recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
משאבת אינסולין ממוצעת
**משאבת אינסולין** היא פיתוח רפואי שנוצר למען חולי סוכרת ומהווה חיקוי לתאי הבטא. המכשיר משמש לניהול החדרת הורמון האינסולין לגופם על מנת לאפשר ספיגת סוכרים מזרם הדם אל התאים השונים בגוף. המשאבה עצמה, שגודלה כגודל ביפר, מכילה מחסנית של אינסולין ומאפשרת לחולה לשלוט בכמות האינסולין שתועבר לגוף. משאבות האינסולין משפרות את איכות חייהם של חולי הסוכרת ומקלות על אורח החיים הקפדני והמחמיר של חולי הסוכרת, הכולל זריקות יומיות שאינן נעימות ומצריכות זמן ותנאים נוחים.

החדרת האינסולין
---------------

רוב משאבות האינסולין מחוברות לגוף ומחדירות את האינסולין באמצעות צינורית דקה, כמו זאת המשמשת לעירוי (אינפוזיה) של תרופות ותמיסות שונות בבתי חולים. ישנן גם מספר סוגי משאבות הפועלות ללא צינורית וזאת בעזרת יחידה קטנה (הידועה בשם "פוד") המחוברת לגוף המטופל ומכילה את מיכל האינסולין ושלט רחוק שאיתו ניתן לשלוח פקודות לפוד ולבצע בולוסים (הזרקות אינסולין המותאמות לארוחה או לתיקון רמות הסוכר בדם).

חיישן
-----

ישנם סוגי משאבות אינסולין המשולבות ביחד עם חיישן מיוחד המחובר לגוף המטופל ("סנסור") ומאפשר קריאת סוכר רציפה; כך ניתן למדוד את רמת הסוכר בדם ללא דקירת האצבעות. סוג אחד של הסנסורים יכול להתריע במקרה של היפוגליקמיה או היפרגליקמיה, וכך המטופל ידע על כך שרמת הסוכר בדמו היא אינה בתחום הנורמה.

ראו גם
------

* סוכרת
* לבלב מלאכותי

לקריאה נוספת
------------

* ד"ר חוליו וינשטיין, משאבות אינסולין(הקישור אינו פעיל), אתר האגודה הישראלית לסוכרת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משאבת אינסולין** בוויקישיתוף
* הערך "טיפול במשאבת אינסולין", באתר ויקירפואה
* אבי בליזובסקי, סוף לדקירות: משאבת אינסולין שקוראת ומייצבת, באתר ynet, 6 באוגוסט 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אומניפוד" באתר גפן מדיקל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph534666

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מותק, הילד השתגע 2** (באנגלית: **Problem Child 2**) הוא סרט קומדיה משנת 1991, בו מככבים ג'ון ריטר, אמי יסבק, ג'ק וורדן ומייקל אוליבר. זהו סרט המשך ללהיט מותק, הילד השתגע. בסרט זה אמי יסבק (שגילמה את פלו בסרט הקודם) גילמה את אנני יאנג.

תקציר העלילה
------------

בן הילי ובנו ג'וניור עוזבים את "קולד ריבר" ועוברים לעיירה חדשה ושלווה בשם "מורטוויל", שם ג'וניור מתמודד מול יריבים ותיקים כגון פיבודי (גילברט גוטפריד) ויריבים חדשים כגון מרף, אשר נשאר כיתה מאז 1970 וכמובן טריקסי (אייביאן שאן), הבת המרדנית של השכונה. כאשר בן הלך לקחת את ג'וניור הביתה, הוא נפגע מצלחת הלוויין שהפיל עליו מרף כמטרה לנקום בג'וניור. בן טופל על ידי אחות בית הספר הנחמדה וטובת הלב אנני יאנג (אמי יסבק). כמו כן, בן יוצא לדייטים על מנת להתחתן ולמצוא אמא לג'וניור.

בהמשך מתגלה כי האישה העשירה והמרשעת לואנדה (לריין ניומן) עברה לגור בביתם וביג בן הסבא מאלץ את בן להתאהב בה על מנת להשיג כסף מפשיטת הרגל, ג'וניור ידע שלואנדה שונאת אותו כי היא שמעה עליו ולכן הוא עושה הכל כדי להפטר ממנה כגון: להביא נמלים לאוכל שלה, אולם אביו לא מאמין לו ולואנדה איימה על ג'וניור שלא יעז להתעסק איתה. כאשר הם הלכו ליום הפתוח בבית הספר, צפה בן בתיאטרון הבובות וכאשר דברים נוראים יצאו מפי הבובות, בן חשב שזה ג'וניור והוריד את הבובות, אולם זו הייתה טריקסי ושאנני רצה אליה בן וג'וניור גילו שטריקסי היא הבת של האחות אנני יאנג.

מאוחר יותר בן וג'וניור הלכו לפיצרייה ופגשו שם את אנני וטריקסי, בן ואנני דיברו ביניהם וג'וניור וטריקסי התיידדו ביניהם והתעללו בפיבודי כך שזרקו עליו זיתים, בן, אנני, ג'וניור וטריקסי החלו להשתתף בקרב פיצות וסולקו מהפיצריה. ג'וניור הציע לטריקסי שבן יצטרך להתחתן עם אנני וטריקסי הסכימה. ג'וניור וטריקסי ברחו מביתיהם על מנת למצוא את סלע האהבה הגדול וכאשר בן ואנני חפשו אותם הם מצאו אותם ישנים ליד הסלע והחזירו אותם הביתה.

בחתונה, בן עמד להתחתן עם לואנדה המרשעת, למרות התעלול של ג'וניור להאריך לה את האף שלא ממש הצליח, למרבה המזל טריקסי הגיעה עם הדחפור ועליו סלע האהבה הגדול והצליחה לדרוס את לואנדה באמצעות הסלע. אנני הגיעה והתנצלה בפני בן, אולם בן אמר שאנני היא הבחורה שהוא רוצה וגם שכנע את ביג בן להתחתן עם לואנדה. הסרט מסתיים כאשר בן, ג'וניור, אנני וטריקסי מטיילים יד ביד בעודם מאושרים.

צוות השחקנים
------------

* ג'וניור - מייקל אוליבר
* בן - ג'ון ריטר
* ביג בן - ג'ק וורדן
* אנני יאנג - אמי יסבק
* טריקסי - אייביאן שאן
* לואנדה - לריין ניומן
* מר פיבודי - גילברט גוטפריד

קישורים חיצוניים
----------------

* "מותק, הילד השתגע 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מותק, הילד השתגע 2", באתר נטפליקס
* "מותק, הילד השתגע 2", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מותק, הילד השתגע 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מותק, הילד השתגע 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מותק, הילד השתגע 2", באתר אידיבי
* "מותק, הילד השתגע 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

| סדרת סרטי "מותק, הילד השתגע" |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מותק, הילד השתגע (1990) • מותק, הילד השתגע 2 (1991) • מותק, הילד השתגע 3 (1995) |

 |
משאית עפר/פירקית BELL B45D
מחפר HITACHI חופר עפר ומעמיס אותו על משאית עפר BELL B40D
משאית מחצבה CAT 785 של קטרפילר.
**משאית עפר** או **משאית רכינה** היא משאית בעלת ארגז עילי פתוח הכולל מנגנון הטיה לצורכי העמסת עפר, חול, סלעים, חצץ או בטון באתרי בנייה, מחצבות ועבודות עפר.

סוגי משאיות עפר
---------------

משאית עפר שטח/כביש מתוצרת רנו
* **משאית שטח/כביש** - משאית אחודה שלעיתים כוללת גם נגרר נוסף. מטרתה לשנע עפר ממחצבה או מאתר חפירה למקום אחר, המחייב נסיעה למרחק רב על כביש רגיל.
* **משאית מפרקית** (**משאית פירקית**) - משאית העפר המפרקית היא משאית עם הנעה לכל 6 הגלגלים בעלת עיצוב ייחודי. חלקה הקדמי הכולל את המנוע ותא הנהג, מחובר במפרק צירי לנגרר עליו מורכבת המכולה הפתוחה. מבנה זה הוא בעל יתרונות רבים בהפחתת מאמצי פיתול על השלדה, בעיקר בדרכים בעלות פני שטח לא אחידים כגון באתרי עבודה. ההיגוי מתבצע באמצעות הזזה לצדדים של מפרק המשאית הקדמי כולו, ולא באמצעות מסרק וסרן קדמי הפועל על הגלגלים הקדמיים ובכך מפחית את העומס על מכלולים אלו בשטחים קשי עבירות. מאחר שההיגוי מתבצע במפרק המשאית ולא בגלגלים יכולת התמרון של המשאית על הטרסות בהעמסה וגישה לכלי המעמיס טובה ונוחה יותר.
* **משאית מחצבה** או **משאית מכרות** - משאית רכינה גדולה מאוד שתוכננה במיוחד עבור מכרות, מחצבות ועבודות עפר בקנה מידה ענקי. משקלה יכול להגיע למאות טונות. בשל גודלה הרב היא לא מורשית לנוע בכבישים אלא רק בשטח העבודה. משאיות אלו מכונות לעיתים "Monster Truck" בשל גודלן הרב, אך שמן התקני הוא Haul Trucks.

שימושים
-------

משאית עפר מסוג שטח/כביש היא הנפוצה ביותר מאחר שהיא יכולה לנוע גם בשטח (ברמת עבירות טובה) וגם בכבישים תקניים. היא משמשת בעבודות עפר קטנות וכן בהעברת עפר מאתר העבודה לאתרי מצבור מרוחקים יותר, דבר הדורש תובלה ושינוע דרך כבישים סלולים.

