recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סמיחה ח'ליל** (בערבית: **سميحة خليل**; 1923 - 26 בפברואר 1999) הייתה פוליטיקאית פלסטינית.

ביוגרפיה
--------

סמיחה נולדה בשנת 1923 בענבתא, בין שכם לטולכרם, אביה של סמיחה היה ראש העיר. בגיל 17 היא התחתנה.

את פעילותה הציבורית החלה בשנת 1952, עם ייסוד התאחדות הנשים הערביות באל-בירה, ובשנת 1965 את אגודת "إنعاش الأسرة "("אינעאש אל-אוסרה" – תחיית המשפחה). מאז 1965 הייתה סמיחה חברה במועצה הלאומית הפלסטינית. היא הייתה מקורבת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין, ובשנת 1978 נבחרה כאישה יחידה לוועדה להכוונה לאומית ונבחרה לנשיאות הארגון הכללי של נשים פלסטיניות GUPW.

היא נעצרה פעמים רבות על ידי השלטונות הישראליים, ישבה במעצר בית במשך שנתיים וחצי (1980-1983) ונגזר עליה גם איסור יציאה מהארץ למשך 12 שנים.

במרץ 1988 היא קיימה שביתת רעב נוכח שתיקת העולם המוסלמי על המתרחש בשטחים. 
ביוני 1988 הורה אלוף פיקוד מרכז, עמרם מצנע, לסגור לשנתיים את האגודה לרווחת המשפחה באל בירה, בהנהלתה. במשרדי באגודה נמצא חומר תעמולה שהוגדר על ידי צה"ל כמסית ואנטישמי וכן שירים שכתבה ח'ליל שקראו למאבק אלים נגד ישראל.

בשנת 1996 היא התמודדה מול יאסר ערפאת בבחירות על משרת נשיאת פלסטין וזכתה ל-12.9% מהקולות.

ב-26 בפברואר 1999 מתה סמיחה ברמאללה.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפיק חלבי, מדוע אום ח'ליל לא רוצה להיות גולדה של הפלסטינים, כותרת ראשית, 5 בינואר 1983
* דיכוי פעילות פוליטית בשטחים: בג"ץ 660/88 אגודת "אינש אל-אוסרא" נ' מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה ושומרון (פסק דין מיום 11.10.1989).
* מאמר על סמיחה ח'ליל (**בערבית**).

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  מייצגת הנשים בועדה, מעריב, 9 במאי 1980
3. ↑  30 חשודים נעצרו, הצופה, 27 באוקטובר 1968
4. ↑  שיאת ארגוני הנשים ברמאללה — נעצרה, מעריב, 13 באוקטובר 1976
5. ↑  דני רובינשטיין, מאבק זכויות במקום חרם, דבר, 4 בנובמבר 1983
6. ↑
7. ↑  שפי גבאי, אש"ף מקיים יום סליחות בשטחים, מעריב, 29 במרץ 1988
8. ↑  אבינעם בר יוסף, מצנע הורה לסגור האגודה לרווחת המשפחה באל בירה, מעריב, 21 ביוני 1988
9. ↑
**עמיצור שפירא** (ה' בתמוז תרצ"ב, 9 ביולי 1932 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן אתלטיקה וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שביצע ארגון הטרור "ספטמבר השחור".

קורות חיים
----------

עומר נולד ב-1932 בתל אביב ולמד בגמנסיה העברית הרצליה. בשנות ה-50 היה אצן. ב-1952 הוסמך כמורה לחינוך גופני, והחל לעבוד כמורה לחינוך גופני ברמת גן ולאחר מכן בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בד בבד עם התפתחותו כמאמן אתלטיקה קלה, החל לשמש כמורה לאתלטיקה קלה ולכדוריד במדרשה למורים לחינוך גופני במכון וינגייט. עמיצור אימן אתלטיקה קלה באגודת הפועל תל אביב באצטדיון המכבייה הישן ונחשב לאחד המאמנים החשובים ביותר באתלטיקה הקלה הישראלית. חניכיו הגיעו להישגים רבים, והוא זכה למעמד מוערך בתחום החינוך הגופני. חניכיו הבולטים היו שלמה ניצני, מרים סידרנסקי, אילנה גרבורג, קלרה פלום, ציון חצרוני ואסתר רוט-שחמורוב, עמה נסע לאולימפיאדת מינכן כמאמנה האישי.

עמיצור החל לאמן את אסתר שחמורוב כאשר הייתה בת 14. הוא הבין שאסתר נחנה בכישרון אתלטי נדיר ובמשך שש שנים הקדיש את כל מאמציו לקדמה. מקצועיותו ויכולת האימון יוצאת הדופן שלו נשאו פרי. כבר בשנת 1970, זכתה אסתר במדליית זהב באליפות אסיה שנערכה בבנגקוק. באולימפיאדת מינכן 1972, הצלחתה של אסתר הייתה מסחררת. היא עלתה לחצי הגמר בריצת 100 מטר וריצת חצי הגמר במקצועה הראשי - 100 מטר משוכות. כאן התרחשה הטרגדיה הגדולה של עמיצור, שעמד לקטוף את פרי השקעתו הגדולה, אך נרצח על ידי מחבלים פלסטינים ולא זכה לצפות בהצלחתו יוצאת הדופן באתלטיקה הישראלית.

עמיצור ליווה את נבחרות ישראל כמאמן לאומי במפעלים ותחרויות בינלאומיות רבות וכמאמן אולימפי באולימפיאדת טוקיו 1964. שימש זמן רב רכז האתלטיקה הקלה בבית הספר למאמנים במכון וינגייט ובמסגרתו הכשיר מאמנים רבים בתחום זה. בשנת 1974 התפרסם הספר "אתלטיקה קלה בבית הספר - פרקים מעיזבונו של מורה מאמן". זהו ספר הדרכה מפורט על הוראת אתלטיקה קלה בבתי ספר, שהתבסס על עזבונו הספרותי מקצועי של עמיצור, שתכנן לכתוב ספר מקיף בנושא זה. את הספר ערך עמנואל גיל שהסתייע בכתב היד של עמיצור ובחומר רב שהובא על ידי תלמידיו ונמסר לעורך בידי חניכתו בתיה פוקס (לזניק). בסיוע אשתו יצא הספר לאור לאחר מותו וגם כיום משמש חומר עזר חשוב למורים לחינוך גופני.

שפירא השאיר אחריו אישה, שושנה, וארבעה ילדים (שניים מנישואים קודמים). הוא נטמן בבית העלמין קריית שאול.

המכללה האקדמית בווינגייט עורכת מאז מותו מדי שנה את "מרוץ עמיצור" לזכרו, בו משתתפים תלמידים, סטודנטים וקבוצות אתלטיקה מרחבי הארץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמיצור שפירא** בוויקישיתוף

* עמיצור שפירא, באתר olympedia.org
* דף לזכר עמיצור שפירא, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
* מורה לחיים - עמיצור שפירא, סרט תעודה באתר רשות השידור, 2014
* עמיצור שפירא, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמיצור שפירא, באתר one
2. ↑  אתלטיקה קלה בבית-הספר: פרקים מעזבונו של מורה-מאמן, 1976, באתר סימניה
3. ↑  עמיצור שפירא באתר GRAVEZ
4. ↑  כל הפוסטים במירוץ עמיצור, באתר המכללה האקדמית בווינגייט  
מירה-בל גזית, וינגייט: זוכרים את עמיצור שפירא, באתר מגפון, 4 בדצמבר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304165505171
* GND: 1266441271
* ISNI: 0000 0001 0797 6119
* LCCN: nr91013840
* VIAF: 19533899
* WorldCat: lccn-nr91013840

 |
**אוקסנה אולגובנה פנדרה** (ברוסית: **Оксана Олеговна Фандера**; נולדה ב-7 בנובמבר 1967) היא שחקנית רוסייה.

ביוגרפיה
--------

אוקסנה אולגובנה פנדרה באודסה, מחוז אודסה, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות ב-7 בנובמבר 1967. אביה היה השחקן אולג פנדרה. בשנות השישים היה חלק מלהקת התיאטרון הרוסי באודסה. אולג עבר לחברובסק בשנות השבעים המוקדמות, עבד בתיאטרון הדרמה של המחוז הצבאי במזרח הרחוק באוסוריסק. הוריה התגרשו, וכשאוקסנה הייתה בת ארבע עשרה, אמה התחתנה בשנית והם עברו למוסקבה.

היא הופיעה לראשונה בקולנוע בשנת 1979, עם תפקיד קטן בסרט **הרפתקאות אלקטרוניק**.

בשנת 1988, אוקסנה פנדרה תפסה את המקום השני בתחרות היופי הראשונה בברית המועצות "יופי מוסקבה".

בשנת 1993 סיימה את לימודיה באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון, בסדנה של אנטולי וסילייב.

