recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**פרנץ יוזף היינריך, רוזן שליק צו באסאנו אונד ויסקירכן** (בגרמנית: **Franz Joseph Heinrich Graf Schlik zu Bassano und Weißkirchen**‏; 23 במאי 1789 - 17 במרץ 1862) היה מפקד בכיר בצבא האימפריה האוסטרית אשר התבלט במהלך המרד ההונגרי של 1848.

ביוגרפיה
--------

שליק נולד בפראג שהשתייכה אז לאימפריה הרומית הקדושה. הוא רצה להיות שופט, אולם ב-1808, במהלך מלחמת הקואליציה החמישית, התגייס לצבא האוסטרי כלויטננט ברגימנט קירסירים. הוא לחם בקרב אספרן אסלינג תחת פיקודו של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, ולאחריו הועלה לדרגת ריטמייסר. בעקבות סיום המלחמה ב-1812, נכנסה אוסטריה לברית עם הקיסרות הצרפתית, וכמחאה פרש שילק מהצבא. באוגוסט 1813, במהלך מלחמת הקואליציה השישית, בגדה אוסטריה בצרפת והכריזה עליה במלחמה, ולפיכך התגייס שילק לצבא שוב. הוא מונה להיות שלישו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה, ובמהלך קרב לייפציג נפצע קשה ואיבד את הראייה בעינו הימנית. מאז הוא נהג לחבוש על העין רטייה, אשר הפכה לסימן ההיכר שלו. בשנים הבאות הוא התקדם בסולם הפיקוד, וב-1848 כבר היה בדרגת פלדמרשל-לוטננט.

באותה שנה, פרצו מהפכות אביב העמים בכל רחבי אירופה, ובמיוחד באימפריה האוסטרית. שילק מונה למושל קרקוב בנובמבר של אותה שנה, ונצטווה לסייע בדיכוי המרד ההונגרי. הוא לקח 8,000 אנשים מחיל המצב שלו, וצעד עמם להונגריה דרך מעבר דוקלה, במקביל לתנועת הכוח האוסטרי העיקרי בפיקודו של הנסיך מווינדיש-גרץ. בדצמבר הוא הביס את ההונגרים בקרב בודמאר, וכבש מידי המורדים מספר ערים. ההונגרים גייסו במהירות 10,000 מורדים, והציבו אותם באזור מישקולץ בפיקוד לאזאר מאסארוס. שליק הביס אותו עוד באותו החודש בקרב שצ'צ'ו, ובינואר 1849 הביס אותו פעם נוספת בקרב קאסה. עם זאת, הוא לא ניצל את ניצחונו, והתמהמה במשך מספר שבועות, כך שההונגרים הצליחו להתארגן ולהביס אותו בשלושה קרבות רצופים. הוא היה בסכנת כיתור, אולם הצליח לחבור אל הנסיך מווינדיש-גראץ, והכוח המשולב שלהם הביס את ההונגרים בקרב קאפלונה במהלך פברואר. בספטמבר 1849, לאחר דיכוי המרד, הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הפרשים ומונה למפקד הקורפוס ה-1 אשר הוצב במוראביה. 

ביוני 1854 הועבר לגליציה כמפקד הפיקוד ה-4, וב-1859 הועבר לאיטליה ולחם במלחמת אוסטריה-סרדיניה כחלק מהכוח של פרנץ גיולאי. בעקבות קרב מג'נטה הוא מונה למפקד הארמייה השנייה, ולחם עמה נגד האיטלקים והצרפתים בקרב סולפרינו. בעקבות הסכם וילאפרנקה הוא פרש מהצבא. לאחר פרישתו, הוא בנה לעצמו ארמון ליד וינה, ונפטר בו ב-17 במרץ 1862 בגיל 72.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנץ שליק** בוויקישיתוף
* פרנץ שליק מתוך הספר Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich (בגרמנית)
* פרנץ שליק מתוך הביוגרפיה הגרמנית הכללית (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117327441
* ISNI: 0000 0000 5536 1947
* LCCN: n2018062591
* NKC: mzk2005295120
* NLP: a0000001273080
* VIAF: 77090503
* WorldCat: lccn-n2018062591

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פרנץ שליק"**.
רבי משה סלנט  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **משה דוב בן-ציון סלנט** (ה' בטבת ה'תרפ"ט, 18 בדצמבר 1928 - כ"ט בכסלו ה'תשע"ו, 11 בדצמבר 2015) היה ראש ישיבה וראש כולל אברכים ירושלמי, מרבני קהילת קהל פרושים. נשיא חברה קדישא-פרושים בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בירושלים לרב יוסף צבי סלנט מחבר הספר "באר יוסף" ונשיא ה"חברה קדישא הראשית והכללית" של קהל הפרושים, ולפראדל בתו של המגיד הירושלמי רבי נטע צבי וייס. הוא נקרא על שם אבי סבו, רבי משה דוב וייס. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים והיה תלמידו של הרב מרדכי דוד לוין והרב איסר זלמן מלצר. בגיל 17 היה מקבוצת התלמידים הראשונה בישיבת מיר והתקרב אל ראש הישיבה רבי אליעזר יהודה פינקל וכן היה תלמידם של הרב אפרים בורודיאנסקי והרב יחזקאל לוינשטיין. נישא לשרה גיטל בתו של הרב שלמה ברוורמן שהיה מחנך בתלמוד תורה עץ חיים (בנו של הרב זליג ברוורמן ראש ישיבת מאה שערים). התגורר בשכונת בתי ברוידא.

בשנת תשט"ו החל לכהן כר"מ בישיבת באר יעקב ובהמשך בישיבת כפר סבא, אך כעבור שנה, עקב מבצע קדש, חזר לירושלים. הוא כיהן במשך תקופה כר"מ בישיבת תפארת ישראל - רוז'ין של חסידות בויאן וכן כראש ישיבת שומרי אמונים (לצד הרב דוד אוירבך). בשנת תשכ"ח החל לכהן כראש ישיבת באבוב בבת ים. בשנת תשכ"ט מינהו אביו על מקומו לכהן כראש כולל האברכים "רבנו חיים יוסף - בית הוראה" בשכונת בית ישראל ירושלים. בשנת תשל"ה נפתחה קהילת באבוב בירושלים ותלמידיו מהישיבה בבת ים לקחוהו לכהן כרב. בהמשך כיהן גם כראש כולל של החסידות בירושלים. מסר שיעורים בבית הכנסת מונקאטש בשכונתו. כמו כן כיהן (לאחר פטירת אביו) כנשיא ה"חברה קדישא הכללית".

לאחר פטירת אביו בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 התפרסם כמי שברשותו לחש לביטול עין הרע, והדבר הקנה לו פרסום רב בקרב החוששים מעין הרע. הרב יעקב אדלשטיין נהג להפנות אליו את הפונים לעזרתו בנושא זה.

הוא ערך והוציא לאור את ספרו של אביו "באר יוסף" ואת הספר "נטעי חמד" של סביו, רבי נטע צבי וייס. לספרו של סבו צירף חיבור משלו הכולל ביאורים ומקורות לדברי הסב, בשם "אמרי חמד". מלבד ספרים אלו כתב חידושי תורה רבים, חלקם התפרסמו במשך השנים בכתב העת התורני של קהל הפרושים בירושלים, "אוצרות ירושלים".

במאי 2011 (כ"ז באייר ה'תשע"א) נפטרה אשתו. הוא נפטר ביום שישי כ"ט בכסלו ה'תשע"ו, 11 בדצמבר 2015, סמוך לכניסת השבת, ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים במוצאי שבת, אור לא' בטבת.

בנו הרב יעקב הוא מגיד מישרים.

לקריאה נוספת
------------

* יעקב הייזלר, **והאיש משה**, המבשר, יום ו', ו' בטבת תשע"ו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מיקירי קרתא דשופריא: הגאון רבי משה סלנט זצ"ל באתר JDN
* ישראל כהן, ‏ברוך דיין האמת: הצדיק רבי משה דב בן ציון סלנט זצ"ל, באתר כיכר השבת, 12 בדצמבר 2015
* ראש כולל 'רבינו חיים יוסף' זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 12 בדצמבר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  בין לומדי הכולל היו הרב צבי שרייבר (רב חסידות בויאן), הרב יעקב אליעזרוב (דיין בבית הדין הרבני בירושלים), הרב אשר פריימן מו"צ של העדה החרדית, הרב חיים יהודה כהן מו"צ ומרבני ועד הכשרות של העדה החרדית והרב בן ציון גוטפרב (מרבני קהילת המתמידים).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305393505171

 |
**איסור הסרת בדי ארון הברית** הוא איסור (מצוות לא תעשה) להוציא את הבדים (מוטות) המיועדים לנשיאת ארון הברית מהטבעות המחזיקות אותם. איסור זה חל אף לאחר בניין בית המקדש, כאשר לא משתמשים בבדים אלו לנשיאת הארון. האיסור נמנה במניין תרי"ג מצוות.

לאו זה המופיע בפרשת תרומה, הוא אחד משלשה לאווים העוסקים בכלי המקדש ובגדי כהונה ומופיעים בפרשות תרומה ותצוה. שני האיסורים הנוספים הם איסור על ניתוק החושן מהאפוד, ואיסור לקרוע את המעיל.

