recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'ון קיליאן יוסטון בראנר** (באנגלית: **John Kilian Houston Brunner**;‏ 24 בספטמבר 1934 - 25 באוגוסט 1995) היה סופר בריטי שנודע בעיקר בספרי המדע בדיוני שלו. ספרו לעמוד על זנזיבר משנת 1968 על עולם מאוכלס יתר על המידה זכה בפרס הוגו לשנת 1969 עבור רומן המדע הבדיוני הטוב ביותר, ובפרס ה-BSFA (אגודת סופרי המדע הבדיוני הבריטית) באותה שנה. ספר אחר שלו, The Jagged Orbit, זכה בפרס BSFA לשנת 1970.

בנוסף למדע בדיוני, כתב בראנר שירה ופרסם מאמרים רבים במגוון מגזינים. בראנר היה חבר פעיל בארגון "קמפיין לפירוק נשק גרעיני". הוא היה גם בלשן ומתרגם והיה אורח הכבוד של הכנס האירופאי הראשון למדע בדיוני "יורוקון" בטריאסט בשנת 1972.

חייו
----

בראנר נולד בשנת 1934 בפרסטון קרומרש באוקספורדשייר. הוא למד במכללת צ'לטנהם, וכתב את הרומן הראשון שלו, "סערה גלקטית" (Galactic Storm) בגיל 17. הרומן התפרסם תחת שם העט גיל האנט. בראנר שירת כקצין בחיל האוויר המלכותי מ-1953 עד 1955.

בראנר עבר לכתיבה במשרה מלאה ב-1958, כמה שנים לאחר שירותו הצבאי, בשנה זו גם נישא למרג'ורי רוזמונד סאואר.

לבראנר הייתה מערכת יחסים לא נוחה עם סופרי מדע בדיוני מהגל החדש הבריטיים, שלעיתים קרובות ראו בו אמריקני מדי בהגדרותיו ובנושאיו. בתחילת שנות ה-80 הוא ניסה לכוון את כתיבתו ל"מיין סטרים" אך ללא הצלחה. בראנר האשים את המו"לים בקנוניה נגדו, ונודע ביניהם בקושי להתמודד איתו.

בריאותו של בראנר התרופפה בשנות ה-80 והחריפה עם מות אשתו בשנת 1986. הוא התחתן מחדש עם לי יאן טאן ב-1991, ונפטר מהתקף לב בכנס מדע בדיוני בגלאזגו ב-25 באוגוסט 1995.

עבודתו
------

הרומן שלו משנת 1968 "לעמוד על זנזיבר" מושפע מכתביו של מרשל מקלוהן, דמות תרבותית חשובה של התקופה, וזכה בהכרה רבה.

הספר "The Jagged Orbit" (המסלול המשונן - 1969) מתאר את ארצות הברית הנשלטת על ידי אלימות בין-גזעית והתפשטות הנשק. הספר מכיל 100 פרקים שאורכם משתנה מהברה אחת למספר עמודים.

הספר "Sheep Look Up" משנת 1972 מתאר קטסטרופה אקולוגית באמריקה.

בספרו "The Shockwave Rider" משנת 1975 טבע בראנר את המונח "תולעת מחשב" כדי לתאר תוכנה אשר משחזרת את עצמה ברשת מחשבים, וחזה את הופעתם של וירוסי מחשב.

בהמשך כתב בראנר עוד ספרים רבים אחרים. שמות העט של בראנר כוללים את ק"ה בראנר, ג'יל האנט, ג'ון לוקסמית', טרבור סטיינס, אליס קוויק, הנרי קרוסטריס ג'וניור וקית' וודקוט.

ביבליוגרפיה
-----------

* ג'והן ברונר, לעמוד על זנזיבר, הוצאת אודיסאה 2003, תרגום דורית פרנס

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון בראנר, ברשת החברתית Goodreads
* אלי אשד "ספר מדע בדיוני נבואי קולע – חמישים שנה לספר 'לעמוד על זנזיבר' מאת ג'והן ברונר" מגזין "יקום תרבות "ספטמבר 2018
* The 1968 sci fi that spookily predicted today - מאתר ה-BBC
* ג'ון בראנר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007589500105171
* BIBSYS: 90763497
* BNE: XX1154788
* BnF: cb118943726 (data)
* CANTIC: a11625995
* CiNii: DA05022532
* GND: 119513471
* ICCU: CFIV010180
* ISNI: 0000 0003 6863 4512
* LCCN: n79090020
* MusicBrainz: f311909f-89cd-4cd7-a68d-6296ff5c331d
* NDL: 00434643
* NKC: jn19990001161
* NLA: 35023129
* NTA: 074110284
* RERO: 02-A003051097
* SNAC: w6j826kd
* SUDOC: 026757192
* Trove: 797107
* VIAF: 103212466
* WorldCat: lccn-n79090020

 |
**רוקדים** (במקור: **Take the lead**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2006 בבימויה של ליז פרידלנדר. בסרט מככבים אנטוניו בנדרס, אלפרי וודארד ורוב בראון בתפקידים ראשיים.

תקציר העלילה
------------

פייר דוליין (אנטוניו בנדרס) הוא רקדן ידוע ומורה לריקודים סלוניים. הוא מחליט ללמד בהתנדבות שיעורי ריקודים סלוניים בבית ספר תיכון הנמצא באחד האזורים העניים והמפוקפקים בניו יורק. הוא מתחיל להעביר את השיעורים לקבוצת ילדים אשר נמצאים באופן קבוע בריתוק ואמורים לשהות שעות נוספות בבית הספר לאחר שעות הלימודים. התלמידים באים מרקע של פשע ואלימות, ומעדיפים את סגנון ההיפ-הופ הנפוץ בסביבתם, או סגנון עכשווי ומודרני יותר, ולכן אינם משתפים פעולה ולא מתעניינים בשיעורים.

באחד השיעורים הראה להם המורה ביצוע מקצועי שלו לריקוד טנגו, והם מבינים שעומד בפניהם אדם שהוא מומחה גדול בתחומו. כתוצאה מכך הם מתעניינים ונרשמים לתוכנית הלימודים שלו. במקביל פייר מתחבר ומתקשר עם התלמידים יותר משיעור לשיעור, ומתחיל להבין את עולמם. לאחר שהם נהנים מהסגנון ומרגישים יותר בטוחים, הם מעיזים לשלב בין ההיפ-הופ לבין הריקודים הסלוניים ויוצרים סגנון חדש משל עצמם. בנוסף, פייר לוקח אותם לתחרות שנתית לריקודים סלוניים, שבה זוג אחד מבצע ריקוד של שלושה אנשים לטנגו ומנצח בקטגוריית הטנגו, כאשר מולם עמדה הרקדנית מורגן, נערה שחצנית ולא חביבה במיוחד שרוקדת באופן קבוע בשיעורים המקצועיים של פייר.

רקע
---

הסרט מבוסס על סיפור חייו של המורה לריקוד פייר דוליין, אשר האמין ביכולת ובכישרון של הנערים מאזורי המצוקה אותם לימד. בעקבות ההצלחה של אותם שיעורים, העביר דוליין מאות סדנאות למחול בניו יורק וברחבי העולם, בהם רקדו לאורך השנים אלפי רקדנים צעירים.

צוות השחקנים
------------

* אנטוניו בנדרס - פייר דוליין
* אלפרי וודארד - המנהלת אוגוסטין ג'יימס
* רוב בראון - רוק
* ג'ון אורטיז - מר טמפל
* דנטה בסקו - רמוס
* אלייז'ה קלי - דנג'ו
* מרקוס פולק - אדי
* ג'נה דוואן - סשה
* לורן קולינס - קייטלין
* קטיה וירשילס - מורגן
* יאיה ד'קוסטה - לה רטי

קישורים חיצוניים
----------------

* "רוקדים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רוקדים", באתר נטפליקס
* "רוקדים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רוקדים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רוקדים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "רוקדים", באתר Metacritic (באנגלית)
* "רוקדים", באתר אידיבי
* "רוקדים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**דראווה** (בגרמנית ובווארית: **Drau**; בקרואטית, סלובנית ואיטלקית: **Drava**; בהונגרית: **Dráva**) הוא נהר במרכז אירופה, החוצה את המדינות איטליה, אוסטריה, סלובניה וקרואטיה באורך של 749 קילומטר.

מהלך הנהר
---------

הנהר מתחיל את דרכו באזור דרום טירול שבצפון איטליה, סמוך לעיירה טובלאך. סמוך לעיירה אינישן, נשפך לדראווה נחל זקסטן. משם הוא זורם מזרחה, ונכנס למדינת טירול שבאוסטריה, שם הוא חוצה את העיר ליינץ. לאחר מכן הוא נכנס למדינה האוסטרית קרינתיה, חוצה את הערים שפיטל אן דר דראו ופילאך, ונשפך לתוכו נהר גאיל.

