recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**איוואן ראבוזין** (בקרואטית: **Ivan Rabuzin**; ‏27 במרץ 1921, נובי מארופ, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 18 בדצמבר 2008, ואראז'דין, קרואטיה) היה צייר בזרם האמנות הנאיבית, החל לצייר רק בגיל 35 וזכה לפרסום עולמי. יצירותיו הוצגו בגלריות ובמוזיאונים בעולם.

תולדות חייו
-----------

איוואן ראבוזין נולד בנובי מארופ באזור קרואטיה של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, למשפחה קשת יום. אביו היה כורה פחם ואיוואן היה השישי מבין אחד עשר ילדים. ב-1947 עבר לזאגרב ועבד כשוליה בנגריה. ב-1950 חזר לעיירת הולדתו והפך למנהל עבודה במפעל לייצור רהיטים. במסגרת עבודתו בנגרות התבקש להכין בין השאר מערכי לימוד לשיעורי אמנות עבור האמן קוסטה אנגלי רדובני(אנ'), שם גילה את אהבתו לאמנות. ראבוזין החל לצייר ב-1956 כאשר היה בן 35. ב-1958 זכה ראבוזין בפרס ראשון בתערוכה הפדרלית של ציירים חובבים יוגוסלביים בזאגרב. תערוכת היחיד הראשונה שלו נערכה בגלריה לאמנות נאיבית בזאגרב והייתה לנקודת מפנה בחייו. בזכות הצלחת התערוכה, עזב ראבוזין את עבודתו במפעל הרהיטים והחל מ-1963 הקדיש את כל זמנו לציור.

קריירה כאמן
-----------

ב-1969 הוענק לראבוזין פרס אנרי רוסו לאמנות נאיבית בברטיסלאבה. מאז הוצגו יצירותיו בתערוכות חשובות רבות בארצו וברחבי העולם. ב-1981 הוצגה תערוכת ענק שלו בגלריה ג'ארו ארט בניו יורק. מאז הוצגו עבודותיו בתערוכות בעולם: בפריז, ניו יורק, טוקיו, סאו פאולו, מילאנו, אמסטרדם, ציריך, אוסלו, מינכן, פירנצה, ז'נבה, ברן, המבורג וקלן,

ב-1976 הוזמן ראבוזין להשתתף בפרויקט 'אמנות על השולחן' לעיצוב תעשייתי של מערכת כלי שולחן יוקרתית בת 500 חלקים עבור חברת רוזנטל(אנ'). הפרויקט בראשותו של המעצב הפיני הנודע טימו ספרפנווה(אנ') זכה לעיטור מאת ממשלת גרמניה המערבית.

ציוריו של ראבוזין הגיעו לאוספים פרטיים רבים ולמוזיאונים בעלי שם עולמי, והוא זכה להיות בין האמנים המעטים שעבודה שלו הוצגה במוזיאוני הוותיקן.

ראבוזין הטביע את חותמו על עולם האמנות הנאיבית העכשווית בסגנון שנקרא על שמו "peindre a la Rabuzin". סגנון אופייני המתאר טבע שמימי ואור בצבעי פסטל עדינים עם קומפוזיציות פואטיות של עננים נפוחים ובתי כפר קטנים המבטאות סוג של גן עדן עלי אדמות.

פעיל פוליטי
-----------

ראבוזין היה פעיל פוליטי וחבר במפלגת האיחוד הדמוקרטי של קרואטיה (אנ'), ובשנים 1993 עד 1999 היה חבר הפרלמנט הקרואטי.

ראבוזין זכה להערכה רבה במולדתו יוגוסלביה, ובקרואטיה. בתקופת מלחמת העצמאות של קרואטיה, נעשו מאמצים רבים להסתרת ציוריו כדי שלא יינזקו.

איוואן ראבוזין נפטר ב-2008 בבית חולים בעיר ואראז'דין, שבקרואטיה.

ראו גם
------

* על הגבעות - בתולת היער, באתר ויקיפדיה באנגלית (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן ראבוזין** בוויקישיתוף
* איוואן ראבוזין אתר האמן (אורכב 06.08.2018 בארכיון Wayback Machine) (באנגלית) ו(בקרואטית)
* גלריית איוואן ראבוזין (באנגלית)
* ציוריו של איוואן ראבוזין, באתר artnet.com
* איוואן ראבוזין באתר גלריית ג'ארו ארט בניו יורק (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איוואן ראבוזין - ביוגרפיה, באתר rabuzinfineart (באנגלית).
2. ↑  איוואן ראבוזין - תקציר ביוגרפי, באתר rabuzingallery.com (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb126488384 (data)
* GND: 11902053X
* ISNI: 0000 0000 7859 9421
* LCCN: n81012488
* NKC: jo2012710876
* NTA: 202566625
* RKD: 65344
* SNAC: w6t74cwd
* SUDOC: 111706734
* ULAN: 500000547
* VIAF: 33313223
* WorldCat: lccn-n81012488

 |
**לווייתני אוגוסט** (באנגלית: **The Whales of August**) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1987 בבימויו של לינדסי אנדרסון המבוסס על מחזה בשם זה מאת דייוויד בארי שגם כתב את התסריט. בטי דייוויס וליליאן גיש משחקות בתפקידים הראשיים בתור שתי אחיות זקנות. בנוסף להן משחקים אן סאות'רן בתור ידידתם ווינסנט פרייס בתור שכנן.

הסרט צולם על Cliff Island במפרץ מיין.

גיש הייתה בת 93 בצילום הסרט ושיחקה את האחות הקטנה המטפלת באחותה הגדולה אותה גילמה דייוויס שהייתה "רק" בת 79.

אן סאות'רן הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, ליליאן גיש זכתה ב-National Board of Review בפרס השחקנית הטובה ביותר.

זה היה הסרט האחרון של גיש וסאות'רן ולפני אחרון של דייוויס.

תקציר העלילה
------------

הסרט מתחיל בפלשבק בשחור-לבן. שלוש בחורות צעירות רצות מבית הבנוי על צוק מעל החוף כדי לחזות בלווייתנים המגיעים כל קיץ קרוב לחוף מפרץ מיין.

הסרט ממשיך בצבע. לאחר עשרות שנים גרות בבית על החוף שתי אחיות אלמנות זקנות. אליזבת "ליבי" (בטי דייוויס) ושרה (ליליאן גיש). שתיהן גרו בפילדלפיה והבית במיין שימש להם כבית קיץ. זה היה בית המשפחה וכעת הוא שייך לשרה המטפלת בליבי כבדת הראייה.

ליבי, האחות הגדולה בעלת אופי מריר ועצבני. שרה בעלת אופי רך וסלחני וסועדת את אחותה למרות היחס המנוכר שהיא מקבלת ממנה.

שתי האחיות מרבות לשבת במרפסת ולהתבונן בים ולהעלות זיכרונות על בעליהן שנפטרו ועל הקושי להזדקן. ליבי מיואשת מחייה ומחכה למלאך המוות שיגאל אותה. את כל תסכוליה היא מוציאה על אחותה שרה המשתדלת לספוג אותם ולהמשיך לטפל בה כתמורה לשנים בה גרה אצל ליבי ובעלה כאשר בעלה נפטר.

לבית הבודד מגיעה מדי פעם חברתם מילדות "טישה" (אן סאות'רן) הגרה בסמוך ולעומת שתי האחיות המדוכאות היא מלאה עדיין בשמחת חיים.

לבית מגיע גם ניקולס מרנוב (וינסנט פרייס) שהיה בעברו ממשפחת אצולה רוסית שנאלץ לברוח לאחר המהפכה. הוא מתארח אצל האחיות ומנסה ליצור איתן קשר כדי שישכירו לו חדר בביתן אך ליבי מודיעה לו כי שום גבר לא יגור בביתם.

"טישה" מנסה לשכנע את שרה למכור את הבית הגדול עליה ומביאה מתווך נדל"ן אך שרה מגרשת אותו.

היחסים בין האחיות עוברים מעלות ומורדות אך לבסוף הן מתפייסות וליבי מסכימה לבנות חלון גדול בבית שישקיף על הים אף על פי שקודם סירבה בגלל המחיר.

לבסוף, שתי האחיות יוצאות לקצה הצוק כששרה תומכת בליבי, ומחכות להופעת הלווייתנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "לווייתני אוגוסט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "לווייתני אוגוסט", באתר נטפליקס
* "לווייתני אוגוסט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "לווייתני אוגוסט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "לווייתני אוגוסט", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "לווייתני אוגוסט", באתר אידיבי
* "לווייתני אוגוסט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט לווייתני אוגוסט, באתר יוטיוב
* הלווייתנים של אוגוסט, באתר TCM
**54 השנים הראשונות – מדריך מקוצר לכיבוש צבאי** הוא סרט ישראלי באורך מלא משנת 2021 של הבמאי אבי מוגרבי. הסרט מתאר את הכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה מנקודת מבטם של חיילי צה"ל משנת 1967 ועד 2021. מלבד עדויות יש בסרט קטעי סרטים ארכיוניים. הבמאי אבי מוגרבי מלווה את הסרט לכל אורכו בתפקיד של מספר ומדריך.

