recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**האסכולה הרומנטית בשחמט** היא כינוי לאסכולה שאפיינה את סגנון המשחק של המאה ה-15 עד שנות ה-80 של המאה ה-19. משחקי שחמט בתקופה זו אופיינו כמשחקים מהירים יותר, עם תמרונים טקטיים ופחות משחקים ארוכים עם אסטרטגיות מורכבות. לאחר האסכולה הרומנטית הגיעו האסכולה המדעית, האסכולה המודרנית וההיפרמודרנית. משחקים באותה התקופה כללו לרוב פתיחות המבוססות על 1.ה4 כמו גמביט המלך ופתיחה איטלקית. פתיחות המתחילות מצד המלכה היו מאוד לא נפוצות ושוחקו לעיתים נדירות. לרוב מקשרים את סוף עידן האסכולה הרומנטית עם תחרות אשר נערכה בווינה בשנת 1873, כאשר אלוף העולם, וילהלם שטייניץ, הפך את המשחק העמדתי והמשחק הסגור לפופולריים. השליטה של גישה חדשה זו הובילה לתקופה חדשה הידועה כתקופה המודרנית, שנשארה עד שנות ה-30 של המאה ה-20 עם תחילת התקופה ההיפרמודרנית.

התקופה הרומנטית של השחמט התחילה ככל הנראה עם אלכסנדר מקדונל ולואי שארל דה לה בורדונה, שני שחקני שחמט דומיננטיים בשנות השלושים של המאה ה-19. כעשור לאחר מכן שחקנים מובילים נוספים אימצו את אסכולת משחק זו ובהם: הווארד סטאונטון, אדולף אנדרסן, הנרי בירד לואיס פאולסן ופאול מורפי.

למרות מוניטין האסכולה הרומנטית שמתמקד במשחק טקטי, משחקים עמדתיים ומשחקים סגורים לא נודעו כלל באותה התקופה; משחקים אלה בלטו לראשונה בתחרות שנערכה בלונדון בשנת 1851, שנחשבה על ידי רוב כטורניר השחמט הראשון. פול מורפי התלונן רבות על "משחק שחמט משעמם" וביקר את הפתיחה הסיציליאנית ופתיחות צד המלכה השונות שמובילות למשחק שכזה. מורפי הציב תנאי במשחקיו, שלפחות חצי מהם יהיו חייבים להתחיל בפתיחת 1. ה4 ה5.

בשנות השלושים של המאה ה-20, גרמניה הנאצית, בדומה לברית המועצות, השתמשה בשחמט ככלי פוליטי והפיצה תעמולה שעידן השחמט הרומנטי, שנשלט בעיקר על ידי שחקנים האריים כגון מורפי ואנדרסן, נעקר ונהרס בגלל השיטות "הפחדניות והקמצניות" של שחקני השחמט העמדתיים שהודגשו בהיותם יהודים כמו וילהלם שטייניץ, עמנואל לאסקר ואחרים.

העידן הרומנטי באמנויות (בעיקר מוזיקה קלאסית ושירה) היה מקביל פחות או יותר לתקופת האסכולה הרומנטית בעולם השחמט. האמנויות היו ממוקדות בהתבטאויות רגשיות יותר מאשר בשליטה טכנית. תקופה זו תבוא לסיומה עם סוף המאה ה-19 עם ההתפתחות האמנותית (מוזיקה אימפרסיוניסטית ושירה סימבולית), התפתחות שהייתה מקבילה לתקופה שבו שטייניץ הביא לשינוי בתפיסה בעולם השחמט. מספר שחקני שחמט ידועים אף טענו כי משחק השחמט היא אמנות משל עצמה בנוסף להיותו מדעי.

ראו גם
------

* רומנטיקה
* התפתחות משחק השחמט
* משחק האלמוות

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דוד שנק, **The Immortal Game: A History of Chess**, Knopf Doubleday, 2007, עמ' 99
2. ↑  Spielmann, Rudolf. **The art of sacrifice in chess**, New York: Dover Publications, 1995
3. ↑  Landsberger, Kurt. **William Steinitz, chess champion : a biography of the Bohemian Caesar**, Jefferson, N.C.: McFarland & Co, 1993
4. ↑  P.N. Humble, CHESS AS AN ART FORM, **Brit J Aesthetics** 33, 1993, עמ' 59–66

| שחמט |
| --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |
| ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט |
מפת זיבר
**מפה של ירושלים וסביבותיה הקרובות** (**Karte von Jerusalem und seiner naechsten Umgebungen**) המכונה גם **מפת פרנץ וילהלם זיבר** או **מפת זיבר** היא מפה של העיר ירושלים משנת 1823. 

המפה פורסמה בספר: "Reise von Cairo nach Jerusalem" שיצא לאור בפרג ובלייפציג בשנת 1823.

המפה מצויה כיום באוסף ערן לאור בספרייה הלאומית שבירושלים.

היסטוריה
--------

פרנץ וילהלם זיבר, מפראג החל לתור את המזרח התיכון בשנת 1816. הוא סייר ומיפה את כרתים, מצרים וארץ ישראל. את המפה צייר בשנת 1818 לאחר ביקורו בעיר, ושהותו בה במשך שישה שבועות, בהם חקר את הגאוגרפיה והטופוגרפיה שלה.

המפה זכתה לשבחים בזמן פרסומה בשל דיוקה.

ייחודה של מפה זו, בהיותה אחת המפות הראשונות של ירושלים המבוססת על מדידות (ולא על מראה עיניים).

תיאור המפה
----------

גודלה של המפה 590 מ"מ על 440 מ"מ (גודלו של הדף 620 מ"מ על 470 מ"מ).

המפה פונה לכוון מזרח (בדומה למפות עתיקות, ובשונה ממפות מודרניות הפונות לכיוון צפון). על שולי המפה רשומים כיווניה: "זריחת השמש" (הכוונה למזרח), "צהריים (הכוונה לדרום), "ערב" (הכוונה למערב), "חצות הלילה" (הכוונה לצפון).

המפה מציגה את העיר העתיקה של ירושלים, המוקפת בחומות, ואת הר הזיתים, הר ציון וגיא בן הינום. בדימוי הר הזיתים צוירה כנסיית העלייה לשמיים. בחלקה התחתון של המפה (בכיוון מערב) ניתן לראות את בריכת הסולטאן ובריכת ממילא.

במפת העיר העתיקה מצוירים רחובותיה העיקריים (אך לא כל הסימטאות), וכן מצוינים מספר מבנים עיקריים (כיפת הסלע, מסגד אל-אקצא, כנסיית הקבר, מגדל דוד והמחכמה).

במפה ארבע מסגרות ובהן מפות מוקטנות של כנסיית הקבר, עותק של מפת ירושלים בעת העתיקה על פי מפה של הקרטוגרף הצרפתי בורגיניון ד'אנביל, עותק של מפת ירושלים מעשה ידי הקרטוגרף ריכרד פוקוק ועותק של מפת ירושלים משנת 1806 מעשה ידי הקרטוגרף פרנסואה רנה דה שטובריאן.

לקריאה נוספת
------------

* אריאל תישבי (עורך), **ארץ ישראל במפות ממידבא ועד הלוויין**, הוצאת מוזיאון ישראל ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001

קישורים חיצוניים
----------------

* + מפת זיבר, 1823, באוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
**תשבצאי** (באנגלית: **cruciverbalist**) הוא מחבר מקצועי של תשבצים המתפרסמים ברבים.

הכומר ג'ון גלבריית גרהם, תשבצאי בריטי, התשבצאי של העיתון הגרדיאן
תשבצאים מפרסמים את תוצרתם בעיתונים, בכתבי עת ובאסופות של תשבצים. תרגום תשבצים משפה לשפה אינו מעשי, לכן, בדרך כלל, התשבצאים פעילים בשפה אחת בלבד. הביקוש לתשבצאים מוגבל, לכן יש מעט תשבצאים פעילים, במיוחד בשפות המדוברות על ידי אוכלוסייה לא גדולה. אין מוסדות המאחדים תשבצאים ואין מוסדות להכשרת תשבצאים. רק חלק מזערי מהתשבצאים מתפרנסים רק מחיבור תשבצים, האחרים עוסקים בכך כעיסוק צדדי.

אמנון בירמן, תשבצאי עברי המתמקד בתשבצי היגיון
התשבצאים מתפלגים גם לפי סוגי התשבצים שהם מחברים, יש המתמקדים בסוגי תשבצים מסוימים, כמו תשבצי היגיון ועוסקים רק בכך, ויש העוסקים בחיבור כל או כמעט כל סוגי התשבצים.

