recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**NPO 1** הוא ערוץ הטלוויזיה ההולנדי הראשון שהתחיל לשדר ב-2 באוקטובר 1951. הערוץ משדר כחלק מהשידור הציבורי ההולנדי, יחד עם הערוצים הציבוריים הנוספים NPO 2 ו-NPO 3. הערוץ משדר מגוון רחב של תוכניות, המכוונות בדרך כלל לקהלים הגדולים ביותר, בעלי המכנה המשותף הגדול ביותר. בשנת 2016 הערוץ היה הנצפה ביותר בהולנד, עם נתח שוק של 21.9%.

היסטוריה
--------

### שנים ראשונות, שנות ה-50

הניסויים הראשונים לשידורים טלוויזיוניים נערכו בהולנד עוד בשנות ה-30, כשחברת הטכנולוגיה ההולנדית פיליפס מילאה תפקיד חשוב בניסויים.

בשנת 1951 הקימו גופי השידור הציבורי ההולנדי KRO, AVRO, NCRV ו-VARA את NTS (קרן הטלוויזיה ההולנדית). השידור הראשון של הערוץ היה בשעה 8:15 ב-2 באוקטובר 1951, מאולפן בבוסום. כמה שנים מאוחר יותר, ב-5 בינואר 1956 NTS שידרה את תוכנית החדשות הראשונה.

עם זאת, בשנות ה-50 משכה הטלוויזיה בהולנד מספר נמוך של צופים, אשר נבע בעיקרו מהמחירים הגבוהים של מכשירי הטלוויזיה באותה תקופה. כמו כן באותן שנים הפכו שידורי הטלוויזיה לזמינים יותר ברחבי הולנד, בשל הקמת משדרים חדשים ברחבי המדינה.

### הקמת Nederland 1

מאוקטובר 1960 החלה NTS לשדר מדי יום בשעות 20:00 עד 22:20 בערב ולאחר מכן הורחבו שעות השידורים ל-30 שעות שידור בשבוע. ב-1 באוקטובר 1964 ערוץ טלוויזיה ציבורי שני שנקרא Nederland 2 החל לשדר, דבר שגרם לערוץ הוותיק לשנות את שמו ל-Nederland 1.

בשנת 1967 החלו בהולנד בשידורי טלוויזיה צבעוניים באמצעות שידור בשיטת PAL. בשנת 1969 אימצה ממשלת הולנד מדיניות פתוחה כלפי השידורים, המאפשרת לארגוני שידור נוספים לשדר. עם זאת, נקבעו תנאי סף שונים. כך למשל על מנת לשדר ארגון שידור צריך לכלול לפחות 100,000 חברים. ב-29 במאי 1969 התמזגו NTS ואיחוד הרדיו ההולנדי ל-NOS, ששימש כארגון הגג של ארגוני השידור הציבוריים. ההתמקדות העיקרית של הגוף החדש הייתה בעיקר בחדשות ובספורט וכן סיפק תיאום טכני ומנהלי.

### הקמת Nederland 3

לקראת ההשקה של ערוצים מסחריים חדשים המשודרים באמצעות הלוויין, הושקה באפריל 1988 רשת Nederland 3. לאחר ההשקה של הרשת החדשה, הפך Nederland 1 לעמוד התווך של ארגוני השידור הציבוריים בהולנד. ב-30 בספטמבר 1991 השיק הערוץ סמליל חדש בצבע צהוב הכולל את מספר הערוץ בתוך יהלום כחול.

נכון למאי 2018, רוב ההפקות הגדולות עבור הטלוויזיה הציבורית בהולנד משודרות ב-NPO 1, המכונה לעיתים כספינת הדגל של NPO.

גלריה
-----

* סמליל הערוץ בשנים 2000-ספטמבר 2003סמליל הערוץ בשנים 2000-ספטמבר 2003
* סמליל הערוץ בשנים 2003-2004; דומה לסמליל הנוכחי של הערוץ, אך ללא סמל NPOסמליל הערוץ בשנים 2003-2004; דומה לסמליל הנוכחי של הערוץ, אך ללא סמל NPO
* סמליל גרסת ה-HD של הערוץ בשנים 2009–2014סמליל גרסת ה-HD של הערוץ בשנים 2009–2014
* סמליל הערוץ מאז 2014סמליל הערוץ מאז 2014

ראו גם
------

* RTL 5
* NET 5
* SBS 6

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **NPO 1** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של NPO 1
* NPO 1, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  NPO 2 - Beeld en Geluid Wiki, wiki.beeldengeluid.nl (בהולנדית)
2. ↑  Startpagina B.V. NOS Startpagina.nl - Altijd actueel, nos.startpagina.nl (בהולנדית)
**מריו הרמוסו קנסקו** (בספרדית: **Mario Hermoso Canseco**; נולד ב-18 ביוני 1995) הוא כדורגלן ספרדי, המשחק בעמדת הבלם באתלטיקו מדריד.

קריירת מועדונים
---------------

### ריאל מדריד

הרמוסו במדי קבוצת המילואים של ריאל מדריד, 2016
הרמסו, נולד וגדל במדריד וקבל מילדות שיחק כדורגל במעדוני הנוער של ריאל מדריד, ב-2005 כשהיה בן 10 הצטרף הרמוסו לאקדמיה של ריאל מדריד, ב-28 בספטמבר 2012 עוד שהיה נער ערך הרמוסו הופעה במדי הקבוצה הבוגרת כאשר עלה כמחליף במשחק הידידות מול מילונאריוס פ.צ.

הרמוסו הועלה לקבוצת הנוער של ריאל מדריד המשחקת בליגה השלישית בספרד, בקיץ 2014. בעונת הבכורה שלו שיחק הרמוסו 34 משחקים ואף כבש שני שערים. ב-16 ביולי 2015 זמן קצר לאחר שהועלה הרמוסו לקבוצה המילואים של ריאל מדריד הושאל הרמוסו למועדון ריאל ואיאדוליד. הרמוסו ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ב-22 באוגוסט 2015, בהפסד החוץ של ריאל ואיאדוליד מול קורדובה. עם שובו של הרמוסו מן ההשאלה הוא חזר לקבוצת המילואים של ריאל מדריד.

### אספניול

ב-12 ביולי 2017, חתם הרמוסו על חוזה לשלוש עונות באספניול. ב-9 בספטמבר 2017, ערך הרמוסו את הופעת הבכורה שלו במועדון כשיחק 90 דקות מלאות בהפסד החוץ של אספניול 0–5 לברצלונה. הוא כבש את שערו הראשון במועדון ב-28 בינואר 2018, במשחק מול לאגנס מהליגה הספרדית, עם זאת כבש שני שערים עצמיים אשר הובילו להפסד הקבוצה.

### אתלטיקו מדריד

ב-18 ביולי 2019, לאחר שנותר לו עוד שנה אחת בחוזה, חתם הרמוסו באתלטיקו מדריד בעבור 25 מיליון אירו. הוא ערך את הופעתו הראשונה במועדון ב-18 באוגוסט אותה השנה, כשיחק 28 דקות בניצחון 0–1 על חטאפה בליגה הספרדית.

נבחרת ספרד
----------

לאחר ששיחק בנבחרת הצעירה של ספרד, זומן הרמוסו לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-8 בנובמבר 2018, עבור צמד המשחקים מול נבחרת קרואטיה ונבחרת בוסניה והרצגובינה. הוא ערך את הופעתו הראשונה כמה משחקים מאוחר יותר, במהלך משחק ידידות מול נבחרת לאס פאלמס.

תארים
-----

#### אתלטיקו מדריד

* אליפות ספרד: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריו הרמוסו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ניקולאס "ניקו" פדריקו לופס אלונסו** (בספרדית: **Nicolás "Nico" Federico López Alonso**; נולד ב-1 באוקטובר 1993 במונטווידאו שבאורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת טיגרס מליגת העל המקסיקנית.

קריירת מועדונים
---------------

לופס גדל במחלקות הנוער של מונטווידאו וונדררס ונסיונל. בשנת 2011 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של נסיונל במסגרת ליגת העל האורוגוואית. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.

ב-11 בינואר 2012 חתם לופס ברומא מהסרייה א'. ב-26 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד קטניה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2012/2013. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.

ב-13 ביולי 2013 חתם לופס באודינזה מהסרייה א'. ב-29 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד סלובן ליברץ במסגרת מוקדמות הליגה האירופית לעונת 2013/2014. ב-29 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 0–2 לאטאלנטה במסגרת המחזור השישי לעונת 2013/2014. ב-21 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על ליבורנו במסגרת המחזור ה-17 בליגה. בסך הכל ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים. בהמשך הושאל מאודינזה להלאס ורונה, לגרנדה ולנסיונל.

ב-19 ביולי 2016 חתם לופס באינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית. הוא ערך 139 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 33 שערים.

ב-13 בדצמבר 2019 חתם לופס בטיגרס מליגת העל המקסיקנית.

