recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תהלוכת הלוויה אסלאמית בירושלים, בתקופת המנדט הבריטי או קודם לכן.
**סלאת אל-ג'נאזה** (בערבית: صلاة الجنازة, תעתיק: צלאת אל-ג'נאזה) היא תפילת האשכבה באסלאם, אשר אומרים אותה המוסלמים בהלוויה. התפילה נעשית בציבור, ובה המוסלמים מבקשים מחילה על חטאיו של המנוח, ועל חטאיהם של כל המוסלמים. לפי האסכולה החנפית והאסכולה המאלכית, התפילה חייבת להיעשות בנוכחות הגופה של הנפטר, בעוד שלפי האסכולה החנבלית והאסכולה השאפעית ניתן להגיד אותה גם שלא בנוכחות הגופה. בשריעה, סלאת אל-ג'נאזה נחשבת פרד אל-כִּפאיה, מצווה אשר אינה חובה על כל אחד ואחד מהמוסלמים, ומספיק שרק חלק מהקהילה מבצעים אותה כדי שכל הקהילה תצא ידי חובה. אחד ההבדלים המהותיים בין תפילת האשכבה לבין שאר התפילות באסלאם, הוא בכך שהיא מתבצעת כולה בעמידה, ללא השתחוות, סגידה או ישיבה, כשאר התפילות באסלאם.

מהלך התפילה
-----------

לסלאת אל-ג'נאזה יש שישה שלבים:

1. הבעת הכוונה להתפלל על המת עם האימאם.

2. אמירת תכביר ראשונה לכניסה לתפילה, עם הרמת הידיים לאוזניים ושילובם. קוראים את תחינת הפתיחה שקוראים בתחילת כל תפילה.

3. אמירת תכביר שנייה, ולאחר מכן קריאת "צלאת אל-אבראהימייה"

4. אמירת תכביר שלישית, ואז נושאים תחינה עבור המת.

5. אמירת תכביר רביעית, ואז יש המבקשים בקשות עבור כל המוסלמים, בעוד אחרים לא אומרים שום דבר.

6. אומרים תסלים לצד ימין ואחר כך לצד שמאל, והתפילה מסתיימת.

ראו גם
------

* צלאה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלאת אל-ג'נאזה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  John Paul C. Nzomiwu, **The history and message of Islam**, Awka, Anambra State, Nigeria: Meks-Unique, 1989, מסת"ב 978-2702-61-7
2. ↑  How to perform janazah prayer hanafi [2020] (ב־American English)
3. ↑  Muhammad Abdul Karim Saqib, **A Guide to Salat (Prayer) in Islam**, Salaam - Salah Vision, 2015-04-13. (באנגלית)
4. ↑  קבורה ואבל, באתר מרכז רוסינג לחינוך ולדיאלוג
5. ↑  כל נפש תטעם את המוות, באתר אדיגה ביסמן, ‏2017-01-14
**אישה בברלין** (בגרמנית: **Eine Frau in Berlin**) הוא יומן שנכתב על ידי מרתה הילרס על התקופה שבין ה-20 באפריל ל-22 ביוני 1945 בברלין (הקרב על ברלין). לבקשת המחברת, היצירה פורסמה בעילום שם כדי להגן עליה.

הספר
----

הספר מתיימר לפרט את חוויות הכותבת כקורבן אונס בתקופת הכיבוש של הצבא האדום את העיר. שנתיים לאחר מותה, בשנת 2003, המחברת האנונימית זוהתה כמרתה הילרס, כתבת העיתון סידוייטשה צייטונג. היא זוהתה על ידי עורכת הספרות הגרמנייה יינס בריסקי, אשר אמרה כי המחברת הייתה עיתונאית שעבדה במגזינים ועיתונים בתקופת הנאצים, ואשר עבדה גם כתעמולנית בזמן הרייך השלישי ועסקה בכתיבת חוברת גיוס לחיל הים, אך כנראה לא הייתה חברה במפלגה הנאצית.

היומן מתאר חוויות אישיות של המחברת בתקופת הכיבוש של ברלין על ידי הסובייטים בתום מלחמת העולם השנייה, מסביר רבות את הזוועות ואת המאבק של התושבים כדי לשרוד. הסופר הגרמני קורט מארק (ק. וו. צראם) היה אחראי על הפרסום הראשוני של היצירה בארצות הברית ב-1954.

בספטמבר 2003 (כאשר זהות האלמונית התגלה לראשונה), בקשות הגישה ליומנים המקוריים לא היו מובנים מאליהם, וכתב העיתון ברלינר צייטונג אימת את היומן כיומן אותנטי, בשל הביקורות על כך שהטקסט עצמו עבר שינויים, שנעשו בין היומן בכתב יד הראשוני לכתב היד מודפס שתורגם לאנגלית, כמו גם שהיומן פורסם כעשור לאחר האירועים המדוברים, וכי קיימים פערים קטנים בין המהדורות.

לאחר שוולטר קמפובסקי בחן את ההערות ביומן, מטעם בית ההוצאה לאור הוא ציין כי היומן היה אמיתי אף שהספר שפורסם מכיל חומר שלא כתוב ביומן. אנטוני ביווֹר, היסטוריון בריטי שכתב היסטוריה מפורטת על הקרב על ברלין, אישר את אמיתות היומן על ידי השוואת התוכן עם הידע המפורט שלו של התקופה ומקורות ראשוניים אחרים שצבר.

הסרט: אנונימה - אישה בברלין 2008
--------------------------------

הסרט **אנונימה - אישה בברלין** (Anonyma - Eine Frau in Berlin) מ-2008, המבוסס על הספר, הוא סרטו של הבמאי מארק פרברבוק.

לאחר שנאנסה על ידי מספר חיילים סובייטים, גיבורת הסרט, מרתה הילרס (בגילומה של השחקנית נינה הוס), מפתה את קצין הפיקוד הסובייטי, אנדריי, לצורכי הגנתה. לאחר סירובו הראשוני הקר, הקצין מתפתה ומחליט להגן עליה ולסייע לה, אלא שעד מהרה הוא מגלה שהסיוע לה הוא יקר בהרבה משחשב.

ראו גם
------

* הקרב על ברלין
* מבצע ברברוסה
* צא וראה
* יומן ברלין מאת רות אנדריאס-פרידריך

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אישה בברלין
* "אישה בברלין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יומנה של אישה לא יהודיה, ממתנגדי הנאציזם, שנותרה בברלין מתוך בחירה, אשר יחד עם עשרות בודדות של גרמנים אנטי-נאצים אחרים ניסתה לעזור ליהודי העיר. לא היה זה דבר של מה בכך לעבור גם את השלטון הרוסי, לאחר מפלת הנאצים. 350 עמודים. בספר נכלל שיר בגרמנית, שנכתב על ידי אחד מבני חבורתה של המחברת, שהוצא להורג.
**בלוטת אמפיקרינית** או **בלוטה** **אנדו-אקסוקרינית** (באנגלית: **Amphicrine gland**) היא בלוטה שמתפקדת הן כבלוטה אקסוקרינית (הפרשת חומרים לחללים בגוף או לסביבה חיצונית) והן כבלוטה אנדוקרינית (הפרשת הורמונים ישירות למחזור הדם).

הכבד והלבלב מתפקדים כבלוטות אמפיקריניות.

סוגים
-----

### בלוטה אמפיקרינית הומוטיפית

בלוטה אמפיקרינית הומוטיפית מכונה כך, כאשר לסוג תא אחד תפקוד הן אקסוקריני והן אנדוקריני, כפי שקורה בהפטוציטים בכבד.

### בלוטה אמפיקרינית הטרוטיפית

בלוטה אמפיקרינית הטרוטיפית מכונה כך, כאשר מדובר בסוגים שונים של תאים באותו איבר אשר כשאחד מהם אקסוקריני והשני אנדוקריני, כפי שקורה בתאי הלבלב, שהתאים באיי לנגרהנס הם אנדוקריניים, ואילו התאים האצינרים הם אקסוקריניים.

ראו גם
------

* בלוטה אקסוקרינית
* בלוטה אנדוקרינית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ratzenhofer M, Auböck L, The amphicrine (endo-exocrine) cells in the human gut, with a short reference to amphicrine neoplasias. NCBI, ‏1980
2. ↑  Elsa Ghurburrun, Ivan Borbath, Frédéric P. Lemaigre, and Patrick Jacquemin, Liver and Pancreas: Do Similar Embryonic Development and Tissue Organization Lead to Similar Mechanisms of Tumorigenesis?, NCBI, ‏2018
**חוסה גבריאל טופאק אמארו** (בספרדית: **José Gabriel Túpac Amaru**; ‏ 19 במרץ 1738 - 18 במאי 1781) הידוע יותר כ**טופאק אמארו השני** (להבדילו מטופאק אמארו) היה מנהיג אינדיאני שהנהיג מרד גדול נגד האימפריה הספרדית ונחשב לגיבור לאומי בפרו.

