recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אילן נניקשווילי** (נולד ב-3 במאי 1979 בקריית אתא) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הרכז ובעבר, שחקן נבחרת העתודה.

המשמש כיום כעוזר המאמן בעירוני קריית אתא מליגת העל בכדורסל

ביוגרפיה
--------

נניקשווילי החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של מכבי קריית מוצקין והתקדם בקבוצה הנוער. שני אחיו, מוטי ואבי, הם שחקני עבר. אחיו אבי שיתף עמו פעולה בליגת העל כשחקן ובליגה הארצית כמאמן.

ב-1994 זומן לראשונה לנבחרת הקדטים של ישראל בין 16 עמה שיחק באליפות אירופה לנוער.

ב-1996 עבר עלה לשחק בקבוצת הבוגרים של מכבי קריית מוצקין בהיותו בן 17.5 
בסוף עונת 1996/97 העפיל יחד עם הקבוצה לליגת העל.

ב-1998 עבר לשחק בקבוצת מכבי כרמיאל מליגה לאומית.

ב-2000 עבר לשחק בקבוצת הפועל חולון מליגת העל במהלך אותה עונה לאחר שלא הרבה לקבל דקות משחק עבר לשחק במדי מכבי כרמיאל אף היא בליגת העל.

ב-2002 עבר לשחק במדי אליצור קריית אתא.

ב-2003 שב לשחק בליגה לאומית ועבר לקבוצת הפועל עפולה.

ב-2004 עבר לשחק בהפועל ירכא.

ב-2005 שב לאליצור קריית אתא, שם שיחק שלוש עונות בליגה לאומית. במשחקו האחרון בקבוצה העלה את הקבוצה לליגת העל לאחר שלשה בשנייה האחרונה של המשחק.

ב-2008 שב בפעם השנייה להפועל עפולה עמה שיחק עונה אחת, במהלכה גם העפיל לשמינית הגמר בגביע המדינה. 

ב-2014 חזר שוב לאליצור קריית אתא לחצי עונה. במהלך אותה עונה עבר להפועל חיפה מהליגה הארצית.

ב-2016 הוביל את הפועל חיפה לזכייה בליגה הארצית והעפלה לליגה לאומית.

ב-2017 עבר לשחק בהפועל עכו מהליגה הארצית.

ביולי 2020 לאחר שלוש שנים ועלית ליגה עם הפועל עכו עזב נניקשווילי וחתם במכבי קריית ביאליק מהליגה הארצית.

נניקשווילי נחשב לרכז יצירתי ובעל יכולת מסירה חזקה ומפתיעה, נניקשווילי נחשב גם לשחקן בעל כמות אסיסטים גבוהה ויכולת הכרעה אל מול שחקנים אחרים בגלל מבנה גופו המסיבי ואחוזים גבוהים בזריקות עונשין אשר מונעים משחקני קבוצות יריבות לבצע עליו עבירות.

חיים אישיים
-----------

אילן נניקשווילי נשוי ואב לשלושה. בעשור השני של המאה ה-21, הוא עובד כעורך דין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילן נניקשוולי בעמוד מנהל ליגת העל בכדורסל מנהלת ליגת העל
* אחים לסל באתר בלינקר
* על הבאזר אילן נניקשוולי מעלה את קריית אתא לליגת העל אתר nrg
**המכביטס** (באנגלית: **The Maccabeats**) הוא הרכב א-קפלה של תלמידי קולג' יהודים מהישיבה יוניברסיטי, שהתפרסם בעקבות שירם לחג החנוכה, "Candlelight".

הקבוצה קיימת משלהי 2007. אלבומה הראשון, "קולות מהגבהים" ("Voices from the Heights"), הופיע במרץ 2010. אלבומה השני, "מחוץ לקופסה" ("Out of the box"), יצא במרץ 2012. נכון לאוגוסט 2018 הקליפ לשיר "Candlelight" של ההרכב צבר למעלה מ-13 מיליון צפיות באתר יוטיוב.

היסטוריה
--------

בנובמבר 2010 הוציא ההרכב את השיר "Candlelight", המבוסס על השיר "Dynamite" של טאיו קרוז, שיר חנוכה שזכה להצלחה ונהפך ללהיט ב-YouTube עם כ-15 מיליון צפיות.

ב-8 במרץ 2011 פרסם ההרכב את הקליפ "Purim Song". לכבוד חודש המורשת היהודית-אמריקאית הופיע ההרכב בבית הלבן ב-17 במאי 2011 לפני הנשיא ברק אובמה.

ב-22 בספטמבר, לקראת ראש השנה ה'תשע"ב, פרסם ההרכב את הקליפ "Book of Good Life". בין היתר, הקליפ צולם באחד מבתי הכנסת המרכזיים (ריברדייל) בניו יורק. ב-8 בדצמבר 2011, פרסם ההרכב קליפ לחנוכה בשם "Miracles" שהתבסס על שיר של מתיסיהו.

להקת המכביטס הופיעה בישראל פעמיים.

במרץ 2012 הקבוצה הוציאה את אלבומה השני, "מחוץ לקופסה" ("Out of the box"). האלבום כולל את השירים: "ראו בנים" של יעקב שוואקי, "יבוא" של פרחי מיאמי, "הבט של אש", "Come Back" של להקת המושב, "Never Say Never" של ג'סטין ביבר ועוד.

בשנת 2014 הוציאו את האלבום השלישי, "רק עוד יום אחד" ("one day more"). באלבום קיימות 12 רצועות, ביניהן השירים "Brave, Burn" ו-"One Day".

ב-7 בדצמבר 2020 הוציא ההרכב את השיר "Candlelight 2020", קאבר לשיר "Dynamite" של BTS.

ב-2022 הוציא ההרכב את השיר "An Encanto Purim", קאבר לשירים "Surface Pressure" (אנ') ו-"We Don't Talk About Bruno" מסרט ההנפשה "אנקאנטו".

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

* **קולות מהגבהים**, 2010
* **מחוץ לקופסה**, 2012
* **רק עוד יום אחד**, 2014

### השתתפות באלבומים

* **Journeys 5**, אייבי רוטנברג, 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המכביטס

* המכביטס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* המכביטס, באתר Songkick (באנגלית)

* המכביטס, באתר בילבורד (באנגלית)
* המכביטס מגיעים לישראל, באתר וואלה!‏, 9 בינואר 2011
* נדב בורנשטיין, חדשות "המהדורה המרכזית", מיוטיוב לירושלים: להקת "המכביסט" בישראל, באתר של "רשת 13", 11 בינואר 2011 (במקור, מאתר "nana10")
* מאיר קליינר, שירת המכבים, באתר ynet, 13 בינואר 2011
* יוני קמפינסקי, בחורי הישיבה שהגיעו ל-4 מיליון צופים, באתר ערוץ 7, 16 בינואר 2011
* אבי חיים, מכבים גם בפורים - להקת ה'מכביטס' חוזרת, באתר ערוץ 7, 09 במרץ 2011
* להקת ה"מכביטס" עושה זאת שוב, עם להיט ווקאלי חדש לשנה החדשה, כיפה, כ"ח אלול תשע"א, 27 בספטמבר 2011
* יאיר טוקר, ‏זו כבר מסורת: מכביטס משיקים קליפ חדש לחנוכה ומתכון ללביבות, באתר כיכר השבת, 9 בדצמבר 2015
* צביה בלום, סנסציה של אקפלה: הלהקה האורתודוקסית שרוצה לגשר, באתר ישראל היום, 9 במאי 2021

* Stephanie Butnick, The Maccabeats Have a New Song About Israel, *Tablet Magazine*, August 28, 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gary Trust, Maccabeats Having A 'Dynamite' Chanukah. December 08, 2010. Billboard.com
2. ↑  יאיר טוקר, להקת המכביטס בקליפ חנוכה המסורתי: Candlelight 2020, באתר כיכר השבת, ‏2020-12-07
3. ↑  יאיר טוקר, המכביטס בסינגל קליפ חדש לפורים: לא מדברים על המן, באתר כיכר השבת, ‏2022-03-14

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 0c76c0ea-55c5-458d-ab58-8f86a681198c

 |
**גלי בן גיאת** (נולדה ב-28 בספטמבר 1982 בירושלים) היא שחקנית תיאטרון ישראלית. נודעה בעיקר עבור משחקה כ"רבקה נוימן" בהצגה "תפוחים מן המדבר" על פי ספר באותו השם של סביון ליברכט בשנים 2012–2006. על תפקידה זה זכתה בפרס השחקנית המבטיחה 2006 בטקס פרסי התיאטרון הישראלי. בן גיאת מוכרת אף בזכות תפקידה בסדרת הטלוויזיה "מטומטמת", בתפקידה כ"שרי הפיטבול".

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה במושב בית נקופה שבירושלים. הוריה הם שם טוב וכרמלה ולה שני אחים ואחות. למדה בבית הספר הממלכתי אזורי עין הרים.
בצבא הגנה לישראל שירתה בחיל האוויר הישראלי כמ"כית בבית הספר לטיסה בחצרים. לאחר השחרור נרשמה ללימודים בבית צבי מהם פרשה כעבור שנתיים בעקבות קבלת התפקיד הראשי בהצגה "תפוחים מן המדבר".

