recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קרל פילקינגטון** (נולד ב-23 בספטמבר 1972) הוא פודקאסטר, סופר ומפיק רדיו בריטי. עיקר פרסומו נובע מהגשתו המשותפת של המופע של ריקי ג'רווייס ברשת xfm London בין השנים 2001 ל-2005 ולאחריה סדרת הפודקאסטים והסדרה המצוירת ברשת HBO. הוא גם היה מושאה של סדרת הטיולים "אדיוט בחו"ל" ברשת sky1, ששודרה גם בקנדה אוסטרליה וארצות הברית ברשתות שונות.

חיו המוקדמים וחינוכו
--------------------

קרל פילקינגטון נולד והתחנך במנצ'סטר, אנגליה. ריקי ג'רווייס ושותפו סטיבן מרצ'נט יצרו קשר עם בית ספרו של פילקינגטון לאחר שיחה בזמן תוכניתם XFM, נודע להם כי קרל נבחן בבחינת בגרות אחת בלבד, בהיסטוריה בה השיג ציון 60, קרל היה מופתע ונזעם לנוכח עובדה זו שכן זכר כי נכח ביותר מבחינה אחת. כישלון להרשם הועלה על ידי ג'רוויס ומרצ'נט כהסבר אפשרי.

קריירה מוקדמת
-------------

פילקינגטון עבד כמפיק ברשת XFM במשך מספר שנים, כשהחל לעבוד במופע של ריקי ג'רווייס בימי שבת בבוקר, היה זה בתפקיד של מאחורי הקלעים בלבד. כשג'רוויס ומרצ'נט החלו להזמינו להשמיע הערות מוזרות בתוכניתם, יצאה לאור אישיותו הבלתי רגילה. תוך זמן קצר, קרל הפך לאלמנט המרכזי בתוכנית וכמות משמעותית של זמן אוויר הוקדשה למחשבותיו בנושאים שונים, כמו גם סיפורים מתקופת ילדותו.

פרסומו
------

כתוצאה מהופעותיו במופע של ריקי ג'רווייס נהיה קרל פילקינגטון מפורסם בעל עדת מעריצים. הוא הוזכר תכופות בראיונות שהעניק ג'רוויס לתקשורת והיה פעמים רבות מושא למתיחות מצדו של ג'רוויס. לאחר שאמר "אוכל לאכול פין בלילה" (בהקשר לתוכנית הריאליטי "אני מפורסם...הוציאו אותי מכאן" בה משתתפים אכלו פין של קנגורו) עודד ג'רוויס את מאזיניו לסמפל משפט זה וליצור ממנו מיקס או שיר דאנס וצורך מסיבות במועדוני לילה, מה שקרה ומאז, המשפט אף הודפס על חולצות טי ומגוון פריטים. פילקינגטון ייצר עוד מספר ציטוטים שיצרו תהודה באינטרנט, רויטרס התייחסה אליו כ"תופעה" שייצרה "היסטוריה אינטרנטית". ג'רוויס אמר מספר פעמים שהמטרה שלו היא לפרסם לעולם את קרל. 

ב-2012 שיחק גם בסדרה "דרק" עם ריקי ג'רווייס.

בשנת 2023 ביצע הופעת אורח בתור סימון בסדרת הדרמה-קומית "*Rain Dogs*" של רשת HBO בשיתוף עם BBC One.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל פילקינגטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קרל פילקינגטון (באנגלית)
* קרל פילקינגטון, ברשת החברתית פייסבוק

* קרל פילקינגטון, ברשת החברתית טוויטר

* קרל פילקינגטון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* קרל פילקינגטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קרל פילקינגטון, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* קרל פילקינגטון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* קרל פילקינגטון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* קרל פילקינגטון, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX6153442
* GND: 105798504X
* ISNI: 0000 0000 4819 6541
* LCCN: no2007003024
* MusicBrainz: 25c170b4-8785-42cc-b6ff-96873442407e
* NLP: A26021018
* NTA: 339591870
* RERO: 02-A026121742
* SUDOC: 158512391
* VIAF: 14539441
* WorldCat: lccn-no2007003024

 |
**ג'ון יאנג ג'ונסטון** (באנגלית: **John Young Johnstone**;‏ 12 בנובמבר 1887 – 13 בפברואר 1930) היה צייר אימפרסיוניסטי קנדי, שנודע בציורי חיי העיר, באזורים וכן בסצינות של צ'יינה טאון במונטריאול.

ביוגרפיה
--------

לא ידוע הרבה על חייו, בהשוואה לציירים אחרים בקנדה.

הכשרתו של ג'ונסטון כאמן הלכה בדרכם של אמנים אחרים במונטריאול בני דורו. בשנים 1905–1910 למד אצל ויליאם ברימנר באגודת האמנות של מונטריאול, ואחר כך בפריז, צרפת באקדמיה דה לה גרנדה שאומייר בשנים 1911–1915 אצל לוסיין סיימון ואמיל-רנה מנארד. בפריז, חלק סטודיו עם אדריאן הרברט, הוא צייר מספר נופים עירוניים אימפרסיוניסטיים קטנים באזור הכפרי הצרפתי, שווייץ ובלגיה.

עם שובו לקנדה, הוא בחר כנושא מרכזי - תצפיות על החיים בקוויבק. ציוריו התקבלו היטב והוא הוצג לסירוגין בתערוכות האביב השנתיות של התאחדות האמנות במונטריאול עד 1925 ובאקדמיה הקנדית המלכותית בין השנים 1918–1923, בה הפך לחבר בשנת 1920.

ג'ונסטון הוערך והיה מבוקש על ידי אספנים מוסדיים וכאות תמיכה, הגלריה הלאומית של קנדה קנתה שישה מציוריו עוד בחייו. יתר על כן, הוא זכה לשבחי הביקורת. בשנת 1925, מבקר האמנות, ניוטון מקטוויש, טען שהוא נמנה עם הציירים הטובים ביותר של אותם ימים בספרו "האמנויות היפות בקנדה". הוא היה חבר בקבוצת ביבר הול שהציגה את התערוכה הראשונה שלה בשנת 1921 במועדון לאמנויות של מונטריאול.

ג'ונסטון התגורר ככל הנראה עם אמו באיל ד'אורלאנס בקוויבק עד שנת 1920. זה היה קרוב לצ'יינה טאון במונטריאול, שם מצא סצינות לציוריו וייתכן שביקר במאורות אופיום. בשנים 1920–1928 גר בדירה בקמפוס אוניברסיטת מקגיל. כדי להשלים את הכנסותיו לימד ג'ונסטון בקונסיל דה ארטס בשנים 1918 עד 1928 ובבתי ספר שונים לאמנות. בשנת 1928 גורש ממועדון האמנויות במונטריאול.

בשנת 1930 הוא נסע לקובה, שם, בהוואנה, נפטר חסר כל כעבור שישה שבועות. סיבת מותו לא ברורה.

סגנון ועבודה
------------

ציוריו של ג'ונסטון היו של החיים בעיר כמו גם סצינות של צ'יינה טאון ודיוקנאות בעיר מונטריאול. דיוקן עצמי באוסף גלריית רוברט מקלופלין מראה אותו מחויך למחצה, מביט בקשב אל משהו מעבר לכתפו של הצופה, אך דיווחים על התקפי הדיכאון שלו וכתוצאה מכך הרגלי השתייה מרובה מעידים על צד אפל יותר באישיותו. יחודו היה אפלוליות עדינה בציוריו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון יאנג ג'ונסטון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Johnstone, John Young, Collections | MNBAQ
2. ↑  John Young Johnstone: Myth and Modernism, Alan Klinkhoff Gallery | Art Dealers & Appraisers (באנגלית)
3. ↑  Evelyn Walters, **The Beaver Hall Group and Its Legacy**, Dundurn, 2017-02-11, מסת"ב 978-1-4597-3778-5. (באנגלית)
4. 1 2  Prakash, A.K. (2015). Impressionism in Canada: A Journey of Rediscovery. Stuttgart: Arnoldsche Art Publishers
5. ↑  Prakash, A.K. (2015). Impressionism in Canada: A Journey of Rediscovery. Stuttgart: Arnoldsche Art Publishers. pp 608

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 5175 5139
* RKD: 87236
* VIAF: 317006547
* WorldCat: viaf-317006547

 |
**גבריאל קורנליוס ריטר פון מקס** (בגרמנית: **Gabriel Cornelius Ritter von Max**;‏ 23 באוגוסט 1840 – 24 בנובמבר 1915) היה צייר אוסטרי יליד פראג.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בשם: גבריאל קורנליוס מקס, בנם של הפסל יוזף מקס ואנה שומאן. הוא למד בין השנים 1855–1858 באקדמיה לאמנויות בפראג אצל אדוארד פון אנגרת'. לימודיו כללו פאראפסיכולוגיה (כהיפנוזה, רוחניות), דרוויניזם (אנ'), פילוסופיה אסייתית, רעיונותיו של שופנהאואר ומסורות מיסטיות שונות.