תארים
-----

נסיונל
* אליפות אורוגוואי (1): 2010/2011

טיגרס
* ליגת האלופות של CONCACAF (1): 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאס לופס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Roma confirm Benatia signing באתר Soccer News, ‏ 13 ביולי 2013 (באנגלית)
2. ↑  MAIS CARAS CONTRATAÇÕES DO FUTEBOL GAÚCHO: Nico López não entra no Top 10 באתר Al Manaque Esportivo, ‏ 2 בספטמבר 2016 (בפורטוגזית)
3. ↑  Já negociado, Nico López se despede do Inter: "Saio levando este clube no coração" באתר Globo Esporte, ‏ 13 בדצמבר 2019 (בפורטוגזית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקולאס לופס"**.
**פיודור ברוניקוב** (ברוסית: **Фёдор Бронников**;‏ 17 בספטמבר 1827 – 14 בספטמבר 1902) היה צייר היסטוריה וז'אנר יליד רוסיה, שבילה את רוב חייו באיטליה.

ביוגרפיה
--------

הוא הפגין כישרון מוקדם לציור וקיבל שיעורי אמנות ראשונים מאביו, שהיה צייר דקורטיבי. בגיל שש עשרה, כשאביו מת, הוא ארז את מזוודותיו ונסע לסנט פטרסבורג, בתקווה להיכנס לאקדמיה הקיסרית לאמנויות. לאחר שלא הצליח להתקבל, הוא הפך לחניך בסדנה של חרט עץ. כישרונו משך את תשומת ליבו של הפסל פיוטר קלודט, שארגן לו שיעורי ביקורת באקדמיה. בשנת 1850, הוא התקבל להיות סטודנט רגיל, ועבד עם אלכסיי מרקוב. הוא סיים את לימודיו ב-1853 וקיבל מלגה ללימודים באיטליה על ציור הסיום שלו, "אם האלוהים".

בשנה שלאחר מכן, הוא התיישב ברומא והקים סטודיו משלו בוויה ויטוריה, ליד וילה בורגזה. הוא צייר מגוון רחב של ציורים, בהם נופים, סצנות כפריות, סצנות ז'אנר, יצירות היסטוריות ודיוקנאות של אזרחי העיר החשובים. מצבו הבריאותי היה ירוד, לכן הוא נשאר שם לאחר תום הקצבה שלו, כדי לנצל את האקלים החם.

הוא ביקר בביתו ברוסיה מ-1863 עד 1865. בהיותו שם, האקדמיה העניקה לו פרופסור בציור היסטורי על תיאורו של הוראס קורא את הסאטירות שלו בפני גאיוס. הוא גם בא במגע עם קבוצת אמנים פורשים שלימים נודעו בשם הנודדים; מה שהעניק לו השראה לצייר סדרה של יצירות ז'אנר על חיי האיכרים. מאוחר יותר, הוא הפך לחבר בקבוצה ושלח באופן קבוע ציורים מאיטליה כדי להציג בתערוכות שלהם. הוא נבחר לאקדמאי וחבר כבוד באקדמיה. בתקופה זו יצר את אחת מיצירותיו הידועות ביותר: השדה המקולל (1878), כתב אישום נגד העבדות.

הוא מת ליד רומא ונקבר בבית הקברות הפרוטסטנטי. אף על פי שחי באיטליה במשך רוב חייו, הוא השאיר למעלה מ-300 ציורים ורישומים ושווה ערך ל-400 רובל כדי להקים בית ספר לאמנות בשדרינסק. בית הספר לא הוקם עד לתקופה הסובייטית והעבודות שימשו בסיס למוזיאון.

סגנון אמנותי
------------

פיודור ברוניקוב היה אמן גדול בציור דיוקנאות. יצירותיו בז'אנר זה, מובחנים ברישום משובח, דמיון בולט לדמות. חשיבותן היא בהבעת הפאן הפסיכולוגי של הדיוקן וכושר השכנוע של השפה הציורית. בנופים, האמן העביר בנאמנות את המראה, והדגיש את מצב העולם שמסביב. אלה מסומנים על ידי הרמוניה צבעונית וטוהר הצבעים.

האמן פיתח את אהבתו לטבע בשנות ילדותו בטרנס-אורל. במכתביו לקרובי משפחה בשדרינסק, דרום רוסיה, הוא נזכר לעיתים קרובות ביופיים של מקומות הולדתו. "אין כאן שדות חסרי גבולות כמו שיש לכם ברוסיה, אין יערות עבותים... וחבל. אני אוהב את המרחב העצום ואת השדות הרוסיים שלנו, כמו ים ללא גבולות", שיתף את בני ארצו ברגשותיו.

רוב יצירותיו נמצאות ברוסיה, אך רבות מהן נרכשו גם על ידי אספנים מבריטניה, ארצות הברית, הונגריה, איטליה ודנמרק.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיודור ברוניקוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Бронников Федор Андреевич « Русская живопись « Музей « Воскресный день, vsdn.ru
2. ↑  Brief Biography from the Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary
3. ↑  БРОННИКОВ Фёдор Андреевич, web.archive.org, ‏2019-04-02

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14970601q (data)
* GND: 129034843
* ISNI: 0000 0000 6663 0321
* LCCN: no2014087084
* RKD: 12946
* ULAN: 500045176
* VIAF: 56884021
* WorldCat: lccn-no2014087084

 |
המונח "גראם" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו גרם (פירושונים).
זיגפריד (היינריך גודהוס) מחשל מחדש את נותונג, תמונה מהאופרה זיגפריד מאת ריכרד וגנר
באפוס שירת הניבלונגים, **בלמונג** (Balmung) היא חרבו הקסומה של זיגפריד, הגיבור המיתולוגי שהרג את הדרקון פאפנר. במיתולוגיה הנורדית נקראת החרב בשם **גראם**. ביצירתו של ואגנר, טבעת הניבלונג, נקראת החרב **נותונג** (Nothung).
החרב חושלה על ידי הנפח המיתולוגי וילנד (Wieland der Schmied).

על פי הסיפור בטבעת הניבלונג, האל ווטאן, מחופש לנווד זקן, נעץ אותה בעץ בביקורו אצל זיגלינדה, בתו, הנשואה לצייד הונדינג, אותו אינה אוהבת, והבטיח לה כי מושיעה יהיה זה שישלוף את החרב מן העץ. זיגמונד, אחיה התאום, הוא זה ששולף את החרב. לאחר שעמד לנצח בדו-קרב את הונדינג, נותצה החרב על ידי ווטאן, בניסיונו למנוע מזיגמונד ניצחון על הונדינג.

זיגמונד נהרג. לאחר מותו נולד בנו זיגפריד, אך אימו מתה בלידתו. הוא נמסר למשמורת יחד עם שרידי החרב למימה, ניבלונג שהוא אחיו של אלבריך, ניבלונג המנסה להשתלט על טבעת קסמים. מימה מנסה לחשל לזיגפריד חרב חדשה, אך לאחר שזיגפריד מנתץ כל חרב שחישל עבורו מימה, עובר ביער האל ווטאן מחופש לנווד זקן. הוא פוגש את מימה, ושואל אותו שלוש שאלות. על שתי השאלות הראשונות מימה עונה בקלות. השאלה השלישית היא: מי יוכל לחשל בחזרה את החרב "בלמונג", חרבו של זיגמונד שנותצה על ידי ווטאן עצמו. מימה אינו יודע את התשובה, שהיא: "זה אשר לא יידע פחד מהו". ווטאן נפרד ממימה ומודיע לו כי הוא עתיד לאבד את ראשו לזה שיחשל את החרב.

מחשש פן ייהרג על ידו, מנסה מימה ללמד את זיגפריד פחד מהו ומספר לו על הדרקון פאפנר, שהוא למעשה ענק ששולט על טבעת הקסמים. זיגפריד, השש לקרב נגד הדרקון, מחשל בעצמו את "בלמונג" המנותצת.

במערת הדרקון מחכה אלבריך לרגע בו יוכל לקבל את הטבעת לידיו. ווטאן מבשר לאלבריך על בואו של הגיבור שיחסל את הדרקון. הניבלונג מזהיר את הדרקון בתקווה לקבל את הטבעת במתנה, אך לשווא.
זיגפריד מגיע למערה, ולאחר מאבק קצר הוא נועץ את חרבו בלב הדרקון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסיפור בשירת הניבלונגים ובמיתולוגיה הנורדית שונה למדי, אך הפרטים העיקריים דומים
**בליץ בדקר**
באת'**באת'**נוריץ'**נוריץ'**יורק**יורק**קנטרברי**קנטרברי**אקסטר**אקסטר**
הריסות אקסטר, בוקר 4 במאי 1942
**בליץ בדקר** (בגרמנית ובאנגלית: **Baedeker Blitz** או **Baedeker raids**) הוא שמה של סדרת הפצצות מן האוויר ("בליץ" בגרמנית) שהונחתו על אנגליה על ידי חיל האוויר הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה מאפריל ועד יוני 1942. ההפצצות כוונו למרכזים ואתרים היסטוריים ותרבותיים וגרמו להרס רב בערים היסטוריות, בהן באת', קנטרברי, אקסטר, נוריץ' ויורק. בעיקר נפגעה העיר אקסטר, עליה אמר התעמולן דובר האנגלית "לורד האו האו" בשידור רדיו "אקסטר הייתה יהלום - הרסנו אותה". סיבת המתקפה הייתה תגובה להפצצות הבריטיות על עיר הנמל הגרמנית ליבק במרץ 1942. שמה של ההתקפה ניתן לה עקב נאומו של התועמלן הנאצי גוסטב בראון פון שטום ב-24 באפריל 1942, מיד לאחר ההפצצה הראשונה, בו אמר: "אנחנו נפציץ כל מקום שזכה לציון שלושה כוכבים במדריך בדקר" (מדריך טיולים ידוע), כלומר כל מקום בעל ערך תרבותי ותיירותי גבוה.

