי, 4 שלדים עברו ידיים בתוך שבועיים, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2010
* ענת ציפקין, הבורסה מהדקת פיקוח: שליטה בשלד בורסאי תוגבל ל־90%, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2012
* יניב פגוט, ‏לשים סוף לתחיית המתים בבורסה, באתר גלובס, 18 בפברואר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמי גינזבורג, שלד בורסאי, באתר הארץ, 31 בינואר 2004
2. ↑  אתר למנויים בלבד ליאור קודנר, היבא יזבק: נתניהו הוא כמו הזאב הרע מכיפה אדומה, נדאג שאף ערבי לא יצביע לו, באתר הארץ, 12 בינואר 2021
3. ↑  אפרת נוימן, כל מה שצריך לדעת על מיזוג הפוך, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2006
4. ↑  דפנה פפר, ‏ואלס עם שלד בורסאי, באתר גלובס, 29 באפריל 2010
5. ↑  אביב לוי, ‏כיצד הגיע שלד בורסאי לשווי שוק של 1.5 מיליארד שקל?, באתר גלובס, 15 ביולי 2014
6. ↑  שרון שפורר, כך זינקו מחירי השלדים, באתר הארץ, 13 ביולי 2006  
שרון שפורר, כך הזניקו קייזמן ודמרי את מחירי השלדים בתל אביב, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2008
7. ↑  אביב לוי, ‏דרך השלד: מיזמי הטכנולוגיה שנכנסים לבורסה "בדלת האחורית", באתר גלובס, 3 בנובמבר 2020
8. ↑  עמרי זרחוביץ', ‏שלדים, סטארטאפים והנזק לבורסה ולמשקיעים, באתר גלובס, 1 ביוני 2018
**ג`ונג`ון** הוא סיפור אגדה פיוטי שכתב יוסי בנאי על ג`ונג`ון והציפור בתוך כלוב לבה.

הספר ראה אור בלווי 12 תחריטים של האמן אלי אברהמי. זהו ספרו האחרון של יוסי בנאי. כחודש לפני מותו הוקלט בנאי קורא את הסיפור והתקליטור מצורף לספר. תחילה יצאה לאור מהדורה מוגבלת בת 80 עותקים בשנת 2004 בהוצאת מרכז גוטסמן לתחריט בקיבוץ כברי. הספר עם הדפסי התחריטים והתקליטור יצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 2006.

זהוסיפור געגועים של יוסי בנאי להוריו ולילדותו. לחלומות ולחיים בשכונת מחנה יהודה. למרות מראהו אין זה ספר ילדים כפי שהוא נראה במבט ראשון. ג`ונג`ון היא אישה פרסית זקנה, גמודת קומה ובעלת קמטים, הצוחקת "בפה ריק משיניים" ומפליאה לספר סיפורים. בג`ונג`ון ניתן לזהות את דמותה של אמו של יוסי בנאי. בספר מופיעים שנים עשר סיפורים מול שנים עשר תחריטים.

דוגמה
-----

לִפְעָמִים אֲנִי פַּרְפָּר,  

וְהַחַיִּים אֵשׁ  

מְסַפֶּרֶת ג`וּנְג`וּן לַצִּפּוֹר  

שֶׁבְּתוֹך כְּלוּב לִבָּהּ  

לִפְעָמִים אֲנִי סִפּוּר עַתִּיק  

שֶׁמְּסַפֵּר סַבָּא רָשׁ לְנֶכֶד  

רָעֵב  

  

לִפְעָמִים  

אֲנִי שִׁיר אוֹהֲבִים הַבּוֹכִים  

אֶת פְּרִידָתָם  

וְלִפְעָמִים אֲנִי רוּחַ שֶׁמַּכָּה  

בְּפַעֲמוֹנֵי הַזְּמַן לִזְכֹּר  

וּלְהַזְכִּיר  

שֶׁפַּעַם הָיִיתִי תַּפּוּחַ בְּתוֹךְ צִיּוּר  

וְנָסִיךְ אָרוּג בְּחוּטֵי מֶשִׁי  

יָצָא עַל סוּס מִתּוּךְ  

שְׁטִיח קִיר  

וְחָטַף אוֹתִי אֶל  

יַעַר לִבּוֹ

לקריאה נוספת
------------

יוסי בנאי ואלי אברהמי, **ג`ונג`ון**, הוצאת עם עובד, 2006

קישורים חיצוניים
----------------

* הסיפור של בנאי, באתר ynet, 24 בספטמבר 2006
* דן אלמגור, המלים האחרונות שכתב יוסי בנאי הן שיר אהבה, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2006
* מרכז גוטסמן לתחריט - קיבוץ כברי
* 
* ג'ונג'ון, באתר OCLC (באנגלית)
**עידו יצחק ארליך ובר** (מוכר בשם **עידו ובר**; נולד בכ"ה בניסן ה'תשכ"ג, 19 באפריל 1963) הוא רב ישראלי, יועץ אישי ומרצה בתחומי היהדות.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לתלמה ומשה אילת (במקור ארליך). אביו היה יועץ תקשורת, מעורכי ביטאון תנועת החירות ומקורב למנחם בגין, אבי אמו היה ד"ר ישראל בן-זאב – היסטוריון וחוקר הערבית והאסלאם. ובר הוא דור שביעי לילידי ירושלים.

בילדותו התגורר עם הוריו בגבעת שמואל ולמד בבית הספר הממלכתי בה. בהמשך למד בבית הספר תיכון חדש בתל אביב-יפו. בשנת 1976 עבר עם הוריו לבוסטון שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית, שם ניהל אביו את שלוחת אל-על בניו-אינגלנד. הוא המשיך שם את לימודיו התיכוניים בברוקליין הסמוכה. ב-1980 חזר לישראל לצורך שירות בצה"ל ושירת בחיל ההנדסה הקרבית. בהמשך שימש מש"ק דת מטעם הרבנות הצבאית והשתתף במלחמת לבנון הראשונה.