ביוגרפיה
--------

טופאק אמארו נולד בשם חוסה גבריאל, למשפחה ממוצא מעורב, במחוז קוסקו, בפרו שתחת שלטון האימפריה הספרדית. הוא רכש השכלה בבית ספר ישועי. הוא קיבל תואר מרקיז, ושלט בשם הספרדים על כמה שבטי אינדיאנים. תפקידו היה לתווך בין האינדיאנים לבין המושלים הספרדים. אותה תקופה הכבידו המושלים את עולם על האינדיאנים, גבו מהם מיסים כבדים, ולקחו רבים לעבודות כפייה. המרמור בקרב המקומיים היה רב, והחלו געגועים למורשת האינקה המפוארת. חוסה גבריאל ביקש כמה פעמים מהספרדים להקל על המיסים הכבדים שהם גובים, אולם תחנוניו נפלו על אוזניים ערלות. הוא החל לתכנן מרד בסתר, והפסיק להעביר את המיסים. המושל אנטוניו דה אריאגה איים עליו במוות, בתגובה שינה חוסה גבריאל את שמו לטופאק אמארו, וטען שהוא צאצא ישיר של טופאק אמארו. הוא הכריז על מרד ובעורמה הצליח ללכוד את אריאגה ולתלות אותו.

מעשהו של טופאק אמארו הצית את אש המרד בכל רחבי פרו, ילידים רבים הצטרפו אל צבאו ההולך וגדל שהגיע לבסוף ל-6,000 לוחמים. הם צעדו לכיוון קוסקו, ובדרך כבשו מספר ערים וטבחו בספרדים הטהורים שחיו בהם. חייליו השתלטו על העיר סנגרה, אולם קרב זה חשף את חוסר יכולתו לשלוט בהם, החיילים טבחו בכל התושבים ספרדים ואינדיאנים וכך הרחיקו אינדיאנים אחרים מצבאם. טופאק אמארו הטיל מצור על קוסקו, אולם תושבי העיר שהזדעזעו מטבח סנגרה, התגוננו באומץ, וקיבלו תגבורת ואספקה באופן שוטף מלימה. כוחותיו היו נצורים, ובעקבות בגידה של קציניו הוא נתפס. כאשר חוקר ספרדי ניסה להשיג ממנו את מקום מחבואם של עוזריו טופאק אמארו השיב בבוז "אין כאן עוד שותפים חוץ ממני וממך אתה כמדכא ואני כמשחרר". הוא סבל עינויים קשים, ונאלץ לצפות בהוצאתם להורג של אשתו, בנו וידידיו. ראשו נערף בכיכר המרכזית של קוסקו, אותו מקום בו נערף ראשו של סב סביו לכאורה טופאק אמארו. גופו נחתך לחתיכות שהוצגו ברחבי פרו כדי לדכא את שאריות המרד. בתיו נהרסו, שדותיו נזרעו מלח, וכל המסמכים הקשורים למשפחתו הועלו באש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופאק אמארו השני** בוויקישיתוף
* מסמך ספרדי בתרגום לאנגלית
* ספר בגוגל ספרים
* טופאק אמארו השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269180805171
* BnF: cb119647182 (data)
* GND: 118521764
* ISNI: 0000 0003 7429 0621
* LCCN: n50053310
* NDL: 00621579
* NKC: jn20000701853
* NLP: A20853518
* NTA: 073133361
* SELIBR: 383185
* SNAC: w6x16x74
* SUDOC: 027650316
* VIAF: 84037753
* WorldCat: lccn-n50053310

 |
**אגודת שמי"ר - עמותת אקדמאים שומרי תורה יוצאי ברית המועצות ומזרח אירופה** (שמי"ר = **ש**ומרי **מ**צוות **י**וצאי **ר**וסיה) היא עמותה לעולים אקדמאים דתיים יוצאי ברית המועצות ומזרח אירופה שמרכזה בירושלים. מטרת העמותה היא לדאוג לרווחת העולים ולשלב לימודי יהדות עם פעילות אקדמית. היא הוקמה בשנת 1972 בברית המועצות על ידי הפרופסור ירמיהו ברנובר, בעידודו של הרבי מלובביץ'.

בחזקת העמותה כוללי לימוד תורה ומעבדות מחקר, עם שלוחות נוספות בלטביה ובארצות הברית. אזור מגורים בירושלים בתוך שכונת רמות ד' הוא פרויקט שנבנה על ידי הארגון לשם אכלוס עולים מדענים ואקדמאים חברי העמותה, האזור מכונה **קריית שמי"ר** או **שכונת שמי"ר**.

המחלקה הוותיקה ביותר בעמותה היא הוצאת ספרים שעסקה ביבוא ספרי יהדות מארצות הברית לברית המועצות בתקופת השלטון הקומוניסטי. הוצאת שמי"ר מוציאה לאור בעיקר ספרי יהדות מתורגמים לרוסית, כאשר הנפוצים בהם הם תנ"ך, סידור וספר התניא, וכן ספרי היסטוריה וביוגרפיה על חיי הדת בברית המועצות. האגודה מוציאה גם עלון בשפה הרוסית בשם "התחיה".

ב-1990 הקים הארגון מפעל היי-טק מתקדם לעולי ברית המועצות, במטרה להעניק תעסוקה וקידום לבעלי הכשרה בתחומי ההיי-טק, שם המפעל הוא **סייטק** (ראשי תיבות של "מפעל שמי"ר לטכנולוגיות מתקדמות") וליו"ר מועצת המנהלים שלו נבחר יוסף יצחק גוטניק.

רבים ממועצת העמותה מזוהים עם חסידות חב"ד. מנכ"ל העמותה הוא בצלאל שיף. יושב ראש העמותה הוא הפרופ' ירמיהו ברנובר.

לקריאה נוספת
------------

* **כך הוקם ארגון שמי"ר**, פיטר קלמס, 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שמי"ר (באנגלית)
* שמי"ר, באתר "גיידסטאר ישראל"
**מקוק ברברי** או **מָקוֹק גִּיבְּרַלְטָר** (שם מדעי: *Macaca sylvanus*) הוא קוף מקוק מהמשפחה קופים בעלי זנב. הוא נפוץ בהרי האטלס של אלג'יריה ומרוקו, בנוסף לאוכלוסייה קטנה בגיברלטר והוא הפרימט היחידי שחי בטבע באירופה, נוסף לאדם. על אף שהמקוק הברברי הוא חסר זנב, הוא אינו נחשב להומוניד.

המקוק הברברי נחשב למקוק הקרקעי ביותר. אורכו כ-60 ס"מ משקלו הוא עד 15 ק"ג לזכרים ו-10 ק"ג לנקבות.

אורך חייו כשלושים שנה.

למקוק הברברי יש כיסי לחיים המכילים כמות מזון שתשביע אותו, כמו כן הוא בעל ניבים ונחן בלסתות עוצמתיות. והוא גם מצויד בפרוה עבה וסמיכה העוזרת לו לשרוד במקומות מושלגים.

את חייו הוא מבלה בקבוצות של 10 - 30 והזכרים שבקבוצה מגנים עליה בנחישות רבה.

לאחר הריון של 165 יום ממליטה האם ולד אחד שמשקלו כמאתים גרם, צבעו שחור והוא משתנה לאחר כמה חודשים. במקוק הצעיר מטפלים כל בני הקבוצה, כולל הזכרים, וכמו כן הם שומרים עליהם מכל משמר מפני עופות דורסים.

המזון של המקוק הברברי הוא פירות, עלים, קליפות ושורשים.

האוכולוסייה של המקוק הברברי נמצאת בירידה מתמדת בשל אובדן בתי הגידול בהרי האטלס. נכון ל-2008 הוערך מספר הפרטים בין 12,000 ל-21,000, כשמונים אחוז מהם חיים במרכז הרי האטלס שבמרוקו.

ראו גם
------

* המקוקים הברבריים של גיברלטר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקוק ברברי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* מקוק ברברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מקוק ברברי באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקוק ברברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  ע"פ החלטות האקדמיה
3. ↑  Barbary Macaqu

קופה עם צאצא על הגב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4122268-4

 |
**הפיגוע בקריית היובל** התרחש ב-10 במרץ 1991. פלסטיני שהיה חמוש בסכין תקף נשים שעמדו בתחנת אוטובוס בשכונת קריית היובל בירושלים ודקר ארבע מהן למוות. הרוצח נתפס על ידי המשטרה.

הפיגוע
------

המחבל הגיע בשעה 15:30 לצומת המפלצת - צומת הרחובות הנטקה, טהון וסאלד בקריית היובל. ברשותו נמצאה סכין קצבים. הוא תקף קהל שעמד בתחנת אוטובוס ובמרחק מה דקר עוד ארבע נשים בפלג גופן העליון. שלוש מהן נהרגו במקום והרביעית מתה עם ערב מפצעיה בבית החולים. הנרצחות היו בגילאים 60 עד 19. אחת מהן הייתה בהריון. אחרת הייתה עולה חדשה. בנוסף נפצעה ילדה בת 13 שבמנוסתה מפני המחבל מעדה ושברה את רגלה.

בלש משטרה שעבר ברכב במקום הפיגוע יצא מרכבו והכניע את המחבל באמצעות ירי אל פלג גופו התחתון. הבלש העיד שהחליט לא לירות לעבר ראשו של המחבל משום שבקרבתו נמצאו אנשים אחרים.

מקצת הנפגעות הובאו אל חדר המיון בבית החולים הדסה עין כרם הסמוך ולשם הובא גם המחבל הפצוע. במקום התחוללה מהומה כאשר קרובי הנרצחות קיבלו את ההודעות על מותן.

