recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנכימוליוס**, (המאה ה-6 לפנה"ס) היה מצביא ספרטני ששרת את המלך קלאומנס הראשון.

לאחר רציחת הטיראן האתונאי היפרכוס, עלה לשלטון אחיו היפיאס. אולם מורדים אתונאים שיחדו את האורקל בדלפי, כדי שתגיד לכל ספרטני שיבוא לדלפי לשאול שאלה אצל האורקל; "שחררו את אתונה". מלך ספרטה קלאומנס הראשון התרשם מאוד מכך, ושלח את אנכימוליוס שהיה בנו של ספרטני בשם אסטיר, בראש צבא לכבוש את אתונה ולגרש את הטיראן משם. 

אנכימוליוס הגיע דרך הים ונחת בפלרון, אולם היפיאס הזעיק את בן בריתו התסאלי קניאס שהגיע בראש 1,000 פרשים תסאלים לאזור. תומכיו של היפיאס הכינו מבעוד מועד את הקרקע כדי שתתאים לקרב פרשים. התסאלים תקפו בהפתעה והנחילו לספרטנים תבוסה מוחצת, אנכימוליוס עצמו נהרג, וקברו נמצא על פי עדותו של הרודוטוס, באטיקה ליד מקדש הרקולס. מאוחר יותר הגיע קלאומנס עצמו בראש צבא גדול יותר וגרש את היפיאס.

לקריאה נוספת
------------

* הרודוטוס. **היסטוריה**. תרגמו וכתבו מבואות: בנימין שימרון ורחל צלניק-אברמוביץ. פפירוס, בית ההוצאה - אוניברסיטת תל אביב, 1998.
* **כתבי הירודוטוס**. מתורגמים מיוונית עם מבוא והערות מאת ד"ר אלכסנדר שור. ירושלים, ראובן מס, תרצ"ה. העתק דיגיטלי באתר "דעת".
* משה עמית, **תולדות יוון הקלאסית**, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרודוטוס ספר ה', 63.
הכנסייה שהוקמה על חורבות הבית
**בית איפטייב** (ברוסית: **Дом Ипатьева**) היה בית של סוחר בעיר יקטרינבורג שבו נרצחה ב-1918 משפחתו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה. ב-1977 נהרס הבית בהוראת ברית המועצות. כיום פועלת במקום כנסייה.

היסטוריה
--------

בשנות השמונים של המאה התשע-עשרה הזמין איוון רדיקורטסב, פקיד בכיר בתעשיית הכרייה, בית דו-קומתי שיוקם על מדרון של גבעה בולטת. אורך החזית היה 31 מטר. ב-1898 עברה האחוזה לידיו של שראבייב, סוחר זהב בעל מוניטין. עשר שנים לאחר מכן, נרכש הבית על ידי ניקולאי ניקולאיביץ' איפטייב, מהנדס צבאי, שהפך את קומת הקרקע למשרדו. נראה כי על סמך מידע שסיפק פיוטר ויקוב, ב-1918 איפטייב נדרש לפנות את הבית לצורך "ייעוד מיוחד".

אותו ייעוד מיוחד היה למעשה כליאתם של ניקולאי השני, קיסר רוסיה ומשפחתו, אשר הודחו משלטונם בעקבות מהפכת פברואר. המשפחה עברה לבית איפטייב בשני שלבים: ב-22 באפריל הגיעו לבית ניקולאי, אשתו אלכסנדרה ובתם מריה, וב-23 במאי הגיעו שאר בני המשפחה: אולגה, טטיאנה, אנסטסיה ואלכסיי. חוץ ממשפחת רומנוב גרו בבית חמישה משרתים, ובהם רופא המשפחה. כמה פעמים הוצע למשרתים לעזוב את המשפחה אך הם העדיפו להישאר למרות הסכנות. משפחת רומנוב התגוררה בבית איפטייב 78 ימים.

בלילה שבין 17-16 ביולי 1918, נלקחו בני המשפחה ומעגל המשרתים המצומצם שלהם למרתף בטענה שהבית נמצא בסכנת התקפה של אנרכיסטים. כשירדו העצורים למרתף הבית והתאספו באחד החדרים, ביקשה הקיסרית שני כיסאות עבורה ועבור אלכסיי. הכיסאות הובאו, ולאחר מכן הודיע להם המפקד הבולשביקי שהם מוצאים להורג. הצאר רק הספיק להגיד "מה?" לפני שפתחו החיילים באש והרגו את כולם. ב-25 ביולי נכנסו חיילי הלגיון הצ'כוסלובקי לבית, וגילו שמשפחת הצאר נעלמה. מיד החלה חקירה בנושא. הם אף חקרו כמה מן מהשומרים, אבל לא הצליחו להגיע אל מבצעי הרצח. הגופות עצמן לא נמצאו, והחוקרים תמכו בגרסה הבולשביקית שלפיה הוצא להורג רק הצאר עצמו. רק בהמשך התבררה האמת.

כבר ב-1923 הופצו תצלומי הבית המגודר בעיתונות הסובייטית תחת הכותרת "הארמון האחרון של הצאר האחרון". בשנת 1927, תוכנן להפוך את הבית למוזיאון. בהמשך הוא הפך לבית ספר חקלאי, וב-1938 למוזיאון תעמולה אנטי-דתי. ב-1974 נרשם הבית רשמית כאנדרטה היסטורית-מהפכנית. עם זאת, למרבה המבוכה של הממשלה, הוא הפכה בהתמדה למוקד עלייה לרגל של מלוכנים רוסיים. בשנת 1975 הוחלט ביוזמת יורי אנדרופוב בפוליטביורו להרוס את בית איפטייב. לאחר סחבת של כמה שנים נעשתה ההריסה בשנת 1977, בימים שבוריס ילצין היה ראש הממשל בעיר. לטענתו הוא קיבל הוראה ישירה ולא יכול להתנגד. בשנת 1990 הוחלט להקים כנסייה על שרידי הבית. הכנסייה הוקמה בשנת 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית איפטייב** בוויקישיתוף
* קטע קול ערן סבאג, "חיים של אחרים" על רצח משפחת הצאר‏, 4 ביולי 2011
* ניקולאי סוקולוב, רצח משפחת הצאר
* תיאור הרצח לפי גרסת וילטון
* The Murder of Russia's Imperial Family Nicolay Sokolov חקירת הרצח משנת 1918
* FrozenTears.org ספריית תקשורת של המשפחה הקיסרית האחרונה
* האדרת של משפחת המלוכה
* סיפורו של יקוב יורובסקי על ההוצאה להורג של המשפחה המלכותית(הקישור אינו פעיל)
**בית אורליאן** (בצרפתית: **Maison d'Orléans**) הידוע גם כ**בית בורבון-אורליאן**, היה במשך מאות שנים אחד מבתי האצולה החשובים בצרפת, ובאופן מסורתי דוכס אורליאן תמיד היה מהאנשים הקרובים ביותר למלך. משפחת אורליאן היו נסיכי הדם הגבוהים ביותר, זאת אומרת האצולה הגבוהה ביותר שלא שייכת לענף הראשי של בית המלוכה (בדרך כלל ענפים שמוצאם מאחים צעירים של מלכים קודמים). דוכסי אורליאן עלו בחשיבותם על כל שאר חצר המלוכה, חוץ מהמלך ומשפחתו הקרובה.

מוצאו של בית אורליאן הנוכחי הוא בנסיך פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (1640-1701), שהיה בנו השני של המלך לואי השלושה עשר ואחיו הצעיר של לואי הארבעה עשר. דוכסי אורליאן נקראו בחצר בתואר "מסייה" (Monsieur) ונשותיהם "מאדאם" (Madame). לפני כן שמות אלו היו שמורים אך ורק לבן השני של המלך. בתקופת המהפכה הצרפתית דוכס אורליאן, לואי פיליפ השני, הידוע גם בשם "שוויון" (Egalité), היה בן משפחת המלוכה היחיד שתמך בצורה גלויה במהפכה. לואי פיליפ אפילו הצביע לטובת ההוצאה להורג של בן דודו, המלך לואי השישה עשר, ולכן הוא ומשפחתו סבלו מעוינות גדולה מצד תומכי המלוכה הצרפתים במשך דורות רבים. למרות תמיכתו במהפכה, גם הוא הוצא לבסוף להורג בהוראת רובספייר, בשל עובדת השתייכותו לאריסטוקרטיה.

בשנת 1830, לאחר מהפכת יולי, בית אורליאן הפך לבית המלוכה כאשר שארל העשירי, המלך הבורבוני שעלה לשלטון ברסטורציה, הוחלף על ידי לואי פיליפ מבית אורליאן (בנו של לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן). לואי פיליפ מלך כמונרך חוקתי ותוארו היה "מלך הצרפתים", בניגוד לתואר "מלך צרפת" שהיה נהוג בעבר. הוא מלך עד מהפכת אביב העמים ב 1848, אז ברח לאנגליה. לואי פיליפ היה מלך צרפת היחיד מבית אורליאן.

