recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין** (בערבית: المواقع الأثرية في بات والخطم والعين) הם שלושה אתרים ארכאולוגיים מהאלף ה-3 לפנה"ס בהרי חאג'ר בצפון-מערבה של עומאן, הכוללים שרידי יישוב ונקרופוליס. האתרים נחשבים למקיפים ביותר בעולם מסוגם ומתקופתם, ועל כן הוכרזו בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית. 

האתר הארכאולוגי בכפר באת ממוקם מצפון לכפר, השוכן כ-30 ק"מ מזרחית לעיירה עברי. הנקרופוליס שבמרכז האתר כולל כמאה קברים עשויים מאבן, הערוכים לפי תוכנית מצידו המזרחי של ואדי. הקברים בנויים בצורת בתי כוורת מסורתיים והעתיקים שבהם כוללים כניסה בודדת המובילה לחדר קבורה. בחלקו הדרומי של הנקרופוליס הופכים מבני הקבורה למונומנטאליים יותר; יש להם שתי כניסות והם מחולקים לשניים עד ארבעה חדרי קבורה. ממזרח וממערב לאתר הקבורה המרכזי התגלו בין 200 ל-300 קברים נוספים במרחק של עד שני ק"מ ממנו. 

מעבר לקברים התגלו באזור חמישה "מגדלים" עגולים גדולים שקוטרם עד 20 מטר, השוכנים דרומית-מזרחית לנקרופוליס. מבנים אלה מתוארכים לתקופה שבין 2595 ל-2465 לפנה"ס, והם כוללים שתי שורות חדרים מקבילות שביניהם משתרעת רחבת אבן ובמרכזה באר מים. ייעודם של המגדלים טרם הובהר, אך הועלו השערות כי שימשו כאסמים. 

אל-ח'וטם שוכנת כשני ק"מ מערבית לבאת, ובה מגדל נוסף; ואל-עין נמצאת במרחק של 22 ק"מ מזרחית לבאת ובה קבוצה של קברים בצורת מבני כוורת שהשתמרו בצורה הטובה ביותר מבין שלושת האתרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר אונסק"ו

מבני קבורה באל-עין

מבני קבורה באל-עין

| Flag of OmanFlag of Oman סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בעומאן |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מצודת בהלא • האתרים הארכאולוגיים בבאת, אל ח'וטם ובאל-עין • ארץ הלבונה • מערכות אפלאג' להשקיה בעומאן • העיר העתיקה של קלהאת
אתרי מורשת עולמית לשעבר: מקלט הראם הלבן |

 |
**הארמייה השלישית** (ברומנית: **Armata a 3-a Română**) הייתה ארמייה רומנית, שפעלה מסוף המאה ה-19 עד לשנת 1990, ולחמה ממלחמת העולם הראשונה ועד למלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

עם הצטרפות רומניה לצד מדינות ההסכמה, נפרסה הארמייה השלישית בגבול עם ממלכת בולגריה, בעוד ששאר הצבא תקף בטרנסילבניה. בספטמבר 1916 הותקפה הארמייה על ידי צבא בולגרי-גרמני בפיקוד אוגוסט פון מקנזן, ונחלה תבוסה בקרב טורטוקאיה. לאחר מכן לחמה הארמייה הקרבות השונים, ולאחר נפילת בוקרשט בדצמבר 1916 פורקה הארמייה.

### מלחמת העולם השנייה

הארמייה לחמה לצד הוורמאכט במהלך מבצע ברברוסה בגזרה הדרומית, והשתתפה בקרב אודסה ובקרב הראשון על חצי האי קרים. בשנת 1942 לחמה הארמייה בקרבות סביב סטלינגרד, והותקפה על ידי הרוסים במבצע אורנוס. התמוטטותה של הארמייה הביאה לכיתור הארמייה הגרמנית השישית בסטלינגרד, ולבסוף לנפילת שרידיה בשבי.

לאחר מכן לחמה הארמייה בקרבות השונים באוקראינה וברומניה, ולאחר מעבר ממלכת רומניה לצד בעלות הברית במהלך מבצע יאשי-קישינב, לחמה הארמייה לצד הצבא האדום בקרבות בהונגריה עד סוף המלחמה.

### המלחמה הקרה

הארמייה התקיימה במהלך המלחמה הקרה כחלק מברית ורשה, ופורקה לאחר קריסת ברית המועצות.

ראו גם
------

* קרב סטלינגרד

קישורים חיצוניים
----------------

* הארמייה השלישית בחצי האי קרים
פירוש נוסף ערך זה עוסק באלת הנעורים במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הבה (פירושונים).

לואיז הנרייט דה בורבון בדיוקן כהבה, ציור מאת ז'אן מארק נטיאר (1744).
**הֵבֵּה** (ביוונית עתיקה: **Ἥβη**; מילולית: "נעורים") הייתה אלת הנעורים במיתולוגיה היוונית. שימשה גם כנושאת גביע האלים באולימפוס, והגישה להם אמברוסיה ונקטר. היא הייתה בתם של זאוס, ראש האלים, ושל אשתו הרה, ואחותם של אל המלחמה ארס, אלת הלידה איליתיה ואל האש והנפחים הפייסטוס.

הבה התחתנה עם הרקולס לאחר שזה זכה למעמד של אל, וחתונה זו ציינה את הפיכתו לבן אלמוות. את תפקידה כמשרת האלים ירש הנסיך הטרויאני גנימדס.

בקרב הרומאים נודעה כ**יובנטאס**, ומקדשים לכבודה הוקמו בגבעת הקפיטולין ובקירקוס מקסימוס. נערים צעירים נהגו להעניק לה מטבע כאות תודה, לאחר הפעם הראשונה שבה לבשו טוגה של גברים.

כוכב הלכת המינורי הבה 6, שהתגלה ב-1 ביולי 1847, קרוי על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבה** בוויקישיתוף
* הבה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566472805171
* BnF: cb15082915h (data)
* GND: 119353008
* LCCN: no2017092372
* SUDOC: 161444350
* VIAF: 287038071
* WorldCat: viaf-287038071

 |
בלוק 10 כיום
**בלוק 10** היה אגף במחנה הריכוז אושוויץ I שבו ערכו רופאים נאצים ניסויים על אסירים ואסירות יהודים. הניסויים הרפואיים בבלוק 10 נעו מבדיקות של חשיפת עור האסיר לכימיקלים שונים ועד להזרקה קטלנית של פנול ללב הנבדק לצורך המתתו המידית ועריכת ניתוח על גופתו. 

בלוק 10 היה אומנם בשטח המחנה בו שוכנו גברים, אולם רוב הניסויים הרפואיים נערכו בו על נשים. הרופאים העיקריים שעבדו בבלוק 10 היו קרל קלאוברג, הורסט שומאן, אדוארד וירטס, ברונו ובר ואוגוסט הירט. לכל אחד מהם היו שיטות משלו לעריכת ניסויים אכזריים בגוף האסירים. גם ד"ר מנגלה ערך ניסויים בבלוק 10 ולכן הוא כונה לעיתים קרובות "הבלוק של מנגלה".

הרופאים
-------

* קרל קלאוברג - התמקד בניסויי עיקור בנשים על ידי זריקות.
* הורסט שומאן - מושאי הניסוי שלו היו אסירות ואסירים בריאים בשנות העשרה המאוחרות שלהם או בתחילת גילאי העשרים, עליהם ערך ניסוי עיקור באמצעות קרני רנטגן. הנשים הונחו בין שני משטחים שלחצו אותן מהגב ומהבטן. הוא הציב את איבר מינם של האסירים ואת כיס האשכים שלהם על גבי משטח מיוחד. כוויות קרינה ונזק למעיים היו התוצאות השכיחות ביותר של ניסוייו.

ראו גם
------

* בלוק 11
* בלוק 24
* בלוק 31
* ניסויים רפואיים בבני אדם בתקופת השואה
* ניסויי מנגלה בתאומים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בלוק 10** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583843405171
* LCCN: sh2012001554
* VIAF: 249144782719240206103
* WorldCat: viaf-249144782719240206103

 |
**הארמייה השישית** הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

ב-26 באוגוסט 1914 הוקמה על בסיס ארמיית לורן הארמייה השישית מהקורפוסים ה-4 וה-7, קבוצות המילואים ה-5 וה-6, והדיוויזיות ה-37 והמילואים ה-45, חטיבה קולוניאלית וקורפוס פרשים. הארמייה לחמה בקרב הראשון על המארן, וסייעה בבלימת המתקפה הגרמנית.

בשנת 1916 השתתפה הארמייה בקרב על הסום, ובשנת 1918 השתתפה במתקפת מאה הימים. הארמייה פורקה ב-11 בספטמבר של אותה שנה, וב-15 באוקטובר הפכו הכוחות שהרכיבו אותה להיות "הצבא הצרפתי בבלגיה". ב-18 בנובמבר הוקמה הארמייה השישית מחדש.

### מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השישית בפיקוד גנרל רובר טושון פרוסה בדרום צרפת. לאחר פריצת הכוחות הגרמניים בארדנים הועברה הארמייה לנהר האן, ולחמה בגרמנים במהלך **מבצע אדום**.