התברר כי המחבל היה פלסטיני בן 26, תושב מחנה הפליטים ג'באליה שברצועת עזה. הוא היה אח במקצועו ועבד ברצועה וכן במזרח ירושלים, ובשל כך היה לו רישיון לעבודה בישראל. המחבל החביא על גופו סכין שנייה, שנמצאה רק בבית החולים. התברר גם שהוא הכין לעצמו ליד מקום הפיגוע תיק ובו בגדים להחלפה. הוא אמר לשוטרים כי ביצע את הפיגוע על רקע ביקורו המתוכנן בישראל ביום הבא של מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'יימס בייקר. הביקור נערך זמן קצר לאחר סיום מלחמת המפרץ לצורך קידום תהליך השלום בין ישראל לבין מדינות ערב והפלסטינים.

לאחר הפיגוע נפרסו שוטרים בירושלים כדי למנוע ניסיונות למעשי נקמה בערבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיגוע בקריית היובל** בוויקישיתוף
* פרטי קורבנות האירוע, באתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה
* ידיעות מעיתון מעריב, 11 במרץ 1991, באתר עיתונות יהודית היסטורית:
	+ יוסי לוי, הערבי נעץ את הסכין בארבע הנשים ואמר: זה מסר לבייקר" (המשך)
	+ יוסי לוי, "לא יריתי לו בראש - כי היו סביבו אנשים" (המשך)
	+ עזרא ינוב, עזה: קריאות-עידוד לרוצח
	+ יהודה גולן, מהומה בחדר המיון בהדסה: 'אפילו הפיגוע בבקעה לא היה מזעזע כל כך'
	+ הרוצח החביא סכין נוסף ובגדים נקיים
	+ יוסי לוי, נתיב הדמים מול המפלצת
	+ יהודה גולן ועתי"ם, עדי בת 13 ראתה את הרוצח עומד מולה עם סכין שלופה
	+ אריה בנדר, 'בייקר הביתה' צעקו ליד 'המפלצת'
**נובו קישי** (ביפנית: **岸 信夫**; נולד ב-1 באפריל 1959) הוא פוליטיקאי יפני מהמפלגה הליברלית-דמוקרטית אשר שימש כשר ההגנה בין 2020–2022.

ביוגרפיה
--------

נובו קישי נולד בטוקיו ב-1 באפריל 1959. שמו מלידה הוא **נובו אבה** והוא בנם של שינטארו אבה ויוקו אבה. אחיו הוא ראש ממשלת יפן לשעבר שינזו אבה. זמן קצר לאחר לידתו, הוא אומץ בידי דודו מצד האם נובוקאזו קישי, אשר לא היה מסוגל להביא ילדים לעולם. נובו לא היה מודע לזהותו האמיתית עד שעמד להיכנס לאוניברסיטה.

את עשר שנותיו הראשונות, בילה נובו קישי בטוקיו, תחת חסותו של סבו מצד האם נובוסוקה קישי. הוא למד כלכלה באוניברסיטת קיו וב-1981 החל לעבוד בתאגיד שומיטומו. בשנת 2004, הוא התמודד בבחירות לדיאט היפני בתמיכתו של אחיו שינזו אבה, ונבחר כנציג מחוז ימאגוצ'י. הוא נבחר מחדש ב-2008 וב-2012. באותה שנה, הפך אחיו לראש הממשלה, וקישי מונה לסגן שר החוץ. בתקופה זו, הוא נודע בשל פעילותו הרבה לקידום היחסים בין יפן לטאיוואן. הוא ארגן פגישה היסטורית בין שינזו אבה למנהיגת האופוזיציה הטאיוואנית צאי יינג-ון. לאחר שצאי הפכה לנשיאת טאיוואן, קישי נסע להיפגש עמה בארצה. כמו כן, קישי קרא לממשלת יפן לא להסתמך על ארצות הברית בכל הקשור להגנה מפני קוריאה הצפונית, אלא להגדיל את יכולותיה הצבאיות בעצמה.

ב-16 בספטמבר 2020 מונה קישי לשר ההגנה בממשלתו של יושיהידה סוגה. בחירתו נחשבה למפתיעה ולא צפויה, ונטען שזכה בתפקיד רק בשל קשריו המשפחתיים. בעקבות מינויו, דובר משרד החוץ של הרפובליקה העממית של סין הביע תקווה שיפן לא תכונן יחסים רשמיים עם טאיוואן. באוקטובר של אותה שנה, פרסם קישי הצהרה משותפת יחד עם לינדה ריינולדס, שרת ההגנה של אוסטרליה, על פיה יפן תורשה להגן על נכסיה של אוסטרליה.

קישי המשיך לכהן כשר ההגנה גם לאחר שסוגה פרש מתפקיד ראש הממשלה והוחלף בפומיו קישידה. עם זאת, ב-8 ביולי 2022 נרצח אחיו שינזו אבה בידי אזרח יפני שביצע את הרצח כנקמה על תמיכתו של אבה בכת הנוצרית "כנסיית האיחוד". בעקבות הרצח, החליט קישידה לנקות את המפלגה מכל פוליטיקאי המזוהה עם הכת. במהלך טיהור זה, נאלץ קישי להודות כי קיבל בעבר תמיכה כספית מהכת, ובעקבות כך פוטר מתפקידו בידי קישידה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נובו קישי (ביפנית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובו קישי** בוויקישיתוף
* נובו קישי, ברשת החברתית פייסבוק
* נובו קישי, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Breaking down Suga's picks for his first Cabinet"
2. ↑  Taiwan ties of Japan’s new defence minister Nobuo Kishi spark reaction from China
3. ↑  Japan PM revamps Cabinet to reverse flagging public support
**בטונג מדברי** (שם מדעי: ***Bettongia anhydra***), הוא מין כיסאי קטן בסוג בטונג שהיה אנדמי למרכז יבשת אוסטרליה ונכחד מן העולם במהלך המאה ה-20. מאחר שלא נצפה מעולם פרט חי ממין זה על ידי זואולוגיים מערבים, אין כל מידע אודות הביולוגיה ומראהו החיצוני.

מידע כללי
---------

המין התגלה בשנת 1933 על ידי הגאולוג מייקל טרי בגבעות מקווין מזרחית לאגם מאקאי, הנמצאות בתחומי מדבר טאנאמי בשטח הטריטוריה הצפונית. הלה מצא פגר טרי של היונק ושלח את הגולגולת שלו למוזיאון. מאחר שטרי לא ציין את צבעו של הפגר, אין מידע על מראהו החיצוני. בטונג זה תואר מדעית לראשונה בשנת 1957 על ידי הדלי הרברט פינליסון בתור תת-מין של בטונג זנב-מברשת, אם כי הוא ציין שסביר להניח שיוכר בעתיד כמין נפרד על בסיס המורפולוגיה הייחודית שלו; פינליסון קרא לו על שם האזור היבש שבו נמצא. ב-1967, הוא סווג כתת-מין של בטונג מתחפר על בסיס קווי דמיון מסוימים בגולגולת. בשנת 2015, שודרג מעמדו לרמה של מין נפרד בעקבות מחקר מורפולוגי מקיף וניתוח גנטי.

הבטונג המדברי היה קטן אמנם מארבעת מיני הבטונג הקיימים כיום, אך גדול במעט מבטונג נולרבור המסתורי שנכחד בנסיבות לא ברורות. הגולגולת שלו הייתה צרה וקצרה. הניבים והשיניים הטוחנות שלו היו גדולות במיוחד, ושרירי הלעיסה שלו היו חזקים; בשל כך, משערים שהוא היה בעל עוצמת נשיכה חזקה יותר משאר המינים בסוגו. יכולת זו נוצלה על ידו ללעיסת מזון קשה יותר כמו שורשים וזרעים גדולים, והדבר היווה התאמה מיוחדת לחיים בסביבה המדברית שבה המזון הצמחי דליל. הבטונג המדברי היה פעיל ככל הנראה בשעות הלילה. מעבר לכך, אין מידע נוסף אודות אורח חייו, וסביר להניח שהוא חלק קווי דמיון רבים עם המינים האחרים בסוגו.

המין היה נפוץ במרכז היבשת, אולם ממצאים תת-מאובנים עשויים להצביע על טווח היסטורי נרחב שהשתרע עד למישור נולרבור בדרום היבשת. בית הגידול שלו הורכב מדיונות ומישורים צחיחים המנוקדים בשיחים ועשב יבש. הפגר שנמצא על ידי מייקל טרי היה ההוכחה היחידה לקיומו של המין. סקרים נרחבים שנעשו במדבריות מרכז-אוסטרליה לא הצליחו לתעד את המין אפילו פעם אחת.

הכחדה
-----

תאריך ההכחדה של הבטונג המדברי אינו ידוע, אך ייתכן שזה היה בשנות ה-50 או ה-60 של המאה ה-20, בהתחשב בכך שבטונג מתחפר ובטונג זנב-מברשת נעלמו מהמדבריות המרכז-אוסטרלים עד 1960. בראיונות עם אבוריג'ינים במדבריות אוסטרליה, חוקרי הטבע לא שמעו מפיהם על מין שלישי של בטונג. ייתכן שהסיבה לכך נובעת מכך שהילידים בעצמם לא הבדילו בין הבטונג המדברי לבין שני מינים האחרים. מכיוון שחלפו למעלה מ-50 שנה ללא צפייה בפרט החי, הרשימה האדומה של IUCN מסווגת את הבטונג המדברי כ**מין נכחד** (EX).

