recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אורי צבי שחק** הוא איש עסקים ישראלי, יזם של חברות משחקי רשת וקזינו, ממייסדי החברות פלייטיקה וביץ' בם ואיש תקשורת.

ביוגרפיה
--------

אורי שחק הוא בנו של אמנון ליפקין-שחק. בשנת 2007 קיבל תואר ראשון במנהל עסקים ופילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב.

מ-2004 שימש כמנהל מוצר בחברת ההימורים המקוונים 888 ובזרוע הפוקר שלה. ב-2008 מונה לסגן נשיא חברת face.com לזיהוי תווי פנים.

### פלייטיקה

ב-2010 הקים שחק יחד עם רוברט אנטוקול את חברת פלייטיקה שפיתחה משחקי קזינו חברתיים לטלפון חכם, שהמצליח שבהם הוא "סלוטומניה" (אנ'). זמן קצר לאחר הקמתה נמכרה החברה לחברת המשחקים האמריקנית סיזרס (Caesars) (אנ'), בסכום שהוערך בין 80 ל-90 מיליון דולר, באמצעות מותג הקזינו של החברה "Harrah’s". ביולי 2013 פרש שחק מפלייטיקה.

### ביץ' בם

ב-2015 הקימו שחק וגיגי לוי-וייס את ביץ' בם, המתמחה במשחקי קלפים ובשש בש לפייסבוק. בספטמבר 2021 נמכרה החברה לחברת משחקי ההייפר-קז'ואל (Hyper-casual game) הצרפתית Voodoo (אנ'), תמורת 300 מיליון דולר, ועוד 200 מיליון דולר שהותנו בעמידה ביעדים.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לעיתונאית עינת פישביין, ושותף להקמת אתר החדשות המקום הכי חם בגיהנום. אב לשלושה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בוגרי הפקולטה לניהול מככבים בעסקאות ענק בהיי-טק הישראלי, באתר הפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב
2. ↑  עמית קלינג, הימור טוב: כך הפכה ישראל למעצמת משחקי סושיאל קזינו, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2021
3. ↑  אסף גלעד, בית הקזינו Harrah's רוכש את פלייטיקה הישראלית ב-80–90 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 18 במאי 2011
4. ↑  אסף גלעד, מייסדי פלייטיקה שפרשו הקימו סטארט־אפ למשחקי לוח דיגיטליים, באתר כלכליסט - www.calcalist.co.il, ‏2016-08-01
5. ↑  אסף גלעד, ‏הדאבל של מייסדי פלייטיקה: כל הדרך של חברת השש-בש הסודית של גיגי לוי-וייס ואורי שחק לאקזיט של 300 מיליון דולר, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2021
6. ↑  סופי שולמן, אקזיט נוסף למייסדי פלייטיקה: חברת הגיימינג Beach Bum נמכרת בחצי מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2021
7. ↑  רשומות ילקוט הפרסומים, באתר נבו, ‏9 בינואר 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי שחק, ברשת החברתית LinkedIn
**שמואל (שמוליק) יעקבסון** (1933–1997) היה מאמן כדורסל ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שמואל יעקבסון נולד בקובנה שבליטא ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1934. אביו, פסח יעקובסון, היה מראשוני מורי החינוך הגופני בארץ וממעצבי דמותם, אשר ייסד והיה מראשי אגודת מכבי רמת גן, וחינך את בנו ברוח הספורט. אמו, שושנה יעקובסון, הייתה ממנהיגי הציונים הכלליים ברמת גן.

יעקבסון היה ספורטאי רב גוני שהצטיין בכדורסל וכדורגל. בוגר המדרשה למורי חינוך גופני (1952). מאמן כדורסל במשך 40 שנה.

אימן את קבוצות הליגה הלאומית מכבי רמת גן, הפועל גבעת חיים, מכבי חיפה, הפועל רמת גן, הפועל חולון, הפועל גבת/יגור והפועל תל אביב ועם חלקן הגיע להישגים בליגה הבכירה, בגביע המדינה ובגביעי אירופה.

בזמן שאימן את קבוצת הפועל גבת/יגור, נפצע קשה בתאונת דרכים בעת שנסע לאסוף את שחקנה הצעיר של הקבוצה, אור גורן, מבסיסו.

יעקבסון שימש מאמן נבחרת אס"א באירועים בינלאומיים, ומאמן נבחרת אוניברסיטת תל אביב במשך 25 שנה. הוא עבר השתלמויות רבות באירופה וארצות הברית והיה מראשוני המרצים בבית ספר למאמנים במכון וינגייט. כמו כן שימש יעקובסון כפרשן כדורסל בערוץ השני, קול ישראל, כתב טור "רוץ שמוליק" ב"ידיעות אחרונות" ובשנותיו האחרונות גם שימש כפרשן "דבר ספורט". כתב את הספרים "כדורסל 1982" (במשותף עם ישראל פז) ו"כדורסל 2000".

שמוליק יעקבסון ייסד וניהל במשך שנים רבות את בית הספר לכדורסל במכבי רמת גן.

שמואל יעקובסון עם הוריו, שושנה ופסח יעקובסון בישראל בשנת 1935

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יעקובסון ב"מאמני כל הזמנים"
* ספר "כדורסל 2000"
* שמואל יעקובסון עם הפועל תל אביב (כדורסל) 1977/78


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419071305171
* VIAF: 38154921234463591387
* WorldCat (עם VIAF): 38154921234463591387

 |
**דְזִינְגִיסוּקַאן** (ביפנית: **ジンギスカン**, שפירושו "ג'ינגיס חאן" בתעתיק אנגלי: **Jingisukan**) היא מנת כבש יפנית בגריל.

מאפיינים
--------

דזינגיסוקאן מכינים על מחבת מתכת קמורה או סוג גריל אחר. לעיתים קרובות המנה מבושלת לצד נבטי שעועית, בצל, פטריות ופלפלים ומוגשת עם רוטב המבוסס על רוטב סויה או סאקה. המנה פופולרית במיוחד באי הצפוני הוקאידו ובסין.

היסטוריה
--------

דזינגיסוקאן, שמקור שמו כאמור בתעתיק היפני של ג'ינגיס חאן, מתייחס לסגנון של צליית בשר כבש, אשר מכונה גם סוג של **יַאקִינִיקוּ** (ביפנית: **焼き肉/焼肉**, כלומר "בשר בגריל" והוא מונח יפני שבמובנו הרחב, מתייחס למטבח של צליית בשר בגריל). המנה נוצרה בהוקאידו, שם היא הייתה מנת צווארון כחול פופולרית שרק לאחרונה זכתה לפופולריות לאומית ביפן. השם דזינגיסוקאן הומצא על ידי טוקוזו קומאי (Tokuzo Komai) יליד סאפורו, ונוצר בהשראת מנות הכבש בגריל של המטבח הצפון מזרחי הסיני. האזכור הכתוב הראשון של המנה בשם זה היה בשנת 1931.

בשנת 1918, על פי התוכנית של ממשלת יפן להגדיל את העדר במדינה למיליון כבשים, הוקמו ביפן חמש חוות כבשים. עם זאת, כולם נהרסו למעט הוקאידו (טאקיקאווה וצוקיסאמו). בשל כך, תושבי הוקאידו החלו לאכול את הבשר מהכבשים שגזזו עבור הצמר שלהם.

יש מחלוקת מאין מקור המנה (לא שם המנה). בין המועמדים ניתן למצוא את טוקיו, Zaō Onsen ו-Tōno. המסעדה הייעודית הראשונה לדזינגיסוקאן הייתה Jingisu-sō שנפתחה בטוקיו ב-1936.

גלריה
-----

* Pan for Jingisukanפאן עבור דזינגיסוקאן
* Golden Copper Pan for Jingisukanמחבת נחושת מוזהבת עבור דזינגיסוקאן
* Genghis Khan Nabe before being cookedדזינגיסוקאן לפני הבישול
* A Jingisukan dish from Shibetsu, Hokkaidoמנת דזינגיסוקאן משיבצו, הוקאידו

לקריאה נוספת
------------

* רשימת מנות טלה
* גריל מונגולי
* טפניאקי
* יאקיניקו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דזינגיסוקאן** בוויקישיתוף
* (Jingisukan, mutton barbecue בארכיון Wayback Machine (אורכב 02.01.2013)) - City of Sapporo
* (Jingisukan barbecue restaurant בארכיון Wayback Machine (אורכב 24.05.2011))

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Ghengis Khan gets hip", *The Japan Times*, Feb. 3, 2006.
2. ↑  "Study on the sheep barn with gambrel roof in Takikawa sheep farm by Department of agriculture and commerce" (PDF). *AIJ J. Technol. Des*. J stage.
3. ↑  "なんで「遠野名物」なの？". Anbe. נבדק ב-2008-06-22.
4. ↑  "調査報告その３ ルーツを探る". *Sapporo kenbu*. Hokkaido NP. אורכב מ-המקור ב-2007-10-19. נבדק ב-2008-06-22.
**שדרות ההסתדרות** הוא ציר אורכי בין עירוני המשתייך מוניציפלית לחיפה, מהווה חלק מכביש 4 ומקשר בין חיפה לקריות.

