recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**צעדת המוות הראשונה מחלם והרוביישוב** יצאה ב-1 בדצמבר 1939 מככר העיר בחלם ונרצחו בה קרוב ל-4,000 גברים מיהודי חלם והרוביישוב. זוהי צעדת המוות הראשונה בשואה.

תיאור צעדת המוות
----------------

במועד פלישת גרמניה הנאצית לפולין ב-1 בספטמבר 1939 חיו בחלם ובכפרים הסמוכים כ-18,000 יהודים, מעל מחצית אוכלוסייתה של העיר. יהודי חלם היוו את עמוד התווך במסחר בעיר, בבנקאות ובתעשייה. היהודים היוו חברה הטרוגנית ומגוונת – החל באנשי חסידויות וחצרות רבנים וכלה באקדמאים, אומנים ופוליטיקאים. 

בסוף נובמבר 1939 פרסמו הנאצים הודעה, על פיה נדרשים כל הגברים היהודים, בגילאי 16 עד 60, להתרכז ביום שישי בבוקר, 1.12.1939, בכיכר העיר. במועד זה התייצבו בככר כ-2,000 מיהודי חלם. השאר – בחרו להתחבא או לחמוק לכפרים הסמוכים. הנאצים הקיפו עם מכונות ירייה את המתייצבים והותירו אותם לעמוד במשך שעות, תוך השפלות ושריפת מסמכים ותעודות שהביאו עימם. כעבור מספר שעות הובילו אותם לעיר הרוביישוב, לאחר שירו בנכים ומוגבלים. הגברים היהודים נאלצו לצעוד בשלג במהירות תוך השפלות, מניעת אוכל ושתייה, ורציחת כל מי שנדמה שמעכב את הצעדה. עשרים ממנהיגי הקהילה, נורו 20 קילומטרים מזרחית לחלם, ביער פופולוביצה. 

בערב הגיעו הצועדים לפאתי הרוביישוב ושם הוכנסו למחסן ריק. בבוקר הצטרפו אליהם כ-2,000 גברים מיהודי הרוביישוב, שנקראו על ידי הגרמנים מבלי שידעו על גורל יהודי חלם. הנאצים הצעידו אותם לנהר הבוג דרך יערות וביצות. 

כעבור ארבעה ימים הגיעו מאות בודדים לנהר הבוג. האיכרים המקומיים יצאו מאוחר יותר לקבור את הגופות שנותרו לצידי הדרך בקברי אחים המוניים, על מנת למנוע התפשטות מחלות. הנאצים התכוונו להעביר את השורדים אל שטחי רוסיה. החיילים הרוסים שמצדו השני של הנהר סירבו לאפשר להם לחצות את הגבול. בודדים הצליחו להתחבא בצידי הנהר או לחצות אותו. חלקם חזרו כעבור מספר ימים לחלם ולהרוביישוב. קרוב ל-4,000 גברים, מיהודי חלם והרוביישוב, לא שרדו בצעדה. 

ידיעה ראשונה על צעדת המוות והרצח ההמוני התפרסמה ב-22 בינואר 1940 בעיתונות העולמית אולם לא זכתה להתייחסות. 

לא ברור מדוע חלם והרוביישוב נבחרו לצעדת המוות. ייתכן בשל היותה של האוכולוסיה קשת יום והקרבה לגבול הרוסי. אירוע תקדימי נוסף שהתרחש בחלם בתחילת המלחמה הוא השמדה של פולנים נוצרים, נכים ומוגבלים, ממוסד לחולי נפש בחלם.

הנצחה
-----

רשימת קורבנות הצעדה לוקטה בעיקר מעדויות ניצולים אשר פורסמו בספרי היזכור של הקהילות ובספרים אוטוביוגרפיים.

בשנים האחרונות מופו וסומנו ארבעה קברי אחים לאורך מסלול הצעדה על ידי עמותת זיכרון אחרון הפולנית ובפיקוח הרבנות הראשית של פולין. שני קברי אחים בדרך מחלם להרוביישוב, ליד היישובים Busno ו-Mojslawice, ושניים בדרך מהרוביישוב לנהר הבוג, ליד היישובים Cichoburz ו-Malkow. 

ב-1 בדצמבר 2018 צוינה לראשונה צעדת המוות. בעקבות כתבה בעיתונות המקומית אותר קבר אחים נוסף ביער פובולוביצה בו נקברו 20 גברים יהודים. ב-1 בדצמבר 2019, באירוע לציון 80 שנה לצעדה, הוצב לוח הנצחה על אחד הבתים בכיכר וכן על קבר האחים שנמצא.

קישורים חיצוניים
----------------

* על צעדת המוות מחלם, באתר יד ושם
* עדותו של דב בר, ניצול שואה מחלם, על צעדת המוות מחלם, בערוץ היוטיוב של יד ושם.
* אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, חלם, 1939: צעדת המוות הראשונה והנשכחת, באתר ynet, 20 בדצמבר 2019
* חנן גרינווד, ‏הזוועה של חלם: צעדת המוות שנשכחה, באתר ישראל היום, 30 באפריל 2019
* מצעד המוות של יהודי חלם והרובישוב בדצמבר 1939, אתר ארגון יוצאי חלם לדורותיו.
**א/ק תיאודור הרצל** הייתה אוניית הנוסעים השלישית של חברת השיט הלאומית הישראלית צים ועד בניית האונייה שלום הייתה אוניית הדגל של החברה.

האונייה נקראה על שמה של אוניית המעפילים "תיאודור הרצל", ועל שם חוזה המדינה תיאודור הרצל.

את האונייה תכננו דורה גד ויחזקאל גד, בשיתוף האדריכלים אל מנספלד ומוניו גיתאי-וינרויב.

בניית האונייה מומנה מכספי הסדר השילומים ונעשתה ב-1957 במספנות דויטשה וורפט (Deutsche Werft) בהמבורג. האונייה נרשמה בחיפה והובילה מטען, ונוסעים (עד 560 במספר) אותם שירתו כ-200 אנשי צוות. היו בה 57 תאים של מחלקה ראשונה ו-4 סוויטות מפוארות, 5 אולמות ציבוריים, בית כנסת, גן ילדים, קולנוע ובריכת שחיה. בהפלגתה הראשונה הפליגה מהמבורג ללונדון, משם לחיפה. בהגיעה ללונדון עגנה ב"ווסט אינדיה דוקס" ונערכה עליה קבלת הפנים הרשמית של מדינת ישראל ליום העצמאות התשיעי. לפני יציאתה מהרציף התקבלה הודעה כי הוטמנה פצצה באונייה, אולם הקברניט, רב-החובל אליעזר אקסל, החליט לא לפנות את הנוסעים מחשש לפאניקה, ערך חיפוש דיסקרטי שלא הניב תוצאות והחליט להפליג.

תיאודור הרצל הייתה האונייה הראשונה שהגיעה לסן פרנסיסקו עם דגל ישראל. ב-1969 נמכרה לחברה אמריקאית והפליגה תחת דגל פנמה בשמות Carnivale, Freeport ,Veracruzi ו-Sun Ambassador. ב-1992 הוצאה סופית משירות, וב-1993 פורקה ונגרטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תאודור הרצל (2) באתר המוזיאון הימי
* תמונת האונייה בפליקר
* תפריט מ-1961
* **נוסטלגיה ציונית: הפלגת הבכורה של "תיאודור הרצל"**. מזכרונותיו של רב חובל אליעזר אקסל, הביא לדפוס רב חובל הלל ירקוני. באתר רשימות מהבוידעם של אבנר שץ, 9 באוקטובר 2006.
* סרטונים השקת האניה תיאודור הרצל בנמל המבורג, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1956 (התחלה 10:02)
* סרטונים האניה תיאודור הרצל מגיעה לנמל חיפה, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1957 (התחלה 0:18)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תצלומים - אוניית 'תאודור הרצל', ללא מיקום, 3 מתוך 6, ארכיון דורה גד, הספרייה הלאומית
2. ↑  אליעזר אקסל, שהיה רב החובל של האונייה במשך כעשור, היה הקצין שפיקד על המבצע להברחת הקבינט היווני.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007393642805171

 |
מפת סטריימוי
**סטריימוי** (בפארואזית: **Streymoy**) הוא האי הגדול מבין 18 האיים המרכיבים את איי פארו, ובו נמצאת בירת האיים טורסהאבן. הוא ממוקם באמצע הארכיפלג ומהווה 24% מכלל שטחי האדמה ו -50% מכלל האוכלוסייה. פירוש שם האי הוא "אי זרמי הים".

גאוגרפיה
--------

צורת האי מוארכת והוא משתרע מצפון לדרום.
אורכו של האי 47 ק"מ ורוחבו כ-10 ק"מ. שני פיורדים מצויים בדרום מזרח האי, קולאפיורור ודאלדבאקספיורור.

פני שטח האי הרריים, בעיקר בצפון-מזרח האי. הנקודה הגבוהה ביותר האי היא קופסני (Kopsenni), שגובהה 789 מטרים. באי צוקים שגובהם מגיע ל-500 מטרים.

