recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ריכאד ח'יראדין** (נולד ב-29 ביוני 1961) הוא איש ציבור ישראלי בן העדה הדרוזית, לשעבר ראש מועצת חורפיש.

ביוגרפיה
--------

נולד בחורפיש ב-29 ביוני 1961, לסעדה וסלים ח'יראדין. האב שרת בהתנדבות בצה"ל בשנות החמישים, וקיבל צל"ש אלוף פיקוד דרום על גבורתו בקרב. הסבא חסן ח'יראדין לחם בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ובשנת 1963 נרצח על ידי מסתננים מירדן.

ח'יראדין למד בבית הספר היסודי בחורפיש, ולאחר מכן בתיכון עיוני בנהריה.

בנובמבר 1979 התגייס לצה"ל ושובץ ביחס"ד 244. את רוב שירותו הסדיר עשה בגדוד 17, בבית הספר למ"כים של חטיבת גולני, כמ"מ וסמ"פ.

נלחם במלחמת לבנון הראשונה עד הנסיגה לנהר האוואלי בספטמבר 1983. בדצמבר 1983 השתחרר בדרגת סגן. במסגרת שירות המילואים שימש כמ"פ בגדוד חי"ר, וכרמ"ט אגד לוגיסטי מרחבי בדרגת סגן אלוף.

לאחר שחרורו מצה"ל למד הנדסת מכונות בטכניון וקיבל תואר ראשון בשנת 1988. ב-2013 קיבל תואר שני בדיפלומטיה וביטחון לאומי מאוניברסיטת תל אביב. השתתף בקורס דירקטורים של אוניברסיטת חיפה והטכניון.

נשוי לאיה ואב לשלושה ילדים.

קריירה ניהולית וציבורית
-----------------------

לאחר סיום התואר הראשון שימש כמהנדס מערכות וכמנהל פרויקטים בחברת אלקטרה ישראל ולאחר מכן ברשת מלונות דן. במסגרת תפקידיו אלו ניהל פרויקטים גדולים להקמת ושדרוג תשתיות של מערכות אלקטרומכניות, מים, חשמל, מיזוג אויר ומערכות בקרה.

ביוני 2006 נבחר לראשות מועצה מקומית חורפיש, לאחר שנתיים וחצי שבהן מילא את התפקיד כממלא מקום. במסגרת תפקידו פעל לשיקום כלכלי ותפעולי של הרשות, והוביל תהליך התייעלות יסודי שלה. כדי לקדם מיזמים ארוכי טווח ברשות פעל בין היתר בשיתופי פעולה עם גופים ציבוריים כמו רשת אורט עולמי, קרן רש"י ועוד. שימש בתפקידו עד דצמבר 2008.

בשנת 2009 ניהל את תאגיד המים האזורי 'מעיינות זיו' בגליל מערבי ושימש כמנכ"ל שלו עד 2013. לאחר זכייתו במכרז משרת התאגיד את היישובים מעלות תרשיחא, כסרא-סמיע, כפר ורדים ושלומי. במסגרת תפקידו פעל להקמת תשתיות חדשות ביישובים, שדרוג תשתיות קיימות ויישום טכנולוגיות מתקדמות.

בין השנים 2013–2017 שימש כמנכ"ל חברת מקסימה צפון, חברת בת של חברת מקסימה הפרדת אוויר, העוסקת בייצור ואספקת גזי אוויר ומערכות נלוות לענפי הרפואה, התעשייה, המזון והמחקר.

בשנת 2017 מונה לסמנכ"ל לוגיסטיקה של המוסד לביטוח לאומי, והוא משמש בתפקיד עד היום.

ח'יראדין שימש בעבר כחבר בדירקטוריון ובוועדת הביקורת של החברה הממשלתית אלתא מערכות. בנוסף שימש מ"מ יו"ר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ויו"ר ועדת הכספים שלה, יו"ר הנהלת 'העמותה הדרוזית למדעים ומנהיגות' ובית הספר הדרוזי למדעים ומנהיגות ביישוב ירכא. ח'יראדין היה בעבר חבר הנהלת רשת בתי הספר דרכא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מינהלת המוסד באתר המוסד לביטוח לאומי
גשר מקטעים בדחיקה בעת בנייתו. בתמונה נראה גשר הרכבת במחלף קיבוץ גלויות מכיוון מערב כשאף הפלדה של הגשר (בצבע כחול) חוצה על פני כביש 1, בעוד התנועה בכביש נמשכת כסדרה
גשרי כביש 431 על נחל ענבה
גשרי כביש 431 על נחל ענבה
**גשר מקטעים בדחיקה** (אנגלית: **Incremental Launching bridge**) הוא גשר הנבנה בטכנולוגיה לבניית גשרים עיליים ובה מורכב הגשר באמצעות מקטעים טרומיים או מקטעים יצוקים באתר - המחוברים ביניהם בטור. לרוב, בניית גשר עילי מחייבת שינוי בשגרת השימוש בדרך שמתחת לאזור העבודה וזאת בשל פיגומים ותמיכות המתבקשים לבניית הגשר. שיטת הדחיקה מאפשרת הקמת גשר עילי מבלי להפריע להמשך הפעילות הסדירה המתקיימת מתחת לגשר.

מניעים לפיתוח השיטה
-------------------

הקמת גשר עילי בשיטות אחרות מחייבת יצירת אזור עבודה שבו נבנה הגשר. אם מדובר בתוואי דרך, ניתן לנקוט בשתי אפשרויות:

* חסימה הרמטית של אזור העבודה - סגירת זמנית ומוחלטת של תוואי הדרך והפסקת הפעילות השוטפת שהתקיימה מתחת לאזור העבודה, על מנת להקים מערכת תמיכות שתשמש בהמשך לבניית הגשר.
* חסימה חלקית של אזור העבודה על ידי הקמת הסדר תנועה וביצוע ניתוב תנועה מחודש, למשל, באמצעות הפחתת מספר הנתיבים בכביש וחסימת מעבר להולכי הרגל.

שיטת הבנייה של גשרים בשיטת הדחיקה מאפשרת הקמת גשר עילי מבלי להפריע להמשך הפעילות הסדירה המתקיימת מתחת לגשר (מסילת רכבת, נתיבי תנועה, מעבר מים וכדומה).

עקרונות השיטה
-------------

האלמנט הראשון שנבנה הוא האלמנט המוביל. לאלמנט זה מחברים קונסטרוקציית פלדה של מסבך זיזי המכונה "אף פלדה" (Steel Nose), אשר מתפקדת כנקודת השענה בשעה שהמקטעים שבאוויר נמשכים או נדחפים (לפי שיטת הדחיקה) ומחליקים על סמכים זמניים עד להגעה לצידו השני של המפתח.

בשלב ראשון בונים נציבים (עמודים) לפני המכשול אותו חוצה הגשר ולאחריו כשעל ראש הנציבים מתקינים סמכי החלקה זמניים המאפשרים החלקה של אלמנטי הגשר. סמכים אלה מפורקים בתום הדחיקה. בשלב זה נבנית חצר היציקה לאלמנטים (אם הם נוצקים באתר) ונבנה האלמנט הראשון. לאחר מכן מונף אף הפלדה ומרוכב בקצה האלמנט הקשוי.

בשלב השני, דוחקים את האלמנט הראשון כשאף הפלדה מוביל את ההחלקה כשהוא נשען על העמוד הבא ובכך מקטין את העומסים הפועלים על המקטע. פעולה הדחיקה ובניית האלמנטים חוזרת על עצמה על ידי חיבור אלמנטים בטור עד לחציית המכשול והשענה סופית של הגשר במקומו המיועד. בכל דחיקה נדחקים האלמנט האחרון שנוצק וכל האלמנטים שמחוברים לפניו (חיבור בטור).

לאחר שהגשר ממוקם באופן סופי מפרקים את אף הפלדה ומחליפים את הסמכים הזמניים שהורכבו בסמכים קבועים עליהם מניחים את הגשר במצבו הסופי.

אפשרות נוספת לדחיקה מבוססת על עקרון דחיקת האלמנטים משני צידי המפתח כשכוון הדחיקה מנוגד ובסופו נפגשים שני מקטעי הגשרים. בשיטה זו ניבנים שני חצאי הגשר משני צידי המפתח ונדחקים עד שמתאפשרת השלמת יציקה ביניהם (יציקה באתר). בסופו של תהליך מתקבל גשר מונוליטי הנשען על סמכים שנמצאים מחוץ לאזור המכשול. דוגמה לגשרים שנבנו בשיטה זו הם מחלף חולון מזרח וגשר הולץ במחלף קיבוץ גלויות.

ראו גם
------

* Movable Scaffolding System

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר מקטעים בדחיקה** בוויקישיתוף
* גשר מקטעים בדחיקה, בפורטל CivilEng
ינישי (הזיהוי לא ודאי) במאה ה-15
משפחת ינישים שווייצרית ב-1928
ה**ינישים** (בגרמנית: Jenische, בלוקסמבורגית: Jéinechen, באנגלית: Yenish, בצרפתית: Yéniche, ברומנית: Ienişi), המכונים גם **גַבּוֹרים** (Gabori) או **צוענים לבנים** הם קבוצה אתנית אירופאית של נוודים נוצרים החיים בארצות אירופאיות שונות.

