**היילה סלאסי הראשון** (באמהרית: **ቀዳማዊ ኃይለ ሥላሴ**, בתעתיק מדויק: קֶדַמַוִי הַ'יְלֶה שְׂלַסֵה; ‏האזנהⓘ‏?‏; 23 ביולי 1892 – 27 באוגוסט 1975) היה קיסר אתיופיה האחרון.

נולד בשם **תפרי מקונן**, היה יורש העצר של אתיופיה בשנים 1916–1930 וקיסר אתיופיה בשנים 1930–1936, 1941–1974. סלאסי השתייך לענף השוואני של השושלת הסולומונית שמתחילה במאה ה-13, ומשם לפי המסורת דרך השושלת האקסומית אל מנליק הראשון הוא בנם של שלמה המלך ומלכת שבא. היילה סלאסי היה אישיות מכוננת באתיופיה בפרט ובאפריקה בכלל.

תנועת הראסטאפרי, שנוסדה בג'מייקה בשנות ה-30 ומונה כיום כ-600,000 מאמינים, רואה את היילה סלאסי כדמות משיחית, ואף כהתגלמותו של אלוהים, שתוביל את העמים האפריקאים והפזורה האפריקאית לתקופה של שלום, צדק ושגשוג. שם התנועה מורכב משמו הפרטי ותואר אצולה: **ראס טפרי** מקונן.

שמו
---

נולד בשם ליג' תפרי מקונן (אמהרית:ልጅ፡ ተፈሪ፡ መኮንን). ליג' הוא תואר לילד אציל. תפרי הוא שמו הפרטי. מקונן הוא שמו הפרטי של אביו.

יותר מאוחר קיבל את תואר האצולה ראס, המקביל לתואר האירופי דוכס. מילולית פירוש המילה "רָאְס" הוא ראש.
ב-1928 הועלה על ידי הקיסרית זאודיטו לתואר נגוס (מלך), ועם הכתרתו לקיסר בשנת 1930 נטל את השם היילה סלאסי הראשון (קדמווי), שפירושו "כוח השילוש".

תוארו המלא לאחר הכתרתו היה:"הוד מלכותו היילה סלאסי הראשון, ניצח האריה משבט יהודה, בחיר האלוהים ומלך המלכים של אתיופיה" (געז: ግርማዊ፡ ቀዳማዊ፡ አፄ፡ ኃይለ፡ ሥላሴ፡ ሞዓ፡ አንበሳ፡ ዘእምነገደ፡ ይሁዳ፡ ንጉሠ፡ ነገሥት፡ ዘኢትዮጵያ፡ ሰዩመ፡ እግዚአብሔር. בתעתיק לעברית:"גְרְמַווִי, קֶדַמַווי אָצְיֶה הָיילֵה סְלָאסְיֶה מוֹעָ אָנְבֵּסָה זֶאְם-נֵגֵדֶה יהודָה נְגוּסה נגסת זֵה-אִיתְיוֹפּיָה,סְיוּמֶה אְגְזִיאָבְחר").

המוטו הזה משקף את אמונת החבשים שרק צאצאי מנליק (הוא בנם המשותף של שלמה המלך ומלכת שבא) רשאים למלוך באתיופיה.

בנוסף לזה באתיופיה הוא מוכר גם בשמות **ג'אן-הוי** ,**טלאקו מרי** ,**אבא טקל** ,ובתנועת הראסטפרי **ג'ה**,**ג'ה ראסטפרי** ,**HIM** ,**גור אריה יהודה**.

חייו
----

### משפחתו ונעוריו

אביו של סלאסי, ראס מקונן דוכס הרר.
היילה סלאסי נולד למשפחת אצולה מעורבת מאורומו אמהרית וגוראגית ב-23 ביולי 1892 באג'ראסה גורו שבמחוז הררג .

אביו ראס מקונן, היה שליט חבל הררג, והגנרל הראשי של מנליק השני במלחמת אתיופיה-איטליה הראשונה. הוא השתייך לענף השוואני של השושלת הסולומונית, היה נכדו של המלך סהלה סלאסי ששלט במחוז שאווה בשנים 1813–1847, ובן דודו של הקיסר ששלט באותה העת באתיופיה, הקיסר מנליק השני (ששלט בשנים 1889-1913).

