recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אוסס איגהודארו** (באנגלית: **Osas Ighodaro**; נולדה בשם: אוסרימן מרתה אליזבת איגהודארו ב-26 באוקטובר 1990) היא שחקנית, מפיקה ואשת טלוויזיה אמריקאית ממוצא ניגרי. זוכת תחרות מיס ארצות הברית השחורה לשנת 2010. הקימה קרן בשם The Joyful Joy אשר אוספת כספים ומעלה המודעות למחלת המלריה. הנחתה את טקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" בשנת 2014, כאשר באותה שנה זכתה בפרס ELOY לשחקנית השנה בטלוויזיה על משחקה באופרת הסבון הניגרית "טינסל". איגהודארו הוכרזה כשחקנית הניגרית-אמריקאית המרוויחה ביותר לשנת 2018. עבור משחקה בסרט "ראטלסנייק: הסיפור של אהנה" היא זכתה בפרס שחקנית הדרמה הטובה ביותר בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" לשנת 2022.

ביוגרפיה
--------

איגהודארו נולדה בברונקס, ניו יורק, ארצות הברית להורים ממוצא ניגרי שהגיעו ממדינת אדו בניגריה. יש לה תואר ראשון בעיתונאות והפקה עם תואר משני בתיאטרון ויזמות מאוניברסיטת פנסילבניה. יש לה תואר שני באמנות מהסטודיו לדרמה באוניברסיטת פייס. היא עברה לגור בניגריה בשנת 2012 לשישה חודשים, אך קיבלה מספר תפקידי משחק, ביניהם התפקיד של אדאנה באופרת הסבון טינסל ונשארה בניגריה עד היום. בניגריה הקימה קרן לטיפול והעלאת מודעות למחלת המלריה, לאחר שאחותה הגדולה נפטרה מהמחלה בשנת 2006 בבנין, ניגריה. 

בשנת 2018 השתתפה בסרט "מלך הבנים" בתפקיד סאדו בלו. הסרט הוא מותחן פוליטי ניגרי בבינומיה של קמי אדטיבה. הסרט עוקב אחר אשת עסקים עם שאיפות פוליטיות הנקשרת לאנשי העולם התחתון. הסרט זכה להצלחה רבה, והיה מועמד לשמונה פרסים בפרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע בשנת 2019, כאשר הוא זכה בשלושה מהם. לסרט יצאה בשנת 2021 סדרת טלוויזיה הממשיכה את עלילתו בשם "מלך הבנים: השיבה", כאשר גם בה שיחקה.

עבור משחקה בסרט "ראטלסנייק: הסיפור של אהנה" ששודר בנטפליקס היא זכתה בפרס שחקנית הדרמה הטובה ביותר בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" לשנת 2022.

בשנת 2022 הופיעה בסדרה "The Smart Money Woman" המשודרת בנטפליקס.

חיים אישיים
-----------

איגהודארו התחתנה עם גברנו אג'יבהד בשנת 2015. בתם הבכורה נולד בשנת 2016 והשניים התגרשו זמן קצר לאחר מכן, כאשר הוא עזב לארצות הברית. אחותה הגדולה התחתנה ועברה לניגריה ונפטרה ממלריה בעודה בהריון בשנת 2006. אביה ואמה חזרו לגור בניגריה, ושני אחיה הצעירים נשארו לחיות בניו יורק. כיום חיה בניגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסס איגהודארו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוסס איגהודארו
* אוסס איגהודארו, ברשת החברתית פייסבוק

* אוסס איגהודארו, ברשת החברתית אינסטגרם

* אוסס איגהודארו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אוסס איגהודארו, ברשת החברתית אינסטגרם
* אוסס איגהודארו, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Miss Black USA Pageant and Scholarship Foundation Inc, Miss Black Connecticut Crowned Miss Black USA® 2010 in the Nation's Capital, www.prnewswire.com (באנגלית)
2. ↑  Osas Ighodaro Ajibade | HuffPost, www.huffpost.com (באנגלית)
3. ↑  Adeola Adeyemo, BN Saturday Celebrity Interview: "It’s OK to Come Back Home" From New York to Lagos, Tinsel Actress Osas Ighodaro is Spreading her Wings & Living her Dream!, BellaNaija, ‏2013-06-15 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Malaria's Deadly Toll, HuffPost, ‏2016-04-25 (באנגלית)
5. ↑  "2022 Africa Magic Awards Nominees don land- See who dey list". *BBC News Pidgin*. נבדק ב-2022-09-28.
6. ↑  Tireni Adebayo, Gbenro Ajibade & Osas Ighodaro go separate ways as marriage hits the rock, Kemi Filani News, ‏2018-11-01 (באנגלית בריטית)
יפןיפן זהו שם יפני; שם המשפחה הוא אבה. 
**נוֹבּוּיוּקִי אַבֶּה** (ביפנית: **阿部 信行**;‏ 24 בנובמבר 1875–7 בספטמבר 1953) היה גנרל בצבא יפן, מושלה הכללי של קוריאה, פוליטיקאי וראש ממשלת יפן ה-36.

ראשית חייו וקריירה צבאית
------------------------

אבה נולד בעיר קנאזווה שבמחוז אישיקווה למשפחת סמוראים. הוא עזב את לימודיו בתיכון על מנת להתגייס לצבא במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה. לאחר המלחמה למד באקדמיה הצבאית הקיסרית, ולאחר מכן המשיך למכללת המטה הצבאי, שם למד עם סדאו אראקי, לימים קצין לאומני קיצוני. אבה פיקד על רגימנט הארטילריה השלישי מ-1918 עד 1921.

אבה קיבל את הפיקוד על דיוויזיית הרגלים הרביעית ב-22 בדצמבר 1930, ומאוחר יותר שירת כמדריך במכללת המטה, לפני שהפך לסגן שר המלחמה ומנהל האגף לענייני צבא במשרד המלחמה. בשנת 1933 קיבל דרגת גנרל, ובעקבות זאת קיבל את הפיקוד העליון על חיל המצב היפני בטאיוואן. ב-1936 סיים את השירות הפעיל, ונכנס לרשימת המילואים.

ראש ממשלה
---------

אבה לא היה הבחירה הראשונה להחליף את ראש הממשלה שהתפטר, הירנומה קיאיצ'ירו. מצד האזרחים, היו פומימרו קונואה וקוקי הירוטה עדיפים עליו, בעוד הממסד הצבאי וגורמים לאומניים קיצוניים תמכו בגנרל אוגאקי קזושיגה. לאחר שהכריז הגנרו האחרון, סיונג'י קינמוצ'י, שאין הוא מעוניין באף אחד מהמתמודדים, דחף הצבא את אוגאקי ביתר שאת. אולם, אוגאקי חלה ונאלץ לשהות בבית חולים. לפיכך, הושגה פשרה שלפיה יקבל שר המלחמה המכהן, אבה, את תפקיד ראש הממשלה. אבה לא השתייך לסיעת טוסיי-הא ולא לסיעת קודו-הא, ואף זכה לתמיכת הצי הקיסרי היפני.

אבה הפך לראש ממשלת יפן ב-30 באוגוסט 1939, ובאותה עת החזיק גם בתפקיד שר החוץ. במהלך כהונתו, שנמשכה ארבעה חודשים בלבד, שאף אבה להביא את מלחמת סין–יפן השנייה לסיומה ולשמור על נייטרליות בעימותים באירופה. הוא אף התנגד לכריתת ברית עם גרמניה הנאצית ועם איטליה הפשיסטית.

בשל חוסר תמיכה מצד גורמים צבאיים ומצד מפלגות אחרות, נאלץ אבה להתפטר, ויונאי מיצומאסה החליפו בינואר 1940.

המשך הקריירה
------------

שלושה חודשים לאחר התפטרותו, שלח הצבא את אבה לסין בתור יועץ לוואנג ג'יוויי, שאותו הציבו היפנים בראש העיר נאנג'ינג, ועל מנת שיבטיח את האינטרסים הכלכליים והצבאיים של יפן בצפון סין. לאחר שובו ליפן ב-1942, הצטרף אבה לבית האצילים של הדיאט של יפן וקיבל תפקיד בכיר במפלגת טאיסיי יוקוסאנקאי. לאחר מכן, הפך למושל הכללי של קוריאה מ-1944 עד 1945.

לאחר מלחמת העולם השנייה סולק אבה ממשרתו הציבורית ונעצר על ידי רשויות הכיבוש האמריקאי. אולם, הוא נמצא חף מפשע ושוחרר תוך זמן קצר.

לקריאה נוספת
------------

* Bix, Herbert P. **Hirohito and the Making of Modern Japan**, Harper Collins, 2000. מסת"ב 9780060193140.
* Frank, Richard B.  **Downfall: The End of the Imperial Japanese Empire**. Penguin, 1999. מסת"ב 9780141001463.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובויוקי אבה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb155060005 (data)
* CiNii: DA17591160
* ISNI: 0000 0003 7740 8859
* NDL: 00334682
* VIAF: 255093019
* WorldCat: viaf-255093019

 |
הרפובליקה הסיניתהרפובליקה הסינית זהו שם סיני; שם המשפחה הוא לי. 

**לִי יוּאַן-הוֹנְג** (1864-1928, במנדרינית: **黎元洪**) ( היה מצביא ופוליטיקאי סיני אשר שירת בתפקידי מפתח בימיה המוקדמים של הרפובליקה הסינית, ממשלת בייאנג ותקופת המצביאים.