מפקדים
------

### מלחמת העולם הראשונה

* מישל-ז'וזף מונורי (26 באוגוסט 1914 - 13 במרץ 1915)
* פייר ז'וזף דובואה (13 במרץ 1915 - 26 בפברואר 1916)
* אמיל פאיול (26 בפברואר 1916 - 19 בדצמבר 1916)
* שרל מנז'ן (19 בדצמבר 1916 - 4 במאי 1917)
* פול מייסטר (4 במאי 1917 - 11 בדצמבר 1917)
* דני אוגוסט דושן (11 בדצמבר 1917 - 10 ביוני 1918)
* ז'אן-מריה דגוט (10 ביוני 1918 - 11 בספטמבר 1918)
* אנטואן בושרון דה בואסוד (15 באוקטובר 1918 - 18 בנובמבר 1918)

### מלחמת העולם השנייה

* אנטואן-מארי-בנואה בסון (3 בספטמבר 1939 - 16 באוקטובר 1939)
* רנה אולרי (16 באוקטובר 1939 - 13 בפברואר 1940)
* רובר טושון (13 בפברואר 1940 - 20 ביוני 1940)

ראו גם
------

* החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
* החזית המערבית במלחמת העולם השנייה

הערות שוליים
------------

1. ↑  שהשתייכו לארמיות הראשונה והשלישית
חלקת אדמו"רי ביאלא בבית הקברות היהודי בוורשה, המצבה השמאלית היא של הרבי ממעזריטש.
רבי **מאיר שלמה יהודה רבינוביץ** (ה'תרכ"ח, 1868 – י"ז באדר ה'תש"ב, 6 במרץ 1942) היה אדמו"ר של חצר חסידית בעיר מעזריטש שבפולין, שהייתה ענף מחסידות ביאלא, דור חמישי, בן אחר בן ליהודי הקדוש מפשיסחה.

תולדות חייו
-----------

נולד באוסטרובא שבפולין לרבי יצחק יעקב רבינוביץ האדמו"ר הראשון של חסידות ביאלא, ולרבנית רחל לביאה בתו של רבי יהושע מאוסטרובא, לאחר פטירת זקנו בכ"ח בניסן ה'תרל"ג עבר עם בני משפחתו לעיר ביאלא פודולסק בה הקים אביו את חצר ביאלא. נשא לאשה את בתו של רבי אייזיק ברב"ש מצאצאי רבי לוי יצחק מברדיטשוב ורבי נחמן מברסלב, והתגורר בברדיטשוב מספר שנים.
לאחר פטירת אביו בכ"ג באדר ב' ה'תרס"ה, קיבלו עליהם בעלי המוח מחסידי ביאלא את מרותו, הוא הנהיג את חסידיו בעיר ביאלא, אך בעקבות שרפה שכילתה את החצר, העתיק את מגוריו לעיר מעזריטש הסמוכה, בה הנהיג את חצרו עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, לאחריה עבר להתגורר בוורשה.

דברי תורתו
----------

מרבית דברי תורתו אבדו בימי השואה, מקצת תורותיו ומכתביו יצאו לאור בשנת תשמ"ט על ידי מכון מגמ"ה תחת השם **"זיכרון משל"י"**.

אחרית ימיו
----------

בסוף ימיו נאלץ כמו כל יהודי ורשה להסתגר בגטו, שם למד תורה עם נערים יהודים, עד ליום פטירתו י"ז אדר תש"ב, בהלווייתו שהייתה ההלויה הרבנית האחרונה בגטו השתתפו רבים מתושבי הגטו, ומצבה הוקמה על קברו על אף התנאים הקשים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיר שלמה יהודה בן יצחק יעקב רבינוביץ (1868-1942), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  **מקומות קדושים וקברי צדיקים באוקראינה** עמ' 24
2. ↑  הרב יחיאל מיכל שטרן, **גדולי הדורות** עמ' 882
3. ↑  מובא בראש סידור "חלקת יהושע".
4. ↑  ראשי תיבות **מ**איר **של**מה **י**הודה
5. ↑  חיים אהרונסון, המודיע תוספת תורנית, ט"ז אדר תשע"ב
6. ↑  מרדכי גנוט, לוח דבר בעתו תשע"א, עמ' 661 (זו כנראה כוונתו)
7. ↑  מאיר עדלבוים, שם, עמ' 196,

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312979105171
* LCCN: nr91009993
* VIAF: 297430309
* WorldCat: viaf-297430309

 |
"ארוס מכוון את קשתו", העתק רומי מן המוזיאון הקאפיטוליני (Capitoline Museums), רומא.
פסל הראקלס פארנסה, העתק רומי, מוזיאון הלובר.
**ליסיפוס** (ביוונית: **Λύσιππος**), פסל יווני בן המאה הרביעית לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

ליסיפוס נולד בסיקיון בסביבות שנת 390 לפנה"ס. לפי מסורת מקובלת היה אוטודידקט ולמד את מלאכת האמנות אצל בעלי מלאכה ויוצק ברונזה בעיר מגוריו. ליסיפוס שימש כפסל החצר של אלכסנדר מוקדון ודיוקנותיו של אלכסנדר אשר שרדו, מבוססים כנראה על יצירתו של ליסיפוס. לפי מסורות יצר ליסיפוס כ-1500 פסלים בברונזה ובשיש. עבודתו הראשונה הייתה פסל פלופידאס, מצביא העיר תבי שנעשה בשנת 368 ואילו האחרון, אשר תיאר את "ציד אלכסנדר" נעשה בשנת 318 לפנה"ס. דמותו של פסל זה נשמרה כהעתק על גבי פסיפס אשר נחשף בעיר פלה, בירת מקדוניה..

פליניוס מציין ב"תולדות הטבע" כי ליסיפוס נהג לומר כי בשעה שאמנים אחרים "מציגים את האדם כפי שהוא, הוא מציג את האדם כפי שהם נראים", בהתאם למסורת האמנותית "שנתן אריסטוטלס הן למשוררים והן לציירים".. מהעתקי פסליו המשוערים ניתן לראות את השפעתו הנרחבת של פוליקליטוס ועבודתו על יצירתו של ליסיפוס. הסטיות מן הקאנון הפוליקלטי מתבטאת העיקר בעיצוב גוף חופשי ופחות מוצק. נוסף על העידון הגובר של הדמות, עידון שמקורו בירידת מעמד האתלטיקה בתרבות ההלניסטית, מורגשת גם נטייה של הפסלים לשבור את הפרונטאליות (ה"חזיתיות") של הדמות על ידי הטיית הגוף או על ידי פריצה של חלקים ממנה לחלל. 

בין פסליו הידועים, חלקם השתמר בגרסאות מאוחרות, ידועים "זורק הכדור", פסל אשר נמצא בים ליד אנתיקיתה. את פסל "המגרד", "ארוס המותח את קשתו", "הראקלס פארנסה" (Farnese Hercules), "הארקלס אפיטראפזיוס" (ה"ניצב על השולחן").

תלמידו של ליסיפוס, כארס מלינדוס, התפרסם ביצירת פסל "הקולוסוס מרודוס", אשר נחשב לאחד משבעת פלאי עולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליסיפוס** בוויקישיתוף
* ליסיפוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, ירושלים, עמ' 154.
2. ↑  אבי-יונה, מיכאל, **תולדות האמנות הקלאסית**, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 154.
3. ↑  ג'ובאן פייטרו בלורי (Bellori) "האידאה של הפסל, הצייר והאדריכל", בתוך: ברש, משה, **פרקים בתאוריה של אמנות הרנסאנס והבארוק**, מאגנאס, ירושלים, 1989, עמ' 181.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304040805171
* BNE: XX953411
* BnF: cb12111420s (data)
* GND: 118833499
* ISNI: 0000 0004 0228 6671
* KulturNav: 258ab74d-91cb-4880-82e8-b3907e959664
* LCCN: n85229154
* NLG: 342667
* NLP: A22771530
* NTA: 084842288
* RKD: 307374
* SUDOC: 029499992
* ULAN: 500012332
* VIAF: 297421082
* WorldCat: viaf-297421082

 |
**הארמייה השמינית** (ברוסית: **8-я армия**) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

הארמייה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, ולמפקדה מונה אלכסיי ברוסילוב. הארמייה פלשה לגליציה שהשתייכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית (המערכה בגליציה), ובמהרה הצליחה להתקדם כ-150 קילומטר בתוך שטחי גליציה. ניצחונם של כוחות מדינות המרכז בשאר החזית המזרחית הכריחו את ברוסילוב לסגת לאחור למרות התקדמותו. על ניצחונותיו המרשימים קיבל את אות מסדר גאורגיוס הקדוש מדרגה רביעית ושלישית. בתחילת 1915 המשיכה הארמייה בקרבות מול כוחות אוסטרו-הונגרים ואף זכתה לניצחונות משמעותיים. הארמייה עברה את הרי הקרפטים ועלתה על הדרך לתקיפת הונגריה. הצאר ניקולאי השני ביקר את הארמייה השמינית והעלה את ברוסילוב בדרגה. פעם נוספת, תבוסה של ארמיות רוסיות אחרות בחזית במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב הכריחה את ברוסילוב לסגת כחלק מנסיגה כללית של הצבא הרוסי (הנסיגה הגדולה). עד לספטמבר הארמייה השמינית נסוגה כ-180 קילומטר אל עבר אזור טרנופול. הארמייה הועברה ללחימה ברומניה, וביולי 1917 ספגה אבדות כבדות במתקפת קרנסקי. היא פורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.

