recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בראש הממשלה הראשון של אתיופיה. אם התכוונתם לראש הממשלה הרביעי של אתיופיה, ראו אנדלקטצ'או מקונן.

ראס ביטווודאד **מקונן אנדלקטצ'או** (באמהרית: መኮንን እንዳልካቸው, ‏ 16 בפברואר 1890 - 27 בפברואר 1963) היה אציל ופוליטיקאי אתיופי אשר כיהן כראש ממשלת אתיופיה הראשון לאחר שנתמנה לתפקיד על ידי הקיסר היילה סלאסי.

קורות חייו
----------

קרבתו של אנדלקטצ'או להיילה סלאסי הייתה גדולה עד כדי כך שהתחתן עם אחייניתו של הקיסר יאששוורק אילמה. אנדלקטצ'או היה גם אחד מהאנשים שליוו את הקיסר היילה סלאסי בביקורו בבירות אירופה מה-16 באפריל ועד ל-4 בספטמבר 1924. בזמן המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה אנדלקטצ'או פיקד על הכוחות האתיופים באוגדן, ולאחר מכן גלה מארצו יחד עם הקיסר לירושלים ונשאר עד סיום מלחמת השחרור האתיופית. לאחר המלחמה הקיסר מינה אותו לראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד מותו ב-1 בנובמבר 1957, במושב החניכה של האו"ם ב-25 באפריל 1945 אנדלקטצ'או היה בראש הפמליה האתיופית וזה שחתם על אמנת הארגון מטעם אתיופיה. למרות תפקידו הרם בממשלה, תפקיד ראש הממשלה דה פקטו היה בידי שר העט וולדה יוהנס.

בנו אנדלקטצ'או מקונן, כיהן אף הוא בתור ראש ממשלת אתיופיה.

לקריאה נוספת
------------

* Bahru Zewde, **A history of modern Ethiopia, 1855-1974**, J. Currey, 1991.


| ראשי ממשלת אתיופיה |
| --- |
| **האימפריה האתיופית** | מקונן אנדלקטצ'או • אבבה ארגאי • אקלילו הבט-וולד • אנדלקטצ'או מקונן • מיכאל ימרו |
| **החונטה הצבאית** | משרת ראש הממשלה מבוטלת |
| **הרפובליקה העממית** | פיקר סלאסי ווגדראס • היילו ימאנו • טספאי דינקה |
| **הרפובליקה הפדרלית** | תמרת לאינה • מלס זנאווי • היילמריאם דסלן |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקונן אנדלקטצ'או** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**-** | **ראש ממשלת אתיופיה** 11 במאי 1941 - 1 בנובמבר 1957 | **הבא**:**אבבה ארגאי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1117430804
* ISNI: 0000 0000 4625 1340
* LCCN: no2003034134
* NTA: 183506723
* SUDOC: 069695938
* VIAF: 34142363
* WorldCat: lccn-no2003034134

 |
**נובה מקדוניה** (במקדונית: **Нова Македонија**; באופן מילולי: "מקדוניה החדשה") הוא העיתון היומי הוותיק ביותר במקדוניה הצפונית. העיתון הוקם ב-1944, עם החלטת האספה האנטי-פשיסטית למען השחרור הלאומי של מקדוניה (אנ').

היסטוריה
--------

במושב השלישי של האספה האנטי-פשיסטית למען השחרור הלאומי של מקדוניה (אנ'), שהתקיים בין ה-2 ל-5 בספמטבר 1944, הוחלט להקים את העיתון. באותו מושב, הועלו 3 הצעות לשמו של העיתון: נזאווינסנה מקדוניה (Независна Македонија), סלובודנה מקדוניה (Слободна Македонија) ונובה מקדוניה (Нова Македонија). הצעת השם האחרונה התקבלה.

המהדורה הראשונה של העיתון, שכללה 8 עמודים, נערכה על ידי ואסיל איוואנובסקי (אנ'), ופורסמה, על ידי ועדת התסיסה והתעמולה של הוועד המרכזי של ליגת הקומוניסטים של מקדוניה (אנ'), בגורנו ורנובצ'י (אנ'), במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-29 באוקטובר 1944. המהדורה השנייה של העיתון התפרסמה בביטולה, והחל מהמהדורה השלישית (22 בנובמבר), העיתון התפרסם בסקופיה.

ניסיון הפרטת העיתון ב-1994–1996, גררו לסגירת העיתון. העיתון הוקם מחדש ב-30 באפריל 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נובה מקדוניה
* נובה מקדוניה, ברשת החברתית פייסבוק

* נובה מקדוניה, ברשת החברתית אינסטגרם

* נובה מקדוניה, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Дејан Србиновски, Само за придавката „северна" се потребни 288 корекции, ‏10.10.2018 (ארכיון)
2. ↑  Daskalov, Roumen; Vezenkov, Alexander, eds. (2015). *Entangled Histories of the Balkans - Volume Three: Shared Pasts, Disputed Legacies*. BRILL. p. 451. ISBN 9789004290365.
**סקוט וביילי** (באנגלית: **Scott & Bailey**) היא סדרת דרמה בריטית ששודרה לראשונה ב־ITV ב-29 במאי 2011 והסתיימה ב-27 באפריל 2016. בסדרה מככבות סוראן ג'ונס ולזלי שארפ, ומשתתפים גם אמיליה בולמור, ניקולס גליבס, דני מילר, ופיפה הייווד. את הסדרה כתבה סאלי ויינרייט, בהתבסס על רעיון מקורי של ג'ונס וסאלי לינדזי. הסדרה סובבת את חייהן האישיים והמקצועיים של שתי בלשות משטרה, ג'נט סקוט ורייצ'ל ביילי, ומתקיימת במדור בדיוני של משטרת מנצ'סטר.

הפקה
----

הסדרה הוזמנה על ידי ITV לאחר שהרעיון הוצג בפני המפיקה בפועל ניקולה שינדלר, שהביאה את הפרויקט לתסריטאית סאלי ויינרייט. הסדרה מצולמת ברובה באזור מנצ'סטר רבתי.

הרעיון המקורי נהגה על ידי סוראן ג'ונס וסאלי לינדזי, שחשבו שאין מספיק תפקידים עבור נשים ש"אינן אשתו-של, עוזרתו-של, אמו-של, מאהבתו-של, וכן הלאה" לינדזי, שאוהדת של תוכניות טלוויזיה כגון "קגני ולייסי", רצתה לפתח רעיון שעוקב אחר שתי נשות מקצוע, וג'ונס כינתה את התוכנית "הקגני ולייסי של מנצ'סטר".

אחרי ששינדלר הביאה את הפרויקט לויינרייט, הצטרפה אליה דיאן טיילור, לשעבר מפקחת במשטרת מנצ'סטר, והתוכנית התפתחה משם מעבר לרעיון ההתחלתי של ג'ונס ולינדזי. מנקודת מבטה של טיילור, תוכניות משטרה הן לעיתים קרובות לא רק מלאות בטעויות פרוצדורליות ואי דיוקים טכניים, אלא שהן מפספסות כיצד שוטרים אמיתיים מתנהגים ומרגישים. היא תרמה לתיאור מציאותי יותר של חייהן של שוטרות בתוכנית 

ג'ונס, שמעת פיתוח הרעיון ראתה את עצמה משחקת את רייצ'ל ביילי, קיבלה את התפקיד. במקור, לינדזי הייתה אמורה לככב מולה, אבל היא נכנסה להריון עם תאומים, אז התפקיד של ג'נט ניתנה ללזלי שארפ; לינדזי קיבלה תפקיד קטן יותר בתור אליסון, אחותה של רייצ'ל. 

לשעבר סניף של ברקליס, הבניין ששימש כתחנת המשטרה בסדרה

השחקנים
-------

* לזלי שארפ - ג'נט סקוט, אחת משתי הבלשיות שהן הדמויות הראשיות
* סוראן ג'ונס - רייצ'ל ביילי, אחת משתי הבלשיות שהן הדמויות הראשיות
* ניקולס גליבס - אנדי רופר, סמל בילוש (עונות 1–2)
* דני מילר - סמל בילוש (עונות 3–4)
* אמיליה בולמור - ג'יל מארי, מפקדת היחידה
* פיפה הייווד - ג'ולי דודסון, רפ"ק
* בן בט – בלש קווין לאמב

עונות
-----

| עונה | פרקים | תאריכי שידור |
| --- | --- | --- |
| שידור בכורה | סיום העונה |
|  | **1** | 6 | 25 במאי 2011 | 3 ביולי 2011 |
|  | **2** | 8 | 12 במרץ 2012 | 30 באפריל 2012 |
|  | **3** | 8 | 3 באפריל 2013 | 23 במאי 2013 |
|  | **4** | 8 | 10 בספטמבר 2014 | 29 באוקטובר |
|  | **5** | 3 | 13 באפריל 2016 | 29 באפריל 2016 |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סקוט וביילי
* סקוט וביילי, ברשת החברתית טוויטר

* "סקוט וביילי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "סקוט וביילי", באתר Hulu סדרות (באנגלית)

* "סקוט וביילי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "TV Show directory — Scott and Bailey". *mandy.com*. אורכב מ-המקור ב-2018-06-12. נבדק ב-2018-06-12.
2. ↑  Will Martin (2011-05-17). "Suranne Jones ('Scott & Bailey') interview". CultBox.
3. ↑  Helen Tither (2011-06-22). "TV cop dramas irritated me, so I made my own, says the former Detective Inspector behind Scott And Bailey". Manchester Evening News.
4. ↑  "ITV announces three new drama commissions for 2011". ITV. 2010-08-28. אורכב מ-המקור ב-30 ביוני 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**חרושת קטיף** (מכונה לעיתים גם **קטיף חורשת מתכת**) היא חברה בעלת מפעל שעוסקת בייצור מכלולי ממ"ד, דלתות ביטחון וארונות חשמל לתחום הבנייה ומשווק תוצרתו לקבלני בניין רבים בכל חלקי הארץ, מפעל החברה שוכן באשקלון ובעבר שכן באזור התעשייה בנווה דקלים עד ביצועה של תוכנית ההתנתקות ופינוי המפעל.

