recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מראת השמים בניו יורק - מבט מכיוון מרכז רוקפלר
**מראת השמים** (באנגלית: **Sky Mirror**) הוא פסל של הפסל ההודי-בריטי היהודי אניש קאפור הניצב בנוטינגהאם ובמנהטן שבניו יורק.

הפסל בנוטינגהאם
---------------

הפסל שבנוטינגהאם הוצב ביוזמת תיאטרון נוטינגהאם ובמימונו. הפסל הוצג לקהל ב-27 באפריל 2001 בעלות של 900,000 ליש"ט - באותה עת היה זה הפסל היקר ביותר שמומן על ידי הלוטו הלאומי הבריטי.

הפסל יוצר בפינלנד צורתו מראה קעורה בקוטר שישה מטרים העשויה פלדת אל חלד משויפת. הפסל שוקל כ-10 טונות. המראה מוצבת בזווית ופונה לעבר השמים, וכך משקפת את מראה השמים.

הפסל במנהטן
-----------

ב-19 בספטמבר 2006 הוצב פסל נוסף בשם זה במרכז רוקפלר שבניו יורק, לצד השדרה החמישית. פסל זה הוא גרסה גדולה יותר של הפסל בנוטינגהאם. קוטרו 10.6 מטרים, גובהו כ-3 קומות והוא שוקל 23 טונות. הפסל משקף את גורדי השחקים של העיר ומטרתו, לדברי קאפור, "להוריד את השמים אל הארץ".

* מראת השמים בניו יורק - מבט מהצדמראת השמים בניו יורק - מבט מהצד
* מראת השמים בניו יורק - מבט לעבר מרכז רוקפלרמראת השמים בניו יורק - מבט לעבר מרכז רוקפלר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מראת השמים** בוויקישיתוף
* אתר מראת השמים בנוטינגהאם
* תמונות של מראת השמים בנוטינגהאם
* כתבה של חדשות ה-BBC על הפסל
* מראת השמים בעיר ניו יורק
"הכותל המערבי או הר הבית", איור מן המהדורה האנגלית של הספר "תבואות הארץ" (1850)
"**מראה מקום המקדש וירושלים**" הוא כינוי להדפס אבן המציג את ירושלים, שיצר יהוסף שוורץ בשנים 1836–1837.

תיאור
-----

הדפס האבן, המציג את ירושלים ואתריה הקדושים ליהדות, נוצר בשנת ה'תקצ"ז (1837-1836) בבית דפוס בהירבן (Hürben), גרמניה. בראש ההדפס מפה של חומות ירושלים. במרכז ההדפס חמישה תיאורים של מקומות בירושלים, המבוארים בעזרת טקסט. בצד ימין "ציור מעה"ק ציון תובב מצד צפון (מקום קבורת מלכי בית דוד)" ו-"ציור מעה"ק ציון תובב מצד צפון", מציגים תיאורים של הר ציון. בצד שמאל מופיעים שני תיאורים של מגדל דוד: "צורת מגדל דוד מבחוץ לעיר" ו"ציור מגדל דוד בתוך העיר".

במרכז מופיע תיאור גדול יותר של מראה הכותל המערבי והר הבית על רקע הר הזיתים. גם תיאור זה, הנבדל בגודלו, מלווה בתיאור מפורט של הציור: "א. ציון חולדה הנביאה על ראש הר הזייתים ב. הר הזייתים ג. הר הבית ד. מקום המקדש ה. מקום קדשי הקודשים ו. בניין שקורן **[?]** מדרש שלמה ז. כותל מערבי ח. בתים וחצרות אשר **[להשלים]** ט. שערי הר הבית מצד המערב י. חומת מזרחי הר הבית ועוד".

בתחתית העבודה מצויה כתובת הקדשה: 

> 
> מנחת אהבה היא שלוחה לאחי יושבי הגולה דורשי ציון וירושלים. פה עיר הקדושה ירושלים תובבא שנת תקצ"ז לפ"ק. נעשה על ידי [הצעיר הקטן יהוסף שווארץ]. ואפיצה בישראל על ידי אחי חביבי חיים שווארץ נר"ו חונה בק"ק הירבען יע"א.
> 
> 
> 
> 

העותק היחיד מהדפס זה ששרד נמצא במוזיאון ישראל ומקורו באוסף פויכטונגר. עם זאת, במהדורה האנגלית והגרמנית של ספרו "תבואת הארץ" (1845, מופיעות גרסות דומות של תיאור הר הבית שיצר שווארץ. תיאורים אלו מכילים שינויים קטנים, המתבססים על ניסיונו הפיזי של שווארץ בירושלים. שינויים אלו כוללים, לדוגמה, את שיפור התיאור המרחבי של הסצנה, הפיכת מבנה כיפת הסלע מריבועי למתומן או הוספת שתי דמויות לצד הכותל. הפופולריות והתפוצה הגדולה של ספר זה בעולם היהודי הפכה את דימוי הר הבית הזה לדימוי מעצב, שבעקבותיו נוצרה מסורת התיאור היהודית של הר הבית, החל משנות ה-40 של המאה ה-19.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מס' 492 בקטלוג האוסף; ראו: שחר, ישעיהו, **אוסף פויכטונגר: מסורת ואמנות יהודית**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1971, עמ' 184
2. ↑  ראו: פישר, יונה (עורך), **אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 116-110
3. ↑  ראו: פישר, יונה (עורך), **אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 92, 116-110; עם זאת, באמנות מן המאה ה-18 באיטליה, ניתן למצוא תיאורים דומים. ראו: צרפתי, רחל (אוצרת), **מנחה שלוחה: תיאורי מקומות קדושים בידי אמנים יהודים**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2002, עעמ' 23, מ' 25 הערה 29
**יעקב אדלשטיין** (**Jakob Edelstein**‏; 1903 הורודנקה גליציה – 20 ביוני 1944 אושוויץ) היה יהודי צ'כי ששימש כראש התנועה הציונית הצ'כית, היה מנהל המשרד הארצישראלי של הסוכנות היהודית בפראג (משנת 1933) ואיש "החלוץ". בגיל 38 מונה לראש האלטסטנראט ("מועצת הזקֵנים") של גטו טרזיינשטט, הגטו ששימש כמחנה מעבר ליהודי מערב אירופה.

ביוגרפיה
--------

נולד ב-1903 בהורודנקה שבגליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום אוקראינה). בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע עם משפחתו לברנו, ושם הצטרף לתנועת "בלאו וייס".

בידי אדלשטיין ומשפחתו היו עוד לפני המלחמה סרטיפיקטים לעלייה לארץ ישראל, והם התכוונו להגיע לקיבוץ גבעת חיים, אולם אדלשטיין בחר להישאר ולא לנטוש את חברי הקהילה.

ב-1939 נשלח על ידי הגרמנים למחנה ניסקו, משם הצליח לחזור לפראג.

אדלשטיין הגיע לגטו טרזיינשטט בדצמבר 1941. כראש האלטסטנראט (מועצת הזקֵנים) של הגטו, אדלשטיין ניסה להקים עיר יהודית של ממש בטרזיינשטט ואף העז להתעמת עם אדולף אייכמן, ראש המחלקה היהודית של האס אס, שהיה אחראי על גירושם של יהודי צ'כיה, פולין, אוסטריה והונגריה לגטאות ולמחנות ריכוז.

אדלשטיין עמד בראש "מועצת היהודים" של הגטו לצד פאול אפשטיין. אדלשטיין הוא שכינה את גטו טרזין "מקלט לילה", כאשר עדיין קיווה כי הגטו יהווה מקום מקלט ליהודים השוכנים בו עד יעבור זעם.

הוצע לאדלשטיין להימלט מטרזיינשטט. את ההצעה העלה ארגון החלוץ, אולם אדלשטיין דחה את ההצעה.

בדצמבר 1943 נשלח עם משפחתו לאושוויץ, לאחר שהואשם כי ניסה להציל יהודים בכך שזייף תעודות זהות. הוא הוצא להורג בבלוק 11 ב-20 ביוני 1944, יחד עם משפחתו.

לקריאה נוספת
------------

* רות בונדי, **אדלשטיין נגד הזמן**

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב אדלשטיין באתר יד ושם
* יעקב אדלשטיין (באנגלית) באתר פרויקט מחקרי השואה
* יעקב אדלשטיין (באנגלית) באנציקלופדיית היהודים של YIVO
* תנועות הנוער היהודיות, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, מתוך האנציקלופדיה של השואה
* טלי חרותי-סובר, בית טרזין: זכרונות מהחיים בגיטו, באתר ynet, 4 במאי 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007522482105171
* GND: 118969587
* ISNI: 0000 0000 7861 7845
* LCCN: n87920486
* NKC: jn20020131003
* NLP: A19028672
* SNAC: w63f8gsc
* VIAF: 97789304
* WorldCat: lccn-n87920486

 |
**אליפות ברית המועצות בהוקי קרח** (ברוסית: **Чемпионат СССР по хоккею с шайбой**) הייתה האליפות הסובייטית בהוקי קרח, שהתנהלה בין השנים 1946–1991.