משאית העפר הפירקית משמשת לשינוע והובלת חומרים באתרי עבודה וגם בתוך מחצבות, כמו כן בגלל יתרונותיה משמשת המשאית להובלה של חומרים באזורים בעלי נגישות קשה כמו הובלת עצים בג'ונגלים והובלת חומרים בדיונות חול. הנעה ב-6 הגלגלים מאפשרת אחיזת קרקע טובה יותר, עבירות טובה יותר בבוץ, אדמה רטובה וסלעית.

משאית המחצבה והמכרות היא לרוב גדולה מאוד, ובדגמים הגדולים ביותר - היא ענקית, ולכן משמשת רק באתרי עבודה גדולים מאוד בהם נפח העפר שמשונע הוא עצום. עבודות עפר כאלה אופיינית למכרות מסוגים שונים, מחצבות גדולות ומיזמי תשתיות ענקיים כגון בניית סכרים. בזכות גודלן הרב, השלדה החזקה והמנוע העוצמתי משאיות אלו יכולות לשאת מאות טונות.

יצרנים
------

בעוד ייצור משאיות עפר הכביש מתבצע על ידי רוב חברות המשאיות המוכרות וביניהן סקאניה, וולוו, מאן, דאף ועוד, יצור משאיות העפר המפרקיות וכן משאיות המחצבה מתבצע על ידי מספר מצומצם יחסית של חברות המתמחות בציוד לעבודות עפר שהגדולות בהן קטרפילר, BELL, וולוו ועוד מספר יצרנים קטנים העוסקים בעיקר בהרכבה של מכלולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משאית עפר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4328425-5

 |
כיכוב הדודקהדרון הרומבי
הדודקהדרון הרומבי המכוכב שקול טופולוגית לדודקהדרון דיסדיאקי (שהוא פאון קטלן שאפשר לקבל מדודקהדרון רומבי על ידי הדבקת פירמידות מעוינות קצרות יותר המוצמדות לכל פאה).
מחקי עפרון בצורת דודקהדרון רומבי מכוכבמחקי עפרון בצורת דודקהדרון רומבי מכוכב
בגאומטריה, **דודקהדרון רומבי מכוכב** (דר"מ) הוא כיכוב של הדודקהדרון הרומבי. פאון זה נקרא לפעמים "פאון אשר", משום שהוא מופיע בעבודתו הידועה של אשר, "המפל", וברישומים המכינים של עבודתו "כוכבים" (שבה מופיע פאון אחר, היתוך של שלושה אוקטהדרונים).

קומבינטוריקה וגאומטריה
----------------------

לדר"מ יש 48 פאות, כולן משולשות; יש לו 26 קודקודים, שבהם 6 בעלי דרגה 8, 8 בעלי דרגה 6, ו-12 בעלי דרגה 4. יש לו 72 צלעות. על אותה קבוצת קודקודים אפשר לבנות גם את הקובוקטהדרון. את הדר"מ אפשר לבנות משישה עותקים של פירמידה מרובעת שאורך בסיסה 2 וגובהה 1, שבסיסיהן מונחים על שלושה מישורים מאונכים והם מצביעים מכל מישור בשני הכיוונים האפשריים.

מילוי המרחב
-----------

הדר"מ יכול לרצף את המרחב התלת־ממדי במבנה דמוי חלת דבש, שבו שישה דר"מ נפגשים בכל קודקוד. הסריג של קודקודי הריצוף הוא בעל רמה גבוהה של סימטריה: חבורת הסימטריות המרחבית שלו פועלת עליו באופן שהוא טרנזיטיבי על התאים, על המקצועות, ועל הקודקודים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דודקהדרון רומבי מכוכב, באתר MathWorld (באנגלית)
* חידת אוריגמי - הרכבת תריסרון כוכבי מעויין, סרטון בערוץ "מכון דוידסון - סרטוני מדע", באתר יוטיוב, 15 במרץ 2012
**הבעיה השביעית** מבין עשרים ושלוש הבעיות שהציג דויד הילברט בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים של שנת 1900 עוסקת במספרים טרנסצנדנטיים. הבעיה מורכבת משתי שאלות:

* במשולש שווה-שוקיים, אם היחס בין זווית הבסיס לזווית הראש הוא מספר אלגברי אי-רציונלי, האם היחס בין הבסיס לשוק הוא תמיד מספר טרנסצנדנטי?
* האם המספר {\displaystyle \alpha ^{\beta }}, כאשר \alpha  אלגברי (שונה מאחד ואפס) ו-\beta  אלגברי אי-רציונלי, כדוגמת {\displaystyle 2^{\sqrt {2}}} או {\displaystyle e^{\pi }=(-1)^{-i}}, הוא תמיד מספר טרנסצנדנטי?

הילברט מציין שחקר השאלות הללו בפתח המאה ה-20 מתבקש בעקבות ההישגים של שארל הרמיט (שהוכיח את הטרנסצנדנטיות של e) ושל פרדיננד לינדמן (שהוכיח את משפט לינדמן ואת הטרנסצנדנטיות של פאי) בסוף המאה ה-19. הוא מנבא שההוכחה לטענות תהיה קשה מאוד ודרך לפתרון הבעיה יביא לפיתוחן של שיטות חדשות לחלוטין בחקר המספרים האי-רציונליים והמספרים הטרנסצנדנטיים.

הבעיה נפתרה על ידי אלכסנדר גלפונד ב-1934, ובאופן בלתי תלוי על ידי תאודור שניידר ב-1935. התשובה החיובית לבעיה נקראת על שמם משפט גלפונד-שניידר.

הקשר בין השאלות
---------------

פתרון חיובי של השאלה השנייה פותר לחיוב גם את שאלה הראשונה. הילברט ציין כי השאלה הראשונה היא למעשה ניסוח גאומטרי לשאלה, האם {\displaystyle e^{i\pi x}} מספר טרנסצנדנטי כאשר x מספר אלגברי אי-רציונלי. זאת בשל הקשר ההדוק בין הפונקציות הטריגונומטריות לפונקציית האקספוננט המתבטא בנוסחת אוילר. לפי זהות אוילר {\displaystyle e^{i\pi x}=(-1)^{x}}, לכן זהו מקרה פרטי של השאלה השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הניסוח המקורי של הילברט בתרגום לאנגלית

| 23 הבעיות של הילברט |
| --- |
| דויד הילברט |
| בעיות פתורות (פותרים) | השערת הרצף (גדל, כהן) • הבעיה השנייה של הילברט (גדל, גנצן) • השלישית (דן) • השביעית (גלפונד, שניידר) • העשירית • השלוש-עשרה (ארנולד) • הארבע-עשרה (נגטה) • השבע-עשרה (ארטין) • התשע-עשרה (דה ג'יורג'י, נאש) • העשרים • העשרים ואחת • העשרים ושתיים |
| בעיות פתורות חלקית (פותרים) | הבעיה הרביעית של הילברט • החמישית (גליסון) • התשיעית (ארטין) • האחת-עשרה (הסה) • החמש-עשרה • השמונה-עשרה |
| בעיות פתוחות | הבעיה השישית של הילברט • השמינית • השתים עשרה • השש-עשרה • העשרים ושלוש |
| בעיות המילניום של מכון קליי • בעיות לנדאו |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7531316-9

 |
לוגו חברת Explosia, יצרנית הסמטקסלוגו חברת Explosia, יצרנית הסמטקס
דוגמאות של סמטקס H לצד חומרי נפץ פלסטיים אחרים
**סמטקס** (Semtex) הוא שמו המסחרי של חומר נפץ פלסטי לשימוש כללי שיוצר לראשונה על ידי "תעשיות זכוכית סמטין" (VCHZ Synthesia, לימים הפכה החברה ל-Explosia) מפרבר סמטין שבפרדוביצה, מזרח בוהמיה, צ'כוסלובקיה דאז.

החומר משמש לפיצוצים בהנדסה אזרחית, לעבודות חציבה בסלע ולכמה שימושים צבאיים. חומר נפץ זה היה לפופולרי בקרב טרוריסטים בשל היותו קשה יחסית לגילוי ונוח להשגה. הסמטקס יעיל במיוחד לפיגועים במטוסים: כמות של 450 גרם יכולה להרוס מטוס שלם כפי שאירע במקרה של טיסת פאן אם 103.

הסמטקס נחשף לראשונה במערב בעת חטיפת טיסת "סבנה" מבריסל ללוד. כאות לרצינות כוונותיהם, העבירו המחבלים שקית עם גוש חומר אדום-כתום בידי קברניט המטוס למשה דיין. זיהוי החומר כסמטקס אישש את יכולת המחבלים לפוצץ את המטוס על נוסעיו והביא להחשת מבצע החילוץ. גם בניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון נעשה שימוש בסמטקס.

הרכב, ייצור ושימוש
------------------

ישנם שני סוגים עיקריים של סמטקס: A המשמש לפיצוץ סלעים ו H (גם SE) המשמש לקישוי מתכות בהלם.

|  | סמטקס H | סמטקס A |
| --- | --- | --- |
| PETN (פנטאריתריטול טטרניטרט) | 49.8% | 94.3% |
| RDX (ציקלוטרימתילן טריניטריטאמין) | 50.2% | 5.7% |
| צבע | סודאן 1 (אדום-כתום) | סודאן 4 (חום אדמדם) |
| נוגד חמצון | N-פניל-2-נפתילאמין | זהה |
| מרכך ומגמיש | די-N-אוקטיל-פתלאט, טרי-N-בוטיל ציטראט | זהה |
| חומר אוגד | SBR (גומי סטיארן-בוטאדין) | זהה |

הסמטקס הומצא ב-1966 על ידי הכימאי סטניסלב ברברה שעבד ב VCHZ Synthesia. החומר דומה לחומרי נפץ פלסטיים אחרים כמו C-4 שכך שניתן לעבדו בקלות לכל צורה, אך יתרונו הגדול הוא בהיותו פעיל בטווח טמפרטורות רחב מיתר חומרי הנפץ הפלסטיים ובעוצמתו.

