recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פסל השעווה של החיפושיות במוזיאון השעווה מאדאם טוסו שבלונדון.
פסל השעווה של ססילה צ'ונג במוזיאון מאדאם טוסו הונג קונג.
**מוזיאון שעווה** הוא מוזיאון המציג בובות שעווה בדמותם של דמויות היסטוריות וידוענים מודרניים, כשהם לבושים בבגדים האופייניים להם, והם ניצבים בתנוחה אמיתית במטרה לדמות אנשים חיים.

לרוב מאפשרים המוזיאונים למבקרים בהם להצטלם לצד הפסלים וכך לדמות צילום לצד הדמות האמיתית.

היסטוריה
--------

תערוכת פסלי השעווה הראשונה נערכה בשנת 1770 בעיר פריז שבצרפת, ובה הוצגו פסליו של הרופא פיליפ קורטיוס. עקב הצלחתה הרבה והתגובות החיוביות של המבקרים הועברה התערוכה לפאלה רויאל בפריז ב-1776. בשנת 1782 נפתחה תערוכה נוספת בבולוור דו טמפל.

אמה של מארי טוסו הייתה סוכנת הבית בביתו של קורטיוס, והוא לימד את מארי טוסו את אמנות הפיסול בשעווה. טוסו יצרה את פסלה הראשון בשנת 1778 - פסלו של ז'אן-ז'אק רוסו. בעקבות פסל מוצלח זה ביקשו מפורסמים נוספים כי תפסל אותם - ובהם בנג'מין פרנקלין ווולטר. לאחר מותו של קורטיוס ירשה טוסו את אוסף פסליו, ונדדה עם האוסף תוך שהיא מציגה אותו בתערוכה נודדת. לימים, בשנת 1835, הקימה מאדאם טוסו מוזיאון של קבע ברחוב בייקר שבלונדון הנקרא על שמה מאדאם טוסו. הצלחתו של מוזיאון זה הביאה לפתיחת סניפים נוספים בכל רחבי העולם (בכיכר דאם שבאמסטרדם; בברלין; הונג קונג; שאנגחאי; בנגקוק; ובארצות הברית: בניו יורק, לאס וגאס ובוושינגטון די. סי.) וכן מוזיאוני שעווה שאינם שייכים לרשת טוסו.

בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, הוקמו מוזיאוני שעווה תמטיים המוקדשים לנושאים מסוימים כגון מוזאון השעווה מובילנד בפארק בואנה שבקליפורניה שנפתח בשנת 1962 ומוקדש לתעשיית הקולנוע, ונסגר בשנת 2005; ומוזיאון השעווה של הוליווד הממוקם בהוליווד ומוקדש אף הוא לשחקני קולנוע. תמה אופיינית נוספת היא ההיסטוריה של האתר בו ממוקם המוזיאון, כך לדוגמה מוזיאון השעווה בניו אורלינז שבלואיזיאנה מוקדש להיסטוריה של העיר, וכך גם מוזיאון השעווה ברציף הדייגים שבסן פרנסיסקו בקליפורניה; מוזיאון השעווה לונדון המלכותית בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית קנדה מוקדש לבני משפחות מלוכה.

בישראל
------

ב-7 ביוני 1973 נפתח במגדל שלום בתל אביב "מוזיאון השעווה הישראלי" שהקים שי מאיר עם תצוגה של 100 בובות שעווה, והיה מוזיאון השעווה היחידי בישראל. המוזיאון נסגר בשנת 1995 עקב בעיות כלכליות.

ב-2011 נפתח מוזיאון שעווה במתחם The MAX באילת. ב-2015 נסגר המוזיאון.

ב-8 באוקטובר 2022 נפתח מוזיאון שעווה "הנבחרים" בקניון ארנה שבהרצליה.
מוזיאון זה קיבל ביקורות שליליות רבות על הבחירה שלו בידוענים עכשוויים, בין היתר כפי שמורן שריר מעיתון "הארץ" כתב על כך כי "פסל שעווה, בתפיסה האולי מיושנת שלי, אמור להנציח את אלו שרשמו לעצמם מקום בהיסטוריה. חוזה המדינה, גיבורת ניל"י, מלך הפופ, האיש שלנו בדמשק. התצוגה בקניון ארנה בהרצליה מנציחה את החולף. הרגעים שמוצגים שם לקוחים לא מספרי ההיסטוריה, אלא מסטורי באינסטגרם שמתנדף בתוך 24 שעות"

לקריאה נוספת
------------

* מרינה וורנר, **נוכח פני הבובה**, בתוך המדרשה, גיליון 13, סתיו 2010.

הערות שוליים
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מוזיאוני שעווה** |

1. ↑  אלי קינן, תולדות המדינה במוזיאון שעווה, דבר, 8 ביוני 1973
2. ↑  איזה מגניב: גם בישראל יש עכשיו מוזיאון שעווה, באתר ‏מאקו‏, 5 ביולי 2011
3. ↑  הנבחרים - מוזיאון השעווה הישראלי | ארנה הרצליה, באתר Nivharim
4. ↑  אתר למנויים בלבד מורן שריר, ביקרתי במוזיאון השעווה החדש בהרצליה. חברים, זוהי דיסטופיה, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2022
**פֵּירוֹז הָרִאשׁוֹן** היה מלך האימפריה הסאסאנית בין השנים 459 – 484. פירוז היה בנו של יזדגרד השני וירש את אחיו, הורמיזד השלישי (457 – 459), לאחר שרצח אותו בסיועם של האפתליטים (עם ששכן במרכז אסיה, בין טורקמניסטן למערב סין של היום).

מטבע של פירוז הראשון. מצד שמאל מוצג דיוקנו, ומצד ימין מזבח
פירוז חתר להגיע להסכם שלום עם האימפריה הביזנטית. הוא הצליח בכך, אך נכשל במאבקו באפתליטים. במהלך המלחמה נגדם נפל בשבי ונאלץ להפקיד את בנו, קבאד הראשון, כבן ערובה עד שיאסוף סכום כסף מספיק לכופר עבורו. לאחר ששחרר את בנו, צעד פירוז בראש צבאו מזרחה במטרה למנוע מהאפתלטים לבזוז את ממלכתו, אך איבד את דרכו במדבר, נפל בידיהם ונהרג. צבאו כמעט והושמד כליל. לאחר מותו עלה על כס השלטון אחיו, בלש.

בימיו של פירוז, שהיה נתון להשפעתם הרבה של הזורואסטרים, סבלה האימפריה הססנידית מרעב, חוסר יציבות ופגעים נוספים. סופר דברי ימי פרס אף כתב עליו "מושל שהביא רעה, המזל הרע של עמו".

פירוז נהג כלפי היהודים באכזריות רבה; הוא אסר והוציא להורג (470) את החכמים אמימר בר מר ינוקא ורב משרשיא בר פקוד ואת ראש הגולה הונא מרי בר מר זוטרא, חייב את היהודים להישפט בבתי המשפט הפרסיים, אסר על קיומם של בתי ספר יהודיים, בתי כנסת ובתי מדרש, מסר ילדים יהודים לחינוך זורואסטרי, וציווה, בעקבות תקרית שבה נהרגו שני אמגושים (כוהני דת; או, על פי דעה אחרת, בעקבות עלילת דם על הלקאתם), להרוג מחצית מיהודי אספהאן ולמכור את ילדיהם לעבדות (472, ייתכן שהילדים נמסרו לשמד). על מעשים אלו כונה בפי היהודים "פירוז רשיעא".

גם את הנצרות רדף פירוז, אך לא את המינות הנסטוריאנית, שלא הייתה נהוגה ברחבי האימפריה הביזנטית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירוז הראשון** בוויקישיתוף
האנדרטה לזכרה של ויולטה יאקובה בעיר ראדומיר
**ויולטה יאקובה** (בבולגרית: **Виолета Якова**, במקורות בעברית גם: **ויולטה יעקבה**;‏ 2 ביוני 1923, דופניצה, ממלכת בולגריה – 18 ביוני 1944, ראדומיר, ממלכת בולגריה) הייתה פרטיזנית יהודייה, חברת המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. יאקובה, שכינויה המחתרתי היה "איוואנקה", השתתפה במספר מבצעי התנקשות באנשי צבא בולגרים וגרמנים ובכללם ההתנקשות במפקד המשטרה הבולגרית הקולונל אטאנאס פאנטב ובפטרונו הגנרל חריסטו לוקוב. היא נרדפה על ידי כוחות הביטחון הבולגריים, וביוני 1944 נפצעה במהלך חילופי אש עם המשטרה בעיר ראדומיר, נלכדה ועונתה למוות.

ביוגרפיה
--------

ויולטה יאקובה נולדה בדופניצה למשפחה קשת יום. המצב הכלכלי הקשה ששרר בבולגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוביל משפחות יהודיות רבות להגר מיישובים קטנים יחסית לריכוזי אוכלוסין, ובנסיבות אלו היגרה גם משפחתה של יאקובה לבירה סופיה. ויולטה למדה תפירה והועסקה כשוליית חייט. ב-1939 הצטרפה לארגון הנוער של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית. ב-1942, לאחר הצטרפות בולגריה למדינות הציר מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי הצטרפה ויולטה יאקובה למחתרת.