היסטוריה
--------

לאחר מלחמת העולם השנייה, הוועדה הסובייטית לספורט ותרבות הגוף (Всесоюзный комитет по физической культуре и спорту) החליטה לארגן ליגת הוקי קרח, לאחר שעד שנות ה-40 הוקי קרח לא טופח במדינה, שהעדיפה עליו את הבנדי. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1946. ב-1992, עם תחילת פירוק ברית המועצות, שמרה הליגה על המבנה שלה והפכה לשנה אחת ל**אליפות חבר המדינות**. לאחר עונה אחת פורקה הליגה. המועדונים הרוסים, שהיוו את שלד הליגה, הפכו לחלק מ**ליגת ההוקי הבינלאומית** שהפכה מאוחר יותר לאליפות רוסיה בהוקי קרח.

במשך התקופה מספר הקבוצות בליגה העליונה עלה מ-10 בשנות ה-40 עד ל-15 בתחילת שנות ה-90. הקבוצות ממוסקבה שלטו בליגה, ולמעשה זכו בכל תוארי האליפות. רק 3 פעמים קבוצות מחוץ למוסקבה הגיעו למקום השני.

הקבוצה הדומיננטית בליגה לאורך מרבית שנות קיומה הייתה צסק"א מוסקבה, שזכתה ב-32 אליפויות.

בינואר 1950 בעקבות תאונה אווירית נספו כמעט כל שחקני קבוצת "ו.ו.ס מוסקבה". למרות האסון הקבוצה השתקמה וזכתה ב-3 אליפויות בתחילת שנות ה-50.

סטטיסטיקה
---------

| מועדון | Med_1.png | Med_2.png | Med_3.png |
| --- | --- | --- | --- |
| צסק"א | 32 | 10 | 1 |
| דינמו | 4 | 16 | 18 |
| ספרטק | 4 | 11 | 8 |
| ו.ו.ס. מוסקבה | 3 | 1 |  |
| קריליה סובייטוב מוסקבה | 2 | 4 | 9 |
| חימיק ווסקרסנסק |  | 1 | 4 |
| טורפדו גורקי |  | 1 |  |
| דינמו ריגה |  | 1 |  |
| סק"א לנינגרד |  |  | 2 |
| לוקומוטיב מוסקבה |  |  | 1 |
| טרקטור צ'ליאבינסק |  |  | 1 |
| סוקיל קייב |  |  | 1 |

ראו גם
------

* הוקי קרח ברוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

* כל זוכות המדליות באליפויות ברית המועצות (אורכב 07.02.2018 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ללא. לא נערכה אליפות הוקי קרח למועדונים.** | **ליגת העל הסובייטית בהוקי קרח1946 — 1992** | **הבא**:**ליגת ההוקי הבינלאומית** |
דוגמה למחוות אקדח
**מחוות אקדח** היא מחווה גופנית שבה אדם משתמש בידו כדי לחקות אקדח. במסגרת המחווה מרים המחווה את האגודל מעל האגרוף שלו, באופן המדמה את פטיש האקדח. נוסף על כך, הוא מרים את האצבע המורה שלו ולעיתים גם את האמה שלו באופן המדמה את קנה האקדח. האצבע המורה יכולה לסמן גם את הדק האקדח. ניתן גם ללחוץ את האצבעות בעת יצירת מחוות האקדח לשם הדגשתה.

סוגים
-----

אפשר לבצע את המחווה על ידי הנחת ה"אקדח" לצד ראשו של מישהו, בפה או מתחת לסנטר, לדימוי התאבדות, כדי להצביע על רצון עז להיחלץ מהאומללות, בין אם משעמום או מכעס, או להביע חוסר שביעות רצון מהמצב.

צורה נוספת היא שילוב של שתי ידיים כדי להביע ברכה, או כדי להכיר במשהו כמצחיק, חכם או מעורר תובנות.

חוקים הקשורים למחווה
--------------------

בשנת 2019 קבע בית המשפט העליון של פנסילבניה כי שימוש במחוות אקדח לשם איום והפחדה הוא פשע הפרת סדר.

### בבתי ספר

במספר מקרים, תלמידים ואנשי צוות נענשו או הושעו מהלימודים בעקבות ביצוע המחווה. בחלק מהמקרים הדבר נבע מכך שהאחראים פירשו את המחווה כאיום לשימוש באלימות ממשית, ובמקרים אחרים התפרשה המחווה כתמיכה באלימות באופן כללי.
ב-2006 ביצע לכאורה פחים אחמד (אנ'), מחבל ממוצא אפגני, את המחווה שעה שדיבר על אפשרות ששירות הביון הביטחוני הקנדי יפרצו לדירתו. זו שימשה כראיה לתוכנית שלו לביצוע טרור, שסוכלה בסופו של דבר.

פוליטיקה
--------

ז'איר בולסונארו משתמש במחוות האקדח
### ברזיל

נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו בדרך כלל מבצע את מחוות האקדח כרמיזה לשאיפתו לשנות את חוקי הפיקוח על נשק כדי להפוך את הנשק לנגיש יותר לאזרח הרגיל. המחווה שלו הפכה לסמל ה"בולסונאריות", בשימוש על ידי תומכי האידאולוגיה.

ב-27 בספטמבר 2019, חבר בית הנבחרים אדוארדו בולסונארו (אנ') (המפלגה הסוציאל-ליברלית) הצטלם מול הפסל "ללא אלימות" (אנ') במטה האומות המאוחדות בניו יורק כשהוא עושה את תנועת האקדח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוות אקדח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  How Did "Finger Guns" Become So Popular?, Dictionary.com (ב־American English)
2. ↑  Canada: The Cell Next Door, בתוכנית Frontline של רשת PBS (באנגלית)
3. ↑  Hyper-Masculinity and Gun Control in Jair Bolsonaro’s Brazil, The Globe Post, ‏2019-01-09 (ב־American English)
4. ↑  Trevisani, Paulo (2019-05-08). "Bolsonaro Further Eases Brazilians' Access to Guns". *Wall Street Journal* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2022-03-09.
5. ↑  Band › Portal de Notícias, Esporte e Entretenimento, www.band.uol.com.br (ב־Brazilian Portuguese)
6. ↑  Eduardo Bolsonaro se explica por "arminha" em frente a escultura pela paz, noticias.uol.com.br (ב־Brazilian Portuguese)
7. ↑  Eduardo Bolsonaro faz gesto de arma em frente a monumento pela paz em NY, באתר "Folha de São Paulo" (בפורטוגזית)
סמליל האתר
**האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים** (באנגלית: **On-Line Encyclopedia of Integer Sequences**, בראשי תיבות: OEIS) היא מאגר נתונים מקוון, המכיל סדרות של מספרים שלמים. האתר נוצר ומתוחזק על ידי ניל סלואן. באתר למעלה מ-220,000 סדרות.

כל סדרה ניתנת להצגה בכמה צורות וביניהן: רשימה, גרף, מעקב היסטורי, וישנה אף אפשרות 'לשמוע את הסדרה', על ידי המרת המספרים לצלילים.

לכל סדרה מוצמד "מספר זהות" ויש לה דף מיוחד, בו אפשר למצוא מידע על הסדרה כגון: היסטוריה, הפניה למקורות רלוונטיים, שימושים מתמטיים, נוסחה (אם יש), הערות מתמטיות שנוספו על ידי משתמשי האתר, וכן הלאה. בנוסף, האנציקלופדיה מקטלגת אותן לפי מילים שמורות שונות המיוחדות לה.

האתר כולל מנוע חיפוש המאפשר לחפש סדרה באמצעות ערכים שלה (או של תת-סדרה שלה), וכן באמצעות שמה. הדבר מאפשר למתמטיקאי הנתקל בסדרה במהלך עבודתו לאתר מופעים נוספים שלה.

האתר מפעיל דף להצעות ודיונים בממשק ויקי.

לאתר קדמו ספרים שהוציא סלואן: "A Handbook of Integer Sequences" ‏(1973) שהכיל 2372 סדרות, ו-"The Encyclopedia of Integer Sequences"‏ (1995) שהכיל 5,488 סדרות. לאחר פרסום ספרים אלה מתמטיקאים שלחו לסלואן מעל 16,000 סדרות, שספר צר מלהכילן, ומשום כך הקים סלואן בשנת 1996 אתר אינטרנט שיכיל את הסדרות.

דף השער של האתר מופיע בכ-50 שפות שונות, ובכללן עברית.

מספרים לא שלמים
---------------

בנוסף לסדרות של מספרים שלמים, האתר מקטלג סדרות של שברים, ספרות של מספרים טרנסצנדנטים, מספרים מרוכבים וכן הלאה, על ידי המרתן לסדרות של שלמים. סדרות של שברים מיוצגות על ידי זוג סדרות, סדרת המונים וסדרת המכנים.
לדוגמה, סדרת פרי מסדר חמש:
\textstyle {1 \over 5}, {1 \over 4}, {1 \over 3}, {2 \over 5}, {1 \over 2}, {3 \over 5}, {2 \over 3}, {3 \over 4}, {4 \over 5}

מקוטלגת כסדרת מונים: 4, 3, 2, 3, 1, 2, 1, 1, 1 וסדרת מכנים: 5, 4, 3, 5, 2, 5, 3, 4, 5.

