recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קוקיית דידריק**, או **קוקייה ירוקה** (שם מדעי: ***Chrysococcyx caprius***), היא מין עוף טפיל ממשפחת הקוקייתיים הקרובה לקוקייה אזמרגדית. קוקייה זו חיה באפריקה שמדרום לסהרה ובקצה חצי האי ערב בסוואנות מיוערות ויערות פתוחים ושיחיות וכן בגדות נהר. ייתכן שהיא עפה בקיץ צפונה עד לקפריסין.

עד היום נרשמו בישראל שתי תצפיות בלבד, שתיהן מאילת: הפרט הראשון נצפה באביב 1994. הפרט השני טובע בפארק הצפרות של העיר - ביום האחרון של 2022.

תיאור
-----

זוהי קוקייה קטנה שאורכה 18–20 ס"מ והיא בעלת נוצות ירוקות מבריקות, עורף בצבע נחושת, וכתמים לבנים על הכנפיים והצוואר. העיניים אדומות והמקור קטן ושחור. הקוקייה מפוספסת מתחת לכנפיים. הנקבות דומות לזכרים אך בעלות צבעי נחושת ביותר מקומות בגוף מאשר ירוק.

היא חיה בין הענפים של עצי הסוואנה ומשמיעה רעשים עזים כדי להתריע על טריטוריה. היא אוכלת מגוון חרקים וזחלים שהיא מחלצת מחוריהם.

הקוקייה נטפלת לעופות אחרים, בעיקר לאורגיים כמו לאורג הכפר (Ploceus cucullatus) או למיני שזרן אדום קולר (Euplectes ardens). ואולם כמה אורגיים מקשים עליה להטיל להם ביצים ואצל חלקם היא כלל אינה מסוגלת להיכנס. אורג הכף מכין מעברי כניסה לקינו הכדורי עם כניסה מלמטה בה יכול להיכנס רק עוף הקטן מהאורג והקוקייה גדולה מדי, ואורג מסיכה קטן (Ploceus intermedius) מספיק גדול כדי להיכנס אליו, אך האוכלוסיות שלו פיתחו גוני צבעים שונים שהקוקייה לא הצליחה להסתגל אליהם. כשהיא מטילה ביצה בתוך אחד הקנים היא בולטת בשונותה ונזרקת מיד מהקן.

גלריה
-----

* עין וטבעת-עין בצבע אדום בולט, יוהנסבורג, דרום אפריקהעין וטבעת-עין בצבע אדום בולט, יוהנסבורג, דרום אפריקה
* פספוס בתת-כנף, לימפופו, דרום אפריקהפספוס בתת-כנף, לימפופו, דרום אפריקה
* קוקיית דידריק מפגינה את ניצוייה הזוהר, לימפופו, דרום אפריקהקוקיית דידריק מפגינה את ניצוייה הזוהר, לימפופו, דרום אפריקה
* נקבה, הפארק הלאומי פילאנסברג, דרום אפריקהנקבה, הפארק הלאומי פילאנסברג, דרום אפריקה
* צעיר, קייפטאון, דרום אפריקהצעיר, קייפטאון, דרום אפריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוקיית דידריק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוקיית דידריק באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ערד בן דוד, קוקיה ירוקה, באתר אתר הצפרות הישראלי
**תִּלְתַּן הָאַרְגָּמָן** (שם מדעי: *Trifolium purpureum*) הוא אחד ממיני תלתן הבר הגדלים בישראל. בעת הפריחה הוא בולט בצבעו הייחודי והעז - הארגמן - ולאחריה נעשה לבן חיוור. פריו תרמיל קרומי קטן.

מאפיינים
--------

הצמח, חד-שנתי שגבעוליו בעלי שערות הדוקות, גדל בשדות בר ובשדות תרבות וכן במעזבות, ברוב חלקי ארץ ישראל. פורח בחודשים פברואר עד מאי.

תלתן הארגמן נפוץ בחצי הצפוני של כדור הארץ באזור האקלים הממוזג, ביבשות הבאות :

* אפריקה - האיים האזוריים, איי מדירה והאיים הקנריים, ארצות צפון אפריקה, מצרים, לוב
* אסיה - המזרח התיכון, איראן, עיראק וטורקיה
* אירופה - אוקראינה, ארצות חצי האי הבלקני, יוון, איטליה, צרפת, ספרד ופורטוגל.

ברפואה העממית הערבית הוא עשוי להיות צמח מרפא.

תלתן הארגמן מכיל גליקוזידים, פנולים, קומורינים, פלבנואידים, סיליציליתים וחומצות מינרליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תלתן הארגמן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל עמ' 212
2. ↑
3. ↑
4. ↑  **טבע התמר**
אקילה כפי שהוא בספרים
**אקילה** (באנגלית: **Akela**) הוא דמות מאנתולוגיית סיפורים קצרים שנכתבו בידי רודיארד קיפלינג. אקילה הוא זאב האלפא של להקתו, אשר אימצה את מוגלי. דמותו מופיעה בשני סרטים של חברת וולט דיסני: ספר הג'ונגל (1967) ובספר הג'ונגל שיצא בשנת 2016.

דמותו של אקילה בספרי ספר הג'ונגל
--------------------------------

בספרים, מוסיף אקילה את מוגלי ללהקתו ומאמץ אותו. כ-10 שנים לאחר שאימץ את מוגלי, שירחן הנמר רצה להדיח את אקילה מהשלטון כדי לשלוט בשטח הזאבים וכדי שאקילה לא יוכל להגן על מוגלי. על פי חוק הלהקה, זאב שאינו מסוגל לצוד אינו יכול להיות האלפא. אקילה היה מבוגר, אך עדיין היה מסוגל לצוד, ולכן לא היה צריך לפנות את מקומו לזאב צעיר יותר. הזאבים שחברו אל שירחן טמנו פח לאקילה ושחררו לידו בכוונה בעת הציד אייל גדול ובריא, ולאחר שאקילה לא הצליח לצוד אותו מועצת הלהקה רצתה להדיחו. מוגלי הגן על אקילה וגירש את שירחן ונאמניו באמצעות אש.

לאחר כמה שנים פרש אקילה מלהיות זאב האלפא של הלהקה, למרות שחברי הלהקה רצו שיישאר.

דמותו של אקילה בסרטי דיסני
--------------------------

בסרט ספר הג'ונגל שיצא בשנת 1967 דמותו של אקילה הופיעה בתפקיד שולי ודובבה על ידי ג'ון אבוט.

בשנת 2016 הופיע אקילה בסרט ספר הג'ונגל והפעם דובב על ידי ג'יאנקרלו אספוזיטו. בסרט אקילה הוא מנהיג הזאבים, ומגן על מוגלי משירחן שרוצה להרוג אותו. שירחן מאיים על אקילה שאם הוא לא ימסור אליו את מוגלי הוא יהרוג את מוגלי ואת כל הלהקה. לאחר שמוגלי בוחר לעזוב את הלהקה כדי שאף זאב לא ימות בגללו שירחן הורג את אקילה כדי שמוגלי יחזור לנקום את מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקילה** בוויקישיתוף
* ספר הג'ונגל
* disney wiki

| ספר הג'ונגל |
| --- |
| ספרים | ספר הג'ונגל (1894) ספר הג'ונגל השני (1895) • ריקי-טיקי-טאבי |
| סרטים | ספר הג'ונגל (1967) • ספר הג'ונגל (1990) • ספר הג'ונגל (1994) • ספר הג'ונגל (1998) • ספר הג'ונגל 2 (2003) • ספר הג'ונגל (2016) • מוגלי: אגדת הג'ונגל (2018) |
| דמויות | מוגלי • באלו • בגירה • שירחן • אקילה • קא • קולונל האטי • המלך לואי |
| סדרות ומחזות | מסיפורי ספר הג'ונגל (1989) • גורי הג'ונגל (1996) • ספר הג'ונגל - המחזמר הישראלי (1996) • ספר הג'ונגל (סדרת אנימציה) (2010) |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא סאטו. 

**יוקה סאטו** (באנגלית: **Yuka Sato**; ביפנית: **佐藤 有香**; נולדה ב-14 בפברואר 1973) היא מחליקה אמנותית על הקרח יפנית בעבר. אלופת עולם בהחלקה על הקרח ליחידות (צ'יבה 1994).

חיים אישיים
-----------

סאטו נולדה בטוקיו. היא התאמנה בהדרכתם של הוריה, נובו (10 פעמים אלוף יפן בהחלקה על הקרח ורביעי בעולם בשנת 1964) וקימיקו (פעמיים אלופת יפן ופעמיים חמישית בעולם בשנים 1967 ו-1968). נוסף לכך, התאמנה בהדרכתו של פיטר דנפילד מקנדה.

באליפות העולם לנוער בהחלקה על הקרח שנערכה בקולורדו ספרינגס, ארצות הברית בשנת 1990 זכתה סאטו במדליית זהב ביחידות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בהליפקס, קנדה, היא סיימה במקום 14 ביחידות.