עלילה
-----

בסרט מעידים גברים שהיו חיילים בשטחים הכבושים והוא מתפתח באופן כרונולוגי ממלחמת ששת הימים בשנת 1967 עד ל-2021. העדויות נאספו על ידי ארגון שוברים שתיקה. מלבד עדויות מפי מי שהיו חיילים לאורך השנים, יש קטעי ארכיון, שמהווים לעדויות אלה מעין אילוסטרציה. הבמאי אבי מוגרבי מופיע במהלך הסרט ומדבר על מהות הכיבוש באופן כללי. הכיבוש הישראלי בגדה המערבית וברצועת עזה מוצג בסרט כדוגמה למורכבות של החיים בתנאי שלטון קולוניאלי.

פרסים
-----

* זוכה פרס מיוחד ב-Yamagata International Documentary Film Festival לבמאי לשנת 2021
* זוכה פרס Torino Film Festival לבמאי לשנת 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* "54 השנים הראשונות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "54 השנים הראשונות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סרטונים לצפייה בסרט באורך מלא
* סרטונים גואל פינטו מראיין את אבי מוגרבי על "54 השנים הראשונות - מדריך מקוצר לכיבוש צבאי"
**ג'קלין 'ג'קי' מקשי** (נולדה ב-25 בדצמבר 1943) היא זמרת אנגלית. מאז 1966 היא מופיעה עם Pentangle, להקת פולק רוק ידועה, שניחנה בהשפעות ג'אז.

ביוגרפיה
--------

מקשי נולדה בקטפרוד, דרום לונדון. את הקריירה המוזיקלית שלה החלה כסולנית במועדוני פולק באמצע שנות ה-60. לאחר שיתוף פעולה עם הגיטריסט ג'ון רנבורן, החליטו השניים לייסד את להקת Pentangle.

פנטנגל ביססה את עצמו במהירות כאחד הייצוגים המוקדמים ביותר של תנועת הפולק רוק הבריטית. עם זאת, בנוסף למעריצי פולק בריטי מסורתי, הם הצליחו למשוך קהל גם מעולם הרוק, הפופ והפולק הפסיכדלי.  הלהקה המקורית ניגנה תערובת של בלדות, בלוז וג'אז, ולעיתים קרובות שילבה את הז'אנרים הללו באותה יצירה. למקשי היה חלק חשוב ביצירת הסגנון המוזיקלי של הלהקה, ושירתה מזוהה עימה לחלוטין.

ב-1994, הקימה מקשי להקה חדשה בשם Jacqui McShee's Pentangle, שעברה כמה שינויים פרסונליים, ועדיין מופיעה כיום.

בשנת 1995 הופיעה מקשי כזמרת חזרות, יחד עם בעלה, המתופף גרי קונווי, באלבומו של דייוויד יוז, *Active in The Parish.* האלבום נבחר ל"אלבום השנה" של מגזין *Q.* בשנת 1998 חברה מקשי חבר לאולריך מאסק כדי להקליט את *The Frog and the Mouse* and *The Cat and the Fiddle*. ההקלטות הללו נועדו לעזור לילדים גרמנים ללמוד לדבר אנגלית.

בשנת 2020 מקשי והגיטריסט הבריטי קווין דמפסי הוציאו את *From There to Here* (MCDEM 001), הקלטה של שירים בהלחנה עצמית, ששולבו בהם מנגינות מסורתיות. בנובמבר 2020 דווח שהיא מתגוררת בסארי, אנגליה.  

למקשי יש אחות אחת. בראשית שנות ה-60 הצטרפו שתיהן הצטרפו לקמפיין למען פירוק נשק גרעיני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'קי מקשי** בוויקישיתוף

* ג'קי מקשי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'קי מקשי, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'קי מקשי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'קי מקשי, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'קי מקשי, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Harris, Craig. [ג'קי מקשי, באתר AllMusic "Jacqui McShee Biography"]. Allmusic. נבדק ב-3 ביולי 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה); Check `|url=` value (עזרה)
2. ↑  Unterberger, Richie. [ג'קי מקשי, באתר AllMusic "Pentangle Biography"]. Allmusic. נבדק ב-3 ביולי 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה); Check `|url=` value (עזרה)
3. ↑  Sexton, Paul. "The Prog Interview: Jacqui McShee". *Prog Magazine, issue 114, Nov. 1, 2020*. נבדק ב-22 במרץ 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Shaw, Peter. "JACQUI MCSHEE & KEVIN DEMPSEY: FROM THERE TO HERE". *folkradio.co.uk*. נבדק ב-22 במרץ 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
5. ↑  *Shaw op. cit*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007366879505171
* BIBSYS: 58961
* BnF: cb16655720t (data)
* GND: 134963245
* ISNI: 0000 0000 2241 2074
* LCCN: no2003109449
* MusicBrainz: 478370bc-e897-4d51-96ee-76822b555321
* SUDOC: 146674995
* VIAF: 15987990
* WorldCat: lccn-no2003109449

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'קי מקשי"**.
החזית הקדמית של אצטדיון אייברוקס
**אסון אייברוקס** (באנגלית: **Ibrox disaster**) התרחש ב-2 בינואר 1971. היה זה אסון תדחוקת קהל, שהתחולל בעת שקהל צופים במשחק כדורגל בין ריינג'רס לסלטיק באצטדיון אייברוקס בעיר גלאזגו שבסקוטלנד עשה את דרכו החוצה דרך אחת היציאות מהמבנה. באסון נספו 66 בני אדם ויותר ממאתיים נפצעו. היה זה אסון הכדורגל החמור ביותר בתולדות בריטניה עד לאסון הילסבורו בשנת 1989.

האסון
-----

ביום ראשון, 2 בינואר 1971, נערך באצטדיון משחק של שתי קבוצות הכדורגל הבכירות של גלאזגו - הקבוצה הביתית גלאזגו ריינג'רס מול יריבתה הגדולה סלטיק, בנוכחות כ-80 אלף צופים. בסיום המשחק עזבו אלפי צופים את האצטדיון דרך שער 13. אז אירע האסון, כאשר מאות אנשים מעדו במדרגות אל השער ונערמו זה על גבי זה לגובה של קרוב לשני מטרים. רוב הנספים מתו מחנק. בין המתים היו 26 ילדים ונערים עד גיל 17. הנספים באו מכל רחבי סקוטלנד אך למעלה משליש מהם היו בני גלאזגו.

לא היה זה האסון הראשון באייברוקס. ב-5 באפריל 1902, במהלך משחק בין נבחרת סקוטלנד לבין נבחרת אנגליה, קרס יציע בנוי עץ באצטדיון. האירוע הביא למותם של 25 אנשים ולפציעתם של למעלה מ-500. ב-16 בספטמבר 1961 נרמסו למוות שני אנשים במדרגות שער מס' 13 באצטדיון ו-70 נפצעו. בשתי תאונות אחרות באותו מקום - ב-1967 וב-1969 - נפצעו עשרות אנשים נוספים.

לאחר האסון
----------

שופט מקומי בגלאזגו קבע כי האסון התרחש בשל רשלנותה ואף אדישותה של בעלת האצטדיון, קבוצת גלאזגו ריינג'רס. בעקבות זאת תבעו קרובי הנספים פיצויי נזיקין מהקבוצה, אשר לא חלקה על קביעת אחריותה בעניין.

האסון הביא את ממשלת בריטניה לערוך בדיקה מעמיקה בנוגע לבטיחותם של מתקני ספורט במדינה. היא מינתה את השופט הסקוטי לורד ויטלי (Wheatley) לחבר דין וחשבון בנושא. דו"ח זה היווה את הבסיס למדריך הירוק - מדריך לבטיחות מתקני ספורט, שפורסם ב-1973. האסון גם הביא לעריכת שיפוץ מקיף באייברוקס, וב-1981 הושלמה הסבתו לתכולה של 44 אלף צופים (עד 1990 הוגדלה תכולתו ל-50 אלף), ואופ"א העניקה לאייברוקס מעמד של אצטדיון בדרגה של חמישה כוכבים.

במשך שנים רבות הונצח האסון על ידי שלט זיכרון שנקבע על קיר האצטדיון. בשנת 2001, ביום השנה השלושים לאסון, נחנכה בו אנדרטה שהנציחה את שמות כל הנספים באסון וכן את שמות אלו שנספו באסונות 1902 ו-1967. ב-2011, ביום השנה הארבעים לאסון, ניצבו הנוכחים בפתיחת משחק בין ריינג'רס לסלטיק דקת דומייה לזכר הנספים.

ראו גם
------

* תדחוקת קהל
* אסון אייברוקס (1902)
* אסון בת'נל גרין

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור האסון באתר ה-BBC
* דברי עדים לאסון, באתר ה-BBC
* עמוד זיכרון לנספים באסון
* ירון ניר, הטראומה הגדולה של העיר גלזגו, באתר ynet, 4 בינואר 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור:
גרם המדרגות שבו אירע האסון
**אסון בת'נל גרין** התרחש ב-3 במרץ 1943. היה זה אסון מחיצה, שהתרחש כאשר מאות בני אדם ירדו במדרגות לתחנת הרכבת התחתית הבנויה חלקית בבת'נל גרין (Bethnal Green) בעיר לונדון שבבריטניה כדי למצוא בה מחסה בעקבות התרעה על התקפת אוויר גרמנית. באסון נהרגו 173 אזרחים. היה זה האסון האזרחי החמור ביותר בבריטניה בימי מלחמת העולם השנייה והאסון החמור ביותר במערכת הרכבת התחתית של לונדון.