היסטוריה
--------

הכביש נסלל ב-שנות ה-30 ושמו ניתן לו בשנת 1935 על שם ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, שהייתה בעלת כוח רב בחיפה באותם ימים.

זהו הרחוב הכי ארוך בישראל[דרוש מקור] שאורכו מגיע ל-22 קילומטר.[דרוש מקור] הכביש מתחיל מדרום במחלף הצ'ק פוסט ומסתיים בקריות, סמוך לצומת מוצקין/ביאליק הידוע גם בשם "צומת מוצרט". לאורכו בתי עסק ובתי מלאכה. לצידו ניצבים מרכזי המסחר קניון לב המפרץ, בתי זיקוק לנפט, חוצות המפרץ, ביג קריית אתא ומתחם I way.

בשנת 2013 נפתח באופן מלא כביש עוקף קריות המאפשר נסיעה רצופה בין פאתי עכו לחיפה ללא צורך במעבר בצמתים מרומזרים, ועוקף את שדרות ההסתדרות.

משנת 2013 עם פתיחתה, נוסעים בכביש קווי המטרונית לצד התחבורה הציבורית הבין עירונית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שדרות ההסתדרות** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שם רחוב:ההסתדרות, באתר מדריך רחובות חיפה
2. ↑  אחיה ראב"ד, כביש עוקף קריות הושלם - נהגנו בו לראשונה, באתר ynet, 18 במרץ 2013
**הגר שרביט** (נולדה בשנת 14 בנובמבר 1986) היא זמרת מצו-סופרן ישראלית.

חייה
----

### לימודים

הגר שרביט נולדה בתל אביב ולמדה בקונסרבטוריון העירוני גבעתיים ובמגמת המוזיקה בתיכון עירוני א' לאמנויות בתל אביב. היא למדה פיתוח קול אצל מגדה חן ורובין ויזל-קפסוטו ובתקופת שירותה הצבאי המשיכה ללמוד אצל שרון רוסטורף-זמיר. בהמשך למדה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, אצל פרופסור תמר רחום.

בשנת 2004 שרה הגר שרביט באנסמבל זמרי מורן, עמם הופיעה ב-2006 כסולנית בפסטיבל אבו גוש וב-2008 בפסטיבל vox pacis בסטוקהולם. היא הופיעה כסולנית עם תזמורות שונות, בניצוח נעמי פארן, אבנר בירון, יואב תלמי, מיכאל שני, ישי שטקלר, טליה אילן. בין השאר הופיעה עם הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית ועוד.

הרפרטואר הסולו של שרביט כולל את "סטאבט מאטר" של פרגולזי, "מגניפיקט" ו"גלוריה, של אנטוניו ויוואלדי, "חלום ליל קיץ" של פליקס מנדלסון. היא שרה בתפקיד הקוסמת בדידו ואניאס של הנרי פרסל ובתפקיד "בסטיאן" בבסטיאן ובסטיאנה של מוצרט.

בקיץ 2012 השתתפה שרביט במיזם הזמרים הצעירים של פסטיבל זלצבורג ובאותה שנה שרה את תפקיד האלט במשיח של הנדל בפוטסדאם, גרמניה.

בעונת 2013–2014 הצטרפה שרביט לסדנת האופרה של דויטשה אופר אם ריין, שם השתתפה בביצוע לה טרוויאטה של ורדי, "הנזל וגרטל" של אנגלברט הומפרדינק ו"מוות בוונציה", אופרה מאת בנג'מין בריטן על פי הנובלה של תומאס מאן. כן השתתפה באופרה של מץ בביצועי "לה צ'נרנטולה" של רוסיני.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 2008-2007 - מלגות הצטיינות מבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן מהטה
* 2008 - מקום שני בתחרויות בוכמן-מהטה
* 2009 - ציון לשבח בבית הספר בוכמן מהטה
* 2015 - פרס ראשון בתחרות הזמרה הבינלאומית "Das Lied" בברלין

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הגר שרביט
* הגר שרביט, ברשת החברתית אינסטגרם

* הגר שרביט, סרטונים בערוץ היוטיוב

* הגר שרביט, באתר זמרשת

* הגר שרביט, באתר האופרה הישראלית תל אביב-יפו
* אתר הבמה, "הגר שרביט"
* יוטיוב, הגר שרביט שרה שוברט

הערות שוליים
------------

1. ↑  חדשות "אופוס", הגר שרביט זוכה בפרס בברלין 2015

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הגר שרביט"**.
**אוגוסט פון הרינגן** (בגרמנית: **August von Heeringen**‏; 26 בנובמבר 1855 – 29 בספטמבר 1927) היה אדמירל פרוסי של הקיסרות הגרמנית. הוא עמד בראש משרד המודיעין של הצי הקיסרי (Nachrichtenbureau des Reichsmarineamts) ושימש כראש המטה הכללי של הצי הקיסרי הגרמני (Admiralstab).

ביוגרפיה
--------

הרינגן נולד ב-26 בנובמבר 1855 בקאסל, נסיכות הבוחר מהסן. הוא היה בנם של יוזיאס פון הרינגן (1809–1885) ושל אשתו קרולינה פון שטארקלוף (1817–1871). אחיו הבכור יוזיאס פון הרינגן היה גנרל-אוברסט בצבא הקיסרות הגרמנית.

בשנת 1872 הוא התגייס לצי הקיסרי הגרמני. הוא פעל לצד מנהיגי הקיסרות הגרמנית כמו הקייזר וילהלם השני, והאדמירלים אלפרד פון טירפיץ, גאורג אלכסנדר פון מילר, גוסטב פון זנדן-ביברן ופרידריך פון הולמן כדי לבנות צי גרמני חזק. הוא ראה בכך אמצעי להבטיח את מעמדה של גרמניה על הבמה העולמית. כמו כן, הוא ראה בצי לאומי גדול ככוח מאחד לאימפריה שעדיין הייתה מחולקת לממלכות שונות. 

במשרד המודיעין של הצי הוא פעל וניסה לכוון קבוצות לחץ כמו הליגה הפאן-גרמנית והחברה הקולוניאלית (Deutsche Kolonialgesellschaft), וליגת הצי (גרמניה) (Flottenverein). 

במרץ 1896, לבקשת אדמירל אוטו פון דידריכס, ראש המטה של הפיקוד העליון הימי, הוא הכין את התוכניות הימיות הראשונות למלחמה נגד בריטניה, שהדגישו גיוס מהיר ומתקפות מנע. הוא הפך לאחד מתומכי טירפיץ, וכאשר הלה מונה לשר הממונה על משרד הצי הקיסרי הגרמני (Reichsmarineamtin) ב-1897, הוא הלך אחריו לעמוד בראש המחלקה המרכזית (Zentralabteilung). 

הוא שימש כראש המטה הכללי של הצי הקיסרי הגרמני (Admiralstab) מ-12 במרץ 1911 עד 31 במרץ 1913, ונכח במועצת המלחמה המפורסמת ב-8 בדצמבר 1912. לבקשת הקייזר בינואר 1913, הוא היה מעורב במאמצים לתכנן שימוש מתואם בזמן המלחמה של הצי המלכותי האיטלקי והצי האוסטרו-הונגרי בים התיכון כדי למנוע תנועות חיילים צרפתיים מצפון אפריקה. 

הרינגן פרש מהצי בשנת 1914, וב-29 בספטמבר 1927 מת בביתו בברלין-גרונוולד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  The great naval game: Britain and Germany in the age of empire by Jan Rüger; Cambridge University Press, 337 pages. p, 145
2. ↑  "GHDI - Document - Page".
3. ↑  By order of the Kaiser: Otto von Diederichs and the rise of the Imperial German Navy, 1865-1902 by Terrell D. Gottschall; Institute Press, 2003, 337 pages, p. 125.
4. ↑  By order of the Kaiser, p. 225
5. ↑  Austro-Hungarian naval policy, 1904-14 by Milan N. Vego; Taylor & Francis, 1996, 213 pages. pp.117-8.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123636426
* ISNI: 0000 0000 1659 8773
* VIAF: 45213780
* WorldCat: viaf-45213780

 |
**הכל כלול** הייתה תוכנית כלכלית-חברתית-צרכנית יומית ששודרה בערוץ 13 בהנחיית אריק וייס. בעבר שודרה בערוץ עשר והחל מ-16 בינואר 2019 היא שודרה בערוץ 13, עד לסיומה ב-3 באוגוסט 2023.

היסטוריה
--------

התוכנית עוסקת בנושאים צרכניים, בהגנת הצרכן, בעוולות ובחשיפת שחיתויות אותן חווים אזרחי ישראל. התוכנית עלתה לאוויר בקיץ 2013, הצליחה להפתיע רבים בנתוני הרייטינג שלה כשהפכה רצועת שידור בעלת שיעורי צפייה נמוכים למשמעותית ואטרקטיבית. בסוף שנת 2014 ותחילת 2015 זכתה התוכנית לרייטינג ממוצע של 5.3%, כשהיא התוכנית הנצפית ביותר בשעת השידור הזו.

