recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מכון קרטיס למוזיקה** (באנגלית: **Curtis Institute of Music**) הוא בית ספר למוזיקה בפילדלפיה, פנסילבניה, שהלימודים בו מובילים לדיפלומה בנגינה, תואר ראשון במוזיקה, מוסמך למוזיקה באופרה ותעודת לימודי מקצוע באופרה. הוא נחשב לאחד מחשובי הקונסרבטוריונים למוזיקה בארצות הברית.

היסטוריה
--------

המכון הוא בית ספר פרטי, שנוסד בשנת 1924 על ידי **מרי לואיז קרטיס בוק**. תכליתו המקורית הייתה, במידה ידועה, לשמש כמגרש אימונים לנגני תזמורת, כדי למלא את שורותיה של תזמורת פילדלפיה, בדומה ליחס בין בית הספר הגבוה למוזיקה בווינה והפילהרמונית של וינה. עם זאת, פסנתרנים, זמרים, נגני עוגב ומלחינים יכלו גם הם להירשם ללימודים.

כל התלמידים לומדים במלגה מלאה. התחרות להתקבל למכון עזה, כיוון שלמכון קרטיס יש שיעור הקבלה הנמוך ביותר מכל קולג' או אוניברסיטה בעולם. מלבד פסנתרנים, זמרים, נגני עוגב, מנצחים ומלחינים, המכון מקבל סטודנטים רק במספר מספיק למילוי תזמורת יחידה. בהתאם לכך, טווח הרישום הוא בין 160 ל-200 סטודנטים בשנה.

מנהלי העבר של קרטיס הם הפסנתרן יוזף הופמן, המלחין רנדל תומסון, הכנר אפרם צימבליסט, הפסנתרן רודולף סרקין ג'ון דה לאנסיה (שהיה אבובן ראשי של תזמורת פילדלפיה במשך שנים רבות) וגארי גרפמן, שהתמנה לתפקיד בשנת 1995, ופרש מתפקידו כנשיא ומנהל בסוף שנת הלימודים 2005/6 והמשיך במחלקת הפסנתר. מחליפו והנשיא המכהן (נכון ל-2015) הוא רוברטו דיאז, הויולן הראשי של תזמורת פילדלפיה וחבר בשלישיית דיאז. רוברטו דיאז הוא בוגר המכון וחבר בסגל המורים.

רבים מבוגרי המכון המשיכו לקריירות מרשימות. בין הבוגרים הרבים הרולד בנט, לשעבר חלילן ראשי של תזמורת המטרופוליטן אופרה; הפסנתרן ריצ'רד גוד; נגן הטובה של התזמורת הסימפונית של שיקגו ומורה רב-השפעה לפדגוגיה של כלי נשיפה ממתכת; הכנרת הילרי האן; המנצח ליאונרד ברנשטיין; הסופרן בניטה ואלנטה; הסופרן אנה מופו; והפסנתרן לאנג לאנג. גם הפסנתר האגדי, הקובני-אמריקאי חורחה בולט למד שם. המלחינים האמריקאים סמיואל בארבר, דארון האגן, ג'אן קרלו מנוטי, ג'ניפר היגדון ונד רורם גם הם בוגרי המכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון קרטיס למוזיקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון קרטיס למוזיקה (באנגלית)
* מכון קרטיס למוזיקה, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון קרטיס למוזיקה, ברשת החברתית טוויטר

* מכון קרטיס למוזיקה, ברשת החברתית אינסטגרם

* מכון קרטיס למוזיקה, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מכון קרטיס למוזיקה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451741405171
* GND: 10103318-7
* ISNI: 0000 0001 2177 3908
* LCCN: n84209463
* MusicBrainz: 254c9c24-4c2d-4d68-bd3f-e915cf32a80a
* MusicBrainz: 3e8c7a85-ddf6-4823-bb20-6e659d73e50b
* VIAF: 145232024
* WorldCat: lccn-n84209463

 |
**בית אניס ג'מל**, הוא מבנה המצוי ברחוב אלקלעי 9, בפינת רחוב ד'יזראלי שבשכונת טלביה בירושלים.

היסטוריה
--------

בית ג'מל נבנה בשנת 1934 על ידי אניס ג'מל, ערבי נוצרי אנגליקני עבור משפחתו. ג'מל התגורר בקומה העליונה של המבנה עם רעייתו, טביתה, בת דודתו של השחקן פיטר יוסטינוב. סביב המבנה השתרע גן נרחב.

המשפחה נמלטה מהשכונה בשנת 1948 בעקבות מתקפה של ארגון הלח"י בירושלים, והארגון השתלט על המבנה והפך אותו למפקדתו.

לאחר מלחמת העצמאות הועבר המבנה לחזקתו של האפוטרופוס על נכסי נפקדים. בשנות ה-50 הוצע להפוך את המבנה למעון רשמי עבור ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, אולם בן-גוריון העדיף להימנע מלהתגורר ברכוש ערבי נטוש, והמבנה הפך למועדון של משרד התיירות, ובהמשך למועדון לעולים. בדירה בקומה העליונה התגורר, בחכירה, התעשיין, אלכסנדר רפאלי.

תיאור המבנה
-----------

בית ג'מאל הוא מבנה דו-קומתי, שנבנה בפאר רב, בסגנון בנייה מזרחי. חלונות הקומה השנייה של המבנה מקושתים, וכן קשת גדולה מקיפה את הכניסה הראשית למבנה. בשנות ה-50 נבנו בגני המבנה הנרחבים מגרשי טניס.

ראו גם
------

* וילה אמין ג'מל
* וילה שבלי ג'מל

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית אניס ג'מל** בוויקישיתוף
**אנפית סוף הודית** (שם מדעי: ***Ardeola grayii***) היא מין של אנפה מהסוג אנפת אגם, החיה בתת-היבשת ההודית בתחום שבין דרום איראן, הודו, סרי לנקה ועד בורמה. במראה היא דומה מאוד לאנפית הסוף. האנפה תוארה ב-1832 בידי החוקר ויליאם הנרי סייקס (אנ') ונקראה לכבוד החוקר ג'ון אדוארד גריי. שמה העברי מגיע עקב חיותה קרוב לצמחי סוף ועקב הימצאה סביב הודו.

תיאור
-----

האנפה מגיעה לאורך ממוצע של 45 עד 50 סנטימטרים, והיא בעלת צוואר קצר ועבה (אף שהוא נמתח מעט בקיץ) ומקור ארוך. ברוב השנה צבעה אפור-בהיר עם פנים, צוואר וחזה מפוספסים באפור-חום (בדומה לאנפה מסורטטת). בעונת הרבייה צבע האנפה משתנה לכהה יותר בגב ובכנפיים והנוצות האפורות מבריקות יותר, כשהפסים דוהים והרגליים מאדימות. 

האנפה מצויה לאורך גדות נהרות ובריכות ובביצות טרופיות לאורך הודו וסביבתה. היא חיה ביחידות לרוב או בזוגות ומחפשת במים טרף של דגים, חרקים ודו-חיים. האנפה גם מהלכת על צמחי מים כדי להגיע לדגים במים עמוקים יותר והיא אף מפתה אותם בלחם להתקרב אליה. האנפות יכולות להיטרף בידי עופות דורסים גדולים כמו עיטם, ולעיתים נדבקים במחלות זיהומיות כמו קדחת מערב הנילוס או דלקת המוח היפנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפית סוף הודית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפית סוף הודית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**בית ארתור רופין** הוא מבנה בשכונת רחביה בירושלים, ברחוב רמב"ן 30.

היסטוריה
--------

ארתור רופין היה ממיסדי שכונת רחביה, בהיותו זה שהחליט על רכישת הקרקע מהכנסייה היוונית אורתודוקסית על ידי חברת הכשרת היישוב. את ביתו של רופין תכננו האדריכלים אליעזר ילין ווילהלם הקר שתכננו מבנים רבים נוספים בשכונה. המבנה נבנה בסגנון הבינלאומי, אולם שילב מספר מוטיבים מזרחיים. הבנייה החלה בשנת 1924 והסתיימה בשנת 1925. היה זה אחד המבנים הראשונים בשכונה שנבנה על ידי פועלים עבריים. את פנים המבנה עצבה רעיתו של ארתור רופין - חנה.

על בניית הבית מספר רופין סיפר בזכרונותיו:

> 
> "סולל בונה הבונה את ביתי, עדיין אין לו ניסיון בחציבת אבנים. הינני, למעשה, הראשון שבונה באבנים יהודיות"
> 
> 
> 
> — ארתור רופין, **פרקי חיי**, כרך ג', עמ' 106.
> 

בעת הקמתו היה לבית קומה אחת, ובגינת הבית נבנתה בקתת גנן. הקומה השנייה נוספה בשנת 1931 והושכרה לדיירים. בביתו נהג ארתור רופין להיפגש עם מנהיגי היישוב העברי (ובהם אחד העם וחיים ארלוזורוב) ומנהיגי המנדט הבריטי (ובהם הנציב העליון ארתור ווקופ). ש"י עגנון נהג לבקר בבית דרך קבע.