ההפצצות
-------

ב-28 במרץ 1942 הפציצו מפציצי חיל האוויר המלכותי הבריטי את העיר הגרמנית ליבק, שהבתים במרכזה ההיסטורי היו עשויים עץ וגרם לנזק רב ולכ-1,000 הרוגים. בתגובה הורה היטלר על הפצצות-תגמול על יעדים בעלי משמעות תרבותית והיסטורית באנגליה.

ב-23 באפריל הותקפה אקסטר בשני יעפי התקפה. נזק כבד נגרם למרכז ההיסטורי ו-70 איש נהרגו. העיר הופצצה שנית ב-3 במאי.

ב-25 וב-26 באפריל הותקפה באת' ונהרסו בה 19,000 מבנים. ב-28 באפריל הותקפה יורק וב-27 וב-29 הותקפה נוריץ'.

בעקבות "הפצצת האלף" במסגרתו תקף חיל האוויר המלכותי את העיר קלן בלילה שבין 30 ל-31 במאי הופצצה העיר קנטרברי, במטרה להרוס את קתדרלת קנטרברי, ב-31 במאי וב-2 ו-6 ביוני.

ההפצצות גבו את חייהם של 1,637 אזרחים, 417 מתוכם בעיר באת'. למעלה מ-50,000 מבנים נהרסו, רובם מבני מגורים. בין המבנים בעלי החשיבות שנפגעו נמנים קתדרלת אקסטר, הגילדהול של יורק, אולמות הכנס של באת' ועוד. עם זאת לקתדרלת קנטרברי, אחד המקומות החשובים והסמליים ביותר עבור הנצרות האנגליקנית, שפגיעה בה יכלה להסב נזק מורלי גדול, נגרם נזק שולי. הערים שנפגעו הציגו יכולת עמידה ושיקום.

רבים ממטוסי הלופטאווה הופלו על ידי הנ"מ הבריטי ובכך נגרם לחיל האוויר הגרמני נזק תוך התקפת יעדים חסרי-ערך מבחינה אסטרטגית.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Baedeker Raids of 1942
* Blitzed by guidebook,‏ BBC,‏ 27 במרץ 2002
* מלחמת העם - בליץ בדקר
* אתר הזיכרון להפצצות על באת'
* על הרס אקסטר
* סקירה על הפצצת יורק
* רויטרס, ...והגרמנים מתנקמים בעיר הרחצה באת, הצופה, 28 באפריל 1942
* הנאצים מרעישים בניינים היסטוריים באנגליה, הצופה, 30 באפריל 1942

הערות שוליים
------------

1. ↑  Exeter was a jewel – we have destroyed it

| הבליץ |
| --- |
| קרבות | באת' • בדקר • בריסטול • ברמינגהאם • ליברפול • מנצ'סטר • קובנטרי |
| ערכים נוספים | אנדרטת הכבאים הלאומית • השרפה הגדולה השנייה של לונדון • להפציץ את אנגליה • מגילת הכבוד לאזרחי בריטניה חללי מלחמת העולם השנייה • סנט פול שורדת |
**האזרח י.** הוא ספר סאטירה שבו קובץ מכתבים שכתב עפר קניספל. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 2001.

קניספל קיבץ בספר עשרות מכתבים ששלח לידוענים, פוליטיקאים, חברות ממשלתיות ומסחריות בשם הדמות הפיקטיבית יואל קרני, ואת התשובות שקיבל למכתביו. במכתבים אלה מתלונן קרני על דברים קטנוניים, מציע הצעות מופרכות או מפנה שאלות ובקשות הזויות אך משעשעות, ובחזרה, הוא מקבל מכתבי תגובה מופרכים והזויים לא פחות.

הספר מציג גמלאי שלרשותו זמן פנוי רב ושתחביבו הוא הטרדת הרשויות וחברות בישראל, ואת התשובות המתקבלות - מחד, מכתבים שבלוניים ממשרדי שירות לקוחות שעשויים להעיד לעיתים על חוסר תשומת לב מצד החברות לתוכן הפנייה ותשובות הניתנות באיחור רב, ומאידך, מכתבים המעידים על מתן תשומת לב רבה מצד הגורם המשיב, מבלי שהתעוררה אצלו השתוממות כלל נוכח תוכן המכתב של האזרח.
את הספר חותם עמוד, ובו תמונת המוצרים, הזיכויים ושוברי הקנייה שקיבל כצרופה למכתבי התגובה שקיבל.

דוגמאות
-------

* קרני פונה לתיאטרון הקאמרי בבקשה לקיים דקת דומייה לזכר אשתו המנוחה
* קרני פונה ליצרנית בגדי ים על מנת שתאפשר לרעייתו (הזקנה) להופיע כדוגמנית בתצוגת אופנה
* קרני פונה למוזיאון ישראל בבקשה לשכור למספר ימים פסל של רודן
* קרני פונה לבית ביאליק בבקשה ללון לילה אחד בביתו של המשורר
* קרני פונה לפנינה רוזנבלום בבקשה לייצר בושם לגברים בריח דלק אוקטן 95
* קרני פונה לבית בן-גוריון ומציע להם לשמר תפוח אדמה שקנה, שדומה לראש הממשלה דוד בן-גוריון
* קרני פונה למשטרת ישראל בבקשה לשכור מהם שוטר כדי להפחיד את נכדו שלא אוכל צהריים יפה

קישורים חיצוניים
----------------

* האזרח י' באתר ynet
* הספר "האזרח י.", באתר "סימניה"
* על האזרח י', באתר הוצאת עם עובד
**האומה** (באנגלית: **The Nation**) הוא השבועון הוותיק ביותר המודפס ברציפות בארצות הברית והשבועון הנקרא ביותר של הפוליטיקה הפרוגרסיבית בארצות הברית (אנ'). 

The Nation נוסד ב-6 ביולי 1865 בידי ויליאם לויד גאריסון (אנ') כממשיכו של The Liberator (אנ') כשמטרתו המוצהרת היא "לשים דגש על דיון סוגיות פוליטיות וחברתיות ברוח ביקורתית, ולהילחם כנגד אלימות, גוזמאות וייצוג בלתי הולם, בה נגועה הכתיבה הפוליטית כיום."
הוא מפורסם בידי The Nation Company, L.P. ב-3 Irving Place, בעיר ניו יורק וקשור ל־The Nation Institute (אנ').

ל-The Nation משרדים בוושינגטון די. סי. לונדון ודרום אפריקה, ומדורים העוסקים באדריכלות, אמנות, עסקים, ביטחון, סביבה, קולנוע, משפטים, מוזיקה, שלום ופירוק הנשק, שירה וארצות הברית. מספר הקוראים של כתב העת המודפס העפיל ל-187,000 בשנת 2006 וב-2010 צנח ל-145,000. על כתב העת המקוון מנויים מעל 15,000 קוראים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **The Nation** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של The Nation (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של The Nation (באנגלית)
* The Nation, ברשת החברתית פייסבוק

* The Nation, ברשת החברתית טוויטר

* The Nation, ברשת החברתית אינסטגרם

* The Nation, סרטונים בערוץ היוטיוב
* The Nation, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר כתב העת

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטרות כתב העת כפי שפורסמו ב-6 ביולי 1865, The Nation, ‏23 במרץ 2015
2. ↑  ג'רמי פיטרס, חדשות רעות לליברלים עשויות להיות חדשות טובות עבור כתב עת ליברלי , הניו יורק טיימס, 7 בנובמבר 2010
**הרב טוביה הלוי** היה רב, דיין, פוסק ודרשן בצפת במחצית השנייה של המאה ה-16. מחבר **ספר** **חן טוב**.

תולדותיו
--------

נולד לרבי אברהם בן טוביה הלוי, שהיה דרשן מפורסם בצפת. אביו של רבי טוביה נפטר בעודו צעיר לימים:

> 
> מדאגה מדבר שלא זכיתי למצוא דברי חפץ מר אבא זלה"ה שדרש טוב לעמו כמה שנים, ובהעלותו השמים נער הייתי, גם זקנתי ולא ראיתי דבר שמועה מפיו, נחם יסתר מעיני
> 
> 
> 
> — חן טוב, חתימת הספר
> 

מכיוון שלא מצא את כתבי אביו, החליט להדפיס את חידושיו שלו. היה תלמידו המובהק של רבי שלמה סאגיש, שהיה רב מחכמי הוועד בצפת וראש ישיבה בעיר. את דברי רבו זה מקדים לדבריו רבי טוביה בספרו פעמים רבות, כמעט בכל פרשה. מרבי שלמה למד את תורת הנגלה וככל הנראה גם תורת הנסתר. מחבריו, היו מגדולי תלמידיו של מהר"ש סאגיש, כגון המהרי"ט ורבי חייא רופא. היה ממנהיגי הקהילה בצפת, רבי עמנואל אבוהב, נכדו של מהר"י אבוהב כותב: "רבינו יוסף קארו הלך לחיי עולם בשנת השל"ה והותיר אחריו תלמידים מצויינים שהנהיגונו בארץ הקודש אחריו וביניהם...האדון טוביה הלוי שחיבר את הספר חן טוב על החומש..." (**Nomologia o Discursos legales**, פרק כ"ח). מסתבר כי לא למד את רבי יוסף קארו, אלא מכונה תלמידו כי היה דור אחריו בהנהגת העיר, אך ייתכן כי בצעירותו אכן קיבל ממנו תורה. ישב בבית דין לענייני ממונות עם רבי משה קסטילאץ ורבי יוסף מטראני, שמזכיר זאת בספרו. כרבו, כיהן ב"בית הוועד" בו נמנו עשרים חכמי צפת הגדולים בזמנו, ביניהם רבי שמואל אוזידא, המהרי"ט, רבי משה בן מכיר, מהריט"ץ, רבי אברהם די בוטון מחבר ספר לחם משנה ועוד, כדי לדון בסוגיות מורכבות. בשנת השס"א חתם על פסק דין כזה בנוגע ליבום אשה.

