recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיתונאי ישראלי. אם התכוונתם למוזיקאי חסיד ברסלב, ראו גד ליאור (מוזיקאי).

**גד ליאור** (נולד באפריל 1953) הוא עיתונאי כלכלי בישראל. משמש ראש המערכת של "ידיעות אחרונות" בירושלים.

ביוגרפיה
--------

ליאור נולד בירושלים כגד ליכטנשטיין. הוא החל את דרכו העיתונאית בעיתוני נוער. בגיל 16 עבד במעריב וסיקר תחרויות ספורט. בהיותו בן 18 סיקר את ועדת עציוני לבדיקת השחיתויות בכדורגל בישראל.

בהשפעת מות רבים ממשפחתו שנספו בשואה בגרמניה, הוא עסק בקידום יחסי התרבות וההבנה בין ישראלים וגרמנים, כשהַחל משנות השישים נמנה עם מקימי התנועה שהייתה לחלוצה בחילופי-הנוער עם גרמניה. פועלו זה ניבט בהמשך דרך שותפות בכינונה של אגודת הידידות הצעירה ישראל-גרמניה ב-1987, שבמסגרתה מתקיימים חילופי משלחות חינוכיות, קבוצות השתלמות וסטודנטים בין המדינות, כשבהובלת ליאור מתקיימות הרצאות לקבוצות נוער אורחות, עיתונאים ומתנדבים.

לאחר שירות קרבי בחיל התותחנים, חזר ליאור לעסוק בכתיבה עיתונאית ועד סוף שנות השבעים שימש ככתב סוכנות עתי"ם ו"מעריב", וחקר במשך שנתיים לצד פרופסור דן כספי את התהוות המקומונים בערים בישראל. בד בבד, ב-1979, החל לשמש כמרצה בנושאי תקשורת ותקשורת המונים במספר מוסדות בארץ, וייסד את הקורס "תקשורת כלכלית" באוניברסיטה הפתוחה שם הוא מלמד עד היום.

ל"ידיעות אחרונות" הגיע בשנת 1979 והיה כתב לענייני פלילים ובהמשך כתב מדיני. הוא נכנס בעובי הקורה של סיקור מהלכי הכלכלה המוסדית והשלטונית, ומקץ עשור מונה ככתב הכלכלי הראשי של העיתון. במקביל נהיה ליו"ר תא הכתבים הכלכליים באגודת העיתונאים בבירה. תחת ידיעות אחרונות היה ליאור לעיתונאי הישראלי הראשון שנכנס לארצות שעד אז אסור היה להיכנס אליהן, כערב הסעודית ואיחוד האמירויות. מאז 1995 הוא משמש כראש המערכת הירושלמית של העיתון, וחולק עם סבר פלוצקר את כתיבת מאמרי המערכת במגזין "ממון".

בין פרסומיו, עריכת הספר "דיר בלאק, לוסי!" (הוצאת "גשרים"), ומגזין המנהלים "OpenU" של האוניברסיטה הפתוחה; כתב ופרסם את הלקסיקון לאירועי כלכלת ישראל ב-60 שנותיה, בהוצאת מיקסם, וראיונות בלעדיים, בין היתר עם חוסיין, מלך ירדן וגולדה מאיר.

ליאור, שנחשב כ"סקופר", הוכתר כעיתונאי מצטיין לשנת 2009[דרוש מקור]. כמו כן בראשית 2010 הוענק לו פרס התקשורת הכלכלית של "האגודה לזכות הציבור לדעת".

הוא נשוי ואב לשלושה ומתגורר במבשרת ציון, בנו, אילן, עשה את שירותו הצבאי בגלי צה"ל ולאחר מכן, החל לשמש כתב ב"הארץ".

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטונים גד ליאור מאיים לבטל אירוע בבנק ישראל, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2009
* מיכאל נחמן, אחד על אחד עם גד ליאור, "זמן מבשרת", 27 במאי 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת קם‏, עמוס רגב וגד ליאור זכו בפרס האגודה לזכות הציבור לדעת, באתר וואלה!‏, 20 בינואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007411076705171

 |
**ההתערבות** הוא סיפור קצר מאת הסופר הרוסי אנטון צ'כוב, שנכתב בשנת 1889 והפך לאחד הסיפורים הידועים ביותר שלו. תורגם לעברית על ידי נילי מירסקי.

במהלך השנים על בסיס הסיפור צולמו מספר סרטים, הראשון כבר בשנת 1912. בשנת 2012 כתב המלחין הישראלי ליאור נבוק אופרה ב-14 סצנות על פי הסיפור.

עלילה
-----

הסיפור פותח בוויכוח אינטלקטואלי המתרחש בביתו של בנקאי עשיר, ונסוב סביב השאלה, מה יותר מוסרי - עונש מוות או מאסר עולם. הוויכוח גולש לפסים מעשיים יותר עד שנוצרת התערבות משונה בין בעל הבית הבנקאי לבין עורך דין צעיר. עורך הדין טוען שמאסר עולם גרוע פחות מעונש מוות ובתגובה, מתחייב הבנקאי, שאם עורך הדין יצליח להושיב את עצמו במאסר במשך חמש שנים, הוא ייתן לו שני מיליונים. עורך הדין הצעיר מסכים ומתערב שהוא יצליח לשבת לא רק חמש שנים אלא חמש עשרה.

ההתערבות יוצאת לפועל ועורך הדין נכלא במתקן מיוחד בחצרו של הבנקאי. הקשר היחיד שלו עם העולם שבחוץ מתנהל על ידי מכתבים אותם הוא מעביר לשומרים ובהם הוא מבקש מהבנקאי שיעביר לו את כל מבוקשו (יין, פסנתר וספרים). הבנקאי עוקב אחר מצב רוחו המשתנה של האסיר, המשתקף בבקשותיו במכתבים ובעיקר בסוג הספרים אותם הוא מבקש, המשתנה משנה לשנה. בתחילה מותחנים וקומדיות, לאחר מכן ספרי מופת ואז לימודי שפות, פילוסופיה והיסטוריה, אחר כך הברית החדשה ותאולוגיה ולבסוף מכל הבא ליד.

לאחר 15 שנה, בלילה שלפני מועד סיום ההתערבות, הבנקאי (שכבר הספיק להפסיד את כל כספו בהימורים) מבין כי הוא עומד להפסיד בהתערבות ומחליט להרוג בחשאי את ה"אסיר". כשהוא נכנס לתאו, האסיר ישן, ועל השולחן מונח פתק שבו מסביר האסיר את מה שעבר עליו במשך כל תקופת המאסר:

"חמש עשרה שנים התבוננתי בעיון בחיי העולם הזה... בספריכם קניתי חכמה. כל מה שיצרה המחשבה האנושית ללא לאות... נדחס בגולגלתי לפקעת קטנה. אני יודע שאני חכם מכולכם"

ואז הוא מצהיר:

"אני בז לספריכם, בז לחכמה ולכל טוב העולם. הכל אין ואפס, הכל בן חלוף, אשליה, תעתוע, דמיון..."

כדי להוכיח את רצינות דבריו, הוא מצהיר במכתבו כי בכוונתו לצאת מתאו, חמש שעות לפני מועד הסיום וכך להפסיד בהתערבות. כל הכסף שבגללו התחילה ההתערבות, כבר לא שווה בעיניו למאומה. הבנקאי מניח את המכתב, ויוצא מהחדר בתחושה של בוז עצמי עמוק. למחרת בבוקר, כאשר השומרים מודיעים לו שראו את האסיר "בורח" מהחצר בריצה בטרם מועד הסיום שנקבע, הוא נכנס לתא, לוקח את המכתב שנשאר מונח על השולחן ונועל אותו בכספת וכך נגמר הסיפור.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n82214783
* VIAF: 110144928899054440900
* WorldCat (עם VIAF): 110144928899054440900

 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מלל היצירה (ברוסית)
ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה
**ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה** (רוסית **Великое cтояние на реке Угре**, מכונה גם **Угорщина** - **אוּגוֹרשינה**) היה עימות בין כוחותיו של אחמט חאן, החאן של אורדת הזהב, לבין כוחותיו של הנסיך הגדול של רוסיה איוואן השלישי בסתיו-חורף 1480, במסגרת מלחמות קרים-רוסיה. העימות הסתיים בנסיגה של המונגולו-טטרים ולהתפוררותה של האורדה, אך למעשה ללא קרב. שני הצדדים היו מוכנים בעמדות קרב משני צידיו של נהר האוגרה, בלי שמי מהם יעשה את הצעד הראשון ויתקיף. אירוע זה, נחשב לצד קרב קוליקובו, לאירוע מכונן בבניית האימפריה הרוסית.

