recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'י ליג איגנייט** (באנגלית: **NBA G League Ignite**) היא קבוצת כדורסל מהעיר הנדרסון שבנבדה, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה החלה לשחק בליגה בשנת 2020, ומטרתה פיתוח שחקנים צעירים ומתן תחליף למכללות.

היסטוריה
--------

ב-18 באוקטובר 2018, ליגת הפיתוח של ה-NBA הציעה הליגה שתשלם 125,000 דולר לשחקנים צעירים דומיננטיים שישחקו בקבוצה החל מעונת 2019/2020. עם זאת, אף שחקן לא חתם בקבוצה והפרויקט נדחה.

ב-16 באפריל 2020, הליגה הודיעה שהשכר הועלה עבור שחקנים פוטנציאליים. בנוסף הודיעה הליגה על תוכנית פיתוח לשנה שתהווה תחליף לחוק המחייב שנה במכללות לפני העמדה לדראפט ה-NBA. השחקנים הפוטנציאליים ישחקו לצד שחקנים ותיקים בקבוצה והיא תשתתף באימונים וב-10 עד 12 משחקי ידידות מול קבוצות אחרות בליגה, קבוצות מחוץ לארצות הברית וקבוצות מליגת המכללות. שחקנים ירוויחו כספים עבור משחקים, השתתפות באירועים קהילתיים והשתתפות בתוכנית למיומנויות בחיים בשיתוף הליגה. כמו כן, הם יקבלו מלגה מלאה לאוניברסיטת מדינת אריזונה, שבשיתוף פעולה עם ליגת ה-NBA.

באותו יום שבו הוכרזה תוכנית הפיתוח החדשה של הליגה, ג'יילן גרין, השחקן יוצא התיכונים עם הדירוג הגבוה ביותר במחזור 2020 על פי ESPN, הפך לשחקן הראשון שהצטרף לאיגנייט, בשכר של 500,000 דולר. ליגת הפיתוח מיד משכה את תשומת הלב של השחקנים הצעירים כאלטרנטיבה לשנה אשר מחויבים השחקנים לעבור במכללות, וכמה כלי תקשורת שיערו כי החלטתו של גרין עלולה להזיק משמעותית לליגת המכללות. עד מהרה הצטרפו לגרין שחקנים נוספים עם דירוג של חמישה כוכבים, אייזיאה טוד ודיישן ניקס, אשר שניהם התחייבו למכללות ונאלצו להפר את התחייבותם, וכן קאי סוטו מהפיליפינים. ב-9 ביוני 2020, שחקן ה-NBA לשעבר, בראיין שו, מונה למאמן הקבוצה. ב-16 ביולי, עבר ג'ונתן קומינגה, השחקן יוצא התיכונים עם הדירוג הגבוה ביותר במחזור 2021, למחזור 2020 וחתם בקבוצה. ב-2 בספטמבר, הוכרז רשמית כי שמה של הקבוצה יהיה ג'י ליג איגנייט. ב-12 בנובמבר, החתימה איגנייט את השחקנים הוותיקים ברנדון אשלי, בובי בראון, קודי דמפס, רג'י הרן ואמיר ג'ונסון, שישחקו לצד הצעירים ויתנו לקבוצה ניסיון. ב-14 בינואר 2021 החתימה איגנייט את ג'רט ג'ק.

איגנייט הצטרפו לעונת 2020/2021 בליגת הפיתוח. הם שיחקו 15 משחקים בלבד בבועה שבאורלנדו, כיוון ש-11 קבוצות בחרו שלא להשתתף.

עונה אחר עונה
-------------

| עונה | אזור | עונה רגילה | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- |
| מיקום | ניצחונות | הפסדים | % הצלחה |
| **ג'י ליג איגנייט** |
| 2020/21 |  | 8 | 8 | 7 | .533 | הפסד ברבע הגמר (ראפטורס 905) 102–127 |
| עונה רגילה | 8 | 7 | .533 |  |
| פלייאוף | 0 | 1 | .000 |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'י ליג איגנייט

|  |
| --- |
| **קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA** |
| **האזור המזרחי** | **האזור המערבי** |
| גרינסבורו סווארם | וסטצ'סטר ניקס | פורט ויין מאד אנטס | אונטריו קליפרס | ג'י ליג איגנייט | סולט לייק סיטי סטארס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | קולג' פארק סקייהוקס | אוסטין ספרס | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס |
| דלאוור בלו קואוטס | לייקלנד מג'יק | קליבלנד צ'ארג' | אוקלהומה סיטי בלו | ממפיס האסל | סנטה קרוז ווריורס |
| וינדי סיטי בולס | מוטור סיטי קרוז | קפיטל סיטי גו-גו | איווה וולבס | סאות' ביי לייקרס | קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו |
| ויסקונסין הרד | מיין סלטיקס | ראפטורס 905 | ברמינגהאם סקוואדרון | סו פולס סקייפורס | ריו גראנדה ואלי וייפרס |
**אנדריי אלכסייביץ' איבנוב** (ברוסית: **Андрей Алексеевич Иванов**; נולד ב-8 באוקטובר 1988 במוסקבה שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירת מועדונים
---------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
התחיל לעסוק בכדורגל בבית הספר של לוקומוטיב מוסקבה, משם הוא עבר די מהר לסאטורן ראמנסקו. בגיל 16 הוא עזב לבית הספר של ספרטק מוסקבה. ב-2004 הוא התחיל לשחק בקבוצה השנייה של האדומים-לבנים. איבנוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה ב-26 בנובמבר 2006 במשחק מול קריליה סובייטוב סמרה. היה זה המשחק היחיד בו הוא השתתף באותה שנה. בשנה שאחרי איבנוב ערך 7 משחקים בליגה, 1 בגביע הלאומי ו-2 בליגת האלופות. ב-2008 איבנוב השתתף ב-15 משחקים.

ב-15 בינואר 2009 איבנוב הושאל לטום טומסק, כשהסיבה העיקרית למעבר זה הייתה הרצון של איבנוב לקבל יותר זמן משחק על המגרש. במדי טום איבנוב הופיע לראשונה ב-15 במרץ 2009 במשחק מול קריליה סובייטוב, בו הוא שיחק כל 90 הדקות. בסך הכל הוא ערך 19 משחקים בטום. חלק מהמשחקים איבנוב פספס בשל שחיקת סחוס בברך, פציעה שהוא קיבל במשחק מול דינמו מוסקבה, וגם בגלל פציעת המניסקוס. בתום העונה טום נסתה לרכוש את איבנוב, אך קבלה סרוב. ב-10 במרץ 2010 איבנוב שוב הושאל לטום. ב-2 ביולי איבנוב חזר לספרטק מההשאלה. ב-15 באוגוסט איבנוב הופיע במדי ספרטק לראשונה ב-2010 במשחק מול לוקומוטיב מוסקבה, התוצאה הסופית הייתה 2-3 לאדומים-לבנים.
ב-11 בינואר 2011 איבנוב חתם חוזה ל-3.5 שנים עם לוקומוטיב מוסקבה. ב-21 בספטמבר איבנוב הבקיע את שערו הראשון בקריירה במשחק שמינית-גמר הגביע הרוסי מול לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק. ב-17 ביולי 2012 הושאל לרוסטוב למשך שנה. בשנת 2014 עבר לסיביר נובוסיבירסק בה שיחק מספר עונות. בשנת 2018 הוא פרש מכדורגל מקצועי.

נבחרת לאומית
------------

איבנוב השתתף באליפות אירופה 2007 של נבחרות עד גיל 19, שם הוא ערך 3 משחקים. הוא גם שיחק ב-4 משחקים במוקדמות יורו 2010 עד גיל 21. ב-10 באוקטובר 2011 איבנוב שיחק 45 דקות במדי הנבחרת השנייה במשחק מול בלארוס.

תארים
-----

קבוצתיים
* מקום שני בליגת העל הרוסית - 2007 (ספרטק מוסקבה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדריי איבנוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* סטטיסטיקות ופרופיל באתר התאחדות הכדורגל הרוסית (ברוסית)
* דף השחקן באתר הרשמי של רוסטוב (ברוסית)
**אליהו קורן** (**Eliyahu Koren**‏, 15 בינואר 1918 - 27 באפריל 2014) היה אלוף ישראל בקליעה למטרה באקדח במשך שנים רבות, בעל השיא הישראלי בתחום זה, מאמן נבחרת ישראל בקליעה למטרה, מחבר הספר "הקליעה הספורטיבית באקדח" (הוצאת ש. סגל, 1968), שופט בינלאומי בקליעה למטרה ובשחיה ואחד ממייסדי קיבוץ מצובה שבגליל.

קורות חיים
----------

קורן נולד בשם **וַלטר קורן**, בפרוסיה המזרחית שבגרמניה, בשנה האחרונה של מלחמת העולם הראשונה, למשפחה יהודית מתבוללת, שחגגה למשל את חג המולד במקום את חנוכה. אביו, ארנולד קורן, היה מנהל בית חרושת גרמני גדול לבגדי גברים, ובמקביל מחזאי. האב שירת כחייל בצבא הקיסרות הגרמנית ונפצע בקרב טננברג, שהיה הקרב המכריע בניצחונה של גרמניה על האימפריה הרוסית באותה מלחמה. האם, ארנה לבית גרויגר, הייתה ציירת אופנה ועיצבה את התלבושות למחזותיו של האב, וכך השניים נפגשו. קורן היה הילד השלישי במשפחה ולפניו נולדו שתי אחיות.