אימו וויזרו ישימבט עלי אבאג'יפאר הייתה אורומוית במוצאה, ובתו של שליט וואלו הדג'אזמאץ' עלי אבאג'יפאר .

ראס מקונן סלאסי קיבל חינוך בסיסי בצרפתית על ידי רופא ממרטיניק, ולאחר מכן נשלח לבית-ספר עם המון העם, שם קיבל חינוך בגעז, אמהרית ובלימודי קודש.

ב-1 בנובמבר 1905, הכתיר אותו אביו בתואר דג'אזמאץ', והעניק לו אזור קטן שהיילה הצעיר נחשב לשליטו. אביו נפטר לאחר שנה, ב-1906, והמלך מנליק לא היה מעוניין למנות את סלאסי הצעיר לשליט חבל הררג עקב ניסיונו המועט.

### שליט מחוז הרר

סלאסי עבר לאחר פטירת אביו לחצר הקיסר מנליק, שם היה לבן לוויה לנכדו של הקיסר, ייאסו החמישי. היילה ידע להלך בין הטיפות כאשר החמיר מצבו של הקיסר מנליק, ולהראות תמיכה הן בקיסרית טאיטו (אשת הקיסר מנליק) שניסתה להשתלט על השלטון בפועל, והן במצדדים ב ליג' ייאסו, הנכד. באופן זה קיבל תמיכה ומונה לשליט הררג ב-12 במרץ 1910.

עם כניסתו לתפקיד, החליט סלאסי להפחית את המיסים הגבוהים שהוטלו על ידי מחליפיו של אביו בהרר, ולמתן את השלטון הצבאי. בשנת 1911 התחתן היילה סלאסי עם ווזירו מנן (אחייניתו של ליג' ייאסו, נכדו של הקיסר).

#### הסכסוך עם ליג' ייאסו

בשנים הבאות המשיך כלפי חוץ בנאמנות לליג' ייאסו, שהפך לשליט אתיופיה בפועל עוד ב-1910. זה האחרון ניסה לקרב את האוכלוסייה המוסלמית ולהשוות בינה ובין האוכלוסייה הנוצרית עקב הרקע המוסלמי שלו - אביו היה אימאם מוסלמי מבני האורומו בשם מוחמד עלי. לאחר התנצרותו של מוחמד עלי הוא קיבל את השם והתואר ראס מיכאל ונשא לאישה את ביתו של מנליק (מנישואים אלה נולד ייאסו). ייאסו החל למנות אנשי שלטון מבין המיעוטים האתניים המוסלמיים, והחל להתערב בענייני השלטון בהרר תוך קידום האוכלוסייה המוסלמית לצורך השוואת מעמדה. בשנת 1916 הודיע ייאסו על העברת סלאסי מהרר למחוז קאפה, ומאז היה סלאסי מעורב במאמצים להדחת ייאסו.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נפוצו שמועות כי ייאסו מכין צבא מוסלמי, בשיתוף פעולה עם הסולטאן העות'מאני, כדי לתקוף את מדינות ההסכמה ובכך לפגוע בנייטרליות האתיופית.

### שליט אתיופיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להרחיב על הנאמר.
סלאסי על שער הטיים מגזין, 1930
עם אלינור רוזוולט, 1954
בשנת 1916 סלאסי היה מעורב בהפיכה שהדיחה את הקיסר ייאסו ושהושיבה את בתו של מנליק, זאודיתו, על כס המלוכה. סלאסי עצמו הוכתר לעוצר ויורש כס המלכות. בפועל, היה סלאסי שליטה למעשה של אתיופיה, ונטל לעצמו את התואר "ראס טפרי".

כיורש העצר פעל היילה סלאסי לפיתוח מנגנון פקידות באתיופיה, לצירוף אתיופיה לחבר הלאומים ב-1923, לביטול העבדות הפנימית, לגיוס יועצים בינלאומיים, לבניית תשתיות ולחיוב משקיעים זרים בצירוף שותפים מקומיים.

