recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**טרבור אמבקווה** (באנגלית: **Trevor Mbakwe**; נולד ב-24 בינואר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, ממוצא ניגרי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.

ביוגרפיה
--------

אמבקווה נולד בסיינט פול שבמינסוטה בנם של אנה דייוויס ומארק אמבקווה. ב-2007 החל ללמוד באוניברסיטת מרקט, בעקבות פציעה החמיץ את מרבית משחק הקבוצה, שותף ב-11 משחקים בלבד בהם רשם דקות מועטות ולא בלט. שנה לאחר מכן עבר לקולג' הקהילתי מיאמי דייד בפלורידה שלא משתייך לארגון ה-NCAA. הוא עזב את פלורידה לאחר שהסתבך בפלילים וקיבל עונש מאסר על תנאי לאחר עסקת טיעון. הוא עבר לאוניברסיטת מינסוטה והחל לשחק בקבוצת הכדורסל שלה ב-2010. בעונתו הראשונה במינסוטה השיג ממוצע של 13.9 נקודות, 10.5 ריבאונדים ו-1.5 חסימות למשחק. הוא היה חבר בנבחרת ארצות הברית לאוניברסיאדת שנג'ן (2011) בה סיימה במקום החמישי. בעונתו השנייה באוניברסיטה סבל מפציעה ושותף ב-7 משחקים בלבד. כמו כן עמד לדין על נהיגה בשכרות ונגזר עליו מאסר על תנאי לשנה, לאחר מכן הורשע שוב בהפרת תנאי המאסר שלו, ומאסרו על תנאי הוארך בשנתיים נוספות. בעונתו השלישית רשם ממוצע של 10 נקודות, 8.7 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק. 

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA חתם ב-2013 בקבוצת וירטוס רומא ושיחק במסגרתה בליגת העל האיטלקית בכדורסל וביורוקאפ. הוא רשם ממוצע של 10.6 נקודות ו-10 ריבאונדים למשחק. ב-2014 עבר לקבוצת ברוז במברג הגרמנית וזכה עמה באליפות הבונדסליגה, כמו כן שיחק עמה ביורוקאפ. הוא השיג בעונה זו ממוצע של 10.3 ו-7.2 ריבאונדים למשחק. 

ביולי 2015 חתם במכבי תל אביב.

בנובמבר 2016 הצטרף לקבוצת זניט סנקט פטרבורג הרוסית.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טרבור אמבקווה** |

* טרבור אמבקווה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר היורוליג
* טרבור אמבקווה באתר אוניברסיטת מינסוטה
* רוני כהן, אנדראה טרינקיירי: "אני אסיר תודה לטרבור אמבקווה", באתר ישראל ספורט, 4 בנובמבר 2015
* אור שקדי‏, עבירת תוקף: טרבור אמבקווה הוא פוטנציאל גדול עם עבר בעייתי, באתר וואלה!‏, 03 ביולי 2015
* טרבור אמבקווה באתר התאחדות ארצות הברית בכדורסל

הערות שוליים
------------

1. ↑  ישנם מקורות שונים לגבי גובהו, הנעים בין 2.07 מטר באתר היורוקאפ, ל-2.03 מטר באתרים אחרים כגון באתר אוניברסיטת מינסוטה.
2. ↑  Trevor Mbakwe could face jail time, אתר ESPN‏, 18 באוקטובר 2012
3. ↑  Minnesota's Trevor Mbakwe gets more probation, promises he'll have 'no more slip-ups', אתר CBS, ‏ 19 באוקטובר 2012
4. ↑  ורד כהן‏, מכבי תל אביב: טרבור אמבקווה חתם לשלוש שנים, באתר וואלה!‏, 2 ביולי 2015
**נחמיה להב** (נולד ב-24 בספטמבר 1944) היה ראש עיריית חדרה החמישי בין השנים 1989–1998.

ביוגרפיה
--------

נחמיה להב נולד בשם נחמיה אחרק, בשכונת יצחק שבחדרה, למשפחה מעולי תימן. הוא עורך-דין במקצועו. בשנת 1989 נבחר לשמש כראש עיריית חדרה כנציג הליכוד, וגבר בסיבוב השני על ראש העיר המכהן יחיאל כהנא. בבחירות שהתקיימו ב-1993 נבחר בשנית, לאחר שניצח בסיבוב השני את נציג מפלגת העבודה אלכס פארן ברוב של 380 קולות, כאשר למועצת העיר נבחרו שישה מחברי מפלגתו, הליכוד. בבחירות שהתקיימו ב-1998 הפסיד להב לישראל סדן.

בתקופתו כהונתו גדלה העיר במספר תושביה, וקלטה עולים רבים ממדינות ברית המועצות לשעבר וכן מאתיופיה. שכונות בעיר הורחבו, נפתחו חטיבות הביניים בעיר, וצוינה שנת המאה של העיר.

בשנת 2004 החליט שר הפנים אברהם פורז להטיל על להב חיוב אישי ולחייבו להחזיר לקופת העירייה כ-35,000 ש"ח, בגין פרסומים פוליטיים אישיים אסורים שבוצעו בתקופת כהונתו. בשנת 2016 קיבל את אות יקיר העיר חדרה מטעם העירייה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוצאות הבחירות לראשות עיריית חדרה, באתר ילקוט הפרסומים, 30 במרץ 1989
2. ↑  תוצאות הבחירות, באתר ילקוט הפרסומים, 29 בנובמבר 1993
3. ↑  ספיר פרץ, ‏ראש עיריית חדרה לשעבר, נחמיה להב, ישלם לעירייה 35,725 שקל בגין עלות פרסומים פוליטיים אסורים, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2004
4. ↑  רעי קציר, חדרה: הוכרזו יקירי העיר לקראת חגיגות 125 שנה, באתר מגזין המושבות, 3 בינואר 2016

| ראשי עיריית חדרה |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דוד ברמן | יצחק וידרקר | דב ברזילי | יחיאל כהנא | נחמיה להב | ישראל סדן | חיים אביטן | צבי גנדלמן | ניר בן חיים |
| 1952–1954 | 1954–1965 | 1965–1978 | 1978–1989 | 1989–1998 | 1998–2005 | 2005–2013 | 2013–2022 | 2022– |

 |
|  |
| --- |
| **קוריאה הדרומית** |
| סמל קוריאה הדרומית |
| ערך זה הוא חלק מסדרת**ממשל ופוליטיקה של קוריאה הדרומית** |
| * **חוקה**
* **נשיא**
	+ יון סוק-יאול
* **ראש ממשלה**
	+ קים בו-קיום
* **מועצת המדינה**
* **האספה הלאומית**
* **יושב ראש האספה הלאומית**
	+ פארק ביונג-סוג
* **בית המשפט העליון**
* **בית המשפט לחוקה**
 |

**בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית** (בקוריאנית: **대법원**) הוא אחד משני הערכאות העליונות במערכת המשפט של דרום קוריאה יחד עם בית המשפט לחוקה. בית המשפט מתכנס בבניין בית המשפט בסיאול.

בית המשפט נוסד בפרק 5 של חוקת קוריאה הדרומית. לבית המשפט יש סמכות שיפוט אולטימטיבית ומקיפה בכל התיקים למעט המקרים הנופלים בסמכות השיפוט של בית המשפט החוקתי.

בית המשפט העליון מורכב מנשיא בית המשפט העליון ו-13 שופטים, המשמשים כבית הדין הסופי והערכאה הגבוהה ביותר בתיקים אזרחיים, פליליים, משפחתיים, מנהליים וצבאיים. דעותיו של בית המשפט מוכרות כתקדימים המוסמכים ביותר המספקים סטנדרטים לפרשנות חוקים המופעלים מתוך עקרון התקדים המחייב, תוך תרומה לפיתוח תיאוריות ופרקטיקות משפטיות.

לבית המשפט העליון מעמד שווה ערך לבית המשפט לחוקה. בית המשפט העליון עומד בראש "מערכת בתי המשפט הרגילים" כאשר המערכת השנייה היא בית המשפט לחוקה.

בתוך מערכת "בתי המשפט הרגילים" שבין המשפט העליון עומד בראשם ישנן שלוש ערכאות שיפוטיות בקוריאה - בתי המשפט המחוזיים, לרבות בית המשפט לענייני משפחה ובית המשפט המנהלי, בתי המשפט בסמכות השיפוט המקורית; בתי המשפט הגבוהים, ערכאות הביניים לערעורים; ובית המשפט העליון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית המשפט העליון של קוריאה הדרומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Supreme Court > About > Introduction, eng.scourt.go.kr
2. ↑  Supreme Court > About > Introduction, eng.scourt.go.kr

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007454267805171
* ISNI: 0000 0001 2157 0633
* LCCN: n79142853
* NLK: KAB201914306
* VIAF: 130177749
* WorldCat: lccn-n79142853

 |
**גדעון (גידי) וייץ** (נולד ב-19 במרץ 1975) הוא עיתונאי ישראלי, חתן פרס סוקולוב. במהלך שנות עבודתו העיתונאית בלט בתחקירים שעשה בתחום השחיתות הציבורית, שזיכוהו באות אביר איכות השלטון.