באי מספר אגמים קטנים ופלגים. צמחיית האי ברובה עשבית, ואין בו עצים.

האי מופרד מהאי אסטורוי הקרוב אליו מבין האיים, והמצוי מזרחית לו, במצר סונדיני הרדוד. מערבית לסטריימוי נמצא האי ואגאר ודרומית לו נמצאים סאנדוי, קולטור, הסטור ונולסוי.

אוכלוסייה
---------

באי מתגוררים כ-22,000 תושבים, המהווים 40% מתושבי איי פארו. מרבית התושבים מתגוררים בבירת האיים, טורסהאבן, שהיא גם את הנמל העיקרי במדינה, מרכז המסחר, ומקום האוניברסיטה של האיים.

ערים נוספות באיים הם וסטמאנה, נמל במערב האי, קולאפיורור במרכז האי והכפרים סאקסון וטיורנוביק שבצפון האי.

תחבורה
------

כל יישובי האי מקושרים בדרכים סלולות. הדרך הראשית המובילה לטורסהאבן עוברת דרך מנהרה שאורכה 2.8 ק"מ.

האי מקושר לאי אסטורוי באמצעות גשר העובר מעל מצר סונדיני.

בשנת 2002 נבנתה מנהרה תת-ימית שאורכה ארבעה ק"מ, המקשרת בין סטריימוי לאי ואגאר.

סטריימוי מקושרת באמצעות מעבורות לאיים סאנדוי וסוד'ורוי. מעבורות העובדות רק בעונת הקיץ מקשרות את טורסהאבן להנסטהולם שבדנמרק, ללאוויק שבאיי שטלנד (סקוטלנד), לברגן שבנורווגיה ולסייאיספיורור שבאיסלנד.

שדה התעופה הקרוב ביותר נמצא באי ואגאר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטריימוי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Information about Streymoy, www.guidetofaroeislands.fo

| איי פארו |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אסטורוי • בורד'וי • הסטור • ואוגר • ויד'וי • פוגלוי • קאלסוי • קולטור • קונוי • ליטלה דימון • מייקינס • נולסוי • סאנדוי • סוד'ורוי • סוינוי • סטורה דימון • סטריימוי • סקובוי | מפת איי פארו |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561380005171
* LCCN: sh96007955
* VIAF: 243218263
* WorldCat (עם VIAF): 243218263

 |
הסטריפה בבוצ'אץ'
**סטריפה** (באוקראינית: **Стрипа**) הוא נהר הזורם דרומה לאורך 147 ק"מ במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה ומתחבר אל הדניסטר. רוחב הנהר הוא כשלושים מטר. אגן הניקוז הנהר משתרע על 1,610 קמ"ר, שהם כ-12% משטחו של מחוז טרנופול. מי הנהר משמשים לתעשייה ולחקלאות. היישובים העיקריים לאורך הנהר הם זבורוב ובוצ'אץ'. בין שני יישובים אלה זורם הנהר בערוץ עמוק שבו מפלים רבים.

הנהר מוזכר באחדים מסיפוריו של ש"י עגנון העוסקים בעיר הולדתו בוצ'אץ'. בשנים 1915–1916 הנהר היה קו החזית בין צבא האימפריה הרוסית לבין הצבא האוסטרו-הונגרי. החורבן שהמיטה לחימה זו על בוצ'אץ' מתואר ברומן "אורח נטה ללון". בספרו "עיר ומלואה" מתאר עגנון את הסטריפה וגשריו שבבוצ'אץ':

בין הפידור ולעיר מהלך לו הנהר סטריפא ועליו גשר של עץ מעשה ידי אומן. גשר זה דבר חידוש יש בו, תלוי הוא למעלה מן הנהר בלא שסומכות סומכות אותו, לא כרוב הגשרים שנשענים על עמודי עץ וברזל שתקועים בקרקע הנהר. יש קורין לו הגשר הארוך ויש קורין לו גשר הנחשים. ולשון אחרון עיקר, שהרי הגשר שבתוך העיר ארוך ממנו ועל שום צורתו יפה לו שמו, שדומה הוא מרחוק כנחש שפושט את ראשו מכאן ואת זנבו מכאן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטריפה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  גבעה המרוחקת כשני ק"מ מבוצ'אץ'
2. ↑  ש"י עגנון, **עיר ומלואה**, הוצאת שוקן, 1999, עמ' 283
**תיאודור רבניץ** (בגרמנית: **Theodor Rehbenitz**‏; 2 בספטמבר 1791 – 19 בפברואר 1861) היה צייר ושרטט גרמני, המזוהה עם תנועת הנצרתיים.

ביוגרפיה ועבודתו
----------------

רבניץ נולד באחוזה בה שימש אביו כמפקח. לאחר שקיבל הדרכה מהרקטור המקומי, השתתף בגימנסיה ההומניסטית "קתרינאום" בליבק. כאשר אביו נפטר בשנת 1810, ראש עיריית באד אולדסלוי נהיה לאפוטרופוס שלו. בשנה שלאחר מכן הוא הפך לסטודנט למשפטים באוניברסיטת קיל, ואז עבר לאוניברסיטת היידלברג. בעודו שם, הוא הצליח לראות את אוסף הציורים שהוצג שם. התצוגה נתנה לו השראה לוותר על לימודי משפטים ולהפוך לצייר היסטורי. הוא נכנס לאקדמיה לאמנויות יפות בווינה, בשנת 1813.

באיטליה
-------

בשנת 1816 יצא למסע הלימודים המסורתי לרומא. מכיוון שאחותו אוגוסטה התחתנה עם אחיו של יוהאן פרידריך אוברבק, כריסטיאן גרהרד, הוא מצא כניסה מהירה לחוגים הפנימיים של תנועת הנצרתיים אף שבניגוד לרובם הוא נשאר פרוטסטנטי. הוא טייל רבות ברחבי איטליה במשך שנים. בשנת 1819 הוא הקים סטודיו משותף עם יוליוס שנור פון קרולספלד ופרידריך פון אוליבייה בפאלאצו קפרלי ליד גבעת הקפיטולין. עם זאת, הוא עבד לאט, משימה גדולה שהתחיל, לא הושלמה, בזמן שהוא מהר לעזוב את רומא. קיץ 1823 בילה בפירנצה ובפיזה, ובעקבותיו נסע לפרוג'יה, שם שהה עד 1827. בין השנים 1828 עד 1831 עבד במשרדי השגריר הפרוסי, כריסטיאן צ'ארלס ג'וזיאס פון בונסן. מעט מאוד יצירות שרדו מהתקופה האיטלקית שלו.

רבניץ עבר לליבק בשנת 1832, ועבד בעיקר כצייר פורטרטים. בין השנים 1835 עד 1841 הוא חי במינכן ושוב היה מעורב במיזם משותף עם קרולספלד והאחים אוליבייה. שם עבד בעיקר על נושאים דתיים ועל סדרת דיוקנאות עצמיים.

לאחר שהות קצרה נוספת בליבק, הוא התקבל לעבודה כמדריך באוניברסיטת קיל, תפקיד שכלל ניהול אוסף האמנות של האוניברסיטה.

הוא הפך לחבר באגודה לאמנות קיל והיה בדירקטוריון החברה לאיסוף ושימור לשימור עתיקות גרמניות.

הוא נפטר לאחר מחלה ממושכת.

גלריה
-----

* מרינה פלורנזימרינה פלורנזי
* ויטוריה קלדוניויטוריה קלדוני
* אטלקיה צעירהאטלקיה צעירה
* איטליה וגרמניהאיטליה וגרמניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאודור רבניץ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Biography of REHBENITZ, Theodor Markus in the Web Gallery of Art, www.wga.hu
2. ↑  Rehbenitz, Theodor. In: Allgemeines Künstler-Lexicon. Literarische Anstalt, Rütten & Loening, Frankfurt a. M. 1895, S. 31

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007359686705171
* DSI: 6339
* GND: 119168596
* ISNI: 0000 0000 6674 8899
* LCCN: n93099159
* NKC: jx20090716009
* RKD: 66021
* SUDOC: 104618949
* ULAN: 500007876
* VIAF: 8191909
* WorldCat: lccn-n93099159

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תיאודור רבניץ"**.
שרירים עמוקים בחלק האחורי של אמה שמאל

**השריר פושט האגודל הארוך** (TA: Musculus extensor pollicis longus) הוא אחד השרירים העמוקים במדור האחורי של האמה. בעת כיווצו מיישר השריר את הפרק המרוחק של האגודל ומסייע ליישור יתר פרקי האגודל. כאשר האגודל מיושר, פושט האגודל הארוך גם מקרב אותו ליתר האצבעות. גיד השריר מתווה את גבולה האחורי של תיבת ההרחה האנטומית.

תיאור
-----

השריר פושט האגודל הארוך מתחיל את דרכו מהשליש האמצעי של הפן האחורי של הגומד והקרום הבין גרמי (שבין הגומד לעצם החישור). גיד השריר נכנס לכף היד ונאחז בבסיס הגליל המרוחק של האגודל.