מקור האיסור
-----------

כתוב בתורה, שיש ליצור לארון טבעות זהב בארבע הפינות, ולהשחיל בתוכם ארבעה מוטות ("בדים") מעצי שיטים ולצפותם בזהב. לאחר מכן מופיע הפסוק: "בְּטַבְּעֹת הָאָרֹן יִהְיוּ הַבַּדִּים, לֹא יָסֻרוּ מִמֶּנּוּ." (ספר שמות, פרק כ"ה, פסוק ט"ו)

לא מוכח מהפסוק שזהו איסור ממש, וניתן לומר שזוהי הוראה שיש לבנות את הארון כך שהבדים לא יצאו מהמוטות. אך הגמרא דייקה מכך שלא כתוב "שלא יסורו", שמדובר באיסור של ממש. המשך חכמה מדייק איסור זה מכך שבמוטות השולחן והמזבח מודגש שמטרתם היא לנשיאת הכלים, ואילו בארון לא מופיע עניין זה.

מדיני האיסור
------------

חיוב המלקות הוא על כל אחד מהבדים בנפרד, ואם הוציא את שני הבדים, לוקה 78 מלקות. לפי דעת ר' משה מקוצי (הסמ"ג), האיסור חל רק אם הבדים יצאו תוך כדי מסע, כאשר הארון נישא על הכתף.

דין נוסף המופיע בגמרא הקשור למצווה זאת, הוא בנייתם של הבדים כך שבאמצעם הם דקים יותר מאשר בצדדיהם, כך שהבדים יוכלו לזוז בטבעות אך לא לצאת ממנו.

פסוקים שעולה מהם שהבדים הוסרו
-----------------------------

תוספות מקשים מהפסוק "וּבָא אַהֲרֹן וּבָנָיו בִּנְסֹעַ הַמַּחֲנֶה וְהוֹרִדוּ אֵת פָּרֹכֶת הַמָּסָךְ וְכִסּוּ בָהּ אֵת אֲרֹן הָעֵדֻת... וְשָׂמוּ בַּדָּיו." (במדבר, ד', ה'–ו'), המוכיח שבטרם המסע היו מכניסים את בדי הארון לטבעות, ועל כן מציע שם מהר"ם מרוטנבורג (באחד ההסברים) שהיו לארון שמונה טבעות ובהן ארבעה בדים. שני בדים היו קבועים ועליהם נאמר איסור זה, ושני בדים נוספים היו מיועדים לנשיאה והונחו בטבעות רק בשעת המסע. הצעה נוספת המובאת בדבריהם היא שכאמור לעיל הבדים היו יכולים לזוז מעט בתוך הטבעות, וקודם המשא היה צורך לסדרם במקומם, אך הם לא יצאו באופן מוחלט.

טעם האיסור
----------

נאמרו לאיסור זה מספר טעמים. בעל ספר החינוך מביא שני טעמים למצווה: האחד, כדי שאם נזדקק להוציא את הארון בדחיפות נוכל לעשות זאת מבלי לחשוש שהבדים אינם במקומם, והשני, מפני שלצורת כלי המקדש יש משמעויות נסתרות שאסור לפגום בהן.

החזקוני ומפרשים נוספים כותבים כי בשל קדושת הארון התורה לא מעוניינת שיצטרכו לגעת בו, ולו בזמן הכנסת הבדים לנשיאה.

בעל המשך חכמה מסביר על פי המדרש ש"הארון נושא את נושאיו" - הארון אינו זקוק לאנשים שיישאו אותו אלא הוא נושא אותם - שכדי להדגיש עניין זה נאמר האיסור להוציא את הבדים, כדי להראות שכשם שבזמן שהארון מונח בקדש הקדשים הוא אינו זקוק לבדים, כך גם בזמן המסעות. 

נאמרו למצווה זו הסברים רבים על דרך הדרוש, שבהם הארון הוא סמל לתורה, וקביעות הבדים היא לקח כלשהו ללומדי התורה.

לקריאה נוספת
------------

* **שערי היכל** על מסכת יומא (ירושלים: מכון המקדש, תשע"ד), מערכה קפב.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ע"ב, עמוד א'
2. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ב', הלכה י"ג
3. ↑  תוספות, מסכת יומא, דף ע"ב, עמוד א', ד"ה כתיב.
אוניית המערכה הבריטית דיוק אוף יורק שהשתתפה בקרב, בעת ליווי שיירה ארקטית
**קרב כף הצפון** (באנגלית: **Battle of the North Cape**) היה קרב ימי שנערך ב-26 בדצמבר 1943 ליד כף הצפון. בקרב טיבע הצי המלכותי הבריטי את סיירת המערכה שרנהורסט של הקריגסמרינה.

מהלך הקרב
---------

ב-25 בדצמבר 1943 יצאה שרנהורסט בדרכה צפונה, כדי ליירט שתי שיירות שהיו בדרכן אל ומברית המועצות. אל שרנהורסט נלוו חמש משחתות, והשייטת כולה הייתה בפיקוד קונטר-אדמירל אריך ביי (אנ'). הבריטים, בפיקודו של אדמירל ברוס פרייזר (אנ'), ציפו לשרנהורסט והעריכו שתצא לתקוף את השיירה. הליווי לשיירה שהפליגה לברית המועצות היה מורכב מאוניית מערכה אחת, אה"מ דיוק אוף יורק, סיירת קלה וארבע משחתות; ליווי השיירה השבה מברית המועצות כלל סיירת כבדה אחת, אה"מ נורפוק (Norfolk), שתי סיירות קלות ומספר משחתות. הבריטים ידעו על יציאתה של שרנהורסט גם מפיצוח שידורים גרמניים וגם מתצפיות של סוכנים שצפו על הנמל.

בחצות הלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר התקרבו שתי השיירות לביירנייה. לקראת הבוקר הורה מפקד השייטת הגרמנית, אדמירל ביי, למשחתות להתפרס לצורך סריקת הים וחיפוש השיירה. ביצוע לקוי של הוראותיו גרם לכך שהמשחתות איבדו את הקשר עם שרנהורסט. ב-8:30 בבוקר גילו הסיירות הבריטיות את האונייה הגרמנית על מסכי המכ"ם שלהן; שרנהורסט לא הייתה מודעת לכך. כשעה לאחר מכן פתחו האוניות הבריטיות באש. הן השיגו כמה פגיעות באונייה הגרמנית: אחת מהן הייתה פגיעה קריטית במכ"ם של שרנהורסט. בלילה הארקטי ששרר איבדה האונייה הגרמנית את יכולתה להשיב אש יעילה. הגרמנים ניתקו מגע ופנו לדרום מזרח במהירות גבוהה; מאוחר יותר ניסתה שוב שרנהורסט לפנות צפונה כדי לתקוף שוב את השיירה, ושוב נהדפה על ידי המלוות הבריטיות. אחר הצהריים ניסתה שרנהורסט שוב לתקוף את השיירה. הפעם הצליחה אוניית המערכה הבריטית "'דיוק אוף יורק'" לסגור את הטווח, ובמטח השני של תותחיה הצליחה לשתק שניים מצריחי התותחים הראשיים של שרנהורסט. בשעה 18:00 כבר היו תותחיה הראשיים של האונייה הגרמנית משותקים; ב-18:20 נפגע אחד מהדוודים הראשיים, ומהירותה של שרנהורסט ירדה ל-10 קשר, דבר שאיפשר למשחתות הבריטיות להתקרב אליה ולירות טורפדו. למרות הנזק הכבד שספגה, המשיכה שרנהורסט לירות בכל התותחים שנותרו תקינים. ב-19:37 ירתה המשחתת ג'מייקה מטח טורפדו קטלני, וכמה דקות לאחר מכן התהפכה שרנהורסט וטבעה. האוניות הבריטיות אספו מן המים 36 מלחים גרמניים, מתוך צוות של 1,968, אך לא התעכבו לאסוף יותר, מחשש להיפגע על ידי צוללות גרמניות.

מאוחר יותר באותו ערב אסף אדמירל פרייזר את קציניו על אוניית המערכה דיוק אוף יורק, ואמר להם: "רבותי, הקרב נגד שרנהורסט הסתיים בניצחוננו. אני מקווה, שאם מישהו מכם ייאלץ להוביל את אונייתו לקרב נגד יריב חזק בהרבה, כי אז יוכיח את האומץ והתעוזה שהוכיחה שרנהורסט הערב".

ב-3 באוקטובר 2000 נמצאו שרידיה של שרנהורסט על קרקעית הים, בעומק כ-300 מטרים, במרחק של כ-130 ק"מ מצפון-צפון מזרח לכף הצפון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב כף הצפון** בוויקישיתוף
* The Battle of the North Cape 1943, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 12:11)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אחד הסוכנים היה טורשטיין ראבי, שהתפרסם אחר כך כאחד מחברי הצוות ברפסודה קון-טיקי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554659805171
* LCCN: sh2009008630
* NKC: ph543368

 |
**מרתה קורטג** (לבית **קינסקר**, בהונגרית: **Kurtág Márta**;‏ 1 באוקטובר 1927 − 17 באוקטובר 2019) הייתה פסנתרנית קלאסית יהודייה-הונגרייה ומורה אקדמית לפסנתר. היא הייתה אשתו של המלחין ג'רג' קורטג, איתו הופיעה במשך 60 שנה, כולל בפסטיבלים בינלאומיים. הם ניגנו לעיתים קרובות מאוסף היצירות שלו בשם "משחקים" (Játékok), שגם אותו הקליטו ביחד.

