recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פרידה ליידר** (בגרמנית: **Frida Leider**; ‏18 באפריל 1888, ברלין – 4 ביוני 1975, ברלין) הייתה זמרת אופרה גרמניה.

ליידר הייתה אחת הסופרניות הדרמטיות החשובות ביותר של המאה ה-20. תפקידיה החשובים ביותר היו **איזולדה** (טריסטן ואיזולדה) ו**ברונהילדה** (הוולקירה) של וגנר, **פידליו** (פידליו) של בטהובן, **דונה אנה** (דון ג'ובאני) של מוצרט, ו**אאידה** (אאידה ו**ליאונורה** (הטרובדור) של ורדי. היא השתתפה ביותר מ-80 הקלטות, רובן לפולידור (דויטשה גרמופון) ו"HMV".

ביוגרפיה
--------

פרידה ליידר למדה שירה בעיר הולדתה, ברלין, ובמקביל עבדה בבנק. הזמנותיה הראשונות הוליכו אותה לבתי אופרה בהאלה, קניגסברג ורוסטוק. אחרי הופעה באופרה הממלכתית של המבורג ב-1923, שכרה אותה האופרה של ברלין כסופרן דרמטי ראשון. אחרי פרישתה מן הבימה ב-1946, נשארה שם כבמאית ומנהלת אולפן לזמרים בראשית דרכם באופרה של ברלין.

פרידה ליידר הייתה במשך חמש-עשרה שנים אורחת קבועה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, במטרופוליטן אופרה בניו יורק, בלה סקאלה במילאנו, באופרה של וינה ובאופרה הממלכתית של בוואריה במינכן. כמו כן, הופיעה בפסטיבל ביירוית, שם הייתה הסופרן הראשונה במעלה, כוכבת שנות ה-30'. בשנות ה-20' הופיעה לסירוגין בתפקידי וגנר עם פלורנס אאוסטרל בקובנט גארדן ובשני החלקים הגדולים של מחזור הטבעת שהוקלטו ב"HMV".

ליידר נישאה לנגן הראשי בתזמורת האופרה של ברלין, פרופסור רודולף דמאן. לזוג לא היו ילדים. דמאן היה יהודי והזוג נאלץ להגר מגרמניה הנאצית בשנת 1938.

עיזבונה של הזמרת נמצא כיום בניהול עמותת פרידה ליידר, היושבת בברלין.

לקריאה נוספת
------------

אוטוביוגרפיה של פרידה ליידר, "משחקת את תפקידי" ("Playing My Part") יצאה לאור בלונדון, בתרגום לאנגלית של צ'ארלס אוסבורן, בהוצאת קאלדר ובויארס בשנת 1966. היא כוללת 32 תצלומים בשחור-לבן ורשימת הקלטות של הרולד בארוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידה ליידר** בוויקישיתוף

* פרידה ליידר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פרידה ליידר, באתר AllMusic (באנגלית)
* פרידה ליידר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פרידה ליידר, באתר Discogs (באנגלית)
* פרידה ליידר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* 
* Frida-Leider-Gesellschaft


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007322158905171
* BIBSYS: 8022341
* BNE: XX1713289
* BnF: cb138965130 (data)
* GND: 118571281
* ISNI: 0000 0000 8084 7084
* LCCN: n82133575
* LNB: 000175080
* MusicBrainz: 5c0c76d3-7567-45d7-9db0-f87abeb5c001
* NKC: xx0001837
* NLP: a0000003109193
* NTA: 125144644
* SNAC: w6mg9c6w
* SUDOC: 196629063
* Trove: 1173915
* VIAF: 5118110
* WorldCat: lccn-n82133575

 |
**יאיר עוגן** הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שכיהן כמפקד חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים.

קורות חייו
----------

עם גיוסו לצה"ל התנדב ליחידה 101[דרוש מקור] ובהמשך לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר[דרוש מקור]. בהמשך עבר קורס קצינים. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקה בגדוד הצנחנים 890 ומפקד פלוגה. עוגן לחם בפעולות התגמול ובמלחמת סיני השתתף בקרב המיתלה. בשירות המילואים שימש עוגן, בתפקידי פיקוד שונים בחטיבה 80 (לימים חטיבה 226). במלחמת ששת הימים לחם כמפקד פלוגה בכח האיגוף המוסק של חטיבה 80 בקרב אום-כתף ובהמשך המלחמה לחם בקרבות רמת הגולן. במלחמת יום הכיפורים שימש כסגנו של חזי שלח, מפקד גדוד 471, גדוד צנחני מילואים. עוגן לחם בקרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן וכן בקרב ההבקעה לסוריה, ובין היתר השתתף בכיבוש העיירה הסורית ח'ן ארנבה ובכיבוש החרמון הסורי.

בהמשך מונה למג"ד 7056, במבצע ליטני שימש כמפקד עוצבת חירם והובל אותה בקרבות כנגד יעדי מחבלים. במלחמת לבנון הראשונה שימש עוגן כמפקד חטיבה 226. תחת פיקודו לחמה החטיבה לחמה בקרבות לכיבוש מחנה הפליטים עין אל-חילווה, צור וצידון. לאחר 25 יום שוחררו לוחמי החטיבה לבתיהם. ערב הפריצה למערב ביירות נשאל עוגן על ידי הרמטכ"ל רפאל איתן, האם ניתן לגייס את החטיבה ולהפעילה בפריצה למערב ביירות. עוגן השיב כי היות שרבים מהלוחמים באים מן ההתיישבות העובדת, ולהם משקים חקלאיים, הדבר ייחשב כנטל כבד, אולם אם יורה על כך הרמטכ"ל ניתן לגייסם. שר הביטחון אריאל שרון ניצל תשובה זו והציגה כסירוב פוליטי של החטיבה וכינה אותה "החטיבה שלא גויסה". בראשית אוגוסט גויסה החטיבה לפרק לחימה שני. בדצמבר אותה שנה, נערכה החטיבה לגיוס שלישי אשר במסגרתו נערך סיור מפקדים בגזרה המזרחית. במהלך הסיור עלה ג'יפ המח"ט על מוקש וכל יושבי הג'יפ נפגעו. הסמח"ט, אחד המג"דים וקמ"ן החטיבה נהרגו, ואילו עוגן עצמו נפצע אנושות, והחלים רק בתום תקופה ארוכה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביתר אורן, "**קשיי עורף**", במחנה, ‏ 7 ביוני 2012, עמודים 50-51.
2. ↑  אביתר אורן, ‏כך כבשנו את החרמון: שישה לוחמים חוזרים לקרב על פסגת המדינה, באתר ‏מאקו‏, 25 בספטמבר 2012.
3. ↑  משה דיין, **אבני דרך; אוטוביוגרפיה**, הוצאת עידנים, ירושלים, 1976, עמוד 635.
4. ↑  אלישיב שמשי, **נוע כבר, לכל הרוחות!**, הוצאת מודן, 2011, עמוד 77.
5. ↑  רתם קליגר, עשרה טיפים למח"ט המתחיל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 11 במרץ 2014.
6. ↑  מרדכי גור, "**ראש המטה הכללי**" - מתאר את תקופת כהונתו כרמטכ"ל, הוצאת משרד הביטחון, 1998, עמוד 414.
7. ↑  יעקב ארז, שיחה עם מפקד החטיבה, מעריב, 22 באוקטובר 1982
8. ↑  אביתר אורן, "**קשיי עורף**", במחנה, 7 ביוני 2012, עמודים 50-51.

| מפקדי עוצבת חירם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוד כהן • יוסף קולר • אמיר ראובני • יאיר עוגן • יורם גלבוע • גדליה בן-דור • שאול מופז • יעקב סלע • גבי אשכנזי • מוטי מזרחי • משה צין • יאיר נוה • משה קפלינסקי • יצחק גרשון • עמוס בן-אברהם • קובי מרום • שמואל זכאי • משה תמיר • אמיר נדן • איתי וירוב • רביב ניר • אשר בן לולו • יניב עשור • עמית פישר • דן גולדפוס • אלרן מוראש • מני ליברטי • יהודה ואך • סיון בלוך • אבי מרציאנו |

 |





]
**ג'ון פיקרינג** (באנגלית: **John Pickering**; ‏ 22 בספטמבר 1737 – 11 באפריל 1805) היה מושל ניו המפשייר, שופט בית המשפט העליון של ניו המפשייר ושופט מחוזי במחוז ניו המפשייר. הוא היה הפקיד הפדרלי השני שהודח על ידי בית הנבחרים והראשון שהורשע והועבר מתפקידו במשפט הדחה שנערך לו בסנאט.

השכלה וקריירה
-------------

פיקרינג נולד ב-22 בספטמבר 1737 בניואינגטון, ניו המפשייר. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד ב-1761. הוא החל להתמחות בגרינלנד, פרובינציה בניו המפשייר, ועבר מאוחר יותר לפורטסמות', עד 1783, והמשיך בהתמחות בין 1788 ל-1790. הוא היה חבר בוועידת ניו המפשייר בין 1781–1783 ושוב בין 1791–1792. הוא נבחר לבית הנבחרים של ניו המפשייר ב-1783 וכיהן בו עד 1787. הוא היה חבר בוועידת ניו המפשייר שתפקידה היה לאשרר את החוקה האמריקאית ב-1788. פיקרינג היה חבר גם בסנאט של ניו המפשייר ובמועצה המבצעת של המדינה עד 1790. בשנת 1790 כיהן כמושל ניו המפשייר (שנקרא אז "נשיא ניו המפשייר"). בין 1790 ל-1795 כיהן כשופט בית המשפט העליון של המדינה.

