recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**בית אוברנוביץ'** (בסרבית: **obernovići ,Обреновићи**) היה בית אצולה אשר שלט בסרביה בין השנים 1815–1842, ושוב בין 1858–1903. ראש הבית שלט בתחילה כנסיך סרביה, ובהמשך כמלך סרביה.

היסטוריה
--------

מילוש אוברנוביץ' הוביל באפריל 1815 את המרד הסרבי השני כנגד האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים דיכאו את המרד אולם בסופו של דבר הסכים המושל עלי פאשה לשאת ולתת עם אוברנוביץ'. בהתאם להסכם, קיבלה סרביה אוטונומיה תחת השלטון העות'מאני בשם "נסיכות סרביה", ומילוש אוברנוביץ' הוכר כשליטה הבלתי מעורער, בעל תואר נסיך. צווי הסולטאן משנת 1830 ו-1833 הרחיבו זכויות אלה לשטח גדול יותר והפכו את סרביה לנסיכות שבראשה עמד אוברנוביץ' כנסיך בעל זכויות הניתנות להורשה. 

מילוש היה שליט אוטוקרטי, ולא אהוד במיוחד על בני עמו. ב-1839 הוא נאלץ לוותר על הכתר לטובת בנו מילאן אוברנוביץ'. מילאן היה חולה עוד לפני כן, ונפטר שבועיים לאחר שעלה לשלטון. ייתכן שהוא כלל לא ידע שהוכתר. במקומו עלה לשלטון אחיו, מיכאילו אוברנוביץ'. ב-1842 סולק מיכאילו מהשלטון, ובית קאראג'ורג'ביץ' עלה לשלטון בסרביה. ב-1858 חזר מילוש אוברנוביץ' בגיל 78 לשנתיים נוספות בשלטון בסרביה עד יום מותו. לאחר מותו, שוב הוכתר במקומו בנו, מיכאילו. ב-1868 נרצח מיכאילו, ויורשו המאומץ, מילאן אוברנוביץ' בן ה-14 עלה לשלטון. ב-1882 הכריז מילאן על התנתקות סופית מהשלטון העות'מאני, על הקמת ממלכת סרביה, ועל עצמו כ"מילאן הראשון, מלך סרביה". ב-1889 מת מילאן, ובנו אלכסנדר הראשון עלה לשלטון. 

ב-1903 נרצח אלכסנדר בארמונו יחד עם אשתו דראגה מאסין, במהלך הפיכה צבאית שהונהגה בידי קולונל דרגוטין דימטרייביץ' ("אפיס"). לא היו לו ילדים, והפרלמנט הסרבי הכתיר את פטר הראשון מבית קאראג'ורג'ביץ' כמלך החדש. בית אוברנוביץ' איבד את השליטה בסרביה לעד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית אוברנוביץ'** בוויקישיתוף
* בית אוברנוביץ', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007283882105171
* GND: 129995592
* NKC: js2005269380
* VIAF: 3718155832964933490000
* WorldCat: viaf-74947531

 |
**יבגני מיכאילוביץ' קשנצב** (ברוסית: **Евгений Николаевич Кашенцев**; נולד ב-12 במרץ 1971) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ. קשנצב מחזיק גם באזרחות רוסית.

קריירה
------

קשנצב החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של דינמו ברנאול בעיר הולדתו ברנאול, וכשהיה בן 18 חתם בקבוצת דינמו מינסק. לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית זכה קשנצב עם הקבוצה בחמש אליפויות ליגת העל הבלארוסית, בנוסף לשני גביעים. בסך הכל שיחק שש שנים בדינמו מינסק, וכבש במדיה 22 שערים.

בקיץ 1995 הגיע קשנצב לישראל וחתם בקבוצת מכבי תל אביב. בעונת 1995/1996, תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, זכה קשנצב עם הקבוצה בדאבל וכבש 12 שערים. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה כבש את שער השוויון במשחק החוץ מול גראסהופרס השווייצרית במוקדמות ליגת האלופות, אך הקבוצה לא העפילה לשלב הבתים לאחר הפסד במשחק הגומלין. בנוסף כבש שער בדרבי התל אביבי במחזור העשירי, ושלושער בניצחון הביתי 5–0 על הפועל באר שבע במחזור ה-23.

