recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ספריית הכנסת** היא ספריית מחקר המשרתת את הכנסת, חבריה ועובדיה.

היסטוריה
--------

הספרייה נוסדה בנובמבר 1950 כספרייה פרלמנטרית קלאסית, במטרה לספק לחברי הכנסת ועובדיה את המידע הדרוש להם לעבודתם הפרלמנטרית.

בשנת 1953 תוקנה פקודת העיתונות ונקבעה בה, בין השאר, חובת מסירת עותק מכל ספר לספריית הכנסת ללא תמורה. בשנת 2001 בוטל סעיף זה (סעיף 24) ובמקומו נכנס לתוקף חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים), התשס"א-2000, ובו נקבעה חובה מצומצמת יותר, לפיה ספריית הכנסת רשאית לדרוש ללא תמורה עותק מכל ספר או עיתון בכל תחום המוגדר כ"נחוץ לעבודתה של הכנסת" כפי שקבע יושב ראש הכנסת באישור ועדת הכנסת. בהמשך תוקן החוק, ונקבע שהכנסת תשלם עבור העותק 25% ממחירו הקטלוגי. בנוסף, לפי תקנות חוק חופש המידע, התשנ"ט-1999 מחויבת כל רשות ציבורית (כהגדרתה בחוק זה), למעט רשות מקומית והתאגידים שבשליטתה, לשלוח עותק של הדו"ח השנתי על פעילותה לספריית הכנסת. אוסף הספרייה מתרחב גם באמצעות מתנות וחליפין עם ספריות, בין השאר ספריות של פרלמנטים אחרים.

הספרייה מיועדת בראש ובראשונה לחברי הכנסת ועובדיה, אך בימים ראשון וחמישי, בהם מליאת הכנסת אינה פעילה, פתוחה הספרייה לציבור הרחב לצורך עיון בפרסומים שאינם נגישים במקומות אחרים. בין השאר, ניתן לעיין במקום בפרוטוקולים שאינם חסויים של ועדות הכנסת. זכות זו נקבעה בנוהל שפרסם יושב ראש הכנסת בהתאם לתקנון הכנסת.

ב-2014 נחנך בספרייה אוסף כתבי חברי הכנסת המכיל ספרים שפרסמו חברי הכנסת לדורותיהם במגוון שפות. עם חנוכת האוסף הוא הכיל כ-1,600 ספרים.

קטלוג הספרייה פועל באמצעות תוכנת אל"ף 500. הקטלוג איננו נגיש לציבור הרחב.

בסוף העשור השני של המאה ה-21 החל תהליך של דילול אוסף הספרייה מתוך כוונה להישאר בספרייה רק את דברי הכנסת, אוסף ספרי קודש, אוסף הספרים שכתבו חברי הכנסת ואוסף העיתונים. פריטים נדירים הועברו למוזיאון הכנסת, ספרים אחרים עברו לספריית הלשכה המשפטית של הכנסת, ספרי אמנות לידי אוצרת הכנסת ועשרות אלפי הספרים במחסן צפויים להימסר לעמותות וספריות המעוניינות בהם.

ראו גם
------

* מרכז המחקר והמידע של הכנסת

לקריאה נוספת
------------

* אשר צידון, **הכנסת להלכה ולמעשה**, ירושלים, הוצאת אחיאסף, 1954, עמ' 57–58.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספריית הכנסת** בוויקישיתוף
* מבנה המשכן - אדריכלות, דף באתר הכנסת המתארת את הספרייה מנקודת מבט אדריכלית.
* בנצי רובין, ‏כל ספרי הח"כים ועוד: הצצה לספריית הכנסת, באתר "סרוגים", 21 ביוני 2022
* ישראל, הכנסת. ספרייה, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוק הספרים (חובת מסירה וציון הפרטים) (תיקון), התשס"ה― 2005
2. ↑  ילקוט הפרסומים מס' 4438 התשנ"ו, עמ' 4594.
3. ↑  ספריית הכנסת חנכה: אוסף כתבי חברי הכנסת, הודעות הכנסת, 27 באוקטובר 2014, באתר הכנסת
4. ↑  שירית אביטן כהן, ‏אחרי 70 שנה: ספריית הכנסת מרוקנת את המדפים שלה, בעיתון מקור ראשון, 30 באוגוסט 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298310305171
* VIAF: 133063347
* WorldCat (עם VIAF): 133063347

 |
**ספריית אוניברסיטת אומאו** (בשוודית: **Umeå universitetsbibliotek**) היא הספרייה האקדמית של אוניברסיטת אומאו (אנ').

מקורה של ספריית האוניברסיטה בספרייה המדעית של העיר אומאו שהוקמה ב-1950.

ב-1965, עם הקמת אוניברסיטת אומאו, היא הוכרה כספריית האוניברסיטה, ב-1968 נחנך המבנה החדש של הספרייה.

היא משמשת כספריית הפקדה, וכל ספר מודפס היוצא לאור בשוודיה מחייב למסור לספרייה עותק ממנו.

בנוסף לספרים ישנם בספרייה אוספים של מגזינים, מאגרי מחקר ומאגרים דיגיטליים שונים.

הספרייה זכתה למספר תרומות משמעותיות, ובהן תרומה מחוקר הבלשנות ביירן קולינדר (Björn Collinder) ומהסופרת סיגריד קאהלה (Sigrid Kahle). בספרייה נמצא גם ארכיונה של הסופרת שרה לידמן (Sara Lidman).

ישנם סניפים של הספרייה גם בבית החולים של אומאו, שם נמצאת ספרייה רפואית, ובקמפוס האומנות של האוניברסיטה, השוכן במבנה נפרד מבניינה הראשי.

זוהי הספרייה הגדולה ביותר בצפון שוודיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספריית אוניברסיטת אומאו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ספריית אוניברסיטת אומאו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90137355
* BnF: cb12336062k (data)
* GND: 1040938-5
* ISNI: 0000 0001 0670 1682
* LCCN: nb2016025828
* RERO: 02-A012385100
* SUDOC: 067099769
* VIAF: 146428243
* WorldCat (עם VIAF): 146428243

 |
**מתקפת אגם נארוץ'** נערכה בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה בין צבאות האימפריה הרוסית והאימפריה הגרמנית. המתקפה הסתיימה בתבוסת הצבא הרוסי.

רקע היסטורי
-----------

בשנת 1916 כשקרב ורדן היה בעיצומו פנה מפקד הצבא הצרפתי גנרל ז'וזף ז'ופר לצאר ניקולאי השני שהיה המפקד העליון של הצבא הרוסי וביקש ממנו להתחיל במתקפות כדי להוריד את הלחץ הגרמני בוורדן.

הצאר בחר להתחיל במתקפה באזור אגם נארוץ' כי שם עמדו 350,000 חיילים רוסים עם עדיפות מוחלטת בארטילריה מול 75,000 גרמנים.

הכוח העיקרי של הרוסים היה מרוכז בארמייה ה-2 שהמטה שלה היה בבודסלב.

אגם נארוץ' נמצא בצפון-מערב בלארוס והוא הגדול ביותר במדינה זו. עד 1939 הוא היה האגם הגדול ביותר בפולין.

המתקפה
------

המתקפה הייתה דומה למתקפות הכושלות בחזית המערבית. הרוסים התחילו בהפגזה ארטילריה כבדה שנמשכה יומיים ולאחר מכן הסתערו 350,000 החיילים הרוסים בקבוצות גדולות שהיו מטרה מצוינת למכונות היריה של הגרמנים. הם הצליחו להתקדם קילומטרים ספורים עד שנאלצו לסגת לקו הקודם בהתקפת נגד של הגרמנים. ב-30 במרץ המתקפה הסתיימה עם ההוראות לעצור אותה שהתקבלו מהגנרל הרוסי אלכסיי אברט. לפי הפקודות של אברט, המתקפה נעצרה כי לא הביאה לתוצאות מכריעות וכי תחילת מזג האוויר החם וירידות גשמים בשפע גרמו לרוב האזור להפוך לביצות.

מתקפה רוסית נוספת ב-21 במרץ 1916 ליד ריגה הסתיימה באותן תוצאות.

תוצאות
------

מתקפות כושלות אלה למרות עדיפות ברורה בכוח אדם וארטילריה, לא עזרו להוריד את הלחץ מהצרפתים. רק למתקפת ברוסילוב המוצלחת ביוני 1916 הייתה השפעה על קרב ורדן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתקפת אגם נארוץ'** בוויקישיתוף
* מתקפת אגם נארוץ'

הערות שוליים
------------

1. ↑  Podorozhniy, 1938, עמ' 149.
**פייר דרוו** (בצרפתית: **Pierre Dervaux**;‏ 3 בינואר 1917 – 20 בפברואר 1992) היה מנצח ומלחין צרפתי.

