recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הזרע סידס בע"מ** (אנגלית: **Hazera Seeds Ltd.**‎; בעבר: **הזרע ג'נטיקס בע"מ**) היא חברה העוסקת בהכלאה, טיפוח, פיתוח, ייצור ושיווק מגוון רחב של זרעי ירקות לחקלאות ברחבי העולם, הנחשבת כחלוצה עולמית בתעשיית הזרעים לירקות.

היסטוריה
--------

חברת "הזרע" נוסדה בשנת 1939 על ידי צדוק (צשק) רוזנטל מקיבוץ גן שמואל ועמו חברי מזכירות ארגון מגדלי הירקות: אריה פרצי, מנחם פרוכטר ויהודה גרינקר, במטרה לפתח חוות ניסיוניות וזרעים לחקלאים בארץ והתאגדה כחברה בשנת 1955. בשנת 1998 פוצלה החברה לחברת "הזרע ג'נטיקס", שהמשיכה לעסוק בטיפוח זרעים ולחברת "הזרע 1939", אשר מחזיקה בחוות ובשאר הנדל"ן של החברה. 

הלוגו הישן של הזרע ג'נטיקס
בשנות ה-50 הוקם המפעל המרכזי בחיפה, באזור הצ'ק פוסט בשם "**המשביר זרעים**". לאחר מכן שונה שמו אל "**הזרע**" עד שנהרס בשנת 2010 לצורך הקמת רובע מת"מ 2.

בשנת 1992 אורי לויט הוביל השקעה של בנק הפועלים בחברת "הזרע 1939" בעקבות כך היא הצליחה להגדיל את היקף המכירות והפכה לחברה רווחית.

בשנת 2003 רכש הקונצרן הצרפתי 'לימגרין' (Limagrain), תאגיד חקלאי בינלאומי שבסיסו בצרפת, את השליטה בחברת הזרע ג'נטיקס. ב-2008 מוזגה הזרע עם חברת ניקרסון זוואן ההולנדית. בספטמבר 2014 שונה שם החברה ל"הזרע סידס" (שמה המשפטי) ולמעשה שם החברה ושם המותג מאז הם "הזרע"[1]. 

החברה ממוקדת בטיפוח ופיתוח של זני ירקות רבים, הבולטים בהם: עגבניות, בצל, פלפל, כרוב, אבטיח, מלפפון, מלון, צנונית וכרובית. החברה משקיעה מעל כ-17% ממחזור המכירות שלה במחקר ופיתוח ו-30% מעובדיה עובדים מועסקים באגף המו"פ.

קבוצת "לימגרין" היא קואופרטיב חקלאי שהוקם על ידי 2,000 חקלאים במרכז צרפת המתמחה בזרעי ירקות, זרעי גידולי שדה ובמוצרי דגנים ומאפה.  "לימגרין" היא חברת הזרעים הרביעית בגודלה בעולם והשנייה בגודלה בתחום זרעי הירקות. בלימגרין מועסקים 10,000 עובדים ומחזור המכירות נאמד בכ- 2.5 מיליארד יורו. חברת הזרע סידס מעסיקה כ-900 עובדים בעולם מהם כ-450 עובדים בישראל, 250 בהולנד והשאר בחברות הבנות שלה (נכון לינואר 2018). ל"הזרע" משרד ראשי בישראל (חוות ברורים) ובהולנד (MADE) וחברות בנות ב-12 מדינות, לצד רשת הפצה נרחבת במעל מאה שווקים נוספים.

מתקני החברה
-----------

### ישראל

* מטה החברה ומרכז הפיתוח של החברה בחוות ברורים
* מפעל בשדרות

### הולנד

* מטה החברה ומרכז טיפוח עגבניות ב-MADE
* מרכז טיפוח בצל – RILLAND
* מרכז טיפול בדלועיים – WARMENHUIZEN

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הזרע סידס
* סרטונים ייסוד אגודה שיתופית הזרע, יומני כרמל אוגוסט 1953 (התחלה 1:55)
* אתר למנויים בלבד חגי עמית, ההורים של דניאלה וגבריאלה לא מחפשים אקזיט, באתר TheMarker‏, 15 בינואר 2015
* עגבניות דניאלה וצ'רי: המהפכה האדומה, באתר "חדשנות ישראלית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת חוות בבעלות 'הזרע 1939', באתר הזרע 1939
**טמבר בלאנש** (באנגלית: **Tember Blanche**) הוא צמד מוזיקלי אוקראיני, שנוסד בשנת 2020 בקייב על ידי הסולנית אולכסנדרה הנפולסקה והגיטריסט ולדיסלאב להודה. ב-2021 יצא אלבום הבכורה שלו *Тут немає нікого, окрім нас* ("אין כאן אף אחד מלבדנו"). באותה שנה התפרסם שירו "Parties" רבות בפלטפורמת ה"טיקטוק". סרטוניו הפכו לפופולריים מאוד, ומספר הצפיות בהם עומד על כשני מיליון..

מקור השם
--------

שמו של הצמד מורכב משתי מילים. המילה הראשונה, Tember, היא חלק מהמילה האנגלית "September" ("ספטמבר"), החודש בו הנפולסקה ולהודה הפכו לזוג. המילה השנייה, Blanche, מייצגת את שם הבירה האהוב עליהם. בצרפתית, פירוש המילה Blanche הוא לבן, ולכן ניתן לפרש את שם הצמד כ"ספטמבר הלבן".

קריירה
------

שירו הראשון של הצמד, "Hovanka", יצא לאור ב-13 באוקטובר 2020. הווידאו קליפ שלו פורסם ב-31 בינואר. הוא בוים על ידי סטודנט מאוניברסיטת מוסקבה, אולכסנדר חומנקו ונכתב על ידי איבן בויקו, בוגר האוניברסיטה להנדסה אזרחית ואדריכלות. קו העלילה של השיר מתרחש בתקופה של משבר קיומי. מאוחר יותר הוציאו גרסת כיסוי בשם "How the day will move the night" ל-"Shchedryk", אחד ממזמורי השנה החדשה המוכרים ביותר באוקראינה.

ב-24 בספטמבר יצא השיר "Vechornitsy", שהפך לפופולרי מאוד בקרב תחנות הרדיו באוקראינה. הוא הגיע למקום הראשון במצעד השירים האוקראיניים בספוטיפיי, ואף דורג במקום ה-13 במצעד השירים המובילים באוקראינה לשנת 2022 באפל מיוזיק. ב-26 בנובמבר 2021 יצא אלבום הבכורה של הצמד *Тут немає нікого, окрім нас*. ב-11 בדצמבר התקיים הקונצרט הראשון שלהם בקייב. כרטיסי המופע נמכרו לגמרי תוך מספר ימים. ב-17 בדצמבר הם הוציאו יחד עם קאלוש את "Kalushki vechornytsy".

ב-17 בנובמבר 2022 נחשף כי טמבר בלאנש עתידים להשתתף בקדם האוקראיני לאירוויזיון 2023. שירם היה "Ya vdoma", והם הגיעו איתו למקום התשיעי עם 5 נקודות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טמבר בלאנש** בוויקישיתוף
* טמבר בלאנש, ברשת החברתית פייסבוק
* טמבר בלאנש, ברשת החברתית אינסטגרם
* טמבר בלאנש, סרטונים בערוץ היוטיוב
* טמבר בלאנש, באתר אייטונס (באנגלית)
* טמבר בלאנש, באתר ספוטיפיי
* טמבר בלאנש, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* טמבר בלאנש, באתר Last.fm (באנגלית)
* טמבר בלאנש, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* טמבר בלאנש, באתר דיזר
* טמבר בלאנש, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* טמבר בלאנש, באתר Discogs (באנגלית)
* טמבר בלאנש, באתר Genius

הערות שוליים
------------

1. ↑  "TEMBER BLANCHE". *greycat.studio* (באוקראינית). אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2022. נבדק ב-2022-04-03. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Tember Blanche: Виступи на вулиці дають стимул розвивати свою творчість". *www.nrcu.gov.ua* (באוקראינית). Українське радіо. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2022. נבדק ב-2022-04-04. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Хованки, by Tember Blanche". *Tember Blanche* (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2022. נבדק ב-2022-04-03. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  salonapysalo (2021-10-27). "«Tember Blanche»: від вуличних музикантів до першого сольного концерту". *САЛО НАПИСАЛО* (באוקראינית). אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2022. נבדק ב-2022-04-03. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0005 1293 0587
* MusicBrainz: 394e6f1c-b754-40a4-bb98-1f25e11ee168

 |
בגיאולוגיה, **דיאכרוניזם** (באנגלית: **diachronism**; מיוונית דיא (*dia)*, "דרך" וכרונוס (*chronos)*, "זמן"), או משקע **דיאכרוני**, היא תצורת סלע משקע שבה החומר, למרות שהוא בעל אופי דומה, הוא בעל גילים שונים במקום שבו שקע. 

