recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תעודת סיום בית הספר של החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית. הסדרה פורסמה לכבוד חגיגות 300 שנה לשושלת רומנוב.
**הסמינר להכשרת מורות בבית ג'אלה** הוא מוסד חינוכי שנוסד על ידי החברה האורתודוקסית הקיסרית בשנת 1890 בכפר הערבי-נוצרי בית ג'אלא (כיום בתחום הרשות הפלסטינית). הסמינר הכשיר מורות לבתי ספר יסודיים של החברה הרוסית הקיסרית בארץ ישראל ובסוריה. בוגרי סמינר לימדו דת, ערבית, חשבון, גאוגרפיה, היסטוריה ומלאכה, וכן רוסית.

היסטוריה
--------

בשנת 1866 ראש המשלחת הכנסייתית הרוסית, הארכימנדריט אנטונין (קפוסטין) בשם דרגומן יעקוב חאלב קנה שני מגרשים בכפר הערבי בית ג'אלה. באתר דאכרה (1.32 דונם) על חשבון הקיסרית מריה אלכסנדרובנה נבנה בניין בית ספר בן שתי קומות לבנות. בית הספר הרוסי הראשון לילדים ערבים, שהוקם בשנת 1858 על ידי המורה י. בודרובאיה, הקמתו עוררה חוסר שביעות רצון אצל הפטריארכיה היוונית. מאוחר יותר, בית הספר הפך לגימנסיה הראשונה לבנות במזרח התיכון. מרפאת חוץ הוקמה בסמוך לבית הספר בכספיו של א. פוטיאטינה, בתו של האדמירל והדיפלומט א. פוטיטין. בשנת 1880 נסגר בית הספר על ידי האב אנטונין בשל מחסור בכספים.

בשנת 1886 נתרם האתר, יחד עם בית הספר, לידי החברה הארצישראלית הקיסרית הרוסית. בשנת 1890 החברה פתחה שם סמינר למורות, על פי דגם בית המדרש לגננות, שפעל בעיר נצרת מאז 1886. הסמינר הכשיר מורות לבתי ספר יסודיים, שעד 1900 מספרם עמד על בערך 70 (כעשרת אלפים תלמידים). בשנת 1896 הועבר האתר לידי ממשלת רוסיה.

### מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הומלץ לראש הסמינר מ.נ. טרפזניקובה לסגור את בית המדרש ובית הספר. אך עד מהרה היא חזרה לבית ג'אלה, למרות הסכנה שאיימה עליה. יחד איתה חזרה האחות א. וורונינסקיה, ומאוחר יותר, המורה מ. סילינה. עם זאת, בקיץ 1915 נכנסו כוחות טורקיים לבית ג'אלה וכל הבניינים - בית הספר, הסמינר ותחנת האמבולנסים - הוחרמו והוסבו לצריף חיילים ומרפאה.

מאז 1917 נוהל האתר על ידי הכנסייה. בשנת 1978, נמכר לרשויות העירייה בבית לחם. בנייני הסמינר ובית ספר לא השתמרו. המרפא הפכה לבית מוזיאון בית ג'אלה של המאות ה-19 עד ה-20.

הוראה
-----

תלמידי הסמינר למדו טורקית, אנגלית וצרפתית, יסודות מדעי הרוח והטכנולוגיה. ההוראה נערכה רק ברוסית. עד שנת 1914, קצת יותר ממאה מורות ומורים קיבלו תעודות (יחד עם בוגרי בית הספר למורים בנצרת). תוכניות לבתי ספר וסמינרים חוברו, כמו גם נבחנו, על ידי ערבים רוסים, כמו א. קרצ'קובסקי נ. מדניקוב, מ. אטאיה, ד. סמיונוב ואחרים.

בוגרות נודעות
-------------

* קלאודיה ויקטורובנה אודה-וסילייבה (1908)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Русские объекты в Палестине, Ливане и Сирии (по состоянию на 1903 год) // Газета «Коммерсантъ» № 217 (1620) от 20.11.1998
2. 1 2  Н.Н.Лисовой. К святыням Православного Востока. О поездке делегации ИППО на Афон, в Святую Землю и Египет
3. ↑  Лисовой Н. Н. Школьная деятельность ИППО в Палестине
4. ↑  Бейт-Джала. Православная энциклопедия
5. ↑  Русские школы в Святой Земле. Приложение II. Россия в Святой Земле. Сборник документов. Изд. "Международные отношения". Т.1. Стр. 720.
6. 1 2  Под парусом надежды. Часть III Журнал Вокруг света, № 3 (2618), март 1992]
7. ↑  Крылов А. В. Сорокина Н. М. Русская Палестина (К 125-летию Императорского православного палестинского общества и 160-летию Русской Духовной Миссии в Иерусалиме)
**ארצ'יבלד קונסטבל** (אנגלית: **Archibald Constable**; ‏24 בפברואר 1774 - 21 ביולי 1827) היה מוציא-לאור סקוטי.

חייו
----

קונסטבל נולד בקארנבי, כפר קטן במחוז פייף שבסקוטלנד, בנו של מנהלן אדמות הרוזן מקלי. בשנת 1788 נעשה ארצ'יבלד לשולייתו של פיטר היל, מוכר-ספרים מאדינבורו, ובשנת 1795 פתח עסק משלו, כסוחר ספרים נדירים. הוא רכש את ה-Scots Magazine בשנת 1801, וג'ון ליידן, המזרחן, נתמנה לעורכו. בשנת 1800 החל קונסטבל בהוצאתו לאור של ה-Farmer's Magazine, ובנובמבר 1802 הוא הוציא את הגיליון הראשון של ה-Edinburgh Review, שנערך באופן רשמי על ידי סידני סמית'; אולם, למעשה לורד ג'פרי היה הרוח החיה של כתב-העת, יחד עם עמיתיו הלורד ברוגהאם, סר וולטר סקוט, הנרי האלאם, ג'ון פלייפייר ולאחר מכן לורד מקאוליי.

קונסטבל פתח עידן חדש בהוצאה לאור בנדיבות הרבה שהפגין כלפי כותביו בקביעת תנאי עבודתם. הכותבים בעבור ה-Edinburgh Review השתכרו סכומים חסרי תקדים, וקונסטבל הציע לוולטר סקוט 1000 גינאות (21 ליש"ט הגינאה) כמקדמה בעבור ה-Marmion. בשנת 1804, A. G. Hunter הצטרף כשותפו של קונסטבל, בהביאו הון רב אל החברה, שנקראה מאותה העת Archibald Constable & Co. בשנת 1805, יחד עם חברת Longman & Co, קונסטבל הוציא לאור את ספריו של סקוט, Lay of the Last Minstrel ובשנת 1807 - את ה-Marmion.

בשנת 1808 חל קרע בין קונסטבל לבין סר וולטר סקוט, והאחרון העביר את ענייניו לטיפול בית ההוצאה לאור של ג'ון בלנטיין ושות', בעבורו גם סיפק את רוב ההון הדרוש. אולם, בשנת 1813 חל פיוס בין השניים. בלנטיין נקלע לקשיים, וקונסטבל היה שוב למוציא-לאור של סקוט, בתנאי שבלנטיין ושות' אמורה הייתה להיסגר תוך זמן קצר, אם כי סקוט שמר על השקעתו בעסקי הדפוס של ג'יימס בלנטיין.

בשנת 1812, משהאנטר פרש, קונסטבל צרף אליו את רוברט קת'קארט ואת רוברט קאדל כשותפים, רכש את זכויות היוצרים על האנציקלופדיה בריטניקה, והכין את התוספים (שישה כרכים, 1816-1824) למהדורות הרביעית, החמישית והשישית שלה. בשנת 1814 הוא רכש את זכויות היוצרים על ה-Waverley, יצירתו של וולטר סקוט. היא יצאה לאור בשם-עט, אולם תוך זמן קצר 12,200 עותקים נמכרו כלחמניות חמות, מה שהוביל במהרה להגברת מכירות שאר ספריו של סקוט. החברה הוציאה אז לאור גם את ה-Annual Register. בשל השקעות הרפתקניות, החברה נקלעים לקשיים ולבסוף, בשנת 1826, הגיעה הקריסה. סוכניו של קונסטבל בלונדון הפסיקו להעביר את המגיע לו, והדבר הסב לו הפסדים של כרבע מיליון ליש"ט. בו בזמן פשטה-רגל גמר חברת ג'יימס בלנטיין ושות' שהפסדיה התקרבו ל-90,000 ליש"ט. סר וולטר סקוט היה מעורב בכישלון העסקי של שתי החברות.

קונסטבל פנה לעסקים חדשים, והחל בשנת 1827 להוציא לאור את האנתולוגיות "Constable's Miscellany of original and selected works ..." שכללה סדרות של חיבורים מקוריים, ושל ספרים רגילים שיצאו מחדש בהדפסה מוזלת, ובכך היה לאבי אחד הניסיונות המוקדמים והמפורסמים להחדרת הספרות הגבוהה אל ההמונים.

