recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ישראנליטיקה** (Isranalytica) היא סדרה של כנסים מדעיים בינלאומיים המתקיימים מדי שנה בישראל, המפגישים מדענים מתחומים מדעיים שונים כדי לדון ולשתף רעיונות, חידושים טכנולוגיים, ואת ממצאי המחקר האחרונים שלהם.

הכנס מאורגן על ידי האגודה הישראלית לכימיה אנליטית (IACS) בשיתוף עם ארגונים מדעיים נוספים.

היסטוריה
--------

ישראנליטיקה הוכרה על ידי האגודה הבינלאומית לאלקטרוכימיה (ISE) (אנ'), האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית (IUPAC) (אנ') ושיתוף הפעולה לעקיבות בינלאומית בכימיה אנליטית (CITAC).

כנס ישראנליטיקה הראשון התקיים בשנת 1998, ומאז הפך לאחד האירועים המדעיים הגדולים בישראל, המושך אליו משתתפים מכל רחבי העולם.

במהלך השנים גדלה ישראנליטיקה בהיקפה, דבר המשקף את החשיבות הגוברת של תחום הכימיה האנליטית ושל תחומים מדעיים אחרים בעולם. לסדרת הכנסים הזו יש גם תפקיד בקידום שיתוף פעולה מדעי בין ישראל לבין מדינות אחרות.

תוכן הכנס
---------

הנושאים המרכזיים שבהם עוסק כנס ישראנליטיקה מתרכזים בכימיה אנליטית, שהיא חקר ההפרדה, הזיהוי והכימות של תרכובות כימיות בחומרים שונים. עם זאת, התוכנית המדעית מכסה גם תחומי מדע אחרים, כולל ביוכימיה, מדעי הסביבה, ננוטכנולוגיה ועוד.

כל כנס כולל הרצאות מליאה של מדענים מהתחום, דיוני פאנל, מושבים טכניים ומצגות פוסטרים. למשתתפים מישראל ומחוצה לה ניתנת הזדמנות להציג את ממצאי המחקר שלהם, להחליף רעיונות וליצור קשרים עם מדענים אחרים בתחומם.

ישראנליטיקה כוללת גם אזור תערוכות, שבו חברות וארגונים מציגים את המוצרים ואת השירותים האחרונים שלהם הקשורים לכימיה אנליטית ותחומים מדעיים אחרים. האזור מאפשר למשתתפים ללמוד על טכנולוגיות, על ציוד ועל שירותים חדשים שיכולים להשתלב במחקר ובעבודה שלהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ישראנליטיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  The 24th ANNUAL MEETING of The Israel Analytical Chemistry Society – CONFERENCE & EXHIBITION 17-18 JANUARY 2023, THE DAVID INTERCONTINENTAL HOTEL, TEL AVIV, ISRAEL (ב־American English)
2. ↑  Israel Analytical Chemistry Society, isranalytica.org.il
3. ↑  International Society of Electrochemistry, www.ise-online.org
4. ↑  International Union of Pure and Applied Chemistry, IUPAC | International Union of Pure and Applied Chemistry (ב־American English)
5. ↑  CITAC home -, www.citac.cc (ב־American English)
6. ↑  Plenary Lecturers – The 24th ANNUAL MEETING of The Israel Analytical Chemistry Society (ב־American English)
7. ↑  Poster Session – The 24th ANNUAL MEETING of The Israel Analytical Chemistry Society (ב־American English)
8. ↑  ISRANALYTICA 2023 EXHIBITORS, Isranalytica, ‏January 16th, 2023
לוגו רשת הכוללים יששכר באהליך
**יששכר באהליך** היא רשת ליטאית של כוללי אברכים, ובה כ-36 סניפים בישראל (נכון ל-2019).

בראש הרשת עומד הרב אלחנן ויסבורד.

שם הרשת נגזר מהסכם יששכר וזבולון, הנלמד מהפסוק:"וְלִזְבוּלֻן אָמַר שְׂמַח זְבוּלֻן בְּצֵאתֶךָ וְ**יִשָּׂשׂכָר בְּאֹהָלֶיךָ**".

הקמת הרשת
---------

רשת הכוללים יששכר באהליך הוקמה בשנת תשס"ד בשכונת רמה א' בעיר בית שמש. הסניף הראשון של הרשת היה כולל אברכים קטן שנקלע לקשיים ועמד בפני סגירה, הרב אלחנן ויסבורד נטל על כתפיו את הוצאות הכולל בהוראת הרב אהרן לייב שטינמן. בהמשך השנים הוקמו סניפים נוספים בכל רחבי הארץ כאשר חלק ניכר מהם היו כוללי אברכים שנקלעו למשבר כספי וצורפו לרשת הכוללים כדי שיוכלו להמשיך להתקיים. 

נכון ל-2016 מונה הרשת למעלה מ-2500 אברכים בכל סניפי הרשת ונחשבת לרשת הכוללים הגדולה בישראל.

למרות היותה רשת כוללים גדולה, גובה המלגה הניתן לאברכים מדי חודש נחשב גבוה יחסית ועומד על 2100 ש"ח (בסה"כ) לאברך, בלא קשר לגובה ההשתתפות של משרד החינוך.

הסניפים ברחבי הארץ
------------------

סניפי רשת הכוללים פרוסים ביישובים: ירושלים, בני ברק, מודיעין עילית, בית שמש, ביתר עילית, אלעד, פתח תקווה, כרמיאל, נתיבות, אור יהודה, אופקים, רכסים, עפולה וסביון. בחלק מן הערים הגדולות יש לרשת מספר סניפים מרכזיים.

בשנת תשע"ז פתחה הרשת סניף ראשון מעבר לים בעיר ניו ג'רזי.

באפריל 2014 נקלעה הרשת למשבר חמור, כאשר לאחר הקיצוצים בתקציבי האברכים לא שולמו המלגות לאברכי הרשת במשך ארבעה חודשים. הנהלת הרשת הודיעה כי תסגור חלק מן הסניפים בשל אי יכולתה לעמוד בהתחייבויות. אולם לאחר שבועיים, הושגה תרומה שאפשרה את המשך קיום הרשת ואף את הגדלת סניפי הרשת.

בשנת תשע"ז התקשתה רשת הכוללים שוב לשלם את המלגות לאברכים, ונוצר איחור של עשרה חודשים לכ- 1400 אברכים שהם כשני שלישים מכלל האברכים בכולל, כאשר כ- 800 אברכים אחרים מוחזקים על ידי תורמים קבועים אשר כל תורם מחזיק כולל אחר ואותם כוללים קיבלו את משכורתם בזמן. ולקראת סוף השנה הצליח ראש הכולל לגייס חלק גדול מהכסף, המספיק לשבעה חודשי איחור, וחילק את המלגות לאברכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשת הכוללים יששכר באהליך בארה"ק - דף הבית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י"ח
2. ↑  משבר: 'יששכר באהליך' סגרה חלק מהכוללים
3. ↑  "רשת כוללים 'יששכר באהלך' ניצלה מקריסה - כיכר השבת". *כיכר השבת*. נבדק ב-2017-12-14.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007416267405171

 |
חבל מואב - היישוב הלוחית שכן בפאתי רמת מואב, בדרום מזרח ים המלח.
**מַעֲלֵה הַלּוּחִית** (גם: **הַלֻּחִית**) הוא שמו של יישוב ומעלה קדום במואב, בו התקיימה קהילה יהודית, הנזכר בתנ"ך ובמספר מקורות מהתקופה הרומית, ואשר שכן כנראה בפאתי רמת מואב, ממזרח לעיר הקדומה צוער.

האתר נזכר פעמיים במקרא, במסגרת "משא מואב" שנושאים הן ישעיהו הנביא והן ירמיהו הנביא. כך מובא בספר ישעיהו: "לִבִּי לְמוֹאָב יִזְעָק בְּרִיחֶהָ עַד צֹעַר עֶגְלַת שְׁלִשִׁיָּה כִּי **מַעֲלֵה הַלּוּחִית** בִּבְכִי יַעֲלֶה בּוֹ כִּי דֶּרֶךְ חוֹרֹנַיִם זַעֲקַת שֶׁבֶר יְעֹעֵרוּ כִּי מֵי נִמְרִים מְשַׁמּוֹת יִהְיוּ". כן מובא בספר ירמיהו: "כִּי **מַעֲלֵה הלחות (קרי - הַלֻּחִית)** בִּבְכִי יַעֲלֶה בֶּכִי כִּי בְּמוֹרַד חוֹרֹנַיִם צָרֵי צַעֲקַת שֶׁבֶר שָׁמֵעוּ".

במסגרת תרגום אונקלוס לפרשת דברים מתורגם בעקביות שם האתר "**ער מואב**" שבמואב, בו עברו בני ישראל, לשם "**לחית**".

בכתובת נבטית משנת 37 לפני הספירה נזכר מקום בשם **לחיתו**, והיו שניסו לקבוע את מיקום היישוב באחת החרבות באזור מידבא. מנגד, החוקר אלואיס מוסיל הציע לזהות את אתר היישוב ב"ח'רבת מדינת א-ראס", השוכנת בפסגה גבוהה בהרי מואב כעשרים ק"מ דרומית מערבית לקיר מואב.

