recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקרש קפיצה. אם התכוונתם לביטוי ישראלי הבא לבטא מעשה פסול הנעשה בפומביות מופגנת, ראו להשתין מהמקפצה.
 צלילה ממקפצה
מקפצת התעמלות
**מקפצה** היא קרש המשמש לקפיצה למים או להתעמלות. מקפצה היא בדרך כלל זיז קפיץ וגמיש.

מקפצת שחייה בדרך כלל קבועה על ידי ציר(אנ') בקצה אחד (כך שניתן להזיז אותה כאשר אינה בשימוש), והקצה השני תלוי מעל בריכת שחייה, כאשר נקודה בין הציר לקצה מונחת על מנוף מתכוונן.

מקפצה משמשת גם כביטוי לדבר שיעלה את הקריירה המקצועית.

 כוונון המקפצה לפני צלילה

גובה המקפצה
-----------

קרש קפיצה של שלושה מטרים (במבט מלא) וקרש קפיצה של מטר אחד (חלקית לא רצוי)
קרש קפיצה ממוקם בדרך כלל באחד משני גבהים אלו: 1.0 or 3.0 מטרים (3 רגל 3 אינץ' or 9 רגל 10 אינץ') מעל פני המים.

### גבהים היסטוריים של מקפצות

לפני שנת 1960, מקפצות, לרוב מעץ, היו בגובה של 3 מטרים (9.8 רגל), או 6 מטרים (20 רגל) מעל המים. ציורו של האמן האמריקאי נורמן רוקוול בשם "Boy on High Dive" מציג קרש קפיצה מעץ טיפוסי של תחילת המאה ה-20 בגובה של 7 מ'.

קרש קפיצים ביתי
---------------

לאחר תקרית בוושינגטון ב-1993, מרבית בוני הבריכות בארצות הברית אינם ששים להצטייד בבריכת שחייה עם מקפצות לצלילה ולכן בריכות צלילה ביתיות הרבה פחות נפוצות בימינו. באירוע, נער בן ארבע עשרה בשם שון מנלי צלל בבריכת שחייה פרטית, ראשו פגע שבתחתית הבריכה והוא נפצע קשה והפך למשותק. עורכי הדין של המשפחה, יאן אריק פיטרסון ופרד זדר, תבעו בהצלחה את יצרן המקפצה, את בונה הבריכה ואת מכון הספא והבריכה הלאומי של ארצות הברית (NSPI) על כך שהבריכה לא הייתה מספיק עמוקה.  התקן של ה-NSPI חייב עומק מינימלי של 7 רגל 6 אינץ' (2.29 מטרים) מה שלא קרה במקרה זה. אולם בתי המשפט קבעו כי הבריכה "הייתה קרובה מספיק" לסטנדרטים בכדי להטיל את האחריות על ה-NSPI. התביעה בהיקף של מיליוני דולרים נפתרה בסופו של דבר בשנת 2001 תמורת 6.6 דולר מיליון דולר (8 דולר) מיליון לאחר הוספת ריבית) לטובת התובע. ה-NSPI אחראי לאחריות והיה מותח כלכלית על ידי המקרה. היא הגישה פעמיים בקשה להגנה על פשיטת רגל בפרק 11 ונערכה בהצלחה מחדש לאיגוד תעשיית בריכות שחייה חדש.

ראו גם
------

* טרמפולינה (התעמלות)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקפצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מה זה מקפצה – פירוש המילה מקפצה ,פרוש, הסבר, משמעות והגדרה, באתר מילון אבניאון
2. 1 2  Brown, AmyJo (30 בינואר 2004). "No Diving?". Pool & Spa News. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2004. נבדק ב-2007-04-15. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Deep Impact: Back Yard Danger". *60 Minutes II*. CBS News. 2 ביוני 1999. נבדק ב-5 בינואר 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Appeals Court State of WA, Docket Number:18036-1-III
Title: Shawn Meneely, et al. v. S. R. Smith, Inc. et al.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4330872-7

 |
ה**וימפל K-13** (קוד נאט"ו: AA-2 אטול; שם סובייטי: R-3S) הוא אחד מטילי האוויר-אוויר מבויתי התת אדום הנפוצים ביותר בעולם. הטיל פותח בברית המועצות באמצעות הנדסה הפוכה של הAIM-9 סיידווינדר.

היסטוריה
--------

טיל ה-K-13 פותח החל משנת 1958, ונכנס לשירות במהלך שנת 1960. הטיל מבוסס לחלוטין על טיל הסיידווינדר, בעזרת הנדסה הפוכה. על פי הדעה הרווחת, הצליחו הסובייטים להניח את ידם על הסיידווינדר, לאחר ש-F-86 סייבר טאיווני ירה טיל סיידווינדר על מיג 17 סיני, שנתקע בגוף המיג מבלי להתפוצץ, והטייס הנחית את המטוס כאשר הטיל עדיין בתוך גוף המטוס. דוגמה זו מטילה אור על יכולות הפיתוח והתכנון של מהנדסי ברית המועצות בפיתוח אמצעי לחימה בכלל, וטילי אוויר-אוויר בפרט. הטיל נחשף לעיני המערב רק בשנת 1961.

לכל דגמי הטיל השונים דמיון רב לסיידווינדר, והם חולקים את אותו קוטר - 127 מ"מ (5 אינץ'), הזהה לקוטר הסיידווינדר. טווח הפעילות הקרוב שלהם הוא כקילומטר אחד, ולרובם טווח פעילות רחוק של כ-8 קילומטר.

הטיל יוצא בצורה רחבה לכלל מדינות ברית ורשה ומדינות בעלות אינטרסים סובייטיים, ואף נשאר בשימוש בחלק מהן.

לאחר שישראל כבשה במהלך מלחמת ששת הימים את חצי האי סיני, ובכללו את בסיס רפידים, התגלו בשדה המצרי הנטוש כמה עשרות טילי K-13. עקב חוסר האמון של חיל האוויר באותן שנים בטילי שפריר 1 שהיו ברשותו, הוכנסו הטילים הסובייטיים לשימוש מבצעי בטייסת ששכנה בכוננות בשדה רפידים, לאחר שניסויי ירי הוכיחו את יכולת הטיל. במהלך מלחמת ההתשה שוגרו מספר טילים מדגם זה, ללא תוצאות משמעותיות.

דגמים
-----

* **R-3S** (קוד נאט"ו: AA-2A אטול) - הדגם הראשוני, מונחה חום תת-אדום.
* **R-13M** (קוד נאט"ו: AA-2C) - פותח במהלך שנות ה-60, מקביל ל-AIM-9G סיידווינדר: מרעום קרבה חדש, תוספת כוח דחף למנוע לצורך טווח ארוך יותר, יכולת תמרון גבוהה יותר, ושיפור רגישות בראש הביות המקורר בחנקן.
* **R-3** (קוד נאט"ו: AA-2B) - דגם בעל ביות מונחה מכ"ם חצי אקטיבי. מקביל ל-AIM-9C סיידווינדר שהיה בשימוש מועט בידי צי ארצות הברית.
* **R-3R** (קוד נאט"ו: AA-2D) - דגם מונחה מכ"ם חצי אקטיבי, בעל שיפורים מקבילים ל-R13M.

אף לא אחד מהדגמים הללו היה בעל מרחב פעולה כולל (All-Aspect).

* **R-3P** (ברוסית: P=Prakticheskaya, ובאנגלית: Practice, כלומר - אימון) - דגם אימונים אינרטי.

### דגמי חוץ

* דגם מייצור ברישיון רומני, נקרא **A-91**.
* הרפובליקה העממית של סין העתיקה את האטול, בגרסה הנקראת **PL-2**.
* דגמים סיניים משופרים נקראים **PL-3** ו-**PL-5**.

ראו גם
------

* AIM-9 סיידווינדר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וימפל K-13** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניצן סדן, קליעי הקסם: כך שינה טיל הסיידוויינדר את הלוחמה האווירית, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2020-07-25
**אלטריה** (בפורטוגזית: **Aletria**) הוא קינוח המבוסס על אטריות ורמיצ'לי דקות ונפוץ בפורטוגל.

הקינוח מורכז מאטריות, חלב, סוכר, לימון שאותם מערבבים יחדיו, מבשלים ומוסיפים קינמון בצורה של ריבועים.

נהוג להגיש את הקינוח בחג המולד, אך גם כארוחת בוקר או קינוח לארוחה.

הקינוח מוזכר לראשונה במאה התשיעית, כאשר הובא לחצי האי האיברי על ידי המורים, נשאר בפורטוגל והשתלב המטבח המקומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלטריה** בוויקישיתוף
* מתכון להכנת אלטריה, באתר Tasteporto

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aletria - Um doce com história, tertuliadesabores.blogs.sapo.pt (בפורטוגזית)
2. ↑  Pâtes en Catalogne, Histoire de pâtes, ‏2013-07-09 (ב־)
3. ↑  Colman Andrews, **Catalan Cuisine, Revised Edition: Vivid Flavors From Spain's Mediterranean Coast**, Harvard Common Press, 2005-12-03, מסת"ב 978-1-55832-329-2. (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלטריה (מאכל)"**.
**המאורעות בוואחאקה** שבמקסיקו החלו במאי 2006 והתעצמו ונמשכו עד דצמבר של אותה שנה. מנהיגיה דרשו את התפטרותו של המושל אוליסס רואיס אורטיס בטענה שזייף את הבחירות.