בטלוויזיה ובתיאטרון
-------------------

ב-2006 גילמה את רבקה נוימן בהצגת תיאטרון "תפוחים מן המדבר" שיצרה סביון ליברכט וביים עודד קוטלר על משחקה בתיאטרון זכתה בפרס "השחקנית המבטיחה לשנת 2006". וב-2013 גילמה את "נינה" לצד סנדרה שונוולד וסיון קרצ'נר בהצגת התיאטרון "הכל אודות אמא" שביים אבישי מילשטיין. בשלב זה לקחה בן גיאת הפסקה מעולם התיאטרון, ועבדה בעיקר בתחום המסעדנות.
ב-2019 חזרה למשחק וגילמה את שרי הפיטבול לצד בת חן סבג ואורנה בנאי בסדרת הטלוויזיה "מטומטמת" שיצרה בת חן סבג וביים שי קפון.

חייה הפרטיים
------------

גלי בן גיאת מתגוררת בתל אביב-יפו ומנהלת את בית הקפה "פארוק בשוק" ביפו נכון 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלי בן גיאת, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* גלי בן גיאת, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  דינה חלוץ, גלי בן גיאת: "לא יכולתי לעלות על הבמה, הלב שלי לא עמד בזה", באתר Xnet‏
2. ↑  עכבר כל העיר, מא-אתיים מציצות, באתר הארץ, 28 באפריל 2007
**פרנץ יוזף גאל** (בגרמנית: **Franz Joseph Gall**;‏ 9 במרץ 1758 - 22 באוגוסט 1828) היה רופא גרמני אשר עסק בנוירואנטומיה ובפיזיולוגיה וייסד את הפְרֶנוֹלוֹגְיָה.

חייו
----

גאל נולד בכפר טיפנברון (Tiefenbronn) בבאדן. אביו היה סוחר צמר קתולי עשיר. כבן הבכור השני, הוא יועד לכמורה אולם בחר ללמוד רפואה באוניברסיטת שטרסבורג. הוא סיים את לימודיו בווינה. גאל נפטר בפריז ולא היו לו צאצאים.

בשנת 1800 גאל פיתח שיטה לקביעת האישיות וההתפחות המנטלית והמוסרית של כישורים. השיטה התבססה על צורת הגולגולת. גאל כינה את השיטה קרינסקופיה (cranioscopy‏; cranium - גולגולת, scopus - ראייה) ואילו ממשיך דרכו, יוהאן שפּוּרצהיים (Johann Spurzheim), שינה את השם לפרֶנולוגיה (Phrenology‏; מיוונית עתיקה: φρήν, phrēn (נפש), λόγος, logos (תורה))

מלבד שיטתו השנויה במחלוקת, גאל תרם רבות לנוירוביולוגיה. בשנת 1823 נבחר לאקדמיה השוודית המלכותית למדעים.

הגותו
-----

התפיסה של גאל על מיקום פונקציות במוח סתרה תפיסות מסורתיות של מדענים ואנשי דת ועל כן הובילה להתנגדותם. מדענים התנגדו לתאוריה מכיוון שחסרה הוכחה מדעית ואנשי הדת הקתולים התנגדו לה מכיוון שגרסה שהנפש (mind), שנוצרה על ידי אלוהים, צריכה להיות ממוקמת במוח הפיזי. בשל התנגדות זו עזב גאל את משרת ההוראה באוסטריה. הוא החל ללמד בגרמניה ולבסוף התיישב בפריז. צרפת המהפכנית אפשרה לו לעסוק במחקריו, למרות שראתה אותם כחסרי ערך. הוא התקבל לסלונות האינטלקטואלים של פריז והפך למפורסם.

רעיונותיו של גאל התקבלו באנגליה שם שימשו להצדקת נחיתות תושבי הקולוניות ובארצות הברית בשנים 1820-1850 להצדקת אפליה.

התאוריות של גאל השפיעו על צ'זארה לומברוזו, קרימינולוג יהודי-איטלקי אשר טען כי הנטייה לפשע היא מורשת וכי מי ש"נולד פושע" ניתן לזיהוי על ידי מאפיינים חיצוניים, שבבסיסם ההנחה כי הנטייה לפשע היא אטביסטית.

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' אליעזר ויצטום וד"ר יעקב מרגולין, **פרקים בהתפתחות הפסיכיאטריה**.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ יוזף גאל** בוויקישיתוף
* פרנץ יוזף גאל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* פרנץ יוזף גאל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279912705171
* BNE: XX1278030
* BnF: cb130091001 (data)
* CANTIC: a11520346
* GND: 118537245
* ISNI: 0000 0001 0867 3363
* LCCN: n84179761
* NKC: nlk20000085804
* NLG: 237355
* NLP: a0000001282224
* NTA: 071226834
* SELIBR: 227975
* SNAC: w62r5055
* SUDOC: 033793808
* Trove: 1086808
* VcBA: 495/100269
* VIAF: 7522083
* WorldCat: lccn-n84179761

 |
**גאי קרלטון ויגינס** (באנגלית: **Guy Carleton Wiggins**;‏ 23 בפברואר 1883 - 25 באפריל 1962) היה צייר אימפרסיוניסט אמריקאי. הוא היה נשיא האקדמיה בקונטיקט לאמנויות יפות וחבר במושבה אולד ליים. הוא יצר ציורים רבים של הרחובות המושלגים של העיר ניו יורק במהלך חורף.

ראשית חייו
----------

ויגינס נולד ב־23 בפברואר 1883 בברוקלין. אביו קרלטון ויגינס היה אמן שהעניק לבנו את הכשרתו הראשונה כצייר. הוא למד במכון הפוליטכני בברוקלין, בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק ובאקדמיה הלאומית לעיצוב. המורים שלו באקדמיה היו ויליאם מריט צ'ייס ורוברט אנרי.

קריירה
------

ויגינס צייר לעיתים קרובות סצנות של העיר ניו יורק, כגון - "וושינגטון סקוויר בחורף" (מוזיאון האמנות של ריצ'מונד, אינדיאנה); "קולומביה סיקרל", "חורף" (הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון); ו"ריברסייד דרייב" (1915).

ויגינס צייר בסגנון אימפרסיוניסטי, כפי שניתן לראות בציור "ברקשייר הילס" (מוזיאון ברוקלין). הוא נסע בניו אינגלנד וצייר נחלים, שדות ויערות על בד בעונות השנה השונות. הוא הפך לאחד החברים הצעירים ביותר במושבת האמנות אולד ליים, קונטיקט, וצייר לצד אביו, קרלטון, צ'יילד האסאם ופרנק דומונד. ויגינס החל ללמד אמנות באסקס בקונטיקט בשנת 1937. הוא יצר דיוקן של הנשיא דווייט אייזנהאואר והעביר אותו לבית הלבן בשנת 1959.

גאי ויגינס, סופה בשדרה החמישית.
ויגינס כיהן כנשיא האקדמיה בקונטיקט לאמנויות יפות. הוא היה חבר באקדמיה הלאומית לעיצוב, במועדון הצבע והחימר בניו הייבן ובאיגוד האמנות ליים. הוא זכה בפרס פלאג, בפרס קופר ובפרס אתינאום מטעם האקדמיה בקונטיקט לאמנויות יפות; מדליית האריס ממכון האמנות בשיקגו; פרס טורנבול ופרס איזידור ממועדון סלמגונדי; ופרס הזיכרון של ג'יי פרנסיס מרפי מבית הספר לעיצוב רוד איילנד.

חיים אישיים ומוות
-----------------

ויגינס התחתן עם דולורס ג'קסטון. נולדו להם שני בנים, קרלטון ויגינס וגיא ארתור וויגינס, ובת, דורותי גיבסון. [1] ויגינס התגורר באולד ליים, קונטיקט ובחורף בסנט אוגוסטין, פלורידה.

ויגינס נפטר בשנת 1962 כשהיה בחופשה בסנט אוגוסטין, פלורידה, בן 80.

גופתו הוחזרה לביתו לקונטיקט והוא נקבר בליים.

גאי ויגינס, סופת חורף בשדרה החמישית
ניתן לראות את עבודותיו בכמה מוזיאונים מרכזיים, כולל המכון האמנותי של שיקגו, מוזיאון ברוקלין, והמוזיאון האמריקני לאמנות סמית'סוניאן.