ביוגרפיה
--------

וייץ הוא בנו של ההיסטוריון יחיעם ויץ, הוא קרוי על שם חברו של אביו, גדעון (גידי) דבורצקי, בעל עיטור העוז שנהרג במלחמת יום הכיפורים.

ב-1994 החל את שירותו בצה"ל ככתב בשבועון "במחנה". הוא הודח ממנו ב-1996. לאחר שירותו הצבאי עבד במשך חמש שנים בעיתון "כל העיר". ב-2002 עבר לעיתון "ידיעות אחרונות", הוא שימש תחקירן וכתב במוסף "7 ימים". ב-2006 עבר לעיתון "הארץ", וב-2010 הקים את מחלקת התחקירים בעיתון ומונה לעמוד בראשה.

בשנת 2008 העיד כי בתקופה בה הועסק בעיתון "ידיעות אחרונות", נתקל בתופעה של עיכוב פרסום תחקירים על רקע אינטרסים של המו"ל או העורך.

ב-2011 יצר יחד עם הבמאי לוי זיני, המפיק מוש דנון ונדב עשהאל את הסרט הדוקומנטרי "א' תחסל אותם" על פרשת קו 300, ששודר בערוץ 10. 

ב-2013 זכה באות אביר איכות השלטון על פועלו כעיתונאי ותחקירן למען מערכת ציבורית נקייה משחיתות. ב-2015 זכה בפרס סוקולוב בתחום העיתונאות הכתובה.

באוקטובר 2015 העלה וייץ את הטענה כי משפחת נתניהו זוכה ליחס מועדף באתר וואלה!, פרשה שהפכה לחלק מתיק 4000. בפברואר 2019 הודיע היועץ המשפטי לממשלה כי הוא שוקל להעמיד את ראש הממשלה ואת בני הזוג אלוביץ' לדין באשמת שוחד, בכפוף לשימוע. ב-21 בנובמבר 2019, החליט אביחי מנדלבליט, כי נתניהו יואשם בשוחד, בכפוף לראיות שהוצגו בתיק 4000.

בדצמבר 2021 נעצר וייץ כששאל שוטרים בשעת אירוע לפשר מעשיהם, על אף שהזדהה כעיתונאי. לאחר שעות אחדות שוחרר מבלי שנחקר.

חיים אישיים
-----------

לווייץ ולבת זוגו, הבמאית נטע שושני, בן משותף.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמרי גידי וייץ, באתר "הארץ"
* אתר למנויים בלבד נתי טוקר, "עשיתי כתבה על דליה איציק, והרגל שלי רעדה מהלחץ. אמרתי לאשתי - את לא מבינה מה הולך לקרות", באתר TheMarker‏, 11 בפברואר 2018
* גידי וייץ‏, ואז הגיע הטלפון משוקן. "אילן ישועה?" שאלתי מיד. "כן" הוא אמר, באתר וואלה!‏, 18 באפריל 2018
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  יחיעם וייץ וגידי וייץ, הענק ויורשו: על הביוגרפיה של אריאל שרון, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2011
2. ↑  יחיעם וייץ, "לפנים: פרקי זיכרונות מארץ ישראל שלפני מלחמת העולם השנייה" מאת שולמית לסקוב | נערת תלפיות, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2010
3. ↑  אביב הורביץ, ‏הצעה שאפשר לסרב לה, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2015
4. ↑  רתם קלינה, גידי וייץ עוזב את "7 ימים", באתר nrg‏, 16 במאי 2006
5. ↑  אורן פרסיקו, מה איבד התחקירן הבכיר של "הארץ" ב"ידיעות אחרונות"?, באתר העין השביעית, 18 במאי 2008
6. ↑  מיה מנע‏, פרס סוקולוב יוענק לעמוס הראל וגידי וייץ, באתר וואלה!‏, 16 ביולי 2015
7. ↑  אתר למנויים בלבד גידי וייץ, לא רק ישראל היום: אתר החדשות הפופולרי "וואלה!" בשירות נתניהו, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015
8. ↑  אתר למנויים בלבד יהושע בריינר, כתב "הארץ" גידי וייץ נעצר ונאזק בידיו וברגליו בתואנת שווא כי הפריע לשוטר, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2021
9. ↑  אתר למנויים בלבד הסדרה שמנסה ללכוד את המוות במצלמה, באתר הארץ, 15 ביולי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010679518705171

 |
**סמואל תומאס "סם" דֶקֶר** (באנגלית: **Samuel Thomas "Sam" Dekker**; נולד ב-6 במאי 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת לונדון ליונס, בעמדת הסמול פורוורד.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

דקר נולד וגדל בעיר שבויגן שבוויסקונסין. בשנת 2012 זכה בפרס "שחקן התיכונים המצטיין של ויסקונסין", לאחר שהוביל את תיכון Sheboygan Lutheran לזכייה באליפות ליגת התיכונים של המדינה. במשחק הגמר קלע דקר 40 נקודות, כולל שלשת הניצחון בשניות הסיום אשר קבעה את תוצאת המשחק.

בשנת 2012 החל ללמוד באוניברסיטת ויסקונסין, והצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה. בעונתו השלישית עם ה"באדג'רס", 2014/2015, העפילה הקבוצה לגמר טורניר אליפות המכללות בכדורסל, אולם הפסידה במשחק הגמר מול אוניברסיטת דיוק בתוצאה 63–68. לאורך אותה עונה היה אחד מהשחקנים המובילים של ויסקונסין, לצדם של פרנק קמינסקי ונייג'ל הייז, ורשם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.5 ריבאונדים למשחק.

קריירת משחק מקצועית
-------------------

בדראפט ה-NBA‏ 2015 נבחר דקר על ידי יוסטון רוקטס, בבחירה ה-18. במהלך עונת הרוקי שלו שותף בשלושה משחקים בלבד, בין היתר בשל פציעה בגבו, ובעונה העוקבת שיחק ב-77 משחקים וקלע 6.5 נקודות בממוצע למשחק. במשחק מול ממפיס גריזליס ב-21 בינואר 2017 פתח דקר לראשונה בחמישייה הפותחת, וקלע שיא קריירה של 30 נקודות.

ביוני 2017 הועבר לצד מונטרז הארל, לו ויליאמס, פטריק בוורלי ושלושה שחקנים נוספים בטרייד ללוס אנג'לס קליפרס, תמורת כריס פול. בעונתו היחידה עם הקליפרס קלע 4.2 נקודות בממוצע למשחק.

באוגוסט 2018 הועבר דקר בטרייד לקליבלנד קאבלירס, במדיה שותף בתשעה משחקים בלבד.

בדצמבר 2018 הועבר לוושינגטון ויזארדס, במסגרת טרייד משולש עם מילווקי באקס. עד לסיום עונת 2018/2019 שיחק ב-38 משחקים עבור הוויזארדס, ותרם 6.1 נקודות למשחק.

בקיץ 2019 עזב דקר את ה-NBA, והצטרף לקבוצת לוקומוטיב קובאן הרוסית אשר השתתפה בליגת ה-VTB וביורוקאפ. ב-30 המשחקים בהם שותף בשתי הליגות קלע 12.1 נקודות ואסף 5.2 ריבאונדים בממוצע למשחק.

ביולי 2020 עבר לשחק בקבוצת טורק טלקום מליגת העל הטורקית. ב-42 משחקיו בקבוצה קלע 14.6 נקודות למשחק.

לקראת עונת 2021/2022 חזר לשחק ב-NBA, כשחתם על חוזה בטורונטו ראפטורס.

לקראת עונת 2023\2022חתם דקר בלונדון ליונס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סם דקר** בוויקישיתוף
* סם דקר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסטטיסטיקות של דקר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
2. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2015, באתר basketball-reference.com
3. ↑  סיכום המשחק בין יוסטון לממפיס, באתר ESPN,‏ 22 בינואר 2017
4. ↑  הקליפרס מצרפים שבעה שחקנים, באתר הקבוצה, 28 ביוני 2017
5. ↑  קליבלנד מצרפת את דקר, באתר הקבוצה, 7 באוגוסט 2018
6. ↑  וושינגטון מצרפת את דקר, באתר הקבוצה, 7 בדצמבר 2018
7. ↑  הסטטיסטיקות של דקר באירופה, באתר realgm.com
**המכון למחקר חברתי שימושי** הוא מכון מחקר בנושאי חברה וסוציולוגיה שהתקיים בישראל בשנים 1949-1996.