רקע
---

ואחאקה היא אחת מ-32 מדינות מקסיקו, שטחה כ-94,000 קמ"ר ומספר התושבים בה בשנת 2006 היה כשלושה וחצי מיליון איש. זו מדינה חקלאית ברובה. היא נמצאת בדרומה של מקסיקו וגובלת לאוקיינוס השקט. אוכלוסייתה דומה למדינה השכנה צ'יאפס, וגם התפתחות השביתה הושפעה מהמרד בצ'יאפס.

התפתחות השביתה
--------------

כבשנים רבות, דרשו המורים באמצעות האיגוד המקצועי שלהם ב-1 במאי העלאה של המשכורות, שיפור התנאים הפיזיים בבתי הספר ותוספות נוספות כמו ארוחת בוקר לילדים, שמגיעים רעבים לבית הספר. המושל רואיס הסית ותקף את המורים. ב-22 במאי פרצה שביתת המורים הגדולה. המורים התבצרו בכיכר המרכזית של ואחאקה, עיר הבירה של המדינה.

ב-14 ביוני, בשעה שלוש וחצי לפנות בוקר ניסו 3,000 שוטרים בעזרת מסוקים ואנשי כיבוי אש לכבוש את הכיכר, כשמולם עומדים 30,000 מפגינים. בעקבות הקרבות הוקם "ארגון הגג של העמים של ואחאקה" (APPO) שהרחיב את הביצורים ברחבי העיר. אחת הססמאות הבולטות הייתה: "איננו זקוקים למנהיגים בשביל לפתור את הבעיות שלנו."
האופוזיציה טענה לזיוף הבחירות. ב-1 באוגוסט כבשו השובתים את תחנות הרדיו והטלוויזיה. באוגוסט הגיע העימות להסלמה עם הרוגים.

ב-20 בספטמבר יצאה שיירה לכיוון מקסיקו סיטי כדי לדון עם הממשלה המרכזית. אחרי שבועיים של דיונים הגיעו הצדדים להסכמות שהיו יכולות להפסיק את השביתה. אך באוקטובר הסלים העימות ביוזמת המשטרה המקומית, דבר שהוביל להתערבות של המשטרה הפדרלית של מקסיקו. העימות הגיע למקסיקו סיטי.

מה-14 בנובמבר עד ה-17 בנובמבר ערכה ה-APPO הפגנה במטרה לייסד חוקה חדשה לוואחאקה. החל מה-27 בנובמבר פתחה המשטרה הפדרלית של מקסיקו במתקפה מאסיבית, שדיכאה את ההתקוממות לבסוף.

בעימות נהרגו יותר מ-100 בני-אדם עם אלפי פצועים ואלפי עצורים.

משמעות בינלאומית
----------------

אחרי רצח העיתונאי האמריקאי בראד ויל ב-27 באוקטובר התעורר עניין בינלאומי במהומות, ואישים רבים חתמו על עצומה התומכת ב-APPO, ביניהם נועם חומסקי, אדוארדו גלאנו, מייקל הרט, נעמי קליין, מייקל מור, אנטוניו נגרי, ארונדהטי רוי, הווארד זין ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המאורעות בוואחאקה** בוויקישיתוף
**טרינו קיווילאן** (באסטונית: **Triinu Kivilaan**; נולדה ב-13 בינואר 1989) היא זמרת אסטונית ודוגמנית לשעבר שהייתה חברה בלהקת הבנות ונילה נינג'ה.

קריירה
------

קיווילאן, ילידת ויליאנדי, הצטרפה בשנת 2004 ללהקת "ונילה נינג'ה". היא החליפה את מאריה קיווי שהייתה בהריון. נטען כי טרינו נבחרה משום שהיא דומה לה במראה. טרינו הייתה החברה הצעירה בלהקה, ובאותו זמן היא המשיכה את לימודיה במקביל לקריירה המוזיקלית. 

הלהקה יצגה את שווייץ בתחרות האירוויזיון בשנת 2005. באותה עת, טרם מלאו לטרינו 16 שנים, כמתחייב מתקנון התחרות. אולם, מכיוון שמועד האירוע חל לאחר יום הולדתה ה-16, הלהקה הורשתה להשתתף בתחרות.

טרינו עזבה את "ונילה נינג'ה" בדצמבר 2005, כאשר שלוש חברות הלהקה הנותרות (לנה קורמה, קטרין סיסקה ופירט יארוויס) החליטו להמשיך כשלישייה. קיים חוסר ודאות לגבי הסיבה המדויקת לפרישתה מהלהקה. 

ב"ונילה נינג'ה", טרינו סיפקה בעיקר קולות רקע ומוזיקה באסית במהלך הופעות חיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרינו קיווילאן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של טרינו קיווילאן
* טרינו קיווילאן, ברשת החברתית פייסבוק

* טרינו קיווילאן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* טרינו קיווילאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* טרינו קיווילאן, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: ab247655-8432-47ce-8009-f1458dcf989d

 |
טרימורטי של שלושת אלי ההינדואיזם. מימין לשמאל: שיווה, וישנו וברהמה במערות אלורה
שיווה ופרוואטי, וישנו ולאקשמי וברהמה וסראסווטי יושבים על לוטוס (1770)
**טְרִימוּרְטִי** (בסנסקריט:त्रिमूर्ति, בתרגום חופשי "שלושה פסלים" במשמעות "שלוש צורות") הוא מושג בהינדואיזם בו מאפייני הבריאה, התחזוקה וההרס הקוסמיים מואנשים בדמויותיהם של שלושה אלים המייצגים מחזור מעגלי: ברהמה (הבורא), וישנו (המגן והמשמר) ושיווה (ההורס ומשנה הצורה). שלושת האלים זכו לכינוי "השילוש ההינדואי", "השילוש הקדוש הגדול" או השילוש הקדוש.

הטרימורטי בהינדואיזם
--------------------

תפיסות שונות בהינדואיזם מייצגות יחס שונה אל מושג הטרימורטי.

בחלק מהתיאורים של הטרימורטי, כמו בתבליט המפורסם במערות אלפנטה, מופיעה דמות יחידה עם שלושה ראשים ולעיתים אף ראש אחד בעל שלוש פנים, המביטים לשלושה כיוונים שונים - לפנים, ימינה ושמאלה.

תפיסת הוישנויזם אינה מקבלת את מושג הטרימורטי. למשל, בבית הספר דוויטה (Dvaita) מאמינים כי וישנו לבדו הוא האל השולט ושיווה כפוף אליו. 

תפיסת השיוויזם (Shaivism) היא שהאל שיווה מבצע חמש פעולות - יצירה, שימור, פירוק, חסד מסתיר וחסד חושף. כל אחת מחמש הפעולות תואמת לשם ולצורה של שיווה. הוא האל העליון העומד מעל כל הפעילויות.

הסמרטיזם (Smartism) היא כת של ההינדואיזם ששמה דגש על קבוצה של חמישה אלים ולא אל אחד. "פולחן של חמש צורות" הפך לפופולרי על ידי הפילוסוף מהמאה התשיעית שנקרה, שציין את חמשת האלים גנש, וישנו, שיווה, דווי, וסוריה (Surya).

השפעה נוצרית בה האלוהות נחלקת לשילוש קדוש, עזרה למצב תפישה דומה של שילוש שוויוני כביכול גם בהינדואיזם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרימורטי** בוויקישיתוף
* טרימורטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי • שאקטי • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אטרווה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |
| הינדואיזם | אום • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |
**אלגואזאורוס** (שם מדעי: ***Algoasaurus***; מילולית: "לטאת מפרץ אלגואה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד שחי במשך הקרטיקון התחתון באפריקה שלפני 140 עד 125 מיליון שנה מזמננו.

זאורופוד זה השתייך לקבוצה אאוזאורופודה, והיה בעל דמיון מסוים לטיטאנוזאורים, אף שלא היה קרוב אליהם כלל. הוא התגלה בתצורת קירקווד (אנ') שבכף התקווה הטובה, דרום אפריקה. חלק מהחוקרים רואים בסוג זה טקסון בטל (nomen dubien).

הדינוזאור התגלה בידי החוקר הסקוטי-דרום אפריקאי רוברט ברום (אנ') ב-1904 משרידים מקוטעים של חוליות, עצם ירך וקטעי פרקי אצבעות, אף שהיו עוד כמה עצמות שלא נאספו שהשתייכו לסוג זה. אלה לא זוהו ונהרסו בידי עובדים כדי לייצר מהם לבנים.