מפקדים
------

* גנרל חיל הפרשים אלכסיי ברוסילוב (28 ביולי 1914 - 17 במרץ 1916)
* גנרל חיל הפרשים אלכסיי קלאדין (17 במרץ 1916 - 29 באפריל 1917)
* גנרל חיל הרגלים לאוור קורנילוב (29 באפריל 1917 - 10 ביולי 1917)
* לוטננט גנרל ולדימיר צ'רמיסוב (10 ביולי 1917 - 25 ביולי 1917)
* לוטננט גנרל מיכאיל סוקווין (25 ביולי 1917 - 17 באוקטובר 1917)
* לוטננט גנרל מיקולה יונאקיב (17 באוקטובר 1917 - עד הפירוק)

ראו גם
------

* החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
**Outrospective** הוא אלבום האולפן השלישי של להקת פיית'לס שיצא לאור ב-18 ביוני 2001. האלבום הוא האלבום הנמכר ביותר של הלהקה וכולל מספר שירים שזכו להצלחה ביניהם "We Come 1", "Muhammad Ali" ו"One Step Too Far" בו השתתפה גם הזמרת דיידו. למרות זאת, רולו ארמסטרונג, מפיק הלהקה, התיחחס לאלבום כאל האלבום הפחות אהוב עליו מבין אלבומי הלהקה.

בעטיפת האלבום מופיע צילום שצולם במהלך מרד הסטודנטים שנערך במאי 1968 בפריז, צרפת.

סינגלים
-------

"We Come 1" היה הסינגל הראשון שיצא לאור מתוך האלבום. הבכורה העולמית הייתה ב-28 במאי 2011, בעוד בבריטניה יצא השיר ב-4 ביוני. השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי, המיקום הגבוה ביותר אליו הגיעה הלהקה (במשותף עם השיר "Insomnia"). בנוסף למצעד הבריטי הגיע למקום השלישי גם בדנמרק, הולנד, הונגריה, יוון, נורווגיה ורומניה.

"Muhammad Ali", הסינגל השני מתוך האלבום, יצא לאור ב-23 בספטמבר 2001. השיר עוסק בהשפעה שהייתה לדמותו של המתאגרף מוחמד עלי על מקסי ג'אז, סולן הלהקה, במהלך ילדותו. על עטיפת הסינגל מופיע צילום מתוך הקרב של עלי נגד סוני ליסטון. מיקום השיא אליו הגיע השיר במצעד הבריטי היה המקום ה-29, מקום אילו גם הגיע הסינגל הבא מתוך האלבום "Tarantula".

הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, "One Step Too Far", הגיע למקום השישי המצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הרביעי בבלגיה, הונגריה ובמצעד הדאנס הבריטי. הזמרת דיידו, אחותו של רולו ארמסטרונג, משתתפת בשיר.

רשימת השירים
------------

### Outrospective

|  | טשם השיר | משך |
| --- | --- | --- |
| 1 | Donny X | 4:08 |
| 2 | Not Enuff Love ‏ (זמר אורח: סטיב רולנד) | 5:55 |
| 3 | We Come 1 | 8:14 |
| 4 | Crazy English Summer (זמרת אורחת: זואי ג'ונסון) | 2:48 |
| 5 | Muhammad Ali (זמרת אורחת: פאולין טיילור) | 4:21 |
| 6 | Machines R Us | 3:44 |
| 7 | One Step Too Far (זמרת אורחת: דיידו) | 5:22 |
| 8 | Tarantula | 6:42 |
| 9 | Giving Myself Away | 4:38 |
| 10 | Code | 1:40 |
| 11 | Evergreen (זמרת אורחת: זואי ג'ונסון) | 4:35 |
| 12 | Liontamer (זמרת אורחת: זואי ג'ונסון) | 5:50 |

### Outrospective / Reperspective

בדומה לאלבומי הלהקה הקודמים, גם לאלבום זה יצאה אחרי מספר חודשים גרסה מורחבת הכוללת את שירי האלבום המקורי ובנוסף דיסק הכולל גרסאות רמיקס ושירים נוספים.

|  | טשם השיר | משך |
| --- | --- | --- |
| 1 | "One Step Too Far (גרסת הרדיו) | 3:23 |
| 2 | We Come 1 (Wookie Remix) | 3:24 |
| 3 | Lotus | 7:04 |
| 4 | Crazy English Summer (Brothers on High Remix) (זמרת אורחת: זואי ג'ונסון) | 7:07 |
| 5 | Giving Myself Away (P\*Nut Remix) | 3:56 |
| 6 | Evergreen (Dusted Remix) | 5:33 |
| 7 | Not Enuff Love (Skinny Remix) (זמר אורח: סטיב רולנד) | 4:49 |
| 8 | Daimoku | 4:11 |
| 9 | Liontamer (Ernest St. Laurent Remix) (זמרת אורחת: זואי ג'ונסון) | 6:16 |
| 10 | We Come 1 (Dave Clarke Remix) | 6:07 |
| 11 | God Is a Beckham (BBC World Cup Theme) | 5:27 |
| 12 | Crazy English Summer (Hiver & Hammer Remix) (זמרת אורחת: זואי ג'ונסון) | 8:36 |

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Outrospective באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Outrospective באתר MusicBrainz
* Discogs Outrospective באתר Discogs
* AllMusic Outrospective באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: 1e3189ae-3ae5-3e66-9064-b69c26b98999

 |
**ויליאם דניס באטרשיל** (באנגלית: **William Denis Battershill**;‏ 29 ביוני 1896 - 11 באוגוסט 1959) היה איש צבא ופקיד קולוניאלי בריטי שכיהן כמזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל בשנים 1939-1937.

חייו
----

ויליאם דניס באטרשיל נולד בבריטניה. בעת מלחמת העולם הראשונה וקודם לכן, בשנים 1908–1914, שירת כאיש צבא בהודו ובעיראק. לאחר המלחמה, בשנת 1920, החל לשרת בשירות הקולוניאלי בציילון, בתפקיד עוזר המזכיר הקולוניאלי (המזכיר הקולוניאלי במושבות היה ראש הרשות המבצעת. בארץ ישראל, שלא הייתה מושבה אלא מנדט בריטי, נקרא הנושא בתפקיד זה בשם המזכיר הראשי), וכפקיד המועצה המחוקקת, זאת עד לשנת 1928. בשנים 1929–1935 שירת בג'מייקה בתפקיד עוזר המזכיר הקולוניאלי. בשנים 1935–1937 שירת בקפריסין הבריטית בתפקיד המזכיר הקולוניאלי.

בשנת 1937 נתמנה באטרשיל לתפקיד המזכיר הראשי של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל, השני במעלה בהירארכיה המנדטורית לאחר הנציב העליון. הוא הגיע לארץ ישראל ב 29 באפריל באותה שנה. היה זה בתקופת כהונתו של הנציב העליון ארתור ווקופ שהיה הנציב העליון האוהד ביותר של היישוב והתנועה הציונית. כהונתו בארץ ישראל החלה בשיאו של המרד הערבי הגדול. באותה עת חל מפנה ביחסה של ממשלת המנדט לערבים, אשר המרד שלהם, בניגוד למאורעות תרפ"א ותרפ"ט היה מכוון לא רק נגד היישוב היהודי, אלא היה מרד מזוין נגד שלטונות המנדט. משום כך, הבריטים החלו לנקוט ביד קשה נגד הערבים. באטרשיל היה האיש שביצע מדיניות זאת, הוא שחתם על פקודות המאסר נגד חברי הוועד הערבי העליון ועל הצווים לפירוקו של הוועד, צעדים שהביאו להגליית מנהיגי הערבים לאיי סיישל ולבריחת אחדים מהם ובהם המופתי חאג' אמין אל-חוסייני מן הארץ. כהונתו בארץ ישראל הסתיימה בשנת 1939, בראשית תקופת כהונתו של הנציב העליון הרולד מקמייקל שנחשב על ידי רבים לנציב העליון העוין ביותר את היישוב ואת התנועה הציונית, מבין כל הנציבים בארץ ישראל. בשנת 1939 נתמנה באטרשיל כמושל קפריסין וכמפקד הראשי של הצבא במושבה זאת, ושירת בתפקידים אלו עד לשנת 1941.