קורן עלה לארץ ישראל כמעפיל, דרך נמל פיומה, שבאיטליה הפשיסטית, כיום רייקה שבקרואטיה, במסגרת "מכבי הצעיר" במרץ 1939. זה היה חלק מ"עליית הייקים" של 1932–1939. ספינתו הצליחה להוריד את מעפיליה בחסות החשיכה לחופי הרצליה.

אחרים מבני משפחתו ברחו מגרמניה הנאצית לארצות הברית. האב, שסמך על עברו בצבא גרמניה, שיגן עליו, נשאר והוא והאם וכל שאר בני המשפחה שלא ברחו, נרצחו על ידי הנאצים באושוויץ ב-1943.

קורן היה עם עלותו לארץ, מספר חודשים, נוטר, עבר הכשרה בכנרות ואחר כך בחניתה תחתית וב-9 בפברואר 1940 היה בין מקימי הקיבוץ החדש מצובה, ליד חניתה, בגליל המערבי. כעשרים צעירים אנשי "מכבי הצעיר", יוצאי גרמניה, אוסטריה וצ'כיה, עלו על הקרקע במסגרת "חומה ומגדל" וביניהם הוא וגם חוה, לימים אשתו ואם שני ילדיו.

נפטר ב-27 באפריל 2014 בגיל 96 ונקבר בקיבוצו. הותיר בן ובת, נכדים ונינים.

קליעה למטרה
-----------

קורן היה ספורטאי עוד מילדותו (שחיה). בקליעה למטרה הוא החל לעסוק רק מ-1954, בגיל 36, תחילה ברובה ואחר כך באקדח. בהנהגתו הגיעה קבוצת "הפועל מצובה" וקלעים ספציפיים מקרבה, גברים ונשים כאחת, למקומות מכובדים באליפויות הארץ בקליעה למטרה בכל סוגי כלי הנשק, לרבות אלישבע כרמי אלופת הארץ לנשים, ועוד. זכה באליפות הארץ לגברים בקליעה למטרה באקדח, לראשונה, בשנת 1960 ולאחר מכן החזיק בתואר זה במשך שנים רבות, כמעט ברציפות, עד לפרישתו. זכה במקומות ראשונים באליפויות "הפועל" ובמקומות מכובדים ב"מכביה" והיה גם שיאן ישראל בתחום זה. ב-1966 הגיע למקום ה-25 באליפות העולם בויסבאדן.

ב-1971 נשלח על ידי התאחדות הספורט הישראלית לקורס מאמנים בגרמניה, מתוך כוונה למנותו למאמן נבחרת ישראל בקליעה למטרה באולימפיאדת מינכן 1972. הוא סיים את הקורס בהצלחה, אבל בסופו של דבר הוחלט שמאמן הנבחרת קהת שור יישאר בתפקידו עד לאחר האולימפיאדה. שור היה לאחד מאחד עשר הספורטאים הישראלים, שנרצחו על ידי ספטמבר השחור (ארגון טרור) באותה אולימפיאדה. קורן ירש אותו בתפקיד מאמן נבחרת ישראל רק לאחר מכן ושימש כמאמן הנבחרת במשך עשר שנים (1972–1982).

ראו גם
------

* ירי אולימפי

לקריאה נוספת
------------

* עדנה נתנס, **פרקי חיים**, הוצאת "נופך אחר"

קישורים חיצוניים
----------------

* שובל גבע, פרידה מאלוף הקלעים(הקישור אינו פעיל), ידיעות הקיבוץ, 2 במאי 2014
* המכתב האחרון של ארנה וארנולד קורן, בתוך מכתבים אחרונים מהשואה: 1943, אתר יד ושם.
חיישן חנייה
חיישן חנייה בפגוש הרכב
**חיישן חנייה** או **חיישני רוורס** הם חיישני קרבה בכלי רכב, המיועדים להתריע בפני הנהג מפני מכשולים בזמן החנייה. מערכות אלה משתמשות בחיישני קול אלקטרומגנטיים.

מערכת החיישנים
--------------

### חיישני קרבה קוליים

מערכת החיישנים כוללת גלאי קרבה קוליים למדידת המרחקים לחפצים סמוכים, הפועל באמצעות חיישנים הממוקמים בפגוש האחורי או בפגוש הקדמי.

החיישנים פולטים פולסים אקוסטיים, כאשר יחידת בקרה מודדת את מרווח ההחזרה של כל אות חוזר, ומחשבת את המרחק בין העצמים. במקרה של קרבה לעצם כלשהו, יחידת המכשיר הממוקמת בתוך תא הנהג פולטת צלילים להתראה, כאשר גובה הצליל ורציפותו עולים בהתאם לקרבה לעצם המזוהה. יש מערכות התראה הכוללות גם עזרים חזותיים, כמו צג LED המציין את המרחק בין כלי הרכב לעצמים המזוהים.

החיישנים האחוריים מופעלים כאשר הנהג משלב להילוך אחורי, ומושבתים כאשר נבחר הילוך אחר (מערכת החיישנים מחוברת לכבלי החשמל המזינים את פנסי תאורת הרוורס). החיישנים הקדמיים מופעלים באופן ידני, ומושבתים באופן אוטומטי כאשר הרכב מגיע למהירות קבועה מראש.

מאחר שמערכות קוליות מסתמכות על השתקפותם של גלי קול, המערכת עשויה שלא לאתר עצמים שטוחים או עצמים שאינם גדולים מספיק כדי לשקף צליל, למשל עמוד צר או עצם אורכי המופנה ישירות אל הרכב. עצמים בעלי משטחים זוויתיים עשויים להטות את גלי הקול ולמנוע את חזרתם לחיישנים, ועצמים רכים עם ספיגת קול מוגברת עשויים לגרום לחיישן לטעות בהערכת המרחק בינם לבין כלי הרכב.

### חיישני קרבה אלקטרומגנטיים

חיישן חנייה אלקטרומגנטי (נרשם כפטנט בשנת 1992) מכיל חיישן אלקטרומגנטי המזהה קרבה לעצם כלשהו. לאחר שהתגלה עצם בסמיכות לכלי הרכב, החיישן פולט צליל לאיתות על נוכחות המכשול. אם כלי הרכב ממשיך להתקרב, הופך אות האזעקה לרציף ולגבוה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיישן חנייה** בוויקישיתוף
אפיק ואדי הוואר ("הנילוס הצהוב") ממערב לנילוס
**ואדי הוואר** (בערבית: **وادي هور**), המכונה גם "**הנילוס הצהוב**" על שם הנהר הקדום שזרם בו בעבר, הוא ואדי יבש בסודאן ובצ'אד.

גאוגרפיה
--------

מקור ההוואר באזור האנדי בצ'אד, הוא עובר במדינת צפון דארפור שבסודאן ומצטרף לנילוס מצפון לאזור "העיקול הגדול", מדרום לדונגולה העתיקה (אנ'). אורכו מעל 1,100 ק"מ כיוונו הכללי הוא מזרח-מערב, ובדרכו בשוליים הדרומיים של מדבר לוב הוא מקבל בדרך כלל 25 מ"מ גשמים שנתי בממוצע בלבד.

תקופות קדומות
-------------

ואדי הוואר הוא אפיק של נהר קדום המכונה בשם "הנילוס הצהוב", יובל של הנילוס בתקופה הנאוליתית. באותה תקופה שרר באזור משטר אקלימי שונה ובסביבות הנהר השתרעה סוואנה. זרימת הוואדי פחתה בהדרגה בתהליך המדבור שעברה הסהרה לפני כ-4,000–6,000 שנה. הוא הפך בתחילה לשרשרת אגמים וביצות מים מתוקים, כפי שמראה מפת העולם של תלמי, אך אט אט במשך כ-2,000 שנה נוספות הלך והידלדל עד שלפני כ-2,000 שנה יבש כליל.

ארכאולוגיה
----------

שפע אתרים פרהיסטוריים מעיד על ואדי הוואר כאזור שוקק חיים, שנתמך במערכת אקולוגית פורה, ונתיב שיירות סחר ותקשורת בין מרכז אפריקה ועמק הנילוס. האתר הארכאולוגי הנחקר ביותר עד כה בוואדי הוא "גאלה אבו אחמד" (אנ')

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Intisar Soghayroun Elzein Soghayroun, *Trade and Wadi Systems in Muslim Sudan*, Kampala 2010
2. 1 2  Stefan Kröpelin and Hans-Joachim Pachur, "Wadi Howar: Paleoclimatic Evidence from an Extinct River System in the Southeastern Sahara",*Science*, Vol. 237, No. 4812 (July 17, 1987), pp.
298-300.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 246645826
* WorldCat (עם VIAF): 246645826

 |
**אלכסנדר דימן**
(**Alexandre Dumaine**‏, 26 באוגוסט 1895 - 2 באפריל 1974) היה שף צרפתי, ידוע בעיקר על ידי פעלו במסעדה הגסטורנומית היוקרתית "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור" בסולייה, בורגונדיה. זכה בשלשה כוכבים במדריך מישלן האדום בעת פעילותו בין השנים 1935–1964.

