recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מילוש קראסיץ'** (בסרבית: **Милош Красић**; נולד ב-1 בנובמבר 1984 בקוסובסקה מיטרוביצה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדות הקשר ההתקפי.

בצעירותו שיחק קראסיץ' בקבוצת "רודאר קוסובסקה מיטרוביצה" מעיר הולדתו. כישרונו זוהה על ידי המועדון וויבודינה נובי סאד והוא צורף לקבוצה בשנת 1999. כבר בעת הגעתו לוויבודינה קודם קראסיץ' לקבוצה הבוגרת של המועדון, על אף שהיה בן 14 בלבד. הוא שיחק בקבוצה במשך ארבע וחצי שנים ושיפר באופן עקבי את יכולתו, ובשיאו אף מונה לתפקיד קפטן הקבוצה.

בינואר 2004 עבר קראסיץ' לקבוצת צסק"א מוסקבה הרוסית. הוא השתתף בשלושה משחקים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2004/2005 וסייע לקבוצתו לזכות בטורניר, לאחר ניצחון על ספורטינג ליסבון במשחק הגמר בו נכנס כמחליף. בשנים הבאות הפך קראסיץ' לאחד מהשחקנים הבולטים של צסק"א וסייע לה לזכות בתארים רבים - שתי אליפויות רוסיה בשנים 2005 ו-2006, ארבעה גביעי רוסיה ושלוש פעמים בסופר קאפ הרוסי. בנוסף, הוא נכלל ארבע פעמים בנבחרת העונה ברוסיה והעפיל עם צסק"א לרבע גמר ליגת האלופות בעונת 2009/2010.

קראסיץ נכלל בסגל הנבחרת הצעירה של סרביה לאליפות אירופה עד גיל 21 ב-2004, אך לא שותף באף משחק. באותה שנה הוא השתתף גם באולימפיאדת אתונה. בשנים 2006 ו-2007 היה קראסיץ' משחקני המפתח של הנבחרת הסרבית באליפות אירופה עד גיל 21, ובאחרונה שבהן סייע לה להעפיל למשחק הגמר, שם הפסידה להולנד. קראסיץ' זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של סרביה בשנת 2006 ולקח חלק חשוב בהעפלת הנבחרת למונדיאל 2010, תוך שכבש חמישה שערים במשחקי המוקדמות. במונדיאל עצמו פתח בהרכב בכל שלושת משחקי הנבחרת, שהודחה כבר בשלב הבתים.

באוגוסט 2010 עבר קראסיץ' ליובנטוס האיטלקית, ששילמה תמורתו 15 מיליון אירו. באוגוסט 2012 עבר לקבוצת פנרבחצ'ה הטורקית.

ב-31 באוגוסט 2013 הושאל קראסיץ' לבסטיה הצרפתית.

ב-30 באוגוסט 2015 חתם לשלוש שנים בלכיה גדנסק הפולנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילוש קראסיץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת סרביה – מונדיאל 2010** |
| --- |
| 1 סטויקוביץ' • 
2 רוקאבינה • 
3 קולארוב • 
4 קצ'אר • 
5 וידיץ' • 
6 איוואנוביץ' • 
7 טושיץ' • 
8 לזוביץ' • 
9 פנטליץ' • 
10 סטנקוביץ' • 
11 מיליאש • 
12 איסלקוביץ' •
13 לוקוביץ' • 
14 יובאנוביץ' •
15 ז'יגיץ' •
16 אוברדוביץ' •
17 קראסיץ' •
18 נינקוביץ' •
19 פטרוביץ' •
20 סובוטיץ' •
21 מרג'ה •
22 קוזמנוביץ' •
23 ג'רוצ'יץ' •
מאמן: אנטיץ' | סרביהסרביה |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחומצת אמינו. אם התכוונתם לגז עצבים, ראו סארין.

**סרין** (**Serine**) היא אחת מ-20 חומצות האמינו המצויות בטבע.

לסרין שייר קטן ופשוט, המורכב מקבוצת **מתילן** (**CH2**) אליה קשורה קבוצת **הידרוקסיל** (**OH**). קבוצת ההידרוקסיל מסוגלת ליצור קשרי מימן עם מולקולות מים, ולפיכך סרין היא חומצת אמינו קוטבית, ללא מטען והידרופילית.

סרין היא מחומצות האמינו השכיחות ביותר, והיא מהווה בממוצע 6.8% מכלל חומצות האמינו בחלבונים.

סרין מיוצרת בגוף מגלוקוז ומחומצות האמינו **גליצין** או **תריאונין**. סרין משמשת בין היתר לחיזוק מערכת החיסון וליצירת נוגדנים. כמו כן חשובה סרין לבניית פוספוליפידים וליצירת ממברנות התאים, חשובה למיאלין העוטה את העצבים, מסייעת לסינתוז קרטין, חשובה לייצוב הגוף כנגד תנודות חזקות בשיעור סוכר בדם. כמו כן חשובה לחילוף החומרים של בסיסים בחומר התורשתי.

סרין מצויה במוצרי בשר, במוצרי חלב, בקטניות, בקמח חיטה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סרין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סרין** |

* סרין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

  


| עשרים חומצות האמינו הסטנדרטיות הנפוצות בטבע |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| איזולאוצין (Ile, I) • אלנין (Ala, A) • אספרטט (Asp, D) • אספרגין (Asn, N) • ארגינין (Arg, R) • גלוטמט (Glu, E) • גלוטמין (Gln, Q) • גליצין (Gly, G) • היסטידין (His, H) • ולין (Val, V) • טירוזין (Tyr, Y) • טריפטופן (Trp, W) • לאוצין (Leu, L) • ליזין (Lys, K) • מתיונין (Met, M) • סרין (Ser, S) • פנילאלנין (Phe, F) • פרולין (Pro, P) • ציסטאין (Cys, C) • תראונין (Thr, T) | המבנים הכימיים של 20 חומצות האמינו הסטנדרטיות. |

 |
**צ'אם ממאדו טורה** (בצרפתית: **Mamadou Touré Thiam**;נולד ב-22 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

צ'אם התחיל את הקריירה שלו בישראל כאשר הגיע בעונת 2011/12 להפועל רמת גן-גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורגל. בעונתו הראשונה היה חתום במידה רבה על עליית הקבוצה לליגת העל כאשר כבש 6 שערים מתוכם 5 בפלייאוף העליון. לאחר מכן עבר צ'אם בתחילת עונת 2012/13 להפועל רעננה בהדרכתו של תומר קשטן והיה שותף גם לעלייתה לליגת העל כאשר הוא משמש ככובש המצטיין של הקבוצה, הישג ששמר עליו בכל שלוש שנותיו במועדון. 

בקיץ 2013 לאחר עליית הקבוצה לליגת העל ולמרות הבאת חלוץ נוסף כדמות אנתוני נוואקמה צ'אם החליט להישאר בקבוצה ולהתמודד על חולצת ההרכב. בעונתו הראשונה בליגת העל שותף צ'אם ממאדו ב-33 משחקים כאשר כבש 6 שערים והוסיף 3 בישולים. את עונת 2014/15 האחרונה סיים צ'אם ממאדו בפעם השלישית ככובש המצטיין של הקבוצה עם 7 שערים שלהם הוסיף 4 בישולים.

ביוני 2016 חתם לחוזה ל-3 שנים במכבי שעריים. בינואר 2017 חתם במכבי הרצליה עד סוף העונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
רבי **דוד פרידמן** (תרנ"ח, 1898 - כ"ז בחשוון תש"א, 1940) אדמו"ר משפיקוב בפלוישט, מגזע שושלת בוהוש-סקווירא.

רקע
---

רבי דוד פרידמן נולד בשנת תרנ"ט (1899) בשפיקוב שבפודוליה (כיום אוקראינה) לאביו רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר משפיקוב. (נכד האדמור הראשון מבוהוש שברומניה, מגזע רבי ישראל מרוז'ין והמגיד הגדול ממזריטש, תלמיד הבעל שם טוב) ולאמו הרבנית פייגא (מגזע המגיד מטשרנוביל)

בהיותו כבן תשע עשרה התייתם משני הוריו, שנפטרו ממגפה שפרצה באותם הימים ברוסיה. (השפעת הספרדית שהפילה מיליוני בני אדם, וגרמה לאנטישמיות רבה בגלל האשמת היהודים בה) עם פטירת אביו בשנת תר"פ נתמנה ביחד עם אחיו הצעיר רבי יצחק לכהן באדמו"רות בשפיקוב, אולם מיד לאחר מכן נאלץ להימלט עקב רדיפות השלטונות. הוא פנה אל משפחתו שברומניה: רבי משה יהודה לייב פרידמן, ולרבי מנדל פרידמן שם נישא לאישה את הרבנית בת שבע, בתו של רבי אהרן טברסקי מאזורניץ. לאחר נישואיו החליט הרבי לקבוע את מושבו ברומניה, בעיר פלוישט. עצם בואו של הרבי להשתקע בפלוישט עורר התעניינות ופליאה, משום שעיר זאת הייתה רחוקה מאווירה חסידית. אולם הייתה לו מגמה לקרב רחוקים ולעשות נפשות ליהדות.