המפעל היה אחד מהמפעלים הגדולים שפעלו בגוש קטיף ובשיאו העסיק כ-100 עובדים.

היסטוריה
--------

המפעל הוקם ב-1987 באזור התעשייה שבנווה דקלים אך לאחר פינוי גוש קטיף נאלץ המפעל להעתיק את מקומו לאזור התעשייה באשקלון כמו מפעלים וחברות נוספות בגוש קטיף בהם חברת חסלט - עלי קטיף, מפעל המיצים "פרי קטיף" משתלת עצמונה ועוד.

בינואר 2002 נפל פצמ"ר בשטח המפעל ובעקבות כך נגרם לו נזק אך לא דווח על נפגעים.

במאי 2005 במסגרת ההתגברות של המחאה נגד תוכנית ההתנתקות פורסם באתר גלובס כי מספר בעלי עסקים בגוש קטיף וכן באזור התעשייה ארז בתמיכתו של הפורום המשפטי למען ארץ-ישראל הגישו עתירה לבג"ץ בדרישה לבטל את חוק פינוי-פיצוי בטענה כי אינו נותן לבעלי העסקים והתושבים פיצוי כספי הולם אך בסופו של דבר לא בוטל החוק והעתירה נדחתה, עוד פורסם באותה כתבה על כך ששמעון חזות, הבעלים של מפעל 'קטיף חרושת מתכת' ששוכנת באזור התעשייה של נווה-דקלים, בעד הקמת קרן הלוואות (שלבסוף הוקמה על ידי קרן מאמין וזורע) שתוכל לעזור, "הלוואה יכולה לעזור במימון העברת העסק".

לאחר שהחברה והמפעל העתיקו את מקום המפעל החליטה הנהלת החברה לשכור מבנה בשטח של 5,000 מ"ר, בתוספת 3,000 מ"ר חצר במתחם מפעל הלבידים שנמצא באזור התעשייה הצפוני באשקלון. מלבד המפעל של חברת קטיף חרושת הועתקו עוד מפעלים למתחם הסמוך למפעל בהם כ-2 מפעלים שעברו לאשקלון מיישובי גוש קטיף וכן מספר מפעלים שעברו לאשקלון מאזור התעשייה ארז שגם הוא נאלץ להתפנות כמו יישובי התחומה הצפונית של ההתיישבות היהודית ברצועת עזה.

ראו גם
------

* מפעל נשר רמלה
* מפעלי רכב אשדוד
* ברנד תעשיות

הערות שוליים
------------

1. ↑  איציק סבן, בעלי המפעלים בנווה-דקלים בסכנת אבטלה, באתר ynet, 19 באפריל 2005
2. ↑  עסקים בהתנתקות: נגד פינוי-פיצוי, באתר גלובס, 3 במאי 2005
3. ↑  לפני דקה נפל פצמ"ר בתוך מפעל חרושת קטיף באיזור תעשיה נוה דקלים במקום נזק למפעל ב"ה אין נפגעים, באתר חדר החדשות, ‏31 בינואר 2002
4. ↑  3 מהמפעלים בגוש קטיף עברו לאיזור התעשייה באשקלון, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2005
חרוט געשי
מבנה של חרוט אפר
**חרוט געשי** הוא אחד הצורות הגעשיות הפשוטות והנפוצות ביותר והמבנה האופייני במרבית הרי הגעש. החרוט נוצר מהתפרצות געשית הנערמת סביב לוע הר געש בצורת חרוט עם שקע במרכז פסגתו. 

כל התפרצות גורמת להצטברות חומר נוסף המגביה ומעבה את הסוללה, וכך מתפתח הר געש בצורת חרוט. חרוטים געשיים נבדלים זה מזה בהרכב ובגודל החלקיקים הבונים אותם ובהתאם לאופי וגודל השברים הנפלטים במהלך ההתפרצות. ומהבולטים שבהם הוא חרוט האפר שהוא גם הנפוץ שבהם וגובהו אינו עולה על כמה מאות מטרים. החרוט נוצר מנפילת טפרה – חומר פירוקלסטי המועף מצינור ההזנה לאוויר ושב ונוחת על הקרקע.

בהר געש בו הלבה הנשפכת דלה בגזים, בדרך כלל יתקבל חרוט געשי שטוח במיוחד הנקרא חרוט מגן. לחרוטים אלה מדרונות מתונים. חרוטי מגן נפוצים בהוואי ואף בכמה מקומות ברמת הגולן, למשל ברכס דלוה, הנמצא בסמוך לחורבות הכפר דלוה.

חרוט אפר
--------

**חרוט אפר** הוא הסוג הפשוט והנפוץ ביותר של החרוט הגעשי. הוא בנוי מחלקיקים וגושים של לבה קרושה שנפלטת מסוללה אחת. בדומה לגז טעון, הלבה מתפוצצת בכוח רב באוויר ונשברת לרסיסים קטנים המתגבשים ונופלים בצורת גחלים סביב פתח האוורור ויוצרים חרוט עגול או סגלגל. במרבית החרוטים הגעשיים יש מכתש קעור בפסגתו וגובהו מגיע לכמה מאות מטרים בלבד. 

חרוט אפר מפורסם הוא פריקוטין שנוצר בשנת 1943 לנגד עיניהם של איכרים מהכפר הסמוך הממוקם במקסיקו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרוט געשי** בוויקישיתוף
* סוגים עיקריים של הרי געש, באתר usgs.gov

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספי, בן יוסף, מבואות החרמון והגולן : גאולוגיה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
**פליקס השני** היה אנטי אפיפיור שנבחר כאפיפיור בשנת 355 לאחר שהקיסר הרומאי קונסטנטיוס השני גירש את האפיפיור המכהן ליבריוס לאחר שזה סירב לגנות את אתנסיוס מאלכסנדריה.

במאי 357 בעת ביקורו של הקיסר ברומא, תבעו ממנו פשוטי העם להשיב את ליבריוס. הקיסר הציע כי פליקס וליבריוס יעמדו יחד בראש הכנסייה, אולם עם שובו של ליבריוס, פליקס אולץ בכוח לפרוש לפורטו, הסמוכה לרומא. פליקס ניסה לשוב ולעמוד בראש הכנסייה אולם לא צלח, ומת זמן קצר לאחר מכן ב-22 בנובמבר 365.

לימים אירע בלבול בין פליקס השני, לבין קדוש נוצרי מהתקופה הרומית שנקרא בשם "פליקס" ולכן הופיע ברשימת האפיפיורים אפיפיור בשם "פליקס השני", דבר שהביא לכך שבשנת 483 נבחר לכהותו אפיפיור בשם זה שזכה לתואר "פליקס השלישי" ולימים נבחר אפיפיור נוסף שזכה לתואר "פליקס הרביעי", אף שבפועל פליקס השני נחשב לאנטי-אפיפיור, והוא אינו מופיע ברשימת האפיפיורים הרשמית כיום (כך שאין בה אפיפיור בשם "פליקס השני").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פליקס השני** בוויקישיתוף
* המאבק בין ליבריוס ופליקס (באנגלית)
* פליקס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119221829
* VIAF: 88642921
* WorldCat: viaf-88642921

 |
**בורמידה**  (*Bormida*) או *Bormia* בפיימונטזית הוא נהר שנובע בגובה 800 מטר מעל פני הים, ב"רוקה ברבנה" (*Rocca Barbena*) שבמחוז ליגוריה, בצפון-מערב איטליה. מקורות המים שלו הם בעיקר מהרי האפנינים ורק מעט מהאלפים הימיים. הנהר חוצה את מחוז "פיימונטה" לאורך 154 ק"מ ונשפך לטנרו, המהווה את היובל השמאלי של נהר הפו. אגן ההיקוות שלו משתרע על פני 3,000 מ². שפיעתו היא 40 מ³.

מהלך הזרימה של הנהר
-------------------

חלקו העליון של הנהר נקרא "ברמידה די מיללסימו" (*Bormida di Millesimo*). ליד העיר "ביסטניו" (*Bistagno*) הוא מתחבר לנהר "בורמידה די ספינו" (*Bormida di Spigno*) ומשם נשפך בצפון-מזרח אלסנדריה לנהר ה"טנרו".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורמידה** בוויקישיתוף

| מחוז פיימונטה |
| --- |
| בירת המחוז | טורינו |  |
| ניב מקומי | פיימונטית |
| נפות | אלסנדריה • אסטי • ביאלה • ורבנו-קוזיו-אוסולה • ורצ'ילי • טורינו • נוברה • קונאו |
| ערים | איווריאה • אלסנדריה • אסטי • ביאלה • ורצ'ילי • מונדובי • סאלוצו • קארמניולה • קונאו • קזאלה מונפראטו • קראסקו |
| אתרים יהודיים | יהדות פיימונטה • יהדות אסטי • יהדות קזאלה מונפראטו |
| אתרי טבע | נהר טנרו • נהר בורמידה • נהר צ'רבו • אגם אורטה |
**Commerce One** הייתה חברה שנוסדה ב-1994 ועסקה בפיתוח כלים בתחום המסחר האלקטרוני, בעיקר בנושא B2B. בשנת 2000 עבדו בה כ-3,800 עובדים ובזמן בועת הדוט-קום היא הגיע לשווי שוק של 21.5 מיליארד דולר. מטה החברה היה ממוקם בפרברי סן פרנסיסקו.