בעונת 1996/1997 הוסט קשנצב לעמדת המגן הימני בחלק מהמשחקים, תחת הדרכתו של אברהם גרנט, וכבש שישה שערים. בסך הכל כבש 18 שערים במדי מכבי תל אביב. לאחר מכן שיחק בהפועל טייבה ועירוני ראשון לציון, ובשנת 2000 שב למועדון נעוריו הבלארוסי, דינמו ברנאול, ובו סיים את הקריירה הפעילה.

ב-2016 ביקר קשנצב באצטדיון בלומפילד לראשונה מאז שעזב את ישראל, במסגרת השקת "מועדון שחקני העבר של מכבי תל אביב".

תארים
-----

דינמו מינסק
* אליפות בלארוס (5): 1992, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1995
* הגביע הבלארוסי (2): 1992, 1993/1994

מכבי תל אביב
* אליפות (1): 1995/1996
* גביע המדינה (1): 1995/1996

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* עמוד השחקן באתר הרשמי של מכבי תל אביב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מועדון שחקני העבר: יבגני קשנצב, באתר הרשמי של מכבי תל אביב
2. ↑  כשנמני, דריקס וקלינגר עלו (שוב) לדשא בבלומפילד, באתר הרשמי של מכבי תל אביב
**הר ווּלְקָן** (Vulcan) הוא חרוט פומיס צעיר במזרח האי בריטניה החדשה, השייך לפפואה גינאה החדשה. ההר הוא אחד מהלועות של קלדרת רבאול ושוכן על שוליה המערביים של הקלדרה. ההר ידוע משתי התפרצויות שאירעו במאה ה-20 שגרמו להרס ניכר בעיירה רבאול הסמוכה.

היסטוריה
--------

וולקן נוצר כתוצאה מהתפרצות געשית בשנת 1878, אבל צורתו הנוכחית נקבעה בהתפרצות שהחלה ב-29 במאי 1937 כאשר באותו יום התפרץ גם הר הגעש טבורבור, לוע המצוי על השוליים המזרחיים של קלדרת רבאול. אך בעוד שטבורבור התפרץ במשך יום אחד בלבד, נמשכה ההתפרצות של וולקן ארבעה ימים עד 2 ביוני. במהלך אותם 4 ימים נבנה ההר מפומיס שהושלך מהלוע שהיה בתחילה בגובה פני הים והגיע לגובה של 243 מטרים. העיירה רבאול כוסתה באפר אנדזיטי ובפומיס, והצונאמי שבא בעקבות ההתפרצות השליך אוניות על החוף. בהתפרצות נהרגו 507 אנשים ונגרם נזק רב. בעקבות זאת החליט השלטון האוסטרלי המקומי להעביר את הבירה ללָאֶה (Lae) המרוחקת והבטוחה יותר.

ב-19 בספטמבר 1994 התפרצו הרי הגעש וולקן וטבורבור בהפרש של שעה האחד מהשני, וכיסו את שדה התעופה המקומי ואת העיירה כולה באפר געשי. עמוד האפר מוולקן הגיע לגובה של 21–30 ק"מ, זרם פירוקלסטי מהר וולקן הגיע למרחק של שלושה קילומטרים, והמפרץ כוסה במרבד של פומיס שנפלט מההר.

לתושבי העיירה ניתנה אזהרה 19 שעות לפני ההתפרצות, ורובם הספיקו להתפנות. תכנון ההתפנות ותרגולות תכופות סייעו לשמירה על הסדר בעת ההתפנות, ובזכות זאת מספר ההרוגים היה מועט. מרבית המבנים בחצי הדרום מזרחי של העיירה קרסו תחת משקל האפר הגעשי. התפרצות זאת הביאה את השלטונות להעביר את הבירה המחוזית מרבאול לקוקופו.