בשנת 1983, במהלך שירותו הצבאי, הכיר את הרב משה ובר משכונת בתי אונגרין בירושלים, ובהשפעתו התקרב לחסידות חב"ד. במשך תקופה, במקביל לשירותו הצבאי, למד בישיבת הר עציון, ובישיבת מיר בירושלים. לאחר תקופה חזר לשם משפחתו המקורי, "ארליך", והוסיף אליו את שם משפחתו של הרב ובר, שהיה חשוך ילדים.

לאחר נישואיו בשנת 1986 החל במסלול ללימודי סמיכה לרבנות. בשנת 1999 הוסמך לרבנות על ידי הרב מרדכי אהרן שיינברגר, על כתב ההסמכה חתמו גם הרב עובדיה יוסף והרב ובר. בשנת 2000 מונה לרב בית הכנסת המרכזי בשכונת מוסררה (מורשה) בירושלים[דרוש מקור]. בין השנים 2000–2005 שימש ראש ישיבת 'שובה ישראל' לחוזרים בתשובה בירושלים. בשנת 2001 המשיך את לימודי הרבנות במכון היכל שלמה שבמכון אריאל בירושלים, בראשות הרב זלמן נחמיה גולדברג. בשנת 2005 השלים את לימודי הרבנות והוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית לישראל[דרוש מקור]. במקביל, מונה על ידי המועצה הדתית בירושלים במינוי זמני לתפקיד רבה של שכונת מלחה בעיר[דרוש מקור].

### פעילות

הרב ארליך-ובר מרצה בתחומי היהדות. במהלך שנות ה-90 הוציא לאור מעל 500 קלטות בשם 'שמעו ותחי נפשכם', שעסקו בפרשיות התורה, מועדי ישראל, מעגל השנה וגדולי הדורות.

משנת 1993 עורך את העלון 'שמעו ותחי נפשכם' ובו דברי תורה של רבו, הרב משה ובר. בעלון גם טור אישי בנושאים אקטואליים וסיפורי צדיקים. בין השנים 2010–2019 פרסם מדור שבועי של סיפור חסידי בשבועון כפר חב"ד.

בשנות התשעים הגיש במוצאי יום הכיפורים את התוכנית 'דף חדש' שעסקה בחגי תשרי בערוץ הראשון. בתוכנית התארחו רבנים, אמנים ויוצרים במוזיקה יהודית.

מגיש תוכניות רדיו בהן הוא מייעץ לאנשים על פי שמם ותאריך לידתם. בין השנים 2002–2007 הגיש תוכניות תורניות ותוכניות ייעוץ אישי ברדיו קול חי. בשנים 2007–2012 הגיש תוכנית מאזינים ברדיו 103fm, שבה ייעץ למאזינים במגוון תחומים אישיים. היה בעל פינה שבועית בימי שישי ברשת ב'.

החל משנת 2010, עם ייסודו של רדיו קול ברמה, מגיש תוכניות והרצאות בנושאי יהדות.

חיים אישיים
-----------

ארליך-ובר נשוי לרבקה דליה ואב ל-12 ילדים. בניו הם העיתונאים והסופרים אריה ארליך ושניאור ובר. גיסו הוא ראש אמ"ן האלוף אהרון חליוה.

ספריו
-----

* **שמעו ותחי נפשכם** - לקט דברי התורה שהופיעו בעלונים בעריכתו
* **והאיש משה** - לקט סיפורים והנהגות מחיי הרב ובר

קישורים חיצוניים
----------------

* הערוץ של ובר באתר יוטיוב
* שיעוריו של ובר, באתר כיכר השבת
* האתר של הרב ובר

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטלוג הספרייה הלאומית
2. ↑  התוכנית "דף חדש" באתר YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007755076705171
* LCCN: n2020049987
* VIAF: 13158066474508431138
* WorldCat (עם VIAF): 13158066474508431138

 |
אולגה טפנל עם פלינדרס פיטרי (מימין) וג'רלד לנקסטר הרדינג (משמאל)
**אולגה טפנל** (באנגלית: **Olga Tufnell**;‏ 26 בינואר 1905 - 11 באפריל 1985) הייתה ארכאולוגית בריטית שחפרה בעיקר בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

טפנל התחנכה בבריטניה, בלגיה ואיטליה. עם סיום לימודיה באיטליה ב-1922 פנה אליה הארכאולוג פלינדרס פיטרי והציע לה לסייע לו בחפירות עונת הקיץ במצרים. לאחר תום עונת החפירות היא התמנתה לעוזרת מזכירות בית הספר הבריטי לארכאולוגיה במצרים ועסקה בעבודה פקידותית. בנוסף לתפקידה סייעה לצוות ברישום קרמיקה וברפאות. בחורף 1927 צירף אותה פיטרי לחפירות בקָאוּ אֶל כַּבִּיר שבמצרים התיכונה. לאחר חודשיים הצטרפה אל צוותו של פיטרי בחפירות תל אל-פארעה (תל שרוחן).

היא למדה ערבית ופיקחה על צוות עובדים בדואים באתר, באזור הקברים. כאשר פיטרי הגיע לביקור הוא התרשם מיכולותיה והתיר לה לפרסם ממצאים תחת שמה. בעונת החפירות של 1931 עברה לתל אל-עג'ול וגם שם גילתה קברים בהם קבר חיקסוס שנקבר עם יונק (כנראה סוס).

בשנת 1932 עזבה את פיטרי והצטרפה לג'יימס לסלי סטרקי וצוותו בתל אֶד-דֻוֵיר (תל לכיש). במהלך שש עונות חפירה במקום גילה הצוות את אחת הערים החשובות והגדולות ביותר ביהודה. כמו כן התגלתה במקום קרמיקה מתוארכת היטב (באמצעות מכתבי לכיש), שסייעה בתיארוך הסטרטיגרפי של אתרים מקראיים בארץ ישראל.

בינואר 1938 נרצח סטרקי בדרכו לפתיחת מוזיאון רוקפלר בירושלים. טפנל ועמיתיה, ג'רלד לנקסטר הרדינג וצ'ארלס אינג' (Inge), החליטו לסיים את החפירות. טפנל ואינג' חזרו ללונדון והרדינג המשיך בעבודתו בעבר הירדן.