האסון
-----

בניית תחנת בת'נל גרין החלה בשנות השלושים במסגרת העבודות לבניית השלוחה המזרחית של קו סנטרל של הרכבת התחתית של לונדון. ערב המלחמה הושלמו המנהרות בתחנה אך פסי הרכבת טרם הונחו בה. ב-1940 יועדה התחנה הבנויה למחצה לשמש כמקלט נגד התקפות אוויר והועברה לניהול הרשות המקומית וההגנה האזרחית של לונדון. במהלך הבליץ בסתיו 1940 מצאו אלפי אנשים מחסה במנהרות התחנה וחלקם בילו שם את שעות הלילה. במהלך 1941 פחת השימוש בתחנה כמקלט ככל שחיל האוויר הגרמני הפנה את התקפותיו מבריטניה אל ברית המועצות, והיא המשיכה לשמש כמחסה במהלך התקפות תגמול על הפצצות בריטיות על גרמניה.

ב-3 במרץ 1943 דיווחו כלי התקשורת על הפצצה בריטית כבדה על ברלין בליל 1 במרץ. בשעה 20:17 הופעלו צופרי האזעקה מפני התקפת אוויר במה שהיה ככל הנראה רק ניסוי. המון אנשים החל לרדת בגרם המדרגות הדרום-מזרחי לתחנה, שבו לא היו מעקות במרכז המדרגות וכמעט לא הייתה תאורה. נסיבות האסון לא התבררו במלואן: ככל הנראה מעדה אשה שנשאה ילד בתחתית גרם המדרגות ואחרים מעדו עליהם, בעוד שאחרים שלא היו מודעים למתרחש לחצו מאחור כדי להגיע למחסה התחנה. פקעת האדם שנוצרה בתחתית המדרגות הכילה בסופו של דבר כ-300 איש. 173 אנשים, מהם 62 ילדים, נמחצו למוות או נחנקו. 60 אחרים נפגעו והובלו לבתי חולים.

לאחר האסון
----------

השלטונות מנעו את פרסום דבר האסון במשך 36 שעות ולאחר מכן צינזרו את הידיעות אודותיו מחשש לפגיעה במוראל.

בשנים לאחר האסון התעוררה מחלוקת אם האסון אירע עקב פאניקה בקהל שירד לתחנה, כאשר נטען שהיורדים במדרגות סברו שקולות אש נגד מטוסים בריטית שנורתה הם קולות נפילת פצצות בסמוך לתחנה. בתי משפט שדנו בתביעת נזיקין עקב האסון פסקו שהאסון לא אירע עקב פאניקה. במסגרת תביעות נזיקין שולמו פיצויים על האסון בסך כולל של כ-60 אלף לירות בריטיות. דו"ח חסוי שחובר על האסון ציין שמועצת רובע בת'נל גרין הזהירה את מערכת ההגנה האזרחית ב-1941 כי נחוץ להתקין בכניסה לתחנה מחסום שיאט את כניסת האנשים אליה, אך נענתה כי התקנתו תהיה בזבוז של כסף.

בניית תחנת בת'נל גרין הושלמה לאחר המלחמה והיא נפתחה לתנועת הרכבת התחתית בדצמבר 1946.

רק 50 שנה לאחר האסון הוצב שלט זיכרון אודותיו בתחנה. עמותה לזכר הנספים בשם "מדרגות לגן-עדן", שהוקמה ב-2007, עוסקת בהקמת אנדרטה לאסון, אשר כבר הוקמה בחלקה.

ראו גם
------

* תדחוקת קהל

קישורים חיצוניים
----------------

* עדות ראייה על האסון, באתר ההיסטוריה של ה-BBC (תאריך כניסה: 9 באפריל 2016)
* עדות רופאה שטיפלה בנפגעי האסון, באתר ה-BBC, ‏1 באפריל 2016 (תאריך כניסה: 9 באפריל 2016)
* ידיעה באתר ה-BBC על אזכרה לניספים במלאת 70 שנים לאסון, 3 במרץ 2013 (תאריך כניסה: 9 באפריל 2016)
* תיאור האסון באתר העמותה לזכר הניספים (תאריך כניסה: 9 באפריל 2016)

הערות שוליים
------------

1. ↑  BETHNAL GREEN TUBE DISASTER 1943 (באנגלית)
**פרידריך קראנביטר** (בגרמנית: **Friedrich Kranebitter**; ‏1 ביולי 1903, וילדסהוט, אוסטרו-הונגריה – 20 בפברואר 1957, לינץ, אוסטריה) היה פושע מלחמה נאצי, מפקד משטרת הביטחון בחרקוב הכבושה בדרגת שטורמבנפיהרר אס-אס, שהיה שותף ברציחתם של 40,000 יהודים מבני יהדות אוקראינה.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד ביולי 1903 לשוטר אדולף קראנביטר ולקרולינה באחוזת וילדסוט. תחילה למד בבית הספר בשרדינג, לאחר מכן בגימנסיה בווילהרינג. ברם, עקב השקפותיו הרדיקליות סולק מהגימנסיה והמשיך את לימודיו בעיר ריד אים אינקראייס (אנ').

לאחר השלמת לימודיו עבר לווינה, שבה למד משפטים ועבד כמאבטח במקביל. ב-1934 סיים תואר ראשון במשפטים.

כבר בעת לימודיו, במרץ 1931, הצטרף למפלגת הפועלים הגרמנית הלאומנית-סוציאליסטית. במרץ 1934 הצטרף לאס אס (חבר מספר 340 578) ובמרץ 1938 עבר במחלקת הגסטאפו בווינה.

בשנים 1940–1942 עמד בראש מחלקת II G (האמונה על בדיקת דואר, האזנות לשיחות טלפון ואבטחת אישים באירועים ציבוריים).

מלחמת העולם השנייה
------------------

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ולאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, ב-25 בינואר 1942 הוא מונה למפקד משטרת הביטחון הנאצית ושירות הביטחון בעיר חרקוב שבאוקראינה. בעת מילוי תפקידו היה מעורב בחיסול יהודים בסיוע משאיות גז וניהל הוצאות להורג המוניות סמוך לעיר והיה אחראי לרצח אלפים. בהוראותו נרצחו 40 ילדים בבית החולים המקומי. לאחר שהצבא האדום שחרר את חרקוב, במשפט שנערך בעיר בדצמבר 1943 הואשם ברצח 40,000 איש

משנת 1943 עבד בגסטאפו בעיר ורונה תחת פיקודו של גרופנפיהרר אס אס וילהלם הרסטר. בתפקיד זה היה אחראי לאספקת רשימות יהודים למשלוח למחנות ההשמדה בפולין ולמחנות ריכוז בגרמניה. ב-12 ביולי 1944 הוציא להורג 70 אסירים במחנה פוסולי כאקט של ענישה. ביוני 1944 קיבל את עיטור צלב הברזל מדרגה 2. בעקבות התקדמות בעלות הברית הועבר מטה הגסטאפו לעיר בולצאנו ומיולי 1944 ועד פברואר 1945 שילח יהודים רבים למחנות. בהוראתו הוצאו להורג ב-12 בספטמבר 1944 23 אסירים.

לאחר המלחמה
-----------

ב-13 במאי 1945 נעצר על ידי צבא ארצות הברית בבולצאנו והאמריקאים הסגירו אותו לידי הבריטים שכלאו אותו במחנה רימיני. בתחילת 1948 הועבר לידי פיקוד החקירות הפליליות של צבא ארצות הברית (United States Army Criminal Investigation Command) וביוני אותה שנה הוסגר לידי רשויות אוסטריה שכלאו אותו מחנה בפייסטריץ-אנ-דר-דראו.

בסופו של דבר בית משפט אוסטרי גזר עליו שנת מאסר אחת בלבד בשל חברותו במפלגה הנאצית וב-15 ביולי 1949 שוחרר. הוא מצא עבודה במפעל פלסטיק בעיר ולס ולאחר עבד כפקח ביטוח משריפות באוסטריה עילית. 

הוא מת מסרטן בשנת 1957.

דמותו בתרבות
------------

הסופר האוסטרי לודביג לאהר (Ludwig Laher) בספרו "גורקי" תיאר את סיפור חייו של קראנביטר.

לקריאה נוספת
------------

* Ludwig Laher. **Bitter. Roman.** — Göttingen: Wallstein Verlag, 2014. — מסת"ב 978-3-8353-1387-3.
* Ernst Klee. **Das Personenlexikon zum Dritten Reich. Wer war was vor und nach 1945.** — 2. Auflage. — Frankfurt am Main: Fischer-Taschenbuch-Verlag, 2007. — С. 335. — מסת"ב 978-3-596-16048-8.

קישורים חיצוניים
----------------

* על ספרו של לודוויג לאהר המגולל את חייו של פרידריך קראנביטר (בגרמנית)
* סרטון באתר יוטיוב, אודות משפט ורשה. קראנביטר נראה בו בדקה 05:40.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephan. D. Yada-Mc Neal, **Heim ins Reich - Hitlers willigste Österreicher**, 2018, מסת"ב 9783517010731
**מטאלפרוטאז** (או: **מטאלופרוטאינאז**) הוא שם כללי בביוכימיה לאנזים המזרז את ריאקציית ההידרוליזה של פפטידים באמצעות שימוש ביון מתכת. השם **מטאלופרוטאזות** מגדיר את המשפחה הגדולה של אנזימים אלה, שהיא תת-משפחה של משפחת הפרוטאזות.