ברקע לעימות, החלטתו של איוון ב-1476 להפסיק לשלם את המס השנתי לאורדה. מיסים אלו נאספו על ידי המונגולים מאז תקופת באטו חאן. אחמט חאן, שהיה עסוק במאבק נגד חאנות קרים, לא הגיב. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1480, החליט אחמט חאן להגיב נגד הרוסים המרדנים. הוא הצליח להגיע להסכם צבאי עם מלך פולין, קז'ימייז' הרביעי, על תקיפה משותפת של רוסיה. הכוחות הפולנים לא הגיעו לאוגרה בעיקר בגלל שהיו עסוקים בהגנת הממלכה מפני כוחות של חאנות קרים.

בשנת 1481 אחמט חאן נהרג והחלה התפוררות פנימית של אורדת הזהב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה** |

* ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
קטפת כותנה מתוצרת חברת ג'ון דיר עם מכל איסוף קבוע
קטפת כותנה מתוצרת חברת קייס, המייצרת גם צוברי כותנה מוכנים לשינוע למנפטה
**קטפת כותנה** היא כלי עבודה חקלאי המבצע עבודה משולבת של קציר צמח הכותנה, הפרדת סיבי הכותנה מהצמח ודחיסת הכותנה המופרדת בצוברים המוכנים לשינוע למנפטה.

היסטוריה
--------

הטיפול החקלאי בכותנה, ובעיקר שלב הקטיף וההפרדה של הכותנה מהצמח הבשל, נחשב מאז ומתמיד למייגע ועתיר עבודה ידנית ובלתי יעילה. הניסיון הראשון לפתח כלי עבודה מכני אשר יחליף את העבודה הידנית המייגעת הכרוכה בקטיף הכותנה, ובכך יגביר את היעילות הכלכלית והתפוקה, בוצע רק בשנת 1850. ניסיונות הפיתוח והמכניזציה של הענף נמשכו בקצב איטי, ככל הנראה כתוצאה מחוסר הכדאיות הכלכלית, שהושפע מן השימוש בכוח העבודה הזול שהועסק בענף במדינות דרום ארצות הברית.

רק בשנת 1889 בוצעו ניסיונות נוספים, ובשנת 1905 נרשם הפטנט הראשון על קטפת כותנה הנגררת באמצעות סוס.

מאמצי הפיתוח של אמצעי יצור מכניים בענף נמשכו בעצלתיים גם במשך עשרות השנים הבאות, והמכונות המודרניות הראשונות הוצגו רק בשנת 1943.

כניסת המיכון לענף באופן נרחב ברוב החוות לגידול כותנה, החל רק בשנות ה-50 של המאה העשרים, ובשלב זה ביצעו הקטפות טיפול בשורה אחת בלבד שהייתה שוות ערך לחיסכון בהעסקת כ-40 עובדים. בשנת 1980 הציגה חברת המיכון החקלאי ג'ון דיר את קטפת הכותנה הגדולה שלה שהייתה מסוגלת לקטוף 4 שורות במקביל. בשלב זה של ההתפתחות הטכנולוגית, גודל הקטפת היה רק שאלה של מחיר ונוחות תפעול, ובחוות הגדולות החלו להפעיל גם קטפות המסוגלות לטפל גם ב-6 שורות ויותר של צמחים במקביל.

סוגי קטפות
----------

קיימים שני סוגים של קטפות כותנה מודרניות:

* קטפת חשיפה: מבצעת חיתוך של הצמח כולו, הפרדה של הכותנה מהצמח, כולל הוצאתה מתוך כדורים סגורים. לאחר ההפרדה מנופה פסולת הצמח לשדה ואילו הכותנה נצברת בתוך מכל איסוף באחורי המכונה.
* קטפת צירית: מבצעת תלישה של הכותנה מהצמח על ידי תנועה הפוכה של שני צירים המכוסים בעוקצים דוקרניים הסובבים בכיוונים מנוגדים, ולאחר מכן מושלכת הכותנה המופרדת למכל האיסוף באמצעות מאווררים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קטפת כותנה** בוויקישיתוף
* קטפת כותנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**דינזו אברהם** היה יהודי-אתיופי בן המאה ה-17 אשר כיהן כאזג' (ראש) על חלק מביתא ישראל מטעם הקיסר סוסניוס.

פועלו
-----

ב-1617 הוציא הקיסר סוסניוס צווים המורים למחוק את זכר היהדות מהאימפריה. הצו כלל פקודה המורה להשמיד את היהודים מממלכת סמין שלחמו בכוחות האימפריה האתיופית וכן צו ליהודים שכבר היו תחת השלטון האתיופי אשר דרש מהם התנצרות המונית ועבודה בשבת.

אברהם, שהנהיג קבוצה מקרב ביתא ישראל שחבריה עבדו במתחם המלכותי בגונדר, פנה אל הקיסר בבקשה לתת ליהודים חופש פולחן. בקשתו של אברהם מופיעה בכרוניקה אנונימית שנכתבה בימי הקיסר מנליק השני (1889-1913):

> 
> [...] הקיסר סוסוניוס שלט. בשנה השלישית לשלטונו, הופיע ישראלי בשם אברהם והקיסר חיבב אותו. הוא אמר לו: "מה אתה רוצה שאביא לך?" הוא השיב לו: "אם מצאתי חן בעיני אדוני, אני מתחנן שתתן לעמי לחזור לאמונתם". הקיסר נעתר לבקשתו והשיב: "הכול יהיה כפי שביקשת" והקיסר הכריז: "אני נותן בידך את כל הישראלים שבארצי". וכל אלו ששרדו את ההתבוללות נחו בשלווה ושרידי הגולים חזרו למושבם ועבדו את דת אבותיהם.
> 
> 
> 
> — Wolf Leslau, "A Falasha Religious Dispute", **Proceedings of the American Academy for Jewish Research** Vol. 16, 1947, p.79-80
> 

לפי מסורת ביתא ישראל מנע אברהם את השמדת היהודים ולכן נתפס כגיבור שהציל את עמו מכיליון בדומה למרדכי היהודי. מקורות נוצריים מאותה התקופה אינם מאשרים את הפסקת הלחימה ביהודים, לכן מניחים כי אברהם הצליח לשכנע את הקיסר לבטל רק את הצווים שהורו על התנצרות היהודים שנותרו נתינים נאמנים לקיסר.

שמו
---

מקור השם דינזו אינו ידוע ויש הטוענים כי מדובר בכינוי. המילה הקרובה ביותר לדינזו באמהרית היא "דנזה" או "דנז" שפירושה חסר תחושה, קהה, טיפש, משותק וקפוא. יש שטענו שהכינוי "דינזו"/"דינזאז" הוא נוצרי ושמו המקורי הוא טזאזו. חלקם הציעו כי כינויו הוא שיבוש של שם זה. לפי סברה אחרת כינויו נובע מהשם "מגזגז" שמשמעו בעברית "דמדומי שקיעה" או "כמעט חשכה", הכינוי למלחמת סוסניוס בביתא ישראל. טענה נוספת היא שהכינוי מגיע מהמונח "דג' טנאט" שמשמעותו להמתין בסבלנות בשער ומכוון לכך שאברהם חיכה בשער המלך עד שיענה.

לקריאה נוספת
------------

* חיים רוזן, "השימוש באילנות יוחסין בקרב ביתא ישראל - לדמותו של גיבור היסטורי בספרות ובמסורות", **פעמים** 58, תשנ"ד, עמ' 120-128

* Wolf Leslau, "A Falasha Religious Dispute", **Proceedings of the American Academy for Jewish Research** Vol. 16, 1947, pp.71-95
* Gerrit Jan Abbink, **The Falashas In Ethiopia And Israel: The Problem Of Ethnic Assimilation**, Institute of Cultural and Social Anthropology, 1984
* James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, מסת"ב 9780812231168

קישורים חיצוניים
----------------

* מיקי יאלו, ביתא ישראל, מבט היסטורי (תרגום עברי לכרוניקה האנונימית), באתר Young Ethiopian Students

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, מסת"ב 9780812231168, p. 83-84
2. 1 2 3  חיים רוזן, "השימוש באילנות יוחסין בקרב ביתא ישראל - לדמותו של גיבור היסטורי בספרות ובמסורות", **פעמים** 58, תשנ"ד, עמ' 122
3. ↑  רוזן, עמ' 120-121
4. ↑  הלחימה בביתא ישראל הסתיימה עם כיבוש סמין והצווים כנגדם בוטלו עם עליית הקיסר פאסילידס.
5. ↑  רוזן, עמ' 126-127
**חברת מולדת** (נקראה גם **סטודיו מולדת** ו**הקינו סטודיו מולדת**) הייתה חברת סרטים בארץ ישראל, שעסקה בצילום ובהפקת סרטי קולנוע, פרסומת ותעודה. החברה נוסדה על ידי ירושלים סגל ונתן אקסלרוד בשנת 1927.

פעילות החברה
------------

בשנת 1927 הקימו סגל ואקסלרוד בשכונת מונטיפיורי את הסטודיו לצילום במטרה להפיק את סרט הראינוע העלילתי העברי הראשון. המעבדה בה פותחו הסרטים נתקלה בקשיים טכנולוגיים רבים, ובגלל היעדר חשמל נאלצו להשתמש במערכת מסובכת של עדשות ולפתח את הסרטים באמצעות אור השמש.