התוכנית נוצרה בהשראתה של סבתה של סיון כהן, ירושלמית בת 80, שסבלה כמו אזרחים רבים אחרים בישראל מהביורוקרטיות הסבוכות של משרדי הממשלה בארץ ומהקושי להתנהל מולם ומול חברות התקשורת, הסלולר ועוד.
הכל כלול, שהוגשה בתחילה על ידי סיון כהן ונגה ניר נאמן, חרתה על דגלה שינוי חברתי אמיתי בישראל, וכחלק ממנו - נערך בתוכנית קמפיין גדול נגד מחיר המים ותאגידי המים, שהביא להוזלה של 25% בתעריפים, ולחוק לביטול 55 התאגידים. בעקבות קמפיין הארנונה של התוכנית נבלמה ההעלאה האוטומטית והחריגה לשנת 2015. כמו כן ערכה התוכנית תחקירים מקיפים על חברת הוט, פלאפון, חוסר הפיקוח על המזון באולמות ובבתי המלון בארץ ועוד.
מדי יום עוזרת התוכנית לאזרחים בישראל שמגיעים לשוקת שבורה, משמיעה את קולם של האנשים השקופים, ונלחמת עבורם מול הממסד והחברות שמתנהלות איתם באופן לא תקין.

סיון כהן ונגה ניר נאמן זכו באות עמותת אומ"ץ לשנת 2015 בגין עבודתן בתוכנית הכל כלול. טליה פלד קינן משמשת כמגישה מחליפה החל מאמצע שנת 2015.

בנובמבר 2016 זכתה סיון כהן בפרס פרימור של הרשות השנייה על תחקיר וחשיפת "עוקץ הקשישים".

ב-2017 זכתה כהן בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה, אז זכתה התוכנית בפרס התוכנית הכלכלית הטובה בישראל.

באפריל 2017 שובצה התוכנית באופן זמני בשעה שבע בערב בעת חופשתה של התוכנית "ערב טוב". בעקבות ההצלחה בשעה זאת, החליט ערוץ 10 לשבץ את התוכנית בשעה שבע בערב באופן קבוע במקום התוכנית "ערב טוב".

באוגוסט 2017 שובצה התוכנית דרך קבע בשעה 19:00 במקום תוכניתו של גיא פינס, שעברה אז לערוץ 2. ביוני 2018 התוכנית חזרה להיות משודרת בשעה 16:00.

ב-23 בדצמבר 2018 יצאה התוכנית לפגרה. התוכנית ששודרה הייתה התוכנית האחרונה ששודרה בערוץ עשר. ב-16 בינואר 2019 התוכנית חזרה לשידור בפעם הראשונה בערוץ 13.

ב-10 בפברואר 2019 עברה התוכנית לאולפני "רשת" שברמת החייל, בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר.

ב-17 באוקטובר 2019 יצאה התוכנית לפגרה ארוכה בעקבות בקשתה של המגישה סיוון כהן לצאת לחופשת לידה מוקדמת. ב-2 באוגוסט 2020 חזרה התוכנית לשידור במשבצת השידור של השעה 16:00.

החל מיוני 2021 החל אריק וייס להגיש את התוכנית.

ב-14 ביוני 2023 נודע כי וייס יפסיק להגיש את התוכנית לאחר כשנתיים, וב-3 באוגוסט 2023 התקיים שידורה האחרון של התכנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הכול כלול
* הכול כלול, ברשת החברתית פייסבוק
* הכול כלול, ברשת החברתית פייסבוק(הקישור אינו פעיל, 17 בפברואר 2022)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לימור אבן, ‏סיון כהן פורצת מחדש אחרי האירוע הטראומתי בערוץ 10, באתר גלובס, 4 ביוני 2015
2. ↑  שירה יום טוב, טלטלה ברשת: סיון כהן עוזבת את "הכל כלול"?, באתר אייס, 6 בינואר 2022
**אליאס אח'ומאש שכור** (בערבית: **إلياس آخوماش شكور**, בספרדית: **Ilias Akhomach Chakkour**; נולד ב-16 באפריל 2004 באלס הוסטלטס דה פיירולה שבספרד) הוא כדורגלן מרוקאי-ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ויאריאל מלה ליגה ובנבחרת מרוקו.

קריירת מועדונים
---------------

אח'ומאש גדל במחלקות הנוער של ברצלונה וז'ימנסטיק מנרסה. בשנת 2020 החל לשחק בברצלונה ב', קבוצת המילואים של ברצלונה, במסגרת הליגה הספרדית השלישית. ב-20 בנובמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 1-0 על אספניול במסגרת המחזור ה-14 בלה ליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה בקבוצה. ב-20 במאי 2023 פורסם כי אח'ומאש לא יחדש את חוזהו במועדון ויהפוך לשחקן חופשי בתום החוזה ב-30 ביוני.

ב-3 ביולי 2023 חתם אח'ומאש על חוזה לארבע שנים בוויאריאל מלה ליגה. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על מיורקה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2023/2024. ב-14 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על סטאד רן במסגרת המחזור השישי בשלב הבתים של הליגה האירופית לעונת 2023/2024. ב-27 בינואר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בניצחון 5-3 על ברצלונה במסגרת המחזור ה-22.

קריירה בינלאומית
----------------

אח'ומאש נולד בספרד למשפחה ממוצא מרוקאי. הוא שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד ושל מרוקו. ב-22 במרץ 2024 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרוקו, בניצחון 1-0 על נבחרת אנגולה במשחק ידידות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אליאס אח'ומאש, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אליאס אח'ומאש, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ilias Akhomach will not renew with Barça and hopes to resolve his future in June באתר FC Barcelona Notices, ‏ 20 במאי 2023 (באנגלית)
2. ↑  ¡Ilias Akhomach ya es groguet! באתר הרשמי של ויאריאל, 3 ביולי 2023 (בספרדית)
"**ילד מטריה**" הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית עטרה אוריה. את השיר הוציאה לאור ב-11 ביוני 2023 חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. השיר פורסם לראשונה ביוטיוב בספטמבר 2021.

על השיר
-------

השיר הוא שיר מכתב בסגנון בלוז, השיר עוסק באלימות בבתי ספר ונכתב כשיר מחאה על המצב בבתי הספר בישראל.

במרכז מילות השיר מסופר על עומר, ילד דחוי וחדש בכיתה שעובר התעללות יומית, ובמסגרתה שברו ילדים אחרים את משקפיו ורוקנו את תכולת קלמרו לאסלה. המורה החליטה להעבירו לצד עטרה, הזמרת והדוברת ב"ילד מטריה". נרקמת ביניהם חברות טובה, אך החרם כלפי עומר ממשיך. לבסוף, הוא מבקש מאלוהים לעשות איתו חסד ו"לקחת אותו מכאן". ואכן, יום למחרת הוא לא הופיע בכיתה. עם זאת, בשיר לא מסופרת הסיבה להיעדרותו,
והוא מסתיים בסיום מותח.

השיר זכה להשמעה בתחנות הרדיו בישראל, וזכה לגרסאות כיסוי ועיבודים רבים ברשתות החברתיות.

על כתיבת השיר סיפרה אוריה: 

> 
> השיר ילד מטריה הוא שיר על חרם, על נידוי חברתי ובריונות. אבל בעצם, ילד מטריה הוא בעיקר שיר על חברות. חברות כזאת בתוך מקום כל כך חשוך היא קרן האור באפלה. היא ההצלה, היא שברון הלב. העבודה עם בן שופן באולפן הייתה מרגשת ועוצמתית. הוא ניגש לשיר עם כפפות של משי, וטווה סביבו בעדינות ובחכמה רבה את ההפקה המדויקת לשיר. את השיר הזה אני מקדישה לכל מי שהרגיש שלא רואים אותו, שלא רוצים אותו לכל מי שהרגיש, ילד מטריה.
> 
> 
> באהבה, עטרה אוריה
> 
> 
> 
> — עם סיפור חיים מעורר השראה: תכירו את עטרה אוריה, באתר ישראלה
> 

אוריה הוזמנה לשיר את השיר באירועים רבים, וכן בתוכנית הטלוויזיה "האח הגדול" לאחר שחלק מצופי עונה 13 התלוננו על קידום חרם מצד הפקת התוכנית כנגד הדיירת סתיו קצין עברו הדיירים משחק יזום של "אמת או חובה", בו שיתפו על חיי העבר שלהם. לאחר המשחק התבקשו הדיירים לעבור לסלון הבית שם חיכתה אוריה וביצעה את "ילד מטריה" בפני דיירי הבית.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |
| המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |
| היטליסט | 21 |

| 
‏‏‏  **מצעדים שנתיים (התשפ"ג)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |
| גלגלצ ו-ynet | 2 |
| כאן גימל וטיקטוק | 4 |

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל פייגלין, איזי עונה לעטרה מ'ילד מטריה', באתר ערוץ 7, 25 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  *ילד מטריה*, נבדק ב-2024-02-15
2. ↑  Yeled Mitriya - ילד מטריה, באתר ג'יניוס
3. ↑  מיקי לוין, האח הגדול: החרם האכזרי שעוברת סתיו בבית חייב להיפסק, מעריב, 10 ביולי 2023
4. ↑  רן בוקר, "תעצרו את החרם": צופים התלוננו - בירור צפוי להיפתח נגד "האח הגדול", באתר ynet, 10 ביולי 2023
5. ↑  יפעת הללי אברהם, ‏זעם ברשת על האח הגדול: "איך הם מעיזים?", באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2023
6. ↑  המצעד השנתי הישראלי תשפ"ג, באתר גלי צה"ל, 14 בספטמבר 2023
7. ↑  דורית אסרף מזרחי, אתם בחרתם: "יוניקורן" הוא שיר השנה של כאן גימל וטיקטוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 בספטמבר 2023
סמובר בעיצוב מסורתי
**תה עם לימון**, המכונה גם **תה רוסי** (ברוסית: **Чай в России**) הוא משקה חם, בדרך כלל, המבוסס על מים חמים, תה שחור, לימון וממתיק כלשהו, סוכר או דבש. ברוסיה ובמקומות נוספים מקובל השימוש בסמובר, מיכל לחימום מים המספק את המים החמים להכנת התה.