אפילו לאחר מפלתו של לואי פיליפ נשארה במדינה סיעה מלוכנית-אורליאניסטית שתמכה בהשבתו לשלטון של בית אורליאן. עם מותו של אנרי החמישי, הטוען לכתר האחרון מבית בורבון שמת ללא יורשים, רבים מתומכי הבורבונים הכירו לראשונה בטענות של בית אורליאן כיורשי הכתר הצרפתי. אולם מלוכנים אחרים, שעדיין זכרו לבית אורליאן את תמיכתם במהפכה, העדיפו להעביר את תמיכתם לבית בורבון הספרדי, למרות שהבורבונים הספרדים ויתרו על תביעותיהם לכתר הצרפתי מאות שנה קודם לכן.

כיום ראש בית אורליאן הוא ז'אן, רוזן פריז ודוכס צרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית אורליאן** בוויקישיתוף
* בית אורליאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284301205171
* LCCN: sh85095686
* ULAN: 500349000

 |
מפת מרכז מלבורן
**ההודל גריד** (אנגלית: Hoddle Grid) היא רשת הכבישים של אזור העסקים המרכזי של מלבורן. הרשת קרויה על שמו של מתכננה רוברט הודל, הרשת הוקמה ב-1837, ומאוחר יותר הורחבה. הרשת מכסה את האזור מרחוב פלינדרס לשוק המלכה ויקטוריה, ומרחוב ספנסר לרחוב ספרינג.

היסטוריה
--------

הרחובות הראשיים הרחבים נבנו להתמודד עם תחבורה רבה העוברת במרכז העיר. על מנת למנוע פקקים כתוצאה מפניות ימינה נבנו הרחובות רחב ככל שניתן.

בשנת 1860, האזור הורחב, כדי להכיל את האזור של הרחובות החיצוניים, רחוב ויקטוריה, רחוב דאדלי ושוק המלכה ויקטוריה.

מפרט
----

כל הרחובות הראשיים הם ברוחב של 30 מטר, כאשר כל הבלוקים בגודל 10 אקרים. אורך 1.61 על 0.8 ק"מ, מונחה על ידי הציר האורכי בזווית של 28 מעלות בניגוד לכיוון השעון של כיוון מזרח מערב, כדי להתיישר לאורך נהר היארה.

* תוכנית סכמטית של חלקות ההודל של מלבורן, מרץ, 1837תוכנית סכמטית של חלקות ההודל של מלבורן, מרץ, 1837
* כל 'בלוק' חולק מאוחר יותר לעשרים חלקותכל 'בלוק' חולק מאוחר יותר לעשרים חלקות

### רחובות מזרח מערב

במקביל לנהר היארה

* רחוב פלינדרס
* נתיב פלינדרס
* רחוב קולינס
* רחוב ליטל קולינס
* רחוב בורק
* רחוב ליטל בורק
* רחוב לונסדייל
* רחוב ליטל לונסדייל
* רחוב לה טרוב
* רחוב ליטל לה טרוב
* רחוב מקנזי
* רחוב אבקאט
* רחוב פרנקלין
* רחוב ט'ארי

### רחובות צפון דרום

אנכית לנהר היארה

* רחוב ספרינג
* רחוב אקסיבישן
* רחוב ראסל
* רחוב סוואנסטון
* רחוב אליזבת
* רחוב קווין
* רחוב מרקט
* רחוב ויליאם
* רחוב קינג
* רחוב ספנסר

סמטאות מלבורן
-------------

אף על פי שאינן חלק מתוכנית ההודל גריד, מלבורן הפכה סמטאות מסוימות למדרחוב. סמטאות אלו ידועות תחת השם ליין – נתיב.

חלק מסמטאות אלו משמשות למטרות מסחריות, חלקן כוסו בקשתות. סמטאות מסוימות נעלמו כתוצאה מאיחוד בלוקים ופיתוח כמו מגדלי ריאלטו. אחרות נלכדו במובלעות בניינים היסטוריים בין הרחובות הראשיים.

בין סמטאות מדרחוב מלבורן הן בנק פלייס, מובלעת קטנה של בניינים עתיקים. בלוק פלייס, רחוב דגרייבס וסנטר פלייס פופולריים בגלל תרבות בתי הקפה. 
הרדוור פלייס ורחוב מק'קילופ לכיוון האזור הפיננסי מאוכלסים על ידי עובדי משרדים וסמטת פנץ' היא אחת מהסמטאות הפופולריות ביותר בקצה המזרחי של העיר. סמטת ACDC נקראה לאחרונה על שם הלהקה. אחרות ידועות בגלל אומנות הגרפיטי וציורי הקיר. מועצת העיר מלבורן הכריזה על מספר אומנויות במספר סמטאות.

* עצים המוקפים על ידי בניינים ברחוב קינג במלבורןעצים המוקפים על ידי בניינים ברחוב קינג במלבורן
* רחוב בנק פלייס, צופה לכיוון צפוןרחוב בנק פלייס, צופה לכיוון צפון
* רויאל ארקייד.רויאל ארקייד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הודל גריד** בוויקישיתוף
**ישראל 50** הוא ספר בפורמט אלבומי שיצא לאור בשנת 1997, לקראת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, ובו מובאים בקצרה אירועים מרכזיים שאירעו במדינה או שהשפיעו עליה, מקום המדינה ועד שנת החמישים.
הספר יצא לאור בהוצאת מעריב על ידי 'אלפא תקשורת'. גרסה נוספת יצאה בהוצאת קוראים וכללה מפתח שמות. עורכיו הראשיים הם יהודה שיף ודני דור, עורכים נוספים הם בן כספית, אילן כפיר ושרה שריג. האחראי על עריכת הצילומים הוא משה מילנר.

תוכן
----

> 
> מאות אלפי אירועים התרחשו בחמישים השנה. רובם לא נכנסו לאלבום. קנה המידה היה אירועים שהשפיעו במיוחד על חיינו כאן, בישראל. באלה ביקשנו להתמקד. אותם הבאנו כסיפורה של המדינה. סיפור שלא נגמר. שלא ייגמר.
> 
> 
> 
> — (מתוך ההקדמה לספר)
> 

תוכן הספר עוסק באירועים המרכזיים בחמישים שנותיה הראשונים של המדינה משנת 1948 ועד שנת 1998.

הספר ערוך כך שכל שנה מתפרסת על פני ארבעה עמודים, ובהם מתומצתים האירועים של אותה שנה לפי הסדר הכרונולוגי. האירועים החשובים בולטים יותר ומלווים בצילומים.

האירועים המופיעים בספר לקוחים מכל ההווי הישראלי: ביטחון, כלכלה, פוליטיקה ודומיהם. אף על פי שחלק מן האירועים אינו שייך למדינה, כדוגמת מות הנסיכה דיאנה, ונחיתת האדם על הירח נכללו גם הם בספר כיוון שהשפיעו על הלך הרוח בישראל באופן קיצוני.

בתחילת הספר מובאים כל ראשי הממשלות והנשיאים שכיהנו במדינה עד שנת החמישים שלה.

ספר בסגנון זה יצא גם בהוצאת ידיעות אחרונות ובעריכתו של ניסים משעל הנקרא "ואלה שנות 50 למדינת ישראל", וכן בשנת 2008 יצא ספר המשך הגולל עשר שנים נוספות הנקרא "ישראל 60".
**חורבת כנף (חֻרְבַּת כָּנָף)** הוא אתר ארכאולוגי בדרום רמת הגולן, בו נתגלו שרידי יישוב יהודי מתקופת המשנה והתלמוד, וכן בית כנסת קדום.

החורבה שוכנת על שלוחה בגובה של כ-190 מטרים מעל פני הים, למרגלות המושב כנף, וכארבעה קילומטרים ממזרח לחופי צפון מזרח הכנרת.

בית הכנסת שבאתר נחקר עוד בשנות השבעים של המאה ה-19, ועל שרידיו נבנה בתקופה זו מבנה מודרני, ששימש כמחסן. מידותיו של בית הכנסת הן כ- 13 על 16 מ"ר, וחזיתו למערב. בית הכנסת היה עשוי כולו מאבני גזית העשויות בזלת.

באתר נתגלו כותרות ומזוזות מעוטרות בשריגי גפנים, ומעל למשקוף בית הכנסת נתגלתה כתובת הקדשה בארמית. כתובת זו נחשפה לראשונה בידי החוקר לורנס אוליפנט, ופורסמה בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20 בידי פרופ' אליעזר ליפא סוקניק שסייר במקום.

לשון הכתובת היא: "..תה דכיר לטב יוסה בר חלפו בר חנ..".

על בסיס הממצאים באתר, תוארכה הקמתו של בית הכנסת לראשית המאה השישית לספירה הנוצרית. מתחת לחורבות מתקופה זו, נמצאו בחפירות שנערכו במקום גם שרידי יישוב קדומים יותר, החל מתקופת ההתנחלות (המאה ה-12 לפני הספירה).

כשני קילומטרים ממזרח לאתר נמצאו שרידי בית הכנסת העתיק בדיר עזיז (שנקרא במקור לפי הכתובת שנמצאה במקום - עזיזו).