הינישים נחשבים לצוענים ונבדלים מהם בגוון עורם הבהיר יותר. מוצא הינישים לא ידוע, אך משערים שהוא אירופאי. הינישים עצמם מייחסים את מוצאם לקלטים. בשפת הינישים יש גם מספר מילים לקוחות מעברית ומיידיש ובנוסף לכך, לבושם דומה ללבוש היהודים החרדים, יש קבוצה השומרת שבת כיום המנוחה ויש המגדלים זקנים ופאות, לכן היו שהעלו את ההשערה שמוצאם מהסוחרים היהודים הנוודים, אך השערה זו אינה זוכה לתמיכה רבה. ההיסטוריונים מעלים את האפשרויות שמוצא הינישים בעריקים שווייצרים ממלחמת שלושים השנים (1618-1648) או ממלחמת האיכרים הגרמנית (1524-1526).

תפוצת הינישים
-------------

בגרמניה חיים כ-200,000 ינישים, בעיקר בדרום מערב וכ-29,000 ממשיכים בחיי הנוודות בעזרת קרונות הנגררים על ידי מכוניות. בשווייץ חיים כ-50,000 ינישים ורק כ-3,500 ממשיכים בחיי הנוודות. בשווייץ הם הוכרו כמיעוט לאומי. באוסטריה חיים כ-35,000 ומתוכם רק 10% ממשיכים בחיי נוודות. בהונגריה יש 60,000 ובבלארוס 11,000, אך במדינות אלה לא ידועה החלוקה בין הנוודים למי שהתיישבו ישיבת קבע. בבלגיה נספרו בשנת 1990 7000 נוודים. בצרפת, הולנד ולוקסמבורג מספרם אינו ידוע. ברומניה יש כ-800,000 צוענים, אך אין נתונים על גודל הקבוצות השונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ינישים** |
* Jenische (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530597105171
* GND: 4109124-3
* LCCN: sh2008007381

 |
**מפרץ פררו** (באנגלית: **Ferrero Bay**) הוא מפרץ רחב בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם בסמוך ממערבית למדף הקרח קוסגרוב, ומהווה את החלק המערבי של המפרץ שבין חצי האי קינג, וחצי האי קאניסטאו.

רוחבו של המפרץ 30 קילומטרים.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה, בדצמבר 1946.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.

המפרץ נקרא על שמו של לוטננט קומנדר ה. ה. פררו ( H. H. Ferrero) שהיה קצין תקשורת במטה חיל העזר של צי ארצות הברית לאנטארקטיקה (U.S. Navy Support Force) בין השנים 1966–1968.

לקריאה נוספת
------------

• Majewski, Wojciech. (2013), **Benthic foraminifera from Pine Island and Ferrero bays, Amundsen Sea**, Polish Polar Research. 34. 10.2478/popore-2013-0012
• Minzoni, R. T. Majewski, W. Anderson, J. B. Yokoyama, Y. Fernandez, R. & Jakobsson, M. (2017), **Oceanographic influences on the stability of the Cosgrove Ice Shelf, Antarctica**, The Holocene, 27(11), 1645–1658. 
• Minzoni, R. T.; Anderson, J. B.; Majewski, W.; Yokoyama, Y.; Fernandez, R.; Jakobsson, M. **Oceanographic Influences on Ice Shelves and Drainage in the Amundsen Sea**, American Geophysical Union, Fall Meeting 2016, abstract #C41B-0664
• Thomas B. Kellogg Davida E. Kellogg, **Recent glacial history and rapid ice stream retreat in the Amundsen Sea**,

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ פררו באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ פררו באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ פררו באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ פררו באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
גשר מתרומם בפונטה דה באנדיירה, בלאגוס שבפורטוגל.
אופן הפעולה של גשר מתרומם
**גשר מתרומם** (באנגלית: **Drawbridge**) הוא גשר נפתח אשר מורם על ידי משיכת קצהו הרחוק מעלה (באמצעות חבל או שרשרת) בעוד קצהו האחר מחובר לציר. גשרים מסוג זה נבנו בעת העתיקה בחזית של טירות מעל לחפיר הטירה או מעל לחפיר ביצורי עיר בשערי הכניסה שבחומת העיר. הגשר איפשר כניסה לתוך הטירה או העיר בעיתות שלום, ומניעת הכניסה בעיתות סכנה.

הגשר הופעל לרוב באמצעות מערכת משקולות שיכלה לשאת את משקל הגשר ולהרימו. הגשרים היו לרוב עשויים עץ וחוברו בציר לצד הטירה של החפיר.

בעת החדשה ועם התפתחות התחבורה והצורך לבנות גשרים מעל נהרות בהן עברו אוניות סוחר, נבנו גשרים מתרוממים שאיפשרו מחד מעבר כלי רכב מעל הנהר ומאידך מעבר אוניות גבוהות בנהר בדרכן לנמל. אחת הדוגמאות הידועות לגשר מסוג זה הוא גשר מצודת לונדון שאיפשר מעבר אוניות לנמל שהיה ממוקם בבריכה של לונדון.

גשר מצודת לונדון כשהוא פתוח על מנת לאפשר מעבר ספינות. סוג זה של גשר מכונה באנגלית Bascule

גשרים מתרוממים בישראל
---------------------

גם בישראל קיימים גשרים מתרוממים, בין שני חלקיה של הטיילת באילת נמצא הגשר המתרומם הגדול ביותר והיחיד שעדיין פעיל, ניתן לראות את הגשר מתרומם בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הערב בעת תנועת כלי שיט גבוהים במיוחד, הגשר קיבל פרסום נוסף ומיוחד בשל העובדה שצעירים רבים נוהגים לקפוץ ממנו אל המים באופן לא חוקי. באילת ישנם עוד שני גשרים מתרוממים שאינם פעילים, האחד בצמוד למלון שלמה המלך והשני בצמוד למלון מרינה.

ראו גם
------

* גשר מעלית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר מתרומם** בוויקישיתוף
* גשרים מתרוממים באתר structurae

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562738605171
* GND: 4276530-4
* LCCN: sh85039407

 |
המגלופוליס הצפון מזרחי לאורך חופה האטלנטי של ארצות הברית.
**המגלופוליס של צפון מזרח ארצות הברית** הוא אגד ערים בחופה המזרחי, היוצרות רצף אורבני מפותח וצפוף המשתרע ממסצ'וסטס ופרבריה הצפוניים של בוסטון ועד פרבריה הדרומיים של עיר הבירה וושינגטון די. סי.

ניתן לראות במפה כי רצף זה מופיע כקו ישר כמעט. בשנת 2000, תמך האזור, המהווה 2% מכלל שטחה של ארצות הברית, ב-49.6 מיליון תושבים, שהיוו 17% מאוכלוסייתה. צפיפות האוכלוסין הממוצעת באזור באותה שנה עמדה על 359.6 איש לקמ"ר בעוד שצפיפות האוכלוסין הממוצעת בארצות הברית כולה עמדה על 31.1 איש לקמ"ר. אוכלוסיית האזור צפויה לגדול ל-58.4 מיליון איש עד שנת 2025. הגאוגרף הצרפתי, ז'אן גוטמן, הגה את הביטוי בעקבות הוצאת ספרו, "מגלופוליס: העיור בחוף הצפון מזרחי של ארצות הברית" (Megalopolis: The Urbanized Northeastern Seaboard of the United States), שיצא לאור בשנת 1961. אחת ממסקנותיו הייתה שהערים הבונות את הרצף האורבני הגדול - במיוחד וושינגטון, בולטימור, פילדלפיה, ניו יורק ובוסטון - קשורות אחת לשנייה באופן מיוחד וסבוך בזכות פרבריהן הגובלים אלו באלו ומתפקדות למעשה כעיר ענק: מגלופוליס. מאז התפרסם ספרו של גוטמן צבר הרעיון חשיבות הן באקדמיה והן בתקשורת.

אוכלוסייה
---------

להלן חלק הארי של האוכלוסייה במגלופוליס לפי אזורים:

| דירוג (בארצות הברית) | אזור | מפקד אוכלוסין 2000 | מפקד אוכלוסין 2010 | גידול |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | המטרופולין של ניו יורק | 21,361,797 | 22,085,649 | +3.39% |
| 4 | המטרופולין של וושינגטון-בולטימור | 7,572,647 | 8,572,971 | +13.21% |
| 5 | בוסטון רבתי | 7,298,695 | 7,559,060 | +3.57% |
| 8 | עמק דלאוור | 6,207,223 | 6,533,683 | +5.26% |
| **סך הכל** |  | **42,440,362** | **44,751,363** | **+5.45%** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המגלופוליס של צפון מזרח ארצות הברית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Northeast". *America 2050*
2. ↑  "High Speed Rail in America". *America 2050*. January 2011
הוספת חומר פעיל שטח למים. בריכוזים נמוכים החומר מתרכז על פני השטח מים-אוויר וחלקו נמצא כמולקולות בודדות מפוזרות. מעל ריכוז המיצלה הקריטי מתארגנות מיצלות.
ריכוז המיצלה הקריטי (**critical micelle concentration - CMC)** מוגדר כריכוז חומר פעיל שטח (חפ"ש), שמעליו נוצרות מיצלות. כל תוספת חומר למערכת מעל ריכוז זה תגדיל את מספר המיצלות.

