recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן** המלמד הבצרי היה מחכמי הקראים בדורות הראשונים לאחר תקופת מבשרי הקראות. פעל בשלהי המאה התשיעית או תחילת המאה העשירית בקירוב. מצאצאיו עמדו חכמים אשר לקחו חלק מרכזי בהתפתחות המורשת הקראית והפרשנות המקראית הקראית.

אך מעט ידוע על אבו עלי סעדיה הלוי. סלמון בן ירוחם מצטט את "אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן מלמד הבצרי" כאומר:

"אמרו הרבונין כי זאת המצוה לזכרו בקדוש היין, ואלופינו אבו נסי מר' אבי גדור ומר' עובדיה הבצרי ירחמם האל השיבו כי אין זה כי אם תובע הפרישות כמו שכתוב וקדשתם היום ומחר, והאדון באר אל תגשו אל אשה."
מאזכור זה אצל הקדמון סלמון בן ירוחם, בן המאה העשירית, מסיק שמחה פינסקר ש"אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן המלמד הבצרי" הוא אביו של עלי הלוי בן אלחסן וסבו של יפת בן עלי הלוי.

במבוא לאיגרת רבי יהודה בן קוריש מביא משה כ"ץ מדברי עלי הלוי נינו של אבו עלי סעדיה הלוי אבן חסן: "ואבינו זקננו מר' ור' עלי המלמד הגדול בן אדו' **ור' אלחסן המלמד** מנוחם עדן, בשרח (באור) על התורה פתר...". ומוכיח שם מכמה מקומות את סדר הדורות וזיהוי החכמים בני המשפחה בשושלתו של אבו עלי סעדיה.

שמחה פינסקר מעלה גם את ההשערה שהוא סעדיה הנשיא רבו של יוסף הרואה, שכן הלה מכנה את רבו סעדיה הנשיא בכינוי "אדוני המלמד".

הערות שוליים
------------

1. ↑  אברהם בר גוטלובר, בקורת לתולדות הקראים, עמוד 60
2. ↑  שמחה פינסקר, לקוטי קדמוניות לקורות דת בני מקרא והילטעראטור שלהם, עמוד 62 של הנספחים
3. ↑  שמחה פינסקר, לקוטי קדמוניות לקורות דת בני מקרא והילטעראטור שלהם, עמוד קיא
4. ↑  משה כ"ץ (צירף מבוא והערות), **אגרת רבי יהודה בן קוריש**, עמ' 21,19, הוצאת דביר, תל אביב, תשי"ב.
5. ↑  אברהם בר גוטלובר, בקורת לתולדות הקראים, עמוד 148
ביתו של הנרי בארנארד בהארטפורד, קונטיקט
**הנרי בארנארד** (באנגלית: **Henry Barnard**; ‏24 בינואר 1811 – 5 ביולי 1900), איש חינוך אמריקאי. 

בארנארד למד באוניברסיטת ייל וסיים את לימודיו בשנת 1830. בשנת 1835 הוא הוסמך כעורך דין בקונטיקט ובשנים 1839-1837 היה חבר בבית הנבחרים של קונטיקט. בשנת 1838 הוא יזם והעביר חוק לפיקוח הדוק יותר על בתי ספר ויסד גוף פיקוח על בתי הספר שהוא שימש כמזכיר שלו עד שנת 1842 עת פוזר גוף הפיקוח. בתקופה זו הוא דחף לרפורמה במערכת החינוך של קונטיקט ונודע ברחבי ארצות הברית כרפורמטור. 

בשנת 1843 הוא נתבקש על ידי מושל רוד איילנד לבחון את מערכת החינוך במדינה ולקדם שיפורים. בשנת 1845 הוא ייסד בית מדרש למורים והוא שימש כאחראי על בתי הספר ברוד איילנד עד 1849. בין 1855-1851 הוא שימש כמפקח ראשי על בתי הספר בקונטיקט ואף סירב בשנת 1852 להצעה לשמש כנשיא אוניברסיטת מישיגן. בין 1860-1859 שימש כנגיד אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון. בין 1870-1867 הוא כיהן כשר החינוך הראשון של ארצות הברית והניח את היסודות לגלגול הראשון של מחלקת החינוך של ארצות הברית. בין השנים 1881-1855 הוא היה העורך של הביטאון האמריקאי לחינוך. הוא נפטר בקונטיקט בגיל 89. 

הבית בו גדול בקונטיקט הוכרז כמבנה היסטורי לאומי בדצמבר 1967 וכוונות לשיפוצו פורסמו ב-2008. כיום הבית משמש כמחסה לחסרי בית.

מספריו
------

* Henry Barnard, **School architecture**, A. S. Barnes, 1848
* Henry Barnard, **National education in Europe**, Case, Tiffany, 1854
* Henry Barnard, **Military schools and courses of instruction in the science and art of war**, J.B. Lippincott & Co. 1862

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי בארנארד** בוויקישיתוף
* הנרי בארנארד, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* הנרי בארנארד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי הנרי בארנארד בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Barnard, Henry, House, National Historic Landmarks site
2. ↑  About Us, Mercy Housing Connecticut

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007463081305171
* GND: 11902330X
* ISNI: 0000 0000 8117 1987
* LCCN: n50017807
* NKC: pna2009505150
* NTA: 087741407
* SNAC: w6rv0nhv
* SUDOC: 115819975
* Trove: 790163
* VcBA: 495/91687
* VIAF: 37717594
* WorldCat: lccn-n50017807

 |
**נבחרת ישראל בכדורסל נכים** היא הנבחרת הרשמית של מדינת ישראל בכדורסל נכים. הנבחרת פועלת במסגרת ההתאחדות הישראלית לספורט נכים.

הנבחרת ייצגה את ישראל במשחקים הפאראלימפיים וזכתה פעמיים במדליות זהב במשחקים הפאראלימפיים – באולימפיאדת הנכים תל אביב (1968) וב-אולימפיאדת הנכים ארנהם (1980). הנבחרת השתתפה עוד שלוש פעמים במשחקים אלו – בסיאול בשנת 1988, ב-1992 וב-2008. 

קפטן הנבחרת בשנים 1993–2015 היה רועי רוזנברג.

בשנת 2008 הנבחרת דורגה במקום השמיני באירופה. בספטמבר 2019 הנבחרת סיימה במקום העשירי באירופה, ולא העפילה למשחקים הפאראלימפיים בטוקיו. ישראל נמצאים בדרג א' ביבשת.

קישורים חיצוניים
----------------

* נבחרת ישראל בכדורסל נכים, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  כוכבים על כסאות גלגלים: נבחרת כדורסל הנכים, באתר ynet, ‏2 בפסטמבר 2008
2. ↑  מאת ליאור ברטל, נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים רשמה הופעה מכובדת באליפות אירופה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל
3. ↑  מאת ליאור ברטל, נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים במקום העשירי באליפות אירופה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל
4. ↑  כדורסל בכיסאות גלגלים: נבחרת ישראל נשארה בדרג א', באתר ynet, ‏7 בספטמבר 2019
קבוצת בלונים מלאי הליום המשמשים לשהיה באוויר
**לארי וולטרס** (באנגלית: **Larry Walters**; ‏19 באפריל 1949 - 6 באוקטובר 1993) היה נהג משאית אמריקאי, שהתפרסם בעקבות טיסתו בעזרת בלוני הליום.

הוא נולד ב-19 באפריל 1949 בלוס אנג'לס ומילדותו חלם להיות טייס. הוא ניסה להתקבל לחיל האוויר של ארצות הברית אך נפסל עקב ראיה ירודה. בהמשך נהיה לנהג סמיטריילר.

לאחר שפרש מעבודתו החליט להגשים את חלומו. ב-2 ביולי 1982 קנה 45 בלוני מזג אוויר ומילא אותם בהליום. לאחר מכן חיבר אותם לכיסא, לבש על עצמו מצנח ולקח רובה אוויר בעזרתו התכוון לרדת על ידי פיצוץ הבלונים, רדיו CB, כריכים ומצלמה. התכנון שלו היה לעלות מספר מטרים מעל הקרקע אך כשחבריו חתכו את החבל שחיבר את הכיסא לאדמה הוא עלה לגובה של כ-15 אלף רגל (כ-4,600 מטר).

תחילה הוא נמנע מלהשתמש ברובה מהפחד שאי יציבות תגרום לו להחליק למטה. לאחר 45 דקות שהיה באוויר וכניסה למסלול נחיתה של שדה תעופה לונג ביץ' הוא התחיל לירות בבלונים אך לאחר שפוצץ כמה מהם הרובה שלו החליק. הדבר גרם לו לרדת בכל זאת אך הכבלים של הבלון נתפסו בעמודי מתח גבוה ויצרו קצר ל-20 דקות באזור לונג ביץ'.

לאחר שירד מטה הוא נעצר מיד. כשנשאל על מניעיו על ידי כתב הוא ענה: "בן אדם לא יכול רק לשבת". הוא נקנס ב-4,000$ ולאחר ערעורו הקנס הורד ל-1,500$.

בהמשך הוא עבד במספר עבודות והתאבד ב-6 באוקטובר 1993 בגיל 44 ביער לאומי אנג'לס.

וולטרס "זכה" בעיטור "שורד בסיכון" מטעם פרס דרווין ההיתולי על "מאמצו" להגיע לקריטריונים לזכייה (כלומר, מוות או סירוס).

