recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**התרנגול ותפילת בני אדם** הוא סיפור קצר מאת ש"י עגנון, שנכלל באוסף תכריך של סיפורים, שיצא לאור לאחר פטירתו של עגנון, בשנת 1985. את השם נתנה לסיפור בתו של עגנון, אמונה ירון, שהביאה את הסיפור לדפוס.

עלילה
-----

הסיפור מגולל את מעשהו של תרנגול, הנמכר ליהודי. אצל היהודי התרנגול מקבל את כל צרכו וחי חיים מלאים. בערב יום הכיפורים מתואר התרנגול כמבולבל מכל המעשים המשונים שעושה בו בעליו, עד שהלה לוקח אותו אצל השוחט, שם הוא נשחט. הסיפור נחתם במשפט "אך ידיעה שלאחר מעשה, מה מועילה?". כלומר רק לאחר שהוא נשחט, הוא מבין את שנעשה לו. חוקרים שונים רואים את המשפט הזה (והסיפור בכלל) כאלגוריה לדברים שונים, החל במצבו הקיומי של האדם, וכלה בשואת היהודים.

אמצעים אמנותיים
---------------

### מוטיב התרנגול

מוטיב התרנגול הוא מוטיב חשוב בספרות עגנון, ניתן לראות אותו בין השאר בסיפור פשוט. למעשה התרנגול הוא כנראה בעל החיים עליו כתב עגנון הכי הרבה, דוגמה נוספת היא הנגר והתרנגול. בסיפור זה הוא מופיע בצורה די ברורה, התרנגול הוא הדמות הראשית. נהוג לקשר את התרנגול של עגנון לגבר (המילה גבר משמשת גם כשם לתרנגול). זהו פתח לאלגוריות שונות ורבות שפותחו על ידי חוקרים שונים. אפשר לראות את התרנגול כמטפורה לדברים נוספים, למשל ניתן לראות אותו כסמל לביטחון עצמי מושלה. בסיפור זה התרנגול מוצג כראוותן, אך אין לו דבר לעשות כנגד סופו הקבוע מראש. 

### מבע משולב

המבע המשולב הוא אחד מהכלים המרכזיים בהם משתמש עגנון. בסיפור זה ישנו מבע משולב בין המספר ותרנגול, בידי כך בונה עגנון את דמותו של התרנגול. כמו כן עגנון מרחיק לכת ומתאר את הפסיכולוגיה של תרנגול ברגעיו האחרונים. מבחינה טכנית ניתן לראות בסיפור זה עילוי ברמת המבע המשולב.

### אירוניה

המאפיין הבולט ביותר בלשון הסיפור הוא האירוניה. ניתן לראות אירוניה זו החל מהתיאור התרנגול בפתיח. עגנון טוען שכיוון שהתרנגול גדל אצל ערלית, שלא הכירה את היהדות, גם התרנגול לא הכיר את היהדות. טענה זו היא כמובן מלאה באירוניה שכן התרנגול לא היה מכיר את מצוות היהדות כך או כך. כמו כן גם משפט הסיום: "אך חוכמה שלאחר מעשה, מה מועילה." נכתב בשפה אירונית, ואף צינית.


| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |
**מַמָאי** (1335–1380) היה מפקד צבאי ושליט בפועל של החלק המערבי של אורדת הזהב.

תחילת הקריירה
-------------

ממאי היה בן משפחת אצולה ממוצא מונגולי או קומני, התחתן עם אחת מבנותיו של ברדיבק שהיה חאן אורדת הזהב. החל משנות ה-50 של המאה ה-14 היה שליט קרים והחוף הצפוני של הים השחור מטעם אורדת הזהב. בשנת 1357 התמנה לתפקיד גבוה בחצר החאן. באחריותו היו ענייני צבא, משפטים וענייני חוץ.

מאבקי שליטה
-----------

בשנת 1359 החל במאבק פנימי על השליטה במדינה. מכיוון שלא היה ממשפחת ג'ינגיס חאן הוא לא היה יכול להתמנות לחאן של אורדת הזהב. לכן תמך באבדולה שהיה תחת השפעתו החזקה. במהלך השנים 1359 - 1370 הוא ניהל מאבקים צבאיים עם הצלחות זמניות. בשנים 1363, 1367–1368 ו-1372–1373 גם בירת אורדת הזהב הייתה תחת שליטתו. בסיס הכח שלו היה בחופי הים השחור. לאור כך שהוא לא הצליח לקבל את תמיכת האצולה בחלק המזרחי של אורדת הזהב הוא הנהיג מדיניות התקרבות למדינות המערב (ליטא, ונציה וג'נובה). בשנת 1370 אבדולה נפטר באופן פתאומי. כתוצאה מכך, המוניטין של ממאי ירד, לא רק בחלקים המזרחיים של אורדת הזהב, אלא גם בנסיכויות הרוסיות. מתיחות נוספת בין ממאי לבין נסיכות מוסקבה התגלתה לאחר שממאי קטע את המדיניות המסורתית לפיה תפקיד נסיך ולדימיר מוענק לנסיך מוסקבה. ממאי מינה לתפקיד זה את דמיטרי מסוזדל וגם את נסיך טבר. נסיכים אלה לא הצליחו לממש את התפקיד. יתרה מכך, כתשובה לצעדי ממאי, דמיטרי דונסקוי, נסיך מוסקבה החזק, הקטין באופן משמעותי את התשלומים לאורדת הזהב. בשנת 1377 כוחותיו של בן ברית של ממאי ניצחו את הכוחות הרוסים בקרב על נהר פיאנה ופשטו על ניז'ני נובגורוד וריאזן. בהמשך, בשנת 1378 כוחות בראשות דמיטרי דונסקוי ניצחו בקרב על נהר ווז'ה. 

במקביל לכך, החאן טוכטמיש בתמיכת טימור לנג החל בניסיונות השתלטות על אורדת הזהב. לקראת אביב 1380 הוא השתלט על כל השטח, למעט חופי הים השחור שהיו בשליטת ממאי. למרות מצבו הירוד, בשנת 1380 ממאי החל בפשיטה גדולה לשטחי נסיכות מוסקבה. בקרב קוליקובו נחל מפלה קשה. בהמשך, באותה שנה הוא הפסיד בקרב נגד החאן טוכטמיש ונמלט לחצי האי קרים לשטחים שהיו בשליטת ג'נובה.

לפי הערכה של ההיסטוריונים הוא נהרג שם בפקודת טוכטמיש ונקבר לא רחוק מהעיר פאודוסיה. 

צאצאים שלו שירתו בחצר נסיך ליטא ונסיכי משפחת גלינסקי היו ביניהם. לפי הערכות היסטוריונים כל מנהיגי הקזקים של דנייפר היו צאצאי או קרובי משפחה של ממאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ממאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1014253608
* LCCN: n79040914
* NKC: jx20121018005
* VIAF: 33271669
* WorldCat: lccn-n79040914

 |
אובר-לויטננט (סגן) **ורנר פון האפטן** (בגרמנית: **Werner von Haeften**;‏ 9 באוקטובר 1908 – 20 ביולי 1944) היה קצין הוורמאכט אשר השתתף בקשר העשרים ביולי. קשר זה נועד להפיל את משטרם של אדולף היטלר והמפלגה הנאצית בגרמניה הנאצית בעת מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

פון האפטן נולד ב-9 באוקטובר 1908 בברלין להנס פון האפטן, קצין צבא שהיה לאחר מכן לנשיא ארכיון המדינה. למד משפטים בעירו ולאחר מכן עבד בבנק בהמבורג עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה, אז גויס לוורמאכט. 

בשנת 1943 בעת שהחלים מפציעה קשה שנפצע בחזית המזרחית, קיבל מינוי לשלישו של קלאוס שנק פון שטאופנברג, קולונל בצבא שהיה מראשי הקושרים כנגד היטלר. בחודש יוני 1944, קיבלו השניים תפקידים במטהו של הגנרל פרידריך פרום, אשר היה מפקד "צבא המולדת", חיל מילואים שנועד להגן על שטחי הרייך במקרים כגון התקוממות של עובדי הכפיה. שטאופנברג ניצל תפקיד זה על מנת לקדם את תוכניות הקשר, ומטהו של הגנרל פרום הפך למרכזו של הקשר.

ביום 20 ביולי 1944, ליווה האפטן את שטאופנברג למטהו של היטלר בפרוסיה המזרחית המכונה "וולף שאנצה" או מאורת הזאב. שם סייע האפטן לשטאופנברג בהטמנת הפצצה שנועדה להרוג את היטלר. השנים הספיקו לצפות מרחוק בפיצוץ, בטרם יצאו במטוס לברלין, שם לקח שטאופנברג את הפיקוד על הקשר.