הגורמים העיקריים להכחדתו הם ככל הנראה השועלים האדומים וחתולי הבית שהובאו על ידי האדם ליבשת אוסטרליה וגרמו לירידה דרסטית במיקרופאונה המדברית, ואולי גם בשל הפסקת השריפות המבוקרות של הילידים האבוריג'ינים על ידי הממשל הקולוניאליסטי, שמנע את חידוש הצמחייה. הבטונג המתחפר ובטונג זנב-מברשת למשל, כמעט נכחדו אף הם באותו זמן חרף התפוצה הרחבה שלהם. יונקים מדבריים אחרים שנכחדו באותה תקופה מסיבות דומות הם קנגורו חולדתי מדברי, קולווארי, בנדיקוט מדברי, בנדיקוט רגלי-חזיר, וולבי זנב-מסמר סהרוני, ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  בטונג מדברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**נטע בקל** (נולדה ב-1942) היא אסטרופיזיקאית וקוסמולוגית ישראלית המתמחה בחומר אפל, מבנה היקום, קוואזרים ויצירת גלקסיות. בקל היא פרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת פרינסטון.

ביוגרפיה
--------

בקל נולדה ב-1942 וגדלה בישראל. למרות שרצתה ללמוד רפואה פנתה ללימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית וסיימה תואר ראשון בשנת 1963. בשנת 1965 השלימה תואר שני בפיזיקה במכון ויצמן למדע ובשנת 1970 קיבלה בקל את הדוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת תל אביב.

קריירה מקצועית
--------------

מ-1970 עד 1971 הייתה בקל עמיתת מחקר בפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה. במקביל לקבלת הדוקטורט שלה היא החלה לעבוד באוניברסיטת פרינסטון, שם שימשה כמרצה במשרה מלאה לאסטרופיזיקה עד 1989. בשנים 1971–1983 שימשה כעוזרת מחקר ולאחר מכן הייתה ראש ענף התמיכה הכללי למשקיפים וראש המשרד לבחירת תוכניות מדע ב"מכון המדע של טלסקופ החלל", שם בחרה לאילו תוכניות מדעיות תהיה גישה להאבל. בשנת 2000 התמנתה למנהלת המועצה למדע וטכנולוגיה של פרינסטון והחזיקה בתפקיד עד 2008.

באמצעות השימוש בטלסקופ החלל האבל מיפתה בקל את המיקום והמבנה של גלקסיות שונות. אחת התרומות החשובות ביותר שלה לתחום האסטרופיזיקה היו חישוביה של מסת היקום.

בשנת 1997, נבחרה בקל לחברה באקדמיה הלאומית למדעים. היא הרצתה בארגונים רבים, כולל בסימפוזיון נובל בסטוקהולם ב-1998. בשנים 1995–1998 כיהנה בקל כסגן נשיא האגודה האמריקאית לאסטרונומיה. בנוסף הייתה חברה גם בוועדה הלאומית המייעצת לאסטרונומיה ואסטרופיזיקה (2003–2007), מועצת מכון טלסקופ החלל (1993–1997), היועצת המדעית לוועדת סקר Sloan Digital Sky (1990-1995), ועדת המכון האמריקאי לפיזיקה ליחסים בינלאומיים (1990–1993), ויו"ר ועדת AAS למעמד האישה באסטרונומיה (1983). ב-2006 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של אוהיו.

חיים אישיים
-----------

בקל היא אלמנתו של ג'ון בקל, אסטרופיזיקאי ופרופסור בפרינסטון, שהלך לעולמו ב-2005. השניים שיתפו פעולה באופן קבוע ופרסמו למעלה מ-20 מאמרים משותפים. לזוג שלושה ילדים, כולם דוקטורים במדעים.

פרסים וכבוד
-----------

* נבחר לעמית מורשת של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה ב-2020
* פרס ססיליה פיין-גפושקין, אוניברסיטת הרווארד (2013)
* יו"ר מחקר מכובד, מכון פרימטר לפיזיקה תאורטית, אונטריו, קנדה (2009–2013)
* תואר כבוד, דוקטור למדעים, אוניברסיטת המדינה של אוהיו (2006)
* חברה באקדמיה, ארצות הברית (נבחרה ב-1997)

קישורים חיצוניים
----------------

* דף המידע על נטע בקל באתר אוניברסיטת פרינסטון

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטע בקל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "'The Sky is for Everyone': Talking with Princeton women in astrophysics". *Princeton University* (באנגלית). נבדק ב-2022-10-07.
2. 1 2 3  Wayne, Tiffany K. (2011). "Bahcall, Neta". *American Women of Science since 1900, Vol. 1*. Santa Barbara, CA: CLIO. pp. 210–212.
3. ↑  "Astronomy and Astrophysics Advisory Committee (AAAC) 2006-2007 Membership List" (PDF). נבדק ב-19 במאי 2022. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Nasa/Ads".
5. ↑  "AAS Fellows". AAS. נבדק ב-27 בספטמבר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258137405171
* ISNI: 0000 0004 0285 9337
* LCCN: n84212257
* VIAF: 298935425
* WorldCat: lccn-n84212257

 |
**נטליה סולדד מלקון פרדו** (בספרדית: **Natalia Soledad Melcon Prado**; נולדה ב-17 בדצמבר 1990 בבואנוס איירס) היא שחקנית טלוויזיה ארגנטינאית. מלקון מוכרת בעיקר ממשחקה בטלנובלות של כריס מורנה: "קטנטנות" ו"פינת אור".

קריירה
------

ב-1999 התחילה מלקון לשחק בסדרה "קטנטנות" שם שיחקה את נטליה "טלי" רמוס פצ'קו אקבדו למשך 3 עונות (1999–2001) ולאחר מכן שיחקה גם בקטנטנות: הסרט ובמחזמר של הסדרה על במות ארגנטינה.

בשנת 2002 שיחקה ב"קצ'ורה" לצד נטליה אוריירו.

בשנת 2003 שיחקה נטליה בספין אוף של "קטנטנות" - "פינת אור" את נטליה "טלי" טולדו.
בפסח 2004 הגיעו לישראל כל כוכבי הסדרה "פינת אור" להופעה בהיכל נוקיה בתל אביב. ההופעה הייתה בלעדית לישראל, שכן בארגנטינה הסדרה לא נחלה הצלחה גדולה כמו בישראל.

ב-2005 חזרה לקבוצת כריס מורנה ושיחקה ב"אמור מיו". 

הופיעה בתפקיד אורח ב"כמעט מלאכים".

בשנת 2014 נטליה הצטרפה ל"Soltera Pero Nunca Sola", ושיחקה בסדרה "סימנים" בתפקיד אורח בתור לולי.

קישורים חיצוניים
----------------

* נטליה מלקון, ברשת החברתית טוויטר
* נטליה מלקון, ברשת החברתית אינסטגרם
* נטליה מלקון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נטליה מלקון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**צילום בטן** הוא צילום רנטגן של אזור הבטן. צילום זה מתבצע בקלות ובמהירות בחדר מיון, והוא כלי אבחנתי בעיקר עבור מצבים חריפים, שבהם יש צורך בבדיקות דחופות.

צילום רנטגן מתבצע על פי רוב בשכיבה במצב פרקדן, אולם ניתן גם לערוך צילומי בטן בעמידה ובשכיבה על הצד ועל הבטן. הצילום צריך לכלול את אזור הבטן מהגבול העליון של הכבד ועד למאחה עצמות החיק. האיברים הנבדקים בתצלום זה הם צינור העיכול, הכבד, הטחול, הלבלב, הכליות ודרכי השתן וחוליות עמוד השדרה הבטני.

הצבעים המשתקפים מן הצילום מעידים על סוג הרקמה שבה פגעה קרן הרנטגן. אזורים שחורים מעידים על אוויר, אזורים אפורים על רקמות רכות ואזורים לבנים על עצמות והסתיידויות, כאשר אזורים לבנים מאוד עשויים להעיד על חומרי ניגוד ומתכות. כאשר יש צורך בצילום של חלל צינור העיכול המלא באוויר, ועל כן קרני הרנטגן עוברות דרכו ולא מוחזרות, מכניסים לגוף חומר ניגוד, דרך הפה, בזריקה או בחוקן, אשר נראה בלבן על גבי הצילום. חומר הניגוד יכול להיות משולב בגרנולות המפיצות אוויר, אשר דוחק את חומר הניגוד אל דפנות צינור העיכול ויוצר כך ניגוד כפול. חומרי הניגוד הנפוצים הם בריום ויוד, אשר אינם נספגים במעיים. כאשר יש חשד לנקבים בצינור העיכול, לא משתמשים בבריום, מאחר שהוא עלול לגרום להידבקויות המעיים. כמו כן, מתן חומר הניגוד מחייב תפקוד כליות תקין והיעדר אסתמה.

צילום בטן משמש, בין היתר, לאבחנת חסימת מעיים, נקב במעיים, אבנים בכליות ואבני כיס מרה. יש לו ערך אבחנתי נמוך מאשר לצילום חזה והחשיפה בו לקרינה גבוהה יותר.