קישורים חיצוניים
----------------

* לארי וולטרס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוכה פרס דרווין משנת 1982
**אבוב** (גם: **אביב**) היה כלי ששימש לקלייה בעת העתיקה. אבוב עשוי נחושת שימש בבית המקדש לקליית גרגירי השעורה במנחת העומר.

מבנה
----

אבובים היו עשויים מחומרים שונים כגון חרס או נחושת.

על פי המתואר במשנה האבוב "היה מנוקב כדי שיהא האור שולט בכולן".

האבוב מתואר כמנוקב נקבים כמין נפה, או כמין כברה כדי לאפשר חריכת האש.

על פי המשנה לאבוב של קלאים לא היה בית קיבול.

לדעת הרמב"ם האבוב היה מורכב משני משטחים, אחד על גבי השני, העליון מנוקב, ועליו היו ניתנים הגרגירים, ועל התחתון הייתה מודלקת האש.

לדעת רבי נתן מרומי, האבוב היה כעין צינור מחורר שאליו היו מכניסים את הגרגירים.

במכון המקדש ייצרו אבוב על פי שיטת הרמב"ם.

שימוש במנחת העומר
-----------------

בתורה נאמר: 

> 
> וְאִם תַּקְרִיב מִנְחַת בִּכּוּרִים לַיהוה אָבִיב קָלוּי בָּאֵשׁ גֶּרֶשׂ כַּרְמֶל תַּקְרִיב אֵת מִנְחַת בִּכּוּרֶיךָ
> 
> 
> 
> — ספר ויקרא, פרק ב', פסוק י"ד
> 

חז"ל הבינו שפרשה זו מתייחסת לקרבן מנחת העומר, שבאה מביכורי התבואה, ומכאן שמנחה זו היא היחידה מבין המנחות שדורשת קלייה.
לכן, לאחר קצירת השעורה היו מביאים את השיבולים לעזרה, חובטים אותן בקנים כדי להוציא את הגרעינים, ולפני טחינת הגרעינים היו קולים אותם באבוב עשוי נחושת.

שימושי חול
----------

חז"ל מזכירים את האבוב גם ככלי שהשתמשו בו לקלייה שלא בבית המקדש.
במשנה מוזכר "אבוב של קלאים" עשוי חרס, כאחד מכלי החרס שאינם מקבלים טומאה משום שאין לו בית קיבול. הרמב"ם פירש שכלי זה משמש לעשיית "קליות הפולים והאפונים וזולתן מן הגרעינים הגסים".

קישורים חיצוניים
----------------

* אבוב, באתר מכון המקדש (הקישור אינו פעיל, י"ז במרחשון ה'תשפ"ג)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  תוספתא, מנחות,י', כ"ד (כת"י וינה) ועוד
2. 1 2 3  משנה, מסכת כלים, פרק ב', משנה ג'
3. 1 2  משנה, מסכת מנחות, פרק י', משנה ד'
4. ↑  ספרא י"ד, א'
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ו, עמוד א'
6. ↑  פירוש המשנה כלים, ב, ג
7. ↑  הערוך ערך 'אבוב'
8. ↑  ראו כאן (הקישור אינו פעיל, 7 באפריל 2020)
9. ↑  ספרא פרשה יג ד
**בראד ווקר** (באנגלית: **Brad Walker**; נולד ב-21 ביוני 1981) הוא אתלט אמריקאי. הוא אלוף העולם בקפיצה במוט (אוסקה 2007). בעל שיא אישי של 6.04 מטרים.

ביוגרפיה
--------

ווקר נולד באברדין, דרום דקוטה. במסגרת לימודיו בתיכון האוניברסיטאי שבוושינגטון הוא התאמן בפוטבול ובאתלטיקה קלה, תחת הדרכתו של רג הולברט. הוא למד באוניברסיטת וושינגטון והיה חבר באחווה פי, גמא דלתא. הוא זכה פעמיים באליפות המכללות באולמות סגורים (NCAA) בקפיצה במוט תחת הדרכתו של המאמן פאט ליקארי.

בשנת 2005 זכה ווקר באליפות ארצות הברית באתלטיקה בקפיצה במוט באולם ובאצטדיון פתוח. 

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 זכה ווקר במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.75 מטר, אחרי רנס בלום מהולנד שקפץ לגובה של 5.80 מטר והיה להולנדי הראשון שזוכה במדליית זהב באליפות עולם. שלישי סיים פבל גרסימוב מרוסיה שקפץ 5.65 מטר. שבועיים לאחר מכן הוא קבע את שיאו האישי בתחרות ברייטי, איטליה כשקפץ לגובה 5.96 מטר.

### אלוף עולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2006 זכה ווקר במדליית זהב בתוצאה של 5.80 מטר. ביולי אותה שנה קבע ווקר את תוצאת השנה בעולם כשקפץ לגובה של 6.00 מטר.

### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה ווקר במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.86 מטר, לפני רומן מניל מצרפת שקבע אותה תוצאה אך עבר בניסיון השני, והסתפק במדליית הכסף. 

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד בשנת 2006 זכה ווקר במדליית כסף בתוצאה של 5.85 מטר.

### שיאן ארצות הברית

ב-6 ביוני 2008 קבע ווקר שיא אמריקאי חדש בתוצאה של 6.04 מטר. בתחרות שנערכה ביוג'ין, אורגון. 

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) לא הצליח ווקר לעלות לשלב הגמר כשקפץ לגובה של 5.55 מטר בלבד.

בתחרות הכנה לקראת אליפות העולם באתלטיקה שנערכה במונקו ביולי 2009 קפץ לגובה של 5.80 מטר.

תארים
-----

* בשנים 2006–2008 קבע ווקר את תוצאת השנה בעולם בקפיצה במוט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בראד ווקר** בוויקישיתוף

* בראד ווקר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* בראד ווקר, באתר olympedia.org
* בראד ווקר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* בראד ווקר, באתר ליגת היהלום
* בראד ווקר, באתר נבחרת ארצות הברית באתלטיקה

| אלופי עולם באתלטיקה – קפיצה במוט (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1983: סרגיי בובקה ברית המועצותברית המועצות • 1987: סרגיי בובקה ברית המועצותברית המועצות • 1991: סרגיי בובקה ברית המועצותברית המועצות • 1993: סרגיי בובקה אוקראינהאוקראינה • 1995: סרגיי בובקה אוקראינהאוקראינה •1997: סרגיי בובקה אוקראינהאוקראינה • 1999: מקסים טרסוב רוסיהרוסיה • 2001: דמיטרי מרקוב בלארוסבלארוס • 2003: ג'וזפה ג'יביליסקו איטליהאיטליה • 2005: רנס בלום הולנדהולנד • 2007: בראד ווקר ארצות הבריתארצות הברית • 2009: סטיבן הוקר אוסטרליהאוסטרליה • 2011: פאוול וויצ'כובסקי פוליןפולין • 2013: רפאל הולצדפה גרמניהגרמניה • 2015: שונסי ברבר קנדהקנדה • 2017: סם קנדריקס ארצות הבריתארצות הברית • 2019: סם קנדריקס ארצות הבריתארצות הברית • 2022: ארמנד דופלנטיס שוודיהשוודיה |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 189449

 |
אשר גרוניס, אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20, בריטניה
הרב **אשר גרוניס** (ה'תרל"ג, 1873 – י' באב ה'תרצ"ז, 18 ביולי 1937) היה רב פולני שכיהן ברבנות בפולין ובאנגליה אליה היגר בראשית שנות ה-20 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב זאב גרוניס בפיוטרקוב שבפולין. משפחתו הייתה משפחת רבנים מיוחסת, אביו היה מצאצאי הרב זאב וולף הכהן מלאסק, ואמו הייתה אחותו של הרב יצחק מאיר אלתר-רוטנברג, שהתפרסם כאדמו"ר מגור, מחבר "חידושי הרי"ם". בצעירותו למד בבתי מדרש בסביבת מקום מגוריו ובא בקשרים עם כמה רבנים גדולים, הוא נסמך לרבנות בידי בית הדין של קאליש בהיותו בן שמונה עשרה, ובמקביל התכונן בזמן קצר לבחינות החובה בלימודי החול ועמד בהן בהצלחה. התארס בגיל שש עשרה עם חנה בילה, נכדת הרב הירש ביזונסקי מקונין, ונישא לה בהגיעו לגיל שמונה עשרה.

לאחר תקופת התמחות בבית הדין של סב אשתו, התמנה בשנת ה'תרס"ג, 1903, כרבה של וילצ'ין הסמוכה לקונין (ולגבול גרמניה). הוא החזיק במשרתו זו במשך תשע עשרה שנים עד שנת ה'תרפ"א, 1920. בתקופה זו פרסם מחידושיו בירחון הרבני "שערי תורה" בעריכת הרב יצחק פייגנבוים ראב"ד ורשה. בהגיעם לווילצ'ין היו לבני הזוג גרוניס שלושה בנים, ובשנות מגוריהם בעיר נולדו להם עוד ארבעה בנים ובת אחת. במקביל לפעילותו כרב ומורה הוראה, היה הרב גרוניס מעביר מדי בוקר עם שחר, שיעור בגפ"ת לקבוצת תלמידים.