באולימפיאדת אלברוויל (1992) סיימה סאטו במקום שביעי בהחלקה על הקרח יחידות. במדליית זהב זכתה קריסטי ימאגוצ'י מארצות הברית ובמדליית כסף זכתה בת ארצה מידורי איטו. חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה באוקלנד, קליפורניה, היא סיימה במקום שמיני ביחידות.

באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה, בשנת 1993 סיימה סאטו במקום רביעי ביחידות.

באולימפיאדת לילהאמר (1994) סיימה סאטו במקום חמישי בהחלקה על הקרח ביחידות. במדליית זהב זכתה אוקסנה באיול מאוקראינה ובמדליית כסף ננסי קריגן מארצות הברית.

### אלופת העולם

חודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה על הקרח שנערכה בצ'יבה, יפן, זכתה סאטו במדליית הזהב ביחידות, לפני סוריה בונלי מצרפת וטניה שבצ'נקו מגרמניה.

לאחר הזכייה במדליית הזהב, פרשה סאטו מהחלקה תחרותית על הקרח, והחלה להחליק כמקצוענית ולהשתתף בתחרויות למקצוענים, ובמופעי ראווה. כמחליקה מקצוענית היא זכתה תואר באליפות העולם בהחלקה על הקרח למקצוענים בשנים 1995, 2000, 2001 ו-2002 ופעמיים במקום השני בשנים 1996 ו-1998.

בשנת 1999 התחתנה סאטו עם ג'ייסון דנג'ן, מחליק על הקרח אמריקאי, פעמיים אלוף ארצות הברית, רביעי בעולם (1997) ורביעי באולימפיאדת נאגנו (1998) בהחלקה על הקרח בזוגות.

כיום, עובדת סאטו כפרשנית החלקה על הקרח עבור הטלוויזיה היפנית וכמאמנת ביחד עם בעלה. בין המחליקים הבולטים שהם אימנו נמנים ג'רמי אבוט (3 פעמים אלוף ארצות הברית וחמישי בעולם בשנת 2010) ואליסה צ'יזני (פעמים אלופת ארצות הברית וחמישית בעולם בשנת 2011).

הישגים בולטים
-------------

| התחרות | 1988-89 | 1989-90 | 1990-91 | 1991-92 | 1992-93 | 1993-94 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת החורף |  |  |  | מקום 7 |  | מקום 5 |
| אליפות העולם |  | מקום 14 |  | מקום 8 | מקום 4 | מקום 1 |
| אליפות העולם לנוער | מקום 10 | מקום 1 |  |  |  |  |
| אליפות יפן | מקום 3 | מקום 2 |  | מקום 2 | מקום 1 | מקום 1 |
| אליפות יפן לנוער | מקום 1 | מקום 1 |  |  |  |  |
| סקייט אמריקה |  |  |  |  | מקום 1 |  |
| סקייט קנדה הבינלאומי |  |  | מקום 4 | מקום 7 |  |  |
| גביע האומות |  |  | מקום 5 |  |  |  |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יוקה סאטו** |

* יוקה סאטו, ברשת החברתית אינסטגרם
* יוקה סאטו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* יוקה סאטו, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 4617 6554
* LCCN: no2015010508
* NDL: 031928439
* VIAF: 314816048
* WorldCat: lccn-no2015010508

 |
**קוקייה רצנית** (שם מדעי: *Geococcyx*) הוא סוג קוקיות בעל שני מינים הנפוצים באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית.

מיני הקוקייה הרצנית הם:

* קוקייה רצנית גדולה (*Geococcyx californianus*)
* קוקייה רצנית קטנה (*Geococcyx velox*)

מאפיינים
--------

אורכה של הקוקייה הרצנית מהזנב עד המקור נע בין 46 ל־61 ס"מ בממוצע. נוצותיה חומות, שחורות ולבנות. לקוקייה רגליים ארוכות. אף שהיא מסוגלת לעוף היא מבלה את רוב זמנה על הקרקע.

הקוקייה הרצנית מסוגלת לרוץ במהירות של עד 35 ק"מ לשעה, ובאופן כללי מעדיפה לרוץ ולא לעוף. היא תעוף כדי להימלט מטורפים מהירים יותר כגון זאבי ערבות.

קוקייה רצנית בתרבות
-------------------

הדמות המצוירת רוד־ראנר, המופיעה ביצירות רבות של האחים וורנר, מבוססת על הקוקייה הרצנית. שמה של הדמות הוא כשמה האנגלי של הקוקייה, ובמרבית הזמן היא נמלטת – בריצה, ולא בתעופה – מזאב הערבות וייל אי קויוטי (נשמע כמו "זאב ערבות ערמומי").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוקייה רצנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* קוקייה רצנית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534494205171

 |
**אקי ירושלים** (לאדינו **Aki Yerushalayim** - "כאן ירושלים") הוא כתב עת בלאדינו, אחת היוזמות של עמותת "ספרד" - העמותה לשימור, טיפוח ולהפצת המורשת היהודית-ספרדית של מגורשי ספרד וארצות פזוריהם.

עיתונים בלאדינו יצאו לאור בעבר הרחוק בריכוזים בהם חיו יהודים ספרדיים דוברי לאדינו. אך שלא כמו אותם עיתונים שהביאו בעיקר דברי חדשות לצרכני השפה ולדובריה, מביא כתב העת "אקי ירושלים" תיעוד תרבותי, ספרותי ופולקלורי אודות תרבות הלאדינו עצמה ותולדותיה, מתוך רצון לשמר את הזיכרון ואת התרבות.

כתב העת יצא לאור ב-4 באפריל 1979 כביטאון של מדור הלאדינו ברשת הרדיו של קול ישראל. החל משנת 1986 הופיעה עמותת "ספרד" כשותפה בהוצאת הביטאון ומשנת 1992 עד 2015 עמדה מאחורי הוצאתו. מאז הקמתו עורך את הביטאון משה שאול ששימש כמנהל שידורי הלאדינו בקול ישראל, ושימש כסגן יו"ר הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו.

בחלוף השנים התרחב כתב העת, שיפר את עיצובו הגרפי והגביר את תדירות הופעתו: כשלושה גיליונות בשנה בני יותר ממאה עמודים. במקביל לכך משמש הביטאון במה ליוצרים ותיקים וחדשים בלאדינו ומתפרסמים בו מאמרים קצרים, מדורי תרבות, סקירות על פעילויות בתחום חקר ותרבות הלאדינו וכן שירים וסיפורים מקוריים. הביטאון הוא כתב העת היחיד בעולם המופיע כולו בשפת הלאדינו. כתב העת יוצא בתעתיק של אלפבית לטיני.

בזמן מגפת הקורונה דווחה עלייה בשימוש באתר המגזין, לאור התעוררות מחדש של העניין בשפה.

ראו גם
------

* שלום (כתב עת)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אקי ירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Çilli, Kenan Cruz (5 בינואר 2021). "'Ladino's Renaissance': For This Dying Jewish Language, COVID Has Been an Unlikely Lifesaver". *Haaretz* (באנגלית). נבדק ב-2021-12-16. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**קורפוס הכתובות של יודיאה-פלשתינה** (בלטינית: **Corpus Inscriptionum Iudaeae Palaestinae**, מקוצר כ-**CIIP**) הוא פרויקט בינלאומי שמטרתו לתעד את כל הכתובות העתיקות שהתגלו בשטח ישראל המתוארכות בין המאה הרביעית לפני הספירה ועד למאה השביעית לספירה. הפרויקט כולל איתור כל המידע הקיים וקיטלוגו בצורה שיטתית וכן איתור כתובות שטרם תועדו, לתעד אותן באופן מדעי, לקטלג ולפרסם בפרסום אחיד את כל הכתובות העתיקות. 

בפרויקט שותפים חוקרים מהאוניברסיטה העברית בראשות פרופ' חנה כותן ראש הקתדרה ללימודים קלאסיים באוניברסיטה, פרופ' יונתן פרייס מאוניברסיטת תל אביב וצוות של חוקרים גרמניים בראשות הפרופסורים ורנר אק וולטר אמלינג.

הפרויקט החל בשנת 1999 במימון שרובו מגיע מקרן מחקר גרמנית שהעניקה לפרויקט כמיליון אירו. הפרויקט היה צפוי להסתיים בשנת 2017 והוא יכלול 7 כרכים: שני כרכים העוסקים בכתובות מירושלים, כרך העוסק בכתובות מקיסריה ומישור החוף הצפוני, כרך העוסק בכתובות מיפו ומישור החוף הדרומי, כרך כתובות מעין גדי ומצדה, כרך על אזורים שסביב ירושלים וכרך כתובות שנמצאו בגליל. בשל הסכסוך הישראלי-פלסטיני ובשל המימון של הפרויקט בידי גוף חיצוני, הוחלט שלא לפרסם כתובות משומרון והגולן. נכון לספטמבר 2012 פורסמו שלושה כרכים: שני הכרכים העוסקים בכתובות מירושלים והכרך על קיסריה ומישור החוף הצפוני.