לקריאה נוספת
------------

* ערך זה תורגם בשלמותו מהמהדורה האחת עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, פרסום המצוי כעת ברשות הציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארצ'יבלד קונסטבל** בוויקישיתוף
* ארצ'יבלד קונסטבל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4814517
* BnF: cb12239067v (data)
* GND: 132681765
* ISNI: 0000 0000 6302 6217
* LCCN: nr93005461
* NKC: xx0155196
* NLA: 35753923
* NTA: 315469986
* SNAC: w69c73r5
* SUDOC: 082607443
* Trove: 1072269
* VIAF: 66520651
* WorldCat: lccn-nr93005461

 |
**מַלְקוֹלְמִיָּה** (שם מדעי: *Malcolmia*) הוא סוג במשפחת המצליבים. ארבעה מינים מסוג זה נכללים בצמחיית ארץ ישראל.

תיאור הסוג
----------

סוג זה כולל כ-35 מיני עשבים שתפוצתם באסיה ובאגן הים התיכון. שמו העברי של הסוג הוא לפי השם הלטיני. השם הלטיני נגזר משמו של גנרל צבא בריטי. 

ארבעה מינים מסוג זה מופיעים כצמחי בר בארץ ישראל. גודלם צנוע ולרוב הם נחבאים אל הכלים, ועם זאת המגלה אותם ישים לב מיד ליופיים העדין. המין **מלקולמייה ימית** (*Malcolmia maritima*) מגודל כצמח גינה חד-שנתי, ושמו העממי באנגלית הוא 'וירג'יניאן סטוק'. השם העממי 'סטוק' משותף לצמחים מסוג זה וגם לצמחים מהסוג מנתור. 

המין **מלקולמייה אפריקאית** (*Malcolmia africana*), שמקורו באגן הים התיכון וכיום גדל בר בחבלים היובשניים של הארץ, הופץ בעקבות האדם למערב ארצות הברית ונחשב שם למין פולש במדינות נבדה ויוטה.

### תיאור מורפולוגי

עלה המלקולמייה משונן, ולעיתים שסוע. בעוד העלים התחתונים, הצעירים הם בעלי פטוטרת, העלים העליונים צמודים לגבעול (מכונה 'עלה יושב'). הפרח אופייני למשפחה, גדול באופן יחסי. צבע כותרת הפרח אינו אחיד בסוג: לבן, ורוד, סגול וצהוב הם הצבעים הנפוצים. ברוב המינים, צבע בסיס עלה הכותרת שונה מצבע רוב הכותרת. התפרחת היא מטיפוס אשכול, והיא חסרת חפים. 

פרי המלקולמייה הוא מטיפוס תרמיל. התרמיל ארוך.

מיני הסוג
---------

מובאים בסדר סיסטמטי (רשימה חלקית):

* **מלקולמייה צהובה** (*Malcolmia exacoides*) – מין נדיר ביותר, שקיים ספק לגבי הימצאו בארץ ישראל. צבע הכותרת צהוב.
* **מלקולמייה חרוקה** (*Malcolmia crenulata*) – גדל באזורים שונים בארץ. העלים הקירחים מאפיינים מין זה.
* **מלקולמייה אפריקנית** (*Malcolmia africana*) – גדל בחבלים היובשניים של הארץ. גדל גם כמין פולש במערב ארצות הברית.
* **מלקולמייה הררית** (*Malcolmia chia*) – גדל בחבלי הצומח הים תיכוני בישראל.

בספרות
------

שם הסוג מופיע בשם ספרו של ס. יזהר, "מלקומיה יפהפייה".

לקריאה נוספת
------------

* נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, **המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל**, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמודים 234–235 (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלקולמייה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **מלקולמייה** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* מלקולמייה, באתר צמחיית סין (באנגלית)
**הלגיון השני פלביה וירטוטיס** (בלטינית: **Legio II Virtutis Pacis**) היה לגיון רומאי, אשר פעל במהלך המאה הרביעית.

היסטוריה
--------

המידע על הלגיון מועט. ככל הנראה הוא היה בתחילה לימיטאני אולם בהמשך הפך ללגיון עצמאי. הלגיון היה חלק מסדרת לגיונות שהוקמה יחד וכללה את הלגיון הראשון פלביה פאקיס והלגיון השלישי פלביה סאלוטיס. ישנה מחלוקת בשאלה מי הקים את הלגיונות. יש הסבורים שהיה זה קונסטנטינוס הראשון אולם הרוב מאחרים את ההקמה וסבורים שהיה זה קונסטנטינוס השני. כך או כך, שני הקיסרים נקראו "פלאביוס" מה שמסביר את שמו של הלגיון. השם "וירטוטיס" משמעו "האמיץ". הלגיון שרת במושבות המזרחיות, אולם לא ידוע בדיוק היכן. לצד הלגיון השני ארמניקה והלגיון השני פרתיקה, הוא הוצב בעיר זביידה (ג'יזרה). שלושת הלגיונות לא הצליחו למנוע את נפילת העיר לידי האימפריה הסאסאנית בשנת 360 ונלכדו בקרבות רחוב קשים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון השני פלביה וירטוטיס** בוויקישיתוף
* הלגיון השני פלביה וירטוטיס, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון השני פלביה וירטוטיס, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בצבא הרומי המאוחר היו שני סוגי לגיונות. הלימיטאני, שהיו מרותקים בדרך כלל לפרובינקיה מסוימת, והלגיונות העצמאיים (Comitatenses) אשר היו בדרך כלל בפיקוד בכיר ונועדו להגיב על מקרי חירום ביטחוניים. הלגיונות העצמאיים נחשבו ליוקרתיים יותר.
2. ↑  אמיאנוס מרקלינוס, **דברי הימים**, ספר עשרים, 7.
**מדד TIMI** (ראשי תיבות באנגלית: **Thrombolysis In Myocardial Infarction**) הוא מדד להערכת מטופלים הסובלים מתסמונת כלילית חדה בסיכון גבוה. מדד זה מבוסס על קריטריונים פשוטים שניתן להשיגם בקלות עם הגעת המטופל לחדר המיון.

חישוב ציון TIMI
---------------

גורמי סיכון: (כל גורם סיכון שווה נקודה אחת, סיכום הנקודות נותן את ציון TIMI): 

1. גיל מעל 65.
2. מחלת עורקים כלילית ידועה עם היצרות מעל 50%.
3. תסמינים תעוקתיים חמורים (יותר משני התקפים של כאב בחזה ב-24 השעות האחרונות).
4. סטיית ST באק"ג הראשוני שנערך למטופל עם קבלתו.
5. מרקרים מיוקרדיאליים מוגברים בסרום.
6. שימוש באספירין ב-7 הימים שלפני ההגעה לבית החולים.
7. לפחות שלושה גורמי סיכון למחלת עורקים כליליים מבין הגורמים הבאים: רקע משפחתי, סוכרת, יתר לחץ דם, יתר כולסטרול בדם, עישון בהווה.

הציון הוא אמצעי יעיל לזיהוי המטופלים שיפיקו תועלת מטיפול פולשני כגון צנתור. במחקרים אחרונים (FRISC II, TACTICS TIMI 18) נמצא כי מטופלים עם ציון TIMI גבוה (5-7 נקודות) וכן בינוני (3-4 נקודות) הפיקו תועלת מהתערבות פולשנית מוקדמת, בעוד שהמטופלים עם ציון הסיכון הנמוך (0-2 נקודות) לא הפיקו תועלת מהגישה הפולשנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדד TIMI** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**הלגיון התשעה עשר** (בלטינית: **Legio XIX**) היה לגיון רומאי, שהוקם על ידי אוקטביוס בשנת 41 לפנה"ס, בזמן מלחמת האזרחים ברומא והתקיים עד השמדתו על ידי כוחותיו של ארמיניוס בקרב יער טויטובורג בשנת 9.

היסטוריה
--------

### מלחמת האזרחים והתקופה הקיסרית

אוקטביוס הקים את הלגיון התשעה עשר בשנת 41 לפנה"ס אחרי קרב פיליפי, במהלך מלחמת האזרחים ברומא.

הלגיון התשעה עשר נלחם בקרב נאולוכוס וקרב מילאי בשנת 36 לפנה"ס תחת פיקודו של מרקוס ויפסניוס אגריפה כנגד סקסטוס פומפיוס. הניצחון בקרבות סימן את מיגורו של פומפיוס, והסרת האיום שהוא היווה על איטליה.

ווטרנים של הלגיון התשעה עשר יושבו בפיזה בשנת 30 לפנה"ס והלגיון עצמו הוצב באזור הריין, כשבסיסו נקבע בעיר קלן. הלגיון לקח חלק במסעי המלחמה שנערכו כנגד השבטים הגרמאניים על ידי דרוסוס בשנים 13-9 לפנה"ס וטיבריוס בשנים 8-5 לפנה"ס. כמו כן, הלגיון השתתף בדיכויו של המרד בפאנוניה.

### קרב יער טויטובורג

 ערך מורחב – **קרב יער טויטובורג**  

פובליוס קווינקטיליוס וארוס מונה להקים את הפרובינקיה החדשה גרמניה בשנת 7, בשנת 9 הוא הוזהר על ידי ארמיניוס, מנהיג שבט הכרוסקים שהיה בן ברית של רומא על מרד והציע לעזור בדיכויו.

וארוס הסכים ולקח את הלגיון התשעה עשר יחד עם הלגיון השבעה עשר והלגיון השמונה עשר כדי להימנע מסכנה שיארבו להם. וארוס נמנע מלהוליך את צבאו בדרכים הצבאיות הידועות; באותו זמן ארמיניוס יצא לכאורה, לאסוף בעלי ברית מקומיים.

