recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ליאור פאוקר** (נולד ב-26 ביוני 1985) הוא שחקן, קומיקאי, תסריטאי, עורך וידאו, כוכב ילדים ובמאי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

### קריירה

את תחילת דרכו עשה כשיצר עם דרור טייכנר את צמד הבידור "צמד שיניים", והשתתף כחלק מהצמד באודישנים לכוכב נולד. בשנת 2008 השתתף הצמד ב-DVD לילדים בשם "איני מיני מו מטיילים בספר האנגלית". את דרכו העצמאית החל בשנת 2009 ככותב וכשחקן בסדרה מנדלבאום בלש פרטי, שם גילם את דמותו של פאוקר שלוש לצד גאלה קוגן ויניב פולישוק. "צמד שיניים" הופיעו ליאור פאוקר ודרור טייכנר בנוסף בתוכניות של דוד חיים בתפקידים של צמד כוכבי הילדים פנצ'ר ופופיק השובבים (במקור: פנצ'ר וצ'ופצ'יק השובבים) ובנוסף פאוקר השתתף בסדרת הקומדיה של ערוץ הילדים "הפיג'מות" בתפקידים פאוקר שלוש ואוג'ד - הגרסה האנגלית לעודד פז. בשנת 2013 שיחק את ויזי בסדרה בית ספר למכשפים וגילם דמויות שונות בסדרת המערכונים גן חיות יחד עם דרור טייכנר. לאחר מכן הופיע צמד שיניים בסדרה סופר שטותניק אשר שודרה בערוץ ניקלודיאון. בשנת 2016 שיחקו הצמד בקומדיה ששודרה לכבוד פורים בשם מיסטר צ'יפס. בשנת 2012 החלו הצמד להופיע בתוכנית הצחוקייה.

#### צמד שיניים

בשנת 2006 הקים יחד עם דרור טייכנר את "צמד שיניים" והם השתתפו יחד במספר תוכניות כגון: "מיסטר צ'יפס", "הצחוקייה", "חדשות עם שיניים" ו"מטר שבעים ומטר שבעים ושתיים".

#### מוזיקאי

פאוקר ביצע יחד עם נטע פלוטניק את שיר הפתיחה של הסדרה "בית ספר למכשפים" בכיכובו.

#### מדבב

בשנת 2007 דיבב ב"שאולין ווזאנג" יחד עם שותפו דרור טייכנר ובשנת 2008 דיבב בסדרה "בובספוג מכנסמרובע" דמויות שונות. בשנת 2009 דיבב בסדרה "מדברים אנגלית עם נאדי".

#### תסריטאי

בשנת 2010 כתב את העונה השנייה של הסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" בה שיחק את פאוקר שלוש.

קישורים חיצוניים
----------------

* ליאור פאוקר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ליאור פאוקר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עמית קוטלר, מור קומפני, טוקבקיסטים, כך אתם באמת נראים, באתר ynet, 29 ביולי 2015
דוכן חטיפים ארוזים, בעיקר ממתקים
דוכן חטיפים: פיצוחים, פירות יבשים וממתקים, רובם בתפזורת, בשוק המזון לה בוקריה בברצלונה
**חטיף** הוא מאכל הנאכל שלא במסגרת ארוחה, בגודל ובמרקם המתאימים לאכילתו בחטף (מכאן נגזר השם "חטיף"), ולרוב גם אינו מצריך שימוש בכלי אוכל או סכו"ם. חטיפים נצרכים לשם הנאה ופינוק, לשם השגת שובע זמני או כדי להעניק לגוף מנת אנרגיה זמינה. את המילה המציאה חברת גבעול, השייכת לחברת אוסם ב-1965. ב-1975 הוציאה אוסם לשוק "סדרה חדשה של חטיפים - ביסלי" ונראה שהפופולריות של המוצר עזרה להפצת המילה.

יש בהם מתוקים ומלוחים. המתוקים עשויים להכיל שוקולד, מיני אגוזים, סוכריות, ביסקוויטים, ופלים, גרנולה ועוד. את המלוחים מכינים מקמח תירס, בוטנים, תפוחי אדמה, חיטה.

חטיפים רבים ניתנים לאכילה ישירות מתוך אריזתם, בהם חטיפים בתפזורת כגון במבה אפרופו וביסלי או פרינגלס וכן חטיפים שצורתם כתיבה מאורכת כמו חטיפי אנרגיה, חטיפי ופל וחטיפי שוקולד (למשל פסק זמן, טורטית וכדומה) וממתקים נוספים. בישראל פופולריים מאוד גם פיצוחים - חטיפים מלוחים של זרעים ואגוזים קלויים. יש מוצרים שנועדו לצריכה כארוחה, כגון דגני בוקר וגרנולה, אשר נהוג להוסיף להם חלב או יוגורט, אך ניתן לאוכלם יבשים כחטיף.

"מזון אצבעות", מנות של מאכלים בגודל נגיסה או שתיים, כמו מתאבנים במסיבת קוקטייל נחשבים למאכלי חטיף. גם פירות עשויים לשמש כחטיפים.

חטיפים תעשייתיים מיוצרים כך שיהיו בעלי חיי מדף ארוכים, נארזים באופן שובה עין, ומכילים לרוב חומרים משמרים, חומרי טעם וריח ורכיבים מושכים כגון שוקולד, אגוזים, פירות.

רבים מהחטיפים התעשייתיים הם בעלי ערך תזונתי נמוך ומסווגים כמזון מהיר. כיום, עם הגברת המודעות ליתרונותיו של סגנון חיים בריא, משרד הבריאות הישראלי, כמו מקביליו בעולם המערבי, ממליץ להקטין צריכת חטיפים תעשייתיים, בייחוד אלו מביניהם המטוגנים ועתירי הנתרן או הסוכר.

חטיפי אנרגיה ממותגים כחטיפים בריאים, ולחלקם אכן ערך תזונתי רב משל מקביליהם שאינם מסווגים בקטגוריה זו.

תעשיית החטיפים מגלגלת רווחים של מיליארדי דולרים בשנה. שוק החטיפים עצום בגודלו והתחרות בין היצרניות על נתחי שוק עזה. בשל כך קיים קידום מכירות ופרסום נרחב ונמרץ בתחום זה. כמות הפרסומות לחטיפים עולה בהרבה על כמות הפרסומות למזון בעל ערך תזונתי גבוהה יותר.

ראו גם
------

* ארוחת ביניים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **חטיף** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חטיפים** |

* שון פורטל, מי באמת צריך חטיף, מאתר מכון וינגייט
* שאלה חברתית - טכנולוגיית "החטיפים" - ידידים או אויבים?, פורסם ב"ידיעון כימיה, טכנולוגיה וחברה" מספר 50, 1992, מתוך אתר "סנונית"
* מיכל גילאון, חטיפים אווריריים, מאתר שירותי בריאות כללית
* דנה איידלר, רעבים? הנשנושים שלא ישברו לכם את הדיאטה, מאתר ynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  הזירה הלשונית - רוביק רוזנטל
2. ↑  דורית וורמן-פרוכט, חוה אלטמן ודורית ניצן-קלוסקי, תזונה נבונה, באתר משרד הבריאות

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551164405171
* LCCN: sh85123717
* SUDOC: 171872118

 |
**ארטיום ולדימירוביץ' זבלין** (ברוסית: **Артём Владимирович Забелин**; נולד ב-15 בינואר 1988), הוא כדורסלן רוסי-ישראלי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. גובהו 2.15 מטרים.

ביוגרפיה
--------

זבלין נולד בחברובסק שבברית המועצות (כיום רוסיה). סבו היה יהודי, מה שאפשר לו לעלות לישראל ביוני 2023. את הקרירה החל במחלקת הנוער שלאבטודור סראטוב הרוסית בה שיחק בין 2003 ל-2007 לאחר מכן עבר לשחק בשורות צסק"א מוסקבה אך לא זכה לדק' משחק משמעותיות. בעונת עונת 2007/2008 ביורוליג זכה עם קבוצתו באליפות הליגה. 

בשנת 2010 השתתף בדראפט של NBA ולא נבחר.

לאחר מכן ב-2011 עבר לשחק בשורות לוקומוטיב קובאן אך החוזה לא מומש עקב פציעה. בהמשך נותח בישראל. עבר לספרטק פרימוריה ולדיווסטוק בה זכה לראשונה לדק' משחק משמעותיות אז גם העמיד את ממוצע השיא שלו 11.2 נק' למשחק. לאחר שתי עונות במועדון עבר לקרסניה קריליה סמרה ולאחר מכן שב לקבוצת נעוריו בסראטוב שם שיחק בשלושת העונות הבאות. בעונת 2019/20 חתם בפארמה פרם בעונת 2020/21 לא שיחק ובעונה הבאה חזר לשחק בפארמה. בעונת 2022/23 חתם באוניקס קאזאן בה שותף ב-8 משחקים בלבד. בעונת 2023/24 חתם בצמוקי מינסק מבלרוס, אך עזב אותה והצטרף ב-12 בפברואר 2024 להפועל אילת כשחקן הרכש הראשון תחת המאמן יוריצה גולמאץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג

הערות שוליים
------------

1. ↑  זבלין עבר ניתוח
2. ↑  רכש ראשון לגולמאץ: ארטיום זבלין חתם באילת, באתר ONE - מספר אחת בספורט, ‏2024-02-12

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ארטיום זבלין"**.
לאורך השנים ספורטאים ישראליים הצליחו להגיע להישגים מסוימים בענף הרמת המשקולות.