קורות חייו
----------

### קריירת ניצוח והוראה

דרוו למד נגינה בפסנתר בקונסרבטואר של פריז, אצל איזידור פיליפ ואיב נאט, והרמוניה וקונטרפונקט אצל ז'און ונואל גאלון ומרסל סמואל-רוסו. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בשנת 1947 עם תזמורת פאדלופ ובאותה שנה התמנה למנצח ראשי של האופרה של פריז, תפקיד בו התמיד עד 1970. בשנים 1949 עד 1955 כיהן גם כסגן-נשיא של "קונסרט פאדלופ". משנת 1968 עד 1975 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של קוויבק ובשנים 1971 עד 1982 היה מנהלן המוזיקלי של כמה תזמורות צרפתיות, בהן תזמורת חבל הלואר. כמו כן הופיע כמנצח אורח באירופה, בארצות הברית, במזרח התיכון ובמזרח אסיה. הוא נודע כתומך במוזיקה צרפתית בת זמננו, וניצח על ביצועי בכורה של יצירות מאת מיו, ז'אן פראנסה (Jean Françaix), אנרי בארו (Henry Barraud) ועוד.

דרוו ניהל קורסי ניצוח בקונסרבטוריון במונטריאול בשנים 1965–1972 ובאקדמיית הקיץ בניס בין 1971 ל-1982, וב-1964 התמנה ללמד ניצוח באקול נורמל סופרייר בפריז.

פייר דרוו מת במרסיי. בין תלמידיו ידועי השם היה גבריאל כמורה.

יצירות
------

דרוו הלחין יצירות תזמורתיות וקאמריות, בהן שתי סימפוניות, קונצ'רטו לפסנתר, קונצ'רטו לצ'לו, דיברטימנטו לתזמורת מיתרים, רביעיית מיתרים ושלישייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייר דרוו** בוויקישיתוף

* פייר דרוו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פייר דרוו, באתר AllMusic (באנגלית)
* פייר דרוו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פייר דרוו, באתר Discogs (באנגלית)
* פייר דרוו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כריסטיאן שפיט-וייסנבאכר, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. 1 2  גרוב אונליין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007330717205171
* BIBSYS: 1075937
* BNE: XX904795
* BnF: cb138931971 (data)
* CiNii: DA0983178X
* GND: 123913748
* ISNI: 0000 0001 0861 7353
* LCCN: n81147268
* LNB: 000259830
* MusicBrainz: c7b727ac-df95-4c11-b826-869eb17bffc3
* NKC: pna2008467083
* NLA: 35599711
* NLP: A26392070
* NSK: 000715970
* NTA: 073451959
* SNAC: w65m6c0d
* SUDOC: 035385618
* Trove: 1009992
* VIAF: 195862
* WorldCat: lccn-n81147268

 |
תמונת Image macro של יוהאן סבסטיאן באך.
**Image macro** מתייחס בתרבות האינטרנט לתמונה המכילה תצלום או ציור אשר עליה שולבה באופן דיגיטלי כותרת מצחיקה, הכתובה בדרך כלל באנגלית קלוקלת. תמונות Image macro הן סוג של מִם אינטרנט.

תמונות ה-Image macro נפוצות במיוחד באתרי פורום באינטרנט כאשר הן משולבות בפוסטים בדרך כלל כתגובה ישירה והומוריסטית לדבר מה שנכתב בדיון מתמשך.

אטימולוגיה
----------

מקורו של המונח "Image macro" הוא מאתרי פורומים באינטרנט. השם נבע מכך שבתחילה המונח "מאקרו" התייחס לטקסטים קצרים אותם המשתמשים יכלו להזין בתוכנת הפורום על מנת שהטקסט ישולב באופן אוטומטי לאחת ממספר תמונות שונות.

החל משנת 2007, כאשר תמונות ה-Lolcat (סוג מסוים של תמונות Image macro המכילים תצלומים של חתולים יחד עם כותרות מצחיקות) החלו להפוך פופולריים במיוחד באינטרנט, ובעקבות כן הפופולריות של תמונות ה-Image macro גדלה במידה מהותית גם כן.

פורמט
-----

בעוד שתמונות Image macro עשויות להיות שונות במידה רבה זו מזו, הסוג הנפוץ ביותר של תמונות Image macro כולל תמונה אשר בה משולב באופן דיגיטלי כיתוב באנגלית שנכתב עם הגופן "Impact", כאשר כל האותיות הן אותיות רישיות (Upercase) ובצבע לבן, בעוד שלאותיות קווי מתאר שחורים עבים. לעיתים רבות הטקסט בתמונות ה-Image macro מכיל בכוונה שגיאות כתיב מוגזמות.

ראו גם
------

* תופעת אינטרנט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Image macro** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Rutkoff, Aaron (2007-08-25). "With 'LOLcats' Internet Fad, Anyone Can Get In on the Joke - WSJ". Online.wsj.com. נבדק ב-2015-07-26.
2. ↑  "The Something Awful Forums". Forums.somethingawful.com. נבדק ב-2015-07-26.
**פּורים שפּילער** (פולנית: Błazen purymowy) הוא סרט קולנוע ביידיש תוצרת פולין משנת 1937. זה היה סרטו השני של ג'וזף גרין מתוך הארבעה שהוא יצר בתקופה בין 1936–1938.

רוב העלילה של הסרט מתרחשת בעיירה בתקופה שלפני מלחמת העולם הראשונה. לשחקן הראשי של הסרט נבחר יוסף בולוף, שחקן יהודי מפורסם מארצות הברית. ברגע האחרון בולוף קיבל הצעה יותר מפתה בברודוויי וויתר על תפקיד בפורים שפילער, במקומו לתפקיד נבחר זיגמונט טורקוב.

עלילה
-----

הנושא המרכזי של הסרט הוא משולש אהבה, מוקד רוב ההתרחשויות בסרט נמצא בקרקס נודד. גצל הליצן מתאהב באסתר, בתו של הסנדלר נחום. אסתר מצדה מתאהבת בדיק. לנחום שהתעשר בפתאומיות יש תוכניות לגבי בתו, הוא רוצה לשדך אותה לבן משפחה אמידה מהעיירה.

שיא הסרט כאשר יוצאים שחקני הפורים לעזרת אסתר ודיק ולועגים למשפחה האמידה שלה רצה לשדך נחום את בתו. גצל יוצא לדרכו עם הקרקס.

ראו גם
------

* פורים שפיל
* א בריוועלע דער מאמען

לקריאה נוספת
------------

* נתן גרוס, **תולדות הקולנוע היהודי בפולין**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1990, עמ' 68–70, 129.

קישורים חיצוניים
----------------

* "פורים שפילער", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פורים שפילער", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פורים שפילער", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פורים שפילער", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סרט באתר היוטיוב עם דיבוב לפולנית וכתוביות באנגלית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרוס, עמ' 69.
**פייר רוז'ה לאטור** (בצרפתית: **Pierre Roger Latour**; נולד ב-12 באוקטובר 1993) הוא רוכב אופני כביש צרפתי בקבוצת קבוצת טוטאל אנרז'י. לאטור הוא מנצח קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס לשנת 2018 ואלוף צרפת בנגד השעון בשנים 2017–2018.

ביוגרפיה
--------

בתור חובבן, סיים לאטור במקום השישי בטור דה ל'אווניר בשנת 2014, 2:25 דקות ממיגל אנחל לופס המנצח. 

### AG2R La Mondiale (2015–2020)

ב-2015, הפך למקצוען ביחד עם הצטרפותו לקבוצת AG2R La Mondiale. ההישג הראשון שלו בעונה זו היה מקום שביעי באטואל דה בסאז'. ביוני, סיים שלישי ברוט דו סוד, 41 שניות מאלברטו קונטדור המנצח. ביולי, סיים שביעי בטור של אוסטריה. לאטור סיים בעשירייה הראשונה גם בוואלטה אה בורגוס, כשסיים במקום החמישי, וגם בטור ד'לאן כשסיים שלישי, לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ.

ב-2016, פתח את העונה במרוץ אטואל דה בסאז' ושוב סיים שביעי את המרוץ, כשניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. במרץ, סיים שני במרוץ קריטריום אינטרנשיונל, 37 שניות אחרי טיבו פינו המנצח וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. הוא ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה רומאנדי, כשסיים במקום ה-12 הכללי. הוא סיים שוב שלישי בטור ד'לאן ואחר כך נבחר לראשונה לגרנד טור, כאשר השתתף בוואלטה אספנייה. בקטע ה-20, היה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, לבסוף הגיע לספרינט סיום בעלייה מול דרווין אטאפומה, גבר עליו, וניצח את השלב. באוקטובר, סיים במקום העשירי במונומנט ג'ירו די לומברדיה. 

ב-2017, לאטור שוב פתח את עונתו במרוץ אטואל דה בסאז' וסיים רביעי במרוץ. הוא סיים חמישי בקלאסיקת ארדש וסיים שלישי במרוץ החד יומי "הטור של פיניסטרה". לאחר מכן ניצח בפעם הראשונה את אליפות צרפת בנגד השעון וניצח שוב את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה רומאנדי. כל התוצאות האלו הובילו אותו להיבחר בפעם הראשונה לטור דה פראנס, התוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 15 בקטע ה-12 וה-13, והוא סייע לבן קבוצתו רומן בארדה לסיים שני את המרוץ. לקראת סוף העונה, סיים תשיעי במילאנו–טורינו ושישי במרוץ הנג"ש החד יומי "Chrono des Nations".

