recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המונח "קבארנה" מפנה לכאן. לערך העוסק בזן ענבים, ראו קברנה סוביניון.

**קווארנה** (בבולגרית: **Каварна**) היא עיר נמל לחוף הדרום המערבי של הים השחור בשטח מחוז דובריץ' שבחבל דרום דוברוג'ה בבולגריה. העיר שוכנת 64 קילומטרים צפונית-מזרחית לוארנה ו-49 קילומטרים מבירת המחוז דובריץ'.

היסטוריה
--------

התיישבות אנושית מאורגנת באזור מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית ובמקום הוקם יישוב שנקרא **קְרוֹאוּנוֹי**. בהמשך, הפך היישוב חלק מפרובינציה רומית, כאשר במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נחרב ברעידת אדמה וקרס אל תוך הים השחור. העיר נבנתה מחדש ועברה לחזקת האימפריה הביזנטית. במהלך המאה ה-7 נכבש האזור על ידי שבטים סלאבים ופרוטו-בולגארים בהנהגת אספרוך, אשר הוו את הבסיס להקמת האימפריה הבולגרית הראשונה והעיר הביזנטית הוחרבה והועלתה באש.

היישוב התפתח מחדש כמה עשרות שנים מאוחר יותר תחת השם **קָארְבוּנָה**. קיים תיעוד בפורטולאנו לנמל שפעל בעיר במהלך המאה ה-14. השם קווארנה מופיע לראשונה בתעודות עות'מאניות מהמאה ה-17 ומניחים שזהו יישוב חדש, אשר צמח על בסמיכות לחורבות קודמו שלא שרד את כיבושו ב-1397, במהלך נפילת האימפריה הבולגרית השנייה לידי האימפריה העות'מאנית. עד למאה ה-19 פעל במקום נמל מסחרי שדרכו יוצאה חיטה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר לאחר קרבות דמים בין תושביה הבולגרים והגגאוזים למיליציית הבאשי בוזוק המוסלמית צ'רקסית ובהמשך, הפכה מכוח חוזה סן סטפנו חלק מנסיכות בולגריה.

לאחר מלחמת הבלקן השנייה הועברה העיר לחזקת רומניה, נכבשה בידי הצבא הבולגרי במהלך מלחמת העולם הראשונה והוחזרה שוב לרומנים מתוקף חוזה ניי. תמיכת בולגריה בגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה הובילה להסכם קראיובה אשר במסגרתו הוחזר כל חבל דרום דוברוג'ה לבולגריה ב-1940. העיר נותרה מאז בחזקת הבולגרים.

כלכלה ודמוגרפיה
---------------

בעיר נמל דיג קטן, מעגן יאכטות, קומפלקס בתי הארחה וכן מגרשי גולף המצויים בהקמה. באזור העיר קיים מפעל ליצור מים מינרליים, מפעלי מזון, טקסטיל ועיבוד עץ. 95 אחוזים מהתושבים הם נוצרים אורתודוקסים, 4 אחוזים פרוטסטנטים והשאר מוסלמים סונים.

אקלים
-----

בעיר שורר אקלים ממוזג מתון עד תת-ים תיכוני בשל השפעתו הממתנת של הים השחור. החודש החם בשנה הוא יולי והטמפרטורות נעות בין 17oc מינימום ועד 27oc מקסימום. החודש הקר בשנה הוא ינואר, בו נעות הטמפרטורות ממינימום של מינוס 1oc ועד מקסימום 5oc. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 472 מילימטרים והחודש הגשום ביותר הוא נובמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיר קווארנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קווארנה
* מידע על מזג האוויר בעיר

|  **רשויות מקומיות וערי מחוז דובריץ' שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלצ'יק • דובריץ' • גנרל טושבו • קווארנה • קרושארי • שאבלה • טרבל | מחוז דובריץ' |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 961d03eb-8855-46ce-a181-9ef04825d67f

 |
**קולובוס אדום מערבי** (שם מדעי: *Procolobus badius*) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב המצוי במערב אפריקה.

אורכו של הקולובוס 450-670 מ"מ, אורך זנבו 520-800 מ"מ ומשקלו 5-11 ק"ג. קוף זה בעל פרווה אדומה ובקצוות אפורה והראש אפור בעל לחיים גדולות ובעל כיפה שחורה מעליו. הידיים ארוכות ועוזרות ללפות ענפים וגם הזנב ארוך ומתפתל. 

הקולובוסים מטיילים ביער בחבורות קטנות והם מצויים רק ביערות הגשם של סנגל ושל גאנה. הם כמעט אינם יורדים לקרקע אלא מקבלים את כל מזונם מהעצים. כמו רוב הקופים הם אוכלי כל הניזונים מהחי ומהצומח אבל בעיקר מעלים.

קופים אלו עלולים להיטרף על ידי נמר, פיתוניים, עיט כתר או שימפנזה. הם נמצאים בסכנת הכחדה בטבע עקב בירוא יערות.

תת-מינים
--------

* Procolobus badius badius
* Procolobus badius temminckii
* Procolobus badius waldronae

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולובוס אדום מערבי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קולובוס אדום מערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ד"ר מלוויל לאונרד אדלשטיין** (באנגלית: **Melville Edelstein**;‏ 1919 – 16 ביוני 1976) היה פעיל חברתי יהודי דרום אפריקאי שנרצח במהלך המהומות בסווטו בשנת 1976.

ביוגרפיה
--------

נולד לנחום ורוז אדלשטיין בעיירה קינג ויליאמז טאון בדרום אפריקה, סבו מיכאל אדלשטיין היה ממקימי בית הכנסת הראשון בעיירה וחלק חשוב בקהילת יהודי קינג ויליאמז טאון. בן דודו הוא איש הציבור והחוקר אריה זיו, ממקימי קיבוץ כפר בלום. הוריו יוצאי ליטא נסעו כשהיה ילד לבריטניה, אך חזרו מאוחר יותר לדרום אפריקה ב-1896, שם התגוררו בתחילה בקייפטאון ולאחר מכן הצטרפו לארגון של דרום אפריקאים יהודים - חקלאים, הוריו התיישבו בחוה וניהלו עסק מצליח.

אדלשטיין, יהודי אורתודוקסי פעיל, לא היה מעורב בפוליטיקה והיה מסור לשרת את טובת האנשים באזור. הוא גם היה פציפיסט שסירב להצטרף לצבא במלחמת העולם השנייה.

אדלשטיין היה ציוני אשר עלה לישראל והתיישב בשדה בוקר, שם בני הזוג פולה ודוד בן-גוריון, שכנעו אותו שישוב ליוהנסבורג כדי לטפל במשפחתו.

בדרום אפריקה אדלשטיין היה עובד סוציאלי ומורה מוערך והקדיש מאמצים רבים להקמת פרויקטים הומניטריים וחברתיים בסווטו, מקבץ של עיירות שחורים שהוקמו לאורך השנים בשולי העיר יוהנסבורג, דרום אפריקה. בזמן שכיהן כסגן מנהל הרווחה ביוהנסבורג, הקים אדלשטיין מספר פרויקטים לסיוע לבני נוער, נכים, עניים ועקורים בסווטו, שם עבד כ-18 שנים.

מותו
----

 ערך מורחב – **המהומות בסווטו**  

ד"ר אדלשטיין היה אחד משני לבנים שנהרגו במהומות בסווטו שנמשכו 16 ימים ביוני 1976, כאשר נסקל למוות על ידי קבוצת סטודנטים זועמים.

באותו היום ד"ר אדלשטיין התכונן לפתיחה הרשמית של סניף של תוכנית הסדנאות המוגנת שלו במזרח אורלנדו, שנועד לספק תעסוקה לאנשים עם מוגבלויות, כאשר חדשות על מחאות סטודנטים הגיעו לפרויקט. הטקס הסתיים במהירות כאשר פקידים ובעלי תפקידים גורשו מהעיר. מודאג לגבי שלומו של עמיתו פיירט ז'אק, חזר למרכז הצעירים בג'באבו. על מנת להציל את שותפו ירה ד"ר אדלשטיין בהמון תלמידים שהתאספו סביבו. לאחר מכן רץ אדלשטיין ברחבי המשרד, ואמר לעובדים לעזוב מיד.

בזמן שהיה שם, המון זועם הסתער על הבית ורגם אותו באבנים. העיתונאי פיטר מגובנה מצא מאוחר יותר את גופתו עם פתק שאומר "היזהרו, אפריקנס הוא הסם המסוכן ביותר לעתידנו". מגובנה אמר, "אם היו יודעים מי הוא, זה לא היה קורה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  SA-SIG - Southern Africa Jewish Genealogy: Communities: King William's Town, www.jewishgen.org
2. ↑  סיפורו של מלוויל אדלשטיין ז"ל והקהילה בדרום אפריקה, באתר מוזיאון העם היהודי, ‏2017-07-02
3. ↑  Dr. Melville Edelstein and South Africa’s 1976 Soweto uprising, The Jerusalem Post | JPost.com
**מדד תל אביב רשתות שיווק** הוא מדד המייצג את השינוי המצרפי של מחיריהן של מניות של חברות בענף רשתות השיווק. המדד החדש מתמקד ברשתות שיווק פיזיות ומקוונות המתמחות בשיווק קמעונאי של מוצרי צריכה.

