recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מישל לייריס** (בצרפתית: Michel Leiris 20 באפריל 1901, פריז – 30 בספטמבר 1990, איל-דה-פראנס) היה אתנוגרף וסופר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

לייריס סיים את לימודי פילוסופיה בשנת 1918, תקופה מסוימת הוא התעניין בלימודי כימיה אך מהר מאוד עזב את הלימודים. בשנים 1921–1924 הוא התקרב למקס ז'אקוב ואנדרה מסון דרכו הפך להיות סוריאליסט וכתב מספר יצירות שפורסמו בירחון סוריאליסטי.

בשנת 1930 השתתף לייריס במשלחת צרפתית לאפריקה שחזרה רק כעבור ארבע שנים. בעקבות התנסויותיו במהלך סיור זה, כתב לייריס ספר בשם L’Afrique fantôme. עם חזרתו לפריז, הוא התחיל לעבוד במוזיאון האדם, שם עבד עד לשנת 1971. בהיותו עובד מוזיאון הוא התקרב לדבורה ליפשיץ ועזר לה גם כאשר היא פוטרה מהעבודה.

החל משנת 1937 הוא היה פעיל בחוג סוציולוגי שהוקם על ידי ז'ורז' בטאיי.

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה השתתף לייריס במשלחת נוספת למושבות צרפתיות באפריקה. הוא התנגד לפעילות הצרפתית החל מתחילת הלחימה במלחמת העצמאות של אלג'יריה.

ב-1948 הביע תמיכה בציונות ובלח"י, "שנאבק באימפריאליזם האנגלי לא רק כאויב של העם היהודי, אלא גם כמדכא של העם הערבי".

בשנת 1977, ליריס חתם על עצומה שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים (מתחת לגיל 15 - גיל ההסכמה בצרפת).

בשנת 1992 פורסם ספר אוטוביוגרפי בו תיאר מספר רב של אמנים עמם נפגש במהלך חייו.

לקריאה נוספת
------------

* **ימי גברות** מאת מישל לאריס. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישל ליריס** בוויקישיתוף
* עבודות של מישל לייריס
* מישל ליריס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מישל ליריס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mathieu Bouchard, Les intellectuels et la question palestinienne (1945-1948), **Confluences Méditerranée 2010/1 (מס' 72), עמודים 27-19**, 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264481405171
* BNE: XX969136
* BnF: cb11912271m (data)
* CANTIC: a10375594
* CiNii: DA01617516
* GND: 118571346
* ICCU: CFIV005526
* ISNI: 0000 0001 2321 2864
* LCCN: n80038173
* NDL: 00447303
* NKC: jn19990004977
* NLA: 35299250
* NLK: KAC201713236
* NTA: 068875606
* SELIBR: 247620
* SNAC: w6cg0dwp
* SUDOC: 027422143
* Trove: 196991
* VcBA: 495/281082
* VIAF: 92045420
* WorldCat: lccn-n80038173

 |
יחזקאל המאירי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
**יחזקאל המאירי** (16 באפריל 1934–21 בפברואר 1989)היה דור חמישי לבני צפת, סופר, עיתונאי ומייסד מוזיאון בית המאירי, שהפך למפעל חיים במשך 30 שנה.

ביוגרפיה
--------

המאירי היה דור חמישי בארץ למשפחתו שהגיעה לצפת מאירן, אחרי  רעידת האדמה בשנת 1837. מגיל 16 שימש כתב בשבועון הילדים של העיתון ידיעות אחרונות, וסיפר לילדים מסיפורי צפת. משנת 1953 שימש כתב מן המניין בעיתון ידיעות אחרונות, וכן ברשת הרדיו קול ישראל, ככתב הרדיו בצפון הארץ. בדרכו המיוחדת סיפר המאירי על התרחשויות שונות ביישובי הצפון בגבול הצפון, ונגע בסיפורים אישיים. המאירי הנחה תוכניות רדיו בנושא צפת, ויש האומרים כי בהן נולד הביטוי: "זקני צפת".

בשנות ה-60 ספרה לו מכרה על היעלמותו של ראובן ליבס והוא סייע לה באיתור עדות שליבס נמצא בכלא תדמור בסוריה. לאחר שחרורו של ליבס ישב איתו המאירי לשמוע את סיפורו, אותו כתב בספר שבויי סוריה. ספרים נוספים שכתב היו על מלחמת ששת הימים ברמת הגולן ועל מלחמת העצמאות ("צפת בצבת"). במשך 30 שנה עסק המאירי בשיקום ושיחזור מערכות מבנים בעיר העתיקה בצפת, והקים את מוזיאון בית המאירי בצפת, המוקדש למאתים שנות היסטוריה של העיר.

נפטר בשנת 1989, לאחר שזכה לראות את חלום חייו, בדמות המוזיאון לחקר תולדות היישוב היהודי בצפת, מתגשם. לאחר פטירתו הוקדש חדר מיוחד במוזיאון להנצחת האיש ועשייתו המגוונת.

מצפור על שם יחזקאל המאירי בצפת. מימין - הר מירון, למטה - בית הקברות היהודי

ספריו
-----

* **משני עברי הרמה**, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1994.
* **צפת בצבת : צפת במצור ובקרב תש"ח**, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988
* **שבויי סוריה א'**, הוצאת בוסתן, 1974
* **שבויי סוריה ב לתדמור ובחזרה**, הוצאת מודן
* **בתי כנסת בצפת - קורות, אמונות ודמויות**, הוצאת בית המאירי, ה'תשמ"ב
* **מאורעות הדמים אב תרפ"ט - אב תשל"ט, חמישים שנה לטבח בצפת**, הוצאת בית המאירי, ה'תשמ"א

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של יחזקאל המאירי, באתר "סימניה"
* רשימת הפרסומים של יחזקאל המאירי, בקטלוג הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  דויד שליו, חובתי לישראלים בכלא תדמור, דבר, 29 ביוני 1965

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276548305171
* BnF: cb12772362z (data)
* GND: 1127624350
* ISNI: 0000 0000 6696 8234
* LCCN: n88174715
* NTA: 164356924
* VIAF: 65565098
* WorldCat (עם VIAF): 65565098

 |
**צפורה דגן** (נולדה ב־1930) היא פעילה בשימור, תיעוד והנצחת מורשת הפלמ"ח, ומרצה על הארגון.

ביוגרפיה
--------

צפורה נולדה ב־1930 בתל אביב לאייזיק-יצחק גרינברג, נגן צ'לו בתזמורת הפילהרמונית הישראלית וטכנאי שיניים ולד"ר שרה-סוניה מרקין, רופאת שיניים בתל אביב. לאחר שסיימה את בית הספר העממי הצטרפה לנוער הצעיר בהגנה שעסק בהדבקת כרוזים.

בשנת 1945, בגיל 15, הצטרפה להכשרת הנוער העובד והלומד בקיבוץ אשדות יעקב שארכה חצי שנה, בסיומה התאחדה ההכשרה עם הכשרה מקבוצת כנרת להכשרה מגויסת "רגבים" שגויסה לפלוגה א' בגדוד הראשון של הפלמ"ח, והתמקמה בקיבוץ יגור. ב־29 ביוני 1946, בשבת השחורה, נאסרו רוב חברי קיבוץ יגור ואנשי הפלמ"ח ששהו שם, ועל השאר התושבים, בניהם צפורה, הוטל מצור, ממנו ברחה לאחר כמה ימים. לאחר מכן עברה הכשרת "רגבים" לקיבוץ חפציבה, שם ניתנו להם שמות מחתרתיים וצפורה כונתה תרצה בן דוד. באוגוסט 1946 שויכה ההכשרה לפלוגה ד' של הפלמ"ח והם עברו אימונים ומסעות. באוגוסט 1947 נשלחה צפורה עם חברי ההכשרה אל "הגבעה" שליד רחובות שם הם עבדו במכון איילון, מפעל מחתרתי תת-קרקעי לייצור תחמושת של ההגנה, וייצרו כדורי תשעה מ"מ עבור תתי־מקלע מסוג סטן. ב-6 בפברואר 1948, נישאה צפורה למתי שהיה חבר בהכשרה והם המשיכו לאורך מלחמת העצמאות להתגורר בגבעה ולעבוד במכון איילון.

ב־1949, לאחר סיום מלחמת העצמאות, התיישבו צפורה ומשפחה יחד עם חברי ההכשרה במעגן מיכאל והיא הקימה שם מרפאת שיניים. באותן שנים היא הייתה גם מהראשונות שעסקו בהדרכת ריקודי עם בישראל. לאחר כעשור הם עברו להתגורר במקוה ישראל והיא שימשה מורה לכלכלת בית. מאז 1990 מתגוררת בחולון.

דגן חברה בארגון חברי ההגנה, ראיינה ותחקרה כ־130 חברי פלמ"ח, הגנה ומתנדבי הצבא הבריטי, וסיפוריהם תועדו ונשמרו בארכיון ההגנה בבית אליהו גולומב ובארכיון צה"ל. במשך כ-20 שנה הרצתה לתלמידי מוסדות חינוך ולחיילי ולחיילות צה"ל על הפלמ"ח וההגנה, על ייצור הנשק במחתרת ועל הקמת צבא ההגנה לישראל. היא כתבה מספר ספרים המתעדים את פעילות הפלמ"ח.