ב-2018, ערך לאטור עונה דומיננטית מאוד. הוא סיים שלישי בוולטה אה קטלוניה, כשניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. לאטור סיים במקום השמיני בטור דה רומאנדי ובמקום השביעי בדופינה ליברה, כשבמרוץ האחרון ניצח גם את קטגוריית הרוכב הצעיר. הוא הגן על תוארו כאלוף צרפת בנגד השעון ונבחר שנית לטור דה פראנס וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר, מקדים את איגן ברנל ב-5:39 דקות ואת גיום מרטן ב-22:05 דקות. לאטור סיים במקום ה-13 הכללי, כשהוא מסייע לרומן בארדה לסיים שישי. באוקטובר, סיים שוב במקום השישי ב"Chrono des Nations". 

ב-2019, סבל בתחילת העונה מפציעה ובעקבות כך החמיץ את רובה. לאחר שחזר, הוא סיים שישי בטור של פולין. הוא נבחר שנית לוואלטה אספנייה, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 3 בקטע ה-13, 27 שניות אחרי טאדיי פוגאצ'אר ופרימוז' רוגליץ'. באוקטובר התחרה במספר מרוצים באיטליה, כשסיים שביעי בג'ירו דל'אמיליה, 11 בטרה ואלי וארזינה ותשיעי בג'ירו די לומברדיה.

### טוטאל דיירקט אנרז'י (2021–)

ב-3 באוגוסט 2020 פורסם שלאטור חתם בקבוצת טוטאל דיירקט אנרז'י מדרג הפרו טים לשנתיים, ובכך יעזוב את AG2R La Mondiale, בה רכב מתחילת הקריירה, בסוף עונת 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פייר לאטור** בוויקישיתוף
* פייר לאטור, ברשת החברתית טוויטר
* פייר לאטור, ברשת החברתית אינסטגרם
* פייר לאטור, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tour de France | 2018 Edition, procyclingstats.com
2. ↑  , cyclingnews.com
גופות חיילים יפניים שנהרגו במתקפת הבנזאי הסופית באיים האלאוטיים, 29 במאי 1943.
**מתקפת בנזאי** (*Banzai totsugeki* 万歳突撃) היה מושג שטבעו חיילי בעלות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה שתיאר 
הסתערות רגלית של חיילי הצבא היפני הקיסרי. המושג גְיוֹקוּסָאי (玉砕; מילולית: "יהלומים מנותצים") שימש את ההנהגה והתקשורת ביפן בתקופה האימפריה היפנית. מתקפות אלה נערכו בדרך כלל כמתקפות התאבדות שמטרתן הימנעות מכניעה שטמנה בחובה השפלה או כניסיון לשיפור הסיכויים להצלחת מתקפה אל מול אויב בעל עדיפות מספרית.

מקור השם
--------

המושג גְיוֹקוּסָאי (玉砕), שמשמעותו "יהלומים שבורים," משמש ביפנית לשון נקייה לאזכור מתקפת התאבדות או התאבדות בפני תבוסה (גם ספוקו). המושג מתבסס על ציטוט מכתב סיני קלאסי מן המאה ה-7 שאומר כי "על אדם דגול למות כיהלום מנופץ ולא לחיות כאריח שלם." המושג קיבל משמעות של מוות מכובד עם מותו של טקמורי סאיגו (1877-1827), והפך לסיסמה לאומית בלשון איצ'יקו גיוקוסאי (一億玉砕; "מאה מיליון יהלומים מנותצים") על ידי הממשלה היפנית בחודשים האחרונים של מלחמת העולם השנייה, כאשר עמדה יפן בפני פלישת בעלות הברית לשטחה.

חיילי בעלות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה נהגו לכנות את גלי המתקפה האנושיים של הצבא היפני הקיסרי בשם מתקפות בנזאי מכיוון שבעת המתקפה נהגו החיילים היפנים לצעוק "בנזאי!". קריאת קרב זו הייתה מחווה של מורל ואומץ שנועדה לדרבן את החיילים לבצע את המתקפה עד תום. בשפה היפנית משמעות המילה "בנזאי" (万歳) היא "עשרת אלפים שנה," קריאה מקובלת המסמלת אריכות ימים וחגיגיות. במהלך מלחמת העולם השנייה, הפכה הקריאה "טֶנוֹ הֶייקֵה בנזאי!" (天皇陛下万歳; "עשרת אלפים שנים לקיסר") לקריאת הקרב המושמעת בעת המתקפה, ומשם קלטו חיילי בעלות הברית את המושג.

היסטוריה
--------

בתחילת מלחמת העולם השנייה הסתמך הצבא היפני הקיסרי על טקטיקת המתקפה ההמונית של חיל הרגלים ששימשה במלחמת העולם הראשונה. רבים מחיילי בעלות הברית היו חמושים בנשק חצי אוטומטי ואף אוטומטי, שהיה מסוגל לספק קצב אש גדול בהרבה ממה שהיה נהוג במלחמת העולם הראשונה. באמצעות נשק זה הצליחו החיילים להדוף את מתקפות הבנזאי מבלי שישיגו את מטרתן. מתקפות בנזאי בהשתתפות חיילים רבים הוכיחו עצמן כלא יעילות ויקרות ביותר מבחינת אבדות. עם האטת ההתקדמות היפנית ונטיית המלחמה לקראת איזון בין הצדדים, חדלו היפנים להשתמש בשיטה זו. אולם לקראת סוף המלחמה, כאשר תבוסתה של האימפריה היפנית הייתה ברורה, השיבו היפנים את מתקפת הבנזאי לפעולה, כמעשה התרסה כאשר כניעה או מוות היו האפשרויות היחידות בנמצא.

ראו גם
------

* בושידו
* קמיקזה

לקריאה נוספת
------------

* Harries, Meirion & Susie Harries. **Soldiers of the Sun : The Rise and Fall of the Imperial Japanese Army**, Random House, 1994. מסת"ב 9780679753032.
קונפטי
מצעד קונפטי לכבוד האסטרונאוטים של אפולו 11, אוגוסט 1969
**פְּתִיתוֹנִים** (בלעז: **קוֹנְפֶטִי**) הם פירורי נייר, פלסטיק או נייר-אלומיניום שייעודם הוא עיצוב וקישוט וכן להיות מפוזרים באירועים גדולים. המושג הגיע מהשפה האיטלקית, אם כי פירוש המילה באיטלקית הוא שקדים מסוכרים ושמם של פתיתי הנייר הוא קוריאנדולי (Coriandoli).

כיום נהוג להשתמש בתותחי קונפטי עם שבירת הכוס בחתונה, באירועי ספורט גדולים או ברגעי שיא באירועים שונים. בעיר ניו יורק קיים שימוש בקונפטי במהלך מצעדים חשובים, העוברים דרך שדרות ברודוויי ורובע העסקים ונקראים מצעד קונפטי (ticker-tape parade) (על שם שאריות הנייר של מכונות פסנוע, אמצעי תקשורת מוקדם שהעביר מידע לסוכני הבורסה על גבי קווי טלגרף).

קונפטי מיוצר לעיתים בעבודת יד (באמצעות שימוש במנקב ובשאריות נייר ביתיות, כמו נייר רציף למדפסת סיכות). בייצור תעשייתי פתיתי הקונפטי עשוים לרוב מנייר משי, אם כי בתעשיית הנייר נעשה לעיתים שימוש בשאריות תעשייתיות לייצור קונפטי. הצורות המקובלות של פתיתים אשר הוכנו מראש כקונפטי הן לבבות, פרפרים, כוכבים. יש אף שמספקים דוגמאות קונפטי מיוחדות לפי הזמנה בדגמים של כלי נגינה, חיות ועוד.

אמצעים לפיזור הקונפטי:

* "תותח קונפטי ידני" - צינור קרטוני שעל ידי סיבוב או משיכת חוט מפעיל לחץ אוויר שגורם לאלפי פיסות נייר לעוף לגבהים שונים ולרדת חזרה לקרקע.
* "תותח קונפטי חשמלי" - באירועים גדולים וכן בחתונות נהוג להשתמש בתותח קונפטי המופעל באמצעות חשמל או גז. תותח זה הוא בעל עוצמה חזקה יותר מאשר התותח הידני ומספק מראה מרשים של גשם של נייר.

פוסטר המתאר קונפטי, מאת טולוז לוטרק

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פתיתון** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קונפטי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פתיתונים** |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שמואל יצחק יפה** (י"ז בניסן ה'תרמ"ד, 12 באפריל 1884 - י"ז בניסן ה'תשי"ג, 2 באפריל 1953) היה רב ליטאי, רבה של בוריסוב שבפלך מינסק ובסוף ימיו ראב"ד בתל אביב. חתנו של רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, ה"בית הלוי".

