recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חוק למניעת מימון והפצה של נשק להשמדה המונית התשע"ח 2018** הוא חוק ישראלי, האוסר על הפצת נשק להשמדה המונית למדינות ולארגונים הנחשבים כגורמים זרים למדינת ישראל.

רקע
---

בשנת 1968 נחתמה לראשונה האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, וחתומות עליה 191 מדינות. ישראל נמנית עם ארבע המדינות החברות באו״ם שלא חתמו על האמנה, והיא נוקטת במדיניות של עמימות בכל הנוגע לתוכנית הגרעין שלה ולנשק להשמדה המונית שברשותה. הצעת החוק מאפשרת למדינת ישראל לקחת חלק במאבק הבינלאומי בהפצה ובמימון של נשק להשמדה המונית, ובפרט נשק גרעיני, באמצעות יישום סנקציות על גורמים הפועלים בתחום.

בהמשך לחקיקת החוק, הוצעה ב-2018 הצעת חוק נוספת לחיוב מדינת ישראל לחתום על האמנה הבינלאומית למניעת הפצת נשק גרעיני.

עיקרי החוק
----------

החוק קובע כי אין להפיץ או לממן נשק להשמדה המונית, ואכיפתו תיושם באמצעות הטלת סנקציות על גורמים המפיצים ומממנים נשק להשמדה המונית, וכן על גורמים המסייעים בפעולות כאלו. על פי החוק, נקבע כי איראן וקוריאה הצפונית הן מדינות שעמן אסור לקיים קשרים הנוגעים לנשק כזה. החוק דן בהגדרתו של גורם מוכרז כגורם המסייע למדינה או לארגון לא מדינתי הפועל במדינות האמורות בהפצה ובמימון של נשק להשמדה המונית. החוק אוסר לקיים קשרי מסחר ופעילות כלכלית עם גורם מוכרז, וחשד בקיום קשרים כאלו מחייב דיווח למשטרת ישראל.

החוק מאפשר לשר האוצר להכריז על גורם זר כמסייע בהפצה ובמימון של נשק להשמדה המונית, אם הוכרז ככזה על ידי גורם מוסמך אחר מחוץ לישראל, לאחר שהתייעץ עם שר החוץ ועם שר הביטחון.

### ענישה

החוק קובע ענישה על עבירות הכוללות סיוע בפיתוח, בייצור, בהפצה או במימון של נשק להשמדה המונית וכן על קידום של פעילות כזו. העונש הנקבע בחוק על עבירה כזו הוא מאסר של תשע שנים. על קיום פעילות כלכלית עם גורם מוכרז נקבעה ענישה של שלוש שנות מאסר.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית, תשע"ח-2018, באתר www.nevo.co.il
2. ↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2013-03-11
3. ↑  אריק בנדר, ‏הצעת החוק של זועבי וזחאלקה: להטיל פיקוח בינלאומי על הכור בדימונה, באתר מעריב אונליין, 4 ביולי 2018
4. 1 2  ועדת החוץ והביטחון אישרה את הצעת החוק למניעת הפצה ומימון של נשק השמדה המונית לקריאות שניה ושלישית, באתר חדשות הכנסת
5. ↑  שחר אילן, קשרים כלכליים עם 140 גופים מצפון קוריאה ואיראן יהפכו לעבירה פלילית, באתר כלכליסט, 1 במרץ 2018
6. ↑  מליאת הכנסת אישרה בקריאה ראשונה את הצעת חוק למניעת הפצה ומימון של נשק להשמדה המונית או של אמצעים לנשיאתו, התשע"ח-2018, באתר משרד המשפטים - הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור
פירוש נוסף ערך זה עוסק באב בית דין ירושלים. אם התכוונתם למוזיקאי, ראו יוסי בבליקי.
הרב **יוסף בבליקי** (ה'תרס"ח, 1907/1908 -, כ"ג באייר ה'תשמ"ג, 6 במאי 1983) היה רב ודיין ישראלי, כיהן כאב בית הדין האזורי בתל אביב ובירושלים ור"מ בישיבת פורת יוסף.

תולדות חייו
-----------

נולד בשנת ה'תרס"ח בחצר שטרויס בירושלים לדניאל ושרה. בצעירותו למד מפי חכמי ירושלים הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב אריה לייב ברוידא והרב שלמה אליעזר אלפנדרי, שאליו היה מקורב מאד. היה מראשוני התלמידים בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטייה. נסמך לרבנות מהרב הראשי בן ציון מאיר חי עוזיאל. בהדרכת הרב עטייה, התמקד בלימוד ענייני המקדש והקרבנות. נשא את אסתר, בתו של הדרשן והמקובל רבי משה מונשרוף. בשנת ה'תרצ"ה התמנה לר"מ בישיבת פורת יוסף, ובין תלמידיו שם היו הרבנים מרדכי אליהו, בן ציון אבא שאול, שלמה בן שמעון, אליהו שרים, משה טופיק ועוד. בין השאר לימד ב"כיתת קודשים" שעסקו בה בלימוד סדר קודשים.

בשנת ה'תשי"א (1950) התמנה לדיין בבית הדין הרבני בתל אביב, מבלי שנבחן, וזאת לאחר שהרב יוסף שלום אלישיב, שהיה בקשרי ידידות וחברותא עמו, המליץ עליו לרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג. בשנת ה'תשט"ו התמנה לאב בית דין תל אביב. ישב בהרכב הראשון שדן בשאלת ממזרותם של האחים חנוך ומרים לנגר, והתנגד לפסק הדין של הרב שלמה גורן ובית דינו שהתירו את האחים ממזרותם. בשנת 1965 עבר לכהן כאב"ד ירושלים, במקומו של הרב סלמן חוגי עבודי שקודם לבית הדין הרבני הגדול.

נפטר ביום שישי, כ"ג באייר ה'תשמ"ג, 6 במאי 1983, ונקבר בהר המנוחות.

מפסקיו
------

* מחלת נפש הינה עילה לכפית גט.

קישורים חיצוניים
----------------

* קברו, באתר BillionGraves .

הערות שוליים
------------

1. ↑  מ. פאר, **קרטב לשער השמים**, יתד נאמן מוסף שבת קודש, פרשת במדבר ה'תש"ן, עמ' 6.
2. ↑  הרב שלמה גורן, פסק הדין בענין האחת והאחות, ירושלים תשל"ג, עמ' 819-848
3. ↑  נח זבולוני, הושלם שיבוץ דיינים חדשים, חרות, 17 במאי 1965.
4. ↑  פסקי דין של בתי הדין הרבניים חלק א עמ' 5-15
**חוק גיל הנישואין, תש"י-1950** הוא חוק שנחקק על ידי הכנסת הראשונה בשנת 1950 במטרה למנוע נישואי בוסר בישראל, כאשר הנער או הנערה הם בגיל צעיר ואינם בשלים עדיין לקבל החלטה שתשפיע על מהלך חייהם. החוק קבע כי גיל הנישואים המינימלי יעמוד על גיל 17 שנים, ובדצמבר 2013 הועלה גיל הנישואים ל-18 שנים.

החוק ומטרותיו
-------------

החוק קובע איסור נישואים מתחת לגיל 18. החוק נועד למנוע נישואים בגיל צעיר כאשר הנערים אינם מוכנים לקבל החלטה נכונה שתשפיע על עתידם. מטרה נוספת, למנוע נישואים מאילוץ. החוק נועד למנוע את תופעת השידוכים של נערים ונערות בציבור החרדי והערבי שעדיין לא סיימו את לימודיהם ונישאים בכפייה.

היסטוריה חקיקתית
----------------

החוק המקורי, שאושר בכנסת ב-1 באוגוסט 1950, אסר לשאת ולהשיא נערה שטרם מלאו לה 17 שנים. החוק לא הגביל נישואים של נער.

בשנת 1960 תוקן החוק ונוסף לו סעיף 5 שקבע שבית משפט מחוזי רשאי להתיר נישואי נערה בשני מצבים:

* אם היא ילדה או הרתה לאיש אשר לו ברצונה להינשא.
* אם מלאו לנערה 16 שנים ולדעת בית המשפט קיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות מתן היתר זה.

בשנת 1995, עם חקיקת חוק בית המשפט לענייני משפחה, הועברה סמכות זו לבית משפט לענייני משפחה.

בשנת 1998 תוקן החוק, וההגבלה שחלה על נישואי נערה נקבעה גם לנישואי נער. בדומה לסמכות שניתנה לבית המשפט להתיר נישואי נערה, ניתנה סמכות דומה להתרת נישואי נער.