נציגי ישראל השתתפו בכמה משחקים אולימפיים בתחרויות הרמת משקולות. בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972 נרצחו מרימי המשקולות יוסף רומנו וזאב פרידמן וכן שופט הרמת המשקולות יעקב שפרינגר, שהיו חלק ממשלחת ישראל לאולימפיאדה. באולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיע אדוארד וייץ למקום החמישי, וזה היה המקום הכי גבוה בתולדות ישראל בתחרויות הרמת משקולות במשחקים האולימפיים. וייץ גם השתתף באליפות אסיה בהרמת משקולות, שנערכה בבנגקוק 1976 וזכה בשתי מדליות זהב בדחיקה ובקרב 2. נציגי ישראל במשחקי אסיה זכו במדליות כסף וארד בהרמת משקולות.

באליפות אירופה לשנת 2019 זכתה ניקול רובנוביץ' במדליית ארד. באליפות זו גם נשברו שלושה שיאים לאומיים על ידי שרית קלו ושלושה שיאים לאומיים נוספים נשברו על ידי דוד ליטבינוב. בספטמבר 2023 השתתפה נבחרת ישראלית באליפות העולם בערב הסעודית. בפברואר 2024 סיליה גולד זכתה במדליית כסף בדחיקה באליפות אירופה שהתרחשה בסופיה שבבולגריה, זאת לאחר ששברה שני שיאים ישראליים. בסך הכל ספורטאי ישראל זכו באליפויות אירופה ב-3 מדליות (1 כסף ו-2 ארד). באליפויות עולם טרם היו זכיות.

הארגון היציג של הענף בישראל הוא איגוד הרמת המשקולות בישראל. הארגון מפעיל מרכזי אימון בירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע, אשדוד, הרצליה ועוד. האיגוד הוקם ב-1995 ותקציבו (נכון ל-2022) עומד על כ-1.2 מיליון ש"ח. נכון ל־2024 יושב ראש האיגוד הוא אורן שי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד הרמת המשקולות בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן אהרוני, הרמת משקולות: 3 שיאי ישראל לליטבינוב, באתר ynet, 12 באפריל 2019
2. ↑  אורן אהרוני, הרמת משקולות: שלושה שיאי ישראל חדשים, באתר ynet, 9 באפריל 2019
3. ↑    
שגיאות פרמטריות בתבנית:קישור כללי   
פרמטרי חובה [ כותרת ] חסרים , www.israelhayom.co.il
4. ↑  יש מדליה: סיליה גולד סגנית אלופת אירופה בהרמת משקולות | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-02-17
5. ↑  מרכזי אימון הרמת משקולות אולימפי בישראל - איגוד הרמת משקולות בישראל, באתר www.lifting.co.il
6. ↑  איגוד הרמת משקולות בישראל (ע"ר) | גיידסטאר - אתר התאגידים של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
**בַּחַמְדוּן** (בערבית: **بحمدون**) היא עיירת קיט בהר הלבנון שבלבנון. מקור שם העיירה הוא בארמית ומשמעותו תשוקה[דרוש מקור].

בחמדון שוכנת במרחק 23 ק"מ ממזרח לביירות, על כביש ביירות-דמשק, בגובה של 1,100 מטרים מעל פני הים, צופה אל עמק לה-מרטין שבנפת עאליי. מרבית אוכלוסייתה נוצרית אורתודוקסית.

היסטוריה
--------

לפני מלחמת האזרחים בלבנון הייתה בחמדון אתר נופש וקייט פופולרי, בזכות האוויר הצלול, הנוף ההררי והקרבה לחוף הים. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נהגו לבלות בה גם תיירים מהיישוב היהודי בארץ ישראל.

עד מלחמת האזרחים התקיימה בעיירה קהילה יהודית קטנה, ובתקופת מלחמת לבנון הראשונה נותרו בה עדיין שלוש משפחות יהודיות. ב-1910 הוקם בה בית הכנסת בחמדון, בית כנסת גדול ומפואר ששימש את היהודים שבאו לנפוש בעיירה בימי החגים. בית הכנסת נעזב ערב מלחמת האזרחים אך שלד המבנה שלו עודו ניצב במקום.

### מלחמת שלום הגליל

במלחמת לבנון הראשונה כבש צה"ל (חטיבה 500 וחטיבת גולני) את אזור בחמדון ועאליי (בית הספר למ"כים) באופן שאיפשר שליטה על הגישה לביירות ממזרח בכביש ביירות-דמשק. סמוך לבחמדון נִשבּוּ שמונה חיילי צה"ל בידי מחבלים בספטמבר 1982. שישה מהם הוחזקו בידי פת"ח והוחזרו בעסקת שבויים בנובמבר 1983, ושניים נוספים הועברו לארגונו של אחמד ג'יבריל ושוחררו רק במאי 1985, ב"עסקת ג'יבריל".

לאחר שצה"ל פינה את האזור ב-1983, פרצה בו מלחמת ההרים שבמהלכה התחוללו בבחמדון ובסביבתה קרבות בין מיליציות נוצריות לבין המיליציה הדרוזית בפיקודו של וליד ג'ונבלאט. העיירה סבלה מפגיעות הכוחות היריבים, ובין השאר נהרסו כל חמש הכנסיות שהיו בה על ידי כוחותיו של ג'ונבלאט. עקב כך נזנחו אתרי הנופש בעיירה, ורק לאחר תום מלחמת האזרחים היא שבה לתהילתה הקודמת. הכנסיות נבנו מחדש, המלונות, המסעדות ומרכזי הבילוי שופצו, והעיירה מהווה כיום מוקד משיכה לתיירים, בעיקר ממדינות המפרץ הפרסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בחמדון** בוויקישיתוף
* מערכת חב"ד אינפו, חסידי חב"ד מקימים מקווה בלבנון(הקישור אינו פעיל) באתר חב"ד אינפו, 13 ביולי 2006
* אתר למנויים בלבד דוד יהונתן גרינברג, בואך בחמדון, 23 ביוני 1982 - החי מבור המוות, באתר הארץ, 24 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  י. קבנצל, "הבהלה ללבנון: מה פוגש ורואה הארצי-ישראלי בלבנון", הארץ, 20 בספטמבר 1935 (מובא באתר "חדשות בן עזר", גיליון 311).
2. ↑  מלחמת שלום הגליל באתר דובר צה"ל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007571143405171

 |
רבי **משה ברודא** (נהגה: **ברוידֶא**; ה'תל"ו, 1675 - כ"ו בכסלו ה'תק"ב, 4 בדצמבר 1741) היה רב וראש ישיבה אשכנזי. רבן של הנאו, במברג וורמייזא.

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי אברהם ברודא, מגדולי חכמי ורבני יהדות אשכנז בדורו, ולאשתו הראשונה, בתו של רבי אליעזר ליפמן גרעץ אב"ד בומסלא. למד אצל אביו ומפי חכמים נוספים. נישא בהמבורג לראשה רישא בתו של הרב ישראל פירסט.

כיהן בראשית דרכו כרבה של הנאו, ובשנת 1718 (ה'תע"ט) התמנה כרבה של במברג, משרה בה נשא 13 שנים. בשנת 1732 (ה'תצ"ב) נקרא לכהן כרבה של ורמייזא במקום הרב מנדל בכרך שנפטר אז. הוא כיהן כרבה של ורמייזא במשך עשר שנים עד פטירתו בכ"ו בכסלו ה'תק"ב, 4 בדצמבר 1741. ונקבר בבית הקברות היהודי המקומי.

חלק מחידושיו שעסקו בדברי אביו, נדפסו כהגהות בתוך ספרו של אביו "אשל אברהם" (פרנקפורט תק"ז) בשם הכללי "אהל משה". בתוך הספר נרשם לפני כל הערה: "הג"ה מבן המחבר".

על מצבתו נחקק:

> 
> נפלה חשיכה גדולה ואימה  
> 
> על פטירת רבנו משה, פניו כפני חמה עזה  
> 
> חשך עולם בהיעדרו / פנה זיוו פנה הדרו  
> 
> נוה חכמתו בחוץ תרונה / בהיותו אב"ד בק"ק הינא / והיה להם למשען ומשענה  
> 
> ומשם נתקבל לאב"ד בק"ק באמברג ומשם יפיצו מעינותיו מעיינות החכמה ואור תורתו פה זורחת, ואותיות פורחת...  
> 
> מחמד עינינו תפארת ראשנו אדוננו מורנו ורבנו מהור"ר **משה**  
> 
> מזה בן מזה, ה"ה הרב הגאון החריף המפורסם מהור"ר אברהם ברודא אב"ד דק"ק פרנקפורט דמיין  
> 
> נפטר ונקבר ביום ב' כ"ו בחדש כסליו תק"ב לפ"ק
> 
> 
> 
> — לודוויג לוויזון, **נפשות צדיקים**, פרנקפורט 1855, מס' 44, באתר היברובוקס
> 

בתו שרל נישאה לרב שמואל שלזינגר. בנם הוא הרב משה גינז, אביו של רבי עקיבא איגר.

קישורים חיצוניים
----------------

* עזריאל מאיר ברודא, ****משפחת ברודא** פרק ראשון: הגאון ר' משה ברודא**, ורשה, תרצ"ח. עמ' 27–28, באתר היברובוקס

מכתביו
* ****אשל אברהם** עם הגהות **אהל משה****, פרנקפורט תק"ז, באתר היברובוקס

הערות שולים
-----------

1. ↑  ראו את כתב הרבנות שנשלח אליו, בתוך: דוד קויפמאן, "פנקס ק"ק באמברג", **קבץ על יד** ז (תרנ"ו–תרנ"ז), עמ' 18–22.
**פוניאטובה** (בפולנית: **Poniatowa**) היה מחנה שבויים ומחנה עבודה לעבודות כפייה שהקימו הנאצים ב-1941 סמוך לעיירה באותו שם במחוז לובלין בפולין הדרומית. מעל ל-15,000 יהודים נספו במקום ו-20,000 שבויים סובייטים.