תלות מתח הפנים בריכוז חומר פעיל שטח. הריכוז הקריטי הוא הנקודה בה הירידה במתח הפנים נעצרת. תוספת חומר מעל ריכוז זה לא מגיעה לפני השטח אלא למיצלות ולכן מתח הפנים נשאר קבוע.
בריכוזים נמוכים מהCMC יורד מתח הפנים של הנוזל בחדות עם תוספת חומר פעיל שטח. מעל הריכוז הקריטי נשאר מתח הפנים קבוע (או יורד עם הריכוז בשיפוע מתון יותר בהשוואה לתחום הריכוזים שמתחת לCMC). הריכוז הקריטי תלוי בטמפרטורה, בלחץ ובהמצאות חומרים פעילי שטח אחרים או אלקטרוליטים במערכת.

הריכוז הקריטי הוא מאפיין חשוב של חומרים פעילי שטח כך למשל ריכוז המיצלה הקריטי של סודיום דודציל סולפט (SDS), החומר הפעיל בתכשירי היגיינה נפוצים הוא כ 8 מילימולר.

בריכוזים שמתחת לCMC רוב המולקולות החפ"ש מצטברות על פני השטח של התמיסה, ציפוי פני השטח מקטין את האנרגיה החופשית של המערכת בכך שיורדת אנרגיית השטח של הממס (מכפלת מתח הפנים בשטח) ובכך שהחלק ההידרופובי של מולקולת החפ"ש מורחק מהמים. כשהריכוז עולה עוד ומתח הפנים יורד נוצרות מיצלות בתהליך בו יורדת האנרגיה החופשית עקב הקטנת המגע בין החלק ההידרופובי של החפ"ש והמים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  IUPAC - critical micelle concentration (C01395), goldbook.iupac.org
2. ↑  Susanna Laurén, What is critical micelle concentration?, blog.biolinscientific.com (באנגלית)
3. ↑  Critical Micelle Concentration - an overview | ScienceDirect Topics, www.sciencedirect.com
**מפרץ שוקאלסקי** (באנגלית: **Schokalsky Bay**) הוא המפרץ המזרחי ביותר באי אלכסנדר שבאנטארקטיקה. 

רוחב פתחו של המפרץ 17 קילומטרים, ואורכו (הוא חודר לתוך האי) 11 קילומטרים. 

פתח המפרץ מצוי בין הר קאלה לבין כף בראון.

המפרץ סמוך למדף הקרח ג'ורג' השישי, שבמפרץ ג'ורג' השישי.

קרחון המפטון נשפך במפל קרח אל מפרץ שוקאלסקי, ולכן אזור זה של המפרץ מלא קרח מבוקע, המונע אפשרות כניסה לפנים שטחו של האי במזחלות כלבים דרך המפרץ.

היסטוריה
--------

### גילוי המפרץ

המפרץ התגלה לראשונה, מרחוק, בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.

שארקו מיפה באופן גס את המפרץ, כאשר הוא חושב שמדובר במצר ים, החוצה את האי אלכסנדר.

החוף בסביבה זו צולם מהאוויר והמפרץ מופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, וזו לא מצאה את "מצר שוקאלסקי" ששארקו מיפה.

סקרים שנערכו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948 זיהו את המפרץ כמצר שאותו מופה שארקו.

### מקור השם

שארקו קרא למפרץ (אשר הוא חשב שמדובר במצר) על שמו של יולי מ. שוקאלסקי (Yuliy M. Shokalskiy), גאוגרף, מטאורולוג ואוקיינוגרף רוסי (כשהוא משתמש באיות של שמו של שוקאלסקי באותיות לטיניות - כפי ששוקאלסקי איית אותו).

סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתן למפרץ את השם ששארקו נתן למצר.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60.̊**, P 205

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ שוקאלסקי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ שוקאלסקי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  היינו השתמש באותיות Sch עבור האות "ש" במקום
ג'וזפין בייקר רוקדת צ'ארלסטון סולו במועדון פולי ברז'ר בפריז, 1926

ה**צ'ארלסטון** הוא סוג של ריקוד ג'אז ממשפחת ריקודי הסווינג שהיה נפוץ בעיקר בשנות ה-20. הריקוד דרש תנועת רגליים ואגן מהירה ואנרגטית והיה לסמל הדור הצעיר של "עידן הג׳אז" בין שתי מלחמות העולם (תקופה שנקראת גם "שנות העשרים הסוערות").

מקור הריקוד בשיר בשם *The Charleston* מאת ג'יימס פ. ג'ונסון, שהושפע מביקורו בעיר צ'ארלסטון בקרוליינה הדרומית. השיר הפך ללהיט במחזה *Runnin' Wild* שהוצג בברודוויי בשנים 1923–1924.

הריקוד, הבנוי על מקצב ג'אז, הופיע במסבאות בלתי-חוקיות (speakeasy) בדרום ארצות הברית בתקופת היובש. אף על פי שהבסיס הקצבי נבע ממוזיקה אפרו אמריקאית או קובנית (לפי ניתוחו של המוזיקולוג גונתר שולר, מדובר בסוג של הבנרה) נפוץ הריקוד בקרב לבנים. היה זה בתחילה ריקוד סולו של נשים שנחשב מיני, מגרה ובלתי מוסרי, מאוחר יותר נוצרו גם גרסאות ריקוד זוגיות וקבוצתיות. כמו כן נוצר שילוב של צ'ארלסטון וסטפס שהיה תובעני ומורכב.

בשנות ה-20, לאחר הצלחת *The Charleston* המקורי, נפוצו עוד ועוד הקלטות של שירי צ'ארלסטון לריקודים. הקצב של שירים אלה היה מהיר (יותר מ 200–250 פעימות לדקה) והם נוגנו על ידי הרכבי תזמורות לריקודים (ביג בנד מוקטן שכלל כ-10 נגנים בכלי נשיפה וחטיבת קצב שכללה תופים, קונטרבס ופסנתר או גיטרה). הריקוד שולב הן במופעי וודוויל כמופע ראווה (שם נדרשה מהרקדניות המופיעות גם להטוטנות ויכולת ריקוד ואקרובטיקה) והן במסיבות פרטיות, באולמות ריקודים ובבתי קפה (שבשל תקופת היובש מילאו את מקומם של הברים) בהם ניגנו צ'ארלסטון לריקודים עבור קהל המבלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלסטון** בוויקישיתוף
* צ'ארלסטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Runnin' Wild במסד הנתונים IBDB (באנגלית)
2. ↑  Early Jazz - Its Roots and Musical Development. Gunther Schuller. 1968. Oxford University Press. pages 148, 173 19-500097-8 0-19-504043-0. ISBN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284929605171
* BNE: XX537957
* GND: 4324818-4
* LCCN: sh85022693
* NKC: ph224359

 |
שלוש המגרפות
על פי מקורות חז"ל, שלושה כלים שהיו בבית המקדש נקראו **מגרפה**. המפרשים נחלקו על זהותם, על היחס ביניהם, ועל השימוש בהם.

כלי השרת
--------

המגרפה מוזכרת בתור כלי גדול ששימש לגריפת האפר והדשן של המערכה הגדולה אל התפוח. מגרפה זו הייתה אחת מכלי השרת של מזבח העולה, ומוזכרת במשנה כאשר מסופר על עבודת התמיד: "...ונטלו את המגרפות ואת הצינורות ועלו לראש המזבח..." (משנה, מסכת תמיד, פרק ב', משנה א'). צורת המגרפה היא כעין יעה של ימינו, והיא נועדה לגריפת האפר מהמערכות לתפוח, בעוד שהצינורות היו כעין קלשון, ושימשו להזזת בשר הקרבנות שטרם נשרף. על פי המפרשים, מגרפה זו מוזכרת בין כלי המזבח שעשה משה, כ"יעים", בפסוק "וַיַּעַשׂ אֶת כָּל כְּלֵי הַמִּזְבֵּחַ אֶת הַסִּירֹת וְאֶת הַיָּעִים וְאֶת הַמִּזְרָקֹת אֶת הַמִּזְלָגֹת וְאֶת הַמַּחְתֹּת כָּל כֵּלָיו עָשָׂה נְחֹשֶׁת".

כלי נגינה
---------

מגרפה
המגרפה הייתה כלי נגינה שמסופר עליה שהפיקה צלילים רבים. בתלמוד הבבלי מתואר שהמגרפה התפצלה לעשרה קנים, ובכל אחד עשרה נקבים, וכל קנה הוציא סוג זמר אחד. מכאן יוצא שהמגרפה הפיקה 100 סוגי זמר שונים. קיימת סברה נוספת כי המגרפה הפיקה אלף מיני זמר שונים אבל נאמר מיד, באותה המימרא, ש"מתניתא גוזמתא" = הגזימה המשנה, ומדובר בצלילים רבים, ולא ב-10X10X10.

