recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אפלטון ואריסטו, מאת: לוקה דלה רוביה פסל לוח שיש
"**אהב את אפלטון, אך אהב את האמת יותר**" הוא ביטוי המיוחס לאריסטו ומבקש להורות שאהבה והערצה לאישיות כל שהיא לא תטשטש את הביקורת לדבריו אלא היחס לדברים יהיה על פי האמת בלבד.

היחס לטיעון כל שהוא בהתייחס לאומר ולא לתוכן הדברים הוא כשל לוגי ונקרא אַד הוֹמִינֶם.

ביטוי דומה המוזכר בהקשר לשלילת אד הומינם הוא הביטוי "שמע האמת ממי שאמרה".

מקור הביטוי
-----------

הביטוי הלטיני המקורי הוא: "Amicus Plato, sed magis amica veritas" (מילולית: אפלטון חבר שלי, אבל האמת חברה טובה יותר) מקורותיו של מקור ביטוי זה גם הם מתוך דבריהם של חכמי היוונים, ובדרך כלל מיוחס לאריסטו בהתאם לדבריו בספרו האתיקה של המוסר:

> 
> נניח, אפוא, לאותו ענין, ואולי מוטב שנעיין עכשיו בטוב הכולל ונחקור חקור היטב את משמעותו של מושג זה, ככל שתקשה עלינו חקירה זו בשל העובדה, שהאנשים שהתחילו לדבר על 'אידאות' היו ידידינו. אך דומני שתתקבל דעתי, שבדרך כלל מוטב הוא, וחובה עלינו, להפריך לשם קיום האמת אף את דברי עצמנו, – ועל אחת כמה וכמה כשהמדובר בפילוסופיה (שפירושו – אהבת החוכמה). **שבהיותנו אוהבים גם את ידידינו וגם את האמת, מצוה קדושה היא להעדיף את ההיא**.
> 
> 
> 
> — אריסטו, **אתיקה: מהדורת ניקומאכוס**, תרגם יוסף ג. ליבס, ספר א' פרק ו (1096a11–15)
> 

גם בכתביו של אפלטון מוזכרת אמירה דומה בשמו של סוקרטס שקדם לאריסטו:

> 
> אהה! סימאס וקבס, אם תשמעו לי, תמעיטו לדאוג לסוקראטס אלא תדאגו הרבה יותר לאמת
> 
> 
> 
> 
> המקור ביוונית
> ὦ Σιμμία τε καὶ Κέβης, οὑτωσὶ ἔρχομαι ἐπὶ τὸν λόγον· ὑμεῖς μέντοι, ἂν ἐμοὶ πείθησθε, σμικρὸν φροντίσαντες Σωκράτους, τῆς δὲ ἀληθείας πολὺ μᾶλλον
> — אפלטון, פיידון, פק ט, בתוך: י"א הלוי (מתרגם), **כל כתבי אפלטון**, כרך ראשון, ירושלים תרפ"ט עמ' 309
> 

סוקרטס מפנה לדבריו הוא עצמו אליו הוא פונה בשמו ובגוף שלישי. כוונתו שיש להתייחס פחות אל אישיותו שלו, הדובר, ויותר לתוכן דבריו שהם האמת.

המדינאי והפילוסוף היווני קיקרו בספרו מחלוקות בטוסקולניה (Tusculanae Disputationes) מצר על כך שישנם פילוסופים שהחזיקו בעמדותיהם של אפלטון ואריסטו אף על פי שלא היו אמירות ודאיות רק בגלל הערצה לאישיותם ופרסומם:

> 
> הרקולס העדיף לשגות בחברת אפלטון... מאשר להחזיק באמיתות ודאיות (וורה סנטיר)
> 
> 
> 
> 
> המקור בלטינית
> Errare mehercule malo cum Platone...quam cum istis vera sentire...
> — כרך א, דף 17ב
>

שמע את האמת ממי שאמרה
---------------------

 ערך מורחב – **שמע האמת ממי שאמרה**  

ביטוי נוסף המוזכר בהקשר לשלילת אד הומינם הוא הביטוי "שמע האמת ממי שאמרה".

לקריאה נוספת
------------

* יעקב ישראל סטל, (עורך), שמואל אשכנזי, **אלפא ביתא תנייתא דשמואל זעירא**, ירושלים תשע"א, כרך א, עמ' 37 - 48.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר נכתב בסביבות שנת 45 לפנה"ס על התמודדות עם שכול ואבל.
**פור אוף אנטוורפ ג'יינטס** (בצרפתית: **Port of Antwerp Giants**) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר אנטוורפן, המתמודדת בליגת העל הבלגית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1910 תחת השם "ראסינג באסקט אנטוורפן". בין השנים 1962-1995 הועברה הקבוצה לעיר מכלן ונקראה "ראסינג מכלן". בשנת 1995 הועבר המועדון בחזרה לעיר אנטוורפן ושמו שונה בחזרה ל"ראסינג אנטוורפן". ובהמשך "אנטוורפ ג'יינטס".

הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1967. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ' (הפסד לקאנטו בגמר 1973), גביע ספורטה (רבע גמר 2001), גביע יול"ב והיורוצ'לנג' (רבע גמר 2010). בעונת 2012/13 הוגרלה ביורוצ'לנג' עם הפועל חולון, טלקום בון הגרמנית וארמייה טביליסי מגאורגיה.

בשנים 2006-2008 אימן את הקבוצה הישראלי אריק שיבק, ובשנים 2005-2007 שיחק בקבוצה הכדורסלן הישראלי גור שלף.

אולם הבית של המועדון הוא ה**לוטו ארנה** המכיל 5,218 מקומות ישיבה.

### שחקני עבר בולטים

* ארצות הבריתארצות הברית אוטיס היל
* סרביהסרביה מילוש באביץ'
* ישראלישראל גור שלף
* ארצות הבריתארצות הברית איטליהאיטליה שון סטונרוק

תארים והישגים
-------------

* **הליגה הבלגית**:
	+ אליפות (16): 1965, 1966, 1967, 1969, 1974, 1975, 1976, 1980, 1987, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 2000
	+ מקום שני: 1999
* **הגביע הבלגי**:
	+ זכייה (12): 1964, 1965, 1970, 1971, 1974, 1986, 1987, 1990, 1993, 1994, 2000, 2007
	+ גמר: 2012, 2014
	+ חצי גמר: 2011
* **גביע קוראץ'**:
	+ גמר: 1973

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוורפ ג'יינטס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנטוורפ ג'יינטס
* אנטוורפ ג'יינטס, ברשת החברתית פייסבוק

* אנטוורפ ג'יינטס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אנטוורפ ג'יינטס, ברשת החברתית אינסטגרם

* אנטוורפ ג'יינטס, סרטונים בערוץ היוטיוב
**המוסד לתוכנה חופשית** (באנגלית: **Free Software Foundation**, בראשי תיבות: **FSF**) הוא מוסד ללא כוונת רווח שייסד ב־1985 ריצ'רד סטולמן כדי לתמוך בתנועת התוכנה החופשית, במיוחד בפרויקט גנו, על ידי שימוש ברישיונות GNU.

מייסודו של המוסד עד לאמצע שנות התשעים שימשו תוצריו מתכנתים לכתיבה של תוכנה חופשית. מאמצע שנות התשעים עד היום ישנם חברות ויחידים רבים שכותבים תוכנה חופשית, כך שמרבית התוצרים של המוסד משמשים לנושאים משפטיים וארגוניים של קהילת התוכנה החופשית.

בפרסומיו המוסד שם דגש על הפן הערכי והחברתי של מושג החופש בתוכנה - מה שחשוב בתוכנה חופשית הוא לא המחיר הנמוך של ההפצה ולא היתרונות ההנדסיים והעסקיים של היכולת לעיין בקוד המקור של תוכנה, אלא החופש המצפוני להשתמש בתוכנה ולהפיץ אותה. בהתאם לזאת, המוסד נאבק לא רק למען תוכנה חופשית אלא גם נגד פטנטים על תוכנה וטכנולוגיות של ניהול זכויות דיגיטלי (המוסד מכנה אותן "ניהול הגבלות דיגיטלי").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוסד לתוכנה חופשית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוסד לתוכנה חופשית (באנגלית)
* המוסד לתוכנה חופשית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* המוסד לתוכנה חופשית, הבלוג הרשמי
* המוסד לתוכנה חופשית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר FSF באנגלית
* האתר של GNU והמוסד לתוכנה חופשית (FSF) בעברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007605580805171
* BIBSYS: 15028830
* CiNii: DA06085414
* GND: 5276838-7
* ISNI: 0000 0001 2172 3580
* LCCN: no94041001
* NDL: 00283829
* NKC: kn20100215011
* VIAF: 142187521
* WorldCat: lccn-no94041001

 |
**אורית בראון** (נולדה ב-17 בנובמבר 1975) היא ג'ודוקא עבר ישראלית אשר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג. היא 13 פעמים אלופת ישראל וייצגה את ישראל באולימפיאדת סידני 2000.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

בראון החלה להתאמן בג'ודו בגיל 7 בעידוד אמה פטרישיה, ג'ודוקא בעלת חגורה שחורה בג'ודו דאן 6. בראון התאמנה תחת הדרכתה של יעל ארד.