במהלך שני העשורים שלאחר מכן עסקה טפנל בעריכת מחקרים על הממצאים בשטח ובפרסומם.

לאחר סיומו של פרויקט לכיש המשיכה טפנל לעסוק בארכאולוגיה של הלבנט ופרסמה ספר המנתח את הסגנון והכרונולוגיה של חרפושיות מצריות.

לקריאה נוספת
------------

* אולגה טפנל, "עג'ול, תל אל-", **האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל**, כרך ג' עמ' 1155-1150, בעריכת אפרים שטרן, איילת לוינזון-גלבוע, יוסף אבירם, הוצאת כרטא, ירושלים 1992

* **Lachish-Tell ed Duweir** by Olga Tufnell, Charles H. Inge and Lankester Harding, Oxford University Press, 1958
* **Studies on Scarab Seals** by by Olga Tufnell, Aris & Phillips, 1984 ISBN 978-0856681301

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולגה טפנל** בוויקישיתוף
* על אולגה טפנל באתר הקרן לחקר ארץ ישראל (באנגלית)
* תקציר הדרכה על תל לכיש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269004405171
* BIBSYS: 90654846
* BnF: cb12075080k (data)
* CiNii: DA03169904
* GND: 1031838457
* ISNI: 0000 0003 9052 0706
* LCCN: n85096243
* NLA: 35805969
* NTA: 072355913
* RERO: 02-A003914392
* SUDOC: 154457280
* Trove: 1095685
* VIAF: 50654286
* WorldCat: lccn-n85096243

 |
**איברהים אולאוויין** (באנגלית: **Ibrahim Olawoyin;** נולד ב-1 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריזספור ובנבחרת ניגריה.

קריירת מועדונים
---------------

אולאוויין שיחק את משחקו הראשון בליגת העל הניגרית ב-13 בינואר 2019 בקבוצת אביה ווריורס, משחק אותו הפסידה קבוצתו 0–1 לבנסארווה יונייטד.

ב-2019 עבר לאנוגו ריינג'רס.

לאחר שרשם למעלה מ-40 הופעות בכל המסגרות באנוגו ריינג'רס, עבר לאנקרה קג'יורנגוג'ו מליגת המשנה הטורקית באוגוסט 2021.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–2 של קבוצתו על אדנספור. בהופעתו השביעית במועדון, הוא כבש צמד והוביל את קבוצתו לניצחון 2–3 על אינסטנבולספור.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-19 באוקטובר 2019 ערך אולאוויין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בניצחון 2-0 על נבחרת טוגו במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איברהים אולאוויין** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fisayo Dairo, Turkish side Keçiorengucü sign Ibrahim Olawoyin, ACLSports, ‏27 באוגוסט 2021 (באנגלית בריטית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"איברהים אולאוויין"**.
**ויקטור ויטליוביץ' ציהנקוב** (באוקראינית: **Віктор Віталійович Циганков**; נולד ב-15 בנובמבר 1997 בנהריה שבישראל) הוא כדורגלן אוקראיני יליד ישראל המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ז'ירונה מלה ליגה ובנבחרת אוקראינה.

חיים אישיים
-----------

ציהנקוב נולד בנהריה שבישראל כאשר אביו, ויטלי ציהנקוב, שוער זר אוקראיני שיחק כדורגל בליגות הנמוכות בישראל. לאחר סיום הקריירה של אביו, היגרה חזרה משפחת ציהנקוב לעיר מולדתו האוקראינית, ויניצה, שם החל ויקטור לשחק כדורגל בבית הספר לספורט הנוער המקומי.

קריירת מועדונים
---------------

בשנת 2009 החל ציהנקוב לשחק במחלקת הנוער של ניבה ויניצה, ובשנת 2011 עבר למחלקת הנוער של דינמו קייב מליגת העל האוקראינית. ב-14 באוגוסט 2016 ערך ציהנקוב את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-77 בניצחון 1–2 על סטאל קמיאנסקה במסגרת המחזור הרביעי בליגה. ב-13 בספטמבר ערך ציהנקוב את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כששיחק 73 דקות בהפסד 1–2 לנאפולי במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2016/2017. ב-24 בספטמבר הבקיע ציהנקוב את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה התשיעית בניצחון 0–4 על אולימפיק דונצק במסגרת המחזור התשיעי בליגה. ב-28 בספטמבר הבקיע ציהנקוב את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, שער בדקה ה-65 בתיקו 1-1 נגד בשיקטש במסגרת המחזור השני בשלב הבתים.

ב-17 בינואר 2023 חתם על חוזה לארבעה שנים בקבוצת ז'ירונה מהליגה הספרדית הבכירה.

נבחרת אוקראינה
--------------

ב-12 בנובמבר 2016 ערך ציהנקוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוקראינה, כשהחליף את יבהן קונופליאנקה בדקה ה-83 בניצחון 0–1 על נבחרת פינלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע ב-25 במרץ 2019 במשחק מול נבחרת לוקסמבורג במסגרת מוקדמות יורו 2020.

ציהנקוב היה בסגל הנבחרת ליורו 2020. לקח חלק ב4 מתוך 5 משחקי הנבחרת בטורניר. בכל המשחקים נכנס כמחליף במחצית השנייה או בתוספת הזמן.

תארים
-----

* אליפות אוקראינה : 2020/2021
* הגביע האוקראיני: 2019/2020, 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור ציהנקוב** בוויקישיתוף
* ויקטור ציהנקוב, ברשת החברתית פייסבוק
* ויקטור ציהנקוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אוקראינה – יורו 2020** |
| --- |
| 1 בוצ'אן • 
2 סובול • 
3 סודאקוב • 
4 קריבצוב • 
5 סידורצ'וק • 
6 סטפננקו • 
7 ירמולנקו • 
8 מלינובסקי • 
9 יארמצ'וק • 
10 שפרנקו • 
11 מרלוס • 
12 פיאטוב •
13 זבארני • 
14 מקרנקו •
15 ציהנקוב •
16 מיקולנקו •
17 זינצ'נקו •
18 בזוס •
19 בסדין •
20 זובקוב •
21 קרוואייב •
22 מטוויינקו •
23 טרובין •
24 טימצ'יק •
25 פופוב •
26 דובביק •
מאמן: שבצ'נקו | אוקראינהאוקראינה |
מרכיבי הפסטו (מלמעלה עם כיוון השעון) - ריחן, צנוברים, גבינת פקורינו, שום, שמן זית
פסטו
**פסטו** (באיטלקית: **pesto**) הוא רוטב במטבח האיטלקי, המוכן באופן מסורתי מריחן (בזיליקום), צנוברים, שום, שמן זית וגבינת פרמזן או פקורינו כתושים בעלי ומכתש. הפסטו משמש כרוטב לפסטה, כממרח, תיבול למרק ועוד.