הצעה להעלאת גיל הנישואים ל-18 באה בעקבות מחקרים שהצביעו על אחוזי גירושים גבוהים, מקרי אלימות וקשיים כלכליים. במקרים רבים ובחברות מסוימות, הנישואים נכפים על הנערות שנתפסו כרכוש המועבר מאב המשפחה לחתן המיועד. גם אם נישואי הקטינים נעשים בהסכמתם, דבר זה פוגע ביכולתם לרכוש השכלה ולהתמקצע. הצעת החוק להעלאת גיל הנישואים נוסחה כבר ב-2004 ובשנים האחרונות ניסו אחדים מחברי הכנסת לקדם את ההצעה. הצעה זו נדחתה עקב הלחצים שהפעילו נציגי הציבור החרדי, גם הממשלה סירבה לתמוך בחוק זה, בניגוד לעמדת משרד החינוך. המתנגדים העיקריים לחוק זה היו חברי הכנסת החרדים שטענו שהחוק החדש יפגע בזכויות של הציבור החרדי. בשנת 2013 תוקן החוק, וגיל הנישואים הועלה בו ל-18 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

 חוק גיל הנישואין, בספר החוקים הפתוח  

 היסטוריית החקיקה של חוק גיל הנישואין, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת

* יאיר אטינגר, יהונתן ליס, סעיף בחוק יתיר לילדי אדמו"רים להינשא לפני גיל 18, באתר הארץ, 5 במרץ 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  בתחילה הועלו שתי הצעות נפרדות, ממשלתית ופרטית ולאחר מכן הן אוחדו
2. 1 2  יהונתן ליס, הכנסת אישרה: גיל הנישואים בישראל יעלה מ-17 ל-18, באתר הארץ, ‏4 בנובמבר 2013
3. 1 2  יהונתן ליס, הממשלה הכריעה להעלות את גיל הנישואין בשנה, באתר הארץ, ‏4 במרץ 2012
4. ↑  חוק גיל הנישואין, התש"י-1950, ס"ח 57 מ-9 באוגוסט 1950
5. ↑  חוק גיל הנישואין (תיקון), התש"ך-1960, ס"ח 313 מ-31 ביולי 1960
6. ↑  חוק בית המשפט לענייני משפחה, התשנ"ה-1995, ס"ח 1537 מ-7 באוגוסט 1995
7. ↑  חוק גיל הנישואין (תיקון מס' 4), התשנ"ח-1998, ס"ח 1683 מ-5 באוגוסט 1998
8. ↑  רינה פוליטי, העלאת גיל הנישואין ל-18: בעד או נגד?, באתר משפטי zap, ‏5 במרץ 2012
9. ↑  חוק גיל הנישואין (תיקון מס' 6), התשע"ד-2013, ס"ח 2416 מ-2 בדצמבר 2013  
מורן אזולאי, החלטה היסטורית: גיל הנישואים עלה ל-18, באתר ynet, 4 בנובמבר 2013
במתמטיקה, **השערה** היא טענה שהועלתה על ידי מתמטיקאי שמאמינים כי היא נכונה בעקבות ראיות תומכות ראשוניות, אבל עבורן לא נמצאה עדיין הוכחה או הפרכה. ישנן השערות רבות שנותרו לא פתורות במשך עשרות ואף מאות שנים, כמו השערת רימן (שניתנה בשנת 1859) או המשפט האחרון של פרמה (שנוסחה ב-1637 והייתה השערה עד להוכחתה ב-1995 על ידי אנדרו ויילס). שתי ההשערות האלה, ועוד רבות אחרות, הן דוגמאות להשערות שעיצבו את ההיסטוריה של מתמטיקה בכך שתחומים מתמטיים חדשים פותחו במטרה להוכיח אותן.

לא כל השערה ניתנת להוכחה או הפרכה: דוגמה מפורסמת לכך היא השערת הרצף, הבעיה הראשונה ברשימת 23 הבעיות של הילברט. המתמטיקאים קורט גדל ופול כהן הוכיחו שלא ניתן להפריך או להוכיח את השערת הרצף (בהתאמה), מה שהופך אותה לבלתי תלויה באקסיומות של המתמטיקה. יתר מכך, משפט האי-שלמות הראשון של גדל טוען כי גם אם נרחיב את מערכת האקסיומות שלנו להכיל כמה השערות בלתי תלויות, תמיד תהיה השערה שאינה ניתנת להוכחה או להפרכה (ולמעשה אף ניתן לבנות אותה באמצעות אלגוריתם)

במהלך השנים שבהן ההשערה קיימת ללא הוכחה, היחס אליה מתבסס על אמונה, מושג שזר לעולמה של המתמטיקה, אך אינו זר לעולמם של המתמטיקאים, שגם הם עשויים בשר ודם. האמונה בנכונותה של השערה מסוימת, יחד עם חוסר האונים להוכיחה, גורמת למתמטיקאים לפתח תאוריות המתבססות על אמונה זו, תוך ידיעה ברורה שכל ההוכחות הנשענות על ההשערה עלולות להתברר כלא נכונות ברגע שבו תופרך ההשערה. מאידך, כל ההוכחות הנשענות על ההשערה יהפכו למתמטיקה מוצקה ברגע שתוכח ההשערה.

דוגמאות חשובות
--------------

### המשפט האחרון של פרמה

 ערך מורחב – **המשפט האחרון של פרמה**  

בתורת המספרים, המשפט האחרון של פרמה (או השערת פרמה, בטקטסים ישנים) קובע כי לא קיימים שלמים חיוביים a,b,c המקיימים a^n+b^n=c^n עבור {\displaystyle n>2} כלשהו. 

פייר דה פרמה ניסח את המשפט לראשונה ב-1637 בשולי עותק של הספר אריתמטיקה, בהם כתב "גיליתי הוכחה נפלאה למשפט זה, אבל שוליים אלו צרים מלהכילה". ההוכחה המוצלחת הראשונה ניתנה ב-1994 על ידי אנדרו ויילס ופורסמה רשמית ב-1995, אחרי 358 שנים של מאמץ מתמטי. הבעיה הפתוחה הריצה את ההתפתחות של תורת המספרים האלגברית במאה ה-19, ואת ההוכחה של משפט המודולריות במאה ה-20.

ראו גם
------

* בעיות פתוחות במתמטיקה. בעיות שהיו בגדר השערות במשך מאות שנים אך כעת כבר יש להן הוכחה, וכן השערות שעדיין לא נמצאה להן הוכחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* השערה, באתר MathWorld (באנגלית)
**דְרָאגוֹמִיר יוֹבָאנוֹבִיץ'** (בסרבית קירילית: **Драгомир Јовановић**, בסרבו-קרואטית: **Dragomir Jovanović**;‏ 27 ביולי 1902, פוז'ארוואץ, ממלכת סרביה-17 ביולי 1946, בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה) היה פוליטיקאי סרבי, משתף פעולה עם הנאצים, אשר כיהן כמפקד משטרת ביטחון הפנים, ובהמשך כראש עיריית בלגרד הממונה מטעם ממשלת הבובות של מילאן נדיץ' (ממשלת ההצלה הלאומית). לאחר מלחמת העולם השנייה, נשפט, הורשע והוצא להורג.

קורות חייו
----------

דראגומיר יובאנוביץ' נולד בפוז'ארוואץ. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 הגיע לבלגרד, גויס למשטרה המקומית ובהמשך מונה למפקד המשטרה. לאורך שנות כהונתו כמפקד משטרת בלגרד, עמד יובאנוביץ' בקשרים אישיים עם היינריך הימלר וריינהרד היידריך והחל מ-1937 נועד עימם מספר פעמים. ככל הנראה היה חפרפרת של הגרמנים. קשריו הטובים עם הגרמנים סייעו לו בהמשך בקבלת מינויים לתפקידים ביצועיים.

לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון ממשלת הבובות של הגנרל מילאן נדיץ' עמד יובאנוביץ' בראש הפעילות האנטי-יהודית מטעם ממשלת נדיץ' ומונה לממונה על ביטחון הפנים. הוא ניהול את מבצע התיעוד והרישום של יהודי בלגרד ונכסיהם, לקראת שילוחם לעבודות כפייה והחרמת רכושם. בהמשך, מונה לראש עיריית בלגרד. יובאנוביץ' מונה לאחראי על הקמת מחנה הריכוז באנייצה והוא מינה את סווטוזאר וויקוביץ' למפקדו הראשון. יובאנוביץ' פרסם באופן תדיר בעיתוני בלגרד, צווי התייצבות לצורך רישום לכל יהודי העיר כולל נתינים זרים.