היסטוריה
--------

במהלך הכיבוש הגרמני של פולין במלחמת העולם השנייה הקימו הגרמנים בתחומי המפעל בעיר מחנה לשבויי מלחמה סובייטים שנקרא "**סטאלאג 359**". עד אמצע 1942 נספו שם כ-20,000 שבויים עקב הרעב, הקור והרציחות של אנשי המחנה. באוקטובר 1942, במקומו של מחנה השבויים שחוסל, הוקם מחנה עבודה חדש עבור היהודים.

היהודים הראשונים הגיעו למחנה באוקטובר 1942 מגטו אופולה לובלסקיה. באפריל 1943 הועברו למחנה כ-15,000 יהודים מגטו ורשה, בעקבות חיסולו לאחר מרד גטו ורשה. באותה תקופה שהו במחנה כ-18,000 אסירים יהודים.

מאות יהודים הוצאו בו להורג או עונו למוות. במחנה פעל גם הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) על מנת להכין מרד בעת חיסול המחנה. הם אספו נשק ויצרו קשר עם הפרטיזנים הסובייטים שפעלו ביערות הסביבה. המשטר במחנה הוחמר עוד יותר כאשר גילו השומרים נשק שהיה שייך למחתרת. בסופו של דבר, ביום החיסול הצליחה המחתרת להצית מספר מחסנים.

במסגרת "מבצע חג הקציר" בין ה-3 בנובמבר עד ה-8 בנובמבר 1943, כל האסירים היהודים ששהו במחנה, בסביבות 15,000, הוכרחו לרוץ בקבוצות לתעלות שנחפרו בקרבת מקום, ושם הם נורו. אנשים שסירבו לצאת מצריפיהם הועלו באש על ידי אנשי האס אס. אסירים אחרים שנצטוו לשרוף את הגופות סירבו לבצע זאת, ונורו גם כן. 

הגרמנים השאירו את המחנה על כנו, וביולי 1944 נמלטו ממנו עם התקרבות הצבא האדום.

קישורים חיצוניים
----------------

* פוניאטובה באתר יד ושם
* עזרו לנו למות בכבוד - מכתב דרישה לנשק עבור מרידה במחנה פוניאטובה, בית לוחמי הגטאות קובץ PDF

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313947205171
* BnF: cb120923389 (data)
* GND: 4648776-1
* LCCN: no97029620
* NKC: zmp20221161702
* SUDOC: 029258030
* VIAF: 243071350
* WorldCat: lccn-no97029620

 |
**סיס שחור גדול** (שם מדעי: *Cypseloides senex*) הוא מין של עוף ממשפחת הסיסיים המצוי באמריקה הדרומית באזורים הטרופיים.

מאפיינים
--------

זהו סיס גדול יחסית באורך 18 ס"מ, בעל כסות שחורה עם ראש חיוור ועיניים גדולות. רגליו, כמו של שאר הסיסים קטנות וגמדיות ועוזרות רק להיצמד לסלעים. הכנפיים והזנב ארוכים וחדים.

הסיס מצוי בעיקר סביב ברזיל וגם בצפון ארגנטינה, בוליביה ופרגוואי. הוא מצוי ביערות טרופיים, יערות סובטרופיים ויערות שפילה ותפוצתו רחבה מאוד. הוא ניזון מחרקים אותם הוא תופס באוויר.

חלק מסיסים אלה חיים קרוב למפלי איגואסו שבדרום ברזיל. סיסים אלה כה קלים ומהירים שהם יכולים להתעופף מבעד למים ולקנן על הקירות הסלעיים שמאחוריו, בלי שאף טורף יוכל להגיע אחריו לקנים. הקנים נבנים על ידי חומרים מעופפים שהסיס אוסף במעופו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיס שחור גדול** בוויקישיתוף
* סיס שחור גדול, באתר ITIS (באנגלית)
* סיס שחור גדול, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סיס שחור גדול, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סיס שחור גדול, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סיס שחור גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
**גלוריה סטיוארט** (נולדה ב-26 באוקטובר 1943) היא שדרנית, קריינית ומגישת חדשות בטלוויזיה הישראלית לשעבר.

ביוגרפיה
--------

סטיוארט נולדה בעמאן שבירדן לאב בריטי שעבד בקונסוליה הבריטית במזרח ירושלים ולאם איטלקייה.

סטיוארט גדלה עם משפחתה ביריחו, למדה בירושלים ומאוחר יותר באוניברסיטה בביירות. 

היא עבדה תחילה בחברת התעופה של כווית וכן כשדרנית ברדיו רמאללה.

בשנת 1968 הגישה את מועמדותה ל"קול ישראל" ולטלוויזיה הישראלית בו זמנית והתקבלה לשני המקומות, אך בחרה בטלוויזיה, שם עבדה עם שלמה ענברי, מנהל מחלקת החדשות בערבית.

בשנת 1970 נישאה בנישואים אזרחיים בניקוסיה שבקפריסין לאדי סופר, עובד הטלוויזיה הישראלית, והחליפה את שמה לגליה סופר, ולאחר מכן היא התגיירה  והשניים נישאו שוב בישראל. לסטיוארט בת ובן שנולדו ב־1971 וב־1976, שני נכדים ונכדה.

עבודתה המקצועית
---------------

סטיוארט התקבלה כקריינית בטלוויזיה הישראלית, ובשנת 1969 הוחלט לצרף אליה שתי קרייניות נוספות - ישראלה מור ויהודית סולה שהודרכו בידי איש הטלוויזיה אריה אורגד.

תוכנית הטלוויזיה הערבית הראשונה בטלוויזיה הישראלית שודרה ב-13 באוגוסט 1968. התוכנית כללה כתבות מגזין וכן שידורי חדשות ששידרה סטיוארט. מאוחר יותר הצטרפה אליה הקריינית לוריס ניקולא באבול. התוכנית זכתה לרייטינג גבוה. סטיוארט זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים, ונאמר עליה כי "היא שווה לישראל כערכם של חמישה מטוסי פנטום״ מבחינת ההסברה הישראלית.

בשנת 1969 החלה לערוך ולהגיש, יחד עם ויקטור נסיב את התכנית "לחישה" - קריאת פרקי שירה ערבית.

במרץ 1970 דיווחה כי קיבלה הצעה לגלם את דמותה של נדיה כהן, אלמנתו של המרגל אלי כהן, בסרט על חייו. "אין לי כל ניסיון קולנועי", אמרה בראיון ל"למרחב", "אבל הייתה לי תמיד נטייה להיות שחקנית קולנוע. סרט זה, אם אכן אופיע בו, ייתן לי את ההזדמנות להוכיח את עצמי". מאוחר יותר התברר כי ההצעה הייתה מהתלה.

ב-11 במרץ 1970 הגישה את התפטרותה עקב מחלוקת על שכרה. ב-10 במאי 1970 שבה סטיוארט לעבוד בטלוויזיה לאחר משא ומתן על תנאי העסקתה.

ב-2003 סטיוארט סיימה לעבוד כשדרנית בטלוויזיה הישראלית.

לקריאה נוספת
------------

* שידורי הטלוויזיה בערבית- 1986 (יוטיוב)
* צילום של גלוריה סטיוארט בתחילת שידורי הטלוויזיה בערבית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צבי לביא, גלוריה סטיוארט - קנתה את עולמה בשעה אחת, **מעריב**, 18 אוגוסט 1968
2. 1 2  נחום ברנע, גלוריה היפה, **דבר**, 16 אוגוסט 1968
3. ↑  סופר למרחב, בארץ ובעולם, **למרחב**, 15 יוני 1970
4. ↑  כתב מעריב, נישואי גלוריה סטיוארט לאדי סופר, **מעריב**, 21 יוני 1970
5. ↑  סופר העולם הזה, בעל או טלוויזיה, **העולם הזה**, 25 בדצמבר 1974
6. ↑  תלמה יגול, מפריעים לאדי סופר לעבוד, **מעריב**, 2 April 1973
7. ↑  כתב העולם הזה, גלוריה הפכה לגליה והזוהר יצא מפניה, **העולם הזה**, 31 בדצמבר 1970
8. ↑  כתב העולם הזה, פנים חדשות, **העולם הזה**, 5 בנובמבר 1969
9. ↑  סופר העולם הזה, חתיכה חדשה במסך הערבי, **העולם הזה**, 27 באפריל 1971
10. ↑  סופר דבר בירושלים, תכנית ראשונה בטלוויזיה הערבית, **דבר**, 14 אוגוסט 1968
11. 1 2  כתב העולם הזה, פרשת גלוריה, **העולם הזה**, 18 במרץ 1970
12. ↑  סופר מעריב, הטלוויזיה הכללית, **מעריב**, 13 מרץ 1969
13. ↑  יוסף אסמעיל, סופר למרחב, גלוריה סטיוארט תגלם דמותה של אלמנת אלי כהן, **למרחב**, 1 מרץ 1970
14. ↑  סופר דבר בירושלים, גלוריה סטיוארט הגישה התפטרותה בשל סיווג נמוך, **דבר**, 11 מרץ 1970
15. ↑  סופר למרחב בירושלים, תכניות הקיץ ברדיו ובטלוויזיה, **למרחב**, 30 אפריל 1970
16. ↑  סופר דבר בירושלים, גלוריה סטיוארט חוזרת מחר לעבוד בטלוויזיה, **דבר**, 10 מאי 1970
**ריצ'רד** (**ריק**) **לבוי** (באנגלית: **Richard (Rick) Lavoie**) הוא איש חינוך, מרצה וסופר אמריקאי בתחום החינוך. מתמחה בהיבטים הקשורים למוטיבציה והתנהגות במסגרת מערכת החינוך, במיוחד עבור לקויות למידה וחינוך מיוחד. הוא מכהן בעשורים האחרונים כאחראי על פרויקטים אזוריים למען ילדים עם צרכים מיוחדים, ומשמש כיועץ בתחום זה עבור מספר ארגונים ארציים.

