recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**זעמן גלאפגוס** (שם מדעי: *Pseudalsophis biserialis*) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים האנדמי לאיי גלאפגוס. זהו אחד מתוך שלושת מיני הנחשים באיים אלו (לצד שניים מקרוביו לסוג: *Pseudalsophis dorsalis* ו-*Pseudalsophis slevini*).

מאפיינים
--------

נחשים אלה יכולים להגיע לאורך 1.2 מטרים, והם בעלי רצועות אפורות עם פסים אופקיים חומים, עיניים בולטות ולסת מוארכת מעט. הנחשים מתמקמים בקרבת חופים שונים וממתינים לטרף איטי. הטרף העיקרי שלהם הוא צעירים של איגואנת הים אותה הם צדים בלהקות החונקות את האיגואנות הצעירות עד למותם. כמו כן הם טורפים דגים, זוחלים קטנים, יונקים קטנים ואפרוחים. הוא יכול להאיץ ביותר לעבר טרפו.

נחש זה מצוי בסכנה עקב הבאת מינים פולשים לאי הפוגעים בביציו.

תת-מינים
--------

* *Pseudalsophis biserialis biserialis*
* *Pseudalsophis biserialis eibli*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זעמן גלאפגוס** בוויקישיתוף
* סרטון של זעמני גלאפגוס במרדף אחר איגואנה צעירה, סרטון באתר יוטיוב
* זעמן גלאפגוס, באתר ITIS (באנגלית)

* זעמן גלאפגוס, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)

* זעמן גלאפגוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זעמן גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
גנרל **גינתר שוונטס** (בגרמנית: **Günther Schwantes**;‏ 15 באוקטובר 1881 – 11 באוגוסט 1942), היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

שוונטס נולד ב-15 באוקטובר 1881 בקולברג, ובשנת 1899 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-5 (שלזיה התחתית ה-1 - אויגן אנטון תיאופיל פון פודביאלסקי), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה לקצין במטה הקורפוס ה-6. ב-14 במאי 1916 הוא הועבר למפקדת דיוויזיית התחלופה ה-4, וב-29 באוגוסט 1916 הוא הועבר למטה הארמייה החמישית. ב-26 בנובמבר 1916 הוא הועבר למטה הדיוויזיה ה-39, שם נשאר עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף שוונטס לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-5 במרץ 1922 הוא הועלה לדרגת מיור, וב-12 בפברואר 1924 הוא התחתן עם אדית פון אייקה ופולוויץ. ב-1 בפברואר 1928 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בפברואר 1930 הוא מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-11 (שלזיה העילית). ב-1 בינואר 1931 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1933 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במרץ 1938 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-19, וב-1 ביוני 1938 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה פיקד שוונטס על הדיוויזיה ה-19, ולחם עמה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית. בסוף 1939 הוא עבר עם הדיוויזיה שלו לזירה המערבית, ובינואר 1940 הוא עבר אירוע מוחי, ובעקבות כך מסר את הפיקוד על הדיוויזיה לאוטו פון קנובלסדורף. ב-1 בספטמבר 1941 הוא פרש מהוורמאכט, וב-11 באוגוסט 1942 הוא מת בביתו בגלזן.

קישורים חיצוניים
----------------

* גינתר שוונטס באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 13375619X
* VIAF: 75050965
* WorldCat (עם VIAF): 75050965

 |
**אסתר לבנון** (נולדה ב-1946) הייתה מנכ"לית הבורסה לניירות ערך בתל אביב החל מיוני 2006 ועד דצמבר 2013.

ביוגרפיה
--------

למדה בשנת 1972 קיבלה תואר שני במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. החלה לעבוד בחברת המחשוב קונתהל.

בשנים 1973–1985 הקימה וניהלה את אגף המחשוב של השב"כ, אליו הצטרפה בהזמנת סגן ראש השב"כ, אברהם אחיטוב.

בשנת 1986 מונתה לסמנכ"לית למחשוב בבורסה לניירות ערך בתל אביב, והתקדמה לתפקיד משנה למנכ"ל לטכנולוגיות מידע ותפעול וממלאת מקום מנכ"ל. בתפקיד זו הפכה את הבורסה לניירות ערך בתל אביב לבורסה ממוחשבת במלואה, אחת מהמעטות המאפשרות ביצוע מסחר ממוחשב מלא בכל השווקים: מניות, איגרות חוב, נגזרים ומק"מ לצד מערכת סליקה ממוחשבת לחלוטין.

בשנת 1998 השתתפה בקורס ניהול בכיר בבית הספר למינהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית.

ביוני 2006 מונתה למנכ"לית הבורסה. במהלך כהונתה חתמה הבורסה על הסכמי שיתוף פעולה עם הבורסה לניירות ערך בלונדון, נאסד"ק, הבורסה לניירות ערך בניו יורק, בורסת שנחאי, בורסת טורונטו והבורסה של קפריסין. החלה בהקמתו של בניין חדש לבורסה, ברחוב אחוזת בית בתל אביב. ביולי 2013 הודיעה על התפטרות מתפקידה, על רקע ביקורת על תפקודה. ההתפטרות נכנסה לתוקף ב-31 בדצמבר 2013.

היא דירקטורית בגופים רבים כזאפ גרופ. בינואר 2016 מונתה לדירקטורית בחברת "מלם תים". בספטמבר 2016 מונתה לדירקטורית בבנק לאומי. בשנת 2023 מונתה לדירקטורית בבנק אש ישראל.

נשואה לישי לבנון, שהיה ראש אגף רישוי ובטיחות בוועדה לאנרגיה אטומית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אסתר לבנון, ברשת החברתית LinkedIn
* הדס גייפמן, ‏אסתר לבנון: "המיחשוב השתלט על הבורסות בעולם; אין כבר דרך חזרה, ואני לא חושבת שצריכה להיות", באתר "אנשים ומחשבים", 5 במרץ 2012
* מלחמת לבנון, בעיתון איגוד החברות הציבוריות
* יהודה קונפורטס, מהשב"כ לבורסה דרך כיסא המנמ"ר, המשך, באתר "אנשים ומחשבים", פברואר 2012
* מנכ"לית הבורסה אסתר לבנון: אגף שוק ההון באוצר מפלה את השוק הישראלי ומעודד מוסדיים להשקיע את כספי החוסכים בחו"ל, הודעה לעיתונת של הבורסה לני"ע 13/05/2013
* דיאנה בחור ניר, "כשבישרתי לאמי ששוקי נהרג במלחמה היא אמרה: "לאבד בן קשה יותר מלאבד בעל", באתר כלכליסט, 20 בפברואר 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  עירית אבישר, ‏התייבשות הבורסה גובה מחיר אישי: מנכ"לית הבורסה אסתר לבנון מתפטרת מתפקידה, באתר גלובס, 17 ביולי 2013  
שלי אפלברג, על רקע ביקורת על תפקודה: מנכ"לית הבורסה אסתר לבנון מתפטרת, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2013
2. ↑  אביב לוי, ‏מנכ"לית הבורסה לשעבר אסתר לבנון - דירקטורית במלם תים, באתר גלובס, 20 בינואר 2016
3. ↑  קבוצת esh מציגה: דירקטוריון בנק שוויוני-מגדרי, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2023
**ריצ'רד מוינאן** (באנגלית: **Richard Moynan**;‏ 27 באפריל 1856 – 10 באפריל 1906) היה צייר אירי. מוינאן נולד בדבלין ולמד שם בבית הספר המטרופוליטן.

ביוגרפיה
--------

מוינאן הלך במקור ללמוד רפואה, אך בחר בקריירה באמנויות זמן קצר לפני בחינות הגמר שלו. הוא נרשם לבית הספר לאמנות של דבלין (המכללה הלאומית לאמנות ועיצוב) בסתיו 1879 וזכה להצלחה מהירה על ידי זכייה בתחרויות טיילור וקאופר (המוענקות לתחרויות הציור הטוב ביותר מ״החיים״). בשנת 1883 למד מוינאן באקדמיה באנטוורפן יחד עם רודריק אוקונור והנרי אלן. הוא למד שם עד שעבר לפריז ב-1885. בסוף שנות ה-80 חזר מוינאן לדבלין כדי להציג את ציוריו, והפך לחבר באקדמיה המלכותית היברניאן ב-1890.

בשנת 1884, הוא התחתן עם בת דודתו סוזנה מרי מוינאן בביתה ב-9 באפריל. היו לו שני ילדים, איילין נורה ופרנסיס הנרי, בני 13 ו-9 כפי שמראה מפקד האוכלוסין ב-1901. משפחתו התגוררה בשדרת גרוויל מס' 15, יחד עם משרת בית.