הסרטים הראשונים שצולמו היו סרטי פרסומות וסרטי תעודה; בחברה הופקו סרטי פרסומת רבים וכן צולמו סרטים דוקומנטריים רבים, בין היתר הקמת נתניה, יסוד תל מונד והנחת צינור הנפט בחיפה, וכן צולמו העדלאידעות של תל אביב. היומנים שצולמו הוקרנו בראינוע "ביתן" ובקולנוע "עדן".

הסרט העלילתי שאמור היה להיות הסרט הראשון שצולם בישראל היה "החלוץ". הסרט מתאר את חייו ומצוקתו של חלוץ שחווה קשיים ומעוניין לעזוב את הארץ ולחזור לאוקראינה ממנה הגיע, אך בסופו של דבר מתחרט ונשאר בארץ. את הסרט החל להפיק אקסלרוד בשנת 1926 בעזרת קואופרטיב שהוקם לצורך הצילומים, אך בגלל בעיות תקציביות הופסקו הצילומים ונגנזו, ונסגר הקואופרטיב. שנתיים מאוחר יותר, בשנת 1928, החל אקסלרוד בניסיון לצלם שוב את הסרט - סגל היה המפיק, אקסלרוד צילם והבמאי היה אלכסנדר פן. הצילומים החלו אך לאחר זמן מה, גילה סגל, שעסק באותו זמן בעבודות תרגום, כי הצילומים נערכים שלא לשביעות רצונו, וצילומי הסרט הופסקו בשנית.

בשנת 1932 צולם הסרט "ויהי בימי" - קומדיה קצרה בת 18 דקות שצולמה על רקע חגיגות פורים והעדלאידע, בהשתתפות השחקנים משה חורגל ואלינה סטרניצקה, ובהשתתפות שחקנים חובבים, בבימויו והפקתו של חיים הלחמי. הסרט הציג קומדיה של טעויות הכוללת שלושה זוגות במהלך חג פורים - זוג תיירים, זוג חלוצים וזוג יהודים מהישוב הישן. הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה.

לאחר חילוקי דעות מקצועיים, נסגרה החברה בשנת 1934.

לקריאה נוספת
------------

* 90 שנה לסרט העברי ולתעשיית הקולנוע בישראל, ד"ר הדר פרי

הערות שוליים
------------

1. 1 2  י. הראל, קצור תולדות הסרט הארצישראלי, **על המשמר**, 24 ביוני 1955
2. ↑  אלה שוחט, **הקולנוע הישראלי: מזרח/מערב והפוליטיקה של הייצוג, כרך 1**, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 32
3. ↑  שרית ישי-לוי, איך אומרים בעברית צלולואיד?, **חדשות**, 7 בפברואר 1986
4. ↑  אירית רותם, בעל "עודד הנודד" - לגבורות, **מעריב**, 27 באוגוסט 1984
5. ↑  מערכת דבר, נתן אקסלרוד - כיצד מפתחים בשמש?, **דבר**
6. ↑  80 שנה לעודד הנודד – ויהי בימי, באתר הבמה
7. ↑  מאיר שניצר, חזון איש, **חדשות**, 7 באוקטובר 1987
8. ↑  יעקב הלחמי, וַיְהִי בִּימֵי, באתר בית הסרט העברי
באלקטרוניקה, **מַתְנֵד** הוא מעגל חשמלי (או מעגל מוכלל) היוצר אות חשמלי מחזורי, לרוב גל סינוס או גל מרובע. תדר המתנד עשוי להיות מפחות מהרץ ועד עשרות גיגה-הרצים.

סוגים של מתנדים אלקטרוניים
--------------------------

יש שני סוגים עיקריים של מתנדים אלקטרוניים: מתנד הרמוני ומתנד רלקסציה (relaxation)

### מתנד הרמוני (סינוסואידי)

אות סינוסואידי
המתנד ההרמוני יוצר גל סינוסואידי. בבסיסו הוא מגבר שמוצאו מחובר למסנן צר-סרט, שמוצאו מחובר לכניסת המגבר. כאשר מדליקים את המגבר, מופיע רעש במוצא שלו. הרעש עובר דרך המסנן כך שרק תדרים שהם בתחום הצר שמעביר המסנן מועברים בחזרה אל כניסת המגבר, ואלו מוגברים יותר ויותר כיוון שהתהליך חוזר על עצמו. תוך מספר מחזורים קטן מתייצב המתנד ומגיע למצב עמיד. אז מתקבל במוצא המגבר אות שמורכב מתחום צר של תדרים, שמרכזו הוא התדר המרכזי של המסנן, ורוחבו הספקטרלי נקבע על ידי רוחב המסנן.

ניתן לצמד אל המסנן גביש פיאזואלקטרי (לרוב מקוורץ) כדי לייצב את תדר התנודה. תכנון כזה מכונה מתנד גבישי.

את ההגברה והסינון ניתן להשיג במגוון של דרכים, ולכן ישנן גישות שונות לתכנון מתנדים הרמוניים, ביניהן מתנד הארטלי, מתנד קולפיטס ומתנד קלאפ.

### מתנד רלקסציה

במתנדי רלקסציה משתמשים ליצירת גל שאינו סינוסי, כגון גל מרובע או "שן מסור". המתנד מכיל רכיב לא ליניארי, למשל טרנזיסטור או משוון, שפורק באופן מחזורי את האנרגיה הטעונה בקבל או במשרן, וכך גורם לשינויים מהירים במוצא.

במתנדי רלקסציה לגל מרובע אפשר להשתמש ליצירת אות שעון הדרוש למעגלים ספרתיים מסוימים, למשל מונים או טיימרים, אך מתנדים גבישיים עדיפים עליהם בגלל יציבותם.

במתנדי גל משולש או שן מסור משתמשים במעגלי תזמון לאותות הסריקה האופקית בצגי שק"ק של אוסצילוסקופים וטלוויזיות. במחוללי דפקים ניתן להשתמש בגל המשולש כדי ליצור קירוב של גל סינוס. סוג אחר של מתנד רלקסציה הוא הרב-רטט (מולטי-ויברטור).

### חוג נעול מופע (PLL)

למתנדים במערכות תקשורת מתקדמות התלויות בפאזה מתחבר בהמשך השרשרת רכיב הנקרא PLL, או בעברית חוג נעול מופע - מעגל בעל משוב אשר מבצע תיקון עדין בפאזה.

ראו גם
------

* טריודה
* מתנד מבוקר מתח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתנד אלקטרוני** בוויקישיתוף
* הסבר על פעולת מתנדים באתר howstuffworks.com

| מוזיקה אלקטרונית |
| --- |
| סוּגוֹת בולטות | IDM • EBM • אמביינט • אינדסטריאל • איטלו דיסקו • אלקטרו • אסיד ג'אז • אסיד האוס • ברייק ביט • גל חדש • גליץ' • דאנס • דאבסטפ • דארקווייב • דיסקו • דראם נ' בייס • האוס • טכנו • יורודאנס • טראנס • טראנס פסיכדלי • סינת'-פופ • צ'יל-אאוט • רייב • טראנס ווקאלי • טראפ • פיוצ'ר בס |
| טכנולוגיות, כלי נגינה ותוכנות | 

|  |  |
| --- | --- |
| טכנולוגיות וכלים | מתנד • שפופרת ריק • טרנזיסטור • LFO‏ • מעבד צליל • סינתיסייזר • מערבל אותות (מיקסר) • דוגם צלילים (סמפלר) • סקוונסר (תוכנות: קיובייס • Logic Pro‏ • FL Studio • אבלטון) • עיבוד אותות ספרתי • MIDI‏ • מחשב אישי • כרטיס קול • Open Sound Control‏ • VST |
| כלי נגינה | טרמין • גיטרה חשמלית • אורגן חשמלי • מלוטרון • מקלדת אלקטרונית • פסנתר אלקטרוני • EWI‏ • תופים אלקטרוניים • מכונת תופים |

 |
| ראו גם | די ג'יי • מפיק מוזיקלי • סקראצ'ינג • מוזיק קונקרט • רוק מתקדם • מוזיקת היפ הופ |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4172975-4

 |
**קלמנס התשיעי** (בלטינית: **Clemens IX**;‏ 28 בינואר 1600 – 9 בדצמבר 1669; נולד בשם **ג'וליו רוספיליוזי** Giulio Rospigliosi) היה אפיפיור מ-20 ביוני 1667 ועד מותו. נודע גם כמחברם של מחזות, שירים וליברית לאופרה.

