recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
זחל הארינמל
מלכודות לנמלים שמוכנות על ידי זחלי ארינמלים
**ארינמליים** (שם מדעי: **Myrmeleontidae**) הם משפחה של חרקים עדינים ומעופפים הדומים בצורתם לשפירית. הארינמל הוא חלק מסדרת מרושתי-כנף. לארינמל בוגר יש שני זוגות כנפיים שקופות ומרושתות בעורקים. מוטת כנפיו יכולה להגיע עד 15 סנטימטרים. גופו דק ומאורך ואורכו נע בין 8 מילימטרים ועד ל-120 מילימטרים. מחושיו אחוריים וגפי הפה לועסים ונושכים. עיניו גדולות ובולטות מצידי הראש.

רוב מיני הארינמל פעילים בערב ובלילה וניזונים מחרקים קטנים ורכי-גוף אולם מיעוטם ניזונים מטל דבש. לאחר ההזדווגות מטילות הנקבות את ביציהן על הקרקע. מן הביצים בוקעים זחלים הנושאים זוג לסתות משוננות שבעזרתן הם צדים נמלים וחרקים קטנים אחרים. הזחל חי בתוך גומה דמוית משפך, שאותה הוא חופר בחול. הגומה היא למעשה מלכודת. לאחר שנשלמה הכנתה, נדחק הארינמל לתחתיתה, כשרק ראשו מציץ מן החול. כל חרק שמחליק בגומה נתפס בצבתות הארינמל, שמזריק לגוף החרק ארס ומיצי עיכול.

בתום שנה או יותר מתגלם הזחל בתוך פקעת שהוא טווה בקרקע. מן הפקעת בוקע הבוגר שחייו קצרים ונמשכים ימים אחדים עד חודש.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ארינמל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ארינמל** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Myrmeleontidae** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אתר למנויים בלבד הניו יורק טיימס, מחקר: ארינמלים מעמידים פני מת ומשפרים את הסיכוי לחיות, באתר הארץ, 14 במרץ 2021
קנקן התה של ניואל, רינדור תלת-מימד
**קנקן התה** (באנגלית: **Utah teapot**, **Newell teapot** או **OpenGL Teapot**) הוא דגם תלת־ממדי של קנקן תה שעוצב בשנת 1975 על ידי מרטין ניואל בזמן עבודתו באוניברסיטת יוטה, ומשמש מאז כדגם בסיסי להדגמה ועיצוב של תוכנות עיצוב תלת מימד. 

קנקן התה הפך להיות המקביל לתוכנית Hello world בעיצוב תלת מימד, וניתן בתוכנות רבות כדגם בסיסי (פרימיטיב) שניתן לשלוף מספריית הבסיס של התוכנה לשימוש מיידי, בדומה לפאונים ארכימדיים ואפלטונים שונים. היותו של קנקן התה כה זמין לעריכה הפך אותו במרוצת השנים לבדיחה פנימית בתחום, והוא שובץ כפי שהוא בסרטי אנימציה בתלת מימד, שומרי מסך ואיורים.

היסטוריה
--------

מרטין ניואל ואשתו סנדרה ישבו לשתות תה בביתם, כשניואל העלה בעיה בעבודתו בעיצוב תלת מימד - הוא נדרש להדגים את העקרונות המתמטיים בהקשר לתאורה על חפץ מצוי ובר-זיהוי, שאינו טריוויאלי כמו כדור. אשתו הציעה לעצב דגם של קנקן התה בו השתמשו (קנקן פורצלן מתוצרת Mellita). ניואל החל לרשום את צורת הקנקן על דף נייר, ולאחר מכן מיפה את הצורה באמצעות נקודות. לצורת הקנקן מספר יתרונות בהדגמת תאורה, השתקפות והשתברות: הצורה קמורה, בעלת קימורי אוכף, גנוס בודד (תודות לידית), ויכולת להטיל צל עצמי (תודות לידית ולזרבובית).

ניואל פרסם את מפת נקודות השטח של קנקן התה, ובמהרה חוקרים אחרים בתחום ניצלו את הקנקן למטרות הדגמה דומות. הדגם יובא שוב ושוב וזכה לפופולריות. בהמשך חלקים ממנו שופצו קלות כדי להפכו ליותר שימושי (למשל, נבנה לו בסיס כך שניתן להביט בו מלמטה), אך הדגם המקורי כמעט ולא שונה בצורתו. במהלך שני עשורים טכנולוגיות חדשות בתחום התלת-מימד הודגמה על קנקן התה: הצללות, מרקמים, מפות הגבהה, שקיפויות ועוד. קנקן התה הופיע בפרסומים רבים (כגון הרבעון ACM SIGGRAPH) כאמת מידה להתקדמות התחום.

קנקן התה האמיתי, מתוצרת Mellita.
קנקן התה האמיתי היה גבוה בכשליש מדגם הקנקן שצייר ניואל. חלק מהשונות נבע מהעתקת יד, ורובו מהעובדה שניואל רינדר את הקנקן המקורי בתצוגה גרפית שכללה פיקסלים מלבניים ולא מרובעים. הדגם מעולם לא תוקן לגובהו המקורי.

תוכנות ובתוכן קנקן
------------------

בין התוכנות הכוללות דגם בסיס של קנקן התה נמנות: 3ds Max, Maya, ואוטוקאד. קנקן התה הוא חלק מחבילות הדגמים של OpenGL ו-Direct3D, ועל כן זכה לעיתים לכינוי קנקן התה של OpenGL.

הופעות אורח
-----------

קנקן התה הופיע בסרטים שונים, בין השאר בסצנה בסרט צעצוע של סיפור. הוא הופיע בשומר המסך "צינורות" של חלונות 95 וחלונות 98, והופיע בסדרה משפחת סימפסון בפרק Treehouse of Horror VI (פרק מיוחד לליל כל הקדושים) בו הומר נופל אל המימד השלישי.

בתמונה שהדגימה עיצוב ורינדור תלת-ממדי בשנת 1987, תוארו שישה עמודי שיש ועליהם פאונים אפלטוניים קלאסיים: ארבעון, קובייה, תמניון, תריסרון, עשרימון וקנקן תה. התמונה פורסמה במאמרים ובעמוד השער של פרסומים רשמיים בתחום עיצוב תלת-מימד, ובמהרה זכה קנקן התה לכינוי Teapotahedron (קנקניון).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנקן התה** בוויקישיתוף
**נעם ארנון** (נולד ב-25 בנובמבר 1954, ה'תשט"ו) הוא דובר היישוב היהודי בחברון, דוקטור להיסטוריה.

ביוגרפיה
--------

ארנון גדל במושב שדה ורבורג ולמד בישיבת נחלים, בישיבת ניר קריית ארבע ובמרכז הרב. בהמשך, שירת בחיל השריון ולחם במלחמת יום הכיפורים בחזית המצרית ובחזית הסורית. לאחר השחרור מצה"ל למד באוניברסיטה העברית והוא בעל תואר ראשון בגאוגרפיה ותואר שני בהיסטוריה של עם ישראל. כמו כן, למד הוראה במכללת הרצוג. 

ארנון סיים את עבודת דוקטור באוניברסיטת בר-אילן בשנת 2021, בהנחיית פרופ' בועז זיסו מהמחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. נושא העבודה "מערת המכפלה – האתר ותולדותיו מראשיתו ועד שלהי העת העתיקה". מחקרו על אודות המערה נמשך כשמונה שנים וכולל פרקים בגאוגרפיה, גאולוגיה, היסטוריה, ארכאולוגיה, ספרות תנאית, ספרות נוצרית ומקורות היסטוריים רבים ושונים. המחקר מקיף את תולדות המערה במשך 2500 שנה, מתקופת הברונזה התיכונה – תקופת האבות ממנה נותרה מערת קבורה כפולה, ועד תום התקופה הביזנטית בה התקיימו לצד המערה בית כנסת וכנסייה. 

ארנון היה בקבוצת הצעירים שהצליחו להיכנס בחשאי למעמקי המערה הקדומה שמתחת למבנה מערת המכפלה, באחד מלילות הסליחות בחודש אלול ה'תש"מ (1980). 

ארנון ניהל את שיקום בית הכנסת אברהם אבינו בחברון, הקים את מדרשת חברון ואת מוזיאון היישוב היהודי בחברון. כתב את הספר "חברון – 4000 שנה ועוד 40" לרגל 40 שנה לחידוש ההתיישבות היהודית בעיר. כן ערך והוציא לאור את הספר המחקרי "המערה" על מערת המכפלה.

ביום ירושלים תשס"ט הוענק לו פרס מוסקוביץ' לציונות. בנימוקי ועדת הפרס נאמר כי הפרס הוענק "על חלקו המרכזי בהפיכת חברון לאבן שואבת ליהודים מכל רחבי הארץ והעולם ולאחד מאתרי המורשת המרכזיים בארץ; על חלקו בתיעוד קורות קהילת יהודי חברון וחשיפת עברה המפואר ועל מנהיגותו כאחד מראשי מחדשי היישוב היהודי בעיר".

חבר ההנהלה הארצית של תנועת בני עקיבא.