הכתובות שפורסמו ויפורסמו הן בטווח התקופות מהתקופה הלניסטית (המאה ה-4 לפנה"ס) ועד הכיבוש הערבי של ארץ ישראל (המאה השביעית), והוא כולל בתוכו את כל הכתובות שאותרו ותועדו של עמים שונים שחיו בארץ בעשר שפות שונות כגון עברית, יוונית עתיקה, לטינית, פיניקית, ארמית, סורית ונבטית ללא הפרדה לקבוצות נפרדות לפי שפות.

הפרסום כולל גם כתובות שלא תועדו עד כה, במסגרת מאמצי התיעוד נסרקו כתובות במרתפי כנסיית הקבר בכנסיות ומסגדים ומוזיאון הוואקף. מתועדות גם כתובות שנמצאות במוזיאונים שונים בעולם כגון מוזיאון הלובר והמוזיאון הבריטי שמקורן בשטח ארץ ישראל, נכון למרץ 2012 תועדו כ-12,000 כתובות.

צוות הפרויקט כולל מומחים בתחומים שונים כגון: היסטוריונים, ארכאולוגים פילולוגים ואפיגרפים ביניהם פרופ' בנימין איזק מאוניברסיטת תל אביב, ד"ר עדה ירדני, ד"ר חגי משגב פרופ' אלה קושניר-שטיין, ד"ר לאה די-סגני וכן צוות של סטודנטים בעלי ידע בהיסטוריה עתיקה השולטים בשפות עתיקות.

ראו גם
------

* קורפוס הכתובות השמיות (CIS)
* קורפוס הכתובות הלטיניות (CIL)

קישורים חיצוניים
----------------

* Review of Corpus Inscriptionum Iudaeae/Palaestinae (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עופר אדרת, הכתובת היתה על האבן, באתר הארץ, 2 במרץ 2012
דריווש הראשון מחזיק אסנסיס בחיקו.
ה**אקינקס**(באנגלית acinaces; ביוונית ἀκινάκης) או **אקינקה** (כנראה בפרסית עתיקה akīnakah) הוא סוג של חרב קצרה או פגיון אשר שימש בעיקר באלף הראשון לפני הספירה באזור אגן הים התיכון, במיוחד על ידי המדיים, הסקיתים והפרסים, ולאחר מכן על ידי היוונים.

האקינקס הומצא על ידי הסקיתים, אבל הוא נעשה מפורסם על ידי הפרסים, ומהם התפשט בכל רחבי העולם העתיק. את השפעתו ניתן לראות גם בעיצובים של כלי נשק סיניים כגון חרב הג'ינגלו. הרומאים האמינו שמקור הנשק הוא ממדי.

בדרך כלל האקינקס הוא באורך של 35–45 סנטימטרים והוא בעל להב פיפיות. גולת הניצב בדרך כלל חצויה או מסוג "אנטנה". הנדן של האקינקיס בדרך כלל היה מעוטר ונחגר בראוותנות..

מאחר שהאקינקיס נראה כנשק תקיפה, ומאחר שהוא היה בדרך כלל שחוק יותר בצידו הימני, סביר להניח שהוא נועד לדקירות פתע מלמעלה למטה.

זיהוי
-----

הדבר היחיד שטקסטים עתיקים אומרים על האקינקיס הוא שהאקינקיס הוא סוג של "חרב פרסית". משום כך מחברים בלטינית לאורך ההיסטוריה נהגו לזהותו עם כלי נשק פרסיים רבים שהכירו. בטקסטים לטיניים מימי הביניים מזהים את האקינקיס עם הסימיטר ודומיו. פאולוס הקטור מייר מזהה את האקינקס עם הדוסאק, ובעבודותיהם של הישועים המתארות את יפן המילה אקינקס משמשת לתיאור הקטאנה.

עם זאת, הסימיטר הפרסי הוא נשק חדש יחסית שלא היה קיים בעת העתיקה ולכן אין לזהותו עם האקינקיס. הפרסים בממלכה האח'מנית עשו שימוש בכמה סוגים של חרבות. אומנות פרסית עתיקה מציגה בדרך כלל את שומרי הראש של המלך ואת האצילים החשובים כשהם חוגרים פגיונות אלכסוניים מצועצעים. לעומתם באומנות יוונית מציגים אותם כשהם לובשים קופיס. בגלל הבלבול הזה נדרשה עבודת בילוש כדי להבין מה הוא האקינקיס. 

אחת הראיות היא שטקסטים יווניים ורומיים מזכירים לפעמים את האקינקיס שניתן על ידי המלך כאות חיבה. דבר זה מצביע על כך שהאקינקיס הוא פגיון.

את השימוש הפולחני באקינקס אנו מוצאים במתנתו של המלך הפרסי חשיארש שנתן אקינקס כמנחה לים. האקינקיס מוזכר באופן פולחני גם על ידי הרודוטוס (*היסטוריה*, VII, 54), בטקס החרטה הידוע בשם הלקאת הדרדנלים.

ראיה חזקה נמצאת בקטע בספר קדמוניות היהודים של יוסף בן מתתיהו שבו הנשק ששימש את הסיקריקים מתואר כך:

*"...ואלה שנקראו סיקרקים, שהיו סוג של שודדים, נעשו רבים יותר מאי פעם, והשתמשו בחרבות קטנות, בגודלו של ה*אקינקיס*הפרסי, אבל מעוקלות כמו הסיקה הרומית, שעל שמה קיבלו השודדים את שמם..."*

גלריה
-----

* חייל מדי במשמר המלכותי של המלך הגדול, לובש אקינקיס על ירכו. תבליט בפרספוליס.חייל מדי במשמר המלכותי של המלך הגדול, לובש אקינקיס על ירכו. תבליט בפרספוליס.
* פרש פרסי מלווה שיירת גמלים. הוא לובש מכנסיים מעוצבות שאליהן מחובר פגיון אקינקיס בצד ימין. תבליט פלמירה.פרש פרסי מלווה שיירת גמלים. הוא לובש מכנסיים מעוצבות שאליהן מחובר פגיון אקינקיס בצד ימין. תבליט פלמירה.
* פגיון אקינקיס מזהב.פגיון אקינקיס מזהב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקינקס** בוויקישיתוף
**אקיאפולאו** (שם מדעי: **Hemignathus wilsoni**) הוא מין של ציפור ממשפחת הפרושיים האנדמית להוואי ומצויה בטבע בסכנת הכחדה. זהו אומנם לא המין היחיד בסוגו אך ייתכן שהוא היחיד שעוד קיים, בהנחה שהמינים הקרובים: *Hemignathus affinis* ו-*Hemignathus hanapepe* כבר נכחדו לאחרונה.

ציפור זו בעלת מקור עבה וכפוף הדומה במראהו למקור צלוב-מקור. היא מגיעה לאורך של 14 ס"מ ולמשקל 17–37 גרם, כאשר לרוב הזכרים מעט כבדים יותר מהנקבות. צבע הנוצות בחלק העליון ירוק-כהה והחזה והבטן צהבהבים עד לבנים, קצוות הכנפיים, הזנב והרגליים שחורים. הראש צהוב עם "מסיכה" שחורה סביב העיניים וגם המקור והעיניים שחורים. ציפור זו משמיעה צליל שריקה גבוהה וקצרה בעודה מעופפת.

ציפור זו חיה רק ביערות עננים, יערות גשם ויערות יבשים וראשוניים באי הוואי. בעבר היה נפוץ גם במאונה קיאה, אך האוכלוסייה שבו נכחדה וכיום הוא מצוי רק עד לגובה 2,900 מטרים.

למרות מראה המקור שמותאם ליניקת צוף הוא דווקא צייד של חרקים ועוד חסרי חוליות שהוא מחפש הן על הענפים והן על קרקע היער, וכן משלים את תזונתו בצוף. כדי להגיע לחרקים היא מנקרת את קליפת הגזעים במקורה הכפוף ואז משתמשת בחלק התחתון כדי לחטוף את החרקים מחוריהם.

הציפור מתרבה באיטיות, רק פעם בשנתיים ובכל פעם הנקבה מטילה ביצה אחת.

הציפור מצויה כיום בסכנת הכחדה הן בשל רבייתה האיטית והן בשל השינויים בהוואי בין השאר עקב בירוא יערות, הפצת מינים פולשים שחלקם פוגעים ביערות האי וחלקם כמו חולדות, נמיות, חתולים וכלבים ניזונים מהביצים, הגוזלים ואף מהבוגרים. בנוסף הבאת יתושים גרמה להתפשטות של מחלות להם הציפור אינה מחוסנת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקיאפולאו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אקיאפולאו באתר הרשימה האדומה של IUCN
גוגל קארדבורד לפני קיפול
ה**גוגל קארדבורד** (באנגלית: **Google Cardboard**) היא מסכת מציאות מדומה שפועלת על ידי הכנסת טלפון חכם לתוך חריץ המיועד לכך במסכה. הוא פותח על ידי גוגל והוצג בפעם הראשונה לציבור הרחב ב-2014 בסן פרנסיסקו. המסכה מאפשרת צפייה בתמונות ובסרטונים ולשחק במשחקים של מציאות מדומה שנוצרו על ידי יישומים ספציפיים.

* 
* 

המכשיר מגיע בצורת מסכה המכסה את העיניים, שבתוכה טלפון חכם משמש כמסך. אין לה רצועות, ועל המשתמש לשמור אותה בגובה העיניים במהלך השימוש.