בדרך כלל דיאכרוניזם מתרחש כתוצאה ממעבר או עליית פני הים, או מהתפתחות מתקדמת של דלתה. ככל שקו החוף מתקדם או נסוג, רצף של משקעים רציפים המייצגים סביבות שונות (למשל חוף, מים רדודים, מים עמוקים) עלולים להישאר מאחור. כל סוג של מרבץ – תכונה חזותית של סלעים, מרקם או תבנית (פציאס) – עשוי להיות רציף על פני שטח רחב, אך גילו משתנה בהתאם למיקום המשתנה של קו החוף לאורך הזמן.

דוגמה לכך היא הערוגות החוליות בקרבון התחתון של מערב אנגליה (*אבן החול דרייברוק* של יער דין). הצטברות משקעיה החלה יותר מאוחר באזור בריסטול מאשר צפונה יותר. 

קשה לזהות משקעים דיאכרוניים כי מכלולי מאובנים נוטים לנדוד עם סביבת היווצרותם. משקעים דיאכרוניים מתגלים בדרך כלל על ידי נוכחותם של מינים שהם סמנים, כלומר מאובנים שניתן לתארך אותם באופן אמין באמצעות תארוכים שהושגו במשקעים אחרים.

שימושים אחרים
-------------

את המונח דיאכרוניזם אפשר ליישם גם על מאפיינים אחרים המשתנים בגיל, כגון משטחי שחיקה, אזורי התרוממות וכו'. המונח דיאכרוניזם מיושם לפעמים גם על מאובנים המופיעים באופן ספורדי בזמנים שונים במקומות שונים עקב נדידה,  למרות שיש המחשיבים שימוש כזה כשגוי.  בספרנות האקדמית, התואר "ייתור דיאכרוני" או "מיותרות דיאכרונית", משמש לתאר הפחתת התועלת של ספר או כתב עת, ההתיישנות מבחינת האקטואליות או הרלוונטיות שלו, במשך מספר שנים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Whitten F.G.A & Brooks J.R.V. (1972),*A Dictionary of Geology*, Penguin, מסת"ב 0-14-051049-4
2. ↑  Bennison G.M & Wright A.E. (1969),*The Geological History of the British Isles*, Edward Arnold, מסת"ב 0-7131-2226-9
3. ↑  Groves J.R.; Kulagina E.I.; Villa E. (במרץ 2007). "Diachronous appearances of the Pennsylvanian fusulinid Profuslinella in Eurasia and North America". *Journal of Paleontology*. **81** (2): 227–237. doi:10.1666/0022-3360(2007)81[227:DAOTPF]2.0.CO;2. נבדק ב-2008-02-01. `{{cite journal}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, November 2019)
4. ↑  Line, Maurice B. "Changes in the use of literature with time - obsolescence revisited". Library Trends 41(4), Spring 1993.
**סטילינודון** (שם מדעי: *Stylinodon*) הוא סוג של יונק נכחד מהסדרה כימולסטיים, שהשתייך לקבוצה Taeniodonta והיה היונק האחרון מקבוצה זו. הוא התקיים במהלך תקופת האאוקן שבפלאוגן לפני כ-45 מיליון שנה, ומאובניו התגלו באמריקה הצפונית בוויומינג, קולורדו, טקסס וביוטה. הם הוגדרו לראשונה ב-1874 בידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש. בסוג זה נמצאו 2 מינים: *Stylinodon mirus*, שהוגדר ב-1874 ו-*Stylinodon inexplicatus*, שהוגדר ב-1981.

יונק זה הגיע לאורך של 150 סנטימטרים ולמשקל של 80 עד 110 קילוגרם, והוא היה בעל גולגולת קצרה עם לסתות נוקשות וחותכות דמויות-ניבים בלטו מתוכם. באחורי הלסת בלטו שיניים טוחנות רחבות שכוסו באמייל וצמחו לאורך כל חייו (בדומה לשיני מכרסמים). למרות המראה המאיים הוא לא היה טורף, ומבנה הלסתות הגדולות עזר לו לחתוך שורשים, פקעות ומזון דומה. הרגליים היו קצרות ובעלות טפרים גדולות בדומה לטפרי שנבובים או דוב נמלים גדול ושימשו לחפירה והוצאת שורשים. ייתכן שהם גם שימשו להרתעת טורפים.

יונק זה כנראה נכחד לאחר היעלמות היערות הלחים של האאוקן ובשל מאבק נגד יונקים מפותחים יותר.

ראו גם
------

* פסיטקותריום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטילינודון** בוויקישיתוף
* סטילינודון, באתר GBIF (באנגלית)
ילדים בחדר סנוזלן בבלגיה
**סְנוּזֶלֶן** (Snoezelen) היא שיטת טיפול שהומצאה בהולנד עבור אנשים עם לקויות שונות במערכת העצבים המרכזית, כגון מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי), דמנסיה, מחלות נפש ותופעות הקשת האוטיסטית. הטיפול נערך בחדר הכולל מזרנים לבנים על הרצפה ועל הקירות, נורות בצבעים מגוונים ומשחקים אשר מגרים את החושים.

הסנוזלן ידוע גם בשם "סביבה רב חושית". השם הוא שילוב של שתי מילים בהולנדית: סנופלן (snuffelen) או באנגלית to sniff - לרחרח; ודוזלן (doezelen) או באנגלית to doze - לנמנם.

הסביבה הרב חושית פותחה בראשית שנות השבעים בהולנד במרכז לליקויים קוגניטיביים דה–הרטנברג, על ידי Ad Verheul ו-Jan Huslegge, כאמצעי להרגעה ולשעות הפנאי. המוסד, הנמצא בצפון הולנד, שימש תחילה בעיקר כמקור הנאה ורגיעה, עד שהופץ הידע עליו והוקמו בו מתקנים נוספים.

פיתוח החדר נוצר בעקבות קשייו של Verheul, מטפל באומנות, ללמד את מטופליו, שיש להם מוגבלות שכלית התפתחותית עמוקה, בשיטות המקובלות. חלקם אף הסתגרו עוד יותר בתוך עצמם.

הוא החל להתבונן במטופליו במצבים אחרים וגילה שבסביבות מסוימות ועם מטפלים מסוימים הם רגועים יותר ואף פיתחו תקשורת. הוא כינה זאת "לשבת במושב האחורי" - לקיחת מרחק מהמטופלים ללא שידול אקטיבי ללמידה, תסייע להם בסופו של דבר לשחרר אנרגיות מיוזמתם ולחקור את סביבתם באופן פעיל.

במסגרת עבודתם במרכז לאנשים עם מוגבלויות החלו החוקרים ללמוד כיצד אנשים מגיבים לסביבתם. הם הציגו ריחות, מוזיקה, מגע וטעם לאנשים שאיתם עבדו במרכז. בנוסף הם ערכו ניסוי ביצירת סביבות פעילות ומרגיעות. דרך המחקר הזה התפתח הסנוזלן.

לאחר תצפיות רבות הסיק Verheul כי הסביבה הפיזית משפיעה על התחושות והמעשים של האדם; והתנהגותו של המטפל מהווה משתנה חשוב, המשפיע על יוזמותיו ופעילותו של המטופל.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סנוזלן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סנוזלן** |

* שלומית שרביט, מקום בלי דאגה: שיטת שיקום חדשה לפגועי נפש, באתר ynet, 25 בינואר 2009
* מישל דור, פוחדים מרופא שיניים? הסנוזלן יפחית את החרדות, באתר ynet, 5 בפברואר 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  Long & Haig, 1992,Hulsegge & Verheul, 1987

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007572613905171
* NKC: ph1044388

 |
**בית הכנסת "עץ החיים"** הוא בית כנסת ספרדי עתיק בטבריה. הוא נבנה על ידי רבי חיים אבולעפיה (השני), מחדש היישוב היהודי בטבריה בשנת 1740. בית הכנסת בנוי על שרידי בתי כנסת קדומים, בהם בית כנסת שהתפלל בו האר"י הקדוש. 

בית הכנסת חרב ושוקם מספר פעמים ברעש של 1837 ובשיטפון של 1934. בעקבות מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט (המרד הערבי הגדול) התעכבה מלאכת השיקום של בית הכנסת. בסיון תש"ה (1945) התכנסו ראשי הקהילה הספרדית בעיר, בראשות הרב יעקב חי זריהן, והקימו את הוועד להקמה מחדש של בית הכנסת. בתמוז אותה שנה הופץ כרוז אשר כותרתו הייתה "מה נורא המקום הזה, אין זה כי אם בית אלקים". בעקבות זאת תרמו 228 משפחות מטבריה סכום כולל של 1228 לירות א"י, ובראשית תש"י (1950) הושלמה הבניה ובית הכנסת נחנך.