מקרינתיה הנהר נכנס אל תוך סלובניה, שם זורמים אליו הנהרות מיסליניה ודראויניה. בסלובניה הוא עובר דרך הערים מריבור ופטוי. משם הוא ממשיך לכיוון דרום-מזרח ויוצר גבול טבעי בין קרואטיה להונגריה. בקטע הגבול הוא חוצה את העיר ואראז'דין שבקרואטיה ונשפך אליו נהר מורה. לבסוף הוא סוטה מעט דרומה, וסמוך לעיר אוסייק הוא נשפך אל תוך הדנובה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דראווה** |

נהר הדראבה ברובע טרוודה, אוסייק, קרואטיה
* דראווה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562835605171
* GND: 4346971-1
* LCCN: sh85039397
* NKC: ge327526
* VIAF: 240065078
* WorldCat: viaf-240065078

 |
**ג'ון בניטז** (באנגלית: **John Benitez**; נולד ב-7 בנובמבר 1957), הידוע גם בשם הבמה **ג'ליבין** (**Jellybean**), הוא מוזיקאי, פזמונאי, די ג'יי, רמיקסר ומפיק מוזיקלי אמריקאים. הוא הפיק ויצר רמיקסים עבור אמנים כמו מדונה, ויטני יוסטון, מייקל ג'קסון והאחיות פוינטר. מאוחר יותר, הוא היה המפיק בפועל של רדיו סטודיו 54.

בדצמבר 2016, מגזין בילבורד דירג אותו כאמן הדאנס ה-99 המצליח בכל הזמנים. שיריו "The Mexican",‏ "Sidewalk Talk" ו-"The Real Thing", דורגו במקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב. אלבום האולפן השני שלו, *Just Visiting This Planet*, נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים בממלכה המאוחדת בלבד.

ביוגרפיה
--------

בניטז נולד בדרום ברונקס (אנ') בניו יורק, בן להורים פוארטו ריקנים. לאחר שהוריו התגרשו, בניטז ואחותו הצעירה דבי גדלו אצל אמם, שעבדה במשרדי ההנהלה של רשת הסופרמרקטים של סלואן. בניטז גדל ואהב מוזיקה והיה צופה בדי ג'יים במועדונים מקומיים. בניטז שאל את נגן התקליטים של אחותו והתאמן על שני פטיפונים. אחותו, כינתה אותו "ג'ליבין" כיוון שראשי התיבות שלו הם ג'יי. בי. ומהביטוי "Know what I mean, Jellybean?". בניטז למד בתיכון דה ויט קלינטון ובתיכון ג'ון פ. קנדי, אך לא סיים את לימודיו.

קריירה
------

בשנת 1976, בניטז קיבל עבודה באחד מסופי השבוע כדי ג'יי במועדון בשם Charlie's in the Bronx. הוא שכנע את הבעלים לפתוח מועדון ריקודים ללא אלכוהול, וניסה לבצע את הופעת הבכורה שלו כדי ג'יי בפני קהל רב של אנשים. במרוצת השנים, עבד עם אמנים ולהקות כדוגמת: פול מקרטני, מייקל ג'קסון, בילי ג'ואל, דייוויד בואי, סטינג, Talking Heads, אלביס קוסטלו, פליטווד מק, האחיות פוינטר, זי זי טופ ומדונה (עבורה הפיק מספר להיטים כדוגמת: "Holiday"). בשנת 1983, היה לאחד מהמפיקים הראשיים של אלבום הבכורה של מדונה, *Madonna*, שנמכר בלמעלה מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם. עם זאת, לא השתתף בעבודות על אלבום האולפן הבא שלה, *Like a Virgin*.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ון בניטז
* ג'ון בניטז, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ון בניטז, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ון בניטז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ג'ון בניטז, באתר אייטונס (באנגלית)

* ג'ון בניטז, באתר ספוטיפיי

* ג'ון בניטז, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'ון בניטז, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'ון בניטז, באתר דיזר

* ג'ון בניטז, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'ון בניטז, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Greatest of All Time Top Dance Club Artists, Billboard, ‏2016-12-01 (ב־American English)
2. ↑  Jellybean - Chart history | Billboard, web.archive.org, ‏2015-08-24
3. ↑  Award, BPI (באנגלית)
4. 1 2 3 4 5 6  New York Media LLC, **New York Magazine**, New York Media, LLC, 1988-03-28. (באנגלית)
5. ↑  *Madonna – Holiday*, נבדק ב-2022-12-24
6. ↑  Madonna's first four albums to be reissued on stunning crystal clear vinyl, web.archive.org, ‏2020-05-03
7. ↑  *Madonna - Like A Virgin* (באנגלית), נבדק ב-2022-12-24

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13895624p (data)
* GND: 134417429
* ISNI: 0000 0003 6853 8731
* LCCN: n91070092
* MusicBrainz: 5aac15d2-a7d1-4cb9-9327-feba978461d2
* SUDOC: 235886572
* VIAF: 79166919
* WorldCat: lccn-n91070092

 |
**דב צ'רניחובסקי** (18 באפריל 1946 – 7 בינואר 2021) היה פרופסור למדיניות ולכלכלת בריאות במחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ביוגרפיה
--------

צ'רניחובסקי נולד בפולין ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1949. סיים תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בשנת 1968 ותואר שני בכלכלה בשנת 1970. את הדוקטורט השלים באוניברסיטת העיר ניו יורק בשנת 1974. בשנת 1978 התקבל לסגל המחלקה לניהול מערכות בריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב שהייתה מקום עבודתו עד יציאתו לגמלאות בשנת 2014.

קריירה
------

צ'רניחובסקי היה עמית מחקר במכון הלאומי למחקר כלכלי (NBER) בארצות הברית ושימש יועץ לבנק העולמי, ארגון בו גם עבד. הוא היה חבר במועצה של האגודה למלחמה בסרטן כמו בפורומים ציבוריים אחרים ובוועד המייעץ של Baxter Prize לחקר מדיניות בריאות. כן נטל דב חלק בעריכתם של ז'ורנלים מקצועיים. הוא ריכז את עבודת צוות הבריאות במרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל.

צ'רניחובסקי התפרסם בתחילת דרכו המקצועית הודות לעבודתו החלוצית במגוון נושאים של הון אנושי, בייחוד בכל הכרוך במודלים כלכליים של פוריות, בריאות וחינוך ילדים. היה ראשון להתמקד במחקר כלכלי שבחן את התנהגותם של משקי הבית בנושא התזונה. הוא פיתח את "היפותזת הבן המועדף" להשקעה בחינוך ילדים באזורים מתפתחים. עבודותיו בבוצואנה, בברזיל, בהודו ובאינדונזיה כמו גם בארצות הברית פתחו צוהר למחקרים כלכליים בשטחים אלה במדינות מפותחות ומתפתחות כאחד.

עם שובו לישראל ב-1979, החל דב במחקר כלכלי-פיננסי חלוצי מסוגו בתחום שירותי הרפואה, נוסף להוראה ולהמשך עבודה בינלאומית.
בין מחקריו הבולטים בתחילת דרכו בישראל היה יישום שיטת "המחירים ההדוניים" להערכת פעילות רפואית שאין לה ביטוי במנגנוני שוק, כמו גם אומדנים ראשונים של עלות הפעילות הרפואית בישראל. לבסוף פנה דב לתחום המקרו-כלכלה ולחקר מדיניות במערכות בריאות, שהביא הן להגדרתה של מסגרת דיון במערכות בריאות, שהתפרסמה בשם Emerging Paradigm, והן ליישום Fuzzy Logic לחקר מימון מערכות בריאות. כמו גם לבחינה לא קונבנציונלית של השפעת ההזדקנות על עלויות מערכת הבריאות.

צ'רניחובסקי היה חבר ב"ועדת נתניהו", ועדת חקירה של מערכת הבריאות בישראל, שפעלה בשנים 1988–1990. ועדה זו הניחה את אבני היסוד להצעת הרפורמה שהובילה לחקיקת חוק ביטוח בריאות ממלכתי שנחקק בשנת 1995. בין השנים 2000–2002 השתתף ב "ועדת אמוראי" שיזמה הצעות רפורמה נוספות למערכת הבריאות הישראלית. במסגרת עבודתו בבנק העולמי מילא דב תפקיד מרכזי בניסוח רפורמות במערכת הבריאות של רומניה, רוסיה, מקסיקו וטנזניה.

בשנת 2020, חודשים ספורים טרם פטירתו מונה על ידי שר הבריאות יולי אדלשטיין לחבר במועצת הבריאות של משרד הבריאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דב צ'רניחובסקי
* דב צ'רניחובסקי, ברשת החברתית פייסבוק

* דב צ'רניחובסקי, ברשת החברתית טוויטר
* דב צ'רניחובסקי, באתר אוניברסיטת בן-גוריון
* טל כרמון, ‏נפטר פרופסור דב צ'רניחובסקי, יו"ר המועצה הלאומית לביטחון תזונתי בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בינואר 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302600805171
* LCCN: n81150870
* ORCID: 0000-0003-3840-701X
* SUDOC: 139535373
* WorldCat (עם LCCN): n81-150870

 |
**אנדראס אוטנזמר** (בגרמנית: **Andreas Ottensamer**; נולד ב-4 באפריל 1989) הוא קלרניתן אוסטרי, אחד מסולני הפילהרמונית של ברלין ומנצח תזמורת.

