recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**עמיחי שוהם** (31 בינואר 1922 – 25 במאי 2021) היה כדורגלן ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ. שוהם זוהה עם קבוצת הפועל פתח תקווה, והיה מהשחקנים המייסדים של הקבוצה הבוגרת, בה שיחק בשנים הראשונות להקמתה.

קריירה
------

שוהם נולד וגדל בעין גנים, ושיחק בתחילת דרכו ככדורגלן בקבוצת הפועל פתח תקווה בשנים הראשונות להקמתה – החל משנת 1941. בשנים אלו שיחקה הקבוצה בליגה ב' (הליגה השנייה דאז), ושוהם לקח חלק במשחק העלייה לליגה הראשונה. בעונה זו הנהלת מכבי פתח תקווה לא רצתה שיריבתה העירונית תעלה, כיוון שלטענתם הייתה קבוצה טובה יותר והיא זו שצריכה לעלות - קבוצה מיפו בשם נשיונל קלוב ספורט. כדי להכריע בסוגיה נקבעו שני משחקים מכריעים נגדם לעלייה, והמשחק הראשון שנערך בפ"ת הסתיים בתיקו. לקראת משחק החוץ ביפו, הכינו המקומיים מסיבת ניצחון עוד לפני המשחק, אבל הפועל הצליחה להפתיע ולנצח, ניצחון אשר העלה אותה לליגת ארץ ישראל בכדורגל (הליגה הראשונה).

ב-7 בדצמבר 1944 כבש שוהם 7 שערים במשחק אחד נגד מכבי נתניה במסגרת מחוז צפון של הליגה החדשה לכדורגל, שיא שערים לשחקן יחיד במשחק ליגה אחד.

בשלב מסוים בקריירה נפצע שוהם ברגל ולא היה יכול לשחק או לעבוד במשך כשנה שלמה. בקבוצה רצו לשלם לו "דמי אבטלה" בתקופה זו (אף על פי שלא היה מקובל כך), אבל הוא לא הסכים מטעמי כבוד. בינתיים, אנשי צוות מהיריבה העירונית מכבי פתח תקווה הציעו לעזור לו להחלים בתמורה להצטרפותו, והרופא שלהם אכן סייע לו.
הוא שיחק חצי משחק במדי מכבי פתח תקווה מול מכבי תל אביב והבקיע שער, ולאחר מכן שיחק משחק נוסף נגד הפועל רחובות והבקיע גם בו, אולם אז החליט שמקומו בהפועל פתח תקווה, ומכיוון שלא חתם על חוזה רשמי חזר אליה.
באותה תקופה הוא עבד במקביל כמכונאי ב"מוסך גולדברג" בעיר, ומכיוון שהמנהל שם היה גם נשיא של אגודת ספורט מכבי ישראל הוא דרש ממנו לדבריו לחזור למכבי, או שהוא יפוטר. שוהם לא הסכים לעבור, והוא אכן פוטר ועבר לעבוד בחברת סולל בונה.

ב-1949 הוא נסע עם נבחרת ישראל למשחקי ראווה בטורקיה, ובמקביל הצטיין במדי הפועל כשכבש 11 שערים בעונה המסודרת הראשונה אחרי קום המדינה, 1949/1950. הוא כבש כמות דומה גם בשתי העונות שלאחר מכן, כשב-1951/1952 הוביל את טבלת הכובשים של הקבוצה וב-1953/1954 היה שני רק לנחום סטלמך, אחד מכוכבי הקבוצה לאורך ההיסטוריה. בעונות אלה נחשבה הפועל פתח תקווה כקבוצת צמרת, ודורגה במקומות 3–4. הוא סייע רבות לצעירים נחום סטלמך ובועז קופמן, שהתפתחו לשחקנים בולטים בתולדות הקבוצה תחת הדרכתו, ובסיום עונה זו החליט לפרוש ממשחק. סך הכל השתתף ב-66 משחקי ליגה בהם כבש 60 שערים (מתוך סך הכל 74 שערים במדי המועדון), והוא נמצא במקום השביעי בטבלת הכובשים בכל הזמנים של מועדון הפועל פתח תקווה.

אחרי הפרישה
-----------

לאחר פרישה מכדורגל מקצועני חינך ואימן שוהם מספר שנים במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. במקביל המשיך לעבוד בסולל בונה, ולקח קורסים מקצועיים כדוגמת חשמלאות, ניהול ועוד. התקדם בתפקידיו המקצועיים ואייש את תפקיד המנכ"ל בחברת "החופר (ישראל)", תפקיד בו החזיק עד שפרש לגמלאות.

עמיחי שוהם נפטר ב-25 במאי 2021, בגיל 99.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקן, באתר מוזיאון הפועל פתח תקווה

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיקור משחקי הליגה בעיתון ספורט הבוקר, 1945, מתוך אתר מוזיאון הפועל פתח תקווה
2. ↑  אשר גולדברג, ‏‏אבל בהפועל פ"ת: הלך לעולמו עמיחי שהם, באתר ספורט1, 25 במאי 2021
**ויליאם (בילי) גראטי** (באנגלית: **William Garraty**;‏ 6 באוקטובר 1878 – 6 במאי 1931) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בעמדת החלוץ. מלך שערי הליגה האנגלית לעונת 1899/1900, לאחר שכבש 27 שערים במדי אסטון וילה.

ביוגרפיה
--------

גראטי נולד ב-1878 בעיר ברמינגהאם, וכשהיה בן 19 החל לשחק בקבוצה העירונית, אסטון וילה. אחרי שתי עונות על ספסל הקבוצה, הפך גראטי ב-1899 לשחקן מפתח וכבר בעונתו הראשונה בהרכב הראשון זכה עם הקבוצה באליפות הליגה. באותה עונה, הוא אף כבש 27 שערים ב-33 משחקים וסיים כמלך השערים של הליגה. עד היום, הוא השחקן שכבש הכי הרבה שערים לעונה במדי אסטון וילה, למעט טום וורינג ב-1931.

ב-1903 ערך גראטי את הופעתו הראשונה והאחרונה במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד ויילס במסגרת אליפות הבית הבריטית. שנתיים לאחר מכן, בגמר הגביע האנגלי ב-1905, ניצחה אסטון וילה 0–2 את ניוקאסל יונייטד וזכתה בתואר בפעם הרביעית בתולדותיה. גראטי, שהיה אחד מחמשת החלוצים הפותחים של הקבוצה, נבחר לשחקן המצטיין של המשחק.

שנה אחרי הזכייה בגביע, איבד גראטי את מקומו בהרכב הפותח של אסטון וילה, וב-1908 החליט לעזוב ללסטר פוס. הוא שיחק רק 6 משחקים במדי הקבוצה, ובסיום אותה עונה ירד עימה לליגה השנייה. לאחר מכן עבר גראטי לוסט ברומיץ' אלביון, ששיחקה גם היא בליגה המשנה באותם ימים. במהלך שתי עונות במועדון, הוא כבש 22 שערים ב-53 משחקים. עונתו האחרונה של גראטי כשחקן הייתה ב-1911, בה שיחק בלינקולן סיטי ובסופה פרש מכדורגל.

גראטי הוא סבא רבא-רבא של ג'ק גריליש, קשרה של מנצ'סטר סיטי ונבחרת אנגליה כיום.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Aston Villa v Arsenal: This 1905 FA Cup winner is related to a current Villa star - find out who, באתר Birmingham Mail ‏, 17 באפריל 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר National Football Teams
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בלבנון. אם התכוונתם למושג בהלכות כשרות, ראו בשר בחלב.

**בשרי** (בערבית: **بشري**) הוא יישוב עתיק (כיום זו עיר) בצפון לבנון, למרגלות רכס ג'בל אל-מוּכָּמָל (ער') מעל וואדי קדישא. מכונה גם "העיר הקרובה לגן העדן". תושבי העיר נוצרים, רובם מרונים.

אטימולוגיה
----------

מקור השם היה "הבית של אִשְתָר" אלה אכדית שגם הפיניקים סגדו לה.

בזמן הצלבנים המקום נקרא: בּויסרָה (אנ')

גאוגרפיה
--------

בשרי נמצאת במחוז צפון לבנון והיא עיר הבירה של נפת בשרי (אנ') העיר שוכנת מעל ואדי קדישא, ברום של כ-1,500 מ' מעל גובה פני הים. בסמוך לה נמצא יער ארזי האל המוכר כאתר מורשת עולמית, שבו כ-400 עצים שגילם מעל 1,500 שנה. העיר נמצאת כארבעים ק"מ דרומית - מזרחית לטריפולי, כחמישים ק"מ מזרחית לבתרון והיא מרוחקת כ-130 ק"מ מביירות, בירת לבנון.