כשווארוס והלגיונות נכנסו לתוך יער טויטובורג הבלתי מוכר להם, הם הותקפו על ידי כוחותיו של ארמיניוס. הלגיונות שלא יכלו לשמור על מבנה הצעידה והלחימה המקובל בצבא הרומאי ביער הסבוך, הפכו טרף קל לכוחותיו של ארמיניוס ובקרב שנערך הם הושמדו לחלוטין.
**מדד ההישרדות של אלטמן** הוא מדד שפותח על ידי פרופ' אדוארד אלטמן מאוניברסיטת ניו יורק בשנת 1968, המודד על פי פרמטרים שונים את החוסן הכספי של חברות כלכליות במטרה לנבא בשיעור גבוה של הצלחה את ההסתברות לפשיטת רגל.

המדד מכונה בשפה המקצועית Z Score Model ונעשה בו שימוש נרחב בכלכלות רבות על מנת לנסות לחזות פשיטות רגל. הפרמטרים השונים נאספים לכדי נוסחה בה חברות בריאות וחזקות אמורות להראות ערכים של 3 ומעלה ואילו ערכים שבין 1.8 - 3, מלמדים על חברות בינוניות. חברות אשר משקפות ערך נוסחה שנמוך מ-1.8 לפי המדד, נמצאות בסיכון גבוה לפשיטת רגל.

הנוסחה: Z = 1.2X1 + 1.4X2 + 3.3X3 + 0.6X4 + X5

X1= הון חוזר/כלל הנכסים. יחס המודד את הנזילות הפיננסית של החברה, היכולת לפרוע את חובות החברה בטווח הזמן הקצר. הון חוזר מחושב כנכסים שוטפים פחות התחייבויות שוטפות. נכסים שוטפים הם נכסי החברה אשר יומרו למזומן בתקופה הקרובה. באופן דומה, התחייבויות שוטפות הן אותן התחייבויות אותן נצטרך לשלם בעתיד הקרוב.

X2= יתרת רווח שלא יועדה/כלל הנכסים. יחס המודד מינוף. מכיוון שיתרת רווח שלא יועדה הוא נתון המצטבר לאורך שנות פעילות החברה אנו מצפים כי לחברה ותיקה תהיה יתרת רווח שלא יועדה גדולה מלחברה צעירה, ולכן שהשרידות של חברה ותיקה תהיה גבוהה מזו של חברה צעירה.

X3= רווח לפני הוצאות ריבית ומס/כלל הנכסים. יחס המודד את רווחיות החברה. ה-EBIT מרמז על יכולת החברה לייצר הכנסות, ללא תלות בהוצאות מיסים וריבית.

X4= שווי שוק/שווי ההתחייבויות בספרים. יחס המודד את כושר הפרעון של החברה. שווי השוק מחושב כמספר המניות של החברה כפול מחיר למניה. במידה והיחס גדול מ-1, נוכל למכור את מניות החברה בבורסה ולשלם את כל ההתחייבויות, כפי שהן מופיעות בספרים.

X5= מכירות/כלל הנכסים. יחס המראה כיצד החברה מייצרת הכנסות ביחס לנכסים שלה.

**ערכי ה-Z**

כאשר מתקבל ערך Z הגדול מ-2.99 החברה נמצאת באזור ה"בטוח", אין סכנה לפשיטת רגל.

כאשר מתקבל ערך Z הקטן מ-2.99 וגדול מ-1.8 החברה נמצאת באזור "אפור", ואין לדעת האם תפשוט רגל או לא.

כאשר מתקבל ערך Z הקטן מ-1.8 החברה נמצאת באזור מצוקה, ויש חשש כי תפשוט רגל.

בשנת 1977 הרחיב אלטמן את המודל ופיתח מודל משופר הנקרא Zeta, אולם הפרמטרים של מודל זה לא פורסמו בציבור אלא בתשלום בלבד.

המודל המשופר הוא גרסה מורחבת של קודמו אך ההבדלים המהותיים הם שבקודם הוכללו חברות ששווי נכסיהן היה 20 מיליון דולר ואילו מודל ה-Zeta משלב חברות בשווי של 100 מיליון ומעלה. כמו כן במודל החדש ישנם 7 יחסים פיננסיים ולא 5 כמו בקודם.

בשנת 1997 פורסם ספר של Altman & Narayanan ובו סקירה מקיפה על כ-50 מחקרים בתחום חיזוי פשיטות הרגל והמסקנות העיקריות היו כי ישנם יחסים פיננסיים המסוגלים לתרום לחיזוי מצבה הפיננסי של החברה. המשתנים המשפיעים ביותר הם: שיעור רווח תפעולי ביחס למכירות וכן הון חוזר, יחס שוטף ויחס מהיר.

בעייתיות מסוימת אשר עולה מבדיקת הנתונים בשטח היא העובדה שיש לבדוק את המדד על פי סקטור הפעילות של אותן חברות בלבד.

שימושים
-------

בשנת 2020 הופעל המודל כתנאי סף לאיתנות פיננסית של מציעים, במכרז ארוך טווח של רשות כבאות והצלה לישראל לאספקה, כביסה ותחזוקה לחליפות מגן מבניות ללוחם אש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדד אלטמן** בוויקישיתוף
* עוד בנושא מאמר משנת 2000 הסוקר את המאמר המקורי
* פירוט היחסים בנוסחא valuebasedmanagement.net
* מחשבון מדד אלטמן לחברות ציבוריות
* מחשבון מדד אלטמן לחברות פרטיות

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכרז 3/2020 לחליפות מגן מבניות ללוחם אש – אספקה, כביסה ותחזוקה, באתר Gov.il
פארק הניצחון על הר ההשתחוות
**הר ההשתחוות** (ברוסית: **Поклонная гора**, נקרא גם: **גבעת פוקלונאיה / פארק הניצחון**) הוא שמה של גבעה במחוז האדמיניסטרטיבי המערבי במוסקבה ואחת הפסגות המשקיפות על העיר במתחם הכולל בתוכו גם את פארק הניצחון ובו בית כנסת, מסגד וכנסייה לזכר הנופלים במלחמת העולם השנייה ומוזיאון המלחמה הפטריוטית הגדולה.

האתר אוזכר לראשונה בשנת 1368 והיווה גבעה מרוחקת המשקיפה על העיר וממנה ניתן היה להשקיף על העיר כולה וסביבותיה. הגבעה הפכה לחלק מהעיר מוסקבה בשנת 1936 עם התרחבות העיר. חלק גדול מצדה המערבי של גבעה מאכלס את פארק הניצחון שנבנה בשנים 1985–1995. חלקו המזרחי של הפארק מאכלס אתר זיכרון לזכר הניצחון במלחמת העולם השנייה.

בפארק הניצחון באתר ניצב שער הניצחון המציין את הניצחון הרוסי על נפוליאון במסגרת מלחמת 1812. בשנות ה-90 של המאה ה-20 עיריית מוסקבה מימנה את הקמת קומפלקס זיכרון לזכר הניצחון הסובייטי על הנאצים.

אנדרטאות במתחם
--------------

* האנדרטה לגיבורי מלחמת העולם הראשונה, נחנכה ב-1 באוגוסט 2014 לזכר החיילים והקצינים שנהרגו במלחמת העולם הראשונה
* האנדרטה לכלבי החזית. נחנכה ב-21 ביוני 2013 לזכר הכלבים ששירתו בצבא האדום.

* הר ההשתחוות. כנסיית גאורגיוס הקדושהר ההשתחוות. כנסיית גאורגיוס הקדוש
* בית הכנסת לזכר השואהבית הכנסת לזכר השואה

ראו גם
------

* תחנת המטרו פארק פובדי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר ההשתחוות** בוויקישיתוף
* הר ההשתחוות, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  На Поклонной горе открыли памятник «Фронтовой собаке»
**הלגיון השלישי דיוקלטיאנה** (בלטינית: **Legio III Diocletiana**) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס והוצב במצרים.

היסטוריה
--------

המידע על הלגיון מועט. הוא הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס לאחר שזה האחרון ארגן מחדש את הפרובינקיה הרומית במצרים בשנת 298, ולפיכך הלגיון נקרא על שמו. הלגיון הוצב באלכסנדריה לצד הלגיון השני טראיאנה. במהלך המאה הרביעית הועברו יחידות שונות מהלגיון לדרום מצרים, והוצבו בתבאי וקום אומבו. בתקופת הקיסר תאודוסיוס הראשון הוקם לגיון נוסף אשר נקרא "הלגיון השלישי דיוקלטיאנה תבאיורום" (על שם העיר תבאי) ואשר נועד להוות "לגיון תאום" ללגיון השלישי דיוקלטיאנה. נראה כי בלגיון המקורי שולבו יחידות גרמאניות, בעוד בלגיון החדש שולבו יחידות מצריות. הלגיון החדש הועבר למוקדון בעוד הלגיון המקורי נותר במצרים. לפי נוטיטיה דיגניטטום בתחילת המאה החמישית הלגיון עדיין היה מוצב במצרים.

ישנם חוקרים המזהים את הלגיון הזה בתור "הלגיון התבאני" הנזכר באגדות נוצריות כמי שכל חייליו התנצרו. חוקרים אחרים דוחים את הסיפור מעיקרו.