ב־2015 זכתה באות יקירת העיר חולון. ב־2021 קיבלה את מדליית הרמטכ"ל אביב כוכבי במסגרת ציון שמונים שנה להקמת הפלמ"ח.

ספריה
-----

* צפורה דגן, **רגבים; זכרונות, 1943-1949**, 2005
* צפורה דגן, **שבת שחורה וכלניות אדומות**, מהדורה שנייה, 2006
* צפורה דגן, **סיפורה של קבוצה וסודה של גבעה**, בית הפלמ"ח - הספרייה, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* הבלוג ממחברתה של צפורה דגן
* צפורה דגן, באתר עיריית חולון
* אורלי גולדקלנג, ‏"'ראשונים תמיד אנחנו' לא הייתה רק סיסמה, זו הייתה המציאות", בעיתון מקור ראשון, 27 בפברואר 2022
* צפורה דגן, באתר הפלמ"ח
* ראיון מקיף עם צפורה דגן, רשימת השמעה, באתר יוטיוב‏ (7 חלקים)
* צפורה דגן, באתר רוקדים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  צפורה דגן, באתר עיריית חולון
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  אורלי גולדקלנג, ‏"'ראשונים תמיד אנחנו' לא הייתה רק סיסמה, זו הייתה המציאות", בעיתון מקור ראשון, 27 בפברואר 2022
3. 1 2 3 4 5  צפורה דגן, באתר הפלמ"ח
4. 1 2 3 4  הכשרת "רגבים" יגור - חפציבה 1945-1947, באתר הפלמ"ח
5. ↑  צפורה דגן, פרק ב', ריקודי-עם ישראליים - ריקודים ראשונים משנת 1945, באתר רוקדים
6. ↑   ציפורה דגן - ביקור נשיא המדינה מר יצחק הרצוג בבית גולומב- מוזיאון ההגנה 8.9.2022, סרטון בערוץ "Peleg Levy", באתר יוטיוב (אורך: 05:46)
7. ↑  מפגש הוקרה עם הרמטכ"ל, באתר ממחברתה של צפורה דגן, 11 באוקטובר 2021
גב תחתון של אישה יושבת, עם גומות ונוס מסומנות בשני חצים
**"גומות ונוס"** (באנגלית: **Dimples of Venus**; מכונות גם "גומות גב", "גומות עכוז", "גומות ונוסיות") הן שתי שיניות (indentations) סימטריות במישור החיצי (הסגיטלי) שלעיתים ניתנות להבחנה על פני הגב התחתון האנושי, מעל השסע הבין-גלוטאלי. הן מופיעות בדיוק על פני השטח של שני מפרקי העצה והכסל, המיקום שבו מחוברת עצם העצה לעצם הכסל (ilium) של האגן.

סקירה כללית
-----------

המונח "גומות ונוס", אף שהוא לא פורמלי, הוא שם מקובל מבחינה היסטורית בתחום המקצוע הרפואי לטופוגרפיה השטחית של מפרקי העצה והכסל. השם הלטיני הוא fossae lumbales laterales ("שיניות מותניות צידיות"). שיניות אלו נוצרות על ידי רצועה קצרה הנמתחת בין קוץ הכסל האחורי העליון (PSIS) של האגן לעור.

הן קרויות על שם ונוס, אלת היופי הרומית, ולעיתים מקושרות לסמל של יופי ושל אסתטיקה. ניתן להבחין בהן הן בגב הנשי והן בזה הגברי, אך הן נפוצות יותר ובולטות יותר בקרב נשים.

שימוש נוסף במונח "גומות של ונוס" באנטומיה כירורגית מתייחס לשתי שיניות סימטריות בחלקה האחורי של עצם העצה, המכילות גם תעלה ורידית. הן משמשים נקודת ציון למציאת ההיבטים המפרקיים העליונים של עצם העצה כנקודת מכוון להצבת בירגי גבעול בניתוחי עמוד השדרה.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפכו גומות ונוס למיקום פופולרי בקרב נשים לפירסינג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גומות ונוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Moore, Keith (2005). *Clinically Oriented Anatomy* (באנגלית) (5th ed.). Lippincott Williams & Wilkins. p. 534. ISBN 0781736390.
2. ↑  *Youmans Neurological Surgery*; 5th ed. 2004
3. ↑  Lori. "Getting Back Dimple Piercings, Healing & Best Ideas". *FMag.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-01-17.
רבי **יעקב נורטהויזן** (נהרג בט"ז באייר ה'ק"ט, 1349) היה מחכמי אשכנז במחצית הראשונה של המאה ה-14, ושימש ראש ישיבה בנורדהאוזן. ככל הנראה, הוא מחברם של פסקי התוספות המודפסים במהדורות התלמוד הבבלי.

על פי המשוער, היה מצעירי תלמידיו של מהר"ם מרוטנבורג, בסוף ימיו של האחרון.

תיאור מפורט של מותו על קידוש השם עם ישיבתו ובני קהילתו בגזרות ק"ט בימי המוות השחור, השתמר ונכלל בספר "מנהגות וורמייזא":

> 
> ...בקשו מהערונים שיתנו להם רשות להיות מוכנים לקידוש השם ואחר כך לקחו טליתיהם ואת התכריכים ואחר כך כשחפרו בור להריגתם וחיפו את הבור בקרשים ארזים בוערים באש עמדו כל הקהל ורקדו מפזזים ומכרכרים איש את ידו ורבי יעקב ורבי מאיר בנו בראשם וקפצו כולם לתוך הבור ורבי מאיר הלך סביבות הבור להשגיח שיהיו כולם שם ואחר כך כשנשאר באחרונה רצו הגויים להחיותו, אך אמר להם עוד רגע אני בחיי גן עדן וקפץ גם הוא...
> 
> 
> 
> 

יש שהחליפו את ר"י נורטהויזן מחבר פסקי תוספות בחכם נוסף בשם זה שחי בדור שלאחריו במגנצא.

לקריאה נוספת
------------

* הרב ישראל אייזנשטיין, "פסקי תוספות - זהות המחבר ותוכן החיבור", **חצי גבורים – פליטת סופרים** יא (תשע"ט), עמ' א'סג-א'פא.
* ישראל יובל, **חכמים בדורם: המנהיגות הרוחנית של יהודי גרמניה בשלהי ימי הביניים**, הוצאת מאגנס תשמ"ט, עמ' 76–77.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר מנהגי וורמיישא, צוטט באוצר הגדולים, כרך ה דף עט
**אינטרטור** (מוכר גם בצורות: "**אינטרטר**", "**אינטרוטר**", "**אינטרכטור**" או "**אינטרטה**") הוא שם משפחה יהודי הנפוץ בקרב יהודים אשכנזים, ולעיתים גם בקרב יהודים ספרדים. משמעותו אינה ברורה, יש המציעים כי פירושו היא "Intrata" – "אדם שנכנס" בלטינית ואיטלקית, או "הכנסה". בפולנית המשמעות של שם המשפחה הזה מתייחסת להכנסות ורווחים, ייתכן שיהודים שעסקו כשומרי ספרים או ממונים על מיסים שנגבו מאיכרים בפולין הם אלו שזכו לשם זה. בשפות ספרדית (Intrada), איטלקית (Entrata) וגרמנית (Intrade) המילים המצוינות כאן משמעותן "פתיח/פרולוג" בהקשר לקונצרטים מוזיקליים שהתקיימו במאה ה-16 ברחבי אירופה וייתכן שגם הן קשורות למשמעות שם המשפחה הזה. ייתכן ששם זה מקביל בשימושו היהודי לגבאי.

היו כאלה שניסו דווקא לקשר את שם המשפחה הזה עם מקומות שונים כמו אינטרה במחוז פיימונטה שבצפון איטליה, אנטרדס ליד בג'ה שבדרום פורטוגל או עם ניטרה שבדרום-מערב סלובקיה.

אישים עם שם המשפחה הזה
----------------------

**האם התכוונתם ל...**  

* יצחק אינטרטור – יהודי יליד פולין, גורש מצרפת ביולי 1942 על ידי הנאצים למחנה ההשמדה הגרמני אושוויץ.
* דביר אינטרטור – עיתונאי ישראלי ובעלי גלריה דביר.
* פרופ' נתן אינטרטור - חוקר בבית־הספר למדעי המחשב ובבית-הספר למדעי המוח של אוניברסיטת תל אביב.
* ד"ר יואב אינטרטור - מהנדס מחשבים העומד בראש המחשוב של בנק הפועלים.
* אוהד אינטרטור – שחקן ישראלי.


|  |  |
| --- | --- |
| פירושוניםפירושונים |  זהו דף פירושונים, שמטרתו להבחין בין ערכים שונים בעלי שם דומה.