לקריאה נוספת
------------

חנה ודוד עמית, **מראי מקום - לטייל עם המקורות בצפון הארץ**, הוצאת יד יצחק בן-צבי, עמ' 213-212.
פורום טראיאנוס
**פורום טראיאנוס** (בלטינית: *Forum Traiani*) הוא אחרון הפורומים הקיסריים(אנ') שנבנו ברומא בעת העתיקה.

היסטוריה
--------

פורום טראיאנוס הוקם במצוות הקיסר טראיאנוס בכספי הביזה מניצחונותיו של הקיסר בקרבות שהסתיימו בכיבוש דאקיה בשנת 106 לספירה.

הפורום נחנך בשנת 112.

לצורך הקמת יסודות המבנה המונומנטלי נחפר בור רחב ממדים בין גבעת הקווירינל וגבעת הקפיטולין (בשל היקף הבנייה הרחב הנדרש להקמת המבנה, משערים שחפירת היסודות החלה עוד בתקופת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס. ככל הנראה האדריכל שתכנן את הפורום היה אפולודור מדמשק.

במקביל להקמת הפורום נבנו גם שוקי טראיאנוס(אנ') ופורום קיסר.

מבנה הפורום
-----------

הפורום נבנה סביב חצר נרחבת שמשני צדדיה מבני הפורום להם מרפסות רחבות ובקצה הפורום נבנתה הבזיליקה אולפיה. הכיכר רוצפה בשיש.

ימי הביניים
-----------

מבנה הפורום נותר בשימוש אף לאחר נפילת האימפריה הרומית. קונסטנטינוס השני ביקר במקום במאה הרביעית וראה את פסלו של טראיאנוס עדיין עומד בראש הבזיליקה.

החל מהמאה ה-9 נלקחו אבני השיש של החצר לשימוש משני, אולם עצם העובדה שאבנים אלה הוחלפו באבנים פשוטות יותר מעיד שהפורום היה עדיין בשימוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורום טראיאנוס** בוויקישיתוף

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4436834-3
* VIAF: 315161178
* WorldCat: viaf-315161178

 |
**מגלן אדום-ציצה** או **איביס אדום-ציצה** (שם מדעי: ***Pseudibis papillosa***) הוא מין של עוף מים ממשפחת הכפניים, החי לאורך תת-היבשת ההודית, לעיתים קרובות גם במרחק מהמים. הוא משויך לסוג מגלן אסייתי לצד המין הנדיר מגלן לבן-כתף, שבעבר נחשב לתת-מין שלו. בנוסף הוא מבלבל לעיתים עם מגלן חום.

המגלן אדום הציצה בעל תפוצה רחבה ואינו בסכנה.

תיאור
-----

מגלן זה מגיע לאורך ממוצע של 60–68 ס"מ עם מוטת כנפיים של 90–115 ס"מ בממוצע. לרוב שני הזוויגים נראים דומים, אף שהזכרים גדולים מעט יותר. נוצות המגלן שחורות-חומות לאורך הגוף, כשגווני הכנפיים והזנב בעלי גוון מתכתי כחול-ירוק, כשהחלק העליון של הכנפיים לבן. הראש חשוף מנוצות וכהה אך בעל עורך וכיפה אדומים וכן רגליים אדומות. העיניים צהובות והמקור ארוך וצבעו אפור-כהה. המגלנים לרוב שתקנים אך הם צורחים בעונת הרבייה בקולות רמים, בעיקר בשעות הזריחה והשקיעה.

מגלן זה מצוי לאורך ביצות, אדמות מרעה, בריכות וגדות יערות לאורך תת-היבשת ההודית, בהם הוא מחפש מזון בקבוצות קטנות. המגלן מתרחק מאזורי יערות, חופי ימים ומדבריות ולרוב מצוי באזורים נמוכים. המגלן הוא אוכל כל הניזון בין העשבים והצמחייה מנבלות, חרקים, צפרדעים ובעלי חיים קטנים אחרים וגם מדגנים וזרעים שונים. לעיתים הוא מחפש מזון עם מגלנים אחרים או עם אנפתיים. הוא גם יחכה סביב לשריפות כדי ללקט חרקים נמלטים.

מין זה מקנן בקבוצות קטנות המקננות על העצים. הנקבה מטילה 2 עד 4 ביצים בקן מענפים וזלזלים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגלן אדום-ציצה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגלן אדום-ציצה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ארנסט סטויזפל** (בגרמנית: **Ernst Stojaspal**;‏ 14 בינואר 1925 – 3 באפריל 2002) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

סטויזפל נולד ב-14 בינואר 1925 בווינה שבאוסטריה. הוא גויס לורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה ביוני 1943, ושנה אחר כך שבר את ידו מבקשת חבר על מנת למנוע פריסה אפשרית של החזית. באוקטובר 1944 סטויזפל, יחד עם אחרים, נמצאו אשמים בפגיעה בכח הצבאי והם נידונו ל-8 שנות מאסר. אולם לאחר תום המלחמה במאי 1945 הוא שוחרר.

לאחר סיום המלחמה הוא שיחק באוסטריה וינה וכבש שיא של 36 שערים ב-22 הופעות בלבד בעונת 1945/46. סטויזפל זכה עימה ב-3 תוארי אליפות ובשני גביעים עד לעזיבתו ממנה ב-1954. ברמה האישית כבש בסך הכל 220 שערים ב-184 הופעות ליגה והיה למלך השערים של הליגה האוסטרית 5 פעמים. הוא עדיין מחזיק בשיא שערי אוסטריה וינה בכל הזמנים ונבחר להיות בהרכב המאה ה-20 של כדורגלנים אוסטרים בשנת 2001.

משנת 1954 עבר סטויזפל לשחק בצרפת, אם כי הדבר מנע ממנו לשחק בנבחרת אוסטריה שוב. הוא שיחק שם בשטרסבורג בה כבש שלושער במשחקו הראשון בליגה בניצחון 1–5 על נאנסי. בסך הכל הוא ערך 189 משחקים בהם כבש 74 שערים בליגה הצרפתית, וסיים במקום השני בטבלת הכובט בעונת 1954/55 אחרי רנה בילרד. סטויזפל שהה אחר כך בקבוצות מונקו, טרואה, AS בזיירס ומץ. בשנת 1962 סיים את הקריירה ככדורגלן.

בשל הצלחתו הגדולה של סטויזפל באוסטריה הוא זומן לשחק בנבחרת בשנת 1946. שערו הראשון הגיעה בניצחון 2–3 על איטליה במילאנו. סטויזפל שיחק את משחקיו החשובים ביותר במונדיאל 1954 בשווייץ. אוסטריה הרשימה כשסיימה במקום השלישי, והוא כבש צמד בניצחון 0–5 על צ'כוסלובקיה בשלב הבתים ושער נוסף במשחק על המקום השלישי נגד אורוגוואי. אחרי הטורניר הוא סיים את דרכו בה.

סטויזפל היה למאמן כדורגל במדינות צרפת, שווייץ ובלגיה. בנוסף לכך היה גם מנהל סניף בית קפה, "קפה דה וינה", במונקו. הוא נפטר ב-3 באפריל 2002 במץ שבצרפת בגיל 77, כתוצאה ממחלות לב.

תארים
-----

אוסטריה וינה
* אליפות אוסטריה (3): 1949, 1950, 1953
* הגביע האוסטרי (2): 1947, 1948

נבחרת אוסטריה
* מקום שלישי בגביע העולם: 1954

אישיים
* מלך השערים בליגה האוסטרית (5): 1946, 1947, 1948, 1952, 1953

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ארנסט פרדיננד אומה** (בגרמנית: **Ernst Ferdinand Oehme**‏; 23 באפריל 1797 – 10 באפריל 1855) היה צייר רומנטי גרמני ומאייר, שהתמחה בנופים עם אלמנטים אדריכליים.

ביוגרפיה
--------

ארנסט פרדיננד למד במכללה להכשרת מורים בדרזדן. לאחר שהתחיל בתור אוטודידקט, בעזרת קצת עזרה מקרל וגנר, הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות של דרזדן בשנת 1819, שם למד אצל הצייר הדני יוהאן כריסטיאן דאהל (אנ') שהתיישב שם. עד מהרה התוודע לעבודתו של קספר דויד פרידריך.

יחד עם יוהאן אוגוסט היינריך (1794–1822), תלמידו של פרידריך, הוא הכיר את האזור הכפרי שמסביב, במיוחד את שווייץ הסקסונית, והתאמן במה שלימים ידוע כציור באוויר הפתוח. תערוכתו הראשונה הייתה באקדמיה בשנת 1821 עם "קתדרלה בחורף", יצירה המציגה את השפעתו של פרידריך.

בסיוע כספי של נסיך הכתר פרידריך אוגוסטוס מסקסוניה, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באיטליה, שם נמשך לעבר הקהילה הגרמנית ויצר קשרי ידידות לכל החיים עם לודוויג ריכטר, קרל גוטליב פשל (אנ') ויוליוס שנור פון קרולספלד, לתנועת הנצרתיים ברומא, הייתה השפעה מועטה על עבודתו. עם שובו לדרזדן בשנת 1825, הוא עבר מסע בין האלפים, וצייר בצבעי מים. הוא קיבל עבודות מנסיך הכתר, שגרמו לו ליצור ציורים עבור "גלריה נופים פטריוטיים" (Galerie vaterländischer Landschaften).