קורות חיים ותחילת הקריירה
-------------------------

אלכסנדר דימן נולד בשנת 1895 ביישוב דיגואן שבחבל בורגונדיה.
בשנת 1907, בגיל 12 התחיל חניכות במלון "הוטל דה לה פוסט" בפרה-לה-מוניאל באזור הולדתו. מאוחר יותר עבד לעבוד בוישי בחבל אוברן, במלון קרלטון, אחר כך ב"קפה דה פארי" וב"פאלה אליזה".
בגיל 27 יחד עם אשתו, ז'אן דימן, עבד בחברה הכללית למסעדות גסטרונומיות באלג'ריה הצרפתית.

המסעדה "לה קוט ד'אור" בסולייה, חבל בורגונדיה, שהייתה במשך 30 שנה בניהולו של אלכסנדר דימן, ואחרי פרישתו נוהלה על ידי ברנאר לואזו ומשנת 2003 על ידי פטריק ברטרון

גולת הכותרת של פעילותו: מסעדת "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור"
-------------------------------------------------------

אחרי עשור באלג'ריה, התגעגע לצרפת. בשנת 1932 פתח, שוב בעזרת אשתו, את המלון והמסעדה "הוסטלרי דה לה קוט ד'אור" ביישוב סולייה Saulieu, בחבל ילדותו, בורגונדיה, על הכביש RN6, לא רחוק מהכביש RN7 המוביל מפריז לקוט ד'אזור.
תוך זמן קצר הגיע, עם שלשה כוכבים ב"מישלן", לפסגות המקצוע והפך לאחד משלושת השפים הגדולים של צרפת שבין שתי מלחמות העולם, לצידם של פרנאן פואן בוייאן ואנדרה פיק בוולאנס.
עם לקוחותיו המפורסמים שנהגו לעצור לא פעם במסעדתו בדרך מפריז לריביירה נמנו אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, רנייה השלישי, הנסיך של מונקו, אדית פיאף, סלבדור דאלי, סשה גיטרי, אורסון וולס, אגה חאן הרביעי, הגנרל ז'ואן, צ'ארלי צ'פלין, ויוויאן לי, מיסטנגט, גרי קופר ואחרים.

אחרי שפרש בשנת 1964, בגיל 69, כתב יחד עם אנרי קלו- ז'וב ועם הפאטיסייה רוז'ה ארנו, את הספר "המטבח שלי", ספר מתכונים וזכרונות. במתכונים שמופיעים בספר אפשר למצוא את ה"טרין דה בקאס שוד או שמברטן", (ה"בקאס" הוא סוג של צפורים חרטומנים, שמברטן הוא מין יין אדום מבורגונדיה) "טמבאל דה ברושה" (ברושה = סוג של דג טורף החי במים מתוקים, Esox). "אמינאנס", וכו'.
מסעדתו, "לה קוט ד'אור" עברה מידיו לבעלות השף קלוד ורז'ה (מ"לה בארייר דה קלישי" בפאריז) ומשנת 1982 לניהולו של ברנאר לואזו. היא נותרה אחד ממוסדות המופת של האמנות הקולינארית הצרפתית, עם 3 כוכבים ב"מישלן" בשנת 1991. אחרי התאבדותו של ברנאר לואזו שרביט הניהול עבר לידי תלמידו ועוזרו, פטריק ברטרון.
דימן לא הסתיר את העובדה שסוד ה"גראן קויזין" הצרפתי נמצא במסורת המטבח הכפרי של ארצו.

הנצחתו
------

* ככר ביישוב סולייה נקרא לכבודו - Square Alexandre Dumaine.
* ביישוב מאקון בחבל בורגונדיה הוקם בית ספר תיכון מקצועי ע"ש אלכסנדר דימן עם התמחות בעיקר בענפי שירותים, כולל מלונאות, תיירות וטבחות.

לקריאה נוספת
------------

* Rudolph Chelminski, 2005. **The Perfectionist : Life and Death in Haute Cuisine** (Gotham/Penguin). pp. 16-23, 89, 115-116, 121, 145.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר דימן** בוויקישיתוף
* מורשתו של אלכסנדר דימן באתר "גורמה" (באנגלית)
* תמונתו במגזין "לייף"
* מתכון של דימן

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציטוטים ברשת - באנגלית
2. ↑  אתר התיכון דימן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12759750b (data)
* ISNI: 0000 0000 7921 3922
* NTA: 070156999
* VIAF: 120734397
* WorldCat: viaf-120734397

 |
**מנזר אוטובוירן** (גרמנית: **Kloster Ottobeuren**) הוא מנזר בנדיקטיני שנמצא באוטובוירן, בוואריה שבגרמניה והוא ידוע בעיקר בגלל הכנסייה בסגנון הרוקוקו שנמצאת בו.

היסטוריה
--------

המנזר נוסד ב-764 על ידי טוטו המבורך והוקדש למרטיר אלכסנדר הקדוש. לא הרבה ידוע על ההיסטוריה הקדומה של המנזר מלבד זאת שטוטו, אב המנזר ומייסדו מת בערך ב-815 ושאולריך הקדוש היה אב המנזר ב-972. במאה ה-11 החל האב אדלהלם (1082-1094) לפעול לשימור הבניין שהיה רעוע, תהליך אותו סיים ממשיכו האב רופרט (1102-1145) בתוספת בניית מנזר לנשים ממשפחות אצולה.
המנזר נשרף פעמיים, ב-1153 וב-1217. במאות ה-14 וה-15 התדרדר מעמדו עד כדי כך שבעת כניסתו לתפקיד של האב יוהאן שדלר (1416-1443) שהו במקום רק שישה או שמונה נזירים וההכנסה השנתית לא עלתה על 46 מרק כסף. תחת ניהולו של האב לאונרד ויידמן (1508-1046) החל המנזר לפרוח: הוא הקים בית דפוס ובית ספר שבו למדו בנדיקטנים מכל רחבי שוואביה. עם זאת, לאחר זמן לא רב, נפגע בית הספר במלחמת שלושים השנים ונסגר.
הוא הוכר כמנזר אימפריאלי (מעמד שמקנה לו עצמאות משלטון המחוז והוא כפוף ישירות לקיסר) ב-1299, אך איבד את מעמדו זה לאחר שהנסיך-בישוף של אאוגסבורג הפך לפוגט של המנזר. ב-1710 קיבל המנזר בחזרה את מעמדו האימפריאלי, אך לא היה חלק מאחוזת המעגל השוואבי.

תקופתו הטובה ביותר של המנזר החלה עם כניסתו לתפקיד של האב רופרט נס (Rupert Ness)‏ (1710-1740) שבנה את המבנה הנוכחי והחל בהקמת הכנסייה, אותה סיים ממשיכו ב-1766.

הכנסייה
-------

כנסיית אלכסנדר הקדוש ותאודור הקדוש נבנתה כבזיליקה בסגנון הרוקוקו בין השנים 1737-1766. בניגוד לרוב הכנסיות שפונות מזרחה, היא פונה דרומה. אורכה 89 מטרים, גובהה 36 מטרים, רוחבה 41 מטרים ובחזיתה שני מגדלים שגובהם 82 מטרים.
הכנסייה מעוטרת בפאר רב, וכוללת קישוטי סטוקו, פרסקאות ופסלים רבים. הצבע השולט בה הוא לבן, העמודים והמזבחות עשויים שיש צבעוני, והקירות והתקרה מעוטרים בדוגמאות צמחים, צדפות ופיתולים.

ב-1926 העניק לה האפיפיור פיוס ה-11 את התואר "בזיליקה קטנה".

* פנים הבזיליקהפנים הבזיליקה
* העוגב והמזבח הראשיהעוגב והמזבח הראשי

מוזיקה
------

בכנסייה מתקיימת תוכנית מוזיקה עשירה במיוחד שכוללת קונצרט מדי יום ראשון, בהם הופיעו ומופיעים גם מנצחים מהשורה הראשונה בעולם, בהם הרברט פון קאראיין, ליאונרד ברנשטיין וקרל ריכטר שגם הופיע בנגינת עוגב. רוב הקונצרטים מביאים לידי ביטוי לפחות את אחד העוגבים הידועים שבמנזר. העוגב הישן, יצירת מופת של בונה העוגבים קרל יוזף ריפ (Karl Joseph Riepp)‏ (1710-1775) מורכב למעשה משני עוגבים והוא אחד העוגבים ההיסטוריים הנחשבים ביותר באירופה. ב-1957 נבנה עוגב נוסף על ידי G. F. Steinmeyer & Co, והוא שופץ והורחב כך שכעת הוא בעל 100 משלבים ששולטים בחמש מקלדות. כל העוגבים בנויים בסגנון הצרפתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר אוטובוירן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מנזר אוטובוירן
* תיאור הכנסייה (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר התיירות הרשמי של בוואריה
2. ↑  אתר ההופעות של קרל ריכטר (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007580969105171
* GND: 2003571-8
* ISNI: 0000 0001 1406 0870
* LCCN: n86026880
* MusicBrainz: d3f42902-a1d5-42cf-8e43-43c68020294e
* SUDOC: 032674791
* VIAF: 156630989
* WorldCat: lccn-n86026880

 |
הראקון הוא דוגמה מובהקת למסוקרניבור.
**מסוקרניבורים** (באנגלית: **Mesocarnivore**) הם בעלי חיים שתזונתם מכילה 30%–70% בשר, כשהשאר מורכב מפטריות, פירות, או חלקי צמחים אחרים. בניגוד להיפרקרניבורים, מסוקרניבורים נחשבים לאוכלי כל אם כי הם עדיין מתבססים על בשר, יותר מההיפוקרניבורים (Hypocarnivore) שתזונתם מכילה פחות מ-30% בשר.