ב-1928 קיבל מהקיסרית זאודיטו את התואר נגוס (מלך) ההכתרה הזו של טפרי הייתה שנויה במחלוקת משום שלמעשה לא שלט בממלכה כלשהי בתוך האימפריה האתיופית אלא היה נמצא בבירה לצד הקיסרית, דבר שכזה לא היה קיים אף פעם בהיסטוריה האתיופית, מתנגדיו ראו בזה עלבון לקיסרית כגון הדג'אזמץ' באלצ'ה סאפו וראס גוגסה וואלה בעלה של הקיסרית שניהל מרד כנגד טפרי וצעד עם צבאו מגונדר לאדיס אבבה אך הובס בקרב אנצ'יאם ב-31 במרץ 1930. לאחר מות הקיסרית ב-1 באפריל 1930, בנובמבר אותה שנה הוכתר בטקס רב רושם בקתדרלת גאורגיוס הקדוש באדיס אבבה, בנוכחות נציגים בכירים של כמעט כל המדינות העצמאיות.

בשנים 1931–1935 המשיך בתנופת המודרניזציה שתכליתה בניית מנגנון שליטה ריכוזי מודרני, הוא יזם חוקה לאימפריה האתיופית, חוקה זו הייתה מבוססת על חוקת מייג'י שיזם הקיסר היפני מוצוהיטו, החוקה הכתובה הראשונה נכנסה לתוקף ב-1931, והחליפה להלכה את הכברה נגסט כמקור הלגיטימציה של הקיסר, החל בהקמת צבא מודרני, פעל לבנית תשתיות לאומיות, ופתיחת הכלכלה, פתיחת בתי ספר. בשנים אלה החלה פריחה כלכלית באתיופיה.

עם זאת, רבים ממושלי המחוזות נשארו אדונים לעצמם. בתיגראי שבה שלטו שני נכדיו של יוהנס, ראס סיום מנגשה מאדווה וראס גוגסה אראיה ממקלה, המשיכו ביריבות הפעילה ביניהם. כך היה גם בגוג'ם שבה נהג השליט המקומי ראס היילו תקלה היימנות כאילו היה מלך לכל דבר. אך ב-1936 נכבשה אתיופיה על ידי צבאו של מוסוליני, והייתה בשליטה איטלקית עד שנת 1941.

סלאסי עצמו נמלט עם הכיבוש והגיע ביום 27 באפריל 1936 לירושלים דרך נמל חיפה. בתחילת ביקורו שהה במלון המלך דוד בעיר ולאחר מכן השתכן ב"וילה לאה" ברחביה אותה שכר מנסיב אבקריוס ביי. בפנקס תושבי רחביה שפורסם ביולי 1936 נכתב תחת האות ח': "השם:חיילה-סלסיה. הכתובת:רחוב בן מימון 6. מקצוע או עבודה: מלך חבש". ב-23 במאי עזב היילה סלאסי את ארץ ישראל לז'נבה, שווייץ בה נאם בפני חבר הלאומים, וגינה את השימוש בנשק כימי שעושה איטליה הפשיסטית נגד בני עמו. לאחר כשלושה חודשים בירושלים עבר לאנגליה. בשנים בהן שהה בגלות ארגן והפעיל כח גרילה אתיופי מקומי.

בדצמבר 1940 הודיעה ממשלת בריטניה כי היא מבטלת את ההכרה בכיבוש אתיופיה ומכירה בסלאסי כקיסר אתיופיה. ביוני 1940 הוכר פורמלית על ידי בעלות הברית כבעל בריתן, ונשלח לעמוד בראש כוחות צבאיים לקראת חזרתו לאתיופיה. ב-5 במאי 1941 נכנס כמנצח לאדיס אבבה, וחזר לתפקידו כקיסר. 

במהלך שנות ה-50 שימש היילה סילסי כשחקן מפתח בדיפלומטיה הבין לאומית. הוא היה מיישב סכסוכים והיה סמל חשוב של המדינות הבלתי מזדהות. 

בשנת 1960 התארגנה הפיכה פרו-סובייטית כנגדו בעת ששהה בברזיל, אך סלאסי הוזהר בידי המודיעין הישראלי ושב בזמן לארצו לסכל את ההפיכה.