חומר הנפץ החדש יוצא בכמויות גדולות, במיוחד לממשלת צפון וייטנאם שהזמינה מעל 12 טון סמטקס. לקוח גדול אחר היה המשטר הלובי שקנה מעל 700 טונות סמטקס בין השנים 1975 ו-1981 באמצעות חברת "אומניפול" הצ'כית. חומר הנפץ הגיע גם לידיהן של קבוצות טרוריסטיות במזרח התיכון ול-IRA ו-INLA בצפון אירלנד.

הייצוא נחלש לאחר שהחומר קנה לעצמו מוניטין מפוקפק כנשק טרור. בשנת 2001 יוצרו כבר רק 10 טונות לשנה, כמעט כולן לשימוש מקומי בלבד. החל משנת 2002 מפקחת ממשלת צ'כיה באופן הדוק על כל מכירותיה של חברת Explosia.

בתגובה ללחץ בינלאומי שהופעל על היצרנית, היא החלה להוסיף אתילן גליקול דיניטרט כחומר מזהה לסמטקס, שיקל על איתורו במכשירים שמנתחים את הרכב האוויר לגילוי חומרי נפץ. היצרנית גם התאמצה להוריד את משך חיי המדף של הסמטקס ממשך של כעשרים שנה לכמה שנים בודדות, אך ללא הצלחה יתרה.

ב-25 במאי 1997 התאבד בוהומיל סול, מדען שהיה מעורב בפיתוח הסמטקס, על ידי הצמדת מטען סמטקס לגופו ופיצוצו. הוא התאבד בגיל 63 במרכז מרפא בו טופל בשל בעיות דיכאון בעיר יסניק. 20 איש נפגעו בפיצוץ זה, מהם שישה באופן חמור.

חומר הנפץ סמטקס זכה לאזכורים רבים בספרות, בקולנוע ובמשחקי המחשב בשל ה"הילה" שנקשרה לו כהרסני במיוחד וקשה לגילוי.
נכון ל-2007 הסמטקס מיוצר בברנו, צ'כיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמטקס** בוויקישיתוף
* גילוי דעת של Explosia לגבי השימוש בשם "סמטקס" על ידי מדונה, באתר הרשמי של Explosia
* נתונים נוספים על סמטקס, באתר הרשמי של Explosia

הערות שוליים
------------

1. ↑
**רומני ההרפתקאות של נובה** (בהונגרית: **A Nova kalandos regényei**); היו סדרת ספרים של המוסד הספרותי נובה, בבעלות ובניהול של דוד מילר ובנו פאל מילר. בסדרה התפרסמו כמעט 200 רומנים, בעיקר רומני פשע ורומנים בסגנון המערב הפרוע בין השנים 1935–1942. העורך והמתרגם הפעיל ביותר של הסדרה היה קורנל טאבורי, שהיה לפני כן העורך של כתב העת "סקירה בלשית" ולדברי רבים "האיש בעל הידע הספרותי-דיווחי הגדול ביותר על משטרת הונגריה".

הכותבים, המתרגמים
-----------------

בנוסף לסופרים הזרים המפורסמים והמצליחים של התקופה, הסדרה הציגה עבודות של כותבי "ספרות זולה" הונגרים פופולריים שהיו כבר מוכרים אז בשמות אנגלו-סקסיים בדויים. היוצרים כללו גם את אגתה כריסטי, לסלי צ'רטריס, פיטר צ'ייני, ארל סטנלי גרדנר ורוברט היימן תחת שמו הבדוי "פרד רוברטס" ו"רוברט ארדן". פרדריק שילר פאוסט הופיע בעיקר בשמו הספרותי הידוע ביותר: מקס ברנד וכמה מהרומנים שלו תחת שם בדוי ידוע אחר (ג'ורג' אוון בקסטר). בקרב ההונגרים ינה רייטה תחת השמות: P. Howard, אדן ברשי, EA Rodriguez תחת שם בדוי, והסופר קארוי נאג' בעיקר כ-Charles Lorre. רוב הרומנים של רייטה הופיעו בסדרה, כמו של רוברט היימן (פרד רוברטס ורוברט ארדן, בהתאמה) ושל לסלי צ'רטריס. בין המתרגמים נוכל למצוא כמה סופרים הונגרים ידועים, כגון ינה רייטה, קארוי אסלאני או לאו וצ'אי. כותרים רבים תורגמו על ידי עורך הסדרה קורנל טאבורי ובנו הבכור, פאל טאבורי בעיקר תחת שם בדוי פטר בארלאי. (ג'ורג' טבורי, אחיו של פאל טאבורי תרגם רק ארבעה).

אפיון
-----

כותר שהוצא גם מאוחר יותר (שלושת המוסקטרים באפריקה, 1940)
בשנת 1941 שונה העמוד החיצוני (cover). לפיכך, לכרך ה-149 בסדרה, הרומן "שודדים" של פיטר צ'ייני, היה מראה חדש. צבע הרקע שונה לאדום. הכיתוב לנטוי, והכותרת הוצגה בפס שחור למטה. הממדים היו 17.5 על 12 ס"מ, בתחילה הכילו הספר 192–244 עמודים, מאוחר יותר בדרך כלל סביב 160 עמודים בלבד. כמה רומנים פורסמו מחדש במהדורה השנייה, אך הם פורסמו מחדש עם המספרים הסידוריים המקוריים שלהם, בעוד שאחרים הודפסו מחדש בסדרה של 58 פילר של נובה.

לאחר כניסתו לתוקף של פקודת "הספרות הזולה", לא ניתן היה להמשיך את הסדרה ברווח. לאחר מלחמת העולם השנייה, המהדורה השלישית של כמה פרסומים קודמים הופיעה לפני שההוצאה הולאמה.

לקריאה נוספת
------------

* ביבליוגרפיה ציורית של הספרות הזולה ההונגרית 4. - הרומנים ההרפתקניים של NOVA, הוצאת Attraktor, 2016
* גאבור באלינט: היסטוריה של הוצאת נובה, ביקורת ספרים הונגרית, מהדורה 114. (1998) מס '4
* גאבור באלינט: מו"ל וסדרה של נובה, ביקורת ספרים הונגרית, 121 (2005) מס' 2
* גאבור באלינט: התביעות "פנגו אחד" של המו"לים פלדיס, האתנאום ונובה בשנת 1936, (2001.)
* מאגרי מידע זמינים באינטרנט, במיוחד בקטלוג המשותף הלאומי ההונגרי (www.mokka.hu).
* מאגרי עתיקנים. במיוחד אנטיקוואריום מוזיאוני, antikvarium.hu ו- antikva.hu
* ארכיב חומרים למכירות פומביות מקוונות של Axioar

הערות שוליים
------------

1. ↑  A MOKKA adatbázisában szórványosan található eltérő értékek valószínűleg a könyvkötői kötés eredménye.
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי

מבט קדמי על שרירי אגודל עמוקים בכף יד ימין (השריר כופף האגודל הקצר והשריר מצדיד האגודל הקצר הוסרו). שני ראשי השריר מתווייך האגודל מתפרסים בצורת מניפה מעצם המסרק השלישית וקודקודה בגליל האגודל. מעל למתוויך נמצא השריר מנגד האגודל.
**השריר מתווייך האגודל** (TA: Musculus adductor pollicis) הוא אחד השרירים הפנימיים של כף היד. בעת כיווצו, מקרב השריר את האגודל לאצבע המורה, פעולה המתרחשת בעיקר בזמן אחיזת כוח.

תיאור
-----

השריר מתוויך האגודל מורכב משני ראשים, הראש המלוכסן (Caput obliquum musclusadductoris pollicis) והראש הרוחבי (Caput transversum musclusadductoris pollicis). בין שני הראשים עובר עורק החישור.

תחילתו של הראש המלוכסן בעצם הפיקן, בבסיס עצמות המסרק השנייה והשלישית ובעצמות שורש כף יד נוספות סמוכות. תחילתו של הראש הרוחבי בחלקו הקדמי של גוף עצם המסרק השלישית. שני הראשים נאחזים בחלק התיכון של בסיס הגליל המקורב של האגודל.

עצבוב
-----

השריר מתוויך האגודל מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השריר מתוויך האגודל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.6.02.059

 |
**דרך פנחס רוזן** היא חלק מציר האורך המרכזי שחלקו עובר בצפון-מזרח תל אביב - כביש 482 הוא 'דרך הרצליה' ההיסטורית. כביש 482 נקרא בעבר, לכל אורכו, בתל אביב, דרך משה סנה. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 שונה שם חלקה הדרומי של דרך משה סנה לדרך פנחס רוזן. בדרום גובלת דרך פנחס רוזן בגשר ורחוב מבצע קדש שחלקו הצפוני בתחומה של תל אביב ואילו חלקו הדרומי של הרחוב נמצא בבני ברק.