במקביל לכהונתו בממשלת ההצלה הלאומית תמך ומימן בסתר את הצ'טניקים. הוא רקם קשרים אישיים עם מנהיג התנועה דראז'ה מיכאילוביץ' וסייע לכוחותיו גם בהברחת נשק. בשלהי 1944, כאשר כוחות הפרטיזנים של טיטו נעו לעבר בלגרד במטרה לשחרר אותה מהכיבוש הגרמני, נמלטו נציגי "ממשלת ההצלה הלאומית" ובכלל זה דראגומיר יובאנוביץ' מבלגרד. במאי 1945 הגיע לאוסטריה, ניסה להבריח את הגבול לשווייץ, אך נלכד על ידי כוחות צרפתיים סמוך לעיר ברגנץ. בהמשך, הוסגר ליוגוסלביה והועמד לדין בעוון שיתוף פעולה עם הנאצים ופשעים נגד העם היוגוסלבי. הוא הורשע וב-17 ביולי 1946 הוצא להורג על ידי כיתת יורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Dragi Jovanović: Kako je kralj Aleksandar skovao zaveru da dođe na presto, באתר arhiva.nedeljnik.rs (בסרבית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Government of National Salvation, באתר vojska.net (באנגלית).
2. ↑  ג'ני לבל, **עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 286, 291-290, 302, 321.
3. ↑  מנחם שלח (עורך), **תולדות השואה - יוגוסלביה**, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1990, עמודים 52-50.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1201584280
* ISNI: 0000 0000 2420 1035
* LCCN: n85354381
* VIAF: 11307703
* WorldCat: lccn-n85354381

 |
מערך המבנים של מנזר ובית סוהר וקרשט ב-1987, לפני הריסתם
**מנזר וֶקֶרֶשט** (ברומנית: **Mănăstirea Văcărești**), הידוע גם כ"בית סוהר וקרשט", היה מערך מבנים בסגנון ברנקובנסק, בבוקרשט, רומניה.

המנזר והמבנים הנלווים נבנו בשנים 1716 - 1736 על ידי השליט של נסיכות ולאכיה באותן שנים, ניקולאה מברוקורדט. מברוקורדט ייעד את המקום להיות משכן תפילה ומעון נסיכותי. הבנייה נפסקה באמצע בגלל חטיפתו של מברוקורדט וחודשה כעבור שנים, כאשר שב מברוקורדט לכס השלטון. במגפת הדבר של 1730 מת גם מברוקורדט ונקבר באתר של כנסיית המנזר.

מברוקורדט, שהיה חובב תרבות, הקים במקום בית ספר בשפה היוונית, בית דפוס וספרייה, שבימיו הייתה מהגדולות והעשירות באירופה, שכללה יצירות של 237 מחברים. קונסטנטין מברוקורדט, בנו ויורשו של ניקולאה, הוסיף ב-1936 קפלה בעלת מבנה ארכיטקטוני מפואר בצלע המזרחית.

ב-1848, לאחר דיכוי המהפכה בבוקרשט, נכלאו במנזר וקרשט חלק ממשתתפי המהפכה ולשם כליאתם נעשו התאמות במבנים. ב-1864, לאחר מרידות האיכרים, נכלאו במנזר המשתתפים במרידות. במהלך השנים נכלאו בכלא וקרשט אישים רבים, חלקם מפורסמים, דוגמת: ליביו רבראנו, טודור ארגזי, יואן סלאביץ' וקורנליו זליה קודריאנו ושותפיו למזימות הרצח.

במהלך הזמן המבנים נזנחו ומצבם התדרדר וב-1985 התקבלה החלטה לפרק אותם ולפנות את השטח לבניית מבנים חדשים. קמה התנגדות לפירוק, בעיקר בגלל הערך ההיסטורי והאמנותי, אך החלטה נשארה בעינה וב-1986 התחיל הפירוק. לאחר המהפכה הרומנית ב-1989 נפסק פינוי השטח וכל התוכניות נעצרו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנזר וקרשט** בוויקישיתוף
* Manastirea Vacaresti (ברומנית)
**פיוטר סוקולוב** (ברוסית: **Пётр Сóколов**;‏ 1791 – 15 באוגוסט 1848) היה צייר אקוורל רוסי. הוא היה אביהם של הציירים פיוטר סוקולוב, פאבל סוקולוב ואלכסנדר סוקולוב.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

סוקולוב נולד במוסקבה, ובין השנים 1800 עד 1809 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות שם למד עם אלכסיי יגורוב ו-ואסילי שבייב. ששניהם היו אמנים מפורסמים ומוערכים מאוד. בשנת 1809 צייר סוקולוב את "אנדרומדה אבלה על הקטור", וקיבל מדליית זהב קטנה וכן את התואר "אמן". כחלק מההטבות של האקדמיה, לסטודנטים שזכו במדליית הזהב הגדולה זהייתה מלגה לצאת לאירופה כדי לשפר את השכלתם. סוקולוב רצה להמשיך את לימודיו באיטליה, ולכן נשאר בבית הספר שנה נוספת והשתתף שוב בתחרות, אך הוא לא הצליח להשיג מטרה זו.

### קריירה

סוקולוב צייר דיוקנאות - החל באמנים אחרים וכלה בותיקי המלחמה הנפוליונית של 1812. בין אותם אנשים נכללו גם אנשים כמו אלכסנדר פושקין ו-וסילי ז'וקובסקי, שהיו משוררים רוסים מפורסמים. בנוסף, סוקולוב קיבל עבודות רבות מאנשי החברה הגבוהה. לדוגמה, האמן הוזמן על ידי המשפחה הקיסרית לארמון אניצ'קוב שם צייר דיוקן של אלכסנדר בנו בן השלוש של ניקולאי הראשון.

כמה מהמצוירים של סוקולוב ביקשו ממנו לציירם שוב. אחת הנשים שצוירו שלוש פעמים הייתה יקטרינה פבלובנה באקונינה. היא צוירה בשנים 1816, 1828 ו-1834. הדיוקן הראשון שלה שנעשה בעיפרון, היא מתוארת כגברת צעירה. בעבודת האקוורל של 1828 הצליחה סוקולוב להעביר את התכונות שהיו רצויות ומושכות מבחינה חברתית באותה תקופה בדיוקן שלה. באשר לדיוקן משנת 1834, ניתן לראות בקלות כיצד תיאר סוקולוב את באקונינה כאישה נשואה.

במהלך חייו הוא יצר למעלה מ-500 יצירות אמנות, ולא רק שהן נמצאות באוספים פרטיים, מכיוון שהן בעלות ערך רב, אלא גם במוזיאונים ממשלתיים כמו המוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית ועוד רבים אחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיוטר סוקולוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nikolai Aleksandrovich Sablukov [sablunikol003074], Electronic Enlightenment Biographical Dictionary, ‏2000
2. ↑  Kenneth, Pyotr Fyodorovich Sokolov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
3. ↑  Третьяковская галерея, Третьяковская галерея
4. ↑  Петр Федорович Соколов - акварели (1791-1848). "Эпохи верное зерцало". (П.Ф.Соколов - мастер акварельного портрета пушкинской эпохи), nasledie-rus.ru
5. ↑  Петр Федорович Алешкин, М. В. Ломоносов — историк, **Znanie. Ponimanie. Umenie**, 2016-10-14 doi: 10.17805/zpu.2016.3.30

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122673646
* ISNI: 0000 0000 6684 619X
* KulturNav: e75c28cc-bd28-4481-a7fa-ca136544c513
* SUDOC: 168388650
* ULAN: 500120924
* VIAF: 79468966
* WorldCat: viaf-79468966

 |
**מרקוס ליקיניוס קראסוס הצעיר**, שהיה ידוע גם בכינויים "החסכן" ו"העשיר", היה נכדו של קראסוס חבר הטריומווירט הראשון, שנהרג בחרן במסעו נגד הפרתים. הוא נולד בשנת 60 לפנה"ס והיה למצביא רומי. כמו רבים מן האצולה, החליף קראסוס מחנות מספר פעמים במהלך מלחמות האזרחים הרומיות, והצטרף למחנה אוקטוויאנוס (לפני קרב אקטיום). בשנת 30 כיהן קראסוס כקונסול לצידו של אוקטוויאנוס, אך הוא ידוע בעיקר בהצלחותיו הצבאיות שלא זיכו אותו בעיטורים שהיו נהוגים באותה עת.

פעילותו הצבאית
--------------

קראסוס הצעיר היה מצביא רומי אשר לחם בראשית מלחמות האזרחים הרומיות במחנות סקסטוס פומפיוס ומרקוס אנטוניוס (החל משנת 36 לפנה"ס). לאחר שחבר לאוקטוויאנוס ומונה לקונסול לצידו, יצא קראסוס בקיץ שנת 30 לפנה"ס, לפני סיום כהונתו כקונסול, נגד הבסטרנים, בני שבט גרמאני שישבו מעבר לגבולות הפרובינקיה מקדוניה ואיימו לפלוש לאימפריה. קראסוס יצא נגדם עם כוח צבאי, ובתחילה הניס אותם לאחור מבלי להילחם בהם כלל. הוא רדף אחריהם במנוסתם למואסיה והבסטרנים שלחו אליו שליחים במטרה לפייסו, וטענו כי טרם עשו לרומאים דבר-מה שיצדיק את רדיפתו. קראסוס עיכב את השליחים במחנהו בטענה שיתן להם את תשובתו ביום המחרת, ואירח אותם ביד נדיבה באוכל ובמשקאות. לאחר שהשתכרו למד מהם את תוכניתם. כך הצליח בעזרת תחבולות להפילם במלכודת ולערוך בהם טבח גדול ליד אחד מיובלי הדנובה. במהלך הקרב הרג קראסוס במו-ידיו את מלך הבסטרנים. הוא לא שב מיד לרומא ובשנת 29 המשיך קראסוס בפעולות דיכוי אויבי רומא במחוז מואסיה ובניהם גם התראקים שהתנכלו לו ברדיפתו אחר הבסטרנים.