היסטוריה
--------

תחילת ההתיישבות באזור העיר החלה עוד בתקופת הפיניקים. במאה ה-7, עם תחילת הכיבוש המוסלמי, מרונים שנמלטו מסוריה הגיעו לאזור צפון לבנון והתיישבו בין היתר בבשרי. ואדי קדישא, המכונה גם "העמק הקדוש", הפך למרכז הרוחני של הכנסייה המרונית.

בניגוד לרוב תושבי לבנון דיברו תושבי העיר ארמית-סורית עד המאה ה-19. בעקבות כך השתרש מבטא כבד וייחודי, המזהה את תושבי העיר.

בעת מלחמת האזרחים הלבנונית (1975–1990) הייתה בשרי כיס התנגדות של המחנה הנוצרי אל מול המחנה הרדיקלי. רבים מבני העיר הצטרפו לארגון השמרני "החזית הלבנונית" בזמן מלחמת האזרחים. סמיר ג'עג'ע, מנהיג הארגון משנת 1986, הוא יליד העיר.

מוזיאון ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן
-----------------------------

המשורר, הצייר והפסל, ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן נולד בעיר בשרי ולבקשתו הוא נקבר בה, באתר שהיה בעבר מנזר מאר סרקיס (ער'). המקום הפך להיות מוזיאון לזכרו והוא כולל את חפציו, ציוריו וכתבי היד של שיריו. בפתח המוזיאון ניצב פסל של ראשו של חליל ג'ובראן.

סקי
---

ליד בשרי נמצא אתר הסקי העתיק ביותר בלבנון: The Cedars Ski Resort שבו הותקנה מעלית הסקי הראשונה במדינה, בשנת 1953. אחד המסלולים מגיע עד להר בעל הפסגה הגבוהה ביותר בלבנט, בגובה 3,088 מטר מעל פני הים.

בשרי הייתה אחת הערים המועמדות לארח את אולימפיאדת החורף ב-2018.

גלריית תמונות
-------------

* בית העלמין בבשריבית העלמין בבשרי
* בשרי בלילהבשרי בלילה
* פסל של ישוע משקיף על העירפסל של ישוע משקיף על העיר
* בשרי-מראה כלליבשרי-מראה כללי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בשרי** בוויקישיתוף
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  الوكالة الوطنية للإعلام - بشري عاصمة الارز ومسقط رأس جبران متوجة بشفاعة القديس شربل وادي القديسين صنفته الاونيسكو مع غابة ارز الرب على لائحة التراث العالمي, الوكالة الوطنية للإعلام (בערבית)
2. ↑  John Everett-Heath, **Bcharré**, Oxford University Press, 2020-10-22, ISBN 978-0-19-190563-6. (באנגלית)
3. ↑  SyriacPress, You may think you're speaking Lebanese, but some of your words are really Syriac, SyriacPress, ‏2020-03-20 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:צ-מאמר   
פרמטרי חובה [ מחבר ] חסרים , «بشري» اللبنانية مملكة السنديان والأرز منها خرج جبران خليل جبران ليشيع رسالة تسامح إلى العالم, **alquds**, 28 ינואר 2017
5. ↑  The Cedars Ski Resort, skilebanon, ‏17 יולי 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542736205171
* GND: 7631309-8
* LCCN: nr97013392
* VIAF: 135320341
* WorldCat (עם VIAF): 135320341

 |
תיבה בסגנון אירופאי עם רצועת מתכת ומנגנון נעילה.
**תיבה** היא סוג של רהיט הנועד בדרך כלל לאכסן חפצים אישיים. התיבה לרוב מלבנית בעלת מכסה נשלף או בעל ציר. לצורך שמירה על חפצים נהוג לרוב להתקין מנגנון נעילה המונע את פתיחתת המכסה. לעיתים חלל הפנימי של התיבה מחולק בעזרת מחיצות.

משום מידותיה הקטנות והאפשרות להזיז אותה בקלות יחסית נהוג היה בעבר להשתמש בתיבה כדי לשנע כבודה ממקום למקום. שימוש זה נעלם כמעט לגמרי בעת המודרנית עם העלייה בשימוש של קופסאות ומזוודות.

היסטוריה
--------

העדויות הראשונות לשימוש בתיבה ניתן למצוא אצל המצרים הקדמונים שיצרו אותן מעץ או קנים ארוגים, בסביבות 3000 לפני הספירה.  השימושים המוקדמים כללו אחסון של בד משובח, כלי נשק, מזון ופריטים יקרי ערך. בימי הביניים ובתקופות הרנסאנס המוקדמות באירופה, תיבות נמוכות שימשו לעיתים קרובות כספסלים בעוד תיבות גבוהות יותר שימשו שולחנות צד.

פולקלור
-------

התיבה מופיעה בפולקלור של עמים רבים. למשל בסיפור של פנדורה מהמיתולוגיה היוונית התיבה הכילה את כל צרות האנושות. בסיפורי פיראטים מוזכרות לרוב תיבות אוצר המכילות עושר גדול וקבורות מתחת לאדמה כך שניתן למצוא אותן רק בעזרת מפת אוצר.

ראו גם
------

* ארון הברית
* רהיט שידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיבה** בוויקישיתוף
* topic/coffer-furniture תיבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Extraordinary Origins of Everyday Things*. Reader's Digest. 27 בנובמבר 2009. p. 12. ISBN 978-0276445699. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Nuefeldt, V. Editor in Chief. (1988) *Webster’s New World Dictionary*. Publisher: Simon and Schuster, Inc.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285687605171
* LCCN: sh85023164
* NKC: ph1137484

 |
הגלעד להנצחת בית הכנסת כפי שצולם ב-2020 באוסייק
**בית הכנסת הגדול באוסייק** (בקרואטית: **Velika Sinagoga u Osijek**) היה בית כנסת אשכנזי, שפעל בעיר אוסייק במזרח קרואטיה בין השנים 1869–1941. ב-1950 נהרס המבנה, במקומו הוקם בניין מגורים, והוקם גלעד להנצחת בית הכנסת.

היסטוריה
--------

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית באוסייק**  

ראשוני היהודים הורשו להתיישב באוסייק באמצע המאה ה-18 ובעיר התחתונה התיישבו 11 משפחות יהודיות. קהילה מאורגנת אשכנזית קמה במקום ב-1849, עת התגוררו באוסייק 160 משפחות יהודיות. הקהילה נחלקה לשני קהלים. בעיר העילית התגורר הקהל הגדול יותר ובעיר התחתית קהל קטן יותר. ב-1850 הוקם בית עלמין יהודי בעיר העילית וב-1860 הוקם בית עלמין בעיר התחתית. ב-1856 הוקם בית ספר יסודי יהודי וב-1869 נחנך בית הכנסת המרכזי בעיר העילית. בשלהי המאה ה-19 כיהן ארמנד קמינקא כרב הראשי ליהודי אוסייק ולאחריו כיהן ד"ר שמעון אונגר שכיהן מ-1901 ולמשך 36 שנים כרב הראשי של הקהילה. מינויו של הרב אונגר שהשתייך לזרם הנאולוגי נחשב ניצחון לגישה הליברלית בניהול חיי הקהילה. ב-1903 הוקם בית כנסת בעיר התחתית לקהל המתפללים שם.

המבנה
-----

המבנה תוכנן על ידי האדריכל תיאודור שטרן, בנייתו נמשכה במשך שנתיים והוא נחנך ב-1869. בית הכנסת שכן ברחוב המסחרי הראשי בעיר העילית, מול בניין העירייה. המבנה היה בן שלוש קומות, נבנה מלבנים בעל חזית גבס המעוטרת בעיטורי טרקוטה. למבנה היו שני מגדלים, בעלי כיפות המעוצבות בצורת לוטוס. המבנה שילב סגנון אדריכלי נאו-מורי, ואדריכלות נאו-רומנסקית (אנ'). בבית הכנסת היו שני מתחמי עזרת נשים, אשר שכנו בקומתו השנייה והשלישית. הריצוף בוצע כמוזאיקה בשיטת אופוס סקטילה. בעת שנחנך היה מבנה בית הכנסת הגבוה ביותר באוסייק.

עד למלחמת העולם הראשונה השפה המדוברת בקרב בני הקהילה ובכלל זה שפת התפילה בבית הכנסת הייתה הגרמנית. לאחר המלחמה וכינון ממלכת יוגוסלביה הפכה בהדרגה הסרבו-קרואטית לשפה הדומיננטית.

עם הפלישה ליוגוסלביה, ב-10 באפריל 1941 נכנסו לעיר כוחות הוורמאכט בלווי אנשי אוסטאשה. בסיוע פולקסדויטשה החלו ברדיפות, ביזה ומאסרים בקרב בני הקהילה. ב-13 באפריל נבזזה תכולת בית הכנסת. לאחר מכן הושלכו פנימה פצצות תבערה והוא עלה באש. הגרמנים מנעו מאנשי מכבי האש להגיע למקום, והמבנה חרב עד היסוד. הקהילה היהודית חרבה בשואת יהודי קרואטיה. ב-1950 נהרס המבנה, במקומו הוקם בניין מגורים, והוקם גלעד להנצחת בית הכנסת.

