recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שלמה מטולוצין** היה מגדולי תלמידי הגר"א ומראשוני תלמידיו שעלו לארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

שלמה מטולוצין נולד בליטא. נמנה בין בכירי תלמידיו של הגאון מווילנא, היה ידוע כגדול בתורה והתפרסם כבעל מופת. עלה לארץ ישראל בראש חודש ניסן, שנת ה'תקנ"ד (1794) והתיישב בחברון[דרוש מקור]. כאשר נודע לו כי הרב אברהם שלמה זלמן צורף (הראש"ז) עלה לירושלים ושהצטרפו אליו שם עוד כמה משפחות אשכנזיות, עבר גם הוא לגור בירושלים והצטרף למניין שנוסד בישיבת ״אור החיים״ של ר׳ חיים בן עטר. באותה תקופה התקרב מאוד אל הראש"ז והיה לומד עמו בחברותא.

בנו של רבי שלמה, רבי טוביה, שימש נשיא העדה האשכנזית בירושלים, הופיע בכל המופעים הפומביים של ירושלים כנשיא העדה וכאשר הגיע השר משה מונטיפיורי לביקור היה בין מקבלי פניו. ר' טוביה התיידד עם הראש"ז והיה מצטרף אליו לכל מסעות השליחות בגולה.

הרב מרדכי צורף, בנו בכורו של הראש״ז נשא לאישה את חנה, שהייתה נכדתו של הרב שלמה מטולוצין ובתו של רבי טוביה.

בחייו כתב ספר בשם ״אבן שלמה״ אך לא זכה להדפיסו. הספר נשאר בכתב יד כמאה שנה עד שנינו יואל משה סלומון הוציאו לאור בבית הדפוס שלו.

בסוף ימיו חזר לעיר חברון, שם התחבר לקהילת חב"ד. נפטר בחברון ושם נקבר[דרוש מקור: בהערה לא כתוב מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע באתר משפחת סלומון - מאתיים שנה בארץ ישראל
* שלמה (1760?-1820), מטולצ'ין, דף שער בספרייה הלאומית
* ר' שלמה מטולצין, **אבן שלמה**, דפוס יואל משה סלומון, ירושלים, תרל"א, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישנו חכם נוסף מתלמידי הגר"א - ר' (משה) שלמה מטולוצ'ין, מהדיר ספרי הגר"א בקבלה ועוד
2. ↑  לא ידועה שנת פטירתו, אך ידוע שבשנת תקפ"ז (1827), כותב בנו ר' טוביה על אביו - שלמה ז"ל, ומכאן שנפטר בשנה זו או לפניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312779905171
* VIAF: 298682650
* WorldCat (עם VIAF): 298682650

 |
**טירונות** (במקור **Biloxi Blues** - בלוז לבילוקסי) הוא מחזה אוטוביוגרפי בחלקו שנכתב על ידי המחזאי האמריקאי ניל סיימון והוסרט לקולנוע בשנת 1988. המחזה (והסרט) הוא השני מתוך "טרילוגיית יוג'ין" (המחזה והסרט הראשון הוא "יומן חוף ברייטון" והמחזה והסרט השלישי הוא "בדרך לברודוויי").

עלילה
-----

עלילת המחזה עוקבת אחר יוג'ין מוריס ג'רום בן ה-20, שמתגייס לצבא ארצות הברית ונשלח מברוקלין בה גדל למחנה אימונים בבילוקסי שבמדינת מיסיסיפי במהלך השנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה.
ג'רום מתמודד עם עזיבת הבית, פוגש במחלקתו חיילים מסביבות סוציואקונומיות ותרבותיות שונות, מתאהב, ומאבד את בתוליו. הסרט עוקב אחר התמודדותו עם הסביבה החדש ועם מפקד קשוח.

המחזה
-----

המחזה הוצג לראשונה בברודוויי ב-28 במרץ 1985. במחזה כיכבו מתיו ברודריק בתפקיד ג'רום, וויליאם סיידר במתפקד סמל מרווין ג'. טומי. פנלופה אן מילר גילמה את דמותה של דייזי האניגן בה מתאהב ג'רום.

המחזה הציג במשך 524 הופעות (עד ה-28 ביוני 1986) וזכה בפרס טוני עבור המחזה הטוב ביותר בשנת 1986. ג'ין סאקס זכה בפרס טוני עבור בימוי המחזה ובארי מילר זכה בפרס טוני עבור שחקן המשנה הטוב ביותר.

הסרט
----

הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 1988 בוים על ידי מייק ניקולס. בסרט כיכבו ברודריק, מולהלם ופנלופה אן מילר אשר השתתפו בהצגה. כריסטופר ווקן גילם את תפקידו של סמל טומי, וקורי פארקר גילם את תפקידו של אפשטיין, חברו של ג'רום.

בעוד שעלילת המחזה מתרחשת בשנת 1943, עלילת הסרט מתרחשת בקיץ 1945, בשלהי המלחמה.

### שחקנים

* מתיו ברודריק - יוג'ין מוריס ג'רום (Eugene Morris Jerome)
* כריסטופר ווקן - סמל טומי (Sgt. Toomey)
* מאט מלהורן - ג'וזף וייקווסקי (Joseph Wykowski)
* קורי פארקר - ארנולד ב. אפשטיין (Arnold B. Epstein)
* קייסי סימאזקו - דון קרני (Don Carney)
* מייקל דולן - ג'יימס ג'יי. הנסי (James J. Hennessey)
* פנלופה אן מילר - דייזי (Daisy)

קישורים חיצוניים
----------------

* "טירונות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "טירונות", באתר נטפליקס
* "טירונות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "טירונות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "טירונות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "טירונות", באתר אידיבי
* "טירונות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ניר חלמיש** (נולד ב-15 באוגוסט 1970) תת-אלוף במילואים בצה"ל, שירת בתפקידו האחרון כראש מו"פ - היחידה למחקר ופיתוח במפא"ת במשרד הביטחון.

ביוגרפיה
--------

חלמיש נולד גדל והתחנך בעפולה. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מהטכניון, בהצטיינות (1999) ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בהצטיינות (2013). בוגר תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה (במסגרת מב"ל). נשוי להילה ואב לארבעה ילדים, מתגורר בצפון הארץ.

### שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1988 שובץ חלמיש בחיל השריון - חטיבה 7. בשריון עבר הכשרה כלוחם, שימש כמפקד טנק ובהמשך כקצין שריון. בשריון ושימש כמפקד מחלקת טנקים, מפקד פלוגה, סגן מפקד גדוד 75 וקצין אג"מ חטיבה 7.

בשנת 2001 עבר למחלקת אמל"ח בזרוע היבשה לתפקיד ראש תחום כטב"מ ביבשה. בתפקידו יזם ודחף לפיתוח של יכולות כטב"מ רבות ומגוונות. נחשב לאחד ממייסדי מערך הכטב"מ ביבשה. יזם, דחף וקידם את פיתוח מערך "רוכב שמיים" – מערך כטב"מ לרמת הגדוד, את מערך הכטב"מ החטיבתי ויכולות כטב"מ רבות נוספות בצה"ל. במקביל לתפקידו במחלקת אמל"ח שירת כמג"ד במילואים של גדוד 429 בחטיבה 10.

בשנת 2005 מונה לראש ענף מודיעין ומל"טים במחלקת אמל"ח והיה אחראי על פיתוח מערכי הכטב"מ ביבשה, פיתוח יכולות מודיעין רבות ומגוונות ועל פיתוח יכולות איסוף מתקדמות עבור מערך האיסוף. יזם וקידם את פיתוח מערכת מר"ס (מערכת רבת סנסורים) לשליטה וניהול כלל הסנסורים בגבולות והיה ממובילי אפיון ופיתוח מערך המכ"מים הבוהים. בתפקידו, יזם וקידם יכולות מגוונות של מערכות לצמצום ירי תלול מסלול לשטח מדינת ישראל מרצועת עזה והיה חבר בוועדה הצה"לית שהתוותה את כיווני הפתרון המבצעיים והטכנולוגיים בצה"ל להתמודדות עם ירי תלול מסלול.

בשנת 2009 מונה לראש מחלקת אמצעי לחימה ביבשה, יזם וקידם את תוכנית הגנת הרק"מ המתמרן ביבשה. וקידם את מימוש מערכת "מעיל רוח", פרויקט שאף זכה בפרס ביטחון ישראל. בנוסף, המשיך, קידם ושכלל את תפיסת הקישוריות המלאה בין כלל מרכיבי הכוח היבשתי תחת רעיון תוכנית צי"ד ומימש הלכה למעשה את חזון הקישוריות המלאה ביבשה (פרויקט צי"ד זכה בפרס ביטחון ישראל).