הגוגל קארדבורד הומצא על ידי שני צרפתים: דוד קוז ודמיאן הנרי, שניהם עובדים במכון לתרבות גוגל בפריז.

גוגל קארדבוארד מורכבת
גוגל מפרסמת באופן חופשי את הפריסה והמדריך של ה"גוגל קארדבורד" באתר האינטרנט שלה, וכך זה מאפשר לכל אחד לבנות את "הקארדבורד" שלו.

כשהמוצר יצא בתחילה, פורסם שגוגל עשתה זאת כהתרסה כנגד פייסבוק שפיתחה משקפי מציאות מדומה יקרים מאוד וגוגל הראתה שאפשר לעשות זאת מחתיכת קרטון פשוטה.

חומרים
------

המסכה בעיקרה היא חתיכת קרטון שמוסיפים לה את הפריטים הבאים :

* רצועות ולקרו
* שתי עדשות (חובה)
* מגנט
* גומי
* תג NFC

יישומים
-------

כשיצא לציבור הרחב, ה"גוגל קארדבורד" נחשף עם כמה יישומים תואמים כולל Google Earth, גוגל מפות ו-YouTube.

יישום זה גם עודכן בסוף שנת 2014, וכעת מציע ספריית יישומים תואמים עם ה"גוגל קארדבורד".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוגל קארדבורד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של גוגל קארדבורד
* יישום "קארדבורד" רשמי עבור אנדרואיד
* יישומים תואמים "קארדבורד" באנדרואיד

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההכרזה על גוגל קארדבורד ביוטיוב
2. ↑  (fr)"Le Google Cardboard : la réalité pour tous made in France" sur http://www.goglasses.fr, GoGlasses.fr, 08 juillet 2014
3. ↑  (fr)"Google met à jour son application Cardboard" sur Casques-VR.com, 11 décembre 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402009505171
* LCCN: sh2016002707

 |
**הנס קנאפרטסבוש** (גרמנית: **Hans Knappertsbusch**; ‏12 במרץ 1888 – 25 באוקטובר 1966) היה מנצח גרמני. בעיקר עשה לו שם בניצוח על יצירות ריכרד וגנר, אנטון ברוקנר וריכרד שטראוס.

ביוגרפיה
--------

קנאפרטסבוש, יליד אלברפלד (כיום וופרטאל), למד פילוסופיה באוניברסיטת בון וניצוח בקונסרבטוריון של קלן, אצל שטיינבאך. במשך כמה עונות קיץ היה עוזרם של זיגפריד וגנר והנס ריכטר בביירוית. את הקריירה שלו החל במשרות ניצוח באלברפלד (1913 - 1918), לייפציג (1918 - 1919) ובדסאו (1919 - 1922). כשברונו ולטר עזב את מינכן והיגר לניו יורק, החליף אותו קנאפרטסבוש במנהל מוזיקלי כללי של האופרה הממלכתית של בוואריה. הוא העיר עליו את חרון אפו של יוזף גבלס 
כששאל דיפלומט גרמני בהולנד אם הוא "מוס-נאצי" (מי שאולץ להצטרף למפלגה הנאצית מטעמי קריירה); כתוצאה מכך בוטל החוזה שלו במינכן. בסוף שנות ה-30' יצא לווינה לנצח על האופרה של וינה והפר בכך את המדיניות הנאצית, שלא להתיר לאמנים גרמנים לעבוד באוסטריה. באותו זמן היה לאחד האמנים העולים בפסטיבל זלצבורג. קנאפרטסבוש המשיך להופיע בווינה וזלצבורג בתקופת שלטונה של גרמניה באוסטריה. אחרי מלחמת העולם השנייה חזר למינכן, אבל המשיך לנצח כאורח בווינה ולהופיע מדי פעם בפסטיבל ביירוית. הוא מיעט מאוד ביציאות אל מחוץ לעולם דובר הגרמנית. הוא סלד מחזרות ממושכות ולעיתים האשימו אותו בעצלות.

קנאפרטסבוש מת במינכן, לפני הופעת התקליטור, אבל רבים מתקליטיו הועברו לתקליטורים. 

קנאפרטסבוש היה אחד המנצחים החביבים ביותר של הפילהרמונית של וינה וניצח עליה בקונצרטים בווינה ובזלצבורג ובסיורים מחוץ לאוסטריה.

מקובל לראות בהקלטות "פרסיפאל" של קנאפרטסבוש, מ-1951, 1954 ו-1962, כהקלטות המוצלחות ביותר של אופרה זו.

לקריאה נוספת
------------

* Norman Lebrecht, The Maestro Myth, p. 103

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנס קנאפרטסבוש** בוויקישיתוף

* הנס קנאפרטסבוש, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הנס קנאפרטסבוש, באתר AllMovie (באנגלית)
* הנס קנאפרטסבוש, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* הנס קנאפרטסבוש, באתר Discogs (באנגלית)
* הנס קנאפרטסבוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ברונו ולטר** | **מנהלים מוזיקליים כלליים, האופרה הממלכתית של בוואריה**
1922-1933 | **הבא**:**קלמנס קראוס** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**קלמנס קראוס** | **מנהלים מוזיקליים כלליים, האופרה הממלכתית של בוואריה**
1945 | **הבא**:**גאורג שולטי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007433834705171
* BNE: XX885921
* BnF: cb13896052h (data)
* CANTIC: a10931569
* CiNii: DA08974384
* GND: 118723707
* ISNI: 0000 0001 1443 5767
* LCCN: n82056791
* MusicBrainz: 2aa3d4ff-5c11-43aa-b748-bbbb30ac898a
* NDL: 00828080
* NKC: jx20110209017
* NLK: KAC201515861
* NLP: A16063764
* NTA: 072085444
* SELIBR: 294824
* SNAC: w6xw5dcz
* SUDOC: 066758459
* Trove: 1289873
* VIAF: 49408520
* WorldCat: lccn-n82056791

 |
**האי הגדול של בראילה** (ברומנית: **Insula Mare a Brăilei**) הוא אי באפיק הדנובה, מול העיר בראילה.

גאוגרפיה
--------

בכניסת הדנובה למחוז בראילה יש כמה איים, שמפצלים אותה לשלוש זרועות, זרוע קרמנאה (Brațul Cremenea) המכונה גם "דנובה החדשה" במערב, זרוע ולצ'יו (Brațul Vâlciu) במרכז, זרוע מצ'ין (Brațul Măcin), המכונה גם "דנובה הישנה" במזרח.

האי הגדול של בראילה נמצא בין הזרועות ולצ'יו ומצ'ין, אורכו כ-60 קילומטרים, רוחבו כ-20 קילומטרים ושטחו כ-71 קילומטרים רבועים. בין הזרועות ולצ'יו וקרמנאה הנמצאים כמה איים קטנים המכונים יחד האי הקטן של בראילה.

על האי הגדול של בראילה יש שני יישובים חקלאיים, מראשו (Mărașu) ופרקציי (Frecăţei), בהם חיים כ-5,000 תושבים. בתקופה הקומוניסטית היו באי חמישה מחנות לחינוך מחדש והאסירים עבדו בייבוש הביצות ובבניית סכרים וכך נוצרו באי 681.3 קילומטרים רבועים של אדמה חקלאית, כש-70.84 קילומטרים רבועים מושקים באמצעות תעלות ומוגנים על ידי סכר באורך 23.5 קילומטרים.

בשנת 2012 חברת Agricost חכרה את השטח ל-20 שנה לצורכי ניצולו החקלאי. כעבור חמש שנים החברה נקנתה על ידי בעל הון מאיחוד האמירויות הערביות להמשך ניצול 57,000 ההקטרים של החווה. זאת החווה החקלאית הגדולה ביותר באירופה ולאחר השכלולים, שהוכנסו בתפעולה, גם המתקדמת ביותר באירופה.

באי הוקמה מצבה לזכר האסירים הפוליטיים שמתו תוך כדי עבודתם בייבוש הביצות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Baraganul dintre bratele Dunarii (ברומנית)
* Insula mare a Brăilei va fi exploatată de un șeic arab (ברומנית)
**מלכים צלבנים 2** (באנגלית: **Crusader Kings II**) הוא משחק אסטרטגיה שאירועיו מתרחשים בימי הביניים. המשחק פורסם על ידי חברת Paradox Interactive בתור המשך למשחק "Crusader Kings". המשחק יצא למערכות Windows של מיקרוסופט ב-14 בפברואר 2012.

ב-1 בספטמבר 2020 יצא משחק ההמשך "Crusader Kings III".

משחקיות
-------

המשחק הוא סימולטור שושלות בו השחקן שולט בשושלת ימי-בנימית בין משנת 1066 ועד 1453, אם כי בהרחבות "האלים העתיקים" ו"קרל הגדול" ניתן להתחיל את המשחק מהשנים 867 ו-769. דרך השימוש האסטרטגי במלחמה, נישואין, התנקשויות ועוד אמצעים רבים, השחקן צריך לגרום להצלחת שושלתו. המשחק כולל מספר דמויות היסטוריות כגון ויליאם הכובש, קרל הגדול, אל סיד, הארון א-רשיד וצלאח א-דין, אבל מאפשר לשחק ולפתח דמויות בדיוניות.