מצילתיים
--------

במסכת תמיד מוזכר שכדי להודיע שעומדים להקריב את קורבן התמיד, היו זורקים את המגרפה בין האולם למזבח והיא הייתה משמיעה קול אדיר.

אף מוזכר במשנה ש"אין אדם שומע קול חברו בירושלים, מקול המגרפה" (משנה, מסכת תמיד, פרק ה', משנה ו') ואף ש"מיריחו היו שומעין קול המגרפה" (משנה, מסכת תמיד, פרק ג', משנה ח').

קישורים חיצוניים
----------------

* יחיעם שורק מגרפה מוזיקלית, באתר הידען
* שמשון מלצר, המגרפה, שיר על הכלי, באתר פרויקט בן-יהודה

הערות שוליים
------------

1. ↑  המפרש על מסכת תמיד, דף כ"ח, עמוד ב', דיבור המתחיל נטלו את המגרפות.
2. ↑  תרגום יונתן ותרגום אונקלוס על ספר שמות, פרק ל"ח, פסוק ג', פירוש רש"י על ספר שמות, פרק כ"ז, פסוק ג'
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י', עמוד ב'
4. ↑  משנה, מסכת תמיד, פרק ה', משנה ו'
5. ↑  יש שפירשו שכלי זה הוא אותו כלי נגינה שהוזכר לעיל (ראו פירוש קהתי למשנה זו).

| מזבח העולה |
| --- |
| מערכות מזבח העולה | המערכה הגדולה • מערכה שנייה של קטורת • מערכת התמיד |  |
| מקומות על מזבח העולה | הכבש • התפוח • השיתין • בית הדשן |
| כלי מזבח העולה | פסכתר • מגרפה • מזרק • מחתה |
| עבודות במזבח העולה | תרומת הדשן |
**מפרץ קיל** (בדנית: **Kiel Bugt**, בגרמנית: **Kieler Bucht** להאזנה (מידע • עזרה)) הוא מפרץ לחופי הים הבלטי, שבערך במרכזו לשון-הים קיל (Kieler Förde) שבסופה העיר קיל. במערב ובדרום נתחם המפרץ בחופי שלזוויג-הולשטיין, בדרום-מזרח באי פמרן (אנ') ובצפון באיים הדניים אלס (אנ'), ארה (אנ') ולנגלן (אנ'). בצפון-מערב המפרץ, לאורכה של לשון-הים פלנסבורג, עובר הגבול בין גרמניה לדנמרק. המפרץ מכיל מספר מפרצים קטנים ושפכי נהרות, כמו שליי (אנ'), מפרץ אקרנפרדה (אנ') ומפרץ הוואכט.

המפרץ מחובר למפרץ מקלנבורג במזרח, לחגורה הקטנה (בדנית: *Lillebælt*) (אנ') בצפון-מערב, ולחגורה הגדולה (בדנית: *Storebælt*) (אנ') בצפון. תנועה ימית שיוצאת או נכנסת לים הבלטי דרך שתי החגורות חייבת לעבור במפרץ קיל. משם, ביכולתה להמשיך דרך מצר חגורת פמרן (אנ') ולצאת לכיוון מפרץ מקלנבורג, הנפתח אל הים הבלטי. בכיוון השני, הספינות יכולות להמשיך דרך החגורה הגדולה לכיוון קטגט, או להיכנס ללשון-הים קיל ולהגיע לעיר קיל, ממנה ניתן לעבור דרך תעלת קיל עד לים הצפוני.

במפרץ אקרנפרדה ובשליי נערכו תחרויות השיט התחרותי באולימפיאדת 1936 ובאולימפיאדת 1972, בהתאמה.

מבט מצוק שנהאגן (Kliff Schönhagen) על מפרץ קיל. באופק מצד שמאל - האי הדני ארה.

מבט מצוק שנהאגן (Kliff Schönhagen) על מפרץ קיל. באופק מצד שמאל - האי הדני ארה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ קיל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4030486-3
* NKC: ge550401
* SUDOC: 121077438
* VIAF: 735148574256024430005
* WorldCat (עם VIAF): 735148574256024430005

 |
**רסול גמזטוב** (ברוסית: **Расул Гамзатов**; באווארית: **ХӀамзатил Расул**, תעתיק IPA: [ħamzatil rasul]; ‏ 8 בספטמבר 1923 - 3 בנובמבר 2003) היה משורר סובייטי ממוצא אווארי קווקזי. על פעילותו הספרותית והציבורית הוענקו לו פרס סטלין (1952), פרס לנין (1963), תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ועיטורים נוספים. בשנת 2003 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש, העיטור הגבוה ברוסיה.

חייו
----

גמזטוב נולד בכפר בדגסטן למשפחת משוררים. לאחר סיום לימודי בית הספר הוא המשיך לבית הספר למורים ועד לשנת 1941 עבד כמורה. בשנים 1945–1950 למד במכון ללימודי ספרות במוסקבה והיה פעיל מאוד מבחינה ציבורית. גמזטוב היה חבר במספר מוסדות ציבוריות בתקופת ברית המועצות, ציר בוועידות סופרים וחבר בסובייט העליון. בשנת 1951 נבחר לתפקיד יו"ר איגוד הסופרים של דגסטן וכיהן בתפקיד זה עד מותו. בשנת 1973 הוא חתם על גילוי דעת נגד אנדריי סחרוב ואלכסנדר סולז'ניצין. בהיותו מקורב לשלטון, גמזטוב פעל רבות לעזרת סופרים אחרים.

במהלך שנות ה-90 פעל גמזטוב כנגד תנועות בדגסטן שדגלו בהתנתקות מרוסיה.

גמזטוב נפטר במוסקבה בשנת 2003 ונטמן בבית העלמין המוסלמי במחצ'קלה, ליד אשתו.

פעילות ספרותית
--------------

גמזטוב החל לכתוב שירה בשנת 1932 ובשנת 1943 התפרסם הספר הראשון שלו. הוא עסק בתרגום ספרות רוסית לשפה האווארית כולל אלכסנדר פושקין, מיכאיל לרמונטוב, ולדימיר מאיאקובסקי וסרגיי יסנין. בהיותו בלימודים במוסקבה הוא הכיר משוררים רוסים צעירים והם החלו לתרגם את שיריו לרוסית. השיר המפורסם שלו "עגורים" תורגם לרוסית, הולחן בידי יאן פרנקל ובוצע על ידי מארק ברנס. גם מלחינים כמו דמיטרי קבלבסקי, ריימונד פאולס ואלכסנדרה פחמוטובה הלחינו את שיריו.

בתקופת ברית המועצות ספריו תורגמו לרוסית ולשפות רבות נוספות.

ובנוסף היה חבר מערכת של מספר ירחונים ספרותיים סובייטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רסול גמזטוב** בוויקישיתוף
* אתר לזכרו
* רסול גמזטוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305361105171
* BIBSYS: 90068602
* BNE: XX937478
* BnF: cb16284787s (data)
* GND: 120894394
* ISNI: 0000 0001 1850 7908
* LCCN: n50083211
* LNB: 000113773
* MusicBrainz: cdfd0faa-4239-4500-8079-72fdf47a8b01
* NLA: 35111292
* NLK: KAC201825580
* NLP: A20916863
* NTA: 074370820
* RSL: 000002754
* SELIBR: 324452
* SNAC: w67b6hhn
* SUDOC: 07512923X
* Trove: 829868
* VIAF: 100395050
* WorldCat: lccn-n50083211

 |
**מפרץ ריגלי** (באנגלית: **Wrigley Gulf**) הוא מפרץ הצמוד למדף הקרח גץ באנטארקטיקה. 

רוחבו של המפרץ 185 קילומטרים. 

גבולות המפרץ הן האי גראנט, האי דין, האי סיפל (אשר מוקפים כולם או חלק במדף הקרח גץ).

היסטוריה
--------

### גילוי המפרץ

המפרץ התגלה בדצמבר 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית. 

### מקור השם

המפרץ נקרא על שמו של פיליפ נייט ריגלי (Philip K. Wrigley) תעשיין, יצרן מסטיקים, ונשיא השיקגו קאבס, משיקגו שבארצות הברית, אשר מימן מסעות מחקר באנטארקטיקה.

לקריאה נוספת
------------

• Andrew J. Hund, **Antarctica and the Arctic Circle: A Geographic Encyclopedia of the Earth's Polar Regions**, P 373
• Thomas Horst Kalberg,  **(אורכב 10.06.2020 בארכיון Wayback Machine) Geophysical investigation of the West Antarctic continental margin between Wrigley Gulf and the Amundsen Sea Embayment]**

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ ריגלי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ ריגלי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של מפרץ ריגלי
* מפת אזור מפרץ ריגלי

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
**הארמייה השנייה** (ביפנית: **第2軍**) הייתה ארמייה של הצבא היפני הקיסרי.