יצא לחוץ לארץ בערוב ימיו כדי להדפיס את ספרו בוונציה, ושב לארץ ונקבר בצפת.

נפטר בין השנים שס"ה ל-שס"ט, אז כבר מזכיר אותו רבי שלמה עדני, שתכופות מביא ממנו דברים, בהוספת "זלה"ה".

חיבוריו
-------

שער ספר חן טוב
* **חן טוב** (ויניציאה שס"ה; פראג שפ"ד; ניו יורק תשס"ד) - דרושים "פשוטים [ו]מתוקים" על סדר התורה. את הספר הגיה רבי יצחק ב"ר מרדכי גרשון טריויס, שהגיה גם את הספרים מנות הלוי לרשב"ץ, ספרי מהר"ם אלשיך ועוד. הספר זכה לתפוצה רחבה, ובני דורו ואלה שאחריו מזכירים אותו רבות בספריהם. יצא בשנת תשס"ד בעריכה מחודשת.
* **לוית חן** - נזכר בחתימת ספרו חן טוב, אך לא הגיע לידינו.

לקריאה נוספת
------------

* **חן טוב**, הוצאת קדמוניות, ניו יורק תשס"ד, מבוא
* **שם הגדולים**, מערכת גדולים, ערך מוהר"ר טוביה הלוי

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי טוביה הלוי, **חן טוב**, באתר היברובוקס
* רבי טוביה הלוי, ‏**חן טוב**, (פראג שפ"ד), עמוד 5, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה
* טוביה בן אברהם הלוי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בדרך כלל, מלבד בהקדמה בה הוא מוזכר בשמו, הוא מכנה אותו "מורי זלה"ה"
2. ↑  **ספר חן טוב**, פרשת עקב
3. ↑  מדבריו הוא מביא בספרו, עיין למשל **ספר חן טוב**, פרשת בא
4. ↑  מדבריו הוא מביא בספרו, עיין למשל **ספר חן טוב**, פרשת חקת
5. ↑  **חן טוב**, הוצאת קדמוניות, ניו יורק תשס"ד, מבוא
6. ↑  **שו"ת מהרי"ט חלק א**, סימן קי"ד
7. ↑  **שו"ת מהרי"ט** סימן פ"ב
8. ↑  החיד"א, **שם הגדולים**, מערכת ספרים אות ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300782905171
* ISNI: 0000 0004 0263 3653
* LCCN: nr91041271
* VIAF: 298653957
* WorldCat: lccn-nr91041271

 |
**טוביאס ראו** (בגרמנית: **Tobias Rau**, נולד ב-31 בדצמבר 1981 בבראונשווייג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו של ראו שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה. פציעות רבות אילצו את ראו לפרוש בגיל 28 בלבד ממשחק פעיל, אך לעת מצוא הוא משחק במועדון הכדורגל נוינקירכן.

קריירת מועדונים
---------------

ראו החל בשנת 1999 את קריירת הבוגרים שלו באיינטרכט בראונשווייג, ששיחקה אז בליגות הנמוכות של גרמניה, והעפיל איתה אל הליגה האזורית הצפונית, שם שיחק בעונת 2000/01. בקיץ 2001 חתם ראו בוולפסבורג מהבונדסליגה, שם שיחק שתי עונות והציג יכולת גבוהה. את הופעת הבכורה ערך באוגוסט 2001 בתיקו 1-1 מול פרייבורג במסגרת הבונדסליגה, ובשתי עונותיו בקבוצה סייע לוולפסבורג לסיים במרכז הטבלה. בקיץ 2003 חתם ראו בבאיירן מינכן, לאחר שזו התרשמה מיכולותיו בוולפסבורג. עם זאת, סדרת פציעות ותחרות קשה על המקום בהרכב מול הצרפתים וילי סניול וביצ'נטה ליזארזו, צמצמו את מספר ההופעות של ראו ל-13 בלבד בשתי העונות בבאיירן מינכן. בקיץ 2005 חתם ראו בארמיניה בילפלד, שם שיחק ארבע עונות בבונדסליגה, אך לא הצליח לשמור על סדירות במשחקיו, וערך בממוצע שמונה הופעות בלבד בעונה. סדרת הפציעות הביאה לשחרורו מארמיניה בילפלד בתום עונת 2008/09, עת נשרה הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2009 הודיע ראו על פרישה ממשחק פעיל, והחל לעבוד כמורה בבית ספר על אף שקיבל הצעות מקבוצות בבונדסליגה השנייה. החל משנת 2012 ראו עורך הופעות מדי פעם בקבוצת הכדורגל של נוינקירכן.

קריירה בינלאומית
----------------

ראו ערך שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, כולן בשנת 2003, והבקיע שער אחד, בניצחון 4-1 במשחק ידידות מול נבחרת קנדה.

תארים
-----

עם באיירן מינכן:

* אליפות הבונדסליגה: 2004/05
* הגביע הגרמני: 2004/05

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
מייג'ור גנרל **ג'ון שרימפטון** (באנגלית: **John Shrimpton**) היה מושל גיברלטר מה-24 בדצמבר 1704 ועד ל-24 בדצמבר 1707.

חייו
----

שרימפטון מונה למייג'ור במשמר הגרנדירים. בשנת 1693, במהלך מלחמת תשע השנים, הוא נפצע בקרב לאנדן שהתרחש בפלנדריה.. בשנת 1701 נבחר לפרלמנט של אנגליה מטעם מחוז וויטצ'רץ'.

בשנת 1704, לאחר שגיברלטר נכבשה על ידי צי אנגלי-הולנדי במלחמת הירושה הספרדית, גבר האיום עליה מצד כוחות ספרדיים-צרפתיים שרצו לשוב ולשלוט בה. ב-9 באוקטובר 1704 הטיל כוח צרפתי-ספרדי מצור על גיברלטר; למעלה מ-7,000 חיילים ספרדים וצרפתים צרו על כ-2,000 מגינים בריטים והולנדים הנאמנים לקרל השישי. בדצמבר של אותה השנה פיקד שרימפטון על תגבורת של 2,200 חיילים בריטים והולנדים שנשלחו לגיברלטר בדרך הים, במטרה לתגבר את חיל המצב של גיברלטר בכח אדם, מזון ותחמושת. שרימפטון היה המושל בפועל של גיברלטר באותה התקופה, על אף שמונה רשמית לתפקיד רק ב-1705. ב-31 במרץ נכשלה המתקפה הצרפתית-ספרדית, והמרשל דה טסה הצרפתי נאלץ להפסיק את המצור על גיברלטר.

ב-1705 מינה קרל השישי רשמית את שרימפטון, בעצתה של אן, מלכת בריטניה, למושל גיברלטר. שרימפטון נותר בתפקיד עד ה-24 בדצמבר 1707, אז הוחלף על ידי מייג'ור גנרל רוג'ר אליוט.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "The War of the Succession in Spain: During the Reign of Queen Anne, 1702-1711 By Arthur Parnell, Page 87", BiblioBazaar, 2009, מסת"ב 978-1-103-17076-0
2. ↑  מלחמת הירושה הספרדית הייתה עימות בין פיליפה דוכס אנז'ו מבית בורבון הצרפתי לבין קרל השישי מבית הבסבורג על השליטה בספרד. לעימות הצטרפו מדינות שונות, בהם אנגליה והולנד שצידדו בקרל השישי.
חלוקת עיראק לאזורי כיבוש. האזור הפולני מסומן בוורוד
**האזור הפולני בעיראק** (בפולנית: **Polska strefa w Iraku**) היה כינויו של אזור בעיראק, אשר בין השנים 2003–2008 נוהל בידי צבא פולין מטעם נאט"ו.

ב-2003 הצטרפה פולין למדינות נאט"ו והכריזה מלחמה על משטרו של סדאם חוסיין. במלחמת עיראק שלחה שלחה לעיראק 2,500 חיילים, אשר צורפו לעוד חיילים מ-22 מדינות נוספות ליצירת הדיוויזיה הרב-לאומית מרכז-דרום. מכיוון שהכוחות הפולניים היו המשמעותיים ביותר בדיוויזיה, היא הייתה נתונה תחת פיקודם. לאחר סיום כיבוש הארץ, חולקה עיראק בידי מדינות ברית נאט"ו לארבעה אזורי כיבוש: הצפוני והאמצעי, בניהול צבא ארצות הברית, הדרומי בפיקוח צבא בריטניה, והמרכז-דרום בפיקוח צבא פולין.