החברה הוקמה בשנת 1994 כ-DistriVision על ידי תום גונזלס ובנו טום גונזלס הצעיר. בשנת 1997 שמה הוחלף ל-Commerce One. החברה פיתחה תוכנות מבוססי XML ובבעלותה היו מספר פטנטים בתחום.

בשנת 1999 היא רכשה את החברה המתחרה CommerceBid שנוסדה על ידי לירון פטרושקה. ביולי 1999 ביום המסחר הראשון של מניית החברה היא עלתה ב-190%. בספטמבר 2000 היא רכשה חברת AppNet ב-1.6 מיליארד דולר במניות.

בדצמבר 2000 החברה הקימה את Covisint ביחד עם פורד, ג'נרל מוטורס, רנו, ניסן ודיימלר AG. בבעלות Commerce One היו 2% מהמניות.

בשנת 2001 תום גונזלס הצעיר נפטר מסוג נדיר של סרטן. מצב החברה החל לדרדר ובאוקטובר 2002 היא הכריזה על פיטורי כ-400 עובדים (שליש מעובדיה באותה תקופה). במהלך סוף 2004 החברה פשטה גרל.

בדצמבר 2004 חלק מפטנטים שהיו בידי החברה נמכרו לחברת אחרת שהייתה תחת שליטה של נובל. חלק אחר נמכר למשקיעים שניסו להמשיך ולהפעיל את הנכס. החברה נמכרה ל-Perfect Commerce בפברואר 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור עסקי החברה בשנת 2000

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Perfect Commerce Acquires Commerce One, Supply and Demand Chain Executive, ‏7 בפברואר 2006 (באנגלית)
היכל הפסלים הלאומי
**היכל הפסלים הלאומי** (באנגלית: **National Statuary Hall**) הוא חדר בקפיטול ארצות הברית המוקדש לפסלים של אמריקאים פורצי דרך. זהו חדר גדול בעל מבנה חצי מעגלי המורכב משתי קומות נפרדות, והוא ממוקם מדרום לרוטונדה, שם הוקם אוסף היכל הפסלים הלאומי.

ההיכל בנוי בצורת אמפיתיאטרון עתיק והוא אחד הדוגמאות הראשונות לאדריכלות ניאו - קלאסית בארצות הברית. חלק ניכר מהעמודים המעוצבים בו עשויים משיש ברקציה שנחצבו לאורך נהר הפוטומק, בתקרת האולם קבוע פנס, ורצפת החדר מועצבת באופן ייחודי ועשויה מאריחי שיש שנרכשו במיוחד עבור החדר.

היסטוריה
--------

האולם הוא האולם השני ומקום המפגש השלישי שנבנה עבור בית הנבחרים בגבעת הקפיטול, לפני כן נן נפגשו חברי הבית בניין זמני שכונה "התנור"", הבניין הוקם בזרירות יתרה ב-1801 ולא התאים לצורכי הבית, לאחר פלישת הכוחות בריטים לארצות הברית, החליטו הבריטים להצית ולשרוף את הקפיטול באוגוסט 1814, אירוע שהיה חלק ממלחמת 1812 הוחלט להקים את האולם מחדש, עם זאת כמה שנים לאחר שיפוץ האולם נהרסה חלק מתקרתו ונעשו מספר ניסיונות לשפר את האקוסטיקה במקום, החל מניסיון לשנות את סדר הישיבה ועד תליית וילונות במקום אך אף ניסיון לא צלח, הפתרון היחיד לבעיה זו היה לבנות אולם חדש לגמרי, בו ניתן לשמוע דיונים בקלות ולכן הוחלט להרחיב את הקפיטול ולבנות אולם חדש לחברי הבית.

עם הרחבת בניין הקפיטול בשנות ה-50 של המאה ה-19 עברה מליאת בית הנבחרים מאולמה המקורי לאולם מרווח יותר. אז הועלו הצעות שונות בנוגע לשימוש באולם שהתפנה, ובכלל זה כחלל לתצוגת אמנות. בשנת 1864 חוקק הקונגרס חוק שבו הוסמך נשיא ארצות הברית להזמין את מדינות הברית למסור לקונגרס לתצוגה בהיכל פסל אחד או שניים, משיש או מארד, של אישים מאזרחיהן שכבר אינם בין החיים, אשר מייצגים את ההיסטוריה שלהן או שהצטיינו בשירות צבאי או אזרחי.

ההליך בכל מדינה למסירת פסל החל בדרך כלל בהחלטה של בית המחוקקים שלה שקבעה את זהות האישיות שתונצח על ידי יצירת פסל, הקימה ועדה שבחרה את יוצר הפסל וכן קבעה את אופן מימון היצירה. בעבר נמסר כל פסל לקונגרס במסגרת טקס שהתקיים ברוטונדה של הקפיטול, שלאחריו הוא הוצג בה לתקופה של עד ששה חדשים בטרם הועבר למקומו הקבוע בבניין.

בתחילה הוצגו כל הפסלים שנמסרו על ידי המדינות בהיכל הפסלים הלאומי, אך ככל שגדל מספר הפסלים בו הוא החל לסבול מצפיפות יתר. ב-1933 הוצגו בו בצפיפות רבה 65 פסלים, אשר גם איימו על יכולת רצפת ההיכל לשאת את משקלם. על כן קיבל הקונגרס בשנה זו החלטה שהסמיכה את אדריכל הקפיטול, באישור וועדת הספרייה המשותפת של הקונגרס, להציב חלק מן הפסלים באזורים אחרים של בניין הקפיטול. אז הוחלט כי בהיכל יוצג פסל אחד בלבד של כל מדינה. ארגון מחדש נוסף של האוסף נעשה בשנת 1976, ובמסגרתו הוצבו בהיכל 38 פסלים שנבחרו על פי גובהם והחומר שממנו נוצרו. פסלים של עשר משלוש עשרה המדינות המקוריות של ארצות הברית הוצבו באולם הסמוך לכניסה המזרחית לבניין הקפיטול. יתר הפסלים הוצבו במיקומים שונים ברחבי הבניין. הפסל המאה של המדינות - פופאי הילידי - שהיה פסלה השני של ניו מקסיקו, צורף לאוסף ב-2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היכל הפסלים הלאומי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "National Statuary Hall". *Architect of the Capitol*.
2. ↑  History of the U.S. Capitol Building Architect of the Capitol. Retrieved 31 December 2014.
3. ↑  "National Statuary Hall (The Old Hall of the House)". *Capitol Complex*. Architect of the Capitol. נבדק ב-2006-09-25.
**קולינדה** (ברומנית: **colinda**) היא מנהג רומני עממי מסורתי המתרחש במחצית השנייה של חודש דצמבר ומקורו במנהגים פגניים קודמים לנצרות.

המנהג
-----

בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "סורקובה"
בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "מחרשונת"
בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "הבוהַי"
בול דואר רומני המציג קולינדה מהסוג "הסוסונים"
  

לקראת חג המולד מתארגנות קבוצות של צעירים ומתאמנים בשירת שירי קולינדות. החבורות יוצאות לחזר על בתי האנשים ולבקש מתת. החבורות הן בנות שניים עד עשרים חברים, מגיל ילדות ועד מבוגרים. מקובל שהילדים יוצאים לביצוע קולינדות בשעות היום וככל שהערב מתקרב יוצאות חבורות מבוגרות יותר. תחילה החבורה מתקרב לדלת, חלון או שער ומבקש רשות להיכנס. לאחר קבלת הרשות הם נכנסים לבית או לחצר ושרים את שיריהם, שירים המדברים על ההווי החקלאי. חלק מהחבורות משתמשות בעזרים דוגמת מחרשה או חפץ דמוי מחרשה, איתה מדגימים את עבודת החריש. אחרים מדמים את עבודת הזריעה ולצורך כך משתמשים בזרעים של דגנים מקובלים. אם מתקבל המתת, החבורה שרה שירי ברכה לבני הבית ואם לא התקבלה רשות להיכנס ולשיר החבורה שרה לעיתים קללות המכוונות לבני הבית. המתת המסורתי הוא קולאקים ובייגל, אגוזים, תפוחי עץ, אך ניתנים מיני מזונות ואפילו כסף, לפי יכולתם ומידת נדיבותם של בעלי הבית.

תכנים והיסטוריה
---------------

תוכני השירים המושרים בקולינדות מגוונים למדי ומסורתיים, בעיקר סביב העיסוקים החקלאיים וסיפורי דת נוצריים. התכנים מועברים במסורת עממית מדור לדור ובחלק מהשירים יש ביטויים כל כך ישנים ונדירים, שכבר לא יודעים מה משמעותם.

מקור הקולינדות במנהגים עתיקים של חלוקת מזון ואכילתו בצוותה. בכל אירופה העתיקה היו מנהגים של חלוקת מזון להמוני הנצרכים, בצורות שונות, בדרך כלל פעם בחודש ומכאן קרבת השם קולינדה לשם היווני של ראש חודש "קלנדאה" (Kalendae). אזכור ראשון בכתובים, למנהג דמוי קולינדה נמצא אצל פלוטרך, אשר מציין את "שיר הסנונית", במאה השישית לפני הספירה.