בשנת ה'תר"ף, 1920, התמנה כרב בקארדיף בירת ויילס. הוא היה הרב הראשון בעיר זו וטרח רבות בהנחת התשתית לקיום חיים יהודיים בעיר. הוא יזם הקמת מוסדות חינוך ודחף הקמת מערכת כשרות בסיסית. הוא נפטר בצום תשעה באב נדחה, י' באב ה'תרצ"ז, 18 ביולי 1937.

משפחתו
------

אשתו חנה בילה בת נתן נטע, נפטרה ב-10 במרץ 1943, ג' באדר ב' ה'תש"ג בקארדיף.

בין ילדיו
* אריה ליב גרוניס - בנו הבכור, ד"ר לרפואה. כתב את ההקדמה לספרו של אביו. הוא נפטר בכ"ט באייר ה'תש"ה, 12 במאי 1945.
* אברהם גרוניס - שירת בצבא הבריטי במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ונהרג בקרב מול צבא יפן הקיסרי, ב' בכסלו ה'תש"ג

נשיא בית המשפט העליון, השופט אשר גרוניס, הוא נכדו הקרוי על שמו. אשר הנכד הוא בנו של הבן יונה גרוניס (1899–1961).

קישורים חיצוניים
----------------

* ****פרי אשר**: תשובות וחידושים בהלכה ואגדה**, שני חלקים, תל אביב תש"ו, באתר היברובוקס
* אשר גרוניס (1873-1933), דף שער בספרייה הלאומית
* ארכיון **אשר גרוניס**, בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  במפעל הביבליוגרפיה העברית נרשם בשל טעות בתאריך העברי: י' באב ה'תרצ"ג, 2 באוגוסט 1933. התאריך כאן מתוקן לפי המובא בספרו שהודפס בתל אביב בידי בניו, להלן "קישורים חיצוניים".
2. ↑  מובאות מדברי היועמ"ש וינשטיין בטקס פרישת נשיא ביהמ"ש העליון אשר גרוניס, באתר משרד המשפטים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308513005171
* ISNI: 0000 0000 7911 7930
* LCCN: nr2001014993
* RERO: 02-A024087922
* VIAF: 24527134
* WorldCat: lccn-nr2001014993

 |
**לארי כהן** (נולד ב-7 בנובמבר 1987) הוא כדורגלן עבר דרום אפריקאי-ליטאי ממוצא יהודי ששיחק בעמדת הבלם. הוא בנו של כדורגלן דרום-אפריקאי מרטין כהן.

קריירה
------

כהן התחיל את הקריירה שלו בג'ומו קוסמוס עימה עלה לליגת העל בתום עונת 2008/2009 אך עונה לאחר מכן ירד עימה בחזרה לליגה השנייה. בקיץ 2010 חתם בבידווסט וויטס במדיה לא רשם ולו דקת משחק אחת ובתום העונה שוחרר מהמועדון. בינואר 2012 חזר לליגה השנייה כאשר חתם בוויטבנק ספרס. בקיץ 2012 חתם במפוטלנגה בלק אקס אך שוחרר כעבור זמן קצר וחתם בצ'יפה יונייטד. לאחר שהציג יכולת טובה במדי צ'יפה, ב-13 בפברואר 2013 עבר למורוקה סוואלוס בה בפך לשחקן חשוב בהרכב המועדון. בשנת 2015 הוא עבר לאייאקס קייפטאון ובפברואר 2016 פרש מכדורגל.

לאחר שלא קיבל זימון לנבחרת דרום אפריקה החליט לייצג את נבחרת ליטא מאחר שמשפחתו של כהן היא בעלת שורשים ליטאים והוא זכאי לאזרחות ליטאית. במרץ 2015 הוא נכלל בסגל הנבחרת לקראת המשחק נגד אנגליה במסגרת מוקדמות יורו 2016 אך לא שיחק באף משחק רשמי.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לארי כהן"**.
**אבו סואר** הוא בסיס טיסה של חיל האוויר המצרי, הממוקם כ-17 קילומטרים ממערב לאסמאעיליה וכ-116 קילומטרים מצפון מזרח לקהיר. מיקומו נועד לאפשר הגנה על תעלת סואץ.

במהלך המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה שימש הבסיס יחידות של חיל האוויר המלכותי הבריטי ושל חילות האוויר של צבא ארצות הברית. להק ההפצצה ה-367 של חיל האוויר התשיעי של ארצות הברית פעל מהבסיס בין החודשים נובמבר 1942 לפברואר 1943, והפעיל ממנו ארבע טייסות של מפציצי קונסולידייטד B-24 ליברייטור.

אבו סואר היה אחד מהבסיסים האחרונים במצרים, שהופעלו על ידי חיל האוויר המלכותי הבריטי. הבסיס הועבר למצרים ב-14 באפריל 1956. לאחר מלחמת סיני היה בו בסיס של כוח המשקיפים הקנדי.

בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים היו ממוקמות בבסיס טייסות מפציצים מדגם איליושין Il-28, שהיוו סיכון משמעותי לעורף הישראלי, וטייסות מטוסי יירוט חדישים מדגם מיג 21. ב-22 במאי 1967, כאשר ישראל ושכנותיה הערביות החלו להתקרב לעבר עימות, ביקר נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר בבסיס אבו סואר ונפגש עם טייסים ומפקדים של חיל האוויר המצרי. בפני קהל רב נאצר הכריז על כוונתו לסגור את מצרי טיראן בפני ישראל והצהיר "כעת אנו עומדים לקראת עימות עם ישראל" והוסיף, "אם היהודים מאיימים עלינו במלחמה, אני אומר להם בבקשה, אנו ערוכים למלחמה".

במבצע מוקד, עם פתיחת המלחמה, הותקף הבסיס על ידי חיל האוויר הישראלי בשני גלים: בגל הראשון תקפו את הבסיס שבע רביעיות של מטוסי קרב, ובגל השני עוד חמש רביעיות. המספר הרב של התקיפות נדרש בשל מסלולי הבטון שהיו בבסיס, שהיה צורך לפגוע בהם שוב ושוב עד יציאתם משירות. במהלך התקיפות התחוללו מעל הבסיס קרבות אוויר בהם הופלו ארבעה מטוסי מיג 21 מצריים ומטוס דאסו מיסטר IV ישראלי אחד.

לאחר מלחמת ששת הימים לא הופעל הבסיס, בשל היותו בטווח הארטילריה הישראלית. במהלך מלחמת ההתשה מוקמו בבסיס סוללות טילי קרקע-אוויר, שהותקפו פעמים רבות על ידי חיל האוויר הישראלי.

נכון ל-2019, מפעיל חיל האוויר המצרי מבסיס אבו סואר את טייסת מטוסי הקרב הטקטיים ה-60, המפעילה מטוסי ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון מדגמי C ו-D. הטייסת היא חלק מהכנף הקרבית הטקטית ה-262.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בסיס חיל האוויר המלכותי אבו סואר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pearson's Peacekeepers: Canada and the United Nations Emergency Force, 1956-67, p. 121.
2. ↑  משה דיין: אבני דרך, עמ' 393.
3. ↑  פסח מלובני, כשטייסי חיל האוויר המצרי פגשו את ג'מאל עבד אל-נאצר עמ' 32–33 בחוברת מבט מל"מ מס' 81 מיולי 2018
4. ↑  דני שלום, "רוח רפאים מעל קהיר: חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967 - 1970)", עמ' 87.
5. ↑  דני שלום, "רוח רפאים מעל קהיר", במקומות רבים.
6. ↑  על פי אתר Scramble, ממוקמת בבסיס גם טייסת מטוסי הקרב הטקטיים ה-64, המפעילה גם היא מטוסי F-16C ו-D. מאוחזר באתר Wayback Machine.
חתימת רבי נתן ג'ייאן
הרב **נתן ג'ייאן** השני (סביב ה'תק"י, 1750 - סביב ה'תקפ"ה, 1825) היה פייטן, מקובל, ראש ישיבה, פוסק הלכה, אב בית הדין ורבה של תלמסאן שבאלג'יריה בשלהי המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19.

קורות חייו
----------

נולד בתלמסאן לאביו רבי ישראל. ככל הנראה בצעירותו היה שוחט עופות לקהילה. לא יאוחר משנת ה'תק"ס התמנה לאב בית הדין ורבה של העיר תלמסאן. חבריו לדיינות באותו הזמן היו רבי שמואל ויצאל ורבי יעקב בן יצו. לא יאוחר משנת ה'תקע"ה הצטרף לשימש עמו בדיינות תלמידו רבי חיים קצבי. בין השנים ה'תקל"ה - ה'תקל"ח התכתב עם אישים בתונס, אלג'יר, מעסכר, ותלמסאן, בין השאר התכתב עם הרב ישועה צולטאן דיין בתלמסאן. כמו כן התכתב עם חכמי מרוקו כדוגמת רבי שאול ישועה אביטבול.

מאגרת ששלח הרב נתן לרב יהושע בן גיגי רבה של תאזה, עולה כי יהודי העיר תלמסאן נרדפו באותם הימים, וברחו למרוקו. יהודי העיר תאזה אירחו אותם אצלם. רבי נתן הודה לרבי יהושע ב גיגי רבה של העיר על אדיבותם של יהודי עירו.

כמו כן עסק בענייני קבלה, והתכתב עם הרב חזקיה יצחק שרעבי (בנו של הרש"ש) בעניינים אלו.