קישורים חיצוניים
----------------

* הלגיון השלישי דיוקלטיאנה, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון השלישי דיוקלטיאנה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
אלכסנדר פון קלוק
**אלכסנדר היינריך רודולף פון קלוק** (בגרמנית: **Alexander Heinrich Rudolph von Kluck**‏; 20 במאי 1846 – 19 באוקטובר 1934) היה מצביא גרמני בתקופת מלחמת העולם הראשונה בדרגת גנרל-אוברסט.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון קלוק נולד במינסטר, וסטפאליה, ושירת כחייל בצבא פרוסיה במלחמת שבעת השבועות (1866) ובמלחמת צרפת–פרוסיה (1870–‏1871), שם נפצע פעמיים וזכה בשל כך בצלב הברזל. לאחר מלחמות אלה התקדם בסולם הדרגות בצבא הקיסרות הגרמנית. ב-1902 מונה למפקד הדיוויזיה ה-37, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-5, וב-1907 מונה למפקד הקורפוס ה-1. ב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי השמיני וקודם לדרגת גנרל-אוברסט.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הופקד פון קלוק על הארמייה הגרמנית הראשונה, אשר הוצבה בקצה המערבי של הכנף הימנית החזקה בחזית המערבית ולחמה בבלגיה ובצרפת. תפקידה של הארמייה היה להתקדם במקביל לארמייה השנייה בפיקודו של קרל פון בילוב לכיוון פריז ולאגף את העיר ממערב.

לאחר הקרבות נגד חיל המשלוח הבריטי במונס ולה קאטו, המשיכה הארמייה הראשונה של פון קלוק לרדוף אחרי הארמייה הצרפתית החמישית בפיקודו של שארל לנרזאק לכיוון דרום–מערב, אך בה בעת, פון בילוב עצר את התקדמות הארמייה השנייה ודרש מפון קלוק סיוע ישיר. כתוצאה מכך נפער פער של כ-50 ק"מ בין הארמיות הראשונה והשנייה. פון קלוק נעתר לדרישתו של פון בילוב, והארמייה הראשונה פנתה לכיוון דרום-מזרח, תוך שהיא חושפת את האגף הימני שלה.

הארמייה הצרפתית השישית בפיקודו של מישל-ז'וזף מונורי ניצלה את חשיפת האגף הימני של הארמייה של פון קלוק, ופתחה במתקפה כנגדה מכיוון פריז, מתקפה אשר סימנה את תחילתו של הקרב הראשון על המארן. בנוסף, הארמייה החמישית בפיקודו של לואי פראנשה ד'אספרה, אשר החליף את לנרזאק) פתחה במתקפת פתע על הארמייה השנייה של פון בילוב, אשר גרמה להרחבת הפער בין הארמיות הגרמניות. לתוך פער זה נכנס גם כוח המשלוח הבריטי. לאור מצב זה, הורה המטכ"ל הגרמני לארמיות לסגת לכיוון נהר האן לצורך ארגון מחדש.

לחוסר התיאום בין פון קלוק לפון בילוב הייתה תרומה מרכזית בבלימת המתקפה הגרמנית. עם זאת, מומחים גרמנים טוענים שאילו פון בילוב היה מעז כמו פון קלוק, אזי הכוחות הגרמניים היו יכולים לנצח בקרב על המארן.

ב-27 במרץ 1915 נפצע פון קלוק ברגלו באורח קשה ושנה וחצי לאחר מכן פרש משירות פעיל. הוא פרסם את זכרונותיו בספר "הצעדה על פריז והקרב על המארן", אשר יצא לאור בשנת 1920. פון קלוק נפטר בברלין בשנת 1934.

בנו אגון פון קלוק נהרג במלחמה בתחילת 1915.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגנרל אלכסנדר פון קלוק** בוויקישיתוף
* אלכסנדר פון קלוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אלכסנדר פון קלוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גנרל-אוברסט – דרגה מעל אלוף, אך לא הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הקיסרות הגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb149788167 (data)
* GND: 116235489
* ISNI: 0000 0001 0949 1000
* LCCN: n90677193
* NKC: mzk2016905989
* NLP: A16205960
* NTA: 074167634
* SNAC: w6qp6ksv
* SUDOC: 080921922
* VIAF: 3216637
* WorldCat: lccn-n90677193

 |
המונח "תפיחה" מפנה לכאן. לערך העוסק בהתפחת בצק, ראו התפחה.
**סוּפְלֶה** (בצרפתית: **soufflé**, בעברית: **תפיחה**) הוא מאפה קל ואוורירי המכיל בעיקרו חלבוני ביצים מוקצפים. הסופלה מוגש הן כמנה עיקרית של הארוחה (כאשר היא מלוחה או חריפה) והן כקינוח מתוק.

מקור שם המאכל בפועל הצרפתי **souffler** שמשמעו "להתנפח" או "להתפוצץ".

סופלה שוקולד
הסופלה בנוי משני מרכיבים -

1. בלילה או קרם הנותנים לסופלה את טעמו. הבלילה יכולה להיות מתוקה או מלוחה, ויכולה להכיל גם גבינה ותבלינים כאשר מדובר בסופלה מתובל, או שוקולד, לימון או וניל בתוספת סוכר כאשר מדובר בקינוח.
2. קצף ביצים - הנותן לסופלה את אווריריותו ונפחו.

הסופלה תופח בתנור במהלך אפייתו, ונשאר במצבו התפוח כ-20–30 דקות, אלא אם הוא נמצא בקרבת שינוי לחצים או שינוי טמפרטורות מהיר, הגורמים ל"נפילתו". עם צאתו מהתנור, הסופלה יחל לקרוס כבר בתוך כ-5–10 דקות. מסיבות אלו, מנות סופלה יוכנו לרוב "אה-לה-מינוט" (כלומר זמן קצר לפני הגשתן) ויוגשו מיידית לאחר אפייתן. הסופלה נאפה לרוב בתבניות אישיות עגולות, ובשל העובדה שהסופלה שברירי ואוורירי ביותר, הוא מוגש לרוב בתבנית בה נאפה.

במסעדות רבות בישראל מכונה עוגת שוקולד מותך בטעות בשם "סופלה שוקולד". בניגוד לסופלה, המסה העיקרית של העוגה מכילה כמות גדולה של קמח ולכן היא יציבה יותר. לרוב, כאשר מאפה שוקולד תפוח מוגש מחוץ לכלי בו נאפה, מדובר בפונדנט ולא בסופלה.

סופלה קר
--------

**סופלה קר** הוא מוס או פרפה שבעת הכנתם נוצקה התערובת שלהם לכלי שעל דפנותיו הולבש גליל נייר כסף כך שיבלוט מעל הדפנות. תערובת המוס נוצקת כך שתעבור את דפנות הכלי אך תישאר בתחומי הגליל וכך בזמן ההגשה, לאחר הסרת גליל נייר הכסף נראה המוס כמו סופלה שתפח מעל דפנות הכלי.

בתרבות
------

בשל הקושי הרב בהכנתו ובעיקר בשל נטייתו להצטמק מהר מחוץ לתנור, הסופלה משמש לעיתים בתרבות הפופולרית כבדיחה על שבריריות האפייה. הטבח עמל במשך שעות על הסופלה המושלם, אך כל רעש קל, משב רוח או לחיצה הפוגעת בפאר יצירתו גורמת לה לשקוע ולאבד את ערכה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **מתכון לסופלה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תפיחה** |
**שמעון ארן** (נולד ב-26 באוקטובר 1965) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב וכפרשן המדיני של רדיו מכאן, ממשיכת קול ישראל בערבית, ושל ערוץ מכאן 33.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **שמעון ארנרייך** ב-26 באוקטובר 1965 בתל אביב-יפו לסימה וליוסף ארנרייך. גדל בכפר סבא, ובגיל 13 עבר לגור בנתניה, שם למד בבית ספר תיכון על שם משה שרת, במגמת מזרחנות. בשנים 1983–1986 למד וסיים תואר ראשון בערבית ומזרחנות באוניברסיטת תל אביב במסגרת העתודה האקדמית. בשנים 1986–1989 שירת בצה"ל בתפקידים שונים בחיל הים וביחידה 8200. לאחר שירותו הצבאי עבד כמורה ללשון ולערבית בבתי ספר יסודיים בחולון ובנתניה.

בשנת 1991 החל לעבוד בקול ישראל בערבית בתפקידים שונים, בהם כתב לענייני ערביי ישראל, כתב מוניציפלי, כתב לענייני איכות הסביבה וכתב פוליטי, ולאחר מכן שימש בתפקיד הכתב המדיני של קול ישראל בערבית, והמשיך לשמש בו גם בתחנת רדיו מכאן ובערוץ מכאן 33.

במסגרת תפקידו היה שליח קול ישראל בערבית בוועידות, כנסים וביקורים רשמיים של ראשי הממשלה בנימין נתניהו, אהוד ברק, אריאל שרון ואהוד אולמרט במדינות שונות, בהן ארצות הברית, מדינות אירופה, קוריאה הדרומית, הרפובליקה העממית של סין, יפן, רוסיה וכן בירדן ובמצרים.