בשנות מלחמת העולם השנייה
------------------------

בשנת תש"א (1940-1941) נתפס על ידי אנשי המשטר הפשיסטי ונשפט על ידיהם לאחר שהואשם בתמיכה בתנועת הקומוניזם. במשפטו נגזר עליו גזר דין מוות ואכן בתוך כמה ימים הוצא להורג ביחד עם עוד כעשרה יהודים שהואשמו בבגידה בשלטון. מסופר כי על אף גזר הדין שריחף מעל ראשו לא נשברה רוחו ואף חיזק את שאר היהודים שנשפטו ביחד אתו.

בשנת תשכ"ט (1968) העלו את גופתו לארץ ישראל ונקבר בשנית בבית הקברות נחלת יצחק. בסמוך לאשתו שנפטרה בי"ז בחשוון תשכ"ד (4 בנובמבר 1963).

צאצאיו
------

* ציפורה לבנון (פרידמן) אשת הרב ישראל לבנון.

* הרב דוד דב לבנון אב"ד בבית הדין הרבני באשקלון.
* פנינה קמפינסקי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012281038405171

 |
**נחום אויסלנדר** (ברוסית: **Нау́м Евсе́евич Ойсле́ндер**; ‏ 1893 חודורקובו – 1962 מוסקבה) היה משורר יידי ומבקר ספרות.

ביוגרפיה
--------

אויסלנדר נולד ב-1893 בכפר חודורקוב בפלך קייב. הוא נולד למשפחה של סוחרי עצים, בין 1906–1911 למד בגימנסיות של אודסה וקייב. למד רפואה באוניברסיטאות של ברלין וקייב, לאחר סיום הלימודים הוא גויס לצבא האדום, שם שירת בתור רופא צבאי בין 1919–1922. 

החל לפרסם את שיריו ועבודות בקורת ספרותית ב-1917 בכתבי עת ועיתונים יידיים, כגון: נייע צייט ודער עמעס. בתקופת שרותו הוא פרסם מאמרים וסיפורים קצרים בעיתונות של הצבא האדום. בשנת 1921 הוא יסד וערך יחד עם יצחק נוסינוב ודוד הופשטיין את סדרת ספרי שירה ליריק, במסגרתה יצאו לאור 10 ספרים. בין 1922–1925 הוא היה עורך של מאסף ספרותי "שטראל" (קרן אור). היה ראש אגף לספרות יידיש באקדמיה הבלארוסית למדעים במינסק בין השנים 1925 - 1926, בין 1926 - 1931 עבד במכון לתרבות יהודית בקייב. הוא לימד באוניברסיטאות של מינסק וקייב וערך את אוסף עבודותיו של שלום עליכם שיצא לאור בחרקוב.

בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היה חבר בוועידה ההיסטורית של הוועד היהודי האנטי-פאשיסטי. לאחר המלחמה הוא עסק בחקר הספרות, התרבות והפולקלור היהודי בברית המועצות במסגרת הוועידה ההיסטורית בקייב עד סגירתה ב-1948.

עד 1961 הוא עסק בעבודות מזדמנות, ב-1961 הוא החל לעבוד בכתב העת היידי סאוועטיש היימלאנד, שם עבד עד יום מותו שנתיים לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

* נחום אויסלנדר, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* מיכאיל קרוטיקוב, נחום אויסלנדר, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* זלמן רייזן, אויסלענדער, נחום בלעקסיקאָן פון דער ייִדישער ליטעראַטור, פּרעסע און פילאָלאָגיע, עמ' 51, (ביידיש)
* נחום אויסלענדער, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526992505171
* GND: 17307295X
* ISNI: 0000 0000 4806 3642
* LCCN: nr95016853
* NLP: A30715751
* SUDOC: 199448620
* VIAF: 12196438
* WorldCat: lccn-nr95016853

 |
**פרנסיס וויטלי** (באנגלית: **Francis Wheatley**;‏ 1747 – 1801) היה צייר דיוקנאות ונופים אנגלי, שחי ועבד תקופה מסוימת בדבלין.

ביוגרפיה ועבודה
---------------

בית הנבחרים האירי, ציור של פרנסיס וויטלי
ווטלי נולד בווילד קורט, קובנט גרדן, לונדון, בנו של חייט אמן. הוא למד בבית הספר לציור של ויליאם שיפלי ובאקדמיה המלכותית, וזכה בכמה פרסים מטעמה. הוא סייע בעיטורו של ווקסהול, וסייע לג'ון המילטון מורטימר בציור תקרה עבור לורד מלבורן בברוק הול בהרטפורדשייר.

הוא הציג לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1778, וזכה לשבחים על ידי המבקרים. אך הוא הסתבך בכספים ונאלץ להימלט מנושיו. הוא עבר לאירלנד עם אליזבת גרסה, אשתו של עמיתו האמן ג'ון אלכסנדר גריז (1741–1794).

בקיץ 1779 הוא הגיע לדבלין עם אליזבת, אותה הציג כאשתו, וביסס את עצמו שם כצייר דיוקנאות, בין היתר יצר את הציור הידוע ביותר - "בית הנבחרים האירי". הוא גם צייר את גדודי המתנדבים האירים בקולג' גרין בדבלין, בנובמבר 1779. ציור שהודפס ונמכר לפטריוטים אירים רבים.

אב ובנו, צייר פרנסיס וויטלי, 1779
כשנסיבות חייו הפרטיים התגלו, הוא שב ללונדון. וצייר נופים בבדים קטנים, דיוקנאות או סצנות רחוב, והחל לחקות של הצייר הצרפתי ז'אן-בפטיסט גרוז. הציור שלו ממהומות גורדון, האנטי קתוליות בבריטניה בשנת 1780 נחרט על ידי ג'יימס הית. ציור זה צוין כאחד הטובים שלו, אך הוא אבד בשריפה. הוא צייר כמה נושאים לגלריית שייקספיר של בוידל, עיצב איורים לספר של משוררים, ותירגל עצמו כחרט. עם זאת, המשיך כצייר בצבעי בשמן וגם בצבעי מים, של נופים ונושאים כפריים.

הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית בשנת 1790.

בשנת 1787 הוא נישא לאחת הדוגמניות הפופולריות שלו, קלרה מריה ליי הצעירה (1768–1838), שהייתה גם אמנית. נולדה להם בת, גם קלרה מריה, ילידת 1788.

וויטלי נפטר 28 ביוני 1801, ולאחר שמת אלמנתו נישאה לשחקן האירי אלכסנדר פופ, והתפרסמה כציירת פרחים ודיוקנאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסיס וויטלי** בוויקישיתוף
* פרנסיס וויטלי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alfred Webb, **A Compendium of Irish Biography**
2. ↑  Francis Wheatley, britishart.yale.edu
3. ↑  Chisholm, Hugh, ed, Wheatley, Francis, **1911 Encyclopædia Britannica** Volume 28
4. ↑  Paintings by or after Francis Wheatley, artuk.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274508205171
* AAG: 1159
* BnF: cb14942500z (data)
* GND: 122390555
* ISNI: 0000 0000 6682 7060
* KulturNav: 55b162db-18bd-4367-8fd9-bdeaddc9a202
* LCCN: n85161126
* NKC: mzk2012707150
* NLA: 35261990
* NTA: 071455841
* RKD: 84005
* SNAC: w6wj5f0p
* SUDOC: 157054691
* TePapa: 5021
* Trove: 887317
* ULAN: 500017459
* VIAF: 50107566
* WorldCat: lccn-n85161126

 |
**נחום בוכמן** (1 באפריל 1917 – 7 במאי 2008) היה שחקן תיאטרון "הבימה" וסופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

בוכמן נולד בקייב שבאימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו) ועלה לארץ ב-1926. ב-1953 החל ללמוד בסטודיו של תיאטרון הבימה והיה מראשוני התלמידים בסטודיו. לאחר סיום לימודיו, החל לשחק בתיאטרון הבימה במשך עשרות שנים, גם אחרי פרישתו לגמלאות. ב-1950 שיחק בסרט "קללה לברכה".

בוכמן זכור בין השאר בזכות משחקו במחזה "אותלו", בתחילת שנות השישים. במאי קנדי שצפה בו, התרשם מיכולות המשחק שלו, והוא הוזמן להופיע במחזה זה באנגלית בתיאטרון בטורונטו.

מחזות נוספים בהם שיחק בוכמן היו "מותו של סוכן", "אנשים קשים", "החווה", "השקיעה", "המלך נוטה למות" ו"מראה מעל הגשר". המחזה האחרון בו השתתף היה בשנות התשעים, "ההולכים בחושך" מאת חנוך לוין, בה שיחק את המת הביישן. ב-1997 השתתף באירוע "סיפורי הבימה" לכבוד חגיגות השמונים להיווסדו של התיאטרון. באותה שנה הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

בשנת 1994 הוציא לאור נחום בוכמן את ספרו האוטוביוגרפי, "מאחורי האיפור". ב-2005 פורסם ספרו "האמת שלי", ובו זכרונותיו וכן דיון בשאלות תאולוגיות מיסטיות. ספר נוסף שכתב היה "הבימה שלי".