היסטוריה
--------

המכון למחקר חברתי שימושי הוקם בשנת 1947 ומחקרו הראשון אמור היה להיות בירור אחוזי ההאזנה לקול ישראל המחתרתי של ההגנה. המחקר לא יצא אל הפועל בגלל עוצר שהטילו שלטונות המנדט. לקראת סוף 1949 הוחלט על הקמה רשמית של המכון על ידי ממשלת ישראל, ובעקבות זאת משרדיו הועברו לירושלים. מנהלו המדעי היה לואי גוטמן. מנהלו התפעולי היה ד"ר אוריאל פואה. עד שנת 1955 ניזון המכון מתקציב משרד הביטחון ומשרד ראש הממשלה. בשנת 1955 עבר המכון להתנהל באופן עצמאי וניזון ממענקי מחקר בעולם ותשלום עבור הסקרים שביצע. בשנות ה-50 עבדו במכון, בין השאר, משה זנבר ויהודית שובל ובהמשך, הצטרפו למכון אהרון אנטונובסקי, יצחק שלזינגר ושמואל שי. בשני העשורים הראשונים לקיומו ערך המכון מחקרים חד פעמיים במגוון של נושאים על פי הזמנת משרדי הממשלה וגופים אחרים. משנת 1968 הוחל במכון לנהל סקרים חברתיים תקופתיים שוטפים.

לאחר מותו של גוטמן, בשנת 1987, הועמד בראש המכון, ששמו שונה ל"מכון גוטמן למחקר חברתי שימושי", אליהוא כ"ץ, והוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 1996.

מ-1998 פועל המכון בשמו החדש, "מרכז גוטמן לסקרים" במסגרת המכון הישראלי לדמוקרטיה. בשנת 2003 הועלו הסקרים של המכון לאתר אינטרנט של המכון הישראלי לדמוקרטיה.

לקריאה נוספת
------------

* גבי וימן, **הסיפור החלוצי של חקר דעת הקהל בישראל - המכון למחקר חברתי שימושי 1997-1947**, הוצאת צבעונים, 2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הוקם מכון למחקר חברתי שימושי, על המשמר, 22 בדצמבר 1949
2. ↑  הקמת המכון למחקר חברתי שימושי, הצופה, 22 בדצמבר 1949
3. ↑  מי ומי, על המשמר, 25 באוגוסט 1952
4. ↑  מה דעתך על, מעריב, 13 במאי 1964; המשך
5. ↑  המכון למחקר חברתי שימושי עובר לעריכת סקרים שוטפים, דבר, 25 בינואר 1968
6. ↑  חנה אדוני, ענת פירסט, מחקר התקשורת והוראתה, הוצאת מאגנס, 2006, עמוד 38
7. ↑  דנה בלאנדר, דעת הקהל בשנים הראשונות לאחר קום המדינה, באתר "המכון הישראלי לדמוקרטיה", 2 ביולי 2008
8. ↑  אתר חדש מציג סקרי דעת קהל בישראל, וואלה, 24 בדצמבר 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265233105171

 |
**אולריך מלקה** (בצרפתית: **Ulrich Meleke**; נולד ב-24 במאי 1999) הוא כדורגלן מחוף השנהב בעמדת הבלם באל-באטיח.

קריירה
------

מלקה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סואה. בשנת 2018 הצטרף לאקנאס מהליגה הפינית השנייה. ב-28 באפריל 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד קואטקאן טיאוואן פאלויליג'אט. ב-21 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.

ב-14 באוגוסט 2018 חתם בהפועל תל אביב מליגת העל וכעבור כחודש הושאל להפועל בני לוד מהליגה הלאומית עד לסיום העונה.

בינואר 2020 חזר לליגה השנייה בפינלנד וחתם בקוקולאן פאלווייקוט.

במרץ 2021 חתם בבוטושאן מליגת העל הרומנית עד לסיום העונה.

בקיץ 2021 הצטרף לקלוז' והושאל כעבור חודשיים לוולנטר. בסיום העונה חתם לשלוש שנים במועדון.

בקיץ 2023 מלקה חתם באל-באטיח מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין‏, הפועל תל אביב: הבלם אולריש מלקה חתם בקבוצה לעונה אחת, באתר וואלה!‏, 14 באוגוסט 2018
2. ↑  מאור רחמני, ‏אולריש מלקה הושאל לבני לוד מהליגה הלאומית, באתר ONE‏, 17 בספטמבר 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אולריך מלקה"**.
**אל-עַלַמיין** (בערבית: **العلمين**) היא עיירה במערב מצרים, לחופי הים התיכון. נכון ל-2007 התגוררו בה 7,397 תושבים.

אל-עלמיין שוכנת כ-106 ק"מ מערבית לאלכסנדריה ו-240 ק"מ צפונית-מערבית לקהיר. העיירה ידועה בשל סדרת קרבות שהתחוללו בסביבתה הקרובה במהלך מלחמת העולם השנייה, בין ארמיית השריון אפריקה בפיקוד ארווין רומל לבין הארמייה השמינית של הצבא הבריטי. קרבות שנערכו בין יולי לראשית נובמבר 1942. הבריטים הצליחו לבלום את התקדמות כוחות הציר לכיוון תעלת סואץ, בקו הביצורים שהקימו בין תחנת הרכבת אל עלמיין לשקע קטארה, במסגרת קרב אל-עלמיין הראשון. לאחר מכן עברו למתקפת נגד, בה הביסו את כוחותיו של רומל במסגרת קרב אל-עלמיין השני והביאו לנסיגתם לאורך קו החוף, מערבה.

בעיר נמצא בית הקברות הצבאי אל-עלמיין בו נקברו חיילי האימפריה הבריטית שנהרגו במצרים ובלוב במלחמת העולם השנייה בעת קרב אל-עלמיין הראשון והשני. כיום קבורים בו 7,342 חללים, ומונצחים באנדרטאות שבו 12,472 חללים ונעדרים. זהו בית הקברות האימפריאלי השני בגודלו ממלחמת העולם השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-עלמיין** בוויקישיתוף
* אל-עלמיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

מראה בית הקברות הצבאי אל-עלמיין מגג האנדרטה, לכיוון דרום. בהמשך השדרה נראית אבן הזיכרון ומאחוריה צלב ההקרבה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007494223405171
* GND: 4084844-9
* LCCN: no2003100763
* SUDOC: 203336801
* VIAF: 152790059
* WorldCat: lccn-no2003100763

 |
**מתייה השני דה מונמורנסי** (בצרפתית: **Matthieu II de Montmorency**;‏ 1174 – 24 בנובמבר 1230) היה מפקד הצבא של פיליפ השני ושל לואי השמיני מלכי צרפת.

חייו
----

הוא היה צאצא של הנרי הראשון, מלך אנגליה באמצעות סבו, מתייה הראשון דה מונמורנסי, שהיה נשוי לבתו הבלתי חוקית של מלך זה, ואשר שימש כמפקד הצבא של לואי השביעי, מלך צרפת.

ב- 6 במרץ 1204 מתייה השני דה מונמורנסי, שהיה אחד ממפקדי צבאו של פיליפ השני, מלך צרפת, הוכיח את כוחו כאשר כבש מידי האנגלים את מבצר שאטו-גייאר שהיה בגבולה של צרפת עם נורמנדי. אחרי כניעת העיר רואן ב-24 ביוני של אותה שנה, כל חבל נורמנדי אוחד עם הכתר הצרפתי. הוא לקח חלק חשוב בקרב בובין (27 ביולי 1214) שבו צבאו של פיליפ השני הביס את הקואליציה שהתארגנה נגד מלך זה ואשר כללה את ג'ון, מלך אנגליה, את אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואת פרדינאן, רוזן פלנדריה.

ב- 1215 הצטרף מתייה השני דה מונמורנסי למסע הצלב האלביגנזי לצדו של לואי יורש העצר (לימים לואי השמיני, מלך צרפת), וב- 1218 התמנה למפקד הצבא המלכותי של פיליפ השני.

בתקופת שלטונו של לואי השמיני, מתייה השני דה מונמורנסי המשיך בתפקידו כמפקד הצבא המלכותי. הוא תמך בתוכניתו של המלך לגרש את האנגלים מכל נחלותיהם בצרפת. בעוד שלואי השמיני המשיך ללחום באלביגנזים, מתייה השני הוביל את הצבא המלכותי נגד האנגלים וכבש מידיהם את הערים נירו ולה רושל (כיום בחבל פואטו-שראנט במערב צרפת), את חבל לימוזן ואת אזור פריגו.