בשנת 2014 מונה לראש יחידת המחקר והפיתוח במשרד הביטחון. במסגרת תפקידו יזם, חתר והוביל את כלל מאמצי הפיתוח הטכנולוגי למציאת פתרון לבעיית המנהרות החודרות מרצועת עזה ואף זכה בפרס ביטחון ישראל שניתן ליחידת המו"פ. בשנת 2018 זכתה יחידת המו"פ בראשותו של חלמיש בהישג חסר תקדים כאשר קיבלה את כל שלושת הפרסים לביטחון ישראל שחולקו באותה שנה. בהמשך אותה שנה פרש מצה"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

* יואב זיתון, פרס ביטחון ישראל לפרויקט גילוי המנהרות: "כמעט מדע בדיוני", באתר ynet, 26 ביוני 2018
* גיא בניוביץ', המטרה: אמצעים, באתר ynet, 26 בנובמבר 2010
* ב-2030 שליש מהכוח היבשתי בצה"ל יהיה לא מאויש, באתר israeldefense
* "רחפנים בחאקי - זה חלק מחזון העתיד של כלים בלתי מאוישים", באתר israeldefense
* הזוכים בתחרות טכנולוגיות ללוחמה בטרור, אתר IsraelClouds
* סימולציות ומשחקי מחשב כבסיס לקבלת החלטות לבניין הכוח ביבשה
* ערב הוקרה למערך הטכנולוגי והיחידות המבצעיות והמודיעיניות באוגדת עזה
* Israel Defense Prize awarded to tunnel discovery project (אנגלית), באתר ynetNEWS
**טיק, טיק... בום!** (באנגלית: **Tick, Tick... Boom!**) הוא מחזמר מאת ג'ונתן לארסון. הוא עוקב אחר מלחין שאפתן בשם ג'ון, שחי בניו יורק ב-1990. ג'ון מודאג שהוא טעה כשבחר בקריירה באומנויות הבמה. הסיפור הוא אוטוביוגרפי למחצה, כפי שציין אביו של לארסון בהערות באלבום המחזמר – לארסון ניסה לבסס את עצמו בתיאטרון מאז תחילת שנות השמונים.

לארסון החל לבצע את היצירה כיצירת סולו ב-1990. לאחר מותו ב-1996, היצירה עובדה על ידי המחזאי דייוויד אובורן כמחזמר בהשתתפות שלושה שחקנים והוצגה בבכורה ב-Off-Broadway ב-2001. מאז, המחזמר הופק באוף ווסט אנד, ווסט אנד, סיבוב הופעות באמריקה, שתי הפקות מחודשות באוף-ברודוויי, בשנים 2014 ו-2016, והפקות מקומיות ובינלאומיות רבות. בשנת 2023 המחזמר צפוי לעלות לראשונה בישראל.

עיבוד קולנועי, בבימויו של לין-מנואל מירנדה ובכיכובו של אנדרו גארפילד בתפקיד הראשי, יצא על ידי נטפליקס בנובמבר 2021. הסרט קיבל ביקורות טובות, וגארפילד קיבל מועמדות לפרס האוסקר על הופעתו.

דמויות
------

* ג'ונתן (נקרא גם: ג'ון, ג'וני) **סוג קול:** טנור
* מייקל (משחק גם את: אבא של ג'ון, מנהל, עובד זמני, בחור מחקרי שוק, בחור מכולת, רוזה סטיבנס) **סוג קול:** טנור
* סוזן (משחקת גם את: רוזה סטיבנס, אמא של ג'ון, מזכירה, ג'ודי רייט, קריסה ג'ונסון) **סוג קול:** מצו-סופרן

הפקות
-----

* **2001 – בכורה באוף ברודוויי**

המחזמר המחודש הוצג בבכורה באוף ברודוויי בתיאטרון ג'יין סטריט ב-23 במאי 2001, וירד ב-6 בינואר 2002. במאי ההפקה היה סקוט שוורץ, עם כוריאוגרפיה של כריסטופר גאטלי, וצוות השחקנים היה ראול אספרזה בתפקיד ג'ון, ג'רי דיקסון בתפקיד מייקל ואיימי שפאנגר בתפקיד סוזן. מולי רינגוולד ונטשיה דיאז החליפו מאוחר יותר את שפאנגר בתור סוזן, וג'ואי מקינטייר החליף את אספרזה בתור ג'ון. ההפקה קיבלה שבע מועמדויות לפרס דרמה דסק, כולל מחזמר מצטיין, וזכתה בפרס חוג המבקרים החיצוניים למחזמר מצטיין באוף-ברודוויי; אספרזה זכה בפרס אובי על הופעתו. הקלטת הקאסט המקורית שוחררה בשנת 2001 על ידי RCA Victor Broadway.
* **2023 – בכורה ישראלית**

הפקה ישראלית ראשונה צפויה לעלות בסוף שנת 2023, בבימוי ותרגומו של רועי דולב, שיככב גם בתפקיד ג'ון, עם ענבל זואשנין בתפקיד סוזן, ושניר ויילר בתפקיד מייקל. ההופעות מתוכננות לאוקטובר ונובמבר 2023 בחיפה ובתל אביב.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Tick, Tick... Boom!". *Internet Off-Broadway Database*. ארכיון מ-2 במרץ 2021. נבדק ב-27 במרץ 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  האתר של "טיק, טיק... בום!"
3. ↑  Simonson, Robert (10 במאי 2002). "James, Benanti, Pitre to Perform at Drama Desk Ceremony May 19; Tix on Sale". *Playbill*. ארכיון מ-11 ביוני 2021. נבדק ב-27 במרץ 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  ASIN: B00005NQK5
5. ↑  Ingenthron, Blair. "TICK, TICK... BOOM! Makes Its Israeli Debut In A Strictly Limited Engagement". *BroadwayWorld.com* (באנגלית). נבדק ב-2023-08-03.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 1cab96f3-2e4c-418b-8117-06703c672ab8

 |
**מכינת עלמה למנהיגות נשית** היא תוכנית חינוכית של הסוכנות היהודית, המיועדת לבוגרות כיתה י"ב בדגש על צעירות בעלות פוטנציאל מנהיגות גבוה. התוכנית שואפת לגיוס חניכות מרקע מגוון: פריפריה ומרכז, דתיות וחילוניות, עולות וצבריות. המכינה ממוקמת בגוננים ח'-ט' ששבירושלים. בכל מחזור ישנן כ-40 חניכות.

המכינה זכתה בפרס מוסקוביץ' לציונות, ובתחרות ליזמות בחינוך של עיתון כלכליסט ועיריית בת ים.

חזון והיסטוריה
--------------

מטרת המכינה היא להניע את החניכות "למצות את הפוטנציאל הגלום בהן. לחיות חיים של משמעות מתוך בחירה ולקיחת אחריות בכל תחומי החיים כחלק מתהליך בירור זהותן האישית". המכינה מאמינה כי "במפגש הנשי גלומות אפשרויות לתהליך עמוק, מעצים ומשמעותי אשר יוביל לצמצום הפערים הגדלים והולכים".

שאיפת התוכנית היא שהבוגרות יסיימו את המסלול עם "תחושת מסוגלות גבוהה לשנות ולהיטיב, חדוות עשייה, ולהט אמיתי לחיות חיים של משמעות בכל מעגלי ההשפעה בחייה: העצמי, המשפחתי, הקהילתי והלאומי".

עלמה היא תוכנית בעלת שלושה שלבים:

1. שישה חודשי תוכנית חינוכית אינטנסיבית בתנאי פנימייה.

שירות צבאי מלא. התוכנית פועלת בשיתוף פעולה עם אגף כוח האדם בצה"ל.
שישה חודשי תוכנית משתחררות.

להלן כמה מאבני היסוד של התוכנית החינוכית בשלב הראשון:

* תהליך בניית הקבוצה בדגש על ניהול עצמי על ידי החניכות, בליווי צמוד של הצוות החינוכי
* העצמה אישית
* הכנה לשירות משמעותי בצה"ל
* סדנאות, שיעורים והרצאות
* טיולים וסיורים בשטח
* התנדבות ופרויקטים

מחזור א' של "עלמה" החל לפעול באוגוסט 2013 והסתיים בפברואר 2014. 17 מתוך 18 בוגרות המחזור הראשון קיבלו שיבוץ משופר לתפקידים משמעותיים בצה"ל.[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכינת עלמה למנהיגות נשית
* מכינת עלמה למנהיגות נשית, ברשת החברתית פייסבוק

* מכינת עלמה למנהיגות נשית, סרטונים בערוץ היוטיוב
* פרס מוסקוביץ לציונות למיכל ברקאי, מייסדת התוכנית, באתר הפרס
**מחכים לנצח** (באנגלית: **Waiting For Forever**) הוא קומדיה רומנטית אמריקאית. הסרט יצא לאקרנים ב-4 בפברואר 2011. בסרט מככבים רייצ'ל בילסון וטום סטארידג' וביים אותו ג'יימס קיץ'.

עלילה
-----

וויל (טום סטארידג') ואמה (רייצ'ל בילסון) היו חברים טובים בילדותם, אך הקשר ביניהם נותק. כשאמה חוזרת לעיר הולדתם עקב מחלת אביה, וויל מספר לזוג שנותן לו טרמפ לעיר הולדתו, איך הוא התאהב באמה ואיך היא הייתה איתו כאשר הוריו מתו. הם מורידים אותו ביוטה. ויל הולך לבקר את ג'ים (סקוט מקלוביץ), אחיו הבנקאי. ג'ים מאמין שלאחיו יש בעיות נפשיות, ולכן הוא אינו רוצה לגור בבית עם אחיו ועם אשתו, בנו ובתו.

אחרי שוויל ראה את אחיו כועס, הוא הולך לשהות אצל חבר ילדות שלו ג'ו, יחד עם אשתו ובנם. הוא אומר להם שהיום או מחר הוא היום שבו הוא יגיד לאמה שהוא אוהב אותה. אמה לא חזרה רק כדי להיות עם אביה, היא מנסה גם להשאיר מאחור את חיי האהבה המסובכים שלה ואת הקריירה כשחקנית טלוויזיה. יש לה יחסים מתוחים עם אמה.

