recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין** (שמו ותאריו המלאים בגרמנית:  **Prinz Joseph Wenzel Maximilian Maria von und zu Liechtenstein, Graf zu Rietberg**, נולד ב-24 במאי 1995), הוא השני בסדר הירושה של נסיכות ליכטנשטיין לאחר אביו, והשלישי בתור לסדר הירושה היעקוביטי.

ביוגרפיה
--------

יוזף ונצל נולד בלונדון, לאלויס, עוצר ליכטנשטיין, בנו של הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין, ולסופיה, דוכסית בבוואריה, בתם של הנסיך מקס, דוכס בבוואריה והנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה. יוזף ונצל קרוי על שם יוזף ונצל הראשון, נסיך ליכטנשטיין, ובנוסף קיבל את השם מריה על שם מריה הבתולה כנהוג בכמה שושלות אצולה קתוליות באירופה, וכן קיבל את השם מקסימיליאן על שם סבו הנסיך מקס, דוכס בבוואריה ועל שם דודו מקסימיליאן, נסיך ליכטנשטיין.

בשנת 2013 נסע יוזף ונצל לבריטניה, שם התחנך במכללת מלוורן, ומאוחר יותר הצטרפה אליו אחותו מריה קרולינה. בשנת 2014 סיים יוזף ונצל את לימודיו, ויצא לטייל בארצות הברית ובאמריקה הדרומית.

זכויות ירושה
------------

בנוסף להיותו השני בסדר הירושה של נסיכות ליכטנשטיין, יוזף ונצל הוא השלישי בסדר הירושה היעקוביטי, וכשיירש את הטענה לכתר יהיה המונרך הראשון מבית ליכטנשטיין וגם היורש הראשון מאז ג'יימס השלישי שנולד בבריטניה, והראשון מאז פרנץ החמישי, דוכס מודנה שיהיה ראש מדינה זרה.

אילן יוחסין
-----------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרנץ יוזף השני, נסיך ליכטנשטיין |   | גאורגינה פון וילצ'ק |   | פרדיננד קרל קינסקי, רוזן וצ'יניץ וטטאו |   | הנרייטה קרולינה, רוזנת לדבור-ויכלן |   | אלברכט, דוכס בוואריה |   | מריה דרסקוביץ', רוזנת טראסקוטיאן |   | קרל לודוויג דגלאס |   | אוטורה מריה האס-היי |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   | הנס אדם השני, נסיך ליכטנשטיין |   |   |   |   |   | מריה קינסקי, רוזנת וצ'יניץ וטטאו |   |   |   |   |   | הנסיך מקס, דוכס בבוואריה |   |   |   |   |   | הנסיכה אליזבת, דוכסית בבוואריה |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   | אלויס, עוצר ליכטנשטיין |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | סופיה, דוכסית בבוואריה |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | **יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין** |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* יוזף ונצל, נסיך ליכטנשטיין
**דניאל קמפבל** (באנגלית: **Danielle Campbell**, נולדה ב-30 בינואר 1995) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידה בסדרה "המקוריים" כדווינה קלייר ומתפקידה של ג'סיקה אולסון בסרט "התאהבתי בכוכב" של ערוץ דיסני.

ביוגרפיה
--------

קמפבל נולדה בעיירה קטנה בשם הינסדיל במחוז קוק, אילינוי לג'ורג'ין וג'ון קפמבל, ויש לה אח צעיר ממנה. היא התגלתה בגיל 10 בשיקגו כאשר שהתה בסלון יופי.

קריירה
------

את ההזדמנות הראשונה שלה לשחק היא קיבלה כאורחת בעונה הראשונה והשנייה של הסדרה "נמלטים" ב-2006, שם שיחקה בארבעה פרקים כגרייסי הולנדר. בשנת 2008 שיחקה בסרט האימה "בית הפוקר" בתפקיד דרלה, לצד קלואי גרייס מורץ. בשנת 2010 גילמה את ג'סיקה אולסון בסרט של ערוץ דיסני "התאהבתי בכוכב" וחתמה עם הערוץ על חוזה.

בשנת 2012 שיחקה בדרמת הפשע "מדיאה בהגנת עדים" לצד טיילר פרי.  בשנת 2013 התקבלה לתפקיד של דווינה בסדרה "המקוריים" שהיא ספין אוף לסדרה יומני הערפד. 

בשנת 2018 שיחקה בעונה השנייה של סדרת הנוער "אהבה מפורסמת" ברשת Freeform, כהרפר טייט. כמו כן, השתתפה בקליפ לשיר "Better With You" של הזמר ג'סי מקרטני. בהמשך השנה לוהקה לתפקיד ראשי בסדרה "*Tell Me a Story*" של שירות הסטרימינג פרמאונט+, בדמותה של קיילה פאוול. בסוף שנת 2019 עלתה הסדרה לעונה השנייה וקמפבל גילמה דמות אחרת בשם אוליביה מון.

חיים אישיים
-----------

בדצמבר 2015 החלה לצאת עם לואי טומלינסון, חבר להקת "וואן דיירקשן", ולאחר שנה בדצמבר 2016 השניים נפרדו.

לאחר הפרידה קמפבל החלה לצאת עם השחקן נת'ניאל בוזוליק, אשר שיחק ביחד איתה בסדרה "המקוריים" ולאחר כמה חודשים הם נפרדו.

החל מאפריל 2018 קפמבל נמצאת במערכת יחסים עם השחקן קולין וודל, אשר שיחק גם בסדרה "המקוריים".

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | בית הפוקר | דרלה |  |
| 2011 | נשף סיום | סימון דניאלס |  |
| 2012 | מדיאה בהגנת עדים | סינדי נדלמן |  |
| 2016 | *Race to Redemption* | האנה רוד'ס |  |
| 2017 | שיזד\*\*\* הנשף | מאדי דטנר |  |
| 2018 | *Ghost Light* | ג'ולייט מילר |  |
| להיות פרנק | אליסון |  |
| *American Pets* | האלי |  |
| TBA | *Share* |  |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006-2005 | נמלטים | גרייסי הולנדר | 4 פרקים |
| 2010 | זיק ולות'ר | דני | פרק: "Double Crush" |
| התאהבתי בכוכב | ג'סיקה אולסון | סרט מקורי של ערוץ דיסני |
| 2012 | גדולה מהחיים | קרלה מידלן | פרק: "Family Matters" |
| 2018-2013 | המקוריים | דווינה קלייר | תפקיד ראשי (עונות 3-1)
תפקיד אורח (עונות 5-4); 68 פרקים |
| 2018-2017 | הבורחים | אייפל | 6 פרקים |
| 2018 | אהבה מפורסמת | הרפר טייט | תפקיד חוזר; (עונה 2); 9 פרקים |
| *All American* | האדלי | פרק: "Pilot" |
| *Alive in Denver* | ליז | סדרת רשת; 8 פרקים |
| 2020-2018 | *Tell Me a Story* | קיילה פאוול / אוליביה מון | תפקיד ראשי; (2 עונות); 20 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דניאל קמפבל** בוויקישיתוף
* דניאל קמפבל, ברשת החברתית טוויטר
* דניאל קמפבל, ברשת החברתית אינסטגרם
* דניאל קמפבל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דניאל קמפבל, באתר AllMovie (באנגלית)
* דניאל קמפבל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* דניאל קמפבל, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb162494473 (data)
* ISNI: 0000 0001 1954 5981
* LCCN: no2010101283
* NKC: osd2013768385
* VIAF: 121744077
* WorldCat: lccn-no2010101283

 |
**יוהנס דה קלרק** (**Johannes de Klerk**‏; 22 ביולי 1903 - 24 בינואר 1979) היה פוליטיקאי דרום אפריקאי, חבר המפלגה הלאומית, סנאטור (1955-1975), שר העבודה והעבודות הציבוריות (1954-1958), שר העבודה והמכרות (1958-1961), שר הפנים, העבודה וההגירה (1961), שר הפנים, החינוך האמנויות והמדעים (1961-1966), שר החינוך, האמנויות, המדעים והמידע (1966-1967), שר החינוך הלאומי (1968-1969) ונשיא הסנאט של דרום אפריקה (1969-1976).

ביוגרפיה
--------

דה קלרק נולד לכומר וילם דה קלרק ולרעייתו אלטה יוהנס ואן רוי ב-22 ביולי 1903 בבורגרסדורפ. תקופת ילדותו עברה עליו בפוטשפסטרום, בדרום-מערב טרנסוואל, שם גם השלים את לימודיו האוניברסיטאיים בשנת 1926. ב-27 באפריל 1927 נשא את הנדרינה קורנליה קאוצר. לשניים נולדו שני בנים, וילם יוהנס ופרדריק וילם - לימים נשיא דרום אפריקה.