אזור הכיבוש הפולני הקיף את המחוזות אל-קאדסיה, כרבלא, באבל וואסט. באזור זה נמצאה אוכלוסייה של כ-5 מיליון תושבים הפרוסים על פני 65,632 קמ"ר. הכוחות הפולניים עסקו בעיקר בלוחמה בטרור, ובהמשך שימשו גם כמאמנים ויועצים עבור הצבא והמשטרה של המדינה הדמוקרטית שהקימו המעצמות בעיראק. הבסיס הפולני הראשי היה בתחילה מחנה באבל, ובהמשך עבר למחנה אקו. עם זאת, ב-2004 החליטה ספרד להסיג את כל כוחותיה מעיראק, ובעקבות כך הסיגו גם מדינות מרכז אמריקה את חייליהן. בשל כך, נאלצו הפולנים להעביר את נג'ף לשליטת האמריקנים. בהדרגה החלו עוד ועוד מדינות לעזוב את האזור, ופולין עצמה החלה לצמצם את כוחותיה. ב-2005 היו באזור רק 900 חיילים פולנים. ב-2006 נאלצו הפולנים להעביר גם את באבל לאמריקנים. ב-2008 עזב אחרון החיילים הפולנים את עיראק ואזור הכיבוש בוטל. בסך הכל איבדה פולין 25 אנשים בלחימה בעיראק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האזור הפולני בעיראק** בוויקישיתוף
* Polska strefa w Iraku
* 2004. POLSKA STREFA W IRAKU
חלוצים חברי בח"ד בהכנסת ספר תורה בקבוצת רודגס בפתח תקווה
**ברית חלוצים דתיים** (**בח"ד**) הייתה תנועת נוער חלוצית דתית שנוסדה בגרמניה בשנת 1928 ועלתה לארץ ישראל בשנת 1929, חבריה הקימו את תנועת הקיבוץ הדתי בשנת 1939 שמטרתם הייתה יישוב הארץ בחלוצים דתיים. תחילה נקראה בשם "החלוץ המזרחי", אך מכיוון שמקימיה בקשו להעניק לה שם נייטרלי נטול הקשרים פוליטיים ותיוג מפלגתי, נבחר שם הכולל את בני הנוער מכל הזרמים השונים בגרמניה.

היסטוריה
--------

התנועה הוקמה ב-24 בדצמבר 1928 בעקבות הוועידה השלישית של צעירי מזרחי בהנהגתו של אויגן מיכאליס שהתקיימה בהמבורג, שבה הוחלט על ייסוד "ברית הנוער של צעירי מזרחי", הנפרדת מצעירי מזרחי בהיותה נעדרת גוון פוליטי והשתייכות לתנועת המזרחי. השימוש במילה "ברית" מסמל את הקשר בין אדם לבוראו ולחברו. כשהדת מתייחסת לברית עם אלוהים והסוציאליזם לברית בין אנשים. מטרת הברית היא לממש את החיבור הזה בהגשמה חלוצית, תוך שמירה על ערכי הדת. במהלך הוועידה נבחר עורך הדין אריך מיכאליס, אחיו של אויגן, כיו"ר התנועה, ונבחרו חברי הנהלת התנועה: אויגן מיכאליס, פאולה שאלתיאל ובנו אופנבורג (ברוך צבי אופיר). מכיוון שרבים מבני תנועות נוער אחרות הסתייגו ונמנעו מלהצטרף לארגון שבשמו מופיעה המילה "המזרחי", הוחלט על שינוי השם ל"ברית חלוצים דתיים".

בינואר 1929 פורסם תקנון הברית, שהגדיר את הארגון כמיועד עבור כל החלוצים הדתיים בגרמניה ושתפקידו להכשיר מקצועית ורוחנית את חבריו, תוך התחשבות בנטיותיהם האישיות וצרכיה של ארץ ישראל. התנועה הוציאה לאור ירחון בשם "חיינו".

התנועה הקימה ברודגס חוות הכשרה ברוח תורה ועבודה עבור נוער דתי ציוני שיעלה לארץ ישראל. מלבד בגרמניה, התנועה פעלה באוסטריה, צ'כוסלובקיה, הולנד, רומניה ואנגליה, בהן הקימה מרכזי הכשרה, וכן בפולין, שבה פעלו חלוצי התנועה במסגרת בני עקיבא והשומר הדתי. בשנת 1939 נוסד על ידי קבוצת חלוצים דתיים מגרמניה, פולין וארצות נוספות הקיבוץ הדתי, ועם עליית הנאצים לשלטון הצליחה התנועה להביא נוער יהודי לאנגליה, שם הצטרף אל הנוער הדתי-ציוני המקומי.

הגרעין הראשון של חבריה כלל אחד עשר מחניכי רודגס, שעלו בשנת 1929 והקימו בשנת 1931 את "קבוצת רודגס" (לימים קבוצת יבנה) בחווה בכפר אברהם שליד פתח תקווה. המקום הפך למרכז הכשרה של בח"ד וחברי תנועות אחרות.

בשנת 1937 הקימו מספר חברי בח"ד, בשילוב עם בוגרי תנועות נוער דתיות-חלוציות מפולין, את קבוצת טירת צבי, שהייתה הראשונה מקבוצות הקיבוץ הדתי. חברי בח"ד לקחו חלק בהקמת מושב הזורעים והקיבוצים בארות יצחק ושלוחות. בשנת 1949 ייסד גרעין מאנגליה את קיבוץ לביא, ובשנת 1982 הקים גרעין נוסף של התנועה את קיבוץ בית רימון.

חברי התנועה התנדבו לבריגדה, ויחידות ההצלה שהגיעו מאנגליה בתום מלחמת העולם השנייה במטרה לסייע לשארית הפליטה. עם תום המלחמה, חידשה בח"ד באנגליה את קשריה עם התנועה באירופה והמשיכה לעודד עלייה של נוער דתי ולהעניק לו הכשרה תורנית דרך תנועה בני עקיבא.

לקריאה נוספת
------------

* 'ברית חלוצים דתיים (בח"ד)', בתוך: אלי אברהמי, **לקסיקון הקיבוץ**, רמת אפעל: יד טבנקין, תשנ"ח 1998.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקמת "ברית חלוצים דתיים (בח"ד)" דצמבר 1928
* ברית חלוצים דתיים (בח"ד), באתר תנועת העבודה הישראלית
* שלש שנים לקבוץ "רודגס", דבר, 26 בינואר 1934
* שנה לעלית הנוער הדתי מגרמניה לקבוץ רודגס, דבר, 14 ביולי 1935
* קבוצת לביא עולה על הקרקע, דבר, 24 בפברואר 1949
* סרגל תאריכים, באתר מורשת קבוצת יבנה
* ברית חלוצים דתיים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258403505171

 |
**אדלווייס** הוא שם מותג של בירת חיטה אוסטרית בסגנון גרמני לא מסוננת, המורכבת ממים מהרי האלפים, קו שמרי אייל ייחודי, לתת חיטה, לתת שעורה וכשות. 

תחת המותג אדלווייס משווקות 3 סוגי בירות חיטה בהירות (Hefetrüb המעוננת צהובה-מוזהבת, Hofbräu הפירותית מעוננת ענברית, ו-Gamsbock בעלת אחוז אלכוהול גבוה) ובירת חיטה כהה אחת (Dark). כמו כן משווקת בירה נטולת אלכוהול (Alkoholfrei) וכן בירת Festweizen העונתית.

היסטוריה
--------

בירת אדלווייס
מבשלת קלטנהאוזן הוקמה ב-1475 בכפר קטן למרגלות הרי האלפים על ידי ראש עיריית זלצבורג דאז - יוהאן אלזנהיימר. לאחר מותו הפכה המבשלה לרכושו של נסיך הארכיבישופים של זלצבורג למשך תקופה של כ-300 שנה. לאחר מספר פעמים של חילופי בעלות, בשנת 1921 הפכה המבשלה להיות אחת ממבשלות היסוד של קונצרן בראו יוניון ששייך כיום להיינקן העולמית. 

קלטנהאוזן זו המבשלה הוותיקה באזור זלצבורג, ונחשבת למבשלת החיטה הוותיקה באוסטריה. למבשלה מסורת של למעלה מ-350 שנים של בישול בירות חיטה, אך המותג אדלווייס הושק רק ב-1986, ומאז הפך למוביל בשוק בירות החיטה באוסטריה וגם מצליח במדינות נוספות באירופה.

מקור השם
--------

הבירה קרויה על שם פרח האדלווייס הגדל בהרי האלפים ומשמעותו "לבן-אצילי". בסמל הבירה חרוטים ברקע הרי האלפים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אדלווייס (בגרמנית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדלווייס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  איך אומרים בננה בגרמנית, ישראל היום, יוני 2015
2. ↑  אדלוויב, "בקבוק" - פורטל תרבות אלכוהול
מכתב א"ע 365, מכתבו של בירידיה
**בירידיה** היה שליט מגידו בתקופת הברונזה המאוחרת ב (המחצית הראשונה של המאה ה-14 לפנה"ס), קיומו ידוע ממכתבי אל-עמארנה. במכתבים הוא מכונה "נסיך העיר" (באכדית: amelu שפירושו המילולי "איש העיר"). שמו של בירידיה מעיד על מוצא הודו-איראני, כשמו של שכנו מתענך "ישדתה".