ביוגרפיה
--------

נולד בקובנה לרב צבי יפה מצאצאי ה'לבוש' ולחיה רחל (נהרגה בגטו קובנה בסוף 1941). למד בישיבת סלובודקה והתפרסם בעולם הישיבות. רבי חיים סולובייצ'יק לקח אותו כחתן לאחותו מאביו, פעשא רבקה (ה'תר"ם, 1880 - י"ח בשבט ה'תשל"ג, 1973), בתו של רבי יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (ה"בית הלוי") מאשתו השלישית, ואחותו מאב ואם של הרב שמחה סולובייצ'יק. היא התייתמה בילדותה וגדלה בביתו של אחיה הגדול. לאחר נישואיהם התגורר הזוג בבית אמה האלמנה אסתר ביילא, באותו בניין מגורים שבו גר רבי חיים, והרב יפה למד עמו בחברותא כעשר שנים.

בשנת 1914 התקבל כרב בבוריסוב שבפלך מינסק וכיהן במשרה זו במשך 20 שנה עד שנת 1934, שבה נמלט מרוסיה הסובייטית עלה לארץ ישראל והתמנה כרב, דיין וראב"ד בתל אביב. בתחילה כיהן כרב בשכונת נווה שלום ובהמשך התמנה כמנהל המחלקה לכשרות הבשר וכראש בית הדין לגיטין וחבר הרבנות הראשית בעיר.

אחרי סיום מלחמת העולם השנייה היה פעיל מאוד בהיתר עגונות מלחמת העולם השנייה.

הרב יפה נפטר ביום הולדתו ה-69, בחול המועד פסח, י"ז בניסן ה'תשי"ג, 2 באפריל 1953. ונקבר למחרת ביום שישי בצהריים בבית הקברות נחלת יצחק במעמד רבנים וקהל רב.

משפחתו
------

הותיר אחריו בן: הרב יוסף דובער יפה, שערך את כתביו ופרסמם בספר "רמת שמואל".

ושתי בנות:

* אסתר ליבא נישאה לרב דניאל מובשוביץ, רבה של זורביץ, רב שכונת צ'לנוב ובית הכנסת "פועלי צדק", וחבר הרבנות הראשית בתל אביב.
* צביה נישאה לרב בצלאל מסטבוים, רב שכונה בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב שמואל יצחק יפה, הצופה, 3 באפריל 1953
* הרב כתריאל פישל טכורש, 'זיכרון להולכים : הרב ר' שמואל יצחק יפה ז"ל', הצופה, 04/05/1953, עמ' 3

ספרו
* ****רמת שמואל****, ירושלים תשמ"א (בהקדמה פרטים לתולדותיו), באתר אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  רבנות ראשית כרך א', באתר ארכיון המדינה, עמ' 53
2. ↑  לווית הרב ש. י. יפה ז"ל, הצופה, 5 באפריל 1953.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304290105171

 |
גמלוס
**טיבריוס יוליוס קיסר נירון** (10 באוקטובר 19–38) הידוע בכינויו **גמלוס**, היה אציל רומאי מן השושלת היוליו-קלאודית. הקיסר אוגוסטוס היה דודו מדרגה שלישית (אח של סבתו רבתא, אוקטביה), הקיסר טיבריוס היה סבו מצד האב, הקיסר קליגולה היה בן דודו מצד אמו, הקיסר קלאודיוס היה דודו מצד אמו, והקיסר נירון היה הבן של בת-דודתו, אגריפינילה.

תולדות חייו
-----------

גמלוס נולד בשנת 19, אמו הייתה ליווילה בתו של נירון קלאודיוס דרוסוס ואנטוניה הצעירה ואביו היה דרוסוס יוליוס קיסר בנו של הקיסר טיבריוס. מכיוון שאחיו התאום מת בינקותו הוא קיבל את הכינוי "גמלוס" (התאום).

אביו של גמלוס מת בנסיבות חשודות בשנת 23 וגמלוס התפוגג לאלמוניות וזכה להתעלמות מהמשפחה הקיסרית ומסבו טיבריוס. על כך תעיד העובדה שהוא קיבל את הטוגה וירליס כשהגיע לגיל שמונה עשרה בשנת 37, ארבע שנים לאחר המועד המקובל.

אמו של גמלוס הוצאה להורג בשנת 31 לאחר שהתגלה שהיא הייתה, ביחד עם מפקד המשמר הפרטוריאני סיאנוס שהיה מאהבה, חלק מקשר שנועד להדיח את הקיסר מן השלטון ולהמליך את סיאנוס, ייתכן כעוצר לגמלוס. באותו הזמן החלו לצוץ שמועות על כך שאביו האמיתי של גמלוס היה סיאנוס.

בזמן הזה טיבריוס החל להתייחס ולקרב אליו את נכדו, אולם המקורות העתיקים חלוקים בשאלת כוונותיו האמיתיות. טקיטוס ופילון האלכסנדרוני גורסים שטיבריוס תכנן להפוך את גמלוס ליורשו אולם התוכנית לא יצאה אל הפועל בשל חוסר וניסיונו והעובדה שהקיסר נפטר זמן קצר אחר כך בעוד שסווטוניוס גורס שטיבריוס שנא את גמלוס מפני שהוא חשד שהוא לא באמת נכדו. דיו קסיוס מציג גרסה מאוזנת וטוען שטיבריוס העדיף את קליגולה כיורש כתוצאה מניסיונו ומהעובדה שהיה לו ספקות באשר למוצאו של גמלוס.

כשטיבריוס נפטר ב-16 במרץ 37 קליגולה עלה לשלטון כיורשו, אולם בעת קריאת צוואתו של טיבריוס לפני הסנאט התגלה כי הוא ייעד את גמלוס להיות קיסר שותף יחד עם קליגולה. קליגולה אמנם נהג בנועם עם גמלוס ואף אימץ אותו כבן, אולם במקביל הוא ביטל את צוואתו של טיבריוס וכעבור שנה חיסל את גמלוס מפני שראה בו איום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גמלוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2879157416830416710006
* WorldCat (עם VIAF): 2879157416830416710006

 |
מצבת קברו של הרב שמואל טייטלבוים בבית הקברות היהודי בקרקוב. 2016
הרב **שמואל טייטלבוים** (1814, ה'תקע"ד - 14 באוקטובר 1888, ט' בחשוון ה'תרמ"ט) היה אב"ד גורליצה ובנו של הרב אלעזר ניסן טייטלבוים שהיה אב"ד דרוהוביץ' והאדמו"ר השני מסיגט.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תקע"ד (לערך) לאביו, הרב אלעזר ניסן טייטלבוים שהיה רבה של העיירה דרוהוביץ' במחוז לבוב שבאוקראינה. סבו, אביו של הרב אלעזר ניסן, היה הרב משה טייטלבוים (הראשון) שהיה מייסד חסידות סיגט וממפיצי החסידות בהונגריה. אמו הייתה הרבנית רוזיה בלומה בת הרב אהרן אב"ד העיר חודורוב שבאוקראינה.

בשנת ה'תרט"ז חל מפנה במשרתו כרב. אחיו הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים (ייטב לב) רצה לעבור לכהן כרב העיר דרוהוביץ' בו כיהן אביהם כרב, ואילו הרב שמואל תכנן לכהן כרב בעיר גורליץ. אולם דרכו של האח יקותיאל יהודה לרבנות בדרוהוביץ לא הייתה קלה. סוחרי העיר העדיפו לקבל את מרותו של הרב ברוך הלברשטאם שהיה בנו של הדברי חיים מצאנז. בין שני הרבנים החלה להתפתח מחלוקת עד שהרב חיים הלברשטאם, אדמו"ר ומייסד חסידות צאנז ואביו של הרב ברוך, הכריע בנידון כשציווה על בנו לעזוב את דרוהוביץ' ולכהן כרבה של הקהילה היהודית בעיר רודניק בפולין. הרב שמואל טייטלבוים קיבל את שחפץ והתמנה לאב"ד גורליץ עד סוף ימיו. לאחר פטירתו כיהנו עוד שניים מבניו כרבנים בגורליץ.

בט' בחשוון בשנת ה'תרמ"ט נפטר הרב שמואל טייטלבוים בעיר קרקוב בפולין, ונקבר בבית הקברות היהודי שבה.

משפחתו
------

* אביו, אלעזר ניסן טייטלבוים. אדמו"ר שני מסיגעט
* אמו, הרבנית רוזיה בלומה
* סבו, אהרן. אב"ד חודורוב
* סבו, משה טייטלבוים, (ה"ישמח משה").