 אם לא מצאתם ברשימת הפירושונים את הערך שהתכוונתם אליו, נסו:
* דפים ששמם מתחיל ב"אינטרטור"
* דפים ששמם **מכיל** "אינטרטור"
* חיפוש "אינטרטור" בוויקיפדיה

 |

ראו גם
------

* גבאי (פירושונים)
**סבטלנה קטוק** (ברוסית: **Светлана Каток,** נולדה ב-1 במאי 1947) היא מתמטיקאית יהודייה אמריקאית-רוסית, ופרופסורית למתמטיקה באוניברסיטת פנסילבניה.

קורות חיים
----------

קטוק נולדה במוסקבה רוסיה בשנת 1947. גדלה בסביבה שעודדה אותה לעסוק במתמטיקה. אביה, בוריס רוזנפלד, עסק בגאומטריה ואחד מההיסטוריונים הבולטים של עולם המדע. קטוק השתתפה בצעירותה בתחרויות מתמטיקה והפעילויות נוספות לנוער במתמטיקה. כבר בגיל 13 החליטה להיות מתמטיקאית. בשנת 1969 הוענק להתואר שני (M.A) בהצטיינות על ידי אוניברסיטת מוסקבה (Moscow State University). חרף העובדה שהתגלתה כסטודנטית מבטיחה, היא לא התקבלה לתואר שלישי בעקבות המדיניות האנטישמית אשר שררה באותה תקופה. לכן, עבדה מספר שנים כמורה בבתי ספר יסודיים ותיכונים.

בשנת 1978 היגרה קטוק לארצות הברית והשתלבה בתוכנית הדוקטורט באוניברסיטת מרילנד, שם שינתה את תחום המחקר שלה ממערכות דינמיות לתורת המספרים. בשנת 1990 עברה לאוניברסיטת פנסילבניה ובשנת 1993 קיבלה קביעות באוניברסיטה. בנוסף, קטוק היא המייסדת של "הכרזות המחקר האלקטרוני של החברה האמריקנית למתמטיקה" שעד היום היא משמשת בו כעורכת ראשית.

הוראה ומחקר
-----------

תחום מחקרה העיקרי של קטוק הוא תורת המספרים. בנוסף, קטוק מתעסקת בתבניות אוטומורפיות, מרחבים סימטריים, יריעות רימניות, גאומטריה היפרבולית, וחבורות פוקסיות.

קטוק תמיד התעניינה בחינוך מתמטי. כיום היא מובילה את תוכנית MASS הייחודית,  תוכנית העשרה לסטודנטים בתואר ראשון. בנוסף אחד מספרי הלימוד הפופולריים ביותר בתחום החבורות הפוקסיות נכתב על ידי קטוק.

ספריה
-----

* **Fuchsian Groups**, אוניברסיטת שיקגו, 1992
* **p-adic Analysis Compared with Real**, האגודה האמריקאית למתמטיקה, 2007
* קטוק הייתה העורכת של הספר: **MASS Selecta: Teaching and Learning Advanced Undergraduate Mathematics** ,האגודה האמריקאית למתמטיקה, 2003

פרסים ואותות כבוד
-----------------

בשנת 2004 זכתה בפרס אמי נתר מטעם ה"AWM".

בשנת 2012 היא ובן זוגה אנטולי קטוק מונו לחברים באגודה האמריקאית למתמטיקה.

ראו גם
------

* מערכות דינמיות
* תורת המספרים
* גאומטריה היפרבולית
* Automorphic form
* Fuchsian group
* Symmetric space

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבטלנה קטוק** בוויקישיתוף

* סבטלנה קטוק, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* דף החוקר של קטוק בגוגל סקולר
* האתר של תוכנית MASS

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Cornell University Library, פרופיל של קטוק
2. 1 2 3  Association for Women in Mathematics, קורות חייה של קטוק (ארכיון)
3. ↑  American Mathematical society, רשימה של החברים באגודה האמריקאית למתמטיקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452724805171
* BnF: cb144832668 (data)
* CiNii: DA06508788
* GND: 11379679X
* ISNI: 0000 0001 2135 1772
* LCCN: n90602026
* MGP: 36934
* SUDOC: 085975788
* VIAF: 59311923
* WorldCat: lccn-n90602026

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סבטלנה קטוק"**.
בוגדאן לפושניאנו על בול של דואר הרפובליקה מולדובה
**בוגדאן לפושניאנו** מכונה גם **בוגדאן הרביעי** (רומנית: Bogdan Lăpușneanu; אוגוסט 1553–1577 מוסקבה) היה שליט נסיכות מולדובה בין מרץ 1568 – פברואר 1572. בגיל 15 ירש את כס המלכות בעקבות התפטרות אביו, השליט אלכסנדרו לפושניאנו, שהתפטר ב 16 במרץ 1568 והלך למנזר.

רקע משפחתי
----------

בוגדאן היה בנם של אלכסנדרו לפושניאנו ושל אשתו רוקסנדרה, בתו של פטרו רארש והשתייך לענף של בית מושאט.

מלכותו
------

רוב שנות מלכותו התנהלו בחסות אמו, רוקסנדרה, עד לפטירתה ב-21 בנובמבר 1570.
התבלט כחסיד של מדיניות פרו-פולנית: היה קשור בקשרי משפחה עם כמה משפחות אצולה מפולין וכרת בריתות עם ממלכה זו, השכנה מצפון. ב-2 באוקטובר 1569 כתב מכתב שבו נשבע אמונים למלך זיגמונד הזקן.
מדיניותו הכעיסה את הבויארים המולדבים בראשותו של ירמיה גוליה צ'רנאוציאנול (=איש צ'רנוביץ) שחששו מהתעצמות ההשפעה הקתולית בארצם. 
בעקבות ריב עם אחד האצילים הפולנים בוגדאן נתפס ונכלא על ידי אותו אציל. מתנגדיו ניצלו את המצב והתלוננו נגדו בפני הסולטאן העות'מאני. גם הטורקים לא רוו נחת מקשריו של השליט הצעיר עם פולין והחליטו להחליפו בחודש מאי 1572 ב**יואן**, שיתפרסם בהיסטוריה הרומנית כיואן וודה האיום או האמיץ.

נדודיו
------

בוגדאן נמלט בהתחלה לחוטין אצל הפלטין הפולני ייז'י יאזלובייצקי.
נרדף על ידי שליט טרנסילבניה אישטוואן באטורי, נמלט קודם לווינה, אחר כך לדרזדן, לפריז ולקופנהגן.
בסוף נדודיו הגיע למוסקבה. מספרים שבסביבות שנת 1575 הצאר הרוסי איוון האיום האשים אותו בכפירה, הורה שייתפר בתוך שק ושיושלך למים.

אשתו וצאצאיו
------------

בוגדאן לפושניאנו היה נשוי בערך משנת 1571 לאחות של האציל הפולני קספר פאניצ'בסקי.
לזוג נולד בן, אלכסנדרו, שעלה מאוחר יותר על כס מולדובה וולאכיה ונודע בשם אלכסנדרו הרע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוגדאן לפושניאנו** בוויקישיתוף
* גאורגה פונגה -*ההיסטוריה של הרומנים בימי הביניים*, חינוך בהתקשרות, כרך ב, אוניברסיטת א.י. קוזה, יאשי 2005-2006

Gheorghe Pungă *Istoria medievală a românilor*, vol.2, Universitatea Al.I.Cuza, Iaşi (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  G.Pungă ע' 15
**קריאת העורב** (בספרדית: **Cría Cuervos**) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1976 בכתיבתו ובבימויו של קרלוס סאורה (אנ') עם ג'רלדין צ'פלין ואנה טורנס בתפקידים הראשיים.

זאת דרמה משפחתית המתוארת על ידי ילדה בת תשע יתומה מאב ואם ובחלקה אלגוריה פוליטית המתרחשת בספרד בזמן שלטונו של פרנקו.

האמא הסובלת ממחלה קשה ומלאת אהבה, חופש וחמלה, מייצגת כוחות הרפבוליקה והאב רודף הנשים וחסר המצפון בהתנהגותו לאשתו, מייצג כאן את הפאשיזם של פרנקו. סאורה היה מתנגד לפרנקו אבל הסרט נעשה בסוף שלטונו ולא נאסר להקרנה בספרד.

העלילה מסופרת בפלשבקים רבים עם קפיצות לעבר ועתיד וקטעי דמיון רבים. ג'רלדין צ'פלין שהייתה אז אשתו של סאורה משחקת תפקיד כפול בתור האמא של אנה ואנה המתבגרת.

התרגום המדויק של שם הסרט הוא "לגדל עורבים" והוא מבוסס על על פתגם ספרדי שמשמעותו שמי שמגדל עורבים שלא יתפלא אם הם מנקרים את עיניו. זוהי אלגוריה לילדים שמתנקמים בהוריהם כמו בסרט. הסרט מותח ביקורת על חינוך קפדני, אבל גם על דיכוי גברי של נשים. 

קרלוס סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב וזכה בפרס מיוחד של השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן.

לאורך הסרט מושמע השיר "בגלל שעזבת" ("Porque te vas") (אנ') שלא נכתב לסרט אבל הפך בעקבות זה ללהיט.