הר הגעש וולקן המשיך להתפרץ עד 2 אוקטובר 1994 ומאז הוא שקט, אבל טבורבור המשיך להיות פעיל עד 1995. תצפית הרי געש ממשלתית הוקמה בקצה הצפוני של רבאול ותפקידה הוא לנטר אחר הרי הגעש הסמוכים לעיירה, אך גם אחר הרי הגעש בבריטניה החדשה ובאיים הסמוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולקן** בוויקישיתוף
* Rabaul הדף על קלדרת רבאול באתר Global Volcanism Program
* Rabaul תמונות והסברים על קלדרת רבאול (חלקם על וולקן) באתר Global Volcanism Program

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rabaul
2. 1 2  אתר Global Volcanism Program
3. ↑  אתר Global Volcanism Program
4. 1 2  אתר Global Volcanism Program
5. ↑  אתר Global Volcanism Program
עוגת דובוש בצורתה הקלאסית
**יוז'ף דוֹבּוֹש** (בהונגרית: **József Carl Dobos**; ‏18 בינואר 1847 - 10 באוקטובר 1924) היה שף, קונדיטור וטבח הונגרי.

ביוגרפיה
--------

דובוש נולד בפשט (מזרח העיר בודפשט) שבהונגריה. אביו השתייך לשושלת של שפים; אחד מאבותיו שרת כטבח וקונדיטור בטירה של הנסיך פרנץ ראקוצי השני בעיר סרנץ'. דובוש למד מלאכה זו מאביו, כחלק מהכשרתו עבד בשירות משפחת הרוזנים אנדראשי.

בשנת 1878 מעדנייה פתח ברחוב קצ'קמטי 12 בבודפשט, בה מכר מוצרים מתוצרת עצמית. בשנת 1884 יצר לראשונה את עוגת ה"דובוש", ובשנת 1885 הציג אותה בתערוכה הלאומית ההונגרית. עם הלקוחות הראשונים שטעמו את העוגה והתרשמו ממנה, נמנו הקיסר פרנץ יוזף ואשתו, אליזבת לבית ויטלסבך. הרכב העוגה עם ציפוי ה"קרמל-גלזור" איפשר לה חיי מדף ארוכים יותר מעוגות אחרות – עד 10 ימים.

בשנים 1885–1886 היה לדובוש ביתן משלו בתערוכה הלאומית ההונגרית בבודפשט. בהמשך יצא למסעות ברחבי אירופה, בהם הפיץ בהצלחה את העוגה שיצר. בשנת 1906 סגר את החנות וחשף בפני עמיתיו הקונדיטורים את סוד המתכון של עוגת ה"דובוש".

דובוש מת ב-1924 בבודפשט.

הנצחה
-----

ספרו של דובוש לטבחות הונגרית-צרפתית
פרט לתהילה שהביאה לו העוגה הנושאת את שמו, זכה דובוש להנצחה נוספת כאשר ב-1985 נקרא על שמו בית הספר המקצועי למלונאות בבודפשט, שהוקם עוד ב-1895. גם מוזיאון השוקולד בסנטאנדרה נקרא על שם דובוש.

בשנת 1985 לרגל מלאת מאה שנה להמצאת עוגת הדובוש, פורסם ספר לזכרו של דובוש, *Dobos C. József emlékkönyv*, עם מבחר ממתכוניו, בעריכתם של טיבור אליאש ואנדראש סאנטו.