### מותו וקבורתו

ב-28 באוגוסט 1975 דיווחה התקשורת הממלכתית באתיופיה שהיילה סלאסי נפטר ב-27 באוגוסט כתוצאה מ"כשל נשימתי" בעקבות סיבוכים מניתוח הערמונית. רופאו, אסראט וולדייס ציין שלא היו לסלאסי סיבוכים רפואיים ודחה את הגרסה הממשלתית למותו. ב-1994, שלוש שנים לאחר שהחונטה הצבאית האתיופית הודחה גילה בית המשפט האתיופי שכמה קציני צבא לשעבר חנקו למוות את הקיסר במיטתו. החשודים הואשמו ברצח עם וברצח בבית המשפט והוצגו במשפט מסמכים המעידים כי ההוראה להתנקש בחייו של סלאסי ניתנה מהחונטה הצבאית האתיופית משום שכונן "משטר פיאודלי". צו ההתנקשות שהוציאה החונטה הצבאית האתיופית הופץ באינטרנט. הצו אומת כמסמך אותנטי על ידי מספר רב של חברים לשעבר בחונטה הצבאית האתיופית.

המשטר המהפכני הסוציאליסטי, בראשות מנגיסטו היילה מריאם הופל ב-1991 על ידי החזית הדמוקרטית המהפכנית האתיופית, קואליציה של כוחות מורדים. לפי פרסומים שונים, במהלך הפיכה זו הוצאו עצמותיו של סלאסי מתחת לשירותים בארמונו של השליט מנגיסטו. במשך כמעט עשור לאחר מכן, בעוד שבתי המשפט האתיופיים ניסו לברר את נסיבות מותו של סלאסי, הארון שלו היה מונח בכנסיית בהאטה, ליד מקום קבורתו של דודו מנליק השני. ב-5 בנובמבר 2000 נקבר היילה סלאסי בטקס ממלכתי.

אף כי דמויות ראסטפארי בולטות כמו ריטה מארלי ואחרים השתתפו בהלוויה הגדולה, רוב הראסטפרי דחה את האירוע וסירב לקבל את עצמותיו של היילה סלאסי. יש עדיין ויכוח בתוך תנועת הראסטאפרי, בין אם היילה סלאסי אכן מת ב-1975.

### משפחתו

סלאסי היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה נולדה להיילה סלאסי בת יחידה, רומן וורק, שבעלה היה מפקד החזית האתיופית מול צבא איטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה. רומן וורק נלקחה בשבי האיטלקי, ונפטרה שם. היילה סלאסי התגרש מאשתו הראשונה, ונישא לאשתו השנייה, מנן אספאו.

לסלאסי נולדו ממנן אספאו שישה ילדים נוספים, אשר ארבעה מהם נפטרו בנסיבות טראגיות בגיל צעיר. בנו, יורש העצר אספא ווסן, יצא בהכרזה ברדיו אתיופיה בשנת 1960, בזמן ניסיון ההפיכה הראשונה נגד אביו, לפיה הוא תומך בהפיכה. עם שובו של היילה סלאסי לאתיופיה, הוא טען כי הוא אולץ בכוח על ידי המורדים לצאת בהכרזה זו. היילה סלאסי הודיע ברבים כי הוא סולח לבנו, אולם בפועל עזב בנו את אתיופיה לגלות, והתגורר בשווייץ, באנגליה ובארצות הברית עד פטירתו.

חשיבותו בקרב הראסטפארי
----------------------

 ערך מורחב – **ראסטפארי**  

הכתרת היילה סלאסי כקיסר אתיופיה ב-2 בנובמבר 1930 הייתה, עבור צאצאי העבדים בג'מייקה, הסימן למימוש החזון ל- "גאולת אפריקה" של אבי תנועת הראסטפארי מרקוס גארבי. ההכתרה חיזקה את הקשר של צאצאי העבדים לאתיופיה ואפריקה, חיזקה הזהות, השורשים והגאווה של מי שהיו עבדים מושפלים ומשועבדים.

הכתרת סלאסי הפכה את המאמינים בראסטפארי מאוסף של קבוצות לתנועה עם עקרונות:

1. גינוי המשטר הקולוניאלי בג'מייקה.

2. האמונה כי המפתח להתגבר על דיכוי השחורים הוא החזרה ליבשת אפריקה.

3. דבקות בחוסר אלימות.

4. אמונה באלוהות של היילה סלאסי.