סאורה היה מועמד לפרס דקל הזהב ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר.

תקציר עלילה
-----------

אנה (אנה טורנט) גרה במדריד עם אחותה הגדולה אירן (קונצ'י פרז) והקטנה מאייטה (מאייטה סנצ'ז), העוזרת רוזה (פלורינדה צ'יקו) האמא (ג'רלדין צ'פלין) והאבא אנסלימו (הקטור אלטריו). האב הוא קצין בצבא, תומך במשטר הפשיסטי של פרנקו ובשעתו לחם בדיוויזיה הכחולה לצד הוורמכט.

האם סובלת ממחלה קשה והאבא בוגד בה עם פילגשו אמליה (מירטה מילר) אשתו של חברו הטוב ועמיתו לצבא, ניקולס (גרמן קובוס). אנה רואה את היחס המשפיל של אביה באמה ומנסה להרעיל אותו על ידי הוספת סודה לשתייה לכוס החלב שלו. לאחר מגע מיני עם אמליה מקבל האב התקף לב ומת ואנה בטוחה שהרגה אותו. היא מסרבת לנשק את האב השוכב בארון מתים.

בדירה גרה גם הסבתא (ג'וזפינה דיאז) שיושבת כל הזמן על כסא גלגלים ולא מדברת. אנה מציעה לה להתאבד עם החלב והסודה לשתייה אך הסבתא מסרבת.

לאחר שהאב והאם מתו עוברת הדודה פאולינה (מוניקה רנדל) להשגיח על שלוש הבנות. פאולינה מנסה להשליט משמעת קפדנית בבנות ואנה שונאת אותה. ניקולס מבקר בביתם ואנה תופסת אותם בתנוחה אינטימית, היא מחזיקה אקדח טעון ופאולינה סוטרת לה.

אנה מחליטה להרוג את פאולינה בכוס חלב "מורעלת" בסודה לשתייה ומתפלאת שהיא מופיעה בחדר הבנות בבוקר.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'רלדין צ'פלין | אמא/אנה הבוגרת |  |
| אנה טורנט | אנה |  |
| מוניקה רנדל | פאולינה | דודה |
| פלורינדה צ'יקו | רוזה | עוזרת בית |
| הקטור אלטריו | אנסלימו | אבא |
| מירטה מילר | אמליה | פילגשו של אנסלימו |
| גרמן קובוס | ניקולאס | בעלה של אמליה |
| קונצ' פרז | אירן |  |
| מאיטה סאנצ'ז | מאיטה |  |
| ג'וזפינה דיאז | סבתא |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "קריאת העורב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קריאת העורב", באתר נטפליקס
* "קריאת העורב", באתר AllMovie (באנגלית)
* "קריאת העורב", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "קריאת העורב", באתר אידיבי
* "קריאת העורב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לקריאת העורב, באתר יוטיוב
* הילדות רוקדות לצלילי "בגלל שעזבת", באתר יוטיוב
* "בגלל שעזבת" בביצוע ז'אנט, באתר יוטיוב
* קריאת העורב, באתר "סריטה"
* קריאת העורב, באתר TCM
**סלים השני** (בטורקית עות'מאנית: **سليم ثانى**; בטורקית: **II. Selim**; ‏28 במאי 1524 − 12 בדצמבר 1574) היה הסולטאן האחד-עשר של האימפריה העות'מאנית ושלט בה מ-1566 ועד מותו ב-1574. הוא היה בנו של סולימאן הראשון ואשתו החוקית הורם סולטאן.

בשנותיו האחרונות של אביו, באמצעות תככים בתמיכת חונכו האישי, לאלה מוסטפא פאשה, סלים הרחיק את אחיו ויריבו, שהזאדה באיזיט, המועדף על הסולטאן, והשיג את הוצאתו להורג באימפריה הספווית (איראן) יחד עם ארבעת ילדיו.

סלים השני לא גילה עניין בשלטון והתמסר לחיי הוללות, אורגיות ומסיבות שיכר, שהעניקו לו את הכינוי "השיכור" (Sarhoş). כונה גם "הצהוב" (Sarı) בשל שיערו הבלונדיני. הוא הותיר את מלאכת השליטה לשריו, ובמיוחד לסוקולו מהמט פאשה (Sokollu Mehmed Paşa)(אנ') הסרבי, אשר הצליח לכרות ב-1568 הסכם עם מקסימיליאן השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לפיו מסר האחרון את השלטון במולדובה ובוולאכיה לעות'מאנים ושילם להם מס שנתי. מאידך ספגו העות'מאנים תבוסה מידי האימפריה הרוסית במלחמת רוסיה-טורקיה, 1568-1570. המצור ששמו על אסטרחן נהדף והצי העות'מאני הושמד ב-1570 בסערה. גם בחזיתות האחרות של האימפריה התפלגו הישגי העות'מאנים במידת הצלחתם. קפריסין נכבשה ב-1571, אך הצי העות'מאני ספג מפלה קשה בקרב לפנטו ביוון ב-7 באוקטובר 1571. הוא שוקם בתוך חצי שנה בלבד והשליטה הטורקית בים התיכון נשמרה. ב-1574 שוב כבשו העות'מאנים את תוניסיה מידי הספרדים ששלטו בה במשך שנתיים בלבד.

סלים השני, ששלט באימפריה משך 8 שנים בלבד, נבדל בכל מובן מאביו, סולימאן המפואר, ויש הרואים בימיו את סיום תקופת עלייתה של האימפריה העות'מאנית, גם אם נכונו לה יותר ממאה שנים נוספות של שגשוג יחסי.

בתרבות הפופולרית
----------------

בסדרת הטלוויזיה הטורקית "הסולטאן", מגולם שחזאדה סלים על ידי השחקן הטורקי אנגין אוזטורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלים השני** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סולימאן הראשון** | **שליטי האימפריה העות'מאנית** 1566–1574 | **הבא**:**מוראט השלישי** |

* סלים השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| **הסולטאנים העות'מאנים (1922-1299)** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| עות'מאן הראשון • אורהן הראשון • מוראט הראשון • באיזיט הראשון • מהמט הראשון • מוראט השני • מהמט השני • באיזיט השני • סלים הראשון • סולימאן הראשון • סלים השני • מוראט השלישי • מהמט השלישי • אהמט הראשון • מוסטפא הראשון • עות'מאן השני • מוראט הרביעי • איברהים הראשון • מהמט הרביעי • סולימאן השני • אהמט השני • מוסטפא השני • אהמט השלישי • מהמוט הראשון • עות'מאן השלישי • מוסטפא השלישי • אבדילהמיט הראשון • סלים השלישי • מוסטפא הרביעי • מהמוט השני • אבדילמג'יט הראשון • אבדילאזיז • מוראט החמישי • עבדול חמיד השני • מהמט החמישי • מהמט השישי • אבדילמג'יט השני |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007596700905171
* BnF: cb17162879h (data)
* GND: 138054231
* ISNI: 0000 0000 5889 8993
* LCCN: no2006086884
* NLP: a0000001225526
* NTA: 079556493
* SUDOC: 191478997
* TDVİA: selim-ii
* VcBA: 495/163117
* VIAF: 44058182
* WorldCat: lccn-no2006086884

 |
**SS.11** (כונה בצה"ל "**תגר**") הוא טיל נגד טנקים מונחה תיל שבראשו מטען חלול מתוצרת נורד אוויאסיון הצרפתית. זהו אחד מראשוני הטילים נגד טנקים, והראשון שנעשה בו שימוש ממסוקים. הטיל נכנס לשירות לראשונה ב-1956, ויצא משירות בשנות ה-80.

שימוש בצה"ל
-----------

הטיל נרכש על ידי צה"ל בשנת 1958, כונה "תגר" והופעל על ידי יחנ"ט 755 של חיל התותחנים. הטילים נורו מקומנדקרים ומזחל"מים. במלחמת ששת הימים כללה יחנ"ט 755 חמש סוללות טילי "תגר" שהשתתפו בקרבות בכל הגזרות. בספטמבר 1967 הטביע צוות מיחנ"ט 755 טרפדת מצרית. בשנת 1968 לקחה יחנ"ט 755 חלק בפעולת כראמה, ולאחר מכן לא השתתפה בפעילות מבצעית. בשנת 1969 אזל מלאי טילי ה-"תגר" בצה"ל ובאוגוסט 1970 נסגרה יחנ"ט 755.

לקריאה נוספת
------------

* יאיר דוד, **סנאי ירוק**, ישראל: הוצאה עצמית, 2022; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SS.11** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דני שלום, טילי נ"ט SS.11 לחיל התותחנים, **אנציקלופדיה יפעת לתולדות התעופה והחלל בישראל**, עמ' 516–517.
**יוֹריק בן דוד** (נולד ב-10 בפברואר 1953) הוא זמר ומלחין ישראלי. כיהן כיו"ר אקו"ם מאז סוף שנות התשעים ומנכ"ל הארגון משנת 2000 ועד 2021.

ביוגרפיה
--------

בן דוד נולד בתל אביב. בנערותו גדל בירושלים. למד בגימנסיה רחביה (סיים בשנת 1971). ב-1972 היה חבר להקת פיקוד הדרום והשתתף בתוכניתה "מדרום תיפתח הטובה".

