זוהר אוויר מעל פלטפורמת VLT 
 זוהר אוויר כפי שנצפה מתחנת החלל הבינלאומית, מעל דרום אפריקה. הגובה של פס זה של יוני חמצן ונתרן הוא בערך 110–140 ק"מ.
**זוהר אוויר** הוא פליטת אור קלושה על ידי אטמוספירה פלנטרית. במקרה של האטמוספירה של כדור הארץ, תופעה אופטית זו גורמת לשמי הלילה לעולם לא להיות חשוכים לחלוטין, גם לאחר הסרת ההשפעות של אור הכוכבים ואור השמש המפוזר מהצד הרחוק. תופעה זו מקורה בגזים של האטמוספירה המאירים בעצמם ואין לה קשר לפעילות השמש או למגנטיות של כדור הארץ.

היסטוריה
--------

 זוהר אוויר מעל אוברן, צרפת
תופעת זוהר האוויר זוהתה לראשונה בשנת 1868 על ידי הפיזיקאי השבדי אנדרס אנגסטרום. מאז הוא נחקר במעבדה, ונצפו תגובות כימיות שונות פולטות אנרגיה אלקטרומגנטית כחלק מהתהליך. מדענים זיהו כמה מאותם תהליכים שנוכחים באטמוספירה של כדור הארץ, ואסטרונומים אימתו שיש פליטות כאלה. סיימון ניוקומב היה האדם הראשון שחקר ותאר את זוהר האוויר באופן מדעי, בשנת 1901. 

זוהר אוויר היה קיים בחברה הקדם-תעשייתית והיה ידוע ליוונים הקדמונים. אריסטו ופליניוס תיארו תופעות שניתן לזהות בחלקן כזוהר הקוטב, ובחלקן כזוהר אוויר בהיר במיוחד.

תיאור
-----

 סוגים ושכבות של זוהר אוויר מעל כדור הארץ
זוהר אוויר נגרם על ידי תהליכים שונים באטמוספרה העליונה של כדור הארץ, כגון ריקומבינציה של אטומים אשר יוננו על ידי אור השמש במהלך היום, הארה הנגרמת על ידי קרניים קוסמיות הפוגעות באטמוספירה העליונה, וכימילומינסנציה הנגרמת בעיקר על ידי חמצן וחנקן המגיבים עם רדיקלים חופשיים של הידרוקסיל בגבהים של כמה מאות קילומטרים. כל פליטות האור הקלושות הללו לא מורגשות במהלך היום בגלל בוהק ופיזור אור השמש .

אפילו במצפה הכוכבים הקרקעיים הטובים ביותר, זוהר האוויר מגביל את הרגישות לאור של טלסקופים אופטיים. זו אחת הסיבות לכך שטלסקופי חלל כמו האבל יכולים לצפות בעצמים חלשים הרבה יותר מאשר טלסקופים קרקעיים באותו הגודל באורכי גל הנראים לעין.

זוהר האוויר בלילה עשוי להיות בהיר מספיק כדי שצופה בקרקע יבחין בו, והוא נראה כחלחל בדרך כלל. עם זאת ניתן להבחין בור רק בתנאים אופטימליים של חשיכה (סולם בורטל 1 או 2). למרות שפליטת זוהר האוויר אחידה למדי על פני האטמוספירה, היא נראית הבהירה ביותר בכ-10 מעלות מעל האופק של הצופה, מכיוון שככל שנראה נמוך יותר, מסת האטמוספרה שאדם מסתכל דרכה גדולה יותר. עם זאת, בזווית נמוכה יותר מ10 מעלות, הכחדה אטמוספרית מפחיתה את הבהירות הנראית של זוהר האוויר.

מנגנון זוהר אוויר אחד הוא כאשר אטום של חנקן מתחבר עם אטום של חמצן ליצירת מולקולה של תחמוצת חנקן (NO). תוך כדי כך נפלט פוטון. לפוטון זה יכול להיות כל אחד מכמה אורכי גל שונים האופייניים למולקולות תחמוצת החנקן. האטומים החופשיים זמינים לתהליך זה, כי מולקולות של חנקן (N 2 ) וחמצן (O 2 ) מתפרקות על ידי אנרגיית השמש בחלקים העליונים של האטמוספירה ועשויות להיתקל אחת בשנייה וליצור NO. כימיקלים אחרים שיכולים ליצור זוהר אוויר באטמוספרה הם הידרוקסיל (OH), חמצן אטומי    (O), נתרן (Na) וליתיום (Li).

הפניות
------

1. ↑  "Austrian Software Tools Developed for ESO". *www.eso.org*. European Southern Observatory. נבדק ב-6 ביוני 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  M. G. J. Minnaert, *De natuurkunde van 't vrije veld*, Deel 2: *Geluid, warmte, elektriciteit*. § 248: *Het ionosfeerlicht*
3. ↑  *Sciences of the Earth, An Encyclopedia of Events, People, and Phenomena*, 1998, Garland Publishing, p. 35, via Google Books, access date 25 June 2022.
4. ↑  
Meinel, A. B. (1950). "OH Emission Bands in the Spectrum of the Night Sky I". *Astrophysical Journal*. **111**: 555. Bibcode:1950ApJ...111..555M. doi:10.1086/145296.
5. ↑  
A. B. Meinel (1950). "OH Emission Bands in the Spectrum of the Night Sky II". *Astrophysical Journal*. **112**: 120. Bibcode:1950ApJ...112..120M. doi:10.1086/145321.
6. ↑  
High, F. W.; et al. (2010). "Sky Variability in the y Band at the LSST Site". *The Publications of the Astronomical Society of the Pacific*. **122** (892): 722–730. arXiv:1002.3637. Bibcode:2010PASP..122..722H. doi:10.1086/653715.
7. ↑  Donahue, T. M. (1959). "Origin of Sodium and Lithium in the Upper Atmosphere". *Nature*. **183** (4673): 1480–1481. Bibcode:1959Natur.183.1480D. doi:10.1038/1831480a0.