היסטוריה
--------

הארמייה השנייה הוקמה ב-27 בספטמבר 1894, וכמפקדה מונה איוואו אויאמה. תחת פיקודו, לחמה הארמייה במלחמת סין–יפן הראשונה, ולאחר שהמלחמה הסתיימה בניצחון יפני פורקה הארמייה. הארמייה הוקמה מחדש ב-6 במרץ 1904, ותחת פיקודו של הגנרל אוקו יאשוקאטה השתתפה במלחמת רוסיה–יפן. הארמייה השנייה לחמה ברוב הקרבות הגדולים של המלחמה, כולל קרב נאנשאן, קרב טליסו, קרב טאשיקאיו, קרב נהר שאה, קרב ליאויאנג, קרב סנדפו וקרב מוקדן. לאחר שגם מלחמה זו הסתיימה בניצחון יפני מוחץ, פורקה הארמייה בשנית.

הארמייה השנייה הוקמה פעם שלישית ב-23 באוגוסט 1937, בעקבות תקרית גשר מרקו פולו ופריצת מלחמת סין–יפן השנייה. הארמייה נכללה בתוך "ארמיית אזור צפון סין", שהוצבה כפי ששמה מעיד עליה בצפון סין. הארמייה השנייה השתתפה במספר קרבות במהלך המלחמה, ביניהם: תקרית צפון סין, מבצע רכבת טיינג'ין-פוקו, קרב שוז, וקרב טאיארג'ואנג, לפני שפורקה ב-15 בדצמבר 1938.

הארמייה השנייה הוקמה פעם רביעית ואחרונה ב-4 ביולי 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הוצבה במנצ'וריה על הגבול עם ברית המועצות. לקראת סוף המלחמה הוכפפה לקבוצת ארמיות משלוח דרום, וב-30 ביוני 1945 הוצבה באזור אינדונזיה. לקראת סוף המלחמה קבעה הארמייה את בסיסה בסולאווסי, ועם סיום המלחמה פורק כל הצבא היפני הקיסרי, ובכלל זה הארמייה השנייה.

מפקדים
------

### הקמה ראשונה

* מרשל איוואו אויאמה (27 בספטמבר 1894 - 26 במאי 1895)

### הקמה שנייה

* גנרל אוקו יאשוקאטה (6 במרץ 1904 - 12 בינואר 1906)

### הקמה שלישית

* גנרל טוסאיצו נישאיו (23 באוגוסט 1937 - 30 באפריל 1938)
* גנרל הנסיך היגשיקוני (30 באפריל 1938 - 9 בדצמבר 1939)

### הקמה רביעית

* לוטננט גנרל יושאיו קוזוקי (4 ביולי 1942 - 28 במאי 1943)
* לוטננט גנרל איקאירו שאיקאידה (28 במאי 1943 - 29 באוקטובר 1943)
* לוטננט גנרל פוסאטארו טאשאימה (29 באוקטובר 1943 - 15 באוגוסט 1945)

קישורים חיצוניים
----------------

History of Imperial General Headquarters Army Section (Revised Edition), HyperWar Foundation.
מונקר ונכיר (ערבית: منكر ونكير. תעתיק מדויק: מֻנְכַּר וְנַכִּיר) הם שני מלאכים המוזכרים בתאולוגיה האסלאמית, אשר תפקידם לבחון את המת בעת כניסתו לקבר. משמעות שמותם היא "זה שסולדים ממנו" ו"זה שסולד".

תיאור
-----

המלאכים הללו מתוארים כישויות בעלות עיניים שחורות ומבט קר, בעלי כתפיים רחבות, ואשר אוחזים בידיהם פטיש גדול וכבד. כאשר על פי המסורת האסלאמית, כאשר צמד המלאכים הללו מדבר, שלהבות של אש ניתזות מפיותיהם.

התשאול שבקבר
------------

על פי האמונה האסלאמית, לאחר שבן אדם נפטר, הנשמה שלו עוברת לשלב מעבר, אשר נמצא בקרבת הקבר שלו (גם אם האדם לא נקבר, הנשמה עדיין, כך לפי המסורת, שוכנת באדמה בקרבת מקום הפטירה).

לאחר שהקבורה והלוויה מסתיימות, צמד המלאכים מגיע אל המת ושואלים אותו שלוש שאלות: "מי האלוהים שלך? מהי הדת שלך? מה אמונתך בנוגע למוחמד?". האדם המאמין אמור להשיב שהאלוהים שלו הוא אללה, שהדת שלו היא האסלאם, ושמוחמד הוא הנביא שלו. אם אכן זאת הייתה התשובה, אז האדם יבלה בנעימים, עד ליום תחיית המתים, בו הוא יכנס לגן העדן.

אם האדם לא ענה נכון על שלוש השאלות הללו, מנוחתו לא תהיה נעימה, והוא יסבול בקבר עד ליום תחיית המתים, בו הוא יכנס לגיהנום.

קישורים חיצוניים
----------------

* מונקר ונקיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sense Islam (2016-12-06), *3 Questions From Angels Munkar And Nakir- Watch This Before You Sleep*, נבדק ב-2018-09-17
2. ↑  LoveAllah328 (2012-11-21), *The Grave Exam (MUNKAR and NAKIR) - by Sheikh Feiz Muhammad*, נבדק ב-2018-09-17
3. ↑  "Munkar and Nakir". *WikiShia* (באנגלית). נבדק ב-2018-09-17.
4. ↑  Authentic Descriptions of Munkar and Nakeer - islamqa.info, islamqa.info (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TDVİA: munker-ve-nekir

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מונקר ונקיר"**.
**ינס אוטו קרג** (בדנית: **Jens Otto Krag**;‏ 15 בספטמבר 1914 – 22 ביוני 1978) היה פוליטיקאי דני, שכיהן כראש ממשלת דנמרק בשנים בשנים 1962–1968 ובשנים 1971–1972.

ביוגרפיה
--------

קרג נולד ב-15 בספטמבר 1914. הוא הצטרף לארגון הנוער של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הדנית בשנת 1930 ואט אט התקדם בשורות המפלגה. בשנת 1947 נבחר לפולקטינג ומונה לתפקיד שר המסחר. הוא תמך בחיזוק הצבא הדני ובהצטרפות דנמרק לנאט"ו בשנת 1949. התפטר מהממשלה בשנת 1950. בשנים 1950–1953 עבד בשגרירות הדנית בארצות הברית.

בשנת 1953 חזר לפרלמנט ולכהן כשר בלי תיק. בשנים 1958–1962 כיהן כשר החוץ של דנמרק.

בספטמבר 1962 ירש את ויגו קמפמן כראש הממשלה וכמנהיג המפלגה. מפלגתו איבדה את השלטון בשנת 1968. הוא חזר לתפקיד באוקטובר 1971 וכיהן בו כמעט שנה. במהלך כהונתו השנייה בתפקיד, קרג הצליח לצרף את המדינה לקהילה הכלכלית האירופית, אך עורר עליו מחאות רבות שהובילו אותו להתפטר. תפקידו האחרון בחיים הציבוריים היה כנציג השוק המשותף האירופי בארצות הברית בשנים 1974–1975.

לאורך שנת 1971 כיהן קרג כנשיא המועצה הנורדית. קרג נפטר ב-22 ביוני 1978.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ינס אוטו קרג** בוויקישיתוף
* ינס אוטו קרג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ינס אוטו קרג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422385705171
* BIBSYS: 90623471
* BnF: cb12616812b (data)
* GND: 121452417
* ISNI: 0000 0000 2347 3573
* LCCN: n79061165
* NTA: 070624666
* SUDOC: 059907789
* VIAF: 61667490
* WorldCat: lccn-n79061165

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**מפרץ קולבוקורסס** (באנגלית: **Colvocoresses Bay**) הוא מפרץ בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם בשפכו של קרחון ויליאמסון, היוצרת זווית ישרה החודרת אל תוך היבשת.

רוחב מפתחו (שפכו אל הים) של המפרץ 56 קילומטרים.

במפרץ מצויים לשונות קרחוניים ושברי קרחונים צפים שמקורם בקרחון ויליאמסון ובקרחון ויטל.

היסטוריה
--------

### מיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה בשנת 1955 על ידי ג'י. די. בלודג'ט (G.D. Blodgett), בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע היי ג'אמפ (מבצע קפיצה לגובה), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1946–1947.

### מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (Advisory Committee on Antarctic Names ;בראשי תיבות: US-ACAN), של ארצות הברית.

המפרץ נקרא על שם ג'ורג' קולבוקורסס (George Colvocoresses), ששירת כפרח קצונה (מידשיפמן (Midshipman)) על הסלופ ונסנס (Vincennes ), במהלך מסעה כחלק ממשלחת החקר מטעם ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.