מקור הפסטו הוא חבל ליגוריה שבאיטליה. קיימות עדויות למאכל דמוי פסטו כבר בתקופת הרומאים, אם כי ייתכן שמקור הפסטו כפי שמוכר היום בתקופה מאוחרת יותר (סביבות 1600). מקור השם הוא בשורש האיטלקי pestâ שמשמעותו לכתוש.

בנוסף לגרסה הקלאסית של הפסטו (שרכיביה כאמור הם בזיליקום, צנוברים, שום, שמן זית וגבינה קשה) המכונה 'פסטו אלה ג'נובֶזֶה', קיימות גרסאות רבות אחרות של פסטו. ניתן, לדוגמה, להשתמש בעשבי תיבול אחרים (פטרוזיליה, כוסברה, נענע וכיוצא בזה) במקום או בתוספת לבזיליקום. ניתן גם להחליף את הצנוברים באגוזים מסוג אחר, כגון אגוזי קשיו ואפשר להחליף או לוותר על הגבינה. כאשר הפסטו משמש כרוטב, מקובל לפעמים לעדן את מרקמו ולהעשירו על ידי הוספתו לשמנת מתוקה.

גרסאות ידועות כוללות:

* פיסטו (pistou) - מקור הגרסה בחבל פרובאנס שבצרפת. כוללת בזיליקום, שמן זית ושום בלבד. משמשת בעיקר לתיבול מרק.
* פסטו אלה סיצ'יליאנה - כוללת גם עגבניות מיובשות.

במטבח המודרני הפסטו נטחן בדרך כלל במעבד מזון ולא נכתש ידנית. כמו כן ניתן להשיג פסטו מוכן במרכולים. ברבים ממוצרי הפסטו התעשייתי, מוחלפים חלק מהמרכיבים ברכיבים זולים יותר (לדוגמה אגוזי מלך במקום צנוברים, שמן צמחי השונה משמן זית וכדומה) ונוספים חומרים משמרים. בישראל מושמטת לעיתים הגבינה מסיבות כשרות.
פסטו היא מילה איטלקית שמובנה בעברית ממרח, או ליתר דיוק כותש או כתישה. מקובל ליחס את הפסטו לצמח הבזיליקום, אך יש גם ממרח שום, ממרח פטרוזיליה ועוד. כיום כולם יקראו פסטו שכן כולם נעשים בכתישה.

פסטו טבעוני נעשה ללא תוספת של גבינה והיתרון שלו שהוא נשמר לתקופה ממושכת בקירור ללא חומרים משמרים. מידת השימור של הפסטו נקבעת לפי כמות שמן הזית ומידת הייבוש של עלי הריחן. אם הממרח כולל כמות גבוהה של מים, למשל אם העלים טריים או אם הוא מכיל מעט שמן זית ביחס למים, הוא יחזיק לזמן קצר יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פסטו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פסטו** |

* מתכונים שונים לפסטו מאתר ynet
* הסבר על פסטו וקרוב ל-200 מתכונים (באנגלית)
* מתכוני פסטו עם ערכים תזונתיים (בעברית)
* מתכון לפסטו טבעוני ללא תוספת גבינה שנשמר לאורך זמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7566792-7

 |
**היום יום-הולדת** הוא שיר ילדים ישראלי קלאסי לחגיגת יום-הולדת, שכתב בן-ציון רסקין ללחנה של ורדה גלבוע (קרפ). השיר הולחן לכל המאוחר ב-1950 והוא נחשב לאחד משירי הילדים העבריים הפופולריים ולקלאסיקה של שירי יום-ההולדת.

ביצוע מוכר של השיר הוא של ציפי שביט ונתן דטנר בקלטת הווידאו לילדים "100 שירים ראשונים - חלק א'" (מבית "קלסיקלטת") ושל הזמר עוזי חיטמן, בקלטת-הווידאו לילדים "**שירים קטנים: לקט שירים ראשונים לפעוטות"**. ביצוע מוכר נוסף הוא של חבורת-ילדים בקלטת-הווידאו **שירים קטנים 3 למשחק וימי-הולדת**, אותו הם שרים כביכול לכבוד יום-הולדתו של ג'וליאן שגראן, המשתתף באותה קלטת (בדמותו של הילד בן החמש וחצי מתוכנית הטלוויזיה הפופולרית לילדים **מסיבת גן**) לצידם של חני נחמיאס ועירית ענבי.

גרסתו הידועה של השיר היא: 

> 
> היום יום-הולדת,
> 
> 
> היום יום-הולדת,
> 
> 
> היום יום-הולדת
> 
> 
> לאיתמר.
> 
> 
> חג לו שמח
> 
> 
> וזר לו פורח,
> 
> 
> היום יום-הולדת
> 
> 
> לאיתמר.
> 
> 
> 
> 

גרסה נוספת של השיר בוצעה על ידי הזמרת מרים אביגל:

> 
> היום יום-הולדת
> 
> 
> היום יום-הולדת
> 
> 
> היום יום הולדת
> 
> 
> גם לי, גם לך;
> 
> 
> חג לה שמח
> 
> 
> וזר לה פורח,
> 
> 
> היום יום-הולדת
> 
> 
> גם לי, גם לך.
> 
> 
> 
> 

בספרון לילדים **שירי ורדה גלבוע** הופיע השיר במילים:

> 
> היום יום-הולדת,
> 
> 
> היום יום-הולדת,
> 
> 
> היום יום-הולדת של אסתר.
> 
> 
> חג לה שמח,
> 
> 
> זר חי לה פורח,
> 
> 
> היום יום-הולדת של אסתר.
> 
> 
> 
> 

גרסה זו היא הגרסה המקורית שכתב רסקין לרגל יום הולדתה החמישי של בתו אסתר.