המלך לואי השמיני שמת ב- 1226, הפקיד בידי מתייה השני דה מונמורנסי את הדאגה לביטחונו של בנו לואי התשיעי, מלך צרפת שהיה בן שתים עשרה שנה בלבד. הוא הפך ליד ימינה של בלנקה, נסיכת קסטיליה אלמנתו של לואי השמיני ששימשה כעוצרת בשם בנה לואי התשיעי. הוא סייע בידה להשתלט בכוח הנשק על הוסאלים הגדולים של מלך צרפת שקיוו להשתחרר מהתחייבויותיהם כלפי בית המלוכה תוך ניצול המצב שבו אישה שלטה בממלכה וילד היה מלך צרפת. העוצרת, שהייתה עשויה ללא חת, קראה לעזרתה את שליחי האפיפיור ומעל לכל את מתייה השני דה מונמורנסי, שאסר עליהם להטיל מיסים על האריסים ואילץ אותם להמשיך ולהיות כפופים לסמכותו של בנה הקטין.

למתייה השני דה מונמורנסי היו שבעה ילדים ובהם בושאר החמישי (1200–1243) שהמשיך את שושלת בית מונמורנסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתייה השני דה מונמורנסי** בוויקישיתוף
* מתייה השני דה מונמורנסי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb137553047 (data)

 |
**קורי ג'יימס קיספרט** (באנגלית: **Corey James Kispert**; נולד ב-3 במרץ 1999) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד בוושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA.

קריירת תיכונים ומכללות
----------------------

קיספרט גדל באדמונדס, וושינגטון, ולמד ב"תיכון קינגס". בעונתו השלישית, קיספרט העמיד ממוצעים של 23.9 נקודות, 6.8 ריבאונדים, 3.4 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק והוביל את התיכון לאליפות השנייה ברציפות כשהוא נבחר לשחקן המצטיין של הפלייאוף. קיספרט דורג בארבעה כוכבים על פי יכולתו בתיכונים, והתחייב לשחק באוניברסיטת גונזגה בתום עונתו הרביעית בתיכונים. בעונתו האחרונה, קיספרט קלע 25 נקודות בממוצע למשחק לפני ששבר את רגלו בפברואר.

בעונתו הראשונה, קיספרט שותף בכל 35 המשחקים של גונזגה כשהוא פתח שבע פעמים והעמיד ממוצעים של 6.7 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. בעונתו השנייה החל קיספרט לפתוח בקביעות, והעמיד ממוצעים של 8.0 נקודות ו-4.1 ריבאונדים למשחק.

בתחילת עונתו השלישית, קיספרט היה מועמד לפרס על שם ג'וליוס ארווינג אשר ניתן לסמול פורוורד המצטיין בליגת המכללות. בנוסף הוא היה שחקן החמישייה היחיד של גונזגה שהמשיך מהעונה שעברה. לאחר שקלע פחות מחמש נקודות בשלושת משחקיו הראשונים, קיספרט קלע 28 נקודות עם 7 מ-8 לשלוש ב-28 בנובמבר 2019 נגד אוניברסיטת דרום מיסיסיפי. לאחר מכן קלע קיספרט 26 נקודות עם חמש שלשות בניצחון 81–94 על אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בתום העונה הסדירה נבחר קיספרט לחמישייה הראשונה של המחוז. קיספרט העמיד ממוצע של 13.9 נקודות למשחק במהלך עונתו השלישית. בעקבות היכולת הטובה במהלך העונה, קיספרט העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA ‏2020, אך בסופו של דבר הוא החליט לחזור לגונזגה עבור עונתו האחרונה.

בעונתו האחרונה, קיספרט קלע את הנקודה ה-1,000 שלו בקריירת המכללות כשקלע 23 נקודות בניצחון 90–102 על אוניברסיטת קנזס. יחד עם ג'יילן סאגס, קיספרט הצליח להגיע עם מכללתו עד לגמר טורניר אליפות המכללות, שם הפסידה גונזגה 70–86 לאוניברסיטת ביילור.

קריירה מקצוענית
---------------

ב-29 ביולי 2021, קיספרט נבחר בבחירה ה-15 על ידי וושינגטון ויזארדס בדראפט ה-NBA ‏2021.

סטטיסטיקות הקריירה
------------------

### בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | וושינגטון | **77** | 36 | 23.4 | 0.455 | 0.350 | **0.871** | 2.7 | 1.1 | **0.5** | **0.3** | 8.2 |
| 2022/2023 | וושינגטון | 74 | **45** | **28.3** | **0.497** | **0.424** | 0.852 | **2.8** | **1.2** | 0.4 | 0.1 | **11.1** |
| **קריירה** | 151 | 81 | 25.8 | 0.478 | 0.391 | 0.860 | 2.8 | 1.1 | 0.4 | 0.2 | 9.6 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורי קיספרט** בוויקישיתוף
* קורי קיספרט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  יאיר קטן, היסטוריה: ביילור אלופת המכללות, באתר ynet, 6 באפריל 2021
**חוגלה אדמונית** (שם מדעי: *Alectoris rufa*) היא מין עוף קרקע ממשפחת הפסיוניים הקרובה לחוגלת הסלעים. תפוצת חוגלה זו בחצי האי האיברי, צרפת ואיטליה וכן באיים הבלאריים ואיים נוספים במערב הים התיכון. האדם הפיץ אותה לאזורים נוספים, לעיתים רבות כדי לצוד אותה בטבע כ"עוף ציד". בחלק מאזורים אלה כמו בבריטניה או ניו זילנד היא הפכה למין פולש.

מאפיינים
--------

אורכה של החוגלה 33–38 ס"מ ומשקלה כ-40 גרם בממוצע, כאשר הזכרים גדולים מהנקבות. היא דומה לחוגלת הסלעים אך בעלת פס שחור העובר מאחורי עיניה לעבר מרכז החזה. החזה מוקף באזור מנוקד בשחור-לבן והכנפיים והבטן אפורים. הצידיים חומים מוקפים בלבן והרגליים אדומות, מה שנתן לה את השם האנגלי (Red-legged partridge).

החוגלה מתרבה ופעילה על קרקע חקלאית או בין סלעים. הקן בנוי על הקרקע ומורכב מצמחייה רכה. עונת הרבייה חלה בין אפריל ליוני והנקבה מטילה עד עשר ביצים. בעוד הבוגרים ניזונים בעיקר מזרעים וירקות, הצעירים אוכלים חרקים בעלי כמות גבוהה של חלבון חשוב.

החוגלה נמצאת רק לעיתים נדירות בלהקות גדולות, אך תצפית אחת כללה 70 פרטים.

מצב השימור של חוגלה זו מוגדר קרוב לסיכון.

תת-מינים
--------

* *A. r. hispanica*
* *A. r. intercedens*
* *A. r. rufa*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוגלה אדמונית** בוויקישיתוף
* חוגלה אדמונית, באתר ITIS (באנגלית)
* חוגלה אדמונית, באתר NCBI (באנגלית)
* חוגלה אדמונית, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* חוגלה אדמונית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חוגלה אדמונית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565867905171
* LCCN: sh85112067

 |
תפילת מוסלמית פשוטה בכתב ת'ולות', ובו כתוב בערבית: "הדבקות באללה מביאה להכרת נחמתו"
קליגרלפיה על גבי מבנה שנכתבה על ידי עבד אלחק, 1609, טאג' מהאל
דגל ערב הסעודית בכתב ת'ולות'
דגל סומלילנד בכתב ת'ולות'
**כתב אל-ת'ולות'** (בערבית: **ثُلُث**; בטורקית: **Sülüs**; בפרסית: **ثلث** (Sols); בתרגום חופשי: שליש) הוא אחד הכתבים של הקליגרפיה האסלאמית, שהומצא על ידי אבן מוקלה שיראזי (אנ'). הצורות הזוויתיות הישרות של הכתב הכופי הוחלפו באותיות נוטות ומשופעות. בכתב הת'ולות', שליש מכל אות משופע, ויש מי שגורס שמכאן מגיע שם הכתב. תיאוריה אלטרנטיבית למשמעות הכתב מתייחסת לעובדה שהרוחב הקטן ביותר של כל אות הוא שליש מחלקה הרחב ביותר. מדובר בכתב אלגנטי ורהוט, שנעשה בו שימוש בעיטורי הקירות של המסגדים בימי הביניים. סגנונות קליגרפיים שונים התפתחו מהת'ולו'ת על ידי שינויים קטנים בצורת האותיות.