בשיאה של מלחמת העולם השנייה חזר לבריטניה ונתמנה לתפקיד עוזר שר המושבות ולאחר מכן לתפקיד תת-שר המושבות. עם תום המלחמה בשנת 1945 נשלח לטנגניקה (לימים טנזניה), כמושל וכמפקד הראשי של הצבא במושבה זאת. עקב בריאותו הלקויה פרש באטרשיל לגמלאות בשנת 1949 וקבע את ביתו בקפריסין שבו חי את עשר שנות חייו האחרונות. הוא הלך לעולמו בשנת 1959.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם דניס באטרשיל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשרים שנה לשלטון אזרחי בארץ, הצופה, 16 בספטמבר 1940

| המזכירים הראשיים של ממשלת המנדט |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| וינדהאם דידס • גילברט קלייטון • סטיוארט סיימס • הארי לוק • מארק איצ'יסון יאנג • ג'ון האתורן הול • ויליאם דניס באטרשיל • ג'ון מקפרסון • ג'ון שאו • הנרי גרני |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* PIC: 376336

 |
לוגו יהושע\TBWA
**יהושע\TBWA** הוא משרד פרסום ישראלי.

היסטוריה
--------

המשרד הוקם בשנת 1994 על ידי רמי יהושע ונקרא בראשיתו "יהושע ושות'". ב-1997 רכשה ענקית הפרסום האמריקאית TBWA כ-25% ממניות החברה ושמה שונה ל"יהושע\TBWA". 

בשנת 2005 יזם רמי יהושע יחד עם גיתם BBDO, את הקמת חברת המדיה TMF, שבראשה עומדים גיא שמחון ונבו כרמי.

במהלך שנת 2006 רכש משרד הפרסום יהושע 51% ממניות מור אינטראקטיב והפך אותה ל- TBWA\Digital. ב-2009 רכש רמי יהושע את כל המניות.

בשנת 2012 מונה מנכ"ל למשרד הפרסום ורמי יהושע התמנה ליו"ר "יהושע\TBWA".

בשנת 2013 רכש המשרד 33% מהמשרד "לעומק התודעה". שהוקם ב-2003 על ידי זיו פופלבסקי ואון גולדשטיין. במסגרת רכישת המניות הפכה 'לעומק התודעה' לחלק מקבוצת TBWA העולמית.

ב-2017 מונה יגאל ברקת, למנכ"ל החברה עד היום. ברקת בעל ניסיון עשיר בשיווק ואסטרטגיה והיה בין היתר סמנכ"ל שיווק בפרטנר וסמנכ"ל שיווק בישראכרט. 

ב-2021 רמי יהושע השעה את עצמו מהחברה בעקבות תחקיר על הטרדות מיניות לכאורה מצידו. את מקומו מילא יגאל ברקת.

במרץ 2022 פרש יגאל ברקת מניהול יהושע TBWA.

במרץ 2022 הודיע רמי יהושע על מינויים חדשים בהנהלת החברה, לרבות מינוי מנכ"ל חדש, יניב פיינשניידר.

פעילות החברה
------------

במשרד הפרסום יהושע\TBWA מועסקים למעלה מ-150 עובדים ומשרדיה נמצאים בתל אביב. המשרד מייצג למעלה מ-50 מותגים. 

חברת הבת Ocean Media היא זרוע הפרסום הדיגיטלי של יהושע\TBWA, כחברת אחות של TMF והנציגות הישראלית של OMD ושל PHD (חברות מדיה). אושן מדיה אחראית על אסטרטגיה, אקטיבציה ואנליזה של קמפיינים.

פרסים
-----

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. 
לאורך השנים זכה המשרד והעומדים בראשו בתארים ופרסים מקצועיים כגון: זכייה בעשרות פרסים בתחרות קקטוס הזהב (תחרות הפרסום הישראלית) ובטקס פרסי ה-Effie (תחרות פרסי אפקטיביות בשיווק ופרסום).

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יהושע\TBWA
* אתר TBWA העולמי
* TMI
* מדיה ארטס לאב
* PHD Media

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנות TBWA רכשה % ממניות יהושע ושות' בכ-3 מיליון דולר, באתר גלובס, 5 בנובמבר 1997.
2. ↑  ענת ביין-לובוביץ', גיא שמחון ונבו כרמי ינהלו את חברת המדיה TMF, באתר גלובס, ‏2019-04-02
3. ↑  רמי יהושע רוכש את מלוא המניות של TBWA DIGITAL, באתר גלובס, ‏2009-09-30
4. ↑  הכל על עסקת 'לעומק': יצורף ל-TBWA העולמית; יהושע ישלם 5 מיליון שקלים, באתר Ice
5. ↑  שינויים ביהושע TBWA: יגאל ברקת יחליף את עינת יוזנט-רביד, באתר Ice
6. ↑  רמי יהושע משעה עצמו מתפקיד יו"ר יהושע TBWA, באתר גלובס
7. ↑  יגאל ברקת פורש מניהול יהושע TBWA. האם יחליף את אסף אזולאי כסמנכ"ל השיווק בבנק הפועלים?, באתר גלובס
8. ↑  רמי יהושע מארגן את ההנהלה מחדש: זה המנכ"ל שנבחר, באתר Ice
**ויליאם האלוס מילר** (אנגלית: **William Hallowes Miller**‏; 6 באפריל 1801 – 20 במאי 1880) פיזיקאי, קריסטלוגרף ומינרלוג בריטי שהציע את שיטת סימון המשמשת לתיאור מישורים וכיוונים בסריג של גביש הקרויה על שמו "אינדקס מילר".

חייו
----

מילר נולד בוולינדרה (Velindre) סמוך ללנדוברי (Llandovery) מחוז קארמארתנשייר שבוויילס. הוא רכש את השכלתו האקדמית בסנט. ג'ון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' וסיים ב-1826 במקום החמישי במבחני המתמטיקה הקשים של האוניברסיטה המכונים טריפוס (Tripos). ב-1829 התקבל מילר להוראה באוניברסיטה ועסק בכך במשך מספר שנים כשבמקביל פרסם מסות בנושאי הידרוסטטיקה והידרודינמיקה.

מילר נמשך במיוחד לתחום הקריסטלוגרפיה וכשויליאם יואל התפטר ממשרת הפרופסור למינרלוגיה (מוסד שהוקם בקיימברידג' ב-1808 והופסק ב-1931) ב-1832 החליף אותו מילר בתפקיד ומילא משרה זו עד 1870. עבודתו העיקרית, על "קריסטלוגרפיה" יצאה לאור ב-1838. הוא נבחר לחברה המלכותית ב-1838.

האינדקסים של מילר, שיטת סימון המקובלת כיום לתיאור מישורים וכיוונים בסריג של גביש, קרויים על שמו. הוא הציע את השיטה ב"מסה על קריסטלוגרפיה" (1839).

ב-1852 הוא ערך את המהדורה החדשה של ספרו של הנרי ג'יימס ברוּק (HJ Brooke) "מבוא בסיסי למינרלוגיה". ב-1842 הוא סייע לוועדה של הפרלמנט הבריטי שנתמנתה לפקח על יצירת תקנים חדשים ליחידות אורך ומשקל. צ'ארלס דרווין נעזר במילר לזיהוי מינרלים שהביא ממסעו בספינה "ביגל". ב-1870 זכה מילר במדליה של החברה המלכותית "בשל מחקריו וכתביו על מינרלוגיה וקריסטלוגרפיה, ובשל עבודתו המדעית בשחזור "התקן הלאומי למשקל" .

המינרל מילריט שנתגלה לראשונה בוויילס בשנת 1845 קרוי על שמו של ויליאם האלוס מילר.

רשימה חלקית של עבודותיו
-----------------------

* "יסודות ההידרוסטטיקה והידרודינמיקה" (The Elements of Hydrostatics and Hydrodynamics‏), 1831
* "מסה בסיסית על חשבון דיפרנציאלי" (An elementary treatise on the differential calculus‏), 1833
* "מסה על קריסטלוגרפיה" (A Treatise on Crystallography‏), 1839
* "מבוא בסיסי למינרלוגיה" (An Elementary Introduction to Mineralogy‏), עריכה של ספרו של הנרי ג'יימס ברוק, 1852
* "מסכת על קריסטלוגרפיה" (A Tract on Crystallography‏), 1863

מקורות
------

הערך הוא תרגום של הערך המקביל בוויקיפדיה האנגלית (שהעתיקה את הערך מהמהדורה האחת-עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה הפומבית) בתוספת מעט מידע מאתר החברה המלכותית ומאתר כתביו של צ'ארלס דרווין .

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007334541805171
* GND: 117043842
* ISNI: 0000 0000 8223 496X
* LCCN: no2008111073
* SNAC: w6hx2190
* SUDOC: 132289822
* VIAF: 42604997
* WorldCat: lccn-no2008111073

 |
**לסטודון** (שם מדעי: ***Lestodon***; מילולית: "שן שודד") הוא סוג נכחד של עצלן קרקע גדול ממשפחת המילודוניים. הוא חי באמריקה הדרומית במהלך הפליוקן עד הפליסטוקן שלפני 5.332 עד 0.012 מיליון שנה ונכחד לפני סוף תקופת הקרח. המאובנים של יונק זה התגלו בארגנטינה, ונצואלה, בוליביה, ברזיל ופרגוואי ואורוגוואי והסוג תואר למדע ב-1855.