ביוגרפיה
--------

לבוי למד במסצ'וסטס לתואר ראשון (1972) ושני (1975) בצרכים מיוחדים. קיבל תואר שני בחינוך באוניברסיטת פורדהם בניו יורק ב-1980. עבד כמורה בבתי ספר מ-1972, ובהמשך היה מנהל בבתי ספר לחינוך מיוחד.

לבוי הרצה במספר אוניברסיטאות בעולם, בהן אוניברסיטת הרווארד, ג'ורג'טאון, סירקיוז ומלבורן. הופיע בטלוויזיה האמריקאית במספר תוכניות, בהן Today show, חדשות הערב של ABC, בוקר טוב אמריקה, ותוכנית הבוקר של CBS.

קיבל שני תוארי דוקטור לשם כבוד, מאוניברסיטת מסצ'וסטס (2003) ומקולג' מיטשל (2007). ב-2009 זכה בפרס ארגוני לקויות הלמידה של ארצות הברית ע"ש סמואל קירק.

פרסומיו
-------

הרצאות מוקלטות
* כשהאסימונים נגמרים - הרצאה על ההתמודדות עם הפן הרגשי-התנהגותי של לקויות למידה
* הרצאה על שימוש בתחרותיות בהוראה - תקציר ההרצאה
* Motivation Breakthrough - הרצאה על יצירת מוטיבציה בכיתה: חלק 1, חלק 2, חלק 3, חלק 4, חלק 5, חלק 6, חלק 7, חלק 8, חלק 9

### ספרים

* **קשה כל-כך להתיידד אתך: איך לעזור לילד הסובל מליקויי למידה להשיג הצלחה חברתית**, אמציה, 2006. (הספר בקטלוג ULI)
* **פריצת דרך במוטיבציה: 6 סודות שיעוררו מוטיבציה אצל ילדכם**, אמציה, 2008. (הספר בקטלוג ULI)

ראו גם
------

* פילוסופיה של החינוך
* הוראה מתקנת
* הווארד גרדנר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ריצ'רד לבוי
**טל לב-רם** (נולד ב-1975) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש כמפקד גלי צה"ל וכן ככתב ופרשן צבאי במעריב ו103fm ובעל טור שבועי בעיתון סוף השבוע של מעריב.

ביוגרפיה
--------

נולד במושב גנות וגדל בקיבוץ כפר עזה. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1995 בחר לשרת בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר לב-רם מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה לגדוד 50 ושירת כמפקד מחלקה סיור וכמפקד פלוגה ולקח חלק בפעילות מבצעית בדרום לבנון ובאינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש מ"פ וסמג"ד בבה"ד 1. בתפקידו האחרון שירת כדובר פיקוד הדרום בדרגת רס"ן בעת יישום תוכנית ההתנתקות וחטיפת גלעד שליט ומבצעים רבים ברצועת עזה.

מעט לפני מבצע עופרת יצוקה, בשנת 2008, החליט מפקד גלי צה"ל יצחק טוניק, למנותו לכתב הצבאי של התחנה. במהלך שירותו בתחנה הגיש את התכנית רצועת הביטחון וערך והגיש את יומן הערב. בין היתר אחראי לב-רם לשורה של חשיפות אודות מבצע צוק איתן, ובהן תחקיר קרב רפיח שלאחר חטיפת גופת הדר גולדין, התחקיר המטכ"לי על הטיפול באיום המנהרות שהצביע על כשלים רבים במוכנות צה"ל למבצע צוק איתן, וכן שמזכיר המדינה, ג'ון קרי הטעה את ישראל בנוגע למאפייני הפסקת האש עם החמאס במהלך המבצע. לב-רם שירת בתפקיד עד דצמבר 2017.

לאחר שחרורו מונה לכתב והפרשן הצבאי של מעריב ו103fm, והוא בעל טור שבועי בעיתון סוף השבוע של מעריב. בנוסף שימש מגיש תוכניות ומנחה הפודקאסט "פק"ל לב-רם" ב-103fm. בין היתר אחראי לב-רם לשורה של חשיפות ובהן שיחת ראש המל"ל ומפקד חיל האוויר בנוגע למטוס הF-35 לייטנינג II ללא אישור שר הביטחון והרמטכ"ל, המשא ומתן בין ישראל לחמאס בנושא השבויים והנעדים, מחדלי תחקירי הקורונה בבה"ד 1, הדו"ח החמור שפרסם אייל בן ראובן בנוגע לטיפול הכושל בנכי צה"ל, וכן את הזינוק ב-30% במתן פטור נפשי בצה"ל.

בינואר 2024 הודיע שר הביטחון יואב גלנט על בחירתו בלב-רם למפקד גלי צה"ל, ולב-רם נכנס לתפקיד ב-3 במרץ 2024.

ללב-רם תואר ראשון בממשל, אסטרטגיה ודיפלומטיה מטעם המרכז הבינתחומי, והוא בוגר תוכנית מכון מנדל למנהיגות צבאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* טל לב רם, ברשת החברתית פייסבוק
* טל לב רם, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* לי-אור אברבך, כתב צבאי חדש לגלי צה"ל, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2008.
* אלעד מן, נגיעות אישיות, באתר העין השביעית, 18 במרץ 2012.
* טל לב-רם, שבוע מתוח עבר על כוחותינו בתקשורת, גלי צה"ל, ‏ 24 במאי 2013.
* נועה פרייס‏, עמוד נוח: הכתב הצבאי של גל"צ, רס"ן טל לב-רם, יסיים את תפקידו, באתר וואלה!‏, 28 בפברואר 2017.

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל לאור, התקשורת בצוק איתן - אז מה באמת עשו הכתבים הצבאיים בשירותם הצבאי? חלק א', nrg, ‏ 18.08.2014.
2. ↑  מיכה פרידמן, חגיגה ורבע, באתר העין השביעית, 24 באוקטובר 2010.
3. ↑  טוויטר
4. ↑  גלנט בחר: הכתב הצבאי טל לב-רם מונה למפקד גלי צה"ל, באתר ערוץ 7, 31 בינואר 2024
5. ↑  גיל משעלי, ‏טל לב-רם נכנס לתפקידו כמפקד גלי צה"ל, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2024
פירוש נוסף ערך זה עוסק בזמר, מדבב ושחקן ישראלי. אם התכוונתם לפרופסור למדעי המחשב וביולוגיה חישובית באוניברסיטה העברית, ראו ניר פרידמן (מדען).

**ניר פרידמן** (נולד ב-15 בפברואר 1971) הוא זמר, מדבב ושחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

פרידמן נולד, גדל והתחנך בתל אביב. בין השנים 1986–1989 היה חבר ב"להקת צעירי תל אביב", יחד עם הלהקה הופיע כזמר וכשחקן במספר מסגרות, בין היתר בתוכנית הבידור "זהו זה!" שם הייתה ללהקה פינה קבועה ובסדרת הטלוויזיה "החופש האחרון", הסדרה הראשונה בהשתתפות הלהקה, אשר שודרה בשנת 1989.

לאחר שרותו הצבאי בלהקת פיקוד צפון שיחק בסדרות הטלוויזיה "עניין של זמן", "קפה פריז" ו"פלורנטין".

במקביל למשחק, פתח פרידמן בקריירה כזמר. תחילה הקים ב-1993 את להקת הרוק "השוונג של הפיתה", יחד עם אלעד קרן, נעם רוקח ורן שמעוני. ב-1993 זכתה הלהקה במקום הראשון בתחרות להקות צעירות במועדון הרוק הידוע רוקסן, בעקבות הזכייה הוחתמה הלהקה בחברת הד ארצי. האלבום הראשון והיחיד של הלהקה, "עכשיו בחנויות", יצא בשנת 1995 וזכה להצלחה רבה ומתוכו בלט הלהיט "אוכלת מהצד" (אשר כתב והלחין אלדד זיו).

ב-1999 הקים יחד עם השחקנית אסי לוי את הצמד "מונטנה". באותה השנה הוציא את אלבומו הראשון כסולן, "מסתובב בשכונה שלי", שלא זכה לרמת ההצלחה של אלבום הלהקה "השוונג של הפיתה", אולם בלט ממנו השיר "פרחים לבנים". כמו כן הוא הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של אורי בנאי "פרפרים".

בשנת 2000 במקביל למשחקו בסדרה "פלורנטין" הוא הוציא את הסינגל "חי בפלורנטין".

בשנת 2006 השתתף בסדרת הטלוויזיה "ילדות רעות", והשתתף בעונה השלישית של הסדרה "השיר שלנו".

בשנת 2007 הוציא את אלבומו השני כסולן, "אפס מעלות".

כמו כן משמש פרידמן כקריין בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה. השתתף גם בדיבוב סדרות שונות, ביניהן "סיפורי ספר הג'ונגל" (קא), "פאוור ריינג'רס" (גולדאר וארני), "האופנוברים ממאדים" (בור גריז) ו"ספיידרמן" (הארי אוסבורן ואביו, ניק פיורי, המעניש, קרנג' ובלייד).