אותות ועיטורים
--------------

לאחר ניצחונו, הסנאט העניק לקראסוס ואוקטוויאנוס את הכבוד הגדול של עריכת טריומף כבר בחורף שלסוף שנת 29 לפנה"ס. אוקטווינוס ויתר על השתתפות בטריומף, על אף שכבוד זה היה שיא הקריירה שאזרח רומי היה יכול לקוות לו. תהילת הטריומף נמשכה לאורך כל חייו של האזרח ואף יורשיו נהנו מפירותיה. ברומא תהילה צבאית הייתה ונשארה, לאורך כל ההיסטוריה, מרכיב חשוב ביותר של כוח פוליטי. עריכת תהלוכת הניצחון ברומא לא הייתה רק ציון והוקרה על השירותים הגדולים של המצביא המנצח, אלא הרבה מעבר לכך. במהלך התהלוכה המצביא היה מקושט וכמעט מחופש לאל. הוא שימש כנציג של האל מארס ואפילו כהתגלמותו. 

עם זאת, לאחר ששב לרומא, לא הסתפק קראסוס בטריומף, אלא דרש גם כבוד נוסף של ספוליה אופימה המוענק למצביא רומי שהצליח תוך כדי קרב להרוג במו ידיו את מנהיג האויב. כבוד זה הוענק קודם לכן רק 3 פעמים בכל תולדות רומא. דרישתו של קראסוס, בנוסף לטריומף שכבר הוענק לו, קוממה את אוקטוויאנוס. הנימוק לפסילת התואר היה שהספוליה אופימה הוענקה רק למפקד העליון של הכח הצבאי ובמקרה המדובר היה אוגוסטוס המפקד, וקראסוס היה רק בחזקת שליח (legatus). תקרית זו הייתה אחד מביטויי השינוי שחל במעמדה של האריסטוקרטיה ברומא עם כינון הפרינקיפט. גם התואר "אימפרטור" שהיה נהוג לתת לאזרח רומי אשר כובד בטיורמף לא חל על קראסוס. ערכם של ניצחונותיו הוקטן ככל הנראה מפאת חששות של אוקטוויאנוס שהיוקרה שיקבל קראסוס תפגע במעמדו.

תארים ותפקידים נוספים
---------------------

פרוקונסול של מקדוניה ואכאיה

לקריאה נוספת
------------

* צבי יעבץ, **אוגוסטוס: ניצחונה של מתינות** (ת"א: דביר), 1988, עמ' 37-38.
* קסיוס דיו. ההיסטוריה של רומא

הערות שוליים
------------

1. ↑  קסיוס דיו, 51.4,3.
2. ↑  קסיוס דיו, 51,24,3
3. ↑  קסיוס דיו, 51.23.2-5
4. ↑  קסיוס דיו 51,25,2
**יורי צ'ולקוביץ' אוגאנסיאן** (ברוסית: **Юрий Цолакович Оганесян**; נולד ב-14 באפריל 1933) הוא פיזיקאי גרעין רוסי בכיר במכון המאוחד למחקר גרעיני שבדובנה העוסק במחקר היסודות הטרנס-אורניים. הוביל את צוותו לגילוי רבים מהם ולאישוש קיומם של אחרים, אשר התגלו על ידי מכוני מחקר אחרים. יו"ר המועצה המדעית של ממשלת רוסיה ליישום פיזיקה גרעינית, חבר האקדמיה הרוסית למדעים - המחלקה לפיזיקה גרעינית, פרופסור באוניברסיטת פייר ומארי קירי ועמית במכון המחקר RIKEN ביפן. בעל עיטור הדגל האדום של העמל, עיטור אות הכבוד ופרס הפדרציה הרוסית (2010).

תולדות חייו
-----------

נולד בעיר רוסטוב על הדון להורים ממוצא ארמני. בשנת 1956 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסה במכון להנדסה פיזית במוסקבה (היום האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני). בשנת 1958 התקבל למכון לאנרגיה אטומית והחל לעבוד יחד עם גאורגי פליורוב במאיץ חלקיקים נסיוני במסגרת המרוץ לגילוי יסודות כבדים חדשים לשם הוכחה ניסיונית לקיומו של "אי של יציבות". הוא סיים לימודי דוקטור למדעים בפיזיקה גרעינית בשנת 1970. בשנת 1974 עמד מאחורי גילוי סוג חדש של תגובות גרעיניות של גרעינים מסיביים, תהליך בו נעשה שימוש נרחב במעבדות שונות ברחבי העולם לסינתזה של אלמנטים חדשים עד 112=z.

יחד עם צוותו גילה כמה מהיסודות הטרנס-אורניים, בהם ניהוניום (113), פלרוביום (114), מוסקוביום (115), ליברמוריום (116), טנסין (117) ואוגאנסון (118), הנקרא על שמו מנובמבר 2016. כמו כן השתתף באישוש גילוי היסודות האסיום (108) ומייטנריום (109) והיה שותף לגילוי היסודות דובניום (105) ובוהריום (107).

בכנס האגודה האמריקנית לכימיה ב-2008 הציע שאי היציבות הבא צריך להמצא בגרעין בעל 164 פרוטונים (ו-318 נייטרונים, "מספר קסם" הבא, כלומר האיזוטופ התאורטי 482Uhq)‏.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורי אוגאנסיאן** בוויקישיתוף
* פרופיל באתר מכון המאוחד למחקר גרעיני (אורכב 12.08.2016 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  IUPAC מכריז על ארבעת השמות ניהוניום, מוסקוביום, טנסין, אוגאנסון מתאריך 8 ביוני 2016
2. ↑  Nuclear scientists eye future landfall on a second 'island of stability'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007325413205171
* BIBSYS: 90028747
* ISNI: 0000 0001 1783 1132
* LCCN: n96016867
* ORCID: 0000-0002-0675-1505
* SUDOC: 080649033
* VIAF: 161854730
* WorldCat: lccn-n96016867

 |
**שרה פריש** (נולדה בשנת 1948), שופטת בית משפט השלום פתח תקווה בדימוס. ממקימי המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט בהוד השרון, כיום[דרושה הבהרה] היא עובדת במשרד עורכי הדין "פריש, שפרבר, ריינהרץ ושות' ". עו"ד פריש משמשת בתפקידים ציבוריים רבים ומגוונים.

ביוגרפיה
--------

פריש נולדה בישראל בשנת 1948. בשנת 1966 סיימה את הלימודים התיכוניים בבית ספר צייטלין. היא למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב וב-1971 סיימה אותם. בשנים 1972–1980 עבדה בפרקליטות מחוז המרכז, כעורכת דין והתקדמה לדרגת סגנית בכירה ראשונה לפרקליט המחוז.

בסוף שנת 1980, כאשר הייתה בת 32, נבחרה לשופטת על ידי הוועדה לבחירת שופטים, ובכך הייתה לאשה הצעירה ביותר בישראל שמונתה לשופטת. דבר מינויה עורר דיון על רקע העובדה שלא שירתה בצה"ל ולא עשתה שירות לאומי, וכך הצליחה לצבור את עשר שנות הותק הנדרשות למינוי לשופטת בגיל כה צעיר. בינואר 1981 הושבעה לשופטת בבית המשפט השלום בפתח תקווה.

ב-31 בדצמבר 1994 פרשה מתפקידה כשופטת. עם פרישתה מכס השיפוט ועד שנת 2004 כיהנה כנשיאת מכללת שערי משפט, ובמקביל הקימה את משרד עורכי הדין יחד עם שותפה, עו"ד אהרון שפרבר.
במשך למעלה מ-20 שנה שימשה עו"ד פריש מרצה בתחום המשפט הפלילי, המשפט המבוים ורשלנות רפואית באוניברסיטת בר-אילן ובמכללת שערי משפט.

בשנת 1998 מונתה לעמוד בראש ועדת המוניות של משרד התחבורה, ובהמשך הודחה מתפקיד זה על ידי שר התחבורה, מאיר שטרית.

כיהנה בדירקטוריונים של הקרן החדשה לירושלים, רשות שדות התעופה, רפאל ותש"ן והייתה חברה בוועדות איתור אחדות.

ב-12 באוגוסט 2019 הודיע מבקר המדינה מתניהו אנגלמן על מינויה של פריש לעמוד בראשות ועדת ההיתרים. שבוע לאחר מכן הודיעה פריש כי היא מוותרת על התפקיד נוכח הביקורת על מינויה והפיכת הוועדה ל"כדור משחק במגרש הפוליטי".