שלטים וכתובות
-------------

על קיר בית המדרש בצד הקרוב אל הטיילת מוצב שלט (בתמונה משמאל) ובו כתוב:

> 
> בית המדרש הספרדי העתיק  
> 
> עץ חיים אבולעפייה זיע"א  
> 
> ע"ש הרב הגדול הצדיק המופלא מופת הדור והדרו  
> 
> המייסד והבונה את טבריה עיה"ק בשנת הת"ק  
> 
> מורנו ורבנו החכם השלם המלומד בנסים  
> 
> רבינו חיים אבולעפייה זצוק"ל זיע"א  
> 
> נולד בחברון עיה"ק בשנת הת"כ (1660)  
> 
> נלב"ע בטבריה עיה"ק ו' בניסן התק"ד 1744  
> 
> והוא משבט יהודה מזרע המלוכה  
> 
> והוא השיב את תהלת ישראל לטבריה עיה"ק
> 
> 
> 
> 

שלט הכניסה לבית הכנסת חובר ע"פ הספר "טבור הארץ" (לר' משה קליערס) המספר את סיפור טבריה בתקופתו של רבי חיים אבולעפיה ובו כתוב:

> 
> מה יפית ומה נעמת בי כנישתא רבא דטבריא ויהללוה בשערים בת ציון
> 
> 
> 
> 

בבסיס ההיכל בבית הכנסת נמצאת אבן המעוצבת כמגן דוד העומד על זוג ענפים, בתוכו פרח ומעליו כתר. על סרט החרוט על האבן נכתב "בי כנשתא רבא דטבריא" ובשני קצותיו חרוטות המילים "שנת תרצ"ג".

המקווה במבנה
------------

בבנין בית הכנסת פועל מקווה ייחודי, אשר מחובר לכנרת והוא מתמלא ממימיה על פי חוק כלים שלובים. מקווה זה אינו פעיל בצורה תקינה בשנים האחרונות עקב ירידת מפלס הכנרת. לאחר החורף הגשום בשנת ה'תשע"ג עלה מפלס הכנרת והיה ניתן לטבול במקווה אך בשנות הבצורת שלאחר ירד שוב מפלס הכנרת והמקווה ריק ממים.[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת עץ חיים** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* 
* יוסף סטפנסקי, ‏טבריה, חצר היהודים: דוח ראשוני, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 123, 24 באוגוסט 2009
כיפת המסגד מבפנים
**מסגד א-סיידה זיינב** (בערבית: **مسجد السيدة زينب** תעתיק מדויק: **מסג'ד אלסידה זינב**, תרגום: **מסגד הגבירה זינב**) הוא מסגד בעיירה א-סיידה זיינב שבפרווריה הדרומיים של דמשק בירת סוריה. על פי המסורת השיעית, בתחום המסגד נמצא קברה של זיינב, בתם של עלי ופאטמה ונכדתו של הנביא מוחמד. הסונים, לעומת זאת, ממקמים את קברה במסגד באותו שם הנמצא בקהיר שבמצרים. ציון הקבר נהיה, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, מוקד עלייה לרגל של מוסלמים מרחבי העולם המוסלמי. שיא העלייה לרגל חל בדרך כלל בקיץ. המסגד הנמצא כיום על ציון הקבר הוקם ב-1990.

במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נפגעה העיירה בה ממוקם המסגד באופן קשה, והיא שופצה במימון איראן, כחלק מתוכנית אסטרטגית להיאחזות ושליטה של איראן בסוריה.

אירועים במאה ה-21
-----------------

ב-27 בספטמבר 2008 נערך פיגוע באמצעות מכונית תופת בצומת המוביל למסגד. בפיגוע נהרגו 17 אנשים.

ב-14 ביוני 2012 אירע פיגוע נוסף באמצעות מכונית תופת שבו נפצעו קשה 14 איש.

החל מאמצע הקיץ של שנת 2012 הייתה העיירה נתונה להתקפות מצד מיליציות חמושות מהעיירות הסוניות הסמוכות. משפחות שתמכו בשלטון ומשפחות שיעיות רבות גורשו מבתיהן ומצאו מקלט בסיידה זיינב. כמו כן גברה תכיפות ההפגזות הארטילריות לכיוון העיירה השיעית, ופגזים שנוחתים במקומות אקראיים הפכו לעניין שבשגרה. במטרה להגן על השיעים הוקם ארגון בשם "חטיבת אבו אל-פדל אל-עבאס".

בפברואר 2015 בשני פיגועי התאבדות נהרגו בקרבת מקום 4 ונפצעו 13. באותו החודש ארגון ג'בהת א-נוסרה לקח אחריות על פיגוע של פיצוץ אוטובוס של שיעים לבנוניים שהיו בדרכם למסגד סיידה זיינב, בפיצוץ נהרגו 9 אנשים.

ב-31 בינואר 2016 נהרגו לפחות 70 אנשים ו-110 נפצעו בפיגוע שבוצע באזור הסמוך למסגד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מסגד א-סיידה זיינב** בוויקישיתוף
* רון בן-ישי, הפיגוע בסוריה - פגיעה קשה ביוקרת איראן וחיזבאללה, באתר ynet, 31 בינואר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  Matthiesen, Toby.
2. ↑  אמיר בוחבוט‏, סולימאני חוסל, אבל החזון שלו לא נעלם: כך משתלטת איראן על שכונות ברחבי סוריה, באתר וואלה!‏, 24 בנובמבר 2022
3. ↑  "Syria condemns Damascus car bombing as "cowardly terrorist act"". Xinhua. 27 בספטמבר 2008. נבדק ב-2008-09-27. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Aji, Albert; Mroue, Bassem (2008-09-27). "Car bomb kills 17 in tightly controlled Syria". Associated Press. אורכב מ-המקור ב-2008-10-01. נבדק ב-2008-09-27.
5. ↑
6. ↑  דיווח באתר אל-ג'זירה על פיגועים הקשורים במסגד
7. ↑  "Deadly blast near Syria shrine". *BBC News*.
8. ↑  "Several killed in blasts near Syria Sayyida Zeinab shrine". *El Arabiya*.
**ולדימיר ויקטורוביץ' אקסיונוב** (ברוסית: **Владимир Викторович Аксёнов**; 1 בפברואר 1935 – 9 באפריל 2024) היה קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בשני משימות כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6.

קורות חיים
----------

ולדימיר אקסיונוב נולד בכפר במחוז ריאזאן למשפחת איכר. בשנת 1953 הוא סיים בית הספר להנדסאים והחל ללמוד טייס. בשנת 1956 הוא שוחרר מהצבא האדום בעקבות הצמצומים. בשנת 1963 הוא סיים לימודי הנדסה וקיבל תואר מהנדס מכונות. ולדימיר אקסיונוב נקלט לעבודה במחקלת תכנון מס' 1. הוא עסק בתפקידים שונים בתכנון חלליות מדגמים שונים.

בשנת 1973 הוא נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל בהכנות לטיסת חלל. 

בשנת 1976 ולדימיר אקסיונוב טס לחלל בחללית סויוז 22 לצד ואלרי ביקובסקי שהיה מפקד צוות. מהלך טיסה בוצעו צילומי כדור הארץ. 

בשנת 1980 ולדימיר אקסיונוב ביצע את הטיסה השנייה שלו על סיפון חללית סויוז T-2. המטרה הייתה לבחון חללית מדגם חדש ולבצע עגינה בתחנת חלל סאליוט 6. מערכת אוטומטית כשלה והיה צורך לבצע עגינה ידנית שהסתיימה סהצלחה. 

בשנת 1988 הוא עזב את יחידת הקוסמונאוטים והמשיך לכהן בתפקידים שונים בתעשיית החלל הרוסית ובמערכת הבנקאית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר אקסיונוב** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית)
* ביוגפריה מפורטת (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138369518
* VIAF: 89920151
* WorldCat: viaf-89920151

 |
**מלון דן תל אביב** הוא בית מלון של רשת מלונות דן הממוקם בתל אביב, ברחוב הירקון. המלון, בעל 280 חדרים, נחשב לאחד המלונות הידועים בעיר והוא מהוותיקים. במלון נוהגים להתארח על בסיס קבוע אישים חשובים.

היסטוריה
--------

בשנות ה-30 הוקם ליד חוף הים פנסיון "קטה דן", שהיה בית המלון הראשון לחוף ימה של תל אביב, בתכנונה של לוטה כהן. במלון זה, אשר שימש גם כמפקדה של ההגנה, נהגו לקיים בין השאר ישיבות מטה של הארגון. מלון זה נודע גם כמקום מפגש של מנהיגי התקופה, וידוע בין השאר כמקום האחרון בו ישב חיים ארלוזורוב לפני הירצחו. ב-1947 שכרו האחים יקותיאל ושמואל פדרמן את המלון ובצמוד אליו החלו ב-1950 להקים את "מלון דן" אשר נחנך ב-1953. מאוחר יותר נהרסו שני המבנים ובמקומם הוקם ב-1964 מבנה המלון הקיים עד היום.