לאחר השחרור מצה"ל למד קומפוזיציה וניצוח באוניברסיטת תל אביב ועם סיום לימודיו הצטרף לחברת התקליטים סי בי אס ישראל כמפיק ומעבד מוזיקלי לשירים רבים, בהם שירי ילדים ומשירי ארץ ישראל. ב–1978 השתתף כזמר בתוכנית "ארץ טרופית יפה" במסגרת תוכנית הרדיו "דו רה ומי עוד" יחד עם מתי כספי, יהודית רביץ, קורין אלאל, צילה דגן וצמד הפרברים ושר סולו את השיר "איזה כדורגל".

בשנות השבעים הנחה את תוכנית הזמר "קול ראשון" ששודרה בטלוויזיה הלימודית (הטלוויזיה החינוכית הישראלית).

ב-1979 הלחין והקליט לפסקול הסרט "דיזנגוף 99" את השיר "לילה לי" שאת מילותיו כתבה תלמה אליגון, והוא היה ללהיטו הגדול ביותר. ב-1981 חיבר עם רוני בראון את השיר "תני לי את הלב", שהוקלט על ידי שימי תבורי לאלבומו "צעד חמישי".

ב-1984 הפיק עם דודו אלהרר את המופע והאלבום מתתיהו ואלכסנדר של המוזיקאים מתי כספי וסשה ארגוב. ב-1986 הפיק ועיבד מוזיקלית את האלבום "למרוסיה באהבה", שכלל שירים רוסיים בתרגום עברי שהושרו בתנועות הנוער היהודיות הציוניות. בן דוד אף שר בתקליט לצד רוחמה רז, רותי בן אברהם, אופירה יוספי ודוד ד'אור.

ב-2008 נכשל ניסיון שהובילו מספר חברי דירקטוריון אקו"ם בראשות יעקב רוטבליט להדיח את בן דוד בגין טענות על החלטות שגויות בעניין חלוקת הכספים לחברי האגודה, החלטות שקיבל בלי להתייעץ עימם.

ב-2014 בטקס אקו"ם אמר הזמר אריאל זילבר שבן דוד מנע ממנו לקבל פרס על מפעל חיים, וטען שבן דוד מוכן לפסול אנשים על רקע דעתם הפוליטית.

בחודש מרץ 2021 פרש מתפקידו באקו"ם והוחלף על ידי סמנכ"ל הארגון אסף נחום. בן דוד הצהיר עם עזיבתו את התפקיד: "עולם זכויות היוצרים והקניין הרוחני עובר מהפכה וטלטלה עם ההתפתחות המואצת של האונליין והדיגיטל. עובדה זו מעמידה אתגרים מרתקים בפני הדור החדש של מנהלים, מחוקקים ויזמים בתחומים אלה...".

בנו של בן דוד הוא המוזיקאי עמוס בן דוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוריק בן דוד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוריק בן דוד, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* ניר קיפניס, ‏מנכ"ל אקו"ם: "יוצרי התרבות נמחקים; צריך ערוץ שכולו מוזיקה", באתר גלובס, 11 בינואר 2014
* עדי רובינשטיין, שר המוסיקה, באתר ישראל היום, 20 בפברואר 2015
* עומר שומרוני, ‏מנכ"ל אקו"ם: "זה אבסורד שאמן צריך לשלם כדי להופיע", באתר גלובס, 16 בנובמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר סוקניק, עכבר העיר אונליין, מנכ"ל אקו"ם יוריק בן דוד לא יפוטר, באתר הארץ, 5 במאי 2008
2. ↑  דברי אריאל זילבר בטקס אקו"ם באתר וואלה:
3. ↑  רן בוקר, "אחרי 21 שנה: מנכל אקו"ם, יוריק בן דוד, פורש מתפקידו", באתר ynet, 1 במרץ 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 40d9ef8c-33de-4cb0-b86f-79ff539757c8

 |
נתח ברזי
המאכל **בְּרֶסִי** (בצרפתית: **Brési** או **Braisi**) הוא בשר בקר מומלח, מיובש ומעושן.

מאפיינים
--------

מכינים אותו בשווייץ ובמחוז דו, בצרפת. הוא דומה לבינדנרפלייש (אנ') מגראובינדן. ברסי מוגש בדרך כלל בפרוסות דקות כמנה ראשונה, או כתוספת לפונדו.

ברסי מוזכר לראשונה בחיבורים על גסטרונומיה בסביבות 1560. שמו בא מהצבע האדום העז שלו הדומה לצבע העץ ברזיל, העץ האסייתי (שהיה מוערך מאוד באותה תקופה), שגם העניק את אז את שמו גם לברזיל.

הכנה
----

### שווייץ

בשווייץ, בז'ורה (קנטון) ובקנטון ז'ורה של ברן, מיוצרים שני מוצרים שונים מאוד תחת השם ברסי והשני braisi. המוצר האחד הוא נתח הבשר המומלח והמעושן במשך זמן קצר ומשמש לבישול. הגרסה השנייה, שהיא המסורתית ביותר, מורכבת מנתח בשר מלוח, מעושן ומיובש באוויר. המוצר הזה נצרך ללא בישול, חתוך לפרוסות דקות.

### צרפת

בצרפת מכינים את הברסי מנתחי בקר של הגזעים הצרפתיים מונטבליארד וסימנטל. את החתיכות ממליחים במלח בישול ולפעמים משפשפים בעשבי תיבול (טימין, עלי דפנה, ציפורן, ערער) ולאחר מכן מייבשים ומעשנים במשך שלושה שבועות במעשנה הניזונה מעץ שרף. שיטת הכנה זו מעניקה לבשר ברסי את צבעו האדום העמוק, הקשיחות והניחוחות העוצמתיים שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברסי** בוויקישיתוף
**969** היא תנועה לאומנית בודהיסטית המתנגדת למה שהיא תופסת כהתפשטות האסלאם במיאנמר, מדינה בודהיסטית ברובה.

התנועה היוותה ומהווה השראה לפעולות נרחבות בתוך ומחוץ לגבולות מיאנמר כחלק ממלחמת תרבות לדידם עם האסלאם. בתקשורת העולמית התנועה זכתה ליחס ביקורתי, ה "Straits Times" אף כינה אותה קבוצה נאו-נאצית אשר אחראית על הפצת רגשות אסלמופובים. [דרוש מקור]

כמה חברי איחוד הפטריוטים של מיאנמר הם גם חברים בתנועת 969.

ויראת'ו
-------

אשין ויראת'ו, נזיר בודהיסטי בורמזי, נחשב להוגה דעות חשוב בתנועה. נאמר עליו שכאמצעי מאבק בהשתלטות אסלאמית, הוא תומך בחרמות כנגד חנויות בבעלות מוסלמים. ויראת'ו טוען כי למעשה הבודהיסטים הם הנרדפים על ידי האסלאם וכי תנועה 969 אינה אלימה כלל.

ביוני 2013, ויראת'ו הופיע על עמוד השער של TIME עם הכותרת הביקורתית "הפנים של הטרור הבודהיסטי". ויראת'ו טוען להגנתו כי "אתה יכול להיות מלא אהבה ואדיבות אך אינך יכול לישון לצד כלב שוטה ואכזר", בהתייחסו לבעיית אלימות מוסלמים בארצו.

מיאנמר ראתה בפרסום TIME פוגעני כלפי בודהיזם ככלל ואסרה על פרסום אותו גיליון בה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Andrew R.C. Marshall, Special Report: Myanmar gives official blessing to anti-Muslim monks, Reuters, ‏4 במאי 2013
**לורי ג'יי. רובינסון** (באנגלית: **Lori J. Robinson**; נולדה ב-1959) היא קצינה בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית. בתפקידה האחרון שירתה כמפקדת פיקוד צפון של ארצות הברית ומפקדת פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה, בכך הייתה הקצינה הבכירה ביותר מבחינת תפקיד בתולדות ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

רובינסון נולדה בטקסס הבכורה מחמישה ילדים של טיש וג'ורג' הווארד. אביה היה טייס קרב וקולונל בחיל האוויר של ארצות הברית ובעקבותיו נדדה משפחתה ורובינסון גדלה בין השאר בצרפת, באנגליה, איידהו, קרוליינה הדרומית, וירג'יניה וניו המפשייר.

היא סיימה תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת ניו המפשייר, במהלך הלימודים הצטרפה לתוכנית הכשרת הקצונה של חיל האוויר האמריקאי וקיבלה דרגות קצונה במאי 1981. ב-1986 מונתה למדריכת הפעלת מערכות נשק בבית הספר לטייסי קרב בבסיס נליס, תפקיד אשר גרם לה לרצות בפיתוח הקריירה הצבאית.