רופין נפטר מהתקף לב בעודו עובד בגינתו, בשנת 1943. חנה רופין התגוררה בבית עד פטירתה בשנת 1985. בשנת 1989 נוספו למבנה ארבע קומות, בתכנונם של האדריכלים דורית ודורון הוק. המבנה המקורי נהרס ברובו ורק החזיתות נותרו.

גלריה
-----

* בית ארתור רופין, 1925 - 1937בית ארתור רופין, 1925 - 1937
* קשתות בדלת ובחלונות בבית רופיןקשתות בדלת ובחלונות בבית רופין
* בקתת הגנן בבית רופיןבקתת הגנן בבית רופין
*

לקריאה נוספת
------------

* אמנון רמון, **"דוקטור מול דוקטור גר" שכונת רחביה בירושלים**, הוצאת יד בן צבי, ירושלים 2006
* ארתור רופין, **פרקי חיי**, תל אביב 1968.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ארתור רופין** בוויקישיתוף
* מידע על בית ארתור רופין בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית
**אנפית הקינמון** (שם מדעי: ***Ixobrychus cinnamomeus***) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה במזרח אסיה ודרום-מזרח אסיה מזרחה עד לאינדונזיה ומערבה עד להודו כשמספר פרטים תועים הגיעו גם עד מיקרונזיה, סיישל ואפגניסטן. האנפה נוהגת להתיישב דרך קבע, למעט כמה אוכלוסיות צפוניות הנודדות דרומה בחורף.

אנפית הקינמון היא מהגדולות שבבני סוגה, אך קטנה ביחס לאנפה והיא מגיעה לאורך ממוצע של 38 עד 40 סנטימטרים. זכר האנפה בעלת נוצות חומות לאורך הבטן והחזה כאשר הכנפיים, הגב והזנב בעלי גוון קינמון, ממנו קיבלה את שמה, ומתחת למקור עובר פס שחור לאורך הגוף מהסנטר לאמצע הבטן ופס נוסף בלבן עובר בין תחתית המקור לאחורי הראש. הנקבה בעלת נוצות כנפיים וגב אדמוניים וחזה ובטן צהובים בהירים מסורטטים בפסים כהים. מקורה ארוך וצהוב והצוואר והראש קצרים, ללא ציצה מזדקרת מעל הראש והם יכולים להזדקר כלפי מעלה בעת הצורך. האנפה לא מעופפת הרבה, אך תעשה זאת בעת הצורך.

האנפית חיה במקווי מים מתוקים כמו ביצות ובריכות וכן בשדות מוצפים לאורך אסיה הטרופית והסובטרופית. היא פעילת יום או בין ערביים החיה בבדידות או בזוגות בודדים ומחפשת מזון לאורך המים או הצמחייה. האנפית ניזונה מצפרדעים, דגים, חרקים גדולים, רכיכות וסרטנים שהיא לוכדת. היא מקננת על ענפים או בין קנים בקרבת המים. בקן הנקבה מטילה 4 עד 6 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנפית הקינמון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנפית הקינמון באתר הרשימה האדומה של IUCN

גלריה
-----

* 
* 
* 
*
במתמטיקה, **מספר מוזר** (באנגלית: **Weird number**) הוא מספר טבעי שהוא שופע; כלומר, סכום מחלקיו (לא כולל המספר עצמו) עולה על המספר, אך לא דמוי משוכלל – אין קבוצה חלקית של המחלקים, שסכומה שווה למספר. כך למשל, מחלקיו של המספר 70 (המספר המוזר הקטן ביותר) הם 1,‏ 2,‏ 5,‏ 7,‏ 10,‏ 14,‏ ו-35. סכומם של מספרים אלה הוא 74, ואין קבוצה חלקית שלהם שסכומה הוא 70. לעומת זאת, המספר 12 הוא מספר שופע, אך לא מוזר: סכום מחלקיו, שהם המספרים 1,‏ 2,‏ 3,‏ 4 ו-6, הוא 16, אך ישנה תת-קבוצה של מחלקיו שסכומה הוא 12: ‏2 + 4 + 6. 

המספרים המוזרים הקטנים ביותר הם: 70, 836, 4030, 5830, 7192, 7912, 9272, 10430, 10570, 10792, 10990, 11410, 11690, 12110, 12530, 12670, 13370, 13510, 13790, 13930, 14770. ישנם אינסוף מספרים מוזרים: אם n הוא מספר מוזר ו-p ראשוני הגדול מסכום מחלקיו {\displaystyle \sigma (n)}, אז {\displaystyle pn} מוזר.
עדיין לא נמצא מספר אי-זוגי מוזר, והוכח שאם קיים מספר כזה, הוא חייב להיות גדול מ-1021.

ראו גם
------

* מספר חסר
* מספר משוכלל

קישורים חיצוניים
----------------

* מספר מוזר, באתר MathWorld (באנגלית)
* סדרת המספרים המוזרים באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
השוואה של מיני המשפחה לאדם
**הטרודונטוזאוריים** (שם מדעי: **Heterodontosauridae**) היא משפחת דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף אשר חיו בין היורה התחתון לקרטיקון התחתון ברחבי כל היבשות, למעט אוסטרליה.

המאפיין העיקרי של בני המשפחה הוא שיניהם המוזרות אשר הזכירו ערכת שיניים של יונקים מודרניים. בקדמת הלסת שלהם היה מקור קרני ומאחוריו היו ניבים קדמיות, שיניים דמוי מלתעות ובאחורי הלסת שיניים טוחנות בדומה למרבי אוכלי הצמחים. כמה חוקרים רואים בכך הוכחה שהם היו טורפים או אוכלי כל ולא התבססו רק על צמחים.

מינים אלה הגיעו לאורך 1–2 מטר והיו דו-רגליים. הם התפחתו אולי למינים גדולים יותר כמו ההדרוזאוריים שהיו צמחוניים לחלוטין.

מיון
----

* + סוג אצ'ינודון (*Echinodon*)
	+ סוג *Fruitadens*
	+ סוג טיאניולונג (*Tianyulong*)
* תת-משפחה Heterodontosaurinae
	+ סוג ליקורינוס (*Lycorhinus*)
	+ סוג פגומסטקס (*Pegomastax*)
	+ סוג *Manidens*
	+ סוג אבריקטוזאורוס (*Abrictosaurus*)
	+ סוג הטרודונטוזאורוס (*Heterodontosaurus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטרודונטוזאוריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
נעמי יואלי
מיקי מרמור
דינה בליי-שור
יוסי מר חיים
**השולחן: עבודת כיתה** היא יצירתה התיאטרונית של נעמי יואלי משנת 2009, המבוססת על מחזה עדויות "השולחן", והסיפור "מול הראי" של אידה פינק מתוך ספרה "כל הסיפורים", שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 2004 בתרגום דוד ויינפלד.

אודות ההצגה
-----------

ב"השולחן", ארבעה עדים מעידים על אקציה שערך הגסטאפו בכיכר העיר בתקופת השואה, בה נרצחו 1,300 יהודים. העדים מתוחקרים ממרחק הזמן על ידי חוקר, המתשאל אותם על שולחן שהיה במקום והעדים חלוקים ביניהם לגבי עצם קיומו ואם היה קיים – לגבי מידותיו. פינק עבדה כמתרגמת ורשמת חקירות של ניצולי שואה ישראלים על ידי משפטנים גרמנים. בין השאר מבטא המוטיב של השולחן את הסתייגותה של פינק מכך שבחקירת רצח עם דרשו מעדים לזכור פרטים "אובייקטיביים". המחזה עוסק במתח בין הזיכרון האובייקטיבי – של העובדות שקרו, לבין הזיכרון הסובייקטיבי, המשתנה מאדם לאדם, לפי מידת הבנתו ורשמיו מהאירוע. הטקסט השני של פינק הוא הסיפור הקצר "מול הראי", המתאר רגע בחייה של אישה מאוהבת.

היצירה מתרחשת בחלל של כיתה. החוקר (מגולם על ידי יואלי) יושב בשולחן המורה והעדים יושבים מולו בכיסאות התלמידים. אחד מהעדים מלווה את ההצגה בנגינת פסנתר. החוקר מקרין שקפים של דימויים שונים, שניתנים לפרשנויות שונות, עיבודים דיגיטליים למפת העיר. בתחילת ההצגה הקהל קיבל חוברת ובה הטקסט של ההצגה, והוזמן להשתתף בקריאת אחת העדויות.

גרסה קודמת של "השולחן" הועלתה במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא בשנת 2007.

ההצגה "השולחן: עבודת כיתה" הופקה במסגרת אי"ב (אגוד היוצרים העצמאיים בתיאטרון) ובתמיכת משרד התרבות ומפעל הפיס. ההצגה הוזמנה לחשיפה הבינלאומית לתיאטרון ישראלי 2010. מאז היא ממשיכה להופיע ברחבי הארץ.