נחשבה ללוחמת נועזת והשתתפה במבצעי התנקשות בלב סופיה, ובכללם ההתנקשות בגנרל חריסטו לוקוב ובמפקד המשטרה הקולונל אטאנאס פאנטב. שמה יצא למרחוק, והיא הפכה למבוקשת על ידי כוחות הביטחון הבולגריים. בראשית מרץ 1944 הגיע מידע מודיעיני למשטרה הבולגרית בדבר הימצאה בעיר ראדומיר, והמשטרה החלה לנהל מצוד אחריה. ביוני היא אותרה ונלכדה לאחר קרב יריות עם המשטרה הבולגרית, שבמהלכו נפגעה. יאקובה עונתה למוות על ידי המשטרה הבולגרית.

הנצחתה
------

תעוזתה בקרב ונסיבות מותה הפכו את יאקובה לאחד מסמלי המאבק במשטר הפרו-פאשיסטי בבולגריה, ובתקופת השלטון הקומוניסטי הואדר שמה. היא הוכרזה גיבורה לאומית של בולגריה. ב-1970 הופק בבולגריה סרט קולנוע בשם "המלאכים השחורים", שעסק בהתנקשות בקולונל אטאנאס פאנטב, ובו גולמה דמותה של יאקובה וצוין חלקה. בעיר ראדומיר הוקמה אנדרטה לזכרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויולטה יאקובה** בוויקישיתוף
* ברכה אברמוב, יהודי בולגריה במאבק בכיבוש הנאצי, בתוך: "משואה" קובץ שנתי יז', 1989, עמודים 148–151, באתר מכון משואה, אוחזר ב-14 ביולי 2013.
* ויולטה יאקובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Donald M. McKale, ‏ Hitler's Shadow War: The Holocaust and World War II, מרילנד, ארצות הברית, 2002, אוחזר ב-14 ביולי 2013.
2. ↑  המרי היהודי בשנות השואה: בארצות אירופה האחרות, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית, אוחזר ב-14 ביולי 2013.
**נועה זית** (נולדה ב-1948) היא סופרת ישראלית. זוכת פרס ספיר על ספרה "ארבע אחרי הצהריים".

ביוגרפיה
--------

זית נולדה בשנת 1948 בחצר גשר הישנה שבעמק הירדן לציפורה ועמישוע, ממייסדי קיבוץ גשר. לאחר התקפת חצר הגשר הישנה, היא התגוררה בקיבוץ החדש שהוקם, קיבוץ גשר. בצבא, שירתה זית בנוער החלוצי הלוחם. לאחר שירותה בצבא, היא עבדה בקיבוצה בגן ילדים ובבוסתן ולאחר מכן, הלכה ללמוד לימודי הוראה באורנים - המכללה האקדמית לחינוך, לאחר לימודיה, היא החלה ללמד באולפן שבקיבוצה גשר. בגיל 24, היא החלה ללמוד פילוסופיה וספרות כללית באוניברסיטת חיפה. לאחר לימודיה באוניברסיטה, היא עברה להתגורר בתל אביב. כדי להתפרנס, היא לימדה כיתה של מבוגרים בעלי דיסלקסיה בתיכונייה שבאפעל.

באמצע שנות התשעים, למדה זית קולנוע בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות. לאחר לימודיה היא הקימה חברת הפקות יחד עם מספר חברים מהלימודים.

לאחר זמן מה, היא החלה לעבוד כסופרת ושלחה את סיפורה הראשון לעיתון "לאשה". לאחר מכן היא כתבה את הספר המבוסס על סיפורה האישי "ארבע אחרי הצהריים", אך כל ההוצאות דחו אותו.

בשנת 2008, היא הוציאה את ספרה "ארבע אחרי הצהריים" בהוצאת מטר - הוצאה לאור. בשנת 2009, היא זכתה בפרס ספיר על ספרה זה.

כיום היא מתגוררת בקיבוץ גשר, יחד עם בתה.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  אביבה לורי, רומן הביכורים של נועה זית הוא קינה על ילדותה כילדה חריגה בקיבוץ גשר, באתר הארץ, 12 ביוני 2009
2. 1 2 3 4  נועה זית, באתר library.osu.edu

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1089707711
* VIAF: 68740391
* WorldCat (עם VIAF): 68740391

 |
**אל המעיין** הוא שיר עם בלחן עממי, אשר מזוהה עם ההווי המתרחש במסגרת טיולים שנתיים של בתי ספר או של תנועות נוער ומטיילים אחרים, כגון בטיול אחרי צבא.

השיר הוא שיר מענה, כלומר מבוסס על כך שמישהו שר שורה והאחרים אמורים לחזור אחריו, והוא למעשה חיבור בין שני שירים: "אל המעיין" (מילים של יעקב דוד קמזון) ושיר עממי נוסף בשם "התאהבתי בך". בשיר "אל המעיין" המקורי מסופר על גדי אשר חוזר מחרן ומוסר מידע לגבי שלומם של לבן הרמאי ושל רחל. שני הבתים האחרונים הם תוספת מאוחרת יותר. הם מזכירים את השיר "התאהבתי בך" ומתייחסים בהומור לקולו של מי ששר את השיר.

במאפייניו המוזיקליים של השיר מבקשים מהזמרים לחקות את הגובה האבסולוטי של הצליל סול.

השיר היווה השראה עבור יורם טהרלב לכתיבת השיר "מלאך מסולם יעקב" שהלחינה נורית הירש.

בשנת 2007 הקליטה אחינועם ניני ביצוע לשיר והוא נכלל באלבומה "Genes & Jeans".

מילות השיר
----------

אֶל הַמַּעֲיָן (אֶל הַמַּעֲיָן)  

בָּא גְּדִי, בָּא גְּדִי קָטָן (x2)  

אֶל הַמַּעֲיָן (x2)  

בָּא גְּדִי קָטָן (x2)  

  

הַשָׁלוֹם לוֹ (x2)  

לְלָבָן בֶּן בְּתוּאֵל (x2)  

הַשָׁלוֹם לוֹ (x2)  

וּלְרָחֵל (x2)  

  

הִתְאַהַבְתִּי בָּךְ (x2)  

חֲתִיכָה שֶׁל פַּח (x2)  

הִתְאַהַבְתִּי בָּךְ (x2)  

חֲתִיכָה שֶׁל פַּח (x2)  

  

כִּי קוֹלֵךְ עָרֵב (x2)  

כְּקִרְקוּר עוֹרֵב (x2)  

כִּי קוֹלֵךְ עָרֵב (x2)  

כְּקִרְקוּר עוֹרֵב (x2)

קישורים חיצוניים
----------------

 דרורה חבקין - התאהבתי בך, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:18) ההשראה לשני הבתים האחרונים בשיר.

לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילות השיר "אל המעיין" והאזנה לו, באתר זמרשת
2. ↑  מילות השיר "התאהבתי בך" והאזנה לו, באתר זמרשת
3. ↑  אוה לאוטרשטיין-פיטליק, הכל בקול - מדריך למנצח 1 (עמ' 43), אגף המוזיקה, המכון לקידום ההוראה, הלמידה והאינטגרציה החברתית ע"ש פרופ' יהודה אמיר, אוניברסיטת בר-אילן, תשע״א, 2011
4. ↑  אתר 929
5. ↑  El Hamaayan (To the Spring) , באתר הרשמי של אחינועם ניני
**שומרי הערים** הוא רומן מדע בדיוני ופנטזיה מאת רותם ברוכין שיצא לאור בשנת 2022 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ומבוסס על סדרת סיפורי "שומרי הערים" פרי עטה של ברוכין, אשר התפרסמו החל משנת 2012 וכוללים, מלבד הספר, גם שתי נובלות, שלוש נובלטות ומספר סיפורים קצרים. הסדרה כוללת גם פרויקט צילום, וכן הצגה בימתית אינטראקטיבית.

הספר זכה בפרס גפן לשנת 2023.

תקציר העלילה
------------

עלילת הספר מתקיימת בעולם בדיוני המקביל לעולמנו, ובו עיר היא הרבה יותר ממקבץ של בניינים, בטון, כבישים, פקקים וארנונה. לכל עיר בישראל וברחבי העולם ישנה התגשמות חיה בדמות "רוח עיר", אשר מבטאת את אופייה הייחודי של אותה עיר ומחזיקה בכוחות על-טבעיים ייחודיים המשמשים אותה בין היתר לשם הגנה על תושביה. במקביל לרוחות העיר, העולם כולל גם בני אדם רגילים אשר משמשים כ"שומרי הערים", והם היחידים שמצליחים לזהות ולהכיר בקיומן של רוחות הערים. תפקידם של שומרי הערים הוא להגן, לתמוך ולסייע לרוחות הערים, ובמידת הצורך לשמש כחוליה המקשרת בינן לבין עולם בני האדם.

הספר, המתרחש במדינת ישראל ומחוצה לה, עוקב אחר מסעו של יונתן, בחור ישראלי צעיר ובנו של שומר הערים הנוכחי של ישראל, אשר מיועד לתפקיד שומר הערים העתידי של ישראל מיום היוולדו. על אף תאוות הנדודים וניסיונו של יונתן לפלס את דרכו העצמאית בעולם, הוא מסתגל בהדרגה למימוש ייעודו בחיים כשומר הערים הבא של ישראל, ובמקביל מתוודע לתעלומה מסתורית אשר מקיפה את חייו בעבר, בהווה ובעתיד, במאבק כנגד אויב עתיק ורב עוצמה השואף להשמיד את עצם מהותן של הערים הישראליות.