מנגנון קטליטי
-------------

האתר הפעיל של אנזימים המשתייכים למשפחת המטאלופרוטאזות מכיל יון מתכת כקופקטור ההכרחי לצורך הפעילות האנזימטית. ברוב המקרים יון זה הוא יון אבץ (**Zn+2**), הגורם לשפעול של מולקולת מים כנוקלאופיל אשר יתקוף את הקבוצה הקרבונילית בפפטיד. בנוסף, יון המתכת מייצב מטען שלילי ויכול לשמש כאלקטרופיל.

דוגמאות
-------

* קרבוקסיפפטידאז - אנזים זה מופרש מהלבלב ומשתתף בפירוק חלבונים בתהליך העיכול. אנזים זה הוא אקסופפטידאז המבצע הידרוליזה של קשרים פפטידיים מהקצה הקרבוקסילי בעזרת יון האבץ שנמצא באתר הפעיל שלו.
* קרבוניק אנהידראז - אנזים המזרז את ריאקצית ההידרציה (הוספת מולקולת מים) של פחמן דו-חמצני לביקרבונט. באתר הפעיל של קרבוניק אנהידרז יש יון אבץ הקשור לשלושה היסטידינים. האבץ מזרז דהפרוטונציה (הוצאת פרוטון) של המים ואז מתקבל יון הידרוקסיד שהוא נוקלאופיל לתקיפת CO2.

### ראו גם

* קופקטור
* קרבוניק אנהידראז
* קרבוקסיפפטידאז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטאלופרוטאז** בוויקישיתוף
**קומדי TV**‏ (**Comedy TV**, ברוסית: **Комеди ТВ**) הוא ערוץ טלוויזיה בידורי ששידר מ-23 ביוני 2008 ועד 1 בספטמבר 2014. מהווה פרויקט משותף של חברת Gazprom-Media Holding וחברת ההפקות של הקומדי קלאב.

הערוץ החל לשדר ב-23 ביוני 2008 בשעה 12:00 שעון מוסקבה מהלוויין Eutelsat W4 של חברת Eutelsat בחבילה של מפעילת הלוויין NTV-Plus. ב-1 בספטמבר 2014, קומדי TV נבלעה ברשת TNT והפכה לערוץ TNT-Comedy.‏

על פי החוק הפדרלי הרוסי "בנושא הגנה על ילדים מפני מידע המזיק לבריאותם והתפתחותם", הוקצו לכל תוכני הערוץ מגבלת גיל רביעית של **"16+"**.

תוכן
----

הערוץ שידר תוכניות טלוויזיה שהופקו על ידי קומדי קלאב הפקות, כמו גם כמה סדרות ותוכניות ממדינות חבר העמים:

* "קומדי קלאב"
* "קומדי וומן"
* "רוסיה שלנו"
* ליגה קטלנית
* "צחוק בלי חוקים"
* "לילה קטלני "
* "ערב קטלני"
* "משמיד משלי"
* מופע חדשות
* "שני אנטונים"
* קומדי קלאב מינסק סטייל (לשעבר)
* "קומדי קלאב קייב סטייל"
* קומדי באטל
* "חדשות בונקר"
* "קומדי באטל. טורניר
* "זאיצב + 1 "
* בחורים אמיתיים (סדרת טלוויזיה)
* "אוניבר"

בנוסף לתוכניות הרגילות של הפקות קומדי קלאב, חומרים שלא נכללו בתוכניות אלה שודרו. כמו כן, צופי הערוץ יכלו לגלות פרטים על החיים הפרטיים של משתתפי קומדי קלאב ולצפות בדיווחים מיוחדים מפסטיבלי קומדי קלאב, כמו גם חדשות הומוריסטיות שצילמו תושבי ערים כמו וורונז', ניז'ני נובגורוד, בלגורוד וכו' וסקרי דעת קהל ברחובות. בעבר היו לערוץ הופעות סטנדאפ באזורים שונים, שצולמו במיוחד עבור הערוץ.

כאשר הושק הערוץ בספריית הווידאו של קומדי קלאב הפקות, היו בו יותר מ-1000 שעות של חומר וידאו בהפקה עצמאית.

ראו גם
------

* TNT (ערוץ טלוויזיה)

קישורים חיצוניים
----------------

* העמוד הרשמי של ערוץ קומדי TV
* פרומו של הערוץ ביוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Новости компании / НТВ-ПЛЮС
2. ↑  "ТНТ запустил новый канал ТНТ-Comedy". Сайт «Кабельщик». 2014-09-01.
3. ↑  Comedy TV: смех да и только — Теле-Спутник, Апрель 2010 (אורכב 24.09.2015 בארכיון Wayback Machine)
בפיזיקה, ובפרט בתורת השדות הקוונטית, סימטריה גלובאלית היא סימטריה שאינה תלויה במיקום. בניסוח מתמטי, נאמר שלגראנז'יאן הוא בעל סימטריה גלובלית כאשר הוא אינו משתנה בעקבות טרנספורמציה שאינה תלויה בקואורדינטות. על פי משפט נתר, לכל סימטריה יש גודל ("זרם") מתאים שנשמר. לחלופין, כאשר הלגראנז'יאן אינו משתנה תחת טרנספורמציה שתלויה במיקום, נאמר שהוא בעל סימטריה לוקלית, והלגראנז'יאן מייצג תורת כיול.

דוגמאות
-------

* סימטריית CPT היא סימטרייה גלובלית בדידה מדויקת של כל הכוחות בטבע. סימטריית CP היא סימטרייה בדידה של כל הכוחות בטבע פרט לכוח הגרעיני החלש, שבו היא סימטריה מקורבת שבורה באופן ספונטני.
* סימטריית טעם של 3 הקווארקים הקלים היא בקירוב סימטרייה גלובלית {\displaystyle SU(3)}. הקווארקים {\displaystyle u,d} הם בעלי סימטריית איזוספין גלובלית בקירוב טוב.

דוגמה מתמטית
------------

בתורת השדות, סימטריה היא פעולה כלשהי שאינה משנה את הלגראנז'יאן. לדוגמה, הסימטריה הגלובאלית הרציפה {\displaystyle U(1)}:

{\displaystyle U(1)=e^{iq\theta }}
הפועלת על השדה \phi :

{\displaystyle \phi \rightarrow e^{iq\theta }\phi }
תהיה סימטריה של הלגרנז'יאן:

{\displaystyle {\mathcal {L}}=m\phi ^{\dagger }\phi }
מכיוון ש:

{\displaystyle {\mathcal {L}}\rightarrow {\bar {\mathcal {L}}}=me^{-iq\theta }\phi ^{\dagger }e^{iq\theta }\phi =m\phi ^{\dagger }\phi ={\mathcal {L}}}
לעומת זאת, הלגרנ'יאן הבא לא יהיה סימטרי תחת {\displaystyle U(1)}:

{\displaystyle {\mathcal {L}}=m\phi ^{2}}
מכיוון ש:

{\displaystyle {\mathcal {L}}\rightarrow {\bar {\mathcal {L}}}=me^{2iq\theta }\phi ^{2}=e^{2iq\theta }{\mathcal {L}}\neq {\mathcal {L}}}
איור של גולגולת ופני היצור
**סימוקיון** (שם מדעי: *Simocyon*; משמעות השם: "כלב קצר־פנים") הוא סוג של יונק טורף נכחד שהיה קרובה של הפנדה האדומה והשתייך למשפחה פנדות אדומות. הוא חי בין סוף המיוקן לתחילת הפליוקן באירופה, אסיה, אפריקה וגם באמריקה הצפונית, ובגודלו וצורת חייו דמה לפומה באורך של 1.5 מטר ומשקל של מעל 70 ק"ג בממוצע.

המאובנים של טורף זה תוארו ב־1858 בידי החוקר הגרמני יוהאן אנדראס ווגנר (אנ'). מאובנים אלה היו שונים ממרבית הטורפים כיום ולאחר מחקר של מבנה השיניים, האוזניים והקרסוליים נראה שהיצור הגדול דמה במראהו לפנדה אדומה אך היה גדול ממנה בהרבה וכן היה טורף מובהק בניגוד לפנדה המודרנית. הלסתות שלו היו בעלות עוצמת נשיכה חזקה כמו של צבוע. ואולם ממבנה פרק כף הרגל והקרסוליים נראה שיכל לטפס על עצים באופן המזכיר פנדה אדומה.

מין זה היה כנראה טורף־על או לפחות אוכל נבלות בתחומי מחייתו, אך ייתכן שמאבק עם טורפים מוצלחים ממנו כמו חתוליים גדולים או דובים הכחיד אותו לבסוף.

### מינים

* Simocyon batalleri
* Simocyon diaphorus
* Simocyon hungaricus?
* Simocyon primigenius

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימוקיון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
אקצ'ה (פני המטבע), הסולטאן מוראט השני ,  

1430-1431
**מטבעות עות'מאניים** שימשו בכל רחבי האימפריה העות'מאנית, לעיתים לצד מטבעות אירופאים אחרים. רוב המטבעות העות'מאניים מקושטים בדימוי הטורה, חתימתו של הסולטאן העות'מאני.

המטבעות העות'מאניים היו המטבעות העיקריים בשימוש בארץ ישראל במאה ה-19. מטבעות נוספים הוכנסו לשימוש על ידי נתינים וקונסוליות של מדינות אחרות, כגון רוסיה ובריטניה, וזאת כחלק ממשטר הקפיטולציות באימפריה העות'מאנית.