קולבוקורסס, שלימים קיבל דרגת קפטן, פרסם בין השנים 1852–1855 את חוויותיו במהלך משלחת החקר, בספרו: "ארבע שנים במשלחת החקר מטעם ממשלת ארצות הברית, בפיקודו של קפטן וילקס" ("Four Years in the Government Exploring Expedition Commanded by Captain Wilkes").
צילום מסך של תוכנית הטלוויזיה, המראה שתי תסרוקות התואמות את הנחיות הממשלה
**הבה נעצב את שׂערנו בהתאם לאורח החיים הסוציאליסטי** (בקוריאנית: **사회주의적생활양식에 맞게 머리단장을 하자**) היא תוכנית ששודרה בתחנת הטלוויזיה הצפון קוריאנית KCTV בשנים 2004–2005, כחלק מהתעמולה שמנהלת ממשלת קוריאה הצפונית במטרה להנהיג במדינה קוד הופעה ולבוש.

כחלק ממאבקה של ממשלת קוריאה הצפונית נגד חדירת סממנים של תרבות המערב לתחומי המדינה, הנהיגה המדינה לאורך השנים איסורים שונים על פריטי לבוש המזוהים עם המערב (כגון ג'ינס) ותסרוקות שנתפסו כמערביות. גברים ששׂערם היה ארוך מדי לדעת המשטרה, נעצרו וסופרו בכוח. בשנת 2004 פתחה הממשלה בקמפיין שהורה על תספורות קצרות לגברים. נקבע כי אורך השׂער לגברים צריך להיות בין 1 ל-5 סנטימטרים, ועליהם להסתפר אחת ל-15 ימים. לגברים מקריחים הותר להאריך את שערם עד 7 סנטימטרים, כדי שיוכלו להסתרק בסגנון "הלוואה וחיסכון". כהצדקה למהלך נטען כי שׂער ארוך מפריע להתפתחות המוח הסוציאליסטי, משום שהוא מפריע להגעת חמצן למוח (אם כי הממשלה לא סיפקה הסבר לכך שנשים רשאיות לגדל את שׂערן).

כחלק מהקמפיין הוחל בשידור תוכנית הטלוויזיה, שכללה הצגתם של גברים בעלי תספורת תקינה וגברים שתספורתם אינה תקינה. הן אלה והן אלה הוצגו בשידור בשמותיהם, וכן צוין מקום מגוריהם או עבודתם. כך, למשל, הוצג בינואר 2005 אזרח ששׂערו כיסה את אוזניו, ועליו נאמר "הטעם התרבותי של החבר הזה אינו יכול שלא לעורר שאלות, כאשר הוא אינו מסוגל לחוש בושה בתסרוקתו. האם אנחנו יכולים לצפות מאדם בעל הלך מחשבה כל כך לא מסודר לבצע את חובותיו כהלכה?".

פעולה נוספת שננקטה כללה הצבת מצלמות נסתרות ברחובות פיונגיאנג, שתיעדו עוברי אורח. מנחה התוכנית ניגש למי שתועד כשתספורתו אינה הולמת, ונזף בו. לעיתים בא המנחה בטענות גם לאשתו של אותו אדם או לעמיתיו לעבודה, על שלא עשו די כדי שיסתפר.

התוכנית כללה חמישה פרקים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Tirthankar Mukherjee, "Keeping Our Hair On", UB Post, 4.11.2007
2. ↑  Sang-Hun Choe, "It's all about hair as communists wage war", Independent on Line, 1.2.2005
מפת מצר ז'רלאש. מפרץ פלאנדרז ממוקם ברביע השלישי משמאל, בשורה התחתונה של רביעי המפה
**מפרץ פלאנדרז** או **מפרץ פלאנדרס** או **מפרץ פלנדריה** (באנגלית: **Flandres Bay**) הוא מפרץ גדול, באזור חוף דנקו של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.

המפרץ ממוקם בין כף רנאר וכף וילמס.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה בשנת 1898, על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.

המפרץ מופה לראשונה, באופן גס, ב-10 בפברואר - 11 בפברואר 1898, על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית.

המפרץ מופה באופן מדויק לראשונה בפברואר 1904 על ידי משלחת החקר הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905).

המפרץ מופה בשנית על ידי משלחת החקר הצרפתית הרביעית לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1908–1910).

המפרץ צולם מהאוויר על ידי הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957.

### מקור השם

ז'רלאש נתן למפרץ את שמו.

המפרץ נקרא על שם אזור פלנדריה ההיסטורי (אשר היה גדול ממחוז פלנדריה המצוי בבלגיה). באנגלית "פנדריה" נקראת "פלאנדרז".

לקריאה נוספת
------------

• Maria Vernet, M. Cape, E. Domack, G. Akie, E. Pettit, J. Wellner, B. Huber, A. Leventer, C.R. Smith, L. Grange, **Differential melting of western Antarctic Peninsula glaciers by modified upper circumpolar deep water along a latitudinal gradient LARISSA Ecoystems: biology at land‐ice‐ocean boundary**
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 165
• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 355

קישורים חיצוניים
----------------

* מפרץ פלאנדרז באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ פלאנדרז באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ פלאנדרז באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* מפרץ פלאנדרז באתר marineregions

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. 1 2 3 4 5 6 7  מידע היסטורי
**ריכוך ארטילרי** (באנגלית: **Preparation fire**), הוא תהליך ירי ארטילרי המבוצע לעבר יעדים מוגדרים של האויב, בדרך כלל לקראת ותוך כדי הלחימה וכחלק ממאמץ האש, ואש הרתק אל היעד, תוך ביצוע אחת מצורות הקרב ההתקפיות כמו התקפה, פשיטה או התקדמות ורדיפה.
תהליך הירי הארטילרי מתחלק למספר שלבים עיקריים, הנבדלים זה מזה בקצב נפילת הפגזים על האויב, ובשלב התנועה אל היעד בו נמצא הכוח התוקף.

שלבים
-----

השלבים בריכוך הארטילרי משתנים לפי שלב התמרון הצבאי וקצב האש הארטילרית המונחתת אל היעד ועל היעד. שלבי הריכוך הארטילרי הם לפי הסדר הבא:

### טיווח

 ערך מורחב – **טיווח**  

ירי לטיווח המטרה - הוא ירי ארטילרי תוך ביצוע תיקוני אש והגעה לדיוק כזה המבטיח בהמשך, ירי לתוך המטרה בשלבים הבאים לקראת ההתקפה. הטיווח מבוצע על ידי קצין המוסמך לכך בכוח התוקף (מפקד הכוח או הקש"א), מעמדות רחוקות הצופות אל היעד.

### הטרדה ואש מכינה

התארגנות לקראת הסתערות וניהול אש רתק מרחוק (אל היעד). טפטוף בקצב הטרדה על היעד. מיועד בדרך כלל כשמו - להטריד ולהפריע לאויב להגן על מעוזו ולמנוע ממנו לזהות את כוונות היריב, וכן את עיתוי ההתקפה וההסתערות המדויקים.

### שיתוק

ניהול אש ותנועה אל היעד תוך חיפוי מטווחים רחוקים והורדת הראשים של האויב. נועד למנוע מהאויב להיערך להגנה ולזהות את מאמצי הכוח התוקף, שהעיקרי בהם הוא ההגעה אל היעד.

### השמדה

המשך תנועה והסתערות אל היעד, הורדת ראשים, השמדה תוך הסבת מקסימום נפגעים לאויב, וקצב מקסימלי עד להגעה לטווח הביטחון. כל זאת תוך מניעה מהאויב להיערך להגנה ומניעת זיהוי המאמצים ביניהם המאמץ העיקרי.

### על היעד

חדל אש בטווח ביטחון על מנת למנוע פגיעה מאש כוחותינו. בשעת הקרב, טווחי הביטחון בדרך כלל קצרים יותר מאלה הנהוגים בשעת האימונים.

ראו גם
------

* מסך אש
* צורות הקרב
* חיל התותחנים הישראלי

לקריאה נוספת
------------

* יהושפט הרכבי, **מלחמה ואסטרטגיה**, הוצאת מערכות, 1990.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב זיגדון, ‏הרבה אש, מעט מחשבה, **מערכות** 420
**יהושע אדרי (איירוייס)** (1911–1966) היה קריקטוריסט ישראלי יליד פולין.

ביוגרפיה
--------

יהושע אדרי נולד בוורשה, פולין, בשנת 1911. משפחתו הייתה משפחה מסורתית ובני הבית התפרנסו ממלאכת רקמה לתשמישי קדושה כגון פרוכות, כיסויים לחלות וכדומה. אדרי נשלח ללימודים בבית ספר כללי. בנעוריו החל בפעילות בתנועת הנוער "בית"ר". בעקבות נאום של מנחם בגין, החליט אדרי, ביחד עם אחיו ישעיהו, לעלות לארץ ישראל. האח עלה בשנת 1931 ואילו אדרי עלה בעלייה בלתי-לגאלית, דרך איטליה, בשנת 1932. 

לאחר עלייתו התיישב אדרי בתל אביב ועסק בפרסום קריקטורות בעיתונות הרוויזיוניסטית כגון "הירדן" ו"חרות" ובעיתונים "הבוקר", "הארץ", "המשקיף" ו"תשע בערב". בנוסף, יצר כרזות עבור תנועת החרות. בשנת 1939 ראה אור ספר הקריקטורות שלו "קו לקו", שאיגד קריקטורות שפורסמו בעיתונות. בנוסף, עבד אדרי כגרפיקאי ב"יומני כרמל" וכן עסק ברקמה. בשנות החמישים של המאה ה-20 פרסם קריקטורות בעיתונים "הבוקר", "נוביני" ו"נוביני אי קורייר" ו"צבר". 