וויל מטפס על בית העץ שבו הוא ואמה נהגו לשחק כילדים והוא עוקב אחריה, כשהיא בדרכה לראות את החבר שלה. במקום לבקר אותו ויל ואמה מבלים את כל היום ביחד, מעלים זכרונות מעברם עד שהיא מתוודה בפניו על חוסר הנאמנות והאנוכיות של החבר שלה, המבקש להתחתן איתה. היא מגלה שוויל עוקב אחריה ברחבי הארץ והיא מבקשת ממנו להבטיח לה שהוא לא יעקוב אחריה יותר. ויל עוזב את העיר.

אמה הולכת לחבר שלה ואומרת לו שהיא הייתה עם ויל, כאשר המשטרה קוראת על גופה חשודה של האיש שאיתו אמה שכבה, הוא טוען שהוא חף מפשע, למרות שהוא זה שהרג אותו, ומאשים את ויל.

ויל נעצר על ידי משטרת התנועה והם מביאים אותו לכלא שממנו ג'ים משחרר אותו. ויל וג'ים נוסעים ביחד לשדה התעופה. ויל מגיע לשדה התעופה יחד עם אחיו, אך הוא בורח לסן פרנסיסקו, ומותיר אחריו כסף כדי לפצות על הערבות שאחיו שילם עבורו.

אמה מזועזעת עם הידיעה על מותו של החבר שלה. היא מקבלת מכתב מוויל והוא כותב לה שהוא לא היה בלוס אנג'לס כאשר החבר שלה נהרג.

אביה של אמה מת. אמה הולכת לדבר עם ג'ו ומספרת לו שהיא מצטערת על מה שעשתה לוויל.

לאחר ההלוויה של אביה של אמה, ג'ים מגיע לבית של אמה והוא נותן לה מכתב מוויל, במכתב כתוב שהוא בסן פרנסיסקו ושהוא מופיע בתור להטוטן.

אמה נוסעת לסן פרנסיסקו כדי לחפש אותו, כשהיא רואה אותו, היא נזכרת איך היה כילד, מחייך ועושה לה להטוטנות. היא נזכרת בכל הזמנים הטובים שהיו להם ומה שהוא עשה בשבילה.

כאשר ויל רואה אותה הוא מפסיק את הלהטוטנות, ניגש אליה בחיבה ושואל אותה אם היא עוקבת אחריו. היא צוחקת והם מתנשקים.

שחקנים
------

* רייצ'ל בילסון - אמה
* טום סטארידג' - ויל
* ג'יימי קינג - סוזן דונר
* ניקי בלונסקי - דולורס
* קיי.סי. קלייד - דניס
* בליית דאנר - מירנדה טוויסט
* רוז ראיין - דורותי
* מת'יו דייוויס - אהרון
* סקוט מקלוביץ - ג'ים דונר
* נלסון פרנקלין - ג'ו
* ריצ'רד גאנט - אלברט

קישורים חיצוניים
----------------

* "מחכים לנצח", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מחכים לנצח", באתר נטפליקס
* "מחכים לנצח", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מחכים לנצח", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מחכים לנצח", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "מחכים לנצח", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**מונא חורי** (בערבית: **منى خوري**; נולדה ב-17 בספטמבר 1974) היא פרופסור מן המניין בבית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית באוניברסיטה העברית, בעבר שימשה כדיקנית הפקולטה, והייתה הדיקנית הערבייה הראשונה בתפקיד זה. מאז 2021 מכהנת כסגנית נשיא האוניברסיטה העברית לאסטרטגיה ומגוון.

ביוגרפיה
--------

חורי נולדה בשכונת ואדי ניסנאס שבחיפה בשנת 1974, למשפחה שמוצאה מהיישוב מע'אר שבגליל. הוריה כיוונו אותה ואת אחותה ללמוד, במטרה לשפר את איכות חייהן. בחטיבת הביניים למדה בבית הספר האיטלקי, בו עבדה במקביל גם בניקיון על מנת לממן את לימודיה.

ב-1993 החלה בלימודי תואר ראשון בעבודה סוציאלית בבית הספר לעבודה סוציאלית של האוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1996 קיבלה תואר ראשון. בשנת 1999 קיבלה שם תואר שני ובשנת 2002 קיבלה תואר דוקטור. את הבתר-דוקטורט עשתה באוניברסיטת שיקגו (במלגת פולברייט) ובאוניברסיטה העברית.

בשנת 2005 מונתה למרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית של האוניברסיטה העברית, ובשנת 2009 עלתה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 2013 מונתה לפרופסור חבר ובשנת 2016 מונתה לפרופסור מן המניין.

תחומי המחקר שלה הם אלימות בית-ספרית, עבריינות נוער ובריונות רשת.

בשנת 2014 מונתה כיועצת לנשיא האוניברסיטה העברית להנגשת ההשכלה הגבוהה לחברה הערבית.

בשנת 2018 מונתה לדיקנית בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית, וכיהנה בתפקיד זה עד 2021.

באפריל 2021 נבחרה לסגנית נשיא האוניברסיטה העברית לאסטרטגיה ומגוון.

בשנים 2015–2019 הייתה חברה באקדמיה הצעירה הישראלית. משנת 2016 היא חברה באקדמיה הגלובלית הצעירה.

בשנת 2021 הוענק לה פרס מיכאל ברונו.

בשנת 2023 הוענק לה עיטור נשיא מדינת ישראל.

חיים אישיים
-----------

מתגוררת בירושלים, ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מונא חורי (באנגלית)

* מונא חורי, באתר ResearchGate

* מונא חורי, באתר גוגל סקולר
* פרופ' מונא ח'ורי באתר בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית ע"ש פאול ברוואלד
* מונא חורי, באתר האקדמיה הצעירה הישראלית
* הדס מגן, הפרופסורית שפורצת גבולות אקדמיים, גלובס, 31 במרץ 2022
* מידע על מונא חורי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מונא חורי באתר בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית ע"ש פאול ברוואלד
2. ↑  ריקי רט, ‏הפרופסורית הערבייה שמונתה לסגנית נשיא האוניברסיטה העברית, בעיתון מקור ראשון, 14 ביוני 2021
3. ↑  Mona Khoury-Kassabri, Fulbright Program
4. ↑  חנית ריקן, לראשונה בתולדות האוניברסיטה העברית: סגנית נשיא ממוצא ערבי, באתר mynet‏ ירושלים, 28 באפריל 2021;  
ראיון עם פרופ' מונא חורי כסאברי | הצלחה לא באה בקלות, אלא בעבודה קשה, מרכז הקריירה בעברית, 2 בנובמבר 2021
5. ↑  Mona Khoury-Kassabri, Global Young Academy
6. ↑  Congratulations to the 2021 Michael Bruno Award laureates!, Israel Institute for Advanced Studies, 20 June, 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263607905171
* ISNI: 0000 0001 3786 7386
* LCCN: n2014064818
* ORCID: 0000-0003-3151-5464
* VIAF: 297362435
* WorldCat: lccn-n2014064818

 |
בחקר ביצועים, **ניתוב אנוכי** הוא אופן ניתוב שבו מזרימים כל יחידה בגרף בדרך היעילה ביותר עבורה, בלי להתחשב בהשלכות שיש לכך על יחידות זורמות אחרות. ניתוב אנוכי גורר רמת ביצועים ממוצעת קטנה או שווה לביצועים בניתוב מתוכנן.

אינטואיציה
----------

בעת בחירת נתיב נסיעה אחד השיקולים המרכזיים הוא רמת העומס בנתיבים השונים. הנטייה הטבעית היא לבחור את הנתיב הפחות עמוס ללא התייחסות להשפעת הבחירה על העומס שיכול להיווצר. בחירה כזו נקראת **אנוכית** שכן כל אחד מהפרטים במערכת בוחר את הנתיב על פי רווח אישי וללא שיקולים מערכתיים. תכנון מערכתי של הנתיבים בהם כל אחד יסע הייתה מקטינה את זמן הנסיעה הכולל של הנוסעים.

באופן אינטואיטיבי ניתן לצפות שהוספת נתיב נסיעה משפרת את הביצועים הממוצעים. אולם פרדוקס ברס קובע כי כאשר התנועה של הפרטים במערכת נעשית בניתוב אנוכי, הוספת נתיב יכולה דווקא לפגוע ברמת הביצועים הממוצעת.

הגדרה פורמלית של המודל
----------------------

יהי {\displaystyle G=(V,E)} גרף מכוון עם זוגות מקור ויעד {\displaystyle (s\_{i},t\_{i})}. נסמן ב {\displaystyle P\_{i}} את קבוצת המסלולים מ-{\displaystyle s\_{i}} ל-{\displaystyle t\_{i}}, וב-{\displaystyle P=\bigcup P\_{i}} את קבוצת כל המסלולים בגרף. תהי {\displaystyle f:V\times V\rightarrow \mathbb {R} } פונקציית הזרימה.

עבור f זרימה נתונה נסמן {\displaystyle f\_{P}=\sum \_{P:e\in P}{f\_{e}}}.

נסמן ב {\displaystyle r\_{i}} את כמות הזרימה במסלול מ-{\displaystyle s\_{i}} ל-{\displaystyle t\_{i}}.

זרימה f היא פיזבילית אם לכל i מתקים {\displaystyle \sum \_{p\in P\_{i}}{f(p)}=r\_{i}}

ולבסוף לכל {\displaystyle e\in E} נתונה פונקציית עלות {\displaystyle \,l\_{e}()}
ונניח שהיא איננה שלילית, דיפרנציאבילית ולא יורדת.

f מוגדרת כסכום העלויות של צלעות המסלול ונסמן {\displaystyle \,l\_{p}(f)=\sum \_{e\in P}{l\_{e}(f\_{e})}}

נגדיר עלות {\displaystyle C(f)} של זרימה f בגרף G כסך העלויות ב f כלומר:

{\displaystyle C(f)=\sum \_{p\in P}{l\_{P}(f)f\_{P}}}

על ידי סכימה על צלעות במסלול P נוכל גם לכתוב {\displaystyle C(f)=\sum \_{e\in E}{l\_{e}(f\_{e})f\_{e}}}.