לאורכה של הדרך
--------------

מערבית לרחוב דבורה הנביאה, וממערב לדרך מתנשאת 'גבעת הפרחים', פארק ובהיקפו שכונת נאות אפקה ב' הכוללת את 'שיכון הצ'כים' שעד תחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 נקראו הדר יוסף על שם 'האגודה השיתופית הדר יוסף' שרכשה קרקעות בסביבה מידי גואל הקרקעות יוסף שאול אלישר בטרם הוסת השם לשכונת הדר יוסף הסמוכה של ימינו על שמו של אלישר. צומת מרכזי נוסף על אם הדרך עם הרחובות טבנקין (המוביל מזרחה לרמת החייל) ושלונסקי (המוביל מערבה, והמשכו שדרות קק"ל). צומת זה מכונה "צומת כיתן" על שם מפעל "כיתן" שעמד בצדו הדרום-מערבי של הצומת. עד לשנת 2019 פעלה במקום חנות גדולה של החברה תחת השם "גולף", שנהרסה לטובת הקמת פרויקט מגורים ומרכז מסחרי. בצדה הדרום-מזרחי של הצומת היכן שלימים עמד מפעל תע"ש והיום המרכז המסחרי 'צמרת דן' בשכונת רביבים, נוסד בשנת 1942 בית חרושת 'כותנה' שנסגר בראשית שנות ה-60.

ממערב לצומת כיתן, דרומית לרחוב שלונסקי, שכונת נאות אפקה א'. בסמוך לחנות "גולף" בניין מרכז אקים ישראל ובנייני משרדים, ודרומית להם בתי מגורים נמוכים. מעברו השני של הכביש שיכון דן. צומת מרכזי נוסף מצוי דרומית לשכונות אלה, עם הרחובות ראול ולנברג ושטרית, המחוברים ביניהם במנהרה מתחת לרחוב. רחוב ראול ולנברג מוביל מזרחה לקריית עתידים ורחוב שטרית מוביל מערבה, לכיוון שדרות רוקח. בצדו הצפון-מזרחי של הצומת מוסך אוטובוסים של חברת דן.

הקצה הדרומי של דרך פנחס רוזן הנושק לנחל הירקון מהווים את גבול השטח השיפוטי של תל אביב ומעבר לו דרך מבצע קדש ברמת גן החוצה את נחל הירקון בסמוך לעשר טחנות, על גבי גשר מבצע קדש שאורכו 550 מ', נחנך ב-2006 ועובר גם מעל מסילת הירקון, ואזור התעשייה של בני ברק. דרך מבצע קדש אף מהווה את הגבול בין בני ברק ורמת גן - ממזרח לו בני ברק וממערב רמת גן. בצדו הרמת גני של הרחוב נמצא קניון איילון ומאחוריו אצטדיון רמת גן. בצדו הבני ברקי של הרחוב אזור תעשייה ובו תחנת הרכבת בני ברק. לאחר המפגש עם דרך אבא הלל סילבר, ממשיך הרחוב לתוך אזור התעשייה של בני ברק, עד לסיומו ברחוב הירקון בעיר. בקטע זה שני נתיבי נסיעה לכל כיוון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  במקום מתחם כיתן סנטר המיתולוגי בת"א - 4 מגדלי יוקרה, באתר וואלה! נדל"ן, ‏2018-03-13
2. ↑  בבית חרושת "כותנה": תנאים טובים ופריון גבוה, דבר, 3 בספטמבר 1953
כדורי רום דניים אופייניים עם סוגים שונים של סוכריות
**כדורי רום** הם כדורי שוקולד בסגנון טראפל של חמאת עוגיות בטעם שוקולד ורום. הם בערך בגודל של כדור גולף ולעיתים קרובות מצופים בזרזי שוקולד, בקוקוס מיובש או בקקאו. כשמם כן הם מכילים רום. מכיוון שאין צורך באפייה, טעם האלכוהול והשכרות אינם הולכים לאיבוד במהלך ההכנה. כדורי שוקולד אלו פופולריים בעיקר בתקופת החגים.

כדורי רום הם קינוח חג מולד פופולרי באנגליה, אוסטרליה, קנדה, גרמניה, ניו זילנד, ארצות הברית, אוסטריה, סלובניה, הונגריה, יוון וצ'כיה. בדנמרק נהנים מהם כל השנה ומכונים "רומקוגל", "טרופל" או "ספוטניק", תלוי באזור.

ישנן דרכים רבות ושונות להכין כדורי רום, מכיוון שמתכונים משתנים מאזור לאזור ומשפחה למשפחה. כל כדורי הרום חייבים לכלול שוקולד ורום, אך שאר המרכיבים משתנים בסוגם, בצורתם ובכמותם.

להכנת כדורי רום, כותשים את העוגה (או הביסקוויט) ומערבבים עם שומן, קקאו ומרכיב מחייב לח, כמו ריבה או חלב מרוכז. ניתן להוסיף גם מרכיבים אופציונליים אחרים, כמו אגוזים. כאשר התערובת מעורבבת היטב, היא מגולגלת לכדורים ואז מצופה.

בהונגריה הם מיוצרים בצורה דומה, אך בדרך כלל מגולגלים בסוכר. למרכיבי כדור הרום מוסיפים לעיתים אגוזים טחונים וצימוקים. כמה כדורי רום הונגריים מיוצרים עם דובדבנים שלמים המונחים בתוך הכדורים, ואז מגולגלים בפתיתי קוקוס (Hungarian).

כדור הרום הגדול בעולם נוצר במג'דל, דנמרק ב-11 ביוני 2017, במשקל 31 קילוגרם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדור רום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nissen, Stig William (23 בינואר 2012). "Truffle, Sputnik or Rum Ball". *TV2 Livsstil* (בדנית). נבדק ב-27 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Briks, Jan (11 ביוני 2017). "World's Largest Rum Ball Made in Mejdal". *Dagbladet Holstebro Struer* (בדנית). נבדק ב-27 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**השרפה באדירנה** (בטורקית: **1905 Edirne Yangını**) הייתה שרפה שפרצה ב־2 בספטמבר 1905, נמשכה 16 שעות והחריבה את רובע קאלייצ'י (בטורקית: Kaleiçi) בו התרכזה הקהילה היהודית בעיר. השרפה החריבה את כל 13 בתי הכנסת של הקהילה, ישיבה, תלמודי תורה, מוסדות ציבור, חנויות ובתי מגורים רבים.

רקע
---

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית באדירנה**  

תיעוד לקהילה יהודית מאורגנת קיים מהמאה ה-6 עת שלט בעיר הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון. לאחר גירוש ספרד הגיעו לשטחי האימפריה העות'מאנית עשרות אלפי יהודים מקהל המגורשים, וחלקם התיישבו באדירנה. תהליך שקיעתה של האימפריה העות'מאנית הוביל למלחמות אזוריות ואבדן שטחים באירופה. חלק מבני הקהילות היהודיות באימפריה העות'מאנית, אשר לאורך שנים נחשבו למיעוט תורם ונאמן לסולטאן, וזכו ליחס אוהד מהשלטונות יחסית לקהילות הנוצריות, העדיפו או אולצו לעזוב ביחד עם הצבא העות'מאני. כך לאחר המהפכה הסרבית ולאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). וכך, בראשית המאה ה-20 גדלה הקהילה היהודית בעיר לכדי 24,000 נפשות שנחלקו ל-13 קהלי מתפללים אשר רובם התגוררו ברובע קאלייצ'י. ברובע שכנו 13 בתי הכנסת המרכזיים של הקהילה: קהל גדול פורטוגל, קהל אראגון, קהל אלמאן (צאצאי מגורשי בוואריה - נוסח אשכנז), קהל איבורה, קהל קטלוניה, קהל גירוש, קהל פוליה, קהל איסתאנבול, קהל טולדו, קהל איטליה, קהל סיציליה, קהל בּוּדוֹן (בודה בהונגריה) וקהל מאיור.

השרפה ונזקיה
------------

השרפה פרצה ברובע העתיק קאלייצ'י אשר התאפיין בריבוי מבני עץ, רחובות צרים וצפופים אשר הקשו מאוד על פעולות כיבוי האש וסמיכות המבנים סייעה לאש להתפשט. בנוסף, ביום השרפה נשבה רוח צפונית חזקה שתרמה להתפשטותה. 1,687 מבנים חרבו בשרפה ומהם 1,287 מבני מגורים, 13 בתי כנסת ובתוכם גווילי תנ"ך נדירים שהובאו על ידי מגורשי ספרד, 2 ספריות גדולות ובהן כתבים נדירים שהיו בבעלות משפחות הנכבדים גֶרוֹן ובכמוה"ר 4 מסגדים, 8 כנסיות, ועוד מאות חנויות וטברנות.

תוצאות השרפה
------------

לאחר השרפה הוקמו כ-30 בתי תפילה ארעיים בעיר, על פי רוב בחצרות בתיהן של משפחות אמידות. בעקבות החורבן שנפל על הקהילה היהודית, הוחלט להקים בית כנסת מרכזי במקום 13 בתי הכנסת שחרבו. הסולטאן עבדול חמיד השני הוציא פירמן מיוחד שאישר את בניית המבנה. ב-1907 החלה הבנייה וב-1909 נחנך בית הכנסת הגדול באדירנה. הוקמה יחידת כיבוי אש מקרב בני הקהילה היהודית. במקביל, החלה הגירה של משפחות רבות לבולגריה וליוון. בבולגריה התיישבו עשרות משפחות באזור שכונה רומליה המזרחית, בעיקר בפלובדיב. נזק רב נגרם גם לבתי וחנויות תושבים ממוצא יווני ונרשמה הגירה לאיי הנסיכים וליוון גופא.