למיני חיות אלה יש שיניים חותכות גדולות וניבים מוארכים העוזרים לקרוע בשר, וכן טוחנות גדולות בחלק האחורי של הלסת, שעוזרות ללעוס צמחים.

מבין בני סדרת הטורפים ראשוני המסוקרניבורים היו המיאקויים כמו *Prohesperocyon* אשר היו לו ניב אחת בלסת העליונה, 3 חותכות ו-4 מלתעות. בלסת התחתונה היו 3 שיניים טוחנות (משני צדדי הלסת) ובלסת העליונה 2 טוחנות מכל צד. מבנה זה עזר ליצור הקטן גם להרוג טרף קטן וללעוס בשר וגם לעכל ביעילות צמחייה או מזון דומה.

מסוקרניבורים נוספים כוללים מינים שונים של כלביים קטנים (קויוט, שועלים, זאב הרעמה וכו'), סמוריים רבים כמו הדלק, או הגירית, גחניים, נמייתיים, בואשיים והראקוניים כמו הראקון והחוטמן.

ראו גם
------

* אוכלי בשר
* היפרקרניבורים
* אוכל-כול

| התנהגויות אכילה בעולם החי |
| --- |
| אוכלי בשר (היפרקרניבורים • מסוקרניבורים • היפוקרניבורים) | אוכלי חרקים • אוכלי נמלים • אוכלי דגים • אוכלי עופות • אוכלי רכיכות • אוכלי תולעים • אוכלי נחשים • אוכלי ביצים • אוכלי אדם • קניבלים • אוכלי נבלות • אוכלי קשקשת • מוצצי דם • הרג עודף |  |
| אוכלי צמחים | לוחכי עשב • לוחכי עלים • אוכלי פירות • אוכלי עלים • אוכלי פרחים • אוכלי זרעים • יונקי צוף • אוכלי אצות • אוכלי עצה |
| אחר | אוכלי כול • חומסנים • מתקפת זלילה • אוכלי צואה • אוכלי פלנקטון • אוכלי פטריות • אוכלי רקבובית • ניזוני קרקעית |
**אונה טמזין קינג** (באנגלית: **Oona Tamsyn King**, נולדה ב-22 באוקטובר 1967) היא פוליטיקאית בריטית, שהייתה חברת הפרלמנט מטעם מפלגת הלייבור ממחוז "Bethnal Green & Bow" בשנים 1997–2005.

תחילת חייה
----------

אונה קינג נולדה בשפילד, אנגליה, לאם יהודייה, פעילה למען צדק חברתי, ולאב ממוצא אפרו-אמריקני, פעיל זכויות האזרח במפלגתו של פרסטון קינג. קינג היא אחייניתה של הדוקטור מרים סטופרד, ושל המחזאי טום סטופרד. 
חונכה ולמדה בצ'וק פארם, לונדון, והחלה בפעילותה הפוליטית בתא סטודנטים ממוצא אנגלו-אמריקנים באוניברסיטת יורק, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שם רכשה את השכלתה.

חיים פוליטיים
-------------

קינג התפקדה למפלגת הלייבור הבריטית כבר בהיותה בת 14.

לפני שהפכה לחברת פרלמנט, הייתה קינג חברה בפרלמנט האירופי בוועידת הכלכלה והסיוע ההומניטרי, ועבדה כעוזרת פרלמנטרית אצל גלין פורד, גם הוא חבר הפרלמנט האירופי ונציג מפלגת הלייבור בפרלמנט האירופי. לאחר מכן הייתה עוזרת פרלמנטרית לגלינס קלינהוק הוולשי.

בשנת 1997 נבחרה לייצג את מפלגת הלייבור במחוז הלונדוני גרין אנד באו בת'נל. קינג נבחרה למועמדת במקום פטר שור, חבר הפרלמנט מטעם מפלגתה שעבר למפלגת בת של הלייבור, והתמודד נגד קינג על מושבו בפרלמנט. בהיבחרה הייתה קינג לפוליטיקאית השחורה השנייה בכל הזמנים בבית הנבחרים הבריטי, ונכללה ברשימת "100 השחורים הבריטיים הבולטים ביותר" ("100 Great Black Britons") של הBBC. 

בנאומה הראשון, ב-5 ביוני הדגישה קינג את מוצאה המעורב - אביה שחור ואימה יהודייה:


> 
> For me, racism is not an academic point. My father is black and my mother is Jewish. As a child in Newcastle, my mother was lined up against a wall and stoned because, as her schoolmates put it, she, as a Jew, was responsible for the death of their Lord... I have also been called names such as yid, nigger, wog, half-caste and mongrel. Those are unparliamentary terms, but I hope that my background can be a bridge between two cultures
> 
> 
> 
> 

בתרגום לעברית: "עבורי, גזענות איננה רק שיח אקדמי, מפני שאני בת לאב כהה-עור ואם יהודייה. אמי, כילדה בניוקאסל הייתה מושפלת בגבה לקיר ונתונה לקלס חבריה לספסל הלימודים רק מפני שהיא אחראית למות המשיח. אני עצמי הייתי נקראת בשמות גנאי כגון: "יהודונת", "כושונית", "Wog" ובת כלאיים. אלו הם דברים הבלתי ניתנים לגישור, אך אני מקווה שבגלל הרקע שלי, ואולי בזכותו, אצליח לגשר בין העמים".

בבחירות של שנת 2005 היא לא הצליחה להיבחר מחדש. בשנת 2010 אונה קינג ניסתה להיות מועמדת הלייבור לראש עיריית לונדון אך הניסיון לא צלח. לאחרונה היא קיבלה תואר ברונית והתקבלה לבית הלורדים במסגרת לורדים לימי חייהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונה קינג** בוויקישיתוף
* אונה קינג, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313524605171
* ISNI: 0000 0003 8595 3750
* LCCN: n2008000342
* UKPARL: XQlehn0S
* VIAF: 160825376
* WorldCat: lccn-n2008000342

 |
מנזר איינזידלן
**מנזר איינזידלן** (בגרמנית: **Kloster Einsiedeln**) הוא מנזר של מסדר הבנדיקטינים בעיירה איינזידלן בקנטון שוויץ שבשווייץ. הוא הוקם בשנת 948 בעקבות נס שקרה לכאורה במקום וזכה לאשרור סופי של הכס הקדוש בשנת 1793.

המרד הראשון
-----------

המנזר איינזידלן היה המוקד הראשון למאבק האיכרים בנושיהם בשווייץ. מקורו של המרד היה בדרישת המנזר לתשלום מיסים שלא עמד ביחס לתמורה שהשיגו בעבודה החקלאית. השטחים המעובדים המצומצמים בעמקים השווייצרים, יחד עם העונה החקלאית הקצרה בהרים, הביאה לכך שהיבולים החקלאיים יהיו דלים, עובדה אשר הביאה במשך השנים את תושבי שווייץ להזנחת העיסוק החקלאי. סירוב האיכרים לשלם מיסים למנזר איינזידלן הייתה המרידה הראשונה שהצליחה. בעקבותיה באו סדרה של מרידות נוספות נגד האצילים, עד שקמה ההתארגנות של הקנטונים להקמת שווייץ העצמאית. ב-1 באוגוסט 1291, ייסד קנטון שוויץ את האיחוד השווייצרי יחד עם הקנטונים אורי ואונטרוולדן. אחד משירי הילדים בשווייץ מבטא את רוח התקופה: "אל תפחדו מהאבירים, האל איתנו, מפני שעל ההרים יש אבנים ואותם נוכל לזרוק עליהם ואז הם יטבעו בנהרות".

תחומי הפעולה
------------

בשנת 1274 המנזר איינזידלן, יחד עם התחום הכפרי הרחב שהיה בבעלותו, היה לאזור בעל אוטונומיה שיפוטית בשליטת רודולף הראשון (1218-1201) מלך גרמניה. רודולף הראשון רכש שליטה על אזורים נוספים בשווייץ. עצמאותו היחסית של המנזר נשמרה עד המהפכה הצרפתית בשנת 1789. המנזר תרם רבות למסדר הבנדיקטינים בעקבות הכתיבה, הציור והמוזיקה שהתפתחו בו. בשנת 2004 היו במנזר 90 נזירים, 40 תלמידים. בצמוד לו מוסדות חינוך ל-260 תלמידים.