היסטוריה
--------

שמו של מוחמד לצד פסוק מהתפילה בכתב ת'ולות'
התרומה הגדולה ביותר להתפתחות כתב הת'ולות' התרחש באימפריה העות'מאנית בשלושה שלבים עוקבים שההיסטוריונים של האומנות העות'מאנית מכנים בשם "המהפכות הקליגרפיות":
המהפכה הקליגרפית הראשונה התרחשה במאה ה-15, ותחילתה בשיח' חמדאללה (אנ'), קליגרף רב-אומן. המהפכה הקליגרפית השנייה קרתה במאה ה-17, ומקורה בעבודתו של הקליגרף העות'מאני חאפט' עת'מאן (אנ')
לבסוף, בסוף המאה ה-19, הקליגרף מהמט שוואקי אפנדי (אנ') העניק לכתב את צורתו הייחודית הנפוצה כיום.

שימוש
-----

השימוש בכתב הת'ולות' נעשה עבור כותרות של סורות ופרקי קוראן. חלק מהעותקים הקדומים ביותר של הקוראן נכתבו בכתב זה. עותקים מאוחרים יותר נכתבו בשילוב של כתב ת'ולות' וכתב הנסח'י או מחקק (אנ'). החל מהמאה ה-15, נעשה שימוש בכתב הנסח'י באופן בלעדי.

בדגל ערב הסעודית נעשה שימוש בכתב ת'ולות' לכתיבת השהאדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ת'ולות'** בוויקישיתוף
* סוגי הכתב הערבי, באתר מורשות המגזר הערבי
* ת'ולות', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pritchett, Frances. "hamdullah1500s". www.columbia.edu. Retrieved 17 April 2018
2. ↑  Ali, Wijdan. "From the Literal to the Spiritual: The Development of Prophet Muhammad's Portrayal from 13th Century Ilkhanid Miniatures to 17th Century Ottoman Art Archived 2004-12-03 at the Wayback Machine". In Proceedings of the 11th International Congress of Turkish Art, eds. M. Kiel, N. Landman, and H. Theunissen. No. 7, 1–24. Utrecht, The Netherlands, August 23–28, 1999, p. 7
3. ↑  "Mehmed Şevki Efendi". wordpress.com. 1 October 2006. Retrieved 17 April 2018
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתורן המשמש להנפת דגל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו תורן (פירושונים).
דגל המרד הערבי מתנוסס בראש תורן עקבה, התורן השני בגובהו בעולם (שאינו נתמך)
התורן הגבוה בעולם, 160 מטרים גובהו, ועליו מונף דגל קוריאה הצפונית
**תורן** הוא מוט המשמש להנפת דגל.

מקורו ההיסטורי של התורן הוא כפי הנראה, תלייתם של דגלים על רמחים או כידונים על מנת להבליטם בשדה הקרב.

חשיבות רבה ניתנת לאופן תליית הדגל על התורן:

* בדגלים שאינם סימטריים יופיע הצד החשוב יותר כשהוא קרוב לתורן. בדגל צרפת למשל, יופיע תמיד הצד הכחול כשהוא קרוב לתורן. הבלאזון של הדגל תמיד יתאר אותו כך שהצד החשוב יראה משמאל, והוא הצד החשוב יותר. בדגלים שהם סימטריים ביחס לציר האורך שלהם, כדוגמת דגל קנדה ודגל ישראל אין הבדל באופן ההנפה.
* כאשר מניפים מספר דגלים, לרוב, יונף דגל המדינה על התורן הגבוה ביותר, ובמספר מדינות קיימים חוקים האוסרים על הנפת דגל נוסף על אותו התורן.
* הנפת הדגל בחצי התורן היא סימן מוסכם לאבל.

הנוהג הצבאי הוא, שבכל בסיס צבאי, יונף הדגל מדי בוקר ויקופל בערב. בצה"ל נהוג כי אין מורידים את הדגל ביום שישי ואין מניפים אותו בשבת בבוקר, זאת למניעת חילול שבת.

לרוב, מוסדות ציבור ומבנים השייכים לממשלה יציגו את הדגל כשהוא מתנוסס על תורן. פעמים רבות, אזרחים העושים שימוש בדגל אינם משתמשים בתורן אלא תולים את הדגל על גבי מתקן מקובע.

תרנים עשויים לרוב מעץ או ממתכת. לתרנים שלא ניתן להגיע לראשם בקלות, מחברים לרוב מערכת של גלגלות על מנת שיהיה ניתן להניף את הדגל בעזרתם.

בניית תרנים גבוהים במיוחד היא משימה מורכבת בתחום ההנדסה האזרחית. בארצות הברית, פרסם מכון התקנים האמריקני תקנים לבניה של תרנים גבוהים.

התורן הגבוה בעולם נמצא בקוריאה הצפונית וגובהו 160 מטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תורן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4352732-2
* NARA: 10666573

 |
שתי **אנדרטאות לזכר החייל המצרי** הוקמו על ידי מצרים בדרומה של ישראל. האנדרטה האחת נמצאת בתחומי המועצה האזורית יואב, בסמוך לכביש 35 ומצודת יואב, והאנדרטה השנייה נמצאת בפארק "עד הלום" ליד העיר אשדוד.

הקמת האנדרטאות סוכמה במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים לזכר החיילים המצרים שנפלו בקרבות בשנת 1948. האנדרטה ליד חמי יואב מוקדשת לזכר חיילים מצרים שנהרגו בקרב כיס פלוג'ה, האנדרטה בפארק עד הלום היא לזכר חללי הצבא המצרי שנהרגו במקום. בהסכם השלום התחייבה ישראל לשמור על אנדרטאות אלו, ובמקביל התחייבו המצרים לשמור על האנדרטאות שהוקמו לזכר חיילים ישראלים בסיני בטרם נחתם ההסכם.

שתי האנדרטאות, שהוקמו בשנת 1989, עשויות אבן גרניט מצרית ועוצבו בצורת אובליסק. בכל אחת מהאנדרטאות מצוינים שמותיהם של ארבעה חיילים בדרגות שונות: על האנדרטה ליד חמי יואב מוזכרים שני אלופי-משנה, סמל וטוראי; על האנדרטה בפארק עד הלום מוזכרים אלוף-משנה, סגן-אלוף, רב-טוראי וטוראי. הכתובות על האנדרטאות והשילוט במקום הם בעברית, ערבית ואנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרטאות לזכר החייל המצרי** בוויקישיתוף
* אנדרטה לזכר החייל המצרי האלמוני באתר מועצה אזורית יואב
**אנטוניו לי דייוויס** (באנגלית: **Antonio Lee Davis**; נולד ב-31 באוקטובר 1968 בפיין בלאף, ארקנסו, ארצות הברית) הוא כדורסלן עבר אמריקאי. גובהו 2.06 מטרים, והוא תופקד בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר. בשנים 2005–2006 שימש כנשיא ארגון שחקני ה-NBA.

קריירת משחק
-----------

### תחילת הקריירה

דייוויס שיחק באוניברסיטת טקסס אל פאסו מ-1986 עד 1990 תחת המאמן דון הוסקינס. לאחר שסיים את לימודיו ב-UTEP נרשם דייוויס לדראפט ה-NBA‏ 1990, ונבחר במקום ה-45 על ידי אינדיאנה פייסרס. למרות שנבחר בדראפט, שיחק דייוויס בשלוש העונות הבאות באירופה - שנתיים בפנאתינייקוס היוונית ועונה אחת בפיליפס מילאנו האיטלקית.

### עונות השיא

לקראת עונת 1993/1994 חתם באינדיאנה פייסרס, בה שימש כמחליף בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר במשך שש עונות. באוגוסט 1999 הועבר דייוויס בטרייד לטורונטו ראפטורס בתמורה לג'ונתן בנדר. דייוויס תפקד כסנטר הפותח של הראפטורס במשך 4 וחצי עונות, במהלכן היה בכושר הטוב בקריירה. לאורך תקופתו בטורונטו העמיד דייוויס ממוצעים של 12.9 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק, ובעונת 2001 אף נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בקיץ 2002 ייצג את נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל שנערכה באינדיאנפוליס, בה קבוצתו הודחה כבר בשלב רבע הגמר על ידי נבחרת יוגוסלביה.