ביוגרפיה
--------

לי היה בנו של מפקד ותיק בצבא שושלת צ'ינג אשר לחם נגד מרד טאיפינג. בשנת 1889 הוסמך לי לצוער בצי הסיני של צבא הקיסרות לאחר הכשרה באקדמיה צבאית בטיינג'ין. במסגרת שירותו השתתף במערכה על ים בוהאי במלחמת סין–יפן הראשונה ומאוחר יותר צורף לצבא בייאנג המחודש.

### מהפכה

בשנת 1911 הושם לי כמפקד אוגדת חיל רגלים בווהאן, בירת מחוז חוביי בעת החלה מהפכת שינהאי תחת קריאתו של סון יאט-סן נגד שלטונו המלוכני של פויי, קיסר סין. כאשר הממשלה בווהאן התפטרה נוכח המהפכה חייליו דחקו בלי להתמנות למנהיג דה פקטו של העיר. מאוחר יותר הוקמה הממשלה הרפובליקנית וב-1 בינואר 1912 עם מינויו של סון יאט סן לנשיא הרפובליקה הסינית, לי התמנה לסגנו, תפקיד אשר ימשיך לשרתו גם לתוך ימי שלטונו של יואן שה-קאי.

### נשיא

עם מותו של יואן שה-קאי ביוני 1916, סין התפרקה לתקופת המצביאים ולי; במרכז שלטונו שבבייג'ינג מונה מעצם תפקידו (כסגן) לנשיא הרפובליקה הסינית החדש. שלטונו של לי נעצר בעת הרסטורציה של המאנצ'ו כאשר איל מלחמה כבש את בייג'ינג וניסה לשחזר את השלטון הריכוזי של קיסר סין, דבר אשר נכשל תוך זמן קצר.

בשנת 1922 הפך לי לנשיא מחדש תחת השפעת הקליקה של קאו קון ופעל בניסיון להביא לאיחוד סין בעזרת דיפלומטיה ולא כוח צבאי. ניסיונותיו כשלו וביוני 1923 הודח מתפקידו כנשיא סין ולבסוף נפטר בטיינג'ין בשנת 1928 בעת הייתה העיר תחת סמכויות מפלגת הקוומינטנג אשר איחדה את סין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי יואנהונג** בוויקישיתוף
* כתב עת על לי יואנהונג
* לי יואנהונג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298325705171
* BnF: cb16129532r (data)
* GND: 1058604759
* ISNI: 0000 0000 6702 6804
* LCCN: n88026538
* NDL: 00627008
* NLA: 36655679
* NTA: 157742660
* SUDOC: 14550316X
* Trove: 1368368
* VIAF: 68007095
* WorldCat: lccn-n88026538

 |
ה**מוזערבים** (בספרדית: **mozárabes** שמקורה בערבית: **مستعرب**, מוסתערב) היו הנוצרים תושבי איבריה שחיו תחת השלטון המוסלמי וכן צאצאיהם שחזרו לחיות תחת שלטון נוצרי.

החל בשנת 711 ובמהלך 7 השנים הבאות כבשו שליטים מוסלמים מצפון אפריקה כמעט את כל חצי האי האיברי מידיהם של הנוצרים הוויזיגותים. נראה כי במהלך הכיבוש היו מעט מקרים של טבח וביזה של היישובים הנוצרים וברוב המקרים הייתה כניעה יחסית מסודרת ושקטה (חוזה כניעה ששרד נחתם בין תאודמיר ממורסיה והכובש המוסלמי עבד אל-עזיז). הכיבוש המוסלמי המהיר וכניעת רבים מהיישובים הנוצרים הביאו לכך שרוב הנוצרים של חצי האי נפלו תחת שלטונם של השליטים המוסלמים החדשים. אולם, רוב האצולה הוויזיגותית ברחה צפונה והשתלבה בממלכות הצפוניות. מכיוון שנוצרים מוגדרים על ידי האסלאם כבני חסות (בערבית: ד'ימי) ומותר להם, וליהודים, שמעמדם דומה, לחיות תחת שלטון מוסלמי כל עוד הם משלמים את מס הגולגולת, הג'יזיה.

כך נוצר מצב שבו עד אמצע המאה ה-9 היו היחסים בין הנוצרים, שככל הנראה עדיין היוו את רוב האוכלוסייה שתחת השלטון המוסלמי, והשלטון עצמו, שלווים. הותר להם להתפלל בהתאם לדתם, להקים לעצמם רשויות ולשפוט את עצמם בבתי משפט משלהם. חלקם אף החזיקו במשרות בכירות במנגנון המדינה המוסלמית. המרת הדת לאסלאם עודדה אך לא נדרשה.

באמצע המאה ה-9 החל גל של התאבדויות מרטיריות על ידי כמה עשרות נוצרים שקיללו וביזו את מחמד והאסלאם בכוונה ובפומבי ונענשו בעריפת ראשם על ידי השלטונות שלא יכלו לסבול את חילול הדת. אולוגיוס, שתיעד את תופעת המרטירים הזו והיה אחד מראשיה, הסביר את התופעה ברצון לנקום במוסלמים על התנהגותם כלפי הנוצרים - התנהגות שלפי דבריו כללה טבח, השפלות, מיסוי גבוה ועוד. גם אם הבסיס אולי נכון הרי שתיאורו המזוויע וההתלהמות שלו נגד השלטון המוסלמי הם ככל הנראה מוגזמים. נראה סביר יותר להניח שתנועת המרטירים רצתה לחזק את הזהות הנוצרית שהחלה נחלשת לנוכח המשך השלטון המוסלמי, עליית השימוש בשפה הערבית, בייחוד בקרב צעירים, ואחוזי ההתאסלמות שהלכו וגדלו. התופעה נרגעה אחרי כעשור וההיטמעות התרבותית-דתית-לשונית של הנוצרים בתוך החברה הערבית-מוסלמית חזרה למסלולה.

החל משנת 880 התקיים בדרום החלק המוסלמי של ספרד (אל-אנדלוס) מרד שהנהיג עומר בן-חפסון. מוצאו של בן-חפסון היה ממשפחה מתאסלמת, והוא המיר את דתו לנצרות במהלך המרד. עם זאת, אין ראיות לכך שבן-חפסון מרד על רקע לאומי-מוזערבי, וניתן לשער שהוא ניצל את חולשתו של שלטונו הריכוזי של עבד אל רחמן השלישי כדי למרוד. המרד המשיך לאחר מותו של בן-חפסון בהנהגת בניו ודוכא סופית ב-928.

ככל שהתקדם כיבושו מחדש של חצי האי על ידי הממלכות הצפוניות הנוצריות (תהליך הרקונקיסטה) החלו יותר ויותר מוזערבים ליפול תחת שלטון נוצרי. בתחילה נוצלו נוצרים אלה, שהכירו מקרוב את התרבות הערבית-מוסלמית, ליישוב השטחים שנכבשו על ידי הנוצרים וכן כיועצים לנושאי האסלאם, אולם במהלך הזמן החלו לאבד ממעמדם זה.

המוזערבים שימרו בפולחנם הנוצרי את הפולחן הוויזיגותי ולא הושפעו מהכמרים הצרפתים שגרמו לנוצרים בצפון איבריה לעבור להתפלל בלטינית. כיום עדיין מתקיים פולחן מוזערבי בקפלה אחת בקתדרלה של טולדו.

ראו גם
------

* אמנות מוזערבית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזערבים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  DiPippo, Gregory. "Pictures of the Mozarabic Mass in St Peter's Basilica". *The New Liturgical Movement*. נבדק ב-2018-10-13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4285738-7
* NDL: 00567861
* NKC: ph849408

 |
**אהבה צעצוע** הוא אלבום האולפן השני של הזמרת הישראלית יעל לוי. הוא יצא לאור בשנת 1984 בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.

רקע
---

בשנת 1984 הוציאה את אלבומה השני אהבה צעצוע, שהוקלט בין 1983 עד 1984. האלבום כלל שירים מתורגמים ונע בין ג'אז לבוסה נובה. הוא הופק מוזיקלית בידי עמיקם קימלמן, זכה לאהדה אמנותית על ידי מבקרי המוזיקה, אך נכשל מסחרית ולא הותיר אחריו להיטים. בעקבות זאת הקלטת האלבום השלישי של לוי התעכבה מספר שנים.

לאחר השנים הרבות בהן חדלה מלהוציא אלבומים, החליטה לוי בשנת 1992 להוציא את אל תקנה לי ורד שהחזיר אותה לקדמת הבמה.

רשימת רצועות
------------


| אהבה צעצוע |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | לילה של בושם | 4:04 |
| 2. | יש לה המון חברים | 4:07 |
| 3. | כן אוהב לא אוהב | 2:22 |
| 4. | מסתגלת | 3:24 |
| 5. | אהבה צעצוע | 2:45 |
| 6. | אודל | 2:21 |
| 7. | חול בשעון | 3:18 |
| 8. | אי אפשר טלי | 3:07 |
| 9. | ערבה | 2:44 |
| 10. | אפר לאפר | 4:35 |
| **משך כולל:** | **32:52** |

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  *אהבה צעצוע*, 1984-01-01, נבדק ב-2023-12-13
2. ↑  *אל תקנה לי ורד*, 1992-01-01, נבדק ב-2023-12-13
**דונלדסון טוסיינט ל'אוברטור (דונלד) בירד הבן** (באנגלית: **Donaldson Toussaint L'Ouverture Byrd II**‏; 9 בדצמבר 1932 - 4 בפברואר 2013) היה חצוצרן ומלחין חשוב בעולם הג'אז אשר החל את דרכו במוזיקת הארד בופ ועבר בשנות ה-70 לפיוז'ן.