קישורים חיצוניים
----------------

* שומרי הערים באתר עברית
* סקירה: שומרי הערים | רותם ברוכין באתר "ספקולציה", 26 באפריל 2022
* אפרים ב"ק, ‏"הספר החדש של רותם ברוכין יצירת פנטזיה מוצלחת" | ביקורת ספרים, באתר "סרוגים", 30 במאי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריית הפרס | פרס גפן, באתר geffen.sf-f.org.il
2. ↑  שומרי הערים, באתר פתקיות ליד המיטה
3. ↑  *תעלומת שומר הערים האבוד (של האבדון!) - הצגה אינטרקטיבית*, נבדק ב-2023-10-14
4. ↑  זוכי פרס גפן לשנת 2023, באתר פרס גפן, ‏5 באוקטובר 2023
**אופירה זילברשטיין** (נולדה ב-13 במרץ 1974) היא שחקנית-יוצרת ומורה למשחק ישראלית.

ביוגרפיה
--------

אופירה זילברשטיין נולדה בעכו כבת אמצעית בין שני אחים ליהודה וישראלה. גדלה בקריית מוצקין. היא בוגרת תיכון ויצו חיפה במגמת תיאטרון (1992). בין השנים 1992–1994 שירתה בתיאטרון צה"ל. בוגרת הסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים.

הייתה כתבת ב"ידיעות קמפוס", עיתון הסטודנטים של ידיעות אחרונות. לימדה תיאטרון ועברית מטעם הסוכנות היהודית במחנות קיץ בארצות הברית וברוסיה.

כתבה, ביימה, הפיקה ומשחקת בהצגת היחיד "פרופורציות", מופע תיאטרון המשלב אלמנטים של סטנד-אפ ושירה. ההצגה הייתה מועמדת לפרס תיאטרון הפרינג', "קיפוד הזהב" 2004 ורצה משנת 2001 עד 2020.

כתבה והנחתה פינה בתוכנית "מבט נשי". הנחתה ושיחקה ברצועת נוער יומית, "באזז" בערוץ 10. הייתה חברה בפאנל מספרי סיפורים "אבירי השולחן העגול", בתיאטרון תמונע. בשנת 2011 ערכה ערב סטנד-אפ, "הבמה החצופה" בתיאטרון הסימטה.

חברה באקטור סטודיו, מעבדת משחק שהקימו עודד קוטלר ואמנון מסקין. מביימת ומפיקה פרויקטים עצמאיים ומעבירה סדנאות ב"תיאטרון שימושי" וסדנאות לנוער למעורבות בקהילה ולשימוש בכלים של תיאטרון בחיי היומיום.

בשנת 2015 יצרה והנחתה את "החיים בסרט", סדנה שעסקה בתיאטרון וקולנוע, במסגרת תערוכה לזכרו של מנחם גולן במוזיאון האדם והחי.

בשנת 2016 עבדה עם אסי מסקין על מופע "זיתים", המורכב משירים וסיפורי אהבה.

### חיים אישיים

זילברשטיין רווקה ומתגוררת בגבעתיים.

משחק בתיאטרון
-------------

* 1997 - ביאליק 22, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, ובגרסה מחודשת ב-2011 - אגדת נער ונערה, תיאטרון טוב
* 2005 - פרופרציות, מונודרמה, משחק, כתיבה ובימוי - מופע תיאטרון עם אלמנטים של סטנד אפ ואפילו שירה.
* 2006 - מובטל נולד, תיאטרון גבעתיים
* 2007 - היפופוטמית על הגג, פסטיבל הצגות הילדים בחיפה
* 2008 - מופע החוצות "טיים אאוט", פסטיבל עכו ופסטיבל בת-ים
* 2017 כלב ושמו עוני, מונודרמה, משחק וכתיבה (יחד עם עומר ברקמן ורויטל שמרלינג) סדרת מרכז הבמה, ירושלים וצוותא תל אביב.
* עושה הניסים, תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער
* מופעי רחוב, תיאטרון פנים.

משחק בקולנוע ובטלוויזיה
-----------------------

* 2002 - מקרה קריות - סרט גמר של בית הספר סם שפיגל, תפקיד ראשי עליו קיבלה ציון לשבח
* 2005 - אלנבי רומאנס, בתפקיד מיכל
* 2015 - אטלנטיקה, בתפקיד שירי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אופירה זילברשטיין, ברשת החברתית פייסבוק
* אופירה זילברשטיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אופירה זילברשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קורות החיים של אופירה זילברשטיין, באתר סוכנות השחקנים זוהר יעקובסון
* אופירה זילברשטיין - עצמאות ושנה חדשה, באתר תרבות il, ספטמבר 2013
* אולימפיאדה הנבחרת הסיפור האמיתי סאטירה על מצב הרוח, בביצוע אופירה זילברשטיין, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי בר-יעקב, בחורה עם פרופורציות, באתר ynet, 18 בדצמבר 2006
2. ↑  מיכל בעדני, עכבר העיר אונליין, כנסו לפרופורציות, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2006
**ניק שולמן** (באנגלית: **Nick Schulman**; נולד ב-18 בספטמבר 1984) הוא שחקן ופרשן פוקר יהודי אמריקאי אשר זכה בארבעה צמידי אליפות העולם בפוקר, בסבב הפוקר העולמי ובגביע סבב טריטון.

ביוגרפיה
--------

שולמן החל לשחק פוקר ב-2002 והתמקד במשחקי כסף. בנובמבר 2005 נכנס לכסף לראשונה בטורניר פוקר, כאשר זכה בטורניר המרכזי בסבב הפוקר העולמי שהתקיים בקונטיקט, ובגיל 21 הפך לשחקן הצעיר ביותר אשר זכה בטורניר המרכזי במסגרת הסבב. שנתיים לאחר מכן סיים במקום השני באותו הטורניר.

ב-2009 זכה שולמן בצמיד אליפות העולם בפוקר הראשון שלו, כאשר ניצח בטורניר Deuce to Seven. ב-2012 זכה בצמיד השני שלו, כאשר ניצח באותו הטורניר. את הצמיד השלישי שלו זכה בטורניר Omaha Hi-Lo ב-2019. מיקום השיא שלו בטורניר המרכזי של אליפות העולם בפוקר היה ב-2020, כאשר סיים במקום ה-55 בטורניר שהתקיים באופן מקוון בעקבות מגפת הקורונה.

ב-2023 השלים זכייה בצמיד רביעי, כאשר ניצח את טורניר ה-Seven Card Stud.

נכון ליוני 2023, שולמן זכה בסך של כ-15.5 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-5 מיליון דולר בסבב אליפות העולם וכ-3.7 מיליון דולר בסבב הפוקר העולמי.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2009 | $10,000 Deuce-to-Seven Lowball World Championship (No Limit) | $279,742 |
| 2012 | $10,000 Deuce-to-Seven Lowball World Championship (No Limit) | $294,321 |
| 2019 | $10,000 Pot Limit Omaha Hi-Lo 8 or Better | $463,670 |
| 2023 | $1,500 Seven Card Stud | $110,800 |

### פרשנות פוקר

שולמן משתתף כפרשן קבוע בשידורי אליפות העולם בפוקר, וסבבים שונים ב-PokerGO. ב-2019 חלה סערה בעקבות דבריו ששחקן אשר רוצה להשתפר בפוקר לא צריך לראות את האירוע המרכזי, ובעקבות כך ESPN הורידו אותו מהמשך שידור הטורניר. בסבב של 2020 חזר לפרשן כרגיל.

בתחילת 2023 פורסם ששולמן יחליף את גייב קפלן כפרשן הראשי של High Stakes Poker לצידו של איי. ג'יי. בנזה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניק שולמן** בוויקישיתוף
* ניק שולמן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ניק שולמן, באתר The Hendon Mob
* ניק שולמן, באתר Global Poker Index
* ניק שולמן, באתר אליפות העולם בפוקר
* ניק שולמן, באתר סבב הפוקר העולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Kid is Flu$h - 21yr. Old Shark Rakes in $2M at First Poker Fest, באתר ניו יורק פוסט, ‏20 בנובמבר 2005 (באנגלית)
2. ↑  WPT champ wins first bracelet, באתר ESPN, ‏14 ביוני 2009 (באנגלית)
3. ↑  Event #65: $10,000 Pot-Limit Omaha Hi-Lo 8 or Better Championship, באתר PokerNews, ‏1 ביולי 2019 (באנגלית)
4. ↑  Nick Schulman Wins Event #9: Seven Card Stud For Fourth WSOP Bracelet ($110,800), באתר PokerNews, ‏5 ביוני, 2023 (באנגלית)
5. ↑  Nick Schulman Addresses Commentating Controversy After Finishing Third in the 100K High Roller, באתר PokerNews, ‏13 ביולי 2019 (באנגלית)
6. ↑  Nick Schulman Shines as Kaplan's Replacement on New Episode of High Stakes Poker, באתר PokerNews, ‏1 בפברואר 2023 (באנגלית)
**משה (מויסיי) מרקוביץ' זלאטין** ( 10 בדצמבר 1882, יקטרינוסלב - 9 באוקטובר 1952, ניו יורק) הוא מנצח ופסנתרן אקדמי רוסי ובולגרי ממוצא יהודי, מנצח ראשי של האופרה הלאומית בסופיה (1922–1924, 1929, 1932–1936).

חייו
----

נולד ביקטרינוסלב, מחוז יקטרינוסלב של האימפריה הרוסית ב-10 בדצמבר 1882.

סיים את לימודיו בקונסרבטוריון במוסקבה כפסנתרן וכמנצח. לאחר סיום הלימודים, לימד בחוג לאופרה בקונסרבטוריון. מאוחר יותר עבד באופרה "זימין" במוסקבה.