ראו גם
------

השיר "רק ביום הולדת" גם הוא מאת רסקין.

קישורים חיצוניים
----------------

* היום יום הולדת באתר זמרשת
* היום יום הולדת באתר שירונט
* תמר זיגמן, יום הולדת שמח, מר וגברת עממי, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 11 ביוני 2018
* מידע על היום יום הולדת בקטלוג הספרייה הלאומית
**אילן שול** (נולד ב-4 במרץ 1956) הוא מוזיקאי, קלרניתן, מנצח, מוזיקולוג ופרופסור ששימש כנשיא האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

שול נולד וגדל ברמת גן. למד בבית הספר התיכון העירוני אהל שם. אמו הייתה מוזיקולוגית. ניגן בפסנתר ובגיל 16 עבר לנגן בקלרינט. למד אצל מל קלר וריצ'רד לסר וכמו כן ניגן בצעירותו בתזמורת הגדנ"ע ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה בניצוחם של עמי מעייני ושלום רונלי-ריקליס. שירת בתזמורת צה"ל תחת ניצוחו של יצחק גרציאני.

למד באקדמיה הישראלית למוזיקה בתל אביב כיום בית הספר למוזיקה והשלים תואר שני ודוקטורט באוניברסיטת דרום קליפורניה, לוס אנג'לס. ניגן בסינפונייטה הישראלית באר שבע ושימש בה כמנצח משנה. הוא היה קלרניתן ראשי ואסיסטנט של נעם שריף בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.

שול לימד קלרינט באקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים וכן מונה בה לדקאן הפקולטה לאמנויות הביצוע.

משנת 1999 עד שנת 2010 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן שול, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אילן שול, באתר "הבמה"
* נעם בן זאב, עכבר העיר אונליין, איך אני מתפקד בלי הקלרינט, באתר הארץ, 07 בדצמבר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 93550152-6a15-4fed-a2da-ab2cedcaeea5

 |
**השיר על העם היהודי שנהרג** (במקור ביידיש: **דאָס ליד פֿונעם אויסגעהרגעטן ײִדישן פֿאָלק**) הוא פואמת קינה ביידיש על השואה שכתב המשורר היהודי-פולני יצחק קצנלסון. את הפואמה החל קצנלסון לכתוב ב-3 באוקטובר 1943, בעת שהיה אסור יחד עם בנו צבי במחנה הריכוז ויטֵל שבצרפת, והוא השלים אותה ב-18 בינואר 1944. ב-3 במאי 1944 הועברו קצנלסון ובנו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו.

בתום כתיבת הפואמה הטמין אותה קצנלסון בבקבוק שנקבר במחנה ויטל, והבקבוק הוצא ממחבואו בידי מרים נוביץ' עם שחרור המחנה על ידי בעלות הברית ב-12 בספטמבר 1944.

הפואמה פורסמה לראשונה ביידיש בשנת 1945 בפריז, בצירוף הערות של נתן עק. בשנת 1949 ראה אור תרגום לעברית מאת מנחם זלמן וולפובסקי. הפואמה תורגמה לשפות נוספות, ובהן איטלקית, פולנית, ספרדית, צרפתית, וגרמנית.

תוכן הפואמה
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הפואמה כוללת 15 פרקים, המשקפים את ההיסטוריה של השואה. הפואמה רוויה בתחושותיו של משורר שאיבד את משפחתו, ובו בזמן מודע לחוסר האונים שלו.

עיבודים
-------

בשנת 1952 הלחין ארטור גלברון את "שיר קינה על יהודי הגטו" לבריטון, על יסוד שלושה בתים מהפואמה "השיר על העם היהודי שנהרג".

בשנת 1957 הוצגה במוזיאון לאמנות חדשה בחיפה תערוכת רישומים של הצייר מאנה כץ על פי "השיר על העם היהודי שנהרג".

### רקוויאם: "השיר על העם היהודי שנהרג"

עטיפת הדיסק
המלחינה הישראלית זלטה רזדולינה הלחינה יצירה סימפונית, רקוויאם, על פי הפואמה של יצחק קצנלסון "השיר על העם היהודי שנהרג". היצירה, בגרסתה האינסטרומנטלית באורך של כשעה, הוקלטה בצ'כיה בביצוע התזמורת הפילהרמונית של בירתה ההיסטורית של מוראביה אולומוץ בניצוחו של מאסטרו ויקטור פלדבריל מקנדה והופקה על גבי תקליטור. יצירה זו שודרה פעמים רבות בקול המוסיקה ובעוד כ-20 תחנות רדיו ברחבי העולם.

בשנת 2002 הזמין ארגון ICOR מניו יורק, העורך קונצרטים לזכר השואה, את זלטה רזדולינה לביצוע בכורה עולמי של הרקוויאם 'השיר על העם היהודי שנהרג'. הקונצרט בביצוע הפילהרמונית של ברוקלין עם זלטה בשירה בעברית והשחקן ההוליוודי פריץ וויבר בקריינות באנגלית התקיים בקתדרלת סנט ג'ון בפני קהל של 6,000 מאזינים והתקבל בהתלהבות על ידי הקהל.