ראו גם
------

* טומוגרפיה ממוחשבת
* בדיקת אולטרה סאונד רפואית
* דימות תהודה מגנטית
* בטן חריפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צילום בטן** בוויקישיתוף
צילום מאקרו של זבוב צהוב ממין Scatophaga stercoraria
צילום מאקרו של פתית שלג על רקע זכוכית, עם תאורה אחורית. זהו פתית גדול יחסית, בקוטר 4-5 מ"מ.
**צילום מאקרו** הוא צילום תקריב של אובייקטים קטנים מאוד. ההגדרה הקלאסית היא שהתצלום המוקרן על גבי סרט הצילום או חיישן דיגיטלי הוא בדרך כלל באותו הגודל של האובייקט. בזיהוי פלילי מתבצע שימוש נרחב בצילום מאקרו, זאת משום שהפרטים הקטנים בזירות הפשע או התאונה עשויים להיות משמעותיים מאוד לפענוח המקרה.

ציוד
----

 עדשת מאקרו בטווח של 90 מ"מ
צילום מאקרו נעשה באמצעות עדשות שתוכננו לצילומים קרובים במיוחד; עדשות אלו נקראות "עדשות מאקרו". חלק מהיצרנים קוראים ל"מאקרו" בשם "מיקרו"[דרוש מקור], אך שם זה עלול לבלבל עם מיקרופילם.

ישנם סוגים שונים של עדשות מאקרו, התלויים באורך המוקד:

* עדשה בטווח של 50–60 מ"מ משמשת בעיקר לצילום מוצרים וחפצים קטנים.
* עדשה בטווח של 90–105 מ"מ משמשת בעיקר לצילום חרקים, ופרחים.
* עדשה בטווח של 150–200 מ"מ מאפשרת יותר דינמיות בצילום ומשמשת לצילום חרקים ובעלי חיים קטנים אחרים.
* מספר עדשות זום מסוגלות לספק אפשרויות מאקרו אך לא בתקריב בגודל של "אחד על אחד".
* צילום באמצעות "מפוח", טכניקת צילום מורכבת.

עומק שדה
--------

 ערך מורחב – **עומק שדה**  

 צילום מאקרו הממחיש עומק שדה רדוד
צילום מאקרו של פרחית נעמי, חיפושית בגודל 10–15 מ"מ
עומק שדה קטן הוא שיקול חשוב מאוד בצילום מאקרו, בכך שהוא מאפשר התמקדות רק באובייקט החשוב ביותר. אלמנטים קרובים או רחוקים אפילו במילימטר מהאובייקט המצולם עלולים לשבש את הפוקוס ולטשטש אותו. בשל כך, מומלץ לצלם את אותו האובייקט מספר פעמים עם עומק שדה שונה בכל אחת מהתמונות. במצלמות דיגיטליות ובמצלמות בעלות חיישן ישנו יתרון גדול בצילום מאקרו בשל עומק השדה הרחב שהן מציעות.

תאורה
-----

תאורה נכונה ושווה של האובייקט המצולם היא בעיה שקשה להתגבר עליה בצילום מאקרו. עדשות מסוימות מסוגלות לצלם אובייקט בקירוב עד כדי שהאובייקט נוגע בעדשה, במקרה זה, תוספת של תאורה לצילום אינה אפשרית כלל, מה שהופך צילום בתקריב קיצוני ללא מעשי. כדי "לגבור" על בעיה זאת, ישנם צלמים אשר משתמשים בעדשות טלפוטו (עדשה אשר הגודל הפיזי של העדשה קטן יותר מגודל הטווח שלה) בדרך כלל בעדשות בטווח של 100–200 מ"מ. עדשות אלה פופולריות כיוון שהן מאפשרות תאורה בין העדשה לאובייקט המצולם.

ראו גם
------

* צילום
* צילום פנורמי
* אופטיקה
* צילום דיגיטלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צילום מאקרו** בוויקישיתוף
* מאמר מקיף בנושא באתר photo.net (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Photography.com. "Macro Photography". אורכב מ-המקור ב-2008-11-06. נבדק ב-25 בינואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541025405171
* BNE: XX553380
* LCCN: sh85079454
* NKC: ph348293

 |
מרת צילה סורוצקין באירוע משפחתי
**צילה אורליאן (סורוצקין)** (1912 - 1998) הייתה מחנכת ומורה בבית יעקב בפולין, מתלמידותיה של שרה שנירר. בשואה בהיותה באושוויץ הנהיגה קבוצה של בנות חרדיות ונודעה במנהיגותה ובאומץ לבה, עבדה כאחות במרפאה במחנה וניצלה את תפקידה להצלת יהודים. לאחר המלחמה עלתה לישראל והתגוררה בירושלים, נישאה לרב אלחנן סורוצקין והייתה מפקחת ראשית ומחנכת בחינוך העצמאי.

ביוגרפיה
--------

צילה נויגרשל-אורליאן למדה בבית יעקב הראשון שנוסד בקרקוב אצל שרה שנירר. היא נישאה לאברהם אורליאן אחיו של הרב יהודה לייב אורליאן מי שמונה לעמוד במקומה של שנירר לאחר פטירתה. לאחר שסיימה את לימודיה הייתה מורה בבית יעקב בעיר ביילסקו-ביאלה. הגיעה לאושוויץ ב-1942 בהיותה אחות מוסמכת, משכילה ודוברת גרמנית רהוטה מונתה להיות האחות הראשית במרפאות שונות באושוויץ, והצילה עשרות רבות של יהודים על ידי הערמות, זיופים ושקרים שונים לרופאים הנאצים. יחד איתה במרפאה הייתה גם תלמידתה טילי רינדר, כבת 18, בהירה ונאת מראה, שכונתה "המלאך הלבן" של אושוויץ.
כך כותבת עליה פרל בניש בספרה הרוח שגברה על הדרקון; 

> 
> אפילו בבירקנאו, ממלכת האופל, בה מלך השטן בשעות היום והאימה שלטה בלילה, הניסו כוכבים בודדים באורם הבהיר הרבה מן העלטה. מתוך כל דרי אותו גיהנום, רק צילה אורליאן לבדה נקראה בשמה, ולא במספר. כולם- החל מן האסיר העלוב ביותר; קציני הס.ס.; ד"ר קהניגל (מפקד בלוק 10); וכלה במפקד המחנה, ד"ר מנגלה - כולם פנו אליה בכבוד: "אורליאן".
> 
> 
> 
> 

במקרה מסוים עליו כותבת בניש, קבוצה של עשרים נשים נשלחו למוות על ידי מנגלה עצמו, והועברו לבלוק 25 שכונה "בלוק המתים", שם "המתינו" עד שיצטבר מספר נשים המצדיק את הפעלת התנורים, לאחר כיום צילה וטילי פעלו לשחרורן. לימים סיפרה אורליאן שניגשה לרופא הראשי אוברשארפיהרר ד"ר קליין, ואמרה לו כי חלה טעות והנשים האלה עומדות להחלים וכדאי לשחררן, ד"ר קליין סירב, אף שהפצירה בו שוב ושוב. לאחר מספר דקות היא ניגשה למזכירה של הד"ר ואמרה לה שהוא הורה לשחרר את כולן, המזכירה שראתה אותה משוחחת עם קליין חתמה על מכתבי השחרור. במקרה אחר הצילה את פסיה שרשבסקי שהמתינה למותה, לאחר שהפצירה ברופאה האסירה היהודייה ד"ר אנה לכתוב שהיא אחות לה זקוקה המרפאה.

עשר מתלמידותיה-חברותיה, שהגיעו ממחנה פלאשוב לאושוויץ נודעו בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה"). עשר הבנות היו בגילאים 16–24, תמכו זו בזו וכולן שרדו את השואה. לאחר המלחמה שהתה במחנה העקורים ברגן-בלזן והייתה בין מנהיגות הקבוצה שהזדהתה עם פועלי אגודת ישראל ושנקראה קבוצת חפץ חיים, ריכזה את קבוצות בית יעקב באזור הבריטי ושימשה כמורה בבית יעקב במחנה.

עלתה לישראל ב-5.1947 ונישאה לרב אלחנן סורוצקין מראשי החינוך העצמאי בנו של הרב זלמן סורוצקין (לפני השואה היה רב בזלודק, שכל בשואה את אשתו ושני ילדיו הקטנים). מונתה למפקחת של החינוך העצמאי לבנות, בני הזוג התגוררו בירושלים, ולא היו להם ילדים.

לקריאה נוספת
------------

* הרוח שגברה על הדרקון
* שאוני בלבכן

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעיין כפיר, האישה שניצחה את הדרקון הנאצי: לזכרה של פרל בניש, אתר הידברות
2. ↑  דייזי בנשימול, גדולים יותר ממלאכים, באתר "aish"
3. ↑  הרוח שגברה על הדרקון עמ' 296.
4. ↑  פרופ' מרדכי ברויאר המעין.
5. ↑  ראיון עם אסתר פרבשטין, ראש המרכז ללימודי השואה במכללה ירושלים, באתר www.yadvashem.org
סר **ג'יימס מאן ווֹרְדי** (באנגלית: **James Mann Wordie**;‏ 26 באפריל 1889 - 16 בינואר 1962) היה חוקר קטבים וגאולוג סקוטי.