מספרים אי-רציונלים חשובים, כגון π = 3.1415926535897...‎ מקוטלגים על פי הספרות בייצוג העשרוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  העמוד הראשי של הוויקי
**מחוז בחירה**, במדינות שבהן נהוגות בחירות אזוריות, הוא אזור גאוגרפי, שתושביו בוחרים נציג או נציגים מטעמם למוסד פוליטי ארצי. בשם מחוז בחירה מכונות לעיתים גם קבוצות אחרות של בוחרים, שמוקצה להן ייצוג במערכת פוליטית. כך למשל קיים מחוז בחירה של הקיבוצים ברחבי הארץ בבחירות המקדימות שנערכות במפלגת העבודה הישראלית לקביעת מועמדי המפלגה לכנסת.

מספר הנציגים שנבחר בכל מחוז בחירה משתנה בהתאם לשיטת הבחירות. במערכות רבות יש לכל מחוז נציג יחיד (כך למשל בבחירות לפרלמנט הבריטי או בפרלמנט הקנדי). לעיתים שולח כל מחוז שני נציגים (כמו בבחירות לבונדסטאג), ובמקרים מסוימים מיוצגים מחוזות שונים על ידי מספר שונה של נציגים, לפי מספר הבוחרים. כך למשל מחוזות הבחירה לדאל אירן האירי שולחים בין שלושה נציגים לחמישה נציגים, וששת מחוזות הבחירה של איסלנד שולחים לאלת'ינגי תשעה עד שלושה-עשר נציגים כל אחד.

מחוז הבחירה יכול לשמש גם כיחידה מִנהלית. 

קביעת מחוזות הבחירה נעשית בדרך כלל בידי גוף בלתי תלוי האחראי על ארגון הבחירות. כדי לשמור על עקרון השוויון, רצוי שהיחס בין בוחרים לנציגים יהיה שווה בכל מחוז, לכן שינויים דמוגרפיים מחייבים שרטוט מחדש של מחוזות הבחירה מעת לעת. לעיתים נעשה שינוי הגבולות באופן מוטה, תוך ניצול העובדה שמידת התמיכה במפלגות שונות משתנה מאזור לאזור. במדינות שבהן לא קיים מנגנון מוסכם וברור לשינוי גבולות המחוזות, מתפתחים לעיתים עיוותים הפוגעים בייצוגיות, כאשר שינויים דמוגרפיים גורמים לכך שהיחס בין הנבחרים לתושבי המחוז משתנה מאוד בין המחוזות.

באופן טיפוסי, בחלק ממחוזות הבחירה יש תמיכה ברורה במפלגה מסוימת. כך למשל מחוזות בחירה בבריטניה שרוב המצביעים בהם הם בני מעמד הפועלים מצביעים באופן קבוע עבור מפלגת הלייבור. המפלגות מרכזות את עיקר מאמציהן במחוזות שאינם נוטים באופן מובהק למפלגה מסוימת.

בעבר, חפפו מחוזות הבחירה במדינות רבות לגבולות של נחלות פאודליות, דבר שיצר עיוותים גדולים במידת הייצוג. בבריטניה של המאה ה-18 התקיימו מחוזות היסטוריים (שכונו "מחוזות כיס" ו"מחוזות רקובים") שבהם חיו רק מאות אנשים, ולעיתים רק עשרות, ומנגד יוצגו ערים גדולות של רבבות תושבים בידי נציג יחיד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז בחירה** בוויקישיתוף
* מחוז בחירה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536068905171
* BNE: XX5294565
* GND: 4188918-6
* LCCN: sh85041549
* NDL: 00570698
* NKC: ph493981

 |
**יאן טופורובסקי** (באנגלית: **Jan Toporowski**; נולד בשנת 1950) הוא כלכלן בריטי ופרופסור המתמחה בנושאים של משברים פיננסיים בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (SOAS) באוניברסיטת לונדון.

חייו
----

טופורובסקי נולד באוקספורד בשנת למהגרים פולנים. הוא בעל תואר ראשון בסוציולוגיה ומדעי המדינה, אותו סיים באוניברסיטת ברמינגהאם ב-1972, ובעל תואר שני בכלכלה, אותו סיים בבירקבק, אוניברסיטת לונדון ב-1977. ב-1983 השלים טופורובסקי לימודי תואר שלישי בכלכלה באוניברסיטת ברמינגהאם.

קריירה מקצועית
--------------

עם סיום לימודיו לתואר ראשון, החל לעבוד בקרן הפנסיה של הכנסייה של אנגליה. התנסות זאת הציתה את התעניינותו בכלכלה פיננסית. לאחר שסיים את לימודי התואר השלישי חזר יאן טופורובסקי לעבוד במימון, בתור כלכלן בכיר ב-Standard Chartered Bank, שם בלט בביקורת שמתח על הבנקאות הבינלאומית ועל חלקה בהיווצרות משבר החוב הבינלאומי של שנות ה-80. עבד כחוקר בבית הספר המרכזי לתכנון וסטטיסטיקה בוורשה בשנות ה-80, כחוקר באוניברסיטת קיימברידג' בשנים 2003-2004, כחוקר במרכז לחקר כלכלה וסטטיסטקה בשנים 2004–2005, וכחוקר בבנק פינלנד (אנ') ב-2005. במהלך שנות ה-90 לימד באוניברסיטת South Bank, לונדון. ב-2004 מונה לפרופסור לכלכלה ומימון בפקולטה לכלכלה של בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (SOAS) באוניברסיטת לונדון, שם שימש גם כדיקן מספר שנים. מאז 2004 הוא משתף פעולה עם המרכז לחקר ההיסטוריה והמתודולוגיה של הכלכלה באוניברסיטת אמסטרדם. עבודתו האקדמית של טופורובסקי על כלכלה מוניטרית זכתה לפרסום נרחב. ב-2013 הוא הוציא לאור ביוגרפיה אינטלקטואלית על הכלכלן הפולני מיכאל קלצקי (אנ'), בה פירט את עבודתו על כלכלה מוניטרית, תאוריית הרווח, בעיות הסוציאליזם ומדינות מתפתחות. בשנת 2013 זכה ספרו של יאן טופורובסקי "למה הכלכלה העולמית זקוקה לקריסה פיננסית" בפרס יוניקוס על הספר הטוב ביותר לקידום ההבנה הכלכלית ביריד הספרים בוורשה.

מבחר מספריו ומאמריו
-------------------

* Co-author Dictionary of Economics London: Charles Letts 1983. pp. 199.
* The Economics of Financial Markets and the 1987 Crash Aldershot: Edward Elgar 1993. pp. 162 + ix.
* The End of Finance: The Theory of Capital Market Inflation, Financial Derivatives and Pension Fund Capitalism London: Routledge 2000. pp. 160 + xvi.
* Theories of Financial Disturbance Cheltenham: Edward Elgar 2005.
* Why the World Economy needs a Financial Crash’ and other critical essays on Finance and Financial Economics London: Anthem Press 2010
* Michał Kalecki An Intellectual Biography Volume I Rendezvous in Cambridge 1899-1939 Basingstoke: Palgrave 2013.
* Crédito y Crisis de Marx a Minsky Mexico City: Facultad de Economía, Universidad Nacional Autónoma de México & Miguel Ángel Porrúa 2016.
* Michał Kalecki An Intellectual Biography Volume II By Intellect Alone 1939 – 1970 Basingstoke: Palgrave 2018.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאן טופורובסקי** בוויקישיתוף

* יאן טופורובסקי, באתר גוגל סקולר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453435605171
* BIBSYS: 90264702
* BnF: cb12277385z (data)
* CANTIC: a11076720
* GND: 170931994
* ISNI: 0000 0000 6304 8758
* LCCN: n85288972
* LNB: 000000313
* NKC: mub20221137776
* NTA: 072390859
* SUDOC: 031588700
* VIAF: 12368921
* WorldCat: lccn-n85288972

 |
**נלי נוימן** (בגרמנית: **Nelli Neumann**;‏ 3 בינואר 1886 – 1942) הייתה מתמטיקאית גרמנייה, שהתמחתה בגאומטריה סינתטית. היא הייתה אחת הנשים הראשונות שהשיגו דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטה גרמנית.