קישורים חיצוניים
----------------

* השיר על העם היהודי שנהרג - קטעים, באתר של מכללת אורנים
* דאס ליד וועגן ראדזינער; דאס ליד פונם אויסגעהרגעטן יידשן פאלק, בהוצאת הקיבוץ המאוחד (ביידיש)
* דאס ליד פונם אויסגעהרגעטן יידשן פאלק - המקור ביידיש עם תרגום לפולנית והערות מאת יז'י פיצובסקי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Il canto del popolo ebraico massacrato בקטלוג הספרייה הלאומית
2. ↑  דאס ליד פונם אויסגעהרגעטן יידשן פאלק - המקור ביידיש עם תרגום לפולנית והערות מאת יז'י פיצובסקי
3. ↑  El canto del pueblo judío asesinado בקטלוג הספרייה הלאומית
4. ↑  Le chant du peuple juif massacré בקטלוג הספרייה הלאומית
5. ↑  Dos Lid funm ojsgehargetn jidischn Folk בקטלוג הספרייה הלאומית
6. ↑  מילות השיר "שיר קינה על יהודי הגטו" והאזנה לו, באתר זמרשת
7. ↑  נפתחה תערוכת מאנה כץ, על המשמר, 8 במרץ 1957
**אֶפְרָת** מוזכרת במקרא כאשת כלב בן חצרון, משבט יהודה. חצרון היה בנו של פרץ, בנם של יהודה ותמר.

צאצאיה של אפרת
--------------

מסופר עליה שילדה את חור, סבו של בצלאל בן אורי בן חור, בונה המשכן.

> 
> וְכָלֵב בֶּן חֶצְרוֹן הוֹלִיד אֶת עֲזוּבָה אִשָּׁה וְאֶת יְרִיעוֹת, וְאֵלֶּה בָנֶיהָ: יֵשֶׁר וְשׁוֹבָב וְאַרְדּוֹן.  
> 
> וַתָּמָת עֲזוּבָה, וַיִּקַּח לוֹ כָלֵב אֶת אֶפְרָת, וַתֵּלֶד לוֹ אֶת חוּר. וְחוּר הוֹלִיד אֶת אוּרִי, וְאוּרִי הוֹלִיד אֶת בְּצַלְאֵל
> 
> 
> 
> — דברי הימים א פרק ב פסוקים יח-כ
> 

המפרשים חלוקים בשאלה האם "יריעות" הייתה בתו של כלב או אשתו. ממילא, לא ברור אם אפרת הייתה אשתו השנייה או השלישית.

מאחר שחצרון, חמיה של אפרת, מופיע ברשימת משפחת יעקב היורדת למצרים, ואילו כלב בנו אינו מופיע בה, מסתבר שאפרת נולדה במצרים ומתה שם.

לדעת אהרן דמסקי תחום ישיבת המשפחות המתייחסות אליה מכונה במקרא "אפרת" או אפרתה.

זיהוי כלב ואפרת במדרש
---------------------

מדרשי חז"ל זיהו את כלב בן חצרון עם כלב בן יפונה, אחד המרגלים שבאו ממדבר סיני לתור את ארץ ישראל, ואת אפרת זיהו עם מרים הנביאה, אחותם של משה ואהרן. כמו כן זיהו את חור, בנה של אפרת, עם חור המוזכר כשופט במדבר סיני. על רקע זה הסבירו המדרשים את השם "אפרת" במובן של פרייה ורבייה, שמיוחסים במדרש לפועלה של מרים בארץ מצרים כאחת מהמיילדות העבריות שהמשיכו ליילד למרות גזרת פרעה וכן כמי שנלחמה באופן ציבורי על המשך הילודה למרות הגזרות.(שמות רבה, שם). רבי אברהם אבן עזרא שלל את הזיהויים הללו, והצביע על קשיים כרונולוגיים שונים בהם. באשר לזיהוי של כלב בן חצרון עם כלב בן יפונה הוא כותב כי "על דרך הפשט כלב בן יפונה איננו כלב בן חצרון בראיות גמורות".

על פי הסבר אחר, "אפרתי" הוא תואר כבוד, והשם "אפרת" מבטא את היותה בת למשפחה מיוחסת.

בעקבות ההסבר המדרשי לשם "אפרת" קרויה בשם זה עמותת אפרת - אגודה לעידוד הילודה בעם היהודי - עמותה ישראלית הפועלת לשכנע נשים יהודיות שלא לבצע הפלה מלאכותית. בדומה קיים מכון פוע"ה - מכון לפוריות ורפואה על פי ההלכה אף הוא על שם מרים שכונתה ע"פ המדרש בשם המיילדת פועה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שמות, פרק ל"ח, פסוק כ"ב
2. ↑  ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק י"ב
3. ↑  אהרון דמסקי, אפרת - ולא אפרתה, מעריב, 3 במאי 1983
4. ↑  ספר שמות, פרק כ"ד, פסוק י"ד
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"א, עמוד ב'; מסכת סנהדרין, דף ס"ט, עמוד ב'; ספרי במדבר פיסקא עח; שמות רבה פרשה א, יז; פרקי דרבי אליעזר, פרק מד.
6. ↑  בפירושו הקצר לשמות כד, יד
7. ↑  פרקי דרבי אליעזר, שם
**גאורגי רוסלנוביץ' גונגדזה** (אוקראינית: **Георгій Русланович Ґонґадзе** או **גאורגי ר'ונר'אדזה** גאורגית: **გიორგი ღონღაძე**‏ 21 במאי 1969 - 16 בספטמבר 2000) היה עיתונאי אוקראיני ממוצא גאורגי. התפרסם, בין השאר, כמייסדו של אתר החדשות האינטרנטי "אוקראינסקה פרבדה"(אנ') יחד עם אולנה פריטולה(אנ'). עקב פעילותו העיתונאית נחטף ונרצח בשנת 2000 ליד קייב. אתר חשדות שהוא ייסד פעיל עד היום בערכיה של סבגיל מוסאייבה.

נסיבות מותו הפכו לסקנדל לאומי באוקראינה והובילו להפגנות נגד ממשלת אוקראינה ונשיאה באותם הימים, ליאוניד קוצ'מה. זהות רוצחיו של גונגדזה נחשפה במשפטים שנערכו בשנים 2008 ו-2013. הם היו עובדי שירותי הביטחון וקיבלו עונשים כבדים. אלמנתו, מירוסלבה גונגדזה, ושני ילדיה, קיבלו מקלט מדיני בארצות הברית, והתגוררו שם עד שנת 2001.