ביולי 2019 מונתה לראשונה אישה למנכ"לית המלון, רמה אורם נכנסה לתפקיד לאחר שניהלה מלון אחר של הרשת בירושלים.

מבנה
----

המלון שוכן ברחוב הירקון 99, פינת רחוב פרישמן. תכנן אותו האדריכל היינץ פנחל, שהמשיך מאוחר יותר בתכנון פרויקטים נוספים של רשת מלונות דן. המבנה בנוי משלושה אגפים בצורת האות "H": אגף המקביל לחוף הים, אגף המקביל לרחוב הירקון ואגף מרכזי המחבר ביניהם. הפרשי הגבהים בין מפלס הרחוב ומפלס הטיילת ניכרים בתכנון המבנה. המבנה כולל מספר מפלסים פנימיים ומעברים בין האולמות המצויים בו. אחד האלמנטים הנחשבים למעניינים בתכנון המלון הוא המדרגות היורדות מהכניסה הראשית למלון לכיוון האולם התחתון המשקיף אל הים, שאותו ניתן לראות "ממוסגר" בחלון פנורמי. חלק זה של האולם הכולל מרפסת המשקיפה אל הים הוא אלמנט יוצא דופן בחזית המלון המערבית.

באמצע שנות ה-70 שופץ המלון, ובמסגרתו עיטר האמן יעקב אגם את החזית המערבית והפך אותה לפסל סביבתי צבעוני. ביום חנוכת החזית חדשה, חנכה הרשת מלון נוסף ברשת ושני בתל אביב: דן פנורמה תל אביב. חזית המלון, כמו יצירות נוספות של אגם, חופתה בפסיפס צבעוני, בצבעי הקשת, היוצר מראה שונה מכל זווית הסתכלות. הפסיפס הצבעוני שופץ וחודש בשנת 2000, יחד עם יתר חלקי חיפוי המעטפת החיצונית של המלון.

חשיבותו האדריכלית של מבנה המלון בתולדות תל אביב היא בהיותו המלון הראשון בחוף הים אשר הגדיר מחדש את קו החוף כרצועה תיירותית. אחריו הוקמו גם מלון שרתון הישן, מלון הילטון תל אביב ואחרים אשר הפכו את רצועת החוף על פניה. בניגוד לשאר בתי המלון הקיימים כיום הבנויים כמגדלים, המלון בנוי לרוחב ולא לגובה, וגובהו 7 קומות.

  

* הכניסה למלוןהכניסה למלון
* מלון דן מהאווירמלון דן מהאוויר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלון דן תל אביב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מלון דן תל אביב
הצדדים לאמנת הנשק הביולוגי
  חתמו ואישררו
  הסכימו או המשיכו הסכמת מדינה קודמת
  מדינה לא מוכרת המחויבת לאמנה
  חתמו אך לא אישררו
  לא חתמו
**האמנה על איסור הפיתוח, יצור ואגירה של כלי נשק בקטריולוגיים (ביולוגיים) ורעלנים ועל השמדתם** (באנגלית: The Convention on the Prohibition of the Development, Production and Stockpiling of Bacteriological (Biological) and Toxin Weapons and on their Destruction, ר"ת BWC) הידועה בשם **אמנת הנשק הביולוגי**, הייתה ההסכם הבינלאומי הראשון לפירוק נשק האוסר על יצור קטגוריה שלמה של כלי נשק. ההסכם הוא פרי מאמצים ממושכים של הקהילה הבינלאומית ליצירת מנגנון משפטי חדש אשר יתווסף לפרוטוקול ז'נבה משנת 1925.

האמנה נפתחה לחתימת מדינות ב-10 באפריל 1972 ונכנסה לתוקף ב-26 במרץ 1975, לאחר ש-22 ממשלות הגישו את מסמכי אשרור האמנה. נכון לשנת 2011, 159 מדינות אשררו את אמנת הנשק הביולוגי, 15 מדינות נוספות חתמו על האמנה וטרם אשררו אותה. נכון לחודש דצמבר 2019, מדינת ישראל היא אחת מתוך 10 מדינות בלבד בעולם כולו שאינה חתומה על האמנה, ארבע מדינות נוספות חתמו על האמנה, אולם לא אשררו אותה. ישראל גם מטילה ספק ביעילות האמנה, בהיעדר מנגנון פיקוח רשמי המאפשר ניטור הפעילות במדינות החברות.

תחולת האיסור הקבוע באמנת הנשק הביולוגי מוגדר בסעיף 1. האיסור חל על כל נשק ביולוגי או רעלנים ואמצעי השימוש בהם (להוציא שימוש לצרכים רפואיים וצורכי הגנה בכמויות קטנות). בוועידות שנערכו במהלך השנים לאחר ניסוח ההסכם, אושר כי אמת המידה המנוסחת בסעיף 1 כוללת את כל ההתפתחויות המדעיות והטכנולוגיות העתידיות הרלוונטיות לאמנה. אין אלה החומרים עצמם (מרכיבי הנשק הביולוגי או רעלנים) האסורים על פי האמנה, אלא המטרות לשמן הם נמצאים בשימוש, זאת בדומה לסעיף II לאמנת הנשק הכימי. מטרות שלשמן ניתן להשתמש בחומרים ביולוגיים ורעלנים הן לצורכי מניעה, הגנה וצורכי שלום. לא ניתן לאגור כמויות שאין להן הצדקה, או שאינן עולות בקנה אחד עם שימושים אלה.

כפי שנקבע בסעיף 1 לאמנת הנשק הביולוגי:

> 
> כל מדינה חברה באמנה זו מתחייבת שלא לפתח, לייצר, לאגור או לרכוש, בנסיבות כלשהן:
> 
> 
> 1. מיקרואורגניזמים או חומרי נשק ביולוגי אחרים, או רעלנים יהא מקורם או שיטת יצורם אשר יהא, מסוגים ובכמויות שאין להם צידוק לצורכי מניעה, הגנה, או שימוש לצורכי שלום;
> 2. כלי נשק, ציוד או אמצעי שילוח המיועדים לשימוש בנשק ביולוגי או רעלנים כאלה למטרות איבה או בעימות מזוין.
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* פירוק נשק ביולוגי

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אמנת הנשק הביולוגי
* אתר אמנת הנשק הביולוגי (באנגלית)
* נוסח אמנת הנשק הביולוגי (באנגלית)
* רקע ומידע על אמנת הנשק הביולוגי, באתר האו"ם (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Report on universalization activities Meeting of the States Parties to the Convention on the Prohibition of the Development, Production and Stockpiling of Bacteriological (Biological) and Toxin Weapons and on Their Destruction, Geneva, 3–6 December 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289006605171
* LCCN: n50077294
* VIAF: 216339933
* WorldCat (עם VIAF): 216339933

 |
**מקנזי ליטל** (באנגלית: **Mackenzie Little**; נולדה ב-22 בדצמבר 1996) היא אתלטית אוסטרלית, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (בודפשט 2023) וסגנית אלופת חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) בהטלת כידון.

ביוגרפיה
--------

ליטל נולדה באוסטרליה. בצעירותה התחרתה בהטלת כידון, בריצת 400 מטר משוכות ובקרב שבע.

### 2013

#### אלופת עולם עד גיל 18

באליפות העולם עד גיל 18 שנערכה ביולי בדונצק שבאוקראינה זכתה במדליית זהב בהטלת כידון בשיא אליפות חדש של 61.47 מטר.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום שמיני בהטלת כידון בתוצאה של 59.96 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום חמישי בהטלת כידון בשיא אישי חדש של 63.22 מטר.

#### סגנית אלופת חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכתה במדליית כסף בהטלת כידון בשיא אישי חדש של 64.27 מטר.

### 2023

#### מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכתה במדליית ארד בהטלת כידון בתוצאה של 63.38 מטר, אחרי הארוקה קיטגוצ'י מיפן (66.73 מטר) ופלור רואיס מקולומביה (65.47 מטר).

שיאים אישיים
------------

* הטלת כידון: 65.70 מטר (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקנזי ליטל** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
**ספר העלילות** או "**העלילות של מארי דה פרנס**" (בצרפתית: **Lais de Marie de France**) הוא קובץ של תריסר עלילות ברטוניות, שירים עלילתיים קצרים הכתובים בניב האנגלו-נורמאני, המתמקדים באופן כללי בפיאור עקרונות האהבה הנאצלה דרך הרפתקאות גיבוריהם. מעט מאוד ידוע על המחברת, מארי, מלבד העובדה שהיא נולדה בצרפת, מה שהוביל לכינוי "מארי דה פרנס". על-פי האמונה הרווחת היא חיה באנגליה בזמן שכתבה את **ספר העלילות**, בשלהי המאה ה-12.