קישורים חיצוניים
----------------

* שרה פריש, באתר הרשות השופטת
* עו"ד (שופטת בדימוס) שרה פריש, באתר של פריש, שפרבר, ריינהרץ ושות' - משרד עורכי דין
* מארק שון, שרה פריש: "מי שגובה 800 דולר לשעה - לא בורר טוב יותר", באתר כלכליסט, 23 בפברואר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך כתבה באתר כלכליסט
2. ↑  איה אורנשטיין, מדוע השופטת לא שרתה בצבא, מעריב, 21 בדצמבר 1980
3. ↑  החשוד בארגון חטיפת הילד, מעריב, 10 באוגוסט 1973
4. ↑  כתבי אישום על הריגה נגד מנהלי "בית טינה", דבר, 11 בספטמבר 1978
5. ↑  מרדכי אלקן, קצינת משטרה פרצה בבכי בחקירתה - והשופט יעץ לתביעה להביא פחות עדים, מעריב, 2 בינואר 1979
6. ↑  שרה פריש, באתר הרשות השופטת
7. ↑  שין נגד שין, דבר, 17 בדצמבר 1980
8. ↑  תגובות על מינוי שופטת, מעריב, 28 בדצמבר 1980
9. ↑  הושבעו שופטים, דבר, 13 בינואר 1981
10. ↑  הודעה על גמר כהונתו של שופט, ילקוט הפרסומים 4285, התשנ"ה, 23 בפברואר 1995, עמ' 2166
11. ↑  אביעד גליקמן, סערת מינויי המבקר: העבר הבעייתי של יו"ר ועדת ההיתרים החדשה, באתר חדשות 13, 13 באוגוסט 2019
12. ↑  הדס מגן, ‏סדר מקוצר, באתר גלובס, 13 באפריל 2004
13. ↑  אתר למנויים בלבד רויטל חובל, פחות משפטנים, יותר תומכי ליכוד: מבקר המדינה הודיע על מהפכה בוועדת ההיתרים, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2019
14. ↑  רויטל חובל, יו"ר ועדת ההיתרים החדשה פורשת: "הוועדה הפכה לכדור משחק במגרש הפוליטי", באתר הארץ, 19 באוגוסט 2019
**ג'ון הייטן** (באנגלית: **John E. Hyten**) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, בתפקידו האחרון כיהן כסגן יושב ראש המטות המשולבים.

ביוגרפיה
--------

הייטן נולד בהאנטסוויל שבאלבמה. למד הנדסה באוניברסיטת הרווארד במסגרת מלגה מתוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1981 סיים את לימודיו והתגייס לחיל האוויר. שירת כקצין הנדסה בבסיס חיל האוויר גונתר (כיום בסיס מקסוול), ראש ענף פיתוח תוכנה וראש יחידת הרכש בבסיס הלוויינים של חיל האוויר בלוס אנג'לס. מילא תפקידי מטה במשרד מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית, בפיקוד החלל של ארצות הברית, במטה חיל האוויר ובמטות המשולבים. 

בשנים 1996–1998 פיקד על טייסת מבצעי החלל 6 המפעילה לווייני מזג אוויר. ביולי 2004 מונה למפקד להק החלל 595, בעת שעסקה בהכשרת כוח אדם לתחום הפעלת מערכות החלל ובניסויים מבצעים של מערכות חלל. בין אפריל 2005 למאי 2007 פיקד על כנף החלל 50, המפעילה לווייני תקשורת, לווייני GPS, לוויני מזג אוויר, לוויני ריגול ועוד. במסגרת זו הוצב במשך כחצי שנה בבסיס של מפקדת כוחות חיל האוויר של פיקוד מרכז של ארצות הברית במזרח התיכון. שימש ראש מחלקה בפיקוד החלל של חיל האוויר, באגף המבצעים במטה חיל האוויר ובמשרד מזכיר חיל האוויר. במאי 2012 מונה לסגן מפקד פיקוד החלל של חיל האוויר. 

באוגוסט 2014 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד החלל של חיל האוויר, בנובמבר 2016 מונה למפקד הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית במחלקת ההגנה. בנובמבר 2019 מונה לסגן יושב ראש המטות המשולבים. הוא כיהן בתפקיד עד נובמבר 2021.

להייטן תואר שני בניהול מאוניברסיטת אובורן ותואר ראשון בהנדסה ומדע שימושי מאוניברסיטת הרווארד. הוא נשוי ללורה ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון הייטן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* 'The world is still a very dangerous place': Gen. Hyten takes helm of StratCom at a time of increasing global tensions, אומהה וורלד הרלד, 4 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרידה מג'ון היידן בטוויטר, 19 בנובמבר 2021
**האיחוד הלאומי של יוון** (ביוונית: **Εθνική Ένωσις Ελλάδος**) הייתה מפלגה פשיסיטית ואנטישמית שפעלה ביוון בשנים 1927 עד 1944.

היסטוריה
--------

האיחוד הלאומי (EEE), שנרשם כחברה לעזרה הדדית, הוקם על ידי סוחרים פליטים מאסיה הקטנה, בעיר סלוניקי שביוון. על פי חוקת הארגון, רק נוצרים יכלו להצטרף. חבריה התנגדו לאוכלוסייה היהודית המהותית בסלוניקי.

הוא הובל על ידי גאורגיוס קוסמידיס (Γιώργος Κοσμίδης), פקיד בנק.

מנהיגי המפלגה היו הנאשמים העיקריים במשפט שנערך לאחר "מהומת קמפבל" ב-29 ביוני 1931, בו תקפו אספסוף לאומנים יוונים את היישוב היהודי קמפבל בעיר. (נאשם משותף היה ניקולאוס ניקוס פרדיס (Νίκος Φαρδής), העורך הראשי של עיתון "מקדוניה").

ההערכות העמידו את כוח המפלגה בכ-7,000 חברים בשנת 1932; בשנת 1933 היו בו 3,000 חברים שצעדו לאתונה, בחיקוי לכאורה של צעדתו של בניטו מוסוליני ברומא בשנת 1922. עם זאת, המפלגה כשלה בבחירות בסלוניקי בשנת 1934, ובשנת 1935 המפלגה עמדה על סף פירוק כתוצאה מאי הסכמות פנימיות. המפלגה הושבה לתחייה על ידי שלטונות הכיבוש הגרמניים בשנת 1942, במהלך כיבוש יוון בידי מדינות הציר(אנ'); רבים מחברי ה-EEE הפכו למשתפי פעולה בולטים של הנאצים, ורבים נוספים הצטרפו לגדודי הביטחון וסייעו בזיהוי יהודי יוון. בשל המדים והארגון הצבאי שלה, המפלגה כונתה בדרך כלל "שלושת האפסילונים" (τα Τρία Εψιλον) או "הסטילהמטס" (οι Χαλυβδόκραν), ברמיזה לארגון הצבאי הגרמני "Der Stahlhelm" (קסדת הפלדה).

הערות שוליים
------------

1. ↑  Victor Roudometof, **Collective memory, national identity, and ethnic conflict : Greece, Bulgaria, and the Macedonian question**, Westport, Conn. : Praeger, 2002, מסת"ב 978-0-275-97648-4
השוואת גודלו של אאורפטור לאדם
יציקה בדמות גולגולת אאורפטור
**אֵאוֹרַפְּטוֹר** (שם מדעי: *Eoraptor*) הוא סוג דינוזאור, כנראה אחד הדינוזאורים הקדומים ביותר. אאורפטור היה דינוזאור בעל אגן דמוי לטאה שהילך על שתי רגליים. ידיו הקדמיות שימשו לתפיסת מזון והעניקו לו את שמו: "רפטור" – גנב, על שם ידיו, ו"אאו" – שחר, כלומר, "רפטור מוקדם". הוא חי בתור הטריאס, כ-231.4 מיליון שנה לפני זמננו, במערב גונדוונה באזור שהיום הוא צפון-מערב ארגנטינה. על מיונו הטקסונומי המדויק יש מחלוקת רבה: יש המחשיבים אותו לתרופוד קדום ואילו יש כאלה החושבים שהוא קרוב יותר לדמויי זאורופודים.[דרוש מקור] אפשרות נוספת היא שהוא קדום כל כך ולא שייך לאף אחת מתת-הסדרות הללו. שיניו היו הטרודונטיות, ומכך מסיקים הפלאונטולוגים שהיה כנראה אוכל-כול.

הוא נתגלה ב-1993 על ידי הפלאונטולוגים פול סרנו, קתרין פורסטר, ריימונד רוג'רס ואלפרדו מונטה. כיום ידועים מספר שלדים די שלמים שלו.

תיאור
-----

אאורפטור היה בעל גוף רזה, ואורכו היה בערך מטר אחד. משקלו היה כ-10 ק"ג. הוא הילך על שתי רגליו האחוריות, כאשר אצבעותיו ולא כף רגלו הן אלה שנגעו בקרקע, תכונה המאפיינת דינוזאורים. גפיו הקדמיות היו קצרות במחצית מגפיו האחריות והיוו ידיים ששימשו לתפיסת מזון. בכל יד היו 5 אצבעות, 3 מהן הסתיימו בטופר גדול. טפרים אלה על ידיו שימשו אותו לציד. אורך עצם הירך בהולוטייפ **PVSJ 512** של אאורפטור הוא 152 מ"מ, ואורך השוקה הוא 157 מ"מ, דבר המעיד כי היה אצן מהיר. עצם הכסל נתמכת על ידי שלוש חוליות, בניגוד להררזאורוס, דינוזאור קדום נוסף אך גדול יותר, בו עצם הכסל נתמכה רק על ידי שתי חוליות.