מקור המציין את שם היישוב במדויק - ובעברית - הוא תעודה שנתגלתה במערת האיגרות שבנחל חבר (תעודה מס' 44), המזכירה שני יהודים מהלוחית היושבים בעין גדי לעניין הסכם חכירת קרקעות בעין גדי בזמן מרד בר כוכבא, וזו לשונה:

"בעשרים ושמונה למרחשון שנת שלוש לשמעון בן כוסבא נשיא ישראל בעין גדי רצו וחלקו בינותים מן רצונם היום הזה אלעזר בן אלעזר בן חיטא ואליעזר בן שמואל שניהם מן עין גדי ותחנה בן שמעון ואלמא בן יהודה **שניהם מן הלוחית שבמחוז עגלתין** יושבים בעין גדי תמקומות שחכרו מן יהונתן בן מחנים פרנסו של שמעון בן כוסבא נשיא ישראל בעין גדי".

ממצא ארכאולוגי זה, לצד מספר תעודות נוספות מאגרות בר כוכבא המזכירות יהודים ממואב, מצביע לדעת יגאל ידין וחוקרים נוספים על קיום קהילה יהודית בתחום מואב ככלל, וביישובים הלוחית, עגלת שלישייה ומזרעה הסמוכים ללשון ים המלח בפרט, במהלך התקופה שקדמה למרד בר כוכבא, ועל מעבר יהודים מאזורים אלו לעין גדי בזמן המרד.

בנוסף, נראה כי היישוב המשיך להתקיים לאורך כל התקופה הרומית, שכן באונומסטיקון של אוסביוס, מראשית המאה הרביעית לספירה, מצוין כי בימי המחבר עוד היה הלוחית נושב, וכי מיקומו הוא בין רבת מואב ובין צוער.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר ישעיהו, פרק ט"ו, פסוקים ה'–ו'.
2. ↑  ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק ה'.
3. ↑  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ד', 446-447.
4. ↑  י' ידין, **החיפושים אחר בר כוכבא**, 176 - כולל תצלום האגרת.
5. ↑  **אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו**, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ו', 79.
6. ↑  אונומסטיקון, 122, שורה 29.
מעלה יאיר, 1960
**מעלה יאיר** הוא דרך תלולה בדרום מדבר יהודה הקרויה על שם מפקד סיירת צנחנים יאיר פלד (נרצח ב-1959 בידי בדואים בהר הנגב), שאיתר את הנתיב ועמד בראש פריצתו. ראשיתה בחוף ים המלח, ומכאן היא עולה צפונה אל שולי הרמה של דרום מדבר יהודה. מראש המעלה יש תצפית על ים המלח, מצוק ההעתקים והסביבה.

תכנון ומטרות
------------

במרץ 1959, שכנע פלד את אלוף פיקוד הדרום, האלוף אברהם יפה, בצורך לפרוץ דרך מראש זוהר לים המלח. העיר ערד עדיין לא הוקמה והכביש היחידי היה כביש באר שבע - דימונה - סדום.  

המטרה המבצעית הייתה, למצוא ציר אפשרי להגעה לירושלים מכיוון דרום ומזרח, אם הירדנים ינתקו את ירושלים ממערב, ב"פרוזדור ירושלים".  

לשם פריצת הדרך, נזקקו אנשי הסיירת לעבודת ידיים וחומר נפץ להתגבר על מצוקים ומדרגות סלע.  

פלד בחר את "מעלה היעלים" (נקב אום אל-ביידון) כשביל אפשרי להכשרה עבור כלי רכב ואכן בשלושה ימי עבודת כפיים מאומצת, הכשירו אנשי הסיירת דרך ירידה לכלי רכב.

הנצחה
-----

פלד נרצח בעת מסע ניווט עם הסיירת ב-7 בספטמבר 1959 וב-14 באוקטובר 1959, קרא האלוף אברהם יפה את "מעלה יעלים" על שמו: "מעלה יאיר" והקים גלעד בראש המעלה.

בקיץ 2003, חידש גיורא נגרי מעין חרוד את הגלעד באישור רשות שמורות הטבע.
ב-5 באוקטובר 2009, במלאת 50 שנה לנפילתו של פלד, כמו גם 50 שנה לפריצת הדרך למעלה יאיר, הוסר הלוט מעל הגלעד המחודש.

ראו גם
------

* יאיר פלד
* מעלה סיירים

לקריאה נוספת
------------

* יוסף ארגמן, **דרך יאיר**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982

קישורים חיצוניים
----------------

* עזרא שהרבני, **המסע בעקבות יאיר פלד חלק ראשון**, מתוך: מגזין BIKEPANEL‏ (חלק שני)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מעלה יאיר" בכביש סדום עין גדי, למרחב, 16 באוקטובר 1959
מעלה זרון סמוך למצד זוהר "הרומי"
**מעלה זרון**, המכונה בערבית **נקב זוירה**, הוא דרך עתיקה העולה משפכו של נחל זוהר ליד חופי ים המלח. זהו המעלה הטופוגרפי הנוח ביותר העולה מים המלח לרמת המדבר, מכיוון שמצוק ההעתקים שבולט לכל אורך ים המלח לא קיים בו. אורך המעלה כ-3.2 ק"מ ושיפועו מתון - כ-10%. 

במאה ה-19 עברו נוסעים אירופאים ואמריקאים במעלה. הגרמני אולריך יאספר זטצן טיפס לאורכו בשנים 1806-1807, כאשר הקיף את ים המלח. במפת "Modern Palestine" שפורסמה בשנת 1851 מופיע מעלה זרון כדרך מים המלח לחברון. הבריטי הנרי בייקר טריסטראם עלה במעלה זרון בתחילת ינואר 1864.

בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 סיירו במעלה אגודת המשוטטים הארץ ישראלית. דוד בנבנשתי ירד במעלה בשנת 1929 בדרכו לים המלח, ורשמיו פורסמו בעיתון "הארץ" תחת הכותרת "בנגב מדבריות יהודה". נתן שלם סייר במעלה וסבר שמדובר בדרך שעלתה מים המלח עד באר שבע.

המחקר הארכאולוגי של מעלה זרון החל רק בסוף שנות החמישים על ידי הארכאולוגים בנו רותנברג ויוחנן אהרוני. הם סקרו את המעלה וסברו שמדובר ב"דרך אדום" המקראית. המעלה משמש גם קטע סיום של שביל עתיק נוסף שירד מראש זוהר דרך נחל בוקק או נחל זוהר. בסוף שנות התשעים נסקר המעלה על ידי הארכאולוג יובל יקותיאלי. 

במעלה נמצאים ממזרח למערב שלושה מבנים עתיקים בולטים: מצד זוהר ה"ישראלי" שמתוארך לתקופה ההלניסטית, מצד זוהר "הרומי" שמתוארך לתקופה הצלבנית, ומצד ראש זוהר שמתוארך לתקופה הביזנטית. בנוסף נאספו במקום ממצאים מתקופות רבות (תקופת הברונזה הקדומה 2-3, הלניסטית, רומית, ביזנטית, איסלאמית, צלבנית, ממלוכית ועות'מאנית).

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מעלה זרון** |
סמליל העמותה
**מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית** היא עמותה המקדמת את נושא האחריות החברתית של עסקים בישראל. 

העמותה הוקמה בשנת 1998 על ידי טליה אהרוני ומהווה ארגון עמיתים, בדומה לארגונים מקבילים בעולם כגון BSR (בשם המלא Business for Social Responsibility) ו-BITC (בשם המלא Business in the Community). העמיתים החברים משתתפים בפורומים ובמפגשים מקצועיים במהלך השנה, וכן זכאים לשעות ייעוץ ולחומרים ממאגרי מידע בתחום. 

מעלה מתמקדת בעסקים הגדולים במשק הישראלי, כלומר עסקים שמחזור ההכנסות השנתי שלהם עולה על מאה מיליון דולר. העמותה ממומנת בעיקר על ידי דמי החבר של העסקים החברים בארגון - הנחלקים ל"מנהיגות עסקית" (שטראוס עלית, טבע, יוניליוור ישראל, בנק הפועלים ועוד כ-15 חברות) ולעמיתים (כ-80 חברות נוספות).
בראש הארגון עומד מומו מהדב.

השקפה ומושג "האחריות החברתית"
-----------------------------

גודלם וכוחם הרב של תאגידים גורם להשפעה משמעותית על חיי האזרחים, כצרכנים, מועסקים או תושבים (החשופים להשפעות סביבתיות), ולכן לעסקים יש אחריות לפעול באופן שיטיב עם הסביבה והחברה בטווח הארוך (פיתוח בר קיימא). לפי "מעלה", האחריות החברתית של עסק נחלקת למספר היבטים, חלקם חופפים או משיקים זה לזה: אתיקה בעסקים; שיווק ופרסום; סביבת עבודה וזכויות אדם; דיווח ובקרה; מעורבות בקהילה ואיכות הסביבה.