אנטומיה ומאפיינים
-----------------

הלסטודון היה יונק בגובה של 4.5 מטרים ומשקל של 2.59 או אף 2.8 טון בממוצע. מבנה הלסת והגולגולת דומה למיני העצלנים ודובי הנמלים המודרניים, אך היה גדול פי שניים או שלושה. צורת השיניים הטוחנות התאימה לאכילת עלים, אך נראה שבניגוד לעצלנים אחרים הוא ניזון מעשב שאותו תלש מהקרקע, לאחר חפירה חזקה עם טפריו הגדולים.

עצלן זה עבר מספר התאמות לאכילת עשבים מהקרקע: הוא היה בעל מבנה לסתות חזק ביותר כשהלסת התחתונה התעקמה מטה ובינה ללסת העליונה בלטו שרירי ענק שעזרו לתלוש את העשב אף על פי שהשיניים היו חלשות כמו של מרבית הדלשינאים. בנוסף הוא היה בעל שרירי כתפיים גדולים וחזקים מאוד עם עצם גומד רחבה ודו-צדדית מתוכה בלט שריר הזרוע התלת-ראשי חזק מאוד שעזר לעצלן להתאזן מהזדקפות ליציבה על ארבע. עם זאת המבנה הכבד והחזק הפך אותו לאיטי ביותר. הוא היה בעל כלוב צלעות רחב מאוד מאוד במרכז הגוף והיה בעל עצם ירך כפופה אחורה כדי לעמוד במשקל וביציבה. הזנב שלו היה קצר וקטן בהרבה. המבנה שלו הזכיר מאוד דוב נמלים גדול שגם הוא בעל מפרקים גדולים המתאימים מהזדקוף לתנועה על ארבע במישורים.

העצלן חי בסוואנות וערבות העשב הקדומות, בהם רעה לצד מיני פרסתנים קדומים וטורפים גדולים כמו עופות האימה, התיילקוסמילוס והסמילודון שהיגר מהצפון. בסוף הפליסטוקן הגיעו גם שבטי ציידים לאמריקה הדרומית וממצאים של עצמות עצלן בעלי סימני חיתוך של כלי אבן מאורוגוואי שלפני 30,000 שנה, מעידים שהעצלן הענק ניצוד לעיתים בידי השבטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לסטודון** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באיש עסקים אמריקני. אם התכוונתם לסופר וההיסטוריון האמריקאי, ראו ויל דוראנט.

**ויליאם קראפו "בילי" דוראנט** (באנגלית: **William Crapo "Billy" Durant**; ‏8 בדצמבר 1861 - 18 במרץ 1947) היה חלוץ תעשיית הרכב בארצות הברית, והראשון שייצר מערכת של חברות שמייצרות סוגי מכוניות שונים.

חייו
----

נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, כנכד למושל מישיגן הנרי קראפו. נשר מבית ספר תיכון, ועד 1890 הפך ליצרן מוביל של כרכרות סוסים בפלינט, מישיגן. כשהפך למנהל חברת ביואיק ב-1904, הפגין הצלחה גדולה ולאחר זמן קצר הפך לנשיא החברה. ב-1908 הקים את ג'נרל מוטורס ומיד לאחר מכן מכר חלק ממניותיו ועם הרווחים קנה את אולדסמוביל. רכישותיו כללו את אוקלנד (כיום פונטיאק), קדילאק וחברות נוספות.

ב-1910 נכנס דוראנט לקשיים כלכליים והעביר את השליטה בג'נרל מוטורס. ב-1911 הקים יחד עם לואי שברולה את חברת שברולט. ב-1915 הצליח לחזור לראשות ג'נרל מוטורס אך הפסיד אותה שוב ב-1920.

ב-1921 הקים את חברת דוראנט מוטורס, תחילה עם מותג אחד בלבד, אך מאוחר יותר, כמו בג'נרל מוטורס, רכש מספר מותגי מכוניות. הזול מביניהם נקרא "סטאר". למרות זאת, הוא לא הצליח לשחזר את הצלחתו, והמשבר הכלכלי העולמי של 1929 שלאחריו הגיע השפל הגדול חיסלו סופית את החברה ב-1933.

בשנות ה-20 הפך דוראנט ל"שחקן" מוביל בוול סטריט וביום שלישי השחור חבר למשפחת רוקפלר ואיילי הון אחרים לקניית מספר גדול של מניות כדי להראות לציבור את ביטחונם בשוק המניות, אך ניסיונו נכשל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם דוראנט** בוויקישיתוף
* ויליאם דוראנט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ויליאם דוראנט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422730205171
* BnF: cb16271192s (data)
* GND: 121661911
* ISNI: 0000 0000 6319 9767
* LCCN: n79138572
* NTA: 316029750
* SNAC: w63n21vp
* SUDOC: 18269982X
* Trove: 1470308
* VIAF: 69790593
* WorldCat: lccn-n79138572

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלהקת בריטפופ. אם התכוונתם לסרטו של וודי אלן משנת 1973, ראו "ישנוני".

**סליפר** (באנגלית: **Sleeper**) היא להקת בריטפופ שפעלה בשנות התשעים וזכתה להצלחה מסוימת בבריטניה.

הקמה
----

הלהקה קמה בשנת 1993 בלונדון, בריטניה, והונהגה על ידי הסולנית לואיז וונר. יחד עם הלהקה אלסטיקה שבראשה עמדה הסולנית ג'סטין פרישמן, סליפר הייתה אחת מלהקות הבריטפופ הבודדות שהונהגו על ידי נשים.

סליפר הייתה להקת בריטפופ במלוא מובן המילה. שירי הלהקה, שנכתבו על ידי לואיז וונר, תיארו את חייהם של צעירים בריטים בשנות התשעים, ועשו זאת תוך שימוש באייקונים ובמושגים בריטים. הלהקה הוציאה מספר אלבומים וסינגלים שזכו לאהדת הביקורות ולהצלחה בקרב קהל שוחרי המוזיקה, ואף הצליחו להגיע למקומות גבוהים במצעד המכירות הבריטי. בין שיריה המפורסמים והמצליחים ניתן למנות את הסינגל Inbetweener, שבוידאו קליפ שלו הופיע שדרן הטלוויזיה הבריטי דייל וינטון, וכן את גרסת הכיסוי לשיר Atomic של הלהקה האמריקאית בלונדי. שיר זה היה לחלק מהפסקול של הסרט המצליח "טריינספוטינג".

אולם, כשאר להקות הבריטפופ, סליפר לא זכתה להצלחה ניכרת מחוץ לגבולות בריטניה, ובסופו של דבר התפרקה בסוף שנות ה-90, עם שוך ההתלהבות הכללית מזרם הבריטפופ. וונר פנתה לקריירה כסופרת והוציאה עד כה (נכון ל-2006) שלושה ספרים.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי סטודיו

* 1995 - Smart
* 1996 - The It Girl
* 1997 - Pleased To Meet You

### סינגלים

* ינואר 1994 - Swallow
* מאי 1994 - Delicious
* ינואר 1995 - Inbetweener
* אפריל 1995 - Vegas
* אוקטובר 1995 - What Do I Do Now
* מאי 1996 - Sale Of The Century
* יולי 1996 - Nice Guy Eddie
* אוקטובר 1996 - Statuesque
* אוקטובר 1997 - She's A Good Girl
* דצמבר 1997 - Romeo Me

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סליפר** בוויקישיתוף
* סליפר, ברשת החברתית פייסבוק
* סליפר, ברשת החברתית טוויטר
* סליפר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סליפר, באתר אייטונס (באנגלית)
* סליפר, באתר ספוטיפיי
* סליפר, באתר Last.fm (באנגלית)
* סליפר, באתר AllMusic (באנגלית)
* סליפר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סליפר, באתר דיזר
* סליפר, באתר Discogs (באנגלית)
* סליפר, באתר Songkick (באנגלית)
* סליפר, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)
* סליפר, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 9033725
* BnF: cb13974499j (data)
* GND: 16042359-4
* ISNI: 0000 0001 1014 2780
* LCCN: n97085575
* MusicBrainz: 06382766-3bf9-43f1-a10f-26d43196ad08
* VIAF: 143251058
* WorldCat: lccn-n97085575

 |
**ויליאם הול (הבן)** (באנגלית: **William Holl the Younger**;‏ פברואר 1807 – 30 בינואר 1871) היה חרט דיוקנאות ודמויות בריטי, שנודע באיורי ספרים.

ביוגרפיה
--------

הבכור מבין ארבעת בניו של ויליאם הול (1771–1838), הוא למד תחריט מאביו. תחריט הדיוקן הראשון שהפיק בעצמו היה זה של תומאס קרנמר, הארכיבישוף של קנטברי, במאי 1829 לצורך הכללתו בספר של אדמונד לודג' - דיוקנאות של אישים מפורסמים. הוא תרם עבודה נוספת לפרסום זה בין 1829 ל-1835 לאחר אמנים כמו ואן לו, הולביין, ואן דייק, גודפרי נלר ודניאל מיטנס. הוא היה חבר מייסד של החברה הכלקוגרפית שהוקמה על ידי כמה חרטים בולטים ב-1830.