במדד נכללות המניות שסווגו בתת-ענף "רשתות שיווק" הנכללות מאגר "תמר"(תכולת מניות ראויות למדדים), עם תקרת משקל של 10% למניה במדד.

היסטוריה
--------

ב-1 באוגוסט 2021, פוצל תת-ענף מסחר לשני תתי ענפים: "רשתות שיווק" ו"מסחר". דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב אישר את השקת המדד ב-29 ביולי, 2021 ומועד השקתו בפועל היה ב-5 בספטמבר, 2021. מדד הבסיס של המדד היה זהה למדד הבסיס של מדד ת"א-SME150 במועד ההשקה.

על פי סימולציה שבוצעה על ידי הרשות לניירות ערך טרם השקת המדד, ולפי צפי של 19 מניות שנכללו, המדד ייצג שווי שוק של כ-34.2 מיליארד ש"ח, מתוכן שווי החזקות ציבור של כ-18.2 מיליארד ש"ח.

הרכב המדד
---------

| מניות מדד תל אביב רשתות שיווק |
| --- |
| (נכון ל-1 בנובמבר 2021) |
| 

|  |
| --- |
| מולטי ריטייל גרופ • אלקטרה מוצרי צריכה • בריל • גולף • דלתא מותגים • המשביר 365 • ויקטורי • טיב טעם • טרמינל איקס • יוחננוף • מקס סטוק • עדיקה סטייל • פוקס • פרשמרקט • קוויק • קופיקס גרופ • קסטרו • ריטיילורס • רמי לוי • שופרסל |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מדד תל אביב רשתות שיווק באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב

הערות שוליים
------------
**ליאו (אליעזר) רוזנבליט** (בגרמנית: **Leo Rosenblüth**; ה' באלול תרנ"ג, 18 באוגוסט 1893 – ז' באייר תשכ"ו, 27 באפריל 1966) היה רופא יהודי-גרמני ישראלי. נודע כ"רופא הילדים של ראשון לציון".

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה מסינגוורק שבגרמניה, בנם של שלום שמואל (סמואל) ופניה (פני) רוזנבליט, יהודים אמידים ושומרי מצוות מנאמני תורה עם דרך ארץ, ואחיהם של פנחס רוזן ושל מלכה (מלי), אשת ד"ר פליקס דנציגר, מייסד ומנהל בית החולים דנציגר (הוריו של הפסל יצחק דנציגר).

למד באוניברסיטאות גרמניה, ולאחר שקיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת היידלברג, התמחה ברפואת ילדים. עבד כרופא בברלין ובמקביל היה פעיל ציוני. היה חבר הנשיאות של אגודת הסטודנטים הציונים בגרמניה, קרטל יידישר פרבינדונג (Kartell jüdischer Verbindungen), ובשנת 1913 השתתף בקונגרס הציוני האחד עשר שהתכנס בווינה.

בשנת 1923 עלה לארץ ישראל. עם בואו עבד כרופא בקליניקה של גיסו ד"ר דנציגר בירושלים. במהלך עבודתו אושפזה שם אנה שטרן, צעירה ילידת גרמניה וחברה בתנועת הנוער הציונית גרמנית "בלאו וייס" שעלתה לארץ בראשית שנות ה-20. בשנת 1924 נישאו השניים. לאחר נישואיו נדדו במספר מקומות בארץ ישראל שבהם שימש כרופא: בבית החולים דנציגר בתל אביב, בעתלית ובנס ציונה. בשנת 1928 התיישב עם משפחתו בראשון לציון ושימש כרופא הילדים של ראשון לציון וסביבתה. אשתו עבדה לצדו במרפאה.

בשנות ה-30 היה פעיל בהתאחדות עולי גרמניה וכיהן כיו"ר הארגון בראשון לציון. היה איש המפלגה הפרוגרסיבית והיו"ר שלה בראשון לציון. בין השנים 1937–1939 היה חבר מועצת המועצה המקומית ראשון לציון.

הניח את אשתו ושני בניו: החידונאי ואיש הרדיו שמואל רוזן ואיש תורת הביואורגונומי רפי רוזן. נקבר בעירו - ראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "ליאו רוזנבליט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ז (1956), עמ' 2781
* ליאו אליעזר רוזנבליט באלבום המשפחות - עדת ראשון-לציון
* ג. קרסל, ד"ר ליאו רוזנבליט, דבר, 28 באפריל 1966
* ע. גרא, אצלנו בדרום: רופא שאמהות אהבוהו, מעריב, 31 במאי 1966 (בשלושים למותו)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דור המייסדים באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה.
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מאיר כוכב זסלבסקי** (תרמ"ח, 1888 - כ"ג באדר תשכ"ח - 23 במרץ 1968 בפתח תקווה) איש עסקים ישראלי, נדבן ידוע ובונה בתי כנסת בפתח תקווה ובירושלים בשנות החמישים והשישים.

קורות חיים
----------

נולד ברוסיה ליחיאל מיכל זסלבסקי, ועלה לישראל בשנות ה-40. עבד כקבלן בניין, ולאחר שהתעשר השקיע את כספו בעסקי קולנוע ומסעדות בפתח תקווה ובתל אביב. היה מבעלי קולנוע ארמון, קולנוע תכלת וכן היה קשור לתיאטרון הבימה [דרושה הבהרה].

בגיל מבוגר חזר בתשובה, תרם לבניית בתי כנסת ומוסדות תורה והנציח את שמו על חלק מן הבניינים שתרם. הוא התקרב לרב יוסף צבי דושינסקי ותרם למוסדותיו. למרות עושרו, סגנון חייו היה פשוט. הוא גר בדירה צנועה, לא החזיק רכב ולא נסע במוניות אלא באוטובוסים. מסופר כי פעם סירב לתת תרומה לישיבה חשובה לאחר שרצו להזמין לו מונית, שכן לפי דעתו ישיבה שיש לה כסף למימון מונית לא צריכה את תרומתו.

בתי כנסת שנבנו מכספו
--------------------

בית הכנסת "היכל מאיר" בפתח תקווה, אשר הוקם על ידי זסלבסקי ונקרא על שמו
לוח זיכרון לכבודו של זסלבסקי שתרם את שלד בניין בית הכנסת חפץ חיים בפתח תקווה
לוח זיכרון לכבוד תרומה קומה ג' של ישיבת תל אביב (כיום בניין תיכון אנקורי)
* "היכל מאיר", רחוב טרומפלדור, פתח תקווה
* בית כנסת ברחוב רוטשילד, פתח תקווה
* בית כנסת "מקור חיים" רחוב פרנקפורטר 11, פתח תקווה
* מבנה חדר האוכל בצמוד ל ישיבת לומז'ה ברחוב הרצל, פתח תקווה (שלט ההנצחה הוסר)
* בית כנסת "חפץ חיים", רחוב ביאליק 34, פתח תקווה
* חדר נוסף בבית הכנסת הגדול "בית יעקב", רחוב חובבי ציון, פתח תקווה
* בניין ישיבת אור ישראל לצעירים, פתח תקווה
* בית הכנסת "נחלת יצחק" ברחוב טרומפלדור, תל אביב
* מוסדות דושינסקי, בנייני זופניק, רחוב שטראוס, ירושלים
* חדר אוכל בת"ת וישיבת עץ חיים בירושלים, רח' יפו.
רבי **מאיר סג"ל לנדא** (כ"ב בשבט ה'תר"ע, 1910 – כ"ג בטבת ה'תשמ"ט, 1988) היה אב בית דין דראהביטש ומראשי כולל גליציה בארץ ישראל.

### ביוגרפיה

רבי מאיר סג"ל לנדא נולד בכ"ב שבט ה'תר"ע בעיר סאנוק שבגליציה המערבית לאביו רבי מרדכי זיסקינד מגזע בית סטרעליסק - סטריא, ולאמו אסתר מרים בת רבי אפרים פרענקיל אב בית דין סאנוק בן רבי יהודה ליבוש פרענקל אב בית דין סאנוק, נקרא על שם זקינו - אבי אביו רבי מאיר מסטרעליסק.

בשנת ה'תר"פ (1920) עבר עם הוריו לעיר רישא, שם נעשה לתלמיד מובהק לדודו זקינו רבי אליהו מזאלין ולרבי צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב, וכן נתקרב לרבי חנה מקאלושיץ, ולרבי מאיר שפירא מלובלין.

תורת הנגלה למד אצל דודו זקינו רבי דוד מנחם מאניש באב"ד בעל ה"חבצלת השרון" אב בית דין טארנופול, אשר נתן לו סמיכה להוראה ורבנות, באותם ימים למד בחברותא יחד עם רבי שלמה מראזוודוב בן רבי צבי הירש מראזוודוב, ורבי יעקב לייזר מפשווערסק.

בשנת ה'תרפ"ט נתמנה לכהן בעיר דראהביטש, לצד רבי יעקב אביגדור אב בית דין דרוהוביץ, שם הנהיג את עדתו ואף הקים ישיבה לצעירים.

בימי השואה נשלח עם כל בני קהילתו ומשפחתו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נהרגו אשתו ושני ילדיו, בנס ניצל ובעזרת יהודים הוחבא משך ימי המלחמה במקומות מסתור.