בשנת 1997 היא זכתה במדליית זהב בטורניר 'Swedish Open Göteborg' לאחר שניצחה בגמר את ייני ניברג השוודית. בשנת 1998 היא זכתה בטורניר מוסקבה היוקרתי (Moscow International Tournament) כאשר ניצחה בגמר את אולגה פדוסנקו הרוסייה. באותה השנה היא סיימה במקום השביעי באליפות אירופה שנערכה באוביידו. באליפות העולם בשנת 1999 שנערכה בברמינגהאם, בראון סיימה במקום השביעי.

בראון ייצגה את ישראל באולימפיאדת סידני 2000 והתחרתה בקטגוריית המשקל עד 57 ק"ג. היא התחילה אוטומטית בסיבוב השני אך הפסידה למריזבל לומבה הבלגית.

זמן קצר לאחר האולימפיאדה היא עברה לקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג ובשנים 2000 ו-2001 היא זכתה במדליית הארד בטורניר 'British Open Birmingham'. ביוני 2001 היא זכתה במדליית ארד בטורניר 'German Open Bonn'.

במהלך הקריירה בראון זכתה ב-13 אליפויות ישראל רצופות בין השנים 1990–2002. בדצמבר 2001 היא הודיעה שהיא פורשת מתחרויות בינלאומיות ומנבחרת ישראל ותמשיך להתחרות במסגרות מקומיות. מאוחר יותר היא פרשה מג'ודו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורית בראון, באתר olympedia.org
* אורית בראון, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* אורית בראון, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
3. ↑  לילך מוסרי, "לא רוצה להיות דנידין של הג'ודו", 2 בספטמבר 2001, הארץ
4. ↑  תוצאות אליפות העולם 1999, JudoInside.com
5. ↑  יצחק ויסהוף, ג'ודו: אורית בראון פורשת, באתר ynet

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |
| ג'ודו **ג'ודו** | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |
| היאבקות **היאבקות** | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |
| התעמלות אמנותית **התעמלות אמנותית** | אור טוקייב |
| סיף **סיף** | איילת אוחיון |
| קליעה **קליעה** | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |
| קיאק **קיאק** | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור • מדליית ארד למיכאל קולגנוב מיכאל קולגנוב |
| שחייה **שחייה** | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |
| שיט **שיט** | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |
ר' **משה רוזנבליט** ממקימי "כפר גדעון", ובוני ירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד ביאסין שבהונגריה בכ"ז טבת תר"ן - 1889 לאביו מנחם ולאמו טובה לבית רוזנטאל.

בשנת 1911 נשא לאישה את רחל בת עקיבא ספיר.

למד אצל רבי ישעיהו זילברשטיין מחבר ספר"מעשה למלך" על רמב"ם שהסמיך אותו לרבנות ואצל ר' משה בן עמרם בעל "ערוגות הבושם".

את השכלתו הכללית רכש בבית ספר תיכון ולאחר מכן "כאוטודידקט", למד שפות זרות וקנה חכמה ודעת בתחומים רבים ושונים. בבודפשט למד אצל ר' אברהם פרנקל שהיה "סינטור" בבית המחוקקים ההונגרי.

המציא שעשוע לילדים ובני נוער בצורת דגם של בית המקדש וכליו, שהילדים נתבקשו להרכיב מקוביות עץ על פי שיטת הלגו,(הדגם מוצג עתה בלונדון)ו בנוסף הדפיס מדריך מדעי-טכני המבוסס על המקורות תנ"ך, תלמוד, רמב"ם, מפרשי המקרא, יוסיפון ואחרים, בין היתר בפתח דבריו כתב:"דורנו שזכה לראות בהגשמה חלקית של חזון הנביאים, החזרת בעלותינו על חלק גדול מארצנו והנס של קיבוץ גלויות, רשאי הוא לצפות גם לבנין בית המקדש על מכונו".

בשנת 1923 קנה בפרנקפורט קרקע להייתשבות בארץ ישראל, אך מהעניין יצא מפח נפש, וב-1925 עלה ארצה והישב עם עולים חרדיים מטרנסילבניה על אדמת המושב כפר גדעון, ועבד שם בתור איכר עד המשבר בסוף 1927. אז עבר לירושלים והתמסר לעסקי גאולת קרקעות, מסחר ותעשייה. קנה את הספינה "גלים", שעלתה ב-1939 על שרטון במרסינה שבטורקיה. ב-1940 הביא מסודאן משלוח בקר לשחיטה, בעקב חסימת דרכי ההובלה מארצות הבלקן לרגל המלחמה. בשנות 1934–1940 עסק והשתתף בגאולת קרקעות: בירושלים - אדמת השכונות מולדת, שכונת אלישר, הדר ירושלים, חלט חוסייני, כרם יצחק, השחר, המשך, שכונת היהלומנים, וכן קריית רמבם במפרץ חיפה ואדמת חניתה.

הוא פתח בית חרושת ליהלומים, שבו הכשיר מבחינה מקצועית והעסיק כמאתיים וחמישים יתומים מבית היתומים דיסקין.

הקים בית חרושת לשוקולד וממתקים, מפעל למרצפות עוד מפעל-לצמר פלדה בית חרושת לנרות, משק תרנגולות מטילות בגבעת שאול ב', גאל אדמות "תל ארזה" והקים עליהן את האזור התעשייתי הראשון.

יסד קופת גמ"ח, הכשיר צעירים לעבודה כסופרי סת"ם למען יתפרנסו בכבוד ולא יזדקקו לקופת הצדקה, הפך את ביתו לביכ"נ בשביל מתפללים ספרדיים במקום מגוריו, שלא היה להם ביכ"נ משלהם. פעל ברוח נדיבה עבור זקנים וגלמודים, ובני נוער עזוב וקשי-יום, שמצאו בו משענת נאמנה בכל עת.

רוזנבליט נפטר בה' בכסלו תש"ן בגיל 101.

פרסים
-----

בשנת ה'תשל"ט - 1979 קיבל אות "יקיר ירושלים".

כאשר ועדה ציבורית - עירונית באה להמליץ להעניק לר' משה רוזנבליט אות הכבוד של "יקיר ירושלים", היא הגדירה אותו "כאיש המעשה, שתשעים שנות חייו רצופות פעילות מבורכת, יוזמה ותושיה למופת". עוד סיפרה הוועדה: כי בשנות חייו היו עליות ומורדות, והוא טעם טעמו של עושר רב וידע גם טעמה של דלות, לעיתים עסקיו פרחו ושגשגו ולעיתים התמוטטו וכל עושרו אבד, אך תמיד השכיל להתאושש ובכוחות משנה שב ובנה את עצמו וקיים הלכה למעשה דברי חז"ל "איזהו עשיר, השמח בחלקו".

קישורים חיצוניים
----------------

דוד תדהר (עורך), "משה רוזנבליט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2199

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישראל שפירא, מייסד ה'מחנה' שהפסיד ממון רב בהת.. באתר כיכר השבת, ‏2020-06-18
2. ↑  יקירי ירושלים - 1967 עד 2003, עיריית ירושלים
עטיפת הגיליון השני של כתב העת
**ננופואטיקה - כתב עת לספרות קצרה** הוא כתב עת ספרותי עברי לשירה, פרוזה קצרה ומאמרים, בעריכת המשוררים גלעד מאירי, ספיר יונס ונצר לאו. בעבר ערכו את כתב העת יחד עם מאירי גם נועה שקרג'י, ואלכס בן-ארי ועורכים אורחים כמו רותם עטר ועוד. מלבד העורכים חברים במערכת כתב העת גם המשוררים אפרת מישורי ורוני סומק.

כתב העת "ננופואטיקה" החל לצאת לאור בישראל בהוצאת מקום לשירה, לקראת פסטיבל "מטר על מטר" השישי שהתקיים בירושלים בשנת 2013. משמעות שמו של כתב העת הוא "פואטיקה ננסית" (ננו - ננס ביוונית). בהתאם כולל כתב העת טקסטים קצרים, חלקם כתובים בצורות כתיבה מסורתיות, כמו פרויקט משניות השירה של נועה שקרג’י ועמיחי חסון שנכתב כמדרש מודרני או שירי האיקו של ליאת קפלן, רועי צ’יקי ארד ודרור בורשטיין, וחלקם בצורת כתיבה חופשיות בנות זמננו כמו פרויקט האלגוריתם של ערן הדס.

כתב העת עוסק בנושאים שונים. לדוגמא: גליון 13 עסק במשורר אלן גינסברג, גליון 17 עסק בשירה עיראקית, גליון 28 עסק בשירה צרפתית, גליון 31 עסק בסוכר, גליון 32 עסק בשירה סורית וגליון 34 עסק בשופינג.