ויליאם הול (הבן) תחריט של שרה סידונס
הול גם הפיק דיוקנאות עבור גלריית הדיוקנאות הלאומית של ויליאם ג'רדן (1830–1834) ועבור המילון הביוגרפי של צ'יימברס לשנת 1834 של סקוטים מפורסמים. בעבודה עם אחיו פרנסיס הול (1815–84), הוא סיפק איורים חרוטים לגלריה של פינדן משנת 1837 של 1841 ולמהדורת 1840. האח השלישי צ'ארלס הול (בערך 1810–1882) סייע לוויליאם לאורך הקריירה שלו. האח הצעיר ביותר, הנרי בנג'מין הול (1808–1884) זכה אף הוא להצלחה ראויה לציון כחרט דיוקנאות ודמויות ולאחר מכן היגר לארצות הברית.

בשנות ה-40 יצירותיו העיקריות היו תחריטים אחרי ויליאם פאוול פרית', הממחישות את שיריו של תומאס מור "היופי של מור" (1840) ותחריטים לפי כתבי הקודש של אמנים שונים כמו רפאל, רמברנדט, בנג'מין ווסט וג'יימס נורת'קוט להכללה בתנ"ך המשפחה האימפריאלית (1844) ובגלריה של ג'ון קיטו לחריטות כתבי הקודש (1846–1849). הוא גם הפיק דיוקנאות עבור המילון הקיסרי (1861) וב-"יורקשייר עבר והווה" של תומאס ביינס (1871–1877).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם הול** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Royal Academy of Arts". Racollection.org.uk. Retrieved 2014-01-23.
2. ↑  "Walter Scott". Walterscott.lib.ed.ac.uk. 2009-01-19.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1524295
* BnF: cb149599150 (data)
* GND: 143327445
* ISNI: 0000 0001 0914 5124
* LCCN: nr94039723
* NLA: 36039779
* NTA: 371704251
* RKD: 458849
* SNAC: w60z86j5
* Trove: 1197397
* ULAN: 500070449
* VIAF: 71663849
* WorldCat: lccn-nr94039723

 |
**המרכז האקדמי כרמל** היה מכללה אקדמית פרטית בחיפה, בה למדו לתואר ראשון במגוון מסלולים. הקמפוס הוקם במסגרת מיזם "קמפוס הנמל" בעיר התחתית של חיפה.

כנשיאי המכללה כיהנו פרופסור יוסי יגיל, אשר מונה לתפקידו באוקטובר 2016. ולפניו הפרופסורים נחום ביגר (בשנים 2011–2016) ויחזקאל טלר (מיסוד המכללה ועד ל-2011).

בחודש אוקטובר 2017 סגר המרכז האקדמי כרמל את שעריו, ובמקומו נפתחה שלוחה של הקריה האקדמית אונו.

היסטוריה
--------

המבנה בו שכנה המכללה היה בעבר מחסן קירור והוסב על ידי חברת "ש.א.א. רשת מכללות בע"מ" למבנה מתאים להוראה בתכנון משרד קנפו כלימור אדריכלים. בשנת 2008, לאחר אישור המועצה להשכלה גבוהה, החל המרכז האקדמי כרמל לקלוט סטודנטים אשר עמדו בתנאי הקבלה למסלולי בוקר וערב למסלולי לימודים לתואר ראשון במשפטים ולתואר ראשון במנהל עסקים. במקביל ללימודיהם של הסטודנטים של המכללה, המשיכו להתקיים במבנה המכללה לימודים של שלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל (שהופעלה על ידי אותה חברה) וזאת עד שהסטודנטים של השלוחה סיימו את חובות לימודיהם. החל משנת 2011 ועד 2017 התקיימו במקום לימודים של המרכז האקדמי כרמל בלבד.

בקיץ 2016 החליטה המועצה להשכלה גבוהה למנוע מן המכללה רישום סטודנטים חדשים לבית הספר למשפטים עד לתיקון הליקויים שעליהם הצביעה המועצה. לאחר הליכים משפטיים שונים, הסכימה מל"ג בדיון שנערך בבית המשפט המחוזי בחיפה, לאפשר לקריה האקדמית אונו לפתוח שלוחה בחיפה במקומו של המרכז האקדמי כרמל. ברם עם זאת, נפתח בית ספר למדעי סייבר של אוניברסיטת חיפה במקום.

יחידות אקדמיות
--------------

לימודים לקראת תואר ראשון
* LL.B במשפטים- נסגר בחודש אוקטובר 2017.
* B.A במנהל עסקים בהתמחויות: שיווק ופרסום, מימון ובנקאות, ראיית חשבון, משאבי אנוש וניהול תיירות- נסגר.

מסלולים דו חוגיים
* B.A במינהל ציבורי - מסלול דו חוגי
* B.A בכלכלה - מסלול דו חוגי
* B.A בלוגיסטיקה – מסלול דו חוגי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הבית של המרכז האקדמי כרמל

הערות שוליים
------------

1. 1 2  לפי לוח 8 - סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה באתר המועצה להשכלה גבוהה, נכון לשנת הלימודים ה'תש"ף (2019–2020)
2. ↑  שאינה נתמכת על ידי הקופה הציבורית
3. ↑  אתר למנויים בלבד אור קשתי, חברים במועצה להשכלה גבוהה מבקרים בחריפות החלטה לילית חריגה להרחיב מכללה פרטית, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2017
4. ↑  טלי חרותי-סובר, המל"ג: המרכז האקדמי כרמל לא ירשום סטודנטים למשפטים לשנת הלימודים הקרובה, באתר TheMarker‏, 7 באוגוסט 2016
**קרל כריסטופר ג'ורוול** (בשוודית: **Carl Christoffer Gjörwell**;‏ 19 בינואר 1766 – 14 בנובמבר 1837) היה אדריכל שוודי. הוא היה אדריכל עירוני בסטוקהולם, שוודיה בין 1804 ל-1837.

ביוגרפיה
--------

ג'ורוול נולד בסטוקהולם, שוודיה ב-19 בינואר 1766. הוא היה בנו של העיתונאי והסופר קרל כריסטופר ג'ורוול האב (1731–1811).

הוא למד באקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות יפות ונשכר בשנת 1788 על ידי הצייר והאדריכל לואי ז'אן דספרז (1743–1804 לערך). בשנת 1794 ערך מסע לימודים לרומא. בשנת 1796 הועסק כסגן אדריכל העיר תחת אריק פלמסטדט (1741–1803).

חלק מעיצוביו כוללים את בית החולים של חיל המצב על קונגסהולמן (*Garnisonssjukhuset*) שהושלם בשנת 1834, הבניין הראשי של האקדמיה המלכותית של טורקו שנבנה בשנים 15–1802 בניהולו של צ'ארלס באסי (1772–1840), ובניין האקדמיה הישן בטורקו שנחנך בשנת 1817. כמו כן, בנה את ארמון האגה שנבנה בין השנים 1802–1805.

הוא נפטר ב-14 בנובמבר 1837.

עבודות
------

* חדר אוכל קייצי, 1790חדר אוכל קייצי, 1790
* בניין אקדמיה בטורקו, 1799-1817בניין אקדמיה בטורקו, 1799-1817
* בניין פרטי, 1803בניין פרטי, 1803
* מבנה חיל מצב בסטוקהולם, 1834מבנה חיל מצב בסטוקהולם, 1834
* ארמון האגה, 1805ארמון האגה, 1805

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל כריסטופר ג'ורוול** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13179506t (data)
* GND: 119255774
* ISNI: 0000 0000 8163 2632
* KulturNav: 6ff74f55-3e91-4a59-a0bf-2b4012228bfb
* LCCN: n95000541
* NTA: 142032646
* SELIBR: 205043
* ULAN: 500225359
* VIAF: 89860336
* WorldCat: lccn-n95000541

 |
**קרל לוקה** (בדנית: **Carl Locher**;‏ 21 בנובמבר 1851 – 20 בדצמבר 1915) היה צייר ריאליסטי דני שמגיל צעיר הפך לחבר בקבוצת ציירי סקיין.

ביוגרפיה
--------

קרל לודוויג תילסון לוקה נולד בפלנסבורג בדוכסות שלזוויג שהייתה אז חלק מדנמרק. מגיל צעיר התעניין באוניות וקיבל את הכשרתו הראשונה מאביו שצייר ספינות למחייתו. לאחר מותו של האב, המשיך לוקה בעסקיו לזמן קצר ויצא למסעות רבים עם ספינות הצי המלכותי הדני. ההפלגה לאיי הודו המערבית עשתה עליו רושם מיוחד.

עוד לפני שהחל את לימודיו באקדמיה המלכותית לאמנות הדנית בשנת 1872, עודד אותו הולגה דרכמן לשהות מספר חודשים בסקיין, מושבת האמנים בצפון הרחוק של יוטלנד. הוא השלים במהירות את ציורי החוף, חלקם עם סירות דיג או תאונות.

בשנות ה-70 של המאה ה-19 המשיך לוקה את לימודיו בפריז שם התאמן בסטודיו של ליאו בונה. הוא ביקר בסקיין בכל פעם שחזר לדנמרק. בסופו של דבר הוא בנה שם בית שבו התגורר עד מותו.