הבד הגדול הראשון שלו צויר בשנת 1858 בזמן שהיה סטודנט באקדמיה בפראג. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנות הווינאית אצל קרל פון בלאס, קרל מאייר (הצייר), כריסטיאן רובן וקרל וירזינגר.

בין השנים 1863–1867 למד באקדמיה במינכן אצל קארל פון פילוטי, וגם אצל הנס מקרט ופרנץ דפרגר. הצלחתו הראשונה הייתה בשנת 1867 עם הציור "קדוש מעונה": ציור זה הפך את גישתו של פילוט לסמליות דתית-מיסטית.

הוא המשיך להשתמש בפלטה הכהה של בית הספר של פילוטי גם בשנות ה-70 של המאה ה-19, ומאוחר יותר נע לעבר לוח צבעים שקט יותר, תוך שימוש בפחות צבעים ויותר ברורים. משנת 1869 היה לגבריאל פון מקס סטודיו משלו במינכן. בקיץ הוא היה באמרלנד באגם סטארנברגר.

בשנים 1879–1883 היה גבריאל מקס פרופסור לציור היסטורי באקדמיה במינכן. הוא גם הפך לחבר בחברה התאוסופית. בשנת 1900 הוא קיבל תואר אביר.

הוא נפטר במינכן בשנת 1915.

התעניינותו במחקרים אנתרופולוגיים ניכרה גם בעבודתו. היה לו אוסף מדעי גדול של ממצאים אתנולוגיים ואנתרופולוגיים פרהיסטוריים. האוסף והתכתובות שלו נמצאים כעת ברייס-אנגלהורן-מוזיאון במנהיים.

במעונו באגם סטארנברגר הקיף את עצמו גבריאל מקס במשפחת קופים, אותה צייר לעיתים קרובות, ולעיתים הציג אותם כאנושיים. מקס, יחד עם עמיתיו, השתמשו לעיתים קרובות בתצלומים להכוונת הציור. המספר הגדול של צילומי קופים בארכיון שלו מעיד על השימוש בהם בתרגום ישיר לציוריו.

גבריאל פון מקס היה אמן משמעותי מכיוון שזנח את הנושאים הקלסיים של ז'אנר והיסטוריה, על מנת לפתח שפה ציורית אלגורית-מיסטית, שהפכה אופיינית לאמנות החריגה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גבריאל פון מקס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Master Paintings of the World - Gabriel Cornelius Ritter von Max, www.iment.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1470399605988
* BnF: cb149138759 (data)
* GND: 118887262
* ISNI: 0000 0001 2117 5983
* LCCN: no2007030014
* NKC: pna2011634203
* NTA: 120800985
* RERO: 02-A018669442
* RKD: 54160
* SNAC: w6zk77rs
* SUDOC: 148487505
* ULAN: 500005165
* VIAF: 810280
* WorldCat: lccn-no2007030014

 |
**כיכר מלורי** (באנגלית: **Mallory Square**) היא כיכר הממוקמת בעיר קי וסט במדינת פלורידה שבארצות הברית. הכיכר ממוקמת במפגש הרחובות בקצה הצפוני של הרחובות וייטהד ודובל, לחוף מפרץ מקסיקו, בשטח העיר ההיסטורית של קי וסט.
בכיכר ממוקמים המוזיאון ההיסטורי של הספינות הטרופות של קי וסט והמוזיאון לאמנות והיסטוריה של קי וסט הממוקם בבית המכס הישן.

בשנת 1984 הוקם בסמוך לכיכר רציף לאוניות נוסעים, על מנת לאפשר לאוניות המבקרות באי לעגון בסמוך לכיכר, ולהקל על התיירים להגיע אל פסטיבל השקיעה. בניית הרציף עוררה ביקורת ציבורית בשל חסימת הנוף והחשש שהרציף יפגע באווירת הפסטיבל.

חגיגת השקיעה
------------

הכיכר היא אתר תיירות פופולרי. מידי ערב נערך בכיכר "חגיגת השקיעה" ("**Sunset Celebration**") - אחת האטרקציות התיירותיות העיקריות של קי וסט, אם לא האטרקציה הידועה ביותר באי. מידי ערב, כשעתיים לפני שקיעת השמש מתכנסים בכיכר התיירים הרבים המגיעים אל האי על מנת לצפות בשקיעה. במסגרת חגיגת השקיעה נערך בכיכר מדי יום יריד אוכל, ונערכים מופעים של אמנים מקומיים ואמני רחוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר מלורי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של כיכר מלורי
* אתר מוזיאון הכיכר וקרן השימור של קי וסט
* תיאור הכיכר
* מפה של הכיכר
* מצלמת רשת
* מצלמת רשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  כיכר מלורי, באתר tripadvisor (באנגלית)
2. ↑  Sunset Celebration
**אָן לוּשְׁאָן** (במנדרינית: **安禄山**;‏ 703 – 29 בינואר 757) היה מצביא בכיר של שושלת טאנג במהלך המאה ה-8 עד אשר בגד (מחשש לחייו) בשואן-דזונג, קיסר סין, הכריז עצמו קיסר סין החדש של שושלת יאן והחל את מרד אן לושאן על שמו. מרד זה יבדל לימים כמאבק הנוראי ביותר בתולדות האנושות מבחינת אחוזי חיים שנלקחו; אחד מכל שישה אנשים על גבי כדור הארץ ימותו עם סופו של המרד כשמונה שנים מתחילתו.

ביוגרפיה
--------

אן לושאן היה בנה של בת שבט גקטורקי אציל ושמו המקורי; "גאן-לושאן" משמעו מלחמה בטורקית עתיקה. בצעירותו אביו נפטר ואמו נישאה בשנית, בכך לקח על עצמו את השם אן לושאן (כשם חתנה השני של אמו) במקום השם הטורקי גאן-לושאן. המקורות על אביו של אן לושאן מעומעמים ומוערך כי היה בן לעם טורקי באוזבקיסטן של היום, דאז; גבולותיה המערביים של שושלת טאנג הגדולה.

אן גדל באזור בייג'ינג ונאמר כי ידע שש שפות מלבד מנדרינית. בשנת 732 הפך למזכיר משטרתי ושימש תרגומן צבאי. עם הזמן עלה בדרגות והפך משומר צבאי פשוט בגבולות סין הצפוניים לגנרל צבאי לוחם שהפיל מספר מרידות של עמים טורקים ומונגולים כאחד.

הוא הועבר בשנת 751 אל צ'אנג-אן (שיאן), הבירה באותה התקופה והפך מקורב אל שואן-דזונג, קיסר סין. עם הזמן החל חשש גובר בין יועציו הבכירים של הקיסר, כי השפעתו של אן תעלה על השפעתם שלהם וכי הוא יהפוך למקורבו ואיש סודו המרכזי של הקיסר.

בעוד היה אן בפעולות הגנה על מנצ'וריה נודע לו ממקורביו שיועצי הקיסר מתכננים להורגו. יאן החל בתוכניות להפיכה משל עצמו ובשנת 756 הכריז עצמו קיסר סין של שושלת יאן בעודו שולט על צפון סין, עם לדייק, בתחילת המרד שלט אן בשטחים החופפים לליאונינג, בייג'ינג, טיינג'ין, חביי, צפון ומזרח שאנשי וצפון שאנדונג. אן יצא במערכה לכיבוש כלל סין, הוא חבר אל האימפריה הטיבטית ולבסוף כבש את שיאן והכריח את בית המלוכה של טאנג לסגת. בנקודה זאת דרום סין הכריזה עצמאות והיה זה נראה כי שושלת טאנג הגיעה לסופה אחת ולתמיד לולא מספר מפקדים מרכזיים בג'יאנגסו וחנאן אשר המשיכו להילחם לטובת הקיסרות של טאנג.

עם הזמן מחלות ראייה עיוורו את אן לושאן; האחרון חלה בכיב ומצבו הנפשי כמו גם יחסו לאנשיו התדרדר. לבסוף בליל ה-29 בינואר 757 בנו של אן לושאן, אן צ'ינג-סו הסיח את תשומת ליבו של אביו בעוד מתנקש תקף את האחרון. אן לושאן תכנן להילחם בחזרה אך לא מצא את חרבו ומצא את מותו באותו הלילה. בנו אן צ'ינג-סו אשר תכנן את ההתנקשות ירש אותו.