חיים אישיים
-----------

ארנון גר בבית הדסה בחברון. נשוי ואב לשמונה. בתו נריה נשואה לאשר בן אבו.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של נעם ארנון, בקטלוג הספרייה הלאומית
* רשימת המאמרים של נעם ארנון באתר רמב"י
* שליפות עם נועם ארנון
* נעם ארנון (1954-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערת המכפלה: תולדות האתר מראשיתו עד שלהי העת העתיקה – כרך א – ספריית אסיף
2. ↑  מערת המכפלה: תולדות האתר מראשיתו עד שלהי העת העתיקה – כרך ב(1) – ספריית אסיף
3. ↑  מערת המכפלה: תולדות האתר מראשיתו עד שלהי העת העתיקה – כרך ב(2) – ספריית אסיף
4. ↑  נעם ארנון, באתר פרס מוסקוביץ'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309539605171
* ISNI: 0000 0000 6695 609X
* LCCN: nr92012846
* VIAF: 4792225
* WorldCat: lccn-nr92012846

 |
בפיזיקת חלקיקים, **אִיּוּן** או **אָנִיהִילַצְיָה** (**Annihilation**, מלטינית **Annihilatio**, השמדה) הוא תהליך בו חלקיק ואנטי-חלקיק מתנגשים במרחב-זמן והופכים לחלקיקים השונים מהמקוריים. כתוצאה מהאיון, נוצר זוג של חלקיק ואנטי-חלקיק חדשים. לחלופין, עשויים להיווצר חלקיקים כמו פוטונים וגלואונים, שאין להם אנטי-חלקיק.

דוגמאות חשובות לתהליכי איון כוללות:

* איון של אלקטרון ופוזיטרון, המביא ליצירת זוג פוטונים.
* איון של קווארק ואנטיקווארק, המביא ליצירת גלואון.
* איון של פרוטון ואנטיפרוטון, המסוגל להביא ליצירת מגוון רחב מאוד של תוצרים פרמיוניים ובוזוניים.

כל תהליך איון חייב לקיים את חוקי השימור הפיזיקליים, כגון שימור המטען החשמלי, האנרגיה, התנע והתנע הזוויתי. אלו הן ארבע דוגמאות לחוק שימור חזק (strong conservation law או exact conservation law), כלומר, חוק שימור שאינו מופר לעולם.

לעומת זאת, קיימים גם גדלים פיזיקליים שחוק השימור שלהם עשוי להיות מופר, כלומר, הם מצייתים לחוק שימור חלש (weak conservation law או approximate conservation law). דוגמה לכך היא השימור של טעם (סוג החלקיק): איון של פרוטון עם אנטיפרוטון (כפי שנעשה, בין היתר, במאיץ החלקיקים LHC) עשוי, תאורטית, להוביל ליצירת פרוטון ואנטיפרוטון חדשים. אולם, מכיוון שהכוח החלש מסוגל לשבור את שימור הטעם, לעיתים קרובות תהליך האיון מביא ליצירת חלקיקים שכלל אינם מהווים פרוטון או אנטיפרוטון – למשל, שני פוטונים, או שני מזונים. יכולתו של הכוח החלש להפיק חלקיקים שונים ומגוונים, כתוצאה מאיון של שני חלקיקים התחלתיים ידועים, היא הניצבת בבסיס פעולתם של מאיצי חלקיקים מחקריים ולמעשה, עליה נשענת כל פיזיקת החלקיקים המודרנית.

התהליך ההפוך מאיון הוא יצירת זוג (pair creation). בתהליך כזה, נוצר זוג של חלקיק ואנטי-חלקיק לאחר תגובה בין שני בוזונים, בעיקר בוזוני כיול כמו הפוטון. על חלקיקים כאלו לא ניתן לומר שהם "מאיינים" זה את זה, שהרי לפוטון אין אנטי-חלקיק. יצירת זוג מכונה גם *יצירת חומר* (matter creation).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איון** בוויקישיתוף
* דניאל ללוש, האם מספר האלקטרונים בעולם סופי?, במדור "שאל את המומחה" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 28 ביוני 2009
* Anti-Matter Electrons (from Through The Wormhole, Episode 7), סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:55) - איון הנראה לעין
* איון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007294847305171
* GND: 4236317-2
* LCCN: sh85005354

 |
**קנסייקאי** (ביפנית: **憲政会**, "המפלגה החוקתית") הייתה מפלגה פוליטית קצרת ימים, שפעלה באימפריה היפנית בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

המפלגה נוסדה ב-10 באוקטובר 1916, לאחר איחוד המפלגות ריקן דושיקאי, צ'וסייקאי וקויו קוראבו. המפלגה החדשה, בהנהגתו של קאטו טקאקי, הייתה לאופוזיציה למפלגת השלטון, ריקן סייוקאי, בהנהגת ראש הממשלה אוקומה שיגנובו. הזאיבצו של מיצובישי העניק למפלגה תמיכה כלכלית בשל קשריו של קאטו למפלגה. לאחר האיחוד החזיקה מפלגת קנסייקאי ב-198 מושבים בבית התחתון של הדיאט של יפן, ובכך הפכה למפלגת הרוב, והעלתה את הציפיות להיבחרו של קאטו לראשות הממשלה.

עם זאת, תפקיד ראש הממשלה נמסר על ידי הקיסר, לפי עצת הגנרו, ובמקרה זה העדיפו חברי הגנרו את טראוצ'י מסטאקה לתפקיד זה. במחאה על כך העלתה קנסייקאי הצעת אי אמון שפיזרה את הדיאט, והביאה לבידוד המפלגה. במהלך שנותיה באופוזיציה התנגדה המפלגה להתערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה ותמכה באיגודים מקצועיים.

בבחירות הכלליות של 1924 השיגה קנסייקאי 150 מושבים, המספר הרב ביותר למפלגה אחת, אך לא הצליחה להשיג רוב בבית. קאטו הסכים להרכבת קואליציה עם ריקן סייוקאי של טקהאשי קורקיו, שהחזיקה ב-100 מושבים, ועם קאקושין קוראבו של אינוקאי צויושי, שהחזיקה ב-30 מושבים. קואליציית שלוש המפלגות הזאת הייתה הקואליציה השולטת הראשונה בהיסטוריה של יפן, וניצלה את מעמדה לעריכת רפורמות חברתיות ולשמירה על מדיניות חוץ מאופקת.

הקואליציה קראה לביטול השפעת הגנרו, ולהצמדות לחוקת מייג'י. כמו כן, תמכו חבריה בהרחבת זכות הבחירה, וברפורמות בתחום התעסוקה והחקלאות. עם זאת, ועל אף הדימוי הליברלי שדבק בה, תמכה המפלגה גם בחוק לשמירה על הסדר ב-1925. 

לאחר מותו של קאטו, התמנה ואקצוקי רייג'ירו לנשיאות המפלגה, אך ממשלתו התפרקה לאחר זמן קצר, בעקבות משבר פיננסי שהכה ביפן. ביוני 1927 התאחדה מפלגת קנסייקאי עם מפלגת סייו הונטו, ויחד הן יצרו את מפלגת ריקן מינסייטו.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 252638809
* WorldCat: viaf-252638809

 |
**ברנדון מקנולטי** (באנגלית: **Brandon McNulty**; נולד ב-2 באפריל 1998) הוא רוכב אופני כביש אמריקאי בקבוצת יו. איי. אי. אמירטס. מקנולטי הוא אלוף העולם בנגד השעון עד גיל 19 לשנת 2016.

ביוגרפיה
--------

מקנולטי נולד בפיניקס. 

ב-2015, ניצח את אליפות ארצות הברית עד גיל 19 בנגד השעון. באליפות העולם שנערכה בריצ'מונד באותה שנה, זכה מקנולטי במדליית הארד במקצה נגד השעון עד גיל 19, 59 שניות מזוכה מדליית הזהב לאו אפלט הגרמני ו-42 שניות מאדריאן קוסטה האמריקאי, זוכה מדליית הכסף.

ב-2016, זכה מקנולטי במדליית הזהב באליפות העולם עד גיל 19 בנגד השעון שהתקיימה בבירת קטר, דוחה. מקנולטי הקדים את מיקל ביירג ב-35 שניות ואת איאן גאריסון האמריקאי ב-53 שניות. 

### ראלי (2017–2019)

ב-2017, הצטרף מקנולטי לקבוצת "ראלי" הקנדית. בשנה הזו השתתף באליפות העולם במקצה עד גיל 23 בנגד השעון וזכה במדליית הכסף, 1:05 דקות ממיקל ביירג המנצח. 

ב-2018, סיים שישי באליפות ארצות הברית בנגד השעון ועשירי במרוץ הכביש באליפות. הוא לא הצליח לשחזר את הישגו משנה קודמת וסיים שמיני באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון. 

ב-2019, זכה מקנולטי במדליית ארד באליפות העולם עד גיל 23 בנגד השעון, 58 שניות ממיקל ביירג, כשרק שנייה אחת מפרידה בינו לבין איאן גאריסון שזכה במדליית הכסף. באותה עונה ניצח מקנולטי את הטור של סיציליה באיטליה, לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ.