היסטוריה
--------

בעקבות פרסום תשבץ מסוים ב-21 בדצמבר 1913 בכתב עת אמריקאי, מקובל לראות את מחברו, הבריטי ארתור ויין (Arthur Wynne), כממציא התשבץ. התשבץ הזה זכה להצלחה ובעקבותיה התבקש ממציאו להמשיך ולחבר תשבצים ובכך היה לתשבצאי הראשון בעולם.

הסופר העברי דניאל פרסקי היה מחבר התשבץ העברי הראשון, תשבץ שפורסם בשם "חידת שתי וערב", בשנת 1924, בשבועון לילדים "עדן", בניו יורק, ארצות הברית.

רוג'ר סקוויירס (Roger Squires) מבריטניה, שב-14 במאי 2007 פרסם את תשבצו ה-66,666 (הוא פרסם אותם בחמשת העיתונים החשובים ביותר בבריטניה), נחשב לתשבצאי הפורה ביותר בעולם.

אטימולוגיה
----------

המילה האנגלית לתשבצאי, cruciverbalist, היא הלחם בסיסים מלא של שתי מילים, האחת משמעה "הצלבה", והשנייה משמעה "מילים". מילה זו נכנסה לשימוש בשנות השמונים של המאה העשרים.

המילה העברית "תשבצאי" נגזרה מהמילה "תשבץ".

קישורים חיצוניים
----------------

* How to Become a Cruciverbalist (באנגלית)
* Crossword Puzzles: How does one become a cruciverbalist? (באנגלית)
**Revue des Études Juives** (בתרגום מצרפתית: כתב עת למחקרי יהדות, בראשי תיבות: **REJ**) הוא רבעון צרפתי שנוסד בפריז ביולי 1880 על יד האגודה למחקרי יהדות (Société des Études Juives). בתחילה הוא הוצא לאור בהנהלתו של איזידור לב, ואחרי מותו ב-1892 על ידי ישראל לוי. כתב העת המשיך בדרך של חכמת ישראל, והוא מוקדש למחקר מדעי ולפרסום טקסטים שלא הודפסו קודם לכן בתחום היהדות.
כתב העת מסודר לפי כרכים. שניים מהם מכילים את המאמרים של אותה שנה. כל אחד מכרכים אלה כולל שתי חוברות. כמעט בכל אחת מהחוברות יש גם חלק ביבליוגרפי המוקדש למחקרים עדכניים על התרבות היהודית. התורמים לכתב העת הם בני לאומים שונים ומשתייכים לאוניברסיטאות או מכוני מחקר שונים כמו המרכז הלאומי למחקר מדעי (Centre national de la recherche scientifique).

היסטוריה
--------

בין התורמים הראשונים ל-REJ היו וילהלם באכר, יוסף והרטוויג דרנבורג, איזידור לב, צדוק כהן, דוד קאופמן, שמואל אברהם פוזננסקי, יצחק ברוידה, אברהם אפשטיין. 
המחבר הפורה מבין אלה היה איזידור לב (Isidore Loeb), שבנוסף לסקירות הביבליוגרפיות שלו, העשיר את כתב העת במספר אב של טקסטים בנושאים שונים. עניין רב יש בסדרת מאמרים מאת יוסף דרנבורג בנושאי המקרא וסדרה על ספרות רבנית. עניין רב יש גם בסדרה מחקרי מקרא (Recherches bibliques) מאת יוסף הלוי וכן בסדרת מאמרים על ארכאולוגיה מקראית הכוללים גם טקסטים אשוריים בהם יש תכתובת בין מנהיגים מזרחיים והמלכים המצריים אמנחותפ השלישי ואחנתון

אחרי ישראל לוי נערך כתב העת על ידי מוריס ליבר, ז'וליאן וייל, ז'ורז' ויידה, ז'ראר נהון, שארל טואטי, ז'ילבר דהן וסימון קלוד מימוני.
כיום עורכים אותו ג'וזה קוסטה, ז'אן-פייר רוטשילד ופיטר נהון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Revue des Études Juives

* אתר האינטרנט הרשמי של Revue des Études Juives

* אתר האינטרנט הרשמי של Revue des Études Juives (בצרפתית)
* רשימת מאמרים על Revue des Études Juives באתר רמב"י
* revue des études juives, באתר האגודה למחקרי יהדות
* איסידור זינגר ומ' סליגסון, ‏Revue des Études Juives, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* Revue des Études Juives, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
* מגיליונות כתב העת בארכיון האינטרנט
* (הספר בקטלוג ULI)
**דו-קרב בשמש** (באנגלית: **Duel in the Sun**) הוא מערבון אמריקאי משנת 1946 בהפקתו של דייוויד או. סלזניק המבוסס על ספר בשם זה מאת ניבן בוש משנת 1944. בסרט מתואר מאבקה חסר הסיכוי של בת תערובת בגזענות, דעות קדומות ברצונה לממש אהבה.

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשתי קטגוריות:

* פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - ג'ניפר ג'ונס.
* פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ליליאן גיש.

תקציר העלילה
------------

פרל שאבז (ג'ניפר ג'ונס) היא בת תערובת שחומה ויפהפייה לאם אינדיאנית ואב לבן. אביה רצח את אימה ומאהבה לאחר שמצא אותם מתנים אהבה. הוא נידון למוות בתלייה ולפני הוצאתו להורג הוא נפגש עם פרל ומורה לה ללכת לגור אצל משפחת מקנלס שלהם חוות בקר ואם המשפחה, לורה בל (ליליאן גיש) היא קרובת משפחתו.

אבי המשפחה, הסנטור ג'קסון מקנלס (ליונל ברימור) הוא נכה המתנייד על כסא גלגלים, ממורמר על נכותו ומוציא את כעסו על אשתו חלשת האופי, לורה בל. הוא גזען ומקבל בזעם את פרל. לזוג מקנלס יש שני בנים. הגדול הוא ג'סי (ג'וזף קוטן), בעל אופי עדין ומנומס שחזר לחווה לאחר שהוסמך כעורך דין בצפון. הבן הצעיר הוא לוּטון (לוּט) (גרגורי פק)ּ, טיפוס מרדני, חסר עכבות ורודף נשים, ההפך הגמור מאחיו.

פרל נמשכת בתחילה לג'סי, המתנהג אתה בעדינות ומלמד אותה קרוא וכתוב אבל לוט הנמשך אליה מינית, לא מרפה ממנה, מרשים אותה בניסיונו לאילוף סוסים, מלמד אותה רכיבה עד שהיא מתמסרת לו.

חברת הרכבות עומד לסלול מסילה העוברת בשטח של חוות מקנלס. הסנטור מגייס את כל הבוקרים בסביבה ומאיים כי יפתח באש אם יפרצו את גדרות החוות כדי להמשיך את המסילה. בנו ג'סי מצדד בחברת הרכבות הפועלת בשם החוק. לבסוף, כאשר מגיעה למקום יחידת צבא, מחליט הסנטור לעזוב את המקום. את כעסו הוא מוציא על ג'סי ומגרש אותו מהחווה. ג'סי עובר לאוסטין, טקסס שם הוא עוסק במקצועו ומתארס

פרל נשארת עם לוּט ובחגיגה גדולה של הבוקרים הם רוקדים כשכולם מסתכלים בהם. אביו הסנטור קורא לו ואומר שלא עבד בחווה שלושים שנה כדי שהיא תהפוך לשמורה אינדיאנית. לוּט מרגיע אותו ואומר שאין לו כל כוונה לשאת את פרל.

כאשר לוּט מודיעה לפרל כי אין בכוונתו לשאתה, היא בורחת ממנו. היא נפגשת עם הבוקר סם פירס (צ'ארלס ביקפורד) שהוא רווק מבוגר. הוא מציע לה נישואים והיא נענית לו.

לוּט נפגש עם סם פירס בבר ואומר לו כי פרל היא שלו ואין לו כל רשות לשאתה. מתפתח דו-קרב אקדחים שבסופו הורג לוּט את סם. לוּט נמלט ומוכרז כעבריין נמלט.

כאשר לורה בל מתה, מגיע ג'סי לחווה, פוגש את פרל ומציע לה לעבור להתגורר באוסטין. לוּט נפגש שם עם ג'סי ומתפתח שם ויכוח שבסופו יורה לוט באחיו ופוצע אותו קשה.

לוּט שולח שליח לפרל ומודיע שהוא מחכה לה במקום מרוחק במדבר. פרל מגיעה למקום חמושה ברובה כדי להרוג אותו. מתפתח דו-קרב שבו נפצעים שניהם. לוט נפצע קשה וקורא לפרל כי הוא אוהב אותה. היא זורקת את הרובה וזוחלת אליו פצועה קשה עד שהיא מגיעה אליו. שניהם נופחים את נשמתם זה בזרועות זו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דו-קרב בשמש** בוויקישיתוף

* "דו-קרב בשמש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "דו-קרב בשמש", באתר נטפליקס
* "דו-קרב בשמש", באתר AllMovie (באנגלית)
* "דו-קרב בשמש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "דו-קרב בשמש", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "דו-קרב בשמש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט "דו-קרב בשמש, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בישראל הוא נקרא גם "דו-קרב תחת השמש".
גליאצו צ'אנו, אדולף היטלר ויואכים פון ריבנטרופ חותמים על ברית הברזל בברלין

**ברית הפלדה** הייתה הסכם בין איטליה הפשיסטית לגרמניה הנאצית שנחתם ב-22 במאי 1939. שרי החוץ של שתי המדינות, גליאצו צ'אנו מאיטליה ויואכים פון ריבנטרופ מגרמניה, השלימו את החוזה בשם מדינותיהם.