עצבוב
-----

השריר פושט האגודל הארוך מעוצבב על ידי שורשי העצב הצוואריים השביעי והשמיני (C7,C8) דרך העצב הבין גרמי האחורי, ענף של עצב החישור.

תמונות נוספות
-------------

* מבט אחורי על כף יד שמאלמבט אחורי על כף יד שמאל
* מבט צידי על כף יד שמאלמבט צידי על כף יד שמאל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **השריר פושט האגודל הארוך** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A04.6.02.051

 |
ארט טאטום
**סטרייד** (באנגלית: **Stride**; לעיתים קרובות מוכר כ**סטרייד ג'אז פיאנו**) הוא ז'אנר במוזיקה המנוגן על פסנתר, אשר התפתח בהארלם, ניו יורק בשנות העשרים. הסגנון יורש רבים ממאפייני סגנון הראגטיים. בסגנון, כמו גם בסגנונות פסנתר נוספים מאותה תקופה, חשיבות רבה ליד שמאל בנגינה. אבות הסגנון הם הפסנתרנים לוקי רוברטס, ג'יימס פ. ג'ונסון ופאטס וולר.

מאפיינים
--------

מאפייניו הברורים ביותר של הסגנון הם כאמור ביד השמאלית של הפסנתרן; היא מנגנת בס כל רבע, ונותנת את הבסיס הקצבי וההרמוני של היצירה. בניגוד לסגנונות כמו ראגטיים ובוגי ווגי התפקיד של יד שמאל חופשי מאוד, היא יכולה לנגן אקורדים בפעימה השנייה והרביעית של התיבה, היא קופצת מרווחים גדולים יותר, והתפקיד שלה יכול להיות הרבה יותר מלודי. ניתן לראות הרבה השפעה של התפתחות הג'אז, והנגינה מאלתרת הרבה יותר. כמו כן, להרבה קלאסיקות של הראגטיים כמו מייפל ליף ראג נגני הסטרייד החליפו את המלודיה בסדרה של ריפים והפכו את תפקיד יד שמאל למלודי יותר. במשך הזמן התחילו להופיע גם בלו נוטס, ותפקידי הבס החלו להעשות לפעמים באוקטבות מקבילות או לסגנונו של ואלר גם במרווחים מקבילים אחרים.

גם ליד ימין תפקיד מהותי בצליל הייחודי של הסגנון. לרוב, במקום לנגן מלודיה, יד ימין למעשה מאלתרת על ההרמוניה של השיר, ויוצרת ריפים שונים על כל אקורד, כמו כן היא תשתמש במוטיבים מקונטרפונקט. ישנם סימני היכר של הסגנון כגון "קריסה לטרצות" כששני קולות נכנסים לתוך הטרצה של האקורד משני הצדדים.

בתקופה ההיא הסגנון עדיין נקרא ראגטיים ואת ההפרדה עשו רק מאוחר יותר. אחד הגורמים להתפתחות הזו שלו הייתה תרבות המועדונים בניו יורק שבה הפסנתרנים היו צריכים לנגן שעות על גבי שעות, מול קהל, ולהישאר מעניינים וחדשים. לאט לאט הם שינו את המלודיות, הם פיתחו את הבס, הם חיפשו טכניקות שילהיבו את הקהל.

הנגנים עצמם היו לרוב נגני ראגטיים שהושפעו ממוזיקת הסווינג. כדי לנגן את הסגנון חייבת להיות לנגן שליטה וירטואזית בטכניקה, ולמעשה לעיתים היו נגני סטרייד מתחרים ביכולות הטכניות שלהם בתחרויות שמשכו קהל רב. בין הנגנים המפורסמים של הסגנון ניתן למנות את: לוקי רוברטס, ג'יימס פ. ג'ונסון, פאטס ואלר, וילי "האריה" סמית', ג'לי רול מורטון, ארט טאטום, דונלד לאמברט ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------
איור סטריפטוספונדילוס ניזון מנבלת פלזיוזאור.
**סטריפטוספונדילוס** (שם מדעי: ***Streptospondylus***; מילולית: "חוליה הפוכה") הוא סוג דינוזאור טורף הקרוב למשפחת המגלוזאוריים (בעבר היה שייך למשפחה) והשתייך לקבוצה מגלוזאורים. הוא התקיים במשך סוף היורה שלפני 161 מיליון שנה ומאובניו התגלו לחופי צרפת במשך המאה ה-18. דינוזאור זה הוא אחד מראשוני הדינוזאורים שהתגלו (אך לא מאלה שתוארו), בידי החוקר הגרמני כריסטיאן אריך הרמן פון מייר (אנ'). בסוג נכלל מין אחד - *Streptospondylus altdorfensis*, על שם העיירה  אלטדורף ביי נירנברג (אנ'). ממצאים אפשריים של הסוג התגלו גם באוקספורד, אך קשה להגדירם.

דינוזאור זה היה ידוע כבר מ-1778, שם נחשפו כמה מהעצמותיו בשטחי "Marnes de Dives" שבנורמנדי, צפון-מערב צרפת. באזור התגלו מספר יצורים פרהיסטוריים כמו אמוניטים, דגים ודמויי-תנינאים ימיים ומאובניו נחשבו על פי חוקרים כמו ז'ורז' קיוויה לממצאים של הסוג *Steneosaurus*, מהמשפחה טלאוזאוריים. רק ב-1832 העריך פון מייר שהוא סוג תרופוד בשל מבנה החוליות ההפוכות מאלה של התנינים. הוא נתן לו את שם התרופוד הראשון שתואר.

הדינוזאור היה טורף באורך 6 מטרים ומשקל של 500 ק"ג בקירוב והוא היה דומה למגלוזאורוס או לאאוסטרפטוספונדילוס (שבעבר היה מין בסוגו). מספר חוקרים רואים בסוג זה, שהוא בעל ממצאים חלקיים, מין בתוך הסוג מגנוזאורוס (*Magnosaurus*), כך שהוא מוטל בספק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטריפטוספונדילוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
"ספת המרסלי", ששטחה 2.2074 אך ידוע שאינו השטח המקסימלי
**בעיית הזזת הספּה** (באנגלית: **Moving sofa problem**) היא הפשטה גאומטרית דו-ממדית של בעיה ממשית בעולם האמיתי, הנובעת מהזזת ריהוט בתוך מבנה צר. במוקד הבעיה ניסיון לגלות את שטחהּ המקסימלי A של צורה דו-ממדית ("הספה") אותה ניתן לתמרן דרך אזור מישורי בצורת האות "L" (ה"מסדרון"), שרוחבו יחידה אחת. חישוב הערך המדויק של A הוא בעיה פתוחה במתמטיקה.

היסטוריה
--------

הפרסום הרשמי הראשון של הבעיה היה בשנת 1966, על ידי המתמטיקאי האוסטרי-קנדי ליאו מוסר (אנ'). ידוע כי עוד קודם לכן היו התייחסויות בלתי-רשמיות לבעיה.

חסמים עליונים ותחתונים
----------------------

למרות שגודלו המדויק של השטח A לא חושב, חושבו במרוצת השנים חסמים עליונים ותחתונים לגודלו האפשרי.

לדוגמה, ניתן לראות בקלות כי {\displaystyle \scriptstyle A\,\geq \,\pi /2\,\approx \,1.57079}, אם נבחר ספה בצורת חצי עיגול בעל רדיוס יחידה, אותה ניתן לסובב בפינת המסדרון. 

המתמטיקאי הבריטי ג'ון המרסלי (אנ') חישב בשנת 1968 את החסם התחתון {\displaystyle \scriptstyle A\,\geq \,\pi /2+2/\pi \,\approx \,2.2074}, תוך שימוש בצורת שפופרת טלפון: שני רבעי-עיגול ברדיוס יחידה בשני קצותיו של מלבן בגודל {\displaystyle \scriptstyle 1\times 4/\pi }, ממנו הוסר חצי עיגול ברדיוס {\displaystyle \scriptstyle 2/\pi \,} (ראו תרשים מצורף).

בשנת 1992 חישב ג'וזף גרבר חסם תחתון גדול יותר, שערכו {\displaystyle \scriptstyle A\,\geq \,=2.21953166887197...}, באמצעות שינויים קלים שביצע על צורת הספה שגילה המרסלי.

מאידך, המרסלי חישב חסם עליון לשטח הספה, והוכיח כי הוא לא יכול לעלות על {\displaystyle \scriptstyle 2{\sqrt {2}}\,\approx \,2.8284}.

יואב קלוס ודן רומיק הוכיחו ביוני 2017 כי חסם עליון לשטח הספה הוא 2.37.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בעיית הזזת הספה** בוויקישיתוף

* The Sofa Problem, Neal R. Wagner, 1976
* Moving Sofa Constant, Steven Finch at MathSoft
* Moving Sofa Problem, Steven Finch at MathWorld

* בעיית הזזת הספה, באתר MathWorld (באנגלית)
ילדה מוצצת אצבע
**מציצת אצבע** היא תופעה של דחף אוראלי למצוץ את אחת מאצבעות היד. לרוב נעשה לצורך כך שימוש באגודל.