בתקופה זאת כנען הייתה כפופה לשלטון מצרים. השלטון נעשה באמצעות מושלי הערים אשר ניהלו את הערים והעלו מיסים למצרים, ובאמצעות החזקת חיל מצב מצרי בכנען.

מכתבי אל-עמארנה הם ארכיון מכתבים גנוזים שהתגלה בחפירות ארכאולוגיות באל עמארנה שבמצרים התיכונה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. בארכיון נמצאו שבעה מכתבים שנכתבו על ידי בירידיה - מכתבים א"ע 242, 243, 244, 245, 246, 247 ו-365. בנוסף מוזכר השם בירידיה בקורפוס מכתבי כומידו של שליט כּוּמִידוּ עיר עתיקה ששכנה בבקאע שבלבנון. באחד המכתבים שזהות שולחו ונמענו אינם ידועים עוסק ברכושו של איש בשם בירידיה. שולח המכתב מזכיר שלמרות בקשותיו הקודמות לא נשלח אליו רכושו. לא ברור אם מדובר באותו אדם, ייתכן ובירידיה שליט מגידו נהרג ושולח המכתב (אולי קרוב משפחתו) מבקש שישלחו אליו את רכושו.

מכתביו של בירידיה לפרעה עוסקים בניסיונותיו של לבאיה שליט שכם המעוניין להרחיב את תחום שלטונו לאזורים בעמק יזרעאל ובכך מסכן את שלטונו של בירידיה.

על פי מכתב א"ע 244 של בירידיה, לבאיה מנצל את החזרת הגדוד המצרי הסדיר ממגידו למצרים כדי לבצע את תוכניות ההתפשטות שלו. הוא נעזר בבעלי בריתו החבירו. הסיבה להחזרת הגדוד המצרי אינה מובהרת מהמכתבים. השערת החוקרים היא שהגדוד הוחזר אולי בשל מאורע חגיגי לכבוד אמנחותפ השלישי, או כדי לעזור לאמנחותפ הרביעי לסגור את מקדשי נא אמון. במכתב זה מתלונן בירידה על מצור שהטיל לבאיה על העיר מתוך מטרה לכבוש אותה. בירידיה הצליח להדוף את לבאיה, ובעקבות זאת נשלח מכתב 243 המספר שבירידיה שומר עכשיו על מגידו, ביום שומר על השדות עם מרכבות, ובלילה על החומות.

במכתב א"ע 245 כותב בירידיה למלך מצרים ומבטיח לו לתפוס את לבאיה חי. לבאיה היה שבוי במגידו, על פי המכתב סַֻרתַ מושל עכו לקח את לבאיה ממגידו והבטיח לשלוח אותו למצרים באנייה. במקום זאת קיבל ממנו כסף ושחרר אותו ביחד עם בעלמהר מחנתון לביתו. על פי מכתב זה, היחסים בין מגידו וממלכת עכו מתוחים למדי. ייתכן והסיבות לכך הוא בסמיכות השטחים בשליטתם שהביאו לתביעות טריטוריאליות.

לפי מכתב 248 כנראה נכללה תענך בתחום ממלכתו של בירידיה. במכתב 365 מתלונן בירידיה שהוא חורש לבדו את אדמות שונם ולשם כך גייס אנשים כמס עובד מיפו ומנריבתה.

באחד המכתבים מסופר שבירידיה שלח שלושים ראשי בקר למצרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **למלך אדוני: מכתבי אל-עמראנה, כמד, תענך, ומכתבים נוספים מהמאה הארבע-עשרה לפסה"נ** (ספריית האנציקלופדיה המקראית, כ), תרגמה: ציפורה כוכבי-רייני, מוסד ביאליק, ירושלים; והוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ה, עמ' 304-301
2. ↑  אהרון קמפינסקי, **מגידו : עיר-מדינה כנענית ומרכז ממלכתי ישראלי**, הוצת החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1993, עמ' 29
פירוש נוסף ערך זה עוסק במדען. אם התכוונתם לכומר והסופר, ראו ג'ון ניל דלטון.

**ג'וֹן דָלטוֹן** (באנגלית: **John Dalton**;‏ 6 בספטמבר 1766 – 27 ביולי 1844) היה כימאי, פיזיקאי, מורה ומטאורולוג אנגלי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו החלוצית על פיתוח  התאוריה האטומית המודרנית ובזכות מחקרו על עיוורון צבעים (המכונה לעיתים דלטוניזם, על שמו).

ביוגרפיה
--------

ג'ון דלטון נולד ב-6 בספטמבר 1766, למשפחה קווייקרית ענייה בעיירה קטנה במחוז קאמבריה, שבצפון-מערב אנגליה. בשנת 1793 עבר דלטון למנצ'סטר ושם החל ללמד מתמטיקה ופילוסופיה בקולג' החדש (כיום "האריס מנצ'סטר קולג'"). בשנת 1794 הציג את עבודתו החשובה בנושא עיוורון צבעים (בעיה שממנה סבל בעצמו), ובזכות עבודה חשובה זו, במקומות רבים נקרא עיוורון הצבעים בשם **דלטוניזם**.

בשנת 1800 מונה למזכיר של החברה לפילוסופיה וספרות של מנצ'סטר ובשנה שלאחריה, הוא הציג בעל פה סדרה של מאמרים חשובים על גזים מעורבים, על הלחץ של קיטור ושל אדים אחרים בטמפרטורות שונות (הן בריק והן באוויר), על אידוי, על התרחבות תרמית של גזים ועוד. דלטון פרסם כמה מאמרים על נושאים דומים הכוללים בתוכם את החוק שלו על לחצים חלקיים, הידוע כיום בשם: **חוק דלטון**.

החשובים במאמריו ומחקריו של ג'ון דלטון קשורים  לתאוריה האטומית בכימיה, שאי אפשר להזכירה ללא שמו של דלטון.

בשנת 1817 מונה דלטון לנשיא החברה לספרות ופילוסופיה של מנצ'סטר וכיהן בתפקיד זה עד למותו. במהלך חייו של ג'ון דלטון הוא לימד תלמידים רבים, והמפורסם שבהם הוא ג'יימס פרסקוט ג'ול.

ראו גם
------

* יחידות מידה על שם אישים
* חוק דלטון
* ג'יימס פרסקוט ג'ול
* התורה האטומית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון דלטון** בוויקישיתוף
* "קצת על ג'ון דלטון", באתר מכון ויצמן למדע
* לביא ביגמן, עיוור הצבעים שגילה את האטום, במדור "היום לפני במדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 6 בספטמבר 2016
* ג'ון דלטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ג'ון דלטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיית ynet באינטרנט, ג'ון דלטון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260046105171
* BNE: XX1663735
* BnF: cb13746608g (data)
* Botanist: Jn.Dalton
* CANTIC: a1142476x
* CiNii: DA11641856
* GND: 118678671
* ISNI: 0000 0000 8384 8146
* LCCN: n50045107
* NDL: 00437157
* NKC: nlk20000083969
* NLA: 35033140
* NLK: KAC199633398
* NLP: A28471374
* NTA: 070421064
* RERO: 02-A003152637
* SNAC: w6wd46cz
* SUDOC: 050637711
* Trove: 805742
* VcBA: 495/362140
* VIAF: 56739674
* WorldCat: lccn-n50045107

 |
**ג'ון הברל** (באנגלית: **John Haberle**‏; 1856 – 1933) היה צייר אמריקאי בסגנון הטרומפ-לויל (אילוזיה). טבע הדומם שלו של חפצים רגילים נצבע בצורה כזו שאפשר לטעות בזיהוי החפצים עצמם. הוא נחשב לאחד משלוש הדמויות המרכזיות - יחד עם ויליאם הארנט וג'ון פטו - שציירו בצורת זו טבע דומם בארצות הברית ברבע האחרון של המאה ה -19.

ביוגרפיה
--------

הברל נולד בשנת 1856 בניו הייבן, קונטיקט, והיה בנם של מהגרים שוואביים. בגיל 14 עזב את בית הספר ונכנס לחניכות אצל חרט. הוא עבד גם שנים רבות כמאייר והכין תערוכות של מוזיאון פיבודי לידיעת הטבע באוניברסיטת ייל, ועבד בפיקוחו של הפליאונטולוג עתניאל צ'ארלס מארש. הברל החל ללמוד שיעורים באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק בשנת 1884, שם נתקל לראשונה בציור טרומפ-לויל.

קריירה
------

סגנונו של הברל מאופיין בעיבוד מוקפד של אובייקטים דו־ממדיים. הוא הדגיש במיוחד את תיאורי חפצי נייר, כולל שטרות כסף. הציור "מגירה של רווק" (1890–1894) אופיינית לגישתו: ניירות שונים, כולל שטרות, בולי דואר, תמונות, קלפי משחק, כרטיסים וגזרי עיתון, מוצגים על גבי משטח מישורי במהותו. חפצים אחרים - משקפי ראייה, מסרק, צינור, גפרורים וכן הלאה - הם רדודים מספיק בנפחם כדי לא לקלקל את האשליה.