בשנות ה-30 של המאה ה-19 הוא החל להתנתק מהסגנון הקודם שלו, וצייר עבודות שהיו יותר מציאותיות ופחות עמוסות בסמליות. בשנות ה-40 הוא מצא פטרון חשוב אצל מייג'ור פרידריך אנטון סרה, שביתו היווה נקודת כינוס משמעותית עבור אמנים, סופרים ומוזיקאים. במהלך תקופה זו, הוא ככל הנראה לקח חלק בהופעות חובבים בתיאטרון.

הוא הפך למורה במכון קרל בלוכמן בשנת 1842 ומונה לצייר החצר בשנת 1846.

זמן קצר לאחר מכן הוא מונה כחבר כבוד באקדמיה.

בנו, ארנסט ארווין אומה, היה גם צייר ידוע.

גלריה
-----

* קתדרלה בחורףקתדרלה בחורף
* מצודת קולדיץמצודת קולדיץ
* מפרץ סלרנומפרץ סלרנו
* טחנת המיםטחנת המים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט פרדיננד אומה** בוויקישיתוף
* ארנסט פרדיננד אומה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Oehme, Ernst Ferdinand"
2. ↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, **Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 24**, München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1. 1887, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 208

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11858944X
* ISNI: 0000 0000 6675 1406
* LCCN: nr98001562
* NKC: xx0266600
* RKD: 60278
* SUDOC: 104640251
* ULAN: 500019549
* VIAF: 13099753
* WorldCat: lccn-nr98001562

 |
**ארנסט סטאברו בלופלד** (באנגלית: **Ernst Stavro Blofeld**) הוא דמות רשע דמיונית מסדרת ג'יימס בונד שנכתבה על ידי איאן פלמינג. בלופלד הוא גאון רשע העומד בראש ארגון הפשע העולמי SPECTRE (אנ') (ראשי תיבות של SPecial Executive for Counter-intelligence, Terrorism, Revenge and Extortion - הנהלה מיוחדת למודיעין נגדי, טרור, נקמה וסחיטה) ואויבו המושבע של סוכן השירות החשאי הבריטי. בנסיונותיו להשתלט על העולם, הוא ושליחיו, משתמשים בטרור, סחיטה ונקמנות. הוא מופיע בתור האנטגוניסט הראשי והעיקרי של כל סדרת ג'יימס בונד של איאן פלמינג וסדרת הסרטים.

בלופלד מופיע או נשמע בשמונה סרטי ג'יימס בונד רשמיים: "מרוסיה באהבה" (1963), "כדור הרעם" (1965), "אתה חי רק פעמיים" (1967), "בשרות הוד מלכותה" (1969), "יהלומים לנצח" (1971), "לעינייך בלבד" (1981), בסרט "ספקטר" (2015), שם התגלה שהוא אחיו החורג של בונד, ובסרט "לא זמן למות" (2021). הוא מופיע גם בסרט ג'יימס בונד הלא־רשמי "לעולם אל תאמר לעולם לא" (1983). ריבוי הופעותיו של בלופלד הופך אותו לרשע המתמיד ביותר מכל הרשעים בסרטי ג'יימס בונד ואויבו המושבע של בונד עצמו.

בלופלד ידוע בעיקר כגיבור קירח, אולם הודות לטבען של מזימותיו המרושעות הוא מסוגל לשנות את הופעתו החיצונית. בלופלד מופיע כמעט תמיד עם חתול פרסי לבן. לתקופה קצרה הייתה זו כמעט מוסכמה לא להראות את פניו של בלופלד ורק להראות תקריב שלו מלטף את החתול שלו. מוסכמה זו נשברה בסרט "אתה חי רק פעמיים" ובסרטים שלאחריו.

בלופלד חזר לסדרת הסרטים ב-2015 עם גילומו של השחקן האוסטרי המפורסם כריסטוף ואלץ, שגילם גרסה מודרנית יותר וחדשה יותר של בלופלד הנקראת "פרנץ אוברהאוזר" בסרט "ספקטר".

בלופלד וחתולו שימשו כהשראה לדמויות נבלים רבות (בעיקר פארודיות). בין היתר בסדרות המצוירות "חוש-חש הבלש" (דוקטור רשע) ו"דיינג'רמאוס" (ברון סילס גרינבק). פארודיות נוספות לדמותו מופיעות בסדרת סרטי אוסטין פאוורס (Dr Evil), בסרט זולנדר (Mugatu), מר הודו (Mogambo), ספייס וורלד (צ'יף) ואף במערכון מתוך העונה הראשונה של הקרקס המעופף של מונטי פייתון.
**הִתְאַחֲדוּת הוֹצָאוֹת סְפָרִים בְּיִשְׂרָאֵל.** הוא ארגון שהוקם בשנת 1939 כדי לעזור להוצאות ספרים בישראל במתן שירותים מקצועיים, בייצוגן מול רשויות המדינה, בעידוד מכירת ספרים בישראל ובארגון רוב הוצאות ספרים הפעילות בישראל. קיימות הוצאות ספרים מסחריות, הוצאות לא-מסחריות של האקדמיה, מוסדות, עמותות, ארגונים והוצאות עצמיות.

הפעילות המו"לית בישראל
----------------------

התאחדות הספרים בישראל הציבה לעצמה יעדים במטרה להגביר את מכירות הספרים והפצתם ולעודד את הקריאה בקרב הציבור בכללו ובקרב בני הנוער בפרט. לשם כך מקיימים מדי שנה בשנה את האירועים הבאים:

#### שבוע הספר העברי

ההתאחדות יוזמת, מפיקה ומנהלת את "שבוע הספר העברי" המתקיים בישראל מדי שנה בערים המרכזיות, בעיירות הפיתוח ובישובים רבים אחרים בכל רחבי ישראל. בשבוע זה מוקמים ירידי ספרים ובהם מיוצגות מרבית הוצאות הספרים בישראל המוכרות את ספריהן במחירים מוזלים. גם בחנויות נמכרים הספרים בהוזלה בתקופה זו, ויש בהן המאריכות את המכירה המוזלת על-פני כל החודש.

#### "ספר זהב" ו"ספר פלטינה"

לקראת שבוע הספר העברי מפרסמת התאחדות הוצאות ספרים בישראל את רשימת הספרים שזכו באות 'ספר זהב' המוענק הן למחבר והן להוצאות ספרים על מכירת ספר מעל 20,000 עותקים ואות 'ספר פלטינה' על מכירת ספר מעל 40,000 עותקים. האותות מוענקים הן למחבר והן להוצאת הספרים. רשימות הספרים מפורסמות באתר התאחדות הספרים בישראל

#### קרן ברנשטיין- פרסים ספרותיים

האגודה להענקת פרסים מעניקה פרסים ספרותיים ליוצרים צעירים עד גיל 50 ב-

תחום הפרוזה- לסופר/ת, שכתב/ה רומן מובחר ומקורי מחיי ישראל.

תחום השירה- לספר שירה עברי מקורי שנכתב בעברית על ידי משורר/ת הגר/ה בישראל.

תחום ביקורת ספרותית- לסופר/ עיתונאי/מבקר, הכותבים ביקורת ספרות
בעברית באחד מהמוספים לספרות בעיתונות היומית על ספר עברי מקורי בתחום הספרות היפה.

מאגר המו"לים
------------

המידע המפורסם במאגר המו"לים מבוסס בעיקר על מידע שנמסר מההוצאות לאור המוסרות עותקי חובה ומאתרי האינטרנט שלהן ומידע מהעיתונות הכתובה והאלקטרונית המאומת עם המו"לים. במאגר רשומות הוצאות לאור של ספרים, עיתונים, כתבי עת, מוזיקה ומאגרי מידע. המאגר כולל בין היתר מו"לים קטנים ובלתי מוכרים, גופים ציבוריים ומוסדות חינוך שמוציאים לאור כחלק מפעילותם, וכן מו"לים שאינם פעילים עוד, החל מתחילת הפעילות המו"לות בארץ ישראל. זהו המאגר המקיף ביותר בתחום זה בישראל, והוא מתעדכן באופן שוטף.
המידע הניתן כולל את תולדות ההוצאה, כתובתה, שם המנהל או הבעלים, שינויי שם ושותפויות בין מו"לים, שפות הפרסום, סוג המדיה ולגבי חלק מהמו"לים הערה קצרה על תחומי הדעת שבהם הם עוסקים. כמו כן, ניתן מידע על זכויות היוצרים של מו"לים שחדלו להתקיים

ראו גם
------

* הוצאה לאור
* מכירת ספרים בישראל
* ספר אלקטרוני

לקריאה נוספת
------------

* הוצאה לאור של ספרים בישראל- ההתפתחויות במפת המו"לים בשנים האחרונות (2003–2012), בר צורי, דורי, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט חוק להגנת הספרות והסופרים בישראל (הוראת שעה), התשע"ג-2013, באתר ויקיטקסט

* היסטוריית החקיקה של התאחדות הוצאות ספרים בישראל, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* הדיון המלא על חוק הספרים 3 ביוני 2015 באתר יוטיוב.
* התאחדות הוצאות ספרים בישראל
* מאגר המו"לים בישראל בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוצאה לאור של ספרים בישראל - ההתפתחויות במפת המו"לים בשנים האחרונות, רוני בר צורי, באוגוסט 2015
2. ↑  שבוע הספר העברי
3. ↑  תקנון "שבוע הספר העברי"
4. ↑  אותות ספרותיים
5. ↑  תקנון הפרס ע"ש מרדכי ברנשטיין
6. ↑  מאגר המול"ים בישראל
**קיווית נפחית** (שם מדעי: *Vanellus armatus*) היא מין קיווית ממשפחת החופמיים החיה באפריקה הדרומית בין קניה לדרום אפריקה. את שמה היא קיבלה על שם הקול שלה "טינק, טינק, טינק", המזכיר קול פטיש המכה בסדן.