אירוע משמעותי נוסף בתולדות תנועת הראסטאפרי היה הגעתו של היילה סלאסי, באפריל 1966, לביקור בג'מייקה.

הוא התקבל על ידי רבבות אנשי הראסטפארי בניהם צעירה כבת 20. כאשר הקיסר נופף לקהל, היא דימתה לראות על כף ידו את מה שעבורה היה סימן לאלוהותו של הקיסר: צלקות המסמר שצלב את ישו. לצעירה קראו ריטה ואת החוויה חלקה עם בעלה בוב מארלי, מי שלימים העביר את המסר של גארבי בעזרת המוזיקה שלו ושהעניק לתורת הראסטפארי את הדחיפה הגדולה ואת ההכרה העולמית.

בביקור זה הקיסר גם פגש כמה ממנהיגי הראסטפארי. הוא נתן להם אדמות כדי שיוכלו להתיישב באתיופיה. עד היום, זוהי מושבת הראסטפארי החשובה ביותר – שאשאמנה

מבחינת הראסטפארי, ישו הלבן הינה תרמית של מיסיונרים אירופאים כדי לשדוד מהעבדים השחורים את האמת. אמונתם היא שקיסר אתיופיה היילה סלאסי הראשון, צאצא למנליק (בנם המשותף של המלך שלמה ומלכת שבא), הוא המשיח האמיתי, השחור, התגלמות האל עלי אדמות.

לרסטפארים, סלאסי הוא דמות מיתית היכולה לאחד את השחורים בכל העולם. תקופת העבדות היא עונש של האל והאמונה בסלאסי היא הכפרה.

מותו של סלאסי, ב-  1975, לא הביא לקריסת התנועה שהרי אל ומשיח הוא יותר מגוף חומרי ואינו יכול למות.

היילה סלאסי וישראל
------------------

מרשם התושבים ברחביה, 1936
היילה סלאסי בתחנת הרכבת בירושלים
סלאסי ראה עצמו כדור ה-225 למלך מנליק הראשון. המלך מנליק הראשון היה, על פי האמונה האתיופית, בנם של המלך שלמה ומלכת שבא.

בדומה לקיסרים שקדמו לו, היה לסלאסי קשר עמוק עם ירושלים. קיסרי אתיופיה שקדמו לו רכשו קרקעות רבות בירושלים, ואף סלאסי הלך בעקבותיהם. סלאסי רכש קרקע בלב ירושלים ביחד עם רעייתו השנייה, אשר בנוסף רכשה גם קרקע בסמוך לנהר הירדן, אותה היא תרמה לכנסייה האתיופית. סלאסי ביקר בירושלים מספר פעמים, ולאחר יציאתו לגלות ב-1936 התגורר בוילה לאה שבשכונת רחביה במשך כשלושה חודשים.

סלאסי שמר על מערכת יחסים קרובה עם מדינת ישראל במרבית תקופת שלטונו ואף קיים עמה בברית צבאית-פוליטית ("ברית הפריפריה") ואף נטען כי המודיעין הישראלי הזהירו בשנת 1960, בעת ביקורו בדרום אמריקה, מפני ניסיון הפיכה, ובכך אפשרה לו לחזור במהירות לאתיופיה ולסכל את ההפיכה בעודה באיבה.

החל משנת 1960 סייעה מדינת ישראל לממשלת אתיופיה להקים את משטרת אתיופיה. לשם כך נשלח ב-1960 ניצב יהודה פראג לאתיופיה כראש משלחת של משטרת ישראל באתיופיה שנועדה לסייע לקיסר להקים משטרה בארצו. פראג שימש כיועץ ראשי למשטרת אתיופיה בשלבי הקמתה, ובמהלך שליחות זו שהסתיימה ב-1963 זכה לעיטור הזהב הגבוה של הקיסר היילה סלאסי, שהוענק לו על ידי הקיסר עצמו.

בשנת 1973, בעקבות מלחמת יום כיפור, ניתקה אתיופיה את יחסיה עם מדינת ישראל, וגירשה משלחת גדולה של יועצים ישראלים משטחה.