בקולינדות וגם בשיר הסנונית החבורות המבקשות מזון ומשקה אינן פונות ברוח שפלה, אלא בתביעה קולנית. פלוטרך מציין שבמגארה נהגו חבורות הצעירים היוצאים עם "שיר הסנונית" להתנפל על בתי העשירים ולצוות על בעלי הבתים לאכיל אותם ולשרתם. בטקסט של שיר הסנונית הייתה הפנייה הבאה: "הב לנו מביתך העשיר פירות ופשטידות, הב גם גביע יין וטנא גבינות. הסנונית לא מסרבת אפילו ללחם מחומם. נלך או שנקבל משהו? אם תיתן לנו, נלך, אך אם לא, לא ניתן לך מנוח, ניקח לך את הדלת וגם את אשתך שמאחורי הדלת. פתח הדלת, פתח לסנונית, כי אנו לא ישישים, אלא בחורים צעירים." סגנון דומה יש גם בקולינדות, בהן חוזר הפזמון תובעני: "תתנו לנו או לא תתנו?"

### הקולינדה האנטישמית

ב-6 בדצמבר 2013 שודרה בתחנת טלוויזיה רומנית, בקלוז', קולינדה בעלת תוכן אנטישמי מובהק. בעקבות השערורייה התפטר מתפקידו המנהל שבחר את הקולינדה, התחנה נקנסה והתנצלה בפני הקהילה היהודית.

ראו גם
------

* שירי כוכב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולינדה** בוויקישיתוף
* המקורות הפגניים של קולינדות חג המולד(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)
* מזון האלים והיוצאים לקולינדות(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)
* Colacul – darul sacru al colindătorilor (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Scandalul colindului antisemit difuzat de TVR 3: Directorul Centrului de Cultura Cluj a demisionat  (ברומנית)
**לי מורגן** (באנגלית: **Lee Morgan**‏; 10 ביולי 1938 – 19 בפברואר 1972) היה אחד מחצוצרני הג'אז הבולטים ביותר בשנות ה-60 של המאה ה-20.

ביוגרפיה
--------

מורגן הצטרף לביג בנד של דיזי גילספי כשהיה בן 18, והיה חבר בהרכב במשך שנתיים. משנת 1956 החל להקליט בחברת בלו נוט (בסך הכול הקליט במסגרת בלו-נוט עשרים וחמישה תקליטים). מורגן הושפע, כנגן, בעיקר מקליפורד בראון, ואף היה בקשר איתו לפני מותו.

הוא ניגן בכמה מהתקליטים המוקדמים של הנק מובלי וביצירת המופת של ג'ון קולטריין *Blue Train* וכן בתקליטו הראשון של נגן האורגן ג'ימי סמית (The Sermon). בשנת 1958 הצטרף ללהקת שליחי הג'אז (*Jazz Messengers*) של ארט בלייקי בה המשיך לפתח את כישרונו כמבצע וכמלחין. הופיע עם בלייקי מספר שנים והשתתף, בין היתר, באלבום '*Moanin*. כשעזב בני גולסון את הג'אז מסנג'רס, שכנע מורגן את בלייקי לשכור את ויין שורטר, נגן סקסופון-טנור, במקומו.

התקופה שבין השנים 1960‏-1961, בה ניגנו מורגן ושורטר בהרכב של בלייקי (יחד עם בובי טימונס בפסנתר ורג'י וורקמן בבס), נחשבת בעיני רבים כתקופה המעניינת ביותר של ההרכב. השילוב בין מורגן ושורטר היה מיוחד הן מבחינת הגיוון העצום בלחנים שתרמו להרכב והן מבחינת הביצוע הכלי.

בתחילת שנות השישים ניסה מורגן להתקדם למוזיקה חדשנית יותר, וניגן באלבום האוונגארדי *Evolution* של גרצ'ן מונקור השלישי, ואף הקליט בעצמו קטעים כמו *(Search for the New Land* (1964. אך הפופולריות של אלבומו המוכר ביותר, *The Sidewinder*, מנעה ממנו להפנות את הקריירה שלו בכיוון זה[דרוש מקור].

קטע הנושא של אלבום זה כיכב במצעדי הפזמונים של שנת 1964 והיה הפסקול של הפרסומות של חברת קרייזלר במהלך משחקי הגמר בכדור בסיס. הצלחתו של קטע ג'אז במצעד הפזמונים גרמה לחברת בלו-נוט לדחוף אלבומים בעלי גוון דומה לשוק באמצע שנות השישים.

מורגן נורה למוות בשגגה תוך כדי ויכוח, על ידי הידועה בציבור שלו, הלן מור, ממנה רצה להיפרד, בהפסקה בין קטעים במהלך הופעה במועדון הג'אז Slug's בניו יורק. למרבה האירוניה מור הביאה למורגן את האקדח כדי שיגן על עצמו בוויכוח עם סוחר סמים על עסקת קוקאין גדולה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לי מורגן** בוויקישיתוף
* לי מורגן, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לי מורגן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לי מורגן, באתר אייטונס (באנגלית)
* לי מורגן, באתר ספוטיפיי
* לי מורגן, באתר Last.fm (באנגלית)
* לי מורגן, באתר AllMusic (באנגלית)
* לי מורגן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לי מורגן, באתר דיזר
* לי מורגן, באתר Discogs (באנגלית)
* יהושע בן חמו, הירואין שטיק, באתר nrg‏, 27 בדצמבר 2005
* לי מורגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראיון עם Billy Hart ‏המתאר את המעשה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007431960005171
* BIBSYS: 35234
* BNE: XX890996
* BnF: cb13897709j (data)
* CiNii: DA10042776
* GND: 132982854
* ICCU: UBOV515646
* ISNI: 0000 0001 2148 4217
* LCCN: n81058254
* MusicBrainz: a1235272-3650-4ed7-9317-5a55a08701ec
* NKC: ola2002159266
* NLK: KAC201610335
* NTA: 071983031
* SNAC: w6m92b80
* SUDOC: 080517242
* VIAF: 115064720
* WorldCat: lccn-n81058254

 |
**מה שנשאר** הוא אלבום מוזיקה של המלחין אילן וירצברג שיצא ב-1990.

הפקה
----

האלבום נוצר בתקופת שיא פעילותו של וירצברג כמפיק מוזיקלי. כל אותה תקופה עבד עבור אמנים אחרים, ועלה בו הצורך להביע את עצמו. כמו ב"בציר טוב" גם כאן מילא המפיק אשר ביטנסקי תפקיד מרכזי בקידום ההפקה ובעידודו של וירצברג להשקיע את מיטב זמנו ביצירה.

וירצברג מעיד כי האלבום נוצר מתוך צורך ליצור מוזיקה שונה מסוג החומרים שעליהם עבד עם אחרים. גישה זו הובילה בסופו של דבר ליצירת אלבום קונספט של רוק מתקדם ברוח מוזיקת הרוק של תחילת שנות ה-70. האלבום הוקלט עם הנגנים - מאיר ישראל בתופים, ואלון נדל בבס. לאלבום היה צליל מרשים יותר לעומת אלבומו הקודם, משני צדי הכדור, שנעשה בתנאים ביתיים יותר.

מתוך שמונת שירי האלבום שניים הם קטעים אינסטרומנטליים, שלושה הם לחנים למילותיהם של כותבים אחרים ושלושה נכתבו בידי וירצברג עצמו. המילים שכתב וירצברג לשירי האלבום הן קשות בשל תהליכים נפשיים עמוקים של צמיחה רגשית שחווה בתקופה ההיא.

רשימת השירים
------------

"מה שנשאר"
1. יהיה
2. מה שנשאר
3. שפל בחופים
4. החיה - חלק א'
5. יפו
6. החיה חלק - ב'
7. רק עם שוך הסערה
8. מונשדו

קישורים חיצוניים
----------------

* דף האלבום באתר האמן, האתר הרשמי של אילן וירצברג
* האלבום "מה שנשאר" באתר MOOMA

הערות שוליים
------------

1. ↑  וירצברג שר "מה שנשאר" לזכר אביו, בני וירצברג
**לאו צ'ל** (בגרמנית: **Leo Tschoell**;‏ 1893 – 23 בדצמבר 1980), היה איש עסקים אוסטרי, אשר הציל יהודים בתקופת השואה. בשנת 1968 הוענק לו אות חסיד אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

לאחר סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית בשנת 1938, היגר ד"ר צ'ל ליוגוסלביה והקים עסק בבלגרד. לאחר כיבוש יוגוסלביה בשנת 1941 על ידי הגרמנים, נמלט להונגריה והקים משרד חדש בבודפשט.

בשנת 1944 החל מצבם של יהודי הונגריה להחמיר. מפלגת צלב החץ תמכה בגירושם של יהודי הונגריה. צ'ל הסתיר בתחום נכסיו יהודים אשר ביקשו את עזרתו בעיר גדלה (Gödöllő).

מאוחר יותר החל להדפיס מאות מסמכים מזויפים בבית הדפוס שלו, ייסד ארגון מחתרת אנטי-פשיסטי, סיפק מחבוא לעוד ועוד אנשים והציל את חייהם בכך שהעניק להם תעודות זהות מזויפות.