מות המלכה, 1902
ב-1887 הוא הועסק בדבלין בעיתון The Union, כקריקטוריסט פוליטי. כקריקטוריסט, הוא השתמש בשם העט "לקס". הוא היה מציג מוביל באקדמיה המלכותית היברניאן עם יצירות כמו "בית קודר", "מופע נודד" ו"תמרונים צבאיים". למוינאן היו בעיות עם שחפת, מה שהוביל בסופו של דבר לירידה בבריאותו והשפיע על הקריירה.

בשנים האחרונות לחייו, הייתה לו עבודה מועטה ונותר רק ציור אחרון שהוגש לאקדמיה בשנת 1902 בשם "מות המלכה" אשר תיאר את מותה של המלכה ויקטוריה ואת תגובתם של אנשים בדבלין שעמדו סביב ילד שמכר עיתונים.

ב-10 באפריל 1906, הוא מת במעונו ונקבר בהר ג'רום ב-12 באפריל בגיל 50.

לאחר מותו, עבודתו הוצגה בתערוכות שונות כמו "הקשר הצרפתי" ב-2010 ו"אירלנד: עמה והנוף שלה" ב-2012. לעבודתו היו נושאים עקביים של ילדי רחוב ואיגודים מקצועיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריצ'רד מוינאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Snoddy, Theo. Dictionary of Irish Artists: 20th Century, 2nd Edition. Merlin Publishing, Dublin, Ireland, 2002. Pg. 443–44.
2. ↑  O'Regan, Maebh. "Richard Moynan: Irish Artist and Unionist Propagandist". 2004. Pg 59–80. Retrieved Mar. 19, 2008.
3. ↑  Strickland; Julian Campbell, The Irish impressionists; Exhibition catalogue, NGI (1984), 89–90
4. ↑  "Richard Thomas Moynan, Portrait and Figure Painter". Library Ireland. Library Ireland. Retrieved 22 November 2022.
5. ↑  Richard Thomas Moynan RHA". Adams.ie. Adams. Retrieved 24 November 2022.
6. ↑  O'Reagan, Meabh. "Richard Thomas Moynan". Dictionary of irish biography. DIB. Retrieved 22 November 2022.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 58085
* ULAN: 500007911
* VIAF: 95729357
* WorldCat: viaf-95729357

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במקום כינוס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אגורה.
שרידי מבנים של האגורה שנבנתה באתונה בתקופה הרומית
**אגורה** (ביוונית: **ἀγορά**) הייתה מרחב ציבורי בערי המדינה ביוון העתיקה. האגורה שימשה כמקום כינוס אספת העם של הפוליס, ככיכר השוק וכמרכז החיים של העיר. 

האגורה הייתה חלל עירוני המוקף במבני ציבור כגון מקדשים, סטואה, בולטריון (מושב מועצת העיר) או מבנים אחרים שאפיינו את התקופה. 

על האגורה פיקחו האגורנומים (Agoranomoi), שגם היו אחראים לסדר, למסחר ההוגן ולמסי השוק. הם גם יכלו לקנוס את מפירי הסדר. האגורה הידועה ביותר מן העת העתיקה היא האגורה של אתונה. האגורה שהייתה בעיר סמירנה (איזמיר של היום) שבאסיה הקטנה היא זו שהשתמרה בצורה הטובה ביותר עד היום, וכיום קיים בה מוזיאון המכונה "מוזיאון האגורה הפתוח של איזמיר" (İzmir Agora Open Air Museum).

המילה "אגורפוביה", שפירושה "פחד ממקומות פתוחים", נגזרת ממושג זה במשמעותו כמקום השוק וחלל ציבורי פתוח. 

המילה "אגורה" משמשת כיום גם לציון מושב המועצה של מחוזות יוון המודרנית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אגורה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אגורה (מקום כינוס)** |

* אגורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אגורה, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)
**הלגיון הבין־לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה** (באוקראינית: **Інтернаціональний легіон територіальної оборони України**; נקרא גם: **לגיון הזרים האוקראיני**) הוא יחידה צבאית שהוקמה במטרה לגייס אנשים ברחבי העולם להילחם בצבא הרוסי במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.

היסטוריה
--------

היחידה הוקמה לבקשתו של נשיא אוקראינה, וולודימיר זלנסקי, שלושה ימים לאחר תחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה. ב-3 במרץ, שישה ימים לאחר שהוקמה, זלנסקי פרסם ברשת החברתית טלגרם סרטון, בו הוא מודיע על כך שמעל ל-16 אלף אנשים התגייסו ליחידה וכי הוא קורא לעוד אנשים להתגייס ולהגן על אוקראינה.

ב-6 במרץ 2022 הודיע דמיטרו קולבה, שר החוץ האוקראיני, שמעל ל-20 אלף אנשים מרחבי העולם התגייסו ליחידה; על פי מקורות שונים הצטרפו עוד כמה אלפים לאחר ההכרזה. עם זאת, חל איסור במספר מדינות להתנדב ליחידה, אך מספר אנשים עברו על החוק הזה ולכן קולבה לא ציין את שמותיהן של המדינות שמהן האנשים התנדבו.

ב-1 באפריל 2022, היחידה הכריזה על הפסקה זמנית של הגיוס על מנת למיין מתנדבים שאין להם רקע צבאי.

תגובת ישראל
-----------

  

היחידה פתוחה למתנדבים ישראלים כפי שהיא פתוחה למתנדבים משאר העולם. 

  

בעיתון ידיעות אחרונות פורסם כי עשרות ישראלים התגייסו ליחידה דרך הרשמה ברשת החברתית פייסבוק, לאחר לחץ רב על שגרירות אוקראינה בישראל והפגנות נגד הפלישה הרוסית לאוקראינה בישראל. אף דווח כי מספר חיילים לשעבר בצה"ל התגייסו ליחידה על מנת לאמן את לוחמיה. על אף הציפיות, התגייסות הישראלים ליחידה לא פגעה ביחסי ישראל–רוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלגיון הבין-לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הלגיון הבין-לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה
* הלגיון הבין-לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק
* הלגיון הבין-לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  זלנסקי: 16 אלף זרים כבר הצטרפו למאבק בפלישה הרוסית, באתר מקור ראשון, ‏3 במרץ 2022
2. ↑  Opinion | Foreign Fighters Are Heading to Ukraine. That’s A Moment for Worry, POLITICO (באנגלית)
3. ↑  ליגיון הזרים של אוקראינה: "הזדמנות להילחם", באתר ynet, 11 במרץ 2022
4. ↑  T. O. I. staff, ‘No other option’: Israeli ex-commandos said to secretly train Ukrainian civilians, Times of israel (באנגלית)
5. ↑  Chaudhury, Dipanjan Roy. "India flags Ukrainian embassy tweet; post deleted". *The Economic Times*. נבדק ב-2022-05-01.
**לואי פטרי** (בצרפתית: **Louis Patris**; נולד ב-7 ביוני 2001 בגמבלו שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אנדרלכט מליגת העל הבלגית.

קריירת מועדונים
---------------

פטרי גדל במחלקות הנוער של סטנדרד לייז' ולוון. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לוון במסגרת ליגת העל הבלגית. הוא ערך 41 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-8 ביולי 2023 חתם פטרי באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-28 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–2 לרויאל אוניון סן-ז'ילואז במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2023/2024.

קריירה בינלאומית
----------------

פטרי נכלל בסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, וערך הופעה אחת בטורניר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  LOUIS PATRIS IS ONZE TWEEDE ZOMERAANWINST באתר הרשמי של אנדרלכט, 8 ביולי 2023 (בהולנדית)
2. ↑  LOUIS PATRIS NAAR RSCA באתר הרשמי של לוון, 8 ביולי 2023 (בהולנדית)
**יואל ג'ייסון קווינגטון** (באנגלית: **Joel Jason Covington**; נולד ב-19 ביוני 1978), ידוע בשם הבמה **רבל סאן** (**Rebel Sun**), או לעיתים כ-**A7**, הוא ראפר ומפיק מוזיקלי ישראלי-אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

ב-2003 הקים את להקת "קולולוש". ההרכב משלב את סגנונות ההיפ-הופ, הג'אז והפאנק. במהלך שנות פעילותם, שיתפו פעולה עם אמנים כגון אמן הג'אז האמריקאי באני סיגלר, דייוויד אייבורי ואמנים בינלאומיים נוספים. ב-2006 הוציאו קולולוש את הסינגל "Fight Rebel Sun", השיר הוקלט כחלק ממאבק להשארתו של רבל סאן בישראל. לבסוף, הצליח המאבק והראפר ומשפחתו קיבלו אזרחות ישראלית.

ב-2008 הוציא יחד עם מארקי פונק את המיני-אלבום "Elements EP", תחת חסותה של חברת התקליטים "Agitpop Records".

ב-2010 הקים את הרכב ההיפ הופ "לוסיל קרו". במהלך שנות פעילותו, הופיע ההרכב במקומות שונים ברחבי העולם.

ב-2012 הוציא את המיני-אלבום "Blasphemy EP", יחד עם המפיק פלאסגא. האלבום יצא דרך חברת התקליטים "Raw Tapes".