האלגואזאורוס לא היו דומה לאף זאורופוד והוא נחשב לאחד מהפרימיטיבים שבזאורופודים. ככל הנראה פרט בוגר הגיע לאורך 9 מטרים, גובה של 3 מטרים ומשקל ממוצע של 10 טון בקירוב. הוא היה בעל צוואר ארוך שעזר לו להגיע לצמרות עצים כדי להיזון מהעלים שבצמרות. כמו כן היה בעל זנב ארוך מייצב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלגואזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
ה**אקטאע** (בערבית: **اقطاع**) הוא מונח בהיסטוריה של העולם המוסלמי המציין צורה של מס חקלאי שהיווה את אחת הדרכים העיקריות שנקטו השלטונות המוסלמיים במהלך ימי הביניים כדי לממן את אחזקת הצבאות שלהם.

שיטות התשלום לחיילים לפני האקטאע
--------------------------------

בתקופה הראשונה של התפשטות האסלאם יכלו השלטונות המוסלמיים לשלם לחייליהם מהשלל הרב שנצבר במהלך הכיבושים הגדולים. אחרי התבססות הח'ליפות, שולם הכסף לצבא מתוך המיסים השונים שנגבו מהאוכלוסייה הלא מוסלמית, ובעיקר הג'יזיה והח'ראג'. שקיעת השלטון המרכזי במהלך בית עבאס אילצה את מנהל הח'ליפות לנסות ולמצוא שיטות חליפיות להחזקת הצבא. בתחילה ניסו שלטונות הח'ליפות להעניק שטחי אדמה לבעלות חלקית של לוחמים בתמורה למעשר ולמיסי המקרקעין החלים על מוסלמים. שיטה זו לא הוכיחה את עצמה ושלטון הח'ליפות נאלץ לחפש שיטות אחרות.

האקטאע המוקדם
-------------

השליטים המוסלמים שינו את שיטת הענקת הקרקעות כך שהלוחמים קיבלו רק את הזכויות הממוניות על שטח מסוים, כשהבעלות החוקית על השטח נותרת בידי הבעלים הקודמים שלו. מקבל האקטאע המוקדם (אקטאע תמליכ – אקטאע של הקצבה) היה צריך לגבות את הח'ראג' מהתושבים הלא מוסלמים בשטח ולהעביר לשלטונות מעשר מהשווי של השטח. גם האקטאע המוקדם לא הוכיח את עצמו, משום שהחיילים שקיבלו את האקטאע, נטו שלא להעביר את המיסים שגבו לידי השלטונות.

הרפורמה של הבויהים בשיטת האקטאע
-------------------------------

הבויהים שינו את השיטה כך שמתן האקטאע לא חייב את המקבל בשום מחויבות פיננסית (אקטאע אסתע'לאל – אקטאע של הנאת שימוש).

לקריאה נוספת
------------

* כאהן, קלוד, האסלאם, מלידתו עד תחילת האימפריה העות'מאנית (המאה השביעית עד סוף המאה החמש-עשרה), תל אביב: דביר, תשנ"ה / 1995.
* Cahen, Claude, "Iḳṭā'," Encyclopaedia of Islam, Vol. 3, pp. 1088-1091.
* Cahen, Claude, "L’évolution de l’iqṭāʿ du IXe au XIIIe siežcle," Annales, économies-sociétés-civilisation Vol. 8, (1953), pp. 25-52.
* Duri, A. A. "The Origins of the Iqṭāʿ in Islam," al-Abḥāṯ Vol. 22 (1969), pp. 3-22.

קישורים חיצוניים
----------------

* מעוז, משה, מוסדות האימפריה העבאסית, מתוך "הספרייה הווירטואלית של מטח".
* Encyclopædia Iranica
* אקטאע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00576331
* TDVİA: ikta

 |
**אמברוזיה** הוא זן של תפוח שמקורו בקולומביה הבריטית, קנדה, מתחילת שנות ה-90. העץ המקורי טיפח לראשונה על ידי משפחת מננל מעמק סימילאמין, קולומביה הבריטית, שגילתה אותו גדל במטע שלהם.

תיאור
-----

הפרי בינוני עד גדול, במשקל של כ-215 גרם, ובעל צבע אדום ומבריק לרוב, עם כתמים צהובים. יש לו בשר מוצק בצבע שמנת עם טעם מתוק המזכיר אגס וחומציות נמוכה. עצי האמברוזיה עמידים ועדיין לא זוהו בהם חסרונות גדולים. תפוחים אלה פורחים באמצע העונה המאוחרת, ונמצאים בקבוצת פרחים 4.

אמברוזיה נפוצה ביותר בקולומביה הבריטית, שם היא התגלתה, והיא התפוח השלישי המיוצר ביותר במחוז. היא מיוצרת גם באונטריו ובנובה סקוטיה, כמו גם במקומות רבים אחרים ברחבי העולם.

פטנט
----

אמברוזיה היא זן מוגן בפטנט על ידי ארגון הקובע תקני איכות ומספק שיווק, בעוד הייצור שלה מוגבל. השם מעולם לא היה סימן מסחרי, והפטנט פג בקנדה ובארצות הברית. שליטה מרכזית אפשרה הגבלת וריאציות הצבע לוורוד/אדום, מכיוון שהזן ייצבע בצורה שונה באקלים חם יותר. הפטנט פג בקנדה ב-2015, בארצות הברית ב-2017, ובצ'ילה ב-2021. היא נשארת פעילה במדינות רבות אחרות עד לשנת 2034. בעודם תחת פטנט בקנדה, השיגו בני הזוג מנל זכויות למגדלי צמחים, וכל המגדלים הורשו, ושילמו תמלוגים של 2 דולר קנדי לנטיעת עץ אמברוזיה. בעוד שהם תחת פטנט בארצות הברית, מגדלי הצמח שילמו לפחות דולר אמריקאי אחד לנטיעת עץ או 1000 דולר לדונם, ודמי זיכיון בסך 1,000 דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמברוזיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Ambrosia Apple". British Columbia: Ministry of Agriculture. אורכב מ-המקור ב-2015-11-20. נבדק ב-2022-01-24.
2. ↑  "Apple - Ambrosia - tasting notes, identification, reviews". *Orange Pippin - all about apples and orchards*. נבדק ב-2022-01-24.
3. ↑  "Ambrosia Apples in Canada - Frequently Asked Questions". *Ambrosia Apples* (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2016-12-02. נבדק ב-2016-12-02.
4. 1 2  בראון, סוזן; מלוני, קיי. אי. (2009). "Making Sense of New Apple Varieties, Trademarks and Clubs: Current Status". *New York Fruit Quarterly* (באנגלית) (17).
5. 1 2 3 4 5  וורנר, גראלדין (2015-06-18). "Ambrosia Restrictions to End". *Good Fruit Grower* (באנגלית). נבדק ב-2018-06-06.
6. 1 2  קורטני, רוס (2017-06-07). "Ambrosia apple patent opens up: 20-year U.S. patent ends on popular club variety". *Good Fruit Grower* (באנגלית).
7. ↑  "Ambrosia apple patent will still be valid outside North America". *Fresh Fruit Portal* (באנגלית). 2017-06-09. נבדק ב-2018-06-06.
במתמטיקה, **אלגברת מלצב** היא אלגברה לא אסוציאטיבית, המתקבלת מאלגברה אלטרנטיבית באותו אופן שבו אפשר לקבל אלגברת לי מכל אלגברה אסוציאטיבית. לפיכך, כל אלגברת לי היא אלגברת מלצב, ואפשר להכליל מרכיבים משמעותיים בתורת המבנה של הסוג הראשון, אל המבנה הכללי יותר. מאידך, כמעט כל אלגברת מלצב פשוטה היא אלגברת לי. האלגברות נקראות על-שם אנטולי מלצב, שהגדיר והחל לחקור אותן ב-1955.

הגדרה
-----

ככל אלגברה לא אסוציאטיבית, אלגברת מלצב היא מרחב וקטורי M מעל שדה, עם תבנית ביליניארית {\displaystyle \ [\cdot ,\cdot ]:M\times M\rightarrow M}. התבנית נדרשת לקיים את האקסיומות הבאות:

1. {\displaystyle \!\,[x,x]=0} לכל {\displaystyle \!\,x\in M};
2. {\displaystyle \ J(x,y,[x,z])=[J(x,y,z),x]}, כאשר {\displaystyle \ J(x,y,z)=[[x,y],z]+[[y,z],x]+[[z,x],y]} הוא ה"יעקוביאן".

אלגברות לי מוגדרות על ידי החלפת האקסיומה השנייה בזהות יעקובי {\displaystyle \ J(x,y,z)=0}, שהיא בבירור חזקה יותר. את האקסיומה השנייה אפשר לכתוב כ- {\displaystyle \ [[x,y],[x,z]]=[[[x,y],z],x]+[[[y,z],x],x]+[[[z,x],x],y]}. בפרט, כל איבר מהצורה {\displaystyle \ [[x,y],[x,z]]} שייך ל- {\displaystyle \,[[[M,M],M],M]}.