ביוגרפיה
--------

נלי נוימן נולדה בורוצלב, פרוסיה, בת יחידה להורים יהודים מקס נוימן, שופט, וסופי נוימן, שמתה כשנלי הייתה בת שנתיים. לאחר עשר שנים בהוהר טוכ'רשול בוורוצלב, השתתפה נוימן בקורסי דקדוק לבנות וסיימה את בית הספר לבנים "המלך ויליאם" בשנת 1905. אביה רשם אותה לשיעורים פרטיים במתמטיקה שהעביר ריצ'רד קוראנט. השניים המשיכו ללמוד יחד באוניברסיטת ורוצלב ובאוניברסיטת ציריך. נוימן חזרה לברסלאו להשלים תואר דוקטור. היא השלימה את עבודת הגמר שלה בשנת 1909 בהנחיית רודולף שטורם. לאחר שקוראנט קיבל את תואר הדוקטורט באוניברסיטת גטינגן, הם נישאו בקיץ 1912.

אבן נגף לזכרה של נלי נוימן באסן
לאחר שסירבה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת ברסלאו, למדה קורסים שהסמיכו אותה להיות מורה בבית ספר תיכון. ב-16 בפברואר 1916 התגרשו היא וקוראנט. לאחר מלחמת העולם הראשונה לימדה בבית ספר לבנות באסן, אך איבדה את מעמדה עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. ב-10 בנובמבר 1941 גורשה לגטו מינסק, שם הוצאה להורג בשנת 1942.

קישורים חיצוניים
----------------

* נלי נוימן, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tobies, Renate (1 במרץ 2009). "Nelly Neumann". *Jewish Women: A Comprehensive Historical Encyclopedia*. Jewish Women's Archive. נבדק ב-10 באוגוסט 2018. `{{cite encyclopedia}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Nelly Neumann". *Mathematics Genealogy Project*. נבדק ב-10 באוגוסט 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Rowe, David E. (2018). *A Richer Picture of Mathematics: The Göttingen Tradition and Beyond*. Springer. p. 345. doi:10.1007/978-3-319-67819-1. ISBN 978-3-319-67819-1.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1034676822
* ISNI: 0000 0004 0825 4072
* MGP: 54624
* VIAF: 300718151
* WorldCat: viaf-300718151

 |
**נלי טניסון קונאו** (באנגלית: **Nellie Tenison Cuneo**;‏  26 באוגוסט 1869 – 23 במאי 1953) הייתה מאיירת וציירת שלמדה בלונדון ובפריז. היא הייתה נשואה לצייר והמאייר האמריקאי סיירוס קונאו ובנם הצעיר היה הצייר האנגלי טרנס קונאו.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייה

טניסון נולדה בהמרסמית', לונדון, ב-25 באוגוסט 1869. היא הייתה הילדה השנייה להוריה, הרופא האירי אדוארד טניסון ריאן טניסון ואשתו השנייה, פרנסס סאלי טסטלין. אשתו הראשונה של אדוארד - פאני האטון נפטרה לאחר לידת בנם השלישי, והותירה אחריה שלושה בנים.

### השכלה ונישואין

במפקד 1881 מופיעה טניסון (בגיל 11) כילדה היחידה בבית עם הוריה, ככל הנראה בהשגחתה של מטפלת. היא למדה בבית הספר לאמנות בצ'יזויק בשנים 1884 - 1886 ולאחר מכן, ללא תמיכת משפחתה, בבית הספר לאמנות של סר ארתור סטוקדייל קופ בדרום קנזינגטון.. ממפקד האוכלוסין משנת 1891 עברה משפחת טניסון לרחוב אוקסברידג', שעתיד היה להישאר בית המשפחה להוריה של טניסון, ולה עצמה עם ילדיהם עד מותו של סיירוס קונאו בשנת 1916.לאחר מכן היא עבדה כמאיירת עצמאית, בפרסומים כמו מגזין לודגייט.

עד 1899 חסכה מספיק כסף לנסוע לפריז ללמוד אמנות, והיא נרשמה לאקדמיה קולרוסי להתאמן אצל אבוט מקניל ויסלר. שם נפגשה עם סיירוס קונאו. הם חזרו ללונדון כדי להתחתן ב־1903. מכיוון שקונאו היה אזרח ארצות הברית, היא הפסידה את האזרחות הבריטית לאחר הנישואין. היא לא קיבלה אזרחות אמריקאית באופן אוטומטי על ידי נישואין, שכן הדבר היה כפוף לכך שהיא זכאית להתאזרחות. כך, היה גורל נשים בריטיות שהתחתנו עם אמריקאים בשנים 1870 עד 1933, כאשר החוק השתנה. לאחר מות בעלה, טניסון הגישה בקשה להתאזרחות מחדש בבריטניה וקיבלה מחדש אזרחות בריטית ב־27 ביולי 1917.

לבני הזוג נולדו שני בנים: דזמונד, שהפך למהנדס כרייה. וטרנס שהפך לצייר אנגלי ידוע.

יצירה
-----

גם טניסון וגם בעלה עבדו כמאיירים. היא הייתה הרוסה כאשר סיירוס מת במפתיע מהרעלת דם בשנת 1916. טניסון עזבה את מה שהיה בית המשפחה ועברה תחילה להולנד פארק 152 בקנזינגטון. לאחר מכן היא עברה לדרטמור, אחר כך לקורנוול, התגוררה תחילה בהאלסטאון ולאחר מכן בסנט אייבס, שם קנתה בית אותו שיחזרה, והוא הפך לבית קפה.

טניסון הפכה לחברה באגודת האמנים של סנט אייבס בשנת 1928 ונשארה חברה עד 1945. 1934 עברו היא וילדיה חזרה לצ'יזויק, שעתיד להישאר מעונה של טניסון בלונדון עד מותה.

טניסון נפטרה ב־23 במאי 1953.

היא הפכה לחברה באגודת הנשים באמנות בשנת 1918 והייתה מציגה שם לעיתים תכופות. היא גם הציגה באקדמיה המלכותית.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

* כתבי נלי טניסון קונאו בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Houfe, Simon (1981). Dictionary of British Book Illustrators and Caricaturists, 1800-1914 (Rev. ed.). Woodbridge: Antique Collectors' Club. p. 476
2. ↑  Cole, Beverley (2004-09-23). "Cuneo, Terence Tenison (1907–1996)". Oxford Dictionary of National Biography.
3. ↑  P. Brook, FullDisplay, indiafamily.bl.uk
4. ↑  Kirkpatrick, Robert J. (2019). The Men Who Drew For Boys (And Girls): 101 Forgotten Illustrators of Children's Books: 1844-1970. London: Robert J. Kirkpatrick.
5. ↑  Nell Marion CUNEO | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
6. ↑  John Cutler, **The Law of Naturalization: As Amended by the Naturalization Acts, 1870**, Butterworths, 1871. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2012058584
* VIAF: 237505781
* WorldCat: lccn-no2012058584

 |
**נלי נחמה בן אור קלינס** (לבית **בן אור**; נולדה בשנת 1933) היא פסנתרנית ופרופסור למוזיקה. היא פרופסור בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה של גילדהול בבריטניה, שם לימדה נגינה בפסנתר ואת שיטת אלכסנדר מאז 1975. היא ניצולת השואה.

ביוגרפיה
--------

בן אור נולדה בשנת 1933 למשפחה יהודית בלבוב, פולין (כיום אוקראינה).

במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, נכלאה משפחתה בגטו. אמה, אחותה ונלי נמלטו ללא אביה. כאשר השיגו זהויות מזויפות, היא הופרדה מאחותה, שהסתתרה ומצאה עבודה כעובדת בית. בן אור ואמה התחזו לרומיות קתוליות ונסעו לוורשה, שם עבדה אמה במשך שנה כמשרתת במשפחה נוצרית. לאחר שהחמיצו את רכבת הנוסעים האחרונה לוורשה, הם הושבו על ידי מנהל התחנה הגרמני ברכבת השמורה לקציני הוורמאכט. המשפחה בוורשה מימנה עבור בן אור שיעורי פסנתר יחד עם בתם לאחר ששמעו אותה מנגנת. מדי פעם, כאשר אנשים חשדו שהם יהודים, הם נאלצו להמשיך הלאה, אך הצליחו להימלט.

בן אור מוכרת כמובילה ביישום טכניקת אלכסנדר לנגינת פסנתר, תחום בו התמחתה יותר משלושים וחמש שנים. היא מעבירה כיתות אמן על הטכניקה לפסנתרנים במדינות רבות ברחבי העולם. בתקופת מגפת הקורונה עברה לשיעורים מרחוק.

היא הופיעה בקונצרטים ברחבי העולם, ברסיטלים, עם תזמורת ובמוזיקה קאמרית. בן אור הקליטה הקלטות מסחריות רבות, כולל עבור ה-BBC. הקלטות אלה מכסות מגוון רחב של מלחינים מהמאות ה-18 עד המאה ה-20.

כשעברה לאנגליה בשנת 1960, היא הכירה ונישאה לבעלה האנגלי ובהמשך עברה לנורת'ווד בלונדון.

בשנת 1999 הוקמה הקרן למלגות נלי בן אור, שפטרונה הוא סר קולין דייוויס.