### יו. איי. אי. אמירטס (2020–היום)

ב-2020, הצטרף מקנולטי ל-יו. איי. אי. אמירטס מאיחוד האמירויות הערביות. הוא פתח את העונה בוואלטה אה סאן חואן וסיים רביעי את המרוץ, 1:21 דקות מרמקו אוונפול המנצח. לאחר מכן סיים שביעי בוואלטה אה אנדלוסיה, 3:05 דקות מיאקוב פוגלסן המנצח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברנדון מקנולטי** בוויקישיתוף
* ברנדון מקנולטי, ברשת החברתית אינסטגרם
* ברנדון מקנולטי, באתר olympedia.org
* ברנדון מקנולטי, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  McNulty signs three-year contract with UAE Team Emirates, cyclingnews.com
ליתוגרפיה של הבלרינה הדנית לוסיל גראהן (שנייה מימין) מאת תומאס הרברט מקווייר. במרכז התמונה מארי טליוני, ניצבת בזרועות מורמות (en courrone), עם גראהן, פאני צ'ריטו וקרלוטה גריזי כורעות ברך סביב לה.
**לוסיל אלקסיה גראהן-יאנג** (בדנית: **Lucile Alexia Grahn-Young** ‏ 30 ביוני 1819 - 4 באפריל 1907) הייתה הבלרינה הדנית הראשונה שהשיגה פרסום בינלאומי ואחת הרקדניות הפופולריות של תקופת הבלט הרומנטי.

ביוגרפיה
--------

גראהן למדה מגיל צעיר בבית הספר הדני המלכותי לתיאטרון בקופנהגן, דנמרק אצל אוגוסט בורנונביל. היא סיימה את לימודיה בתיאטרון באופן רשמי בשנת 1834, וקיבלה את התפקיד הראשי של **אסטריד** בבלט "ולדמאר" של בורנונביל בשנת 1835. היחסים בין בורנונביל לגראהן התחילו להחמיץ תוך זמן לא רב, משום שהיא השתוקקה לרקוד בבלט הנודע לתהילה של האופרה של פריז. בסופו של דבר ניתן לה היתר מלכותי לעזוב. לאחר יציאתה מדנמרק בשנת 1836, לא חזרה לשם שוב לעולם.

בשנת 1839 הסתיימה התקופה שאושרה לגראהן באופן רשמי, והיא הוסרה מרשימות העובדים של הבלט המלכותי הדני; היא הופיעה אז עם בלט האופרה של פריז. משנת 1839 עד 1845 הרחיבה גראהן את בסיס קהל צופיה, ורקדה בכמה ערים גדולות, בהם לונדון, סנקט פטרבורג ומילאנו. בשנת 1845, הוכר מקומה בקרב הסולניות המקובלות של זמנה, כאשר הוזנה לרקוד את "פה דה קאטר" של ז'יל פרו לצד הרקדניות, שזכו כבר לפרסום, פאני צ'ריטו, קרלוטה גריזי ומארי טליוני.

אחרי 1846, סיירה גראהן בחלק גדול מאירופה, לא רק כרקדנית, אלא גם כמפיקה של כמה בלטים, לרבות חידוש של "קטרינה" מאת ז'יל פרו, ואפילו מחזה פרי עטה, "בכחוס ואריאדנה". גראהן עברה להמבורג בשנת 1848 וגרמניה התחבבה עליה כל כך, עד שבנתה לה שם בית במינכן.

גראהן פרשה מן הריקוד בשנת 1856 ונישאה לפרידריך יאנג. היא הורתה בלט, משנת 1858 עד 1861 בלייפציג, גרמניה ומ-1869 עד 1875 באופרת החצר של מינכן. היא מתה במינכן ב-1907, וציוותה את עזבונה הנכבד לעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסיל גראהן** בוויקישיתוף
* לוסיל גראהן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לוסיל גראהן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה בריטניקה, "לוסיל גראהן"
2. ↑  "לוסיל גראן-יאנג" (1907-1819), הוצאת Dansk kvindebiografisk leksikon  (בדנית)
3. ↑  "לוסיל גראהן" בלקסיקון ביוגרפי של דנמרק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007429913205171
* BnF: cb131695712 (data)
* GND: 116820446
* ISNI: 0000 0001 0954 0351
* LCCN: n97858395
* NLP: A20723623
* SNAC: w6fr0pq4
* SUDOC: 035137762
* VIAF: 10607022
* WorldCat: lccn-n97858395

 |
**אמיליו סלה** (בספרדית: **Emilio Sala** ‏; 20 בינואר 1850 – 14 באפריל 1910) היה צייר ספרדי בעיקר של דיוקנאות נשיים.

ביוגרפיה
--------

הוא בא ממשפחת סוחרים.  לימודיו הראשונים היו באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של ולנסיה עם בן דודו פלסידו פרנסס (Plácido Francés). בשנת 1871, הוא הציג לראשונה בציבור בתערוכה הלאומית לאמנויות יפות וזכה שם בפרס הראשון.  הוא גם פתח סטודיו במדריד ולקח חלק בקישוט ארמונות אנגלדה ומזרדו, תקרות בית הקפה דה פורנוס והקנטינה אמריקנה.

בשנת 1885, לאחר שלא קיבל פרופסורה ב"בית הספר לאמנויות ומלאכה", הוא הגיש בקשה וקיבל מלגה ללימודים באקדמיה המלכותית של ספרד ברומא, אך, במקום זאת - שנתיים לאחר מכן, קיבל מלגה ללמוד בפריז. בתערוכה העולמית ב-1889, הוא הציג את ציורו המפורסם ״גירוש היהודים מספרד״, רק כדי לגלות שהציבור הצרפתי כנראה כבר לא מעריך יצירות היסטוריות, ולכן הציג אותו בספרד, שם הוא התקבל טוב יותר. ב-1890, אולי כתוצאה מהחוויה הזו, נטש את הנושא ההסטורי לטובת סצנות ז'אנר, נופים ונשים.

ב-1896 חזר לספרד, שם התחתן ופתח מחדש את הסטודיו שלו. רבות מיצירותיו הופיעו במגזין Blanco y Negro. הוא גם אייר כמה מהאפיזודות הלאומיות של בניטו פרס גלדוס. ויצר עיטורים לארמון האינפנטה איזבלה, שזכו לשבחים רבים.

ב-1906, הוא הגיש שוב מועמדות לתפקיד אקדמי, הפעם באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות של סן פרננדו ונדחה לטובת רמון מננדס פידל. כפיצוי, בית הספר יצר במיוחד עבורו משרה ב"תיאוריה ואסתטיקה של צבע". הוא כיהן בתפקיד זה עד מותו מאי ספיקת לב.

בין הפרסים הרבים שקיבל ניתן למנות את הצלב הגדול של מסדר איזבלה הקתולית וצלב מסדר מיכאל הקדוש (בוואריה), שהציג בתערוכה במינכן ב-1885.

גלריה
-----

* גירוש היהודים מספרד, 1889גירוש היהודים מספרד, 1889
* הנסיך קרלוס מויאנה נשלח לכלא בפקודת אביו, פרננדו השני, מלך אראגון, 1871הנסיך קרלוס מויאנה נשלח לכלא בפקודת אביו, פרננדו השני, מלך אראגון, 1871
* אישה צעירה ליד דלת, 1895אישה צעירה ליד דלת, 1895
* דיוקן של מריה גררו, 1878דיוקן של מריה גררו, 1878
* דיוקן של גברת, 1910דיוקן של גברת, 1910
* אישה עם פרחיםאישה עם פרחים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיליו סלה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Sala y Francés, Emilio (1850-1910). » MCNBiografias.com, www.mcnbiografias.com
2. ↑  Sala Francés, Emilio - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
3. 1 2  Brief biography by Carmen Gracia

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1167407
* CANTIC: a10646310
* GND: 1175470589
* ISNI: 0000 0001 2030 0287
* LCCN: no2011098035
* RKD: 69340
* SUDOC: 135989779
* ULAN: 500022487
* VIAF: 86924213
* WorldCat: lccn-no2011098035

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמיליו סלה"**.
**טים גריפין** (באנגלית: **Tim Griffin**; נולד ב-7 באוגוסט 1969) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

גריפין גדל בשיקגו, אילינוי. הוא למד אנגלית ופילוסופיה פוליטית באוניברסיטת ורמונט.

### קריירה

גריפין מכונה לעיתים קרובות "השחקן שנמצא בכל דבר" הוא החל את הקריירה שלו בשנת 1989 כשהופיע בפרק בסדרה האנתולוגית "ABC Afterschool Special". באותה שנה הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה "כחום הלילה".

בשנות ה-90 הופיע בתפקידי אורח ובתפקידים חוזרים בסדרות טלוויזיה רבות בהן, מי הבוס?, "סיביל", "שולחן לחמישה" ו"ווקר".

בשנת 2000 הופיע בסרטי הקולנוע רוחות קרות ועל בנים ועל בנות. שנה לאחר מכן הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "פורט צ'ארלס".

בעשור הראשון של המאה ה-21 הופיע בסדרות רבות בהן "המפענחת", "ER" ו"האנטומיה של גריי".

בשנת 2008 הופיע בסרט הקולנוע "קלוברפילד" ובסרט "איירון מן". שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקולנוע "גברים שבוהים בעיזים" ובסרט "סטארטרק".