מאפיינים
--------

אורכה של הקיווית עד 31 ס"מ והיא בעלת נוצות שחורות-לבנות עם רגליים צרות ועיניים אדומות. הראש בעל "כיפה" לבנה וגם העורף והבטן והכנפיים אפורות כשהקצוות והחלק העליון שחור. שני המינים דומים בגודלם אך הנקבות מעט יותר כבדות.

קיוויות אלו חיות בבריכות, ביצות וגדות נהר אך גם בערבות לחות הקרובות למקווי מים. הן יכולות להימצא גם באזורים יבשים יותר אך יימשכו תמיד למקורות מים, גם קטנים. הן הרחיבו את תפוצתן במהלך המאה ה-20, בה נבנו סכרים רבים והתפתחה החקלאות - שינויים שיצרו מקווי מים רבים. הקיוויות חיות על הגדות עם עופות מים אחרים וצדות חרקים, פרוקי-רגליים אחרים ותולעים מימיים ויבשתיים. הן יחטפו גם חרקים שטבעו בהצפות.

בעונת הקינון הופכת הקיווית לתוקפנית מאוד ותתקוף מיני קיוויות אחרות או חופמאים אחרים, כמו יקאנה אפריקאית. הקנים מצויים על הקרקע ונבנים במשך האביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיווית נפחית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיווית נפחית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**כריסטינה סְטֶד** (**Christina Stead**;‏ 17 ביולי 1902, סידני, אוסטרליה – 31 במרץ 1983, שם) הייתה סופרת אוסטרלית שחיברה רומנים וסיפורים קצרים, וזכתה להכרה על שנינותה הסאטירית ועל התובנה הפסיכולוגית שהפגינה באפיון הדמויות ביצירותיה.

ביוגרפיה
--------

אביה היה דייוויד ג'ורג' סטד, ביולוג ימי וחלוץ בתחום השימור. סטד עצמה הייתה מרקסיסטית אדוקה, אף כי מעולם לא הצטרפה למפלגה הקומוניסטית.

על אף שנולדה ומתה בסידני, סטד חיה שנים ארוכות באנגליה ובארצות הברית. תחילה עקרה מאוסטרליה לפריז, ועבדה שם בבנק בין שנת 1930 ל-1935. שם גם פיתחה מערכת יחסים עם המסאי, הכלכלן הפוליטי, והתווכן ויליאם ג' בלייק (שמו המקורי היה וילהלם בלך), ונסעה איתו לספרד (עד פרוץ מלחמת האזרחים בספרד), ומשם לארצות הברית.

בשנת 1952 הצליח בלייק להתגרש מאשתו הקודמת, וסטד נישאה לו. בשנת 1968 מת בלייק מסרטן הקיבה, וסטד שבה לאוסטרליה. ייתכן שאחד הגורמים לשובה לאוסטרליה היה פסילתה מזכייה בפרס בריטניקה-אוסטרליה בנימוק שהיא "חדלה מלהיות אוסטרלית".

יצירתה
------

סטד חיברה 15 רומנים ומספר אסופות של סיפורים קצרים. בשנים 1943-1944 לימדה "סדנה לכתיבת רומנים" באוניברסיטת ניו יורק, וכן כתבה תסריטים עבור חברות הפקה הוליוודיות באותו עשור,, ובין היתר השתתפה בכתיבת הסרט הביוגרפי על מארי קירי (בשם "מאדאם קירי") וסרט המלחמה של ג'ון פורד בכיכוב ג'ון ויין, *They Were Expendable*.

הרומן הראשון של סטד, *Seven Poor Men of Sydney*‏ (1934) עוסק בחייהם של פעילים רדיקלים ופועלי נמל בני התקופה, על אף שככלל לא השתייכה לזרם הריאליזם הסוציאליסטי. 

הרומן הידוע ביותר שלה הוא גם היחיד שתורגם לעברית: **האיש שאהב ילדים** (פורסם באנגלית בשנת 1940; יצא בעברית בתרגום ג. אריוך, בהוצאת זמורה ביתן, תשמ"ו, 1986). הרומן לא זכה לתשומת לב רבה בשני העשורים שאחרי פרסומו. הוצאה מחודשת בשנת 1965 בצירוף הקדמה מאת רנדל ג'רל עוררה עניין רחב יותר בספר. בשנת 2005 כלל טיים מגזין את הרומן ברשימת "100 הרומנים הטובים ביותר מהשנים 1923-2005". בשנת 2010 כינה הסופר ג'ונתן פרנזן את הספר "יצירת מופת" ברשימת ביקורת בניו יורק טיימס.

הרומן *Letty Fox: Her Luck* נאסר לפרסום באוסטרליה במשך שנים מספר בטענה שהוא לא-מוסרי ופורנוגרפי.

בנוסף לסיפורת, פרסמה סטד גם שני כרכי מכתבים (וכרך נוסף פורסם לאחר מותה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטינה סטד** בוויקישיתוף
* כריסטינה סטד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  דף ביוגרפי על סטד (אנגלית) באתר הספרות הפיני Kirjasto.
2. ↑  ריצ'רד לקאיו, רשימת 100 הרומנים (אנגלית), באתר טיים מגזין, 16 באוקטובר 2005.
3. ↑  ג'ונתן פרנזן, "Rereading ‘The Man Who Loved Children’", באתר הניו יורק טיימס, 3 ביוני 2010.
4. ↑  "The Totally Incredible Obscenity of ''Letty Fox''" באתר הספרייה הלאומית של אוסטרליה.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007579348705171
* ADB: stead-christina-ellen-15545
* AWR: AWE3754b
* BIBSYS: 90063151
* BNE: XX5156721
* BnF: cb120664932 (data)
* GND: 118798510
* ISNI: 0000 0001 0866 6673
* LCCN: n50024306
* LNB: 000122193
* NKC: jn20000701706
* NTA: 068366043
* SELIBR: 226831
* SNAC: w6k365k3
* SUDOC: 028931548
* Trove: 630856
* VIAF: 7412796
* WorldCat: lccn-n50024306

 |
מראה מבחוץ
**נמל התעופה הבין-לאומי חוסה חואקין דה אולמדו** (בספרדית: **Aeropuerto Internacional José Joaquín de Olmedo**) הוא נמל תעופה בין-לאומי הממוקם בעיר גואיאקיל שבאקוודור. נמל התעופה היה מוכר בעבר כ**נמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר**, אך שמו שונה ונקרא על שם ראש העיר הראשון של גואיאקיל, חוסה חואקין דה אולמדו, לאחר שנבנה בניין הטרמינל החדש עם אותו מסלול נחיתה. במקביל שונה גם קוד ICAO של נמל התעופה מ-SEGU ל-SEGY.

נמל התעופה ממוקם כ-5 ק"מ ממרכז העיר גואיאקיל, ובו מסלול נחיתה של 2,790 מטר שיכול לשמש למטוסי בואינג 747, 777 ואיירבוס A340. עם זאת, המסלול קטן יחסית עבור טיסות אמריקן איירליינס עם איירבוס A300, דבר שגורם לעיכובים עבור שאר הטיסות הכוללות מטוסים קטנים יותר.

בשנת 2009 עברו בנמל התעופה 3,072,601 נוסעים ו-53,189.98 טון מטען.

יעדים
-----

מנמל התעופה יוצאות טיסות ליעדים פנימיים באקוודור, וכן לפנמה, אל סלוודור, קוסטה ריקה, קולומביה, פרו, צ'ילה, ונצואלה, ארגנטינה, ארצות הברית, הולנד וספרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל התעופה הבין-לאומי חוסה חואקין דה אולמדו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה הבין-לאומי חוסה חואקין דה אולמדו
* רשות נמל התעופה של גואיאקיל
**רון קפלן** (נולד ב-1 במאי 1970), הוא מתעמל עבר, אלוף ישראל בהתעמלות מכשירים. השתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992) במדי נבחרת ישראל וב-5 אליפויות עולם בהתעמלות.

ביוגרפיה
--------

קפלן נולד וגדל בבאר שבע. הוא התאמן בהתעמלות מכשירים בהדרכת אביו יהודה, בקבוצה בעיר מגוריו.