החל מ-2015, לקח רבל סאן חלק בקולקטיב המפיקים המוזיקליים "LBT".

חיים אישיים
-----------

יואל קווינגטון נולד ב-1978 בארצות הברית. ב-1999, עלה יחד עם משפחתו לארץ ישראל. ב-2006, עמדו קווינגטון, אשתו ושתי בנותיו בפני גירוש מישראל. בסופו של דבר, בשנת 2007, קווינגטון ומשפחתו קיבלו אזרחות ישראלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפי ברבירו, אין מצב שהוא הולך מכאן, באתר ynet, 5 בפברואר 2006
* דפנה ארד‏, רבל סאן יישאר בינתיים בארץ, באתר וואלה!‏, 25 בספטמבר 2006
* דפנה ארד‏, המאבק של רבל סאן מתקדם, באתר וואלה!‏, 16 בינואר 2007
* אמיר שילה, הראפר רבל סאן קיבל מעמד של תושבות בישראל, באתר הארץ, 16 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305698705171

 |
**א-ראי** (בערבית: **الرأي**; בתעתיק מדויק: **אלראי**) הוא עיתון בערבית היוצא לאור בירדן. העיתון בבעלות קרן העיתונות הירדנית, שהיא גוף ממשלתי.

לאחר כיבוש יהודה ושומרון ביוני 1967, נזקקה ירדן לזרוע תקשורתית כדי להפיץ את דעותיה של הממשלה[דרושה הבהרה], ובאותה תקופה העיתון היחיד שהופץ בירדן היה א-דוסתור, שהוא עיתון עצמאי שיוצא לאור בעמאן. ב-13 במאי 1971 החליט ראש ממשלת ירדן וספי א-תל להקים את קרן העיתונות הירדנית שהיא המוציא לאור. העיתון יצא לאור לראשונה ב-2 ביוני 1971. ב-1975 החלה הקרן להוציא גם עיתון יומי באנגלית בשם The Jordan Times.

ב-5 באוקטובר 2005 החלה לצאת מהדורה פלסטינית של א-ראי. באוגוסט 2008 החלה לצאת גם מהדורה אלקטרונית, ובמאי 2009 החל לצאת גם שבועון פרסומי.

ב-1985 הוערכה תפוצתו של העיתון ב-45,000 עותקים, וב-2003 ב-90,000 עותקים. ב-2010 הציג העיתון תפוצה של 80,000 עותקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של א-ראי
* א-ראי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Muath Freij (3 ביוני 2013). "Al Rai celebrates 42nd anniversary". *The Jordan Times*. Amman. אורכב מ-המקור ב-22 בספטמבר 2013. נבדק ב-21 בספטמבר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  William A. Rugh (2004). *Arab Mass Media: Newspapers, Radio, and Television in Arab Politics*. Greenwood Publishing Group. p. 123. ISBN 978-0-275-98212-6. נבדק ב-13 באוקטובר 2014. `{{cite book}}`:  (עזרה)
תיאור הלוויין על בול
**גוריזונט** (ברוסית:**Горизонт**, אופק) הייתה סדרת לווייני תקשורת שפותחה בברית המועצות. השיגורים בוצעו בשנים 1978–2000. החלליות נוצלו לצרכים אזרחיים - הבטחת העברת שידורי טלוויזיה ממוסקבה לאזורים מרוחקים וקשר עם אוניות הצי המסחרי. הלוויינים פעלו במסלול גאוסטציונרי.

תכנון הלוויינים בוצע ב"מערכות המידע הלווייניות רשטניוב" על בסיס לוויין "רדוגה". מטרת הסדרה הייתה בהרחבת שימוש לצרכים אזרחיים (בלוויינים מסדרת רדוגה רק ממסר בודד הוקצה לצרכים אזרחיים) של מערכת לווייני תקשורת. לוויינים הראשונים בסדרה שוגרו לקראת אולימפיאדת מוסקבה. בעזרת לווייני הסדרה ולווייני "אקרן" הועברו שידורי טלוויזיה ממוסקבה ל-5 אזורי שידור כאשר מתכונת שידורים הותאמה לזמן אזורי. משנת 1988 החל שימוש לקשר עם אוניות הצי המסחרי הסובייטי. 

משקל הלוויין היה כ-2300 ק"ג. הוא היה מצויד בפאנלים סולאריים בשטח 25 מ"ר ו-8 ממסרים שפעלו ב-C band ו-Ku band. לצורכי קליטת השידורים בקרקע הוקמו מרכזים אזוריים עם אנטנה בקוטר 7–12 מ'. כל השיגורים היו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון השיגור האחרון בוצע בשנת 2000. אורך חיים המתוכנן של הלוויין היה כ-3 שנים. בפעול רוב הלוויינים תפקדו פרק הזמן ארוך יותר. 

כיום לווייני הסדרה הוחלפו על ידי לוויינים מסדרה "אקספרס".

רשימת שיגורים
-------------

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר לוויינים וחלליות מסדרת פרוטון

|  |  |
| --- | --- |
| תאריך שיגור | חללית |
| 19 בדצמבר 1978 | גוריזונט 1 |
| 5 ביולי 1979 | גוריזונט 2 |
| 28 בדצמבר 1979 | גוריזונט 3 |
| 14 ביוני 1980 | גוריזונט 4 |
| 15 במרץ 1982 | גוריזונט 5 |
| 20 באוקטובר 1982 | גוריזונט 6 |
| 20 ביוני 1983 | גוריזונט 7 |
| 30 בנובמבר 1983 | גוריזונט 8 |
| 22 באפריל 1984 | גוריזונט 9 |
| 1 באוגוסט 1984 | גוריזונט 10 |
| 18 בינואר 1985 | גוריזונט 11 |
| 10 ביוני 1986 | גוריזונט 12 |
| 18 בנובמבר 1986 | גוריזונט 13 |
| 11 במאי 1987 | גוריזונט 14 |
| 18 בינואר 1988 | שיגור נכשל |
| 31 במרץ 1988 | גוריזונט 15 |
| 18 באוגוסט 1988 | גוריזונט 16 |
| 26 בינואר 1989 | גוריזונט 17 |
| 5 ביולי 1989 | גוריזונט 18 |
| 28 בספטמבר 1989 | גוריזונט 19 |
| 20 ביוני 1990 | גוריזונט 20 |
| 3 בנובמבר 1989 | גוריזונט 21 |
| 23 בנובמבר 1990 | גוריזונט 22 |
| 1 ביולי 1991 | גוריזונט 23 |
| 13 באוקטובר 1991 | גוריזונט 24 |
| 2 באפריל 1992 | גוריזונט 25 |
| 14 ביולי 1992 | גוריזונט 26 |
| 27 בנובמבר 1992 | גוריזונט 27 |
| 27 במאי 1993 | שיגור נכשל |
| 28 באוקטובר 1993 | גוריזונט 28 |
| 18 בנובמבר 1993 | גוריזונט 29 |
| 20 במאי 1994 | גוריזונט 30 |
| 25 בינואר 1996 | גוריזונט 31 |
| 25 במאי 1996 | גוריזונט 32 |
| 6 ביוני 2000 | גוריזונט 33 |

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור לווייני הסדרה
* מידע על לווייני גוריזונט
"**לשחרר את קנגורו תום**" הוא ספר הילדים הראשון מאת המשפטן הישראלי והסופר יצחק זמיר. הספר מעוטר באיוריה של אורית ברגמן והוצא לאור בשנת 2020 על ידי הוצאת שוקן.

תקציר העלילה
------------

הספר מגולל סיפור על סבא יצחק וסבתא רנה המתגעגעים לנכדיהם שיצאו לטיול למשך שנה בהודו. מאז, הם שמרו איתם על קשר באמצעים אלקטרוניים. לאחר שסבא יצחק שומע שנכדיו רצו לאכול ג'חנון אך המסעדה בכפר ששהו בו הייתה סגורה, הוא מחליט לשמח אותם ולשלוח להם ג'חנון בדואר. כאשר סבא יצחק יוצא מן הבית הוא נתקל להפתעתו בפיל, שלאחר שיחה קצרה ממליץ לו לקנות ג'חנון מאריה, אריה שלא מזמן הקים חנות קטנה בין השיחים בכיכר המדינה. מכאן מתפתחת עלילה רבת הפתעות, ובמרכזה קנגורו שהגיע לעיר הגדולה ונכלא בבית המעצר אף שלא עשה כל רע. מכאן והלאה, מתנהל מהלך רצוף ושיטתי לשחרור הקנגורו מידיהם הבלתי גמישות של המשטרה ושל החוק – וכל זה תוך כיבוד החוק.