בעשור השני של המאה ה-21 הופיע בסרטים רבים בהם "סופר 8", "חטיפה". בשנת 2011 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "החשוד העיקרי". בין סדרות הטלוויזיה בהן שיחק בעשור זה היו "שלדון הצעיר", "וגאס" ו-"NCIS: ניו אורלינס".

בשנת 2021 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "נעדרת".

### חיים אישיים

גריפין נשוי לאליסיה קאר, יש להם שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טים גריפין** בוויקישיתוף

* טים גריפין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* טים גריפין, באתר AllMovie (באנגלית)
* טים גריפין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Hollywood Actor: Tim Griffin ⋆ Beverly Hills Magazine". *Beverly Hills Magazine*. 25 ביוני 2016. נבדק ב-31 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Wagner, Curt. "Chicago's Tim Griffin finds fitting match in 'Prime Suspect' role". *redeyechicago.com*. נבדק ב-31 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Interview: Tim Griffin of 'Star Trek,' 'Bourne,' and 'Grey's Anatomy' - Movie Mom". *Movie Mom*. 15 במרץ 2011. נבדק ב-31 בדצמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Tim Griffin (Actor) Bio, Age, Movies, Central Intelligence And Aquarius, InformationCradle, ‏2 במרץ 2019
5. ↑  ‘Missing’ Trailer: Storm Reid Stars In The Anthology Sequel To Aneesh Chaganty’s Computer Screen Thriller ‘Searching’, The Playlist, ‏3 באוקטובר 2022
6. ↑  Justin Kroll, Deadline, Deadline, ‏3 במרץ 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012030707
* VIAF: 233057826
* WorldCat: lccn-no2012030707

 |
שני צמחי אוויר הנמצאים בכלי ללא אדמה
**טילנדסיה** (שם מדעי: *Tillandsia*) הוא סוג הכולל כ-650 מינים של צמחים ירוקי עד רב שנתיים ממשפחת הברומליים שמסוגלים לשרוד וללא צורך באדמה, הם לא דורשים תחזוק רב ולכן קל מאוד לגדל אותם. השם הפופולרי בעברית של טילנדסיה הוא צמחי האוויר. הם בעלי שורשים מיוחדים, שתפקידם להתאים צורת הצמח לאובייקט בו הם מונחים. צמחי האוויר, מקורם במרכז ודרום אמריקה וישנם יותר מ-540 מיני צמחים במשפחה זו.

מאפיינים
--------

טילנדסיים הם אפיפיט ולא זקוקים לאדמה משום שהמים והחומרים המזינים נספגים דרך העלים. התפשטות צמחי אוויר היא על ידי זרעים או על ידי נבטים הנקראים "גורים". צמח אחד יכול להניב עד תריסר גורים. לחלק טלינדסיים יש תפרחת קבועה של פרחים קטנים. הפרחים של מינים מסוימים עשויים לשנות צבעם לאורך מחזור הפריחה.

רוב צמחים הם אדפטיבים ועמידים מספיק לגידול בבית עם תאורה מתאימה. רוב סוגי לא דורשים כל אדמה. צמח בוגר צריך להשקות על מספר פעמים בשבוע, לעיתים קרובות על ידי ריסוס לכיוון הצמח וכן לדשן בדשן נוזלי.

זנים
----

רשימת מינים חלקית.

**משפחת הירוקים:**

* טילנדסיה ברצ’ייקאולוס (*Tillandsia brachycaulos*)
* טילנדסיה יוננטה (*Tillandsia ionantha*)
* טילנדסיה פסאודוביילי (*Tillandsia pseudobaileyi*)
* טילנדסיה סטריקטה (*Tillandsia stricta*)
* טילנדסיה בולבוסה (*Tillandsia bulbosa*)
* טילנדסיה מלנוקרטר
* טילנדסיה יוסנה אויידס

**משפחת הכסופים:**

* טילנדסיה אריסי
* טילנדסיה טילנדסיה
* טילנדסיה דיאגונטנסיס (*Tillandsia diaguitensis* )
* טילנדסיה אארנטוס
* טילנדסיה קפוט מדוזה (*Tillandsia caput-medusae*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טילנדסיה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* טילנדסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך תוכלו לגדל צמחי אוויר נפלאים שכלל לא זקוקים לאדמה!, באתר בא-במייל, ‏2016-06-21
2. ↑  Air Plants Information, plants.web-indexes.com (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539154005171
* BnF: cb13773936f (data)
* LCCN: sh87000834
* NDL: 00577304
* NKC: ph116453

 |
**אמנון בירמן** (נולד ב-1948) הוא מחבר תשבצי היגיון ישראלי.

קורות חייו
----------

אמנון בירמן נולד בשנת 1948, בן למתרגם אברהם בירמן, וגדל בירושלים. בנעוריו למד בגימנסיה רחביה (סיים ב-1966). בהמשך למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, הוסמך כעורך דין, ועסק כ-15 שנה במקצוע זה, כיועץ משפטי של משרד התחבורה.

עם פרישתו מעריכת דין החל לפרסם רשימות בטור אישי במקומון הירושלמי "כל העיר". מבחר מרשימות אלה קובץ בספרו "אחד מאוזן". במקביל לכתיבה במקומון, ערך ספר שבו מיטב מהסאטירות שאהב. כן החל לפרסם תשבצי היגיון.

חיבור תשבצי הגיון
-----------------

את עיקר פרסומו קנה בירמן כמחבר תשבצי הגיון. תשבציו התפרסמו במקומוני "רשת שוקן" ("העיר", "כל העיר", "כלבו"). ניסיון של מערכת "העיר" להפסיק את פרסום התשבץ בתחילת 2005 נתקל בתגובות נזעמות של הקוראים, ולאחר הפסקה של שבועות מעטים חודש פרסום התשבץ. בירמן פרסם במסגרת "העיר" למעלה מאלף תשבצי היגיון, וב-2007 הועבר התשבץ למוסף "עכבר העיר". ב-2004 החל לפרסם תשבצי היגיון גם ב"מעריב" עד שנת 2014. עד 2023 פרסם תשבצי היגיון בשבועון "לאשה". תשבציו ממשיכים להתפרסם בעיתון "הארץ". בנוסף, בירמן נוהג לשלוח בדואר, ובהמשך בדואר אלקטרוני, תשבץ שבועי למנויים. לקטים של תשבצים אלה יצאו לאור בחוברות אחדות.

בשנת 2007 יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות ספרו "תשבצי היגיון", ובו 80 תשבצי היגיון ופתרוניהם.

לגבי עיסוקו, העיד בירמן את הדברים הבאים: 

ידידים אומרים לי פעמים רבות: 'אתה אדם מאושר. הפכת את התחביב למקצוע'. חרף המחמאה שבדבר אני סבור שהם אינם מדייקים. 'בשבילי התשבצים הם מקצוע... לכל היותר אפשר לבוא ולומר שהפכתי את התחביב של אנשים אחרים למקצוע שלי. אבל את זה עשיתי בעצם, גם כאשר הייתי עורך-דין, כי מהו התחביב הלאומי היהודי אם לא להתנצח בבתי-המשפט?'

משפחתו
------

בירמן נשוי לצביה, ד"ר לעבודה סוציאלית, ואב לארבעה. מתגורר בשכונת בקעה בירושלים. בתו, דניאלה, נפצעה קשה בפיגוע התאבדות במדרחוב בן-יהודה בירושלים ב-1997. בנו שי מפרסם תשבצי היגיון בעיתון "ישראל היום".

לקריאה נוספת
------------

* אמנון בירמן, **אחד מאוזן: טור אישי, כל העיר, 1984-2004**, תל אביב, הדרך לגיהנום, 2004.
* אמנון בירמן (עורך), **בעצם, עד העצם: 40 שנות סאטירה**, ירושלים, כתר, 1988.

קישורים חיצוניים
----------------

* אמנון בירמן, ברשת החברתית פייסבוק
* אמנון בירמן, באתר במה חדשה
* מאה הגדרות ההיגיון הנבחרות של אמנון בירמן
* רונית מזרחי, משה קקון, בגובה העיניים עם אמנון בירמן, באתר nrg‏, 10 באוקטובר 2008
* מידע על אמנון בירמן בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
* חני קלנר, גברים בשחור לבן - מאחורי הקלעים של מחברי תשבצי ההיגיון בארץ
* אמנון בירמן בהגיונריה השישית (מפגש רעים שנתי של פותרי תשבצי היגיון ומחבריהם), 9 בפברואר 2012.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם בירמן, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה";  
אתר למנויים בלבד רונן סוניס, קו המשווה | הניסים שחולל אברהם בירמן, באתר הארץ, 8 בפברואר 2023
2. ↑  אמנון בירמן, **אחד מאוזן: טור אישי, כל העיר, 1984-2004**, תל-אביב: הדרך לגיהנום, 2004
3. ↑  אמנון בירמן, **בעצם, עד העצם: 40 שנות סאטירה**, ירושלים: כתר, 1988
4. ↑  אמנון בירמן, **תשבצי הגיון**, ידיעות אחרונות/ ספרי חמד/ ספרי עליית הגג, 2007
5. ↑  אמנון בירמן, **אחד מאוזן**, כיתוב על העטיפה האחורית של הספר
**אמנון זעיר** (נולד בשם **רוּדי קלַיינֶר**) (1 בינואר 1897 – 14 במרץ 1977) היה מנהל הקמת המעברה שממנה התפתחה העיירה ירוחם, וממקימי חיל השדה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה צבאית

רודי קליינר נולד למשפחה מתבוללת בווינה בירת אוסטריה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-1916, התגייס לצבא האוסטרי לבית הספר לקצינים. בהמשך הועבר לחזית המזרחית שם נפל בשבי הרוסים. לאחר שנפצע במלחמה, נלקח לבית החולים ומשם נמלט. הוא נדד ברחבי רוסיה ועבד כפועל חקלאי. הוא התקדם בתפקידו והפך אחראי על חוות קוזקים. כשהחלה המהפכה הגדולה ברוסיה הצליח לברוח ועבר דרך הקווים לצבא האוסטרי והגיע אל ביתו שבווינה. לאחר מכן, גויס לחזית האיטלקית, ובסיום המלחמה יצא להכשרה חקלאית יחד עם צעירים יהודיים אחרים.