יוצרים ומבצעים
--------------

* יוצרת: נעמי יואלי.
* מוזיקה ונגינה: יוסי מר-חיים.
* פיתוח שפה חזותית ושקפים: ליאור לרמן.
* עין שלישית: מרית בן-ישראל.
* ייעוץ חלל: עמית דרורי.
* ייעוץ תלבושות: נעה וידמן.
* ייעוץ תאורה: אורי רובינשטיין.
* הפקה: רויטל מלכה.

שחקנים
------

נעמי יואלי, מיקי מרמור, דינה בליי-שור ויוסי מר-חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* באתר הבמה
* באתר עכבר העיר
* באתר תל אביב סיטי
* השולחן: עבודת כיתה, באתר מוט'קה, 11 באפריל 2010
* מרית בן ישראל, ארבעה סוגים של זיכרון – על "השולחן: עבודת כיתה" של נעמי יואלי, 28 בפברואר 2010
* מרית בן ישראל, ניתוח ההצגה, באתר סל תרבות ארצי
**טלחאני** (בבלארוסית: **Целяханы**, צייליאחאני; בפולנית: **Telechany**; ביידיש: **טעלעכאן**) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

טלחאני נוסדה במאה ה-15, ועד המאה ה-18 הייתה בבעלות מספר משפחות אצולה פולניות. במאה ה-18 הוקם בעיירה מפעל לייצור כלי חרסינה.

מעגן שהוקם ביישוב בתחילת המאה ה-19, בתעלת מים אשר חיברה בין הנהרות יאסולדה ושצ'רה, הביא לפיתוחו הכלכלי. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי טלחאני
------------

יהודים ישבו בעיירה מתחילת המאה ה-18, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי. בשנים הראשונות של המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,508 יהודים, והחלו לפעול בה חוגים ציוניים.

בתחילת מלחמת העולם הראשונה, בערב יום כיפור תרע"ו, הוציאו השלטונות הרוסיים צו גירוש ליהודי העיירה, ולאחר הגירוש, בתיהם הועלו באש. בשנת 1917 שבו חלק מיהודי העיירה לבתיהם ביישוב, ואלו היו נתונים לתקיפות ולהתעללויות מצד החיילים הפולנים שהגיעו למקום.

בין מלחמות העולם השתקמה במעט הקהילה היהודית בעיירה, בסיוע הג'וינט, ובתחילת שנות השלושים נפתח במקום בית ספר של רשת החינוך "חורב". עד פרוץ מלחמת העולם השנייה עלו כ-80 משפחות מהיישוב לארץ ישראל. הפעילות הציבורית היהודית בעיירה נאסרה עם כיבושה בידי הסובייטים בספטמבר 1939. בשנים אלה נמנו ביישוב 463 יהודים, רוב תושביו.

### בשואה

ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ויהודים רבים שניסו להימלט ממנה, נאלצו לשוב אליה בשל הדרכים המשובשות. במהלך כחודש ימים שבהם טרם כונן שלטון בעיירה, ערכו מדי ערב איכרי הסביבה פרעות ומעשי שוד ביהודי היישוב. ב-5 באוגוסט 1941 הגיעו לעיירה אנשי ס"ס, ולמחרת ריכזו את הגברים היהודים בה, התעללו בהם, ולבסוף רצחו אותם בבורות ירי. למחרת, 7 באוגוסט 1941, נרצחו בבורות גם הנשים והילדים היהודים מהעיירה.

מספר יהודים מהעיירה שהצליחו להסתתר בשעת האקציה הוסגרו לגרמנים בידי איכרי הסביבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טלחאני** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת טעלעכאן, בספריית העיר ניו יורק
* טלחן באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "טלחאני", באתר השטעטל הווירטואלי
* "טלחאני", באתר JewishGen (באנגלית)
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מטרונית".

"**מטרוניתא**" (1976) או "**מטרוניטה**" היא שמה של סדרת הדפסים מאת הצייר הישראלי איוון שוובל.

תיאור
-----

ההדפסים בסדרת "מטרוניתא" נוצרו בשנת 1976 בטכניקה של תצריב והודפסו בסדנת ההדפס ירושלים. הם נוצרו בעקבות סיפור קצר מאת דניס סילק. במרכז הסדרה עומדת דמותה של ה"מטרוניתא", מילה השאובה מן המילה הלטינית 'Matrona', שמשמעותה "גברת מכובדת". בתרבות היהודית המטרוניתא היא דמות של אשה נוכרייה, המופיעה במדרשים שונים בצורות רבות ומסמלת את עם ישראל. פעמים רבות היא מהווה דמות במשלים.

שוובל מתאר את דמותה של המטרוניתא כדמות ממשית, הנעה ברחובות ירושלים המודרנית, ברחוב בן-יהודה, בשכונת קריית היובל או בממילא, כשהיא מחזיקה את מפת העיר בידה. שוובל בוחר לתאר את העיר תיאור ריאליסטי, ובה מכוניות, פקקי תנועה וכן תיאורי נוף ממשי של העיר המודרנית. חלק מן התיאורים מבוססים או מושפעים מתצלומים של רחובות העיר, דבר המתבטא בקיטוע של התיאור או בזווית של נקודת המבט. עם זאת שוובל הופך את התיאור לסמלי, בעזרת הזרה פנטאסטית, המתבטאת בדמותה העירומה של המטרוניטה החוצה את רחוב בן-יהודה או במעופה מעל גגות ממילא. העובדה כי היא מחזיקה את מפת העיר, מעידה על הפיכתה לסמל של התחדשות. עירוב זה בין חדש לישן ובין ירושלים המודרנית לירושלים ה"מקראית", אופייני ליצירות רבות של האמן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: גנן, משה, מטרונה, באת "דעת"
**הטרופודה מאקסימה** (שם מדעי: *Heteropoda maxima*, באנגלית: **Giant huntsman spider**, או **עכביש הצייד הענק**) נחשב לעכביש הגדול ביותר בעולם בהתייחס למוטת הרגליים (תראפוזה בלונדי הוא הגדול ביותר מבחינת משקל). עכביש זה הוא שוכן מערות, והוא נתגלה בלאוס בשנת 2001. שמו בא מהמילה הלטינית "מאקסימוס" שפירושה "הגדול ביותר".

תיאור
-----

צבעיו של העכביש צהבהבים-חומים, והוא בעל כתמים כהים לא סדירים בחציו האחורי. המפרק הראשון של רגליו מפוספס בפסים חומים סדירים עד למפרק. בדומה לעכבישים ציידים אחרים, רגליו ארוכות ביחס לגופו, ונוטות קדימה באופן המזכיר רגלי סרטן.
מוטת רגליו של העכביש היא כ-30 ס"מ. המין הגדול ביותר ממשפחת המברישנים שהיה מוכר למדע עד לגילויה של המאקסימה היה *Beregama aurea* האוסטרלי שמוטת רגליו עד 15 ס"מ וגודל גופו 4 ס"מ.

ההבדלים בין הזכר והנקבה הם מינוריים יחסית ומתבטאים בעיקר בכך ששני זוגות הרגליים הקדמיות של הזכר ארוכות יותר מאלו של הנקבה ביחס לשני הזוגות האחוריים. על קצה זוג הרגליים השני של הזכר מופיע מבנה שיער דמוי מברשת שנעדר אצל הנקבה. הבדלים נוספים ניתן לזהות בדגם הצבע המופיע סביב אברי המין של העכביש. הזכרים שנמדדו היו גדולים יותר מהנקבות.

תפוצה וסביבת מחיה
-----------------

ההטרופודה מאקסימה נפוץ בלאוס, וההנחה הרווחת לאור צבעו החיוור ושיערות החישה של הזכר היא כי הוא שוכן מערות. למרות היותו שוכן מערות, אין התנוונות של העיניים, כפי הנראה מאחר שהעכביש חי בכניסה למערות.

גילוי
-----

ההטרופודה מאקסימה נתגלה לראשונה בצפון לאוס בשנת 2001. בין השנים 1997 ל-2007 נתגלו באזור מקונג רבתי למעלה מאלף מינים חדשים של בעלי חיים.

נציג של הקרן העולמית לשימור חיות הבר ציין כי "לחלק מהמינים הללו לא הייתה שום סיבה להתגלות רק לאחרונה", רומז שמפתיע שמין גדול כל כך התגלה רק כעת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטרופודה מאקסימה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peter Jaeger,‏ A new species of Heteropoda (Araneae, Sparassidae, Heteropodinae) from Laos, the largest huntsman spider?‎, באתר Zoosystema,‏ 2001
2. ↑  Linda S. Rayor, Hidden housemates: Australia's huge and hairy huntsman spiders, The Conversation (באנגלית)
3. ↑  Beregama aurea, באתר The Find-A-Spider Guide
4. ↑  PHOTOS: Cyanide Millipede, Huge Spider Among New Species, באתר נשיונל ג'יאוגרפיק, 28 באוקטובר 2010
**טלוויזיה פיראטית** הם שידורי טלוויזיה המופעלים ללא רישיון של רשות מוסמכת, באופן הדומה לשידורי רדיו פיראטי אף כי המונח "פיראט" נעדר פרשנות אוניברסלית ספציפית, הוא מרמז כי צורת שידור זו אינה רצויה על ידי הרשות הממונה בתחום שבו נקלטים האותות, במיוחד כאשר התחנה משדרת אל אותה מדינה שבה היא נמצאת, כאשר השידורים נעשים באופן לא חוקי משטח מדינה אחרת, או כאשר השידור נעשה משטח שאינו מדינה, אותות השידור עשויים להיחשב בלתי חוקיים בארץ שבה נקלטים השידורים. טלוויזיה פיראטית מכונה לעיתים (בעיקר מחוץ לישראל) בשם טלוויזיית בוטלג, ויש המבלבלים בינה לבין שידורים מורשים לטווח קצר (LPTV), שירותי טלוויזיה למבוגרים או שידורי ניסיון של תחנות טלוויזיה חדשות.