הרב שמואל טייטלבוים נישא לבתו של הרב מנחם מנדל הורביץ מסקאהל. נכדו של מנחם מנדל (הראשון) מלינסק

ילדיהם:

* ישראל יעקב יוקיל טייטלבוים. היה רבה של וואלאווא
* אריה לייביש טייטלבוים. היה רב באוהלי
* יוסף טייטלבוים. היה רב בניעפולומיץ
* נפתלי טייטלבוים. היה רב בגורליץ
* אהרן טייטלבוים. היה רב בגורליץ

קישורים חיצוניים
----------------

* משפחת טייטלבוים, MyHeritage
* ר' שמואל טייטלבוים מגארליץ(הקישור אינו פעיל), אידישע וועלט
* ספר קדושת יום טוב,GoogleBooks
* בתי עלמין קראקא, קברי צדיקים
**צורה צבע וצליל** היא שיטה להוראת קריאה עברית המלמדת היכרות, הצגת וזיהוי האותיות וסימני הניקוד העבריים, תוך שימוש בעזרי זיכרון - צבע וצורה, המשולבים עם סימני הניקוד. השיטה מסתמכת על שילוב הפן האורתוגרפי (האותיות וסימני הניקוד) והשמיעתי-פונולוגי עם הפן החזותי של הצורות והצבעים, מתוך הנחה שהם מוכרים ללומד באופן אינטואיטיבי. עם התקדמות התלמיד, מוסרים עזרי הזיכרון בהדרגה עד לפיתוח יכולת קריאה שוטפת של האותיות וסימני הניקוד בלבד.

צורה צבע וצליל - אני קוראדוגמאות לסימון בשיטת 'צורה צבע וצליל'

עקרונות השיטה
-------------

השיטה פותחה על ידי יצחק תורג'מן כמענה לקושי שיוצרים סימני הניקוד המקובלים על הקורא המדבר עברית בת זמננו. הניקוד הטברני, שהוא המקובל כיום בקרב דוברי עברית בארץ ובעולם, מכיל 12 סימני ניקוד שונים, בעוד בעברית המודרנית ישנה הבחנה בין חמש תנועות בלבד. פער זה מקשה על לימוד הקריאה בקרב ילדים בישראל.

שיטת 'צורה צבע וצליל' מבקשת להתמודד עם קושי זה על ידי הוספת עזרי זיכרון לטקסט המנוקד. לצורך כך נבחרו חמישה צמדים של צורה וצבע, והוצמדו לחמש התנועות הקיימות בהגיית העברית המודרנית, בהתאמה של צורה=צבע=צליל. ריכוז קבוצות הניקוד הבסיסיות לחמש צורות צבעוניות בלבד, מקל את המלאכה, ולימוד הקריאה הבסיסי. ההנחה היא שאין צורך ללמד את זיהוי הצורות והצבעים, אלא הם ידועים לכל.

האפשרות לזהות את סימן הניקוד על ידי עזרים חושיים שונים מאפשרת לילד לבחור אינטואיטיבית (במודע או שלא במודע) בצורה או בצבע כקוד עזר אסוציאטיבי לזיהוי סימני הניקוד

הצורות והצבעים המשמשים בשיטה:

* ריבוע אדום עבור התנועה a - קמץ, פתח וחטף פתח.
* עיגול כחול עבור התנועה i - חיריק.
* משולש סגול עבור התנועה e - צירה, סגול ושוא (לשווא הנח נוספת מסגרת אפורה).
* אליפסה כתומה עבור התנועה o - חולם.
* מעוין ירוק עבור התנועה u - שורוק וקובוץ.

בהוראת הקריאה בשיטת 'צורה צבע וצליל', מציגים לתלמיד את האות וסימן הניקוד כאשר הם מונחים בתוך הצורה הצבעונית, והוגים יחד איתו את הצירוף המתקבל. הצורה והצבע מסייעים בשינון וזיהוי הצירופים, ובכך מקלים על פענוח הטקסט והניקוד. לאחר שינון ומעבר על מגוון דוגמאות, התלמיד מצליח לקלוט באופן אינטואיטיבי את משמעותם של סימני הניקוד השונים, ואז אפשר להשמיט בהדרגה את עזרי הזיכרון, עד להגעה ליכולת קריאה שוטפת.

יתרונות הגישה
-------------

* שימוש בכלים ידידותיים, המוכרים אינטואיטיבית לילדים
* פחות עומס על הזיכרון - צמצום של מעל ל־15 סימני הניקוד לחמש צורות צבעוניות בלבד.
* לימוד תוך חוויית משחק, המשרה ביטחון

ראו גם
------

* מודעות פונולוגית
* גישות להוראת קריאה
* שיטת ליט"ף
* הגישה הסינתטית פונטית ללימוד קריאה

קישורים חיצוניים
----------------

* צורה צבע וצליל, דף הבית של יצחק תורג'מן מפתח השיטה
* רשימת ספרי עזר להוראת הקריאה חוזר מנכ"ל תשסג/9(א), כ"ט ניסן תשס"ג, 1 במאי 2003

הערות שוליים
------------
**שמואל (שמוליק) טרגן** (נולד ב-13 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ, וידוע בעיקר על התקופה בה שיחק במכבי חיפה, שם זכה עם הקבוצה בדאבל היסטורי.

קריירה
------

טרגן נולד וגדל בחיפה, והתחיל את דרכו בספורט כשבגיל 13 נרשם לקבוצת הנוער של הפועל חיפה בכדורסל, שם שיחק יחד עם גיא גודס וקורן אמישה, לימים כוכבים בליגה הבכירה בכדורסל, ושחקני נבחרת ישראל בכדורסל. חצי שנה מאוחר יותר בגיל 14, הגיע למסקנה שמתאים לו יותר לשחק דווקא כדורגל, ונרשם לקבוצת נערים א' של מכבי חיפה, שם עבר תחת שרביטו של המאמנים ליאון אברהם, ג'וני הרדי ואשר עלמני. 

בשורות מחלקת הנוער טרגן הרבה לכבוש בתור חלוץ הקבוצה, וממוצע ההבקעות שלו עמד על 15 שערים בעונה. הוא נכלל בסגל נבחרת הנוער של ישראל אותה אימן שלמה שרף, שמאוחר יותר הפך למאמנו במכבי חיפה הבוגרת. בשורות הנערים והנוער שיחק יחד עם אייל ברקוביץ', לימים כוכב מכבי חיפה ונבחרת ישראל בכדורגל. 

בגיל 18 עלה לקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה, אך לא הירבה לשחק והיה בעיקר מחליף בגלל עודף שחקנים טובים ואיכותיים בחלק הקדמי של הקבוצה, בעונת 1990/1991 בה זכתה הקבוצה באליפות המדינה ובגביע המדינה והשלימה דאבל היסטורי תחת המאמן שלמה שרף. לאוהדים זכור בעיקר בגלל שער שהבקיע במשחק בעונת הדאבל מול מכבי תל אביב, בו ניצחה חיפה 1:4 בדרך לתואר. באמצע העונה העוקבת בחלון העברות של ינואר 1992, עבר טרגן למכבי עכו שם שיחק מספר עונות. את שארית הקריירה שלו בילה בקבוצות בליגות הנמוכות יותר.

תארים כשחקן
-----------

מכבי חיפה
* אליפויות (1): 1990/1991
* גביע המדינה (1): 1990/1991

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקן באתר הרשמי של מכבי חיפה

הערות שוליים
------------

1. ↑  צרפתי וטרגן למכבי עכו, עיתון ⁨⁨חדשות⁩⁩, 22 דצמבר 1991

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שמואל טרגן"**.
**סאיצ'נייה** (שם מדעי: *Saichania*; ממונגולית: "יפה אחד") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת האנקילוזאוריים שמאובניו נמצאו בערבות מונגוליה וסין.

מאפיינים
--------

מאובני דינוזאור זה נמצאו במונגוליה ב-1977 בממצא אחד עם עצמות בודדות שרובם היו שבורות. רוב האזור שהתגלה היה של הגולגולת ואזורים סמוכים. מהממצאים משוער שהאנקילוזאור הגיע לאורך 5 מטרים ולמשקל של 2 טון והוא דמה במראהו לטרכיאה. גופו היה מכוסה באוסטאודרם נוקשה שהגן עליו מטורפים ובנוסף אזורים כמו החוליות, חגורת הצלעות והכתפיים היו קשיחים ומחוברים חזק. היו לו רגליים קצרות וגופו היה נמוך יחסית, מה שהגן על בטנו הרכה. למרות מראהו הוא היה אוכל צמחים איטי ורגוע שהשתמש במקורו כדי לתלוש צמחייה מהאדמה. 

דינוזאור זה חי לצד טורפים גדולים כמו הטרבוזאורוס, וייתכן שהשתמש בזנבו בעל האלה כדי להתגונן ממתקפה. עם זאת לעיתים הטרבוזאורוס גבר עליו, מה שמוכח מסימני שיניים בחלק מהעצמות שהתאימו לשיני הטרבוזאורס.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סאיצ'ניה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

איור של זוג פרטי סאיצ'ניה בנוף הקרטיקון של מונגוליה.
**פְּתִילַת הַמִּדְבָּר הַגְּדוֹלָה** (שם מדעי: *Calotropis procera*, המכונה גם **תַּפּוּחַ סְדוֹם**) מין עץ ממשפחת ההרדופיים בגובה של 2-5 מטרים, שגדל בצפון אפריקה, באפריקה הטרופית, בדרום-מערב אסיה ובהודו-סין. העץ גדל גם בישראל, בעיקר באזור עין גדי.

בעבר פתילת המדבר שויכה למשפחת האסקלפיים. משפחה זו בוטלה וצורפה למשפחת ההרדופיים.