ראו גם
------

* בית הכנסת הקטן באוסייק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת הגדול באוסייק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Carl Bethke, "Keine gemeinsame Sprache?", LIT Verlag, Münster, Deutschland ,2013, pp 68, 87, 89, 193, באתר גוגל ספרים, מסת"ב 9783643117540, (בגרמנית).
2. ↑  הקהילה היהודית באוסייק, באתר Jewish Cemetery Project (באנגלית).
3. ↑  צילום מבנה בית הכנסת "הקטן" בעיר התחתית (1999), באתר "המרכז לאמנות יהודית".
4. ↑  אתרי מורשת יהודית בקרואטיה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
5. ↑  הקהילה היהודית באוסייק בתוך: אתרי מורשת יהודית בקרואטיה (2006), באתר heritageabroad.gov, עמודים 7–8 (באנגלית).
6. ↑  בית הכנסת הגדול באוסייק, באתר המרכז לאמנות יהודית (באנגלית).
7. ↑  **הקהילה היהודית באוסייק**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 28–31.
8. ↑  מנחם שלח (עורך), **תולדות השואה - יוגוסלביה**, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1990, עמודים 161–162.
**אימרה אונגאר** (בהונגרית: **Ungár Imre**; בודפשט, 23 בינואר 1909 – בודפשט, 22 בנובמבר 1972) היה פסנתרן הונגרי-יהודי, זוכה פרס פרנץ ליסט ופרס קושוט, מורה למוזיקה.

קורות חיים
----------

לוח זיכרון בביתו לשעבר בבודפשט ברובע 2 (בודה)
אימרה אונגאר נולד במשפחה יהודית. הוריו היו אברהם אונגאר (1875–1938) והרמינה קצבורג. כילד קטן, בגיל שלוש, איבד אימרה את ראייתו בגלל גידול מוחי. תחילה למד במכון וקסלמן לעיוורים ואחר כך למד נגינה בפסנתר אצל איז'ו רוזנפלד ולאחר מכן אצל אישטוואן תומאן באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הוא נתן קונצרטים מאמצע שנות העשרים של המאה ה-20, הן בהונגריה והן מחוצה לה. בשנת 1926, ב"קונגרס הלאומי הראשון להגנת הכישרונות" שאורגן על ידי משרד הדת והחינוך הציבורי ברשותו של השר הרוזן קלבלסברג קונו, הוענק לאונגאר הפרס הראשון של התחרות בבודפשט. בשנת 1932 הוענק לו הפרס "סיגנום לאודיס" ("מדליית הכשרון הצבאי" או **סיגנום לאודיס** (בגרמנית: Militär-Verdienstmedaille) הוא פרס שייסד פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה). אונגאר התחתן בתקופה זו; אשתו הייתה אילונה גלרי, בנם, אישטוואן, נולד ב־1945.

אבן דרך חשובה בקריירה שלו הייתה תחרות שופן בוורשה בשנת 1932, בה זכה בפרס ראשון משותף עם הפסנתרן הסובייטי אלכסנדר אונינסקי. לאחר מכן הוא אפילו סייר וניגן בארצות הברית - בהצלחה גדולה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היגר להולנד, ממנה הצליח לחזור להונגריה רק בשנת 1943. בזמן שלטון מפלגת צלב החץ הוסתר בשל יהדותו על ידי המורה למוזיקה לאיוש יארמר. הוא חידש את הקונצרטים בשנת 1945. בקונצרטים שלו היו זכורים במיוחד הפרשנויות ליצירותיהם של יוהאן סבסטיאן באך, וולפגנג אמדאוס מוצרט, לודוויג ואן בטהובן, פרדריק שופן, פרנץ שוברט, קלוד דביסי, בלה בארטוק וזולטאן קודאי. הוא לא אהב הקלטות ותקליטים אך ברדיו הופיע לעיתים קרובות.

בשנת 1949 הפך למורה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט והמשיך בעבודתו בהוראה עד מותו על אף עיוורונו. היו לו מספר תלמידים מכובדים, כגון פסנתרנים לאסלו ברנאי וטמאש נמט, והמלחין זולטאן דורקו. הוא היה עמית לעבודה של בנצה סאבולצ'י, אלדאר טוט ויוז'ף גאט. העיוורון שלו עצמו מסביר מדוע הוא עזר כה רבות בלימוד מוזיקה לעיוורים וגם העסיק מורים למוזיקה עיוורים. הוא גם פרסם מאמר על כך בכתב העת Parlando, "תפקידו של המוזיקאי העיוור בחינוך המוזיקלי של החברה שלנו". משנת 1953 ועד מותו כיהן כסגן נשיא איגוד העיוורים.

בשנת 1970, הטלוויזיה ההונגרית יצרה עליו סרט דיוקן איכותי שכותרתו **Portrait of Artist on Imre Ungár**. הוא נפטר בשנת 1972 מסרטן.

פרסים והוקרה
------------

* סיגנום לאודיס (1932)
* הפרס הראשון בתחרות שופן הבינלאומית בוורשה (1932)
* פרס קושוט (1949)
* פרס האמן המעוטר (1956)
* פרס פרנץ ליסט (1962)

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון ביוגרפי הונגרי - אימרה אונגאר
* עולם העיוורים - אימרה אונגאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימרה אונגאר** בוויקישיתוף

* אימרה אונגאר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 797/1900. folyószáma alatt".
2. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 928/1932. folyószáma alatt".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 8485 0918
* LCCN: no2014048318
* MusicBrainz: 3cc2a247-3c17-4fa8-8e70-ce0bcd455d5f
* NLP: a0000002857186
* VIAF: 16317398
* WorldCat: lccn-no2014048318

 |
**אסוסיאסיון אתלטיקה ארחנטינוס ג'וניורס** (בספרדית: **Asociación Atlética Argentinos Juniors**) הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי המפורסם בשל השחקנים אשר שיחקו בו. השחקן המפורסם בהם הוא דייגו ארמנדו מראדונה, שעל שמו נקרא גם האצטדיון הביתי של המועדון.

המועדון הנמצא בשכונת ויז'ה קרספו בבואנוס איירס זכה בשתי אליפויות ארגנטינה (1984, 1985) ובשני גביעים יבשתיים (ב-1985 זכתה בליברטדורס ובאינטראמריקנה). כיום הקבוצה נאבקת כדי לשרוד בליגה ולרוב מעורבת במשחקי התחתית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד ב-14 באוגוסט 1904 בשכונת "ויז'ה קרספו" בבואנוס איירס אך כעבור מספר שנים נדד לשכונת "ויז'ה אורקיזה". המועדון הצטרף לליגה הארגנטינאית הבכירה ב-1922 וסיים את עונתו הראשונה במקום השישי.

ב-20 באוקטובר 1976 ערך דייגו ארמנדו מראדונה את הופעת הבכורה במדי הקבוצה כשהוא רק בן 15. מראדונה שיחק בשורות הקבוצה עד שנת 1981 אז עבר לבוקה ג'וניורס.

בשנת 1984 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ארגנטינה (טורניר מטרופוליטנו), את הקבוצה אימן 'מרקוס ספוריטי שהגיע במקומו של אנחל לברונה שנפטר ב-20 בספטמבר 1983. שניהם דגלו בשיטת משחק התקפית. ספוריטי הוחלף על ידי חוסה ז'ודיקה שהוליך את ארחנטינוס לזכייה שנייה באליפות (טורניר נסיונל). באותה שנה זכתה ארחנטינוס גם בגביע הליברטדורס היחיד בתולדותיה אחרי שגברה על אמריקה קאלי מקולומביה. לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע אינטראמריקנה שהמפגיש את אלופת דרום אמריקה ואלופת צפון אמריקה.

ארחנטינוס שיחקה מאוחר יותר מול יובנטוס בגביע הביניבשתי אך הפסידה בבעיטת הכרעה מ-11 מטרים.

ב-2010 זכתה הקבוצה באליפות הקלאוסורה, האליפות השלישית בתולדותיה.

אצטדיון הקבוצה
--------------

ארחנטינוס משחקת באצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה שנקרא על שמו של דייגו מראדונה. האצטדיון מכונה גם **לה פטרנאל** בשל מיקומו ברובע לה פטרנאל בבואנוס איירס. האצטדיון נחנך ב-26 בדצמבר 2003 ומכיל 24,800 מקומות. קודם לכן חלקה הקבוצה את אצטדיון ארקיטקטו ריקרדו אצ'ברי יחד עם קבוצת פרו קאריל אואסטה בין השנים 1993 עד 2003.