קריירה
------

גונגדזה נולד בטביליסי שבגאורגיה, בן לפוליטיקאי גאורגי ולאחות אוקראינית. הוא קיבל את השכלתו באוניברסיטת לבוב שבלבוב במערב אוקראינה, שהיא גם מקום הולדתה של אמו, לסלי. תחילה התפרסם כעיתונאי בגאורגיה בדיווחיו על הקונפליקט באבחזיה, ולאחר מכן באוקראינה. הוא עבד בתחנת הרדיו "קונטיננט", שבסיסה היה בקייב, והייתה לו תוכנית משלו, "סיבוב ראשון עם גוגנדזה". גישתו העצמאית והנחושה עוררה עליו עד מהרה את עוינותו של לאוניד קוצ'מה, נשיא אוקראינה. ב-2005, אחרי מותו, עוטר בעיטור גיבור אוקראינה (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאורגי גונגדזה** בוויקישיתוף
* איי.פי, שר הפנים לשעבר של אוקראינה זומן לחקירה והתאבד, באתר ynet, 4 במרץ 2005
* אלי ברדנשטיין ואילאיל שחר, החשוד ברצח נמלט לישראל, nrg מעריב, 26.6.2005, "הגנרל האוקראיני אלכסיי פוקאץ', החשוד העיקרי ברצח של העיתונאי גיאורגי גונגדזה, מתגורר בישראל - כך פרסם העיתון האוקראיני "סיבודניה"
* גאורגי גונגדזה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  16 בספטמבר הוא תאריך משוער, ידוע בוודאות כי מת בספטמבר 2000
2. ↑   **מירוסלבה גונגדזה** (אנ') - עיתונאית אוקראינית בעצמה, הובילה מסע ציבורי נגד התרבות הפוליטית שהביאה לרציחת בעלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124115217
* ISNI: 0000 0000 3709 2173
* LCCN: n2001111061
* NTA: 339651350
* VIAF: 937754
* WorldCat: lccn-n2001111061

 |
במדעי המחשב, **אוטומט חסום ליניארית** או **LBA** (ראשי תיבות של: **L**inear **B**ounded **A**utomaton) הוא מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית המקיימת את שלושת התנאים הבאים:

* אלף-בית הקלט כולל שני סימנים מיוחדים, לסימון הקצה השמאלי והקצה הימני.
* אין להדפיס סימנים אחרים משני הסימנים שבתנאי הראשון באחד מהקצוות.
* קבוצת המעברים אינם יכולים להכיל מעברים שמאלה מהסמן השמאלי או ימינה מהסמן הימני.

במילים אחרות:
במקום סרט אינסופי עבור הקלט (כפי שיש במכונת טיורינג רגילה) סרט הקלט הוא סופי ומכיל את הקלט עצמו ושני סימני הקצה.

מגבלה זו עושה את LBA למודל מדויק יותר של מחשב אמיתי מאשר מכונת טיורינג, אשר הגדרתה מניחה סרט קלט לא מוגבל, משום שבפועל במחשב מעשי כמות הזיכרון מוגבלת.

LBA ושפות תלויות הקשר
---------------------

LBA הם מכריעים למחלקת השפות תלויות ההקשר. ההגבלה היחידה על הדקדוק לשפות אלו היא שלא תהיה פעולה המעבירה מחרוזת למחרוזת אחרת קצרה יותר. כיוון שיש התאמה חד-חד-ערכית בין LBA לדקדוקים כאלו, לא נדרש סרט ארוך יותר מאשר המחרוזת המקורית כדי להיות מזוהה על ידי האוטומט.

בעיות LBA
---------

בפרסום המדעי שלו בשנת 1960, ציין פרופסור קורודה (Sige-Yuki Kuroda) שני אתגרים מחקריים, אשר לאחר מכן נתפרסמו כ "בעיות ה-LBA".

בעיית ה-LBA הראשונה היא: האם מחלקת השפות המתקבלת על ידי LBA שווה למחלקת השפות המתקבלת על ידי LBA דטרמיניסטי. בעיה זו ניתן לנסח באופן תמציתי בשפה של סיבוכיות כ:

**בעיית LBA הראשונה**: האם
{\displaystyle ?NSPACE(O(n))=DSPACE(O(n))}
בעיית ה-LBA השנייה היא האם המחלקה של השפות המתקבלות על ידי LBA סגורה תחת משלים.

**בעיית ה-LBA השנייה**: האם
{\displaystyle ?NSPACE(O(n))=coNSPACE(O(n))}
כפי שהרגיש כבר קורודה בעצמו, תשובה שלילית לבעיה השנייה תגרור תשובה שלילית גם לבעיה הראשונה. אולם, 20 שנה לאחר הצגת הבעיות נמצא כי לשאלה השנייה תשובה חיובית כפי שמשתמע ממשפט אימרמן. אך הבעיה הראשונה (נכון ל-2017) נותרה ללא פתרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* Linear Bounded Automata מאת פורבס. ד. לואיס
* Linear Bounded Automata שקופיות, חלק מתשפות תלויות הקשר על ידי ארתור סי פלק
* Linear Bounded Automata, חלק מסילבוס "התאוריה של חישוביות", על ידי דוד מוטזסק

הערות שוליים
------------

1. ↑  John E. Hopcroft; Jeffrey D. Ullman (1979). *Introduction to Automata Theory, Languages, and Computation*. Addison-Wesley. ISBN 0-201-02988-X.
"**יַמָה**" הוא שיר מסוגת מוזיקה חסידית ופופ שהוציא בני פרידמן ב-2022. מאוחר יותר באותה השנה יצא גם בקליפ בהפקה של "עולם ומלואו" בו נראה פרידמן רץ לאורכה ולרחבה של ארץ ישראל, על הרים, בעמקים ובגאיות, ביבשה ובים כשעם שלם מצטרף לריצתו ברחבי הארץ.

השיר
----

השיר נכתב והולחן על ידי אלי קליין והופק על ידי אלי קליין ואיצי ברי. נכון ל-2023 זכה ליותר מ-4 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והוא אחד השירים המצליחים ביותר של בני אי פעם. השיר גם זכה בשיר השנה, במקום הראשון במצעד השנה של קול חי מיוזיק, ובמקום השני (מתוך 30) במצעד של רדיו "קול פליי".