משמעויות נסתרות בעלילה
----------------------

יצחק זמיר כתב סיפור הומניסטי מרתק ומעניין, שרכיביו הדמיוניים משולבים היטב במציאות הישראלית העכשווית. הוא פונה לילדים בקול מתון וברור של מי שמבין את חשיבות הדיוק והבהירות. מלבד העלילה היוצאת דופן, כוחו של הספר בסגנון האישי של הכותב משאיר מקום גם להומור ולעוקצנות שנונה. בנוסף, הילדים כקוראים לומדים על מערכת החוק והמשטרה בישראל, על מנגנון המשפט, על זכויות אדם בסיסיות, על קבלת השונה ועל ניצחון הצדק. קוראים שונים יחוו את הסיפור ברמות שונות. ייתכן שחלקם יבינו שבעלי החיים בסיפור – הפיל, האריה, הקנגורו וחבורת תומכיהם מהספארי – מייצגים את שולי החברה, את האנשים שזכויותיהם מוטלות בספק. הספר מלווה בערכי המשפט והתמיכה במי שנאבקים בחוסר צדק.

מוסר השכל
---------

הספר מעביר את המסר שלבעלי חיים בדומה לבני אדם יש רגשות ורצונות, הם סובלים ושמחים. יש להם זכויות~~,~~ ואסור לפגוע בהם. נוסף על כך הסיפור מעביר את המסר שסבא וסבתא יעשו כל מאמץ כדי לשמח את נכדיהם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  המגדלור, לשחרר את קנגורו תום / יצחק זמיר – המגדלור ספרים, באתר www.hamigdalor.co.il
2. 1 2 3  מיה מיטב, משתגעים בבית? חמישה ספרי ילדים חדשים ומומלצים, באתר ynet, 26 בינואר 2021
3. 1 2 3  המפרש, ספרות ילדים | לשחרר את קנגורו תום, באתר הַמִּפְרָשׂ
4. ↑  רעות אסתר, לשחרר את קנגורו תום, באתר "רעות אסתר סוקרת", ‏19 בינואר 2021
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר באוסטרליה. אם התכוונתם לעיירה בממלכה המאוחדת, ראו שפטרון (הממלכה המאוחדת).

**שפרטון** (באנגלית: **Shepparton**) היא עיר במדינת ויקטוריה שבאוסטרליה. העיר שוכנת במישורי ההצפות של נהר גולברן (Goulburn) בצפון-מזרח המדינה, כ-181 ק"מ מצפון מזרח לבירת המדינה מלבורן. אוכלוסיית העיר, יחד עם האזור האורבני שלה מנתה 42,741 תושבים במפקד 2011.

ראשית ימיה של שפרטון הוא כחוות גידול כבשים ולאחר מכן היא הפכה לעיר המקושרת לרשת הרכבות. כיום היא מרכז חקלאי ותעשייתי לכל האזור, אחד האזורים הגדולים באוסטרליה שאדמותיו החקלאיות מושקות בהשקיה מלאכותית. העיר קרויה על שם המתיישב האירופאי הראשון בה שרבורן שפרד (Sherbourne Sheppard).

היסטוריה
--------

לפני הגעת המתיישבים האירופאים היה האזור מיושב בשבטים אבוריג'ינים. היישוב החל להתפתח בשנות החמישים של המאה ה-19 על בסיס האדמות שרכש שפרד. בשל העדרם של גשרים על נהר הגולברן, היה המקום נקודת חצייה פופולרית. ב-1854 נפתח במקום סניף דואר שנסגר שנה לאחר מכן ונפתח מחדש ב-1858. בספטמבר 1860 הוקמה שפרטון באופן רשמי כעיירה. היא המשיכה להיות עיירה קטנה הבנויה בקתות זמניות במשך שנות השבעים. באותה תקופה הוקמו בעיירה תחנת משטרה, חנות כל-בו, נפחיה ואולם ציבורי שכיום הוא המבנה העתיק ביותר בעיר. הגשר הראשון על הנהר נבנה ב-1878 והכנסייה הראשונה ב-1879.

ב-1880 חוברה העיירה לרשת הרכבות וזמן מה לאחר מכן נפת בה בית ספר להכשרה מקצועית טכנולוגית. בשנים הבאות הייתה שפרטון צומת רכבות חשוב שממנו יצאו מסילות ליעדים רבים בסביבה. במקביל התפתח נהר הגולברן כנתיב שיט והעיר המשיכה להתפתח כמרכז תעשייתי.

ב-1949 הוכרזה שפרטון כעיר ובשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה היא שילשה את גודל אוכלוסייתה. גלי הגירה רבים הגיעו לעיר בעיקר מאיטליה. בשנות השישים והשבעים פינו בניינים ישנים בעיר את מקומם לחדשים במסגרת תנופת בנייה.

| **אקלים בשפרטון** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 32 | 31 | 28 | 22 | 18 | 14 | 13 | 15 | 18 | 22 | 26 | 29 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 15 | 15 | 12 | 8 | 5 | 4 | 3 | 4 | 5 | 7 | 10 | 12 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 20 | 31 | 17 | 32 | 32 | 36 | 42 | 45 | 38 | 32 | 54 | 27 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפרטון** בוויקישיתוף
* אתר מועצת העיר
* אתר תיירות מקומי
* שפרטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפרטון במפקד 2011
2. ↑  Shepparton Celebrates 150 announcement and website launch – Greater Shepparton City Council. Greatershepparton.com.au (17 March 2010).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557213605171
* LCCN: n81038850
* MusicBrainz: 20607b88-2844-4c17-8e57-702c8f685fe9
* VIAF: 130193124
* WorldCat: lccn-n81038850

 |
הרב **אברהם יפה'ן** (תרמ"ו, 1886 – י"ד בניסן תש"ל, 1970) היה ראש ישיבת נובהרדוק בנובהרדוק, ביאליסטוק, ניו יורק וירושלים.

תולדותיו
--------

נולד בשנת תרמ"ו (1886) לאשר צבי יפה'ן. למד בישיבות סלוצק וקוברין, וכן אצל הרב זלמן סנדר כהנא שפירא. בשנת תרס"ז (1907), בגיל 20, עבר לנובהרדוק, שם התקרב ל"סבא מנובהרדוק", הרב יוסף יוזל הורוביץ. בשנת תרע"ג (1913) נישא לבתו של רבו "הסבא מנובהרדוק". בשנת תרע"ד (1914) נשלח על ידי חמיו לברנוביץ' לייסד שם ישיבה בשיטת המוסר של נובהרדוק.

בי"ז בכסלו תר"פ (1919) נפטר חמיו והוא התמנה תחתיו כראש הישיבה המרכזי וכממשיכו בהנהגת שיטת המוסר של נובהרדוק. למרות האיסור שהטילו השלטונות הבולשביקים, המשיך ללמד תורה בתנאי מחתרת, ואף נאסר בשל כך למשך כחודש. בהתייעצות עם החפץ חיים הועברה הישיבה לביאליסטוק שבפולין. כמוה עשו גם שאר ישיבות נובהרדוק ברוסיה שהעבירו את פעילותן לערים שונות בפולין - מזריטש, ורשה ופינסק.

בשנת תרפ"ט (1929) ביקר בארץ ישראל וייסד ישיבה בתל אביב יחד עם עמיתו הרב הלל ויטקינד. במהלך ביקורו בארץ נפגש עם הרב יוסף חיים זוננפלד. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה העביר את הישיבה מביאליסטוק לווילנה. הוא קיווה לעלות לארץ ישראל, אך משהייתה הזדמנות נסע דרך סיביר לשאנגחאי שבסין. בסוף שנת תש"א (1941) הגיע לארצות הברית וייסד בניו יורק את ישיבת "בית יוסף".

בשנת תשכ"ג (1963) העלה את עצמות חמיו "הסבא מנובהרדוק" לקבורה בהר המנוחות בירושלים. כעבור שנה, בשנת תשכ"ד (1964), עלה לישראל והתגורר בירושלים, שם ייסד מחדש את ישיבת "בית יוסף".

נפטר בליל י"ד בניסן תש"ל, ונקבר בהר המנוחות, סמוך לקבר חמיו.

בנו היה הרב יעקב חיים יפה'ן, ראש ישיבת בית יוסף בניו יורק ומחבר ספר "נר משפט" על מסכת סנהדרין, ונכדו היה הרב אהרן יפה'ן, מראשי ישיבת חברון ונינו הוא הרב איתן יפה'ן מגיד שיעור בישיבת חברון. חתנו היה הרב יהודה לייב נקריץ מישיבת נובהרדוק, שבתו שושנה נישאה לרב יחיאל יצחק פאר ראש ומייסד ישיבת "דרך איתן" על שם הרב יפה'ן.

בנו זלמן נפטר בתשנ"ג.