הסימולציה חסרת סוף עלילתי כך שה"הצלחה" מוגדרת לחלוטין על ידי השחקן. המשחק נגמר כאשר דמותו הנוכחית של השחקן מתה ללא יורש מאותה שושלת או כאשר מגיעה השנה 1453.

בתוך המשחק ישנן מערכות גנטיקה וחינוך כך שצאצאים יירשו תכונות, תרבות, דת ומיומנויות מהוריהם ומחנכיהם. מערכת זו מוסיפה עוד שכבה לאסטרטגיות של נישואין, מעבר לבריתות דיפלומטיות וצבירת יוקרה וממון.

בעוד שניתן לבחור כמעט כל אציל בעל אדמות, יש כמה סוגי דמויות שלא ניתן לשחק ללא מודים כגון תיאוקרטיות. ההרחבות הרבות של המשחק מאפשרות גם לשחק באמצעות שליטים מוסלמים, פגנים, הודים ורפובליקות סחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלכים צלבנים 2
* מלכים צלבנים 2, ברשת החברתית טוויטר
**וילי מוזר** (בגרמנית: **Willi Moser**;‏ 2 בנובמבר 1887 – 18 באוקטובר 1946) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

מוזר נולד ב-2 בנובמבר 1887 בברסלאו, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס מוזר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-8, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-25 בנובמבר 1916 הועלה מוזר לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף מוזר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1934 הועלה מוזר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-25, ב-1 במרץ 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-17, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

במהלך הפלישה לפולין לחם מוזר עם אגד הארטילריה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-13 במסגרת הארמייה השמינית, וב-6 באפריל 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-299. במהלך המערכה על צרפת לחם מוזר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-7 במסגרת הארמייה ה-16, ונשאר עמה כחיל כיבוש בצרפת, ולאחר מכן הועבר עמה לפולין. במהלך מבצע ברברוסה לחם מוזר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-29 במסגרת הארמייה השישית, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. ב-1 באוגוסט 1941 הועלה מוזר לדרגת גנרל לוטננט, וב-26 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-27 במאי 1942 קיבל מוזר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 בדצמבר 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. ב-26 בינואר 1943 מונה מוזר למפקד הקורפוס ה-71 בנורווגיה, וב-15 בדצמבר 1944 פרש מתפקידו. ב-5 בפברואר 1945 מונה מוזר למפקד המשטרה הצבאית בשלזיה, ותחת פיקודו נכללו הדיוויזיות ה-193, ה-404 וה-463. בסוף המלחמה נפל מוזר בשבי הרוסי, וב-18 באוקטובר 1946 מת מוזר במהלך שהותו בשבי ברוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* וילי מוזר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**תובע** או **קטגור**, בהקשר של המשפט הפלילי, הוא בא כוח המאשימה במשפט הפלילי.

מקור השם
--------

מקור המונח קטגור במילה ביוונית העתיקה **κατήγορος** קטגורוס במשמעות 'מי שמאשים' (מהרעיון 'לדבר מול קהל נגד מישהו', מהמילים κᾰτᾰ קאטא 'נגד' וἀγορεύω אגוראו 'לדבר מול קהל', מἀγορά אגורא 'קהל').

במשפט הישראלי
-------------

במשפט הישראלי יכול התובע להיות עורך דין, לרוב איש פרקליטות המדינה, או יחידת התביעות של משטרת ישראל. בכתבי אישום המוגשים בשל עבירות על חוק התכנון והבנייה או חוק רישוי עסקים, חוקי איכות הסביבה וכיוצא בזה, המוגשים, אם על ידי רשות מקומית או על ידי רשות מרשויות הממשלה - משרד ממשלתי או רשות ממשלתית, יכול התובע להיות עורך דין פרטי, המקבל לשם כך הסמכה מהיועץ המשפטי לממשלה.

כאשר מוגשת קובלנה פלילית, יכול התובע להיות אף אדם פרטי, או עורך דין פרטי, המייצג את הקובל.

ביהדות
------

### במשפט עברי

במשפט עברי יש להבחין בין שני סוגי משפט, דין אזרחי (משפט פלילי) ודיני ממונות. בדיני ממונות התובע יכול להיות רק מי שנוגע בדבר, או בא כוחו הממונה בתנאים מדויקים באמצעות הרשאה, בעוד שכנגד אדם אחר יכול הנתבע לומר "לאו בעל דברים דידי את".

בדין הפלילי קשה להגדיר מי התובע ונראה שאין לכך התייחסות מספקת. בהלכה נצרך שיעידו שני עדים כנגד הנאשם, ונראה שהם התובעים.

### באגדה

בבית דין של מעלה, תפקיד הקטגור מיוצג על ידי השטן. תפקיד זה מבוטא בפסוק בספר זכריה: "וַיַּרְאֵנִי אֶת יְהוֹשֻׁעַ הַכֹּהֵן הַגָּדוֹל עֹמֵד לִפְנֵי מַלְאַךְ יְהוָה וְהַשָּׂטָן עֹמֵד עַל יְמִינוֹ לְשִׂטְנוֹ." (ספר זכריה, פרק ג', פסוק א'). חז"ל דרשו: "אמר ר"ל הוא שטן הוא יצר הרע הוא מלאך המות" (תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט"ז, עמוד א'), ולפי אבחנה זו ממשיכים לדרוש את התפקיד המשולש שלו:
"במתניתא תנא יורד ומתעה ועולה ומשטין נוטל רשות ונוטל נשמה" (שם)

חז"ל המשילו את העבירה לקטגור ואת המצוות לסנגור. ובכך הסבירו את הסיבה שהכהן גדול ביום הכיפורים כאשר הוא נכנס לקודש הקודשים, אין הוא לובש את בגדי כהן גדול כי אם בגדי לבן: היות שיום הכיפורים נועד לכפר על חטא העגל, שנעשה מזהב, אין ראוי שייעשה הקטגור - סנגור. ולכן לובש הכהן הגדול את בגדי הלבן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קטגור** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תובע (משפט פלילי)** |

* תובע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי גירסת הרמב"ם, במורה הנבוכים, ג', כ"ב
2. ↑  משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה י"א.
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ו, עמוד א'.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548562005171
* GND: 4056631-6
* LCCN: sh85108746
* NDL: 00565548
* NKC: ph126200
* NLK: KSH1998008495

 |
**alglucosidase Alfa** הוא גרסה רקומביננטית של האנזים אסיד α- גלוקוזידאז (acid α-glucosidase -GAA), הנמצא בחסר בחולים במחלת אגירת גליקוגן מסוג 2 (מחלת פומפה), נחשב כיום כטיפול היחיד למחלה זו. Alglucosidase Alfa מגיע כאבקה וניתן בעירוי לאחר מיהול. Alglucosidase Alfa מיועד לטיפול אנזימטי חליפי ארוך טווח בחולים שבהם אובחנה מחלת פומפה. התכשיר נמצא בסל התרופות של מדינת ישראל.

מיוזיים
חולים במחלת פומפה סובלים מאגירת גליקוגן בשרירים. הגליקוגן הוא רב-סוכר הנוצר בעיקר בכבד ובתאי שריר ומשמש מקור אנרגיה. באופן נורמלי גליקוגן הנאגר בתאי השריר מפורק בשני אזורים עיקריים: בציטופלסמה וברשתית תוך-פלזמית או בליזוזומים. במחלת פומפה נפגע פירוק הגליקוגן בליזוזומים ולכן הוא נאגר בהם, לכן זוהי מחלת אגירה ליזוזומלית. הסיבה לפגיעה בפירוק היא היעדר או ירידה בפעילות האנזים אסיד α- גלוקוזידאז. גליקוגן הנאגר בשריר פוגע בתפקודו ובשלב מאוחר יותר גורם להרס רקמת השריר.

Alglucosidase Alfa מיוצר בתרבית של תאי CHO ‏(Chinese hamster ovary cells) שלהם הוחדר מקטע DNA (פלסמיד) המקודד לגן האנושי ל- acid α-glucosidase. Alglucosidase Alfa הניתן דרך הוריד, נישא דרך הדם וחודר לתאים הפגועים ולליזוזומים, שם הוא מפרק את הגליקוגן שנאגר בליזוזום ומונע את המשך האגירה. 

מחלת פומפה היא מחלת ניוון שרירים גנטית. מחקרים קליניים הראו כי אבחנה מוקדמת ומתן טיפול בשלבים מוקדמים ימנעו הרס בלתי הפיך של השריר ויאריכו את חיי החולים.

קיימת סכנה לשוק אנאפילקטי כתוצאה מלקיחת התרופה. לפיכך מתן התרופה יעשה רק תחת פיקוח רפואי. תופעות הלוואי במלואן מפורטות בעלון התכשיר כפי שאושר על ידי הרשות האירופית (EMEA).