תכונות ומבנה
------------

אם {\displaystyle \ (A,\cdot )} אלגברה אלטרנטיבית, הפעולה {\displaystyle \ [x,y]=x\cdot y-y\cdot x} מגדירה עליה מבנה של אלגברת מלצב.

אלגברה לא אסוציאטיבית שכל תת-אלגברה שלה הנוצרת על ידי שני איברים היא אלגברת לי, נקראת **אלגברת לי בינארית**. במאפיין שונה מ-2, אפשר לתאר תכונה זו באמצעות אקסיומות: {\displaystyle \ [x,x]=0} ו- {\displaystyle \ J([x,y],x,y)=0}. כל אלגברת לי היא אלגברת מלצב, וכל אלגברת מלצב היא אלגברת לי בינארית (כפי שאלגברה אלטרנטיבית עם שני יוצרים היא אסוציאטיבית). 

במאפיין שונה מ-2, אלגבראות מלצב פשוטות מתחלקות לשני סוגים: אלגבראות לי פשוטות, או (כאשר המאפיין שונה מ-3) החלק הטהור באלגברת קיילי פשוטה ביחס לפעולת הקומוטטור. האלגברה האחרונה היא אלגברה 7-ממדית מעל השדה; שתי אלגבראות כאלה איזומורפיות אם ורק אם אלגבראות הקיילי המתאימות הן איזומורפיות.

במאפיין 0, המבנה של אלגבראות מלצב נחקר לעומק - מוגדרת עליהם תבנית עקבה (trace form), כלומר סימטרית ואסוציאטיבית, על ידי {\displaystyle K(x,y)=\operatorname {tr} (R\_{x}R\_{y})}, כאשר {\displaystyle R\_{x}} הוא אופרטור ההכפלה מימין ב-x. האלגברה פשוטה למחצה אם ורק אם התבנית רגולרית (בדומה לקריטריון המתאים באלגבראות לי בעזרת תבנית קילינג). במקרה זה, האלגברה מתפרקת לסכום ישר של אלגבראות 7-ממדיות לעיל. הרדיקל הפתיר של אלגברת מלצב מתלכד עם החלק המאונך של {\displaystyle A^{2}} ביחס לתבנית K, ועל כן A פתירה אם ורק אם {\displaystyle K(A,A^{2})=0}.

בנוסף, ניתן להגדיר תורת מודולים מעל אלגבראות מלצב, וללמוד בעזרתה הצגות של האלגבראות. בתחום זה תוצאות דומות לתורת ההצגות של אלגבראות לי, במיוחד במחקר אלגבראות ניליות.
**דניאל ג'ון מארק לוק או'דונוהיו** (באנגלית: '**Daniel John Mark Luke O'Donoghue**, נולד ב-3 באוקטובר 1980) הוא זמר יוצר אירי. ידוע בעיקר כסולן להקת הרוק האלטרנטיבי "הסקריפט" וכשופט בתחרות הכישרונות הבריטית The Voice.

שנותיו המוקדמות
---------------

או'דונוהיו נולד לאליס ושיי או'דונוהיו, אביו היה חלק מלהקה בשם "The Dreams". הוא הצעיר מבין שישה אחים ואחיות. או'דונוהיו לא השלים את לימודיו התיכוניים על מנת להצליח בתחום המוזיקה.

קריירה
------

### תחילת הקריירה

או'דונוהיו היה חבר בלהקת "Mytown" אשר פעלה מ-1996 ועד לפירוקה ב-2001 יחד עם מארק שיאהן, חבר ב-הסקריפט עד היום. בשנת 1999 הוחתמו השניים על ידי חברת התקליטים יוניברסל רקורדס. או'דונוהיו עבר ללוס אנג'לס והחל בכתיבת שירים עבור אומנים כמו TLC, בויז טו מן ובריטני ספירס. לאחר שנה של כתיבה חזרו או'דונוהיו ושיאהן לדבלין וצירפו אליהם את המתופף גלן פאוור ויחד החלו לעבוד על חומרים משלהם. בשנת 2001 הקימו את להקת הסקריפט.

### הסקריפט

אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-8 באוגוסט 2008 ונקרא "**The Script**". או'דונוהיו היה שותף לכתיבת כל שירי האלבום והאלבום הפך להצלחה מסחרית בעיקר באירלנד שם הגיע למקום הראשון מצעד האלבום האירי. בספטמבר 2010 יצא האלבום השני של הלהקה שנקרא "**Science & Faith**". ב-7 בספטמבר 2012 יצא האלבום השלישי תחת השם "**#3**". ב-12 בספטמבר 2014 עתיד לצאת האלבום הרביעי אשר נקרא "**No Sound Without Silence**".

### The Voice

ב-2012 ביצע או'דונוהיו את הופעתו הראשונה בדה וויס הבריטי לצדם של השופטים ג'סי ג'יי, will.i.am וטום ג'ונס. שנה לאחר מכן הוא שב לתוכנית והיה המנטור של הזוכה של העונה, אנדריאה בג'ליי. ב-16 ביולי 2013 הודיע או'דונוהיו כי הוא עוזב את התוכנית על מנת להתרכז בלהקה. בעונה השלישית הוחלף על ידי ריקי וילסון הסולן של להקת קייזר צ'יפס.

חיים אישיים
-----------

ב-14 בפברואר 2008 נפטר אביו של או'דונוהיו ממפרצת בבטן. לזכרו קעקע או'דונוהיו ורז על זרועו השמאלית וכתב את השיר "If You Could See Me Now" אשר יצא מאלבומם השלישי של הלהקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דני או'דונוהיו** בוויקישיתוף
* דני או'דונוהיו, ברשת החברתית טוויטר
* דני או'דונוהיו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דני או'דונוהיו, באתר AllMusic (באנגלית)
* דני או'דונוהיו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דני או'דונוהיו, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* דני או'דונוהיו, באתר Discogs (באנגלית)
* דני או'דונוהיו, באתר SecondHandSongs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 14243941X
* ISNI: 0000 0000 9115 147X
* MusicBrainz: f390d996-c840-4008-8202-85cb2071bf71
* VIAF: 133296181
* WorldCat: viaf-133296181

 |
ב-1844, בעיר הנמל גאלאץ, בנסיכות מולדובה, יהודי ממוצא אוסטרו-הונגרי בשם **סמואל גולדנר** ייסד בית חרושת לשימורי בשר באריזות פח. תוצרת המפעל נועדה בעיקר לאספקה עבור הצי המלכותי הבריטי.

הרקע
----

נתיב המים, שהוביל מהים השחור עד גאלאץ, היה מותאם לספינות בעלת קוער עמוק, כמו הספינות המפליגות בימים, לכן מטען שהועמס בגאלאץ היה ניתן להביאו ישירות לכל נמל ימי בעולם. מחירי הבקר בנסיכות מולדובה היו זולים מאוד, כמחצית עד שליש מהמחיר במערב אירופה; והופעת קופסאות השימורים, חידוש טרי יחסית, עניין מאוד את הממשל הבריטי, שלאחר מלחמת האופיום הראשונה למד את החסרונות של הבשר המשומר באמצעות המלחה או עישון, כשמגיעים לאזורים חמים ולחים.

ההסדר
-----

לפני פתיחת המפעל סיכם גולדנר את פרטי החוזה עם שליט נסיכות מולדובה, מיכאיל סטורדזה. גולדנר קיבל מונופול בנושא, פטור מלאה ממסיו לגבי יצוא שימורי בשר לאוסטרו-הונגריה ולאנגליה, פטור ממכסיו לגבי מוצרים הדרושים לייצור ופטור ממסי נמל עבור הספינות המובילות חומרי הגלם לייצור השימורים. התשלום היחיד, שגרדנר חויב בו, היה מס קבוע של חצי מטבע זהב עבור כל בן בקר שנשחט, מחצית מהמס שנגבה עבור שחיטת בקר בנסיכות מולדובה.

הייצור
------

כבר בשנה הראשונה, ב-1844, השתמש המפעל בבשרם של 800 בני בקר, שנקנו באזור גאלאץ ווסלוי. בשנה שלאחר מכן, 1845, פרץ בבריטניה רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד, שהגדיל מאוד את הביקוש לתוצרת המפעל. ב-1845 נשחטו עבור המפעל 4,000 בני בקר וב-1849 8,000 בני בקר הפכו לשימורים. השימורים היו קופסאות פח שהכילו יותר מחמישה קילוגרם בשר בכל קופסה. ב-1847 נשלחו לאנגליה 80,000 קופסאות שימורים וב-1850 כבר הגיעו ל-1,190,000 קופסאות. תנופה נוספת לייצור הגיעה בתקופת מלחמת קרים, עת הזדקקו למזון משומר עבור הלוחמים.