בנו של ויגינס, גיא ארתור ויגינס, הוא גם צייר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאי ויגינס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Old Lyme Artist Dies At Age 79", Newspapers.com (באנגלית)
2. ↑  Carol Lowrey, National Arts Club (New York N.Y.), **A Legacy of Art: Paintings and Sculptures by Artist Life Members of the National Arts Club**, Hudson Hills, 2007, מסת"ב 978-0-615-15499-2. (באנגלית)
3. ↑  Guy Wiggins | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu
4. ↑  "Deaths Around the Nation: Guy Wiggins". Detroit Free Press. May 11, 1962. p. 36. Retrieved November 18, 2018 – via Newspapers.com.
5. ↑  "Guy Wiggins". The San Francisco Examiner. April 26, 1962. p. 31. Retrieved November 18, 2018 – via Newspapers.com.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1070403474
* ISNI: 0000 0000 6706 3947
* LCCN: nr98044061
* RKD: 84280
* SNAC: w62j6kkw
* ULAN: 500011126
* VIAF: 44216899
* WorldCat: lccn-nr98044061

 |
**Telesat** היא חברת תקשורת שמפעילה מערך לוויינים ומספקת שירותי טלוויזיה. בשנת 2022 החברה הייתה עשירית בעולם בתחומה בהיקף הכנסות.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1969 כחברה ממשלתית בהתאם להחלטה שאושרה בפרלמנט קנדה. בשנת 1972 היא שיגרה את הלוויין "Anik A-1" שהיה הלוויין הראשון לשידורי טלוויזיה בבעלות חברה מסחרית. עד לשנת 1979 לחברה היה מונופול לבניית ותפעול של תחנות קרקע לקליטת שידורי לוויין.

בשנת 1998 החברה עברה הפרטה ונמכרה ל-Bell Canada. בשנת 2006 Loral Space & Communications ביחד עם קרן פנסיה קנדית הכריזו על הכוונת לרכוש את החברה. הרכישה אושרה על ידי גופים רגולטורים וב-31 באוקטובר 2007 לבעלותה עברו 63% מחברת Telesat. בהמשך כל הנכסים של Loral Skynet עברו ל-Telesat.

בשנת 2016 הוכרז על הכוונה לשגר מערכת 120 לוויינים למסלול לווייני נמוך. השם שנבחר למערכות זו הוא Telesat Lightspeed. בהמשך הוחלט להרחיב את המערכת ל-300 לוויינים ו-50 תחנות קרקע ברחבי העולם. בספטמבר 2023 הוכרז שנחתם חוזה עם SpaceX ל-14 שיגורים החל משנת 2026.

החברה נסחרת בנאסדק החל משנת 2021.

צי לוויינים
-----------

צי לווייני החברה מבוסס על לווייני מסדרות Anik, Nimiq ומותג Telstar.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Telesat** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Telesat (באנגלית)
* Telesat, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Telesat, ברשת החברתית LinkedIn
* נתונים על שיגורים Anik
* נתונים על שיגורים Nimiq
* נתונים על שיגורים Telstar

הערות שוליים
------------

1. ↑  World Teleport Association Publishes Top Operator Rankings for 2022 - World Teleport Association, www.worldteleport.org
2. ↑  Telesat, SpaceX announce agreement to launch satellites, Space Daily
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 140654949
* WorldCat: viaf-140654949

 |
אבן נסורה
**אבן נסורה** או **אבן מנוסרת** היא אבן שעברה ניסור ומשמשת לחיפוי מבנים. מחיר האבן הנסורה זול מאבנים מעובדות אחרות.

האבן
----

בתהליך סיתות האבן לבנייה בתקופה המודרנית, לאחר החציבה, נוהגים לנסר את גוש האבן ללוחות דקים שאותם ניתן לעבד עיבוד נוסף. הלוחות האלו נקראים אבן נסורה וניתן לחפות בהם מבנים גם במצבם הזה. האבן הנסורה בדרך כלל מגיעה בצורת אריחים מלבניים.

שימוש באבן בירושלים
-------------------

ירושלים התאפיינה לאורך השנים בבנייה באבן. תושבי ירושלים יכלו לעמוד בכך משום שבעיר ובסביבותיה היו מחצבות אבנים רבות, בניגוד לאזורים אחרים בהם האבן לא הייתה מצויה ולכן מחירה היה גבוה הרבה יותר. בתחילת המאה העשרים השתכללו טכנולוגיות הבנייה ולקראת שנות ה-30 של המאה כבר נבנו רוב בתי ירושלים מבטון מזוין מצופה באבן. מושל ירושלים בתקופת המנדט הבריטי, רונלד סטורס, תיקן תקנה שכל מבנה בעיר ייבנה או יחופה באבן ירושלמית. 

ככל שעברו השנים הקשתה התקנה של הבנייה באבן על הבונים. בראשית שנות ה-60 התירה הוועדה לתכנון ובנייה חיפוי מבנים באבן נסורה, משום שמחירה נמוך באופן משמעותי וכך ניתן היה לענות על צורכי ירושלים המתפתחת ולבנות בעיר מבנים רבים בזמן מועט.

סיבה אחרת להעדפת האבן הנסורה על פני האבן הירושלמית נוצרה בשל הבנייה לגובה. ברחבי העולם נהוג לבנות מבנים רבי קומות וגורדי שחקים מחומרים מודרניים כמו זכוכית ופלדה המעניקים למסתכל על הבניינים הענקיים תחושת קלילות. בירושלים היו חייבים המתכננים לבנות באבן אולם הם ניסו בכל דרך לשוות למגדלים שלהם צורה מודרנית וקלה. האבן הנסורה התאימה לרעיון הזה מכיוון שחיפוי האבן שהיא יוצרת לא נותן את תחושת הכובד האופיינית לבתים מאבן ירושלמית. 

בשל איכותה הירודה של האבן הנסורה, אסרה ועדת התכנון בשנות ה-80 את המשך השימוש בה והמבנים בירושלים חזרו לשימוש באבן הירושלמית על צורותיה. עם זאת, נותרו בירושלים אלפי מבנים משנות ה-60 וה-70 בחיפוי אבן נסורה, ובהם מוסדות ציבור, בנייני משרדים ומסחר, בתי מלון ובתי מגורים.

### דוגמאות למבנים בירושלים בהם נעשה שימוש באבן נסורה

* בית המשביר לצרכןבית המשביר לצרכן
* מגדל העירמגדל העיר
* מרכז כללמרכז כלל
* מגדל ירושליםמגדל ירושלים
* מלון לאונרדו פלאזה ירושלים ומרכז אמירמלון לאונרדו פלאזה ירושלים ומרכז אמיר
* מגדלי וולפסוןמגדלי וולפסון
* בית אלישבעבית אלישבע
* בניין הספרייה הלאומית בגבעת רםבניין הספרייה הלאומית בגבעת רם
* בניין ראו בקמפוס היברו יוניון קולג'בניין ראו בקמפוס היברו יוניון קולג'

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, ירושלים שכונות ובתים - תקופות וסגנונות, יחד עם חיים באר עיר לא מושגת, כתר, 1996.
**אנדראה ויליונה** (באיטלקית: **Andrea Viglione**‏; 24 באוגוסט 1914 – 28 באפריל 1992) היה גנרל איטלקי שימש כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים בין השנים 1973-1975, וכראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1975-1978.

ביוגרפיה
--------

ויליונה נולד בטורינו ב-24 באוגוסט 1914. בנובמבר 1934 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי. בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. בנובמבר 1936 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית במודנה. ביוני 1940 הוא השתתף בפלישה לצרפת והועלה לדרגת לוטננט. לאחר מכן השתתף במלחמת איטליה-יוון והועלה לדרגת קפיטנו. לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, ויליונה הצליח להימנע מלכידה בידי הגרמנים, והצטרף לפרטיזנים. הוא המשיך להילחם עם הפרטיזנים עד סוף המלחמה, ובשלב מסוים מונה למפקד בריגדת הפרטיזנים "ואלה גרנה".

לאחר סיום המלחמה, ויליונה התגייס מחדש לצבא האיטלקי. הוא למד בקורס המטה הכללי. ב-1952 הוא הועלה לדרגת מאיורו ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-70. באוגוסט 1956 הוא הועלה לדרגת קולונלו. ב-1959 הוא הועבר לפקד על רגימנט הרגלים ה-76. בדצמבר 1962 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה ומונה למפקד בריגדת הגרנדירים של סרדיניה. במאי 1969 הוא הועלה לדרגת גנרל די קורפו ומונה לראש מרכז הדלק של הצבא האיטלקי.

ב-21 באפריל 1973 הוא מונה למפקד כוחות היבשה האיטלקיים. ב-31 בינואר 1975 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 בינואר 1978. הוא נפטר ברומא ב-28 באפריל 1992.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה ויליונה** בוויקישיתוף
* אנדראה ויליונה באתר משרד ההגנה האיטלקי
**ג'נקוי** (באוקראינית וברוסית: **Джанкóй**, בטטרית של קרים: **Canköy**) היא עיר בצפון חצי האי קרים שברוסיה.

בג'נקוי מפעלים רבים, בהם מפעלי רכב, בטון, טקסטיל, בשר, ועוד. בעיר קיים בית ספר מקצועי טכני.

העיר משמשת כמרכז המנהלי של ראיון ג'נקוי. בשנת 1926 היא הוגדרה כעיר. היא ממוקמת כ-93 קילומטרים מבירת החבל, סימפרופול.

ג'נקוי משמשת כמרכז תחבורתי חשוב, מתחנת הרכבת בעיר יוצאות רכבות לחרקוב, לסבסטופול, ולארמיאנסק.