בשנת 2012 שב לשחק בסדרה "עניין של זמן" את דמותו של ניר בן-בנישתי.

בשנת 2016 השתתף בעונה השביעית של סדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים+".

בשנת 2024 השתתף בעונה הרביעית של סדרת הנוער "מקיף מילאנו" בתפקיד אביה של נעמי לצד אשתו.

חיים פרטיים
-----------

מאז 2004 פרידמן בזוגיות עם השחקנית שחר רוזנצוויג הצעירה ממנו ב-14 שנה, ולהם שתי בנות.

התגורר במשך שלוש שנים במושב חד נס ברמת הגולן, ובשנת 2016 חזר להתגורר שוב בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניר פרידמן** בוויקישיתוף

* ניר פרידמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ניר פרידמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ניר פרידמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ניר פרידמן, באתר שירונט
* ניר פרידמן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ניר פרידמן, באתר Tab4u
* ניר פרידמן, באתר סטריאו ומונו
* ניר פרידמן, דף שער בספרייה הלאומית
* ניר פרידמן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* ניר פרידמן, בארכיון הבימה
* ניר פרידמן - הבמה המרכזית(הקישור אינו פעיל)
* אלון הדר, השוונג של הבמבה, באתר ynet, 28 באפריל 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307044005171
* MusicBrainz: af337001-26a8-4b05-a44c-bfc4d38565db
* VIAF: 298371522
* WorldCat: viaf-298371522

 |
**אל-מַוַ֫ואסִי** (בערבית: **المواصي**, בתעתיק מדויק: **אלמואצי**) הוא כפר בדואי בדרום רצועת עזה. עד ההתנתקות מרצועת עזה בשנת 2005 היה מובלעת ערבית מוקפת ביישובי גוש קטיף. כיום זהו הכפר היחיד שיושב על חופה הדרומי של רצועת עזה. רוחב השטח כקילומטר אחד ואורכו לצד חוף הים 14 קילומטרים. על פי הלמ"ס הפלסטיני, נכון לינואר 2005 גרו ביישוב כ-8,000 תושבים. הכפר מכונה בעברית "הכפר השוודי" בשל העובדה שרבים מתושביו הם בלונדינים.

השם "המוואסי" נקרא כך על שם שיטת חקלאות בה משתמשים הבדואים באזור לגידולים באמצעות מי תהום גבוהים הנמצאים בסביבה. מי תהום אלו יצרו בין היתר את האגם בתל קטיפא, מצפון לכפר.

בכפר ישנה מרפאה אחת. כאשר צה"ל נכח ברצועת עזה עד 2005 רק תושבי הכפר הורשו להיכנס ולצאת ממנו (דרך מחסום תופאח), ביניהם חולים שאושפזו בבתי חולים בשאר הרצועה. רוב תושבי הכפר מתפרנסים בעיקר מגידולי ירקות ופירות והשאר דייגים ורועי צאן. עד ההתנתקות הועסקו רבים מהתושבים בחממות יישובי גוש קטיף.

כיום שטח הכפר מהווה את השטח ההומניטרי עליו הכריזה ישראל במלחמת חרבות ברזל.[דרוש מקור]

היסטוריה
--------

מחקר מועט נעשה על ההיסטוריה של הכפר. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבר הכפר לשליטת האימפריה הבריטית ביחד עם כל ארץ ישראל. ב-1948 עבר הכפר לשליטה צבאית מצרית כחלק ממלחמת העצמאות, ביחד עם כל רצועת עזה. ב-1967 כבשה ישראל את אל-מוואסי ביחד עם כל רצועת עזה במלחמת ששת הימים.

בזמן הממשל הצבאי ברצועת עזה הוקמו יישובי גוש קטיף מסביב לכפר, והוא נהפך למובלעת ערבית במערב הגוש כאשר סביבו גדר ביטחון ומחסום כניסה אליו – מחסום תופאח. דובר צה"ל טען שההגבלות שהוטלו על האוכלוסייה המקומית נועדו למנוע טרור.

ב-2005, לאחר ביצוע ההתנתקות, הכפר נותר לבדו על חופה הדרומי של רצועת עזה, ומאז הרחיב את השטחים החקלאיים שלו לחורבות יישובי גוש קטיף.

בעקבות מלחמת חרבות ברזל צה"ל הכריז על מרחב הכפר, שהיה חקלאי בעיקרו, כשטח הומניטרי לפליטים מצפון רצועת עזה. נכון לינואר 2023 כמעט כל תושבי רצועת עזה נמצאים בשטח שבין רפיח לאל מואסי ודרום גוש קטיף לשעבר.[דרוש מקור]

במהלך חודש ינואר כוחות צה"ל הגיעו לפאתי הכפר הצפוניים.[דרוש מקור]

הערות שוליים
------------

1. ↑  حياة السكان الفلسطينيون في منطقة المواصي، قطاع غزة, בצלם
2. ↑  ניר חסון, תושבי "המואסי" בגוש קטיף מייחלים לפינוי התנחלויות ולא מאמינים שיבוא, באתר הארץ, 23 בינואר 2005
3. ↑  לילה עם חיילי צה"ל בעזה: בין הפטיש לסדן, באתר ynet
4. ↑  ה"מואסי" - עמוד ענן, באתר amudanan.co.il
5. ↑  ICRC Audiovisual Archives, ICRC Audiovisual archives (באנגלית)
6. ↑  אל-מוואסי, רצועת עזה: חיי היום יום במובלעת, באתר בצלם, מארס 2003
7. ↑  تقرير "بتسيلم": الاحتلال أوقف حياة السكان الفلسطينيين في منطقة المواصي, www.madarcenter.org, ‏2014-09-07 (בערבית)
8. ↑  צה"ל מודיע לתושבי עזה להתפנות לאיזור ההומניטרי במרחב אל-מוואסי • צפו, באתר JDN‏

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007602546205171

 |
הרב **שאול קוסובסקי שחור** (ל' באב תרצ"ג, 22 באוגוסט 1933 - כ"ג באלול תשכ"ז, 28 בספטמבר 1967) היה משפטן ותלמיד חכם חרדי, מחבר הספר 'דבר שאול' ומרבני חוג חזון איש.

ביוגרפיה
--------

שאול קוסובסקי שחור נולד בתל אביב לרב דוד שלמה קוסובסקי שחור בנו של הרב יצחק קוסובסקי ולליפשא, בגיל חמש נסע לווילנא לבקר את דוד אביו הרב חיים עוזר גרודזנסקי, למד בתלמוד תורה בתל אביב ולאחר מכן למד בישיבת הרב עמיאל, בגיל שבע עשרה נסע לבקר את סבו הרב יצחק קוסובסקי שחור ביוהנסבורג.

למד בישיבת חברון כנסת ישראל שם הכיר את גיסו לעתיד - הרב דב יפה, בהשפעתו התקרב ל"חזון איש".

בטבת תשי"ג התחתן עם ויכנה ורדה, בת הרב יוסף כהן, שהתייתמה בגיל צעיר וגדלה בבית דודה הרב אהרן כהן ראש ישיבת חברון.

בתקופת אירוסיו למד בישיבת פוניבז' בבני ברק, אחרי החתונה למד בכולל האברכים של ישיבת מיר בירושלים, בתקופה זו החל ללמוד משפטים וכמקובל בקרב חלק מחברי חוג חזון איש שלא להתפרנס מלימוד תורה.

בשנת תשי"ט עבר לגור בבני ברק בסמיכות לרבו הרב חיים גריינמן והחל ללמוד בכולל חזון איש, בקיץ תשכ"א חלה בסרטן, ממנו נפטר בכ"ג באלול תשכ"ז. בהלווייתו שיצאה מכולל חזון איש הספידוהו הרבנים ניסים קרליץ, משה טיקוצ'ינסקי, גיסו הרב דב יפה ועוד רבנים, נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.

לקריאה נוספת
------------

* תולדות הרה"ג ר' שאול קוסובסקי-שחור זללה"ה, **תפארת שאול**, באתר אוצר החכמה

קישורים חיצוניים
----------------

* **דבר שאול - חלה**, ‏ירושלים תשסו, באתר היברובוקס
* **דבר שאול - קידושין, ריבית, ליקוטים**, ‏בני ברק תשסו, באתר היברובוקס
* **דבר שאול - סוטה**, ‏ירושלים תשסו, באתר היברובוקס
* **דבר שאול - שבועות, ידים**, ‏בני ברק תשסו, באתר היברובוקס
* **דבר שאול - תמורה**, ‏בני ברק תשסו, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  מודעת אבל, הצופה, 29 בספטמבר 1967

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310543705171
* GND: 1041845049
* ISNI: 0000 0000 6693 8270
* LCCN: n80148215
* VIAF: 11156781
* WorldCat (עם VIAF): 11156781

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מרדכי (מוטי) גל** (כ"ג בטבת תשי"ב, 21 בינואר 1952 - י' באדר ב' תשע"ד, 12 במרץ 2014) היה במאי ומפיק סרטים חוזר בתשובה חסיד חב"ד ושליח חב"ד ברמת גן למעלה משלושים שנה.

ביוגרפיה
--------

נולד ביפו ליוסף ורחל מאוליבר יוצאי בולגריה. שירת בגולני ובמלחמת יום הכיפורים פיקד על סיירת החטיבה הירושלמית, וחצה את תעלת סואץ יחד עם האוגדה של אריאל שרון. לאחר שחרורו מצה"ל, עבר קורס אבטחה מיוחד שיועד לאנשי ביטחון ונשלח לארגנטינה, שם עברת את שם משפחתו ל"גל". למד לימודי קולנוע וצילום באוניברסיטת ניו יורק. לאחר סיום הלימודים ליווה כצלם ובמאי את מאבקה של אביטל שרנסקי לשחרורו של בעלה, נתן שרנסקי מכלאו בברית המועצות.

