recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שלמה שרגאי** (נולד ב-28 ביוני 1937) הוא כותב ספרי הומור וילדים.

ביוגרפיה
--------

שרגאי נולד בפרס ובשנת 1953, כשהיה בן 16 עלה לארץ ישראל והצטרף אל חבורת הנוער בקיבוץ נגבה. ב-1955, כשמלאו לו 18, התגייס לנח"ל המוצנח. בשירותו הצבאי שירת לצד רפאל איתן וגד מנלה בארץ המרדפים. במלחמת ששת הימים שירת במסגרת המילואים בצנחנים, ובמלחמת יום הכיפורים שירת באגד הצליחה (גשר הגלילים של אריק שרון). כן השתתף במלחמת שלום הגליל.

במסגרת גרעין הנח"ל, התיישב ותיגבר את קיבוץ להבות הבשן של השומר הצעיר, על קו שביתת הנשק עם סוריה בגליל העליון. עם שחרורו משירות הסדיר בצה"ל, התקבל כחבר בקיבוץ, שם שימש בתפקיד רכז הנוי.

ב-1967 העתיק את מקום מגוריו לעיר כפר סבא ולפרנסתו עבד כקבלן עבודות פיתוח וכמעצב גינון, כיועץ, כחשב כמויות וכמפקח לעבודות גינון (מוסמך ובעל תואר טכנאות נוף מטעם משרד העבודה). בהמשך עבד כיועץ לתכנון נוף, השקיה וחישוב כמויות לרשויות מקומיות ולקבלנים פרטיים ופרויקטים לאומיים, כגון דרך ארץ - כביש חוצה ישראל.

התנדב מספר שנים בעמותת אנוש בכפר סבא.

למד במסגרת האוניברסיטה הפתוחה ובאוניברסיטת בר-אילן פילוסופיה, ספרות וקולנוע.
השתתף בסדנאות שירה ופרוזה אצל איל מגד ונתן יונתן, ולמד ספרות ילדים בבית ברל.

ב-1998 פרסם את ספר הילדים הראשון שלו, "שבלול". ב-2005 הוציא את "רסיסי הומור" ו"רסיסי חוכמה". ב-2006 הוציא את "יוד הלכה לאיבוד", ספר הומוריסטי ליצירת הנאה חזותית בתהליך רכישת הקריאה עבור ילדים.ב-2020 הוציא את "אוף" והוא ספרו האחרון נכון לעכשיו.

ספריו
-----

* 1998 - **"שבלול"** - (שתי מהדורות) - בסיוע קרן עמו"ס
* 2005 - **"רסיסי הומור"** - הוצאת "דני ספרים"
* 2005 - **"רסיסי חוכמה"** - הוצאת "דני ספרים"
* 2006 - **"יוד הלכה לאיבוד"** - הוצאת "דני ספרים"
* 2020 - **"אוף"**

* שבלולשבלול
* רסיסי הומוררסיסי הומור
* רסיסי חוכמה רסיסי חוכמה
* יוד הלכה לאיבודיוד הלכה לאיבוד

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרים של שלמה שרגאי, באתר "סימניה"
* רשימת הפרסומים של שלמה שרגאי, בקטלוג הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297286905171
* ISNI: 0000 0000 6986 9637
* VIAF: 97309963
* WorldCat: viaf-97309963

 |
**בֶּדי כַּרתליסַה** (גאורגית: **ბედი ქართლისა**, צרפתית: **Revue de Kartvélologie**) או בתרגום חופשי בעברית: "הגורל של כארתלי", הוא עיתון בינלאומי המתמחה ב"לימודי גאורגיה" (כרתוולולוגיה), והתפרסם בפריז שבצרפת, בין השנים 1948–1984. מקור שם העיתון מפואמה של המשורר הגאורגי הרומנטי, בן המאה ה-19, ניקולוז ברתשווילי. 

העיתון נוסד על ידי המהגרים הגאורגים, שהיגרו מברית המועצות - קאליסטראטה (1986-1901 ונינו סאליה (1898-1992). העיתון פרסם כתבות באופן בלעדי בשפה הגאורגית עד לשנת 1957, אז הפך לעיתון רב-שפתי שפורסם בצרפתית, באנגלית ובגרמנית. לעיתון הייתה חסות של האקדמיה הצרפתית למדעים, והוא נערך על ידי ההיסטוריון הגאורגי קאליסטראטה סאריה. העיתון נטל תפקיד מפתח בהתפתחות "לימודי גאורגיה" באירופה. מספר מומחים בינלאומיים מובילים, כמו גם אקדמאים מגאורגיה, מאזרבייג'ן ומצפון הקווקז, שיתפו פעולה ותרמו מאמרים בהיסטוריה, בארכאולוגיה, באתנולוגיה ובתרבות של גאורגיה ושל הקווקז. בשנת 1985 ירש את העיתון שנתון ("Revue des études géorgiennes et caucasiennes") (ISSN 0373-1537), שנוסד על ידי ז'ורז' דומזיל וז'ורז' צ'אראצ'ידזה. השנתון "גאורגיקה" (ISSN 0232-4490) מכסה תחומי כתיבה דומים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  חינטיבידזה אלגוג'ה (1996), "הספרות הגאורגית בלמדנות האירופאית", נאט"ו
**Lasciatemi Cantare**  (בתרגום לעברית: **תנו לי לשיר**) מוכר בשם **L'italiano** (בתרגום לעברית: **האיטלקי**) הוא סינגל בביצוע של טוטו קוטוניו, אשר התפרסם לאחר זכייתו במקום ה-5 בפסטיבל סן רמו ב-1983.

היסטוריה
--------

השיר נכתב והולחן ב-1981 על ידי כריסטיאנו מינלונו, והוצע לזמר והשחקן אדריאנו צ'לנטנו, אך זה סירב. ב-1982, לאחר זכייתה של נבחרת איטליה בכדורגל במונדיאל 1982, הציע מינלונו לקוטוניו לבצע את השיר כשיר החגיגות, אך גם האחרון סירב. ב-2006 טען מינלונו כי השיר הוא עממי ולא קשור לנבחרת או לזכייתה.

לאחר שקוטוניו לא הופיע בפסטיבל סן רמו בשנים 1980–1982 הוא הסכים לבצע את השיר במסגרת הפסטיבל של 1983. במהלך הפסטיבל, שובץ השיר ביומו השני ב-4 בפברואר כאשר קוטוניו נבחר להיות השיר ה-17 שבוצע באותו הערב, מתוך 18 שירים אשר נבחרו להופיע, בסיום הערב נבחר השיר במקום השני, והעפיל לשלב השני בו הופיע אל מול 7 זמרים נוספים, ובסופו של דבר העפיל לגמר התחרות. למרות הפופולריות שבה השיר זכה בקרב הקהל, הוא סיים במקום החמישי מתוך ששת השירים שהעפילו לגמר, אף על פי שזכה ב-548,085 קולות מן הקהל. השיר הזוכה, על פי החלטת השופטים, היה "Sarà quel che sarà". בסופו של דבר, נבחר "L'italiano" ל"חביב הקהל". לאחר הפסטיבל נמכר הסינגל כתקליט, ובאותה שנה היה במקום ה-18 ברשימת התקליטים הנמכרים ביותר באיטליה ברדיו זכה השיר לפופולריות, ודורג במקום הראשון במצעדים באיטליה, בשווייץ ובצרפת, בגרמניה דורג השיר במקום ה-26.

בשנות ה-80 וה-90, זכה השיר להצלחה גדולה באיטליה ומחוצה לה, כאשר בוצעו מספר רב של גרסאות כיסוי ותרגומים לשפות זרות. בין היתר, גרסה עברית של השיר שכתבה שמרית אור בשם "אני חוזר הביתה" בוצעה על ידי דורון מזר ולאחר מכן על ידי השחקן גסאן עבאס בסדרה "המסעדה הגדולה" בפרק "המעריצות". גרסה בערבית בוצעה על ידי עבאס, ובפינית על ידי קרי טאפיו. גרסה נוספת בוצעה על ידי אמיר ח'אן כפסקול לסרט ההודי **הרשומות** ועל ידי סרחיו דלמה בספרדית וב-2012 הוציא ההרכב הצרפתי "The Gypsy Queens" גרסה באיטלקית.

ב-2006 ביצע קוטוניו גרסה מחודשת לשיר לאחר זכייתה של נבחרת איטליה במונדיאל 2006, דבר אשר החזיר את השיר למצעדים באיטליה. בנוסף זכה השיר להצלחה ביוטיוב, וזכה לעשרות מיליוני צפיות

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "L'italiano" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"L'italiano" באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת להיטי 83
2. ↑  השיר בגרסת המקור שהעולה ליוטיוב ב-2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: ac532364-6cc9-3c38-9b6b-774c83b61e49

 |
**יער קהילתי** (מכונה גם **"יער עירוני"**) הוא אזור יחסית מצומצם של חורש טבעי או מיוער, אשר נמצא בסמוך לשטח בנוי, ושתושביו מעורבים באופן פעיל בטיפוחו, בפעילויות בתחומי היער ולעיתים אף בתכנונו. התושבים המעורבים בפעילויות היער הקהילתי נקראים "נאמני יער" ועוסקים בכך בהתנדבות.