בין 1927 ל-1945 פעל דה קלרק בנילסטרום ובויטווטרסרנד. שימש מורה בכיר בבית ספר, ומזכיר של ארגון עובדים לבנים. בינואר 1947 מונה לתפקיד מזכיר אדמיניסטרטיבי של המפלגה הלאומית במחוז ראנד, ובשנת 1948 למזכ"ל המפלגה הלאומית בטרנסוואל. בין 1949–1955 כיהן כחבר במועצת הפרובינציה של טרנסוואל.

בשנת 1954 נבחר דה קלרק לסנאט ומונה לתפקיד שר העבודה והעבודות הציבוריות בממשלת גיסו יוהנס סטריידום. המינוי עורר מחלוקת ציבורית בשל הקרבה המשפחתית בין השניים. דה קלרק כיהן כשר גם בממשלות הנדריק פרוורד וג'ון פורסטר עד לשנת 1969. במסגרת תפקידו כשר החינוך סייע לייסד את האוניברסיטה של ראנד (Afrikaans University of Rand) ואת אוניברסיטת פורט אליזבת, בעודו מכהן כנשיא אוניברסיטת פוטשפסטרום.

דה קלרק דחה פעמיים פניות לכהן כנשיא הרפובליקה (ב-1967 וב-1968). בין 1969 ל-1976 כיהן כיושב ראש הבית העליון של הפרלמנט של דרום אפריקה. מכוח תפקידו זה כיהן כנשיא דרום אפריקה לתקופת ביניים בשנת 1975.

| נשיאי דרום אפריקה |
| --- |
| חוקת 1961 (תפקיד ייצוגי) | צ'ארלס רוברטס סווארט • תאופילוס אבנהעזר דונגס • ז'וזואה פרנסואה נודה • יאקובוס יוהנס פושה • יוהאנס דה קלרק • ניקולאס יוהאנס דידריקס • מרה פיליון • ג'ון פורסטר • מרה פיליון |
| חוקת 1983 (תפקיד ביצועי) | פיטר וילם בותה • כריס היוניס • פיטר וילם בותה • פרדריק וילם דה קלרק |
| חוקת 1996 (תפקיד ביצועי) | נלסון מנדלה • תאבו מבקי • קגאלמה מוטלנטה • ג'ייקוב זומה • סיריל רמפוזה |
**יוזף מריאן חלמונסקי** (בפולנית: **Józef Chełmoński**‏; 7 בנובמבר 1849 – 6 באפריל 1914) היה צייר פולני של בית הספר הריאליסטי עם שורשים בהקשר ההיסטורי והחברתי של התקופה הרומנטית המאוחרת בפולין המחולקת. הוא מפורסם בציורים מונומנטליים, המוצגים בגלריה הלאומית לאמנות בקרקוב ובוורשה.

ביוגרפיה
--------

חלמונסקי נולד בכפר בוצ'קי ליד לוביץ' שבמרכז פולין הקונגרסאית בשליטת הצבא הרוסי. המורה הראשון שלו לציור היה אביו יוזף אדם (בעל משק קטן ומנהל הכפר בוצ'קי). אמו הייתה איזאבלה לבית סוסקובסקה. לאחר שסיים תיכון בוורשה, למד יוזף בכיתת רישום בוורשה (1867–1871) ולקח שיעורים פרטיים מוויצ'ך גרסון. משנת 1871 עד 1874 חי חלמונסקי במינכן. הוא עבד עם ציירים פולנים שהתאספו סביב יוזף ברנדט ומקסימיליאן ג'ירימסקי. בשנים 1872 ו- 1874 ביקר חלמונסקי בשטחים הפולניים (פולין, כמדינה עצמאית, לא הייתה קיימת בתקופה זו), בהרי הטטרה ובאוקראינה.

ציוריו הראשונים נעשו בהשפעת גרסון. העבודות שבאו בעקבותיה היו נופים וכפרים. בשנת 1875 נסע חלמונסקי לפריז, שם הציג תערוכות חשובות רבות והתפרסם בעולם האמנות. עם הזמנות רבות, הרמה האמנותית של ציוריו פחתה.

בין השנים 1878–1887 ביקר חלמונסקי בפולין, וינה וונציה. בשנת 1887 שב לפולין ובשנת 1889 התיישב בכפר קוקלובקה זרצ'נה. מגע עם מולדתו וטבעה הם אלמנטים המתגלים ביצירות האמנות שלו, מאותה תקופה הם האהובים ביותר.

חלמונסקי ייצג את המגמה באמנות בשם "ציור פטריוטי פולני".

הוא נפטר בקוקלובקה ליד גרודז'יסק מזובייצקי בשנת 1914.

גלריה
-----

* עגלת ארבעה סוסים עגלת ארבעה סוסים
* סוסים סוסים
* יום גשום יום גשום
* מעוף העגורים מעוף העגורים
* דיוקן כפריה דיוקן כפריה
* קיץ אינדיאני קיץ אינדיאני
* שבת בחווה שבת בחווה
* ערב בפולסי ערב בפולסי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף חלמונסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Józef Chełmoński, Culture.pl (באנגלית)
2. ↑  Józef Chełmoński o sobie samym » Niezła sztuka, Niezła sztuka, ‏2018-04-26 (ב־)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009348853605171
* BNE: XX4923820
* BnF: cb14966889r (data)
* GND: 119550164
* ISNI: 0000 0001 1601 9345
* LCCN: n84168611
* NKC: xx0070545
* NTA: 07527065X
* RKD: 16558
* SUDOC: 124687156
* ULAN: 500012191
* VIAF: 18034480
* WorldCat: lccn-n84168611

 |
הרוזן **יוזף לודוויג פון ארמנספרג** (בגרמנית: **Joseph Ludwig, Graf von Armansperg**;‏ 28 בפברואר 1787 – 3 באפריל 1853) שירת כשר הפנים והאוצר (1826-1828) וכשר החוץ והאוצר (1828-1831) בממשלת בוואריה בזמן מלכותו של לודוויג הראשון מלך בוואריה. יוזף לודוויג פון ארמנספרג היה מונרכיסט ליברלי ובעל תפיסות כלכליות שמרניות.

ב-1832, כאשר הוצע כתר יוון לאוטו, בנו בן ה-17 של המלך לודוויג, מינה המלך את ארמנספרג לראש מועצת העוצרים ולראש הממשלה של הממלכה החדשה. החברים הנוספים במועצת העוצרים היו קרל פון אבל (Karl von Abel) וגאורג לודוויג פון מאורר (Georg Ludwig von Maurer), עימם התעמת ארמנספרג לעיתים תכופות. כשהגיע המלך לבגרות, ב-1835, מונה ארמנספרג למזכירו הראשי, אך כונה בפי העיתונות היוונית בשם ראש-הממשלה. עם חלוף הזמן נעשה פון ארמנספרג שחקן כמעט עצמאי בפוליטיקה היוונית, ויותר ויותר מצא עצמו מתעמת עם המלך אליו נשלח לייעץ ולסייע. המצב הגיע לשיאו כאשר אוטו שהה בבוואריה לרגל נישואיו לאמליה מלכת יוון; הוא גילה אז, כי רופאו שולח איגרות לאביו המלך, ככל הנראה לבקשת אמרנספרג, בהן הוא מתואר כמופרע. 

ב-1837 הדיח אוטו את אמרנספרג ממשרתו והוא שב אל ביתו ב- Schloss Egg bei Deggendorf שבנידרבאיירן (Niederbayern). ארמנספרג מת ב-1853.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף לודוויג פון ארמנספרג** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb162969949 (data)
* GND: 11864582X
* ISNI: 0000 0000 2010 8247
* NTA: 070240833
* VIAF: 805561
* WorldCat: viaf-805561

 |
**יוהנס גירסינג** (בדנית: **Johannes Hjalmar Giersing** ‏; 18 בנובמבר 1872 - 11 בנובמבר 1954), שחמטאי דני שהיה פעמיים אלוף דנמרק בשחמט בשנים (1915 ו-1918) ואלוף ארצות הצפון בשנת 1903. 

בתחילת הקריירה השחמטאית שלו חלק מקום 4-5 בתחרות קופנהגן 1895 (ניצח: אנדראס רוזנדל ). גירסינג השתתף מספר פעמים באליפות השחמט של ארצות הצפון וניצח בתחרות הרביעית שהתקיימה באוסלו בשנת 1903. כמו כן הגיע למקום השישי בתחרות השנייה שהתקיימה בקופנהגן בשנת 1899 (ניצח: יורגן מולר), חלק מקום 5-6 בתחרות השלישית שהתקיימה בגטבורג בשנת 1901 (ניצח: יורגן מולר), הגיע עשירי בתחרות סטוקהולם 1906 (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין וקרל שלכטר), הגיע עשירי בתחרות סטוקהולם 1912 (האליפות השמינית של ארצות הצפון, ניצח: אלכסנדר אלכין), חלק מקום 6-7 בתחרות קופנהגן 1916 (האליפות התשיעית של ארצות הצפון, ניצח: פאול יונר), הגיע למקום החמישי בתחרות אוסלו 1917 (האליפות העשירית של ארצות הצפון, ניצח: גוסטף ניהולם) והגיע למקום ה-11 בתחרות קופנהגן 1924 (האליפות ה-12 של ארצות הצפון, ניצח: אהרון נימצוביץ' ). 