בן אור מונתה לחברת מסדר האימפריה הבריטית (MBE) לשנת 2020 בזכות תרומתה להנחלת לשואה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נלי בן אור** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של נלי בן אור
* נלי בן אור, סרטונים בערוץ היוטיוב

* נלי בן אור, באתר דיזר
* חייה, במילותיה שלה באירועי יום השואה בנורת'ווד
* בן אור, באתר בית הספר למוסיקה ולדרמה של גילדהול
* בן אור וטכניקת אלכסנדר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nelly Ben-Or Clynes Story. Pub. by Northwood and Pinner Synagogue (2008)
2. ↑  Liphshiz, Cnaan. "Nelly Ben-Or risked all to play the piano. It helped her survive the Holocaust". *www.timesofisrael.com* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-02-29.
3. ↑  "Pianist tells of 'cloud of horror' she remembers from Auschwitz". *ITV News* (באנגלית). 2021-01-26. נבדק ב-2021-02-18.
4. ↑  Summer Course, Nelly Ben-Or MBE

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007469336005171
* GND: 1156564662
* ISNI: 0000 0000 3999 7611
* LCCN: no96040418
* NSK: 000155206
* NTA: 100970133
* RERO: 02-A011580359
* VIAF: 11900671
* WorldCat: lccn-no96040418

 |
**Neighborhood Bully** (תרגום מילולי מאנגלית: "בריון שכונתי") הוא שיר באנגלית שכתב בוב דילן ונכלל באלבום "Infidels" מ-**1982**. השיר תורגם לעברית בידי אורן פרבר, ונכלל באלבומו של אריאל זילבר "אנבל" בשם **בריון השכונה**.

רקע
---

השיר נכתב לאחר גל גינויים לישראל בעקבות הפצצת הכור הגרעיני בעיראק. בשיר תומך דילן בישראל (בלי לנקוב בשמה). דילן טען כי השיר אינו פוליטי וניתן לפרשו גם בדרכים אחרות. בצד הפנימי של עטיפת האלבום הוא נראה כורע בהר הזיתים. באותה שנה ביקר שנית בישראל לרגל בר המצווה של בנו והצטלם ליד הכותל המערבי.

השיר
----

בשיר 11 בתים בני חמש שורות כל אחד. ארבע השורות הראשונות של כל בית הן בחריזה צמודה (א א ב ב). לשורה המסיימת של כל בית תוכן קבוע "He’s the neighborhood bully" (בבית האחרון שורה זו מכילה את המילים "Neighborhood bully" בלבד).

**הבית הפותח של השיר**:

Well, the neighborhood bully, he’s just one man
His enemies say he’s on their land
They got him outnumbered about a million to one
He got no place to escape to, no place to run
He’s the neighborhood bully

גרסה עברית
----------

השיר חודש בגרסה עברית על ידי אריאל זילבר באלבומו "אנבל" ובתרגום מאת אורן פרבר.

**הבית הפותח של התרגום לעברית של השיר:**

בריון השכונה, הוא בסך הכל אחד
אויביו טוענים "אדמותינו שדד"
הקיפוהו בערך מיליון לאחד
אין לו לאן לברוח, הוא תמיד לבד
הוא בריון השכונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Neighborhood Bully" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "Neighborhood Bully" באתר AllMusic
* מילות השיר "Neighborhood Bully" באתר שירונט
* Neighborhood Bully - מילות השיר באתר של בוב דילן
* גרסת כיסוי של אריאל זילבר, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. 1 2  בוב דילן זכה בפרס נובל לספרות ל-2016, באתר כלכליסט, 13 באוקטובר 2016
3. ↑  בוב דילן: ריאיון עם הרולינג סטון, באתר Rollingstone.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: a2943762-ced7-4f47-a79c-32ca7800fe37

 |
**גלאוקוסתגיים** (שם מדעי: **Glaucostegidae**) היא משפחה של דגי סחוס שטוחים מסדרת הגיטרנאים או הרינופריסטיים בתוכה סוג יחיד - **גלאוקוסתגוס** (*Glaucostegus*) ובו 6 מינים. בעבר הם השתייכו למשפחת הגיטרניים, בה חלק מהחוקרים משייכים אותם עד היום.

דגים אלה בעלי גוף דמוי-גיטרה שאורכם 1–3 מטר. צבעם אפור-בהיר, חום-בהיר וצהוב. הם בעלי אף מחודד וסנפירים קצרים ומחודדים עם זנב ארוך. מבנה גופם עוזר להם להסתתר על קרקעית הים לטרף ובד בבד להימלט מטורפים.

הם חיים רק באזור הטרופי של האזור האינדו-פסיפי אך המין *Glaucostegus cemiculus* היגר לים התיכון ולמזרח האוקיינוס האטלנטי. הם חיים במים רדודים וניזונים מדגים וחסרי חוליות איטיים.

מינים
-----

* גִּיטָרָן דָּרְבָּנִי (*Glaucostegus granulatus*)
* גִּיטָרָן חָלָוִי (*Glaucostegus halavi*)
* גִּיטָרָן חֲלַק-גַּב (*Glaucostegus obtusus*)
* גִּיטָרָן אַפְכַּפִּי (*Glaucostegus thouin*)
* *Glaucostegus typus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלאוקוסתגיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |
**קונסטנטינוס** (בלטינית: **Constantinus**; ‏664 – 9 באפריל 715) כיהן תחת כינוי זה כאפיפיור בין 25 במרץ 708 למותו. קונסטנטינוס הוא האפיפיור היחיד שבחר בכינוי זה (מלבדו היה עוד אנטי-אפיפיור שכינה עצמו בשם זה, האנטי-אפיפיור קונסטנטינוס השני), שלו קונוטציות "מזרחיות", והוא שמו של קיסר רומי.

קונסטנטינוס נולד בצור (שבלבנון של ימינו). כנראה שכבר בתקופת אגתו הוא היה בעל עמדת מפתח בכנסייה, שכן רשום כי הוא השתתף במשלחתו של אגתו לועידת קונסטנטינופול השלישית. לאחר היבחרו, הוא המשיך את הקו של קודמו בתפקיד, סיסיניוס, ואת זה של אגתו והביע התנגדות למונופיזיטיזם.

קונסטנטינוס היה אחד האפיפיורים האחרונים של האפיפיורות הביזנטית. ב-710–711 הוא ביקר בקונסטנטינופול והתפייס עם יוסטיניאנוס השני בנושא ההחלטות של קונסיל טרולו, בניגוד לסירובו של סרגיוס הראשון לכל משא ומתן עם הקיסר. קונסטנטינוס היה למעשה האפיפיור האחרון שביקר בקונסטנטינופול, עד ביקורו של פאולוס השישי באיסטנבול ב-1967.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטינוס** בוויקישיתוף
* קונסטנטינוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סיסיניוס** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**גרגוריוס השני** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397416105171
* GND: 100939538
* ISNI: 0000 0000 1120 4309
* LCCN: nb2007020873
* NKC: kup19980000016811
* ULAN: 500355676
* VIAF: 17579560
* WorldCat: lccn-nb2007020873

 |
**קונסטנטין קונסטנטינסקו-קלאפס** (ברומנית: **Constantin Constantinescu-Claps**‏; 20 בפברואר 1884–1961) היה מפקד צבאי רומני במלחמת הבלקן השנייה, מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה, שנידון כפושע צבאי ברומניה הקומוניסטית בסוף מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

קונסטנטינסקו-קלאפס נולד ב-28 בפברואר 1884 במחוז בוזאו, ממלכת רומניה. בשנים 1903–1905 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי לתותחנים, והתקדם במהלך הקריירה הצבאית, מדרגת לוטננט משנה, לגנרל קורפוס. במהלך מלחמת הבלקן השנייה ומלחמת העולם הראשונה הוא שימש כקפטן ברגימנט התותחנים ה-12, ובסופו של דבר הועלה לדרגת מיור בשנת 1917. במהלך בין שתי מלחמות העולם הוא עלה בשורות הצבא הרומני.

ב-1 בפברואר 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-10 ותאם את נסיגתו במהלך הכיבוש הסובייטי בבסרביה וצפון בוקובינה. ב-18 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, פיקד על הקורפוס ה-11 והשתתף במבצע מינכן ובמהלך המצור על אודסה. ב-9 בנובמבר 1941 מונה למפקד הארמייה הרומנית הרביעית ונלחם עמה בקרב סטלינגרד. ב-10 בפברואר 1943 הודח מתפקידו והוחלף על ידי קונסטנטין סנטסקו.

קונסטנטינסקו-קלאפס פרש מהצבא בשנת 1943, נעצר בשנת 1951, ונידון ל-15 שנות מאסר בשנת 1954, אך בשנת 1955 הוא שוחרר.

בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה גנרל ניקולה סיפרקה ציין: "הגנרל קונסטנטינסקו הוביל את כוחותיו עם הרבה יכולת, וגרם בעקיפין לנסיגת הכוחות הסובייטים בין נהר הדניסטר לאגם סוהוז. אני מחשיב אותו כמפקד צבאי טוב מאוד, שמחזיק בדבקות רבה ובאופטימיות יקרה".