היסטוריה
--------

בניגוד לרדיו פיראטי, תחנות טלוויזיה פיראטיות אינן נפוצות בארצות הברית או בריטניה. תחנת הטלוויזיה הפיראטית הראשונה בארצות הברית הייתה Lanesville TV, שפעלה מהרי קטסקיל בין השנים 1972 ל-1977. תחנת טלוויזיה פיראטית אחרת שתפסה כותרות בארצות הברית, פעלה במשך שני לילות בשנת 1978 ונקראה "לאקי 7" (אנ'). התחנה פעלה מסירקיוז שבמדינת ניו יורק והיא שידרה בין היתר פרקים של הסדרה מסע בין כוכבים ואת הסרט הפורנוגרפי גרון עמוק. המשדר של התחנה נבנה מרכיבים שנלקחו ממגבר של גיטרה, והשידור התבצע באמצעות האנטנה של תחנת הרדיו של קמפוס אוניברסיטת סירקיוז. מאמר קצר על תחנת הטלוויזיה הפיראטית הופיע בעיתון "הניו יורק טיימס".

טלוויזיה פיראטית בישראל
-----------------------

בשנת 1981 הגיעה לנמל אשדוד האנייה "אודליה", לאחר שבוצעו ממנה מספר שידורי טלוויזיה נסיוניים. האנייה ביצעה מספר הפלגות ושידורים, אך פעילות השידורים נתקלה בשיבושים, בנושאי רגולציה, ובהתנגדות מצד רשות השידור שאף הגיעה להנחיה של מנכ"ל רשות השידור למנוע כתבת טלוויזיה בנושא.

באמצע שנות ה-80 גורמים מסחריים ניסו להפיק פרסומות זולות דרך שידורים פיראטיים באמצעות חיבור לאנטנות של בנייני מגורים. שידורי הערוצים הפיראטיים בישראל כללו סרטים במשך רוב שעות היום ופרסומות ביניהם.

הקמת חברות הכבלים
-----------------

בשנת 1989 החלו לפעול שידורי הכבלים החוקיים באמצעות 5 חברות תקשורת (שאוחדו מאוחר יותר ל-HOT) והוקמה "המועצה לשידורי כבלים" שאוחדה לאחר מכן עם "המועצה לשידורי לווין" למועצה לשידורי כבלים ולווין. בשנת 2011 החלו גם שידורי עידן +.

ראו גם
------

* רדיו פיראטי
* טלוויזיה בכבלים
* טלוויזיה רב-ערוצית בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  www.nytimes.com/1978/04/19/archives/fcc-hunts-an-illicit-tv-station-that-pirated-some-notable-shows.html, ניו יורק טיימס 19 באפריל 1978
2. ↑  שידורי טלוויזיה פירטיים יחלו ביום ה' מאניה, דבר, 6 באפריל 1981
3. ↑  דני צדקוני, נציגי משרד התקשורת הזהירו אניית הטלוויזיה שלא תשדר, דבר, 7 באפריל 1981
4. 1 2  משרד התקשורת חושש מפני הקמת תחנות טלוויזיה נוספות, דבר, 13 ביולי 1981
5. ↑  מירי פז, "אודליה" תשדר את "מאש", דבר, 23 ביוני 1981
6. ↑  סופרת דבר, "אודליה" שידרה - הישראלים לא ראו, דבר, 24 ביוני 1981
7. ↑  ועדת־הכלכלה סיימה הכנת "חוק אודליה", דבר, 6 באוקטובר 1981
8. ↑  טובה צימוקי, הממשלה תדון בהצעת חוק למניעת שידורים פיראטיים, דבר, 14 במאי 1981
9. ↑  משרד התקשורת: לאשר חוק האוסר שידורים פיראטיים מהים, דבר, 1 בספטמבר 1981
10. ↑  טובה צימוקי וראובן שפירא, רשות השידור לוחצת להחיש את חוק השידורים הפירטיים, דבר, 12 במאי 1981
11. ↑  טובה צימוקי, גינוי להחלטת לפיד למנוע שידור כתבה על אודליה, דבר, 24 ביוני 1981
**מטרופולין בנגקוק** (בתאית: **กรุงเทพมหานครและปริมณฑล**) ידועה גם כ**בנגקוק רבתי**, היא המטרופולין הגדולה בתאילנד וה-16 בגודלו באסיה. המטרופולין כוללת את עיר הבירה בנגקוק ואת חמשת המחוזות הסמוכים לה: נקון פתום, פתום טאני, נונתאבורי, סמוט פרקן וסמוט סכון.

שטח ואוכלוסייה
--------------

המטרופולין משתרעת על שטח שגודלו 7,761.50 קמ"ר, בינואר 2008 הוערכה אוכלוסייתו בכ-11,971,000 תושבים, צפיפות האוכלוסין הוערכה בכ-1,301.42 בני אדם לקמ"ר.
התפתחות תעשיית התיירות בבנגקוק, גורמת למהגרי עבודה רבים מקרב האוכלוסייה הכפרית במדינה, ומשאר מדינות דרום-מזרח אסיה.
ב-20–30 שנים האחרונות מהגרים לבנגקוק הודים, פקיסטנים, פרסים, בורמזים, קמבודים, נפאלים, פיליפינים, סינים, לאוטים ועוד.

תופעה נפוצה במטרופולין היא היוממות; עובדים רבים מתגוררים מחוץ למטרופולין, והם נוסעים אליה ליום העבודה. במשך היום גדלה אוכלוסיית העיר ל-15–20 מיליון איש. בסופי שבוע ארוכים ובחג הסונגקראן, נראית הבירה כנטושה.

מאחר שהערים הסמוכות לבנגקוק היו בעברם ערים נפרדות, לכל עיר מרכז עירוני משלה. בשל הצמיחה הגבוהה של פרוורים בפאתי בנגקוק, נוצר גיבוב של מרכזים עירוניים.

רבים מבני מעמד הביניים משתמשים ברשת הכבישים המהירים כדי להגיע למקום מגוריהם, בני מעמד הפועלים עובדים לרוב באזור מגוריהם, אלא עם הם מועסקים בחברות המשלמות להם את דמי הנסיעה. רבים מהם עושים שימוש ברשת האוטובוסים העירונית, בשעות הבוקר המוקדמות נפוץ הקארפול.

כיום הצמיחה הגבוהה לא מוגבלת לאזור מסוים. ערך הקרקעות במרכזי הערים מרקיע שחקים, במיוחד במרכז העיר בנגקוק נוצרה מנהטניזציה (Manhattanization); בנייה צפופה של גורדי שחקים. עקב הבנייה הצפופה, גבולות המחוזות אינם ניכרים לעין.

הגדילה המהירה באוכלוסיית המטרופולין, חייבה את מנהלת המטרופולין להתמודד עם הצפיפות הגוברת בכבישים ועם זיהום האוויר הגובר. הפעולות שננקטו בנוגע לזיהום האוויר, היו מוצלחות יחסית, אולם אין במטרופולין רשת הסעת המונים יעילה.

מנהלת המטרופולין
----------------

**מנהלת מטרופולין בנגקוק** (בתאית: **กรุงเทพมหานคร**) היא המועצה המקומית האחראית על המטרופולין. המועצה מחולקת לשתי זרועות; הרשות המבצעת (או מושל בנגקוק), והרשות המחוקקת (או מועצת המטרופולין). 

תפקיד המנהלה לגבש וליישם את מדיניות ניהול המטרופולין, הכוללים את התחבורה, תכנון עירוני, פינוי פסולת, דיור, כבישים וכבישים מהירים, ביטחון, ואיכות הסביבה.

**מושל בנגקוק** נבחר לכהונה של ארבע שנים. החל מ-11 בינואר 2009 משמש בתפקיד זה סוקהומבאנד פריבאטרה (Sukhumbhand Paribatra).

תחבורה
------

אף על פי שנבנו כמה קווי רכבת עירוניים, המטרופולין ידועה לשמצה בשל העומס הרב בכבישים. באוקטובר 2012 נרשמו באזור המטרופולין 7,384,934 כלי רכב, כרכב אחד לשני בני אדם.