שחקנים בולטים
-------------

אקדמיית הנוער של המועדון נחשבת לאחת המעולות בארגנטינה ובשל כך הקבוצה מכונה "המִנבָּטָה" (אל סמיז'רו), רשימת השחקנים שגדלו בקבוצה כוללת בין היתר:

* דייגו ארמנדו מראדונה
* חואן רומן ריקלמה
* פרננדו רדונדו
* אסטבן קמביאסו
* חואן פבלו סורין
* דייגו קנייה
* פבריסיו קולוצ'יני
* כריסטיאן ראול לדסמה

תארים
-----

* אליפות ארגנטינה - 3 (מטרופוליטאנו 1984, נסיונל 1985, קלאוסורה 2010)
* גביע ליברטדורס - 1 (1985)
* גביע אינטראמריקנה - 1 (1985)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארחנטינוס ג'וניורס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ארחנטינוס ג'וניורס
* ארחנטינוס ג'וניורס, ברשת החברתית פייסבוק

* ארחנטינוס ג'וניורס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ארחנטינוס ג'וניורס, ברשת החברתית אינסטגרם

* ארחנטינוס ג'וניורס, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| ארגנטינהארגנטינה ליגת העל הארגנטינאית, עונת 2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אוניון • אינדפנדיינטה • אסטודיאנטס לה פלאטה • ארחנטינוס ג'וניורס • ארסנאל דה סרנדי • אתלטיקו טוקומאן • באנפילד • בראקאס סנטראל • בוקה ג'וניורס • בלגראנו • גודוי קרוס • דפנסה וחוסטיסיה • הורקאן • ולס סארספילד • חימנסיה לה פלאטה • טאז'רס • טיגרה • לנוס • ניואל'ס אולד בויס • סנטראל קורדובה • סן לורנסו • סרמיינטו • פלטנסה • קולון • ראסינג קלוב • רוסאריו סנטראל • ריבר פלייט |

 |
**ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה** (בספרדית: **Liga Deportiva Universitaria**; מוכר גם כ-**LDU קיטו**, **ליגה דה קיטו**, או בפשטות, **ליגה**), הוא מועדון כדורגל אקוודורי, שנחשב לאחד הטובים באקוודור ובדרום אמריקה. הקבוצה משחקת בקיטו בירת אקוודור.
ליגה דה קיטו זכתה בהישג הטוב ביותר של כדורגל המועדונים האקוודורי, זכייה בגביע הליברטדורס לשנת 2008. בעקבות זכייתה בגביע הליברטדורס הופיעה הקבוצה באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2008 ביפן והפסידה בשלב הגמר למנצ'סטר יונייטד 0-1.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה ב-12 בינואר 1930, על ידי סטודנטים מהאוניברסיטה המרכזית של אקוודור, על בסיס מועדון חובבני שהוקם בשנת 1918. יושב ראש הקבוצה היה ד"ר חקומה מוסקוסו באותם ימים הקבוצה הייתה חצי מקצוענית. בנוסף על כדורגל, היו למועדון קבוצות בענפי ספורט נוספים. בשנת 1932, זכתה קיטו באליפות מחוז פיצ'יניצ'ה, התואר הראשון שלה. באליפות ליגת העל האקוודורית הראשונה זכתה קיטו בשנת 1969. בשנים 1974-1975 זכתה בשתי אליפויות רצופות.

הקבוצה מאז שנות התשעים
----------------------

בתקופה זו זכתה קיטו בשש אליפויות אקוודור. שחקני קיטו היוו חלק מרכזי בנבחרות אקוודור ששחקו במשחקי גביע העולם בכדורגל, קוריאה-יפן 2002 וגרמניה 2006. השחקנים הם השוער, כריסטיאן מורה, נייסר ריאסקו, ג'ובאני אספינוסה, פאול אמברוסי, פטריסיו ארוטיה, אגוסטין דלגדו ואדיסון מנדס. כמו כן השתתפו נציגי הקבוצה בזכייתה של נבחרת אקוודור עד גיל 17 בגביע פאן אמריקה בכדורגל בשנת 2007.

ביולי 2008, הייתה קיטו הקבוצה האקוודורית הראשונה הזוכה בגביע הליברטדורס. קיטו גברה על פלומיננסה מברזיל 3-1 בפנדלים אחרי 5-5 בסיכום שני משחקי הגמר. ההישג השני בחשיבותו של קיטו הוא הזכייה בגביע סודאמריקנה בשנת 2009. הישג אותו שיחזרה בשנת 2023 כאשר גברה בגמר הקופה סודאמריקנה 4-3 בדו קרב פנדלים לאחר 1-1 בתום 120 הדקות.

כיום שישה משחקני קיטו שייכים לסגל נבחרת אקוודור בכדורגל. שחקן הקבוצה חופרה גרון עבר למועדון הכדורגל הספרדי חטאפה.

תארים
-----

* **אליפויות (10)**:
	+ 1969, 1974, 1975, 1990, 1998, 1999, 2003, אפרטורה 2005, 2007, 2010
* **גביע ליברטדורס (1)**:
	+ 2008
* **גביע סודאמריקנה (1)**:
	+ 2009
	+ 2023
* **הסופר קאפ הדרום אמריקאי (2)**:
	+ 2009, 2010
* **אליפות העולם לקבוצות**:
	+ סגנית - 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו
* ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, ברשת החברתית פייסבוק

* ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, ברשת החברתית פייסבוק

* ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2006089362
* VIAF: 151896638
* WorldCat: lccn-n2006089362

 |
**מחמוד דאוד** (בערבית: **محمود داوود**; בגרמנית: **Mahmoud Dahoud**, נהגה מחמוד דהוד; נולד ב-1 בינואר 1996 בעמודה שבסוריה) הוא כדורגלן סורי-גרמני המשחק בעמדת הקשר בשטוטגרט.

קריירת מועדונים
---------------

בשנת 2010 הגיע דאוד למחלקת הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה מפורטונה דיסלדורף. ב-28 באוגוסט 2014 ערך דאוד את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את כריסטוף קרמר בדקה ה-55 בניצחון 0–7 על סרייבו במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגה האירופית לעונת 2014/2015. ב-11 באפריל 2015 ערך דאוד את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשנכנס כשהחליף את פטריק הרמן בתוספת הזמן של המחצית השנייה בניצחון 1–3 על בורוסיה דורטמונד במסגרת המחזור ה-28. זו הייתה הופעת הליגה היחידה שלו בעונה זו.

בעונת 2015/2016, עם פיטוריו של לוסיין פאברה ומינויו של אנדרה שוברט למאמן הקבוצה, הפך דאוד לשחקן מפתח בקבוצה. ב-15 בספטמבר 2015 ערך דאוד את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את לארס שטינדל בדקה ה-67 בהפסד 0–3 לסביליה במסגרת המחזור הראשון בשלב הבתים לעונת 2015/2016. הוא שיחק בכל ששת משחקי שלב הבתים, בו סיימה בורוסיה מנשנגלדבך במקום הרביעי בבית שכלל את מנצ'סטר סיטי, את יובנטוס ואת סביליה. ב-23 בספטמבר הבקיע דאוד את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-21 בניצחון 2–4 על אאוגסבורג במסגרת המחזור השישי בליגה. בסך הכל ערך דאוד 32 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים בעונת 2015/2016.

בחודש אוגוסט 2016 גילה סוכנו של דאוד כי הוא סירב לחתימה על חוזה חדש מתוך הבנה כי בסוף העונה יוכל לעזוב את המועדון, כשמועדונים כמו ליברפול ופריז סן-ז'רמן מעוניינים בו.

במרץ 2017 נרכש דאוד על ידי בורוסיה דורטמונד תמורת 12 מיליון אירו.

ב-16 ביוני 2023 חתם דאוד לארבע שנים בברייטון אנד הוב אלביון. ב-12 באוגוסט ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 1–4 על לוטון טאון.

ב-1 בפברואר 2024 הושאל לשטוטגרט עד לסיום העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

דאוד שיחק בנבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 וערך בשורותיה 22 הופעות, בהן הבקיע ארבעה שערים. דאוד זכה עם נבחרת זו באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2017, על אף שלא שיחק במשחק הגמר, בו ניצחה הנבחרת הגרמנית 0–1 את הנבחרת המקבילה של ספרד.

ב-7 באוקטובר 2020 דאוד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק ידידות מול טורקיה שהסתיים בתיקו 3-3, במקום פלוריאן נויהאוס.

במרץ 2024 זומן לסגל נבחרת סוריה לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2026. דאוד אמנם רשם שני הופעות בנבחרת גרמניה, אך מאחר ואלו היו משחקי ידידות הוא יכול לעבור לייצג את סוריה.