כאמור, הפלאונטולוגים מעריכים שאאורפטור היה אוכל-כול. הוא היה אצן מהיר, וכאשר תפס טרף בידיו הזריזות הוא השתמש בטפריו לקרוע אותו לגזרים. בניגוד לדינוזאורים טורפים מאוחרים יותר, הוא היה חסר מפרק החלקה בלסת התחתונה שלו, שתפקידה היה להחזיק טרף גדול. שיניו היו מגוונות (הטרודנטיות): רק חלק משיניו, בעיקר בלסת העליונה, היו מעוקלות ומשוננות, והיו לו שיניים דמויות כפית בלסת התחתונה, שאפיינו דמויי זאורופודים. לאאורפטור היו ארבע שיניים בלסת הקדמית העליונה (premaxilla) ו-18 שיניים בלסת (maxilla).

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרות הדינוזאורים!, פלאווורלד, מהפכת הדינוזאורים ובמשחק המחשב פארק היורה 3: בניית פארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאורפטור** בוויקישיתוף
* אאורפטור, באתר GBIF (באנגלית)
* Eoraptor במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Sereno, P.C. Forster, C.A. Rogers, R.R. and Moneta, A.M. (1993). Primitive dinosaur skeleton form Argentina and the early evolution of the Dinosauria. Nature 361, 64-66.
2. ↑  Langer, Max C. (2004). "Basal Saurischia". In Weishampel, David B.; Dodson, Peter; and Osmólska, Halszka (eds.). The Dinosauria (2nd ed.). Berkeley: University of California Press. pp. 25–46. מסת"ב 0-520-24209-2.
**משה קונסטנטין** (נולד ב-9 בספטמבר 1970) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי. ששיחק בעמדת הקשר והמגן.

קריירת משחק
-----------

קונסטנטין גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב. בגיל 19 עלה לקבוצה הבוגרת, ושימש בעיקר כשחקן ספסל. בעונת 1990–1991 הושאל לקבוצת מכבי רמת עמידר מהליגה הארצית. בתחילת העונה קונסטנטין שבר את ידו במהלך שירותו בצה"ל, ועקב כך נעדר חודשיים מהמגרשים. בהופעת הבכורה שלו השיגה הקבוצה את ניצחונה הראשון. בסיום העונה ירדה עמידר לליגה א' בעקבות נחיתות בהפרש השערים.

בעונת 1992–1993 חזר למכבי תל אביב, ושיחק עונה אחת, בה שימש בעיקר כשחקן מחליף. קונסטנטין שותף בחמישה משחקים בלבד ובסוף העונה זכה עם קבוצתו בגביע הטוטו. את עונת 1993–1994 התחיל במכבי תל אביב, והשתתף בשני משחקים במסגרת האינטרטוטו. בהמשך עבר לקבוצת צפרירים חולון בליגה הבכירה, בה שיחק בהרכב בעמדת המגן, וסיים את העונה במקום העשירי בטבלה. את עונת 1994–1995 התחיל בצפרירים חולון ובאצמע העונה הצטרף לקבוצת מכבי עירוני אשדוד כמחליף למגן אלון כהן שנפצע. בעירוני היה שחקן הרכב בתפקיד המגן הימני וירד איתה לליגה הארצית במחזור האחרון.

בהמשך שיחק קונסטנטין בליגות הנמוכות. בעונת 2006–2007 עוד הספיק להעפיל עם קבוצת הפועל אורתודוקסים יפו מליגה ג' לליגה ב'.

קריירת אימון
------------

בשנת 2004 התחיל קונסטנטין את קריירת האימון שלו במחלקת הנוער של צפרירים חולון. לאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הפועל ראשון לציון. לאחר מכן חזר למחלקה של צפרירים חולון ובשנת 2009 החל לאמן במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, בה אימן במשך 10 שנים.

קונסטנטין החל לאמן בעונת 2019–2020 את קבוצת הבוגרים של שמשון תל אביב מליגה ב', אך נפרד מהקבוצה לאחר שני מחזורים. בנובמבר 2019 למאמן קבוצת נערים א' של בית"ר תל אביב בת ים.

חיים אישיים
-----------

קונסטנטין נשוי לקארין ואב לשני בנים. בנו הוא הכדורגלן שי קונסטנטין. מאז שנת 1996 עובד בבנק דיסקונט.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* משה קונסטנטין, באתר "מכביפדיה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  בראל וקונסטנטין חתמו בעמידר, מעריב 23 באוגוסט 1990
2. ↑  הפועל: בונים תוכנית הצלה, מעריב 3 בספטמבר 1990
3. ↑  הראשון של עמידר. בשיניים, מעריב 4 בנובמבר 1990
4. ↑  אות ההגינות לקבוצת הנערים של בני יהודה, ynet אפריל 2016
5. ↑  משה קונסטנטין סיים את דרכו בשמשון ת"א, שלומי שלמה מועמד, גולר 15 בספטמבר 2019
**רן קדוש** (נולד ב-4 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ומשמש כיום כמאמן שוערים בהפועל חיפה.

קריירה
------

קדוש במדי הפועל חיפה, 2018
קדוש החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון. כשהיה בן 17 חתם על חוזה לחמש שנים במועדון, ובגיל 19 הפך לשוער הראשון של הקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה הלאומית. בעונת 2006/2007 הושאל להפועל רעננה ולאחר מכן שיחק גם בהפועל בני לוד. בקיץ 2007 הושאל להכח עמידר רמת גן, אך לאחר שני משחקים עם הקבוצה בגביע הטוטו הוא הצטרף לסקציה נס ציונה. בקיץ 2008 עזב את ישראל וחתם בברנט מהליגה הרביעית באנגליה, בה שימש כשוער שני.

לקראת עונת 2009/2010 חזר לישראל וחתם בבני יהודה תל אביב כשוער שני. ב-2 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 1–1. ב-2 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כאשר פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 2–3 למועדון ספורט אשדוד. במהלך גמר גביע המדינה נכנס כמחליף בדקה ה-52 לאחר שהשוער הראשון דלה איינוגבה הורחק. הוא לא הצליח למנוע את ההפסד 1–3 להפועל תל אביב, אך אחד המשחקים הזכורים בקריירה שלו היה כמה ימים לאחר מכן כאשר שימש כמחליפו של איינוגבה המורחק במשחק הליגה האחרון מול מכבי חיפה, כאשר הצליח להדוף פעם אחר פעם את נסיונותיהם של שחקני חיפה להבקיע שער נוסף מנת להבטיח אליפות. בסופו של דבר הסתיים המשחק בתיקו 1–1 והפועל תל אביב זכתה באליפות.

בקיץ 2011 חתם בהפועל חיפה, אך בששת המשחקים הראשונים של העונה הפסידה חיפה וקדוש הודח מההרכב. בקיץ 2012 הצטרף להפועל אסי גלבוע מליגה א', ובינואר 2013 חתם בסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. בעונת 2009/2010 חזר לשחק בליגה א', תחילה במכבי עירוני קריית מלאכי וכעבור חצי שנה חתם בבית"ר כפר סבא.

בקיץ 2014 חזר לליגת העל כאשר חתם בבני סכנין. ב-13 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–0 על הפועל באר שבע. עם פיטוריו של גיא לוי ומינויו של אלי כהן למאמן הפך לשוער הראשון של המועדון. בסך הכל שיחק שנתיים בבני סכנין, במהלכן התחרה על עמדת השוער הראשון של הקבוצה מול מחמוד קנדיל, וערך 39 הופעות בליגת העל.

ב-14 ביולי 2016 חתם בהפועל כפר סבא, ובעונת 2016/2017 שימש כשוער ראשון בקבוצה, אך בסופה ירד עמה לליגה הלאומית. ב-6 ביולי 2017 חזר לקדנציה נוספת בהפועל חיפה כשוער שני. ב-9 ביוני 2021 חזר לבני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית. ב-28 באוגוסט 2022 חזר להפועל חיפה.

ב-19 ביוני 2023 פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן השוערים של הפועל חיפה.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רן קדוש** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן קדוש חתם בבארנט האנגלית, באתר ONE‏, 21 באוגוסט 2008
2. ↑  שאול אדר, שוער שני, ליגה רביעית, ברקיע השביעי: הסיפור של רן קדוש, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2012
3. ↑  עדי סרדס, עכשיו זה רשמי: רן קדוש חתם בהפועל חיפה, באתר ynet, 7 ביולי 2011
4. ↑  אלון בן דוד, חוזר לשכונה: רן קדוש חתם בבני יהודה, באתר ספורט 1, 9 ביוני 2021
**דילון סנאן דה סילבה** (באנגלית: **Dillon Senan De Silva**; נולד ב-18 באפריל 2002 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן סרי לנקאי, המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת קווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת סרי לנקה.