פנדרה התחתנה עם הבמאי פיליפ יאנקובסקי בשנת 1990 והופיעה בסרטיו **בתנועה** (2002), **יועץ ממלכתי** (2005) ו**ראש הסלע** (2008) וכיכבה לצדו בסרט ברוטוס בטרילוגיית עדים.

בשנת 2010 כיכבה השחקנית בדרמה "אודות אהבה" על האליטה הרוסית, שם בן זוגה למסך היה פיודור בונדרצ'וק. פנדרה גילמה בסרט הסאטירי של בוריס חלבניקוב **לפני שהלילה יפריד בינינו** שנעשה בשנת 2012. באותה שנה יצא הסרט **אורות בתי הזונות**, בו השחקנית גילמה את התפקיד הראשי של מאדאם בית הזונות, ליובה, שמאוהבת במשוררת מופרעת מנטלית.

אוקסנה פנדרה זכתה בתואר השופטת המיוחדת של חבר השופטים בפסטיבל קינוטאבר בשנת 2011.

בשנת 2016, פנדרה ביצעה את אחד התפקידים העיקריים בסדרה **חמקמק**. בשנת 2017 השחקנית עבדה על סרט הדרמה של קלים שיפנקו **סאליוט 7**, שהוקדש להצלת תחנת החלל הסובייטית סאליוט 7 בשנת 1985.

חיים אישיים
-----------

בשנת 1990 נישאה אוקסנה פנדרה לפיליפ יאנקובסקי. יש להם שני ילדים, איוואן ויליזבטה.

פילמוגרפיה נבחרת
----------------

* 1979 - הרפתקאות אלקטרוניק
* 1990 - סטלינגרד
* 2002 - בתנועה
* 2002 - דם סטריאו
* 2005 - יועץ ממלכתי
* 2011 - אורות בית הזונות
* 2012 - לפני שהלילה יפריד בינינו
* 2016 - חמקמק
* 2016 - ברוטוס
* 2017 - סאליוט 7

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקסנה פנדרה** בוויקישיתוף
* 

* אוקסנה פנדרה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אוקסנה פנדרה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Оксана Фандера". Russia-K.
2. ↑  "Оксана Фандера". VokrugTV.
3. ↑  Биография Оксаны Фандеры (אורכב 24.11.2016 בארכיון Wayback Machine)
4. ↑  Maria Lemesheva. "Оксана Фандера: "Просто поднимите жалюзи"". *The Hollywood Reporter*.
5. ↑  "Гордон показал "Огни притона"". Moskovskij Komsomolets.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4462 9522
* LCCN: no2005075068
* VIAF: 296149106269268492205
* WorldCat (עם VIAF): 296149106269268492205

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בשימוש בחומר נפץ על ידי בני אדם. אם התכוונתם לפיצוץ כתוצאה מהצטברות גזים במערכת העיכול של הלוויתן, ראו התפוצצות לווייתן.
פיצוץ גופת הלווייתן בעזרת דינמיט
**פיצוץ לווייתן** הוא מעשה של הריגת לווייתן או פירוק גופתו בחומרי נפץ, לאחר שעלה לחוף.

מקרה שהתרחש באורגון
-------------------

הפיצוץ המתועד הראשון התרחש באורגון שבארצות הברית ב-12 בנובמבר 1970, כאשר גופת ראשתן גדול-ראש (היו שדיווחו על לווייתן אפור) פוצצה, בניסיון לסלק אותה מהמקום ולמנוע ריקבון.

הלוויתן שפוצץ באורגון
באותו אירוע, ראשתן גדול-ראש באורך כ-14 מטרים ובמשקל של כשמונה טונות גסס על החוף באורגון לאחר שנסחף אל החוף. רשויות אורגון, שהתייעצו עם אנשי חיל הים האמריקני, סברו שלא ניתן להיפטר מגופת הלווייתן בדרך של הרחקה או קבורה, והחליטו לפוצץ אותה. ההנחה הייתה שהדינמיט יפורר את הגופה באופן שיאפשר לנקות את החוף.

חיל הים האמריקני השתמש בחצי טון של דינמיט כדי לפוצץ את הלווייתן. מהלך הפיצוץ תועד בידי כתב הטלוויזיה פאול לינמן, שתיאר "חתיכות גדולות של שומן-לווייתנים" שחלקן הגיעו למרחק גדול מהחוף. משערים שהפיצוץ היה גדול מהצפוי בגלל הגזים שהצטברו בבטן הלווייתן.

המקרה התפרסם לאחר שהפיליטוניסט דייב בארי, שצפה בסרטון המתעד את האירוע, כתב עליו. כמה אגודות העוסקות בזכויות בעלי החיים טענו כי ייתכן שהלווייתן היה בחיים בזמן שהופעל מטען הנפץ, ועל-כן ראוי להשתמש בעתיד בשיטות הומאניות יותר.

מקרים אחרים
-----------

בדרום אפריקה התרחשו מספר מקרים של פיצוץ לווייתנים, בשל אוכלוסיית הלווייתנים הגדולה באזור:

* פיצוצים שימשו לסילוק לווייתנים שעלו על החוף ב-6 באוגוסט 2005.
* מספר שבועות לאחר מכן פוצצה גופת לווייתן פיצוץ מבוקר כדי למנוע סכנה לספינות באזור.
* מקרה דומה התרחש ב-20 בספטמבר 2005.
* ב-15 בספטמבר 2005, השתמשו בפיצוץ כדי להרוג לווייתן קטלן שעלה לחוף בקייפטאון. השלטונות דיווחו שלא יכלו להציל את הלווייתן, לכן פוצצו אותו כדי לגאול אותו מייסוריו.
* בספטמבר 2010 ביצעו שלטונות אוסטרליה המתת חסד ללווייתן באמצעות פיצוץ, בסמוך לנמל אולבני פרינס במערב היבשת.

ראו גם
------

* החפת לווייתנים
* התפוצצות לווייתן
* הלווייתנאים והאדם

קישורים חיצוניים
----------------

* ידיעה על ההתפוצצות באורגון
* שיר על התפוצצות הלווייתן באורגון

* Beached whale towed, blown up at sea(20 בספטמבר 2004). *SABCnews.com*.
* Explosives used to blow up whale in South Africa (8 באוגוסט 2001). *Pravda.RU*.
* Stranded humpback dies (22 באוגוסט 2001). *Dispatch.co.za*.
* Son of blubber (יולי 1994). Oregon Department of Transportation employee newspaper, *TranScript*.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיצוץ החסד של הלוויתן הגוסס, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2010
יחסי הגומלין בין כתבי יד עתיקים משמעותיים שונים של התנ"ך. LXX מציין את תרגום השבעים המקורי.
**תאודוטיון** (ביוונית: **Θεοδοτίων**; נפטר סביב שנת 200 לספירה) היה מלומד יהודי הלניסטי, אשר בשנת 150 לספירה לערך תרגם את התנ"ך ליוונית. יש מחלוקת לגבי השאלה אם הוא תיקן את תרגום השבעים או תרגם מתוך כתבי יד עבריים שייצגו מסורת מקבילה שלא שרדה.
על פי בן דורו, אירנאיוס, תאודוטיון היה יהודי גר, כמו עקילס, ומהעיר אפסוס.

במאה ה-2 צוטט הטקסט של תיאודוטיון ב"רועה של הרמאס" (אנ') וב"דיאלוג עם טריפון יהודי" של יוסטינוס מרטיר. הגרסה המוגמרת שלו, אשר מלאה כמה חוסרים בגרסת השבעים של ספר ירמיהו וספר איוב, יצרה טור אחד בהקספלה של אוריגנס, סביב 240 לספירה. ההקספלה, ששרדה רק בפרגמנטים, הציגה שישה טקסטים בעברית וביוונית זה לצד זה: שתי גרסאות יווניות מאת עקילס וסימכוס (אנ'), וגרסת תאודוטיון בעקבותיה, שככל הנראה משקפת הבנה בת זמנו של הרצף ההיסטורי שלהם.

תרגומו של תאודוטיון הועתק כל כך הרבה בכנסייה הנוצרית הקדומה, עד שגרסתו לספר דניאל גברה למעשה על גרסת תרגום השבעים. ספר דניאל של השבעים שרד בשני כתבי יד ידועים בלבד, קודקס כיסיאנוס 88 (אנ') (שהתגלה מחדש בשנות ה-70 של המאה ה-18) ופאפירוס 967 (אנ') (התגלה בשנת 1931). הירונימוס, בהקדמתו לדניאל (407 לספירה), מתעד את דחיית גרסת השבעים של אותו ספר בשימוש נוצרי: "אני גם רוצה להדגיש בפני הקורא את העובדה שזה לא היה על פי גרסת השבעים אלא על פי גרסת תאודוטיון עצמו שהכנסיות קוראות בפומבי את דניאל". הקדמתו של הירונימוס מציינת גם שבתוך ההקספלה היו הערות, מה שמעיד על מספר הבדלים גדולים בתוכן בין דניאל של תאודוטיון לבין הגרסאות המוקדמות יותר ביוונית ובעברית. עם זאת, דניאל של תאודוטיון קרוב יותר לנוסח המסורה העברי ששרד, הטקסט שהוא הבסיס לרוב התרגומים המודרניים. דניאל של תאודוטיון הוא גם זה שנמצא בגוף במהדורה הרשמית של תרגום השבעים שפורסמה על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי בשנת 1587.