מתלמידיו
--------

* הרב יעקב ישראל קניבסקי
* הרב אליעזר בן ציון ברוק

ספריו
-----

* **המוסר והדעת** - שיחות מוסר
* **דרך איתן** - שיעורים על מסכתות הש"ס

לקריאה נוספת
------------

* דוד זריצקי, **האי שופרא**, נדפס בשנית בתוך ספרו: **זכרונם לברכה: גאוני הדורות ואישי סגולה**, עמ' 285–295

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם בן אשר צבי יפהן (1886-1970), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גדולי התורה שנמלטו לווילנה, הצופה, 6 בדצמבר 1939
2. ↑  דרישות שלום מגדולי ישראל, הצופה, 20 בפברואר 1941
3. ↑  הוא נסע באונייה היפנית האחרונה שיצאה לחופי ארצות הברית בטרם פרוץ מצב המלחמה בין ארצות הברית ליפן. יחד עמו נסעו בספינה זו: רבי משה מרדכי שקופ, רבי משה שצ'קס, רבי יחיאל מיכל פיינשטיין ואחרים.
4. ↑  י. פקארובסקי, הרב ר' אברהם יפה'ן, הצופה, 24 ביוני 1949

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296573405171
* BnF: cb161362045 (data)
* ISNI: 0000 0000 7142 1073
* LCCN: n95016689
* SUDOC: 140737251
* VIAF: 14013338
* WorldCat: lccn-n95016689

 |
**סקיילד קומפוזיטס וויט נייט 2** (באנגלית: **Scaled Composites White Knight Two**‏ (**WK2**)) הוא מטוס סילון שנבנה על ידי חברת סקיילד קומפוזיטס, על מנת לשאת את החללית ספייס שיפ 2 (SpaceShipTwo) של וירג'ין גלקטיק לגובה השיגור שלה. המטוס מבוסס על הוויט נייט שפותח על מנת לשאת את הספייס שיפ 1, שהתבסס על מטוס הפרוטאוס.

עיצוב המטוס נעשה בארכיטקטורה פתוחה, והוא מיועד לשימוש רב-תכליתי. המטוס מסוגל לפעול בגובה רב, ובמצבי חוסר משקל וחוסר כבידה. הוצע להשתמש במטוס גם לכבאות אווירית.

חברת וירג'ין גלקטיק הזמינה שני מטוסים מדגם זה. המטוס, יחד עם החללית ספייס שיפ 2, מהווים את צי וירג'ין גלקטיק. פורסם גם כי וירג'ין גלקטיק שוקלת להשתמש במטוס כפלטפורמת שיגור ללוויין קטן בשם "LauncherOne".

בנובמבר 2010 הודיעה וירג'ין כי היא מתכננת לבנות שלושה מטוסי וויט נייט 2 חדשים, וכן חמש חלליות ספייס שיפ 2. 

המטוס הראשון מדגם זה כונה בשם "VMS Eve" על שמה של איב ברנסון, אמו של מייסד החברה ריצ'רד ברנסון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וויט נייט 2** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Leonard David,‏ Virgin Galactic Spaceline: Mega-Mothership Set for Rollout Debut באתר space.com, ‏6 ביוני 2008
**אביבה טלר** (10 בספטמבר 1939 – 20 באוגוסט 2023) הייתה דוקטור לעבודה סוציאלית, מרצה ופעילה בסיוע לשכבות חלשות ושיקומם של נפגעי נפש בקהילה; יקירת העיר חיפה.

ביוגרפיה
--------

טלר נולדה בחיפה. את שירותה הצבאי עשתה במסגרת הנח"ל בקיבוץ שדה אליהו.

בין השנים 1960–1963 למדה פסיכולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל ללימודיה, עבדה כמאבחנת במכון אבני.

בשנות ה-70 חזרה לחיפה ולמדה עבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה. תואר שני למדה באוניברסיטת פיטסבורג, ובשנת 1997 השלימה את עבודת הדוקטורט בעבודה סוציאלית ב-Union Institute. נושא המחקר היה אישיותם של מתנדבים.

בשנים 1976–1978 הקימה וניהלה מרכז לטיפול בנפגעי סמים של קופת החולים הכללית. בשנים 1978–1980 שימשה כעובדת סוציאלית בבית החולים הפסיכיאטרי בפיטסברג. משנת 1989 ועד למותה, הייתה חברה בוועד המנהל של "הוספיס חיפה" של האגודה למלחמה בסרטן.

טלר הרצתה באוניברסיטת חיפה ובשנים תשמ"ז-תשמ"ח ותשמ"ט-תש"ן זכתה בתואר "המרצה המצטיין"[דרוש מקור]. היא הקימה את הקורס למדריכים מקצועיים באוניברסיטת חיפה[דרוש מקור] ואת החוג לעבודה סוציאלית במכללת עמק יזרעאל[דרוש מקור]. בשנים 1997–2009 יסדה טלר עם שני בניה שתי רשתות של הוסטלים ודיור מוגן בשיקום בבריאות הנפש – "עתיד חדש" בחיפה ו"כנרת" בטבריה וסביבתה. היא הדריכה בהם עד לפטירתה. נוסף על כך, טלר התנדבה במוסדות כגון "דלת פתוחה" והמרכז לטיפול בנוער בסיכון.

בשנת 2010 הוענק לה התואר "יקירת העיר חיפה".

טלר נפטרה ב-20 באוגוסט 2023. הותירה אחריה בעל, פרופסור יחזקאל טלר, איש חינוך ומומחה בעבודה סוציאלית ושיקום פגועי נפש, שני בנים ובת. התגוררה בחיפה.

בין פרסומיה
-----------

* א. טלר, **תדריך קלט: חומר עזר לעבודת העובדים הסוציאליים בלשכות רווחה בישראל**. ירושלים: ג'וינט ישראל ואלכ"א, האגודה לפיתוח וקידום כח אדם בשירותים חברתיים בישראל, 1987

* Brill, M, & Taler, A. **A Spiral Model for Teaching Psychological Assessment**, Journal of Teaching in Social Work .4 (1):67-83

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביבה טלר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007404516505171
* VIAF: 76156674872033580661
* WorldCat (עם VIAF): 76156674872033580661

 |
**בואי נדבר רצח** הוא פודקאסט ישראלי בעברית, העוסק בעולם הפשע האמיתי ומתמקד בעיקר ברצח. יוצרות הפודקאסט הן שלי שמורק וקרן סיאורדיה, והן גם אלו שמנחות את הפרקים.

הפודקאסט החל את שידוריו באוגוסט 2016, והוגדר ככזה העוסק ברוצחים סדרתיים. בהמשך הוא התרחב והחל להתעסק במגוון תחומים הנכללים בז'אנר הפשע האמיתי. לפודקאסט יש קהילת פייסבוק שמונה מעל ל-11,000 חברים. חברי הקבוצה דנים בנושאים הנכללים בקטגוריית הפשע האמיתי, מקיימים מפגשים ויכולים להציע רעיונות לפרקים חדשים. יוצרות הפודקאסט התארחו מספר פעמים בסינמטק הרצליה ובמקומות נוספים, ואף הקליטו פרקים בודדים העוסקים בסרטים שהוקרנו, כאשר אלו מועברים בשידור חי ועם קהל.

"בואי נדבר רצח" הוא אחד מהפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל, עם למעלה משישה מיליון הורדות, והוא נמצא בעשיריה הפותחת של פודקאסטים בספוטיפיי לשנת 2020. הפודקאסט זכה במקום ראשון בתחרות פודקאסט השנה של "מעריב" לשנת 2020 בקטגוריית פודקאסטים בתחום ההעשרה, ובמקום שני בתחרות דומה של Geektime. גם בשנת 2022 זכה הפודקאסט בתחרות פודקאסט השנה של Geektime - במקום הראשון בתחום הפודקאסט העצמאי, ובמקום השני בתחום ההעשרה.

הפרקים
------

הפרקים עוסקים בשלל תחומים שהמשותף לכולם הוא שייכות לז'אנר הפשע האמיתי, כולל רצח, קניבליזם, פדופיליה, כתות ועוד.

כל פרק עוסק בפרשה יחידה, ולעיתים משולב בו גם מידע אקטואלי הקשור לנושא הפודקאסט. הפרקים מתנהלים בצורת שיחה בין קרן לבין שלי, כאשר בכל פרק אחת מהן בוחרת מקרה, חוקרת אותו, ומציגה אותו לחברתה ולמאזינים. לרוב הפרקים יש מבנה קבוע יחסית שכולל את תיאור המקרה, ולאחריו דיון בנושאים משפטיים, פילוסופיים, פסיכולוגיים או חברתיים שקשורים לנושא שהפרשה עסקה בו. מדי שבוע מוקלט פרק חדש, ונכון לאוגוסט 2023 הוקלטו למעלה מ-330 פרקים, שאורכם הממוצע הוא כשעה. חלק מהפרקים מלווים באיור ייחודי פרי יצירתה של שמורק.