היסטוריה
--------

המינוח "יער קהילתי" החל להופיע בשנות ה-70 של המאה ה-20, והתופעה צברה תאוצה באופן מתמשך עד היום, במקומות רבים בעולם.

פעילויות
--------

נאמני היער בשיתוף עם המועצה המקומית וקק"ל מקדמים פעילויות קהילתיות בתחומים מגוונים כגון תרבות, ספורט, אומנות. כמו כן, הנאמנים מדיריכים סיורי ניקיון ביער, בהם גם לומדים על בעלי החיים והצומח ביער, על מיחזור, קיימות ושמירה על הטבע.

יערות קהילתיים בישראל
---------------------

בעוד שהחוק בישראל מתייחס ליערות במסגרת "פקודת היערות (1936)", לא קיימת התייחסות מסודרת ליערות קהילתיים. מתן מעמד רשמי של יער קהילתי ניתן כיום על ידי הקרן הקיימת לישראל, בשיתוף המועצה המקומית והתושבים של אותו אזור.

### יערות קהילתיים מוכרים

ישנם מספר יערות קהילתיים אשר מוכרים על ידי קק"ל והמועצה המקומית של אותו אזור:

**מרחב מרכז**

* יער הר נוף
* יער עין כרם
* יער רמות אלון
* יער מיר
* יער מודיעין-רעות-מכבים
* יער שוהם
* יער ראש העין
* יער חריש
* יער יקנעם
* יער ערערה

**מרחב צפון**

* יער נשר
* יער ראש פינה
* יער טבריה
* יער דלית אל-כרמל
* יער עפולה

**מרחב דרום**

* יער קריית מלאכי
* יער אופקים
* יער באר שבע
* יער מיתר
* יער מצפה רמון
* יער אילת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער קהילתי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Arnold, J.E.M. "Forests and People: 25 years of Community Forestry" (PDF). *FOOD AND AGRICULTURE ORGANIZATION OF THE UNITED NATIONS*. Rome, 2001. נבדק ב-24 בספטמבר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  פקודת היערות, 1936, באתר פסקדין
3. ↑  "מהם יערות קהילתיים?", באתר קק"ל
4. ↑  יער, קהילה, חברה, באתר קק"ל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: sh2002009922

 |
**בֵּדְזִ'יך הְרוֹזְנִי** (צ'כית: **Bedřich Hrozný**, גרמנית: **Hrozny Friedrich**;‏ 6 במאי 1879 – 12 בדצמבר 1952) היה מזרחן ובלשן צ'כי. נודע בעיקר בשל פיענוח הכתב החתי ויסוד ענף החתיתולוגיה. 

הרוזני נולד בליסה נד לבם, בוהמיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. בעיר קולין הוא למד עברית וערבית. באוניברסיטת וינה למד אכדית, ארמית, שפות אתיופיות, שומרית וסנסקריט, כמו גם את כתב היתדות שהיה נהוג באסיה הקטנה, מסופוטמיה והאימפריה הפרסית. הרוזני למד מזרחנות באוניברסיטת ברלין. 

בשנת 1904 השתתף בחפירות בארץ ישראל. הוא השתתף בחפירות בתל תענך והשתתף בפיענוח מכתבי תענך. בשנה העוקבת נתמנה לפרופסור באוניברסיטת וינה. בשנת 1906, משלחת ארכאולוגית גרמנית בראשות הוגו וינקלר בחתושש מצאה את ארכיון בואזקיי, ארכיון מלכי החתים. הכתב היה כתב יתדות אכדי, אולם השפה לא הייתה ידועה. לקראת אמצע מלחמת העולם הראשונה פרסם הרוזני תיאור של השפה ודקדוקה הצביע על כך שזוהי שפה הודו־אירופית. הרוזני הנהיג משלחת צ'כית לקילטפה, אתרה של העיר כנש העתיקה. בשנת 1925 חשפה המשלחת 600 לוחות חרס עליהם רשומות אשוריות המתארות את הסחר שניהלו ממושבותיהם באזור אנטוליה. 

מאוחר יותר ניסה הרוזני לפענח את כתב ההירוגליפים החתי וכתבים אחרים שהיו בשימוש בהודו וכרתים, אך ללא הועיל. התקף לב בשנת 1944 שם קץ לעבודת המחקר של הרוזני. הרוזני המשיך לכהן כפרופסור באוניברסיטת קארל בפראג עד לשנת 1952.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בדז'יך הרוזני** בוויקישיתוף
* בדז'יך הרוזני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* Bedřich Hrozný – Re-Discoverer of the Hittite Language באתר רדיו צ'כיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  א"א גלוק, "תענך", האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ-ישראל, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, כרך 4 עמודים 1614, 1617

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007275878705171
* BIBSYS: 90553414
* BNE: XX1313196
* BnF: cb12976907s (data)
* CANTIC: a10240421
* CiNii: DA02940018
* GND: 118775162
* ISNI: 0000 0001 1051 5575
* LCCN: n83225277
* NKC: jk01042884
* NLA: 35861974
* NLG: 142095
* NLP: A20402892
* NTA: 069510156
* RERO: 02-A000081569
* SNAC: w6q56swh
* SUDOC: 079549322
* Trove: 1120774
* VcBA: 495/304985
* VIAF: 32130155
* WorldCat: lccn-n83225277

 |
**האנשים** היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה על ידי המלחין והמפיק דרור שוסטק. הלהקה יוצרת מוזיקה מלנכולית שמתאפיינת בווקאליות עשירה ומשלבת כלי נשיפה ונגיעות אלקטרוניות.

היסטוריה
--------

הלהקה הוקמה בתחילת שנות ה-2000 על ידי דרור שוסטק. במהלך הזמן ההרכב התחלף, והתגבש ההרכב הנוכחי, שעובד יחד מזה מספר שנים.

הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "מוזיקה מהמרתף", במסגרת פרויקט נקסט בשנת 2002. מתוכו בלטו השירים"לייט בלומר" "בואי לאילת" (גרסת כיסוי לשיר המפורסם של ליאור ייני) והשיר "ברזילרה", שהושמעו ברדיו לא מעט. הדיסק נבחר על ידי בועז כהן שדרן רדיו ומבקר מוזיקה במעריב לאחד מאלבומי העשור.

במהלך שלוש השנים הבאות הופיעה הלהקה במקומות שונים בתל אביב (בעיקר תיאטרון תמונע), ביצעה שירים מהאלבום הראשון, וגם שירים חדשים.

במהלך שנת 2005 הוציאה הלהקה את הסינגל "אור השמש". 

לאחר הפוגה ארוכה, ב-2007, יצא האלבום השני ששמו "עוץ" (על ידי חברת התקליטים התו השמיני) ובעקבותיו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף. בין היתר, הופיעה הלהקה בפסטיבל ישראל 2007. 

במהלך 2014 הלהקה עבדה על אלבום חדש בניהולו האומנותי של עמיר לב.

חברי הלהקה
----------

דרור שוסטק הוא סולן הלהקה, ובתחילת הדרך היה יחד עם איתו נירי דמסקי, גל בר-עם, נועה שטרקמן ושירז פלד. בהמשך התחלף ההרכב; נשארו שוסטק, דמסקי ובר-עם, ואליהם הצטרפו ערן נתנס, דייב יוסף, גיא אלפונטה וניצן אדטו. בהמשך עזב אדטו את הלהקה.

אלו חברי הלהקה הנוכחיים:

* **דרור שוסטק** - סולן, היוצר המרכזי.
* **נירית דמסקי** - זמרת.
* **גל בר-עם** - מתופף.
* **ערן נתנס** - בס ושירה.
* **דייב יוסף** - גיטרה ומפוחית.
* **גיא אלפונטה** - חצוצרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* האנשים, ברשת החברתית פייסבוק
* האנשים, באתר בנדקמפ
* האנשים, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303752305171
* LCCN: no98005264
* VIAF: 137990374
* WorldCat: lccn-no98005264

 |
**אגריפינה הזקנה** (14 לפנה"ס - 18 באוקטובר 33) הייתה אצילה מן השושלת היוליו-קלאודית.

ביוגרפיה
--------

אגריפינה נולדה בשנת 14 לפנה"ס, אמה הייתה יוליה, בתו של אוגוסטוס ואביה היה מרקוס ויפסניוס אגריפה, מצביאו הבכיר ביותר של אוגוסטוס. בנוסף לכך, היא הייתה אמו של הקיסר קליגולה, גיסתו של הקיסר קלאודיוס וסבתו של הקיסר נירון מצד אמו.

בשנת 4 נישאה אגריפינה למצביא גרמניקוס, בנו של דרוסוס ונכדה של ליוויה. את הנישואים ארגן סבה אוגוסטוס, כחלק מהסדרי הירושה. במקביל אימץ אוגוסטוס את טיבריוס והכריז עליו כיורשו, בעוד שטיבריוס עצמו אימץ את גרמניקוס כאדם שעתיד לרשת את כס הקיסרות אחריו.