#### ראש ישיבה

רבי נתן היה ראש הישיבה בתלמסאן, ומבין תלמידיו נמנה הרב חיים קצבי, לימים רבה של תלמסאן.

### יצירתו הפיוטית

רבי נתן כתב לפחות שלשים וחמש פיוטים, חלקם בעברית וחלקם בערבית יהודית. אחד מפיוטיו המפורסמים הוא 'נורא בי עמרם' - פיוט שכתב לידידו רבי עמרם עמאר בתגובה לכך שהלה הביע את צערו על כך שרבי נתן הפסיק להתכתב עמו.

### השפעתו ההלכתית

לרבי נתן הייתה השפעה הלכתית על רבני תלמסאן, בכתביו משתקף תיעוד נדיר של מנהגי יהדות תלמסאן. כמו כן הייתה לו השפעתו הלכתית על הרבנים הבאים אחריו, כדוגמת הרב יוסף משאש, שהביא משמו למעלה מעשרה פסקי הלכה.

להערכת החוקרים יש לשער את פטירתו בין שנת ה'תקע"ה לשנת ה'תקפ"ה.

חיבוריו
-------

מקבץ מכתביו ראו אור בספר:

* **כתבי וחכמי תלמסאן -** ירושלים תש"ע.
* **פסקי דין** - אחדים מהם ציטט הרב יוסף משאש ורובם אבדו.
* **חידושי תורה** - הביא אחדים מהם הרב יעקב פייתוסי. ורובם אבדו.
* **פיוטים** - מקבץ מהם נדפסו בספר 'שבח אלהים' - אוראן, תרט"ז. ופיוטים נוספים מצויים בכתבי יד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  להבדילו מרבי נתן ג'ייאן הראשון שחי בשנות הת'. (והיה גם הוא מחכמי תלמסאן).
2. ↑  ראו: מלכי ישורון - אלג'יר, עמ' 88 בערכו.
3. ↑  ראו: נחלת אבות משאש, חלק ו סוף דרוש תעו.
4. ↑  ראו בהסכמה של רבי נתן ובית דינו לספר 'מחזור קטן'.
5. ↑  ראו 'מקבציאל' כרך לח עמ' תתסח.
6. ↑  ראו: קובץ צפונות גיליון יט עמ' צה.
7. ↑  ע"פ קטלוג אתר הספרייה הלאומית, מס' מערכת: 990034895670205171
8. ↑  ראו: אבני שי"ש מהדורה קמא ח"ב סימן צט. וראו עוד מלכי רבנן דף עט עמוד א, שרבי שאול ישועה ביקש מרבי נתן להשתדל הוציא את הספר 'משיח אלמים' לרבי יהודה כלץ.
9. ↑  ראו בכתב יד אתר הספרייה הלאומית.
10. ↑  ראו: אוהל חיים חלק א' אוסף להמן, עמ' 88.
11. ↑  ראו בספר עמודי העבודה (לאנדסהוט) עמ' 284.
12. ↑  ראו בספרו 'תוצאות חיים' דף א עמוד ב, בד"ה ועתה פן ישלח ידו.
13. ↑  ראו 'מקבציאל' כרך לח עמ' תתעג.
14. ↑  כולם קובצו ב'מקבציאל' כרך לח עמ' תתעז-ט.
15. ↑  המסמך האחרון שהגיע אלינו הוא מחשוון תקע"ה. ומשנת תקפ"ו רבי חיים קצבי חתום על פסקי דין ללא רבי נתן. מה שאומר שתאריך פטירתו נע בין תקע"ה לתקפ"ה.
16. ↑  ראו למשל: גרש ירחים דף מט, קד.
17. ↑  ראו: ספר ירך יעקב, ריש פרשת וישלח.
רבי **נתן בן יצחק הכהן הבבלי** היה היסטוריון של יהדות בבל, שחי בתקופת הגאונים במאה העשירית. אשר חיבור שכתב מהווה את אחד ממקורות המידע החשובים ביותר עליהן.

ביוגרפיה
--------

אין לנו מקורות חיצונים עליו כלל, וכל המידע שיש בידינו מגיע מחיבורו.

נתן הוא כנראה בן זמנו של רב שרירא גאון (המאה ה-10). הוא היה חלק מישיבת סורא, דבר המסביר את שבחיו כלפי רב סעדיה גאון.

לוי גינצבורג טען כי נתן הבבלי הוא רב נתן מאפריקה שצוטט בתשובה של המהר"ם מרוטנבורג, המתאר כי הגיע מארץ ישראל לצפון אפריקה, שם נשאל על ידי אנשי המקום שאלות בהלכה ושאלות על ראש הגולה מר עוקבא. מה שמעיד בין היתר כי רבי נתן התגורר זמן מה בארץ ישראל.

חיבוריו
-------

הוא חיבר ספר היסטוריה על מוסדות ההנהגה של יהדות בבל שמספק פרטים מעניינים רבים על ראשי הגולה, במיוחד על מר עוקבא בן זמנו. תקצירים מחיבור זה פורסמו על ידי הרב שמואל שולם במהדורה שהדפיס על ספר יוחסין של רבי אברהם זכות, הודפס שוב בסדר החכמים וקורות דברי הימים לאדולף נויבאואר. יצירתו של שולם היא המקור היחיד שנותר בהיסטוריה של נתן מלבד קטע בערבית שפרסם ישראל פרידלנדר שמקורו כנראה הוא בגניזת קהיר.

מכיוון שרבי נתן בר יחיאל מרומי, מחבר ספר הערוך, מצוטט בספר יוחסין כ"נתן הבבלי מנרבון", נתן בן יצחק הכהן הבבלי זוהה על ידי צבי גרץ בטעות כמי שחיבר את ספר הערוך, גרץ אפילו הרחיק לכת וזיהה את נתן בן יצחק עם הרביעי מבין ארבעת השבויים שנתפסו על ידי אבן רומאיס (ראו חושיאל בן אלחנן), בהנחה שהתיישב לאחר השבי בנרבון.

בספרו של רבי נתן בן יצחק הבבלי נזכר החלק הראשון של ברכת ברוך שאמר כפיוט שהושר בעת מינוי לתפקיד ראש הגולה, כשהחזן אומר והקהל עונה אחר כל קטע "ברוך הוא". דברים אלו של נתן הבבלי מוכיחים כי שני חלקי ברכה זו נתקנו בנפרד, ובהמשך הפיוט חובר עם הברכה.

ראו גם
------

* ריש גלותא
* גאונים

קישורים חיצוניים
----------------

חיבורו של רבי נתן בן יצחק הבבלי, תורתן של גאונים, יצחק יודלוב ושלמה ז. הבלין, עמוד 67, אוצר החכמה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שניהם מדברים על אותן דמויות, כולל דוד בן זכאי, רב סעדיה גאון ויורשו, ואהרון בן סרדג'אדו. יהודה דוד אייזנשטיין, **אוצר ישראל**, ערך נתן הבבלי.
2. ↑  מנחם בן-ששון, יחסים בין קהילתיים בתקופה הגאונית, עמוד 10, בדניאל פרנק, יהודי האסלאם של ימי הביניים.
3. ↑  צוטט בשמו בארחות חיים הלכות מאכלות אסורות
4. ↑  גאוניקה 1, עמ' 34-29
5. ↑  ספר יוחסין, קונסטנטינופול, 1546
6. ↑  אדולף נויבאואר, מד. יְהוּדִי. כרון. עמוד 83 ואילך.
7. ↑  Jewish Quarterly Review vol 17 pp. 747-761.
8. ↑  צבי פיליפאווסקי, יוחסין, עמוד 174, לונדון, 1856.
9. ↑  *גרץ.* 3d ed. V. 288, 469-471
10. ↑  דברי ימי ישראל חלק ב פרק א
11. ↑  כתב עת זכור לאברהם (חולון), תשס"ד, טו-קג.
12. ↑  סדר החכמים וקורות העיתים, מהדורת נויבר, חלק שני, עמוד 83 בשם נתן הבבלי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462828005171
* BnF: cb16924153s (data)
* VIAF: 311591965
* WorldCat: viaf-311591965

 |
**אַבּוּב צַיִד**, או **אַבּוּב דָה קָאצָ'ה** (באיטלקית: **Oboe da caccia**), הוא כלי נשיפה מעץ ממשפחת האבוב, הנמוך בקווינטה מן האבוב. הכלי מכופָף ומחופה עור, ובקצהו פעמון פליז מתרחב המזכיר את זה של קרן הציד, ומכאן שמו. הכלי שימש במוזיקת בארוק, וכיום מנגנים בו בעיקר בביצועים אותנטיים. הוא מוכר כיום בעיקר בזכות השימוש שעשה בו יוהאן סבסטיאן באך ביצירותיו הקוליות.

היסטוריה
--------

אבוב הציד מעולם לא היה בשימוש נרחב: נכתבו לו יצירות בעיקר בין השנים 1720–1760, ורק מספר בונים מצומצם במרכז אירופה בנו אותו. הבונה הטוב ביותר היה י"ה אַיְכֵנטוֹפְּף מלייפציג, שהיה הראשון שהחליף את פעמון העץ בפעמון פליז, אולי תוך תיאום עם באך. באך החל לכתוב לכלי מיד לאחר הגיעו ללייפציג, וניצל היטב את הרגיסטרים האמצעי והנמוך של הכלי, אולי בגלל צלילם ה'צרוד' והאקספרסיבי. לרוב הוא שילב את הכלי באריות המביעות סבל או צער.