יהודים בג'נקוי
--------------

יהודים התיישבו בעיר לראשונה במהלך המאה ה-19. בשנת 1897 התגוררו בעיר 109 יהודים אשר היוו 11.4% מכלל האוכלוסייה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמו בעיר סניפים של מכבי, החלוץ וצעירי ציון. בשנות העשרים של המאה ה-20 הוקמו קולחוזים יהודיים באזור, בסיוע ארגון הג'וינט. תחנת הרכבת בג'נקוי היא מושא השיר היידי "הי ג'נקויה".

בשנת 1939 התגוררו בעיר 1,397 יהודים, חלקם באוכלוסייה היה 7.1%. הגרמנים כבשו את ג'נקוי ב-31 באוקטובר 1941, מרבית היהודים הצליחו להימלט טרם הכיבוש. בתחילת חודש נובמבר 1941, נורו חמישה עשר גברים יהודים שהואשמו במרד. בדצמבר הקימו הגרמנים גטו בג'נקוי, בגטו נכלאו כשבע מאות מיהודי העיר והסביבה, וכן לא-יהודים שהואשמו בסיוע ליהודים, ושבויי מלחמה סובייטים. הגטו שימש כמחנה עבודה, האסירים הועסקו בעבודות פרך כבניית כביש קרץ'-ארמיאנסק, טטרים מקומיים שמרו על המתחם.

ב-30 בדצמבר 1941 (לפי מקורות אחרים בינואר 1941) נרצחו 443 מאסירי הגטו, מספר יהודים שהצליחו לברוח, יחד עם יהודים שהובאו לג'נקוי ממקומות אחרים נרצחו אף הם, ובכך עלה מספר הנספים עד סוף פברואר 1942 ל-450. בחודש מרץ 1942, נרצחו 241 היהודים שנותרו, ובכך חוסל הגטו. הצבא האדום שחרר את העיר ב-11 באפריל 1944.

אקלים
-----

האקלים חם מתון, עם חורף מתון בינוני. החורף מתון עם מעט שלג, עם הפשרה תכופה. הקיץ חם ויבש, ארוך. הטמפרטורה הממוצעת בינואר היא -1.5 מעלות צלזיוס, ביולי +23.8 מעלות צלזיוס*.* כמות המשקעים השנתית היא 400 מ"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'נקוי** בוויקישיתוף
על ההתיישבות היהודית:

* "ג'נקוי", באתר JewishGen (באנגלית)
* גלגולו של ניגון: בדרך לאילת עוצרים בדְזַ'נְקוֹיֶה (ב) מתוך הבלוג עונ"ש (עונג שבת) מאת דוד אסף
* מילות השיר "הי דז'אנקויה" והאזנה לו, באתר זמרשת
* ג'נקוי במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
* ז'נקוי (Dzhankoy), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), ג'נקוי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1765–1766), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Чисельність населення на 1 січня 2014 року באתר משרד הסטטיסטיקה האוקראיני (באוקראינית)
2. ↑  Current Video: Bershad Ghetto באתר indiana.edu (באנגלית)
3. ↑  ג'נקוי במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
**אלה אלכסנדרובנה פמפילובה** (רוסית: **Э́лла Алекса́ндровна Памфи́лова**; נולדה ב-12 בספטמבר 1953 במוסקבה) היא פוליטיקאית רוסיה, חברה בדומה, לשעבר שרת הרווחה בממשלת ילצין, הייתה המועמדת אישה הראשונה לבחירות בשנת 2000. שימשה כיו"ר המועצה הנשיאותית לזכויות אדם ברוסיה וביולי 2010 דווח כי היא מסרה את התפטרותה מהתפקיד.

בשנת 1976 סיימה את לימודיה במכון להנדסת חשמל במוסקבה עם תואר בהנדסת חשמל. בין השנים 1976 ל-1989 עבדה כמפקחת ומהנדסת בתעשייה האלקטרונית. בשנת 1986 נבחרה ליו"ר האיגוד המקצועי של החברה. בשנת 1989 נבחרה לקונגרס של ברית המועצות מטעם האיגודים המקצועיים ובשנת 1990 נבחרה כחברה בפרלמנט הסובייטי, הסובייט העליון. בין השנים 1991 ל-1994 כיהנה כשרה לענייני רווחה ואוכלוסייה בממשל ילצין. 

בשנת 2000 הייתה לאשה הראשונה אשר התמודדה לנשיאות ברוסיה אולם זכתה בסך הכל לאחוז מהקולות. בשנת 2000 מונתה על ידי פוטין לתפקיד יו"ר המועצה הנשיאותית לזכויות אדם ברוסיה. ביולי 2010 התפטרה מהתפקיד. במרץ 2014 מונתה לנציבת תלונות הציבור לענייני זכויות אדם בלשכת נשיא רוסיה.

ב-28 במרץ 2016 נבחרה לעמוד בראש ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה.

פמפילובה גרושה ולה בת, ונכדה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלה פמפילובה** |

* ביוגרפיה רשמית (ברוסית)
* מידע אודותיה
* אלה פמפילובה, ברשת החברתית פייסבוק

* אלה פמפילובה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אלה פמפילובה, ברשת החברתית VK

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4522 0569
* LCCN: n2002094390
* VIAF: 4296008
* WorldCat: lccn-n2002094390

 |
**מועדון כדורגל הפועל עירוני פתח תקווה** היא קבוצת כדורגל נשים המשחקת בליגת העל בכדורגל נשים. הקבוצה נוסדה בשנת 1998 עם הקמת ליגת הנשים בישראל והיא אחת משתי קבוצות שפועלות ברצף מאז אותה שנה. מאז הקמתה התמודדה בליגת הנשים הבכירה עד לעונת 2017/18 אז ירדה לליגה הלאומית. בעונת 2019/2020 סיימה שנייה ועלתה חזרה לליגת העל, שם לא הצליחה לשרוד וירדה לליגה הלאומית פעם נוספת בתום עונת 2020/2021. לאחר מכן בסיום עונת 2021/2022 בלאומית, עלתה הקבוצה לליגת העל שוב, מהמקום הראשון.

המועדון כולל גם קבוצות נוער לשלוש קבוצות גיל - נערות, ילדות וטרומיות. קבוצת הנערות זכתה במשך השנים במספר אליפויות וגביעים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* הפועל פתח תקווה באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* הלביאות של פתח תקווה, באתר פתח תקווה נטו

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתי קאשי, ‏מעל כולן: הפועל פ*ת שבה לליגת העל*, באתר ערוץ הספורט, 28 באפריל 2022

| ליגת העל בכדורגל נשים - עונת 2023/2024 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אס"א תל אביב • מ.ס. קריית גת • מכבי כישרונות חדרה • מ.כ. רמת השרון • הפועל קטמון ירושלים • הפועל רעננה • בנות נתניה • הפועל ע' פתח תקווה |

 |
מבט על דרייסיקאקר.מבט על דרייסיקאקר.
**דרייסיקאקר** (בגרמנית: **Dreißigacker**) היא עיירה בדוכסות סקסוניה-מיינינגן שבמדינת תורינגיה שבגרמניה. העיירה ממוקמת קילומטר מערבית למיינינגן, שמהווה המרכז הכלכלי והתרבותי של דרום מדינת תורינגיה.

היסטוריה
--------

דרייסיקאקר מוזכרת לראשונה במסמך מ-22 באוגוסט 1311 אותו כתב ברתולד השביעי, רוזן הנברג-שלאוזינגן, ונקראת בשם **דריזיצ'אצ'ר** (Drizichaccher).

בין השנים 1611 ועד 1658 התרחש בעיירה ציד מכשפות, במהלכו הגיעו ארבע נשים וגבר למשפט. אנה גרמן בת ה-80 הוצאה להורג על המוקד בשנת 1611; התוצאה של ארבעת המשפטים האחרים אינה ידועה.

בשנת 1641, במהלך מלחמת שלושים השנים, חיילים אימפריאליים הרסו את המקום בהצתת האש.

ב-1710, הדוכס ארנסט לודוויג הראשון בנה בדרייסיקאקר בקתת ציד שבה שכנה מכללת היערות הראשונה של תורינגיה, האקדמיה ליערות דרייסיקאקר, מ-1801 עד 1843.

בשנת 2020, התגוררו בעיירה מעל ל-1400 תושבים.

הקהילה היהודית
--------------

המשפחות היהודיות הראשונות עברו לדרייסיקאקר ככל הנראה באמצע המאה ה-17. והתקיימה קהילה יהודית במאות ה-18 וה-19. בשנת 1833 היו בה 56 חברים. ב-1856 קיבלו היהודים שחיו בדוכסות סקסוניה שוויון אזרחי. כתוצאה מכך עברו כמעט כל המשפחות היהודיות לעיר השכנה, מייניגן. לקהילה היהודית היה חיידר, בית כנסת (שהוקמו בסביבות 1820), מקווה ובית קברות, החיידר ובית הכנסת נהרסו כליל בשריפה גדולה שהייתה בעיר ב-13 במאי 1867, בה נהרסו חלקים נרחבים בעיירה. החיידר ובית הכנסת היהודי לא נבנו מחדש, בעיקר כי בשלב זה כבר עזבו רוב המשפחות היהודיות את העיירה, ברובה למייניגן הסמוכה.