ביוגרפיה
--------

משמאל לימין: שרה גרלוצי, מרתה קורטג וג'רג' קורטג ב-2014
קינסקר נולדה במשפחה יהודית בעיר אסטרגום בהונגריה. היא למדה פסנתר אצל אנדראש מיהאי וליאו ויינר. שם בבודפשט הכירה את בעלה לעתיד, ג'רג' קורטג, כשעברה ב-1946, כדי ללמוד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. הם נישאו ב-1947, ובנם ג'רג' נולד ב-1954. בעלה קיבל את התואר בקומפוזיציה (הלחנה) בשנת 1955. היא לימדה תחילה בבית הספר התיכון למוזיקה בלה ברטוק בבודפשט בשנים 1953–1963.

בשנים 1957–1958, לאחר המרד ההונגרי, התגוררו בני הזוג בפריז, שם למדה אצל מקס דויטש (אנ'), אוליבייה מסייאן ודריוס מיו. היא לימדה פדגוגיה מוזיקלית באקדמיית למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט משנת 1972.

קורטג תוארה כ"בעלת משמעות מכרעת בכל תחום" בחיי בעלה, כפסנתרנית שעמו הופיעה ו"כמאזינה ומבקרת הראשונה של יצירותיו בתהלך יצירתם". הם הופיעו יחד במשך 60 שנה, בקונצרטים, ברדיו ובהקלטות. ניגנו לעיתים קרובות מתוך אוסף של היצירות של בעלה (משחקים) לשתים ולארבע ידיים, כולל עיבודים של יצירות יוהאן סבסטיאן באך. כשבעלה היה המלחין המפורסם של פסטיבל המוזיקה של ריינגאו ב-2004, היא ניגנה עמו מ"משחקים" בקונצרט. הם ערכו קונצרטים בפסטיבל אלדבורו ב-2008, עם הכנר הירומי קיקוצ'י (Hiromi Kikuchi) והפסנתרן פייר-לורן אימאר (Pierre-Laurent Aimard) ב-The Maltings.

הם גם ניגנו מהאוסף באולם זנקל (Zankel Hall) בקרנגי הול בניו יורק בשנת 2009, בפריז בפסטיבל הסתיו (Festival d'Automne) ובפסטיבל לפסנתר על ג'קובנס (Festival le Piano aux Jacobins), בתיאטרון ז'ו דה פום (Théâtre du Jeu de Paume) באקס-אן-פרובאנס, בספריית הקונגרס בוושינגטון הבירה ועוד ועוד. כשג'רג' קורטג קיבל את מדליית הזהב מהאגודה הפילהרמונית המלכותית בלונדון ב-2013, הם ניגנו יחד באולם המלכה אליזבתשם. מבקר מהגרדיאן ציין:

> 
> כמה מהדואטים של קורטג משלבים את ידי הנגנים כך שאדם אחד חייב להימתח על פני השני במשחק של טוויסטר מוזיקלי; בחיבוק המוכר הזה, בעל ואישה שיחקו אותם בלשון המעטה יפה. הם כללו כמה מתעתיקי הדואט של באך בעיבודו של של קורטג, שלעתים קרובות מונחים בבסיסם על ידי קווי בס המשמיעים בשקט בתחתית הקיצונית של המקלדת, שם נשמעו בחיבה, ובעונג מוחלט.
> 
> 
> 
> 

קורטג נפטרה ב-17 באוקטובר 2019 בבודפשט.

הקלטות
------

בשנת 1997, שוחרר על ידי ECM Records, כולל עיבודי באך כגון הסונטינה Gottes Zeit ist die allerbeste Zeit, רי"ב 106. ב-1999 היא הקליטה את וריאציות דיאבלי של בטהובן עבור BMC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרתה קורטג** בוויקישיתוף

* מרתה קורטג, באתר AllMusic (באנגלית)
* מרתה קורטג, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מרתה קורטג, באתר Discogs (באנגלית)
* מרתה קורטג, באתר Songkick (באנגלית)
* מרתה קורטג, בביצוע Video of Kurtág playing a selection of his own Bach transcriptions with his wife Márta on 30 November 2015, סרטון באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430188305171
* GND: 134904559
* LCCN: nr89004354
* MusicBrainz: df42987f-8c36-4ab7-9722-3f735ad58229
* SUDOC: 117624225
* VIAF: 41684540
* WorldCat: lccn-nr89004354

 |
**רויטל יפה כ"ץ** (נולדה ב-1956) היא משפטנית ישראלית המכהנת מאז ספטמבר 2016 כנשיאת בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

ביוגרפיה
--------

יפה כ"ץ נולדה בישראל. בשנת 1974 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1974–1976 שירתה בצה"ל, ובשנת 1980 סיימה בהצטיינות את לימודי המשפטים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1981 הוסמכה כעורכת דין.

בשנים 1983-1987 עבדה כעו"ד שכירה. בשנים 1988-1993 עבדה בפרקליטות מחוז דרום בשלוחת אשקלון.

בשנת 1993 מונתה לכהונת שופטת של בית משפט השלום. בשנת 1997 כיהנה כרשמת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, וכן כיהנה בפועל כשופטת בית המשפט המחוזי בבאר שבע.

ביולי 1998 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בבאר שבע, ובשנת 2016 מונתה לנשיאת בית המשפט, והחליפה את השופט ספי אלון.

בריאיון שהעניקה ב-2017 לכתב העת של לשכת עורכי הדין "עורך הדין" אמרה יפה כ"ץ: "הכיף הכי גדול זה באמת להיכנס לאולם ולזכות נאשם, אם הוא ראוי לכך כמובן. זה פשוט תענוג ואושר צרוף".

כ"ץ נמנתה על רשימת 24 המועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון שהוגשה לוועדה לבחירת שופטים באוקטובר 2021.

ב-2020 הייתה חברה בוועדת האיתור למינוי נשיא ביהמ"ש המחוזי בתל אביב, במקום הנשיא איתן אורנשטיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* רויטל יפה כ"ץ באתר הרשות השופטת

הערות שוליים
------------

1. ↑  מינויה של סגנית הנשיא השופטת רויטל יפה כ"ץ לכהונת נשיאת בית משפט המחוזי בבאר שבע, באתר GOV.IL
2. ↑  השופטת רויטל יפה כ"ץ: התיק שהשפיע עלי? תיק הפדופיל מאשדוד, באתר כאן דרום - אשדוד, ‏2017-10-23
3. ↑  אתר למנויים בלבד חן מענית, המועמדים לעליון: הפצ"ר לשעבר אפק, יועמ"ש הכנסת לשעבר ינון והשופט כבוב, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2021
4. ↑  אתר למנויים בלבד ביני אשכנזי, בזכות שדולת הנשים: שינוי בוועדת האיתור לתפקיד נשיא בית המשפט המחוזי בת"א, באתר TheMarker‏, 6 באוגוסט 2020
**מאיה לוי נשיץ** (בהונגרית: **Lőwy Naschitz Maya**; טימישוארה, 26 בינואר 1927 – קלוז'-נאפוקה, 1 במאי 2012) הייתה מורה בגימנסיה לשפות אנגלית-צרפתית, מחנכת, סופרת סיפורי ילדים, כותבת זכרונות, אשתו של ד"ר קארוי לוי, אמו של ד"ר דניאל לוי (כימאי).

ביוגרפיה
--------

מאיה לוי נשיץ נולדה במשפחה יהודית. היא הייתה תלמידה מצטיינת וראשונה בכיתה בגימנסיה כרמן סילווה בעיר הולדתה עד שנאלצה לעזוב את בית הספר עקב יישום חוק הנומרוס קלאוזוס גם ברומניה. היא סיימה את השנתיים האחרונות כתלמידה בבית הספר התיכון היהודי בטימישוארה, אך יכלה לגשת לבחינת הבגרות רק בתום מלחמת העולם השנייה. לאחר מכן סיימה את לימודיה בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת ויקטור באבש (Victor Babeș Tudományegyetem) בקלוז' עם תואר בצרפתית ובאנגלית. מאחר שבתחילת שנות החמישים הוטל בספק אם השפות הזרות יישארו בתוכנית הלימודים בבתי הספר, היא נאלצה לכלול גם את הרומנית בלימודיה כסטודנטית בשנה האחרונה. פרופסור אמיל פטרוביץ' הבחין ברמה הגבוהה של עבודות הגמר שלה ותמך בה שתוכל לקבל תואר הוראה באנגלית, בצרפתית וברומנית בשלוש התמחויות, באופן יוצא דופן.