### דיונים סביב רכושו של סלאסי בישראל

בניין קול ישראל, רכוש אתיופי בירושלים
שמו של היילה סלאסי היה מעורב במספר דיונים משפטיים בנוגע לרכוש האתיופי וכן לרכושו הפרטי בירושלים.

הדיון הראשון התרחש לאחר הכיבוש האיטלקי במלחמת העולם השנייה. סלאסי פנה אז לערכאות בירושלים שהייתה נתונה תחת שלטון המנדט הבריטי, ותבע לקבל כמלך אתיופיה דה-יורה את הרכוש האתיופי בירושלים. ממשלת בריטניה הכירה, טרם מלחמת העולם השנייה, בכיבוש האיטלקי של אתיופיה, ודחתה פעם אחר פעם את בקשותיו של היילה סלאסי לקבל חזרה את רכוש המדינה. בנוגע לבניין הקונסוליה האתיופית בירושלים טענו באי כוחו כי הוא רכוש פרטי של "ראס טפארי", שהועבר לרשות הקיסרית זאודיתו וכי העברתו על שם ממשלת חבש נעשתה שלא כדין. לאחר שסלאסי כשל בכל הדיונים המשפטיים, נכנסה איטליה למצב לוחמה עם בריטניה, ממשלת בריטניה הסירה את הכרתה בכיבוש האיטלקי והחזירה לידי סלאסי את השליטה על הרכוש האתיופי בירושלים. 

במרבית הדיונים הללו ייצג את סלאסי עו"ד ירושלמי בשם נתן מריין, בתשלום סמלי. היילה סלאסי זכר את הטובה שעשה איתו מריין, ועם שובו לשלטון באתיופיה לאחר מלחמת העולם השנייה, מינה אותו לתפקידים שונים באתיופיה. מריין היה היועץ המשפטי של ממשלת אתיופיה, ובשלב מאוחר יותר גם שופט בית המשפט העליון באתיופיה, וממחברי החוקה האתיופית.[דרוש מקור]

בשנת 1986 ניסה בנו של סלאסי, אספא ווסן, להכריז על עצמו כיורש יחיד לכל נכסי אביו בישראל. ניסיונו כשל עקב התערבות ממשלת אתיופיה.

בשנת 2002, פנו יורשי סלאסי לבית המשפט בירושלים, בבקשה להוצאת צו ירושה. בעקבות זאת הגישה ממשלת אתיופיה תביעה כנגד מנהל עזבונו של סלאסי, עו"ד צבי שמיר, ותבעה את הבעלות על הבית שרכש היילה סלאסי בישראל. ממשלת אתיופיה טענה כי כל רכושו של סלאסי נרכש בכספי אתיופיה, ולחלופין הולאם על ידי ממשלת אתיופיה לאחר ההפיכה. בפסק דין שניתן על ידי השופט יצחק ענבר בבית המשפט המחוזי בשנת 2006, נדחו טענות ממשלת אתיופיה, והרכוש נותר בבעלות נכדיו של סלאסי מילדיו השונים. פסק הדין עורר מתקפה רבתי של גופים אתיופיים כנגד צאצאיו של סלאסי, שמכרו את הרכוש לאדם שאינו אתיופי.

לקריאה נוספת
------------

* רישרד קפושינסקי, **הקיסר** (תרגום: יורם ברונובסקי) זמורה ביתן, 1989
* דרור בורשטיין, כל זה היה רחוק רחוק מכאן, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2006
* בני פירסט, **הנה בא ה"ניגוס": ביקורו של קיסר אתיופיה המודח בירושלים ב-1936**, בתוך עת־מול 220, דצמבר 2011 עמ' 6–9
* חגי ארליך, **ברית ושבר: אתיופיה וישראל בימי הילה-סלאסה**, הוצאת מרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה, 2013
* חגי ארליך, **היילה־סלאסה - אריה יהודה, מלך המלכים**, הוצאת מאגנס, 2019

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **היילה סלאסי, קיסר אתיופיה** |