מבנה
----

העלילות, הכתובות בחריזה במשקל מתומן, זכו לתשומת לב בשל הילולן את האהבה, ייחודיות הדמויות, וחיוּת התיאורים - סימן ההכר של ספרות התקופה. אורכם של השירים נע בין 118 שורות ב"יערת הדבש" ועד 1184 שורות באלידוק.

חמישה כתבי-יד שונים כוללים אחת או יותר מהעלילות, אך רק אחד - הרלי 978, כתב-יד בן המאה ה-13 השוכן בספרייה הלאומית הבריטית - משמר את כל התריסר. אוסף זה כולל גם פתח-דבר בן 56 שורות, בו מתארת מארי את מניעיה לחיבור העלילות. בפתח-הדבר כותבת מארי שהיא קיבלה השראה מהדוגמה של היוונים הקדמונים והרומים ליצור משהו שיהיה מבדר ומטיף מוסר גם יחד. היא גם מצהירה על רצונה לשמר למען הדורות הבאים את המעשיות ששמעה בנעוריה.

שתיים מהעלילות של מארי - לנבל, יצירה אהובה מאוד שעובדה מספר פעמים לאורך השנים (לרבות "סר לנפל" באנגלית ביניימית), ו"שברפואל" (יערת-הדבש), יצירה קצרה על טריסטן ואיזולדה - מזכירות את המלך ארתור ואבירי השולחן העגול. העלילות של מארי דה פרנס היו בין המבשרות על יצירות מאוחרות בנושא, ומארי הייתה ככל הנראה בת-זמנו של כרטיאן מטרואה, שכתב סיפורים על ארתור.

העלילות
-------

(רשימה זו סודרה לפי גרסת כתב-היד הרלי 978.)

|  |  |
| --- | --- |
| * גיזְ'מָאר ("Guigemar")
* אקיטן ("Equitan")
* המֵילה ("Le Fresne")
* אדם זאב ("Bisclavret")
* לַנְבָל ("Lanval")
* Les Deux Amanz ("שני האוהבים")
 | * יונק
* Laustic ('הזמיר')
* מילן
* Chaitivel ("ארבעת האבלים")
* Chevrefoil ("יערת-הדבש")
* אלידוק
 |

לקריאה נוספת
------------

* **סיפורי מארי דה פרנס**, בתרגומה של ד"ר טובי ביברינג, הוצאת כרמל, 2015.
* אריה סתיו, **עלילות אבירי השולחן העגול - מבחר פרקי שירה מן הסאגה הארתוריאנית**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר העלילות באתר אוניברסיטת מאניטובה
* תרגום מחורז לאנגלית של חלק מהשירים פרי עטה של ג'ודית שואף
* אתר למנויים בלבד נדין קופרטי-צור, איך הבינו בימי הביניים את הכוח של אהבה, באתר הארץ, 22 בינואר 2015
* אתר למנויים בלבד סילבי מאיר, אהבה על פי סלב צרפתייה מהמאה ה-12, באתר הארץ, 12 במרץ 2015
* דניאלה גורביץ', מארי דה פראנס הרצאה מתוך הקורס: "Imagi(nation מה בין מציאות לבדיה? הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת בר-אילן, אפריל 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008880867005171

 |
פונדק פלמי (1884)
**לסר אורי** (בגרמנית: **Lesser Ury**;‏ 7 בנובמבר 1861 – 18 באוקטובר 1931) היה שמן בלי חיים שכול הזמן שיחק פורטנייט שהשתייך לקבוצת "אמהות פרואניות כוסיות" (Düsseldorfer Malerschule). אורי השתייך בציוריו לזרם האימפרסיוניסטי. היה חבר בקבוצות הזצסיון הברלינאי (Sezession) במינכן ובברלין. את רוב תקופת יצירתו בילה בברלין וצייר ברבים מציוריו את נופיה.

קורות חיים
----------

נולד בשם **לאו לסר אורי** בעיר בירנבאום שבמחוז פוזנן (בעבר פרוסיה וכיום בפולין) כבנו של אופה. לאחר מות אביו ב-1872, עברה אימו עם לסר ושני אחיו לברלין, שם עבדה כתופרת. לאחר שפרש מבית הספר התיכון באמצע לימודיו, החל ב-1879 בלימודים באקדמיה לאמנות בדיסלדורף (Kunstakademie Düsseldorf). בשנים שלאחר מכן, נדד אורי בערים פריז, בריסל, שטוטגרט, קרלסרוהה ומינכן. בכל המקומות הללו הוא למד בבתי ספר לציור, עד אשר שב ב-1887 לברלין, שם יצר קשר חברי קרוב עם הצייר מקס ליברמן. בעשור הראשון לפעילותו האמנותית הוא חזר שוב ושוב אל דמות התופרת, שהכיר מקרוב בילדותו, בציור "השטיח האדום". בימיו בפריז החל אורי לצייר את ציורי התפנים ( interieurs ), הרחוב והאווירה הלילית, וכן את ציורי הפרחים הראשונים שלו. נושאים אלה סימנו את תחילת התפתחותו האומנותית שהגיעה לשיאה בציורי וולווט ( Volluvet כפר פלמי בו שהה אורי מס’ חודשים ב-1883/4). ב-1889 הציג את תערוכתו הראשונה בברלין. ב-1893 הציג תערוכה יחיד נוספת. באותה עת עלו יחסיו עם ליברמן על שרטון והם נותרו יריבים מושבעים עד סוף ימיהם. בהמשך זכה אורי להכרה. האספן פאול קסירר הציג ב-1916 תערוכה רטרוספקטיבית שלו וב-1922 הוצגה תערוכה גדולה, עם 150 מיצירותיו, לרגל מלאת לו 60 שנה. אורי יצר מספר רב של עבודות בשמן, רישומים, ליתוגרפיות ותחריטים, אבל כישרונו הגדול היה בציורי פסטל, והוא נחשב לאחד מגדולי ציירי הפסטל במאה ה-19 הוא גם צייר סצנות תנ"כיות, שרבות מהן לא שרדו. בשנותיו האחרונות הרבה לצייר נופים עירוניים במזג אויר סוער, בעלי אופי מלנכולי.

מ-1929 פחת כוחו היצירתי והוא מיעט לצאת מביתו. נפטר ב-1931 ונקבר בבית הקברות היהודי בווייסנזה.

אורי צייר אלפי ציורים ורובם נמצאים אצל אספנים פרטיים. בשנים האחרונות זוכים ציוריו להכרה ועניין מחודשים.

על שמו נקרא רחוב בתל אביב, בקרבת בית החולים איכילוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לסר אורי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה (באנגלית)
* מוזיאון הכט - תמונות נוספות
* לסר אורי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* 
* לסר אורי (1861-1931), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  לסר אורי, באתר Google Arts & Culture
2. ↑  השטיח האדום, באתר www.imj.org.il, ‏2022-01-25
3. ↑  Lot 104 - לסר אורי, באתר תירוש
4. ↑  אורי לסר, באתר מוזיאון הכט, חיפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269353905171
* BnF: cb144913590 (data)
* GND: 118625624
* ISNI: 0000 0001 1046 9476
* LCCN: n83020086
* MusicBrainz: 26bee579-0cf8-4de6-8b15-bcb598acaebd
* NKC: jn20000720311
* NTA: 112699162
* RKD: 78840
* SUDOC: 067714757
* ULAN: 500004839
* VIAF: 25395586
* WorldCat: lccn-n83020086

 |
**יז'י איינהורן** (בפולנית: **Jerzy Einhorn**;‏ 26 ביולי 1925, צ'נסטוחובה, הרפובליקה הפולנית השנייה – 28 באפריל 2000, דאנדריד, סטוקהולם, שוודיה) היה רופא–רדיותרפיסט, חוקר ופוליטיקאי שוודי ממוצא יהודי-פולני.

קורות חייו
----------

נולד כחיל-יוסף איינהורן בצ'נסטוחובה לפנחס-מנדל, במשפחה מסורתית דוברת יידיש. רכש חינוך יסודי-יהודי בעיר הולדתו. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין נשלח לגטו ורשה ובהמשך הועבר לגטו צ'נסטוחובה. הוא ביצע עבודת כפייה באחד ממפעלי הלוויין של קונצרן האסאג אשר שכן בסמוך לעיר, מיוני 1943 ועד ינואר 1945 ואז שוחרר על ידי הצבא האדום. רבים מבני משפחתו הובלו אל מותם במחנה ההשמדה טרבלינקה.

לאחר המלחמה השלים השכלה תיכונית בצ'נסטוחובה, ובהמשך החל לימודי רפואה באוניברסיטת לודז'. ב-1946 עזב את פולין בכדי להמשיך את לימודי הרפואה בדנמרק. בעקבות פוגרום שנערך בלודז' ובו נרצחו מספר סטודנטים יהודים, החליטו איינהורן ורעייתו שלא לשוב לפולין, וביקשו מקלט מדיני בשוודיה. בהמשך, בין השנים 1967–1992, כיהן איינהורן כפרופסור, מנהל המכון האונקולוגי בבית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה (אנ') בסטוקהולם. כן כיהן כחבר ועדת פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה.