זהו הרגל השכיח בעיקר בקרב פעוטות. ההתנהגות מתמתנת עם הגיל, כך שניתן לראות אותה לעיתים רחוקות יותר בקרב ילדים. היא מתקיימת גם בצורה מלאה או מעודנת יותר בקרב מבוגרים (למשל, נגיעה מהירה בשפתיים).

התופעה של מציצת אצבע אינה ייחודית לאדם והיא קיימת גם אצל פרימטים אחרים. גם פילים נצפו כשהם מוצצים את החדק בגיל צעיר.

גיל
---

סרטונים תינוק מוצץ אצבע בשנתו - וידאו
מציצת אצבע יכולה להתחיל כבר מהרחם. יש עוברים הנראים כבר באולטראסאונד מוצצים אצבע. ההרגל יכול להתפתח בכל שלב בילדות, אך רוב הילדים מוצצים אצבע בגיל 18 עד 21 חודשים.‏ 80% מהילדים נגמלים כבר בגיל 5, אך לעיתים התופעה נמשכת גם מעבר לכך.

תינוקות חווים את העולם באמצעות הפה, והכנסת אצבעות הידיים לתוכו היא אחת הדרכים לכך.

נזקים אפשריים
-------------

צילום לסת עליונה מוגבהת אצל ילדה בת 7, העיוות נוצר בעקבות מציצת אצבע
רופאים טוענים שמציצת אצבע עלולה להשפיע על צורת השיניים יותר מאשר מציצת מוצץ, וזאת משום שהאצבע זמינה יותר לפעוט ולכן קשה יותר להיגמל ממנה. כתוצאה ממציצת אצבע לאחר בקיעת השיניים הקבועות ייתכן שעצם הלסת תשנה את צורתה והשיניים תחרוגנה מהזווית שלהן: השיניים העליונות יבלטו החוצה והתחתונות ייכנסו פנימה. גם בעיות בלעיסה, בליעה, דיבור ומיקום הלשון עלולות להופיע.

לעיתים מציצת אצבע יכולה לגרום לנזק בשיני החלב.

גמילה
-----

לרוב יפסיק הילד את מציצת האצבע עוד לפני בקיעת השיניים הקבועות. פסיכולוגים ממליצים לגמול את הילד ממציצת אצבע עד גיל ארבע, אחרת יידרשו ההורים להיות שותפים בתהליך על ידי הסברת הנזקים או תכנון תוכנית פעולה. בדרך כלל הגמילה הקשה ביותר היא בשעות הלילה.

השיטות שננקטות תלויות בגיל בו ההורה מעוניין לגמול, אם מדובר בגיל ינקות יש המניחים כפפה או גרב על כפות ידיו של התינוק ובכך מונעים ממנו להגיע לאצבעו. בגיל מתקדם יותר, כאשר הילד מודע לגופו, יש הורים המורחים על הציפורן חומרים מרים או חריפים כדי שהילד יימנע מהכנסת האצבע לפיו בעקבות טעמה המר.

בתרבות
------

ברב־המכר לילדים **שטרובלפטר** מאת הרופא, הצייר והמשורר הגרמני היינריך הופמן מוצג סיפור מחורז, בו ילד בשם קונרד מוזהר על־ידי אמו שלא ימצוץ את אגודלו בזמן היעדרה מן הבית, אך עושה זאת חרף אזהרתה. כעונש, מגיע חייט וקוצץ את אגודליו באמצעות מספריים ענקיים. בציור הנועל את הסיפור נראה קונרד לאחר שעבר את הגמילה ה"חינוכית": הוא איננו מסוגל למצוץ, כי שני אגודליו נכרתו זה־מקרוב, גדמיו עדיין זבים דם ובכל אחת מידיו נותרו ארבע אצבעות בלבד. הסיפור הושמט משני התרגומים הראשונים לעברית, **יהושע הפרוע** (לילי צדק, 1940) ו**יפתח המלוכלך** (אורי סלע, 1975), אך הוא מופיע בתרגום **שוע הפרוע** (אוריאל אופק, 1985), כאשר הקיצוץ הפך בגרסה עברית זו לחלום־בלהות של הילד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מציצת אצבע** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מציצת אצבע** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ^ Benjamin, Lorna S.: "The Beginning of Thumbsucking." Child Development, Vol. 38, No. 4 (Dec. 1967), pp. 1065–1078.
2. ↑  אורנה ישר-פישמן, מדוע ילדים מוצצים אצבע, באתר mamay
3. ↑  דרור איזנבוד, שיניים קטנות, באתר המרכז הרפואי רמב"ם
**בעיית הדוור הסיני** היא בעיה בתורת הגרפים, העוסקת בדוור, שבמסגרת תפקידו עליו לצאת מבית הדואר העירוני, לעבור על פני כל הרחובות בעיר, כדי לחלק מכתבים לדיירי רחובות אלה, ולחזור לבית הדואר העירוני. יש למצוא כיצד יעבור הדוור על כל הרחובות (הנפגשים בצמתים, שבהם אפשר לעבור לרחוב אחר) במסלול הקצר ביותר. במונחים של תורת הגרפים דורשת הבעיה למצוא את המסלול הסגור הקצר ביותר העובר על כל הקשתות של גרף ממושקל בלתי מכוון.

בעיה מקבילה בתורת הגרפים היא בעיית הסוכן הנוסע, שבה נדרש מסלול העובר על כל הצמתים שבגרף.

בעיית הדוור הסיני נוסחה על ידי המתמטיקאי הסיני מיי-קו קואן בשנת 1962, ושמה ניתן לה על ידי אלן גולדמן.

כאשר בגרף יש מסלול אוילרי, שהוא מסלול בגרף העובר בכל קשת בו בדיוק פעם אחת, מסלול זה הוא כמובן הקצר ביותר.

בגרף שבו יש מסלול אוילרי, כל הצמתים הם מסדר זוגי (כלומר בכל צומת עובר מספר זוגי של קשתות), ולכן כאשר בגרף אין מסלול אוילרי, יש בו צמתים מסדר אי-זוגי. על פי למת לחיצות הידיים, מספר הצמתים הללו הוא זוגי. כדי לעמוד בתנאי הבעיה, יש לעבור פעמיים על קשתות היוצאות מצמתים אלה. לשם כך נכפיל קשתות המחברות בין שני צמתים מסדר אי-זוגי (צעד השקול למעבר פעמיים על אותה קשת), ובכך נהפוך את המסלול לאוילרי. בעת הכפלת הקשתות נבחר את אלה שאורכן הכולל הוא הקצר ביותר, ונקבל מסלול אוילרי הפותר את הבעיה.

וריאציות
--------

נחקרו גם וריאציות אחדות של הבעיה, שנמצאו כבעיות NP-שלמות:

* בעיית הדוור הסיני בגרף מעורב: בווריאציה זו, חלק מהקשתות מכוונות, כלומר ניתן לנוע בהן רק בכיוון אחד.
* בעיית הדוור הסיני ב-k מסלולים: מציאת k מסלולים היוצאים כולם מצומת מסוימת, כך שכל קשת נכללת במסלול אחד לפחות. המטרה היא להוזיל את מחירו של המסלול היקר ביותר.
* בעיית הדוור הכפרי: נתונה גם תת-קבוצה של קשתות במשקל מינימלי. יש למצוא מסלול מעגלי שכולל לפחות מעבר אחד על כל אחת מקשתות אלו (בנוסף למעבר אפשרי על קשתות נוספות).

ראו גם
------

* הגשרים של קניגסברג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בעיית הדוור הסיני** בוויקישיתוף
* בעיית הדוור הסיני, באתר MathWorld (באנגלית)
* Chinese Postman Problem

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chinese Postman Problem
2. ↑  Crescenzi, P.; Kann, V.; Halldórsson, M.; Karpinski, M.; Woeginger, G. "A compendium of NP optimization problems". KTH NADA, Stockholm.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכלי נגינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מצילה (פירושונים).
מצילת "ספלאש" - סוג של מצילה קטנה
מצילת ארד מיוון העתיקה
**מצילה** היא כלי נגינה עתיק ממשפחת כלי ההקשה. מצילות שימשו לנגינה מהעת העתיקה, ובתנ"ך מצילה ומצלתיים מוזכרות פעמים רבות. המצילה עשויה מצלחת מתכת עגולה ודקה, המורכבת ממתכות או סגסוגות שונות.
"מצילה" בעת המודרנית, הכוונה היא בדרך כלל למצילת התופים העשויה סגסוגות מבוססות נחושת, ויש לפחות אחת ממנה בכל מערכת תופים.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
מקורות המצילה הם פרהיסטוריים. המצרים הקדמונים השתמשו במצילות הדומות למצילות המודרניות. במוזאון הבריטי ישנם שני זוגות של מצילות בקוטר 13 סנטימטר, אחת מהם נמצאה בארון הקבורה של המומיה של אנחפ (Ankhhape) שהיה מוזיקאי קדוש. גם האשורים והיוונים השתמשו במצילות, ניתן לראות בפסלים וציורי כדים מצילות בידיהם של יצורים מיתולוגיים כגון סאטירים ופאן.