* משטר מורשוני למדינת חבש, דואר היום, 19 ביולי 1931
* קטע קול ‏**BioCast** - אלף אישים באלף שניות: היילה סלאסי, באתר iCast‏, 9 באוגוסט 2011
* יריב פלג, הקיסר האחרון של אתיופיה, באתר ישראל היום, 18 ביולי 2019
* קטע קול פרק בפודקאסט ״מינהר הזמן״ בנושא ״שלמה המלך ראסטפארי״ ב״כאן״, תאגיד השידור הישראלי
* קטע קול ערן סבאג, "חיים של אחרים" על היילה סלאסי, גלי צה"ל | ארבעים ושתיים שנה למותו | לקראת ערב, חלק א' | לקראת ערב חלק ב' | נפילתו | שמונים וחמש שנים להכתרתו | היילה סלאסי בירושלים | נאום של היילה סלאסי | יום הולדתו ה-121 | שמונים ושלוש שנים להכתרתו |
* סרטונים היילה סלאסי נואם, ארכיון שפילברג (0:06 עד 1:19)
* סרטונים טקס ההכתרה לקיסר, 2 בפברואר 1930, ארכיון הסרטונים של AP
* סרטונים היילה סילאסי מגיע לארץ ישראל (1938), ארכיון הסרטונים של AP
* סרטונים היילה סילאסי שב לארצו מגלות, ארכיון הסרטונים של AP
* שבת עולמית עם ד"ר יצחק נוי, משדר שהוקדש לקיסר היילה סלאסה, 2 במאי 2020
* בני פירסט, סיור בעקבות ביקור הקיסר בירושלים 1936
* מידע על היילה סלאסי בקטלוג הספרייה הלאומית
* היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קטע קול הקיסר האחרון, במסגרת הסכת עולמי עם יצחק נוי, תאגיד השידור הישראלי - כאן
* הילה סלסיה ה-1, (1892-1975), קיסר אתיופיה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוש השם הוא "חֵיל הַשִּׁלּוּשׁ"; **הַ'יְלֶה** מקביל ל"חֵיל", ו**שְׂלַסֵה** מקביל ל"שִּׁלּוּשׁ". **קֶדַמַוִי** פירושו פשוט "הראשון".
2. ↑  בשנים 1936–1941 אתיופיה הייתה תחת כיבוש איטלקי.
3. ↑  Erlich, Haggai. The Cross and the River: Ethiopia, Egypt, and the Nile. 2002, page 192.
4. ↑  Murrell, Nathaniel Samuel and Spencer, William David and McFarlane, Adrian Anthony. Chanting .
5. ↑  "Major Religions of the World Ranked by Number of Adherents". Adherents.com..
6. ↑  Sullivan, Michael, C. *In Search of a Perfect World*. 2005, page 86.
7. ↑  My Life and Ethiopia's Progress. Vol. 2, 1999, page xiii.
8. ↑  Ghai, Yash P. Autonomy and Ethnicity: Negotiating Competing Claims in Multi-Ethnic States. 2000, page 176.
9. ↑  אמהרית:"המנהיג הדגול/הגדול".
10. ↑  ע"ש סוסו המועדף.
11. ↑  קיצור של ג'הובה שהוא הגרסה האנגלית של שם ה' המפורש.
12. ↑  His Imperial Majesty .
13. ↑  the Lion Of Judah.
14. ↑  בנו של הנגוס תקלה היימנות מגוג'ם,
15. ↑  Famous Pilot Rejoins Negus, פלסטיין פוסט, 22 במאי 1936
16. ↑  לפי בני פירסט, "הנה בא הניגוס", עת־מול 220
17. ↑  ⁨קיסר חבש בא ללונדון ⁩ | ⁨אמר⁩ | 11 יוני 1940 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
18. 1 2  ⁨אנגליה אינה מכירה בכבוש חבש ⁩ | ⁨המשקיף⁩ | 2 דצמבר 1940 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
19. ↑  חזרה עטרה ליושנה, הַבֹּקֶר, 7 במאי 1941
20. ↑  תחנות בשליחות הציבור / יצחק (איז'ו) רגר, הוצאת כל-בי, 1998, פרק ראשון.
21. ↑  "The Learning Network". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-31.
22. ↑  Reuters. "Ex-Rulers of Ethiopia Charged With Strangling Haile Selassie" (באנגלית). נבדק ב-2018-11-06.
23. ↑  "Ethiopian Court Hears How Emperor Was Killed". *Washington Post* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2018-11-06.
24. ↑  ""እንኳን ሰው ዝንብ አልገደልኩም!" ኮ/ል መንግሥቱ የ*60ዎቹ* ባለስልጣናት ግድያ 43ኛ ዓመት መታሰቢያ". *Ethio Reference*. 1 בנובמבר 1974. `{{cite web}}`:  (עזרה)
25. ↑  "The real story of the last days of Emperor Haile Selassie of Ethiopia - Face2Face Africa". *Face2Face Africa* (באנגלית אמריקאית). 2018-08-27. נבדק ב-2018-11-06.
26. ↑  Riste, Tesfaye (2009). *Misekerenet Bebaale Seltanatu Andebet*. Addis Ababa, Ethiopia.
27. ↑  Wogderess, Fikre Selassie (2014). *Egnana Abiyotu*. Tsehay Publishers. pp. 211, 310.
28. ↑  "An Imperial Burial for Haile Selassie, 25 Years After Death", *The New York Times*, 6 November 2000.
29. ↑  Lorch, Donatella (31 December 1995). "Ethiopia Deals With Legacy of Kings and Colonels". *The New York Times*.
30. 1 2 3 4 5  סלעית סהר, תולדות הראסטפרי, באתר פורטל הרגאיי הישראלי, ‏24.3.2024
31. 1 2  גילי חסקין, הראסטאפרי בין ג'מייקה לאתיופיה, באתר גילי חסקין מדריך חובק עולם, ‏24.3.2024
32. ↑  גיל בונשטיין, ג'מייקה – קצב פעימות הלב, באתר מסע אחר, ‏25.3.2024
33. ↑  ⁨למי שייכיים כעת בניני החבשים ⁩ | ⁨המשקיף⁩ | 23 נובמבר 1939 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
34. ↑  אתר למנויים בלבד חגי ארליך, עלייתו ונפילתו של קיסר אתיופיה האחרון, באתר הארץ, 27 במאי 2020