בית הקברות היהודי בדרייסיקאקר.בית הקברות היהודי בדרייסיקאקר.
### בית הקברות היהודי

במהלך המאה ה-17, הקימה הקהילה את בית הקברות היהודי (גר'). המצבה העתיקה ביותר היא משנת 1665. בית הקברות מחולק לשני אזורים, בחלקו העתיק קיימות עדיין 24 מצבות, רובן מהמאה ה-18, ובחלקו החדש, ישנן 28 מצבות בשתי שורות קברים. המצבה האחרונה בבית הקברות היא משנת 1880, בשנת 1932 חולל בית הקברות.

### חברי קהילה מפורסמים

* משה זקס (1800-1870), ב-1830 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, נחשב לראשון העולים מגרמניה במאה ה-19. שד"ר ועסקן, ממקימי כולל הו"ד.
* ד"ר גוסטב סטרופ (1851-1918), חבר המועצה המסחרית החסידית, נחשב לאיש העשיר ביותר בתורינגיה לפני מלחמת העולם הראשונה; בנוסף לפעילויות הקהילתיות הרבות שלו, הוא הקים קרנות נחשבות במיינינגן, וקיבל הערכה ופרסים רבים במהלך חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרייסיקאקר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Dreißigacker (Thüringen)
2. ↑  [ Dreißigacker (Stadt Meiningen, Kreis Schmalkalden-Meiningen)
Jüdische Geschichte / Synagoge], Alemannia Judaica
3. ↑  שלמה הרמתי, **עברית חיה במרוצת הדורות: מרס"ג ועד טלר**, ראשון לציון: מסדה, 1992, עמ' 120
**ריקרדו קלאפיורי** (באיטלקית: **Riccardo Calafiori**; נולד ב-19 במאי 2002 ברומא שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית.

קריירת מועדונים
---------------

קלאפיורי גדל במחלקת הנוער של רומא. ב-1 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-1 על יובנטוס במסגרת המחזור ה-38 בסרייה א' לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-14 בינואר 2022 הושאל קלאפיורי עד לתום עונת 2021/2022 לגנואה מהסרייה א'. ב-17 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 6-0 לפיורנטינה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-30 באוגוסט 2022 חתם קלאפיורי על חוזה לשלוש שנים בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית.

קריירה בינלאומית
----------------

קלאפיורי היה חלק מסגל נבחרת איטליה עד גיל 21.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  RICCARDO CALAFIORI È ROSSOBLÙ באתר הרשמי של גנואה, 14 בינואר 2022 (באיטלקית)
2. ↑  Riccardo Calafiori wechselt zum FCB באתר הרשמי של פ.צ. בזל, 30 באוגוסט 2022 (בגרמנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ריקרדו קלאפיורי"**.
**איילת אהבים** הוא פזמון שאת מילותיו כתבה נעמי שמר לשלישיית גשר הירקון למנגינת שיר של מאנוס חג'ידאקיס. השיר יצא לאור בשנת 1965.

השיר המקורי
-----------

המוזיקאי היווני מאנוס חג'ידאקיס כתב והלחין את השיר המקורי, **Ο Ταχυδρόμος πέθανε** (בתרגום לעברית: "הדוור מת"), להפקה של המחזה הערב אימפרוביזציה של לואיג'י פיראנדלו, והקליטה אותו זואי פיטוסי ב-1962.

ז'ורז' מוסטקי הקליט גרסה צרפתית לשיר לאלבום הבכורה שלו, "Le Métèque", ב-1969.

איילת אהבים
-----------

נעמי שמר, שלא הייתה דוברת יוונית, השתמשה במנגינת השיר, וכתבה לו מילים חדשות לגמרי. השיר בוצע במקור
על ידי שלישיית גשר הירקון בתוכניתה הראשונה. חברי ההרכב בתקופה זו היו אריק איינשטיין, יהורם גאון ובני אמדורסקי. לתוכנית זו תרמה שמר גם את השירים "לילה בחוף אכזיב" "סרנדה לך" ו"אהבת פועלי הבניין".

מקור הביטוי "אילת אהבים" הוא בספר משלי פרק ה' פסוק יט':"אַיֶּלֶת אֲהָבִים וְיַעֲלַת חֵן דַּדֶּיהָ יְרַוֻּךָ בְכָל עֵת בְּאַהֲבָתָהּ תִּשְׁגֶּה תָמִיד"

בשנת 1982 הופיע השיר בספרה של שמר "ספר גימל". לאורך השנים הוקלטו ביצועים חדשים לשיר בהם של אריק איינשטיין ויהורם גאון, יוצאי שלישיית גשר הירקון. בשנת 1984 הקליט את השיר אריק איינשטיין בדואט עם יהודית רביץ עבור האלבום ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה. בשנת 1987 נכלל השיר באלבום שירי מולדת ג' שהוציאה עפרה חזה, ובשנת 1995 הקליט אותו יהורם גאון עבור האלבום גאון על הירקון, שכלל ביצועים מחודשים לשירי שלישיית גשר הירקון. איה זהבי פייגלין הוציאה בשנת 2018 גרסה מחודשת לשיר במסגרת פרויקט מכונת הזמן של תחנת כאן 88 לרגל 70 שנות עצמאות למדינת ישראל, בעיבוד משותף עם המפיק עידו מימון. לשיר חוּבר גם ריקוד על ידי הכוריאוגרף אליהו גמליאל

קישורים חיצוניים
----------------

* "איילת אהבים" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר באתר שירונט
* האיילות בזמר העברי (ב):ספרי איילת אהבים, בבלוג "עונג שבת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Απόψε αυτοσχεδιάζουμε, ו-Το μαντολίνο – Ο ταχυδρόμος πέθανε באתר www.manoshadjidakis.com
**בכל שנה בסתיו גיורא** הוא שיר אבל וזיכרון שכתבה והלחינה נעמי שמר.

השיר נכתב לזכרו של גיורא שוהם, בנם של רות ושלמה גיורא שוהם שהיו ידידים קרובים של שמר ובעלה מרדכי הורוביץ שהכירו אותו עוד מנעוריו, ועליו סיפרה שמר כי "הוא היה הבטחה, בשורה, תחילתם של דברים. כרבים אחרים ניגן בגיטרה ותכנן את עתידו". שוהם נמנה עם הכוח שחצה את תעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים ונהרג במבואות פאיד ב-20 באוקטובר 1973, בהיותו בן 21. נפילתו הייתה מכה קשה לשמר ולמשפחתה, ובעקבותיה החליטה לכתוב עליו את השיר. היא מאזכרת בשיר זה עוד שני בחורים שנפלו על הגנת המדינה, אותם תיארה כשוכנים עמו בשמיים ("במקום שבו אתה שוכן שוכנים החסד והחן"): יחיעם ויץ שהיה גם חובב מוזיקה ונפל בליל הגשרים ב-1946 ("ושם יחיעם עוד שר לו ומריע"), והבוטנאי חוקר הצמחים טוביה קושניר, שנפל עם מחלקת הל"ה ב-1948 ("טוביה מגדל עדיין איריסים שחורים ונדירים").

שמר מצטטת בשיר פסוק משיר המעלות: "אֶשָּׂא עֵינַי אֶל הֶהָרִים, מֵאַיִן יָבֹא עֶזְרִי", שנחשב כמזמור של זעקה ותחינה, ואומרים אותו בעת צרה. המוזיקאי עודד זהבי רואה בשילוב הפסוק זעקה של שמר על מות חיילים ושאלת 'מה קרה פה?' שלא נשמעה עד אז בשיריה, ובאה בניגוד לאתוס הגבורה שביטאה עד מלחמת יום כיפור.

השורה "הרוח המטורפת בגני עורפת את מיטב השושנים" הוא דימוי שגם הטבע משתתף בצער המשוררת. כל הבנים שנפלו (ובהם שוהם, ויץ וקושניר) מדומים בשיר למיטב השושנים בגן, ובניגוד לפרחים המסמלים פריחה ולבלוב, מתוארות השושנים כנערפות בידי רוח מטורפת, במשמעות אכזרית של הוצאה להורג. אביו של טוביה, שמעון קושניר, כתב לשמר על כך:

"בצלילי מנגינתך שלבת בין היקרים שוכני החסד והחן... עליהם ועל מיטב השושנים הנערפים בכל שנה בגינתך, עלו וירדו דמעותיי".

השיר הופיע בספר השירים השני של שמר מ-1975, הולחן כבלדה שקטה ובוצע על ידי אסתר שמיר, רוחמה רז, יהודית רביץ, נחמה הנדל ונעמי שמר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בכל שנה בסתיו גיורא" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "בכל שנה בסתיו גיורא" באתר שירונט
* "בכל שנה בסתיו גיורא" - מידע על השיר וביצועים שונים באתר הספרייה הלאומית
* על אודות השיר ושירי זיכרון נוספים שכתבה נעמי שמר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיורא שוהם באתר יזכור
2. ↑  ספר תהלים, פרק קכ"א, פסוק א'
3. ↑  יוסי חרסונסקי, נעמי שמר, כל שנה בסתיו גיורא באתר "חרסונסקי מיוסיק"
4. ↑  יוסי חרסונסקי, שם
5. ↑  בכל שנה בסתיו גיורא באתר הספרייה הלאומית
**אנטוני "טוני" פָיין** (נולד ב-26 באפריל 1951, בבריטניה) הוא עורך מוזיקלי, מפיק תוכניות רדיו ושדרן רדיו ישראלי. עבד בקול ישראל במשך כארבעים שנה, עד לפרישתו בשנת 2016.