מצילה מודרנית
-------------

במערכת תופים מודרנית ישנן כמה סוגי מצילות. המצילות הבסיסיות הן היי-האט (Hi-Hat), קראש (Crash) ורייד (Ride), אך קיימים סוגים רבים של מצילות: 

* **היי-האט** (Hi-Hat) - התקן של שתי מצילות הפוכות זו מזו, שנפתח ונסגר על ידי פדל ומופעל בדרך-כלל על ידי רגל שמאל. ניתן להפיק מההיי-האט צליל על ידי פתיחה וסגירה שלה, או על ידי תיפוף על המצילות במצב פתוח או סגור (12"-15")
* מצילת **רייד** (Ride) - בדרך כלל הגדולה במערכת, תלויה בצד ימין של המערכת (18"-26")
* מצילת **קראש** (Crash) - יוצרת צליל המזכיר התנפצות ומכאן שמה (Crash), תלויה בצד שמאל של המערכת. (14"-22")
* מצילת **ספלאש** (Splash) - הקטנה במערכת, מצילת קראש קטנה התלויה בדרך כלל מעל הטמטמים או בין ההי-האט למצילת הקראש במערכת (4"-14")
* מצילת **צ'יינה** (China) - מפיקה צליל המזכיר גונג. תלויה הפוכה בצד ימין, מעל תוף הפלור-טום. מיוצרת בגדלים רבים (12"-22")
* מצילת **קראשרייד** - שילוב של שתי המצילות הבסיסיות (מצילת קראש ורייד). תלויה בדרך כלל בצד שמאל אחרי מצילת הקראש (16"-26")

למתופפים שונים העדפות משלהם למיקום המצילות במערכת התופים. יש מתופפים המוסיפים מצילות רבות למערכת, ממספר סוגים וחברות ייצור שונות.

מצילות מיוצרות כיום בפסי ייצור תעשייתיים או בעבודת יד. מחירי מצילות בישראל נעים בין מאות לאלפי ש"ח בהתאם לחברה, החומרים, אופן הייצור ותולדות הכלי.

מוזיקולוגיה
-----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
לצליל שמפיקה המצילה אין פיץ' מוחלט, והצלילים שלה מורכבים מ"אוברטונים". מצילות מדורגות לפי קוטר, אך גם לפי הסאונד וצליל הבסיס שלו.

ראו גם
------

* מצלתיים
* תופים
* סביאן
* אבדיס זילדג'יאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצילה** בוויקישיתוף
* מצילה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 0fe1a768-45ba-49e4-8363-14db8e73ca85
* NARA: 10645432

 |
**יוסטון קומטס** (באנגלית: **Houston Comets**) הייתה קבוצת כדורסל נשים אמריקאית ששיחקה כדורסל בליגת ה-WNBA. הקבוצה נוסדה ב-1997, והייתה אחת הקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. הקבוצה זכתה בארבע האליפויות הראשונות של הליגה, ובכך הייתה לשושלת הראשונה של הליגה. לקבוצה יש את מספר האליפויות הגבוה ביותר בליגה במשותף עם הלינקס והסטורמס.

  

הרכב הקומטס היה ידוע בחוזקה ההתקפית שלו ובשלל הכוכבות ששיחקו בו - סינתיה קופר (ה-MVP הראשונה של הליגה), שריל שוופס וטינה תומפסון.

הקומטס הייתה קבוצת-אחות של היוסטון רוקטס.

ב-2008 התפרקה הקבוצה והנהלת הליגה הסירה אותה מהקבוצות המתמודדות משום שלא נמצאה לה בעלות.

היסטוריה
--------

יוסטון קומטס היא אחת מהקבוצות המקוריות של ליגת ה-WNBA. ב-1997, הם ניצחו את ניו יורק ליברטי בגמר ה-WNBA וזכו באליפות הראשונה בתולדות הליגה. בעונה שלאחר מכן, עברה הקבוצה ממחוז המזרח למחוז המערב. באותה שנה, זכתה הקבוצה באליפות שנייה, לאחר שניצחה בסדרת הטוב משלוש את פיניקס מרקורי.

ב-1999, הובילו "שלוש הגדולות" (סינטייה קופר, שריל שוופס וטינה תומפסון), את יוסטון לאליפות שלישית ברציפות, לאחר ניצחון בגמר על ניו יורק ליברטי של תרזה וותרספון. באותה השנה, איבדה הקבוצה את קים פרוט, שנפטרה ממחלת הסרטן. על שמה של פרוט נקרא פרס הספורטיביות של ה-WNBA.

בשנת 2000 הגיעו הקומטס לגמר ה-WNBA בפעם הרביעית ברציפות, וזכו באליפות ללא מאמץ לאחר ניצחון על ניו יורק ליברטי. עקב כך, הפכה יוסטון קומטס לשושלת ידועה בספורט העולמי. בשנת 2001, לאחר פרישתה של סינטייה קופר, הודחה יוסטון כבר ברבע הגמר על ידי לוס אנג'לס ספארקס. שנה לאחר מכן, עקב פציעתה של שריל שוופס, הודחה שוב פעם הקבוצה ברבע הגמר. בעונת 2004, הקבוצה לא עלתה לפלייאוף בפעם הראשונה בתולדותיה, אבל שנה לאחר מכן, כבר הייתה בו שוב.

שחקניות בולטות
--------------

* סינתיה קופר
* ג'נט ארקיין
* קלי גיבסון
* פראן האריס
* סוניה הנינג
* טמי ג'קסון
* אדוויג לוסון
* קים פרוט
* ג'ניפר ריזוטי
* קוקווייסי וושינגטון
* טינה תומפסון
* שריל סוופס
* מישל סנואו
* דון סטיילי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסטון קומטס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של יוסטון קומטס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n98025528
* VIAF: 135048732
* WorldCat: lccn-n98025528

 |
זרון אפריקני בתעופה
**זֵרוֹן אפריקני** (שם מדעי: *Circus ranivorus*) הוא מין של דורס יום המצוי באפריקה ושייך לסוג זרון.

מאפיינים
--------

אורך הזרון האפריקני 44–49 ס"מ ומשקלו 382–590 גרם, כאשר הנקבות גדולות ב-30% מהזכרים. לזרון עיניים צהובות ונוצות חומות וכמו ששמו רומז גם "זר" של נוצות מסביב לצווארו בצבע חום כהה. הירכיים והבטן אדמוניים מעט והכנפיים הלבנות גדולות ובעלות שכמה עליונה חומה וקצוות שחורים. הרגליים גדולות ומכוסות בקשקשים צהובים גדולים. הם ציפורים קולניות בעונת הרבייה ובחיזור הזכר צריך להגיש לנקבות הגדולות פיסת מזון וכן מעוף מיוחד בשביל להתקרב אליה.

הוא חי בעיקר בדרום ודרום מזרח אפריקה מדרום סודאן לדרום אפריקה ונצפו בודדים עד לניגריה.

לעומת שאר מיני הזרונים הם חיים ביחד במשך כל השנה. הם מזדווגים במאי-יוני והקן נבנה בין ערוגות הסוף ולעיתים אף על המים. הם מטילים 2–4 ביצים אך הצאצאים יכולים לאכול אחד את השני.

הם טורפים שניזונים מיונקים קטנים כמו עכברי Rhabdomys וכן מצפרדעים, דגים ונבלות.

זרונים אלה זקוקים לשטחי ביצות עצומים כדי לשגשג. הם עלולים להיפגע מזיהום ביצות או מייבושן לצורכי חקלאות ובנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זרון אפריקני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  זרון אפריקני באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מיס פיראנדה** (ברומנית: **Miss Piranda**) היא תחרות יופי וריקודים מזרחיים של צוענים ברומניה. התחרות נערכת לצלילי מיטב המבצעים המוזיקליים הצוענים.

המילה "פירנדה" מובנה ברומנית הוא "צועניה" או "אשת צועני" וה"מיס" לקוח מתחרויות מיס עולם וכדומה.

ההשתתפות בתחרות מוגבלת בגיל מינימלי ומקסימלי, מינימום גיל 16 ומקסימום גיל 26, ששונה לגיל 24. תחרות "מיס פיראנדה" הראשונה נערכה ב-1991 והזוכה בו הייתה קריסטינה מנצ'יו (Cristina Manciu). קריסטינה פוצ'אן (Pucean) בת ה-19, מי שזכתה בתחרות בשנת 2013, הייתה אמורה להיות בחבר השופטים בתחרות של 2014, אולם בעת תחרות הריקודים, היא עלתה על הבמה והציגה את יכולותיה, מה שהביא לה זכייה נוספת ופרס של 4,000 דולר ונסיעה זוגית לדובאי.