דירוג מעלה
----------

מאז 2003, נערך בכל שנה "דירוג מעלה", המדרג את החברות הגדולות במשק בהיבטים של אחריות חברתית. זהו למעשה שאלון רחב-היקף שנוסח ונבדק על ידי וועדה ציבורית, הכוללת אישים מתחומי התעשייה והאקדמיה. 
ב-2005 הושק מדד מעלה, הכולל את עשרים החברות במקומות הראשונים של דירוג מעלה. מדד מעלה נסחר בבורסה - הן כתעודת סל של קסם (אקסלנס), והן כחלק מקרן נאמנות של פריזמה, ומהווה אפיק למעוניינים להשקיע על פי קריטריונים אתיים. עד כה השיג המדד תשואות דומות לאלו של מדד תל אביב 100.

ראו גם
------

* במעגלי צדק

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית
* לאתר BITC
* לאתר BSR
* מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית, באתר "גיידסטאר ישראל"
נרון בגוון אדום, שניות מההדלקה כשרק מתחילה התכת השעווה למצב נוזלי.
 נרון מחמם קומקום תה
**נרון** או **נרונים** (באנגלית: **tealight** מילולית "אור-תה" או **tea candle** ולפעמים באופן לא פורמלי **tea lite**, **t-lite** ו **t-candle**) הוא נר בכוס מתכת או פלסטיק דקה, כך ששעוות הנר יכולה לימס לחלוטין בעודו דולק. הם בדרך כלל קטנים, עגולים, רחבים מגובהם,  וזולים. השם באנגלית, "אור התה" שואב את שמו מהשימוש במחממי תה, אך משמשים גם כמחממי מזון באופן כללי, למשל פונדו, פלטת שבת וכיוצא באלו, וכן בכלי קיבול מעוצבים המשמשים לנוי באירועים.

נרונים הם בחירה פופולרית עבור תאורת הדגשה ולחימום שמן ריחני. היתרון שיש להם על פני נרות "רגילים" ארוכים הוא שהם לא מטפטפים. ניתן להציב נרונים על המים לצורך אפקט דקורטיבי. בגלל גודלם הקטן ורמת האור הנמוכה, מדליקים לעיתים קרובות כמות מרובה של נרונים בו זמנית. נרונים בעלי זמן בעירה ארוך יותר עשויים להיקרא **פנסי לילה**. והם משמשים גם למטרות טקסי דת שונים.

 מחזיק נר בצורת לב ממלח הימלאיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נרונים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  under an inch to two inches tall, often 1.5" wide
2. ↑  Tim McKeough (17 בדצמבר 2018). "Shopping for Votive Holders". *The New York Times*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**רוטב צדפות** הוא רוטב כהה וסמיך הנפוץ במטבח הדרום סיני והפיליפיני. הרוטב מוכן מצדפות המבושלות במי מלח, מונוסודיום גלוטמט וחומרי שימור. השימוש הנפוץ ברוטב הוא להעשרת טעם של תבשילים שונים כירקות מאודים או מוקפצים.

היסטוריה
--------

הרוטב הומצא בשנת 1888 על ידי לי קם שונג, בעל דוכן מזון בכפר נאם שוי בפרובינציית גואנגדונג. הוא בישל מרק צדפות ושכח אותו על האש, עד שגילה כשחזר שהמרק הצטמצם לרוטב חום, עשיר וריחני. שונג החל לייצר את הרוטב מסחרית, עבר למקאו וממנה להונג קונג, וחברת הרטבים שלו "לי קום קי" מייצרת שם רוטב צדפות ורטבים אסיאתיים אחרים עד היום.

הכנה
----

רוטב צדפות איכותי מוכן על ידי צמצום ציר צדפות על ידי בישול ואידוי המים עד להגעה לסמיכות הרצויה. אין להוסיף תבלינים כלשהם, ואף לא מלח, משום שהצדפות צריכות לתת את הטעם כולו. הרוטב אמור להיות ריחני ובעל טעם אוממי עז. שיטה זו היא ממושכת ויקרה ולכן מיעוט זעום של יצרני רוטב הצדפות פועלים לפיה.

רוטבי צדפות תעשייתיים הם בדרך כלל מי בישול צדפות שעובו בעמילן, הוכהו בקרמל ונוספו להם משמרים שונים. בחלקם שיעור מרכיב הצדפות זעום או לא קיים כלל, בין היתר בשל הגבלות על ייבוא מזון מפירות ים. קיימת גם גרסה צמחונית לרוטב המופקת בעיקרה מפטריות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוטב צדפות** בוויקישיתוף
* שגיא קופר, רוטב צדפות - סינים, אויסטרים והמצאות קולינריות, באתר ynet, 3 באוגוסט 2006
**רוטב אספניול** (בצרפתית: **Sauce Espagnole** - "רוטב ספרדי") הוא אחד מחמשת "רוטבי האם" - הרטבים היסודיים של המטבח הצרפתי. הרוטב מורכב מרביכה עם ציר בשר, אותם מצמצמים בבישול במשך מספר ימים.

היסטוריה
--------

שמו של הרוטב "ספרדי" אינו מעיד על מוצאו או על מרכיביו. לדברי לואי דיאה (Louis Diat) (לפי מספר גרסאות ממציא הוישיסואז) מחבר הספר "Gourmet's Basic French Cookbook", שמו של הרוטב ניתן לו לאחר שהטבחים הספרדים של אן מאוסטריה, אשתו של לואי ה-13, התעקשו על הוספת עגבניות מספרד לרוטב החום הצרפתי. לפי גרסה אחרת, מקורו של שם הרוטב בצבעו - בעוד צבע הרוטב הגרמני "רוטב אלמנד" בא לתאר את צבע עורם של תושבי גרמניה, וצבע הרוטב ההולנדי "רוטב הולנדז" מתאר את צבע עורם של תושבי הולנד, כך צבע רוטב אספניול (חום) מתאר את צבע עורם של תושבי ספרד.

הרוטב קיבל את שמו מן השף אוגוסט אסקופייה בסוף המאה ה-19, ואופן ההכנה של הרוטב נשאר זהה עד ימינו.

הכנה
----

הכנת רוטב אספניול מתבצעת על ידי הכנת רו בעל צבע חום כהה, אליו מוסיפים כמות גבוהה של ציר בשר או מים, וכן עצמות שמושחמות, בשר בקר, ירקות ותבלינים. מצמצמים רוטב זה בבישול איטי, ממושך ומסונן. במהלך הבישול מוסיפים לרוטב ציר בשר וממשיכים לצמצמו. לקראת סיום הכנת הרוטב מוסיפים אליו רסק עגבניות. משך ההכנות של רוטב כהלכתו הוא מספר ימים.

לרוטב אספניול טעמים חזקים המשתלטים על המזון, ולכן אין מוסיפים אותו ישירות לתבשילים שונים, אלא משתמשים בו כ"רוטב אם" שממנו מייצרים רטבים אחרים, כגון: רוטב אפריקן, רוטב בריגארד, רוטב בורגיניון, רוטב או צ'סור, דמי גלאס ורוטב שבריו.

אסקופייה מציין בספרו כי ישנה גרסה של הרוטב לתקופת התענית - שאינה כוללת בשר, ובה מצמצמים ציר ירקות ופטריות שונות.

ראו גם
------

* רוטב חום
* דמי גלאס

קישורים חיצוניים
----------------

* מקור שמו של רוטב האספניול
**דרור לבן-כתר** (שם מדעי: ***Zonotrichia leucophrys***) הוא מין של ציפור שיר אמריקאית בעלת תפוצה רחבה בין אלסקה למרכז מקסיקו וחלק מהאוכלוסיות הצפוניות החיות בטונדרה וצפון הרי הרוקי נודדות בחורף דרומה. לעיתים נדירות פרטים תועים הגיעו עד לאירופה. למרות שהיא מכונה דרור היא למעשה שייכת למשפחת הפסרליים ובעבר לגבתוניים.

מאפיינים
--------

הדרור מגיע לאורך של 15 עד 16 סנטימטרים, למשקל 25 עד 28 גרם בקירוב ובעל מוטת כנפיים של 21 עד 24 סנטימטרים. הוא בעל גוף אפור או אפרפר עם פסים שחורים-לבנים לאורך ראשם והמצח הגדול לבן והוא בעל נוצות חומות-לבנות לסירוגים על הכנפיים והזנב. המקור חרוטי וצבעו צהוב עד ורדרד ומתחתיו סינר לבן.

הדרור הוא אוכל זרעים במהותו והוא ניזון הן על הקרקע והן על צמחייה נמוכה מזרעים וגרגרים שונים אך גם יצוד חרקים בהינתן אפשרות מוצלחת. בחורפים הם מחפשים מזון יחדיו. ציפור זו מקננת על שיחים או על הקרקע ומטילה שלוש עד חמש ביצים כחולות או אפורות.

מחקר מציג שהדרור יכול לישון במהלך הנדידה בגלים קצרים ייחודיים (USWS) (אנ').