זהירותו של תאודוטיון בתעתוק מילים עבריות לצמחים, בעלי חיים, מלבושים ובגדים פולחניים, ומילים בעלות משמעות לא ברורה, במקום לאמץ תרגום יווני, העניקו לו מוניטין של "לא מלומד" בקרב עורכים בטוחים יותר לאחר הרנסאנס, כמו ברנאר דה מונפוקון (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* תאודוטיון, האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* ספר בראשית, פרק ב, פסוק ז – דוגמה לנוסח תאודוטיון לצד נוסחים אחרים
* תאודוטיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אירנאיוס, **נגד כפירות** (אנ'),‏ ספר 3, פרק 21, פסקה 1 (באנגלית).
2. ↑  הירונימוס, הקדמה לפירוש לספר דניאל (באנגלית).
3. ↑  האנציקלופדיה הקתולית (1913), הערך "ספר דניאל", פרק 5 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16196962h (data)
* GND: 119269171
* LCCN: n96028897
* NTA: 142938513
* RERO: 02-A009959400
* VIAF: 20487064
* WorldCat (עם VIAF): 20487064

 |
**שער הניצחון** (באנגלית: **Arch of Triumph** ) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 1948 בבימוי של לואיס מיילסטון עם אינגריד ברגמן ושארל בואייה בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן שער הניצחון של אריך מריה רמרק שיצא לאור בשנת 1945. הספר נכתב בשנות שבתו כגולה פוליטי בארצות הברית.

ב-1984 הופק רימייק של שער הניצחון בצורת סרט טלוויזיה עם אנתוני הופקינס ולזלי אן דאון בתפקידים הראשיים.

תקציר העלילה
------------

בפריז בחורף 1938 מסתובבים הרבה פליטים מגרמניה ללא דרכון כשהם מועמדים כל רגע למעצר ולגירוש לגרמניה.

בין הפליטים נמצא ד"ר רביק (שארל בואייה), כירורג שנאלץ לברוח מגרמניה לאחר שנעצר שם ועוונה על ידי החוקר פון האקה (צ'ארלס לוטון). לפרנסתו הוא עוזר לכירוגים צרפתיים לנתח באופן בלתי חוקי. הוא מתגורר במלון אינטרנציונל שם גרים פליטים נוספים וביניהם ידודו הקרוב בוריב מוזורוב (לואיס קלהרן), פליט מרוסי המשמש כשוער במועדון לילה.

בלילה גשום הוא נתקל באישה הולכת על גשר מעל הסן ומתעלפת. הוא אוחז בה והיא אומרת שאין לה מקום ללכת. שמה הוא ג'ואן מאדו (אינגריד ברגמן), זמרת ממוצא איטלקי שבן זוגה מת בחדרם במלון.

רביק תומך בה, מביא אותה לחדרו ומאושש אותה. עם הזמן מתפתח בין שניהם רומן אהבה עם מעלות ומורדות. רביק מוצא לה עבודה במועדון הלילה בו עובד חברו מוזורוב והם נוסעים לחופשה באנטיב לחוף הים התיכון. באנטיב מתאהב בה אדם עשיר בשם אלכס (סטפן בקשי) אך היא לא נענית לו.

בשובם לפריז נתקל רביק בתאונת דרכים הוא מגש סיוע אבל אז מגיעים שוטרים ומבקשים ממנו תעודת זהות. כאשר מתברר שהוא פליט, הוא נעצר ומגורש לגרמניה.

לאחר חדשים רבים מצליח רביק לחזור לפריז, שם הוא פוגש בג'ואן ומסתבר לו שבתקופת היעדרותו היא הייתה בודדה ונענתה לחיזוריו של אלכס העשיר אבל היא עדיין אוהבת רק אותו.

בינתיים מחפש רביק כל הזמן את האקה במטרה להורגו. באחד הפעמים הוא נפגש איתו בבית קפה אך האקה לא מזהה אותו ומבקש לגייס אותו כמרגל לטובת גרמניה בתוך קבוצות הפליטים בפריז. רביק מסכים ובפגישה הבאה הם נוסעים בלילה בתוך יער והוא הורג אותו.

כאשר ג'ואן מודיעה לאלקס כי היא רוצה לעזוב אותו, הוא יורה בה. רביק ממהר לחדרה ומעביר אותה לבית החולים. היא לא מתאוששת מהניתוח וברגעיה האחרונים היא לוחשת לרביק כמה אהבה אותו.

לבסוף עומד רביק עם עוד פליטים בתור להיות מגורש למחנה רכוז בצרפת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שער הניצחון** בוויקישיתוף

* "שער הניצחון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שער הניצחון", באתר נטפליקס
* "שער הניצחון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שער הניצחון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שער הניצחון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט שער הניצחון, באתר יוטיוב
* שער הניצחון, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1118384083

 |
**ענת חדיד** (בערבית: **عنات حديد**; נולדה ב-17 בספטמבר 1975) היא השחקנית הדרוזית-ישראלית הראשונה שזכתה לפרסום ברמה הארצית.

קורות חיים
----------

חדיד נולדה וגדלה בעיר הדרוזית, דלית אל-כרמל, שעל מורדות הכרמל. חדיד למדה בתיכון חוגים שבחיפה. בתום לימודיה התיכוניים למדה אדריכלות ואיפור מקצועי לטלוויזיה, בטרם החליטה לפנות לתחום המשחק.

בוגרת החוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה לשנת 2003.

קריירה
------

לראשונה הופיעה חדיד בסיטקום "משפחה דה לוקס" בתור ילדת המשפחה סלוא לצד בסאם זועמוט (אבי המשפחה), נסרין פאעור (אם המשפחה) ומייסרה מסרי (בן המשפחה). הסדרה שודרה בערוץ הראשון בשנים 2001-2000. הסדרה עוסקת בעיקר בקונפליקטים של בני המשפחה עם אבי המשפחה מנקודת מבט קומית.

השתתפותה בסדרה זו "משפחה דה לוקס" בטלוויזיה הישראלית הייתה נקודת ציון מבחינת חדיד משום שהסדרה עוררה מחלוקת ותגובות נזעמות בחברה הדרוזית. בראיון סיפרה שאנשי דת דרוזים ביקרו בביתו של אביה וביקשו שהסדרה תבוטל משום שהיא משפיעה לרעה על חינוך בנות העדה הדרוזית. משסרבה, הוחרמה על ידי ההנהגה הדתית-הדרוזית ואף חולקו עלונים בגנותה. חדיד סיפרה כי לולא תמיכת משפחתה ובעלה היא הייתה נכנעת ללחץ ומוותרת על קריירת המשחק.

כמו כן, הנחתה חדיד תוכניות רדיו בשפה הערבית; בין השנים 1996–1998 ברדיו "אל-בלד", ובשנת 2003 ברדיו א-שמס. היא קיבלה תגובות שונות על פועלה בתחום זה.

בשנת 2005 השתתפה חדיד בפסטיבל מסרחיד להצגות יחיד בשפה הערבית שנערך בעכו. בפסטיבל זה הועלתה ההצגה "אנה וקיטי", עיבוד ערבי ראשון מסוגו ל"יומנה של אנה פרנק" בכיכובה של חדיד. ההצגה עוררה עניין ציבורי וחדיד זכתה לחשיפה בעקבות משחקה בה. אף שהיא מעדיפה להימנע מהשוואות והקבלות, צוטטה חדיד בראיון על ההצגה: "זה לא בסדר מה שעושים לעם הפלסטיני".

שנה לאחר מכן, בפסטיבל מסרחיד 2006, זכתה חדיד בשני פרסים ("פרס ההצגה הטובה ביותר" ו"פרס המשחק הטוב ביותר"), על כיכובה בהצגה "ג'וזפין" שנכתבה על יד רביד דברה, תורגמה ובוימה על ידי סאלח עזאם. בנוסף ב-2006, הופיעה בתפקיד משני בסרט הקולנוע "הבועה" של איתן פוקס וגל אוחובסקי, בתור אמו של אשרף בצעירותה.

ב-2007 שיחקה בסדרה "אגדת דשא" בערוץ 10, בתור עמאן.

חדיד שיחקה במחזה "שרופים" שהועלה בתיאטרון הערבי-עברי ביפו בשנת 2010.

בשנים 2019-2020 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "פאודה" מבית yes, בתור נור-אום בשאר.