להלן פירוט של המטבעות העיקריים וערכם היחסי:

* אקצ'ה
* פארה = 3 אקצ'ה
* מטליק = 20 פארה
* גורוש (גרוש, קורוש, פיאסטר) = 40 פארה
* בישליק = 5 קורוש
* מג'ידי = 20 קורוש
* לירה טורקית = 100 קורוש

לקריאה נוספת
------------

* גד פרומקין, **דרך שופט בירושלים**, תל אביב: הוצאת דביר, תשט"ו-1955, עמ' 35.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטבעות עות'מאניים** בוויקישיתוף
* אתר המוקדש למטבעות עות'מאניים - רשימת מטבעות עם תיאור בטורקית ובאנגלית מופיעה תחת הסעיף "Terimler/Glossary"; הסעיף "Madeni Para/Coins" מכיל צילומים של מטבעות עות'מאניים מתקופות שונות
* אליהו הכהן, ארץ חמדת אבות - פירוט על מטבעות עות'מאניים ואחרים שנעשה בהם שימוש בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית
**שארה פרוקטור** (באנגלית: **Shara Proctor**; נולדה ב-16 בספטמבר 1988) היא אתלטית לשעבר מאנגווילה שייצגה את הממלכה המאוחדת, זוכת מדליית כסף בקפיצה לרוחק אליפות העולם באתלטיקה 2015 ומדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה באולם 2012.

ביוגרפיה
--------

פרוקטור נולדה בהוואלי שבאנגווילה באיים הקריביים המשתייכת לטריטוריות הבריטיות שמעבר לים. בנעוריה הייתה כדורגלנית מצטיינת והייתה חברה בנבחרת אנגווילה. כמו כן הצטיינה באתלטיקה תחת הדרכת אימה, וקבעה שיא תיכונים בהטלת כידון, זריקת דיסקוס, קפיצה לגובה וקפיצה לרוחק. בשנים 2006 עד 2010 למדה והתאמנה באוניברסיטת פלורידה בארצות הברית. משנת 2008 מאמנה הוא רנה ריידר (Rana Reider).

פרוקטור ייצגה את אנגווילה בתחרויות הקפיצה לרוחק באליפות העולם באתלטיקה 2007 בה לא עברה את שלב המוקדמות ובאליפות העולם באתלטיקה 2009 בה סיימה במקום השישי בשיא אנגווילה של 6.71 מטר. ב-2008 זכתה במדליית כסף במשחקי מרכז אמריקה והאיים הקריביים וב-2009 זכתה במדליית זהב. 

היא קיבלה אישור מהתאחדות האתלטיקה הבינלאומית לעבור ולייצג בתחרויות בינלאומיות את הממלכה המאוחדת החל מנובמבר 2010, ואת הבכורה שלה עשתה באליפות אירופה באתלטיקה לנבחרות ב-2011 באליפות העולם באתלטיקה 2011 סיימה במקום ה-20 בשלב המקודמות בתוצאה של 6.34 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2012 זכתה במדליית ארד בשיא בריטניה של 6.89 מטר ובאולימפיאדת לונדון סיימה במקום התשיעי בתוצאה של 6.55 מטר. ב-2013 סיימה שישית באליפות העולם שהתקיימה במוסקבה בתוצאה של 6.79 מטר, סיימה רביעית באליפות אירופה באולם שהתקיימה בגטבורג בתוצאה של 6.69 מטר וזכתה בסיכום השנתי של ליגת היהלום עם ניצחונות בתחרויות באוסלו ובציריך. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2014 סיימה רביעית בתוצאה של 6.68 מטר. 

ב-2015 זכתה במדליית כסף באליפות העולם שהתקיימה בבייג'ינג בשיא בריטניה של 7.07 מטר וסיימה לאחר המנצחת טיאנה ברטולטה מארצות הברית. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 סיימה במקום השמיני ובאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיימה במקום ה-21 בשלב המוקדמות. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיימה במקום ה-13 במוקדמות ולא העפילה לגמר. במשחקי חבר העמים 2018 זכתה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.75 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 6.70 מטר. ב-2022 הודיעה על פרישה.

שיאים אישיים
------------

קפיצה לרוחק:

* אצטדיון: 7.07 מטר (28 באוגוסט 2015), שיא בריטניה
* אולם: 6.91 מטר (13 בפברואר 2016), שיא בריטניה

קפיצה משולשת:

* אצטדיון: 13.82 מטר (14 באפריל 2017)
* אולם: 13.88 מטר (6 בפברואר 2010)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שארה פרוקטור** בוויקישיתוף
* שארה פרוקטור, ברשת החברתית אינסטגרם
* שארה פרוקטור, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* שארה פרוקטור, באתר olympedia.org
* שארה פרוקטור, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* שארה פרוקטור, באתר ליגת היהלום
* שארה פרוקטור, באתר Track and Field (נשים)
* שארה פרוקטור באתר אוניברסיטת פלורידה
* שארה פרוקטור באתר thepowerof10

הערות שוליים
------------

1. ↑  שארה פרוקטור באתר אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
2. ↑  Shara Proctor raring to go for gold at Rio and put 2012 pain behind her, הגארדיאן, 16 ביולי 2016
3. ↑  World Championships: Shara Proctor and Dina Asher-Smith star on historic day for British athletics, דיילי מירור, 28 באוגוסט 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 196700

 |
**מילת תפל** היא מילה שאינה לקסיקלית, כלומר מילה שאינה קיימת בשפה מסוימת (למשל, המילים: "קחיל", "דרט" ו"מנגך" הן מילות תפל בעברית כי יכולות להיות מילים בעברית, אבל אינן). 

קריאה וכתיבה של מילות תפל תתבצע דרך המסלול הסב-לקסיקלי מכיוון שמילים אלו אינן מיוצגות בלקסיקון. 

מילות תפל שנשמעות כמו מילים לקסיקליות נקראות מילים פסאודו-הומופוניות, המילה "סק" למשל היא פסאודו-הומופון מכיוון שזו מילת תפל שנשמעת כמו המילה הלקסיקלית "שק". 

באנגלית קיימת הבחנה בין Nonword ל- Pseudoword. הראשונות אלו מילות תפל שאינן מצייתות לחוקי השפה, לעומתן Pseudoword אלו מילות תפל שאינן קיימות בשפה אך כן מצייתות לחוקיה. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Pseudoword | Nonword |
| הבחנה פונולוגית: | "קַנְקָג" | "קַנְקְג" |
| הבחנה אורתוגרפית: | "זכפץ" | "זךףצ" |
|

השימוש במילות תפל
-----------------

### מילות תפל בהוראה

בהוראת קריאה עושים שימוש במילות תפל על מנת לוודא כי התלמידים קוראים את המילה המוצגת בפניהם באמצעות פענוח פונולוגי תקין ולא על ידי ניחוש. זאת משום שבמטלה מסוג זה לא ניתן לעשות פיצוי על ידי שימוש בהקשר וידע עולם, כפי שניתן לעשות עבור פיענוח של מילים אמיתיות בתוך טקסט בעל משמעות.

### מילות תפל ככלי אבחוני

מילות תפל יכולת לסייע באבחון דידקטי לצורך איתור קשיי קריאה, כתיבה או קשיים פונולוגיים.

* קריאה - הקריאה של מילות תפל מתבצעת דרך המסלול הסב-לקסיקלי, כלומר באמצעות המרה מגרפמה לפונמה. סוגים שונים של דיסלקסיה ישפיעו על יכולת קריאת מילות התפל באופן שונה. בדיסלקסית שטח למשל לא יהיה קושי בקריאה של מילות תפל, ולעומת זאת בדיסלקסיה פונולוגית ובדיסלקסית עומק יהיה קושי רב בקריאת מילים אלו. הבחנות אלו מסייעות בזיהוי סוגים שונים של דיסלקסיות.
* כתיבה - כתיבת מילות תפל מתבצעת דרך המסלול הסב-לקסיקלי באמצעות המרה פונמית-גרפמית. סוגים מסוימים של דיסגרפיה יכולים להוביל לביצוע שונה בכתיבת מילות תפל, כך למשל בדיסגרפיית שטח לא יהיה קושי בכתיבה של מילות תפל, בעוד שבדיסגרפיה פונולוגית, דיסגרפיית עומק ודיסגרפיית באפר נצפה לקשיים ביכולת לכתוב מילים אלו.
* פונולוגיה - באבחון יכולות פונולוגיות ישנן מטלות שונות של חזרה ושיפוט שכוללות מילות תפל. פגיעה ביכולת הפונולוגית יכולה להצביע על לקות למידה כגון דיסלקסיה או על לקות שפה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מלת תפל** |
אתר **גבעת הקרב ביד מרדכי** הוא אתר בקיבוץ יד מרדכי, המשחזר את קרב יד מרדכי, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר שנע צפונה לעבר תל אביב.

קרב יד מרדכי
------------

 ערך מורחב – **קרב יד מרדכי**  

**קרב יד מרדכי** היה קרב בלימה, שנערך במלחמת העצמאות בניסיון לעצור את הצבא המצרי הסדיר, שנע צפונה לעבר תל אביב. במשך שישה ימים החל מ-18 במאי ועד ל-23 במאי נערכו ניסיונות של חטיבה מצרית סדירה לכבוש את קיבוץ יד מרדכי, עליו הגנו 150 לוחמים עם 75 כלי נשק קלים.

כאשר התברר סופית שהתגבורת שנשלחה לא מצליחה לחדור את הכיתור המצרי, ולאחר שהלוחמים נותרו ללא תחמושת ונשק ראוי וספגו אבדות כבדות, הוחלט על נטישת הקיבוץ.