בתחרות ההתעמלות של הגימניסיאדה שנערכה בניס צרפת ביוני 1986 סיים קפלן במקום 16 בתחרות הקרב רב. הוא דורג במקום שישי בתרגיל הקרקע ובמקום שביעי בתרגיל על המקבילים. באליפות ישראל בהתעמלות שנערכה באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתחרות קרב רב בתוצאה של 105.75 נקודות, אחרי יעקב לוי מהפועל חולון (110.35 נקודות) ולפני עוזי רחמים חברו לקבוצה (104.65 נקודות).

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה ברוטרדם, הולנד בשנת 1987 השתתף קפלן וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 23, הוא צבר בקרב רב 109.50 נקודות, שני בין הישראלים, אחרי יעקב לוי (110.05 נקודות).

בשנת 1989 השתתף קפלן באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 110.15 נקודות, ראשון בין הישראלים. בתחרויות ההתעמלות של המכביה השלוש עשרה שנערכה ביולי 1989 זכה קפלן במדליית זהב בתחרות הקרב רב.

באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, ארצות הברית בשנת 1991 השתתף קפלן וסיים עם נבחרת הגברים הישראלית במקום 22, הוא צבר בקרב רב 112.425 נקודות, ראשון בין הישראלים.

באולימפיאדת ברצלונה (1992), סיים קפלן במקום 65 בתחרות הקרב רב, התוצאה הטובה ביותר במשחקים האולימפיים של מתעמל ישראלי באותה העת, במקום 36 בתרגיל קרקע, במקום 47 בתרגיל הטבעות, שתי התוצאות הטובות ביותר של מתעמל ישראלי במשחקים האולימפיים באותה העת, במקום 71 על המקבילים, במקום 86 בתרגיל על המתח, במקום 63 בתרגיל על סוס הסמוכות ובמקום 60 בתרגיל על סוס הקפיצות.

בשנת 1993 סיים קפלן במקום 67 בתחרות קרב רב באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתוצאה של 51.225 נקודות. שנה לאחר מכן, באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבריזביין, אוסטרליה הוא סיים במקום 54 בתחרות קרב רב בתוצאה של 52.300 נקודות.

חייו האישיים
------------

קפלן הוא הבעלים של משרד הפרסום בורודה קפלן מקבוצת אדלר חומסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון קפלן, באתר olympedia.org
* תוצאות רשמיות מאליפויות העולם בהתעמלות מכשירים
* אלוף ישראל חדש בהתעמלות תוצרת הפועל באר שבע, מעריב, 10 בספטמבר 1989

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיר ריפמן, המתעמל הבאר-שבעי רון קפלן, מעריב, 10 ביוני 1986
2. ↑  אלוף ההתעמלות יעקב לוי:הכל זהב, מעריב, 24 באוקטובר 1986
3. ↑  המתעמל האולימפי מברצלונה רון קפלן יוביל את קמפיין הפרסום של החוויה האולימפית, באתר one‏ 6 ביולי 2010

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ברצלונה (1992)  |
| --- |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | ואדים בביקין • אלכסיי בזרוב • רוגל נחום • דני קרסנוב |
| ג'ודו **ג'ודו** | מדליית כסף ליעל ארד יעל ארד • עמית לנג • סימון מיגרשווילי • מדליית ארד לאורן סמדג'ה אורן סמדג'ה |
| היאבקות **היאבקות** | מטביי ברנוב • מקס גלר • אלכסנדר דוידוביץ' • ניק זגרניצ'ני |
| הרמת משקולות **הרמת משקולות** | אנדריי דניסוב • ראובן חדינטוב • אולג סדיחוב |
| התעמלות מכשירים **התעמלות מכשירים** | רון קפלן |
| טניס **טניס** | גלעד בלום |
| סיף **סיף** | לידיה חטואל-צוקרמן |
| קליעה **קליעה** | מנחם אילן • אדוארד אלייב • ילנה טריפולסקי |
| שחייה **שחייה** | יואב ברוק • ערן גרומי • טימאה טוט • קרן רגאל |
| שיט **שיט** | אלדד אמיר • שי בכר • יואל סלע • עמית ענבר • ארז שמש |
**רונלד קירק** (באנגלית: **Ronald Kirk**; נולד ב-27 ביוני 1954) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית.

יליד אוסטין בירת טקסס, קירק בוגר בית הספר למשפטים של אוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנים 1994–1995 כיהן קירק כמזכיר המדינה של טקסס, עד שנבחר לראשות עיריית דאלאס. בתפקיד זה כיהן בשנים 1995–2002 והיה האמריקאי-אפריקאי הראשון לכהן בשני תפקידים אלו. הוא התמודד לסנאט של ארצות הברית ב-2002, אך הובס על ידי יריבו הרפובליקני ג'ון קורנין. אחרי תבוסתו, היה קירק כשותף במשרד עורכי הדין "וינסון ואלקינס" ביוסטון ועבד כשדלן עבור החברות "מריל לינץ'" ו"פיוצ'ר אנרג'י אחזקות".

קירק הועמד לתפקיד נציב הסחר של ארצות הברית בידי הנשיא ברק אובמה ב-18 במרץ 2009, ומינויו אושר על ידי הסנאט ברוב של 92 מול 5 מתנגדים. ב-22 בינואר 2013 הודיע קירק כי יעזוב את התפקיד.

ראשית חייו
----------

קירק נולד באוסטין שבטקסס והיה הצעיר מבין שלושת אחיו; אביו היה עובד שירות הדואר של ארצות הברית והמשפחה הייתה פעילה מבחינה פוליטית. הוא גדל בקהילה שהייתה אפריקאית-אמריקאית בעיקרה, ולמד בבתי הספר הציבוריים של אוסטין. במהלך לימודיו התיכוניים התלבט כמנהיג, ונבחר לנשיא מועצת התלמידים בשנת לימודיו האחרונה בבית הספר התיכון על-שם ג'ון ה. ריגן, שייצג את טקסס בסנאט ובבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך המאה ה-19.

את לימודיו הגבוהים עשה במכללת אוסטין, שם היה בוגר במדע המדינה וסוציולוגיה ב-1976. לאחר מכן הוסיף ללמוד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טקסס באוסטין. עם קבלת תואר הדוקטור שלו ב-1979, התמקצע קירק בתחום המשפט עד 1981, השנה בה החל לעבוד במשרדו של הסנאטור לויד בנטסן מטקסס. ב-1983 שב קירק לטקסס כשדלן בבית המחוקקים של טקסס. תחילה התמחה כעורך דין בעיריית דאלאס, ולאחר מכן במשרד עורכי דין.

קריירה פוליטית בטקסס
--------------------

ב-1994 שימש קירק כמזכיר המדינה של טקסס תחת המושלת, אן ריצ'רדס. בשנה שלאחר מכן, התמודד קירק לראשות עיריית דאלאס מטעם המפלגה הדמוקרטית. עם תמיכת הקהילה העסקית של דאלאס וחברים משפיעים בקהילה האפרו-אמריקאית בעיר, קירק היה ניהל מסע בחירות מוצלח ונבחר לראש העיר האפרו-אמריקאי הראשון של דאלאס, טקסס, וזכה ב-62% מכלל קולות המצביעים.

במהלך כהונתו הציע את "תוכנית דאלאס", חזונו ל-25 השנים הבאות, שכללה את "מיזם נהר טרינטי" השנוי במחלוקת, תוכנית בעלות של 246 מיליון דולר אמריקני, שקראה לייסד רשת של פארקים וכבישים במישור ההצפה של נהר טריניטי. הוא גם דחף להקמת אמריקן איירליינס סנטר, שעל פתיחתו פיקח ב-2002.

ב-1999, נבחר קירק מחדש לראש עיריית דאלאס כשהוא זוכה ל-74% מהקולות, בניצחון מוחץ. בשנת 2001 התפטר קירק מראשות העירייה על מנת להתמודד למושבה הריק של טקסס בסנאט של ארצות הברית, שהתפנה עם עזיבתו של פיל גרהאם. הוא התמודד מול התובע הכללי של טקסס לשעבר, ג'ון קורנין; קירק הפסיד כשהוא זוכה ל-43% מהקולות בעוד קורנין זכה ל-55%.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רון קירק** בוויקישיתוף
* רון קירק, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר משרד נציב הסחר של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוריי בולס, הסנאט אישר מינויו של רון קירק לנציב הסחר האמריקאי ברוב של 92-5, באתר וול סטריט ג'ורנל, 18 במרץ 2009 (באנגלית)
2. ↑  דייוויד ג'קסון, נציב הסחר של ארצות הברית, רון קירק, יעזוב את תפקידו, באתר USA Today‏, 22 בינואר 2013 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2011040640
* VIAF: 168912917
* WorldCat: lccn-no2011040640

 |
**שלמה מנדל** (**מאנדל**; **Shlomo Mandel**; י"ג בתשרי ה'תר"ע, 28 בספטמבר 1909 – כ"ה באלול תשמ"א, 24 בספטמבר 1981) היה חזן ידוע.

קורות חיים
----------

מנדל נולד בסאנץ (נובי סונץ') שבמערב גליציה, ערש המוזיקה החסידית, שאותה הוא ספג מילדות והשפעותיה ניכרות בלחניו.
כילד הוא היגר עם משפחתו לטרנוב, שהייתה גם היא מרכז חסידי גדול. עוד כילד זכה להיסמך על שולחנם של גדולי האדמו"רים שביקרו בעיר, ולזמר בפניהם במהלך סעודה שלישית.