בנוסף למתכון הבסיסי לתה עם לימון, יש המוסיפים לו נענע, זנגביל, קינמון ועוד.

השילוב של תה עם לימון התחיל באימפריה הרוסית והמשקה נועד בעיקר לחימום הגוף בקור הרוסי. לתה עם לימון יש השפעות חיוביות על בריאות האדם, בתנאי שצורכים אותו לפי ההמלצות.

במחקרים התגלה שנוגדי החמצון, המצויים בתה, שורדים במידה רבה יותר את המעבר במערכת העיכול, כשהם מלווים בלימון.

בכימיה, השיטה המקובלת לערבוב חומצות עם תמיסות מימיות מכונה "תה עם לימון", לפי דרך הכנת המשקה, תחילה מכינים את המים עם התה ורק לאחר מכן מוסיפים את הלימון. בישראל תה עם לימון מכונה לעיתים "תה אשכנזי", כינוי הנובע מהיותו בהיר. הבהירות נוצרת בהשפעת חומצת הלימון.

בתרבות
------

ציירים רוסים הנציחו את התה הרוסי בציוריהם, על שולחן האוכל יחד עם הסמובר. בתרבות הישראלית, בשיר "אוהב להיות בבית" של אריק איינשטיין, הפזמון החוזר מספר על אהבת הזמר ל"תה עם לימון".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תה עם לימון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Why Is Russian Tea Called Russian Tea (באנגלית)
2. ↑  מדוע תה לימון שימושי וכיצד לחלוט אותו
3. ↑  תה ירוק ולימון - השילוב המנצח
4. ↑  אני אוהב להיות בבית
**אלכסנדר פהלינג** (בגרמנית: **Alexander Fehling**; נולד ב-29 במרץ 1981) שחקן גרמני, הידוע בזכות משחקו בסרטו של קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד" (2009) ובסדרת הטלוויזיה האמריקאית "הומלנד". פהלינג שיחק גם בסרט הישראלי "פלאפל אטומי" בשנת 2015.

ביוגרפיה
--------

פהלינג נולד בברלין המזרחית, מזרח גרמניה. הוא למד משחק באקדמיה לאמנויות דרמטיות ארנסט בוש בין השנים 2003 עד 2007. הוא שיחק בסרטי קולנוע וטלוויזיה רבות.

הוא קיבל את פרס Förderpreis Deutscher Film בקטגוריית השחקן על גילומו של סוון להנרט בסרט "לאורך הדרך באים תיירים" משנת 2006. פהלינג שיחק בכמה הפקות תיאטרון ובעבר הוא זכה בפרס מטעם האקדמיה לאמנויות בברלין על תפקידו כנסיך בהפקת התיאטרון של "שלגיה".

פהלינג ידוע בעיקר בקרב קהל דוברי האנגלית בזכות תפקידו בסרטו של קוונטין טרנטינו, משנת 2009, "ממזרים חסרי כבוד". פהלינג גם דובב את הופעתו בגרסה הגרמנית של הסרט.

פהלינג הופיע בסדרת הטלוויזיה הומלנד, שעלתה לאוויר באוקטובר 2015. הוא שיחק את ג'ונאס הולנדר, יועץ משפטי של קרן דירינג וחבר של דמותה של קלייר דיינס, קארי מתיסון.

בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "מבוך השקרים", ובסרט האמריקאי-גרמני "שלאחר המוות" את דמותו של אריק אדלר. בשנת 2015 שיחק את אולי בסרט הישראלי "פלאפל אטומי", קופרודוקציה ישראלית-גרמנית-ניו זילנדית.

בשנת 2019 שיחק בסרט האמריקאי "חיים נסתרים" של הבמאי טרנס מאליק. באותה שנה שיחק גם בסרט "רומן בין השורות" המבוסס על הרומן "טוב נגד רוח הצפון" מאת הסופר האוסטרי דניאל גלטאואר.

בשנת 2023 גילם את דמותו של מקס ארנסט במיני-סדרה "אל מעבר האוקיינוס" מבית נטפליקס. 

בשנת 2024 שיחק בסרט "Verbrannte Erde" מאת הבמאי הטורקי-גרמני תומאס ארסלאן (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **אלכסנדר פהלינג** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלכסנדר פהלינג** |

* אלכסנדר פהלינג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אלכסנדר פהלינג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* אלכסנדר פהלינג, באתר AllMovie (באנגלית)
* אלכסנדר פהלינג, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אלכסנדר פהלינג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אלכסנדר פהלינג, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Shattuck, Kathryn (30 בספטמבר 2015). "Alexander Fehling: A Wild Ride From *Inglourious Basterds* to *Homeland*". *הניו יורק טיימס*. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Agard, Chancellor (18 באוקטובר 2015). "Meet Homeland's Alexander Fehling, Who Plays Carrie's Hot New Man". *People*. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Förderpreis Deutscher Film 2007 - Verleihung am 27.06.2007 im HVB Forum". *Ganz München* (בגרמנית). 27 ביוני 2007. נבדק ב-4 במאי 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007420010005171
* BIBSYS: 14006183
* BNE: XX5203062
* BnF: cb16207516s (data)
* GND: 141290420
* ISNI: 0000 0001 1954 4700
* LCCN: no2009117599
* MusicBrainz: 35d3d534-6192-4dc2-b074-35183632f61c
* NKC: pna2014812983
* NTA: 317768271
* SUDOC: 132968045
* VIAF: 224115628
* WorldCat: lccn-no2009117599

 |
**יוני חכימי** (נולד ב-28 בדצמבר 1959) הוא ראש המועצה המקומית פרדס חנה-כרכור. איש עסקים ומחנך ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בשכונת רמז בפרדס חנה-כרכור.
למד בבית הספר היסודי "מרחבים" בפרדס חנה. 

בתיכון למד בבית הספר הטכני של חיל האוויר. ב-1977 התגייס לצה"ל ושירת ברמת דוד כטכנאי מטוסים, ובמהלך שירותו הצבאי נפצע בעינו.

לאחר סיום לימודיו, פנה בחזרה לחינוך ולימד בני נוער מקצועות טכנולוגיים בבית הספר התיכון.

ניהל להקות מחול ומופעי תרבות בפרדס חנה-כרכור. בשנת 1995 הקים עם רעייתו את חברת ההלבשה "בנוגע לגוף" שבהמשך הצטמצמה לחנות אחת במרכז המושבה אותה השניים מנהלים ביחד, בנוסף לניהול חברת "החצר" לשירותים לוגיסטיים. הוא עוסק גם בתחום הייבוא, אחסנה והפצה. 

ב-2018 התמודד לראשונה למועצת פרדס חנה כרכור מטעם רשימת ״מושבה אחת״ ונבחר כאשר קיבל מנדט אחד. במהלך חמש השנים הבאות היה חבר מועצה באופוזיציה.

בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו בפברואר 2024, חבר אליו אייל כגן לרשימה משותפת בשם ״האיחוד״, כאשר חכימי הוא המועמד לראשות המועצה. הרשימה נתמכה בידי מפלגת ״תקווה חדשה״. רשימתו זכתה בבחירות לארבעה מושבים. 
בסיבוב הבחירות הראשון הגיע חכימי לשוויון באחוזי ההצבעה לטובתו מול ראש המועצה המכהנת הגר פרי יגור של 29.1% מהקולות, ועלה לסיבוב שני מולה, בו ניצח עם 60.7% מהקולות. 

חכימי בעל תואר הנדסאי מכונות ממכללת מנשה.

חיים אישיים
-----------

חכימי נשוי לחלי ואב לארבעה. מתגורר בפרדס חנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* יוני חכימי, ברשת החברתית פייסבוק
* שירי בלומברג, מהפך בפרדס חנה-כרכור: יוני חכימי הדיח את ראשת המועצה המכהנת, באתר "שקוף", 11 במרץ 2024
**ברניס בז'ו** (בצרפתית: **Bérénice Bejo**; נולדה ב-7 ביולי 1976) היא שחקנית קולנוע צרפתייה, זוכת פרס סזאר על תפקידה בסרט "הארטיסט"; עבורו גם הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א ולפרס גילדת שחקני המסך.

קורות חייה
----------

בז'ו נולדה בבואנוס איירס לקולנוען הארגנטינאי מיגל בז'ו ובגיל שלוש עברה להתגורר בצרפת.