ספריו
-----

קברו של יוז'ף דובוש בבית העלמין פרקשרטי בבודפשט
* 1881 – *Magyar–franczia szakácskönyv* (ספר הבישול ההונגרי-צרפתי), בודשפט
* 1904 – *Die Phantasie auf der Reise* (פנטזיה לדרך), בודפשט
* 1909 – *Curiosa der Küche* ("קוריוזה" של המטבח), בודפשט
* 1912 – *Geheimnis für Frauen* (סודות לנשים), בודפשט
* 1914 – *Die Frau als irdischer Engel* (האישה כמלאך עלי האדמות), בודפשט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוז'ף דובוש** בוויקישיתוף
* עופר ורדי, דובוש טורט – מלך העוגות ההונגריות, באתר ynet, 15 בפברואר 2007
* יוז'ף דובוש, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר בית הספר יוז'ף דובוש בבודפשט (בהונגרית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n88029108
* SUDOC: 244393109
* VIAF: 8924854
* WorldCat: lccn-n88029108

 |
איציק עזוז במדי בני-יהודה ת"א
**יצחק (איציק) עזוז** (נולד ב-30 בנובמבר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות המגן הימני והבלם בבני יהודה תל אביב ושימש גם כקפטן שלה וכיום מנהלה של הקבוצה.

קריירה
------

עזוז התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. ב-27 בנובמבר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בהפסד 0–3 להפועל תל אביב במסגרת גביע הטוטו. ב-13 בספטמבר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על מכבי נתניה, ואף בישל את השער השני. בעונת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת הוא סיים עם 18 הופעות. בעונת 2005/2006 היה שותף להעפלתה של הקבוצה לגמר גביע המדינה בו הפסידה 0–1 להפועל תל אביב במשחק הגמר.

עזוז היה שותף עם בני יהודה כשחקן הרכב בהופעותיה בגביע אופ"א בעונת 2006/2007 (מול לוקומוטיב סופיה), ולאחר מכן בארבע עונות ברציפות במוקדמות הליגה האירופית. בעונת 2009/2010 בישל לאלירן עטר את שער המספרת אשר זכה במקום הרביעי בתור "שער השנה" של פיפ"א. באותה העונה היה שותף עם הקבוצה להעפלתה לגמר גביע המדינה בו הפסידה 1–3 להפועל תל אביב.

בסיום עונת 2013/2014 ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-15 באוגוסט 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 3–3 נגד מכבי הרצליה במסגרת גביע הטוטו. ב-17 באוקטובר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הלאומית, בניצחון 4–0 על מכבי אחי נצרת, ובתום עונת 2014/2015 העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל.

בעונת 2016/2017 היה שותף לזכייתה של בני יהודה בגביע המדינה, לאחר שגברה 4–3 על מכבי תל אביב בפנדלים במשחק הגמר. היה זה גביע המדינה השלישי בתולדות המועדון והראשון מזה 36 שנים, וכקפטן הקבוצה הניף עזוז את הגביע. בעונת 2017/2018 היה עזוז שותף לקמפיין האירופי של בני יהודה במוקדמות הליגה האירופית, בו נעצרה בסיבוב השלישי עלי ידי מועדון הפאר הרוסי זניט סנקט פטרבורג.

בעונת 2018/2019 זכה עם הקבוצה שוב בגביע המדינה, לאחר שגברה במשחק הגמר 5–4 על מכבי נתניה בפנדלים, ועזוז שוב הניף את הגביע.

ב-14 במאי 2020 הודיע על פרישה ממשחק פעיל. משמש כעוזר מאמן בקבוצה הבוגרת ומאמן אחת מקבוצות הנערים של המועדון. לומד לתואר ראשון בחינוך וחברה עם התמקדות בהכשרות בספורט בקריה האקדמית אונו.

תארים
-----

בני יהודה תל אביב
* גביע המדינה: 2016/2017, 2018/2019

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איציק עזוז** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* מאור זכריה, ‏תהיו איציק: כיצד עזוז הפך לסמל בבני יהודה?, באתר ערוץ הספורט, 20 באוגוסט 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  לירן ביטון, עזוז: "לא הצלחתי לדמיין את עצמי לובש צבע אחר, באתר ynet, 14 במאי 2020
2. ↑  מאור רחמני, ‏איציק עזוז יפרוש וימונה לעוזר מאמן בני יהודה, באתר ONE‏, 12 במאי 2020
3. ↑  מהאצטדיון לספסל הלימודים, haifahaifa ‏4 בנובמבר 2018
4. ↑  יאיר צוקר, ‏עובדים בספורט / "ליום שאחרי הפרישה": ארגון שחקני ושחקניות הכדורגל יזם מסלול לימודים אקדמי, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בספטמבר 2020
**לוסי דזירה ארנז** (באנגלית:  **Lucie Désirée Arnaz** ; נולדה ב-17 ביולי 1951) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית. ארנז הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרט "זמר הג'אז".