סיפור עמידת קומץ הלוחמים החמושים בנשק דל, מנותקים ללא סיוע חיצוני כנגד חטיבה מצרית סדירה, הפך לאחד הסמלים הבולטים של עמידה עיקשת בתש"ח.

גבעת הקרב - אתר השחזור
----------------------

אתר שחזור הקרב מ־1948, הניצב בדרום-מערב הקיבוץ, נפתח למבקרים ב־1965.

באתר, בו מוצגות תעלות ההגנה ושדה הקרב. מדמות דמויות מתכת את הצדדים הלוחמים בשדה הקרב. לעומת שחזורים אחרים, המקום ייחודי, מאחר ששוחזר בו הקרב בקנה מידה 1:1, עם כלי לחימה אמיתיים (חלקם המקוריים מהקרב מול המצרים) ואף דמויות של חיילי הגדוד המצרי שחדרו את גדרות היישוב.

גלריית תמונות
-------------

* שלט הכניסהשלט הכניסה
* תעלת הגנהתעלת הגנה
* מבט אל שדה הקרבמבט אל שדה הקרב
* טנק מצריטנק מצרי
* עמדה מספר 1עמדה מספר 1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבעת הקרב** בוויקישיתוף
* שחזור הקרב, באתר תירות יד מרדכי
* \* חוזרים 64 שנים אחורה לקרב תש"ח בקיבוץ יד מרדכי גלריית תמונות
* אתר שיחזור קרב יד מרדכי, באתר טיולי
**חנוך** (אנטל) **פישר** (בהונגרית: **Fischer Enoch**; איז'אק, 1826 – מאקו, 9 באפריל 1896) היה הרב של דונפלדוואר, ולאחר מכן הרב הראשי של העיר מאקו בהונגריה.

ביוגרפיה
--------

הרב חנוך פישר למד בישיבות בניטרה, אחרי זה בברטיסלאבה ובפראג למד פילוסופיה באוניברסיטה. משנת 1852 עד 1864 פעל בדונפלדוואר ואחר כך ועד סוף חייו הוא היה הרב הראשי של העיר מאקו. הוא היה דרשן מצוין הן בהונגרית הן בגרמנית. אחת הדרשות שלו על הרב לאופולד לעף הספד ללווייתו הופיע גם בעבודתו "כבוד אחרון ללאופולד לעף".

בשנת 1886 הופקד בידיו ניהול מרשם האוכלוסין היהודי (לידות, מיתות נישואים) במחוז הרישום היהודי מאקו. הוא היה חבר גם בוועדת הבחינות לרבנות.

הרב פישר מת ב-9 באפריל 1896, בשנה ה-70 לחייו, עקב שטף דם במוח כנראה. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי במאקו.

משפחתו
------

רעייתו של הרב פישר הייתה אנה (נינה) הרמן שהלכה לעולמה ב-1873. מאז הרב פישר גידל לבד את ששת ילדיו, ארבעה בנות ושני בנים : אמיל, יעקב, הרמינה, רוזליה, רגינה וריזה. הוא היה אביו כאמור של המשורר והמחזאי אמיל מקאי וסבו של עורך הדין אדן מקאי. בנו הבכור, יעקב פישר, היה הרופא הראשי והפסיכיאטר של בית החולים בברטיסלאבה. בנו השני, אמיל מקאי, למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובהמשך הפך לעיתונאי ולאחר מכן למשורר. בתו הבכורה הייתה הרמינה פישר, שאחד מבניה היה אדן מקאי, גיסו והאפוטרופוס של המשורר הגדול אטילה יוז'ף. אחד מנכדיו הוא הרופא הריאומטולוג אנטל פישר (1979-1901).

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. חנוך פישר
* הרב חנוך פישר ביוגרפיה (בהונגרית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Halálesete bejegyezve a makói állami halotti akv. 275/1896. folyószáma alatt.
2. ↑  "Törvényhatóságok Csanádmagye". *Magyar Közigazgatás*. **4** (7): 8. 1886-02-18.
3. ↑  "Temetés". *Fővárosi Lapok* (103): 6. 1896-04-14.
4. ↑  "Halálozás". *Fővárosi Lapok* (101): 8. 1896-04-12.
5. ↑  Bächer Iván (2001-04-14). "Polgárház". *Népszabadság*. **59** (88): 31.
**קרן מורשת אנטארקטיקה של הממלכה המאוחדת** (באנגלית: (United Kingdom Antarctic Heritage Trust **(UKAHT** היא קרן צדקה בריטית, שנרשמה בשנת 1993 ושוב בשנת 2015. הקרן חברה בקואליציית הקרן למורשת אנטארקטיקה. נותנת החסות לקרן היא הנסיכה אן.

מטרותיו המוצהרות של הארגון הן כדלקמן:

* לעזור בשימור בסיסי מדע בריטיים מוקדמים על חצי האי האנטארקטי ומחוז ג'ורג'יה הדרומית להנאתם והשכלתם של מבקרים. הקרן מתפעלת את פורט לוקרוי, שהוא אתר ומונומנט היסטורי מיועד (מס' 61) בחסות הברית האנטארקטית;
* לתמוך בקרן למורשת אנטארקטיקה של ניו זילנד בשימור הצריפים ההיסטוריים באזור ים רוס, שבנו חוקרי היבשת סקוט, שקלטון ובורשקרווינק;
* לקדם תוכנית חינוכית לעידוד העניין הציבורי במדע, הסביבה העולמית וחקר אנטארקטיקה בהשראת מאמצים בריטיים קודמים באנטארקטיקה;
* לעזור ברכישה ושימור של חפצים היסטוריים של הבריטים באנטארקטיקה.

מיזמים
------

פורט לוקרוי מופעל כמוזיאון ומשרד דואר (בשם (האתר ההיסטורי מס' 61 בחסות הברית האנטארקטית, המשרד לענייני חוץ וחבר העמים) על ידי קרן מורשת אנטארקטיקה של הממלכה המאוחדת במשך הקיץ של חצי הכדור הדרומי. הרווחים מחנות המתנות ממנים את התחזוקה והשימור של אתר זה ואחרים בחצי האי האנטארקטי.

בשנת 2004 החלה קרן מורשת אנטארקטיקה של ניו זילנד במבצע שיקום נרחב בחבל ים רוס של אנטארקטיקה, בהתמקדות על צריפים, השייכים לחוקרי חבל ארץ זה. אף כי הסניף הניו זילנדי של הקרן נושא באחריות ביצועיות למיזם, הקרן של הממלכה המאוחדת משתתפת במימון העבודות, הכוללות את שימור הצריפים שהיו שייכים לסר ארנסט שקלטון ורוברט פלקון סקוט (שניהם חוקרים בריטיים).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קרן מורשת אנטארקטיקה של הממלכה המאוחדת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316793546
* WorldCat: lccn-nb2015014597

 |
**מרטי ונטולרה אי פורט** (בקטלאנית: **Martí Ventolrà i Fort**‏; 16 בדצמבר 1906 – 5 ביוני 1977) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני. הוא היה אחד מהשחקנים המובילים של ברצלונה בשנות ה-30, ונחשב לאחד מגדולי שחקני הכנף בתולדות המועדון. הוא ניחן ביכולתו לשלוט בכדור ולהבקיע שערים.

חייו
----

ונטולרה נולד בברצלונה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת אספניול בשנת 1924, בהיותו בן 18. הוא היה אחד מהשחקנים המרכזיים בקבוצה, שזכתה בגביע המלך הספרדי בשנת 1929. לאחר מכן הוא עבר לסביליה, ושיחק במדיה שלוש עונות, עד לשנת 1933.

בשנת 1933 עבר ונטולרה לברצלונה. הוא שיחק חמש שנים בברצלונה וערך 125 הופעות, במהלכן כבש 73 שערים – ממוצע של למעלה מחצי שער למשחק. אחד ממשחקיו המפורסמים ביותר הוא הקלאסיקו בשנת 1935, שבו הבקיע ארבעה שערים בניצחון ברצלונה על ריאל מדריד 0-5. עד היום, זהו מספר השערים הגבוה ביותר של שחקן יחיד במשחק קלאסיקו, יחד עם אילדפנסו סאנודו. למרות יכולתו הטובה, הוא לא זכה עם ברצלונה בתארים, למעט שתי זכיות באליפות קטלוניה.

ב-1937 עזב ונטולרה למקסיקו, בשל מלחמת האזרחים בספרד. הוא הצטרף לאטלנטה, ושיחק במדיה עד שנת 1949, אז פרש מכדורגל בגיל 43.

ונטולרה שיחק ב-12 משחקים עבור הנבחרת הלאומית של ספרד, והבקיע שלושה שערים. הוא השתתף עם נבחרת ספרד במונדיאל 1934 באיטליה וסייע לה להעפיל לרבע הגמר, שם היא הפסידה לנבחרת איטליה המארחת. הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת בשנת 1936. מלבד נבחרת ספרד השתתף ונטולרה גם ב-12 משחקים של נבחרת קטלוניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרטי ונטולרה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* מרטי ונטולרה במדור "השחקנים האגדתיים" של ברצלונה

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Martí Vantolrà, האתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה

| **‏‏נבחרת ספרד‏ - מונדיאל 1934** |
| --- |
|  בוסק | 
 קמפנאל | 
 צ'אצ'ו | 
 סילאורן | 
 סיריאקו | 
 פדה | 
 גורוסטיקה | 
 אילריו | 
 איראראגורי | 
 לפואנטה | 
 לאנגרה | 
 לקווה |
 מרקולטה | 
 מרין |
 מוגרסה |
 נוגס |
 קינקוסס |
 רגיירו |
 סולה |
 ונטולרה |
 סבלו |
 זאמורה |
מאמן: גארסיה סלסר
 | ספרדספרד |
**בדרך לברודוויי** (באנגלית: **Broadway Bound**) הוא מחזה מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון. זהו המחזה השלישי בטרילוגיית יוג'ין הסמי-אוטוביוגרפית (קדמו לו יומן חוף ברייטון וטירונות). המחזה הוצג לראשונה ב-1986 ומאוחר יותר עובד לסרט טלוויזיה. המחזה הופק בישראל על ידי תיאטרון הבימה.