בפתח הגיליון הראשון של כתב העת כתבו חברי המערכת:

> 
> ננופואטיקה היא תופעה ספרותית מובהקת של תקופתנו. מקורה בין השאר במפגש בין אסתטיקה יפנית מינמליסטית לטכנולוגיה מערבית – מפגש בעל תקדים היסטורי. האימפרסיוניזם הניב סינתזה מקורית בין אמנות יפנית לטכניקת הצילום. בציור המסורתי המערבי לא היה נהוג לחתוך את האובייקט המעוצב על ידי המסגרת, אלא שבציור היפני המסורתי ובצילום זה היה אפשרי. הציור האימפרסיוניסטי אימץ את המוטיב האמנותי הזה כחלק מהניסיון האסתטי לשקף את רגע קליטת האימפרסיה.
> .
> 
> 
> 
> — דבר המערכת, ננופואטיקה 1
>

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד אמיר בקר, "חָמֵש הֲבָרות/ וְעוֹד שֶבַע הֲבָרות/ לא תָמיד הַייקוּ" - "ננופואטיקה" הוא כתב עת זעיר ממדים ורב כוונות, באתר הארץ, 4 במאי 2015
* אלי הירש, ננופואטיקה 2, שי דותן, בוקר, גלעד מאירי, שחרור בתנאים מגבילים, פורסם במדור הספרות של ידיעות אחרונות, מוסף 7 לילות, 10 באוקטובר 2014
* ynet, שירה: "בשיחות עם עצמי צד אחד משתתק", באתר ynet, 11 במאי 2015, מתוך "ננופואטיקה 3"
* בימת שיר - "ננו-פואטיקה", רשת א, קול ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר הבית של כתב העת
**אסיף עלי זרדארי** (באורדו ובסינדהי: **آصف علی زرداری**; נולד ב-26 ביולי 1955) הוא פוליטיקאי פקיסטני שכיהן כנשיא פקיסטן מ-11 בספטמבר 2008 עד 8 בספטמבר 2013 ומכהן כראש מפלגת העם של פקיסטן.

ביוגרפיה
--------

זרדארי הוא האלמן של בנזיר בהוטו, אשר כיהנה פעמיים כראש ממשלת פקיסטן, ובנו של הפוליטיקאי הפקיסטני חכים עלי זרדארי, שהיה מנהיג העם הסינדהי בפקיסטן ובעל ממון רב. זרדארי התחנך במיטב בתי הספר בפקיסטן ולאחר סיום לימודיו בתיכון למד בבית הספר ללימודי הכלכלה בלונדון. הודות לעושרו הרב של אביו הפעיל זרדארי דיסקוטק פרטי בביתו, ואף נודע כשחקן פולו.

בשנת 1987 נשא לאשה את בנזיר בהוטו, שהייתה באותה עת ראש מפלגת העם הפקיסטני. שנה לאחר מכן היא נבחרה לראשות הממשלה, ופעם נוספת נבחרה ב-1993. נישואיו לבהוטו נעשו בהתערבות שתי המשפחות, ורבים ראו בהם נישואי נוחות.

זרדארי כיהן פעמיים כחבר באספה הלאומית בין השנים 1990–1993 ובין השנים 1993–1996.
הוא נכלא מספר פעמים בשל האשמות בשחיתויות, וכונה "אדון 10 אחוזים" בשל נטייתו לקחת לעצמו אחוזים מעסקאות מפוקפקות. ב-1990 הואשם בסחיטה על ידי הצמדת פצצה לרגלו של איש עסקים תוך שהוא שולח אותו למשוך בעבורו מהבנק סכום כסף גדול.

בשנת 1993, לאחר שנבחרה אשתו בפעם השנייה לראשות הממשלה, שוחרר זרדארי מהכלא ומונה לשר לאיכות הסביבה.

ב-1996 הואשם ברציחתו של מיר מורטאזה בהוטו, אחי אשתו, וריצה מאסר בגין רצח זה עד ששוחרר ב-2004 בעקבות הסדר פוליטי בין פרבז מושארף, הנשיא באותה עת, לבין בנזיר בהוטו, שהייתה בגלות פוליטית מרצון והנהיגה עדיין את מפלגתה מהגלות.

לאחר שחרורו מהכלא שמר זרדארי על פרופיל ציבורי נמוך, תוך שהוא מגיע לטיפולים רפואיים בארצות הברית במחלת הסוכרת שלו.

לאחר רצח אשתו, בנזיר בהוטו, בדצמבר 2007 על ידי מתנקש, מונו זרדארי ובנו לראשות המפלגה. זרדארי הפך תוך זמן קצר למנהיג היחיד של המפלגה והחל לפעול על מנת ליצור לחץ ציבורי ופוליטי להדחת הנשיא פרבז מושארף. הלה הודיע על התפטרותו באוגוסט 2008, ובבחירות שהתקיימו כחודש לאחר מכן זכתה מפלגת העם של פקיסטן ברוב קולות וזרדארי היה לנשיא פקיסטן.

בבחירות שנערכו ב-2013, לא התמודד לנשיאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אסיף עלי זרדארי** בוויקישיתוף
* אסיף עלי זרדארי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| נשיא פקיסטן |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איסכנדר מירזא • איוב ח'אן • יחיא ח'אן • זולפיקאר עלי בהוטו • פאזל אלהי צ'אודהרי • מוחמד זיא אל-חאק • ע'ולאם איסחאק ח'אן • פארוק לע'ארי • מוחמד רפיק תאראר • פרבז מושארף • אסיף עלי זרדארי • ממנון חוסיין • עאריף עלוי |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025833937
* ISNI: 0000 0000 2296 723X
* LCCN: n00051598
* SUDOC: 145100367
* VIAF: 38149358
* WorldCat: lccn-n00051598

 |
לוגו להקת המחול אלון יזרעאל
להקת המחול "אלון יזרעאל" במופע בפסטיבל מחול יזרעאלי
אלון יזרעאל
**אלון יזרעאל** היא להקת מחול ישראלית של רקדנים בוגרים בגילאי 30 ומעלה. 

שם הלהקה נגזר מעץ אלון ששורשיו נטועים באדמת עמק יזרעאל מזה מאות בשנים. עץ האלון מוזכר בתנ"ך עוד מימי נהלל המקראית כסמל לעוצמה ולחוסן, ובהיותו נטוע בבית המקדש (רד"ק, ישעיה, ו, יג "יש מפרשים בשלכת"), ואומץ על ידי המועצה האזורית עמק יזרעאל. מרבית חברי הלהקה הם תושבי העמק אך יש גם מחיפה והקריות. כוראוגרף הלהקה ומנהלה האמנותי הוא זאב קרן מיום היווסדה.

היסטוריה
--------

הלהקה נוסדה באביב 1994. בראשית ימיה פעלה במסגרות העירוניות בקריית טבעון ונצרת עילית ובשנת 2008 התאגדה הלהקה לעמותה בשם "אלון יזרעאל עמותה למחול בעמק" וקבעה את מרכז פעילותה במושב נהלל שבעמק יזרעאל. כל הרקדנים בלהקה הם חברים בעמותה.

העמותה קבעה כמטרה את טיפוח והעמקת הקשר עם המחול הישראלי בארץ ובעולם ובמסגרת זו הציבה בראש מטרותיה את קידום המחול העממי הישראלי בעמק יזרעאל .

בעידוד המועצה האזורית עמק יזרעאל יזמה ויסדה בשנת 2010 את פסטיבל מחול יזרעאלי המתקיים מאז בכל שנה בסמוך לחג השבועות ומארח את מיטב להקות הוותיקים בארץ. "פסטיבל מחול יזרעאלי" משתלב כחלק מאירועי "חלב ודבש" של המועצה האזורית עמק יזרעאל ומושך קהל רב מישובי העמק והצפון. 

כל חברי הלהקה לוקחים חלק פעיל בתכנון, בארגון, בהפקה והקמת התפאורה לקראת פסטיבל מחול יזרעאלי תוך כדי הכנותיהם להופעות המתוכננות.

הלהקה משתתפת מדי שנה בכנסי להקות ראשונים בירושלים מיוזמת "הורה ירושלים", בפסטיבל מחול כרמיאל, בפסטיבל "ארבעת המינים" בגן יבנה במופעים ובאירועים בהזמנת ארגונים פרטיים וממלכתיים, ומייצגת את מדינת ישראל ועמק יזרעאל בפסטיבלים בעולם. הלהקה הוזמנה להופיע ברומניה, תאילנד, סין, בולגריה, סלובניה, צ'כיה ובאירועים בהזמנת הקהילות היהודיות בעולם 

ברפרטואר הלהקה למעלה מ-60 יצירות מחול בנושאים שונים כמו "מן המקורות", "ארץ ישראל", הווי ותרבות יהודית, לכבוד משוררים כמו חיים נחמן ביאליק, מוזיקאים כמו סשה ארגוב ונחום היימן, כהערכה לאמנים כמו יהורם גאון, יוסי בנאי ורבים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלון יזרעאל
* סרטונים מהופעות להקת המחול אלון יזרעאל
**איך מתחילים אהבה** הוא ספר מאת נאוה סמל, שיצא לאור בשנת 2006, על ידי הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד. הספר תורגם לגרמנית, איטלקית, צ'כית וסלובקית.