בסופו של דבר, הקשר נכשל, והאפטן, ביחד עם שטאופנברג, אוברסט (אלוף-משנה) אלברכט ריטר פון מרץ פון קירנהיים, והגנרל פרידריך אולבריכט, נעצרו בידי הגנרל פרידריך פרום, אשר היה להוט להוציאם להורג, הן כדי להראות כמי שדיכא את הקשר, והן כדי להסתיר את העובדה שמטהו היה מרכז לתנועת הקושרים. פרום הכריז כי כינס בית דין צבאי אשר דן את הארבעה למוות. ניתנה להם הזדמנות לכתוב מכתב למשפחתם, ולאחר מכן הוצאו הארבעה אל קיר ליד משרד ההגנה הגרמני במקום הקרוי "בנדלר-שטראסה" (כיום "שטאופנברג-שטראסה"), ושם נורו למוות.

ראו גם
------

* קשר העשרים ביולי
* ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
* מבצע ולקיריה
* קלאוס שנק פון שטאופנברג
* הנס אוסטר
* מאורת הזאב

לקריאה נוספת
------------

* ויליאם ל. שיירר, **עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי**, שוקן, 1976.
* קונסטנטין פיצגיבון, **20 ביולי - הקשר נגד היטלר**, מערכות, 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורנר פון האפטן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124708943
* ISNI: 0000 0000 4532 101X
* LCCN: no2002102101
* VIAF: 8328406
* WorldCat: lccn-no2002102101

 |
הנשיא לשעבר רונלד רייגן מעניק למיכאיל גורבצ'וב את פרס רונלד רייגן לחירות הראשון, 4 במאי 1992
ננסי רייגן מעניקה את הפרס לבוב הופ, 1 ביולי 1997
**פרס רונלד רייגן לחירות** (באנגלית: **Ronald Reagan Freedom Award**) הוא עיטור האזרחי הגבוה ביותר המוענק בידי הספרייה הנשיאותית והמוזיאון על שם רונלד רייגן. הפרס ניתן ל"מי שעשה תרומות כבירות ומתמשכות לתכלית החירות הכלל-עולמית".

עד מותה, הוענק הפרס בידי הגברת הראשונה של ארצות הברית לשעבר ננסי רייגן בשם בעלה, שנפטר ביוני 2004. הפרס ניתן לראשונה בשנת 1992 בידי הנשיא לשעבר רונלד רייגן וכן בשנה שלאחר מכן, אך בשנת 1994 הגברת רייגן העניקה את הפרס במקום בעלה. רונלד רייגן אובחן כחולה במחלת האלצהיימר חודשים ספורים לפני כן, ולא היה מסוגל להשתתף בטקס הענקת הפרס.
על מנת לקבל את הפרס, על המקבל "לעשות תרומות כבירות ומתמשכות לתכלית החירות הכלל-עולמית", וכן "לגלם את אמונתו של הנשיא רייגן, כי איש או אישה יכולים לגרום לשינוי באמת".

נמעני הפרס
----------

נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, זכה בפרס ב-6 בפברואר 2007, יום השנה ה-96 להולדתו של רייגן, אמר: "הלוואי שהיה לי רונלד רייגן קטן בתוכי כשמדובר בתקשורת עם העם האמריקני. התברכתי במיומנות יוצאת הדופן של קודמי, מי יודע?". בנימה רצינית יותר, אמר מאוחר יותר בנאום: "העבודה עם רונלד רייגן הייתה אחת ההנאות הגדולות בחיי". בוש שימש כעמיתו למרוץ של רייגן וכסגן נשיא ארצות הברית תחתיו בשמונה השנים בהן כיהן רייגן כנשיא.

נמעני הפרס: (1992-2022)

* 1992 - מיכאיל גורבצ'וב, לשעבר המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
* 1993 - קולין פאוול, היועץ לביטחון לאומי בממשל רונלד רייגן.
* 1994 - יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל החמישי
* 1995 - המלך חוסיין, אז מלך ירדן
* 1997 - בוב הופ, בדרן וכוכב קולנוע
* 1998 - מרגרט תאצ'ר, לשעבר ראשת ממשלת בריטניה
* 2000 - בילי גרהאם, כומר אוונגליסטי
* 2002 - רודולף ג'וליאני, לשעבר ראש עיריית ניו יורק
* 2007 - ג'ורג' הרברט ווקר בוש, נשיא ארצות הברית לשעבר שכיהן כסגנו ועמיתו למרוץ של רייגן
* 2008 - נתן שרנסקי, בעבר אסיר ציון ומסורב עלייה סובייטי, פוליטיקאי ושר בממשלות ישראל.
* 2011 - לך ואלנסה, מנהיג סולידרי ולשעבר נשיא פולין.
* 2022 - וולודימיר זלנסקי, נשיא אוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרס רונלד רייגן לחירות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרס רונלד רייגן לחירות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  The Ronald Reagan Freedom Award, באתר Wayback Machine
2. ↑  Ex-President Bush Receives Reagan Award, באתר וושינגטון פוסט, 7 בפברואר 2007
3. ↑  שמעון כהן, פרס רייגן יוענק לנתן שרנסקי, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2008
**הר הורדן** או **הר הורדרן** (באנגלית: **Mount Hordern**) הוא הר ברכס דייוויד, שבאנטארקטיקה.

גובהו של ההר 1,510 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,108 בגובהו באנטארקטיקה.

ההר ממוקם 7 קילומטרים דרומית להר קואטס.

היסטוריה
--------

### גילוי ההר

ההר התגלה בפברואר 1931 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מונסון.

הראשונים שהגיעו אל ההר היו אנשי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.

### מקור השם

מוסון קרא להר על שמו של סר סמיואל הורדן (Samuel Hordern), שהיה נותן חסות למשלחת החקר הבריטי, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, וכן למשלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה (בין השנים 1911–1914) אף היא בפיקודו של מוסון.

לקריאה נוספת
------------

• Mackintosh, Andrew & White, Duanne & Fink, David & Gore, Damian & Pickard, John & Fanning, Patricia. (2007), **Exposure ages from mountain dipsticks in Mac. Robertson Land, East Antarctica, indicate little change in ice-sheet thickness since the Last Glacial Maximum**, Geology. 35. .
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 293

קישורים חיצוניים
----------------

* הר הורדן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר הורדן באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר הורדן באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ] גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי] של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  לפי מקור אחר, גובהו של ההר 1,444 מטרים מעל פני הים
4. ↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
5. ↑  מידע היסטורי

| אתרים ברכס דייוויד |
| --- |
| רכסים | סורטינדיין • סמית' |
| הרים | דאנלופ • הורדן • קואטס |
| מצוקים | סימפסון |
| עמקים | הורדרן |
| נונאטאקים | באיפאס • גאפ |
**לי ג'יאה-מיונג** (בקוריאנית: **이재명**;‏ נולד ב-22 בדצמבר 1964) הוא פוליטיקאי, סופר ומשפטן דרום קוריאני ופעיל זכויות אדם בעברו, מועמד המפלגה הדמוקרטית של קוריאה בבחירות לנשיאות קוריאה הדרומית ב-2022. בעבר כיהן כראש עיריית סונגנאם ומושל מחוז קיונגי.

לי, שהחל דרכו כעובד מפעל בילדות, החל בקריירה משפטית ובהשראת רו מו-היון, שלימים נבחר לנשיא קוריאה הדרומית, היה לפעיל זכויות אדם. בכניסתו לפוליטיקה הקוריאנית נחל הפסד בבחירות לראשות עיריית סונגנאם ב-2006 ובבחירות הפרלמנטריות לאספה הלאומית ב-2008, אך ב-2010 נבחר לראשות עיריית סונגנאם ונבחר בשנית לכהונה נוספת ב-2014. לאחר מכן התמודד וניצח ב-2018 בבחירות למושל מחוז קיונגי, המחוז המאוכלס ביותר בקוריאה הדרומית, הסובב את הבירה סיאול. מכיוון שלפי חוקת קוריאה נשיא יכול לכהן קדנציה אחת בת חמש שנים בלבד, הנשיא מון ג'יאה-אין מהמפלגה הדמוקרטית אינו יכול להתמודד לקדנציה נוספת. במקומו נבחר לי למועמד המפלגה לבחירות לנשיאות ב-9 במרץ 2022. לקראת הבחירות התפטר לי מתפקידו כמושל קיונגי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי ג'יאה-מיונג** בוויקישיתוף
* לי ג'יאה-מיונג, ברשת החברתית פייסבוק
* לי ג'יאה-מיונג, ברשת החברתית טוויטר
* לי ג'יאה-מיונג, ברשת החברתית אינסטגרם
* לי ג'יאה-מיונג, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לי ג'יאה-מיונג, באתר The Diplomat (באנגלית)
* לי ג'יאה-מיונג, באתר France 24 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6045 8873
* NLK: KAC201419685
* VIAF: 19150468206704172057
* WorldCat (עם VIAF): 19150468206704172057

 |
**התרסקות מטוס יונייטד איירליינס באינדיאנה** שבארצות הברית התרחשה ב-10 באוקטובר 1933. מטוס הנוסעים נשא על סיפונו שבעה אנשים שכולם נספו. המטוס התרסק בעקבות התפוצצות מטען חבלה בתוכו. אסון תעופה זה הוא המקרה המוכח הראשון בהיסטוריה של התעופה של הפלת מטוס נוסעים מסחרי באמצעות חבלה.