תולדות חייו
-----------

נולד בווינה ולמד באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה פסנתר, צ'לו וקלרינט. הן אביו, ארנסט, והן אחיו הבכור, דניאל, היו נגני קלרינט סולו בפילהרמונית של וינה. בין היתר ניגן בתזמורת האופרה של וינה, בפילהרמונית של וינה ובתזמורת הנוער ע"ש גוסטב מאהלר. ב-2009 נבחר כעמית האקדמיה שליד הפילהרמונית של ברלין. בין 2010 ל-2011 היה סולן הקלרינט של התזמורת הסימפונית הגרמנית. במרץ 2011 נבחר לסולן קלרינט בפילהרמונית של ברלין.

כזוכה מספר תחרויות, ניגן אוטנזמר בהרכבים קאמריים, במסגרת "הווירטואוזים של וינה" (קבוצת נגנים מבין חברי פילהרמונית של וינה) ועם עמיתים כגון לייף אובה אנדסנס, יוליאן רחלין ויו-יו מה. יחד אם אביו ואחיו יצר את שלישיית The Clarinotts, שפעלה עד מות האב ב-2017.

בשנת 2011 ליווה את הזמרת טורי איימוס בתקליטה *Night of Hunters*. ב-2013 הוציא לאור בחברת דויטשה גרמופון את תקליט הבכורה שלו *Portraits – The Clarinet Album* שכלל יצירות לקלרינט מאת דומניקו צ'ימרוזה, ג'ורג' גרשווין, אהרן קופלנד, בביצועו יחד עם התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם והפסנתרן יאניק נזה-סגין.

בשנת 2021 החל לנצח על התזמורת הסימפונית הממלכתית של ארמניה (אנ'). כן הופיע כמנצח-אורח עם התזמורת הסימפונית של בורנמות' והתזמורת הסימפונית של טוקיו.

דיסקוגרפיה
----------

* Portraits: the Clarinet Album, 2013
* Brahms: the Hungarian Connection, 2015
* Blue Hour: Brahms Edition, 2019
* Georg Gershwin Three Preludes, 2021
* Blue Hour: Mendelssohn Edition, 2021

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אנדראס אוטנזמר
* אנדראס אוטנזמר, ברשת החברתית פייסבוק

* אנדראס אוטנזמר, ברשת החברתית טוויטר

* אנדראס אוטנזמר, ברשת החברתית אינסטגרם

* אנדראס אוטנזמר, באתר AllMusic (באנגלית)

* אנדראס אוטנזמר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנדראס אוטנזמר, באתר דיזר

* אנדראס אוטנזמר, באתר Discogs (באנגלית)

* אנדראס אוטנזמר, באתר Songkick (באנגלית)
* דף נגן באתר הפילהרמונית של ברלין
* ביוגרפיה באתר דויטשה גרמופון
* כתבה על Brahms: the Hungarian Connection, גרמופון
* חמש עובדות אל אנדראס אוטנזמר, אתר התזמורת הסימפונית של בורנמות'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007401228405171
* BnF: cb16986824v (data)
* GND: 1036548031
* ISNI: 0000 0001 3343 9683
* LCCN: n2013070164
* MusicBrainz: 1f38c451-563f-4c6e-8b76-09cbf33bc830
* NKC: xx0178954
* SUDOC: 186055714
* VIAF: 304895530
* WorldCat: lccn-n2013070164

 |
**דב צמיר (ברנרדו צימרינג)** (25 ביולי 1927 – 8 באפריל 2016) היה מנהיג תנועת הבונים דרור בברזיל, ממקימי קיבוץ ברור חיל של יוצאי ברזיל. מזכיר פנים של התנועה הקיבוצית; ראש מחלקת ההסברה של מפלגת העבודה (1973-1977); יועץ של ראש הממשלה יצחק רבין. צמיר השפיע על מאות צעירים לעזוב את ברזיל, לעלות לישראל ולהצטרף לקיבוץ ברור חיל.

קורות חיים
----------

### פולין

דב צמיר נולד בבית של סבו, אביו אמו, זאב גולדמן ב-1927 בחלם. כשהיה בן שנתיים אביו היגר לברזיל בחיפוש פרנסה. הוא המשיך לחיות בבית הסבא עד פטירתו ב-1933. לדב היה קשר עם משפחתו הרחבה, לפחות פעמיים בשנה היה נוסע לדודה בלובלין ולדוד בעיירה זמושץ'. הסבא מצד אביו, אהרון צימרינג חיי עם משפחתו הענפה בעיירה אחרת, פיאסקי, איפה הוא נהג להגיע לימים הנוראים. דב ציין שהסבא, זאב גולדמן, היה הדמות המרכזית בחייו ואליו הוא הרגיש קרוב מאוד בתקופות קשות בחייו. סבו היה חסיד טריסק שנסע לקבל ברכה כמה ימים לפני הנסיעה של אביו לברזיל. למרות זאת בבית לא הייתה חוויה יהודית שורשית עם תפילות, ביקור בבית כנסת וב"ס יהודי. לדבריו הדבר פגע בו כשנחשף להשפעה החזקה והסוחפת ושל התרבות הברזילאית המטמיעה.

### ברזיל

שנים ראשונות: בתחילת 1934, בגיל 7, היגר עם אמו לעיר סנטוס שבברזיל, לשם נסע אביו מספר שנים קודם לכן בחיפוש פרנסה. דב מציין שהוא לא גדל בבית בלי חוויה יהודית שורשית, תפילות, ביקורים בבית כנסת ולימוד בבית ספר יהודי; לדבריו הוא דיבר פולנית ושמע יידיש; רוסית דיברו בבית כשלא רצו שהילדים יבינו. בברזיל המאבק העיקרי היה בבית הספר - תוך שנה הוא למד פורטוגזית, רכש מספיק יידיש לתקשורת בבית ושכח לגמרי את הפולנית.

בברזיל הקושי הגדול בתחילה היה המפגש עם אביו: להתרגל לסמכותו בבית בצד הגעגועים הגדולים לחיים אצל הסב- איתו היה לו קשר מיוחד ושתדיר היה מופיע בחלומותיו.

בסוף שנות הארבעים הנהיג את תנועת דרור בברזיל במסגרתה איחד קבוצות נוער מערים שונות לתנועה אחת שמרכזה בסאו פאולו. יזם את הסמינר ההיסטורי בלאפה ב-1 במאי 1950, בו מהחברים בתנועה החליטו לעזוב את לימודיהם האקדמיים כדי לעלות לישראל. סמינר זה היווה נקודת מפנה בפעילות של תנועת דרור, ובעקבותיו החלו לעלות לישראל גרעינים במשך כעשור. דב הצליח לנתב את הגרעינים להצטרף לקיבוץ ברור חיל, שהוקם על ידי התנועה ממצרים ב-1948, שעם הזמן הפך לקיבוץ בעל רוב מוחלט של יוצאי ברזיל. במהלך הזמן עלו לברור חיל מעל ל-1,000 צעירים שמתוכם נשארו מספר מאות בקיבוץ כשרוב האחרים המשיכו למקומות אחרים בארץ.

נפטר בשנת 2016 בברור חיל, ונקבר בבית העלמין בקיבוץ לצד אשתו לאה, שנפטרה שלוש שנים לפניו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Avraham Milgram (Org.), As encruzilhadas no caminho, **Fragmentos de Memórias**, Rio de Janeiro: Imago, 2010, עמ' 27 - 47
2. ↑  זיגה (אביתר) פריזל, למה עזבנו הלימודים, **ספר "ברור חיל"**
**ניקולא מישלן** (צרפתית: **Nicolas Michelin**; נולד ב-26 בינואר 1955) הוא אדריכל ומתכנן ערים צרפתי.

קריירה
------

מישלן, יליד פריז, למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת פייר ומארי קירי ואדריכלות בבית הספר לאדריכלות Paris-Conflans. קיבל תעודת אדריכל DPLG בשנת 1980.

בשנת 1988 הקים יחד עם האדריכל פין גייפל (Finn Geipel) את סטרוקטורת החיפוי של הארנה של נים מיד לאחר מכן הקימו את קבוצת LABFAC ("מעבדה לאדריכלות") משרד אדריכלים חשוב הפועל בפריז וברלין ואחראי בין היתר על בית הספר לאומנויות של לימוז' (צרפתית - École d'Arts de Limoges) ועל מבנה תיאטרון קמפר (צרפתית - Théâtre de Quimper).

בשנת 2001 הקים משרד אדריכלים עצמאי לאדריכלות ותכנון ערים - ה-"ANMA". המשרד זכה בפרס הצרפתי "סרגל הכסף" (צרפתית - Équerre d'Argent) על תכנון אולם הספורט המרכזי של העיר גרנובל בצרפת.