הספר הוא אוסף סיפורי אהבת נעורים קצרים, וכל סיפור בספר מיוחד במינו ומבטא נקודות מבט על אהבה בדרכים שונות, פעם חיוביות פעם שליליות. הספר מיועד לבני נוער.

תקציר הסיפורים
--------------

### הפוסטר של אלביס

המספרת התאהבה ממבט ראשון במייקי, הילד האמריקאי החדש בשכונה. היא ניסתה להסתיר זאת מכיתתה בכך שהציקה וצחקה לו כל הזמן.

### נשיקת החמור

המספר משתתף בהצגה 'חלום ליל קיץ' מאת שייקספיר ורצה להיות בתפקיד החמור. אהובתו, לירה, בעלת הצחוק העדין כמו מיתרים, שיחקה את טיטניה, והייתה צריכה לנשק את החמור בסוף ההצגה.

### צנחן על הגדר

הסיפור מתרחש בתקופת קום המדינה. הכל מתחיל כשהצנחן האנגלי, ג'ורג', נחת על הגדר הגדולה במושבה. תמרה, נערה צעירה, הייתה היחידה שטיפלה בצנחן והתעקשה על כך למרות ההתנגדות, האיומים של המושבה והדברים הרעים שנאמרו לה.

### מכתב אהבה

המספר, דידי מאוהב בטל, ילד בכיתה מעליו. דידי רוצה לכתוב לטל מכתב אהבה, ומבקש מסבתו עזרה. דידי הוא הומו והוא פוחד לגלות את זה להורים שלו. הוא פחד שהם לא יקבלו אותו, אך סבתו כן קיבלה אותו כמו שהוא. בסוף הסיפור הוא מבין שלא משנה לו אם יקראו לו בשמות גנאי.

### איך מתחילים אהבה

המספר, אוהב המחשבים הלומד בכיתת מחוננים. הוריו התגרשו והוא מתקשה לבחור למחשב שלו, צפניה, בית מבין השניים. אז הוא לוקח אותו ממקום למקום. הוא משתתף עם חבריו, תום 48 וגיל 304, בטורניר המדע. הוריו הלכו ביחד לטורניר, ומאז הוא לא מטריד את עצמו לגבי אהבתם של הוריו.

### הולך על הירח

המספרת אוריק (ליאור), יודעת סוד כמוס ביותר. היא החברה הטובה ביותר של אריק (אריה). אביו נפטר, ואסור לה לגלות זאת לאריק.

### הביישן

המספר, ליעד, רוצה מאוד להתאהב במישהי ושהיא תאהב אותו בחזרה, אך הוא מאוד ביישן ולא יודע איך לעשות את הצעד הראשון. הוא לא מסוגל להתחיל עם בנות, הוא מפחד ואין לו אומץ. אמו כל הזמן מנסה לעודד אותו ולפעמים נותנת לו עצות. מאז שהאב עזב, היא מנסה למצוא בן זוג חדש.

פרסים
-----

הספר זכה בפרס איגוד החינוך והמדע בגרמניה GWE. פרס "פטר קורא". הספר צוין כ'הטוב ביותר לצעירים' בגרמניה בחודש אוקטובר 2010.

ביוני 2010 זכה הספר גם בפרס הרדיו הגרמני.

ביקורות
-------

הביקורות והכתבות על הספר מתארות את הספר לחיוב, ומחמיאות לכותבת. הן מציינות שהספר מתאים לכל הגילאים, ומתאר את ההתאהבות הראשונה ואת כל התחושות העוברות בראש באותה עת. בנוסף לכך, הביקורות ציינו שהמחברת מסוגלת לשחזר את כל התחושות של האהבה הראשונה על אף שהיא כבר לא צעירה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נאוה סמל, באתר האתר של נאוה סמל
2. 1 2 3 4 5 6 7  נאוה סמל, **איך מתחילים אהבה**, ידיעות ספרים, 2006
3. ↑  פרס נוסף לנאוה סמל בגרמניה, באתר ynet, 10 באוקטובר 2010
4. ↑  ביקורות, באתר האתר של נאוה סמל
נוסח השליחים על כתב יד מסוף המאה ה-15, יחד עם אווה מריה ותפילת האדון
**נוסח השליחים** (בלטינית: **Symbolum Apostolorum** או **Symbolum Apostolicum**) הוא הצהרת אמונה נוצרית עתיקה, אחת הקאנוניות ביותר בנצרות כולה. משמש זרמים רבים בנצרות למטרות ליטורגיות וקטכיות. השימוש הרב ביותר בנוסח זה נעשה בקרב הזרמים המערביים, ובכלל זה בכנסייה הלטינית, הכנסייה העיקרית בכנסייה הקתולית, וכן באנגליקניזם ובלותרניזם. כנראה, שמה של גרסה זו של הקרדו נובע מהמסורת מן המאה ה-5 שלפיה כל אחד משנים-עשר השליחים הכתיב חלק מתפילה זו תחת השפעת רוח הקודש לאחר הפנטקוסט. נוסח השליחים מחולק באופן מסורתי לתריסר משפטים.

  

נוסח השליחים

  

```
אני מאמין באלוהים, האב הכל יכול, בורא שמים וארץ.
```

אני מאמין בישוע המשיח, בנו היחיד, אדוננו, שנולד בעבודתה ובחסד של רוח הקודש, נולד מהבתולה מרים, סבל תחת פונטיוס פילטוס, נצלב, מת ונקבר, ירד לגיהנום, ביום השלישי קם מן המתים, עלה לשמים, ויושב לימינו של אלוהים, האב הכל יכול. משם הוא צריך לבוא לשפוט את החיים ואת המתים.

אני מאמין ברוח הקודש, בכנסייה הקתולית הקדושה, באיחוד הקדושים, בסליחת החטאים, בתחיית הגוף ובחיי נצח. אָמֵן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוסח השליחים** בוויקישיתוף

* *The Faith We Profess: A Catholic Guide to the Apostles' Creed* by Msgr. Peter J. Vaghi (2008)

הערות שוליים
------------


  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289012805171
* BnF: cb16714018f (data)
* GND: 4002465-9
* LCCN: n80075844
* MusicBrainz work: c7a1cd35-f50e-4382-8ec1-af7abd8840b5
* NKC: ph138475
* VIAF: 184281517
* WorldCat (עם VIAF): 184281517

 |
**קרישנה קומארי קוהלי** (בסינדהי: **ڪرشن ڪماري ڪوهلي**; באורדו: **کرشنا کماری کوہلی**; נולדה ב-1 בפברואר 1979), ידועה גם בכינוי **קישו באי**, היא פוליטיקאית פקיסטנית וסנאטורית מסינד, מושב שבו זכתה בבחירות של מרץ 2018. היא האישה הדלית הראשונה וההינדו השנייה להחזיק בתפקיד זה. היא ידועה בשל הקמפיינים שלה למען זכויות נשים ונגד עבודה בכפייה.

תחילת דרכה
----------

קוהלי נולדה ב-1 בפברואר 1979 למשפחה ענייה מן הכפר נגפרקאר, שבטהאר. כשהייתה כבת 8, היא ומשפחתה הוחזקו כשבויים במשך שלוש שנים בתור עובדים בכפייה בבית כלא פרטי. הם שוחררו רק לאחר פשיטה משטרתית על אדמות בעל המתקן.

היא התחתנה בגיל 16 ב-1994, בעודה בכיתה ט'. היא המשיכה את הלימודים שלה לאחר נישואיה, ובשנת 2013 סיימה תואר שני בסוציולוגיה מאוניברסיטת סינד.

ב-2007, היא השתתפה במחנה מהרגרה להכשרת מנהיגות נוער בנושא זכויות האדם באיסלאמאבאד, שם למדה על ממשלת פקיסטן, הגירה בינלאומית, תכנון אסטרטגי, ועל כלים ליצירת שינוי חברתי. אחרי זה החלה לעבוד עם הפעילה החברתית הידועה, פאוזיה סעיד.