ברית הפלדה הייתה ברית איטלו-גרמנית למקרה של איומים בינלאומיים, לסיוע מיידי ולתמיכה צבאית במקרה של מלחמה, ושיתוף פעולה בזמן מלחמה. בנוסף, לא תחתום אף מדינה על הסכם שלום ללא הסכמת האחרת. ההסכם שנחתם היה תקף לעשר שנים.

ההסכם נחתם תחת ההנחה כי תפרוץ מלחמה בתוך שלוש שנים. אולם, כאשר החלה גרמניה את המערכה בספטמבר 1939, איטליה לא הייתה מוכנה עדיין למלחמה והתקשתה לעמוד בהתחייבויותיה, ולא נכנסה למערכה בעצמה עד יוני 1940, בניסיון הכושל לפלוש לדרום צרפת. מספר חברים בממשלה האיטלקית, כולל צ'אנו אשר חתם על המסמך, התנגדו לדבר ההסכם.

ראו גם
------

* הסכם אנטי-קומינטרן
* ההסכם התלת-צדדי

קישורים חיצוניים
----------------

* טקסט ההסכם, באנגלית.
* ברית הפלדה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4182844-6

 |
**תרשיש** הייתה הוצאת ספרים עברית שנוסדה בירושלים בשנת 1939 על ידי הטיפוגרף ומעצב הגופנים ד"ר משה שפיצר, שקודם לכן היה מנהלה של הוצאת שוקן בגרמניה ושימש גם כעוזרו של מרטין בובר. המתרגם והעורך המרכזי בהוצאה היה עמנואל אולסבנגר.

ההוצאה הוציאה לאור בעיקר ספרות מופת מתורגמת ממיטב הספרות הקלאסית העולמית, כגון "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה, ה"בהגווד גיטא" (מכתבי הקודש ההינדיים החשובים) ושירי יוהאן וולפגנג פון גתה. נוסף על תרגומים קלאסיים, ראו אור בהוצאה ספרי שירה מקורית ומתורגמת.

חלק מספרי ההוצאה יצאו בהוצאה ביבליופילית, תוך הקפדה על סוג הנייר, העריכה הגרפית, סוג האות וכדומה. ספרי ההוצאה מבוקשים ביותר בין ביבליופילים ישראליים ואספני ספרים.

בראשית שנות ה-80 נרכשה ההוצאה על ידי הוצאת דביר.

לקריאה נוספת
------------

* אריאל ורדי, עדה ורדי, מרון ארן (עורכים), **ספר שפיצר: פרקי חיים וספרי תרשיש**, הוצאת מנגד, 2009–2015.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* עבודתו החלוצית של משה שפיצר מאתר "עוקץ"
* דוד אסף‏, זהב תרשיש, בבלוג "עונג שבת", יוני 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 308255814
* WorldCat: viaf-308255814

 |
**ג'ון וילטון נלסון** (באנגלית: **John Wilton Nelson**; נולד ב-6 בדצמבר 1941) הוא מנצח אמריקאי. הוא נודע בעיקר כפרשן של יצירות רומנטיות גדולות, בביצועי אופרות - בייחוד משל ברליוז - ובביצועיו הנמרצים והמסוגננים למוזיקה מתקופת הבארוק.

חייו
----

נלסון נולד בקוסטה ריקה להורים אמריקאים. הוא למד בוויטון קולג' ואצל מורל בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק.

הוא היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס משנת 1976 עד 1987 ושל תיאטרון האופרה של סנט לואיס משנת 1979 עד 1988 (או 1985 עד 1991, לפי בייקר). כמו כן היה המנהל המוזיקלי של פסטיבל קאראמור בקאטונה, ניו יורק משנת 1983 עד 1990. בספטמבר 1998 קיבל עליו ג'ון נלסון את תפקיד המנהל המוזיקלי של האנסמבל התזמורתי של פריז, החל בעונת 1998–99.

ג'ון נלסון מנצח בקביעות על תזמורות ברחבי העולם. באמריקה הופיע עם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת פילדלפיה והתזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת פיטסברג, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ותזמורת קליבלנד. באירופה ניצח על כל התזמורות בלונדון, על התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן, תזמורת הגוונדהאוס בלייפציג, תזמורת פריז, קלן, שטוטגרט, רוטרדם, אוסלו והתזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. בתחילת 2016 הגיע לישראל וניצח לראשונה על התזמורת הקאמרית הישראלית ועל התזמורת הסימפונית חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ון נלסון, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'ון נלסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'ון נלסון, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'ון נלסון, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קאמרית, באתר www.ico.co.il (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309774805171
* BnF: cb13947632x (data)
* GND: 128792930
* ISNI: 0000 0001 1495 9958
* LCCN: n83127156
* MusicBrainz: f00f9497-6bad-40fb-b28b-e574f6bb27e6
* NKC: jam2008472725
* NTA: 128041471
* SNAC: w6cv84b1
* SUDOC: 082304246
* VIAF: 98507146
* WorldCat: lccn-n83127156

 |
**אדלברט פון גולדשמידט** (בגרמנית: **Adalbert von Goldschmidt**;‏ 5 במאי 1848 – 21 בדצמבר 1906) היה מלחין אוסטרי.

ביוגרפיה
--------

גולדשמידט נולד בווינה ולמד בקונסרבטוריון הווינאי. הוא ויתר על קריירה בבנקאות כדי להתמקד בכתיבת מוזיקה ושירה, ובעידוד הוריו למד הלחנה אצל פרידריך אדולף וולף, שבשבילו כתב כמה שירים, רביעיית מיתרים ומיסה. הצלחתו הרצינית ראשונה הייתה באורטוריה שלו "שבעת חטאי המוות" שבוצעה בברלין בשנת 1876 והמשך בערים שונות בגרמניה ועם תזמורת לאמורו בפריז. עם זאת, על אף הקבלה החיובית מצד הקהל, מבקר המוזיקה אדוארד הנסליק כינה אותה מכוערת, מוגזמת וחיקוי של וגנר, שבה ביצע המלחין "מאה אלף חטאי מוות".

גולדשמידט יצר טרילוגיה של אופרות; הראשונה בהן, "הליאנתוס", שנכתבה בהשפעת אקוורל של הצייר פון פהריך עם לברית של המלחין, הוצגה לראשונה בהצלחה בלייפציג בשנת 1884. יצירתו החשובה ביותר הייתה טרילוגיית האופרות-אורטוריות 
"גיאה", שנכתבה בין 1877 ל-1892 ובוצעה לראשונה בביצוע קונצרטי בברלין, בשנת 1893. כמו כן חיבר מספר רב של שירים ויצירות לפסנתר סולו, פואמה סימפונית ואופרה קומית בשם "הלנה האדוקה" (1897). השפעת דרמת המוזיקה של ריכרד וגנר ניכרת הן ב"גיאה" והן ב"שבעת חטאי המוות", אך פחות בשיריו. הסלון של גולדשמידט היה מרכז לחיי המוזיקה של וינה, ופרנץ ליסט ניגן שם פעם.

אדלברט פון גולדשמידט מת בהאקינג, סמוך לווינה.

נכד-אחיו היה המנצח ניקולס גולדשמידט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדלברט פון גולדשמידט** בוויקישיתוף

* אדלברט פון גולדשמידט, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיינור ג. ג'ונס, "אדלברט פון גולדשמידט" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. 1 2  ג'ונס, גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007261833005171
* BIBSYS: 9023253
* BnF: cb14844522k (data)
* GND: 116755741
* ISNI: 0000 0001 2098 2468
* LCCN: nb2007024207
* MusicBrainz: 663f5c5a-e164-4c07-acbc-976d5accf816
* NKC: mzk2011649428
* SUDOC: 153105305
* VIAF: 106145857811323020125
* WorldCat: lccn-nb2007024207

 |
תשבץ קו
תשבץ קו איטלקי
תשבץ קו עם הרבה אותיות סגורות
**תשבץ קו** הוא תשבץ בו ההפרדות בין המילים מסומנות בקווים מעובים, במקום המשבצות השחורות המקובלות בתשבץ הקלאסי.