התרופה ניתנת באמצעות עירוי לווריד. המינון המומלץ 20 מג' לקג' פעם בשבועיים. התרופה משווקת בבקבוקונים של 50 מג' אותם יש למהול לפני השימוש.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "מיוזיים - Myozyme", באתר "ויקיתרופות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alglucosidase Alfa, מאגר תרופות, אגף הרוקחות, משרד הבריאות
2. ↑  Genetics in Medicine May 2006 Vol.8 No 5
3. ↑  Neurology 2007;68;1-1
4. ↑  העלון לרופא כפי שפורסם באתר ה- EMEA:

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מערכת מידע אסטרטגית** (**SIS** - Strategic information system) היא מערכת מידע המשמשת לתמיכה באסטרטגיה עסקית תחרותית של ארגון.

המערכת תומכת ביישום אסטרטגיית הארגון על מנת להשיג יתרון על מתחריו. מערכת כזו יכולה לתמוך בשיפור הקשר עם הלקוח, בשיפור תנאי הסחר עם הספקים, ביצירת הזדמנויות שיווקיות חדשות ובשיפור ויעילות העובדים. 

מערכות מידע אסטרטגיות הן מערכות מידע קונבנציאליות המנוצלות בדרכים חדשניות. ההתפתחות המהירה בטכנולוגיית המידע חוללה מהפכה באופן שבו חברות מנהלות את עסקיהן ואת קשריהן עם ספקים ולקוחות. ההבדל המשמעותי בין מערכת המידע מסוג SIS לבין כל שאר המערכות השונות כגון - TPS, MIS, DSS, EIS, היא שמערכת ה SIS היא מערכת בעלת זיקה חיצונית אשר משפיעה על יחסי הארגון בסביבתו החיצונית ולא כמו כל השאר אשר הן מערכות בעלות זיקה פנים ארגונית. 

לדוגמה, חברת דומינו'ס פיצה אשר משתמשת במערכת מידע מסוג SIS לנווט את שיחות הלקוחות לסניף הפיצה הקרוב לביתם. בלוס אנג'לס קיימים למעלה מ-300 סניפי דומינו'ס פיצה. ריבוי הסניפים מקשה על הלקוחות לדעת לאיזה סניף לצלצל על מנת להזמין פיצה ולכן השתמשה חברת דומינוס פיצה במערכת SIS אשר תנווט את השיחות לסניף הפיצה הקרוב ביותר לביתו של המזמין. הלקוח מתקשר למספר אוניברסלי לכל הלקוחות בארצות הברית, המספר מזהה את מספר הטלפון של הלקוח ואת כתובתו ולפי נתונים אלו מפנה את השיחה לסניף הפיצה הקרוב לבית הלקוח. במקרה זה מערכת ה-SIS תורמת הן לנוחות הלקוח שהתקשר למספר אחד ולא היה צריך לחשוב לאיזה סניף להתקשר, הן למהירות הגעת השליח מאחר שהסניף קרוב לבית הלקוח והן ביעילות גלובלית של כל סניפי הרשת.
**תווך אופטי** הוא תווך של חומר, שדרכו מתפשטים אור וגלים אלקטרומגנטיים אחרים. הפֶּרְמִיטִיבִיות ופֶּרְמֵאַבִּילִיּוּת של התווך מגדירים כיצד גלים אלקטרומגנטיים מתפשטים בו.

תכונות
------

לתווך האופטי יש *עכבה פנימית*, הניתנת על ידי

{\displaystyle \eta ={E\_{x} \over H\_{y}}}
כאשר {\displaystyle E\_{x}} ו {\displaystyle H\_{y}} הם השדה החשמלי והשדה המגנטי, בהתאמה. באזור ללא מוליכות חשמלית, מקבלים:

{\displaystyle \eta ={\sqrt {\mu \over \varepsilon }}\ .}
לדוגמה, בחלל חופשי העכבה הפנימית נקראת עכבה אופיינית של ואקום, מסומנת *Z* 0, והיא

{\displaystyle Z\_{0}={\sqrt {\mu \_{0} \over \varepsilon \_{0}}}\ .}
גלים מתפשטים בתווך במהירות {\displaystyle c\_{w}=\nu \lambda }, כאשר \nu  הוא התדר ו \lambda  הוא אורך הגל של הגלים האלקטרומגנטיים. ניתן גם להציג משוואה זו באופן הבא

{\displaystyle c\_{w}={\omega \over k}\ ,}
כאשר \omega  הוא התדר הזוויתי של הגל ו k הוא מספר הגל של הגל. בהנדסת חשמל, הסמל \beta , הנקרא *קבוע פאזה*, משמש לעיתים קרובות במקום k .

מקובל לסמן אתמהירות ההתפשטות של גלים אלקטרומגנטיים בחלל חופשי, מצב ייחוס תקני אידיאלי (כמו אפס מוחלט לטמפרטורה), על ידי *c* 0 המקים: 

{\displaystyle c\_{0}={1 \over {\sqrt {\varepsilon \_{0}\mu \_{0}}}}\ ,}
כאשר \varepsilon \_{0} הוא הקבוע החשמלי ו {\displaystyle ~\mu \_{0}\ } הוא הקבוע המגנטי .
להקדמה כללית, ראה Serway לדיון על מדיה סינתטית, ראה Joannopoulus.

סוגים
-----

1. מדיום הומגני לעומת מדיום הטרוגני
2. גוף שקוף לעומת גוף אטום
3. תווך שקוף

הערות והפניות
-------------

1. ↑  With ISO 31-5, NIST and the BIPM have adopted the notation *c*0.
2. ↑  
Raymond Serway & Jewett J (2003). *Physics for scientists and engineers* (6th ed.). Belmont CA: Thomson-Brooks/Cole. ISBN 0-534-40842-7.
3. ↑  
John D Joannopouluos; Johnson SG; Winn JN; Meade RD (2008). *Photonic crystals : molding the flow of light* (2nd ed.). Princeton NJ: Princeton University Press. ISBN 978-0-691-12456-8.

ראו גם
------

* קרינת צ'רנקוב
* הספקטרום האלקטרומגנטי
* קרינה אלקטרומגנטית
* אוֹפְּטִיקָה
* יחידות SI
* חלל חופשי
* מטא-חומר
* גביש פוטוני
במתמטיקה ופיזיקה, בעיקר בתחומים תורת היחסות הפרטית, אלקטרומגנטיות ותורת הגלים, **אופרטור ד'אלמבר** או **ד'אלמברטיאן**, המסומל באמצעות {\displaystyle \scriptstyle \Box } ("בוקס") ונקרא על שם ז'אן לה רון ד'אלמבר, הוא הרחבה של הלפלסיאן למרחב מינקובסקי ה-4 ממדי.

בקואורדינטות קרטזיות הוא מוגדר על ידי:

{\displaystyle {\begin{aligned}\Box &=\partial \_{\mu }\partial ^{\mu }=g\_{\mu \nu }\partial ^{\nu }\partial ^{\mu }={\frac {1}{c^{2}}}{\frac {\partial ^{2}}{\partial t^{2}}}-{\frac {\partial ^{2}}{\partial x^{2}}}-{\frac {\partial ^{2}}{\partial y^{2}}}-{\frac {\partial ^{2}}{\partial z^{2}}}={\frac {1}{c^{2}}}{\partial ^{2} \over \partial t^{2}}-\nabla ^{2}\end{aligned}}}
כאשר {\displaystyle g\_{\mu \nu }={\begin{pmatrix}1&0&0&0\\0&-1&0&0\\0&0&-1&0\\0&0&0&-1\end{pmatrix}}} היא מטריקת מינקובסקי ו-\nabla ^{2} הוא הלפלסיאן והמכפלה מחושבת על פי הסכם הסכימה של איינשטיין.

שימושים
-------

* משוואת קליין-גורדון נכתבת באמצעות הד'אלמברטיאן:

{\displaystyle (\Box +m^{2})\psi =0.\,}
כאשר {\displaystyle \psi \,} היא פונקציית הגל של חלקיק יחסותי חופשי חסר ספין ו-{\displaystyle m\,} היא מסת החלקיק.
* משוואת הגלים האלקטרומגנטיים בריק נכתבת באמצעות הד'אלמברטיאן:

{\displaystyle \Box A^{\mu }=0}
כאשר A^{{\mu }}=(\phi ,{\vec A}) הוא ה-4-וקטור של הפוטנציאל האלקטרומגנטי היחסותי של השדה האלקטרומגנטי.
* משוואת הגלים לתנודות קטנות יכולה להכתב באמצעות הד'אלמברטיאן:

{\displaystyle \Box \_{c}u\left(x,t\right)\equiv u\_{tt}-c^{2}u\_{xx}=0\,}
כאשר {\displaystyle u\left(x,t\right)\,} זו התזוזה מנקודת שיווי המשקל.
* פונקציית גרין {\displaystyle G(x-x')\,} עבור הד'אלמברטיאן מקיימת:

{\displaystyle \Box G(x-x')=\delta (x-x')}
כאשר {\displaystyle \delta (x-x')\,} היא פונקציית דלתא של דיראק ו-x\, ו-{\displaystyle x'\,} הם נקודות במרחב מינקובסקי. פתרון המשוואה נותן את פונקציית גרין:
{\displaystyle G(t,x,y,z)={\frac {1}{2\pi }}\Theta (t)\delta (t^{2}-x^{2}-y^{2}-z^{2})={\frac {1}{4\pi r}}\Theta (t)\delta \left(t-{\frac {r}{c}}\right)}
כאשר {\displaystyle \,\Theta } היא פונקציית מדרגה.