קריירה פוליטית
--------------

קוהלי הצטרפה למפלגת העם הפקיסטנית (PPP) בתור פעילה חברתית בקמפיין למען זכויות של אוכלוסיות מוחלשות בטהאר. היא מובילה מאז קמפיינים למען זכויות נשים, נגד עבודה בכפייה, ונגד הטרדה מינית במקום העבודה. בשנת 2018, היא נבחרה לסנאט של פקיסטן במושב המשוריין לאישה ממחוז סינד. כשהושבעה ב-12 במרץ 2018, היא הייתה לאישה הדלית ההינדו הראשונה, והאישה ההינדו השנייה סך הכל לשרת בסנאט, אחרי ראטנה בהגוונדס צ'וולה. היא הושבעה לסנאט כשהיא לבושה בשמלה טהארית מסורתית. נערך לכבודה אירוע שבו הדוברים שיבחו את ההתפתחות כסימן טוב לבאות עבור מיעוטים דתיים בפקיסטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרישנה קוהלי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "In historic first, a Thari Hindu woman has been elected to the Senate". *DAWN.COM*. 4 במרץ 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Samoon, Hanif (4 בפברואר 2018). "PPP nominates Thari woman to contest Senate polls on general seat". *Dawn*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  Dawood Rehman (3 במרץ 2018). "Krishna Kumari becomes first Hindu Dalit woman senator of Pakistan". *Daily Pakistan Global*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. 1 2   Pakistan’s first Dalit senator Krishna Kohli honoured in Islamabad], Naveed Miraj, Express Tribune, March 14, 2018
5. ↑  "LIVE: PML-N-backed independent candidates lead in Punjab, PPP in Sindh - The Express Tribune". *The Express Tribune*. 3 במרץ 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  Khan, Iftikhar A. (4 במרץ 2018). "PML-N gains Senate control amid surprise PPP showing". *DAWN.COM*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  "Senate elect opposition-backed Sanjrani chairman and Mandviwala his deputy". *The News* (באנגלית). 12 במרץ 2018. ארכיון מ-12 במרץ 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
8. ↑  Krishna Kohli takes oath as Senator donning traditional Thari dress, The News, March 12, 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרישנה קוהלי"**.
**גברת פאף** (באנגלית: **Mrs. Puff**) היא דמות בדיונית המופיעה בסדרת הטלוויזיה בובספוג מכנסמרובע ובשלושת סרטי הסדרה. היא נוצרה ועוצבה על ידי האנימטור והביולוג הימי סטיבן הילנבורג, אשר פיתח אותה כתגובה לבקשתם של ניקלודיאון להוסיף דמות של מורת בית ספר לסדרה, אך הוא לא רצה לכתוב את דמותו של בובספוג מכנסמרובע כילד הלומד בבית ספר, ולכן הציגו את גברת פאף כמורה בבית ספר לנהיגה ולא כמורה בבית ספר יסודי. גברת פאף מופיעה לראשונה בעונה אחת בפרק "בית הספר לשייט".

דמותה בסדרה
-----------

גברת פאף היא בעלת בית ספר לשייט בביקיני בוטום, שבו היא משמשת גם כמורה לנהיגה.

גברת פאף גרה בבית ורוד עם חצר.

גברת פאף היא המורה לנהיגה של בובספוג, היא שונאת אותו מכיוון שהוא נכשל שוב ושוב במחני הנהיגה, ומבצע עבירות תנועה הגורמות מספר פעמים לגברת פאף להיכנס לכלא או להיפצע ולהגיע לבית החולים.

גברת פאף היא בת זוגו של מר קראב. בהמשך הסדרה היא מנהלת רומן עם דמות משנה נוספת.

באחד הפרקים בסדרה, לגברת פאף נמאס מבובספוג עד כדי כך שהיא נותנת לו רישיון נהיגה, רק כדי שהוא ייצא מחייה.

בן זוגה של גברת פאף מוזכר בסדרה כדג אבו נפחא אשר נהפך למנורה.

עברה של גברת פאף
----------------

במספר פרקים נרמז כי גברת פאף ניהלה בעבר בית ספר לשייט במקום אחר ונאלצה לעבור עיר ולשנות את שמה.

באחד הפרקים שבו גברת פאף גונבת את סירתו של בובספוג (לאחר שנתנה לו רישיון נהיגה על מנת שהוא ייצא מחייה) היא אומרת ומתלבטת לעצמה שעלייה לעבור לעיר חדשה ולשנות את זהותה, אך מיד אחרי היא מכריזה "לא, לא שוב פעם" מה שאומר שהיא משתמשת בזהות בדויה, ושהיא הגיעה מעיר אחרת. לאחר מכן בפרק, כשהיא גונבת את סירתו של בובספוג היא אומרת "אני מקווה שאני זוכרת איך עושים את זה" בזמן שהיא מפריחה בלון ומקפלת אותו בצורה של כלב. בפרק אחר ניתן לראות עיתון בבית הספר לשייט של גברת פאף, שעליו יש את הכתבה: "deranged boat teacher makes gataway distract authorities with balloon animals"("מורת שייט מופרעת בורחת ממשמורת, על-ידי הטעיית הרשויות באמצעות בלונים בצורת חיות"), ועליה מופיעה תמונתה.

| בובספוג מכנסמרובע |
| --- |
| דמויות | בובספוג מכנסמרובע • פטריק סטאר • סקווידוויד • יוג'ין קראב • סנדי צ'יקס • איש הים ונער הפלא • גברת פאף • דמויות נוספות |
| עונות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 |
| סרטי טלוויזיה | אטלנטיס מכנסמרובע • בובספוג מתחת לאפס |
| סרטים | בובספוג: הסרט • בובספוג הסרט: ספוג מחוץ למים • בובספוג הסרט: מבצע הצלה |
| סדרות בנות | מחנה האלמוגים: שנות הילדות של בובספוג • המופע של פטריק |
| שונות | ניקלודיאון • הסרטן הפריך • Spongiforma squarepantsii • סטיבן הילנבורג |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: cd7697e8-f679-41b9-81a2-70cd1818b9bc

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "כיפה (יהדות)".
סוגים שונים של כיפות מוצגות בשוק פטה, קולומבו, סרי לנקה
**כיפה** (בערבית: **طاقية**, טאקיה) או **אראקין** (בפרסית: **عرقچین**) הוא כיסוי ראש קצר ומעוגל. לעיתים קרובות הכיפה נלבשת למטרות דתיות. המוסלמים מאמינים כי הנביא האסלאמי מוחמד נהג לשמור את ראשו מכוסה, מה שהופך את הכיפה למוסטהאב (כלומר, ראוי לשבח לכסות את הראש עם כיפה על מנת לחקות אותו). גברים מוסלמים נוהגים לחבוש את הכיפות במהלך צלאה.

הכיפה יכולה להיות בכל צבע. עם זאת, במיוחד במדינות ערב, כאשר שמים את הכיפה מתחת לכאפייה, הכיפה נהוגה להיות בצבע לבן. חלק מהמוסלמים שמים טורבן סביב הכיפה, המכונה "עמאמה" בערבית, דבר שנעשה לעיתים קרובות על ידי מוסלמים שיעים וסונים. בארצות הברית ובבריטניה, תקיה מכונה בדרך כלל "כופיס".

טופי
----

**טופי** היא סוג של כיפה אסלאמית, אשר נהוג לחבוש בפקיסטן, בבנגלדש, בהודו ובאזורים אחרים ונוספים בדרום אסיה. סוגים רבים ושונים של כיפות טופי כוללים את כובע סינדי, אשר נהוג לחבוש בסינד ואת הטופי הסרוג הנלבש לעיתים קרובות בתפילות צלאה.

כיפת הטופי נלבשת לעיתים קרובות עם שלוואר קמיז, שהיא התלבושת הלאומית של פקיסטן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיפה** בוויקישיתוף
* כיפות ערביות, באתר Raqs
**נילס ארסטרופ** (באנגלית:  **Niels Arestrup**; ‏נולד ב-8 בפברואר 1949) הוא שחקן קולנוע צרפתי זוכה שלושה פרסי סזאר על הופעותיו בסרטים "נביא", "לבי החסיר פעימה" ו-Quai d'Orsay.

ביוגרפיה
--------

ארסטרופ נולד בפריז לאם צרפתייה ולאב ממוצא הולנדי.
בתחילת דרכו כשחקן זכה לשתף פעולה עם במאי קולנוע מפורסמים לדוגמת אישטוואן סאבו בסרטו הראשון באנגלית "לפגוש את ונוס", אלן רנה, קלוד ללוש, מרקו פררי ושאנטל אקרמן.
בשנת 2002 הופיע בתפקיד הראשי בסרטה השני של כוכבת הקולנוע סופי מרסו "דבר אליי על אהבה".
ארסטרופ זכה להכרת הקולנוע הצרפתי בגיל מבוגר בשנת 2006 כאשר זכה בפרס סזאר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בדרמה "לבי החסיר פעימה" בתור רוברט אביו של איש הנדל"ן תומאס סייר.

בשנת 2007 ביים את סרטו הראשון "המעמד" ושיחק בתפקיד הראשי לצידו שלו של איוואן אטאל. בנוסף הופיע בהופעה קצרה בסרטו המוערך של ג'וליאן שנאבל "הפרפר ופעמון הצלילה" בתור רוסין, דמות מעברו של עורך מגזין" Elle" המשותק ז'אן דו (מתייה אמלריק).

בשנת 2009 נתן ארסטרופ את הופעת הקריירה שלו בדרמת כותלי הכלא "נביא", בה הופיע בתפקיד המאפיונר הזקן סזאר לוצ'יאני.
הופעתו זיכתה אותו בביקורות מהללות ברחבי העולם ובפרס סזאר שני בקריירה.