הוא קיבל את מסדר הכתר (רומניה), את מסדר כוכב רומניה ואת מסדר מיכאל האמיץ. למרות דרגתו ובניגוד להרבה גנרלים רומנים אחרים, הוא מעולם לא קיבל מדליות גרמניות והיה בסכסוך עם יון אנטונסקו בגלל עמדתו האנטי-פשיסטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* גנרלים במלחמת העולם השנייה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SUDOC: 231509111
* VIAF: 2286154441728935460002
* WorldCat (עם VIAF): 2286154441728935460002

 |
**ירון מושקט** (נולד בשנת 1958) הוא גיניקולוג ישראלי, שמכהן כמנהל מרכז רפואי מאיר (מפברואר 2019). בעבר היה מנהל בית החולים השרון (2006–2011) וראש אגף רפואה של חטיבת בתי החולים של שירותי בריאות כללית (2011–2019).

ביוגרפיה
--------

מושקט, בנם של שולמית ואלכסנדר. שולמית ניצולת השואה עלתה לארץ ישראל בשנת 1946, אלכסנדר עלה בשנת 1934, הוריו היו ממקימי קיבוץ נחשונים.

מושקט הוא בוגר הפקולטה לרפואה בטכניון, בה למד במסגרת העתודה האקדמאית.

לאחר שהוסמך כרופא צבאי עבר בצבא מסלול של רופא גדודי בגדוד שריון בתקופת מלחמת לבנון הראשונה, רופא חטיבתי ובהמשך סגן מנהל המכון לרפואה ימית בחיל הים.

מושקט מומחה במיילדות וגינקולוגיה (התמחה בבית היולדות הקריה שפעל כבית חולים עצמאי במסגרת בית החולים איכילוב בתל אביב). בנוסף מושקט מומחה במנהל רפואי.

מושקט בעל תואר שני במנהל מערכות בריאות בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב ומוסמך כרופא צלילה בכיר.

תפקידים
-------

מושקט הצטרף לקופת חולים כללית בשנת 1999 בתפקיד מנהל מנהלת ראש העין במחוז דן פתח תקווה.

בין השנים 2001–2006 כיהן מושקט כסגן מנהל מרכז רפואי מאיר.

בין השנים 2006–2011 כיהן מושקט כמנהל בית חולים השרון במרכז הרפואי "רבין" בפתח תקווה.

בין השנים 2011–2019 כיהן כראש אגף רפואה של חטיבת בתי החולים של קופת חולים הכללית.

מפברואר 2019 מכהן מושקט כמנכ"ל מרכז רפואי מאיר.

חיים אישיים
-----------

תושב ראש העין, נשוי לטלי ואב לשניים.

מושקט מוזיקאי ופסנתרן.

קישורים חיצוניים
----------------

* ירון מושקט, סרטון באתר יוטיוב
* מומחה לרפואת נשים: ד"ר ירון מושקט מונה למנהלו החדש של המרכז הרפואי מאיר (מיינט רעננה, אשר אטדגי, 20 בפברואר 2019)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר ירון מושקט - מנהל המרכז הרפואי מאיר צוות ההנהלה - מרכז רפואי מאיר / אתר בתי החולים של כללית
2. ↑  שולמית מושקט (טורצ'ניוק): "למרות שהיה קשה, רציתי לחיות" רוז'ישץ' (רוז'ישצ'ה) - ארגון יוצאי רוז'ישץ' והסביבה ובני דור ההמשך
3. ↑  ד"ר ירון מושקט מרכז רפואי מאיר, חברי ועד מנהל
4. ↑  רשימת רופאי צלילה מוכרים בישראל / ירון מושקט (נכון ל-אפריל 2018) diver.co.il/wp-content/uploads/2018/04
5. ↑  לירון סובול, הקורונה החיסון ומה שבניהם, **צומת השרון**, 27.11.20
6. ↑  מושקט שימש כסגן מנהל בית החולים בשנים 2001–2006, ומאז ועד המינוי החדש היה מנהל בית צומת השרון / כפר סבא, חן גוטהולץ-טל, 19 בפברואר 2019
7. ↑  מנהלי בתי החולים / ראו ד"ר ירון מושקט רשימת בתי החולים שמסונפים במלואם או בחלקם לפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר. הרשימה מעודכנת לשנת הלימודים 2018–2019 / בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר
**גלָאוּק קוֹניוּפְצָה** (באלבנית: **Glauk Konjufca**; נולד ב-25 ביולי 1981) הוא פעיל פוליטי, עיתונאי ופוליטיקאי קוסוברי שכיהן כנשיא קוסובו בפועל מ-22 במרץ 2021. בעבר היה חבר ויושב ראש אספת קוסובו ושר החוץ הקוסוברי.

שנותיו הראשונות
---------------

קוניופצה נולד בבירת קוסובו, פרישטינה. במהלך לימודיו לתואר ראשון בפילוסופיה כיהן כסגן מנהל ארגון הסטודנטים באוניברסיטה המקומית. הוא חיבר ביוגרפיה של הפילוסוף הגרמני גאורג וילהלם פרידריך הגל.

קריירה פוליטית
--------------

בשנת 2005 היה קוניופצה פעיל במפלגת "Vetëvendosje". במסגרת פעילותו ערך באופן שבועי את עיתון המפלגה. בשנת 2010 נכנס לאספה הלאומית הקוסוברית מטעם מפלגתו. בין השנים 2011–2017 כיהן כסגן יושב ראש האספה. לאחר ניצחונה של מפלגתו במירוץ לנשיאות, קוניופצה מונה ליושב ראש האספה. ב-3 בפברואר 2020 התפטר מתפקידו והחל לכהן כשר החוץ. ב-3 ביוני 2020 פינה קוניופצה את משרדו לאחר תבוסת מפלגתו בבחירות.

בבחירות ב-2021, מפלגתו ניצחה פעם נוספת, והוא התמנה פעם שנייה ליושב ראש האספה, וכן לנשיא קוסובו בפועל. ב-4 באפריל, סיים את תפקידו כנשיא, והתפקיד הועבר לויוסה עוסמני

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלאוק קוניופצה** בוויקישיתוף
* גלאוק קוניופצה, ברשת החברתית פייסבוק
* גלאוק קוניופצה, ברשת החברתית טוויטר
* גלאוק קוניופצה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Glauk Konjufca zgjidhet kryeparlamentar" (באלבנית). Gazeta Express. 22 במרץ 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה).
**ניאו ES7** (במנדרינית תקנית: **蔚來 ES7**) היא מכונית פרימיום חשמלית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי ניאו משנת 2022. היא נחשפה ב-15 ביוני 2022.

סקירה כללית
-----------

כמו שאר דגמי ניאו גם ה-ES7 בנוי על פלטפורמת NT2.0 החדשה והמתקדמת יותר של ניאו. ל-ES7 אורך של 4,912 מ"מ, רוחב של 1,987 מ"מ, גובה של 1,720 מ"מ ובסיס גלגלים של 2,960 מ"מ, תא המטען בנפח 658 ליטר.

בתחום ההנעה חושפת ניאו יחידת הנעה אחת. שני מנועים חשמליים המספקים יחד 645 כ"ס ומומנט מרבי של 86.6 קג"מ. נתון תאוצה של 3.9 שניות במצב ספורט או נתון התאוצה של 5.9 שניות במצב רגיל. המהירות המרבית בדגם עומדת על 200 קמ"ש. רוכשי הדגם יוכלו לבחור מבין שלוש סוללות שונות, בסיסית בקיבולת של 75 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 485 ק"מ, בינונית בקיבולת של 100 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה של 630 ק"מ וגדולה בקיבולת של 150 קוט"ש שתאפשר לפי החברה טווח נסיעה של 930 ק"מ בתקן CLTC הסיני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניאו ES7** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  cartube, ניאו ES7 החשמלי נחשף בסין - דגם חשמלי שישי לניאו, באתר cartube
2. ↑  חזי גורן, נחשף רכב הפנאי החשמלי ניו ES7, באתר פורטל הרכב גיר, ‏16 ביוני 2022
**קונסטנטינוס פלורוס** (ביוונית: **Κωνσταντίνος Φλώρος**; נולד ב-24 ביוני 1961) הוא גנרל יווני המשמש כראש המטה הכללי של ההגנה הלאומית (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של יוון.