חיים אישיים
-----------

נשואה ליזיד, פרסומאי ומייסד רדיו "אל-בלד", ואם לבן. מתגוררים בדלית אל-כרמל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ענת חדיד, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* ענת חדיד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יואב בירנברג, "אנה יכולה להיות גם ילדה פלסטינית", באתר ynet, 27 ביולי 2005
* כתבה על חדיד (בהולנדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  عنات حديد تحضر آنا فرانك من هولندا إلى مهرجان عكا, Panet (בערבית)
2. ↑  פסטיבל עכו: דרוזית בשעות הפנאי, באתר www.haaretz.co.il
3. 1 2  "אנה פרנק" בערבית בפסטיבל 'מסרחיד' בעכו, באתר וואלה!‏, 20 ביולי 2005
**יוסי יגיל** (נולד ב-15 במאי 1947) הוא פרופסור למימון בישראל. תחומי התמחותו העיקריים הם שוק ההון וניהול פיננסי. הוא מכהן כנשיא המרכז האקדמי כרמל ובעבר דיקן הפקולטה לניהול באוניברסיטת חיפה. פרופ' יגיל פרסם למעלה מ-70 מאמרים מדעיים בכתבי עת מקצועיים בעולם בתחום המימון, השתתף באופן פעיל בלמעלה מ-50 וועידות בינלאומיות, חבר מערכת במספר כתבי עת מדעיים, משמש כשופט של מאמרים ותיזות דוקטורט, והכשיר והנחה מספר רב של דוקטורנטים. כמו כן הוא לימד במספר רב של מוסדות אקדמיים ברחבי העולם, כולל חמש שנים באוניברסיטת קולומביה בניו יורק וכשנתיים באוניברסיטת ניו-יורק (NYU) שבארצות הברית. במקביל לפעילותו האקדמית הענפה, משמש פרופ' יגיל כיועץ לחברות ולארגונים, ומכהן כחבר בדירקטוריונים.

ביוגרפיה
--------

יוסי יגיל נולד ב-15 במאי 1947. בגיל 17 החל יגיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, אך בגיל 18 הפסיק את לימודיו עם התגייסותו לצבא ההגנה לישראל שבו שירת כקצין (סרן) בחיל רגלים.

בתום שירותו הצבאי חזר יוסי ללימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיים תואר ראשון בכלכלה בשנת 1973, ותואר שני במנהל עסקים בהצטיינות בשנת 1975. בין מרציו היו גם פרופ' הארי מרקוביץ' ופרופ' חיים לוי. בשנים אלו עבד יגיל ככלכלן בחטיבת המחקר של בנק ישראל.

לאחר מכן, יוסי יגיל המשיך לתואר דוקטור באוניברסיטת טורונטו שבקנדה בהנחייתו של פרופ' מיירון גורדון, ובוחן הדוקטורט החיצוני היה פרופ' מרטין גרובר. הוא סיים את לימודי הדוקטורט בשנת 1980 בתחום המימון עם התמחות באקונומטריקה. 

עם חזרתו לארץ הצטרף יגיל לסגל האקדמי של אוניברסיטת חיפה כמרצה למימון. במהלך שנותיו באוניברסיטת חיפה מילא יגיל תפקידים אקדמיים וניהולים שונים למעלה מ-30 שנה. בין תפקידיו האקדמיים והניהוליים ניתן למנות: ראש בית הספר לניהול אותו הפך לפקולטה לניהול ושימש כדיקן הפקולטה הראשון, ראש תחום מימון וחשבונאות, ראש תוכנית מוסמך בינלאומית במנהל עסקים באנגלית, יו"ר וועדת הדוקטורט, יו"ר הוועדה לבדיקת איכות עצמית, חבר סנט האוניברסיטה, יו"ר וועדת הסנט ללימודי חוץ, יו"ר וועדת הסנט לפרסום, חבר וועדה ברשות ללימודים מתקדמים, יו"ר וועדת ביקורת של ארגון הסגל, יועץ פיננסי של ארגון הסגל, חבר בוועדות המועצה להשכלה גבוהה, וחבר באחת מוועדות האקדמיה ללשון העברית.

פרופ' יוסי יגיל לימד כפרופסור אורח למימון באוניברסיטאות רבות בעולם כולל אוניברסיטת קולומביה בארצות הברית (כ-5 שנים), אוניברסיטת ניו יורק (NYU, כ-2 שנים), אונינברסיטת העיר ניו יורק (CUNY), אוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי בארצות הברית, אוניברסיטת טורונטו ואוניברסיטת יורק בקנדה, אוניברסיטת טונגי בשנגחאי, האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של בייג'ינג ואוניברסיטת שיאמן בסין, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב והטכניון.

יגיל מתגורר בחיפה, נשוי ואב לשלושה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הפקולטה לניהול | אוניברסיטת חיפה, באתר management.haifa.ac.il (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007438485305171
* GND: 170056015
* ISNI: 0000 0000 7593 6533
* VIAF: 104437228
* WorldCat: viaf-104437228

 |
**קרל לאון סקורצקי** הוא רופא נפרולוג, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן בעבר היה פקולטה לרפואה בטכניון, ראש מכון רפפורט למחקר במדעי הרפואה ומנהל הפיתוח הרפואי והמחקרי במרכז הרפואי רמב"ם בה גם שמש בעבר כמנהל המחלקה לנפרולוגיה. עומד בראש קבוצת מחקר בתחום הגנטיקה מולקולרית העוסקת במגוון תחומי מחקר, החל מגנטיקה של אוכלוסיות ועד לשימוש בתאי גזע בחקר סרטן. מכהן כדקאן הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי באוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה
--------

קרל לאון סקורצקי נולד בטורונטו, קנדה, לזוג הורים ניצולי השואה. בשנת 1977 סיים לימודי רפואה בהצטיינות באוניברסיטת טורונטו. בין השנים 1977-1984 השלים את הכשרתו בתוכנית קלינית-מחקרית בבית חולים הכללי של מסצ'וסטס ובבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס בבוסטון, המסונפים לבית ספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1984 שב סקורצקי לאוניברסיטת טורונטו, שם הקים תוכנית המשלבת חקר מחלות כליה, ביולוגיה מולקולרית וגנטיקה. לאחר מכן מונה למנהל המחלקה לנפרולוגיה באוניברסיטת טורונטו, ולפרופסור לרפואה, רפואת ילדים וביוכימיה קלינית. כמו כן כיהן כחוקר וראש המחלקה לנפרולוגיה בבית החולים לילדים בטורונטו.

בשנת 1991, ערב מלחמת המפרץ, הגיע סקורצקי למכון ויצמן למדע במסגרת תקופת שבתון, לאחריה עלה יחד עם משפחתו לישראל. בין השנים 1995–2005 היה מנהל המחלקה לנפרולוגיה במרכז הרפואי רמב"ם בחיפה ופרופסור בהפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון. החל משנת 2000 הוא משמש ראש מכון רפפורט למחקר במדעי הרפואה. בשנת 2005 התמנה למנהל הפיתוח הרפואי והמחקרי במרכז הרפואי רמב"ם. בשנת 2006 היה פרופסור אורח בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת הרווארד.

מחקר
----

במהלך שנותיו כחוקר פרסם סקורצקי למעלה מ-150 מאמרים בירחונים רפואיים בנושאי מחקריו, וכן פרקים רבים בספרי רפואה.

סקורצקי זכה לפרסום מיוחד בעקבות מחקר בנושא גנטיקה של אוכלוסיות. אחד מהם הוא ניתוח הרצף הגנטי של כרומוזומי מין בקרב גברים יהודים אשר משוערים כצאצאים של משפחות כוהנים והוכח שכולם מאב קדמון אחד.

כמו כן ערך מחקר שפורסם במגזין Nature. בו הוכח כי מקור הגנטי של רוב הפרטים השייכים לקהילות היהודיות נמצא במזרח התיכון, דבר המחזק את הטענה כי מקור העם היהודי במזרח התיכון. וכן כי כמחצית מיהדות אשכנז מוצאם מארבע נשים לעומת הדרוזים שמוצאם משורשים רבים.

חלק מתגליותיו של סקורצקי יצרו עניין רב בציבור ובתקשורת, וסוקרו, בין היתר, בתוכנית "60 דקות" ובנשיונל ג'אוגראפיק.