### פועלו בארץ

בשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם חבריו היהודיים שעבדו איתו בחקלאות, ועבד בתל אביב. לאחר שקבוצת פועלים זו התפזרה, עבר לעבוד במושבה כנרת במשקו של המהנדס יוסף טריידל, מראשוני הגרמנים הציונים בארץ.

משם הגיע לגן שמואל כדי להגשים את חלום חייו, איכר בארץ ישראל. עוד בזמן שעבד בעמק, נכנס לענייני "ההגנה", והיה קשור לאליהו גולומב, יצחק שדה ואליהו כהן. עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה נשלח במשלחת יהודית לצ'כיה כדי לשכנע את יהודי צ'כיה לעלות לארץ ישראל ולהעביר אליה את הונם.

בשנת 1936 גויס למאמץ המלחמתי של היישוב היהודי והיה בין מארגני העלייה לחניתה, לג'וערה, ומונה למפקד הגליל. לאחר מכן הפך למפקד חיל השדה ופלוגות השדה באזור חדרה. בסוף המאורעות חזר לביתו בגן שמואל.

במהלך מלחמת העולם השנייה היה קצין קישור בין הסוכנות היהודית והמטה העליון של צבא בעלות הברית בקהיר. לאחר שירותו קיבל את אות ההצטיינות של האימפריה הבריטית, ה-OBM, אך קליינר סירב לקבלו מסיבות לא ידועות. בתחילת מלחמת העצמאות מונה קליינר לקונסול (כך כונו באירוניה נציגי האזורים המנותקים) ירושלים בתל אביב.

מתוקף תפקידו כמפקד צפון ים המלח היה אחראי על העברת התושבים היהודיים מצפון ים המלח לדרומו, והחל ב-9 ביולי 1948 החליף את גואל לויצקי כמפקד על הגנתו של מפעל האשלג בסדום.
קליינר מונה לאחד מאחד-עשר סגני האלופים שהיו אז בצה"ל.
בחבל לכיש מינתה אותו הסוכנות היהודית למומחה – היועץ המשפטי לענייני קרקע.

במרץ 1951 עזר להקים וליישב את המושבה "תל ירוחם", שהחלה כמעברת עולים, על "כביש הנפט" בדרך מבאר שבע ל"מעלה עקרבים". כשהוקם היישוב הוא נקרא "כפר ירוחם" ומנה כ-400 תושבים. בשנת 1959 הוכר היישוב כמועצה מקומית בשנת 1962 הפך שמו של היישוב לירוחם. התוכנית המקורית לעיר הייתה שתמנה כ-30,000 תושבים. בפועל מתגוררים בה, נכון לסוף שנת 2019 מעט מעל 10,000 תושבים, והיא אינה מוכרת כעיר.

לקראת סוף חייו התנדב קליינר במרכזי קליטה לעולי ברית המועצות. הוא נפטר בשנת 1977, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ גן שמואל בו התגורר.

ספר זיכרונותיו
--------------

* רודי קליינר (אמנון זעיר) 1897–1977, **וינה – גן שמואל**; הוקלט ונערך ע"י דליה אמוץ-ויסליב בביתו אשר בגן שמואל 1972, קיבוץ גן שמואל, תש"ם 1980

קישורים חיצוניים
----------------

* נדב מן, מסיביר ועד לירוחם: סיפור גדול על אמנון זעיר, באתר ynet, 10 בפברואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  השם קליינר בגרמנית פירושו "קטן, זעיר".
2. ↑  ארכיון גן שמואל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007318655605171
* ISNI: 0000 0000 3523 4270
* LCCN: n96001523
* VIAF: 23856423
* WorldCat: lccn-n96001523

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אמנון הורביץ** (26 ביולי 1887 – 2 ביולי 1966) היה בכור בני הביל"ויים בגדרה; אגרונום, מומחה לחקלאות ועיתונאי, בעיקר בתחום החקלאות והאגרונומיה. חוקר דברי ימי ביל"ו וגדרה.

קורות חיים
----------

נולד לצבי הורביץ, מראשוני הבילויים בגדרה, וללאה, בתו של יהושע דב בנינסון. מאחר שבגדרה עוד לא היו בתי מגורים, הוא נולד במושבה ראשון לציון הסמוכה. למד ב"חדר" של המושבה אצל ותיקי המחנכים, ובהם יוסף ויתקין ויוסף מנחם אשבל. למד בבית הספר למלאכה של חברת כי"ח בירושלים והיה מבאי ביתו של המורה מרדכי אזרחי-קרישבסקי, שלימים היה לחותנו. לאחר מכן למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.

בשנת 1909 התנחל הורביץ על שטח בן מאה דונם מאדמת "גאולה", שהיה השטח הראשון שנוסף על אדמת גדרה. באותה תקופה התמחה בחקלאות ובאגרונומיה. השתתף במסעות במטעי השקדים בארץ לחקירת גורמי נגע הקפנודיס (*Capnodis*) שתקף את עצי השקדים, ויחד עם האגרונום עמרם חזנוב גילה את החיפושיות שהיו מקור הנגע.

בין השנים 1912–1927 התגורר במצרים, שם חכר אחוזה גדולה והתמחה בענפי החקלאות המצריים: כותנה, קני סוכר ועצי תמר. כמו כן עסק בניסיונות גידול בננות ובזיבולים שונים מטעם החברה הממלכתית לחקלאות במצרים.

ב-1927 עזב הורביץ את מצרים לצמיתות והתקבל לעבודה בשירות מחלקת ההדרכה שליד תחנת הניסיונות של ההנהלה הציונית כמדריך נודד בהתיישבות החדשה שבעמק יזרעאל. ב-1928 התקבל למנהל המשרד היפואי של חברת "ניטראם" מיסודו של סר אלפרד מונד (הלורד מלצ'ט). בתפקידו זה כתב את הספרות השימושית והמדעית על החומרים הכימיים החקלאיים, שפורסמה בחוברות שהוציאה החברה, וכן במאמרים בכתבי עת שונים, כמו "בוסתנאי" ו"הדר", ואף בעיתונים ערביים. בשנת תר"ץ (1930) הופיע ספרו על "גידול הבננים בארץ ישראל".

פרסם בעיתונות העברית והישראלית ("הפועל הצעיר", "הבוקר", "דבר", "הארץ" ועוד) רשימות וסיפורים מחיי גדרה ומתקופת שהותו במצרים.

לאחר קום המדינה ועד מותו התמסר הורביץ לחקירת דברי ימי ביל"ו וגדרה, וכתב את "ספר גדרה" המכיל מספר כרכים.

אמנון הורביץ נפטר בקיץ 1966, בן 79 במותו. נטמן בבית העלמין בגדרה.

משפחתו
------

בתקופת מגוריו במצרים היה הורביץ שב מדי פעם לביקורים קצרים בארץ ישראל. באחד מביקוריו בארץ, בשנת 1921, נשא לאישה את רבקה, בתו של מרדכי אזרחי-קרישבסקי. הוא שב איתה למצרים, שם שהו כחמש שנים. למרות הסביבה הערבית חונכו ילדיו באווירה עברית.

ילדיו: יעקב-אורי הורביץ, והפסנתרנית תמירה אריה מתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "אמנון הורביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1138
* שלמה שבא, שעה עם: אמנון הורוביץ, דבר, 14 בדצמבר 1962, המשך
* "לגרש את הניהיליסטים"... (עם יובל ה-80 לעליית הביל"ויים בגדרה), מעריב, 23 ביולי 1962
* אמנון הורביץ (1887-1966), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306330605171
* VIAF: 160938583
* WorldCat: viaf-160938583

 |
**יצחק איש-הורביץ** (25 בדצמבר 1931 – 21 בדצמבר 2018) היה מנכ"ל ישראלי. כיהן כמנכ"ל תדיראן תקשורת, וכמנכ"ל משרד התקשורת.