לזוג נולדו תשעה ילדים. שישה מתוכם שרדו והגיעו לגיל בגרות: נירון (אין לבלבל בינו לבין אחיינו הקיסר באותו שם), דרוסוס, קליגולה, אגריפינה הצעירה, ליווילה הצעירה ודרוסילה.

כשגרמניקוס עזב את רומא בשנת 14 לטפל בהתקוממות הלגיונות בגרמניה, הצטרפו אליו אגריפינה וילדיהם. כשחזר גרמניקוס לרומא בתום המערכה, הם השתתפו בטריומף שהוענק לו.

אגריפינה שוב הצטרפה אל בעלה גרמניקוס כשלאחרון הוענקה השליטה בפרובינקיות המזרחיות של האימפריה בשנת 18, אולם כעבור שנה מת גרמניקוס מהרעלה. מילותיו האחרונות היו עצה לאגריפינה לשמור על פרופיל נמוך ולא להתעמת עם מוקדי הכוח ברומא.

אולם אגריפינה לא שעתה לאזהרותיו של בעלה המנוח והחלה מקדמת את מעמדם של בניה הבכורים, דרוסוס ונירון, כיורשי טיבריוס. דבר זה הביא אותה לעימות עם טיבריוס, שרצה להוריש את הקיסרות לבנו הטבעי דרוסוס יוליוס קיסר. בקשתה להינשא מחדש נענתה בשלילה על ידי טיבריוס, שחשש שבעלה החדש יהפוך למגנם של בניה ויחד הם יפעלו לחתור תחתיו. המצב החמיר כתוצאה מהסתתו של סיאנוס, מפקד המשמר הפרטוריאני, שהודיע לאגריפינה שטיבריוס מתכנן להרעיל אותה. כתוצאה מכך היא סירבה לאכול משולחנו.

אגריפינה ובנה הבכור נירון נעצרו בפקודת טיבריוס בשנת 27. כעבור שנתיים הם הוגלו לאיים הפונטיים. אגריפינה מתה מרעב בשנת 33, לא ידוע אם כתוצאה מהרעבה מכוונת או מהחלטה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגריפינה** בוויקישיתוף
* אגריפינה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007400999805171
* BNC: 000243595
* BNE: XX821745
* GND: 118501100
* ISNI: 0000 0000 6317 2484
* LCCN: n83014672
* NLP: A28153959
* NTA: 072339691
* RERO: 02-A009954773
* SUDOC: 035163259
* VcBA: 495/40278
* VIAF: 15560280
* WorldCat: lccn-n83014672

 |
**האנציקלופדיה הבריטית** (אנגלית: **The British Encyclopaedia**), או **מילון האמנויות והמדעים** (**Dictionary of Arts and Sciences**), יצאה לאור בשנת 1809 בשישה כרכים על גיליון אוקטבו (6x9 אינץ') וכללה 150 תחריטים בקירוב.

להלכה, העורך של האנציקלופדיה היה ויליאם ניקולסון, אך למעשה עיקר העבודה נעשה תחת השגחתו של ירמיהו ג'ויס. המוציאה לאור הייתה סינדיקציה של עשרים וארבעה מוכרי-ספרים ששמם הופיע בעמודי השער. כל אחד רכש מניות ובבו הזמן קיבל את חלקו היחסי של הרווח שהניבו המכירות הסופיות.

שיטת הוצאה לאור זו הייתה בשימוש רב במאה השמונה עשרה ובראשית המאה התשע עשרה, ונודעה ברבים כ-"קונגר" (Conger, סוג של צלופח). שיטה זו התאימה במיוחד לפרסומים שיצאו חלקים-חלקים דוגמת אנציקלופדיות.

חלק מהתחריטים צוירו על ידי ג'ון פיירי הבן, ונחרטו על ידי וילסון לאורי.

בשנת 1998 התפרסם מחקר של The Textbook Colloquium, שהשווה בין תוכני האנציקלופדיה הבריטית לבין תוכני "מילון האמנויות והמדעים" של גרגורי, שיצא לאור בשנת 1808, אך נערך גם הוא על ידי ירמיהו ג'ויס. תוצאות המחקר הראו ש-50% מתוכני האנציקלופדיות היו זהים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האנציקלופדיה הבריטית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑
יער עננים בפארק הלאומי קינבאלו
תפוצת יערות העננים בעולם
**יער עננים**, הידוע גם כ**יער ערפל** או **יער מועב**, הוא יער גשם טרופי או סובטרופי, השוכן בדרך כלל באזורים הרריים, והמתאפיין בלחות גבוהה ובעננות נמוכה המופיעה באופן תדיר, בדרך כלל בגובה צמרות העצים. ליערות העננים שמות מקומיים רבים, דוגמת הלאוריסילבה במדיירה או היונגאס בפרו. 

היקפם של יערות העננים קטן יחסית, בשל כך שרק ברצועה קטנה משני צדדיו של קו המשווה מתקיימים התנאים הטופוגרפיים, האקלימיים והסביבתיים להופעתם. העננות התדירה בגובה נמוך מפחיתה את אור השמש הישיר ביער, ועימה קטנה גם ההתאיידות. 

העצים ביערות אלה נמוכים יותר וצמרותיהם מפותחות מאלה של עצים דומים ביערות הסמוכים להם, והלחות מביאה לעושר באפיפיטים וסקולריים ולשפע של שרכים וטחבי עלים המכסים את הקרקע ואת הצמחים האחרים. האדמה ביער בוצית והיא עשירה בכבול ובהומוס. חלק ניכר מהמשקעים ביערות העננים מופיע בצורת טיפות ערפל שמתעבה על עלי העצים, ונוטפות אל האדמה. 

קיימים גם יערות גשם ממוזגים שלהם מאפיינים דומים לאלה של יערות העננים הטרופיים והסובטרופיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער עננים** בוויקישיתוף
* יער עננים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534764705171
* GND: 4171364-3
* LCCN: sh94003224

 |
**יער עמינדב**
(למפת ירושלים מוגדלת)יער עמינדב**יער עמינדב**(למפת ירושלים רגילה)יער עמינדב**יער עמינדב**(למפת הרי ירושלים רגילה)יער עמינדב**יער עמינדב**(למפת הרי ירושלים מוגדלת)יער עמינדב**יער עמינדב**
מפת היער
רכס שורק שעליו יער עמינדב לכל אורכו (תצפית ממערב למזרח)
הר שלמון שביער עמינדב
שלוחת שלמון שביער עמינדב
הגבעה ביער עמינדב שעליה חוות הגתות
חורש הרוגי קהיר ביער עמינדב
**יער עמינדב** הקרוי גם **יער שלמון** הוא יער נטוע על ידי קק"ל ממערב לירושלים ולמושבים אורה ועמינדב. שטח היער כ-7,000 דונם, והוא מכסה כמעט את כל שטחי מדרונות הרכס הבולט (רכס שורק) שבין שני הוואדיות הגדולים בהרי ירושלים – נחל שורק ונחל רפאים. בדרום תוחם את היער נחל רפאים, בו עוברת מסילת הרכבת מירושלים לתל אביב, בצפון - נחל שורק וכביש 386 העובר בו, במערב מפגש שני הנחלים, ובמזרח – הדסה עין כרם, המושבים אורה ועמינדב והשכונות הדרום-מערביות של ירושלים.

בשל הקרבה שלו לעיר ובשל אתרי הטבע ומסלולי הטיול הרבים שבו, יער עמינדב הוא יעד טיולים פופולרי לתושבי ירושלים והיישובים סביב לה. ביער כמות גדולה מאוד של דרכי עפר מסומנות לג'יפים, שבילי אופניים בדרגות קושי שונות, ומסלולי טיול ברגל (שהידוע ביניהם הוא שביל המעיינות שבין חרבת סעדים לעין חנדק).

היער עלה לכותרות בשנת 2002 כאשר אלי פימשטיין רצח את בתו הודיה קדם וקבר אותה בתחום היער. בתום החקירה נמצאה גופתה בבור שחפר.

ב-26 ביולי 2010 פרצה שרפה ביער. השריפה בערה במשך כל צהרי אותו היום, חרף מאמצי הכיבוי הרבים. מעל ל-1,000 דונמים של חורש כולו בשריפה.

אתרים בשטח היער:

* חרבת סעדים – שרידים מהתקופה הביזנטית, בקרבת מושב עמינדב. במקום מספר גדול של מסלולי טיול, שולחנות פיקניק ואף גן פסלים.
* יד קנדי – אנדרטה לזכר הנשיא האמריקני קנדי, מעוצבת בצורת עץ גדוע וממוקמת בראש פסגה החולשת על היער.
* מצפה רובינשטיין – תצפית על כל היער וההרים סביב לו בקרבת יד קנדי. במקום נטמן אפרו של הפסנתרן ארתור רובינשטיין.
* שביל המעיינות – שביל באורך 2 ק"מ היוצר מחרבת סעדים, עובר דרך מספר רב של מעיינות שכבה עד שמגיע לבסוף לעין חנדק – מעיין יפה שלו אחת הנקבות הארוכות בהרי ירושלים.
* חוות הגתות – שרידים של גתות ובתי בד מהתקופה הביזנטית, בראש הפסגה המערבית של הרכס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער עמינדב** בוויקישיתוף
* יער עמינדב באתר קרן קיימת לישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  רונן מדזיני, שריפת הענק בהרי ירושלים: נערים הציתו אש, באתר ynet, 25 ביולי 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426108605171
* VIAF: 4568149068579165730008
* WorldCat (עם VIAF): 4568149068579165730008

 |
שחזור של היצור
**אגריוכיירוס** (שם מדעי: ***Agriochoerus***) הוא סוג נכחד של יונק פרסתן הקרוב לגמליים ומשויך לקבוצה בעלי כרית בעל-משפחה הנכחדת מריקואידודונטידה. הוא התקיים במישורי אמריקה הצפונית במהלך סוף תקופת האאוקן עד האוליגוקן. המאובנים שלו הוגדרו לראשונה ב-1850 בידי החוקר ג'וזף ליידי. המאובנים התגלו בססקצ'ואן, טקסס, דקוטה הדרומית ונברסקה.