ב-7 במאי 2008 נפטר נחום בוכמן בתל אביב בגיל 91. הותיר אחריו אישה - הלנה, בת - ליאורה, בן - אהוד (שחקן בזכות עצמו) ושני נכדים. בשנותיו האחרונות זכה לתואר "זקן שחקני ישראל", למרות שהיו מבוגרים ממנו, כמו השחקנים נתן כוגן ומרדכי בן-זאב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נחום בוכמן** בוויקישיתוף

* נחום בוכמן, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* נחום בוכמן, דף שער בספרייה הלאומית
* נחום בוכמן, בארכיון הבימה
* מרב יודילוביץ', הלך לעולמו נחום בוכמן, זקן שחקני ישראל, באתר ynet, 8 במאי 2008
* ציפי שוחט, שחקן "הבימה" נחום בוכמן הלך לעולמו בגיל 91, באתר הארץ, 9 במאי 2008

הערות שוליים
------------

1. ↑  יורם נאמן, אגוז שצריך לפצחו, דבר, 15 בנובמבר 1963

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302629005171
* GND: 12089095X
* ISNI: 0000 0000 9111 6105
* LCCN: no95013511
* VIAF: 10688320
* WorldCat: lccn-no95013511

 |
**צ'אנגן CX30** היא מכונית קומפקטית, המיוצרת על ידי יצרנית הרכב הסינית רכבי צ'אנגן.

הרכב נקרא במקור **Changan Z-Shine.**

הוא הושק רשמית בתערוכת הרכב של בייג'ינג 2008.  בהמשך פנים הרכב נמתח ושמו שונה ל- CX30. צ'אנגן חשפה בתערוכת הרכב של בייג'ינג בשנת 2010 את האצ'בק הקומפקטית CX30.

סקירה כללית
-----------

המנועים הזמינים עבור Changan CX30 הם 1.6 ליטר, 71 קילוואט המוציאים מומנט של 140 ננומטר ומומנט 2.0 ליטר 112 קילוואט המוציאים מומנט של 192 ננומטר.  CX30 sedan, שהונפקה בינואר 2011 התבססה על ה- CX30 hatchback וממוקמת מעט מעל ה- CX30 hatchback בשוק. ייצור מכוניות מדגם זה הופסק בשנת 2012.

* 
* 
* קדמי צ'אנגן CX30 האצ'בק.קדמי צ'אנגן CX30 האצ'בק.
* צ'אנגן CX30 האצ'בק אחורי.צ'אנגן CX30 האצ'בק אחורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'אנגן CX30** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי של צ'אנגן
* האתר הרשמי של צ'אנגן זי-שיין (in Chinese)
* תצוגה מקדימה של תצוגת הרכב בבייג'ינג 2008: צ'אנג'אן ז'יקסיאנג בכתובת edmunds.com
* צ'אנג'אן יואקסיאנג (אלסווין)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Nouveauté : Chang'an Zhixiang". *Moniteur Automobile*. 15 באפריל 2008. נבדק ב-2008-10-04. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Tycho de Feijter (19 במאי 2010). "Chang'an CX30 Priced". *Car News China*. נבדק ב-27 בפברואר 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צ'אנגן CX30"**.
הרב **דוד פרץ** (מאי 1933, ו' בסיוון תרצ"ג – 25 באוגוסט 2017, ג' באלול תשע"ז) היה אב בית דין[דרוש מקור] ורבה הספרדי של טבריה במשך כ-40 שנים.

ביוגרפיה
--------

נולד במרוקו לרחל וליעיש פרץ. בילדותו למד במוסדות אוצר התורה במרוקו, מאוחר יותר עברו לצרפת ובגיל 13 בחודש נובמבר 1950 (כסלו ה'תשי"א) עלה לישראל יחד עם אמו, והחל ללמוד בישיבת "בית יוסף" בתל אביב אצל הרב הלל ויטקינד. בישיבה למד בין היתר אצל הרב מרדכי מן והרב אהרון ויינשטיין, ובסיום לימודיו עבר ללמוד בישיבת אור תורה בטבריה.

לאחר נישואיו לרחל לחיאני, החל ללמוד בכולל אברכים "אור תורה" בטבריה. בתקופה זו הרב אשר זאב ורנר לקחו תחת חסותו. במקביל מסר הרב פרץ שיעורים בשכונות העיר ופעל להקים בה מוסדות חינוך, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) החל לשמש כרבה של טבריה עילית וכחבר לשכת הרבנות בעיר.

לאחר פטירת הרב מאיר ועקנין, נבחר ב-30 בדצמבר 1975 לכהן כרבה הספרדי של העיר. טקס ההכתרה נערך ב-17 בפברואר 1976 בבית הכנסת "אוהל נחום" בטבריה, בהשתתפות שר הפנים דאז יוסף בורג, ראש העיר דאז משה צחר ורבנים נוספים. עם בחירתו, הייתה זו הפעם הראשונה שנבחר בטבריה רב ראשי אחד, ללא רב אשכנזי לצידו, וסמכותו חייבה את כלל העדות. בשנת ה'תשל"ח (1978) הוסמך כדיין בידי הרבנות הראשית.

בטבריה פעל לייסד את כולל "זיכרון מאיר" וישיבת "תורת מאיר". כן ייסד בשיכון ד' בעיר כולל אברכים, שבו לומדים אברכים ממוסדות רבי מאיר בעל הנס.

עם הגיעו לגיל 80, סיים את תפקידו הרשמי ברבנות, ומאז עסק בצורכי הדת.

הלך לעולמו בטבריה ב-25 באוגוסט 2017 (ג' באלול ה'תשע"ז) ונקבר בבית העלמין הישן בעיר.

### משפחתו

**בניו**: הרב יוסף יחיאל, ראש ישיבת "פני יהושע" בירושלים וראש מוסדות "תורת מאיר" בטבריה; הרב שלמה, ראש כולל הרמב"ם בטבריה; הרב חיים ראובן, מחבר ספרים רבים; הרב יצחק, ר"מ בישיבת "ישמח משה" בירושלים והרב רפאל. **חתניו**: הרב יוסף יצחק שלוש, בנו של הרב דוד שלוש, רב המועצה האזורית דרום השרון ויושב ראש ארגון הרבנים האזוריים (כמו כן משמש כרב מחליף (וזמני) לרבה הראשי של רמת השרון הרב יעקב אדלשטיין); הרב יוסף דנינו, ר"מ בישיבת "אור חדש" ברכסים; הרב יעקב כהן, ראש ישיבת "קניני התורה" בירושלים; הרב מרדכי כהן, רב קהילת "בית אברהם" בירושלים; הרב ציון כריסי, שימש כרב קהילה בירוחם; הרב יעקב ארוש, מנהל תלמוד תורה בנתיבות והרב אליהו הלל, מרבני ישיבת "אהבת שלום" בירושלים.

חיבוריו
-------

חיבר מספר חיבורים תורניים, ופרסם מאמר בעניין שאלת זמני הזריחה והשקיעה בטבריה.

* **אהבת דוד** - על התורה, כתב יד
* **וידבר דוד** - על התורה, כתב יד
* **לדוד זרעו** - על התורה, כתב יד

קישורים חיצוניים
----------------

* נבחר רבה של טבריה, בעיתון מעריב, 31 בדצמבר 1975
* הרב דוד פרץ רב ראשי בטבריה, בעיתון דבר, 18 בפברואר 1976
* מאיר הראובני, רב ראשי יחיד לכל העדות, בעיתון מעריב, 10 בפברואר 1976
* רב העיר טבריה לשעבר נגד אריה דרעי, באתר ערוץ 7
* אבל בטבריה: רב העיר הגאון רבי דוד פרץ, באתר כיכר השבת, 26.8.17
* משה ויסברג, רבה של טבריה הגאון רבי דוד פרץ זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 26.8.17

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: הרב הראשי לישראל שלמה גורן - כללי - מכתבים נכנסים - כרך ב', באתר ארכיון המדינה, עמ' 230
2. ↑  הסמכה לדיינות, באתר ארכיון המדינה, עמ' 8
3. ↑  יענקי כץ, ‏הקהילה החרדית בירוחם סוערת: מדוע פוטר הרב הספרדי?, באתר כיכר השבת, 4 בספטמבר 2019
4. ↑  קובץ בית אהרן וישראל, ירושלים תש"ע, שנה כה גיליון ג, עמ' סט-עא

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008353784105171

 |
אמן בלונים בווינה, אוסטריה
אמן בלונים בפאדרבורן, נורדריין-וסטפאליה
**אמנות בלונים** היא פעולת קיפול, סיבוב ועיצוב בלונים לצורות, לרוב של חיות. הבלונים בדרך כלל ארוכים ולעיתים עגולים או בצורות מיוחדות. היצירה יכולה להכיל בתוכה בלון אחד מעוצב בדרכים שונות או מספר בלונים יחדיו ליצירת צורות גדולות ומורכבות יותר.

אמנות זו זוהתה בעבר בעיקר עם קוסמים וליצנים בימי הולדת של ילדים וכן במופעי קרקס ומופעי רחוב נודדים, אולם עם התפתחות התחום ישנם בעלי מקצוע המתמחים באמנות בלונים ומסוגלים ליצור גם יצירות ענק מבלונים.