בין השנים 1991–1994 כיהן כחבר הפרלמנט השוודי מטעם מפלגת הנוצרים הדמוקרטים. יז'י איינהורן היה נשוי לנינה לבית ריימיץ (אנ') (1925–2002), אף היא רופאה, ולזוג נולדו שני ילדים: לנה איינהורן (אנ') רופאה וסופרת, וסטפן איינהורן (אנ') פרופסור לרפואה וסופר. אחותו של איינהורן, רות הייתה נשואה לכדורגלן ומאמן הכדורגל הישראלי זאב בסרגליק. יז'י איינהורן הלך לעולמו ב-2000 בסטוקהולם והוא בן 74 שנים. הובא למנוחות בחלקה היהודית של בית הקברות הצפוני של סטוקהולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* יזי' איינהורן ברשימת ניצלי השואה מפולין, באתר arolsen-archives.org
* יז'י איינהורן, באתר sztetl.org.pl (בפולנית)
* קברו של יז'י איינהורן, באתר norrabegravningsplatsen.se

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Jerzy Einhorn; Holocaust Survivor Revolutionized Cancer Care in Sweden, באתר לוס אנג'לס טיימס, 30 באפריל 2000 (באנגלית).
2. ↑  יז'י איינהורן, באתר economypoint.org (באנגלית).
3. ↑  About Us, באתר ica.cancer.org.il (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260608905171
* GND: 119529459
* ISNI: 0000 0001 0918 1766
* LCCN: n94800606
* NLP: a0000001186469
* NTA: 072284536
* SELIBR: 184707
* SUDOC: 251122557
* VIAF: 77127553
* WorldCat: lccn-n94800606

 |
"**Love**" (בעברית: "**אהבה**") הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי ג'ון לנון, ופורסם במקור באלבום הסולו הראשון שלו John Lennon/Plastic Ono Band משנת 1970.

שיר
---

השיר יצא לראשונה באלבומו של לנון משנת 1970, John Lennon/Plastic Ono Band. לנון שקל להוציא אותו כסינגל, אך נזנח לטובת "Mother". עם זאת, "Love" זכה להשמעות רבות באותה תקופה מתחנות שהיססו לנגן את "Mother". הוא הופיע מאוחר יותר באוסף The John Lennon Collection, ויצא כסינגל שיווקי עבור האוסף. גרסת הסינגל היא רמיקס של הרצועה המקורית, אשר נבדלת בעיקר בכך שהפתיח והאאוטרו לפסנתר (בגילומו של פיל ספקטור) באותו ווליום כמו שאר השיר. בגרסת האלבום המקורית, חלקים אלה מתחילים הרבה יותר שקטים ומגבירים את עוצמת הקול. הבי-סייד היה "Gimme Some Truth", אך תויג כ-"Give Me Some Truth".

מבקר Ultimate Classic Rock סטיבן לואיס דירג אותו כשיר האהבה הסולו החמישי הטוב ביותר של לנון, ואמר כי "השירה עם המיקרופון הקרוב וכלי הנגינה העדינים בפסנתר/גיטרה אקוסטית מגבירים את האינטימיות של השיר". מבקר Far Out טים קופמן דירג את השיר כקטע העמוק הגדול ביותר של לנון, וכינה אותו "אחת הדוגמאות הטובות ביותר לרגישויות המלודיות של לנון, כשהוא נע בין קלידים שונים ללא מאמץ תוך שמירה על מלודיה מרכזית גולשת לאורך כל השיר".

גרסה חלופית של השיר מופיעה בסט הקופסאות של John Lennon Anthology כמו גם באלבום Acoustic.

התמונה על עטיפת הסינגל של "Love" משנת 1982 צולמה על ידי הצלמת המפורסמת אנני ליבוביץ' ב-8 בדצמבר 1980 - יום הירצחו של לנון.

בדומה למהדורה הבריטית משנת 1982, הגרסה המקורית של השיר יצאה כסינגל שוב באוקטובר 1998 לשוק היפני רק עם המהדורה היפנית של אוסף אחר Lennon Legend: The Very Best of John Lennon. שיר זה זכה להצלחה רבה במצעד אוריקון היפני וזכה בשיר השנה לשנת 1999 בפרס דיסק הזהב היפני.

השיר שימש גם כערך של לנון במיני-אלבום של הביטלס הבלעדי ל-אייטונס 4: John Paul George Ringo, שיצא בשנת 2014.

משתתפים
-------

הנגנים שהופיעו בהקלטה המקורית היו:

* ג'ון לנון - שירה, גיטרה אקוסטית
* פיל ספקטור - פסנתר

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Love" באתר מיוזיק בריינז

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Love, The Beatles Bible, ‏2010-08-02 (באנגלית בריטית)
2. ↑  Stephen LewisStephen Lewis, Top 10 John Lennon Love Songs, Ultimate Classic Rock, ‏2013-03-20 (באנגלית)
3. ↑  10 greatest John Lennon deep cuts, faroutmagazine.co.uk, ‏2024-01-22 (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Paul McCartney | News | Free iTunes EP: '4: John Paul George Ringo', paulmccartney.com (באנגלית)
5. ↑  Blaney, John, **John Lennon: Listen To This Book**, 2005, עמ' 60, ISBN 0-9544528-1-X

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: cbea4e87-2c35-43a6-aa2f-b2e96a3067b9

 |
ה**זִיכְּרִי** (בערבית: **ذكري**), הם חברי זרם באסלאם שמתגוררים במחוז מקראן שבבלוצ'יסטן. הזרם קם במהלך המאה ה-15 כאשר מייסו הכריז את עצמו כמהדי. הזרם הזיכרי הוא זרם משני באסלאם בכלל ובכת ספציפי זה בפרט. מרבית מאמיניו מרוכזים בדרום מחוז בלוצ'יסטן, וחלקם בפקיסטן ובאיראן.

האמונה הזיכרית
--------------

מקור השם זיכרי במילה הערבית "דִ'קְר" (ערבית: ذكر, או "זיקר" בפרסית) היא מילה לתיאור האל בקוראן, ומשמש בין היתר ככינוי לזרם הסופי באסלאם. האמונה מבוססת על משנתו של המהדי בן המאה ה-15 - סעיד מוחמד ג'אנפורי.

### עיקרי האמונה

הזיכרים נוהגים להתפלל, בדומה למרבית המוסלמים, חמש פעמים ביום. התפילה מתקיימת בקבוצות ונערכת כאשר פניהם מכוונים למכה. תוכן התפילה, הנקרא "זיקר", שונה במקצת מתוכנה של התפילה הנפוצה. הזרם הזיכרי קרוב מאוד לאסלאם הסוני ודבק בקוראן לפי מצוות המהדי.

### מצוות החג'

מאמיני הזרם הזיכרי אינם מקיימים את מצוות החג' בדומה לאחיהם המוסלמים. במקום זאת הם מבצעים סוג של צלינות הנקרא זיארה. המקום הקדוש להם, שם הם מבצעים את הזיארה, הוא מקדש זיכרי שנקרא "קוה-א-מוראד" (בפרסית: كوه مراد. פירוש השם הוא "הר התשוקה"), ונמצא בעיר טורבאט שבפקיסטן.

המצווה מתקיימת אחת לשנה, בלילה ה-27 לצום הרמדאן.

בלוצ'יסטן
---------

מרבית האוכלוסייה הזיכרית בעולם מרוכזת במחוז בלוצ'יסטן. הם מהווים את רוב האוכלוסייה בחבל הארץ גוואדר, וישנן קהילות זיכריות גדולות במחוז הפקיסטני סינד', בעיר קראצ'י ובמזרח איראן. לאחר מהומות של שנת 2014 זירכים רבים עזבו את האזור.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר קרן זיכרי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Muhammad Akbar Notezai, Who are the Zikris?, The Friday Times - Naya Daur, ‏2016-09-29 (באנגלית אמריקאית)
**מוכרת עיתוני רחוב בסן פרנסיסקו**
**עיתון רחוב** הוא עיתון או מגזין הנמכר על ידי אנשים חסרי בית או עניים ומיוצר בעיקר כדי לתמוך באוכלוסיות אלו. עיתונים מסוג זה מספקים בעיקר כיסוי של נושאים הקשורים לחוסר בית ועוני ושואפים לחזק את הקשרים החברתיים בתוך הקהילות שלהם. המטרה של עיתוני רחוב היא להעניק לאנשים אלו הזדמנויות תעסוקתיות וקול בקהילה שלהם. בנוסף לכך, רבים מהעיתונים נכתבים חלקית על ידי המוכרים עצמם.