כדי להקל על הגודש, נמשך הפיתוח המסיבי של הרכבת, אך בנייתו גורמת להפרעות רבות ברחובות הראשים. כמות כלי הרכב בבנגקוק גורמת לרמות גבוהות של זיהום אוויר, וליבוא נפט מוגבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנגקוק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Traffic in Bangkok set to worsen in 2014, official warns באתר The Nation ‏16 בדצמבר 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4490111-2

 |
**הטרופוניה** (מיוונית: הטרוס, έτερος - שונה ופון, φωνή - צליל) במוזיקה הוא סוג של מרקם, המאופיין בשינויים בו-זמניים של קו מלודי יחיד. אפשר לראות במרקם כזה מעין חד-קוליות מורכבת, שיש בה רק מלודיה יסודית אחת, אך היא באה לביטוי בו בזמן בקולות רבים, שכל אחד מהם מנגן את המלודיה באופן שונה, בין אם השוני הוא במקצב או במהירות, ובין אם הוא מתבטא בעיטורים ובעיבוד החומר באופנים שונים. המונח (שטבע ארכילוכוס לפי מורטון או אפלטון, לפי פיטר קוק) הוכנס תחילה למוזיקולוגיה שיטתית לציון תת-קטגוריה של מוזיקה רב-קולית, אם כי כיום רואים בו קטגוריה בפני עצמה.

הטרופוניה היא במקרים רבים סימן היכר של מוזיקה מסורתית חוץ-מערבית - למשל הגאגאקו היפני, הגמלאן (מוזיקה) האינדונזי, הרכבי קולינטאנג פיליפיניים והמוזיקה המסורתית של תאילנד. עם זאת, מסורת אירופית איתנה להפתיע של מוזיקה הטרופונית מכריזה על קיומה בשירת המזמורים הגאליים של ההיברידים החיצוניים.

מוזיקה תאית איננה הרמונית, מלודית או קווית, וכרגיל במוזיקה מסוגה זו, היא מאורגנת ביסודה באופן אופקי. התשלובת האופקית של המוזיקה התאית בנויה ממלודיה ראשית, המנוגנת בעת ובעונה אחת עם גרסאות שונות שלה, הנעות ביחידות רתמיות איטיות ומהירות יותר באופן יחסי. קווים נפרדים של המלודיה ומשתניה נשמעים באוניסונו או באוקטבות רק בנקודות מבניות מוגדרות, והבו-זמניות של גבהים שונים איננה תואמת את השיטה המערבית של מהלכי אקורדים מאורגנים. בין הנקודות המבניות, שבהן נפגשים גובהי הצליל (אוניסונו או אוקטבות) כל אחד מהקווים מותאם לסגנון הביטוי הייחודי לכלי שמנגן אותו. התשלובת האנכית בכל נקודת ביניים נתונה איננה עונה על שום מהלך קבוע; הנאמנות הקווית לסגנון היא הקובעת. גובהי הצליל האחדים היוצרים מדי פעם מבנה בו-זמני מורכב ביותר עשויים להופיע בכל נקודה שהיא בין גובהי הצליל המבניים. המוזיקה "נושמת" על ידי התכווצות לגובה אחד ולאחריה התרחבות למגוון גבהים גדול, ושוב התכווצות לגובה מבני אחר, וכן הלאה לכל אורך היצירה. לאוזן מערבית תשלובות הגבהים הללו בין נקודות מבניות עשויות להישמע שרירותיות ונעדרות הגיון או עקביות, הרי הקווים האינדיבידואליים עקביים ביותר ושומרים על רצף הגיוני. דפוס הגבהים המופיע בנקודות המבניות הללו הוא הבסיס להיבט המודאלי של המוזיקה התאית. 

ההטרופוניה נדירה למדי במוזיקה המערבית הקלאסית עד למאה ה-20, אבל אפשר למצוא אותה לעיתים קרובות במוזיקה של המלחינים המודרניים המוקדמים כמו דביסי, אנסקו וסטרווינסקי, שהושפעו ישירות ממוזיקה שאיננה מערבית (והטרופונית ברובה). הטרופוניה היא, מכל מקום, טכניקה סטנדרטית במוזיקה של האוונגרד לאחר המלחמה - לדוגמה, "שבעה האיקאי" (1962) של מסייאן, "ריטואל: לזכר ברונו מדרנה" של בולז (1974-75) ו"צללי פעימה" של ברטוויסל (1989-96). בריטן עשה בה שימוש מרשים ביותר ברבות מיצירותיו, בהם חלקים מרקוויאם המלחמה ובייחוד בשלושת משלי הכנסייה: "נהר החרטומן", "הכבשן היוקד באש" ו"שובו של הבן האובד".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטרופוניה** בוויקישיתוף
* הטרופוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיטר קוק, "הטרופוניה" מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  פיטר קוק, גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4845802-8
* NKC: ph291755

 |
גנרל של דיוויזיה **אוגוסט איבון אדמונד דובאי** (בצרפתית: **Augustin Yvon Edmond Dubail**;‏ 15 באפריל 1851 – 7 בינואר 1934) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

דובאי נולד ב-15 באפריל 1851 בעיר בלפור שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1870 סיים את האקדמיה הצבאית סן-סיר התגייס לצבא צרפת. הוא לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, היה חלק מהכוח של פרנסואה אשיל בזן שנלכד במצור על מץ, ולאחר מכן נלכד בשבי הפרוסי ונלקח לגרמניה. לאחר סיום המלחמה שוחרר, ובשנת 1873 הועלה לדרגת לוטננט. החל 1880 הוא שימש כפרופסור בסן-סיר וכקצין גבול באלג'יריה. בשנת 1901 הועלה לדרגת קולונל וקיבל פיקוד על רגימנט הזואבים ה-1. בדצמבר 1904 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ועד שנת 1906 פיקד על מספר בריגדות. הוא פרסם מספר ספרים העוסקים על גאוגרפיה ועל חינוך והכשרת קצינים.

ב-27 בספטמבר 1906 הוא נעשה לראש האקדמיה הצבאית סן-סיר, והוביל רפורמה בתחום הכשרת הקצינים. ב-25 בדצמבר 1908 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-20 בינואר 1912 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-9, ופיקד עליו עד 29 באפריל 1913. ובשנת 1914 הוא הפך לחבר המועצה העליונה למלחמה.

### מלחמת העולם הראשונה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם הראשונה**  

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה קיבל דובאי פיקוד על הארמייה הראשונה שהתייצבה באזור לורן. הארמייה שלו השתתפה יחד עם הארמייה השנייה בקרב לורן וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבלום את המתקפה הגרמנית. ב-5 בינואר 1915 הוא העביר את הפיקוד על הארמייה לפייר רוק והועבר לפקד על קבוצת הארמיות המזרחית בגזרת ורדן. דובאי חשש שהגרמנים מתכננים התקפה באזור, והתלונן שוב ושוב בפני הפיקוד העליון הצרפתי על המחסור בארטילריה, אולם אזהרותיו לא זכו לתגובה. תחזיותיו התגשמו לבסוף בדמות קרב ורדן. בשנת 1916 פרש מפיקוד פעיל, והחל ממרץ של אותה שנה שימש כמושל הצבאי של פריז.

### אחריתו

דובאי פרש מהצבא באביב 1918, ולאחר פרישתו חי בפריז עד מותו ב-7 בינואר 1934.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אוגוסט דובאי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280929405171
* BnF: cb15241827h (data)
* GND: 1047678713
* ISNI: 0000 0001 1281 7139
* LCCN: n90636351
* Léonore: C/0/30
* NLG: 236319
* SUDOC: 151906742
* VIAF: 307167031
* WorldCat: lccn-n90636351

 |
**אוגוסט אֶבֶרדינג** (בגרמנית: **August Everding**‏; 31 באוקטובר 1928, בוטרופ, גרמניה – 26 בינואר 1999, מינכן) היה במאי אופרה ומנהל אופרה גרמני.

אברדינג למד באוניברסיטאות בון ומינכן, שם החלה הקריירה שלו בשנות ה-50. משנת 1968 ואילך עבד כבמאי בהמבורג, וב-1977 חזר למינכן, שם התמנה למפקח הכללי של האופרה הממלכתית של בוואריה. בשנים הבאות עבד כבמאי גם בביירוית, בדויטשה אופר ברלין ובאופרה של ציריך.

בשנת 1988 שופץ תיאטרון פרינצרגנטן בחסותו ובהנחייתו ונפתח מחדש כתיאטרון ובית אופרה. במבנה שוכנת גם האקדמיה הבווארית לתיאטרון.

הפקותיו עלו על בימות על בתי האופרה החשובים בעולם: האופרה של וינה, פסטיבל זלצבורג, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, לה סקאלה במילאנו, האופרה הלירית של שיקגו, מטרופוליטן אופרה בניו יורק, האופרה של סן פרנסיסקו ואופרה אוסטרליה בסידני.

בשנות ה-80 וה-90 ראיין מספר רב של זמרי אופרה מפורסמים בטלוויזיה הגרמנית, בהם האנס הוטר, קרלו ברגונצי, אוטו אדלמן, אסטריד ורניי, גונדולה ינוביץ, קרל רידרבוש, בירגיט נילסן, ארמגרד זיפריד, מרתה מדל, גוסטב נידלינגר, האנס הופף, האנס זוטין, פרנץ קראס ויוזף גריינד. ברבים מן הראיונות האלה אפשר לצפות עכשיו ביוטיוב בגרמנית.