שיטה
----

אמן בלונים בקנאגאווה (וידאו)
הבסיס לאמנות בלונים הוא הקשר הפשוט הנוצר על ידי תפיסת הבלון וסיבובו לשני כיוונים שונים. סיבוב זה גורם לבלון להתהדק ל"קשר" קטן. הבלון הארוך אינו מתפוצץ בעת תמרונו משום שהוא אינו מנופח עד סופו; האמן משאיר שארית בסוף הבלון הנקראת "זנב" וכאשר הבלון מתהדק לקשר, האוויר שהיה בקשר עובר לשארית וכך הלחץ בבלון לא גדל. ככל שמסובבים יותר קשרים בבלון, הזנב מתקצר משום שהוא מתמלא בכמות גדולה יותר של אוויר. לכל דגם יש מספר שונה של קשרים ולכן השארית שמשאירים בבלון שונה לכל דגם.

ראו גם
------

* בלון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנות בלונים** בוויקישיתוף
* פרויקט הבלונים הגדול, זוכה פרס ג'ינס, באתר יוטיוב
"**הכנה לצה"ל**" היא שם כולל לתהליכים שונים שעובר המועמד לשירות ביטחון (בראשי התיבות המקובלים, "מלש"ב") לקראת שירות בצה"ל. רוב הפעילויות מועברות ביוזמת צה"ל והאגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון, בשיתוף ופיקוח משרד החינוך, אך קיימים גופים פרטיים המקיימים קבוצות וקורסי הכנה לצה"ל ומכינות קדם-צבאיות דתיות וחילוניות (קיימים גם בתי ספר ומכללות שעיקרם הכנה לשירות בצה"ל-כמפקדים, כטכנאים וכו').

מחנה הגדנ"ע בבאר אורה, 1951
הפעילויות הנערכות מתחלקות ל:

* היכרות עם המערכת הצבאית - סדנאות הכנה בתיכונים, "יום בלשכת הגיוס", "שבוע התנסות בבסיס צבאי"-המכונה "גדנ"ע".
* תהליכים מקדימים לגיוס - מיונים לתפקידים שונים, גיבושים צבאיים.
* הכנה מקצועית - טיפוח כושר גופני וכושר קליעה, קורסים קדם צבאיים מקצועיים.
* הכנה ערכית - מורשת קרב, דיונים בסוגיות שונות הנמצאות במחלוקת ובהן עלול להיתקל המלש"ב במהלך שירותו (למשל-טוהר הנשק, שירות במחסומים, הבחנה בין פקודות חוקיות, בלתי חוקיות ובלתי חוקיות בעליל).

פעילויות אלו הן ברובן התנדבותיות, כלומר ההשתתפות בהן תלויה ברצונו של המלש"ב, חלקן הן הכרח מכורח השתייכות למסגרת תיכונית, או מכוח צו צבאי, חלק מועט מבין הפעילויות ההתנדבותיות (כדוגמת קורסי הכושר הגופני) כרוך בתשלום.

גוף ההכנה לשירות צבאי הראשון בישראל הוא הגדנ"ע - לפני קום המדינה ריכז פעולות שונות של "ההגנה" לרתימת הנוער ושיתופו במאמץ המלחמתי. לאחר מלחמת העצמאות ארגן את החוגים החיליים שמהם צה"ל גייס את אנשי המקצוע הראשונים שלו (לחילות כמו התותחנים והקשר) ומאוחר יותר גובשו והתנהלו באופן עצמאי בצה"ל. בהמשך הוקמו מסגרות שונות לעידוד בני נוער לעיסוק במקצועות דרושים בצבא כמו **גדנ"ע אוויר**, **גדנ"ע קליעה** ו**גדנ"ע מזרחנות**.

התוכנית הידועה ביותר להכנה לשירות בצה"ל היא "**שבוע התנסות בבסיס צבאי**". התוכנית מועברת על ידי חיל החינוך בפיקוח ושיתוף משרד החינוך ובמסגרתה תלמידי תיכון מתארחים במשך שבוע בבסיס צבאי (לרוב בסיס גדנ"ע), לובשים מדים, לומדים על שרשרת הגיוס וערכי צה"ל ומתנסים בהפעלת רובה שירות (בעשורים האחרונים היה זה ה-M16) ובשדאות. תכליתה של התוכנית להקל על המתגייסים לצה"ל בתהליך הקליטה בצבא בטרם התגייסו. מטרה זו מושגת באמצעות מתן שיעורי הסברה ויצירת הדמיה של החיים במסגרת הצבאית: תנאי מחיה, ניתוק מסביבה מוכרת לפרק זמן ממושך, משמעת, שגרה יומית ולוח זמנים צפוף, יחסי מפקד-פקוד (היררכיה ופקודות), תפקוד כפרט וכצוות, שמירה על ציוד והקפדה על זמנים.

תוכנית "**הדור הבא**" של חיל החינוך והנוער הנה אחת הפעילויות האחרונות שתוכננו, במסגרתה תוכנן להצמיד לכל בית ספר תיכון קצין שיהיה אחראי על מוטיבציית התלמידים לשירות. תוכנית זו זכתה לפרסום בתקשורת בעיקר בעקבות התנגדותם של אנשי חינוך ואקדמיה לתוכנית, שבוצעה בסופו של דבר באופן חלקי בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* מורן זליקוביץ' וחנן גרינברג, "לבנת, אל תכניסי את הקצינים לבתי הספר", באתר ynet, 17 בדצמבר 2004
* אנשיל פפר, חיל האוויר יוצא למלחמה בקורסי ההכנה הפרטיים לגיבוש הטיס, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2009
* אתר למנויים בלבד שוקי שדה, "שלא תיזרק באיזה גדוד": כמה עולה להוריד פרופיל, לצאת מקרבי ולהגיע ל-8200? המחירון נחשף, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2021
* שרותי האגף הביטחוני-חברתי, באתר משרד הביטחון
**Views** הוא שיר של הזמרת נגה ארז בו משתתפים גם אורי רוסו וראו קרגון. השיר יצא בפברואר 2020 כסינגל הראשון מתוך האלבום "Kids" וזכה להצלחה גדולה ברחבי העולם. הוא בוצע בשידור חי בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל, שולב בפרסומות של חברת אורנג' בצרפת וספרד וזכה להצלחה במצעדים שונים.

הפקה
----

הגרסה הראשונה של השיר כללה את המשפטים "People Like Boobs. Man tht's old news. I think it's bad new for everybody". המוזיקה הוקלטה בהשראת ביט מהשיר "Chun-Li" של ניקי מינאז'. בהמשך החליטה ארז כי היא לא מוכנה לשיר על שדיים והמילים שונו ל"People buy views, I know it's old news. But also bad news for everybody". השיר נשלח לחברת התקליטים ולא זכה להתייחסות.

אחרי מספר שבועות החליטו להוציא גרסה אחרת של השיר, שהתבססה על מקצב יותר פופי, בהשראת ברונו מארס, ללא שינוי של הקלטת השיר. ההפקה החדשה זכתה לתגובות נלהבות מחברת התקליטים והצמד שב לאולפן להשלים את ההפקה. בשלב זה ביקשו לשלב אמן אחר ובעזרת המנהל שלהם בארצות הברית הגיעו לראפר ריאו קריגון, שהקליט קטע שירה.

יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ. חודש וחצי לאחר מכן יצאה ליוטיוב גרסה אקוסטית של השיר.

הצלחה
-----

השיר נכנס להשמעה בפלייליסט יום של גלגלצ ובהמשך נבחר לשיר השנה של תחנת 88FM. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האוסטרי.

בפברואר 2021, כשנה לאחר שיצא השיר בחרה חברת אורנג' בשיר לליווי הפרסומות בצרפת ובספרד. באפריל אותה שנה ביצעה את השיר בשידור חי בתוכנית האירוח של ג'ימי קימל.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  קטע קול שיר אחד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי
2. ↑  מערכת כאן, שירי השנה של כאן 88 | תש"פ, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 17 בספטמבר 2020
3. ↑  Noga Erez Performs ‘Views’ Among Plants on ‘Jimmy Kimmel Live’, Rolling stone, 13 April 2021
4. ↑  צפו: נגה ארז מבצעת את "Views" בתוכנית הלילה של ג'ימי קימל, באתר וואלה!‏, 13 באפריל 2021
**Vienna Coup** היא טכניקת משחק בברידג' המסירה חסימה כהכנה לביצוע משחק לחץ פשוט. השם Vienna Coup משום שמסופר שבפעם הראשונה שנעשה שימוש בטכניקה היה בווינה" מבמשחק ויסט, המשחק ממנו התפתח משחק הברידג'. זהותו של השחקן שהשתמש בטכניקה אינה ידועה. הטכניקה מאופיינת בכך שבהתחלה מושכים קלף גבוה על מנת להפוך קלף אחר בסדרה לקלף מאים.

Vienna Coup

הטכניקה
-------

המאפיין משחק לחץ של הוא משיכה מוקדמת של קלף או קלפים גבוהים, למשל: משיכת A, כפעולת הכנה למשחק לחץ. מטרת לקיחת ה-A או קלף גבוה בשלב מוקדם היא מניעת חסימה של קלף מאים באותה סדרה.