לאחר מלחמת העולם השנייה, נשא לאשה את שרה בת רבי ישראל דים מסאנוק, בשנת תש"ו עבר לאנטוורפן שם איחד את שתי הקהילות 'שומרי הדת' ו'מחזיקי הדת' לקהילה אחת אשר נקראה בשם 'הקהילות המאוחדות', ובראשם עמד יחד עם רבי חיים יעקב רוטנברג, ופעל רבות לביסוס היהדות והחזרת עטרה ליושנה, באותם ימים כתב תשובות להתיר עגונות רבות אשר נותרו לאחר המלחמה, בשנת תשט"ו עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר תל אביב שם הקים את בית מדרשו ברחוב מרמורק, לצד זה הקים ישיבה בשם 'עין הקורא' לצעירים.

היה בידידות גדולה עם רבי אהרן רוקח מבעלזא, רבי אברהם ישעיהו קרליץ בעל ה"חזון איש", וגיסו רבי ישראל יעקב קניבסקי - הסטייפלער, רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ, רבי ישראל אלתר מגור, ועוד.

בפעילויות הציבוריות עמד בראשות כולל רבי מאיר בעל הנס - חיבת ירושלים לעדת גליציה, כמו כן עמד בנשיאות ישיבת "חידושי הרי"ם" בתל אביב, היה ממייסדי ארגון "יד לאחים", וממקימי התלמוד תורה 'סיני' בתל אביב.

נפטר ביום שבת כ"ג טבת ה'תשמ"ט, הלווייתו התקיימה ביום ראשון כ"ד טבת בתל אביב וירושלים ונטמן בהר הזיתים.

### משפחתו

לאחר שאיבד את כל בני משפחתו בשואה, נותרה לפליטה אחותו היחידה מלכה מחלה אשר נישאה להרב משה הגר.

בניו:

* רבי אשר סג"ל לנדא - פלעטבוש ניו יארק.
* רבי מרדכי זיסקינד סג"ל לנדא - לונדון.
* רבי ישראל סג"ל לנדא אדמו"ר מדראהביטש.

בנותיו:

* וועלקא נישאה לרבי פנחס דוד הורביץ אדמו"ר מבוסטון פלעטבוש.
* בילא העניא חיה רחל נישאה לרבי יהושע הורוויץ רב קהילת בית שמואל - אונסדורף בבורו פארק ומגדולי הרבנים בברוקלין.

### תלמידיו

בין תלמידיו נמנים:

* המקובל רבי יהודה זאב ליבוביץ.
* המקובל רבי יוסף וואלטוך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר "עטרת מרדכי" - מכון מרגניתא דרבי מאיר
2. ↑  ספר קהילה דרוהוביץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310945005171
* ISNI: 0000 0000 4777 5429
* LCCN: n2008025814
* VIAF: 174165709962349380005
* WorldCat (עם VIAF): 174165709962349380005

 |
**מאיר חָרָץ** (1912, שורי,בסרביה – 1993, ירושלים) היה משורר יידי בסרבי-סובייטי.

ביוגרפיה
--------

חרץ נולד כמאיר-חיים ליבוביץ' (בנו של לייב) חרץ נולד בכפר שורי במחוז סורוקי שבפלך בסרביה, אז באימפריה הרוסית (כיום בנפת דוקיה של רפובליקת מולדובה) וגדל בעיירה מרקולשט. הוא היה חבר השומר הצעיר ופעיל בקרן קיימת. בנערותו בימי השלטון הרומני הוא עזב את משפחתו ואת מרקולשטי ועבר לצ'רנוביץ שם החליף מספר מקצועות. הוא החל לפרסם שירים בכתב עת שויבן שיצא לאור בבוקרשט ונערך על ידי יעקב שטרנברג ושלמה ביקל, כמו כן פרסם מספר שירים בצ'רנאוויצר בלעטער ב-1935, שהתקבלו יפה אצל מבקרי ספרות. הוא למד בסמינר למורים בצ'רנוביץ (יחד איתו בבית הספר למדו גם יחיאל שרייבמן, אליעזר פודריאצ'יק, ברל רויזן וצבי צלמן). לאחר סיפוח של בסרביה וצפון בוקובינה לברית המועצות הוא עבר לקישינב והחל ללמד יידיש וספרותה בבית ספר תיכון.

עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה הוא התפנה למרכז אסיה. בסוף 1945 עבר לבירת ברית המועצות, מוסקבה, אך זמן קצר לאחר מכן הוא עבר לצ'רנוביץ, הוא פרסם עבודות באייניקייט ושטערן. הוא נרדף על ידי השלטונות הסובייטיים; במרץ 1949 נעצר ושוחרר רק ב-1955. לאחר השחרור שב לצ'רנוביץ. הוא פרסם שירים בפאלקסשטימע, יידישע שריפטן וסאוועטיש היימלאנד.

בשנת 1972 עלה לישראל, ובארץ ערך יחד עם יוסף קרלר את ירושלימער אלמאנאך.

ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.

חיבוריו
-------

* **אױפֿן ראַנדן פֿון טעג**, תל אביב, 1969.
* **הימל און ערד**, ירושלים, 1973.
* **אין פֿרעמדן גן-עדן**, תל אביב, 1974.
* **לידער צו אײגענע**, תל אביב, 1975.
* **שטערן אױף הימל**, ירושלים, 1977.
* **דאָס פֿינעפֿטע ראָד**, ירושלים, 1978.
* **גרינער װינטער — מאַרקולעשט**, ירושלים, 1982.
* **געקליבענע לידער און געצײלטע פּאָעמעס**, ירושלים, 1983.
* **אַנפֿאַס, אין פּראָפֿיל און הינטער די פּלײצעס**, תל אביב, 1993.
* **נאָכן סך-הכּל**, ארבע כרכים, תל אביב, 1987 ו-1989, ירושלים, 1992 ו-1993.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיונו של מאיר חרץ בספרייה הלאומית
* מאיר חרץ, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* אסירי ציון
* על מאיר חרץ (ברוסית)
* מאיר חרץ (1912-1993), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסירי ציון
2. ↑  מאיר חרץ, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית).
3. ↑  ארכיון **מאיר חרץ**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307102405171
* GND: 123809150
* ISNI: 0000 0000 6683 2206
* LCCN: n83184370
* NTA: 156458322
* VIAF: 57530031
* WorldCat: lccn-n83184370

 |
**וולטה עילית הצרפתית** הייתה מושבה צרפתית וחלק מאפריקה המערבית הצרפתית שהוקמה ב-1 במרץ 1919, משטחים שהיו חלק מהמושבות סנגל עילית וניז'ר וחוף השנהב.  המושבה פורקה ב-5 בספטמבר 1932, כאשר חלקים ממנה נוהלו על ידי חוף השנהב, סודאן הצרפתית ומושבת ניז'ר.

לאחר מלחמת העולם השנייה, ב-4 בספטמבר 1947, הוקמה מחדש המושבה כחלק מהאיחוד הצרפתי, בגבולותיה הקודמים. ב-11 בדצמבר 1958 הוקמה הרפובליקה של וולטה עילית כשלטון עצמי בתוך הקהילה הצרפתית, וכעבור שנתיים ב-5 באוגוסט 1960 היא קיבלה עצמאות מלאה. ב-4 באוגוסט 1984 שונה השם לבורקינה פאסו.

השם וולטה עילית מציין שהמדינה מכילה את החלק העליון של נהר הוולטה. הנהר מחולק לשלושה חלקים, הנקראים הוולטה השחור, הוולטה הלבן והוולטה האדום.

היסטוריה
--------

עד סוף המאה ה-19, ההיסטוריה של וולטה עילית נשלטה על ידי האימפריה מוסי / ממלכת מוסי, אשר מקובל כי המיקום הנוכחי שלהם היה בצפון גאנה של ימינו. במשך מאות שנים היה האיכר המוסי גם חקלאי וגם חייל, ואנשי המוסד הצליחו להגן על אמונותיהם הדתיות ועל המבנה החברתי מפני ניסיונות בכוח להמיר אותם לאסלאם על ידי מוסלמים מצפון מערב.

כשהגיעו הצרפתים ותבעו את האזור בשנת 1896, הסתיימה ההתנגדות של מוסי עם כיבוש בירתם בוואגאדוגו. בשנת 1919, מחוזות מסוימים מסנגל עילית וניז'ר אוחדו למושבה נפרדת בשם וולטה עילית בפדרציה אפריקה המערבית הצרפתית. בשנת 1932 התפרקה המושבה החדשה; היא הוקמה מחדש בשנת 1937 כחטיבה מנהלית בשם החוף העליון. לאחר מלחמת העולם השנייה חידשו בני המוסי את הלחץ למעמד טריטוריאלי נפרד וב-4 בספטמבר 1947, וולטה עילית הפכה שוב למושבה במערב אפריקה הצרפתית בפני עצמה.