כשופט
-----

פיקרינג הוצע לתפקיד שופט מחוז ניו המפשייר ב-10 בפברואר 1795 על ידי ג'ורג' וושינגטון, אחרי פטירתו של ג'ון סאליבן מספר שבועות מוקדם יותר. ב-11 בפברואר אושר מינויו על ידי הסנאט האמריקאי והושבע באותו היום. כהונתו הופסקה ב-12 במרץ 1804 עקב משפט ההדחה שהתנהל מולו בסנאט והרשעתו בו.

### הדחה

ב-1800, התחיל ג'ון פיקרינג להראות סימנים של חולשה מנטלית. חולשה זו הפכה למכשול משמעותי מספיק ב-25 באפריל 1801 כשעמיתיו לשיפוט שלחו מכתב לבית המשפט הראשון לערעורים בבקשה למחליף זמני. לתפקיד המחליף מונה ג'רמייה סמית', שופט בית המשפט לערעורים, ובהתאם לסעיף 25 של חוק המשפטים הוא לקח עליו את התיקים של ג'ון פיקרינג. 

עם העברת חוק המשפטים של 1802 בוטלה סמכות בית המשפט הראשון לערעורים. ב-3 בפברואר 1803, הנשיא תומאס ג'פרסון העביר לבית הנבחרים האמריקאי ראיות נגד ג'ון פיקרינג, בהן הואשם בפסיקות לא חוקיות ובמוסר רע עקב שיכרון חושים בזמן שהוא על כס השיפוט. ב-2 במרץ 1803 הצביע בית הנבחרים בעד הדחת פיקרינג בגין שכרות ופסיקות לא חוקיות. הדבר עורר מחלוקת פוליטית, כשהפדרליסטים האשימו את ההמפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בפגיעה בחוקה בניסיונם להדיח שופט מתפקידו למרות שלא ביצע "פשעים חמורים או עבירות" שהם עילה להדחה על פי החוקה.

מותו
----

ג'ון פיקרינג נפטר ב-11 באפריל 1805 בפורטסמות', ונקבר בבית הקברות בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* Book of Members, 1780–2010: Chapter P
* Pickering, John, Federal Judicial Center
* ג'ון פיקרינג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129534838
* ISNI: 0000 0000 2957 1369
* LCCN: n88235740
* SNAC: w62z3t8r
* VIAF: 65089169
* WorldCat: lccn-n88235740

 |
**אלי עשת (קרוסט)** (נולד ב-1935) הוא קצין בכיר בדימוס בצה"ל ובמשטרת ישראל, מנכ"ל עיריית תל אביב לשעבר.

עשת התגייס לצה"ל ב-1953, שירת כקצין ומילא תפקידי פיקוד בחיל התותחנים. במבצע שומרון שימש קצין תצפית קדמי בגדוד 890, במבצע סיני שימש מפקד סוללה בגדוד 402 שלחם תחת פיקוד חטיבה 9. ובשנים 1963-1964 פיקד על גדוד 332, גדוד סיוע ארטילרי של חטיבת הצנחנים. שימש סמג"ד בגדוד 334 שהיה גדוד תותחנים אורגני של חטיבת גולני, וב-1966 מונה למפקד הגדוד. הוא פיקד על הגדוד במלחמת ששת הימים ושימש מפקד הסיוע הארטילרי של חטיבת גולני. בשנים 1970 עד 1973 פיקד על אגד ארטילרי 213. לאחר מכן היה מפקד תותחנים פיקודי בפיקוד המרכז ושימש סגן קצין תותחנים ראשי. בתפקידו האחרון היה ראש מינהל הסגל באגף כח אדם ומדריך במכללה לביטחון לאומי. עם שחרורו התגייס למשטרת ישראל ועמד בראש אגף כוח אדם והדרכה. בתפקיד זה שימש בתקופת כהונתו של המפכ"ל הרצל שפיר ובמרץ 1981 הוחלף על ידי בנימין ברלאי.

בשנת 1983 מונה על ידי שלמה להט למנכ"ל עיריית תל אביב וכיהן בתפקיד עד 1993. לאחר שנחשף כי אישר שימוש בכספי העירייה לשכירת שירותי מעקב אחר שניים מחברי המועצה עמד לדין והורשע בעבירות של מירמה והפרת אמונים ורישום כוזב במסמכי תאגיד. בשנת 1997 הוטלו עליו עבודות שירות וקנס כספי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם אלי עשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאת יצחק דנון, ‏מנכ"ל עיריית ת"א לשעבר, אלי עשת, הורשע במירמה בפרשת המעקבים אחרי חברי מועצה, באתר גלובס, 25 בדצמבר 1996
2. ↑  מאת יצחק דנון, ‏3 חודשי עבודות שירות וקנס הוטלו על אלי עשת, לשעבר מנכ"ל עיריית ת"א, באתר גלובס, 30 בינואר 1997

| ראשי אגף משאבי אנוש של משטרת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| משה אידלוביץ (1963–1973) • יורם נשר (1973–1974) • פרד בליימן (1974–1975) • אברהם שבנק (1975–1976) • אביגדור קפלן (1977–1978) • יהודה רוזנפלד (1978–1980) • אלי עשת (1980–1981) • בנימין ברלאי (1985-1981) • יעקב טרנר (1989-1985) • שלמה חרון (1991-1989) • אריה ביבי (1991–1993) • יאיר יצחקי (1996-1993) • אסתר דומיניסיני (2000–1996) • משה קראדי (2002-2001) • אבי טילר (2002–2004) •גבי גל (2004–2007) • עמיחי שי (2007–2011) • ירון בארי (2011–2015) • גילה גזיאל (2015–2019) • עינת גיל-צובארי (2019–2021) • בועז גולדברג (מ-2021) |

 |
**עדי לבנת** (נולד ב-6 בינואר 1945) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. היה ממקימי סיירת דוכיפת בחטיבת הצנחנים, מפקד גדוד 932 ומפקד חטיבה 5. כיהן כמנהל אבטחת תעופה של חברת אל על בצרפת ובתחנות אל על באירופה בשירות הביטחון הכללי.

ביוגרפיה
--------

עדי לבנת נולד בתל אביב, בן יחיד לאורה, מרפאה בעיסוק, ולאהרון, נהגו של ראש הממשלה ושר החוץ, משה שרת. גדל והתחנך אצל סבו הרב חיים מרדכי ליסמן, איש ציבור ומראשי הפלג הדתי של תנועת החרות. בוגר בית הספר בזק בירושלים.

שירות צבאי
----------

לבנת התגייס לצה"ל בשנת 1962, והתנדב לשייטת 13. במסגרת הכשרת הלוחם בשייטת עבר קורס מכי"ם בגדוד 50 של הצנחנים ונשאר לשרת בצנחנים. לאחר קורס קציני חי"ר חזר לפקד על מחלקת תול"ר בגדוד 50.

יצא להשתלמות בצרפת על שִריוניות AML עם כמה קציני צנחנים בפיקודו של אהוד שני, ויחד הקימו את סיירת דוכיפת. שירת בסיירת במלחמת ששת הימים, והשתתף בפריצת הציר לטרון-רמאללה בשיתוף עם סיירת חרוב. במהלך המלחמה נפל מפקד היחידה סרן אהוד שני, אותו החליף בתפקיד אמנון ליפקין שחק.

לאחר המלחמה מונה למפקד פלוגה בגדוד 890 בפיקודו של דן שומרון, ולחם איתה בקרב כראמה. לאחר מכן היה מדריך מחלקתי בקורס קצינים. בהמשך היה קצין המבצעים של מפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי, בפיקודו של רפאל איתן. לאחר מכן יצא לשליחות בת שנתיים מטעם צה"ל לקונגו הבלגית. במלחמת יום הכיפורים פיקד על כוח משימה של מרגמות 120 מ"מ וג'יפי תול"ר בחזית התעלה. בהמשך שימש קצין המבצעים של פיקוד המרכז תחת משה לוי. לאחר מכן היה קצין אג"ם של חטיבת הבקעה בתקופת המרדפים.

לאחר שנה של לימודים בפו"ם מונה למפקד גדוד 932 בין השנים 1978–1979. הגדוד בפיקודו מנע חדירות של מחבלים מגבול ירדן והשתתף במרדפים. בשנת 1981 מונה למפקד חטיבה 5 והוביל אותה במלחמת לבנון הראשונה, בתפקיד זה שירת עד שנת 1983. בשנת 1983 מונה למפקד בית הספר לחי"ר עד שנת 1984. בשנת 1985 סיים את שירותו ופרש מצה"ל.