חיים אישיים
-----------

דאוד נולד בעמודה שבמחוז אל-חסכה, סוריה למשפחה כורדית. בהיותו תינוק עבר יחד עם משפחתו לגרמניה על מנת לברוח ממשטרו של חאפז אל-אסד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחמוד דאוד** בוויקישיתוף
* מחמוד דאוד, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Former German international Dahoud to play for Syria, רויטרס, ‏16 במרץ 2024

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1290214344
* VIAF: 5740168596731830450002
* WorldCat (עם VIAF): 5740168596731830450002

 |
ניקולאה אואידה, מהכדורגלנים הבולטים של המועדון ונשיא הכבוד שלו, ב-1960
**פרוגרסול בוקרשט** (ברומנית: **Progresul Bucureşti**) היה מועדון כדורגל ברומניה, שזכה בגביע המדינה בעונת 1959/1960 והגיע למקום השני באליפות רומניה בעונות 1955/1956, 1995/1996 ו-2001/2002.

תולדות המועדון
--------------

ב-1944, כאשר בירת רומניה, בוקרשט, ספגה הפצצה כבדה מאוד מחיל האוויר האמריקאי, הוחלט להעביר את עובדי הבנק הלאומי של רומניה לעיר סיביו, כי עבודתם (הדפסת כסף בזמן אינפלציה) נחשבה לחיונית. בסיביו ארגנו שניים מהעובדים, טראיאן פטרשקו (שופט כדורגל) וניקולאה פופ (שחקן כדורגל פעיל) קבוצת כדורגל מעובדי הבנק. בסיביו, באותה תקופה, שהתה קבוצת כדורגל מהליגה הראשונה, מועדון הכדורגל "אוניברסיטת קלוז'", שנסוגה לסיביו, כשקלוז' עברה לידי הונגריה בעקבות תכתיב וינה. שתי הקבוצות המתארחות בסיביו שיחקו ביניהן ולהפתעת הכל קבוצת הבנקאים ניצחה בתוצאה 1 - 0. בקהל היה גם נגיד הבנק הלאומי של רומניה, קונסטנטין י. אנג'לסקו, שבעקבות המשחק הורה להקציב לקבוצה כסף לקניית מדים ולתפעול הקבוצה.

במהלך השנים המועדון שינה את שמו בהתאם לרצון המפעלים המאמצים ונשא את השמות: BNR București (הבנק הלאומי של רומניה בוקרשט), Spartac Banca RPR (ספרטק הבנק של הרפובליקה העממית רומניה), Spartac Finanțe Bănci București (ספרטק מימון בנקים בוקרשט), Progresul Finanțe Bănci (פרוגרסול מימון בנקים), Progresul București (פרוגרסול בוקרשט), Progresul Vulcan București (פרוגרסול וולקן בוקרשט), Progresul Voința București (פרוגרסול ווינצה בוקרשט), Progresul Energia București (פרוגרסול אנרג'יה בוקרשט), Progresul Soimii I.M.U.C (פרוגרסול שוימי) ו-F.C. Național București (מועדון הכדורגל לאומי בוקרשט).

פעילות המועדון וסגירתו
----------------------

מועדון הכדורגל פרוגרסול בוקרשט פעל, תחת שמות שונים, 64 שנים, 30 מתוכם בליגת הכדורגל העליונה. המועדון כונה גם בשם "הקבוצה מפארק הדולבים" וזאת משום שהתבססה על מתקני ספורט, כולל אצטדיון, באזור עם הרבה עצי דולב מזרחי. במרוצת הזמן בעלי המגרש, הבנק הלאומי של רומניה, הפריטו את הכל ויצרו הפרדה בין מועדון הכדורגל ובין ניהול מתקני הספורט. המועדון נפגע קשה כלכלית כאשר נדרש לשלם שכירות במתקני הספורט וההתדרדרות הכלכלית הביאה לסגירתו מחוסר יכולת לפרוע חובות.[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרוגרסול בוקרשט (ברומנית)
* Cavalerii Frunzei de Platan au intrat în istorie (ברומנית)
* Despre Progresul București, pentru suporteri (ברומנית)
* פרוגרסול בוקרשט, ברשת החברתית פייסבוק

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרוגרסול בוקרשט, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fotbal în Parcul cu Platani (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 46146095340100372519
* WorldCat: viaf-46146095340100372519

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט דרמה בריטי. אם התכוונתם לרפורמה בטיפול בנכי צה"ל, ראו נכה צה"ל#רפורמת נפש אחת.

**נפש אחת** (אנגלית: **One Life**) הוא סרט דרמה בריטי משנת  2023 המגולל את סיפורו של ניקולס וינטון בימי ערב מלחמת העולם השנייה ותחילתה, בכיכובם של אנתוני הופקינס וג'וני פלין בתור וינטון. הסרט עוקב אחר וינטון המבוגר כשהוא מסתכל אחורה על מאמציו בעברו לעזור לקבוצות של ילדים פליטים בצ'כוסלובקיה הכבושה בידי הגרמנים לצאת מצ'כוסלובקיה לבריטניה במסגרת הקינדרטרנספורט, זמן קצר לפני השתלטות הנאצים על המדינה בתחילת מלחמת העולם השנייה.

הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-9 בספטמבר 2023, והבכורה האירופית שלו בפסטיבל לונדון 2023, בישראל הסרט פתח את "שבוע הקולנוע היהודי" בסינמטק ירושלים בדצמבר 2023.

שם הסרט "נפש אחת" מבוסס על אמרת חז"ל "כל המקיים נפש אחת כאילו קיים עולם מלא".

עלילת הסרט
----------

זמן קצר לפני חג המולד של 1938 קיבל וינטון טלפון מחברו הטוב מרטין בלייק, שכמוהו היה חבר במפלגת הלייבור, שהזמין אותו להגיע לפראג והפך אותו לראש המשרד בפראג של הוועד הבריטי לפליטים מצ'כוסלובקיה (BCRC). בפראג וינטון מתוודע למצב הקשה של הפליטים, רובם יהודים שנמלטו מחבל הסודטים עם סיפוח החבל לגרמניה על ידי הנאצים. וינטון הביע את נכונותו להשתתף בהצלת ילדים. ביחד עם אמו בבט, הוא מתגבר על מכשולים ביורוקרטיים בממשל הבריטי, מוצא משפחות אומנה בריטיות לילדים ואוסף כסף לצורך המבצע. וינטון מארגן רכבות שמסיעות את הילדים מפראג ובהמשך מביאות אותן לאנגליה. שמונה רכבות כאלו הוא הספיק לארגן ולהציל 669 ילדים. הרכבת התשיעית ועליה 250 ילדים לא יצאה בסוף לדרך עקב כניסת הנאצים לצ'כוסלובקיה.

הסרט מתאר את חייו של וינטון בהיותו איש מבוגר המצפה לנכדה ראשונה. עקב דרישתה של אשתו לסידור מחדש של הדירה וזריקת חפצים מיותרים, הוא מנסה לחשוב מה לעשות עם מחברת גדולה המתעדת את הצלת הילדים. במחברת זו נמצאים תמונותיהם ומכתבים הנוגעים לפרשה. ידידו מפנה אותו לבטי מקסוול - היסטוריונית צרפתית הנשואה לאיל העיתונות רוברט מקסוול. הוא נפגש עימה ומשאיר את המסמכים בידה. היא דואגת לפרסום הפרשה בעיתונות ובהמשך וינטון מתארח בתוכנית "אלו החיים" (That’s Life!) שם הוא פוגש בהפתעה לראשונה רבים מהאנשים שהיו ילדים בעת שהציל. בסרט משולבים קטעי זכרונות שלו בהיותו אדם צעיר ונמרץ שמוסר את כולו למען מטרת הצלת הילדים.

שחקנים
------

* אנטוני הופקינס – ניקולס וינטון (המבוגר)
* ג'וני פלין - ניקולס וינטון (הצעיר)
* הלנה בונהם קרטר – בבט וינטון
* לנה אולין – גרטה וינטון
* ג'ונתן פרייס – מרטין בלייק (המבוגר)
* רומולה גראי – דורין וורינר
* אלכס שארפ – טרוור צ'דוויק
* סמנתה ספירו – אסתר ראנצן

ביקורת
------

המבקר אורון שמיר מתיחס לסרט כאל "עוד סרט שמערבב קיטש עם שואה". לטענתו הסרט משתייך לתת ז'אנר של "קיטשואה" (קיטש ושואה). הופעתו של אנתוני הופקינס מתוארת כ "עדינה ומלאת רוך כשם שהיא רבת רושם והוד". וינסטון אינו מוכר כחסיד אומות עולם משום שמוצאו יהודי, ומסמכי תיעוד של פעילותו מצויים כיום ביד ושם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "נפש אחת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "נפש אחת", באתר AllMovie (באנגלית)

* "נפש אחת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "נפש אחת", באתר Metacritic (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד אדריאן הניגן, הבמאי ג'יימס הוז: "רציתי להימנע מסרט שואה שהוא פורנו־רחמים", באתר הארץ, 25 במרץ 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורון שמיר, "נפש אחת": עוד סרט שמערבב קיטש בשואה, באתר הארץ, ‏28 במרץ 2024
"**מחשבות טובות**" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר החרדי מוטי וייס, יצא ב-21 בפברואר 2021. הסינגל מבוסס על לחן שהתפרסם בקרב חסידות חב"ד. מקור הניגון אינו ידוע במדויק אך משוער לאזור המאה ה-19.