אתר תיירות
----------

מנזר איינזידלן
מנזר איינזידלן מהווה אתר תיירות משלוש סיבות: עלייה לרגל, ארמון מרשים וברכת הסוסים. במקום הראשון עלייה לרגל. מונים אותו בנשימה אחת עם "לורד" בצרפת. המנזר מהווה אחד הדוגמאות הגדולות והנאות של אדריכלות הבארוק והרוקוקו השווייצרית. המנזר נבנה בשנים 1719-1735 על ידי האדריכל קספר מוסברוגר (Kaspar Moosbrugger). אורוות הסוסים של המנזר מהוות מוקד לפסטיבל שנתי. במהלכו מתרכזים כ-200 פרשים ונערכת ברכה מיוחדת לסוסים. מניחים כי זהו המנזר האחרון בעולם שבו עוסקים בגידול סוסים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר איינזידלן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מנזר איינזידלן (בגרמנית)
* מנזר איינזידלן, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מעובד מתוך הרצאתו של פרופ' מיכאל הרסגור בגלי צה"ל על ההיסטוריה של שווייץ - יולי 2007
2. ↑  כולל אדמות שהיום מחוץ לתחום קנטון שוויץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007496314605171
* BnF: cb13945266n (data)
* GND: 2089329-2
* HDS: 011491
* ISNI: 0000 0001 1481 8776
* LCCN: n50072116
* NKC: kn20100416005
* SUDOC: 027387399
* VIAF: 143458106
* WorldCat: lccn-n50072116

 |
**אלכסנדר לואי אונורה לברטון דשאפל** (בצרפתית: **Alexandre Louis Honore Lebreton Deschapelles**; ‏7 במרץ 1780–1847), שחמטאי צרפתי שנחשב לאלוף עולם לא-רשמי בשני העשורים הראשונים של המאה ה-19. היה ללא ספק השחקן החזק ביותר בצרפת בתקופה האמורה, וצרפת אז הייתה זירת השחמט החזקה ביותר בעולם. דשאפל היה השלישי מבין ארבעת ענקי השחמט הצרפתים - דה קרמר, פילידור, דשאפל ולה בורדונה - ששלטו בעולם השחמט על פני יותר ממאה שנה. לשיא יכולתו הגיע בשנים 9–1838 כאשר היה ממוקם ראשון בעולם, לאחר שמשנת 1821 ועד 1837 היה ממוקם שני בעולם.

ביוגרפיה
--------

לפי כל העדויות היה דשאפל אדם סוער ומוכשר, שניהל חיים מרתקים. אביו ואחיו היו בשירותו של לואי ה-16 ונאלצו להימלט מצרפת בימי המהפכה. אחיו נורה בידי כיתת יורים בשנה השנייה למהפכה. אך דשאפל עצמו היה אחד מהמהפכנים, התגייס לצבא נפוליאון והעפיל עד לדרגת גנרל. הוא זכה לצלב כבוד, אחד הראשונים שהוענקו, על לחימתו בצבא נפוליאון. הוא אף נפצע בקרב, איבד את ידו הימנית במלחמה מול הפרוסים ונחתך בחרב בפניו, שנותרו מעוותות. לאחר שנפוליאון הכתיר עצמו לקיסר, הפנה לו דשאפל עורף וקרע את העיטור היוקרתי מעל צווארו.

הוא הצטיין לא רק בשחמט אלא בעוד משחקים, כמו ויסט וביליארד, משחק שנהג לשחק כשהוא אוחז במקל בגדם ידו הימנית. לאחר פרישתו משחמט הוא התפרנס ברוחב ממשחק הויסט וקנה לו ולרעייתו וילה ליד פריז ובה פסיונים ומטעים. הוא עסק בגידול דלעת וגם בתחום זה הצטיין וזכה בפרסים. השחמטאי האנגלי בן התקופה ג'ורג' פריגל העיר כי דשאפל הוא "שחקן השחמט הגדול בצרפת, שחקן הויסט הגדול בצרפת, שחקן הביליארד הגדול בצרפת, מגדל הדלעות הגדול בצרפת והשקרן הגדול בצרפת". אמירה זו שיקפה לא רק את מגוון כישרונותיו ויכולותיו של דשאפל אלא גם את אופיו ויחסי האנוש הבעיתיים שלו.

דשאפל היה מרותק למיטתו כשנה וחצי לפני שמת וסבל מהזיות. משאלתו האחרונה הייתה להיקבר בלא טקסים מיוחדים כאחד האדם.

משחקו
-----

דשאפל העיד על עצמו שלמד את משחק השחמט על בוריו במשך ארבעה ימים, (גם בעיסוקיו האחרים הצליח לאחר זמן קצר מאוד). הוא הופיע משום מקום בעולם השחמט ב-1798, ומהר מאוד היה לשחקן החזק ביותר בפריז ולמלכו הבלתי מעורער של הקפה דה לה ריז'נס, מועדון השחמט הידוע בעיר. ב-1806 הוא הגיע לברלין עם צבאות נפוליאון וניצח שם את טובי שחקני העיר, על אף שנתן להם יתרון גדול של צריח בפתיחה.

ב-1820 לקח לו לתלמיד את לה בורדונה, שמהר מאוד עלה על מורו והרבה לנצחו. דשאפל פרש אז ממשחק השחמט ולא שב לשחק עד 1836, עת התמודד עם מספר שחקנים חזקים והשיג תוצאות לא רעות. גם משחקים אלה, כמו רוב משחקיו, היו בתנאים לא שווים. לעיתים נדירות שיחק בלא לתת ליריבו יתרון של שני רגלים לפחות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר דשאפל, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* אלכסנדר דשאפל (אורכב 26.05.2006 בארכיון Wayback Machine), ביוגרפיה קצרה ואחד ממשחקיו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Deschapelles, Alexandre, באתר Edo Historical Chess Ratings

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb103919902 (data)
* GND: 10046789X
* ISNI: 0000 0000 7729 567X
* NLP: A21483206
* NTA: 159560594
* VIAF: 356333
* WorldCat: viaf-356333

 |
**ניקולס בייקון** (באנגלית: **Nicholas Bacon**‏; 1540 – 22 בנובמבר 1624) היה איש אצולה בריטי, הראשון שקיבל את התואר ברונט וחבר הפרלמנט הבריטי.

ביוגרפיה
--------

ניקולס בייקון נולד בשנת 1540 למשפחה אצילה. אביו היה לורד-מחזיק החותמת המלכותית. פרנסיס בייקון היה אחיו למחצה. ניקולס בייקון למד בטריניטי קולג', קיימברידג'. בשנת 1562 הוא התקבל ללשכת עורכי דין בלונדון.

בשנת 1562 הוא התחתן לאן בוטס. בשנת 1562 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בלונדון. בשנת 1563 ניקולס בייקון התקבל לפרלמנט הבריטי כנציג של בברלי. בשנת 1572 הוא החל להיות נציג של ספולק והחזיק את המשרה עד לשנת 1583.

ב-22 באוגוסט 1578 ניקולס בייקון קיבל תואר אביר מהמלכה. ב-22 במאי 1611 הוא קיבל תואר ברונט הראשון הממלכת אנגליה.

במהלך חייו ניקולס בייקון רכש וירש שטחים נרחבים ברחבי אנגליה. הוא הוריש את הונו לילדיו וחלק העביר לעזרה לעניים. הצייר נתנאל בייקון היה בנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולס בייקון** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2008059644
* SNAC: w6rz0ksn
* VIAF: 4738371
* WorldCat: lccn-no2008059644

 |
**אונגני** (ברומנית: **Ungheni**, ההיגוי קרוב ל"אונגֱןּ",עם "ן" מרוכך בסוף, ברוסית **Унге́ны**, היגוי קרוב ל"אונגני") ן מרוכך בסוף) היא עיר השוכנת במרכז מולדובה, סמוך לגבול עם רומניה. משנת 2003 משמשת העיר כבירת מחוז אונגני. בשנת 2013 התגוררו בעיר 38,200 תושבים, נתון הממקם אותה במקום השביעי בגודלו במדינה.

אונגני שוכנת לגדה נהר פרוט. על הגדה שממול שוכנת עיירה רומנית בעלת אותו השם.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון לעיר מתוארך ל-1462. בשנת 1875 נבנתה מסילת רכבת בין אונגני לבירה קישינב, כהכנה למלחמה העות'מאנית-רוסית שנערכה בין השנים 1877–1878. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה המסילה העוברת בעיר, לקישור העיקרי בין מדינות ברית המועצות לרומניה.

יהדות אונגני
------------

על פי מפקד האוכלוסין, בשנת 1897 היו באונגני 997 יהודים, והם היו רוב האוכלוסייה מתוך 1,697 תושבים סך הכל. במפקד ב-1930 נמנו בעיירה 1,390 יהודים מסך 3,253 תושבים.

על כס הרבנות באונגני ישב בשנים 1905–1913 הרב יהודה לייב פישמן מיימון, לימים שר בממשלת ישראל. החליף אותו הרב משה רבילסקי (לימים-אבינרי) הוא כיהן בתפקידו עד עלייתו לארץ ישראל ב-1925.

גשר אייפל
---------

גשר אייפל ברומנית: "Podul Eiffel" הוא גשר רכבת המתוח מעל נהר פרוט. הגשר נבנה בשנת 1874, ועליו עברה הרכבת ליאסי. בשנת 1876 עלה הנהר על גדותיו, והרס את הגשר שזה עתה נבנה. מנהלת הרכבת הזמינה את האדריכל הצרפתי גוסטב אייפל לתכנן מחדש את הגשר, והוא נפתח באפריל 1877, ימים ספורים לפני תחילת המלחמה.