היא הוכשרה כבקרית אוויר, שירתה כאשת צוות אוויר המפעילה מערכות שליטה ובקרה במטוסי E-8 ומטוסי בואינג E-3 סנטרי וצברה לאורך הקריירה הצבאית שלה למעלה מ-900 שעות טיסה. בשנים 2002–2004 פיקדה על להק בקרה אווירית בכנף בקרה אווירית 552, ושימשה סגנית כנף המשלוח 405 של חיל האוויר במהלך מלחמת עיראק. בשנים 2004–2005 פיקדה על כנף הדרכה 17 בבסיס גודפלו בטקסס, בשנים 2007–2008 פיקדה על כנף בקרה אווירית 552 המפעילה מטוסי בואינג E-3 סנטרי, היא הייתה בכך לאישה הראשונה והלא טייסת הראשונה למלא תפקיד זה. לאחר מכן מילאה מספר תפקידי מטה בפנטגון תחת מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית. בשנים 2012–2013 שירתה כסגנית הכוח האווירי של פיקוד מרכז של ארצות הברית, בשנים 2013–2014 שימשה סגנית פיקוד הקרב של חיל האוויר.

באוקטובר 2014 קודמה לדרגת גנרל ומונתה למפקדת כוחות האוויר של ארצות הברית בגזרת האוקיינוס השקט. היא הייתה בכך האישה הראשונה לפקד על מפקדה מרכזית בחיל האוויר.

במאי 2016 מונתה למפקדת פיקוד צפון של ארצות הברית ובמקביל למפקדת פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה. היא האישה הראשונה שפיקדה על פיקוד במחלקת ההגנה והקצינה הבכירה ביותר בתולדות הכוחות המזוינים של ארצות הברית. היא נבחרה לרשימת הטיים 100 של האישים המשפיעים ביותר בעולם לשנת 2016. במאי 2018 סיימה את תקופת כהונתה ופרשה מהשירות הצבאי.

לאחר פרישתה מכהנת כעמיתה בכירה באוניברסיטה לביטחון לאומי.

חיים אישים והשכלה
-----------------

רובינסון נשואה לדייוויד, טייס קרב וקצין בדימוס בחיל האוויר בדרגת מייג'ור גנרל ולזוג שלושה ילדים. בתה החורגת שירתה כקצינה בחיל האוויר ונפטרה לאחר פציעה בתאונת טיסה.

היא בעלת תואר שני בחינוך ובמנהיגות מאוניברסיטת המדינה בטרוי שבאלבמה, בעלת תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצי ותואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת ניו המפשייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורי רובינסון** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר פיקוד צפון של ארצות הברית
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר האמריקאי
* Becoming Lori Robinson, מגזין אוניברסיטת ניו המפשייר, סתיו 2016
* לורי רובינסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  How America's highest ranking woman in uniform, Lori Robinson, defied the odds to become head of U.S. Northern Command, קולורדו ספרינגס גאזאט, 2 באוקטובר 2016
2. ↑  תמי דקוורת', Pioneering warrior, באתר טיים מגזין
3. ↑  לורי רובינסון באתר האוניברסיטה
4. ↑  Gen. Lori Robinson becomes first woman to lead top-tier U.S. combat command, ‏airforcetimes.com, ‏13 במאי 2016
**אייל דוד** (מוכר גם בשמו הסיני מילו; שם מדעי: ***Elaphurus davidianus***) הוא מין של אייל שנכחד בטבע והיה מצוי בשבייה בלבד. כיום הוחזרו פרטים שלו לחיים בטבע.

מאפיינים
--------

הבוגרים מגיעים למשקל 150 עד 200 קילוגרמים. משך ההיריון תשעה חודשים, שלאחריהם נולדים עופר אחד או שניים. העופרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 14 חודשים, ולבלות מינית בגיל 23 שנים.

לאייל דוד זנב ארוך, קרניים מסועפות ופרסות רחבות. צבע הפרווה נע בין אדום - חום לאפור. לעופרים נקודות לבנות על הפרווה, הנעלמות עם התבגרותם.

אייל דוד נודע למערב לראשונה במאה ה-19, על ידי האב ארמן דוד, מיסיונר קתולי צרפתי שהיה בוטנאי וזואולוג חובב ופעל בסין בשנות השישים של המאה ה-19. באותו הזמן, שכן העדר היחיד שחי בסין (ובעולם בכלל) בשטח פרטי השייך לקיסר הסיני, והיה מעין שמורת ציד. לאחר שהאב דוד פרסם את תגליתו, מספר איילי דוד הועברו למדינות אירופיות והחלו להתרבות שם. עם זאת, האוכלוסייה בעדר שבסין הידלדלה מאוד, עד שאחרוני האיילים נאכלו על ידי חיילים מערביים ויפנים בזמן מרד הבוקסרים.

לאחר שמת אחרון האיילים בסין, קובצו כל הפרטים מגני החיות באירופה לגן חיות אחד באנגליה, על מנת להקים גרעין רבייה ולהציל את אוכלוסיית המין. לאחר שהתרבו, הועברו בתחילת שנות ה-80 שני עדרי איילים שכללו 40 פרטים בחסרה לסין שם הם חיים בשתי שמורות טבע וכן לגני חיות אחרים ברחבי העולם.

כיום אייל זה מצוי בגני חיות ברחבי העולם ובשמורות הטבע בסין. מספרם של איילי דוד בסין מגיע לכ-3,000 ובנוסף יש עוד כ-2,000 פרטים בגני חיות ברחבי העולם, והם ממשיכים לשגשג בשמורות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אייל דוד** בוויקישיתוף
* אייל דוד, באתר ITIS (באנגלית)
* אייל דוד, באתר NCBI (באנגלית)
* אייל דוד, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אייל דוד, באתר GBIF (באנגלית)
* אייל דוד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אייל דוד באתר הרשימה האדומה של IUCN

| איילי העולם הישן |
| --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן | 
 |
| אייל אלדי | אייל אלדי |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |
| אייל נקוד | אייל נקוד |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |
| אייל דוד | אייל דוד |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |
**מועדון כדורגל יגודינה** (בסרבית: **Фудбалски клуб Јагодина**) הוא מועדון כדורגל סרבי, המשחק בעיר יגודינה שבסרביה. המועדון נוסד לאחר הקמת ממלכת יוגוסלביה. המועדון משחק נכון לעונת 2016/2017 בליגה הסרבית השלישית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1919 בשם מועדון כדורגל זורה. בשנת 1921 המועדון התפרק ונוסד מועדון כדורגל חדש בשם מועדון כדורגל ספרטה. בהמשך השנה שינה את שמו למועדון כדורגל בודוצ'נוסט ששיחק במערכת הליגות של יוגוסלביה. בשנת 1923 זכה באליפות הליגה היוגוסלבית השלישית. בשנת 1935 שחקנים מקבוצות שהתפרקו הקימו את מועדון ספורט יגודינה. עד שנת 1945 המועדון שיחק בליגות אזוריות ביוגוסלביה. בשנת 1947 המועדון שינה את שמו למועדון כדורגל ניקשביץ' ושיחק בסיבוב הראשון של הגביע היוגוסלבי.

בשנת 1957 העפיל לליגה היוגוסלבית השנייה. בשנת 1962 3 מועדוני כדורגל מהעיר יגודינה התמזגו למועדון כדורגל יגודינה. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השלישית ובליגה הרביעית של יוגוסלביה. בשנת 1993 לאחר התפרקות יוגוסלביה המועדון העפיל לליגה השנייה של סרביה ומונטנגרו. המועדון שיחק לסירוגין בליגה השנייה ובליגה השלישית של סרביה ומונטנגרו. בסוף עונת 2005/2006 הקבוצות של מונטנגרו פרשו מהליגות המשותפות עם סרביה והוקמו ליגות חדשות של קבוצות מסרביה. המועדון שיחק בעונת 2006/2007 בליגה הסרבית השלישית בסוף העונה סיים את הליגה במקום הראשון והעפיל לליגה הסרבית השנייה. 

בסוף עונת 2007/2008 סיים את הליגה השנייה במקום הראשון והעפיל לליגת העל הסרבית. המועדון משחק בליגת העל הסרבית ברציפות מעונת 2008/2009. בעונה זו העפיל לשמינית גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת פרטיזן בלגרד. בעונת 2009/2010 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד שוב לקבוצת פרטיזן בלגרד. בעונת 2010/2011 הגיע לרבע גמר הגביע הסרבי והפסיד לקבוצת וויבודינה נובי סאד.

בעונת 2011/2012 הקבוצה סיימה את הליגה במקום הרביעי והעפילה בפעם הראשונה למפעלים האירופים במסגרת הליגה האירופית בעונת 2012/2013. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת אורדבסי מקזחסטן והודחה מהטורניר. בעונה זו זכתה בגביע הסרבי בפעם הראשונה והעפילה לליגה האירופית בעונת 2013/2014. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת רובין קאזאן והודחה מהטורניר. בעונה זו הגיעה לגמר הגביע הסרבי והפסידה לקבוצת וויבודינה נובי סאד, סיימה את הליגה במקום השלישי והעפילה לליגה האירופית בעונת 2014/2015. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת צ'.פ.ר. קלוז' והודחה מהטורניר. את עונת 2015/2016 גמר המועדון במקום האחרון בליגה וירד לליגה השנייה. בעונת 2017/2018 ירד ליגה פעם נוספת, לליגה הסרבית השלישית. בעונת 2018 המועדון נקלע למשבר כלכלי חמור וירד ליגה. בשנת 2020 הוחלט על תחילת הליך פשיטת רגל של המועדון.