ביאורים
-------

1. ↑  משפחת גרון הייתה משפחת רבנים נכבדת אשר נתנה חסות הלכתית לקהילות: קטלוניה, פוליה, מאיורקה, בודון, גירוש, איסתאנבול וטולדו.
2. ↑  השם בכמוה"ר=בן כבוד, מורנו הרב, רבי. משפחת בכמוה"ר הייתה משפחת רבנים נכבדת, מצאצאי הרב מנחם יצחקי מחסידיו של שבתאי צבי. המשפחה נתנה חסות הלכתית לקהילות: איטליה, אראגון, פורטוגל, איבורה, סיציליה ואלמאן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקהילה היהודית באדירנה, "סקירה היסטורית", באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
2. 1 2  שאול תובל, הקהילות היהודיות בטורקיה היום, באתר מכון בן צבי, 1977, עמודים 121-119.
3. 1 2  יוסף קונפורטי, **להפוך לבולגרים** - יהדות בולגריה בשנים 1878–1918, הוצאת מכון בן צבי, ירושלים, 2020, מסת"ב 9789652352125, עמוד 48.
4. ↑  צנגיז בולוט, השרפה באדירנה, באתר edirnetarihi.com (באנגלית).
כדור שלג אוסטרלי
**כדור שלג** הוא קישוט בצורת כדור שקוף העשוי בדרך כלל מזכוכית המודבקת לתחתית העשויה קרמיקה או חומרים אחרים. הזכוכית תוחמת מודלים קטנים של ערים, נופים או דמויות. הכדור מלא במים המעורבים בחלקים קטנים של קלקר או נצנצים המדמים אפקט של שלג המתרחש לאחר שמנענעים את הכדור. ישנם דגמים מסוימים שמובנית בהם תיבת נגינה או תיבת מכנית הגורמת לאובייקט להסתובב בתוך הכדור. 

כיום משמשים הכדורים בין היתר למזכרת נפוצה בכל רחבי העולם. ומשמשת לפריט אספנות בדומה לכל מוצר תעשייתי המיוצר בצורות שונות.

היסטוריה
--------

אין מידע מדויק מתי יוצר הכדור הראשון. אבל הפופולריות שלו לכאורה מתוארכת לתחילת המאה ה-19 בצרפת. כדורי שלג הוצגו בתערוכת פריז אוניברסלית בשנת 1878, ובשנת 1879 לפחות 5 או יותר חברות עסקו בייצור ומכירה של כדורי שלג ברחבי אירופה. בשנת 1889 יצרו כדור שלג המכיל דגם של מגדל אייפל שנבנה כדי להנציח את התערוכה הבינלאומית בפאריס, שסימנה את מאה השנים של המהפכה הצרפתית. כדורי שלג הפך לפופולרים באנגליה בתקופה הוויקטוריאנית, בתחילת שנת 1920 החלו הכדורים להיות נפוצים בארצות הברית, שם הם הפכו לפריט אספנים פופולרי. רבים מהכדורים האלה הופקו על ידי מפעלי אטלס קריסטל וורקס, בגרמניה ובאמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדור שלג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4116405-2

 |
**ברמינגהאם סקוואדרון** (באנגלית: **Birmingham Squadron**) היא קבוצת כדורסל אמריקאית מברמינגהאם, אלבמה, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2019 כ**אירי בייהוקס** (באנגלית: **Erie BayHawks**), הקבוצה השלישית בליגה הנקראת בשם זה (לפניה היו לייקלנד מג'יק: 2008–2017, וקולג' פארק סקייהוקס: 2017–2019), ובשנת 2021 שינתה את שמה לברמינגהאם סקוואדרון. הקבוצה מסונפת לקבוצת ה-NBA ניו אורלינס פליקנס והם משחקים את משחקי הבית שלהם בלגסי ארנה בברמינגהאם.

היסטוריה
--------

### אירי בייהוקס

ב-30 במרץ 2017 הודיעו הניו אורלינס פליקנס על כוונותיהם להקים קבוצת ליגת פיתוח בבעלותם עד עונת 2018/19 באזור המפרץ הדרומי. ב-24 באוקטובר 2018 הכריזו הפליקנס שהקבוצה שלהם תמוקם בברמינגהאם, אלבמה. עם זאת, בעקבות הצורך בשיפוץ האולם בברמינגהאם החלה הקבוצה לשחק בעונת 2019/20 כאירי בייהוקס באירי, פנסילבניה, לאחר שאטלנטה הוקס העבירה את הקבוצה שלה, שנקראה בשם זה עד 2019, לקולג' פארק, ג'ורג'יה. בעונתם הראשונה סיימו הבייהוקס במקום ה-4 בבית הדרום מזרחי ולא העפילו לפלייאוף.

### ברמינגהאם סקוואדרון

ב-8 באפריל 2021 הודיעה חברת הניהול המקומית של אירי, שהפעילה את כל שלוש הקבוצות בשם אירי בייהוקס, כי הארגון לא הצליח למצוא קבוצת NBA שתשמש כקבוצת אב לקבוצה בעונת 2021/22 והפסיק את פעילותה. ב-26 ביולי באותה שנה נחשפו השם, הלוגו והצבעים של ברמינגהאם סקוואדרון (טייסת ברמינגהאם), כאשר השם "טייסת" נבחר כאזכור הן לשם עצם קיבוצי המשמש לקבוצת שקנאים (הסמל של הפליקנס) והן להיסטוריה של אלבמה בתעופה הצבאית.

עונה אחרי עונה
--------------

| עונה | מיקום | ניצחונות | הפסדים | אחוז הצלחה | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **אירי בייהוקס** |
| 2019/20 | 14 | 13 | 30 | 0.302 | העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה |
| 2020/21 | 3 | 11 | 4 | 0.733 | הפסד ברבע הגמר (לייקלנד) 139-110 |
| **ברמינגהאם סקוואדרון** |
| 2021/22 | 4 | 18 | 14 | 0.563 | הפסד ברבע גמר המערב (טקסס) 115-110 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברמינגהאם סקוואדרון (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של ברמינגהאם סקוואדרון (באנגלית)
* ברמינגהאם סקוואדרון, ברשת החברתית טוויטר

|  |
| --- |
| **קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA** |
| **האזור המזרחי** | **האזור המערבי** |
| גרינסבורו סווארם | וסטצ'סטר ניקס | פורט ויין מאד אנטס | אונטריו קליפרס | ג'י ליג איגנייט | סולט לייק סיטי סטארס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | קולג' פארק סקייהוקס | אוסטין ספרס | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס |
| דלאוור בלו קואוטס | לייקלנד מג'יק | קליבלנד צ'ארג' | אוקלהומה סיטי בלו | ממפיס האסל | סנטה קרוז ווריורס |
| וינדי סיטי בולס | מוטור סיטי קרוז | קפיטל סיטי גו-גו | איווה וולבס | סאות' ביי לייקרס | קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו |
| ויסקונסין הרד | מיין סלטיקס | ראפטורס 905 | ברמינגהאם סקוואדרון | סו פולס סקייפורס | ריו גראנדה ואלי וייפרס |
ענבר מהאי סחלין
**רומניט** (ברומנית: **Rumenit**) הוא סוג של ענבר שכיח במחוז בוזאו, בדרום מזרח רומניה ובאי סחלין. הרומניט נוטה לצבעים כהים, בין אדום לשחור.

גוש רומניט בן יותר משלושה קילוגרם נשמר באוניברסיטת בוקרשט.

מפת מחוז בוזאו על מפת רומניה
כרייה שיטתית של ענבר רומני התרחשה כבר במאות ה-1 וה-2 לפני הספירה, כאשר דאקיה הייתה פרובינציה רומית. ממצאים ארכאולוגיים מצביעים על כך שענבר מהקרפטים של רומניה כבר היה ידוע בשלהי התקופה הנאוליתית ועובד לתכשיטים. בשנת 1875 ניתן לענבר שנחצב ברומניה, בבוקובינה, השם "שראופיט" על שמו של הגאולוג האוסטרי Albrecht Schrauf.

הדיווחים הראשונים על הענבר באזור בוזאו הגיעו מהרוזן הרוסי דמידוב, שעבר במקום בשנת 1837. את השם רומניט העניק לענבר זה הגאולוג אוסקר הלם (Oscar Helm). ב-1920 התחיל הניצול השיטתי של הענבר על ידי המהנדס דומיטרו גריגורסקו (Dumitru Grigorescu). ההפקה החלה ב-39 אתרים באזור בוזאו. ב-1923 הופקו 67 קילוגרמים של רומניט, ב-1924 130 קילוגרמים וב-1925 120 קילוגרמים. בשלב זה גריגורסקו החליט לבקש וקיבל את חכירת השטחים ורישיון הפקה ל-50 שנים, עד 1973. הפקת הענבר נמשכה עד מותו של גריגורסקו, בתאונה, ב-1935. הפקת הענבר נמשכה לסירוגין עד פברואר 1948, כשמשרד המכרות החליט על סגירת הפרויקט. ב-1980 נפתח ביישוב קולצי, באזור בוזאו, מוזיאון עם שתי מחלקות, מחלקה אתנוגרפית ומחלקת ענבר עם 270 דוגמאות מקומיות. בשנים 1981 עד 1986 התחדש חיפוש והפקת הענבר ברומניה.

ב-1986, ראשי המפלגה הקומוניסטית באזור בוזאו העניקו לאלנה צ'אושסקו, לרגל יום הולדתה, מתנת תכשיטי ענבר במסגרות כסף, סט שכלל תליון, זוג עגילים וטבעת. אחרי המהפכה הושבו התכשיטים והוצבו במוזיאון הענבר בקולצי.