מסגרות של תשבצי קו מאפשרות ניצול טוב יותר של שטח המסגרת, כי כל המשבצות מארחות אותיות ואין צורך להקציב חלק מהמשבצות לאירוח נקודות שחורות, כמו בתשבץ הקלאסי. מחברי תשבצים יכולים ליצור תשבצי קו ללא אותיות סגורות (כמו בדוגמאות המוצגות כאן, בצד שמאל), תשבצים בהם כל אות משתתפת בהרכבן של שתי מילים, אחת במאוזן ואחת במאונך - בתשבץ קלאסי אין אפשרות כזאת ותמיד יהיו אותיות סגורות שמשתתפות רק בהרכבה של מילה אחת.

תשבץ קו קל לפתרון מתשבץ קלאסי בעל הגדרות באותה רמת קושי, משום שפתרון של הגדרה מסוימת מסייע לפתרונן של הגדרות רבות יותר המצטלבות עם פתרון זה.

מסגרות של תשבצי קו יכולות לשמש לצורך יצירת כל סוגי התשבצים הבנויים על מסגרות של תשבצים קלאסיים, כמו: תשבץ מוצפן, תשבץ לבן, תשבץ להרכבה, תשבץ היגיון, תשבץ הקשרים, תשבץ מספרים, תשבץ מפוצל ועוד.

למרות שאפשר לייצר מסגרות של תשבצי קו ללא אותיות סגורות, אין חובה לעשות זאת ויש מסגרות תשבצי קוף במיוחד באנגלית, עם הרבה אותיות סגורות.

יש מדינות בהן מכנים את תשבצי הקו בשם "תשבצים אסטוניים".
**תַּרְתֵּי דְּסָתְרֵי** הוא תיאור מקרה בו ישנה סתירה והתנגשות בין שתי הלכות, שכל אחת בפני עצמה נפסקה להלכה. במקרה של תרתי דסתרי אין לפסוק להקל כשתיהן, מאחר שהדינים סותרים זה את זה.

לכתחילה יש להימנע מלהגיע למצבים שכאלו, או להחמיר ולאסור במקרה שכזה.

מקור
----

 ערך מורחב – **שני שבילין**  

בתלמוד אין מקור מפורש לדין זה, אך בספרי הראשונים למדו כן, מסוגיית שני שבילין הנזכרת במשנה, מסכת טהרות, פרק ה', משנה ה' :

> 
> שני שבילין, אחד טמא ואחד טהור, הלך באחד מהן ועשה טהרותה, ובא חבירו והלך בשני ועשה טהרות, רבי יהודה אומר, אם נשאלו זה בפני עצמו וזה בפני עצמו, טהורים. **ואם נשאלו שניהם כאחד, טמאים**.
> 
> 
> 
> 

מבואר במשנה שבמקרה ונשאלו שניהם כאחד, שניהם טמאים, על אף שכל אחד בפני עצמו היה ניתן לטהר, אך לא ניתן לטהר את שניהם כאחד, מאחר שהדבר 'תרתי דסתרי', דאם נניח שהראשון טהור, הטעם הוא משום שתולין שהטומאה היא בשביל השני, וכן להפך, ומאחר ואי אפשר לטהר את שניהם, יש לנו לטמא את שניהם.

דוגמאות
-------

### פלג המנחה

בתלמוד נחלקו רבי יהודה ורבנן בזמן תפילת המנחה, לדעת רבי יהודה זמנה של תפילת המנחה הוא עד פלג המנחה ולאחריו מתחיל זמנה של תפילת ערבית, אך לדעת חכמים זמנה של תפילת מנחה הוא עד הלילה, וזמנה של תפילת ערבית הוא רק מהלילה. בתלמוד לא נפסקה הלכה כדברי אחד מהם, וכך אמרו "דעביד כמר עביד ודעביד כמר עביד", פירוש הדבר שכל אדם יכול לנהוג בדין זה כרצונו. אמנם כתבו בראשונים, שמכל מקום אי אפשר להתפלל מנחה ומעריב לאחר פלג קודם הלילה, מאחר שהדברים הם תרתי דסתרי, דאם זמן זה הוא זמנה של תפילת המנחה אין להתפלל בו ערבית וכן להפך.

בגדר הדבר נחלקו בראשונים, יש שכתבו שכל אדם יכול לנהוג, ביום אחד כדעת רבי יהודה וביום אחר כדעת רבנן, ורק באותו יום אין לנהוג כדעת שניהם משום 'תרתי דסתרי'. אמנם יש שכתבו שאף מיום ליום איש לנהוג באותה הדעה, ואם התפלל יום אחד מנחה לאחר פלג, שוב לעולם לא יוכל להתפלל בזמן זה ערבית, מדין תרתי דסתרי.

### רצה ויעלה ויבוא

דוגמה נוספת נזכרה בפוסקים לעניין ראש חודש שחל להיות במוצאי שבת, שלכתחילה יש להקפיד שלא תימשך הסעודה שלישית למוצאי שבת, והטעם לזה, כדי שלא להתחייב בהזכרת 'יעלה ויבוא' שהרי יש לו להזכיר 'רצה' בברכת המזון כיוון שהתחיל לאכול בשבת, ולא ניתן להזכיר רוצה ויעלה ויבוא ביחד, מאחר שהדברים הם 'תרתי דסתרי', דאם מזכיר רצה נראה שהוא שבת, ואם מזכיר יעלה ויבוא נראה שהוא כבר מוצאי שבת. אמנם יש חולקים על זה וסבורים שמקרה זו אינו בכלל 'תרתי דסתרי'. אם בכל זאת נמשכה הסעודה אף בלילה, ישנם כמה דעות בפסוקים.

ראו גם
------

* אוקסימורון

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תרתי דסתרי** |

* הרב רצון ערוסי - סעודה שלישית שנסתיימה במוצ"ש ערב ר"ח - האם חייב להוסיף "יעלה ויבוא" בברכת המזון? באתר נצח ישראל
* רצה, יעלה ויבוא, או גם וגם? באתר הידברות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ב' הדעות הובאו במאירי ברכות כו ב
2. ↑  שלא יאכל כזית לחם לאחר השקיעה.
3. ↑  ראו שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קפ"ח, סעיף י' ובמשנה ברורה שם.
ארוחה ביום פתיחת המוסד
**הרי אפרים** היה מוסד חינוכי של השומר הצעיר. מ-2003 ידוע בשמו חברת הנעורים רעות, כאשר בשם "הרי אפרים" נעשה שימוש רק כדי לציין את הקן השומרי (קן השומר הצעיר שמופרד מן המוסד).

היסטוריה
--------

הרי אפרים עלה על הקרקע ב-1 באוקטובר 1950. הקימו אותו שלושה מקיבוצי ההר של השומר הצעיר במועצה אזורית מגידו: רמת השופט, דליה ועין השופט. בשנת 1962 הצטרף גם קיבוץ רמות מנשה. המקום התנהל שנים רבות בדגם של מוסד חינוכי קלאסי עם דגש על חינוך ערכי ואוטונמיה גדולה לחברת הנעורים. משנות ה-80 ואילך החלו להתקיים במוסד גם בחינות בגרות.

בשנת 1996 החליטו יישובי המועצה האזורית מגידו על איחודם של המוסדות "הרי אפרים" ו"שומריה" והקמת בית ספר אזורי משותף- בי"ס מגידו. בית הספר החדש, בעל האוריינטציה האינדיבידואלית וההישגית, נבנה על חצי משטח הקמפוס של "הרי אפרים" ההיסטורי והועבר לידי המועצה. בשטח שנותר המשיכה להתקיים פנימיית "הרי אפרים" אשר לקחה אחריות על כל התחום הבלתי פורמלי בחייהם של בני הנוער.

בשנת 2003 הוחלף השם "הרי אפרים" בשם חברת הנעורים רעות בשל המעבר של הגוף מהקיבוצים לידי המועצה, הצטרפותו של קיבוץ הזורע ושינוי מסוים בתפיסה החינוכית אשר דיבר על הפיכת המקום לחברת נעורים אזורית ועל הקמת קהילת מחנכים. החלפת השם מעוררת מחלוקת עד היום ובפי רוב החניכים ואנשי האזור עדיין שגור השם "הרי אפרים". כיום לוקחים חלק בפעילות ב"רעות/הרי אפרים" כ-170 חניכים כאשר כבר אין לינה בפנימייה, כל הפעילות החינוכית ממשיכה ביתר שאת.

לאורך השנים התחנכו במוסד כ-2,700 חניכים, ורבים מבוגריו אף זכו לפרסום רב בחברה הישראלית.