כנער התחנך מוזיקלית בקטוביץ ובבורשה שם גם פגש את החזן משה קוסביצקי אשר המליץ שיעמיק בלימודיו אצל החזן דוד משה שטיינברג שהיה בשעתו החזן של בית הכנסת הגדול בווילנה.

מנדל הפך לחזן בבית הכנסת "תורת הקודש", שם הוא לווה על ידי מקהלה בניצוחו של חנן גלייזר.

מווילנה הוא עבר לוורשה, שבה פעלו החזנים גרשון סירוטה ומשה קוסביצקי, ומונה לחזן בבית הכנסת נוז'יק ומאוחר יותר בשנת 1933 החל לפעול בבית הכנסת "מוריה" שבעיר. בבית כנסת זה יצא שמעו למרחוק והחל להקליט את תקליטיו הראשונים.
מנדל המשיך לפעול באותו בית הכנסת במשך שנתיים ולאחר מכן עבר לבית הכנסת "אהבת רעים" שבקרקוב שם גם התפרסם והחל להופיע ברחבי אירופה וערך קונצרטים בהולנד ובאנגליה.

במהלך סבב קונצרטים בלונדון, שמע אותו מר קירשנר, מנהיג ציוני דרום אפריקני, אשר אפשר את מעברו של מנדל בשנת 1938 לקהילת בבריאה (Berea) ביוהנסבורג, שם שירת במשך שלושה עשורים עד לפרישתו ועלייתו לישראל בשנת 1974.

מנדל נפטר ביוהנסבורג בחודש אלול שנת 1981 ונקבר בבית העלמין ברעננה.

מלחניו
------

* ושמור צאתנו - ערבית לשבת
* ועל ידי זכרונות - מוסף ראש השנה
* ריבונו של עולם - יום כיפור קטן
* הנרות הללו - חנוכה

פרסומיו
-------

* *Liturgical Music for Synagogue and Concert*, Toronto: Toronto Council of Hazzanim, 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה קצרה באתר של ג'פרי ל' שיסלר (באנגלית)

* שלמה מנדל, דף שער בספרייה הלאומית

### להאזנה

* משה מנדל - תקליט מסוף שנות ה-50 ותחילת ה-60 בליווי ג'ק ברס (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
* משה מנדל - אתה חונן לאדם דעת, סרטון באתר יוטיוב
* משה מנדל - תפילת ערבית (הקלטה חיה), סרטון באתר יוטיוב
* משה מנדל - רצה (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007291492805171
* GND: 140660615
* VIAF: 107665423
* WorldCat: viaf-107665423

 |
**ק.ג.ב בסמוקינג** (ברוסית: **«КГБ в смокинге»**) היא סדרת טלוויזיה רוסית, המבוססת על ספרו באותו שם של יוסף שגל. הסדרה מגוללת את סיפורה של העיתונאית ולנטינה מלצבה, שנאלצת לסייע לק.ג.ב. 16 פרקי הסדרה שודרו ברשת REN TV בשנת 2005.

עלילה
-----

הדמות הראשית היא העיתונאית ולנטינה מלצבה, שבשל חוסר זהירות שלה מושכת את תשומת לבו של אנדרופוב. היא מגויסת באופן אישי על ידי ראש הק.ג.ב. כדי לנסוע לדרום אמריקה, משם - לארצות הברית, פולין וצ'כוסלובקיה. היא מוקפת כל הזמן בסכנות והופכת לכלי משחק בידיהם של בעלי הכוח והשררה, שהיא לא מבינה. היא נעזרת בסוכן הביון האמריקני יוג'ין, שהופך לאהובה, כמו גם סגן אלוף הק.ג.ב. מישין, שכמו מלצבה, מנסה לצאת משליטת הק.ג.ב. ובעיני האחרון הוא מוגדר כפורע חוק.

בק.ג.ב. מנסים להחזיר אותה, אך אל"ם מאטוויי טופולב נכשל במבצע והוא עורק לארצות הברית. הק.ג.ב דורש את חזרתם של טופולב, מלצבה ומשין. אך מתברר כי ה-CIA אינם מחזיקים במישין והם לא מעוניינים להסגיר את מלצבה. טופולב מוחלף במרגל של המוסד, אך מלצבה מוברחת. בסופו של דבר, יוג'ין מבטיח לה שהם יחזרו, אך לעת עתה הם נאלצים לעזוב למולדתו ארצות הברית.

מישין, שמתברר כי היה סמוך למלצבה כל הזמן מחליט שהוא אינו רוצה להפריע לאושרה ומחליט להיעלם.

שחקנים ודמויות
--------------

* יקטרינה וולקובה - ולנטינה מלצבה
* מיכאיל גורבוי - ויקטור סרגאצ'וב
* אולג פומין - מישין
* וילה האאספאלו - יוג'ין

משחק מחשב
---------

אולפני Madia Entertainment פיתחו לסדרה משחק הרפתקה ממוחשב, שהופץ ב-2 באפריל 2009 על ידי חברת "דיסק חדש". המשחק, כמו הסדרה עצמה, זכה לביקורות לא מחמיאות בסקירת מגזין "איגרומניה", שדירג אותו 2.0.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ק.ג.ב. בסמוקינג", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ק.ג.ב. בסמוקינג", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "ק.ג.ב בסמוקינג" באתר "אנציקלופדיה של הקולנוע הרוסי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Сериал «КГБ в смокинге» | RUSKINO.RU
2. ↑  Александр Чепелев (2009-07-05). "КГБ в смокинге". *Журнал "Игромания" №6 (141) 2009*. נבדק ב-2016-09-07.
**אנדרו "אנדי" ליניגן** (באנגלית: **Andrew "Andy" Linighan**; נולד ב-18 ביוני 1962) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.

ליניגן נולד בהרטלפול למשפחה שעסקה זה מכבר בכדורגל, כאשר אחיו דייוויד ובריאן היו כדורגלנים מקצוענים. ליניגן החל את הקריירה שלו במועדון המקומי הרטלפול יונייטד, לפני ששיחק בלידס יונייטד (1984–1986), אולדהאם אתלטיק (1986 - 1988) ונוריץ' סיטי (1988 - 1990). ליניגן היה בלם גבוה וחזק, שהתפרסם בזכות משחקו השליו במדי נוריץ'. בקיץ 1990 הוא הועבר לארסנל של ג'ורג' גרהאם תמורת 1.2 מיליון לירות שטרלינג, אף על פי שבארסנל שיחקו כבר טוני אדמס וסטיב בולד.

תפקידו העיקרי של ליניגן היה למלא את מקומם של אדמס ובולד. בעונתו הראשונה, שהסתיימה בזכיית ארסנל באליפות, הוא השתתף בעשרה משחקים. אחד מהישגיו החשובים ביותר בארסנל היה בסיום עונת 1992/1993; לאחר ניצחון על שפילד ונסדיי בגמר גביע הליגה נערך משחק גמר גביע ה-FA, שגם בו השתתפו שני המועדונים. המשחק הראשון הסתיים בתיקו 1 - 1, וכך גם המשחק החוזר; בדקה האחרונה של ההארכה של משחק זה הצליח ליניגן לנגוח את שער הניצחון. בעקבות שער זה ארסנל היה למועדון הראשון באנגליה שזוכה ב"דאבל גביעים". שער זה הוביל לכך שנוריץ' סיטי, מועדונו הקודם של ליניגן, העפיל לגביע המחזיקות.

ליניגן לא קנה לעצמו מקום קבוע בהרכב ארסנל בתקופה זו, בין השאר בעקבות החתמתו של מרטין קיאון. למרות זאת הוא נותר בארסנל עד להעברתו לקריסטל פאלאס בינואר 1997. הוא סייע לפאלאס להעפיל בחזרה על הפרמייר ליג, ואף זכה לענוד את סרט הקפטן של המועדון. הוא נשאר בפאלאס למרות הקשיים הכלכליים, גם כאשר ההנהלה נאלצה להשאילו לקווינס פארק ריינג'רס לחלק מעונת 1998/1999 כדי להתמודד עם בעיות בתשלום שכר השחקנים. ליניגן חזר לפאלאס בתום תקופת ההשאלה, ונבחר על ידי האוהדים לשחקן השנה של 1999/2000. אולם, ליניגן הסתכסך עם הבעלים החדש סיימון ג'ורדן, ובסתיו 2000 שוחרר מקריסטל פאלאס בהעברה חופשית. בשאר העונה הוא שיחק באוקספורד יונייטד, וירד עם מועדונו החדש לליגה השלישית. לאחר מכן הוא שיחק עבור מועדון סנט אלבנס החובבני, לפני שפרש מכדורגל והחל לנהל עסק שרברבות עצמאי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* ביוגרפיה באתר ex-canaries.co.uk
אנדי קאלדקוט על אופנוע ה-660 ראלי של KTM בסטייג' השלישי בראלי 2006
**אנדי קאלדקוט** (אנגלית: Andy Caldecott;‏ 10 באוגוסט 1964 - 9 בינואר 2006) היה רוכב מרוצים אוסטרלי שהתחרה בראלי "ספארי אוסטרליה" וזכה בו 4 פעמים ברציפות (בשנים 2001-2004).