הוא נחשב בין הטובים והפרודוקטיביים מבין האמנים הדנים. משנת 1885 הוא עשה מספר הדפסים קטנים וגדולים יותר. בשנת 1892 הקדיש את רוב זמנו לאמנות התחריט, ונסע - בתמיכת המדינה הדנית - לברלין, שם הפך לתלמידו של אמן התחריט הנס מאייר (1846–1910). באוניברסיטה לאמנויות (Hochschule der Künste Berlin).

בתמיכת המדינה הדנית, הוא פתח בית ספר לתחריטים לאמנים דנים בקופנהגן, שם לימד עד 1900.

ציירי סקיין כמו אנה אנקה ומיקל אנקה ופ.ס. קרוייה למדו בבית הספר שלו.

ניתן למצוא אוסף שלם של הדפסים שלו במוזיאון סקיין.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל לוקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Carl Frederik Bricka, 350 (Dansk biografisk Lexikon / X. Bind. Laale - Løvenørn), runeberg.org (בדנית)
2. ↑  Kunstindeks Danmark & Weilbachs kunstnerleksikon, www.kulturarv.dk
3. ↑  "Carl Locher", www.kulturarv.dk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1213829089
* ISNI: 0000 0000 4975 8120
* KulturNav: a7296371-6e21-403e-bcd4-a88abf4dfc35
* LCCN: nr95013644
* RKD: 275226
* SELIBR: 393908
* ULAN: 500154094
* VIAF: 63896855
* WorldCat: lccn-nr95013644

 |
תרשים של כורובאטס
**כוֹרוֹבַּאטֵס** (מיוונית: χωροβἀτης) הוא מכשיר מדידה רומי ששימש למדידה מדויקת של שיפועים לצורך בנייה. תוצאות המדידה בכורובאטס נחשבות מדויקות יותר משניתן להשיג באמצעות פלס. הכורובאטס מתואר בספר "על אודות האדריכלות" שכתב המהנדס והאדריכל הרומי ויטרוביוס לפני כ-1900 שנה, בפרק העוסק בבניית אמות מים. חוקרים סבורים שזהו הכלי המרכזי ששימש למדידת שיפועים בעת בניית אמות מים, כמו בניית האמה התחתונה בירושלים, שנבנתה על ידי החשמונאים תוך שימוש בטכנולוגיות רומיות.
רמת הדיוק של הכורובאטס קריטית לשמירת שיפוע קבוע לאורך האמה, במיוחד כשהפרש הגבהים בין שני קצות האמה קטן. במקרה כזה יש לבנות את האמה בשיפוע מתון מאוד, דבר המצריך תכנון קפדני ושימוש בכלי מדידה מדויקים.

אופן פעולת המכשיר
-----------------

עקרון פעולת הכורובאטס
הכורובאטס מורכב ממסגרת עץ ארוכה, שקרוב לשני קצותיה תלויות שתי משקולות. כאשר מעמידים את המכשיר על גבי שיפוע, המשקולות שבקצותיו נוטות ומגיעות לגבהים שונים. ההפרש בין הגבהים מלמד על זווית השיפוע.  

ויטרוביוס מציין שכדי לכייל את המכשיר ולהבטיח ששתי המשקולות בגובה זהה לגמרי, יש להעמיד את הכורובאטס מעל כלי מלא מים, שכן לפי חוק הכלים השלובים גובה המים בשני צדי הכלי יהיה תמיד זהה. עם זאת, מציין ויטרוביוס שעל פי ארכימדס פני השטח של המים אינם שטוחים, ושיש להתחשב גם בעקמומיות כדור הארץ, אך מסביר שמדובר בסטייה מזערית, מכדי שתשפיע על רמת הדיוק של המכשיר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **כורובאטס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כורובאטס** |

* מכשירי מדידה רומיים (באנגלית)
* בנייתן של אמות מים רומיות (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  התיאור מופיע בפרק החמישי. תרגום לאנגלית של הספר ניתן למצוא ב.
**המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה** הוא מרכז לקידום מחקר אקדמי ופעילויות חינוכיות בתחומי הממשק שבין בריאות, אתיקה ומשפט. המרכז שייך לאוניברסיטת חיפה ופועל בישראל ובעולם בהתנדבות ללא כוונת רווח מאז 1995. 

במרכז פועלות למעלה מ-15 מחלקות בתחומים שונים של בריאות, משפט ואתיקה (גנטיקה, פסיכולוגיה, רפואה משלימה, ביואתיקה סביבתית, סיעוד, אינטרסקס ועוד)

המרכז מפעיל מועדון חברתי-מקצועי המתקיים בחיפה מדי כחודש וכולל הרצאת מומחה ומפגש חברתי; ומועדון סרט המתקיים בחיפה מספר פעמים בשנה, במהלכו מוצג סרט קולנוע העוסק בסוגיות הקשורות בבריאות, משפט ואתיקה וניתנת הרצאה קצרה של מומחה ביחס לסרט. עוד הפיק המרכז תוכניות טלוויזיה ורדיו במסגרת הערוץ האקדמי. 

בכל שנה נערכים מספר כנסים מקצועיים בתחומים שונים של בריאות ומשפט בהשתתפות מומחים בולטים בתחומם בישראל. 
אונסק"ו (ארגון לחינוך, מדע ותרבות של האו"ם) הקים את הקתדרה שלו לביואתיקה במרכז. מופקד הקתדרה הוא פרופ' אמנון כרמי, ראש המרכז. עד כה הפיקה הקתדרה ספרי הוראה בתחום אתיקה רפואית שמפורסמים בחינם ומשמשים להוראת אתיקה רפואית בבתי ספר שונים לרפואה בעולם.

המרכז יזם, עודד והקים באוניברסיטת חיפה את הספרייה הגדולה בארץ בתחומי הבריאות, המשפט והאתיקה. לרשות הקוראים עומדים למעלה מ-5,000 ספרים וקלטות וידאו.

המרכז פרסם ספרים שונים בתחומי זכויות החולה, פסיכיאטריה, אפילפסיה, פסיכולוגיה, גנטיקה ומשפט רפואי.
המרכז מוציא בשיתוף פעולה עם הארגון העולמי למשפט רפואי את כתב העת הבינלאומי "Medicine and Law" ומעניק גיבוי אקדמי לכתב העת "רפואה ומשפט" של האגודה לרפואה ולמשפט בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה
* ספרים להוראת אתיקה רפואית בהפקת הקתדרה לביואתיקה של אונסק"ו (להורדה בחינם)
* המרכז הבינלאומי לבריאות, משפט ואתיקה, אונ' חיפה
* בריאות, משפט ואתיקה, סדרת תוכניות טלוויזיה בהגשת פרופ' אמנון כרמי.
* "רפואתיקה" - בריאות, משפט ואתיקה, סדרת תוכניות רדיו בהגשת ד"ר אורן אסמן
**קרל מיכאל היידר** (גרמנית: **Karl Michael Haider**‏; 1846 – 1912) היה צייר נוף ודיוקנאות בוואריים.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

היידר נולד ב-6 בפברואר 1846 במינכן, בנו של מקס היידר (1807–1873), יערן מאנזינג, ואשתו תרז פסלר (1811–1893). הוא הכיר את האמנות בעזרת אביו, שהיה גם קריקטוריסט, ולימד אותו להתבונן וביצוע איתו רישום במהלך טיולים ביער.

היידר למד בבית ספר תיכון לאמנויות במינכן. בזמן שהיה בבית הספר הוא פיתח את העניין שלו להיות צייר. לאחר מכן הוא נכנס לבית ספר פרטי לציור, ובהמלצת מוריו, למד באקדמיה המלכותית לאמנויות במינכן. בתקופת האקדמיה הוא התיידד והושפע מהנס תומה וילהלם לייבל. הוא הצטרף לחוג האמנותי סביב לייבל. היידר התעניין במיוחד בעבודותיהם של אמני המאה ה-15 וה-16 של אלברכט אלטדורפר הגרמני והנס הולביין האב, ואת ההולנדי יאן ואן אייק, ואן דר וויידן.

### קריירה

כשהיידר בן 29 נסע לפירנצה שם העתיק והכין חיתוכי עץ של הציירים הוותיקים. שם פגש את הצייר הסימבוליסטי ארנולד בוקלין שהזמין אותו לווילה הטוסקנית שלו. שני הציירים התיידדו אף שלעיתים היו להם דעות מנוגדות באמנות.

בתחילת הקיץ של שנת 1876 חזר היידר למינכן שם הפך לצייר עצמאי, אם כי ללא הצלחה. מוזיאונים וגלריות דחו את ציוריו ורק הזמנות פרטיות מעטות הבטיחו לו פרנסה צנועה, אולם מבקרו אדולף באיירסדורפר העריך את עבודתו. כשהיה בחובות כבדים, קיבל עזרה מחוג החברים של לייבל, במיוחד מהאנס תומה.

בשנת 1894, באמצעות השתדלות מהאקדמיה, הוענקה להיידר קצבת מדינה קטנה, שלאחריה עלה המוניטין האמנותי שלו והצלחתו הכספית. בשנת 1897 הוענק לציורו "ערב סתיו" מדליית זהב בתערוכה הבינלאומית במינכן. בשנים שלאחר מכן יצא היידר לנסיעות לימוד קצרות לאוסטריה, הונגריה ואיטליה. ההשפעה של נסיעות אלה באה לידי ביטוי בציוריו, ובמיוחד בנופים.