הקלטות
------

רבות מן ההפקות הקלאסיות הוקלטו על גבי DVD, בהן "הנזל וגרטל" (1981) (דויטשה גרמופון B000AXSKB8) וחליל הקסם (דויטשה גרמופון B000ASAEQW

אברדינג נטה לחשיבה מהפכנית ואינדיבידואלית בתחום התיאטרון, והיה לכך ביטוי בעבודתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוגוסט אברדינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אוגוסט אברדינג, באתר AllMovie (באנגלית)
* אוגוסט אברדינג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אוגוסט אברדינג, באתר Discogs (באנגלית)

* August Everding interview by Bruce Duffie

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרינצגרגנטן מינכן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007331423005171
* BIBSYS: 90379465
* BNE: XX4434546
* BnF: cb13593964r (data)
* CiNii: DA06744248
* GND: 118682830
* ISNI: 0000 0001 1699 4351
* LCCN: n85288569
* MusicBrainz: a89be8a3-c02f-4d8c-ad25-6b5a29a96436
* NKC: xx0158933
* NLP: A17941866
* NTA: 075172399
* RERO: 02-A003226412
* SNAC: w6s60755
* SUDOC: 050743678
* VIAF: 64175844
* WorldCat: lccn-n85288569

 |
פצצת כדור פורח יפנית
אנדרטת מיצ'ל לנספים בהתפוצצות פצצת הכדור הפורח באורגון
**פצצת כדור פורח** (ביפנית: 風船爆弾; פירוש מילולי: "פצצה הנישאת על ידי הרוח" או "פצצה הנשלחת על ידי הרוח"; נקרא גם "**פצצות** **פו-גו**") היא כדור פורח ממולא מימן, שנשא מטען 15 ק"ג חומר נפץ, ושימש את האימפריה היפנית במלחמת העולם השנייה לשם תקיפה של ארצות הברית היבשתית. פצצות כדור פורח פותחו ויוצרו במעבדת נובוריטו שבקווסאקי בפיקודו של גנרל סויושי קוסאבה שנעזר במדען הראשי של המכון רב-סרן טאיג'י טקאדה.

קוטרו של הכדור הפורח היה כעשרה מטרים. פצצות הכדור הפורח נשלחו לאוויר מאתרים בחופו המזרחי של האי הונשו, הוא האי המרכזי של יפן, ונישאו על כנפי זרמי הסילון לעבר ארצות הברית. 

הפצצות הראשונות שולחו ב-3 בנובמבר 1944 והאחרונות באפריל 1945. היפנים שלחו כ-9,000 פצצות כאלה וקיוו שלפחות 10% מהכדורים הפורחים יגיעו ליעדם. הפצצות נחתו ב-17 מדינות כמו אלסקה, קליפורניה, אורגון, יוטה ועוד. רוב הפצצות נחתו בשטחים פתוחים או בים ללא נזק. הצנזורה בארצות הברית מנעה מהפרסום על פצצות אלה כדי לא להפיץ בהלה בעוד שהתקשורת ביפן דווחה על עשרת אלפים נפגעים אמריקאיים.

הפצצה היפנית באורגון
--------------------

ב־5 במאי 1945 יצא הכומר ארצ'י מיצ'ל עם אשתו אלסי שהייתה בהיריון ועם חמישה נערים מקהילתו לפיקניק סמוך ללייקוויו, אורגון. כשהיה עסוק בהכנת האוכל נכנסו אלסי והנערים ליער סמוך וצעקו לעומתו כי מצאו כדור פורח מוזר. הוא הזהיר אותם לא לגעת אך לשווא. הפיצוץ התרחש כשהם ניסו לגרור אותו ואלסי וחמשת הנערים נהרגו במקום. הרוגים אלו היו, ככל הידוע, הקורבנות היחידים של מתקפת "פצצות הכדור הפורח", והיחידים שנהרגו על אדמת ארצות הברית היבשתית כתוצאה ישירה של התקפת אויב במלחמת העולם השנייה.

במקום האסון הוקמה אנדרטה עליה נכתבו שמותיהם וכן כי "זה המקום היחידי ביבשת אמריקה בו נגרם מוות כתוצאה מפעולת אויב במלחמת העולם השנייה".

מיצ'ל נישא בשנית ועבר לשמש ככומר בהודו סין שם נחטף על ידי הוייט קונג ב-1962 וגורלו לא נודע עד היום.

ראו גם
------

* מבצע אאוטוורד
* בלון תבערה

לקריאה נוספת
------------

* ג'יילס מילטון:הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה, עמד' 219 -222, הוצאת כתר, 2017

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטת מיצ'ל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏*Balloon bombs, poisons all in a day’s work at Noborito*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 01145139

 |
**קלמן פורת** (10 ביוני 1927 – 31 באוגוסט 2000) היה דמות מפתח בפיתוח ויישוב הנגב. בין תפקידיו הציבוריים כיהן כמנהל הראשון של מחוז הנגב במשרד השיכון והבינוי - הקמת הערים החדשות במרחב הדרום והנגב ועיבוי הערים הוותיקות, וכנשיא לשכת המסחר והתעשייה בנגב. שירת במשטרת היישובים העברים (J.S.P), ב"הגנה" ובהמשך, הגיע לדרגת אלוף-משנה בצה"ל.

ביוגרפיה
--------

קלמן פורת נולד בשנת 1927 למשפחת פורטמן ב"מושבה" הרצליה. הוריו, אסתר ואברהם, אשר עלו ארצה מפולין ב-1924, היו ממייסדי המקום.

למד בגימנסיה בהרצליה ולאחר מכן ב"תיכון-חדש" בתל אביב (בוגר מחזור י"ג משנת 1944). כנער, קלמן פעל אינטנסיבית בשורות "ההגנה", ולאחר מכן, בשנת 1946 שירת בהגנה "שירות חובה". במלחמת העצמאות נלחם כמפקד מחלקה בגדודים 22 ו-23 של חטיבת כרמלי והשתתף בקרבות בגליל.

בין השנים 1946–1952 השלים תואר בהנדסת בניין בטכניון בחיפה.

בתחילת שנות החמישים, עבד בתכנון וניהול פרויקטים במחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית (אשר בשנות האלפיים, היא "המינהל לבנייה כפרית" במשרד הבינוי). בתפקיד זה, עסק בהקמת הקיבוצים והמושבים באזור מרחבים, שיבולים, מבטחים, הערבה והר הנגב.

ב-1964 נמנה עם בוגרי המחזור הראשון של המכללה לביטחון לאומי.

פורת נפטר באוגוסט 2000. היה נשוי ואב לחמישה. אחיו של קלמן, אשר פורת, היה טייס ונהרג במהלך תאונת אימונים ב-1956.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קלמן פורת באתר "Billiongraves"
2. ↑  קורות החיים של אשר פורת (פורטמן), באתר "יזכור" של משרד הביטחון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296476705171

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קלמן פורת"**.
**תומר ברדה** (נולד בשנת 1976) הוא שחקן פוקר ישראלי. זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר.

קריירה
------

נולד וגדל ביהוד. בהמשך היגר לארצות הברית, והיה בעלים של חברת היי-טק.

בשנת 2007 במהלך עבודתו התבקש לפתח תוכנת פוקר. לצורך פיתוח התוכנה ברדה החל ללמוד את עקרונות המשחק ובתוך כך החל לשחק. עם הזמן שיחק יותר ויותר והבין שהוא יכול להיות שחקן רווחי. בהמשך פרש מעולם ההייטק והחל לשחק פוקר באופן מקצועני.

בשנת 2008 רשם ברדה את הישגיו הראשונים בטורנירים, כאשר סיים מקום 361 מתוך 6,844 בטורניר מסבב אליפות העולם בפוקר ומקום 2 בטורניר מסבב EPT וזכה ב-28,950 דולר וב-24,466 דולר בהתאמה.

בשנת 2009 סיים מקום עשירי בטורניר בסבב EPT וזכה ב-17,882 דולר.

ב-29 באפריל 2010 זכה ברדה במקום הראשון בטורניר בסבב FPT וגרף 112,360 דולר.

ב-2 ביוני 2010 סיים במקום ה-5 בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר וזכה בסך של 117,416 דולר.

ב-4 ביוני 2010 רשם ברדה את הישגו היוקרתי ביותר, כאשר גבר על 1,942 שחקנים, סיים במקום הראשון בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 825,976 דולר ובצמיד אליפות העולם בפוקר. עם זכייתו בצמיד הפך ברדה לישראלי הרביעי אי פעם שזכה בצמיד באליפות העולם בפוקר.

הישגיו בשנת 2010 קידמו את ברדה בדירוג העולמי ממקום 4,431 במרץ 2009 למקום 211 ביוני 2010.

סטטיסטיקות
----------

נכון ליולי 2022, ברדה זכה בסך של כ-1.4 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.1 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.