בשנת 1968 קיבל צ'ל את התואר חסיד אומות העולם מטעם ארגון יד ושם בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* חסיד אומות העולם
* ליאו צ'ל - פעילותו להצלת חיי יהודים בתקופת השואה, באתר יד ושם

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לאו צ'ל"**.
**ילנה יאקובלבנה שמלייבה** (נולדה ב-17 בספטמבר 1957, מוסקבה, ברית המועצות) היא בלשנית סובייטית-רוסית, מומחית בתרבות הדיבור, האיות, נורמת שיחה, מנחת רדיו. מרצה לפילולוגיה וסמנכ"לית מחקר במכון השפה הרוסית. מהווה אחת מחמשת בכירי הרשימה הפדרלית של מפלגת השלטון ברוסיה, רוסיה המאוחדת.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה ב־17 בספטמבר 1957 במוסקבה. בשנת 1979 סיימה את לימודיה במחלקה לבלשנות מבנית ויישומית בפקולטה הפילולוגית של אוניברסיטת מוסקבה ואז היא נכנסה ללימודים בבית הספר לתארים מתקדמים של מכון השפה הרוסית של האקדמיה למדעים של ברית המועצות, בשנת 1984 היא הגנה על התזה שלה בנושא "שמות אישים בשפה הרוסית המודרנית: יצירת מילים וניתוח סמנטי".

מאז 1984 עובדת במכון השפה הרוסית כעמיתת מחקר.

לימדה רוסית באוניברסיטאות בארצות הברית ובפינלנד, בבית הספר הבינלאומי הבריטי במוסקבה, בשנים 2005—2013. לימדה קורסים בלימודי רוסית לסטודנטים לתארים מתקדמים של בית הספר לקיץ רוסי במכללת מידלבורי בארצות הברית, במכון לבלשנות של האוניברסיטה הרוסית למדעי הרוח ובאוניברסיטת מוסקבה לחינוך.

מאז 1997 משתתפת בארגון ובקיום הכנס הבינלאומי המדעי והמעשי של תלמידי בית הספר "בלשנות לכולם", חברת מושבעים בוועידה ההומניטארית הפתוחה של עבודות מחקר בבית הספר "וישגורוד". היא חיברה יותר מ-100 עבודות מדעיות, וחברה בצוות מחברי שורת ספרי הלימוד בשפה הרוסית לתלמידי כיתות ה'-ט' בבתי הספר התיכוניים, המומלצים על ידי משרד החינוך של רוסיה.

מאז 2019 שימשה כסגנית העורך הראשי של כתב העת "נאום רוסי" היוצא בחסות האקדמיה הרוסית למדעים, חברת הוועדה המארגנת של הכנס המדעי הבינלאומי "תרבות הדיבור הרוסי". בשנים 2002–2007 אירחה את התוכנית "דקדוק" בתחנת הרדיו "מאיאק".

משפחה
-----

בן זוגה הוא הבלשן אלכסיי שמלייב. לשניים 3 ילדים - אלכסנדר, ולדימיר, אלכסיי.

לקריאה נוספת
------------

* *Шмелёва Е. Я. Шмелёв А. Д.* Русский анекдот. Текст и речевой жанр. — М. : Языки славянской культуры, 2002. — 143 с. — ISBN 5-94457-070-9.

קישורים חיצוניים
----------------

* ילנה שמלייבה, ברשת החברתית פייסבוק
* עמוד באתר IRL RAS

הערות שוליים
------------

1. ↑  Линия УМК А. Д. Шмелева. Русский язык (5-9) Издательство «Дрофа» — «Вентана-Граф»

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132903792
* SELIBR: 229884
* SUDOC: 079744001
* VIAF: 2409872
* WorldCat (עם VIAF): 2409872

 |
**נטליה יאקובלבנה דַנְקוֹ** (**דנקו-אלכסיינקו**, ברוסית: **Ната́лья Я́ковлевна Данько́**‏, **Данько́-Алексе́енко**;‏ 1892 – 1942) הייתה פסלת-קרמיקה סובייטית.

ביוגרפיה
--------

כלי שחמט מפורצלן (1922).
נטליה דנקו נולדה בשנת 1892 בטיפליס במשפחת עובדי הרכבות - יעקב אפנסביץ' ואולגה יוסיפובנה דנקו. בשנים 1900–1902 למדה במכללה לאמנות סטרוגנוב במוסקבה. אחר כך למדה באולפנים פרטיים שונים. בשנים 1906–1908 למדה אצל הלמר ג'נסון בווילנה. בשנים 1908–1909 למדה בפטרבורג בסדנאות של ל. ו. שרווד ו-ו.ו. קוזנצוב. בשנים 1909–1914 עבדה בעיקר בפטרבורג הבירה, שם עסקה בעיטור פיסול של בנייני האדריכלים ו. שצ'וקו. א. א. פומין ואחרים. בשנת 1911 ביצעה עבודות פיסול בתערוכות ברומא ובטורינו. מאז שנת 1914, יחד עם ו. קוזנצוב, עבדה בבית המלאכה לפיסול של בית החרושת הקיסרי לחרסינה בפטרוגרד. בשנת 1919 היא הפכה לראש מחלקת הפיסול של המפעל.

דמות חרסינה בתחנת המטרו תאטרלנאיה (1938).
נטליה דנקו יצרה יותר מ-300 עבודות פיסול. הידועות ביותר: "איש הצבא האדום", "עובד רוקם את הדגל", "המלח" (1919), "השוטרת" (1920), "המובילים", "מגדת עתידות", "רעב", "כלי שחמט" (1922), "פועלת", "אישה עם חציר" ואחרים. היא גם יצרה דיוקנאות של ניז'ינסקי, אנה אחמטובה ומאיירהולד (1935). רבות מהיצירות המוקדמות עוצבו על ידי אחותה של נטליה, ילנה דנקו. 24 יצירות פרפור שלה הוצבו בעולם הראשי של טרמינל הנהר הצפוני במוסקבה.

במהלך המלחמה הפטריוטית הגדולה הייתה נטליה דנקו בלנינגרד הנצורה. בסוף פברואר 1942, יחד עם אחותה ואמה, היא פונתה לעיר אירביט. לאורך הדרך, עקב השפעות התשישות, נפטרו האחות והאם. נטליה דנקו עצמה מתה ב-18 במרץ 1942, זמן קצר לאחר שהגיעה לאירביט.

עבודותיה
--------

* תחנת נהר הצפון (מוסקבה)
* תחנת המטרו תאטרלנאיה (מוסקבה)

משפחתה
------

* אבא - יעקב אפנסביץ' דנקו (1860 -?) - פעיל בתנועה המהפכנית.
* אחות - ילנה יאקובלבנה דנקו (1898–1942) - סופרת ואמנית סובייטית.

כתובת מגוריה
------------

מיוני 1935 עד 27 בפברואר 1942 - התגוררה ברחוב גדות תעלת גריבודוב 9, דירה 57 בלנינגרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטליה דנקו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 123701775
* ISNI: 0000 0000 6683 3786
* KulturNav: c81b25d8-7c26-4baa-ba98-77425ece5494
* ULAN: 500120668
* VIAF: 59997412
* WorldCat: viaf-59997412

 |
יפןיפן
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא סוזוקי. 
**מסאקי סוזוקי** (ביפנית: **鈴木 雅明**; נולד ב-29 באפריל 1954) הוא צ'מבליסט, נגן עוגב ומנצח יפני. הוא המקים והמנהל של "קולגיום באך יפן", הרכב מוזיקלי הכולל תזמורת ומקהלה ומתמקד בביצוע מוזיקת בארוק. בנוסף, הוא מרצה ומנצח באוניברסיטת ייל.

קורות חייו
----------

סוזוקי נולד בקובה שביפן להורים נוצרים ומוזיקאים חובבים. הוא החל לנגן בעוגב בכנסייה בגיל 12. הוא למד ניצוח ונגינה בעוגב ב"אוניברסיטה הלאומית בטוקיו לאמנויות ולמוזיקה" וסיים את לימודיו ב-1979. לאחר מכן הוסמך בנגינה על עוגב וצ'מבלו בקונסרבטוריון של אוניברסיטת אמסטרדם, שם היו חבריו לספסל הלימודים טון קופמן והמנצח פיט קי (Piet Kee). ב-1980 זכה במקום השני בתחרות שהתקיימה בברוז', בלגיה. מ-1981 עד 1983 לימד צ'מבלו בדואיסבורג, גרמניה. לאחר מכן חזר ליפן ולימד באוניברסיטת שואין לנשים בעיר הולדתו קובה. במקביל ניצח על הרכבים קטנים עד שב-1990 ייסד את "קולגיום באך יפן". ב-1992 החל ההרכב להופיע באופן קבוע ושלוש שנים מאוחר יותר החל בסדרה של הקלטות כל קנטטות באך עבור מותג ההקלטות השוודי BIS Records. עד 2013 הוא הקליט עם ההרכב סדרה של 55 תקליטורים הכוללים את כל הקנטטות הדתיות של באך, בנוסף לאורטוריות וליצירות שלו לכלי מקלדת ולתזמורת, ומאז הם מקליטים את הקנטטות החילוניות. בנו מסאטו מנגן אף הוא בצ'מבלו והם הקליטו יחד עם הקולגיום עבור BIS קונצ'רטי לשני צ'מבלו.