קורות חייו
----------

יצחק איש-הורביץ נולד במושבה עקרון (מזכרת בתיה כיום) כבן אמצעי ולו שתי אחיות. בנם של לאה ובן-ציון איש-הורביץ. נצר לרב ישעיה הלוי הורוביץ את לימודיו היסודיים עשה במושבה, ובסיומן זכה במלגה והתקבל לגימנסיה ברחובות. בהיותו תלמיד כיתה י" נבחר ליו"ר ועד התלמידים של כל הגימנסיה. בחופשת הקיץ השתתף בקורס מ"כים של ההגנה. את מירב זמנו בכיתה י"א הקדיש במסגרת הפלמ"ח לליווי שיירות שעברו בכפרים ערביים. בשנת 1948 גויס לצה"ל, והתמנה למ"כ בגדוד הראשון של הנח"ל.
ב-1950 עד 1954 למד הנדסת אלקטרוניקה בטכניון, במלגה מאת העתודה האקדמית.

ב-1954 במהלך לימודיו בטכניון סיים קורס קצינים בהצטיינות ואת סיכת הקצין ענד לו הרמטכ"ל, רב-אלוף יגאל ידין. ב-1956 התמנה לקצין הטכני של חיל הקשר בפיקוד דרום. במלחמת סיני טיפל בקשר רדיו-טלפון בין המפקדות לבין היחידות בשטח ובפיתוח מכוניות הקשר שנשלחו אל השטח. לאחר המלחמה התמנה לקצין הטכני של המטכ"ל, והיה אחראי להתקנות בבור, מקום מושבו של הפיקוד העליון של צה"ל.

בשנת 1957 נישא לחנה לבית וינוגרד, עורכת דין ועיתונאית, ונולדו להם שלושה ילדים.

מ-1962 עד 1987 היה חבר בהנהלת תדיראן. בשנת 1965 הקים את תדיראן תקשורת אותה ניהל עד 1980. מ-1981 עד 1984 כיהן כסמנכ"ל לתכנון, מחקר ופיתוח ומ־1984 עד 1987 כיהן כנשיא שלוחת תדיראן בארצות הברית והתגורר בניו יורק.

ב-1987 ניהל את JIM – JERUSALEM INSTITUTE OF MANAGEMENT – מכון מחקר של אוניברסיטאות הרווארד ותל אביב.
ב-1988 מונה על ידי שר התקשורת גד יעקבי לתפקיד מנכ"ל משרד התקשורת. בהמשך כיהן כחוקר בכיר במרכז לחיזוי טכנולוגי באוניברסיטת תל אביב ויועץ לשר התקשורת.

איש-הורביץ היה חבר בוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה וניהל את הקונסורציום לתקשורת לוויינים.
היה חבר בוועדות ציבוריות בתחום התקשורת וביניהן: ועדת בועז, ועדת גרונאו ועדת רשות התקשורת ובמספר דירקטוריונים כולל של חברת נטוויז'ן וצח"מ בקיבוץ אפיקים.
כיהן כנשיא הסניף הישראלי של אגודת מהנדסי החשמל AEEE, נשיא מועדון תל אביב – יפו של רוטרי, עמית פול האריס של "רוטרי" העולמי, יו"ר העמותה לחקר משפחת הורוביץ, ופעיל בארגון "בקול" לכבדי שמיעה ובמרכז יום לקשיש בשכונת התקווה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הממשלה אישרה מינוי יצחק איש-הורוביץ למנכ"ל משרד התקשורת בעיתון מעריב, באתר הספרייה הלאומית, 16 במאי 1988
2. ↑  מרכזת משוכללת פותחה ב"תדיראן", בעיתון דבר, אתר הספרייה הלאומית, 9 בספטמבר 1977
3. ↑  אפי לנדאו, ‏יצחק איש-הורביץ התפטר מוועדת רשות התקשורת, באתר גלובס, 23 באוקטובר 2002

| מנכ"לי משרד התקשורת |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| חיים בן-מנחם • ישעיהו לביא • שמחה סורוקר • משה גדרון • גדעון לב • אליהו ברק • צבי צילקר • יורם אלסטר • בן-עמי גוב • יצחק איש-הורביץ • אברהם דורון • משה ארד • שלמה וקס • דניאל רוזן • אורי אולניק • אבי בלשניקוב • מרדכי מרדכי • עדן בר-טל • אבי ברגר • שלמה פילבר • מימון שמילה (מ"מ) • נתנאל כהן • לירן אבישר בן-חורין |

 |
קברו של קארל שקורפיל הסמוך לפליסקה
**קָארלֶ ואצלב שקורפיל** (בצ'כית: **Karel Václav Škorpil**‏; 15 במאי 1859, ויסוקה מיטו, בוהמיה, האימפריה האוסטרית – 9 במרץ 1944, וארנה, ממלכת בולגריה) היה ארכאולוג יליד חבל בוהמיה שפעל בנסיכות ובהמשך בממלכת בולגריה. קארל ואחיו הרמן שקורפיל נמנים עם האבות המייסדים של הארכאולוגיה בבולגריה המודרנית.

ביוגרפיה
--------

שקורפיל נולד בעיירה ויסוקה מיטו אשר בחבל בוהמיה. הוא רכש השכלה תיכונית בפרדוביצה ובהמשך רכש השכלה אקדמית והנדסית באוניברסיטת קארל בפראג ובאוניברסיטה הטכנית שבעיר. ב-1881 עבר לבולגריה ועסק בהוראה בפלובדיב, סליבן, וליקו טרנובו ווארנה. הוא השתקע בווארנה ובה ייסד את המוזיאון הארכאולוגי(אנ') אותו ניהל מ-1915 ועד מותו, ואת האגודה הארכאולוגית בעיר.

ביחד עם אחיו הרמן שקורפיל הוביל משלחות ארכאולוגיות אשר חשפו את הערים פליסקה ופרסלב שהיו ערי הבירה של הממלכה הבולגרית הראשונה. שקורפיל איתר שרידי בתי כלונסאות קדומים באזור אגם וארנה(אנ'). היה חבר האקדמיה הבולגרית למדעים. הוא הלך לעולמו ב-1944 והוא בן 84 שנים. קארל שקורפיל נקבר סמוך לאתר העיר העתיקה פליסקה.

### הרמן שקורפיל

הרמן שקורפיל (1923-1858) עסק בארכאולוגיה ביחד עם אחיו. רכש תואר אקדמי במדעי הטבע באוניברסיטה הטכנית בפראג. לאחר לימודיו היגר לנסיכות בולגריה ועסק בהוראה ובארכאולוגיה. הקים את מוזיאונים בסליבן וברוסה ובהמשך כיהן כאוצר המוזיאון הארכאולוגי בווארנה.

מחקריו
------

קארל שקורפיל נמנה עם האבות המייסדים של הארכאולוגיה בבולגריה המודרנית. בעוד שאין חולק על חשיבות ממצאיו, המחקר המודרני שולל את הפרשנות הראשונית שניתנה לחלק מהממצאים. במהלך חפירותיו באזור חוף הים השחור נמצאו ממצאים פיניקיים, תסלים וקווקזים. באותה העת פורשו הממצאים כמעידים על התיישבות גורמים אלו באזור. מחקרים מאוחרים יותר שללו הנחה זו וציינו כי הם מעידים על קיומה של מערכת סחר חליפין ענפה בין השבטים התראקים ליושבי חבלי ארץ אילו וכן נוספים כגון באסיה הקטנה, שברובו בוצע דרך הים השחור והתיכון.

הפרשנות המוקדמת לממצאיו של שקורפיל היוותה אסמכתה להנחה כי ראשוני היהודים הגיעו לאזור בולגריה במהלך המאה ה-5 לפנה"ס. המחקר המודרני נוטה שלא לקבל הערכה זו, וקובע לאור ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בגיגן, פלובדיב וקיוסטנדיל, כי ראשוני היהודים התיישבו באזור בולגריה במהלך המאה ה-2, עת נשלט האזור על ידי הקיסרות הרומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האחים שקורפיל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה הקדומה של בולגריה, באתר amvarna.com, המוזיאון הארכאולוגי בוארנה (באנגלית).
2. ↑  שלמה שאלתיאל, **שני דגלים לציונות, תכלת וגם אדום**, הוצאת "מערכת", קיבוץ דליה, 2015, מסת"ב 9789655181395, עמוד 18.
3. ↑  צבי קרן, תקציר ההיסטוריה של בולגריה ויהודיה, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה, אוחזר ב-5 בספטמבר 2015.
4. ↑  ניר ברוך, **הכֹּפֶר** - בולגריה ויהודיה במשך הדורות, הוצאת שבילים, 1990, עמוד 13.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11035759q (data)
* GND: 129238708
* ISNI: 0000 0000 7971 0267
* LCCN: n88141543
* NKC: jk01130352
* SUDOC: 183754883
* VcBA: 495/127844
* VIAF: 15843155
* WorldCat: lccn-n88141543

 |
**רון בריימן** (נולד ב-1946) הוא מדען ואיש אקדמיה ישראלי, ד"ר לכימיה אורגנית, יו"ר לשעבר של חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי ופובליציסט.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1946 בתל אביב. הוא נצר למייסדי תל אביב ודור שישי בארץ ישראל. שירת בצה"ל והגיע לדרגת רס"ן במילואים. פרסם מאות מאמרים בעיתונים ובאתרי אינטרנט חדשותיים רבים. המאמרים עוסקים בתחומים אקטואליים ובהערכת סיכונים, תחבורה ואיכות הסביבה.