ההתרסקות
--------

המטוס, מדגם בואינג 247, המריא מניוארק שבניו ג'רזי כשיעדו אוקלנד שבקליפורניה עם שתי חניות ביניים מיועדות. המטוס נחת בעיר קליבלנד שבאוהיו והמריא משם בדרכו לשיקגו שבאילינוי ועליו שלושה אנשי צוות וארבעה נוסעים.

עדי ראייה על הקרקע דיווחו כי שמעו התפוצצות מעט לאחר השעה 21:00 וראו את המטוס כשהוא בוער בגובה של כ-300 מטר. התפוצצות נוספת נשמעה לאחר שהתרסק. מקום ההתרסקות היה בתחומי מדינת אינדיאנה, כ-50 קילומטר מדרום-מזרח לשיקגו וכששה קילומטר מדרום לחוף ימת מישיגן. לא היו ניצולים.

לאחר ההתרסקות
-------------

חוקרים שבדקו את שרידי המטוס באתר ההתרסקות נוכחו כי תא השירותים באחורי המטוס ותא המטען הסמוך אליו התרסקו לפיסות קטנות. רסיסי מתכת רבים היו נעוצים בצידה הפנימי של דלת השירותים, אך לא בצידה החיצוני. זנב המטוס נקטע ממנו מאחורי תא השירותים ונמצא כמעט ללא פגע על הקרקע כקילומטר וחצי מאתר ההתרסקות העיקרי. נמצא גם כי מכלי הדלק של המטוס נמחצו כלפי פנים, כלומר שהם לא התפוצצו באוויר.

ההתרסקות נחקרה על ידי לשכת החקירות הפדרלית, חוקר מקרי המוות המחוזי וחוקרי מעבדת הפשעים של אוניברסיטת נורת'ווסטרן. מסקנתם מבדיקת הממצאים במטוס המרוסק הייתה כי הוא התרסק עקב הפעלת מטען חבלה בתוכו. המטען הכיל ככל הנראה ניטרוגליצרין וכן מנגנון הפעלה עם שעון. חשד כי המטען הועלה על המטוס בניוארק בתוך חבילה בעטיפה חומה הופרך לאחר שהחבילה נמצאה שלמה בין שברי המטוס. בין שברי המטוס נמצא גם רובה, אך התברר שנשא אותו נוסע שהיה בדרכו להשתתף בציד ליד שיקגו. בסופו של דבר לא הצליחו החוקרים לקבוע מי הניח את מטען החבלה במטוס וגרם להתרסקותו.

בשנת 2017 הסירה לשכת החקירות הפדרלית את החיסיון מ-324 מסמכים אודות חקירת ההתרסקות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי האסון, באתר PlanesCrashInfo
* דו"ח חקירת ההתרסקות, באתר לשכת החקירות הפדרלית
**הדסה קלצ'קין** (1 באפריל 1905 - 17 בדצמבר 1995) הייתה אספנית ובעלת גלריה לאמנות בתל אביב-יפו. קלצ'קין הייתה רעייתו של רפאל קלצ'קין, שחקן תיאטרון "הבימה".

ביוגרפיה
--------

הדסה קלצ'קין, בת מרדכי ינובסקי, נולדה, כנראה בהורדנה (גרודנא) בפולין (כיום בבלארוס). בשנת 1914 עלתה לארץ ישראל מרוסיה ביחד עם אחותה ואביה, והתיישבה עמם בתל אביב. האב רכש קרקעות בארץ-ישראל וחזר להביא את שאר המשפחה, אולם נספה כנראה בדרך. היא למדה בגימנסיה הרצליה, שם הכירה את רפאל קלצ'קין. בשנת 1925 (בקירוב) נישאה לשחקן יעקב אביטל, אותו הכירה לאחר שראתה אותו במחזה "ירמיהו" בתיאטרון "האוהל". השניים התגוררו בדירה ברחוב בן יהודה. לאחר כארבע שנים נפרדו בני הזוג. בשנת 1930 בקירוב נסעה לברלין, גרמניה, שם למדה אמנות. בשנת 1936 נהרג אביטל בתאונת דרכים בכביש טבריה-צמח.

בשנת 1934 נישאה לרפאל קלצ'קין. לפרנסתה עבדה כמוכרת בחנויות שונות, בין היתר כמוכרת בחנות בגדים ברחוב אלנבי. כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 עסקה קלצ'קין במסחר אמנות, בעיקר בעבודותיהם של כמה ממכריה כגון שמואל בק, פנחס ליטבינובסקי, אריה לובין, ראובן רובין ואחרים. לשם כך הפכה את הקומה השנייה בביתה למעין גלריה. בשנת 1962 פתחה קלצ'קין גלריה לאמנות, ששכנה בקומת הקרקע של ביתה בבניין ברחוב פרוג מס' 33 בתל אביב-יפו. את הגלריה עיצוב האדריכל דב כרמי.

קלצ'קין הציגה אמנים בינלאומיים כגון יענקל אדלר, פיטר פרוקש. האמנים הישראלים שהציגה בשנות ה-60–70 של המאה ה-20 אופיינו בסגנון פיגורטיבי, פעמים רבות בהשפעת ה"ריאליזם החדש". בין אמנים אלו בלט שמואל בק. לצדו הוצגו תערוכות של אמנים כשרגא וייל (1963, 1962), אגי יואלי (1963), אסתר פרץ ארד (1965), תמר איתן (1967) רות צרפתי (1971), מארק ינאי (1975, 1977, 1979) ואחרים. לצד הגלריה הוקם גן פסלים. לאחר מותה של קלצ'קין הופעלה הגלריה על ידי אחייניתה, אסיה שוורץ. בשנת 1999 נסגרה הגלריה.

בשנת 1988 תרמה את הציור "ערבי עם פרח" (1925) מאת פנחס ליטבינובסקי למוזיאון תל אביב לאמנות לזכר בעלה. בשנת 1990 ייסדה את "פרס קלצ'קין" וכן גייסה ותרמה כספרים רבים עבור בריכת השחייה בבית הלוחם תל אביב, שנקראה על שם בעלה. בנוסף, תרמה כספים למען הקמת אודיטוריום במוזיאון ארץ ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* נשים מוכרות אמנות, הַבֹּקֶר, 6 בינואר 1964

הערות שוליים
------------

1. ↑  במקומות שונים נכתב כי קלצ'קין נולדה באימפריה הרוסית ואילו באחרים בפולין. אחותה של קלצ'קין נולדה בהורדנה, ויש להניח כי גם הדסה נולדה במקום זה.
2. ↑  דבורה שפירא, תעלומת התמונה האבודה, מעריב, 21 בפברואר 1990; דבורה שפירא, תעלומת התמונה האבודה (המשך), מעריב, 21 בפברואר 1990
3. ↑  ראו: גלריה הדסה ק. **ארבע על חמש** מס' 52, מרץ 94, עמק 12
4. ↑  בר-קדמה, עמנואל, "שושנת רפאל", ידיעות אחרונות, מוסף תל אביב, 1 באפריל 1988
**קונסטנטינוס כריסטומנוס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Χρηστομάνος**;‏ אוגוסט 1867, אתונה – 1 בנובמבר 1911, אתונה) היה מחזאי, סופר ומשורר יווני.

ביוגרפיה
--------

שורשים של משפחת כריסטומנוס הם במקדוניה באזור שנמצא כיום בגבול בין בולגריה ליוון. אביו נולד בווינה, עבר לאתונה בשנת 1862 והיה מלמד כימיה באוניברסיטה. קונסטנטינוס כריסטומנוס נולד באתונה, בגיל 4 בעקבות רשלנות של המטפלת הוא נפל בעמוד השידרה שלו נפגע. כתוצאה מכך הוא סבל מכאבים ועקשת כל חייו.

בגיל 17 הוא כבר דיבר מספר שפות ובשנת 1884 החל ללמוד רפואה. בשנת 1988 קונסטנטינוס כריסטומנוס עזב לימודי רפואה ועבר לאוניברסיטת וינה בה למד פילוסופיה. בשנת 1891 הוא קיבל תואר דוקטור. באותה תקופה כריסטומנוס החל ללמד יוונית לאליזבת, נסיכת בוואריה.