בשנת תשל"ח פגש את אבי פיאמנטה שהיה אז בתהליך חזרה בתשובה ודרכו התוודע לחסידות חב"ד. למד בישיבת "הדר התורה" החב"דית לחוזרים בתשובה, בקראון הייטס. לאחר שחזר בתשובה נישא בתשל"ט למלכה והזוג התגורר בכפר חב"ד. בה'תשמ"ד החל לשמש שליח חב"ד ראשי ברמת גן ושימש בתפקיד למעלה משלושים שנה.

בתחילת שנות ה-2000 הוא שב אל תחום עיסוקו והקים עם חברו שוקי בן פורת את חברת "פרי עץ הדעת", שהפיקה סרטים המיועדים למגזר החרדי, ובהם: "לילה בגומחה", "דג מלוח", "שדה מוקשים" ו"הנבל הכחול", חלקם השאירו חותם בציבור החרדי וזכו לאהדה גדולה, והציבו רף גבוה בתעשיית הקולנוע החרדי. בין סרטיו שיחקו יוסי גרבר אביתר לזר שרגא הרפז מיכאל וייגל וישי גולן. הוא הפיק את הסרט "המסע המופלא בארץ", מסע של שלושה נערים בישראל המגלים את מורשתם.

בשנת 1990, בתקופת "התרגיל המסריח", שימש מתווך בין יצחק שמיר לרבי מחב"ד, ונסע באותו תקופה מספר פעמים אל הרבי על־מנת להעביר מסרים משמיר. הוא נלווה לשמיר בוועידת מדריד.

בשנת 2000 הקים את מיזם "בית מעשים טובים" ברמת גן העוסק בחלוקת מזון ועזרה לילדים. רכש מבנה גדול בתל אביב והקים בו את ארגון "יהודה וישראל" עבור ילדים מחוננים, יוצרים ואמנים במטרה לעודד אותם להתעניין ביהדות. בנוסף לכך, הקים יחד עם בתו את "מדרשת התעוררות" לנשים ולנערות, בה מתקיימים שיעורים קבועים ופעילויות נוספות.

לאחר שנתגלתה אצלו מחלה ממארת הגביר את פעילותו וערך אירועים לרפואתו. לאחר מאבק של שנתיים עם מחלתו, נפטר בי' באדר ב' תשע"ד ונקבר בחלקת חב"ד בבית הקברות הר הזיתים.

היה אב לעשרה ילדים.
בניו, אברהם משה ויוסף יצחק, ממשיכים את דרכו בשליחות ברמת גן.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | לילה בגומחה | במאי, יוצר, מפיק | עלילתי, דרמה |
| 2000 | דג מלוח |
|  | המסע המופלא בארץ |  |
| 2001 | שדה מוקשים | עלילתי, דרמה |
| שדה מוקשים (חלק 2) |
| 2003 | הנבל הכחול |
| הנבל הכחול (חלק 2) |

לקריאה נוספת
------------

* עיתון כפר חב"ד, מספר 1551 י"ט באדר ב' תשע"ד
* חיים יהודים, שיחת השבוע מספר 50, ו' כסלו תשמ"ח

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב גל לא מרים ידיים: המחלה היא מתנה אדירה - יהדות ynet
* הרב גל מספר: כך הפכתי לחסיד חב"ד
* **כתבת פרופיל** אתר שבועון 'בית משיח'
* יעקב מן, **אני אלחם עד הסוף**, עיתון בקהילה כ' תמוז התשע"ג (28.06.2013)
* **הרב גל מספר על מחלה ואמונה**, ראיון בעיתון 'שביעי', י"ז כסלו התשע"ד (20.11.2013)
* כשהרב אורי זוהר אירח את הרב מוטי גל ע"ה באתר יוטיוב

כתבות שנכתבו עליו אחר פטירתו
* יהודה פרל, הרב מוטי גל הלך לעולמו • 'בקצה המזלג' על חייו ומפעלו, הקול היהודי
* שניאור זלמן לוין, **השליח שפרץ מרמת גן לארץ ישראל כולה**, שבועון בית משיח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007504449805171
* VIAF: 308266577
* WorldCat (עם VIAF): 308266577

 |
**אביעד גיל** (במקור אביעד אנג'ל; נולד ב-1983) הוא זמר, מפיק ומלחין שירים חסידיים ישראלי.

חיים מוזיקליים
--------------

גיל התפרסם לראשונה בעקבות השיר 'היכן הילד שלי', שנכתב אודות פרשת ילדי תימן. את שיריו הראשונים כתב כשהיה בישיבת יצחק ירנן באשקלון. הופעתו הראשונה הייתה בהכנסת ספר תורה. את תחילת דרכו המוזיקלית עשה בהקלטת גרסאות כיסוי לשירים חסידיים מוכרים. גיל ביצע חידוש לשיר "עזר עזר" הטורקי שזכה לחשיפה רבה, כאשר את החליף את מילות השיר המקורי במילים "עזר עזר לי ה' תמיד עזר" והקליט את השיר כדואט עם הזמר בני מזרחי. השיר נכלל באלבום "אביעד גיל וחברים" כשאת כל האלבום ביצע בדואטים עם מיטב הזמרים. האלבום נמכר בלמעלה מ-20,000 עותקים. בהמשך הקליט יצירות נוספות משלו כדוגמת "נשמת כל חי" ו"אחות קטנה", שביצע עם חברו גד אלבז.

גיל הקים משרד "הפקות חברים" הכולל אולפן הקלטות המיועד לזמרים וחזנים שונים. המשרד מייצג זמרים כגון: הזמרת מישל אלבז, בתו של הזמר בני אלבז, המופיעה בקרב הציבור הדתי בפני נשים בלבד. ייצג בעבר את הזמר מידד טסה.

החל מ-12 בספטמבר 2020 הוא שופט בתוכנית המציאות של רדיו קול חי - "הקול הבא"

חיים אישיים
-----------

ב-2012 התארס עם איילת ישראל. מתגורר בבני ברק.

סרטים
-----

השיר "היכן הילד שלי" הופיע כפסקול לסרטם של האחים גרובייס (יהודה גרובייס ואברהם גרובייס) "נשמה של ילד", העוסק בנושא פרשת ילדי תימן. בשנת 2004 הופיע בסרטו של ניסים ורטה "זעקת הנפטר".

דיסקוגרפיה
----------

* נישא תפילה – 2000
* כל הוני – 2002
* אביעד גיל וחברים – 2004
* נשמת כל חי – 2005
* אחות קטנה – 2006
* לא לבד – 2007

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט של אביעד גיל.
* יואב פרידמן, המילים - שבזי, ההגייה - צנעא, המוזיקה - אלקטרונית, באתר ynet, 8 באוקטובר 2007
**אקמק**, (מילה טורקית, שמשמעותה היא לחם) הוא סיפור ידוע של אשר ברש על תקופת שלהי השלטון העות'מאני בארץ ישראל. הסיפור נלמד בישראל בבתי הספר במשך הרבה שנים והפך במידה מסוימת לסמל לתקופה.

חייל עות'מאני במלחמת העולם הראשונה, בארץ ישראל
הסיפור פורסם לראשונה ב"הפועל הצעיר", כרך 13 גיליון 46–47, עמ’ 47-48, ב-19.9.1920 ותוך זמן קצר פורסם ב"הצפירה", עמ’ 23 ב-13.10.1920.

הסיפור יצא לאור שוב ושוב, בקובץ הסיפורים של אשר ברש "עלי אדמות", ב"הוצאת מצפה", תל אביב, תרצ"ו 1936, באנתולוגיה "מבחר הספור הארץ-ישראלי: אנתולוגיה של הפרוזה הארצישראלית החדשה בצירוף הערכות ספרותיות", ברבעון להיסטוריה של האוניברסיטה הפתוחה, זמנים מספר 126 (2014), בגיליון שהוקדש למאה שנה לפריצת מלחמת העולם הראשונה, כסיפור מייצג של מלחמת העולם הראשונה ועוד.

עלילה
-----

הסיפור נארג סביב מפגש של המספר עם חייל עות'מאני בתקופת התפוררות הצבא העות'מאני בארץ ישראל וכיבושה על ידי הצבא הבריטי. המספר, שהוגלה מביתו על ידי השלטון העות'מאני, מתגורר בחיפה ולביתו השכור מזדמן החייל, שמראהו מעיד על מצבו הרע. נוצרת אינטראקציה קצרה בין החייל ובין ילדי המספר והחייל מבקש "אקמק", מקבל פרוסת לחם ועוזב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסיפור "אקמק" בתשדיר רדיו
* דר' מרדכי נאור מתראיין על הסיפור "אקמק"

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אקמק" – סיפור קלאסי מאת אשר ברש על אודות חייל תורכי בסוף מלחמת העולם הראשונה
מיצוי תמיסת כלורופיל באמצעות משפך מפריד
ציוד תעשייתי למיצוי במפעל מזון
מכונת קפה (למיצוי נוזל-מוצק)פעולת ה**מיצוי** (באנגלית: **Extraction**) היא אחת הטכניקות החשובות והבסיסיות ביותר בכימיה, בתעשייה הכימית ובתעשיית המזון.

פעולת המיצוי היא טכניקה המשמשת להפרדה של חומר מתערובת נוזלים (מיצוי נוזל-נוזל) או מתערובת מוצקים (מיצוי נוזל-מוצק) בה הוא נמצא.