חייו
----

### נעורים ולימודים

וורדי נולד בגלאזגו. הוא למד באקדמיה של גלאזגו וקיבל תואר ראשון בגאולוגיה מאוניברסיטת גלאזגו. בשנת 1912 סיים את סנט ג'ון קולג' באוניברסיטת קיימברידג' כסטודנט מצטיין ופתח בעבודת מחקר. במהלך עיסוקו יצר קשר עם פרנק דבנהאם וריימונד פריסטלי, שהיו חברים במשלחת האנטארקטית השנייה של רוברט פלקון סקוט. עניינו של וורדי במשלחת ובתגליות מדעיות התעצם עקב המפגש עם השניים.

### חקר הקוטב

בשנת 1914 הצטרף וורדי אל משלחתו של סר ארנסט שקלטון לאנטארקטיקה, שנודעה בשם המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית, שם פעל כגאולוג וראש הסגל המדעי. על אף כישלונה הכולל של המשלחת - ובכלל זה מפלתה של הספינה אנדיורנס, שנלכדה בקרח הדחוס של ים ודל ולבסוף התנפצה ושקעה בשנת 1915 - שימר וורדי את המוראל של אנשי המשלחת, ערך תצפיות מדעיות בנושאי אוקיינוגרפיה ושכבות קרח דחוס והשיג ממצאים גאולוגיים חשובים.

וורדי הצטרף לתשע משלחות לקוטב, בהן המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית על "אנדיורנס". בשנות ה-20' וה-30' של המאה ה-20 יצא למסעות רבים אל הקוטב הצפוני ועזר לטפח דור חדש של חוקרים צעירים, בהם ויויאן פוקס, ג'ינו ווטקינס ואוגוסטין קורטו. הוא היה למדינאי הבכיר של חקר הקוטב הבריטי ומעטות המשלחות שיצאו מבריטניה בלי להיוועץ תחילה בוורדי. מדף הקרח וורדי בחצי האי האנטארקטי קרוי על שמו. הוא היה יו"ר של מכון סקוט לחקר הקוטב (SPRI) ונשיא החברה הגאוגרפית המלכותית משנת 1951 עד 1954. במהלך כהונתו בחברה עזר לתכנן את ההעפלה הראשונה המוצלחת של אדמונד הילרי וטנזינג נורגיי אל פסגת האברסט. בתפקידו בחברה הגאוגרפית עזר לפוקס בחצייה הראשונה מאז ומעולם של יבשת אנטארקטיקה - מטרתו המקורית של שקלטון במשלחת אנדיורנס. וורדי תרם גם למדריכים הגאוגרפיים של ביון הצי הבריטי, שיצאו לאור בתקופת מלחמת העולם השנייה.

הכרה והוקרה
-----------

וורדי החזיק בתואר מוסמך מסנט ג'ון קולג'. בשנת 1957 עוטר בתואר אבירות על תרומותיו למשלחות הקטבים. אתרים הנושאים את שמו הם וורדי פוינט, מדף הקרח וורדי, נונאטאק וורדי ופוינט וורדי.

לקריאה נוספת
------------

* Farmer, B. H. (2004). "Wordie, Sir James Mann (1889–1962)", rev. *Oxford Dictionary of National Biography*: Oxford University Press. Accessed 8 September 2006 (subscription required).
* Smith, Michael (2004). *Polar Crusader: Sir James Wordie – Exploring the Arctic and Antarctic*: Birlinn. מסת"ב 1-84158-292-1.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס וורדי** בוויקישיתוף

* Farmer, B. H. (2004). "Wordie, Sir James Mann (1889–1962)", rev. *Oxford Dictionary of National Biography*: Oxford University Press. Accessed 8 September 2006 (subscription required).
* Smith, Michael (2004). *Polar Crusader: Sir James Wordie – Exploring the Arctic and Antarctic*: Birlinn. מסת"ב 1-84158-292-1.


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5082527
* BnF: cb105977800 (data)
* GND: 1246777568
* ISNI: 0000 0000 6405 5634
* LCCN: no00020658
* NLA: 35619566
* NTA: 07069396X
* SNAC: w68205wq
* SUDOC: 091982847
* Trove: 1017028
* VIAF: 5403149198262474940009
* WorldCat: lccn-no00020658

 |
**רלית מחרחרת** (שם מדעי: *Aramidopsis plateni*) היא מין של רלית, החיה בדרום-מזרח אסיה, באי סולאווסי ובאי בוטון הסמוך, שבאינדונזיה. היא המין היחיד בסוגה וקיבלה את שמה עקב הקולות דמויי הנחירות שהיא מפיקה. היא איננה יכולה לעוף.

תיאור
-----

רלית זו היא ממוצעת בגודלה ואורכה 30 ס"מ ומשקלה 143–160 גרם. היא איננה יכולה לעוף ויש לה כנפיים קטנות, זנב גדול, רגליים שחורות ארוכות ואצבעות ארוכות וחזקות. אצל הנקבות הרגליים הן כחולות-אפורות. הראש והחזה אפורים, הכנפיים חומות, החלק התחתון ותחילת הכנפיים צבועים בלבן מנוקד בשחור. העורף והגב כתומים והמקור אדום.

הרליות נפוצות רק ביערות ושפלות ההר של צפון ומזרח האי סולוואי ובשנת 1995 נמצאה עוד אוכלוסייה באי בוטון. צמחיית האי היא סבוכה מעט ובה הרבה עצי במבוק וליאנות של עצי ג'ונגל ובאזור אחר עשב גדול מהמין Miscanthus sinensis שופע לאורך הרמות. הרליות מסוגלות לחיות על הרמה עד גובה 1,300 מ'.

זוהי רלית קולנית מאוד שמשמיעה צווחות דמויות נחירה אנושית והיא עושה זאת כדי לקרוא לבן זוג או להזהיר מטורפים. הרליות עצמן נחבאות ונדירות. רק בודדות נצפו בטבע, רובן בידי ציידים. מעריכים את מספרן בין 3,500-15,00 פרטים בוגרים, ומצב השימור שלהן מוגדר "פגיע".

הן ניזונות בעיקר מסרטנים ולטאות קטנות וגם מביצים של עופות אחרים.

הסיבות העיקריות להידלדלותן הן: אובדן היערות, אשר נכרתים למטרות פיתוח; הפרעה מצד בני אדם; כניסתם לאי של טורפים כמו כלבים, חתולים ומכרסמים אשר צדים את האפרוחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רלית מחרחרת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* רלית מחרחרת באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  רלית מחרחרת באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מפל בוג'גלי** (באנגלית: **Bujagali Falls** או **Budhagali Falls**) היה מפל מים ליד ג'ינג'ה שבאוגנדה, בנקודה שנהר הנילוס יוצא מאגם ויקטוריה, הנחשב לעיתים כמקור הנילוס. החל מנובמבר 2011, המפל הוצף על-ידי האגם שנוצר על ידי סכר בוג'גלי.

הסכר
----

 אנשים השטים ברפסודות מתהפכים במפלי בוג'גלי.
משבר חשמל חריף השפיע על פרנסתם של מיליוני אוגנדים, ואיים על התפתחות המדינה. בתי חולים, בתי ספר, עסקים, ובתי מגורים סבלו ממחסור יומיומי בחשמל, אשר אתגרו את הצמיחה הכלכלית של אוגנדה בערך באחוז אחד של התוצר המקומי הגולמי במדינה. פרויקט בוג'גלי הוא תחנת כוח הידרואלקטרית בהספק של 200 מגה-וואט על הנילוס של ויקטוריה באוגנדה, שנועד להתמודד עם משבר האנרגיה במדינה. הפרויקט תמך באסטרטגיית הפיתוח הרחבה של אוגנדה, המתמקדת בחלקה הגדול בשיפור אקלים ההשקעה, כדי לקדם צמיחה ולהפחתת עוני.

על הפרויקט הועלתה ביקורת שטענה שכוחו של הסכר היקר לא יענה על צורכיהם של הרוב המכריע של אוכלוסיית המדינה, יטביע מפל קדוש ויכול להזיק עוד יותר לאגם ויקטוריה, האגם הטרופי הגדול בעולם.

"הרוח" של הבוג'גלי
------------------

רוח בוג'אגאלי
המפל מיוחס על ידי תושבי המקום כאתר הרוח, המכונה "רוח בוג'בלד", שמגנה על הקהילה על ידי ביצוע טקסים במפל. הרוח מגולמת באדם, ג'ג'אג'ה בודהאגאלי, שחי ליד המפל; הוא האדם השלושים ותשעה המגלם את הרוח.

ראו גם
------

* תחנת הכוח ההידרואלקטרית בוג'גלי
* מפלי ריפון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפל בוג'גלי** בוויקישיתוף
* נתוני מפל בוג'גלי, באתר World Waterfall Database (באנגלית)
* מזרח אוגנדה נאבק בפרויקט תחנת כוח
* קבוצת הבנק העולמי ובוג'גלי
* עמוד המידע של אתר International Rivers על בוג'גלי
* סיפורו של פרויקט הכוח ההידראולי של בוג'גלי
* התמונה החדשה ביותר של המפלים באתר פליקר

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Linaweaver, Stephen. "Uganda Debates Damming the Nile - Falling for AES's Plan?". *International Rivers.org*. נבדק ב-11 באוגוסט 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
מרדכי רסל
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**מרדכי צבי רסל** (ד' כסלו תרע"ט, 8 בנובמבר 1918 - י"ג תשרי תשמ"ז, 16 באוקטובר 1986) היה פעיל ציוני, עיתונאי וסופר. ממארגני אוניית המעפילים מפקורה וממייסדי קיבוץ ניר עציון.