בתחילת דרכה מונתה למרצה באוניברסיטת באבש, שם צורפה למערכת העריכה של המילון האקדמי הרומני-הונגרי בהנהגת בלה קלמן (העבודה בת שני הכרכים פורסמה בשנת 1964; היא עדיין נחשבת למילון הרומני-הונגרי המשמעותי ביותר). בשל הקמפיין הפוליטי שהושק נגד הדוד שלה בטימישוארה, הקריירה האוניברסיטאית שלה נגדעה, ומאז, במשך כארבעה עשורים, היא לימדה את השפה והספרות הצרפתית והאנגלית וגידלה דורות של תלמידי תיכון בכך שהכירה להם את התרבות, את השפה ואת האזור של העמים דוברי שפות אלה.

המנהלת היינל סאבו הזמינה אותה ללמד בבית הספר הפדגוגי הממלכתי ההונגרי. מאיה לוי עברה את בחינת ההוראה ברמה 1. לדברי שאנדור פודור: "איזה מורה, איזה מחנכת הייתה מאיה לוי? מעל לכל כזו שרצתה לראות לא רק את הטוב בתלמידיה, את התכונות המתהוות או שכבר התהוו אצל תלמידיה ועמיתיה ולפתח תכונות אלה עד כמה שניתן. מעניין שטעויות התלמידים והמורים לא הטרידו אותה וענינו אותה פחות".

בנוסף לפעילות ההוראה המסורה שלה, עבדה גם ככותבת מקצועית; באופן קבוע התפרסמו מאמריה בשבועון החינוכי, הפדגוגי, הפסיכולוגי והתרבותי של "העיתון החינוכי" שהתפרסם בבוקרשט בין השנים 1950–1989.

אחרי לידת נכדתה אליס-אלטה, כתבה מספר סיפורי ילדים ומאז שנת 1990 אלה הופיעו בכמה כרכים:

* ביגה ז'יגה והאחרים: סיפורי ערב (Biga Zsiga és a többiek: esti mesék) (1994; 2005),
* פורה פרי והאחרים Fura Feri és a többiek) (2013)).
* האחרון פורסם גם בגרמנית בשם (Funky Franky und die Anderen. מרכן, 2012).

ככותבת זכרונות פרסמה שני כרכים: "צלילים נשמעים: תמונות רגע מחיי משפחה" (קלוז'-נאפוקה, 1997) ו"אחרי הצלצול": גלריה של מורים ותלמידים בזמן (2011).

לקריאה נוספת
------------

* הונגרים ברומניה מיהו מי: 1997. אוראדיה, 1996. המאמר על מאיה לוי נשיץ ראו עמ' 426. מסת"ב 978-973-00725-6-3

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Isten veled, Maya! - Művelődés - Szabadság". *archivum2.szabadsag.ro* (בהונגרית). נבדק ב-2018-08-20.
**משפט הצפיפות של צ'בוטרב** הוא משפט מרכזי בתורת המספרים האלגברית. עבור הרחבת גלואה נתונה של שדות מספרים, עם חבורת גלואה G, המשפט מתאר כיצד מתפלגת בין איברי G העתקת פרובניוס המתאימה לראשוני הנבחר, כביכול, באקראי. משפט הצפיפות מהווה הכללה משותפת למשפט דיריכלה על ראשוניים בסדרות חשבוניות ולמשפט פרובניוס על פירוק פולינום שלם מודולו ראשוניים שונים. בין המסקנות החשובות מהמשפט: בכל שדה מספרים, האידיאלים הראשוניים מתפלגים באופן אחיד (במובן של צפיפות דיריכלה) בין המחלקות השונות של חבורת מחלקות האידיאלים.

**משפט הצפיפות**: תהי K/F הרחבת גלואה של שדות מספרים, עם חבורת גלואה {\displaystyle \ G=\operatorname {Gal} (K/F)}. עבור כל מחלקת צמידות C של G, לקבוצת הראשוניים p שעבורן העתקת פרובניוס שייכת ל-C יש צפיפות דיריכלה השווה ל- {\displaystyle \ {\frac {|C|}{|G|}}}. יש להבחין שהעתקת פרובניוס המתאימה לראשוני p (של F) אינה מוגדרת היטב כאיבר של G, אלא עד כדי הצמדה. לכן קובע המשפט למעשה שהעתקת דיריכלה מקבלת כל ערך אפשרי בחבורה, ב"הסתברות" אחידה.

אם f הוא פולינום מתוקן בעל מקדמים בחוג השלמים האלגבריים {\displaystyle \ O\_{F}} של F, אז העתקת פרובניוס המתאימה לראשוני p (שהוא אידיאל ראשוני בחוג השלמים) פועלת על שורשי הפולינום בשדה השאריות {\displaystyle \ O\_{K}/P} באמצעות העלאה בחזקת {\displaystyle \ q=|O\_{F}/p|}. לפי תורת גלואה של שדות סופיים, מבנה המחזורים של פעולה זו שווה לתבנית הפירוק של הפולינום f מעל השדה {\displaystyle \ O\_{F}/p}. כך אפשר להסיק ממשפט הצפיפות של צ'בוטרב את משפט פרובניוס.

צ'בוטרב (1894-1947) הוכיח את המשפט ב-1922, באמצעות רדוקציה של הרחבת שדות כללית להרחבה ציקלוטומית. כדי להוכיח את המשפט עבור הרחבה ציקלוטומית K/F, הוא פירק את פונקציית זטא של השדה K כמכפלה של פונקציות L של השדה F, בדומה לאופן שבו הוכיח דיריכלה את המשפט שלו. ההוכחה פורסמה ב-1923 ברוסית, ואז ב-1925 בגרמנית. שנתיים אחר-כך נעזר אמיל ארטין בשיטת הרדוקציה של צ'בוטרב כדי להוכיח את משפט ההיפוך שלו, ושיטה זו היא עדיין צעד חיוני בכל הוכחה של משפט ההיפוך. את המשפט של צ'בוטרב, לעומת זאת, גוזרת הספרות המודרנית ממשפט ההיפוך, המטפל באופן ישיר בכל הרחבת שדות אבלית.

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט הצפיפות של צ'בוטרב, באתר MathWorld (באנגלית)
כדור לחץ בצורת גלובוס **כדור לחץ** או **כדור מתח** או **כדור** **להפגת מתחים** או **כדור עצבים** הוא צעצוע גמיש, לרוב קטן יחסית (בדרך כלל בקוטר של עד 7 ס"מ), אשר ניתן למחוץ ביד בעזרת מניפולציה שנעשית על ידי האצבעות. הוא מיועד לרוב כדי להקל על דחק ומתח בשרירים, או כדי להפעיל את שרירי היד. השפעתו של כדור הלחץ על שרירי כף היד דומה מאוד להשפעתם של כדורים סיניים שאוחזים בכף היד ומגלגלים אותם בין האצבעות.

למרות שמם, כדורי לחץ רבים אינם בצורת כדור. ישנם כדורים המעוצבים בצורות משעשעות, ויש כאלו הכוללים סלוגנים, הדפסים שונים, סמלים או לוגואים של חברות. הם עשויים להיות מוצגים לעובדים ולקוחות של חברות, כחלק ממוצרי קידום מכירות או מתנות לעובדים וללקוחות. בבריטניה, כדורי הלחץ הם במקום השלישי בין מתנות קידום המכירות הפופולריות ביותר.

מאחר שיש כעת צורות רבות לכדור זה שאינן-כדוריות, כדורים אלו ידועים באופן כללי כמסייעים בהפחתת מתחים ולחצים.

סוגים
-----

 מבחר של כדורי-לחץ שונים במגוון צורות העשויים מגומי מוקצף
ישנם מספר סוגים שונים של כדורי לחץ, שמקורם ממדינות שונות ברחבי העולם. באמריקה הסוג הנפוץ ביותר של כדורי הלחץ הוא כדורשק (Hacky Sack).

כדור הלחץ הנפוץ ביותר באוסטרליה הוא כדור העשוי מסוג גומי מוקצף, סוג זה יעיל במניעת לחצים, מאחר שבעת סחיטת הכדור החומר ממנו הוא עשוי, מחזיר בעצם התנגדות ללחיצה. סוג נוסף נפוץ של כדורי לחץ הם כדורי באודינג (אנ') מסין. כדורים אלו אינם ניתנים ללחיצה בקלות על פי רוב, אלא הם עשויים מחומר מוצק יותר, ולרוב נמכרים בזוגיות, כך שניתן לגלגל אותם ביחד על מנת לקבל צלילים מרגיעים ותחושה של מגע חלק בכפות הידיים.

כמה מהכדורים מרגיעי המתחים עשויים מחומר גמיש שהוא לרוב פוליאוריתן מוקצף. כדורים אלו מיוצרים על ידי הזרקה של רכיבים נוזליים של הקצף לתוך תבנית. ההזרקה הזו יוצרת תגובה כימית, וכתוצאה מכך נוצרות בועות של פחמן דו-חמצני כתוצר לוואי, אשר בתורו יוצר את הקצף.

כדורי לחץ, במיוחד אלה המשמשים בפיזיותרפיה, יכולים להכיל גם ג'ל ברמות צפיפות שונות בתוך עטיפה חיצונית, העשויה מעור או מסוגים שונים של בד.

סוג אחר של כדורי לחץ עשוי מג'ל סיליקון ומשמש, בנוסף להרגעת מתחים ולחצים, גם לטיפול בבעיות אורתופדיות שונות, בבניית תנועת כף היד, כוח, ואחיזה ועוד.