### שלהי הקריירה

באמצע עונת 2003/2004 הועבר לשיקגו בולס בטרייד ששלח לטורונטו את דונייל מרשל וג'יילן רוז. דייוויס שיחק עונה וחצי בשיקגו לפני שהועבר בטרייד נוסף לניו יורק ניקס, יחד עם אדי קרי, בתמורה למייקל סוויטני וטים תומאס. במהלך משחק של קבוצתו נגד שיקגו בולס בעונת 2006, עלה הסנטר לכותרות לאחר שטיפס ליציע כדי להגן על אשתו שהוטרדה על ידי אוהד. מאחר שלא נוצר שום מגע פיזי בין דייוויס לאוהד, הושעה השחקן על ידי ליגת ה-NBA לחמישה משחקים בלבד. לקראת סוף אותה עונה, בפברואר 2006, חזר דייוויס לטורונטו ראפטורס, לאחר שהועבר אליה בטרייד תמורת ג'יילן רוז. כחודש לאחר מכן שוחרר דייוויס מהקבוצה, ובסיום העונה הודיע על פרישה ממשחק. בסך הכול שותף דייוויס ב-903 משחקי NBA בעונה הסדירה, ועוד 93 משחקים בפלייאוף ה-NBA. ממוצעי הקריירה של דייוויס לאורך 13 עונותיו ב-NBA הם 10 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו דייוויס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת וואלה! NEWS‏, אנטוניו דייויס הושעה לחמישה משחקים אחרי שטיפס ליציע, באתר וואלה!‏, 20 בינואר 2006

| **נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 2002 (מקום שישי)** |
| --- |
| 1  • 
2  • 
3  • 
4 פינלי • 
5 ב. דייוויס • 
6 א. מילר • 
7 אוניל • 
8 א. דייוויס • 
9 פירס • 
10 ר. מילר • 
11 מריון • 
12 ויליאמס •
13 וולאס • 
14 ברנד •
15 לפרנץ •
מאמן: קארל | ארצות הבריתארצות הברית |
**טימותי יוג'ין "טים" לגלר** (באנגלית: **Timothy Eugene "Tim" Legler**; נולד ב-26 בדצמבר 1966) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1988–1999. לאורך 10 עונותיו בליגת ה-NBA שיחק עבור 6 קבוצות שונות, ורשם ממוצעים כוללים של 7.0 נקודות, 1.6 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק. בעונת 1995/1996, במהלכה הוביל את כל שחקני ה-NBA באחוזי קליעה לשלוש (52.2%), זכה בתחרות השלשות.

מאז שנת 2000 משמש לגלר כפרשן של משחקי ה-NBA מטעם רשת ESPN.

קריירת מכללות
-------------

לגלר נולד בוושינגטון די. סי. וגדל בריצ'מונד, וירג'יניה. בין השנים 1984–1988 למד באוניברסיטת לה סאל אשר בפילדלפיה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 14.0 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1987/1988 העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, בהובלתם של לגלר וליונל סימונס, אולם הפסידה בסיבוב הראשון מול אוניברסיטת המדינה של קנזס, בה שיחק מיץ' ריצ'מונד.

קריירת משחק
-----------

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 1988 חתם לגלר על חוזה בקבוצת "אומהה פייסרס" מליגת ה-CBA, ובשנים הבאות שיחק לתקופות קצרות גם בלימוז' מליגת העל הצרפתית, ובפיניקס סאנס, דנוור נאגטס ויוטה ג'אז מליגת ה-NBA.

בשנת 1993 חתם בדאלאס מאבריקס, במדיה קלע 8.7 נקודות בממוצע למשחק וקיבע את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע. בעונת 1994/1995 שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס.

בעונת 1995/1996 קלע שיא קריירה של 9.6 נקודות בממוצע למשחק כשחקן וושינגטון בולטס, ואף הוביל את כל שחקני הליגה עם 52.2% קליעה לשלוש. בסוף-שבוע האולסטאר 1996 זכה בתחרות השלשות, לאחר שגבר על דניס סקוט בסיבוב הגמר. ב-4 העונות הבאות שותף ב-76 משחקים בסך הכול, מתוך 296 המשחקים של קבוצותיו, בשל פציעה חוזרת בגבו. באוקטובר 1999 חתם על חוזה בגולדן סטייט, וכחודשיים לאחר מכן שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 33.

בעת פרישתו ניצב לגלר במקום הרביעי בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה ל-3 בקריירה, אחרי סטיב קר, יוברט דייוויס ודראז'ן פטרוביץ', עם 43.1%.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של לגלר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  טים לגלר, באתר ESPN
3. ↑  סטטיסטיקות המכללות של לגלר, באתר sports-reference.com
4. ↑  סטטיסטיקות המשחק בין לה סאל לקנזס סטייט, באתר sports-reference.com
5. ↑  מובילי ליגת ה-NBA באחוזי קליעה ל-3, נכון לשנת 2000, באתר basketball-reference.com
**נהר ספרים** היא הוצאה לאור ישראלית בבעלות הסופר ראובן מירן, המתמקדת בפרסום ספרים בעלי מסרים חברתיים ופוליטיים, ספרי עיון בנושאי תרבות וספרות מתורגמת.

היסטוריה
--------

ההוצאה הוקמה בספטמבר 2003 על ידי ראובן מירן, צוות ההוצאה הוא מירן, העוסק בתרגום ועריכה, ואשתו שושי, העוסקת בעריכה לשונית, בנוסף מועסקים בה מתרגמים פרילנסרים לעת צורך. ההוצאה מקבלת לעיתים תמיכה כלכלית מהמפעל לתרגום ספרות מופת או מהמכון הצרפתי לתרגום ספרים. ההוצאה מתמקדת בספרים בעלי מסרים חברתיים ופוליטיים, ספרי עיון בנושאי תרבות וספרות מתורגמת. ההוצאה פועלת מבית משפחת מירן בבנימינה.

מירן הסביר על האידאולוגיה מאחורי הקמת ההוצאה: "שם ההוצאה - שהנו שורש של מילה אכדית שעברה לארמית וממנה לעברית ולערבית - הוא כבר ביטוי ראשון לאידאולוגיה העומדת מאחוריה: הוא בא לבטא זרימה, אור, נהרה, הבהרה, הַנְהרָה. השם נובע מהמחשבה שעמדה ועומדת עדיין מאחורי "תפיסת המו"לות" כפי שהיא נראית לנו, לפיה להוציא ספרים לאור פירושו להיות מעורב, מחויב, לנסות להשפיע על הסביבה האזרחית באמצעות אמירה תרבותית, פילוסופית, חברתית, אינטלקטואלית, אידאולוגית".

הספר הראשון שיצא בהוצאה היה הספרון "בוקר חום" מאת פרנק פאבלוף, שעסק בפאשיזם וזכה להצלחה. אחריו יצאו 
"הזכות לעצלות" של פול לפארג ו"אני נכון למות" של נלסון מנדלה. ההוצאה פרסמה בין השאר ספרים מתורגמים מאת פול גוגן, פרדריק דאגלס, אלבר לונדר, אלפונס דודה, ראלף וולדו אמרסון, תומאסו קמפנלה, פרוספר מרימה, וולטר וגי דה מופאסאן, וספרים מקוריים מאת ראובן מירן, סמי שלום שטרית, מתי שמואלוף, בועז עברון ונורית זרחי.

ב-2011 יצאו בהוצאה ספרים בסדרת "זמן לפילוסופיה" מאת אפיקורוס (על האושר וההנאות האמיתיות), סנקה (על החיים המאושרים) ואפיקטטוס (המדריך).

עד שנת 2020 יצאו בהוצאה כ-150 כותרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נהר ספרים

* אתר האינטרנט הרשמי של נהר ספרים (באנגלית)
* 
* בועז כהן, ‏צייד של מילים: הסופר, העורך והמו"ל ראובן מירן בראיון ל"גלובס", באתר גלובס, 4 באפריל 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  11 מו"לים קטנים מספרים, מתלוננים, מייחלים, באתר הארץ, 30 במאי 2007
2. ↑  שירי לב-ארי, לענף הספרים דרוש: כיוון, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2005
3. ↑  רות אלמוג, מה מזכיר לך הצבע החום, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2003
4. ↑  לנה שילוני, בשבחי הבטלה, באתר הארץ, 21 באפריל 2004
5. ↑  אלון ליאל, מחכים למנדלה, באתר הארץ, 11 ביולי 2004
6. ↑  דרור בורשטיין, סדרת ספרי פילוסופיה | מדברים מהשטח, באתר הארץ, 13 באפריל 2011
**אליפות וימבלדון 1910** הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-20 ביוני והסתיימה ב-30 ביוני. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים.

התחרות
------

### תחרות הגברים

טוני וילדינג, מנצח תחרות הגברים
התחרות נערכה בשני שלבים. בשלב הראשון המתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח השלב הראשון קיבל זכות להתמודד מול מנצח אליפות וימבלדון 1909 על התואר. לתחרות זו נרשמו 92 טניסאים, מהם 68 מבריטניה. בגמר תחרות הגברים טוני וילדינג (ניו זילנד) ניצח את בילס רייט (ארצות הברית) ב-5 מערכות. במשחק על האליפות הוא שיחק נגד ארתור גור (מנצח אליפות וימבלדון 1909) וניצח ב-4 מערכות.