ביוגרפיה
--------

פיין נולד בעיר סאות'פורט במחוז מרזיסייד, שבאנגליה. בגיל 25 הוא עלה לישראל, ומאז עבד ברדיו ב"קול ישראל".

באוגוסט 1976, כחודשיים לאחר הקמת רשת ג', נפגש פיין עם דרורה בן אב"י, מנהלת התוכניות בתחנה. לאחר שהציג בפניה את תקליטיית המוזיקה הגדולה שלו, הוחלט שיחל לערוך תוכנית מוזיקת דיסקו. בתחילה כתוכנית זמנית, שלוש פעמים בשבוע, אך בתוך מספר חודשים הפכה התכנית לתכנית יומית. מעט מאוחר יותר, הצטרפה גם שוש עטרי כמגישה הקבועה בתוכנית, ויחד היו השניים, מסוף שנות ה-70 ולאורך כל שנות ה-80, לצמד המזוהה עם תוכנית הרדיו הפופולרית "חדש, חדיש ומחודש", שהשמיעה שירים לועזיים חדשים. בתחילת שנות ה-90, לאחר ששוש עטרי פרשה מהגשת התוכנית ועברה להגיש את התכנית "לוהט", המשיך פיין, עד לשנת 1995, לערוך את התוכנית בהגשת נועם גילאור. בהמשך הקריירה המקצועית, מונה פיין גם לעורך הראשי של התחנה. 

תכניות רדיו בולטות נוספות שערך במהלך השנים: "מה נשמע" - תוכנית מוזיקה לועזית יומית (1995–1998), "החדשים" - סקירת סינגלים חדשים (2009), ו"ציפורי שיר" - שירי ארץ ישראל (2010). משנת 2009 החל לערוך ולהגיש תוכנית רדיו יומית, לצד עופר נחשון, "באוויר", בה השמיעו שירים ישראלים חדשים ואירחו אישים שונים באולפן. לאחר מכן ערך פיין את התוכנית, שהגישה רויטל עמית.

בשנת 2014 זכה בפרס תוכנית המוזיקה במסגרת פרסי הרדיו לעיתונות של אגודת העיתונאים בתל אביב, על התוכנית "באוויר".

באפריל 2016 פרש טוני פיין מקול ישראל. רשת ג' ציינה זאת בשידור פרידה מיוחד אליו הגיעו גם קולגות לעבודה מהעבר. בין השאר היו שם משה מורד, קובי מנורה, עופר נחשון, אבי משולם, רויטל עמית, יואב גינאי והשר אופיר אקוניס.

חיים אישיים
-----------

פיין נשוי לעדנה מתחילת שנות ה-80, ולהם שני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* טוני פיין, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* טוני פיין, ברשת החברתית אינסטגרם
* טוני פיין, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בין פיצול לפיצוץ, באתר "סוכן תרבות", 5 באוגוסט 2008
* נועה פרייס‏, היה פיין: נפרדים מהשדרן המיתולוגי, באתר וואלה!‏, 26 באפריל 2016
* ערן סויסה, זה הקול, באתר ישראל היום, 27 במאי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי הולר, השדרן טוני פיין תובע את רשות השידור, באתר ynet, 4 באפריל 2005
2. ↑  רחל מהגר, דיסקו אקסטרה-פיין, כל העיר, 27 באפריל 1984
3. ↑  שרית ישי לוי, עכשיו קוראים לה שוש אושפיץ, חדשות, 9 במרץ 1990
4. ↑  רונית אנטלר, חדש חדיש ומחודש: רשת ג' תשנה ב-7 בינואר את מתכונת השידורים, חדשות, 2 בינואר 1990
5. ↑  באוויר, באתר רשת ג'
6. ↑  רן בוקר, דידי הררי ורועי כ"ץ זכו בפרסי הרדיו, באתר ynet, 3 בנובמבר 2014
7. ↑   טוני פיין נפרד מרשת ג' - כתבה של דנה הרמן, מתוך מבט של הערוץ הראשון, סרטון באתר יוטיוב
פירוש נוסף ערך זה עוסק במותג שלגון שרבט. אם התכוונתם לשיר, ראו גומיגם (שיר).
שלגון גומיגם ספארי פרווהשלגון גומיגם ספארי חלבי
שלגון גומיגם המקורי מבית סנוקרסט
**גומיגם** הוא שלגון שרבט בטעמי לימון ופטל מתוצרת גלידות נסטלה. המאפיין הבולט בשלגון, שהעניק לו גם את שמו, הוא סוכריות הגומי המצויות בתוך השלגון, שמספרן לרוב הוא בין שתיים לשלוש. המוצר יצא לראשונה בשנות ה-90 מתוצרת מי שיצר את הגומיגם הוא אבל של משתמש הדיסקורד הרב דניאל ביזנס#8969.

אריזת השלגון ייחודית בצורתה לעומת מוצרי גלידה אחרים - זוהי אריזה מקרטון, שעל מנת לאכול את הגלידה מתוכה, יש להפעיל עליה לחץ.

בעבר כלל השלגון סוכריות גומי בצורת דובונים, וכיום המוצר ממותג תחת השם "גומיגם ספארי", והוא כולל סוכריות גומי בצורה של מגוון בעלי חיים. ב-2008 החל השיווק של גומיגם בגרסה חלבית, בטעם מסטיק וניל, עם סוכריות גומי, באריזה לחיצה.

בשנת 2018 הוציאו הצמד סטטיק ובן אל את השיר "גומיגם". שבועות לאחר צאת הקליפ, ברבות מחנויות הגלידה בישראל טענו שהמלאי של שלגוני "גומיגם" אזל תוך ימים ספורים מפרסום הקליפ.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חדש על המדף" - גלידות נסטלה לילדים: חמשושים חלבי וגומיגם ספארי חלבי, באתר אכול ושאטו, 27 ביוני 2008
* שרי מקובר-בליקוב, חטפו שוקו: מבחן הגלידות הגדול, באתר nrg‏, 22 ביוני 2009
* קיץ 2012: מבחן הארטיקים הגדול, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2012
* אילנה ברודו, תלונה בפייסבוק נגד גלידות נסטלה: איפה סוכריות הגומי?, באתר חורים ברשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלידות, באתר של רות סירקיס, 17 ביולי 2008
2. ↑  "חדש על המדף" - גלידות נסטלה לילדים: חמשושים חלבי וגומיגם ספארי חלבי, באתר אכול ושאטו, 27 ביוני 2008
3. ↑  אפרת נומברג יונגר, ‏אפקט סטטיק ובן אל: זינוק בביקוש לגומיגם, באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2018
**נועה** הוא שיר שנכתב בשנת 1957 על ידי נעמי שמר כאשר היא התגוררה ביישוב כנרת. השיר נכתב לאלבום "כבשת הרש" של להקת בצל ירוק אשר בוצע על ידי נחמה הנדל, אך הוא הוצא ממנו, והוא מוכר בזכות ביצועו של הזמר אריק לביא בשנות ה־70. אורכו של השיר הוא שלוש דקות.

תוכן השיר
---------

יש דעות מספר לגבי האדם העומד מאחורי השם "נועה", אך הרוב מסכים על כך שהשיר מדבר על נעמי שמר עצמה, ושכל שורה בשיר המתארת את חייה של נועה תואמת לחייה של שמר.

על פי נעמי שמר השיר מנבא את המשך חייה וכל בית מתאר שלב שונה בחייה. הבית הראשון בשיר ובמיוחד השורה הראשונה מתארת את נעמי כילדה שכל בוקר הייתה מתעוררת מוקדם מאוד בבוקר ולא מספיקה לשטוף את פניה, ולכן שטפה אותם בטל שעל העלים שבשדות.

לשיר היו 2 גרסאות, אשר נבדלו בשורה השנייה בבית הראשון - בגרסה המקורית של השיר, נעמי כתבה "נועה הייתה כמו אגל של טל", אך מה שהיא באמת התכוונה לכתוב היה שנועה שטפה את פניה בטל. אלא שנעמי חשבה שאף אחד לא יאמין לה, ולכן כתבה "נועה הייתה כמו אגל של טל". ולאחר 40 שנה לפי בקשתה של נעמי, בספרו של גיל אלדמע "מניפה קולית" שונתה השורה ל"נועה שטפה את פניה בטל".

הבית השני בשיר מתאר את האהבה שלה, הנשיקה הראשונה.

הבית השלישי בשיר מתאר את ההתרחקות של נעמי שמר מבית ילדותה, והבית הרביעי והאחרון בשיר מתאר את החזרה שלה לבית ילדותה כדי להיקבר שם כמו שביקשה.