הציפור אינה מצויה בסכנה, אך נפגעת מפעילות האדם, בעיקר מהפרעה להתנהגות הרבייה שלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרור לבן-כתר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור לבן-כתר באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556015805171

 |
Sepia latimanus
**דיונונאים** (שם מדעי: Sepiida) היא סדרת בעלי חיים ימיים חסרי חוליות. הדיונונאים שייכים למערכת הרכיכות ולמחלקת סילוניות. רובם חיים באזור הטרופי ולעיתים גם באקלים ממוזג, סמוך לשוניות אלמוגים או בקרקעית הים בימים רדודים אף שלעיתים התגלו בעומק 600 מטרים והם נעדרים מחופי אמריקה. באנגלית הוא מכונה: "cuttlefish", שם שקשור למילה בגרמנית תחתית "Kudel" (שפירושו: כרית) או נורדית עתיקה: "koddi" (שפירושו: סחבה). השם בעברית מגיע מארמית מהלחם של המילים דיו ונון (דג).

מאפיינים
--------

לדיונונאים שמונה משושים או "זרועות" רגילות ושתי זרועות ציד, והוא מפורסם ביכולתו לפלוט דיו כאשר הוא מאוים. הם נעים באמצעות קליטת מים ופליטתם בסילון דחוס. אורכם של רוב מיני הדיונונאים אינו עולה על 25 סנטימטרים בגלימה והם קטנים יחסית לדיונוני רחף. הגדול מביניהם הוא דיונון אוסטרלי שאורך גלימתו עד 50 ס"מ ומשקלו כ-10 ק"ג.

הם בעלי מחזור דם מפותח יחסית בעל שלושה לבבות. מערכת העצבים והעיניים גם מפותחות ועוזרות למינים לראות גם לפני בקיעתם. צורתם דומה לאות "w" ולמרות שהם לא רואים בצבעים הם יכולים לתפוס את קיטוב האור, מה שמשפר את תפיסת הניגודיות שלהם.

הדיונונאים ניזונים ממיני דגים, תולעים, חסילונים וסרטנים, חלזונות ואף מסילוניות אחרות. את טרפם הם תופסים בזרועות הציד שלהם והורגים אותו בנשיכה מ"מקור" המצוי בתחתית גופם מאחורי הגלימה, והוא החלק הקשה היחידי בגופם. חלק מהמינים משתמשים גם בארס אף שהוא חלש יחסית.

הדיונונאים נטרפים בידי מספר רב של דגים, כרישים, עופות ימיים, צבי ים, לווייתנאים וטורפים ימיים. להגנתם הם משתמשים בהסוואה פעילה בה הם מחליפים צבעים במהירות כדי להידמות לרקע ואף את צורתם על ידי הרחבה וכיווץ של תאי פיגמנט המצויים על פני עורם. בנוסף הם יכולים לפלוט נוזל דמוי-דיו המבלבל את הטורף ועוזר לדיונון להימלט, לרוב בין אלמוגים או סלעים תוך הנעה סילונית. מספר מינים ארסיים בעלי צבעי אזהרה המודיעים לטורף שהם ארסיים ויתקפו להגנה. הדיונונאים מחליפים צבעים גם כדי לבלבל את טרפם ולהסוות את נוכחותם ומספר חוקרים סוברים שהם מחליפים צבעים גם למטרות תקשורת בינם לבין עצמם.

המין דיונון הרוקחים, מצוי בחופי ישראל ולדעת האדמו"ר מראדזין, הוא בעל החיים שממנו הפיקו את פתיל התכלת.

מיון
----

* סדרה **דיונונאים** (Sepiida)
	+ משפחה Belosaepiidae - נכחדה
	+ משפחה Sepiadariidae
		- סוג *Sepiadarium*
		- סוג *Sepioloidea*
	+ משפחה דיונוניים (Sepiidae)
		- סוג *Metasepia*
		- סוג דיונון *Sepia*
		- סוג *Sepiella*
	+ משפחה *Sepiolidae*
		- סוג *Amphorateuthis*
		- סוג *Heteroteuthis*
		- סוג *Iridoteuthis*
		- סוג *Nectoteuthis*
		- סוג *Sepiolina*
		- סוג *Stoloteuthis*
		- סוג *Austrorossia*
		- סוג *Neorossia*
		- סוג *Rossia*
		- סוג *Semirossia*
		- סוג *Euprymna*
		- סוג *Inioteuthis*
		- סוג *Rondeletiola*
		- סוג *Sepietta*
		- סוג *Sepiola*
		- סוג *Choneteuthis*

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

ראו גם
------

* סילוניות
* דיונוני רחף
* ספירולאים
* תמנונאים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיונונאים** בוויקישיתוף
* דיונונאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אתר למנויים בלבד הניו יורק טיימס, דיונון ענק תועד במעמקי הים, באתר הארץ, 22 ביוני 2019
לואי פרנסואה דה בופלר
**לואי פרנסואה, דוכס בופלר, רוזן קאני** (בצרפתית: **Louis François, duc de Boufflers, comte de Cagny**‏; 10 בינואר 1644, קריון - 22 באוגוסט 1711, פונטנבלו) היה מרשל צרפת.

ביוגרפיה
--------

הוא התגייס לצבא ב-1663, נטל חלק במצור על מרסל והתמנה לקולונל של הדרגונים ב-1669. בכיבוש דוכסות לוריין הוא שירת תחת מרשל פרנסואה דה קרקי. בארצות השפלה הוא שירת תחת אנרי דה לה טור ד'אוברן, ויקומט טורן, והתבלט בזכות כישוריו ואומץ לבו בשדה הקרב; לאחר שטורן נהרג מפגיעת תותח ב-1675 הוא פיקד על נסיגת כוחות החיפוי של צבא צרפת. בתקופה זו החזיק בדרגת בריגדיר, וב-1677 קיבל דרגת מרשל דה קאמפ, השלישית בחשיבותה בהיררכיית הדרגות.

בופלר שירת במערכות השונות באותה תקופה בהצטיינות רבה, וב-1681 קיבל דרגת לוטננט גנרל. הוא פיקד על הצבא הצרפתי במוזל, שפתח את מלחמת הברית הגדולה בשורה של ניצחונות. ב-15 באוקטובר 1688 הוא קיבל את הפיקוד על המבצר של מיינץ עם 20,000 חיילים, והוביל גיס לכיוון נהר הסאמברה, שם תיגבר את כוחותיו של פרנסואה אנרי דה מונמורנסי-בוטוויל, דוכס לוקסמבורג, ערב קרב פלורוס.

ב-1691 הוא כיהן כלוטננט גנרל תחת פיקודו הישיר של המלך, ובמהלך כיתור העיר מונס נפצע בקרב. הוא נטל חלק ביחד עם המלך במצור על נאמור ב-1692, ונטל חלק גם בניצחון בקרב סטינקרק. כהוקרה על שירותיו הוא הועלה באותה שנה לדרגת מרשל של צרפת, וב-1694 הוענק לו תואר דוכס.

ב-1694 הוא מונה למושל פלנדריה הצרפתית והעיירה ליל. כשפיקד על נאמור ב-1695 הוא היה נתון למצור קשה, ונכנע רק לאחר שרוב אנשיו נהרגו. הוא היה אחד מהנציגים הצרפתיים בוועידות שהסתיימו בשלום רייסווייק.

במהלך המלחמה הבאה, מלחמת הירושה הספרדית, הייתה ליל תחת איום כוחותיהם של הדוכס הראשון ממרלבורו והנסיך אויגן מסבויה, ובופלר מונה לפקד על הגנת העיר, והצליח לעמוד מולם במשך שלושה חודשים.

לואי ה-14 גמל לבופלר על הגנת ליל כאילו זכה שם בניצחון, בין השאר כיוון שגרם ליריביו להתיר לו להכתיב את תנאי הכניעה. ב-1708 הוא הפך לחלק מהאצולה של צרפת. ב-1709 הייתה צרפת תחת איום גדול מאוד, ובופלר הציע לשרת תחת תלמידו לשעבר קלוד-לואי-הקטור דה וילאר, והיה ביחד איתו בקרב מלפלקה שנערך ב-11 בספטמבר. בקרב זה הוא הפגין את שיא כישוריו, ולאחר פציעתו של וילאר פיקד על נסיגת צבא צרפת ללא איבוד של תותחים או אסירים. הוא מת בפונטנבלו ב-22 באוגוסט 1711.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי פרנסואה, דוכס בופלר** בוויקישיתוף
* לואי פרנסואה דה בופלר במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
* לואי פרנסואה, דוכס בופלר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5637285
* BnF: cb132367180 (data)
* GND: 101620227X
* ISNI: 0000 0000 6153 4090
* LCCN: n2021009290
* NKC: xx0059025
* NTA: 318596822
* SNAC: w62074hg
* SUDOC: 110586913
* VcBA: 495/312735
* VIAF: 51834562
* WorldCat: viaf-51834562

 |
מיניאר, "הבתולה עם הענבים" 1640
**פייר מיניאר** (בצרפתית: Pierre Mignard;‏ 17 בנובמבר 1612 –  30 במאי 1695) היה צייר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

נולד למשפחת אמנים בעיר טרואה שבחבל שמפאן בצרפת. נועד ללמוד רפואה, אך ב-1624 נכנס כשוליה לסטודיו של הצייר ז'אן בושה בעיר בורז' שבמרכז צרפת. משחזר לטרואה עבד אצל הפסל פרנסואה ז'אנטל לפני שעבר אל העיר פונטנבלו, שהייתה בירת האמנות בצרפת של תקופתו. משם נסע לפריז, הפך לתלמידו של הצייר סימון וואה, ופגש לראשונה בצייר שארל לה ברון.