ראו גם
------

* מרד אן לושאן
* שואן-דזונג, קיסר סין
* האימפריה הטיבטית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אן לושאן** בוויקישיתוף
* מרד אן לושאן - מלכים ומצביאים
* מרד אן לושאן - מדי יום
* אן לושאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337093305171
* GND: 119357011
* ISNI: 0000 0000 6318 9569
* LCCN: n82080107
* NDL: 00621745
* NLA: 36611917
* Trove: 1328277
* VIAF: 50034258
* WorldCat: lccn-n82080107

 |
**אנטיוכוס התשיעי אֵוּסֶבֵּס** (? – 96 לפנה"ס) היה מלך הממלכה הסלאוקית משנת 114 ועד מותו. היה בנו של אנטיוכוס השביעי (סידטס) ושל קלאופטרה תאה.

ביוגרפיה
--------

לאחר מות אביו בפרתיה ושובו של דמטריוס השני (ניקטור) לשלטון, שלחה אותו אימו לגלות בקיזיקוס שעל נהר הבוספורוס (ומכאן כינויו "אנטיוכוס קיזיקנוס"). הוא חזר לסוריה ב-116 לפנה"ס ודרש את הכתר מאחיו-למחצה/בן-דודו אנטיוכוס השמיני. באותה עת הגיעה אליו קלאופטרה הרביעית, בתו של תלמי השמיני, שנאלצה להתגרש מבעלה תלמי התשיעי. היא עברה לקפריסין, שם השתמשה באמצעיה הכספיים לגייס צבא. יחד עם הכוח הצבאי שגייסה, עברה לסוריה והציעה את שירותיה לאנטיוכוס התשיעי, שהיה גם בן דודה. בשנת 114 לפנה"ס נשא אנטיוכוס התשיעי את קלאופטרה הרביעית לאישה (הייתה אשתו הראשונה) ובכך חיזק את כוחו. במסגרת מאבק זה, שהחל בשנת 116 לפנה"ס, רדף אנטיוכוס התשיעי אחר אחיו, שניסה לרצוח אותו, והבריח אותו בשנת 113 לפנה"ס מאנטיוכיה. בשנת 112 לפנה"ס צר אנטיוכוס השמיני על אנטיוכיה וכבש אותה. באותה עת שהתה קלאופטרה הרביעית בעיר. היא נמלטה למקדש דפנה שבפאתי אנטיוכיה כדי לקבל מקלט. טריפאינה החליטה שיש להרוג את אחותה, ועל אף התנגדות בעלה אנטיוכוס השמיני, שביקש מאשתו לשקול את קשר הדם שלהם ואת קדושת המקדש, שלחה חיילים שיהרגו את אחותה במקדש. בהמשך, לאחר שאנטיוכוס התשיעי כבש מחדש את אנטיוכיה, הוא עינה את טריפאינה והרג אותה כנקמה על מעשיה.

לאחר מלחמת אזרחים, חילקו האחים ביניהם את הממלכה. אנטיוכוס התשיעי נהרג במהלך קרב עם סלאוקוס השישי (אפיפאנס), בנו של אנטיוכוס השמיני, בשנת 96 לפנה"ס.

הוא היה אביו של אנטיוכוס העשירי, שייתכן שנולד מאשתו הראשונה, קלאופטרה הרביעית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטיוכוס התשיעי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Encyclopedia of Women in the Ancient World ,p. 50 Joyce E. Salisbury
2. ↑  Encyclopedia of Ancient Egypt: Maps, Timeline, Information about the מאת MobileReference, הפרק Cleopatra IV

| בית סלאוקוס |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| סלאוקוס הראשון • אנטיוכוס הראשון • אנטיוכוס השני • סלאוקוס השני • סלאוקוס השלישי • אנטיוכוס השלישי (הגדול) • סלאוקוס הרביעי • אנטיוכוס הרביעי (אפִּיפָנֶס) • אנטיוכוס החמישי • דמטריוס הראשון • אלכסנדר הראשון • דמטריוס השני • אנטיוכוס השישי • דיודוטוס טריפון • אנטיוכוס השביעי • דמטריוס השני • אלכסנדר השני • קלאופטרה תאה • סלאוקוס החמישי • אנטיוכוס השמיני • אנטיוכוס התשיעי • סלאוקוס השישי • אנטיוכוס העשירי • דמטריוס השלישי • אנטיוכוס האחד עשר • פיליפוס הראשון • אנטיוכוס השנים עשר • סלאוקוס השביעי • אנטיוכוס השלושה עשר • פיליפוס השני פילורומאיוס |

 |
**אן לה-ברון** (אנגלית: **Anne LeBaron**; נולדה ב-30 במאי 1953 בבאטון רוז', לואיזיאנה, ארצות הברית) היא מלחינה ונבלאית אמריקאית.

חייה
----

אן לה ברון סיימה תואר ראשון במוזיקה מאוניברסיטת אלבמה (1974), תואר שני במוזיקה מהאוניברסיטה של מדינת ניו יורק בסטוני ברוק (1978) ודוקטורט מאוניברסיטת קולומביה 
(1989). היא למדה אצל ג'רג' ליגטי במלגת פולברייט בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן בשנים 1980-81
וכן למדה מוזיקה קוריאנית מסורתית במכון הלאומי למוזיקה קלאסית של קוריאה בסיאול 
(1983).

לה ברון החלה בהוראה במכון לאמנויות של קליפורניה בשנת 2001. קודם לימדה באוניברסיטת פיטסבורג. היא מלחינה למען חמישיית אן לה ברון, הרכב הכולל חצוצרה, טובה, גיטרה חשמלית וכלי הקשה.

המוזיקולוגית מקקלארי מציינת, בדבריה על "טלוריס תאוריה סאקרה" של לה ברון, כי היצירה "...מצביעה על העניין, העובר כחוט השני ביצירתה של לה ברון, ביכולתה של המוזיקה לעצב זמניות, באופן המשרה על המאזין עולם צלילים שהזמן מתכופף בו, עומד דומם, מחולל או מציית למדד המכני של השעון."

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אן לה-ברון (באנגלית)
* אן לה-ברון, ברשת החברתית LinkedIn

* אן לה-ברון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* אן לה-ברון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אן לה-ברון, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007317153905171
* GND: 135041279
* ISNI: 0000 0001 1445 2604
* LCCN: n92037584
* MusicBrainz: 70fe8c43-86f6-49d5-ba7c-c620c075d571
* SNAC: w67379pc
* VIAF: 58948203
* WorldCat (עם VIAF): 58948203

 |
**האימפריה הבולגרית** הוא השם של שתי תקופות בהיסטוריה של בולגריה מתקופת ימי הביניים, שבמהלכן היא מילאה תפקיד של כוח משמעותי באירופה בכלל ובדרום אירופה בפרט, כאשר לעיתים קרובות היא מתעמתת עם האימפריה הביזנטית. שתי "האימפריות הבולגריות" לא נחשבות כשתי ישויות נפרדות, כי אם כמדינה אחת שקיומה חודש לאחר שליטה ביזנטית על השטח שלה.

**האימפריה הבולגרית הראשונה** נוסדה כתוצאה מההתרחבות של בולגריה הישנה אל הטריטוריה של נהר הדנובה, ובדרך כלל מתארכים את שנות קיומה בין 681 (כאשר האימפריה הביזנטית הכירה בה באמצעות אמנת שלום) עד 1018, כאשר האימפריה הביזנטית השתלטה עליה. היא הגיעה בהדרגה לשיאה במהלך המאה ה-9 וראשית המאה ה-10 תחת שלטונם של בוריס הראשון וסימיון הראשון, כאשר היא התפתחה והפכה למרכז התרבותי והספרותי של אירופה הסלאבית, כמו גם אחת המדינות הגדולות ביותר באירופה.

המדינה הבולגרית של ימי הביניים הושבה על כנה כ**אימפריה הבולגרית השנייה**, לאחר מרד מוצלח נגד של שני אצילים מוליקו טרנובו, אסן ופיטר, ב-1185. תחת שלטונו של איוון אסן השני במחצית הראשונה של המאה ה-13 היא השיבה לעצמה בהדרגה את רוב הכוח שהיה בידיה בעבר, למרות שהדבר לא נמשך זמן רב בגלל בעיות פנים ופלישות מבחוץ. האימפריה התקיימה עד כיבושה בפלישה העות'מאנית לבלקנים בשלהי המאה ה-14. ב-1422 הוצא להורג בבלגרד צאר וידין קונסטנטין השני ומועד זה נחשב לסיומו הרשמי של עידן האימפריה הבולגרית השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האימפריה הבולגרית** בוויקישיתוף
**מרווין פירסמן** (בהולנדית: **Marvin Peersman**; נולד ב-10 בפברואר 1991) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת כרוניגן מליגת העל ההולנדית.