ראו גם
------

רשימת בוגרי בית הספר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר חברת הנעורים רעות
* מידע על הקמת המוסד מארכיון עין השופט
* מידע על הרי אפרים מתוך עינהשופטופדיה
* המוסד החינוכי הרי אפרים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296172705171

 |
ברירת שבטים של לימפוציט:   
1) תא גזע המטופויטי עובר התמיינות וארגון מחדש של הגנום ליצירת   
2) לימפוציט לא בוגר עם קולטנים אנטיגניים רבים. הקולטנים, הנקשרים אל   
3) אנטיגנים מרקמות הגוף נהרסים, בעוד שהשאר מתפתחים ליצירת   
4) לימפוציטים לא פעילים. רובם לא יפגשו אף פעם   
5) אנטיגן זר מתאים, אבל אלו שכן יפגשו יופעלו ויצרו   
6) שבטים רבים של עצמם
**תאוריית ברירת השבטים** היא אחד המודלים המקובלים כיום להסברת יכולתה של מערכת החיסון להגיב לחדירה של אנטיגן, וכיצד סוגים שונים של לימפוציטים מסוג T ו-B נבררים כדי להשמיד אנטיגן מסוים שפלש לגוף האדם.

פיתוח התאוריה
-------------

ב-1954 הציג האימונולוג נילס ירנה תאוריה שטענה כי יש מגוון רחב של לימפוציטים בגוף לפני כל הדבקה. חדירתו של אנטיגן לגוף מסתיימת בהתאמתו של סוג אחד בלבד של לימפוציטים, ואותו לימפוציט מתחיל להתרבות ולייצר נוגדנים כנגד האנטיגן הפולש.

בחירה זו של סוג אחד בלבד של לימפוציט גורמת לכך שהוא ישובט (כלומר, ייצור קבוצה גדולה של תאי בת הזהים לו מבחינה גנטית) על מנת להבטיח כמות מספיקה של נוגדנים הדרושה כדי למנוע ולעכב את ההדבקה.

עבודה נוספת
-----------

האימונולוג האוסטרלי פרנק מקפארלן בארנט השתמש במודל זה, והיה הראשון שכינה אותו "תאוריית ברירת השבטים". בארנט הסביר שהזיכרון החיסוני הוא שיבוט של שני סוגים של לימפוציטים. שבט אחד מגיב מיידית ונלחם בהדבקה, בעוד שהשבט השני הוא בעל כושר שרידות גבוה יותר, ונשאר במערכת החיסון למשך זמן ארוך יותר, מה שגורם בסופו של דבר לחסינות כלפי האנטיגן. ב-1958 הראו גוסטב נוסאל וג'ושוע לנדרברג שתא B אחד מייצר תמיד רק סוג נוגדן אחד, וממצא זה היה הראיה הראשונה לקיומה של תאוריית ברירת השבטים.

תאוריות הנתמכות על ידי ברירת שבטים
----------------------------------

בארנט ופיטר מדאוור עבדו יחד על הבנת הסבילות החיסונית, תופעה שמוסברת גם כן על ידי ברירת שבטים. סבילות חיסונית היא יכולתו של אורגניזם לזהות תאים מבלי להפעיל נגדם את מערכת החיסון, דבר המתרחש רק אם הזיהוי מתרחש בשלב מוקדם בהתפתחותו של האורגניזם. 

בגוף קיים מגוון רחב של לימפוציטים שטווח יכולת הזיהוי שלהם נע מכאלה המסוגלים לזהות תאים עצמיים של הגוף (לימפוציטים סבילים), ועד לתאים שיפעלו גם נגד תאים עצמיים (בלתי-סבילים). אולם, רק התאים שאינם מגיבים כלפי תאים עצמיים שורדים את השלב העוברי של ההתפתחות. אם מתרחש בשלב העוברי זיהוי של רקמה לא-עצמית, הלימפוציטים שיתפתחו יהיו אלה שיתייחסו אל הרקמה כאל רקמה עצמית.

ב-1949 הציע בארנט שבהינתן תנאים מסוימים, ניתן יהיה להשתיל רקמות למקבלים זרים. עבודתו הובילה להבנה טובה יותר של מערכת החיסון ולהתקדמות גדולה מאוד בתחום השתלת האיברים. בארנט ומדאוור זכו במשותף בפרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ב-1960.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארז גרטי, "ברירת שבטים" של תאי B במערכת החיסון, במדור "מאגר המדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 7 ספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nossal, G. J. V. & Lederberg, J. 1958. Antibody production by single cells. *Nature* 181:1419-1420

* "Biology in Context - The Spectrum of Life" Authors, Peter Aubusson, Eileen Kennedy.
* Forsdyke, D.R. 1995. The Origins of the Clonal Selection Theory of Immunity (אורכב 30.07.2012 בארכיון Wayback Machine) *FASEB. Journal* 9:164-66
**אדלברט השני, רוזן באלנשטדט** (1030 – 1080) היה ממייסדי בית אסקניה, רוזן סקסוני ופוגט של מנזר ניינבורג.

ביוגרפיה
--------

אדלברט נולד בשנת 1030 בטירת באלנשטדט בשוואבנגאו הסקסונית, והיה בנו של אסיקו, רוזן באלנשטדט ומתילדה משוואביה, בתו של הדוכס הרמן השני, דוכס שוואביה.

אדלברט ירש נחלות מורחבות והפך לאחד האצילים הסקסונים המובילים. בשנת 1069 הוא מונה לרוזן נורדטירינגאו, ומאוחר יותר גם הפך למרקיז סקסוניה המזרחית. על פי ההיסטוריון למפרט מהרספלד, אדלברט תמך בדדי הראשון, מרקיז אוסטרק הסקסונית בסכסוכו בשנת 1069 עם היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. דדי, חבר בית וטין, היה נשוי עם חותנתו של אדלברט אדלה מלובן, אשר ירשה את הרכוש של בעלה המנוח אוטו הראשון, מרקיז מייסן. המרד שלהם מצא רק תמיכה קטנה, ובעקבות כך הם נאלצו להיכנע תוך זמן קצר בשנת 1070, אם כי אדלברט נותר יריב של המלך.

משנת 1072 הוא השתתף במרד הסקסוני בהנהגת אוטו, רוזן נורדהיים והבישוף בורכארד השני מהלברשטדט, שעבורו הוא נעצר לאחר ניצחון המלך היינריך בקרב לאנגנזלצה בשנת 1075. גם לאחר שחרורו כשנתיים מאוחר יותר, הוא תמך באנטי-מלך הגרמני רודולף מריינפלדן, עד שנהרג במהלך סכסוך, על ידי האציל הסכסוני אגנו השני מקונרדסבורג

אדלברט מת בשנת 1080, ולאחר מותו התחתנה אלמנתו אדלייד בשנית עם הרמן השני, רוזן הפלטינט של לותרינגיה מ Ezzonid שושלת, ולאחר מותו התחתנה בשלישית עם רוזן פפאלץ היינריך מלאך מן בית לוקסמבורג, אבא של הבן שלה זיגפריד.

משפחתו
------

בשנת 1068 הוא התחתן עם אדלייד מוויימאר-אורלמינדה, בתם של אוטו הראשון, מרקיז מייסן, ואדלה מלובן, ממנה נולדו לו שני בנים:

* אוטו, רוזן באלנשטדט (1070 – 1123)
* זיגפריד (1075 – 1113), רוזן ויימאר-אורלמינדה, ורוזן הפלטינט של הריין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדלברט השני, רוזן באלנשטדט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137530668
* VIAF: 81709425
* WorldCat (עם VIAF): 81709425

 |


1. 1 2 3  Loud & Schenk 2017, p. xxvi.
2. ↑  Eldevik 2012, p. 241.
3. ↑  Reuter 2010, p. 364.
4. ↑  Jackman 2012, p. 33.
**לובנויה מייסטו** (רוסית **Лобное место**) היא בימה עגולה בקוטר של 13 מטר הניצבת בפינה הדרום-מזרחית של הכיכר האדומה במוסקבה, סמוך מצפון לכנסיית ואסילי הקדוש. שמה של הכיכר בא מהמילה הרוסית "לוב" (Лоб) שמשמעותה מצח, ושברוסית עתיקה נשאה גם משמעות של גדת נהר תלולה, יחד עם המילה "מייסטו" (место - "מקום"). המקום מכונה גם בכינוי "כיכר הגולגולות", ומקורו של זה בתרגום שמה העברי של גבעת הגולגולתא בירושלים. זה הגיע ישירות מעברית או דרך יוונית (Κρανίου Τοπος - "קראניו טופוס"). הרקע לכינוי הוא בדמיון שבין מצח לגולגולת ובין גבעה לגדה תלולה. במהלך השבוע הקדוש נהוג היה להציב במקום דגם של גולגולתא, ותהלוכות יום ראשון של הדקלים נהגו להסתיים בה.