בסוף תקופת הבארוק יצא אבוב הציד משימוש. הפיתוח המהיר שעבר על האבוב פסח עליו, ובמקומו התפתחה הקרן האנגלית בהשפעת אבוב הטנור הרגיל (taille) והאבוב ד'אמורה. סביר כי הסיבה לכך הייתה המבנה המורכב של הכלי, וחוסר היכולת לעצב אותו במחרטה, בניגוד לכלים הישרים.

### אבוב הציד בימינו

בסוף המאה ה-18 יצא אבוב הציד משימוש, ובמאה ה-20 כבר לא ידע איש עוד מהו הכלי שנקרא בשם זה. בתחילת דרכה של התנועה למוזיקה עתיקה ניסו מוזיקולוגים לשווא למצוא כלי שיתאים לתיאור ולמנעד אבוב הציד, וההנחה הייתה שלא שרד אף כלי עד ימינו. בפרויקט הקלטת מכלול הקנטטות של באך בשנות ה-70 של המאה ה-20, בניצוח ניקולאוס הרנונקור וגוסטב לאונהרדט, נעשה שימוש ב-taille לביצוע תפקיד אבוב הציד, בתוצאות מעורבות.

לבסוף, בתחילת שנות ה-70, גילה האוצר השוודי קארי קארפ כי במוזיאון המוזיקה בסטוקהולם ובמוזיאון נוסף בקופנהגן מוצגים שני כלים מקוריים של אייכנטופף. כלים אלה לא היו ניתנים עוד לנגינה, כפי שקורה לעיתים קרובות בכלי נשיפה עתיקים, אבל העתקים שנבנו על פיהם משמשים נגנים בימינו. הקלטת הבכורה של הכלי הייתה בביצוע אורטוריית חג המולד של באך בניצוח הרנונקור.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אבוב ציד** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537372805171
* GND: 1171835620
* LCCN: sh98005254
* MusicBrainz: de947c13-0406-4e70-badb-689d26e7d11d

 |
**נתן (נתי) אוריאלי** (נולד ב-26 ביוני 1959) הוא סוציולוג וחוקר תיירות, פרופסור מן המניין במחלקה לניהול מלונאות ותיירות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ביוגרפיה
--------

אוריאלי נולד וגדל בהרצליה, בן לאחת המשפחות הראשונות והוותיקות בעיר. למד לתואר ראשון (1984) ושני (1989) במחלקה לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב והשלים את לימודי הדוקטורט בשנת 1993 באוניברסיטת אילינוי בשיקגו. את הפוסט דוקטורט עשה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1995 הצטרף לסגל המחלקה לניהול מלונאות ותיירות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שם הוא משמש כפרופסור מן המניין. בשנים 2009–2012 כיהן כראש המחלקה לניהול מלונאות ותיירות בקמפוס אילת של האוניברסיטה, ובשנים 2012–2016 כראש המחלקה בקמפוס הראשי באר שבע.

אוריאלי חוקר נושאים שונים בסוצילוגיה ובפסיכולוגיה של התיירות, כגון טיפולוגיות תיירותיות, החוויה התיירותית, יחסי תיירים-מקומיים, תיירות וסטייה חברתית, ותיירות בעידן המודרני והפוסט-מדרני. כיוון מחקרי נוסף מתפרש על נושאים שונים בניהול תיירות, כגון התנהגות צרכנים וסיכון, תכנון ופיתוח בר-קיימא, ומשפט ומדיניות ציבורית. האג'נדה המחקרית שלו כוללות עבודות תאורטיות ומחקרים אמפיריים הנשענים על שיטות איכותניות אך גם על סקרים וניתוחים כמותיים. מחקריו של אוריאלי פורסמו בספרים ובכתבי עת מובילים בתחום חקר התיירות.

מתגורר עם משפחתו בבאר שבע.

מבחר מפרסומיו
-------------

* מידני, א. ואוריאלי, נ. **דיני תיירות להלכה ולמעשה: המשפט בראי הפוליטיקה**, בורסי, הוצאה לאור של ספרי משפט, תל אביב, 2007

* Uriely, N. Y. Yonay, and D. Somchai, 2002, Backpacking Experiences: A Typy ad Form Analysis. **Annals of Tourism Research**, 29(2), 519-537
* Uriely, N. 2005, The Tourist Experience: Conceptual Developments. **Annals of Tourism Research**, 32(1), 199-216
* Uriely, N. and Y. Belhassen, 2006, Drugs and Risk-Taking in Tourism. **Annals of Tourism Research**, 33(2), 339-359
* Belhassen, Y. N. Uriely, and A. Assor, 2014, The Touristification of Conflict Zone: The Case of Bil'in. **Annals of Tourisn Reserach**, 49, 174-189
* Uriely, N. D. Maoz, and A. Reichel, 2009, Israeli Guests and Egyptian Hosts in Sinai: A Bubble of Serenity. **Journal of Travel Research**, 47(4), 508-522
* Shani, A. and N. Uriely, 2012, VFR Tourism; The Host Experience, **Annals of Tourism Research**, 39(1), 421-440
* Unger, O. N. Uriely and G. Fuchs, 2016, The Business Travel Experience, **Annals of Tourism Research**, 61, 142-156
הרב חיים דרוקמן מברך בטקס פרס עמינח תשע"ג בית ציוני אמריקה תל אביב
מימין לשמאל: פרופ' נח עמינח, ד"ר מאיר רפלד, הרב חיים דרוקמן, מר אליעזר אבטבי, הרב יהודה יקותיאל ויזנר, הרב זאב פרנק, מר אבי סולימאן
**פרס עמינח** הוא פרס ספרותי המוענק מדי שנה ליוצרים, לסופרים, לחוקרים ולמשוררים בתחומים הנושקים לעולם הציונות הדתית על כלל היבטיו (תורה ומצוות, ציונות, חלוציות, תורה ועבודה וכדומה). מאז שנת תשמ"ז/1987 מוענק הפרס לכארבעה יוצרים בכל שנה.

פרס עמינֹח מוקדש לזכרם של נחמיה ומרים עמינח, אשר הורישו את כל רכושם לקרן עיזבון שתחלק מרווחיה פרסים ספרותיים ומלגות.

האפוטרופסים לביצוע הצוואה היו: ר' ישעיהו ברנשטיין מהוגי הדעות של תנועת תורה ועבודה, ר' פנחס קהתי שנתפרסם בפירושו למשנה, ר' אברהם מברך היו"ר הראשון של וותיקי הפועל המזרחי ור' דב קנוהל ממייסדי כפר עציון.

בשנת תשמ"ז/1987 נרשמה הקרן כעמותה ומאז היא מחלקת באופן סדיר מדי שנה פרסים ספרותיים בחסות הוועד הפועל של הסתדרות הפועל המזרחי.

מטרת הפרסים
-----------

מטרת הפרסים היא לעודד יוצרים, סופרים וחוקרים הכותבים בתחומים שהיו קרובים לליבם של נחמיה ומרים עמינח כמו: תולדות הציונות הדתית על מוסדותיה, מייסדיה וחבריה, מחשבת הציונות הדתית ומשנת תורה ועבודה, מחקרים בתולדות הספרות התורנית, מחקרים שיש בהם תרומה לחינוך הציוני דתי וכן יצירות ספרות יפה ושירה שיש להם זיקה ברורה למורשת ישראל ובניין הארץ.

ועדת השופטים
------------

ועדת השופטים המורכבת ממקבלי פרס עמינח בעבר, והיא המחליטה על הזוכים בפרס כל שנה.

בין זוכי פרס עמינח במהלך השנים: אמונה אלון, אברהם בלאט, יצחק גנוז, חגי הוברמן, חיותה דויטש, יוסף דנה, יעל לוין, זאב ספראי, זאב פרנק, נעמי רוזנברג, חיים שיין, יוסף שלמון, יוסף שרביט, סמדר שרלו, הרב צפניה דרורי, הרב זכריה זרמתי, ונחם אילן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרס עמינח 2015 באתר ערוץ 7
* "פרס עמינח" 2013 לחידונאי זאב פרנק, באתר ערוץ 7
* פרס עמינח 2010 באתר דתי-לי
* פרס עמינח 2010 ערוץ שבע
**משה אליעזר בריינהנדלר** (**בן ענת**) (15 באוקטובר 1902 – 7 ביולי 1953) היה עסקן ציבור ישראלי, חבר אחדות העבודה, מפא"י ומפ"ם, חבר מועצת פועלי תל אביב, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות וחבר מועצת עיריית תל אביב, ממייסדי קופת מלווה וחסכון של עובדי תל אביב ומייסד משען.

ביוגרפיה
--------

בריינהנדלר נולד בבריסק למשפחה דתית. קיבל חינוך בחדר מתוקן, למד בבית ספר תיכון ולאחר מכן באוניברסיטת ורשה. הוא היה פעיל ציוני, חבר המפלגה הציונית-סוציאליסטית, וממייסדי החלוץ בבריסק והסתדרות הנוער הרצליה. במהלך לימודיו כתב מאמרים רבים בעיתונים ציוניים. בשנת 1925 התחתן ועלה עם אשתו לארץ ישראל. לאחר שעבד חודשים אחדים כפועל היה ממייסדי "קופת מלווה וחסכון" של העובדים בתל אביב וכיהן כמזכיר הקופה.
בשנת 1931 יזם את הקמת משען, שעסקה בעזרה לנזקקים. בריינהנדלר נתן לפונים למשען יחס אישי ואנושי חם שכונה כגישה "רגשנית", לעומת מה שנודע כגישה ה"מפוכחת" של זאב ויינר.