דמוגרפיה
--------

| שנה | תושבים | שינוי |
| --- | --- | --- |
| 1959 | 12,595 | - |
| 1970 | 19,558 | Increase 55.3% |
| 1979 | 27,062 | Increase 38.4% |
| 1989 | 37,788 | Increase 39.6% |
| 2004 | 35,311 | Decrease 6.6% |
| 2012 | 38,100 | Increase 7.9% |

ערים תאומות
-----------

* ארצות הבריתארצות הברית וינסטון סיילם, ארצות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונגני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אונגני
* אונגני (מולדובה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  נתונים על יהודי בסרביה ערך 105

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560188405171
* LCCN: n85208117
* MusicBrainz: b49f07c8-7fa5-4e48-9558-49f5b43270d9
* VIAF: 154840300
* WorldCat (עם VIAF): 154840300

 |
התפשלות מעיים בסריקת CT
**התפשלות מעיים** (באנגלית: **intussusception**) היא מצב רפואי אצל האדם, שבו חלק מהמעי עצמו "נכנס" לתוך לולאת מעי נוספת, בדומה לחלק של טלסקופ המתקפל פנימה. לרוב, התפשלות מעיים מביאה לחסימת מעיים.

התפשלות מעיים היא גורם נפוץ לכאבי בטן חריפים אצל ילדים מתחת לגיל 5. זהו מצב רפואי המאפיין בעיקר תינוקות ופעוטות; כ-90% מן המקרים מתרחשים בין גיל שלושה חודשים לגיל 3. עם זאת, קיימים מקרים של התפשלות מעיים גם בגילאים צעירים יותר וכן בגילאים מבוגרים יותר. אצל מבוגרים התפשלות מעיים היא תופעה נדירה יותר, ובחלק מן המקרים נובעת מגידול שגרם לבעיה עצמה.

סימנים קליניים
--------------

סימנים קליניים ראשונים שיכולים לרמז על תהליך של התפשלות מעיים הם בחילות, הקאות (לעיתים בעלות תוכן מרתי), הבאת הרגליים לקדמת החזה, בכי פתאומי המתחיל ללא התראה מוקדמת ונפסק לאחר שכאב הבטן חולף. לאחר התקף הבכי הראשון הילד יכול להיראות במצב גופני טוב, אולם ככל שנוקף הזמן הילד עלול להיראות אפאתי עד כדי מצב של סכנת חיים והיווצרות שוק, ומכאן החשיבות שבגילוי מוקדם של התהליך עצמו.

סימנים מאוחרים יותר יכולים לכלול דימום רקטלי (מפי הטבעת) כתוצאה מהתהליך האיסכמי של חסימת המעיים. באופן כללי, התפשלות מעיים אינה מלווה בחום, אולם במקרה שלולאת המעי עברה נמק, תיתכן פרפורציה (חור במעיים) ועליית חום כתוצאה מכך.

בדיקה גופנית
------------

בבדיקה גופנית ייתכנו הסימנים הבאים:

* אי שקט, בכי לסירוגין
* לתרגיה, אפתיה
* דמם רקטלי (currant jelly)
* לעיתים במישוש הבטן ניתן לחוש במסה דמוית נקניק.

אבחון
-----

אבחון של התפשלות מעיים מבוסס בעיקר על אנמנזה ועל ממצאים בבדיקה גופנית. בדיקות הדמיה כוללות ביצוע בדיקת אולטרה סאונד רפואית וביצוע צילום בטן. באבחנה המבדלת קיימות מספר אפשרויות נוספות שיש לשקול, ביניהן גסטרואנטריטיס (דלקת של המעיים), דלקת התוספתן, בקע כלוא, ארגמנת על שם שונליין-הנוך ומצבים נוספים.

הטיפול
------

מטפלים בהתפשלות מעיים באמצעות חוקן אוויר או חוקן בריום. החוקן מבוצע תוך כדי שיקוף, כדי שבמהלך הפעולה עצמה ניתן הן לאבחן האם קיימת התפשלות והן לטפל בהתפשלות עצמה על ידי החדרת בריום או אוויר בלחץ דרך הרקטום, על מנת לשחרר את החסימה.

על פי ההנחיות הקיימות כיום, יש לבצע עד 3 ניסיונות לפתיחת החסימה באמצעות חוקן אוויר או חוקן בריום. אם הניסיונות לא צלחו יש לפנות לאופציה כירורגית שבה מתבצעת רדוקציה של החסימה.

פרוגנוזה
--------

התפשלות מעיים יכולה להפוך למצב חירום רפואי אם אינה מטופלת בזמן, עד כדי מוות תוך ימים מספר, ולכן טיפול מהיר הוא הכרחי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התפשלות מעיים** בוויקישיתוף
* התפשלות מעיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000283542
* NDL: 00573762

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**דיאוקסיריבונוקליאוטיד** (חומצת גרעין החסרה אטום חמצן בריבוז, באנגלית: **Deoxyribonucleotide**) הוא מונומר המהווה את תת-היחידה הבסיסית ממנה מורכבת החומצה הדיאוקסיריבונוקליאית, הידועה בקיצורה כ-DNA. כל דיאוקסיריבונקוליאוטיד מורכב משלושה מרכיבים: בסיס חנקני, חד-סוכר טבעתי המכיל 5 פחמנים וקבוצת זרחה. קבוצת הזרחה נקשרת לפחמן מספר 5 של הסוכר. הבסיס החנקני תמיד קשור לעמדה 1' של הדיאוקסיריבוז. הדיאוקסיריבוז שונה מן הריבוז הרגיל בכך שישנם פרוטונים על פחמן מספר 2 ולא קבוצת OH. זהו ההבדל בין החומצה הדיאוקסיריבונוקליאית (DNA) לחומצה הריבונוקליאית (RNA) (ראו איור).

ריבוז (שמאל) ודיאוקסיריבוז. החץ מציין את אטום החמצן הקיים בריבוז ונעדר בדיאוקסיריבוז
כאשר דיאוקסיריבונוקליאוטידים מתפלמרים ליצירת ה-DNA, קבוצת הזרחן מנוקליאוטיד אחד תיקשר לפחמן מספר שלוש בנוקליאוטיד השני, על ידי יצירת קשר פוספודיאסטרי. נוקליאוטידים חדשים יתווספו רק לפחמן מספר שלוש של הנוקליאוטיד הקודם, וכך נשמרת כיווניות הפולימרזיציה.

ראו גם
------

* נוקליאוטיד
* DNA

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דהאוקסינוקלאוטיד** בוויקישיתוף
* דיאוקסינוקלאוטיד, באנגלית
**יאניס פאפאדופולוס** (ביוונית: **Γιάννης Παπαδόπουλος**; נולד ב-9 במרץ 1989 בסלוניקי שביוון) הוא כדורגלן יווני המשחק בעמדת הקשר באירקליס.

קריירה
------

פאפאדופולוס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אירקליס סלוניקי, ובשנת 2006 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונת 2007/2008 עשה את עונת הפריצה שלו, כאשר שיחק גם בנבחרת הנוער של יוון, ומשך את תשומת לבן של קבוצות רבות ביוון. 

ב-3 ביוני 2008 חתם בקבוצת אולימפיאקוס, ששילמה עבורו כ-800 אלף אירו. ב-5 באוקטובר 2008 ערך פאפאדופולוס את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של דודו סראנסה בניצחון 0-2 נגד א.א.ק. אתונה. בסך הכל שיחק שלוש שנים באולימפיאקוס, אך לא זכה לדקות משחק רבות. בתקופה זו רשם 11 הופעות בנבחרת הצעירה של יוון, בהן כבש שער אחד.

ביולי 2011 עבר פאפאדופולוס לדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה בגרמניה. ב-12 באוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון הביתי מול אוניון ברלין. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך פאפאדופולוס 24 הופעות, אך בעונתו השנייה מיעט לשחק ולאחר שחוזהו הסתיים חזר ליוון וחתם באריס סלוניקי. ב-18 באוגוסט 2013 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד נגד אפולון סמירני.

ב-1 במרץ 2014 חתם פאפאדופולוס בקבוצת קרקוביה קרקוב מליגת העל הפולנית עד לסיום העונה. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך ב-17 במרץ, בניצחון הביתי 0-1 מול יאגיולניה ביאליסטוק, ושבוע לאחר מכן הבקיע את השער הבכורה שלו, בתיקו 1-1 נגד פודבסקידזי ביילסקו-ביאלה. בסיום העונה עזב בשל חילוקי דעות כספיות.

ב-11 ביולי 2014 הגיע פאפאדופולוס לישראל, וחתם בקבוצת בני סכנין. ב-15 בספטמבר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 4-2 נגד מכבי חיפה. ב-3 בפברואר 2015 עבר להפועל עכו ועזר לה להישאר בליגה. ב-16 ביולי 2015 חתם בהפועל כפר סבא.

בקיץ 2016 חזר ליוון וחתם בואריה. בקיץ 2017 חתם בנאה סלמיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית.

ב-28 ביולי 2018 פאפאדופולס חזר לקדנציה שנייה באירקליס.

בקיץ 2020, חתם ברודוס.

ב-10 בספטמבר 2020, פאפאדופולוס חתם באירקליס.