בתרשים חייב הכרוז המשחק מדרום לזכות בכל הלקיחות על מנת לבצע את החוזה. הוא משחק את ה-5♥ וזוכה בצפון עם ה-A♥. מזרח יכול לזרוק את ה-8♥. עכשיו הוא משחק את ה-6♣ וזוכה ב-A♣ שבדרום. מזרח בלחץ. אם יזרוק את ה-K♥, תוגבה ה-Q♥ בדרום. אם יזרוק את ה-Q♠, ישחק הכרוז את ה-3♠ מדרום ויזכה ב-A♠ וב-J♠.
לו הוא היה משחק מיד את ה-A♣ בדרום, לא היה יכול להפעיל לחץ משום שה-Q♥ לא תהיה קלף מאים, משום לא תהיה כניסה ליד בדרום.

יש מהמקרים נדרשת משיכת שני קלפים כהכנה למשחק לחץ, למשל: A ו,K באותה סדרה מהדומם על מנת להפוך את ה-10 שהוא קלף רביעי ביד הכרוז לקלף מאים.

ראו גם
------

* משחק לחץ (ברידג')
* משחק לחץ מדומה

קישורים חיצוניים
----------------

* Vienna Coup on Bridge BUM
* David Bird, Squeezes For Everyone - Yes even You!, Chapter 4: The Vienna Coup

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vienna Coup on Bridge BUM
2. 1 2  David Bird, Squeezes For Everyone - Yes even You!, Chapter 4: The Vienna Coup
**אישתר** (אנגלית: **Ishtar**) הוא קומדיית הרפתקאות מ-1987, בבימויה של איליין מאי ובכיכובם של וורן בייטי ודסטין הופמן. ביטי והופמן מגלמים את רוג'רס וקלארק, צמד זמרים כושלים שנוסעים לחפש עבודה במרוקו, ונשאבים לתוך הרפתקה במדינה בדיונית, אישתר, במסגרת המלחמה הקרה. בסרט מופיעים גם איזבל אג'אני (זוגתו של ביטי באותה עת) והקומיקאי צ'ארלס גרודין ("מרדף חצות").

הפקה
----

צילומי "אישתר" החלו ב-21 באוקטובר 1985 והיו אמורים להימשך עד למרץ 1986. הסרט נועד להיות שובר קופות בקיץ 1986, בשל העובדה שמיטב הכישרונות של הוליווד השתתפו בהפקתו. איליין מאי, הייתה אשת קומדיה בעלת מוניטין מוכח ועשיר. היא למעשה המציאה את קומדיית המצבים האמריקאית במתכונתה הנוכחית. ביטי והופמן היו שחקנים זוכי אוסקר שלא הופיעו בסרט כ-5 שנים לפני כן, והיו אמורים לעשות את החזרה שלהם לאקרנים בסרט הזה.

אולם מלכתחילה, החלו לצוץ בעיות שונות. הצילומים נמשכו הרבה מעבר למתוכנן וחריגות בתקציב הביאו לכך שהתקציב שהיה מיועד מלכתחילה להיות 28 מיליון דולר, קפץ והגיע ל-55 מיליון דולר (כ-120 מיליון דולר כיום). אולפני קולומביה ביקשו ממאי לצלם את הסרט באריזונה או בנבדה, אולם מאי בהיותה פרפקציוניסטית מושבעת, התעקשה לצלם את הסרט דווקא במרוקו. סצינות זניחות צולמו בעשרות טייקים, ותפאורות גרנדיוזיות נבנו לספק את גחמותיה של הבמאית השאפתנית. לבסוף, נדחתה הפרימיירה של הסרט למאי 1987, ובסופו של דבר הסרט יצא לאקרנים.

בסוף השבוע הראשון, אמנם, הסרט גרף 4 מיליון דולר, אולם כבר בשבוע השני התברר גודלה של הקטסטרופה. הסרט נקטל באכזריות על ידי כל מבקרי הקולנוע של ארצות הברית, ונתונים של ההכנסות לא פורסמו עוד. לבסוף, לאחר מעשה ידוע שהסרט גרף 14 מיליון דולר, וכך גרם לנזק ל"קולומביה" של מעל 40 מיליון דולר.

הסרט נבחר לסרט הגרוע של השנה, ומאז הפך למשל ולשנינה, בתור אחד ההפסדים הגדולים שהוליווד ידעה, ביחד עם סרטים כמו "קלאופטרה", "שערי החופש", ו"עולם המים".

הסרט, לא רק שחיסל כמעט את אולפני קולומביה, הוא גם חיסל את הקריירה של איליין מאי, ומאז היא לא שבה לביים עוד (אך המשיכה לשחק בסרטים). ביטי, בהיותו מפיק שותף, ניזוק אף הוא קשות ומאז הוא ממעט להופיע בסרטים. אג'אני, אחת מהשחקניות הצרפתיות המוכשרות ביותר, נעלמה ולא הצליחה לפרוץ יותר בהוליווד. גרודין, הצליח איכשהו להתאושש ושיחק שנה לאחר מכן ב"מרדף חצות", אולם מיד לאחר מכן, גם הוא נעלם. היחיד שלא ניזוק מ"קללת אישתר", הוא דסטין הופמן. שנה לאחר מכן, זכה באוסקר על משחקו ב"איש הגשם", ועוד נותר בקדמת השחקנים בהוליווד.

קישורים חיצוניים
----------------

* "אישתר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "אישתר", באתר נטפליקס
* "אישתר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "אישתר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "אישתר", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "אישתר", באתר Metacritic (באנגלית)
* "אישתר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**פאול היינריך פון גרות** (בגרמנית: **Paul Heinrich von Groth**;‏ 23 ביוני 1843 – 2 בדצמבר 1927) היה מינרלוג וקריסטלוגרף גרמני. 

תרומתו החשובה ביותר למדע הייתה הסברו על הקשר בין התרכובת הכימית למבנה הגביש. גרות היה מייסד כתב העת Zeitschrift für Kristallographie שהיה כתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.

חייו
----

גרות נולד במגדבורג ולמד באוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה שבסקסוניה, דרזדן וברלין, וקיבל את התואר דוקטור ב-1868. מ-1872 היה אחראי על הקתדרה במינרלוגיה באוניברסיטת שטרסבורג. ב-1883 הוא מונה לפרופסור למינרלוגיה ואוצר המינרלים במוזיאון המדינה במינכן.

גרות ביצע מחקרים נרחבים על גבישים ומינרלים, כמו גם על סלעים; והוציא לאור כמה ספרים בתחום המינרלוגיה והקריסטלוגרפיה.

ב-1902 זכה גרות בתואר אצולה, וב-1908 זכה במדליית וולאסטון (הפרס החשוב ביותר של החברה הגאולוגית של לונדון הקרוי על שמו של ויליאם הייד וולאסטון).

ב-1877, בהיותו בשטרסבורג, החל גרות להוציא לאור את כתב העת *Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie* (כתב עת לקריסטלוגרפיה ומינרלוגיה) שאותו ערך במשך שנים אחדות. ב-1921 התמנה פאול ניגלי כעורך העיתון, וב-1924 הוחלט לשנות את שם כתב העת לZeitschrift für Krystallographie (כתב עת לקריסטלוגרפיה), על מנת להדגיש כי כתב העת עוסק בקריסטלוגרפיה בלבד. גרות המשיך להיות מעורב בניהול כתב העת, וב-1924 הזמין את פאול פטר אוואלד להשתתף כעורך משותף בכתב העת. כתב העת דגל במדיניות של פרסום מאמרים בשפת המקור של הכותבים, ולמרות שהשפה העיקרית בו הייתה גרמנית, התפרסמו בו גם מאמרים באנגלית ובצרפתית. עובדה זו הפכה את כתב העת בעריכתו של ניגלי לכתב העת החשוב ביותר בתחום הקריסטלוגרפיה בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה. כתב העת הפסיק את הופעתו בסוף המלחמה. והוא חזר להופיע ב-1955 (אם כי ככתב עת גרמני בלבד) והוא ממשיך להופיע גם כיום.

מספריו
------

* **סקירה טבלאית של מינרלים פשוטים** (*Tabellarische Übersicht der einfachen Mineralien*)‏, (1898-1874)
* **קריסטלוגרפיה פיזיקלית** (*Physikalische Krystallographie und Einleitung in die krystallographische Kenntniss der wichtigsten Subtanzen*)‏, (1895-1876, מהדורה 4 הודפסה ב-1905)
* **על המבנה המולקולרי של גבישים** (*Über die Molekularbeschaffenheit der Krystalle*)‏, הרצאה שנישאה במינכן ב-28 במרץ 1988.
* **יסודות של קריסטלוגרפיה כימית ופיזיקלית** (*Elemente der physikalischen und chemischen Krystallographie*)‏, 1905

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאול גרות** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272227905171
* BIBSYS: 4055448
* CANTIC: a11431660
* CiNii: DA02689691
* GND: 118719009
* ISNI: 0000 0001 0949 1828
* LCCN: n87814634
* LNB: 000210796
* NKC: jo2010589234
* NLA: 36039733
* NLG: 235312
* NTA: 157258599
* RERO: 02-A003323425
* SUDOC: 081282834
* Trove: 1197366
* VIAF: 3265653
* WorldCat: lccn-n87814634

 |
**פאול בקר** (בגרמנית: **Paul Eugen Max Bekker** ‏ 11 בספטמבר 1882 – 7 במרץ 1937) היה מבקר מוזיקה יהודי-גרמני, מן הרהוטים ורבי ההשפעה ביותר במאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

בקר נולד בברלין ב-11 בספטמבר 1882. אביו היה חייט יהודי ואמו תופרת. הוא למד כינור וניגן תקופה מסוימת ככנר עצמאי בברלין וכן הופיע כמנצח באשאפנבורג (1903-1902) ובגרליץ (1904-1903). בשנת 1906 החל בקריירה העיתונאית כמבקר מוזיקה, בעיתונים Berliner Neueste Nachrichten ו-the Berliner Allgemeine Zeitung. בשנת 1909 עבר ל"ברלינר אלגמיינה צייטונג" ובשנת 1911 התמנה למבקר הראשי של ה"פרנקפורטר צייטונג", שם נשאר עד 1923. מעמדו של בקר היה איתן, הודות לסגנונו המזהיר ולידע התאורטי והמעשי המקיף שלו. בכתיבתו העיתונאית היה תומך נלהב במאהלר ובשרקר אך פחות מכך בריכרד שטראוס ובאלבן ברג.