הקריקטורות של אדרי עוסקות בעיקר בנושאים פוליטיים. בשונה מקריקטוריסטים אחרים בני תקופתו, העבודות מאופיינות בקו ביקורתי מאוד כנגד הממסד הציוני, בעיקר כנגד דוד בן-גוריון, חיים ויצמן, "השומר הצעיר" ואחרים. ביצירותיו הרבה לתאר סיטואציות מורכבות, המרובות דמויות ופרטי רקע. בשנת 1977 הוצגה תערוכה מעבודותיו ב"מצודת זאב".

יהושע אדרי נפטר בשנת 1966 מהתקף לב.

גלריה
-----

רשימת פרסומים
-------------

* ויניצקי, יוסף (עורך), **קו-לקו, אוסף קריקטורות של יהושע אדרי, שהופיעו בעיתונות העברית בארץ**, הוצאת "תעמולה", תל אביב, תרצ"ט [1939]
* **צחוק ודמע**, [חמו"ל], ירושלים, תש"ה, 1945
* **ללא כחל ושרק...**, הוצאת "ניב", תל אביב, תש"ך, 1960

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יהושע אדרי** |

* נילי פרייז, יהושע אדרי, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס
* יהושע אדרי באתר כותר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007508145905171
* LCCN: no2017158660
* VIAF: 308284161
* WorldCat: lccn-no2017158660

 |
**המגפיים שהצילו את ירושלים** הוא ספר ילדים שנכתב על ידי נתן ויעל גובר ואויר על ידי נעם נדב, מרצה באקדמיה, קומיקסאי ואנימטור ישראלי.

הסיפור מכיל 28 עמודים והוא מותאם לילדים בגילי 5-10. הוא פורסם על ידי הוצאת כנרת במרץ 2019 וחולק במהלך חודש מאי 2019 לתלמידי כיתות א' ברחבי הארץ, המשתתפים בתוכנית "ספריית פיג'מה".

תקציר עלילה
-----------

סבא שרגא הוא סנדלר מומחה שגר בירושלים, וברח עם משפחתו לכפר קטן ליד רבת עמון, בירת ירדן, לאחר שהבריטים רצו לגייס אותו לצבא. האֵמיר הירדני נעצב בשל מגפיו שהתבלו מרוב מלחמות. משרתו סיפר לו כי בכפר קטן ליד רבת עמון גר סנדלר שיידע לתקן את המגפיים. הסנדלר הובא אל האמיר והתקין לו זוג מגפיים מיוחדים. האמיר שילם לו תמורתם כסף רב ואף החזיר אותו ואת משפחתו לביתם בירושלים. העיר הייתה נצורה ותושביה היו רעבים, הסנדלר חילק מכספו לשכנים ולחברים, ומטבעות הזהב שקיבל מהאמיר אזלו.

הכותבים נתן ויעל גובר
---------------------

נתן גובר הוא מורה לספרות ומרצה לפילוסופיה של החינוך באוניברסיטה העברית, ואביה של יעל גובר, עורכת ותיקה בהוצאת כנרת. ספר הביכורים של יעל גובר "דוקטור אף וזנב" זכה בפרס דבורה עומר לספרות ילדים לשנת 2018.

ביקורות
-------

עיתון הארץ כתב שהספר מספר סיפורים על חברות, דאגה לאחר ודו קיום. נירה לוין, מפתחת תוכניות לימודים בשפה ובספרות עברית העידה כי העימות בסיפור מעודן ורגעי, ללא מאבק דרמטי, ומלווה בהומור. עטרה אופק, כותבת, מאיירת, ועורכת ספרים, שיבחה את הכתיבה העשירה, ואת האיורים בספר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ראיון מצולם עם נתן ויעל גובר כותבי הספר, בערוץ היוטיוב.
* המגפיים שהצילו את ירושלים, המפרש - ספרות ילדים
* המגפיים שהצילו את ירושלים, נוריתה
* המגפיים שהצילו את ירושלים, המגדלור

הערות שוליים
------------

1. 1 2  המגפיים שהצילו את ירושלים - יעל ונתן גובר, באתר www.e-vrit.co.il
2. 1 2  המפרש, ספרות ילדים | המגפיים שהצילו את ירושלים, באתר הַמִּפְרָשׂ
3. 1 2  המגפיים שהצילו את ירושלים נתן ויעל גובר, באתר המתלהבת | עטרה אופק
4. ↑  "פעם חזרתם הביתה עם ג'ירפה?". *הארץ*. נבדק ב-2023-05-11.
5. ↑  המגפיים שהצילו את ירושלים : דף דף, ספרות ילדים : ספרים : ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il
**ריכרד היידריך** (בגרמנית: **Richard Heidrich**‏; 27 ביולי 1896 – 22 בדצמבר 1947) היה גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה. אין קשר בינו לבין פושע המלחמה המפורסם ריינהרד היידריך.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

היידריך נולד ב-27 ביולי 1896 בעיר לאבלדי שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. אין קשר משפחתי בינו לבין פושע המלחמה המפורסם ריינהרד היידריך. ב-18 באוגוסט 1914 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והוצב ברגימנט הרגלים ה-102 (הסקסקוני המלכותי ה-3 - לודוויג השלישי, מלך בוואריה). הוא לחם במלחמת העולם הראשונה והועלה לדרגת לויטננט ב-20 באוגוסט 1915. במהלך המלחמה הוא שימש כמפקד פלוגה ולאחר מכן כשליש גדודי, וקיבל את אות הפציעה בשחור פרט לשתי דרגות של צלב הברזל. לאחר המלחמה עבר לרייכסווהר ושימש כמפקד מחלקה, ב-31 ביולי 1925 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 באוקטובר 1930 הועלה לדרגת האופטמן. הוא מילא תפקידים של מפקד מחלקה ומדריך צבאי, וב-18 בינואר 1936 הועלה לדרגת מיור. ב-4 ביוני 1938 מונה למפקד גדוד צנחנים (פאלשירמייגר), וב-1 בינואר 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט והועבר מהוורמאכט ללופטוואפה.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה היידריך מפקד גדוד בלופטוואפה. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא הצליח להשתחרר מהלופטוואפה ולחזור לוורמאכט. ב-1 בדצמבר הוא מונה למפקד רגימנט התחלופה ה-4, ובפברואר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-514, וב-20 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 ביוני שכנע אותו קורט שטודנט לחזור שוב ללופטוואפה ומונה למפקד רגימנט הצנחנים ה-3. בשנת 1941 הוא לחם עם הרגימנט שלו במהלך הקרב על כרתים באזור חאניה. הוא הצליח לשמור על אזור נחיתה רגיש עד שהונחתה בו כל הדיוויזיה ההררית ה-5, ועל כך קיבל ב-14 ביוני את צלב האבירים של צלב הברזל. ב-13 באפריל 1942 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב, וב-4 באוגוסט של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 בנובמבר מונה למפקד הדיוויזיה האווירית ה-7 ולחם עמה בחזית המזרחית. ב-15 ביוני 1943 שונה שמה של הדיוויזיה שלו לדיוויזיית הצנחנים ה-1. ב-1 ביולי של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט. הדיוויזיה שלו לחמה במהלך המערכה בסיציליה, ועל "עמידה איתנה למופת" במהלך המערכה, הוספו עלי אלון לצלב האבירים שלו ב-5 בפברואר 1944. הדיוויזיה שלו לחמה במסגרת החזית האיטלקית והתבלטה במהלך קרב מונטה קאסינו. ב-25 במרץ 1944 הוספו חרבות לצלב האבירים שלו. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הצנחנים, וב-1 בנובמבר מונה למפקד קורפוס הצנחנים ה-1. ב-23 בינואר 1945 הוא נפצע קשה ומסר את הפיקוד על הקורפוס להלמוט בהלקה. הוא נשלח לבית חולים צבאי בהמבורג, ובתחילת מאי נפל בשבי עם כיבוש העיר בידי הצבא הבריטי.

### אחריתו

למרות שרשמית היה שבוי, פצעיו של היידריך לא אפשרו לו לעזוב את בית החולים. ב-1947 הוא שוחרר מהשבי רשמית, וב-22 בדצמבר של אותה שנה נכנע לפצעיו. הוא היה בן 51 במותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריכרד היידריך** בוויקישיתוף
* ריכרד היידריך באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**יְהוֹשָׂכָר כְּרַכִּי** (**קרקובסקי**) (1909 – 1957) היה סופר עברי, מתרגם ועורך.

ביוגרפיה
--------

יהושכר כרכי נולד בעיירה הקטנה פביאניצה שליד העיר לודז' שבפולין. כבן למשפחת תעשייני טקסטיל גדולים, זכה לחינוך מסודר. הוא החל ללמוד בגימנסיה העברית בלודז', אך כשהיה כבן 16 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. המשפחה השתקעה בתל אביב, וניסתה ללא הצלחה להקים מפעל לטקסטיל.