תולדות חייו לפני היבחרו
-----------------------

נולד למשפחת אצולה בפיסטויה, בדוכסות הגדולה של טוסקנה. למד אצל הישועים באוניברסיטת פיזה וב-1623 קיבל תוארי דוקטור בתאולוגיה, בפילוסופיה, במשפט קאנוני ובמשפט אזרחי והוסמך לכמורה. מיד לאחר מכן עבר לכהן בקוריה הרומאית והיה איש אמונו של האפיפיור אורבנוס השמיני (1623–1644). ב-1644 מונה לארכיבישוף טיטולרי (כלומר בתואר בלבד) של טרסוס ומאותה שנה כיהן כנונציו (שליח אפיפיורי) לספרד עד לפרישתו ב-1653, על רקע חילוקי דעות עם אינוקנטיוס העשירי.

רוספיליוזי עסק בכתיבת מחזות ושירה ובין היתר חיבר ב-1637 את הליברית לאופרה הקומית הראשונה, *Chi soffre, speri* ללחנו של וירג'יליו מאצוקי. כן היה פטרונו של ניקולא פוסן.

ב-1655 העלה אותו אלכסנדר השביעי למעלת קרדינל ומינה אותו למשרת הקרדינל מזכיר המדינה, משרה בה כיהן עד מותו של אלכסנדר השביעי ב-1667.

אפיפיורותו
----------

רוספיליוזי נבחר לאחר קונקלווה קצרה יחסית שהתקיימה מ-2 ביוני ועד 20 בחודש, כיוון שהיה מועמד מקובל הן על נציגו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ז'אן-פרנסואה פול דה גונדי והן על תומכי ספרד, שם כיהן כנונציו זמן רב.

בתקופת אפיפיורותו לא נרשמו אירועים מיוחדים, אך הוא פיאר את רומא מבחינה אמנותית. הוא הזמין את קישוטו של גשר סנטאנג'לו בפסלים ואת השלמת אכסדרת העמודים בבזיליקת פטרוס הקדוש. כן הנהיג הופעות מוזיקליות ודרמטיות בהקפלה הסיסטינית.

עם מותו נקבר בכנסיית סנטה מריה מג'ורה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלמנס התשיעי** בוויקישיתוף
* "כתר משולש", על האפיפיור אלכסנדר השמיני
* תפקידים
* ערך באנציקלופדיה הקתולית
* קלמנס התשיעי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קלמנס התשיעי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אלכסנדר השביעי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**קלמנס העשירי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283674305171
* BIBSYS: 2072140
* BNE: XX889761
* BnF: cb11683484p (data)
* BPN: 77718892
* CANTIC: a10475904
* GND: 119070758
* ICCU: CFIV169823
* ISNI: 0000 0001 2142 9357
* LCCN: n82029325
* MusicBrainz: d71435ec-c969-4d21-86b7-6f9b92491db8
* NKC: jo2003188174
* NLA: 35804497
* NLP: A17705575
* NTA: 072483059
* RERO: 02-A006449813
* RKD: 444148
* SELIBR: 169339
* SNAC: w6pg218m
* SUDOC: 111153891
* Trove: 1095027
* ULAN: 500354167
* VcBA: 495/25962
* VIAF: 89039949
* WorldCat (עם VIAF): 89039949

 |
**גריון** (בצרפתית: **Gryon**) היא עיירה במחוז אגל (Aigle) בקנטון וו במרחב רומנדי דובר הצרפתית בשווייץ.

העיירה נמצאת על רכס האלפים הברניים בגובה 1,110 מטר מעל פני הים, ומתגוררים בה 1,202 תושבים. יש בעיירה פעילות רבה בחורף, שכן היא חלק מאתר הסקי וילאר-גריון-דיאבלרה המאחד כ-270 קילומטר של מסלולי סקי וגלשני שלג (סנואובורד) בכל האזור.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
האזכור הראשון של העיירה בימי הביניים הוא בשנת 1189 תחת השם "גריאון" (Griuns).

גאוגרפיה
--------

העיירה ממוקמת על רצועה צרה בגובה של 1,110 מ' בין קניון גריון (Gryonne) וקניון אוואנסון (Avançon). על הגבעה ממזרח לעיירה נמצאים הכפרים לה שו (Les Chaux) וברבולסה (La Barboleusaz). בצפון גובלת העיירה ביערות ושטחי המרעה האלפינים של טוויאן (Taveyanne). צדה המערבי גובל בעיירה בה.

גודל התחום המוניציפלי של גריון הוא 15.22 קמ"ר. מתוך שטח זה, 4.31 קמ"ר (28.3%) משמש למטרות חקלאיות, 7.96 קמ"ר (52.3%) מיוערים, 1.71 קמ"ר (11.2%) הם שטח בנוי (מבנים או כבישים), 0.07 קמר (0.5%) הם נהרות או אגמים ו-1.19 (7.8%) הם אדמה לא יצרנית.

דמוגרפיה
--------

בעיירה מתגוררים (נכון לדצמבר 2012) 1,202 תושבים. במהלך 10 השנים האחרונות האוכלוסייה הידלדלה ב-15.2%. הסיבה העיקרית להידללות היא הגירה שלילית, אך גם מאזן הלידות והפטירות בעיירה שלילי.

87.6% מהאוכלוסייה הם דוברי צרפתית, 4% דוברי גרמנית, 3.2% דוברי אנגלית ו-19 אנשים דוברים איטלקית.

27% מהאוכלוסייה הם אזרחים זרים והשאר אזרחי שווייץ. 28.2% מהתושבים הם ילידי גריון, 31.2% הם ילידי קנטון וו, 17.1% הם ילידי אזורים אחרים בשווייץ ו-23.5% נולדו מחוץ לשווייץ.

תחבורה
------

דרך הגישה הראשית לכפר היא בכביש היוצא מהעיירה אולון ודרך וילאר-סור-אולון. קיימת דרך נוספת, צרה יותר, העולה מהעיירה בה (Bex).

ניתן להגיע לעיירה גם ברכבת על ידי החלפה לרכבת ה-TPC בתחנת בה (Bex), לקו BVB (בה-וילאר-בריטיי).

יהדות
-----

בסוף מלחמת העולם השנייה הסתתר בכפר האדמו"ר מסאטמר ויהודים רבים משווייץ הגיעו לכפר לשהות שם או להיפגש עמו. כיום לא מתגוררים בכפר יהודים כלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גריון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גריון

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד הסטטיסטיקות השווייצרי (הקישור אינו פעיל, 2 במרץ 2020)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4278618-6
* HDS: 002280
* MusicBrainz: 7d20761d-1980-4c59-b9c5-5bc6706dc7ab

 |
**קנוד ברטלס** (בדנית: **Knud Bartels**;‏ נולד ב-8 באפריל 1952) הוא גנרל דני בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא דנמרק בין השנים 2009–2012 ולאחר מכן כיושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו בין השנים 2012–2015.

ביוגרפיה
--------

ברטלס נולד בקופנהגן ב-8 באפריל 1952 וב-1972 התגייס לצבא דנמרק. ב-2001 הועלה לדרגת גנרל מאיור וב-2006 הועלה לדרגת גנרל לוטננט ומונה לנציג דנמרק בוועדה הצבאית של נאט"ו. ב-4 באוקטובר 2009 נאלץ ראש ההגנה טים ירנסן להתפטר מתפקידו בעקבות הסערה שעורר פרסום ספרו של תומאס ראתסאק, וברטלס נקרא למלא את תפקידו. ב-2 בנובמבר 2012 פרש ברטלס מהתפקיד בעקבות מינוי ליושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו במקום וולטר גאסקין. ביורן ביסרופ נקרא למלא את מקומו באופן זמני עד שפיטר ברטרם נכנס לתפקיד באופן קבוע. ב-26 ביוני 2015 הוא פרש מהצבא וכיום משמש כמרצה במכללת ההגנה הדנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קנוד ברטלס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  General Bartels på pension

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 4162236658013541133
* WorldCat (עם VIAF): 4162236658013541133

 |
**טרייפל** (באנגלית: **Trifle**) הוא קינוח העשוי מרפרפת סמיכה (לעיתים קרובות אפילו ממוצקת), פירות, עוגת ספוג, מיץ פירות ולעיתים גם מקפא (ג'לי) וקצפת.

הרכיבים האלה בדרך כלל מסודרים בשכבות: בתחתית נמצאים הפירות והספוג ולמעלה הרפרפת והקצפת.
מספר סוגים של טרייפל מכילים מעט אלכוהול כגון יין פורט, או בדרך כלל יין שרי מתוק או יין מדיירה. בגרסאות ללא אלכוהול של הקינוח ניתן להשתמש במיץ פירות במקום היין כדי להעניק את הלחות הרצויה לעוגת הספוג.

בגרסה פופולרית נוספת של טרייפל ניתן להשרות את עוגת הספוג בנוזל המקפא כאשר מכינים את הקינוח ובעת הקירור הבסיס מתקשה. העוגה והמקפא נקשרים יחדיו ומפיקים
מרקם נעים ומיוחד במינו.

זאת בתנאי שנעשה שימוש בכמויות הנכונות (לא אמור להיות יותר מדי מקפא אחרת יתרחש תהליך של גירעון).