היסטוריה
--------

הזמר מוטי וייס שמע ניגון חב"די במהלך טיול בפיליפינים כששהה בבית חב"ד. וייס שינה חלק ממילות הניגון המקורי והוציא אותו כסינגל, בגירסה קצבית יותר מהגרסה המקורית. וייס גם כתב פתיח לשיר בו הוא מספר: "פעם הגיע יהודי לצדיק ואמר לצדיק יש לי מחשבות רעות, ענה לו הצדיק מחשבה טובה ודיבור של אמת".

הצלחה
-----

הסינגל בביצוע מוטי וייס זכה להצלחה רבה: קליפ-הסינגל צבר 6.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב, והסינגל דורג במקום ה-15 במצעד המוזיקה השנתי של רדיו "קול ברמה". מבקר המוזיקה נתנאל לייפר העניק ביקורת חיובית לשיר וכתב "השיר "מחשבות טובות" הוא שילוב מעולה של ניגון חב"ד עתיק עם מילים חדשות שוייס כתב בהשראת הרוח החב"דית. השיר הוא בעל פוטנציאל נהדר להפוך ללהיט של ממש."

במהלך מלחמת חרבות ברזל השיר צבר תאוצה מחודשת כאשר זמרים רבים ביצעו אותו בהופעות בפני חיילים.

זמרים רבים, דוגמת עדן בן זקן, אודיה, בניה ברבי, חנן בן ארי, ששון שאולוב, ביצעו גרסאות כיסוי לשיר בוריאציות שונות.

הלחן
----

מנדי בלוי, חוקר ניגונים, מציין שלא ידוע מהו מקור הניגון בדיוק, אך ידוע שהוא מהמאה ה-19. בספר תיעוד ניגוני חב"ד, המתחיל בשנות ה-60, הניגון מופיע בכרך א', ללא פרטים על מי כתב או הלחין את המלודיה.

במהלך שואת יהודי רומניה במלחמת העולם השנייה, ישראל דוברוסקין שר את הניגון כילד בביתו. הוא לקח את הניגון והלחין לו מילים שנלקחו מספר תהילים קל"ט: "אנא אלך מרוחך ואנא מפניך אברח, אם אסק שמיים שם אתה, ואציעה שאול הינך", ביצועו התפרסם והושר רבות בגטאות ובמחנות המוות. חנן בן ארי ביצע את "אנא אלך" במסגרת פרוייקט צמאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוטי וייס - מחשבות טובות, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 04:01), 21 בפברואר 2021
* שילה אליה - מחשבות טובות (Pord.by Liav & Or), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 03:50), 16 בינואר 2024
* אנה אלך? // פודקאסט הללו, סרטון בערוץ "צמאה", באתר יוטיוב (אורך: 28:54)
* כתבה בעיתון משפחה, באתר Moti Weiss, ‏10 בדצמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  נועם גולדברג, "חוצה ז'אנרים ומגזרים": כך הפך "מחשבות טובות" ללהיט של המלחמה, באתר חדשות 13, 16 במרץ 2024
2. ↑  יעקב פלבינסקי, גדולות שבגדולות, באתר עיתון משפחה, ‏20 במרץ 2022
3. ↑   מוטי וייס - מחשבות טובות, סרטון בערוץ "מוטי וייס", באתר יוטיוב (אורך: 04:02)
4. ↑  הקליקו: תוצאות המצעד השנתי הגדול, באתר קול ברמה, ‏29 בספטמבר 2021 (בעברית)
5. ↑  נתנאל לייפר, ‏חסות או פרסומת מגעילה? / ביקורת סינגלים, באתר כיכר השבת, 23 בפברואר 2021
6. ↑  "חוצה ז'אנרים ומגזרים": כך הפך "מחשבות טובות" ללהיט של המלחמה | חדשות 13, באתר רשת 13
7. ↑  דור מאיר מועלם, ‏מרבי נחמן ועד לטרנד בטיקטוק, כולם עסוקים במחשבות טובות, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2024
8. ↑  ישראל הרשקוביץ, ניגנונים טובים, **עיתון משפחה**, כ"ה באדר ב תשפ"ד, עמ' 168 - 174
9. ↑  פודקאסט הניגונים: מה מקור הניגון שביצע חנן בן ארי בצמאה 3?, באתר ערוץ 7, 30 ביולי 2023
**שי סגלוביץ'** (נולד ב-1985) הוא מאמן כדורסל ישראלי, המשמש כמאמנה של הפועל גלבוע גלילמליגה הלאומית.

ביוגרפיה
--------

סגלוביץ החל דרכו כשחקן במחלקת הנוער של אליצור נתניה בליגת העל לנוער בה שימש כקפטן הקבוצה ועמה זכה בגביע המדינה לנוער תחת המאמן אריק אלפסי. לאחר סיום תקופתו כשחקן נוער החל לשמש כעוזר המאמן בקבוצת הנוער תחת אריק אלפסי, ולאחר שהאחרון עבר לשמש כמאמנה של עירוני אשקלון מונה סגלוביץ למאמן קבוצת הנוער.

את קריירת הבוגרים החל סגלוביץ בעונת 2008/09 כאשר עבר לשמש כעוזר המאמן בקבוצת הבוגרים ברק נתניה מהליגה הלאומית פעם נוספת תחת אריק אלפסי, עונה זו הייתה מוצלחת עבור נתניה שהעפילה לליגת העל.

גם את עונת 2009/10 פתח סגלוביץ כעוזר המאמן בנתניה, עונה זו הייתה טובה מאוד עבור הקבוצה שסיימה במקום ה-5 ואף העפילה לפיינל פור כאשר הדיחה את הרביעית בטבלה מכבי חיפה אך הפסידה למכבי תל אביב.

בעונתו השלישית בנתניה הגיעה הקבוצה להשיג השיא שלה כאשר העפילה לגמר גביע המדינה בכדורסל בו הפסידה למכבי תל אביב.

לקראת עונת 2011/12 עזב סגלוביץ את נתניה ועבר לשמש כעוזר המאמן בקבוצה המאוחדת מ.כ. הבקעה תחת המאמן אבי אשכנזי, בעונה זו הגיעה הבקעה למקום ה-8 והודחה ברבע גמר הפלייאוף לאחר שהפסידה 0–3 בסדרה למכבי תל אביב.

בין השנים 2011 ל-2015 שימש תחת אריק שיבק כסקאוט של נבחרת ישראל בכדורסל.

לקראת עונת 2014/15 לשמש כעוזר המאמן בהפועל גלבוע/גליל תחת אריאל בית הלחמי, עונה זו הייתה כישלון מבחינתה של גלבוע שסיימה במקום האחרון במאזן של 9 ניצחונות אל מול 24 הפסדים בסיומה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.

בעונת 2015/16 חתם סגלוביץ על חוזה ארוך טווח של לשלוש שנים בעירוני נהריה מליגת העל יחד עם אריק אלפסי כאשר הצמד החליף את המאמן רועי חגאי ועוזרו ליאור אנגלמן שפוטרו בתום העונה הקודמת. בעונה זו סיימה הקבוצה עונה טובה במקום ה-4 בליגה הסדירה אך הקבוצה הפסידה בשלב רבע הגמר ל-5 בטבלה הפועל אילת 0-3 בסדרה.

בעונתו השנייה בקבוצה העפילה הקבוצה פעם נוספת לפלייאוף העליון וסיימה במקום ה-6, בעונה זו הייתה הקבוצה קרובה לסנסציה כאשר ניצחה ב-2 המשחקים הראשונים של רבע הגמר את הפועל ירושלים, אך הפסידה את שלושת המשחקים הבאים והודחה.

בעונתו השלישית בנהריה לא נחלה הקבוצה הצלחה וסיימה במקום ה-9 ולא העפילה לפלייאוף, בסיום עונה זו עזב סגלוביץ את הקבוצה.

בקיץ 2018 עבר סגלוביץ לאליצור יבנה מהליגה הלאומית בה החל לשמש לראשונה כמאמן ראשי בקבוצת בוגרים. עונתו הבכורה של סגלוביץ הייתה מוצלחת ולאחר שהוביל את הקבוצה למקום ה-8 בעונה הסדירה ולניצחון במשחק החוץ הראשון של סדרת רבע הגמר נגד מכבי עירוני רעננה אך הקבוצה הפסידה את משחקים 2 ו-3 והודחה.

בעונת 2019/20 לאחר ההצלחה בעונת הבכורה חתם סגלוביץ ביבנה לעונה נוספת בה סיימה הקבוצה במקום ה-3 אך עקב עצירת הליגה בעקבות מגפת הקורנה לא התקיים פלייאוף.