ב-1635 עזב את הסטודיו של סימון וואה ונסע לרומא. שם פגש בצייר ניקולא פוסן, צייר את דיוקנו של האפיפיור אינוקנטיוס העשירי והפך לאישיות מפורסמת. התגורר ברומא עד 1657, כאשר נקרא על ידי המלך לואי הארבעה עשר לחזור לצרפת. בדרכו לפריז פגש במולייר בעיר אביניון שבפרובאנס והפך לידידו, ולידידם של אנשי להקתו. משהגיע לפריז סירב לקבל את מרותו של שארל לה ברון, שהיה צייר החצר של המלך. הוא גם סירב להיות חבר באקדמיה המלכותית לאמנות שנוהלה על ידי לה ברון. מולייר המליץ עליו בפני ז'אן-בטיסט קולבר, שהיה עוזרו של הקרדינל מזראן, אך קולבר העדיף את לה ברון. אולם המלך, שהיה בן עשרים שנה בלבד, ביקש מפייר מיניאר לצייר את דיוקנו, ציור שהשביע את רצונו של המלך. עד מהרה הפך פייר מיניאר לצייר הדיוקנים המפורסם בצרפת. הוא צייר את דיוקנם של: הקרדינל מזראן, קולבר, דקארט, לה פונטן, מולייר, ראסין, נינון דה לנקלו, מאדאם דה מנטנון, מאדאם דה לה פאייט, מאדאם דה סבינייה, ורבים אחרים. יצירת המופת שלו היו הציורים שעשה בכיפת הכנסייה ואל דה גראס בפריז (1663) על פי הזמנת אן מאוסטריה, אם המלך, שהתגוררה במנזר הסמוך לכנסייה.

אחרי מות קולבר ב-1683, עלה פייר מיניאר לגדולה. ב-1687 העניק לו המלך תואר אצולה, וב-1690, אחרי מות שארל לה ברון, התמנה לצייר החצר של המלך והפך לחבר האקדמיה לאמנות באמצעות צו מלכותי. פייר מיניאר מת בפריז ב-1695 בעת שעסק בהכנות לציורי קיר בכנסיית אינווליד. טקס האשכבה נערך בכנסיית סן רוש, והוא נקבר במנזר הז'אקובינים, שהיה בקרבת מקום, ברחוב סנט אונורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייר מיניאר** בוויקישיתוף
* פייר מיניאר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276233305171
* BNE: XX1005341
* BnF: cb131776894 (data)
* GND: 11858233X
* ICCU: VEAV046158
* ISNI: 0000 0001 2279 1606
* KulturNav: ebc49af5-4550-4a4b-8fcf-a5037766fe36
* LCCN: n83301485
* MusicBrainz: 4809db19-0034-44c2-8858-6f71c25334c8
* NGV: 3456
* NKC: ola2002150763
* NLA: 35042266
* NLP: A20999240
* NTA: 170967441
* RKD: 56039
* SNAC: w6126dj7
* SUDOC: 035263326
* Trove: 809768
* ULAN: 500000267
* VcBA: 495/129046
* VIAF: 44438810
* WorldCat: lccn-n83301485

 |
איקונין דמות ישו המפורסם ממנזר סנטה קתרינה מורכב למעשה משני טיפוסים שונים שניתן לראות בבירור כשמציבים מראה באמצעו (כמו כאן).
**דיופיזיטיות** (ביוונית עתיקה: δυοφυσῖται מילולית "שני טבעים") היא השקפה כריסטולוגית בדבר טבעו של ישו. הכריסטולוגיה שבה מחזיקות הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית היא דיופיזיטית, דהיינו שישו, שהוא התגלמות בן האלוהים בגוף אדם, מורכב משתי מהויות, אלוהית ואנושית.

במאה ה-5 התנהל וויכוח האם היה לישו בחייו טבע אחד – אלוהי, השקפה המכונה מונופיזיטיות, שיוצגה על ידי אוטיכס ראש המנזר בקונסטנטינופול, כנגד הדעה כי לישו היו שני טבעים, טבע אלוהי וטבע אנושי, השקפה דיאופיזיטית כדעת פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול.

פלאבינוס כינס בשנת 448 סינוד שגינה את אוטיכס, האשים אותו בכפירה מונופיזיטית (חד-גשמית) ונידה אותו. אך אוטיכס חזר על דעתו וערער בפני דיוסקורוס הראשון, פטריארך אלכסנדריה וסוורוס(אנ'), פטריארך אנטיוכיה. בתמיכתם, כינס הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (408-450) בשנת 449 ועידה אקומנית באפסוס (שזכתה אחר־כך לכינוי "לטרוקיניום" - ועידת גזלנים) ובה זוכה אוטיכס ואילו פלביאנוס גונה, וזמן קצר אחר־כך מת. האפיפיור הבא, לאו הראשון לא הכיר בהחלטות הוועידה. בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, ובה תמכו ההגמונים בהשקפתו של לאו ואישרו את ההשקפה הדיאופיזיטית, שעל פיה היה ישו בחייו משיח בעל שני טבעים שלמים (הטבע האנושי והטבע האלוהי) שלא התמזגו לאחד, אף שהיו נמצאים בגוף אחד ולא נבדלו זה מזה. על פי השקפה זו ישו היה בעודו בחיים בעת בעונה אחת אל (ולפיכך היה זהה עם אלוהים באלוהיותו) ואדם (ולפיכך היה זהה לכל אדם אחר באנושיותו). כן הוציאה הוועידה מחוץ לכנסייה את אוטיכס, סוורוס ודיוסקורוס.

בראשית המאה ה-7 אף היה ניסיון לאחד את המונופיזיטיות והדיופיזיטיות באמצעות המונותליטיזם.

קישורים חיצוניים
----------------

| תאולוגיה נוצרית |
| --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריווליתומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי |
| פורטל נצרות • מושגים בנצרות |
**טרנסאסטריפיקציה** (**Transesterification**) הוא תהליך בכימיה אורגנית בו מתבצעת החלפה בין קבוצת "R של אסטר לקבוצת 'R של כוהל. הריאקציה היא למעשה התמרה נוקלאופילית אצילית של אסטר בכוהל.

לרוב הריאקציה תקוטלז על ידי חומצה או בסיס. חומצה חזקה תבצע פרוטונציה לפחמן הקרובונילי ותהפוך את האסטר ליותר אלקטרופילי. לעומת זאת בסיס חזק יבצע דה-פרוטונציה לכוהל ויהפוך אותו ליותר נוקלאופילי.

מנגנון
------

תגובת טרנסאסטריפיקציה אינה שונה במנגנון מהתמרה נוקלאופילית אצילית רגילה. תחילה הנוקלאופיל יתקוף את הפחמן הקרבונילי וייווצר טטרהדר זמני (tetrahedral intermediate). לאחר מכן אחת הקבוצות תצא כקבוצה עוזבת. בטרנסאסטריפיקציה הקבוצה שתעזוב היא הקבוצה של האסטר המקורי.

בשלב הטטרהאדר הזמני בטרנסאסטריפיקציה, שתי הקבוצות הן אלקוקסידים ולכן אין עדיפות ברורה מי תעזוב. אם אין גורם משמעותי, כמו נפחיות, שיעדיף עזיבה מסוימת שתי האפשרויות תיתכנה. כך בחלק מן הפעמים תתבצע טרנסאסטריפיקציה ובחלק מן הפעמים המצב יחזור לקדמותו.

שימושים
-------

טרנסאסטריפיקציה הוא תהליך חשוב במגוון תחומים במחקר ובתעשייה.

אחד השימושים הבולטים בתהליך הוא ביצירת פולימרים. לדוגמה הכנת הפולימר פוליאתילן טרפתאלט מדימתיל טרפתאלט (DMT).

שימוש נפוץ נוסף הוא בתהליכים ביוכימיים בגוף. אחת הדוגמאות היא תהליך השחבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* טרנסאסטריפיקציה, באתר Sicencedirect

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4222675-2

 |
**ולרונה** (בצרפתית: **Valrhona**) היא יצרנית שוקולד צרפתית שמפעלה המרכזי ממוקם בעיר הקטנה טן-ל'ארמיטאז' בארמיטאז', אזור גידול יין הסמוך לליון. החברה נוסדה ב-1922 בידי אלבריק גירונה, שף מגדנאי צרפתי בשם מעמק הרון ולה חמש חברות בת ושישים מפיצים ברחבי תבל. בבעלות החברה גם École du Grand Chocolat, בית ספר לשפים מקצועיים שמתמקד במאכלים ודברי מאפה המבוססים על שוקולד.