תארים
-----

אולימפיאקוס
* אליפות יוון: 2008/2009, 2010/2011
* הגביע היווני: 2008/2009

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ניקולס מרטין גורובסוב** (בספרדית: **Nicolás Martín Gorobsov**; נולד ב-25 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר בז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית.

קורות חיים
----------

גורובסוב נולד בעיר סן פדרו בצפון פרובינציית בואנוס איירס שבארגנטינה. סבו של אביו היה רוסי יליד קישינב (כיום בירת מולדובה). משפחתו היגרה עמו לאיטליה בהיותו בן 14 וכך הוא מחזיק באזרחות כפולה - ארגנטינאית ואיטלקית. כנער בארגנטינה, החל גורובסוב לשחק בתפקיד חלוץ שני, ובאיטליה עבר לשחק כקשר מרכזי. גורובסוב שיחק במחלקת הנוער של ויצ'נצה, ובעונת 2007/2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק מול לצ'ה בסרייה ב'.

בשנת 2009 רכשה קבוצת טורינו מחצית מהבעלות על השחקן, ולאחר שערך 15 הופעות במדי הקבוצה בסרייה ב' הוא הושאל לקבוצת צ'זנה מהסרייה א', אך במדיה ערך הופעה אחת בלבד. בעונת 2011/2012 הושאל לקבוצת פוליטכניקה טימישוארה מליגת העל הרומנית. בקיץ 2012 חזר לטורינו אך לא שיחק במדי הקבוצה, ובינואר 2013 הושאל לקבוצת נוצ'רינה מהליגה השלישית באיטליה.

בקיץ 2013 חזר גורובסוב לרומניה והושאל לקבוצת פולי טימישוארה, שהוקמה במקום קבוצת פוליטכניקה טימישוארה שפורקה בינתיים. ביולי 2014 חתם בקבוצת טרגו מורש, ובעונתו הראשונה בקבוצה היא סיימה במקום השני בליגת העל הרומנית. בעונת 2015/2016 כבש גורובסוב ארבעה שערי ליגה, והקבוצה סיימה במקום השישי בטבלה.

ביולי 2016 הגיע גורובסוב לישראל, וחתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-30 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ובישל את השער הראשון בניצחון 0:2 על בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1:0 למכבי חיפה במחזור הפתיחה של העונה. גורובסוב ערך בסך הכל ארבע הופעות בגביע הטוטו וחמש הופעות בליגת העל, ובנובמבר 2016 שוחרר מהקבוצה.

ב-1 במרץ 2017 חזר גורובסוב לטרגו מורש, ובתום העונה שוחרר מהמועדון. במרץ 2018 עבר לארצות הברית וחתם במיאמי יונייטד. ב-27 ביוני 2018 חזר לליגת העל הרומנית כאשר חתם בקונקורדיה קיאז'נה הרומנית, וב-2 ביולי 2019 עבר לקבוצת וולונטרי. בספטמבר 2020 חתם בסודובה הליטאית. בינואר 2022 חתם בז'לגיריס וילנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד נתן, ניקולאס מרטין גורובסוב חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 2 ביולי 2016
2. ↑  שי ארצי, לא הגיע לינואר: גורובסוב נחתך מהפועל ת"א, באתר nrg‏, 13 בנובמבר 2016
3. ↑  העברות בעולם - 27.6: יובנטוס רכשה את קאנסלו, טאדיץ' עובר לאייאקס, באתר וואלה!‏, 27 ביוני 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקולס גורובסוב"**.
**יאניס פינופס** (בלטגלית: **Juoņs Pynups**;‏ 10 במאי 1925 – 15 ביוני 2007) היה חייל סובייטי לטבי שערק בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא חשש שבעקבות עריקתו ישפטו אותו הסובייטים בעוון בגידה וידונו אותו למוות, ולכן התחבא מעל ל-50 שנה. לאחר שהסובייטים עזבו את לטביה בשנת 1995 הוא יצא ממחבואו, בגיל 70.

ביוגרפיה
--------

### חצי מאה במחבוא

פינופס גויס לצבא האדום באוגוסט 1944, נשלח לחזית והשתתף בשני קרבות. זעזוע מוח גרם לו לאבד הכרה בקרב השני. כשהתעורר ראה שאיש לא נשאר בשדה הקרב, וניצל את ההזדמנות לעזוב. לבסוף הצליח לחזור הביתה ב-7 באוקטובר 1944. ברית המועצות ראתה את המדינות הבלטיות שנכבשו בכפייה כשטח סובייטי ותושביהן – כאזרחים סובייטים. נטישה או עריקה נחשבו למעשה בגידה.

מחשש שיגזר עליו מוות בשל העריקה, פינופס בילה יותר מ-50 שנה במחבוא מהרשויות ומזרים. רק אחיו ואחותו ידעו שהוא חי. בהתחלה גר ביער. בהמשך, כדי להתגונן מהקור, הוא בנה לעצמו בונקר תת-קרקעי נסתר בחווה של קרובי משפחה. בשנות ה-50 בנו קרובי משפחה אלה בית חדש, והותירו את ביתם הישן נטוש. פינופס הפך את הבית הנטוש למקלט ומקום מסתור עבורו.

הוא יצא לחצר במהלך היום רק כששכניו לא יכלו לראות אותו. הוא עזר לאחיו בעבודות חקלאות, כמו גם בקטיף פטריות ופירות יער ביער – את כל זה עשה רק בחסות הלילה, לאחר שבנה מספר בונקרים ביער כדי לעזור לו להישאר מוסתר.

פעם אחת נקלע בטעות למרכז הקהילה ופגש אדם בתחנת האוטובוס שאמר שהוא מכיר אותו, אבל לא זוכר את שמו. פינופס נמלט מיד – התקרית גרמה לו להיות זהיר עוד יותר, כי לאחר רבע מאה, הוא היה משוכנע שאיש לא יזכור אותו. בשנות ה-80, כשפינופס נקע את קרסולו, הוא ביקש סיוע רפואי תחת שם בדוי.

הוא בילה את שני העשורים האחרונים לחייו במחבוא. ההישארות במחבוא נעשתה קשה יותר ויותר לאחר שאחיו מתו ורק אחותו ורוניקה נותרה בחיים. הוא גם לא היה מסוגל להמשיך להיפגש איתה, לאחר ששכניה שאלו מי זה שביקר אותה.

### יציאה לחופשי

אף שהיה מודע לכך שלטביה השיגה שוב את עצמאותה ב-1991, בכל זאת נשאר במחבוא בגלל כוחות הכיבוש הסובייטיים לשעבר, כיום רוסיה, שעדיין נשארו בלטביה. רק שישה חודשים לאחר שהכוחות הרוסים התפנו משטח לטביה, יכול היה פינפס להרוס סוף סוף את בונקרי היער שלו, ובגיל 70, להופיע בתחנת המשטרה של קהילת פלצ'י (אנ') כדי להודיע שהוא מסתתר מהממשלה ביערות שמסביב ב-50 השנים האחרונות.

הוא קיבל רשמית אזרחות לטבית ועבר לגור עם אחותו, שלא הייתה לה משפחה משלה. בתחילה הוענקה לו רק קצבה סוציאלית מכיוון שמשרד הרווחה לא ראה בו זכאי לפנסיה, אולם דבר זה שונה מאוחר יותר כדי להכיר בשירותו לאומה הלטבית. פינופס מת בשנת 2007 בגיל 82.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאניס פינופס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ķibilds, Mārtiņš (2019-02-28). "The heroism, banditry and naivete of the Forest Brothers". *LSM.lv*. נבדק ב-2019-03-01.
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא מיאזאקי. 
**יאסוג'י מיאזאקי** (ביפנית: **宮崎 康二**; ‏15 באוקטובר 1916 - 30 בדצמבר 1989) היה שחיין יפני. אלוף אולימפי בעל שתי מדליות זהב. האלוף האולימפי הצעיר ביותר במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי, בהיותו רק בן 15 שנים ועשרה חודשים.

ביוגרפיה
--------

מיאזאקי נולד בקוסאי שבמחוז שיזוקה, יפן.

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה מיאזאקי בשתי מדליות זהב. במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.2 שניות לפני בן ארצו טצוגו קוואישי (58.6 שניות) ואלברט שוורץ מארצות הברית (58.8 שניות). בגמר שחו שלושה שחיינים מיפן ושלושה שחיינים מארצות הברית. רק שחיין יפני אחד החמיץ גמר אולימפי בלוס אנג'לס. מדליסט הכסף מהאולימפיאדה הקודמת השחיין אישטוואן באראן מהונגריה, לפי הצילומים נראה שסיים במקום השני בחצי הגמר ולא רביעי כפי שקבעו השופטים ולכן לא שחה בגמר. בשלב המוקדמות קבע מיאזאקי שיא אולימפי חדש בתוצאה של 58.0 שניות. ב-4x200 מטר חופשי ב**שיא עולם חדש** בתוצאה של 8:58.4 דקות, לפני הרביעייה האמריקאית (9:10.5 דקות) והרביעייה ההונגרית (9:31.4 דקות). מיאזאקי כשחיין ראשון קבע שיא אולימפי חדש ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.1 דקות.