בריימן הוא בעל תואר דוקטור בכימיה אורגנית ממכון ויצמן למדע ומשמש כמרצה לניהול בטיחות והערכת סיכונים בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת אריאל (שם הוא גם חבר בחבר הנאמנים). בעבר לימד גם במכללה האקדמית נתניה, במכללת הדסה בירושלים ובמוסדות אקדמיים אחרים.

### פעילות פוליטית

חבר פעיל בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי. בשנים 1995–2008 שימש כדובר החוג ובשנים 2001–2005 היה היושב ראש שלו, כולל בתקופת יישום תוכנית ההתנתקות.

ממקימי מפלגת התקווה ודובר המפלגה. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר למקום השני ברשימתה לכנסת ושובץ במקום השמיני ברשימת האיחוד הלאומי ולא נכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הוא נבחר במקום הרביעי ברשימת התקווה לכנסת.

בריימן הוא אב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רון בריימן, ברשת החברתית פייסבוק
* מאמרי רון בריימן, באתר "ערוץ 7"
* מאמרי רון בריימן, באתר "ynet"
* מאמרי רון בריימן, באתר "nrg"
* מאמרי רון בריימן, באתר "News1"

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיכום ועידת התקווה, 8 בנובמבר 2012, באתר מפלגת התקווה
**שואנהואצרטופס** (שם מדעי: ***Xuanhuaceratops***; מילולית: "הפרצוף המקורנן של שואנהואה") הוא סוג של דינוזאור צרטופסי ממשפחת הצ'אויאנגזאוריים, אשר התקיים בסוף היורה שלפני 150.8 עד 145.5 מיליון שנה מזמננו. הדינוזאור התגלה בממצאים בחביי שבצפון-מזרח סין. את שמו קיבל עקב השתייכותו לקבוצת הצרטופסים, בעלי הקרניים ועקב הימצאו בשטחי שואנהואה "Xuanhua District" שבחביי.

הממצאים שלו כללו 4 שלדים קטועים שנמצאו בשנות ה-70 אך מספר חוקרים הניחו שסוג זה מוטל בספק, עקב קושי באפיון השלדים. עם זאת החוקר ג'או שיג'ין גילה ב-2003 באותו אזור 3 שלדים נוספים שהשתמרו במצב טוב יותר והוא הגדיר את הסוג למדע ב-2006. הסוג הכיל מין אחד - *Xuanhuaceratops niei*, על שם נאיי, התורם של הממצאים.

על פי החוקר גרגורי ס. פאול הגיע השואנהואצרטופס לאורך מטר ולמשקל 6 ק"ג. הוא היה קטן ביותר ביחס לצאצאיו וגם מהקדומים מביניהם. בנוסף הוא גם היה דו-רגלי מאחר שרגליו הקדמיות, באורך של 4 ס"מ היו בעלות עצמות דקות והיה גם בעל ירך משופע. הלסתות שלו היו קרניות עוטות מקור שבקדמתם זוג ניבים גדולים ועוד שיניים חדות קטנות יותר. עם זאת הוא היה אוכל צמחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שואנהואצרטופס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**קארל שפילר** (בצ'כית: **Karel Špillar**;‏ 21 בנובמבר 1871 - 7 באפריל 1939) היה צייר וגרפיקאי צ'כי.

ביוגרפיה
--------

אביו, אנטונין, היה איש כספים בעיר פלזן. גם אחיו, ירוסלב שפילר ורודולף שפילר, הפכו לציירים.

לאחר שסיים את לימודיו היסודיים, הוא הפך לתלמיד בבית הספר לאמנויות שימושיות. מ-1885 עד 1893 למד ציור דקורטיבי אצל פרנטישק ז'נישק, וכך גם ירוסלב. זמן קצר לאחר שסיים את לימודיו, הוא קיבל את העבודה הראשונה שלו; מבנה מזבח לקפלה באוסטרבה.

השנים הבאות הוקדשו בעיקר להזמנות קטנות, אך הוא חזר לציורים דקורטיביים גדולים בשנת 1899, כאשר שיתף פעולה עם יאן פרייזלר על לוחות עבור הביתן של לשכת המסחר הצ'כית בתערוכה העולמית בפריז. הוא עבד שוב עם פרייזלר, במלון סנטרל בפראג, ואחר כך עם אחיו ירוסלב באולם הישיבות בארמון האיטלקי בקוטנה הורה (1901). במהלך תקופה זו, הוא הפך לחבר פעיל באיגוד מאנס לאמנויות יפות. ב-1902 ארגן עבורם תערוכה בפריז ועיצב את הכרזות.

הוא השתקע בפריז לזמן מה, וערך מספר נסיעות לנורמנדי. הוא השתתף בתחרות לעיצוב מסך חדש לתיאטרון Vinohrady בשנת 1905. עיצובו הגיע למקום השני. הוא חזר הביתה ב-1908, בעקבות מות אביו ומחלתו המחמירה של ירוסלב.

ב-1909 יצר את אחת מיצירותיו הבולטות, "מחווה לפראג", על חזית בית העירייה. לאחר 1913, הוא עבד בבית הספר לאמנויות שימושיות כמורה לציור בעירום. ב-1925 מונה לפרופסור.

לאחר מותו של ירוסלב ב-1917, הוא בילה את חופשותיו בווילה של אחיו כשהוא מצייר נופים.

הוא נפטר לאחר מחלה ממושכת ונקבר בבית הקברות וינוהרדי.

עבודותיו נשכחו במידה רבה עד 1980, אז נערכה רטרוספקטיבה והתחדש בו העניין.

גלריה
-----

* מנוחהמנוחה
* בחוף היםבחוף הים
* המשפט של פריסהמשפט של פריס
* אישה מתלבשתאישה מתלבשת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קארל שפילר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marta Sylvestrová: "Ohlasy Vídně v plakátové tvorbě v Čechách" (Responses to Vienna in poster production in the Czech Republic). In, Miroslav Ambrož, (ed.): Vídeňská secese a moderna 1900-1925. MG Brno, 2005, pp. 220-236
2. ↑  Jiří Valenta (ed.): Malované opony divadel českých zemí (Painted curtains of theaters of the Czech lands), NIPOS, Praha 2010
3. ↑  Several authors; Karel Špillar 1871 – 1939, exhibition catalog, Středočeská Galerie, Prague, 1980

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122718291
* ISNI: 0000 0000 6681 6513
* LCCN: nr2001024022
* NKC: jn19990209881
* RKD: 74338
* ULAN: 500061869
* VIAF: 32885617
* WorldCat: lccn-nr2001024022

 |
**אורן פרוכטר** (נולד 1967) הוא מומחה במחלות ריאה ורפואה פנימית, פרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המחלקה למחלות ריאה המרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון.

מתחומי עיסוקיו: סרטן ריאות אבחון בדרך ברונכוסקופית, אבחון וטיפול בדרך ברונכוסקופית למחלות שונות של דרכי הנשימה, שיעול ממושך, מחלת ריאות חסימתית כרונית COPD, אסתמה ונוזל בקרום הריאה.

קורות חיים
----------

פרופ' פרוכטר יליד חיפה, בוגר בית הספר הריאלי בעיר. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית, בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי הדסה בירושלים וסיים בשנת 1993.

בין השנים 1985–1987 במסגרת לימודי הרפואה השלים תואר ראשון (BSc) בבית הספר לרפואה. ביו השנים 1985–1993 למד רפואה באוניברסיטה העברית. ב-1 ביולי 1993 קיבל את תואר "דוקטור לרפואה". בסיום לימודיו, ולאחר שנת סטאז', שירת בצה"ל כרופא צבאי עד לשנת 2000.

בהמשך דרכו המקצועית בין השנים 2000–2004 התמחה בהצטיינות ברפואה פנימית בבית החולים רמב"ם.

לאחר סיום ההתמחות ברפואה פנימית התמחה בהצטיינות במחלות ריאה בבית החולים רמב"ם.

בהמשך דרכו כיהן כסגן מנהל המערך למחלות ריאה במרכז רפואי רבין ומנהל יחידת הברונכוסקופיות במרכז הרפואי רבין, קמפוס בילינסון.

בשנת 2012 מונה למרצה בכיר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך בשנת 2015 מונה לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.

משנת 2015 מכהן כמנהל המחלקה למחלות ריאה וטיפול נמרץ נשימתי, במרכז רפואי וולפסון.

השתלמויות
---------

בין השנים 2002–2003 השתלם במכון הבריאות הלאומי של ארצות הברית (NIH), שם עסק במחקר בנושא מטבוליזם של סטרואידים בתרביות רקמה. פרופ' פרוכטר ערך גם השתלמות מקצועית בשנת 2009 במרכז הרפואי בהיידלברג שבגרמניה.