קריירה מוזיקלית
---------------

בירד נולד בדטרויט אשר במישיגן והחל לנגן בחצוצרה כבר בגיל צעיר. הוא הופיע מעט עם ליונל המפטון לפני שסיים את בית הספר התיכון. הוא ניגן תקופת מה בחיל האוויר האמריקני, ולאחר מכן עבר ללמוד מוזיקה באופן מקצועי ואף השיג תארים.

בעודו לומד בבית הספר למוזיקה של מנהטן, החליף את קליפורד בראון בלהקת שליחי הג'אז של ארט בלייקי והוראס סילבר. בתקופתו בהרכב הספיק לנגן עם מוזיקאים מוכרים ומוכשרים ובכך עלה שמו לתודעה. לאחר שעזב את ההרכב ב-1956 המשיך לנגן הארד בופ ועבד עם מוזיקאים מהשורה הראשונה, כגון ג'ון קולטריין, ת'לוניוס מונק, סאני רולינס, והרבי האנקוק. ביוני 1964 היה מהאחרונים שניגנו עם אריק דולפי, חודשיים בלבד לפני מותו הטרגי מהלם אינסולין.
בין השנים 1958-1961 הנהיג ביחד עם פפר אדמס, נגן הבריטון סקסופון, הרכב מוערך ומצליח שהקליט אלבומים רבים. ההקלטות הללו נחשבות בין ההקלטות הטובות ביותר של בירד. 

בשנות השבעים נטש את סוגת ההארד בופ והחל להתעסק בפיוז'ן. סגנונות דוגמת פאנק, מוזיקת נשמה ורית'ם אנד בלוז החלו להופיע יותר ויותר באלבומיו. בשנת 1972 אסף רשימה ארוכה ומרשימה של מוזיקאים, ביניהם צמד המפיקים המוזיקליים האחים לארי ופונס מייזל (אנ') והקליט את האלבום "Black byrd", האלבום הצליח מסחרית בצורה יוצאת מן הכלל והוא בין האלבומים הנמכרים ביותר של חברת בלו נוט.

באמצע שנות השבעים פנה בירד ללימודי משפטים ועבד כעורך דין בעיקר בתחום של זכויות אדם וזכויות השחורים. לאחר מכן המשיך, לצד הנגינה, גם במחקר אקדמי ובהוראת משפטים. משנות התשעים כיהן בירד כפרופסור למשפטים.

ב-1993 ניגן בירד באחד הקטעים בפרויקט הג'אזסמיט, פיוז'ן בין ג'אז להיפ הופ.

כמחנך
-----

בירד לימד מוזיקה לאורך השנים בחמש אוניברסיטאות, כולל אוניברסיטת ניו יורק. בשנות השבעים הוא אסף את תלמידיו הטובים ביותר ואלו החלו לנגן כבלקבירד, ואף זכו להצלחה. דונלד בירד חי עד מותו בטינק שבניו ג'רזי.

קישורים חיצוניים
----------------

* דונלד בירד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דונלד בירד, באתר ספוטיפיי
* דונלד בירד, באתר AllMusic (באנגלית)
* דונלד בירד, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דונלד בירד, באתר Discogs (באנגלית)
* דונלד בירד, באתר Songkick (באנגלית)
* יאיר שפיגל, The SideMan - בלוג ג'אז, סקירת כל ההקלטות של דונלד בירד עם פפר אדמס (1958-1961)
* דונלד בירד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007330721005171
* BIBSYS: 1014949
* BNE: XX870395
* BnF: cb13892039b (data)
* GND: 11951947X
* ICCU: LO1V263020
* ISNI: 0000 0001 1436 3273
* LCCN: n81011276
* MusicBrainz: 69f95e5c-4b34-4c8b-b8fe-c59f9296195a
* NKC: ola2002159315
* NTA: 071983090
* RERO: 02-A003063100
* SNAC: w6380n0c
* SUDOC: 156624834
* ULAN: 500352321
* VIAF: 195495
* WorldCat: lccn-n81011276

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "ג'יידיט".

**ג'יי דייט** (קיצור של **J**ewish **Date** - "דייט יהודי") הוא שירות היכרויות אינטרנטי מסחרי שמטרתו לשדך בין יהודים ויהודיות בעולם ובישראל. JDate הוא אחד מאתרי ההכרויות של חברת Spark Networks Inc, המפעילה כארבעים אתרי נישה בתחום ההיכרות המקוונת. האתר נוסד בשנת 1997 על ידי ג'ו שפירא ואלון כרמל.

על פי טענת האתר, לשירות רשומים למעלה מ-750,000 חברים פעילים, כשליש מהם מישראל. יחס גברים-נשים באתר עומד על 48%-52% בהתאמה. בשנת 2006 זכה האתר בפרס הוובי (Webby) בקטגוריית רשתות חברתיות. בעוד בעולם הרחב JDate הוא אתר עם אוריינטציה יהודית מובהקת, בישראל האתר פונה לקהל הרחב ונושא הלאום הוא עניין שולי.

מעבר למטרות רווח, מבקש האתר לחזק את הקהילות היהודיות בעולם ולהבטיח את המשכיות המסורת היהודית על ידי מניעת נישואי תערובת, התבוללות וטמיעה. לדברי המועצה היהודית, על-פי סקר שנערך בשנת 1990, מאז 1985 52% מהיהודים האמריקאים נישאו נישואי תערובת, תופעה זו צוינה גם על ידי פרופ' אלן דרשוביץ בספרו "היהודי האמריקאי הנעלם".

אזכורים תרבותיים
----------------

המותג קיבל חשיפה בהופעות של ברודוויי, למשל בהופעה "Jewtopia", ובבלוגים העוסקים בחיי רווקים יהודים המונח JDater מתאר אדם המנסה את מזלו בעולם הדייטינג. בישראל קיבל האתר תוכנית מיוחדת בסדרות "החברים של נאור" ו"החיים זה לא הכל", וכן אוזכר גם בתוכניות כמו "ארץ נהדרת" ועוד.

ראו גם
------

* ספארק נטוורקס

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של JDate (באנגלית)



1. ↑  Is Intermarriage Good For The Jews?, www.brandeis.edu (באנגלית)
מפה המציגה את מיקומו של ים הגשמים
**ים הגשמים** או **ים הממטרים** (בלטינית: **Mare Imbrium**), ים ירחי גדול בירח. הוא נוצר כאשר לבה הציפה מכתש ענק שנוצר בעקבות פגיעת עצם גדול בעבר הרחוק, ואי לכך הוא בעל פחות תווי נוף מאזורים אחרים בירח (מאחר שהלבה כיסתה את המכתשים וכך נוצרו פני שטח חלקים יחסית). עם זאת, הוא איננו ישר כפי שהיה במקור, וזאת מאחר שאירועים מאוחרים יותר שינו את פניו. 

גילו של ים הגשמים נאמד בכ-3.85 מיליארד שנה, קוטרו 1123 ק"מ, ומכיוון שכך הוא שני רק לאוקיינוס הסערות (Oceanus Procellarum) בגודלו, והוא הימה הגדולה ביותר השייכת לאגן פגיעה. אפולו 15 חקרה את האזור ונטלה ממנו דגימות ומדידות. היא נחתה באזור דרום מערב הים, קרוב להרי האפנינים.

מפה של ים הגשמים. C - מכתש אפלטון, D - הרי האלפים, G - מכתש ארכימדס, J - אתר נחיתת אפולו 15, K - הרי האפנינים, M - הרי קרפטוס, O - הרי הקווקז
תמונה של ים הגשמים
ים הגשמים מוקף בשלוש טבעות הרים קונצנטריות, אשר נוצרו בעקבות אירוע הפגיעה שיצר את ים הגשמים. טבעת ההרים הקיצונית ביותר היא בעלת קוטר של 1,300 ק"מ ומחולקת לשלושה רכסים שונים: הרי קרפטוס (Montes Carpatus) בדרום, הרי האפנינים (Montes Apenninus) בדרום מזרח והרי הקווקז (Montes Caucasus) במזרח. טבעות ההרים בצפון ובמערב לא מפותחות, ונראה כי אירוע הפגיעה לא גרם להתנשאות הרים לגובה באזורים אלו. טבעת ההרים התיכונה מהווה את הרי האלפים (Montes Alpes) והאזורים ההרריים קרוב למכתשים אפלטון וארכימדס. הטבעת הפנימית ביותר, שקוטרה 600 ק"מ, נקברה במידה רבה תחת הבזלת של הים, ונותרו רק גבעות נמוכות הבולטות בתוך מישורי הימה וקצות הימה, ויוצרות צורה דמוית מעגל.

טבעת ההרים הקיצונית מתנשאת לרום של כ-7 ק"מ מעל פני ים הגשמים. מוערך כי החומר המכסה את הימה מגיע בעומקו ל-5 ק"מ, כלומר עומקה הכולל של הימה מגיע לכ-12 ק"מ; מעריכים כי המכתש המקורי שנוצר בים הגשמים הגיע בעומקו עד ל-100 ק"מ, אך תחתית האגן חזרה למעלה מיד לאחר מכן. 

האזור המקיף את ים הגשמים מכוסה בחומר שהועף מאירוע הפגיעה, ונזרק עד למרחק של 800 ק"מ. בנוסף סביב אזור אגן הגשמים יש תבנית של חריצים רדיאליים, **Imbrium Sculpture**, שנוצרו כנראה בעקבות פגיעה של חלקים שהועפו באירוע הפגיעה.