ולרונה מתמקדת בעיקר בשיווק שוקולד יוקרה בעל רמה גבוהה למקצוענים וכן לצריכה פרטית. למרות שהיא נחשבת לאחד מיצרני השוקולד המשובחים בעולם, מחיריה של ולרונה דומים לאלו של גודיבה ונייהאוס. קו המוצרים כולל ממתקי שוקולד, קוביות שוקולד ושוקולד לפי כמות בקוביות או בגלולות. ולרונה מייצרת שוקולד לפי שנת בציר, מפולים שנקטפים בשנה מסוימת ממטע מסוים, המובחרים ביותר גדלים בדרום אמריקה, אוקיאניה והקריביים. כיום שלושת המותגים של שוקולד בציר הם Ampamakia, ‏Gran Couva, ו-Palmira - עובדים ביחד עם מטעים במדגסקר, טרינידד וונצואלה, בהתאמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולרונה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ולרונה
* אתר למנויים בלבד שרון היינריך, עמק השוקולד של ולרונה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  ולרונה, היסטוריה ארוכה בכמה מילים, האתר של ולרונה
2. ↑  קונראד דה אנל, "ולרונה אולי הכי טובה, אבל לא הכי יקרה: לאוהבי שוקולד, היא מציעה טעם גן עדן", הניו יורק טיימס, 18 בדצמבר 1999
**ולרי ולדימירוביץ' בלנקי** (ברוסית: **Валерий Владимирович Беленький**; נולד ב-5 בספטמבר 1969) הוא מתעמל יהודי יליד אזרבייג'ן. בעבר הוא התחרה עבור ברית המועצות, אזרבייג'ן וגרמניה. הוא אלוף אולימפי (ברצלונה 1992) ופעמיים אלוף עולם (שטוטגרט 1989 ואינדיאנפוליס 1991) בתחרות הקבוצתית, בעל מדליית ארד אולימפית אישית, בקרב-רב (ברצלונה 1992), פעמיים אלוף עולם (אינדיאנפוליס 1991 ולוזאן 1997) בתרגיל סוס סמוכות ופעמיים ברציפות בעל מדליית ארד מאליפות העולם (פריז 1992 וברמינגהאם 1993) בתרגיל מקבילים.

ביוגרפיה
--------

בלנקי נולד וגדל בבאקו, אזרבייג'ן למשפחה יהודית.

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט באוקטובר 1989 זכה בלנקי במדליית זהב בתחרות הקבוצתית.

באליפות העולם שנערכה באינדיאנפוליס בשנת 1991 זכה בלנקי בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל סוס סמוכות.

באליפות העולם שנערכה בפריז באפריל 1992 זכה בלנקי במדליית ארד, בתרגיל מקבילים. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בתרגיל סוס סמוכות. שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת ברצלונה (1992) הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות הקבוצתית (585.400 נק'), לפני סין (583.750 נק') ויפן (578.250 נק') ומדליית ארד בתחרות קרב רב (58.625 נק'), אחרי ויטלי שרבו (59.025 נק') וגריגורי מיסוטין (58.925 נק'), שלושתם מהמשלחת המאוחדת. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי בתרגיל טבעות (9.825 נק') ובתרגיל מתח (9.787 נק') ובמקום שביעי בתרגיל סוס סמוכות (9.250 נק').

מאחר שלא הייתה באזרבייג'ן פדרייצת התעמלות הוא התחרה באליפות העולם שנערכה בברמינגהאם בשנת 1993 תחת הדגל האולימפי וזכה בפעם השנייה ברציפות במדליית ארד, בתרגיל מקבילים. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בתחרות קרב רב ובמקום שמיני בתרגיל סוס קפיצות.

בשנת 1994 קיבל בלנקי אזרחות גרמנית ובאליפות העולם שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באפריל אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בתרגיל טבעות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בתחרות קרב רב (56.312 נק'), אחרי ויטלי שרבו שסיים שלישי (56.350 נק'), במקום שביעי בסוס סמוכות.

באליפות העולם שנערכה באצ'יזן, מחוז פוקואי, יפן בשנת 1995 סיים בלנקי במקום חמישי בתחרות קרב רב.

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיים בלנקי בתחרות קרב-רב במקום שישי ובתחרות הקבוצתית הוא סיים במקום שביעי.

באליפות העולם שנערכה בלוזאן, שווייץ בשנת 1997 זכה בלנקי בפעם השנייה במדליית זהב, בתרגיל סוס סמוכות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בתרגיל טבעות.

באליפות העולם שנערכה בטיינג'ין, סין בשנת 1999 זכה בלנקי בפעם השנייה במדליית זהב, בתרגיל סוס סמוכות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שיש בתרגיל סוס סמוכות.

לאחר שפרש מספורט תחרותי החל בלנקי לאמן התעמלות מכשרים, כולל את מרסל נגוין סגן אלוף האולימפי בקרב-רב (לונדון 2012).

בשנת 2015 נכנס בלנקי להיכל התהילה של ההתעמלות, כמתעמל מאזרבייג'ן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ולרי בלנקי, באתר olympedia.org
* ולרי בלנקי, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* סרטונים Valery Belenky - International Gymnastics Hall of Fame 2015, באתר YouTube (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1156813387
* VIAF: 3497152502967510800005
* WorldCat (עם VIAF): 3497152502967510800005

 |
**טרנס קונאו** (באנגלית: **Terence Cuneo**;‏ 1 בנובמבר 1907 – 3 בינואר 1996) היה צייר אנגלי פורה שציינו את סצנות רכבת, סוסים ופעולות צבאיות. הוא היה גם האמן הרשמי באירוע הכתרת המלכה אליזבת השנייה בשנת 1953.

ביוגרפיה
--------

טרנס קונאו נולד בלונדון, בנם של סיירוס קונאו (1879–1916) ונלי טניסון קונאו (1881–1964), אמנים שנפגשו במהלך לימודיו בפריז. אחיו הבכור של סיירוס קונאו רינאלדו קונאו היה גם צייר מוערך בסן פרנסיסקו, וכך גם אחיו הצעיר אגיסטו קונאו. טרנס קונאו למד בבית הספר בקנט, בצ'לסי פוליטכניק, ובבית הספר לאמנות סלייד, לפני שעבד כמאייר במגזינים, ספרים וכתבי עת.

בשנת 1936 החל לעבוד בצבעי שמן והמשיך בעבודות האיור שלו. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש כחבלן בחיל המהנדסים המלכותיים אך גם השלים מספר קטן של עבודות לוועדה המייעצת לאמני המלחמה, וסיפק איורים של מפעלי טנקים ומטוסים. הוא שירת והתיידד עם עמיתו האמן סיריל פארפיט. כמו כן במהלך המלחמה הוזמן קונאו על ידי משרד החוץ ליצור רישומים וקריקטורות אנטי-נאציות ותערוכה של עבודות המלחמה שלו התקיימה בגלריה לאמנויות יפות של פאלקין בשנת 1942.

לאחר המלחמה הוזמן קונאו לייצר סדרת עבודות הממחישות מסילות רכבת, גשרים וקטרים. נקודה משמעותית בקריירה שלו הייתה מינויו לאמן רשמי לטקס הכתרת אליזבת השנייה, שהביאה את שמו לציבור ברחבי העולם. הוא קיבל עמלות נוספות מהתעשייה, שכללו תיאורי תהליכי ייצור, מיצוי מינרלים ובניית כבישים, כולל כביש M1. הוא היה מפורסם ביותר בציורי בנושאי הנדסה. אבל למעשה קונאו צייר טווח רחב של נושאים - מסצנות צייד באפריקה ועד נופים. הצלחה נוספת הושגה בציורים מהשירות הצבאי. 

טרנס קנאו, תקיפת אנית מלחמה
משנת 1954 יצירותיו כללו דמות של עכבר קטן. דמויות אלה הפכו לסימן המסחר שלו אחרי 1956. לפעמים הם קשים לזיהוי, ואנשים רבים נהנים לחפש אותם בתוך ציוריו. אפילו כמה דיוקנאותיו של אנשים מפורסמים מכילים את ציור העכבר.

עבודתו שימשה למגוון מוצרים, החל מכריכות ספרים וקטלוגים של דגמי רכבות ועד כרזות, פאזלים ואפילו חותמות דואר. ציוריו הופיעו גם על חותמות של בריטניה ושל האי מאן. ניתן למצוא את עבודותיו במוזיאונים רבים, כולל גלריית האמנות של גילדהול, מוזיאון הבתים של ניוארק, לויד'ס בלונדון והמכון המלכותי. קוניו זכה בתוארי כבוד ופרסים. 

פסל אנדרטת ברונזה בגודל פי 1.5 של טרנס קונאו, מאת פיליפ ג'קסון, עמד במתחם המרכזי בתחנת ווטרלו בלונדון במשך שנים רבות, אך הועבר לברימפטון, צ'ת'אם. הוא הוזמן על ידי ארגון להנצחת הצייר שהוקם במרץ 2002. הפסל משמש כאנדרטה קבועה לאמן, יחד עם פרס שנתי בבית הספר לאמנות סלייד, שניתן על ידי הקרן.