מוזיאון הענבר ביישוב קולצי, ברומניה

קישורים חיצוניים
----------------

* Cel mai valoros chihlimbar de tip Rumanit din lume se va întoarce, curând, la Colți (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cel mai valoros chihlimbar de tip Rumanit din lume se va întoarce, curând, la Colți (ברומנית)
**השריר מצדיד הזרת** (TA: Musculus abductor digiti minimi pedis) הוא אחד משרירי כף הרגל. הוא ממוקם בשכבה השטחית של שרירי החלק התחתון של כף הרגל, לאורך החלק הצידי של כף הרגל. כיווץ השריר בצורה מבודדת מכופף את האצבע החמישית (הקטנה) וכן מרחיק אותה הצידה לכיוון צידי. כחלק מקבוצת שרירי השכבה השטחית של כף הרגל, השריר תומך בקשתות כף הרגל ומשמר את צורתן, בעיקר את הקשת האורכית הצידית.

תיאור
-----

תחילתו של השריר מצדיד הזרת בגבשושית התיכונה ובגבשושית הצידית של גבשוש העקב של עצם העקב, באלל כף הרגל (Aponeurosis plantaris) ובחיץ הבין שרירי שבינו לבין השריר כופף האצבעות הקצר. חלקו המרוחק של השריר נאחז בחלק הצידי של בסיס הגליל המקורב של האצבע החמישית.

עצבוב
-----

השריר מצדיד הזרת מעוצבב על ידי שורשי העצב השני והשלישי של העצה (S2, S3) דרך עצב כף הרגל הצידי (Nervus plantaris lateralis), ענף של עצב השוקה (Nervus tibialis)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השריר מצדיד הזרת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.7.02.063

 |
**ארנסט גודוורד** (באנגלית: **Ernest Godward**; ‏7 באפריל 1869 - 2 בדצמבר 1936) היה ממציא ניו זילנדי ממוצא בריטי.

קורות חיים
----------

ארנסט גודוורד נולד במרילבון, בלונדון שבאנגליה ב-7 באפריל 1869, והיה בנם של הנרי רוברט גודוורד, כבאי שרפות, ושל שרה אן פטיסון גודוורד. בצעירותו היה ילד חולני, ולכן לא הלך לבית ספר. בהיותו בן 12 ברח על אוניית סוחר והפליג לאסיה. עם שובו לבריטניה גודוורד עבד כשוליה בחברה לייצור מנועים הידראולים עבור ציוד כיבוי אש. בשנת 1886 עבר לניו זילנד והתגורר זמן מה בדנידין בטרם עבר לאינוורקרגיל בשנת 1893.

ב-28 בינואר 1896 נשא גודוורד לאישה את מרגריטה פלורנס סלנה טרוויק (Marguerita Florence Celena Treweek), ולזוג נולדו 10 ילדים. 

גודוורד עבד עבור חברת סאות'לנד סייקל וורקס (Southland Cycle Works), אולם בזמנו החופשי עסק בהמצאות.

ב-1900 המציא מטרפת ביצים יעילה במיוחד, המקציפה ביצים ב-3 דקות, וכן חלון נגד פריצות, כלי לגיזום צמחים ואת סיכת השיער עליה רשם פטנט. גודוורד מכר בשנת 1901 את הפטנט לסיכת שיער בסכום של 20,000 ליש"ט.

בשנת 1908 פתח עסק להתקנת מנועים על אופניים ובכך יצר למעשה גרסה של אופנוע. גודוורד המציא 72 סוגי מנועים, וב-1913 נסע לאנגליה על מנת להקים בה מפעל ייצור. משנת 1916 שהה מרבית זמנו במשרדו בניו יורק.

גודוורד נפטר ב-2 בדצמבר 1936 על גבי סיפון הספינה מגנוליה בדרכו מארצות הברית לאינוורקרגיל.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5078 4342
* LCCN: nb2004010288
* VIAF: 19194784
* WorldCat: lccn-nb2004010288

 |
מבט אחורי על כף יד שמאל. השרירים הבין-גרמיים הגביים
מבט קדמי על כף יד שמאל. השרירים הבין-גרמיים הכפיים
**השרירים הבין-גרמיים** של כף היד הם שבעה שרירים בתוך כף היד, בין עצמות המסרק. השרירים הבין-גרמיים מחולקים לשתי קבוצות, השרירים הבין-גרמיים הגביים (TA: Musculi interossei dorsales manu) והשרירים הבין-גרמיים הכפיים (Musculi interossei palmares). שם השרירים מתאר את מיקומה היחסי של כל קבוצת שרירים, סמוכה לגב כף היד או סמוכה לחלק הכפי של כף היד, בהתאמה. בכיווצם מניעים השרירים הבין-גרמיים את אצבעות היד להרחקה ולקירוב, קרי לפרישת האצבעות (השרירים הגביים) ולהצמדת האצבעות (השרירים הכפיים). השרירים הבין-גרמיים מסייעים לשרירים התולעיים בכיפוף האצבעות בחיבורן לכף היד ובפשיטת האצבעות במפרקיהן המרוחקים.

תיאור
-----

ארבעת השרירים הבין-גרמיים הגביים נמצאים כל אחד בין שתיים מעצמות המסרק. הם ממוספרים הראשון, השני ועד הרביעי מצד האגודל לכיוון הזרת. מאחזם המקורב הוא בעצמות המסרק, כך למשל השריר הבין-גרמי הגבי הראשון נאחז בעצם המסרק הראשונה (של האגודל) ובעצם המסרק השנייה (של האצבע המורה) ומצד שני השריר הבין-גרמי הרביעי נאחז בעצם המסרק הרביעית (של הקמיצה) ובעצם המסרק החמישית (של הזרת). חלקם המרוחק של השרירים נאחז במערכת הרצועות של האצבעות ובבסיס עצמות הגלילים המקורבים של האצבע, האמה, הקמיצה והזרת.

שלושת השרירים הבין-גרמיים הכפיים נמצאים כל אחד בין שתיים מעצמות המסרק התיכונות (אין שריר סמוך לעצם המסרק הראשונה). בדומה לשרירים הגביים, ממוספרים השרירים הכפיים כראשון, שני ושלישי. תחילת השרירים בפני עצמות המסרק השנייה, הרביעית והחמישית. חלקם המרוחק נאחז במערכת הרצועות של האצבעות ובבסיס עצמות הגלילים המקורבים של האצבע המורה, הקמיצה והזרת.

עצבוב
-----

השרירים הבין-גרמיים מעוצבבים על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העמוק של עצב הגומד.
**ארנסט "בראוני" בראון** (25 באפריל 1916 - 21 באוגוסט 2009) היה רקדן סטפס אפרו-אמריקאי. בראון היה חלק מצמד רקדנים יחד עם צ'ארלס "קוקי" קוק אשר רקדנו והופיעו יחד מיימי הוודויל בשנות ה-60. ב-16 שנותיו האחרונות, רקד יחד עם רג'ינלד מקלגלין שהיה ידוע בכינוי "רג'יו ההופר".

ביוגרפיה
--------

בראון התחיל להופיע באופן מקצועי כילד במועדונים שונים: רוקסי רדיו סיטי, מועדון הכותנה בניו יורק, הקזינו הלטיני בפריז ובפלדיום שבלונדון בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20.

הוא קיבל פרס מטעם אגודת הסטפס האמריקאי בשנת 2004 והופעתו האחרונה הייתה במסגרת המופע השנתי "עיר הסטפס" מטעם אותה האגודה יחד עם מר מקלגלין.

בראון הופיע בסרטים כמו "קאו קאו בוגי", על במת ברודוויי בשנת 1948 "נשקי אותי קייט", בפסטיבל הג'אז של ניופורט, במופעים שונים כמו "אשפה ושתי הפחיות שלו" שבו שיחק את אחת הפחיות.

בנוסף הופיע בסרט דוקומנטרי שהיה מועמד לפרס אמי "ג'ובה- המאסטרים של הריקוד הקצבי והסטפס"
ארנסט "בראוני" בראון נפטר בשיקגו בשנת 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* Ernest Brown | American tap dancer, באתר ספריית הקונגרס האמריקאי
* Dunning, Jennifer (25 באוגוסט 2009). "Ernest Brown, Last Member of the Original Tapping Copasetics, Dies at 93 - Obituary (Obit) - NYTimes.com". *הניו יורק טיימס*. ISSN 0362-4331. נבדק ב-9 בפברואר 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ernest Brown, באתר ספריית הקונגרס האמריקאי
ד"ר **אברהם לוינהרץ** (1890–1961) היה מתמטיקאי ופיזיקאי ישראלי, שלימד בבתי ספר ובסמינר למורים ונמנה עם הצוות שתכנן את הקמת הטכניון. הוא ייסד ביחד עם ד"ר מקס מאיר את הגימנסיון העברי במריאמפול שבליטא. ד"ר לוינהרץ היה מנהלו השני של הגימנסיון וניהל אותו בשנים 1921 עד 1926. ד"ר לוינהרץ, יהודי גרמני, שבנוסף להשכלתו בפיזיקה ובמתמטיקה, סיים בהצטיינות דוקטורט בפילוסופיה על שם עמנואל קאנט.

קורות חיים
----------

לוינהרץ נולד בעיירה ברנדנבורג שבגרמניה בשנת 1890.
הוא היה קצין בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. על תפקודו במלחמה קיבל צלב הצטיינות מהקיסר הגרמני.
בשנת 1913 צורף על ידי שמריהו לוין ועל ידי אחד העם לחבר המורים, שהתעתד להקים בחיפה את הטכניון. באותה תקופה שימש כמורה למתמטיקה בבית המדרש למורים בירושלים שניהל דוד ילין. בשנת 1914 גויס לצבא הגרמני וחזר לגרמניה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, היה שותף ליסוד הגימנסיון העברי במריאמפול בו לימד במשך עשר שנים וניהל את בית הספר בשנים 1921 עד 1926.