מחיר האנרכיה
------------

נרצה לדבר על מחיר האנרכיה במשחק מסוג זה ולהבין מה החסמים על חוסר ההתחשבות מסוג זה.   

נבחן מקרה ספציפי בו {\displaystyle C\_{e}(x)=x} כאשר יחידת התעבורה היא אטומית כלומר לא ניתנת לחלוקה וננסה לחסות את מחיר האנרכיה עבור מקרה זה.
יהי s שיויי משקל נאש נתון ו-{\displaystyle p\_{i}} מסלול של שחקן i ב-S נגדיר {\displaystyle s^{\*}} להיות פטרון אופטימלי
לשם כך נגדיר פונקציית מטרה במקרה זה טבעי להגדיר את הפונקציה כסכום כלל העלווית ועל כן נרצה להביא למינימום את
{\displaystyle \sum \_{i}{\sum \_{e\in P\_{i}}{C\_{e}(x)r\_{i}}}}
  

בהסתמך על העובדה שs הוא שיויי משקל נאש ומניפולציה אלגברית מתקבל חסם והוא: {\displaystyle PoA\leq {\frac {3+{\sqrt {(}}5)}{2}}}
  

החסם כלל לא תלוי במספר השחקנים. למעשה הוא מספר קבוע.
על מנת להראות שהחסם הדוק, מספיק להביא דוגמה למשחק בו PoA הוא בדיוק כנ"ל.

לקריאה נוספת
------------

* Algorithmic Game Theory, Edited by Noam Nisan, Tim Roughgarden, Eva Tardos, Vijay V. Vazirani, Cambridge University Press
* Selfish Routing and the Price of Anarchy - Tim Roughgarden

קישורים חיצוניים
----------------

* "Selfish Routing and the Price of Anarchy". אורכב מ-המקור ב-2009-08-23. נבדק ב-2010-01-10.
* "How Bad is Selfish Routing?" (PDF).
קוטארו סאטומי בMito Kōmon
**ג'ידאי גקי** (時代劇) הוא ז'אנר יפני של קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה של דרמה תקופתית. ה"תקופה" במקרה זה מתייחסת בדרך כלל לתקופת אדו, שלהי התקופה הפיאודלית, בין השנים 1603–1868. סרטים בז'אנר זה מתמקדים בדרך כלל בחיים של סמוראים, איכרים, בעלי מלאכה או סוחרים מתקופה זו. סרטים אלו מכונים לעיתים סרטי צ'מברה, למרות שמדובר בתת-ז'אנר. לז'אנר זה יש מאפיינים ייחודיים הכוללים סוג איפור, שפה ייחודית וכדומה.

רוב סרטי ז'אנר זה מתרחשים באדו (שמה הקודם של טוקיו, בירת יפן כיום). אחרים מציגים את הרפתקאותיהם של אנשים הנודדים ממקום למקום. סדרת הטלוויזיה Zenigata Heiji וAbarenbō Shōgun אופיינית לסגנון הג'ידאי גקי. בסרטי הזטואיצ'י מוצג סגנון המסעות באותה תקופה. 

בין אם נושא התפקיד הראשי הוא סמוראי פשוט או נושא במשרה נכבדת, שיאם של סרטי הג'ידאי גקי הוא בדרך כלל מאבק עם חרב עצומה לקראת סופו של העלילה. הדמות הראשית של העלילה תמיד מנצחת, אם בעזרת חרב או jutte\*\*.

מאפיינים בג'ידאי גקי
--------------------

ישנם כמה מאפיינים הקיימים ברוב סרטי הג'ידאי גקי:

* לרוב עיניהם של הגיבורים מאופרות, ושיער הרשעים בדרך כלל סתור.
* סגנון הדיבור מיושן, והשפה נוטה להיות פורמלית וארכאית.
* בסדרות טלוויזיה ארוכות כמו Mito Kōmon וZenigata Heiji הגיבורים הראשיים לפעמים משתנים, ללא שיש נימוק ברור לשינוי השחקן. שחקן חדש תופס את מקומו של הישן והעלילה ממשיכה כרגיל. סגנון זה דומה לסדרות טלוויזיה של ג'יימס בונד.
* בקרבות-חרב, בשעה קבוצה גדולה של לוחמים תוקפת את הדמות הראשית, הם לעולם לא תוקפים יחד. תחילה מפרטת הדמות הראשית את פשעיהם של ה"רשעים". לאחר מכן הם מתחילים לתקוף - יחידים או בזוגות, וכולם מובסים בקלות. הקרבות הללו הם שיא הסרט וסצנות הללו יש מבנה מיוחד משלהם וגם מוזיקה ייחודית.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00957616

 |
**מחזור לפי מנהגי בני אשכנז לכל ענפיהם: כולל מנהג אשכנז המערבי, מנהג פולין ומנהג צרפת לשעבר** (או: **מחזור גולדשמידט-פרנקל**) הוא מהדורה מדעית לפיוטים הנמצאים במחזור התפילה האשכנזי והצרפתי. דניאל גולדשמידט הוא שהחל בפרויקט זה, ולאחר פטירתו המשיך אותו חתנו יונה פרנקל. פרויקט זה כולל ההדרה מכתבי יד של הפיוטים שנהגו במנהגים הנ"ל, בין אלה הנהוגים עד היום ובין אלה שהיו נהוגים רק בעבר ולא הגיעו לימי הדפוס, בצירוף ביאור לכל הפיוטים.

העריכה והוצאת המחזור
--------------------

גולדשמידט הוציא את הכרכים של ראש השנה ויום כפור בשנת 1970 בשם **מחזור לימים הנוראים**. הוא נפטר בשנת 1972, בעודו עובד על "מחזור סוכות, שמיני עצרת ושמחת תורה". המחזור יצא לאור בסופו של דבר בשנת תשמ"א, על ידי חתנו, פרופ' יונה פרנקל. פרופ' פרנקל המשיך את הפרויקט, והוציא מחזור פסח (תשנ"ג) ומחזור שבועות (תש"ס). בכך הושלמה העבודה על מחזור החגים האשכנזי.

תוכן וחשיבות המחזורים
---------------------

המחזור כולל גם את תפילות הקבע, ללא מהדורה מדעית מלאה וללא פירוש (אך לעיתים עם שינויי נוסחאות), כדי שלא יהיה ספר אקדמי גרידא אלא גם יוכלו העם להתפלל ממנו.

המחזורים נחשבים במחקר הפיוט כמהדורה החשובה ביותר בביקורת המחזור האשכנזי. חלק מהחשיבות נובע מהעובדה שקודם הוצאת המחזור, רוב פיוטי צרפת לא יצאו לאור ולא נודעו לרבים, מפני שמנהג צרפת לא נדפס אף פעם כסידור או מחזור עצמאי.

המשך הפרוייקט
-------------

כהמשך לפרויקט מחזור המועדים, פרנקל התחיל בהוצאת מחזור לשבתות ברית ונשואין, אך נפטר ב-2012 במהלך העבודה. המשפחה פנתה לד"ר גבריאל וסרמן להוציא את המחזור לשבתות ברית ונשואין, והוא אמור לצאת לאור בקרוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* **מחזור ראש השנה** באתר היברובוקס
* **מחזור יום כפור** באתר היברובוקס
* **מחזור סוכות** באתר היברובוקס
* **מחזור פסח** באתר אוצר החכמה (למנויים בלבד)
* **מחזור שבועות** באתר אוצר החכמה (למנויים בלבד)

הערות שוליים
------------

1. ↑  א. מ. הברמן, "החוקר א' דניאל גולדשמידט", מסכת סופרים וספרות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ז, עמ' 83 - 88; נפתלי בן מנחם, **ד"ר דניאל גולדשמידט ז"ל**, **טורי ישורון** ל"ו, אדר ב' - ניסן תשל"ג, עמ' 19, באתר היברובוקס.
2. ↑  נפתלי בן מנחם, **ד"ר דניאל גולדשמידט ז"ל**, **טורי ישורון** ל"ו, אדר ב' - ניסן תשל"ג, עמ' 19, באתר היברובוקס.
3. ↑  ראשית דבר למחזור לראש השנה.
4. ↑

  



| ארון הספרים היהודי |
| --- |
| כתבי יסוד | תורה • נביאים • כתובים • ספר יצירה • משנה • תוספתא • תלמוד (בבלי וירושלמי) • מסכתות קטנות • סידור ומחזור • הגדה של פסח | תלמוד בבלי |
| מדרשי הלכה (חז"ל) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |
| מדרשי אגדה (חז"ל) | מדרש רבה • מדרש תנחומא • פרקי דרבי אליעזר • סדר עולם • ילקוט שמעוני • אבות דרבי נתן • תנא דבי אליהו • פסיקתא דרב כהנא • פסיקתא זוטרתא • מדרש שוחר טוב |
| ראשונים ואחרונים | פירוש רש"י לתורה • פירוש רש"י לתלמוד • חובות הלבבות • משנה תורה (והשגות הראב"ד) • תוספות • ספר הזוהר • שולחן ערוך (והגהות הרמ"א) • שולחן ערוך הרב • קיצור שולחן ערוך • משנה ברורה |
| סוגות | מדרש • ספרות האגדה • ספרות ההיכלות והמרכבה • פרשנות למקרא • פרשנות למשנה • פרשנות לתלמוד • פרשנות השולחן ערוך • שו"ת • ספרי חסידות • סיפורי חסידים |
**גאיוס אסיניוס קוודראטוס** (בלטינית: **Gaius Asinius Quadratus**) היה היסטוריון יווני-רומי, שחי במחצית הראשונה של המאה ה-3.