קוואישי, שסיים שני אחרי מיאזאקי, שרת במלחמת העולם השנייה בצי היפני ונהרג ב-1945 במהלך קרב איוו ג'ימה, בגיל 33.

הופעתם המוצלחת של מיאזאקי וחבריו למשלחת השחייה היפנית במשחקים האולימפיים, הביאה לידי ביטוי את השליטה היפנית בשחייה בשנות ה-30 של המאה ה-20 עד למלחמת העולם השנייה.

* בשנת 1981 זכה מיאזאקי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאסוג'י מיאזאקי** בוויקישיתוף

* יאסוג'י מיאזאקי, באתר olympedia.org

|  אלופים אולימפיים - משחה ל-100 מטר חופשי (גברים) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1896: אלפרד האיוש הונגריההונגריה • 
1904: 100 (יארד) זולטאן הלמיי הונגריההונגריה • 
1908: צ'ארלס דניאלס ארצות הבריתארצות הברית • 
1912: דיוק קהנמוקו ארצות הבריתארצות הברית • 
1920: דיוק קהנמוקו ארצות הבריתארצות הברית • 
1924: ג'וני וייסמילר ארצות הבריתארצות הברית • 
1928: ג'וני וייסמילר ארצות הבריתארצות הברית • 
1932: יאסוג'י מיאזאקי יפןיפן • 
1936: פרנץ צ'יק הונגריההונגריה • 
1948: וולטר ריס ארצות הבריתארצות הברית • 
1952: קלארק שולס ארצות הבריתארצות הברית • 
1956: ג'ון הנריקס אוסטרליהאוסטרליה • 
1960: ג'ון דוויט אוסטרליהאוסטרליה• 
1964: דון שולנדר ארצות הבריתארצות הברית • 
1968: מייקל ונדן אוסטרליהאוסטרליה• 
1972: מארק ספיץ ארצות הבריתארצות הברית • 
1976: ג'ים מונטגומרי ארצות הבריתארצות הברית • 
1980: ירג ווייתה מזרח גרמניהמזרח גרמניה • 
1984: ראודי גיינס ארצות הבריתארצות הברית • 
1988: מאט ביונדי ארצות הבריתארצות הברית • 
1992: אלכסנדר פופוב רוסיהרוסיה • 
1996: אלכסנדר פופוב רוסיהרוסיה • 
2000: פיטר ואן דן הוחנבאנד הולנדהולנד • 
2004: פיטר ואן דן הוחנבאנד הולנדהולנד • 
2008: אלן ברנאר צרפתצרפת •
2012: נתן אדריאן ארצות הבריתארצות הברית • 
2016: קייל צ'למרס אוסטרליהאוסטרליה • 
2020: קיילב דרסל ארצות הבריתארצות הברית |

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במשורר הלניסטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו קאלימאכוס (פירושונים).
**קאלימאכוס** (ביוונית: **Καλλίμαχος**; נולד בערך בין השנים 315–310 לפנה"ס ומת לא לפני 244 לפנה"ס) היה מגדולי משורריה של התקופה ההלניסטית.

חייו ועבודתו
------------

קאלימאכוס נולד בקירנה שבצפון אפריקה (כיום לוב). הוא היה בנו של באטוס – שם המעיד על השתייכות למשפחת אצילים מקומית בקירנה (בשם זה נקרא מייסד העיר, באטוס הראשון (אנ')), ונכדו של מפקד הצבא קאלימאכוס.

קאלימאכוס למד פילוסופיה באתונה ובשנת 290 לפנה"ס לערך עקר לאלכסנדריה ההלניסטית וקבע בה את מקום מגוריו. הוא לימד שם בבית ספר, ואולי אף ניהל אותו, עם זאת ידע גם ימי עוני ומחסור, כפי שזה משתקף בשירתו.

קאלימאכוס היה חסיד ה"אפיליון" (האפוס הקטן) והסתייג מהאפוס הקלאסי, הארכאי. לדעתו אצורה ברכה רבה דווקא בחיבור קצר, אשר בו יוכל המשורר להעמיק ולהפנים את מלוא כישוריו.

בספרייה הגדולה של אלכסנדריה חיבר קאלימאכוס קטלוגים, כ-120 במספר, שהיו למעשה המסגרת החשובה של תולדות הספרות. לכל מחבר הוסיף קאלימאכוס ביוגרפיה קצרה.

אין בנמצא טקסט של קאלימאכוס שנכתב אחרי שנת 244 לפנה"ס, ואין עדות אחרת לגבי תאריך מותו.

יצירותיו הליריות
----------------

בדומה למשוררים אחרים בני דורו, ואף אלה שקדמו לו, לא שרדו רוב יצירותיו. מה שנותר הוא רק קמצוץ זעיר מכל אשר כתב: שישה המנונים (פיוטים דתיים הפונים לאל כלשהו), 64 אפיגרמות וכן מבחר קטעים ופרגמנטים משירים וחיבורים אפיליוניים. 

בהמנונים של קאלימאכוס ניתן למצוא את ההתמזגות של סוגי הפיוט הלירי, האפי והדרמטי. בולטת בהם בקיאות מיתולוגית, אך כזו שאינו פוגמת בשירה ובאיכותה.

ביצירותיו בולטת האטיולוגיה, כלומר הסיבתיות – הרצון להסביר אירועים שונים, תופעות, פולחנים ועוד.
דרך יצירותיו ניתן לשרטט את פרקי חייו באופן זה, שתחילה היה צעיר תוסס ודינמי, ואחר-כך היה למתבגר, ממוסד ושקול.

לקריאה נוספת
------------

* **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10 (כתבה: אביבה קציר), פרק 4: השירה בתקופה ההלניסטית, קאלימאכוס, עמ' 109–117.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאלימאכוס** בוויקישיתוף
* שתי אפיגרמות ופרגמנט של קאלימאכוס (באנגלית)
* קאלימאכוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10, עמ' 109: "תאריך הולדתו אינו ברור, אולם מנתונים ביצירתו אפשר להסיק, שנולד בערך בין השנים 315–310 לפנה"ס, אף־כי יש המקדימים ל-330 לפנה"ס.
2. ↑  **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10, עמ' 108.
3. ↑  **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10, עמ' 109.
4. ↑  **תולדות התקופה ההלניסטית**, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 10, עמ' 111.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259316805171
* BIBSYS: 90172245
* BNC: 000163207
* BNE: XX1720177
* BnF: cb119298506 (data)
* CANTIC: a10948041
* CiNii: DA01745312
* GND: 118518488
* ICCU: CFIV034755
* ISNI: 0000 0001 1691 4817
* LCCN: n80040584
* LNB: 000133548
* MusicBrainz: 51d26e58-b4ba-4d84-a800-6ea0fdde88d4
* NKC: js20020115046
* NLG: 19648
* NLP: A11857389
* NSK: 000069536
* NTA: 069648034
* RERO: 02-A000027621
* SELIBR: 180286
* SNAC: w61c24f5
* SUDOC: 027409546
* Trove: 798732
* VcBA: 495/12706
* VIAF: 227445321
* WorldCat: lccn-n80040584

 |
**יאניסלב גרצ'ב** (בבולגרית: **Янислав Герчев**; נולד ב-4 באוקטובר 1989) הוא ג'ודוקא בולגרי, פעמיים סגן אלוף אירופה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג.

גרצ'ב השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016. הקרב הראשון שלו היה בשלב בסיבוב השני, בו הוא ניצח באיפון את צאי מינג-יין הטאיוואני. בסיבוב השני הוא הפסיד לאמירן פאפינשווילי הגיאורגי. במרץ 2017, גרצ'ב זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית ארד בגראנד סלאם באקו לאחר שניצח באיפון את גוסמן קירגיזבאייב הקזחי בקרב על המדליה.

באפריל 2017 הוא התחרה באליפות אירופה שנערכה בוורשה וזכה במדליית כסף. בשלב רבע הגמר הוא ניצח את פרנסיסקו גאריגוס הספרדי, בחצי הגמר הוא ניצח את אמירן פאפינשווילי הגיאורגי ובגמר הפסיד לרוברט משבידוודזה הרוסי.

באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב הוא זכה שוב במדליית הכסף. בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את יורה ורשטראטן הבלגי, ברבע הגמר הוא ניצח את שוב בניקוד ווזארי את פרנסיסקו גאריגוס הספרדי ובחצי הגמר הוא גבר באיפון על ארטם לסיוק האוקראיני שנכנע לאחר תרגיל חניקה. בגמר גרצ'ב הפסיד באיפון לאסלאם יאשוייב הרוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב.

באולימפיאדת טוקיו 2020, גרצ'ב הודח בסיבוב השני לאחר ניצחון אחד והפסד אחד. באליפות אירופה 2022 שנערכה בסופיה שבבולגריה זכה גרצ'ב במדליית הכסף האירופית בפעם השלישית בקריירה לאחר 4 קרבות שניצח באיפון והפסד בגמר לפרנסיסקו גאריגוס הספרדי.

קישורים חיצוניים
----------------

* יאניסלב גרצ'ב, באתר olympedia.org
* יאניסלב גרצ'ב, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* יאניסלב גרצ'ב, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
2. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
3. ↑  הקרב על הארד מול גוסמן קירגיזבאייב, גראנד סלאם באקו 2017, אתר JudoInside