### תחרות הנשים

דורותי דאגלס צ'יימברס, מנצחת תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 34 טניסאיות (מהם 30 בריטיות) שחולקו ל-4 בתים. בגמר התחרות דורותי דאגלס צ'יימברס (מנצחת בשנים 1903, 1904 ו-1906) נפגשה עם אדית ג'ונסון הבריטית וניצחה אותה ב-2 מערכות. במשחק האליפות היא שיחקה נגד דורה בוטבי (מנצחת אליפות וימבלדון 1909) וניצחה אותה ב-2 מערכות. בכך דורותי דאגלס צ'יימברס זכתה בתואר הרביעי.

### תחרות הזוגות

בתחרות הזוגות השתתפו 39 זוגות שהתחרו על הזכות להתמודד על התואר במשחק נגד מנצחי אליפות וימבלדון 1909. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. בגמר התחרות של השלב הראשון נפגשו קנט פאואל (בריטניה)/רוברט פאואל (קנדה) עם מייג'ור ריצ'י (אנ') (בריטניה)/טוני וילדינג (ניו זילנד) שהיו מנצחי תחרות זוגות בשנת 1908. המשחק הסתיים בניצחון של זוג ריצ'י/וילדינג והם נפגשו עם מנצחי השנה הקודמת ארתור גור והרברט רופר-בארט במשחק שהסתיים בניצחונם ב-3 מערכות. לטוני וילדינג זה היה התואר השני באליפות זו ותואר שלישי בתחרויות זוגות.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של אליפות וימבלדון
* תוצאות משחקי גברים
* תוצאות משחקי זוגות
* תוצאות משחקי נשים

| אליפות וימבלדון |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • ~~1915~~ • ~~1916~~ • ~~1917~~ • ~~1918~~ • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • ~~1940~~ • ~~1941~~ • ~~1942~~ • ~~1943~~ • ~~1944~~ • ~~1945~~ • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • ~~2020~~ • 2021 • 2022 • 2023 |

 |
**דורה ברגי-דווני (**בהונגרית: **Beregi Dóra** נולדה בשם **דורותיה ברגר**, באנגלית:  **Dora (Dorothea Berger) Beregi Devenney**;‏ 8 באוגוסט 1915 - 8 בפברואר 2011) הייתה שחקנית טניס שולחן יהודיה-הונגריה ובריטית, בעלת 6 מדליות באליפויות עולם בטניס שולחן, מהן 2 זהב, 1 בזוגות ו-1 קבוצתית. היא זכתה ב-6 תארים מאליפות אנגליה הפתוחה (אנ'), 2 ביחידות (1938 ו-1946), 2 בזוגות נשים ו-2 בזוגות מעורבים.

קורות חיים
----------

ברגי נולדה וגדלה בבודפשט במשפחה יהודית.

באליפות העולם שנערכה בומבלי (אנ'), לונדון בשנת 1938 זכתה ברגי במדליית כסף בזוגות נשים ביחד עם אידה פרנצזי. (אנ')

לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה היא עזבה את הונגריה ועברה להתגורר בבריטניה ושם נישאה לדווניאן דווני.

באליפות העולם שנערכה בלונדון בשנת 1948 זכתה ברגי ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בתחרות הקבוצתית לנשים, מדליית כסף, בתחרות לזוגות נשים עם הלן אליוט (אנ') ומדליית ארד, בזוגות מעורבים עם ריצ'רד ברגמן.

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בשנת 1950 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בתחרות לזוגות נשים עם הלן אליוט ומדליית ארד, בתחרות הקבוצתית לנשים.

לברגי ולבעלה נולד בן אחד, ג'ון, בערב חג המולד ב-24 בדצמבר 1948. בשנת 1950 היא היגרה לאוסטרליה.

נפטרה ב-8 בפברואר 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

* דורה ברגי, באתר הפדרציה העולמית לטניס שולחן
* דורה ברגי, באתר *Table Tennis Guide* (באנגלית)
* By Jakov Sobovitz, The History of Sport and Physical Education among the Jewish People in Hungary in the Last 120 Years, באתר *ISOH* (באנגלית)
* Table Tennis England, January 1950 (באנגלית)
* Table Tennis England, November 1951 (באנגלית)
* Meet The Champion, The Courier-Mail (Brisbane, Qld. : 1933 - 1954) 12 September 1959, Page 1 (באנגלית)
* Dora Beregi, TABLE TENNIS AUSTRALIA HALL OF FAME INDUCTEE ATHLETES - OPEN (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dora Beregi, TABLE TENNIS AUSTRALIA HALL OF FAME INDUCTEE ATHLETES - OPEN (באנגלית)
2. ↑  Table Tennis England, January 1949 (באנגלית)
**אורית אברמוביץ'** (נולדה בשנת 1957) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת אסיה (1974) אלופת ישראל, שיאנית ישראל במשך 13 שנים ואלופת המכביה התשיעית (1973) בקפיצה לגובה. שיאה הישראלי (1.78 מטר) החזיק מעמד 10 שנים.

ביוגרפיה
--------

אברמוביץ' נולדה וגדלה בחדרה. בגיל 11 עברה עם משפחתה לנתניה היא למדה בבית ספר יסודי ביאליק בנתניה. היא התאמנה בקבוצת הפועל חדרה בהדרכתו של שורה רפפורט.

בכינוס הפועל התשיעי שנערך במאי 1971 קבעה אברמוביץ בקפיצה לגובה שיא נערות חדש של 1.60 מטר. בתחרות בינלאומית שנערכה באתונה שביוון ביוני אותה השנה היא קבעה שיא נערות חדש של 1.65 מטר, 2 ס"מ פחות מהשיא הישראלי.

### שיאנית ישראל

בתחרות שנערכה במערב גרמניה ב-26 ביולי 1971 קבעה אברמוביץ' בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.68 מטר, שיפור לשיא בן ה-6 שנים של מיכל למדני (1.67 מטר).

### אלופת המכביה

בתחרות האתלטיקה של המכביה התשיעית ביולי 1973 זכתה אברמוביץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.60 מטר, לפני רות זלוצ'נקו מישראל (1.55 מטר) ואיירן מלך מישראל (1.50 מטר).

בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-13 באפריל 1974 קבעה אברמוביץ' בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.73 מטר. באליפות בתי הספר העל יסודיים שנערכה בפירנצה שבאיטליה בתחילת יוני אותה שנה היא קבעה בקפיצה לגובה שיא ישראלי חדש של 1.74 מטר.

### אלופת אסיה

בתחרות האתלטיקה של משחקי אסיה שנערכה ב-11 בספטמבר אותה שנה זכתה אברמוביץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא ישראלי חדש של 1.78 מטר, לפני מיקיקו סון מיפן (1.78 מטר) ווו פוסאן מסין (1.74 מטר). שיא זה נשבר בשנת 1984 על ידי גבי רוזן (1.79 מטר).

בכינוס הפועל העשירי שנערך ב-5 במאי 1975 זכתה אברמוביץ בקפיצה לגובה במדליית כסף בתוצאה של 1.68 מטר, אחרי וירג'יניה יוהאן מרומניה (1.75 מטר).

תארים והישגים
-------------

ב-2010 הוענק לאברמוביץ' מטעם הכנסת עיטור כבוד על "פעילות והישגים באתלטיקה קלה".

ראו גם
------

* ישראל במשחקי אסיה

קישורים חיצוניים
----------------

* 50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה לגובה נשים, באתר איגוד האתלטיקה בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב הדר, אורית אברמוביץ בת ה-14 קבעה שיא נערות בגובה (1.65), דבר, 15 ביוני 1971
2. ↑  יעקב הדר, אורית אברמוביץ'- 2 ס"מ פחות מהשיא, דבר, 27 ביוני 1971
3. ↑  תולדות השיא הישראלי לנשים בקפיצה לגובה, מעריב, 28 ביולי 1971
4. ↑  יעקב ברוש, 12 הס"מ שהקפיצו את אברמוביץ לטבלת השיאים, דבר, 28 ביולי 1971
5. ↑  אמש במכביה, דבר, 15 ביולי 1973
6. ↑  אברמוביץ קבעה שיא בגובה - 1.73, דבר, 14 באפריל 1974
7. ↑  שיא חדש של אברמוביץ - 1.74 מ, דבר, 7 ביוני 1974
8. ↑  עתון איראני על אברמוביץ: נצחון ללא חיוכים, דבר, 13 בספטמבר 1974
9. ↑  ברוך שינברג, יום של זהב בטהראן, דבר, 13 בספטמבר 1974
10. ↑  אורית אברמוביץ' זכתה במדליית זהב, דבר, 12 בספטמבר 1974
11. ↑  אלכס פרלסמן, גבי - הרוזנת של הקפיצה לגובה, מעריב, 8 ביולי 1984
12. ↑  אתמול בכינוס, דבר, 6 במאי 1975
13. ↑  אורי גורן, ‏הכנסת העניקה עיטורי כבוד לוותיקי הספורט, באתר ONE‏, 6 ביולי 2010
המונח "סלופי ג'ו" מפנה לכאן. לערך העוסק במאכל, ראו סלופי ג'ו (מאכל).