בקיץ 1892 הוא עבר לקתוליות. בשנת 1895 קונסטנטינוס כריסטומנוס קיבל אזרחות האימפריה האוסטרו-הונגרית ותואר אצולה. באותה שנה הוא מונה לפרופסור ללימודי יוונית באוניברסיטת וינה.

בשנת 1896 קונסטנטינוס כריסטומנוס לראשונה פרסם את שיריו בגרמנית ובשנת 1898 פרסם ספרי שירה נוספים.

בשנת 1898 הוא פרסם בווינה ספר על הרגשותיו לאליזבת, נסיכת בוואריה (שכבר לא הייתה בחיים). בעקבות החלטת השלטונות הפצת הספר נאסרה והומלץ לו לעזוב את גבולות האימפריה.

בשנת 1901 קונסטנטינוס כריסטומנוס התיישב באתונה. תוך זמן קצר הוא פתח "תיאטרון החדש" והקדיש לו כל חייו. למרות שתיאטרון היה במה לשחקנים צעירים מוכשרים שזכו לפופולריות, העסק לא היה כלכלי ובשנת 1906 הוא נאלץ לסגור אותו.

מאז סגירת התיאטרון כריסטומנוס כתב מספר ספרים ומחזות. אחת המחזות שהועלת על הבמה בשנת 1909 קיבלה ביקורות שליליות ביותר והייתה נחשבת לפורנוגרפיה. לאחר האירוע, קונסטנטינוס כריסטומנוס נכנס לדפרסיה ונפטר ממחלת לב בשנת 1911.

בשנת 1916 על בסיס ספרו צולם סרט ובשנת 1987 על בסיס אותו ספר צולמה סדרת טלוויזיה.

בשנת 1999 אנדריאס סטאיקוס כתב מחזה על חייו.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים (ביוונית)
* כתבי קונסטנטינוס כריסטומנוס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb120664189 (data)
* GND: 119098067
* ISNI: 0000 0001 0898 5295
* LCCN: n86083473
* NLG: 32349
* NTA: 073002194
* SELIBR: 351092
* SUDOC: 075182904
* VIAF: 49247622
* WorldCat: lccn-n86083473

 |
מראה בגן הבוטני של גאלאץ
**הגן הבוטני של גאלאץ** (ברומנית: **Grădina Botanică din Galați**) הוא גן בוטני המשתרע על יותר מ-14 הקטרים על הגדה השמאלית של הדנובה, בתחומי העיר גאלאץ.

רקע
---

ההחלטה על הקמת הגן הבוטני בגאלאץ התקבלה ב-1992 וב-1994 החלה נטיעת הצמחים בו. הגן מורכב משישה מתחמים נפרדים:

* צמחים קישוטיים
* חממות
* צמחים שימושיים
* רוסריום (גן ורדים)
* צמחיית רומניה
* צמחיית כדור הארץ

בגן הבוטני מארגנים תערוכות פרחים לפי העונות, כך למשל תערוכה בשם "מלכת הסתיו - קריזנטמה", מציגה בסוף חודש אוקטובר מבחר פרחי קריזנטמות הפורחות מאוחר ומחזיקות מעמד במזג אוויר קר.

חלק משטח הגן הוכשר להוות "גן תחושתי" - על שטח של 750 מטרים רבועים נבנו 5 גנים אנכיים, חמש גומחות עם צמחים ארומטיים וצמחים שימושיים ושביל תרפאוטי, עליו אמורים להתהלך יחפים. השביל כולל משטחים של אבנים, חצץ, חלוקי נחל, קש, חרוטים, לבנים, חול, קליפות וגזעי עצים.

בגן יש מעל 2,500 טקסונים שונים ושתי חממות - בחממה החדשה יותר יש 25,000 מטרים רבועים של דקליים.

קישורים חיצוניים
----------------

* gradina botanica-galati (ברומנית) עם שפע תמונות

הערות שוליים
------------

1. ↑  Galaţi: Weekend cu crizanteme la Grădina Botanică (ברומנית)
2. ↑  Galaţi: Unic în România! Grădină Senzorială la Galaţi! (ברומנית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**הדסה רלב"ג** (נולדה באב תש"ו 1946) היא פעילה פוליטית חרדית.

ביוגרפיה
--------

רלב"ג נולדה באב תש"ו בישראל לשלום ושרה אפשטיין. אביה שלום היה המנהל של ישיבת מאה שערים.
נשואה לרב יצחק רלב"ג, חבר מועצת הרבנות הראשית ולשעבר יו"ר המועצה הדתית ירושלים.

הקימה את המכון להנדסה רפואית ומכשור רפואי בבית החולים הדסה עין כרם.
רלב"ג שימשה כחברת הנהלה בקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה ומשתייכת לחבר הנאמנים של המכללה להנדסה בירושלים. היא שימשה שתי קדנציות כחברה במועצת הכבלים והלוויין, תפקיד שאליו מונתה על ידי אהוד אולמרט והוארך בקדנציה נוספת על ידי דליה איציק ובקדנציה זאת נלחמה נגד החזרת ערוץ פלייבוי למסך.

בתשע"ג התפרסמה במגזין נשים מבית מקור ראשון ברשימת 20 הנשים החרדיות המשפיעות ביותר.

ילדיה
-----

בתה ציפורה נשואה לרב דוד לאו, הרב הראשי לישראל ולשעבר רב העיר מודיעין. בנה הרב מרדכי הוא דיין ובנה הרב אהרן הוא משיב בישיבת חברון.

קישורים חיצוניים
----------------

* שוקי שדה, האלדד יניבים של היום - המאעכרים שמחברים בין ההון-שלטון-עיתון, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2013
**ראס מאריה** (נפטר ב-14 בפברואר 1831) היה הראס של באגמדיר ורגנט/סגן הקיסר של האימפריה האתיופית. הוא היה בנו של ראס גוגסה ואחיו של אימם.

המיסיונר סמואל גובאט היה בעל דעה שלילית לגביו והוא כתב ביומנו: 

> 
> האופי גרוע ביותר מיוחס למריאם, שלא יכול להיות נסיך. הוא לא מתחשב באיש. הוא מתחמם מהר ויכול אפילו להרוג את חבירו, למרות זאת קרוביו משבחים אותו ומכנים אותו כאיש אמיץ. אחד מהמקרים האכזרים הם כאשר הראס ציווה על צבאו להיכנס לאובה ולהרוג שם את כולם מזקן ועד טף ללא רחמים.
> 
> 
> 
> — היומן של שלוש שנות מגורים בחבש, עמוד 181.
> 

הסקת המסקנות של גובאט התרחשה כנראה בגלל הפשיטה שביצעו חיילי הראס לגונדר ב-14 במאי 1830. ראס מאריה יישב בעיר בירתו דברה תבור מ-1828–1831.

אחד מהמערכות הצבאיות שיזם הראס היה נגד ראס סבגדיס מעגמה שיירש את וולדה סלאסי כשליט תיגראי. כשהוא נתמך על ידי המצביאים וובה היילה מריאם מסאמיאן וגושו זאוודה מגוג'אם מאריה הוליך את צבאו צפונה לנהר הטקזה שם הוא הביס את צבאו של סבגדיס בקרב דברה אבאי ב-14 בפברואר 1831. 

למרות ניצחנו בקרב ראס מאריה נהרג וראס סבגדיס נכנע לחברו הדאג'זמץ וובה. וובה העביר את סבגדיס לצבא האורומו של מאריה לאחר שהם הפנימו את מותו של הראס חיילי מאריה נכנסו לטיגראי והרסו אותה בנקמה למותו של מאריה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סמואל גובאט קורא למאריה בשם "מריאם" בספרו היומן של שלוש שנות מגורים בחבש.

| שליטי בגמדר |
| --- |
| שושלת יג'ו |
| עיר בירה | דברה תבור |  |
| שליטים | סארו גוונגול • עלי הראשון • עליגז • וולדה גברה • גוגסה • אימם • מאריה • דורי • עלי השני |
| ראו גם | הגירת האורומו הגדולה • תקופת השופטים האתיופית • מאמדוץ' |
| ממלכות האימפריה האתיופית |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אימם** | **צ'יף יג'ו אורומו** 1828–1831 | **הבא**:**דורי** |
**קונסטנטינוס מאנאסס** (ביוונית: Κωνσταντῖνος Μανασσῆς; סביב 1130 – סביב 1187) היה כרוניקן ביזנטי שפרח במאה ה-12 בתקופת שלטונו של הקיסר הביזנטי מנואל הראשון קומננוס (1143–1180).