במרכז ים הגשמים יש ריכוז מסה, אשר משפיע על תנועתם של לוויינים במסלול ליד הירח, השפעה הגורמת לשינוי גובה של 60-100 מטר בקירוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ים הגשמים** בוויקישיתוף
* צילום של פגיעת מטאוריט בירח, NASA
**לירון בן שמעון** (נולדה ב-4 באוגוסט 1980) היא זמרת, מוזיקאית ומלחינה ישראלית.

ביוגרפיה
--------

בן שמעון נולדה וגדלה בירושלים. בילדותה למדה מוזיקה ותיאטרון. הופעתה הראשונה התקיימה בגיל 9 בפסטיבל מקומי כששרה את שירה של ירדנה ארזי "היא רוקדת" מול קהל של כאלף איש. בגיל 15 שיחקה בתיאטרון הנוער הירושלמי "קטרון". בגיל 20 החלה ללמוד משחק בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי שם גילתה שאהבתה הגדולה היא למוזיקה.

ב-2006 נבחר שירה המקורי "אומץ גדול" להשתתף בפסטיבל השירים של ישראל והופיעה עם להקה שהקימה. במקביל לעיסוקה במוזיקה, שידרה וערכה תוכניות מוזיקה ישראלית ברשת ג' בין השנים 2010–2017, והייתה בת טיפוחם של טוני פיין ועופר נחשון.

בשנת 2017 יצא הדואט לרדיו "איש גדול" יחד עם עינן פרל. בהמשך השנה העלתה פרויקט מימון המונים עבור האיפי "לחזור" באתר הדסטארט. הוא יצא בשנת 2019, בין היתר עם השירים "קילומטר לזריחה", שנכתב על-ידי ארז ברזוליק והולחן על-ידי עמרי קסטן, ונכנס לפלייליסט כאן גימל, "לחזור" שנכנס לפלייליסט גלגלצ ולפלייליסט כאן גימל, ו"מספיק קרוב".

ביוני 2020 יצא השיר "בושם", אותו הלחינה בן שמעון עם עמרי קסטן. השיר יצא במסגרת הפרויקט להנצחת בעלה המנוח של כותבת השיר, אסתי צרויה רומשקנו. בשנת 2021 הוציאה את הסינגל "וואחאד פה". ב-2022 הוציאה את הסינגל "תנו לי לחלום". בפברואר 2023 הוציאה בן שמעון את הסינגל "כולם כמוך".

ב-22 בנובמבר 2023 הוציאה לאור יחד עם הזמרת לאה שבת את השיר "קום". השיר הגיע למקום ה-20 במצעד השבועי של מדיה פורסט.

נוסף על עשייתה כזמרת מבצעת, כתבה והלחינה בן שמעון לאמנים רבים, ביניהם ישי לוי ("מספיק קרוב"), זהבה בן ("הפעם"), אריק סיני ("מנגנת בי"), הראל סקעת ("בא לי"), שיר לוי והאולטראס ("דיזנגוף 30"), רבקה זהר ("לשמוע את הלב") ועוד.

דיסקוגרפיה
----------

* ערגה (2013)
* כל חלומות העולם (2016)
* לחזור (2019)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לירון בן שמעון** בוויקישיתוף
* לירון בן שמעון, ברשת החברתית פייסבוק
* לירון בן שמעון, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לירון בן שמעון, באתר שירונט
* לירון בן שמעון, באתר ספוטיפיי
* חן לב, ‏בית משותף: לירון בן שמעון הגשימה חלום ומופיעה עם אהובה עוזרי, באתר מעריב אונליין, 1 ביולי 2015
* נדב מנוחין‏, קשוב מאוד 123: אחינועם ניני צודקת בהתנהלותה מול אמ"י בפרשת זילבר. דעה, באתר וואלה!‏, 25 בינואר 2016
* דודי טל, יש לה את זה, באתר Tlv Times‏, 13 באוקטובר 2015
* שחר אמאנו, הארץ בוערת - האמנים שותקים, באתר mynet‏, 18 באוקטובר 2015
* יעקב בר-און, ‏כוכבת "מלכת הכרם" על הגעגוע לאהובה עוזרי: "הייתה ילדה נצחית", באתר מעריב אונליין, 24 באוגוסט 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏17 בדצמבר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 359144782719773065746
* WorldCat (עם VIAF): 359144782719773065746

 |
**ג'ון דקר** (באנגלית: **John Decker**;‏ 8 בנובמבר 1895 – 8 ביוני 1947) היה צייר, מעצב תפאורה וקריקטוריסט בהוליווד בשנות השלושים והארבעים.

רקע משפחתי
----------

סבו של דקר, גרף ג'ורג' פון דר דקן, היה חבר ברייכסטאג הגרמני. כמו נכדו, ג'ורג' היה אמן ויצר ציורי שמן ענקיים של הטירה שלו, ציורים עבור הכנסייה הסמוכה ופסלי עץ מגולפים.

אמו של דקר, מריה אנה אבנריוס (1865–1918) הייתה זמרת אופרה, שביצעה אופרות של וגנר בברלין. אביה, פרדיננד אבנריוס, היה שחקן. אביו של דקר, גרף ארנסט אוגוסט פון דר דקן (1867–1934), גדל בטירה רינגלהיים בגרמניה והפך לכתב בעיתונים בריטיים וגרמנים.

הוריו נפגשו באופרה של ברלין. בשנת 1897, שנתיים לאחר לידת בנם בברלין, הם עברו ללונדון ונישאו באפריל 1898 בגריניץ'.

ביוגרפיה
--------

כנער, דקר התגורר בלונדון וצייר תפאורות בתיאטראות. עבודתו הופרעה עם פרוץ של מלחמת העולם הראשונה, כאשר נעצר כנתין אויב ונכלא באי מאן.

בשנת 1921, הוא שינה את שמו לג'ון דקר והיגר לאמריקה, שם עבד כקריקטוריסט של מגזין בניו יורק עד 1928, כאשר עבר להוליווד. כוכבי קולנוע רבים, בהם אנתוני קווין, ארול פלין, צ'ארלי צ'פלין, גרטה גרבו והאחים מרקס, הזמינו את דקר לצייר את דיוקנותיהם,

רבים מיצירותיו שימשו בסרטים: ציוריו של האמן המתוסכל. הגיבור בסרטו של פריץ לאנג משנת 1945, רחוב הארגמן, היו למעשה ציורים של דקר. אחד הדיוקנאות המפורסמים ביותר שלו, מתאר את חברו ובן זוגו לשתייה ו. פילדס בדמות מלכה ויקטוריה, נתלה שנים רבות במסעדת צ'אסן במערב הוליווד, קליפורניה.

ציור שמן של ג'ון וויין, שווין הזמין את דקר לצייר בשנת 1945, נמכר תמורת 71,700 דולר במכירה פומבית שנערכה ב־6 באוקטובר 2011.

בדומה לחבריו פילדס וג'ון ברימור, השנים של שתייה אינסופית של אלכוהול, הזיקו לגופו, והביא למותו בטרם עת.

דקר נפטר ב־8 ביוני 1947, בגיל 51.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון דקר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jordan, C. Stephen. *Bohemian Rogue: The Life of Hollywood Artist John Decker*. Scarecrow Press, 2005 p. 24
2. ↑  "Heritage Auctions John Wayne auction reaches $5,383,209 in sales"
3. ↑  "JOHN DECKER DIES; COAST ARTIST, 52; Painted Portraits of Screen Stars in Styles of Masters uWon J. B. Payne Medal (Published 1947)". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). 1947-06-09. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-01-01.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130204633
* ISNI: 0000 0000 3832 8117
* LCCN: n2004003127
* NKC: xx0270719
* VIAF: 40476869
* WorldCat: lccn-n2004003127

 |
**ריימונד (ריי) להוד** (באנגלית: **Raymond H. "Ray" LaHood**; נולד ב-6 בדצמבר 1945) הוא פוליטיקאי אמריקאי ממוצא לבנוני, שכיהן כמזכיר התחבורה של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. קודם לכן, בין 1995 ל-2009, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית שייצג את המחוז ה-18 של מדינת אילינוי.

ביוגרפיה
--------

להוד נולד בעיר פאוריה שבאילינוי, נכד לסב שהיגר לארצות הברית מלבנון. הוא סיים תואר ראשון בחינוך ובסוציולוגיה באוניברסיטת ברדלי המקומית, עבד במשך כשנה כמורה בתיכון, ולאחר מכן בתפקידים שונים במערכת החינוך הציבורית. בין 1977 ל-1982 שימש כעוזר לתומס ריילסבק, חבר בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית באילינוי, לפני שהתמודד על תפקיד ציבורי בעצמו. ב-1982 נבחר לבית הנבחרים של מדינת אילינוי, תפקיד בו כיהן במשך שנה עד שהפסיד בבחירות. בין 1983 ל-1994 שימש כעוזר בכיר וראש המטה של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית רוברט מישל, ולאחר פרישתו של מישל נבחר במקומו כנציג המחוז ה-18 של מדינת אילינוי בבית הנבחרים. מאז נבחר להוד עוד שש פעמים לתפקיד, עד שהחליט שלא להתמודד שוב בבחירות 2008.