במקביל, החל ללמד ב-1991 באוניברסיטת טוקיו, עד שעבר ללמד בייל ב-2010. כמנצח אורח, ניצח על מגוון תזמורות גדולות כגון הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הסימפונית של בוסטון, תזמורת סיינט פול, התזמורת הסימפונית הגרמנית, התזמורת הסימפונית של מלבורן, התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם, תזמורת רדיו שטוטגרט ותזמורת טונהאלה, ציריך.

ב-2011 עוטר במסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה וזכה במספר מדליות אזרחיות אחרות בהן "מדליית באך" של העיר לייפציג ב-2012.

קישורים חיצוניים
----------------

* מסאקי סוזוקי, ברשת החברתית פייסבוק
* מסאקי סוזוקי, ברשת החברתית טוויטר
* מסאקי סוזוקי, ברשת החברתית אינסטגרם
* מסאקי סוזוקי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* מסאקי סוזוקי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מסאקי סוזוקי, באתר אייטונס (באנגלית)
* מסאקי סוזוקי, באתר ספוטיפיי
* מסאקי סוזוקי, באתר Last.fm (באנגלית)
* מסאקי סוזוקי, באתר AllMusic (באנגלית)
* מסאקי סוזוקי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מסאקי סוזוקי, באתר Discogs (באנגלית)
* מסאקי סוזוקי, באתר Genius
* מסאקי סוזוקי, באתר אמזון מיוזיק
* מסאקי סוזוקי באתר "קולגיום באך יפן"
* ביוגרפיה באתר hazardchase

הערות שוליים
------------

1. ↑  מסאקי סוזוקי, באתר קולגיום באך יפן
2. ↑  סוזוקי באתר אוניברסיטת ייל
3. ↑  ביוגרפיה באתר All Music
4. ↑  באתר BIS
5. ↑  באתר BIS
6. ↑  כתבה באתר הניו יורק טיימס
7. ↑  ביוגרפיה באתר התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק
8. ↑  באתר Globe and Mail
9. ↑  באתר המדליה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007326958505171
* BnF: cb16609353m (data)
* CiNii: DA12133588
* GND: 132828065
* ISNI: 0000 0000 8265 4040
* LCCN: no98066093
* MusicBrainz: d41e5072-3a8e-4f1f-97ab-3b0820de74c1
* NDL: 00892112
* SUDOC: 087558092
* VIAF: 73470500
* WorldCat: lccn-no98066093

 |
אצבע לקריאה בספר התורה
אצבע לקריאה בספר תורה בצילום תקריב
שימוש ביד בקריאת מגילת אסתר בפורים.
**יד** (או: **אצבע**) **לקריאה בתורה** היא תשמיש קדושה המשמש להצבעה על הטקסט במהלך קריאה בספר תורה על ידי בעל קורא. היא נועדה גם למנוע מהקוראים צורך לגעת בקלף, דבר האסור בעקבות אחת מגזרות חכמים הקשורה לטומאה וטהרה (שמונה עשר דבר). בנוסף, אם אצבעות הקורא תיגענה בכתב, עלול הכיתוב להיפגע, היות שהקלף אינו סופג דיו, דבר העשוי לפסול זמנית את ספר התורה. האצבע אינה נדרשת לקריאה (ניתן להצביע על הכתב באמצעות האצבעות או לא להצביע כלל), אך השימוש בה הוא נפוץ.

היסטוריה
--------

מאז ימי קדם השתמשו המורים היהודים במצביע מחודד קלות בקצהו, בדומה לכלי ההצבעה שקיימים היום לצורך הצבעה על מפות או לוחות. האזכור הראשון שנמצא להצבעה בעזרת האצבע נמצא בביתר לפני הריסת העיר במרד בר כוכבא (136-132). מספר התלמידים בביתר ובתי הספר בה היו הגדולים ביותר בכל אזור יהודה. השימוש באצבע על ידי המורים בבתי ספר יסודיים או בחדרי תלמוד תורה היה עדיין נפוץ בתחילת המאה העשרים במדינות מזרח אירופה.

הכנת היד
--------

את האצבע מכינים ממספר חומרים אפשריים, אולם הכסף הוא הנפוץ שבהם. ובצורתה היא מזכירה מוט ארוך, עם יד קטנה ואצבע המצביעה מקצהו העליון. מכאן השם אצבע, בדמיון המכוון ליד האנושית. ישנם דגמים שונים לאצבע כאשר האורך הממוצע הוא כ-12 ס"מ והוא בצורת מקל או מוט המתכווץ לקצה אחד. לעיתים הוא בדומה לשרביט עשוי כסף ומעוטר בזהב, לעיתים אף בתכשיטים, אולם משתמשים גם במקלות עץ, רצוי עץ זית מארץ הקודש. עם ציפוי עשוי שנהב.

לעיתים על האצבע מופיעים ציטוטים מהתנ"ך כדוגמת: "תּוֹרַת ה' תְּמִימָה, מְשִׁיבַת נָפֶשׁ, עֵדוּת ה' נֶאֱמָנָה, מַחְכִּימַת פֶּתִי" (תהילים י"ט,ח'), או שמו של תורם האצבע לבית הכנסת.

בקצה האצבע ישנה טבעת המחוברת לשרשרת.

לקריאה נוספת
------------

* סיני תוראן, **לתולדות ה"יד" המורה באצבע בספר העברי ובמנהגי קריאת התורה**, בתוך כנישתא ג, עמ' שיז-שמד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יד לקריאה בתורה** |

* יוסף יעקב, יהודה דוד איינשטיין. **יד לקריאה בתורה** באתר "האנציקלופדיה היהודית" (באנגלית)
* יד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| ספר תורה |
| --- |
| כתיבת סת"ם | כתב סת"ם • דיו סת"ם • קלף • גוויל • סופר סת"ם • שרטוט בסת"ם • כתיבת ספרי תורה, תפילין ומזוזות |  |
| קריאת התורה | הוצאת ספר תורה • אתה הראת • ויהי בנסוע • בריך שמיה • קריאת התורה • בעל קורא • עלייה לתורה • ברכו • ברכות התורה • הגבהה • גלילה • מי שברך |
| צורת האותיות | קרי וכתיב • אותיות גדולות וקטנות בתנ"ך • אותיות תלויות • אותיות מנוקדות • תיוג |
| נוסח התורה | מסורה • נוסח המסורה • כתב יד לנינגרד • כתר ארם צובא • כתר דמשק • תנ"ך קניקוט • ספר תאגי • ווי העמודים |
| מצוות ואיסורים | מצוות כתיבת ספר תורה • קריאת התורה • תלמוד תורה |
| מנהגים | הכנסת ספר תורה • היכל • ארון קודש • יד • מעיל • עצי חיים • וימפל |
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא לי. 
**לי נה** (סינית : **李娜**; פין-יין : **Lǐ Nà**; ‏‏נולדה ב־26 בפברואר 1982) היא טניסאית עבר מהרפובליקה העממית של סין. דורגה בשיאה (17 בפברואר 2014) במקום שני בעולם, ובעת פרישתה (ספטמבר 2014), דורגה במקום שישי בעולם בסבב העולמי לנשים (WTA).

הישגי השיא של לי הן, שתי זכיותיה בטורנירי גראנד סלאם, הראשונה באליפות צרפת הפתוחה בשנת 2011, והשנייה באליפות אוסטרליה הפתוחה ב-2014. היא האסיאתית הראשונה שזכתה בתואר גראנד סלאם ליחידים (גברים ונשים).

לי זכתה ב-28 תוארי יחידות (9 WTA ו-19 ITF) וב-18 תוארי זוגות (2 WTA ו-16 ITF).

ביוגרפיה
--------

לי נולדה בווהאן.

### 2008

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה לי במקום רביעי לאחר שהפסידה במשחק על מדליית הארד לוורה זבונרבה מרוסיה 6-0, 7-5. היא ניצחה את סבטלנה קוזנצובה במשחק הראשון בשתי מערכות, איומי מוריטה מיפן בסיבוב השני ובקאיה קאנפי מאסטוניה בסיבוב השלישי. בשלב רבע הגמר היא ניצחה את ונוס ויליאמס מארצות הברית. לאחר מכן היא הפסידה בשלב חצי הגמר לדינארה סאפינה מרוסיה.

### 2011

בינואר 2011 זכתה בטורניר סידני לאחר שניצחה בגמר את קים קלייסטרס, 6:7, 3:6. אולם בהמשך החודש הפסידה לקלייסטרס ב-3 מערכות 3-6, 6-3, 6-3 בגמר הגראנד סלאם של אליפות אוסטרליה הפתוחה. היה זה גמר הגראנד סלאם הראשון בקריירה של לי. באליפות צרפת הפתוחה שנערכה ביוני אותה שנה היא זכתה בטורניר הגראנד סלאם הראשון שלה לאחר שניצחה בשלב הגמר את פרנצ'סקה סקיאבונה מאיטליה (5 בעולם) בשתי מערכות. במהלך הטורניר היא ניצחה את ברבורה זאלבובה-סטריקובה מצ'כיה (49 בעולם), סוראנה צ'ירסטה (99 בעולם), פטרה קביטובה מצ'כיה (9 בעולם), ויקטוריה אזרנקה מבלארוס (4 בעולם) ומריה שראפובה (8 בעולם).

### 2013

ב-28 באוקטובר 2013 דורגה לי במקום השלישי בעולם, דירוג השיא שלה.

בעונה זו הרוויחה לי 3,982,485 דולר, רק מפרסים על תחרויות בהן השתתפה.