ביוגרפיה
--------

פלורוס נולד בכלקיס ב-24 ביוני 1961. הוא למד באקדמיית הצבא היווני והוכשר כמש"ק וכמפקד פלוגה. ב-1986 הוא החל לעבור קורסים של הכוחות המיוחדים של הצבא היווני. ב-1992 הוא נסע לארצות הברית ועבר קורסים מיוחדים בקרוליינה הצפונית. ב-1994 החל לשרת בכוחות המיוחדים היווניים. ב-1997 מונה למפקד גדוד. ב-1999 החל למלא תפקידי מטה שונים, וב-2011 מונה לראש מטה הדיוויזיה הממוכנת ה-16 ושנה לאחר מכן הועבר לפקד על פיקוד המבצעים המיוחדים ה-13. ב-2014 מונה מונה למנהל מבצעי היבשה במטה הכללי. שנה לאחר מכן מונה לראש זרוע המבצעים. ב-14 בינואר 2019 מונה לממלא מקום ראש המטה הכללי של ההגנה הלאומית (מקביל לרמטכ"ל) במקום אוונגלוס אפוסטולקיס. ב-25 בינואר הוא הוחלף בכריסטוס כריסטודולו. פלורוס הועבר לפקד על הארמייה הראשונה. ב-17 בינואר 2020 הועלה פלורוס לדרגת סטרטגוס (מקביל לגנרל) ומונה באופן קבוע לתפקיד ראש המטה הכללי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטינוס פלורוס** בוויקישיתוף

* קונסטנטינוס פלורוס, באתר נאט"ו
**חואן אנטוניו סן אפיפניו רואיס** (בספרדית: **Juan Antonio San Epifanio Ruiz**; נולד ב-12 ביוני 1959 בסרגוסה שבארגון) הוא כדורסלן עבר ספרדי ששיחק לאורך כל הקריירה שלו בברצלונה. הוא זכה עם ברצלונה בתארים רבים, ונחשב לאחד מטובי הסמול פורוורדים בתולדות הכדורסל האירופי.

קריירה
------

סן אפיפניו, שנודע בפי כל בכינוי **אפי**, גדל בסרגוסה והחל לשחק במסגרת קבוצת הכדורסל המקומית, הליוס סרגוסה, ב-1973. הקבוצה שיחקה בליגה השלישית בחשיבותה בספרד באותו זמן. עם זאת, הוא שוחרר מהקבוצה כעבור כשנה וב-1974 הלך בעקבותיו של אחיו הגדול, הרניניו, וחתם יחד איתו בברצלונה. הוא שיפר במידה ניכרת את יכולות המשחק שלו במחלקת הנוער של ברצלונה וזומן גם לנבחרת הנוער של ספרד.

ב-1977 ערך סן אפיפניו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ברצלונה. הוא הפך עד מהרה לשחקן המוביל של הקבוצה ובלט בקבוצה המצליחה של שנות ה-80, אשר שברה את השליטה ארוכת-השנים של ריאל מדריד בכדורסל האירופי והספרדי. השחקנים המצטיינים לצידו בברצלונה היו איגנסיו סולוזבל, חואן דה לה קרוז, אודי נוריס ואחרים. במהלך 18 עונותיו בקבוצה היה סן אפיפניו שותף לזכייה בשבע אליפויות ספרד (1981, 1983, 1987–1990 ו-1994), עשר פעמים בגביע המלך הספרדי, פעמיים בגביע ספורטה ובגביע קוראץ' ב-1987. הוא זכה בפרס מר אירופה לכדורסלן האירופי המצטיין של השנה ב-1984. על אף שהעפיל עם ברצלונה שלוש פעמים למשחק הגמר של גביע אירופה לאלופות, בשנים 1984, 1990 ו-1991, הוא לא זכה מעולם בתואר היוקרתי ביותר. סן אפיפניו נבחר על ידי ל'אקיפ לכדורסלן האירופי הטוב ביותר בשנות ה-80.

באותה שנה בה שיחק לראשונה בברצלונה החל סן אפיפניו לשחק גם בנבחרת ספרד. הוא מחזיק בשיא ההופעות של הנבחרת בכל הזמנים עם 239 הופעות. הוא זכה עם הנבחרת במדליית כסף באולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984, והצליח עמה גם באליפויות אירופה עם זכייה במדליית הכסף ב-1983 ובמדליית הארד ב-1991. הוא השתתף עם הנבחרת שלוש פעמים באליפות העולם בכדורסל. הוא היה האחרון שנשא את הלפיד האולימפי לקראת אולימפיאדת ברצלונה ב-1992. סן אפיפניו הודיע על פרישתו מכדורסל ב-1995.

בפברואר 2008 נבחר סן אפיפניו לאחד מ-50 התורמים הגדולים ביותר ליורוליג בכל הזמנים, לרגל יובל להקמת המפעל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואן אנטוניו סן אפיפניו** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* סיכום הקריירה באתר Basketpedya
* חואן אנטוניו סן אפיפניו - תותחן נאמן, באתר "כדורסלע"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**דינו מנגין** | **מר אירופה** 1984 | **הבא**:**ארווידאס סאבוניס** |
**גלאטה** (טורקית **Galata**) או **פרה** (**Pera**) היא שכונה ברובע בייאואולו (Beyoğlu), בחלק האירופי של איסטנבול. בעבר הייתה גלאטה מצודה על החוף הצפוני של מפרץ קרן הזהב, מול קונסטנטינופול.

היסטוריה
--------

במקום היה קיים יישוב יווני בשם Sykais **גן התאנים** או Peran en Sykais **גן התאנים בעבר השני** (הכוונה לצד השני של המפרץ) כבר לפני כאלפיים שנה. כשהתפתחה קונסטנטינופול, בתקופת האימפריה הביזנטית, הפכה גלאטה לשכונה שלה ובמאה החמישית הקים שם תאודוסיוס השני מצודה והמקום התחיל להיקרא **גלאטה**. יש השערות שונות למקור השם גלאטה, חלקן מקשרים אותו עם הקלטים, חלקם עם המילה היוונית Galaktos (חלב) ואחרים מתייחסים למילה Calata (מדרון). המקום התפרסם יותר בשם **פרה** והיה למושבם של בני הרפובליקה של ג'נובה ובני ונציה. במהלך מסע הצלב הרביעי המקום סבל נזקים קשים ונהרס המגדל הגדול בעת כיבוש קונסטנטינופול על ידי הצלבנים ובתקופת השלטון הלטיני של קונסטנטינופול (1204–1261) התחזק בה האלמנט הוונציאני. לאחר שיבת השלטון הביזנטי, המצודה הוענקה לבני ג'נובה, על ידי הקיסר מיכאיל השמיני, כאות תודה על תמיכת ג'נובה בשיבתו לשלטון בקונסטנטינופול. ב-1348 בנו בני ג'נובה את מגדל גלאטה, אחד מסמליה הבולטים של איסטנבול גם בימינו.

ב-29 במאי 1453, ביום כיבוש קונסטנטינופול, נכבשה גם גלאטה והפכה לחלק מקונסטנטינופול העות'מאנית. בהמשך, לאחר שינוי השם בשנות השלושים של המאה ה-20, הפכה לחלק מאיסטנבול. השם הטורקי של הרובע, בייאואולו, משמעו "בן השליט", והוא מצביע על ארמון מקומי בולט שבו שכן בנו של השליט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלאטה** בוויקישיתוף
* גלאטה (איסטנבול, טורקיה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537929605171
* GND: 7662209-5
* LCCN: n98075891
* NLG: 44770
* VIAF: 130365875
* WorldCat (עם VIAF): 130365875

 |
**מוני חמל** (21 באוקטובר 1926 – 14 באוקטובר 2022) היה ראש מועצה אזורית הגליל העליון בין השנים 1970–1975.

ביוגרפיה
--------

חמל נולד בחיפה, ילד שלישי להוריו בתיה ואברהם שעלו לארץ בראשית 1920 מאודסה שבאוקראינה. ב-1929, בתקופת מאורעות תרפ"ט, ירדה המשפחה ליוהנסבורג שבדרום אפריקה. ב-1945, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה חזר לארץ ישראל, ועבד בחקלאות בבית הערבה ובנהלל. בעת עבודתו בבית הערבה ביוני 1946, ולאחר פיצוץ גשר אלנבי (ליל הגשרים) על ידי הפלמ"ח, נעצר מוני ביחד עם חברי בית הערבה והם נשלחו למעצר בלטרון. בעת שהותו בלטרון, ועקב שליטתו באנגלית, שימש כמזכירו האישי של משה שרת למשך כשלושה שבועות. באותה שנה פגש את לולה גולדין, ויחד הם החליטו להתחתן ולהצטרף לגרעין של חיילים משוחררים מהצבא הדרום-אפריקאי ובוגרי הבונים ששהו בכפר גלעדי, וקיבלו את הכשרתם לפני עלייה להקמת יישוב חדש. במרץ 1947, בסיום תקופת ההכשרה, עלה הגרעין והקים את קיבוץ מעיין ברוך. בשנת 1965 נשלח על ידי הקיבוץ ללמוד כלכלה חקלאית בפקולטה לחקלאות ברחובות. ב-1968 נשלח מוני כנציג המדינה לסמינר בינלאומי שאורגן על ידי האו"ם ושנושאו היה "פיתוח אזורים כפריים". כמו כן, שימש חמל במשך כ-20 שנה כבורר מטעם המוסד לבוררות וגישור של התנועה הקיבוצית.

פעילות כראש מועצה
-----------------

* קידום המכללה האקדמית תל-חי ממכללה אזורית למכללה אקדמית.
* הבאת חברת "חשב" (לימים "ענאגל") לגליל העליון והכנסתה לגופים העיקריים בגליל: המועצה האזורית, משקי הגליל, פיתוח הגליל, קואפרטיב הגליל העליון ומכללת תל-חי.
* הקמת מכון מחקר ע"ש הלל לנדסמן בקמפוס המכללה, למרצים שילמדו במכללת תל-חי.

