recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יעל ברון-פיבה** (בצרפתית: **Yaël Braun-Pivet** נולדה ב-7 בדצמבר 1970) היא פוליטיקאית יהודיה צרפתית. מכהנת כיושבת ראש האספה הלאומית, האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה. נבחרה מטעם מחוז הבחירה החמישי של איבלין. שימשה גם לתקופה קצרה כשרת הטריטוריות שמעבר לים.

קורות חיים
----------

יעל ברון-פיבה נולדה בנאנסי ב-7 בדצמבר 1970. היא נצר למשפחה יהודית שעזבה את פולין בשנות ה-30 של המאה ה-20 והתיישבה בנאנסי. למרות שלמדה בבית ספר יהודי בשטרסבורג, כיום היא אינה מעמידה במרכז זהותה את היותה יהודיה, אולם היא חוגגת חגים יהודיים עם משפחתה.

ברון-פיבה נבחרה לראשונה כחברת האספה הלאומית מטעם מחוז הבחירה החמישי של איבלין ב-21 ביוני 2017. מיד לאחר מכן היא מונתה ליו"ר ועדת התחיקה של האספה. החל מיולי 2018 היא עמדה גם בראש ועדת החקירה הפרלמנטרית לפרשת בנלה. בספטמבר של אותה שנה היא הגישה את מועמדותה לתפקיד יו"ר האספה הלאומית. היא פרשה מהמרוץ בשלב מוקדם והעבירה את תמיכתה לרישאר פרן.

בפברואר 2021 קיבלה ברון-פיבה אי-מייל עם עלבונות אנטישמיים. בעקבות האירוע, האספה הלאומית כולה התאחדה באופן חריג בהבעת תמיכה בה. התובע הכללי של צרפת פתח בחקירה בעקבות האירוע.

ב-20 במאי 2022 מונתה באופן זמני לתפקיד שרת הטריטוריות שמעבר לים. היא סיימה את תפקידה ב-25 ביוני 2022.

ב-28 ביוני 2022 התמודדה לתפקיד יו"ר בית הנבחרים הצרפתי ונבחרה לכהן בתפקיד. היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה.

חיים אישיים
-----------

ברון-פיבה נשואה ואם לחמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יעל ברון-פיבה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יעל ברון-פיבה (בצרפתית)
* יעל ברון-פיבה, ברשת החברתית פייסבוק

* יעל ברון-פיבה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יעל ברון-פיבה, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yaël Braun-Pivet, elle revient de lois
2. ↑  Antisémitisme : enquête ouverte après les menaces ayant visé Yaël Braun-Pivet (LREM)
3. ↑  לראשונה: אישה תכהן כיו"ר הפרלמנט הצרפתי – והיא יהודייה, באתר עכשיו 14, ‏2022-06-29

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1246946882
* VIAF: 26163873810145720994
* WorldCat (עם VIAF): 26163873810145720994

 |
**מיכל תשובה** (נולדה ב-15 באוגוסט 1969) היא קצינת צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שבתפקידה האחרון כיהנה כראש מחלקת הסגל באגף כוח האדם. קודם לכן שימשה בתפקידים שונים בחיל הים עד תפקיד ראש מספן כוח האדם.

ביוגרפיה
--------

תשובה נולדה בפתח תקווה למשפחה שעלתה מעיראק. היא התגייסה לצה"ל לחיל הים ב-1990. תחילה שובצה בתפקידי לשכה בזירת ים סוף בבסיס אילת ובהמשך עברה לתחום תנאי שירות במספן כוח אדם. לאחר שסיימה קורס קציני שלישות, מילאה שורת תפקידים בתחום כוח האדם בצה"ל. בשנת 1997 מונתה לראש מדור סגל טכנולוגי באגף כוח האדם והתמודדה בהצלחה עם סוגיית בריחת המוחות מחיל הים בשל התפתחות חברות הסטארט-אפ בישראל ובעולם.[דרוש מקור].

בשנים 2000–2004 חזרה לחיל הים ושימשה כמפקדת פלגת כוח אדם בזירת ים סוף. ב-2004 מונתה לראש מדור נגדים בחיל.

מיכל תשובה מעבירה את תפקיד ראש חטיבת הסגל לתא"ל יוסי מצליח ומסיימת את שירותה הפעיל בצה"ל, 20 ביולי 2020.
בשנים 2006–2008 הייתה מפקדת פלגת כוח אדם בבסיס חיפה. ב-2008 מונתה לראש ענף חוגרים. בשנת 2010 הייתה לאישה הראשונה בתפקיד סגנית ראש מספן כח אדם.

ב-22 בדצמבר 2011 מונתה לתפקיד ראש מספן כוח האדם והועלתה לדרגת אל"ם. תשובה הייתה האישה הראשונה בחיל הים שמילאה תפקיד של ראש מספן. בנוסף, הייתה זו הפעם הראשונה שמתמנה לתפקיד קצין שאיננו איש ים בעברו. בדצמבר 2015 מונתה לראש מחלקת הסגל. ביולי 2020 סיימה את תפקידה ופרשה משירות פעיל בצה"ל, בתפקיד החליף אותה תא"ל יוסי מצליח.

חיים אישיים
-----------

תשובה נשואה ואם לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיכל תשובה, ‏שחרור בגילאי הביניים הזדמנות לשינוי ולא סיבה למשבר, **מערכות** 406, 2006
* אמיר בוחבוט‏, לראשונה בחיל הים: אישה מונתה לתפקיד ראש מספן, באתר וואלה!‏, 22 בדצמבר 2011
* סרטונים לראשונה אשה תשמש ראש מספן בצה"ל, באתר ‏מאקו‏, 22 בדצמבר 2011
* תבל דמרי, ערב רעית הלוחם, באתר חיל הים, 3 בדצמבר 2014
* קטע קול מיכל תשובה מתארחת בתוכנית "פגישה אישית" עם טלי ליפקין-שחק, בגלי צה"ל, 17 בינואר 2015.
* ליאת קציר, **דמותה של מפקדת - רמכ"א מיכל תשובה**, "בין גלים", ספטמבר 2015, עמ' 34.
* אתר למנויים בלבד  חן ארצי סרור, צאו לחופשה בפקודה!, באתר "ידיעות אחרונות", 15 ביוני 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  לראשונה בחיל הים: אישה מונתה לתפקיד ראש מספן, באתר וואלה!‏, 22 בדצמבר 2011
קרואסון לצד כוס קפההסהרון הוא מאכל נפוץ בבתי קפה שם הוא מהווה חלק מארוחת בוקר קונטיננטלית, או עומד בפני עצמו.
**קְרוּאָסוֹן** (בצרפתית: **Croissant**, ‏האזנהⓘ‏?‏, בתרגום מילולי: "סהר"; בעברית: **סהרון**) הוא מאפה מפורסם מהמטבח הצרפתי, הקרוי על שם צורתו הדומה לסהר.

היסטוריה
--------

הקרואסון התפתח מהקיפפרל, מאפה אוסטרי שהתיעוד המוקדם ביותר שלו הוא מהמאה ה-13. אחת האגדות הקולינריות הידועות על מקורו של הקרואסון מספרת שהוא הומצא ב-1683 בווינה על מנת לחגוג את תבוסתו האימפריה העות'מאנית לבית הבסבורג בקרב וינה, וסיומו של המצור על העיר, כאשר האופים שנותרו ערים כל הלילה כדי להשגיח על המאפים היו אלו ששמעו את חפירת המנהרה של הטורקים והזהירו מפניה, וצורת הסהר נגזרת מהסהר שבדגל האימפריה העות'מאנית.

התיעוד העתיק ביותר לקרואסון נמצא בספר בישול צרפתי מ-1853. הקרואסון הפך לסוג המאפה המזוהה ביותר עם המטבח הצרפתי. בצרפת הקרואסון נמכר בדרך כלל ללא מלית, ולעיתים עם מלית שקדים או שוקולד. בארצות הברית נהוג למלא את הקרואסון בשלל מליות שונות טרם האפייה ולעיתים בצורת כריך, בין המליות הנפוצות גם גבינה ובשר, ואף לצפות אותו. מלית השקדים המקובלת, הנקראת גם פראנג'יפן (או פראנג'יפנה במקור האיטלקי), נועדה לשחזר את חיוניותם של קרואסונים שאינם טריים, כאשר בתוספת הלחות, השומן והאפייה השנייה מושגת טריות מחודשת למאפה.

מאפים בעלי צורת סהר מכונים "סהרון" במספר מקומות. "סהרוני וניל" הם עוגיות העשויות מגרסה של בצק פריך.

ב-30 בינואר מציינים את יום הקרואסון הבינלאומי.

אופן הכנה
---------

הקרואסון עשוי מגרסה של בצק שמרים יסודי, שדרך הכנתו היא בטכניקה המקובלת בהכנת בצק עלים. לאחר הכנת בצק השמרים מכניסים לתוך הבצק חמאה ממקור חיצוני. מרדדים את החמאה לתוך הבצק, מה שתורם למראה והמרקם המעולעל של הקרואסון (בחיתוך אנכי של קרואסון אפוי, רצוי לראות תבנית משושים בדומה לחלת דבש). בתהליך הייצור מקפידים מאוד על טמפרטורת עבודה נמוכה בחדר הייצור, ועל דיוק במהלך "הקיפולים". מקפלים את הבצק מספר פעמים. לאחר מנוחה בקירור, מרדדים את הבצק ואז חותכים אותו למשולשים מוארכים המגולגלים סביב עצמם, כשהגלגול האחרון מלווה במתיחת הבצק.

התפתחותה של תעשיית הבצקים הקפואים החדירה את הקרואסון אל שוק המזון המהיר. בדרך כלל בשוק התעשייתי מחליפים את החמאה במרגרינה, שנוח בהרבה לעבוד איתה, ומשיקולי עלות חומר הגלם.

ראו גם
------

* קרונאט

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קרואסון** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קרואסון** |

* גבי בר חיים, סופר קלאסיקו: קרואסון, באתר nrg‏, 14 בדצמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  מור לוי, ‏לקרואסון יש סוד: המאפה המוכר בעולם בכלל לא צרפתי?, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2018
2. ↑  יום הקרואסון הבינלאומי: חגיגה למאפה הכי צרפתי שהוא בכלל לא צרפתי, באתר מגזין שותים, ‏29 בינואר 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1026171644
* LNB: 000306746

 |
**אלן בּוּקַן** (בצרפתית: **Alain Bouquin**; נולד ב-1958) הוא גנרל של קורפוס (Général de corps d'armée, מקביל ללוטננט גנרל) בדימוס בצבא צרפת. היה מפקד לגיון הזרים הצרפתי מ-1 ביולי 2009 עד 1 בספטמבר 2011. סיים את שרותו ב-2015.

שרותו הצבאי
-----------

בוקן סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר בשנת 1980. שרת כשנה ברגימנט הזרים הרביעי, ותשע שנים ברגימנט הזרים המוצנח השני, במהלכן היה מפקד מחלקה, מפקד פלוגה, וקצין מבצעים והדרכה. בהמשך שרת שנה במפקדת הקורפוס השלישי. בשנים 1991–1995 למד בקורס לפיקוד ומטה (מחזור 107) ובמכללת ההגנה הבין-זרועית (Collège interarmées de Défense). בהמשך שרת במטכ"ל הצרפתי ובמטה הכוחות הצרפתיים בג'יבוטי. בשנים 2000–2002 פיקד על רגימנט הזרים המוצנח השני, ובהמשך הדריך במכללת ההגנה הבין-זרועית. בשנים 2005–2009 מילא תפקידים שונים במטה הכללי. ב-1 באוגוסט 2008 קודם לדרגת בריגדיר גנרל. מ-1 ביולי 2009 ועד 1 בספטמבר 2011 היה מפקד לגיון הזרים. ב-1 באפריל 2011 קודם לדרגת גנרל של דיוויזיה (מקבילה למייג'ור גנרל). ב-2013 מונה לתפקיד המפקח על צבא היבשה (inspecteur de l'armée de terre) וקודם לדרגת גנרל של קורפוס. סיים את שרותו הצבאי בשנת 2015.

פעילויות צבאיות
---------------

צ'אד (1984, 1986, 1988 ו-1989).
קוסובו (2001).

חיים אישיים
-----------

בוקן נשוי ואב לשישה ילדים.

הופעות במדיה
------------

בוקן הופיע בשני סרטים תיעודיים על הלגיון: "Warrior of the French Foreign Legion" ו-"La face cachée de la Légion".

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חייו של אלן בוקן (אורכב 12.04.2017 בארכיון Wayback Machine) באתר אינטרנט בנושא לגיון הזרים
* ריאיון עם גנרל בוקן, אפריל 2011, בתרגום לאנגלית
* מסדר פרידה מאלן בוקן עם סיום תפקידו כמפקד לגיון הזרים, סרטון באתר יוטיוב
**דון אדוארד פאגנסון** (באנגלית: **Don Edward Fagenson**; נולד ב-3 בספטמבר 1952) הידוע כ**דון ואס** (באנגלית: **Don Was**) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי אמריקאי ממוצא יהודי, זכה במספר פרסי גראמי.

קורות חיים
----------

דון פאגנסון נולד וגדל בדטרויט. אביו היה יהודי בעל מדליה על שרותו במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר סיום בית הספר הוא החל ללמוד באוניברסיטת מישיגן, אך נשר לאחר שנה.

בשנת 1971 הפיק את האלבום Rama Rama / Endless Path עבור המתופף מורוגה בוקר. היה זה פרויקט ההקלטה הראשון בו לקח ואס חלק.

הוא החל לעשות שימוש בשם הבמה "דון ואס", ויחד עם חברו דייוויד וייס הקים את הלהקה "Was (Not Was)" בשנת 1979. הם הוציאו לאור מספר אלבומים וזכו להצלחה. בשנת 2008 הם ההתאחדו והוציאו אלבום נוסף.

בשנת 1989 הפיק ואס את האלבום Nick of Time עבור הזמרת בוני רייט אשר זכה בפרס הגראמי לאלבום השנה. ואס זכה בפרסים נוספים עבור אלבומים אחרים שהוא הפיק בשנים 2009 ו-2016.

בשנת 1995 הפיק ואס סרט תעודה על בריאן וילסון. סרט זה זכה בפרס בפסטיבל הסרטים בסן פרנסיסקו. על מוזיקה שהוא כתב לסרט "Backbeat" דון ואס זכה בפרס של האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה.

בשנים 2009–2012 דון ואס הנחה תוכנית רדיו.

בשנת 2012 דון ואס מונה לנשיא של חברת "בלו נוט".

בשנת 2014 דון ואס זכה בפרס אמי על עבודתו בתוכנית של CBS "The Beatles: The Night That Changed America".

לדון ואס שלוש בנים, כולם מוזיקאים בהרכבים שונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* דון ואס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* דון ואס, באתר AllMovie (באנגלית)
* דון ואס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דון ואס, באתר אייטונס (באנגלית)
* דון ואס, באתר ספוטיפיי
* דון ואס, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* דון ואס, באתר Last.fm (באנגלית)
* דון ואס, באתר AllMusic (באנגלית)
* דון ואס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* דון ואס, באתר דיזר
* דון ואס, באתר Yandex.Music (ברוסית)
* דון ואס, באתר Discogs (באנגלית)
* דון ואס, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Three WWII veterans honored for their military efforts — and beyond, web.archive.org, ‏2018-07-02

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**1994: דייוויד פוסטר** | **פרס גראמי למפיק השנה, לא קלאסי**  **1995: דון ואס**  | **הבא**:**1996–1998: בייביפייס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007385707405171
* BNE: XX1581648
* BnF: cb14021039d (data)
* GND: 134551125
* ISNI: 0000 0000 6302 326X
* LCCN: no97026131
* MusicBrainz: b5ae32fc-5625-4a9a-99eb-f036c88b4f62
* NTA: 070751218
* VIAF: 51887976
* WorldCat: lccn-no97026131

 |
שלט האצולה של אורסו איפאטו
**אורסו איפאטו** (באיטלקית: **Orso Ipato**, בלטינית: **אורסוס** - **Ursus**; נרצח ב-737) היה הדוג'ה של ונציה בין השנים 726 ועד 737, והדוג'ה השלישי אשר נשא בתפקיד זה. 

אורסו איפאטו הוא הראשון מבין הדוג'ים אשר קיים תיעוד בן תקופתו לשלטונו. איפאטו נבחר על ידי האצילים הוונציאנים והיה הראשון אשר נשא את התואר "דוקס" (דוכס) - תואר אשר לימים בוונטית הפך ל"דוג'ה".

אורסו נולד בהראקלאה. הקיסר הביזנטי לאו השלישי העניק לו את התואר היפאטוס (ὕπατος) - ומכאן שמו "איפאטו".

אורסו נרצח ביוזמת אוטיכיוס, שליט רוונה. לאחר מותו שלט בוונציה זמן קצר דומניקו לאוני, המגיסטר מיליטום של ונציה, ולאחר תקופת אינטרגום זו נבחר לתפקיד הדוג'ה בנו של אורסו - תאודאטו איפאטו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורסו איפאטו** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מרצ'לו טגאליאנו** | **דוכסי ונציה** 726–737 | **הבא**:**דומניקו לאוני (המגיסטר מיליטום של ונציה)  תאודאטו איפאטו (דוג'ה)** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1023334461
* VIAF: 316739309
* WorldCat (עם VIAF): 316739309

 |
**אובלריו אנטנוראו** (באיטלקית: **Obelerio Antenoreo**) או **אובלריו דלי אנטנורי** (**Obelerio degli Antenori**) היה הדוכס התשיעי של ונציה. אנטנוראו נשא בתואר דוג'ה בין השנים 804–811.

קורות חיים
----------

אנטנוראו היה בנו של אנקאג'יליו (Encagilio).
בעת כהונתו כטריבון, לאחר שג'ובאני גאלבאיו עלה לשלטון, נאלץ אנטנוראו לברוח מוונציה יחד עם ונציאנים רבים שתמכו בפרנקים כנגד הביזנטינים. לאחר בריחתם התארגנו הגולים לצבא ובחרו את אנטנוראו לעמוד בראשם. אנטנוראו שב לוונציה ולאחר בחירת גאלבאיו ובני משפחתו נבחר לדוג'ה.

בדומה לקודמיו, זמן קצר לאחר בחירתו מינה את אחיו, באטו לדוג'ה לצידו.

אנטנוראו התקשה לשלוט בין הסיעות השונות שפילגו את ונציה (תומכי העצמאות, תומכי הפרנקים ותומכי הביזנטינים). פורטונאטוס, פטריארך גראדו הגולה, שב לוונציה מחצרו של קרל הגדול שבאאכן והציע כי אם יושב לו הכס הוא ישכנע את הפרנקים להעניק לוונציה הגנה. אנטנוראו הסכים, ונסע עם אחיו באטו להישבע אמונים לקרל הגדול באאכן, ביום חג המולד בשנת 805.

בעקבות שבועת אמונים זו הכריזה ביזנטיון מלחמה ובשנת 809 שלחה צי לתקוף את ונציה. הצי הביזנטי הובס על ידי הצי הפרנקי בקומקיו. לאחר ניצחונם מינו אובלריו ובאטו את אחיהם ולנטינו דליי אנטנורי לדוג'ה לצדם. מינוי זה הביא למרידת תושבי ונציה כנגדם - אובלריו קרא לעזרתו של המלך פפין, בנו של קרל הגדול, אשר צר על העיר, אולם נחל תבוסה.

לאחר התבוסה נמלט אובלריו לקונסטנטינופול ואגנלו פרטיצ'יפאציו נבחר לדוג'ה במקומו.

במשך כ-20 שנה שהה אובלריו בגלות. לאחר מותו של פרטיצ'יפאציו חזר אובלריו לוונציה בשנת 832 בניסיון לתפוס את השלטון. הדוג'ה באותה עת, ג'ובאני פרטיצ'יפאציו הראשון, יצא לעברו בראש צבא והרג את אובלריו. לאחר מותו נכרת ראשו והוצג לראווה בכיכר סן מרקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אובלריו אנטנוראו** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ג'ובאני גאלבאיו** | **דוכסי ונציה** 804–811 | **הבא**:**אגנלו פרטיצ'יפאציו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143597671
* VIAF: 167962664
* WorldCat (עם VIAF): 167962664

 |
**דורימון: תמיד לצידך 2** (ביפנית: **ドラえもん 2**) הוא סרט הנפשה ממוחשבת יפני משנת 2020 המבוסס על סדרת המאנגה דורימון והוא סרט המשך לסרט "דורימון: תמיד לצידך" משנת 2014. הסרט בוים על ידי ריויצ'י יאגי וטקאשי ימאזאקי והוא נוצר בעיקר בהשראת סרטו קצר של דורימון משנת 2000 בשם "דורימון: זכרונות של סבתא" וסרט קצר של דורימון מ-2002 בשם "היום שבו נולדתי". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ב-20 בנובמבר 2020.

זה היה סרט ההנפשה השני של דורימון ב-CGI.

נטפליקס רכשה את זכויות ההפצה של הסרט מחוץ לאסיה והוא הפך זמין לצפייה בנטפליקס החל מ-24 בדצמבר 2021. הסרט דורג במקום השישי ברשימת סרטי ההנפשה הרווחים ביותר בעולם בשנת 2020.

תקציר העלילה
------------

נוביטה מחליט להשתמש בגאדג'טים של דורימון על מנת לחזור אחורה בזמן במטרה לפגוש את סבתו שנפטרה כאשר נוביטה היה בן 3. סבתו שמחה כאשר היא מגלה שנוביטה חזר בזמן על מנת לפגוש אותה, ומבקשת ממנו לראות, ולו במבט חטוף, את כלתו לעתיד של נוביטה.

בעקבות כך נוביטה ודורימון נוסעים בזמן אל העתיד על מנת להראות לסבתא של נוביטה את טקס הנישואין של נוביטה, אך הם מגלים בעתיד שנוביטה המבוגר נמלט מאולם החתונות ביום החתונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דורימון: תמיד לצידך 2 (ביפנית)

* "דורימון: תמיד לצידך 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דורימון: תמיד לצידך 2", באתר נטפליקס

* "דורימון: תמיד לצידך 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**מחמוד ג'אבר** (בערבית: **محمود جابر**; נולד ב-5 באוקטובר 1999) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הקשר במכבי חיפה מליגת העל ובנבחרת ישראל.

חיים אישיים
-----------

ג'אבר נולד וגדל בטייבה, ישראל, למשפחה ערבית - מוסלמית.

הוא אחיו הצעיר של הכדורגלן וקפטן נבחרת פלסטין לשעבר, עבדאללה ג'אבר.

קריירת מועדונים
---------------

ג'אבר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של הפועל כפר סבא, ובגיל 13 הצטרף לזו של מכבי חיפה ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון, עד שהגיע לבוגרת.

בקיץ 2019 הושאל להפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית בה שיחק שנתיים. ב-5 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד מכבי אחי נצרת במסגרת גביע הטוטו. ב-20 בדצמבר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד הפועל מרמורק הרחובותית, במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה. עונה לאחר מכן, היה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל אחרי 15 שנות היעדרות.

בקיץ 2021 חזר מההשאלה לסגל של מכבי חיפה. ב-29 ביולי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון כשנכנס כמחליף בדקה ה-80, בניצחונה הביתי של קבוצתו 5–1 על דינמו טביליסי במסגרת שלב המוקדמות השני של הליגה האזורית של אופ"א. ב-16 באוקטובר 2021 הבקיע צמד (בהפרש של 43 דקות) בניצחון החוץ בליגת העל 1–4 נגד הפועל ירושלים.

ב-2 באוגוסט 2023 הבקיע שער קריטי בסיבוב השני של מוקדמות ליגת האלופות נגד שריף טירספול בדקה ה-85, אשר שלחה את המשחק להארכה שבו מכבי חיפה ניצחה 4-1 בהארכה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-26 במאי 2022 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת המשחקים בליגת האומות מול איסלנד ואלבניה. ב-2 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל בתיקו הביתי 2–2 מול איסלנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023 של אופ"א, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה.

תארים
-----

הפועל נוף הגליל
* ליגה לאומית: 2020/2021
* גביע הטוטו (ליגת המשנה): 2020/2021

מכבי חיפה
* ליגת העל: 2021/2022, 2022/2023
* גביע הטוטו: 2021/2022
* אלוף האלופים: 2021, 2023

קישורים חיצוניים
----------------

* מחמוד ג'אבר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "מאבדים כישרון". סערת ג'אבר בפלסטין, באתר ערוץ הספורט, 1 ביוני 2022
2. ↑  דורון בן דור, ‏חזן פרסם את סגל הנבחרת: ויטור ואצילי בפנים, באתר ONE‏, 26 במאי 2022
**ניסקנס קבאנו** (בצרפתית: **Nesskens Kebano**; נולד ב-10 במרץ 1992 במונטראו) הוא כדורגלן צרפתי-קונגולזי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת פולהאם ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.

קריירה
------

קבאנו נקרא על שם כדורגלן העבר ההולנדי, יוהאן ניסקנס. הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של א.ס.א מונטראו מצרפת שם שיחק כעשור. בשנת 2006 עבר למחלקת הנוער של מועדון הפאר הצרפתי- פריז סן-ז'רמן שם שיחק כ-5 שנים. לאחר מכן חתם השחקן בקבוצת הבוגרים ל-4 שנים. בעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-8 משחקי ליגה ואף כבש שער, ובנוסף רשם הופעה במוקדמות הליגה האירופית נגד קרפטי לבוב. בשנת 2012 הושאל לקן לעונה אחת, בה שותף ב-9 משחקי ליגה וכבש שער ליגה אחד. לאחר שחזר לקבוצתו, נמכר קבאנו לשרלרואה הבלגית בה שיחק כשנתיים, ורשם 77 הופעות ליגה ו-36 שערי ליגה. בקיץ 2015 חתם קבאנו לשלוש שנים בראסינג גנק הבלגית ושיחק 16 משחקי ליגה וכבש 7 שערים. קבאנו לא התאקלם בקבוצה וב-26 באוגוסט 2016 חתם לשלוש שנים בפולהאם מהצ'מפיונשיפ תמורת 4.5 מיליון אירו. ב-27 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בניצחון על בלקברן רוברס.

נבחרת לאומית
------------

קבאנו שיחק משנת 2008 עד שנת 2012 בנבחרות הנוער של צרפת ורשם בהן 37 הופעות ו-5 שערים. בשל אזרחותו הקונגולזית, בחר לשחק בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לצד חברו לקבוצה דיומרסי נדונגלה. הוא רשם את הופעה הבכורה שלו בנבחרת בשנת 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסקנס קבאנו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ניסקנס קבאנו
* ניסקנס קבאנו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר BDFutbol

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל, באתר ESPN
**צחי לב** (נולד ב-21 בינואר 1972) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

צחי לב נולד בטירת כרמל. בגיל ארבע החל להופיע באירועים יחד עם להקה מקומית. בשנת 1979, כשהיה בן שבע השתתף בפסטיבל שירי הילדים "פסטיזמר" יחד עם נירה רבינוביץ' בשיר "פאפא פופאי", שזכה במקום הראשון. בשנת 1979 הופיע בטלוויזיה החינוכית הישראלית בתוכנית "מה פתאום?". מגיל 12 עד גיל 16 היה חבר בלהקת הנוער של טירת כרמל "להקת הצברים".

בשנת 1990 התגייס לצה"ל ללהקת פיקוד דרום. לאחר שירותו הצבאי עבד בבית מלון באילת, כחלק מצוות הבידור.
בשנת 1998 התקבל למחזמר "ישראל חוגגת חמישים", בהשתתפות 50 זמרים, רקדנים ומוזיקאים מישראל, שהופיעו ב-11 ערים בגרמניה לכבוד שנת ה-50 למדינת ישראל.

לב המשיך ללמוד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, אותם סיים בהצטיינות.

הופיע בפרסומות בטלוויזיה, לגופים כגון "גולף אנד קו", "שטראוס גרופ", "נביעות", "מפעל הפיס" ועוד.

לב מגלם את "הדודה נזימה", דמות המבוססת על סבתו, במופע יחיד הנערך באירועים פרטיים.[דרוש מקור]

בשנים 2015–2020 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80" שיחק בתפקיד "סיני", חתנו של פרוספר, המרבה לקלל בעיראקית יהודית.

בתיאטרון פרינג' הפיק והשתתף בהצגות "החדר" ו"החגיגה" של הרולד פינטר, בהצגה "אדמונד" של דייוויד מאמט. במסגרת לימודיו בסל"ה, השתתף בהצגה "הם יורים גם בסוסים", על פי ספרו של הוראס מקוי.

לב הוא בעל חברת הפקות אירועים למגזר העסקי. הוא נשוי, ואב לשני בנים ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

* צחי לב, ברשת החברתית פייסבוק
* צחי לב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* צחי לב, באתר "קוטלר כרמון - ייצוג וניהול אמנים ויוצרים"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ריאיון עם השחקן 16 ביולי 2018[דרושה הבהרה]
2. ↑  צחי לב, באתר ארגון שלש
3. 1 2  הם יורים גם בסוסים – מאת שלומי מסוקוביץ' ודדי ברון – מחזור 2001 אתר הסטודיו לאמניות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
4. ↑  רשימת הבוגרים של סל"ה, מחזור 2001
5. ↑  צחי לב בפרסומת לגולף אנד קו, באתר יוטיוב
6. ↑  הדודה נזימה
**פריניב בע"מ** היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייצור מיצים סחוטים. החברה הוקמה בשנת 1994 במושב דבורה שבחבל התענך על ידי משפחת יניב. 

בעבר התפרנסה משפחת יניב מחקלאות, אך בעקבות משבר בענף החקלאות עזבה את החקלאות, ובשנת 1994 הקימה את המפעל לייצור מיצים סחוטים. שמה של החברה הוא הלחם של המילים "פרי" ושל שם המשפחה, יניב. תחילה מכרו בני המשפחה את המיצים הסחוטים למסעדות ולקייטרינגים באזור מגוריהם. לאחר כ-15 שנות פעילות החליטו להיכנס לשוק הקמעונאי ולמכור את מוצריהם בכל רחבי ישראל.

בשנת 2014 הועבר המפעל ממושב דבורה לאזור התעשייה מבואות הגלבוע. במפעל מועסקים קרוב ל-100 עובדים.

בשנת 2015 החלה חברת זוגלובק להפיץ את מוצרי פריניב, והחל מאוגוסט 2017 הם מופצים על ידי תנובה.

כיום משווקת החברה את מוצריה גם מחוץ לישראל, במדינות סקנדינביה (בפינלנד היא מחזיקה ב-20% משוק המיצים), ברוסיה, בצרפת ובארצות הברית, תחת המותג PRINIV.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פריניב

הערות שוליים
------------

1. ↑  פורטפוליו | אשר יניב, באתר גלובס, 24 בדצמבר 2015
2. ↑  איילת רוזן, ‏"העבודה והחיים האישיים התלכדו: אני קורא למוצרים על שמות הילדים שלי", באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2014
3. 1 2   אתר האינטרנט הרשמי של פריניב
4. 1 2  אתר למנויים בלבד חגי עמית, הכירו את האנשים שמצליחים להוריד את יוקר המחיה בישראל, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2014
5. ↑  נורית קדוש, לראשונה זה עשור: זוגלובק חוזרת להפצה, באתר כלכליסט, 23 במרץ 2015
6. ↑  שני מוזס, ‏תנובה תמכור ותפיץ את מוצרי חברת המיצים הטבעיים פריניב, באתר גלובס, 10 ביולי 2017
**צומת ספרים** היא רשת חנויות ספרים ישראלית.

הרכב הבעלות
-----------

"צומת ספרים 2002 שותפות מוגבלת" החלה בפעילותה בחודש דצמבר 2002.

השותפות היא מיזוג של שתי רשתות ספרים:

* רשת "יריד הספרים" (חברת א.ש. אורי בע"מ), שנוסדה בשנת 1981 ובעת האיחוד מנתה 15 סניפים ברחבי הארץ.
* רשת "צומת ספרים" (חברת צומת ספרים בע"מ), שנוסדה בשנת 1996 ומנתה בעת האיחוד 14 סניפים בפריסה ארצית.

באוגוסט 2005 נכנסה הוצאת מודן שבבעלות עודד מודן כשותפה שלישית ברשת הממוזגת.

רשת "צומת ספרים" נמצאת בבעלות של אבי שומר, יורם רוז, ערן זמורה ועודד מודן. 
אבי שומר מכהן כמנכ"ל החברה.

היסטוריה
--------

בבסיס הרעיון של "צומת ספרים" ניצבה ההתמודדות עם מחסני הספרים של ההוצאות. קשה להוצאות לחזות את כמות העותקים שיימכרו מכל מהדורה. מצד שני שטחי המדף בחנויות הספרים מוגבלים ויש למלא אותם תדיר בספרים חדשים. על כן נותרים לעיתים במחסני ההוצאה ספרים רבים ללא דורש. חנות צומת ספרים הוקמה לראשונה על ידי הוצאת זמורה-ביתן במחסן ליד קיבוץ גבעת ברנר ב-1996 במטרה "לפנות את המחסנים" על ידי מכירה של עותקים (חלקם פגומים) במחירים שהיו נמוכים בכ-30% ממחירי ספרים חדשים. הצלחת המודל הייתה אדירה בשעתה.

מאפיינים מרכזיים
----------------

חנות של "צומת ספרים" בקניון שבעת הכוכבים בהרצליה
הרשת ידועה בסניפיה הגדולים, בהם הסניפים בגעש וברגבה. בחלק מסניפיה משולבים בתי קפה, פינות ילדים ושולחנות עיון. סניף הדגל של הרשת, הנושא את השם "הספרייה", נפתח בתחילת 2006 בדיזנגוף סנטר בתל אביב. סניף "הספרייה" מתאפיין בעיקר בגודלו (500 מ"ר), ובשולחנות הקריאה הארוכים המוצבים בו. בסניף זה נערכים אירועים ספרותיים: ערבי קריאה, השקת ספרים חדשים, מפגשי סופרים ומשוררים, שעות סיפור לילדים ועוד. בקניון חיפה חנות הספרים פתוחה ומשולבת לתוך מרחב של מסעדה פתוחה (כ-250 מ"ר). בגרנד קניון (חיפה) החנות גדולה ומציעה מבצעים על שטח חיצוני.

הרשת היא חלוצה ישראלית בתחום המכונות האוטומטיות למכירת ספרים. כמו כן היא מפעילה אתר אינטרנט למכירת ספרים.

הרשת מונה, נכון לשנת 2020, 100 סניפים ברחבי ישראל, כולם בבעלותה המלאה. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הגדילה הרשת משמעותית את נפח פעילותה. מחזור המכירות של החברה עומד על 350 מיליון ש"ח לשנה, המהווה כ- 35% מנתח שוק חנויות הספרים בישראל.

רשת "צומת ספרים" מתחרה ברשת הוותיקה ממנה, "סטימצקי", באמצעות מבצעי הוזלה ובחנויות גדולות יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צומת ספרים** |

* אתר האינטרנט הרשמי של צומת ספרים
* מיה סלע, עכבר העיר אונליין, אל תספרו לו סיפורים, ריאיון עם אבי שומר, מנכ"ל צומת ספרים, באתר הארץ, 10 ביוני 2009
* נורית קדוש, אבי השיטה: אבי שומר מדפדף את המבקרים, באתר nrg‏, 23 בדצמבר 2011
* אתר למנויים בלבד עדי דברת-מזריץ, "ספר? המוצר הכי נמכר אצלנו הוא מטען לפלאפון ב-30 שקל", באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2019
* צומת ספרים, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופיל חברה
**CCTV-1** הוא ערוץ הטלוויזיה המרכזי בסין, והראשון שהחל לשדר במדינה. זהו ערוץ ציבורי, המופעל בידי הטלוויזיה המרכזית של סין.

היסטוריה
--------

### טלוויזיית פקינג (2 במאי 1958 - 30 באפריל 1978)

הערוץ מותג בתחילה כ"טלוויזיית פקינג (בייג'ינג)", והושק כניסיון ב-2 במאי 1958. השידורים הקבועים החלו באופן רשמי למשך 4 שעות וחצי מדי יום החל מ-2 בספטמבר 1958. לערוץ הוענק רישיון לשידורים יבשתיים חינמיים עד שנת 1960, וכידוע, השידורים מתקיימים עד היום. הערוץ החל לערוך ניסיונות שידור בצבע ב-1971, ומאוחר יותר ב-1972 השיק שידורי לוויין עבור אירועים מרכזיים. שידור מלא בצבע החל ב-1977. 

### הטלוויזיה המרכזית של סין (1 במאי 1978 - הווה)

ב-1 במאי 1978, שונה שם הערוץ ל"הטלוויזיה המרכזית של סין" (China Centarl Television או CCTV), באישור הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית. ב-1984 החל שידור לווייני מקומי, באמצעות הלוויין Song Dang Hong 2. ב-1988 החלו בשידורי סטריאו, ואילו בשנת 2002 עבר הערוץ לשידורים דיגיטליים. כעבור שנתיים, ב-1 באוקטובר 2004 החלו בערוץ בשידור רציף במשך 24 שעות ביממה. כמה שנים מאוחר יותר, ב-28 בספטמבר 2009 הוסבו שידורים אלו לשידורים בחדות גבוהה (HD).

שעות שידור
----------

כל שעות השידור המובאות הן לפיה שעון בייג'ינג:

| תאריך התחלה | תאריך סיום | שעות שידור |
| --- | --- | --- |
| 2 בספטמבר 1958 | 30 באפריל 1978 | 19:00-22:30 |
| 1 במאי 1978 | 27 בינואר 1987 | 17:00-23:30 |
| 28 בינואר 1987 | 30 באפריל 1993 | 08:25-23:50 |
| 1 במאי 1993 | 30 ביוני 1997 | 06:50-00:50 |
| 1 ביולי 1997 | 7 ביולי 2001 | 05:55-01:10 |
| 8 ביולי 2001 | 7 במאי 2003 | 05:55-01:45 |
| 8 במאי 2003 | 1 באוקטובר 2004 | 05:55-02:05 |
| 1 באוקטובר 2004 | הווה | 24 שעות ביממה |

ראו גם
------

* BBC One
* הערוץ הראשון
* SVT1

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של CCTV-1
**איניגו מרטינס ברידי** (בספרדית: **Iñigo Martínez Berridi**; נולד ב-17 במאי 1991 באונדרואה שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברצלונה.

קריירת מועדונים
---------------

### ריאל סוסיאדד

מרטינס נולד באנדאורה שבחבל הבסקים. הוא הצטרף למחלקת הנוער של ריאל סוסיאדד מהמועדון שבמקום הולדתו, אאוררה אונדרואה. בעונת 2009/2010 ערך הופעת הבכורה בקבוצת המילואים וסייע לה להעפיל לליגה השלישית תוך שהוא כובש שער אחד ב-23 הופעות.

ב-27 באוגוסט 2011 ערך הופעת בכורה בליגה הספרדית הבכירה, כשהשלים 90 דקות בניצחון 1–2 של הבסקים בחוץ על ספורטינג חיחון באצטדיון אל מולינון. ב-2 באוקטובר כבש שער ליגה ראשון, כאשר עשה זאת מאמצע המגרש בהפסד 1–2 בדרבי הבסקי לאתלטיק בילבאו. הוא עשה זאת שוב ב-27 בנובמבר באותה שנה, כשכבש שער ניצחון בדקה ה-90 על ריאל בטיס במשחק שהסתיים בתוצאה 2–3. באותה עונה הוא קיבע את מעמדו כשחקן הרכב, ובעונה אחריה סייע לקבוצה להעפיל לליגת האלופות.

### אתלטיק בילבאו

ב-30 בינואר 2018 נרכש על ידי אתלטיק בילבאו תמורת 32 מיליון יורו, שהיה סעיף השחרור שלו בריאל סוסיאדד. המעבר עורר סערה בקרב אוהדי ריאל סוסיאדד, מכיוון שהשחקן גדל במועדון וחצה את הכביש ליריבה הגדולה. הסכום ששולם עליו הוא מחצית מהסכום שקיבלה אתלטיק בילבאו ממנצ'סטר סיטי על רכישת הבלם איימריק לאפורט באותו שבוע. ב-4 בפברואר 2018 ערך הופעת בכורה במדי קבוצתו החדשה בהפסד 0–2 לז'ירונה באצטדיון מונטיליבי.

בתקופתו באתלטיק בילבאו ערך 177 הופעות וכבש שמונה שערים.

### ברצלונה

ב-5 ביולי 2023 חתם בברצלונה לשנתיים כשחקן חופשי עם סעיף שחרור של 400 מיליון אירו.

### נבחרת ספרד

מרטינס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד עד גיל 21 ב-2011. בשנה לאחר מכן זומן על ידי המאמן לואיס מייה לסגל נבחרת ספרד למשחקים האולימפיים בלונדון. במשחק הראשון, נגד יפן, הוא הורחק בכרטיס אדום.

בקיץ 2013 לקח חלק בסגל הנבחרת הצעירה שזכתה באליפות אירופה שנערכה בישראל.

את הופעת הבכורה במדי הנבחרת הבוגרת ערך ב-14 באוגוסט 2013, לאחר שנכנס כמחליף במקומו של סרחיו ראמוס בניצחון במשחק ידידות על אקוודור.

תארים
-----

אתלטיק בילבאו
* הסופר קאפ הספרדי: 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איניגו מרטינס** בוויקישיתוף
* איניגו מרטינס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* מיכאל יוכין‏, מוטב מאוחר: איניגו מרטינס סוף כל סוף מגשים את חלום ברצלונה, באתר וואלה!‏, 6 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  העברות בעולם, 5.7: די מריה חזר לבנפיקה, איניגו מרטינס חתם בברצלונה, באתר וואלה!‏, 5 ביולי 2023

| **נבחרת ספרד – אולימפיאדת לונדון 2012** |
| --- |
| 1 דה חאה • 
2 אספיליקווטה • 
3 דומינגס • 
4 ח. מרטינס • 
5 א. מרטינס • 
6 אלבה • 
7 אדריאן • 
8 מוניאין • 
9 רודריגו • 
10 מאטה • 
11 קוקה • 
12 מונטויה •
13 בוטיה • 
14 רומאו •
15 איסקו •
16 טייו •
17 הררה •
18 מריניו •
מאמן: מייה | ספרדספרד |
"**מעינה של תורה**" הוא אחד הספרים הקלאסיים שנכתבו על חמישה חומשי תורה, בו לוקטו מאות דברי תורה קצרים על פרשת השבוע מאת גדולי ישראל, הספר נכתב על ידי הרב אלכסנדר זושא פרידמן.

תוכן הספר
---------

הספר נכתב על סדר פרשיות השבוע אך כולל בתוכו דברי תורה גם על ההפטרות, מועדי השנה ותרי"ג מצוות.

רוב דברי התורה בספר הם מרבנים מהמאה ה-18 וה-19 וביניהם השפת אמת, תפארת שלמה, החוזה מלובלין, בית הלוי. אך ישנם גם דברי תורה מרבנים בתקופות מוקדמות יותר כגון אור החיים, ספר הזוהר, האר"י, האלשיך.

בנוסף לדברי תורה המובאים בשמם של רבנים וספרים, ישנם הרבה דברי תורה "מפי השמועה" כלומר שהמחבר שמע אותם מתוך מה שהבריות מספרות, ולא מתוך ידיעה או קריאה בכתב.

על שם הספר נקרא רחוב "מעיינה של תורה" בבני ברק.

רקע לכתיבת הספר
---------------

בהקדמה מסביר המחבר את הצורך בספר מסוג זה בתקופה של ירידה רוחנית. לדבריו, על ידי כתיבת רעיונות קצרים ומושכים הכתובים בלשון קלה ונוחה להבנה ניתן לקרב את דברי התורה אל המוני העם הטרודים והעסוקים ובמיוחד אל צעירי הדור, שכבר אינם מסוגלים לפתוח בעצמם את הספרים הכתובים ב"לשון הקודש" ו"בסגנון התלמודי העתיק".

> 
> "תתעודדנה הרוחות הנכאות מקרני הוד של רעיון יהודי אמיתי. יאורו המוחות מברק חסידי שנון. יתעדנו הלבבות מרעיון מוסרי מעמיק. יתחילו נא בניו הצעירים של הדור לראות שוב את החומש בתור המעין האיתן הנצחי, הנובע חכמת חיים, מוסר, מידות, התחזקות והקרבה למען היהדות. יווכחו נא הכל לראות, כי בתוך חומש זה מצויים כל המקורות והגורמים ליסורנו ושמחותינו, לסבל הגלויות ולתקות הגאולה, ויחזרו הכל להיות בנים נאמנים לעם הספר".
> 
> 
> 
> — מעינה של תורה, הקדמת המחבר
>

מהדורות הספר
------------

הספר במקורו נכתב ביידיש בשם "דער תורה קוואל" ויצא לאור בוורשה בשנת תרצ"ח (1938), הדפסה נוספת נעשתה בשאנגחאי בשנת תש"ו (1946), ובניו יורק בהוצאת מסורה בשנת תשי"א (1950). בשנת תשט"ז (1956) תורגם הספר לעברית על ידי הסופר מאיר צבי פרוש ויצאה לאור בהוצאת פאר וחזר ונדפס פעמים רבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* **מעינה של תורה**: בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים, באתר HebrewBooks
**קבוצת IMC** (ראשי תיבות של: **International Metalworking Companies**) היא החברה השנייה בגודלה בעולם בתחום ייצור כלים לעיבוד שבבי. הקבוצה כוללת 15 חברות במדינות שונות, כאשר הגדולה מביניהן היא חברת ישקר. חברות בולטות נוספות בקבוצה הן אינגרסול (גרמניה וארצות הברית), טאגוטק (קוריאה הדרומית) וטאנגלוי (יפן). החברה הוקמה על ידי סטף ואיתן ורטהיימר הישראלים, אך היא רשומה כחברה בהולנד. יעקב הרפז, נשיא ישקר, משמש בתפקיד נשיא החברה מיום הקמתה.

החברה עוסקת בייצור כלים וסכיני חיתוך (שימות) לתעשיית עיבוד המתכת בכלל והפלדה בפרט. הכלים עצמם מיוצרים מפלדה ומאבקת מתכת קשה (מתק"ש). לקוחותיה המרכזיים של החברה הם יצרנים מתחומי תעשיית הרכב, התעופה, האנרגיה והתבניות.

מכירת החברה
-----------

בשנת 2006 רכשה חברת ברקשייר האת'וויי, בבעלותו של וורן באפט, 80% ממניות החברה מידי משפחת וורטהיימר בסכום של 4 מיליארד דולרים. חמש שנים לאחר מכן מימשה את האופציה לרכישת האחוזים הנותרים תמורת 2.05 מיליארד דולרים.

לחברה יש כ-130 מפעלים ונציגיות ב-65 מדינות ברחבי העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קבוצת IMC
* פרופיל חברה באתר בלומברג

הערות שוליים
------------

1. ↑  הושלמה עסקת ישקר: באפט משלם 4 מיליארד דולר, ynet, 6 ביולי 2006
2. ↑  באפט משלים ההשתלטות על ישקר; איתן ורטהיימר ל"כלכליסט": "היה חשוב לנו למכור את העסק לפני שיהיו בעיות משפחתיות", כלכליסט, 1 במאי 2013
**מעלה קרחות** הוא ספר ילדים מאת אפרים סידון המאויר על ידי יוסי אבולעפיה.

תקציר העלילה
------------

הסיפור מתרחש בעיר "מעלה קרחות" שבה אין לשום תושב או תושבת אפילו שערה בודדה על הראש.

בוקר אחד, ראש-העיר נדהם לגלות שערה שצמחה על ראשו, ולמרבה האימה לא הפסיקה להתארך. הוא לא העז לצאת מהבית, אך לבסוף מצא פתרון לבעיה: חבש לראשו כובע שממדיו עצומים ש"קרחת נוכרית" בקצהו העליון, ואלה שוו לו קרחת בעודו נואם. 

אלא שבאמצע הנאום נשבה לפתע רוח, הכובע עף, והתושבים הבחינו בשערה. הדבר גרם למהומה וראש העיר נאלץ לעזוב את עירו בבושת פנים. בעודו עושה דרכו לגלות, קרו כמה אירועים אשר גרמו לאנשי העיר להעריך את שערתו: תחילה הציל תאומים מצרה, וזכה לתשואות. לאחר מכן נקלע לשריפה ושזר משערתו רשת-הצלה וכך הציל אנשים עוד לפני שהכבאים הגיעו. פעם נוספת הצילו הוא ושערתו את המצב כאשר הוא תפר בה את כפתוריהם של השוטרים. 

ראש העיר לא גורש מעירו, ושערתו הייתה כעת דבר-מה להתגאות בו. הוא הופיע איתה בתרגילים שונים, והיו אף אנשים שתפקידם היה לטפל בשערתו, לחפוף אותה, לסרקה ולסלסלה. בשלב מסוים הוא החל אף להתנשא על בני עירו שאינם "שעירים" כמוהו, והחליט לעבור לגור בעיר "תל תלתלים" שהיא ההפך מ"מעלה קרחות". 

אלא שה-"שעירות" של ראש העיר התגמדה למראה חייל שכל-כולו שעיר. הסיפור מסתיים כשהחייל צועק בבוז על ראש העיר שהוא קירח, ושיחזור בחזרה לעירו.

עיבוד
-----

הסיפור עובד להצגה בבימויה של ציפי פינס ומוזיקה של דובי זלצר. שחקן והמדבב שמעון כהן בתפקיד ראש העיר קרחהמור, רבקה גור בתפקיד אשת ראש העיר. בשנת 2011 שיחק את תפקיד ראש העיר ערן איווניר ואת תפקיד אשת ראש העיר הילה סורג'ון, יונתן פז בוגנים בתפקיד הבן, פדחתומר.

בשנת 2023 הסיפור עובד מחדש להצגה על ידי רענן ניסים פררה ומשה בן שושן ובבימויים למוזיקה מקורית של ליאור רונן בתאטרון אורנה פורת

קישורים חיצוניים
----------------

* מעלה קרחות, באתר OCLC (באנגלית)
"**מעשה מגעיל**" (ברוסית: ***Скверный анекдот***, מילולית: אנקדוטה גרועה) הוא סיפור קצר מאת פיודור דוסטויבסקי המספר על מערכת יחסים בין עובד מדינה רוסי המנסה להיות ליברלי לבין פקודיו הזוטרים, עד שמגלה כי התנהלות כזאת היא בלתי אפשרית.

מבוא
----

ג'סי קולסון, כותב בהקדמה לפרסום של פינגווין משנת 1966 הכולל את הסיפור מדינות "המעשה המגעיל" הנושא שלו הוא הפער הנורא בין הרעיון של האדם על עצמו, האידיאלים שלו, והמניעים שלו, ואיך הם מתממשים לאור המציאות הקשה. אכזריותו טמונה בהכרה כי הטרגדיה של כישלון בניסיון לעלות על הציפיות של עצמו ... הוא קומי במהותו.

ריצ'רד פוור מציע בהקדמתו, כי מטרת הסיפור היא לבטא את רוח הרפורמה שהתפשטה ברוסיה בתחילת שנות שלטונו של אלכסנדר השני, שהגיע אל כס המלכות בשנת 1855.

תקציר העלילה
------------

בערב חורפי, לאחר ששתה קצת יותר מדי עם שני עובדי מדינה, יועץ המדינה איוון איליץ' פרלינסקי, מציג את רצונו לאמץ פילוסופיה המבוססת על חסד לאלו הנמצאים במעמד חברתי נמוך. הוא חשב שאם הוא יראה אנושיות, אנשים יאהבו אותו, יאמינו לו ולכן יאמינו ברפורמה של המדינה ויאהבו אותה. 

לאחר שהחליט ללכת ללא מלוויו, כדי להוכיח את משנתו הולך איוון לחתונת אחד מעובדיו הזוטרים ביותר. הגנרל מלא בכוונות אצילות ניגש לברך את הצעירים. הופעתו הבלתי צפויה של נציג השלטונות הגבוהים שיתקה את האורחים. המצב נעשה מביך יותר עבור אחרים וגם עבור הגנרל עצמו כאשר החתן התנהג אחוז טירוף מהחוויה. 

וכך, משוחרר משאננותו שלו, איוון שתה יותר מדי והחל להתנהג כשיכור מהמעמד הנמוך. למרות רצונו להציג את רוחב השקפותיו, נתקל איוון בחוסר הבנה של מניעיו ובעיקר בעלבונות מהציבור שהגיע לחתונה. לבסוף נרדם מתוך שכרות בבית בו נערכה החתונה, מקיא, ומהווה מטרד לאורך כל הלילה. למחרת בבוקר חווה איוון תחושה של בושה וסלידה, ובשמחה רבה חותם על בקשת החתן מאתמול לעבור למחלקה אחרת. החתן מתנהג עדיין בכבוד רב למרות מה שהיה בלילה.

מסקנתו של איוון היא כי אי אפשר לבטל את הבדלי המעמדות מחמת האידיאל, אלא כך בלבד אפשר להתנהל כראוי.

כתיבה ופרסום
------------

מעשה מגעיל, אחת מעבודותיו המעורפלות ביותר של דוסטויבסקי, נכתב ופורסם ב-1862 בעקבות הסיור הקצר שלו בספרד. הסיפור התפרסם במגזין "ורמיה" של דוסטויבסקי.

תרגום עברי
----------

* פיודור דוסטויבסקי, **מעשה מגעיל; הבעל הנצחי**, תרגום מרוסית גרשון חזנוב, עריכה מדעית, הערות ואחרית דבר - דימיטרי סגל, ירושלים: כרמל, תשנ"ו 1996.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הספר "מעשה מגעיל", באתר צומת ספרים
* מעשה מגעיל - הטקסט באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2007009373
* VIAF: 184552834
* WorldCat (עם VIAF): 184552834

 |
**מרא דאתרא** הוא ספר מאת מרדכי זלקין העוסק ברבני קהילות, שכיהנו בעיירות בתחום המושב במאה ה-19.

הספר יצא לאור בשנת 2017 בעברית, בהוצאת מאגנס (האוניברסיטה העברית).

הספר
----

הספר מבוסס על בחינת קורותיהם של כ-1,500 רבני קהילות בתחום המושב במאה ה-19, שרובם אינם רבנים מפורסמים ונחשבים.

החלק הראשון של הספר עוסק בהליך הבחירה של רב הקהילה, תוך שהוא משרטט את הגורמים שהיו מעורבים בתהליך והאינטרסים שהשפיעו על הבחירה.

החלק השני עוסק בכהונת הרב, תוך שרטוט פעילות הרב, סמכויותיו והלחצים עימם נדרש להתמודד.

ישראל גרובייס עמד על ייחודיותו של הספר:  
"הדבר המפתיע בספר, הוא הרלוונטיות שלו לימינו; לרגעים נדמה ששום דבר לא השתנה במאות שחלפו. אז כמו היום, רבנים שמאותגרים על ידי נערים חצופים, או עיתונאים שמעוררים 'דעת קהל' בשם השקיפות וזכות הביקורת...  
אפשר לקרוא את הספר כפסיפס היסטורי מרתק על מסלולו של בחור למדן מישיבת וולוז'ין, כמה הרפתקאות... היה עליו לעבור עד שהגיע למשרת רבנות קטנה... על הבעלי בתים שלא הבינו את פסקיו... ואפשר ללמוד גם לקח אקטואלי לימינו..."

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר הוצאת מאגנס
* המבוא לספר

**על הספר**:

* אבי וולף, ‏"השטעטל זה לא מה שהיה פעם", **השילוח**, 11, ספטמבר 2018
* ישראל גרובייס "נערי הנייעס של תחוּמַוֹישֶב" **בקהילה** ט"ז אלול תשע"ז
* נתקבלו במערכת **המעין** ניסן תשע"ח.
**יז'י יוזף בז'נצ'ק** (בפולנית: **Jerzy Józef Brzęczek**; בעברית הוא מוכר גם בשם **בז'צ'ק**; נולד ב 18 במרץ 1971) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדות הקשר בקבוצות שונות בפולין, אוסטריה וישראל. שיחק במשך 7 שנים בנבחרת פולין. לאחר פרישה ממשחק פעיל הוא פנה לקריירת אימון וכיום מאמן את ויסלה קרקוב.

קריירה ככדורגלן
---------------

בז'נצ'ק גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל רקוב צ'נסטוחובה מהליגה הפולנית השנייה. בשנת 1988, בהיותו בן 17 עלה להרכב קבוע של קבוצת אולימפיה פוזנן מהליגה הפולנית הראשונה. בשנת 1992 עבר לקבוצת לך פוזנן מליגת העל הפולנית. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת וזכה עמה באליפות הליגה. בהמשך שיחק בגורניק זאבז'ה ובגאקאאס קטוביצה. בשנת 1995 עבר עזב את פולין כדי לשחק בבונדסליגה האוסטרית. 
בשנת 1999 הגיע בז'נצ'ק לישראל וחתם במכבי חיפה. הוא שיחק בארץ שתי עונות. בסוף עונת 1999/2000 ביקש להשתחרר מהקבוצה מסיבות משפחתיות. מכבי חיפה מכרה את כרטיס השחקן שלו לטירול אינסברוק האוסטרית תמורת 550 אלף דולר.

בז'נצ'ק שיחק באוסטריה עד 2007, אז חזר לפולין. את קריירת השחק שלו סיים בקבוצת פולוניה ביטום מהליגה הפולנית השנייה בשנת 2009

לזכותו של בז'נצ'ק 42 הופעות במדי נבחרת פולין, בהן הבקיע ארבעה שערים. בשנת 1990 שימש כקפטן הנבחרת הצעירה באולימפיאדת ברצלונה, עת סיימה הנבחרת במקום השני.

קריירה כמאמן
------------

בשנת 2009 הצטרף בז'נצ'ק לצוות המאמנים של קבוצת פולוניה ביטום. לאחר מכן אימן את קבוצת נעוריו רקוב צ'סטנוחובה. ב-2014 - 2015 אימן את לכייה גדנסק מליגת העל הפולנית. אחרי אימן את גאקאאס קטוביצה במשך שתי עונות.
ב-12 ביולי 2018 מונה למאמנה של נבחרת פולין.

אף על פי שהצליח להעפיל על נבחרת פולין ליורו 2020, פוטר בז'נצ'ק ב-17 בינואר 2021 מאימון הנבחרת.

תארים
-----

* מקום שני באולימפיאדת ברצלונה: 1992
* אליפות פולין : 1993
* אליפות אוסטריה: 2001, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יז'י בז'נצ'ק** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

* עמוד השחקן באתר של מכבי חיפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 9690147270719835700009
* WorldCat: viaf-9690147270719835700009

 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מערכת ערוץ הספורט, בז'צ'ק פוטר מפולין. דיווח: גרנט מועמד, באתר ערוץ הספורט, ‏18 בינואר 2021
**ג'ודית ניאמבורה מוואנג** (**Judith Nyambura Mwangi,** נולדה ב־30 באפריל 1986), הידועה גם בשם הבמה "**אבריל**", היא זמרת, כותבת שירים ושחקנית קנייתית. ידועה בעיקר בזכות עבודתה המוזיקלית שזיכתה אותה בפרסים רבים בתחרותיות מקומיות ובינלאומיות.

ביוגרפיה וקריירה מוזיקלית
-------------------------

אבריל נולדה בעיר נאקורו (אנ'), במזרח קניה. עוד בתקופת התיכון החלה בקריירה מוזיקלית והייתה פעילה בפסטיבלי דרמה ומוזיקה. עם סיום לימודיה עברה אבריל לניירובי, והחלה ללמוד עיצוב ב"אוניברסיטת ניירובי" (אנ'). בשנת 2005, פגשה את סוכן הכישרונות עמנואל בנדה שעודד אותה לנצל את הפוטנציאל המוזיקלי שלה וסייע לה רבות לפרוץ לתודעה הקניינתית. היא הוחתמה על ידי חברת התקליטים Ogopa Deejays (אנ') ובשנת 2007 הקליטה את סינגל הבכורה שלה "mama", אך השיר יצא לאור רק 3 שנים לאחר מכן ובזמן זה אבריל פיתחה את עצמה מבחינה מוזיקלית. הסינגל זכה להצלחה רבה, והושמע בתדירות גבוהה בערוצי רדיו קנייתים שונים. לאחר ההצלחה הראשונית, הוציאה אבריל את השיר "Mtaani dot com" וכן את השיר "Leo remix". בשנת 2011 שיתפה פעולה עם הזמרת הקנייתית מאריה בשירה "Chokoza" שהיה להיט. עם הצלחתו הודלפו לאינטרנט תמונות שנויות במחלוקת של אבריל אשר עוררו סערה בקרב מעריציה. אבריל עצמה בחרה שלא להתייחס לנושא.

בשנת 2012 הוציאה אבריל את להיטה "kitu kimoja". בשנת 2014 בחרה אבריל לעזוב את חברת התקליטים Ogopa Deejays. באותה שנה שיתפה אבריל פעולה עם להקת ה- Boomba Boyz's בשיר Piga Kengele. 

בשנת 2019 ילדה אבריל בן. את ההריון ואת זהות אבי בנה שמרה בסוד. אבריל סיפרה לאחר לידתו של בנה כי אימהות היא דבר בו הייתה מעוניינת זמן מה.

קריירת משחק
-----------

את הופעתה הטלוויזיונית הראשונה עשתה אבריל באופרת הסבון "shuga: love, sex, money" (אנ') ששודרה בשנת 2012. אבריל לוהקה בשל כישוריה המוזיקליים, ושיחקה שתי דמויות באופן מקביל – דמות של זמרת מפורסמת, שהייתה לדמות מרכזית וראשית בעלילת התוכנית וכן דמות נוספת משנית יותר היא סיפרה בראיון כי קיבלה את התפקיד לאחר פניה של מפיקי הסדרה וכי היא תשמח לשחק בתפקידים נוספים אם הם ישלבו בתוכם מוזיקה. כמו כן סיפרה בריאיון כי תפקידה בסדרה היה תרפיה עבורה. בשנים 2013–2014, השתתפה אבריל בעונתה החמישית של הסדרה "Noose of gold" (אנ'). בשנת 2018 שיחקה אבריל בסרט "Nina" העוסק בגנבת אשר מתאהבת באחד מקורבנותיה.

השפעות מוזיקליות והשראה
-----------------------

אבריל ציינה מספר אומנים מקומיים ובינלאומיים כהשפעות מוזיקליות ביניהם: אלישה קייז, מייקל ג'קסון, קני רוג'רס, ביונסה, אמאני (אנ'), blu3 (אנ')‏, טיווה סאבאג' (אנ') ו-liquideep (אנ'). בראיונות נוספים היא אף הזכירה את מרווין גיי, דולי פרטון ושאניה טווין.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Avril – Up Close | Film Kenya, web.archive.org, ‏14 באוגוסט 2014
2. ↑  ‘Piga Kengele' by Boomba Boyz feat Avril - Buzz - nation.co.ke, web.archive.org, ‏2014-08-14
3. ↑  S. D. E. Reporter, I wanted a complete family: Avril on ending up with baby daddy, Standard Digital News
4. ↑  Watiri, S. (2018). *Avril Nyambura lands new job.*
5. ↑  Kenyanizer.(2012). *Meet Avril, Kenya recording artist*. Retrieved on 06.03.2020
**רומן איגורייביץ' פוטין** (ברוסית: **Рома́н И́горевич Пу́тин**; נולד ב-10 בנובמבר 1977) הוא איש עסקים רוסי ונשיא התאחדות הטאקוונדו הרוסית. אחיינו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.

משמש כיושב ראש מפלגת "העם נגד השחיתות", מפלגה שמתעתדת להתמודד בבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2021.

ראשית חיים
----------

אביו של רומן פוטין, הוא איש העסקים איגור פוטין (אנ'), סבו אלכסנדר, היה דודו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. פוטין נולד בריאזאן, רוסיה, בשנת 1977.

רומן פוטין סיים את לימודיו בהצטיינות בסניף וולסק של האקדמיה הצבאית ללוגיסטיקה בשנת 2001 ואז עבד במשך שנתיים כקצין שירות הביטחון הפדרלי.

קריירה
------

בין 2006 ל-2009 שימש כיועץ ביטחוני של מושל מחוז ריאזאן.

בשנים 2012–2013 היה יועץ ללא שכר של מושל מחוז נובוסיבירסק בנושאים חברתיים וכלכליים. במיוחד הציע ופיקח על פרויקט שאפתני להפיכת מפעל לתיקון משאיות מוביל למפעל הרכבה גם לרכבים. הוא פוטר מתפקידו כאשר הפרויקט לא הצליח להתממש. פוטין נותר יועץ בנושאים דומים למושל ימלו-ננץ.

רומן פוטין הוא יו"ר קבוצת MRT ובעלים משותף לשלוש חברות רוסיות נוספות: Gazstroiholding, Modernizatsiya Rechnogo Transporta ו-Frantsuzskie Aviatsionnye Technologii. החברה השנייה מארגנת שירותי נוסעים על נהר מוסקבה במטרה לצמצם את עומסי התנועה ואילו השלישית מייצרת אוטוג'ירואים.

הוא נשיא איגוד הטאקוונדו הרוסי ומנהל הקרן לתמיכה ופיתוח של הקרן האקדמית הרוסית להשכלה גבוהה.

מאז 2013 פוטין הוא יועץ השקעות פרטי עצמאי, המספק ייעוץ לפרויקטים של השקעות ברוסיה. במרץ 2014 הקים פוטין חברת ייעוץ משלו בשם פוטין ייעוץ בע"מ, המסייעת למשקיעים זרים לממש פרויקטים של השקעה ברוסיה.

נכסים ורכישות בולטות
--------------------

פוטין הוא הבעלים של בית גדול בכפר רזדורי. הוא גם בעל אחוזה בשטח של 44 דונם בנאפה, ווילה בלונדון.

בספטמבר 2015 פוטין קנה את היאכטה היוקרתית "Silverfast" תמורת 90 מיליון דולר במהלך מופע היאכטות במונקו והוא גם הבעלים של אי בגודל 38 דונם באיי בהאמה, שם קנה תמורת 75 מיליון דולר.

פוליטיקה
--------

בשנת 2020 נכנס רומן פוטין לפוליטיקה הרוסית. במרץ הודיע על הקמת המפלגה "אנשים של עסקים". לדבריו, הוא תומך במדיניות דודנו, הנשיא פוטין ורוצה לסייע לממשלה ביוזמות החיוביות שלה. במקביל, הוא לא שלל התמודדות עם דודו, מכיוון שהמפלגה הייתה צריכה להיות בעלת שאיפות משלה.

עם זאת, הוא לא הקים מפלגה. במקום זאת, ב־21 ביוני, הוא הצטרף למפלגת העם נגד השחיתות ונבחר למנהיג המפלגה ב-5 ביולי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן פוטין** בוויקישיתוף
* רומן פוטין, ברשת החברתית פייסבוק
* רומן פוטין, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד  Harriet Alexander, ‏Putin Consulting opens for business in London - just don't ask to speak to Mr Putin, The Telegraph, 14 March 2014
2. ↑  "Племянник Путина создает свою партию". *НТВ*. נבדק ב-2020-03-20.
3. ↑  "Двоюродный племянник Путина стал лидером партии". *РИА Новости* (ברוסית). נבדק ב-2020-07-07.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רומן פוטין"**.
**אופק מלכה** (נולד ב-10 בפברואר 2000) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת מכבי חיפה.

ביוגרפיה
--------

מלכה נולד וגדל בנתניה שם שיחק מגיל 7 בקבוצת הכדורסל המקומית.

קריירה
------

בגיל נערים ונוער שיחק לרוב באליצור נתניה עמה הגיע לשלב חצי הגמר אליפות המדינה לנוער בעונת 2016/2017. בתיכון למד במגמת הכדורסל של תיכון משה שרת בנתניה עמה זכה בעונת 2016/2017 במקום השני בגמר ליגת העל לתיכונים.

עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2017/2018, במקביל למשחק בקבוצת הנוער של הפועל עמק חפר שיחק בליגה הארצית בקבוצת הבוגרים. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק במכבי הוד השרון מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונת 2019/20 חתם לשנה בקבוצת בני הרצליה. בתום העונה הקבוצה העפילה לליגת העל בכדורסל. לקראת עונת 2020/21 חתם לעונה בקבוצת עירוני רעננה.

### בנבחרות הלאומיות

מלכה, שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל. ב-2016 שיחק באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 16 בטורניר שנערך בסופיה. הנבחרת סימה במקום השני והעפילה חזרה לדרג א'. בטורניר קלע בממוצע 11.8 נקודות למשחק. ב-2017 שיחק באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה. מלכה סיים את הטורניר עם 11.3 נקודות למשחק עם 51 אחוז מהשלוש.

ב-2018 השתתף עם נבחרת הנוער באליפות אירופה דרג ב' עד גיל 18 שנערכה בבסקופיה מקדוניה. מול סלובקיה, במשחק השיא שלו בטורניר קלע 19 נקודות עם 6 שלשות ב-75 אחוז.  
 בהמשך השנה בטורניר חג המולד בבלגיה (xmastournamet) מול אוסטנד הבלגית, סיים עם 32 נקודות כשמתוכן קלע 10 שלשות ב-71 אחוז. בטורניר זה אף זכה בתחרות השלשות.

ביולי 2019 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל השחקן (אורכב 07.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר איגוד הכדורסל בישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב מאיר, אופק מלכה חתם לעונה בבני הרצליה, באתר ישראל היום, ‏9 בספטמבר, 2019
2. ↑  אסי ממן, ‏עוד זכייה, בבקשה: הכירו את שחקני העתודה, באתר ONE‏, 11 ביולי 2019