### 2014

ב-25 בינואר 2014, זכתה לי נה בטורניר גראנד סלאם נוסף, אליפות אוסטרליה הפתוחה, כשגברה במשחק הגמר על דומיניקה ציבולקובה מסלובקיה 6-7(3), 0-6.

### גביע הפדרציה

לי שיחקה בנבחרת סין בין השנים 1999 ו-2008. מאזנה עומד על 32 ניצחונות (24 במשחקי יחידות ו-8 במשחקי זוגות) ו-10 הפסדים (4 במשחקי יחידות ו-6 במשחקי זוגות).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לי נה** |

* לי נה, ברשת החברתית פייסבוק
* לי נה, ברשת החברתית אינסטגרם
* לי נה, באתר olympedia.org
* לי נה, באתר ה-WTA
* לי נה, באתר ה-ITF
* לי נה, באתר גביע הפדרציה
* לי נה, באתר היכל התהילה של הטניס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9592 390X
* LCCN: no2012151182
* NLP: A29091950
* VIAF: 290735152
* WorldCat: lccn-no2012151182

 |
**מסאקי פוקואוקה** (ביפנית: **福岡政章**; נולד ב-12 ביולי 1984) הוא ג'ודוקא יפני. פוקואוקה מתחרה בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג ומחזיק במדליית ארד מאליפות העולם (2013).

במאי 2008 פוקואוקה זכה בטורניר 'Super World Cup Moscow' לאחר שניצח בגמר את גל יקותיאל הישראלי. בדצמבר אותה השנה הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם טוקיו היוקרתי. שנה לאחר מכן הוא זכה בזהב בגראנד סלאם טוקיו לאחר שניצח בגמר את בן-ארצו הירואקי היראוקה היפני. בשנת 2010 הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז ובמדליית זהב בגראנד סלאם טוקיו. בשנת 2011 פוקואוקה זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז ובעוד שתי מדליות זהב בטורנירי גראנד פרי בדיסלדורף ואבו דאבי.

באליפות העולם 2013 שנערכה בריו דה ז'ניירו, זכה פוקואוקה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את לי ג'יאדי הסיני לאחר ריתוק מוצלח, בקרב השני הוא ניצח בווזארי את צ'ו ג'ון-הו הדרום קוריאני ובשמינית הגמר הוא ניצח בזכות עונשים את ארמן נזריאן הארמני. ברבע הגמר הוא הפסיד באיפון לאזאמט מוקאנוב הקזחי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על ניג'אט שיחאליזדה האזרי, פוקואוקה עלה לקרב על הארד בו גבר באיפון על צ'ארלס צ'יבאנה הברזילאי. באותה השנה פוקואוקה זכה במדליית כסף באליפות אסיה.

זכיות בתחרויות מהסבב העולמי
---------------------------

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | גראנד סלאם | טוקיו | יפןיפן יפן |
| 2010 | גראנד סלאם | טוקיו | יפןיפן יפן |
| 2011 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניהגרמניה גרמניה |
| 2011 | גראנד פרי | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביותאיחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |

קישורים חיצוניים
----------------

* מסאקי פוקואוקה, באתר איגוד הג'ודו העולמי
* מסאקי פוקואוקה, באתר JudoInside.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
בטופולוגיה, **הטופולוגיה הדיסקרטית** על קבוצה \ X, היא טופולוגיה מנוונת במיוחד, המוגדרת כך שכל הקבוצות יהיו פתוחות. את הטופולוגיה הדיסקרטית אפשר להגדיר באמצעות מטריקה מתאימה, הקרויה **המטריקה הדיסקרטית**: תחת מטריקה זו, המרחק בין כל שתי נקודות שונות קבוע.

עבור כמעט כל התכונות הטופולוגיות קל לקבוע האם המרחב הדיסקרטי מקיים אותן, אם לאו. למשל, הטופולוגיה הדיסקרטית מקיימת את כל אקסיומות ההפרדה, היא קומפקטית בדיוק כאשר המרחב סופי והיא מרחב בלתי קשיר לחלוטין. בין השימושים בטופולוגיה הדיסקרטית אפשר למנות את הנוכחות שלה בהגדרת טופולוגיות חשובות על מרחבים אחרים; לדוגמה, את טופולוגית זריצקי (על שם אוסקר זריצקי) אפשר להגדיר על יריעה אלגברית על-פי הדרישה שכל פונקציה פולינומית תהיה רציפה, וזאת ביחס לטופולוגיה הדיסקרטית של שדה הבסיס. הגדרה זו מאפיינת את הקבוצות הסגורות של הטופולוגיה, בתור קבוצות האפסים המשותפים של משפחה של משוואות פולינומיות.

הטופולוגיה הדיסקרטית היא דוגמה קיצונית אחת למרחב טופולוגי. בעבר השני מצויה הטופולוגיה הטריוויאלית, שבה רק הקבוצה הריקה והמרחב כולו הן קבוצות פתוחות. מנקודת מבט טופולוגית, במרחב כזה לא ניתן להבדיל בין הנקודות השונות כלל.

כל פונקציה ממרחב דיסקרטי למרחב אחר היא רציפה. מכאן שהמרחבים הדיסקרטיים הם אובייקטים חופשיים בקטגוריה של המרחבים הטופולוגים (כשהמורפיזמים הם פונקציות רציפות).

קישורים חיצוניים
----------------

* טופולוגיה דיסקרטית, באתר MathWorld (באנגלית)
צילום מסך: דף פרטים אישיים לכלב
**יד 4** הוא אתר אינטרנט ישראלי המשמש כמאגר ארצי לאימוץ כלבים, והוא הפרויקט הראשון והיחיד עד כה מסוגו בישראל. האתר הוקם בחודש אוקטובר 2012 ביוזמתה של ליאת מורגן, סטודנטית לרפואה וטרינרית, במטרה לצמצם את היקף תופעת הרדמת הכלבים הנטושים בישראל, ולקצר ככל הניתן את משך הזמן בו הם שוהים בתחנות הסגר ובמכלאות. האתר הוקם ומופעל בידי מתנדבים ואין לו כוונת רווח.

רקע
---

לפי נתוני משרד החקלאות ופיתוח הכפר, בכל שנה ננטשים בישראל בין 50,000 ל-100,00 כלבים, ורובם מוצאים את מותם. עם זאת לא קיים רישום מסודר המתעד את ממדי התופעה, ועמותות העוסקות בהצלת בעלי חיים מעריכות כי מספר הכלבים הננטשים בארץ מדי שנה גדול פי שלושה, וכי כ-100,000 כלבים בריאים מומתים מדי שנה, בעיקר מסיבה זו.

האתר
----

האתר מספק פלטפורמה לחיפוש במאגר הכלבים, הדומה לזו המיושמת באתרי היכרויות, והמידע מוזן ומעודכן בידי עמותות העוסקות בהצלת כלבים ובמציאת בתים עבורם. נכון לשנת 2014 רשומות באתר 61 עמותות, וכל אחת מהן מנהלת את מאגר הכלבים שברשותה באופן עצמאי באמצעות חשבון אינטרנט משלה. עבור כל כלב נפתח כרטיס המכיל את פרטיו - גזע, מין, גיל, צבע, גודל, רמת חינוך ומידע רלוונטי נוסף - לצד תמונתו ומלל חופשי. החיפוש במאגר מתבצע בהתאם לנתונים אלה, ובכל כרטיס מופיע קישור המוביל לדף יצירת קשר עם העמותה הרלוונטית. בנוסף, לכל עמותה דף אינטרנט משלה במסגרת האתר, בו ניתן לקבל פרטים אודותיה ולחפש במאגר הכלבים שברשותה. לצד שירותים בסיסיים אלה מספק האתר שירותים נלווים של ייעוץ וסיוע במציאת כלב לאימוץ לפי דרישה, מפעיל תוכנית לאיתור בתים אומנים זמניים עבור כלבים, מאפשר דיווחים על אובדן או מציאת כלבים ומפרסם מידע ומאמרים רלוונטיים. הפעלת האתר - כמו היוזמה להקמתו, בנייתו ועיצובו, וכן קידומו ופרסומו - נעשית על בסיס התנדבותי, והמתנדבים, מומחים בתחומם, פועלים בשיתוף פעולה עם בעלי מקצוע ופעילים אחרים. לאתר אין פן עסקי ואין לו כוונת רווח. 