לאחר השירות הצבאי
-----------------

עם תום שירותו הצבאי גויס לבנת לשירות הביטחון הכללי, עבר קורס קציני ביטחון של התעופה האזרחית, וניהל את ביטחון אל על בפריז ואחר כך באירופה. לאחר מכן ניהל את ביטחון חברת ארקיע כשלוש שנים. עם סיום תפקידיו הביטחוניים הקים את חברת "ואקאנס" להשכרת וילות ובתי אחוזה לחופשות.

השכלה
-----

לבנת בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ובמנהל עסקים בתוכנית לה"ב אף הוא מאוניברסיטת תל אביב.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לדבורה לבית גיטליס ולהם שלוש בנות. נשוי בשנית לד"ר ענת פלד. מתגורר בקיבוץ מעיין צבי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקדי חטיבה 5 לדורותיה, באתר www.amuta5.org, ‏נלקח ב-24 בפברואר 2021

| מפקדי חטיבה 5  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| שמעון אבידן • יעקב פרי • יהודה ואלך • צבי זמיר • עודד מסר • חיים בר-לב • יוסף גבע • יששכר שדמי • יהודה הררי • ברוך גלבוע • זאב בר-סבר • אליעזר אמיתי • חיים עינב • יעקב כפרי • זאב שחם • אליעזר שגב • צורי שגיא • אברהם אורלי • אריה אילון • יהודה גולן • שמואל פרסבורגר • אריה שלום • יוסף אלדר • משה ספקטור • צבי גלר • עדי לבנת • גבי פארן • ישראל רמות • יצחק איתן • יוסי גז • אמל אסעד • צביקה אמדור • גרשון עמל • יואל סטריק • דידי ידידיה • מוני כץ • אשי אלצור • עודד ראור • שמעון אדרי • אבי רוזנפלד • בצלאל שנייד • אורי לוי • חיים כהן • טל קוריצקי |

 |
refer to captionכדורי שינה המשמשים עבור נדודי שינה חמורים.
**כדורי שינה** או **תרופות מרדימות** הן סוג של תרופות פסיכואקטיביות שתפקידן העיקרי הוא לגרום לשינה ולטפל בנדודי שינה.

קבוצה זו של תרופות קשורה לתרופות הרגעה. בעוד שהמונח סם הרגעה מתאר תרופות המשרתות להרגיע או להפיג חרדה, המונח היפנוטי מתאר בדרך כלל תרופות שמטרתן העיקרית היא ליזום, לקיים או להאריך שינה. מכיוון שתרופות בקבוצה זו מייצרות בדרך כלל השפעות תלויות מינון (החל מחרדה ועד אובדן הכרה), לעיתים קרובות הן מכונות ביחד כתרופות הרגעה-היפנוטיות.

תרופות מרדימות נרשמות באופן קבוע עבור נדודי שינה והפרעות שינה אחרות, כאשר למעלה מ-95% מחולי נדודי שינה מקבלים מרשם להיפנוזה במדינות מסוימות. תרופות היפנוטיות רבות יוצרות הרגל ובשל גורמים רבים הידועים כמפריעים לדפוס השינה של האדם - רופא עשוי להמליץ במקום על שינויים בסביבה לפני ובמהלך השינה, היגיינת שינה טובה יותר, הימנעות מקפאין ואלכוהול או חומרים מעוררים אחרים, או התערבויות התנהגותיות כגון טיפול קוגניטיבי התנהגותי עבור נדודי שינה, לפני מרשם תרופות לשינה.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. יש לתרגם את הפרק מוויקיפדיות אחרות או לכתוב בצורה ידנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדורי שינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Dorlands Medical Dictionary:hypnotic". *Mercksource.com*. אורכב מ-המקור ב-2008-12-11.
2. ↑  Brunton LL, Parker K, Lazo KL, Buxton I, Blumenthal D (2006). "17: Hypnotics and Sedatives". *Goodman & Gilman's The Pharmacological Basis of Therapeutics* (11th ed.). The McGraw-Hill Companies, Inc. ISBN 978-0-07-146804-6. נבדק ב-2014-02-06.
3. ↑  National Prescribing Service (2 בפברואר 2010). "NPS News 67: Addressing hypnotic medicines use in primary care". אורכב מ-המקור ב-22 בפברואר 2011. נבדק ב-19 במרץ 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535999505171
* BnF: cb11978112h (data)
* GND: 4052583-1
* LCCN: sh85063749
* NDL: 00570012

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפעל לייצור כובעים. אם התכוונתם לשופט שלום איטלקי שנלחם במאפיה, ראו פאולו בורסלינו.

כובע פדורה מתוצרת החברה
ג'וזפה בורסלינו, מקים חברת בורסלינו
**בורסלינו** (Borsalino) היא חברה לייצור כובעים, הידועה בעיקר במגבעות הפדורה (Fedora) מתוצרתה, הידוע ומכונה גם הוא, לעיתים, בשם בורסלינו במקום פדורה.

היסטוריה
--------

מפעל החברה נפתח בשנת 1857 באלסנדריה ונקרא על שם מקימה, ג'וזפה בורסלינו (1834–1900). במפעל ייצרו לבד מפרוות לאפין בלגי[דרושה הבהרה]. ג'וזפה בורסלינו ביקר באיטליה ובצרפת על מנת ללמוד על מסחר הכובעים, והקים סדנת אומנות ראשונה לייצור לבד כובעים. עם פטירתו, המשיך בנו של ג'וזפה, טרסיו בורסלינו, את העסק המשפחתי. הצלחתו נמשכה עד שנות ה-40, אז, יצאו כובעים אלה מהאופנה.

ב-1970 היוו כובעי החברה השראה לסרט "בורסלינו", בכיכובם של אלן דלון וז'אן-פול בלמונדו. הסרט זכה להצלחה והקנה פרסום מחודש לחברה ולכובעיה. ב-1986 עבר מפעלה של החברה למיקומו העכשווי בפרברי אלסנדריה. בנוסף, הוקם במתחם מוזיאון המוקדש להיסטוריית הכובעים. המפעל עוסק מאז שנות השמונים גם בייצור כפפות, עניבות וקסדות.

בשנת 1987 הנשיא ויטוריו ואקרינו, הצאצא האחרון של משפחת בורסלינו, מכר את החברה לקבוצת יזמים ממילאנו.

בשנות התשעים החליפה החברה בעלות מספר פעמים  ולבסוף נרכשה על ידי היזם מרקו מרנקו.

בשנת 2015 נעצר מרקו מרנקו בז'נבה, בגין הונאה והעלמת מס. וב-18 בדצמבר 2017 הכריז בית המשפט של אלסנדריה על פשיטת הרגל של בורסלינו.

ב-12 ביולי 2018, חברת ההשקעות Haeres Equita בראשות איש הכספים השווייצרי-איטלקי פיליפ קמפריו, רכשה את הבעלות המלאה על בורסלינו תמורת 6.4 מיליון יורו (7.4 מיליון דולר) במכירה פומבית של בית המשפט.

בחברה החרדית
------------

כובעי החברה פופולריים כיום, בין השאר, בציבורים החרדי-ליטאי, הספרדי וחסידי חב"ד.

בשנת 2015 פרצה 'מחאת הבורסלינו' בקרב בחורי ישיבות בעיקר מהמגזר הליטאי, בעקבות עלייה של מאות שקלים תוך מספר שנים במחיר הכובע. כחלק מהמחאה הוחתמו אלפי בחורים ברחבי הארץ ובטפסי ההחתמה נכתב: "מחאה על עלייה דרסטית במחיר לכובע תוך שנים ספורות, ונכונות מצידנו שלא לרכוש את המוצר עד לירידה למחיר סביר. המכתב ישלח בין לחברת בורסלינו העולמית ובין לזכיינית בישראל. הבחורים מתבקשים לחתום בכתב ברור ולהעביר לכל מי שאינו רואה מודעה זאת".

בשנת 2024 השיקה החברה את "בורסלינו חסידיש" עם מגוון כובעים חסידיים.

לחברה חנויות בירושלים ובבני ברק, וכן בשכונות פלטבוש וקראון הייטס בניו יורק ובלייקווד שבניו ג'רזי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורסלינו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בורסלינו
* איתי יעקב, מי אתם שבאבניקים? קווים לדמותם של גיבורי הסטייל ברחוב החרדי, באתר Xnet‏, 3 בינואר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  קובי אריאלי, ‏יחידי סגולה, באתר גלובס, 13 ביולי 2009
2. ↑  אורי קליין, הסרט "בורסלינו": דלון ובלמונדו תחת מגבעת אחת, באתר הארץ, 24 באפריל 2009
3. ↑  יאיר אטינגר, ברנדולינו ובורסלינו נלחמים ראש בראש על הראש החרדי, באתר הארץ, 24 באפריל 2009
4. ↑  משה ויסברג, מחאת עולם הישיבות: לא נקנה בורסלינו, באתר בחדרי חרדים, ‏6 בינואר 2015
5. ↑  משה ויסברג, מחאת בורסלינו מתרחבת: אלפים כבר חתמו, באתר בחדרי חרדים, ‏11 בינואר 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 140339348
* WorldCat: viaf-140339348

 |
**אַבָּא-סָאוָא**, או **אַבָּאסוּבּוֹ** (Аба-Сава, המעיין היהודי) היה כפר יהודי ששכן כשבעה וחצי קילומטר דרומית מערבית לדרבנט ברפובליקת דאגסטן שברוסיה. הכפר, שישב במישור הררי, הוקם בשוליה הצפוניים של האימפריה הפרסית בשנת ה'תמ"ה (1685). 

אבא-סאווא היה הכפר היהודי השני מבין שלושה שהוקמו בדאגסטן, לאחר הכפר קולקאת (על נהר קודיאל). סיפור הקמתם וקורותיהם של יהודי ההרים תואר לראשונה על ידי הרב יעקב יצחקי, על פי בקשה של השלטונות הרוסיים. בין יתר דבריו הוא מספר כי בשנת ה'תקצ"א (1730), עת נלחם נאדיר שאה, מלך ממלכת פרס, עם החאנים הקווקזים, פגע גם בכפר היהודי קולקאת והחריבו עד היסוד. נאדר שאה היה זה שתקף גם את יהודי אבא-סאווא. היהודים, על פי המסופר, עמדו על נפשם, אבל הוכרעו. בקרב ההוא נפלו מהם 157 נפש; השאר מצאו להם מקלט בדרבנט.

ידוע כי במאה ה-17 לא ישבו יהודים בדרבנט. אחת הסברות גורסת כי יהודי דרבנט יצאו מהעיר מרצונם "ברצונם הטוב כדי להגדיל ולהאדיר את יישובם בכפר אבא-סאווא, שהתרכזו שם כל עסקיהם"[דרוש מקור]. 

במהלך המאה ה-18 יושבו בנסיכות דרבנט יוצאי פנים פרס נוספים מדתות שונות, בהם גם יהודים, על מנת לחזק נוכחות פרסית סביב למבצר דרבנט (שער החישוק), שהוא בעל חשיבות אסטרטגית – מעבר מישורי כ-3 ק"מ, שהוא הצר ביותר בין הרי קווקז לים הכספי. בנסיכות דרבנט בקרב דוברי פרסית בעלי דתות שונות נוצר ניב פרסי–דרבנטי, ובקרב יהודי הנסיכות – ניב פרסי-דרבנטי-יהודי. היישוב היהודי המשיך להתרחב גם צפונית לנסיכות דרבנט. ב-1742 הופיעו מצבות יהודיות בח'אנתה כייטג. ובשנת 1799 התיישבו יוצאי אבא-סאווא בעיר דרבנט.[דרוש מקור]

הקהילה בכפר חדלה מלהתקיים לאחר החורבן שזרע בה הח'אן סורחיי מהח'אנתה השכנה ב-1799 (או 1797), ולאחר ששבה חלק מהיהודים. אולם בשנת 1799 קיבלו תושבי אבא סאווא היהודים אישור להתיישב בדרבנט מהשייח' עלי-ח'אן, נסיך דרבנט, שהיה בן לאם יהודייה. האחרון השתדל לטובת היהודים אצל השר סורכאיי-כאן שישחרר את השבויים היהודים. בקשתו נענתה חלקית והיהודים התיישבו בדרבנט באזור שהוקצה עבורם.

הקהילה התפרנסה מגידול פירות, כרמים, שורשים ליצור צבע (מרנה), יצור יין ודיג.

לקריאה נוספת
------------

* יצחק בן-צבי (1963),**נידחי ישראל**, בהוצאת משרד הביטחון, עמ' 85
* צבי כשדאי ויוסף יהודה טשארני (1912), ממלכת אררט, דפוס מוריה, עמ' 9, 77.
* יוסף יהודה טשארני (1884), ספר המסעות בארץ קוקז ובמדינות אשר מעבר לקוקז: וקצת מדינות אחרות, החברה ״להרות השכלה אצל יהודי רוסיא״ בפטרבורג, עמ' 41, 281, 318.
* גאופרי ויגודר, פרן סאקבצ' והילל ויסברג (1994), אנציקלופדיה יודאיקה: אירועי 1982-1992, ISBN 9650703969, עמ' 284, (באנגלית)
* מרדכי אלטשולר, יהודי מזרח קווקז, ירושלים, 1990
* אריאל ונועה ישי, היישוב היהודי במזרח קווקז, פעמים מס' 81, ירושלים, 2000.
* 
* קהילת דרבנד - אתר אינטרנט

קישורים חיצוניים
----------------

* יהדות דרבנט, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
**גאבאפנטין** (באנגלית **Gabapentin**) היא תרופה נוגדת פרכוסים המיועדת לטיפול באפילפסיה במבוגרים ובמתבגרים מעל גיל 12 שנים. בנוסף, גאבאפנטין משמשת לטיפול בכאב נוירופתי במבוגרים מגיל 18 שנים ומעלה.

גאבאפנטין רשומה לטיפול באפילפסיה, בצורותיה השונות, כאשר הטיפול הנוכחי אינו מאפשר שליטה מלאה בתסמינים, וכטיפול בכאב נוירופתי, כאב כרוני הנובע מנזק עצבי, הנגרם לאחר הרפס או בעקבות סוכרת במבוגרים. סימנים אופיינים לכאב כזה מתוארים כתחושת חום, תחושת שריפה, כאב פועם, תחושת דקירה, כאב חד, התכווצויות, תחושת עקצוץ, חוסר תחושה ותחושת "סיכות ומחטים".

ייתרונה של גאבאפנטין על פני תרופות אחרות נוגדות פרכוסים הוא המיעוט היחסי בתגובות בין-תרופתיות.

שימוש רפואי
-----------

גאבאפנטין היא תרופה נוגדת פרכוסים המיועדת לטיפול באפילפסיה. במרבית המקרים, המינון מועלה בהדרגה. ביום הראשון לטיפול המינון הוא מנה אחת של 300 מיליגרם, ביום השני לטיפול המינון הוא 300 מיליגרם פעמיים ביום, ביום השלישי לטיפול המינון הוא 300 מיליגרם, 3 פעמים ביום. לאחר היום השלישי הרופא מחליט אם יש צורך להעלות פעם נוספת את המינון.

בקשישים הסובלים מאי־ספיקת כליות ומטופלי דיאליזה ייתכן שהרופא ימליץ על העלאה איטית יותר של מינוני התרופה.

טווח המינונים המרבי המקובל: 300 עד 1,200 מיליגרם, 3 פעמים ביום.

תגובות בין-תרופתיות
-------------------

תרופות ממשפחת האופיואידים, כגון מורפין, עלולות להגביר את ההשפעה של גאבאפנטין. בנוסף, שילוב של גאבאפנטין ואופיואידים עלול לגרום לישנוניות, עייפות, סדציה, ירידה בקצב הנשימה, ןאף במקרים חריגים מוות.

נטילה בו זמנית של גאבאפנטין וסותרי חומצה המכילים אלומיניום ומגנזיום עלולה לגרום לירידה בספיגת גאבאפנטין מהקיבה. לכן מומלץ ליטול גאבאפנטין לפחות שעתיים לאחר נטילת סותרי חומצה.

מנגנון פעולה
------------

המנגנון שבאמצעותו מפעיל גאבאפנטין את פעולתו כמשכך כאבים וכנוגד פרכוסים אינו ידוע לגמרי. ידוע שגאבאפנטין הוא אנלוג של החומצה גאמא-אמינובוטירית ולמרות זהדמיון בשם, הוא אינו נקשר לקולטני GABA, אלא לתעלות יוני סידן קדם-סינפטיות, תלויות מתח, וכנראה משם פעילותו.

תופעות לוואי
------------

תופעות לוואי מפורטים בעלון לצרכן שבאתר משרד הבריאות. תופעות הלוואי השכיחות הן זיהום ויראלי, הרגשת נמנום, סחרחורת, חוסר קואורדינציה, עייפות וחום.

תופעות הלוואי החמורות כוללות סיכון מוגבר לאובדנות, הזיות ודיכוי נשימתי.

### תגובה אלרגית חמורה

התרופה עלולה לגרום לתגובה אלרגית עורית חמורה, התנפחות השפתיים והפנים, פריחה בעור ואדמומיות ונשירת שיער.

תופעת לוואי נוספת שדווחה לאחר שיווק התרופה ולא ידועה שכיחותה היא אנפילקסיס. זוהי תגובה אלרגית חמורה ומסכנת חיים הכוללת קשיי נשימה, נפיחות של השפתיים, הגרון והלשון, ולחץ דם נמוך המחייבים טיפול חירום.

### היריון והנקה

אין להשתמש בתרופה זו במהלך ההריון, אלא בהוראת רופא. נשים בגיל הפוריות חייבות להשתמש באמצעי מניעה יעילים בעת הטיפול בתרופה. בכניסה להריון, או תכנונו, אין להפסיק בפתאומיות את התרופה, מחשש להתפרצות פרכוסים מחודשת.

התרופה עוברת לחלב אם, השפעתה על התינוק לא ידועה ולכן מומלץ להיוועץ ברופא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גאבאפנטין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאבאפנטין- על תופעות הלוואי ודרכי השימוש, באתר Infomed
2. ↑  עלון לצרכן- אנגלית
3. ↑  עלון לצרכן- אינובמד
4. ↑  Neurontin (FDA)
5. ↑  עלון לצרכן- טבע

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פירוש נוסף ערך זה עוסק באחד מכתרי דמשק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו כתר דמשק (פירושונים).
כתר דמשק, ה'ך' (1260)
עמודים מתוך כתר דמשק
**כתר דמשק** (Ms. Heb. 790=24) הוא כינוי לכתב יד מעוטר של התנ"ך, אחד מכתרי דמשק, המצוי בספרייה הלאומית בגבעת רם שבירושלים.

כתב יד זה הוא הראשון מקבוצת כתרי דמשק שהגיע לידי הספריה הלאומית והיה חשוף לציבור, ולכן היה ידוע בתור "כתר דמשק". כיום משתמשים בשם זה לרוב ביחס לחומש כתר דמשק.

היסטוריה
--------

על פי הקולופון שלו, כתר דמשק נכתב בשנת 1260 על ידי מנחם בן רבי אברהם ו' מאלך, בעיר בורגוס שבקסטיליה (ספרד של ימינו). הספר הועבר לבית הכנסת חוש-אל-באשה אל-ענאבי בדמשק שבסוריה, ומכאן שמו של הכתר כיום.

בכל שנה ביום ט' באב היו בני הקהילה קוראים את ספר איוב מתוך ה"כתר".

בשנת 1940 נגנב הכתר מבית הכנסת. הספר התגלה שוב בשנת 1962 עת נרכש עבור הספרייה הלאומית.

אחד מעמודי הכתר (המכיל איור) נמכר ביוני 1987 במכירה פומבית, ונרכש על ידי המוזיאון היהודי בטולדו שבספרד.

תיאור הספר
----------

הכתר כולל את כל ספרי התנ"ך, כשהוא מנוקד ומכיל טעמים והערות מסורה גדולה ומסורה קטנה. המסורה הגדולה בכל עמוד כתובה עם קישוטי מיקרוגרפיה.

בין כל אחד מחלקי התנ"ך מצוי דף איור צבעוני. סימוני הסדרים והפרשיות מעוטרים בצבע זהב וצבעים נוספים.

עמודים מתוך כתר דמשק

לקריאה נוספת
------------

* עידו ברונו, **טמיר ונדיר מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית**, הספרייה הלאומית
* יוסף עופר, כתרי תורה, **לשוננו לעם** 40-41, תשמ"ט-תש"ן, עמ' 107-110

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתר דמשק** בוויקישיתוף
* הכתר באתר הספרייה הלאומית
* הסכת: סיפורם המופלא של כתרי דמשק, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אוגוסט 2021
* מידע על כתר דמשק (1260) בקטלוג הספרייה הלאומית
* כתר דמשק, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
**טסאידמותריום** (שם מדעי: *Tsaidamotherium*; משמעות השם: "החיה של אגן קאידם המכונה "אגן טסיאדם" (אנ')") הוא סוג נכחד של יונק מקבוצת היעלים, אשר התקיים במשך סוף המיוקן שלפני כ-10 מיליון שנה מזמננו בצפון-מערב סין (במחוזות צ'ינגהאי וגאנסו) ובטיבט. 

יעל קדום זה היה אולי קרובו של כבש המושק ושל הטאקין. הוא התגלה במאובנים שתוארו ב-1835 בידי החוקר השוודי בירגר בוהלין (אנ') בשנות ה-30 במהלך משלחת סינית-שוודית להרי סין. הסוג כולל 2 מינים: *Tsaidamotherium hedini* - אשר תואר ב-1935 ונקרא על שם מגלה הארצות סוון הדין, ו-*Tsaidamotherium brevirostrum*, שתואר ב-2013 ומשמעות שמו הוא: "לוע קצר".

ליונק זה הייתה קרניים בעלות 2 גדלים אי-סימטריים ייחודיים, כשהקרן השמאלית הייתה עבה וחלולה וגבוהה בהרבה מקרובתה הימנית, אשר נראתה נמוכה ושטוחה וכן קטנה בהרבה ובמראה דמתה מעט למצנפת פריגית יותר מאשר לקרן. מבנה החוטם היה בולבוסי וקצר, והלוע הייתה קצרה ודמתה ללוע של הסאיגה והטאקין המודרניים, אשר חיים היום במזרח אסיה. למרות המבנה של החיה, אשר התאים לסינון אוויר ביעילות באזורים קרים, נראה שסין הייתה שופעת ערבות וסוואנות במשך המיוקן, כך שהיא החלה לחיות על הרים גבוהים שהחלו להתפתח בסין של המיוקן, ועליהם נשבו רוחות חזקות בהרבה מהאקלים החמים של האזורים הנמוכים יותר.

מספר חוקרים מציעים שלמרות שהחיה הייתה דומה לעז, היא הייתה קרובה יותר לג'ירפיים והיה בעל קרניים דומות לאלה של הפרוליביתריום והדיסקוקריס.

קישורים חיצוניים
----------------

* טסאידמותריום, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shi, QinQin. "New species of Tsaidamotherium (Bovidae, Artiodactyla) from China sheds new light on the skull morphology and systematics of the genus."Science China Earth Sciences 57.2 (2014): 258-266
2. ↑  Bohlin, Birger. "Tsaidamotherium Hedini, ng, n. sp. Ein Einhörniger Ovibovine, aus den Tertiären Ablagerungen aus der Gegend des Tossun nor, Tsaidam."Geografiska Annaler (1935): 66-74.
3. ↑  Wang, Shi-Qi; Ye, Jie; Meng, Jin; Li, Chunxiao; Costeur, Loïc; Mennecart, Bastien; Zhang, Chi; Zhang, Ji; Aiglstorfer, Manuela; Wang, Yang; Wu, Yan (2022-06-03). "Sexual selection promotes giraffoid head-neck evolution and ecological adaptation". Science. 376 (6597): eabl8316. doi:10.1126/science.abl8316. ISSN 0036-8075.
**האצטדיון האולימפי פסקואל גררו** (בספרדית: **Estadio Olímpico Pascual Guerrero**) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר קאלי שבקולומביה, אשר מונה 35,405 מקומות ישיבה. האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אמריקה קאלי אך לעיתים משתמשות בו גם קבוצות דפורטיבו קאלי, דפורטיבו טולואה ואתלטיקו פוטבול קלוב. האצטדיון היה נחשב לאחד האצטדיונים המודרניים ביותר בדרום אמריקה בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.

היסטוריה
--------

האצטדיון הוא קרוי על שמו של המשורר פסקואל גררו, שהציע למחוז לבנות אצטדיון בשטח שהציע להם בשנת 1935. האצטדיון שופץ בתחילת שנות ה-70 לקראת אירוח המשחקים הפאן-אמריקאיים שבו זכתה קאלי וכן שופץ שוב באפריל 2010 לקראת אירוח המונדיאליטו אותו נבחרה קולומביה לארגן. בין היתר נערכו בו גם חלק ממשחקי טורניר הקופה אמריקה 2001.

האצטדיון במהלך משחקי פאן-אמריקה ב-1971
### אירועים מרכזיים

#### ספורט

* משחקי בית C בטורניר קופה אמריקה 2001
* משחקי גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2011
* גמר גביע ליברטדורס ב-ב-1978, 1985, 1986, 1987, 1996, 1999
* גמר הקופה מרקונורטה ב-1998 ו-1999

#### אירועים נוספים

עקב גודלו וצורתו של האצטדיון, הוא גם אירח עד כה לא מעט מופעים מוזיקליים כמו ה**סופר קונסיירטו**, מופע מוזיקלי המזמין להקות וזמרים מודרניים לחגיגות הקרנבל השנתים בקאלי שמתקיים בין ה-25 וה-30 בדצמבר. כמו כן, הוזמנו גם זמרים מפורסמים מקומיים ובין לאומיים כמו גוסטבו סרטי, חואנס, שקירה, מארק אנטוני, להקת Rebelde ועוד. גם טקסי תפילות מאסיביים נערכים באצטדיון.

גלריה
-----

* היציע הצפוני אחרי השיפוץ ב-2011היציע הצפוני אחרי השיפוץ ב-2011
* היציע הצפוני לפני השיפוץהיציע הצפוני לפני השיפוץ

מבט פנורמי אל תוך האצטדיון

מבט פנורמי אל תוך האצטדיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון פסקואל גררו** בוויקישיתוף
**כפיר סויסה** (נולד ב-26 באוקטובר 1983) הוא ראש עיריית קריית גת. לפני כן היה חבר במועצת העיר קריית גת ויו"ר ועדת הביקורת של הרשות. שימש מנכ"ל משרד התרבות והספורט ומנכ"ל הליכוד העולמי.

ביוגרפיה
--------

סויסה הוא בוגר תואר ראשון במינהל ומדיניות ציבורית ממכללת ספיר בשדרות.

בשנים 2005–2009 היה מנהל תפעול בחברת "שמרז שירותים טכנולוגיים".

ב-2014 מונה למנכ"ל קבוצת הכדורסל מכבי עירוני קריית גת, ושימש בתפקיד עד 2018. תחת ניהולו, העפילה הקבוצה לליגת העל ושיחקה בה שתי עונות. בעונתה האחרונה זכתה הקבוצה בגביע הליגה הלאומית, סיימה כאלופת הליגה הסדירה והפסידה בסדרת גמר הפלייאוף להפועל באר שבע. עונה זו התאפיינה במשבר כלכלי קשה שפקד את הקבוצה עקב הפסקת התמיכה מהרשות המקומית, ובסיום אותה עונה הופסקה פעילותה. בנוסף היה חבר דירקטוריון במנהלת ליגת העל בכדורסל.

משנת 2018 ועד ינואר 2023 היה חבר במועצת העיר קריית גת מטעם סיעת "קריית גת מנצחת" שזכתה בשני מנדטים בראשותו ויושב ראש ועדת הביקורת של המועצה. בין השנים 2020–2021 שימש כראש המטה של יושב ראש הקואליציה בכנסת מיקי זוהר, וניהל את צוות הלשכה ועבודת יו"ר הקואליציה מול ועדות הכנסת השונות, שרים וחברי כנסת. בנובמבר 2021 מונה לדירקטוריון קרן קיימת לישראל (קק"ל) וכיהן גם כיו״ר ועדת המפ"ק (מנהל פיתוח הקרקע) בקק"ל. באותו החודש מונה למנכ"ל הליכוד העולמי, תפקיד בו כיהן עד 2022.

בינואר 2023 מינה שר התרבות והספורט, מיקי זוהר, את סויסה למנכ"ל משרדו.

ביוני 2023 הודיע על סיום תפקידו לטובת התמודדות לראשות העיר קריית גת בבחירות לרשויות המקומיות. סויסה זכה לתמיכת הוועדה המוניציפלית של הליכוד. ראש העירייה המכהן אבירם דהרי עתר לבית הדין של התנועה וזה קבע על קיום בחירות מקדימות בסניף הליכוד המקומי. בבחירות המקדימות ניצח דהרי ברוב של 54%, וזכה בתמיכת הליכוד למועמדותו.

בסיבוב הראשון זכה סויסה ל-33.3% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול ראש העיר המכהן אבירם דהרי, שזכה ל-33.8% מהקולות. לקראת הסיבוב השני שהתקיים ב-10 במרץ, חבר ליגאל וינברגר שזכה ל-11.4% מהקולות ודהרי חבר ליריבו יקיר שינדלר שזכה ל-21.6% מהקולות. בסיבוב השני נבחר סויסה לראשות העיר.

חיים אישיים
-----------

סויסה נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקריית גת.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כפיר סויסה
* כפיר סויסה, ברשת החברתית פייסבוק

* כפיר סויסה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* כפיר סויסה, ברשת החברתית אינסטגרם
* כפיר סויסה, באתר משרד התרבות והספורט

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן אהרוני, אושר בממשלה: כפיר סויסה מנכ"ל משרד התרבות והספורט, באתר ישראל היום, 15 בינואר 2023
2. ↑   דרמה בקריית גת: הליכוד הסיר את תמיכתו מראש העיר דהרי, באתר וואלה!‏, 25 ביולי 2023
3. ↑  עטרה גרמן, ‏מתפקדי הליכוד יכריעו: ראש העיר הוותיק או יריבו הצעיר, בעיתון מקור ראשון, 10 באוגוסט 2023
4. ↑  , Twitter
5. ↑  קריית גת: כפיר סויסה הביס את אבירם דהרי שכיהן 20 שנה כראש עיר, באתר ערוץ 7, 11 במרץ 2024

| דגל ישראלדגל ישראל ראשי מועצת ועיריית קריית גת |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| גדעון נאור (ר' מועצה) (1958–1965) • אריה מאיר (ר' מועצה ועירייה) (1976–1965) • דוד מגן (1976–1986) • זאב בוים (1986–1996) • אלברט ארז 1986–2003 • אבירם דהרי (2003–2024) • כפיר סויסה (2024)–מכהן |  |

 |
**עמיחי** (**עמי**) **מזר** (נולד ב-19 בנובמבר 1942) הוא ארכאולוג ישראלי. חתן פרס ישראל לחקר הארכאולוגיה. ביוני 2012 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.

ביוגרפיה
--------

עמיחי מזר נולד ב-1942 בחיפה. אביו חנוך היה אחיו של הארכאולוג בנימין מזר. למד בבית הספר הריאלי. בנעוריו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בבית שערים, ברמת רחל ובעין גדי. בתום שירותו הצבאי, בשנת 1963, החל בלימודי ארכאולוגיה והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים לימודי תואר ראשון ב-1966, לימודי תואר שני ב-1972 וקיבל תואר דוקטור ב-1977.

במהלך לימודיו נטל מזר חלק בחפירות ארכאולוגיות באכזיב, בתל זרור ובתל שקמונה, ולאחר מלחמת ששת הימים נטל חלק בחפירות ברובע היהודי בירושלים. בשנת 1968 הוא הוביל לראשונה פרויקט חפירה וערך סקר של אמות המים בירושלים. ממצאיו בתל קסילה היוו בסיס לעבודת הדוקטורט שלו, בנושא מקדשי תל קסילה ותרבות הפולחן בארץ ישראל במאות ה-12 עד העשירית לפני הספירה. מאז עמד מזר בראש מספר פרויקטי חפירה מן הגדולים בארץ ישראל במאה העשרים, ובהם החפירות בתמנה (1977–1989), באתר הזבו (1981-1978) בגן לאומי בית שאן (1989–1996) ובתל רחוב (2012-1997).

מזר החל בעבודה אקדמית בשנת 1977, במסגרת האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 1982 הוא היה למרצה בכיר באוניברסיטה העברית, ובה הוא משמש משנת 1994 כפרופסור מן המניין ומחזיק הקתדרה לארכאולוגיה של ארץ ישראל על שם אליעזר סוקניק. כן הוא שימש במהלך השנים ראש המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, חבר המועצה הארכאולוגית של ישראל וחבר מועצת רשות העתיקות.

עמיחי מזר (משמאל) בביקור בחפירה ארכאולוגית בתל אסור ליד עין עירון
בשנת 2006 הוענק לו מטעם מוזיאון ישראל פרס פרשיה שימל על מחקריו בארכאולוגיה של ארץ ישראל וארצות המקרא.

בשנת 2009 הוענק למזר פרס ישראל לחקר הארכאולוגיה.

מזר נשוי לאורה ואב לשלושה.

מספריו
------

* **The Quest for the Historical Israel** with I. Finkelstein, edited by B. Schmidt 2007
* **Archaeology of the Land of the Bible** 1990

* **ספר ירושלים: תקופת המקרא** (עורך עם שמואל אחיטוב), יד יצחק בן-צבי, 2000
* **הפולמוס על האמת ההיסטורית במקרא** (עם ישראל לוין ), יד יצחק בן-צבי, 2001

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמיחי מזר** בוויקישיתוף

* עמיחי מזר, באתר Academia.edu
* כרטיס אישי וקורות חיים, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
* פרס ישראל לפרופ' עמיחי מזר מהמכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית, באתר האוניברסיטה העברית, 24 בפברואר 2009
* פרופ' עמיחי מזר, באתר פרס ישראל
* עמיחי מזר (1942-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן שפירא, כיצד יודע עמיתי המלומד שהמלך שישק פלש לארץ ישראל ב-925 לפנה"ס?, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2003
2. ↑  עפרי אילני, פרס ישראל לארכיאולוג עמיחי מזר, חוקר תקופת התנ"ך, באתר הארץ, 19 בפברואר 2009
3. ↑  איתמר זינגר, התנ"ך כהיסטוריה?, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265128905171
* BIBSYS: 90665832
* BnF: cb122865279 (data)
* CiNii: DA05578030
* GND: 136670784
* ICCU: UFIV052432
* ISNI: 0000 0001 1083 6213
* LCCN: n85006518
* NDL: 00924919
* NKC: skuk0003999
* NLA: 35337290
* NTA: 068764243
* RERO: 02-A003577498
* SUDOC: 031699359
* VIAF: 111847595
* WorldCat: lccn-n85006518

 |
**סוכנות שירותי הגבול של קנדה** (באנגלית: **Canada Border Services Agency - CBSA**, בצרפתית: **Agence des services frontaliers du Canada - ASFC**) היא סוכנות פדרלית לאכיפת חוק שאחראית על בקרת הגבולות, אכיפת חוקי ההגירה ושירותי המכס בקנדה.

הסוכנות אחראית כלפי הפרלמנט של קנדה דרך השר לבטיחות הציבור למוכנות למצבי חירום, ומנוהלת על ידי נשיא העומד בראשה.

הסוכנות הוקמה ב-12 בדצמבר 2003 על סמך דבר המלך במועצה שמיזג את פונקציית המכס של סוכנות המכס וההכנסות של קנדה שפורקה, ואת סמכויות האכיפה של הסוכנות הקנדית לפיקוח על מזון. הקמת סוכנות שירותי הגבול של קנדה הפכה לרשמית על פי "חוק סוכנות שירותי הגבול של קנדה" (Canada Border Services Agency Act), שב-3 בנובמבר 2005 קיבל הסכמה מלכותית.

הסוכנות מפקחת על כ-1,200 אתרי שירות ברחבי קנדה ועל 39 בארצות אחרות. מועסקים בה מעל 14,000 עובדים ציבור, והיא נותנת שירות של 24 שעות ביממה ב-117 ממעברי הגבול שלה וב-13 נמלי תעופה בינלאומיים. הסוכנות עובדת עם מחלקת ההגירה, הפליטים והאזרחות של קנדה (Immigration, Refugees and Citizenship Canada) לאכיפת חוקי ההגירה באמצעות סיוע להוצאתם של אנשים שנכנסו באופן בלתי חוקי למדינה וסיוע למשטרה המקומית בחקירת ההפרות של "חוק ההגירה וההגנה על פליטים" (Immigration and Refugee Protection Act).

הסוכנות מפקחת על הפעילות בשלושה נמלי ים מרכזיים ובשלושה מרכזי דואר. היא מפעילה מרכזי מעצר בלאוואל שבקוויבק, בטורונטו שבאונטריו, ובסארי שבקולומביה הבריטית.

ענף אכיפת הפנים של סוכנות שירותי הגבול עוקבת אחרי אזרחים זרים שנכנסו לקנדה באופן בלתי חוקי ודואגת להוציאם מהארץ. קציני ענף אכיפת הפנים לבושים בבגדים אזרחיים ומצוידים בכלי נשק זהים לאלו של פקידי בקרת הגבולות שבמעברי הגבול.

גלריה
-----

* עמדות ביקורת דרכונים בנמל תעופה פטרסון טורונטועמדות ביקורת דרכונים בנמל תעופה פטרסון טורונטו
* ניידת סוכנות שירות הגבולות הקנדיניידת סוכנות שירות הגבולות הקנדי
* פקח ופקחית גבולות אמריקאי וקנדית במעבר הגבולפקח ופקחית גבולות אמריקאי וקנדית במעבר הגבול
* מעבר גבול "גשר השגריר" וינזדור במדינת אונטריומעבר גבול "גשר השגריר" וינזדור במדינת אונטריו
* בקרית גבול קנדיתבקרית גבול קנדית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכנות שירותי הגבול של קנדה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות שירותי הגבול של קנדה (באנגלית ובצרפתית)
* סוכנות שירותי הגבול של קנדה, ברשת החברתית פייסבוק

* סוכנות שירותי הגבול של קנדה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סוכנות שירותי הגבול של קנדה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "GC InfoBase".
2. ↑  "GC InfoBase"
3. ↑  Canada Border Services Agency Act
4. ↑  "About the CBSA - What we do".
5. ↑  CBSA mail centres
6. ↑  Immigration holding centres

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0691 053X
* LCCN: n2004139104
* VIAF: 135996907
* WorldCat: lccn-n2004139104

 |
הרב **אהרון חיים דרשביץ** (נולד בכ"ז בתשרי ה'תשי"ח, 22 באוקטובר 1957), הוא אב בית דין בבית הדין הרבני בבאר שבע ובאילת ורב בית כנסת הכיפה בשכונה ה' בעיר.

ביוגרפיה
--------

נולד לצבי יהודה ורחל לאה, וגדל בבני ברק. בוגר בית הספר סגולה בעיר וישיבת נתיב מאיר בירושלים. לאחר גמר התיכון, החל ללמוד בישיבת הכותל ושרת בחיל השריון במסגרת ה"הסדר". לאחר חתונתו התגורר ביישוב מעלה מכמש שבבנימין. את לימודי הדיינות עשה במכון אריאל ובהמשך שימש אף כראש מחלקת הדיינות במקום. ב-5 בנובמבר 1997 התמנה לכהן כדיין בבית הדין האזורי בבאר שבע, וב-25 באוקטובר 2015 התמנה לכהן כאב בית דין בבית הדין הרבני בבאר שבע.

בשנת 2010 התמנה להיות חבר בוועדה מטעם הרבנות הראשית לישראל לבחינת גיורי צה"ל[./אהרון\_דרשביץ#cite\_note-5 [5]].

בנוסף לתפקידו הוא מרבני קהילת 'בית מוריה' בבאר שבע ומעביר שם שיעורים באופן קבוע. בשנת 2016 התמנה לרב קהילת בית הכנסת הכיפה בשכונה ה' בבאר שבע, לאחר פטירתו של הרב אהרן רבנשטיין.

כתב מספר מאמרים בכתב העת 'כתלנו' אשר יצא לאור על ידי ישיבת הכותל, וכן בספר הזיכרון "ישועות עוזו" לזכר הרב עוזי קלכהיים.

חיים אישיים
-----------

נשוי לחדווה ומתגורר בשכונה ה' בבאר שבע. חתניו הם הרב רפאל וסרטיל (נכדו של אשר וסרטיל), הרב אפרים בן שחר, אחיינו של הרב יצחק בן-שחר - בן אחיו הרב ישראל, והרב חזקיהו יוסף גנץ - ר"מ בישיבת נחלת ישראל (בנו של הרב משה גנץ מישיבת שעלבים, אחיינו של הרב חיים גנץ).

לקריאה נוספת
------------

* יצחק שתיל, "רבני באר שבע ומוליכי דרכה", ה'תשע"ב, עמ' 61–62.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אהרון דרשביץ** בוויקישיתוף
* פסקי דינים של הרב אהרון דרשביץ מבית הדין האזורי בבאר שבע, באתר דעת
* פסקי דין של הרב אהרון דרשביץ, באתר תקדין
* פסקי דין של הרב אהרון דרשביץ, באתר דין תורה
* ריאיון עם משפחתו באתר nrg
* יקי אדמקר‏, בית הדין אסר על אישה להינשא לבן זוגה: "שיקרה שלא שכבו", באתר וואלה!‏, 28 בינואר 2016
* הרב אהרון דרשביץ, סוגיית יכיר, ישיבת מרכז הרב, ט*ז אדר א' תשע*ט
* כל הכתבות על הרב דרשביץ, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאיון עם משפחתו באתר nrg
2. ↑  מתוך אתר אוצר החכמה
3. ↑  כאן
4. ↑  כאן
5. ↑  קובי נחשוני, הרב עמאר הקים ועדה חדשה לבחינת גיורי צה"ל, באתר ynet, 16 בדצמבר 2010
6. ↑  ריאיון עם משפחתו באתר nrg
7. ↑  אתר רמב"י

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408286105171
* VIAF: 77156674882033580646
* WorldCat (עם VIAF): 77156674882033580646

 |
**עבדולקאווי אחמד יוסוף** (בסומלית: **Cabdulqaawi Axmed Yuusuf**) הוא עורך דין ושופט סומלי המכהן בבית הדין הבין-לאומי בהאג מאז 2009. הוא כיהן כנשיא בית הדין בין 2018 ל-2021.

ביוגרפיה
--------

יוסוף נולד בסומליה. משפחתו באה מתת-השבט עוסמאן מחמוד של שבט מג'ירטין הגדול יותר בפונטלנד.  הוא דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה הלאומית של סומליה (אנ') ודוקטור למשפט בינלאומי מהמכון לתואר שני ללימודים בינלאומיים (אנ') של ז'נבה.

הוא שולט בסומלית, ערבית, אנגלית, צרפתית ואיטלקית.

קריירה
------

יוסוף כיהן כיועץ משפטי באונסק"ו ממרץ 2001 עד ינואר 2009, יועץ משפטי בארגון האו"ם לפיתוח תעשייתי, נציג בניו יורק של ועידת האו"ם לסחר ופיתוח, מרצה למשפטים באוניברסיטה הלאומית של סומליה (1974–1981) ובאוניברסיטת ז'נבה (1981–1983), ונציג סומליה לוועידת האומות המאוחדות השלישית למשפט הים (1975–1980). הוא גם היה פרופסור אורח ומרצה במספר אוניברסיטאות ומכונים בשווייץ, איטליה, יוון וצרפת.

יוסוף נבחר למוסד לחוק בין-לאומי בשנת 1999. הוא המייסד והעורך של ספר השנה האפריקאי למשפט בינלאומי. יוסוף הוא גם אחד ממייסדי הקרן האפריקאית למשפט בינלאומי. בנוסף, כתב יוסוף מספר ספרים ומאמרים רבים על היבטים שונים של המשפט הבינלאומי וכן מאמרים ומאמרים בעיתונים על צפון מזרח אפריקה וסומליה.

### שופט בית הדין הבינלאומי

ב-6 בפברואר 2009 הוא מונה כשופט בבית הדין הבין-לאומי בהאג. ב-6 בפברואר 2015 הוא נבחר לסגן נשיא בית המשפט.

ב-6 בפברואר 2018, מונה יוסף לנשיא בית הדין הבינלאומי. הוא הפך לאפריקני השלישי שמחזיק בתואר.

בשנת 2024 היה בין השופטים שדנו בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם עקב מלחמת חרבות ברזל. ב-28 במרץ 2024 פרסם הצהרה לפיה ישראל חייבת לכבד את החלטת בית הדין ולהפסיק כל פעילות צבאית בעזה, עקב הדרדרות המשבר ההומניטרי ומותם של פלסטינים רבים כתוצאה ממחלות ומרעב. לדבריו, קיימים בעזה סימנים של רצח עם המערערים את זכות הקיום של תושבי הרצועה, ומחובתו של בית הדין למנוע מצב שעלול לגרום לרצח עם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Somalia: Judge Abdulqawi elected as new ICJ President". *Garowe Online* (באנגלית). נבדק ב-2021-06-04.
2. ↑  "World Court Elects Its First Somali President". *VOA* (באנגלית). 2018-02-12. נבדק ב-2023-08-19.
3. ↑  "Cour internationale de Justice - International Court of Justice - International Court of Justice" (PDF). *www.icj-cij.org*. אורכב מ-המקור (PDF) ב-19 בפברואר 2018. נבדק ב-8 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Declaration of Judge Yusuf, בית הדין הבין-לאומי בהאג, ‏28 במרץ 2024 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442877305171
* BIBSYS: 99012263
* BnF: cb16182101x (data)
* GND: 102206410X
* ISNI: 0000 0001 1657 2474
* LCCN: n82054298
* NKC: mub2011667738
* NTA: 068841825
* SUDOC: 075893150
* VIAF: 62887687
* WorldCat: lccn-n82054298

 |
**רונלד (רון) ג'ון פרימן השלישי** (באנגלית: **Ronald John Freeman III**, נולד 12 ביוני 1947) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי ושיאן עולם במרוץ 4X400 מטר וזוכה מדליית ארד אולימפית בריצת 400 מטר (אולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968).

לאחר פרישתו מספורט היה פעיל חברתי בקידום העצמה של נוער (ובמיוחד נערות) במדינות אפריקה.

ביוגרפיה
--------

רון פרימן נולד ב-1947 בעיר אליזבת, ניו ג'רזי (ארצות הברית). בנעוריו למד בתיכון "תומאס ג'פרסון" (אנ') שבעיר הולדתו. בהמשך למד באוניברסיטת המדינה של אריזונה ולאחר האולימפיאדה במקסיקו למד פסיכולוגיה ב"אוניברסיטת קיין" (אנ') בניו ג'רזי.

פרימן כיכב באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שם זכה בשתי מדליות אולימפיות. אחריה לא זכה במדליות בתחרויות בינלאומיות.

ב-1998 החל לפעול בפיתוח ספורט והעצמת נוער בבתי ספר (ובמיוחד נערות) תוך שהוא מתמקד בגינאה שבאפריקה לשם עבר ב-2006. ב-2017 זכה בפרס הצטיינות מטעם "הקרן לפיתוח הספורט בעולם" (אנ') על פעילותו זו כשבהסבר לזכייה נכתב: "רון פרימן ייסד את איגוד המדליסטים הבינלאומי, המשתמש בספורט כדרך לשפר את כישורי החיים של נוער ברמה בינלאומית".

קריירה ספורטיבית
----------------

### 1968

#### אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה פרימן שמדליית זהב וארד. מדליית זהב, יחד עם נבחרת ארצות הברית, במרוץ 4X400 מטר בשיא אולימפי ועולמי של 2:56.1 דקות לפני קניה (2:59.6 דקות) ומערב גרמניה (3:00.5 דקות) ובמדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 44.41 שניות אחרי לי אוונס (בשיא עולמי של 43.86 שניות) ולארי ג'יימס (43.97 שניות).

המחאה באולימפיאדה
-----------------

פרימן היה פעיל בתנועה לזכויות האזרח בארצות ברית במחאה על היחס לשחורים במדינה. כחלק מהמחאה החליטו ארבעת הזוכים בריצת השליחים 4X400 מטר לעלות לראש הפודים כשהם חובשים כובעי ברט שחורים וגרביים שחורות ובזמן נגינת ההמנון הניפו אגרופים קפוצים. מחאה זו הייתה המשכה של מחאת המדליסטים האמריקאים בריצת 100 מטר טומי סמית' וג'ון קרלוס שעלו על הפודיום יחפים והניפו יד עטויה כפפה שחורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רון פרימן** בוויקישיתוף

* רון פרימן, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* רון פרימן, באתר olympedia.org
* רון פרימן, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* רון פרימן, באתר Track and Field (גברים)
* רון פרימן, באתר globalsportsdevelopment.org
* רון פרימן, באתר njsportsheroes.com
* רון פרימן, באתר pantheon.world

הערות שוליים
------------

1. ↑  US Olympian Helps Guinean Girls Jump Ahead, באתר voanews.com
2. ↑  Ten Athletes Selected to Receive The Foundation for Global Sports Development's 2017 Athletes in Excellence Award, באתר infobae.com, 12 ביולי 2021
3. ↑  שיא עולם זה החזיק מעמד 20 שנה ונשבר על ידי נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת סיאול (1988). באותה ריצה קבע פרימן במקצה שלו תוצאה אישית של 43.2 שניות שהייתה המהירה בעולם במשך 25 שנה
4. ↑  המחאה על הפודיום באולימפיאדת מקסיקו 1968, באתר magnumphotos.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14353840

 |
**קארל גנדרסון** (באנגלית: **Carl Gunderson**;‏ 20 ביוני 1864 – 16 בפברואר 1933) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הדרומית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל דקוטה הדרומית ה-11 בשנים 1925–1927. לפני כן, החל מ-1921, הוא כיהן כסגן מושל המדינה ה-13.

ראשית חייו
----------

קארל גנדרסון נולד בבקתת עץ במחוז קליי שבטריטוריית דקוטה, ליד העיר ורמיליון. כבחור צעיר הוא הקים בית על חלקת קרקע שאותה הוא החזיק כל ימי חייו, ועד יומו האחרון הוא זיהה עצמו כחוואי. הוא למד באוניברסיטת דקוטה הדרומית ובאוניברסיטת קורנל, ונכנס לעסקי מסחר בוורמיליון. גנדרסון נשא לאישה את גרטרוד ברטלסון, ולשניים נולדו ארבעה ילדים.

קריירה פוליטית
--------------

גנדרסון נבחר חמש פעמים לסנאט של דקוטה הדרומית, וכיהן בו בשנים 1893–1894, בשנים 1897–1902 ובשנים 1917–1918. במושב הסנאט של 1899 הוא שימש כנשיאו הזמני. בשנים 1921–1925 הוא כיהן כסגן מושל המדינה תחת המושל ויליאם מקמסטר.

ב-1924, כאשר מקמסטר ביקש שלא להיבחר לכהונה נוספת, התמודד גנדרסון בהצלחה ונבחר כמושל דקוטה הדרומית לאחר שהביס את מועמד המפלגה הדמוקרטית ויליאם בולו. עם זאת, ב-1926 הוא נוצח על ידי בולו בהפרש קטן, דומה לזה שבו הוא ניצח אותו שנתיים קודם לכן. ב-1930 הוא התמודד שוב על משרת המושל. בבחירות המקדימות של הרפובליקנים של אותה שנה אף אחד מהמועמדים לא זכה ב-35 אחוזים מהקולות, ועל פי חוקי המדינה, מועמד המפלגה היה אמור להיבחר על ידי הוועידה המדינתית של המפלגה. אף על פי שהגיע שני בבחירות המקדימות, ההצבעה לטובתו של גנדרסון בוועידה הייתה נמוכה יחסית. התמיכה בו קרסה עד מהרה, ושמו יצא מרשימת המועמדים לאחר כמה סבבי הצבעה. ב-1932 ניסה גנדרסון שוב להיבחר כמועמד המפלגה מול המושל המכהן וורן גרין, אך הובס בהפרש גדול.

מותו
----

קארל גרדרסון נפטר בביתו שבמיטשל, דקוטה הדרומית ב-26 בפברואר 1933. הוא נטמן בבית הקברות בלאף ויו שבוורמיליון.

לקריאה נוספת
------------

* Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1453.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארל גנדרסון** בוויקישיתוף
* קארל גנדרסון באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
* קארל גנדרסון באתר The Political Graveyard (באנגלית)
* קארל גנדרסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| מושלי דקוטה הדרומית דקוטה הדרומיתדקוטה הדרומית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ארתור מלט • צ'ארלס שלדון • אנדרו לי • צ'ארלס הרייד • סמואל אלרוד • קו קרופורד • רוברט וסי • פרנק ביירן • פיטר נורבק • ויליאם מקמסטר • קארל גנדרסון • ויליאם בולו • וורן גרין • טום ברי • לסלי ג'נסן • הרלן בושפילד • מרל שרפ • ג'ורג' ת. מייקלסון • סיגרד אנדרסון • ג'ו פוס • ראלף הרסת' • ארצ'י גובורד • נילס בו • פרנק פאראר • ריצ'רד קניפ • הארווי וולמן • ביל ג'נקלו • ג'ורג' ס. מייקלסון • וולטר דייל מילר • ביל ג'נקלו • מייק ראונדס • דניס דוגארד • קריסטי נואם |  |

 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193072646
* LCCN: no2005097185
* SNAC: w6x64nq2
* VIAF: 41580724
* WorldCat: lccn-no2005097185

 |