ישנן חנויות המוכרות 'טרייפל שוקולד' אך בעצם לא מדובר בכלל בטרייפל. הקינוח לא יכול להיות מורכב משכבות שוקולד וחייב להכיל פירות.

בנוסף לאכילה, הטרייפל משמש כקישוט המשלב בתוכו את הצבעים מלאי הברק של שכבות הפירות, המקפא והריבה מחד, ואת הניגוד שברפרפת הצהבהבה ובקצפת הלבנה מאידך.

נהוג להגיש את קינוח הטרייפל בתקופת חג המולד, לעיתים כחלופה קלילה יותר מאשר פודינג חג המולד הדחוס יותר.

**קראולה טרייפל** (Creole Trifle) (הידוע גם כ-'עוגה רוסית') הוא פריט קינוח דומה. הוא מורכב מחתיכות שונות של מספר עוגות המעורבבות יחד ודחוסות
היטב, בתוספת אלכוהול (לרוב יין אדום או רום) וסירופ מתוק או מיץ פירות כאשר לבסוף התערובת עוברת קירור. התוצאה היא עוגה המכילה מערבולת של צבעים וטעמים.
ידוע כי מאפיות בניו-אורלינס (New Orleans) נהגו להכין עוגות שכאלו מהשאריות או המאפים הפגומים שלהן.

בצרפת, קיומו של קינוח דומה בשם 'דיפלומט' (Diplomate) מסביר את אופן הכנת הקינוח בניו-אורלינס.

באיטליה, ישנו קינוח הדומה לטרייפל בשם 'זופה אינגלזה' (Zuppa Inglese - מרק אנגלי).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרייפל** בוויקישיתוף
* מתכון לטרייפל 01
* מתכון לטרייפל 02
* טולי יקותיאל, שכבות של מתיקות: 3 מתכוני טרייפל, באתר ynet, 25 ביוני 2015
שימוש ב"אקדח" להחדרת גריז למסב
**גריז** (באנגלית: **Grease**, בעברית: **דֹּהַן**, ובכתיב חסר ניקוד "דוהן") הוא שם של משחה המשמשת כחומר סיכה ומורכבת בדרך כלל מתערובת של תחליב סבון עם שמן תעשייתי או שמן צמחי. הסבון מתקבל מתערובת של שומנים אורגניים עם חומרים אלקליים חזקים כגון נתרן, ליתיום, או בריום, היוצרים מלחים מתכתיים של חומצות שומן. גריז נפוץ מבוסס על ליתיום, בעוד גריז אשר נועד לעמוד בטמפרטורות גבוהות עשוי להיות מבוסס על חומרים סינתטיים. כדי להתאים גריז לנקודות חיכוך גבוהות מאוד, או נמוכות מאוד, יש ומוסיפים לו גרפיט.

המאפיין הבולט של סוגי הגריז השונים הוא שהם בעלי צמיגות התחלתית גבוהה, אולם בעת מאמץ גזירה יורדת דרגת הצמיגות וכמעט משתווה לזו של השמן הנמצא בתערובת. שינוי חד זה בצמיגות נקרא טיקסוטרופיה (Thixotropy). לעיתים נעשה שימוש במונח "גריז" כדי לתאר אף חומרי סיכה בעלי מרקם משחתי או נוזלים בעלי צמיגות גבוהה, אולם חומרים אלה אינם בעלי תכונות טיקסוטרופיות האופייניות לגריז קלאסי. לדוגמה, וזלין וחומרי ג'ל פחמימני (Petroleum jelly) אחרים אינם מסווגים בדרך כלל כגריז.

גריז נמשח בדרך כלל על מנגנונים מכניים שאותם ניתן לסוך לעיתים רחוקות ובמקרים שבהם שמן סיכה ייזל ולא יישאר במיקום הרלוונטי. גריז משמש אף לאיטום, כדי למנוע חדירת מים וחומרים בלתי דחיסים אחרים. למסבים המטופלים בגריז יש מאפייני חיכוך טובים יותר בגלל צמיגותם הגבוהה.

סיווג ותקן
----------

בשנת 1989 פורסם לראשונה תקן ASTM D4950 "סיווג ומיון תקני לחומרי גריז לאחזקת כלי רכב". המסמך הוסכם על ידי החברה הבינלאומית לניסוי וחומרים (ASTM International), מכון חומרי הסיכה הלאומי של ארצות הברית (National Lubricating Grease Institute), והחברה הבינלאומית למהנדסי רכב (SAE International). התקן מחלק את סוגי הגריז לאלה המתאימים לסיכת חלקי שילדת הרכב, ולאלה המתאימים לסיכת מסבי הגלגלים:

* LA ו-LB הם חומרי סיכה המתאימים לשלדת הרכב, לאזורי חיכוך בינוני (LA) וכבד (LB).
* GA,‏ GB ו-GC הם חומרי סיכה למסבי הגלגלים (לחיכוך קל, בינוני וכבד).

גריז מסווג על פי "נקודת הטפטוף", הטמפרטורה שבה הגריז הופך נוזל וכן על פי "קצב הפרדה" המהירות שבה השמן נוטה להיפרד מתערובת הגריז.

לקריאה נוספת
------------

* **Fuels and Lubricants Handbook: Technology, Properties, Performance and Testing**. George E. Totten, Steven R. Westbrook, Rajesh J. Shah (Eds.) Chapter 20: Lubricating Greases. ASTM International, 2003. מסת"ב 0803120966

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גריז** |

* גריז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דֹּהַן, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  Grease: What it is; How it Works
3. ↑  ASTM D 4950 Standard Classification and Specifications For Automotive Service Greases
**דניאל אית'ן אדלמן** (באנגלית: **Daniel Ethan Edelman**; נולד ב-28 באפריל 2003 בוורן שבניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי-יהודי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ניו יורק רד בולס מה-MLS.

קריירת מועדונים
---------------

אדלמן גדל באקדמיה של PDA. בשנת 2020 עבר למחלקת הנוער של ניו יורק רד בולס, ובאותה שנה החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-27 בפברואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 3-1 על סן חוזה ארת'קווייקס במסגרת ה-MLS. ב-28 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אינטר מיאמי במסגרת הליגה.

קריירה בינלאומית
----------------

נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  U.S. UNDER-20 MYNT HEAD COACH MIKEY VARAS NAMES USA ROSTER FOR 2023 FIFA UNDER-20 WORLD CUP IN ARGENTINA באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 10 במאי 2023 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דניאל אדלמן"**.
"**נער תימני**" הוא הדפס, שיצר שמואל בן-דוד ומציג דמות של נער תימני.

תיאור
-----

ההדפס "נער תימני" נוצר בין השנים 1910-1909 בקירוב בסדנת הדפס האבן של בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, שנוהלה בידי אברהם גרשוביץ-גרשוני. הוא אחד מן ההדפסים הצבעוניים המוקדמים שנעשו במחלקה.

העבודה מתארת נער תימני המביט אל עבר בניני בית-הספר המרוחקים, המוקפים בחומת אבן. הנער מתואר מאחור, ראשו בפרופיל והוא חובש כיפה סרוגה ולובש בגד פסים. בידו הוא אוחד נרתיק למגילת אסתר. נרתיקים מסוג זה נוצרו ב"בצלאל" בטכניקה של פלגרין, וייתכן כי הוא בא לאפיין את הדמות כתלמיד הבא אל בית-הספר. סביב התיאור יצר בן-דוד מסגרת דקורטיבית המכילה תשלובת של המילים "בצלאל" ו-"ירושלים" ובפינותיה דימוי של המנורה.

תיאור של יהודים-תימנים היה נושא פופולרי בעבודות בצלאל, שנפשו כבעלי "אותנטיות", בכל הקשור לתיאורי דמויות תנ"כיות. באותה תקופה אף הוקמה "מושבת בצלאל" שבה ייושבו צורפים תימנים בבן שמן.

אחד מעותקי ההדפס נמצא באוסף מוזיאון ישראל. הוא הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ" במוזיאון בשנת 1982.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: שילה-כהן, נורית (עורכת), **"בצלאל" של שץ: 1903-1929**, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 204
2. ↑  ראו: **"בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה**, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט מס' 1377
**טרייסי לאוניני רואיז-קונפורטו** (באנגלית: **Tracie Lehuanani Ruiz-Conforto**; ‏נולדה ב-4 בפברואר 1963) היא שחיינית צורנית אמריקאית בעבר. היא האלופה האולימפית הראשונה (לוס אנג'לס 1984) זוכת 2 מדליות זהב, סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (גואיאקיל 1982) ו-6 פעמים אלופת ארצות הברית (1981–1986).

ביוגרפיה
--------

טרייסי רואיז נולדה וגדלה בהונולולו.