חייו
----

קאלדקוט', יליד קית' שבדרום אוסטרליה, הוכרז ב-2003 כרוכב הראלי רייד השלישי בטיבו בעולם. ב-2004 התחרה באליפות העולם בקרוס קאנטרי וסיים במקום הרביעי. קאלדקוט התחרה בראלי דקר בשנים 2004 (לא סיים את המרוץ לאחר ששבר את הקרסול), ב-2005 (בו סיים במקום השישי) וב-2006.

מותו
----

ב-9 בינואר במהלך ראלי דקר 2006, בו רכב בחסות קבוצת KTM רפסול, ניצח בקטע המדוד השלישי. 250 קילומטרים בתוך הקטע המדוד התשיעי (שאורכו היה כ-599 קילומטרים) התרסק קאלדקוט עם אופנועו ונהרג מפציעה בצוואר. על פי רישומי מערכת הניווט הלוויינית (GPS) שהייתה מורכבת בחזית אופנועו, לא רכב קאלדקוט מעבר למהירות המותרת. 
אל מותו של קאלדקוט בראלי זה בקטע המדוד התשיעי, הצטרף גם מותו של ילד, תושב מקומי, שנהרג ב-14 בינואר, במהלך הקטע המדוד השלושה עשר - מפגיעת רכב מרוץ חולף וילד נוסף שנהרג ב-15 בינואר, במהלך הקטע המדוד הארבעה עשר מפגיעה של משאית סיוע חולפת. בעקבות מקרי המוות האלו בוטל הקטע המדוד החמישה עשר של ראלי זה.

מותו של קאלדקוט היה המוות ה-23 במספר בתולדות הראלי (שהתקיים באותה שנה בפעם ה-29 ברציפות). הוא הותיר אחריו אישה, טרייסי, שהייתה בהריון עם ילדם השני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדי קאלדקוט** בוויקישיתוף
* הקרן לזכרו של אנדי קאלדקוט - הוקמה כדי לגייס כספים לתמיכה במשפחתו.
* "קאלדקוט נהרג!" - הדיווח על מותו במגזין "פול גז" ב-9 בינואר 2006.
* Motorcycling Australia מדווח על מותו של קאלדקוט ב-10 בינואר 2006.
**אנדי לילה** (באלבנית: **Andi Lila**; נולד ב-12 בפברואר 1986) הוא כדורגלן עבר אלבני ששיחק בעמדת המגן.

קריירת מועדונים
---------------

לילה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בסה קביה. ב-14 בדצמבר 2002 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד טאוטה דורס. במהרה הפך לילה לשחקן חשוב במערך של קבוצתו ומשך את תשומת לבם של מועדונים שונים. בינואר 2007 חתם באירקליס סלוניקי היוונית. עד לסיום העונה, שיחק רק ב-3 משחקים ובסיום העונה שוחרר מהמועדון וחזר לבאסה. עם חזרתו לבאסה, הוא הפך לקפטן. ב-21 ביולי 2008 חתם בטירנה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ולנזיה שקודרה. שני משחקים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון שהיה גם שער הניצחון בדקה ה-90 נגד פרטיזן טירנה. בסיום עונת הבכורה שלו בטירנה הוא זכה עם המועדון באליפות, והגיע עמה לגמר הגביע האלבני שבו זכה עם הקבוצה שנתיים לאחר מכן.

ב-24 ביוני 2011 חזר ליוון כאשר חתם בפאס יואנינה ל-3 שנים תמורת 700 אלף אירו. ב-27 באוגוסט 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 נגד אריס סלוניקי. לאחר שסיים את חוזהו, חתם במועדון לעוד 3 שנים. ב-28 בדצמבר 2014 חתם בפארמה האיטלקית ל-3 שנים והצטרף רשמית למועדון 4 ימים לאחר מכן. ב-14 בינואר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בקופה איטליה נגד קליארי, אך הוחלף בדקה ה-13 עקב בעיה בשריר ירך. ב-15 במרץ 2015 חזר לשחק ואף הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 1–4 נגד ססואולו. בסיום אותה עונה עזב אנדי לילה את פארמה, בעקבות הליכת הקבוצה לפירוק והורדת המועדון לליגה הרביעית.

בקיץ 2019 חזר לטירנה, בה לא זכה לדקות ובסיום העונה פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2007 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה. ב-21 בנובמבר 2007 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–6 נגד רומניה במסגרת מוקדמות יורו 2008. למרות ההפסד של הנבחרת, לילה הותיר רושם חיובי והפך לשחקן הרכב קבוע בנבחרת.

תארים
-----

טירנה
* אליפות אלבניה: 2008/2009
* הגביע האלבני: 2010/2011

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדי לילה** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אלבניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 ברישה • 
2 לילה • 
3 לניאני • 
4 היסאי • 
5 צאנה • 
6 וסאלי • 
7 אגולי • 
8 באשה • 
9 משומאי • 
10 סאדיקו • 
11 גאשי • 
12 שאהי •
13 קוקאלי • 
14 ג'אקה •
15 מווראי •
16 ציקאלשי •
17 אליי •
18 אייטי •
19 באלאי •
20 קאצ'ה •
21 רושי •
22 אבראשי •
23 הוצ'ה •
מאמן: דה ביאסי | אלבניהאלבניה |
**חוסר בפסאודוכולינסטראז** הוא מצב רפואי הנגרם מפגם גנטי, אשר כתוצאה ממנו הגוף לא מייצר את האנזים פסאודוכולינסטראז.

ככלל, זהו מצב שפיר, אשר אינו משפיע על חיי היום-יום של הסובלים ממנו. עם זאת, הוא גורם לרגישות יתר לתכשירי הרדמה כללית מסוימים, ובעת הליך מסוג זה על הצוות הרפואי להיות מודע לחוסר באנזים.

בנוסף, היעדר האנזים משפיע על יכולת הגוף לפרק סמים כמו קוקאין והרואין. שימוש בסמים אלה על ידי מי שסובל מחוסר בפסאודוכולינסטראז עלול לגרום למוות לבבי.

השפעות
------

בעת הרדמה כללית, בנוסף לחומר המטשטש, ניתן למטופל גם חומר משתק שרירים הפועל למשך מספר דקות, לצורך הכנסת צינור לקנה הנשימה המשמש להנשמה מלאכותית. שני חומרים הנמצאים בשימוש נפוץ לצורך זה הם סקסינילכולין (Succinylcholyn, ידוע גם בשם המסחרי Scolyn) ומיבקוריום כלוריד (Mivacurium chloride). כאשר מטופלים הסובלים מחוסר בפסאודוכולינסטראז נחשפים לחומר משתק זה, הם יחוו שיתוק של מערכת הנשימה לזמן ממושך, אשר יחייב המשך הנשמה מלאכותית עד שהחומר יתפוגג מהגוף באופן טבעי. אם המטופל ממשיך להיות מונשם, קיים סיכון מועט בלבד לנזק.

עם זאת, עקב הנדירות של המצב באוכלוסייה הכללית, הצוות הרפואי עשוי להיות לא מודע למצב, מה שעלול להוביל לשני סיבוכים אפשריים. האחד, שהמטופל יישאר משותק למרות שהתעורר מההרדמה, עד שהשפעת החומר תחלוף, בעוד המטפלים מנסים לברר את חוסר התגובה שלו. השני, שצינור ההנשמה יוצא לפני שהמטופל חזק דיו כדי לנשום בכוחות עצמו, מה שעלול להוביל לדום נשימה.

תפוצה
-----

### יהודים יוצאי פרס ועיראק

חוסר בפסאודוכולינסטראז הוא מצב הנישא על ידי גן רצסיבי, הנפוץ בקרב יהודי פרס ועיראק. בערך אחד מכל עשרה יהודים יוצאי פרס נושא את המוטציה הגורמת למצב זה, ולכן באחד מכל מאה זוגות שני בני הזוג יישאו את הגן, ולכל אחד מילדיהם יהיה סיכוי של 25% לשאת את הגן ולסבול ממצב זה. לכן, אחד מכל 400 יהודים יוצאי פרס סובל ממצב זה.

### אריה ויישיה

אריה ויישיה היא קאסטה הודית. מחקרים שנעשו הראו נטייה מוגברת לפגם גנטי זה בקרב בני קאסטה זו. מחקר שנעשה בקרב 
22 בני הקאסטה במדינת טאמיל נאדו, מצא שתשעה מהם סבלו מחוסר בפסאודוכולינסטראז, המהווה תפוצה גבוהה פי 4,000 מאשר בקרב האוכלוסייה האירופית והאמריקנית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cedars-Sinai Medical Genetics Institute. (2009). "Genetic Screening in the Persian Jewish Community".  Retrieved July 20, 2011.
2. ↑  Manoharan, I; Wieseler, S; Layer, PG; Lockridge, O; Boopathy, R (2006). "Naturally occurring mutation Leu307Pro of human butyrylcholinesterase in the Vysya community of India". *Pharmacogenetics and genomics*. **16** (7): 461–8. doi:10.1097/01.fpc.0000197464.37211.77. PMID 16788378.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.