בחלק מהפרקים שמורק וסיאורדיה מארחות בעל מקצוע שיכול לתת ערך מוסף לדיון בתחום מסוים. בין המתארחים ניתן למנות את יוצרי הסרטים התיעודיים טלי שמש, אסף סודרי, דבורית שרגל ולימור פנחסוב, את הקרימינולוג הקליני ד"ר יואל שפרן, את הפסיכולוגית ספיר אשר, את הרופא ד"ר עמרי יוסף, ובעלי מקצוע נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בואי נדבר רצח, באתר Podbean
* בואי נדבר רצח, ברשת החברתית פייסבוק

* בואי נדבר רצח, ברשת החברתית אינסטגרם
* בואי נדבר רצח, באתר Spotify
* בואי נדבר רצח, באתר Apple Podcasts

הערות שוליים
------------

1. ↑  פודקאסטריות מדברות: קרן סיאורדיה ושלי שמורק, באתר פודקאסטים
2. 1 2  האתר הרשמי של הפודקאסט, באתר Podbean
3. ↑  צוף ישראלי, ‏אתם קבעתם: הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020 – תוצאות המצעד, באתר מעריב אונליין, 1 בינואר 2021
4. ↑  אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2020, באתר Geektime‏, 6 בינואר 2021
5. ↑  מערכת Geektime, אתם בחרתם: אלו הפודקאסטים הטובים ביותר לשנת 2022, באתר גיקטיים, ‏2023-01-03
6. ↑  ריאיון עם שלי שמורק וקרן סיאורדיה, באתר בתוכנית "סוכן תרבות" של כאן 11 (מ-24:18 עד 32:03)
בשיווק, **המחרה** היא התהליך שבו קובעת פירמה את המחיר למוצר או שירות שהיא מוכרת. 

בקביעת מחירים יש צורך להתייחס לסוגים ומידות שונות של סיכונים. הפתרון המעשי ביותר הוא לקבוע שערים מותאמים לכל קבוצה תוך הפעלת שיקול דעת, כשלחלק שיעור גבוה יותר, ולאחרים נמוך יותר בצורה אחידה ומדורגת. זאת תוך סכימתם לסכום הרווח הכולל הרצוי על ידי הפירמה.

שיטות לקביעת מחיר
-----------------

ישנן שתי שיטות עיקריות לקביעת מחירים:

* **תיערוף קבוע** - לפי שיטה זו נגבה מכל לקוח סכום קבוע וזהה לכלל הלקוחות, ללא כל הבדל במחיר בין כלל הלקוחות השונים.
* **תיערוף דיפרנציאלי** - הסכום הנגבה מכל לקוח מותאם לרמת הסיכון בו הוא נמצא, תוך שיוך הלקוח לקבוצת סיכון מסוימת. את רמת הסיכון ניתן לקבוע לפי משתנים שונים, כמו: מין, גיל, מקום מגורים, גובה הכנסה, מצב בריאותי, ועוד..

### בענף הנדל"ן

לרוב התמחור בענף הנדל"ן קשור במיקום (עיר, קרבה לאתרים ושירותי קהילה), קומת הדירה (לרוב, דירה בקומה גבוה תתומחר יותר גבוה), איכות המבנה וחומרי הבניה, ומוניטין הדיירים.

### בענף הביטוח

לרוב קשור בהשתייכותו של הלקוח לחברה וקבוצה מסוימת, גיל, סיכון, השכלה, מין, מקום מגורים, גובה הכנסה, רכוש, מצב משפחתי, מספר ילדים, שכיר או עצמאי, מסגרת אשראי ועוד.

במקום להתאים את כלל דמי הביטוח באופן זהה לכלל המבוטחים, ניתן לבצע התאמה מובנית לכל סוג של תת-קבוצה. לעיתים, כאשר שיעור דמי הביטוח שנקבע לכמה תתי קבוצות זהה, הן יאוחדו לקבוצה אחת. אם קיים מידע אמין שניתן להסתמך עליו לגבי כל קבוצה, טקטיקה זו נחשבת עדיפה על פני קביעת שיעור זהה לכלל המבוטחים לפי שיטת התיערוף הקבועה. בשיטת התמחור הדיפרנציאלית ניתן לקבוע את גובה התעריף שיגבה מכל קבוצה, בכפל לפי אחוזונים או מספרים קבועים. לאור כך שבקביעת שערים קבועים אך עם ריבוי המשתנים כל שינוי קטן יכול ליצור שינוי גדול בגובה גביית דמי הביטוח, וסך הגבייה יכול להשתנות משמעותית; עדיף לשלב בין שיטת האחוזונים והמספרים הקבועים ולקבוע את שערי התמחור לפי אחוזים שישתנו לפי משתנים אך גם בשילוב ממשים קבועים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המחרה** בוויקישיתוף
* המחרה בלקסיקון ארגון וניהול עסקים, באתר מעות
* קביעת מחירים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Bailey, R.A. (1963). Insurance rates with minimum bias. Proc. CAS, 4-11.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536372605171
* LCCN: sh85106617

 |
**קרל פון פאסבנדר** (בגרמנית: **Karl von Fasbender**;‏ 3 בדצמבר 1852 – 13 במאי 1933), היה גנרל גרמני, שפיקד על קורפוס ואחר כך על ארמייה בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון פאסבנדר נולד ב-3 בדצמבר 1852 לאביו קרל פון פאסבנדר שהיה בעל מפעל ולאשתו אליזבת לבית לוזן, במיכלבאך שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1872 התגייס לצבא הבווארי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1907 מונה לראש המטה הכללי הבווארי, ובשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-4. בשנת 1912 פרש פון פאסבנדר לביתו.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון פאסבנדר למפקד קורפוס המילואים הבווארי ה-1 שהיה חלק מהארמייה השישית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק בקרב לורן. באוקטובר 1914 הועבר פון פאסבנדר צפונה, ונטל חלק בקרב אראס. בקיץ 1915 הצליח לבלום את הארמייה העשירית הצרפתית בקרב ארטואה השני, ובקיץ 1916 נטל חלק בקרב על הסום. באביב 1917 ניהל הגנה מוצלחת ברכס וימי כנגד הבריטים במהלך קרב אראס, ובאביב 1918 ניהל מתקפה כושלת באזור אראס במסגרת מתקפת האביב.

ב-8 בנובמבר 1918 מונה פון פאסבנדר לפקד על הארמייה ה-19, במקום גנרל פליקס פון בותמר שעבר לייעץ למשרד המלחמה הבווארי, ופיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.

ב-18 בדצמבר 1918 לאחר שביתת הנשק, פורקה הארמייה ה-19, ופון פאסבנדר פרש משירות צבאי.

פון פאסבנדר נפטר במינכן ב-13 במאי 1933 והוא בן 80 שנים.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל פון פאסבנדר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארמייה החזיקה את הקו בדרום החזית, שהיה אזור די שקט, ומשום כך כללה בעיקר יחידות מאיכות נמוכה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116410450
* VIAF: 37666482
* WorldCat (עם VIAF): 37666482

 |
**סדרה מתמשכת של שיטפונות בקוואזולו-נטאל, דרום אפריקה** החלה באפריל 2022. ימים רצופים של גשם כבד ברחבי דרום מזרח דרום אפריקה הובילו לשיטפונות קטלניים. אזורים בדרבן וסביבתה נפגעו קשה במיוחד. דווח על מותם של לפחות 443 בני אדם, וכמה אלפי בתים ניזוקו או נהרסו. גם תשתית קריטית, לרבות כבישים מרכזיים, תחבורה, תקשורת ומערכות חשמל, הושפעו, והנזק הזה הקשה מאוד על מאמצי ההתאוששות. זוהי הסופה הקטלנית ביותר בהיסטוריה של דרום אפריקה, אחד מאסונות הטבע הקטלניים ביותר במדינה במאה ה-21.

רקע
---

בדרום אפריקה נרשמה כמות של משקעים מעל הממוצע בשנת 2022. בינואר, אזורים רבים חוו את הגשמים הכבדים ביותר שלהם מאז תחילת המדידות בשנת 1921. דרום אפריקה כולה חוותה מספר רב של ציקלון טרופי הרסני ושיטפונות.

גשם כבד החל לרדת בסביבות 8 באפריל ונמשך מספר ימים רצופים ללא הפסקה. ב-11 באפריל שירות מזג האוויר הדרום אפריקאי הוציא אזהרה ברמה 5 עבור החוף והאזורים הסמוכים לקוואזולו-נטאל - אשר שודרגה לאחר מכן לרמה 8 ומאוחר יותר לרמה 9 כאשר ההשפעה והיקף הגשמים הובנו טוב יותר. הזרימה עם כיוון השעון של מערכת הלחץ הנמוך הביאה אוויר חם ולח מהסובטרופיים לכיוון החוף, וכתוצאה מכך ירד גשם כבד ברחבי קוואזולו-נטאל. המשקעים העזים ביותר ירדו ב-eThekwini, ILembe, ועיריות אוגו. במהלך התקופה שבין 8 ל-12 באפריל, רוב אזור קוואזולו-נטאל ראו יותר מ-50 מ"מ של גשם, כאשר אזורי החוף רשמו יותר מ-200 מ"מ. בפרק זמן של 24 שעות בין 11 ל-12 באפריל, בנמל התעופה של וירג'יניה נרשמו 304 מ"מ של משקעים.