על פי רוב, המיצוי מתבצע על ידי הוספה של ממס המסוגל להמיס בעדיפות את החומר שאותו אנו מעוניינים לדלות. לאחר ההוספה של הממס, מרחיקים את החומר המבוקש עם הפאזה הנוזלית שנוצרה באמצעות התקן מכני ייעודי כגון משפך מפריד (התקן בצורת חרוט המכיל ברז בקצהו והמאפשר הפרדה של שתי פאזות או יותר).

לאחר מכן, נדרש להיפטר מהממס כדי לקבל את החומר המבוקש. על פי רוב, הדבר יבוצע על ידי נידוף בחימום תחת וואקום.

בדרך כלל בתום פעולות מיצוי מתוך תמיסות מימיות (אנ'), יש צורך בביצוע פעולות ייבוש להרחקת מים על ידי תמיסת מלח רוויה ובהמשך על ידי מלחים היגרוסקופיים או תרכובות המגיבות כימית עם המים.

ציוד למיצוי מעבדתי
------------------

מיצוי היא טכניקה שימושית המתבצעת כמעט על בסיס יומי במעבדות כימיה וביולוגיה. האמצעי העיקרי לביצוע המיצוי הוא משפך מפריד.

במקרים מסוימים נעשה שימוש במתקן סוקסלאט (אנ') (Soxhlet extractor). מתקן סוקסלאט מיועד לביצוע של מיצוי רציף של חומרים אורגנים מתוך תערובות מוצקים שבה הם נמצאים, למשל: שומנים (כגון חומצת שומן) מתוך חומרי מזון כמו: בוטנים, אגוזים ועוד.

**אופן השימוש במתקן סוקסלאט:** יש להכניס את המוצק שממנו רוצים למצות חומר מסוים לתוך מבחנה העשויה מנייר סינון עבה, את המבחנה מכניסים לתוך המכשיר. לגולת הזכוכית התחתונה מוסיפים את הממס ומחממים. אדי הממס העולים במעבה דרך צינור הזכוכית שבצד ימין (של התרשים המופיע למטה), מתעבים ונכנסים לתוך המבחנה. במגע עם המוצק מתבצע מיצוי החומר הרצוי לתוך הממס. כשמגיע מפלס הממס לגובה של החלק העליון של הצינור הדק יותר בצד ימין, מתרוקן כל החלק שבו נמצאת האצבע מן הממס, וזה יורד חזרה בתנועה של "סיפון" אל הגולה. בדרכו זו חזרה לגולה מיצה הממס כמות מסוימת של חומר. כך ממשיך התהליך באופן רציף עד שבסופו ממוצה רוב החומר לתוך הגולה.

|  |
| --- |
| * אנימציה המתארת את אופן פעולתו של משפך מפרידאנימציה המתארת את אופן פעולתו של משפך מפריד
* אנימציה המתארת את אופן פעולתו של משפך סוקסלאט (soxhlet)אנימציה המתארת את אופן פעולתו של משפך סוקסלאט (soxhlet)
 |

ממסים למיצוי
------------

 ערך מורחב – **ממס**  

**דוגמאות לממסים נפוצים המשמשים בתהליכי מיצוי:**

* דיאתיל אתר (צפיפות 0.713 גרם לסמ"ק – יוצר **פאזה עליונה** במיצויים מימיים, טמפ' רתיחה 34.6 מעלות צלזיוס)
* הקסאן (צפיפות 0.6548 גרם לסמ"ק – יוצר **פאזה עליונה** במיצויים מימיים, טמפ' רתיחה 68.5 מעלות צלזיוס).
* דיכלורומתאן (צפיפות 1.326 גרם לסמ"ק – יוצר **פאזה תחתונה** במיצויים מימיים, טמפ' רתיחה 39.6 מעלות צלזיוס).

דוגמאות למיצויים מהיום-יום
--------------------------

דוגמאות טובות למיצויי נוזל-מוצק הן: הכנת תה, או קפה ובישול ירקות במים חמים לקבלת מרק. בטכניקות אלו, ממוצים חומרי מזון לתוך מים.

ראו גם
------

* תמצית טעם
* סיפון
* כלי מעבדה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיצוי** בוויקישיתוף
* , מתקן סוקסלאט
* , מיצוי נוזל-נוזל
* , מיצוי חומצה-בסיס
* , מיצוי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph419654

 |
"**בתי את בוכה או צוחקת**" (מוכר כ"**האם את בוכה או צוחקת**") הוא שיר שנכתב לאחר מלחמת ששת הימים. השיר מתאר את המצב ביישובי הצפון לאחר המלחמה ואת ההקלה שחשו התושבים עם הרחקת התותחים הסורים מישובי עמק החולה.

השיר נכתב על ידי יובב כץ מיד עם סיום הקרבות ברמת הגולן, והולחן על ידי דוד קריבושי. השיר זכה למספר ביצועים, ביניהם של חוה אלברשטיין, יפה ירקוני, מרגלית צנעני, וכן ביצוע משותף של דבורה דותן ועליזה רוזן.

רקע
---

ילדים במקלט בגדות במהלך אחת ההפגזות הסוריות על האזור
ראש הממשלה לוי אשכול (במרכז) בביקור בגדות ב-8 באפריל 1967, יום לאחר ההפגזות הכבדות שספג הקיבוץ. איתו הרמטכ"ל יצחק רבין (משמאל) ואלוף פיקוד הצפון דוד אלעזר (מימין)
החל מסיום מלחמת העצמאות ועד למלחמת ששת הימים ניצבו ישובי עמק החולה המזרחיים בקו הראשון מול הסורים. הצבא הסורי ישב על קו המצוקים ברמת הגולן, וממנו שלט על ישובי עמק החולה. לאורך השנים סבלו היישובים הישראלים מתקריות רבות שכללו הפגזות, ניסיונות חדירה, הטמנת מוקשים בשדות החקלאיים, צליפות וכדומה. במקרים רבים נפגעו תושבי העמק בתקריות.

קיבוץ גדות הוקם בשנת 1949 באחד מהשטחים המפורזים שנקבעו בהסכם שביתת הנשק עם סוריה לאחר מלחמת העצמאות. הקיבוץ שכן במרכז הגזרה באזור ציר גשר בנות יעקב. בדומה לשאר ישובי עמק החולה, ספג הקיבוץ הפגזות רבות מהמוצבים הסורים בצידו השני של הגבול, ובראשם מוצב המורתפע (כיום מצפה גדות).

ב-7 באפריל 1967 התפתח יום קרב בין ישראל לסוריה, במהלכו הופלו שישה מטוסי מיג-21 של חיל האוויר הסורי. במהלך היום ספגו היישובים הישראלים לאורך הגבול הפגזות כבדות. אש רבה רוכזה לכיוון קיבוץ גדות, ובסיום היום נפגעו כמעט כל הבתים בקיבוץ.

חודשיים מאוחר יותר, במהלך מלחמת ששת הימים, כבשה ישראל את רמת הגולן, כשהיא מסירה את איום התותחים הסורים על ישובי עמק החולה. מנו שקד, מפקד החטיבה המרחבית 3 שכבשה את אזור בית המכס העליון, ניצב במוצב המורתפע וממנו שידר לחברי גדות בקשר את המילים: "מכאן אתם נראים גדולים שבעתיים".

בשיר מופיעה גם השורה "זורם הירדן מתפתל כשיכור ... ואיש לא יסב את מימיו לאחור", כשהכוונה היא לניסיון הסורי להטות את מי הירדן בשנים שלפני מלחמת ששת הימים.

השיר
----

יובב כץ נולד בשנת 1936 בקיבוץ נען. בשנת 1958 התגורר לזמן מה בקיבוץ גדות. במלחמת ששת הימים לחם בסיני כמפקד סיירת של גדוד שריון באוגדה 38. עם סיום הלחימה, שמע את הידיעות על כך שגם רמת הגולן נכבשה. כץ כתב את השיר מיד לאחר מכן תחת רושם הידיעות.

השיר הולחן על ידי דוד קריבושי, והתפרסם לראשונה בביצוע של עליזה רוזן ודבורה דותן. השיר בוצע מספר רב של פעמים על ידי מבצעות שונות (כמו יפה ירקוני, שלומית אהרון ומרגלית צנעני), אחד הביצועים המוכרים לשיר הוקלט על ידי חוה אלברשטיין ויצא לאור בשנת 1968.

ראו גם
------

* מלכות חרמון

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר, באתר שירונט
* עופר גביש, סיפורו של השיר "בתי את בוכה או צוחקת"
* אורי הייטנר, פינתי השבועית ברדיו: בתי את בוכה או צוחקת, 12 ביוני 2017
* דניאלה שאול, הילדה מגדות, עם הבובה והשסק, בוכה או צוחקת, היא דפנה שלמן, שישי בגולן, 5 בנובמבר 2009
* חוה אלברשטיין - בתי את בוכה או צוחקת, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:48)
* שלומית אהרון - בתי את בוכה או צוחקת, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 2:21)
* למידע על השיר באתר "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוה אלברשטיין – האם את בוכה או צוחקת (1968), באתר "סטריאו ומונו"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 89ac175a-d428-402c-be19-b73607d28057

 |
ארוחת חורחוג. יש לשים לב לקנקן החלב המתכתי, לאבן השחורה ולנתח הבשר המבושל. כד החלב המתכתי הוא המקום שבו מתבצע הבישול.
 ארוחת חורחוג. מוגשת במסעדה באולן בטור
**חורחוג** (במונגולית: Xopxoг) היא מנת ברביקיו במטבח המונגולי. חורחוג מיוצר על ידי בישול חתיכות בשר בתוך מיכל המכיל גם אבנים חמות ומים, ולרוב גם מחומם מבחוץ.