היידר הציג שלושה ציורים כחבר בהתאחדות האמנים הגרמנים, בתערוכה בשנת 1904, שאורגנה על ידי הזצסיון במינכן. הזצסיון במינכן ארגנה את תערוכת ציוריו של היידר ביום הולדתו בשנת 1911. הוא זכה בתואר של אוניברסיטת ברסלאו.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1874 התחתן היידר עם קתרינה, אחיינית הפסל פרידריך ברוגר. נולדו להם שתי בנות ובן, הצייר הוברט היידר (1879–1971). קתרינה נפטרה בשנת 1882. היידר לא יכול היה לגייס כסף עבור ההלוויה שמומנה על ידי הצייר פרנץ פון לנבאך.

הנישואים השניים של היידר היו לארנסטין שוורץ בשנת 1890, באותה שנה נולד בנם ארנסט (נפטר בשנת 1988). בשנת 1896 התיישבה המשפחה בשליארזי, שם נפטר היידר ב-8 באוקטובר 1912, בן 66.

קברו תוכנן על ידי הפסל הרמן לאנג. רחוב בשליזרי נקרא על שמו.

גלריה
-----

* נוף הררינוף הררי
* חבורה בפאבחבורה בפאב
* אליז גרינוולדאליז גרינוולד
* נערה עם פרחיםנערה עם פרחים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל מיכאל היידר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Karl Haider", translate.google.com
2. ↑  "Karl Haider - a misunderstood artist", translate.google.com
3. ↑  Deutsche Biographie, Haider, Karl - Deutsche Biographie, www.deutsche-biographie.de (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007595035105171
* GND: 118719904
* ISNI: 0000 0001 0002 0261
* LCCN: no2015094625
* RKD: 35313
* ULAN: 500028610
* VcBA: 495/151348
* VIAF: 42632826
* WorldCat: lccn-no2015094625

 |
שלושת המודלים לאופן שכפול ה-DNA
**הניסוי של מסלסון ושטאל** הוא ניסוי שערכו מת'יו מסלסון ופרנקלין שטאל ב-1958, כדי לבדוק את ההשערה שהכפלת ה-DNA היא סמי-קונסרבטיבית. הכפלה סמי-קונסרבטיבית משמעותה שכאשר דו-גדיל DNA שוכפל, כל אחד משני הדו-גדילים מכיל גדיל אחד מהסליל המקורי וגדיל חדש שסונתז. הניסוי נחשב לניסוי קלאסי ואלגנטי ואחד החשובים בהיסטוריה של הביולוגיה.

החוקרים ביססו את הניסוי על העובדה שחנקן מהווה מרכיב משמעותי מה-DNA. האיזוטופ הנפוץ של חנקן הוא 14N, אך DNA עם האיזוטופ הכבד יותר 15N מסוגל גם הוא להתקיים.

החוקרים גידלו במשך מספר דורות חיידקי *E.coli* על מצע המכיל 15N. כתוצאה מכך נוצרו חיידקים בעלי DNA כבד מהרגיל, לאחר מכן נלקחו חיידקים שה-DNA שלהם מכיל רק 15N והועברו למצע המכיל 14N, שם אפשרו להם להתחלק פעם אחת בלבד. בסיום ההכפלה הושווה ה-DNA שנוצר בהכפלה זו עם DNA המכיל חנקן כבד ועם DNA המכיל חנקן קל. התגלה כי צפיפות ה-DNA החדש הייתה קרובה לממוצע הצפיפות בין החנקן הקל והכבד. תוצאה זו אפשרה לשלול את מנגנון ההכפלה הקונסרבטיבי, שכן על פי שיטה זו הייתה מתקבלת תוצאה שבה חצי מה-DNA הוא כבד וחצי ממנו קל, ללא משקל בינוני. עם זאת תוצאות אלו התאימו הן למודל הסמי-קונסרביטי והן למודל האקראי. לפי המודל הסמי-קונסרבטיבי בכל סליל DNA יהיו לאחר הכפלה אחת גדיל המורכב מחנקן כבד וגדיל מורכב מחנקן קל, כך שבסך הכול תהיה צפיפותו בינונית. לפי השיטה האקראית היה מורכב כל גדיל בסליל החדש ממקטעים רבים, שחלקם מורכב מחנקן קל וחלקם מכבד, כך שהסליל כולו אף הוא בעל צפיפות בינונית.

כדי לקבוע איזה מהמודלים המוצעים הוא המתרחש בפועל, ביצעו השניים ניסוי נוסף. ראשית, גידלו שוב חיידקים במצע המכיל 15N במשך מספר דורות, וקיבלו חיידקים בעלי DNA כבד. לאחר מכן העבירו את החיידקים, כבניסוי הראשון, אל מצע המכיל 14N ואפשרו להם הפעם לבצע **שתי** הכפלות. בתוצאות הניסוי התקבלו כמויות שוות של DNA בשתי צפיפויות שונות, אחת בינונית ואחת כמו של DNA שנוצר במצע של 14N בלבד. תוצאות אלו שללו את המודל האקראי, כיוון שלפיו היה מתקבל DNA בצפיפות אחת בלבד, גבוהה מעט מזו של DNA שגודל במצע 14N, הואיל וכל גדיל היה מכיל כמויות קטנות של הגדיל המקורי המורכב מ-15N. תוצאות אלו תואמות את המודל הסמי-קונסרבטיבי, חצי מהסלילים בדור השני מכילים גדיל אחד מקורי המורכב מחנקן כבד וגדיל נוסף קל, כך שהצפיפות היא בינונית, שאר הסלילים מורכבים מגדילים המכילים 14N בלבד - גדיל אחד סונתז בחלוקה הראשונה והשני בחלוקה השנייה.

כך החוקרים איששו באופן משכנע את ההשערה ששאר המודלים אינם מתרחשים בפועל בגוף החי והמודל הנכון הוא הסמי-קונסרבטיבי.

ראו גם
------

* שכפול DNA
* גילויים חשובים בחקר ה-DNA

לקריאה נוספת
------------

* Meselson, M. and Stahl, F.W. (1958). "The Replication of DNA in Escherichia coli". PNAS 44: 671-82. PMID 16590258

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסוי מסלסון ושטאל** בוויקישיתוף
מבט פנימי להיכל הביתי
**סולנוקי אולאי** (בהונגרית: **Szolnoki Olaj Kosárlabda Klub**) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר סולנוק. המתמודדת בליגת העל ההונגרית, הליגה האדריאטית.

היסטוריה
--------

הקבוצה נוסדה בשנת 1959. בסיום עונת 1987/88 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 1990/91 החלה הקבוצה להיחשב לקבוצת צמרת קבוצה כשזכתה באליפות הראשונה. בהמשך הגיעה הקבוצה שלוש פעמים (1993, 1994, 1995) לגמר הגביע ובשלושתם הפסידה לאותה היריבה, בי.סי. קורמנד. בשנות האלפיים המשיכה הקבוצה את ההצלחה כשזכתה בגביע ההונגרי בעונת 2001/02 ובהמשך שלוש פעמים בדאבל. בעונת 2011/12 זכתה באליפות לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת פלקו סומבטהי 1-3. וזכתה בגביע לאחר ניצחון גמר מול קבוצת אטומרומו 75-85. הקבוצה נחשבת לפופולרית ואהודה מאוד בהונגריה ונתמכת מקהל אוהדים חם ורועש. בעונות 2013/14 ו-2014/15 זכתה הקבוצה פעמיים בדאבל.

### אירופה

בעונת 1991/92 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת אירופאית באליפות אירופה לקבוצות והפסידה לפרטיזן בלגרד (שזכתה באליפות אירופה) בסיבוב השני. הקבוצה המשיכה לטורניר הגביע האירופי והפסידה ל**בנפיקה ליסבון** לפני שלב הבתים. מאז השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ' וביורוצ'לנג'. בעונת 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת בשיקטש מילנגז, שזכתה לבסוף בגביע. בעונת 2012/13 משתתפת הקבוצה ביורוצ'לנג'. ולראשונה במסגרת הליגה האדריאטית.

הקבוצה מארחת באולם הספורט **טיסאליגט** המכיל 3,000 מקומות ישיבה.

תארים והישגים
-------------

* **הליגה ההונגרית**:
	+ אליפות (6): 1991, 2007, 2011, 2012, 2014, 2015
	+ מקום שני: 1993, 2000, 2013
	+ חצי גמר: 1995, 1998, 2010
* **הגביע ההונגרי**:
	+ זכייה (6): 2002, 2007, 2011, 2012, 2014, 2015
	+ גמר: 1993, 1994, 1995, 2013, 2016
	+ חצי גמר: 2003, 2009
* **יורוצ'לנג'**:
	+ חצי גמר: 2012, 2014

שחקני עבר
---------

* ארצות הבריתארצות הבריתישראלישראל קייל וילסון
* ארצות הבריתארצות הברית קיפ סטון

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של סולנוקי אולאי