בבית הנבחרים נחשב לאחד החברים המתונים ביותר במפלגה הרפובליקנית, הוא היה אחד היחידים שלא חתם על "החוזה עם אמריקה" שיזם מצליף המפלגה ניוט גינגריץ' לקראת הבחירות של 1994. היה אחד משלושת הרפובליקנים היחידים שהצביעו בהצבעה הראשונה נגד חוק הפטריוט נגד טרור, חוק שתמך בו כשהובא להצבעה נוספת.
להוד כיהן בוועדת החקלאות ופעל למען תעשיית האתנול, כמו כן שימש כחבר בשדולה הערבית-אמריקאית בקונגרס, פעל למען הסרת החרם על הטיסות ללבנון, ומתח ביקורת על מדיניות משטרת הגבולות בנושא בדיקות בשדות התעופה.

בדצמבר 2008 הודיע ברק אובמה כי בחר בלהוד לשמש מזכיר מחלקת התחבורה בממשל שיקים, לפי המסורת שבכל קבינט יש לפחות מזכיר אחד מהמפלגה היריבה. להוד סיים את כהונתו ביולי 2013.

כשר התחבורה הפעיל את מבצע "מזומן תמורת טרנטה" ("Cash for Clunkers") שבמסגרתו העניק הממשל תמריצים כספיים לאזרחים ששלחו כלי רכב ישנים ומזהמים לגריטה וקנו במקומם כלי רכב חדשים ויעילים אנרגטית.

להוד הוא מרוני קתולי, נשוי לקתי, אב ל-4 ילדים. בנו דרין להוד מכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריי להוד** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר מחלקת התחבורה
* נתי יפת, ‏"אם אתה לא בתחום המכוניות האוטונומיות, אתה לא במשחק", באתר גלובס, 18 באפריל 2017
* ריי להוד באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארז וולברג, ‏בית הנבחרים האמריקני מרחיב התוכנית "מזומן תמורת טרנטה", באתר גלובס, 31 ביולי 2009

| מזכירי התחבורה של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אלן בויד • ג'ון וולפי • קלוד בריניגר • ויליאם תדיאוס קולמן • ברוק אדמס • ניל גולדשמידט • אנדרו לואיס • אליזבת דול • ג'יימס ברנלי • סמואל סקינר • אנדרו קארד • פדריקו פניה • רודני סלייטר • נורמן מינטה • מרי פיטרס • ריי להוד • אנתוני פוקס • מייקל הוארטה (בפועל) • איליין צ'או • סטיבן ברדברי (בפועל) • פיט בוטיג'ג' | החותם של מחלקת התחבורה של ארצות הברית |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1151954616
* LCCN: no2004003058
* SNAC: w6m371qx
* US Congress: L000552
* VIAF: 39078778
* WorldCat: lccn-no2004003058

 |
נערה בשיעור פרטי במרכז הדרכה
מלומד צעיר ומורהו, דרך לימוד מקובלת לבני אצולה עד תחילת המאה העשרים, רמברנדט, שמן על בד, בסביבות 1630, מוזיאון גטי, לוס אנג'לס
**מורה פרטי** הוא מדריך או מורה אשר מלמד נושא לימודי מסוים לתלמיד יחיד או לקבוצה קטנה של תלמידים במתכונת אשר נקראת שיעור פרטי. תשומת לב כזו מאפשרת לתלמיד לשפר ידע או מיומנויות מהר יותר מאשר בסביבה של כיתה.

בדרך כלל, מורים פרטיים מועסקים על ידי התלמיד, משפחתו או על ידי עמותות כחלק מעזרה לקהילה.

חלק מהמורים מועסקים על מנת לסייע לתלמידים בעלי לקות למידה או הפרעות קשב וריכוז או לתלמידים אשר אינם יכולים ללמוד בקבוצות גדולות וזקוקים לתשומת לב מיוחדת.

ישנם מורים אשר מועסקים כדי לספק חומר מתקדם עבור תלמידים המעוניינים ללמוד מעבר למסגרת הכיתתית או עבור תלמידים המעוניינים בהעשרה בתחומים שונים.

מורה פרטי אינו חייב להיות בעל תעודת הוראה. ניתן אפילו למצוא מורים פרטיים אשר לומדים בבי"ס תיכון.

העבודה כמורה פרטי נפוצה מאוד בקרב סטודנטים מאחר שהשכר גבוה מהממוצע לעבודות סטודנטים והשעות גמישות וניתנות להתאמה למערכת השעות של הלימודים.

ניתן למצוא מורים פרטיים במודעות בעיתונים ובמוסדות הלימוד וכן ברשת האינטרנט, בה קיימים אתרים לפרסום וחיפוש של מורים פרטיים. אתרים אלו מאפשרים למורה הפרטי להוסיף מודעה ואף פרופיל מורה ולפרט את מקצועות הלימוד ופרטים נוספים, כגון ניסיון קודם ואזורי לימוד.

ראו גם
------

* שיעור פרטי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד ליאור דטל, סיון קלינגבייל, יותר מ-1,000 שקל בחודש: הילדים לא לומדים בכיתה - וההורים משלמים את המחיר, באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2020
* חונכות בחינוך, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553494405171
* GND: 4186500-5
* LCCN: sh86003460
* LNB: 000060227
* NKC: ph135264

 |
**ריד'לין** (בוולשית: **Rhuddlan**) היא עיירה וקהילה בצפון מחוז דנבישייר שבצפון-מזרח ויילס. 

לאורך השנים הייתה ריד'לן מוקד כוח חשוב על הגבול הצפוני בין ויילס לאנגליה, היא כוללת במרכזה טירה מבוצרת שחלשה על האזור, והייתה גם המקום בו נחתם חוק ריד'לן שסיפח את נסיכות ויילס לממלכת אנגליה.

היסטוריה
--------

העיירה ריד'לן נוסדה בשנת 921 על ידי אדוארד הזקן כאשר במרכזה טירת ריד'לן, היא ישבה בנקודה אסטרטגית חשובה ששלטה בקצה הצפוני של הגבול בין ממלכת וסקס האנגלו-סקסונית וממלכת גוויניד' הוולשית. הטירה והאזור סביבה נקראו תחילה בשם האנגלו-סקסוני קלדאמת'ה (Cledematha) שמשמעו שפך נהר הקלוויד', במשך השנים האזור הועבר מספר פעמים בין הוולשים לאנגלים וקיבל את השם הוולשי ריד'לן שמשמעו גדת הנהר האדומה. במהלך המאה ה-11 הייתה ריד'לן ביידי ממלכת גוויניד' ואף שימשה כבירה וכס המלכות של גריפיד' אפ ל'ואלין שמלך בשנים 1055-1063. כחלק מהפלישה הנורמנית לבריטניה, ריד'לן נכבשה ב-1083 ואף הוזכרה בספר יום הדין כעיירה קטנה במחוז צ'שייר.

ריד'לן נותרה בידי האנגלים כחלק מאדמות רוזנות צ'סטר, ב-1157 הביצורים והטירה שופצו באופן ניכר אל מול האיום הצבאי של ממלכת גוויניד', ולמרות זאת ב-1167 אווין גוויניד' כבש את ריד'לן מידי האנגלים ואף הקים בה מטבעה מלכותית שהטביעה את המטבעות הוולשיות הראשונות מאז שלטונו של הוול ד'ה. לאחר מספר שנים נפלה שוב לידי האנגלים, עד שבשנת 1220, כבש אותה נכדו של אווין, מלך גוויניד' ונסיך ויילס הראשון ל'ואלין הגדול.

בשנים 1282-1283, נבשה ויילס בידי צבאותיו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה, וריד'לן הפכה למרכז שלטוני אנגלי חשוב. בתקופה זו נבנתה הטירה הנוכחית בעיירה והוקמו בה מוסדות אדמיניסטרטיביים, כולל מבנה פרלמנט ששימש את המלך אדוארד ובו נחתם לבסוף חוק ריד'לן (הקרוי על שם העיירה) שסיפח באופן רשמי את אדמות ויילס לאנגליה והביא לסיום נסיכות ויילס.

תחבורה
------

בשנת 1858 נחנכה תחנת הרכבת ריד'לן על מסילת הרכבת עמק קלוויד', קו שחיבר את עיירת החוף ריל מצפון לריד'לן, לאורך העמק דרומה לעיירה דנבי. תחנת הרכבת בריל שירתה גם את קו הרכבת צ'סטר - הוליהד, ותחנת הרכבת בדנבי שירתה את קו דנבי - קורוון שהתחברה למסילת הרכבת לונדון וצפון מזרח. מסילת עמק קלוויד' נסגרה לתנועת נוסעים ב-1955 ונסגרה סופית ב-1968, כך גם תחנת הרכבת בריד'לן. עם זאת, קו הרכבת צ'סטר - הוליהד המשיך לפעול (כיום הקו הראשי של צפון ויילס) ותחנת הרכבת ריל משרתת גם את תושבי ריד'לן הסמוכה.

ריד'לן ממוקמת ב-3.5 קילומטרים צפונית לחיבור עם הכביש המהיר ה-A55 הנקרא גם כביש צפון ויילס המהיר, המחבר את צ'סטר להוליהד לאורך החוף הצפוני של ויילס.