בשנת 2011 אורגנה תחרות "מיס פירנדה" גם בבריטניה ולקחו בה חלק 400 מועמדות צועניות בריטיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Gypsy beauty contest descends into farce in Bucharest after female judge jumps on stage to join in and wins £3,000 top prize (באנגלית)
* Cele mai frumoase DANSATOARE din BURIC s-au intrecut pentru titlul de Miss Piranda (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילון רומני-רומני (ברומנית)
2. ↑  Cristina Pucean a câştigat concursul "Miss Piranda"! Cum arată cea care a vrăjit juriul (ברומנית)
3. ↑  Britanicii vor să combată rasismul prin Miss Piranda (ברומנית)
**מאצ'י קורו** (ביפנית: **街コロ**) הוא משחק קופסה יפני שתוכנן על ידי מָסַאוֹ סוּגָנוּמה. המשחק מצריך מיומנויות אסטרטגיות עם אלמנט מזל משמעותי. המשחק יצא לאור בשנת 2012 והיה מועמד למספר פרסים. זכה בפרס ראשון למשחקי שולחן של TGA ובפרס הראשון של המגזין הגרמני Fairplay לשנת 2015.

חברת IDW Publishing וחברת Pandasaurus Games הוציאו לאור את המשחק בארצות הברית.

מבנה המשחק
----------

המשחק מכיל קלפים ומטבעות. הקלפים נחלקים ל-2 סוגים: "אטרקציות" ו-"נכסים". לכל אחד מהקלפים עלות (במטבעות), פעולה ייחודית, ומספר המציין את תוצאת הטלת הקוביות שמפעילה את הקלף.

* קלפי אטרקציות: כל שחקן מתחיל את המשחק עם ארבעה קלפי אטרקציה (תחנת רכבת, מרכז קניות, פארק שעשועים ומגדל רדיו). מטרת המשחק היא לממש את ארבעת קלפי האטרקציה.
* קלפי נכס: ישנם ארבעה סוגי נכסים:
	+ משאבים - קלפים אלה מניבים הכנסות מהבנק בכל הטלת קוביות.
	+ תעשייה - קלפים אלו מניבים הכנסות מהבנק רק לשחקן שהטיל את הקוביות.
	+ מסעדות - קלפים אלו מניבים הכנסות משחקנים אחרים רק כאשר שחקן אחר הטיל את הקוביות.
	+ נכסים גדולים - קלפים אלו מניבים הכנסות משחקנים אחרים רק לשחקן שהטיל את הקוביות.

מהלך המשחק
----------

המשחק מתחיל כאשר לכל אחד מהשחקנים שלושה מטבעות, קלף משאב וקלף תעשייה (הקלפים זהים לכל השחקנים). בתחילת המשחק מטיל כל שחקן בתורו קובייה אחד, ועל פי תוצאת ההטלה "מופעלים" הקלפים השונים שבידי השחקנים. אם כתוצאה מהטלת הקוביה על השחקן לשלם לשחקנים אחרים, תהא זו פעולתו הבאה. לאחר מכן השחקן יקבל את כל המטבעות המגיעים לו, ולבסוף, לבחירתו ובהתאם לסך המטבעות שמצוי בידו, יכול לרכוש קלף נכס אחד. ככל שמתקדם המשחק הכמות ההולכת ועולה של קלפי נכס שנמצאים בידי שחקן מגדילים את ההסתברות שיקבל תשלומים ואת גדלם.  

שחקן שבוחר לבנות את תחנת הרכבת, יכול להטיל בהמשך המשחק לפי בחירתו קובייה אחת או שתיים. השחקן שמצליח לבנות ראשון את כל ארבעת קלפי האטרקציה מנצח.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאצ'י קורו באתר Boardgaming.com ‏ (אנגלית)
* חוקי המשחק (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאצ'י קורו"**.
**יוסט אמאן** (בגרמנית: **Jost Amman**;‏ 5 ביוני 1539, ציריך – 17 במרץ 1591, נירנברג) היה חרט אמן, שרטט ואמן הדפסים ותחריטי עץ, שפעל בנירנברג במאה ה-16.

יצירתו
------

יוסט אמאן נולד בציריך למשפחת פרופסור באוניברסיטה. בשנת 1560 הוא עבר לנירנברג. בתחילת הדרך הוא עבר אצל וירגיל סוליס. לאחר פטירת סוליס בשנת 1561 אמאן התחיל לעבוד באופן עצמאי. בסך הכל הוא יצר כ-1500 הדפסים. אוסף גדול של היצירות שלו נמצא בקופפרשטיך-קבינט ברלין.

בשנת 1576 הוא יצר סדרת תחריטים של מלכי צרפת שהודפסו בפרנקפורט. הוא גם יצר איורים לספר הברית החדשה שפורסמה על ידי סיגיזמונד פייראבנד ולסקר טופוגרפי של בוואריה.

עבודה נוספת של האמן Panoplia Omnium Liberalium Mechanicarum et Seden-tariarum Artium Genera Continens כוללת 115 איורים.

איורים של אמאן מאופיינים בדיוק רב לפרטים. אף על פי שעבודותיו זכו להצלחה גדולה והוא קיבל הזמנות רבות, בסוף חייו הוא היה צריך לבקש עזרה כספית מקרובי משפחה בציריך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסט אמאן** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* יוסט אמאן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257746105171
* BIBSYS: 90547743
* BNE: XX1307334
* BnF: cb12173832m (data)
* DSI: 155
* GND: 118502573
* HDS: 019080
* ICCU: SBLV002338
* ISNI: 0000 0001 0884 8733
* KulturNav: b43bcd91-80bf-4b9f-8330-bdb0fdc0483b
* LCCN: n50021592
* LNB: 000216928
* NDL: 00746761
* NGV: 3401
* NKC: jn19990000160
* NLA: 35006056
* NLG: 164933
* NLK: KAC201702853
* NLP: A27543249
* NTA: 070029032
* RERO: 02-A002926071
* RKD: 1548
* SELIBR: 210285
* SIKART: 4022856
* SNAC: w6n87rm9
* SUDOC: 032865376
* Trove: 786898
* ULAN: 500115433
* VcBA: 495/9834
* VIAF: 32038452
* WorldCat: lccn-n50021592

 |
"**סירה**" (1968) הוא ציור מאת אריה ארוך

תיאור
-----

הציור מתאר רישום של סירה, המשרטט בקווים שחורים, על רקע עשיר גוונים, שבו שרבוטים, חריטות בצבע ודימויים מופשטים שונים. צורת הסירה נוצרה בעזרת וריאציה על המספר 8, המשורטט כך שנוצרת אשליה של מבנה תלת־ממדי. הציור הוצג לראשונה, כנראה, בתערוכה "אריה ארוך: ציורים, 1968-1953", שהתקיימה במוזיאון ישראל בשנת 1968. בקטלו התערוכה "אריה ארוך: זמנים, מקומות, צורות" (1976, מוזיאון ישראל ומוזיאון תל אביב) הביא האוצר יונה פישר ציטוט של ארוך המסביר את מקורו של הדימוי: "על צורות היסוד בקו 8 אני חייב למורה לציור רודולף ריינהולד, אשר בספרו משנת 1784 מלמד כי 'בעזרת קו 8 ניתן לבצע תרגילים נעימים שונים'". ספרו של ריינהולד ששימש מקור לכמה עבודות נוספות של ארוך.

בשנת 1986 הועבר הציור בהשאלה ארוכת טווח למוזיאון ישראל, יחד עם קבוצה גדלה של יצירות נוספות מאת עיזבון האמן. ב-2019 הושאל שוב למוזיאון עבור הצגתו בתערוכה "אריה ארוך: צורת הדבר". ב-26 בינואר 2019 נמכר הציור במכירה פומבית בסכום של $75,000.

קישורים חיצוניים
----------------

* סירה, באתר bidspirit,‏ 26 בינואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  מצוטט בתוך: פישר, יונה, **אריה ארוך: זמנים, מקומות, צורות**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1976 (ללא מספרי עמודים)

| אריה ארוך |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מבעד לחלון (1938) • שלוש ילדות ברחוב (1953) • אוטובוס בהרים (1955-1944) • בית אדום (מה נשמע בבית) (1960) • מוטיב יהודי (1961) • צקפר (1966-196) • רחוב אגריפס (1964) • הנציב העליון (1966) • בעקבות "הנשף בסורן" של דרן (1967) • בחנותו של ראצ'יק (1968-1967) • סירה (1968) • אורנמנט ופרופיל (1969) • דף מתוך "יוליסס" של ג'ויס (1972) • שני עצים לזכר המצי"ר (1973) |

 |
לינדה דומה, מיס קנדה לשנת 1965
**מיס קנדה** (באנגלית: Miss Canada) היא תחרות יופי בקנדה.

התחרות נערכה לראשונה בשנת 1945 בעיר המילטון. 

ב-1963 שודרה התחרות לראשונה בטלוויזיה ברשת CTV הקנדית. 

בשנות ה-70 התחרות הייתה פופולרית וזכתה למעל חמש מיליון צופים, ב-1978 אימצה את הפורמט של מיס תבל והסגנית הראשונה נשלחה לייצג את קנדה בתחרות הבינלאומית ומ-1979 ועד 1992 הזוכה הייתה גם נציגת קנדה בתחרות הבינלאומית.