ב-1911 התפרסם ספרו על בטהובן שזכה להצלחה רבה. במהלך חיו פרסם כשלושים ספרים. בשנת 1925 הגשים שאיפה רבת-שנים לנהל בית אופרה, תחילה בקאסל ואחר, מ-1927, כמנהל מוזיקלי של התיאטרון הממלכתי של ויסבאדן. בתקופת כהונתו, שנמשכה עד 1932 וכללה גם עבודת בימוי, העלה בקר הפקות שאפתניות, בהן יצירות שלא היו ברפרטואר השגור מאת ברליוז, בואלדייה, צ'ימרוזה, דיטרסדורף ועוד, נוסף לבכורות, עולמיות ומקומיות, של יצירות מאת אלפאנו, קאזלה, הינדמית, מיו, שנברג, סטרווינסקי, וייל ואחרים. בשנת 1933 עזב בקר, שאביו היה יהודי, את גרמניה הנאצית והתיישב בפריז, משם עבר כעבור שנה לניו יורק, וכתב בעבור New Yorker Staatszeitung עד למותו בשנת 1937.

ספריית המוזיקה של אוניברסיטת ייל בארצות הברית מחזיקה ב"אוסף פאול בקר", המכיל מגוון מכתבים, מסמכים, מתכונים, תצלומים, פרטיטורות מודפסות ועוד, שלחלקם ערך היסטורי ומוזיקולוגי רב.

ספרו של פאול בקר, "בטהובן", יצא בעברית בהוצאת ניב בשנת 1962, בתרגומו של יצחק הירשברג.

מספריו
------

* Das deutsche Musikleben (1916)
* Franz Schreker, Studie und Kritik der modernen Oper (1919)
* Gustav Mahlers Sinfonien (1921),
* Wagner, das Leben im Werke (1924)
* Intendant in Kassel (1925–27)
* Wiesbaden (1927–32),

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאול בקר** בוויקישיתוף
* The Paul Bekker Papers מספריית אירווינג ס. גילמור, אוניברסיטת ייל
* כתבי פאול בקר בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* פאול בקר, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  כריסטופר היילי, "פאול בקר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  היילי, גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258294605171
* BIBSYS: 90072919
* BNC: 000038859
* BnF: cb12167228g (data)
* GND: 119265052
* ICCU: RAVV035582
* ISNI: 0000 0000 8122 5973
* LCCN: n50006481
* LNB: 000009862
* NDL: 00432778
* NKC: jx20050210001
* NLA: 35016753
* NLG: 61666
* NLP: A17247731
* NSK: 000495002
* NTA: 071544003
* RERO: 02-A002985965
* SNAC: w6dn46m5
* SUDOC: 030207762
* Trove: 791561
* VcBA: 495/280701
* VIAF: 44339195
* WorldCat: lccn-n50006481

 |
**פאולין וואן דן דרייש** (באנגלית: **Pauline van den Driessche**, נולדה בשנת 1941) היא פרופסורית בריטית-קנדית במחלקה למתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת ויקטוריה, קנדה, ומלמדת וחוקרת גם במחלקה למדעי המחשב ומהווה "גשר" בין המחלקות. תחומי המחקר העיקריים שלה הם: יציבות מערכות ביולוגיות, ניתוח מטריצות ומודלים של ביולוגיה מתמטית. 

פאולין ואן דן דרייש זכתה במספר פרסים ובהם פרס קריגר-נלסון של אגודת המתמטיקאים הקנדים בשנת 2007.

קריירה מחקרית
-------------

ואן דן דרייש סיימה את התואר הראשון שלה במדעים בשנת 1961 ואת התואר השני באותו תחום שנתיים לאחר מכן, את שני התארים עשתה ב"אימפריאל קולג'". את הדוקטורט שלה הגישה בשנת 1964 באוניברסיטת-קולג' ויילס אבריסטוואט (University College of Wales Aberystwth).

היא הצטרפה לאוניברסיטת ויקטוריה ב-1965 וקבלה את התואר פרופסורית במחלקה למתמטיקה והסתברויות בשנת 1983. היא השתייכה למחלקת מדעי המחשב באותה אוניברסיטה ושימשה כגשר בין שתי המחלקות.

### אחרי הפרישה

וואן דן דרייש פרשה בשנת 2006 אחרי יותר מ-40 שנות מחקר וחינוך במסגרת האוניברסיטה אך המשיכה לתרום ולהיות מדריכה במרכז לביולוגיה מתמטית מאז הקמתו בשנת 2007.

נמנתה עם מנהלי CMS (ארגון מתמטיקאים קנדים) והייתה המנהלת הראשית של CAIMS. בנוסף היא הייתה עורכת של עיתון SIAM הקנדי העוסק במתמטיקה שימושית.

פעילות מחקרית
-------------

ההשפעה העיקרית של ואן דן דרייש על המתמטיקה הביולוגית הייתה פיתוח שיטות חדשות לחקר דינמיקה של מחלות. היא פיתחה כלים לניתוח תוצאות של התפרצות מחלות. הכלים מאפשרים להסיק על התפשטות המחלה, רמת הזיהום והכחדת המחלה. דבר זה השפיע באופן כמעט ישיר על פיתוח תרופות.

חוקרים משתמשים בשיטות אלו על מנת לחקור מחלות כלל עולמיות ובתוכן שפעת, שחפת ואיידס.

בנוסף לזאת היא תרמה תרומה משמעותית ללימוד אלגברה ליניארית ובפרט מטריצות לא שליליות, פירוק מטריצות לגורמים, יציבות המטריצות, תורת ההפרעות, אלגברת מקסימום ומטריצות M.

פרסים והוקרות
-------------

* 2007 - פרס נלסון-קריגר של אגודת המתמטיקאים הקנדים
* 2007 - פרס Olga Taussky-Todd Lectures ב-ICIAM, ציריך
* 2013 - הוכרזה כעמיתה של SIAM
* 2013 - מדליית זהב של David H Turpin של אוניברסיטת ויקטוריה
* 2014 - החוקרת המצוטטת ביותר על ידי עיתון Thomson Reuters

ראו גם
------

* ביולוגיה מתמטית
* ניתוח מטריקס

קישורים חיצוניים
----------------

* פאולין ואן דן דרייש, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* פאולין ואן דן דרייש, באתר dblp
* פאולין ואן דן דרייש, באתר גוגל סקולר
* כתבות על דוקטור פאולין ואן דן דרייש באתר אוניברסיטת ויקטוריה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  דף על פואלין ואן דן דרייש באתר המחלקה למתמטיקה וסטטיסטיקה של אוניברסיטת ויקטוריה
2. 1 2
3. 1 2  פרס קריגר נלסון בו זכתה בשנת 2007 באתר הרשמי של CMS

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422475605171
* BnF: cb157261900 (data)
* DBLP: 93/1011
* GND: 1077579012
* ISNI: 0000 0001 0936 3279
* LCCN: no98099990
* MGP: 195785
* NKC: mub20231174671
* NTA: 068203268
* SUDOC: 090144805
* VIAF: 112191053
* WorldCat: lccn-no98099990

 |
רפקטוריום במנזר בפורטוגל
**רֶפֶקְטוֹריוּם** (מלטינית: **refectorium** - משיב החיים) הוא חדר אוכל, בעיקר במנזרים ופנימיות.

הרפקטוריום, חדר האוכל המשותף, החל את דרכו כחלק מאורח החיים במנזרים על פי עקרונות השיתוף של מסדרי הנזירים הנוצריים, אשר הכתיבו תנאי חיים של קומונה. החל מהמאה ה-12 החלו הארוחות המשותפות להיות משולבות בטקסים דתיים וחשיבותו של הרפקטוריום בחיי המנזר גדלה.