בשנת 1930 עבר לגרמניה וניהל בית ספר תיכון.

בשנת 1935 עלה לישראל ולימד בבית הספר הריאלי בחיפה. הוא העדיף להקים בתי ספר נוספים במתכונת דומה לבית הספר הריאלי, תוך שמירה על קשר פדגוגי איתו. הוא הקים בית ספר תיכון בטבריה וניהל את בית ספר היסודי אחדות בקריית מוצקין. במקביל עסק בהקמת בית ספר תיכון. על פועלו קיבל בשנת 1959 אות של יקיר קריית מוצקין.
לאחר שפרש לגמלאות, היה יושב ראש המורים לפיזיקה וארגן תוכנית השתלמויות עבור מורים בתחום זה. ביחד עם מכון ויצמן הקים מערכת השתלמויות למורים לפיזיקה.

משנתו החינוכית
--------------

לוינהרץ לימד בעיקר מתמטיקה ופיזיקה אבל לא ויתר על הקניית ערכים בתחומים הומניסטים. באותה תקופה, טרם הסתיים תהליך של תחיית הלשון העברית. יש שהטילו ספק ביכולת ללמד מדעים בעברית. לוינהרץ היה תומך מובהק של לימוד בעברית. במלחמת השפות, שדחתה את הקמת הטכניון, היה מראשי המצדדים בלימוד בעברית ולא בגרמנית. בהיעדר ספרים בעברית בתקופה בה לימד בגימנסיון העברי במרימפול, כתב בכתב יד ספרים בפיזיקה, שמילאו את החסר.
משנתו החינוכית כללה גם חינוך לאומי וציוני.

ראו גם
------

* מקס מאיר
* נח שפירא (כימאי ומחנך)

לקריאה נוספת
------------

* אברהם תורי, **מרימפול ליטא**, לתולדותיו של בית הספר העברי הראשון בליטא ובתפוצות, ועד ספר מרימפול, 1983
* שולמית לבארי-גלר, **מרימפול ליטא**, ד"ר אברהם לוינהרץ - חלוץ של החינוך, ועד ספר מרימפול, 1983

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם לוינהרץ** בוויקישיתוף
* לאה תוסיה-כהן, - סיפורי ראשונים - לוינהרץ אסתר ואברהם (ארתור) - 1944, בית גרושקביץ מוזיאון וארכיון היסטורי לתולדות קריית מוצקין

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם תורי, **מרימפול ליטא**, לתולדותיו של בית הספר העברי הראשון בליטא ובתפוצות, ועד ספר מרימפול, 1983, עמודים 29-28
2. 1 2 3  שולמית לבארי-גלר, **מרימפול ליטא**, ד"ר אברהם לוינהרץ - חלוץ של החינוך, ועד ספר מרימפול, 1983 עמודים 39-38
3. ↑  יקירי העיר באתר עיריית קריית מוצקין
במתמטיקה, **בעיה פתוחה** היא לפעמים השערה, כלומר טענה שטרם נמצאה לה הוכחה או הפרכה, ולפעמים שאלה שאין עליה השערה מבוססת דיה. לעיתים הבעיה בעלת חשיבות רבה, ועלולה להעסיק מדענים בתחומים שונים במשך שנים רבות (לעיתים מאות שנים) בחיפוש אחר פתרונה. 

השערת הרצף מדגימה גורל אפשרי לבעיה פתוחה, גורל שאפשרות קיומו הוכחה במשפטי האי-שלמות של גדל: לאחר עשרות שנים שבהן הייתה בגדר בעיה פתוחה, הוכח כי היא אינה תלויה באקסיומות המקובלות של תורת הקבוצות, ולכן ניתן לקבוע שהיא נכונה ולחלופין לקבוע שהיא אינה נכונה.

דוגמאות
-------

דוגמאות נודעות לבעיות פתוחות שנפתרו לבסוף, הן המשפט האחרון של פרמה, שזכה להוכחה על ידי אנדרו ויילס כ-350 שנה לאחר שהועלה על ידי פייר דה פרמה, והבעיות הגאומטריות של ימי קדם, שהופרכו כאלפיים שנה לאחר שהוצגו. רשימה מפורסמת של 23 בעיות פתוחות היא רשימת 23 הבעיות של הילברט, שהוצגה בשנת 1900 על ידי המתמטיקאי הגרמני דויד הילברט, ומרבית הבעיות שנכללו בה נפתרו, בצורה זו או אחרת, במהלך המאה ה-20. דוגמאות נוספות לבעיות פתוחות ש'נסגרו' הם: השערת פואנקרה, ומשפט ארבעת הצבעים.

בעיות פתוחות רבות ממשיכות להתקיים, ובין המפורסמות שבהן ניתן למנות את השערת גולדבך, שאלת P=NP, השערת רימן והשערת המספרים הראשוניים התאומים.
מכון קליי למתמטיקה הכריז בשנת 2000 על בעיות המילניום של מכון קליי - פרס בסך מיליון דולר, שיינתן לראשון שיצליח לפתור אחת משבע בעיות פתוחות מרכזיות במתמטיקה. הבעיה הפתוחה העתיקה ביותר ששרדה עד היום, היא כנראה שאלת קיומם של מספרים מושלמים אי-זוגיים, הבעיה רמוזה ביסודות שכתב המתמטיקאי אוקלידס בראשית המאה השלישית לפנה"ס.

באתר MathWorld מופיעה רשימה של 247 בעיות פתוחות חשובות במתמטיקה - ראו קישור להלן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בעיה פתוחה** בוויקישיתוף
* רשימה של 247 בעיות פתוחות חשובות במתמטיקה
**אברהם לוין** תיעד ביומנו את אירועי המלחמה במהלך השואה. עסק גם בהוראה. נרצח על ידי הנאצים במחנה ההשמדה "טרבלינקה" בשנת 1943.

קורות חיים
----------

אברהם לוין נולד בוורשה למשפחה דתית ולמד בחדר ובישיבה. עם הזמן הוא החל להתרחק מהדת ובגיל עשרים התנתק ממנה לגמרי. לוין היה ממייסדי תנועת "חלוצי ציון" וכן השתתף והרצה בוועידת ה"חלוץ" שנערכה בוורשה. ועידה זו הייתה כחלק מההתארגנות למטרות עליית היהודים לארץ ישראל. בשנת 1917 התחיל ללמד תנ"ך, עברית והיסטוריה יהודית בבית ספר לבנות שנקרא "יהודיה" בוורשה. בית ספר זה אופיין בלימודי הציונות והיהדות. עם השנים לוין הפך לסגן המנהל בבית הספר. 

משנת 1925 ועד הכניסה לגטאות לוין הספיק לבקר בארץ ישראל והוסמך להוראה. לאחר כמה שנים חזר לביקור נוסף בארץ והתארח אצל אחת מתלמידותיו.

פועלו בזמן השואה
----------------

עיקר פועלו של אברהם היה תיעוד של חיי היהודים בגטו ורשה בארכיון המחתרתי "רינגלבלום" שכונה גם "עונג שבת". בזמן המלחמה אברהם לוין כתב יומן על אירועי המלחמה, יומן זה נמנה בקטגוריה של יומן איש ציבור. חלקו הראשון של היומן נכתב לפני מלחמת העולם השנייה ביידיש בשנת 1934, וחלקו השני של היומן נכתב בעברית מיולי 1942 ופותח ב-"אקציה הגדולה". הכתיבה אינה אחידה, וייתכן ואבדו קטעים מסוימים במהלך השנים שעברו.

היומן מכיל סיפורים ושמועות המסתובבות בגטו ורשה. לוין הוסיף תיאורים ועובדות ביומנו על הנעשה בפולין, מעשי הרג שעוללו הגרמנים ביהודים, התעללות אכזרית וריכוז יהודים בעל כורחם על ידי הגרמנים בגטו ורשה. הוא כתב ביומנו: "כמעט ואין יום חולף בלי שישפך דם יהודים על אבני המרצפות של הגטו בוורשה ועל המדרכות". (מקור 8) לוין היה מהיחידים שהצליחו לתעד למרות התנאים הקשים את ה"אקציה הגדולה" שכונתה גם "הגירוש הגדול" בה הובלו כ 265,000 יהודים למחנה ההשמדה בטרבלינקה. ביומנו לא מצוינות רק עובדות, אלא גם הסקת מסקנות והפקת לקחים. הוא אינו כותב ביומנו רק על האירועים אשר התרחשו בוורשה, אלא גם את מה ששמעו אזניו מפי עדים על קהילות אחרות. כתביו התגלו בגניזות של ארכיון "רינגלבלום" אשר נמצאו מתחת להריסות של גטו ורשה לאחר המלחמה. ככל הנראה לוין נרצח במחנה בטרבלינקה באקציה בחודש ינואר 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הגירוש הגדול" בגטו ורשה – יומנו של אברהם לוין  "יד ושם
* אברהם לוין (1893-1943), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חודש טבת תשס"ה - פליטים, ממדף הספרים א', באתר זכור אמונה בימי השואה, ‏11/27/2004
2. ↑  אסתר פרבשטין, **זיכרון והיסטוריה בחמישה יומנים מגטו ורשה**, ירושלים: מכללת ירושלים הטוהר שבתואר, תשע"ג 2013
3. ↑  המורה הוורשאי אברהם לוין. באתר ארכיון בית לוחמי הגטאות
4. ↑  ישראל גוטמן, **יהודי ורשה 1943- 1939**, ירושלים: מפעלי דפוס כתר
5. ↑  עמירם ברקת, אחרי 60 שנה נמצאו קטעי היומן האבודים של אברהם לוין, באתר הארץ, ‏06.05.2005
6. ↑  רן אור נר, סוגיות בחברה ובתרבות