בשנת 1992 נערכה התחרות בפעם האחרונה במתכונתה המקורית ובין הסיבות שהוצגו לביטול על ידי המפיקים היא שתחרות יופי היא כבר לא הדרך הטובה ביותר להצגת נשים והתחרות מהווה דבר אנטי פמיניסטי.

ב-2009 חודשה התחרות כתחרות מלגות ועל פי מארגניה כשדגש בתחרות הוא יותר על אופי ופחות על נתונים חיצוניים.

הזוכות
------

| שנה | הזוכה |
| --- | --- |
| 1959 | דניקה ד'הונדט |
| 1980 | טרי מקיי |
| 1981 | דומיניק דופור |
| 1982 | קארן בולדווין |
| 1983 | ג'ודי ראטלדג' |
| 1984 | סינתיה קרולק |
| 1992 | ניקול דונסדון |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיס קנדה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס קנדה (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מיס קנדה (בצרפתית)
* 
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  "1992: Farewell, Miss Canada - CBC Archives" (באנגלית). נבדק ב-2018-11-01.
**מאפיית הצבי** היא מאפייה ישראלית, הגדולה ביותר בבני ברק.

חלות של מאפיית הצבי ממתינות לקונים

היסטוריה
--------

מאפיית הצבי נוסדה בשנת 1935 בעיר מאקו שבהונגריה, על ידי יהודה כהן. לאחר שעלה לישראל בתחילת שנות החמישים, פתח מאפייה בקריית ויז'ניץ בבני ברק, שאפתה לחמים וחלות.

בראשית שנות השישים פרצה שריפת ענק שכילתה את כל תכולת המאפייה. כהן נאלץ לבנות את המאפייה מחדש, ובנה תנור כפי שהיה במאפייה הקודמת.

המאפייה הייתה הראשונה בארץ שייבאה מכשור מודרני למאפייה, כשעד אז נעשה הכול באופן ידני.[דרוש מקור]

בשנות התשעים, לאחר פטירתו נסגרה המאפייה, ובנו צבי פתח אותה שוב בשם "מאפיית הצבי" על שמו ברחוב השומר בבני ברק.

בנוסף לחלות וללחמניות במקום, יש במאפייה גם סלטים ומעדנים, פוקאצ'ה, בורקס, עוגיות ומאפים חלביים, עוגות שמרים, עוגות קרם, עוגות לאירועים וימי הולדת ועוד. כחלק ממגמת הבריאות במאפייה גם מגוון מאפים ללא סוכר, קמח מלא, קמח סובין וקמח שיפון.

"מאפית הצבי" מייצרת גם חלות בצורות ייחודיות ובגדלים שונים, לשמחות ולאירועים ועוד.

למאפייה 10 סניפים בבני ברק וסניף ברמת גן בשילוב בית קפה.

"מאפיית הצבי" עומדת תחת הכשרות של הכשר הרב לנדא.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מאפיית הצבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי בן דוד, מאפיית הצבי מציג: תערוכת חלות מרהיבות לחג השבועות, אתר jdn 14.5.2013
2. ↑  'מאפיית הצבי" פתחה לראשונה חנות קונספט במגזר הכללי, אתר חדשות ישראל בעסקים 17.7.2016
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב ניאולוגי אירופאי. אם התכוונתם לרב ופעיל חברתי ישראלי ממוצא אתיופי, חבר הכנסת ה-25 מטעם מפלגת הציונות הדתית, ראו משה סולומון.
הרב **משה סלומון** (שלמון) (חוסט תקצ"ה (1835) – טוורדושין 1912) – רב בקהילת טוורדושין באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בסלובקיה) מחבר והוגה דעות.

חייו
----

נולד בעיר חוסט באזור זקרפטיה – אז בחלק ההונגרי של האימפריה האוסטרו הונגרית. קיבל חינוך אורתודוקסי. למד אצל הרבנים ר' יעקב קטינא מחוסט, ר' אשר אנשיל יונגרייז מצ'נגר, ר' מנחם א"ש מאונגוואר ואחרים.

בסוכות תרכ"ז (1866) החל לכהן כרבה של הקהילה הקטנה בטוורדשין. הרב סלומון כתב מספר קונטרסים שהכתוב בהם עורר את זעמם של הרבנים האורתודוקסים של הונגריה. בחלק מחיבוריו המאוחרים הוא כותב מכתבי תשובה לרבנים שכתבו לו ובהם ענה על טענות שעלו כלפיו. בין השאר כתב בספרו "נתיב משה – מאמר מחקרי על משפט הנשים באמונה" על החובה לשתף את הנשים בחיי הדת, וזאת על מנת למנוע מהם להתקרב לנצרות שבה יש יותר שוויון לנשים בחיים הדתיים.

במהלך השנים הקהילה שעמד בראשה ראתה עצמה שייכת ליהדות הניאולוגית והוא עצמו מקדיש אחד מחיבוריו לרב משה בלוך – מנהלו הראשון של בית המדרש לרבנים בבודפשט, מוסד שהיה ניאולוגי מעיקרו.

שימש ברבנות הקהילה עד פטירתו ב-1912.

חיבוריו
-------

* נתיב משה – מאמר מחקרי על נתיבות התורה... וינה, תרנ"ו
* נתיב משה – מאמר מחקרי על הקבלה ועל משפט תלמידי חכמים... וינה, תרנ"ז
* נתיב משה – מאמר מחקרי על כח החכמים... בודפשט, תרנ"ח
* נתיב משה – מאמר מחקרי על משפט הנשים באמונה... וינה, תר"ס
* נתיב משה – מאמר מחקרי ומוסרי על אותות התורה... וינה, תרס"א
* נתיב משה – דברי הימים, שירים, משלים וסיפורי לימודים... וינה, תר"ע

לקריאה נוספת
------------

* יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה, מכון ירושלים, תשנ"ז, עמ' 405.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד יוליה שוורצמן, הרב שלא ידע שהוא פמיניסט, באתר הארץ, 11 בינואר 2022.
משה סמט
**משה שרגא סמט** (נולד ב-23 בספטמבר 1934) הוא היסטוריון ישראלי, חוקר יהדות העת החדשה, איש חינוך ומרצה.

קורות חייו
----------

סמט נולד במאטסלקה, עיירה במזרח הונגריה, לרחל, איריין בת יוסף (לפנים מרמושטיין) ויקותיאל קלמן, שנספה בשואה. בהיותו כבן 10, נלקח עם משפחתו מדברצן, למחנה ההונגרים (Ungarnlager) בברגן-בלזן. ב-6 באפריל 1945, נלקח עם אמו ושלושת אחיו ל"רכבת המוות" לטרזיינשטט. אולם הרכבת שוחררה ב-13 באפריל 1945 על ידי האמריקאים בעיר הילרסלבן (אנ'). משם הועבר עם משפחתו לצרפת, דרך בוכנוואלד ומשם דרך מרסיי לישראל.

בישראל למד בישיבת פוניבז', במדרשית נעם, ובישיבת חברון. את שלושת תאריו בחינוך וסוציולוגיה למד באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית, עד פרישתו לגמלאות, ב־1986. במהלך שנים אלו שימש גם כמורה בכפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים, היה מנהל בית ספר תיכון ערב גב"ע בירושלים ומפקח ארצי על השתלמות מורים. בשנים 1979- 1980 שימש כקונסול מיוחד לענייני חינוך בניו יורק. ב-1991 לימד בבית המדרש הנאולוגי לרבנים בבודפשט.

תרומתו האקדמית
--------------

חידושי סמט מתמקדים באופני התמודדות היהדות עם המודרנה, תוך שהוא מנסה להוכיח כי האורתודוקסיה איננה המשכה הישיר של היהדות המסורתית, אלא מהווה חידוש של ראשית המאה ה-19, שבא כתגובת נגד לתהליכי המודרניזציה – מצד אחד, ותנועת הרפורמה הדתית, מצד שני. פרופסור יעקב כ"ץ, שהיה מורו המובהק של סמט, אימץ, לבסוף, כרבים אחרים, דעה חדשנית זו. בנוסף, סמט חקר וכתב על תנועת ההשכלה היהודית הברלינאית, כתופעה שאגפיה המתונים, לפחות, היו מקובלים על הרבנות ועל האדוקים בזמנו; על שאול ברלין; על משה מונטיפיורי וכן עסק בסוגיות יסוד: ביחסי דת ומדינה, מיהו יהודי, וגרות, אותה הוא רואה כתופעה פוליטית במאבק בין האורתודוקסיה לבין הציונות.

### ספריו

* **חדש אסור מן התורה - פרקים בתולדות האורתודוקסיה**, הוצאת מרכז דינור והוצאת כרמל, 2005.
* **משה מונטיפיורי - מציאות ואגדה**, הוצאת כרמל, 1989.