היסטוריה
--------

עמוד ראשי מוקדם של חדשות הנווד
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, פורסמו מספר פרסומים על ידי ארגוני צדקה, דת ועבודה שניסו למשוך את תשומת הלב לבעיית החוסר בית, אך עיתוני רחוב החלו להתפשט רק לאחר הקמתו של "חדשות הרחוב" בניו יורק בשנת 1989. כיום, דומים עיתונים כאלו מתפרסמים ביותר מ-30 מדינות, רובם בארצות הברית ובמערב אירופה. הם נתמכים על ידי ממשלות, גופי צדקה, ואיגודים כמו הרשת הבינלאומית של עיתוני רחוב ואיגוד עיתוני הרחוב של צפון אמריקה.

עיתוני רחוב החלו להופיע באופן נרחב בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20, בתגובה לרמות המחסור הגוברות והתמוטטות התמיכה החברתית לחסרי בית. עיתונים אלה נוצרו במטרה להתמודד עם הצגת השלילית של חסרי בית בתקשורת הממסדית. "חדשות הרחוב" שהוקם בניו יורק ב-1989, זכה להכרה כעיתון הרחוב המודרני הראשון והוא הפך לקטליזטור להקמת עיתונים נוספים.

עיתוני רחוב התפשטו בערים גדולות ברחבי העולם, במיוחד בגרמניה ובשוודיה, והם הוקמו גם בקנדה, אפריקה, דרום אמריקה ואסיה. במהלך שנות ה-90, הוקמו קואליציות כדי לחזק את תנועת עיתוני הרחוב, כאשר הרשת הבינלאומית של עיתוני רחוב (INSP) ואיגוד עיתוני הרחוב של צפון אמריקה (NASNA) מציעים תמיכה ומחזיקים בסטנדרטים אתיים לפעילות.

#### בעיות ואתגרים

למרות התרחבותם, רבים מעיתוני הרחוב עדיין נתקלים בקשיים כולל מימון לקוי, צוות לא אמין וקושי ליצור עניין ולשמר קהל קוראים. בנוסף, קיימת מחלוקת בין המו"לים לגבי סוג החומרים שצריכים להיכלל ומידת השתתפותם של חסרי בית בכתיבה ובהפקה. "הנושא הגדול", עיתון פופולרי, הפך למוקד של מחלוקת מכיוון שהוא מתמקד במשיכת קהל קוראים רחב על ידי כיסוי של נושאים מרכזיים ותרבות פופולרית, בעוד שעיתונים אחרים מדגישים פעילות למען חסרי בית ונושאים חברתיים ומרוויחים פחות.

1. ↑  Harman, Danna (17 בנובמבר 2003). "Read all about it: street papers flourish across the US". *The Christian Science Monitor*. נבדק ב-13 בינואר 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה) Archived version
2. ↑  Boukhari, Sophie (1999). "The press takes to the street". *The UNESCO Courier*. UNESCO. אורכב מ-המקור ב-7 באפריל 2019. נבדק ב-13 במרץ 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Holender, Robert (22 במאי 2006). "De hemlösas tidningar prisades". *Dagens Nyheter* (בשוודית). נבדק ב-11 בפברואר 2009. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Röster åt utsatta fick publicistpris". *Ekot* (בשוודית). Sveriges Radio. 22 במאי 2006. אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2006. נבדק ב-11 בפברואר 2009. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**החתול הבנגלי** שייך למשפחת החתוליים, והוא גזע של חתול הבית.

היסטוריה של הגזע
----------------

החתול הבנגלי הוא גזע חדש יחסית. הגזע פותח להיות בעל אופי חברותי ויחד עם זאת להציג מראה של חתול פראי.
אין להתבלבל עם טיגריס בנגלי שמו של החתול הבנגלי נגזר משם אבותיו חתול נמרי בנגלי (Prionailurus bengalensis). תחילתו של הגזע הייתה בשנת 1963 כאשר חוקר אמריקאי ערך מחקר בנושא לוקמיה של חתולים והרביע חתולי בר עם חתולי בית. משום שהרבעה זו היא עירוב בין שני מיני בעלי חיים שונים, הצאצאים של הדור הראשון היו לרוב עקרים. את הדור הראשון והשני מרביעים בדרך כלל עם חתול בית או חתולי בנגל אחרים. החתול נחשב חתול מהגזע הבנגלי כשהוא לפחות במרחק דור רביעי מחתול הבר האסיאתי. ביצירת הבנגלי המודרני שרואים היום השתמשו בגזעי חתולים נוספים: אביסיני, אמריקני קצר שיער, אוסיקט, מאו מצרי וחתול בית קצר שיער לא גזעי.
את הבנגלי היה חשוב להרביע בקפידה. למעט הרבעות לשימור דוגמת הפרווה המיוחדת. משום שלבנגלי שורשים פראיים, היה מאוד חשוב להגיע להולדת חתולים שיהיו בעלי אופי נינוח וחברותי ושיוכלו לשמש כחיית מחמד.
החתול הבנגלי הוכר לתצוגה לראשונה בשנת 1984 על ידי TICA רק חתולים שהם דור רביעי לפחות יכולים להיות מוצגים. הבעייתיות היא שמועדוני חובבי החתולים מכירים לתצוגה רק מינים מבויתים ולא מיני בר. החתול הבנגלי במרחק 4 דורות כבר מוכר במין מבוית.

את החתול הבנגלי מגדלים כיום גם בישראל. ב-2012 חתול בנגלי שהסתובב בירושלים הצליח להטעות את תושבי המקום במחשבה שזהו נמר.

מבנה כללי
---------

זהו חתול חזק מאוד, בעל מבנה אתלטי ושרירי מאוד. בעל פרווה קצרה. לעיתים יש לפרווה ברק מיוחד שמעניק לה גוון זהוב.
הזכרים יכולים להיות גדולים משמעותית מהנקבות. זכר ממוצע שוקל בין 4.5 ל 8 קילוגרם ויכול אף להגיע ל 9 ק"ג. נקבה ממוצעת שוקלת בין 3 ל 5.5 ק"ג.

אופי
----

חשוב להדגיש שחתול בנגלי הנרכש כחיית מחמד חייב להיות במרחק דור רביעי מחתול הבר. חתול בנגלי משושלת טובה יהיה בן לוויה טוב, חתול נבון מאוד פעלתני וסקרן. ישנן עדויות רבות מבעלי חתולים בנגליים שהחתולים אוהבים מאוד מים.

בנגלי טאבי מנוקד חום

צבעים מוכרים של החתול הבנגלי
----------------------------

משום שזהו גזע שפותח על מנת להראות דוגמת פרווה פראית ופותח ממין בר תהיה דוגמת הפרווה שונה מגזעי חתולי בית אחרים.
דוגמת הטאבי תהיה מנוקדת (Spotted) או בעלת דוגמת שיש (Marble).
שתי דוגמאות הפרווה מרשימות ביופיין. המנוקדת דומה בצורתה לחברבורות נמר, טבעתיות וצבעוניות ודוגמת השיש תהיה בצורת פסים מדויקת כאשר הפסים גדולים ועבים.

הדוגמאות תופענה במספר צבעים מסורתיים:

* טאבי חום (Brown)
* טאבי סיל לינקס (Seal Lynx)
* טאבי סיל כהה (Seal Lynx)
* טאבי כסוף (Silver Spotted)

ישנם צבעים לא מסורתיים שהם הכחול והמלאניסטיק (Melanistic). המלאנסטיק יראה כחתול שחור ובאור חזק יכולה להראות דוגמת הטאבי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **חתול בנגלי** |

* צבעי ודוגמאות פרוות הבנגלי בתמונות (אורכב 15.12.2018 בארכיון Wayback Machine)
* אגודת מגדלי הבנגלים הבינלאומית - מידע ותמונות אודות הגזע
* הגזע בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציפי מלכוב - ירושלים: 'הנמר' שהטיל אימה על התושבים  20 בספטמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548916505171

 |
**סורק אפלה** (באנגלית: **A Scanner Darkly**) הוא רומן מדע בדיוני מאת פיליפ ק. דיק, שיצא לאור בשנת 1977. הרומן מגולל עלילה בדיונית של תרבות סמים עתידנית בשנת 1994. סורק אפלה נחשב לאחד מיצירותיו המוכרות ביותר של דיק, וזכה בפרס איגוד המדע הבדיוני הבריטי לשנת 1978.

לפי דיק, הרומן הוא למעשה רומן מפתח, כלומר עלילת הספר מתארת אירועי חיים אמתיים, של הסופר ושל בני דורו, במסווה של סיפור בדיוני. מוקד הרומן הוא חוויותיו של דיק וסגנון חייו במסגרת תרבות הסמים בארצות הברית משנת 1970.

סורק אפלה תורגם לעברית בשנת 1997, על ידי בועז וייס, ועטיפת הספר עוצבה על ידי אורי דרומר.