אתרים חשובים
------------

* הריסות טירת ריד'לןהריסות טירת ריד'לן
* בית בודריד'ןבית בודריד'ן
* כנסיית סנט מריכנסיית סנט מרי
* בית הפרלמנטבית הפרלמנט

ראו גם
------

* חוק ריד'לן
* טירת ריד'לן
* הספר הוולשי

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ריד'לן** |

* אתר העיירה
* תיאור העיירה משנת 1868, מתוך "The National Gazetteer of Great Britain and Ireland 1868".
* עמוד על העיירה באתר Visit Mid Wales.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535410005171
* GND: 4357620-5
* MusicBrainz: 45742660-8bba-4ce9-bc89-4681b2d295c4
* VIAF: 147902336
* WorldCat (עם VIAF): 147902336

 |
**הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי** (ברוסית: **Антисионистский комитет советской общественности**,‏ АКСО) הוקם ב-29 במרץ 1983 על ידי מזכירות הוועד המרכזי שאישרה החלטה 101/62ГС "לתמוך בהצעה של אגף התעמולה של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות והק.ג.ב. בדבר הקמה של ועד אנטי ציוני...".

היסטוריה
--------

בתחילת שנות ה-80 פיתחו השלטונות הסובייטים נשק תעמולתי חדש למלחמה הקרה, כמו גם לתנועת הדיסידנטים המתגברת בתוך ברית המועצות, כדי להוביל לאי-לגיטימציה של הציונות ולצמצם את העלייה היהודית מברית המועצות לישראל.

יהודים אתניים היוו את ליבו של הוועד. אחת מחברות הוועד, הבלרינה מאיה פליסצקיה הייתה תחת איומים מצד השלטונות שאם לא תהיה חברה בוועד יישלל ממנה דרכונה ולא תוכל להופיע מחוץ לברית המועצות. השימוש ביהודים כדי להרוס מוסדות ותרבות יהודיים היה כדי למנוע האשמות של אנטישמיות מצד השלטונות. היהודים שהיו חברים בוועד כונו בקרב בני עמם "יהודי כיס" ("карманные евреи"). בראש הוועד האנטי-ציוני עמד גנרל דוד דרגונסקי, פעמיים גיבור ברית המועצות שלחם במלחמת העולם השנייה והיה ידוע בברית המועצות ומחוצה לה. 

לפי הצעותיהם, הכי קיצונים בגישתם מתוך חברי הוועד היו צזאר סולודר ובלאייב, בעוד זיבס וזימאנאס נחשבו מתונים יותר. הוועד היה מקיים כנסים בו היו מבקרים את הציונות ומחליטים על דרכים לפעול נגדה. בנוסף לתעמולה השוטפת באמצעי תקשורת הוועד תכנן גם לערוך "סימפוזיום בינלאומי על הבעיות העכשוויות של האנטי-ציונות" ואף לקיים "קונגרס אנטי-ציוני בינלאומי". במרץ 1985, עם עליית מיכאיל גורבצ'וב לשלטון, איבד הוועד מחשיבותו, והתפרק סופית באוקטובר 1994. חלק מחומריו שימשו את התנועה הרדיקלית פאמיאט.

חברי הוועד
----------

* דוד דרגונסקי - יושב ראש הוועד.
* מארק קרופקין - סגן יושב ראש. קרופקין עבד סגן עורך בהוצאה לאור "נובוסטי".
* יורי קולסניקוב - סגן יושב ראש. באופן רשמי הוצג כסופר. שמו האמיתי - *יונה גולדשטיין*. היה קולונל דימוס בקג"ב. במהלך מלחמת העולם השנייה היה מפקד יחידת פרטיזנים סובייטים ולאחריה ביצע משימות ריגול ברומניה ובארץ ישראל, שם פעל במסווה של עולה מרומניה.
* סמואל זיבס - פרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מוסקבה.
* גריגורי בונדרבסקי - פרופסור בפקולטה להיסטוריה.
* אלינה ביסטריצקאיה - שחקנית תיאטרון וקולנוע.
* מרטין קבצ'ניק - פרופסור לכימיה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
* תיאודור אויזרמן - פרופסור לפילוסופיה, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
* מטוויי בלנטר - מלחין.
* טטיאנה ליאוזנובה - במאית קולנוע.
* אהרן ורגליס - משורר יידי.
* צזאר סולודר - משורר ועיתונאי.
* בוריס שיינין - תסריטאי ובמאי קולנוע.
* גנריך גופמאן - סופר. במהלך מלחמת העולם השנייה היה טייס קרב, גיבור ברית המועצות.
* יעקב פישמן - הרב של בית הכנסת הכורלי של מוסקבה. אולץ להצטרף וכשנפטר כעבור זמן קצר, הוחלף על ידי יורשו בתפקיד, הרב אדולף שייביץ'.
* ולדימיר קודריאבצב - משפטן, חבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות. הלא יהודי היחיד בין חברי הוועד.

קישורים חיצוניים
----------------

* בנימין פינקוס יהודי ברית המועצות google books

Benjamin Pinkus - *The Jews of Soviet Union - the history of a national minority*Cambridge University Press 1988

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנימין פינקוס, עמוד 56
**בשם שמים – טייסת "האחת" במלחמת יום הכיפורים** - הוא ספר מאת אבירם ברקאי, אשר יצא לאור ב-2013 בהוצאת כנרת זמורה ביתן, ומתאר את קורותיה במלחמת יום הכיפורים של טייסת 201, טייסת פנטומים מבסיס חיל האוויר חצור.

אופי הכתיבה
-----------

הספר מבוסס בעיקרו על עדויות וראיונות אישיים שקיים המחבר עם הלוחמים והמפקדים שהשתתפו בקרבות. לצד הסיפור האישי ותיאורי הקרבות שניהלו אנשי צוות האוויר של טייסת 201, מתייחס הספר למלחמה הכוללת. לכול אורך הספר מציג המחבר את המתרחש במפקדות צה"ל ובקרב מקבלי ההחלטות הראשיים. הספר כתוב בצורה כמעט אישית, כאשר המחבר מנסה להיכנס לנבכי הדמויות שמרכיבות את הטייסת. הסיפורים האישיים, ההלצות והפחדים של אנשי הטייסת, מביאים תיאורים של אירועי המלחמה. כשאלו לעיתים אירועים קשים, של נטישות באוויר, נפילה בשבי האויב ואף נפילה בקרב של אנשי צוותות האוויר.

מבנה הספר
---------

הספר בנוי בצורה כרונולוגית מהתקופה שקדמה למלחמה, כאשר בחלקו הראשון הוא מתמקד בתקופה שבה הגיע לישראל מטוס הפנטום ("קורנס" בעברית). המטוס, שעשה את טבילת האש הראשונה שלו במלחמת ההתשה, היה נכס גדול לחיל האוויר הישראלי. זאת מפני שלראשונה היה בידי חיל האוויר מטוס על-קולי בעל יכולת נשיאה מרובה של חימוש וטווח טיסה גדול. הספר מציג את הבעיות שצצו בפני מקבלי ההחלטות בישראל לאחר הצבת כוחות הנ"מ רבים על ידי מצרים וסוריה בגבולות, שיצרו אזור מוכה טילים בו גם הפנטומים התקשו לפעול. מטרתו היא להכין את הקרקע עבור הקורא לאתגרים הקשים שתציב מלחמת יום הכיפורים בפני חיל האוויר הישראלי בכלל ובפני טייסת 201 בפרט. חלק הארי של הספר עוסק במאורעות המלחמה, והוא מחולק לימי הלחימה, בהם נעשה ניסיון לתאר את פעילות הטייסת בזירות הלחימה השונות.

ראו גם
------

* טייסת 201
* חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הספר באתר הבית של אבירם ברקאי
* אתר למנויים בלבד צפי סער, טייסינו האמיצים והיפה עם החזה הגדול, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2013

 שיח סופרי יום הכיפורים - אבירם ברקאי על ספרו "בשם שמים", סרטון באתר יוטיוב (אורך: 37:41)
רבי **רפאל אלעזר הלוי בן-טובו (אבן-טובו)** (ה'תקפ"ה, 1825 לערך, רבאט – כ"ג באדר א' ה'תרמ"ו 28 בפברואר 1886, ירושלים) היה מרבני עדת המערבים בירושלים במאה ה-19, שימש כדיין בבית הדין של העדה, וכרבה הראשי.

ביוגרפיה
--------

נולד ברבאט שבמרוקו בשנת ה'תקפ"ה (1825) לערך. בצעירותו למד מפי רבי סעדיה מארג'י, לצד ידידו הרב דוד בן שמעון. בשנת ה'תרי"ח (1858), יצאו הרב בן טובו והרב בן שמעון במסע לכיוון ארץ ישראל, יחד עם כ-400 יהודים ממרוקו. במסעו שהה לתקופה קצרה בטנג'יר (שם התוודע אליו רב העיר מרדכי בנג'יו) ובגיברלטר. בבואו ארצה השתקע בירושלים, והתמנה לדיין בבית הדין של העדה המערבית על ידי חברו הרב בן שמעון, שכיהן אז כרב ואב בית הדין של העדה. עמד בקשרים טובים עם חכמי כל העדות בעיר, ובספרו מופיעים מחכמי העדות האשכנזית והספרדית. לאחר פטירת הרב בן שמעון, בשנת ה'תר"מ (1880), התמנה ר' אלעזר לכהן כרב תחתיו. בתפקיד זה כיהן כשש שנים, עד לפטירתו בכ"ג באדר א' ה'תרמ"ו (28 בפברואר 1886). נקבר בחלקת המערביים בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. ברובע היהודי שבעיר העתיקה נבנה בית כנסת על שמו[דרוש מקור].

לרבי אלעזר נולדו שני ילדים, יעקב חי ורבקה. אחיו הרב אברהם הלוי בן טובו היה רב ברבאט.

בין תלמידיו נמנים הרב אברהם אביכזיר (שלימים הוציא את ספרו) והרב יוסף ארווץ.

אחייניתו רחל, בתו של אחיו אברהם, הייתה אשתו השנייה של מלכיאל מני.