ב-2010 היה מועמד בפעם השלישית לפרס סזאר על תפקידו בדרמה "התמונה הכוללת" והשתתף בדרמת השואה "המפתח של שרה" בתפקיד ג'ולס דיופיור, אביה המאמץ של הילדה היהודייה שרה סטרזינסקי.
ב-2011 השתתף בדרמת המלחמה מועמדת 6 פרסי האוסקר של סטיבן ספילברג "סוס מלחמה".

פילמוגרפיה
----------

* סטביסקי (1974)
* אני אוהב אותך, אותו, אותה (1974)
* השיר של רולנד (1978)
* העתיד הוא אישה (1984)
* שארלוט הכנה (1985)
* לפגוש את ונוס (1991)
* דבר אליי על אהבה (2002)
* *Une affaire privée*‏ (2002)
* לבי החסיר פעימה (2005)
* הפרפר ופעמון הצלילה (2007)
* להתראות (2011)
* נביא (2009)
* התמונה הכוללת (2010)
* אתה תהיה הבן שלי (2011)
* סוס מלחמה (2011)
* הגבעה (2013)
* דיפלומטיה (2014)
* להתראות שם למעלה (2017)
* בחזרה למונטוק (2017)
* ואן גוך: בשערי הנצח (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נילס ארסטרופ** בוויקישיתוף

* נילס ארסטרופ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נילס ארסטרופ, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* נילס ארסטרופ, באתר AllMovie (באנגלית)
* נילס ארסטרופ, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* נילס ארסטרופ, באתר Metacritic (באנגלית)
* נילס ארסטרופ, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אבנר שביט‏, הסנדק, באתר וואלה!‏, 31 במרץ 2010
* שמוליק דובדבני, "יש לי כבוד לישראל, אבל קשה לגייס כסף", באתר ynet, 30 בדצמבר 2015 סרטונים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454535805171
* BNE: XX1341499
* BnF: cb138908617 (data)
* CANTIC: a11053252
* GND: 113377401
* ISNI: 0000 0000 6302 1643
* LCCN: n2002032643
* NKC: xx0205140
* NLA: 41098360
* NTA: 353979805
* SNAC: w6613n75
* SUDOC: 061743240
* VIAF: 44484108
* WorldCat: lccn-n2002032643

 |
מחבט פאדל טניס
משחק פאדל טניס
**פאדל טניס** הוא משחק ספורט המושאל ממשחק הטניס. לעיתים מבלבלים אותו עם פאדל או פלאטפורם טניס.

היסטוריה
--------

הפאדל טניס הומצא בשנת 1898 על ידי פרנק פיר ביל בילדותו בעיר אלביון שבמישיגן, ארצות הברית, אולם לא היה לו צורך לפתח את המשחק עד שהתמנה לראש כנסייה אפיסקופלית במנהטן. הוא רצה למצוא לילדים בשכונה פעילויות לשעות הפנאי, ולכן, בשנת 1915 שכנע פרנק את מחלקת הפארקים והפנאי של ניו יורק להציב מגרשי פאדל טניס ליד המזרקה של פארק כיכר וושינגטון בגריניץ' וילג', השוכנת במנהטן תחתית. המשחק הפך פופולרי והתפשט במהירות סביב המטרופולין של ניו יורק. מטרת המשחק הייתה לספק חלופה או מבוא למשחק הטניס בערים בהן היו חוסר או מגבלה של שטח או כסף.

הטורניר הראשון התקיים בשנת 1922, כאשר סוכמו בו הסטנדרטים, והאיחוד לפאדל טניס ארצות הברית הוקם כשנה לאחר מכן ב-1923. למרות שהאיחוד הלאומי לפנאי לא הכניס את המשחק לרשימת ענפי הספורט, עד שנת 1941 הספיקו לשחק את הפאדל טניס בכמעט 500 ערים ברחבי ארצות הברית. מאז ועד היום ממשיכים להתקיים טורנירי אליפויות לאומיים של הפאדל ברחבי ארצות הברית. המצאה מחודשת מאוחרת יותר של הפאדל היא הפלאטפורם טניס.

שכיחות
------

כיום קיימים שלושה מרכזים "אמיתיים" של פאדל טניס בארה"ב (כלומר לא מגרש טניס שהוסב לפאדל טניס, לדוגמה):

* במזרח - חמשת הרבעים של ניו יורק ובכמה מהחופים של לונג איילנד
* במערב - דרום קליפורניה כאשר המגרש הבולט והמרכזי בה נמצא בוניס ביץ'
* ובפלורידה - בעיקר בסביבות העיר סיינט אוגוסטין

היחס לפאדל טניס משתנה בין המזרח למערב, כאשר בניו יורק המשחק עדיין נתפס כהקדמה לטניס, הוא נפוץ יותר בקרב ילדים ואילו טניס נחשב למשחק של הבוגרים, בעוד שבדרום קליפורניה ובפלורידה משחקים כלל הגילאים.

על המשחק
--------

את הפאדל טניס משחקים במגרש חוץ או במגרש מקורה, עם רשת נמוכה מזו המצויה במגרש טניס רגיל, וגודלו הוא כ-80% ממגרש טניס. ההבדל הגדול בין הפאדל טניס לטניס מבחינת ציוד הוא הדיקט של הפאדל טניס, שעשוי מעץ למינציה, ובדרך כלל גם מחורר בצורת האות U, והכדור הרך והספוגי.

### חוקי המשחק ומהלכו

חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה, למעט העובדה שבמשחק בין בוגרים מותרת הגשה אחת בלבד, כאשר אם הכדור יוצא אל מחוץ למגרש המגיש מאבד את הנקודה, בעוד שבמשחק בין ילדים מותר להגיש פעמיים ולשחק על מגרש קטן יותר.

ראו גם
------

* משחקי כדור

קישורים חיצוניים
----------------

* ההבדלים בין פאדל טניס, טניס פלאטפורם ופאדל, באתר Central Connecticut State University (CCSU), (באנגלית)
* פאדל טניס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
דוגמאות לספרים ש"שוחררו" במקומות ציבוריים באמצעות האתר
**BookCrossing** (בוקרוסינג) היא תופעה עולמית שעיקרה הפצת ספרים על ידי "שחרורם" במקומות ציבוריים (פארקים, בתי קפה, ספריות, תחנות רכבת, וכו') כך שאנשים אקראיים אחרים יוכלו למצוא אותם ולקרוא אותם, ובתקווה שגם הם יבחרו לעשות אותו הדבר לאחר שיסיימו לקרוא את הספרים.

האתר שהפיץ את הרעיון, bookkrossing.com, אשר פותח על ידי האמריקאי רון הורנבייקר, מאפשר למשתמשים לרשום ספרים שהם מעוניינים "לשחרר", לאחר מכן המשתמשים מקבלים מספר זיהוי ייחודי עבור הספר אשר באמצעותו הם מסוגלים, במידה ורוצים, לבדוק במסד הנתונים של המערכת את ה"מסע" של הספר. את מספר הזיהוי של הספק מדבקים על כריכת הספר על מנת שהאדם שימצא את הספר יוכל להיכנס לאתר BookCrossing ולציין שם שהוא/היא מצאו את הספר. לאנשים שמדווחים באתר על ספרים שהם שיחררו או מצאו קיימת האפשרות להישאר אנונימיים.

למשתמשי BookCrossing.com גם היכולת לראות באתר רשימה של הספרים ש"שוחררו" לאחרונה בקרבת מקום על מנת לצאת ולחפש ספרים חדשים מעניינים שהם מעוניינים לקרוא.

החברות באתר איננה כרוכה בתשלום, אך האתר מקבל תרומות על מנת לכסות את עלות השימוש בשרתים.

היסטוריה
--------

רון הורנבאקר הגה את הרעיון של BookCrossing במרץ 2001 וגייס בעקבות כך את השותפים ברוס והת'ר פדרסן כאשר האתר BookCrossing.com הושק לבסוף ב-21 באפריל 2001.

שנתיים לאחר השקת האתר הוא הכיל מעל ל-113,000 חברים. ב-2004 המילה "BookCrossing" נכללה לראשונה במילון Concise Oxford English Dictionary. עד מרץ 2012 הכיל האתר מיליון חברים רשומים וכמות הספרים שנרשמו באתר עד אז הייתה 8,500,000. עד 2017, היו באתר מעל ל-1.7 מיליון חברים ומעל ל-11.7 מיליון ספרים נרשמו באתר ב-132 מדינות שונות.