מוצאו
-----

אסיניוס קוודראטוס היה סנאטור רומי. הוא היה בנו של גאיוס יוליוס אסיניוס קוודראטוס, שהיה אחיהם של גאיוס אסיניוס רופוס (נולד סביב שנת 160) ושל גאיוס אסיניוס קוודראטוס פרוטימוס (אנ') (נולד סביב שנת 165), פרוקונסול של אכאיה (אנ') בסביבת שנת 211 או בשנת 220. הוריהם של האחים הללו היו גאיוס אסיניוס ניקומאכוס (נולד בסביבת שנת 135) ואשתו ודודניתו יוליה קוודרטילה (נולדה בסביבת שנת 145) (או אולי אסיניה מרקלינה, צאצאית של משפחתו של גאיוס אסיניוס פוליו (אנ')), וסביהם היו גאיוס אסיניוס רופוס (אנ') (איש חשוב בלידיה שנעשה סנאטור רומי בשנת 136) ואשתו יוליה.

חיבוריו
-------

ידוע עליו שחיבר שני חיבורים היסטוריים ביוונית איונית, שמרביתם אבד. מתוך כתביו נשמרו 30 קטעים, רובם מתוך ה"אתניקה", מילונו של סטפנוס מביזנטיון, והם פורסמו על ידי הבלשן הגרמני פליקס יעקובי, בספרו "פרגמנטים של ההיסטוריונים היוונים" (Fragmente der griechischen Historiker).

* **כילייטריס** (אנ') ("מילניום", אלף שנים) הכיל 15 ספרים, ועל פי הסודא כלל את דברי ימי רומא במשך אלף שנים מהיווסדה ועד שלטונו של אלכסנדר סוורוס (כיהן עד 235 לספירה). נעשו ניסיונות שונים להסביר את כותרת החיבור "אלף שנים". יעקובי טוען כי קוודראטוס תיארך באופן יוצא דופן את יסודה של רומא לאולימפיאדה הראשונה בשנת 776 לפנה"ס. ג'וזפה זקיני (אנ'), לעומת זאת, טוען כי קוודראטוס השתמש בתארוך המקובל לייסודה של רומא והתכוון שחיבורו יורחב עד לשנת 248 לספירה, כאשר הקיסר פיליפוס הערבי יחגוג את המילניום הראשון, אולם הוא מת לפני השלמתו.
* **פרתיקה** הכיל 9 ספרים ותיאר ככל הנראה את המלחמות נגד הפרתים במאה הקודמת. החיבור ככל הנראה היה דומה ל"פרתיקה" של אריאנוס, שקדם לו.
* כמה מלומדים מייחסים לו גם חיבור בשם **גרמניקה**, אולם הדבר שנוי במחלוקת.

### אזכור ירושלים ב"פרתיקה"

בספר התשיעי של "פרתיקה" מציין אסיניוס את "סולימה" – "עיר של אשורים, שנוסדה לאחר כיבוש בית המקדש בירושלים". "סולימה" היה שם נפוץ עבור ירושלים ("היירוסולימה"), ואין שום מידע על עיר בשם זה באשור. אסיניוס רומז בדבריו אלה שפליטים יהודים מירושלים הקימו את העיר הזו, קשר שמקורו כנראה במסורת יהודית. כמו כן, ייתכן והשם "אשורים" אינו מופיע כאן בשימוש מדויק, והקהילה המדוברת הייתה יכולה להיות בבבל. אותה מסורת יהודית ככל הנראה קישרה את הקמת העיר הזו עם חורבן בית המקדש הראשון וגלות בבל. אסיניוס התייחס להקמת העיר בתוך תיאורו את אחת המלחמות בין רומא לפרתיה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם שטרן, "ירושלים שבארץ אשור בקטע מחיבורו של ההיסטוריון אסיניוס קוודראטוס", בתוך: **מחקרים בתולדות ישראל בימי הבית השני**, ירושלים, יד יצחק בן-צבי, 2004, עמ' 551-549.
2. 1 2  Menahem Stern, *Greek and Latin Authors on Jews and Judaism*, Jerusalem 1980, Vol.2, CXXI. Asinius Quadratus, p. 345-346

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 102382255
* ISNI: 0000 0000 0488 5062
* VIAF: 22527605
* WorldCat: viaf-22527605

 |
**בנימין "בן" אברהם** **הורוביץ** (באנגלית: **Benjamin Abraham** "Ben" **Horowitz**, נולד ב-13 יוני 1966) הוא יזם, משקיע הון סיכון וסופר יהודי-אמריקאי.

קריירה
------

לאחר תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת קולומביה ותואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, הצטרף בשנת 1990 לחברת sgi כמתכנת. ב-1995 הצטרף אל חברת נטסקייפ שפיתחה דפדפן לאינטרנט. החברה ידעה עליות ומורדות בעקבות מלחמת הדפדפנים וב-1998 נמכרה לחברת AOL, שם שימש הורוביץ כמנהל חטיבה. ב-1999 הקים יחד עם אנדרסין את חברת Loudcloud, מחלוצות מחשוב הענן. החברה הונפקה בבורסה ולאחר מכן התפצלה כאשר החלק הממוקד בשירותי תשתית נמכר והשאר הפך לחברה חדשה שהתמקדה בכלים לניהול תפעול תשתיות תוכנה, Opsware. חברה זו נמכרה ל-HP ב-2007 בכ-1.6 מיליארד דולר במזומן
בשנת 2009 הורוביץ ייסד את קרן ההון סיכון אנדרסין הורוביץ (יחד עם מארק אנדרסין), שהיא מהגדולות ביותר בעמק הסיליקון.

הורוביץ הוא מחבר הספר: "The Hard Thing About Hard Things: Building a Business When There Are No Easy Answers". בספר, שפורסם ב-2014 בהוצאת הרפר קולינס, הורוביץ מציע ייעוץ והדרכה בנושא יזמות והקמה של חברות הזנק.

משפחה
-----

בן נשוי, אב לשלושה ילדים ומתגורר באת'רטון, קליפורניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן הורוביץ, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* בן הורוביץ, ברשת החברתית Goodreads

הערות שוליים
------------

1. ↑  HP announces acquisition of Opsware on June 23, 2007
2. ↑  Swisher, Kara (14 בינואר 2014). "Ben Horowitz Book, "The Hard Thing About Hard Things," Debuts in March". *Re/Code*. נבדק ב-18 בפברואר 2014. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593271505171
* GND: 1060065843
* ISNI: 0000 0004 3350 5558
* LCCN: no2014042953
* NKC: hka2016936816
* NLK: KAC201500583
* NTA: 393582264
* SUDOC: 178731560
* VIAF: 308181276
* WorldCat: lccn-no2014042953

 |
**הפיגוע בבית הכנסת נווה שלום באיסטנבול** התרחש ביום שבת, 6 בספטמבר 1986. שני מחבלים שנכנסו לבית הכנסת טבחו במתפללים בו ורצחו 22 מהם. כעשרה אנשים נוספים נפצעו.

הפיגוע התרחש במהלך תפילות השבת בבית הכנסת. שני מחבלים שהתחזו לתיירים או לעיתונאים נכנסו לבית הכנסת בשעה 09:30 בבוקר, בעת שהיו בו כשלושים מתפללים. הם נעלו את דלתו הקדמית כדי שלא לאפשר למתפללים לברוח והחלו לירות לעברם אש מכלי נשק אוטומטיים ולהשליך עליהם רימוני יד. לאחר מכן שפכו על הקורבנות נוזל דליק והציתו אותם. 

מספר מתפללים וכן נשים שישבו בעזרת הנשים הצליחו להימלט מהבניין דרך דלת צדדית.

לדברי מתפלל שנשאר בחיים דיברו המחבלים ביניהם בערבית. לאחר הטבח הם יצאו ככל הנראה מבית הכנסת אך שבו לתוכו כשראו בחוץ שוטרים שהוזעקו למקום. גופותיהם נמצאו לאחר מכן בתוך בית הכנסת. הם נהרגו מהתפוצצות רבות עוצמה של רימוני יד. כיוון שגופותיהם הושחתו כמעט כליל נראה כי הם בחרו להתאבד. כלי הנשק ששימשו את המחבלים ונמצאו לידם היו מתוצרת פולנית וסובייטית.

משטרת טורקיה ניסתה לזהות את המחבלים ההרוגים בסיוע האינטרפול, אך הם לא זוהו. 

הפיגוע יוחס לאחר מכן לארגון הטרור של אבו נידאל, אם כי ארגונו לא נטל אחריות עליו. חקירת הפיגוע על ידי שירותי מודיעין שונים העלתה חשד לכך שסוריה, לוב ואיראן סייעו להוציאו לפועל.