האתר זכה להצלחה רבה כבר בתחילת דרכו, ותוך שבועיים מיום עלייתו לרשת האינטרנט נרשמו אליו 30 עמותות ופורסמו במאגר המידע שלו כ-500 כלבים. חשיבותו של האתר, ריכוזיותו והיקפו, באו לידי ביטוי בפרסום באתר "חיות וחברה - היחידה לחקר יחסי גומלין בין אנשים לבעלי חיים" של המחלקה לזואולוגיה בפקולטה למדעי החיים שבאוניברסיטת תל אביב, אשר כתב אודותיו ב-15 באוקטובר 2013:

> 
> "פרוייקט ראשון מסוגו המאחד את כולם... (ואשר מהווה את) המאגר הגדול ביותר שהיה אי פעם לכלבים לאימוץ, רק מעמותות והסגרים, ללא המלטות ביתיות וכו'."
> 
> 
> 
> 

נכון לחודש אוגוסט 2021, פורסמו באתר כ-48,000 כלבים, ו-45,000 אומצו דרכו. האתר זוכה ליותר מ-35,000 כניסות בכל חודש, ודף הפייסבוק שלו זכה לכ-90,000 לייקים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יד 4
* יד 4, ברשת החברתית פייסבוק

* יד 4, ברשת החברתית אינסטגרם
* חדש: כל הכלבים המועמדים לאימוץ באתר אחד באתר nrg מעריב, 23 באוקטובר 2012
* יד 4: מאגר ארצי חדש לאימוץ כלבים, באתר וואלה!‏, 3 בדצמבר 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  בישראל ננטשים מדי שנה כ- 100,000 כלבים
2. ↑  צער בעלי חיים רחובות
3. ↑  חדש: כל הכלבים המועמדים לאימוץ באתר אחד
4. ↑  "חיות וחברה" - היחידה לחקר יחסי גומלין בין אנשים לבעלי חיים, המחלקה לזואולוגיה בפקולטה למדעי החיים על שם ג'ורג' ס. וייז, אוניברסיטת תל אביב
**קוד ישן** (באנגלית: **oldcode**) הוא שיטת קידוד העברית במחשבים שלא תוכננו לעברית מלכתחילה, אלא לאנגלית בלבד. בכל סוגי הקוד הישן מקודדות 27 האותיות של האלפבית העברי (כלומר כולל האותיות הסופיות) במקום אותיות האלפבית הלטיני. בדרך-כלל כשמדברים על הקוד הישן מתכוונים לתקן SI 960, שהוא ASCII חוץ מהתווים (בכתיב הקסדצימלי) 0x60 עד 0x7A, שאותם תופסות האותיות העבריות.

הקוד הישן אינו נוח לשימוש, משום שאי-אפשר לערבב בו אותיות לטיניות קטנות ואותיות עבריות גם יחד, אך הוא היה האפשרות היחידה כאשר כל סביבות המחשוב הוגבלו ל-7 סיביות. עם המעבר ל-8 סיביות הוסרה מגבלה זו, ואפשר היה לקודד את תחום ה-ASCII כמקובל ולהקצות לאותיות העבריות מספרים נפרדים. במחשב האישי הוקצה התחום 0x80 עד 0x9A (עברית של DOS), ובתקן של ISO התחום 0xE0 עד 0xFA. העברית של Windows, מקינטוש ויוניקס מקודדת לפי תקן ISO.

העברית בתקן EBCDIC של חברת IBM, אף שזה היה בן 8 סיביות מלכתחילה, עברה כמה גלגולים. בתקופה שקדמה להופעת המסכים קודדה העברית במקום האותיות הלטיניות הגדולות (תחום המתחיל ב-0xC1 ומסתיים ב-0xE9). קידוד זה, שקיבל את הכינוי "סינית", מנע הדפסה מעורבת של עברית ואנגלית. עם הופעת המסכים הועבר הקידוד של העברית כמו בקוד ישן ASCII אל האותיות הלטיניות הקטנות (תחום המתחיל ב-0x81 ומסתיים ב-0xA9), קוד שקיבל את הכינוי "קוד ישן".

בין הייצוג הגרפי של קוד ישן ASCII לייצוג הגרפי של קוד ישן ב-EBCDIC היה הבדל קטן אחד. האות א ב-EBCDIC קודדה במקום הסימן & (ב-EBCDIC ערכו 0x50), בעוד שבקוד ישן ASCII הייצוג הגרפי של האות א היה ` (גרש שכיוונו הפוך), כך שערכה ההקסדצימלי של האות א היה מיד לפני האות ב (0x60 ו-0x61 בהתאמה).

העברית בקוד הישן היא לעולם עברית חזותית (ויזואלית), כי בעבר הקשיים שעברית חזותית יוצרת לא נמצאו ראויים לפתרון מקיף יותר.

ראו גם
------

* עברית באינטרנט

קישורים חיצוניים
----------------

* קוד ישן בלקסיקון מחשבים ומערכות מידע, באתר מעות

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוד עברית ישן OLDCODE, באתר מס"ב
2. ↑  The IBM 1401 Hebrew Letter Key, באתר QSM
3. ↑  Host Code Page 803 Israel (Hebrew - Old Code), באתר של חברת IBM
במשפט העברי, **איגרת מרד** הוא שטר שנכתב על ידי בית הדין כאשר הבעל או האשה נמנעים מקיום יחסי אישות.

פרטי האיגרת
-----------

על פי ההלכה המובאת במשנה במסכת כתובות (ה, ז) האישה המורדת מפסידה סכום קצוב כל שבוע מכתובתה עד שתחזור בה. וכן הבעל המורד ואינו מקיים יחסים עם אשתו, מוסיפים ("קונסים") לו כל שבוע סכום קצוב על ערך הכתובה שכתב לאשתו.

את איגרת המרד כותבים על מנת שלא יוכל אחד הצדדים לאחר זמן לומר לא מרדתי ויתבע את הכתובה המקורית.

### ארוסה

כמו כן כותבים איגרת מרד על ארוסה, שאינה רוצה להינשא. אולם איש המורד על ארוסתו אין כותבים עליו איגרת מרד מפני שאין על האישה חיוב של מצוות פרייה ורבייה. אלא שאם האישה טוענת שהיא רוצה בילדים על מנת שיהיו לה לעזר בזיקנותה – כותבים גם בזה איגרת מרד.

### יבמה

 ערך מורחב – **יבום**  

הרמב"ם מבאר כי גם אישה שמת בעלה בטרם הולידה ילדים ("יבמה", שהיא אמורה להינשא לאחיו של בעלה שמת) כותבים עליה איגרת מרד אם היא מסרבת להינשא לו ללא סיבה מספקת.

נוסח האיגרת
-----------

יש כמה נוסחאות של איגרת מרד הנכתבת על אשה המורדת בבעלה;

> 
> לפנינו ב"ד החתומים בא פלוני בן פלוני ותבע שורת הדין כמה פעמים על אשתו פלונית שמרדה בו ובראותינו תביעתו זאת נכונה שלחנו להתרות בה ע"י סופר בדי"א כמה פעמים אם תרצה לחזור עם בעלה מוטב ואם לאו ועדיין רוצה להיות מורדת שנדון ביניהם כפי מה שיחייב הדין ולפי שבכל התראה והתראה עדיין היא עומדת במרדה גזרנו אומר לקרוע שטר כתובתה קמי בית דין ואנו נותנים רשות גמורה לפלוני בעלה שישא אשה בכל מקום שירצה ופלונית הנז' תשב עד שתלבין ראשה ולפי שבכך הסכמנו ח"פ וקיים
> 
> 
> 
> — נוסח איגרת מרד של היעב"ץ, צוטט בשו"ת חיי עמרם, אבן העזר סימן ז
>

ראו גם
------

* מורדת על בעלה

קישורים חיצוניים
----------------

* נחום רקובר, **ניבי התלמוד**, הניב "אגרת מרד", ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"א-1990, באתר "דעת"

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוש המשנה לרמב"ם מסכת יבמות פרק יג הלכה יא (תרגום הרב יוסף קאפח, מהדורת מוסד הרב קוק); (על פי דבר המשנה "הנודרת הנייה מיבמה בחיי בעלה כופין אותו שיחלוץ לה"): כל מקום שאמר 'כופין' - כלומר ותטול כתובתה. ומן הכללים הנכונים שתסמוך עליהם שכותבין אגרת מרד על היבמה ואם מרדה ובקשה את החליצה תצא בלא כתובה הלכה למעשה בכל בתי דיני ישראל ועל פי כלל זה דנים בכל החלוקות שיארעו בין היבם והיבמה.
2. ↑  שו"ת חיי עמרם (הרב עמרם אלבז), אבן העזר סימן ז
**קיה סונט** (באנגלית: **Kia Sonet**) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי קיה משנת 2020. היא הוצגה באוגוסט 2020. הסונט מיועדת לשוק ההודי בלבד ומיוצרת בהודו. בפברואר 2020 הציגה קיה את דגם הקונספט המקדים.

מפרט טכני
---------

היא משווקת עם שלושה מנועי בנזין ושתי מנועי דיזל.

מנועי הבנזין בנפח 1.0 ליטר טורבו ו-1.2 ליטר ו-1.5 ליטר המספקים 120 כ"ס (מנוע 1.0 ליטר טורבו), 83 כ"ס (מנוע 1.2 ליטר), 115 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר). המנועים משווקים עם תיבת הילוכים ידנית בעלת חמישה הילוכים או תיבת הילוכים רציפה בעלת שישה או שבעה הילוכים.

מנועי הדיזל בנפחי 1.5 ליטר טורבו המספקים 100 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר), 115 כ"ס (מנוע 1.5 ליטר). מנועי הדיזל משווקים עם תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.

מכירות
------

להלן נתוני המכירות בהודו.

| שנה | הודו |
| --- | --- |
| 2020 | 38,363 |

גלריה
-----

* מבט צצדימבט צצדי
* מבט קדמימבט קדמי
* מבט אחורימבט אחורי
* 
* מבט לפנים המכוניתמבט לפנים המכונית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קיה סונט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קיה סונט (באנגלית הודית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיה סונט נחשף - קרוסאובר עירוני חדש לקיה, באתר קארטיוב, ‏07 באוגוסט 2020
2. ↑  5 things known about Kia Sonet SUV ahead of debut, באתר timesofindia.indiatimes, ‏31 ביולי 2020
3. ↑  קיה סונט: קיה חושפת קרוסאובר עירוני חדש למותג, באתר קארטיוב, ‏05 בפברואר 2020
4. ↑  OEMwise & Modelwise Car Sales Figures for Calendar Year 2020, באתר autopunditz