מאז ספטמבר 2000 הוא מכהן כמנהל בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולא מישלן** בוויקישיתוף
* ניקולא מישלן, ברשת החברתית LinkedIn
* אתר בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי
* אתר משרד האדריכלים ANMA
* ספר על קבוצת Labfac(הקישור אינו פעיל)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13740358r (data)
* GND: 133504875
* ISNI: 0000 0000 7838 5095
* LCCN: n2005061570
* SNAC: w67q3903
* SUDOC: 066972493
* ULAN: 500073371
* VIAF: 61724332
* WorldCat: lccn-n2005061570

 |
**דראפט ההרחבה של שנת 2015 בליגת הפיתוח של ה-**NBA הוא דראפט ההרחבה השמיני בתולדות ליגת הפיתוח של ה-NBA. הדראפט התקיים ב-20 באוגוסט 2015 בעקבות הצטרפותה הצפויה של קבוצת ראפטורס 905 לליגה בעונת 2015/16.

דראפט ההרחבה
------------

בדראפט הנוכחי כל אחת מקבוצות הליגה הקיימות קבלה את האפשרות להגן על עד 12 שחקנים מתוך הסגל הקיים. מבין השחקנים ה"לא-מוגנים" בחרו הראפטורס 16 שחקנים. בין השחקנים שנבחרו היו שלושה שחקנים שנבחרו בעבר למשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח: די בוסט, קווין ג'ונס ומוסטפא שאקור וחמישה שחקנים שנבחרו בעבר בדראפט ה-NBA: דנטיי ג'ונס, ארל קלארק, לוק הארנגודי, נולאן סמית' וריקי לידו.

שחקנים שנבחרו בדראפט
--------------------

| בחירה | שם | עמדה |
| --- | --- | --- |
| 1 | די בוסט | רכז |
| 2 | ארל קלארק | פורוורד |
| 3 | עבדול גאדי | רכז |
| 4 | לוק הארנגודי | פורוורד |
| 5 | דנטיי ג'ונס | רכז/פורוורד |
| 6 | קווין ג'ונס | פורוורד |
| 7 | ריקי לידו | רכז |
| 8 | סי. ג'יי. לסלי | פורוורד |
| 9 | רמון מור | רכז |
| 10 | מוסטפא שאקור | רכז |
| 11 | ויל שיהיי | פורוורד |
| 12 | נולאן סמית' | רכז |
| 13 | סקוט סאגס | פורוורד |
| 14 | טיי ווקר | סנטר |
| 15 | מיטשל ווט | פורוורד/סנטר |
| 16 | מייקל ויליאמס | רכז |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'ונס נבחר בדראפט של 2003, קלארק ב-2009, הארנגודי ב-2010, סמית' ב-2011 ולדו ב-2013
**אנדראה ראנוקיה** (באיטלקית: **Andrea Ranocchia**; נולד ב-16 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירת המועדונים
----------------

ראנוקיה נולד באסיזי, והחל את הקריירה שלו עם הקבוצה האזורית, פרוג'ה. לאחר מכן עבר לקבוצת הנערים של ארצו. בעונת 2005/06 ראנוקיה שיחק בקבוצה עד גיל 19 של ארצו ועונה לאחר מכן הוקפץ לקבוצה הבוגרת. את עונתו הראשונה בקבוצה הוא שיחק בסרייה ב' ואת העונה לאחר מכן בסרייה ג'1.

באוגוסט 2008 רכשה גנואה את כרטיס השחקן של ראנוקיה בבעלות משותפת עם ארצו והשאילה אותו לבארי, שאיתה ראנוקיה זכה בסרייה ב'. ב-26 ביוני 2009 השלימה גנואה את רכישת כרטיסו מארצו, לאחר שעד אז כרטיסו היה שייך ל-2 הקבוצות.
גנואה שלחה אותו לעוד עונת השאלה עם בארי, ובה ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א'. הגנת בארי זכתה לשבחים באותה עונה ולתקופה מסוימת הייתה ההגנה הטובה ביותר בליגות הבכירות באירופה, כשליד ראנוקיה שיחק הבלם הצעיר לאונרדו בונוצ'י. לרוע מזלו, בינואר 2010, ראנוקיה נפצע והושבת עד סיום העונה.

בסוף העונה ראנוקיה חזר לגנואה, וב-20 ביולי 2010 אינטר רכשה את כרטיס השחקן שלו בבעלות משותפת עם גנואה, תמורת סכום המשוער ב-6.5 מיליון אירו בנוסף להשאלתו של החלוץ הצעיר מטייה דסטרו. את העונה הוא התחיל במדי גנואה ובה ערך 16 הופעות בליגה כשהספיק לכבוש 2 שערי ניצחון בנגיחות מול קליארי ולצ'ה.

בדצמבר 2010 אינטר השלימה את רכישת כרטיסו של ראנוקיה תמורת 12.5 מיליון אירו נוספים. ב-29 בדצמבר 2010 ערך ראנוקיה את אימונו הראשון באינטר, שהיה גם אימון הבכורה של המאמן לאונרדו באינטר. ב-3 בינואר 2011 העברת הבלם האיטלקי לאינטר הפכה לרשמית כשהוא חתם על חוזה עד 2015.

ב-9 בינואר 2011, ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה במדי אינטר כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול קטאניה שהסתיים בניצחון 1–2 של אינטר. המשחק הראשון בו הוא פתח בהרכב היה במסגרת הגביע האיטלקי בו אינטר ניצחה 2–3 בבית את קבוצתו לשעבר, גנואה. ב-28 בינואר 2016 הושאל לסמפדוריה עד לסוף העונה. ב-31 בינואר 2017 הושאל להול סיטי עד לסוף העונה.

ב-21 ביוני 2022 עזב לאחר 11 שנה את אינטר, וחתם לשנתיים במונצה.

נבחרת לאומית
------------

ב-21 באוגוסט 2007 ערך ראנוקיה את הופעת הבכורה בנבחרת איטליה עד גיל 21 במשחק ידידות מול נבחרת צרפת עד גיל 21. הוא גם לקח חלק באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 2009.

את הבכורה בנבחרת איטליה הבוגרת ערך ראנוקיה ב-17 בנובמבר 2010, במשחק ידידות מול רומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדראה ראנוקיה** בוויקישיתוף
* אנדראה ראנוקיה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**רבי שמואל פלורנטין** (נפטר בכ"ג באייר ה'תקי"ד, 15 במאי 1754) היה רב ופוסק הלכה מחכמי יהדות סלוניקי, מחבר ספר השו"ת **עולת שמואל**.

מכונה: ר' שמואל פלורנטין "האחרון" או "הבחור" כדי לבדלו מהרב שמואל פלורנטין "הזקן" או "הקדמון" ומדודו הרב שמואל חיים פלורנטין.

ביוגרפיה
--------

נולד בסלוניקי לר' דוד שהיה ראש הבודקים בעיר. למד בישיבה של ק"ק "עץ החיים" מפי רבי שלמה הלוי הבחור והיה מתלמידיו המובהקים. קיבל תורה גם מרבו בהלכה, דודו הרב חיים שמואל פלורנטין מחבר "מעיל שמואל".

כתביו
-----

* ****בית הראה****, (שלוניקי תקי"ח) - מורה מקום האחרונים וקצת לשונות הרמב"ם
* ****עולת שמואל****, (שלוניקי תקל"ו) - 72 שאלות ותשובות ופסקי הלכה שכתב בין השנים ה'תע"ט-ה'תק"ט
* ****מנחת שמואל****, (שלוניקי תקל"ו) - דרושים נבחרים והספדים

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל מולכו, **בית העלמין של יהודי שאלוניקי**, ירושלים תשל"ה. פריט 1253, עמ' 447–448

קישורים חיצוניים
----------------

* שניאור זלמן שכטר ומ' זליגסון, ‏פלורנטין, שמואל בן דוד, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307535805171

 |
**התמרה נוקלאופילית אצילית** היא שם כולל לתגובות התמרה של תרכובות אציליות. בתגובות אלו נוקלאופיל מחליף את מקומו של קבוצה עוזבת מנגזרת של חומצה קרבוקסילית, כמו אציל-הליד, אנהידריד, אסטר ואמיד. נקבל קרבוניל חדש בו יש קשר לנולקאופיל במקום לקבוצה העוזבת. תגובות אלו לרוב הפיכות.
כיוון שיש מגוון של נולקאופילים ותרכובות אציליות שניתן להגיב בדרך זו, תגובות אלו הן חשובות ושימושיות במגוון תחומים.

מנגנון
------

לכל תגובות התמרה נוקלאופילית אצילית מנגנון זהה. הנוקלאופיל תוקף את הפחמן הקרבונילי תוך שהקשר הקרבונילי מתנתק ואלקטרוניו עוברים לחמצן הקרבונילי. נוצר מבנה טטראהדרלי הקרוי "tetrahedral intermediate". לאחר מכן הקבוצה העוזבת יוצאת עם אלקטרוני הקשר, והקשר הקרבונילי משוחזר.
בשלב הטטראהדר הן הנוקלאופיל והן הקבוצה יכולים לעזוב. מי שיהיה הקבוצה העוזבת הוא הבסיס החלש יותר, כך שיציב יותר כאניון.