את עונת 2020/21 פתח סגלוביץ ביבנה, אך בדצמבר 2020 לאחר שדני פרנקו הודיע על התפטרותו מעירוני נהריה, עזב סגלוביץ את יבנה ועבר לשמש כמאמנה של עירוני נהריה מליגת העל, את העונה סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה לליגה הלאומית. בקיץ 2021 הודיעה הקבוצה כי סגלוביץ ימשיך לעונה נוספת במועדון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי סגלוביץ' מונה לעוזר מאמן במ.כ הבקעה
2. ↑  עונת 2016/17 בעל נהריה
**אקספדיטוס** הוא מרטיר וקדוש נוצרי. לפי החיבור "Martyrologium Hieronymianum", אקספדיטוס היה חיל בצבא הרומי אשר המיר את דתו לנצרות, והוצא להורג בעריפת ראש עקב אמונתו הנוצרית, במהלך הרדיפות של הקיסר דיוקלטיאנוס, בתחילת המאה ה-4 לספירה.

לפי האמונה, בעת שהחליט אקספדיטוס להתנצר, הופיע בפניו השטן בצורת נחש או עורב, וביקש ממנו להמתין עם המעשה. אולם אקספדיטוס דרך עליו והרג את החיה, ואמר "אני אהפוך לנוצרי היום!". בגרמניה במאה ה-17, היה נהוג לצייר את אקספדיטוס כעורך דין אשר מוחץ ברגלו עורב, אשר צועק "Cra! Cra!", אשר בלטינית מפורש כ"מחר".

"אקספדיטוס", אשר משמעו "מהירות", משמש כפטרון של מאמינים אשר נדרשים לפתרונות מהירים ולהימנע מעיכובים.

פולחן אקספדיטוס נפוץ כיום גם בדרום ארצות הברית, במדינות לואיזיאנה וניו אורלינס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקספדיטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX920034
* GND: 1193431964
* ISNI: 0000 0000 3554 0112
* LCCN: n96096822
* SUDOC: 028882849
* VIAF: 33728824
* WorldCat: lccn-n96096822

 |
**גבי ללוש** (מרץ 1948 – 19 באוגוסט 2011) היה איש ציבור ישראלי, שכיהן כראש עיריית דימונה בשנים 1989–2003.

גבי ללוש נולד בקזבלנקה שבמרוקו במרץ 1948. בנעוריו היה פעיל בתנועת "דרור" הציונית. בשנת 1961, כשהיה בן 13, עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בדימונה. מגיל צעיר היה חבר בתנועת בית"ר ובתנועת החֵרוּת. עד שנת 1977 עבד ללוש כמנהל חשבונות ב"בנק קרדיט" ומאוחר יותר בחברת "עמידר". כיהן גם כחבר ועדת הכספים של ההסתדרות הציונית העולמית.

החל משנת 1977, לאחר עליית הליכוד לשלטון בישראל, החל לעסוק בתפקידים ציבוריים שונים, ובהם מנכ"ל חברת "אפרידר" לפיתוח אשקלון (חברה ממשלתית באותה עת טרם הפרטתה) ומנכ"ל חברת "חלמיש", חברה לשיכון, בינוי ושיקום תל אביב-יפו.

בשנת 1979 נבחר כחבר מועצת עיריית דימונה מטעם מפלגת הליכוד. בשנים אלו מילא תפקידים שונים בליכוד כגון חבר מרכז, חבר מזכירות וגזבר סיעת "תכלת-לבן" בהסתדרות העובדים הכללית. 

בבחירות לראשות עיריית דימונה ב-1983 התמודד ללוש כמועמד עצמאי מול אלי הללי שהתמודד כמועמד הליכוד, והפסיד לו, כשהוא מכהן באופוזיציה.

בבחירות בשנת 1989 התמודד ללוש מטעם הליכוד בעוד הללי התמודד ברשימה עצמאית. בבחירות אלו גבר ללוש על הללי בסיבוב שני ונבחר לראשות עיריית דימונה.

ב-1996 הורשע בהפעלת אתר פסולת בלתי חוקי. ב-2003 הורשע בהזרמת ביוב גולמי לנחל ערוער ונקנס ב-2000 ש"ח.

בבחירות המוניציפליות בשנת 2003 הפסיד למאיר כהן.

נפטר ב-19 באוגוסט 2011.

בנו, אריאל ללוש, עורך דין במקצועו, מכהן כסגן ראש העיר דימונה. אחיו הצעיר שלמה ללוש הוא ראש מועצת מעלה אפרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* גבי ללוש, באתר עיריית דימונה
* דרור יוסף, "מעולם לא גבה לבו": דימונה נפרדת מגבי ללוש, באתר nrg‏, 29 באוגוסט 2011

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  רוני סופר, גבי ללוש: ראש עיר של כולם, מעריב, 19 במרץ 1989
2. ↑  רונאל פישר, מי הבוס, חדשות, 16 במרץ 1990
3. ↑  מיכל קדם, בהפרש של 477 קולות – גבי לחש מהליכוד ניצח את ראש העיר הללי, חדשות, 15 במרץ 1989
4. ↑  גדי גולן, ‏כתבה, באתר גלובס, 12 בינואר 1998
5. ↑  צפריר רינת, גם ראשי הערים מתחילים להרגיש את תוצאות הזיהום בנחלים, באתר הארץ, 23 במאי 2003
6. ↑  מהפך בדימונה: גבי ללוש הודח, מאיר כהן ניצח, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2003

| ראשי עיריית דימונה  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אליעזר מילרוד • ערמון לרדו • גבי סבג • ישראל נבון • יצחק פרץ • ז׳אק אמיר • אלי הללי • גבי ללוש • מאיר כהן • אלי בורנשטיין • בני ביטון |

 |
**סנדו אליאד סולומון** (ברומנית: **Sandu Eliad Solomon**;‏ 1899–1979, צ'רנישואה, מחוז ולצ'ה) היה במאי תיאטרון ועיתונאי יהודי רומני.

קורות חיים
----------

נולד במשפחה יהודית מבוטושאן בחבל מולדובה שבממלכת רומניה כששמו בלידה היה **סולומון בוקרוביץ'**. בגיל 17 בשנת 1916 עבר לגור בבוקרשט. 
הוא עבד תקופה כמוכר בחנות ולמד באקדמיה לאמנויות הבמה בבוקרשט. לפני סיום לימודיו התחיל להתפרסם בשם עט רומני - סנדו אליאד - כעיתונאי בנושאי מדיניות חוץ, היה כתב ומזכיר מערכת בכתבי העת "פאקלה" ("הלפיד"), "זורילה" (השחר) ו"ויאצה רומניאסקה" (החיים הרומנים). היה מגיל צעיר פעיל בחוגי השמאל הדמוקרטי יחד עם עוד אקדמאים צעירים ,חלקם מן האוונגרד. כיהן, בין השאר, כמזכיר האיגוד "ידידי ברית המועצות".

החל משנות ה-1920 עסק אליאד גם בימוי בתיאטראות שונים.
בשנת 1925 בשיתוף פעולה עם ידידו, הצייר מרסל ינקו שעיצב את התלבושות, ביים על במת "קאסא ארטלור" (בית האומנויות) בבוקרשט את ההצגה "ארלקינאד" מאת ניקולאי אבריינוב
. בשנת 1931 ביים, בהפקת מעבדות ג'וצו –ואסילבקו, סרט תיעודי קצר על הנוף האדריכלי של בוקרשט 
 בשם Frumuseţile şi pitorescul urbanistic bucureştean 

סנדו אליאד היה אחד מהגברים החשובים בחייה של הזמרת הלאומית של רומניה, מריה טנאסה, בהתחלת דרכה האמנותית. הוא עודד אותה בהתפתחות הקריירה מוזיקלית והכיר לה את המוזיקולוגים והפולקלוריסטים קונסטנטין בראילויו והרי בראונר שהתרשמו מאוד מכרושנה וסייעו לה להרחיב את הרפרטואר ולהקליט את ראשוני תקליטיה ברומניה ובחו"ל.

בהמשך היה אליאד אחד מבני הזוג של השחקנית והזמרת אגניה בוגוסלבה ואחר כך של שחקנית היידיש לאוני ולדמן-אליאד. 