### מאמריו

* רשימת המאמרים של משה סמט באתר רמב"י

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד אסף, משה סמט נגד משה מונטיפיורי, כותרת ראשית, 14 בנובמבר 1984
* משה סמט, תגובת ההלכה על המודרניזציה, באתר דעת

הערות שוליים
------------

1. ↑  קימי קפלן. מגמות ומאפיינים בחקר האורתודוקסיה. בתוך: ישראל ברטל ושמואל פיינר. **היסטוריוגרפיה במבחן: עיון מחודש במשנתו של יעקב כ"ץ**. ירושלים: מרכז שזר, תשס"ח 2007. עמוד 73.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311290305171
* VIAF: 19967674
* WorldCat: lccn-n79143206

 |
הכפר סיראדאלור וההר שבגבו
המזח ובתי הסירות בכפר סיראדאלור
בול של האי סיראדאלור שהוצא על ידי השרות הבולאי של איי פארו בשנת 2005
**סיראדאלור**  (פארואזית: **Syðradalur**) הוא הכפר הדרומי ביותר, מבין ארבעת הכפרים, המצויים על האי קאלסוי, בסביבה הצפונית של איי פארו.

בשנת 2009 נספרו 10 תושבי קבע המתגוררים בכפר, 6 גברים ו-4 נשים. בעונות הקיץ מגיעים תושבים נוספים מכל רחבי האיים אל הכפר הקטן ושוהים בבתי הקיץ שברשותם.

כפר עם שם זהה קיים גם על האי סטריימוי.

היסטוריה
--------

תחילת ההתיישבות באזור הכפר החלה במאה ה – 17, אז פנה הכפר לצד המערבי של האי ושמו היה בלאנקאסקוילי (Blankaskáli). בעקבות מפולת שלגים כבדה שהתרחשה בשנת 1809 הועבר הכפר לצידו המזרחי של האי ובשנת 1812 נקבע שמו החדש 'סיראדאלור', הנהוג בשימוש עד היום. בשנת 2009 נקבעו בכפר שלושה שמות של רחובות יחד עם מספרי בתים.

תחבורה אל האי ובתוכו
--------------------

בשנת 1985 נבנתה תעלת כביש שחיברה את הכפר המבודד עם יתר הכפרים שעל האי. אל האי ניתן להגיע במסוק מנקודות שונות ברחבי איי פארו או באמצעות הפלגה שיוצאת מספר פעמים ביום מהעיירה קלאקסוויק שעל האי בורד'וי.

האי סיראדאלור בספרות העברית
---------------------------

עלילת ספרו של העיתונאי עמרי גלפרין, 'האי בקצה האוקיינוס', מתרחשת ברובה בכפר סיראדאלור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיראדאלור** בוויקישיתוף
* מידע ותמונות על הכפר סיראדאלור

הערות שוליים
------------

1. ↑  city population, Syðradalur (Tórshavnar, Towns and Villages, Faroe Islands) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
2. ↑  Syðradalur, whatson.fo
3. ↑  Syðradalur, Visit Kalsoy UK (בדנית)
4. ↑  All villages on the Faroe Islands. Syðradalur, Kalsoy / Faroe Islands / faroeislands.dk, www.faroeislands.dk
5. ↑  MF Sam: Klaksvík - Syðradalur, ‏2020-05-13
מאובן הסטריגוגיפס
**סטריגוגיפס** (שם מדעי: ***Strigogyps***) הוא סוג של עוף קדום מסדרת הקריאמאים והוא הסוג היחיד מהמשפחה **אמגינורניטיים** (Ameghinornithidae) - שם הנובע משמו הקודם (Ameghinornis). הוא חי במהלך הפלאוגן מאמצע האאוקן עד תחילת האוליגוקן לפני 25–50 מיליון שנה מהיום, ככל הנראה בסביבה של יערות גשם ששפעו אז באירופה. משמעות השם המדעי של הסוג היא עקב שיוכו בעבר לסדרת דורסי הלילה - Strigiformes.

המאובנים התגלו בצרפת ובגרמניה (ומאובנים לא ברורים שלו התגלו באנגליה ובאמריקה הצפונית) והוגדרו לראשונה ב-1908. תחילה התגלה המין *Strigogyps dubius*, אשר מאובניו הופצצו במלחמת העולם השנייה. לאחר מכן נמצאו עוד 2 מינים: *Strigogyps minor* ב-1935, ולאחר מכן המין *Strigogyps sapea* התגלה ב-1987 בבורות מסל (אנ') בגרמניה.

הסטריגוגיפס היה עוף בגודל של פנלופה במשקל של 1 קילוגרם וייתכן שהוא דמה לחצוצרנים המודרניים בהתנהלותו. מבנה הכנפיים שלו מרמז שהיה חסר יכולת תעופה. בניגוד למינים אחרים של קריאמאים הוא כנראה היה אוכל צמחים ולא טורף.

המיון של עוף זה עבר הרבה תהפוכות. בעבר הוא השתייך לסדרת דורסי הלילה, אך הופרד מהם עקב מבנה של הקרסול הדומה לזה של הפורוסרקוסיים המכונים "עופות האימה". הוא נחשב אז לאחד מהמינים הקדומים שבהם. מיונים אחרים העריכו שהוא קרובם של הקונדוריים, הקלאוניים ושל החצוצרנים מסדרת העגוראים. כיום משייכים אותו לסדרת הקריאמאים והוא נחשב לאחד מהסוגים העתיקים ביותר בה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטריגוגיפס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
DAPI (בסגול) קשור ל-minor groove ב-DNA דו גדילי (תכלת וירוק)
**DAPI** או  **4',6-diamidino-2-phenylindole**‎ הוא חומר צביעה פלואורסצנטי הנקשר לאזורים עשירים באדנין (A) ותימין (T) ב-DNA. בחומר זה נעשה שימוש נרחב במיקרוסקופיה פלואורסצנטית. DAPI מסוגל לחדור דרך ממברנת התא ויכול לשמש אפוא לצביעה של חיידקים חיים וכן לצביעה של חיידקים מקובעים, אף שחדירתו דרך הממברנה של תאים חיים פחותה יותר ובהתאם הצביעה פחות יעילה ונדרשים ריכוזים גבוהים יותר.

DAPI סונתז לראשונה ב-1971 במעבדה של אוטו דן במסגרת מחקר לחיפוש תרופות למחלת טריפנומיאזיס הנגרמת על ידי פרוטיסטות מהסוג *Trypanosoma*. אף שהחומר נמצא כלא יעיל כתרופה, נמצא כי הוא נקשר היטב ל-DNA והופך לפלואורסצנטי יותר בעת היקשרותו. שימוש ב-DAPI לצביעה נעשה לראשונה ב-1975, כאשר נעשה בו שימוש לזיהוי DNA של המיטוכונדריה.

הודות לתכונותיו הפלואורסצנטיות בהיקשרותו ל-DNA נעשה השימוש ב-DAPI לנפוץ במיקרוסקופיה פלואורסצנטית לצביעת DNA. בשנות השבעים הודגם השימוש בו לזיהוי DNA בתאי צמחים, בעלי חיים, חיידקים ובחלקיקי נגיפים. 

כאשר DAPI קשור ל-DNA דו גדילי הוא מתאפיין בבליעה מקסימלית של 358nm (על-סגול) ופליטה מקסימלית של 461nm (כחול). בהתאם בשימוש במיקרוסקופיה פלואורסצנטית DAPI מעורר באור על-סגול ומזוהה באמצעות פילטר כחול.

ראו גם
------

* צביעת הכסט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **DAPI** בוויקישיתוף
**אֶמֶרִיט** (ברומנית: **Emerit**) הוא תואר כבוד במובן של "לשם כבוד" או "מצטיין", ברומניה, בימי המשטר הקומוניסטי, שהוענק למדענים, פרופסורים, מורים, אמנים, רופאים וספורטאים, שהצטיינו בתחומם. התואר נוסד ב-11 באוגוסט 1950 באמצעות צו, וחודש ב-27 ביוני 1977 על ידי החלטה 190 בנושא תוארי הכבוד ברומניה.

* מדליית מדען אמריטמדליית מדען אמריט
* מדליית פרופסור אוניברסיטאי אמריטמדליית פרופסור אוניברסיטאי אמריט
* מדליית רופא אמריטמדליית רופא אמריט

מקבלי התארים ברומניה נהגו לענוד סיכה מזהה על דש הבגד. במהלך העשורים החמישי והשישי של המאה ה-20 התואר זיכה את בעליו להטבות חומריות וחברתיות.
בסופו של דבר התואר ננהג במיוחד בתחום האמנויות (אמן הכבוד של הרפובליקה artist emerit או פעיל מצטיין באמנות maestru emerit al artei) ופעיל מצטיין בספורט (maestru emerit al sportului).
דגם התואר הומצא בברית המועצות (Заслуженный артист) והתפשט בכל הגוש הקומוניסטי, לצד הדרגה הגבוהה יותר - "אמן העם של הרפובליקה", ברומנית - artist al poporului.

התואר הונהג גם ברפובליקת מולדובה

ראו גם
------

* אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית
* אמן העם של הפדרציה הרוסית
* פרס האמן המצטיין (הונגריה)
* אמן העם

הערות שוליים
------------

1. ↑  DECRET Nr. 1788 (ברומנית)