קורות חיים
----------

נולד באראד (Arad), טרנסילבניה, בשנת 1918. היה חבר פעיל במוסדות התנועה הציונית ברומניה לפני השואה, ולאחר עלייתו לארץ במזכירות הפועל המזרחי ובמרכז המפד"ל עד סוף ימיו. בתקופת השואה פעל רבות להברחת יהודים מהונגריה לרומניה תוך הסתרתם ואספקת תעודות מזויפות ובכך סייע בהצלתם.

אות המציל היהודי - מרדכי רסל ז"ל
פרופ' מנחם צבי קדרי, חתן פרס ישראל לחקר הלשון העברית, אשר בעצמו היה פעיל בהברחת והצלת יהודים, מציין בספרו כי רסל היה מ"ראשי העוסקים בפעולות ההצלה" ברומניה. הוא כותב שם בנוסף כי רסל ניסה למנוע ממנו לעלות לרכבת שהייתה אמורה להגיע לבוקרשט מחשש לתרמית. במהלך הנסיעה עלו לרכבת חיילים גרמנים, אשר שינו את כיוון הנסיעה, והרכבת הופנתה להונגריה. הדבר התגלה להנהגה הציונית ברומניה אשר הפעילה את כל השפעתה כדי להחזיר את הרכבת לרומניה והצליחה בכך. הנוסעים הועברו למחנה ההסגר טרגו ז'יו וניצלו מנסיעה לאושוויץ.

היה ממארגני אוניית המעפילים מפקורה שטובעה בלב הים השחור, עליה כתב את ספרו: "תיק מפקורה".

לאחר נישואיו עלה ארצה (1950) עם אשתו אסתר לבית פליקוביץ ושני ילדיו. התיישב בקיבוץ ניר עציון בו נולדו 2 ילדיו הנוספים ובו הקים ופיתח את ענף מטעי הבננות. כתב בעיתונים הצופה, ÚJ KELET, מנורה, מולדת והתקוה.

תרגם לעברית את הספר "הייתי עוזרו של מנגלה באושביץ".

ביום השואה, כ"ז בניסן תשפ"ג (18.4.2023), קיבל את אות המציל היהודי מאת המרכז העולמי של בני ברית בירושלים, בטקס שהתקיים במעמד ילדיו ונכדיו, באנדרטת מגילת האש ביער הקדושים.

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי רסל, **תיק "מפקורה": תולדות אנית מעפילים שטובעה בים השחור על ידי הגרמנים בשנת 1944**. הוועדה לפעולות רוחניות בין יהודי רומניה, 1981.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי רסל, באתר בית העדות למורשת הציונות הדתית והשואה
* תמליל ראיון ומידע עם מרדכי רסל, באתר בית העדות למורשת הציונות הדתית והשואה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "תחנות בימי חיי", עמ' 107, פרופ' מנחם צבי קדרי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007513138305171
* ISNI: 0000 0000 3503 6004
* LCCN: n96079404
* VIAF: 16495031
* WorldCat (עם VIAF): 16495031

 |
**גיווי דידאווָה** (בגאורגית: **გივი დიდავა**; נולד ב-21 במרץ 1976) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת המגן.

קריירה
------

את דרכו בכדורגל החל דידווה כמגן בטורפדו כותאיסי. בשנת 1994 הוא עבר לשחק בדינמו טביליסי עד לשנת 2000. כאשר בשנת 1998 הוא הושאל לק.ר.ס. מכלן, קבוצה בליגה השנייה בבלגיה, שם השתתף בארבעה משחקים בלבד והוחזר לדינמו. במהלך אותה תקופה זכה עם דינמו באליפות ליגת העל הגאורגית חמש פעמים.

בשנת 2000 רכשה מכבי תל אביב את הכרטיס של דידאווה, אולם הוא גילה יכולת חלשה שיחק ארבעה משחקים בלבד לפני שהמאמן שחרר אותו. הוא חזר לשחק בקבוצתו המקורית טורפדו כותאיסי. מכבי החזיקה את הכרטיס שלו עד לשנת 2005 אולם השחקן לא גילה רצון לחזור ולשחק בישראל. ניסיון למכור את הכרטיס שלו לאלניה ולדיקווקז לא עלה יפה אף הוא והנושא הכספי בעניינו עבר לפסים משפטיים.

עם חזרתו לשחק בקבוצתו הראשונה, טורפדו כותאיסי, הוא השתלב בקבוצה ובאותה עונה, 2001/‏2000, הוא הבקיע שני שערים וזכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הגאורגית.

ב-29 בינואר 2003, באמצע עונת 2003/‏2002, חתם דידווה על חוזה בקוצ'אליספור שהייתה באותה תקופה בליגת העל הטורקית. הוא עבר לשחק בקבוצה הטורקית יחד עם חברו לקבוצה רוואז קמוקלידזה. בסיום אותה עונה ירדה הקבוצה ליגה. הוא המשיך לשחק בקבוצה עד לשנת 2006. לקראת סיום עונת 2006/‏2005 הוא עבר לשחק בונטספילס מהליגה השנייה בלטביה, אולם בסוף העונה חזר לגאורגיה לאחר שהשתתף בשלושה משחקים בלבד.

דידווה שיחק במדי הנבחרות הצעירות של גאורגיה, ובמדי נבחרת גאורגיה הבוגרת שיחק משנת 1996 ועד 2003, בה הופיע ב-21 משחקים.

בעונת 2014 גיווי דידאווה פרש מכדורגל מקצועי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי יסעור, נ.ק. זאגרב תשלם למכבי ת"א 50 אלף דולר, באתר ynet, 29 ביוני 2002
**גידי לשץ** (נולד ב-26 בספטמבר 1973) הוא מנכ"ל אסותא מרכזים רפואיים, רשת בתי חולים ומרכזים רפואיים בישראל. לשעבר ראש מחוז ירושלים והשפלה של מכבי שירותי בריאות.

ביוגרפיה
--------

לשץ נולד כפג באילת בזמן שהוריו שהו בחופשה בעיר, ימים ספורים לפני פרוץ מלחמת יום כיפור. הוא נקרא על שם הסבא-רבא שלו, פרופ' גדעון מר, מנכ"ל משרד הבריאות בעבר וחוקר מחלת המלריה. הוא הבכור מבין שלושה אחים. אמו עבדה כמורה ואילו אביו עבד בעסקי הבנייה. הוא גדל והתחנך בעיר רעננה.

במחצית שנת 2020, במהלך תקופת הקורונה, התמנה כמנכ"ל רשת אסותא. לפני כן מילא שורת תפקידים בכירים במכבי שירותי בריאות במשך כעשרים שנה, האחרון בהם כראש מחוז ירושלים והשפלה. במהלך כהונתו, זכה בפרס ירושלים על קידום שירותי הרפואה בעיר. בתפקידיו הקודמים שימש, בין היתר, כפיזיותרפיסט, מנהל מכון לפיזיותרפיה, סגן מנהל תפעול מחוזי, ובהמשך, כעוזר בכיר למנכ"ל מכבי, מנהל תכנון ויישום אסטרטגיה, וראש יחידת החדשנות לשירות ותפעול.

לצד תפקידו כמנכ"ל אסותא הוא משמש גם כיו"ר דירקטוריון פתו-לאב דיאגנוסטיקה ויו"ר דירקטוריון אסותא טכנולוגיות מתקדמות, שתיהן מקבוצת אסותא.

לשץ הוא בעל תואר ראשון בפיזיותרפיה (B.P.T) מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במינהל מערכות בריאות (MHA) מאוניברסיטת תל אביב.

הוא נשוי לליאת, ואב לשלושה. מתגורר באבן יהודה. חובב ספורט. היה שחקן כדורסל פעיל לאורך שנים רבות.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מכבי שירותי בריאות - הבית הרפואי שלכם, באתר כל העיר ירושלים, ‏2020-01-23
2. 1 2 3  עפרה לקס, עניין אישי והפעם עם גידי לשץ, באתר ערוץ 7, ‏02/02/17
3. 1 2 3  רון, ליאת (2021-01-29). "מנכ"ל אסותא: "לא מאמין בלעשות מלחמות על חשבון המטופלים"". *Globes*. נבדק ב-2021-07-01.
4. ↑  דואגים לבריאות שלכם גם בימי קורונה, באתר כיפה, ‏2020-04-05
5. ↑  אסותא, דבר המנכ"ל - גידי לשץ, באתר www.assuta.co.il, ‏אין
**סכמת****גיווּן** (באנגלית: **Diversity Scheme**) היא שיטה לשיפור אמינות מידע המועבר על גבי אות באמצעות שני ערוצי תקשורת (או יותר) עם מאפיינים שונים. גיוון משמש בעיקר בתקשורת רדיו והיא הטכניקה הנפוצה להתגברות על תופעות דעיכה והפרעה בין ערוצית, והימנעות משגיאות מתפרצות (error burst).