היסטוריה
--------

המסורת מקשרת את המקום לשחרורה של מוסקבה מהפולשים הטטרים ב-1521. הבימה נזכרה לראשונה בכתובים ב-1547, כאשר הצאר איוואן הרביעי נשא מעליה נאום שקרא לפיוס לאחר שרפות ומרד שאירעו במוסקבה. ייתכן כי בתקופת הצאר בוריס גודונוב נבנתה מחדש מאבן והותקנו בה שערי ברזל. בתרשים מתקופה זו נראית במקום במה מלבנים, ולפי עדויות מהמאה ה-17 ניצבו בו גם גדר עץ ואוהל. אנדרטת מינין ופוז'ארסקי הסמוכה מנציחה את הצהרתם של מינין ופוז'ארסקי מעל לובנויה מייסטו, על שחרור מוסקבה מידי הפולנים בשנת 1612 במהלך תקופת הצרות. אדם אולאריוס, הנוסע הגרמני בן המאה ה-17 כינה את המקום בשם הלטיני "תיאטרום פרוקלמאטיונום" (Theatrum proclamationum - "בימת ההכרזות").

עד למועד העברתה של הבירה לסנקט פטרבורג, שימשה לובנויה מייסטו כמרכז החיים הפוליטיים והציבוריים במוסקבה. מהבימה הוקראו אוקאזים ושרידיהם של קדושים הוצגו בה לראווה. בניגוד לאמונה עממית לא שימשה כמקום הוצאה להורג, שכן נחשבה למקום קדוש. בשנת 1786 הוזז המבנה מעט מזרחה ונבנה מחדש מאבן לבנה לפי תוכנית של מאטביי קזקוב.

גלריה
-----

* תרשים הכיכר האדומהתרשים הכיכר האדומה
* הבימה מצפוןהבימה מצפון
* תקריב של הבימהתקריב של הבימה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לובנויה מייסטו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר הקרמלין

| הכיכר האדומה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| כנסיית וסילי הקדוש • בית הקברות של חומת הקרמלין • המוזיאון ההיסטורי הממשלתי • שער התחייה • קתדרלת קאזאןגום • המאוזוליאום של לנין • אנדרטת מינין ופוז'ארסקי • לובנויה מייסטו • חומת הקרמלין | הכיכרהכיכר |

 |
**ברית ביטוח המשנה** (באנגלית: **Reinsurance Treaty**) שנחתמה ב-18 ביוני 1887 הייתה הסכם סודי בין הקיסרות הגרמנית לאימפריה הרוסית. הברית הותוותה על ידי קנצלר גרמניה אוטו פון ביסמרק, לאחר שברית שלושת הקיסרים בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ורוסיה קרסה בשנת 1887, בעקבות ניגוד האינטרסים בין שתי האחרונות בעניין מדינות הבלקן.

בהתאם לסעיפי הברית, אם אחת משתי המדינות תיכנס למלחמה עם גורם כלשהו, האחרת תשמורנה על נייטרלית ביחס לסכסוך, אלא אם מדובר במקרה בו גרמניה תתקוף את צרפת או האימפריה הרוסית תתקוף את אוסטרו-הונגריה. ביסמרק הראה לשגריר הרוסי את פרטי הברית הכפולה שנחתמה בשנת 1879 בין אוסטרו-הונגריה לגרמניה, כדי לקבל את אישור האימפריה לסעיף שהוזכר. גרמניה שילמה על יחסי-הקרבה עם רוסיה, אותם הבנתה הברית, בכך שנאלצה להסכים להשפעה הרוסית בבולגריה וברומליה המזרחית (היום חלק מבולגריה), וכן לתמוך בצעדיה של רוסיה לשמור על הים השחור בידיה.

ההסכם לא חודש בשנת 1890, עם יציאתו של ביסמרק מהמערכת הפוליטית בגרמניה, והדבר נתן מקום להתפתחות הברית הפרנקו-רוסית, בין צרפת לרוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברית ביטוח המשנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**חטפית עקעקית סיישל** (שם מדעי: *Copsychus sechellarum*) היא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת החטפיתיים האנדמית לאיי סיישל שבאוקיינוס ההודי והיא מצויה בטבע בסכנת הכחדה. בעבר הוא שויך לסוג *Cochoa* ממשפחת הקיכליים.

תיאור
-----

חטפית זו דומה במראה לעקעק וכמותו בעלת גוונים כחולים-כהים עם קצוות שחורים וכנפיים בעלי פסים לבנים לאורכם. הוא מגיע לאורך של כ-25 ס"מ, בעל משקל של 65 גרם לנקבות ו-76 גרם לזכרים. ככל הנראה זו החטפית הגדולה ביותר בעולם, אשר ממדיה קשורים לענקיות איים עקב בידודה היחסי. מין זה יכול לחיות מעל 15 שנה בטבע, זמן ארוך יחסית.

בעבר מין זה היה נפוץ באופן נרחב לאורך איי סיישל העיקריים, באזורי חורשים, מטעים וגנים שונים ולרוב הוא נמצא בין פסולת העלים בשיחור אחרי מזון כמו חרקים. עם זאת הגעת האדם לסיישל, הרס בית גידולו והכנסת מינים פולשים טורפים כמו חתולים וחולדות, אשר טרפו בוגרים וצעירים בהצלחה הפחיתו מאוד את מספרו. עד 1970 המין היה על סף הכחדה, עם רק 16 פרטים חיים, כולם על האי פריגט (אנ') המבודד בצפון-מזרח הארכיפלג. כיום האוכלוסייה מופצת גם לאיים האי קוסין (אנ'), האי אריד (אנ') והאי דניס (אנ') שלצד האי פריגט. האוכלוסייה העולמית כבר עלתה בשנים האחרונות ל-240 פרטים ועדיין הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע, זאת נוסף לכך שיש לעופות ששרדו מגוון גנטי נמוך ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטפית עקעקית סיישל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חטפית עקעקית סיישל באתר הרשימה האדומה של IUCN
**חטפית יתושים** (שם מדעי: *Polioptila*) הוא סוג של ציפורים ממשפחת הפוליופטילים, הקרובה לחטפיתיים, הנפוצות באמריקה הצפונית.

עופות אלה קטנים מאוד ומזכירים במראם גדרונים. אורכם 10-13 ס"מ ומשקלם 4-9 גרם. הם בעלי גוף אפור עם ראש כהה ופס על העיניים. המקור דק ושחור, מעוצב לתפיסת טרף קטן במהירות.

באורח חייהם הם מזכירים את החטפיתיים. הם אורבים לחרקים מעופפים העוברים סמוך שיעופו לענפים, עליהם הם עומדים, ואז עטים עליהם מאחור. 

חטפיות יתושים נפוצות ממרכז ודרום ארצות הברית, דרך מקסיקו ועד ליערות אמריקה הדרומית. רובן חיות באזורים סובטרופיים וחלקן גם במדבריות.

מינים
-----

* Polioptila caerulea
* Polioptila lembeyei
* Polioptila californica
* Polioptila melanura
* Polioptila nigriceps
* Polioptila albiloris
* Polioptila guianensis
* Polioptila clementsi
* Polioptila plumbea
* Polioptila lactea
* Polioptila schistaceigula
* Polioptila dumicola

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטפית יתושים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* חטפית יתושים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אדלברט דשו** (ברומנית: **Adalbert Deșu**, בהונגרית: **Dezső Béla**; ‏24 במרץ 1909 – 6 ביוני 1937) היה כדורגלן רומני, ששיחק בעמדת החלוץ שמאלי.

ביוגרפיה
--------

דשו, ממוצא הונגרי, נולד בגטאייה שבהאימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1909. הוא התחיל לשחק כדורגל בעיר הולדתו. לאחר זמן מה עבר לעיר רשיצה שם שיחק במשך שנתיים ב-CSM רשיצה. יו"ר המועדון, וולפגנג אושניט, סירב לשלם לו משכורת במהלך המונדיאל ולאחריו דשו עזב כתוצאה מכך.

הוא זומן לראשונה לנבחרת רומניה בשנת 1929 ובהופעת הבכורה שלו כבש במשחק ידידות נגד בולגריה. דשו נכלל בסגל למונדיאל 1930 שהיה לראשון בהיסטוריה, וגם כבש בניצחון 1–3 על פרו בשלב הבתים כבר בדקה ה-1'. עם שער זה היה לשחקן הרומני הראשון שכבש עבורה בתולדות התחרות. לאחר המשחק השני שלהם נגד המארחת אורוגוואי דשו פרש מהנבחרת.

מאוחר יותר ב-1930 הצטרף למועדון בנאטול טימישוארה, אך נאלץ לפרוש מכדורגל כבר ב-1933 עקב מחלת דלקת ריאות. דשו בסופו של דבר נפטר מאותה מחלה ב-6 ביוני 1937 כשהוא בן 28 בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ראסל א. סנבורן** (באנגלית: **Russell A. Sanborn**) הוא קצין בדימוס בדרגת מייג'ור גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית. כיהן כמפקד כוחות הנחתים בפיקוד אירופה ובפיקוד אפריקה.