בשנים 1942–1945 שירת בנוטרות. 

בריינהנדלר היה חבר באחדות העבודה, ועם הקמת מפא"י היה לחבר בה. בעת הפילוג בשנת 1944 עבר אל התנועה לאחדות העבודה, ועם הקמת מפ"ם ב-1948 היה לחבר בה. הוא נשא בתפקידים שונים, בהם חבר מועצת פועלי תל אביב, חבר הוועד הפועל של ההסתדרות וחבר מועצת עיריית תל אביב.

נפטר ב-1953 ממחלה ממארת, בגיל 50. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.

הותיר את אשתו, נעמי, ושני בנים: ברוך (בורלה) בן-ענת (1926–1999) ושמואל בן-ענת.

במלאת שנה למותו נקראה על שמו מרפאה של קופת חולים כללית ביפו. במלאת 20 שנה לפטירתו קבעו מרכז משען ולשכת המס המרכזית את פרס "משען" על שמו, שיוענק לעבודה בכתב בנושא "העזרה ההדדית בהסתדרות".

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "משה אליעזר בן-ענת (בריינהנדלר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1896
* מ. א. בן-ענת (בריינהנדלר), דבר, 8 ביולי 1953, המשך
* ישיבת אבל לזכרו של בן-ענת, על המשמר, 14 ביולי 1953
* ז. ו. לזכר נעדרים: משה אליעזר בריינהנדלר (בן-ענת) (שבעה למותו), דבר, 20 ביולי 1953
* ד. ל. מ. א. בן-ענת (בריינהנדלר) (שנה למותו), דבר, 25 ביולי 1954
* א. לויט; מ. ותיק, לזכר נעדרים: משה בן-ענת (חמש שנים למותו), דבר, 14 ביולי 1958
* ד. ל. תעודה מוסרית לכל תנועה: במלואת 15 שנה לפטירתו של משה בן-ענת (בריינהנדלר), דבר, 18 ביולי 1968

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב ויינר, משה אליעזר בריינהנדלר (בן-ענת), דבר, 20 ביולי 1953.
2. ↑  יצחק עילם, **בנתיבי מעשה**, תל אביב: עם עובד – תרבות וחינוך, תשל"ד 1974, עמ' 171–173.
3. ↑  הורכבו וועדות עיריית תל אביב, על המשמר, 18 באפריל 1951.
4. ↑  ברוך (בורלה) בן ענת (בריינהנדלר), באתר הפלמ"ח.
5. ↑  שמו של בן-ענת נקרא על מרפאת קופ"ח ביפו, דבר, 26 ביולי 1954.
6. ↑  פרס "משען" ע"ש בן-ענת, דבר, 2 באוגוסט 1973.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304292005171
* VIAF: 298509860
* WorldCat: viaf-298509860

 |
**אבו עוביידה אל-בנשירי** (בערבית: **أبو عبيدة البنشيري**; מאי 1950 – 21 במאי 1996) הוא כינויו המוכר של **עלי אמין אל-ראשידי** (**علي أمين الرشيدي**) שהיה המפקד הצבאי הראשון של ארגון הטרור אל-קאעדה. בעת מותו בטביעת מעבורת שבה הפליג באגם ויקטוריה לטנזניה עמד אבו עוביידה אל-בנשירי בראש החזית האפריקאית של אל-קאעדה והיה השני בדרג הפיקוד של הארגון כולו, תחת אוסאמה בן לאדן.

החליף אותו כמפקד הצבאי של אל-קאעדה, אבו חאפז אל-מסרי, הוא מוחמד עאטף (אנ'), ששימש בתפקיד עד מותו בהפצצה אמריקאית מן האוויר בנובמבר 2001.

ביוגרפיה
--------

אל-בנשירי נולד בקהיר ושירת במשטרה המצרית לפני שהצטרף לכוחות הלא-סדירים המוסלמים שלחמו נגד הסובייטים באפגניסטן. באפגניסטן נלחם לצדו של אחמד שאה מסעוד שלימים היה ממתנגדיו הרעיוניים הבולטים של אל-קאעדה בעולם המוסלמי.

אחיו של אל-בנשירי היה שותף לקשר שהוביל להתנקשות בחיי נשיא מצרים אנואר סאדאת. איימן א-זוואהירי שעמד אז בראש הג'יהאד האסלאמי המצרי והכיר את האחים, הציג את אבו עוביידה לפני אוסאמה בן לאדן, שהתרשם ממנו לטובה והפקיד אותו על הכוחות הערבים-אפגנים (השם הקיבוצי לכוחות המוסלמים ממדינות ערב שפעלו כמתנדבים במלחמת אפגניסטן). בעודו באפגניסטן, ב-1988 השתתף אבו עוביידה בישיבה המכוננת של אל-קאעדה, עם בן לאדן ואחרים.

במאי 1996 היה אבו עוביידה בדרכו לטנזניה על סיפון המעבורת MV Bukoba (אנ') שהתהפכה וטבעה. גיסו, עשיף מוחמד ג'ומעה, שהיה עמו במחלקה השנייה של המעבורת ניסה לחלץ אותו, אך באנדרלמוסיה שנוצרה, נמשך אבו עוביידה בחזרה פנימה בידי אחרים שניסו לחלץ את עצמם וטבעו עמו למוות. עם היוודע דבר מותו, שלח אל-קאעדה את פאזול עבדאללה מוחמד ואת ודיע אל-חאג' (אנ') לוודא שאכן מדובר בתאונה ולא בחיסול מכוון.

לקריאה נוספת
------------

* לורנס רייט, **המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני**, מאנגלית: רותי ונֹעם אור, כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בעמ' 491
**אדוארד ג'יימס "אדי" מגיל** (אנגלית: **Edward James "Eddie" Magill**; נולד ב-17 במאי 1939 בלרגאן) הוא שחקן ומאמן כדורגל צפון אירי לשעבר.

מגיל החל את הקריירה שלו בפורטדאון, ובמאי 1959 עבר למועדון הלונדוני ארסנל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול שפילד ונסדיי ב-19 בדצמבר 1959. מגיל שיחק בעמדת המגן הימני, והחליף את דניס אוונס הפצוע, אך איבד את מקומו בהרכב בעונת 1960/1961 לטובת לן ויליס ודייב באקוזי. הוא חזר להרכב בעונה הבאה (1961/1962), והתחרה עם באקוזי על מקום בהרכב. ב-1961 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת צפון אירלנד במשחק מול נבחרת סקוטלנד. בעונת 1962/1963 הוא הבטיח את מקומו בהרכב באופן סופי.

הוא התפרסם בזכות יכולת המסירה שלו ושליטתו בכדור, ושמר על מקומו בהרכב עד להגעתו של דון האו בשלהי עונת 1963/1964. הוא עבר לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ובמשך חמישה עשר החודשים הבאים השתתף במשחק אחד בלבד במדי הסגל הבכיר. באוקטובר 1965 הוא עזב את ארסנל והצטרף לברייטון אנד הוב אלביון. בסך הכל הוא השתתף ב-131 משחקים במדי ארסנל, ולא הבקיע בהם שערים. הוא שיחק בברייטון במשך שלוש עונות, ולאחר מכן חזר לצפון אירלנד. לאחר פרישתו הוא אימן את המועדונים הדניים ויבורג, B109, נסטבד ופרדריקסהאבן.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מת'יוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 187), מיינסטרים, 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
**מיכאיל ז'ארוב** (ברוסית: **Михаил Жаров**; ‏27 באוקטובר 1899 – 15 בדצמבר 1981) היה שחקן תיאטרון וקולנוע סובייטי. הוא זכה שלוש פעמים בפרס ברית המועצות, תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ובשנת 1949 הוענק לו תואר האמן העממי של ברית המועצות. על פעילותו בתחום התיאטרון והקולנוע הוא קיבל מספר עיטורים כולל פעמיים עיטור לנין.

חייו
----

מיכאיל ז'ארוב נולד במוסקבה למשפחת עובד דפוס. בשנת 1913 גם ז'ארוב התחיל לעבוד בבית דפוס בו עבד אביו. אומנם הילד רצה להיות שחקן תיאטרון. בשנת 1918 הוא התחיל ללמוד משחק וכבר באותה שנה התחיל לשחק על הבמה. לאחר סיום הלימודים ז'ארוב שיחק במספר תיאטראות בעיר מוסקבה. בשנת 1926 הוא עבר לבאקו ואחר כך לקאזאן. בשנת 1931 השחקן הצעיר חזר למוסקבה ונכלל בהרכב תיאטרון שבראשו עמד אלכסנדר טאירוב. בשנת 1938 ז'אורב עבר לתיאטרון מאלי והיה שחקן תיאטרון זה עד סוף ימיו. במשך תקופה ארוכה הוא היה בין השחקנים המובילים של תיאטרון זה.