ראו גם
------

* הפיגועים באיסטנבול (2003)

קישורים חיצוניים
----------------

* ש. כהן, המחבלים נעלו את הדלת וריססו באש את היהודים, מעריב, 7 בספטמבר 1986
* ספטמבר 1986: 22 הרוגים בבית הכנסת "נווה שלום", באתר ynet, 15 בנובמבר 2003
* Terror resurgent: Istanbul; at least 21 are slain in attack on synagoge, באתר הניו יורק טיימס, 7 בספטמבר 1986
* ג'ודית מילר, The Istanbul Synagogue massacre, באתר ניו יורק טיימס, 4 בינואר 1987
* דייוויד ב. גרין, This day in Jewish history / A suicide attack strikes an Istanbul synagogue באתר Haaretz.com, ‏6 בספטמבר 2012
* תולדות בית הכנסת נווה שלום, באתר Turkey Travel Planner
* תמונת אולם בית הכנסת לאחר הפיגוע

הערות שוליים
------------

1. 1 2  The Istanbul Synagogue Massacre, Judith Miller, באתר The New York Times
**כלב-זאב סאארלוס** (הולנדית **Saarlooswolfhond**) הוא גזע של תת-המין כלב הבית, והוא הכלאה של כלב וזאב.

מראה
----

כלב-הזאב סאארלוס הוא כלב גדול למדי, שגובה שכמותיו מגיע ל-76 סנטימטרים ומשקלו ל-40 קילוגרם. אפו רחב ואוזניו מחודדות וזקופות. לכלב-הזאב סאארלוס מבנה גוף אתלטי, עצמות בינוניות וגוף חזק ושרירי. פרוותו קצרה וצפופה, בתנאי שהוגנה היטב מפני מזג האוויר. צבעה של פרוותו של כלב-הזאב סאארלוס יכולה לנוע בין שחור, חום, אדום, לבן, כסוף וכחול. לכלב-הזאב סאארלוס הבעה זאבית, כמו ראש זאב.

אופי
----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

היסטוריה
--------

ב-1921, המרביע ההולנדי לינדרט סאארלוס החל להכליא רועה גרמני עם זאבת עמק מקנזית. הוא כיוון לגרסה חזקה, אכזרית ומשופרת של הרועה הגרמני אשר תהיה חסינה מפני כלבלבת. ההרבעה זכתה להצלחה מסוימת כיוון שכלב-הזאב סאארלוס המוכר כיום הוא כלב חזק ומרשים, אשר שמר על מאפייניו הזאביים: הוא זהיר, מאופק, וחסר תקיפה פראית. יחד עם זאת, זהו אינו הכלב שלינדרט סאארלוס קיווה לקבל. בנוסף, התאוריה של לינדרט סאארלוס הוכחה כשגויה: כמעט כל בני הכלאיים מהדור הראשון נכנעו לכלבלבת. עד שלינדרט סאארלוס מת בשנת 1969, הוא כבר היה בשליטה מלאה על רביית "כלבי-הזאב האירופאים" שלו. מועדון הכלבים ההולנדי הכיר בגזע בשנת 1975, וכדי לכבד את יוצרו הם שינו את שם הגזע ל"כלב-זאב סאארלוס". בשנת 1981 הגזע הוכר על ידי הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות. בעבר, מספר כלבי-זאב סאארלוס הוכשרו ככלבי נחייה לעיוורים וככלבי הצלה.

בעלות
-----

בשל גודלו וכוחו, כלב-הזאב סאארלוס מומלץ לבעלי כלבים מנוסים בלבד. לרוב בעלי כלבי-הזאב סאארלוס יש לפחות שניים כאלה על מנת ליצור את הלהקה ההכרחית, וזאת מכיוון שכלבי-הזאב סאארלוס צריכים להקה על מנת למצוא את מקומם. כלב-הזאב סאארלוס הוא כלב מאוד חכם, ובדידות מעצימה אצלו התנהגות אנטי-חברותית. בנוסף, כלבים אלו יכנסו לבהלה אם ינעלו במקום סגור.

ראו גם
------

* הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
* קבוצות הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
* רועה גרמני (מכונה בעגה הלא מקצועית "כלב זאב")

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלב-זאב סאארלוס** בוויקישיתוף
דוד והברבור - פרט מעיבוד למחזה של הספר בביצוע תיאטרון קרן אור (לוד, 2018)
דוד ופרח לב הזהב - פרט מעיבוד למחזה של הספר בביצוע תיאטרון קרן אור (לוד, 2018)
**פֶּרַח לֵב הַזָּהָב** הוא סיפור ילדים עברי שהתפרסם לראשונה בשנת 1930 בקובץ "101 מעשיות, אגדות וסיפורי עם", מפרי עטו של סופר הילדים שלמה זלמן אריאל. הסיפור כולל מוטיבים מסיפורי עם שונים ומאגדות הנס כריסטיאן אנדרסן.

עלילה
-----

במרכז הסיפור ילד שאמו נופלת למשכב ואיש אינו יודע כיצד לרפאה. אולם רק רופא זקן מסביר לילד כי הדרך היחידה להצילה היא על ידי מציאת פרח אדום ולו לב זהב הנמצא בהרים הרחוקים. לאחר שהאם תריח אותו, היא תבריא. 

בגרסאות שונות של הסיפור, הילד הוא הקטן משלושה בנים, כאשר הם נדרשים לצאת למסע אחר הפרח, הגדול אינו יכול כיוון שעליו להישאר ולהאכיל את אמם, האמצעי אינו יכול כיוון שהוא נדרש להישאר ולנקות, וכך נותר הילד הצעיר שיוצא למסע.

במסעו אחר פרח לב הזהב הילד מגיע ליער ותועה בדרך ומתחיל לבכות. תחילה שומע אותו עורב, ופונה אליו, הנער מספר לו את סיפורו והעורב מציע לסייע לו תמורת מעט מהאוכל שלקח לדרך. הילד נותן לו את האוכל והעורב מראה לו את הדרך עד שהם מגיעים לקיר גבוה אותו הוא אינו מסוגל לעבור, והוא מתיישב ובוכה. כבשה ששומעת את בכיו פונה אליו, והוא מספר לה את סיפורו, היא מציעה להראות לו היכן ישנו פתח בקיר בתמורה לכובע שלו, והוא נותן לה את הכובע וגם את המעיל והיא מראה לו את הדרך.

הילד ממשיך במסע ומגיע לנהר גדול אותו הוא לא יכול לעבור, והוא מתיישב ובוכה. מגיעה אווזה (בחלק מהגרסאות: ברבור) והוא מספר לה את סיפורו, היא מציעה להעבירו לצדו השני של הנהר ובתמורה היא מבקשת שייתן לה את הנעליים שלו. הילד נותן לה את נעליו וגרביו ויחד הם עוברים לצידו השני של הנהר.

על שפת הנהר הוא רואה את הפרח וממהר לקטוף אותו ולשוב הביתה. הילד מגיע פצוע, יחף ורעב ומעניק לאמו את הפרח, לאחר שהאם מריחה אותו היא מיד מבריאה. בסוף הסיפור האם מחבקת ומנשקת את הילד וכל פצעיו מתרפאים.

עיבודים
-------

הסיפור זכה לגרסאות שונות, בהן משל אוריאל אופק, רפאל ספורטה, תלמה אליגון-רוז, בינה אופק, שלמה זלמן אריאל ויעקב מיטלמן.

עפרה ויינגרטן סיפרה עיבוד של חיה שנהב לסיפור "פרח לב הזהב" ב"פרפר נחמד" בפרק "מתגעגעים לדודו".

במהלך 1997 צולמה קלטת לילדים על סיפור זה בשילוב של הסברה על עשיית סרט בשם "עושים סרט: פרח לב הזהב", בכיכובה של ענת אלימלך.

קישורים חיצוניים
----------------

* ורד טוהר, ‏מי המציא את הסיפור 'פרח לב הזהב'? היסטוריית ההתקבלות של סיפור ילדים עברי, **ספרות ילדים ונוער** 140, דצמבר 2016, עמ' 44–55
* ורד טוהר, "מאבקי כוח וזיכרון תרבותי בזירת ספרות הילדים העברית: תיאורי שלושה מקרים", עלי ספר: מחקרים בביבליוגרפיה ובתולדות הספר העברי המודפס והדיגיטלי כ"ט (תש"ף), עמ' 179 – 196.
* פרח לב הזהב באתר בית צבי
* מצגת פרח לב הזהב, באתר אורייאנית

הערות שוליים
------------

1. ↑   עושים סרט: פרח לב הזהב - עם ענת אלימלך ז"ל 1997, סרטון בערוץ "Dinostalgic 90'", באתר יוטיוב (אורך: 47:30)
**ורביט סופטוור בע"מ** (באנגלית: **Verbit Software**), המוכרת במותג **Verbit**, היא חברה פרטית ישראלית המפתחת תוכנה לתמלול אוטומטי, כלומר הפיכה אוטומטית של דיבור לטקסט, תוך הסתייעות במתמללים אנושיים.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בנובמבר 2016 על ידי תום ליבנה, המשמש כמנכ"ל החברה, ד"ר אריק שלף (שהיה CTO ובהמשך הפסיק להיות פעיל בחברה) וקובי בן צבי (שהיה סמנכ"ל הנדסה ובהמשך הפסיק להיות פעיל בחברה). החברה מפתחת תוכנה לתמלול אוטומטי, תוך הסתייעות במתמללים אנושיים. התוכנה של החברה מקבלת כקלט קובץ קול ומתמללת אותו באופן אוטומטי. שירות נוסף מקבל קובץ וידאו כקלט, ומצמיד לו כתוביות באופן אוטומטי. שירות שלישי הוא תמלול של דיבור בזמן אמת. בשלושת המקרים התוצר של התהליך האוטומטי אינו מושלם, ולכן הוא מועבר לטיוב בידי מתמלל אנושי. תוצאת הטיוב מוזנת למערכת, ומאפשרת לה להשתפר באמצעות למידת מכונה. השפות המטופלות הן אנגלית וספרדית, עם כוונה להתרחב לשפות נוספות. שירותי החברה ניתנים בעיקר בתחומי החינוך, המדיה והמשפטים. מטה החברה שוכן בגבעתיים. במאי 2022 העסיקה החברה 570 עובדים, מתוכם 200 בישראל. בנוסף מעסיקה החברה כפרילנסרים כ-35,000 מתמללים ב-120 מדינות, שתפקידם לטייב את התמלול האוטומטי.