גירסינג היה פעמיים אלוף דנמרק בשחמט בשנים 1915 ו-1918 והגיע למקום השלישי באליפות דנמרק לשנת 1925 (ניצח: אריק אנדרסן).

קישורים חיצוניים
----------------

* יוהנס גירסינג, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* מידע כללי
**יוהנס הלה** (בגרמנית: **Johannes Hähle**; נולד ב-15 בפברואר 1906 – 10 ביוני 1944) היה צלם צבאי גרמני, ששירת ביחידות התעמולה של הוורמכט במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

הלה היה סוחר וצלם. בשנת 1932 הצטרף למפלגה הנאצית. בינואר 1940 התגייס לוורמאכט ונשלח לקרב על צרפת. עם הפלישה לברית המועצות ביוני 1941 הוצב הלה ביחידת התעמולה (PK) 637 בחזית המזרחית כצלם מלחמה עם הארמייה השישית. בתקופה זו צילם תמונות מלחמה רבות, הן מהאוויר והן על הקרקע. בספטמבר 1941 נשלח ליחידת PK בפוטסדאם. בסוף ספטמבר 1941 צילם תמונות לאחר הטבח בבאבי יאר וכן יהודים לפני הטבח בלובני. הוא צילם 29 תמונות צבעוניות אך לא העביר אותן ליחידה שלו אלא שמר אותן. הוא נפצע בקיץ 1942 ובילה מספר שבועות בבית חולים.

במהלך חורף 1942/1943 היה הלה צלם מלחמה עם קורפוס אפריקה של ארווין רומל, אך נשלח למערב אירופה כעבור מספר חודשים כדי לשרת עם PK 698 בבלגיה ובצפון צרפת. שם צילם תמונות של החומה האטלנטית. במהלך הקרב לאחר הפלישה לנורמנדי מת הלה ב-10 ביוני 1944 בכפר לה ביז'וד (אנ') בצפון-מערב קן בנסיבות לא ברורות.

תצלומיו
-------

לאחר המלחמה החרימו כוחות אמריקאים משאיות עם חומר מיחידות תעמולה הגרמניות (Propagandakompanien). בשנת 1962 העבירו האמריקנים את החומר לארכיון הפדרלי הגרמני בקובלנץ, יחד עם מספר סרטים של הלה. הסרטים שהלה שמר נמכרו על ידי אלמנתו לעיתונאי הברלינאי הנס גאורג שולץ. בשנת 1961 עשתה התביעה בפרנקפורט שימוש בעותקים בשחור לבן של תמונות אלה לקראת משפטיהם של פושעי מלחמה נאצים, אך תמונות אלה נעלמו בארכיון מאוחר יותר. תצלומי הצבע המקוריים הופיעו שוב בשנת 2000, כאשר אלמנתו של שולץ מכרה אותם למכון למחקר חברתי בהמבורג (אנ'), שהשתמש בהם לשם השלמת אוסף הצילומים שלו לתערוכת פשעי המלחמה של הוורמאכט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהנס הלה** בוויקישיתוף
* תצלומים צבעוניים של הלה מקייב ובאבי יאר
* Spiegel Online einestages: *Fotofund: Das Rätsel des* fliegenden *Auges* (גרמנית)
* Spiegel Online einestages: *Fotofund aus dem Zweiten Weltkrieg: Das Geheimnis des fliegenden Auges* (גרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007577441605171
* PIC: 387483
* VIAF: 207146462540027770396
* WorldCat: viaf-207146462540027770396

 |
**איגנץ שופאנציג** (בגרמנית: **Ignaz Schuppanzigh**;‏ 20 בנובמבר 1776 – 2 במרץ 1830) היה כנר גרמני, ידידו ומורו של בטהובן, ומי שעמד בראש רביעיית המיתרים הפרטית של הרוזן רזומובסקי. שופאנציג והרביעייה שלו ניגנו בביצועי בכורה רבות מרביעיות המיתרים של בטהובן, בעיקר האחרונות שבהן. רביעיית רזומובסקי נחשבת לרביעיית המיתרים המקצועית הראשונה. עד לייסוד רביעייה זו, נוגנו רביעיות בעיקר בידי חובבים או בידי נגנים מקצועיים, שהתכנסו לנגינה משותפת באופן חד-פעמי.

ביוגרפיה
--------

שופאנציג נולד בווינה, בנו של פרופסור לאיטלקית באקדמיה הצבאית על שם תרזה. עוד לפני שמלאו לו 21 כבש לו שופאנציג מעמד של כנר וויולן וירטואוז, ואף של מנצח. הוא היה מורו לכינור של בטהובן, והשניים נשארו ידידים עד מות בטהובן. 

לעניין הרב ששופאנציג גילה בנגינת רביעייה היה תפקיד מרכזי בתמורה שחלה בביצוע ובהלחנת רביעיות. רפרטואר הרביעיות לפני בטהובן היה אפשרי לביצוע בשלמותו בידי חובבים ברמה גבוהה ובידי מקצוענים לאחר חזרות מעטות. הרביעיות של בטהובן הציגו הרבה קשיים טכניים חדשים, שאי אפשר להתגבר עליהם לחלוטין ללא השקעה רצינית בחזרות. הקשיים האלה כוללים תרוצות מורכבות המנוגנות בו זמנית בשני כלים או יותר, מקצבים צולבים והמיולות, והרמוניות קשות, שמחייבות תשומת לב מיוחדת לאינטונציה. כששופאנציג קבל לפני בטהובן על קטע קשה במיוחד, ענה בטהובן, "הסבור הוא, שאני חושב על כינורו העלוב כאשר הרוח מדבר אלי?"

ב-6 במרץ 1825 נפתחה סדרת קונצרטים למנויים של שופאנציג בביצוע רביעיית מיתרים חדשה של בטהובן, אופוס 127. שופאנציג קיבל את היצירה לידיו זמן קצר יחסית לפני הקונצרט, על אף פניות חוזרות ונשנות אל בטהובן, ולא הצליח לבצע את תפקידו הקשה באופן מניח את הדעת. המאזינים התקשו גם הם לעמוד על טיבה של המוזיקה, אלפרד אברט, כתב עיתון תיאטרון, סיפר איך ניצלה הרביעייה מגורל של אי-הבנה והתעלמות הודות לביצוע חוזר, הפעם עם כנר ראשון אחר, פרופסור ביהם, לפני קהל מובחר של מבינים באמנות.

רביעיית רזומובסקי ניגנה בביצועי בכורה גם יצירות של מלחינים אחרים. פרנץ שוברט הקדיש את רביעיית "רוזמונדה" שלו לשופאנציג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגנץ שופאנציג** בוויקישיתוף

* איגנץ שופאנציג, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פאול בקר, "בטהובן", הוצאת ניב, תרגום יצחק הירשברג, עמ' 298
2. ↑  בקר, "בטהובן", עמ' 434-5

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16613035m (data)
* GND: 103946292
* ISNI: 0000 0000 7855 1305
* MusicBrainz: 7875290c-602b-46df-8469-e90d2b6f930b
* NKC: mzk2010579551
* SNAC: w6cg2n14
* VIAF: 12729944
* WorldCat: viaf-12729944

 |
|  |
| --- |
| **אוסטריה** |
| סמל אוסטריה |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של אוסטריה** |
| * **חוקה**
* **נשיא**
	+ אלכסנדר ואן דר בלן
* **קנצלר**
	+ קארל נהאמר
* **סגן הקנצלר**
	+ ורנר קוגלר
* **פרלמנט**
	+ **האספה הפדרלית:**
		- המועצה הפדרלית
		- המועצה הלאומית
* **מפלגות באוסטריה**
* **מדינות אוסטריה**
* **יחסי חוץ**

---

**פורטל אוסטריה** |

**האספה הלאומית של אוסטריה** (בגרמנית: **Bundesversammlung**, תעתיק לעברית: **בונדספרזמלונג**) היא אספה של שני בתי הפרלמנט האוסטרי: המועצה הפדרלית והמועצה הלאומית. נשיא המועצה הפדרלית ונשיא המועצה הלאומית ממלאים את תפקיד נשיא האספה לסירוגין.