סנדו אליאד ביים את מרבית ההצגות של התיאטרון היהודי באראשאום שפעל בבוקרשט בקרב הקהילה היהודית בימי השלטון הצבאי הפאשיסטי, באישור הרשויות לאחר שנאסר ליהודים לעבוד במוסדות תרבות המיועדים לקהל הרחב.
בימי ה1950, בימי השלטון הקומוניסטי כשניהל את להקת האיגוד המקצועי הרומני Teatrul CGT, תמך סנדו אליאד בקריירה של המנצח הצעיר סרג'יו קומיסיונה. 
מאוחר יותר היה למנהל תיאטרון הרוויו ע"ש קונסטנטין טנאסה. 
. בשנות ה-1960 סייע בקידום הקריירה האמנותית של הרקדן, השחקן ואמן הקרקס מיכאי צ'ו'קה

בנם של סנדו אליאד ושל אגניה בוגוסלבה היה המשורר והסופר טודור אליאד (2007 – 1943)

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 1953 - הוענק לו התואר "יוצר מצטיין באמנות" של הרפובליקה העממית הרומנית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנדו אליאד** בוויקישיתוף
* אמנציקלופדיית י.וו.א. של יהדות מזרח אירופה
* על הקשר עם מריה טנאסה – שנת 1934(הקישור אינו פעיל)
* קטע על פעילותו התיאטרלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ernie Schoffham, Luminiţa Machedon The Architecture of Bucharest 1920-1940 MIT Press 1999 p 3
2. ↑
3. ↑  Cecilia Burcescu A Romanian Rhapsody The Life of the Conductor Sergiu Comissiona XlIbris Co 2008. ע 45

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 8978159820927714000004
* WorldCat (עם VIAF): 8978159820927714000004

 |
**משפט הפנדה של דובר** (באנגלית: **Dover Panda Trial**, הידוע גם כ"**קיצמילר נגד בית הספר המחוזי של דובר**") הוא כינוי למשפט תקדימי שנערך בארצות הברית בשנת 2005 בעניין לימוד תכנון תבוני בשיעורי אבולוציה בכיתה ט' בבתי-ספר ציבוריים. שופט בית המשפט המחוזי במדינת פנסילבניה ג'ון ג'ונס קבע ש"רובן המכריע של הראיות במשפט הוכיחו שתכנון תבוני הוא השקפה דתית, לא יותר מאשר תיוג מחדש של בריאתנות ולא תאוריה מדעית".
בית המשפט הורה להוציא את התכנון התבוני מתוכנית הלימודים המדעית, ופסק שלא ניתן ללמד תכנון תבוני כתיאוריה מדעית. כמו כן אסר בית המשפט על בית הספר לפעול באופן שיזלזל או ימעיט בערך התאוריה המדעית של האבולוציה והורה לו לא להתייחס לתאוריות אלטרנטיביות של תכנון תבוני במסגרת שיעורי מדע. בית המשפט לא פסק נגד – ולא שלל – לימוד התכנון התבוני כחלק מתוכנית הלימודים במסגרת לימודי דת.

הרקע למשפט ומהלכו
-----------------

באוקטובר 2004, בית הספר הציבורי של מחוז דובר בפנסילבניה הנחה את מוריו ללמד תכנון תבוני כאלטרנטיבה לתורת האבולוציה. לשם כך היה עליהם להשתמש בספר "אודות פנדות ואנשים" ("Of Pandas and People"). מכאן זכה המשפט לכינויו אשר גם מתייחס למשפט הקופים בטנסי 80 שנה קודם לכן.

במשפט הוקראו קטעים מן הספר, בין היתר: "תכנון תבוני משמעו שצורות חיים שונות פרצו לפתע באמצעות ישות תבונית, עם מאפייניהם המוגמרים (already intact): דגים עם קשקשים, ציפורים עם נוצות, מקור, כנפיים וכו'".

אחד-עשר הורי תלמידים תבעו את בית-הספר ויוצגו במשפט על ידי המרכז הלאומי לחינוך מדעי, האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות וארגונים נוספים. התובעים טענו שדברים אלה אינם דוגמה למדע בחיתוליו (Protoscience) אלא אין הם מדע כלל.

ההגנה טענה שהדרישה החדשה צנועה, שאין מדובר במדיניות דתית אלא ברצון לקדם חינוך למדע, ש-300 מדענים חתמו על הצהרה שהביולוגים מגזימים בטיעוניהם אודות האבולוציה. כמו כן הוזכר איש פילטדאון (מקרה של זיוף מאובנים במאה ה-19).

בין עדי התביעה הופיעו הביולוג קן מילר והפילוסוף רוברט פנוק. בין עדי ההגנה היה הביוכימאי מייקל בהה והסוציולוג סטיב פולר.

ספר אודות המשפט
---------------

ביומו האחרון של שלב הטיעונים פנה נציג הנתבעים פטריק גילן לשופט ג'ון ג'ונס ואמר: "היום זה היום הארבעים למשפט והלילה יהיה הלילה הארבעים (ברומזו למספר ימי המבול) ורציתי לדעת אם עשית זאת בכוונה?". ג'ונס ענה: "מר גילן, זה צירוף מקרים מעניין אך זה לא היה מתוך תכנון". אנקדוטה זו שימשה את הסופר מת'יו צ'אפמן ככותרת לספר שכתב אודות המשפט, בשם "40 יום ו-40 לילה".

ראו גם
------

* פסק דין אדוארדס נגד אגילארד
* בריאתנות
* אבולוציה
* מפלצת הספגטי המעופפת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפט הפנדה של דובר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך פסק הדין:
The overwhelming evidence at trial established that ID is a religious view, a mere re-labeling of
creationism, and not a scientific theory
2. ↑  40 Days and 40 Nights: Darwin, Intelligent Design, God, OxyContin, and Other Oddities on Trial in Pennsylvania
 Matthew Chapman, 2007
מפת הטריטוריה
**טריטוריית אריזונה של קונפדרציית המדינות של אמריקה** הייתה טריטוריה מאורגנת בשליטת הקונפדרציה שהתקיימה בין 1861 ל-1865. שטחה חפף, הגם שלא היה זהה, לטריטוריית אריזונה שנוצרה על ידי ארצות הברית ב־1863. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התרחשו בה מספר קרבות חשובים, בעיקר עקב נתיב הפלישה האפשרי שהיה בכוחה להציע לקונפדרציה 
לעבר דרום קליפורניה.

היסטוריה
--------

בטרם מלחמת האזרחים האמריקנית היה כל שטחן של מדינות אריזונה וניו מקסיקו של היום חלק מטריטוריית ניו מקסיקו. אולם, לאחר הגדלת הטריטוריה ברכישת גדסדן, התעוררו בקרב ממשלת הטריטוריה בסנטה פה חששות בקשר ליכולתה לשלוט בשטחה הדרומי.

ב-29 באוגוסט 1856 התכנסה ועדה בטוסון ובה הועלה לראשונה באופן רשמי רעיון יצירתה של "טריטוריית אריזונה" עצמאית בחלקה הדרומי של טריטוריית ניו מקסיקו הקיימת. בוועדה נוסחה עצומה למען הצעת החלוקה, שנחתמה על ידי 256 איש ונשלחה לקונגרס ארצות הברית, ואף נבחר נציגה של הטריטוריה המוצעת לקונגרס.

בינואר 1857, הוצגה הצעת החוק למען יצירת הטריטוריה, בבית הנבחרים, אך לא התקבלה בטענה
שאוכלוסייתה של הטריטוריה המוצעת קטנה מדי. הצעת חוק דומה בסנאט נחלה אף היא כישלון.

ההתנגדות להצעות החוק נבעה בחלקה מחשש שהמתיישבים בחלקה הדרומי של טריטוריית ניו מקסיקו נתונים להשפעתם של פעילים דרומיים שהיו 
מעוניינים להרחיב את מנהג העבדות לעבר אזור הדרום מערב.

בפברואר 1858 אישר בית המחוקקים של טריטוריית ניו מקסיקו את ההצעה ליצירת טריטוריית אריזונה, בתנאי שכל האינדיאנים בטריטוריה יועברו לשטחה הצפוני של אריזונה.

ביולי 1860 נערכה ועדה נוספת בטוסון בהשתתפות מתיישבים מחלקה הדרומי של הטריטוריה, בה נוסחה חוקה לטריטוריה החדשה, ואף
נבחר לה מושל.

לאחר שפרצה מלחמת האזרחים, התמיכה בקונפדרציה הייתה חזקה בקרב חלקיה הדרומיים של הטריטוריה. ב-1861, פלש כוח חיילים מטקסס, בפיקודו של לוטננט קולונל ג'ון ביילור, לטריטוריה, ואילץ את חיילי האיחוד ששהו בה להיכנע. ב-1 באוגוסט 1861, הכריז לוטננט קולונל ג'ון ביילור על טריטוריית אריזונה העצמאית בהתאם לגבולות שהוצעו בוועידת טוסון, ומינה עצמו למושל.

ב-28 באוגוסט באותה השנה התכנסה ועדה נוספת בטוסון בה הוחלט על הצטרפות הטריטוריה לקונפדרציה. ההצעה לארגון הטריטוריה הועברה בקונגרס הקונפדרציה ב-13 בינואר 1862 ואושררה על ידי הנשיא ג'פרסון דייוויס ב־14 בפברואר 1862.

מאמצי הקונפדרציה להבטיח את שליטתה באזור הובילו לקרב ניו מקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריטוריית אריזונה** בוויקישיתוף