התקלות והסגירה
--------------

הפעילות בבית החרושת לא הייתה כשורה באופן עקיב, מפעם לפעם היו תלונות על שימורי בשר מקולקלים שגרמו למחלות. ב-1847 אבדה המשלחת הארקטית של ג'ון פרנקלין, שכללה שתי ספינות ו-129 אנשים. בחיפושים אחריהם נמצאו מספר ממצאים, ובהם גם שימורי בשר מקולקלים, ומכאן פרחו השערות שזו הייתה סיבת האבדה. ב-1849 וב-1850 הצי הבריטי הגיש תלונות על איכות השימורים ומשום היותו של גולדנר נתין בריטי נשלחה ועדה, בראשות הקונסול הבריטי בגאלאץ, לברר את העובדות. גולדנר זוכה, אך החליט למכור את העסק לחברה בריטית בשם Ritchie&Powell, שהמשיכה לפעול עם אותן מכונות ואותן שיטות.

ב-1868 הצי הבריטי ויתר על החוזים עם המפעל, כי השיג ספקים טובים יותר בצרפת. ב-1875 המפעל פשט את הרגל והציוד נמכר.

לקריאה נוספת
------------

* Paul Păltănea, Istoria orașului Galați de la origini până la 1918 כרך א' עמודים 280 - 282, 310, כרך ב' עמודים 9 - 11. (ברומנית)
* אליזבת מקגרגור, "ילד הקרח", תרגום לעברית מיכל קירזנר-אפלבוים, הוצאת מודן, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* Fabrica de conserve care a marcat istoria Angliei. Cum a reuşit un negustor român să hrănească marea armată britanică (ברומנית)
* CONSTANTIN ARDELEANU, A British Meat Cannery in Moldavia (1844-52) (באנגלית)
"**Things**" (בעברית: "**דברים**") הוא שיר, שכתב בובי דארין והקליט אותו בשנת 1962. השיר יצא כסינגל והגיע למקום השלישי במצעד בארצות הברית, למקום השני בממלכה המאוחדת, ולמקום השלישי במצעד הסינגלים הרשמי של RTÉ באירלנד. בהמשך הקליט רוני דאב גרסת כיסוי של השיר, שהגיעה לשלושים הגדולים במצעד.

ב-1962 החל דארין לכתוב ולשיר מוזיקת קאנטרי, והקליט להיטים כגון "Things". זה היה הסינגל האחרון של דארין שיצא בחברת התקליטים אטקו רקורדס, חטיבה של אטלנטיק רקורדס, לפני שהחל להקליט בחברת קפיטול רקורדס.

הגרסה של רוני דאב
-----------------


ב-1975 הקליט זמר הפופ והקאנטרי רוני דאב גרסת כיסוי של השיר בחברת מלודילנד רקורדס, לייבל הקאנטרי של מוטאון. הגרסה שלו הגיעה למקום ה-25 במצעד הקאנטרי באותה שנה, שהיה המקום הגבוה ביותר שהגיע שיר קאנטרי של דאב. השיר יצא לאור באלבום "New Old-Fashioned Love" בשנת 1977, בחברת M.C. Records, כאלבום קידום מכירות שנשלח לתחנות רדיו.

גרסאות נוספות
-------------

דין מרטין וננסי סינטרה ביצעו את השיר בדואט בשנת 1967 בתוכנית הטלוויזיה "Movin' with Nancy". בשנת 2000 התוכנית יצאה לאור על גבי וידאו בארצות הברית.

גרסת כיסוי של השיר בביצוע אן מארי (Anne Murray), מאלבומה "Keeping in Touch" משנת 1976, הגיע למקום ה-12 במצעד adult contemporary.

הלהיטים של דארין אחרי השיר "Things" היו "You're the Reason I'm Living" (מקום שלישי בארצות הברית), ו-"18 Yellow Roses" (מקום עשירי בארצות הברית), שיצאו בחברת קפיטול רקורדס.

הזמר רובי ויליאמס הקליט את השיר "Things" לאלבומו "Swing When You're Winning".

השחקנית אמי רוסום הקליטה גרסת כיסוי של השיר "Things" לאלבום "Sentimental Journey" משנת 2013. השיר הגיע למקום ה-92 במצעד האמריקני בילבורד 200.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Things" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Nancy Sinatra (2000). *Movin' with Nancy* (Song listing). Chatsworth, CA: Image Intertainment.
4. ↑  "Anne Murray Chart History". *Billboard*.
5. ↑  en:Sentimental Journey (Emmy Rossum album)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 0e1d2914-1675-3817-996f-caa8d70f2002

 |
**ביו ביבליוגרפיה** הוא ענף מתחום הביבליוגרפיה וענף מתחום הביוגרפיה, הבא לתאר את שני המרכיבים העיקריים של יוצרים בתחום הכתיבה: תולדות חייהם ופרסומיהם.

הביו ביבליוגרפיה סוקרת הן את הביוגרפיה של היוצרים והן את ספריהם. במאגרי המידע למיניהם, רוב הערכים העוסקים ביוצרים, סופרים ומשוררים הם ביו ביבליוגרפים. רצון הציבור להכיר היכרות ראשונית וקצרה, מהירה ומיידית, את היוצרים המדוברים, הביא ליצירת לקסיקונים, אנציקלופדיות ומאגרים אחרים בהם בערך היוצר נכללים תמונותיו, תולדות חייו ורשימות ספריו.

הביו ביבליוגרפיה בעברית נוסדה והתעשרה עם פרסום שני הכרכים של "לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים", מאת מייסד הביו ביבליוגרפיה העברית, גצל קרסל.

במקביל, הניח אוריאל אופק את המסד לביו ביבליוגרפיה החדשה של ספרות הילדים העברית והכללית, בשני הכרכים של "לקסיקון אופק לספרות ילדים".

לאחרונה ייסד הביו ביבליוגרף יוסף גלרון גולדשלגר לקסיקון מקוון בשם "לקסיקון הספרות העברית החדשה".

לקסיקונים עבריים לספרות
-----------------------

* **לקסיקון הספרות העברית**, בדורות האחרונים, מאת גצל קרסל, שני כרכים, ספרית פועלים, מרחביה, 1965.
* **לקסיקון אופק לספרות ילדים**, מאת אוריאל אופק, שני כרכים, זמורה ביתן, תל אביב, 1985.
* **מילון הספרות החדשה, העברית והכללית**, ערוך בידי אברהם שאנן, יבנה, תל אביב, 1978.
* **תכנים וצורות**, לקסיקון מונחים ספרותיים, מאת עזריאל אוכמני, שני כרכים, ספרית פועלים, תל אביב, 1976.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלכסיקון הביו ביבליוגרפי החדש של יוסף גלרון גולדשלגר וחבר ספרנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  תל אביב, 1967
2. ↑  תל אביב, 1985

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: fd118804

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במנהיג מפלגת האיכרים בבולגריה שהוצא להורג ב-1947. אם התכוונתם לראש ממשלת בולגריה בראשית המאה ה-20, ראו דימיטר פטקוב.

**נִיקוֹלָה דִימִיטְרוֹב פֶּטְקוֹב** (בבולגרית: **Никола Димитров Петков**;‏ 8 ביולי 1893, סופיה, נסיכות בולגריה – 23 בספטמבר 1947, סופיה, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה פוליטיקאי בולגרי, ממקימי חזית המולדת של בולגריה ומראשי מפלגת האיחוד הלאומי של חקלאי בולגריה. ב-1947 הועמד פטקוב לדין על ידי השלטון הקומוניסטי ונשפט במשפט ראווה, אשר בסופו נגזר עליו דין מוות בעוון חתרנות. בספטמבר 1947 הוצא ניקולה פטקוב להורג.

ביוגרפיה
--------

ניקולה פטקוב נולד ב-1893 בסופיה לדימיטר פטקוב אשר כיהן בהמשך כראש ממשלת נסיכות בולגריה ונרצח בכדורי מתנקש. הוא רכש השכלה אקדמית בסורבון ובהמשך שב לבולגריה ולחם במלחמת הבלקן הראשונה והשנייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה שב לפריז והמשיך בלימודיו האקדמיים. ב-1924 נרצח אחיו פטקו פטקוב, ככל הנראה בידי חברי מיליציה שפעלה מטעם משטרו של אלכסנדר צאנקוב.

ב-1929 שב לבולגריה והצטרף למפלגת האיכרים הבולגרית. ב-1938 נבחר לפרלמנט הבולגרי וכיהן מספר חודשים בתפקיד. במהלך מלחמת העולם השנייה נמנה עם מייסדי חזית המולדת. פטקוב נמנה עם "קבוצת ה-63" של פוליטיקאים, אנשי רוח ואקדמיה שנאבקו נגד כוונת בוריס השלישי, מלך בולגריה וממשלתו, לגרש את יהודי בולגריה למחנה ההשמדה טרבלינקה. ב-9 בספטמבר 1944 חוללה חזית המולדת הפיכה בבולגריה והמשטר הפרו-מלוכני הודח. פטקוב מונה לשר בלי תיק בממשלת חזית המולדת וכיהן בתפקידו עד אוגוסט 1945.