חיים אישיים
-----------

סקורצקי נשוי ללינדה ולהם 5 ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרל סקורצקי באתר של המרכז הרפואי רמב"ם
* כתבה באתר הידען

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Karl Skorecki, loop
2. 1 2 3  Rambam Health Care Campus-Professor Karl Skorecki-, www.rambam.org.il (באנגלית)
3. ↑  האם אפשר לספק הוכחה מדעית להשערה כי גברים יהודיים מסוימים הם צאצאים למשפחות כוהנים?, באתר הידען, ‏31.3.2009
4. ↑  גל חיימוביץ' (גלילאו), א יידישע גנטיקה, באתר הידען, ‏24.10.2010
**פוקר שקרנים** הוא משחק המשלב יכולות ניתוח סטטיסטי הסתברותי, ויכולות הונאה. המשחק ידוע בשמות שונים, וקיימות לו כמה גרסאות, המתבססות ברובן על שלוש תצורות עיקריות: שימוש בשטרות כסף, שימוש בקוביות משחק רגילות (נקרא גם Dudo או פרודו) או שימוש בקוביות פוקר (נקרא גם Liar's dice).

בגרסאות של קוביות המשחק הרגילות ושטרות הכסף, המשחק מתבסס על הכרזות, שהן למעשה הימור מצד שחקן מסוים על כמות מופעים מינימלית של מספר כלשהו אצל כלל השחקנים הפעילים, כאשר השחקן המכריז יודע רק את המספרים המופיעים אצלו, בעוד אלו של יריביו נסתרים ממנו.   

בגרסה של קוביות הפוקר ההכרזות מתייחסות לדירוג הסדרה בידי השחקן, כשכל אחד בתורו יכול להעלות את ההכרזה.
המשחק פופולרי מאוד בקרב משרתי מילואים במיוחד בקרב צוותי תקשוב וחירמ״כ.

גרסת שטרות הכסף
---------------

גרסה זו מקובלת כמשחק הימורים קצר, בדרך כלל בין שני שחקנים. המנצח זוכה בשטר הכסף של יריבו (או בסכום אחר שהוסכם ביניהם מראש).  
 
מהלך המשחק מתחיל בהכרזה של אחד השחקנים על כמות מופעים מספרה מסוימת במספרים הסידוריים של שני שטרות הכסף יחדיו, כאשר הספרה אחת משמשת כג'וקר ונספרת כמו הספרה המוכרזת.  
 השחקן השני יכול לבחור להמשיך את ההימור על ידי הכרזה על כמות גבוהה יותר של מופעים מספרה כלשהי, או כמות זהה של מופעים אך מספרה גבוהה יותר מזו שהכריז יריבו; במקרה זה התור עובר שוב לשחקן הראשון. אפשרות אחרת היא לעצור את ההימור ולחשוף הן את המספר הסידורי על גבי השטר שבידיו, והן את זה שעל השטר של היריב; במקרה זה נבדק האם ההימור של השחקן הראשון היה נכון (כלומר קיימים לפחות כמות מופעי הספרות כפי שהכריז), או שטעה ואז יאבד את השטר שבידיו.

גרסת קוביות המשחק
-----------------

גרסה זו מקובלת כמשחק חברה ובו מספר משתתפים, בדרך כלל עד 6 (אך אין מגבלה). כל שחקן מקבל חמש קוביות משחק רגילות, אותן הוא מטיל בכל סבב מחדש ומסתיר אותן מתחת לכוס ייעודית באופן המאפשר רק לו לצפות בהן.  

ההכרזות הולכות בכיוון השעון. גם בגרסה זו המספר אחד משמש כג'וקר ונספר כמו המספר שנקבע בהכרזה.  

שחקן המפסיד את ההימור מאבד קובייה והיא יוצאת מהמשחק. השחקן האחרון שנותר עם קוביות בידיו הוא המנצח.   

מלבד העלאת הכמות או המספר, הכרזה נוספת שיכול שחקן לבצע היא כמות מופעים של המספר אחד. הכרזה זו צריכה להיות לפחות מחצית מהכמות של ההכרזה הרגילה הקודמת (לדוגמה, אם **שחקן א** הכריז "*שש פעמים 3*" אז **שחקן ב** יכול להכריז "*שלוש פעמים 1*"); במקרה שהשחקן הבא רוצה להמשיך להמר, הוא צריך להכפיל את ההכרזה הקודמת בתוספת אחד (בהמשך לדוגמה מקודם, יכול **שחקן ג** להכריז "*שבע פעמים 2*") .

אזכורים בתרבות הפופולרית
------------------------

* "פוקר שקרנים" הוא גם שמו של ספר מאת מייקל לואיס. בספר מתאר המחבר, שהיה סוחר אג"ח בחברת האחים סולומון מוול סטריט, את המשחק בגרסת השטרות שלו, כמשחק מקובל בין מנהלי החברה, שנועד להפגין את כישורי ההונאה, התחרותיות וההימור שלהם, תכונות אשר שימשו אותם גם באסטרטגיות ההשקעות וגיוס הלקוחות. בספר מתוארים הימורים על סכומים גבוהים במיוחד במסגרת המשחק.
* בסרט "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" מתואר הווי הימאים בספינת הרפאים, הכולל משחק פוקר שקרנים בגרסת הקוביות, אשר משמש להכרעה על גורלם של הגיבור ויליאם טרנר ואביו.
* במשחק "Red Dead Redemption" ישנו מיני-משחק של קוביות שקרנים.
* במשחק "!‏Leisure Suit Larry: Love for Sail"(אנ') ישנו חלק שבו הגיבור חייב לנצח במשחק קוביות שקרנים על מנת להתקדם.
**מכתש לוכנאגר** (באנגלית: **Lochnagar Crater**) הוא מכתש פיצוץ המצוי באזור הנהר סום בצפון צרפת. הוא נוצר בעקבות פיצוץ מטען ענק של חומר נפץ על ידי הצבא הבריטי ביום הראשון לקרב על הסום, 1 ביולי 1916. המכתש, שקוטרו 91 מטרים ועומקו 21 מטרים, השתמר מאז ועד היום ומהווה אתר זיכרון לקרב.

הפיצוץ
------

המכתש שוכן בקרבת הכפר לה בואסל (La Boisselle) הסמוך לנהר הסום, כ-140 קילומטרים מצפון לפריז. הוא נוצר על ידי פיצוצו של מוקש גדול (למעשה מטען חומר נפץ), הגדול מבין 17 מוקשים שהופעלו על ידי הצבא הבריטי בבוקר היום הראשון לקרב על הסום. 

המוקש, שנקרא **מוקש לוכנאגר**, הוטמן במנהרות שנחפרו בתנאים קשים על ידי פלוגות המנהרות מס' 185 ו-179 של חיל ההנדסה הבריטי. הן נחפרו תחת קטע מקו ההגנה הגרמני המבוצר באותה גזרה במטרה להשמידו לפני תחילת ההסתערות הבריטית. המוקש קיבל את שמו מן העובדה שמוצא המנהרות שבהן הוטמן היה מחפירה בריטית שקיבלה את השם "רחוב לוכנאגר" (Lochnagar Street). הוא הכיל 27 טונות של חומר נפץ מסוג אמונל, שהוטמן בעומק של 16 מטרים מתחת לפני הקרקע, בשני מטענים שהיו מרוחקים זה מזה כ-18 מטרים. 

המוקש הופעל ב-1 ביולי 1916 בשעה 7:28 בבוקר. תיאר את הפיצוץ סגן-משנה ססיל ארתור לואיס מחיל האוויר המלכותי הבריטי:

> 
> הקרקע כולה התרוממה והבזיקה, עמוד ענק ומדהים התרומם אל השמיים. נשמעה שאגה קורעת אזניים, שהשתיקה את קולות התותחים וטאטאה את קולות המקלעים באוויר הנרתע סביב. עמוד העפר התרומם מעלה עוד ועוד עד ל-1,200 מטרים כמעט. שם הוא נתלה לרגע באוויר, או נראה כנתלה, כמו צללית של עץ ברוש גדול, ואז נפל כחרוט מתרחב של אבק ושברים.
> 
> 
> 
> 

התפוצצות המוקש השמידה קטע של חפירות גרמניות מבוצרות באורך של 90 עד 120 מטרים, שהיו מלאות ככל הנראה בחיילים. גם חיילים בריטים אחדים, שהמתינו בשטח ההפקר לתחילת ההתקפה של אותו בוקר, נפגעו מן השברים שפיזרה ההתפוצצות. 

למרות התוצאות הפיזיות הגדולות שחוללה לא סייעה ההתפוצצות באופן ניכר להסתערות הבריטית באותה גזרה, והדיוויזיה ה-34, שלחמה שם, איבדה באותו יום יותר מ-6,000 הרוגים ופצועים.

המכתש
-----

הכניסה לאתר המכתש והאנדרטה
ממדיו הנוכחיים של המכתש שנוצר עקב ההתפוצצות הם קוטר של 91 מטרים ועומק של 21 מטרים, כולל שפה בהיקף המכתש בגובה של 4.5 מטרים.

הצעות למלא את המכתש בעפר נדחו. במשך חמישים שנים הוא נותר כשהיה והחל לשמש לנסיעות אופנוענים בתוכו וכמטמנה לאשפה. בסופו של דבר נרכשה הקרקע בה נמצא המכתש בשנת 1978 על ידי הבריטי ריצ'רד דאנינג (Richard Dunning) על מנת להבטיח את שימורו כאתר הנצחה.