### אלופת עולם

באליפות עולם שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות האישית (192.300 נק'), לפני קלי קריצ'קה מקנדה (188.983 נק') ומיוואקו מוטויושי מיפן (181.600 נק') ומדליית כסף בתחרות הזוגות ביחד עם קנדי קוסטי (188.650 נק'), אחרי שרון המברוק וקלי קריצ'קה מקנדה (190.541 נק') ולפני מאסאקו פוג'יווארה ויקוקו אבה מיפן (181.900 נק').

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה בשנת 1983 היא זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הזוגות.

### אלופה אולימפית

לראשונה נערכה תחרות שחיה צורנית במשחקים האולמפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) ורואיז, זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות אישית (198.467 נק') לפני קרולין ולדו מקנדה (195.300 נק') ומיוואקו מוטויושי (187.050 נק') ובתחרות זוגות ביחד עם קנדי קוסטי (195.584 נק') לפני שרון המברוק וקלי קריצ'קה (194.234 נק') ומיוואקו מוטויושי סייקו קימורה מיפן (187.992 נק').

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה ארצות הברית בשנת 1987 היא זכתה במדליית זהב בתחרות האישית בפעם השנייה ברציפות.

באולימפיאדת סיאול (1988) היא זכתה במדליית כסף בתחרות האישית (197.633 נק') אחרי קרולין ולדו (200.150 נק') ולפני מיקאקו קוטאני מיפן (191.850 נק') ולא הצליחה להגן על תוארה.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1985 נישאה רואיז למייקל אנתוני קונפורטו, שחקן פוטבול בפן סטייט. בנם, מייקל קונפורטו הוא שחקן מצטיין בבייסבול וביתם ג'קלין משחקת כדורגל.

הישגים ותארים
-------------

במהלך הקריירה זכתה רואיז ב-41 מדליית זהב בתחרויות לאומיות ובינלאומיות.

בשנת 1993 נכללה רואיז בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרייסי רואיז** בוויקישיתוף

* טרייסי רואיז, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* טרייסי רואיז, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  TRACIE RUIZ (USA) Honor Synchronized Swimmer 1993, באתר International Swimming Hall of Fame - ISHOF (באנגלית)
**זליג ברדיצ'יבר** (יידיש: **זעליק לייב בערדיטשעװער**; 6 במאי 1903 - 30 בדצמבר 1937) היה משורר יידי בסרבי.

ביוגרפיה
--------

ברדיצ'בר נולד למשפחה דלת אמצעים בעיירה בלץ בבסרביה. יצחק-דוד ברדיצ'בר (1851 - ?) במקור היה ממוהיליב-פודילסקי, משם משפחתו עברה למושבה יהודית חקלאית אלכסנדרני ב-1854. אמו של זליג, חיה-רבקה הייתה ילידת בלץ.

ברדיצ'בר עסק בלימוד עצמי. הוא היה מלמד, הוא נדד בין עיירות יהודיות של בסרביה ומולדובה ועסק בהוראה. בשנות העשרים של המאה ה-20 החל לכתוב ולבצע שירים כמנהגם של זמרים יהודיים נודדים, כגון: ברודר זינגער.

עד שנות השלושים ברדיצ'בר כבר נודע ברבים למרות ששיריו לא פורסמו. הוא עסק בהלחנה של שירים של משוררים אחרים, למשל הוא הלחין את חיבורו של הרץ ריבקין **פון שכנישן דארף** (מהכפר השכן). זמן מה היה חבר בקולטור-ליגע, איגוד של אומנים בשפה היידית. הוא חיבר מחזות, ולפעמים גם ביים אותם. בשנותיו האחרונות שיריו וחיבוריו החלו להתפרם בעיתונות יידית, כגון: טשרנאוויצער בלעטער ואפגטנג.

ברדיצ'בר נפטר בגיל צעיר מאוד, בסוף שנת 1937, כתוצאה ממחלת השחפת בעיר יאשי. לאחר מותו בזכות מאמציהם של לייבו לוין וגרשון סגל בעיר צ'רנוביץ, בשנת 1939, יצא לאור קובץ שיריו של ברדיצ'בר עם תוים **לידער מיט ניגונים**.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנחנו כאן (ברוסית)
* זליק בארדיטשעווער (1903-1937), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520398705171
* GND: 124029698
* LCCN: n86010376
* MusicBrainz: 7e06510d-b10b-4e6a-8d6f-1536fa6128ff
* SELIBR: 171438
* VIAF: 45775157
* WorldCat: viaf-45775157

 |
**וולפיר** (אנגלית עתיקה: Wulfhere; מת בשנת 675) היה מלך מרסיה מסוף שנות ה-50 של המאה השביעית ועד 675. הוא היה המלך הנוצרי הראשון של כל מרסיה, אך לא ידוע מתי וכיצד התנצר. עלייתו סימנה את קץ השליטה של אוסויו מנורת'מבריה על דרום אנגליה, ווולפיר הרחיב את השפעתו על מרבית שטח זה. הקרבות שלו נגד הסקסונים המערביים הובילו לשליטה מרסיאנית במרבית עמק התמזה. הוא כבש את האי וייט ואת עמק מאון ונתן אותם למלך אטלויל מדרום סקסוניה. הייתה לו גם השפעה בסארי, אסקס וקנט. הוא נישא לאאורמנהילד, בתו של מלך קנט, אאורבנברט.

אביו של וולפיר, פנדה, נהרג בשנת 655 בקרב וינויד, כאשר נלחם נגד אוסויו מנורת'מבריה. פידה, בנו של פנדה הומלך תחת פיקוחו של אוסויו, אך נרצח שנה לאחר מכן. וולפיר הגיע לכס המלוכה כאשר אצילים מרסייניים ארגנו מרד נגד השלטון של נורת'מבריה בשנת 658, ודחקו את השליטים מטעם אוסויו.

בשנת 670, כאשר אוסויו מת, וולפיר היה המלך החזק ביותר בדרום בריטניה. הוא היה השליט בפועל בחלק שמדרום להומבר אך לא שלט בנורת'מבריה כפי ששלט אביו.

בשנת 674 תקף וולפיר את אגפרית בנו של אוסויו מלך נורת'מבריה אך הובס. הוא מת, כנראה ממחלה, בשנת 675. את וולפיר ירש אחיו אתלרד שהיה למלך מרסיה עד שנת 704. בספרו של אדיוס "חיי וילפריד" מתואר וולפיר כ"אדם גאה, בעל כוח רצון בלתי נלאה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולפיר, מלך מרסיה** בוויקישיתוף
* וולפיר, מלך מרסיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מלכי מרסיה |
| --- |
| מלכי ממלכות ההפטרכיה | מרסיה • נורת'מבריה • וסקס • מזרח אנגליה • קנט • סאסקס • אסקס |
| מלכים | איסל • קנבה • קינוולד • קראודה • פיבה • סירל • פנדה • אווה • פידה • אוסוויו • וולפיר • אתלרד הראשון • קואנרד • קואלרד • קאולוולד • אתלבולד • באורנרד • אופה • אקגפירת' • קואנוולף • קנלם • קאולוולף הראשון • באורנוולף • לודקה • ויגלף • אגברט • ויגמונד • ויגסטאן • אלפלאד השני • באורטוולף • ברגרד • קאולוולף השני • אתלרד השני • אתלפלד • אלפווין |
| שושלות ממלכות ההפטרכיה | איקלינגאס • דיירה • ברניקיה • סרדיקינגאס • ואפינגאס • קנט • סאסקס • אסקס |
**ואלטר יונגהאנס** (בגרמנית: **Walter Junghans**, נולד ב-26 באוקטובר 1958 בהמבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

יונגהאנס החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 1977 בבאיירן מינכן, שם שיחק חמש עונות, תחילה כמחליפו של ספ מאייר. עם פרישתו של מאייר בשנת 1979 בגין תאונת דרכים, שיחק יונגהאנס ביחד עם השוער הוותיק מנפרד מילר, כאשר שניהם מתחרים על המקום בהרכב. עם באיירן מינכן זכה יונגהאנס בשתי אליפויות הבונדסליגה ובגביע מקומי אחד. הרוטציה בין יונגהאנס למילר נמשכה גם בזירה האירופית, כאשר בעונת 1982 הגיעה באיירן מינכן לגמר גביע אירופה לאלופות, בו הפסידה לאסטון וילה, ויונגהאנס ישב על הספסל, אך במהלך העונה האירופית, שני השוערים שיחקו לסירוגין. סך הכול ערך יונגהאנס 67 הופעות בבאיירן מינכן, ועזב את המועדון בשנת 1982.

בשנת 1982 עבר יונגהאנס לשאלקה 04, ובניגוד לתקופתו בבאיירן מינכן, זכה תחילה לבלעדיות בהרכב הפותח, ובחמש עונות צבר 148 הופעות, עם זאת, חל פיחות במעמדו בעונה האחרונה שלו בקבוצה, והוא בחר לעבור להרטה ברלין בשנת 1987. יונגהאנס שיחק שבע עונות בהרטה ברלין, תחילה בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונת 1990 עלה עם הרטה לבונדסליגה, אך נשר בחזרה לבונדסליגה השנייה כעבור עונה אחת, ונשאר באותה ליגה עד לעזיבתו את הקבוצה בשנת 1994, לאחר 171 הופעות. בשנת 1994 שב יונגהאנס לבונדסליגה וחתם בבאייר לברקוזן, אך לא שיחק בקבוצה ולו משחק אחד, ובאותה שנה כבר עבר לפורטונה קלן מליגת הבונדסליגה השנייה, שם שיחק שתי עונות, עד לפרישתו בשנת 1996.