ביוגרפיה
--------

סנבורן סיים ב-1986 תואר ראשון באוניברסיטת פלורידה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל הנחתים של ארצות הברית. 

ב-1988 סיים קורס טיס של הנחתים ולאחר מכן הוכשר כטייס ‏AV-8B הרייר II. הוא הוצב בטייסת התקיפה 231 ושירת בבסיס הנחתים איוואקוני שביפן ולאחר מכן בערב הסעודית. במלחמת המפרץ נפגע ב-9 בפברואר 1991 מאש נגד מטוסים במהלך גיחת ההפצצה ה-17 שביצע ומטוסו הופל. הוא נלקח בשבי והושם בכלא במרכז בגדאד, שם עבר עינויים על ידי שוביו עד שחרורו לאחר 26 ימים. לאחר 30 יום של שיקום במרכז הרפואי הלאומי של הצי חזר לשירות פעיל.

ביולי 1992 הוצב כקצין קישור אווירי בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים השמיני. ביולי 1993 הוצב בטייסת התקיפה 542 כחבר צוות קליטת המטוסים החדשים מדגם AV-8B הרייר II+ בחיל הנחתים. ב-1994 חזר לטייסת התקיפה 231. ביוני 1996 הוצב ביחידת המשלוח ה-26 של הנחתים שנשלחה לאזור הים התיכון כטייס AV-8B הרייר II+. הוא השתתף בפעולות כוח האכיפה בבוסניה והרצגובינה, במבצע פינוי האזרחים האמריקאים מאלבניה, וכן במבצע פינוי אזרחים מזאיר במהלך מלחמת קונגו הראשונה. 

ביוני 1997 הוצב בצוות תכנון מערכות למטוסי AV-8B בפיקוד המערכות האוויריות של הנחתים. לאחר קורס פיקוד ומטה של הנחתים הוצב ביולי 2001 כסגן מפקד טייסת התקיפה 542. עם הטייסת השתתף במלחמת עיראק. ב-2003 מונה לקצין המבצעים של להק 14. 

ביוני 2004 מונה למפקד טייסת התקיפה 542 בזמן שהוצבה בבסיס אל-אסד בעיראק, ושירת בתפקיד עד יולי 2006. בתקופת פיקודו זכתה היחידה בפרס הטייסת המצטיינת בחיל. 

לאחר לימודים במכללה התעשייתית של הכוחות המזוינים שירת כראש ענף במשרדי תוכנית Joint Strike Fighter. במאי 2009 מונה למפקד להק 14. לאחר מכן שירת כעוזר מפקד השלוחה הקדמית של כנף 2 שהוצבה באפגניסטן. ביולי 2001 מונה לסגן קצין אג"ם פיקוד אירופה של ארצות הברית בשטוטגרט שבגרמניה. בתפקידו הבא שירת כראש מחלקה באגף כוח האדם של חיל הנחתים. 

ביולי 2015 מונה למפקד כנף הנחתים הראשונה. ביולי 2017 מונה למפקד כוחות הנחתים בפיקוד אירופה ובפיקוד אפריקה ושירת בתפקיד עד יולי 2019.

במהלך שירותו צבר מעל 2,400 שעות טיסה במטוסי AV-8B הרייר II.

סנבורן בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בוסטון ותואר שני באסטרטגיית משאבים לאומיים מהמכללה התעשייתית של הכוחות המזוינים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראסל סנבורן** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה (אורכב 26.08.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר חיל הנחתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marine general uses POW time to teach Code of Conduct lessons, כוכבים ופסים, 7 בנובמבר 2016
2. ↑  Home After 26 Days in Iraqi Hands, Pilot Russell Sanborn Celebrates His Freedom-and Counts His Blessings, פיפל, 1 באפריל 1991
3. ↑  1ST MAW Sanborn takes charge as 1st Marine Aircraft Wing commanding general, אתר חיל הנחתים, 2 באוגוסט 2015

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ראסל סנבורן"**.
**בירונוזאורוס** (שם מדעי: *Byronosaurus*) הוא סוג דינוזאור ממשפחת הטרודוניים שהתקיים במרכז אסיה של סוף הקרטיקון לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר בשנת 2000 בידי החוקרים מארק נורל (אנ'), פיטר מקוביקי (Peter Makovicky) וג'יימס קלארק והכיל מין בודד - *Byronosaurus jaffei*, להוקרת החוקר ביירון ג'פה, שעל שמו נקרא גם הסוג ("לטאת ביירון").

דינוזאור זה התגלה בידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע למציאת מאובנים במדבר גובי ב-1993. הממצאים כללו שרידי תרופוד בעל חוטם ארוך וגפיים קלילות. הממצאים כללו גולגולת חלקית, שרידי גפיים, חוליות צוואר וגב וצלעות. בתחילה דמו הממצאים לאלה של ולוצירפטור אך בהמשך קיבלו אפיונים כמו בליטה קלה מעל הלסת העליונה. 

היה זה דינוזאור קטן מאוד באורך 1.5 עד 2 מטרים, גובה של 50 ס"מ ומשקל של כ-4 עד 20 ק"ג. מבנה לסתותיו היה בעל חריצים בולטים והמבנה היה ארוך ומותאם לליקוט טרף קטן. ככל הנראה היה מכוסה נוצות.

הבירונוזאורוס התקיים בקרטיקון העליון של הקמפן לפני 80 עד 75 מיליון שנה מזמננו. לצידו נמצאו פריטי צ'יטיפטי, שמהם אולי שדד ביצים או שהאחרונים דווקא ניזונו ממנו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בירונוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**ואל טורנס** (בצרפתית: **Val Thorens**) היא עיירת הסקי הגבוהה ביותר באירופה, הממוקמת בעמק טאראנטז (Tarentaise) במחוז סבואה שבהרי האלפים הצרפתיים. ואל טורנס מהווה חלק ממרחב שלושת העמקים (Les Trois Vallées) – מרחב הגלישה המחובר הגדול ביותר בעולם, המציע 600 קילומטרים של מסלולים מחוברים. רוב בתי המלון ובתי הדירות בוואל טורנס הם Ski-In/Ski-Out, כלומר מאפשרים גלישה מפתח הדלת וחזרה בגלישה. גובהה של העיירה הוא כ-2,300 מטרים מעל גובה פני הים.

אתר הסקי
--------

בשנות ה-60 של המאה ה-20 הבחינו יזמים בפוטנציאל הגלום בוואל טורנס, להפוך מעיירת הרים קטנה לאתר סקי ייעודי. תוכנית הפיתוח החלה בשנת 1967, בעיירה לה מֵנוּאיר (בצרפתית: Les Menuires), הנמצאת בגובה נמוך יותר בעמק (1,850 מטר). בשנת 1969 הורחב כביש הגישה לוואל טורנס, וכך התאפשר לפתח במקום אתר סקי. בשנת 1971, נבנו שלוש מעליות הסקי הראשונות, ושנה לאחר מכן, נפתח בית הספר הראשון לסקי – ESF. את בית הספר הקים ז'אן ברנז'ה (Jean Beranger), מאמן נבחרת הסקי הנשית של צרפת וכיום סגן ראש העירייה ומנהל משרד התיירות המקומי.

ואל טורנס הוא אחד מהאתרים הרב-לאומיים ביותר בצרפת, שכן כ-70% מהגולשים בו אינם צרפתים. עיקר התיירים והגולשים מגיעים לוואל טורנס מבריטניה, סקנדינביה, בלגיה, הולנד וגרמניה.

מרחב הגלישה
-----------

מסלולי גלישה בוואל טורנס
בזכות גובהו של האתר וכמויות השלג הגדולות להן הוא זוכה, עונת הסקי בוואל טורנס מתחילה בדרך כלל באמצע נובמבר ומסתיימת בתחילת מאי. האתר לבדו מציע כ-140 ק"מ של מסלולים לכל הרמות ו-29 מעליות, ובסקי פס המורחב כלולים 600 ק"מ ו-180 מעליות.

הפסגות הגבוהות ביותר אליהן ניתן להגיע ברכבל הן Pointe du Bouchet (שגובהה 3,220 מטר) ו-Cime du Caron (שגובהה 3,200 מטר). הרכבל שמוביל לשנייה מביניהן נושא את אותו השם והוא אחד הרכבלים הגדולים בעולם (תפוסה מקסימלית של 150 גולשים).

בעוד העיירה עצמה פונה דרומה וזוכה לכמויות שמש גדולות, רבים מהמסלולים בוואל טורנס פונים לכיוון צפון וצפון-מערב, מה ששומר על השלג איכותי לאורך זמן. פרט ל-68 מסלולים מסומנים יש בוואל טורנס מרחבי אוף פיסט גדולים ואזורי פריסטייל שכוללים סנופארק, מסלול בורדרקרוס, קפיצות ומתקנים נוספים.

