המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"**מֵתַי**" הוא שיר מאת המשוררת רחל. נכתב בחדרה ברחוב בוגרשוב 5 בתל אביב, בשנת תרצ"א 1931. על פי עדותו של זלמן רובשוב (לימים שזר), חברה הקרוב של רחל, הוא האחרון בשיריה, נכתב ערב פטירתה, ו"נמצא על שולחנה לאחר מותה".  
 בגלל האבלות הנוקבת שהשיר מבטא ואמירתו על משמעותה של הנצחה וזיכרון, הוא נלקח אל מסכת השירים שנהוג להקריא ולנגן בימי זיכרון ומועד בישראל.

מילות השיר
----------

|  |
| --- |
| הֵם בִּלְבַד נוֹתְרוּ לִי, רַק בָּהֶם בִּלְבַד
לֹא יִנְעַץ הַמָּוֶת סַכִּינוֹ הַחַד.

בְּמִפְנֵה הַדֶּרֶךְ, בַּעֲרֹב הַיּוֹם
יַקִּיפוּנִי חֶרֶשׁ, יְלַוּוּנִי דֹם.

בְּרִית אֱמֶת הִיא לָנוּ, קֶשֶׁר לֹא נִפְרָד
רַק אֲשֶׁר אָבַד לִי – קִנְיָנִי לָעַד.  |

פרקי השיר ותכניו
----------------

לכותרת השיר צירפה המשוררת מוטו: מילים אחדות משירו של המשורר יעקב שלום קָצנְלְבּוֹגֶן (י. ש. ק.), שפורסמו בכתב העת **"הדור"**, שעם נושאו מתכתבת המשוררת בְּשִירָהּ:  


> 
> "רק המתים לא ימותו"  
>  י. ש. ק.
> 
> 
> 
> 

השיר המחורז כולל שלושה בתים.  

ב**בית הראשון**, מסבירה הדוברת מיהם עבורה "מֵתַי", שעליהם בישרה כותרת השיר. היא יוצרת ציפייה אצל הקוראים לתיאור היבטים מהותיים של דמויות ממכריה, או אף אהוביה, דמויות שאינן בין החיים, דמויות שחוותה את אובדנן בפרק מפרקי חייה. לכאורה אלו דמויות רחוקות, ובמשך הזמן עלול זִכרן להשתכח ולהתכּלות מן התודעה הפרטית והציבורית. אולם הדוברת מסבירה כי ככל שנמשך הזמן מנוכחותן בחייה, הרי שזיכרונן אינו מתרחק או דוהה, אלא מתגבר ומתחזק. המשוררת מייצגת בשיר את החוויה והתחושה, כי האהובים אינם נשכחים אלא נזכרים, הם אינם מרפים מן הזיכרון, המוות אינו יכול להם. הם אַלמוֹתיים. בטוחה בהישארותם נצחיים בתודעתה, מוסרת המשוררת כי הדמויות האהובות שאינן בארצות החיים, הן קנייניה הבטוחים, ואף היחידים. במילים: "לֹא יִנְעַץ הַמָּוֶת סַכִּינוֹ הַחַד", מתייחסת הדוברת למשמעות המטפיזית של המושגים "מוות" ו"חיים". היא מוסרת את תפיסתה את המוות הגופני. המוות של האדם הוא בהרגשה: "חַד", כלומר חותך, פוצע וקוטע את רקמת החיים; המוות הוא נקודת האובדן שאין ממנה חזרה. אולם לעומת המוות של הגוף, שנכפה על האדם, הרי שהמוות הרוחני הוא בבחירתם של בני האדם. האדם שזוכרים אותו בתודעה הפרטית או הקיבוצית, אינו מת, והוא ממשיך לחיות בתודעתם של החיים.

ב**בית השני**, מסבירה הדוברת, כי בתקופת מעבר בחייה ("בְּמִפְנֵה הַדֶּרֶךְ"), ובשלב בו היא מבינה כי חייה הגיעו לסיום ("בַּעֲרֹב הַיּוֹם"), באות הדמויות האהובות ומתקרבות, סובבות אותה וממלאות את בדידותה ואת ריקנות חייה בנוכחותן האהובה, המשמחת והמוכרת, אומנם המדומיינת; אבל למעשה הנוכחות המדומיינת משפיעה במציאות על התחושה הנפשית והגופנית.