בשנת 1997 ראיין ארן, במסגרת ביקור ראש ממשלת ישראל בעמאן, את חוסיין, מלך ירדן, ועסק בחידוש הבנייה בהר חומה ובחידוש שיחות השלום בין ישראל וסוריה בראשות חאפז אל-אסד, וכן ראיין את נשיא מצרים חוסני מובארכ במהלך ביקורים שונים של ראש הממשלה במצרים.

בעת שסיקר את ועידת שפרדסטאון חשף את סיפורה של יטה רפלסקי, מאהבתו של יוסף טרומפלדור, אשר ניסתה להתאבד לאחר ששמעה על דבר מותו ונותרה נכה.

בשנת 2005 הצטרף למשלחת הישראלית הראשונה לתוניסיה. בשנת 2016 היה שליח הערוץ הראשון וקול ישראל בביקור נשיא המדינה, ראובן ריבלין בהודו.

ארן גרוש ואב לארבעה. בת זוגו הנוכחית היא אווה הודיה שלום.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמעון ארן, ברשת החברתית פייסבוק
* שמעון ארן, ברשת החברתית טוויטר
* מבט - הנשיא ריבלין בהודו | כאן 11 לשעבר רשות השידור, כתבה בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 1:29), 20 בנובמבר 2016
* הכתב המדיני שמעון ארן: "הדמות שחסרה לי בתמונת הכינוס", באתר חב"ד און ליין, 29 בנובמבר 2016
* اتفاقية السلام بين اسرائيل ودولة الامارات بدأت تعطي ثمارها, כתבה בערוץ "مكان الاخبار", באתר יוטיוב (אורך: 2:22), 13 באוקטובר 2020
* حوار حصري. شمعون آران لـ"كود": كاين تشابه كبير بين الشعبين المغربي والاسرائيلي.. وتطوير العلاقات غادي يوصل إلى مستوى فتح السفارات, באתר Goud.ma,‏ 10 בפברואר 2021 (בערבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת וואלה!‏, אהובת טרומפלדור ניסתה להתאבד אחרי מותו, באתר וואלה!‏, 10 בינואר 2000  
אורלי אזולאי־כץ ויוסי אסולין, אהובתו הסודית של טרומפלדור, בעיתון ידיעות אחרונות, 10 בינואר 2000  
אסף חיים, אולי זה רק סיפור, עמ' 2–3, בעיתון מעריב היום, 11 בינואר 2000
**הלגיון השני פלביה קונסטנטיה** (בלטינית: **Legio II Flavia Constantia**) היה לגיון רומאי, אשר פעל במהלך המאה השלישית והרביעית.

היסטוריה
--------

המידע על הלגיון מועט. הוא הוקם בשנת 296 או 297 בידי הקיסר דיוקלטיאנוס, אשר החליט לקרוא לו "קונסטנטיה" אשר משמעו "האמין". עם זאת, מקובל להאמין שהשם הוא גם מחווה לקונסטנטיוס כלורוס אשר שמו הפרטי היה פלביוס. לצד הלגיון הראשון מקסימיאנה הגן הלגיון על דרום מצרים מפני שבטים שכנים. בשנת 345 הועבר הלגיון הראשון לאדריאנופול (אדירנה המודרנית). בתקופת הקיסר תאודוסיוס הראשון הוקם לגיון נוסף אשר נקרא "הלגיון השני פלביה קונסטנטיה תבאיורום" (על שם העיר תבאי במצרים) ואשר נועד להוות "לגיון תאום" ללגיון השני פלביה קונסטנטיה. נראה כי בלגיון המקורי שולבו יחידות גרמאניות, בעוד בלגיון החדש שולבו יחידות מצריות. הלגיון החדש הועבר לסלוניקי בעוד הלגיון המקורי נותר במצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון השני פלביה קונסטנטיה** בוויקישיתוף
* הלגיון השני פלביה קונסטנטיה, באתר livius.org (באנגלית)
* הלגיון השני פלביה קונסטנטיה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
המעבר. טירת סנטאנג'לו מימין.
**מעבר בורגו** (באיטלקית: **Passetto di Borgo**- "פַּסֶטו די בורגו") או בקיצור "המעבר" (באטלקית: **Passetto** - "פַּסֶטו") הוא מעבר סתרים המקשר בין קריית הוותיקן לבין טירת סנטאנג'לו. אורכו של המעבר כ-800 מטרים והוא ממוקם ברובע בורגו של העיר רומא.

היסטוריה
--------

המעבר נבנה בשנת 1277 על ידי האפיפיור ניקולאוס השלישי, תוך שימוש משני בחומות שנבנו על ידי טוטילה במהלך המלחמה הגותית.

המעבר, הנמצא בתוך החומה, אפשר לאפיפיורים להימלט ממגוריהם בקריית הוותיקן אל הטירה בעיתות מצוקה.

האפיפיור אלכסנדר השישי השתמש במעבר בשנת 1494 במהלך המצור של שארל השמיני מלך צרפת וכיבוש העיר על ידיו.

האפיפיור קלמנט השביעי השתמש במעבר במהלך ביזת רומא בשנת 1527 על ידי חייליו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לאחר שהחיילים טבחו בכל חיילי המשמר השווייצרי על מדרגות בזיליקת פטרוס הקדוש.

בשנת 1630 הקים האפיפיור אורבנוס השמיני גג מעל המעבר, והפך אותו למעבר סגור. הגג הורד שנת 1949.

כיום המעבר מהווה חלק מהמוזיאון הממוקם בטירת סנטאנג'לו. המעבר שופץ במהלך השנים על מנת לייצבו, ובשנת 2000 הותר למבקרים לראותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר בורגו** בוויקישיתוף
* היסטוריה, מפות ותמונת של המעבר
* תמונות של המעבר ותיאורי מבקרים במעבר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4661195-2
* VcBA: 497/2289
* VIAF: 234786871
* WorldCat: viaf-234786871

 |
**סופיה ריגטי** (באנגלית: **Sofia Righetti**, נולדה ב-1988) היא גולשת סקי אלפיני לנכים איטלקייה. אלופת איטליה בסקי אלפיני לנכים לשנת 2014.

ביוגרפיה
--------

ריגטי גדלה בנגרר (אנ'), ורונה איטליה. היא נולדה עם מום לב מולד ובגיל חמישה חודשים עברה ניתוח. במהלך הניתוח, הרופאים לא שמו לב כי הדם שלה הפסיק לזרום לעמוד השדרה. הפסקת הדם הובילה לאיסכמיה מותנית שגרמה לשיתוק רגליה. הוריה תבעו את הרופאים בבית המשפט וזכו בתביעה. לדבריה, הנכות שלה מעולם לא נחוותה מבחינתה כבעיה.

בגיל 14 אימצה ריגטי אורח חיים צמחוני ובגיל 24 (שנת 2012), אימצה אורח חיים טבעוני. בבגרותה, החלה לעסוק בפעילות לזכויות בעלי חיים. התזה שלה, אותה כתבה במסגרת לימודי פילוסופיה באוניברסיטת בולוניה, עסקה בטיעונים נגד ניסויים בבעלי חיים. מקורות ההשראה שלה הם אנשים המצדדים במתן כבוד לחייהם של בעלי החיים דוגמת השחקן חואקין פיניקס, הזמרים אליסה וייט גלוז (אנ') ומוריסי וההוגים טום רייגן וגארי פרנציון.

ריגטי מנגנת בגיטרה חשמלית בלהקות פאנק ומטאל. כמו כן, היא מנהלת בלוג ביוטיוב בו היא עוסקת באורח חיים טבעוני וספורטיבי.

בשנת 2015, נשאה נאום בוועידת TED בוורונה בו טענה כי נכות היא פוטנציאל ולא מגבלה.

ספורט
-----

ריגטי החלה לגלוש בשנת 2012, בגיל 23. בשנת 2013, השתתפה באליפות איטלקייה לסקי אלפיני לנכים מטעם FISIP וזכתה במדליית ארד במסלול סלאלום. בשנת 2014, השתתפה שנית באליפות זו שנערכה בפרטו נבוסו (אנ'). במסלול הסלאלום, היא נפלה בדרכה למטה, אך למרות הנפילה שעיכבה אותה במספר שניות, היא הגיעה למקום השני וזכתה במדליית כסף. למחרת היום, במסלול הסלאלום הענק היא הגיעה למקום הראשון וזכתה במדליית זהב. בנוסף לסקי, ריגטי עוסקת באופן חובבני גם ברכיבה על אופני יד, אימוני כושר וקרוספיט.

הוקרה
-----

* בשנת 2013, זכתה בפרס L'Amico Atletico.
* בשנת 2015, זכתה בפרס יוליה (Premio Giulietta).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופיה ריגטי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סופיה ריגטי
* סופיה ריגטי, ברשת החברתית פייסבוק
* סרטונים ערוץ היוטיוב של סופיה ריגטי (באיטלקית)
* סרטונים סופיה ריגטי - בוועדת טד, 2015 (באיטלקית)
* ראיון עם סופיה ריגטו - ערוץ היוטיוב של Veggie Channel (באיטלקית)
* THE FIT AND THE FURIOUS: SOFIA RIGHETTI, MAY 20, 2015

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Verona, Sofia da Negrar vince nello sport e nella vita: oro e argento nello sci. "Punto all'Europa", veronasera
2. ↑  Sofia Righetti Italian champion, stevanelevatori
3. ↑  FISIP - Federazione Italiana Sport Invernali Paralimpici
4. ↑  VENETO SOFIA RIGHETTI SCI PARALYMPIC, fondazionegabrielecardinaletti
5. ↑  2015 - Sofia Righetti, luceartsworkshop
6. ↑  Sofia Righetti, campionessa di sci paralimpico, è la vincitrice del premio Giulietta 2015, veronasera

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סופיה ריגטי"**.
**קול דו גאליבייה** (בצרפתית: **Col du Galibier**) הוא מעבר הרים בהרי האלפים הצרפתים, סמוך לעיירה בורג ד'אויזנס, המתנשא לגובה של 2,645 מטר מעל פני הים. 