הכנה
----

להכנת חורחוג, המונגולים לוקחים בשר כבש (ניתן להחליף בבשר עיזים) וחותכים אותו לחתיכות בגודל מתאים תוך השארת העצמות מחוברות. לאחר מכן מניח הטבח עשר עד עשרים אבנים בגודל אגרוף מעל אש. כשהאבנים חמות מספיק,הן מונחות יחד עם הבשר במיכל הבישול הנבחר. כדי חלב מתכת הם בחירה מסורתית וטיפוסית כאמצעי בישול, אם כי כל מיכל מתאים (לא רק של חלב) שחזק מספיק כדי להחזיק את האבנים החמות והבשר.

חום האבנים והאדים יבשלו את הבשר בתוך הכד. הטבח יכול גם לשים את הכד על האש או על הכיריים אם האבנים לא מספיק חמות. האבנים ישחירו מהחום ומהשומן שהן סופגות מהכבש. הכד נשאר מכוסה בזמן שהטבח מקשיב ומריח את הארוחה כדי לשפוט מתי היא מוכנה. לאבנים יכול לקחת עד שעה וחצי כדי לבשל את הבשר מספיק. כשהמנה מוכנה, הטבח מחלק מנות בשר יחד עם האבנים החמות, שמועברות מיד ליד ונאמר שיש להן תכונות מועילות. הסועדים בדרך כלל אוכלים חורחוג באצבעותיהם, אם כי ניתן להשתמש בסכינים כדי לחתוך את הבשר מהעצם.

נאמר שהמנה היא המצאה מודרנית יחסית מהמאה ה-20, שראשיתה מתקופת הנוכחות הצבאית של ברית המועצות במונגוליה, כאשר המונגולים החלו לבשל עם כדי מים היצוקים של הצבא האדום. זוהי וריאציה של בואודוג, מאכל מונגולי ישן יותר עשוי על אבנים חמות שבהן הבשר מבושל בתוך עור של חיה. חורחוג הוא מאכל פופולרי במטבח המונגולי, אך הוא בדרך כלל אינו מוגש במסעדות.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מנות כבש
* המטבח המונגולי
* אסאדו

הערות שוליים
------------

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכון של חורחוג

1. ↑  Thrift, Eric (2001). *The cultural heritage of Mongolia*. Naranbulag printing.
2. ↑  Sanders, Alan J.K.; J. Bat-Ireedui (1995). *Mongolian phrasebook*. Lonely Planet. p. 99. ISBN 978-0-86442-308-5. נבדק ב-11 בדצמבר 2010. `{{cite book}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Khorkhog - Meat cooked with hot stones - Mongolian Recipes". *www.mongolfood.info*.
4. ↑  The Real Mongolian Barbecue, Luke Tsai, KQED San Francisco
5. ↑  "savourasia.com - savourasia Resources and Information". *www.savourasia.com*. אורכב מ-המקור ב-22 אפר' 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)
סר **ג'ורג' פאודל-פיליפס** (אנגלית: George Faudel-Phillips; ‏ 1922 - 1840) היה איש ציבור יהודי בריטי, בן למשפחת אצולה יהודית בריטית, בעל תואר ברונט, כיהן בתפקיד של הלורד ראש העיר של לונדון (Lord Mayor of London), ולפני כן כשריף של לונדון ושריף הגבוה של מחוז לונדון.

ביוגרפיה
--------

נולד בלונדון, בנו השני של סר בנג'מין סמואל פיליפס (Benjamin Samuel Phillips). את שמו "פאודל" הוא צירף מדודו מצד אמו. התחנך בבית הספר האוניברסיטאי בלונדון, והשלים את לימודיו בברלין ובפריז. לאחר מכן הצטרף לעסקי אביו. בשנת 1867 נישא להלן, בתו של ג'וזף מוזס לוי, הבעלים של ה"דיילי הטלגרף", ואחותו של סר אדוארד לוסון, שירש את בעלות העיתון. 

אביו בנג'מין סמואל כיהן כראש עיריית לונדון בין 1865 ל-1866. בשנים 1884-1885 כיהן ג'ורג' פאודל-פיליפס כשריף של לונדון ומידלקסס (Middlesex). בשנת 1894 מונה לראש "Honorable Irish Society". בשנה שלאחר מכן הוא התמנה לשריף הגבוה (high sheriff) של מחוז לונדון, ובשנת 1896 הוא התמנה לראש העיר של לונדון. 

כשופט ראשי ("Chief magistrate") של העיר, פאודל-פיליפס קיבל את המלכה ויקטוריה בטמפל בר לרגל טקס ההודיה של היובל שהתקיים בקתדרלת סנט פול, ולאחר מכן במעונו הרשמי בבית האחוזה. שנת כהונתו הייתה שנה של פילנתרופיה יוצאת דופן. הוא גייס כספים שהסתכמו ב-1,000,000 ליש"ט להקלה על הרעב בהודו ולמטרות צדקה אחרות. הוא זכה למספר תוארי כבוד בתום כהונתו, ובהם: ברונט. כאות הוקרה על שירותיו להודו, קיבל את הצלב הגדול של האימפריה ההודית. הוא קיבל גם עיטורים זרים רבים. 

סר ג'ורג' פאודל-פיליפס שירת את הקהילה היהודית כנשיא בית היתומים היהודי ונשיא החברה לסיוע לעיוורים יהודים בלונדון. 

בנו הוא סר ליאונל לוסון פאודל-פיליפס (Sir Lionel Lawson Faudel Faudel-Phillips). נכדות נינו הן האחיות פופי וקארה דלווין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' פאודל-פיליפס** בוויקישיתוף
* FAUDEL-PHILLIPS, SIR GEORGE, BART, The Jewish Encyclopedia

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524930705171
* VIAF: 308265724
* WorldCat (עם VIAF): 308265724

 |
**Summertime** (בעברית: **תקופת הקיץ**) היא אריה מתוך האופרה פורגי ובס מאת האחים איירה וג'ורג' גרשווין. ג'ורג' הלחין ואיירה כתב את המילים יחד עם הזוג דובוס ודורותי הייוורד. אריה זו היא המוכרת ביותר מהאופרה, והפכה במהרה לאחד הסטנדרטים המפורסמים ביותר והמנוגנים ביותר בג'אז.

Summertime הוא שיר ערש המופיע בכל אחת משלוש המערכות של האופרה. פעמיים על ידי קלרה, ופעם אחת על ידי בס. גרשווין החל להלחין את היצירה בדצמבר 1933 ויש הטוענים שהוא הושפע משיר ערש אוקראיני ששמע בניו יורק, אך השפעת הפולק האפרו-אמריקאי של התקופה ניכרת בסגנון הקטע. יש הרואים בשיר עיבוד לספיריטואל האפרו-אמריקני "Sometimes I Feel Like a Motherless Child".

ישנם ביצועים רבים ל-Summertime החל בביצועי ג'אז, דוגמת הדואט של אלה פיצג'ראלד ולואי ארמסטרונג, או הביצוע של רביעיית הג'אז המודרני, וכלה בביצועים של מוזיקה פופולרית ומוזיקת רוק כגון הביצוע של ג'ניס ג'ופלין.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Summertime" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Summertime" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Summertime" באתר SecondHandSongs
* אתר המעיד על כך שידועים לו כ-25 אלף ביצועים לקטע (אורכב 01.09.2008 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 300057954
* MusicBrainz release group: 41d31d34-f936-4134-9cc8-adde536281de
* MusicBrainz work: 986359d8-34ff-3fe2-84fe-155b5f167975

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרים [ כל הערך ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 


רבי **מאיר שלום רבינוביץ** (נפטר בי' בטבת תרס"ג, 1903) היה האדמו"ר מקאלושין, משושלת פוריסוב. נכדו של "היהודי הקדוש" מפשיסחה.

ביוגרפיה
--------

בנו של רבי יהושע אשר רבינוביץ האדמו"ר מפוריסוב. נישא לאחייניתו, בתו של רבי יעקב צבי רבינוביץ מפוריסוב. היה תלמיד של אחיו/חותנו, אך היה נוסע גם אל רבי יצחק מנישכיז, רבי יהושע מבעלז, רבי יחזקאל שרגא משינאווא, רבי דוד משה מטשורטקוב ורבי מרדכי מקוזמיר.

כיהן ברבנות בפוריסוב, גרבולין וקאלושין. לאחר פטירת אחיו/חותנו בשנת תרמ"ט החל לכהן כאדמו"ר והצטרפו אליו חסידים רבים. התפרסם על ידי מופתיו ורוח הקודש הגלויה שלו. הוא דגל בשיטת חינוך רכה.

דברי תורתו יצאו בספר "נהר שלום" על ידי תלמידו/אחיינו רבי יהושע העשיל שטרנפלד-הורוביץ (משושלת החוזה מלובלין).

בניו היו רבי יהושע אשר השני מפוריסוב ורבי שמואל מרדכי מפאלניץ. חתניו היו רבי אלתר מאוז'רוב, רבי מאיר מבנדין ורבי אלעזר אלימלך מראדום.

בין חסידיו המפורסמים היו המקובל רבי יהודה לייב אשלג, רבי אברהם ילין מחבר הספר "ארך אפים" ורבי אלעזר אלתר אליקים בריעה בידרמן משושלת לעלוב שכיהן באדמו"רות בקאלושין.

לקריאה נוספת
------------

* הרב אברהם יעלין, **דרך צדיקים** (עמודים 38-15, היברובוקס), פיטרקוב תער"ב
* יצחק אלפסי, **אנציקלופדיה לחסידות - אישים** בערכו.
* ספרו נהר שלום (, היברובוקס), ורשה תרס"ח