את התפקיד ראשון הקולנוע ז'ארוב עשה בתפקיד משנה בסרט על איוואן האיום עוד בשנת 1915. את התפקיד הראשי הראשון הוא עשה בשנת 1925. בשנות ה-30 השחקן שיחק תפקידים ראשים במספר רב של סרטים והיה פופולרי מאוד. גם בשנות ה-40 הוא היה בין השחקנים הבולטים של הקולנוע הסובייטי. בתקופה זו הוא השתתף בסרטים בבימוי סרגיי אייזנשטיין וגריגורי קוזינצב. בשנים 1968-1978 הוא שיחק תפקיד ראשי בסדרת סרטים על שוטר כפרי. בשני סרטים מסדרה זו ז'ארוב היה גם במאי. עבור גילום תפקיד השוטר הוא זכה בפופולריות מחודשת. סדרה זו מוקרנת בטלוויזיה הרוסית עד היום. בסך הכול ז'אורב השתתף בכ-60 סרטים.

חיים אישיים
-----------

מיכאיל ז'ארוב היה נשוי מספר פעמים. בפעם האחרונה הוא התחתן בשנת 1950 כאשר היה שחקן ידוע בן חמישים. אשתו הטרייה הייתה בת 18 בלבד, ביתו של רופאים ידועים ממוצא יהודי. תחילה הוריה התנגדות נחרצות לחתונה אך בסוף הסכימו. בשנת 1953 אביו של אשתו נעצר במהלך משפט הרופאים. בתקופה זו ז'ארוב פעל רבות לשחרורו. בת של זא'רוב מנישואים אלו היא שחקנית בתיאטרון מאלי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיכאיל ז'ארוב** בוויקישיתוף

* מיכאיל ז'ארוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיכאיל ז'ארוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מיכאיל ז'ארוב, באתר Discogs (באנגלית)
* מיכאיל ז'ארוב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007422089805171
* BNE: XX4968075
* BnF: cb15527231n (data)
* GND: 132224275
* ISNI: 0000 0001 1642 3866
* LCCN: no2002008919
* MusicBrainz: 6cd211de-def0-4237-86cc-89f0357b6eaf
* NTA: 241251877
* SUDOC: 13781478X
* VIAF: 51999994
* WorldCat: lccn-no2002008919

 |
גוש מיובש של פאטברג בתצוגה במוזיאון לונדון
**פאטברג** (**Fatberg**) הוא כינוי לגוש קרוש ומוצק של שומן, מגבונים לחים, מגבונים סניטריים, חיתולים, קונדומים ופריטים דומים, אשר מתגבש בצינורות ביוב ומביא לסתימתם. המבנה הלשוני של הביטוי הוא הלחם של המילה שומן (fat) והמילה קרחון (iceberg).

הגוש נוצר עקב העובדה שהפריטים המצויים בו אינם מתפרקים בו במהירות כדרך שנייר טואלט מתפרק בו. בשל פירוקם האיטי פריטים אלו כלל אינם מיועדים מלכתחילה לסילוק דרך הביוב, אלא רק דרך מערכת סילוק האשפה.

הטיפול במפגע זה בצינורות ביוב בבריטניה ובמקומות אחרים התגלה כקשה ומסובך, שכן הגושים הם קשים כבטון, מגיעים לעיתים לממדים גדולים ביותר ונדרשים זמן ומאמץ רב לסילוקם.

מאז שנת 2013 התגלו במספר מקרים גושי פאטברג גדולים במיוחד במערכת הביוב של מטרופולין לונדון. אחד מהם שקל על פי הערכה 15 טון, אחר היה בגודל של מטוס בואינג 747, ובספטמבר 2017 התגלה בצנרת הביוב של מזרח לונדון גוש באורך של כ-230 מטרים ובמשקל של יותר מ-140 טון.

נמצא כי גושי פאטברג עשויים להוות מקור לאנרגיה בדומה לביוגז.

בינואר 2018 הודיע מוזיאון לונדון כי יציג חלקים מפאטברג שנשלף מצינורות הביוב העירוניים, לאחר ש"יבוצעו בו ניסויים מדעיים".

ראו גם
------

* סתימה (ביוב)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאטברג** בוויקישיתוף
* 'Monster' fatberg found blocking east London sewer, באתר חדשות ה-BBC, ‏12 בספטמבר 2017
* AP, מלחמה בביוב: גוש שומן ענקי התפשט בלונדון, באתר ynet, 13 בספטמבר 2017
* קטע קולרן לוי, הביוב מתחת לגוש דן, בפודקאסט "", 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  CNN, Jacopo Prisco,. "Massive 'fatberg' to be turned into museum exhibit". *CNN*. נבדק ב-2018-01-21.`{{cite news}}`: תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
בניין OAK של גינדי החזקות ברמת השרון
**גינדי החזקות בע"מ** היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת ביזום, תכנון, פיתוח ובהקמה של בנייני מגורים ושכונות בעיקר במרכז הארץ. החברה הוקמה בשנת 2000 ובמרוצת השנים פיתחה, יזמה ובנתה מגוון רב של פרויקטים. החברה כוללת אחת עשרה חברות-בת המנהלות פרויקטים בתחום הנדל"ן בהיקף של כ-7,550 דירות בפריסה ארצית (נכון ל-2015), לרבות בתל אביב, רמת גן, פתח תקווה, הרצליה, ראשון לציון, נס ציונה, רעננה, נתניה, שוהם, כפר יונה, קריית גת ורמת השרון.

החברה היא בבעלותם ותחת ניהולם של עו"ד ליטל גינדי-מטלון, רו"ח אבי גינדי, עו"ד גיא גינדי, רו"ח רועי גינדי ורו"ח מנחם גינדי, כולם ילדיו של יגאל גינדי.

פרויקטים
--------

בין היתר, בנתה החברה את מגדלי שרונה ושרונה מרקט בדרום הקריה, מגדל G תל אביב, גינדי הייטס ברמת גן ועוד.

בשנת 2016 בנתה גינדי החזקות את 'כרמי גת' בקריית גת, בו נמכרו כ-1,133 דירות, את מגדל OAK ברמת השרון, GL גינדי בלמד החדשה תל אביב, כרמי השרון בכפר יונה עם 320 דירות וקרית האמנים מצליח במסגרת פרויקט מחיר למשתכן.

באוקטובר 2019 מכרה החברה את מתחם שרונה מרקט, מלבד החניון במתחם, לחברות ביג ומגה אור בתמורה ל-160 מיליון שקל.

במאי 2023 פורסם כי חברת דניה סיבוס תשמש כקבלן בפרויקט רמת אפעל, במזרח רמת גן, של חברת גינדי תמורת סכום של כ-600 מיליון ש"ח. הפרויקט כולל הקמה של כ-470 יחידות דיור במצטבר, 4 מבני משרדים, שטחי מסחר וחניונים תת קרקעיים.

ראו גם
------

* גינדי השקעות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גינדי החזקות** בוויקישיתוף
* אתר גינדי החזקות
* גינדי החזקות באתר גלובס
* שי פאוזנר, שירלי ששון־עזר ודותן לוי, ראיון "כלכליסט": "אבא תומך בנו, אבל לא עוזר לנו כלכלית", באתר כלכליסט, 23 בפברואר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  מגדלי שרונה, באתר של גינדי החזקות
2. ↑  שרונה מרקט - מידע, באתר של שרונה מרקט
3. ↑  אתר למנויים בלבד ערן אזרן, גינדי החזקות מכרה את שרונה מרקט לביג ומגה אור תמורת 160 מיליון שקל בלבד, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2019
4. ↑  דניה תקים עבור גינדי את פרויקט "גינדי רמת אפעל" תמורת 600 מיליון שקל, באתר Bizportal
**זונברג** (בגרמנית: **Sonneberg**) הוא מחוז בדרום מדינת תורינגיה שבגרמניה.

היסטוריה
--------

המחוז נוצר בשנת 1868 כאשר דוכסות סקסוניה-מיינינגן חולקה למחוזות. ב-1952 פוצלו חלקים מהמחוז למחוז החדש נויהאוס על הרנווג (Neuhaus am Rennweg). ב-1994 פורק מחוז נויהאוס על הרנווג ומחוז זונברג חזר לגודלו המקורי.

גאוגרפיה
--------

המחוז ממוקם על המדרונות הדרומיים של הרי היער התורינגי. הארץ משתרעת מהגבעות הגבוהות ביותר, שגובהן למעלה מ-800 מטר (הגבוהה ביותר היא Großer Farmdenkopf בגובה 869 מטרים) עד למישורים התחתונים Sonneberger Unterland ו-Schalkauer Platte. ה-Dreistromstein (תרגום חופשי: אבן שלושת הנהרות, אובליסק שמוצב ליד מפגש של שלושה נחלים) ליד נויהאוס על הרנווג מסמן את הצטלבות שלושה נחלים המתנקזים לנהרות הריין, וזר ואלבה.

פוליטיקה
--------

ביוני 2023 נערכו בחירות לתפקיד מנהל המחוז. הסיבוב הראשון של ההצבעה בשני סיבובים התקיים ב-11 ביוני, והסיבוב השני ב-25 ביוני. בסיבוב השני הובס יורגן קופר מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, שכיהן כמנהל זמני, על ידי רוברט זסלמן מאלטרנטיבה לגרמניה (AfD). זו הייתה הפעם הראשונה בה נבחר מועמד AfD למנהל מחוז, והתפקיד הביצועי הראשון שמילאה מפלגת הימין הרדיקלי.