### צמידי אליפות העולם בפוקר

| שנה | טורניר | פרס |
| --- | --- | --- |
| 2010 | $2,500 No-Limit Hold'em | $457,007 |

בסבב אליפות העולם, זכה בצמיד אחד, הגיע פעמיים לשולחן הסופי וסיים 11 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.

קישורים חיצוניים
----------------

* תומר ברדה, באתר The Hendon Mob
* תומר ברדה, באתר אליפות העולם בפוקר
* Battle For The Bracelets - Tomer Berda Wins WSOP Gold, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Administrator, Chelm on the Med - Chelm on the Med, Chelm on the Med (באנגלית)
2. ↑  מיכל יושאי, ‏איש היי-טק ישראלי זכה ב-1.2 מיליון דולר תוך שנתיים בפוקר, באתר גלובס, 14 ביולי 2010
**סזאר גיירמו קסטיו רייס** (בספרדית: **César Guillermo Castillo Reyes**; נולד ב-17 במרץ 1966) הוא עורך דין ופוליטיקאי המכהן כסגן נשיא גואטמלה.

ביוגרפיה
--------

קסטיו סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סן קרלוס ותואר שני בזכויות אדם באוניברסיטת רפאל לנדיוואר.

קריירה
------

מינואר 2004 ועד מאי 2005 שימש כסגן שר העבודה.

בשנת 2013 מונה למנכ"ל לשכת המסחר בגואטמלה. בשנת 2018 עזב את התפקיד.

בשנת 2019, באספה הכללית של מפלגת ואמוס (אנ') נבחר לשמש כעמית למרוץ וכמועמד לסגן נשיא של המתמודד אלחנדרו ג'יאמטיי.

ג'יאמטיי התמודד בבחירות 2019 (אנ'). בסיבוב הראשון, שנערך ב-16 ביוני 2019 הוא זכה רק ב-13.95% מהקולות, אך בסיבוב השני, שנערך ב-11 באוגוסט 2019 הוא זכה ב-57.96% מהקולות ונבחר לנשיא. קסטיו נכנס לתפקידו כסגן הנשיא ב-14 בינואר 2020, והחליף את סגן הנשיא ג'פת קבררה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיירמו קסטיו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Candidatos presidenciables: Alejandro Giammattei y Guillermo Castillo de Vamos". *República.gt* (בספרדית). נבדק ב-14 ביוני 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Alejandro Giammattei y Guillermo Castillo reciben credenciales". *República.gt* (בספרדית). נבדק ב-5 בפברואר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Giammattei es proclamado como candidato presidencial de Vamos – Prensa Libre" (בספרדית). נבדק ב-2019-06-18.
שטח ההתיישבות של הפריזיאים
מפת גאליה במאה ה-1 לפנה"ס, המראה את מקום התיישבותם של השבטים הקלטיים. הפריזיאים מצוינים בצפון קלטיקה, סמוך לגבול עם בלגיקה.
מטבעות זהב פריזיאים מן המאה ה-1 לפנה"ס
**הַפָּרִיזִיאִים** (בלטינית: **Parisii**) היו שבט קלטי בתקופת הברזל שחי על גדת הסן בגאליה, החל מאמצע המאה ה-3 לפנה"ס ועד לכיבוש האימפריה הרומית.

השבט מוזכר לראשונה בספרו של יוליוס קיסר, "מלחמת גאליה", ויחד עם הסואסונים, הוא השתתף במרד בהובלת ורקינגטוריקס נגד יוליוס קיסר בשנת 52 לפנה"ס. בספר מצוין שכאשר הרומאים פלשו לשטחם, החלו בני השבט לשרוף את עריהם, על מנת שרכושם לא יילקח בידי הרומאים.

האופידום של הפריזיאים, החל מהמאה ה-3 לפנה"ס, היה האתר שעליו הוקמה לוטטיה, לימים פריז, אשר נקראה על שם השבט ששכן באזור זה לפני הכיבוש הרומי.

עדות לתרבות הפריזאית מופיעה במטבעות זהב שטבע השבט.

ראו גם
------

* איל דה לה סיטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריזיאים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007530880405171
* BnF: cb16057133z (data)
* LCCN: sh2008007670
* SUDOC: 135614678

 |
**קרלו אֵירלודי** (באיטלקית: **Carlo Airoldi**;‏ 21 בספטמבר 1869 – 1929) היה רץ מרתון איטלקי שהתפרסם בכך שאת כל הדרך לאולימפיאדת אתונה (1896) עשה רגלית.

חייו
----

### נעוריו ותחילת הקריירה

אירלודי נולד באוריג'ו (Origgio), עיירה בנפת וַרֶזֶה אשר במחוז לומברדיה כבן למשפחת איכרים. הוא החל להשתתף בתחרויות ספורט באזור וארזה (האירוע הראשון המתועד היה בגורלה (Gorla)) ואחר־כך בתחרויות לאומיות ובינלאומיות שבו ניצח את יריבו הגדול ביותר בתקופה זו לואי אורטג (Louis Ortègue) ממרסיי. ב-1892 הוא זכה במירוץ לקו (Lecco)-מילאנו ואחריו ניצחון במרוץ מילאנו-טורינו. הוא התפרסם במהירות והיה אחד מן הרצים למרחקים ארוכים המובילים בתקופתו. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה הניצחון במירוץ מילאנו-ברצלונה (ספטמבר 1895), תחרות בת 12 קטעים שאורכם הכולל 1050 קילומטרים. תמורת הניצחון זכה אירלודי ב-2,000 פזטות.

### האולימפיאדה

אירלודי שאף להתחרות באולימפיאדת אתונה (1896) וסיכוייו לזכות בה היו טובים. עם זאת, על מנת להגיע לבירת יוון הוא היה זקוק לכסף. הוא פנה לעורך של כתב-עת ידוע בתקופה זו "לה ביצ'יקלטה" (La Bicicletta) והציע כי הוצאות הנסיעה שלו לאתונה יהיו זולות במיוחד. הוא ילך ברגל דרך אוסטריה, האימפריה העות'מאנית ויוון – מסע הרפתקאות שיאלץ אותו לכסות לפחות 70 קילומטרים בכל יום על מנת להגיע במועד לתחרות שלו באתונה. תפקיד העיתון היה לתעד את המסע ולספק לו את המידע הנדרש.

הביטאון הסכים להצעה ומסעו החל. הקטע ממילאנו לספליט, דרך טריאסטה ופיומה, עבר ללא בעיות. אירולדי תכנן לעבור לאורך החוף של קרואטיה ואז דרך העיירה קוטור שבמונטנגרו וקורפו. בטרם הגיע לדוברובניק הוא נפל ונפצע בידו ונאלץ לשהות יומיים באוהל. לאחר שהתרו בו לבל ייחצה את אלבניה ברגל הוא עלה על סיפונה של ספינה אוסטרית שהובילה אותו לפטראס שביוון. משום הוא המשיך ברגל לאורך מסילת הרכבת שכן לא היו אז כבישים.

ביום ה-28 למסע התייצב אירלודי בארמון המלכותי באתונה על מנת להירשם למירוץ המרתון. הוא נחקר על ידי יושב ראש הוועדה האולימפית ונפסל בטענה כי בעצם קבלת הכסף תמורת הזכייה במירוץ מילאנו – ברצלונה הפך אירולדי לאתלט מקצועי ולכן פסול לתחרות חובבים. בניסיון למנוע את רוע הגזירה נשלחו מברקים לאיטליה, אך דבר לא הועיל ואירולדי לא הורשה להשתתף בתחרות המרתון. באיטליה הייתה תחושה קשה שהמארגנים לא אפשרו למתחרה חזק להשתתף במירוץ שהיוונים רצו לזכות בו. אירלודי לא הסכין עם ההחלטה והציב לספירידון לואיס, הרץ היווני שזכה במרתון באולימפיאדה, אתגר, שמעולם לא הוגשם, להתחרות מולו.

### אחרי האולימפיאדה

לאחר שחזר לביתו ניסה אירלודי פעמים רבות לשבור את השיא של ספירידון לואיס בלא הצלחה. הוא המשיך להתחרות, בעיקר בלומברדיה ובשווייץ, שם נישא ועבד בערים ברן ולוצרן. לבסוף הוא עקר לאמריקה הדרומית לנסות את מזלו שם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרלו אירלודי** בוויקישיתוף
* ההיסטוריה של קרלו אירלודי ומסעו לאתונה (באיטלקית)

* קרלו אירלודי, באתר Track and Field (גברים)
**קרלה אנדלובה וייס** (בצ'כית: **Karla Andělová-Weisová**; נולדה ב-1908 – נפטרה ב-27 ביוני 1984) הייתה צ'כית קתולית, חברה בתנועת ההתנגדות לנאצים בפראג. הוכרה כחסידת אומות העולם על סיכון חייה למען עזרה ליהודים והצלת ילד יהודי בשואה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

קרלה הייתה צ'כית קתולית, תופרת בהכשרתה, ובעלת סלון לתפירה בפראג. באמצע שנות ה-30 הכירה צעיר ממוצא יהודי בשם פרדיננד וייס, בעל חנות נעלים בפראג שאשתו נפטרה עוד לפני המלחמה.