קריירה
------

בשנת 2000 הועמדה בז'ו לפרס פריצת השנה של פרס סזאר על הופעתה בקומדיה "השחקנית החדשה הטובה ביותר".
התפרסמה בפעם הראשונה בהוליווד בשנת 2001 בדרמת הפעולה התקופתית "סיפורו של אביר", בה שיחקה בתפקיד כריסטיאנה חברתה הנאמנה של הגברת הצעירה ממעמד האצולה ג'וסלין (שאנין סוסאמון).
ב-2006 שיחקה בקומדיית הריגול הצרפתית "אוס 117: קהיר, קן המרגלים" בתור לארמינה אל אקמר בטוצ' אהובתו של הסוכן החשאי 117 (ז'אן דוז'רדן).

ב-2011 זכתה בז'ו להצלחה גדולה הודות להופעתה בתפקיד פפי מילר אהובתו של כוכב הסרטים האילמים ג'ורג' ולנטין בדרמה הצרפתית האילמת "הארטיסט". בז'ו זכתה לשבחים ממרבית מבקרי הקולנוע בהוליווד והייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר, פרס באפט"א ולפרס גילדת שחקני המסך. היא זכתה בפרס סזאר ובפרס לומייר.

בשנת 2013 זכתה בז'ו בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן על הופעתה בסרט הצרפתי "העבר". 

בשנת 2021 שיחקה בסרט הישראלי "הסירו דאגה מלבכם" של הבמאי תום שובל. 

בשנת 2022 שיחקה בז'ו בסרטו של מישל חזנוויצ'וס "קאט!" (אנ'); קומדיית זומבים המהווה רימייק לסרט יפני משנת 2017.

חיים אישיים
-----------

לבז'ו שני ילדים משותפה לחיים הבמאי מישל הזנוויציוס זוכה פרס האוסקר לשנת 2011. השניים שיתפו פעולה בסרטים "הארטיסט", "סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים" ו-"יוצא מן הכלל".

פילמוגרפיה
----------

* שבויה (2000)
* השחקנית החדשה הטובה ביותר (2000)
* סיפורו של אביר (2001)
* עשרים וארבע שעות בחיי אישה (2002)
* פעם בחיים (2004)
* דהירה (2005)
* סוכן חשאי 117: קהיר, רשת מרגלים (2006)
* הבית (2007)
* סידורים אחרונים (2008)
* הארטיסט (2011)
* העבר (2013)
* החיפוש (2014)
* ילדות של מנהיג (2015)
* *Éternité ‏(*2016*)*
* יוצא מן הכלל (2017)
* המסע המופלא של הפקיר (2018)
* סודות בין אחיות (2018)
* *Funan* ‏ (2019)
* גיבור חייה (2020)
* הסירו דאגה מלבכם (2021)
* *L'homme de la cave ‏(*2021*)*
* קאט! (אנ') (2022)
* *The Hummingbird‏ (2022)*
* עם חברים כאלה (2022)
* *La contadora de películas ‏(TBA)*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברניס בז'ו** בוויקישיתוף

* ברניס בז'ו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ברניס בז'ו, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* ברניס בז'ו, באתר AllMovie (באנגלית)
* ברניס בז'ו, באתר Metacritic (באנגלית)
* ברניס בז'ו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* אבנר שביט, קאן‏, "העבר": ראיון בלעדי עם ברניס בז'ו, זוכת פרס השחקנית בפסטיבל קאן, באתר וואלה!‏, 12 במרץ 2014
* אמיר קמינר, "צ'צ'ניה מדאיגה אותי יותר מסוריה ודארפור", באתר ynet, 7 במאי 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007435080205171
* BIBSYS: 12050873
* BNE: XX4766697
* BnF: cb140468722 (data)
* CANTIC: a11699784
* GND: 1021198188
* ISNI: 0000 0000 7841 2196
* LCCN: no2005094066
* NKC: pna2007424686
* NLK: KAC2020M1669
* NLP: a0000003080754
* NTA: 34102449X
* RERO: 02-A027538490
* SUDOC: 063055937
* VIAF: 169737159
* WorldCat: lccn-no2005094066

 |
**Freeciv** הוא משחק אסטרטגיה בתורים למחשבים אישיים המושפע מסדרת משחקי Civilization. המשחק משוחרר תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו, Freeciv היא תכנה חופשית. הגרסה היציבה הנוכחית היא 2.6.0. המשחק כלול ברוב הפצות הלינוקס השולחניות, ונחשב אחד המשחקים החינמיים הטובים ביותר בקוד פתוח.

תיאור
-----

שחקנים מקבלים את התפקיד של ראש שבט באלף ה-4 לפנה"ס וצריכים להנחות את העם שלהם במהלך המשחק. כשעובר זמן במשחק, מתגלות טכנולוגיות חדשות, המאפשרות בנייה של מבנים חדשים בערים ופריסה של יחידות חדשות. שחקנים יכולים להילחם אחד בשני או לקיים יחסים דיפלומטיים.

המשחק מסתיים כאשר: אחת מהציוויליזציות משמידה את כל האחרות, כשאחד העמים מצליח להקים מושבת חלל, או עד תאריך מוגבל. אם נשארת יותר מציוויליזציה אחת לאחר התאריך המוגבל, השחקן עם הניקוד הגבוה ביותר מנצח. הניקוד ניקבע על ידי גודל הציוויליזציה, עושרה הכלכלי, התקדמות תרבותית ומדעית.

עיצוב
-----

ההגדרות של Freeciv ניתנות לשינוי, עד לחוקים הבסיסים, עם אפשרות לשחק בסגנון Freeciv (ברירת מחדל), Civilization II ,Civilization וסגנון מותאם אישית. שחקן אחד או מספר שחקנים פועלים כמנהלי המשחק ויכולים להגדיר את החוקים שלו.  

חוקים שבדרך כלל משתנים:

* מספר השחקנים הנדרש עבור התחלת המשחק
* מהירות של התפתחות טכנולוגית
* קיומם של שחקנים מופעלי על ידי המחשב (שחקני בינה מלאכותית)
* האם ברברים (מופעלים על ידי המחשב) יוכלו לפלוש למושבות של שחקנים
* המרחק בו ניתן לבנות ערים
* איך תחולקנה היבשות והאיים על המפה

ניתן להחליף גרפיקה וצלילים; יש חבילות גרפיקה (tilesets) איזומטריות ודו־ממדיות.

Freeciv משתמש ברשת TCP/IP וכל המשחקים מתחברים לשרת מרכזי. Freeciv מאפשר לשחקנים להפוך את המחשב שלהם לשרת ולשחק נגד שחקני בינה מלאכותית בנוסף למשחקי רשת נגד בני אדם. לפני גרסה 2.0, שחקני בינה מלאכותית לא יכלו לפתוח ביחסים דיפלומטיים עם שחקנים אנושיים. בגרסה הנוכחית שחקני בינה מלאכותית יפתחו ביחסים דיפלומטיים צפויים ומוגבלים לחוקים.

ל-Freeciv יש מפה ועורך מפות שנקרא *Civworld* שזמין להורדה בנפרד. הכול מ-2006 Civworld שולב לתוך המשחק ובגרסאות פיתוח אחרונות שולבו מספר אפשרויות לעריכת מפות.

תאימות
------

במקור המשחק מפותח על IRIX, אבל דווח שהמשחק פועל גם על SunOS, סולאריס, Ultrix ,QNX, לינוקס, FreeBSD, OpenBSD, NetBSD, Mac OS X, OS/2,חלונות ,Cygwin וAmigaOS.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Freeciv** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Freeciv (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של Freeciv (באנגלית)
* FreeCiv 2 - סקירה
* Freeciv, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
פירוש נוסף ערך זה עוסק בביטוי. אם התכוונתם לספר מאת רונן ברגמן, ראו נקודת האל-חזור (ספר).
**נקודת האל־חזור (point of no return)** היא הנקודה שמעבר לה אדם חייב להמשיך בדרך הפעולה הנוכחית שלו מכיוון שהחזרה לאחור היא מסוכנת, בלתי אפשרית, קשה פיזית או יקרה באופן בלתי רגיל. נקודת האל־חזור יכולה להיות נקודה מחושבת במהלך פעולה מתמשכת (כגון בתעופה). פעולה מסוימת בלתי הפיכה (כגון חתימה על חוזה) יכולה להיקרא גם היא, בהשאלה, נקודת האל־חזור.

מקור הביטוי
-----------

הביטוי "נקודת האל־חזור" מקורו כמונח טכני בניווט אווירי המתייחס לזמן ו/או המיקום במהלך טיסה, בהם אין למטוס מספיק דלק כדי לחזור לשדה התעופה. ייתכן שיהיה צורך לקבל החלטות חשובות לפני נקודת האל־חזור, מכיוון שלא יהיה בטוח להסתובב ולטוס בחזרה אם הטייס ישנה את דעתו לאחר נקודה זו. אחרת, היא עשויה להתאים לטווח הבטוח המרבי של המטוס במצב שבו אתר הנחיתה האפשרי היחיד הוא אתר ההמראה. למשל, במקרה של מטוס המחובר לנושאת מטוסים שנמצאת בתנועה ומרוחקת מכל שדה תעופה. בתנאים אלה, לכלי טיס חייבת להיות כמות מספקת של דלק לטיסה חזרה, כך ש"נקודת האל־חזור" עשויה לייצג את הנקודה שלפניה הטייס חייב לחזור או להסתכן באסון.