קריירה
------

פירסמן נולד בפרברי העיר אנטוורפן לאם בלגית ממוצא פלמי ואב גנאי, וגדל במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית בירסחוט. את הקריירה המקצועית שלו החל פירסמן בגיל 18 בבוורן בליגה השנייה בבלגיה, במדיה ערך 20 הופעות בעונתו הראשונה בקריירה. ב-7 ביוני 2010 חתם ברויאל אנטוורפן ששיחקה באותה עת גם היא בליגת המשנה, ובמדיה שיחק שנתיים וערך 44 הופעות ליגה.

ב-11 בספטמבר 2012 חתם פירסמן בדורדרכט מליגת המשנה בהולנד. ב-25 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, במשחק הליגה נגד וילם II. פירסמן היה שותף לעלייה של הקבוצה לליגת העל ההולנדית בסיום עונת 2013/2014, ובעונתו האחרונה בקבוצה רשם 24 הופעות במדיה בליגה הבכירה. בסך הכל שיחק פירסמן שלוש שנים בדורדרכט, וכבש שער אחד ב-81 הופעות בליגה. בקיץ 2015 חתם בקמבור מליגת העל ההולנדית, ובעונתו הראשונה בקבוצה ערך 31 הופעות ליגה, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגת המשנה. בסך הכל שיחק פירסמן שנתיים וחצי בקמבור וכבש שער אחד ב-82 הופעות ליגה.

ב-30 בינואר 2018 הגיע פירסמן לישראל וחתם בהפועל תל אביב מהליגה הלאומית. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על מכבי אחי נצרת בעילוט. עד תום עונת 2017/2018 ערך 15 הופעות בליגה הלאומית, ולאחר שעלה עם הקבוצה לליגת העל חתם לשנתיים נוספות במועדון. ב-29 ביולי 2018 כבש את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 4–0 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. במחזור הפתיחה של עונת 2018/2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל חדרה, ובסך הכל ערך 31 הופעות ליגה בעונה זו, בהן רשם שלושה בישולים.

ב-14 בספטמבר 2019 כבש פירסמן את שערו היחיד בליגת העל, במשחק מול סקציה נס ציונה באצטדיון בלומפילד, שהסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל ערך 33 הופעות ליגה ובישל שלושה שערים בעונת 2019/2020, בה העפיל עם הקבוצה לפלייאוף העליון ולחצי גמר גביע המדינה, ובסופה הסתיים חוזהו במועדון.

ב-7 באוגוסט 2020 חתם פירסמן בקבוצת פאס יואנינה, העולה החדשה לליגת העל היוונית.

ב-14 ביוני 2022 חתם באריס סלוניקי.

ב-3 ביולי 2023 חתם לשלוש שנים בכרוניגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרווין פירסמן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאור רחמני, ‏המגן השמאלי מרווין פירסמן חתם בהפועל תל אביב, באתר ONE‏, 30 בינואר 2018
2. ↑  מאור רחמני, ‏הפועל ת"א מימשה את האופציה על מרווין פירסמן, באתר ONE‏, 28 במאי 2018
3. ↑  מרווין פרסמן נפרד מהפועל תל אביב: "לכל סיפור יש התחלה וגם סוף", באתר וואלה!‏, 13 ביולי 2020
**הקורפוס ה-6** (בגרמנית: **VI. Armeekorps**) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם במינסטר ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדו הראשון מונה גינתר פון קלוגה. במהלך המערכה בפולין שהה הקורפוס בחזית המערבית, כחלק מהארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס בתחילה כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה התשיעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה, ובבלימת מתקפת הנגד הרוסית סביב מוסקבה, לחם הקורפוס כחלק מארמיית הפאנצר השלישית. הקורפוס לחם בקרבות השונים בגזרה המרכזית, וספג אבדות כבדות במהלך מבצע בגרטיון, ובתוכם מפקד הקורפוס גאורג פייפר שנהרג ב-28 ביוני 1944. לאחר מכן מונה למפקד הקורפוס הלמוט ויידלינג ששיקם את הקורפוס, ובסוף המלחמה לחם הקורפוס בקרבות בפרוסיה המזרחית.

מפקדים
------

* גנרל חיל התותחנים גינתר פון קלוגה (1 באוקטובר 1934 - 24 בנובמבר 1938)
* גנרל חיל הרגלים אוטו-וילהלם פרסטר (24 בנובמבר 1938 - 31 בדצמבר 1941)
* גנרל חיל הרגלים ברונו בילר (31 בדצמבר 1941 - 1 בנובמבר 1942)
* גנרל חיל הרגלים הנס יורדן (1 בנובמבר 1942 - 20 במאי 1944)
* גנרל חיל הרגלים גאורג פייפר (20 במאי 1944 - 28 ביוני 1944)
* גנרל חיל התותחנים הלמוט ויידלינג (28 ביוני 1944 - 11 באוגוסט 1944)
* גנרל חיל הרגלים הורסט גרוסמן (11 באוגוסט 1944 - ינואר 1945)
* גנרל לוטננט ראלף פון אוריולה (ינואר 1945)
* גנרל חיל הרגלים הורסט גרוסמן (ינואר 1945 - 8 במאי 1945)

סדר כוחות
---------

### המערכה בצרפת

במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-5
* הדיוויזיה ה-293

### מבצע ברברוסה

בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-6
* הדיוויזיה ה-26

### הקרב על מוסקבה

במהלך הקרב על מוסקבה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-26
* הדיוויזיה ה-110

### מבצע בגרטיון

במהלך מבצע בגרטיון כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-197
* הדיוויזיה ה-256
* הדיוויזיה ה-299

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-6 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באמנות חזותית המשמשת להנצחה. אם התכוונתם לקונדיטורית, ראו אסטלה מושקוביץ' בלפר.
האסטלה באקסום
אבן רוזטה
**אַסְטֶלָה** או **אסטלי** (יוונית **στήλη**, רבים **στῆλαι**; לטינית **stela**; רבים **stelae**) היא אבן או בול עץ, שגובהה גדול בדרך כלל מרוחבה, המוקמת למטרות הנצחה או זיכרון כמונומנט. על האסטלה בדרך כלל רשומים, מצוירים או חרוטים שמותיהם ותואריהם של המתים או החיים שאת שמם היא מנציחה. אסטלות שימשו עוד כמצייני גבול טריטוריאלי דוגמת האסטלות שהקים פרעה אחנתון באל עמרנה, או כדי לציין ניצחונות והישגים צבאיים. 

חוקי חמורבי נכתבו על אסטלה, שהוצבה במקום ציבורי כדי שהציבור יהיה מודע לחוקים.

אסטלות הוקמו על ידי רבות מתרבויות המזרח הקדום ואירופה כמו יוון העתיקה, מצרים העתיקה ואתיופיה, וללא קשר אליהן או ללא קשר ודאי עמן, גם על ידי הסינים, תרבויות בודהיסטיות שונות ועל ידי תרבויות פרה-קולומביאניות כמו המאיה והאולמקים. 

אסטלות ברחבי העולם מספקות מידע מקיף על התרבויות שהקימו אותן, גם אם אינן נושאות עליהן כיתוב. כך לדוגמה המגליתים שאינם נושאים עליהם כתובות ואשר הוקמו מלוב בדרום ועד סקוטלנד בצפון, הם עדות לתרבויות שהתקיימו בתקופת האבן החדשה המאוחרת ובטרם הנהגת הכתב. לאסטלות צורות שונות ומגוונות, הכוללות בין היתר אובליסקים, צלבים ומצבות.

ראו גם
------

* אנדרטה
* מצבה
* אובליסק
* מונומנט
* הילארי
* חצ'קר
* טוטם

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אסטלה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אסטלה** |

* אסטלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אסטלה (ארכיאולוגיה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534033005171
* BnF: cb119386889 (data)
* LCCN: sh85127907
* NKC: ph319027

 |


תבנית:לא בוט
**האימפריה הגאלית** (לטינית: Imperium Galliarum; ידועה גם כקיסרות הגאלית) הוא הכינוי המודרני לחלק מהאימפריה הרומית שהתנתק ממנה ושלט על רוב צרפת (גאליה) בלגיה ולוקסמבורג (בלגיקה) ובמידה חלקית גם על אנגליה, ויילס (בריטניקה) ספרד ופורטוגל (הספאניה) בין השנים 260 ל-274.