מאפיינים
--------

עליו של העץ רחבים ושעירים, וכאשר פוצעים אותם, נוטף מהם מיץ חלבי רעיל. הצמח מכיל גליקוזיד, אשר במינון נמוך יכול לשמש לטיפול בנגעים בעור. פרחי העץ לבנבנים-ורודים. פירותיו עגולים וגדולים, וצורתם כצורת התפוח, אך כאשר פותחים את הפרי מגלים כי הוא כמעט חלול לגמרי, ובתוכו רק ציציות שיער וזרעים. 

שמו העממי של העץ קשור לאגדה: כשהפך אלוהים את סדום ועמורה, הפך גם את העצים לעצי סרק. כך הפך עץ התפוח הצומח בסדום לעץ פרי, שנראה יפה אך פריו רע.

יש המזהים את ה"בוץ" המוזכר במקרא ובחז"ל עם בד שהפיקו מאותן ציציות שיער המצויות בפירותיו של צמח פתילת המדבר.

יוסף בן מתתיהו (המאה ה-1 לספירה) מתאר את הפרי, בתיאורו את ארץ סדום: "וגם האפר הולך ומתחדש בפרי המקום ההוא, אשר צבע קליפתו דומה לצבע פרי עץ-מאכל, אולם בהתלשו בכף הוא כלה כעשן וכאבק" (.).

יש המזהים את פתילת המדבר הגדולה עם פתילת המדבר המוזכרת במשנה במסכת שבת, בהקשר לסוג הפתילות האסורות לשימוש בשבת, שנעשו מה"שערות" הצמודות לזרע הפרי ששימשו להכנת פתילות: "אין מדליקין לא בלכש ולא בחסן... ולא בפתילת המדבר" (משנה, מסכת שבת, פרק ב', משנה א').

הפרחים מואבקים על ידי מינים שונים של דבורי עץ (*Xylocopa* spp.). בישראל המאביקים הם דבורת-העץ הצהובה (*X. pubescens*) ודבורת-העץ השחורה (*X. sulcatipes*).

תפוצה בארץ ישראל
----------------

התפוצה בארץ ישראל: העץ מצוי בערבות הירדן, בערבה ובאדום; נדיר במדבר שומרון, בבקעת ים המלח ובדרום הנגב; נדיר מאוד בגולן, בגליל התחתון, בבקעת כנרות,  בחוף הגליל, בהר הנגב ובעמון. פתילת המדבר הגדולה הוא צמח מוגן בישראל.

גלריה
-----

* פריחהפריחה
* שיח פתילת המדבר באזור ים המלחשיח פתילת המדבר באזור ים המלח
* פתילת המדבר בעינות צוקיםפתילת המדבר בעינות צוקים
* שיח פתילת המדבר בקיבוץ אליפזשיח פתילת המדבר בקיבוץ אליפז
* פרי וסביבו פרחיםפרי וסביבו פרחים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פתילת המדבר הגדולה** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Calotropis procera** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* TPL
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* פתילת-המדבר הגדולה Calotropis procera – פורחת בבקעה ובערבה, באתר **כלנית: כתב עת לצמחי ישראל, אפריל 2018**

הערות שוליים
------------

1. ↑  פתילת המדבר הגדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  עמרם אשל ודרור מלמד, מיון הצמחים בעידן הביולוגיה המולקולארי, באתר צמח השדה
3. ↑  פתילת המדבר הגדולה, באתר "צמח השדה"
4. ↑  זהר עמר, לזהותו של ה"בוץ", **סיני** קיד, תשנ"ד, עמ' רנב-רס.
5. ↑  יוסף בן מתתיהו, **מלחמת היהודים**, ספר ד, פרק ח, פסקה ד (תרגום שמחוני)
6. ↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529924605171

 |
משפט **לואיס אי. ג'נסון נגד חברת אוולת' טקונייט** (באנגלית: **Lois E. Jenson v. Eveleth Taconite Co**) הוא התביעה הייצוגית הראשונה בגין הטרדה מינית בארצות הברית. התביעה הוגשה בשנת 1988 מטעם לואיס ג'נסון ועמיתותיה לעבודה במכרה EVTAC בעיר אוולת' שבמינסוטה, אשר נמצאת במחוז הצפוני של רכס המסבי (Mesabi Range) שהוא האזור העשיר ביותר בעפרות ברזל בארצות הברית.

עובדות
------

ג'נסון החלה לעבוד באתר הכרייה במרץ 1975, יחד עם נשים אחרות, ויחד עם העמיתות לעבודה סבלה מיחס עוין מתמיד מצד העובדים הגברים, אשר כלל הטרדות מיניות, אלימות מילולית, איומים, הטרדה והפחדה. ב-5 באוקטובר 1984, היא הגישה תלונה למחלקת זכויות האדם של מינסוטה, בה פירטה את העוונות שנאלצה לחוות. כתגובה, צמיגי מכוניתה נחתכו שבוע לאחר מכן. בינואר 1987, סוכנות המדינה העבירה בקשה לבעלים-במשותף של המכרה, חברת אוגלבי נורטון, מקליבלנד, אוהיו, לשלם $6,000 כפיצוי וכ-$5,000 בגין עוגמת הנפש שספגה ג'נסון, אך החברה סירבה.

ב-15 באוגוסט 1988, עו"ד פול ספרנגר הגיש את התביעה הייצוגית "לואיס אי. ג'נסון ופטרישיה אס. קוסמאק נגד חברת אוולת' טקונייט" לבית המשפט המחוזי במינאפוליס. בזמנו התבקשה תובענה ייצוגית והיא נענתה על ידי ג'יימס רוזנבאום ב-16 בדצמבר 1991. ג'נסון הפסיקה לעבוד במכרה ב-25 בינואר 1992, ואובחנה סובלת מהפרעה פוסט-טראומטית זמן קצר לאחר מכן.

משפט אחריות לדין החל ב-17 בדצמבר 1992, בפני השופט ריצ'רד קייל בסנט פול, מינסוטה, ושישה חודשים לאחר מכן, השופט קבע כי החברה הייתה אחראית למנוע התנהגות בלתי הולמת ובזויה שהתרחשה בקרב עובדיה. על החברה צווה להעביר סדנאות חינוך בנושא הטרדה מינית.

מספר חודשים לאחר ההכרעה במשפט פטריק מקולטי מדולות מונה להכריע לגבי סכום הכסף כפיצויים המגיע לנשים כנזיקין. השופט הפדרלי בדימוס התיר לעורכי דין של הנתבעת (חברת המכרה) להשיג רשומות רפואיות של כל הנשים התובעות. לפני המשפט, התובעות חוו סבל רב מהתצהירים אשר בחנו ופרסו בפומבי את חייהן האישיים ואת עברן הרפואי בפירוט רב.

החצי הראשון של המשפט על נזקים החל בדולות ב-17 בינואר 1995 ונמשך עד 10 בפברואר. לאחר הפסקה, הוא המשיך ב-22 במאי והסתיים ב-13 ביוני.

ב-28 במרץ 1996, מקנולטי הגיש מסמך באורך 416 עמודים אודות הנשים התובעות. הדו"ח, בו הוא כינה את הנשים "היסטריונית", פרסם לציבור הרחב פרטים על החיים הפרטיים שלהן, והעניק להן ממוצע של 10,000 דולר לכל אחת. על פסק הדין הזה הוגש ערעור לבית המשפט לערעורים (Eighth Circuit Court of Appeals) ב-5 בדצמבר 1997. בית המשפט קבע שיש לנהל משפט חדש בפני חבר מושבעים כדי לקבוע נזקים.

הסכם פשרה
---------

ב-23 בדצמבר 1998, לפני שהמשפט התחיל, הושג הסכם פשרה בין חמש עשרה הנשים התובעות וחברת המכרות אלוות', ובו סוכם כי יועברו 3.5 מיליון דולר לנפגעות. אחת התובעות, פט קוסמאק, נפטרה בעיצומו של המשפט, ב-7 בנובמבר 1994.

המקרה תועד בשנת 2002 בספר *Class Action*, וב-2005 בסרט "ארץ קרה", בכיכובה של שרליז ת'רון.

קישורים חיצוניים
----------------

* **הגיבורה ועורך–דינה בארץ קרה: משפט קהילתי פמיניסטי בראי הקולנוע**, אורית קמיר, "מעשי משפט", כרך ב' 2009
* **Hostile Advances: The Kerry Ellison Story** שעסק בתביעה המשפטית בגין הטרדה מינית - "אליסון נגד בריידי" - אשר יצר תקדים בחוק האמריקאי בנושא.
* תובענה ייצוגית: מה קורה כאשר מעסיקים מסרבים לטפל בהטרדה מינית, ועוד ראיונות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Minnesota Department of Human Rights
2. ↑  Oglebay Norton
**רבפאק** (ברוסית Рабфак, ראשי תיבות של Рабочий факультет) היו מכינות לפועלים ברוסיה הסובייטית.

בתי הספר האלו הוקמו בכל רוסיה הסובייטית במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, ונועדו הן להשלמת לימודי תיכון לאלה שלא הצליחו לסיים לימודי התיכון והן להקניית השכלה לכאלו שלא למדו בכלל במסגרות מסודרות.