תארים והישגים
-------------

* **הגביע הסרבי**:
	+ זכייה (1): 2012/2013

שחקנים בולטים
-------------

* סרביהסרביה דניאל מיכאילוביץ'
* סרביהסרביה מילוש סטויאנוביץ'
* סרביהסרביה ווקשין טומיץ'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יגודינה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יגודינה (בסרבית)
הונליין (במרכז) בפגישה עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה
שגריר ארצות הברית בישראל, דייוויד פרידמן ומלקולם הונליין בכנס השישי של הפורום הגלובלי למאבק באנטישמיות, בנייני האומה, מרץ 2018
**מלקולם הונליין** (באנגלית: **Malcolm I. Hoenlein**) (נולד ב-1944) הוא בתוארו הרשמי סגן יושב ראש ביצועי של ועידת הנשיאים של הארגונים היהודיים העיקריים בארצות הברית מאז יוני 1986. בפועל הוא עומד בראש ועידת הנשיאים. רשמית ודרך קבע הוא בתואר "סגן-יו"ר ביצועי" (Executive Vice Chairman), כשלצידו יושב-ראש נבחר לקדנציה תחומה בזמן, הפועל בהתנדבות. הוא משמש כמנהל ועידת ניו יורק רבתי על יהדות ברית המועצות ומועצת יחסי הקהילה היהודית של ניו יורק.

תולדות חייו
-----------

נולד בעיר פילדלפיה, הוא בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת טמפל וסיים לימודי תואר שני ודוקטורט במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת פנסילבניה. הוא לימד יחסים בינלאומיים באותה אוניברסיטה והיה עמית מחקר במכון המחקר למדיניות חוץ. הוא היה חבר מערכת בירחון Orbis בנושא יחסים בינלאומיים.

להונליין הוענק תואר דוקטור לשם כבוד מישיבה יוניברסיטי ומטורו קולג'. עיריית ירושלים העניקה לו בשנת 2007 את תואר "נאמן ירושלים".

ב-3 בינואר 2011 פורסם כי הונליין נסע בשליחות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו לדמשק ונועד עם נשיא סוריה בשאר אל-אסד .

ב-9 בינואר 2014 הגיע הונליין לביקור אצל המנהיג החרדי הרב אהרן לייב שטיינמן בתקופה בה נידון בכנסת החוק לשוויון בנטל, הרב שטיינמן ביקש מהונליין שיעשה הכל על מנת שלא יתבטל ההסדר של תורתו אומנותו ושיבהיר לראשי השלטון כי הציבור החרדי לא יתפשר בנושא.

ב-2018 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלקולם הונליין** בוויקישיתוף
* ynet, "יש לך את מספר הטלפון של אובמה?", באתר ynet, 5 בינואר 2011
* אתר למנויים בלבד חמי שלו, בכיר בקהילה היהודית בארה"ב: "מנהיגי ערב אמרו לי: נמאס לנו מהפלסטינים", באתר הארץ, 1 בפברואר 2014
* אטילה שומפלבי, יו"ר ועידת הנשיאים: האנטישמיות בארה"ב - במגמת עלייה, באתר ynet, 17 בפברואר 2016 סרטונים
* יעקב אילון‏, "אנשים מרגישים אופוריה אבל אנחנו לא יודעים איזה נשיא טראמפ יהיה", באתר וואלה!‏, 16 בפברואר 2017 סרטונים
* צביקה קליין, ‏היהודי המשפיע שנפרד מנשיאים, מלכים ורודנים אחרים, בעיתון מקור ראשון, 31 במאי 2018
* אריאל כהנא, "קשר שיישאר לדורות": שיתוף הפעולה בין הכומר למנהיג היהודי-אמריקני ומחויבותם לארץ, באתר ישראל היום, 17 במרץ 2022

**מכתביו**
* אם יש ראיות, יופיעו מיד, באתר הארץ, 4 בינואר 2005
* אתר למנויים בלבד חשובים לא פחות מחברת חשמל, באתר הארץ, 26 במרץ 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Malcolm I. Hoenlein, באתר ועידת הנשיאים.
2. ↑  צ'יקו מנשה וגיל תמרי, חשיפה: מקורב לנתניהו נועד עם נשיא סוריה בדמשק - והעביר מסרים , באתר nana10‏, 3 בינואר 2011
3. ↑  שלמה כהן JDN, מר מלקולם הונליין אצל מרן הגראי"ל שטיינמן שליט"א, ‏ד' שבט תשע"ד
4. ↑  מקבלי תואר כבוד, באתר של אוניברסיטת בר-אילן
**טיליגול טיראס-טירספול** (ברומנית: **Tiligul-Tiras Tiraspol**) הייתה קבוצת כדורגל מולדבית מהעיר טירספול, בירת מחוז טרנסניסטריה שבמולדובה ששיחקה, בעונתה האחרונה, בליגה המולדבית הבכירה. הקבוצה פורקה בשנת 2009.

עם הקמת הקבוצה, היא הייתה לקבוצה היחידה מהעיר טירספול, בירת מחוז טרנסניסטריה. בשנים 2001–2002 עברה קבוצת קונסטרוקטול קישינב לטירספול והפכה לפ.צ. טירספול וכן הוקמה קבוצת שריף טירספול, מה שהכפיל את מספר קבוצות הכדורגל המקצועניות בעיר פי שלושה.

הקבוצה מעולם לא שיחקה בליגה הבכירה של ברית המועצות, אך בעונתה האחרונה, בשנת 1991 סיימה שנייה בליגת המשנה, מה שהיה גורם לעלייתה לליגה הבכירה, אך אז כאמור פורקה ברית המועצות וטיליגול לא זכתה לשחק בליגה זו.

הופעות באירופה
--------------

### גביע אירופה למחזיקות גביע

הקבוצה הופיעה לראשונה בתולדותיה במפעלים האירופיים, בגביע אירופה למחזיקות גביע, בעונת 1994/95, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדם לקבוצת אומוניה ניקוסיה הקפריסאית. המצב חזר על עצמו גם בעונה החולפת, כאשר הקב וצה הפסידה בסיבוב המוקדם לקבוצת פ.צ. סיון משווייץ.

### גביע אופ"א

בעונת 1996/97, השתתפה הקבוצה לראשונה בגביע אופ"א, אז הפסידה כבר בסיבוב המוקדם לדינמו מינסק מבלארוס. גם בעונה לאחר מכן השתתפה באותו המפעל, אך הודחה מול קבוצת נוישאנטל זמאקס משווייץ בסיבוב המוקדם. בעונת 1998/99 השתתפה הקבוצה בפעם השלישית בגביע אופ"א, אז הודחה שוב בסיבוב המוקדם מול קבוצת אנדרלכט הבלגית.

### גביע האינטרטוטו

הקבוצה השתתפה לאחר מכן בגביע האינטרטוטו, לראשונה בשנת 1999, אז הפסידה כבר בסיבוב הראשון לקבוצה הפולנית פולוניה ורשה. בעונת 2001 חזרה הקבוצה לגביע האינטרטוטו, אז הדיחה בסיבוב הראשון את קבוצת קליפטונוויל מצפון אירלנד אך הפסידה בסיבוב השני לקבוצת טטבאניה מהונגריה. הקבוצה שיחקה בפעם האחרונה במפעל זה בעונת 2005, אז הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי הקבוצה הפולנית פוגון סזצין.

תארים
-----

* **מחזיקת הגביע המולדבי: 3**

1993, 1994, 1995

שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה
---------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * מולדובהמולדובה ולדימיר קוסה
* מולדובהמולדובה סרגיי סטרונקו
* מולדובהמולדובה סרגיי קובליסיוק
* מולדובהמולדובה יבגני חמארוק
* מולדובהמולדובה ולריו אנדרוניץ'
* מולדובהמולדובה אלכסנדר קובלנקו
* אוקראינהאוקראינה סרגיי נודני
 |  | * מולדובהמולדובה יורי פריגניוק
* מולדובהמולדובה אלכסנדרו פופוביצי
* רוסיהרוסיה איגור דוברובולסקי
* מולדובהמולדובה בוריס קבוטרי
* מולדובהמולדובה ויקטור קומלונוק
* אוקראינהאוקראינה סרגיי חוסייב
 |
הלוגו הישן.
**מועדון ספורט 25 באפריל** הוא מועדון ספורט בצפון קוריאה מהעיר פיונגיאנג, הידוע בעיקר בקבוצות הכדורגל שלו לגברים ולנשים. המועדון שייך לצבא העם; כל חברי המועדון (נשים וגברים) נחשבים לקצינים של הצבא. בדומה למה שהיה נהוג במועדון צסק"א בתקופת ברית המועצות.