האספה הפדרלית אינה משמשת כרשות מחוקקת, ותפקידה המרכזי של האספה כיום הוא להתכנס בטקס השבעתו של נשיא אוסטריה. באופן תאורטי, לאספה זכויות נוספות, המתממשות בנסיבות מיוחדות: לפי בקשת הרוב במועצה הלאומית, האספה יכולה להדיח את הנשיא או לקרוא למשאל עם לפיטורו, ואפילו להכריז על מלחמה, אך למעשה אף אחת מהיכולות האלו עדיין לא הוצאו לפועל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האספה הפדרלית של אוסטריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האספה הפדרלית של אוסטריה (בגרמנית ובאנגלית)
* האספה הלאומית באתר הפרלמנט האוסטרי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 127284-6
* VIAF: 129612369
* WorldCat (עם VIAF): 129612369

 |
סווקר יוהנסון, המפתח של Lsjbot
**Lsjbot** הוא בוט ליצירת ערכים בוויקיפדיה שפותח על ידי סווקר יוהנסון עבור ויקיפדיה השוודית. הבוט מתמקד ברובו בערכים שעוסקים באורגניזמים חיים ובעצמים גאוגרפיים (כגון נהרות, סכרים והרים).

לפי העמוד המתאר אותו בוויקיפדיה השוודית, Lsjbot היה פעיל בוויקיפדיה השוודית ובוויקיפדיה בסבואנו ובווארי־וארי, ויצר את רוב הערכים בהן.

היסטוריה
--------

נכון ליולי 2014, התוכנה אחראית ליצירתם של כ־2.7 מיליון ערכים, אשר שני שלישים מהם מופיעים בוויקיפדיה בסבואנו (שפת האם של אשתו של יוהנסון). השליש האחר של הערכים מופיע בוויקיפדיה השוודית. הבוט מסוגל ליצור עד ל־10,000 ערכים ביום ונכון לאוגוסט 2021 יש לו מעל 17 מיליון עריכות.

ב־15 ביוני 2013 הגיעה ויקיפדיה השוודית למיליון ערכים, ובכך גם הייתה לוויקיפדיה השמינית שעשתה זאת. את הערך המיליון יצר Lsjbot, שבנקודה הזאת כבר יצר 454,000 ערכים, כמעט חצי מכל הערכים בוויקיפדיה השוודית. כמו כן, Lsjbot עזר רבות בהפיכת ויקיפדיה השוודית לוויקיפדיה השנייה שהגיעה לשני מיליון ערכים, מקום אחד מתחת לוויקיפדיה האנגלית.

ביקורת
------

תהליך פעולתו עורר ביקורת מסוימת מאלה שטוענים שבערכים הקצרים שהוא יוצר, נעדר תוכן משמעותי ומגע אנושי. ה־Sydney Morning Herand השווה אותו לפיל פרקר, לכאורה הכותב הפורה ביותר בהיסטוריה האנושית, שפרסם ממעל ל־85,000 ספרים, אשר כל אחד מהם הושלם בפחות משעה בעזרת מחשבים. המגזין Popular Science השווה את ההתפתחות האחרונה להודעה של ה־Associated Press שהארגון מתכוון להשתמש בבוטים כדי לכתוב ערכי חדשות.

יוהנסון הגיב לביקורת באומרו כי אם הבוט לא יהיה זה שיכתוב את הערכים, "הם ייכתבו ברובם על ידי חנונים לבנים וצעירים וישקפו אינטרסים זכריים".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Lsjbot** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Lsjbot (באנגלית)
* קוד המקור של Lsjbot

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף המשתמש של הבוט בוויקיפדיה השוודית (בשוודית)
2. ↑  לנרט גולברנדסון, "ויקיפדיה השוודית עוברת את רף מיליון הערכים בעזרת בוט ליצירת ערכים", באתר הבלוג של קרן ויקימדיה, ‏17 ביוני 2013 (באנגלית)
3. ↑  אלן אמרנצה ג'רוול, "בשביל העורך הזה בוויקיפדיה, 10,000 ערכים ביום נחשבים ליום עבודה מוצלח", באתר וול סטריט ג'ורנל, למנויים בלבד, ‏13 ביולי 2014 (באנגלית)
4. ↑  אריק בגשו, "כך סווקר יוהנסון כתב שמונה אחוזים וחצי מכל הדברים בוויקיפדיה", באתר Sydney Morning Herald, ‏16 ביולי 2014 (באנגלית)
5. ↑  דאגלס מיין, "הבוט הזה כתב יותר ערכים בוויקיפדיה מכל אחד אחר", באתר Popular Science, ‏14 ביולי 2014 (באנגלית)
6. ↑  "וטרינר מהוויקיפדיה השוודית שבר את שיא התוכן בוויקיפדיה", באתר The Local, ‏18 ביולי 2014 (באנגלית)
הגמלון המגולף בחזית המערה
מפת הקברים העיקריים בבית הקברות בהר הזיתים
**מערת יהושפט** היא מערת קבורה משלהי התקופה ההלניסטית בארץ ישראל, השוכנת באפיק נחל קדרון למרגלות הר הזיתים, ומהווה יחידה תכנונית אחת עם מצבת יד אבשלום.

תיאור המבנה
-----------

במערה תשעה חדרים, היא מכילה כוכי קבורה, קברי מקמרים (ארקוסוליה) וחדרים ללא כל מתקני קבורה, שבהם הקבורה הייתה כנראה בסרקופאגים. המערה תוכננה ונחצבה כיחידה אחת יחד עם מצבת יד אבשלום. בפינה הצפון-מזרחית של המעבר החצוב המקיף את יד אבשלום נחצבה חזית מפוארת ומעוטרת בגמלון מגולף המובילה למערה.

בשנות ה-40 חקר נחמן אביגד את מצבות נחל קדרון, ובכללן את יד אבשלום, ובשנת 1954 פרסם את ספרו "מצבות קדומות בנחל קדרון" שהיה ונותר העבודה המקיפה ביותר שנעשתה על יד אבשלום. הניתוח הארכיטקטוני-סגנוני המעמיק של אביגד, הביא למסקנה שיש לתארך את המערה לתחילת המאה ה-1 לפנה"ס. עמוס קלונר ובועז זיסו העלו בחיבורם על הנקרופוליס של ירושלים בימי הבית השני, כי ניתוח הפרטים הארכיטקטוניים של המצבה משייך אותה לסגנון הפרובינציאלי האקלקטי של התקופה הרומית הקדומה. סגנון זה מתוארך לימיו של הקיסר אוגוסטוס ולימי הקיסרים מן השושלת היוליו-קלאודית (31 לפסה"נ ועד 68 לסה"נ).

החדר הראשון במערה נושא טיח המעיד כי נעשה בו שימוש לכנסייה בימי הביניים.

אם כי מערת יהושפט ויד אבשלום הם בני תוכנית אחת, ונבנו שניהם במאה ה-1, אין להשוות ביניהם ובין קבר בני חזיר וקבר זכריה. הראשונים הם שני מבני קבורה עצמאיים, אם כי סמוכים, ואילו המבנה הנקרא "קבר זכריה" למעשה הוא מבנה אטום, שאינו מכיל קברים ומשמש כ"נפש" לקבר שלצידו.

מסורות
------

במקרא מסופר על קבורתו של יהושפט, מלך יהודה: "וַיִּשְׁכַּב יְהוֹשָׁפָט עִם אֲבֹתָיו, וַיִּקָּבֵר עִם אֲבֹתָיו בְּעִיר דָּוִד אָבִיו" (מלכים א, כב, נא), כלומר את קברו יש לחפש בעיר דוד, יחד עם שאר קברי מלכי יהודה. בנוסף, מאחר שכל הידוע המלך יהושפט מלך כ-700 שנים לפני הקמת מתחם יד אבשלום, כך שברור שהמערה לא שימשה כקבר יהושפט.

ייתכן והמערה קיבלה את שמה מ"עמק יהושפט" - שמו של קטע זה של נחל קדרון. בימי הביניים, החלו להראות את קברו של יהושפט במערה, כנראה בעקבות הנוסע הנוצרי ארקולף, הקורא למבנה יד אבשלום הסמוך "מגדל יהושפט".

לקריאה נוספת
------------

* זאב וילנאי, **מצבות קודש בארץ-ישראל**, אחיעבר ושות', תשמ"ה, כרך א עמודים 327-330.
* נחמן אביגד, "עיר הקברות של ירושלים בימי הבית השני", בתוך מיכאל אבי-יונה (עורך), **ספר ירושלים**, מוסד ביאליק ודביר, תשט"ז, עמוד 344.

קישורים חיצוניים
----------------

* מערת יהושפט באתר "לדעת"

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  גבריאל ברקאי, יד אבשלום - קבר אגריפס הראשון מלך יהודה
2. ↑  האתר קדוש ליהודים מאז המאה ה-12, באתר הארץ, 22 ביולי 2003
3. ↑  אביגד 1954; 130
4. ↑  קלונר וזיסו 2007; 243
**יוזף פלאץ** (בגרמנית: **Joseph Platz**‏; 11 באפריל 1905 – 30 בדצמבר 1981) היה שחמטאי, רופא ומחברם של שני ספרי שחמט יהודי-אמריקאי. יליד קלן שבגרמניה.