ביטויים קשורים
--------------

"לעבור את הרוביקון" הוא מטאפורה שמשמעותה היא להתקדם בכוונה מעבר לנקודת האל־חזור. מקור הביטוי בתפיסת השלטון של יוליוס קיסר ברפובליקה הרומית בשנת 49 לפני הספירה. על גנרלים רומיים נאסר בתכלית האיסור להכניס את חייליהם לשטח הבית של הרפובליקה באיטליה. ב־10 בינואר הוביל קיסר את צבאו מעבר לנהר הרוביקון,וחצה ממחוז גאליה ציסלפינית לאיטליה. אם היה מפסיד וחוזר חזרה מעבר לרובריקון גם אז היה מוצא להורג.

"לשרוף גשרים" הוא ביטוי הנגזר מהרעיון של שריפת גשר לאחר חצייתו במהלך מערכה צבאית, ולא מותיר ברירה אלא להמשיך קדימה. באופן פיגורטיבי, פירוש הדבר הוא התחייבות לדרך פעולה מסוימת על ידי הפיכת מהלך חלופי לבלתי אפשרי. הביטוי משמש לרוב בהתייחסות לניכור מכוון של אנשים או מוסדות ששיתוף הפעולה ביניהם נדרש לפעולה כלשהי. לדוגמה, "ביום האחרון שלי בעבודה הישנה שלי, אמרתי לבוס שלי מה אני באמת חושב על החברה. אני מניח ששרפתי את הגשרים שלי".

דוגמאות
-------

"אופק אירועים" הוא הגבול המפריד בין חור שחור לשאר היקום. כל דבר שחוצה את אופק האירועים לתוך החור השחור לא יכול לעולם לחזור, מכיוון ששום דבר לא יכול לעולם לחצות את אופק האירועים מהכיוון השני.

בתרבות הפופולרית
----------------

נקודת האל־חזור הוא ספרו של רונן ברגמן, המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה. הספר נערך על ידי שחר אלתרמן ויצא לאור בהוצאת כנרת זמורה־ביתן בשנת 2007.
מרפסת המבנה הפונה לרחוב רחל אימנו - סגנון מזרחי
חזית המבנה הפונה לרחוב תל חי - אר דקו
**בית מילקן** (בעבר נקרא **וילת מורקוס**) הוא מבנה בשכונת קטמון שבירושלים ברחוב רחל אמנו פינת רחוב תל חי, בו שוכן כיום המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה.

היסטוריה
--------

המבנה תוכנן והוקם בשנת 1932 עבור איש העסקים הערבי-נוצרי העשיר ג'וליוס מתיא מורקוס, על ידי האדריכל הטמפלרי הרמן אימברגר. בשל קשיים כלכליים (התחרות הקשה בין מלון "גראנד ניו הוטל" שבעיר העתיקה, שהיה בבעלות מורקוס, למלונות החדשים שנבנו באותה עת בירושלים - מלון פאלאס ומלון המלך דוד) נאלץ מורקוס למכור את הבניין למשפחת ג'מאל, אשר מכרה אותו בשנת 1934 לאדריכל אימברגר עצמו. אימברגר, שהתגורר במושבה הגרמנית הסמוכה, השכיר אותו לדיירים שונים, בהם שופטים בריטים.

לאחר מלחמת העצמאות הועבר הבית לידי האפוטרופוס על נכסי נפקדים והושכר לחיילי החטיבה הירושלמית. בעקבות הסכם השילומים עבר המבנה לבעלות מדינת ישראל. בשנת 1957 הושכר המבנה לשגרירות אורוגווי אשר עזבה את המבנה בשנת 1980 בשל חקיקת חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל. המבנה נותר ריק עד שנת 1990 עת מכרה אותו המדינה לחברה הקבלנית של אייל רותם ודני לויט.

על פי התוכנית המקורית של היזמים, הוצע להוסיף למבנה חד הקומתי שלוש קומות נוספות אולם התוכנית לא קיבלה אישורי בנייה בשל חשיבותו ההיסטורית של המבנה ויופיו. במסגרת הסכמה עם עיריית ירושלים, הוחלט להזיז את המבנה על מנת לאפשר בנייה במגרש שמאחוריו. חברה פולנית המתמחה בהזזת מבנים הזיזה את המבנה, השוקל 1,200 טונות, באמצעות בניית חגורות בטון סביב קירות המבנה החיצוניים, קשירתו לכבלי פלדה, ניתוקו מיסודותיו, הרמתו על ידי מנופים הידראולים, והנחת מסילות ברזל מתחתיו שאיפשרו משיכת המבנה קדימה למרחק של 16 מטרים. המבנה הועבר אל קדמת החצר, והועמד מעל קומת מסד חדשה שנבנתה. שיפוץ המבנה הסתיים בשנת 1991 ומאז משמש המבנה את המרכז הירושלמי לעניין ציבור ומדינה, ונקרא בית מילקן.

על המגרש שהתפנה מאחורי המבנה נבנה בית מגורים בן שש קומות, בסגנון הדומה למבנה המקורי של אימברגר.

המבנה משלב בין שני סגנונות בנייה שונים. בחזית המבנה מרפסת הפונה אל רחוב רחל אימנו, וקשתות מזרחיות, אולם הכניסה הראשית למבנה בנויה בסגנון אר דקו שאינו אופייני לאזור.

כיום שוכן במבנה המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה והוא נקרא על שמו של הנדבן מייקל מילקן.

לקריאה נוספת
------------

* דוד קרויאנקר, **שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית**, כתר הוצאה לאור, 2002.
* דוד קרויאנקר, **ירושלים, מבט ארכיטקטוני**, כתר הוצאה לאור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית מילקן** בוויקישיתוף
**צבי ברגמן** (1908 – 19 במרץ 1984) היה מקודחי הבארות הראשונים בארץ ישראל, על שמו רחוב בעיר פתח תקווה.

ביוגרפיה
--------

ברגמן נולד בפתח תקווה בשנת 1908 למשפחה מסורתית, הוא הבן השני מתוך שבעת ילדיהם של יצחק שעלה לארץ ישראל מרוסיה הקיסרית ולחיה, בת למשפחת שמרלינג מחברון. אחיו הצעיר זלמן היה לוחם באצ"ל והשתתף בפריצה לכלא עכו. אחותו הצעירה דובה היא יקירת העיר פתח תקווה לשנת 1997. עם התקדמות הבריטים לארץ ישראל, גורש אביו יחד עם עוד מתיישבים, ונכלא בידי הטורקים.

הוא דור שביעי בארץ ישראל, למד בבית הספר נצח ישראל ופרש לעבודה בגיל צעיר כדי לעזור לפרנס את משפחתו, לאחר שאביו יצחק נפצע מקליע אקדח. הוא החל את דרכו כקדח בארות עצמאי לאחר מספר שנים שבהן תכנן ובנה בעצמו מכונת קידוח.

הוא הקים חברה לקידוחי מים ולמשאבות בשם "צבי ברגמן ושו"ת" שחוסלה בשנת 2003. בערים פתח תקווה, כפר סבא, ראשון לציון ובערבה ובמקומות רבים נוספים נמצאות בארות שקדח.

גם לאחר הקמת מדינת ישראל בשנת 1948 המשיך לקדוח בארות עד שפרש לגמלאות.

ברגמן נפטר בצאת פורים ה'תשמ"ד, 1984 בגיל 76, הוא נקבר בבית הקברות סגולה.

חיים אישיים
-----------

ברגמן היה נשוי לרחל לבית גרינברג ונולדו להם שלושה ילדים: יוכבד (1934–2018), רותי (נולדה ב-1936) ושמואל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יחיעם פדן, **פתח תקווה - מדריך הרחובות**, 2009, עמ' 55
2. ↑  דובה דגן, באתר הארכיון לתולדות פתח תקווה
3. ↑  ברגמן צבי ושות חברה לקדוחים ולמשאבות מים בעמ- חוות דעת גולשים, פסקי דין ופרטים מלאים, באתר companyid

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"צבי ברגמן"**.
**לי ארשמבו** (בשם מלא באנגלית: **Lee Joseph "Bru" Archambault**; נולד ב-25 באוגוסט 1960 באוק פארק, אילינוי) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

לי ארשמבו נולד בעיירה אוק פארק שבאילינוי. הוא סיים לימודי בית הספר ולמד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ממנה קיבל תואר ראשון בשנת 1982 ותואר שני בשנת 1984. 

לאחר סיום הלימודים ארשמבו התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית. בשנת 1986 הוא סיים קורס טיס והוצב בבסיס החיל כטייס "F-111 ארדוורק". הוא השתתף במשימות מבצעיות של מלחמת המפרץ כטייס "לוקהיד F-117 נייטהוק". בשנת 1995 הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1998 ארשמבו נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא ביצע מספר משימות בצוות הקרקע.