מנובמבר 1946 כיהן שוב כחבר הפרלמנט הבולגרי. לאחר כינון הרפובליקה העממית של בולגריה נמנה ניקולה פטקוב עם בולטי המתנגדים להשתלטות האלימה של המפלגה הקומוניסטית על השלטון. ביוני 1947 נעצר פטקוב על ידי אנשי מנגנון ביטחון הפנים הבולגרי. בהמשך, הועמד לדין ונדון למוות. ב-23 בספטמבר 1947 הוצא להורג בתלייה.

ב-1990 טוהר שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולה פטקוב** בוויקישיתוף
* משבר בבולגריה, דבר, 17 באוגוסט 1945
* במשפט ניקולה פטקוב, המשקיף, 11 באוגוסט 1947
* פטקוב הוצא להורג, המשקיף, 25 בספטמבר 1947

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים קשלס, **קורות יהודי בולגריה**, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 314-305.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007332048005171
* BnF: cb12104054h (data)
* GND: 119084406
* ISNI: 0000 0000 1055 3101
* LCCN: n86058296
* NTA: 217585027
* SUDOC: 073326348
* VIAF: 69731438
* WorldCat: lccn-n86058296

 |
**דן סממה** (22 במאי 1948 – 22 בפברואר 2009) היה עיתונאי ישראלי ומעורכי מבט לחדשות בערוץ הראשון.

ביוגרפיה
--------

סממה נולד בתוניסיה, ועלה ארצה עם משפחתו בדצמבר 1950. אביו, אנדרה סממה, היה מנהל מחלקת החדשות בצרפתית בקול ישראל, כתב ברדיו צרפת וכתב העיתון הצרפתי "לה מונד".

סממה עבד ברשות השידור במשך כ-35 שנה. הוא הצטרף לטלוויזיה הישראלית בשנת 1972, לאחר שסיים לימודי טלוויזיה בפריז. בין השאר שימש ככתב לענייני משפט, כתב משטרה, כתב בכנסת וכתב צבאי – תפקיד שאותו מילא בזמן מלחמת לבנון הראשונה. בשנים שלאחר מכן שימש גם כעורך חדשות, וערך את מהדורות "יומן" ו"מבט".

סממה התפרסם כאשר הביא לראשונה את קולות המחאה של חיילי צה"ל נגד מלחמת לבנון הראשונה. בכתבת טלוויזיה שהכין, נראו חיילי מילואים שרים למנגינת "רד אלינו אווירון", שיר ילדים שמילותיו הן "רד אלינו אווירון, קח אותנו למרום...". במקומן של המילים המקוריות, החיילים שרו: "רד אלינו אווירון, קח אותנו ללבנון, נילחם בשביל שרון ונחזור בתוך ארון". הכתבה עוררה סערה פוליטית וציבורית, וסימנה את תחילת המחאה נגד מלחמת לבנון. נוסף על כך, היה סממה הכתב הישראלי הראשון ששידר מפטרה שבירדן, עוד בטרם נחתם הסכם השלום עמה.

בתקופת העלייה הגדולה של יהודי חבר המדינות, היה כתב לענייני עלייה ונשלח לבקר בקהילות היהודיות ברוסיה ובאזרבייג'ן. בשנים 1985–1984 קיבל חופשה מהטלוויזיה הישראלית על מנת לשמש כשליח קרן היסוד בבריטניה.

בשנת 2003 היה שליח רשות השידור לעיראק בזמן מלחמת המפרץ השנייה. במהלך שליחותו נעצר על ידי הצבא האמריקאי בחשד לריגול וגורש בחזרה לישראל. בנוסף לעבודתו ברשות השידור, הוא עסק גם בהוראת עיתונאות ובמתן הרצאות בנושאי תקשורת
ונושאים מדיניים.

ב-2007 פרש מעבודתו ברשות השידור, וב-22 בפברואר 2009 נפטר בגיל 60 כתוצאה מסרטן הריאה. הותיר אחריו שלוש בנות ושני נכדים. נטמן בקיבוץ עינת.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמית קוטלר, העיתונאי דן סממה הלך לעולמו, באתר ynet, 22 בפברואר 2009
* מיכה לימור‏, כתב מעולה, חבר נפלא, באתר וואלה!‏, 22 בפברואר 2009
* גילי איזיקוביץ, עכבר העיר אונליין, דן סממה, 1948 - 2009, באתר הארץ, 23 בפברואר 2009
* סרטונים דן סממה, ריאיון עם באשיר, באתר ynet, 26 במרץ 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  השיר המקורי "רד אלינו אווירון (מילים: חינגה סמילר, לחן: פניה שלונסקי וגמן) באתר זמרשת
2. ↑  "התקשורת הזרה בעיראק - מערכת של דיסאינפורמציה", באתר וואלה!‏, 29 במרץ 2003
**ניקולה רדיצ'ביץ'** (נולד ב-25 באפריל 1994) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת בילבאו באסקט מליגת העל הספרדית בכדורסל.

ביוגרפיה
--------

רדיצ'ביץ' נולד בצ'אצ'אק שבסרביה, כנער שיחק כדורסל במועדון פרטיזן בלגרד. ב-2012 עבר לקבוצת קחאסול סביליה בספרד. בעונתו הראשונה שותף באופן מועט במשחקי הקבוצה בליגה הספרדית וביורוקאפ. בעונת 2013/2014 שותף ב-21 משחקי ליגה בהם קלע 3.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2014/2015 קלע בממוצע 7 נקודות למשחק בליגה הספרדית ו-7.6 נקודות ביורוקאפ. הוא החמיץ את מרבית עונת 2015/2016 בשל ניתוח שעבר ברגלו. ב-2017 עבר לשחק בכוכב האדום בלגרד וב-2018 בגראן קנריה הספרדית.

רדיצ'ביץ' משחק בנבחרות הלאומיות של סרביה מ-2009. הוא זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה בליטא ב-2009, במקום החמישי באליפות אירופה עד גיל 16 ב-2010 ובמקום החמישי באליפות העולם עד גיל 17 ב-2010. ב-2011 זכה עם סרביה במקום השני באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בפולין. ב-2012 זכה עם הנבחרת במקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה בליטא ובלטביה. הוא נבחר לחמישיית הטורניר לאחר שרשם ממוצע של 12.4 נקודות ו-5.4 אסיסטים למשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* ניקולה רדיצ'ביץ' באתר היורוקאפ
* ניקולה רדיצ'ביץ' באתר ליגת העל הספרדית
* ניקולה רדיצ'ביץ' באתר פיב"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולה רדיצ'ביץ' באתר האליפות (הקישור אינו פעיל, 9 בנובמבר 2019)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**דן ערבות (Dan Aravot)** הוא מנתח לב-חזה ופרופסור לכירורגיה. הקים וניהל את יחידת השתלות לב ואת מחלקת ניתוחי לב במרכז רפואי כרמל (2003–2013). ערבות מנהל **מערך ניתוחי לב וחזה** בבילינסון, (הכוללת את היחידה לניתוחי לב בילדים בשניידר ואת היחידה לניתוחי לב במרכז רפואי קפלן) (משנת 2013).

ראשית דרכו הרפואית
------------------

ערבות למד בבית ספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים והתמחה בניתוחי לב במרכז הרפואי איכילוב. 

בהמשך עבר לעבוד בבית החולים "הרפילד" ב-לונדון אצל מנתח הלב פרופסור מגדי יעקוב. 
לאחר ארבע שנים עבר לאוניברסיטת קיימברידג', שם ניהל את יחידת השתלות הלב-ריאות.

ניתוחי חזה בישראל
-----------------

בשנת 1992 שב לישראל והקים את היחידה להשתלות לב וריאות במסגרת המחלקה לניתוחי לב וחזה בבילינסון תחת מנהלה דאז, פרופ' ברנרדו וידנה. 

בשנת 2002 מונה ערבות למנהל המחלקה לניתוחי לב וחזה במרכז הרפואי כרמל. בשנת 2007 נחשב ערבות לשיאן השכר במשק, במגזר הציבורי.

משנת 2013 ערבות מכהן כמנהל המערך לניתוחי לב וחזה בבילינסון, וכולל תחתיו גם את היחידה לניתוחי לב בילדים במרכז שניידר והיחידה לניתוחי לב בבית החולים קפלן ברחובות. 

בשנת 1995 הוענק לערבות "אות המופת" לרופא על פועלו על ידי שר המשפטים דאז פרופ' דוד ליבאי.

בשנים 2004–2006 כיהן ערבות כנשיא החברה האירופית להשתלות לב-ריאות.

בשנים 2007–2010 כיהן ערבות כיו"ר האיגוד הישראלי לניתוחי חזה.