ב-2 באוגוסט 1918, הוציאה הממשלה הבולשביקית צו שאפשר לאיכרים ופועלים לרכוש השכלה אוניברסיטאית ללא מבחני כניסה וללא רקע לימודי. התוצאה של צעד זה הייתה הצפה של האוניברסיטאות בסטודנטים חסרי רקע מתאים וחסרי יכולת לימודית.

ההיסטוריון מיכאל פוקרובסקי (Михаи́л Никола́евич Покро́вский) שכיהן כסגן קומיסר החינוך וכמנהל המכון הקומוניסטי להשכלה גבוהה (ИКП) יזם הקמת בתי ספר ערב מיוחדים להשלמת השכלה והכנה ללימודים גבוהים. המכינה הראשונה הוקמה בבית הספר למסחר במוסקבה כהכנה לכניסה למכון המסחרי (כיום אוניברסיטה על שם פלחאנוב לכלכלה). 

ב-11 בספטמבר 1919 החליט משרד החינוך הסובייטי (Наркомпрос) על הקמת מכינות לפועלים, בהן יוכל כל מי שרוצה ללמוד להשלים את לימודיו בשעות היום (במשך 3 שנים) או הערב (במשך 4 שנים) בהתאם ליכולתו. בתחילת 1920 נחקק החוק בקשר לרבפקים. תלמידים התקבלו מגיל 16 ואילך ומי שלמד בבית ספר יום היה זכאי למענק חודשי צנוע ולהכרה בוותק עבודה.

בסוף שנות ה-20 היו למעלה מ-1,000 מכינות כאלו מפוזרות בכל רוסיה הסובייטית ובהן למעלה מ-350,000 תלמידים. עם השלמת החלת חוק חינוך חובה והיכולת לרכוש השכלה מסודרת בגיל הנעורים ירדה חשיבותם של הרבפאקים והם נסגרו, במהלך מלחמת העולם השנייה נסגרו האחרונים שבהם.
**מחקר בסיסי** (נקרא גם **מחקר טהור** או **מדע בסיסי**), בניגוד למחקר יישומי או מעשי, הוא תחום מחקר מדעי שתפקידו לחקור שאלות עקרוניות ללא מטרה יישומית וללא הכוונה. המניע העיקרי של המחקר הבסיסי הוא סקרנות, אולם תוצריו הם גוף-ידע אינטלקטואלי של רעיונות, עקרונות, שיטות ותובנות שיכול לשמש למגוון יישומים טכנולוגיים בתחומים שונים (גם רחוקים מאוד מן השאלות שהניעו את המחקר הבסיסי בראשיתו) וליצירת דיסציפלינות מדעיות חדשות. המחקר הבסיסי אינו מכוון לטובת האנושות ולא לרעתה, אלא הוא נייטרלי לחלוטין מבחינה מוסרית. כך, תוצרים של אותו מחקר בסיסי יכולים לשמש, למשל, הן למטרות "נעלות" כגון רפואה גרעינית והן ליצירת פצצת אטום.

המחקר הבסיסי מתבצע על ידי מדענים באוניברסיטאות מחקר ובמכוני מחקר ומתועד במאמרים מדעיים, כך שתובנות ומסקנות ישמשו בעתיד חוקרים אחרים, יהוו נקודות-מוצא למחקרים נוספים, יאששו או יפריכו השערות מדעיות, יזניקו רעיונות יישומיים וכדומה.

המחקר המדעי הבסיסי דורש תקציבים גדולים, לעיתים בסדרי גודל של מדינות ותאגידי ענק. עם זאת, מדובר בהשקעה בעייתית משום שאינה מבטיחה למשקיע דבר בטווח הזמן הקרוב, פרט למימון מדענים המבצעים פעילות שרובה הגדול מיותר מנקודת מבט תועלתנית. עם זאת, בטווחי זמן ארוכים יכול המחקר הבסיסי להניב תוצאות שלא שוערו כלל על ידי המממנים. כמו כן, אף שפעמים רבות רק אחוז זעיר מהניסויים מציג לבסוף תועלת ממשית, תועלת זו יכולה להתברר כפורצת דרך בטווח זמן כלשהו ולפיכך בעלת ערך שקשה למדוד אותו במונחי עלות-תועלת רגילים.

המימון העיקרי למענקי מחקר בסיסי בישראל, כשני-שלישים מסך מענקי הקרנות למחקר בסיסי, מגיע מהקרן הלאומית למדע (ISF) המממנת כ-1,500 מדענים ישראלים מדי שנה, בהיקף שנתי של למעלה מ-300 מיליון שקל. עיקר תמיכה זו ניתנת בצורה של מענקי מחקר אישיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* **מדע: החזית האינסופית**, מכתב שכתב וניבר בוש לנשיא ארצות הברית הארי טרומן ב-1945. אחת ההתייחסויות המקיפות המגדירות את המחקר הבסיסי ואת הדרישה הפרדוקסלית מן הממשל לממן אותו בנדיבות, תוך הותרתו עצמאי ומבלי לכוונו בשום צורה.
* מדע בסיסי לרווחת האדם, הצגת עבודות מדע בסיסי ממכון ויצמן למדע.
* אודות הקרן הלאומית למדע, אתר ISF.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקרן הלאומית למדע (ISF) - מענקי מחקר אישיים, באתר GrantInfo

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4131708-7
* NKC: ph1090120

 |
**מועדון הכדורסל פאניוניוס אתונה** (ביוונית: **Πανιώνιος KAE**) היא קבוצת כדורסל יווני מעיר הבירה, אתונה. המתמודדת בליגה היוונית השלישית.

היסטוריה
--------

המועדון נוסד בשנת 1890 כמועדון אתלטיקה ומוזיקה בעיר איזמיר, בטורקיה של ימינו (אז באימפריה העות'מאנית). באותה עת שכנה באיזמיר אוכלוסייה יוונית גדולה. מחלקת הכדורסל של המועדון נפתחה ב-1919. ב-1922, במסגרת חילופי אוכלוסין נרחבים בין יוון לטורקיה, עקרו תושבי איזמיר היוונים לתחומי יוון של ימינו, והמועדון העתיק את פעולתו לפרבר סמירני באתונה שבו התרכזו רבים מגולי איזמיר. המועדון החל להתחרות במסגרת מסודרת כשהליגה היוונית הוקמה, ב-1929. אך המועדון לא נחל הצלחה רבה בליגה כשעד היום הוא מחזיק בתואר יווני אחד - הגביע היווני של שנת 1991, לאחר ניצחון בגמר מול קבוצת פאוק סלוניקי 62-74.

בעונת 2007/2008 המועדון הגיע עד לחצי גמר הפלייאוף ביוון, אך הפסיד לפנאתיניקוס. בקרב על המקום השלישי המבטיח השתתפות במפעל היורוליג היוקרתי ניצח את מארוסי 3-2 בסדרה של הטוב מחמש לאחר פיגור 2-0 בסדרה. בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום החמישי והגיעה עד לסדרת חצי גמר הפלייאוף, בו נוצחה על ידי קבוצת אולימפיאקוס 3-0. בסדרה על המקום השלישי ניצחה את קבוצת קולוסוס רודוס 2-3. בעונת 2012/13 משתתפת הקבוצה במסגרת היורוקאפ.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה היוונית:**
	+ מקום שני: 1929, 1987
	+ חצי גמר: 2005, 2007, 2008, 2012
* **הגביע היווני:**
	+ זכייה (1): 1991
	+ גמר: 1977, 1995
	+ חצי גמר: 2009

שחקנים מפורסמים
---------------

* יווןיוון תאופאניס כריסטודולו
* יווןיוון תיאודורוס פאפאלוקאס
* יווןיוון פנאיוטיס יאנאקיס
* יווןיוון גיאורגיוס דיאמנטופולוס
* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה ננאד מרקוביץ'

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאניוניוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פאניוניוס
* פאניוניוס, ברשת החברתית פייסבוק

* פאניוניוס, ברשת החברתית טוויטר

* פאניוניוס, ברשת החברתית אינסטגרם

| ליגת העל היוונית - עונת 2022/2023 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אולימפיאקוס • א.א.ק. אתונה • איוניקוס ניקאיאס • אירקליס סלוניקי • אפולון פטרס • אריס סלוניקי • לאווריו • פאוק סלוניקי • פנאתינאיקוס • פרומיתאס פטרס • פריסטרי אתונה • קולוסוס רודוס • קרדיצה |

 |
המחשה של Panning בתמונת סטילס. המצלמה עוקבת אחרי המכונית הנעה. המכונית נראית חדה בעוד הרקע הסטטי מטושטש. באופן זה ניתן להעביר תחושת תנועה.
**פאנינג** (באנגלית: **Panning**) היא תנועת מצלמה על הציר האופקי (המצלמה קבועה בנקודה אחת, אך מסתובבת ימינה או שמאלה).
כדי ליצור תנועה חלקה של המצלמה לרוב משתמשים בחצובה.

תנועת הפאנינג יכולה להתלוות גם עם תנועות אחרות כגון דולי וזום ולרוב בסרטים ובתוכניות טלוויזיה משתמשים בה יחד עם תנועת דולי אופקית על מסילה.