ביוני 2007 ארשמבו השתתף במשימת STS-117 של מעבורת החלל קולומביה כטייס (פרדריק סטרקו היה מפקד הצוות). מטרת המשימה הייתה להרחיב תחנת החלל הבין-לאומית, להחליף חלק מהצוות ולהביא לצוות אספקה חדשה. בשנת 2009 הוא טס בפעם השנייה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-119 כמפקד צוות. מטרת המשימה הייתה להביא אל תחנת החלל הבין-לאומית את קורה S6 ועליה מערך סולרי. בכך הושלמה בניית הקורה הראשית של התחנה. כמו כן בוצע החלפה חלקית של הצוות והועברה אספקה חדשה.

לאחר נאס"א
----------

ארשמבו עזב את נאס"א בשנת 2013 והשתלב בתאגיד סיירה נבדה. הוא השתלב בפרויקט "דרים צ'ייסר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי ארשמבו** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
**אולי שטרנברג** הוא שחקן ומורה למשחק מול מצלמה.

ביוגרפיה
--------

שטרנברג נולד וגדל באילת. למד משחק בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי, ובקורס משחק מול מצלמה אצל רות דייכס. בשנת 2007 הקים ביחד עם השחקן ניב רז את בית הספר למשחק טכניקה.

קריירה במשחק
------------

חשיפתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2003 כאשר השתתף בטלנובלה הישראלית "משחק החיים" ששודרה ב-HOT3. 

ב-2004 גילם את דמותו של יואל בסרט הקולנוע "משהו מתוק", וגילם את אשר בדרמה של HOT "להשתחרר מסוזי" לצד לאורה ריבלין.

בשנת 2005 הוקרן סרטו של דני לרנר "ימים קפואים" זוכה פרס פסטיבל חיפה, בו הוא השתתף. 

בשנת 2006 שיחק בסרט הקולנוע "ידיים קשורות" בבימוי של דן וולמן, בו שיחקו גם גילה אלמגור עידו תדמור.

בשנת 2007 שיחק בסדרה "מרחק נגיעה" ששודרה בערוץ 2 וזכתה בפרס האקדמיה לסדרת הדרמה המקורית הטובה ביותר. באותה שנה שיחקת בסדרת הדרמה "המקום" ששודרה בערוץ 10. בתפקיד גיא בכרך, ברמן במסעדה.

ב-2011 שיחק בסרט הקולנוע "גיא אוני" שביים דן וולמן על פי ספרה של שולמית לפיד.

שיחק בתפקידי אורח בסדרות: "רמזור", "סימני שאלה", "החיים זה לא הכל", "אולי הפעם", "גירושין נפלאים", "טיפול נמרץ" ועוד.

בשנת 2017 הצטרף לעונה השנייה של סדרת הנוער "נעלמים" בערוץ ניקלודיאון, בתפקיד מיקי, מפקד המשטרה.

בשנת 2020 גילם את גילי שטיבל אחיה של איריס בסדרה חזרות שזכתה בפרס סדרת הדרמה הקומית הטובה ביותר לשנת 2020.

בשנת 2021 שיחק בעונה השניה של הסדרה "מצולמים" של שלישית מה קשור, בתפקיד שאול, ירקן שחזר בתשובה.

בשנת 2022 שיחק בסדרה "ירושלים" בתפקיד אפי, רב כריזמטי, קצין בכיר לשעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולי שטרנברג** בוויקישיתוף
* אולי שטרנברג, ברשת החברתית פייסבוק
* אולי שטרנברג, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אולי שטרנברג, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אולי שטרנברג, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות, באתר טכניקה
**טירלי** או **טורלו** (בטורקית: **Türlü**) הוא קדרת נזיד ירקות של המטבח הטורקי. הוא עשוי מירקות חלוטים ועשוי לכלול גם בשר מבושל. סוגים של מנה זו נמצאים גם במטבחים הבלקנים. בפרט הוא ידוע בתור **turli perimesh** באלבניה, **tourlou** או **tourlou tourlou** ביוון, וכ-**turli tava** במקדוניה הצפונית.

מאפיינים
--------

שם המאכל נובע מהמילה הטורקית העתיקה türlüg שמשמעותה "מגוון". ניתן לבשל טירלי בסיר בישול מחימר הנקרא גיבץ'. סוג זה נקרא "טירלי גיבץ'" בטורקיה ובבולגריה. הגרסה המקדונית, turli tava, מבושלת באופן מסורתי בסיר בישול מחרס דומה, הנקרא tava.

המרכיבים הבסיסיים של טירלי משתנים מאוד. המנה כוללת בדרך כלל תפוחי אדמה, חצילים ובמיה. ניתן להוסיף גם שעועית ירוקה, פלפלים, גזר, קישואים, עגבניות, בצל ושום. גרסאות בשר עשויות עם בשר בקר או כבש, בבלקן גם עם בשר חזיר. מרכיבים רגילים נוספים הם שמן בישול, מים, מלח, פלפל שחור או פלפל אדום כתוש, רסק עגבניות או רסק פלפלים. כל המרכיבים הללו מעורבבים ונאפים בתנור. ניתן להגיש את המנה עם אורז ויוגורט בצד.

גלריה
-----

* Türlü with vealטורלו עם בשר עגל
* Türlü in a güveçטירלי בגיבץ'

ראו גם
------

* אג'אפסנדלי
* במיה
* קפונאטה
* צ'אנאחי
* גיבץ'
* חורש (מאכל)
* רטטטוי

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Turkey*. Michelin Travel Publications. 2000.
2. 1 2  Martha Rose Shulman (2007). *Mediterranean Harvest: Vegetarian Recipes from the World's Healthiest Cuisine*. Rodale. p. 299. ISBN 9781594862342.
3. 1 2  Jeanne Jacob; Michael Ashkenazi (2014). *The World Cookbook: The Greatest Recipes from Around the Globe*. ABC-CLIO. p. 719. ISBN 9781610694698.
4. 1 2  Peter Minaki (2013). *The Everything Mediterranean Cookbook*. Simon and Schuster. ISBN 9781440568565.
5. 1 2 3  Olive Lodge (1942). *Peasant Life in Jugoslavia*. Seely, Service & Company. p. 311.
**איג'יניו סטראפי** (באיטלקית: **Iginio Straffi**; נולד ב-30 במאי 1965) הוא אנימטור, מאייר וכותב קומיקס איטלקי, שייסד את חברת ההפקה "Rainbow S.p.A". סטראפי ידוע כיוצר סדרות הטלוויזיה "מועדון ווינX" ו"הנטיק", וכשותף ליצירת סדרת הקומיקס "Maya Fox".

ביוגרפיה
--------

סטראפי החל את הקריירה שלו באופן רשמי כאשר כתב בשנת 1985 סיפור באחד הגיליונות של המגזין הצרפתי "Tilt". בהמשך כתב סיפורי קומיקס עבור "Lanciostory" והגרסה האיטלקית של "Skorpio". בשנת 1989 זכה לסקירה על כישרונו על ידי קלאודיו ניזי, היוצר של חוברות הקומיקס "Nick Raider" בהוצאת סרג'ו בונלי, כאשר החל משנה לאחר מכן הוא נהפך לאמן הראשי של החוברות.

בשנת 1992 התחיל לעבוד בצרפת באולפן ההנפשה "Telcima", שם צבר ניסיון בתחום ההנפשה. בזכות הניסיון שצבר, החליט סטראפי להקים באיטליה את האולפן "Rainbow S.p.A" בשנת 1995. לאחר שהאולפן סיפק שירות לחברות גדולות, הוא צבר די כסף כדי להפיק את הפרויקט הראשון שלו, סדרת ההנפשה "טומי ואוסקר". בשנת 2004 האולפן הפיק את סדרת ההנפשה "מועדון ווינX", שזכתה לאהבה רבה ברחבי העולם, ולימים הופקו לה סרטים וסדרות המשך. הסדרה "מועדון ווינX" משכה את תשומת הלב של חברת המדיה "ויאקום", שרכשה כ-30% מהאולפן, דבר שעזר להפצת התכנים של האולפן ברחבי העולם ולהפקת תכנים חדשים.

סטראפי גם לקח חלק כשותף ליצירת סדרת הקומיקס "Maya Fox", וביצירת סדרת ההנפשה "הנטיק". בשנת 2012 יצר סטראפי את הסרט "היפה והגלדיאטור", כאשר הפקתו נחשבה להפקה הכי יקרה באיטליה באותה תקופה. הסרט זכה לביקורות לא טובות וגרם להפסדים רבים עבור האולפן. בנוסף הפיק סטראפי בשנת 2011 את הסרט התיעודי "The Dark Side of the Sun".