תיקון בארגון השטחים הצרפתיים שמעבר לים החל עם העברת חוק היסוד (Loi Cadre) מיום 23 ביולי 1956. בעקבות פעולה זו נעשו צעדים של ארגון מחדש שאושרו על ידי הפרלמנט הצרפתי בתחילת 1957 והבטיחו מידה רבה של שלטון עצמי לשטחים בודדים. וולטה עילית הפכה לרפובליקה אוטונומית בקהילה הצרפתית ב-11 בדצמבר 1958.

וולטה עילית השיגה עצמאות ב-5 באוגוסט 1960. הנשיא הראשון, מוריס יאמאוגו, היה מנהיג האיחוד הדמוקרטי הוולטאי (UDV). חוקה משנת 1960 קבעה בחירות על ידי זכות בחירה כללית של נשיא ופרלמנט לאומי לתקופות של חמש שנים; עם זאת, זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון, יאמאוגו אסר על כל המפלגות הפוליטיות למעט UDV.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולטה עילית הצרפתית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Discoverfrance.net
**אדוארד אבדיסיאן** (באנגלית: **Edward Avedisian**;‏ 15 ביוני 1936 – 17 באוגוסט 2007) היה צייר אבסטרקטי אמריקאי.

קורות חיים
----------

אבדיסיאן נולד בעיירה לוול שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית, ב-15 ביוני 1936, להורים ממוצא ארמני. הוא למד אמנות בבית הספר של המוזיאון לאמנות יפה בבוסטון. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20 עבר להתגורר בעיר ניו יורק.

בין השנים 1958–1963 הציג אבדיסיאן שש תערוכות יחיד בניו יורק. בשנת 1958 הציג תערוכה בגלריית הנסה (Hansa Gallery) ולאחר מכן הציג שלוש תערוכות בגלריית טיבור דה נאגי, ובשנים 1962 ו-1963 הציג שתי תערוכות בגלריית רוברט אלקון (Robert Elkon Gallery).

אבדיסיאן שב והציג יצירות בתערוכות רבות בגלריית רוברט אלקון, מדי שנה, עד שנת 1975.

בשנת 1965 הוצגה יצירתו בתערוכה במומה (המוזיאון לאמנות מודרנית של ניו יורק).

אבדיסיאן זכה לפופולריות רבה בשנות ה-60 של המאה ה-20, ואחת מיצירותיו הופיעה בשער המגזין ארטפורום בשנת 1969.

כמו כן יצירותיו הוצגו במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.

אבדיסיאן היה הומוסקסואל. נישואיו של אבדיסיאן הסתיימו בגירושין. לאבדיסיאן בן אחד.

אבדיסיאן נפטר ממחלה בגיל 71 בביתו בפילמונט שבמדינת ניו יורק.

יצירותיו מוצגות במומה, במוזיאון גוגנהיים, במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, במוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית, בוודסוורת' אתנאום, במוזיאון אולדריץ' לאמנות בת זמננו, במוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות, במוזיאון לאמנות פסדינה, במוזיאון קרייזלר, במוזיאון ניוברגר לאמנות ובגלריית אולברייט נוקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* רוברטה סמית', **אדוארד אבדיסיאן, הצייר שצייר חזק ובהיר, נפטר בגיל 71 (Edward Avedisian, Artist Who Painted Bold and Bright, Dies at 71)**, 23 באוגוסט 2007, אתר הניו יורק טיימס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007509851105171
* GND: 13585718X
* ISNI: 0000 0000 6686 9025
* LCCN: nr90006294
* RKD: 3054
* SNAC: w6dv2987
* ULAN: 500004353
* VIAF: 34304939
* WorldCat: lccn-nr90006294

 |
**קופיפליירינג** (באנגלית: **Coffee Flairing**) ‏ (ידוע גם בשמות: **קופי פלייר**, **בריסטה פלייר** ו**בריסטה פליירינג**) הוא מופע ראוותני של הכנת משקאות קפה חמים או קרים, על פי רוב מבוססי אספרסו תוך כדי הטלתם באוויר ותפיסתם של: ידיות קפה, דוחסני קפה, כוסות קפה, תחתיות לכוסות קפה, כפיות, מפיות, שייקרים, כדי הקצפת חלב, קרח ובקבוקים שונים. מבחינה זו, קופיפליירינג הוא פליירינג של עולם הקפה. בדרך כלל נקשר קופיפליירינג עם להטוטנות.

צורת הגשת המשקאות בקופיפליירינג חשובה אף היא. משקאות קפוצ'ינו מוגשים עם לאטה ארט ומשקאות קפה קרים שואבים השראה מקוקטיילים.

מקור
----

קופיפליירינג היא תופעה יחסית חדשה ומקורה בקרבה שיש בין מקצועות הבר השונים. על פי רוב, מוזגים רבים שעובדים בברים ומסעדות מתמחים בהכנת קוקטיילים, מבינים ביין ובהכנת קפה כחלק מניסיון בית העסק להציע מבחר גדול של משקאות ולמקסם רווחים. מוזגים רבים מתעניינים בפליירינג ותופעה זו זלגה גם לתחום הכנת הקפה.

תחרויות קופיפליירינג
--------------------

ישנן כמה תחרויות קופיפליירינג בעולם, המאורגנות על ידי חברות הקפה וחברות המיצרות מוצרים משלימים לקפה. השיפוט מושפע ממספר הפעמים שהמתחרה הפיל כלי כלשהו, שפיכת נוזלים, כמות האלמנטים בהם השתמש המתחרה, עמידה בזמן, קושי התרגילים אותם ביצע וסגנון אישי.

ראו גם
------

* ציור בקפה
* בריסטה

קישורים חיצוניים
----------------

 בריסטה מדגים קופיפליירינג, סרטון באתר יוטיוב
**אדו פרלמן** (נולד ב-19 בנובמבר 1946) הוא פיזיולוג וחוקר מערכת הראייה. יו"ר האיגוד הישראלי לחקר העין והראיה בשנים 1997–2000, דיקן הפקולטה לרפואה בטכניון, בשנים 2005–2010 וסגן יו"ר המועצה להשכלה גבוהה בשנים 2017–2022.

קורות חיים
----------

נולד בירושלים ב-1946. סיים תואר ראשון (BSc) ותואר שני (MSc) בכימיה, בטכניון, ב-1970 ו-1972 (בהתאמה). ב-1976 קיבל תואר דוקטור (PhD) בפיזיולוגיה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מישיגן. חזר לארץ וב-1980 מונה למרצה בכיר בפקולטה לרפואה של הטכניון. התקדם בסולם האקדמאי בטכניון עד לקבלת תואר פרופסור מן המניין ב-1994. במשך כשש שנים, מינואר 2005 עד דצמבר 2010 היה דיקן הפקולטה לרפואה בטכניון.

בינואר 2016 מונה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחבר המועצה להשכלה גבוהה וכעבור כשנה, במרץ 2017 מונה על ידי בנט להחליף את רבקה ודמני-שאומן בתפקיד סגן יו"ר המל"ג. כיהן בתפקיד זה במהלך כל כהונתה של המל"ג ה-13. ב-2022, במועצה ה-14, החליפה אותו פרופסור עידית תשובה, מינוי של שרת החינוך יפעת שאשא ביטון.

פרופסור פרלמן נשוי ולו שלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדו פרלמן, באתר ResearchGate
* קורות חיים, באתר המל"ג
* פרופ' אדו פרלמן במכון ון ליר, סרטון יוטיוב
* מפגש בן כשעה עם פרופ' אדו פרלמן, סרטון יוטיוב מנובמבר 2020
* פרופ' אדו פרלמן על שילוב חרדים בחברה, סרטון יוטיוב מ-2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  "דיקני העבר" באתר הפקולטה לרפואה בטכניון
2. ↑  מינויו לסגן יו"ר המלג, פייסבוק
3. ↑  כנ"ל, טוויטר
**קופינסיי** (באנגלית: **Copinsay**; מנורדית: **Kolbeinsey**) הוא אי בלתי מיושב באיי אורקני שבצפון סקוטלנד בממלכה המאוחדת.

האי ממוקם ממזרח לאי מיינלנד (הגדול באיי אורקני). צפונית מזרחית ובסמוך לו נמצא האי "הסוס של קופנסי" (the Horse of Copinsay).

כיום האי אינו מיושב והוא משמש כשמורת טבע. באי ממוקם מגדלור.

היסטוריה
--------

באי התגלו שרידים היסטוריים של התיישבות מהתקופה הנאוליתית ובהם אתרי קבורה נאוליתיים.

האי היה מיושב עד אמצע המאה ה-20. באי היו מספר בתי חווה ואף בית ספר עבור ילדי החוואים וילדי משפחות שומרי המגדלור שבאי. חוואי האי התפרנסו מגידול צאן ובקר. בשנת 1958 עזבו המשפחות האחרונות את האי.

בשנת 1972 נרכש האי על ידי אגודה אורניתולוגית בשל המספר הרב של ציפורי הים המקננות בו, והוקמה בו שמורה לזכרו של חוקר הטבע ג'יימס פישר. אי זה, לצד האיים הסמוכים - קורן הולם, וורד הולם ובלק הולם הוגדרו כאזור שימור מיוחד בשל אתרי הקינון הרבים שבאיים.

באי חייה מושבה גדולה של כלבי ים אפורים.