חזית הבר הפונה לרחוב גרין
**סלופי ג'וז** (באנגלית: **Sloppy Joe's**) הוא בר ברחוב דובל מס' 201 בקי וסט, במדינת פלורידה שבארצות הברית. הבר רשום כאתר היסטורי במרשם האתרים ההיסטוריים של ארצות הברית.

לבר יש שני סניפים נוספים, האחד בפורט לודרדייל והשני בטרז'ר איילנד שבפלורידה.

היסטוריה
--------

הבר נוסד ב-5 בדצמבר 1933 והפך לאחד הברים המפורסמים ביותר ברחוב דובל, בין היתר בזכות נוכחותם של ארנסט המינגוויי והבנה ג'ו בבר. בעת הקמתו, היה הבר ממוקם באתר אחר - ברחוב גרין מספר 428. בעת הקמתו נקרא הבר בשם אחר, ואת השם "סלופי ג'וז" (באנגלית: המקום של ג'ו החלקלק) בחר המינגוויי - על שם מועדון לילה בהוואנה - בו מכרו גלידה ומאכלי ים, אולם בשל החום הרב בקובה נמסה הגלידה. המועדון בהוואנה נקרא על שם בעליו - חוזה (ג'ו) גרסיה ריו, ועל שם הגלידה הנמסה.

הבר עבר למיקומו הנוכחי בשל סכסוך הנוגע שכר הדירה עם המשכירים של השטח ברחוב גרין. לפני המעבר, פנה המינגוויי לבעלים של הבר ויעץ לו לקחת עמו את כל הרכוש שבשטח, לרבות המשתנות בשירותים. הבעלים נתן את אחת המשתנות במתנה להמינגווי "אשר שפך לתוכה את מיטב כספו", והמינגווי הציב את המשתנה בחצר ביתו כשוקת שתייה לחתוליו.

הבר אוזכר בסרטו של אורסון ולס "האזרח קיין".

מאז שנת 1981, מדי שנה, נערכת בבר תחרות הכפילים של המינגוויי.

ב-1 בנובמבר 2006 נרשם הבר במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלופי ג'וז** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סלופי ג'וז
* תיאור הבר באתר המרשם הלאומי של אתרים היסטוריים
* תחרות כפילי המינגוויי השנתית בעיתון הארץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n95112490
* VIAF: 151433376
* WorldCat: lccn-n95112490

 |
חוואים קאבילים בלבוש הבארנוס המסורתי. (צילום משנת 1884)
קבילים מודרנים בלבוש מסורתי – האישה עם שמלה קבילית (אנ'), הגבר עם בורנוס (אנ')
משפחה נוצרית קאבילית
**קבילים** (בקבילית: **ⵉⵇⴱⴰⵢⵍⵉⵢⵏ** –‏ iqbayliyen) הם קבוצה אתנית אמזיע'ית בעלי היסטוריה עתיקה, של חוואים-לוחמים. הקבילים חיים באזור קביליה – חלק מרכס הרי האטלס בצפון אלג'יריה. באזור זה הם מצאו מקלט מפני הכובשים הרומאים, הערבים ומאוחר יותר מפני הטורקים והצרפתים. הקבילים הפכו שם נרדף לעם שלא ניתן להכניעו, הצליחו לשמר את מסורתם, כולל הניב הברברי שהם דוברים, והם מייצגים את האוכלוסייה דוברת הברברית הגדולה ביותר באלג'יריה, ואת השנייה בגודלה ביבשת אפריקה כולה.

תושבי אזור קביליה הברברים ידועים כחופשיים יותר מאשר תושבי אלג'יריה הערבים, ובהתאם לעתים ישנם עימותים בין השלטונות המנסים לכפות הלכות אסלאמיות לבין התושבים. כך למשל, במהלך חודש הרמדאן של 2013, קבוצה של כ-300 קבילים ערכו סעודה פומבית בצהרי היום, כמחאה על חוק המחייב את תושבי אלג'יריה לצום ברמדאן. כ־40% מכוחות הביטחון האלג'יראים מוצבים בקביליה, והממשלה נוקטת פעולות רבות להקשות על חיי הקבילים, כולל שריפת שדות בטענה של "מלחמה בטרור", בדיקות ארחים תכופות, ואף מרכזי מעצר חשאיים בהם אמנסטי אינטרנשיונל ו־Human Rights Watch תיעדו מאות מקרי עינויים.

בהשפעת גורמים שונים, כגון הכיבוש הצרפתי, גירוש, ירידה בתיעוש, ועלייה באבטלה, היגרו קבילים רבים מאלג'יריה, למדינות רבות בעולם. אוכלוסיות גדולות של אנשים קבלים התיישבו בצרפת בה מתגוררים כ-800 אלף קבילים. בין הקבילים הבולטים זינדין זידאן, כרים בנזמה, אידיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קבילים** בוויקישיתוף
* אלג'יריה - עשרות נהרגו בהתנגשויות בין תושבי חבל קאביליה לבין המשטרה, באתר הארץ, 2 במאי 2001
* קבילים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קבילים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Algerians protest against mandatory fasting, Al-Jazeera, 04 Aug 2013.
2. ↑  Colonisés par les arabes, abandonnés par le monde, KabyleUniversel.com, ‏4.1.2013 (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538508405171
* LCCN: sh85071235
* NKC: ph260646

 |
וספה 400 מודל 1959 שמורה ומשוחזרת
וספה 400 "קבריולה" משנת 1959
סביבת נהג מינימליסטית
**וספה 400** היא דגם של מכונית מיקרו מתוצרת חברת פיאג'ו אשר יוצרה בין השנים 1957‏-1964.

היסטוריה
--------

הדגמים הראשונים של אב הטיפוס הוצגו בשנת 1956 והמכונית הוצגה לראשונה בתערוכת המכוניות בפאריס בשנת 1957. המטרה בתכנון ויצור הרכב הייתה להתחרות בפיאט 500, דגם מכונית המיקרו המצליח של חברת פיאט.

בשנה הראשונה יוצרו 12,000 מכוניות מדגם זה שהוצעו בשתי גרסאות: בסיסית ו"דה לוקס", שהיה בעל תוספות אבזור כגון מגבים. המכונית מן הדגם הבסיסי אובזרה באופן מינימלי. מושבי הנהג והנוסע היו בנויים ממסגרת מתכת אשר עליה נמתח בד ברזנט. ציפוי הפנים של הדפנות עשוי פלסטיק דק המותקן על נקודות החיבור של מסגרת המתכת. לוח המחוונים כלל מד מהירות ונוריות התרעה לאור גבוה, דלק וטעינה בלבד.

בדגמי 1959 הציגה וספה 400 שיפורים נוספים באיבזור כגון חלונות הנפתחים בהחלקה על גבי מסילה, מושבים משופרים, ועיצוב פנימי נעים יותר. וספה 400 כללה גם דגם "קבריולה" בעל גג נפתח העשוי מברזנט, אשר היה ניתן להפשיל אותו בגילגול לאורך מסילות שהותקנו בגג ונקשר מאחור על מכסה המנוע.

בסך הכל יוצרו כ-34,000 מכוניות מדגם זה.

מאפיינים טכניים
---------------

* מנוע: אחורי, בנזין, בן שני צילינדרים, שתי פעימות בנפח 393 סמ"ק, מקורר אוויר. הספק: 12-14 כוח סוס ב-4,350 סל"ד, מומנט מרבי: 2.7 קג"מ ב-2,200 סל"ד
* מתלים: נפרד לכל גלגל, בעלי פעולה כפולה (שמן וקפיץ). מוט נגד גלגול בציר הקדמי.
* תיבת הילוכים: שלושה או ארבעה קדמיים, הילוך אחורי.
* דלתות: בפתיחה קדמית (דלתות התאבדות).

### ממדים

* אורך: 2,850 מילימטר
* רוחב: 1,100 מילימטר
* בסיס גלגלים: 1,693 מילימטר
* משקל ריק: 375 קילוגרם
* משקל מקסימלי:595 קילוגרם

### ביצועים

* מהירות מקסימלית: 80-90 קילומטר לשעה (בתנאי דרך טובים)
* תאוצה: מ-0 ועד המהירות המקסימלית: 25 שניות
* צריכת דלק: 20 קילומטר לליטר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וספה 400** בוויקישיתוף