גורמים רבים השפיעו על גודלו וצורתו של הרפקטוריום, אך עושרו של המסדר וגודל קהילת המנזר היו הבסיס לכך. מסורת אנגלית הכתיבה את מיקום הרפקטוריום מעל קמרון או מרתף, בניסיון לשחזר את מיקום הסעודה האחרונה, ובדרך כלל בצידו של קלויסטר ומנגד לקפלה שבמנזר. חברי מסדר הבנדיקטינים הקפידו כי הרפקטוריום יבנה כאולם לאורך ציר מזרח-מערב בעוד נזירים ציסטרציאנים העדיפו את הציר צפון-דרום. הנזירים אכלו את ארוחותיהם כשהם יישובים על ספסלים ארוכים, בעוד הנזירים רמי המעלה ישבו על ספסלים מוגבהים באחד מקצות האולם. מחוץ לאולם ניצב אגן לשטיפת ידיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפקטוריום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4200725-2

 |
קערה דקורטיבית מתקופת שושלת סונג
לוח קיר מעוטר בכניסה לפונשל במדיירה
**אמנות דקורטיבית** היא מונח המשמש, באופן מסורתי, לעיצוב וייצור של אובייקטים פונקציונליים שברובם הם חלק מאמנות שימושית. האמנות כוללת עיצוב פנים, אבל בדרך כלל לא אדריכלות. האמנויות הדקורטיביות מסווגות לעיתים קרובות בניגוד לאמנות יפה, כלומר, אינן ציור, רישום, צילום, ופיסול בקנה מידה גדול, אשר בדרך כלל אין בו פונקציה אחרת מאשר נראותו.

ההבחנה בין אמנות דקורטיבית לאמנות יפה מגיעה מאמנות פוסט הרנסאנס של המערב. משתמשים בה הרבה פחות באמנות של תרבויות ותקופות אחרות, בהן מרבית היצירות הנחשבות כוללות אלמנטים דקורטיביים. לדוגמה, אמנות מוסלמית מתקופות שונות מורכבת כולה מאמנות דקורטיבית, כפי שקיימת בתרבויות מסורתיות. באמנות סינית אין הבחנה בין אמנות דקורטיבית ללא דקורטיבית. ובאמנות ימי הביניים, בהם התקיימה אמנות יפה כדוגמת פיסול מונומנטלי, העבודות היוקרתיות ביותר שהוזמנו ממיטב האמנים נטו להיות עבודות של צורפות, מתכות יצוקות כגון ברונזה או שנהב מגולף. ציורי קיר גדולים הוזכרו רק לעיתים רחוקות במקורות מודרניים, כיוון שנתפסו בתחילה כתחליף זול לפסיפס.

ניתן לייחס לתקופת הרנסאנס את הקידום של האמנות היפה מעל לזו של הדקורטיבית במחשבה אירופית, כאשר תאורטיקנים איטלקים כמו ג'ורג'ו וזארי קידמו ערכים אמנותיים שהודגמו על ידי אמני הרנסאנס, והעניקו ערך מועט לעלות החומרים או כמות ומיומנות העבודה הנדרשת כדי לייצר את האובייקט. הם העריכו את המגע האישי של יד האמן כדוגמת מיכלאנג'לו, רפאל ולאונרדו דה וינצ'י, שהחיה, במידה מסוימת, את הגישה של ימי קדם. 

אמנות אירופית בימי הביניים יוצרה תחת קבוצות שונות מאוד של ערכים, בגישה אחרת, חומרים יקרים וטכניקות מיוחדות וקשות לביצוע היו מוערכות מאוד. לעומת זאת, בסין שתי הגישות התקיימו יחדיו במשך מאות שנים, מחד, בעיקר בציורי דיו של נופים, שביטאו את דמיונו של האמן, ומאידך תחומים אחרים עיקריים של האמנות, הכולל את הקרמיקה הסינית שיוצרה ביעילות בתנאים תעשייתיים על פי סט שונה לגמרי של ערכים אמנותיים, וזכתה לפופולריות.

המעמד הנמוך יחסית, שניתן ליצירות אמנות דקורטיביות, בניגוד לאמנות יפה, הצטמצם עם עלייתה של תנועת האמנויות והאומנויות. התנועה האסתטית של המחצית השנייה של המאה ה-19 שנולדה באנגליה בהשראתם של ג'ון ראסקין וויליאם מוריס, ייצגה את תחילתה של הערכה גוברת לאמנות הדקורטיבית ברחבי אירופה. בשנת 1882 התנועה הובילה לדור חדש שהתנגד לקישוט המוגזם באותה תקופה ודיבר על חזרה לעבודה בגילדות כמו בימי הביניים. השינוי החיובי והמעמד הגבוה יותר לו זכתה האמנות הדקורטיבית מופיע בחוק זכויות יוצרים שעודכן בשנת 1911 ובו נוסף כי יצירת אמנות דקורטיבית זכאית לתקופה מלאה של הגנה על זכויות היוצרים שלה בדומה לאמנות יפה, ובשונה מהמצב הקיים בתחום העיצוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמנות דקורטיבית** בוויקישיתוף
* חוקי זכויות היוצרים לתנועת האמנויות והאומנויות (באנגלית)
* מידע אלקטרוני בנושא אמנות דקורטיבית (באנגלית)
* אמנות דקורטיבית, באתר הגלריה הלאומית לאמנות (באנגלית)
* אמנות דקורטיבית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אמנויות עיטוריות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545604105171
* BNE: XX4576256
* BnF: cb131626720 (data)
* LCCN: sh85036316
* LNB: 000052793
* NKC: ph114299

 |
**פאולינה לבל-אלבלה** (בסרבו-קרואטית: **Paulina Lebl-Albala**, בסרבית קירילית: **Паулина Лебл-Албала**;‏ 9 באוגוסט 1891, בלגרד, ממלכת סרביה – 8 באוקטובר 1967, לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית) הייתה סופרת, מתרגמת, חוקרת ומבקרת ספרות, ועיתונאית יהודיה בת קהילת בלגרד, שפעלה בממלכת יוגוסלביה ובארצות הברית.

קורות חיים
----------

נולדה בבלגרד במשפחה יהודית אשכנזית, לנטליה ולסימון, מהנדס רכבות. רכשה השכלה יסודית בניש ותיכונית בבלגרד. בהמשך, רכשה השכלה אקדמית בספרות צרפתית וספרות סרבית באוניברסיטת בלגרד. עם סיום לימודיה תרגמה מספר יצירות לסרבית ובמקביל הועסקה כמורה בבית ספר התיכון לנשים בבלגרד. ב-1920 נישאה לד"ר דוד אלבלה וב-1925 נולדה בתם ילנה. בתקופת בין המלחמות כיהנה כנשיאת אגודת הנשים האקדמיות בממלכת יוגוסלביה.

לבל-אלבלה פרסמה עשרות ספרים, מאמרים ותרגומים שונים לאורך הקריירה שלה בממלכת יוגוסלביה וכן ערכה מספר ביטאונים בתחומי הספרות. ב-1940 נלוותה לשליחותו של בעלה בארצות הברית ופרסמה מספר מאמרים בעיתונות בתחום הספרות. ב-1945 שבה לבלגרד ועסקה בתרגום יצירות לסרבית. ב-1947 עלתה לארץ ישראל המנדטורית ובראשית שנות ה-50 עזבה לקנדה ובהמשך ללוס אנג'לס בארצות הברית, שם הלכה לעולמה ב-1967.

קישורים חיצוניים
----------------

* פאולינה לבל-אלבלה, באתר knjizenstvo.etf (באנגלית)
* הארייט פאס-פריידנרייך, הנשים היהודיות ביוגוסלביה, באתר jwa.org (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **הקהילה היהודית בבלגרד**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 74.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292152705171
* GND: 1089461666
* ISNI: 0000 0000 4476 680X
* LCCN: no2003055912
* VIAF: 71080004
* WorldCat: lccn-no2003055912

 |
**אמנות הארץ** היה פסטיבל אמנות שנמשך ערבים אחדים ונערך בעיר תל אביב-יפו, אחת לשנה, בחול המועד סוכות בין השנים 2002–2008. באירוע התקיימו מיצבים, מיצגים וסדנאות יצירה לילדים ובמקביל הוצעו למכירה עבודות אמנות בדוכנים מסחריים ששכרו אמנים וגלריות בפסטיבל. האירוע שהתקיים בחסות עיתון הארץ, משך אליו עשרות אלפי מבקרים מדי יום.

היסטוריה
--------

ב-5 שנותיו הראשונות התקיים הפסטיבל בתחנת הכוח רידינג, סמוך לנמל תל אביב המשופץ, כחלק ממהלך חשיפת הנמל על ידי עיריית תל אביב. בשנתו השישית, 2007 הפסטיבל שינה מיקום והתקיים לראשונה בנמל יפו, שבאותם ימים היה בתהליך שיקום ושימור.
מטרת האירוע, אליו הכניסה הייתה חופשית, הייתה להוציא את האמנות מהמוזיאונים ומהגלריות למפגש בלתי אמצעי בין אמנות ישראלית עכשווית לבין הקהל הרחב. מוזיאונים וגלריות, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון הרצליה, המשכן לאמנות עין חרוד, אמנות לעם והמרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון הציגו עבודות בפסטיבל.
בין אוצרי האירוע היו רותי דירקטור, דורון רבינא, טל בן צבי ואורי דסאו.

ביקורת
------

בשנה הראשונה שלו עורר הפסטיבל ביקורת רבה מצד אנשים מעולם האמנות, שהתלוננו על חוסר בתיחום הברור בין היצירות ה"אמנות הגבוהה" שהוצגו בתוך המבנה. בשנה השנייה היה בידול ברור בינם לבין העבודות שבתערוכה, עקב הביקורת. באתר הוצבו דוכני שתייה ומזון, מה שעורר ביקורת על רמת המסחריות שגברה במובנים רבים על רמת התרבות שהתיימר לספק האירוע.