היסטוריה
--------

### מקורות

מפה של האימפריה הרומית בתחילת העשור השמיני של המאה השלישית. בצהוב ממלכת תדמור, בירוק האימפריה הגאלית, באדום האימפריה הרומית
בימי משבר המאה השלישית, הפלישות הברבריות שתקפו את האימפריה הרומית גרמו לכך, שבזמן שכל האימפריה הותקפה קשות, השלטון המרכזי עסק בעיקר במהומות החמורות ביותר. כלומר, במזרח עם הסאסאנים ובחזית הדנובה. כתוצאה מכך, הכוח שנשלח להגן על גאליה (צרפת דהיום) היה קטן ולא מצויד. לאחר שהצבא הצליח להביס שבט גרמאני שחזר מבזיזה, החליט פוסטומוס שהיה מפקד הכוח בגאליה, לחלק את השלל בין חייליו ולא להחזיר אותו לבעליו המקוריים. כתוצאה מכן, דרש הקיסר גליאנוס שהשלל יוחזר לבעליו המקוריים. החיילים הכריזו על מפקדם פוסטומוס קיסר והוא הכריז על יסוד האימפריה בשנת 260. אצילי האזורים הסמוכים (בעיקר צרפת, בריטניה וחלקים מסוימים של ספרד), הכירו באימפריה החדשה בתמורה לכך שכל מעיינו של הקיסר יהיה הגנה על המקום.

### שלטונו של פוסטומוס

פוסטומוס, קיסרה הראשון של האימפריה קבע את בירתו ב-קולוניה קלאודיה (כיום קלן) והקים שם מבנה שלטוני זהה לזה של רומא. הוא יסד סנאט מהמשפחות האצילות של האזורים שבשליטתו, הקים אספת עם ומינה שני קונסולים כל שנה. הוא הדף את הניסיון של הקיסר גליאנוס לאחד את האימפריה ב-263. ב-268, אחד ממפקדיו מרד נגדו והכריז על עצמו קיסר בעיר מוגונטיאקום (דהיום מיינץ). פוסטומוס הצליח לנצחו, אבל נרצח בידי חייליו, ייתכן שבגלל שלא נתן להם להחריב את העיר.

### לאחר פוסטומוס

לאחר פוסטומוס, איבדה האימפריה את כוחה והידרדרה למלחמות אזרחים. ספרד ולאחריה גם בריטניה פרשו מאימפריה והשלטון הפנימי היה לא יציב. מכת המוות ניתנה על ידי קיסר רומא אורלנוס בשנת 274 כחלק ממאמציו (המוצלחים) לאחד את האימפריה.

קיסרי האימפריה
--------------

| שם הקיסר | שנות שלטון | הערות |
| --- | --- | --- |
| פוסטומוס | 260-268 | מייסד האימפריה |
| ליליאנוס (laelianus) | 268 | טוען לכתר |
| מריוס | 268 |  |
| ויקטורינוס | 268-270 |  |
| דומיטיואנוס | 271 | טוען לכתר |
| טטריקיוס הזקן | 270-274 |  |
| טטריקיוס הצעיר | 270-274 | בנו של טטריקיוס הזקן. קיסר (במובן של דרגה מתחת לאוגוסטוס) |
| פאוסטינוס | 273-274 | טוען לכתר |

הקונסולים
---------

| שם הקונסול | שם הקונסול | שנה |
| --- | --- | --- |
| פוסטומוס | לא ידוע | 260 |
| פוסטומוס | לא ידוע | 261 |
| לא ידוע | לא ידוע | 262 |
| לא ידוע | לא ידוע | 263 |
| לא ידוע | לא יודע | 264 |
| פוסטמוס | לא ידוע | 265 |
| פוסטומוס | לא ידוע | 266 |
| לא ידוע | לא ידוע | 267 |
| פוסטמוס | ויקטורינוס | 268 |
| לא ידוע | לא ידוע | 269 |
| ויקטורינוס | סקונטוס | 270 |
| טטריקיוס | לא ידוע | 271 |
| טטריקיוס | לא ידוע | 272 |
| טטריקיוס | לא ידוע | 273 |

נוסף עליהם, ישנם מספר קונסולים ששנות שלטונם אינן ידועות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האימפריה הגאלית** בוויקישיתוף
* האימפריה הגאלית - פרק בפודקאסט על ההיסטוריה של רומא
**זכויות שמש** היא הזכות לגישה ישירה לשמש והזכות לשימוש באנרגיית השמש הן בעלות חשיבות מרובה. זכויות אלו קובעות כיצד ניתן לנצל את אנרגיית השמש למאור, חימום, ולהפקת אנרגיה, והן בעלות חשיבות כלכלית מרובה.

זכויות שמש ומערכות סולאריות
---------------------------

כדי לנצל את אנרגיית השמש בתוך מרחב עירוני דרושה חשיפה מספקת לשמש עבור המערכות הסולארית של המבנים ועבור השטחים הפתוחים שביניהם לשיפור תנאי הנוחות בהם. יש למנוע מצב שהשגת גישה לשמש (solar access) תהיה תוצאה מקרית התלויה במציאות משתנה. 

גישה לשמש צריכה להיות מובנת כזכות לשמש (solar rights). תכנון סביבתי נכון חייב להבטיח מספר מינימלי של שעות חשיפה לקרני השמש של השטחים הפתוחים, של חלונות הבניין, ושל המשטחים עליהם ממוקמות מערכות סולאריות, על מנת שהן תהיינה יעילות. כדי לשפר את יעילותן שעות אלו חייבות להיות בזמן שבו קרני השמש ניצבות למישור הקולט ככל האפשר. עבור מערכות סולאריות רצוי לקחת חלון סולארי של 6 שעות שמש ישירה ליממה כתקופת חשיפה שימושית, בין השעות 9 בבוקר ועד שעה 3 אחה"צ. שעות מחוץ לטווח זה, בחודשי החורף, אינן נחשבות כיעילות לניצול על ידי המערכות הסולריות, מכיוון שקרני השמש בשעות הסמוכות לזריחה ולשקיעה הן בזווית נמוכה ועוצמתן קטנה מאוד כתוצאה מכך.

היסטוריה
--------

דוגמאות של תכנון מגורי האדם המשקפות הבנה של תנועת ועוצמת השמש לשיפור תנאי הנוחות בנוסף לשימושה המובן מאליו כתאורה טבעית קיים במסורת של הארכיטקטורה בתרבויות רבות. הדוגמאות הקדומות ביותר מגיעות עד המאה ה-7 לפנה"ס בסין וביוון, שם נבנו הבתים כאשר החזית או החצר המשותפת פונה לדרום כדי להגדיל את החשיפה לאור וחום השמש. 

במאות 1-4 לספירה נבנו בתי מרחץ רומיים רבים כאשר פתחיהם פונים לדרום, ועד המאה ה-6 לספירה הפכה הבניה של חדר שמש (sun room) לנפוצה עד כדי כך שהקיסר יוסטיניאנוס הראשון חוקק חוק להבטחת זכויות שמש (solar rights) לתושבי הערים. 

גם הספרדים שכבשו את אמריקה אימצו את "החוקים האינדיאנים" (Leyes de Indias) שהכתיבו את כיווני הבניה של מבנים ואוריינטציית הרחובות בעיירות כדי לאפשר גישה ישירה לקרינת שמש.

בבריטניה של המאה ה-19 הגנו חוקים קדומים (Doctrine of Ancient light) על זכויות הגישה לשמש של בעלי הבתים.

ראו גם
------

הפרעה לאור שמש ומניעת תמיכה

לקריאה נוספת
------------

* שביב et al 2003. הבטים אקלימיים-אנרגטיים בעיצוב אורבני באקלים ארץ ישראל חם ולח. משרד האנרגיה והתשתיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* Ken Butti and John Perlin (1980) A Golden Thread, 2500 Years of Solar Architecture and technology. Cheshire Books. p27
האי הצף המתויר ביותר. ניתן לראות את מבנה האי במבט מהצד
ילד בן שבט האורו, אוחז בידו צמח טוטורה טרי
**האיים הצפים של בני האוּרוֹ** (נקראים גם "איי האורו") הם מערכת של מספר איים מלאכותיים הנמצאים באגם טיטיקקה בפרו, בסמוך לעיר פונו. האיים נבנו על ידי בני שבט האורו בסביבות שנת 800 לספירה, ומדובר בעצם ברפסודות ענק, ששטחה של כל אחת מהן כמה עשרות מטרים מרובעים.

האיים בנויים מצמח מים הנקרא טוטורה (*Schoenoplectus californicus ssp. tatora*, צמח הדומה לקנה), אשר קניו מיובשים ונראים כמו קש. פרט לבניית האיים, משמש צמח זה את בני האיים למאכל, לטיפול בכאבי ראש, לבניית בתיהם (הנמצאים על האיים) וסירותיהם ולהכנת חפצי אמנות שונים. על מנת לתחזק את האיים ולמנוע מהם לשקוע בעקבות ריקבון השכבות התחתונות, מוסיפים תושבי האיים מדי פעם שכבה חדשה של צמחי טוטורה.