ספרו
----

רבי אלעזר חיבר את הספר "**פקודת אלעזר**" על השולחן ערוך חלק אורח חיים (שלושה חלקים). הספרים יצא לאורו לאחר פטירתו על ידי תלמידיו הרב אברהם אביכזיר והרב שמואל רפאל בוחבוט. בספר חיזק, בין השאר, את מנהגיהם של יהודי מרוקו, כנגד הערעור שיצא עליהם. לעומת זאת, כאשר היו מנהגים שחשב שמביאים לביטול הלכות, ביטלם.
בראש הספר מכתב ברכה מהראשון לציון הרב רפאל מאיר פאניז'ל וממחותנו אב בית הדין הספרדי בירושלים הרב יעקב שאול אלישר (לימים הראשון לציון), ובו שבחים על המחבר, וכן הספד עליו מהרב נחמן בטיטו (לימים יורשו בתפקיד רב העדה המערבית והראשון לציון).

לקריאה נוספת
------------

* שלמה דיין, **חכמי המערב בירושלים**, ירושלים ה'תשנ"ב, עמ' 249-260.
* שמעון ואנונו, "ארזי הלבנון: אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח", חלק ד' עמ' 1922.
* הרב יוסף בן נאים, "מלכי רבנן", דף כב עמוד ב - כג עמוד א.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרטיס הקבר של רבי אלעזר בן טובו באתר הר הזיתים.

ספריו
* פקודת אלעזר חלק ראשון, דפוס צוקרמן ירושלים ה'תרמ"ז, באתר HebrewBooks.
* פקודת אלעזר חלק שני, דפוס צוקרמן ירושלים ה'תרנ"ב, באתר HebrewBooks.
* פקודת אלעזר חלק שלישי, דפוס צוקרמן ירושלים ה'תר"ע, באתר HebrewBooks.
* יעקב ברנאי, רבני ופרנסי העדה המערבית בסוף המאה הי"ט, בתוך הספר יהודי צפון־אפריקה וארץ ישראל, באתר מורשות מרוקו

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה ארזי הלבנון בערכו
2. ↑  בשו"ת "ויאמר יצחק" לר' יצחק בן וואליד (ח"א יו"ד סי' סח), ישנה תשובה אליו לגיברלטר משנה זו. הרב יוסף בן נאים ("מלכי רבנן" אות א', דף כג עמוד א) הסיק שמדובר בו, אולם באתר בית התפוצות נטען שאלו שני חכמים שונים.
**FOMO** הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי המיועד לילדים, מבית ערוץ הילדים. הערוץ משדר תכניות עבר של ערוץ הילדים בשירות הטלוויזיה HOT וNEXT TV בערוץ 335, בסלקום TV בערוץ 81 ובשירות הסטרימינג FreeTV.

היסטוריה
--------

ב-30 במאי 2019 חברת הטלוויזיה HOT הורידה מחצית מתכני ערוץ הילדים משירות ה-VOD לילדים שלה "VOD Young". בשנת 2020 נפתחה ספריה SVOD בשם "ספריית FOMO", עם כל התוכניות שירדו מהשירות כגון "גאליס" "השמיניה" (עונות 1–3), "מריו" ועוד.

ב-12 בפברואר 2023 הודיע ערוץ הילדים על פתיחת 3 ערוצי ילדים חדשים ב-HOT וב-NEXT TV בשמות "באזז", "יויו", ו-"FOMO" והחזרת ערוץ לוגי לשידור בשירות. ב-20 בפברואר נפתחו כל הערוצים באופן זמני עד ה-20 במרץ, למעט ערוץ באזז שהוא ערוץ חינמי.

בעת מבצע מגן וחץ, בעקבות המצב הביטחוני המתוח, שידר הערוץ את שידוריו בלייב באפליקצית YouTube במשך ארבעה ימים עד לסיום המבצע.

ב-2 ביולי 2023 עלה הערוץ לשירות הטלוויזיה "סלקום TV" באפיק 81 ביחד עם הערוץ "יויו".

תוכני הערוץ
-----------

* גאליס
* הפיג'מות
* האי
* השמיניה (עונות 1–3)
* אלישע
* Oboy
* החולמים
* סופשלי
* אליפים
* המלון של פיני
* הבנים והבנות (עונת מסע)
* ששטוס (עונת 2022)
* הפרעת קשב
* אילת
* פלאשבק
* משפחה שולטת
* שוברי גלים
* מנדלבאום בלש פרטי
* אדומות
* דאוס
* הקלמרים (עונה 9 לצופי HOT בלבד)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של FOMO
**אן וולף** (באנגלית: **Ann Wolfe**; נולדה ב-17 בינואר 1971) היא מתאגרפת עבר אמריקאית שהחזיקה בתואר אלופת העולם הבלתי מעורערת בארבע קטגוריות משקל (אנ') שונות בעת ובעונה אחת. וולף נחשבת בעיני רבים בעולם האיגרוף כמתאגרפת החזקה ביותר בהיסטוריה של איגרוף הנשים.

קריירת איגרוף
-------------

וולף התחרתה לראשונה באיגרוף מקצועני בקרב נגד ברנדה לי בל, אותה ניצחה בסיבוב הרביעי. ההפסד הראשון שלה הגיע ארבעה קרבות אחרי כן, כשהיא חטפה נוקאאוט בסיבוב השלישי בידי המתאגרפת הוותיקה ואלופת העולם לעתיד ואלרי מפוד (אנ'). 

וולף ניצחה את ויינה ויליאמס בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים וזכתה לראשונה באליפות העולם למשקל בינוני לבוגרות, באיגוד ה-IFBA (אנ'). היא ניצחה את ג'ינה ניקולס בנוקאאוט בסיבוב השלישי וזכתה בתואר האליפות הפנוי של ארגון ה-WIBA במשקל קל בינוני (אנ'). היא המשיכה וניצחה את שירבל ויליאמס בנוקאאוט בסיבוב הראשון בקרב שלא על התואר.

קרב התואר הבא אותו קטפה נערך במסגרת אליפות העולם של ארגון ה-IFBA במשקל סופר בינוני (אנ'), כאשר וולף ניצחה את מארשה ואלי בסיבוב השישי. היא נלחמה שוב בואלי, הפעם על אותו התואר שהתפנה של ארגון ה-WIBC וולף ניצחה אותה בנוקאאוט בסיבוב העשירי. 

היא נקמה את תבוסתה נגד מנפוד כשהיא לקחה את תואר אליפות העולם של ארגון NABA במשקל סופר בינוני כשהיא ניצחה אותה בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים.

ב-8 במאי 2004 היא התעלתה על שיאו של הנרי ארמסטרונג שהחזיק בשלושה תוארי אלוף עולם בעת ובעונה אחת בשלוש קטגוריות משקל שונות, כשהיא זכתה באליפות העולם של ארגון ה-IBA במשקל קל כבד תוך שהיא מפילה בנוקאאוט את האלופה שהגנה על תוארה, שחקנית הכדורסל של ליגת ה-NCAA לשעבר וונדה וורד (אנ'), בדקה אחת ושמונה שניות בסיבוב הראשון. וורד הובהלה לבית החולים כשנגרם לה נזק קשה בצוואר ובראש. פרשני טלוויזיה כינו זאת: "הנוקאאוט הגדול ביותר בתולדות איגרוף הנשים".

וולף שמרה על תוארה בקרב החוזר עם ואלי, בנוקאאוט בסיבוב השישי.

ב-19 ביולי 2005 הביסה וולף את מוניקה נואנז (אנ') בנוקאאוט בסיבוב השביעי בלולה, מיסיסיפי. 

ב-20 באוגוסט 2005 היא הביסה את ואלרי מאנפוד בסיבוב העשירי לפי החלטת השופטים.

### הנוקאאוט שהנחיתה וולף על וונדה וורד

היה זה קרב בעל צופים רבים כשוורד הגנה על תארה ב-8 במאי 2004, והוא שודר בטלוויזיה ברחבי האומה והיא נלחמה נגד אן וולף בבילוקסי, מיסיסיפי. אחרי דקה אחת ושמונה שניות בסיבוב הראשון, קיבלה וורד אגרוף ימני בסנטר, שהותיר אותה חסרת תנועה על הרצפה למשך כמה שניות. ההפסד בנוקאאוט בסיבוב הראשון גרם לה לא רק לאבד את התואר, אלא גם לאבד את השיא שלה כמתאגרפת בלתי מובסת. וורד סבלה מזעזוע בצוואר מכיוון שהיא פגעה עם צווארה בקנבס בנופלה. צווארה הושם בצווארון מגן וניתן לה חמצן במסיכה, וורד נזקקה לאשפוז אחרי הקרב ורבים שצפו בכך בטלוויזיה קראו לפרישתה.

### פרישתה כמתאגרפת, קריירה חדשה כמאמנת

הקרב האחרון של וולף נערך ב-2006, אז היא הביסה את קסנדרה גייגר, ואת ליסה אסטד לפי החלטת השופטים. מאז, היא ציינה שהיא סיימה את הקריירה שלה באיגרוף, בהעדיפה לעבוד כמאמנת. במהלך השנים האחרונות, וולף אימנה מתאגרפים, בכללם המתאגרף העולה במשקל בינוני, קירק קירקלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אן וולף

* אן וולף, באתר BoxRec

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gerald Rice.
""Exclusive Boxing Interview : James Kirkland and Anne Wolf"""
Saddo Boxing.
**תיכון הראל** הוא בית ספר תיכון עיוני ממלכתי יחיד ביישוב מבשרת ציון, הגדול ביותר במחוז ירושלים, נכון ל-2015. בית הספר משרת 1,043 תלמידים ממבשרת ציון, הר אדר ויישובי הסביבה.