ממחקריו ומעבודתו הקלינית
------------------------

רשימה חלקית של מחקריו:

* ערבות השתתף ביחד עם פרופ' ג'ון וולוורק במחקר באוניברסיטת קיימברידג' שהביא את יכולת לבצע השתלות לב מחזירים טרנסגנים לאדם (1991).
* ערבות פיתח את "שיטת דומינו" יחד עפ פרופ' מגדי יעקוב, ובשנת 1988 ניתחו את הניתוח הראשון בעולם בשיטה זו.
* השתלת הלב המלאכותי החיצוני הראשון בישראל, ביחד עם פרופ' ברנארדו וידנה (1994)
* השתלת לב מלאכותי פנימי כתחליף קבוע ללב האדם, לראשונה בישראל
* ביצוע השתלת הלב-ריאות הראשונה המוצלחת בישראל בילד חולה סיסטיק פיברוזיס יחד עם פרופ' וידנה (1995)
* ביצוע השתלת הלב המלאכותי הפנימי המושתל כולו בתוך בית החזה כתחליף קבוע ללב האדם (2006)
* ביצוע השתלת הלב המלאכותי הזעיר והמתקדם כיום בעולם בחולה בן 75 (2010).

מספריו
------

* ניתוח מעקפים - כל מה שרצית לשאול את מנתח הלב שלך!, הוצאת פרולוג (2005)

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' דן ערבות מנהל המחלקה לכירורגית לב בבית החולים בלינסון כללית 100, (אנגלית) 2 בינואר 2013.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאלה איילון, על מה ללכת: צנתור או מעקפים?, באתר ynet, 29 בספטמבר 2005
* מערך ניתוחי לב וחזה בבלינסון (4:05 דקות) יו-טיוב
* לראשונה בישראל הושתל לב מלאכותי מסוג חדש  מרכז רפואי רבין, 17 בינואר 2016
* פרסומים מדעיים של פרופ' דן ערבות, באתר pubmed (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוני לינדר-גנץ, שיאן השכר במגזר הציבורי: פרופ' דן ערבות מבי"ח כרמל עם עלות שכר חודשי ברוטו של 84,733 ש', באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2009
2. 1 2  פרופ' דן ערבות מונה למנהל המערך לניתוחי לב וחזה בבילינסון, מרכז רפואי רבין - בתי החולים בילינסון והשרון, 8 בינואר 2013
ס'מור
**סְ'מוֹר**, **סְמוֹר** או ברבים **סְמוֹרְס** (באנגלית: **s'more** או **smore**) הוא קינוח אמריקאי הנאכל באופן מסורתי במהלך מחנאות כשמכינים אותו באמצעות מדורה. הקינוח נפוץ גם בקנדה.

קינוח זה כולל מרשמלו שנצלה במדורה, ומונח בין שני ביסקוויטים (לרוב ביסקוויטים מסוג גרהם קרקר) שעליהם מרוח ממרח שוקולד או מונחת קוביית שוקולד.

שמו של הקינוח הוא קיצור של המילים "עוד קצת" באנגלית ("**s**ome **more**").

היסטוריה
--------

חטיף ס'מור של חברת הרשי.
מקורו של המאכל אינו ידוע. האזכור הראשון של מתכון הקינוח הופיע בפרסום "מטיילים עם בנות הצופים" משנת 1927, ומצוין שם כי המתכון ניתן על ידי לורטה סקוט קרו, שהכינה את הקינוח עבור בנות תנועת הצופים שטיילו עמה. מסורות אמריקאיות משייכות את המצאת המאכל לבנות ארגון הצופים אשר קנו את מרכיביו בטרם יצאו למחנאות וצירפו אותם יחד להכנת קינוח.

עם הפיכת הקינוח לפופולרי החלו חברות שונות, ובהן חברת הרשי, ליצור גרסאות של המאכל, השונות לרוב בצורתן מהמאכל המסורתי (כך, לדוגמה, בגרסת הרשי ציפוי השוקולד עוטף את הקינוח).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סמור** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ס'מור** |

* מתכון באתר "בישולים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Girl Scouts of the United States of America, **Tramping and Trailing with the Girl Scouts**, 1927. (באנגלית)
2. ↑  The Norwalk Hour - Google News Archive Search, news.google.com
**ניקולו די פיירו למברטי** (באיטלקית: **Niccolò di Piero Lamberti**;‏ 1370, פירנצה – 1451), היה פסל ואדריכל איטלקי.
ניקולו ובנו הפסל פיירו די ניקולו למברטי ידועים בהבאת סגנון הפיסול הטוסקני לוונציה. שם פעלו בין השנים 1410 עד 1435.

ניקולו עבד בשנת 1391 על שער המנדורלה של סנטה מריה דל פיורה.

למברטי היה אחד המתמודדים על יצירת השער הצפוני של הבפטיסטריום של פירנצה, תחרות בה זכה לורנצו גיברטי.

למברטי נבחר בשנת 1408 בין שלושת הפסלים שיצרו את פסל מרקוס המבשר היושב עבור סנטה מריה דל פיורה, הפסל הושלם בשנת 1415.

לאחר מכן פעל בו זמנית בבולוניה ובוונציה.

היה מעורב בבניית אורסנמיקלה ויצר שם את פסל יעקב בן זבדי.

גלריה
-----

* מרקוס המבשר במוזיאון הדואומומרקוס המבשר במוזיאון הדואומו
* יעקב בן זבדי באורסנמיקלהיעקב בן זבדי באורסנמיקלה
* שער המנדרולהשער המנדרולה
* תבליט משפט שלמה מאת למברטי ונני די ברטולו בארמון הדוג'ה בוונציה.תבליט משפט שלמה מאת למברטי ונני די ברטולו בארמון הדוג'ה בוונציה.
* מורי הכנסייה מאת למברטי ופיירו די ג'ובאני טדסקו במוזיאון הדואומומורי הכנסייה מאת למברטי ופיירו די ג'ובאני טדסקו במוזיאון הדואומו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולו די פיירו למברטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427549105171
* GND: 129732567
* ISNI: 0000 0001 1850 642X
* LCCN: n78037019
* RKD: 129995
* ULAN: 500031774
* VIAF: 95877439
* WorldCat: lccn-n78037019

 |
נחלות שבטי ישראל
**בֵּית עַזְמָוֶת** (גם: **עַזְמָוֶת**) הייתה עיר מקראית בנחלת שבט בנימין.

העיר נזכרת בתנ"ך כאחת מערי שבט בנימין אליהן שבו עולי בבל, הן בספר עזרא והן בספר נחמיה.

החוקר אדוארד רובינסון הציע לזהות את העיר הקדומה עם הכפר חזמא, צפונית מזרחית לירושלים, וזהו הזיהוי המקובל כיום.

בכפר חזמא נתגלו עתיקות רבות מתקופת בית שני, בהן כלי חרס כגון אגרטלים, קערות וספלים, וכן גלוסקמאות עם כיתוב בעברית.

חיזוק לזיהוי זה ניתן למצוא ברשימות הייחוס של בני שבט בנימין בספר דברי הימים, שם נזכר "עזמות" לצד עֲנָתוֹת (היא ענאתא של ימינו), עָלֶמֶת (היא "ח'רבת עלמית" של ימינו) וזִמְרִי (היא "ח'רבת זמרי" שבשכונת פסגת זאב) - כולם אתרים הנמצאים בסמיכות לכפר חזמא.

אחד מגיבורי דוד המלך נקרא "עַזְמָוֶת הַבַּחֲרוּמִי", ומקורו בעיר "בחורים", המזוהה עם "עלמון-עלמת" שמדרום לחזמא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר עזרא, פרק ב', פסוק כ"ד.
2. ↑  ספר נחמיה, פרק ז', פסוק כ"ח.
3. ↑  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', 95.
4. ↑  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', 95.
5. ↑  ספר דברי הימים א', פרק ח', פסוק ל"ו; ספר דברי הימים א', פרק ט', פסוק מ"ב; ספר דברי הימים א', פרק י"ב, פסוק י"ג.
6. ↑  ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק ל"א; ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק ל"ג.
7. ↑  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', 95.
**ברוטוס** (באנגלית ובולשית: **Brutus**) הוא דמות אגדית המוזכרת בפולקלור הבריטי והולשי כמייסד בריטניה.

על פי המסופר באותן אגדות היה ברוטוס צאצאו של איניאס גיבור טרויה, אשר הגיע אל האי בריטניה וייסד את הממלכה הראשונה בה.

אגדה זו מופיעה לראשונה ב"היסטוריה בריטונום" (Historia Britonum) שנכתב על ידיו נניוס במאה התשיעית ומאוזכרת מאוחר יותר בכרוניקה שנכתבה על ידי ג'פרי ממונמות' במאה ה-12: "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" (Historia Regum Britanniae).

ה"היסטוריה בריטונום"
--------------------

ההיסטוריה בריטונום מציין כי מקור שמו של האי "בריטניה" בשמו של ברוטוס, קונסול רומאי אשר כבש את ספרד ואת בריטניה. על פי גרסה אחרת, הכיבוש התבצע לפני ייסוד רומא על ידי נכדו של איניאס.