עלילת המחזה
-----------

יוג'ין ג'רום עוזב את בית הוריו בברייטון ביץ' ועובר למנהטן. שם, בעזרת אחיו סטנלי, הוא מנסה להשתלב בתעשיית הבידור ככותב מערכונים קומיים לרדיו ולטלוויזיה. במקביל נאלץ יוג'ין להתמודד עם פירוק משפחתו על רקע היפרדות הוריו.

הפקת המחזה
----------

המחזה, שבוים על ידי ג'ין סאקס, הוצג לראשונה באוניברסיטת דיוק באוקטובר 1986. בכורת המחזה בברודוויי נערכה בדצמבר 1986 בתיאטרון ברודהרסט שם הציג המחזה עד ספטמבר 1988 וירד לאחר 756 הצגות. ג'ונתן סילברמן גילם את יוג'ין ולינדה לאבין ופיליפ סטרלינג גילמו את הוריו, קייט וג'ק. ג'ייסון אלכסנדר גילם את סטנלי בעוד ג'ון רנדולף גילם את סבו של יוג'ין ופיליס ניומן גילמה את דודתו. אליזבת פרנץ החליפה את לאבין בתור קייט ומאוחר יותר הוחלפה על ידי ג'ואן ריברס. לינדה לאבין וג'ון רנדולף זכו ב-1987 בפרס הטוני ובפרס דרמה דסק על תפקידם.

סרט טלוויזיה
------------

סרט המבוסס על המחזה הוקרן לראשונה ב-1992 ברשת ABC. קורי פרקר גילם את יוג'ין וג'ונתן סילברמן (שגילם את יוג'ין במחזה) גילם בסרט את סטנלי. אן בנקרופט וג'רי אורבך גילמו את הוריו של יוג'ין. מישל לי גילמה את דודתו ויום קרונין גילם את הסב. פול בוגרט ביים. קרונין זכה בפרס אמי על תפקידו.

הפקת המחזה בישראל
-----------------

המחזה הועלה על ידי תיאטרון הבימה באפריל 1987 בתרגומו של דן אלמגור ובבימיו של עמית גזית. נתן דטנר גילם את יוג'ין בעוד שמעון כהן גילם את אחיו, סטנלי. ליא קניג ואברהם מור גילמו את הוריו. טובה פרדו גילמה את דודתו ושלמה בר שביט גילם את הסב. המחזה ירד ביולי 1987 לאחר 60 הצגות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Broadway Bound, IBDB
2. ↑  John J. O'connor, Review/Television; A Simon Play Fits the Small Screen, The New York Times, ‏March 23, 1992
3. ↑  בדרך לברודווי, באתר ארכיון הבימה
**ראובן פירשט** (נולד ב-1955) היה בכיר באגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה (אט"ל) וחתן פרס ביטחון ישראל.

פירשט שירת בצה"ל בשנים 1974–2006 ומילא תפקידי מטה ופיקוד שונים במערך הטכנו-לוגיסטי. במהלך שנים אלו הוא השלים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת בן-גוריון (1985) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב (1994).

בשנת 1997 הוא הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מחלקת פרויקטים וסגן מפקד היחידה הטכנולוגית באט"ל. בשנת 2002 הוא מונה לראש חטיבת משאבי אנוש באט"ל וכעבור שנה הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה לראש מטה אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה בצה"ל.

בתפקידו האחרון צבר פירשט ניסיון רב בניהול מערכים לוגיסטיים רחבי היקף ובהקמת שרשרות אספקה במגוון התחומים תחת פיקודו. כמו כן הוא הופקד על מעבר צה"ל להשכרת רכבים בשיטת ליסינג ותכנון עיר הבה"דים בנגב.

במהלך שנות שירותו זכה פירשט בציון לשבח מראש אט"ל בתחום הניהול והארגון (1991) והיחידות תחת פיקודו זכו בפרס האיכות הלאומי (1996) ופרס קפלן (1997). בשנת 1990 הוענק לפירשט פרס ביטחון ישראל על הובלת תהליך פיתוח וייצור של מערכת נשק טכנולוגית מתקדמת.

לאחר פרישתו מצה"ל הצטרף פירשט כשותף בחברת הייעוץ "קו פרויקט - יועצים לניהול". הוא משמש גם כחבר נשיאות בפורום הישראלי לניהול שרשרת האספקה.
**ראובן יפת** (נולד ב-1 בינואר 1935) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בהפועל פתח תקווה בשנות החמישים והשישים.

קריירת משחק
-----------

ראובן יפת נולד בתימן ועלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן חצי שנה. עד לסיום שירותו הצבאי לא שיחק כדורגל במסגרת מסודרת, אלא רק בשכונה. כשבועיים לפני סיום השירות שיחק יפת במדי נבחרת פיקוד ההדרכה, לצידו של נחום סטלמך, במסגרת גביע הרמטכ"ל. קבוצתו זכתה בגביע, ויפת היה אחד המצטיינים. לאחר מכן קיבל הצעות ממספר קבוצות, ולבסוף בחר בהפועל פתח תקווה עקב המלצתו של חברו יעקב קרלינסקי, שאימן במחלקת הנוער של הקבוצה.

יפת החל לשחק בהפועל פתח תקווה לקראת סיום עונת 1955, בה זכתה באליפות ראשונה בתולדותיה. שנתיים לאחר מכן הוסיפה הקבוצה גם את גביע המדינה לארון תאריה. בין עונת 1958/59 ל-1962/63 זכתה הפועל פתח תקווה בחמש אליפויות רצופות, שיא שלא נשבר עד היום (נכון לשנת 2023). יפת היה אחד השחקנים היציבים בקבוצה באותן שנים - מתוך 110 משחקים שנערכו בעונות האליפות, הוא פתח בהרכב ב-103. רק השוער יעקב ויסוקר שותף ביותר משחקים בפרק זמן זה.
בעונת 1964/65 עזב את הפועל פתח תקווה ועבר להפועל נחליאל מהליגה השנייה, שם שימש כמאמן-שחקן.

קריירת אימון
------------

קריירת האימון של יפת הייתה קצרה למדי. לאחר ששימש כמאמן-שחקן בהפועל נחליאל, עבר לאמן את מכבי בת ים. כעבור זמן קצר נאלץ לעזוב בעקבות סכסוך עם הנהלת הקבוצה - הוא הוציא את השחקן המוביל של הקבוצה מההרכב לאחר שעישן תוך כדי משחק, וחברי ההנהלה הודיעו לו כי הצעד לא מקובל עליהם. בעקבות זאת עזב והחליט לפרוש מאימון. בהמשך עבד כטכנאי בחברת טלפונים, תפקיד שקיבל בזמן ששיחק בהפועל פתח תקווה, עד שיצא לפנסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד השחקן באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
**ראובן ינאי** (יאנואר) (8 במרץ 1922 - 25 באוקטובר 1986) היה עיתונאי ישראלי. היה המייסד והעורך הראשון של עיתון "מעריב לנוער" וחבר מערכת "מעריב".

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בליפנו, פולין. למד בגימנסיה עברית "תרבות" בפולין עד גיל 13. ב-1935 עלה לארץ עם הוריו והשתקעו בתל אביב. המשיך ללמוד בבית הספר העממי "הכרמל" ובבית הספר התיכון "גאולה", שם ערך את עיתון בית הספר עם חברו הטוב לספסל הלימודים שמעון פרס.

שירת ב"הגנה" ולאחר מכן לחם במלחמת העולם השנייה בבריגדה העברית. עם חזרתו לארץ, התגייס לצה"ל, והקים את העיתון "במחנה גדנ"ע".

לאחר מכן, התבקש על ידי בעלי עיתון מעריב, להקים את עיתון הנוער הראשון בישראל - הוא "מעריב לנוער" במסגרת עבודתו נתן ינאי במה עיתונאית לכישרונות רבים, ביניהם דן אלמגור, הצייר יוסי שטרן, פוצ'ו, ואף לכתבי נוער מבטיחים כאבשלום קור, יוסי ביילין ואחרים. לצד עבודתו ב"מעריב לנוער", ינאי גם כתב מעת לעת בעיתון מעריב, כחבר המערכת. ידועה במיוחד ביקורת התיאטרון שכתב אודות ההצגה "מלכת אמבטיה" של חנוך לוין. הביקורת השנונה אך החריפה ביותר של ינאי, הופיעה גם על עיצוב התקליט של שירי המחזה על ידי האמן דוד טרקטובר.

ינאי נישא לאביגיל לבית ורטהים בשנת 1949. לימים רעייתו אביגיל עבדה כעיתונאית אף היא, וחיברה את תשבצי ההגיון בשבועון ״העולם הזה״. לזוג נולדו בן ובת. בנו איל, הוא המייסד והמנכ"ל המשותף של חברת BDI ישראל. שחקן התיאטרון גלעד קלטר הוא נכדו של ראובן ינאי.