שימוש תנועת הפאנינג
-------------------

תנועת הפאנינג נועדה לעקוב אחר אובייקט שזז אופקית מבלי להזיז את המצלמה, אלא להטותה לכיוון האובייקט. המצלמה נקבעת על זמן חשיפה ארוך באופן יחסי (זמנים מקובלים נעים בין 1/80 ל-1/5 חלקי השנייה), ונעה על ציר Z בסיבוב מתואם עם תנועת האובייקט.
לעומת זאת, בתנועת הדולי, שגם היא עוקבת אחר אובייקט זז, אך המצלמה זזה לאורך המסלול של האובייקט, בניגוד לפאנינג שרק עוקב זוויתית אחר האובייקט מנקודה קבועה.

מקור המושג פאנינג
-----------------

מקור המושג פאנינג הוא מהמילה פנורמה, מילה אשר הוצגה לראשונה על ידי רוברט בארקר בשנת 1787. באותה תקופה הפנורמה הייתה ציור רחב שאותה גילגלה מכונה לרוחב, וככה יצרה תחושה שסצנת הציור זזה.

ראו גם
------

* טילט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאנינג** בוויקישיתוף
* מדריך כיצד לצלם פאנינג, מאת רועי גליץ
**דונלד מייקל תומאס** (באנגלית: **Donald Michael Thomas**;‏ 27 בינואר 1935 – 26 במרץ 2023) שהיה מוכר כ**ד"מ תומאס** (**D.M. Thomas**) היה סופר, משורר, מתרגם ומחזאי בריטי.

קורות חייו ופועלו
-----------------

נולד בעיירה קַרנקי (Carnkie, Redruth) שבמחוז קורנוול, אנגליה, צאצא לכורי בדיל. בנעוריו היגרה משפחתו לאוסטרליה, אך הוא חזר לאנגליה לשירות החובה בצבא. תומאס למד ספרות אנגלית באוניברסיטת אוקספורד, לימד במכללת הֶרֶפֿוֹרד לחינוך (אנ') וכיהן בה כראש המחלקה לספרות עד לסגירת המכללה ב-1978. במרוצת השנים פִרסם דברי שירה וסיפורת פרי עטו. תומאס התפרסם מאוד בספרו מ-1981, "המלון הלבן" (The White Hotel), שלִבּוֹ בטבח באבי יאר. מלבד שירה וסיפורת חיבר גם ספרי עיון, בהם ביוגרפיה של אלכסנדר סולז'ניצין. יצירותיו תורגמו לשפות רבות, בהן עברית.

בשירותו הצבאי בשנות ה-50, בשיאה של המלחמה הקרה, למד רוסית. ידיעת השפה ועניינו בתרבות ובספרות הרוסית באו לביטוי בשורת תרגומים שיצר בשנות ה-80 משירת אלכסנדר פושקין, אנה אחמטובה ויבגני יבטושנקו.

תומאס התגורר מאז 1987 בטרורו שבמחוז קורנוול. ספרו האחרון, "איש הקורונה: יומן בדיוני מחורז בשנת המגפה" (*Corona Man: A Fictional Verse Journal in the Plague Year*), ראה אור בחודש יולי 2020.

מספריו שתורגמו לעברית: **המלון הלבן** (בתרגום מאיר ויזלטיר, הוצאת זמורה-ביתן, 1983),
**החלילנית** (בתרגום דבורה נגבי-מנשהוף, זמורה-ביתן, 1990),
**אררט** (בתרגום דבורה נגבי-מנשהוף, זמורה-ביתן, 1992),
**סנונית** (בתרגום חיים תדמון, זמורה-ביתן, 1993),
**תמונות בתערוכה** (בתרגום צילה אלעזר, ספרית מעריב, 1993).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ד.מ. תומאס
* ד.מ. תומאס, הבלוג הרשמי

* ד.מ. תומאס, ברשת החברתית Goodreads
* דונלד מיכאל תומס (1935-), דף שער בספרייה הלאומית
* רשימת הפרסומים של ד.מ. תומאס, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של ד.מ. תומאס, באתר "סימניה"
* על "המלון הלבן", באתר יד ושם
* ד.מ. תומאס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268793005171
* BIBSYS: 90118522
* BNE: XX940970
* BnF: cb11926501f (data)
* CiNii: DA0139369X
* GND: 118891421
* ICCU: CFIV000491
* ISNI: 0000 0001 0876 1515
* LCCN: n81043179
* LNB: 000040444
* NDL: 00458605
* NKC: jn20000605310
* NLA: 35847118
* NLG: 68599
* NSK: 000012648
* NTA: 068831951
* RERO: 02-A003897218
* SELIBR: 228595
* SNAC: w61j98dr
* SUDOC: 035226145
* VIAF: 19684961
* WorldCat: lccn-n81043179

 |
**סלים זילכה** (באנגלית: **Selim Zilkha**; נולד בשנת 1927) הוא איש עסקים יהודי-עיראקי בריטי. מייסד רשת החנויות Mothercare.

ביוגרפיה
--------

כדורי זילכה נולד בבגדאד, עיראק, למשפחה יהודית עיראקית, בנו של הבנקאי כדורי זילכה (מייסד "בנק זילכה" "Banque Zilkha" (אנ')). זילכה גדל בלבנון, במצרים ובארצות הברית. התחנך בבית הספר הוראס מאן בניו יורק ויליאמס קולג' בוויליאסטאון, מסצ'וסטס. הוא שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה.

זילכה עבד כאיש הפיננסים בחברה המשפחתית "זילכה ובניו" בשנים 1947 עד 1960. לאחר מכן עבר זילכה לבריטניה, שם קנה את רשת רהיטי הגן וו.ג'יי האריס בת 50 החנויות. הוא שינה את שמה ל-Mothercare, הפך אותה לרשת חנויות לתינוקות וילדים הגדולה בבריטניה והרחיב אותה עד שהיו לה למעלה מ-400 חנויות. הוא מכר את החזקותיו ב-Mothercare בשנת 1981 וחזר לארצות הברית.

בשנת 1982 הוא השקיע 28 מיליון דולר בחברת Towner Petroleum ובשנת 1998 הוא מכר אותה תמורת מיליארד דולר.

בשנת 2001 הוערך הונו הנקי בכ-700 מיליון דולר.

בשנת 2002 הוא תרם 20 מיליון דולר להשלמת מכון נוירוגנטי בלוס אנג'לס.

בשנות ה-2000 הקים את "זילכה ביומסה אנרגיה" (Zilkha Biomass Energy), חברה המייצרת דלק ביולוגי בטקסס. עד 2019, החזיק גם, עם שותפים, ביקב בקליפורניה.

חיים אישיים
-----------

זילכה התחתן עם דיאן באשי, בתו של בנקאי לבנוני עשיר. הם התגרשו בשנת 1962, לפני שמלאו לה 25, והיא התחתנה עם הפוליטיקאי הבריטי הרולד ליבר. נולד להם בן, מיכאל זילכה, מייסד שותף של חברת ZE Records, ובתה נדיה זילכה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Forbes: "From Baghdad to Bel Air" by Phyllis Berman February 23, 1998

הערות שוליים
------------

1. ↑  A wildcatter on the tame side replacing roughnecks with computers New York Times, 20 March 1998
2. ↑  Peter W. Bernstein; Annalyn Swan (2 בדצמבר 2008). *All the Money in the World*. Knopf Doubleday Publishing Group. p. 360. ISBN 978-0-307-26770-2. נבדק ב-24 בנובמבר 2015. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  Los Angeles Businessman Selim Zilkha Pledges $20 million to USC's Neurogenetic Institute USC News, 30 July 2002

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1024218511
* SUDOC: 168744112
* VIAF: 259185959
* WorldCat: viaf-259185959

 |
**דאבור רופניק** (בקרואטית: **Davor Rupnik**; נולד ב-29 באוגוסט 1971) הוא כדורגלן עבר קרואטי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן כדורגל.

קריירה
------

רופניק התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוסייק והצטרף לקבוצה הבוגרת בגיל 19.

בקיץ 1998 חתם בהפועל תל אביב. ב-21 באוגוסט 1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בהפועל בניצחון 0-1 נגד מכבי יפו. ב-24 באפריל 1999 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-6 נגד הפועל ראשון לציון. רופניק זכה עם הקבוצה בגביע בעונתו הראשונה ובזו השנייה זכה עמה בדאבל.

בקיץ 2000 חתם בבני יהודה בה שיחק עונה אחת.

בהמשך הקריירה שיחק גם במטאלק אוסייק ושמרטנו.

בשנת 2011 מונה למאמן ביילו ברדו. באוגוסט 2013 מונה למאמן אוסייק, קבוצת נעוריו בה אימן כחודשיים וכ-4 ימים לאחר מכן חזר לביילו ברדו.

כיום מאמן את בלישצ'ה.

תארים
-----

הפועל תל אביב
* ליגת העל: 1999/2000
* גביע המדינה: 1998/1999, 1999/2000

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דאבור רופניק"**.