בית הספר הוא תלת-שנתי (כיתות י'-י"ב), ופועל במבנה ארגוני של עמותה, בניהול עצמי. ככזה הוא זוכה למידה של עצמאות כלכלית ופדגוגית. התיכון ממוקם למרגלות אתר הקרבות ההיסטורי בהר הקסטל, ונקרא על שם חטיבת הראל שלחמה במקום.

היסטוריה
--------

תיכון הראל הוקם ב-1993 ביוזמה משותפת של הורים ותלמידים, בשיתוף המועצה המקומית מבשרת ציון ומשרד החינוך, וזאת לאחר שנים רבות בהן הרחיקו בני הנוער ביישוב ללמוד בבתי הספר התיכוניים בירושלים.

בראשיתו התבסס התיכון בעשירייה הראשונה של בתי הספר התיכוניים בישראל מבחינת הזכאות לבגרות, ונחשב לבית ספר עם אחוז גבוה במיוחד של בוגרים המתגייסים לצבא ובוגרים המתנדבים ליחידות קרביות.

בבית הספר מסלול סדנאות המתקיים לאורך שלוש שנות הלימודים בו, ומיועד להכין את התלמיד לחיים האזרחיים הבוגרים ולהיכרות עם החברה הישראלית. סדנאות אלו פותחו באופן עצמאי בבית הספר.

בתיכון 27 מגמות לימוד והרחבות של מקצועות החובה - כולן עיוניות. החל מ-2006 החלו לפעול בבית הספר גם כיתות חינוך מיוחד המשולבות במרבית הפעילויות השכבתיות של הכיתות הרגילות. בנוסף לכך, פועלות בתיכון כיתות מב"ר מיום הקמתו, אליהן התווספו בהמשך כיתות אתג"ר. אוכלוסיית התלמידים מבטאת את ההטרוגניות הרבה הקיימת במבשרת ציון וגידולה מעיד על הגידול המשמעותי שחל ביישוב בשנים האחרונות.

לתיכון הראל אתר אינטרנט שהוא אחד מאתרי האינטרנט הראשונים בישראל של בית ספר תיכון, והוקם ב-1998. ייחודו הוא התמקדות בהעשרת התלמיד מעבר לחומר הלימודים, בהקשרים רחבים של המקצועות השונים.

בין הבוגרים הידועים,העיתונאי ירון אברהם, השחקנית ימית סול, השרה מירב כהן, סגן השר עידן רול, העיתונאית דפנה ליאל ועוד רבים אחרים.

מנהלת בית הספר היא ליאת שגב.

מגמות
-----

* אומנות
* ביוטכנולוגיה
* ביולוגיה
* גאוגרפיה
* משפטים
* חינוך גופני
* פסיכולוגיה וסוציולוגיה
* כלכלה ומנהל עסקים
* כימיה
* פיזיקה
* תנך (בהיקף 5 יח"ל)
* ספרות (בהיקף 5 יח"ל)
* מדעי המחשב
* קולנוע
* תיאטרון
* ספרדית
* פילוסופיה
* ערבית
* מחשבת ישראל
* מוזיקה
* לימודי א"י

קישורים חיצוניים
----------------

* "תיכון הראל", באתר הכל אודות מוסדות החינוך
* תיכון הראל - אתר בית הספר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "היישוב המוביל בזכאות לבגרות: שוהם", 4.7.2007 - יצוין כי הנתון יישובי ושיעור הזכאות הבית ספרי גבוה ממנו
2. ↑  תיכון הראל דורג במקום ה-26 מתוך 50 ברשימת התיכונים הממלכתיים עם שיעור הגיוס הגבוה ביותר לשירות קרבי - 79.27%, כשהשיא 84% - נתוני 2005-2007 "שיעור במוטיבציה", "ידיעות אחרונות", 7.8.2009
3. ↑  מידע על הסדנאות באתר בית הספר
4. ↑  פרופיל המועצה המקומית, הלמ"ס, 2007
5. ↑  "אתר אינטרנט חדש לתיכון הראל", "זמן מבשרת", 25.12.2008
**פיליפ ריצ'י** (אנגלית: **Philip Richie**; נולד ב-30 במאי 1980 בסקרמנטו שבקליפורניה) הוא כדורסלן-עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד. גובהו 2.03 מטרים.

ריצ'י, בוגר אוניברסיטת המדינה של אורגון. לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA 2003 הוא ניסה להתקבל לסקרמנטו קינגס מליגת ה-NBA, והוחתם על חוזה אך שוחרר לפני פתיחת העונה והחל את קריירת הבוגרים שלו בהאנטסוויל מליגת ה-NBDL.

בעונת 2004/2005 חתם ריצ'י במנרסה מהליגה הספרדית, ובעקבות יכולתו הטובה הוחתם לעונה נוספת. אולם, בעונתו השנייה בקבוצה הוא לא זכה לדקות משחק רבות בשל צירופו של רודני וייט, ועזב את מנרסה בסיום העונה.

בעונת 2006/2007 שיחק ריצ'י בקבוצה הדרום קוריאנית פוסאן מג'יק ווינגס, בה שיתף פעולה עם ארון מגי. הוא העפיל עם הקבוצה עד לגמר הפלייאוף של הליגה, בו היא הפסידה את האליפות במשחק השביעי.

לאחר מכן חזר ריצ'י לאירופה וחתם במועדון הצרפתי לה מאן, עמו הפסיד פעמיים למכבי תל אביב ביורוליג למרות שהצטיין במשחק בצרפת עם 17 נקודות. את העונה סיים ריצ'י עם ממוצעים של 10.3 נקודות ו-3.3 ריבאונדים ב-19 דקות למשחק.

בנובמבר 2008 חתם ריצ'י בעירוני נהריה, איתה הגיע לפלייאוף אך הסתכסך כלכלית עם הקבוצה שביקשה ממנו לקצץ כ-20,000 דולרים משכרו כחלק מתוכנית ההבראה של המועדון. בקיץ 2009 הוזכר כמועמד להפועל ירושלים אך לבסוף בחר לשחק בעונת 2009/2010 בנימבורק הצ'כית איתה השתתף ביורוקאפ.

ב-2010 הצטרף למועדון היפני טויוטה אלווארק בו שיחק עד שפרש ב-2014.

קישורים חיצוניים,
-----------------

* פיליפ ריצ'י, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
ה**אוקראינים** (באוקראינית: **Українці**) הם עם סלאבי הדובר את השפה האוקראינית ונמנה עם קבוצת העמים הסלאביים המזרחיים, ומקורם באוקראינה. אוכלוסייתם היא השישית בגודלה באירופה. יש הכוללים עימם גם את הרוסינים משום הדמיון הרב ביניהם.

אוכלוסיות משמעותיות של אוקראינים מתגוררות בקנדה (1,359,655), בארצות הברית (1,028,492) ובברזיל (כ-600,000[דרוש מקור]). בנוסף, ברוסיה, בבלארוס, במולדובה, בפולין ובקזחסטן קיימת אוכלוסייה גדולה יחסית ממוצא אוקראיני.

אטימולוגיה
----------

משמעות השם לפי דעות מסוימות היא "המדינה שלנו" או "תוך המדינה". אחרים מפרשים את השם במשמעות של "סְפַר", "פריפריה" או "מחוז הגבול". השימוש הראשון במונח הוא מסוף המאה ה-12.

היסטוריה
--------

בשל הדמיון התרבותי היחסי של התושבים הסלאביים מצפון לים השחור ליתר הסלאבים, לא היה נהוג לראות בהם קבוצה נפרדת עד שלב מאוחר יחסית בהיסטוריה. האזור ידע שינויים תדירים בשלטון וכיבושים רבים, של עמים סלאביים ואחרים, שמנעו היווצרות אחידות לשונית בקרב התושבים והביאו עימם השפעות תרבותיות מגוונות. הקמת הסיץ' הזפורוז'י ומלחמתם של הקוזאקים בפולשים שונים גרמה לתחושה של גאווה בקרב התושבים ולהיווצרות תחושתם לאומיות בקרבם. בתקופה זו החלו לכנות את עצמם כרותנים ואת שפתם כרותנית. אותו כינוי שימש קודם לכן ולעיתים בחפיפה עבור כל הסלאבים המזרחיים. לאחר כיבוש האזור בידי האימפריה הרוסית נהגו הרוסים לכלולם כחלק מהעם הרוסי ושטחה של אוקראינה כונה בידם "רוסיה הקטנה" והאוקראינים - "רוסים קטנים" (Малороссы). בשטחים שלא נשלטו על ידי הרוסים, נקראו עדיין התושבים "רותנים". השם "אוקראינים" הפך נפוץ רק לאחר מלחמת העולם הראשונה והקמת הרפובליקה העממית של אוקראינה ב-1918.

עקב חשיבות הקוזאקים בהיסטוריה האוקראינית, האוקראינים המודרניים מזוהים לרוב עימם, אף על פי שהקוזאקים מעולם לא היו קבוצה אחידה.

ראו גם
------

* יהדות אוקראינה

לקריאה נוספת
------------

* הערך "אוקראינים", באנציקלופדיה האינטרנטית של אוקראינה (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקראינים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Україна. Русь. Назви території і народу, litopys.org.ua

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4061497-9
* NDL: 00576251
* NKC: ph118163

 |