קריירה בינלאומית
----------------

ליונגהאנס אין הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, אך הוא נכלל בסגל הנבחרת ליורו 1980, בו זכתה הנבחרת הגרמנית, כשוער השלישי בהייררכיה, אחרי הראלד שומאכר ואייקה אימל. בנוסף, יונגהאנס נסע לאולימפיאדת לוס אנג'לס, והיה חלק מהסגל האולימפי לטורניר הכדורגל של האולימפיאדה בשנת 1984.

לאחר הפרישה
-----------

יונגהאנס עבד כמאמן השוערים של פורטונה קלן עם פרישתו מהמשחק, ואחר כך גם בפ.צ. קלן, בנפיקה ליסבון ואתלטיק בילבאו. בעונת 2006/07 היה עוזר המאמן בבורוסיה מנשנגלדבך. לאחר מכן, החליף שוב את ספ מאייר, והפעם בתפקיד מאמן שוערים בבאיירן מינכן, תפקיד אותו ביצע במספר קבוצות שונות של המועדון.

תארים
-----

עם באיירן מינכן:

* אליפות הבונדסליגה (2): 1979/80, 1980/81
* הגביע הגרמני: 1981/82

עם הרטה ברלין:
אליפות הבונדסליגה השנייה: 1989/90

עם נבחרת גרמניה המערבית:

* יורו 1980

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואלטר יונגהאנס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

| **נבחרת מערב גרמניה – יורו 1980 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 שומאכר • 
2 בריגל • 
3 קולמן • 
4 ק.פורסטר • 
5 דיץ • 
6 שוסטר • 
7 ב.פורסטר • 
8 רומניגה • 
9 רובש • 
10 מילר • 
11 אלופס • 
12 ממרינג •
13 בונהוף • 
14 מגאת •
15 שטיליקה •
16 צימרמן •
17 דלהאי •
18 מתאוס •
19 ווטאבה •
20 קאלץ •
21 יונגהאנס •
22 אימל •
מאמן: דרוואל | מערב גרמניהמערב גרמניה |

| **נבחרת מערב גרמניה – אולימפיאדת לוס אנג'לס 1984** |
| --- |
| 1 פרנקה • 
2 בוקנפלד • 
3 דיקגיסר • 
4 באסט • 
5 והמאייר • 
6 בוכוואלד • 
7 גרו • 
8 בומר • 
9 שצשניידר • 
10 ברמה • 
11 מיל • 
12 יונגהאנס •
13 שן • 
14 לוקס •
15 ראן •
16 שרייר •
17 שלינדוויין •
מאמן: ריבק | מערב גרמניהמערב גרמניה |
**שמואל (שַמּו) הַבֶּר**, השתמש גם בשם עט הבדוי **שאנדור קומארומי** (בהונגרית: **Haber Sámuel**; קומארום, 18 באוגוסט 1866 – בודפשט, 30 בדצמבר 1920) היה עיתונאי יהודי-הונגרי. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.

ביוגרפיה
--------

שמואל הבר נולד במשפחה יהודית כבנם של הנריק הבר, קצב ושל קטלין ספינר. הוא השלים את ארבע הכיתות הנמוכות של הגימנסיה בקומרום. משם עבר לבודפשט ללמוד בגימנסיה שבה השלים את כיתות 5–6 במלואן, אך בשנה השביעית קיבל consilium abeundi ("עיצה לעזוב" שהיא למעשה צורת גירוש מסורתית מארגון או מבית ספר בארצות בעלות תרבות גרמנית) בשל חיסורים לא מוצדקים. מסיבה זו עבר לעיר פאפה, חזר על הכיתה השביעית והשלים שם את לימודיו בתיכון. לאחר מכן היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת בודפשט (לימים אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובמשך התקופה עבד במשרד עורכי דין, כיוון לא היה יכול לקבל עזרה כספית מהבית. הוא עבד במשרד עד ה-1 בינואר 1894. עם הזמן הפך לכתב של מספר כתבי עת ועיתונים. אולם יותר מכל כתב ב"שוויון" (Egyenlőség) שם היה סגן עורך עד מותו. הוא נפטר מהתקף לב. רעייתו הייתה גיזלה אפולוניה טומקוליאק, איתה התחתן ב-19 במאי 1902 בבודפשט. הבר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

עבודותיו
--------

הבר התחיל לכתוב כשעוד למד בגימנסיה בקומרום. כתביו פורסמו בעיתונים "קומרום והסביבה" ו"אסטרגום והסביבה". (1884-1885). בבודפשט הוא החל לכתוב מאמרים לכתב העת ההיתולי "אישטוק השוטה" בשם הבדוי "ארי ...". הוא פרסם שם במשך חמש שנים. בסתיו 1886 חתם חוזה ב"שוויון" בשכר חודשי של 10 פורינט הונגרי. בכתב עת זה עבד ככתב בכיר בהפסקות קלות. מספטמבר 1893 ערך למעשה את העיתון; ממאי 1894, כעורך עיתון, כתב למעשה בעצמו את כתב העת "שוחטים וקצבים" תחת השם הבדוי שאנדור קומארומי. הוא גם כתב מאמרים להמון עיתונים וכתבי עת; עם זאת, מרבית מאמריו הופיעו ב"שוויון", כגון: 1887. ליפוט קומפרט, ברנאט לוי מייסד אויפשט, וילמוש קרצג, הנריק גרץ, הצאצא האחרון של דוד המלך, הרוטשילדים, מוריץ ורמן, שדים, הלב שהתגלה, אורבך אחרי ברנהרד, 1883.

הוא כתב גם כמה מאמרים חינוכיים וביקורות ספרים עבור כתב העת, כמו: המשיח - הרומן של בנג'מין דיזראלי. פוג'לה וגולדה, תפקידם של היהודים בגילוי אמריקה, אחרי מאיר קייזרלינג ועוד.

כרכים עצמאיים
-------------

* החגים שלנו. ציורים מהחיים היהודיים בעיירה קטנה. 1893 (פורסם בכתבי עת שונים)
* סיפורים יהודיים. 1894

שמות עט בדויים
--------------

סיגריה, טיבורץ, ארי, הליוטרוף, שאנדור קומרומי ועוד.

לקריאה נוספת
------------

* לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. תחת שם העט: שאנדור קומרומי
* יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים: Haber Samu
* פאל גויאש:חייהם ויצירותיהם שלס סופרים הונגרים 1939–1944, 2002-1990.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 2339/1920. folyószáma alatt.
2. ↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 452/1902. folyószáma alatt".
ג'יימס מיי
**ג'יימס דניאל מיי** (אנגלית: **James Daniel May**; נולד ב-16 בינואר 1963) הוא מנחה טלוויזיה ועיתונאי בריטי. ידוע בעיקר כשותף להנחיית תוכנית הרכב טופ גיר של BBC לצד ג'רמי קלארקסון וריצ'רד המונד. בנוסף, כותב מיי טור אישי במוסף הרכב השבועי של העיתון הבריטי דיילי טלגרף. 

מיי וקלארקסון הם האנשים הראשונים שהגיעו לקוטב הצפוני באמצעות מכונית. הם עשו זאת ביחד עם צוות איסלנדי, על גבי טויוטה היילקס, במסגרת תוכנית מיוחדת של טופ גיר.

קריירת עיתונאית
---------------

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 שימש מיי כעורך משנה במגזין "אינג'ניר" הבריטי. המגזין התמקד בחדשות בנושאים טכנולוגיה, מדע וכלכלה. מאוחר יותר עבר לתפקיד דומה במגזין הרכב "אוטוקאר". הוא פוטר ממנו ב-1992 לאחר שחמד לצון ושילב בתוך עמודי מוסף סקירת דגמים מסר נסתר שהורכב מהאות הראשונה בכל סקירה. בהמשך הוא עבר לכתוב במגזין "טופ גיר" וטור שבועי בעיתון "דיילי טלגרף". בשנת 2000 הוא קיבל פרס של אגודת עיתונאי הרכב בקטגוריה "עיתונאי הרכב של השנה".

קריירת טלוויזיה
---------------

בשנים 1998–1999 הנחה מיי את תוכנית 'דרייב' בערוץ 4 הבריטי, שהייתה המתחרה הגדולה ביותר של "טופ גיר". ב-1999 עבר מיי אל המתחרה 'טופ גיר' (בפורמט הראשון שלה), והחליף בין השאר את ג'רמי קלארקסון שעזב, אך הירידה ברייטינג הובילה את BBC לביטול התוכנית ב-2001.