יהושכר כרכי השלים את לימודיו בגימנסיה הרצליה שבעיר, ופנה ללימוד שפת האספרנטו. הוא למד גם פקידות ומצא את פרנסתו בתרגום מכמה לשונות אירופיות. עיקר תרגומיו היה עבור עיתוני הילדים וספרי הילדים. בין שאר משרותיו היה גם מזכיר המערכת של עיתון הילדים "עתוננו" בשנים 1936 עד 1938.

יהושכר כרכי היה מהיחידים בארץ ששלטו היטב בשפת האספרנטו, וגם תרגם מלשון זו. הוא גם כתב בעצמו מחזה קומי בשם "הלוחמים הקטנים", מחזה בחרוזים שעלילתו מספרת על ילדים בכפר תקוע בראשית ימי דוד המלך.

כרכי נפטר בשנת 1957 בתל אביב. נקבר בבית העלמין קריית שאול.

ספריו
-----

* **הלוחמים הקטנים: קומדיה**, תל אביב: (דפוס אחדות), תרצ"ה.

### תרגומים

* **הקברניט הצעיר**, מאת ז'ול ורן, תל אביב: שמעוני, תש"ז 1947.
* **מונפליט**, רומן, מאת ג'ון מיד פלקנר, תל אביב תשי"ח 1958.
* **בת פרבר העוני**, סיפור לפי הנדריק יאן בולטהויס, תרגם מאספרנטו יהושכר כרכי, ערך והביא לדפוס ב"מ, תל אביב תש"ה 1945.
* **בעקבות הגורל**, מאת ג'ון קוליס סנית, תרגם מאנגלית יהושכר כרכי, תל אביב: יזרעאל, תשט"ז 1957.
* **בן פרבר העוני**, סיפור לפי הנדריק יאן בולטהויס, תרגם מאספרנטו יהושכר כרכי, ערך ועיבד והביא לדפוס ב"מ, תל אביב: שמעוני, תש"ה 1945.

קישורים חיצוניים
----------------

* יהושכר כרכי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יששכר קרקובסקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007440865305171

 |
**מילודרמה** (ברוסית: **Мылодрама**) היא סדרת דרמה המשכית רוסית ששודרה ברשת שישי!. העונה הראשונה, הכוללת 9 פרקים, שודרה החל מ-25 עד 28 בפברואר 2019. העונה השנייה, הכוללת 8 פרקים, שודרה החל מ-19 עד 22 בנובמבר 2019.

עלילה
-----

כדי להשיג שליטה מלאה בערוץ הטלוויזיה "TSV", חלק מבעלי המניות מחליטים להכניס למשרת המנהל הכללי את ולדיסלב חסר הניסיון ולהפקיד בידיו צילומי סדרת הדגל. בזכות במאי לא כשיר, הסדרה תתברר כ"אסונית ביותר בתולדות הטלוויזיה", מניות הערוץ יקרסו והקושרים יוכלו לקנות אותן ללא תשלום.

בהתחלה הכל הולך לפי התוכנית של בעלי המניות: מי שלא מבין כלום בהפקת מוצר טלוויזיה, הבוס החדש שוכר את אותו במאי בינוני, צלם, תסריטאי ושחקנים, אבל הסדרה, שנתפסת כפנטזיה מלודרמטית, מתקבלת היטב אצל המבקרים והצופים והקומדיה זוכה להצלחה חסרת תקדים. בינתיים מגיעה העונה השנייה של הסדרה והצוות שוב מתכנס. ולדיסלב מהמם את כולם עם החדשות: הם צריכים להפיק לא רק את העונה השנייה, אלא גם תוכנית אירוח מעולה, סטנדאפ, תוכנית על-טבעית וגם מהדורת חדשות עצמאית.

ביקורת
------

בשנת 2019 הסדרה התמודדה בטקס פרסי TEFI של האקדמיה הרוסית לטלוויזיה בקטגוריית "קומדיה סדרת המצבים הטלוויזיונית הטובה ביותר", בעוד איליה קוליקוב היה מועמד לפרס "במאי סרט/סדרה טלוויזיה". סרגיי בורונוב, שגילם את ולדיסלב זכה הפרס "השחקן הטוב ביותר של סרט/סדרה טלוויזיה".

על פי מנוע החיפוש של גוגל, בשנת 2019 מילודרמה נכנסה לרשימת אחת מחמש סדרות הטלוויזיה הרוסיות המובילות לפי סטטיסטיקת החיפוש משתמשי אינטרנט רוסים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מילודרמה

* "מילודרמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מילודרמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Победители ТЭФИ 2019". *Tefitv.ru*. נבדק ב-2021-11-27.
2. ↑  "Анастасия Ивлеева, «Сегодня вечером», «Мылодрама» и «Толя Робот» вышли в финал ТЭФИ 2019". *www.intermedia.ru*. 2019-09-25. נבדק ב-2021-11-27.
3. ↑  "Канал «Пятница!» получил 12 статуэток ТЭФИ. Лучшей ведущей ток-шоу стала Анастасия Ивлеева". Meduza. נבדק ב-2021-11-27.
4. ↑  "Google назвал самые популярные российские фильмы и сериалы 2019 года". *Афиша*. נבדק ב-2021-11-27.
**מורדוביה ארנה** (ברוסית: **Мордовия Арена**) הוא אצטדיון כדורגל בעיר סרנסק, בירת מורדוביה, רפובליקה בפדרציה הרוסית.

בעקבות החלטת FIFA, האצטדיון אירח מספר משחקים במונדיאל 2018 ושימש זמנית גם כאצטדיונו הבייתי של מועדון הכדורגל מורדוביה סרנסק. לאצטדיון קיבולת של 43,958 צופים ומשמש לאירוח משחקי נבחרת רוסיה בכדורגל. בעונת 2019 שימש לאירוח משחקי קבוצת מורדוביה סרנסק במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית ואירח את משחקיה של טמבוב בליגת העל הרוסית בכדורגל משנת 2019 עד 2021.

בניית האצטדיון
--------------

בשנת 2010 נערך טקס הנחת אבן הפינה ברחוב וולגוגרד, על גדות נהר אינסאר בעיר מורדוביה, בשטח שישמש את האצטדיון. תחילה תוכנן להשלים את הבנייה עד שנת 2012 אולם עיכובים שונים דחו את פתיחת האצטדיון לשנת 2018.

תקציב האצטדיון הגיע לכדי 16,5 מיליארד רובלים והגיע מהתקציב הפדרלי ותקציב העיר מורדוביה. על עבודת הבנייה עמלה חברת "הנדסת ספורט" (Спорт-Инжиниринг) שמחזיקה בבעלות על כמה מהאצטדיונים שנבנו עבור המונדיאל.

על פי דיווחי התקשורת הרוסית, דווח שהושלמה העבודה הכללית לקראת הכנת הקרקע לבנייה. על פי החלטת הממשלה נבחרה חברת "PSO קאזאן" לבנות את האצטדיון. אותה חברה גם בנתה את המתקנים עבור אוניברסיאדת קאזאן (2013) ובנתה את אצטדיון אק בארס ארנה.

לאחר המונדיאל
-------------

ב-21 באפריל 2018 נערך באצטדיון משחק הבכורה בין מורדוביה סרנסק לזניט איז'בסק, במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. האצטדיון שימש כמגרש הבית בעונה 2018/2019. במאי 2019 נבחר לשמש כאצטדיונה הביתי של טמבוב בליגת העל הרוסית בכדורגל בשנים 2019–2021, בעקבות שיפוצים באצטדיון ספרטק בטמבוב.

ביוני 2021, הפך באצטדיון למגרשה של קבוצת הכדורגל סרנסק.

מראה מורדוביה ארנה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורדוביה ארנה** בוויקישיתוף
 אתר האינטרנט הרשמי של מורדוביה ארנה (ברוסית)

* מורדוביה ארנה, ברשת החברתית אינסטגרם
* מורדוביה ארנה, ברשת החברתית VK

הערות שוליים
------------

1. ↑  На стадионах ЧМ-2018 играют даже в ПФЛ. Какая судьба ждет 12 новых арен?
2. ↑  Новости — Министерство спорта Российской Федерации
3. ↑  Стоимость строительства стадиона в Саранске составит 16,5 млрд рублей, Sports.ru
4. ↑  Завершен нулевой цикл стадиона в Саранске

| אצטדיוני מונדיאל 2018 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אצטדיון קלינינגרד (קלינינגרד) • אצטדיון קרסטובסקי (סנקט פטרבורג) • אצטדיון לוז'ניקי (מוסקבה) • אוטקריטיה ארנה (מוסקבה) • אק בארס ארנה (קאזאן) • אצטדיון ניז'ני נובגורוד (ניז'ני נובגורוד) • קוסמוס ארנה (סמרה) • וולגוגרד ארנה (וולגוגרד) • מורדוביה ארנה (סרנסק) • רוסטוב ארנה (רוסטוב על הדון) • אצטדיון פישט (סוצ'י) • האצטדיון המרכזי (יקטרינבורג) |

 |