התגובות תתרחשנה באופן מעט שונה תחת תנאיים חומציים שונים:

* **חומצה**:

כדי להגדיל את אלקטרופיליות הפחמן הקרבונילי, לעידוד התגובה, תתבצע תחילה פרוטונציה (הוספת מימן) לחמצן הקרבונילי. בשלב הבא הנוקלאופיל יתקוף. אם הקבוצה העוזבת אינה טובה דיה היא תוכל לבצע גם פרוטונציה במצב ההטראהדרלי וכך לשפר את טיבה כקבוצה עוזבת. לאחר עזיבת הקבוצה ושיחזור הקרבוניל יהיה שלב של דה-פרוטונציה לפחמן הקרבונילי.

A general mechanism for acid catalyzed nucleophilic acyl substitution

* **בסיס**:

תחילה תהיה דה-פרוטונציה לנוקלאופיל כדי להגדיל את נוקלאופיליותו. הנוקלאופיל יתקוף, ייווצר טטראהדר זמני, ואז הקרבוניל ישוחזר והקבוצה תעזוב.

A general mechanism for base catalyzed nucleophilic acyl substitution

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **התמרה נוקלאופילית אצילית** בוויקישיתוף
* Acyl Substitution(הקישור אינו פעיל), אתר אוניברסיטת אורגון.
הר הגעש פעיל
מפת האי רוס
**הר אֶרֶבּוּס** (**Mount Erebus**) באנטארקטיקה הוא הר הגעש הפעיל הדרומי ביותר בכדור הארץ. ההר נמצא באי רוס, והוא מתנשא לגובה 3,794 מטרים. באי מצויים שלושה הרי געש נוספים, רדומים. ארבוס פעיל באופן רצוף מאז שנת 1972. על ההר קיימת תצפית מדעית המנוהלת על ידי "המכון הטכנולוגי למכרות וטכנולוגיה של ניו מקסיקו". הר הגעש יושב מעל פרוסת קרום דקה, כך שסלע מותך מתרומם ביתר קלות מתוך כדור הארץ. בלועו של הר ארבוס קיים אגם של לבה נוזלית, אחד מאגמי הלבה הבודדים בעולם. הלבה מתפרצת מן האגם מספר פעמים ביום, כמו בהר הגעש סטרומבולי. בשנת 2005 נצפו מספר התפרצויות אפר וזרמי לבה קטנים מתוך פירים ליד אגם הלבה.

היישוב האנטארקטי הגדול ביותר - תחנת מק'מרדו, המופעלת על ידי ארצות הברית - נמצא בטווח הראייה של הר הגעש (כ -40 ק"מ משם).

הר ארבוס התגלה בשנת 1841 על ידי חוקר הקוטב סר ג'יימס קלארק רוס, שקרא לו על שמה של "ארבוס", אחת משתי אוניות המשלחת. מקור השם במיתולוגיה היוונית, הכינוי שניתן לחלק מעולם השאול, שאותו עוברים המתים בדרכם לממלכת המתים, היא האדס. הספינה האחרת הייתה "טרור", שהעניקה את שמה להר טרור (הר געש אחר). המטפסים הראשונים להר היו חברי משלחת נמרוד של ארנסט שקלטון לקוטב הדרומי, בשנת 1908.

האסון האווירי על הר ארבוס
-------------------------

 ערך מורחב – **טיסה 901 של אייר ניו זילנד**  

ב-28 בנובמבר 1979 התרסק על הר ארבוס מטוס אייר ניו זילנד בטיסה מספר 901. זו הייתה טיסת תיור שיצאה משדה התעופה באוקלנד אל עבר אנטארקטיקה לצורך תצפית. המטוס, מדגם DC-10-30, התרסק אל צלע ההר וכל 257 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר ארבוס** בוויקישיתוף
* התצפית המדעית על הר ארבוס, מידע מקיף על ההר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. ↑  NASA EARTH OBSERVATORY, Mount Erebus, Antarctica
3. ↑  בו ריפנבורו, "להתחרות עם המוות", בלומסברי 2008, עמ' 12

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558853705171
* GND: 4379976-0
* LCCN: sh94008167
* NARA: 10038385
* VIAF: 247811450
* WorldCat (עם VIAF): 247811450

 |
**מות אדוניס** (באיטלקית: **Morte di Adone**) הוא פסל שיש של הפסל ג'וזפה מצואולי, שהושלם בשנת 1709 ומתאר את מות אדוניס. הוא נחצב בגודל טבעי (גובה 193 ס"מ) ומוצג במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.

על פי השיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס, גידלה האלה ונוס את אדוניס כאם והוא הפך למאהב שלה. באחת מגיחות הציד שלו נפצע אדוניס פציעה קשה בירכו על ידי חזיר בר ומת מפצעיו בידיה של ונוס, אשר יצקה את נקטר האלים על הדם הניגר, וממנו צמחו פרחי הכלנית האדומים (למרות זאת, סוג הפרח הקרוי על שם אדוניס הוא הדמומית).

הציור הגיע למוזיאון הארמיטאז' בשנת 1923, לאחר ששכן לפני כן באוסף מוסין-פושקין (Musin-Pushkin collection).

יצירה זו של מצואולי, מתלמידיו של ברניני, שעליה עבד כמעט 30 שנה (החל מ-1680), מגלמת את כל התכונות של הבארוק המאוחר. היא מתארת את הרגע שבו אדוניס עומד ליפול, לאחר שספג מהלומה מחזיר הבר. תנוחתו ולבושו של אדוניס מחזקים את הדינמיות של הרגע הדרמטי הזה. גלימתו, אשר מועפת אל מעבר לכתפו, מעניקה לפסל רוגע וציוריות. העיבוד המגוון של השיש, החל מליטוש אלגנטי לחספוס, משפר את הדקורטיביות של היצירה.

ראו גם
------

* מות אדוניס, ציור שמן של פטר פאול רובנס
* ונוס ואדוניס, ציור שמן של טיציאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מות אדוניס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "The Death of Adonis". מוזיאון הארמיטאז'. (באנגלית)
**ניקול קסל** (1930 - יולי 2006) הייתה במאית, מתרגמת ומורה למשחק ישראלית.

ביוגרפיה
--------

קסל נולדה בצרפת. אביה היה הסופר היהודי-צרפתי ז'וזף (יוסף) קסל.

קסל החלה את דרכה כשחקנית. היא הופיעה ב"קומדי פראנסז" והשתייכה לקבוצת התיאטרון שהקים אלבר קאמי. אחר כך ביימה אופרה באיטליה, בהמשך חזרה לפריז וביימה מספר מחזות. 

בשנת 1967 הגיעה לישראל כתיירת אך החליטה להישאר בארץ. בינואר 1968 עלתה לראשונה הצגה בבימויה במועדון "צוותא", "ארבע עונות" מאת ארנולד וסקר, ומיד אחר כך ביימה מחזה של ז'אן אנוי "רומיאו וז'נט". ביוני אותה שנה ביימה בתיאטרון הבימה את המחזה "ידיד הבעלים" מאת אז'ן לביש, ושם הכירה את בעלה, מעצב התפאורה אלי סיני. 

במקביל, החלה ללמד בסטודיו של ניסן נתיב, ובהמשך בסמינר הקיבוצים, אוניברסיטת תל אביב ובבית צבי שם ביימה הצגות רבות עם תלמידיה והמשיכה ללמד עד חודשיים לפני מותה.

קסל הייתה שותפה להקמת "התיאטרון הצועני", תיאטרון פרינג' שהקים תלמידה משה איבגי שהתקשה להתקבל לתיאטרון רפרטוארי לאחר סיום לימודיו. מלבד העובדה שהעלה הפקות רבות בנושאים חברתיים, התיאטרון עצמו היה חברתי כאשר ההצגות הועלו ברחבי הארץ.

בין תלמידיה לאורך השנים: מיקי גורביץ', משה איבגי, יורם חטב, דפנה רכטר, רבקה נוימן, קרן מור, מיכאל ורשביאק, שירי גולן, שרה פון שוורצה, רמה מסינגר, אלון אופיר וניסים דיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניקול קסל באתר "סרטים"
* ציפי שוחט, מתה אשת התיאטרון ניקול קאסל, באתר הארץ, 30 ביולי 2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוה נובק, במאית עולה מציגה אנואי, דבר, 29 בפברואר 1968
2. ↑  הצגה חדשה בצוותא־, דבר, 16 בינואר 1968  
סוף השבוע ב"צוותא", על המשמר, 19 בינואר 1968
3. ↑  "רומיאו וז'אנט *בתיאטרון "פרסה"*, על המשמר, 29 בפברואר 1968
4. ↑  משה נתן, שעת האפס, למרחב, 28 ביוני 1968
5. ↑  ציפי שוחט, מת מעצב הבמה אלי סיני, באתר הארץ, 03 בפברואר 2008
6. ↑  בית חדש לניסן נתיב, חדשות, 15 בדצמבר 1986
7. ↑  תיאטרון "זיעה" - התיאטרון הצועני, מעריב, 29 באוגוסט 1980

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011946361205171

 |
**בְּיָאלָה** (בבולגרית: **Бяла**) היא עיר בצפון מרכז בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז רוסה ושוכנת 214 ק"מ מהבירה סופיה ו-55 ק"מ מבירת המחוז רוסה. השם ביאלה שמשמעו "העיר הלבנה", ניתן לה בשל הסלעים הלבנים המצויים על הגבעות הסובבות את העיר.