היסטוריה
--------

המועדון הוקם ביולי 1949, כ**מועדון ספורט ובית ספר מרכזי לאימון** (중앙체육강습소체육단),. ב-26 ביוני 1972, שונה השם שוב, בפקודת קים ג'ונג-איל, לשם הנוכחי; זאת על שם תאריך הקמת קבוצת הגרילה שלחמה ביפנים וקים איל-סונג פיקד עליה, קבוצה שנחשבה לקודמתו של צבא קוריאה הצפונית הנוכחי - והוקמה ב-25 באפריל 1932. באופן רשמי, מועדון זה נקרא בשם הרשמי המלא: **קבוצת הספורט 25 באפריל "מועדון הספורט של ההגנה הלאומית"** (4.25 '국방체육단'), כאחד מתוך מספר מועדוני ספורט במגוון ענפים השייכים לצבא ולקבוצת הספורט 25 באפריל.

קבוצת הכדורגל לגברים משחקת בליגת הכדורגל המובילה בצפון קוריאה, והיא המוצלחת ביותר במדינה, עם זכייה ב-19 אליפויות לאומיות. אצטדיון הבית הוא אצטדיון יאנגאקדו ואצטדיון 1 במאי לאירוח תחרויות בינלאומיות. בשנת 2015, קבוצת ה-25 באפריל השיגה הישג נדיר, כשגם קבוצת הגברים וגם קבוצת הנשים זכו באליפויות הלאומיות במקביל באותה העונה וביום הסמלי.

יריבויות
--------

היריבה העיקרית של מועדון ה-25 באפריל היא קבוצת אמנוקגאנג ששייך למשרד לביטחון העם, כך היריבות המקצועית בין הצבא למשרד ביטחון העם (שקיימת ללא קשר לכדורגל) עוברת גם למגרשי הספורט. ישנה יריבות גם עם קבוצת פיונגיאנג סיטי (או "מועדון ספורט פיונגיאנג"), כחלק מ"הדרבי של פיונגיאנג".

תארים
-----

אליפות קוריאה הצפונית
* **זכייה (19):** 1985, 1986, 1987, 1988, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 2002, 2003, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2017, 2017/2018, 2018/2019
* **סגנות (2):** 2014, 2016

גביע קוריאה הצפונית
* **זכייה (4):** 2013, 2014, 2015, 2016

גביע AFC
* **סגנות (1):** 2019

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  Watts, Jonathan (20 ביוני 2010). "World Cup 2010: Why North Korea are in a league of their own". The Guardian. נבדק ב-24 ביוני 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  "On the Tasks Facing the April 25 Sports Team" (PDF). *korea-dpr.com*. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "A Few Facts on North Korea's Army".
4. ↑  최상급축구련맹전
5. ↑  "North Korea - List of Champions". *www.rsssf.com*. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Newstream - KCNA Watch". *kcnawatch.co*. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
7. ↑  "파이낸스투데이". *파이낸스투데이*. נבדק ב-14 בנובמבר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
8. ↑  North Korea - List of Champions
**יאקימוצ'י** (באנגלית: **Yakimochi**) הוא מוצ'י בגריל או צלוי או עוגת אורז כתושה.

מאפיינים
--------

באופן מסורתי, יאקימוצ'י מוכן באמצעות גריל פחמים קטן, אך בזמנים המודרניים ניתן להשתמש בגריל גז. בתקופת ירח הסתיו, זה מסורתי לאכול יאקימוצ'י טרי תוך לגימת סאקה וליהנות מהנוף של הירח המלא.

בתקופת מייג'י, היה נהוג לאכול יאקימוצ'י באזורים הכפריים של יפן, וגרסאות היסטוריות הכילו לא רק אורז, אלא גם דגנים אחרים כמו דוחן, שעורה, קמח חיטה וקליפות אורז. גרסה ממחוז ניאיגטה שנאכלה באזורים הרריים השתמשה בקליפות אורז וקמחי דגנים אחרים להכנת בצק, ממולא בירקות ומבושל במיסו.

משמעויות
--------

יאקימוצ'י הוא גם שם נרדף ל"קנאה", שנגזרה ממשחק חיזוי אהבה.

במשחק, שני מוצ'י נועדו לייצג ילד וילדה, ובזמן שהם מבשלים, התפשטות המוצ'י מציינת מי יעשה את הצעד הרומנטי הראשון.

וריאציות
--------

ניתן להכין יאקימוצ'י בכמה דרכים:

* "איזוביאקי (Isobeyaki) יאקימוצ'י" (ביפנית:**磯辺焼き**) הוא יאקימוצ'י שנצלה ברוטב סויה ולאחר מכן עטוף באצות נורי .
* "אבקווה (Abekawa) יאקימוצ'י" הוא מוצ'י צלוי שהושרה במים חמים ולאחר מכן מכוסה בתערובת של סוכר וקינקו, סוג של אבקת שעועית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rath, Eric C. (2016-09-15). *Japan's Cuisines: Food, Place and Identity* (באנגלית). Reaktion Books. p. 75. ISBN 978-1-78023-691-9.
2. ↑  Smil, Vaclav; Kobayashi, Kazuhiko (2012-08-24). *Japan's Dietary Transition and Its Impacts* (באנגלית). MIT Press. p. 11. ISBN 978-0-262-30446-7.
3. ↑  Joya, Mock (2006). *Japan And Things Japanese* (באנגלית). Routledge. ISBN 978-1-136-22186-6.
בניין ויינרייט בסנט לואיס, בתכנונו של לואיס סאליבן
בית מגורים בשיכון וייסנהוף, שטוטגרט, בתכנונו של לה קורבוזייה
באדריכלות, **פונקציונליזם** הוא עיקרון המנחה אדריכלים בעת תכנונו של מבנה, אשר מתבסס על המטרות אשר לשמן הוא מוקם. אדריכלות פונקציונליסטית מהווה בסיס למחלוקות מקצועיות, וקשורה בעיקר לאסכולת האדריכלות המודרניסטית.

המחלוקות בדבר מהותו של הפונקציונליזם האדריכלי מתחילות עוד בימיו של ויטרוביוס כאשר מתגלה המתח המובנה בין שלושת העקרונות האדריכליים: "שימושיות" "יציבות" ו"יופי" כבר בתחילתו של התכנון האדריכלי של מבנה.

למרות הניגוד לכאורה בין פונקציונליות ואסתטיקה של מבנה, הרי שרוב האדריכלים מנסים לשלב בין השניים ליצירת מבנים המשלבים את שלושת העקרונות הבסיסיים שנמנו, כלומר מבנים יפים ויציבים אשר ישרתו את היעוד אשר לשמו הוקמו.

היסטוריה
--------

בתחילת המאה העשרים טען האדריכל האמריקני לואיס סאליבן, ובהשפעתו גם האדריכל פרנק לויד רייט, כי ממדיהם של בניינים, צורתם וכל המאפיינים האחרים שלהם, צריכים להיגזר מתוך המטרה שלשמה הוקמו. העיצוב האדריכלי ויופיו של הבניין ייווצרו באופן טבעי מתוך השגת המטרה השימושית שלו. בלשונו, "Form follows function" (הצורה נובעת מהתפקוד (אנ')) כלומר, הצורה נובעת מהפונקציה-המטרה, שלשמה הוקם. לטענתו, אין סתירה בין בנייה פונקציונלית לתוספות של עיטורים במבנה ובתנאי שיהיו עקביים עם הדרישות הפונקציונליות של היזם המקים של המבנה.

באמצע שנות השלושים החלה התייחסות לפונקציונליזם האדריכלי גם כאל השקפה אסתטית ולא רק כאל גישה עיצובית, ובעיקר בהקשר של הימנעות מתוספות קישוטיות.

### ביקורת

יחסם של אנשי המקצוע המובילים וגם של האקדמיה לפונקציונליזם, התגלה כמזלזל ומקושר בעיקר לבניה מהירה וזולה עבור מבנים מסחריים בטעם רע.

האדריכל האמריקני פיליפ ג'ונסון טען במשך השנים כי לאדריכל אין כל אחריות פונקציונלית כלפי המבנה המתוכנן על ידו. כמעט כל האדריכלים המודרניים המובילים כגון פרנק גרי, ריצ'רד מאייר, ואיי אם פיי, טוענים כי הם עצמם מכפיפים את הפונקציונליות של מבנה בתכנונם לתפיסתם האומנותית.

אדריכלות-נוף פונקציונליסטית
---------------------------

אדריכלות הנוף הפונקציונליסטית התפתחה במקביל לפונקציונליזם של המבנים. אדריכלי הנוף פיתחו חללי-נוף המשולבים בין מבני מגורים, אשר משמשים לפעילות פנאי ומפגשים חברתיים של התושבים בסביבה. בפרויקטים בקנה מידה גדול עלו הצעות לשילוב של גני-ירק פרטיים אשר בהם יגדלו התושבים חלק ממזונם, ובהקשר רחב יותר אף אזורים שלמים המשלבים מתחמי מגורים, פנאי ותעסוקה, המשולבים ביניהם.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פונקציונליזם** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פונקציונליזם (אדריכלות)** |

* פונקציונליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553162505171
* NKC: ph114595

 |