אזכורים תרבותיים
----------------

מסורות מקומיות מספרות על שדון שנקרא שדון קופינסיי (Copinsay Brownie) המתגורר באי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קופינסיי** בוויקישיתוף
האי קופינסיי. מבט מהאי הסוס של קופנסי. ניתן לראות את המגדלור שעל האי.
* אתר שמורת הטבע בקופינסיי
* אתר המתאר את שדון קופינסיי
ציור המדונה והילד על ידי דוצ'ו טמפרה יחד עם זהב על עץ, 1284 בסיינה
Muerte y resurrección של הצייר המקסיקני חוסה קלמנטה אורוסקו (1943)
**טֶמפֶּרָה** (**Tempera**) היא צבע על בסיס חומר מתחלב מכמה סוגים.

היסטוריה
--------

טמפרה שימשה כבר בזמן העתיק כמדיום ציור אך רק בימי הביניים נהייתה המדיה המועדפת באירופה.
במאה ה-15 החלו צבעי השמן להחליף בהדרגה את צבעי הטמפרה כמדיום המועדף וזאת בשל היותם נוחים יותר לשימוש - לא נדרש להכינם מיד לפני העבודה, הם מאפשרים עבודה ועיבוד של הצבע לאורך זמן ולא מחייבים עבודה בשכבות. 
הטמפרה נותרה והיא עדיין המדיום המרכזי בציור איקונות.

סוגים ומרכיבים
--------------

תערובת הצבע תכיל פיגמנט עם חומר מאגד ותוספים שונים. בין סוגי הטמפרה השונים ישנם טמפרת ביצים (עשויה חלמון וחלבון או חלמון בלבד), טמפרת קוקיין, טמפרת עמילן, טמפרת שעווה וטמפרת גומי ערבי. לציור הועדפו בדרך כלל טמפרת הביצים וטמפרת הקזאין.
כמרכיב שומני השתמשו לרוב בשמנים "יבשים" (שמן פשתן, פרג, אגוז מלך או חמניות), מודיפיקציות כימיות של שמנים אלו, שעווה, טרפנטינים וכדומה.

תכונות
------

צבע הטמפרה מתייבש יחסית מהר, וכמעט שאי אפשר לאחסן אותו בלא שיתקלקל. לכן נהוג לצייר בטמפרה תוך הכנת הצבעים בכמות קטנה, המספיקה רק לאותו יום. הדבר מכתיב סגנון ציור שונה מזה של צבעי שמן, שדורשים זמן רב עד אשר הם מתייבשים ומאפשרים ערבוב ומעבר בין צבעים באותה שכבה.

בתהליך הייבוש נוטים הצבעים להשתנות כך שהגוון לאחר הייבוש עז יותר מהגוון כשהצבע עוד לח. הגוון הסופי לאחר ייבוש של צבע הטמפרה נקבע לפי סוג הטמפרה, התוספים ותנאי הייבוש (חשיפה לאור, טמפרטורה וכו') כך שעל הצייר להיות בעל ידע רב וניסיון כדי לדייק בעבודתו. 
טמפרות אינם נוטות להיסדקות בייבוש אך הן יוצרות שכבת צבע לא גמישה יחסית ולכן עשויות להתפורר. 
לרוב תימצא לכה או ורנית על ציור טמפרה, כדי להגן על הצבע ולהוסיף לו ברק.

לקריאה נוספת
------------

* אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך 1, עמ' 140–141, הוצאת כתר, 1997.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמפרה** בוויקישיתוף
\* Making Egg Tempera
\* Step-by-step Egg Tempera Technique
\* The Society of Tempera Painters

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529675605171
* BnF: cb14443066w (data)
* GND: 4059425-7
* LCCN: sh85133694
* NDL: 00572853

 |
תקריב הפנים של המונה ליזה, מדגים את השימוש בטכניקת הספומאטו (במיוחד בהצללה סביב העיניים),צבע שמן על עץ מאת לאונרדו דה וינצ'י
**ספומאטו** (מאיטלקית: **Sfumato**, "מעושן"; טכניקה מעורפלת) הוא מונח שטבע לאונרדו דה וינצ'י לטכניקת ציור בה יש מעבר מדורג וזהיר מאוד מגוון לגוון או מצבע לצבע, עד שקשה להבחין בשלבים. טכניקה כזו יושמה בעיקר בציורי נוף. דוגמה לספומאטו ניתן למצוא בציורו של לאונרדו מונה ליזה שבו הנוף שמאחורי הדמות 'נסוג' אל הרקע ומתערפל. הטכניקה הייתה בשימוש נרחב בשל יכולתה לתת תחושת  עומק לציור, שכן במציאות העצמים הרחוקים ביותר בנוף נראים דהויים בצבעם בהשוואה לעצמים קרובים יותר לצייר. היות שהאמינו כי הסיבה לכך היא המדורות הרבות שהיו מדליקים בזמנו על הגבעות, ייחסו את התופעה האופטית הזאת לעשן, מכאן שמה של הטכניקה.

הגלגול המודרני לספומאטו הוא ה-Gradient, או ההדרגתיות, חילוף בין כמה צבעים שנעשה באופן מושלם על ידי המחשב. ההדרגתיות משמשת לאותן מטרות של הענקת עומק וניתן למצוא אותה בעבודות עיצוב רבות.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ספומאטו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ספומאטו** |

* ספומאטו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 111610668X

 |
**מכון ירושלים לדיינות** הוא ארגון המאגד מספר פעילויות ומוסדות ביניהן כולל אברכים "אוהל יוסף", בית דין לממונות "נתיבות חיים" בהכוונת הרב נפתלי נוסבוים, "בית הוראה" עבור המעוניינים להיוועץ בעניינים הלכתיים, תפעול אתר "דין", מכון מחקר תורני, ועוד. בראש המכון עומדים הרב יוסף פליישמן, אב בית דין "נתיבות חיים", והרב אשר פלג, המכהן גם כדיין.

כולל האברכים ממוקם צמוד לבית הדין, על מנת להכשיר את האברכים הלומדים בו להוראה, כחלק מפעילות זו, אברכים מהכולל משתתפים בחלק מהדיונים כשימוש והנחשבים שביניהם אף יושבים כדיינים בהרכבים השונים.

משרדי המכון נמצאים בירושלים אך למכון שלוחות נוספות כמו הכולל לדיינות שבקריית יערים.

המכון גם מוציא לאור ספרי הלכה, מהמפורסמים שבהם היא סדרת הספרים "עומקא דדינא". וכן עלון בשם "עלון המשפט" שבו נידונים נושאים שונים בחושן משפט.

אתר דין
-------

לוגו האתר
באתר "דין", רבני האתר מספקים מענה הלכתי לכל דורש, במגוון שפות, בכל תחומי ההלכה: דיני ממונות, הלכות אישות, כשרות המזון, שמירת שבת, שימוש במכשירים ואביזרים טכנולוגיים ועוד. השאלות ממוינות לפי נושאים, ונשלחות לרבנים המומחים בתחומן. כאשר נשלחות למערכת האתר שאלות מורכבות ביותר הדורשות מאמץ מחקרי מרוכז, רבני האתר נועצים בפוסקים חשובים ומדענים רלוונטיים, ומפרסמים את התשובות עם ריכוז של עיון הלכתי, ועם הפניות למקורות השונים, עבור ציבור הקוראים.

השאלות והתשובות נאספות באתר, וכך נרקם מאגר הלכתי, המכיל עשרות אלפי תשובות הלכתיות. 

בנוסף האתר מכיל מאגר פרסומי מאמרים הלכתיים מקיפים בנושאי אקטואליה שונים. 

באתר ניתן להוריד קבצים של חוזים והסכמים שונים שנערכו כדי להתאימם לכללי ההלכה היהודית (עם הקפדה מדוקדקת על דיני ריבית וכיוצא באלו). בין המסמכים ניתן למצוא: שטר היתר עסקה, צוואה הלכתית וצוואה של שני שותפים לחלוקה מחיים, הסכם שכירות, הסכם שותפות תיווך ושטר הלוואה עם ערב קבלן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עומקא דדינא, באתר אוצר החכמה
2. ↑  כתובת האתר היא din.org.il
3. ↑  כולל עברית, אנגלית, צרפתית ויידיש
4. ↑  מאגר מאמרים באתר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011533075005171
* LCCN: no2019116442
* WorldCat (עם LCCN): no2019-116442

 |
**אדהרבעל** היה בנו של מיקיפסה ונכדו של מסיניסה, ששלט על נומידיה בין 118 ל-112 לפנה"ס. מיקיפסה הותיר את הממלכה לשלושה: המלוכה לבנו הלא-חוקי והמאומץ יוגורתה ושיתוף סמכויות עם שני בניו החוקיים, אדהרבעל והיימפסל. השניים קינאו ביוגורתה ולא הסכימו להסדר שלטון זה, והממלכה חולקה לשלוש ממלכות, יוגורתה תקף את שתי הממלכות האחרות - רצח את היימפסל ואדהרבעל נמלט מפניו לרומא, על מנת לבקש את עזרתה של הרפובליקה הרומית בהשבת חלקו לידיו. הרומאים אכן סייעו לאדהרבעל להשיב את חלקו לידיו ב-117, אבל יוגורתה הצליח, במצור על בירת נומידיה קירטה לכבוש גם את חלקו של אדהרבעל והוא הומת בידי יוגורתה בשנת 112 לפנה"ס, למרות ניסיונו להפוך לבן חסות של הרומאים. יחד עם אדהרבעל הוצאו להורג גם סוחרים רומאים שהיו בעיר וסייעו בהגנתה.