ב**בית השלישי**, חוזרת הדוברת ומדגישה כפליים את הנאמר בבית הראשון. הקשרים המהותיים והאמיתיים שנוצרים עם בני אדם, הם נצחיים ("בְּרִית אֱמֶת הִיא לָנוּ, קֶשֶׁר לֹא נִפְרָד"), הם בריתות שאי אפשר להפר לעולם. כך היא ההרגשה לגבי דמויות המתהלכות בחיים ובמציאות, ועל אחת כמה וכמה באשר לדמויות של מי שאינם בין החיים, שהברית שנכרתה עימם, הקשר העמוק שנחווה במחיצתם, יישאר חרות לנצח בתודעה הפרטית והציבורית.

ניתן לראות בשיר מעין **צוואה**: כשם שבחייה מתיה היו קניינה לעד, כך במותה המשוררת נעשית קניין-עד של קוראיה.

ביצועים לשיר
------------

השיר הולחן על ידי אברהם שרון, ומילותיו עם לחנו בעיבודו המוזיקלי של מנשה רבינוביץ ראו אור בהוצאת "מוזיקה לעם" בתל אביב בשנת תרצ"ד 1934 תחת הכותר "מתי". עיבודו של שרון זכה לביצועם של דניאלי פטשפט ושמואל פרשקו במסגרת רשות השידור, בשנת 1951, ולביצועה של מירה זכאי בליוויה בפסנתר של רחל קירשטיין-כהן במעגן מיכאל, והוקלט על ידי קול ישראל, בשנת 1990.

באלבום "חוה אלברשטיין ודני גרנות בשירי רחל", אשר יצא לאור בשנת 1968, שרה אלברשטיין את "מֵתַי" בלחן של דרורה חבקין.

השיר בלחן של נעמי שמר הוקלט על ידי שולי נתן באלבום שיצא בהד ארצי בשנת 1971.

השיר מצוטט בדו"ח ועדת וינוגרדלבדיקת אירועי המערכה בלבנון, בקיץ 2006.

לקריאה נוספת
------------

* רחל בלובשטיין, מֵתַי, **שירת רחל**, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' קנח

קישורים חיצוניים
----------------

* "מתי" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "מתי" והאזנה לו באתר זמרשת
* רחל המשוררת, מתי, באתר פרויקט בן-יהודה
* השיר בכתב ידה של רחל, מתוך ארכיונה האישי באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: כתב היד של השיר בכתבי יד של שירים מאת רחל המשוררת, בארכיונה, באתר הספרייה הלאומית; ז. ר. (זלמן רובשוב), הערות, בתוך: רחל בלובשטיין, **שירת רחל**, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' קצג.
2. ↑  יעקב שלום קצנלבוגן (י. ש. ק.), נִצנים, **הַדּוֹר**, 15, תרפ"ד (1924).
3. ↑  א. איטם
4. ↑  ראו:
מֵתַי, באתר הספרייה הלאומית.
5. ↑  ראו: מתי, באתר הספרייה הלאומית.
6. ↑  ראו:מתי, באתר הספרייה הלאומית
7. ↑  שולי נתן – שירי נעמי שמר 1971
8. ↑  הועדה לבדיקת אירועי המערכה בלבנון 2006 (ארכיון)

| שירת רחל |
| --- |
| ספיח (1927) | זמר נוגה • אל ארצי • רחל • כאן על פני אדמה • אני • כנרת • הן יצאנו בסך • כוחי הולך ודל • מיכל • פגישה, חצי פגישה • יום בשורה |
| מנגד (1930) | עקרה • ספר שירי • ואולי לא היו הדברים... • אם צו הגורל... • להקיץ ולדעת • זמר • גן נעול • העברת ידך • לא פעם, בקיץ • פשטתי יד לבקש רחמים • הוי ארצי הורתי • בלילה • שי • אקליפטוס • מנגד • זו הדרך • אני ואתה |
| נבו (1932) | אביב • רק על עצמי • הנה אקח את מבט עיניך • בגני נטעתיך • על הגורן • עם שחר • חג • מתי • כה ציפיתי ליום והגיע • ליד החלון |
| טיוטות ותרגומים | חופי ירדן • אל נא תשירי • התזכרי ליל אביב? • שיבה • אל גדר דחויה |