האיים נמצאים במרחק של כשעתיים שיט מהעיר פונו.

היסטוריה
--------

בני האורו בנו את האיים הצפים כאמצעי הגנה כנגד תקיפות חוזרות ונשנות של השבטים השכנים, בעיקר שבט האינקה. הבידוד של האיים, במקביל לניידות האפשרית שלהם, שימשה לבני האורו אמצעי הגנה איכותי, ועד היום מוצב על האי הגדול ביותר מגדל שמירה - עשוי אף הוא מצמח הטוטורה.

בסביבות שנות החמישים מתו רבים מבני שבט האורו מחמת רעב שפקד את האזור, והנותרים התפזרו למקומות שונים. כיום מיישבים את האיים צאצאים של בני אורו המעורבים עם בני שבט האיימרה האינדיאני. תושבי האיים שומרים על אורחות החיים של בני האורו, אך עם חלוף השנים והתפתחות הטכנולוגיה התחוללו שינויים רבים באיים - הוקם בית ספר, הוצבו אנטנות טלוויזיה ועוד. כמו כן, בעקבות התיירות הרבה הפוקדת את האיים, הם התמלאו בדוכנים קטנים למכירת מזכרות ומרבית הכנסות התושבים מבוססות על התיירים.

ראו גם
------

* אחזור קרקע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיים הצפים של בני האורו** בוויקישיתוף
* מידע על איי האורו, מתוך אתר go2peru.com
* The floating homes of Lake Titicaca - מאתר ה-BBC
**סיטי וסט** (**City West**), שנודע בעבר בשם "*Neuer Westen"* ("המערב החדש") או "*Zooviertel"* ("רובע גן החיות") הוא אזור בחלק המערבי של מרכז העיר ברלין. זהו אחד מאזורי המסחר העיקריים של ברלין, והוא שימש בעבר כמרכז המסחר של ברלין המערבית בתקופה בה חומת ברלין פיצלה את העיר.

אטרקציות בולטות באזור סיטי וסט כוללות בין היתר את ארמון בלוו, ארמון שרלוטנבורג, כנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם, המוזיאון לפרהיסטוריה ולהיסטוריה קדומה, גן החיות של ברלין, והגן הבוטני של ברלין.

האזור החל להתפתח מסוף המאה ה-19 ואילך כמרכז מסחר ובידור של בירת הקיסרות הגרמנית, בנוסף למרכז ההיסטורי ברובע מיטה. האזור נפגע באופן קשה במהלך מלחמת העולם השנייה ועבר שיפוץ רב לאחר המלחמה. מאמצי השיקום התמקדו בעיקר ביצירת מרחב עירוני מודרני והדבר משתקף היטב כיום באדריכלות של האזור.

גלריית תמונות
-------------

* שוק חג המולד בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם (תצלום משנת 2015)שוק חג המולד בכנסיית הזיכרון על שם הקייזר וילהלם (תצלום משנת 2015)
* מבט על הקורפירסטנדאם (תצלום משנת 2003)מבט על הקורפירסטנדאם (תצלום משנת 2003)
* ארמון שרלוטנבורגארמון שרלוטנבורג
* תיאטרון דה וסטנסתיאטרון דה וסטנס
* האצטדיון האולימפי בסיטי וסטהאצטדיון האולימפי בסיטי וסט

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **ברלין/סיטי וסט** |
**הקורפוס הרביעי** (בגרמנית: **IV. Armee-Korps**) היה קורפוס בצבא הפרוסי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ומלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.

היסטוריה
--------

### מלחמת אוסטריה–פרוסיה

הקורפוס הרביעי הוקם ב-3 באוקטובר 1815. כמפקדו הראשון מונה פרידריך פון קלייסט. ב-1866 לחם הקורפוס במלחמת אוסטריה–פרוסיה כחלק מהארמייה הראשונה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. במהלך מלחמה זו, לא היה לקורפוס מפקד ישיר, והנסיך פרידריך קרל פיקד בעצמו על מפקדי הדיוויזיות (מצב דומה שרר בקורפוס השלישי). הקורפוס השתתף בין היתר בקרב קניגרץ. 

### מלחמת צרפת–פרוסיה

לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה מונה גוסטב פון אלבנסלבן למפקד הקורפוס הרביעי. בזמן שאחיו, קונסטנטין פון אלבנסלבן מונה למפקד הקורפוס השלישי. בין השנים 1870–1871 השתתף הקורפוס במלחמת צרפת–פרוסיה כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הקורפוס לחם בקרב בומון, קרב סדאן המצור על פריז. עם סיום המלחמה אוחד הצבא הפרוסי עם צבאותיהן של שאר מדינות גרמניה ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית, אולם הקורפוס הרביעי שמר על זהותו הפרוסית. בסיסו היה במגדבורג.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד פרידריך זיקסט פון ארמין. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה הראשונה של אלכסנדר פון קלוק. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. ב-1916 נטל הקורפוס חלק בקרבות באראס בקרב ארטואה השני ובקרב על הסום.

ב-1 במרץ 1917 מונה פון ארמין למפקד הארמייה הרביעית, ובמקומו מונה ריכרד פון קראוול למפקד הקורפוס הרביעי. תחת פיקודו השתתף הקורפוס במתקפות באראס, במתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה פורק הקורפוס לאחר יותר מ-100 שנות קיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס הרביעי** בוויקישיתוף
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 1176150647097110860000
* WorldCat (עם VIAF): 1176150647097110860000

 |
**הקורפוס הרביעי** היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ומלחמת העולם השנייה, ופורק בשנת 1968.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הקורפוס הוקם ב-20 ביוני 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא נכלל בחיל המשלוח של ארצות הברית ונשלח לחזית המערבית. הקורפוס השתתף בקרב סן-מייל, במתקפת מז-ארגון ובקרב לורן. עם סיום המלחמה הוצב הקורפוס ככוח כיבוש בגרמניה, ופורק ב-11 במאי 1919.

### מלחמת העולם השנייה

הקורפוס הוקם מחדש באוקטובר 1939, ובמהלך שנותיה הראשונות של מלחמת העולם השנייה נותר הקורפוס בעתודה עד יוני 1944, עת הוצא הקורפוס השישי של לוסיאן טראסקוט מהזירה האיטלקית והועבר לזירה המערבית. הקורפוס הרביעי הועבר לזירה האיטלקית במקומו תחת פיקודו של ויליס קריטנברגר. הקורפוס כלל בתחילה שתי דיוויזיות שריון: האמריקנית ה-1, והדרום-אפריקנית ה-6, ושתי דיוויזיות חי"ר: האמריקנית ה-92, והברזילאית ה-1. בפברואר 1945 סופחה אל הקורפוס גם הדיוויזיה ההררית ה-10. 

הקורפוס לחם לסירוגין כחלק מהארמייה הבריטית השמינית והארמייה האמריקאית החמישית. עד קיץ 1944 הוא התקדם מצפון לארנו, ובחורף של אותה שנה מילא תפקיד מרכזי בהתקפת הארמייה החמישית על הקו הגותי במרכז הרי האפנינים, ומאבקה לפרוץ אל מישורי לומברדיה שמעבר להם. לאחר מכן השתתף במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, וכבש את ורונה וברשה. ב-13 באוקטובר 1945 פורק הקורפוס. ב-1958 הוא הוקם מחדש ובסיסו היה בברמינגהאם (אלבמה), הוא פורק בפעם האחרונה ב-1968.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס הרביעי (באנגלית)
מפקד הקורפוס וקציני מטהו**הקורפוס השישי** (בטורקית: **6. Kolordu (Osmanlı)**) היה קורפוס של צבא האימפריה העות'מאנית. הקורפוס לחם במלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1920.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם בשנת 1911 במהלך הרפורמות הצבאיות העות'מאניות. הקורפוס לחם במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ומלחמת הבלקן השנייה בסרביה, כחלק מהארמייה המערבית, ולאחר מכן נסוג לאנטוליה.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוצב הקורפוס בתראקיה, שם שהה עד לאמצע שנת 1916. באוגוסט 1916 נשלח הקורפוס לרומניה, שם לחם כחלק מהארמייה השלישית הבולגרית ומארמיית הדנובה הגרמנית, ונחל הצלחות גדולות כנגד הכוחות הרומניים והרוסיים שעמדו מולו. בקיץ 1918 נשלח הקורפוס לחזית הקווקז, ובשנת 1920 פורק הקורפוס.