פעילויות נוספות
---------------

בימי החורף מציעה העיירה פעילויות נוספות כדוגמת מסלול מרוצי המכוניות הגבוה ביותר באירופה, אופני הרים בשלג, מסלול מזחלות באורך שישה ק"מ, מרכז ספורט וספא, באולינג ובית קולנוע. בקיץ האתר פופולרי בקרב מטיילים, רוכבי אופני הרים ורוכבי אופני כביש. בשנת 1994 ו-2019 היוותה העיירה את נקודת הסיום של אחד משלבי מרוץ הטור דה פראנס.

הגעה
----

נמלי התעופה הקרובים ביותר לוואל טורנס הם שאמברי (Chambery), ליון וז'נבה. נסיעה מנמלים אלה לאתר אורכת כשעתיים, שעתיים ושלושת רבעי השעה ושלוש שעות ורבע, בהתאמה. כמו כן, ואל טורנס נמצאת במרחק שעת נסיעה ברכב מ-Moûtiers, בה ישנה תחנת רכבת המובילה לעיר ליון או פריז וערים נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואל טורנס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ואל טורנס
* ynet, ואל טורנס - Val Thorens, באתר ynet, 14 בדצמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  Population of Val Thorens, France

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 314891852
* WorldCat (עם VIAF): 314891852

 |
**פרידריך גולוויצר** (בגרמנית **Friedrich Gollwitzer**;‏ 27 באפריל 1889 – 25 במרץ 1977) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת דרכו

גולוויצר נולד ב-27 באפריל 1889 בבולנהיים שבממלכת בוואריה (אשר הייתה חלק מהקיסרות הגרמנית). ב-1 באוגוסט 1908, הוא התגייס כצוער לצבא הבווארי. הוא סופח לרגימנט הרגלים הבווארי ה-13 ("פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה"), ולאחר שלמד בבית ספר צבאי במינכן הועלה לדרגת לויטננט ב-23 באוקטובר 1910. ב-28 במאי 1913 הוא הועבר לרגימנט ההנדסה המלכותי ה-3. בתחילת 1915 הוא הועבר לרגימנט ההנדסה-מילואים ה-2, ולחם עמו במלחמת העולם הראשונה. ב-1 ביוני של אותה שנה הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. הוא המשיך להילחם עד סוף המלחמה ביחידות שונות. ב-18 באוגוסט 1918 הוא הועלה לדרגת האופטמן. במהלך המלחמה הוענקו לו מספר עיטורים, ביניהם שתי הדרגות של צלב הברזל.

לאחר המלחמה עם פירוקו של הצבא הקיסרי, הוא מונה באופן זמני למפקד גדוד ברגימנט הרגלים ה-48. עם הקמת הרייכסווהר, הוא הצטרף אליו ושרת ביחידות הנדסה שונות. ב-1 במרץ 1930 הוא הועלה לדרגת מיור. ב-1 בפברואר 1932 הוא מונה למפקד גדוד האימונים של רגימנט הרגלים ה-20 (הבווארי) באמברג. ב-1 באפריל 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הוא מונה למפקד הגדוד הראשון של הרגימנט הנ"ל, וב-15 באוקטובר 1935 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-41. ב-1 בינואר 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט.

### מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **מלחמת העולם השנייה**  

בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא לקח חלק במערכה בפולין. ב-1 באוקטובר 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. בדצמבר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-193. בתחילת פברואר 1940 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-88. הוא לחם עם הדיוויזיה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ולאחריה קיבלה הדיוויזיה כולה חופשה. ב-1941 נפגשו חיילי הדיוויזיה מחדש, והוצבו ככח כיבוש בצרפת. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת גנרל-לויטננט, ולחם עם הדיוויזיה שלו במבצע ברברוסה. ב-25 בינואר 1943 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-8 בפברואר של אותה שנה הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. ב-10 במרץ הוא הועבר לכוחות המילואים. ב-22 ביוני הוא הוחזר שוב לשירות פעיל, ומונה למפקד הקורפוס ה-53. ב-1 בדצמבר הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. במהלך מבצע בגרטיון ב-1944, הגן הקורפוס שלו על אזור ויטבסק, אולם כותר בידי הסובייטים וגולוויצר וכל אנשיו נפלו בשבי.

### אחריתו

גולוויצר שוחרר מהשבי ב-1955, ועבר להתגורר באמברג שבגרמניה המערבית. ב-1964 נפתחה נגדו חקירה בגין פשעי מלחמה בפולין. עם זאת, החקירה נסגרה ללא ראיות. הוא נפטר ב-25 במרץ 1977.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך גולוויצר** בוויקישיתוף
* פרידריך גולוויצר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* פרידריך גולוויצר באתר feldgrau (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצבא הבווארי, כמו שאר הצבאות של הנסיכויות והממלכות הגרמניות באותם ימים, היה חלק מצבא הקיסרות הגרמנית, והיה כפוף למטכ"ל הקיסרי. עם זאת, הצבא הבווארי נהנה מזכויות יתר שהיו שמורות רק לצבא הפרוסי, ובין היתר החזיק מטכ"ל עצמאי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1060502674
* VIAF: 311574843
* WorldCat: viaf-311574843

 |
**מבט מגן עדן** (באנגלית: **The Lovely Bones**) הוא סרט קולנוע אמריקאי-בריטי-ניו זילנדי משנת 2009 מסוגת דרמה ומותחן על-טבעי, שבוים על ידי פיטר ג'קסון ומבוסס על ספר בעל אותו שם שכתבה אליס סיבולד. התסריט לסרט נכתב במשותף על ידי ג'קסון, פראן וולש ופיליפה ביונאס. בהפקת הסרט היה שותף סטיבן ספילברג.

עלילה
-----

בשנת 1973 סוזי סלמון (סרשה רונן) החיה בפנסילבניה חולמת להיות צלמת מפורסמת. יום אחד ריי סינג, נער שסוזי מאוהבת בו, מזמין אותה לצאת איתו. בדרך חזרה לביתה היא פוגשת את ג'ורג' הארווי (סטנלי טוצ'י) שמשדל אותה לרדת למערה שהוא בנה לילדי השכונה. בהתחלה היא מסרבת אך לאחר שכנועים רבים היא מסכימה. כשהיא רוצה לעזוב הארווי מסרב לתת לה ללכת. היא מצליחה להימלט ממנו ולברוח לביתה. אך כשהיא מגיעה לשם היא מגלה שלמעשה היא לא באמת נמצאת בביתה והיא אף מעולם לא יצאה מהמערה אלא היא נמצאת במקום בין כדור הארץ לגן עדן. לאחר תקופה ממושכת שבה משפחתה של סוזי מתאבלת, אחותה, לינדסי (רוז מקייבר), חושדת בשכנם המוזר, מר הארווי. יום אחד היא נכנסת לביתו ומגלה ראיות המפלילות אותו ברצח אחותה. לאחר שמר הארווי מגלה שלינדסי הייתה בדירתו הוא בורח מהעיר. סוזי, אשר חלמה כל הזמן על אותו חלום של בית בתוך מגדלור, נכנסת אליו ומגלה שמי שרצח אותה, הוא רוצח סדרתי שרצח מספר ילדות בעבר, והקטנה שבהן הייתה רק בת 6.

שחקנים
------

* סרשה רונן - סוזי סלמון
* מארק וולברג - ג'ק סלמון
* רייצ'ל וייס - אביגיל סלמון
* רוז מקייבר - לינדסי סלמון
* סטנלי טוצ'י - ג'ורג' הארווי
* סוזן סרנדון - ליין
* מייקל אימפריולי - לן פנרמן
* כריסטיאן תומאס אשדייל - בקלי סלמון
* ניקי שוהו - הולי

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט זכה בעיקר לביקורות מעורבות עד שליליות. אך למרות זאת השחקנים סרשה רונן וסטנלי טוצ'י זכו לביקורות מהללות. טוצ'י אף היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. הסרט הכניס בארצות הברית כ-44,028,238 מיליון דולר וכ-49,507,108 מיליון דולר מחוץ לארצות הברית מה שמסכם את הכנסותיו בכ-93,535,346.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מבט מגן עדן

* "מבט מגן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "מבט מגן עדן", באתר נטפליקס

* "מבט מגן עדן", באתר AllMovie (באנגלית)

* "מבט מגן עדן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "מבט מגן עדן", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "מבט מגן עדן", באתר Metacritic (באנגלית)

* "מבט מגן עדן", באתר אידיבי

* "מבט מגן עדן", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)

* "מבט מגן עדן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4985355
* LCCN: no2010082369
* VIAF: 175689183
* WorldCat (עם VIAF): 175689183

 |