ניתן לטפס אל ההר משני צדדים (דרום-מזרח, ודרום מערב). אורכו של מסלול הטיפוס מאחד הכיוונים הוא כ-17 קילומטר והשני שמונה קילומטר. השיפוע הממוצע הוא כ-7.3%. 

מעבר ההרים על צלע ההר הוא אחת העליות הקשות והמפורסמות במרוץ האופניים, הטור דה פראנס. בדרך כלל, מעבר הרים זה נמצא באמצע הקטע שבו הוא נכלל ולא בסיומו. הפעם הראשונה בה נכלל הטיפוס למעבר במרוץ הייתה ב-1911. בקטע ה-15 במרוץ של שנת 1998, בתנאי קור, רוח וגשם, החלה על מעבר הגליבייה ההתקפה של הרוכב האיטלקי מרקו פנטאני, אשר התמודד מול יאן אולריך הגרמני. בסיומו של הקטע, ניצח פנטאני בהפרש גדול והכריע, למעשה, את המרוץ כולו שהסתיים בניצחונו.

בשנת 2011, לכבוד יובל ה-100 להכללת המעבר במסלול הטור דה פראנס, החליטו מארגני המרוץ לסיים את קטע 18 במרוץ בפסגת המעבר. הייתה זו נקודת סיום קטע הגבוהה ביותר בהיסטוריה של המרוץ. בקטע ניצח אנדי שלק ולמחרת, בקטע ה-19, נרכב שנית מעבר הגאליבייה, הפעם במהלך קטע שהסתיים באלפ ד'ואז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבר גאליבייה** בוויקישיתוף
* פרטים על העלייה (באנגלית)
* הגליבייה 1911-2011, אתר הטור דה פראנס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 147017351
* VIAF: 98144647643270462771
* WorldCat (עם VIAF): 98144647643270462771

 |
**פלטלאוריניכוס** (שם מדעי: *Plataleorhynchus*; פירוש השם: "חוטם כפן") הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הקטנוצ'סמטיים שחי באירופה במשך סוף היורה או בתחילת הקרטיקון. המאובנים של הפטרוזאור התגלו בשטחי חצי האי "Isle of Purbeck" שבדורסט, אנגליה. הם תוארו ב-1995 בידי החוקרים סטפורד האוס ואנדרו מילנר. הסוג כלל מין אחד - *Plataleorhynchus streptophorodon*, שמשמעותו: "שן צווארון", עקב המבנה של השן.

מאפיינים
--------

הפטרוזאור הקדום היה קטן יחסית, עם גולגולת באורך 40 ס"מ. מבנה הלסת היה מוארך ושטוח עם דמיון למקור של כפן או למרית. מבין הלסתות בלטו 22 שיניים מעוקלות מעט החוצה מהפה ועוד 40 שיניים קטנות וקצרות יותר נמצאו באחורי הלסת. הלסת העליונה הייתה חסרת שיניים כלל. מבנה מוזר זה עזר לפטרוזאור לסנן מזון בדומה למקור הכפן. הצורה הרדודה מנעה ממזון כמו רכיכות או דגים לברוח מהמקור. חוקרים אחרים הסוברים שמבנים דמויי-שיניים נמצאו על החיך מרמזים על תזונה דומה יותר לזו של לווייתני מזיפות שמסננים את מזונם ומסייעים בשטיפת המים או הבוץ מהמקור של הפטרוזאור ולכידת טרף קטן בפנים.

מבנה זה דמה ללסתות פטרוזאורים מאותה משפחה כמו הפטרודאוסטרו והגנתוזאורוס (Gnathosaurus).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלטלאוריניכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**מקסימיליאן יוזף האוסהופר** (בגרמנית: **Maximilian Joseph Haushofer**;‏ 12 בספטמבר 1811 – 24 באוגוסט 1866) היה צייר נוף גרמני ופרופסור לציור נוף באקדמיה לאמנות בפראג.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד כבן למורה פרטי בחצרו של המלך הבווארי מקסימיליאן הראשון יוזף שנתן לו גם חסות. בתחילה למד האוסהופר משפטים לבקשת אביו, אך הדבר לא תאם את נטיותיו. הוא פנה לציור כבר בגיל צעיר. בשנת 1828 הוא וכמה חברים עברו לאזור האגם כימסי (Chiemsee) בדרום בוואריה, שם הוא לימד את עצמו ציור מול הטבע. הוא יצר בית בעזרת נישואיו לאנה דומבסר, בתו של דניאל דומבסר.

כיתת הנוף באקדמיה לאמנות במינכן פורקה בשנת 1828. מי שבכל זאת רצה להיות צייר נוף היה צריך לחפש מורה. הוא לקח שיעורים לזמן קצר אצל יוזף אנטון סדלמייר (1797–1863). בשנת 1832 גילה האוסהופר את הנוף באזור קניגסי ובשנת 1835 את אגם סטרנברג כמוטיבי הנוף שלו. בשנים 1836 ו-1837 נסע לאיטליה כדי להרחיב את אופקיו האמנותיים.

עבודותיו הוצגו לציבור לראשונה בשנת 1833 במינכן ובשנת 1843 הציג תערוכה ראשונה בפראג.

גיסו, הפרופסור לאמנות כריסטיאן רובן (האוסהופר היה נשוי לאחותו אנה דמברס), שהיה הרקטור של האקדמיה בפראג ועמד בראש החוג לציור היסטורי שם, הציע אותו כמורה לחוג לציור נוף, אותו לימד במשך 20 שנה בין 1845 ל־1866. הוא לימד את תלמידיו ברוח הציור של תקופתו – תוך תשומת לב מיוחדת לציור מול הטבע. תלמידיו ליוו אותו בקביעות בנסיעות למושבת הציירים כימסי, שהוא היה היוזם שלה ואשר נוסדה שנתיים לפני מושבת הציירים בברביזון בצרפת.

נאמר כי כל ציירי הנוף הבוהמיים שהוכשרו בתקופה זו היו בין תלמידיו.

בשנת 1849 ביקש מקס האוסהופר להתקבל כפרופסור באקדמיה לאמנות במינכן, ונדחה.

כמה חודשים לפני מותו שב למולדתו הבווארית.

מאז 1829 היה חבר בקורפוס בוואריה מינכן. 

קרל האוסהופר (מינרלוג) והכלכלן, והסופר מקס האוסהופר ג'וניור נולדו מנישואיו לאנה דומבסר. 

נכדו של מקס האוסהופר – היה הגיאופוליטקאי קארל האוסהופר, שבנו הבכור אלברכט האוסהופר נרצח על ידי האס אס בגין השתתפותו בניסיון ההתנקשות בהיטלר ב-20 ביולי 1944.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס האוסהופר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 11**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1880, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 92
2. ↑  Julius Mařák and his Pupils, National Gallery of Prague, 1999

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118940996
* ISNI: 0000 0000 6678 5876
* LCCN: no2011188587
* NKC: jn19990003247
* NLG: 146538
* RKD: 36501
* ULAN: 500011624
* VIAF: 69728603
* WorldCat: lccn-no2011188587

 |
חורבות מגרש הכדורגל של מכבי חדרה
**מכבי חדרה** הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר חדרה, שהייתה קיימת בין השנים 1914–2004. הקבוצה שיחקה בתחילה בליגות מחוזיות של ארץ ישראל בזמן תקופת המנדט הבריטי, ולאחר מכן השתלבה בליגות הנמוכות בישראל עד לפירוקה בשנות האלפיים המוקדמות. הקבוצה הגיעה לשיאה בשנת 1986 כאשר העפילה לחצי גמר גביע המדינה, ובכך הפכה לקבוצה הראשונה מהליגה השלישית שעולה לחצי גמר גביע המדינה. בהמשך ירד מעמדה של הקבוצה שהתדרדרה לליגות הנמוכות, ב-2004 התפרקה הקבוצה הבוגרת, וב-2006 התאחדה הקבוצה עם היריבה העירונית ומספר קבוצות נוספות ליצירת קבוצת הפועל חדרה, שמשחקת כיום בליגת העל.

היסטוריה
--------

מכבי חדרה הוקמה בשנת 1914 והיה לאחד ממועדוני הכדורגל העבריים הראשונים בארץ ישראל. הקבוצה השתתפה לראשונה בגביע הארץ-ישראלי ב-1929 שם הודחה בסיבוב הראשון על ידי מכבי חשמונאי ירושלים. הישג השיא שלה בתקופת המנדט הבריטי הייתה העפלה לחצי גמר הגביע לעונת 1937, בה היא הפסידה להפועל תל אביב שזכתה בגביע באותה עונה. במסגרת הליגה שיחקה בליגות המחוזיות בדרג ב' של הליגות לפני קום המדינה. ב1939 שיחקה במחוז שומרון של הליגה הבכירה שלמעשה לא הגיעה לסיומה.