ביוגרפיה
--------

יוזף פלאץ היה בנם של יעקב פלאץ ואשתו רוזה ששם נעוריה היה רוזנטל. אבות המשפחה הגיעו לקלן בתקופת גירוש ספרד והשם פלאץ נגזר מהשם הספרדי Plaza. המצבה הישנה ביותר של בני משפחת פלאץ, שנקברו בקלן, מתוארכת ל-1610. כילד בגרמניה, בתקופת מלחמת העולם הראשונה, התנסה פלאץ בהפצצות וברעב ובמות אביו כשהיה רק בן 11 ואחותו בת 7. לאחר הבר מצווה, בגיל 14, למד שחמט מדודו וזכה לקבל לעיתים קרובות, כמתנה מאמו, ספרי תאוריה של שחמט. מאחר שחבריו למשחק השחמט, החיילים הבריטיים שהתאכסנו בביתם, לא שיחקו ברמה גבוהה, נרשם פלאץ למועדון שחמט (ב-1920 היו בקלן לבדה 33 מועדוני שחמט).

לאחר סיום בית הספר התיכון, עבד פלאץ כמתלמד בבנק. אימו נישאה בשנית לאלמן מארצות הברית והלה שכנע את פלאץ שרופא עשוי להתפרנס טוב יותר מעובד בנק, לכן, לאחר סיום שלוש שנות החניכות בבנק, פנה פלאץ ללימודי רפואה.

במהרה בא כישרונו לידי ביטוי והיה לאלוף השחמט של העיר ב-1926. הוא למד רפואה וסיים בהצלחה ב-1930, כשהתחיל לעבוד כרופא פנימי בהנובר, שם גם זכה באליפות העיר. בהמשך קיבל עבודה כרופא מנתח בבית החולים של העיר אופנבורג ולא נותר לו פנאי לשחמט, אך את אליפות העיר הזאת לקח בקלות, בתוצאה של 20:0. לאחר עליית אדולף היטלר לשלטון בגרמניה עבר פלאץ לשווייץ, שם נאלץ לחתום על התחייבות שלא יעסוק בשום עבודה, כתנאי לקבלת אשרת שהייה ל-3 חודשים. בתקופה זו התפרנס ממשחקי שחמט בבתי הקפה המקומיים תמורת פרנק או שניים ולמד אנגלית, כדי לקבל אישור הגירה לארצות הברית, אישור שקיבל ביום בו ביקרה אותו משטרת שווייץ כדי להודיע לו שאישור השהייה שלו פג תוקפו.

בארצות הברית עבד פלאץ כרופא, אך גם משחמט לא הניח את ידו. הוא זכה 3 פעמים באליפות מסצ'וסטס ו-4 פעמים באליפות ניו אינגלנד. באליפות הפתוחה של מערב מסצ'וסטס ועמק קונטיקט זכה 14 פעמים. הוא השתתף באליפות ארצות הברית של 1948 והגיע למקום ה-14. בשנים 1939–1940, לאחר שעבר לניו יורק פגש שם את עמנואל לסקר שאיתו היה מיודד עוד מגרמניה, ושיחק איתו משחקי אימון.

פלאץ פרסם שני ספרים בתחום השחמט, האחד ספר זכרונות והשני ספר עם מבחר ממשחקיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוזף פלאץ, באתר צ'סגיימס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 8912 7819
* NTA: 068488955
* VIAF: 282471544
* WorldCat: viaf-282471544

 |
**יוהנה בודין** (בסלובקית: **Johanna Budinova**;‏ 29 במרץ 1898 – 29 בנובמבר 1985) הייתה מטפלת סלובקית (במקור מווינה), שהוכרה כחסידת אומות העולם על כך שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה ממוות בידי הנאצים.

קורות חייה
----------

יוהנה בודין נולדה ב-29 במרץ 1898 בווינה לאדלברט ופרנצ'יסקה. את שנות ה-20 שלה בילתה בציד פנתרים בדרום אמריקה. לאחר חזרתה לאירופה נישאה בשנת 1927 לונדלין קבט, בעל מסעדה בעיירה גבלי. לשניים נולדה בת שנפטרה בגיל 5, ולאחר מכן נפרדו.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

לאחר הפרידה מבעלה עברה בודין לברטיסלאבה, ושימשה כמטפלת בביתם של ולדימיר ובלה גרינמנדל עבור ילדיהם גרטרוד ופאבל, אליהם הגיעה בעקבות היכרות עם אמו של ולדימיר, קתרינה.

באוגוסט 1944, לפני פרוץ המרד הסלובקי ופלישת גרמניה הנאצית לסלובקיה, התפצלה משפחת גרינמנדל. ההורים ולדימיר ובלה נעזרו במסמכים מזויפים והסתתרו. בודין, בהיותה בת 46, עזבה עם שני הילדים גרטרוד ופאבל, לדירה שכורה בעיר דוברבקה שבפרברי הבירה ברטיסלאבה, כשהיא מתחזה לאמם כדי להצילם.. ב-22 בספטמבר 1944, נסעה בודין לברטיסלאבה כדי להביא את ההורים למקום מסתור. באותו יום, נתפסה גרטרוד בדירה בה הייתה לבדה באותה עת, נשלחה לאושוויץ, שם נספתה. בעקבות זאת התאחדו פאבל והוריו באותו הלילה ועברו מדוברבקה לגבלי שבמחוז טרנבה, שם הסתתרו אצל שתי משפחות – רהאק ויורקוביץ', עד תום המלחמה. בודין נשארה בדירה השכורה ורקמה מפות ומפיות על מנת לכלכל את משפחת גרינמנדל שמשאביה הדלדלו. במהלך המלחמה נחקרה על ידי הגסטפו אודות מיקומו של פאבל אך לא חשפה אותו.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה בודין הצטרפה למשפחת גרינמנדל, ששינתה את שמה לבודין – כשם המשפחה שלה. בשלהי 1949 עלתה משפחת בודין לישראל, כאשר בודין עלתה יחד איתם. בודין עבדה כמנהלת משק בית אצל משפחה אמידה בחיפה, עד ליציאתה לגמלאות. לאחר מכן עברה לגור בקריית ים לצד משפחת בודין. בודין נפטרה ב-29 בנובמבר 1985.

הכרה והנצחה
-----------

בעקבות פעילותה בתקופת השואה להצלת יהודים הוכרה בודין כחסידת אומות העולם ב-29 בינואר 2006 על ידי יד ושם.

קברה של חסידת אומות העולם יוהנה בודין בבית הקברות הלטיני בחיפה
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של בודין ונוצר קשר עם פאבל ששמו שונה לחיים לאחר עלייתו לישראל. כמו כן אותר קברה בבית הקברות הלטיני שבחיפה.

לקריאה נוספת
------------

* בודין, חיים. את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק. 2017.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  יוהנה בודין, באתר "יד ושם" (באנגלית)
2. 1 2 3 4 5 6  חיים בודין, **את המנגינה הזו אי אפשר להפסיק**, 2017
3. 1 2  Ľuba Lesná, Nine Slovaks honoured for saving lives in WWII, The Slovak Spectator, ‏9 July 2007
4. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוהנה בודין"**.
יוזף סוק
**יוזף סוק** (בצ'כית: **Josef Suk**;‏ 4 בינואר 1874 – 29 במאי 1935) היה מלחין וכנר צ'כי.

ביוגרפיה
--------

סוק למד בקונסרבטוריון של פראג משנת 1885 עד 1892, שם היה תלמידו של אנטונין דבוז'אק (שאת בתו נשא לאישה בשנת 1898). הוא הקים את רביעיית המיתרים הצ'כית עם שלושה מחבריו ללימודים וניגן עמם כינור שני במשך רוב חייו. משנת 1922 לימד סוק בקונסרבטוריון של פראג ועם תלמידיו שם נמנו בוהוסלב מרטינו ורודולף פירקושני. 

ביצירותיו המוקדמות של סוק ניכרת השפעתם של דבוז'אק וברהמס ואילו יצירותיו המאוחרות עושות שימוש בהרמוניות מורחבות יותר, היוצרות סגנון אישי ומורכב יותר. בניגוד לרבים מבני ארצו, לא עשה סוק שימוש במוזיקה צ'כית עממית. יצירותיו הנודעות ביותר הן הסרנדה למיתרים, בעלת רוח הנעורים, משנת 1892 והסימפוניה "אזראאל" (1906), יצירה שנכתבה בהשפעת מותם של אשתו ושל דבוז'אק. יצירות אחרות הן "סוויטת אגדה" (1900), מחזור קטעים לפסנתר "דברים שחיים ושחולמים" (1909) והטרילוגיה של פואמות סימפוניות, "מעשיית קיץ" (1909), "הבשלה" (1917) ו"אפילוג" (1929, למקהלה ותזמורת).

סוק זכה במדליית כסף בתחרויות האמנות שנלוו למשחקים האולימפיים של 1932 בלוס אנג'לס, על יצירתו "אל חיים חדשים".