במאי 2021 רכשה החברה את חברת ויטק (VITAC) האמריקאית, העוסקת ביצירת כתוביות לסרטים.

בתחילת דרכה גייסה החברה 11 מיליון דולר. בינואר 2019 גייסה החברה 23 מיליון דולר. בינואר 2020 גייסה החברה 31 מיליון דולר. בנובמבר 2020 גייסה החברה 60 מיליון דולר. ביוני 2021 גייסה החברה 157 מיליון דולר והפכה לחד-קרן. בנובמבר 2021 גייסה החברה 150 מיליון דולר, ובנוסף בעלי מניות קיימים (עובדים ומשקיעים) מכרו מניות בסך 100 מיליון דולר.

בפברואר 2024 הודיע תום ליבנה על עזיבתו את תפקיד מנכ"ל החברה והוחלט למנות במקומו את נשיא החברה(וה COO לשעבר) יאיר אמסטרדם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ורביט סופטוור
* ורביט סופטוור, ברשת החברתית פייסבוק

* ורביט סופטוור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* ורביט סופטוור, ברשת החברתית LinkedIn

* ורביט סופטוור, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מסטארטאפ חדש לחד-קרן ב-4 שנים: "היעד הבא: מיליארד דולר הכנסות", באתר Geektime‏, 9 ביוני 2021
* שירי דובר, "אנחנו כמו האובר של התמלול – מעסיקים פרילנסרים בכל העולם כדי לדייק ב-99%", "גלובס"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הילה חיימוביץ', ‏חברת Verbit מגייסת עוד 23 מיליון דולר לטכנולוגיית התמלול האוטומטי שלה, באתר Geektime‏, 29 בינואר 2019
2. ↑  הגר רבט, "ב־2011 זיהיתי אתגר, ב־2016 מצאתי פתרון. והיום אנחנו הגדולים בעולם", באתר כלכליסט, 16 באפריל 2021
3. ↑   אתר האינטרנט הרשמי של VITAC
4. ↑  הגר רבט, ורביט רוכשת ספקית כתוביות אמריקאית ב-50 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 11 במאי 2021
5. ↑  עידן בן טובים, ‏חברת Verbit גייסה עוד 31 מיליון דולר כדי לפתח תמלול מבוסס AI, באתר Geektime‏, 15 בינואר 2020
6. ↑  הגר רבט, ורביט הישראלית גייסה 60 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2020
7. ↑  נחמה אלמוג, ‏פלטפורמת התמלול ורביט גייסה 157 מיליון דולר והופכת ליוניקורן, באתר "אנשים ומחשבים", 9 ביוני 2021
8. ↑  מאיר אורבך, היוניקורן הישראלי Verbit גייס 250 מיליון דולר, השווי - 2 מיליארד, באתר כלכליסט, 23 בנובמבר 2021
9. ↑  וייזברג, מיטל (2024-02-05). "בצל סערת עזיבתו של ליבנה: ורביט מכריזה על מנכ"ל חדש". *Globes*. נבדק ב-2024-02-06.
**רבי יִצְחָק בֶּן מַתַּתְיָה אַבּוֹהַב** (1631–1707), הידוע גם בשם **יצחק אבוהב החמישי**, היה רב וחכם בן הקהילה היהודית באמסטרדם.

אבוהב נולד באמסטרדם שבהולנד. אביו, מתתיה אבוהב, צאצא של יצחק אבוהב השני, נולד בשם מנואל דיאס אנריקס בפורטו למשפחת אנוסים, חזר לחיק היהדות באמסטרדם ב-1626 והיה שליח ציבור קהילת בית יעקב.

יצחק אבוהב היה בן דודו ובן זמנו של יצחק אבוהב דה-פונסיקה. בצעירותו התיידד אבוהב עם המלומד הנוצרי וילם סירנהאוס (Surenhuys). היה לסוחר אמיד בהודו המזרחית, וסחר עם ספרד ופורטוגל תחת השם דניס יניס.

אבוהב חיבר ספר מוסר לבנו, שיצא לאור באמסטרדם בשנת 1687 תחת הכותרת "*Exortação Paraque os Tementes do Senhor na Observança dos Preceitos de sua S. Ley*". מספר מיצירותיו קיימות בכתב יד, בהן אילן היוחסין של משפחת אבוהב ו-"*Comedia de la Vida y Successos de Josseph*".‏

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אבוהב, ר' יצחק בן מתתיה", **האנציקלופדיה העברית** (כרך א, עמ' 91), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט.
2. ↑  Cecil Roth, ABOAB, ISAAC DE MATTATHIAS, Encyclopedia Judaica, Vol. 1, p. 268
3. ↑  מאיר קייזרלינג, שמואל בק, קאופמן קוהלר, ‏ABOAB, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
**כלא רנסאנס** היה מתקן כליאה לעובדים זרים ומסתננים מאפריקה בישראל, שהוקם במבנה מלון רנסאנס שבנצרת. הכלא הופעל על ידי שירות בתי הסוהר. מפקדת הכלא הייתה גלעדה הלמן.

רקע
---

מלון רנסאנס נפתח בדצמבר 1999. הוא הכיל כ-250 חדרים, המלון פעל עד פרוץ מהומות אוקטובר והאינתיפאדה השנייה אשר הבריחו את המבקרים היהודים מהמלון והעיר.

ביולי 2002 החליטו בעלי המלון על הפסקת התקשרות המלון עם רשת מריוט, לאחר שתפוסתו ירדה בחדות, ולא הצדיקה עוד התקשרות עם מותג בינלאומי.

היסטוריה
--------

בעקבות התגברות הצורך במתקני כליאה נוספים לעובדים זרים ששוהים בישראל שלא כחוק, הוחלט להקים שלושה מתקני כליאה, "רנסאנס" בנצרת, "צוחר" בדרום ישראל ו"מיכל" בחדרה. בנוסף לכך, בית הסוהר מעשיהו קלט כ-140 עובדים זרים, בנוסף ל-260 שכבר היו כלואים במקום.

בפברואר 2003 הוחלט להסב את המלון למתקן כליאה לעובדים זרים ששהו במתקן עד לגירושם מישראל. העובדים הזרים ששהו במתקן הרסו חלקים רבים ממנו, ועלות השיפוצים של המבנה, שנעשו לאחר שהוחלט להחזיר אותו לייעודו המקורי - בית מלון היו למעלה ממיליון וחצי שקלים.

השב"ס השתמש בארבע קומות של המלון, הקומות השנייה, השלישית והשביעית הכילו תאי מעצר לכ-500 אנשים, הקומה הרביעית שימשה את הסגל של בית הכלא, שכלל כ-100 אנשים (רק שליש מהם היו אנשי שב"ס, ה-200 האחרים היו אנשי אבטחה אזרחיים).

בדצמבר 2004 הוחלט לסגור את המתקן.

ראו גם
------

* מתקן חולות
* בית הסוהר סהרונים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביבה קרול, ‏נפתח מלון רנסנס בנצרת בהשקעה של 30 מיליון דולר, באתר גלובס, 27 בדצמבר 1999
2. ↑  מריוט העולמית ניתקה התקשרותה עם המלון בנצרת, באתר הארץ, 11 ביולי 2002
3. ↑  יפה רזיאל, רנסנס בנצרת, באתר ynet, 22 בנובמבר 2006
4. ↑  מאת יוסף אלגזי, כלא "רנסנס", לשעבר מלון 5 כוכבים, היום פחות מ-5 מטר רבוע לנפש, באתר הארץ, 25 ביוני 2003
5. ↑  נסגר בית המעצר לעובדים זרים "רנסנס" בנצרת, באתר ynet, 30 בדצמבר 2004
**כלב אנדלוסי** (בצרפתית: Un chien andalou) הוא סרט אילם סוריאליסטי קצר (16 דקות) של לואיס בוניואל וסלבדור דאלי.

רקע
---

הסרט הופק בצרפת בשנת 1929, והוא משלב השפעה מתנועת האוונגרד הקולנועית של אותה תקופה וביקורת עליה ונחשב הסרט הסוריאליסטי הראשון.

הסרט מורכב מסדרה של סצנות אסוציאטיביות ומטרתן לזעזע את הצופה. מצד שני, הסרט שובר את מסורת האוונגרד בכך שהוא מתרכז ב**תוכן** וגם בצורה: זוויות צילום מפתיעות, "טריקים" קולנועיים ועוד.

תוכן ופרשנות
------------

הסרט נפתח בכותרת "היה היה" ולאחריה סצנה בה אדם (בגילומו של בוניואל) משחיז תער, לאחר מכן הוא חותך באמצעותו את גלגל העין של אישה, וממשיך בסדרה של סצנות סוריאליסטיות - אדם תוחב את מקלו ביד כרותה ברחוב, אדם גורר שני פסנתרי-כנף שבתוכם מוטלות גופות חמורים רקובות, לוחות עשרת הדיברות וכמרים חיים, נמלים מגיחות דרך חור בכף ידו של אדם, שער בית השחי של אישה מצמיד את עצמו לפניו של אדם.

סדר האירועים בסרט אינו אחיד, והוא קופץ מ"פעם אחת" ל"לאחר שמונה שנים" וכן הלאה. שתי דמויות, איש ואישה לא מזוהים, מופיעות שוב ושוב בסצנות השונות.