* **אור-נר, רן.** ״חולמי הלחם״ : זיכרון והיסטוריה בחמישה יומנים מגטו ורשה.  החינוך וסביבו, כרך ל״ג (תשע״א 2011), עמ׳ 197–228.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311020405171
* BnF: cb12131974h (data)
* GND: 141908947
* ISNI: 0000 0001 0915 352X
* LCCN: n88009981
* NDL: 00470437
* NKC: xx0087891
* NLP: A26456308
* NTA: 074596683
* SUDOC: 029766737
* VIAF: 73888383
* WorldCat: lccn-n88009981

 |
**אברהם לאופר** (11 בנובמבר 1904–6 באוגוסט 1960) היה רופא ישראלי, כירורג, כירורג ילדים, מרופאי הרובע היהודי במלחמת העצמאות, פרופסור לכירורגיה, בשנת 1955 ייסד וניהל את המחלקה הראשונה בישראל לכירורגיית ילדים בבית החולים הדסה.

קורות חיים
----------

לאופר נולד ברוהטין, פולין (כיום אוקראינה). המשפחה עברה ללבוב, עמד בבחינות בגרות אקסטרניות. התקבל לפקולטה לרפואה בווינה. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1932.

בשנת 1935 עלה לארץ-ישראל מלווה ברעייתו, הילדה לבית רוהטין.

עבד בהתנדבות כ-4 שנים בבית החולים מאיר רוטשילד במחלקת רפואת ילדים.

ב-1 בינואר 1940 התגייס לצבא הבריטי. הוא שירת במצרים וסיים קורס קציני רפואה בח'רטום (בסודאן של היום). עסק בכירורגיה ביחידתו של אורד צ'ארלס וינגייט באתיופיה. בין השאר עבד בבית החולים "מגליק הראשון" באדיס אבבה. השתחרר בדרגת מייג'ור. בתום שירותו הצבאי חזר לאופר לירושלים, והחל לעבוד ככירורג בבית החולים הדסה בירושלים.

### מרופאי הרובע היהודי

עם פרוץ מלחמת העצמאות התנדב לשרת בעיר העתיקה. יחד עם עלי פייזר ואגון ריס עבד בבית החולים משגב לדך ברובע היהודי. שלושת הרופאים טיפלו בפצועים ממגיני הרובע היהודי, ולעיתים אף ניתחו תחת אש. הרופאים נעזרו באחות ואח מוסמכים, באחות סוציאלית,ב אחות מעשית ובמתנדבות. כאשר נפלה העיר העתיקה בידי הלגיון הערבי, לאופר היה בין אחרוני היהודים שעזבו את העיר העתיקה.

בשנת 1953 יצא לארצות הברית להשתלמות בת שנתיים בכירורגיה כללית ובכירורגיית ילדים.

בשנת 1955 ייסד וניהל את המחלקה לכירורגית ילדים בבית החולים הדסה. המחלקה הייתה הראשונה בארץ שעסקה בנושא של ניתוחי ילדים.

בשנת 1956 במבצע קדש ריכז את הטיפול בפצועים בבאר שבע.

לאופר נפטר ב-6 באוגוסט 1960 ונקבר בהר המנוחות בירושלים. השאיר אישה, ושני בנים, אורי כלכלן ודן לאור, פרופסור לספרות באוניברסיטת תל אביב.

ראו גם
------

* הרובע היהודי במלחמת העצמאות

לקריאה נוספת
------------

* נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: לאופר, אברהם. עמודים 250-251

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אברהם לאופר, באתר BillionGraves
2. ↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 332
3. ↑  פרופ' נסים לוי, "פרקים בתולדות הרפואה בארץ-ישראל 1799-1948", הוצאת הקיבוץ המאוחד, והפקולטה לרפואה על שם ברוך רפפורט - הטכניון, חיפה, 1998
4. ↑  "ירושלים בתקופת המנדט העשייה והמורשת", פרק: "התפתחות שירותי הרפואה בירושלים בתקופת השלטון הבריטי", פרק משנה: "הרפואה בירושלים", יהושע בן אריה - העורך, הוצאת יד בן צבי, משכנות שאננים, ירושלים, תשס"ג, 2003, עמוד 305
**בעיית XY** (באנגלית: **XY problem**) היא בעיית תקשורת שנתקלים בה בבקשות עזרה שונות, כגון תמיכה טכנית, בעיות בפיתוח תוכנה או שירות לקוחות, הבעיה מתרחשת כשמבקש העזרה שואל על ניסיון הפתרון שלו (Y) במקום לשאול על הבעיה עצמה (X).

בעיית XY מטשטשת את הבעיה האמיתית, ועשויה לגרום לבעיות נוספות, להוביל לתקשורת לא תקינה, בזבוז משאבים, פתרון לא יעיל או לקושי לפתור את הבעיה.

הפתרון לבעיה הוא לשאול ישירות על הבעיה שרוצים לפתור, וכן שמי שנותן את העזרה ישאל שאלות מנחות כדי לגשש ולמצוא את הבעיה עצמה שהאדם מתמודד איתה (ה-X), כדי לתת את הפתרון היעיל והנכון.

מינוח
-----

המונח "**XY problem"** נטבע באופן לא-ישיר על ידי אריק ס. ריימונד בספרו "איך לשאול שאלות בדרך החכמה" (*How To Ask Questions The Smart Way*), בפסקה "שאלות שלא לשאול" הוא כתב את השאלה "איך אני יכול להשתמש ב-X בשביל Y?":

> 
> **שאלה:** איך אני יכול להשתמש ב-X בשביל לעשות Y?
>   
> **תשובה:** אם מה שאתה רוצה לעשות זה Y, אתה צריך לשאול את השאלה בלי הנחות מוקדמות של שימוש בשיטות שעשויות להמצא כלא מתאימות. השאלה בצורה הזאת עשויה לעיתים להצביע שאדם בור לא רק לגבי X, אלא גם מבולבל לגבי מה הבעיה Y שהוא מעוניין לפתור, ומקובע בפרטים של הפתרון הספציפי. באופן כללי זה טוב להתעלם מאנשים כאלה עד שהם יגדירו בצורה טובה יותר את הבעיה שלהם.
> 
> 
> 
> 

המושג של הבעיה עצמה היה ידוע זמן רב לפני שהוא קיבל את השם, במחקר מ-1980 של החוקר ג'ין וולסי בתחום חקר הביצועים בשם "מדע ניהול יישומי: גישה מהירה ומלוכלכת" הוא מתאר דוגמה לבעיית XY: מנהלים קיבלו תלונות על כך שממתינים יותר מידי זמן למעליות, הם חקרו את הפרוטוקולים של המעליות כדי לצמצם את זמן ההמתנה, וולסי ציין שהם ניסו לפתור את הבעיה הלא נכונה, הבעיה האמיתית היא ש"אנשים מתלוננים" - התקנה של מראות גדולות בלובי נתנה לאנשים משהו לעשות וכמות התלונות ירדה דרסטית.

דוגמאות
-------

לעיתים אפשר לזהות שמשתמשים מגיעים לבעיית XY מתי שהם שואלים משהו שלא נראה קשור לשום מטרת קצה שימושית.

מספר דוגמאות מתחום הנדסת התוכנה:

* הבעיה האמיתית (X): צריך לכתוב קוד שמחזיר את הסיומת של הקובץ.  
הבעיה שנשאלת (Y): "איך לכתוב קוד שמחזיר את שלושת התווים האחרונים בשם הקובץ?  
 (בעיה שעלולים להתקל בה היא שלא כל הסיומות הן בעלות אורך של שלושה תווים)
* הבעיה האמיתית (X): אני רוצה למנוע ממשתמשים אחרים ברשת לגלות מה מערכת ההפעלה שלי.  
הבעיה שנשאלת (Y): "איך לשנות את הפלט של Nmap?"

דוגמה לבעיה מתחומים כללים:

* הבעיה האמיתית (X): בכבישים רועשים קשה לנהל שיחות טלפון במכונית.  
הבעיה שנשאלת (Y): "יש אפשרות להגביר את העוצמה המקסימלית של הרמקול ברכב?"  
אמנם זה יכול לעזור, אבל אולי זה לא הפתרון הטוב ביותר, ואולי אפשר דווקא עדיף לשפר את הקליטה הסלולרית ברכב או לדאוג לאטימה טובה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר שמיועד לבעיית XY, עם הסברים ודוגמאות

הערות שוליים
------------

1. ↑  What is the XY problem?, Meta Stack Exchange (באנגלית)
2. ↑  How To Ask Questions The Smart Way, www.catb.org
3. ↑  Rick Hesse, Robert E. D. Woolsey, **Applied management science : a quick & dirty approach**, Chicago : Science Research Associates, 1980, מסת"ב 978-0-574-19345-2
4. ↑  INFORMS, Remembrances of Gene Woolsey, INFORMS (ב־American English)
5. ↑  The XY Problem, xyproblem.info
6. ↑  Zac Kwan, 90% of the battle is won when we solve the XY Problem in Product Management, The Startup, ‏2018-10-31 (באנגלית)