ראו גם
------

* מלחמת יוגורתה

לקריאה נוספת
------------

* Lindley Murray, E. Merriam & Co, The English Reader, page 119 ff: "Speech of Adherbal to the Roman Senate"
* Sallust, S. A. Handford, The Jugurthine War: The Conspiracy of Catiline

הערות שוליים
------------

1. ↑  J. D. Fage, Roland Anthony Oliver, The Cambridge History of Africa p. 185-186
**טמפרטורת פלאנק**, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק, היא הטמפרטורה הגבוהה ביותר הניתנת למדידה. בקוסמולוגיה מקובל להתייחס לטמפרטורת פלאנק כאל ציון דרך בהתקררות היקום לאחר המפץ הגדול. לא ניתן לשחזר את מצבו של היקום קודם לרגע שבו הטמפרטורה ירדה עד כדי טמפרטורת פלאנק.

הערך
----

ערכה של טמפרטורת פלאנק ביחידות קלווין, הוא:


T

P

=

ℏ

c

5

G

k

B

2



=
1.41679
⋅

10

32

K

{\displaystyle T\_{P}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk\_{B}^{2}}}}=1.41679\cdot 10^{32}\,K}

{\displaystyle T_{P}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk_{B}^{2}}}}=1.41679\cdot 10^{32}\,K}
טמפרטורת פלאנק גדולה ב-25 סדרי גודל מטמפרטורת ליבת השמש וב-23 סדרי גודל מהטמפרטורה הגבוהה ביותר שהושגה בניסוי על פני כדור הארץ (2 מיליארד קלווין ב-Z machine).

הקשר לאורך פלאנק
----------------

כל גוף פולט קרינה בהתאם לטמפרטורה שלו. קרינה זו קרויה קרינת גוף שחור. חוק וין מאפשר לחשב את אורך הגל המרכזי של הקרינה, ועבור גוף שחומם לטמפרטורת פלאנק, ערכו של אורך הגל המרכזי הוא:



λ
=

h
c

k

B

x

T

P


=

h
c

k

B

x

ℏ

c

5

G

k

B

2



=

2
π

x

l

P

{\displaystyle \lambda ={\frac {hc}{k\_{B}xT\_{P}}}={\frac {hc}{k\_{B}x{\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk\_{B}^{2}}}}}}={\frac {2\pi }{x}}\,l\_{P}}

{\displaystyle \lambda ={\frac {hc}{k_{B}xT_{P}}}={\frac {hc}{k_{B}x{\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk_{B}^{2}}}}}}={\frac {2\pi }{x}}\,l_{P}}
{\displaystyle \,l\_{P}} מסמל את אורך פלאנק, שהוא האורך הקצר ביותר הניתן למדידה. \,x הוא קבוע חסר ממדים שערכו קרוב ל-4.96, ולכן אורך הגל האופייני הוא מסדר גודל של אורך פלאנק, כלומר טמפרטורה גבוהה יותר מטמפרטורת פלאנק תייצר קרינה שאורך הגל שלה קצר יותר מאורך פלאנק ולכן לא ניתן יהיה למדוד אותה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Planck Temperature | COSMOS

| יחידות פלאנק הבסיסיות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אורך פלאנק • מסת פלאנק • זמן פלאנק • מטען פלאנק • טמפרטורת פלאנק • יחידות נוספות |

 |
**למור עכברי אפור** (שם מדעי: *Microcebus murinus*) הוא מין מהמשפחה למורים צמריים שמקבוצת הלמורים החי במדגסקר. למור זה הוא פעיל בעיקר בלילה.

מאפיינים
--------

הלמור העכברי הוא אחד הפרימטים הקטנים בעולם. אורכו 25-28 ס"מ ומשקלו 58-67 גרם. הוא בעל עיניים גדולות בקדמת פניו וצבעם חום. עיניים אלה בעלי שכבה מחזירת אור העוזרת לראיית לילה. הכפות גדולות והזנב עבה וארוך, עוזר להיתפס בין הענפים. האוזניים גדולות ועוזרות ללמור לשמוע היטב בחשיכת הלילה.

הוא נפוץ ביערות גשם ויערות משווניים נוספים, בעיקר סביב עצי באובב גדולים. הוא מחפש בלילות חרקים שונים, בעיקר עשים, גמלי שלמה, חיפושיות וצרצרים וכן גם עכבישים וחולייתנים קטנים כמו זיקיות ושממיות. הוא ניזון גם מצוף.

הלמור העכברי הוא בעל חיים סוליטרי אך חבורות למורים ישנות יחדיו בחורים בעצים במשך היום. עם רדת הלילה כל למור מתנהל לבדו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור עכברי אפור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  למור עכברי אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN

למור עכברי אפור בהשוואה לאדם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531515205171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר מאת רוברט לדלום. אם התכוונתם לסיטואציה ללא מוצא, ראו מעגל קסמים.

**מעגל הקסמים** (באנגלית: **The Matarese Circle**) הוא ספר מאת הסופר רוברט לדלום. עלילת הספר עוסקת במלחמה הקרה ובמאבק הבין גושי.

עלילת הספר
----------

עלילת הספר מתרחשת בימי המלחמה הקרה. מותם של שני אישים בכירים, משני צדי המתרס, מזעזע את האיזון בין שתי המעצמות. מן הצד האחד בערב חג המולד, בבית הזונות המפואר ביותר בניו יורק, נרצח ראש המטות המשולבים של צבא ארצות הברית, הגנרל אנתוני בלקבורן. ברוסיה נרצח מדען גרעין בכיר. בשני המקרים הראיות מעידות כי מתנקש מן הצד שכנגד ביצע את המשימה. האירועים מעמידים את עולם הביון האמריקאי על רגליו. בברית המועצות מתגלה לוואסילי טאליינקוב, "הצפעוני", הרוצח המקצועי ביותר של הק.ג.ב כי ארגון מרושע ורב עוצמה, שאנשיו מחזיקים בעמדות מפתח בכל מדינה בעולם, שהיה מעורב כמעט בכל רצח פוליטי במאה העשרים, זומם עכשיו לגרור את המעצמות לעימות עולמי, ולנצל את המהומה להגיע לשליטה מוחלטת. בהיעדר תמיכה מבית, מבודד ומנוכר מחליט טאליינקוב לפנות לאדם היחיד היכול לסייע לו, אויבו משכבר – "הזאב הבודד", הוא בראנדון סקופילד, הסוכן החשאי והמתנקש המיומן ביותר של חטיבת השירות הקונסולרי ("שיר קונס") במשרד החוץ האמריקני.

סקופילד הוא מקצוען ותיק בתחום. לאחר גיוסו למשרד החוץ מאוניברסיטת הרווארד הוצב בחטיבת השירות הקונסולרי. בתחילה היה מיועד לתפקיד דיפלומטי והצבתו שם הייתה אמורה להיות קצרת מועד. ואולם שדה הקרב המודיעיני בו פעלו אנשי החטיבה השתנה ואיתו ייעודה המבצעי. סקופילד עבר הכשרה כלוחם קומנדו, וכמתנקש מיומן. עד מהרה הפך לסוכן חשאי שפעל ברחבי העולם, וכתוצאה מכך ליריבו הטבעי של "הצפעוני". הדו-קרב בינו לבין טאליינקוב הפך לאישי לאחר מותה של אשתו של סקופילד, שנהרגה במארב שהציבו לה סוכני הק.ג.ב במזרח ברלין.

במהלך מתוחכם מצליח טאליינקוב ליצור מגע עם סקופילד ולשכנעו באמיתות האיום, וכי עליהם לשתף פעולה כדי לעצור את אנשי ארגון מאטארס. הספר פועל על פי קווי עלילה שבמרכזה מרגל או לוחם בודד, אשר אף כי הוא מצטייר כפראנואיד בתחילה, מתברר שאכן מתנהל אחריו מצוד, לעיתים על ידי עמיתיו לארגון, והוא רדוף ונמלט עד אשר הוא מוצא לעצמו עמית או חבר, שלא ברור אם ניתן לבטוח בו. בדרך כלל על פי נוסחה זו מצליח הפרוטגוניסט להוכיח כי הוא חף מפשע ולהביא את הרשעים על עונשם. בעלילה שכזו תמיד מצויה בקונפליקט זכותו של הגיבור להפעיל את כל כישוריו, אותם רכש ובהם השתמש בשירות המולדת, כנגד רודפיו וכדי לנצח את אויביו אף כי לא קיבל לכך הכשר על ידי המדינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "מעגל הקסמים", באתר "סימניה"
* מעגל הקסמים, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוברט לדלום, **מעגל הקסמים**, הוצאת שלגי-רמדור, 1980, עמוד 77, "כבר בשלב מוקדם, איפוא, ביקש סקופילד להישלח לקורס-קומאנדו; הוא בילה חמישה חודשים באמריקה-המרכזית, שם התאמן בשיטות המילוט, הקיום וההתמודדות-האישית, תקיפה והגנה גם יחד, בנסיבות האכזריות ביותר שהמציא דמיון-האדם".
2. ↑  רוברט לדלום, **מעגל הקסמים**, הוצאת שלגי-רמדור, 1980, עמוד, 191, "בראנדון כרע ברך תוך כדי שליפה. בירייה הראשונה הפיל ארצה את אחד משני הגברים שולפי-הנשק".
לוח זיכרון עם דיוקנו של משה אלטמן על קיר הבית שבו התגורר בצ'רנוביץ בשנים 1961–1981
**משה אלטמן** (ביידיש: **משה אַלטמאַן**; 8 במאי 1890, ליפקאני, בסרביה, האימפריה הרוסית – 21 באוקטובר 1981, צ'רנוביץ) היה סופר ומשורר יידי.