לאחר הקמת מדינת ישראל שיחקה בליגות המשנה לדורותיהם, החל מעונת 1951/1952 בליגה ב', ודשדשה במרכז ותחתית הטבלה בליגות אלו. בעונת 1975/1976 סיימה מכבי חדרה במקום הרביעי שהקנה לקבוצה את הכרטיס לליגה הארצית החדשה שהוקמה באותה שנה (שהפכה לליגה השנייה). בעונה שלאחר מכן, 1976/1977, סיימה חדרה במקום האחרון בליגה, ירדה לליגה השלישית (ליגה א') ולא חזרה עוד לליגה השנייה.

במהלך שנות ה-80 הייתה קרובה מכבי חדרה פעמיים לעלות לליגה הארצית (ליגת המשנה) אך כשלה במשחקי המבחן. בעונת 1985/1986 חוללה הקבוצה סנסציה כאשר העפילה לחצי גמר גביע המדינה ובכך הפכה לקבוצה הראשונה שעולה לחצי הגמר בעודה משחקת בליגה השלישית. בדרכה לחצי הגמר היא ניצחה שלוש קבוצות מהליגה הראשונה: מכבי שעריים, הפועל פתח תקווה והפועל כפר סבא, ובחצי הגמר היא נוצחה בידי שמשון תל אביב.

בשנות ה-90 ירדה מכבי חדרה פעמיים לליגה ב', אך בשני המקרים שבה לליגה א' כעבור עונה אחת. בסוף שנות ה-90 חל שינוי במבנה הליגות כאשר הוקמה ליגת העל, וליגה א' בה שיחקה מכבי חדרה הפכה להיות הליגה הרביעית בישראל.

בסיום עונת 2003/2004 העפילה מכבי חדרה לליגה הארצית (הליגה השלישית) אך לא הצליחה לאשר את התקציב לקראת עונת המשחקים החדשה והורדה חזרה לליגה א'. בסיום אותה עונה התפרקה עקב חובות ונעלמה ממפת הכדורגל הישראלי.

בשנת 2006, שנתיים לאחר שפורקה הקבוצה הבוגרת, נוצר שיתוף פעולה עם כל הקבוצות מאזור חדרה: הפועל חדרה, הפועל בית אליעזר והפועל נחליאל, בכך שאיחדה עמם את פעילות מחלקת הנוער שלה ומשאביה המועטים, ובעיר הוקמה קבוצה מאוחדת אחת, בשם **הפועל ערן חדרה**, שמספר שנים לאחר מכן אוחדה גם עם עוד קבוצה מהאזור, מ.ס. גבעת אולגה, ושמה המלא הפך ל**הפועל חדרה גבעת אולגה**, קבוצה אחת המייצגת את העיר חדרה.

מגרש הכדורגל ששימש את הקבוצה בעבר כיום נבנים עליו בנייני מגורים.

ראו גם
------

* מכבי חדרה (כדורסל)
* מכבי כישרונות חדרה (כדורגל נשים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  השבוע, הודעה על הקמת סניף אגודת המכבי בחדרה והתחלת משחקי ספורט וכדורגל, הפועל הצעיר, תאריך: 27/03/1914
2. ↑  אורן קורנפלד, רענן ברנובסקי והדס גרינברג‏, סינדרלה זה רק סיפור: הגיבורים החד פעמיים של גביע המדינה, באתר וואלה!‏, 2 במרץ 2011
3. ↑  ליגה א’ צפון: מכבי חדרה (כדורגל) הבטיחה עליית לליגה הארצית, באתר כאן נעים
4. ↑  חדרה סוערת בעקבות סגירת מגרש מכבי חדרה, באתר ynet
**סר מקס קנדי הורטון** (באנגלית: **Sir Max Kennedy Horton**;‏ 29 בנובמבר 1883 – 30 ביולי 1951) היה קצין צוללות בריטי ומפקד השיירות באוקיינוס האטלנטי במלחמת העולם השנייה. התפרסם בזכות הורדת איום הצוללות הגרמני באזור עליו פיקד.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הורטון נולד בלונדון ב-29 בנובמבר 1883, וב-15 בספטמבר 1898 החל את הקריירה הצבאית - ימית שלו כצוער על אניית האימון לצוערים **בריטניה**. זמן קצר לאחר שקבל דרגת תת לוטננט עבר לשרת בצוללות. הוא התקדם בדרגות ובתפקידי פיקוד ובתחילת מלחמת העולם הראשונה הועלה לדרגת לוטננט קומנדר וקבל פיקוד על הצוללת E 9.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריה

ב-13 בספטמבר 1914 הבחין הורטון בסיירת הקלה הגרמנית **הלה** כ-6 מיילים דרומית - מזרחית להלגולנד בים הצפוני. ממרחק 600 יארדים הוא ירה שני טילי טורפדו והטביע אותה. הוא הצליח להתחמק מכוחות הצי הגרמני שרדפו אותו ולהגיע לנמל הארוויץ' בצפון בריטניה.

כעבור שלושה שבועות הצליח להטביע את המשחתת S 116 בשפך נהר אמס. על כך עוטר באות השירות המצוין.

באוקטובר 1914 נשלח לים הבלטי כחלק משייטת הצוללות הבריטית בים הבלטי. הורטון הצליח להטביע משחתת גרמנית, ארבע אוניות סוחר שנשאו מטען משוודיה לגרמניה וגרם נזק כבד לאוניית המערכה **הנסיך אדלברט**. ב-31 בדצמבר 1914 הועלה לדרגת קומנדר.

לאחר המלחמה שימש הורטון כמפקד של מספר אוניות מערכה. ב-17 באוקטובר 1932 הועלה לדרגת אדמירל משנה וקיבל פיקוד על השייטת השנייה של אוניות המערכה. ב-1937 קודם לדרגת תת אדמירל וקיבל פיקוד על כוח המילואים של הצי הבריטי המלכותי. הוא הצליח להשמיש תוך זמן קצר יחסית מספר גדול של כלי שיט שעמדו בנמלים ולהפוך אותם לכוח מבצעי ערב מלחמת העולם השנייה.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ מלחמת העולם השנייה מונה הורטון למפקד הפטרול הצפוני שמטרתו הייתה הטלת מצור ימי על גרמניה בין איסלנד, איי פארו ואיי אורקני בים הצפוני. ב-1940 מונה למפקד צי הצוללות שבסיסן בבריטניה. חלק מכוח זה השתתף בקרב הים התיכון. ב-9 בינואר הועלה לדרגת אדמירל וב-17 בנובמבר 1942 מונה למפקד ראשי של פיקוד המבואות המערביים, שחלש על נתיב השיירות מארצות הברית. 

לאחר שנכשל בקרב על בריטניה הורה היטלר לקרל דניץ לצאת למלחמת צוללות נגד שיירות האספקה מארצות הברית לבריטניה. בהתחלה נטתה הכף לטובת הגרמנים. ממפקדתו ב"דרבי האוס" בליברפול ניהל הורטון את ההגנה על שיירות אלה. הוא פיתח טקטיקה שהצריכה הוספת אוניות קרב לשיירות בצורה שחלק מיהן למרות שהיו צמודות לשיירה, נהנו מחופש פעולה שאיפשר להן לרדוף ולהשמיד את הצוללות. בתחילה סירבו באדמירליות לאשר לו זאת אבל במרץ 1943 הצליחו הגרמנים להטביע שתי שיירות גדולות ובבריטניה נשאר דלק לשבועות ספורים. צ'רצ'יל זימן את הורטון לישיבת חרום ואישר לו את תוספת אוניות הקרב. התוצאה לא איחרה לבוא. ביחד עם שינוי הטקטיקה, שיפור המידע המודיעיני, שיפור פצצות העומק ופיתוח מטוסים ארוכי טווח נגרמו לצוללות הגרמניות אבדות כבדות ודניץ הורה להן לחזור לבסיסיהן.

### לאחר המלחמה

באוגוסט 1945 פרש הורטון משירות פעיל. לדבריו, "כדי לפנות מקום למפקדים צעירים". הוא נפטר ב-30 ביולי 1951.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקס הורטון** בוויקישיתוף
* מקס הורטון והשיירות באטלנטי, באתר Defence Media Network
* מקס הורטון, באתר uboat.net
* מקס הורטון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007427829705171
* GND: 124376657
* ISNI: 0000 0000 8258 680X
* LCCN: no2010167166
* NKC: xx0254224
* NTA: 213275538
* VIAF: 69859771
* WorldCat: lccn-no2010167166

 |
**ארי רון** (1932 – 31 במרץ 2017) היה מאייר ומעצב גרפי ישראלי. התפרסם בעיקר באיוריו לספר הילדים "איה פלוטו".

ביוגרפיה
--------

רון נולד בתל אביב וגדל בירושלים, שם למד בבית הספר בצלאל. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, לאחר שירותו הצבאי, עבר להתגורר עם רעייתו דינה בקיבוץ מגידו. בהמשך למד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, צרפת, וכשחזר לישראל השתכן בחיפה.

רון שימש כמורה לעיצוב גרפי במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה מאז שהוקמה בו מחלקה לעיצוב גרפי במהלך שנות ה-70. הוא עסק בהוראה גם בטכניון, באוניברסיטת חיפה ובמכללת אורנים.