ביולי 2007 הפכה סינגפור למדינה הראשונה שנתנה מעמד רשמי לנוהג חילופי הספרים כאשר הציבה ברחבי סינגפור אלפיים מוקדי החלפת ספרים ביוזמה שהושקה יחד עם הספרייה הלאומית של סינגפור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **BookCrossing** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של BookCrossing
* BookCrossing, ברשת החברתית פייסבוק

* BookCrossing, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* BookCrossing, ביישום טלגרם

* BookCrossing, ברשת החברתית אינסטגרם

* BookCrossing, ברשת החברתית טיקטוק

* BookCrossing, ברשת החברתית VK

* BookCrossing, סרטונים בערוץ היוטיוב
**ראש קלטי** (באנגלית: **Keltie Head**) הוא לשון יבשה מעגלי, המהווה את הקצה הצפון־מערבי של האי וגה, למול חופי חצי האי טרינטי, שבקצה חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

בראש לשון היבשה כיפת קרח, שגובהה 395 מטרים מעל פני הים, ממנה יורדים לכיוון הים צוקים תלולים כמעט אנכיים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי לשון היבשה

האי וגה נחקר לראשונה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902–1903, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902 - 1904 בפיקודו של אוטו נורדנשלד.

לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי נורנשלד באוקטובר 1903.

לשון היבשה מופתה מחדש על ידי סוקרים של סקר שטחי חסות איי פוקלנד שיצאו מבסיס מפרץ התקווה בדצמבר 1945.

### מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי נורדנשלד.

נורדנשלד קרא ללשון היבשה על שמו של סר ג'ון סקוט קלטי (John Scott Keltie), מזכיר החברה הגיאוגרפית המלכותית בין השנים 1892–1915.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 325

קישורים חיצוניים
----------------

* ראש קלטי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* ראש קלטי באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* ראש קלטי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפת חצי האי טריניטי
* תצלום לוויין של אזור ראש קלטי
* ראש קלטי באתר mindat

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. ↑  לפי מקור אחר גובהו של המצוק 190 מטרים מעל פני הים
3. 1 2  מידע היסטורי על חקר האי וגה
4. 1 2 3 4 5  מידע היסטורי
**שׁרה שלקהאזי**, מבוטא בערך: **שָׁארה שׁאלְקאהַאזי** (בהונגרית: **Salkaházi Sára**‏; 1899 – 27 בדצמבר 1944) הייתה נזירה קתולית הונגרייה שהצילה עשרות יהודים במהלך השואה, והוכרה כחסידת אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם שרלוטה קלוטהילד שלקהאז בקאשה למשפחה גרמנית-אתנית, ליפוט (לאופולד) ומריה שלקהאז. אביה היה בעליו של בית מלון. היא קיבלה על עצמה נדרי נזירות ב־1930. במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה עזרה למאות יהודים להסתתר בבניין שהיה שייך למסדר "אחיות השירות החברתי" שאליו השתייכה, מסדר בראשו עמדה מרגיט שלכטה, שהוכרה לימים גם היא בתור חסידת אומות העולם. בעקבות הלשנה לרשויות, נתפסה שלקהאזי עם היהודים שהסתירה על ידי חברי ארגון צלב החץ, שהיו בעלי בריתם של הנאצים בהונגריה. כל האסירים נורו על גדות נהר הדנובה וגופותיהם הושלכו לתוך הנהר. גופתה של שלקהאזי מעולם לא נמצאה. היא הוכרזה על ידי הכנסייה הקתולית כקדושה מעונה.

ב־1969 הוכרה כחסידת אומות העולם על ידי ארגון "יד ושם"
.

שלקהאזי בורכה ב־17 בספטמבר 2006 בבזיליקת אישטוואן הקדוש. טקס הברכה מעלה אותה למעמד של "מבורכת", שהוא שלב אחד לפני מעמד של "קדושה". היה זה טקס הברכה הראשון בהונגריה מאז שבורך המלך אישטוואן הראשון ב־1083.

ראו גם
------

* הצלת יהודים במהלך השואה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרה שלקהאזי** בוויקישיתוף
* עלית קרפ, האפיפיור בנדיקטוס ה-16 וסבתא שלי, באתר הארץ, 12 בפברואר 2013
* שרה שלקהאזי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו מידע לגבי האנדרטה לנרצחים, בערך נעליים על הדנובה
2. ↑  שרה שלקהאזי - פעילותה להצלת יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם (באנגלית)
3. ↑  הכנסייה בירכה נזירה שהצילה יהודים בשואה, באתר ynet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270504105171
* GND: 1147229287
* ISNI: 0000 0001 0898 0531
* LCCN: n2007076524
* NKC: mzk2016898376
* NLP: a0000003011118
* VIAF: 48684167
* WorldCat: lccn-n2007076524

 |
**חיים לוי** (‏‏נולד ב־2 באוגוסט 1959) הוא גיטריסט, מפיק מוזיקלי, מלחין, מעבד מוזיקלי וזמר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

חיים לוי נולד ב-1959 בחיפה, לאביו יעקב שעלה ממרוקו ולאמו בלהה, דור 12 בישראל. למד בבית הספר אליאנס בחיפה ובמשך שנות לימודיו הפיק מוזיקלית את כל אירועי התרבות בבית הספר.

שירת בצה"ל בחטיבת גולני בגדוד 13 כלוחם והשתתף במלחמת לבנון הראשונה.

קריירה
------

מגיל 12 למד בחיפה אצל אפרי אליפז ולאחר השחרור מהצבא למד אצל חיים אסולין באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. את השכלתו כמעבד השלים אצל מורים פרטיים לתזמור ולכן עסק בנגינת פלמנקו במשך תקופה מסוימת. בירושלים הכיר את הזמרת רוחמה רז ושימש כמלווה שלה כחמש שנים

ב-1985 הקים עם שותפים חברת הפקות ועבר לתל אביב.

בין השנים 1989 – 1995 עבד עם הזמרת רונית אופיר והמפיק אמנון ברנזון והפיק עבורם את האלבומים "צריך לחזור" (משירי נתן יהונתן), "3000 לירושלים", "על יפי נערים" (אלבום שירי זיכרון לחללי מערכות ישראל), "שירים ממיטב הזמר העברי א'" וקלטת וידאו מצליחה – "שיר ארץ".

ב-1990 הפיק לזמרת רומי הלחמי אלבום מקורי ומיוחד בשם "בערך בגובה רב" שזכה לביקורות מצוינות. מלבד ההפקה המוזיקלית הלחין את כל שירי האלבום. השירים הזכורים: שיר דרך, בערך בגובה רב, יש לפעמים ועוד.

ב-1992 הפיק דיסקים רבים של שירי ילדים.

ב-1993 הקים יחד עם מירן אפשטיין, נגן כלי נשיפה את "צמד נגטיב" שהופיע בהצלחה רבה בישראל ומחוצה לה, וכן הוציא מספר סינגלים לרשתות הרדיו.

בין השנים 1997 – 2005 עבד עם המפיק, זמר ומספר הסיפורים, דודו אלהרר וביחד הופיעו בתיאטרון הבימה עם המופע "אלף שירים ושיר" משירי נעמי שמר ובתיאטרון הקאמרי במופע שירים וסיפורים.

משנת 2000 עוסק חיים לוי בניהול מוזיקלי של להקות זמר נוער ובוגרים וכן בהופעות ושירה בציבור במועדוני זמר.

חיים אישיים
-----------

התגורר שנים רבות בראשון לציון ומאז 2018 מתגורר בבאר יעקב.
נשוי לאורית ולהם שלושה בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיים לוי** בוויקישיתוף
* חיים לוי, ברשת החברתית פייסבוק
* חיים לוי, באתר זמרשת
* מילים לשירים של חיים לוי, באתר "שירונט"
* קטע קול האזנה לשירי חיים לוי, באתר זמרשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מי, מה, מתי", מעריב, 1 בנובמבר 1985.
2. ↑  אלי אלון, סיפור חייו של אמנון ברנזון, קפה דה-מרקר, 8 בינואר 2015.
3. ↑  פרטי האלבום "בערך בגובה רב" מתוך מאגר הספרייה הלאומית
4. ↑  אמנים משתתפים במופע למען "הומוריקה", באתר ynet

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007516729105171

 |
מגרש הכדורגל הביתי של הקבוצה
**מכבי רמת עמידר** הייתה קבוצת כדורגל משכונת רמת עמידר ברמת גן. הקבוצה הייתה מספר עונות ספורות בליגה הבכירה בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 המוקדמות, ובשנת 2005 התאחדה עם הכח רמת גן שהפכה להיות הכח מכבי עמידר רמת גן.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה בשנת 1957 בליגה ג'. לאחר שתי עונות הצליחה לעלות לליגה ב', לאחר שהליגה הוגדלה ל-64 קבוצות בסך הכל. בעונת 1963/1962 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה ב' והעפילה לראשונה לליגה א' (ליגת המשנה דאז), שם בילתה את רוב ימי קיומה. פרשה שהעיבה על הקבוצה בשנים אלו הייתה בראשית שנות ה-70 כאשר כמה משחקניה נמצאו אשמים במכירת משחקים למהמרי טוטו. בעקבות הפרשה הוקמה ב-1971 ועדת חקירה ממלכתית, ועדת עציוני, שבדקה את נושא השחיתות בכדורגל בישראל. בסוף עונת 1974/1975 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה הבכירה מהמקום הראשון בבית הדרום. ב-1975 זכתה הקבוצה בתואר הראשון והיחיד שלה בהיסטוריה: גביע הליגה לליגה א' לעונת 1975/1976. לאחר שהעפילה לעונת 1975/1976 בליגה הבכירה, סיימה במקום האחרון וירדה חזרה לליגה השנייה. בעונת 1978/1979 העפילה בפעם השנייה לליגה הראשונה לעונת 1979/1980. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-11 והצליחה לשרוד בליגה רק במחזור האחרון במרחק נקודה מהמקום המוביל לליגת המשנה, וזו הייתה עונת השיא של הקבוצה בה הצליחה לראשונה לשרוד בליגה הבכירה. בנוסף, באותה שנה העפילה הקבוצה לגמר גביע המדינה, בגמר הפסידה להפועל כפר סבא בתוצאה 4-1. בעונת 1980/1981 סיימה רק במקום ה-15 וירדה פעם נוספת לליגת המשנה. בעונת 1982/1983 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגת המשנה והעפילה פעם נוספת לליגה הבכירה לעונת 1983/1984. בסיום עונה זו סיימה הקבוצה במקום ה-15 וירדה לליגת המשנה, מאז לא הצליחה הקבוצה להגיע לליגה הראשונה. 