ביוגרפיה
--------

הוא למד בחדר ועד 1908 הוא למד בגימנסיה פרטית בקמניץ-פודולסקי יחד עם יעקב שטרנברג. ב-1918 עבר לבוקרשט, שנה מאוחר יותר עבר לצ'רנוביץ וב-1921 החל לעבוד בפדרציית תרבות היידיש של רומניה. ב-1920 החל לפרסם את השירים הראשונים וביקורות ספרותיות. יותר מאוחר הוא עבר לחבר פרוזה. חיבוריו התפרסמו בעיתונים וכתבי עת ברומניה, פולין וארצות הברית. ב-1926 יצא לאור בצ'רנוביץ קובץ חיבוריו הראשון, "בלענדעניש" (תעתועים).

ב-1930 היגר לארגנטינה, שם ניהל בית יתומים יהודי, אך ב-1931 חזר לרומניה והפך לעורכו של השבועון הספרותי "די וואָך" (השבוע). ב-1939 עבר לברית המועצות יחד עם יעקב שטרנברג. זמן קצר לאחר מכן עברו בסרביה ובוקובינה לידיה של ברית המועצות ואלטמן חזר לבסרביה. הוא היה חבר באגודת הסופרים של ברית המועצות.

עם פלישת גרמניה לברית המועצות התפנה אלטמן למרכז אסיה. עם סיום מלחמת העולם השנייה הוא שב להתגורר בצ'רנוביץ ועבד כעורך הספרותי של התיאטרון היידי של קייב (בניהולו של משה גולדנבלט), שעבר לצ'רנוביץ לאחר המלחמה.

ב-1949 נעצר אלטמן יחד עם יעקב יקיר, מוטל סקציאר והרץ ריבקין ונשפט לעשר שנים בגולאגים. ב-1955 הוא שוחרר ושמו טוהר. עם תחילת הופעתו של כתב העת "סאָוועטיש הײמלאַנד" ב-1961 החל אלטמן לפרסם בו את חיבוריו.

### ארכיון

ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משה אלטמן** בוויקישיתוף
* משה אלטמן, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* משה למסטר, משה אלטמן, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* משה אלטמן (1890-1981), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506154305171
* GND: 124842550
* ISNI: 0000 0000 2237 8953
* LCCN: n83042523
* SUDOC: 261771493
* VIAF: 15715399
* WorldCat: lccn-n83042523

 |
**מעגלי האבן בסנגמביה** (צרפתית **Cercles mégalithiques de Sénégambie**; אנגלית **Senegambian stone circles**) הם ארבע קבוצות של אבנים גדולות מתוך 1,053 קבוצות דומות המכילות 29,000 אבנים סך הכל. המעגלים שוכנים לאורכה של רצועה ברוחב של 100 ק"מ המשתרעת מצפון לנהר גמביה בסנגל ובגמביה ועד למרחק של 350 ק"מ משפך הנהר אל האוקיינוס האטלנטי. ריכוז המעגלים גדול במיוחד במערבה של הרצועה, ושם שוכנים ארבעת המעגלים הספציפיים.

חלק מהמעגלים מתוארכים לתקופה ארוכה בת למעלה מ-1,500 שנים, בין המאה ה-3 לפנה"ס ועד המאה ה-16, והם שרידיה של קבוצה תרבותית ודתית שהתקיימה במערב אפריקה בתקופות אלה. המעגלים שימשו כמקומות קדושים וכאתרי קבורה, אם כי לא ברור לחלוטין מהו הקשר בין האבנים במעגלים לשימוש באתרים כמקום קבורה, שכן אין בהכרח חפיפה בין גיל המעגלים לבין גיל הקברים.

האבנים במעגלים הובאו מאתרי כרייה ועובדו באמצעות כלי ברזל. צורתן היא כשל גליל או מצולע בגובה ממוצע של 2 מטר ובמשקל של עד 7 טון. כל מעגל כולל בדרך כלל בין 8 ל-14 אבנים, וקוטרו עומד על 4 עד 6 מטר. חלק מהמעגלים מכילים שתי שורות של אבנים, כשאחת מהן מקיפה את האחרת. כל המעגלים שוכנים בסמוך לתילי קבורה המוכרים גם מאזורים סמוכים אחרים במערב אפריקה, ברחבי מאלי ומאוריטניה. ארבעת המעגלים הוכרזו בשנת 2006 כאתר מורשת עולמית. האתרים הם:

* **סינה נגאיין** (סנגל): אתר סינה נגאיין הוא הגדול באזור וכולל 52 מעגלי אבן כשאחד מהם כפול. בסך הכל יש באתר זה 1,102 אבנים, ואלה הובאו ממכרה הממוקם כקילומטר מזרחית לאתר.

מיקום: 13°41′43″N 15°32′07″W﻿ / ﻿13.69528°N 15.53528°W﻿ / 13.69528; -15.53528.
* **וואנאר** (סנגל): בוואנאר 21 מעגלי אבן, אחד מהם כפול.

מיקום: 13°48′00″N 15°42′00″W﻿ / ﻿13.80000°N 15.70000°W﻿ / 13.80000; -15.70000.
* **וואסו** (גמביה): באתר 11 מעגלים, ומחקרים במקום חשפו שרידי גופות שנקברו בו בין השנים 927 ל-1305. נראה כי האבנים הובאו ממכרה הממוקם כ-200 מטר מזרחית לאתר, ומועד הקמתן מתוארך לשנת 750 עם סטייה אפשרית של 110 שנים לשני הכיוונים.

מיקום: 13°41′50″N 14°52′00″W﻿ / ﻿13.69722°N 14.86667°W﻿ / 13.69722; -14.86667.
* **קרבאטש** (גמביה): באתר תשעה מעגלים כולל מעגל אחד כפול. בכל מעגל בין 10 ל-24 אבנים, והאבנים המרכיבות אותו זהות זו לזו בצורתן ובגודלן, ונעות בין גובה של 60 ס"מ לגובה של 2.45 מטר.

מיקום: 13°45′00″N 15°06′00″W﻿ / ﻿13.75000°N 15.10000°W﻿ / 13.75000; -15.10000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעגלי האבן בסנגמביה** בוויקישיתוף
* אודות מעגלי האבן בגמביה
* אודות מעגלי האבן

| Flag of SenegalFlag of Senegal סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בסנגל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפארק הלאומי ניוקולו-קובה • גורה • דג'ודג' • סן-לואי • מעגלי האבן בסנגמביה (בשיתוף עם גמביה) • הדלתה של הסלום • חבל בסארי: בסארי, פולה ובדיק |

 |

| Flag of the GambiaFlag of the Gambia סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בגמביה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ג'יימס איילנד ואתרים קשורים • מעגלי האבן בסנגמביה (בשיתוף עם סנגל) |

 |
**אלקטרודת מימן תקנית** (אנגלית: **Standard hydrogen electrode**) היא הכינוי לחצי תא חשמלי המורכב מאלקטרודת פלטינה הטבולה בתמיסה מימית חומצית בריכוז אפקטיבי של 1 מולר, ובטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס, אשר לתוכה מוזרם גז מימן ({\displaystyle \ \mathrm {H\_{2}} }) בלחץ כולל של 1 אטמוספירה.

באופן היסטורי, מערכת זו נבחרה לשמש כהתקן הייחוס התקני לקביעת פוטנציאלי החיזור של מערכות אלקטרוכימיות אחרות ועל כן נקבע שפוטנציאל החיזור התקני עבורו יהיה 0 וולט.

**התגובה הכימית המתרחשת:**

{\displaystyle \ \mathrm {2H\_{3}O^{+}(aq)+2e^{-}\rightleftharpoons H\_{2}(g)+2H\_{2}O\qquad E^{0}=0.00V} }

**רישום תקני של התגובה:**

{\displaystyle \ \mathrm {Pt,\ H\_{2}(1\ atm)\ |\ H\_{3}O^{+}(1.0M)\qquad E^{0}=0.00V} }

פרטי ההתקן
----------

1. לוח מתכתי שטוח עשוי פלטינה (האלקטרודה)
2. גז מימן המוזרם על פני השטח של האלקטרודה
3. תמיסה מימית חומצית בריכוז אפקטיבי של 1 מול לליטר
4. ווסת למניעת כניסת חמצן
5. פתח חיבור לחצי תא אחר

ראו גם
------

* פוטנציאל אלקטרודה תקני
* טבלת פוטנציאלי חיזור תקניים

הערות שוליים
------------

1. ↑  IUPAC > Gold Book > standard hydrogen electrode
2. ↑  The Hydrogen Reference Electrode
פנטלנדיט מקמבלדה שבאוסטרליה המערבית. גודל הדגימה 1.7 ס"מ על 2.9 ס"מ
**קבוצת הפנטלנדיט** היא קבוצה של מינרלים סולפידיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל פנטלנדיט, המינרל הנפוץ ביותר, והראשון מקבוצה זו שזוהה.