היסטוריה
--------

העיר מוזכרת לראשונה בתעודות עות'מאניות מ-1618. הגאוגרף האוסטרו-הונגרי פליקס פיליפ קאניץ שסייר באזור ב-1871 תיאר את ביאלה כמרכז לבעלי מלאכה זעירה בתחום הצמר והסדקית. ב-7 ביולי 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר ובהמשך שימשה לתקופה קצרה מפקדתו הראשית של צבא האימפריה הרוסית. לאחר המלחמה הפכה העיר מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. ב-1891 קיבלה ביאלה מעמד של עיר.

כלכלה ותיירות
-------------

ביאלה היא מרכזו של אזור חקלאי מפותח והחל משנות ה-90 התפתחה בעיר גם תעשייה זעירה, בעיקר בתחום המזון והטקסטיל. ביאלה מצויה על קו הרכבת בין גורנה אוריאחוביצה לרוסה ועל הכביש המהיר בין רוסה לוליקו טרנובו, שמתחבר בהמשך לעורק מספר 9 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. בעיר קיים מוזיאון לתולדות המלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה לעצמאות המדינה ונוסד ב-1907. בביאלה קיים מגדל שעון שהוקם ב-1872, תקופתו של הסולטאן העות'מאני אבדילאזיז.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית העיר נמצאת במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה). מחצית מהאוכלוסייה הם גברים ומחציתה נשים. 80.84% מהאוכלוסייה הם ממוצא בולגרי, 15.21% הם צוענים ו-3.94% מוצאם טורקי. 6.2% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על תיכונית, 27% הם בעלי השכלה תיכונית ו-36% בעלי השכלה יסודית.

אקלים
-----

בביאלה שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-2.2oc בינואר ועד 21.7oc ביולי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיר ביאלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ביאלה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביאלה-תשתית תחבורתית, באתר bulgaria.domino (באנגלית).
2. ↑  ביאלה-נתונים דמוגרפיים, באתר bulgaria.domino (באנגלית).

| **רשויות מקומיות וערי מחוז רוסה שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רוסה • ביאלה • וטובו • דווה מוגילי • סליבו פולה • בורובו • צנובו • איבנובו • | מחוז רוסה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531024305171
* NKC: ge681747

 |
הר ארדון במבט מתוך המכתש
הר ארדון במבט מכרבולת חררים
מכתש רמון ממצפה רמון. ברקע נראה הר ארדון בין בקעת ארדון מימין ובקעת מחמל משמאל
**הר ארדון** הוא הר הנמצא בחלקו המזרחי של מכתש רמון. גובהו 722 מטרים מעל פני הים.

מקור שמו העברי של הר ארדון מהתנ"ך. בספר דברי הימים א', בפרק ב', פסוק 18, מצוין שמו של ארדון, שהיה בנו של כלב בן-חצרון: "...ואלה בניה, ישר ושובב וארדון". שמותיו הערביים של ההר הם "ראס א-רדידה" (راس الرديدة), או "ראס א-רדיחה".

מראה ההר הוא כשל טרפז, המתנשא מעל "רצפת" המכתש ומהווה חלק מדפנו המזרחית. מדרונותיו תלולים ומשופעים.
ההר נוצר בתהליך גאולוגי הנקרא "היפוך תבליט". לפני מיליוני שנים, הר ארדון היה סינקלינה (קער) הכלוא בין שתי שרשראות הרים. בשל תהליכי בלייה וסחף שהיוו חלק מהתהליך הנרחב של היווצרות המכתש, התבלו וכורסמו שרשראות ההרים, ושחיקה זו הייתה כה מסיבית, עד כדי כך שהרכסים הפכו לבקעות, והקער התנשא מעליהן. מההר ועד למצוק הצפוני משתרעת בקעת מחמל.

בשנת 1980 הוכרז שמורת טבע מצוק הצינים, הכולל בתוכו את הר ארדון.

לקריאה נוספת
------------

* פרופ' עקיבא פלכסר, "שיחות על הגאולוגיה של ישראל", משרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1989
* ערן דורון, יעקב עיני, "מטיילים בנגב", מדרשת שדה בוקר וטבע הדברים, 2004
* ד"ר זאב וילנאי, "אנציקלופדיה אריאל לידיעת הארץ", עם עובד, 1978

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הר ארדון** בוויקישיתוף
* הר ארדון באתר טבע ונופים בישראל
* הר ארדון באתר נאקב

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי אילן, שמורות טבע בנגב, דבר, 23 באוקטובר 1980

מקרא: (1) מעלה העצמאות, (2) "המנסרה" - משושי אבן חול, (3) "קיר האמוניטים" - מאובנים מתק' הטורון, (4) שן רמון - סלע מחדר מגמתי, (5) הר ארדון, (6) "הר גמל", (7) "גבעת געש" - בזלת, (8) הר ערוד - בזלת, (9) "קניון הפריזמות" - משושי בזלת.
מריו גארסיה מנוקל עם אשתו ובנו
**מריו גארסיה מנוקל** (בספרדית: **Mario García Menocal**; ‏17 בדצמבר 1866 - 7 בספטמבר 1941) היה נשיאה השלישי של קובה, בין 1913 ל-1921.

קורות חייו
----------

מריו גארסיה מנוקל נולד בחגואיי גראנדה שבמחוז מטאנסס. בהיותו בן 13 נשלח לפנימיות בארצות הברית, תחילה במדינת ניו יורק ואחר כך במרילנד. בין 1884 ל-1888 למד בפקולטה להנדסה של אוניברסיטת קורנל.

עם שובו לקובה, נטל מנוקל חלק במאבק לעצמאותה של קובה, ולאחר שזו הושגה, היה מבכירי המפלגה השמרנית.

ב-1912 נבחר לנשיאה השלישי של קובה, לאחר קדנציה אחת בה כיהן בתפקיד חוסה מיגל גומס מהמפלגה הליברלית. מנוקל הנהיג מדיניות כלכלית שנועדה לתמוך בתאגידים ובעסקים, וחרף ביקורת ומאבק צמוד עם המפלגה הליברלית, ניצח גם בבחירות שנערכו ב-1916. ב-7 באפריל 1917 הכריז מנוקל מלחמה על גרמניה, יום לאחר שעשתה זאת ארצות הברית. קובה אמנם לא נטלה חלק פעיל במלחמת העולם השנייה, אך שימשה כבסיס למלחמה בצוללות הגרמניות שאיימו על איי הודו המערבית.

שתי תקופות כהונתו אופיינו בגידול בשחיתות ובתופעות של שוחד במגזר הציבורי. חוקת קובה מנעה ממנו להתמודד על כהונה שלישית, וב-1921 פינה את כסאו לאלפרדו סיאס מהמפלגה הליברלית.

ב-1924 ניסה מנוקל להתמודד שוב על נשיאות המדינה, אך הפסיד לחרארדו מצ'אדו מהמפלגה הליברלית. ב-1931 היה מעורב בניסיון הפיכה כושל נגד מצ'אדו, שבעקבותיו הוגלה לארצות הברית. עם שובו לקובה, ב-1936, ניסה שוב להתמודד על משרת הנשיא, אך הפסיד למיגל מריאנו גומס.

ב-1941 מת מנוקל בסנטיאגו דה קובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריו גארסיה מנוקל** בוויקישיתוף
* מריו גארסיה מנוקל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1191524930
* ISNI: 0000 0000 2771 2818
* LCCN: n88222329
* SNAC: w6668n7s
* SUDOC: 168630443
* VIAF: 72956444
* WorldCat: lccn-n88222329

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב ואדמו"ר טולצ'ובה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו משה אשכנזי.
**רבי משה דוד אשכנזי** (1780; ה'תקל"ד - 1856; י"ח בתמוז ה'תרט"ז) רב ואדמו"ר בטולצ'ובה.

תולדות חייו
-----------

נולד בעיר רוזדול בגליציה, לרבי אשר אנשיל אשכנזי, שהיה נצר לרבי שלום שכנא מלובלין, הש"ך, הט"ז, החכם צבי, התוספות יום-טוב ועוד.
אין ידוע הרבה אודות ימי חורפו, אך בהגיעו לגיל עשרים ותשע שנה התקבל לכהן ברבנות בעיר טולצ'ובה בצפון הונגריה.