כמו ויליאם הארנט, הוא הוזהר על ידי השירות החשאי להפסיק לצייר כסף מנייר, אך הוא המשיך בכך לאורך כל שנות יצירתו כמו הציור "שינויי הזמן" (1888). הוא צייר נושאים אחרים כמו "ציפחה" (כ־1895), "סלסלת בוטנים קלויים טריים" (1887), "צינור החימר" (1889) ועוד.

במהלך הקריירה שלו הציג הברל עבודות במוסדות אמנות כמו האקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק והאקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה בפילדלפיה. בשל הפופולריות של סגנונו והנושאים שצייר, עבודתו הוצגה גם במקומות שאינם מקובלים להצגת אמנות, כמו חנויות ספרים, סלונים, חנויות משקאות ובתי מלון.

בשנת 1893, בעיות עיניים שלו גרמו להברל להתרחק מעבודות מפורטות, אף שהוא המשיך לצייר. בין עבודותיו המאוחרות יותר ציורים של פרחים בסגנון משוחרר יותר, ובשנת 1909 הוא צייר את הציור האחרון שלו בסגנונו המיוחד - "הלילה הגדול", באוסף המוזיאון לאמנות אמריקאית בקונטיקט.

הברל נפטר בשנת 1933 בניו הייבן, קליפורניה.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון הברל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frankenstein, Alfred (1970). *The Reality of Appearance*. Greenwich: New York Graphic Society
2. ↑  John Haberle (1856-1933) - Spanierman Gallery LLC, web.archive.org, ‏2013-09-27
3. ↑  The Slate, collections.mfa.org (באנגלית)
4. ↑  William Harnett and Trompe l'Oeil, web.archive.org, ‏2012-10-03
5. ↑  "John Haberle", web.archive.org, ‏2016-03-04

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447154305171
* GND: 124109799
* ISNI: 0000 0000 6684 0169
* LCCN: n85155781
* NTA: 328280275
* RKD: 35046
* SNAC: w6vt3hwv
* SUDOC: 150715722
* ULAN: 500003053
* VIAF: 69852603
* WorldCat: lccn-n85155781

 |
**ג'ון לואיס אמיל דרייר** (נולד כ**יוהאן לודוויג אמיל דרייר**, דנית: **Johan Ludvig Emil Dreyer**, אנגלית: **John Louis Emil Dreyer**‏, 13 בפברואר 1852 - 14 בספטמבר 1926) היה אסטרונום דני - אירי שנודע בעיקר בשל הקטלוג הכללי החדש של ערפיליות, צבירי כוכבים וגלקסיות שערך.

קורות חייו
----------

ג'ון דרייר נולד בקופנהגן למשפחה של אנשי צבא, אביו היה לוטננט גנרל בצבא דנמרק ונלחם במלחמת שלזוויג הראשונה ולאחר מכן מונה לשר המלחמה והצי של דנמרק. במהלך לימודיו בבית ספר בקופנהגן הוא קרא ספר על האי ון ומצפה הכוכבים של טיכו ברהה והחליט שהוא רוצה להיות אסטרונום. הוא החל לבקר במצפה הכוכבים של קופנהגן והתיידד עם האסטרונום הדני האנס שילרופ שהדריך אותו ועזר לו בלימודי האסטרונומיה. הוא למד מתמטיקה, אסטרונומיה ופיזיקה באוניברסיטת קופנהגן ולאחר סיום לימודיו בשנת 1874 הוא עבר לאירלנד כדי לעבוד כעוזרו של ויליאם פרסונס בטירת ביר, שם ערך תצפיות בעזרת הטלסקופים הגדולים של פרסונס, שלגדול שבהם הייתה מראה בקוטר של 1.8 מטר. הוא התחתן בשנת 1875 עם אישה אירית ונולדו לו שלושה בנים ובת. בשנת 1878 הוא עבר למצפה דנסינק, ששימש כמצפה הכוכבים של טריניטי קולג', ושם עבד עד לשנת 1882, שבה עבר למצפה הכוכבים בארמה שבצפון אירלנד. בשנת 1916 הוא פרש מעבודתו ועבר לאוקספורד, שם התגורר עד מותו.

עבודתו
------

בשנת 1877 הציג דרייר לאקדמיה המלכותית של אירלנד תוספת לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים של ג'ון הרשל שכללה 1,136 ערפיליות שהתגלו על ידי אסטרונומים שונים מאז שהרשל פרסם את הקטלוג שלו וכן תיקוני שגיאות ועדכונים של מיקומי הערפיליות שבקטלוג של הרשל. בשנת 1866 הוא פרסם קטלוג כוכבים שכלל כ-3,300 כוכבים ולאחר מכן בשנת 1888 הוא פרסם את המהדורה הראשונה של הקטלוג הכללי החדש שהכיל את כל הערפיליות מהקטלוג הכללי של הרשל, את התוספות שפרסם דרייר בשנת 1877 וערפיליות נוספות שהתגלו מאז ובסך הכל הכיל תיאור ומיקום של 7,840 ערפיליות. דרייר המשיך לאסוף נתונים על תצפיות של ערפיליות חדשות ובשנים 1895 ו-1908 פרסם שני קטלוגים נוספים של ערפיליות שהכילו בהתאמה 1,529 ו-3,857 ערכים חדשים.

חוץ מעבודתו על הקטלוגים דרייר עסק גם בהיסטוריה של האסטרונומיה ובשנת 1890 הוא פרסם ביוגרפיה של טיכו ברהה. כמו כן הוא ערך והביא לפרסום את כל כתביו ותצפיותיו של טיכו ברהה, כאשר הכרכים האחרונים שערך יצאו לאור רק לאחר מותו. דרייר כתב גם ספר בשם "ההיסטוריה של מערכת השמש מתאלס ועד קפלר" שדן בהתפתחות התפיסה והמחקר של כוכבי הלכת לאורך ההיסטוריה וערך את כתביו של ויליאם הרשל שפוסמו בשנת 1912. בשנת 1916 הוא זכה במדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה, על תרומתו לחקר הערפיליות ובשנת 1923 הוא נבחר לנשיא החברה המלכותית לאסטרונומיה וכיהן בתפקיד זה שנתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון דרייר** בוויקישיתוף
* Obituary Notices: Fellows: J. L. E Dreyer, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 87, p.251 (1927)
* ג'ון דרייר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260404705171
* BIBSYS: 99007994
* BnF: cb12305059t (data)
* CiNii: DA02330174
* GND: 116220678
* ISNI: 0000 0000 8105 692X
* LCCN: n85347824
* LNB: 000040225
* NKC: jx20111228010
* NLA: 36018608
* NTA: 071894438
* SNAC: w6ff76qw
* SUDOC: 076366561
* Trove: 1188116
* VIAF: 27132872
* WorldCat: lccn-n85347824

 |
**ג'ון האתורן הול**  (באנגלית: **John Hathorn Hall**; 19 ביוני 1894 – 17 ביוני 1979) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנים 1937-1933.

ביוגרפיה
--------

ג'ון האתורן הול נולד בבריטניה בשנת 1894. למד באוניברסיטת אוקספורד. בעת מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הבריטי בחזית אירופה. בשנת 1919 החל לשרת במשרד האוצר של המינהל האזרחי במצרים, שהייתה נתונה אותה עת בתהליך לקראת עצמאותה מבריטניה.

בשנת 1922, כשהוכרזה עצמאות חלקית למצרים כפרוטקטוראט בריטי, המשיך בכהונתו זו ומילא אותה עד לשנת 1931, אז שב לבריטניה ומילא תפקיד של עוזר השר במשרד המושבות.

בשנת 1933 נתמנה הול לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל. הוא הגיע לארץ ב-17 באוגוסט 1933 ומיד יצא לירושלים והחל למלא את תפקידו.

בראשית תקופת כהונתו של הול בארץ ישראל הופר השקט ששרר בארץ מאז תום מאורעות תרפ"ט: ב-29 באוקטובר 1933 נערכו הפגנות ביפו, בחיפה ובשכם. ההפגנות הפכו למהומות שדוכאו בכוח על ידי שלטונות המנדט. המהומות פרצו כמחאה נגד שלטון המנדט בשל גל העלייה לארץ של יהודי גרמניה, לאחר עליית הנאצים לשלטון, שהיווה את ראשיתה של העלייה החמישית, אך במהומות אלו שכונו בפי אנשי היישוב "מאורעות אוקטובר 1933", לא היה היישוב היהודי מעורב. לא חלפו אלא שנתיים ומחצה, ובאפריל 1936 פרץ המרד הערבי הגדול, אשר בניגוד לתרפ"א ותרפ"ט, היה מכוון לא רק נגד היישוב היהודי, אלא היה מרד מזוין נגד שלטונות המנדט. המרד נמשך שלוש שנים עד לשנת 1939, ובפי אנשי היישוב קיבל את השם "מאורעות תרצ"ו – תרצ"ט". ממשלת המנדט פעלה בתקיפות נגד המרד. בקיץ 1936 הרסו הבריטים מאות אחדות של בתים בעיר העתיקה של יפו, שהיוו סבך של סמטאות צרות וצפופות, אשר שימשו כעמדות לירי וליידוי אבנים והקשו על תנועת כוחות הצבא. במבצע זה, שכונה מבצע עוגן, פונו אלפים מתושבי הבתים שנהרסו.
הול כיהן בארץ ישראל רק במחצית הראשונה של תקופת המרד. המזכיר הראשי שכיהן בארץ אחריו, החל מאפריל 1937, ויליאם דניס באטרשיל הוא שהיה כבר אחראי לפעולות הדרסטיות יותר של דיכוי המרד, כמאסר חברי הוועד הערבי העליון, פירוקו של הוועד והגליית מנהיגי הערבים לאיי סיישל.