מבקרי קולנוע טענו ש"כלב אנדלוסי" הוא סרט אנטי-בורגני אנטי-כנסייתי טיפוסי של בוניואל. למשל, האדם הגורר את פסנתרי הכנף, החמורים, הדיברות והכמרים אמור לייצג את האדם שהתקדמותו למימוש מטרותיו מעוכבת על ידי מטען החברה שעליו לשאת על כתפיו.

פרשנות נוספת טוענת שחיתוך גלגל העין בסצנת הפתיחה ניתן לפירוש שבוניואל (ששיחק בעצמו את האיש המשתמש בסכין) "תוקף" את הצופים.

למרות הפרשנויות הרבות המוצעות לסרט, דאלי ובוניואל הסבירו שהקו המנחה היחיד בכתיבת התסריט היה ש"לשום סצנה לא תהיה פרשנות הגיונית". בוניואל גם אמר "שום דבר בסרט לא מסמל כלום".

השפעות
------

השיר ״Debaser״ של להקת הפיקסיז עוסק בסרט זה.

במהלך מסע הופעות בשנת 1976 השתמש הזמר דייוויד בואי בסרט כסצנת הפתיחה של המופע שלו.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב מלכין, תסריט, **ספרות התסריט: עיונים בצורה ספרותית חדשה**, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1985, עמ' 273–279

קישורים חיצוניים
----------------

* "כלב אנדלוסי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "כלב אנדלוסי", באתר נטפליקס
* "כלב אנדלוסי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "כלב אנדלוסי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "כלב אנדלוסי", באתר אידיבי
* "כלב אנדלוסי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קטע קול פסטיבל כאן: תוכנית רדיו המוקדשת לניתוח הסרט "כלב אנדלוסי", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
* אתר ובו פריימים מתוך הסרט
* הסרט המלא לצפייה ביוטיוב
**מפת ימת צ'אד**
(למפת צ'אד מוגדלת)נג'מנהנג'מנה
מונדומונדו
אבשהאבשה
פאיה-לארגופאיה-לארגו
**לוב**
**סודאן**
**הרפובליקה המרכז אפריקאית**
**קמרון**
**ניגריה**
**ניז'ר**ימת צ'אד**ימת צ'אד**(למפת צ'אד רגילה)נג'מנהנג'מנה
מונדומונדו
אבשהאבשה
פאיה-לארגופאיה-לארגו
**לוב**
**סודאן**
**הרפובליקה המרכז אפריקאית**
**קמרון**
**ניגריה**
**ניז'ר**ימת צ'אד**ימת צ'אד**
**הפיגוע בימת צ'אד** היה פיגוע התאבדות משולש שאירע ב-5 בדצמבר 2015 באי "לולו פו" שבימת צ'אד בתחומה של צ'אד. בפיגוע נהרגו 15 בני אדם ונפצעו 130 נוספים.

אף ארגון טרור לא נטל אחריות על הפיגוע שבוצע בידי ארבע נשים מתאבדות במהלך שוק שבועי המתקיים באי, אך פקידים בממשלת צ'אד העריכו כי מאחוריו עומד ארגון הטרור האסלאמי הקיצוני "בוקו חראם" שצבא צ'אד היה שותף למערכה אזורית נגדו מראשית 2015, לאחר שהתקפות הטרור שביצע הארגון חרגו מגבולות צפון ניגריה לתחומן של המדינות השכנות ובהן צ'אד.

פיגוע ההתאבדות ב"לולו פו" הוא מתקפת הטרור השנייה ברציפות במדינה לאחר פיגוע התאבדות משולש נוסף שבוצע בכפר באגה סולה (אנ') ב-10 באוקטובר 2015 שבו נהרגו 41 אנשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* צ'אד: 30 הרוגים ו-80 פצועים בשלושה פיגועי התאבדות, באתר מעריב אונליין, 5 בדצמבר 2015
**ג'ורג' אלן ראסל** (באנגלית: **George Allen Russell**;‏ 23 ביוני 1923 - 27 ביולי 2009) היה תאורטיקן של ג'אז, מלחין ופסנתרן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

ראסל נולד בסינסינטי שבאוהיו. את דרכו המוזיקלית החל ראסל כמתופף בהרכב של הסקסופוניסט בני קרטר. בהמשך עזב ראסל את ההרכב והתרכז בהלחנה. בשנים 1945–1946 סבל ראסל משחפת והיה מאושפז במשך 16 חודשים. באותה תקופה החל לפתח את הבסיס לתאוריית ההרמוניות הטונאליות שלו. ב־1947 חיבר ראסל לדיזי גילספי את 'Cubano Be, Cubano Bop', קטע ג'אז ששילב מוזיקה לטינית. ראסל גם שילב ג'אז עם מוזיקה קלאסית. בראשית שנות החמישים פרסם ראסל את ספרו 'התפיסה הלידית־כרומטית של הארגון הטונאלי' ('The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization'), שהניח את היסודות לג'אז המודלי.

ראסל שימש כראש החוג למוזיקה באוניברסיטת אינדיאנה. בשנת 1960 הקליט ראסל את התקליט 'At The Five Spots', יחד עם שישיית סטודנטים. שני קטעים בדיסק כתבה הסטודנטית הצעירה קרלה בליי. במהלך שנות השישים עבר ראסל לסקנדינביה, בה זכה לקבל הכרה ותמיכה מהממסד. בסוף אותו עשור שב לארצות הברית ולימד בקונסרבטוריון בניו אינגלנד.

ראסל הוביל הרכבים, בהם שילב ג'אז עם סוגי מוזיקה שונים, ובהם מוזיקה אלקטרונית, אפריקנית ואסייתית. לראסל הייתה השפעה ניכרת על עיצובו של הג'אז במאה העשרים. לצד ניסוח עקרונות הג'אז המודלי, שילב ראסל מוזיקת עולם בג'אז, והשפיע, בין היתר, על היוצרים מיילס דייוויס, ג'ון קולטריין, אריק דולפי, דון אליס, גיל אוונס וביל אוונס. ראסל מת בגיל 86 מסיבוכים של מחלת אלצהיימר בבוסטון שבמסצ'וסטס.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ורג' אלן ראסל

* ג'ורג' אלן ראסל, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'ורג' אלן ראסל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'ורג' אלן ראסל, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'ורג' אלן ראסל, באתר Songkick (באנגלית)
* בן שלו, הכוח השקט של ג'ורג' ראסל, עכבר העיר און־ליין, 30 ביולי 2009
* ג'ורג' אלן ראסל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 97035273
* BNE: XX5581854
* BnF: cb13899284d (data)
* GND: 134504720
* ICCU: RAVV424961
* ISNI: 0000 0001 2149 1927
* LCCN: n85091661
* MusicBrainz: a4766482-46bd-4333-aa29-4148afac366b
* NKC: xx0138461
* NTA: 079395058
* SELIBR: 280445
* SNAC: w6xd4hnk
* SUDOC: 069319995
* VIAF: 120738265
* WorldCat: lccn-n85091661

 |
**אברהם (ארנולד) בנד** (באנגלית: **Arnold J. Band**; נולד ב-20 באוקטובר 1929) הוא חוקר ספרות ויהדות יהודי אמריקאי, פרופסור אמריטוס לספרות באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.

קורות חיים
----------

אברהם בנד נולד בבוסטון למד ספרות יוונית וספרות השוואתית באוניברסיטת הרווארד, ב-1954 קיבל תואר שני וב-1959 קיבל תואר דוקטור. למד גם באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת פריז. עם סיום לימודיו הוזמן ללמד ספרות עברית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA). בשנת 1969 הקים שם את המחלקה לספרות השוואתית, ועמד בראשה שנים רבות. בשנים 1994–1996 עמד בראש המרכז ללימודי יהדות באוניברסיטה.

פרסם מאמרים רבים, בעברית ובאנגלית, העוסקים בספרות עברית, אחדים מהם קובצו בספר **שאלות נכבדות** (הוצאת דביר, 2007). ספר נודע שלו הוא **Nostalgia and Nightmare** (בהוצאת University of California Press,‏ 1968), העוסק ביצירתו של ש"י עגנון. כן פרסם תרגום מוער של סיפורי רבי נחמן מברסלב (**Nahman of Bratslav: The Tales**, Paulist Press, 1978). ספר נוסף שלו הוא **Studies in Modern Jewish Literature** (בהוצאת The Jewish Publication Society, ‏2004). חוקר גם את יצירתו של פרנץ קפקא.

זכה באותות הוקרה אחדים, ובהם מלגת גוגנהיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Arnold Band, באתר של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
* Arnold Band, מתוך Encyclopaedia Judaica
* Fellow Dr. Arnold Band, United States Holocaust Memorial Museum
* זיוה שמיר, "לסיפורת בארץ חסר המימד היהודי, זוהי מעין ספרות מנדדינית", מעריב, 5 באוגוסט 1977 - ריאיון עם אברהם בנד
* דן מירון, "האודיסיאה העגנונית של באנד", **מאזנים** כז ג/ד, אוגוסט-ספטמבר 1968. (**המאמר זמין לצפייה** במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
* אברהם בנד (1929-), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257990905171
* BIBSYS: 3040284
* BnF: cb12197203r (data)
* CiNii: DA18840169
* GND: 188381740
* ISNI: 0000 0001 1631 2322
* LCCN: n93095387
* NTA: 074084844
* RERO: 02-A002965578
* SUDOC: 086861638
* VIAF: 44344934
* WorldCat: lccn-n93095387

 |