חיים אישיים
-----------

ארנז היא בתם של הקומיקאית וכוכבת הקולנוע לוסיל בול ושל המפיק והשחקן הקובני-אמריקאי דזי ארנז. נולדה בלוס אנג'לס ולמדה במוסדות לימוד קתוליים.
ארנז היא אחותו של שחקן הקולנוע דזי ארנז ג'וניור (אנ'). התחתנה לראשונה כשהייתה בת 20 עם השחקן פיל ונדרורט והתגרשה לאחר שש שנים. לארנז שלושה ילדים מבעלה השני השחקן לורנס לוקינביל.

קריירת משחק
-----------

הופיעה בתחילת דרכה כנערה לצד אמה הכוכבת הקומית לוסי בול בסדרות "המופע של לוסי" ו"הנה לוסי". ארנז עשתה את הופעת הבכורה של על בימת ברודוויי במחזמר "הם מנגנים את השיר שלנו", זכתה בפרס התיאטרון העולמי על הופעתה. בקולנוע התפרסמה בעיקר לצידם של שחקן התיאטרון הבריטי הנודע, לורנס אוליבייה והזמר ניל דיימונד בחידוש לדרמה המוזיקלית פורצת הדרך "זמר הג'אז", בסרט גילמה סוכנת מוזיקלית בשם מולי בל והועמדה לפרס גלובוס הזהב. השתתפה כמו כן גם בסרטים "תלוי רק בך" ו"שבע פרוע". בשנת 1993 זכתה בפרס אמי ביחד עם בעלה לורנס לוקינביל על סרטם הדוקומנטרי "לוסי ודזי: סרט ביתי", בו לקחה חלק ביחד עם אחיה דזי ארנז ג'וניור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוסי ארנז** בוויקישיתוף

* לוסי ארנז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לוסי ארנז, באתר AllMovie (באנגלית)
* לוסי ארנז, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לוסי ארנז, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לוסי ארנז, באתר Discogs (באנגלית)
* לוסי ארנז, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90983647
* BNE: XX1176951
* BnF: cb13961947r (data)
* GND: 134847172
* ISNI: 0000 0000 7823 7332
* LCCN: n80143872
* MusicBrainz: 5d21f16c-e12c-43b7-a447-00cd7475d221
* SNAC: w6mh2b48
* VIAF: 64198035
* WorldCat: lccn-n80143872

 |
**עיכוב קריאה** (גם **עיכוב תפילה**, **ביטול התמיד**) היה נוהג בקהילה היהודית, שאפשר לכל אחד מן הציבור למנוע את קריאת התורה או התפילה בציבור כמעין הפגנה אם הוא סבר שנעשה לו עוול שלא זכה להתערבות מספקת מצד המוסדות הקהילתיים. האדם הקובל היה זכאי למנוע מן הציבור להתפלל או לקרוא בתורה עד אשר תלונתו תזכה למענה.

המוחה היה עומד ליד ארון הקודש ומונע את הוצאת ספר התורה. על פי הנוהג אין רשות לאף אחד להזיזו ממקומו עד שאחד מפרנסי הקהילה יתחייב לעמוד לימינו ולטפל בבעיותיו.

המחאה עשויה הייתה להיות כנגד הציבור או גם כנגד יחיד.

תיאור מהמאה ה-13 מופיע באור זרוע: "מעשה היה בקלוניא באחד שקָבָל בשבת הראוי לקרות פרשת אמור אל הכהנים ועיכב תפלה וקריאת תורה כל היום, וכשהגיע [שבת] הבאה צוה הרב רבי אליעזר בר' שמעון זצ"ל להתחיל בפרשת אמור אל הכהנים ולקרותה וגם בהר סיני הראויה להקראות באותה שבת".