רון נפטר ב-31 במרץ 2017 מדום לב. כתושב חיפה, נטמן בבית העלמין תל רגב. הותיר אחריו את אשתו דינה ושתי בנות.

### יצירותיו

בשנת 1957 יצא לאור ספר הילדים "איה פלוטו". הספר נכתב על ידי דינה רון ולאה גולדברג, בעקבות איוריו של רון, אותם יצר עבור בתו כשגר בקיבוץ מגידו. בשנות ה-70 צייר רון מחדש את עטיפת הספר עבור מהדורתו המחודשת, כיוון שהגלופה המקורית אבדה. בנוסף לאיוריו לספר זה, אייר רון ספרי ילדים נוספים, וכן עסק בעיצוב בולים ובעיצוב מסחרי, כמו הלוגו הראשון של קליל תעשיות.

בשנת 1983 עיצב את קלפי המשחק "טאקי". בהמשך המשיך לעבוד יחד עם חיים שפיר, ממציא המשחק, ואף אייר את ספרו "ארץ האין".

בשנת 2016 הוצגה ב"בית שץ" בירושלים תערוכה שהציגה מגוון מעבודותיו, אותן יצר במשך יותר מחמישים שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אשכנזי, פלוטו מזמן חזר, אך הסיפור עוד לא נגמר, באתר הארץ, 19 במרץ 2008
* אלי אשכנזי, אמא ואבא של הכלב פלוטו גרים בחיפה (אורכב 19.12.2013 בארכיון Wayback Machine), עיניים, 20 במרץ 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, מת ארי רון, מעצב קלפי הטאקי ומאייר "איה פלוטו", באתר הארץ, 1 באפריל 2017
2. ↑  אלי אשכנזי‏, למה מאייר הספר "איה פלוטו" לא יוכל להיקבר בקיבוץ המזוהה עם הסיפור?, באתר וואלה!‏, 2 באפריל 2017
3. ↑  לוגו קליל תעשיות | מכון שנקר לתיעוד וחקר העיצוב בישראל, באתר designarchive.shenkar.ac.il
4. ↑  דפנה ארד, כשבאשיר למד לרקוד, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2011
5. ↑  ראובן מירן, היכן נמצאים כל הדברים שחסרים עדיין, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2003
6. ↑  ארי רון - איה פלוטו, באתר בית שץ, ‏אפריל 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 277710
* NLI: 987007517114505171
* GND: 121617914X
* ISNI: 0000 0004 0277 1212
* ULAN: 500476926
* VIAF: 97517187
* WorldCat: viaf-97517187

 |
**מלקולם הראשון** (באנגלית: **Malcolm I**, בגאלית סקוטית: **מאל קולום מק דומנייל** - **Máel Coluim mac Domnaill** באיות עתיק, באיות מודרני: **Maol Chaluim mac Dhòmhnaill**, כלומר "מלקולם בנו של דונלד"; שנת 900 לערך - שנת 954), המכונה "**האדום המסוכן**" (**An Bodhbhdercc**), היה מלך סקוטלנד משנת 943 ועד מותו.

קורות חיים
----------

מלקולם היה בנו של דונלד השני (דומנאל מק קאוסנטין) והומלך לאחר שבן דודו קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה) וויתר על כיסאו והפך לנזיר.

בשנת 945 אדמונד הראשון מלך אנגליה יצא במסע מלחמה, הביס וגירש את אולאף קואראן מנורת'מבריה, כבש את קאמבריה ועיוור שנים מבניו של דומנל השלישי, מלך סטרת'קלייד. אדמונד נתן למלקולם את השליטה בסטרת'קלייד בתמורה לסיועו.

על פי "דברי ימי מלכי אלבה" מלקולם יצא בראש צבא למארמרדום מוריי והרג את קלאך שליט מוריי (אירוע זה לא מוזכר בספרי היסטוריה אחרים מאותה תקופה, אולם ייתכן שאותו קלאך היה קונקאר, מורמאר אנגוס ומדובר בהתקפה שהביאה לימים לקשר שנקשר והביא למותו של בנו של מלקולם - קנת השני).

לאחר הרצחו של אדמונד בשנת 946 נשמרה הברית עם אנגליה, ומלקולם כרת ברית עם אחיו של אדמונד - אדרד. בעקבות ברית זו, כאשר אריק בלדאקס תקף את יורק בשנת 948 וכאשר אולאף סיהטריקסון תקף את יורק בשנית בשנת 949–950 תקף מלקולם את נורת'מבריה והגיע עד הנהר טיס, על מנת לסייע לאנגלים. "דברי ימי אלסטר" מתארים שבשנת 952 נערך קרב בין תושבי אלבה והבריטונים (של סטרת'קלייד) והאנגלים כנגד הזרים (ככל הנראה הכוונה לוויקינגים).

"דברי ימי אלסטר" מציינים שמלקולם נהרג בשנת 954 בטירת פטרסו, אולם "נבואת ברכאן" מציינת שמלקולם נהרג בדאנוטאר, ונקבר באיונה - מקום קבורתם המסורתי של מלכי סקוטלנד הקדומים.

לימים מלכו בניו של מלקולם - דאב וקנת בסקוטלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלקולם הראשון, מלך סקוטלנד** בוויקישיתוף
* מלקולם הראשון, מלך סקוטלנד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מלכי סקוטלנדהמלכים הפיקטים → **בית אלפין** ← בית דאנקלדקנת הראשון (834–858) |
| --- |
| דונלד הראשון | קונסטנטין הראשון | אייד' | גיריק | דונלד השני | קונסטנטין השני | מלקולם הראשון | אינדלף |
| 858–862 | 862–877 | 877–878 | 878–889 | 889–900 | 900–934 | 934–954 | 954–962 |
| דאב | קולן | קנת השני | אמלאיב | קנת השני | קונסטנטין השלישי | קנת השלישי | מלקולם השני |
| 962–967 | 967–971 | 971–973 | 973–977 | 977–995 | 995–997 | 997–1005 | 1005–1034 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1013281446
* VIAF: 172461842
* WorldCat: viaf-172461842

 |
**דריו קנזביץ'** (קרואטית: **Dario Knežević**; נולד ב-20 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

כיליד העיר רייקה, הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון המקומי NK רייקה מליגת העל הקרואטית בשנת 2002. הוא שיחק במדי המועדון 120 משחקי ליגה בקרואטיה, לפני שחתם על חוזה לשלוש שנים בליבורנו מהסרייה א' בסוף אוגוסט 2006. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-25 באוקטובר 2006, בהפסד של ליבורנו 4-1 לאינטר מילאן. הוא הבקיע את שער הבכורה בליגה האיטלקית ב-18 באפריל 2007, בניצחונה של ליבורנו 2 - 1 על קליארי.

ב-21 ביוני 2008 דיווח עיתון הספורט האיטלקי קוריירה דלה ספורט שיובנטוס החתימה את קנזביץ' על חוזה לעונה כשחקן מושאל תמורת 200,000 פאונד, עם אופציה לרכישת כרטיסו תמורת מיליון פאונד אם ליבורנו תרד ליגה. למרות זאת, אף הצהרה רשמית הנוגעת לעסקה הזו לא פורסמה או אושרה על ידי השחקן, או אחד מן המועדונים. ב-30 ביוני 2008 אישרו כלי התקשורת האיטלקיים שקנזביץ' חתם רשמית ביובנטוס על חוזה לחמש שנים. קזנביץ' השתתף במספר משחקי קדם-עונה במדי יובנטוס, ואף נפצע במשחק גביע האמירויות מול המבורג. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית ביובנטוס בהפסד הליגה לפלרמו ב-5 באוקטובר. קזנביץ' כמעט ולא שיחק ביובנטוס, וחזר לליבורנו ב-15 ביוני 2009.

קנזביץ' שיחק במדי נבחרת קרואטיה ב-10 משחקים בהם כבש שער אחד, אחרי שערך את משחק הבכורה שלו בנבחרת בו כבש את אותו השער, במשחק ידידות נגד נבחרת הונג קונג, ב-1 בפברואר 2006. קנזביץ' היה שחקן הרכב קבוע בנבחרת הקרואטית בטורניר המוקדמות ליורו 2008. במהלך טורניר הגמר של יורו 2008, הוא נכנס בשני המשחקים הראשונים כמחליף, ובמשחק השלישי של קרואטיה הוא פתח בהרכב, אך הוחלף כעבור 25 דקות בלבד בגין פציעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבה באתר הרשמי של יובנטוס

| **נבחרת קרואטיה – יורו 2008** |
| --- |
| 1 פלטיקוסה • 
2 שימיץ' • 
3 שימוניץ' • 
4 רוברט קובאץ' • 
5 צ'ורלוקה • 
6 וייץ' • 
7 רקיטיץ' • 
8 ווקוייביץ' • 
9 קאליניץ' • 
10 ניקו קובאץ' • 
11 סרנה • 
12 גלינוביץ' •
13 פוקריבאץ' • 
14 מודריץ' •
15 קנזביץ' •
16 לקו •
17 קלאסניץ' •
18 אוליץ' •
19 קראנצ'ר •
20 בודן •
21 פטריץ' •
22 פראניץ' •
23 רוניה •
מאמן: ביליץ' | קרואטיהקרואטיה |