מילות השיר, "ימה, קדמה, צפונה ונגבה" הם שמות הכיוונים "מערב, מזרח, צפון ודרום" (בהתאמה) לפי השפה המקראית, ומבטאים את כל כיווניה של ארץ ישראל. (בראשית י"ג, פסוק י"ד).

פרידמן הסביר בראיון על מהות השיר: "בשיר ימה אנחנו רואים את אהבה שיש להקב"ה לעם ישראל, הקב"ה נתן לנו במתנה את הארץ. כולם מכירים את הרש"י הראשון בתורה, שכולל שאלה ותשובה שהם יסוד חיותינו בארץ ישראל: 'למה פתח את התורה בברית… בשמיים והארץ…' רק כדי שנדע שכל העולם שייך לו. וכשנתן את הארץ לעם ישראל אז הזכות בידו, וכן הוא עשה, נתן את הארץ האהובה עליו – לנו! ולכן, כל סנטימטר בארץ ישראל שייך לעם ישראל שקיבלה במתנה".

קישורים חיצוניים
----------------

* ימה בביצוע בני פרידמן, יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  השפה העברית - ימה וקדמה צפונה ונגבה, באתר www.safa-ivrit.org
2. ↑  המנגן מיוזיק, בני פרידמן בקליפ חדש ללהיט האהוב | ימה | צפו, באתר המנגן מיוזיק, ‏2022-08-29
NEKTAR (בעברית: נקטר) היא להקת רוק מתקדם בריטית שנוסדה בשנת 1969 בהמבורג, גרמניה. הלהקה התפרקה ב-1982 והתאחדה כ־20 שנה לאחר מכן. הלהקה פעילה עד היום.

היסטוריה
--------

### השנים הראשונות (1969–1972)

להקת נקטר נוסדה בהמבורג, גרמניה בשנת 1969, על ידי הגיטריסט והזמר רוי אלברייטון הבריטי, אלן "טאף" פרימן הקלידן, דרק "מו" על הבס, רון האודן על התופים והאמנים מיק ברוקט וקית' וולטרס שהיו אחראים על האורות ועל האפקטים המיוחדים. אלבום הבכורה של הלהקה, Jurney To The Centre of the Eye שיצא בשנת 1971 הכיל שיר אחד שאורכו 49 דקות. זה היה אלבום קונספט. האלבום שאחריו, A Tab in the Ocean שיצא בשנת 1972, הושפע מיותר מרוק ומבלוז.

וולטרס עזב את הלהקה כשהוציאו את אלבומם השלישי, Sounds Like This, שיצא בשנת 1973, אלבום כפול מאולתר בהופעה חיה בסטודיו. הלהקה המשיכה להשתמש בו לעיצוב אלבומיהם לזמן מה.

### הצלחה (1973–1982)

בשנת 1973 הוציאה נקטר אלבום רביעי, Remember The Future, אלבום קונספט שזכה להצלחה גדולה, והלהקה התפרסמה. האלבום הגיע למקום העשרים במצעדים באמריקה. האלבום שבא אחריו, Down to Earth משנת 1974 הוא גם אלבום קונספט שנמכר טוב והגיע למקום ה-40, וכלל את השיר היחיד שלהם שנכנס למצעדים של בילבורד, "Astral Man". האלבום הבא, Recycled שיצא בשנת 1975 היה קרוב יותר ללהקות כמו ג'נטל ג'ייאנט והמשיך את הקשר ההדוק של הלהקה עם הרוק מתקדם.

אלברייטון עזב את הלהקה בדצמבר 1976, קצת לפני הוצאת האלבום "Magic is a Child" בשנת 1977. חברי הלהקה הנותרים חברו לגיטריסט והסולן דייב נלסון בנקודה זו. האלבום היה יותר אקלקטי, אבל עם שירים קצרים יותר. מבחינת המילים, האלבום דיבר על נושאים רבים כמו המיתולגיה הנורדית וקסמים, ועד לפסי רכבת ונהגי מכוניות. בשנת 1978 הלהקה התפרקה; עם זאת בשנת 1979 אלברייטון ופרימן הקימו את הלהקה מחדש עם הבסיסט קרמין רוחאס והמתופף דייב פרטר והוציאו אלבום חדש, Man in The Moon בשנת 1980, לפני שהלהקה התפרקה שוב בשנת 1982.

איחוד מחדש
----------

בשנת 2000 נקטר חזרה לפעילות עם הרכב חדש: אלברייטון, פרימן והמתופן ריי הארדוויק, והוציאה אלבום חדש שנקרא The Prodigal Son.

חברי הלהקה
----------

### חברי הלהקה הנוכחים

* רון האודן - תופים
* דרק מורה - בס וקלידים
* מיק ברוקט - אפקטים מיוחדים
* רייך קלנדה - גיטרה, שירה
* רנדי דמבו - בס
* קנדל סקוט - קלידים

דיסקוגרפיה
----------

* 1971 - Jurney to the Centre Of The Eye
* 1972 - A Tab in the Ocean
* 1973 - Sounds Like This
* 1973 - Remember The Future
* 1974 - Down on Earth
* 1975 - Recycled
* 1977 - Magic is a Child
* 1980 - Man in Monn
* 2001 - The Prodigal Son
* 2004 - Evolution
* 2008 - Book Of Days
* 2012 - A Spoonful Of Time
* 2013 - The Time Machine
* 2019 - The Other Side

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Nektar** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Nektar
* Nektar, ברשת החברתית פייסבוק

* Nektar, באתר ספוטיפיי

* Nektar, באתר AllMusic (באנגלית)

* Nektar, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Nektar, באתר דיזר

* Nektar, באתר Discogs (באנגלית)

* Nektar, באתר Songkick (באנגלית)

* Nektar, באתר בנדקמפ

* Nektar, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10276607-1
* MusicBrainz: 8a5c294f-8d3b-452d-a6f9-6332cfb408f3
* VIAF: 152602301
* WorldCat: lccn-n95018502

 |