סדר הכוחות
----------

### מלחמת הבלקן הראשונה

* הדיוויזיה ה-16
* הדיוויזיה ה-17
* הדיוויזיה ה-18

### מלחמת הבלקן השנייה

* הדיוויזיה ה-16

### אוגוסט-נובמבר 1914

* הדיוויזיה ה-16
* הדיוויזיה ה-26

### אפריל 1915-ינואר 1916

* הדיוויזיה ה-16
* הדיוויזיה ה-24
* הדיוויזיה ה-26

### המערכה על רומניה

* הדיוויזיה ה-15
* הדיוויזיה ה-25
* הדיוויזיה ה-26

### יוני 1918

* הדיוויזיה ה-3
* הדיוויזיה ה-36

לקריאה נוספת
------------

* אדוארד י' אריקסון, הסדר לאבדון: תולדות הצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה, הוצאת גרינווד, 2001.
**סריול** (שם מדעי: ***Seriola***) הוא סוג של דגי גרם ימיים, המשתייכים למשפחת הצניניתיים, שבסדרת הדקראים. סוג זה מכיל את המינים הגדולים ביותר במשפחה. כיום משייכים לסוג זה 9 מינים, אך כמה חלוקות משייכות לסוג מינים נוספים, וכמה מינים שיוחסו לסוג הועברו או בוטלו.

מאפיינים
--------

הסריולים הם דגים שריריים בעלי זנב חזק והם טורפים מהירים ואורכם יכול לעלות מעל 2 מטרים ולמשקל 96 קילוגרם במינים הגדולים כמו סריול לננדי וסריול אטלנטי. הם חיים בכל האוקיינוסים ונפוצים הן במים רדודים סמוך לקרקעית והסלעים או מעליהם והן בים הפתוח העמוק. צבעם כחול בהיר עם פס לאורך הצדדים בקרבת הזנב הרחב, והם יכולים להאיץ במהירות.

דגים אלה הם טורפים של דגים אחרים, רכיכות וסרטנים שהם חוטפים באמצעות לסתותיהם הגדולות. הם עצמם נטרפים בידי דגים גדולים מהם כמו טונה ומפרשניים, בידי יונקים ימיים וחלקם גם נידוגים בידי האדם.

מינים
-----

* *Seriola carpenteri*
* סריול אטלנטי (*Seriola dumerili*)
* *Seriola fasciata*
* סריול סמואה (*Seriola hippos*)
* סריול ללנדי (*Seriola lalandi*)
* *Seriola peruana*
* סריול יפני (*Seriola quinqueradiata*)
* סריול ריבוליאנה (*Seriola rivoliana*)
* *Seriola zonata*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סריול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* סריול, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**הז'נדרמיה האיראנית** (בפרסית: **ژاندارمری دولتی**) שנקרא גם הז'נדרמיה הממשלתית, היה כוח המשטרה הכפרי הראשון באיראן. הכוח החצי-צבאי גם מילא תפקיד משמעותי בפוליטיקה מאז הקמתו ב-1910 במהלך שושלת קג'אר ועד הופעתה של שושלת פהלווי ב-1921. הכוח המשיך לפעול עד סוף עידן פהלווי ועבר מודרניזציה לז'נדרמריה האימפריאלית האיראנית. הכוח הוקם במקור כצבא חוקתי, והעסיק קצינים שוודים בפיקוד על איראנים כדי לבצע הן את תפקידי המשטרה המסורתיים והן לנהל מבצעים צבאיים נגד כוחות שבטיים. בשנת 1991 אוחדה הז'נדרמריה האיראנית עם כוחות משטרה אחרים כדי ליצור את כוח אכיפת החוק של הרפובליקה האסלאמית של איראן.

היסטוריה
--------

לאורך המאה ה-19 עסקו הרפורמים האיראנים במודרניזציה צבאית וההיסטוריה של תקופת הקג'אר מלאה בניסיונות ליצור צבא קבע על פי המודל האירופי. בניסיון לפתח כוח צבאי חזק מספיק כדי להגן על עצמו מפני אויביה החיצוניים, בחרו הפרסים בשוודיה לבצע את המשימה של אבטחת נתיבי הסחר שלהם. הפרסים בוחרים במשטרה השוודית כבחירה נייטרלית בין בריטניה לרוסיה.

ב-6 ביולי 1911 התקבלה באספת המחוקקים ההצעה על הקמת הז'נדרמריה הממשלתית. ב־15 באוגוסט 1911 קיבל המיג'ור השוודי הראלד הילמרסון דרגת גנרל והופקד על הז'נדרמריה הפרסית. קצינים רבים אחרים, שגויסו לעיתים קרובות מהאצולה השוודית, המשיכו את דרכו של הילמרסון.

במהלך המערכה הפרסית של מלחמת העולם הראשונה קציני הז'נדרמריה השוודית היו אוהדים כלפי גרמניה ועזרו למעצמות המרכז. בסתיו 1915 הם תפסו את השליטה בשיראז בשיתוף מושל המחוז שעבר הכשרה גרמנית. לאחר ההפיכה ב-1921 איחד שר המלחמה רזא שאה פהלווי, את שני הכוחות הצבאיים שהיו קיימים באיראן באותו זמן: הדיוויזיה הקוזקית והז'נדרמריה, כדי ליצור את הצבא הלאומי האיראני המודרני. נוצרה משטרה כפרית ופקודיה שירתו תחת קצינים איראנים.

פירוק הז'נדרמריה השוודית החליש מאוד את המלוכה הקאג'רית והדבר הקל מאוד על ההפיכה של רזא שאה ב-1921. הילמרסון חזר לשוודיה ולקח את הפיקוד על הבריגדה השוודית המתנדבת המשרתת בצד הלבן במלחמת האזרחים הפינית. קצין אחר, אריק קרלברג, הפך מאוחר יותר לשגריר שוודיה באיראן, ואיש סודו של מוחמד מוסאדק.

מדי הגנרל הראלד הילמרסון מוצגים במוזיאון הצבא השוודי
### לאחר המהפכה

לאחר הפלת השאה ב-1979 נותרה הז'נדרמריה האימפריאלית האיראנית. ב-1992 היא אוחדה לתוך כוח אכיפת החוק של הרפובליקה האסלאמית של איראן.

### ארגון

מטרת הז'נדרמריה הייתה לשמור על הגבולות ועל ביטחון הפנים. היא הורכבה ממספר גדודים, כל אחד מ-4 עד 6 פלוגות. לצורכי משמעת היה החיל בפיקוחו של הקצין הכללי המפקד על האוגדה שבתחומה הוצב. בכל הנוגע לפעילות משטרתית, היא הייתה נתונה לרשויות האזרחיות המקומיות. הכוח היה חמוש ברובים ישנים מסוגים שונים בתוספת כמה קרבינים סובייטים, צרפתיים ובריטים. הכוח כלל בסך הכל 22 גדודים שיצרו חיל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הז'נדרמיה האיראנית** בוויקישיתוף
מרכז פלורידה מסומן בעיגול צהוב
**מרכז פלורידה** (באנגלית: **Central Florida**) הוא אזור של מדינת פלורידה שבארצות הברית הכולל את המחוזות אורנג', אוסיאולה, ברווארד ווולוסיה. יש המכלילים גם את המחוזות פולק, פלאגר וסאמטר באזור זה. מחוזות אלה מכונים גם "מסדרון ה-I-4" על שם כביש בינמדינתי I-4 החוצה אותם.

אקלים המחוזות סובטרופי, אולם סופות הוריקן וסופות רעמים רבות פוקדות את האזור.

נכון לשנת 2006, אוכלוסיית האזור מנתה כ-3.5 מיליון תושבים.

הערים העיקריות באזור הן אורלנדו, פאלם ביי, לייקלנד, מלבורן, דלטונה, דייטונה ביץ', קיסימי, אלטמונטה ספרינגס וסנפורד.

כלכלת האזור מתבססת על התיירות, ונמצאים בו אתרי תיירות רבים בהם: אתר הנופש וולט דיסני וורלד הכולל ארבעה פארקי שעשועים של חברת וולט דיסני: ממלכת הקסם, אפקוט, אולפני הוליווד של דיסני וממלכת החיות של דיסני, וכן את אתר הנופש יוניברסל אורלנדו, סיוורלד, גני סיפרס, גני בוק טאוור, מרכז החלל קנדי וגייטורלנד.

באורלנדו ממוקם המרכז הרפואי המתקדם של אוניברסיטת מרכז פלורידה, וכן מוסדות מחקר רפואי רבים המכונים מדיקל סיטי.