בנוסף הנחה מיי תוכניות רבות במגוון נושאים, בהם: 'הצעצועים האהובים על ג'יימס מיי', תוכנית בה חקר את הצעצועים שהוא אהב בילדותו ותוכנית המשך 'הצעצועים האהובים על אחותי', 'מבט על כרישים רצחנים', 'המאה ה-20 של מיי', 'הרפתקת היין הגדולה של אוז וג'יימס', במהלכה ערך ביחד עם אוז קלארק טעימות יין ברחבי צרפת ועוד מגוון תוכניות.

מיי הצטרף לתוכנית טופ גיר בפורמט החדש החל מעונתה השנייה ב-2003 ביחד עם קלארקסון והמונד. הוא מכונה שם "קפטן איטיות" ("Captain Slow") על שם הנהיגה הזהירה והאיטית שלו. עם זאת, אין הכינוי משקף את העובדה שהוא בין האנשים היחידים שתועדו בנסיעה בבוגאטי ויירון במהירותה המקסימלית, 407.9 קילומטר לשעה. ובבוגאטי ויירון סופר-ספורט עם 414 קילומטר לשעה, שיא עולמי לדקות אחדות עד שנהג המבחן של פולקסווגן שבר את השיא עם 431 קילומטר לשעה. הוא אף טס במטוס יורופייטר טייפון במהירות 1320 קילומטר לשעה בתוכניתו 'המאה ה-20 של מיי'.

חייו האישיים
------------

מיי נולד בבריסטול, אנגליה, כאחד מארבעה אחים. בילדותו גר בעיירה רוטראהם שבדרום יורקשייר, אותה עיירה בה עמיתו לתוכנית 'טופ גיר', ג'רמי קלארקסון, החל את הקריירה העיתונאית שלו. הוא למד מוזיקה באוניברסיטת לנקסטר ויודע לנגן על פסנתר וחליל. 

באוקטובר 2006 קיבל מיי רישיון טיס למטוס קל. כיום הוא גר בגפו בלונדון. בת זוגו לחיים מאז שנת 2000 היא העיתונאית שרה פראטר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מיי** בוויקישיתוף
* ג'יימס מיי, ברשת החברתית פייסבוק
* ג'יימס מיי, ברשת החברתית טוויטר
* ג'יימס מיי, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007343198705171
* BIBSYS: 10040273
* BNE: XX5249668
* GND: 1067414177
* ISNI: 0000 0000 6733 6554
* LCCN: nb2007016933
* LNB: 000205016
* NKC: xx0205985
* NLK: KAC200801224
* NLP: A35472297
* NTA: 304603422
* SUDOC: 195612213
* VIAF: 39621183
* WorldCat: lccn-n84136446

 |
**סטומטוסוכוס** (שם מדעי: ***Stomatosuchus***) הוא סוג נכחד של דמוי-תנין, שחי בתור הקרטיקון באזור מצרים של ימינו לפני 100 עד 94 מיליון שנה. התנינאי הענקי הגיע לאורך גדול של מעל 10 מטרים. הסוג תואר למדע ב-1925 וכלל מין יחיד - *Stomatosuchus inermis*.

התנינאי הנכחד היה בעל לסת ארוכה וגדולה, אך היו בה רק שיניים חרוטיות קטנות וייתכן שהיה לו גם דלדל מתחת ללסת, בדומה למקור שקנאי. מבנה הלסתות דמה לזה של לגנוסוכוס, וכמותו הם היו חצי משוטחים. ייתכן שמבנה זה עזר לתנין לארוב לדגים קטנים מתחת למים ברגע שהם הגיעו לטווח השגה, הוא סגר בעוצמה את הלסתות על מה שעבר לצידו.

התנינאי התגלה לראשונה בידי משלחת גרמנית-מצרית בראשות החוקר ארנסט שטרומר (אנ') וממנה התגלתה רק גולגולת עבה אחת, עליה מבוססים כל המחקרים. עם זאת בעת מלחמת העולם השנייה שרידי התנין היו בתוך מוזיאון מינכן שהופצץ בידי בעלות הברית ב-1944. כיום אין כלל עצמות של תנין גדול זה, אלא רק רמזים על מבנה חייו ושרידי צילומים.

תנין זה כנראה למרות גודלו היה אוכל דגים מתמחה, אולי עם שק מתחת הגרון כמו לשקנאי, אך הוא נכחד לצד פאונה שלמה בצפון אפריקה מאחר לא התאים לחיים באזורים יבשים מדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטומטוסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**שמואל גלַזֶרמַן** (בספרדית: **Samuel Glasserman**;‏ 1898–1952), סופר יידיש, מחזאי, קריין רדיו ומתרגם.

ביוגרפיה
--------

שמואל גלזרמן נולד בשנת 1898, בעיירה אלגארובוס, מחוז בואנוס איירס התייתם כשהיה בן שלוש, ואחיו הבכור, רב בעיירת הולדתו, נטל עליו את חינוכו וגידולו. הוא למד בבית ספר יהודי, אך כשהיה בן חמש עשרה עבר לבואנוס איירס וסיים תיכון ממשלתי.

שמואל גלזרמן עסק בכמה מלאכות: קריין רדיו בספרדית וביידיש, כותב תשריטים, מורה בבית ספר תיכון ומחזאי. הוא גם ניסה להקים תיאטרון יידיש. כעורך ניסה שמואל גלזרמן להוציא לאור עיתוני ילדים ביידיש. ובמשך השנים אכן הוציא את השבועון "בלימעלעך" ("ניצנים") בשנת 1922, את השבועון "קינדערלאנד" ("ארץ הילדים") בשנת 1937 והשבועון "פאר גרויס און קליין" ("לקטן וגדול") שהיה שבועון מצויר לכל המשפחה. שמואל גלזרמן גם היה מנחה של תוכניות רדיו

שמואל גלזרמן כיהן גם כמזכיר אגודת הסופרים והעיתונאים היהודים בארגנטינה. כמה ממחזותיו הוצגו על במות יהודיות בארגנטינה, ושיריו וסיפוריו כונסו בחלקם בספריו. הוא פרסם כעשרה כרכים ביידיש, שירה וסיפורת, מחזות ומערכונים, ותרגומים אחדים. מיצירותיו לא תורגמה לעברית אף לא יצירה אחת.

נפטר בבואנוס איירס בשנת 1952.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצירות של שמואל גלזרמן
* שמואל גלאזערמאן (1898-1952), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300878705171
* ISNI: 0000 0000 7914 2589
* LCCN: n92002348
* NTA: 312814305
* VIAF: 41915111
* WorldCat: lccn-n92002348

 |
**פסטיבל הסרטים הבין-לאומי במוסקבה** (ברוסית: **Моско́вский междунаро́дный кино фестива́ль**) הוא פסטיבל הסרטים הוותיק בעולם אחרי פסטיבל הסרטים של ונציה.

היסטוריה
--------

לראשונה התקיים הפסטיבל במוסקבה, בשנת 1935. בהמשך הוא לא התקיים עד שחודש בשנת 1959. לפסטיבל הוזמנו חמישים מדינות שכל אחת הוזמנה להציג סרט אחד ארוך ושניים קצרים. 

בין השנים 1959–1995 התקיים הפסטיבל אחת לשנתיים בחודש יולי. בפסטיבל ב-1961 השתתפו 57 מדינות. 80% מהסרטים בפסטיבל עסקו במלחמת העולם השנייה ובמאבק בנאצים.

בשנות ה-60 הוא נחשב לאחד מארבעת הפסטיבלים החשובים בעולם עם פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל ונציה ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.

מאז 1995 הוא מתקיים אחת לשנה. הפרס היוקרתי ביותר בפסטיבל הוא פסל ג'ורג' הקדוש ההורג את הדרקון – סמלה של העיר מוסקבה. מאז שנת 2000 מכהן ניקיטה מיכאלקוב בתפקיד נשיא הפסטיבל.

גלריה
-----

* תאטרון "רוסיה" אירח את הפסטיבל מספר פעמים. ידוע כ"קולנוע פושקינסקי".תאטרון "רוסיה" אירח את הפסטיבל מספר פעמים. ידוע כ"קולנוע פושקינסקי".
* כיכר פושקינסקאיה ותאטרון "רוסיה", 1984כיכר פושקינסקאיה ותאטרון "רוסיה", 1984

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסטיבל הסרטים הבין-לאומי במוסקבה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי במוסקבה (באנגלית)
* 
* MIFF באתר IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסטיבל ענק ייערך במוסקבה, מעריב, 7 ביוני 1959
2. ↑  ערב "ענף הקולנוע" בסימן שלושת הפסטיבלים האחרונים, חרות, 26 באוקטובר 1961
3. ↑  עניין של כבוד, חרות, 22 במאי 1964

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n92032711
* VIAF: 151413038
* WorldCat (עם VIAF): 151413038

 |