יונק זה דמה במראהו לכבשה, והיה בינוני בגודלו כשהמין הגדול ביותר *Agriochoerus antiquus* הגיע עד אורך 1.8 מטר ולמשקל 85 קילוגרם. הוא היה בעל לסת רחבה וכבדה שהייתה בעלת זוג ניבים בולטים בקצה ומאחוריהם שיניים טוחנות בעלות מרווחים פנימיים, כך שאולי היה אוכל-כול נוסף על תזונתו מצמחייה. בניגוד לרוב הפרסתנים הוא היה בעל 5 אצבעות בעלות טפרים, כשהאגודל התנוון על רגליו הקדמיות וארבעה טפרים על הרגליים האחוריות. הרגליים הקדמיות היו ארוכות יחסית ובעלות כתפיים חזקות, מזכירות מעט כתפי חתוליים. הוא היה בעל עמוד שדרה גמיש כמו של חתול ובעל זנב ארוך וכבד. ייתכן שמבנה גופו הותאם ללטיפוס על עצים. חוקרים אחרים מעריכים שהטפרים הותאמו לחפירה של שורשים ופקעות מהאדמה.

יונק זה היה קרובם של המריכוידון והאנופלותריום, אך השתייך למשפחה נפרדת - Agriochoeridae. כמו שאר היונקים מקבוצתו הוא נכחד עם התייבשות הערבות והיערות בהם חי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגריוכיירוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**יער הפנינים של גן הדהארמה** (בסינית מסורתית: 法苑珠林; בסינית מפושטת: 法苑珠林; בפין-יין: fǎyuàn zhūlín, פָה יְוֵּ'אן ג'וּ לִין) היא אנציקלופדיה בודהיסטית שחוברה בסין בשנת 668 על ידי הנזיר דָאו שְׁה, אשר חי בתקופת שושלת טאנג.

מבנה היצירה
-----------

היצירה מורכבת מ-100 מגילות, ומשתמש ביותר מ-400 מקורות שונים. בין המקורות נמצאים טקסטים מתחומי הבודהיזם, הקונפוציאניזם, הדאואיזם, הצֶ'נְוֵיי ועוד.

חשיבות
------

היצירה כוללת טקסטים בודהיסטיים ולא-בודהיסטיים אשר אינם מופיעים במקורות אחרים, ולפיכך נחשבת מקור חשוב לידע עתיק בתחומים רבים. ציטוטים רבים ממקורות בודהיסטים שאבדו מאז הופכים אותה גם למקור ללמידה על ההיסטוריה של הודו בתקופת ימי הביניים, ועל השינויים הגאוגרפיים שחלו בה. 

בתקופת שושלת סונג "יער הפנינים" הוגדרה כחלק מהקאנון הבודהיסטי, ובתקופת שושלת מינג שימש לשחזור אוספים עתיקים של "סיפורים מוזרים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יער הפנינים של גן הדהארמה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **הערך מכיל כתב מזרח-אסייתי**. כדי לראות את הכתוב בצורה תקינה, יש להתקין גופן סיני במחשבכם. אם אינכם יודעים כיצד לעשות זאת, ראו עזרה. |

1. ↑  道世
ביגוד 2suit המיועד לקיום סקס בחלל, בסדרת הטלוויזיה היקום (אנ')
**יחסי מין בחלל** הם בעלי מאפיינים ייחודיים ומצריכים התמודדות עם אתגרים פיזיקליים, פיזיולוגים ופסיכולוגים אשר שונים מסביבת כדור הארץ. אף על פי שטיסות מאוישות לחלל מתקיימות זה מספר עשורים הרי שככל הידוע, נכון ל-2017, לא נוסו יחסי מין בחלל בקרב בני אדם. משימות ארוכות טווח בחלל בעתיד יצריכו פתרונות לאתגרים השונים.

אתגרים פיזיקליים
----------------

על פי החוק השלישי של ניוטון, גוף המפעיל כוח על גוף אחר, הגוף האחר יפעיל כוח השווה בעוצמתו אך מנוגד בכיוונו על הגוף הראשון. על כן, בני זוג המחוברים זה לזה יפעילו תנועות מנוגדות. שימוש בעצם שלישי יוכל לעזור להתמודד עם בעיה זו.

קשיים אחרים הם עצמים מרחפים בכיוון בני הזוג או תנועה יחסית לעצמים אחרים והתנגשות בהם.

אתגרים פיזיולוגים
-----------------

לתופעות הייחודיות לשהות בחלל - כגון שינוי בכבידה, קרינה, רעש, רעידות, בידוד, הפרעת קצב היממה ומתח נפשי - ישנה השפעה פיזיולוגית. ייתכן גם שתהיה להן השפעה על ההתעברות וההיריון.

החיים על פני כדור הארץ התפתחו תחת כוח כבידה של 1g. כוח כבידה אחר עשוי להשפיע על הפריה, הריון, לידה והתבגרות.

מחקרים על רביית יונקים בתנאי חוסר כבידה נערכו על חולדות והראו מספר השפעות פיזיולוגיות. החולדות חסרו יכולת לתקן את עצמם וסבלו משיעור הפריה נמוך. עד כה לא נערך מחקר לאורך כל מחזור החיים של יונקים.

אתגרים פסיכולוגיים
------------------

כיום, שהות בחלל כרוכה בשהות במרחב מחיה מצומצם לאורך זמן ועל כן ליחסי מין עלולה להיות השפעה שלילית על פרטיותם של חברי הצוות ועל מערכות היחסים ביניהם.

מיתוסים
-------

בשנת 1989 פורסמה בקבוצת הדיון alt.sex מסמך מזויף בשם "מסמך 12-571-3570". במסמך תואר ניסוי במעבורת חלל במסגרת משימה STS-75 אשר מטרתו הייתה לבחון את יעילותן של תנוחות מין בחוסר כבידה. בניסוי נבדקו, לכאורה, עשר תנוחות, שש עשו שימוש בחגורה ובמנהרה מתנפחת והיתר נערכו בעמידה. על פי המסמך הניסוי תועד בווידאו בן עשר שעות.

משימת STS-75 האמיתית התרחשה בשנת 1996 וכל חברי הצוות בה היו גברים. בשל ההתייחסויות הרבות למסמך הוציאה נאס"א הודעה רשמית המסבירה כי מדובר באגדה אורבנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* שירות הידען, ‏סקס בחלל, באתר "הידען", 17 במרץ 2000
* לצורכי מחקר: אסטרונאוטים עושים סקס בחלל, באתר ynet, 5 בדצמבר 2007
* סקס בחלל, באתר ynet, 13 ביולי 2008
* כל מה שרציתם לדעת על סקס בחלל ולא העזתם לשאול, אתר סוכנות החלל הישראלית, 24 במאי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  B, Fritzsch; LL, Bruce (באוקטובר 1995). "Utricular and saccular projections of fetal rats raised in normal gravity and microgravity". *NLM Gateway Search*. ASGSB Bull. אורכב מ-המקור ב-9 באוגוסט 2011. נבדק ב-25 בינואר 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Wakayama, Sayaka; Kawahara, Yumi; et al. (25 באוגוסט 2009). Dey, Sudhansu (ed.). "Detrimental Effects of Microgravity on Mouse Preimplantation Development In Vitro". *PLoS ONE*. Public Library of Science. **4** (8): e6753. Bibcode:2009PLoSO...4.6753W. doi:10.1371/journal.pone.0006753. ISSN 1932-6203. PMC 2727478. PMID 19707597. ארכיון מ-17 בפברואר 2015. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
3. ↑  Crawford-Young, Susan J. (2006). "Effects of microgravity on cell cytoskeleton and embryogenesis" (PDF). *The International Journal of Developmental Biology*. **50** (2/3): 183–191. doi:10.1387/ijdb.052077sc. ISSN 0214-6282. PMID 16479487. נבדק ב-25 בינואר 2014. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**ג'יימס ג. פוגו השלישי** (באנגלית: **James G. Foggo III**; נולד ב-2 בספטמבר 1959) הוא קצין בדימוס בדרגת אדמירל בצי ארצות הברית. בתפקידו האחרון כיהן כמפקד כוחות הצי בפיקוד אירופה ואפריקה.

ביוגרפיה
--------

ב-1981 סיים לימודי תואר ראשון בכימיה באקדמיה הימית של ארצות הברית, הוא בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני בלימודי ביטחון ואסטרטגיה מאוניברסיטת שטרסבורג בצרפת.

לאחר שהתגייס לצי ארצות הברית הוכשר כאיש צוות בצי הצוללות. שירת בצוללת התקיפה מסדרת סטרג'ן "USS Sea Devil", בצוללת הטילים הבליסטיים מסדרת בנג'מין פרנקלין "USS Mariano G. Vallejo" ובצוללת "USS Narwhal". הוא פיקד על צוללת התקיפה מסדרת סדרת לוס אנג'לס "USS אוקלהומה סיטי". 

פיקד על פלגת הצוללות השישית של הצי, פיקד על קבוצת הצוללות השמינית ועל כוח הצוללות של מפקדת דרום נאט"ו בנאפולי. שימש סגן מפקד הצי השישי וקצין אג"ם של פיקוד כוחות הצי באירופה ובאפריקה. במהלך תפקיד זה שימש קצין האג"ם של כוח המשימה שהשתתף בתקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב ב-2011. בתפקידו הבא שימש עוזר קצין אג"ם במטה הצי.

בדצמבר 2014 מונה למפקד הצי השישי וסגן מפקד פיקוד כוחות הצי באירופה ובאפריקה. בנובמבר 2016 מונה למנהל מטה הצי. באוקטובר 2017 הועלה לדרגת אדמירל ומונה למפקד כוחות הצי באירופה ובאפריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס פוגו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'יימס פוגו
**Room on Fire** הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק האמריקאית הסטרוקס, שיצא ב-28 באוקטובר 2003, באמצעות RCA רקורדס. כותרת האלבום היא רפרנס לשיר "Reptilia": "החדר בוער כשהיא מסדרת את שערה."

Room on Fire זכה לביקורות חיוביות עם צאתו, והגיע למקום הרביעי בבילבורד 200 האמריקאית (שם האלבום מכר 597,000 יחידות עד אוקטובר 2006 והוסמך לאלבום הזהב) ולמקום השני במצעד האלבומים הבריטי. שלושה סינגלים יצאו מהאלבום: "12:51", "Reptilia" ו-"The End Has No End".

הקלטה
-----

מיד לאחר מסע ההופעות של אלבום הבכורה שלהם Is It It, הסטרוקס חזרו לאולפן. הם שכרו את המפיק של רדיוהד, נייג'ל גודריץ', אך פיטרו אותו כאשר עבודתם המשותפת, לטענת הלהקה, הייתה "חסרת נשמה". גודריץ' אמר על שיתוף הפעולה הכושל: "הבעיה הייתה שאני והזמר ג'וליאן קזבלנקס פשוט דומים מדי, שנינו פריקים של שליטה. הוא רצה לעשות זאת בדרך שלו, אני רציתי לעשות זאת בדרך שלי, וברור שזו הנקודה שלי. ואני אומר 'טוב, למה אני כאן אם אתה לא מוכן לנסות לעשות את זה כמו שאני רוצה לעשות את זה?' הסתדרנו נהדר, זה היה רק אחד מאותם דברים מצחיקים שבהם זה פשוט לא עובד. רציתי שהם ישתנו, והם לא עשו זאת."

סשנים אלה בוטלו בסופו של דבר והלהקה חזרה למפיק המקורי שלה, גורדון רפאל. לסטרוקס היו בדיוק שלושה חודשים בלבד של אולפן להקלטת האלבום. הגיטריסט ניק ולנסי הצהיר כי "האלבום היה בסופו של דבר הרבה יותר טוב אם היו לנו עוד שבועיים."

רשימת שירים
-----------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | What Ever Happened? | 2:49 |
| 2. | Reptilia | 3:35 |
| 3. | Automatic Stop | 3:21 |
| 4. | 12:51 | 2:33 |
| 5. | You Talk Way Too Much | 2:58 |
| 6. | Between Love & Hate | 3:10 |
| 7. | Meet Me in the Bathroom | 2:56 |
| 8. | Under Control | 3:02 |
| 9. | The Way It Is | 2:17 |
| 10. | The End Has No End | 3:00 |
| 11. | I Can't Win | 2:34 |

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Room on Fire באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Room on Fire באתר MusicBrainz
* Discogs Room on Fire באתר Discogs
* AllMusic Room on Fire באתר AllMusic

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  McKinnon, Matthew (24 ביולי 2006). "Everything in Its Right Place". CBC News. נבדק ב-15 בדצמבר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "From The Basement On A Television: DiS talks to Nigel Godrich". *DrownedInSound* (באנגלית). נבדק ב-2018-05-21.
4. ↑  Jonathan Garrett (7 March 2011). Is This It: Ten Years of the Strokes Pitchfork Media. Retrieved 10 December 2011.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 1e9db573-5671-301f-87fc-846a605fe35b

 |
**יאן הביקסזון סטֶיין** (בהולנדית: **Jan Havickszoon Steen**; ליידן 1625 או 1626 – נקבר ב-3 בפברואר 1679) היה צייר הולנדי שציוריו הצטיינו בהומור, דמויות של אנשים פשוטים, ובחירת צבעים אופיינית לצייר.

ביוגרפיה
--------

יאן סטיין, נולד בליידן, הבכור מבין שמונה ילדים של האביק סטין ואליזבת קפיטיין. הוא נרשם ב-1646 לאוניברסיטת ליידן. את הכשרתו כצייר רכש באוטרכט מצייר גרמני בשם ניקולאוס קנופפר ממנו שאב השראה כמו גם מהצייר אדריאן ון אוסטדה שגר בהארלם וצייר את חיי הכפר.

ב-1648 הקים יאן סטיין יחד עם חבריאל מטסו את גילדת הציירים סנט לוקאס. ב-1649 הצטרף סטיין לצייר הנוף ואן יאן גוין בהאג וגם התחתן עם בתו מרגריט, איתה נולדו לו שמונה ילדים. הציירים עבדו יחד עד 1654, ואז סטיין עבר לעיר דלפט, שם ניהל אכסניה – לא בהצלחה מרובה. הכלכלה בעיר נפגעה קשות לאחר פיצוץ אדיר באתר לחומר נפץ, שהחריב בתים רבים בעיר. מדלפט עבר סטיין לשנים ספורות לעיר בשם ווארמונד ובמשך כעשור, 1660–1670, גר בהארלם שם חווה את התקופה היצירתית ביותר שלו. עם זאת, הוא נאלץ להמשיך לשלם חובות שגרר עוד מתקופות מגוריו בדלפט.
ב-1669 מתה עליו אשתו. שנה לאחר מכן מת אביו והוא עבר שוב לליידן וגר בבית שירש מהוריו עד יום מותו. ב-1673 הוא נישא למריה ואן אגמונט. בשנים אלו הוא גם שב להוביל את גילדת סנט לוקאס, ובמקביל חובותיו תפחו שוב בעקבות שנת האסון בהולנד.
יאן סטיין נפטר ב-1679 ונקבר בכנסיית פיטר (פיטרסקרק) בליידן.

עבודותיו
--------

הנושא העיקרי של ציוריו של יאן סטיין היה תמונות מחיי היום יום. רבים מהציורים שוקקי חיים, ואפילו קאוטים, עד כדי כך שנטבע הביטוי: "משק בית של יאן סטיין" – מטבע לשון המתאר משק בית בלגניסטי ומושאל גם לתחומים אחרים בחיים כאשר רוצים לתאר בלגן באווירה נעימה. רבים מהציורים מתייחסים לביטויים הולנדים ישנים, ואפשר למצוא בהם לא פעם גם רמזים וסמלים דרכם ביקש סטיין להעביר מסר סמוי. בני משפחתו דגמנו לעיתים קרובות בציוריו.

הוא צייר נושאים שונים: מצבים היסטוריים, מיתולוגיים, דתיים, דיוקנאות, טבע דומם ועודו והתפרסם בתשומת לבו לפרטים בעיקר כשזה נגע לטקסטיל, השליטה בטכניקת האור, הצורה בה צייר ילדים. הוא צייר כ-400 ציורים במהלך הקריירה שלו.
סטיין צייר מספר דיוקנאות עצמיים, אף אחד מהם לא מצביע על יוהרה כלשהי אצל האומן.

עמיתיו בני זמנו העריכו את עבודותיו ובהתאם היה מחירן. לסטיין לא היו תלמידים אך עבודותיו היוו מקור השראה לאומנים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן סטיין** בוויקישיתוף
* Jan Havicksz. Steen
* Jan Steen, באתר Art UK
* יאן סטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* יאן סטיין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* פסטיבל השעועית (אנ'), 1668, שמן על קנבס, 105 ס"מ × 80 ס"מפסטיבל השעועית (אנ'), 1668, שמן על קנבס, 105 ס"מ × 80 ס"מ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276528605171
* BNE: XX854092
* BnF: cb13171235n (data)
* BPN: 01028877
* CANTIC: a11358695
* GND: 118798545
* ISNI: 0000 0001 0872 7042
* KulturNav: 02aade8f-2c17-4ca7-b77e-21f3ee58978a
* LCCN: n79021430
* NGV: 1252
* NKC: ola2002161331
* NLP: A11816119
* NTA: 069343462
* RKD: 74809
* SNAC: w6w67499
* SUDOC: 035162465
* ULAN: 500115664
* VcBA: 495/123188
* VIAF: 15041897
* WorldCat: lccn-n79021430

 |
**ג'יימס פאד** (באנגלית: **James Faed**;‏ 4 באפריל 1821 – 23 בספטמבר 1911) היה אמן סקוטי מפורסם.

ביוגרפיה
--------

ג'יימס היה בנו השני מבין ששת ילדיו של ג'יימס פאד, ומרי לבית מקג'וך. שניים מאחיו, ג'ון פאד ותומאס פאד ובנו ג'יימס פאד, ג'וניור. גם הפכו לאמנים.

בשנותיו הראשונות אביו שעסק בבנייה חשב שלג'יימס יש כישרון ניכר להנדסה. כשהיה בן שש עשרה הוא בנה סירה במשך שנה. בגיל שבע עשרה הוא נסע למריפורט עם אביו ואחיו ג'ון. בזמן שג'ון צייר מיניאטורות, ג'יימס עשה את אותה עבודה כמו אנשי אביו.

### יצירה

עם זאת, עם מות אביו ב-1842 הצטרף ג'יימס לשני אחיו, ג'ון ותומס, שהתגוררו באדינבורו. ג'יימס החל לצייר נופים, מיניאטורות ודיוקנאות בשמנים ובצבעי מים והפך למציג קבוע באקדמיה הסקוטית המלכותית במשך עשרים שנה. סצנת החוף שלו בצבעי מים בחוף קולונד נמצאת בגלריה לאמנות אברדין. שתיים מהמיניאטורות שלו, "איזבלה לוקהרט" "רוברטסון ומיס מרי דאנקן" משובחות במיוחד.

ג'יימס, שהוצג בפני חרט המצוטינט, ג'ון בונר, התעניין בשיפור התהליך להכנת הלוח עבור החרט - ייתכן עקב העניין ההנדסי בו הבחין אביו. הוא גם פיתח עניין עז במצוטינט, והקריירה שלו עד מהרה החלה להתמקד באמנות זו וכחרט בכלל. בתור חרט הוא יצר במשך למעלה מחמישים שנה. הוא זכה לשבחים בימיו על ידי החרט הדגול סמואל קאזינס (1801–1887). כמה מיצירותיו של פאד הוזמנו על ידי האגודה המלכותית לקידום האמנויות היפות בסקוטלנד.

בערך ב-1871 נסע ג'יימס לאוסטרליה על מנת לבקר את אחיו ויליאם, שהיגר, ושהה בסטוני פארק, ברונסוויק, ביתו של תיאודוטוס ג'ון סאמנר. הבית נהרס מאוחר יותר בשריפה, ואיתם אבדו חריטות רבות של החיים שהיו שם מאת ג'יימס פאד. אך אלה ששרדו נתלו בחדר האוכל של הבית שנבנה מחדש.

חריטות הדיוקנאות שלו זכו לביקוש נרחב והפטרון הראשון שלו היה ג'ון ווטסון גורדון שב-1850 הפך לנשיא האקדמיה הסקוטית המלכותית. פאד חרט לפחות מאה שלושים ושלושה לוחות, אחד מהם היה עבור הוועדה המלכותית לציור של המלכה ויקטוריה והנסיך ארתור. ההזמנה האחרונה שלו הייתה דיוקן של הרוזנת מסיפילד שנתלה באקדמיה המלכותית בשנת 1877.

התחריט האחרון שעשה ג'יימס פאד, בגיל שמונים, היה דיוקנו של רוזן הבית, אביו של ראש הממשלה לעתיד, סר אלק דאגלס-הום. הוא הוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1899.

### מוות

הוא מת בפתאומיות בזמן שאכל את ארוחת הצהריים באדינבורו, בשנתו התשעים ואחת.

אשתו מרי קוטון נפטרה ב-1887 בגיל שישים. הם קבורים עם בניהם, ד"ר סטיוארט פאד (1869-1898) ופרנסיס גרנט פאד (1867–1914) בבית הקברות דין.

גלריה
-----

* אם וילדיהאם וילדיה
* סצנה אהבה בתיאטרוןסצנה אהבה בתיאטרון
* שקספיר בחדר עבודתושקספיר בחדר עבודתו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס פאד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  McKerrow, Mary, The Faeds, Canongate Publishing Ltd. Edinburgh, 1982, pp. 47–54.
2. ↑  Edinburgh Post Office Directory 1849

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* AGSA: 9965
* BNE: XX5449183
* BnF: cb149736301 (data)
* ISNI: 0000 0000 6664 2795
* LCCN: nr97035186
* RKD: 135191
* SNAC: w6hk1p8k
* ULAN: 500117136
* VIAF: 76588984
* WorldCat: lccn-nr97035186

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

מגוון קוצצי ציפורניים
פרסומת משנת 1902 לקוצץ ציפורנים
איכר גוזז ציפורניים, ציור של הצייר הפלמי אדריאן ברואר
**קוצץ ציפורניים** או **גוזז ציפורניים** הוא מכשיר ידני שנועד לגזיזת ציפורני הידיים והרגליים. לקוצץ הנפוץ צורת מלקחיים והוא מורכב משני להבים מקבילים המחוברים זה מול זה, ומנוף המשמש שהצמדת הלהבים האחד לשני לביצוע פעולת הגזיזה. המנוף מוצמד ללהבים באמצעות ציר, כך שניתן לסובב אותו לצורך הפעלת הקוצץ, או לכוון אותו בצמוד ללהבים לצורך אחסון קומפקטי.

עיצוב
-----

קוצצי הציפורניים עשויים לרוב ממתכת אך ניתן ליצרם גם מפלסטיק. שתי צורות נפוצות הן זו של מגזריים, ומנוף מורכב. מרבית קוצצי הציפורניים כוללים פצירה שנועדה לשיוף הציפורן, ניקויה וטיפוחה. לעיתים מחוברת לקוצץ גם סכין קטנה או מלקטת. הקוצץ מורכב מראש שיכול להיות קעור או קמור, כאשר קוצצים ייעודיים לרגלים הם קמורים, וקעורים נועדו לידיים. הראש יכול להיות מקביל או מאונך לציר הראשי של הקוצץ. ראשים מקבילים נועדו לפתור בעיות נגישות בגזיזת ציפורני הרגלים.

היסטוריה
--------

הממציא המקורי של קוצץ הציפורניים אינו ידוע, אך פטנט לשיפור הקוצץ נרשם ב-1875 על ידי ולנטיין פורג'רטי. פטנטים נוספים נרשמו במהלך השנים הבאות.

ב-1947 הוסיף ויליאם א. באסט מספר שיפורים לקוצץ והיה הראשון שייצר אותו תוך שימוש בשיטות מתקדמות.

יצרנים נוספים הם אבנלו (סין), רבלון (קוריאה) ו-DOVO זולינגן (גרמניה).

בתרבות הפופולרית
----------------

הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר מתאר ברומן "קלאס" היסטוריה, פיקטיבית ככל הנראה, של המכשיר:

> 
> חשוב על הרפרטואר של הדברים הלא חשובים, המאמץ העצום בלמידתם והשגת הידע הבסיסי אודותיהם. ההיסטוריה של קוצצי הציפורניים, 2,000 כרכים כדי לדעת שעד 1675 הדברים הקטנים הללו כלל לא הוזכרו. פתאום במיינץ מישהו יצר תמונה של אישה גוזזת ציפורן. אין אלו עדיין קוצצי ציפורניים, אך זה נראה כמותם. במאה ה-18, אחד, פיליפ מקיני מבולטימור רשם פטנט על קוצצי הציפורניים הראשונים בעלי קפיץ: הבעיה נפתרה, ניתן ללחוץ עם כל כוחן של האצבעות כדי לחתוך את ציפורני הרגלים הקשות ביותר, והקוצצים יחזרו אוטומטית למצבם הראשוני. חמש מאות הערות, שנת עבודה.
> 
> 
> 
>

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוצץ ציפורניים** בוויקישיתוף
ניקולאוס פלסטיראס, סטיליאנוס גונאטאס וגאורגיוס פפנדראו, 1922, במוסוניצה
**מהפכת 11 בספטמבר 1922** (ביוונית: **Επανάσταση της 11ης Σεπτεμβρίου 1922**) היתה התקוממות של הצבא והצי היווני נגד הממשלה באתונה. המהפכה התרחשה ב-11 בספטמבר 1922.

היסטוריה
--------

 פלסטיראס עם גונאטאס ופרוטוסינגלוס נכנסים לאתונה, 1922
צבא יוון לאחר תבוסתו במערכה באסיה הקטנה פונה מאנטוליה לאיי יוון במזרח הים האגאי. חוסר שביעות רצון בקרב הקצינים ואנשי המעמד הבינוני על התנהלות המערכה על ידי הממשלה המלוכנית גרם למרד מזוין שהובל על ידי קצינים פרו-ונזילוסטים ואנטי-מלוכנים. המרד התפשט במהירות ותפס את השלטון באתונה, ואילץ את המלך קונסטנטינוס הראשון להתפטר ולעזוב את המדינה, כאשר ממשלה צבאית שלטה במדינה עד תחילת 1924, זמן קצר לפני ביטול המלוכה היוונית והקמת הרפובליקה ההלנית השנייה.

התבוסה הצבאית והרס מוחלט של הכוחות היוונים באנטוליה הפחידו את העם וגרם להם לבקש את עונשם של האחראים לתבוסה. ממשלת פטרוס פרוטופפאדקיס התפטרה וב-28 באוגוסט הוקמה הממשלה החדשה בראשות ניקולאוס טריאנטפילקוס.

ב-11 בספטמבר הוכרזה המהפכה, עם הקמת ועדת מהפכה בראשות הקולונלים ניקולאוס פלסטיראס כנציג הצבא בכיוס, קולונל סטיליאנוס גונטאס כנציג הצבא בלסבוס והמפקד דימיטריוס פוקאס כנציג חיל הים. למחרת עלו הכוחות על ספינותיהם ופנו לאתונה. לפני שהגיעו לשם העביר מטוס צבאי מניפסט שביקש את התפטרותו של המלך קונסטנטינוס הראשון, את פירוק הפרלמנט, הקמת ממשלה חדשה עצמאית פוליטית שתזכה לתמיכת בריתות האנטנט ותגבור מיידי של חזית הקרב בתראקיה המזרחית.

ב-13 בספטמבר הגיעו הספינות עם צבא יוון ללאווריו ולמחרת התפטר המלך קונסטנטינוס ויצא לגלות באיטליה. בנו, גאורגיוס השני, הוכרז כמלך. ב-15 בספטמבר נכנסו כוחות המהפכה לעיר אתונה וחסמו את המאמצים שעשה תיאודורוס פנגלוס לנצל את המצב ולהשתלט על השלטון. עד מהרה הוקמה ממשלה חדשה, עם סוטיריוס קרוקידאס כיו"ר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מהפכת 11 בספטמבר 1922** בוויקישיתוף
הליוסטט באתר SEDC בפארק התעשיות רותם
**הליוסטט** (מיוונית **Ἥλιος** - השמש, **στατικός** - לקבע במקום) הוא מתקן הכולל מראה שעוקב אחרי תנועתה המדומה של השמש על פני השמים כך שאור השמש המוחזר מן המראה מכוון לנקודה קבועה. לשם כך מוזזת המראה כך שהאנך היוצא ממרכזה מכוון תמיד לחוצה הזווית בין הקו המחבר את מרכז המראה והשמש ובין הקו המחבר את מרכז המראה עם המטרה. השימוש העיקרי של הליוסטטים הוא לריכוז קרינת השמש משטחים גדולים אל מגדל שמש לשם הפקת אנרגיה סולארית וכן לשם הארה של מקומות חשוכים באור יום.

השליטה בהליוסטט מבוצעת בדרך כלל באמצעות מחשב, המקבל את המיקום של המראה על פני כדור הארץ, את התאריך והשעה ואת הקואורדינטות של נקודת המטרה, ומחשב בכל מספר שניות את הכיוון אליו צריכה המראה לפנות. תנועת המראה מבוצעת באמצעות מנועים חשמליים בשני צירים: הגבהה וצידוד.

מבנה
----

מראת ההליוסטט היא בגודל של מספר מטרים רבועים ועשויה בדרך כלל מזכוכית רגילה. כאשר נקודת המטרה קרובה להליוסטט, ניתן להשתמש במראות מישוריות, אבל כאשר המרחק למטרה גדול (מאות או אלפי מטרים) יש צורך במראה קעורה על מנת למקד את האור על המטרה, שכן עם המרחק הולך כתם האור וגדל וצפיפות האנרגיה שלו יורדת. ההליוסטט מוצב על עמוד בגובה שמאפשר את הגבהת המראה ואת הנמכתה מבלי לפגוע בקרקע.

המנועים שמזיזים את המראה הם "מנועי צעד" שאינם מסתובבים ברציפות אלא נעים בפעימות בעלות זווית סיבוב קבועה. מנוע אחד משמש לסיבוב המראה סביב צירה (הנעת אזימוט) והשני משמש להגבהת זווית המראה ולהנמכתה (הנעת הגבהה). המנועים נשלטים על ידי מחשב שבכל מספר שניות מפעיל אותם על מנת לעדכן את כיוון המראה. באמצעות המחשב ניתן גם לשנות את נקודת המטרה של ההליוסטט על פי הצורך. המחשב מחובר באמצעות רשת תקשורת (אלחוטית או קווית) למערכת שליטה ובקרה.

במקרים מסוימים ההליוסטט כולל גם תאים פוטו-וולטאים שמספקים חשמל להפעלת המחשב והמנועים של ההליוסטט וחוסך את הצורך בחיבור ההליוסטט לרשת החשמל.

שדה סולארי
----------

שדה סולארי באתר SEDC בפארק התעשיות רותם
שדה סולארי הוא מערך של אלפי הליוסטטים המרכזים את אור השמש משטח גדול אל מגדל שמש, שבו מחוממים מים ליצירת קיטור, שמשמש ליצור חשמל. השליטה בשדה כזה היא מורכבת, שכן נדרש לשמור על שטף אנרגיה קבוע על המגדל, גם כאשר עוצמת השמש משתנה לאורך היום ובשל עננים או אובך. כמו כן מספר גדול של הליוסטטים דורש מערך תחזוקה על מנת לשמור על תקינותם ועל נקיונם. מספרם הגדול הופך את מחירו של השדה הסולרי ואת עלות הקמתו ותחזוקתו למרכיב משמעותי בהקמת תחנת כוח סולארית ותפעולה ולכן נעשה מאמץ להוזיל את עלותו של הליוסטט בודד ולבנותו בצורה פשוטה וקלה להרכבה ולתחזוקה.

ראו גם
------

* מגדל שמש
* תחנת כוח תרמו-סולארית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הליוסטט** בוויקישיתוף
* הליוסטט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| אנרגיה מתחדשת |
| --- |
| אנרגיה סולארית | תא פוטו-וולטאי • פאנל סולארי • מגדל שמש • טורבינה סולארית • ארובת שרב (טכנולוגיה מוצעת) • בריכת שמש • דוד שמש • לייזרים שאובי-שמש • הליוסטט • תנור שמש |  |
| אנרגיית רוח | טורבינת רוח • טחנת רוח |
| אנרגיית מים | אנרגיה הידרואלקטרית • תחנת כוח הידרואלקטרית • אנרגיית גלים • אנרגיית גאות ושפל • טחנת מים • מבטשה • אנרגיה שאובה |
| כוחות נוספים | דלק ביולוגי (ביו דיזל) • ביוגז • אנרגיה גאותרמית |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4619414-9

 |
פרח של קוציץ
**קוציץ** (שם מדעי: *Acanthus*) הוא סוג במשפחת הקוציציים הכולל כ-50 מינים.

תיאור הסוג
----------

הסוג כולל כ-50 מיני עשבים רב-שנתיים, הנפוצים ביבשות אסיה, אירופה ואפריקה, כאשר רוב המינים מתרכזים באגן הים התיכון. פירוש השם הלטיני הוא 'קוצני', ומכאן גם השם העברי. יש לציין כי השם מתייחס לקוצניות של החפה, ולא כל המינים קוצניים בעליהם. 

סוג זה נתן את שמו למשפחה כולה. בהקשר זה יש להזכיר שרוב בני המשפחה אינם קוצניים. 

עלי הסוג מהווים השראה לעיטורי עמודים מתרבות יוון העתיקה ורומא העתיקה.

מאפייני הסוג
------------

כל בני הסוג הם עשבים רב-שנתיים, שעליהם מחולקים לאונות. 

הפרחים ערוכים בשיבולת ארוכה (כלומר, יוצאים מציר של עמוד הפריחה).
סימן הסוג הוא חפה קוצני בחלקו. חפה הוא איבר בצמח, גלגול של עלה, אך הוא אינו מטמיע וצמוד לפרח. לדוגמה, במין מרווה דגולה, החפה הוא סגול. התפקיד המיוחס לחפה הוא הבלטת עלה הכותרת. 
החפה של סוג זה הוא בעל שיניים קוצניות. 

צבע הפרח לבן, אורכו כ-3.5 עד 5 סנטימטר. מספר האבקנים 4. סימטריית הפרח היא דו-צידית, ובכך הוא דומה לפרחי משפחת השפתניים. פרחים אלה מואבקים על ידי דבורים.

הפרי הוא מטיפוס הלקט, הנפתח עם הבשלת הזרעים. בצמח קיים מנגנון ה'זורק' את הזרעים במרחק מסוים מצמח האם.

מיני הסוג
---------

כאמור, בסוג זה כ-50 מינים. בישראל קיימים שני מינים, האחד הוא צמח בר והשני צמח נוי. 

* קוציץ סורי (שם מדעי: *Acanthus syriacus*) - צמח בעל בשושנת עלים גדולים, קוצניים, מהם מתפתח באביב עמוד פריחה יחיד וזקוף שגובהו כחצי מטר או יותר. זהו צמח מצוי במחוזות הים תיכוניים של ארץ ישראל. לרוב הוא גדל בריכוז של מספר פרטים, שלא כולם מגיעים לפריחה.
* קוציץ רך (שם מדעי: *Acanthus mollis*) - צמח שמקורו מארצות צפון אגן הים התיכון משמש כצמח נוי. נבדל מקוציץ סורי ברכות עליו הלא-קוצניים, בפרח הגדול יותר ובתקופת פריחה ארוכה יותר. מומלץ לגדלו בתנאי חצי צל.

ראו גם
------

* הסדר הקורינתי

לקריאה נוספת
------------

* ברלינר, רוחמה (1983). קוציץ סורי. **החי והצומח של ארץ ישראל** כרך 11, עמוד (108), הוצאת משרד הביטחון, תל אביב.
* פינברון-דותן, נעמי ודנין, אבינעם. (1991). קוציץ. **המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל**, (622). ירושלים, הוצאת כנה. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קוציץ** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Acanthus** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* Tropicos
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530071605171

 |
ציור של קוסטקה פטרסקו, ברבו איסקובסקו נושא את הדגל מהפכת 1848. על הדגל מופיעות המילים: **צדק – אחווה**, כשהן כתובות באותיות האלפבית הקירילי הרומני
**מהפכת 1848** (ברומנית: **Revoluția de la 1848 din Țara Românească**), שהתרחשה בנסיכות ולאכיה, הייתה חלק מגל המהפכות של אביב העמים. המהפכה הייתה בעלת מטרות לאומיות וליברליות ובעלת זיקה למהפכת 1848 (מולדובה). מטרות המהפכה היו הפלת האדמיניסטרציה המוכתבת על ידי השלטונות הרוסיים באמצעות התקנון האורגני ולבטל את זכויות היתר של הבויארים.

סמל הממשל הזמני של ולאכיה ב-1848
המהפכה הונהגה על ידי צעירים אינטלקטואלים וקציני צבא והצליחה להדיח את השליט, גאורגה ביבסקו, שהוחלף על ידי ממשלה זמנית ומועצת עוצרים, שהעבירו רפורמות מתקדמות - הראשונה הייתה הכרזת איסלאז.

תוכן הכרזת איסלאז. נכתב ברומנית עם אלפבית קירילי רומני

### דגל מהפכת 1848

ברבו איסקובסקו נושא את הדגל במהפכת 1848 (ולאכיה). על הדגל מופיעות המילים: **צדק – אחווה**, כשהן כתובות באותיות האלפבית הקירילי הרומני
הטריקולור הרומני הונף לראשונה במהפכת 1848 כחלק ממאבק המהפכנים בנסיכות מולדובה ובנסיכות ולאכיה להשתחרר מהמשטר המושחת של השליטים הפנרים, משלטון האימפריה העות'מאנית ומחסותה של האימפריה הרוסית. בהפגנה שערכו המפגינים בבוקרשט נשא את הדגל בראש ההפגנה הצייר היהודי ברבו איסקובסקו (המעמד הונצח בציור של הצייר הרומני קוסטקה פטרסקו), שכנראה צייר בעצמו את הדגל. על הדגל, שנשא איסקובסקו, היו כתובות ברומנית המילים "צדק" ו"אחווה", כשהן כתובות באותיות האלפבית הקירילי הרומני.

אין מסמכים המעידים על השתייכותו של איסקובסקו לקבוצה הסודית האחווה, אולם מעצם היותה קבוצה סודית היא נמנעה משמירת רשימות חברים. יונל ז'יאנו (Ionel Jianu), שכתב ספר ביוגרפי על ברבו איסקובסקו, סבר שאיסקובסקו היה חבר האחווה, לכן הוטל עליו לצייר את דגל המהפכה עם הסיסמה Dreptate - Frăție (צדק - אחווה), דגל שאיסקובסקו עצמו נשא בעת שההמון הקיף את ארמון השליט ביבסקו ב-11 ביולי 1848.

דגל מהפכת 1848 (ולאכיה) עם פסים אנכיים
הממשלה הזמנית של נסיכות ולאכיה, שהוקמה כתוצאה מהמהפכה, החליטה שזה יהיה הדגל הלאומי, אלה יהיו צבעיו ואלה יהיו המילים הכתובות עליו וזו הייתה ההחלטה הראשונה של הממשלה הזמנית.

כעבור כמה שבועות הוציאה הממשלה הזמנית החלטה חדשה בנושא ובה נטען, שההחלטה הקודמת לא הובנה היטב, לכן מבהירים, שפסי הדגל צריכים להיות אנכיים, כשהצבע הכחול סמוך למוט ואחריו הצהוב ואחרי הצהוב האדום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מהפכת 1848** בוויקישיתוף
* רומניה, היסטוריה, מהפכה, 1848, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  PICTORUL REVOLUTIONAR BARBU ISCOVESCU-IONEL JIANU (ברומנית)
2. ↑  Decretul No. 1 al Guvernului provisoriu al Țării-Românesci (ברומנית)
3. ↑  Decretul No. 252 al Guvernului provisoriu al Țării-Românesci (ברומנית)

* 1848 – de la Islaz, pe Câmpia Filaretului: "Uniţi, vom fi tari!" (ברומנית)
* ISTORIA ROMANILOR (ברומנית)
* REVOLUŢIA DE LA 1848 ÎN ŢĂRILE ROMÂNE (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543770405171
* LCCN: sh85115003

 |
אלמוג מולבן בשונית אלמוגים באיים המלדיביים
**הלבנת אלמוגים** (בליצ'ינג) הוא אובדן הצבע המתרחש באלמוגים עקב פגיעה באצות חד-תאיות (זואוקסנטלות) סימביוטיות. במקרים רבים הלבנת האלמוגים מובילה למותם (מרעב) של האלמוגים שנפגעו, ובכך היא מהווה איום גדול על שוניות האלמוגים.

שוניות אלמוגים מהוות כשלושה אחוזים מכלל שטח האוקיינוסים, אבל הן כוללות כרבע מכלל מיני האורגניזמים שבאוקיינוסים. בשונית האלמוגים קיימת סימביוזה בין האלמוג המאכסן ובין האצות החיות באלמוג. האצות האלה יכולות לבצע פוטוסינתזה (הטמעה), ובנוכחות אור להפוך פחמן אנאורגני, שאינו זמין לאלמוג, לפחמן אורגני זמין לאלמוג. נוכחות האצות חשובה לחיי האלמוג מכיוון שמקור התזונה העיקרי שלו הוא תוצרי הפוטוסינתזה של האצות.

בשני העשורים האחרונים התרבו הדיווחים על הופעת מחלה בשוניות אלמוגים הקרויה הלבנת אלמוגים. הלבנת אלמוגים נובעת מפגיעה במערכת הסימביוטית אלמוג-אצה. האצות הן צבעוניות, ופגיעה בהן גורמת לאלמוג להיראות לבן, ומכאן שם המחלה. ללא האצות האלמוג יכול עדיין לצוד באמצעות זרועות הציד שלו, אבל הוא למעשה מורעב, ונמצא בסכנת מוות.

הלבנת האלמוגים מתרחשת באופן מחזורי על פני השנה. שוניות שנראות בריאות בחורף יכולות להיות לבנות לגמרי עם בוא הקיץ, ונראה שחלק ממנגנוני המחלה קשורים לטמפרטורת המים. חלק מהאלמוגים מצליח לשרוד בתקופת החום ועם התקררות המים הם מחדשים את הסימביוזה עם האצות, ונראים בריאים עד לגל הבא של המחלה. חלק מהאלמוגים מת בעקבות ההרעבה הקשורה במחלה. הלבנת האלמוגים מקושרת להתחממות מי הים בכלל ולהתחממות העולמית בפרט. בתקופות בהן התחממות המים ארוכה יותר המחלה ארוכה וקשה יותר.

במשך השנים התרחבה מאוד התופעה של הלבנת אלמוגים, ופגעה במערכת האקולוגית בים. היום המחלה נפוצה בכל שלושת האוקיינוסים הגדולים, והיא פוגעת בשוניות האלמוגים בכחמישים מדינות ברחבי העולם. בארצות רבות שוניות האלמוגים הן אבן שואבת לתיירות, ולכן לשמירה על המערכת הזאת ישנה חשיבות כלכלית, נוסף על החשיבות האקולוגית.

גם בשונית האלמוגים של אילת בים האדום ובאלמוגים בים התיכון נצפתה תופעת הלבנת האלמוגים. קבוצת חוקרים ישראלית חוקרת בשנים האחרונות את התופעה הזאת בים האדום ובים התיכון בשונית האלמוגים של אילת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלבנת אלמוגים** בוויקישיתוף
* אירוס ברוורמן, משבר בתפיסת שימור הטבע, מגזין הזמן הזה, דצמבר 2018
* Australia's Great Barrier Reef hit by 'worst' bleaching מאתר ה-BBC
* הלבנת אלמוגים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554193005171
* GND: 7629474-2
* LCCN: sh2007002332

 |