באזור אתרי טבע רבים ושלמעלה מ-1,500 אגמים ובריכות טבעיות שסביבן שמורות טבע ומסלולי טיולים בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **מרכז פלורידה** |

* מרכז המבקרים של מחוז קיסימי
* אוניברסיטת מרכז פלורידה
* מרכז ההוריקנים של מרכז פלורידה
* נתיבי הליכה במרכז פלורידה

| דגל פלורידהדגל פלורידה פלורידה |
| --- |
| בירת המדינה | טאלאהאסי |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור מפרץ טמפה • ביג בנד • דרום פלורידה • דרום מערב פלורידה • החוף הנשכח • החוף הראשון • הידית של פלורידה • הקיז • חוף האוצר • חוף האיזמרגד • חוף הזהב • חוף החלל • חוף הטבע • חוף השמש • מרכז פלורידה • צפון מרכז פלורידה |
| היישובים הגדולים ביותר | ג'קסונוויל • מיאמי • טמפה • סנט פיטרסבורג • אורלנדו • הייליה • טאלאהאסי • פורט לודרדייל • פורט סנט לוסי • פמברוק פיינס • קייפ קורל • הוליווד • גיינסוויל • מיראמר • קורל ספרינגס • קלירווטר • מיאמי גארדנס • פאלם ביי • וסט פאלם ביץ' • פומפנו ביץ' |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פלורידה |
**ננסי ספיץ** (באנגלית: **Nancy Spitz**), היא שחיינית אמריקאית-יהודיה בעבר, אלופת ארצות הברית, אלופה ושיאנית המכביה השמינית.

אחיה, מארק ספיץ, מגדולי הספורטאים והשחיינים בכל הזמנים. הוא אלוף אולימפי בעל 11 מדליות אולימפיות, מהן 9 מדליות זהב ושיאן עולם ב-5 משחים אישיים שונים. זכה ב-7 מדליות זהב באולימפיאדה אחת (מינכן 1972), מספר מדליות הזהב הרב ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו עד לבייג'ינג 2008.

ביוגרפיה
--------

### המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 זכתה ספיץ ב-5 מדליות, מהן 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 2:13.9 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:43.5 דקות, במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 9:40.5 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:22.4 דקות מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:03.7 דקות בזמן זהה למנצחת מורין קפלן מדרום אפריקה. בשלב המוקדמות קבעה ספיץ שיא מכביה חדש של 1:03.4 דקות.

באליפות ארצות הברית שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה באוגוסט 1970 סיימה ספיץ במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:33.9 דקות.

באליפות ארצות הברית בבריכת 25 יארד שנערכה באפריל 1971 זכתה ספיץ במדליית זהב במשחה ל-200 יארד חופשי בתוצאה של 1:55.8 דקות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפיץ חתר 100 מטר ב-52.9 ש' בשליחים, דבר, 3 באוגוסט 1969
2. ↑  משפחת ספיץ השתלטה על "גלי גיל" במשחה המהיר ביותר בישראל, דבר, 31 ביולי 1969
3. ↑  יעקב ברוש, ביום האחרון של תחרויות השחייה הושג רק שיא לרומי... ברזילאי, מעריב, 4 באוגוסט 1969
4. ↑  ספיץ שרף את מימי "גלי גיל" במשחה המהיר ביותר בישראל, מעריב, 30 ביולי 1969
5. ↑  5 שיאי עולם בשחייה באליפות ארה"ב, דבר, 23 באוגוסט 1970
6. ↑  מארק ספיץ נוצח ע"י שחיין אלמוני, דבר, 11 באפריל 1971
**הקורפוס הראשון** (בבווארית: **III. Armee-Korps**) היה קורפוס בצבא הבווארי בזמן שהיה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק ב-1919.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-1 באפריל 1900. באותה תקופה הייתה ממלכת בוואריה חלק מהקיסרות הגרמנית והצבא הבווארי היה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, אולם מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הקורפוסים של שאר המדינות מתאחדים עם הקורפוסים הפרוסיים ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הקורפוסים הבווארים נותרו עצמאיים ושמרו על המספור המקורי שלהם. הקורפוס השלישי הוצב במחוז הצבאי הרביעי ובסיסו היה בנירנברג.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה הקורפוס תחת פיקוד לודוויג פון גבסטל. הוא נערך בחזית המערבית במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה (למעט הקורפוס ה-21 הכלל גרמני) והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. הקורפוס לקח חלק בקרב לורן, לאחר מכן לחם כחלק מפלגת הארמייה C. הקורפוס נטל חלק בקרב שמפאן השני ובקרב על הסום. ב-1917 הוחלף גבסטל בהרמן פון שטיין, אשר פיקד על הקורפוס במהלך קרב אראס וקרב פלנדריה. בהמשך הועבר הקורפוס לחזית האיטלקית כחלק מהארמייה ה-14. הוא קיבל תחת פיקודו באופן זמני גם את הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-50. הקורפוס השתתף בהצלחה בקרב קפורטו ובמרץ 1918 הוחזר לחזית המערבית כחלק מהארמייה ה-17 והשתתף במתקפת האביב. בספטמבר 1918 הוא נפרש בגבול ההולנדי, ופורק עם סיום המלחמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס השלישי** בוויקישיתוף
* הקורפוס הבווארי הראשון (בגרמנית)
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי במהלך מלחמת העולם הראשונה באתר Die höchsten Kommandostellen des Heeres (בגרמנית)
בננה פוסטר פלמבה
קרם ברולה פלמבה
קוקטיילי שלהבת
**פְלָמְבֶּה** (מצרפתית: **Flambé**, בעברית: **שלהוב אלכוהול**) היא שיטת בישול במסגרתה מוסף אלכוהול (אתנול) למאכל חם, דבר הגורם לאלכוהול להידלק ולבעור, ולטעמו של המזון להשתנות.

היסטוריה
--------

מזון בוער הוגש על ידי המורים בספרד במהלך המאה ה-14, אבל שיטת בישול זו התפתחה בשלהי המאה ה-19 בצרפת. המאכל הראשון המודרני בהכנתו נעשה שימוש בשיטת בישול זו היה קרפ סוזט אשר הומצא על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת, שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (לפי גרסה אחרת: במסעדה בפריז), עבור הנסיך מוויילס, לימים אדוארד השביעי מלך אנגליה. למנה האחרונה תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, והוא רצה לחמם את הקרפ שנית על מנת להגישו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה לא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן.

שינוי הטעם
----------

שינוי הטעם במזון נוצר עקב הבדלי טמפרטורת רתיחה. בעוד שאלכוהול רותח ב-78 מעלות צלזיוס, מים רותחים ב-100 מעלות, וסוכר נמס והופך לקרמל ב-160 מעלות. הצתת שלושת המרכיבים יחד יוצר תגובה כימית המשנה את טעמו של המזון.

מאכלי פלמבה
-----------

* בננה פוסטר
* דובדני היובל
* סטייק דיאנה

משקאות פלמבה
------------

* קוקטיילי שלהבת

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פלמבה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שלהוב אלכוהול** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פלמבה** |

* מתכוני פלמבה (באנגלית)

| **טכניקות בישול** |
| --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • טיגון • הקפצה |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph503002

 |
**מרכז ספורט המים דאודורו** הוא שמה של בריכת שחייה אולימפית שהוקמה במתחם **דאודורו מיליטרי קלאב** (מועדון הספורט הצבאי דאודורו) בשכונת דאודורו שבעיר ריו דה ז'ניירו לצד מתקני ספורט נוספים לאימונים ותחרויות בשכונת דאודורו בעיר ומשמש כבריכת שחייה ציבורית מקומית. הבריכה נבנתה ב-2007 לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה ריו דה ז'ניירו ב-2007. במשחקים אירחה הבריכה את תחרות השחייה ל-200 מטרים בסגנון חופשי במסגרת תחרות הקרב חמש מודרני של אותם משחקים ולצורך כך הוקם בה יציע קטן לכמה מאות צופים שפורק לאחר הטורניר. הבריכה אינה מקורה.

במסגרת אירוח אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) עברה הבריכה שיפוץ ניכר שכלל בין השאר החלפת כל אריחי החיפוי שבתוכה ושיפוץ המלתחות וכמו כן הוקם בה יציע זמני ל-2000 צופים. במסגרת האולימפיאדה תארח שוב הבריכה את תחרות השחייה במסגרת הקרב חמש של האולימפיאדה בעוד שאר התחרויות יתקיימו במתקנים הסמוכים לה כחלק מה**פארק לקרב חמש**. ארנה דאודורו שהוקמה בקרבתה תארח את תחרויות הסיף של הקרב חמש ואצטדיון דאודורו יארח את שאר התחרויות של הקרב חמש. המרחק בין שלושת המתקנים הוא כ-300 מטרים בלבד. לאחר המשחקים תשוב הבריכה לשמש כבריכת שחייה ציבורית.

המתקן האולימפי הסמוך ביותר לבריכה הוא מרכז ההוקי האולימפי ומעברה השני מצוי בקרבת מקום ההיפודרום האולימפי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז ספורט המים דאודורו** בוויקישיתוף