כיום מבקרים במכתש כ-200,000 איש בשנה, והוא אחד האתרים המתוירים ביותר בחזית המערבית לשעבר.

אנדרטה שבה משולב צלב עץ גדול הוקמה ליד שפת המכתש. מדי שנה מאז 1979 נערך טקס זיכרון באתר, ב-1 ביולי בשעה 7:28, בנוכחות קהל שהגיע עד לכ-1,500 איש.

באוקטובר 1998 נתגלו בנקודה הסמוכה לשפת המכתש שרידי גופתו של חייל בריטי. הגופה זוהתה לפי חפצים שנמצאו בצדה כגופתו של טוראי **ג'ורג' נג'נט** (George Nugent), בן 28, שהוכרז כנעדר בקרב מאז ה-1 ביולי 1916. הוא הובא לקבורה בטקס צבאי בבית קברות צבאי בריטי סמוך למכתש ב-1 ביולי 2000. על מצבתו נחרתו המילים "אבד, נמצא, אך מעולם לא נשכח." צלב עץ ועליו לוחית זיכרון מסמן מאז בצד המכתש את המקום בו נתגלתה גופתו.

ראו גם
------

* פלוגות המנהרות הבריטיות במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכתש לוכנאגר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מכתש לוכנאגר
* סרטון וידאו על המכתש באתר YouTube
* ג'ורג' נג'נט באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
המונח "סמך" מפנה לכאן. אם הכוונה למשמעות אחרת, ראו סמך (פירושונים).

| ס |
| --- |
|  |
| אלפבית עברי |
| א | ב | ג | ד | ה | ו |
| ז | ח | ט | י | כ | ל |
| מ | נ | ס | ע | פ | צ |
| ק | ר | ש | ת |
| אותיות סופיות |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ך | ם | ן | ף | ץ |  |

 |
| סימנים נוספים |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ﭏ | ׆ |  |

 |
| ניקוד ופיסוק |
| קמץ • פתח • צירי • סגול |
| חיריק • חולם • קובוץ ושורוק |
| שווא • חטף |
| דגש: קל • חזק • מפיק • רפה |
| קו מפריד • מקף |
| טעמי המקרא |

**ס'** היא האות ה-15 באלפבית העברי, שמה **סָמֵ"ך** (בפי יהודי תימן **סְמָך**) קשור כנראה לסמיכה ולעזר, ויש אומרים שמקור השם בצורתה באלפבית העברי הקדום, שהייתה כצורת שלד של דג (סַמַכּ בערבית). 

בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ס' נמנית עם חמש האותיות השיניות: זסשר"צ. מבחינה פונולוגית היא מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, אטום (IPA: ‏/s/).

בפעלים שהאות הראשונה שלהם היא ס' חל שיכול עיצורים בבניין התפעל: הסתרק, הסתדר.

בגימטריה ערכה 60.

יש גם ס' במילה **סָמֵ"ך**.

בשפה עברית מודרנית שכיחות השימוש באות **ס'** היא כ־1.55% מכלל אותיות האלפבית העברי.

הקיצור ס' בסלנג הצבאי פירושו סְגן, והוא מופיע גם בצירופים כגון "סמ"פ" (קרי: סמך מם פא), שפירושו סגן מ"פ,
וכן בחיל הים מתקיים קורס ושמו ס', המכשיר חיילים להיות מכונאים בסטי"לים.

האות ס' מופיעה בביטויים אחדים:

* **ס"ט** (מבוטא סמך-טית): סיפיה טב – בעברית 'סופו טוב', (לא ספרדי טהור – יהודי שמוצאו מספרד).
* **ס"מ** (מבוטא סמך-מם): קיצור שמו של סמאל, מלאך המוות.

ייצוג האות ס'
-------------

האות ס' מוצגת כאן בגופנים הבאים (מימין לשמאל): פרנק-ריהל, אריאל, דוד, כתב רש"י, כתב סת"ם, כתב, חיים
בקוד ASCII מיוצגת האות ס' בערך F1, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05E1.

בקוד מורס מיוצגת האות ס' באמצעות הרצף (משמאל לימין): **.-.-** (קו נקודה קו נקודה). סימן ארוך במיוחד זה משקף את תפוצתה הנמוכה של האות ס בטקסטים עבריים.

הוא ייצוגה של האות ס' בכתב ברייל.
  
  

באלפבית צלילי מיוצגת האות ס' באמצעות המילה "סמך".

באיתות בדגלי סמפור ס' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה מערבה (שמאלה) ודגל שני הפונה צפונה (כלפי מעלה).

התפתחות האות ס'
---------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| פרוטו שמי | פיניקי | ארמי |
| ס' (סַמֶךּ=יתד אוהל/סומכה, או אדרה של דג) באלפבית הפרוטו-כנעני | ס' באלפבית הפיניקי | ס' באלפבית הארמי |

ראו גם
------

* س – האות **סין** בערבית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ס** |

* גדי דויטש, ‏האות ס' הקדומה ביותר בעולם התגלתה בגן הלאומי תל לכיש, באתר מעריב אונליין, 18 בפברואר 2020
**פראנס אינטר** (בצרפתית: ***France Inter***) היא תחנת רדיו ציבורית וחלק מ-"רדיו פראנס" (תאגיד הרדיו הציבורי הצרפתי). קהל היעד של התחנה הוא הציבור הכללי. התחנה שואפת לספק לציבור הצרפתי שירות שידור מלא הכולל חדשות ותוכניות אחרות, רציניות וגם מבדרות, עם דגש ליברלי ועם תערובת אקלקטית של מוזיקה. התחנה משודרת בגלי FM ברשת לאומית של משדרים, וגם באינטרנט.

היסטוריה
--------

פראנס אינטר נוסדה כחלק מהארגון מחדש של השידור הציבורי בצרפת לאחר סוף מלחמת העולם השנייה כ"פאריס-אינטר" ונחשבה לתחנת הרדיו הכללית של הציבור הצרפתי. התחנה שינתה את שמה ל"פראנס 1" ב-1958. הציבור התקשה להתרגל לשם החדש, ושלוש שנים לאחר שינוי השם התחנה שינה את שמה בחזרה ל"פאריס-אינטר" עם הכותרת המשנית "פראנס 1". באוקטובר 1963, הרשתות "פראנס 1" ו"פראנס 2" אוחדו ל"RTF אינטר", ששמה שונה ל"פראנס אינטר" ב-8 בדצמבר.

האתגר העיקרי שעמד בפני התחנה בזמן הארגון מחדש של השידור הציבורי בשנות השישים היה התחנות הפרטיות החדשות, "תחנות פריפריאליות" (ספציפית RTL ו"אירופה 1", ששידרו בעזרת משדרים עוצמתיים מחוץ לצרפת) שהצליחו לשבות את רוב ציבור מאזיני הרדיו הצרפתי מאז המלחמה. כדי להתחרות בתחנות החדשות התחנה אימצה סגנון שידור מודרני שהתאפיין בצבירת מוניטין על חופש שידור רחב יותר, והשפעה ממשלתית מועטה.

נוסף על המודרניזציה שהתחנה נקטה כדי להתחרות בתחנות הרדיו הפרטיות, פראנס אינטר הדגישה את החופש שלה מלחצים פרסומיים - למרות שהתחנה כן משדרת מספר מוגבל של פרסומות פרטיות. התחנה עם זאת מציגה את עצמה כתחנת רדיו ציבורית אינטליגנטית הנגישה לציבור הרחב תחת הסיסמה "*Écoutez la différence* ("הקשיבו להבדל").

תוכניות
-------

לכמה מתוכניות הרדיו של פראנס אינטר, יש אבן דרך בהיסטוריה של הרדיו הצרפתי, ביניהן:

* *Le Masque et la Plume*, ביקורת אמנות ממבקרים-כתבים. (משודרת מאז *13 בנובמבר 1955*)
* *Le Jeu des 1000 euros*, תוכנית ידע כללי. (משודרת מאז *19 באפריל 1958*)
* *La marche de l'histoire*, תוכנית דוקומנטרית יומית על נושא היסטורי ספציפי. (משודרת מאז *1999*)
* *Le téléphone sonne*, תוכנית דיונים אקטואליים (משודרת מאז *1978*)
* *Là-bas si j'y suis*, תוכנית דיווחים (*1984-2014*)
* *Le sept neuf*, תוכנית חדשות הבוקר (משודרת מאז *1982*)
* *classique avec Dessay*, תוכנית מוזיקה קלאסית (משודרת מאז *1992*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פראנס אינטר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פראנס אינטר (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פראנס אינטר (בצרפתית)
* פראנס אינטר, ברשת החברתית פייסבוק

* פראנס אינטר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פראנס אינטר, ברשת החברתית אינסטגרם

* פראנס אינטר, ברשת החברתית טיקטוק

* פראנס אינטר, סרטונים בערוץ היוטיוב

* פראנס אינטר, ערוץ באתר Twitch.tv

הערות שוליים
------------

1. ↑  *La Semaine Radio-Télé* 29/41, 8–14 October 1961

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11864182b (data)
* MusicBrainz: c0833d83-b0dc-43a7-90ad-aa16e837a501
* SUDOC: 029236991
* VIAF: 169025829
* WorldCat: viaf-169025829

 |
**מקסימילאן ראל** (בגרמנית: **Maximiliane Rall**; נולדה ב-18 בנובמבר 1993) היא כדורגלנית גרמנייה, המשחקת בעמדת הבלמת בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.

קריירת מועדונים
---------------

### נוער

ראל החלה את קריירת הכדורגל שלה כשהייתה בת 5, כשהצטרפה למועדון בזינגן. בקיץ 2009 עברה לקבוצת הנוער של המועדון זינדלפינגן(אנ'). 

### בוגרים

#### זינדלפינגן

בקיץ 2010 עלתה ראל לקבוצה הראשונה של זינדלפינגן, ואת הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה השנייה ערכה ב-15 באוגוסט 2010, במשחק נגד קלן (אנ').

לאחר שתי עונות בהן ערכה 27 הופעות במדי הקבוצה, זכתה זינדלפינגן באליפות הבונדסליגה השנייה ועלתה לבונדסליגה. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה בהפסד 9:1 לטורבינה פוטסדם. 

לאחר 61 הופעות ליגה במדי המועדון עזבה ראל את הקבוצה ונסעה למרוקו לתקופה ממושכת.

#### הופנהיים

בפברואר 2015 הצטרפה ראל להופנהיים. בתחילת תקופתה במועדון שיחקה ראל במדי קבוצת המילואים של הופנהיים, וב-2017 עלתה לסגל הקבוצה הראשונה המשחקת בבונדסליגה. 

#### באיירן מינכן

לקראת עונת 2021-22, הצטרפה ראל לקבוצת הנשים של המועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה. במהלך העונה שינתה את תפקידה בקבוצה משחקנית הגנה לפעילה מרכזית בקישור, וסיימה במקום השני ברשימת הכובשות המצטיינות של הקבוצה, עם 10 שערים בכל המסגרות. בסיום אותה עונה סיימה באיירן במקום השני בבונדסליגה אחרי האלופה וולפסבורג.

קריירה בינלאומית
----------------

ראל ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת גרמניה ב-10 בנובמבר 2018, בניצחון 5:2 על נבחרת איטליה במסגרת משחק ידידות.

חיים אישיים
-----------

לאחר תקופתה בזינדלפינגן, נסעה ראל למרוקו, שם עבדה במשך 3 חודשים. ב-2014 קיבלה ראל תואר מבית הספר אוסוולד פון נל ברוינינג(גר') ברוטווייל. מאז 2015, לומדת ראל היסטוריה באוניברסיטת היידלברג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסימילאן ראל** בוויקישיתוף
* מקסימילאן ראל, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  תחביב שדורש זמן, באתר woodz.schwarzwaelder-bote.de
2. ↑  בזינגן כאבן דרך בכדורגל האירופי, באתר schwarzwaelder-bote.de
3. ↑  ראל עברה לזינדלפינגן, באתר neckar-chronik.de
4. ↑  זינלדפינגן פותחת עונה עם 13 החתמות, באתר szbz.de
5. ↑  הפרופיל של ראל, באתר fussballdaten.de
6. ↑  כתבה על ראל, באתר זינדלפינגן
7. ↑  ראל מצטרפת להופנהיים, באתר הופנהיים
8. ↑  ראל הצטרפה לבאיירן, באתר באיירן
9. ↑  ראל משנה עמדה, באתר eurosport.de
**מייקל הופקינס** (באנגלית: **Douglas Gerald Hurley**;‏ נולד ב-28 בדצמבר 1968, לבנון מיזורי) הוא מהנדס ואסטרונאוט שטס לחלל כחבר משלחות לתחנת החלל הבין-לאומית.

ביוגרפיה
--------

מייקל הופקינס נולד וגדל במדינת מיזורי. בשנת 1987 הואהתחיל לימודי הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין וסיים אותה עם קבלת תואר ראשון בשנת 1991. הו אהמשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת סטנפורד אותה סיים בשנת 1992.

לאחר סיום הלימודים הוא התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית ושירת בתפקידי הנדסה. בשנת 1999 הוא נשלח לקנדה ובהמשך לאיטליה. החל משנת 2005 הוא שירת בפנטגון.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 2009 הופקינס נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון וביצע מספר משימות בצוות הקרקע.

בספטמבר 2013 הופקינס טס לחלל בטיסה של חללית סויוז TMA-10M. הו אהצטרף למשלחת מס' 37 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של פיודור יורצ'יחין. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא הצטרף למשלחת מס' 38 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של אולג קוטוב. במהלך שהות בחלל הוא ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של 13 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 166 ימים.

בנובמבר 2020 הופקינס טס בפעם השנייה בחללית דרגון C208 רזיליאנס במשימה SpaceX Crew-1 כמפקד צוות. זו הייתה טיסה מאוישת ראשונה של חללית במסגרת התוכנית המאוישת המסחרית. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 64 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סרגיי ריז'יקוב. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא הצטרף למשלחת מס' 65 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של שאנון ווקר. במהלך שהות בחלל הוא ביצע 3 פעמים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של 20 שעות. לאחר ביצוע תוכנית החללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה לאחר 167 ימים בחלל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מייקל הופקינס** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* מייקל הופקינס, ברשת החברתית פייסבוק

* מייקל הופקינס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
**אמלין לורן** (בצרפתית: **Emelyne Ann-Emmanuelle Laurent**; נולדה ב-18 בנובמבר 1998) היא כדורגלנית צרפתייה, המשחקת בעמדת החלוצה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת צרפת.

קריירת מועדונים
---------------

### מועדוני נוער

לורן החלה את קריירת הכדורגל שלה ב-2009, כשהצטרפה לקבוצת הנוער U13 של המועדון סאמאריטאן(אנ') מהאי מרטיניק השייך לצרפת. ב-2013 הצטרפה לקבוצת הנוער של המועדון מונפלה(אנ').

### מועדוני בוגרים

את קריירת הבוגרים החלה לורן במועדון מונפלה, ולקראת עונת 17–2016 עברה למועדון בורדו(אנ') בו שיחקה עונה אחת.

#### אולימפיק ליון

לקראת עונת 2017–2018 עברה לורן לקבוצת הפאר אולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. יחד עם הקבוצה, זכתה פעמיים באליפות צרפת וכן פעמיים בליגת האלופות.

במהלך תקופתה בליון, יצאה לורן להשאלות במועדונים גווינגאמפ(אנ'), בורדו(אנ') ואתלטיקו מדריד(אנ'), בין השנים 2019–2021.

#### באיירן מינכן

במאי 2022 חתמה לורן על חוזה לשלוש שנים בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים.

קריירה בינלאומית
----------------

### נבחרות נוער

לורן הייתה מלכת-השערים המשותפת עבור נבחרת צרפת עד גיל 19(אנ') ביורו עד גיל 19(אנ') שנערך ב-2017 בצפון אירלנד, כשהיא מבקיעה שלושה שערים. היא ייצגה את נבחרת צרפת עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20(אנ') שנערך ב-2018 בצרפת. לורן הבקיעה ארבעה שערים בטורניר בו סיימה צרפת במקום הרביעי.

### נבחרות בוגרות

כשהיא בת 19, ערכה לורן את הופעת הבכורה שלה בנבחרת צרפת במשחק ידידות נגד נבחרת אוסטרליה. במאי 2019 נבחרה לורן לסגל צרפת לגביע העולם בכדורגל נשים 2019. ב-2021, הבקיעה לורן צמד שערים במשחק של נבחרת צרפת עד גיל 23 מול נבחרת שוודיה עד גיל 23.

הישגים ותארים
-------------

**אולימפיק ליון**

* אליפות צרפת: 2017-2018, 2018-2019
* ליגת האלופות: 2017-2018, 2018-2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמלין לורן** בוויקישיתוף
* אמלין לורן, ברשת החברתית פייסבוק
* אמלין לורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אמלין לורן, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  דו"ח המשחק, באתר statsfootofeminin.fr
2. ↑  אמלין לורן בריאיון, באתר coeursdefoot.fr
3. ↑  אמלין לורן מצטרפת לליון, באתר la1ere.francetvinfo.fr
4. ↑  ראו את הנתונים של אמלין לורן באתר footofeminin.fr
5. ↑  לורן חותמת בבאיירן מינכן, באתר באיירן
**דני (דניאל) פארן** (2 בינואר 1947 – 15 בדצמבר 2018) היה מפיק קולנוע וטלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דני פארן נולד בירושלים. הוא סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית ותואר ראשון בלימודי טלוויזיה וקולנוע באוניברסיטת סן דייגו שבארצות הברית.

בשנת 1975 החל לעבוד כמפיק בערוץ הראשון של רשות השידור. בין התוכניות שהפיק בערוץ: "שלום לבוא שבת" בהגשת צמד רעים, "שמיניות באוויר", בהנחייתו של דליק ווליניץ, וכן תוכניות דרמה ותעודה. בשנות ה-80 היה סגן מנהל התוכניות של הטלוויזיה הישראלית במסגרת זו הפיק סדרות ותוכניות רבות, בניהם סדרת הדרמה הצבאית "אנשים במיל'" משנת 1984, החל משנת 1987 כיהן כסמנכ"ל בחברת אולפני טלעד. במסגרת זו הפיק תוכניות ילדים רבות. בהן, "ציפי בלי הפסקה" ו"חיות וחיוכים". בהמשך, שימש בתפקידו כאשר החלה טלעד לשמש כאחת משלוש זכייניות ערוץ 2.

פארן הקים את חברת "דרסט הפקות" ובה הפיק ויצר תוכניות כגון "עבודה ערבית" ו"שבאבניקים", אותה יצר עם אלירן מלכה. כמו כן הפיק שעשועונים רבים כגון "עשינו עסק" ו"טוטו משפחתי", בהגשת דודו טופז, וטלנובלות כגון "לגעת באושר", "אסתי המכוערת", "משחק החיים", "האלופה" וטלנובלה בע"מ". על החדרת ז'אנר הטלנובלות לישראל כונה "אבי הטלנובלות".

בין הפקותיו של פארן היו סדרות דרמה ותעודה. הוא הפיק מספר סרטים תיעודיים בנושא השואה. בשנת 1994 זכה הסרט "אל תגעו לי בשואה" בבימויו של אשר טללים, שפארן היה אחד ממפיקיו, בפרס אופיר לסרט התעודה הטוב ביותר.

בשנת 1996 הפיק את הסרט "נקמה". בשנת 2000 זכה סרטו "קאפו" בפרס אמי הבינלאומי בקטגוריית סרטי תעודה.

בשנת 2007 הודיעה חברת "דורי מדיה גרופ" כי הגיעה להסכמה עם דניאל פארן, המנכ"ל ובעל המניות היחיד של פארן הפקות בע"מ, על רכישת 75% ממניות החברה בסכום כולל של 1.6 מיליון דולר.

ב-15 בדצמבר 2018 נפטר לאחר מחלה. לפני מותו יצר את הסדרות שטרם שודרו, "מלכת ירושלים" העוסקת בראש עיר ערבייה ראשונה בעיר ומיועדת לשידור בערוץ כאן 11, ואת הדרמה הקומית "דור 3" על מנחת קבוצות במוזיאון יד ושם. הותיר אחריו אשה ושבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **דני פארן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דני פארן** |

* כתב ynet, מפיק הסדרה: על ההצלחה ועל הבושה, באתר ynet, 17 ביולי 2001
* מוריה זלצר-וולשטיין, יוצר האלופה: לא אתן לדת להגביל אותי, ממש לא, באתר ynet, 21 בפברואר 2007
* שגיא בן נון‏, מפיק הטלוויזיה האגדי דני פארן ("האלופה", "עבודה ערבית") הלך לעולמו בגיל 71, באתר וואלה!‏, 15 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  רן בוקר, אבי הטלנובלות בישראל, דני פארן, הלך לעולמו, באתר ynet, 15 בדצמבר 2018
2. ↑  נועם שגב, הסרט הישראלי "קאפו" זכה באמי, באתר ynet, 21 בנובמבר 2000
3. ↑  לי-אור אברבך, דורי מדיה משתלטת על פארן הפקות, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2007
4. ↑  אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, מת דני פארן, שהפיק בין היתר את "עבודה ערבית" ו"שבאבניקים", באתר הארץ, 15 בדצמבר 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312087405171
* ISNI: 0000 0004 0194 7570
* LCCN: no2010061108
* VIAF: 120547432
* WorldCat: lccn-no2010061108

 |
**צו נשיאותי** (באנגלית: **Executive Orders**) הוא ספר מאת טום קלנסי, השביעי בסדרת הספרים אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA. הספר ממשיך ומתאר את קורותיו של ראיין בעקבות מתקפת הטרור כנגד ארצות הברית בסופו של הספר הקודם בסדרה, חוב של כבוד, אשר במהלכה נהרג נשיא ארצות הברית, מה שהוביל למינויו של ראיין למשרה הרמה, בה מעולם לא חשק.

עלילה
-----

עלילת הספר נפתחת רגעים ספורים לאחר מתקפת הטרור על הקפיטול בוושינגטון בסופו של הספר הקודם בסדרה, ומינויו של ראיין כנשיא ארצות הברית. מיד לאחר מינויו לתפקיד נאלץ ראיין לפעול במהירות ובנחישות כדי לשקם את נזקיה הכבדים של מתקפת הטרור על אדמת ארצות הברית' ולשקם את יחסי ארצות הברית–יפן שהתערערו בעקבות הסכסוך, וזאת תוך כדי נסיונותיו להתרגל לתפקידו החדש, ולחובות שבאים איתו. גם ספר זה מתאר, נוסף לראיין עצמו, את קורותיהם של מספר דמויות נוספות, ביניהם מר קלארק, סוכן ה-CIA ושותפו דומינגו שאבז, דן מוראיי, איש ה-FBI, וכן ידידו הוותיק של ראיין, רובי ג'קסון.

במהלך הספר נאלץ ראיין להתמודד למול מתקפות חיצוניות ופנימיות מצד אויביו, בארצות הברית ומחוצה לה. האויב הראשי בספר היא איראן, אשר בעקבות התנקשות מתוכננת בחייו של רודן עיראק, השתלטה על עיראק והקימה מדינה מאוחדת תחת השם "הרפובליקה האסלאמית המאוחדת" (רא"מ). 

במסגרת המאבק בין המדינות נאלץ ראיין להדוף מתקפה צבאית מצד הרא"מ כנגד הממלכה הסעודית, בעלת בריתה של ארצות הברית, וכן להתמודד למול מתקפה ביולוגית בהיקף חסר תקדים על אדמתה של ארצות הברית באמצעות נגיף האבולה. בד בבד נאלץ ראיין להתמודד כנגד ניסיונותיה של איראן, ושל גורמים אחרים, בארצות הברית ומחוצה לה, לערער על סמכותו של ראיין כנשיא ארצות הברית, ואף להתנקש בחייו ובחיי בני משפחתו. על ראיין לגייס את כל כוח רצונו, ואת עזרתם של ידידיו ברחבי העולם, כדי לעמוד בהצלחה למול האיומים, מבית ומחוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צו נשיאותי
* הספר "צו נשיאותי", באתר "סימניה"
* דף הספר באתר הרשמי של טום קלנסי (אנגלית)
* אורן סנדרסון, פופאי והפואטיקה של הפוליטיקה, הארץ, ‏ 3 ביוני 1998, כפי שהועלה באתר "פרש".
* צו נשיאותי, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמו לא צוין בספר, אך כינויו "השפם" עשוי לרמז על סדאם חוסיין, רודן עיראק בעת יציאת הספר לאור
2. ↑  אלגוריה נוספת לאיחודן של מצרים וסוריה בין השנים 1961-1958 תחת השם "הרפובליקה הערבית המאוחדת"

| **היקום הבדיוני של ג'ק ראיין** |
| --- |
| ספרים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1984) • משחקים פטריוטיים (1987) • הקרדינל מהקרמלין (1988) • סכנה ברורה ומיידית (1989) • כל הפחדים כולם (1991) • ללא חרטה (1993) • חוב של כבוד (1994) • צו נשיאותי (1996) • קשת שש (1998) • הדוב והדרקון (2000) • ארנב אדום (2002) • שיני הנמר (2003) • חי או מת (2010) • נעול (2011) • חומת אש (2012) • Command Authority‏ (2013) • Support and Defend‏ (2014) • Full Force and Effect‏ (2014) • Under Fire‏ (2015) • Commander in Chief‏ (2015) |
| סרטים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1990) • משחקים פטריוטיים (1992) • סכנה ברורה ומיידית (1994) • כל הפחדים כולם (2002) • ג'ק ראיין: גיוס הצללים (2014) |
| טלוויזיה | ג'ק ראיין (2018) • |
| דמויות | ג'ק ראיין • ג'ון קלארק • דומינגו שאבז • רובי ג'קסון • אד קילטי |
| שחקנים | אלק בולדווין • בן אפלק • כריס פיין • ג'ון קרסינסקי |
| ראו גם | טום קלנסי |