הנוסחה הכללית של המינרלים החברים בקבוצה היא XY8(S, SE)8 כאשר X יכול להיות כסף, מנגן, קדמיום או עופרת, ו-Y יכול להיות נחושת. מתכות מגוונות יותר כדוגמת ניקל, ברזל או קובלט יכולים להיות הן באתר X והן באתר Y.

לכל המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט יש סימטריה איזומטרית, חבורת סימטריות נקודתית "הקסאוקטהדרלית" {\displaystyle 4/m\ {\bar {3}}\ 2/m}, וחבורת סימטריות מרחבית *Fm3m*.

המבנה המרחבי של המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט מורכב למדי, בתצורת קובייה ממורכזת פנים, כאשר יוני המתכת במרכז של ארבעונים (ארבעה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי במרכז) או תמניונים (שישה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי ) במרכז.

מכל המינרלים החברים בקבוצה רק הפנטלנדיט מצוי בשפע, ושאר חברי הקבוצה הם מינרלים נדירים.

המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט
-------------------------

* **ארגנטופנטלנדיט** – Ag(Ni,Fe)8S8
* **ג'פרויאיט** – Ag,Cu,Fe)9(S,Se)8)
* **מנגן-שדלוניט** – Mn,Pb,Cd)(Cu,Fe)8S8)
* **פנטלנדיט** – Fe,Ni)9S8)
* **קובלט-פנטלנדיט** – Co,Ni,Fe)9S8)
* **שדלוניט** – Pb,Cd)(Cu,Fe)8S8)

קישורים חיצוניים
----------------

* Charalampos Kalyvas,  *Synthesis of metal/iron/sulfur clusters relevant to biological systems* הקישור מצביע אל העמוד הרלוונטי לקבוצת הפנטלנדיט בספר באמצעות Google Books.
* פנטלנדיט באתר Mineral Galleries – בדף יש תיאור קצר של קבוצת הפנטלנדיט
* קבוצת הפנטלנדיט באתר Mindat
קרון מכ"ם P-15 על גבי משאית זיל 157
**P-15** (קוד דיווח נאט"ו: "פלאט פייס"; "Flat Face") הוא מכ"ם גילוי אווירי מתוצרת ברית המועצות לטווח בינוני.
המכ"ם הוכנס לשירות בשנת 1955. בשנת 1962 הוכנס לשירות דגם משופר P-15N שבו מקלט רגיש יותר. בשנת 1970 הוכנס לשירות הדגם P-15MN שבו שיפור ביציבות קצב המתקפים. המכ"ם שופר גם במרוצת שנות השבעים דגם משופר זה הוא המכ"ם P-19.
המכ"ם משמש כחלק ממערכת הגילוי של סוללת טילי קרקע-אוויר מסוג SA-3 ולפעמים משמש גם כמכ"ם גילוי המשתתף ביצירת התמונה האווירית הכוללת. סימן ההיכר העיקרי החיצוני של המכ"ם הוא שתי אנטנות פלח זו מעל זו.

היותו של המכ"ם מותקן על משאית יחידה שיפר משמעותית את ניידותו בהשוואה למכ"ם הנפוץ מאותה התקופה P-12. ניידות זו נדרשה גם לנוכח ניידותה החלקית של מערכת הטק"א SA-3 שעמה פעל המכ"ם.

המכ"ם P-15 נמכר לחלק ממדינות ערב ולמדינות הגוש הקומוניסטי. מכ"ם זה והדגם המשופר P-19 פועלים עד היום (ועשרות מהם פועלים במדינות העימות לישראל) וזאת על אף שהן נחשבות למיושנות. מאחר שהן משמשות כמכ"מ הגילוי למערכת הטילים SA-3 שהייתה למערכת טק"א נפוצה.

המאפיינים האלקטרונים של המכ"ם
-----------------------------

| פרמטר אלקטרוני | ערך |
| --- | --- |
|  |
| תחום תדר שידור RF | UHF |
| תדר | כ-830 מגה הרץ |
| מרווח המתקפים (PRI) | 1.5-2.0 מילישניות |
| קצב שידור מתקפים (PRF) | 500-680 הרץ |
| טווח גילוי | 150 ק"מ |
| עוצמת שידור | 270 קילו-וואט |
| רוחב אלומה | 4° |
| זמן סיבוב האנטנה | 10 שניות |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **P-15** בוויקישיתוף
**M23** (מ-**Messier 23**, או **NGC 6494**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-2,150 שנות אור ממערכת השמש ומכיל לפחות 150 כוכבים שזוהו.

היסטוריה
--------

הצביר התגלה על ידי שארל מסיה ב-20 ביוני 1764 ותואר על ידיו כ"צביר של כוכבים קטנים קרובים זה לזה". ויליאם הרשל ציין בשנת 1786 כי הצביר מכיל כוכבים רבים ומפוזרים בעלי בהירות נראית דומה. בשנת 1953 בסקר שבוצע במצפה הכוכבים נורמן לוקייר שבאקסטר, נספרו בצביר 149 כוכבים. 

לצביר דרגת בהירות 6.9 וקל לזהותו באמצעות משקפת כ-4.3 מעלות מצפון-מערב לכוכב μ (מו) בקשת. כוכבי הצביר הבהירים ביותר הם מדרגת בהירות 9.2, וניתן לצפות בהם ובעשרות כוכבים עמומים יותר באמצעות טלסקופ חובבים.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של הצביר כ-15 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,150 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-27 דקות קשת - מעט פחות מקוטרו של הירח המלא. בסקר שנעשה על כוכבי הצביר נספרו 12 כוכבים מדרגת בהירות 10 ומטה, 17 מדרגת בהירות 11, 24 מדרגת בהירות 12, 20 משדרגת בהירות 13 ו-96 כוכבים עמומים יותר. כוכבי הצביר הם כוכבים פחות חמים מהכוכבים של מרבית הצבירים הפתוחים, כשהחם ביותר מביניהם הוא מסוג ספקטרלי B9 בלבד, בעוד שבצבירים פתוחים נמצאים בדרך כלל בעיקר כוכבים צעירים מסוג ספקטרלי B. ככל הנראה מדובר בצביר ותיק יחסית שגילו מוערך בכ-200 מיליוני שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M23** בוויקישיתוף
* M23 בקטלוג מסיה באתר SEDS
* M23, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**קבוצת הפלטינה** או **משפחת הפלטינה** היא קבוצה שמכילה שש מתכות בעלות תכונות פיזיקליות וכימיות דומות. המתכות הן רותניום, רודיום, פלדיום, אוסמיום, אירידיום ופלטינה. כה רב הוא הדמיון ביניהן, עד כי לרוב הן נמצאות בטבע בשכנות זו לזו. דמיון זה נובע מכך, שמתכות מעבר אלו צמודות אחת לשנייה בטבלה המחזורית ויוצרות צורת מלבן.

היסטוריה
--------

סגסוגות פלטינה טבעיות היו ידועות לאדם כבר מלפני מאות שנים. האזכור האירופאי הראשון לפלטינה היה בכתביו של הומניסט איטלקי ב-1557 כשכתב על מתכת מסתורית שנמצאה במכרות במרכז אמריקה.

הספרדים כינו את המתכת "פלטינה" או "כסף קטן" כשהם נתקלו בה לראשונה בקולומביה. הספרדים התייחסו אל פלטינה בתור זיהום בכסף שהם כרו.

שימושים
-------

שש המתכות הללו מתפקדות כזרזים של תגובות כימיות, בעלות עמידות יוצאת דופן לתגובות כימיות רבות ומתאימות לתכשיטים. כמו כן, יש להן מערך אלקטרונים יציב במיוחד. תכונות אלו מנוצלות על ידי התעשייה.

התעשייה הכימית משתמשת בפלטינה או סגסוגות פלטינה ורודיום בזירוז תהליכים כימיים כמו חימצון חלקי של אמוניה תוך יצירת חנקן חמצני שהוא חומר גלם לדשנים, חומרי נפץ וחומצה חנקתית.

למתכות מקבוצת הפלטינה שימוש נרחב בסינתזות בכימיה אורגנית.

בבתי זיקוק, פלטינה היא זרז שימושי בטיהור נפט גולמי ותהליכים נוספים בייצור אוקטן, בנזין ותרכובות ארומטיות לתעשייה הפטרוכימית.

מאז 1979, יצרני מכוניות משתמשים במתכות מקבוצת הפלטינה בתור משטחים מחמצנים בממיר קטליטי, שגורמים לפחמן חד-חמצני (CO) להגיב עם חמצן וליצור פחמן דו-חמצני (CO2) ובכך להפחית את הנזק הסביבתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* קבוצת הפלטינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00562846
* NKC: ph124110

 |