| אנליזה וקטורית |
| --- |
| מושגים | אנליזה מתמטית - מונחים • מרחב וקטורי • שדה סקלרי • שדה וקטורי • גרדיאנט • נגזרת כיוונית • דיברגנץ • רוטור • לפלסיאן • דל במערכות צירים שונות • ד'אלמברטיאן • פוטנציאל וקטורי |
| משפטים | משפט גאוס • משפט גרין • משפט הגרדיאנט • משפט סטוקס |
| אנליזה מתמטית • אנליזה וקטורית • טופולוגיה • אנליזה מרוכבת • אנליזה פונקציונלית • תורת המידה • גאומטריה דיפרנציאלית |

קישורים חיצוניים
----------------

* ד'אלמברטיאן, באתר MathWorld (באנגלית)
**ונן** (שוודית: **Vänern**) הוא האגם הגדול ביותר במערב אירופה, השלישי בגודלו באירופה (אחרי האגמים לדוגה ואונגה), וה-29 בעולם. הוא משתרע במרכזה של שוודיה, על שטח של 5,648 קמ"ר, ומוקף בשלושה חבלי ארץ: ורמלנד, יטאלנד המערבית ודלסלנד. ונן מתחבר אל האגם שממזרח לו, וטרן, באמצעות תעלת יטה, שחוצה את מרכז שוודיה לרוחבו, ואל הים הצפוני שממערב, באמצעות הנהרות הזורמים ממנו ובראשם נהר יטה, שמתרוקן בעיר גטבורג.

22,000 איים ואיונים מצויים במי האגם, הגדול בהם הוא האי טוֹרש (62 קמ"ר).

האגם נוצר לאחר עידן הקרח האחרון, לפני כ-10,000 שנה. כאשר הקרח נמס, שוודיה הייתה מכוסה במים, ונוצר מצר בין קטגט למפרץ הבוטני. ממצר זה נותרה ימת ונן.

סביבת האגם
----------

מחקרי ניטור סביבתי באזור הונן נעשים מדי שנה. בדיווח מ-2002, הנתונים לא הצביעו על הפחתה ניכרת באיכות המים הכוללת, אך ניכר צמצום קל של בהירות האגם כתוצאה מעלייה בהתרבות אצות, כנראה בשל תהליך אאוטריפיקציה שהתרחש באזור לאחר עליית רמת החנקן באוויר מן הערים הסמוכות בין שנות ה-70 לשנות ה-90. כיום מושקעים מאמצים לווסת את הגורמים המזהמים לרמה יציבה.

### עולם החי

במי הונן חיים מיני סלמון אנדמיים שונים המשריצים באגמים הסמוכים. מינים אלה התפתחו באגם במשך כ-9,000 שנה. הם ידועים בכך שמעולם לא נכנסו לאוקיינוס, שלא כמו רוב מיני הסלמון בעולם. מינים אלה גם מצטיינים במשקלם; סלמון ממוצע באגם שוקל כ-18 ק"ג. סלמון האגמים הגדול ביותר נתפס בימת ונן ושקל יותר מ-20 ק"ג.

באזור האגם מצויים שחפיות ושחפים ממינים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ונן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ונן (באנגלית)

העיירה מָרִייֵסְטָד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531846005171
* LCCN: sh85142048
* SELIBR: 162805
* VIAF: 316748189
* WorldCat (עם VIAF): 316748189

 |
**מבצע נזר**, המכונה גם **הקרב הרביעי על מונטה קאסינו** או בקנדה, **קרב עמק לירי**, היה מבצע התקפי שבוצע על ידי בעלות הברית (הארמייה החמישית האמריקנית והארמייה השמינית הבריטית) במאי 1944, במסגרת המערכה האיטלקית של מלחמת העולם השנייה. המבצע נתמך בהתקפות אוויריות שנקראו מבצע "חנק". הכוח היריב היה הארמייה הגרמנית העשירית.

מטרות המבצע
-----------

מטרת המבצע הייתה לשבור את ההגנות הגרמניות על קו גוסטב (החצי המערבי של קו החורף) ולפתוח את עמק לירי, הנתיב הראשי לרומא. הגנרל סר הרולד אלכסנדר, המפקד העליון של צבאות בעלות הברית באיטליה, תכנן את המבצע כך שיתנהל בערך עם הפלישה לנורמנדי, כך שהכוחות הגרמניים יהיו מרותקים באיטליה, ולא ניתן יהיה לפרוס אותם מחדש לצרפת.

המבצע
-----

ארבעה קורפוסים השתתפו במתקפה. מימין לשמאל היו אלה הקורפוס הפולני השני והקורפוס ה-13 הבריטי, של הארמייה השמינית, והקורפוס הצרפתי (כולל חיילי גומייר מרוקאים) והקורפוס האמריקני השני, של הארמייה החמישית. הארמייה החמישית פיקדה גם על הקורפוס האמריקני השישי בראש החוף של אנציו, כ-60 מיילים צפון-מערבית.

המבצע החל בשעה 23:00 אחר הצהריים ב-11 במאי 1944 על ידי דיוויזיית הרגלים הרביעית הבריטית ודיוויזיית הרגלים ההודית ה-8, עם אש תומכת של חטיבת השריון הקנדית ה-1. הם ערכו חציית לילה מוצלחת של נהרות גאריגליאנו וראפידו. כוח זה פרץ ללב ההגנות הגרמניות בעמק לירי נגד התנגדות עזה ומשך עתודות גרמניות, והפחית את הלחץ על ראש החוף של אנציו. הקורפוס הצרפתי דחף דרך ההרים שמאלה ב-14 במאי, בתמיכת הקורפוס האמריקני השני לאורך החוף. ב-17 במאי, הקורפוס הפולני השני מימין תקף את מונטה קאסינו.

כאשר עמדתם קרסה, הגרמנים נסוגו מקו גוסטב לקו היטלר כ-10 קילומטרים מאחור.

ב-23 במאי תקפו ארבעת הקורפוסים את קו היטלר. באותו יום תקף הקורפוס האמריקני ה-6 מתוך ראש החוף של אנציו.

קו היטלר נפרץ על ידי רגימנט משמר הדרגונים ה-4 הנסיכה לואיז של דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-1 בפונטקורבו ב-23 במאי. הארמייה העשירית הגרמנית נאלצה לסגת לצפון מערב. הקורפוס האמריקני השישי, שנע מאנציו צפון מזרחה, היה בנקודת ניתוק קו הנסיגה הגרמני כאשר לוטננט גנרל מארק וו. קלארק, מפקד הארמייה החמישית, הורה להם באופן בלתי מוסבר לפנות לצפון מערב ולהתקדם לרומא במקום זאת. יש הרבה השערות שהוא עשה זאת כדי שהארמייה החמישית שלו תכבוש את רומא לפני שהארמייה השמינית תתקדם במעלה עמק לירי. הארמייה העשירית הגרמנית נמנעה בכך מכיתור מלא.

הגרמנים נלחמו בשורה של פעולות עיכוב, נסוגו לקו טראסימן, ולאחר מכן לקו הגותי (המזוהה במפות הגרמניות כקו "הירוק"), מצפון לנהר הארנו.

| הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מבצע ברקלי • מבצע קציצה • הפלישה לסיציליה • הפלישה לדרום איטליה (מבצע בייטאון • מבצע מפולת שלגים • מבצע סלפסטיק) • קו החורף • קרב מונטה קאסינו • קרב אנציו • מבצע נזר • הקו הגותי • המתקפה בצפון איטליה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007544686205171
* LCCN: sh2002005738

 |
השייח' **חמד בן מוחמד א-שרקי** (בערבית: **حمد بن محمد الشرقي**, בתעתיק מדויק: **חמד בן מחמד אלשרקי**; נולד ב-25 במאי 1948[דרושה הבהרה]) הוא שליט אמירות פוג'יירה, אחת משבע אמירויות המרכיבות את איחוד האמירויות הערביות.

ביוגרפיה
--------

חמד בן מוחמד א-שרקי נולד ב-25 במאי 1948. בשנים 1969–1970 למד באנגליה ולאחר מכן המשיך לימודים בבית ספר צבאי בבריטניה. בשנת 1971, עם קבלת עצמאות איחוד האמירויות מידי בריטניה, חזר א-שרקי לפוג'יירה. בשנים 1971–1974 שימש א-שרקי כשר החקלאות והדיג של איחוד האמירויות. בשנת 1974 נפטר אביו מוחמד בן חמד בן עבדאללה א-שרקי והוא ירש אותו כשליט פוג'יירה. בתפקיד זה משמש א-שרקי עד היום. כשליט פוג'יירה, א-שרקי מכהן גם במועצה הפדרלית העליונה של איחוד האמירויות, שבה יושב נציג מכל אמירות באיחוד.