קישורים חיצוניים
----------------

* האמנות יוצאת לרחוב, באתר "הארץ", 19 בספטמבר 2002
* אמנות הארץ 2, 2003, באתר "הארץ"
* אמנות הארץ 3, 2004 באתר וואלה!
* דנה גילרמן, דבר המבקרת, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2004
* אמנות הארץ 4, 2005 באתר וואלה!
* פסטיבל האמנות הגדול בישראל באתר ערוץ 7, 27 בספטמבר 2006
* אמנות הארץ 6, 2007 באתר ynet

הערות שוליים
------------
**ישי ורדי** (נולד בשנת 1959) הוא שחיין עבר ישראלי וחבר נבחרת ישראל בשחייה.

ביוגרפיה
--------

ורדי גדל בקיבוץ בית קמה והתאמן בקבוצת השחייה של הקיבוץ, בהדרכתו של אברי גביש.

### 1974

באליפות אסיה בשחייה לנוער שנערכה במנילה הפיליפינים בסוף יוני 1974 זכה ורדי במדליית כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:07.6 דקות. נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-200 מטר חופשי (2:17.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי (4:40.4 דקות)

### 1975

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו במאי 1975 סיים ורדי במקום שביעי במשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 18:32.0 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:40.6 דקות.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בספטמבר 1975 זכה ורדי ב-4 מדליות אישיות, 2 כסף, ו-2 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:29.6 דקות, אחרי נדב בטשא מהפועל גוש זבולון שהשווה את השיא הישראלי בתוצאה של 4:22.9 דקות ולפני דן ברנר ממכבי חיפה (4:36.7 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 17:52.6 דקות, אחרי נדב בטשא שקבע שיא ישראלי חדש של 17:23.4 דקות ולפני ארז לוי (18:24.0 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:25.4 דקות, אחרי דב ניסמן מהפעול העמקים (2:16.8 דקות) ורון קרמן ממכבי חיפה (2:21.7 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:12.6 דקות, אחרי דב ניסמן (4:52.0 דקות) ורון קרמן (5:07.3 דקות).

### 1976

באליפות ישראל בשחייה באוקטובר 1976 זכה ורדי במדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.0 דקות, אחרי רון קרמן (5:03.4 דקות) ויורם כוכבי ממכבי תל אביב (5:07.1 דקות).

קישורים חיצוניים
----------------

* כ-40 ספורטאים יקבלו מענקים מ"קרן וולפסון", דבר, 8 באפריל 1975
* יעקב פתאל, שיאים נוספים במכון וינגייט, דבר, 24 באוגוסט 1975
* אורי ירון, 7 שיאים באליפות הנוער בשחייה, מעריב, 24 באוגוסט 1975
* ר. אריה, בקיבוץ בי קמה קוצרים שיאי שחייה, מעריב, 28 באוגוסט 1975

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמונה מדליות - כסף וארד לשחייני ישראל במנילה, דבר, 30 ביוני 1974
2. ↑  13 מדליות לשחייני הנוער באליפות אסיה, מעריב, 1 ביולי 1974
3. ↑  אתמול בכינוס, דבר, 5 במאי 1975
4. ↑  שלשום בכינוס, דבר, 4 במאי 1975
5. ↑  יעקב פתאל, בנות המין החלש נתנו את הטון באליפות השחיה, דבר, 21 בספטמבר 1975
6. ↑  יעקב פתאל, שיא נוסף לאסנת ארליך ב-200 מ' חתירה - 2:19,1 ד', דבר, 22 בספטמבר 1975
7. ↑  יעקב פתאל, שלושה שיאים נוספים בסיום אליפות השחיה, דבר, 23 בספטמבר 1975
8. ↑  ניר שמיר גמל לדן ברנר ב-200 מ' חתירה -2:02.9 ד', דבר, 11 באוקטובר 1976
**לולה מרגרט** (נולדה בשם: **לולה מרגרט אולדיפופו** באנגלית: **Lola Margaret**; היא שחקנית, מפיקת סרטים ובמאית ניגרית. היא התפרסמה לאחר שהיא כיכבה כדמות ראשית בסרט קולנוע "Bisola Alanu" (בתרגום חופשי לעברית: "ביסולה אלנו").

ביוגרפיה
--------

לולה מרגרט נולדה בלסה (אנ'), עיר הממוקמת באוסון (אנ') שבניגריה, שם היא למדה בבית הספר היסודי ובתיכון. לולה בעלת תואר ראשון באמנויות, בהיסטוריה ויחסים בינלאומיים, מאוניברסיטת המדינה של לאגוס (אנ').

קריירה
------

הקריירה של לולה מרגרט החלה אחרי שפגשה את בולאג'י עמוסאן (אנ'), שחקן קומי ניגרי שהביא אותה לעולם המשחק. היא התפרסמה לאחר שהיא כיכבה בסרט הקולנוע "Bisola Alanu", בנוסף היא גם כיכבה במספר סרטים, ביניהם: "Eyin Akuko" (בתרגום חופשי לעברית: "איין אקוקו") ו-"Omo Oloro" (בתרגום חופשי לעברית: "אומו אולורו").

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* "Bisola Alanu"
* "Eyin Akuko" ‏(2008)
* "Omo Oloro" ‏(2016)
* "Agbara Ife" ‏(2016)

קישורים חיצוניים
----------------

* לולה מרגרט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  YORUBA ACTRESS, LOLA MARGARET SAYS SHE’S NOT PREGNANT, באתר "INFORMATION NIGERIA"‏, 3 באוקטובר 2012
2. ↑  Eyin akuko, באתר IMDb

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לולה מרגרט"**.
**אושצ'ייצ'קו** (באוקראינית: **Устечко**, אוסטצ'קו; בפולנית: **Uścieczko**; תעתיק מדויק על פי הפולנית: **אושצ'צ'קו**) הוא כפר במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, על גדת נהר דניסטר, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.

תולדות היישוב
-------------

ב-6 באוקטובר 1694 התרחש במקום קרב במהלך המלחמה הפולנית-עות'מאנית, שהסתיים בניצחון פולני.

במאות ה-17 וה-18 היה הכפר בבעלות פרטית של הרוזנים ממשפחת פוטוצקי, והללו הקימו במקום בתי מלאכה לאריגה.

יהודי אושצ'ייצ'קו
-----------------

במפקד משנת 1765 נמנו בכפר 47 בעלי בתים יהודים, ובמאה ה-19 גדל מספר היהודים במקום. במחצית הראשונה של המאה ה-19 כיהן במקום הרב צבי שלמה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה נטישה של האוכלוסייה היהודית בכפר, בשל המצב הכלכלי הרעוע באזור, ובקרב היהודים הנותרים פעלו ארגוני עזרה הדדית. בין השנים 1928 ו-1939 כיהן כרב הקהילה בכפר הרב נחום לייטר.

בשנת 1931 פעל בכפר סניף של הרוויזיוניסטים, וב-1934 נתקיים במקום סניף התאחדות פועלי ציון. בכפר פעל גם בית ספר מיסודו של הברון הירש. בין מלחמות העולם מנתה האוכלוסייה היהודית בכפר כ-250 איש.

בתקופת השואה הושמדה הקהילה היהודית בכפר בסוף שנת 1942, לאחר שאנשיה גורשו ככל הנראה לעיירה הסמוכה טלוסטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אושצ'ייצ'קו** בוויקישיתוף
* אושצ'ייצ'קו במרכז מורשת יהדות פולין
* "אושצ'ייצ'קו", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009674685905171

 |
דגלו של מכון הדגל
**מכון הדגל** (באנגלית: **Flag Institute**), הוא ארגון וקסילולוגי שמרכזו בלונדון, ומטרתו היא מחקר ותיעוד דגלים. המכון נוסד ב-23 באפריל 1971, על ידי ויליאם קרמפטון. מכון הדגל הוא כיום הארגון הוקסילולוגי הגדול בעולם ולו כ-500 חברים מכ-40 מדינות. המכון גם מחזיק בספרייה וקסילולוגית הכוללת למעלה מ-40,000 כותרים ונחשבת לספרייה הגדולה בעולם בתחומה. המכון מנוהל על ידי גוף בן עשרה אנשים שנבחרים מבין חבריו בבחירות כלליות הנערכות אחת לשנה.

למרות שלמכון אין מעמד רשמי בבריטניה, הוא הגוף העיקרי שמייעץ לממשלת בריטניה בנושא דגלים, וחברי המכון אף עיצבו כמה דגלים שמשמשים טריטוריות בריטיות ומוסדות שלטון כמו דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, דגל טריסטן דה קונה, דגל בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת ואחרים.

מכון הדגל מוציא לאור רבעון בשם **Flagmaster** שנחשב לכתב העת הוקסילולוגי המקיף ביותר שיוצא לאור, ומקיים מפגש חברים פעמיים בשנה.

הארגון חבר בהתאחדות הבינלאומית של האגודות הווקסילולוגיות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון הדגל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מכון הדגל (באנגלית)
* מכון הדגל, ברשת החברתית פייסבוק

* מכון הדגל, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nr92023758
* VIAF: 141162092
* WorldCat: lccn-nr92023758

 |