בסוף שנות ה-80 סיימה הקבוצה באמצע הטבלה בליגה השנייה ולא הצליחה לשחזר את הצלחתה מהשנים לפני כן. בעונת 1990/1991 הקבוצה הידרדרה עוד וירדה לליגה השלישית מהמקום ה-15. בהמשך מצבה הריעה ובשנת 1999 ירדה לליגה הרביעית. בתחילת שנות ה-2000 הקבוצה התאוששה וחזרה לליגה השלישית (הליגה ארצית) לאחר שסיימה בעונת 2002/2001 במקום הראשון בליגה א'. בעונה העוקבת סיימה הקבוצה במקום השלישי, מקום אחד מתחת למקום המוביל לליגה השנייה. את עונת 2005/2004 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה הארצית. 

בקיץ 2005 חדלה הקבוצה מלהתקיים בפני עצמה, והתאחדה עם הכח רמת גן תחת השם **הכח מכבי עמידר רמת גן**.

שחקנים בולטים
-------------

בין שחקני העבר הבולטים של הקבוצה ניתן למנות את ליאון קונסטנטינובסקי, משה רוזנר, בני בינשטוק, ויקי פרץ, שלמה פלץ, יגאל עמרם, מוטי ודוד טופמן, אלי כהן, ניסים ברדה, אורון גרץ, אלי דואן, שלמה נורדמן, אלי תגר, עמוס טייב, רחמים שלום,זכריה טרי, דרור מרגלית , עמי פייקין.

תארים
-----

* **גביע הליגה לליגת המשנה (1)**: 1975/1976

הערות שוליים
------------

1. ↑  הכח ר"ג ורמת עמידר התאחדו לקבוצה אחת: הכח עמידר, דודי שחם ואורן שחם, nrg מעריב - ספורט, 2 ביוני 2005
**ישו כוכב עליון** (באנגלית **Jesus Christ superstar**) הוא סרט מוזיקלי משנת 1973, שהתבסס על אופרת הרוק ישו כוכב עליון, פרי עטם של אנדרו לויד ובר וטים רייס, שחוברה שנים ספורות קודם לכן וזכתה להצלחה בימתית גדולה בברודוויי ולאחר מכן בלונדון. אופרת הרוק הופקה לראשונה בשנת 1970 על גבי אלבום מוזיקה תקליט כפול אריך-נגן ולאחר מכן הועלתה כמחזמר בשנת 1972.

הסרט
----

העלילה מבוססת על סיפור השבוע האחרון בחיי ישו על פי המסופר ב"ספרי הבשורה" (האוונגליונים), הכלולים בברית החדשה, בתוספת פרשנות מקורית ו"השלמות" פרי דמיונם של המחברים. העלילה משלבת מוטיבים קומיים ואספקטים מודרניסטיים. הסרט זכה להצלחה קופתית לא רק בזכות הפסקול המקורי שלו, אלא גם הודות לרוח "ילדי הפרחים" המנשבת בו, האלמנטים הקומיים-פארודיים, והשחקנים המשתתפים בו. חלקם זכו לתהילה עוד קודם לכן כשחקנים הראשיים הן בהפקה הבימתית והן באלבום האולפן מ-1970.

בסרט מוטיבים אנכרוניסטיים מכוונים. כך למשל נעשה שימוש בכלי נשק מודרניים כטנקים ומסוקי קרב לצד חניתות ומגינים, מטוסים לצד אתר ארכאולוגי מימי הורדוס וכן פרטי לבוש, מיקרופונים, ואף ראיונות עיתונאיים.

הסרט צולם בישראל ב-1973 וניתן לזהות בו לא מעט אתרים מוכרים כגון עבדת, בית שאן, בית גוברין - מראשה והרודיון.

נימות גזעניות
-------------

בסצנה המתבססת על הבשורה על-פי מתי כ"ז ויוחנן י"ט, מתכנס האספסוף היהודי מול חצר לשכתו של הנציב הרומי פונטיוס פילטוס ותובע בתקיפות: "צלוב אותו!". הם אף מאיימים על פילטוס שאם לא יעשה כן, הם ידווחו לרומא כי הוא אינו נאמן לקיסר ולכן יודח. במילים אחרות, פילטוס מוצג (כמסופר בברית החדשה) כמי שנכפה עליו לצלוב את ישו בגלל שנאה עיוורת של אספסוף יהודי, ולא משום שישו נתפס כמורד במלכות. אם לא די בכך, שתי דמויות שנויות במחלוקת אינן מגולמות על ידי שחקנים לבנים: מרים המגדלית המוצגת כזונה מגולמת על ידי איבון אלימן (Yvonne Elliman), ילידת הוואי, ויהודה איש קריות הבוגד מגולם על ידי שחקן שחור. ישו לעומת זאת, המגולם על ידי טד נילי, הוא בעל תווי פנים צפון אירופיים - עורו לבן ושיערו בהיר.

ראו גם
------

* ישו כוכב עליון - אלבום מוזיקה ומחזמר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישו כוכב עליון** בוויקישיתוף

* "ישו כוכב עליון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ישו כוכב עליון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ישו כוכב עליון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ישו כוכב עליון", באתר אידיבי
* "ישו כוכב עליון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no98038129
* MusicBrainz release group: 4dcde40f-63e1-3fa6-87ed-8ef10c3157df
* WorldCat (עם LCCN): no98-038129

 |
רבי **בצלאל יאיר דנציגר** (כ"ה באדר תרכ"ה, 1865 - כ"ה באדר תרצ"ד, 1934) כיהן כמנהיג לחלק מחסידי אלכסנדר בלודז'. היה בנו של רבי יחיאל דנציגר ואחיהם של רבי ירחמיאל ישראל יצחק דנציגר ורבי שמואל צבי דנציגר וחותנו של רבי יהודה משה דנציגר אדמו"רי אלכסנדר.

תולדותיו
--------

נולד בעיירה טורצ'ין שבווהלין (כיום אוקראינה) לרבי יחיאל דנציגר, ממלא מקומו של רבי דב בעריש מביאלה שהיה ממלא מקומם של רבי מנחם מנדל מוורקא ורבי יצחק מוורקא. נישא לבתו של הרב צבי הירש טיברג מפלאוונה. לאחר פטירת אביו חלק מהחסידים רצו למנותו לאדמו"ר אך הוא סירב ודבק באחיו הגדול רבי ירחמיאל ישראל יצחק בעל ה"ישמח ישראל". לאחר פטירת אחיו בשנת תר"ע שוב באו אליו חסידים אך סירב לקבלם ודבק באחיו השני, רבי שמואל צבי ה"תפארת שמואל". בזמן מלחמת העולם הראשונה שהה בלודז' ובהסכמת אחיו (ששהה אף הוא בלודז') החל לקבל חסידים. לאחר סיום המלחמה נשאר בלודז' שם היה לו בית מדרש וחלק מחסידי אלכסנדר נקשרו אליו. נקבר באלכסנדר.

היה נוהג לומר את דברי תורתו ממה ששמע מפי אחיו ה"ישמח ישראל".

אחרי השואה, בה נרצח אחיינו רבי יצחק מנחם (בנו של אחיו רבי שמואל צבי) שהיה האדמו"ר הרביעי בשושלת אלכסנדר, מינו שרידי החסידים את חתנו-אחיינו רבי יהודה משה דנציגר לאדמו"ר מאלכסנדר. חתנים נוספים שלו היו רבי מרדכי מנחם קאליש מוורקא (נכדו של רבי שמחה בונים קאליש), רבי יצחק חיים דוד דמבינסקי בן אחיינו הרב פייבל שלום, אדמו"ר במקוב (נרצח בשואה) ורבי ישראל אלימלך פרומר מראדום.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, חלק א', עמ' שסה-שסו.