אקדמיה ואיגודים מקצועיים
------------------------

פרופ' פרוכטר מכהן כפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב

פרסם יותר מ-90 עבודות מדעיות בספרות הרפואית העולמית בנושאים רבים הקשורים למחלות ריאה בכללם מחלות ריאה חסימתיות COPD, אסתמה, סרטן ריאות, ברונכוסקופיות ועוד.

משמש כסוקר מטעם מספר עיתונים בינלאומיים בתחום רפואת הריאות.

זוכה להופיע ברשימת "הרופאים הטובים ביותר בישראל" בתחום מחלות הריאה של הירחון "פורבס" בשנים 2016-2017-2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר אישי פרופ' פרוכטר
* ממחקריו של פרופ' פרוכטר באתר PubMed
* פרופ' אורן פרוכטר מונה למנהל מחלקת ריאות ב"וולפסון" (שאל את הרופא, 8 בנובמבר 2015)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית חולים וולפסון - פרופ' אורן פרוכטר
2. ↑  מרכז רפואי וולפסון - פרופ' פרוכטר מונה למנהל המחלקה למחלות ריאה
3. ↑  אוניברסיטת תל אביב - פרופ' אורן פרוכטר
4. ↑  פרופ' אורן פרוכטר אודות
**קורבן עוף** בהלכה הוא תור או יונה המובאים כקורבן בבית המקדש. קורבן עוף בא רק בתור קורבן עולה ("עולת העוף") או קורבן חטאת ("חטאת העוף"), ולא כקורבן שלמים או קורבן אשם. 

**חטאת העוף** לעולם אינה באה לבדה, אלא היא תמיד מלווה בעוף ממין זהה הבא כקורבן עולה, וזוג עופות כזה מכונה בשם **קן**. המקרים המחייבים להביא קן מפורטים בספר ויקרא: יולדת, זב, זבה, ומצורע עני. כמו כן, זוהי האפשרות האמצעית עבור החייבים בקורבן עולה ויורד.

**עולת העוף** יכולה לבוא כבת זוג של חטאת העוף, אך יכולה גם לבוא לבדה כקורבן נדבה. כמו כן, גר שמתגייר חייב להקריב זוג עופות הבאים שניהם לעולה. לדעת הרמב"ם ניתן לקיים גם את מצוות עולת ראיה בעולת העוף.

ישנו הבדל משמעותי בין דיני חטאת העוף לבין דיני עולת העוף, ולכן הייתה חשיבות בהבדלה ביניהם ובמניעת ערבובם. מסכת קינים עוסקת במקרים שונים בהם התערבבו הקינים כך שלא ידוע איזו עוף הוא חטאת העוף ואיזו הוא עולת העוף.

ההגיון בבחירה של התורים ובני היונה בייצוג כלל העופות
----------------------------------------------------

בתלמוד מובא שיסוד הדבר שנבחרו התורים ובני היונה לייצג את כלל העופות, נעוצה היא בעובדה שהם העופות החלשים והנרדפים ביותר, כמובא בשמו של רבי אבהו; 

> 
> "אמר רבי אבהו לעולם יהא אדם מן הנרדפין ולא מן הרודפין שאין לך נרדף בעופות יותר מתורים ובני יונה והכשירן הכתוב לגבי מזבח"
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף צ"ג, עמוד א'
> 

.

לקריאה נוספת
------------

* זהר עמר, קרבן העוף- ביאור ריאלי בשולי גופי ההלכות, **מעלין בקודש** ד, תשס"ב, עמ' 142-117.

| הקורבנות ביהדות |
| --- |
| סוגי הקורבנות |
| סוגי הקורבנות היסודיים | עולה • מנחה • שלמים • חטאת • אשם • בכור • מעשר |  |
| קורבנות ציבור | קורבן התמיד • קורבן מוסף • לחם הפנים • מנחת העומר • שתי הלחם • קורבנות יום הכיפורים • קיץ המזבח • פר העלם דבר של ציבור |
| קורבנות יחיד במועדים | עולת ראייה • שלמי חגיגה • שלמי שמחה • קורבן פסח • חגיגת ארבעה עשר • פר ואיל של כהן גדול ביום הכיפורים |
| קורבנות יחיד נוספים | קורבן עולה ויורד • קורבן תודה • קורבן יולדת • קורבן גר • קורבן עוף • מנחת חינוך • קורבנות נזיר • קרבן מצורע • מחוסר כיפורים |
| הקרבת הקורבנות |
| תהליך ההקרבה | לבישת בגדי כהונה • קידוש ידיים ורגליים • סמיכה • שחיטה • מליקה • קבלה • הולכה • זריקה • מליחה • הגשה • קמיצה • תנופה • הקטרה • נסכים |
| איסורים ופסולים | פיגול • נותר • טומאה • תמורה • מעילה • בעל מום • טרפה • ממשקה ישראל • בעבודת חבירו |
| מקום ההקרבה | במות • בית המקדש • מזבח העולה • המערכה הגדולה • חידוש עבודת הקורבנות בימינו • ריכוז הפולחן |
**נגו שואן דיו** (בוייטנאמית: **Xuân Diệu**; ‏2 בפברואר 1916 – 18 בדצמבר 1985), הידוע יותר בשם העט **שואן דיו**, היה משורר וייטנאמי בולט. הוא דמות חשובה בספרות הווייטנאמית (אנ') המודרנית. כתב כ-450 שירים (בעיקר בכתב יד), במיוחד שירי אהבה, כמה סיפורים קצרים, והערות רבות, מאמרים וביקורת ספרותית.

חַיִים
------

שואן דיו נולד בגו-בו, קומונת טונג ג'ין, מחוז טוי פץ', פרובינציית בינה-שן, וייטנאם (מולדת האם). אביו היה נגו שואן ת'ו, מורה, ואמו הייתה נגויון ת'היפ. הוא למד בהואה, ומאוחר יותר בהאנוי (1938–1940) בירת וייטנאם. הוא קיבל תואר בהנדסה חקלאית בשנת 1943 ועבד זמן מה במרכז מו תו (אנ') הנמצא באזור הדלתא של נהר המקונג בדרום וייטנאם, לפני שחזר להאנוי.

בשנת 1943 הוא הצטרף לארגון וייט מין והפך לאחד המשוררים המובילים שכתבו שירה כדי לקדם התנגדות כנגד הצרפתים.

אף על פי שהיה ידוע בשירי האהבה שלו, הוא היה נשוי חצי שנה בלבד לפני שהתגרש מאשתו ומת רווק. אנשים רבים מאמינים שהוא היה הומוסקסואל וחי יחד עם חברו לכל החיים המשורר המפורסם הוי קון (אנ')‏, כפי שמוצג באמצעות שיריו הרבים על אהבה המוקדשת (וכנראה מופנית לגברים שונים). שירים אלה כוללים את "Tình trai" ("אהבת האדם", על רומן האהבה בין המשוררים הצרפתים ארתור רמבו ופול ורלן ) ו-"Em đi" ("אתה עוזב", שיר לבבי שהוקדש לאדם צעיר יותר שאתו המשורר שמר קשר וחלק בית במשך מספר שנים). בספר זיכרונותיו שהתפרסמו ב-1993, אישר הסופר טו הואי כי שואן דיו ננזף בעודו בוויאט מין על שהטריד גברים אחרים במיטה.

עבודות
------

לאורך כל הקריירה שלו היה שואן דיו ידוע כמשורר רומנטי, "המשורר הגדול ביותר בין המשוררים החדשים", ו"מלך שירי האהבה" (הוא עצמו העניק למשוררת הו שואן הונג (אנ') את הכינוי "מלכת שירת צ'ו נום (אנ')").

הוא היה חבר בתנועה הספרותית *Tự Lực Văn Đoàn* (התנועה הספרותית של העצמאות) ואחד ממנהיגי תנועת *Thơ Mới* (מילולית: שירה חדשה). עבודות ייצוגיות שכתב בתקופה זו כוללות: *Thơ Thơ* (שיר שירה, 1938), Gửi Hương Cho Gió (בושם מתנדף עם הרוח, 1945), והסיפור הקצר Phấn Thông Vàng (אבקת אורן הזהב, 1939).

אוספי השירה שלו Thơ thơ ו- Gửi hương cho gió נחשבים ליצירות המופת שלו. הם מהללים אהבה, חיים, אושר ואהבת חיים. בכך הוא גם מהלל את הנעורים, האביב והטבע כערש האהבה. הוא גם התאבל על הזמן שחלף, על מצוקת החיים והראה צימאון לחיי נצח.

עבודותיו נלמדות לעיתים קרובות על ידי תלמידי בתי ספר תיכוניים בווייטנאם. רחוב בהאנוי הבירה הווייטנאמית נקרא על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שואן דיו** בוויקישיתוף
### וייטנאמית

* שירת שואן דישו
* אוסף שירה Xuân Diệu

### אנגלית

* "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2 בספטמבר 2009. נבדק ב-8 בדצמבר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה);  (עזרה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Famous Vietnamese poet (Huy Cận) dies at 86 (2005-02-20). *Thanh Niên News*. Retrieved on 2007-04-11.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12079330t (data)
* ISNI: 0000 0003 6850 7679
* LCCN: n82027738
* NKC: xx0304038
* SUDOC: 029096421
* VIAF: 30876498
* WorldCat: viaf-30876498

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שואן דיו"**.