הביצועים השונים של השיר
-----------------------

לשיר "נועה" יש ביצועים מספר. הזמרת ששרה את 'נועה' של "להקת בצל ירוק" היא נחמה הנדל, אך השיר לא התקבל על ידי הקהל. השיר מוכר במיוחד בביצועו של הזמר אריק לביא שכעבור שנים קרא לבתו נועה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביצוע מוקלט של נועה בצירוף מילות השיר באתר הספרייה הלאומית
* השיר נועה בכתב ידה של נעמי שמר -חלק מארכיון נעמי שמר שמצוי בספריה הלאומית.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  השיר הראשון שחיברה נעמי שמר בת ה-8, באתר הספרנים, ‏2017-06-15
2. ↑  נעמי שמר: נועה, דקה ישראלית, באתר גלי צה"ל
3. 1 2 3  נועה, באתר מרכז תרבות ידע ופנאי על פשם איתי פלאות
4. 1 2  יום העצמאות 70: "חלק מהשירים נולדו בשמחה, אחרים בחבלי לידה קשים", באתר ישראל היום
גשם יורד על אדמה יבשה
**פֶּטְרִיכוֹר** (ביוונית: **Πετριχώρ**: **פטרוס** - "אבן", ו**איכור** - דם האלים במיתולוגיה היוונית) הוא ריח הגשם על אדמה יבשה.

המונח נטבע בשנת 1964 על ידי שני חוקרים אוסטרליים, בר ותומס, במאמר בכתב העת נייצ'ר. במאמר, מתארים המחברים כיצד נוצר הריח משמנים המופרשים על ידי צמחים מסוימים בתקופות יובש, ונספגים בקרקע ובסלעים. כשיורד גשם, החומרים מתפזרים באוויר יחד עם תרכובת אחרת, גאוסמין (תוצר מטבולי של actinobacteria), ויוצרים את הניחוח הייחודי. במאמר עוקב שפורסם בשנת 1965, הראו בר ותומס כי החומר מעכב נביטת זרעים ואת התפתחות הצמחים בשלבים המוקדמים ובכך להבטיח שהנביטה תתרחש במועד המתאים ביותר.

בתחילת 2015 פורסם כי חוקרים אמריקאים הצליחו לצלם את פגיעת הגשם בקרקע ולהבין את התהליך יותר לעומק:

1. כאשר טיפה פוגעת בקרקע היא כולאת בועות אוויר קטנות בנקודת המגע.
2. בועות האוויר עולות למעלה, ולבסוף מצליחות לפרוץ החוצה מהמים.
3. הפריצה החוצה של בועות האוויר מייצרת תרסיס של מי גשם, המשולבים עם החומרים שנפלטו מהקרקע.
4. התרסיס נשאר באוויר כערפל או עשן, ואותו אנו מריחים לאחר הגשם.

אזכורים בתרבות
--------------

המונח אוזכר בפרק "אשת הדוקטור" של סדרת הטלוויזיה הבריטית דוקטור הו, בה הוא שימש כקוד פתיחת דלת טלפתית. המונח תואר כ-"ריח האדמה אחרי הגשם", ואיימי פונד נדרשה לדמיין במוחה את הריח על מנת לפתוח את הדלת. בפרק מאוחר יותר בסדרה - "Closing Time" – מופיעות פרסומות של בושם בריח זה.

המונח אוזכר גם בסדרה הנסיך הדרקון, בתור ריח הנפיחות של טרי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פטריכור** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פטריכור** |

* בלדד השוחי, מה מקור הריח של הגשם?, באתר ערוץ עשר
* מאיר ברק, מהיכן מגיע הריח המיוחד אחרי הגשם?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ספטמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jennifer Chu (2015-01-14). "Rainfall can release aerosols, study finds". *MIT News*. נבדק ב-2022-07-12.
מילות השיר ב"שביל נעמי שמר" בפארק הלאומי ברמת גן
**עוד לא אהבתי די** הוא פזמון שכתבה והלחינה נעמי שמר וביצע יהורם גאון.

רקע
---

השיר בוצע בשנת 1977 על ידי יהורם גאון בתוכנית טלוויזיה שהוקדשה לשירי נעמי שמר. לאחר מכן הקליט גאון את השיר עבור תקליט שנשא את שם השיר, בעיבוד סימפוני של משה זורמן.

ללי שמר בתה של נעמי שמר סיפרה שאמה כתבה את השיר בעקבות ניתוח שהייתה אמורה לעבור.

השיר הגיע למקום הרביעי במצעד השנתי לשנת 1978, (אחרי השירים נאסף תשרי, אבניבי ועטור מצחך).

השיר נחשב כשיר המנוגן תדירות בריקודי עם בישראל.

פרס
---

השיר זכה בפרס כינור ישראל לשיר השנה 1978

קישורים חיצוניים
----------------

* יהורם גאון - עוד לא אהבתי די, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 1:29)
* מילות השיר "עוד לא אהבתי די", באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמי שמר הלכה לעולמה, באתר nrg‏, 26 ביוני 2004
2. ↑  103FM, ‏הסיפור הלא ייאמן מאחורי הקלאסיקות של ירדנה ארזי, יהורם גאון ואהובה עוזרי, באתר מעריב אונליין, 14 בדצמבר 2019
3. ↑  כרמית ספיר-ויץ, פותחים מעגל: ריקודי עם זה חם, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2011
4. ↑  לשכת נשיא המדינה, נשיא המדינה אפרים קציר - פרס ע"ש יהודי פולין פרס העבודה ע"ש נמיר פרס מאנגער; כינור דוד, מענקי מחקר ע"ש א.ד ברגמן, באתר www.archives.gov.il, ‏מתאריך 22/06/1977 עד תאריך 10/03/1978
פרופסור **עזריה פריזנטי פוליקרוב** (בבולגרית: **Азаря̀ Призенти Поликаров**;‏ 9 באוקטובר 1921, סופיה, ממלכת בולגריה – 16 במרץ 2000, סופיה, בולגריה) היה פילוסוף, פיזיקאי ופוליטיקאי יהודי-בולגרי אשר כיהן כחבר האספה הלאומית של בולגריה.

ביוגרפיה
--------

פוליקרוב נולד בסופיה. הוא רכש השכלה תיכונית בעירו, ובהמשך פרסם מספר מאמרים ועבודות בנושא מכניקת הקוונטים וניהל חליפת מכתבים עם אלברט איינשטיין. רכז השכלה אקדמית בפיזיקה באוניברסיטת מוסקבה. בהמשך, עסק בפילוסופיה של המדע ולוגיקה. ב-1944 הפך לחבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה. הוא עבד בספרייה המדעית המרכזית של בולגריה בסופיה, ובהמשך ניהל את המקום. בין השנים 1956–1962 הרצה באוניברסיטת ברלין ובאוניברסיטת לייפציג. ב-1962 מונה לפרופסור חבר ולראש החוג לפילוסופיה ולמדעי הטבע באקדמיה הבולגרית למדעים. בין השנים 1967–1970 כיהן כמומחה הראשי לפילוסופיה במטה אונסק"ו בפריז.

בין 1971–1973 היה עמית מחקר באוניברסיטת בוסטון ובאוניברסיטת פיטסבורג. בין השנים 1941–1999 פרסם פוליקרוב 15 ספרים שונים בתחום הפילוסופיה, אשר תורגמו למספר שפות. פוליקרוב היה חבר המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית ובין השנים 1990–1991 כיהן מטעמה כחבר האספה הלאומית של בולגריה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עזריה פוליקרוב-ביוגרפיה, באתר rus-philosophical (ברוסית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90073439
* GND: 120247321
* ISNI: 0000 0003 8251 2829
* LCCN: n80136225
* NKC: xx0053181
* NTA: 07022031X
* SUDOC: 244060487
* VIAF: 264740834
* WorldCat: lccn-n80136225

 |
**לקסיקון האישים של ארץ ישראל: 1799–1948** הוא לקסיקון בעריכתם של יעקב שביט, יעקב גולדשטיין וחיים באר, שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 1983. הלקסיקון נכתב על ידי היסטוריונים וחוקרים. הוא מכיל מידע על כארבעת אלפים אישים שפעלו בארץ ישראל בין השנים 1799, שנת מסע נפוליאון בארץ ישראל, ו-1948, שנת הקמת מדינת ישראל. 

העורכים ציינו בהקדמה: "כברת־ארץ זו הקרויה ארץ־ישראל היא גיא־חזיון אנושי יחיד במינו בהיסטוריה האנושית. האנשים שחיו בה, לחמו עליה, שלטו בה, תרו אותה, חקרו את צפונותיה וביקרו בה הם מן הפסיפסים האנושיים המורכבים והנדירים בעולם כולו – אנשי היִשוב היהודי ויושבי הארץ הערבים, אנשי השלטון העות'מאני ופקידי המַנדט, עולי־רגל וצליינים, חוקרים ונוסעים, ובהם רוסים, בריטים, גרמנים, צרפתים ואמריקאים, וכן בני העדות הקטנות – שומרונים, בהאים, דרוזים, צ'רקסים, ארמנים ואתיופים ועוד".