בסוג אחר של כדורים משתמשים במעטפת גומי דקה לכדור המכיל מילוי של אבקה עדינה, שמרקמה דומה לקמח, טלק וכו'. כדורי לחץ מסוג זה ניתנים גם להכנה ביתית על ידי מילוי של בלון גומי באבקת סודה לשתייה.

ישנם עוד מספר סוגים של כדורי לחץ הדומים לכדורשק ומשווקים אותם לשימוש ככדורי-לחץ.

כדור לחץ, גבעתיים, ישראל

ראו גם
------

* ניהול לחצים
* כדורים סיניים
* ספינר
* קוביית פידג'ט
* כדור גומי
* מר-גמיש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כדור לחץ** בוויקישיתוף
* מיכל גונן, צאו מהלחץ: כמה גאדג'טים שיעזרו לכם להירגע, החל מ-2 שקלים, באתר Xnet‏, 2 בנובמבר 2017
* איך להכין כדור לחץ מנצנץ, סרטון, יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Stress Balls". *Bongo* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-05-17.
2. ↑  "Reduce Your Stress With Stress Balls". *www.healthguidance.org*. אורכב מ-המקור ב-2017-06-22. נבדק ב-2016-05-17.
3. ↑  "Stress Ball FAQs". אורכב מ-המקור ב-15 פבר' 2008. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  כדור סיליקון לאימון כח בכף היד צהוב, באתר www.yasam.co.il
**רות לורך** (נולדה ב-1957) היא שופטת שמכהנת כנשיאת בית המשפט המחוזי מרכז.

ביוגרפיה
--------

נולדה בישראל. למדה לימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב. ב־1982 הוסמכה כעורכת דין. בשנת 1985 עבדה כתובעת בעיריית תל אביב. ב-1985 החלה לשמש כתובעת במשטרת ישראל בתפקידים שונים. בשנות התשעים למדה תואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

ביוני 1998 מונתה לשופטת בית משפט השלום במחוז המרכז. באפריל 2004 מונתה לסגנית נשיא בתי משפט השלום מחוז המרכז. בפברואר 2008 מונתה לשופטת בית המשפט המחוזי מרכז. באוגוסט 2014 מונתה לסגנית נשיא בית המשפט המחוזי מרכז. החל מספטמבר 2018 שימשה בפועל כנשיאת בית המשפט המחוזי מרכז, ביוני 2019 מונתה במינוי קבע.

חיים אישיים
-----------

רות נשואה ליפתח לורך (בנו של נתנאל לורך; נולד ב-1956) מנהל בתעשיית האלקטרוניקה ומתגוררת ברמות השבים.

תיקים מרכזיים
-------------

לורך היא ראשת ההרכב שהרשיע ב-2003 את יונתן היילו ברצח ירון איילין, אסיר משוחרר אשר תקף אותו מינית וסחט ממנו כספים. ההרכב דחה את טענות ההגנה שהעלה היילו ובפרט את טענתו להגנה עצמית, ומצא אותו אשם ברצח.

לורך עמדה בראש ההרכב במשפט דומא, שהרשיע את עמירם בן-אוליאל וגזר עליו שלושה מאסרי עולם. בעקבות הפסיקה קיבלה איומים על חייה והוצמדה לה אבטחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנחם שטאובר, ‏השופטת רות לורך תמונה לנשיאת ביהמ"ש המחוזי מרכז בלוד, באתר גלובס, 1 ביולי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף השופטת באתר הרשות השופטת
2. ↑  ציוץ של אור רביד
3. ↑  נעמה כהן פרידמן, 20 שנות מאסר לגבר שרצח אדם ש'אנס אותו', באתר ynet, 22 בדצמבר 2013
4. ↑  הכרעת דין בתיק תפ"ח 22262-05-10
5. ↑  מחאת דומא מגיעה לבית השופטת: "משפט שקר -רות לורך תתביישי"
אחד מקטעי ברית דמשק 4Q271 (4QDf)
**ספר ברית דמשק** (או **מגילת ברית דמשק** או **מגילת דמשק**) הוא השם שניתן לספר המוכר לנו מגניזת קהיר וממגילות מדבר יהודה.

כתבי יד של הספר
---------------

כתבי יד של הספר נמצאו לראשונה בגניזת קהיר, בה נמצאו שני כתבי היד חלקיים של הספר. כתב היד הגדול משניהם הוא מהמאה ה-10 והשני מהמאה ה-12. במגילות מדבר יהודה ממערות קומראן נמצאו פרגמנטים מעותקים רבים של הספר, כולם קטנים יותר מהעותקים שנמצאו בגניזת קהיר.

שם
--

שם החיבור לקוח מהפעמים הרבות שמוזכרת בו דמשק, אליה נמלטו ובה כרתו ברית. ייתכן כי אין הכוונה לדמשק כשלעצמה, אלא כאלגוריה לבבל או אף לקומראן.

התוכן וזיקתו לחיבור סרך היחד
----------------------------

ברית דמשק מבטאת תקווה אסכטולוגית להשבת מלכות דוד, שעל פי התנ"ך התמשכה אל מעבר לדמשק. הקבוצה שהנרטיב שלה נכתב בטקסט מכונה "באי הברית החדשה בארץ דמשק", וראתה בעצמה את המשכו היחיד של עם ישראל, בעוד שכל שאר היהודים פשעו בברית עם האלוהים ולכן הופקעו ממנה. קיים דמיון רב מבחינת מינוח ומשפט בין ברית דמשק לבין סרך היחד, חיבור אחר שאף הוא נמצא במערות קומראן, כמו למשל המונח "בני אור". היחס בין שני החיבורים אינו ברור: יש שאומרים כי סרך היחד הוא הטקסט הראשוני, שהתפתח מאוחר יותר לברית דמשק, אחרים אומרים להפך, וקבוצה שלישית טוענת שסרך היחד נוצר כאידיאל אוטופי ולא כחלופה ממשית לברית דמשק. דעה נוספת היא שסרך היחד וברית דמשק נכתבו לשני סוגים שונים של קהילות, האחת פתוחה והאחרת סגורה יותר.

ברית דמשק כולל התייחסות ל"מורה הצדק", אליו חלק מהמגילות בקומראן מתייחסות כדמות מן העבר, אחרות כדמות בהווה, ואחרות - כאדם שיהיה בעתיד. מורה הצדק אינו מופיע כלל בסרך היחד, דבר המרמז כי נסיבות הכתיבה של שני חיבורים אלה היו שונות. ברית דמשק מתארת את הקבוצה שעבורה נוצר החיבור כחסרת־מנהיג למשך עשרים שנה, לפני ש"מורה הצדק" קיבל את ההנהגה. היסטוריונים בדרך כלל מתארכים את מורה הצדק לסביבות 150 לפנה"ס, למרות שהחיבור קובע שהוא הגיע 390 שנה לאחר גלות בבל שזה סביבות 200 לפנה"ס. לוח השנה של הקבוצה נוסד עוד לפני 250 לפנה"ס, כשלוש מאות שנה אחרי חורבן בית המקדש הראשון.

רוב החוקרים טוענים כי המגילות קשורות לקהילה איסיית שחיה שם סביב המאה הראשונה לפני הספירה.

לקריאה נוספת
------------

* חיים לשם, מגילת ברית דמשק, **מחניים**, סב, עמ' 74–79.
* יהודה שיפמן ספר ברית דמשק ומגילת הסרכים מתוך מגילות קומראן מבואות ומחקרים בהוצאת יד בן צבי
* ברוך קנאל, השבת והלכתה בספר ברית דמשק, אתר דעת
* הפתיחה של ספר ברית דמשק בחלקו של ד"ר אוֹרי אמיתַי באתר אוניברסיטת חיפה (הקישור אינו פעיל)
* על מגילת דמשק בדף הפייסבוק של רשות העתיקות
* כמה עדות מנתה עדת קומראן מאמר של איל רגב לזכרו של חנן אשל.
* ליאורה גודלמן, המחזיקים במצוות האל, מוסד ביאליק, ירושלים תשע"ט

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מגילות ים המלח של רשות העתיקות
* מגילת ברית דמשק, באתר המילון ההיסטורי ללשון העברית
* ספר ברית דמשק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  T-S 10 K6
2. ↑  T-S 16.311
3. ↑  עותק גניזת קהיר א' עמוד א': "ובקץ חרון שנים שלוש מאות ותשעים לתתו אותם ביד נבוכדנאצר מלך בבל פקדם".
4. ↑  Roger T. Beckwith, **Calendar and Chronology, Jewish and Christian** 105-109.
5. ↑  מגילה 4Q390.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258403605171
* VIAF: 177007614
* WorldCat (עם VIAF): 177007614

 |
**מעבורת החלל אקספלורר** (כינוי מקצועי: **OV-100**) היא העתק מדויק של מעבורת חלל, שנבנתה לשם הצגתה במוזיאון נאס"א. האקספלורר כוללת בתוכה גם את החלוקה הפנימית לאזורים, כמו במעבורות פעילות. היא נמצאת במרכז החלל קנדי כך שתיירים ומבקרים יכולים לראותה.