קריירת מועדונים
---------------

דה סילבה שיחק במחלקות הנוער של טוטנהאם הוטספר ובארקינג. בשנת 2017 הצטרף למחלקת הנוער של קווינס פארק ריינג'רס.

קריירה בינלאומית
----------------

דה סילבה נולד באנגליה אך לאור מוצאו של משפחתו הוא יכול לייצג את סרי לנקה.

ב-5 ביוני 2021 ערך דה סילבה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרי לנקה, בהפסד 3-2 לנבחרת לבנון במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-4 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-2 לנבחרת נפאל במסגרת אליפות דרום אסיה 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  U23s in profile: Dillon De Silva באתר הרשמי של קווינס פארק ריינג'רס (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דילון דה סילבה"**.
**The Devil Put Dinosaurs Here** (בתרגום חופשי לעברית: "**השטן שם את הדינוזאורים כאן**") הוא אלבום האולפן החמישי של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס אשר יצא לשווקים לראשונה ב-28 במאי 2013 בארצות הברית. זהו האלבום השני של הלהקה בתקופת האיחוד שאחרי מותו של סולן הלהקה ליין סטאלי, אחרי האלבום שהוציאה 4 שנים לפני כן ששבר בצורת של 14 שנה ללא אלבומי אולפן מקוריים (שוחררו בתקופה זו רק אוספים). כמו כן זהו האלבום השני של הלהקה עם הסולן החדש ויליאם דובאל, אשר החליף את סטאלי.

האלבום נוצר מיד אחרי סיום סיבוב ההופעות של הלהקה עם האלבום הקודם "Black Gives Way To Blue", ויצירתו נעשתה במשך יותר משנה. שיחרורו של האלבום נדחה מספר פעמים עקב ניתוח בכתף ושיקום שעבר מלחין והכותב העיקרי של הלהקה ג'רי קאנטרל.

האלבום התקבל בביקורות נלהבות יחסית על ידי עולם המוזיקה, כאשר הוא מגיע למקום השני במצעד ה"בילבורד 200" שמציג את האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית בכל שבוע, ובמקום הראשון במצעד אלבומי הרוק בבילבורד.

הסינגלים מתוך האלבום "Hollow", "Stone", ו-"Voices" ששוחררו לפני יציאת האלבום הצליחו גם הם, כאשר "Hollow" ו-"Stone" טיפסו למקום הראשון במצעד רצועות הרוק המושמעות ביותר בבילבורד, ו-"Voices" במקום השלישי, והצליחו להישאר בדירוג במשך 20 שבועות ברציפות.

האלבום גם דורג גבוהה במצעדי עשרת האלבומים הטובים ביותר במדינות אוסטרליה, פינלנד ונורווגיה, והיה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית האלבום המהונדס מוזיקלית הטוב ביותר בז'אנר הלא קלאסי.

בנוסף האלבום דורג במקום הרביעי בשנת 2019 במגזין האונליין הנחשב "Loudwire" ברשימת אלבומי הרוק הטובים ביותר בעשור האחרון.

סרטון המוקומנטריה "Alice in Chains: AIC 23" שוחרר על ידי הלהקה דרך האתר "Funny or Die" ב-3 באפריל 2013 על מנת לקדם את האלבום לפני שיחרורו.

רשימת השירים
------------

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ג'רי קאנטרל (למעט היכן שמצוין אחרת). 

| The Devil Put Dinosaurs Here |
| --- |
| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| 1. | Hollow |   | 5:43 |
| 2. | Pretty Done |   | 4:35 |
| 3. | Stone |   | 4:23 |
| 4. | Voices |   | 5:42 |
| 5. | The Devil Put Dinosaurs Here | קאנטרל, מייק אינז, שון קיני | 6:38 |
| 6. | Lab Monkey |   | 5:59 |
| 7. | Low Ceiling | קאנטרל, קיני, אינז | 5:15 |
| 8. | Breath on a Window |   | 5:18 |
| 9. | Scalpel | קאנטרל, קיני, אינז | 5:21 |
| 10. | Phantom Limb | ויליאב דובאל, קאנטרל, קיני, אינז | 7:07 |
| 11. | Hung on a Hook |   | 5:34 |
| 12. | Choke | קאנטרל, קיני, אינז | 5:44 |
| **משך כולל:** | **1:07:17** |

קישורים חיצוניים
----------------

* MusicBrainz The Devil Put Dinosaurs Here באתר MusicBrainz
* Discogs The Devil Put Dinosaurs Here באתר Discogs
* AllMusic The Devil Put Dinosaurs Here באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 7f925584-7f01-4965-addf-e5d254f875d1

 |
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |


|  |
| --- |
| **יש לערוך ערך זה**. הסיבה היא: **ויקיזציה**. |
| אתם מוזמנים לסייע ולערוך את הערך. אם לדעתכם אין צורך בעריכת הערך, ניתן להסיר את התבנית. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. |

ממוצרי החברה
**סטמראד** (Stemrad) היא חברה ישראלית אמריקאית שבסיסה בתל אביב, ישראל, שמפתחת, מייצרת ומוכרת ציוד אישי להגנה מפני הקרינה הנפלטת בעת שבירת מולקולות לאטומים בודדים.

מוצר הגמא 360 של החברה הוא מכשיר שמתיימר להגן מפני קרינה באזור מח העצם בעצם האגן של המשתמש בו. זאת החברה היחידה בעולם[דרוש מקור]שמייצרת ציוד הגנה אישי שיעודו להגן על המשתמשים בו מקרינת גמא באנרגיה גבוהה, ומשלבת חלקי מגן אחרים במוצרים שלה.

היסטוריה
--------

סטמראד הוקמה בדצמבר 2011 על ידי דר' אורן מילשטיין ודניאל לויט. ההשראה להקמת החברה נבעה מאסון צ'רנוביל בו מכבי אש ומהנדסים רבים שהגיעו לזירה ראשונים מתו מחשיפה למנות גדולות של קרינת אנרגיית גמא במחלה שמוכרת בתור "תסמונת קרינה חריפה".

בעקבות האסון הגרעיני בפוקושימה במרץ 2011, השניים שיתפו פעולה עם חתני פרס נובל רוג'ר קורנברג, אהרן צ'חנובר ועם מי שלימים היה לחתן פרס נובל מייקל לויט, עם חזון משותף 'להציל את אלה שמצילים אותנו'. הקבוצה התרחבה לאחר הצטרפות הפרופסור ריצ'רד צ'מפלין.

סקירה כללית
-----------

השותף המייסד דוקטור אורן מילשטיין טען כי "זו הפעם הראשונה שמוצר מסוג זה מגן נגד קרינת גמא, עד כה האנשים שנחשפו לקרינה זו נהרגו."[דרוש מקור] הבעיה העיקרית בניסיון לייצר מגן שמיועד לכל הגוף היא בעיית המשקל של אותו מגן, לפי מילותיו של מייקל לויט: "להכין חליפה שמיועדת לכל הגוף עם רמת הגנה כזו תשקול בערך 200 קילו" ולכן פתרונות ההגנה הקודמים תמיד יוצרו משכבות דקות של חומר כבד מטבעו שמקשה על הקרינה לחדור ובכך מאפשר תזוזה. סוג ההגנה הזה אפקטיבי רק בשביל לחסום קרינת אלפא וקרינת בטא, ועדיין לא אפקטיבי בחסימת קרינת גמא. מסיבה זו, מגנים קיימים אחרים אינם מסוגלים למנוע את ההשפעות הבריאותיות החריפות מהחשיפה לקרינת גמא (כמו: "תסמונת קרינה החריפה"). קו המוצרים של סטמראד שונה ממוצרים אחרים בשוק בכך[דרוש מקור] שהם אינם מנסים להגן ולכסות את כל גוף המשתמש אלא את אזור האגן העשיר במח עצם.

שיווק
-----

חגורת ה"גמא 360" מיועדת למכבי אש, פרמדיקים, שוטרים, חיילים ומגיבים ראשוניים לאסונות כמו רעידות אדמה, מתקפות בסגנון אסון התאומים אשר חושפות אותם לקרינה. כשמוצרם "אסטרוראד" (AstroRad) יהיה מוכן לשימוש, מטרתו תהיה לשמש אסטרונאוטים המצויים בעומק החלל.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* מרכז החלל ביוסטון - דגם משימת "מאדים".[דרוש מקור]
* מוזאון החלל, לונדון - דגם "עולם המחר".[דרוש מקור]
* המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה, וחלל - דגם מיוחד.[דרוש מקור]
* פרס החדשנות לשכת המסחר לשנת 2013 של ישראל-יפן.[דרוש מקור]
* סדרת ההרצאות "לבוש חכם", מכון רדקליף, אוניברסיטת הרווארד.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטמראד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטמראד
**אורי נעמתי** (יליד 24 במאי 1950) הוא פעיל ציבור ישראלי. כיהן כראש מועצה אזורית אשכול בשנים 2002–2007.