נזקים
-----

הגשמים הסוערים הרסו עשרות בתים, שטפו כבישים וגרמו למפולות בוץ. ב-13 באפריל, הוכרז כי 59 בני אדם נהרגו ברחבי קוואזולו-נטאל. מאוחר יותר באותו יום, מספר מקרי המוות המדווחים עקב ההצפה גדל ל-306. בהמשך גדל מספר ההרוגים ל-443. הנזק לתשתיות נאמד ב-389 מיליון דולר. בהערכות אחרות, שר ההתיישבות הודיע כי 13,500 בתי אב נפגעו מהסערה, כאשר למעלה מ-3,927 בתים נהרסו ועוד 8,097 נהרסו בחלקם. מיליארד דולר ישמשו לתיקון מבנים ולבניית מקלטים זמניים.

הנהרות אמנזימטוטי, אומבילו ואומגני עלו על גדותיהם, והציפו את האזור. הנזק לתשתיות הפריע למאמצי הסיוע. תמיכה אווירית התבקשה מכוחות ההגנה של דרום אפריקה כדי לסייע לנפגעים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השיטפונות בקוואזולו-נטאל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ynet והסוכנויות, יותר מ-300 הרוגים בשיטפונות בדרום אפריקה, הנשיא: "זה שינויי האקלים", באתר ynet, 14 באפריל 2022
2. ↑  "Floods Wash Away Bridges, Close Routes to Key South African Port". *Bloomberg.com* (באנגלית). 2022-04-12. נבדק ב-2022-04-14.
3. 1 2  , Twitter
4. ↑  Reuters (2022-04-13). "Heavy rains claim 45 lives in South Africa's KwaZulu-Natal province". *Reuters* (באנגלית). נבדק ב-2022-04-14.
בית הכנסת **גמילות חסדים** בסוצ'אבה
בית הכנסת **גמילות חסדים** (ג"ח) הוקם בסוצ'אבה (Suceava) בשנת 1870, במימון המוסד לגמילות חסדים המקומי ומשום כך נקרא על שמו. בית הכנסת שוכן ברחוב דימיטריה אונצ'יול (ברומנית: Dimitrie Onciul) מס' 7, במרכז העיר סוצ'אבה. הוא בית הכנסת השני שהוקם בעיר לאחר בית הכנסת הגדול שהוקם במאה ה-18 ונשרף ב-1771, ואת אבן הפינה למבנה החדש שהוקם ב-1799 הניח ר' חיים טירר מצ'רנוביץ.

לבית הכנסת יש מבנה אסימטרי משום היותו מורכב משני מבנים מחוברים וסגנון הבנייה מעורב. הוא שופץ כמה פעמים, בשנים 1910, 1975, 1983 ו-2003. עזרת הנשים נתמכת על ידי 12 עמודים מעוטרים המסמלים את שבטי ישראל. לאחר השיפוץ האחרון נכלל בית הכנסת ברשימת אתרי המורשת המוצגים בפני המבקרים באזור.

הוא בית הכנסת היחיד שנותר מעשרת בתי הכנסת שפעלו בסוצ'אבה, כשאת השאר הרסו הקומוניסטים.

בבית כנסת זה כיהנו, בין היתר, ר' משה הגר, הרבי משאץ-ויז'ניץ הראשון ובנו, ר' חיים הגר שירש אותו גם כאדמו"ר משאץ-ויז'ניץ.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בית הכנסת גמילות חסדים בסוצ'אבה** |

* "הלילך של בית הכנסת יפרח שוב", מאמר על בית הכנסת "גמילות חסדים" בכתב העת של סוצ'אבה, "מוניטורול". (ברומנית)
* פרטים על בית הכנסת "גמילות חסדים" באתר הכנסייה (ברומנית)
* בית הכנסת "חברת גמילות חסדים" בסוצ'בה באתר של מיזם "מסע אל המורשת היהודית" שהקים "מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל" במימון "קרן אבי חי".

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשרת בתי הכנסת שפעלו בסוצ'אבה
2. ↑  נכד ר' מנחם מנדל הגר שייסד את החצר החסידית בויז'ניץ והיה נכד ר' מנחם מנדל מקוסוב, מייסד השושלת.
סר **ברייסוול סמית', הברונט הראשון** (באנגלית: **Bracewell Smith, 1st Baronet**;‏ 29 ביוני 1884 - 12 בינואר 1966) היה איש עסקים ופוליטיקאי אנגלי. כמו כן, הוא המייסד של שושלת משפחת ברייסוול-סמית'.

ביוגרפיה
--------

סמית' נולד בעיירה קייליי שביורקשייר, ולמד בבית הספר היסודי המקומי. הוא החל ללמוד הוראה באוניברסיטת לידס, אך לאחר זמן מה עזב את הלימודים ונכנס לעולם העסקים. הוא נישא לאדית סמית' ב-1909, ולזוג נולדו שני ילדים: איילין (1911) וג'ורג' ברייסוול-סמית' (נולד ב-1912).

סמית' השיג את הונו באמצעות רכושו. הוא היה בעלים ומשקיע של מספר מלונות, וב-1920 בנה את מלון פארק ליין המכיל כ-300 חדשים. משפחת ברייסוול-סמית' החזיקה בבעלותה את מלון ריץ כאשר, שנמכר ב-1976 לחברת טרפלגר האוס על ידי ג'ורג' ברייסוול-סמית' (בנו של סר ברייסוול), תמורת סכום של 2.75 מיליון לירות שטרלינג. בתקופות מסוימות ברייסוול סמית' החזיק במספר מניות של מלון קרלטון ומלון ריץ בפריז.

סמית' החליט לעסוק בפוליטיקה וב-1922 נבחר לכהן במועצת רובע הולבורן. הוא שירת כראש הרובע בין 1931 ל-1932, ובמועצת מחוז לונדון בין 1925 ל-1928. סמית' אף כיהן בפרלמנט של בריטניה בין 1932 ל-1945, ובתפקיד הלורד ראש העיר של לונדון ב-1946. ב-28 ביוני 1947 הוא זכה לקבל תואר ברונט.

כמו כן, סמית' כיהן בתפקיד יושב-ראש מועדון הכדורגל ארסנל בין 1949 ל-1962, ולצאצאיו יש השפעה רבה על המועדון. נכדיו קלייב וריצ'רד קאר מכהנים בחבר המנהלים של ארסנל. ליידי ברייסוול-סמית', אשתו של הנכד צ'ארלס, היא דירקטורית לשעבר בארסנל המחזיקה בבעלותה 15.9% ממניות המועדון, כאשר הנכדה שרה פיפס-באגה מחזיקה בשני אחוזים מהמניות.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007384321305171
* LCCN: no2011102610
* SUDOC: 252568672
* VIAF: 160016153
* WorldCat: lccn-no2011102610

 |
**בסלטון** (באנגלית: **Busselton**) היא עיר בדרום-מערב מדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר נוסדה ב-1832 על ידי משפחת בסל (Bussell) והחל מראשית המאה ה-21 היא נמצאת בצמיחה מתמדת. אוכלוסייתה מנתה 21,898 תושבים במפקד 2011. העיר שוכנת 220 ק"מ מדרום-מערב לבירת המדינה פרת'. בסלטון נבחרה שלוש פעמים כעיירה התיירותית ביותר באוסטרליה המערבית.

היסטוריה
--------

גילויו של אזור בסלטון החל עם מסעו של החוקר הצרפתי ניקולה באודין (Nicolas Baudin) שהגיע למקום ב-1801 עם שתי ספינות, "גאוגרף" (Géographe) ו"נאטורליסט" (Naturaliste). על שם הראשונה הוא קרא למפרץ שגילה במקום מפרץ גאוגרף ולכף שגילה קרא כף נטורליסט. לנהר שנשפך לים ליד בסלטון של היום הוא קרא נהר וסה (Vasse) על שם אחד ממלחיו שטבע בים.

משפחת בסל הגיעה למקום ב-1834 והקימה חוות גידול בקר שעד מהרה הפכה לאחת מהחוות המשגשגות ביותר במושבה ועד מהרה נמשכו למקום מתיישבים רבים. העיירה הוקמה בשם בסלטון על שמה של משפחת בסל והשימוש הרשמי בשם החל ביוני 1835. משפחת בסל, שלא נועצו בה על שם העיירה, העדיפה את השם קפל (Capel) על שם קרוב משפחה שלהם מאנגליה. אך השם בסלטון השתרש. יישוב בשם קפל הוקם מאוחר יותר מצפון לבסלטון.

בהיותה קרובה מאוד לאזור מיוער, התבססה העיירה כנמל ליצוא עצים. ב-1850 החלו לייצא עצים מנמלה של העיירה והיא החלה לשגשג. למטרה זו נבנו מזחים בבסלטון ובעיירות שכנות. עד היום רק המזח בבסלטון שרד.