סמל
---

סמל המחוז עד 1952
סמל המחוז מציג את סמלי המדינות ההיסטוריות המרכיבות את שטח המחוז. בשדה השמאלי העליון נמצא האריה כסמל מחוז מייסן. בשדה הימני העליון מופיע סמל הלורדים של זונברג, הכולל מספריים לגזיזת כבשים. השדה השמאלי התחתון מציג את סמל רוזני שאומברג-ראונשטיין, והשדה הימני התחתון מציג את סמל סקסוניה.

עד 1952 נעשה שימוש בסמל שהוצג בשנות ה-20 של המאה ה-20, המציג את סמל בית הנברג במקום הלורדים של זונברג בשדה הימני העליון.

ערים ועיריות
------------

מפת המחוז

| עיירות | עיריות |
| --- | --- |
| 1. לאושה (Lauscha)
2. נויהאוס על הרנווג (Neuhaus am Rennweg)
3. שלקאו (Schalkau)
4. זונברג (Sonneberg)
5. שטיינאך
 | 1. פריצטל (Föritztal)
2. פרנקנבליק (Frankenblick)
3. גולדיסטאל (Goldisthal)
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זונברג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של זונברג (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דאגה בגרמניה: הימין הקיצוני שני בסקרים – ורשם הישג היסטורי במזרח, באתר ynet, 25 ביוני 2023
2. ↑  "Germany: Far-right AfD wins first governing post". *דויטשה ולה*. 25 ביוני 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557597605171
* GND: 4310821-0
* LCCN: n85307901
* VIAF: 137280828
* WorldCat: lccn-n85307901

 |
קרחון **פישר** (**Fiescher Glacier**) הוא קרחון יבשתי באורך 16 קילומטר הנמצא בצידו הדרומי של רכס האלפים הברניים שבקנטון ואלה שבשווייץ.

הקרחון מכסה שטח של 33 קמ"ר ונחשב לקרחון השני בגדלו בהרי האלפים אחרי קרחון אלטש.

הקרחון מתחיל בשיפוע המזרחי של הר הגרוס פישרהורן בגובה של 4,000 מטר מעל פני הים, מצידו המערבי שוכנים ההרים גרינהורן, פישר גאבלהורן, וגרוס וננהורן ומצידו המזרחי ההרים אגאסיהורן ופינסטרארהורן.

בצדו התחתון זורם הקרחון אל תוך עמק עמוק בין ההרים גרוס וננהורן ממערב ווזנהורן ממזרח, שם מסתיים בגובה של 1,700 מטר מעל פני הים. בימי הקיץ עם הפשרת השלגים נצבע הקרחון אפור על ידי עשרות סלעים המידרדרים אליו מן המדרונות התלולים סביב.

על המדרון הדרום מערבי של הר הפינסטרארהורן כ- 100 מטר מעל הקרחון שוכנת בקתת פינסטרארהורן של מועדון המטפסים השווייצרי בגובה של 3,048 מטר מעל פני הים, המשמשת בדרך כלל כתחנת מעבר בדרך בין עמק לוצ'ן (Lötschental) והיונגפראויוך למעבר גרימזל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פישר** בוויקישיתוף
* קרחון פישר במנטר הקרחונים השווייצרי

חלקו העליון של הקרחון
**אלכסנדר אוסיפוביץ' גלפונד** (ברוסית: **Алекса́ндр О́сипович Ге́льфонд**;‏ 24 באוקטובר 1906 - 7 בנובמבר 1968) היה מתמטיקאי סובייטי-יהודי. גלפונד ידוע בעיקר בשל משפט גלפונד-שניידר שפותר את הבעיה השביעית של הילברט.

קורות חייו
----------

גלפונד נולד בעיר סנקט פטרבורג באימפריה הרוסית (כיום ברוסיה) לאוסיפ איזקוביץ' גלפונד שהיה רופא במקצועו ופילוסוף חובב. הוא נרשם ללימודים באוניברסיטת מוסקבה בשנת 1924, ב-1927 נרשם שם ללימודי תואר שני וקיבל תואר דוקטור בשנת 1930. המנחים שלו היו: אלכסנדר חינצ'ין וויאצ'סלב סטפנוב. 

ב-1930 שהה גלפונד חמישה חודשים בגרמניה (בברלין ובגטינגן) שם עבד בשיתוף פעולה עם אדמונד לנדאו, קארל לודוויג זיגל ודויד הילברט. בשנת 1931 היה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה שם עבד עד אחרית ימיו. משנת 1933 עבד גם במכון סטקלוב למתמטיקה. ב-1939 נבחר גלפונד לחבר מתכתב (Corresponding member) באקדמיה הסובייטית למדעים בשל עבודתו בקריפטוגרפיה. לפי ולדימיר ארנולד, במהלך מלחמת העולם השנייה, גלפונד היה הקריפטוגרף הראשי של הצי הסובייטי.

על פעילותו המדעית הוענקו לו עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל.

עבודתו
------

גלפונד הגיע לתוצאות חשובות בתחומים רבים במתמטיקה כגון: תורת המספרים, אנליזה מרוכבת ומשוואות אינטגרליות, ועסק גם בהיסטוריה של המתמטיקה. תרומתו החשובה ביותר היא משפט גלפונד-שניידר משנת 1934:
אם \ a,b הם מספרים אלגבריים כך ש-{\displaystyle \ a\neq 0,1}, ו-\ b הוא מספר אי-רציונלי, אזי \ a^{b} הוא מספר טרנסצנדנטי. המשפט עונה בחיוב על הבעיה השביעית של הילברט. המשפט הוכח גם על ידי תאודור שניידר באופן עצמאי כשנה מאוחר יותר. בשנת 1929 הציע גלפונד הרחבה למשפט, שנודעה כהשערת גלפונד, שהוכחה בשנת 1966 על ידי אלן בייקר.

המספר {\displaystyle e^{\pi }\,} (או {\displaystyle (-1)^{i}} לפי זהות אוילר) ידוע כקבוע גלפונד והמספר {\displaystyle 2^{\sqrt {2}}} ידוע כקבוע גלפונד-שניידר. הטרנסצנדנטיות של המספרים הללו נובעת ממשפט גלפונד-שניידר (אם כי הטרנסצנדנטיות של קבוע גלפונד-שניידר הוכחה עוד לפני כן).

קישורים חיצוניים
----------------

* אלכסנדר גלפונד, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* אלכסנדר גלפונד, באתר MacTutor (באנגלית)
* אלכסנדר גלפונד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* B. V. Levin, N. I. Feldman and A. B. Šidlovski, Alexander O Gelfond, Acta Arithmetica 17 (1970/1971), 315-336.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Arnold, Vladimir (3 ביוני 2006). "Владимир Арнольд: "Опасаться компетентных соперников очень естественно для начальников"". *Gazeta.ru* (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2010-11-15. נבדק ב-2012-12-09. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576093505171
* BnF: cb12431013b (data)
* GND: 122908597
* ISNI: 0000 0001 0861 3934
* LCCN: n83827422
* MGP: 56858
* NKC: jn20000601739
* NTA: 119809664
* SUDOC: 033445583
* VIAF: 101651
* WorldCat: lccn-n83827422

 |
**אוראוכימה** (שם מדעי: ***Oreochima***) הוא סוג של דג נכחד ממחלקת מקריני סנפיר שהתקיים באגמי מים מתוקים במשך היורה התחתון של אנטארקטיקה שלפני 183 מיליון שנה מזמננו. סוג זה היה שונה מהדגים המודרניים והשתייך למשפחה חסרת המקור הנכחדת Archaeomaenidae שאולי הייתה קרובה לסדרה Pholidophoriformes, מראשית הכליל-גרמיים. היה זה אחד משלושה סוגים במשפחה שלא התקיימו באוסטרליה.

מאפיינים
--------

המאובנים שלו התגלו בתצורות מאוסון (אנ'), בקרחון בירדמור ובעוד מההרים הטראנס-אנטארקטיים והוא תואר למדע ב-1972 בידי החוקרים שפר ואליוט (Schaeffer & Elliot), כשמשמעות שמו הוא: "הר הסערות" (מילולית מיוונית עתיקה: "oreos" - הר/פסגה, "cheima" - סערה). הסוג הכיל מין בודד - *Oreochima ellioti*.

דג זה הגיע לאורך משוער של 10 ס"מ, כשהתגלו מספר פרטים בגדלים שונים שלו. הדג היה בעל מבנה עגלגל עם קשקשים מעוינים עם שוליים אחורניים משוננים מעט, לאורך הגוף. היה לו זנב רחב בעל 2 אונות, סנפיר גב גבוה המצוי מעט בקצה הגוף וסנפירי חזה ושת רחבים ושטוחים מעט.

דג זה התקיים במקווי מים רדודים כמו בריכות, אגמים וביצות אנטארקטיות שהיו קרירות אך חמימות יחסית עקב התנאים השלווים של היורה באנטארקטיקה. לצידו של הדג התגלו מספר חסרי חוליות כמו סרטנאים כמו צדפונאים וסרטנים מסננים וחרקי מים כמו בריומאים, שפיריות. אלה כנראה נכללו בתפריטו של האוראוכימה.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schaeffer, Bobb. "A Jurassic Fish from Antarctica". American Museum of Natural History, 1972