כמחווה לסימן המסחר של קונאו, הפסל כולל עכבר שהציץ מתחת לספר על רגליו של האמן, ואחד נוסף שנחצב בבסיס הפסל ליד הקרקע. ההעברה הרשמית של הפסל למוסד המהנדסים המלכותיים התקיימה ב־12 ביולי 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרנס קונאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  OBITUARY: Terence Cuneo, The Independent, ‏23 באוקטובר 2011 (באנגלית)
2. ↑  Terence Cuneo, Imperial War Museums (באנגלית)
3. ↑  Brain Foss (2007). War Paint: Art, War, State and Identity in Britain, 1939-1945. Yale University Press
4. ↑  Wheeler, Chris (May 2012). "Terence Cuneo and Philately". Cuneo Society Journal. 3 (1): 4–6.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007318010005171
* GND: 174305036
* ISNI: 0000 0001 1452 2430
* LCCN: n86112164
* NTA: 191311219
* RKD: 19386
* Trove: 1189071
* ULAN: 500002365
* VIAF: 94138680
* WorldCat: lccn-n86112164

 |
**כומתת הארגמן** הוא סרט פעולה בלארוסי שהופק על ידי חברת הסרטים בלארוספילם, המספר על חיי היומיום של חיילי הכוחות המיוחדים. הקרנת הבכורה התקיימה ב-1 בינואר 2008.

עלילה
-----

הסרט מביא את סיפוריהם של אנשים מכמה דורות של כוחות מיוחדים: סגן אלוף מנוסה בשם פאבלוב, שמנה פעולות רבות ומוצלחות; סרן קוצ'קוב, שלא משאיר את הרצון להתכבד ללבוש את כומתת הכוחות המיוחדים, למרות כישלונות חוזרים ונשנים במבחני ההסמכה, וכן טוראי קופריאנוב, שאביו, הסגן הבכיר קופריאנוב (שבניהולו שירת גם פאבלוב), מת בנסיבות מעורפלות באפגניסטן ועבורם השירות בכוחות מיוחדים הופך להתחלה של שלב רציני בחיים: עם עזיבת הכוחות המיוחדים יודע המגויס מהי אחווה, עזרה הדדית, אומץ לב וכבוד. 

המורכבות המוגברת של משנתו של קורס הלוחם הצעיר מחמירה בשל מצב אישי קשה: מסתבר שקוצ'קוב וקופריאנוב מתמודדים עם הסידור המיוחד של הסטודנטית נסטיה היפה. עם זאת, במקרה, הגיבורים נקלעים למצב מסוכן מאוד ומאיים על מוות לא רק של עצמם, אלא גם להרבה אנשים אחרים: נסטיה וחבריה הולכים להירגע בטבע, אך המקום בו בחרו מתגלה כמוקד לפיגוע מתוכנן. ההתנגשות עם המחבלים הופכת קטלנית עבור חבריה של נסטיה, שנרצחים בדם קר על ידי המחבלים, והנערה עצמה, יחד עם קופריאנוב וקוצ'טקוב, נופלים לידי פושעים. בסכנת חיים, במצב חסר סיכוי, שני הגיבורים צריכים להציל לא רק את אותה, אלא גם את חיי אחרים...

שחקנים ודמויות
--------------

* סרגיי צ'וגין - קופריאנוב
* אנדריי גולובב - קוצ'טקוב
* אנה לוטסבה - נסטיה
* סרגיי סלין - פאבלוב
* אנדרו פיודורצוב - סרגיי
* קיריל זכארוב - בויקו
* סטניסלב סאצורה - דניסוב
* סרגיי בליאקוביץ' - מלישייב
* אלכסנדר אילין - ז'וקובסקי

קישורים חיצוניים
----------------

* "כומתת הארגמן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כומתת הארגמן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דף הסרט באתר של חברת הסרטים Belarusfilm
דוגמה לכתב מחובר (המכונה "עגול" / "cursive"), שפותח באנגליה באמצע המאה ה-17, והתקבל כסטנדרט לכתב מחובר באנגלית
**כתב מחובר** הוא סגנון כתיבה בו סמלי השפה נכתבים במחובר ובשטף, לרוב, על מנת לאפשר כתיבה מהירה יותר. בכתיבה שגרתית בכתב יד, הכתב המחובר הוא שילוב של חיבורים והנפות-עט, זאת גם אם פורמלית כל האותיות אמורות להיות מחוברות: באלפבית הלטיני, הקירילי, הבנגלי והערבי מרבית או כל האותיות במילה מחוברות, כך שלעיתים, מילה נכתבת ב"משיכת קולמוס אחת".

באלפבית הערבי, הכתב המחובר משמש הן לכתב יד והן לדפוס, בעוד שבאלפבית אחרים בהם מתקיים כתב מחובר, קיימת הבחנה בינו לבין כתב-דפוס. באלפבית העברי, משמש הכתב העברי הרהוט ככתב יד, ואינו מחובר. גם כתב היד ששימש ברומא העתיקה לא היה מחובר.

מקור הכתב המחובר הוא ביתרונות המעשיים של כתיבה מהירה ומיעוט הנפות עט, אשר התחייבו בשל חסרונותיו של הקולמוס כמכשיר כתיבה. קולמוסים הם שבירים, ובשימוש לא נכון – הדיו מותז מהם ומכתים את המצע. כך גם עטי ציפורן היציבים יותר אך עדיין מגבילים.

ראו גם
------

* קצרנות
* לוגוגרמה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתב מחובר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb119339209 (data)
* GND: 4179986-0

 |
הגרסה האמריקאית של התוכנית
**תשע בריבוע** הוא שעשועון טלוויזיה אמריקאי בשם "Hollywood Squares" שנעשו לו שתי גרסאות בישראל – בערוץ הראשון תחת השם "תשע בריבוע", ובערוץ 2 (בזכיינית "קשת") תחת השם "כוכבים בריבוע".

התוכנית מבוססת על המשחקים איקס עיגול ואמת או שקר. "לוח המשחק" הוא 9 קוביות במבנה 3X3 בצורה אנכית, כשבכל קובייה יושב ידוען.

מהלך המשחק
----------

המשחק בנוי מ-5 סיבובים, בהם שני מתחרים מנסים ליצור רצף של איקס או עיגול בשורה, טור או באלכסון.
כל משתתף בתורו בוחר בריבוע. הידוען שיושב באותו ריבוע עונה על שאלה ששואל המנחה. המתחרה צריך לבחור האם הידוען אמר אמת או שקר. אם המתחרה צדק הוא "מקבל" את הריבוע. במידה והמתחרה טעה, המתחרה השני מקבל את המשבצת.

הגרסאות הישראליות
-----------------

את הגרסה המקורית בישראל (בין 1977 ל-1982) הנחה אורי זוהר. באותה תקופה החל תהליך חזרתו בתשובה של זוהר אל מול עיני משתתפי התוכנית וההפקה, כשהתחיל להגיע לצילומים לבוש בציצית ובכיפה וביקש משאר המשתתפים לדבר בנימוס ולא להשתמש "בדברי תועבה". לאחר מכן טוביה צפיר החליפו.
ב-1993 שודרה עונה נוספת של השעשועון בערוץ הראשון, אותה הנחה אייל גפן.

בערוץ 2 (ב-1999) הנחה את התוכנית שי אביבי, וצביקה הדר ישב דרך קבע במשבצת האמצעית. גם יגאל שילון היה בין עובדי התוכנית.

בעונה השישית של "הפיג'מות" שודר פרק המבוסס על השעשועון תחת השם "XO".

התוכנית עצמה זכתה לפרודיה בשנת 1995 בתוכנית "הקומדי סטור" בתור אחד השעשועונים שהופיעו במכת ה"שעשועומניה".

בשנת 2010 בוצע שחזור של השעשועון הזה במסגרת השעשועון "שחקו אותה בגדול" בהנחייתו של אברי גלעד, וברשת נעשתה עונה נוספת של תשע בריבוע בהנחייתו של אברי גלעד תחת השם "חכמים בריבוע".

הפרסים
------

נושא הפרסים היה טאבו בערוץ הראשון. ההפקה לא הסכימה לפרסים יקרי ערך או כספיים. לכן הפרסים היו פשוטים (מוצץ, בננות, נייר טואלט וכו') למעט רחל פלינט שזכתה ב-9000 ל"י.
בערוץ 2 הפרסים היו רכב שטח או יחידת נופש.

קישורים חיצוניים
----------------

* תשע בריבוע, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* כוכבים בריבוע, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* "כוכבים בריבוע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצורת מוצק. אם התכוונתם לאבקת פרחים, ראו אבקה (בוטניקה).
האבקה של הסם הממכר קוקאין
מטפסי קירות מקצועיים משתמשים באבקה לספיגת הזיעה בכפות הידיים
**אבקה** היא חומר מוצק המופיע כגרגירים זעירים.