יוזף סוק מת בבנשוב. נכדו הוא הכנר יוזף סוק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף סוק** בוויקישיתוף
* יוזף סוק, ברשת החברתית פייסבוק
* יוזף סוק, באתר ספוטיפיי
* יוזף סוק, באתר קומפוניסטן דר גנווארט
* יוזף סוק, באתר AllMusic (באנגלית)
* יוזף סוק, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יוזף סוק, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007268517305171
* BIBSYS: 63426
* BNE: XX1094163
* BnF: cb139231325 (data)
* CiNii: DA07951576
* GND: 119559978
* ISNI: 0000 0001 0883 9108
* LCCN: n81108858
* LNB: 000237035
* MusicBrainz: 5b3357b8-c903-4d17-98a8-e19e2824845a
* NDL: 01074448
* NKC: jn19990009999
* NLA: 36011990
* NLG: 234392
* NLK: KAC201101132
* NLP: A18264426
* NSK: 000413985
* NTA: 071237356
* RERO: 02-A012318086
* SELIBR: 213446
* SNAC: w6cc1vq5
* SUDOC: 067019242
* Trove: 1184964
* VIAF: 29720022
* WorldCat: lccn-n81108858

 |
**מערת לה פילטה** (בספרדית: **Cueva de la Pileta**, מילולית "מערת הבריכה") היא אתר ארכאולוגי, מערה שבה נתגלו ציורי מערות ב-1905. המערה שוכנת במחוז מאלגה בקהילה האוטונומית אנדלוסיה בדרום ספרד.

מחקר
----

המערה נחקרה על ידי הכומר הצרפתי אנרי בריי, ארכאולוג, אנתרופולוג, אתנולוג וגאולוג, שהגיע לספרד בגלל דיווחו של קולונל ורנר (אנ') על מערה זו בבנאוחאן (אנ'), בסמוך לרונדה. ורנר התבשר על המערה שהתגלתה על ידי חקלאי ספרדי בשם חוסה בויון (José Bullón) בשנת 1905 שחיפש גואנו של עטלפים סביב הכניסה המקורית במקום שנקרא תהום העטלפים. הוא הניח שהסימונים במערות נעשו על ידי המורים. הוא מצא שרידים אנושיים וסימנים על הקירות. ורנר עצמו ירד למערה ודיווח אחר כך על ממצאיו שמשכו עניין בינלאומי.

בריי הצליח לזהות כמעט חמישים רישומים וכמה מהסמלים. הוא נשאר חודשיים במימון הנסיך של מונקו. במאמר המדעי הסופי השתתף גם קולנל ורנר.

הערכה מחודשת
------------

גם שלדים וגם כלי חרס שנמצאו מצביעים על כך שהמערה הייתה חייבת להיות בעלת כניסה טובה יותר והתיארוך הצביע על כך שהשרידים שייכים גם לתקופה הנאוליתית. חלק מעיטורי הקירות והשלדים נחשבו מודרניים יותר ומקורם מאנשים שהלכו לאיבוד במערה. בנו של האיש שמצא את המערה הצליח למצוא כניסה טובה יותר בשנת 1924 והיא שמשמשת את המבקרים היום. אותו אדם גילה חדר לא ידוע שהעניק גישה לגלריות (Las Galerias Neuvas) שהכילו נטיפים. גלריות אלה התחברו לאזורים ידועים. גישה לתהום עמוקה היא במורד הגלריה באורך 350 מטרים, הגלריה הארוכה ביותר.

צוות של בעל ואישה חקר את המערה מחדש בשנת 1978 כולל הגלריות שזה עתה התגלו. הם הצליחו לזהות 134 ציורים אם כי כעת לא ניתן היה לזהות את אלה שגילה בריי. הם ציינו כי ייתכנו ציורים פלאוליתיים נוספים, אך רבים מהמשטחים מכוסים כעת במשטח גירני (אנ'). תיארוך הציורים הגדולים העריך שהם בני יותר מ-20,000 שנה.

ביקור במערה
-----------

המערה כיום מופעלת על ידי משפחת בויון, הצאצאים של מגלה המערה המגבילים קבוצות ללא יותר מ-20 איש - נכון לשנת 2017 יש להזמין מקום מראש.

* מפת המערה, מסלול ההליכה וציורי הקירמפת המערה, מסלול ההליכה וציורי הקיר
* שחזור של ציורי הקיר במערהשחזור של ציורי הקיר במערה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מערת לה פילטה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מערת לה פילטה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 316733862
* WorldCat (עם VIAF): 316733862

 |
**יוזף פאנקייביץ'** (בפולנית: **Józef Pankiewicz**‏;  29 בנובמבר 1866 – 4 ביולי 1940) היה צייר, גרפיקאי ומורה פולני אימפרסיוניסטי שבילה את רוב הקריירה שלו בצרפת.

ביוגרפיה
--------

הוא היה בנם של אדם פנקייביץ' (1808–1883) וידוויגה הלנה לבית אייכלר (1827–1904), בתו של קרול פרדיננד אייכלר. אחיו הגדול היה יוגניוס פאנקייביץ'.

בין השנים 1884–1885 למד בבית הספר לאמנויות יפות בוורשה בהנהלתו של וויצ'ך גרסון ואלכסנדר קמינסקי. לאחר קבלת מלגה, נסע לסנט פטרסבורג ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות. בשנת 1889, הוא ושותפו לסטודיו ולדיסלב פודקובינסקי נסעו לפריז כדי להשתתף בתערוכה העולמית ושם הוענק לו מדליית כסף על ציורו בשוק ירקות.

בעודו שם, הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים וכשחזר לפולין בשנת 1890 ניסה להציג את המגמות הצרפתיות האחרונות. תגובת המבקרים הייתה בעיקר עוינת; כזאת שהרחיקה לכת עד כדי לייעץ לו לפנות לאופטומטריסט. אולם הוא התמיד, ובהמשך הפיק סדרת פורטרטים בהשראת יצירתו של ג'יימס מקניל ויסלר. דיוקנו, "גברת אודרפלד ובתה", זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית (1900). הוא היה גם מציג לעיתים רובות בסלון בפריז.

בשנת 1897 הוא הפך לאחד החברים המייסדים של חברת האומנים הפולנים "אגודת שטוקה". במשך תשע השנים הבאות הוא נסע ברציפות ברחבי מערב אירופה, עד שמונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות בקרקוב בשנת 1906. הוא המשיך לנסוע בצרפת, במיוחד לאורך חוף הים התיכון, והפיק סדרה גדולה של נופים שהראו יותר ויותר את השפעתו של פול סזאן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא חי בספרד, שם פגש את רובר דלונה ושוב ספג השפעות פוסט-אימפרסיוניסטיות חדשות בסגנונו; במיוחד פוביזם הוא הפך למנהיג קבוצת אמנים צעירים המכונה הקאפיסטים (קולריסטים), שחבריה התנגדו למסורת הרומנטית באמנות הפולנית. בשנת 1923 שב לאקדמיה בקרקוב. לאחר 1925 הוא היה מנהל סניף פריז. בין תלמידיו הבולטים היו יוזף צ'פסקי, אליס הליצקה, מויסה קיסלינג, יאן רובצ'ק, זיגמונט ולישבסקי ווצלב זאוודובסקי.

בין המלחמות התפתח שוב סגנונו והפך לדקורטיבי יותר, והוא צייר סדרה של טבע דומם. הוא המשיך לצייר נופים בדרום צרפת. בשנת 1927 הוא מונה כחבר בלגיון הכבוד.

בשנת 1933 הוענק לו מסדר פולוניה רסטיטוטה. תצוגה מרכזית של עבודותיו התקיימה במוזיאון הלאומי לרגל יום הולדתו השבעים בשנת 1936.

בשנה שלאחר מכן פרש לגמלאות בלה סיוטט, ליד מרסיי, שם נפטר.

גלריה
-----

* רחוב קרדינל בפריזרחוב קרדינל בפריז
* רחוב במדריד רחוב במדריד
* ערימות חצירערימות חציר
* אישה מברישה שיעראישה מברישה שיער
* אם וביתה אם וביתה
* דיוקן נשי דיוקן נשי
* טבע דומם טבע דומם
* כיכר השוק בקרקוב כיכר השוק בקרקוב
* נמל קוקרנו נמל קוקרנו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוזף פאנקייביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Biographical notes (ארכיון)
2. 1 2 3  Józef Pankiewicz, Culture.pl (באנגלית)
3. ↑  Documentation

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404855305171
* BnF: cb133269980 (data)
* GND: 119141981
* ISNI: 0000 0001 1592 3105
* LCCN: no93038019
* NKC: kup20020000073913
* RERO: 02-A003668157
* RKD: 61699
* SUDOC: 035649216
* ULAN: 500029453
* VIAF: 8191224
* WorldCat: lccn-no93038019

 |
**חוק הופשטטר** הוא אמרת כנף רקורסיבית שנטבעה על ידי מדען המחשב דאגלס הופשטטר ונקראת על שמו.