ביוגרפיה
--------

נעמתי נולד וגדל בקיבוץ נען. לאחר סיום בית הספר התיכון התגייס לחיל השריון, וכשסיים את שירותו כמפקד מחלקת טנק הגיע לקיבוץ רעים במסגרת גרעין בנים, שם הכיר את אורנה, אשתו. לשניים ארבעה ילדים.

לנעמתי תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בהצטיינות במנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בנוסף סיים קורס לניהול פיננסי, קורס דירקטורים, קורס גישור, קורס לבוררים ועוד.

פעילות ציבורית
--------------

נעמתי שימש במשך שלוש קדנציות (11 שנים) כמרכז משק ברעים. בשנות ה-80 נשלח כנציג תנועת נוער לאוסטרליה, ולאחר מכן לארצות הברית כשליח מרכזי של התק"מ. בשנת 2002 נבחר לראשות מועצה אזורית אשכול, וכיהן בתפקיד עד שנת 2007. החל משנת 2009 ועד היום משמש כמנכ"ל ארגון מגדלי הפלחה, דירקטור בהנהלת מתנ"ס קריית מלאכי, בקרן לנזקי טבע ובמועצת הכותנה.

ביוני 2015 התמודד שוב בבחירות לראשות המועצה האזורית אשכול אך נוצח על ידי גדי ירקוני.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמי רוז'נסקי ויעקב לזר, השנה התחילה רע ונגמרה באקורד חיובי, באתר הקיבוצים, 7 באפריל 2009
* תמי מאור, אורי נעמתי הודיע על התמודדותו על ראשות מוא"ז אשכול, בפורטל מקומי אשקלון, 1 באפריל 2015
* נעמתי מבקש להפשיר שטחי אש באשכול לקליטת עקורי קטיף, באתר ערוץ 7, 11 באוקטובר 2004

כתביו
* אורי נעמתי, **התנתקות - הזדמנות לפיתוח הנגב או עוד החמצה?**, מכון לחקר מדיניות קרקעית ושימושי קרקע, קק"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יניר יגנה‏, גדי ירקוני, שנפצע קשה ב"צוק איתן", נבחר לראש מועצת אשכול, באתר וואלה!‏, 3 ביוני 2015
**ליגת ההגנה הלאומית-נוצרית** (ברומנית: **Liga Apărării Național-Creștine** ובראשי תיבות: **LANC**) הייתה מפלגה לאומנית אנטישמית ברומניה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.

כנס ההקמה של המפלגה היה ב-4 במרץ 1923 באוניברסיטת יאשי וכנשיא נבחר הפרופסור אלכסנדרו קונסטנטין קוזה. הכנס נפתח בטקס דתי במטרופוליה המקומית ולאחר מכן נשא קוזה נאום על הסכנה היהודית ועל "חוק הלאומים" שתכנן, שאמור היה לבטל את אזרחות היהודים. הכמרים קידשו 38 דגלים של התנועה, דגלים רומניים שהכילו במרכזם עיגול לבן ובתוכו צלב קרס. הנוכחים נשבעו אמונים לכנסייה, למלך ולדגל החדש.

מפלגה זו הובילה לשנאה על בסיס דתי נגד היהודים בטענה שהיהודים פועלים בצורה אינסטינקטיבית להשתלטות על רומניה, כמו רובוט שתוכנת על ידי אלוהי היהודים והם המיעוט היחיד שאינו יכול להתבולל בתוך העם הרומני.

על קורנליו זליה קודריאנו הוטל לארגן את המפלגה ברחבי רומניה. עיקר מצע המפלגה הייתה התנגדות למתן אזרחות ליהודי רומניה, אך ב-26 במרץ הפרלמנט הרומני אישר את השינוי בחוקה הרומנית, שינוי שהשלים הענקת זכויות שוות ליהודי רומניה. ליגת ההגנה לאומית-נוצרית ארגנה הפגנות ברחבי רומניה נגד האקט הזה.

ב-1926 היו למפלגה 10 נציגים בפרלמנט הרומני, אך ב-1927 פרש ממנה קודריאנו תוך פיצול המפלגה והקים את התנועה הלגיונרית. ב-14 ביולי 1935, ביאשי, הליגה התאחדה עם המפלגה הלאומית-חקלאית, שהונהגה על ידי אוקטביאן גוגה ויחד יצרו את המפלגה הלאומית-נוצרית.

הליגה הקימה תנועה צבאית למחצה בשם לנצ'יירי.

לקריאה נוספת
------------

* ז'אן אנצ'ל, Contribuţii la Istoria României - Problema evreiască 1933 - 1944 (תרומות לתולדות רומניה - הבעיה היהודית 1933 - 1944), הוצאת הספר, בוקרשט, 2001.

קישורים חיצוניים
----------------

* Background and Precursors to the Holocaust' (באנגלית)
* Din istoria Partidului Naţional Creştin în Bucovina (1935-1937) - מההיסטוריה של המפלגה הלאומית נוצרית בבוקובינה (1935 - 1937) (ברומנית)
* A. C. CUZA, PĂRINTELE-FONDATOR AL ANTISEMITISMULUI FASCIST ROMÂNESC (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוקטור ז'אן אנצ'ל מציין בספרו שקוזה ומפלגתו לא היו תחת השפעת המפלגה הנאצית הגרמנית ואת סמל צלב הקרס בחר ב-1910, כסמל נוצרי קדום המקשר את העם הרומני לעבר הרחוק
2. ↑  י. שושני, העויות צלב-הקרס, הצפירה, 29 באוקטובר 1926

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264513505171
* LCCN: no2013013864
* VIAF: 137750426
* WorldCat: lccn-no2013013864

 |
הפסל "אם משחקת עם בנה"
**ויקטור חלואני** (נולד ב-1930) הוא פסל ישראלי. מפסל בברונזה.

תולדות חייו
-----------

נולדבכפר ליד גיזה שבמצרים לאב שופט, ואם שהייתה נצר לבית רבנים. כבר מילדותו התעניין באמנות וביקר רבות במוזיאון קהיר, שם עסק ברישום המוצגים. רישומיו הקנו לו מלגת לימודים בפקולטה לאמנות של אוניברסיטת קהיר בזמאלכ. אולם, קום מדינת ישראל גרם לפרעות ביהודים ומשפחתו היגרה לצרפת וממנה לישראל. בעת שירותו הצבאי הכיר את רעייתו מרגלית.

בשנת 1953 למד חלואני בבצלאל ובשנת 1956 סיים תואר ראשון בחינוך במדרשה לאמנות שפעלה אז בתל אביב וב-1970 קיבל תואר שני בהוראת האמנות ובפיסול. במשך שלושה עשורים עסק בעיקר בהוראה ולימד בבית המדרש למורים וגננות בתל אביב, במוזיאון הארץ, בבית הספר לאומנות בעין הוד, אותו יסד וניהל, ובאוניברסיטאות תל אביב וחיפה בהן פיתח ולימד קורסים בתרפיה באמנות.

בשנת 1974 עברו ויקטור ומרגלית לכפר האמנים עין הוד בין השנים 1980 ועד שנת 2012 חילק חלואני את זמנו בין עין הוד לבין בית וגלריה בקריית האמנים צפת, שם הפך לאחד האמנים המובילים בתקופה זו. ב-2012 שב וריכז את ביתו והסטודיו שלו בעין הוד. ב-1984 החליט חלואני לפרוש מן ההוראה ולהקדיש את כל כולו לפיסול בברונזה. פסליו, בהם פסלים גדולי-ממדים, הוצבו בכיכרות ובגני פסלים בצפת ובקצרין. פסלו "דוד מנגן בנבל" ממוקם בכניסה לכפר האמנים עין הוד. פסלו המונומנטלי "חלום יעקב", נבחר לחנוכת מבנה הקונגרס העולמי לאומנות ע"ש הסנאטור ג'ייקוב יעבץ (Jacob K. Javits Convention Center) ב-1986.

ב-1993 נחנך בצפת פארק הפסלים ע"ש חלואני על פני שטח של 50 דונם. הפסלים המוצבים בפארק: "התקווה לשלום", "הסוס הטרויאני", "עקדת יצחק", "משפחה בעידן החלל ", "רות ונעמי", "מרים והתוף".

מקורות ההשראה
-------------

בין מקורות ההשראה שלו מציין חלואני את אמנות מצרים העתיקה כפי שנחשף אליה בילדותו, סיפורי התנ"ך אותם הכיר לראשונה באמצעות סיפוריה של בלה אמו, ולאחר מכן מתוך קריאה ולימוד תנ"ך ואהבת אסטרונומיה הכוללת צפייה בגרמי השמיים, היכרות עם יצירות מדע בדיוני וקריאת טקסטים מדעיים בנושא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור חלואני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ויקטור חלואני
* דף אמן במרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקורות השראה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 279069
* NLI: 987007519006205171
* VIAF: 308268312
* WorldCat (עם VIAF): 308268312

 |