כראש המועצה קיבל ממשרד הביטחון ומהרמטכ"ל את אות מלחמת יום הכיפורים ותעודת הערכה על תפקודה היעיל של המועצה בזמן המלחמה.

חיים אישיים
-----------

למוני ולולה נולדו שישה ילדים בקיבוץ מעיין ברוך. בשנת 1981 נהרג בנם רועי במהלך שירות מילואים. בשנת 2014, לאחר 67 שנות נישואים, נפטרה לולה.

חמל נפטר בביתו שבמעיין ברוך ב-14 באוקטובר 2022, שבוע לפני יום הולדתו ה-96. עד למותו המשיך ללמוד כשלושה ימים בשבוע ב"בית ותיקי הגליל" שבתל-חי.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונה בזמן כהונתו כראש המועצה, באתר המועצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  במשך השנים היקף הפעילות של המכון הוגדל על ידי פרופסור דן לבנון שגם שינה את שמו למיג"ל: מרכז ידע גליל עליון, ומקום פעילותו עבר לקריית שמונה.
קרב "Tag team" אשר מתנהל בין שני צוותי מתאבקים
בהיאבקות מקצועית, המונח "**Tag team**" מתייחס לסוג קרב בו שני מתאבקים או יותר משתפים פעולה כצוות. הם בדרך כלל מתאבקים במספר זהה של יריבים. על פי כללי ההיאבקות המקצועית, רק מתחרה אחד מכל צוות רשאי להיכנס לזירה בכל פעם בעוד שהשותפים ממוקמים בפינה מסוימת מחוץ לזירה. בכל רגע נתון יכול כל מתאבק שנמצא בזירה להתחלף עם שותפו לצוות בתנאי שהצליח לטפוח על כתפו או ידו של שותפו שנמצא מחוץ לזירה.

קרב ה-Tag team הראשון נערך בשנת 1901 בסן פרנסיסקו שבארצות הברית. מנהלי תחרויות ההיאבקות בסן פרנסיסקו הגו סוג קרב זה כדי לשפר את הערך הבידורי שבקרבות ההיאבקות על מנת להעלות את הפופולריות של הספורט. הפופולריות של קרובות ה-Tag team החלה לצבור תאוצה מחוץ לסן פרנסיסקו רק במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. אליפות ה"עולם" הראשונה של קרבות ה-Tag team נערכה במהלך שנות ה-50 המוקדמות בסן פרנסיסקו. בהמשך החלו להיערך אף קרבות Tag team בהם מעורבים שלושה צוותים.

בדרך כלל, כל צוות Tag team כולל שני מתאבקים ולכן תחרויות אלה נקראים לעיתים "קרבות זוגות" בעברית. באירוע סדרת ההשרדות (Survivor Series) של ה-WWE המופעים העיקריים הם מספר קרבות של ארבעה מול ארבעה מתאבקים, כאשר הצוות המנצח הוא זה שהצליח להדיח את כל המתאבקים של הצוות השני. בדרך כלל הצוותים מאוגדים לפי מכנה משתף כלשהו (למשל: מתאבקים אמריקאים נגד מתאבקים זרים) או כחלק מהעלילה לפי מניע משותף ויריבות בין קבוצות, וזאת כדי להגביר את העניין בקרבות אלה.

עם השנים הפך המונח "Tag team" פופולרי גם כדי לתאר מקרים בהם שני אנשים או יותר משתפים פעולה כאשר כל אחד פעיל לסירוגין, למשל צמד אשר משתף פעולה בעת קיום דיבייט מול אדם אחר ואשר נוהג להתחלף באופן תדיר על מנת להתיש ולגבור על הצד השני.

צוותי "Tag team" בולטים
-----------------------

צוות ה-"Tag team" הנודע "The Hardy Boyz" (מאט הארדי וג'ף הארדי)
* D-Generation X (טריפל H ושון מייקלס)
* Brothers of Destruction (קיין והקברן)
* The Hardy Boyz (מאט הארדי וג'ף הארדי)
* E & C (אדג' וכריסטיאן)
* הדאדליז (מוכרים גם כ-Team 3D ב-TNA) (באבא ריי דאדלי ודי-בון דאדלי)
* New Age Outlaws (רוד דוג ובילי גאן - הופיעו גם ב-TNA בשם The James Gang)
* Harlem Heat (בוקר טי וסטיבי ריי)
* האחים סטיינר (סקוט סטיינר וריק סטיינר)
* The Road Warriors (הוק ואנימל)
* The Hart Foundation (ברט הארט וג'ים ניידהארט)

ראו גם
------

* היאבקות מקצועית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Tag team** בוויקישיתוף
קאפו קאצ'ה (בקדמת התמונה) ופונטה ג'יליו (בחלקה העליון) משני צדדיו של מפרץ פורטו קונטה. אלגרו שוכנת על החוף שבאופק (מימין למעלה)
מפת צפון מערב סרדיניה: מפרץ פורטו קונטה (1), פונטה ג'יליו (2), קאפו קאצ'ה (3) והעיר אלגרו (4)
**מפרץ פורטו קונטה** (באיטלקית: **Baia di Porto Conte**) הוא מפרץ בים התיכון, בצפון-מערבה של סרדיניה.

גאוגרפיה
--------

המפרץ שוכן בנפת סאסארי במרחק של 11 ק"מ ממערב למרכזה של העיר אלגרו ובתחום השיפוט שלה, והוא תחום על ידי שני חצאי האיים הקרסטיים של פונטה ג'יליו (Punta Giglio) ממזרח וקאפו קאצ'ה (Capo Caccia) ממערב. אורכו של המפרץ הוא 6 ק"מ ורוחבו כ-2.5 ק"מ.

המפרץ היה ידוע לרומאים כנימפארום פורטוס (Nimpharum Portus), היינו "נמל הנימפות", ושימש כנמל טבעי המוגן על ידי שני חצאי האיים מפני הרוחות המערביות והצפון-מערביות הנושבות באזור. הקטלאנים הקימו מגדל תצפית בפונטה ג'יליו במאה ה-14 הידוע כיום בשם "טורה נואובה" (Torre Nuova - "המגדל החדש"). במאה ה-16 הוקמו 54 מגדלים נוספים לאורך החוף שנועדו להגן עליו מפני שודדי ים. תשעה ממגדלים אלה עדיין קיימים. ב-1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, הוקמה בפונטה ג'יליו עמדת נ"מ ומבניה ועמדות התותחים שלה עדיין שוכנים במקום.

המפרץ והאזור הסמוך לו מוגנים במסגרת "הפארק המחוזי של פורטו קונטה" (Parco regionale di Porto Conte) ששטחו 53.5 קמ"ר ו"השמורה הימית קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה" (Area naturale marina protetta Capo Caccia Isola Piana) המשתרעת על שטח של 26.31 קמ"ר. האזור המוגן כולל גם את האיים איזולה פיאנה (Isola Piana) ואיזולה פורדאדה (Isola di Foradada) השוכנים מחוץ למפרץ סמוך לחופיו המערביים של קאפו קאצ'ה.

האזור הוא יעד תיירותי הידוע בעיקר בשל מספר מערות השוכנות בקאפו קאצ'ה, ובהן מערת נפטון (Grotta di Nettuno) ומערת נראוס (Grotta di Nereo) התת-ימית, הקרויה על שם אביהן של הנראידות ונחשבת למערה התת-ימית הגדולה ביותר בים התיכון. מערת נפטון היא מערת נטיפים אליה ניתן להגיע בשייט מאלגרו, או בירידה מראש הצוק בגרם מדרגות בן 656 מדרגות הידוע בשם "אסקאלה דל קבירול" (Escala del Cabirol - "מדרגות העז"). במערה נתיב הליכה באורך של 580 מטר המתפתל בין הבריכות טבעיות, הנטיפים והזקיפים. האזור ידוע גם באלמוגים האדומים (Corallium rubrum) שבו, ששימשו משך מאות שנים באמנות המקומית ושהעניקו את שמם לחוף כולו המוכר כ"ריוויירת האלמוגים" (Riviera del corallo).

גלריה
-----

* גרם המדרגות המוביל אל מערת נפטון בקאפו קאצ'הגרם המדרגות המוביל אל מערת נפטון בקאפו קאצ'ה
* במערת נפטוןבמערת נפטון
* בכניסה למערהבכניסה למערה
* מפרץ פורטו קונטה במבט לכיוון צפון-מזרח מקאפו קצ'יהמפרץ פורטו קונטה במבט לכיוון צפון-מזרח מקאפו קצ'יה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **השמורה הימית של קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מערת נפטון** |

* אתר הפארק המחוזי פורטו קונטה
* השמורה הימית קאפו קאצ'ה-איזולה פיאנה

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 150752798
* WorldCat (עם VIAF): 150752798

 |