החוק קובע כי:

> 
> "לעולם יידרש לך יותר זמן משציפית, גם אחרי שהבאת בחשבון את חוק הופשטטר."
> 
> 
> 
> — מתורגם מאנגלית מתוך: גדל אשר באך, עמוד 152
> 

האימרה מופיעה לראשונה במגנום אופוס של הופשטטר, "גדל, אשר, באך", ומצוטטת בעיקר על ידי מתכנתים בהקשר לניסיונות לייעל תהליכים מורכבים. החוק מדבר על חוסר היכולת לאמוד את פרק הזמן הנדרש לבצע משימה כלשהי, גם כאשר נראה כי הובאו בחשבון כל האלמנטים "הבלתי מתוכננים" (בלת"ם). 

החוק כולל הפניה עצמית, כלומר הוא מתייחס אל עצמו בצורה רקורסיבית. בניגוד לכללים רקורסיביים אחרים, הוא אינו כולל תנאי עצירה עבור המקרה הטריוויאלי. מכאן כי גם אחרי שחוק הופשטטר נלקח בחשבון, עדיין יש לקחת את חוק הופשטטר בחשבון וכן הלאה, עד אין סוף.

ראו גם
------

* לולאה מוזרה - עוד הפניה עצמית מבית מדרשו של הופשטטר.

### כללים נוספים

יש עוד כללים פסימיים ביסודם, העוסקים בחוסר היכולת לארגן דברים כמו שצריך. כמו חוק הופשטטר, גם הם קרויים על שם טובעיהם:

* בהקצאת משאבים - חוק פרקינסון
* בניהול כוח אדם - העיקרון הפיטרי
* בחיים בכלל - חוק מרפי, חוק סטרג'ן
**מועצה אזורית הירקון** הייתה מועצה אזורית שהתקיימה באזור השרון בין כפר סבא בצפון והוד השרון במרכזה ופתח תקווה וראש העין בדרום. המועצה גבלה בצפון בכפר סבא, קלקיליה ומועצה אזורית השרון התיכון, בדרום בראש העין, פתח תקווה וכפר קאסם, במזרח באזור השומרון, במערב ברעננה ובמרכז שטחה היו הוד השרון וג'לג'וליה. יישובי המועצה היו: כפר מל"ל, אלישמע, גני עם, ירקונה, עדנים, חורשים, חגור ונווה ירק.

היסטוריה
--------

ביולי 1951 הגיעו שלושת היישובים הוותיקים: כפר מל"ל, ירקונה וגני עם על הקמת מועצה אזורית שתכלול גם את היישובים הצעירים בסביבה. המועצה קמה במרץ 1952 וכללה ארבעה יישובים. למועצה צורפו שלושה מושבי עולים: אלישמע, נווה ירק ועדנים. בשנת 1960 כללה המועצה שבעה יישובים.

כבר בשנת 1957 התנהלו דיונים על איחוד המועצה עם מועצה אזורית השרון התיכון.
בשנת 1980 המועצה התאחדה להרכבת מועצה אזורית דרום השרון יחד עם מועצה אזורית השרון התיכון ומועצה אזורית מפעלות אפק.

ראשי המועצה
-----------

* משה זטלנד, עד 1958
* סנדו דוד, 1958-1960
* יוסף זמוסטיאנו, 1960 - 1980

הערות שוליים
------------

1. ↑  מועצה אזורית הירקון, דבר, 1 ביולי 1951
2. ↑  מועצה אזורית הירקון, דבר, 13 במרץ 1952
3. ↑  ש. אנגל, המועצה האזורית "הירקון" נאבקת על קיומה, דבר, 7 ביולי 1960
4. ↑  המוניציפליזציה של ההתיישבות היהודית בארץ לקראת סיומה, דבר, 8 באוקטובר 1957
5. ↑  משלוש יוצאה אחת, מעריב, 28 באפריל 1980  
הוקמה מועצה אזורית דרום השרון, דבר, 28 באפריל 1980
6. ↑  ישעיהו אביעם, האיש החולש על שבעה יישובים, מעריב, 21 באוגוסט 1960
7. ↑  ס. דוד - ראש המועצה האזורית הירקון, דבר, 29 בפברואר 1960

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012353076605171

 |
**חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012**, המכונה בלשון העם גם **חוק הפוטושופ** או **חוק הדוגמניות**, הוא חוק הקובע מהו המשקל המינימלי הנדרש לעיסוק בדוגמנות, זאת כדי למנוע את השימוש בדוגמנים ודוגמניות רזים יתר על המידה המהווים מודל לחיקוי המעודד הפרעות משקל ואף הפרעות אכילה בקרב האוכלוסייה.

יוזמי החוק הם צלם האופנה ויו"ר עמותת סימפלי יו עדי ברקן, חברת הכנסת רחל אדטו מקדימה, חבר הכנסת דני דנון מהליכוד, פרופסור יעל לצר, מומחית להפרעות אכילה מאוניברסיטת חיפה וד"ר יצחק וורגפט, יו"ר העמותה הישראלית לטיפול בהפרעות אכילה.

החוק אושר ב-19 במרץ 2012 ונכנס לתוקף ב-2 בינואר 2013.

רקע
---

תעשיות הדוגמנות והפרסום, מייצרת אידיאל יופי עבור החברה. נשים רבות שואפות להראות כמו דוגמניות. הן מנסות להראות טוב יותר על ידי ירידה קיצונית במשקל, וגורמות לעצמן נזק גופני. וכל אלה כדי לנסות להדמות לאותו אידיאל שכלל אינו מציאותי, והושג באמצעות תוכנה לעריכה גרפית (כמו פוטושופ). הלחץ החברתי להראות "מושלמת" הוא אחד הגורמים להפרעות אכילה כמו אנורקסיה. עדי ברקן טוען כי פעם אידיאל היופי היה רזון אפשרי, ובריא. אך עכשיו התופעה הלכה והקצינה עד כי אידיאל היופי כבר לא קיים במציאות. החוק נחקק על מנת למנוע מצב שבו מודל החיקוי של נשים, או התפיסה של יופי, אינו בריא ומעודד הפרעות אכילה.

עיקרי החוק
----------

* סעיף 2: ניתן לפרסם ולהציג פרסומת עם דוגמן רק אם לדוגמן יש אישור רופא לפיו הוא אינו בתת-משקל.
* סעיף 3: אם נעשה שימוש בתוכנת עריכה גרפית לשם הצרת היקפים יש לכלול בפרסומת הבהרה על כך.

החוק קובע כי תיאסר עבודת דוגמנים ודוגמניות שנמצאים בתת-משקל, כלומר מדד מסת גופם (BMI) נמוכה מ-18.5 לבגיר (הנקבע לפי חישוב היחס בין משקל הגוף לריבוע גובה האדם). הדוגמנים יידרשו להציג למעסיקיהם אישור רפואי המעיד כי בשלושת החודשים שקדמו לצילום הפרסומת, משקל גופם היה תקין.

בנוסף לכך, אם ייעשה שימוש בתוכנת עריכה גרפית, לצורך הצרת היקפי גוף בפרסומות, תופיע כתובית בולטת שתציין זאת. ההבהרה תופיע בפרסומת במקום בולט ובצבע ובגודל ברורים לעין, על פני שטח שאינו קטן מ-7% לפחות משטח הפרסום הכולל של הפרסומת.

החוק יחול גם על פרסומות שנערכו בחו"ל, ובהם משתתפים דוגמנים ודוגמניות זרים ומיובאות לישראל.

פרסומת שאינה מיועדת לציבור בישראל ופרסומת שמטרתה אינה מסחרית, אינן כלולות בחוק.
לא קיימת סנקציה בחוק אשר תופעל בגין הפרתו.
עד לחודש יוני 2021, הוגשו שתי תובענות ייצוגיות בגין הפרת החוק ושתיהן לא התקבלו (ת"צ (מרכז) 13131-03-18, ת"צ (מרכז) 61161-03-19).

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012, באתר ויקיטקסט

* היסטוריית החקיקה של חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
* אושר סופית: החוק המכונה "חוק הפוטושופ"; משקל הדוגמניות בפרסומות יוגבל, באתר הכנסת
* חן זילברמן, ‏קרבנות אפנה, **חוקים** ה', ‏אוגוסט 2013
* מורן אזולאי, אושר חוק הדוגמניות: אנורקטיות - לא בפרסומות, באתר ynet, 20 במרץ 2012
* ענבל גולני, מפרסמים ופרסומאים כמעוולים המוניים: חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות, התשע"ב-2012 – ביקורת והצעות לפתרון, חוקים בקצרה - נובמבר 2012
* צפייה חובה - עדי ברקן בכתבה על דוגמנות, דימוי גוף והפרעות אכילה מתוך אתר יוטיוב אוחזר ב-17.10.15, סרטון באתר יוטיוב
* רננה גוטרייך, ‏יישום ואכיפת חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות", תשע"ב-2012, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 7 ביוני 2017
**ווֹצִ'ין** (בקרואטית: **Voćin**) הוא כפר ורשות מקומית במזרח קרואטיה, השוכן בחבל סלאבוניה, מזרחית לעיר דארובאר. האזור הוא מרכז חקלאי ובו גם מרכזי תעשיית עץ ומזון. במפקד האוכלוסין שנערך בקרואטיה ב-2011 נמנו בווצ'ין 2,382 נפשות, 51.39% גברים ו-48.61% נשים.