בשנת 1920 הגיע לבולגריה, שם מונה למנצח הראשי של אגודת האופרה (ידידות האופרה) בסופיה, שם הכניס כלי נגינה חדשים – קלרינט בס וקונטרה-בסון. ב-1922 יסד את הפילהרמוניה הלאומית ועבד כמנצח הראשון שלה.

לאחר 1924 עזב את בולגריה ועמד בראש להקות אופרה רוסיות במדינות אירופה ובארצות הברית .

היה מנהל האופרה של סופיה ב-1929 ושוב בשנים 1932–1936. הועלה לראשונה בבולגריה למעלה מ-20 אופרות, ביניהן הנסיך איגור, בוריס גודונוב, ההוגנוטים.

משנת 1936 חי באמריקה, ניצח במטרופוליטן אופרה ועסק בהוראה. משה מרקוביץ' זלאטין נפטר בשנת 1952

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה זלאטין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוכר בבולגריה כ-*Мойсей*
2. 1 2  Спомен за диригента Мойсей Златин, Болгарское национальное радио. 20.01.13(בבולגרית)
3. ↑  Златин, Мойсей Маркович(בבולגרית)
4. ↑  1-Златин, Моисей Маркович, архив(בבולגרית)
**מוחמד אלנבארי** (בערבית: **محمد النباري**) (נולד ב- 22 בפברואר 1970) הוא דוקטור לכימיה אורגנית בדואי-ישראלי, ראש המועצה המקומית חורה בשנים 2005–2018, וזוכה תואר אביר השלטון המקומי מטעם התנועה לאיכות השלטון.

ביוגרפיה
--------

אלנבארי נולד ליד צריפין למשפחה שמקורה מחורה, ובגיל צעיר חזר לגור בכפר הבדואי הדרומי. בגיל 16 עזב את ביתו ועבר לאזור המשולש, כדי ללמוד בג'ת באחד מבתי הספר הטובים במגזר הערבי בזמנו. עם סיום הלימודים עבד למשך שנה בקטיף פרחים במושב נבטים, ולאחר מכן החל בלימודים אקדמאים לתואר ראשון ושני בכימיה באוניברסיטה העברית. עם סיום התואר השני המשיך אלנבארי לתואר שלישי ועשה דוקטורט בכימיה אורגנית באוניברסיטת בן-גוריון, בהנחיית פרופסור שמואל ביטנר. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בסינתזה של חומרי טבע.

לאחר סיום הפרק האקדמי בחייו, החל אלנבארי לעבוד בחברת התרופות פריגו, הוא התקדם לתפקידים ניהוליים, היה הבדואי השני לעבוד בחברה, ורשם על שמו 12 פטנטים הקשורים לתחום התמחותו. בשנת 2005 עזב את פריגו והתמודד לראשונה לראשות מועצת חורה.

אלנבארי זכה לחשיפה תקשורתית נרחבת בעקבות השינויים שחולל בחורה. הישגיו היו במספר תחומים. בין היתר הגיעו אחוזי גביית הארנונה, שבעת כניסתו לתפקיד בשנת 2005, עמדו על 4% ל-86% בשנת 2015. תקציב המועצה עמד בשנת 2004, טרם כניסת אלנבארי לתפקיד, על סכום של 29 מיליון שקלים, ואלנבארי הגדילו ל-132 מיליוני שקלים. כמו כן הקים אלנבארי בחורה מכון לטיהור שפכים, מפעל קייטרינג שמעסיק מעל 20 נשים חד הוריות, מוקד בזק שמעסיק מספר דומה של עובדים ועובדות, הקים חברה כלכלית ופתח בית ספר למחוננים ביישוב.

אחד האתגרים המרכזיים שאלנבארי התמודד איתם היה הוונדליזם והביטחון האישי בחורה. כדי להתמודד עם בעיה זו התקינו ברשות מעל 100 מצלמות שהורידו ברמה דרסטית את רמת האלימות, הגנבות והוונדליזם. אלנבארי הקים בחורה מוקד טלפוני עירוני מתקדם, שמספק שירותי מיקור חוץ בתשלום לרשויות ערביות אחרות, אשר מסתמכות על המוקד של חורה כדי לתת שירות מוקד עירוני. בנוסף הקים חברה כלכלית בחורה שמחזורה לשנת 2015 עמד על כ-34 מיליון שקלים.

בנוסף, אלנבארי היינו ממייסדי עמותת כוכבי המדבר העוסקת בטיפוח מנהיגות בדואית צעירה, הוא יו"ר מיזם ואדי עתיר, חבר הנהלה בקרן אברהם, חבר הנהלה באג'יק - מכון הנגב ומכהן בחבר הנאמנים של מכללת ספיר.

בשנת 2018 הקים אלנבארי את ארגון ינאביע, ארגון חברתי שמטרתו לקדם את החברה הבדואית בדרום.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוחמד אלנבארי מקבל את אות אביר איכות השלטון, סרטון באתר יוטיוב
* עמותת כוכבי המדבר
* מוחמד אלנבארי נואם בפני פורום שחרית על העשייה החברתית ברשות המקומית
* נאום של אלנבארי בכנס באוניברסיטת תל אביב שעסק במדיניות, חקיקה ורגולציה לקידום בריאות ילדים
* تكريم رئيس مجلس حورة المحلي بمنحه لقبا فخريا وشهادة تقديرية, מחמד אלנבארי מקבל תעודת הוקרה(הקישור אינו פעיל)
* של ד"ר מוחמד אלנבארי ראש מועצת חורה
* דר מוחמד אלנבארי על מערכת החינוך והתיכון

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד ליאור דטל, הנוסחה של הד"ר לכימיה הצילה את אחד היישובים העניים בישראל, באתר TheMarker‏, 20 באפריל 2014
2. ↑  קלמן ליבסקינד, האיש שעשה מהפכה בחורה: "באתי לשנות", באתר nrg‏, 14 במאי 2013
**טרייסי קולדוול דייסון** (באנגלית: **Tracy Caldwell Dyson**; נולדה ב-14 באוגוסט 1969) היא כימאית ואסטרונאטית אמריקאית. שהשתתפה בשלוש טיסות לחלל, וביצעה 3 הליכות חלל.

קורות חיים
----------

טרייסי אלן קולדוול נולדה ב-14 באוגוסט 1969, בארקדיה קליפורניה. בתחילת שנות השמונים המשפחה עברה לבומונט, קליפורניה, שם למדה בבית ספר תיכון. יש לה תואר ראשון בכימיה מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון CSUF (אנ') (1993). דוקטורט בכימיה פיזיקלית מאוניברסיטת קליפורניה בדייוויס (1997). באותה שנה החלה פוסט-דוקטורט בתחום כימיה אטמוספירית, באוניברסיטת קליפורניה באירוויין. אולם היא הפסיקה עם קבלתה לנאס"א.

נשואה לטייס הצי ג'ורג' דייסון. לזוג אין ילדים.

פעילותה בנאס"א
--------------

קולדוול דייסון התקבלה לתוכנית האסטרונאוטים של נאס"א ב-1998, והחלה את אימוניה באותה שנה. בסוף האימונים הוצבה כמומחית משימה (Mission specialist). בשנים הבאות מלאה תפקידים שונים בתוכניות החלל של נאס"א.

טיסתה הראשונה לחלל הייתה ב-8 באוגוסט 2007 בטיסה STS-118 של מעבורת החלל אנדוור, בטיסה זו שימשה כמומחית משימה מספר 1.

בשנת 2010 צורפה למשלחת מס' 23 ו-משלחת מס' 24 לתחנת החלל הבינלאומית, שם שהתה 176 ימים. אל התחנה המריאה מקוסמודרום בייקונור ב-4 באפריל בחללית הרוסית סויוז TMA-18, שגם החזירה אותה ב-25 בספטמבר. במשלחת 23 שימשה קולדוול כמומחית משימה ובמשלחת 24 שימשה כמהנדסת טיסה (Flight Engineer). כמהנדסת טיסה ביצעה 3 הליכות חלל ב-7, 11, ו-16 באוגוסט. המשך הכולל של הליכות החלל היה 22 שעות ו-49 דקות.

בשנת 2024 שוגרה לתחנת החלל הבינלאומית במסגרת משימת סויוז MS-25.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון (CSUF).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרייסי קולדוול** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של קולדוול באתר של NASA (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Soyuz TMA-18 Descent Module Landing Photos".
**פיוטר סמיונוייביץ' בלוייב** (ברוסית: **Пётр Семёнович Балу́ев**; 21 ביוני 1857 – 1923) היה גנרל בצבא האימפריה הרוסית אשר פיקד על כוחות גדולים במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

בלוייב נולד ב-21 ביוני 1857. הוא למד באקדמיה הצבאית ולדימיר בקייב, ולאחר מכין בבית הספר הצבאי פבלובסק (אנ'). הוא סיים את לימודיו ב-1876 הצטרף לחיל התותחנים של צבא האימפריה הרוסית והוצב במבצר באלכסנדרופול. בין 1877–1878 הוא השתתף במלחמה העות'מאנית-רוסית. הוא למד באקדמיית המטה הכללי ניקולליב וסיים אותה ב-1882, ולאחר מכן הוצב כקצין למטלות מיוחדות במחוז הצבאי הטרנס-כספי. ב-1883 הועבר למטה הקורפוס ה-4. ב-1885 החל ללמד בבית הספר לצוערים בנובוצ'רקסק. ב-1889 הוא הוצב במטה ארמיית הדון. ב-1892 הוא הועלה לדרגת פולקובניק. ב-1895 הועבר למטה ארמיית דונסקוי. ב-1900 מונה למפקד גדוד ברגימנט ה-124 של וורונז'. ב-1901 הועבר לפקד על הרגימנט ה-158. ב-1904 הועלה לדרגת גנרל-מיור והועבר לפקד על הבריגדה ה-2 בדיוויזיה ה-16. בהמשך השנה מונה לראש מטה הקורפוס ה-6. ב-1910 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הדיוויזיה ה-17.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נכללה הדיוויזיה של בלוייב במסגרת הקורפוס ה-14 אשר היה חלק מהארמייה הרביעית. הארמייה נכללה במסגרת החזית הדרום-מערבית, ופלשה לגליציה אשר הייתה תחת שליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מספר מבצעים מוצלחים שלו בחזית, ב-30 באוגוסט הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-6 אשר היה חלק מהארמייה השנייה. הקורפוס שלו שחרר את מצודת אוסובייץ ובספטמבר הועבר אל הארמייה העשירית ובהמשך אל הארמייה הראשונה. ב-9 בנובמבר הוא נפצע ולפיכך הועבר למטה המחוז הצבאי מינסק. ב-6 בדצמבר הוא הוחזר לשירות פעיל כמפקד הקורפוס ה-5. בלוייב פיקד על הקורפוס בהצלחה במהלך מתקפת אגם נארוץ' וב-18 בספטמבר 1915 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. בפברואר 1916 הוא מונה למפקד הקבוצה השמאלית של הארמייה השנייה ופיקד עליה במהלך מתקפת ברוסילוב. ב-10 בנובמבר של אותה שנה הוא מונה למפקד הארמייה המיוחדת אשר הייתה חלק מהחזית הדרום-מערבית. ב-9 ביולי 1917 הוא מונה למפקד הארמייה ה-11. ב-18 ביולי של אותה שנה הוא מונה בשוגג למפקד החזית הדרום-מערבית, וכבר ב-31 ביולי הוחלף באנטון דניקין.

בעקבות מהפכת נובמבר, הוא הושעה מתפקידו ונעצר בחזית על ידי הוועדה הצבאית המהפכנית. ב-1918 הוא שוחרר והתגייס לצבא האדום. ב-1919 הוא מונה למפקח על התקשורת הצבאית. ב-1920 הועבר לתפקידי הוראה. הוא נפטר במוסקבה ב-1923.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיוטר בלוייב** בוויקישיתוף
* פיוטר בלוייב (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר ברוסית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3874151778216518130001
* WorldCat (עם VIAF): 3874151778216518130001

 |
**פורת מישאל נוב** (נולד ב-1986) הוא זמר ומלחין, בז'אנר מוזיקה יהודית.

ביוגרפיה
--------

פורת גדל בבת עין, לאילן נוב, תסריטאי וסופר, ולדבורה, העוסקת במחול נשי ותרפיה באמנות. הוא למד בבתי ספר בגוש עציון, אך לאחר מספר שנים יצא לעבוד בתחום הבניין ועוסק בכך לפרנסתו. את דרכו המוזיקלית התחיל בגיל 8 כשהחל ללמוד תופים, ובגיל 13 למד לנגן על גיטרה ולהלחין שירים.

דיסקוגרפיה
----------

### אגדלך

בדצמבר 2011 הוציא את הדיסק 'אגדלך'. בדיסק השתתפו חבריו ביני לנדאו, יוני שרון, סיני תור, שיבי קלר, יובל סלע, משה לוי ומרדכי יצהר בוימל, ואביו אילן נוב. האלבום מחבר את לחניו של נוב עם פיוטים של רבי שלום שבזי, רבי אברהם אבן עזרא, רבי זכריה אלצהרי ועוד. מאלבום זה התפרסם בעיקר השיר קריהשזכה למספר גרסאות כיסוי והאלבום זכה לשבחים בקרב חובבי הז'אנר.

| אגדלך |
| --- |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **יצא לאור** | **סוגה** |
| 2011 | מוזיקה יהודית |

 |
| 

| שירים |
| --- |
| 1.אגדלך (מארח את משה לוי)
2.סעי יונה
3.אודה לך
4.קריה יפייפיה (מארח את סיני תור)
5.הר גבוה
6.הר המור (מארח את אילן נוב)
7.אנעים זמירות
8.אהבת דוד (מארח את שיבי קלר)
9.הראנו חסדך (מארח את יובל סלע ובנימין לנדאו)
10.שובי
13.כי לך
14.משיח |

 |

### הנה עתה

בשנת 2018 הוציא את הסינגל לפיוט מעוז צור. מתוך אלבומו השני שעתיד לצאת. בשנת 2019 הוציא את אלבומו השני 'הנה עתה', באלבום זה נוב מחדש את השיר 'התשמע קולי' של רחל המשוררת. גם בו משתתפים אמנים שונים מחבריו כדוגמת מרדכי יצהר בוימל, יוסף קרדונר, ומשה שבתאי. את האלבום הפיק מוזיקלית דוד ליפשיץ.

| הנה עתה |
| --- |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **יצא לאור** | **סוגה** |
| 2019 | מוזיקה יהודית פיוטים |

 |
| 

| שירים |
| --- |
| 1.אמור נא (מארח את משה שבתאי)
2.הנה עתה
3.ידעתני
4.רחל אימנו גאולה (מארח את יוסף קרדונר)
5.יגדל
6.התשמע קולי
7.חוס אלוהי (מארח את משה שבתאי)
8.סלחתי כדבריך
9.מעוז צור
10.אתה עדי |

 |

### סינגלים

בשנת 2014 הוציא את הסינגל 'ממך עד אליך' שאת מילותיו כתב הרב הלל צייטלין,

בשנת 2020 הוציא את הסינגל 'לב יהודי' יחד עם הזמר משה לוי, מילות השיר מבוססות על אימרותיו של רבי פנחס מקוריץ.

בשנת 2023 הוציא את הסינגל 'השקיפה'.

קישורים חיצוניים
----------------

* פורת נוב, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אגדלך: פורת נוב מתפלל עם החברים. אלבום פיוטים חדש, באתר "סרוגים", 13 בדצמבר 2011
* דבורה קיציס, שירים מההרים, באתר ערוץ 7, 5 בינואר 2012
* אהבת פועל הבניין: שר לאלוהים, באתר ynet, 3 במאי 2012
* הסינגל ממך אליך באתר גאולה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגדלך: פורת נוב מתפלל עם החברים. אלבום פיוטים חדש, באתר "סרוגים", 13 בדצמבר 2011
**ישיבת "משנת עקיבא"** (לשעבר ישיבת בית שמואל) השוכנת בקריית מטרסדורף בירושלים, היא ישיבת קיבוץ הקרויה על שם הרב עקיבא ארנפלד.

היסטוריה
--------

הישיבה נוסדה באלול תש"פ על ידי הרב יצחק יחיאל ארנפלד המשמש גם כרב שכונת קריית מטרסדורף בירושלים, היא החלה את דרכה עם עשרות תלמידים ממבחר ישיבות מהזרם הליטאי חרדי, (קבוצת תלמידים זאת קרויה "המייסדים"), בשכונת גאולה בירושלים ועברה לאחר מספר חודשים לרחוב פנים מאירות בקרית מטרסדורף, למבנה בו שכנה ישיבת בית שמואל שנסגרה.

הישיבה מתנהלת במתכונת ישיבתית קלאסית בדרך הלימוד המקובלת בעולם הישיבות. הישיבה היא אמנם ישיבת קיבוץ אך בשונה מרוב ישיבות הקיבוץ, רוב התלמידים באים להשתקע בישיבה מספר שנים ואף מתחתנים בישיבה.

הישיבה מונה במתכונתה הנוכחית כ-100 תלמידים[דרוש מקור]. תנאי הקבלה נחשבים לקשים על מנת לשמור על איכות הישיבה.

צוות הישיבה
-----------

בראשות הישיבה עומד הרב יצחק יחיאל ארנפלד, שמשמש כראש הישיבה ומוסר את השיעור כללי, כשבמקביל דואג גם להחזקתה הכלכלית. כ'ראש הקיבוץ' מכהן חתנו הרב נחום בר חיים, שמשמש גם כר"מ בישיבת חברון.

המשגיח הוא הרב אברהם משה קרישנבוים שמכהן גם כר"מ בישיבת נחלת הלווים בחיפה. המשבים בישיבה הם: הרב זאב נוימן חתנו של הרב אליעזר כהנמן, והרב יהודה ארנפלד בנו של ראש הישיבה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישיבת 'קיבוץ' חדשה על שם מייסד מטרסדורף - כל הזמן, באתר כל הזמן, ‏15 באוגוסט 2019
* כיכר השבת, ‏תיעוד: ישיבה חדשה לבני קיבוץ בירושלים, באתר כיכר השבת, 6 באוגוסט 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב בלוי, ‏לזכרו של הגר"ע עהרנפלד: נפתחה בירושלים ישיבת הקיבוץ • צפו, באתר JDN‏, 7 באוגוסט 2019
2. 1 2  משה ויסברג, הצצה מרתקת: תופעת ישיבות הקיבוץ בעולם הישיבות מתרחבת, באתר בחדרי חרדים, 8 ביולי 2023
**מוחמד מנאע** (בערבית: **محمد مناع**) המוכר בכינוי אבו אלעז (נולד ב-8 במאי 1941) כיהן כמזכיר וכראש המועצה מקומית מג'ד אל כרום.

ביוגרפיה
--------

מוחמד מנאע נולד, גדל והתחנך בכפר מג'ד אל כרום, למד בבית הספר החקלאי בכפר ראמה.

נשוי לסועאד, ואב לשמונה: עביר, עזיז, רולא, ערין, ענאיאת, גאלי, חסנא ו- רוחי מנאע.

מזכיר המועצה המקומית מג'ד אל כרום 1963 - 1978
---------------------------------------------

לאחר הקמת המועצה המקומית מג'ד אל כרום כיהן מוחמד מנאע בשנים 1963–1978 כמזכיר המועצה מקומית מג'ד אל כרום.

ראש המועצה המקומית מג'ד אל כרום 1978 - 1993
-------------------------------------------

ב-7 בנובמבר 1978 נבחר מוחמד מנאע לראשונה לראשות המועצה המקומית מג'ד אל כרום ברוב קולות של 83.5%.

ב־25 באוקטובר 1983 נבחר לקדנציה שנייה.

ב־28 בפברואר 1989 נבחר לקדנציה שלישית.

בתפקיד ראש המועצה הוא הטביע חותמו באופן בולט על היישוב, אופיו והתפתחותו.
בין יתר פעולותיו:

* הרחיב את תחום השיפוט ל-9,252 דונם,
* אושרה תוכנית המתאר הראשונה של היישוב,
* הקים את בית הספר התיכון "אל שאג'ור",
* הקים בית ספר חטיבת הביניים,
* נבנה האגף הצפוני של הבית בספר היסודי עומר בן אל-ח'טאב,
* הספרייה העירונית,
* אולם הספורט שהיה בין הראשונים במגזר הערבי,
* מגרש כדור הרגל העירוני,
* הקמת מערכת הביוב והניקוז הראשונה ביישוב,
* העברת כביש 85 דרומה מהיישוב וסיפוח שטח של כ־300 דונם לתחום היישוב לצורך פיתוחו.
* תקופה כהונתו התאפיינה בפיתוח מסיבי של היישוב בכל התחומים, חינוך, ספורט, תכנון ובניה, פעילות תרבות ופנאי,
* בסיום תקופת כהונתו הראשונה לא היה אף מבנה שכור על ידי המועצה.

ראש המועצה המקומית מג'ד אל כרום 2009 - 2013
-------------------------------------------

לאחר סיום כהונתו הראשונה, המועצה המקומית מג'ד אל כרום, נקלעה לקשיים כספיים כבירים ולהיעדר ניהול תקין. בשל כך הוחלט על ידי הממשלה בשנת 2003 על איחוד היישובים בענה, דייר אל-אסד, מג'ד אל כרום תחת מועצה מקומית משותפת בשם אלשג'ור, לצורך הבראתם מהגרעון.
אך בנובמבר 2008 אישרה הכנסת חוק המבטל את האיחוד. החל מ-1 בדצמבר 2008, שב המצב לקדמותו.

בבחירות חדשות למועצות המקומיות הנפרדות שהתקיימו ב-18 באוגוסט 2009, התמודד מוחמד מנאע לראשות המועצה לאחר לחץ ציבורי מהתושבים להתמודד על מנת להחזיר עטרה ליושנה ליישוב, ובכך נבחר מוחמד מנאע לתפקיד ראש המועצה מג'ד אל כרום לקדנציה רביעית.

בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו באוקטובר 2013, החליט מוחמד מנאע לאחר עשייה של 50 שנה בתפקיד ציבורי, לא להתמודד לראשות המועצה, ופעל לאחווה ואחדות בין המועמדים הצעירים, ואף יזם מהלך אחדות בין המועמדים בכך שהגיע ביחד עם שאר המועמדים אצל על כל מועמד באספה הכללית שקיים במהלך תקופת הבחירות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות הבחירות לשנת 1978, ילקוט פרסומים 2492 מיום 15.12.1978 עמוד 466
2. ↑  2=תוצאות הבחירות לשנת 1983, ילקוט פרסומים 2492 מיום 15.12.1978 עמוד 466
3. ↑  3=תוצאות הבחירות לשנת 1989, ילקוט פרסומים 2492 מיום 15.12.1978 עמוד 466
4. ↑  4=بمبادرة ابو العز..كافة المرشحين سيحضرون اجتماعات بعضهم البعض.
מצבת יעקב סמסונוב בבית הקברות בחדרה
**יעקב סמסונוב** (1882 גומל - 17 במאי 1931 חדרה) - תושב חדרה, חקלאי ומוכתר חדרה.

קורות חייו
----------

יעקב סמסונוב נולד בגומל, האימפריה הרוסית (כיום הומל בשטח בלארוס), לאריה לייב ומלכה סמסונוב. יעקב היה האח החמישי מתוך שישה ילדים. אב המשפחה, אריה לייב, עבד במפעל נייר משפחתי והמשפחה הייתה מן המכובדות בעיר. על אף מעמדה הרם, נמשך אב המשפחה אחר תנועת חובבי ציון והחל בהכנות לעליה לארץ. במסגרת ההכנות רכשה המשפחה שטח אדמה בחדרה. 

ב-1893 עלתה המשפחה ארצה. עליה זו לוותה בקשיים רבים ובתשלומי "בקשיש" גבוהים על מנת לאפשר את ירידת בני המשפחה לחוף יפו. לאחר מספר ימים ביפו הגיעה המשפחה לחדרה והתיישבה בחאן. 6 שנים חלפו עד שהשלטונות הטורקים התירו בניית בתי מגורים. בעקבות קבלת האישור התיישבה המשפחה ברחוב הגיבורים בחדרה בבית שבנה אב המשפחה. בהמשך הפך את בית זה לביתו של יעקב. יעקב למד במקווה ישראל.

עיסוקה העיקרי של המשפחה היה בחקלאות. יעקב עצמו ניהל את המחלבה הקואופרטיבית בחדרה.

המשפחה התמודדה עם קשיי הסתגלות רבים ובניהם קדחת הביצות שבמשך כ-20 שנה הפילה חללים רבים מבני חדרה וביניהם מספר בני משפחת סמסונוב (בסה"כ נפטרו בחדרה 214 איש מהמחלה). רק לאחר גילוי יתוש האנופלס והכינין למדו התושבים להתמודד עם המחלה.

בנוסף התמודדו התושבים עם סביבה ערבית עוינת. יחסים מתוחים אלו הגיעו לשיאם במאורעות תרפ"א (1921) כשחדרה הותקפה על ידי המון ערבי. התוקפים נהדפו אך הספיקו להבעיר מספר בתי מתיישבים וביניהם את ביתו של נחום סמסונוב אחיו של יעקב.

יעקב מונה לתפקיד מוכתר חדרה ושימש איש הקשר בין היישוב היהודי באזור לבין השלטונות הטורקיים ששלטו בארץ (ב-1918 עם הגעת הבריטים לארץ החליפו בתפקיד אחיו נחום). יעקב הוערך על ידי התושבים היהודים והערבים ופעל רבות לגישור ופישור יריבויות בין יהודים, ערבים והשלטונות הטורקים. בנוסף סייע יעקב ברכישת קרקעות (חדרה, כרכור ועוד). בין שאר פעולותיו הצליח יעקב להביא לשחרור אחיו אהרון מהכלא הטורקי בעכו לאחר שנאסר (עם קבוצה של חדרתים צעירים) באשמת בגידה.

יעקב נשא לאישה את רחל לבית רבינוביץ מיפו. נולדו להם שלוש בנות (שולמית, אופירה ופנינה) ובן (אריה).
הזמרת רמה סמסונוב היא אחייניתו (בת אחיו, אהרון).

לקריאה נוספת
------------

* **אלבום משפחות זכרון יעקב**, הוצאת "כרמים"
* משה סמילנסקי, **חדרה**, 1981 [דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

* משפחת סמסונוב, באתר **הסמסונובים**.
* דוד תדהר (עורך), "יעקב סמסונוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 342
* אפרת פוגל,  "אני זוכרת את חדרה כעיר של חולות", בארכיון האינטרנט, במקור באתר mynet‏, 2 בפברואר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  תאריכי הלידה והפטירה מצילום המצבה
2. ↑  =1
3. ↑  מתוך 30,000 דונם שרכש יהושע חנקין בחדרה מהאפנדי הלבנוני סלים חורי
4. ↑  פרסום בעיתון **דואר-היום** מ 30 בינואר 1923
5. ↑  כשנולד הבן אריה החלו לכנות את יעקב "אבו נימר"
**חנא סוויד** (בערבית:  **حنا سويد**, תעתיק מדויק: **חנא סויד**; נולד ב-27 במרץ 1955) הוא לשעבר חבר הכנסת מטעם סיעת חד"ש, ויו"ר הסיעה בכנסת.

ביוגרפיה
--------

סוויד הוא ערבי נוצרי בן לעדה היוונית-קתולית, ממשפחה שבתחילת המאה ה-20 עברה מעראבה לעיילבון. הוא קיבל תואר דוקטור לתכנון עירוני מהטכניון בשנת 1988. בשנים 1990–1992 היה חוקר ומרצה באוניברסיטת רדינג באנגליה. כיהן כראש מועצת עילבון בשנים 1993–2003. בפברואר 1996 מונה לחבר המועצה הארצית לתכנון ובנייה ובכך היה לערבי הראשון במועצה.

סוויד פעיל בנושא איכות הסביבה. היה ראש המרכז הערבי לתכנון ולבנייה בשנים 2003–2006.

ב-14 בינואר 2006 נבחר סוויד, שאיננו חבר במק"י, למקום השני ברשימת חד"ש, המקום הגבוה ביותר אליו נבחר נציג נוצרי בעשור האחרון, כשהוא גובר על חבר הכנסת עיסאם מח'ול. היו שפירשו בחירה זו כפניית חד"ש לקו לאומי יותר מבעבר, כחלק מהתחרות מול בל"ד על לבו של ציבור הבוחרים הערבי. בעקבות זאת נבחר לכנסת השבע עשרה.