במהלך מלחמת העולם השנייה התגייסו 476 מבניה של בסלטון. 20 לצי המלכותי האוסטרלי, 110 לחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ו-346 לצבא אוסטרליה. שמם של הנופלים מונצח באנדרת הזיכרון בעיר יחד עם אלה שנפלו במלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה הייתה העיר משכנו של בסיס של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי שאת שרידיו ניתן לראות עד היום. לאחד ממטוסי המוסטנג של החיל ניתן השם "בסלטון" לכבודם של תושבי העיר וכאות תודה לתרומות שגייסו לטובת המאמץ המלחמתי.

ערים תאומות
-----------

* יפןיפן סוגיטו (אנ'), יפן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בסלטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בסלטון
* בסלטון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בסלטון במפקד 2011
2. ↑  "Inperth Travel Guide - South West Region". 2002.
3. ↑  "My Busselton - Historical Attractions". 2002.
4. ↑  "Shire of Busselton - History". 2006.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567189505171
* LCCN: n84112359
* MusicBrainz: bcf9e579-c469-403c-966b-de59117595fc
* VIAF: 145467532
* WorldCat: lccn-n84112359

 |
**HappyCow** (בתרגום חופשי: **פרה שמחה**) הוא אתר אינטרנטי לאיתור מקומות אוכל טבעוני, צמחוני ובריא. השימוש חינמי, ולמשתמשים ניתנת האפשרות להוסיף תמונות, צילומי תפריט וביקורות למסעדות. למרות תפקידו המקורי של האתר, כיום החברה מציעה שירותי תוכן מגוונים בכל נושאי החיים הצמחוניים והטבעוניים (מסעדות והזמנת אוכל, טיולים וממשק היכרויות) באוקטובר 2010 החברה השיקה את אפליקציית HappyCow לאנדרואיד ול-iOS.

רקע ותוכן
---------

HappyCow הוקמה בשנת 1999 במטרה ליצור מדריך עולמי למסעדות צמחוניות וטבעוניות. האתר נבנה באופן המעודד הוספת תוכן של המשתמשים. מספר המקומות הרשומים באתר עומד על למעלה מ־50,000 עסקים ביותר מ־175 מדינות ברחבי העולם, וכן למעלה מ-150,000 ביקורות על עסקים שונים. בתי העסק חולקו לשלושה סיווגים עיקריים: "טבעוניות", "צמחוניות" או "ידידותיות לצמחונים". ההגדרה למסעדה ידידותית לצמחונים התבססה בתחילה על כך שהתוכן המינימלי שיהיה צמחוני בתפריט יהווה לפחות 60% מכלל התפריט. ההגדרה שונתה מאז לקבוצת הנחיות גמישה יותר המבוססת על הזמינות האלטרנטיבית של אוכל טבעוני באזור. 

עם הזמן HappyCow עברה לתת שירות בעיקר בנושא טבעונות והאתר כיום מציג גם רשימות אחרות הכוללות: חנויות למזון בריאות, אירוח ידידותי לטבעונים, קבוצות חברתיות ופעילות, קייטרינג טבעוני וגופים למען זכויות בעלי חיים. לאתר גם מנוי חינמי לניוזלטר, לפורום ולבלוגים המאפשרים למשתמשים לפרסם חומר רלוונטי. ערוץ היוטיוב HappyCow הושק בשנת 2012, וכולל הצגת אירועים טבעוניים וצמחוניים ברחבי העולם וראיונות בנושא.

מימון
-----

HappyCow הוא ארגון חופשי לשימוש ללא מטרות רווח באופיו אך ללא מעמד של 501-c. ההכנסה המופקת ממוחזרת לפעילות העמותה. מקורות מוקדמים למימון אתרים היו פרסומות, חסות עסקית ותרומות משתמשים. המגמה העולמית למחשוב סלולרי אפשרה זרם הכנסות של מכירות יישומי iOS ואנדרואיד מקוריים. בשנת 2014 פורסם למכירה ספר הבישול HappyCow: מתכונים ממסעדות טבעוניות מובילות ברחבי העולם.

פרסים
-----

* זכייה באחד-עשר פרסי Veggieawards של VegNews ברציפות כ"אתר מועדף" (בפעם האחרונה בשנת 2017).
* 50 הבלוגים הצמחוניים המובילים 2012, הוענק על ידי המכון לפסיכולוגיית אכילה.
* 100 אתרי המזון הצמחוניים המובילים; הוענק על ידי web100.com.

ראו גם
------

* טבעונות
* Vegan Friendly
* יום שני ללא בשר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של HappyCow
* HappyCow, ברשת החברתית פייסבוק

* HappyCow, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* HappyCow, ברשת החברתית אינסטגרם

* HappyCow, סרטונים בערוץ היוטיוב

* HappyCow, באתר פינטרסט
* HappyCow ביוטיוב
* אפליקציית HappyCow בGoogle Play
* אפליקציית HappyCow בחנות ה App Store
* ריאיון עם מייסד העמותה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Winners of the 2017 Veggie Awards". VegNews. נבדק ב-1 בנובמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Top 50 Vegetarian Blogs". Institute for the Psychology of Eating. אורכב מ-המקור ב-2017-07-04. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Top 100 vegetarian food websites". web100.com. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**גטו סטמרנמטי** (ברומנית: **Ghetoul Satu Mare**) היה גטו בשואה שהוקם על ידי הנאצים ליהודי אירופה במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה. הגטו היה ממוקם בסאטו מארה, מחוז סאטו מארה, ממלכת הונגריה (כיום: סאטו מארה, מחוז סאטו מארה, רומניה) מכוון שהשטח הפך לחלק מהונגריה בעת התרחשות תכתיב וינה בצפון טרנסילבניה עד לסוף מלחמת העולם השנייה. הגטו היה פעיל באביב 1944, לאחר שגרמניה הנאצית כבשה את הונגריה במלחמת העולם השנייה במבצע מרגרטה.

היסטוריה
--------

הצבא הנאצי כבש את ממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944. על-פי מפקד שנערך בשבוע השני של אפריל 1944, השתייכו לקהילה האורתודוקסית בסטמרנמטי כ-12,000 יהודים, וכ-750 השתייכו לקהילת הסטטוס קוו.

המינהל ההונגרי נשאר על כנו גם לאחר הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על סמך הוראות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי.

ב-26 באפריל 1944 התכנסה בסאטו מארה ישיבה בראשותו של תת-שר הפנים, לסלו אנדרה, ובהשתתפותם של פקידי מנהל בכירים בצפון טרנסילבניה לדיון בגטואיזציה.

הגטו של סטמרנמטי הוקם ב-3 במאי 1944 על-פי הצווים של סגן הממונה על המחוז, אנדרה בואר ושל ראש העיר לסלו צוקה בסביבה שהייתה מיושבת בידי יהודים. נוסף על יהודי העיר, נדרשו להכניס לגטו גם יהודים מנפת ארדוד, נפת נג’קרוי ונפת סטמרנמטי, ובין 3 ל-6 במאי 1944 עברו לגטו כ-17,000 יהודים. עם כניסתם נעשו על גופם חיפושים דקדקניים לגילוי דברי ערך מוסתרים.

ב-13 במאי 1944 רוכזו בגטו עוד 2,000 יהודים שהובאו מגטו נג’קרוי.

הצפיפות בגטו הייתה גדולה ושטח המחיה בה הסתכם במעט יותר מחצי מטר רבוע לנפש. השימוש במיטות נאסר, ותושבי הגטו נאלצו לישון על מזרנים או מזרני קש. בראש המועצה היהודית בגטו עמד זולטן שוורץ ורופאים יהודים ארגנו סיוע רפואי. באחד מבנייני בית חרושת שבתחומי הגטו הוקם בית חולים ולצידו פעל בית חולים למחלות מידבקות. למרות מחסור חמור במזון, הוקם מטבח ציבורי. בית החברה קדישא הוסב לבית הכנסת של הגטו. מפקד הגטו היה קצין המשטרה ההונגרית, בלה שרקוזי, אשר כונה בפי תושבי הגטו "היטלר השני". הוא פיקח בעצמו על העינויים שעונו תושבי הגטו כדי שיגלו היכן הוסתרו חפצי ערך. כמה מהנחקרים מתו מהעינויים, ואחרים העדיפו להתאבד בכדי להימלט מהחקירות.

18,863 תושבי גטו סטמרנמטי גורשו לאושוויץ בשישה טרנספורטים בין 19 במאי ל-1 ביוני 1944.

קלמן גלפי, מפקד גדוד 110/67 של עובדי הכפייה בסטמרנמטי, הציל את חייהם של כ-250 עובדי כפייה יהודים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קהילת סאטו־מארה - הקהילה בשואה, באתר א.מ.י.ר