האקספלורר מוצגת לצד כן שיגור (שכולל מעלית לשם נגישות), והמבקרים במוזיאון יכולים לראות את החלק שבו מוכנס המטען למעבורת, חליפת חלל כתומה שאותה לובשים האסטרונאוטים ואת תא הטייס עם המכשירים השונים. בנוסף, מוצג מכל הדלק החיצוני כשלצידו שני הטילים.

כל המכשירים המוצגים בתוך מעבורת אינם מודל מדויק של המכשירים הנמצאים במעבורות הפעילות, אך גודלו ונפחו של תא המטען מדויק.

מבחינה חיצונית, מערכת המגנים התרמיים (אריחי הקרמיקה) מזויפים, כלומר אינם מסודרים בסדר נכון, אינם ממוספרים ואינם מחוזקים באותם חומרי הדבקה לגוף המעבורת כמו במעבורות פעילות.

האקספלורר מוקמה על מספר כלונסאות בטון ומחוזקת אליהם בכבלי פלדה כדי למנוע את נפילתה.

ישנה כניסה אחת למעבורת ולא ניתן להיכנס אליה מפתחים אחרים.

גלריה
-----

* מעבורת החלל אקספלוררמעבורת החלל אקספלורר
* האקספלורר מזווית נוספתהאקספלורר מזווית נוספת

ראו גם
------

* משימות מעבורות החלל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעבורת החלל אקספלורר** בוויקישיתוף

| מעבורות חלל |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ארצות הבריתארצות הברית **מעבורות אמריקאיות** |   | ברית המועצותברית המועצותרוסיהרוסיה **מעבורות סובייטיות / רוסיות** |  |
| * OV-101 **אנטרפרייז** (ניסויים אטמוספיריים, הוצאה משירות)
* OV-100 **אקספלורר** (דגם לא מבצעי)
* OV-098 **פת'פיינדר** (דגם לא מבצעי)
* OV-099 **צ'לנג'ר** (התפוצצה ב-1986)
* OV-102 **קולומביה** (התפרקה ב-2003)
* OV-103 **דיסקברי** (הוצאה משירות)
* OV-104 **אטלנטיס** (הוצאה משירות)
* OV-105 **אנדוור** (הוצאה משירות)
 | * מעבורת 1.01 **בוראן** (נהרסה ב-2002 בהתמוטטות האנגר)
* מעבורת 1.02 **פטיצ'קה** (לא גמורה)
* מעבורת 2.01 **בייקל** (לא הושלמה)
* מעבורת 2.02 (פורקה)
* מעבורת 2.03 (פורקה)
* מעבורת **קליפר** (בוטלה ב-2006)
* מעבורת **אוריול** (בהליכי בנייה)
 |

 |

 |
**ציפורה בְּרוּן** (נולדה ב-29 באוגוסט 1939) היא שופטת בדימוס, עורכת דין ונשיאת ארגון הגג של ארגוני הנכים בישראל.

קורות חיים
----------

נולדה בתל אביב בשנת 1939, בת יחידה של יחזקאל, עובד בעיתון הבקר, ואטה לב. בשנת 1958 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית ספר תיכון עירוני ה' בתל אביב והחלה ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. באפריל 1959 נישאה לנתן ברון. בשנת 1962 סיימה את לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים בתואר מוסמך (M.JUR (M.G, תואר שני המקביל ל-L.LB שהיה נהוג אז בישראל.

בשנת 1965 סיימת את תקופת ההתמחות והוסמכה כעורכת דין. מאז ועד שנת 1987 היא עבדה כעורכת דין שכירה במשרד עו"ד משה שוייג, בה עסקה בדיני נזיקין.

בשנת 1970 נפגעה ברון בתאונת דרכים ומאז היא רתוקה לכיסא גלגלים ופעילה בארגונים למען נכים. היא הייתה היועצת המשפטית של האגודה הישראלית לשיקום, בהתנדבות ובנובמבר 1980 הקימה עם עליזה בגין ופרופסור רפאל רוזין את "ארגון הגג לארגוני הנכים בישראל". מהקמת הארגון ועד למינויה כשופטת היא כיהנה כיושבת הראש של הארגון, ולאחר פרישתה מונתה לתפקיד נשיאת כבוד של הארגון.

בשנת 1985 קיבלה את אות אשת מופת מטעם ארגון בני-ברית בישראל. ובשנת 1992 קיבלה את פרס יו"ר הכנסת לאיכות החיים. מ-1992 ואילך עסקה בהנהגת המסע לשיפור תדמית הנכה בישראל, בחסות נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר.

בשנת 1987 מונתה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בתל אביב ובשנת 1997 מונתה לשופטת בפועל בבית המשפט המחוזי בתל אביב. כעבור שנה מונתה לתפקיד זה במינוי קבוע. סך הכל היא כהנה בתפקיד שופטת במשך כ-22 שנים עד לפרישתה ב-29 בנובמבר 2009 בגיל 70. ברון התמחתה במשפט מסחרי ורכשה ניסיון רב בתחום התובענות הייצוגיות.

בין פסיקותיה הבולטות של ברון הוא פסק הדין שניתן בעניין התובענה הייצוגית שהגיש שלמה צייג נגד הבנק למסחר על סך 18 מיליון ש"ח, תביעה זאת הוגשה כנגד כלל בעלי התפקידים בבנק למסחר וכנגד משרד רואי החשבון קסלמן את קסלמן. השופטת ברון דחתה את התובענה, בית המשפט העליון דחה את הערעור שהוגש על פסק דינה.

התגוררה בבית מגורי העיתונאים עד שנות ה-70 של המאה ה-20 ואחר כך עברה להתגורר בתל אביב מעל הלונדון מיניסטורס, בדירה שהותאמה לנכותה. הייתה נשואה לעיתונאי והחוקר נתן ברון עד למותו ב-2020. בנם הוא תא"ל במיל. איתי ברון.

קישורים חיצוניים
----------------

* ציפורה ברון, באתר הרשות השופטת

הערות שוליים
------------

1. ↑  אטה לב ז"ל, הַבֹּקֶר, 2 ביולי 1958
2. ↑  בחברה ובמשפחה, הַבֹּקֶר, 20 באפריל 1959
3. ↑  תואר מוסמך למשפטים, הַבֹּקֶר, 27 ביוני 1965
4. 1 2 3  תמר אבידר, אופטימיות בכסא גלגלים, מעריב, 23 בינואר 1981; המשך
5. 1 2  צמרת פרנט, השופטת צפורה ברון בראיון פרישה: "אופנת הייצוגיות היא מסחרה", באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2010
6. 1 2  יוקם ארגון גג של ארגוני הנכים בארץ, מעריב, 16 באוקטובר 1980  
מרכז מידע לנכים נפתח אתמול בת"א, מעריב, 28 באוקטובר 1980  
הנכים ידונו על הקמת ארגון גג, מעריב, 18 בנובמבר 1980
7. ↑  ארגון הגג > מי אנחנו, באתר irgunhagag.com
8. ↑  מקבלי הפרסים של קרן פרס יושב ראש הכנסת לאיכות החיים, באתר הכנסת, ‏1992
9. ↑  ציפורה ברון, באתר הרשות השופטת
10. ↑  הילה רז, השופטת ציפורה ברון פורשת: "נקלעתי למשפחה טובה. היו לי העונג והזכות להיות שופטת", באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2009
11. ↑  שמואל דקלו, ‏העליון דחה את התביעה הייצוגית נגד הבנק למסחר; רק קסלמן וקסלמן יוכל להיתבע, באתר גלובס, 19 ביוני 2007
**מיתהון צ'קרבורטי** (בבנגלית: **মিঠুন চক্রবর্তী**; נולד ב-16 ביוני 1947) הוא שחקן קולנוע הודי.

חייו
----

צ'קרבורטי נולד ב-1952 בעיר קולקטה, הודו. הוא למד במכללת הכנסייה הסקוטית בקולקטה וסיים תואר ראשון בכימיה. אחר כך הוא למד קולנוע באוניברסיטה - במכון ההודי לקונוע וטלוויזיה בפונה. בצעירותו הצטרף לתנועת הנקסליטים. אחרי שאחיו היחיד נהרג בתאונת התחשמלות חזר למשפחה ועזב את המחתרת. תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט "בנגלי". מאז שיחק בעשרות סרטים ונחל הצלחה ברובם. הוא אחד השחקנים ההודים ששיחק במספר הרב ביותר של סרטים.

צ'קרבורטי שיחק לצידן של שחקניות מפורסמות ובמאים נחשבים בהודו ועד מהרה התפרסם בכל אסיה ובעיקר ברוסיה. ברוסיה, עקב הצלחת סרטו "רקדן דיסקו", נודע לרוב בשם ג'ימי - שם הדמות שגילם בסרט זה.

עם סרטיו המצליחים ביותר ניתן למנות את "רקדן דיסקו", "מקדש האהבה", "גורו", "תרקוד תרקוד" "רוצח", "קומנדוס" ועוד. רבים מסרטיו הגיעו גם לישראל ובהם: "בומביי - עיר של אהבה", "הבובה", "רוצח", "צמחי מרפא" ועוד.