היסטוריה
--------

התיעוד הראשון בכתובים ליישוב במקום הוא מהמאה ה-12 עת נשלט האזור על ידי ממלכת הונגריה. ב-1543 נכבש היישוב על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. לאחר מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) עבר היישוב לחזקת ממלכת הבסבורג.

בהמשך, נכלל בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה עבר לחזקת ממלכת יוגוסלביה. ב-1921 מנתה האוכלוסייה 6,437 נפשות, וב-1931 נמנו בווצ'ין 7,057 נפשות. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, הועבר אזור ווצ'ין לחזקת ממשלת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה ווצ'ין בשטחי יוגוסלביה.

ב-1991, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, הפך האזור לזירת קרב, מקצת מתושביו נפגעו ונגרם נזק לבתים ומבני ציבור. כוחות מיליציה סרביים רצחו 43 מתושבי הכפר במהלך נסיגתם.
לאחר סיום המלחמה נכלל הכפר בשטחי קרואטיה.

הקהילה היהודית
--------------

קהילה יהודית אשכנזית מתועדת בכפר בשלהי המאה ה-19. בני הקהילה היו אומנים וחלקם הקטן תעשיינים. בשלהי מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי כוחות הקאדר הירוק, נטשו את הכפר ועברו לאוסייק.

לאחר המלחמה חודשה הקהילה, וב-1921 נמנו בה 39 נפשות – פחות מאחוז מכלל האוכלוסייה. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית והקמת משטר האוסטאשה, גברו רדיפות היהודים בכפר, בעיקר על ידי הפולקסדויטשה. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ואיש לא ניצל.

ראו גם
------

* טבח ווצ'ין

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ווצ'ין (בקרואטית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ווצ'ין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין בווצ'ין, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קרואטיה (באנגלית).
2. 1 2  **הקהילה היהודית בווצ'ין**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 117 - 118.
3. ↑  Villagers in Croatia Recount Massacre by Serbian Forces, באתר הניו יורק טיימס, 19 בדצמבר 1991 (באנגלית).
4. ↑  שמואל ספקטור, ג'פרי ויגודר, ‏The Encyclopedia of Jewish Life Before and During the Holocaust: Seredina-Buda-Z, הוצאת אוניברסיטת ניו יורק, 2001, עמוד 1410, אוחזר ב-30 ביולי 2016 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007469852805171
* LCCN: n2004040646
* NKC: ge1096439
* VIAF: 151473335
* WorldCat (עם VIAF): 151473335

 |
עצים בצבעי סתיו בארבורטום וסטונברט באנגליה
**ארבורטום** (בלטינית: **Arboretum**, מהמילה **Arbor** - עץ) הוא גן בוטני יערני - המתמקד באיסוף, תצוגה ומחקר של עצים או שיחים בלבד, ולא במיני צמחים קטנים כמו גן בוטני רגיל.

את המונח "ארבורטום" טבע לראשונה הבוטניקאי האנגלי ג'ון קלאודיוס לאודון בשנת 1833, אך גנים בוטניים מסוג זה התקיימו הרבה לפני כן. הפרעונים במצרים העתיקה היו הראשונים שנטעו עצים אקזוטיים ונהגו לגדל ולטפל בהם בגנים מיוחדים שטיפחו.

ישנם ארבורטומים המוקדשים לסוג מסוים של עצים או שיחים, כגון שיחי גפנים, עצי מחט, עצי אלון, או עצי ערבה. כחלק מתפקידם המדעי והמחקרי, חלק מגני הארבורטום כוללים גם משתלות וחדרי טיפול עבור עצים חולים או זקנים. לרוב, מעוצב ארבורטום בצורת סביבה טבעית או כפרית רגילה ומתפרש על פני שטח רחב.

הארבורטום הלאומי של ארצות הברית, שנמצא בוושינגטון, הוא אחד הגדולים בעולם, וכולל גם מוזיאון לעצי בונסאי וכמה גני גידול ואיקלום לאומיים. הוא נמצא בסמיכות לגן הבוטני של ארצות הברית.

גני ארבורטום בישראל
-------------------

בישראל מצוי ארבורטום ביער אילנות באזור השרון. הוא הוקם במהלך שנות ה-50 המוקדמות, ובשנת 1993 הכריז משרד החקלאות ביחד עם קק"ל על הגן בתור הארבורטום הלאומי של ישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ארבורטום** |

* הארבורטום הלאומי של ארצות הברית
* ארבורטום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294841405171
* BnF: cb119744727 (data)
* GND: 4142942-4
* LCCN: sh85006465
* NKC: ph118571

 |
לוגולוגו
**נתיבים: כתב עת ליצירה ועיון** הוא רבעון אינטרנטי, שמטרתו לשמש במה ליצירות אמנות בוגרות, בפרט בתחום השירה, בעידן המתמקד ב"שירה צעירה", שמרבית כותביה צעירים. מטרת כתב העת לשמש במה ליצירה שהיא נטולת גבולות ומשוכות של גיל: יצירה בשלה, חכמה, מתוחכמת ולא מתחכמת.

כתב העת משמש במה לשירה, פרוזה, מאמרים ולקריאה פרשנית ביצירות. בכתב העת נדונים שירים של משוררים ונערך ניתוח מעמיק יותר של ספרי שירה חדשים. כדי לעודד שיח בין סוגי אמנות שונים, כתב העת משמש קורת גג לפרוזה, וליצירות אמנות אחרות ביניהן יצירה ווקאלית ושירים מולחנים. יצוין כי בעקבות "נתיבים" ניסו כתבי עת מקוונים נוספים להוסיף פרשנות לשירים חדשים שפורסמו בהם. 

כתב העת נוסד בשנת 2013, ומאז הוא עלה לאור בקביעות, בדרך כלל אחת לשלושה חודשים.

עורכי כתב העת
-------------

* **נעמה ארז** - פרסמה שישה ספרי שירה וספר ילדים. בשנות ה־70 וה־80 פרסמה שירים במוספים הספרותיים "משא" ו"על המשמר", וסיפורי ילדים ב"דבר לילדים", בשנים האחרונות פרסמה שירים וסיפורים בכתב העת "עיתון 77", שירים ב"מטען", "מאזנים" ו"שבילים" וכן בכתבי עת מקוונים בהם נתיבים, ובאתרי אינטרנט שונים.

* **שמעון רוזנברג** - פרסם שלושה ספרי שירה. בשנות ה־70 המאוחרות וראשית שנות ה־80 פרסם חמישה סיפורי מדע בדיוני בכתב העת "פנטסיה 2000", ומאז 2007 - שירים בכתבי העת "מטעם", "מטען", "נכון", "עיתון 77", "משיב הרוח", "מאזנים", "שבילים", "לכל הרוחות", ובכתבי עת מקוונים, בהם "נתיבים". כמו כן פרסם ביקורות ספרותיות ב"עיתון 77" ובכתב העת נתיבים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר כתב העת נתיבים
* עמוד הפייסבוק של נתיבים
**דררה ארוכת-זנב** (שם מדעי: *Psittacula longicauda*) היא מין של תוכי מהסוג דררה, החיה באיי אנדמן וניקובר, חצי האי המלאי, סומטרה ובורנאו. היא תוארה בידי חוקר הטבע הצרפתי ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון ב-1783.

מאפיינים
--------

אורך הזכר 41 סנטימטרים והוא בעל זנב ארוך בצבע כחול שמהווה יותר ממחצית אורכו, סנטר שחור, לחיים אדומות-ורדות וגוף ירוק. לעומת זאת הנקבה קצרה יותר ואורכה 25 סנטימטרים והיא חסרת סנטר שחור. זנבה קצר יותר מהזנב של הזכר. הדררה חיה במגוון רחב של בתי גידול כמו ביצות, יערות גשם, מטעי דקל השמן, בין עצי קוקוס, בגנים ציבוריים ובפארקים עד לגובה 300 מטר. הדררה היא ציפור חברתית המתקשרת עם בני מינה וניזונה בעיקר מפירות. עונת הרבייה של הפרטים בחצי האי המלאי היא מדצמבר עד פברואר בעוד הפרטים של איי אנדמן וניקובר מתרבים מפברואר עד מרץ. הנקבה מטילה 2–4 ביצים ודוגרת עליהם 24 יום. האפרוחים עוזבים את הקן כשהם בני 7 שבועות. הדררה נמצאת במצב שימור פגיע עקב כריתת יערות וסחר לא חוקי בתוכיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דררה ארוכת-זנב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דררה ארוכת-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  דררה ארוכת-זנב במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית