recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אש וקרח** הוא אחד משיריו הפופולריים של המשורר רוברט פרוסט. השיר פורסם בשנת 1920 בירחון הארפרז ובשנת 1923 בספרו הרביעי, **ניו המפשייר**.

מילות השיר
----------

מילות השיר:

Some say the world will end in fire,  

  Some say in ice.  

From what I've tasted of desire  

I hold with those who favor fire.  

  But if it had to perish twice,  

I think I know enough of hate  

  To know that for destruction ice  

Is also great,  

  And would suffice.

השראה
-----

מקור אפשרי להשראה מהשיר הוא פסקה בקנטו 32 מחלקה הראשון של הקומדיה האלוהית, שמציגה את המעגל התשיעי של הגיהנום, מעגל הבוגדים, בו החוטאים למעשה קופאים.

מקור אפשרי נוסף, נובע מדברי האסטרונום האמריקאי הארלו שפליי (ממציא המונח אזור ישיב) אשר טען שהוא נתן את ההשראה לשיר. שפליי תיאר דיון שניהל עם פרוסט שנה לפני פרסום השיר. לדבריו, באותו הדיון פרוסט שאל אותו איך העולם יסתיים, ולאותה שאלה שפליי ענה שאו שהשמש תתפוצץ ותצית את כדור הארץ, או שכדור הארץ יחמוק איכשהו מגורל זה ויקפא לאטו בחלל. שפליי טען שהוא הופתע לראות את השיר שנה לאחר מכן ואמר שהוא רואה בכך דוגמה להשפעה שעשויה להיות למדע על האמנות או להבנתה.

מבנה וסגנון
-----------

השיר מורכב מבית אחד בן תשע שורות אשר מצטמצמות מאוד בשתיים האחרונות. בנוסף, השיר מאופיין בדילוג חלקי גם לפני השורות עצמן.

מבחינה מוזיקלית, השיר עונה למבנה החריזה א-ב-א א-ב-ג ב-ג-ב המאופיין את טרצינה, מבנה שהיה פופולרי בימי הביניים והראנסס (תקופת כתיבת הקומדיה האלוהית).

פרשנויות
--------

לשיר יש מגוון פרשנויות. האחת נוגעת לכך שהשיר על סוף העולם ומתייחס ליסודות המרכזיים כאש וקרח. כאשר אש מסמל תשוקה וקרח מסמל שנאה. 

לפי פרשנות זו, הדובר מביע הזדהות עם רגש התשוקה, אך הוא טוען שיספיק לו גם חורבן של הקרח, דבר שמאפיין את רגש השנאה ובכך יוצר אירוניה.

תרגום השיר
----------

לשיר מבנה מוזיקלי וסמנטי אופייני, ולכן תרגומי השיר מנסים לבטא רוח זו תוך מגבלות השפה.

עם כך, יצאו לשיר תרגומים רבים על ידי מבחר מתרגמים, כמו רנה ליטוין, ראובן אבינועם, וזיוה שמיר (לו פרסמה גם עדכון). התרגומים מאופיינים במתן שמות עבריים שונים למילים Fire ו-Ice כפשרה לדרישות המוזיקליות הרצויות.

בתרבות הפופולרית
----------------

לדברי הסופר, ג'ורג' ר. ר. מרטין, השראה חלקית לשם של סדרת הספרים המצליחה, שיר של אש וקרח, באה מיצירו זו של פרוסט.

בסרט דמדומים 3:ליקוי חמה, הדמות הראשית, איזבלה סוואן, מקריאה את השיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תרגום השיר מאת רענן אייכלר, אתר למנויים בלבד אש וקרח, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015.
* ניצה פרילוק, אש וקרח: מפגש עם שיר ותרגומיו מ ִ מבט סמנטי, באתר משרד החינוך.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fire and Ice באתר ויקיציטוט
2. ↑  דברי ג'פרי מאייר "On fire and ice"
3. ↑  דברי טום האנסון "On fire and ice"
4. ↑  ניצה פרילוק אש וקרח: מפגש ע שיר ותרגומיו מ ִ מבט סמנטי באתר משרד החינוך
5. ↑  ניצה פרילוק אש וקרח: מפגש עם שיר ותרגומיו מ ִ מבט סמנטי באתר משרד החינוך
6. ↑  ג'וזפין הארדי ‘Game of Thrones’ Author George R.R. Martin Reveals ‘Winds of Winter’ Details and More באתר Young Adult Book Reviewer
שחף צפוני צעיר בעל כסות נוצות אפורה
 *Larus argentatus argenteus*
**שחף צפוני** (שם מדעי: *Larus argentatus*, נקרא בעבר **שַׁחַף כַּסְפִּי** **שחף הרינג** או **שחף אטלנטי**) הוא מין של שחף השייך לסדרת החופמאים. הוא נפוץ במערב, מזרח, ומרכז אירופה, באזור סקנדינביה ובאזור הבלטי.

תיאור
-----

הזכר הוא באורך 60–67 ס"מ ומשקלו 1,050-1,525 גרם. הנקבה קטנה יותר: אורכה 55–62 ס"מ ומשקלה 710-1,100 גרם. מוטת הכנפיים יכולה לנוע בין 125 ל 155 ס"מ. הגוף העליון של המבוגרים הוא אפור וראשם וחלקיהם התחתונים לבנים. הכנפיים שחורות עם כתמים לבנים המכונים "מראות". המקור צהוב עם נקודה אדומה ויש טבעת של עור צהוב חשוף סביב העין. הרגליים בדרך כלל ורודות בכל הגילאים, אך הן יכולות להיות צהבהבות, במיוחד באוכלוסייה הבלטית שנחשבה בעבר כתת-מין נפרד.

### הנקודה האדומה על המקור

לנקודה האדומה הזו יש תפקיד חשוב בתקשורת עם הגוזלים ובהאכלתם. הגוזלים מנקרים בנקודה האדומה, וניקור זה מעורר את ההורים להקיא את המזון שהובא.

### קול

אחד הקולות אותו משמיע השחף הצפוני מזכיר צחוק, המוכר היטב בחצי הכדור הצפוני ולעיתים קרובות נחשב כסימן ההיכר של אזורי חוף, כדוגמת הממלכה המאוחדת, ומקומות אחרים באירופה.

הגוזלים של השחף הצפוני משמיעים ציוץ חוזר ונשנה, המלווה בתנועת ראש, בשעה שהם מבקשים אוכל או קוראים להוריהם. שחפים צפוניים באזורים עירוניים נוקטים בהתנהגות זו כאשר בני אדם מאכילים אותם.

תזונה
-----

השחף הצפוני אוכל-כול: ניזון מטרף, אוכל אשפתות ושודד מזון מחיות אחרות; בדרך כלל הוא מלקט רכיכות, סרטנים ושיירי מזון מחופים הנחשפים בשפל. כמה שחפים צפוניים מנקים את עורו של דג שמש מגובשש המכוסה בטפילים והדג צריך להתאזן על צידו בשביל הניקוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שחף צפוני** בוויקישיתוף
* שחף צפוני, באתר ITIS (באנגלית)
* שחף צפוני, באתר NCBI (באנגלית)
* שחף צפוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* שחף צפוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* שחף צפוני, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* שחף צפוני, באתר GBIF (באנגלית)
* שחף צפוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שחף צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  שחף כספי במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012431022505171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באדם המספק שירותי טיפול בגופת המת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו קברן (פירושונים).
קברן בבית קברות בסרייבו
**קַבְרָן** הוא אדם המספק שירותים לטיפול בקבורת מתים ומטפל בגופותיהם על פי הנחיות היגייניות ורפואיות, אך גם דתיות ותרבותיות. הקברנים ו**עורכי הלוויות** מטפלים גם בקרובי המת. בחלק מן התרבויות קיימת הבחנה בין האדם החופר את הקברים, וזה אשר עורך את הלוויה. תפקידו המדויק של הקברן משתנה מתרבות לתרבות. בחלק מתרבויות המערב נהוג למשל לאפר את המת ולהציגו בפני האבלים טרם הקבורה עצמה, ובבית לוויות עובדים גם מאפרים. ביהדות מטפלת בענייני קבורה החברה קדישא.

בימי הביניים התייחסו אל המקצוע כאל "לא מכובד" ו"לא ישר", ומבחינה חברתית, עבדו בו אנשים מן המעמדות הנמוכים.

קיימת התייחסות תרבותית לקברן גם כמטפורה - כאל אדם המביא לחורבן כלשהו.

בתרבות קיימות התייחסויות רבות לקברנים - במקרים רבים, כמו ב"המלט" של שייקספיר, שם היוצר בפיהם התייחסויות למוות. סדרת הדרמה "עמוק באדמה" מתמקדת במשפחה המנהלת בית לוויות, והסרט "החיים שאחרי" מתמקד בימים שבין המוות לקבורה עצמה, בהם מכינים את הגופה למנוחת עולמים. בהיאבקות המקצועית ידועה דמותו של הקברן (The Undertaker), שגולמה על ידי מארק קאלאווי, המציגה מתאבק מטיל מורא ומבוססת על מוטיבים של קבורה, מוות, אימה גותית והעל-טבעי. הקברן נחשב לאחד המתאבקים הטובים והמוערכים ביותר בתולדות הענף.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קברן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קברן** |

* ניר יהב‏, קוברים את הכאב: הישראלים שעובדים בפס הייצור של המוות, באתר וואלה!‏, 1 בדצמבר 2016
**דניס אולכסנדרוביץ' בויקו** (באוקראינית: **Дени́с Олекса́ндрович Бо́йко**; נולד ב-29 בינואר 1988 ) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות השוער בקבוצת פוליסיה ז'יטומיר.

ביוגרפיה
--------

נולד בקייב. אביו, אולכסנדר, היה כדורגלן מקצועי ששיחק בקבוצות דינמו קייב ומטאליסט חרקוב בעמדות מגן וקשר הגנתי.

### קריירה

בויקו החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דינמו קייב. הוא גדל במחלקת הנוער שלה ובשנת 2005 עלה לקבוצה הבוגרת. באופן רשמי היה בויקו שחקן הקבוצה במשך 11 שנים, אך בפועל שיחק מעט מאוד משחקים בשורות דינמו. הוא שיחק 3 שנים בקבוצת המילואים של דינמו ובהמשך הושאל לקבוצות אחרות בליגה האוקראינית: אובולון, צסק"א קייב, קריובאס ודניפרו. ב-2014 עזב את דינמו ועבר לדניפרו (הפעם כשחקן מן המניין). לאחר עונה אחת בקבוצה, בה העפיל עמה לגמר הליגה האירופית, עזב אותה וחתם בקבוצת בשיקטש הטורקית. בבשיקטש הוא לא שובץ כשוער הראשי ולאחר עונה אחת ביקש לעבור קבוצה. הוא הושאל למלאגה הספרדית למשך עונה אחת. בתחילת 2018 הושאל לקבוצת דינמו קייב. ביולי 2018 קנתה דינמו קייב מבשיקטש את כרטיס השחקן של בויקו.

### נבחרת

בויקו שיחק בכל שכבות הגיל של הנבחרות הלאומיות של אוקראינה. ב-2003 שיחק את משחקו הראשון בשורות נבחרת הנערים של אוקראינה. לאחר 15 משחקים במדי נבחרת הנערים עבר לנבחרת הנוער של אוקראינה.

בויקו שיחק בנבחרת הנוער במשך שנה וחצי. מנבחרת הנוער המשיך לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 8 משחקים. בשנת 2011 היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בטורניר.

בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק בויקו מאז נובמבר 2014. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול ליטא. היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016.

תארים
-----

* אליפות טורקיה : 2015/2016
* אליפות אוקראינה : 2020/2021
* הגביע האוקראיני: 2019/2020, 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דניס בויקו** |

* דניס בויקו, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אוקראינה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 בויקו • 
2 בוטקו • 
3 חצ'רידי • 
4 טימושצ'וק • 
5 קוצ'ר • 
6 סטפננקו • 
7 ירמולנקו • 
8 זוזוליה • 
9 קובלנקו • 
10 קונופליאנקה • 
11 סלזניוב • 
12 פיאטוב •
13 שבצ'וק • 
14 רוטאן •
15 בודקיבסקי •
16 סידורצ'וק •
17 פדצקי •
18 ריבלקה •
19 הרמש •
20 רקיצקי •
21 זינצ'נקו •
22 קרוואייב •
23 שבצ'נקו •
מאמן: פומנקו | אוקראינהאוקראינה |
**פורט-גנטיל** (בצרפתית: **Port-Gentil**) היא העיר השנייה בגודלה במדינת גבון, בעלת אוכלוסייה הנאמדת בכ-136,000 תושבים נכון להערכות שבוצעו ב-2013. העיר נחשבת גם כעיר נמל חשובה ביותר עבור המדינה. העיר משמשת כמרכז התעשייתי של המדינה עבור נסורת עץ ונפט. למרות שהעיר קרובה למים ונמצאת בסמוך לחוף, היבשה העיקרית הסמוכה אליה היא אזור מיוער מרוחק אשר אינו מחובר באמצעות כבישים לשאר המדינה. העיר שוכנת קרוב לכף לופז, הנקודה המערבית ביותר בגבון.

ההתיישבות במקום החלה באי מנדג'י בקטע הדלתה של נהר אוגווי על ידי הצרפתים, אשר חתמו על חוזה ברית עם תושבי ממלכת אורונגו בשנת 1873. ההתיישבות היוותה בסיס עבור מסעותיו המחקריים של פייר סבורניאן דה בראזה לפנים הארץ, ובשנת 1894 נבנה בה בית מכס שהפך אותה לגרעין מרכז המסחר של האזור לאחר שנמשכו אליה חברות מסחר רבות כמו האטון וקוקסון, ג'ון הולט, וורמן, סוסייטה דו הו-אוגוו וחברת מחקר היערות האפריקניים. מוצרי המסחר העיקריים שיוצאו מן העיר היו גומי ושנהב, ואחר כך גם עצים, בעיקר עצי לבוד.

העיר נקראה על שמו של הקולונל הצרפתי אמיל גנטיל בשנת 1900. לאחר מלחמת העולם הראשונה היא הפכה לנמל חשוב עבור קורות עץ, אבל הצמיחה המסיבית של העיר חלה בעקבות ניסיונות למציאה וקידוחי נפט שבוצעו באזור באמצעות החברה הצרפתית אלף. בשנת 1928, נפתחה בעיר שלוחת הבנק הראשונה בה, שלוחה של בנק מערב אפריקה.

בשנת 1947, מנתה העיר אוכלוסייה של 4,500 תושבים שצמחה עד שנת 1960 ל-20,000. בית זיקוק לנפט הוקם בה באותה השנה, ובית זיקוק לגז טבעי הוקמה בעיר בשנת 1968.

העיר ידועה כיום בשל שלל מלונותיה וחיי הלילה שבה, כאשר היא מכילה אטרקציות הכוללות את כנסיית סנט לואיס (נבנתה בשנת 1927), גן חיות, קזינו, חופי רחצה ומסלול גולף. מחוץ לה נמצאות ביצות רבות וישנן חיות בר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורט-גנטיל** בוויקישיתוף
* פורט-גנטיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562615505171
* BnF: cb12568311z (data)
* GND: 4564085-3
* LCCN: n89121594
* VIAF: 162814562
* WorldCat (עם VIAF): 162814562

 |
**ראבקה זדרוי** (בפולנית: **Rabka-Zdrój**; ביידיש: **ראבקע**) היא עיירת נופש במחוז נובי טארג שבפרובינציית פולין קטן בפולין, במפגש הנהרות ראבה, סלונקה ופוניצ'אנקה, ובגובה של 550 מטרים מעל פני הים, הידועה בשל המרחצאות החמים שבה.

תולדות היישוב
-------------

העיירה נזכרת מהמאה ה-13, עת השתייכה למנזר, ובשנת 1364 עברה לבעלות מלוכה. במאה ה-15 עברה העיירה לבעלות פרטית של משפחת אצולה, ומשנת 1570 החלו להפיק מלח מהמעיינות בסביבת היישוב.

מהמאה ה-19 הפכה העיירה למוקד נופש וקיט אזורי, ועם חיבורה לקו מסילת הברזל, הואץ פיתוחה, ונבנה בה גם אתר סקי.

יהודי ראבקה זדרוי
-----------------

יהודים ישבו בעיירה מראשית המאה ה-19, ובשנת 1907 הוקם בה בית הבראה לילדים יהודים. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה קהילה יהודית קטנה, בת פחות מ-200 איש, ופעלו בה תנועות הנוער עקיבא ובית"ר. כמו כן, פעל בעיירה סניף של ההסתדרות הציונית.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, גיוס לעבודות כפייה, הגבלות תנועה וחובת ענידת טלאי צהוב. בד בבד בזזו הגרמנים והפולנים את בתי וחנויות היהודים ביישוב. כעבור מספר שבועות הועלמו מהיישוב 13 יהודים.

בשנת 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. בתקופה זו פעל בעיירה בית ספר לאנשי ס"ד, אשר הכשירם בשיטות רצח שונות, תוך שימוש ביהודי העיירה וכפרי הסביבה כמטרות חיות, ורצח רבים מהם. 

ב-20 במאי 1942 רצחו הגרמנים כ-40 מיהודי העיירה, וב-26 ביוני 1942 רצחו כ-160 יהודים נוספים, חלקם מנובי סונץ'. ביולי 1942 רצחו הגרמנים בעיירה מאות רבות של יהודים מיישובי הסביבה, תוך השלכתם לקבר אחים, בו כוסו בסיד.

בסוף אוגוסט 1942 בוצעה אקציית חיסול בעיירה, בה שולחו רוב יהודי המקום למחנה ההשמדה בלז'ץ, וכ-200 יהודים שעברו סלקציה הוכנסו למחנה עבודה שהוקם בעיירה. במחנה נרצחו רוב היהודים, והיהודים המעטים שנשארו בחיים הועברו למחנה פלאשוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראבקה זדרוי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ראבקה זדרוי
* ראבקה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* רבקה (Rabka), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "ראבקה זדרוי", באתר השטעטל הווירטואלי
* יואנה שליבה, ראבקה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 559–561), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4374570-2
* MusicBrainz: 1e185a0f-7ced-41de-946f-a7bb8d0b9b4f
* NKC: ge1086588
* VIAF: 310642112
* WorldCat: viaf-310642112

 |
**זוויירצ'ה** (בפולנית: **Zawiercie**; בגרמנית: **Warthenau**) היא עיר בפרובינציית שלזיה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

תחילתה של העיר בשני כפרים סמוכים, שהיו בבעלות משפחות אצולה. בשנת 1847 צורף היישוב המאוחד למסילת הברזל שחיברה בין ורשה ווינה, והדבר הביא לפיתוחו, ולהפיכת היישוב למוקד תעשייה. בשנת 1926 הוענק ליישוב מעמד עירוני.

יהודי זוויירצ'ה
---------------

הכניסה לבית הקברות היהודי של זוויירצ'ה
קהילה יהודית מאורגנת התקיימה ביישוב מסוף המאה ה-19, ויהודי המקום נטלו חלק מרכזי בפיתוחו התעשייתי של היישוב. בתקופה זו התקיימו ביישוב מספר בתי כנסת וישיבה.

טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הופצה נגד יהודי היישוב עלילת דם, אשר בעקבותיה נערכו פרעות ביהודי המקום. בשנים 1919 ו-1921 נערכו ביהודי היישוב שני פוגרומים, בם נרצחו מספר יהודים. כמו כן, סבלו יהודי העיר מחרם על עסקיהם. בין מלחמות העולם התגברה בעיר הפעילות הציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל, ופעל בה בית ספר עברי מרשת תרבות. בשנים אלה נמנו בעיר כ-7,000 יהודים, כרבע מתושביה.

בין רבני העיר היה הרב אריה צבי פרומר. בעיר כיהנו באדמו"רות רבי אברהם פנחס שלום משושלת אפטא ורבי מנחם מנדל לנדא נכדו של רבי אברהם מטשכנוב, ורבי נתן נחום הכהן רבינוביץ האדמו"ר מקרימילוב.

### בשואה

ב-4 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, חובת ביצוע עבודות כפייה והחרמת עסקים, וזאת תוך מעשי התעללות שונים. באפריל 1940 הובאו לעיר כ-600 פליטים יהודים מאזור צ'שין.

בספטמבר 1941 רוכזו כל יהודי העיר בגטו שהוקם בה, אשר מעת לעת רצחו בו הגרמנים יהודים. תוך זמן קצר הצטרפו לגטו יהודי קרומולוב. באמצע שנת 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס ושוטרים פולנים, ושילחו כ-2,000 מיושביו לאושוויץ. בסוף 1942 החלה לפעול בגטו שבעיר מחתרת יהודית של חברי השומר הצעיר, אשר סייעה בניסיונות הברחת יהודים מהגטו למעבר הגבול של סלובקיה. במהלך השנה הובאו לגטו יהודי לאזי הסמוכה.

באוגוסט 1943 גירשו אנשי ס"ס ושוטרים פולנים את כ-6,000 עד 7,000 היהודים שנותרו בגטו שבעיר לאושוויץ, תוך רצח אנשי היודנרט במקום. כ-500 עובדי כפייה שהושארו בגטו שולחו לאושוויץ ב-18 באוקטובר 1943.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זוויירצ'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זוויירצ'ה (בפולנית)
* ספר יזכור לקהילת זוויירצ'ה, בספריית העיר ניו יורק
* זוויירצ'ה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* זוויירצ'ה (Zawiercie), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "זוויירצ'ה", באתר השטעטל הווירטואלי
* אלכסנדרה נמיסלו, זוויירצ'ה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 174–176), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* זבירציה (פולין), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538287305171
* GND: 4326273-9
* LCCN: nr91016030
* MusicBrainz: d9f5f7df-74fd-4975-a596-ca57e7650ca9
* NKC: ge869723
* VIAF: 128276387
* WorldCat: lccn-nr91016030

 |
**זולוטי פוטיק** (באוקראינית: **Золотий Потік**; בפולנית: **Potok Złoty**, פוטוק זלוטי; ביידיש: **פּאָטיק**) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

זולוטי פוטיק נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-16, ובשנת 1601 הוענקו לה זכויות עיר, שכללו את הקפתה בביצורים וקביעת ימי שוק וירידים שנתיים בה. בשנת 1608 הוקם בעיירה מנזר דומיניקני.

במהלך הכיבוש הרוסי במלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיירה, ובשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי היישוב
------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1635. במהלך המאה ה-18 התפתחה ביישוב קהילה יהודית עצמאית, ובמהלך המאה ה-19 גדל מספר יהודי העיירה, כאשר בשנת 1880 נמנו בה 1,247 יהודים. עם זאת, משנות ה-80 של המאה ה-19 היגרו מהעיירה רבים מיהודיה. כמו כן, סבלו יהודי העיירה במהלך הכיבוש הרוסי שלה בזמן מלחמת העולם הראשונה, תוך שהקוזקים פרעו בהם ושרפו כמאה מבתיהם. לאחר המלחמה, ועד יוני 1919, פרעו ביהודי העיירה גם החיילים והאיכרים האוקראינים שנכנסו אליה.

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 895 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939.

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, ב-10 ביולי 1941, העבירו אלו את השליטה הישירה בה לידי המשטרה האוקראינית, וזו החלה בביצוע מעשי שוד והתעללות ביהודי היישוב. יודנרט שמונה בעיירה בהמשך, נצטווה לספק לשלטונות סכומי כופר גבוהים, ולגייס עבורם עובדי כפייה יהודים, שחלקם שולחו למחנות עבודה.

באוקטובר 1942 גורשו יהודי העיירה לבוצ'אץ', ומשם שולחו רובם להשמדה בשתי אקציות. הנותרים רוכזו בגטו שהוקם בעיר, וממנו שולחו בהמשך להשמדה. מקהילת העיירה שרדו את השואה כ-30 איש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זולוטי פוטיק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זולוטי פוטיק
* פוטוק זלוטי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* זולוטי פוטיק באתר JewishGen

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 233895921
* WorldCat (עם VIAF): 233895921

 |
**דיוגו אנטוניו קופידו גונסלבש** (בפורטוגזית: **Diogo António Cupido Gonçalves**; נולד ב-6 בפברואר 1997 באלמודובר שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית.

קריירת מועדונים
---------------

גונסלבש גדל במחלקות הנוער של אלמודובר, פרייראס ובנפיקה ליסבון. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצת המילואים של בנפיקה ליסבון. ב-9 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3-1 על ספורטינג בראגה במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2017/2018.

ב-14 ביוני 2018 הושאל גונסלבש למשך עונה אחת לנוטינגהאם פורסט מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-4 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד בריסטול סיטי במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-26 ביוני 2019 הושאל למשך עונה אחת לפמליקאו, העולה החדשה לליגת העל הפורטוגלית. הוא ערך 27 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.

מעונת 2020/21 חזר לשחק בשורות בנפיקה.

ב-5 בינואר 2023 חתם לארבע שנים בפ.צ. קופנהגן.

תארים
-----

בנפיקה ליסבון
* הסופר קאפ הפורטוגלי (1): 2017/2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיוגו גונסלבש** בוויקישיתוף
* דיוגו גונסלבש, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  FOREST AGREE DOUBLE SIGNING באתר הרשמי של נוטינגהאם פורסט, 14 ביוני 2018 (באנגלית)
2. ↑  Diogo Gonçalves e Guga Rodrigues reforçam Famalicão באתר Record, ‏ 26 ביוני 2019 (בפורטוגזית)
**ג'ון ויליאם קסילייר** (באנגלית: **John William Casilear**;‏ 25 ביוני 1811 - 17 באוגוסט 1893) היה אמן נוף אמריקאי השייך לאסכולת נהר ההדסון.

ביוגרפיה
--------

קסילייר נולד בניו יורק. הכשרתו המקצועית הראשונה הייתה אצל הליתוגרף הבולט בניו יורק, פיטר מאווריק בשנות העשרים של המאה ה-19. הוא המשיך להתאמן עם אשר דיורנד, שהיה בעצמו ליתוגרף באותה תקופה. קסילייר ודיורנד התיידדו, ושניהם עבדו יחדיו בניו יורק במשך שנות ה-30.

באמצע שנות ה-30 של המאה ה-19 התעניין דיורנד בציור נוף בעקבות ידידותו עם תומאס קול. דיורנד, בתורו, הפנה את תשומת ליבו של קסילייר לציור הנוף. עד שנת 1840 התעניינות של קסילייר באמנות הייתה מספיק חזקה כדי ללוות את דיורנד, ג'ון פרדריק קנסט ותומאס פריצ'רד רוסיטר במהלך טיול באירופה שבמהלכו רשמו סצינות, ביקרו במוזיאונים לאמנות והעשירו את התעניינותם בציור.

קסילייר פיתח בהדרגה את הכישרון שלו באמנות ציור הנוף, כשהוא מצייר בסגנון שלימים התפרסם כאסכולת נהר ההדסון. באמצע שנות החמישים של המאה ה-19 הוא הפסיק לחלוטין את קריירת החריטה שלו לטובת ציור במשרה מלאה.

ג'ון קסילייר, אגם ג'ורג', 1860
הוא נבחר לחבר מן המניין באקדמיה הלאומית לעיצוב בשנת 1851, לאחר שהיה חבר מקורב מאז 1833, והציג שם את עבודותיו במשך למעלה מחמישים שנה.

קסילייר נפטר בסרטוגה ספרינגס, ניו יורק בשנת 1893.

ג'ון קסילייר, אגם אלפיני, 1860
דוגמאות לאמנותו נמצאות באוספי מוזיאון המטרופוליטן, ניו יורק, הגלריה הלאומית לאמנות, וושינגטון הבירה, והמוזיאון לאמנות וודמיר שבפילדלפיה, פנסילבניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון ויליאם קסילייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  American paradise: the world of the Hudson River school, libmma.contentdm.oclc.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 647
* ISNI: 0000 0000 6704 659X
* LCCN: nr93030176
* PIC: 12434
* RKD: 15742
* SNAC: w60g5rck
* ULAN: 500013823
* VIAF: 22016932
* WorldCat: lccn-nr93030176

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק באב בית דין ירושלמי, עם הערך "שלום עראקי", העוסק ברב ונשיא הקהילה היהודית בתימן.

הרב **שלום יוסף עראקי** (1843 – 18 בינואר 1917) היה שד"ר, מנהיג ואב בית הדין הראשון של העדה התימנית בירושלים, ומייסד בית הכנסת נווה שלום בעיר.

קורות חיים
----------

נולד בצנעא שבתימן בשנת 1843 (ה'תר"ג) לרב יוסף עראקי. בשנת 1881 (ה'תרמ"ב) עלה עם הוריו ובני משפחתו לישראל במסגרת עליית אעלה בתמר, ונמנה עם ראשוני עולי תימן לישראל. תחילה השתכנה משפחתו בכפר התימנים בשילוח, ולאחר מכן עבר להתגורר בשכונת משכנות ישראל. לפרנסתו עסק בכתיבת שטרות בבית דין, ובהמשך בצורפות.

בשנת 1886 (ה'תרמ"ו) יצא בשליחות כשד"ר מטעם כוללות העדה הספרדית לערי הודו ותימן, וביקר בקולקטה, מובמאי, קוצ'י, סינגפור ותימן (כולל העיר עדן, שהייתה בשליטה בריטית באותה תקופה), ובחודש ינואר 1887 (טבת ה'תרע"ז) חזר לירושלים.

בשנת 1905 (ה'תרס"ה) ייסד בשכונת משכנות ישראל שבירושלים את בית הכנסת התימני נווה שלום על שטח שקנה לפני כן.

שימש כמנהיג העדה התימנית בירושלים יחד עם הרב יחיא צארום, וכשעלה נושא ההיפרדות מוועד העדה הספרדית, נמנה עם התומכים בהיפרדות, בעוד שזה האחרון נמנה עם המתנגדים למהלך.

לאחר ההיפרדות מועד העדה הספרדית בשנת 1908 (ה'תרס"ח), מונה לשמש כאב בית הדין של העדה התימנית בירושלים, וכיהן במשרה זו עד לפטירתו. ע"פ המסורת המקובלת, היה הראשון מבני עדתו שנשא בתואר אב בית דין בישראל.

הלך לעולמו ב-18 בינואר 1917 (כ"ד בטבת ה'תרע"ז).

אחיו היו הרבנים שלמה וחיים עראקי, מחשובי וממנהיגי העדה התימנית בירושלים.

חיבורו
------

* **יד שלום** - חידושים ודקדוק השפה העברית

לקריאה נוספת
------------

* **שוכן לשבטיו**, עמ' ל"ה, בהוצאת מכון כתם אופיר, אלעד

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, "שלום ב"ר יוסף עראקי", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 526, באתר היברובוקס
* סיפורו של בית הכנסת נווה שלום ומייסדו, באתר בית הכנסת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010349065205171
* VIAF: 44163510635310932771
* WorldCat (עם VIAF): 44163510635310932771

 |
**Nox Aurea** (מבוטא "נוקס אוריאה", בלטינית: "לילה מוזהב" או "זהב לילי") הייתה להקת דום-דת' מטאל מלודי ודום-דת' גותי סימפוני משוודיה.

מוזיקה
------

הלהקה דומה במקצת במוזיקה שלה ל-Draconian (גם היא להקת מטאל גותי שוודית) אך איטית יותר, ללא קטעים מהירים ומשלבת יותר ליווי של קלידים וחליל ברקע. את השירה מוביל סולן השר בגרואלינג כשלצידו זמרת נשית השרה שירה מלודית.

נושאי השירים עוסקים בגנוסטיקה, לוציפר, כאוס, מוות וצער.

הפילוסופיה של הלהקה שעומדת מאחורי שיריה היא:

> 
> נוקס אוריאה מציגה גישה מופשטת לרגשות האפלים של התודעה והנפש האנושית, ולחיפוש שנמתח מעבר לעולם הפיזיקלי הגשמי לממלכת של תאוריות הכאוס וגנוסטיקה. עבור נוקס אוריאה החיים אינם מתנת אמת, אלא קללה של אשליות וכליאה פוגעת של הנפש הנעלה. נוקס אוריאה, בלטינית "לילה מוזהב", מסמלת את הנצח האפל של חופש וכאוס. את השם ניתן לפרש גם כ"זהב לילי", המשקף את ההארה הלוציפריאנית.
> 
> 
> 
> 
> המקור באנגלית
> Nox Aurea presents an abstract approach to the darker emotions of the human mind and soul and a search that extends beyond the physical world to the realm of Chaos theorists and Gnostics. For Nox Aurea life is not a gift of truth, but a curse of illusions and an offending imprisonment of the higher spirit. Nox Aurea, in Latin "golden night", symbolizes the dark eternity of freedom and chaos. Their name, however, can also be interpreted to mean "nightly gold", reflecting the Luciferian enlightenment.
> — האתר הרשמי במייספייס
>

היסטוריה
--------

הלהקה הוקמה על ידי פטר לאושטסן וגרים וינדקאל ב-2005, אך רק ב-2007 נוספו לה רוב המוזיקאים החברים בהרכב עד היום בהם פטריק קולברג, אליס פרסל ויואקים אנטונסון. ב-2009 הוציאה את אלבומה המלא הראשון, Via Gnosis, העוסק בגנוסטיקה ומתאר את הסבל של אדם וכיצד הוא מתאבד ונשמתו נגאלת על ידי לוציפר. האלבום הארוך (כ-71 דקות) זכה להצלחה בקרב המעריצים ולביקורות טובות. בעקבותיו חתמה הלהקה על חוזה עם נאפלם רקורדס, חברת תקליטים אירופאית גדולה המתמחה במטאל. ב-2010 הוציאה את אלבומה השני Ascending in Triumph. ב-2011 הקפיאה את פעילותה.

חברי ההרכב
----------

### נוכחי

* פטריק קולברג Patrick Kullberg - שירה גברית, גרואלינג
* פטר לאושטסן Peter Laustsen - גיטרה, באס, קלידים
* גרים וינדקאל Grim Vindkall - גיטרה, באס, קלידים, שירה
* רוברט פרסון Robert Persson - גיטרה, באס, קלידים, שירה
* אליס פרסל Alice Persell - שירה נשית
* יואקים אנטונסון Joakim Antonsson - תופים

### לשעבר

* יאן סלנדר Jan Sallander - שירה גברית, גרואלינג

אלבומים
-------

* Via Gnosis - 2009
* Ascending in Triumph - 2010

קישורים חיצוניים
----------------

* Nox Aurea, באתר ספוטיפיי
* Nox Aurea, באתר Last.fm (באנגלית)
* Nox Aurea, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* Nox Aurea, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)
* Nox Aurea, באתר דיזר
* Nox Aurea, באתר Discogs (באנגלית)
* Nox Aurea, באתר Songkick (באנגלית)
* סקירה על הלהקה באתר Doom-metal.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 7050 7659
* MusicBrainz: ccc43202-fbfa-4e4a-8509-9d70330cf46f

 |
**איליה וסטרמנס** (28 בספטמבר 1915–2005) היה כדורגלן עבר לטבי-יהודי, אשר שיחק כחלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

וסטרמנס נולד בבירת לטביה, ריגה. את מרבית הקריירה שלו ככדורגלן בילה במועדוני כדורגל של הקהילה היהודית. ב-1931 שיחק בקבוצת מכבי ריגה, לאחר מכן שיחק בין השנים 1933–1935 במדי הכח ריגה. בשנת 1935, עבר לשחק באוסטריה, כאשר שיחק עבור הכח וינה. בשנת 1936, עבר וסטרמנס לארץ ישראל המנדטורית ושיחק עבור מכבי תל אביב. לאחר שנה אחת, חזר לשחק בהכח וינה, וב-1938 עבר לשחק בשורות רסינג פריז מצרפת. ב-1939, בטרם סיפוחה של לטביה על ידי ברית המועצות, עבר לגור בארצות הברית, ושיחק למשך עונה בקבוצת פילדלפיה פסון פיליס. בין 1941–1943, שיחק עבור ניו-יורק אמריקנס. בשנת 1945, שיחק בקבוצת ברוקלין היספנו, ובשנה שלאחר מכן, 1946-1947, שיחק בקבוצת הכדורגל של איגוד עובדי החשמל בניו יורק, בה סיים את הקריירה ככדורגלן פעיל.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-30 במאי 1935, וסטרמנס ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת הלטבית, כאשר כבש צמד במשחק הניצחון 1–6 מול ליטא. במסגרת מוקדמות מונדיאל 1938, וסטרמנס כבש שערים בצמד משחקי נבחרתו מול ליטא, ואת השער היחיד של נבחרתו במשחק ההפסד 1–2 מול אוסטריה, שקבע את הדחתה של לטביה מההעפלה. ב-23 הופעותיו הבינלאומיות, וסטרמנס כבש 13 שערים, דבר שהציב אותו ככובש השלישי בטיבו במדי נבחרתו ערב מלחמת העולם השנייה שקטעה את קריירת המשחק הלאומית והאירופית שלו.

הוא נפטר בגיל 90, בפלורידה, ארצות הברית.

תארים
-----

נבחרת
* הגביע הבלטי (2): 1936, 1937.

אישיים
* מלך השערים של הגביע הבלטי (2): 1935, 1937.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* ביוגרפיה
בית משפחת סגל - הבית הראשון בתל אביב
**ראובן סגל** (רומניה, 1876 - תל אביב, 9 במאי 1940) היה אח במסדר "הבונים החופשיים", ממייסדי תל אביב, מקים הבית הראשון בתל אביב.

ביוגרפיה
--------

סגל נולד ברומניה, אביו פנחס סגל היה סוחר. המשפחה עלתה לארץ ישראל ב-1882 והאב התבסס כסיטונאי מזון בשוק ביפו. ראובן סגל נשלח ללימודים במקוה ישראל.

גם אשתו, רבקה לבית אשכנזי, ילידת 1880 עלתה לארץ מרומניה עם משפחתה ב-1882. השניים נישאו ב-1902. שלוש שנים לאחר החתונה הפך סגל לבעל העסק של אביו כאשר זה נפטר. לזוג נולדו שלושה ילדים, פנחס, יצחק ומינה, אך יצחק נפטר בצעירותו.

ב-1907 חבר סגל לאגודת אחוזת בית לבניית פרבר עברי מצפון ליפו. סגל זכה בהגרלת המגרשים במגרש ברחוב יהודה הלוי 25 ומיהר לבנות את ביתו עוד לפני שנתן השלטון הטורקי את הרישיונות הדרושים, על ידי תשלום שוחד לבכירים. כך היה ביתו הבית הראשון שנבנה בתל אביב, שמונה חודשים בלבד מיום ההגרלה (ה-11 באפריל 1909). הבית נהרס בינואר 1965 לצורך הקמת מגרש חנייה לבנק הסמוך אליו.

סגל חבר לגיסו יעקב זאב, איש זכרון יעקב בשיווק גבינות ולאחר מלחמת העולם הראשונה, חומרי בנין. בתקופת מלחמת העולם הראשונה עסק ברכש מצרכי מזון בכפרים הערביים בסביבות טולכרם ובאספקת מוצרים אלה לצבא הגרמני והטורקי.

בשנת 1920 התגרשו בני הזוג סגל וב-1930 נפטרה רבקה.

בשנת 1940 נפטר ראובן סגל עקב סיבוך רפואי ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבקה וראובן סגל באתר מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **מי היו 66 מייסדי תל אביב?**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
* ״ראובן סגל״, בספר: ורד נבון, השדרה - שדרות ירושלים בעיני הצלמים, הוצאת ורד נבון, מהדורה שנייה, אוגוסט 2021, עמ׳ 181.

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי עדות בני המשפחה באתר מייסדי תל אביב. מרדכי נאור גורס 1880
2. ↑  אתר עיריית תל אביב
**מארק אנדרה וסט** (באנגלית: **Mark Andre West**; נולד ב-5 בנובמבר 1960) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1983–2000. ממוצעיו הכוללים לאורך 17 עונותיו ב-NBA הם 5.7 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק.

קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית
--------------------------------

וסט נולד בבסיס צבא ארצות הברית פורט קמפבל אשר בדרום קנטקי, וגדל בפיטרסבורג שבווירג'יניה. בין השנים 1979–1983 למד באוניברסיטת אולד דומיניון אשר בנורפוק, וירג'יניה, וב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה רשם ממוצעים של 11.4 נקודות, 9.5 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק. לאורך תקופתו באולד דומיניון השיג 3 פעמים טריפל דאבל שמורכב מנקודות, ריבאונדים וחסימות.

בין עונתו השלישית לרביעית בליגת המכללות השתתף באליפות העולם בכדורסל 1982 כשחקן נבחרת ארצות הברית, אשר זכתה במדליית הכסף. וסט עצמו שותף בשישה מתוך תשעת משחקי נבחרתו, וקלע 9 נקודות בסך הכול.

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 1983 נבחר וסט בבחירה ה-30, על ידי דאלאס מאבריקס. ב-4 וחצי עונותיו הראשונות ב-NBA שיחק עבור המאבריקס, מילווקי באקס וקליבלנד קאבלירס, בעיקר כשחקן ספסל, ותרם 5.1 נקודות ו-4.1 ריבאונדים בממוצע למשחק.

בפברואר 1988 נשלח על ידי הקאבלירס בטרייד לפיניקס סאנס, יחד עם קווין ג'ונסון וטיירון קורבין, בתמורה ללארי נאנס ומייק סנדרס. במהלך עונת 1988/1989 ביסס את מעמדו כסנטר הפותח של הקבוצה, ובעונה העוקבת רשם שיאי קריירה של 10.5 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, הוביל את כל שחקני הליגה עם 62.5% קליעה מהשדה, והעפיל עם הסאנס לגמר האזור המערבי בפעם השנייה ברציפות. בעונת 1992/1993 סייע לפיניקס להעפיל לגמר ה-NBA בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, ואף פתח בכל 24 משחקי הקבוצה בפלייאוף, לצדם של צ'ארלס בארקלי, ריצ'י דומאס, דן מארלי וקווין ג'ונסון. בסדרת הגמר עצמה הפסידו הסאנס בתוצאה 2–4 מול שיקגו בולס, אשר זכתה בתואר האליפות בפעם השלישית ברציפות.

בקיץ 1994 הועבר וסט בטרייד לדטרויט פיסטונס, במדיה שיחק בשתי העונות הבאות. בין השנים 1996–2000 שיחק עבור קליבלנד קאבלירס, אינדיאנה פייסרס, אטלנטה הוקס ופיניקס סאנס, עד לפרישתו ממשחק בסיום עונת 1999/2000. בעת פרישתו ממשחק ניצב במקום השני בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה, אחרי ארטיס גילמור, עם 58.0%. כמו כן ניצב במקום השני בתולדות פיניקס סאנס בסך חסימות בקריירה, אחרי לארי נאנס, עם 897 חסימות כשחקן הקבוצה.

קריירת אימון וניהול
-------------------

בשנת 2001 מונה וסט לעוזרו של ג'נרל מנג'ר פיניקס סאנס, בראיין קולנג'לו, ובין השנים 2013–2015 שימש במועדון כעוזר מאמן, תחת המאמן הראשי ג'ף הורנסק. בסיום עונת 2014/2015 עבר לתפקיד "מנהל קשרי שחקנים" ("Director of player relations") של הסאנס.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של וסט ב-NBA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של וסט, באתר sports-reference.com
3. ↑  ביוגרפיה של וסט, באתר אוניברסיטת אולד דומיניון
4. ↑  נבחרת ארצות הברית בכדורסל 1982, באתר USA Basketball
5. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1983, באתר basketball-reference.com
6. ↑  מובילי ה-NBA באחוזי קליעה מהשדה, נכון לשנת 2000, באתר basketball-reference.com
7. ↑  המובילים הסטטיסטיים של הסאנס, באתר basketball-reference.com
8. ↑  פיניקס עורכת שינויים בצוות האימון, באתר azcentral.com,‏ 29 במאי 2015
**פידקאמין** (באוקראינית: **Підкамінь**; בפולנית: **Podkamień**, פודקאמין) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

בעיירה נתקיים עוד בראשית המאה ה-13 מנזר דומיניקני, אולם בשנת 1245 נהרס מנזר זה בידי הטטרים. במחצית השנייה של המאה ה-15 שוקמה העיירה, ובשנים אלה נבנתה בה מצודה. בשנת 1519 שבו הטטרים, והחריבו את העיירה, וזו השתקמה לקראת סוף המאה ה-17.

מחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, ועד סוף מלחמת העולם הראשונה, נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ולאחר מכן נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. במהלך מלחמת העולם הראשונה ניזוקה העיירה בידי הגייסות הרוסיים שעברו בה.

יהודי פידקאמין
--------------

יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-17, והיו כפופים תחילה לקהילת לבוב. במחצית השנייה של המאה ה-18 גדל היישוב היהודי בעיירה, ונבנה בה בית כנסת. בשנות ה-80 של המאה ה-19 הגיעה מספר יהודי העיירה לשיא - 1,552 איש, אך לאחר מכן, עזבו את העיירה רבים מיהודיה. ההרס שנגרם לעיירה במהלך מלחמת העולם הראשונה הביא לעזיבת נוספים, ובשנים אלה נמנו בעיירה 822 יהודים, פחות משליש מתושביה. לאחר כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939, נאסרה בה הפעילות הציבורית היהודית, ומספר יהודים אמידים בה נאסרו.

ב-2 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ובתקופה זו נמנו בה 927 יהודים. בשתי אקציות, באוגוסט ובספטמבר 1942, שולחו יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ. ב-13 בדצמבר 1942 חוסלה סופית הקהילה בעיירה, עם גירוש אחרוני יהודיה לגטו ברודי, ממנו חלקם שולחו למחנות עבודה בסאסוב או בברודי עצמה. מספר מיהודי העיירה שהצליחו להימלט מהאקציות אותרו ברובם בידי שוטרים או איכרים אוקראינים, ונרצחו במקום.

יהודים בודדים מהעיירה שרדו את השואה, אך אלו לא שבו אליה, בשל איום על חייהם מצד אוקראינים לאומנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פידקאמין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פידקאמין
* פודקאמיין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "פידקאמין", באתר השטעטל הווירטואלי
* "פידקאמין", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009647788805171

 |
**פריבוז'ני** (אוקראינית: **Прибужа́ни**; לשעבר: **קאנטקוזנקה** (Кантакузенка), וגם: **קאנטאקוזובקה** (Kantakuzovka); בכתיב יידי מופיע גם בשמות: קונטיקוזיבא, קונטיקוזבא, קנטיקוזיבא) הוא כפר באוקראינה, בראיון ווזנסנסק (או') במחוז ניקולייב.

הכפר שוכן בסמוך לעיר ווזנסנסק, מעברו השני על גדות נהר הבוג הדרומי (למעשה הוא חלק מווזנסנסק, מעבר הנהר). גשר היוצא מהכפר עובר את הנהר, ממנו ממשיכה דרך העוברת בשדות חקלאיות, וממשיכה בתוך ווזנסנסק. ממוקם כ-125 קילומטר צפונית-מזרחית לאודסה. בשנת 2001 מנתה אוכלוסיית הכפר כ-2,013 איש. נכון להיום (2021) האוכלוסייה מונה 1,615 איש. הממשלה מקומית היא מועצת הכפר פריבוז'ניבסקה.

היסטוריה
--------





פילוח תושבי פריבוז'ני לפי שפות, נכון ל-2001

  אוקראינית (94.63%)  רוסית (4.47%)  שפות אחרות (0.8%)

הכפר נוסד בשנת 1753, והשתייך לנסיכי משפחת קנטקוזינו (אנ'), על שמם הוא כונה מתחילה בשם קאנטאקוזובקה (Kantakuzovka). מתחילת המאה ה-19 כונה קאנטאקוזינקה (Кантакузенка; Kantakuzinka). במקור הוא השתייך למחוז אולוויופול (או'), שלא כמו ווזנסנסק הסמוכה, שהשתייכה למחוז אליסאווטגרדסקי (או'). בשנת 1828 הוסב המחוז למחוז טירספול (רו'). כעבור שש שנים, משנת 1834 הוא נכלל במחוז אננייב (רו') החדש (שבירתו הייתה אננייב), שהכיל בעיקר את מחציתו המזרחית של מחוז טירספול, במחוז חרסון (מחוז אננייב בוטל מאוחר יותר, ב-1921, וכיום המקום בשטח של ראיון פודילסק (אוק')). המחוז היה בשליטת האימפריה הרוסית. בין שתי מלחמות העולם נקרא הכפר בשם קאנטאקוזובקה (Kantakuzovka), והוא השתייך למחוז אודסה, בשליטת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, שהייתה חלק מברית המועצות. את השם פריבוז'ני קיבל הכפר לאחר מלחמת העולם השנייה, וכך הוא מכונה כיום.

על פי מפקד שנערך במקום בשנת 2001, רוב תושבי הכפר הם דוברי אוקראינית, מיעוט קטן מהם דוברי רוסית, והשאר הזניח דוברי שפות אחרות.

בשנת 1897 חיו בכפר כ-912 יהודים. היהודים היו חלק גדול בכפר עד להשמדתם בשואה.

מבני המקום המפורסמים
--------------------

רבי יהושע השיל רבינוביץ, מבני המקום היהודיים. התגורר במקום בנעוריו, בסוף המאה ה-19
* רבי יצחק יואל רבינוביץ מקנטיקוזיבה - האדמו"ר החמישי של חסידות ליניץ. החל את אדמו"רותו בכפר פריבוז'ני, לאחר ששוחרר מגלותו ביקטרינוסלב, עד לפטירתו.
	+ בנו רבי יהושע השיל רבינוביץ - האדמו"ר ממונוסטריץ'. עבר להתגורר בכפר יחד עם אביו, אחר שובם מגלותם.
* ארטמנקו אנטולי פבלוביץ' (או') - יליד הכפר. טייס תקיפה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, גיבור ברית המועצות.
* פוליאשקו וזיל אונופרייוביץ' (או') - יליד הכפר. צלף בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה, פרש מלא במסדר התהילה (או').
* ויקטור בוריסוביץ' חוסיד - יליד הכפר. גנרל יהודי בצבא האדום במלחמת העולם השנייה. עליו כתב נתן אלתרמן את השיר "גנרל חסיד" בטור השביעי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פריבוז'ני** בוויקישיתוף
* אתר מועצת הכפר פריבוז'אניבסקה
* Прибужани INFO САМ, ברשת החברתית פייסבוק
* "פריבוז'ני (ווזנסנסק)", באתר JewishGen (באנגלית)
* מזג אוויר בכפר פריבוז'אני
**נובה בז'סקו** (בפולנית: **Nowe Brzesko**) היא עיירה במחוז פרושוביצה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, כעשרה ק"מ דרומית מזרחית לפרושוביצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

אזכורה הראשון של העיירה, היושבת על גדת נהר ויסלה, הוא מראשית המאה ה-13, כיישוב בבעלות נזירים נורברטיניים. בשנת 1279 הוענקו ליישוב זכויות עיר.

במהלך המאה ה-17 נהרס היישוב כתוצאה מפלישות השוודים, הטטרים והטרנסליבנים. זכויות העיר ניטלו מהיישוב בשנת 1870, אך הושבו לו בשנת 2011.

יהודי נובה בז'סקו
-----------------

יהודים ראשונים התיישבו בעיירה במחצית השנייה של המאה ה-19, לאחר העברת היישוב מבעלות המנזר הסמוך לבעלות המדינה. בשנת 1921 נמנו ביישוב כ-460 יהודים, כרבע מסך תושביו. בשנת 1939 נותרו ביישוב כ-300 יהודים.

היישוב נכבש בידי הגרמנים מספר ימים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ולמקום הגיעו פליטים יהודים רבים מערי פולין המערבית, אשר הקהילה המקומית התגייסה לעזרתם.

בשנת 1942 הוטלו על יהודי היישוב גזירות שונות, ובהן איסור על קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה, ומעת לעת התעללו ביהודי היישוב חיילים גרמנים שהגיעו למקום. כמו כן, הוקם ביישוב יודנרט.

ב-8 בנובמבר 1942 לפנות בוקר כיתרו שוטרים גרמנים ופולנים את היישוב, הוציאו את היהודים מבתיהם, והובילו אותם למייחוב. משם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.

לאחר האקציה ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מהיישוב שהסתתרו בסביבתו, בסיוע איכרים מקומיים. היהודים שנתפסו צורפו לקבוצה של כ-600 יהודים מהסביבה, ואלו הועסקו בעבודות כפייה, ולאחר מכן נרצחו ביער חידוב שליד הכפר זגוז'ה.

ב-22 בדצמבר 1942 הוצאה להורג בבית העלמין היהודי בנובה בז'סקו קבוצת יהודים מיישובי הסביבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נובה בז'סקו** בוויקישיתוף
* נובה בז'סקו באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "נובה בז'סקו", באתר השטעטל הווירטואלי
* "נובה בז'סקו", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7521201-8

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בפרובינציית וויבודינה בסרביה. אם התכוונתם לעיר בחבל קוסובו, ראו מיטרוביצה.

**סְרֶמְסְקָה מִיטְרוֹבִיצָה** (בסרבית: **Сремска Митровица**, בהונגרית: **Szávaszentdemeter**, סאוואסנטדמטר) היא עיר ורשות מקומית השוכנת בפרובינציית וויבודינה, לגדת הנהר סאווה אשר בסרביה.

היסטוריה
--------

בתקופת הקיסרות הרומית הוקמה במקום עיר בשם סִירְמִיוּם, אשר הפכה בהדרגה לאחת הערים המרכזיות בפאנוניה. במהלך המאה ה-4 נכבשה העיר על ידי שבטים גותים ובהמשך סופחה לאימפריה הביזנטית. ב-562 הוחרבה העיר על ידי האווארים. תיעוד לחידוש ההתיישבות במקום קיים החל מסוף המאה ה-8, עת נשלט האזור על ידי ממלכת הפרנקים. בהמשך נשלט היישוב על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה, הביזנטים וממלכת הונגריה.

ב-1521 נכבשה העיר על ידי צבאו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים שלטו על העיר עד 1718, עת נכבשה על ידי ממלכת הבסבורג האוסטרית. בהמשך, עברה העיר לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפו מדינות הציר את יוגוסלביה והכניעו אותה תוך ימים אחדים. אזור העיר נמסר רשמית לחזקת ממשלת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית, שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה סרמסקה מיטרוביצה בשטחי יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי סרביה.

הקהילה היהודית
--------------

קהילה יהודית אשכנזית נוסדה במקום ככל הנראה במהלך המאה ה-19. ב-1905 נחנך מבנה בית הכנסת. ב-1921 מנתה הקהילה 143 נפשות, וב-1931 התגוררו בעיר 132 נפשות. בעיר נרשמה פעילות ציונית ובכלל זה של ארגוני נוער כגון מכבי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר 100 יהודים, ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, גורשו כולם אל מחנות ההשמדה. מבנה בית הכנסת נהרס ב-1942.

לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר סְטָארָה פָּאזוֹבָה(אנ'). קהילה נוסדה שם במהלך המאה ה-19. הוקם בית עלמין, וב-1903 בית כנסת לקהילה. הקהילה חרבה בשואה. ב-1942 הרסו שלטונות האוסטאשה את מבנה בית הכנסת. נכון ל-2002 עמד בית העלמין היהודי על תילו בשטחי הכפר. המקום לא היה מתוחזק. גם יהודי העיירה אִינְגִ'ייָה(אנ') השתייכו לקהילה סרמסקה מיטרוביצה. קהילה נוסדה שם בשלהי המאה ה-19. בית הכנסת הוקם ב-1903. הקהילה חרבה בשואה. בית הכנסת חולל ונהרס ב-1943 על ידי שלטונות האוסטאשה.

ערים תאומות
-----------

* בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה באניה לוקה, בוסניה והרצגובינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרמסקה מיטרוביצה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סרמסקה מיטרוביצה
* רשימת הנרצחים בשואה מהעיר סרמסקה מיטרוביצה, במאגר המידע של יד ושם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתייחס לשטח הרשות המקומית כולה.
2. ↑  **הקהילה היהודית בסרמסקה מיטרוביצה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 272.
3. ↑  צילום בית העלמין היהודי בסטארה פאזובה (2002), באתר המרכז לאמנות יהודית.
4. 1 2  אתרי מורשת יהודית בסרביה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 1a77eede-632a-4701-be19-aaad6c4af7c1
* NKC: ge367179

 |
**פומוריאני** (באוקראינית: **Поморяни**; בפולנית: **Pomorzany**, פומוז'אני; ביידיש: **פּאַמאָרן** או **פאמאַרין**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

פומוריאני נזכרת לראשונה באמצע המאה ה-14, ובתקופה זו התקיים לצדה מבצר. בשנת 1456 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בסוף המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16 עמדה העיירה בפני מצור שהטילו עליה הטטרים.

בשנת 1630 עברה העיירה לבעלות משפחות האצולה סובייסקי, ובשנת 1648 עמדה העיירה במצור שהטילו עליה גייסותיו של חמלניצקי, בזכות ביצוריה החזקים. עם זאת, בשנת 1651 מתו רבים מיושבי העיירה כתוצאה ממגפה.

בתחילת המאה ה-18, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה, הוחרבה העיירה מספר פעמים. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום גליציה האוסטרית, ובתקופה זו ניטלו ממנה זכויותיה העירוניות. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי היישוב
------------

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא משנת 1605, ובאמצע המאה ה-17 הוענקו ליהודיה זכויות שונות. במהלך המאה ה-19 גדל היישוב היהודי בעיירה, ואלו נטלו חלק מרכזי בפיתוחה הכלכלי. מסוף המאה ה-19 עזבו את העיירה רבים מיהודיה, ובתחילת המאה ה-20 נמנו בה 1,910 יהודים. עקב מאורעות מלחמת העולם הראשונה, והנזק הרב שנגרם לעיירה, עזבו אותה יהודים נוספים.

בין מלחמות העולם השתקמה במעט הקהילה שבעיירה בסיוע הג'וינט, התקיימה בה פעילות ציונית ענפה, ופעלו בה בית ספר עברי ותלמוד תורה. בשנים אלה נמנו בעיירה 1,010 יהודים, כשליש מתושביה, ומעת לעת סבלו אלו מתקיפות אנטישמיות.

באוקטובר 1942, תחת הכיבוש הגרמני שלאחר מבצע ברברוסה, גורשו כ-1,450 יהודי העיירה לגטו זבורוב, ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פומוריאני** בוויקישיתוף
* פומוז'אני באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "פומוז'ני", באתר השטעטל הווירטואלי
* "פומוריאני", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009647788705171
* NKC: ge1086587
* SUDOC: 176135510

 |
**פיסטין** (באוקראינית: **Пістинь**; בפולנית: **Pistyń**) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, כ-20 ק"מ מקולומיאה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.

תולדות היישוב
-------------

פיסטין נזכרת מהמאה ה-14, ובשנת 1756 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאה ה-19 התבססה כלכלת היישוב על מעיינות המלח והמים המינרליים שבסביבתו.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי פיסטין
------------

מהמחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית, שלשיאה הגיעה לקראת סוף המאה ה-19. לאחר מכן החלו יהודים רבים להגר מהעיירה, ובתחילת המאה ה-20 נמנו בה כ-900 יהודים. בעקבות מאורעות הכיבוש הרוסי בזמן מלחמת העולם הראשונה, עזבו את העיירה יהודים נוספים, ובין מלחמות העולם נותרו בה 525 יהודים, כשישית מתושביה.

פיסטין נודעה כמקום מוצאו של הרב יהודה-לייב מפיסטין, מתלמידי הבעש"ט, ובמהלך המאות ה-18 וה-19 נודעה העיירה ברבניה השונים, שחלקם עלו לארץ ישראל. בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 התקיימה ביישוב פעילות ציונית, ובשנת 1935 הוקם במקום קיבוץ הכשרה.

### בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים, במהלך מבצע ברברוסה, הטילו אלו גזירות שונות על יהודיה, ובהן החרמת רכוש, חטיפה לעבודות כפייה וחובת ענידת סרט זרוע. לאחר שנודע ליהודי העיירה על טבח שנערך ביהודי יאבלונוב הסמוכה, החלו אלו להימלט ליערות הסביבה. ביום 9 באפריל 1942 פשטו שוטרים אוקראינים על העיירה, וירו באופן אקראי ביהודיה במשך כשש שעות, ברחובות ובבתים. בטבח זה נרצחו מספר מאות יהודים. יתר היהודים נצטוו לקבור את הנרצחים בקבר אחים, והוצעדו לאחר מכן לקולומיאה.

יהודים בודדים מהעיירה ששרדו את השואה במסתורים ביערות הסביבה לא שבו להתגורר בה, בשל איום מצד לאומנים אוקראינים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיסטין** בוויקישיתוף
* פיסטין באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "פיסטין", באתר השטעטל הווירטואלי
* "פיסטין", באתר JewishGen (באנגלית)
**אוסקר בנג'מין "אוזי" שכטמן** (באנגלית: **Oscar Benjamin "Ossie" Schectman**;‏ 30 במרץ 1919 – 30 ביולי 2013) היה כדורסלן יהודי אמריקאי. שיחק בעונת הבכורה של ליגת ה-NBA (אז ה-BAA) במדי ניו יורק ניקס, ומוכר כשחקן שקלע את הסל הראשון בתולדות הליגה.

ביוגרפיה
--------

שכטמן נולד ברובע קווינס שבניו יורק, להורים יהודים ממוצא רוסי. בין השנים 1938–1941 למד באוניברסיטת לונג איילנד, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן קלייר בי, חבר היכל התהילה לעתיד. בעונת 1939 זכה עם הקבוצה באליפות "מחוז מטרופוליטן ניו יורק", ובעונת 1941 נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות.

קריירה
------

בסיום לימודיו האקדמיים שיחק באופן מקצועי בקבוצת "פילדלפיה ספאס" מליגת ה-ABL, תחת אדי גוטליב – מאמן נוסף שהוצג בהמשך הקריירה בהיכל התהילה של הכדורסל. שכטמן שיחק בקבוצה במשך 5 עונות, וזכה עמה בשתי אליפויות בעונת 1943 ו-1945.

בקיץ 1946 חתם שכטמן בקבוצת ניו יורק ניקס לקראת עונת הבכורה שלה ושל ליגת ה-BAA בה השתתפה. במשחק הבכורה של הליגה התמודדו הניקס מול טורונטו האסקיז באולמה הביתי של טורונטו – המייפל ליף גארדנס – בפני כ-7,090 צופים, ואת הנקודות הראשונות במשחק קלע שכטמן כשסיים התקפה מתפרצת ב"צעד וחצי". בשנת 1949 התרחבה ליגת ה-BAA והפכה לליגת ה-NBA, ובאופן רשמי נחשבות עונות ה-BAA כחלק מההיסטוריה של ה-NBA, כך שהמשחק בין טורונטו לניו יורק נחשב גם למשחק הבכורה של ליגת ה-NBA, והסל של שכטמן נחשב לסל הראשון שנקלע בתולדות ה-NBA. עד סיום אותה עונה קלע שכטמן 8.1 נקודות בממוצע למשחק, ומסר 2.0 אסיסטים למשחק אשר הציבו אותו במקום השלישי ב-NBA.

לאחר עונה אחת בלבד בניו יורק עבר שכטמן לשחק בקבוצת "פטרסון קרסנטס" מהעיר פטרסון שבניו ג'רזי, אשר השתתפה בליגת ה-ABL. בעונתו היחידה בקבוצה, והאחרונה בקריירה, נבחר לחמישיית העונה של הליגה לאחר שהוביל את פטרסון למעמד גמר ה-ABL.

בשנת 1998 הוצג שכטמן כחבר בהיכל התהילה הלאומי של הספורטאים היהודים אשר בלונג איילנד. ב-30 ביולי 2013 נפטר שכטמן בעיר דלריי ביץ' שבפלורידה, בהיותו בן 94.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* אוזי שכטמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  ההודעה על פטירתו של שכטמן, באתר וושינגטון פוסט, 31 ביולי 2013
2. 1 2  פרופיל, באתר jewsinsports.org
3. ↑  היסטוריית טורונטו האסקיז, כולל תיעוד הסל של שכטמן, באתר nbahoopsonline.com
4. ↑  "הסיפור", בארכיון אתר הסרט "The First Basket",‏ 25 ביוני 2003
5. ↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1946/1947, באתר basketball-reference.com