הוא היה מחברה של כרוניקה או תקציר היסטורי של אירועים מבריאת העולם ועד סוף שלטונו של הקיסר הביזנטי ניקפורוס השלישי בוטניאטס (1081), שנכתב בחסותה של אירנה קומננה, גיסתו של הקיסר. הוא מורכב מכ-7000 שורות במה שמכונה משקל "פוליטי" (אנ'). הוא זכה לפופולריות רבה והופיע בתרגום פרוזה חופשי; הוא תורגם גם לבולגרית במאה ה-14.

מאנאסס כתב גם את הרומן השירי "אהבות אריסטאנדר וקליתיאה", גם הוא במשקל "פוליטי". חיבור זה ידוע רק מהקטעים שהשתמרו בגן הוורדים (Ῥοδωνία) של מקאריוס כריסוצפלוס (המאה ה-14). מאנאסס כתב גם ביוגרפיה קצרה של אופיאנוס, וכמה קטעים תיאוריים (כולם מלבד אחד לא פורסמו) בנושאים אמנותיים ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטינוס מאנאסס** בוויקישיתוף
* קונסטנטינוס מאנאסס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  קונסטנטינוס מאנאסס, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264804605171
* BIBSYS: 90722991
* BNE: XX1001214
* BnF: cb13517040k (data)
* CANTIC: a17259599
* CiNii: DA04562374
* GND: 118979345
* ICCU: SBLV130845
* ISNI: 0000 0001 0802 5120
* LCCN: n88170355
* NKC: jo2009330665
* NLG: 145363
* NSK: 000134812
* NTA: 069628416
* SELIBR: 182151
* SNAC: w6kh3zdc
* SUDOC: 050154508
* VcBA: 495/43509
* VIAF: 84204886
* WorldCat: lccn-n88170355

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קונסטנטינוס מאנאסס"**.
לי באי מדקלם שיר מאת ליאנג קאי
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא לי. 
**לִי בּאי**, **לִי בּוֹ** או **לִי טי פּוֹ** (סינית: **李白**; ‏701 – 762) היה משורר סיני שחי בימי שושלת טאנג ונחשב לאחד מגדולי השירה בכל הזמנים.

משירתו של לי באי נותרו כ־1100 שירים. היכרות המערב עם לי באי הגיעה דרך התרגומים החופשיים שעשה המשורר עזרא פאונד לתרגומים ליפנית של לי באי. בתרגום לגרמנית נתפרסמו כמה משיריו בזכות השיר על הארץ מאת מאהלר.

לי באי היה בנו של סוחר עשיר. מקום הולדתו לוט בערפל, אך רבים גורסים כי מדובר בעיר סויאב שבקירגיזסטן (בקרבת טוקמוק). משפחתו עברה למחוז סצ'ואן כשהיה בן 5 ושם הושפע מהטאואיזם ומקונפוציוס. מגיל 25 סבב ברחבי סין, דבר שהשפיע על אישיותו ועל השפה השירית החופשית שלו וגרר עניין רב עוד בחייו. בשנת 742 פגש את הקיסר ובמשך שנתיים שירת כמשורר בחצרו, עד הפסקת עבודתו. בהמשך, נדד ברחבי סין, ופגש את המשורר הנודע דו פו הן בסתיו 744 והן שנה אחר כך. השירים שכתבו השניים זה לזה נחשבים לקלאסיקות.

מאוחר יותר תמך במרד נגד הקיסר ועל כך הוגלה ליֵלַאנג. הוא זכה לחנינה ומת בדַאנְגטוּ. האגדה מספרת כי טבע כשניסה לתפוס את בבואת הלבנה. אחרים טוענים כי מת מהרעלת כספית בעת ניסיון כימי להמציא משקה מרפא-כל, ואחרים גורסים כי מת משתיית יתר. רבים משיריו עסקו בהנאות היין. לעברית תורגמו שיריו בעיקר על ידי דן דאור.

לקריאה נוספת
------------

* דן דאור (מתרגם), שביעי: לי בּאי, **108 שירים מן הקלאסיקה הסינית**, הוצאת חרגול, 2001

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לי באי** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לי באי** |

* כתבי לי באי בפרויקט בן-יהודה
* ארבעה שירים של לי באי, דבר, בתרגום איתמר אבן-זהר, 3 ביולי 1959
* המשורר הנודד, לי באי, אתר הרדיו הסיני הבינלאומי
* לי באי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי לי באי בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* פו לי (701-762), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264407505171
* BIBSYS: 11071144
* BNC: 000810302
* BNE: XX1037299
* BnF: cb119129361 (data)
* CANTIC: a10112960
* CiNii: DA01060540
* GND: 118934163
* ISNI: 0000 0001 2147 0982
* LCCN: n50062078
* LNB: 000134682
* MusicBrainz: a1a8f59e-a5a3-4152-9fab-a15ab5eff21d
* NCL: 002203490
* NDL: 00315906
* NKC: jn20000603747
* NLA: 36730187
* NLG: 92891
* NLK: KAC200104018
* NLP: A16635310
* NSK: 000081856
* NTA: 140987312
* RERO: 02-A000104560
* SELIBR: 71186
* SNAC: w66t0zb1
* SUDOC: 026989395
* Trove: 1390181
* VIAF: 108726426
* WorldCat: lccn-n50062078

 |
**קונסטנטינוס חרלאמבידיס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Χαραλαμπίδης**; נולד ב-25 ביולי 1981) הוא כדורגלן עבר קפריסאי ששיחק בעמדת הקשר.

קריירת מועדונים
---------------

חרלאמבידיס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אפואל ניקוסיה. בשנת 1997 עלה לקבוצה הבוגרת ועד מהרה תפס את מקומו בקבוצה וזכה עם המועדון בשתי אליפויות, גביע ופעמיים בסופר קאפ.

במהלך עונת 2004/2005 חתם לשנתיים וחצי בפנאתינאיקוס. במהלך שנותיו במועדון, שיחק 44 משחקים וכבש שער אחד. בקיץ 2006 הושאל לפאוק סלוניקי בה שיחק חודשיים שבסיומן חזר לפנאתינייקוס.

בקיץ 2007 יצא למבחנים בקארדיף סיטי אך בסופו של דבר חתם בקארל צייס יינה מהבונדסליגה השנייה. בינואר 2008 סיכם עם המועדון להתרת חוזהו של השחקן והוא עזב את המועדון.

ב-27 בינואר 2008 חזר לאפואל ניקוסיה לקדנציה שנייה במועדון כאשר חתם ל-4 שנים במועדון. בעונת 2009/2010 היה שותף לעלייה ההיסטורית של המועדון לשלב הבתים של ליגת האלופות. שנתיים לאחר מכן היה שותף לעלייה המפתיע של המועדון לרבע גמר המפעל. בעונת 2013/2014 היה שותף לזכייה של המועדון בטרבל.

ב-1 ביוני 2016 חתם לשנתיים בא.א.ק. לרנקה. בנובמבר 2017 פרש מכדורגל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-29 בינואר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין בהפסד 3-2 נגד יוון. ב-19 בפברואר 2004 הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד גאורגיה. חרלאמבידיס סיים את הקריירה הבינלאומית שלו עם 12 שערים ב-88 הופעות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קונסטנטינוס חרלאמבידיס

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
הגן הבוטני משתרע לרגלי הר קורקובדו ופסל ישו הגואל שבפסגתו
**הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו** (**Jardim Botânico do Rio de Janeiro**) שבברזיל ממוקם בחלקה הדרומי של העיר. הוא משתרע על שטח של 540 אלף מטרים מרובעים ובו 6,500 מיני צמחים מברזיל ומחוץ לה, מהם 900 מינים של דקלים.

הגן הוקם בשנת 1808 על ידי ז'ואאו הששי, מלך פורטוגל. הוא נועד במקור לאקלם בברזיל צמחי תבלין שיובאו מאיי הודו המערבית, כאגוז מוסקט, פלפל וקינמון. הגן נפתח לציבור ב-1822.

מרכיב מרכזי בגן הוא שדרה באורך של 750 מטרים המובילה לתוכו מהכניסה אליו, ובה 134 עצי דקל, שכולם הם צאצאיו של עץ אחד.

רק כ-40% משטח הגן הוא מעובד והיתר מהווה יער אטלנטי. מצויות בו חממות רבות וכן מונומנטים רבים בעלי חשיבות היסטורית, ארכאולוגית ואמנותית, לרבות פסלים ומזרקות

בגן חיים מינים של קופים וכ-140 מינים של ציפורים, לרבות מינים בסכנת הכחדה.

בגן מתקיים מכון מחקר ולצידו הספרייה הבוטנית המקיפה ביותר בברזיל.