גרסה זו מתבססת על מקורות רומיים כמו ליוויוס וורגיליוס המספרים על ייסוד רומא על ידי איניאס לאחר מלחמת טרויה. האגדה מספרת כי נכדו של איניאס, ברוטוס, הרג בטעות את אביו בחץ ועל כן גורש מאיטליה, ונדד דרך גאליה (בה ייסד את העיר טור), ולבסוף הגיע לבריטניה וקרא לה על שמו. ההיסטוריה בריטונום מתארך את הגעתו לבריטניה לתקופת כהונתו של הכהן הגדול עלי.

גרסה אחרת של ההיסטוריה בריטונום טוענת כי ברוטוס הוא בנו של סילוויוס בנו השני של איניאס (במקום אסכניוס), ועוקבת אחר הגניאולוגיה שלו עד חם (ולפי גרסה אחרת ליפת) בנו של נח.

ה"היסטוריה רגום בריטניה"
------------------------

"אבן ברוטוס" בטוטנס שבדבון - מציינת את המקום בבריטניה אליו הגיע ברוטוס לראשונה.
ג'פרי ממונמות' מספר בספרו סיפור דומה, אולם מוסיף פרטים רבים. בגרסת ה"היסטוריה רגום בריטניה" ברוטוס הוא נכדו של אסקאניוס ולא בנו. בדומה ל"היסטוריה בריטניום" גם בגרסה זו מגורש ברוטוס מאיטליה לאחר שהרג את אביו, אולם הוא מגיע ליוון, פוגש קבוצת עבדים ניצולי טרויה, משחרר אותם והופך למנהיגם, ויחד עם צבא זה מפליג מערבה. הם מגיעים לאי בודד ומגלים בו מקדש לאלה דיאנה. לאחר שהם מקריבים לה קורבנות רואה ברוטוס מול פסל האלה חיזיון המלמד אותו אודות קיומו של אי באוקיינוס בו מתגוררים רק ענקים.

ברוטוס וצבאו מפליגים מערבה, נלחמים בסירנות, ומגיעים לגאליה שם נלחם ברוטוס בגופאריוס פיקטוס, מלך אקיטן. במהלך הקרבות נהרג אחיינו של ברוטוס, טורונוס, ובמקום קבורתו מייסד ברוטוס את העיר טור הקרויה על שמו. מגאליה מפליג ברוטוס לאלביון (הוא האי בריטניה) שם מביס ברוטוס את הענקים, קורא לאי על שמו שלו, והופך למלך הראשון של האי. כמו כן ברוטוס מייסד עיר על נהר התמזה וקורא לה "טרויה נובה" (טרויה החדשה) - הממוקמת במקום בו מצוי כיום בניין הגילדהול בסיטי של לונדון, וקתדרלת סנט פול. על פי ההיסטוריה רגום, נקבר ברוטוס בגבעת מצודת לונדון, ולאחר מותו חולקה הממלכה בן שלושת בניו לוקרינוס (מלך אנגליה), אלבאנאקטוס (מלך סקוטלנד) וקאמבר (מלך ויילס).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברוטוס מטרויה** בוויקישיתוף
* גניאולוגיה של ברוטוס
* תיארוך מלכי בריטניה האגדיים

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**--** | **המלכים האגדיים של בריטניה** | **הבא**:**לוקרינוס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541560305171
* LCCN: sh87001570

 |
נתן מרפיש, 1971
**נתן מרפיש** (24 בדצמבר 1924 - 11 בינואר 1972) היה קריין קול המחתרת העברית (תחנת השידור החשאית של לח"י), מראשי ענף הפרסום בישראל ומנהל מחלקות הפרסום בעיתונים "ידיעות אחרונות" ו"הארץ".

ביוגרפיה
--------

נתן מרפיש נולד בוורשה שבפולין, בן זקונים לשבתאי ולאה מרפיש. בגיל 9 עלה לארץ ישראל עם הוריו, אחיו הבכור אשר ואחותו יפה.

בגיל 16 הצטרף לאצ"ל ועם הפילוג הצטרף ללח"י. בשנת 1945 הוקמה תחנת השידור המחתרתית של לח"י – קול המחתרת העברית. נתן ילין-מור, ממפקדי הלח"י, בחר בנתן מרפיש להיות הקריין של התחנה. התחנה הוקמה ותופעלה על ידי האיש הטכני ומומחה הרדיו יעקב (אלכס) יצחקי. יחד עם מרפיש שידרה בתחנה הקריינית גאולה כהן, לימים חברת הכנסת.

בפברואר 1946 תפסו הבריטים את התחנה במהלך שידור. נתן מרפיש ויעקב יצחקי נעצרו, ונשלחו תחילה למחנה המעצר בלטרון. לאחר מכן הוגלו לאפריקה, תחילה לאריתריאה, ואחר כך למחנה עצורים גילגיל בקניה. גאולה כהן נעצרה ונשלחה לבית הסוהר לנשים בבית לחם. במחנה העצורים בקניה ישב מרפיש עם למעלה ממאתיים וחמישים עצורים, בהם יצחק שמיר, מרדכי ציפורי, מאיר שמגר ועוד.

עם קום המדינה חזר עם כל גולי קניה למדינת ישראל, הצטרף ללח"י בירושלים והתמנה למפקד המחנה שם. בבחירות לכנסת הראשונה היה ממנהלי מערכת הבחירות של רשימת לח"י – "מפלגת הלוחמים".

בשנת 1950 התחתן עם לוחמת הלח"י חנה שטרן (נילי), ונולדו להם שני ילדיהם, יאיר ודורית.

באזכרות השנתיות על קברו של מפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר) היה מרפיש מקריא את שמות כל חללי לח"י, ושב להיות פעם בשנה הקריין של לח"י.

הוא ניהל את מחלקת המודעות של העיתון "ידיעות אחרונות", ובשמונה שנותיו האחרונות ניהל את מחלקת המודעות של העיתון "הארץ". היה מראשי ומובילי ענף הפרסום בישראל.

נפטר ב-11 בינואר 1972, בגיל 47.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נתן מרפיש** בוויקישיתוף
* מרפיש נתן - גד, באתר העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל (לח"י)
* שלט ההנצחה לתחנת השידור של הלח"י קול המחתרת העברית
* קול ציון הלוחמת, בבלוג מוזיאון הלח"י
* שידורי לח"י, באתר של מכון ז'בוטינסקי
* דרמה ושגרה במחנות המעצר באריתריאה ובקניה, ארכיון צה"ל ומשרד הביטחון
* ספר על נתן מרפיש באתר לח"י

הערות שוליים
------------

1. ↑  האזינו לקול הלוחמים - נתן מרפיש ישמיע בקול ישראל את דבר הלוחמים, באתר הספרייה הלאומית
**הנאצי והסַפָּר** הוא רומן מאת הסופר היהודי-גרמני אדגר הילסנראט. הספר נכתב על רקע חוויותיו וזכרונותיו של הילסנראט כנער בתקופת השואה.

עלילה
-----

הספר עוסק בשני ילדים מעיירה גרמנית: יהודי בשם איציק פינקלשטיין שהוריו מנהלים מספרה, וגרמני בשם מקס שולץ, שהופכים לחברים טובים, למרבה האירוניה, פינקלשטיין הוא בלונדיני ואילו שולץ הוא שחור שיער. הספר מתאר את האירועים שקרו מאז עליית היטלר לשלטון ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכם הופך שולץ לקצין אס.אס ולוקח חלק בהשמדת היהודים. במהלך המלחמה הוא נתקל בחבר הילדות היהודי שלו במחנה ריכוז ורוצח אותו במו ידיו. אחרי המלחמה הוא חוזר לעיירה ממנה הגיע בגרמניה, שם הוא מבקר רופא שמבצע בו ברית מילה. הוא מקעקע על זרועו קעקוע שגורם לאנשים לחשוב שהוא ניצול השואה, ולאחר מכן הוא משיג את מסמכיו של פינקלשטיין, מנכס לעצמו את שמו וזהותו, עולה לארץ ישראל ומתחתן עם אישה יהודייה.

פרסום הספר
----------

מו"לים גרמנים רבים סירבו להוציא ספר בעל גוון סאטירי המסופר מפיו של קצין אס.אס לשעבר. "הנאצי והספר" יצא לאור לראשונה בארצות הברית (ב-1971) ולאחר מכן באנגליה ובצרפת. בגרמניה הספר יצא לאור בשנת 1977 ובישראל בשנת 2011 בהוצאת זמורה-ביתן.

הספר עובד להצגה שהוצגה במספר תיאטראות גרמנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכס ליבק, מיהו פטריוט?, באתר הארץ, 15 ביוני 2011
* יואב ספיר, השואה כמשל: להיכנס לראשו של קצין אס-אס, באתר nrg‏, 1 במאי 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר באתר סימניה
2. ↑  הנאצי והספר, קולטור קורייר (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4534411-5
* MusicBrainz work: 978f5a59-b530-4b41-be13-ebd18be39823
* SUDOC: 184193559
* VIAF: 309317402
* WorldCat (עם VIAF): 309317402

 |