העיקרון הבסיסי הוא שימוש בעובדה שערוצים בודדים חווים רמות שונות של דעיכה והתאבכות. גרסאות שונות של אותו האות יכולות להיות משודרות ו/או נקלטות, אשר בסופו של דבר מסתכמות באלגוריתם עיבוד האות במקלט. לחלופין, ייתור קוד המשמש כ FEC (ראשי תיבות של Forward Error Correction) יכול להתווסף להודעה המשודרת. . טכניקות גיוון עשויות לנצל  את תופעת ריבוי הנתיבים שאופן טבעי מפריעה לשידור כדי להפיק תועלת המכונה "שבח גיוון" (Diversity Gain) הנמדד בדרך כלל בדציבלים.

סוגי גיוון נפוצים
-----------------

נפוצות המחלקות הבאות של סכמות גיוון:

### גיוון בזמן

גרסאות מרובות של אותו האות משודרות ברגעים שונים. או לחלופין, ייתור קוד המשמש כ FEC והמסר "נמרח" בזמן בטכניקות של חילופי ביטים (bit-interleaving), לפני השליחה. לפיכך, שגיאות מתפרצות מופחתות משמעותית, עקב פיזור השגיאה לאחר ההרכבה מחדש במקלט, וכך הליך תיקון השגיאות נעשה יעיל.

### גיוון בתדירות

האות מועבר באמצעות מספר ערוצי תדר או משתרע על פני ספקטרום רחב המושפע ע"י דעיכה סלקטיבית בתדר. בשנים המאוחרות של המאה ה-20 קווי ממסר גלי מיקרוגל  השתמשו לעיתים קרובות במספר קבוע של ערוצי  פס רחב, וערוץ הגנה אחד לשימוש אוטומטי על ידי ערוץ הנמצא בדעיכה. דוגמאות מאוחרות יותר כוללות:

* אפנון OFDM בשילוב עם FEC וחילופיות תדר "subcarrier interleaving".
* Spread Spectrum, למשל FHSS או DS-CDMA.

### גיוון מרחבי

האות מועבר דרך כמה נתיבים שונים במרחב. במקרה של קווי תמסורת,  ניתן להשגה על ידי שידור באמצעות מספר חוטים. במקרה של שידור אלחוטי, זה יכול להיות מושגת על ידי גיוון באנטנות באמצעות מספר אנטנות במשדר ו/או במספר אנטנות של המקלט. במקרה האחרון, טכניקת שילוב מיושמת לפני עיבוד האות. אם האנטנות רחוקות דיין, לדוגמה תחנת סלולריות שונות, או נקודות גישה שונות ל-WLAN, זה נקרא גיוון-מאקרו גיוון אתרים (site diversity). אם את האנטנות במרחק בסדר גודל של אורך גל אחד, זה נקרא גיוון-מיקרו. מקרה מיוחד הוא אנטנת מערך מופע, אשר יכול לשמש גם עבור עיצוב אלומה, ערוצי MIMO וקידוד מרחב–זמן (STC).

### גיוון בקיטוב

מספר גרסאות של אות מועברים ומתקבלים באמצעות אנטנות עם קיטוב שונה. טכניקת שילוב מוּחלת בצד המקלט.

### גיוון משתמשים

מתקבל על ידי תזמון משתמשים אופורטוניסטי במשדר או במקלט. בכל זמן נתון, המשדר בוחר את המשתמש הטוב ביותר בין המקלטים המועמדים על פי התכונות של כל ערוץ בין המשדר לבין כל מקלט. מקלט חייב להזין בחזרה את איכות ערוץ המידע למשדר, על מנת ליישם גיוון משתמשים.

ראו גם
------

* זירוי טרופוספירי
**נדו נדי** (באיטלקית: **Nedo Nadi**; ‏9 ביולי 1894 – 29 בינואר 1940) היה סייף איטלקי. אלוף אולימפי בעל 6 מדליות זהב, מהן 5 באולימפיאדה אחת (אנטוורפן 1920), מספר מדליות הזהב הגדול ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו באולימפיאדה אחת, שיא שנישבר לאחר 52 שנים על ידי השחיין היהודי מארק ספיץ מארצות הברית שזכה ב-7 מדליות זהב (מינכן 1972). הוא הסייף היחידי שזכה במדליות זהב בכל שלושת הכלים (רומח, דקר וחרב).

נחשב לאחד הסייפים הגדולים בהיסטוריה.

ביוגרפיה
--------

נדי נולד בליבורנו.

באולימפיאדת סטוקהולם (1912) זכה נדי במדליית זהב בתחרות ברומח אישי. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בתחרות חרב אישי ובמקום חמישי בתחרות חרב קבוצתי.

### אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת אנטוורפן (1920) זכה נדי ב-5 מדליות זהב, בתחרות ברומח אישי, בתחרות בחרב אישי במדליית כסף זכה אחיו הצעיר אלדו, בתחרות ברומח קבוצתי, בתחרות בדקר קבוצתי ובתחרות בחרב קבוצתי. הוא זכה במספר מדליות הזהב הגדול ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו באולימפיאדה אחת.

בשנת 1940 נפטר נדי בפורטופינו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נדו נדי** בוויקישיתוף

* נדו נדי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* נדו נדי, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14976897k (data)
* ISNI: 0000 0003 8039 6027
* LCCN: no2008089208
* VcBA: 495/322916
* VIAF: 258964490
* WorldCat: lccn-no2008089208

 |
**פאם טואן** (בוייטנאמית: **Phạm Tuân**; ‏‏נולד ב־14 בפברואר 1947) הוא קוסמונאוט וייטנאמי, שטס לחלל במשימה במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס.

ביוגרפיה
--------

פאם טואו ב-2012
פאם טואן נולד בכפר בהודו-סין הצרפתית. לאחר סיום בית הספר התגייס לצבא שהיה בעיצומה של מלחמת וייטנאם. בשנת 1967 עבר קורס טיס בברית המועצות ולאחר שחזר לווייטנאם השתתף בטיסות מבצעיות. ב-27 בדצמבר 1972 פאם טואן הפיל מטוס B-52 סטרטופורטרס. בכל מהלך המלחמה זה היה המטוס היחיד שהופל על ידי מטוס קרב וייטנאמי. עד היום טוענים האמריקאים שהמטוס הופל על ידי אש נ"מ מהקרקע. על הפלה זו לפאם טואן הוענק תואר "גיבור כוחות המזוינים של וייטנאם".

בשנת 1979 הצטרף פאם טואן ליחידת הקוסמונאוטים של ברית המועצות. בשנת 1980 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 37, לצד ויקטור גורבטקו, במהלכה ביצע מספר מחקרים.

לאחר מכן חזר לווייטנאם והמשיך לשרת בחיל האוויר. בהמשך כיהן בתפקיד ניהולי במשרד ההגנה הווייטנאמי. בשנת 2002 מונה ליושב ראש בנק ממשלתי שהיה קשור עם המערכת הצבאית. בשנת 2008, בהתאם להחלטת הממשלה, הוא פרש מתפקיד זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאם טואן** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס(הקישור אינו פעיל)
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* פאם טואן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1251771874
* VIAF: 4206158630997523370000
* WorldCat (עם VIAF): 4206158630997523370000

 |
סינים בבית הימורים. ניו יורק 1887
**פאן-טאן** או **פאנטאן** (בסינית: **番摊**) הוא משחק הימורים סיני עתיק.

רקע
---

משחק הפאן-טאן הוא משחק הימורים בעל דמיון לרולטה. המשחק הוחלף עם הזמן במשחקי קזינו מודרניים ומשחקים סיניים מסורתיים, כגון מה-ג'ונג. 

המשחק היה אהוב על סינים אמריקאים במשך שנים רבות. בספרו המפורסם של ג'ייקוב ריס (1890, "How the Other Half Lives") הוא תיאר את חוויותיו מסלון משחקים כזה שנמצא בצ'יינהטאון. הצ'יינהטאון בסן פרנסיסקו היווה מקום למספר רב של בתי פאן טאן במאה ה-19. שוטר עיר לשעבר כתב ב-1889 שמקום היו כ-50 חדרי משחק. פאן-טאן עדיין משוחק במספר קזינואים במקאו.

אופן המשחק
----------

במרכז שולחן כלשהו מסומן מרובע או מונח כלי מתכת מרובע, וארבעת צידי המרובע מסומנים במספרים אחת, שתיים, שלוש וארבע. ה"בנקאי" מניח על השולחן, בנוכחות השחקנים, כמות אקראית של כפתורים, חרוזים, מטבעות, גרגירי שעועית יבשים וכדומה, אותם הוא מכסה בקערת מתכת (המכונה "טאן קוי"). לאחר ששלב זה הושלם, השחקים מהמרים ושמים את כספם על אחד, או יותר, מארבעת הצדדים שעליו רוצים להמר. כשכל ההימורים מונחים במקומם, הקערה מוסרת והדילר משתמש במקל חזרן ומתחיל להוציא את הפריטים מאמצע השולחן, כל פעם ארבעה בבת אחת, עד לאחרונים. כשמגיעים לסוף רואים, לפי החופן האחרון, מהו המספר המנצח: בכלי נשארים n פריטים (1–4), ומי ששמו את כספם בצד n ניצחו. סכום הניצחון נקבע על פי אחוז סיכוי הזכייה פחות עמלה.

ראו גם
------

* טריק שלושת הקלפים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאן-טאן** בוויקישיתוף
* חוקי המשחק
* היסטוריית ההימורים של סינים בארצות הברית
* פאן-טאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)