ב-2004 חזר מיתהון צ'קרבורטי למשחק, לאחר שנטל הפסקה מהקולנוע; "הייתי חנוק. פעם הייתי רץ מאולפן אחד לאולפן שני בלי להשאיר לעצמי זמן לנוח...", כך אמר בראיון אשר נערך בשנת 2005. 

בבעלותו מלון יוקרתי בהודו, ובו הוא מתגורר עם אשתו וילדיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיתהון צ'קרבורטי** בוויקישיתוף

* מיתהון צ'קרבורטי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיתהון צ'קרבורטי, באתר AllMovie (באנגלית)
* מיתהון צ'קרבורטי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 139941924
* ISNI: 0000 0001 1874 3425
* LCCN: no98077970
* NLA: 40542716
* Trove: 1447831
* VIAF: 29150357
* WorldCat: lccn-no98077970

 |
**אמיר בינו** (נולד ב-8 באוגוסט 1961) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 2.05 מטר ששיחק בעמדות הפורוורד והסנטר, בין היתר, במכבי רמת גן הפועל גליל עליון ובנבחרת ישראל.

ביוגרפיה
--------

בינו נולד בחיפה. גדל בגבעתיים, במחלקת הנוער של מכבי רמת גן, תחת המאמן מולי קצורין יחד עם שחקנים כמו דורון גמצ'י, יאיר בן עטר, ניר ריכליס, עמי נאווי. בצעירותו שיחק בנבחרת הכדורסל של תיכון שמעון בן צבי, ובשנת 1979 זכה איתה באליפות הארץ לבי"ס תיכונים, ייצג אותה באליפות העולם לבתי ספר שם הגיעו למקום השלישי.

כן שיחק בינו בנבחרות הנוער והעתודה. בשנת 1980 שיחק באליפות אירופה לנבחרות צעירות שנערכה ביוגוסלביה, וקלע בממוצע 4.2 נקודות למשחק.

בעונת 1978/1979 עלה לקבוצה הבוגרת של מכבי רמת גן, ושיחק במדיה במשך 13 עונות, בחלקן שימש גם כקפטן הקבוצה. בינו היה חלק מקבוצת שחקני בית מזוהה מאוד, שכללה את עמי נאווי, ניר ריכליס, גילי שוורצמן ויוחאי נעמן. הישגי השיא של בינו בקבוצה היו הגעה לגמר גביע המדינה 1988/1989, שבו הפסידה רמת גן בגמר למכבי תל אביב כאשר בינו קלע 15 נקודות וזכייה בגביע הליגה 1989/90 בו ניצחה רמת גן את הפועל תל אביב. בשנת 1982/1983 הגיע עם מכבי רמת גן למקום השלישי בליגה. כמו כן נבחר בשנת 1987/1988 לחמישיית העונה. היה במשך שנים מהשחקנים הגבוהים הישראלים הבולטים בליגה כשסיים מספר עונות עם ממוצע 15 נקודות ו-8 ריבאונד לעונה. בתום עונת 1990/1991 עזב בינו את הקבוצה, לאחר שהסתכסך עם ראשיה. בין השנים 1986 עד לעזיבתו ב-1991 שימש בינו כקפטן מכבי רמת גן.

לקראת עונת 1991/1992 עבר בינו להפועל גליל עליון, והיה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה. בליגה לעומת זאת, הודחה הקבוצה בחצי הגמר על ידי מכבי תל אביב. בעונה הבאה, עונת 1992/1993 היה שותף בינו לזכיית גליל עליון באליפות היסטורית תחת המאמן פיני גרשון. בינו קלע בליגה הסדירה בממוצע 2 נקודות במשחק.

בשתי עונות הבאות שיחק בינו בבית"ר רמת גן ובהפועל ירושלים, עד שפרש בתום עונת עונת 1994/1995.

סך הכל שיחק בינו 17 עונות בליגה הבכירה, בהן רשם 291 משחקים וקלע בממוצע של 9.5 נקודות למשחק, כאשר הוא מדורג במקום הרביעי בטבלת קלעי מכבי רמת גן בכל הזמנים. בינו זכה באליפות ובגביע המדינה במדי הפועל גליל עליון.

במדי נבחרת ישראל רשם בינו 15 הופעות, והשתתף באליפות אירופה בכדורסל 1985. בשנים 1987 ו-1989 רשם הופעות בטורנירי האוניברסיאדה שנערכו ביוגוסלביה וגרמניה.

לאחר הפרישה עוסק בינו בתחום הביטוח. מתגורר בראש העין, נשוי ואב לארבעה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיר בינו** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**

* פרופיל, באתר פיב"א
* אמיר בינו, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
* אריה מליניאק, כואב בברך, כואב בלב, מעריב, 17 בספטמבר 1989
* ערן סלע, אין לו מהירות, אין לו תרגילים מיוחדים, ובעיקר אין לו יחסי ציבור, מעריב, 22 במרץ 1991
* ערן סלע, בינו, אמיר - ליריביו מרפק הישיר, אתר כדורסלע

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב אלג'ס, רק בנות חוף הכרמל בגמר אליפות בתי הספר, מעריב, 8 באפריל 1979
2. ↑  אמיר בינו, אליפות אירופה לנבחרות עתודה 1980, אתר פיב"א
3. ↑  מכבי רמת גן, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה

| **‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1985 (מקום תשיעי)** |
| --- |
| 1 בינו • 
2 דניאל • 
3 יעקובי • 
4 ארואסטי • 
5 שלכטר • 
6 ברקוביץ' • 
7 זלוטיקמן • 
‏8‏ ‏זיסמן‏‏
 •‏
9 ג'מצ'י •
10 ליפין •
11 חוזז •
12 ויליס •
**מאמן:** שרף
 | ישראלישראל |
**דמיטרי בוריסוביץ' אורשקין** (ברוסית: **Дмитрий Борисович Орешкин**; נולד ב-27 ביוני 1953) הוא אקדמאי ופוליטיקאי סובייטי ורוסי. איש מדע המדינה המזוהה עם האופוזיציה למשטר פוטין.

ביוגרפיה
--------

אורשקין נולד ב-1953 במוסקבה. סיים לימודי גאוגרפיה באוניברסיטת מוסקבה וקיבל תואר דוקטורט מהמכון הגאוגרפי של האקדמיה למדעים של ברית המועצות (אנ').

ב-1993 ייסד עם עמיתים את קבוצת "מרקטור" ("Меркатор") לניתוח פוליטי. לדבריו, באמצעות השקעת כספי רווחים מסרט שהפיק על אסון ימת אראל.

אורשקין מזוהה עם האופוזיציה ברוסיה, ב-2007 התמודד לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית מטעם ברית כוחות הימין ונאם בהפגנות נגד פוטין.

הוא נחשב גם למבקר חריף של מדיניות החוץ הרוסית כלפי אוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דמיטרי אורשקין** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה של דמיטרי אורשקין


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1140134590
* SUDOC: 249767031
* VIAF: 3592150647108310860003
* WorldCat: viaf-3592150647108310860003

 |
**מכאן ואילך: מאסף לעברית עולמית** הוא כתב עת היוצא לאור מדי שנה, החל משנת 2016. **מכאן ואילך** יוצא לאור בהוצאת היידית "מֶדֶם" בפריז, בעריכת טל חבר-חיבובסקי.

בכותרת **מכאן ואילך** נכתב כי הוא "מוקדש לקיומה המפוזר של העברית כלשון עולמית במרחב ובזמן".

פרופסור פניה עוז-זלצברגר כתבה בסקירתה למיזם:  
"'מכאן ואילך' הוא פרויקט המבקש להנכיח את האמת המודחקת של קיום עברית מודרנית טרום-ציונית ועברית מודרנית לא-ציונית. את העברית הזאת ואת ספרותה, את העולם העמוק והמורכב שיצרה בין תחום המושב ללואר איסט סייד, אין מלמדים בבתי הספר בישראל. זוהי אמירה מבורכת, ויש לה פן ביקורתי פוליטי מוצדק."

המאסף הראשון
------------

המאסף הראשון שיצא לאור בשנת 2016, הורכב משלושה חלקים מרכזיים: מאמרים, שירים וסיפורים:

1. **מאמרים**

* "מכורה נודדת", דניאל בויארין
* גלות אינטלקטואלית: נוכרים ואנשי שוליים", אדוארד סעיד
* "הבראיזם גרמני וראשית השירה העברית החדשה", עפרי אילני
* "הלשון המשובש: לפנומנולוגיה של לשון הקודש", אלעד לפידות
* "מ'שפה אחת' ל'דעת אחת': לשון הקודש ותרגום התורה", מירה בלברג
* "ראבידוביץ' בברלין", דוד נתן מאיירס

2. **שירים**

* "פוגת מוות", פאול צלאן
* "אני מלמד מדיטציה את העץ", אדמיאל קוסמן
* "שמש בבקבוק פלסטיק", סמי שלום שטרית
* "אירופה", ויקטור קלמפרר
* "צאת ובוא", יער חבר
* "שירים להראל", ז'יל רוזייה

3. **סיפורים**

* "לישון", איזולדה קורץ
* "קופרניקוס", בוריס גרוס
* "העניין", שרון הורודי
* "תפוח אדמה עם סוס", צבי בן־דור בנית

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד הבית
* עמוד הפייסבוק
* פניה עוז-זלצברגר, ‏"קינדערלאך, אפשר גם וגם", **השילוח**, גיליון 1, אוקטובר 2016

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מכאן ואילך: מאסף לעברית עולמית"**.
**איגוד ערים אזור אשדוד וחבל יבנה** הוקם בשנת 1985 במטרה לנטר, לפקח ולאכוף נושאי איכות הסביבה בעיר אשדוד ובמועצות השכנות.