עלייתו לארץ ישראל
-----------------

בשנת ה'תר"ג כשהגיע לגיל שבעים עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת, שם התקבל לאב"ד קהילות האשכנזים. ביתו שבנה בצפת קיים עד היום ברחוב אלקבץ, ונמצא בחזקת "מוסדות צאנז" בעיר.
נפטר בי"ח תמוז תרט"ז, ונטמן בבית העלמין העתיק בצפת.

ילדיו
-----

* ר' יואל אשכנזי מזלאטשוב בעמח"ס שו"ת מהר"י אשכנזי
* ר' מרדכי אשכנזי אב"ד פיסטין וראב"ד סטאניסלאוו
* ר' שלמה אשכנזי אב"ד באקשעוויץ, מנוחתו כבוד בירושלים
* רחל אשת רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים ה"ייטב לב" מסיגוט
* חתנו ר' יוסף יואל דייטש מטארנופול בעמח"ס יד יוסף

ספריו
-----

* הרב משה דוד אשכנזי, **תולדות אדם - חידושים על הש"ס**, באתר היברובוקס
* הרב משה דוד אשכנזי, **באר שבע - על התורה**, באתר היברובוקס

קישורים חיצוניים
----------------

* הצוואה נתגלתה במיבצע בלשי בעניין הצוואה על הדירה בצפת, מעריב, 03/01/63
* משה דוד בן אשר אנשל אשכנזי (1774-1856), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438574705171
* LCCN: nr93049267
* VIAF: 44176247
* WorldCat: lccn-nr93049267

 |
**דוגמה לתיקו מקסיקני**
**תיקו מקסיקני** (באנגלית: **Mexican Standoff**) הוא מונח סלנג שנועד לתאר מצב שבו לשלושה יריבים או יותר יש כלי נשק, לרוב אקדח, המופנים אחד אל השני, כך שאף אחד אינו יכול לתקוף מבלי שהוא עצמו, או מישהו שהוא מנסה להגן עליו, יותקף. מקור הביטוי מתייחס ככל הנראה למצב הכלכלי והחברתי הקשה שנקלעה אליו מקסיקו במאה ה-19.

תיקו מקסיקני בקולנוע
--------------------

אחת הדוגמאות הידועות ביותר לתיקו מקסיקני בקולנוע היא רגע השיא בסרט "הטוב, הרע והמכוער" שבו שלוש הדמויות הראשיות (בגילומם של קלינט איסטווד, לי ואן-קליף ואלי וולך) נמצאות בתיקו מקסיקני.

כיום התיקו המקסיקני נחשב לקלישאה בסרטים עקב שימוש היתר בו במערבוני ספגטי וסרטי דרג ב' אחרים. למרות זאת, בשנים האחרונות נעשה בו שימוש גם על ידי במאים מוערכים כגון ג'ון וו, רוברט רודריגז ב"דספרדו".

הבמאי קוונטין טרנטינו נוטה לעיתים קרובות להכניס אלמנט של תיקו מקסיקני לתסריטים אותם הוא כותב, כדוגמת "כלבי אשמורת", "ספרות זולה", "רוצחים מלידה", "רומן על אמת" ו"ממזרים חסרי כבוד".

פרודיה ישראלית על תיקו מקסיקני מוצגת באחת הסצנות בסרטון ״האמת שנפגעתי״ של הצמד הפופולרי ׳ניצה ולחם׳ בכיכובם של רועי כפרי, ניב מג'ר. בסרטון מתארח אסי כהן ובסצנה מאיימים כל אחד מהשלושה על האחר בסכינים כשלאחר מכן רועי כפרי מאיים על עצמו.

ראו גם
------

* דו-קרב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיקו מקסיקני** בוויקישיתוף
* תיקו מקסיקני באתר TV Tropes (אנ') (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *האמת שנפגעתי*, נבדק ב-2022-03-25
ביאנקי 8HP
**ביאנקי 8HP**, (באיטלקית: **Bianchi 8 HP**) היא מכונית מיקרו בתצורת קבריולה, 2 מושבים, אשר יוצרה על ידי אדוארדו ביאנקי בשנת 1903, בחברת "F.I.V. Edoardo Bianchi", האיטלקית.

הגה דגם ה-"ביאנקי 8HP" היה ממוקם בצד ימין.

מחיר הדגם בשנת 1903 היה 10,000 לירטות איטלקיות.

סך הכול יוצרו 3,032 יחידות.

חברת ביאנקי לייצור אופניים, אופנועים ומכוניות
---------------------------------------------

חברת ביאנקי נוסדה בשנת 1885 על ידי אדוארדו ביאנקי, והתמחתה בייצור אופניים (המיוצרים עד היום). בשנת 1902 יצרה באופן עצמאי את המכונית הראשונה שלה, דגם 12HP. לאחר מכן נכנסה החברה לתחרות מול חברת פיאט, וייצרה שישה דגמים תחת הסדרה S. (בין 4.5 כ"ס ל-12 כ"ס. 

ב- 1914 יצרה חברת ביאנקי 45,000 זוגות אופניים, 1,500 אופנועים ן- 1,000 מכוניות.

בתקופה שבין מלחמות העולם, ייצרה ביאנקי את דגמי האוגוסטה והאפריליה, שזכו להצלחה גדולה באיטליה. 
במלחמת העולם השנייה הופצץ המפעל של ביאנקי, והחברה הפסיקה לייצר כלי רכב והתמקדה באופניים ואופנועים.

ב- מלחמת העולם השנייה החברה הגבירה את פעילותה בייצור משאיות וכלי רכב לשימוש צבאי.

ב-1955 החליטה הנהלת ביאנקי לשוב ולייצר מכוניות. לשם כך הגיעה ביאנקי להסכם עם קונצרן הרכב פיאט ועם יצרנית הצמיגים פירלי על הקמת החברה אוטוביאנקי.

תמונות
------

* ביאנקי 8HP ביאנקי 8HP
* ביאנקי 8HP ביאנקי 8HP

ראו גם
------

* אדוארדו ביאנקי
* אוטוביאנקי

לקריאה נוספת
------------

* ביאנקי 8HP (Catalogo collezioni - Automobile Bianchi 8 HP ) (איטלקית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ביאנקי 8HP** בוויקישיתוף
**יֶבְסֶיי (יהושע) גְרִיגוֹריֶיבִיץ' וַיינְרוּבּ** (ברוסית **Евсе́й Григо́рьевич Вайнруб**; ‏15 במאי 1909 - 20 במרץ 2003) היה פולקובניק (אל"ם) יהודי סובייטי, מפקד חטיבת שריון בצבא האדום במלחמת העולם השנייה, אשר קיבל את אות גיבור ברית המועצות בשל פעולותיו במלחמה. הוא והחטיבה בראשה עמד היו חלק מהכוח הסובייטי שכבש את ברלין וסיים בכך את המלחמה.

שנותיו הראשונות
---------------

ויינרוב נולד ב-1909 למשפחה יהודית בעיר בוריסוב, שהשתייכה אז לגוברניית (מחוז) מינסק באימפריה הרוסית. הוא היה הבכור מבין ארבעת ילדי המשפחה: היו לו שני אחים ואחות, שאחד מהם, מטביי, זכה אף הוא באות גיבור ברית המועצות. אביו היה חוטב עצים שעבד במנסרה ואחר כך בתור שומר בתחנת רכבת.

ויינרוב עצמו עבד אף הוא במנסרה החל מגיל 11. אחר כך למד בבית ספר טכני ומונה למנהל עבודה במנסרה בגיל 16. בגיל 17 עבד בבית יציקה של זכוכית. כשהיה בן 19 נישא לפאניה ובגיל 21 היה כבר אב לתינוק. באותה שנה, 1931 התגייס לצבא האדום, למד במסגרתו במשך 7 שנים והפך למהנדס חימוש של כלי רכב צבאיים. ב-1938 נשלח לאקדמיה הצבאית על שם פרונזה בעיר אוריול. הוא סיים את לימודיו ב-1941, כאשר גרמניה הפרה את הברית בת השנתיים שכרתה עם ברית המועצות מאז תחילת מלחמת העולם השנייה (הסכם ריבנטרופ–מולוטוב) ופלשה אליה (מבצע ברברוסה).

היהודי שכבש את ברלין מהנאצים
----------------------------

ויינרוב השתתף במלחמת גרמניה - ברית המועצות מתחילתה. הוא השתייך לגיס הממונע השלישי שהגן על מוהילב. ב-1942 לחם כמפקד בריגדת טנקים בדרגת סגן-אלוף. ב-27 בדצמבר 1944 הועמד בראש חטיבת הטנקים הסובייטית מס' 219, שהייתה חלק מהקורפוס הממוכן הראשון של לוטננט גנרל סמיון קריבושיין, יהודי אף הוא, במסגרת החזית הבלארוסית הראשונה של המרשל גאורגי ז'וקוב. ויינרוב ופקודיו הצטיינו במהלך מבצע ויסלה-אודר באזור העיר קוטנו. לאחר קוטנו, הוא וחטיבתו שחררו את גנאזנו, קוסטין, לודז', ורשה, בידגושץ', קניגסברג, ופומרן. בפקודה מטעם נשיאות הסובייט העליון הוענקו לו ב-6 באפריל 1945 עיטור גיבור ברית המועצות, עיטור לנין וכוכב הזהב מס' 4569.