ראובן ינאי נפטר בשנת 1986 בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

דוד תדהר (עורך), "ראובן ינאי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3484

* מת העורך הראשון של "מעריב לנוער", מעריב, 26 באוקטובר 1986

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527267605171
* ISNI: 0000 0000 4679 8485
* LCCN: no2008004737
* VIAF: 51486419
* WorldCat (עם VIAF): 51486419

 |
*Numenius phaeopus*
**חֶרְמְשׁוֹן קָטָן** (שם מדעי: *Numenius phaeopus*) הוא עוף מים ממשפחת החרטומניים.

תזונה
-----

החרמשון הקטן הוא בעל מקור ארוך וכפוף המאפשר לו לתפוס חרקים, עכבישים, תולעים וחלזונות אותם הוא צד על גדות נהרות וביצות.

תפוצה
-----

החרמשון הקטן דוגר בטונדרה הארקטית וחורף באפריקה, באמריקה הדרומית ובדרום אסיה.
חולף וחורף נדיר למדי בישראל.

מאפיינים פיזיים
---------------

אורכו 40 ס"מ, נוצותיו חומות מנומרות וקודקודו כהה ובמרכזו פס לבן.
צווארו ארוך וגמיש ומקורו ארוך גם הוא וכפוף, שני דברים העוזרים לו לצוד את טרפו.

רבייה
-----

באביב, עונת החיזור והרבייה, הזכר מבצע מעוף ראווה איטי בניסיון למשוך את הנקבה אליו.

הנקבה בונה קן העשוי מצמחי מים, מטחב ומחזזיות. הנקבה מטילה 3–5 ביצים כחלחלות-אפרפרות עם כתמים חומים ודוגרת עליהן בזמן שהזכר מביא לה מזון. לאחר כשבועיים של דגירה הביצים בוקעות ולעולם מגיחים אפרוחים קטנים בעלי פלומה רכה.
כשבועיים לאחר מכן האפרוחים מתבגרים ועוזבים את הקן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חרמשון קטן** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **חרמשון קטן** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חרמשון קטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556018105171
* LCCN: sh85146429

 |
**חרס הדרייני** בלשון התלמוד, הוא חרס שספג יין והיה בשימוש חיילי צבאו של אדריאנוס קיסר, להפקה חוזרת של יין מהחרס, בעת הימצאם במסעות רחוקים ברחבי הקיסרות הרומית. החרס ליין נוצר על ידי שבירתו לשברים של כד שהכיל קודם לכן יין, וחלוקת השברים לחיילים הרומאים. כאשר שברי החרס הושרו במים הופק מהם יין מעולה. ההלכה אוסרת שימוש בחרס היין מטעמי הנאה ואפילו אינה מתירה שימוש בשבר החרס לצורך יצוב מיטה או שולחן.

שיטת ההכנה
----------

פסל אדריאנוס
מסכת עבודה זרה בתלמוד הבבלי מספרת על השיטה המיוחדת שהייתה נהוגה בתקופה הרומאית להפקת שברי החרס ספוגים ביין (כעין תרכיז). שלבי הכנתו של החרס ההדרייני:

1. נטעו גפנים על אדמה שלא עובדה מעולם.
2. את היין שהופק מהכרם אחסנו בחביות חדשות לבנות.
3. שברו את החביות לחרסים קטנים.
4. חתיכות החרס חולקו לחיילים לקראת יציאתם למסעות.
5. כאשר החיילים ביקשו לשתות יין, הם השרו את חתיכות החרס במים וקבלו נוזל של יין בטעם המקורי.

הגמרא מציינת כי גם לאחר שלוש פעמים שהחרס הושרה במים, התקבל עדיין יין שטעמו כמו היין הרגיל. 

להלן שלבי ייצור החרס בלשון הגמרא עם פרוש רש"י והבהרות הרב עדין אבן ישראל בסוגריים:

> 
> **וחרס הדרייני**: מאי הדרייני אמר רב יהודה אמר שמואל חרס של הדריינוס קיסר (כשיוצא בגייסות מוליכן עמו) כי אתא (כאשר בא) רב דימי (מארץ ישראל) אמר: קרקע בתולה הייתה שלא עבדה אדם מעולם, עבדה ונטעה, (והיה כל כוחה קיים והוציאתו ביין זה ונעשה חזק) ורמי ליה לחמרא (והיו מניחים את היין מהגפנים הללו) בגולפי (בכלי חרס) חיורי (חדשים שהיו לבנים) ומייצי להו לחמרייהו (והיו הכדים מוצצים את היין) ומתברו להו בחספי (ואז היו שוברים אותם לחרסים) ודרו בהדייהו (והרומאים היו נושאים עימהם) וכל היכא דמטו (וכל מקום שהגיעו) תרו להו (שרו אותם במים) ושתו א"ר יהושע בן לוי וראשון שלנו כשלישי שלהן (לאחר שהיה שרוי החרס ג' פעמים במים היה מתקבל יין משובח כיין שלנו). (וחרסים אלה היו אסורין בהנאה בשל היין הספוג בהן)
> 
> 
> איבעיא להו (נשאלה השאלה) מהו לסמוך בהן (האם מותר ליהנות מחרסים אלה) כרעי המטה רוצה בקיומו על ידי ד"א (ישראל רוצה בקיומו של יין נסך לא בשבילו אלא בשביל החרס ולסמיכת כרעי המיטה) שרי (מותר) או אסור ת"ש (בוא ושמע) דר"א ורבי יוחנן, חד אסר (אסר) וחד שרי (התיר), והלכתא כמאן דאסר (וההלכה היא לפי זה שאסר).
> 
> 
> 
> — התלמוד הבבלי, מסכת עבודה זרה, דף לב,א'
>

אסור בהנאה
----------

סיכום הדיון בתלמוד היה כי היין שנוצר מחרס הדרייני, אסור אפילו בהנאה. כך נאסר להשתמש בחרס אפילו כדי להביא ליציבות המיטה, באמצעות הנחת החרס בין רגלי המיטה לבין הרצפה. המיטה שימשה בימי קדם גם בתור שולחן לסעודה.

ומסכם את ההלכה התלמוד הירושלמי:

> 
> תמן תנינן אלו דברים של גוים אסורין ואיסורן איסור הנייה היין והחומץ של גוים שהיה מתחילתו יין וחרס הדרייני. רבי זעירה בשם רבי ירמיה רבי מאיר היא דתני **חרס הדרייני אסור ואיסורו איסור הנייה**.
> 
> 
> 
> — התלמוד הירושלמי, מסכת ערלה, דף יז', ב' פרק ג' הלכה א' גמרא
> 

השולחן ערוך פסק כדברי המשנה: חרס דרייני **אסור בהנאה**. וכתב הש"ך שאסור לסמוך בו כרעי המיטה, וכל שכן להניח בו דבר.
ודבר זה מובא גם במסכת עבודה זרה

הערות שוליים
------------

1. ↑  למרות הכתיב המודרני אדריאנוס, שם החרס אינו "אדריאני" אלא **"הדרייני"**, כיוון שכך הוא מכונה במפורש בתלמוד.
2. ↑  אדריאנוס קיסר היה במסעות ברחבי הקיסרות הרומית כמחצית מתקופת כהונתו
3. ↑  פרק שני **אין מעמידין** דף ל"ב, א'
4. ↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן קכ"ג, סעיף י"ג.
**ראובן "רודי" כינורי** (נולד ב-13 באוגוסט 1949) הוא רוכב אופניים ישראלי בעבר, פעמיים ברציפות אלוף ישראל במרוץ אופני כביש (1969 ו-1970).

ביוגרפיה
--------

כינורי התאמן בקבוצת הפועל תל אביב בהדרכת עמוס לוי.

בשנת 1968 זכה כינורי בתואר סגן אלוף ישראל, אחרי מאיר אוחיון ולפני ינון בנין.

### אלוף ישראל

בשנת 1969 זכה כינורי בפעם הראשונה בקריירה שלו באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, בסיכום שלושת קטעי התחרות, לפני מאיר אוחיון, האלוף ב-3 השנים האחרונות וחיים סלומון וקטע רצף של 9 שנים בהן זכו בני משפחת אוחיון בתואר (הנרי ומאיר אוחיון). שנה לאחר מכן, בנובמבר 1970 הוא קבע במרוץ נגד השעון למרחק של 40 ק"מ שיא ישראלי חדש של 1:03:22 שעות ובתום השנה הוא זכה באליפות ישראל ברכיבת אופני כביש, לפני חמי וולוצקי וינון בנין והגן על תוארו.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב פתאל, הפועל תל אביב - אגודת הפאר של העיר, דבר, 13 ביולי 1966
* אליליו של כינורי: ז'אק אנקטיל וקופי, מעריב, 18 בנובמבר 1969
* אלון וולף, הצ'ינלי של ראובן כינורי, באתר BikePanel.com‏, 12 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר אחיון ניצח באופניים, דבר, 15 בדצמבר 1968
2. ↑  כינורי הוציא האליפות מן האוחיונים, מעריב, 28 בדצמבר 1969
3. ↑  כינורי קבע שיא באופניים ל-40 ק"מ, מעריב, 8 בנובמבר 1970
4. ↑  כנורי חזר לנצח במרוצי אופניים, דבר, 24 בינואר 1971