לשם הכנתו של הלקסיקון נעשתה מלאכת חיפוש, מחקר ואיסוף מידע, ובה השתתפו ההיסטוריונים והחוקרים האלה: שולמית אליאש, גאולה בת-יהודה רפאל, עמנואל גיל, פסח גני, יפה וייסמן, גדעון טורי, יהודה כהן, תמר כץ-פריימן, עדאל מנאע, יוסף נבו, יעקב (יואל) עמרמי, ישראל פריידין, נירה צפריר, דוד קושניר, אלי שאלתיאל ודוד שביט. השתתפו בכתיבת הערכים דן אלטבאואר, ישראל ברטל, רון ברטור, יובל דרור, שאול הון, מיכאל לוין, מנחם לוין, רזיאל ממט, צבי פרנק, בנימים צדקה, מחמוד עבאסי, פאיז עזאם, תום שגב, אבי שושני ואורי שטנדל.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* לקסיקון האישים של ארץ-ישראל: 1799–1948, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמ' 6.
**פאול בהנקה** (בגרמנית: **Paul Behncke**‏; 13 באוגוסט 1869 – 4 בינואר 1937) היה אדמירל גרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובלט בעיקר בפיקודו על שייטת אוניות המערכה השלישית של צי הים הפתוח הגרמני במהלך קרב יוטלנד.

ביוגרפיה
--------

בהנקה נולד ב-13 באוגוסט 1869 בליבק, ובגיל 14, בשנת 1883, הצטרף לצי הקיסרי הגרמני. הוא קיבל את הכשרתו הבסיסית על ספינת ההדרכה SMS ניובה. לאחר מכן שירת עד 13 באפריל 1886 בפריגטת הסיירת SMS אליזבת והועלה לדרגת אונטרלויטננט-צור-זי ב-17 באפריל. במשך שנתיים הוא הוצב על סירת התותחים SMS וולף, שהוצבה במזרח אסיה. שם הועלה בהנקה לדרגת לויטננט-צור-זי ב-18 בפברואר 1890. לאחר חזרתו הביתה, הוא הועסק כקצין משמרת ב-SMS פרינצס וילהלם עד 24 במרץ 1892. לאחר מכן הוא הועסק לזמן קצר כקצין הראשון ב-SMS ברומר ו-SMS ברמזה לפני שקיבל את הפיקוד על SMS גרמניה ב-4 באוקטובר 1892. ב-1 בנובמבר 1894 הוא הפך להיות שליש בחטיבת המספנות השנייה ולאחר מכן הגיע לפיקוד העליון של הצי. שם הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט ב-13 באפריל 1896. מאוקטובר 1897 עד 29 ביוני 1899 הוא היה באקדמיה הימית להכשרה נוספת, שהופסקה רק על ידי תפקיד של חודשיים כקצין ניווט ב-SMS המידאל. אחר כך הוא שירת כקצין תותחנות על גבי האונייה מחופת שריון SMS באיירן ואוניית המערכה SMS קייזר וילהלם השני. בהנקה בילה את שבע השנים הבאות במחלקה הצבאית של משרד הצי הקיסרי בברלין. במקביל מונה למפקד הסיירת הקלה SMS פאלקה מ-31 באוקטובר 1903 עד 3 בנובמבר 1905 ולדרגת קורבטנקפיטן ב-15 ביולי 1902. ב-12 בספטמבר 1908 הוא הועלה לדרגת קפיטן צור זי ומונה לראש המחלקה הצבאית. ב-19 בספטמבר 1909 הוא מונה למפקד אוניית המערכה SMS וטין. ב-15 בספטמבר 1910 הוא מונה למפקד אוניית המערכה דרדנוט SMS וסטפאלן. ב-1 באוקטובר 1911 הוא הפך לראש מחלקה באדמירליות של הצי וב-14 ביולי 1914 הועלה לדרגת קונטר-אדמירל.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא התנגד לתיאוריות של אדמירל אלפרד פון טירפיץ על לוחמת צוללות, ומונה לראש שייטת אוניות המערכה השלישית, שהורכבה משמונה מתשע אוניות המערכה המודרניות ביותר של הצי הגרמני (מסדרות קייזר וקניג). הוא הוביל את הספינות הללו על סיפון אוניית הדגל SMS קניג, והשתתף בקרב יוטלנד, שם נפצע קשה מרסיס פגז. ב-25 בנובמבר 1916 הועלה בהנקה לדרגת ויצה-אדמירל, ובמהלך קרב מון סאונד ב-1917 הוא מנע את נסיגת חלק מהצי הרוסי והטביע את אוניית המערכה הרוסית סלאווה. בשנת 1918, לאחר ויתור האדמירל אדוארד פון קאפלה, הוא מונה למזכיר המדינה של משרד הצי הקיסרי, תפקיד בו מילא חודש אחד בלבד לפני ששוחרר מתפקידו.

בהנקה חזר לתפקידו לאחר המלחמה, במקום האדמירל אדולף פון טרוטה, ופרש מהצי ב-1924. לאחר פרישתו שימש בהנקה כנשיא החברה הגרמנית-יפנית , וב-4 בינואר 1937 הוא מת בביתו בברלין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאול בהנקה** בוויקישיתוף
* פאול בהנקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ADMIRAL BEHNCKE, 70, OF GERMANY IS DEAD". *New York Times*. 5 בינואר 1937. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17077744t (data)
* GND: 117759872
* ISNI: 0000 0004 4883 4637
* VIAF: 59869674
* WorldCat: viaf-59869674

 |
**נג'מה עבדאללה אידריס** (בערבית: **نجمة عبدالله إدريس**, באנגלית: **Najma Abdullah Idrees**; נולדה ב-25 בדצמבר 1952) היא דוקטור לפילוסופיה בספרות ערבית מטעם אוניברסיטת לונדון, משוררת, בעלת טור ואשת אקדמיה כוויתית.

רקע וקריירה
-----------

נג'מה אידריס נולדה ב־1952 בכווית, בוגרת בהצטיינות מטעם אוניברסיטת כווית (אנ') ב-1976 בספרות ערבית. בשנת 1987 היא הוסמכה בתואר דוקטור Ph.D מטעם אוניברסיטת לונדון - בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (אנ'). נושא התזה שלה היה על "מושג המוות והתפתחותו בשירה הערבית המודרנית" (ערבית: مفهوم الموت وتطوره في الشعر العربي الحديث). היא לימדה בבית הספר התיכון בכווית סיטי, בין השנים 1976 ל -1981. ד"ר אידריס הייתה מרצה לשירה וספרות ערבית באוניברסיטת כווית בין השנים 1987–2007.

פעילויות ותרומות
----------------

אידריס החלה לכתוב כמשוררת וחוקרת מאז שנותיה הראשונות באוניברסיטה, ופרסמה את מרבית עבודותיה המוקדמות במגזין "אל-באיאן" שמונפק על ידי איגוד הסופרים הכוויתי.  היא הצטרפה לאגודת הסופרים הכוויתית בתחילת דרכה ומצאה גיבוי ותמיכה רבים מצד החברים האחרים, ובעידוד זה מצאה עצמה משתתפת בהקראות השירה שארגנה אגודת הסופרים. במהלך פורום הסיפורים והרומנים בכווית, שאורגן על ידי אגודת הסופרים בין התאריכים 21–23 במרץ 1994, אידריס הציגה מחקר יקר ערך בשם "הנקבה והחברה בסיפור הכוויתי", ובו היא הראתה את האופן שבו החברה הכוויתית מתארת את מושג הנשיות, בעיית המין, הניכור וחיפוש הישועה.

מאוחר יותר היא הפכה לעורכת ראשית של המגזין אל-באיאן (אנ') Al-Bayan בשנת 2010.

כמו כן, היא השתתפה תכופות בשבועות התרבות שאירחה המועצה הלאומית לתרבות, אומנות וספרות ה-NCCAL. המתקיימת מדי שנה במדינות ערב שונות. השתתפותה הראשונה של אידריס ב- NCCAL הייתה במרוקו בשנת 1979, במהלכה ד"ר אידריס הייתה חלק ממשלחת התרבות של כווית. לאחר מכן לקחה על עצמה להשתתף בכנסים ופורומים תרבותיים, הרצאות כלליות וקריאת שירה לאורך כל השנים, בכווית ומחוצה לה. היא השתתפה במקומות הבאים: בגדאד, קהיר, איחוד האמירויות הערביות, פריז, רבאט, תוניס, אלג'יר, מוסקט ותימן .

תרומתה כוללת גם טורים שבועיים בעיתון "אל-ג'רידה ", מאמרים למגזינים חודשיים ודיונים פתוחים בעיתונות המקומית הכוויתית ובראיונות רדיו.

הצטיינות ופרסים
---------------

* פרס נשים ערביות (כווית 2013)
* פרס מטעם מדינת כווית בתחום הספרות. (2002)

ספרים
-----

* שפת הדיבור שלי מתפרקת ... אני גדלה - تتكسر لغتي انمو: سيرة شعرية وشواهد (בערבית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נג'מה אידריס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Al-Bayan Magazine by Kuwaiti Writers Association
2. ↑
3. ↑  Preview of 'My Language Fractures.. I Grow' (Arabic: تتكسر لغتي انمو: سيرة شعرية وشواهد)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301352205171
* LCCN: n2002053710
* SUDOC: 252838483
* VIAF: 31357451
* WorldCat: lccn-n2002053710

 |