השניים התיידדו ולאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה הוא החל לעבוד אצלה. וייס היה פעיל בתנועת ההתנגדות לגרמנים. קרלה סייעה לו להכין חומרים אנטי-נאצים וכן שמרה בדירתה על רכוש של יהודים שנשלחו למחנות.

קרלה גם הסתירה במרתף ביתה כ-200 יהודים.

השניים נעצרו על ידי הגסטאפו והושמו במעצר. קרלה שכנעה את פרדיננד לא להודות, ולקחה על עצמה את כל האשמה מתוך מחשבה שכנוצרייה סיכוייה להינצל טובים יותר. פרדיננד נשלח לגטו טרזינשטדט.

היא נידונה ל-3.5 שנות מאסר והועברה מכלא פנקראץ (אנ') בפראג לדרזדן ולאחר מכן לוולדהיים. בתום תקופת מאסרה סירב הגסטאפו לשחררה והיא נשלחה לגטו טרזינשטדט. משם הועברה למחנה הנשים רוונסבריק.

קלרה פגשה במחנה נשים יהודיות שהכירה מכלא פנקראץ, שנהגו לכנותה "אנדלקה" (המלאך) על כך שעזרה להם. קלרה נהגה לשוחח עם הנערות האסירות, להעביר להן ידיעות ואף להזהיר אותן על כוונות הגרמנים לאסור ידידים וקרובים שלהן. 

במחנה לקחה תחת חסותה ילד יהודי לאחר מות הוריו. היא החביאה אותו בבלוק הנשים ודאגה לו לאוכל.

במהלך מאסרה ברוונסבריק קלרה עונתה קשות בניסיון לגרום לה להסגיר מתנגדים לנאצים. היא מעולם לא מסרה מידע וכתוצאה מן העינויים האגן שלה נפגע והיא נותרה צולעת מאז.

לאחר המלחמה
-----------

בתום המלחמה חזרה קלרה לפראג ולקחה איתה את הילד היהודי. הוריו של הילד נרצחו בתאי הגזים אך נמצא דוד מסלובקיה שהגיע ולקח אותו איתו. שם הילד אינו מוזכר בשום מסמך.

בפראג פגשה מחדש את פרדיננד, ששרד את הגיטו. הם נישאו והיגרו יחד לישראל. בישראל נולדה להם בת ששירתה בצה"ל. מאוחר יותר היגרה המשפחה לארצות הברית לקליפורניה.

שלט ליד העץ שניטע לכבודה בגן חסידי אומות העולם, יד ושם, ירושלים

הכרה והנצחה
-----------

ב-30 במאי 1978 הוענק לקלרה התואר חסידת אומות העולם וניטע עץ בגן חסידי אומות העולם ניטע עץ לכבודה ב-1978.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Brno Weather, Karla Andělová-Weisová
2. ↑  עדותה של קרלה וייס, מראיין: חיים מס, ירושלים, 30.7.60, תיק מס' 1394, יד ושם.
3. ↑  מתוך יומנה של הגב' קלרה וייס, מח' חסידי אומות העולם, תיק 1394 ארכיון יד ושם.
4. ↑  ארכיון יד ושם, תיק מח' חסידי אומות העולם מס' 1394.
5. ↑  (Karla Weiss (Czech, יד ושם

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרלה אנדלובה וייס"**.
**יהודה שוקרון** (נולד בשנת תשל"ב, 1972) הוא שדרן, קריין, חקיין ושחקן חרדי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שוקרון נולד בשנת 1972 בראשון לציון. לאחר שחרורו מצה"ל, החל את לימודיו בבית הספר למשחק בית צבי. לאחר מכן עבר קורס רדיו ותקשורת ברדיו לב המדינה, בניהולו ובהדרכתו של גדעון לב ארי. בהמשך שידר ברדיו לב המדינה במשך כשנתיים. 

לאחר מכן החל בתהליך של חזרה בתשובה ולמד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. עם התקרבותו לדת החל להופיע בהצגות ובסרטים במגזר החרדי, וכחקיין וסטנד-אפיסט באירועים ובתוכניות בידור חרדיות.

### רדיו

בשנת 2000 החל לשדר ברדיו קול חי. במהלך השנים שידר את התוכניות: "מגוון על הבוקר", "שירים כבקשתכם", "המצעד המזרחי-חסידי" ו"מסלסלים", וכן קריין מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה.

בשנת 2009 הצטרף לרדיו קול ברמה שנפתח והגיש שם את "המצעד המזרחסידי" וכן קריין מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה.

בשנת 2010 שב לרדיו "קול חי" והגיש את התוכניות "שלוש על ישראל", "ילדודס" ובהמשך את התוכנית "שניים בצהריים" יחד עם אלעד כהן. כמו כן קריין וערך מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה של התחנה.

ב-2011 החל להגיש ב"קול חי" את התוכנית היומית "טובים השניים" יחד עם אלעד כהן בשעה 16:00. 

בשנת 2012 פתח בקריירת שירה, והוציא לאור את הסינגל "קול ששון", וכן התארח בשיר "שמעה תפילתי" של אלעד שער בשנת 2016 הוציא סינגל שנקרא "לעולם אודך" לקראת נסיעתו לאומן לציון רבי נחמן מברסלב, וכן הוציא דואט עם אייל עובד - 'בלב יודע'.

שוקרון מנחה בערוץ הידברות תוכניות שמחות ואירועים מיוחדים. שיחק בהצגה "החיים והמוות ביד הלשון" בהשתתפות שלישיית הופל'ה.

משנת 2015 הוא שחקן בחבורת תריג.
שולחן מחשב עם מחשב וציוד היקפי
**שולחן מחשב** הוא שולחן עבודה המותאם לעבודה עם מחשב אישי והציוד הנלווה אליו. השולחן כולל חלקי ריהוט שנועדו לספק נוחות שימוש ומראה אסתטי של אזור העבודה, בין השאר על ידי הסתרת חלק מהציוד ההיקפי והכבילה.

מבנה
----

הצורה הנפוצה ביותר של שולחן המחשב היא גרסה ארגונומית של שולחן העבודה המשרדי, שכוללת מגש מקלדת מתכוונן ושטח שולחן עבודה מספיק לכתיבה. בעיצוב משולב ציוד למיקום צג (מדף, בדרך כלל) וחורים לניתוב הכבלים המחברים את רכיבי המחשב יחד.

שולחן מחשב טיפוסי מספק מקום למקלדת, עכבר, צג, מדפסת ורמקולים. עיצובי שולחנות כוללים מגוון של מדפים, מגשים וחורים לניתוב כבלים למערכות מחשב. בחלק משולחנות המחשב, הכבלים מוצמדים ללוח בגב השולחן, כדי ליצור מראה מסודר יותר.

שולחנות מחשב מיוצרים בדרך כלל בייצור המוני ודורשים הרכבה עצמית מסוימת. המחשב והציוד ההיקפי אינם חלק ממבנה השולחן, והצבתם וחיבורם נעשים לאחר הצבת השולחן במקומו.

הצעות שונות ל"משרד העתיד" הציעו עיצובים ששילבו את המחשב והציוד באופן מובנה בשולחן, אך אלה לא זכו לפופולריות.

סוגים
-----

יש מגוון צורות ועיצובים לשולחנות מחשב. הדוגמאות הנפוצות הן:

* שולחן בודד "קלאסי" המיועד לשימוש אדם בודד, בבית, במשרד או במשרד ביתי.
* שולחנות מחשב המאפשרים חיבורם זה לזה ליצירת שורות של עמדות מחשב, למשל במשרדים ובמוסדות חינוך. שולחנות אלו מעוצבים על מנת לאכלס עשרות מערכות מחשב תוך הקלת חיווט, תחזוקה כללית, מניעת גניבות והפחתת ונדליזם.
* שולחנות מתגלגלים קטנים או עגלות מחשב עם שולחנות עבודה זעירים, המספקים מספיק מקום למחשב נייד ומשטח עכבר. תצורת שולחן מתגלגל מאפשרת ניידות וגישה משופרת במצבים בהם שולחן כתיבה אינו נוח. ניתן להשתמש בשולחנות מחשב ניידים מעל מיטה, למשל.

ארגונומיה
---------

תרשים ארגונומי לעבודה נכונה מול מחשב
שולחנות מחשב ארגונומיים מכילים מנגנונים המאפשרים התאמות מכניות למיקום החלקים השונים, על מנת למקסם את הנוחות והיעילות למשתמש. השולחן הארגונומי הוא בדרך כלל רהיט "עומד בפני עצמו" המאפשר גישה למנגנוני ההתאמה. לשולחנות ארגונומיים מסוימים יש התאמת גובה שולחן גדולה מספיק כדי ליצור שולחן "ישיבה" או שולחן עמידה, המאפשר למשתמש לעבוד בעמידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שולחן מחשב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4006638-1

 |