| השושלת השאוונית |
| --- |
| ממלכת שאווה |
| בית אב | השושלת הסולומונית |  |
| שליטים | נאגסי קראסטוס • סבסטינוס • קאדמי קאל • אמחה ייאסוס • אספה וואסן • וואסן סגד • סהלה סלאסי • היילה מאלכות • מנליק השני • ייאסו החמישי • זאודיתו • היילה סלאסי • אמחה סלאסי • זרע יעקב אמחה סלאסי |
| ממלכות האימפריה האתיופית |

| הקיסרות האתיופית והכנסייה האורתודוקסית האתיופית בירושלים |
| --- |
| מוסדות דת | קִידָאנֵה מִהְרַת - הכנסייה האתיופית • דיר א-סולטאן | תבליט האריה - סמל האימפריה האתיופית |
| בניינים נוספים | ארמון המלכה החבשית • בית הקיסרית טאיתו • בניין הקונסוליה האתיופית • בית הקיסר מנליק השני |
| בני מלוכה אתיופיים שבנו בירושלים | מנליק השני, קיסר אתיופיה • טאיתו בטול • זאודיתו, קיסרית אתיופיה • היילה סלאסי, קיסר אתיופיה |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**זאודיתו** | **קיסר אתיופיה** 1930–1936 | **הבא**:**ויטוריו אמנואלה השלישי** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ויטוריו אמנואלה השלישי** | **קיסר אתיופיה** 1941–1974 | **הבא**:**אמן אנדום  בתואר שליט אתיופיה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262369305171
* BIBSYS: 90087973
* BNE: XX1117917
* BnF: cb11973730w (data)
* CANTIC: a12378422
* CiNii: DA10223158
* GND: 118700758
* ISNI: 0000 0001 0910 2298
* LCCN: n79043431
* LNB: 000213438
* MusicBrainz: 9a5480fe-1243-45f0-9986-3f8a4e2daecd
* NARA: 10580589
* NDL: 00620780
* NKC: jo2007416169
* NLA: 35677375
* NLG: 285581
* NLP: a0000001179211
* NTA: 069482837
* RERO: 02-A012311388
* SELIBR: 319456
* SNAC: w6348t1j
* SUDOC: 027764656
* Trove: 1038301
* VcBA: 495/254151
* VIAF: 66475642
* WorldCat: lccn-n79043431

 |