האיגוד מכיל שמונה רשויות מקומיות אשדוד, גדרה, גן יבנה, בני עי"ש, חבל יבנה, מועצה אזורית ברנר, מועצה אזורית גדרות ונחל שורק. אוכלוסיית האיגוד מונה כ-250,000 תושבים ומשתרעת על שטח של 200 קמ"ר.

פעילות האיגוד
-------------

האיגוד מטפל במגוון נושאים סביבתיים ומתרכז בין היתר בנושאים הבאים:

1. זיהום סביבתי וטיפול בפסולת מוצקה וחומרים מסוכנים במסגרת פעילות מתמדת לצמצום המפגעים הסביבתיים לאורך השנה. בתחומה של העיר אשדוד פועלים מפעלים רבים וכן תחנת כוח, דבר המאלץ ניטור איכות האוויר והמים וכן הנפקת היתרים לפתיחה/תפעול לאחר בחינת עמידה בספים הנדרשים.

2. מיחזור ושיחזור שמורות טבע - פריסת פחי הפרדת פסולת והובלת תהליך הטמעה לבתי אב להפרדת הפסולת, הקמת מנהלת ייעודית לפיתוח נחל לכיש-אשדוד.

3. פעילויות חינוך והסברה להגברת המודעות בקרב תושבי האזור: במהלך שנת 2013 הוביל המשרד את הכנס הבינלאומי לקיימות באשדוד. לאורך השנה מתקיימות פעילויות חינוך והסברה בבתי ספר, גני ילדים ואירועים מרכזיים.

מנכ"ל האיגוד
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שם** | **תקופת כהונה** | **הערות** |
| יצחק גיל | 1988–1985 |  |
| אהרון זהר | 1994–1988 |  |
| דורון להב | 1996–1994 | ממלא מקום |
| ד"ר ענת רוזן | החל מאוקטובר 1996 | מנכ"לית האיגוד הנוכחית |

יו"ר האיגוד
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **שם** | **תקופת כהונה** | **הערות** |
| שרגא שמר | 1998–1985 |  |
| ד"ר ישראל ברוקנטל | 2001–1998 |  |
| שמשון שהרבני | 2008–2001 |  |
| יוסי קנדלשיין | 2013–2008 |  |
| עו"ד צחי אבו | החל מ-2013 | יו"ר האיגוד הנוכחי |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגוד ערים לאיכות הסביבה אשדוד וחבל יבנה
* נתוני איכות אוויר בזמן אמת

הערות שוליים
------------

1. ↑  צפריר רינת, לאחר שנים של הזנחה: מים נקיים זורמים בנחל לכיש באשדוד, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2012
2. ↑  אתר למנויים בלבד כנס אשדוד לקיימות 2013, באתר הארץ, 27 באפריל 2013
**נוגדנים קטליטיים** הם נוגדנים בעלי פעילות קטליטית (נקראים גם Abzyme מהצירוף של Antibody –נוגדן וEnzyme-אנזים). נוגדנים אלו נוצרים משכפול. מולקולות המעוצבות בצורה מלאכותית ואשר מסוגלות לרכוש יכולות קטליטיות חדשות, נקראות Synzmes (אנזימים סינתטיים).

הנוגדנים הקטליטיים הם לרוב מבנים מלאכותיים, אבל יחד עם זאת הם גם מצויים בבני אדם בריאים (נוגדן עצמוני הפועל על פפטיד המונע שינוי קוטר כלי הדם במעי), ובחולים הסובלים ממחלה אוטואימונית (מחלת חיסון עצמוני) מסוג זאבת אדמנתית. נוגדנים קטליטיים יכולים לשמש ככלים פוטנציאלים בביוטכנולוגיה, לדוגמה: הם מסוגלים לבצע פעילויות ספציפיות ב-DNA. 

אנזימים מזרזים תגובה כימית על ידי שינוי המנגנון של אותה תגובה, כך שאנרגיית השפעול (הוצאה לפועל) תהיה נמוכה יותר, וכך התגובה תוכל לצאת לפועל בטמפרטורות נמוכות יותר. בכל תגובה כימית נוצר מצב ביניים בין המגיב לתוצר. בתגובה אנזימטית האנרגיה הדרושה להפוך את המגיב למצב הביניים נמוכה יותר. נוגדן קטליטי הוא נוגדן המשרה שינוי מבני של המגיב כאשר האחרון יוצר קשר עם הנוגדן. שינוי זה מייצב את מצב הביניים, ובכך מזרז את התגובה.
**מולי (שמואל) להד** (נולד ב- 5 ביוני 1953) הוא פרופסור ופסיכולוג ישראלי, הנחשב למומחה בינלאומי בטיפול בפסיכוטראומה. מייסד מרכז משאבים בקרית שמונה, מפתח מספר שיטות התערבות וטיפול, ומרצה במכללת תל-חי, פרופסור חבר. חיבר למעלה מ-35 ספרים בתחום.

קריירה
------

להד נולד וגדל בחיפה. את שירותו בצה"ל עשה בחיל האוויר. בשנת 1979 עבר להתגורר בקריית שמונה. בשנת 1981 הקים בעיר את "המרכז לשעת חירום" (בהמשך הפך המרכז למרכז משאבים) ביוזמת משרד החינוך והרשות המקומית. באותו הזמן הייתה העיר נתונה תחת מטחי ירי רבים של קטיושות מלבנון. התושבים נדרשו לשהות במקלטים, לעיתים לאורך שעות. מטרת המרכז הייתה לסייע למערכת החינוך בעיר להתארגן, ולסייע לילדים לעזור לעצמם במהלך השהות במקלטים עד שהמורים מתפנים.

להד פיתח את מודל החוסן הרב ממדי (BASIC PH או גשר מאחד) ואת מודל SEE FAR CBT שהפכו לפרוטוקול טיפול פסיכוטראומטי, שאומץ על ידי מטפלים רבים ברחבי העולם. המודלים עוסקים ביכולת ההתמודדות הטבעית של אנשים עם מצבי משבר. המודל מזהה שישה מרכיבים בסיסיים שכל אחד עושה בהם שימוש על מנת להתמודד עם אי-ודאות. הטיפול מבקש לעזור לאנשים הסובלים מחרדה או מטראומה להפחית את הסימפטומים לחלוטין, או לפחות לרמה בה הם ניתנים לניהול ולשליטה, על מנת להחזיר לנפגע את תחושת השליטה במצב.

מודלים אלה שימשו את להד בפעילותו באזורי אסון דוגמת רעידת האדמה באיזמיט, טורקיה בשנת 1999, באסון התאומים בשנת 2001, באסון הצונאמי בסרי–לנקה בשנת 2004 ובצונאמי ביפן בשנת 2011. 

מלבד עבודתו במרכז משאבים, שימש כמנהל מערך השירות הפסיכולוגי החינוכי (שפ"ח) בקרית שמונה (1984–1988) ומרצה לביבליותרפיה באוניברסיטת חיפה (1986–1989). הקים את המסלול לדרמה תרפיה במכללה האקדמית תל-חי 1988. במהלך השנים כתב 35 ספרים מקצועיים ואינספור מאמרים. בשנת 2017 קיבל אות הוקרה מארגון הבריאות העולמי עבור פעילותו ההומניטארית באירועי אסון בעולם ושימש כיועץ בנאט"ו.

משפחה
-----

להד היה נשוי לוורד, ממנה התאלמן בשנת 2001. כיום נשוי לנגה גולדרינג, מרצה לדרמה-תרפיה, סופרת ומורה ליוגה.

בשנת 2009 נהרג עמרי, בנו של להד, במהלך טיול בדרום-אמריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מולי להד** בוויקישיתוף
* מולי להד, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מולי להד, באתר ResearchGate
* מולי להד, באתר Academia.edu
* הספרים של מולי להד, באתר "סימניה"
* שי ניר, ‏למנף את הפחד, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 במרץ 2020
* העמוד של פרופ' מולי להד באתר התוכנית לפסיכולוגיה חיובית בלהב
* מולי להד, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שיחה עם פרופסור מולי להד, מדברים על טיפול, 8 בפברואר 2018
2. ↑  כבוד: אות הוקרה של ארגון הבריאות העולמי הוענק בג’נבה לפרופ’ מולי להד ממכללת תל חי, מידע8, 6 ביוני 2017
3. ↑  אלי אשכנזי, אביו של עמרי להד: עלם חמודות, אדם שעשה את הדברים שאהב, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300585905171
* ISNI: 0000 0000 6695 5847
* LCCN: no91008812
* NTA: 239800532
* VIAF: 4493438
* WorldCat: lccn-no91008812

 |