הול סיים את תפקידו בארץ ישראל בשנת 1937 ועזב את הארץ ב-16 במאי באותה שנה. מאוקטובר 1937 עד לשנת 1940 כיהן הול כמושל המושבה זנזיבר. בשנת 1940 נתמנה הול לתפקיד המושל והמפקד הכללי של הצבא הבריטי במושבה עדן ומילא תפקיד זה עד לשנת 1941. בשנת 1942 נתמנה הול לתפקיד המושל והמפקד הכללי של הצבא הבריטי במושבה אוגנדה. היה זה תפקידו האחרון בשירות הקולוניאלי והוא החזיק בו תשע שנים עד לשנת 1951, עת פרש משירות הממלכה. לאחר פרישתו שימש דירקטור בבנק מידלנד (Midland Bank).

ג'ון האתורן הול נפטר בשנת 1979.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשרים שנה לשלטון אזרחי בארץ, הצופה, 16 בספטמבר 1940

| המזכירים הראשיים של ממשלת המנדט |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| וינדהאם דידס • גילברט קלייטון • סטיוארט סיימס • הארי לוק • מארק איצ'יסון יאנג • ג'ון האתורן הול • ויליאם דניס באטרשיל • ג'ון מקפרסון • ג'ון שאו • הנרי גרני |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9629 4033
* NTA: 340417005
* VIAF: 291157332
* WorldCat: viaf-291157332

 |
**ג'ון ריד הודג'** (באנגלית: **John Reed Hodge**;‏ 12 ביוני 1893 - 12 בנובמבר 1963) היה קצין מעוטר מאוד של צבא ארצות הברית בדרגת גנרל. המשימה האחרונה שלו לפני פרישתו הייתה כראש שרותי שדה בצבא.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

הודג' נולד ב-12 ביוני 1893 בגולקונדה, אילינוי, למד בבית המכללה למורים בדרום אילינוי ובאוניברסיטת אילינוי. לאחר שסיים תוכנית לאינדוקטרינציה של קצינים בבית הספר למועמדים לקצינים של צבא ארצות הברית בפורט שרידן, הוא הוסמך כלוטננט משנה בחיל הרגלים בשנת 1917. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה בצרפת ובלוקסמבורג.

הודג' נשאר בצבא לאחר תום המלחמה, לימד מדעי צבא באוניברסיטת מדינת מיסיסיפי בשנים 1921–1925 ובוגר בית הספר לחי"ר בשנת 1926. לאחר שירות בהוואי סיים את לימודיו במכללה לפיקוד ולמטה, מכללת המלחמה בצבא ובית הספר הטקטי לחיל האוויר.

### מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה, שימש הודג' כראש המטה של הקורפוס ה-7 בפיקודו של רוברט ריצ'רדסון הבן, הממוקם בקליפורניה כחלק מפיקוד ההגנה המערבי. הוא הועלה לדרגה הזמנית של בריגדיר גנרל ביוני 1942 והועבר לדיוויזיה ה-25 בהוואי, שם מונה לסגנו של ג'וזף לוטון קולינס.

הדיוויזיה ה-25 נשלחה מעבר לים לגוודלקנל בנובמבר 1942. הודג' נשאר עם הדיוויזיה ה-25 עד אפריל 1943, אז הועלה לדרגת מייג'ור גנרל והועבר לפיקוד הזמני על הדיוויזיה ה-43, שם החליף את ג'ון ה. הסטר, שהיה מותש מהקרב. הודג' פיקד על הדיוויזיה ה-43 במהלך הלחימה בצפון איי שלמה ועוטר במדליית השירות המצוין על שירותו.

לאחר שלושה חודשי שירות עם הדיוויזיה ה-43, הודג' קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-23 באיי פיג'י, ולאחר מכן פיקד עליה במהלך המערכה בבוגנוויל.

הודג' מונה למפקד הקורפוס ה-24 החדש שהופעל בהוואי והשתתף בקרב לייטה במסגרת המערכה בפיליפינים ובהמשך בקרב אוקינאווה. הוא קיבל מדליות שירות מכובדות עבור כל אחד מהקרבות הללו. הודג' הועלה לדרגה זמנית של לוטננט גנרל ביוני 1945.

בשנים 1945–1948 היה הודג' המושל הצבאי של קוריאה הדרומית תחת ממשל צבא ארצות הברית בקוריאה (USAMGIK). הוא לקח את כוחותיו לקוריאה בהוראת הגנרל דאגלס מקארתור, ונחת באינצ'ון ב-9 בספטמבר 1945. הוא היה הקצין שקיבל את כניעתם של כל הכוחות היפניים בקוריאה מדרום לקו רוחב 38 צפון.

### לאחר המלחמה

לאחר מכן חזר הודג' לפורט בראג, צפון קרוליינה, ופיקד על הקורפוס ה-5 משנת 1948 עד 1950. לאחר פרוץ מלחמת קוריאה בשנת 1950, הוא מונה למפקד הארמייה השלישית, שמוקמה בארצות הברית, ולא לחם בקוריאה.

הודג' זכה לקידום לדרגת גנרל ב-5 ביולי 1952, והמשימה הסופית שלו לפני פרישתו הייתה כראש שרותי השדה בצבא בשנים 1952–1953. הודג' פרש משירות צבאי ב-30 ביוני 1953 ונפטר בוושינגטון הבירה ב-12 בנובמבר 1963.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון הודג'** בוויקישיתוף
* ג'ון הודג', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr98045043
* NARA: 10585391
* SNAC: w64v4dvc
* VIAF: 76233911
* WorldCat: lccn-nr98045043

 |
הנרייטה מי, תצלום משנות העשרים של המאה העשרים. פורטרט מאוסף שבדרון, הספרייה הלאומית, ירושלים.
**הנרייטה מאי** (בגרמנית: **Henriette May**;‏ 25 במרץ 1862–1928), פמיניסטית ופעילה חברתית יהודיה גרמנית, בתחום זכויות הנשים היהודיות בברלין.

קורות חיים
----------

מאי נולדה בברלין שבגרמניה. היא למדה בבית הספר המלכותי על שם אוגוסטה (בגרמנית: Königliche Augustaschule), ובהמשך בסמינר למורות, ועבדה כמורה בברלין ובלונדון.

בשנת 1907, לאחר שהוקמה ליגת הנשים היהודיות (בגרמנית: Jüdischer Frauenbund), הפכה מאי לחברת ועד ועורכת בליגה. פועלה החברתי התמקד בהגנה על נשים וילדים, לחימה נגד סחר בנשים והקמת בתי יתומים לילדים שהתייתמו בפוגרומים. בנוסף, הקימה קרן שתאפשר לנשים מעוטות יכולת לצאת לחופשה. לאחר פטירתה נקראה הקרן על שמה. 

בהמשך לפועלה למען נשים עובדות, הקימה מאי בית אבות למורות יהודיות חסרות אמצעים בברלין.

בנוסף לפועלה בליגת הנשים היהודיות, מאי הייתה חברה בארגוני צדקה רבים: חברת ועד בעמותת מקלטים לחסרי בית בברלין, חברת תת-ועדה תפעולית בעמותת סיוע לגרמנים יהודים, יו"ר ארגון תמיכה בנשים יהודיות ושותפה מייסדת בקרן צדקה למען ילדים יהודים.

מאי ייסדה והייתה חברת הוועד של האגודה המרכזית של אזרחים גרמנים בני הדת היהודית (Central Verein Deutscher Staatsbürger Jüdischen Glaubens). היא הייתה האישה הראשונה שכיהנה בוועד ובשנת 1918 הפכה לחברת כבוד.

לאחר מותה בשנת 1929 הוצא לאור ספר לזכרה על ידי משפחתה וליגת הנשים היהודיות. בשנת 2006 פרסמה בריטה קונץ (Britta Konz) ביוגרפיה על דמותה, תחת הכותרת "רק בגרימת אושר לאחרים ניתן להיות מאושרים", משפט אותו נהגה לומר.

לקריאה נוספת
------------

* **Henriette May zum Gedächtnis**: Gewidm. von ihrer Familie in Gemeinschaft mit d. entralwohlfahrtsstelle d. deutschen Juden u. d. jüd. Frauenbund, Berlin 1929. ( פרטים על הספר, בקטלוג הספרייה הלאומית)
* Britta Konz, "Nur durch Glücklichmachen gelangt man zum Glücklichsein" : Henriette May (1862-1928). **Jüdische Wohlfahrt im Spiegel von Biographien**, 2006, עמ' 284–294 (מידע בקטלוג רמב"י)

קישורים חיצוניים
----------------

* **הנרייטה מאי**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007502405205171
* GND: 117557765
* ISNI: 0000 0003 6841 3015
* LCCN: no2003127586
* VIAF: 18002833
* WorldCat: lccn-no2003127586

 |