כדי שחומר יוגדר כאבקה, על גרגיריו להיות זעירים במיוחד, כך שכמעט ולא ניתן להבחין בגרגיר בודד בעין בלתי-מזוינת. מלח בישול וסוכר לבן, למשל, לרוב אינם נחשבים לאבקה, כיוון שבהחלט ניתן להבחין בגרגיריהם. חומרים גרגיריים כמלח וסוכר מורכבים בדרך-כלל מגבישים - צורות גאומטריות מסודרות; האבקות, לעומת זאת, לרוב אינן גבישיות; האטומים והמולקולות המרכיבים אותם נמצאים באי-סדר יחסי.

האבקה עדינה ודלילה במיוחד היא נפיצה. הדבר בא לידי ביטוי בפיצוצים בממגורות קמח, למשל.

היבטים לשוניים
--------------

בעברית, מקורם של המילים **אבקה** ו**אבק** באותו השורש. גם בשפות אירופאיות רבות מקורה של המילה אבקה במילה הלטינית לאבק (**Pulvis**). בגרמנית, נשתמרה המילה בצורה נאמנה למקור (**Pulver**), ואילו בצרפתית חל שיבוש קל (**Poudre**); צורה זו הגיעה גם לאנגלית ולהולנדית (**Powder** ו-**Poeder** בהתאמה). הפועל האנגלי **To pulverize** ("להפוך לאבקה") משמר את השורש הלטיני. המילה הצרפתית חדרה גם לעברית כ**פודרה**, אבקה המשמשת לאיפור.

בשמם היומיומי של חומרים רבים קיימת המילה אבקה: אבקת אפייה, אבקת חלב, אבקת כביסה.

אבקה (בוטניקה)
--------------

 ערך מורחב – **אבקה (בוטניקה)**  

אבקת הפרחים מכילה את תאי מין זכריים של צמחים המתרבים ברבייה זוויגית. האיברים המייצרים את האבקה נקראים מאבקים. הם נישאים בראש **אבקנים**; תהליך העברת האבקה מהמאבק אל צלקת השחלה מכונה **האבקה.** היצורים (חרקים ועופות) המבצעים העברת האבקה בפרחים מכונים **מאביקים**.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000154787

 |
**אוארסניס** ("Ouarsenis", שבשפה הברברית פירושו "דבר גבוה") הוא רכס הרים באזור מיושב בצפון-מערב אלג'יריה.

גאוגרפיה
--------

הרכס ממוקם כ -80 ק"מ דרומית לים התיכון, בין אגן נהר הצ'ליף (Chelif River) בצפון ובמזרח, אואד מינה (Oued Mina) במערב ורמת סרסו (Sersou plateau) בדרום.

הגובה המרבי הוא של 1,985 מ' בהר סידי עמר, הסמוך לעיירה בורג' בונעאמה.

פסגות חשובות נוספות הן אחאון (1,808 מ'), ג'בל מדאד (1,787 מ'), קף סיגה (1,784 מ'), סרא עבדלקאדר (1,776), ראס אל ברארית (1,750 מ'), מונט בלכהיירט (1,620 מ'), ג'בל אמרונה (1,512 מ') ), הר טמדררה ורונד פוינט דה סדרס (1,461 מ'), רוקבה אטבה (1,300 מ'). אזור רכס ההרים מיושב על ידי ברברים.

בעלי חיים באזור
---------------

ביערות ההרים מתגוררים כמה בעלי חיים כמו זאבים, שועלים, קראקאל, חזירים, צבועים, קיפודים. האזור היה מיושב בעבר על ידי אריות ופנתרים. הגנרל הצרפתי, ז'אן אוגוסט מרגריט, אשר שירת באלג'יריה דיווח, כי אדם יחיד משבט בני מהרז (Beni Mahrez) ליד ת'ניט אל חד (Theniet El Hed) הרג 14 אריות ושלושה פנתרים בשנות ה -40 של המאה העשרים.

אף על פי, שחלק ממדרונותיו שימשו באופן מסורתי לגידול דגנים, ברכס יש עדיין יערות ארז האטלס טבעיים גדולים יחסית.

הפארק הלאומי Théniet El Had הוא אזור מוגן הממוקם למרגלות רכס Ouarsenis.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוארסניס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tahar Aïfa, Mansour Zaagane, Neotectonic deformation stages in the central Ouarsenis culminating zone, Northwestern Algeria, **Arabian Journal of Geosciences** 8, 2015-05-01, עמ' 2667–2680 doi: 10.1007/s12517-014-1385-z
2. ↑  **Le Correspondant**, Charles Douniol, 1864. (בצרפתית)
3. ↑  National Parks in Algeria, Algeria.com (ב־American English)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14457641c (data)
* SUDOC: 078608678
* VIAF: 56144647643139724006
* WorldCat (עם VIAF): 56144647643139724006

 |
**ג'ון הנרי לורימר** (באנגלית: **John Henry Lorimer**;‏ 12 באוגוסט 1856 – 4 בנובמבר 1936) היה צייר סקוטי שעבד על דיוקנאות וסצינות ז'אנר של חיי היומיום.

ביוגרפיה
--------

לורימר נולד באדינבורו, בנו של ג'יימס לורימר, שהיה פרופסור למשפט ציבורי באוניברסיטת אדינבורו בין השנים 1862 ל-1890. הוא התחנך באקדמיה של אדינבורו, אוניברסיטת אדינבורו וב-1875 באקדמיה הסקוטית המלכותית, ולמד אצל ויליאם מקטאגרט וג'ורג' פול צ'למרס. לאחר מכן, בילה תקופה בפריז בלימודים עם קרולוס-דוראן. אחיו הצעיר היה האדריכל הנודע סר רוברט לורימר, אותו שרטט וצייר לאורך חייו יחד עם אחיותיו. הדיוקן הראשון של לורימר היה של אמו חנה, שהושלם בשנת 1875 כשהיה בן 19.

לורימר נדד ברחבי ספרד, איטליה ואלג'יר בין השנים 1877 ל-1891. הוא הציג באקדמיה המלכותית הסקוטית משנת 1873 ובאקדמיה המלכותית משנת 1878. בולטות בין יצירותיו "הסמכת הזקנים", התלויה בגלריה הלאומית של סקוטלנד, "ירח אביבי", התלוי במוזיאון קירקלדי ובגלריה לאמנות והיה הציור האהוב על קוראי העיתון המקומי, "גן טירת קאלי" שנמכר במכירה פומבית בשנת 2000 תמורת 32,900 פאונד. דיוקנאותיו כוללים את אלה של ליון פלייפייר, ג'וזף ליסטר, פיטר הטלי וואדל ופרדריק גאת'רי.

לורימר נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית בשנת 1882 והפך לאקדמאי מן המניין בשנת 1900. הוא הציג 123 עבודות באקדמיה המלכותית הסקוטית ו-43 עבודות באקדמיה המלכותית בלונדון.

בשנת 1878 רכשה משפחת לורימר את החכירה של טירת קאלי בפייף והחלה בשיקום שלה לשימוש כבית נופש. רבים מציוריו של לורימר כללו את הטירה כנושא או כתפאורה; הסטודיו שלו היה באחד המגדלים והשקיף על הגן. הטירה הפכה לבית המשפחה הקבוע, לאחר רכישה ב-1948 על ידי בנו של רוברט לורימר, הפסל יו לורימר. הטירה נמצאת בבעלות הקרן הלאומית לסקוטלנד, אשר מקיימת תערוכה מתחלפת של יצירותיו, בתוספת אלה של אחיו, רוברט לורימר ואחיינו, יו לורימר.

ג'ון לומייר, הסמכת הזקנים, 1891
בחייו מאוחרים הוא התגורר באדינבורו בבית גדול ששופץ על ידי אחיו רוברט לורימר שגם הוא התגורר שם יחד עם אחותם לואיז לורימר. האמן רוברט גיב התגורר בסמוך באותה תקופה.

הוא היה סגן נשיא האגודה האסטרונומית של אדינבורו והשאיר להם עזבון עם מותו. מדליית הלורימר של האגודה האסטרונומית של אדינבורו מוענקת על שמו, הראשונה הוענקת לסר ג'יימס ג'ינס ב-1937.‏

ג'ון הנרי לורימר נפטר בביתו באדינבורו ב-4 בנובמבר 1936.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון הנרי לורימר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Sir Robert Lorimer | Architect of Ardkinglas House | Ardkinglas Estate"
2. ↑  "Prices and estimates of works John Henry Lorimer". www.arcadja.com
3. ↑  "Upward - Onward | Painting". Upward - Onward | The Art of Family
4. ↑  "The People's Pick and John Henry Lorimer – A Son of the Rock -- Jack Deighton". jackdeighton.co.uk.
5. ↑  "John Henry Lorimer from The Gazetteer for Scotland"
6. ↑  The Astronomical Society of Edinburgh, Lorimer Meda

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1251280234
* ISNI: 0000 0000 6707 2368
* LCCN: n82254170
* NGV: 1090
* RKD: 50936
* SUDOC: 241208602
* ULAN: 500014237
* VIAF: 55513385
* WorldCat: lccn-n82254170

 |