בשנת 1992 הכריז ארגון אונסק"ו על הגן כשמורה ביוספרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו
* הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית פייסבוק

* הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית טוויטר

* הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, ברשת החברתית אינסטגרם

* הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, באתר פליקר
* הגן הבוטני של ריו דה ז'ניירו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90729087
* BNE: XX182601
* BnF: cb128963468 (data)
* CANTIC: a10938795
* ISNI: 0000 0004 0616 3978
* LCCN: n80132244
* NLA: 35821906
* SUDOC: 074024795
* VIAF: 128302372
* WorldCat: lccn-n80132244

 |
פתח טבעי (מערה פתוחה משני צידיה) בגובה 131.5 מטר היוצר קשת, והמדרגות שנבנו למטיילים.
**הר טיאנמן** (בסינית: **天門山**, בפין-יין: **Tiānmén Shān**) נמצא בפארק לאומי הר טיאנמן, סמוך לעיר ג'אנגג'יאג'יה בצפון-מערב מחוז חונאן שבדרום הרפובליקה העממית של סין.

גאוגרפיה
--------

בהר פתח טבעי שנוצר ממערה הפתוחה משני צידיה, בגובה של 131.5 מטר. מעל הפתח - קשת מיוחדת במינה.

אל ההר מוביל רכבל מתחנת הרכבת של ג'אנגג'יאג'יה. אורך הכבלים 7,455 מטרים עם עליה של 1,279 מטרים. נחשב לרכבל הארוך ביותר בעולם. השיפוע הכי הגדול במסלול הוא בן °‏37, שנחשב לשיפוע לא רגיל. ניתן גם לטפס באמצעות דרך למטיילים שנבנתה על פני המצוק ומגיעה עד לפסגה, שם נבנתה מרפסת זכוכית למטיילים.

ניתן להגיע גם באמצעות רכב בדרך ובה עם 99 עיקולים המגיעה עד למערה.

על ההר נבנה מקדש בודהיבטי בתקופת שושלת טאנג, ועבר שימור. במקום פועלת כיום מסעדה צמחונית.

טיסה דרך הפתח בהר נעשתה באמצעות חליפת כנפיים ב-25 בספטמבר 2011 לאחר קפיצה ממסוק, על ידי ג'ב קורליס.

באוגוסט 2016 נבנה מעבר זכוכית בראש ההר, המכונה "מצוק הדרקון המתפתל".

ב-2017 הושלמה חציבת מעבר תת-קרקעי שנעים בו באמצעות 12 דרגנועים בזה אחר זה - מפסגת ההר אל הרחבה שלפני פתח המערה.

גלריה
-----

* מראה מהרכבל.מראה מהרכבל.
* מראה מתחת לקשת הטבעית.מראה מתחת לקשת הטבעית.
* המקדש הבודהיבטיהמקדש הבודהיבטי
* דרך המצוק שבראש ההר, לפני שנבנה מעבר הזכוכית.דרך המצוק שבראש ההר, לפני שנבנה מעבר הזכוכית.
* מעבר הזכוכית - "מצוק הדרקון המתפתל".מעבר הזכוכית - "מצוק הדרקון המתפתל".
* אחד מ-12 הדרגנועים בבטן ההר, המחברים את פסגת ההר אל הרחבה שלפני פתח המערה.אחד מ-12 הדרגנועים בבטן ההר, המחברים את פסגת ההר אל הרחבה שלפני פתח המערה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר טיאנמן** בוויקישיתוף
**טיסה MA240 של מאלב** הייתה טיסה מסחרית של חברת התעופה ההונגרית מאלב, נתיבי אוויר הונגריים, משדה התעופה הבינלאומי בודפשט-פריהדי לשדה התעופה הבינלאומי בביירות, בלילה של 30 בספטמבר 1975. מטוס הטופולב Tu-154 נפל לים סמוך לחוף הלבנוני. על סיפון המטוס היו עשרה אנשי צוות הונגריים וחמישים נוסעים, רובם מסקנדינביה. איש מהנוסעים ואנשי הצוות לא שרד את ההתרסקות.

רקע
---

בתקופה זו נמנעו רוב חברות התעופה מלטוס לביירות עקב המצב ההפכפך במזרח התיכון. שדה התעופה בביירות נפגע מאש ארטילריה שבוע לפני האירוע. על אף שמאלב השעתה את הקו לביירות באופן זמני בתחילת 1975, נפתח הקו מחדש בתוך זמן קצר כדי לעזור למדינות ערב, ובמיוחד לפלסטינים, לשמור על קשר, בהתאם למדיניות הפרו-ערבית של הגוש הסובייטי. תפוסת המטוס הייתה קטנה מחצי.

ההתרסקות
--------

המטוס נעלם ממסך המכ"ם מבלי ששידר אות מצוקה, שניות ספורות לאחר הסדרת אישור נחיתה מנמל התעופה בביירות. מספר עדים בלתי תלויים דיווחו שראו כדור אש, והועלתה סברה כי סיבת הפיצוץ הייתה אירוע חיצוני של פגיעת טיל, ולא התפוצצות פצצה על סיפון המטוס.

לאחר האירוע
-----------

הממשלה הקומוניסטית ההונגרית לא דרשה לחקור את האירוע, ובהתבסס על הסברה כי מדובר בתאונה אווירית, פיצתה את הנפגעים. לא נערך חיפוש אחר שרידיו השקועים של המטוס ואחר הקופסה השחורה בשל הסיטואציה הפוליטית הלא יציבה בלבנון, ולפי ההסבר הרשמי, גם עקב הקושי הטכני לחלץ את חלקיו מעומק של 1,000 מטר. המקרה נשכח מהתודעה הציבורית, אך זכה להתעניינות מחודשת לרגל יום השנה ה-25 לאירוע.

בסרט תיעודי ששודר בשנת 2004 בטלוויזיה ההונגרית הועלתה טענה ממקור שביקש לשמור על אנונימיות, לפיה תחנת מכ"ם של חיל האוויר המלכותי באקרוטירי שבקפריסין הבחינה כי המטוס הופל על ידי טיל אוויר-אוויר שנורה ממטוס אחר. עם זאת, חיל האוויר המלכותי הכחיש במסמך רשמי את טענות אלה. בעקבות תעלומת התרסקות המטוס צצו השערות לפיהן חיל האוויר הישראלי היה מעורב בהפלתו, בשל אחד מהמניעים הבאים:

* לכאורה נשא המטוס ארבעה טון של תחמושת ונשק קל מסוג רוס"ר AK-47 שיועדו למאבק המזוין הפלסטיני.
* משלחת בדרג בינוני-גבוה של עשרה נציגים פלסטינים אמורה הייתה לעלות על סיפון המטוס בדרכה לביירות, אך איחרה את ההמראה בכמה דקות. לפי סברה זו המטוס הופל על מנת להתנקש בחיי חברי המשלחת, וההתנקשות לא בוטלה עקב כשל מודיעיני.

המצדדים בתיאורית המעורבות הישראלית באירוע טוענים כי גם כיום נמנעת ממשלת הונגריה מלחקור את האירוע בשל חשש לפגיעה בהשקעות הישראליות בהונגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Lost Aircraft - Malev 240 באתר Airliners.net
* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 240 של מאלב, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
* 60 נספו בהתרסק מטוס הונגרי לים מול ביירות, דבר, 1 באוקטובר 1975
מפה היסטורית, המתארת את שטח האימפריה הביזנטית, מציינת את מקום מושבם של הזיגים בחוף הצפון מזרחי של הים השחור
ה**זיגים** (ביוונית: **Ζυγοί**; ברוסית: **Зихи**) היו עם צ'רקסי עתיק אשר התגורר בעת העתיקה לאורך חופו הצפון-מזרחי של הים השחור. ארצם של הזיגים נקראה זיקס והשתרעה במורדות הצפוניים של הקווקז, מזרחית להר אלברוס. סטראבון תיארם בחיבורו גאוגרפיקה, כשבטים אשר חיו מצפון לקולכיס: 

> 
> *"πρὸς δὲ τῃ̂ θαλάττῃ του̂ Βοσπόρου τὰ κατὰ τὴν ̓Ασίαν ἐστὶ καὶ ἡ Σινδική: μετὰ δὲ ταύτην ̓Αχαιοὶ καὶ Ζυγοὶ καὶ ̔Ηνίοχοι Κερκέται τε καὶ Μακροπώγωνες. ὑπέρκειται δὲ τούτων καὶ τὰ τω̂ν Φθειροφάγων στενά: μετὰ δὲ τοὺς ̔Ηνιόχους ἡ Κολχὶς ὑπὸ τοι̂ς Καυκασίοις ὄρεσι κειμένη καὶ τοι̂ς Μοσχικοι̂ς."*
> 
> 
> 

> 
> "ועל הים שוכן צידו האסיאתי של הבוספורוס, או ארץ הסינדים. אחרי זו האחרונה, באים אל האכאים והזיגים וההניוכים, וכן אל הקרקטה ואל המקרופוגונים. ומעל אלה שוכנים המעברים הצרים של הפתאירופגים. ואחרי ההניוכים ארץ קולחיס, השוכנת לרגלי הרי הקווקז או ההרים המוסחים".
> 
> 
> 
> 

ויליאם סמית (William Smith) בן המאה ה-19 ציין כי הזיגים היו בחלקם רועים נוודים ובחלקם פורעי חוק ושודדי ים, ואלה האחרונים שטו בספינות אשר התאימו למטרה זו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטראבון, גאוגרפיקה, 11.2.1
2. ↑  William Smith, LLD. Dictionary of Greek and Roman Geography. London. Walton and Maberly, Upper Gower Street and Ivy Lane, Paternoster Row; John Murray, Albemarle Street. 1854.
**אוגר יער הררי** (שם מדעי: *Drymoreomys albimaculatus*) הוא מין יחיד בסוגו בתת-משפחת אוגרי העולם החדש החי רק באזורים קטנים של היער האטלנטי בברזיל, במדינות סאו פאולו וסנטה קטרינה ונטען שגם בפרנה. מאז 1992 היו דיווחים על מכרסם כמותו בסאו פאולו, אך הוא לא תואר בטבע עד 2011.