א-שרקי מתפרנס מעסקיו הפרטיים, אך בפועל אין הבחנה כמעט בין רכושו הפרטי לבין הרכוש הציבורי של האמירות. מבחינת חקיקה, לא-שרקי סמכות מוחלטת לבטל ולחוקק חוקים, אך נהוג כי איננו מערער על החלטות רשויות המדינה שמורכבות ממשפחות הנכבדים של האמירות.

א-שרקי נשוי לפאטמה בנת ת'אני אאל מכתום, המשפחה השלטת באמירות דובאי. לזוג שישה ילדים. בנו השני, מוחמד בן חמד בן מוחמד א-שרקי, הוא יורש העצר של האמירות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ערבית: المجاس الاعلى لحكام الامارات; אנגלית: Federal Supreme Council

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008116186605171
* VIAF: 9158307062406402486
* WorldCat (עם VIAF): 9158307062406402486

 |
**קורנליוס קריגהוף** (באנגלית: **Cornelius Krieghoff**‏;  19 ביוני 1815 – 5 במרץ 1872) היה צייר הולנדי-קנדי מהמאה ה-19. קריגהוף מפורסם ביותר בזכות ציוריו של נופים קנדיים וחיי קנדה בחיק הטבע, שהיו מבוקשים בתקופתו. הוא מפורסם במיוחד בזכות סצינות החורף שלו, שאת חלקן צייר במספר גרסאות.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

קריגהוף נולד באמסטרדם, הולנד. כשקורנליוס היה ילד, אביו עבר לגרמניה ועבד אצל וילהם סאטלר להקמת מפעל טפטים. משפחתו התגוררה בשלוס מיינברג, טירה מהמאה ה-12 בבעלות סאטלר, הממוקמת על נהר מיין. בתחילה לימד אותו אביו, בסביבות 1830 הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות בגרמניה.

הוא עבר לניו יורק בשנת 1836, והתגייס לגדוד הראשון של ארטילריה בצבא ארצות הברית בשנת 1837. בעודו בצבא, הוא עשה רישומים של קרבות. הוא שוחרר מהצבא בשנת 1840.

קריגהוף נסע לפריז בשנת 1844, שם העתיק יצירות מופת בלובר בהנחיית מישל מרטין דרולינג (1789–1851).

יחד עם אשתו אמיליה גוטייה, הוא עבר למונטריאול בסביבות 1846. הוא השתתף בסלון האמנים של מונטריאול. שם התיידד עם המוהוקים שחיו בשמורת האינדיאנים ועשה רישומים רבים מהם הפיק מאוחר יותר ציורי שמן.

בשנת 1847 הוא הוזמן להשתתף בתערוכה הראשונה של אגודת האמנים בטורונטו. הוא ומשפחתו עברו לעיר קוויבק בשנת 1853. הוא חזר לאירופה בשנת 1854, ביקר באיטליה ובגרמניה.

בשנת 1855 שב לקנדה, ושוב עזב לאירופה בין השנים 1863 ל-1868 ואז עבר לשיקגו כדי לפרוש.

הוא נפטר בשיקגו ב-5 במרץ 1872 בגיל 56 ונקבר בבית העלמין גרייסלנד בשיקגו.

עשור לאחר מכן, ב-8 ביוני 1881, השריפה הגדולה בקוויבק השמידה רבים מהשרטוטים שעשה בזמן שירותו בגדוד הראשון של התותחנים בפלורידה.

האוספים הציבוריים המחזיקים עבודות מאת קורנליוס קריגהוף הם הגלריה לאמנות של המילטון (המילטון, קנדה), הגלריה לאמנות של אונטריו (טורונטו, קנדה), הגלריה לאמנות ביברברוק (פרדריקטון, קנדה), מוזיאון ברוקלין (ניו יורק), מוזיאון גלנבוב (קלגרי, קנדה), ועוד.

הכרה
----

ב-29 בנובמבר 1972 הוציא דואר קנדה בול 'קורנליוס קריגהוף, צייר, 1815–1872' שתוכנן על ידי ויליאם רוטר על פי ציור "המסגרייה" (1871), מאת קורנליוס קריגהוף בגלריה לאמנות באונטריו, טורונטו, אונטריו.

ב-7 ביולי 2000 הוציא דואר קנדה בול נוסף - "האמן בניאגרה, 1858, קורנליוס קריגהוף" ביצירות המופת של סדרות האמנות הקנדיות. את הבול עיצב פייר-איב פלטייה על פי ציור שמן "האמן בניאגרה" (1858) מאת קורנליוס קריגהוף בגלריה לאמנות באונטריו, טורונטו, אונטריו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורנליוס קריגהוף** בוויקישיתוף
* קורנליוס קריגהוף, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קורנליוס קריגהוף, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mario Béland, **Krieghoff, Cornelius**, Oxford University Press, 2003, Oxford Art Online
2. 1 2  Reid, Dennis (1999). Cornelius Krieghoff: The Development of a Canadian Artist, Krieghoff, Images of Canada. Vancouver: Douglas & McIntyre. pp. 45–97

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007347164905171
* BnF: cb13185797r (data)
* BPN: 32060228
* CiNii: DA16185608
* GND: 124476783
* ISNI: 0000 0000 8376 2000
* LCCN: n50045190
* MusicBrainz: ce789c14-e15c-48d9-bfc1-363fbcde18ce
* NTA: 13116953X
* RERO: 02-A018748830
* RKD: 46437
* SNAC: w68w3h86
* SUDOC: 085890359
* ULAN: 500009410
* VIAF: 41981741
* WorldCat: lccn-n50045190

 |
**כמו ציפור בחדר – מופע משירי תרצה אתר** הוא אלבום המופע "כמו ציפור בחדר" שהפיקה מחלקת התרבות של גלי צה"ל ב-1999 הכולל גרסאות כיסוי לשירים שכתבה תרצה אתר לצד שירים שהולחנו לראשונה.

שם האלבום
---------

שם האלבום כמו גם שם המופע, "כמו ציפור בחדר", לקוח מתוך "שיר משמר" שכתב נתן אלתרמן, אביה של אתר, לאחר שהתמוטטה וניסתה להתאבד בעת שגרה בארצות הברית:

> 
> "אמרי מדוע בו מפרפרים חייך  
> 
> כמו ציפור מבוהלה בתוך כף יד?  
> 
> אמרי מדוע זה את מעוף ורעד רב  
> 
> כמו ציפור בחדר בחפשה אשנב?
> 
> 
> 
> 

לרגל המופע הולחן על ידי נפתלי אלטר השיר שכתבה אתר בתגובה, "שיר הנשמרת".

תוכן האלבום
-----------

האלבום כולל 14 שירים, חלקם גרסאות כיסוי לשירי אתר, חלקם ביצועים מחודשים לשירים על ידי האמנים שביצעו את השיר במקור, ואילו חלקם הולחנו במיוחד לרגל המופע, ביניהם השיר "בשנתי" שהלחין בנה של אתר, נתן סלור.

באלבום שזורים זה לצד זה שירים מלנכוליים הקשורים למצבה הנפשי של אתר טרם מותה, בהם בלדה לאישה ושיר לערב חג לצד שירים עליזים כמו "אחד חולמני", "שבת בבוקר" ו"הלילה הוא שירים".
השירים, שאת רובם עיבד עדי רנרט, בוצעו על ידי אמנים שונים בהם נורית גלרון, אושיק לוי, דנה ברגר ומיקה קרני.

### שירי האלבום

1. **בלדה לאישה** (לחן: משה וילנסקי, ביצוע: נורית גלרון)
2. **פתאום עכשיו, פתאום היום** (לחן: יעקב הולנדר, ביצוע: עידו מוסרי, סולן להקת חינוך מיוחד)
3. **אחד חולמני** (לחן: אלונה טוראל, ביצוע: מיקה קרני ומיקי שביב)
4. **בלדה על נערי שגדל** (לחן: סשה ארגוב, ביצוע: מיקה קרני)
5. **לך הממלכה** (הולחן לרגל המופע על ידי עדי רנרט, ביצוע: גלי עטרי)
6. **אהבה יומיומית** (לחן: יהודית רביץ, ביצוע: דנה ברגר)
7. **בשנתי** (לחן: נתן סלור, ביצוע: קרני פוסטל)
8. **לו היו שתי ידי** (הולחן לרגל המופע על ידי אריאל אביזוב, ביצוע: ארי גורלי)
9. **שבת בבוקר** (לחן: יוני רכטר, ביצוע: תום אבני)
10. **שיר לערב חג** (לחן: יעקב הולנדר, ביצוע: סיגי חזמה)
11. **לא הכרתי אותך מקרוב** (לחן: נפתלי אלטר, ביצוע: אושיק לוי)
12. **ושום סלע** (הולחן לרגל המופע על ידי עדי רנרט, ביצוע: דנה ברגר)
13. **שיר הנשמרת** (הולחן לרגל המופע על ידי נפתלי אלטר, ביצוע: נורית גלרון)
14. **הלילה הוא שירים** (לחן: חנן יובל, ביצוע: להקת חינוך מיוחד)

קישורים חיצוניים
----------------

* "כמו ציפור בחדר", באתר MOOMA