ב-22 באפריל 1945 פיקד ויינרוב על כוח שהשתלט על וייסנזי ומשם דהר לעבר ברלין. הכוח שלו היה זה שהבקיע את המערך הגרמני האחרון בברלין וב-2 במאי הניף את הדגל הסובייטי על בניין הרייכסטאג. בשל מעשיה זכתה חטיבת הטנקים של ויינרוב לשם "חטיבת ברלין".

לאחר סיום המלחמה
----------------

יצא לגמלאות ב-1955 בדרגת קולונל והתגורר במינסק. עבד כמכונאי הראשי של משרד תעשיית היערות של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית ולאחר מכן כמהנדס ראשי במפעל מכוניות. לאחר שיצא לפנסיה עלה בינואר 1995 לישראל והתגורר באשדוד. באותה השנה השיא משואה בטקס הממלכתי בערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה ביד ושם. נפטר ב-20 במרץ 2003 ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.

ספרי זכרונות
------------

* *טנק על מעמד* (*Танк на пьедестале*), מינסק, 1979 (רוסית)
* *תלים של גאווה קרבית* (*Курганы боевой славы*), מינסק, 1981 (רוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "באשדוד יציבו זיכרון אחים - גיבורי ברית המועצות", אתר איזרוס, 25.04.2013 (רוסית)
2. ↑  דף אישי, באתר מוזיאון הלוחם היהודי
3. ↑  מדליקי המשואות תשנ"ה (1995), סיפורו של יבסיי ויינרוב (סרטון)
הרב משה גרודזינסקי
הרב **משה גרודזינסקי** (תרל"ה, 1875 – י"ח באב תרפ"ט, 24 באוגוסט 1929) היה המשגיח של ישיבת תורת חיים בוורשה. עלה לארץ ישראל ונרצח במאורעות תרפ"ט בחברון.

תולדותיו
--------

נולד בוורשה, בנו של הרב יצחק (איצ'ה) גרודזינסקי, ראש ישיבת תורת חיים בוורשה. בצעירותו למד אצל אביו, כעבור זמן עבר ללמוד בישיבת לומז'ה ולאחר מכן בישיבת ראדין. בתקופת לימודיו בישיבת ראדין נהג ללמוד עם החפץ חיים בביתו.

בשנת תרנ"ד (1894) נישא למנוחה, בתו של הרב מאיר טיקוצ'ינסקי מסטאביסק ואחותו של הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי. לאחר נישואיו המשיך ללמוד בישיבת ראדין. במשך תקופה עסק במסחר. כעבור זמן התמנה כמשגיח בישיבת "תורת חיים" בוורשה וסייע לאביו במפעליו התורניים בעיר.

בשנת תרפ"ג (1923) החליט לעזוב את משרתו התורנית ועלה עם משפחתו לארץ ישראל. לאחר ייסוד ישיבת חברון, בשנת תרפ"ד (1924), התיישב בחברון בסמוך לישיבה. במשך תקופה שהה בחברון גם אחיו הרב אברהם גרודזינסקי, שכיהן כמשגיח בישיבה.

באב תרפ"ט חיתן את בנו אברהם פנחס בירושלים. כעבור שבוע, בי"ח באב תרפ"ט, בעת ששהה לבדו בביתו, פרצו פורעים ערבים לביתו ורצחוהו. באותו יום שהו בנו יעקב ואשתו לאה בחברון, ואף הם נרצחו על ידי פורעים ערבים.

משפחתו
------

היה אב לארבעה בנים ושלוש בנות. ביניהם:

בתו פעשא רייזל, אשת הרב אברהם אדלר (נשר), שכיהן כר"מ בישיבה בוורשה, ולאחר מכן כרב בירושלים.

בנו אברהם פנחס - חניך ישיבת סלבודקה בחברון, מתלמידי דודו הרב אברהם גרודזינסקי, מחבר הספר "מבית אברהם".

בתו מרים אשת הרב יעקב ניימן, ראש ישיבת אור ישראל בלידא ובפתח תקווה.

בתו שרה אשת העסקן יהודה אלינסון, מעסקני המזרחי.

בנו יהושע לייב, עיתונאי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספר מבית אברהם, באתר אוצר החכמה
**פנטלאון הקדוש** (275–303) הוא קדוש נוצרי שבכנסייה הקתולית נמנה עם ארבעה-עשר הקדושים המסייעים ובכנסייה האורתודוקסית נמנה עם הקדושים שאינם תאבי בצע. על פי המסורת, מוצאו היה מניקומדיה שבביתיניה והוא הוצא להורג בגלל אמונתו הנוצרית במהלך רדיפת הנוצרים של דיוקלטיאנוס בשנת 303.

תולדות חייו
-----------

על פי המסורת הוא נולד לאב פגני עשיר, והוא התנצר בהשפעת אמו, שהייתה נוצרית. לאחר מותה התרחק מהדת, למד רפואה והיה לרופאו של הקיסר מקסימיאנוס או גלריוס. איש דת נוצרי בשם הרמולאוס התחבר אליו באותו זמן ושכנע אותו לחזור לחיק הנצרות. הוא חולל נס כאשר ריפא עיוור על ידי הזכרת שמו של ישו והמיר את דתו של אביו. לאחר מות אביו, ירש רכוש גדול, אבל שחרר את עבדיו, פיזר את ממונו לעניים ושמו יצא לתהילה ברחבי ניקומדיה. אנשים שקינאו בו הלשינו לקיסר שהוא נוצרי, לאחר שאמונה זו נאסרה ברומא. הקיסר לא אבה להורגו וביקש ממנו להכחיש את הדיבה, אך פנטלאון לא זו בלבד שהצהיר על אמונתו, ביצע נס נוסף וריפא חולה שיתוק כהוכחה לאמיתותו של ישו. הקיסר ראה בזה כישוף והורה להוציאו להורג.
על פי כתבי הגיוגרפיה מאוחרים, ניסו בתחילה להורגו בשריפה, אולם הלפידים כבו. גם כל דרך אחרת שבה ניסו להוציאו להורג נכשלה בנס עד אשר תלייניו התנצרו גם הם. לבסוף, לאחר שהסכים למותו, הוא נערף.

הערצתו כקדוש
------------

כנסיית פנטלאון הקדוש בגורנו נרזי, מקדוניה
### בכנסיות המזרח

על פי הכנסייה האורתודוקסית, שרידיו הועברו מניקומדיה לקונסטנטינופול וכנסיות ומנזרים רבים נקראים על שמו, בהם מנזר איו פנטליימונוס בהר אתוס שביוון, כנסייה מהמאה ה-18 בסנט פטרסבורג וכנסייה מהמאה ה-12 במקדוניה. על פי הכנסייה הארמנית, שרידיו נמצאים במנזר גאנדזסאר שבנגורנו קרבך.

### בכנסיות המערב

בכנסיית ארבעה-עשר הקדושים המסייעים שבגרמניה, הוא מתואר כשידיו ממוסמרות לראשו, בהתאם לאגדה מקומית על הוצאתו להורג. בזמן מגפת המוות השחור החלה הערצתו להיות פופולרית גם במערב אירופה בזכות היותו פטרון הרופאים והמיילדות. בצרפת, בזיליקת סן-דני וכנסייה בליון מציגות שרידים שלו ושש עיירות ברחבי צרפת קרויות על שמו. כנסייה על שמו קיימת בקלן, גרמניה וכן בוונציה שבאיטליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנטלאון הקדוש** בוויקישיתוף
* פנטלאון הקדוש באנציקלופדיה הקתולית

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצה של קדושים שידועים בכך שלא דרשו תשלום על מעשיהם הטובים.
2. ↑  בספר "ניצחונות המרטירים"
3. ↑  אתר הכנסייה
4. ↑  על הכנסייה
5. ↑  אתר המנזר
6. ↑  אתר הכנסייה (בגרמנית)

| ארבעה-עשר הקדושים המסייעים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אגאתיוס הקדוש • אגידיוס • אוסטתיוס הקדוש • ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה • בלזיוס הקדוש • ברברה הקדושה • גאורגיוס הקדוש • דיוניסיוס הקדוש • ויטוס הקדוש • כריסטופורוס הקדוש • מרגרטה הבתולה • סיריאקוס הקדוש • פנטלאון הקדוש • קתרינה מאלכסנדריה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118789511
* ISNI: 0000 0000 9595 3058
* LCCN: n83014474
* NKC: xx0134384
* SUDOC: 081437560
* VIAF: 5727171
* WorldCat: viaf-5727171

 |