בשנת 2019 הצהיר סטראפי שכדי להיות שלם בניסיונו המקצועי, הוא מעוניין להתמקד בסדרות לייב אקשן, דבר שבא לידי ביטוי בהפקת הסדרות "מועדון 57" ו"גורל: סאגת ווינX".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איג'יניו סטראפי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איג'יניו סטראפי (באנגלית, באיטלקית וברוסית)

* איג'יניו סטראפי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* איג'יניו סטראפי, באתר AllMovie (באנגלית)

* איג'יניו סטראפי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* איג'יניו סטראפי, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סימון אינטרמיטי, ideo Intervista Esclusiva – Iginio Straffi, creatore delle Winx: «I sogni sono le radici delle stelle bisogna saperle afferrarle e raggiungerle», באתר Domanipress‏, 28 באוקטובר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4816434
* BnF: cb14649069q (data)
* CANTIC: a10638982
* GND: 1140602101
* ICCU: FERV076557
* ISNI: 0000 0001 0855 9122
* LCCN: nr2006006582
* NKC: jo2014816429
* NLK: KAC201423719
* NTA: 15645825X
* SUDOC: 158849450
* VIAF: 22400318
* WorldCat: lccn-nr2006006582

 |
**ג'פרי פ באוורס** (אנגלית: Geoffrey Bowers; ‏29 בדצמבר 1953 – 30 בספטמבר 1987) היה התובע באחד המשפטים הראשונים בנושא אפליה על רקע איידס.

חייו עד לקריירה המשפטית
-----------------------

באוורס נולד במסצ'וסטס. הוא קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת בראון, שם למד מדעי המדינה. הוא עבד במפעל וכן ככתב הטלוויזיה החדשות לפני שנרשם לבית הספר קרדוזו למשפטים בניו יורק בסתיו 1979.

קריירה ואבחון
-------------

במהלך שהותו בבית הספר למשפטים, עבד במשרה חלקית, בתחילה כמגיה במשרד עורכי דין ובהמשך כחוקר וכותב במשרד פיליפס משרד עורכי דין חדש בניו יורק. לאחר סיום לימודיו הוא הצטרף לפיליפס, כעורך דין.

בחודש אוגוסט 1984, הצטרף באוורס למשרד עורכי הדין הבינלאומי בייקר אנד מקנזי. באוורס ניצל לצורך תפקידו את השליטה שלו בשפות איטלקית, גרמנית, צרפתית, הולנדית וספרדית. בשנה שלאחר מכן, החל באוורס לחוש כאבי ראש ולראות כתמים צהובים על גופו. הוא אובחן כחולה בדלקת קרום המוח וסרקומת קפוסי. באפריל 1986, אובחן כחולה איידס.

במאי 1986 שותפים במשרד עורכי הדין נתנו על באוורס חוות דעת משביעת רצון. חודשיים לאחר מכן, בחודש יולי, הצביעו לפטר אותו, מבלי להמתין לסיום הליכים נורמליים, כולל התייעצות עם הממונה עליו או חוות דעת מרשימה של לקוחותיו. הממונים עליו התנגדו להחלטה, ורצו לעכב את ביצועה. עם זאת, בחודש אוקטובר, 12 מתוך 15 שותפים שוב הצביעו לפטר אותו. הוא עזב את החברה ב-5 בדצמבר 1986.

התביעה נגד בייקר אנד מקנזי
--------------------------

באוורס לאחר מכן הגיש תלונה במדינת ניו יורק בדבר זכויות האדם בטענה לאפליה. ב-14 ביולי 1987, נערכו הדיונים הראשונים בתיק, בפני השופט עמוס קרנגי. נציג החברה טען כי באוורס פוטר בגלל בעיות ביצועים, בעוד התביעה טענה שהוא פוטר מעבודתו בשל פצעי העור שהחלו להופיע על גופו ופניו. באוורס מת בספטמבר, בגיל 33, חודשיים בלבד לאחר שהדיונים החלו מסיבוכי מחלת האיידס. בן זוגו מת שנה לאחר מכן, גם מאיידס.

39 ימי דיונים התקיימו שנפרשו על פני שנתיים. לקח יותר מ-6 שנים למקרה להיפתר, כאשר בדצמבר 1993 נפסק כי המשרד ישלם 500,000 $ פיצויים. בייקר אנד מקנזי ערערו, לאחר מכן נסוגו מן הערעור. בשנת 1995 לאחר משא ומתן חסוי בו הגיעו להסדר עם משפחתו של באוורס, כשכל הידוע מן ההסכם הוא ש"ההסכם אוסר על הצדדים אי פעם לדון במקרה או בתנאי ההסכם".

פילדלפיה
--------

בשנת 1993 יצא הסרט פילדלפיה המספר את סיפורו של אנדרו בקט, עורך דין שפוטר בעקבות הידבקות באיידס, הסיפור נכתב בהשראת סיפורו של באוורס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'פרי באוורס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ‏ *Vindicating a Lawyer With AIDS, Years Too Late; Bias Battle Over Dismissal Proves Costly Not Only to Worker, but to Law Firm* - כתבה אודות ג'פרי באוורס באתר העיתון הניו יורק טיימס, מתאריך 21/1/1994.
**לואי ז'ול טרושו** (בצרפתית: **Louis Jules Trochu**‏; 12 במרץ 1815 - 7 באוקטובר 1896) היה גנרל ופוליטיקאי צרפתי. כיהן כנשיא "ממשלת ההגנה הלאומית" וכראש ממשלת צרפת בפועל החל מ-4 בספטמבר 1870 ועד התפטרותו ב-22 בינואר 1871 (אם כי הוא שמר על התפקיד באופן סמלי עד הבחירות בפברואר 1871).

ביוגרפיה
--------

טרושו נולד ב-12 במרץ 1815 בקומונה לה פלה הנמצאת באי בל איל שבצרפת (האי נכלל מבחינה מנהלית בחבל ברטאן). הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר וב-1837 התגייס לצבא צרפת. ב-1840 הועלה לדרגת לוטננט וב-1843 לדרגת קפטן. הוא השתתף בכיבוש הצרפתי של אלג'יריה תחת פיקודו של תומאס רוברט בוז'ו, אשר בשל אומץ לבו בקרבות סידי יוסף ואיזלי ב-1844 מינה אותו לעוזרו האישי והפקיד בידיו משימות חשובות. ב-1845 הועלה לדרגת מייג'ור, וב-1853 לדרגת קולונל. הוא התבלט במהלך מלחמת קרים, אשר בה שימש כראש מטהו של ז'ואקים לירוי דה סנט ארנו. לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל דיוויזיה וקיבל דרגת מפקד בלגיון הכבוד. ב-1859 מונה למפקד דיוויזיה במסגרת חיל המשלוח הצרפתי שהתערב במלחמת אוסטריה-סרדיניה, אשר לאחריה קיבל את הצלב הגדול של לגיון הכבוד.

ב-1866 הועבר טרושו למשרד המלחמה. שנה לאחר מכן הוא פרסם חוברת בשם "L'Armée française en 1867", אשר עד 1870 כבר נמכרה בעשרים מהדורות. עם זאת, בחוברת זו הוא גילה תמיכה בבית אורליאן הגולה (באותה עת שלט בצרפת בית בונפרטה), ולפיכך סולק מהצבא עם מחצית הפנסיה. עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870 הוצעו לו תפקידי פיקוד, אולם הוא סרב. עם זאת, ככל שהמלחמה התקדמה לרעת צרפת, הוא הסכים לחזור לשירות פעיל. נפוליאון השלישי, קיסר צרפת, מינה אותו למפקד מחנה שאלון, וב-17 באוגוסט 1870 העביר אותו לתפקיד המושל הצבאי של פריז.

בעקבות התבוסה הצרפתית המוחצת בקרב סדאן, עמל טרושו קשות כדי להעמיד את פריז במצב שתוכל להגן על עצמה מפני הכוחות הפרוסיים המתקדמים. ב-4 בספטמבר בוצעה הפיכה שהדיחה את השלטון המלוכני והוכרזה הרפובליקה הצרפתית השלישית. בנוסף לתפקידיו הלאומיים, נטל על עצמו טרושו את תפקיד נשיא "ממשלת ההגנה הלאומית", וככזה שימש כראש ממשלת צרפת בפועל. המצור על פריז בידי הפרוסים החל ב-19 בספטמבר. טרושו טען שיש להתמקד בעיקר בהגנה על העיר, אולם בלחץ דעת הקהל נאלץ לבצע גיחות הרות אסון. ב-22 בינואר 1871 הוא הודיע על כוונתו להיכנע בפני הפרוסים. במקביל, התפטר מכל תפקידיו והעביר את השלטון בפריז לגנרל ז'וזף וינואי. פריז נכנעה ב-28 בינואר. טרושו המשיך לשמור על תפקיד הנשיא באופן סמלי עד הבחירות שנערכו בפברואר. 

בבחירות שנערכו התמנה טרושו לחבר באספה הלאומית מטעם מחוז מורביהאן. ב-1872 פרש מהפוליטיקה, וב-1873 מהצבא. הוא המשיך לפרסם מחקרים שונים בנושא ביטחון צרפת. הוא נפטר בטור ב-7 באוקטובר 1896 בגיל 81.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לואי ז'ול טרושו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007287780905171
* BNE: XX5217982
* BnF: cb13322351q (data)
* GND: 117636460
* ISNI: 0000 0001 0909 3512
* LCCN: n2001066127
* Léonore: 362991
* NTA: 156342294
* SNAC: w68s8bpc
* SUDOC: 067059805
* VIAF: 64149608
* WorldCat: lccn-n2001066127

 |