במהלך כהונתו בכנסת יזם תיקון לחוק התכנון והבנייה המחייב את מוסדות התכנון לפרסם הודעות באתרי האינטרנט שלהם. כן היה בין יוזמי החוקים שביטלו את איחודי הרשויות בשגור ובעיר הכרמל.

בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השני ברשימת חד"ש לכנסת, ונבחר לכהונה נוספת בכנסת ה-19. הוצב במיקום סמלי ברשימה המשותפת בבחירות לכנסת העשרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חנא סוויד** בוויקישיתוף
* 

* חנא סוויד, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)

* חנא סוויד, באתר כנסת פתוחה
* יואב שטרן, במק"י כעסו מאוד, באתר הארץ, 19 בינואר 2006
* אתר למנויים בלבד גילי מלניצקי, "ביתו של האדם נהפך ממבצרו לפשעו. אנשים העדיפו להיכנס לכלא כי לא עמדו בחובות", באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  קביעת עיריות ומועצות מקומיות לעניין חברות במועצה הארצית לתכנון ולבנייה, ילקוט הפרסומים 4394 מיום 25 בפברואר 1996, עמ' 2412
**חיים קלוגמן** (נולד ב-1935), הוא משפטן שכיהן כמנכ"ל משרד המשפטים בין השנים 1987-1996, תחת השרים אברהם שריר, דן מרידור ודוד ליבאי.

ביוגרפיה
--------

בשירותו הצבאי מילא תפקיד אב בית דין בבית הדין הצבאי, בדרגת סגן-אלוף. שימש במשך עשרים שנה כאב בית הדין למשמעת של רשות השידור. 

משנת 1963 ועד למינויו לתפקיד מנכ"ל משרד המשפטים כיהן כיועץ מקצועי לשרי המשפטים חיים צדוק, שמואל תמיר, משה ניסים ויצחק מודעי.

בפעילותו המקצועית עסק רבות בנושאי חקיקה. קידם את חוק הגנת הפרטיות בישראל שנחקק בשנת 1981. כיהן כיושב ראש המועצה הציבורית להגנת הפרטיות בין השנים 1986 עד 2008. בהודעת המועצה הציבורית להגנת הפרטיות ליו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת מיום 1 באפריל 2008 נאמר: "חברי המועצה מבקשים לנצל הזדמנות זו ולהודות לעו"ד קלוגמן על פעילותו החלוצית והמרשימה, רבת השנים, בנושא הגנת הפרטיות. עו"ד קלוגמן היה שותף לחקיקת חוק הגנת הפרטיות, לתיקונים משמעותיים שנעשו בו (למשל פרק ד לחוק שהוא תוצאה של ועדה בראשותו), והוא ליווה את החוק - ואת הגנת הפרטיות בישראל מראשיתם. תרומתו לקידום הנושא בישראל ולהגנת האזרח היא תרומה רבה וחשובה עד מאד."

בתקופת כהונתו כמנכ"ל המשרד שימש כיו"ר מועצת רואי חשבון בישראל והפעיל בהרחבה את שיפוטה על עבירות רואי חשבון. כיהן כיושב ראש ועדות בין משרדיות שונות במינוי מטעם ממשלת ישראל. בין היתר - הוועדה להכרה במכללות למשפטים, הוועדה לבדיקת מבנים במזרח ירושלים (ועדת קלוגמן 1992) והוועדה לעניין הסגרת ויליאם נקש לצרפת .

בשנת 1992 עמד בראש ועדת היגוי שהוקמה על ידי שרי המשפטים והמשטרה, והמליצה על הקמת מחלקה ארצית לחקירת חשדות לביצוע עבירות פליליות שבביצוען חשודים אנשי משטרה. היחידה (מח"ש) הוקמה באותה שנה במשרד המשפטים בכפיפות לפרקליטות המדינה. 

בשנת 1994 עמד בראש הוועדה שהמליצה על הקמת הסנגוריה הציבורית במשרד המשפטים, שמטרתה לתת לחסרי אמצעים ייצוג משפטי בהליכים פליליים. הסנגוריה הציבורית החלה בפעילותה בחודש יוני 1996.

בעקבות פרסום דו"ח ועדת דוד ליבאי, לעניין עקורי הכפרים איקרית ובירעם שפונו במלחמת השחרור, נתמנה בינואר 1996 לעמוד בראש ועדת מנכל"ים לקידום יישום ההמלצות. פעילות זו נפסקה עם פרישתו ממשרד המשפטים.

בין השנים 1996-2003 שימש כמנכ"ל לשכת עורכי הדין בישראל והביא לרפורמה בדרכי הניהול והדיווח של הלשכה. כיהן כחבר הוועדה למינוי שופטים שבראשות שר המשפטים בין השנים 1996-1998. כן כיהן כדירקטור בבנק הפועלים.

משנת 2004 מכהן כחבר המוסד לבוררות מוסכמת בשירות הציבורי. בשנת 2004 הצטרף לפעילות בארגון הבינלאומי של עורכי דין ושופטים יהודיים ( IAJLJ ) ומכהן כסגן הנשיא ומזכ"ל הארגון ומשנת 2011 כמשנה לנשיא. משנת 2008 עד שנת 2014 עמד בראש הוועדה הסטטוטורית לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה במשרד המשפטים. בינואר 2014 נתמנה, לפי חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים התשע"ג - 2012, ליושב ראש ועדת המשמעת להנדסאים וטכנאים מוסמכים. בפברואר 2020 נתמנה כממלא מקום יושב ראש המוסד לבוררות מוסכמת. 

קלוגמן נשוי ואב לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

הגנת הפרטיות בחקיקה הישראלית - עו"ד חיים קלוגמן

| מנכ"לי משרד המשפטים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יעקב שמשון שפירא • חיים כהן • יוסף קוקיה • צבי טרלו • מאיר גבאי • חיים קלוגמן • נילי ארד • שלמה גור • אהרון אברמוביץ' • משה שילה • גיא רוטקופף • אמי פלמור • סיגל יעקבי • ערן דוידי • איתמר דוננפלד |

 |
**טרטרזין** (Tartrazine) הוא צבע מאכל סינתטי בגוון צהוב לימון השייך למשפחת צבעי האזו (Azo dyes). החומר מסיס במים ושיא הבליעה (בתמיסה מיימית) באורך גל של 427nm. כתוסף מזון הוא מסומן כמספר E: ‏ **E-102**.

משקה אינקה קולה המכיל טרטרזיןמוסף בדרך כלל במאפים, מרקים, אטריות, ממתקים ומשקאות קלים.

השפעות
------

טרטרזין מעורר תגובות אלרגיות יותר מכל צבע אזו אחר ובפרט אצל חולי אסתמה ואנשים הרגישים לאספירין. כ-0.12% מהאוכלוסייה אלרגיים לחומר. מחקרים מצאו קשר אפשרי בין צריכת טרטזין להפרעות קשב, ריכוז והיפראקטיביות וכן לסרטן המעי הגס.

רגולציה
-------

בשנת 2007 פורסם דו"ח של סוכנות המזון הבריטית בו נראה כי שילוב של כמה צבעי אזו ובהם טרטרזין עם סודיום בנזואט קשור להיפראקטיביות אצל ילדים, אך מחקרים רבים אחרים לא מצאו קשר זה. בעקבות הדו"ח הללו נאסר על הוספת הצבע למזון בנורווגיה בשנת 2008, אך לאחר מכן בוטל האיסור. בבריטניה הומלץ באותה השנה שתאגידים יחדלו באופן וולונטרי והדרגתי מהשימוש בחומר, ובארצות הברית נבחנת האפשרות של הוצאת החומר מכלל שימוש.

בישראל יש חובה לציין את דבר הימצאותו של התוסף במזון ובמשקה ובמוצרי קוסמטיקה.

חלופות
------

חלופות טבעיות לטרטרזין כוללות את החומרים בטא-קרוטן ואנאטו (E-160b).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טרטרזין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טרטרזין** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  What You Need to Know About Yellow No. 5 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4315958-8

 |
**מורסי אבו מוך** (נולד ב-17 במרץ 1973) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי שכיהן כראש עיריית באקה אל-גרבייה מ-2011 עד 2019. לפני בחירתו לראשות העיר עבד במשך כ-15 שנה כעורך דין ונוטריון עצמאי.

ביוגרפיה
--------

מורסי אבו מוך נולד ב-1973 בבאקה אל גרבייה. מורסי למד כנער בבית הספר התיכון האורתודוקסי הערבי בחיפה. הוא בוגר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת קובנטרי שבאנגליה. סיים תואר שני במדיניות ציבורית במרכז הבינתחומי הרצליה.

בימים אלו שוקד על דוקטורט ביישוב סכסוכים באוניברסיטת חיפה ואף כותב ספר בנושא זה.

במשך כ-15 שנים עבד כעורך דין פלילי והיה בעל משרד עריכת דין פרטי בבאקה אל-גרבייה. בעבר, במשך כ-5 שנים היה חבר בית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין בחיפה.

שירות ציבורי
------------

בשנת 2011 נבחר לראשונה לראשות עיריית באקה אל גרבייה. בשנת 2015 נבחר לקדנציה שנייה בתפקיד ראש העיר. במהלך כהונתו החליט למתג את העיר כ"באקה עיר השלום" ולקדם שותפות עם יהודים תושבי האזור. בהובלתו, נבנה היכל תרבות אשר עתיד לשרת את צורכי הפנאי והתרבות של האזור כולו.