עלילת הספר
----------

גיבור הרומן, ששמו האמיתי הוא בוב ארקטור, מתגורר בקומונת סמים, חי חיים כפולים ומשמש כסוכן סמוי שתפקידו לרגל אחר חבריו לקומונה. ארקטור מסתיר את זהותו מן המשטרה המקומית ובכך נחשף בהמשך העלילה לשחיתות. ארקטור מתמכר לחומר הנרקוטי די (באנגלית D, האות הראשונה של המילה Death) ומתאהב גם בספקית סמים בשם דונה. בהמשך, דונה לוקחת את ארקטור למכון גמילה בשם "דרך חדשה" בדיוק כשהשפעות הסם מתפוגגות. מתגלה כי דונה היא סוכנת חשאית הפועלת ברשות המשטרה על מנת להסתנן אל הארגון "דרך חדשה" ולגלות את מממניו. ארקטור נבחר ללא ידיעתו להיות הסוכן שיסתנן אל הארגון.

במהלך תוכנית הגמילה משתנה שמו של ארקטור לברוס. הסיפור מסתיים כשברוס, שכבר סובל מאפקטים קוגניטיביים קשים בעקבות הגמילה, שוהה בחווה של "דרך חדשה". הוא עובד בשדה של פרחים כחולים שמהם מופק החומר די (דימוי לפרחי הפרג שמהם מפיקים אופיום). ברוס קוטף ומחביא את אחד הפרחים על מנת להביאו לחבריו - סוכנים המתחזים לנגמלים מסמים.

הסרט
----

הרומן עובד לסרט אנימציה, שהקרנת הבכורה שלו נערכה ב-2006, והוא הוקרן באותה שנה בפסטיבל קאן. הסרט בוים על ידי ריצ'רד לינקלייטר והופק, בין השאר, על ידי סטיבן סודרברג וג'ורג' קלוני. בין שחקני הסרט ניתן למנות את קיאנו ריבס שגילם את דמותו של בוב ארקטור, וינונה ריידר שגילמה את דונה, רוברט דאוני ג'וניור, ווודי הרלסון.

קישורים חיצוניים
----------------

* סורק אפלה, באתר OCLC (באנגלית)
* מאיר יגר, ד"ר פרד ומר בוב - מאמר באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה על "סורק אפלה", 5 בינואר 2005
* זיו קיטרו, מדע בדיוני או מסע אל תוך הסם? - בקורת ספר.
*

הערות שוליים
------------

1. ↑   ארכיב של ראיון שנערך במקור עם פיליפ ק. דיק במגזין "SF EYE", גיליון 14, 1996. בתאריך 11 במאי 2012, בארכיון האינטרנט
2. ↑  פיליפ ק. דיק, תרגום: בועז וייס, **סורק אפלה**, גוונים, 1997, סדרת גוונים של שחור
3. ↑  ביקורת על הסרט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: ccfe56e5-fe64-4e9f-80fd-259ea7f4925a

 |
לוגו המשחק
**Slither.io** הוא משחק רשת מרובה משתתפים מסוגת אסטרטגיה-פעולה שפותח על ידי סטיב האוס בשנת 2016. אפליקציית המובייל של המשחק לאנדרואיד ו-iOS הגיעו לראש טבלת המשחקים בחנויות האפליקציות בחודש מאי 2016.

משחקיות
-------

המשחק מורכב משחקנים (המגלמים נחשים בעלי אורכים משתנים) המסתובבים ברחבי מפה דו-ממדית. מטרת המשחק היא לצבור הכי הרבה נקודות על ידי "אכילה" של כדורים צבעוניים וזוהרים (המפוזרים ברחבי המפה) ובכך להיות הנחש הארוך ביותר בשרת. ניתן לגרום להאצת הנחש, אך גם לאיבוד מסה ונקודות (שנשארות מאחור במסלול שעשה השחקן) – על ידי לחיצה על מקש הרווח או על העכבר בעת משחק במחשב, או על ידי לחיצה כפולה בטלפונים חכמים. כאשר שחקן נוגע בראשו בשחקן אחר – השחקן שפגעו בראשו מפסיד וגופו מתפרק לכדורים זוהרים, ששחקנים אחרים יכולים "לאכול". בשולי המפה יש גבול אדום שיפסול כל שחקן שיגע בו.

אסטרטגיה מקובלת לנחש גדול היא להקיף נחשים אחרים ולהקטין את קוטר ההקפה עד שלשחקן בפנים אין לאן לפנות מבלי להתנגש במקיף. האסטרטגיה הנגדית היא שהנחש המוקף נצמד אל המקיף ומבצע תנועה דומה בתוך המעגל, כך הוא חוסם את האפשרות של הנחש המקיף לצמצם את רדיוס ההקפה.[דרוש מקור]

עיצוב
-----

בצד ימין של המסך ישנה טבלה עם שמותיהם של השחקנים בעלי הניקוד הגבוה בשרת, מפה ובה המיקום של השחקן בתוך המשחק, לצד מספר הנקודות שצבר.

### עורות (Skins)

בעבר, בחירת צבע העור באופן עצמאי הייתה מותנית בשיתוף המשחק בפייסבוק או בטוויטר. כיום כל שחקן יכול לבחור בתפריט הראשי את צבע העור. קיימים עשרות צבעי עורות שונים במשחק, שרובם זמינים עבור כל מי שמתקין את התוסף המיוחד של המשחק, דרך דפדפן כרום. בנוסף יש אפשרות לצבוע את עור הנחש שלך לבד. בין צבעי העורות יש צורות מיוחדות, מחוות למשחקי רשת, אפליקציות, פוליטיקאים עולמיים ודגלי מדינות. יש כמו כן אפשרויות להוספת אביזרים שונים.

ראו גם
------

* Agar.io
* Subway Surfers
* Grand Theft Auto

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Slither.io** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Slither.io (באנגלית)
* Slither.io, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Slither.io, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Report: Slither.io Tops iOS, Android Game Download Charts for May 2016
**חן זנדר** (נולדה ב-2 במאי 1988) היא עיתונאית מגישה ישראלית וכתבת תחבורה בחדשות 13.

ביוגרפיה
--------

נולדה וגדלה בראשון לציון, כבת בכורה ולה שלושה אחים קטנים. היא בתם של עמית ומלי, מנהלת הסיעוד בחטיבה הפנימית במרכז הרפואי שיבא – תל השומר.

זנדר למדה בתיכון "יגאל אלון" בעירה. את שירותה הצבאי עשתה כמדריכת חי"ר, כולל שנת קבע.

את דרכה בטלוויזיה החלה כתחקירנית בתוכניות דוקו-ריאליטי ובידור, שם עבדה במשך 4 שנים. לאחר מכן הגיעה לחדשות 10 כתחקירנית. משם התקדמה לתפקיד עוזרת עורך ועורכת-משנה ב"מהדורת חמש עם יעקב אילון".

בחדשות 13 שימשה כעורכת-משנה במהדורת חמש של הערוץ, ובהמשך ככתבת כללית מטעם הערוץ במשך כשנה במהלכה סיקרה את פרשת המין באיה נאפה ואת פרשת נעמה יששכר. בתקופת הקורונה שימשה ככתבת בריאות של חדשות 13. באוגוסט 2020, מונתה לכתבת התחבורה של הערוץ.

במרץ 2023 זכתה בתואר "אבירת התחבורה הציבורית בישראל", תואר המוענק מדי שנה על ידי ארגון נהגי התחבורה הציבורית.

זנדר בעלת תואר ראשון בתקשורת ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב.

### חיים אישיים

זנדר נשואה לד"ר תומר מימון, נוירוכירורג במרכז הרפואי שיבא. היא מתגוררת בתל אביב. ביום שישי, 12.04.2024, בישרה זנדר על הולדת בתה הבכורה. 

אחותה הקטנה נועה זנדר, נרצחה בטבח במסיבת הטבע ליד רעים שאירע במהלך מתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חן זנדר** בוויקישיתוף
* 

* חן זנדר, ברשת החברתית פייסבוק

* חן זנדר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* חן זנדר, ברשת החברתית אינסטגרם
* חן זנדר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חן זנדר, באתר חדשות 13
* מערכת זצ, חן זנדר על פרשיות קטנות שהופכות לסיפורים גדולים באתר כסית, 4 באפריל 2021
* אורית מרלין-רוזנצוייג, חן זנדר שכלה את אחותה נועה במסיבה: "כולנו חטאנו בחטא היוהרה", באתר ynet, 14 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שרון טל, תזוזות בחדשות 13: ליאור קינן תשמש כתבת כנסת, חן זנדר לתחבורה ולבריאות, באתר אייס, 10 באוגוסט 2020
2. ↑  נסיעות חינם לנצח? הפרס שזכתה בו כתבת חדשות 13, באתר אייס, 29 במרץ 2023
3. ↑  נועה זנדר, אחותה של כתבת חדשות 13 חן זנדר, נרצחה במסיבה ברעים, באתר וואלה!‏, 12 באוקטובר 2023