נפוץ בעיקר ביערות הגשם של הרי סיירה דה מאר בטווח 1,200-650 מטר, אך תפוצתו אינה סדירה ופגיעה מעט והוא כנראה במצב קרוב לסיכון. הוא קרוב משפחתם של האוגרים והנברנים ונחשב למקורב למין *Eremoryzomys polius* החי בפרו באזור הרי האנדים.

מאפיינים
--------

אוגר יער הררי הוא מכרסם בינוני שמשקלו 44-64 גרם, אורכו 1222-139 מ"מ ואורך זנבו 140-175 מ"מ. יש לו בעל פרווה ארוכה בצבע תום עד אדמדם-צהבהב או אפור עם כתמים והבטן לבנה. הוא בעל אצבעות ורודות ארוכות עם שיער חום עליהם והזנב חום ומסתיים בציצה לבנה.

למכרסמים אלה גולגולת ושיניים מוארכות מעט ואינם מזכירות אוגרים רגילים. האוזניים קצרות אך העיניים גדולות והוא מומחה בטיפוס.

הוא חי רק ביערות ההרריים האטלנטים והוא מעדיף יערות טרופיים אך יכול לחיות בכל מיני סוגי יערות נמוכים יותר. למרות שהם מומחי טיפוס על עצים רוב חייהם הם נמצאים על הקרקע. כנראה שהם מתרבים כל השנה. כמו רוב האוגריים הוא אוכל כל המתבסס בעיקר על זרעים למאכל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגר יער הררי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

* אוגר יער הררי בfocusingonwildlife

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוגר יער הררי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**טיסה 152 של אייר פראנס** הייתה טיסת נוסעים מסחרית שהייתה מעורבת בתאונה אווירית בשמי הים התיכון ב-3 באוגוסט 1953. עקב אובדן הכוח בשניים ממנועי המטוס ואיבוד גובה הנחיתו אותו טייסיו על פני הים בסמוך לחופי טורקיה. 38 מתוך 42 יושבי המטוס ניצלו.

הטיסה
-----

המטוס שנשא את הטיסה היה מדגם קונסטליישן L-749A מתוצרת חברת לוקהיד, שהיה מונע בארבעה מנועי מדחף. הוא נכנס לשירות בשנת 1950 והספיק לצבור 10,058 שעות טיסה. המטוס התעתד לטוס מנמל התעופה אורלי בפריז שבצרפת אל טהראן שבאיראן, עם חניות ביניים מתוכננות בנמלי התעופה של רומא שבאיטליה וביירות שבלבנון. נמצאו בו 34 נוסעים ושמונה אנשי צוות, שכללו שני טייסים, שני מהנדסי טיסה, מפעיל רדיו ושלושה דיילים. הטייסים היו הקברניט ריימון טרי (Raymond Terry) וז'אק סטין (Jacques Steens), בני 30. לטרי היה ניסיון של 5,300 שעות טיסה.

התאונה
------

מפת נתיב הטיסה של המטוס עד לנחיתת החירום
המטוס המריא מנמל התעופה אורלי ב-2 באוגוסט לפנות ערב. לאחר כשלוש שעות טיסה נחת המטוס בנמל התעופה צ'יאמפינו ברומא (אנ') והמריא משם בשעה 22:32. נתיב הטיסה שלו לחנייתו הבאה בביירות נועד לעבור מעל דרום איטליה, יוון, הים התיכון וקפריסין בזמן משוער של כחמש שעות.

בשעה 02:10 ב-3 באוגוסט נמצא המטוס כ-80 קילומטר מהאי רודוס ובגובה של 5,300 מטר. באותו זמן החל מנוע מס' 3 של המטוס לרטוט בפראות. הטייסים דיווחו על מיקום המטוס בשידור רדיו לניקוסיה שבקפריסין. כמה דקות לאחר מכן ניתק מנוע מס' 3 מהכנף, פגע בחלק האחורי של מרכב המטוס והמשיך ליפול אל הים. לאחר מכן הפסיק גם מנוע מס' 4 לפעול והמטוס החל לאבד גובה במהירות. הטייסים שידרו קריאת מצוקה, בחנו את המצב והחליטו להעדיף נחיתה על פני הים על פני נחיתה ביבשה בשטח הררי. המטוס פנה צפונה לעבר החוף הטורקי. טייסיו זיהו אור של מגדלור באי קיזילדה (Kızılada) שבמפרץ פטהייה בדרום מערב טורקיה ובחרו לנחות שם. צוות הדיילים הודיע לנוסעים על המצב והורו להם לחגור חגורות הצלה.

בשעה 02:28 ערכו הטייסים המטוס נחיתה מושלמת בחושך על פני ים שקט במפרץ פטהייה, כשני קילומטר מהאי קיזילדה וכ-10 קילומטר מהעיר פטהייה. הנוסעים והצוות יצאו ממנו במהירות דרך פתחי החירום. הם שהו על כנפי המטוס בעת שהוא החל להתמלא במים, עד ששעה אחרי הנחיתה צלל מתחת לפני הים.

שני שומרי המגדלור ראו את המטוס מנמיך לנחיתה, אך לאחר מכן איבדו עמו קשר עין. רק מאוחר יותר, עם אור ראשון, זיהו את מיקומו ויצאו אליו בסירה. הם אספו כמה מהנוסעים. בינתיים ניסו כמה מאנשי הצוות והנוסעים לשחות אל חוף האי. אנשי מכס ודייגים שהוזעקו על ידי שומרי המגדלור יצאו אל הים בספינות ובסירות ואספו את יתר הניצולים מן המים. התברר כי ארבעה נוסעים בגיל מבוגר טבעו למוות בים.

לאחר התאונה
-----------

ניצולי התאונה הועברו לעיר פטהייה ומשם לאי רודוס. ארבעה ימים לאחר התאונה הם הוטסו בחזרה לפריז.

התאונה נחקרה על ידי המשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית של צרפת. הוא פרסם את דו"ח החקירה ב-16 במרץ 1954. נקבע כי כשל באחד מלהבי המדחף של מנוע מס' 3 הביא לרטט האלים של המנוע ולהינתקותו מגוף המטוס. הסיבה לכשל בלהב המדחף לא נקבעה.

בעקבות התאונה נקבעה חובה למטוסים לשאת עליהם רפסודות הצלה.

בשנת 2013 אותר מנוע המטוס על קרקעית הים. בשנת 2018 איתר הצי הטורקי בים את המטוס הטבוע.

ראו גם
------

* תאונות המטוסים של אייר פראנס בבחריין (1950)

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על התאונה באתר Aviation Safety Network
* דו"ח החקירה של התאונה (בצרפתית)
בירת סטאוט ופרוסת לחם סודה.
**המטבח האירי** הוא סגנון בישול שנוצר באי אירלנד החל מתקופת הדרואידים. בתקופה הקלטית גידלו באי בקר והכינו גבינות, חמאה וחלב כמו כן שימרו בשר לימות החורף. רוב המאכלים קיבלו צורת נזיד ובושלו במשך זמן רב בקדירות גדולות. 

משך מאות השנים בהן שלטו הבריטים באירלנד, ספח המטבח האירי השפעות קולינריות בריטיות כגון פיש אנד צ'יפס וכן ארוחת הבייקון בביצים הנאכלת בבוקרו של יום. הוא הושפע גם מהגעת תפוחי האדמה לאירלנד. הירק היה כה דומיננטי בחקלאות האירית עד כי הכימשון שהכה ביבול גרם לרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד. אירים רבים גוועו ברעב ואחרים היגרו לארצות הברית ולמדינות אחרות. עד היום נותר תפוח האדמה מרכיב מרכזי במטבח האירי.