עיריית באקה קיבלה מעמד של "עיר ערבית מצטיינת" ממשרד הפנים במהלך כהונתו.

חיים אישיים
-----------

מורסי אבו מוך נשוי לנרמין ואב לארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמיתי גזית, ביהמ"ש: "המדינה לא עומדת בהתחייבותה לערים ערביות", באתר כלכליסט, 11 במאי 2017

הערות שוליים
------------
**אחמד אבו גוש** (בערבית: **أحمد أبو غوش**; תעתיק: אחמד אבו ע'וש ; הגייה: "אבו ר'וש"; נולד ב-1 בפברואר 1996) הוא לוחם טאקוונדו ירדני ממוצא פלסטיני. האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), במשקל עד 68 ק"ג. אבו גוש זכה במדליית הזהב היחידה בתולדות ירדן במשחקים האולימפיים. אלוף העולם לנוער במשקל עד 63 ק"ג (שארם א-שייח' 2012).

ביוגרפיה
--------

מוצאה של משפחתו של אחמד אבו גוש מהעיירה אבו גוש. מתחילת המאה ה-20 חיו בכפר עמואס במובלעת לטרון, ובעקבות מלחמת ששת הימים עקרו לעמאן בירת ירדן, שם נולד אבו גוש.

### 2011

באליפות העולם בטאקוונדו שנערכה בקיינדז'ו קוריאה הדרומית במאי 2011 הגיע אבו גוש בתחרות במשקל עד 54 ק"ג לסיבוב השני לאחר ניצחון בקרב הראשון על יריב מארצות הברית (2-7). בסיבוב השני (32 האחרונים) הוא הפסיד ליריב מאיראן (2-1).

### 2012

#### אלוף עולם לנוער

באליפות העולם בטאקוונדו לנוער שנערכה בשארם א-שייח' מצרים בשנת 2012 זכה אבו גוש במדליית זהב במשקל עד 63 ק"ג. באליפות אסיה לנוער שנערכה בהו צ'י מין סיטי, וייטנאם באותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשקל עד 63 ק"ג.

### 2013

בשנת 2013 קרע את הרצועה הצולבת בברכו ונעדר מתחרויות במשך כשנה.

### 2015

באליפות העולם בטאקוונדו שנערכה בצ'ליאבינסק, רוסיה במאי 2015 הגיע אבו גוש בתחרות במשקל עד 68 ק"ג לסיבוב השני לאחר ניצחון בקרב הראשון על יריב מרומניה (3-10). בסיבוב השני (64 האחרונים) הוא הפסיד ליריב מרוסיה (9-3).

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית באותה שנה הוא ניצח בשני הסיבובים הראשונים והפסיד בסיבוב השלישי.

### 2016

#### מדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו

במוקדמות לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו במנילה, הפיליפינים זכה אבו גוש במדליית זהב במשקל עד 68 ק"ג. במשחקים עצמם, הוא דורג במקום עשירי. עד לשלב הגמר הוא ניצח, בין שאר, את לי דאה-הון, שזכה פעמיים באליפות העולם, וגם את ז'ואל גונסלאס שזכה במדליית הזהב באולימפיאדת לונדון (2012). בגמר הוא גבר על אלכסיי דניסנקו מרוסיה, שזכה באולימפיאדת לונדון במדליית הארד, בתוצאה 6-10.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחמד אבו גוש** בוויקישיתוף
* אחמד אבו גוש, ברשת החברתית פייסבוק
* אחמד אבו גוש, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אחמד אבו גוש, ברשת החברתית אינסטגרם
* אחמד אבו גוש, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אחמד אבו גוש, באתר olympedia.org
* אחמד אבו גוש, באתר *Taekwondodata* (באנגלית)
* בן למשפחה מאבו גוש עשה היסטוריה והביא מדליית זהב לירדן, באתר ynet, 19 באוגוסט 2016
* משה שטיינמץ‏, מדליסט הזהב הראשון של ירדן - בן למשפחה מאבו גוש: "כבוד גדול", באתר וואלה!‏, 19 באוגוסט 2016
* דפנה ליאל, ‏זהב היסטורי לירדן בטקוואנדו - לבן ממשפחת אבו גוש, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברי"ש גרונית
2. ↑  ענף המשפחה אליו שייך אחמד עזב את הכפר לפני כמאה שנים, אך יש כאלו שעודם מתגוררים בישראל
3. ↑  משה שטיינמץ‏, מדליסט הזהב הראשון של ירדן - בן למשפחה מאבו גוש: "כבוד גדול", באתר וואלה!‏, 19 באוגוסט 2016
4. ↑  רועי קייס, אביו של המדליסט הירדני: "הישראלים שהרסו את ביתי מנכסים את ההישג", באתר ynet, 24 באוגוסט 2016
**דודי פטימר** (נולד ב-22 בינואר 1987) הוא חוקר מוזיקה, עיתונאי, שדרן ואיש תקשורת ניגרי.

ביוגרפיה
--------

פטימר נולד וגדל בתל אביב-יפו בשכונת יד אליהו, בנו של אספן ובונה כלי הנגינה אבי פטימר.

בשנת 2009 יזם פטימר מיזם תיעוד אמנים במוזיקה הישראלית והלועזית בשם "דודיפדיה". במסגרת המיזם הוא מראיין ומתעד מוזיקאים שתרמו לעיצוב פניה של המוזיקה הישראלית, החל משנות ה-30 ועד ימינו.
בשנת 2016 ראיין, ימים ספורים לפני פטירתם את הזמר גבי שושן ואת כוכבת שנות ה-50 מרים אביגל.
המגזין "פורבס" בחר בפטימר לאחד הצעירים המבטיחים והמשפיעים בתרבות הישראלית לשנת 2017.
בשנת 2018 יזם והפיק את המיזם המוזיקלי "אין עתיד אם אין עבר" למען האמנים הוותיקים, שבמסגרתו הוקלט שיר הנושא את אותו השם בהשתתפות אמנים כמו עוזי פוקס, דפנה ארמוני, סוזי מילר, רמי דנוך ומשה הלל.

רדיו וטלוויזיה
--------------

פטימר עורך ומגיש תוכניות מוזיקליות.

בשנים 2013–2014 הגיש פינה מוזיקלית במסגרת "ציפורי לילה" בהגשת בן וקובי פרג' בגלי צה"ל, פינה ברדיו צפון ללא הפסקה ופינה מוזיקלית בתוכניתו של קובי מנורה, "להיט בראש", ברדיו 88FM.
בשנים 2013–2018 הגיש וערך פינה מוזיקלית שבועית בשם "צלילים ישראליים" בתוכניתו של גבי גזית ברדיו 103FM.

בשנת 2016 הגיש פינה מוזיקלית קבועה בתוכנית "מגרש פתוח" בערוץ הספורט. משנת 2016 מגיש את הפינה "החלון האחורי" בתוכנית "חלונות" ברשת ג'.

בשנת 2017 הגיש יחד עם ערן ליטוין תוכנית מוזיקה שבועית בשם "ביקור בית" ברשת ג'.

החל מינואר 2019 עורך ומגיש תוכנית מוזיקה שבועית ברדיו 103FM בשם "מילים ולחן".

בשנת 2020 שימש תחקירן בסרטו התיעודי של הבמאי עופר פנחסוב, "צלצולי פעמונים", שתיעד את סיפורה של אהובה עוזרי.

כיום מגיש פינת מוזיקה בתוכנית ״פתחי וזמרי בעם״ ברדיו גלי ישראל.

עיתונות
-------

משנת 2016 כותב בעיתון "ידיעות אמריקה", עורך מוזיקלי של המגזין "זמן תל אביב", בעל טור מוזיקלי שבועי ב"מעריב סופהשבוע" וכתב תרבות במעריב היומי.

בין השנים 2015–2019 שימש ככתב לענייני תרבות ומוזיקה ב"נענע10" והגיש תוכניות מוזיקה בערוץ עשר דיגיטל.

החל מ-2019 עם מיזוג ערוץ עשר ורשת 13, משמש ככתב לענייני תרבות ומוזיקה באתר רשת 13 וכותב ברבעון בנושאי מוזיקה של איגוד המוזיקאים ועילם.

קריירה מוזיקלית
---------------

פטימר הוא פזמונאי חבר אקו"ם ויצר לאורך השנים מספר שירים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דודי פטימר
* דודי פטימר, ברשת החברתית פייסבוק
* דודיפדיה, פרוייקט שימור המוסיקה הישראלית של דודי פטימר
* "פנים אל פנים" | ערוץ 1 | יואב גינאי
* ראיון, בלונדון וקירשנבאום בערוץ 10
* אתר למנויים בלבד רועי צ'יקי ארד, האיש שמחייה את הזמרים שבעצמם שכחו מקיומם, באתר הארץ, 26 ביולי 2013
* מילים ולחן, תוכנית מוזיקה שבועית ברדיו 103FM

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד רועי צ'יקי ארד, האיש שמחייה את הזמרים שבעצמם שכחו מקיומם, באתר הארץ, 26 ביולי 2013
2. ↑  מיכל קליינברג, הפוסט בפייסבוק שגרם לתיאטרון הקאמרי להרים מופע מיוחד, באתר nana10‏, 23 בפברואר 2017
3. ↑  30Under30 2017 - פורבס ישראל, באתר www.forbes.co.il
4. ↑  , פרויקט שימור המוזיקה הישראלית של דודי פטימר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 2b247bc2-bb04-445f-8724-3a8ac6736b75

 |