מאכלים
------

כרי הדשא הנרחבים באי מספקים מרעה רב לצאן ולבקר, מהנהרות והחופים נשלים דגי סלמון וטרוטה הישר אל המטבח. המטבח מיסודו הוא מטבח כפרי, פשוט, בו נתלה סיר הבישול מעל האח בבקתה. המאכלים לא מורכבים ולא מסובכים מידי. המטבח משופע בירקות שורש כגון גזר לבן, שורש כרפס, לפת, גזר ועוד. ומכאן מרק ירקות האירי ומרק הסרפד. גידול הצאן הוא ענף חקלאי בולט באירלנד ולכן רבים הם המאכלים המשלבים תפוחי אדמה ובשר טלה או כבש, בהם נזיד בשר אירי הקרוי **אייריש סטו** והוא צלי בשר הכולל בשר טלה, בצל, תפוחי אדמה ותבלינים שונים כמו מלח, פלפל וטימין שלעיתים מושרה בבירה. כמו כן קיימים בשר מעושן, לחם סודה. שפרדס פאי שהוא בשר טחון עם תפוח אדמה, מאכל רועים במקורו. וכן בייקון עם כרוב. בוקסטי הוא פנקייק אירי מתפוח אדמה.

אירלנד מפורסמת גם בייצור האלכוהול – בירה, בעיקר בירות כהות כגון קילקני וגינס, בוויסקי, ובליקרים שונים כמו אייריש קרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המטבח האירי** בוויקישיתוף

| מטבחים בעולם |
| --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • סוריה • סין • עיראק • פרס • קטר • תאילנד • תימן |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560223305171
* BnF: cb12270353n (data)
* LCCN: sh85031840
* NDL: 00690837
* SUDOC: 031500579

 |
**טיסה 217 של אזרבייג'ן איירליינס** הייתה טיסה של חברת הדגל של אזרבייג'ן, אזרבייג'ן איירליינס, שהייתה בדרכה מנמל התעופה הבינלאומי באקו-היידר אלייב שבבאקו, אזרבייג'ן, לנמל התעופה אקטאו שבאקטאו, קזחסטן. המטוס התרסק ב-23 בדצמבר 2005, סמוך לשעה 22:40, בים הכספי, כשעל סיפונו 18 נוסעים ו-5 אנשי צוות; כולם נהרגו כתוצאה מההתרסקות.

תיאור המקרה
-----------

כ-5 דקות לאחר ההמראה מנמל התעופה הבינלאומי באקו-היידר אלייב דיווח צוות המטוס על כשל במערכות. הטיסה לקראת הים הכספי בשעת לילה ללא מחווני טיסה הקשתה על הצוות בהערכת נתוני הטיסה. בעוד הצוות ניסה להחזיר את המטוס לבאקו, התרסק המטוס על החוף של הים הכספי, מה שהביא למותם של 18 הנוסעים ו-5 אנשי הצוות.

חקירת התאונה ותוצאותיה
----------------------

חקירה שבוצעה על ידי יצרנית המטוס העלתה ששלושה גירוסקופים עצמאיים לא סיפקו מידע תקין לצוות בשלב מוקדם של הטיסה.

בעקבות התאונה, קרקעה אזרבייג'ן איירליינס את מטוסי אנטונוב An-140 הנותרים שלה וביטלה כל תוכנית עתידית לרכישת מטוס מתוצרת אוקראינית.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיק התאונה והיסטוריית המטוס של טיסה 217 של אזרבייג'ן איירליינס, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
**אובליסודון** (שם מדעי: *Aublysodon*) הוא סוג דינוזאור טורף במשפחת הטירנוזאוריים, אשר כיום ייתכן שהוא מבוטל מחמת הספק. המשמעות של שמו המדעי לא מובהקת, אך נראה שפירושה: "שן הפונה אחורה". לסוג זה הועברו כמה מינים במשך הזמן אך כמעט כולם הופרדו, למעט *Aublysodon mirandus*.

מאפיינים
--------

מאובניו של הדינוזאור הטורף התגלו בתצורות נהר ג'ודית' (אנ') שבמונטנה בידי החוקר ג'וזף ליידי בשנת 1868, אשר התבססו על ממצאיו של הגאולוג פרדיננד ואנדוויר היידן מ-1854 ו-1855. במראם השיניים היו מעוקלות ובעלות זרימה אחורית, מה שנתן להם את שמם. שיניים מאובנות אלה בעלות מבנה זה התגלו גם בעוד אזורים בארצות הברית ובקנדה ואף באסיה והם דמו במראם לאלה של הדספלטוזאורוס.

מאובנים אלה דמו לעוד כמה מאובנים מהמאה ה-18 וה-19 אשר נחקרו על סמך ממצאי שיניים בודדות, ביניהם הטרודון, הטרכודון והפלאוסקינקוס. בנוסף הם דמו למאובני עוד טירנוזאור מבוטל שנמצא באזור - הדינודון (Deinodon), כשבעבר הוא השתייך לאותו הסוג כמותו.

ב-1902 סבר החוקר לורנס לם שמאובני השיניים דומים לאלה של בני משפחת האורניתומימיים ושייך את המין לאורניתומימוס. בהמשך התברר שבני המשפחה היו חסרי שיניים בכלל, כך שהסוג חזר למשפחת הטירנוזאורים.

כיום רואים בשרידיו ממצאים של שיני דספלטוזאורוס או של טירנוזאורוס צעיר, כך שסוג זה בטל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובליסודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

| טירנוזאוריים – Tyrannosauridae |
| --- |
| בעלי חיים ← מיתרניים ← בעלי חוליות ← זאורופסידה ← ארכוזאוריה ← דינוזאוריה ← בעלי אגן דמוי לטאה ← תרופודה ← טירנוזאורים ← טירנוזאוריים |
| תת-משפחה Albertosaurinae | אלברטוזאורוס • גורגוזאורוס |  |
| תת-משפחה Tyrannosaurinae | דינמוטרור • דספלטוזאורוס • תנטותריסטס • ליתרונקס • ננוטירנוס • נאנוקזאורוס • רפטורקס • טרבוזאורוס • טראטופונאוס • טירנוזאורוס • זוצ'נגטירנוס

|  |  |
| --- | --- |
| שבט Alioramini | אליוראמוס • צ'יאנשוזאורוס |

 |
| טקסונים מוטלים בספק | אובליסודון • דינודון |
מבנה תלת-ממדי של אובלבומין
**אובלבומין** (**Ovalbumin**) הוא החלבון העיקרי המצוי בחלבון הביצה ומרכיב 60-65% מסך כל החלבון. על אף הדמיון של אובלבומין ברצף ובמבנה התלת-ממדי לסרפינים, קבוצה של חלבונים המעכבים אנזימים מסוג סרין פרוטאזות, האובלבומין הוא סרפין לא מעכב. בעוד שאר הסרפינים מבקרים תהליכים כמו קרישת דם באמצעות עיכוב של סרין פרוטאזות, תפקידו של האובלבומין אינו ברור, אף על פי שמשערים כי הוא משמש כחלבון המאחסן חומצות אמינו המשמשות להתפתחות העוברית.

לאובלבומין חשיבות במחקר במספר תחומים:

* מחקר כללי של מאפיינים ומבנה של חלבון (משום שהוא נפוץ וזמין בכמות גדולה)
* חקר מבנה של סרפינים ותפקודם (ניתן להשוות את מבנה האובלבומין למבנים של סרפינים אחרים אשר מעכבים פרוטאזות, וכך לקבוע את התכונות הנדרשות לעיכוב)
* פרוטאומיקה (אובלבומין מחלבון הביצה משמש לעיתים כסמן משקל מולקולרי באלקטרופורזה בג'ל)
* אימונולוגיה (משמש לגירוי תגובה אלרגית בבדיקות)

חלבון האובלבומין של תרנגולת מורכב מ-385 חומצות אמינו ומשקלו המולקולרי היחסי הוא 45kDa. האובלבומין הוא גליקופרוטאין עם ארבעה אתרי גליקוזילציה.

את האובלבומין הצליח לגבש לראשונה המדען הגרמני פרנץ הופמייסטר ב-1889. השם "אובלבומין" הוענק לחלבון בשנת 1900 (Osborne & Campbell).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובלבומין** בוויקישיתוף

* Charaf Benarafa and Eileen Remold-O'Donnel, The ovalbumin serpins revisited: Perspective from the chicken genome of clade B serpin evolution in vertebrates, PNAS

הערות שוליים
------------

1. ↑  p193, *Advances in Protein Chemistry, Volume 6*
 By Kenneth Bailey