צורה אחרת למחאה הייתה עיכוב התפילה בין פסוקי דזמרא לבין ברכות קריאת שמע. המוחה היה עומד במקום המיועד לשליח הציבור ומונע ממנו להתפלל. הרמ"א מציין שהדבר נהוג ומחשיב זאת כמצווה המצדיקה את ההפרעה לתפילה והשיחה באמצע התפילה. מאידך, אם שליח הציבור כבר אמר ברכו - "מקום שנהגו לצעוק על חבריהם בין קדיש וברכו ליוצר אור, או לדבר בצרכי רבים, טועים הם".

החתם סופר מתאר שהדבר היה נהוג בילדותו. קיימת עדות על עיכוב קריאה בבית הכנסת החורבה בירושלים בשנת תרס"ה, על ידי נשים שעיכבו את הקריאה. אזכור הלכה למעשה של מנהג זה מופיע בשנת תשכ"א על ידי הרב יעקב ישראל קניבסקי.

זמני הקבילה
-----------

קיימת מסורת לפיה יש חרם דרבנו גרשום שלא לעכב את קריאת התורה בשבת, אלא אם כן השיטה נוסתה שלוש פעמים בימות החול וללא הצלחה. כאשר הקבילה היא כנגד הציבור - הדבר מותר גם בשבת.
בחול המועד מותר לקבול. קיים דיון על הקבילה בימים נוראים, בפרט אם התובע איננו מקומי.

בקהילת וירונה הוחלט להפסיק את המנהג.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם גרוסמן, "ראשיותיו ויסודותיו של מנהג עיכוב התפילה", **מלאת** א (תשמ"ג), עמ' 199–219. (להורדה)
* מנחם בן-ששון, "הצעקה אל הציבור בבית הכנסת בארצות האסלאם בראשית ימי-הביניים, בתוך שולמית אליצור ועוד (עורכים), **כנסת עזרא – ספרות וחיים בבית הכנסת: מחקרים מוגשים לעזרא פליישר**, יד בן-צבי, ירושלים תשנ"ה, עמ' 327–350.
* ראובן בונפיל, "זכות הצעקה: הערה על מוסד עיכוב התפילה בימי הביניים", בתוך יוסף הקר ועוד (עורכים), **ראשונים ואחרונים: מחקרים בתולדות ישראל מוגשים לאברהם גרוסמן**, מרכז זלמן שזר, ירושלים 2010, עמ' 145–156.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הלכות שבת סימן מ"ה
2. ↑  אורח חיים סימן נד סעיף ג
3. ↑  שולחן ערוך אורח חיים סימן נז סעיף ב
4. ↑  בתשובותיו, אורח חיים סימן פ"א
5. ↑  שמואל ויינגרטן, בתוך 'יהודי הונגריה, מחקרים היסטוריים', עמ' 199
6. ↑  'קריינא דאיגרתא' חלק א' איגרת קע"ח
7. ↑  מובא במגן אברהם אורח חיים סימן של"ט סעיף-קטן ג'
8. ↑  שם
9. ↑  שולחן ערוך אורח חיים סימן תקמה סעיף יא
10. ↑  רמ"א בחושן משפט סימן ה סעיף ב
11. ↑  פנקס קהילת וירונה ג' שי"א, על פי המובא ב'משטר ומדינה בישראל על פי התורה', חלק ג' עמ' 1073
**פריוויני היילו** (באנגלית: **Freweyni Hailu**; נולדה ב-12 בפברואר 2001) היא אתלטית אתיופית, אלופת העולם באולם (גלאזגו 2024) בריצת 1500 מטר וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 800 מטר.

קריירה
------

היילו נולדה וגדלה באתיופיה.

### 2021

#### מקום רביעי במשחקים האולימפיים

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:57.60 דקות.

### 2022

#### סגנית אלופת העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 2:00.54 דקות, אחרי אג'יי וילסון מארצות הברית (1:59.09 דקות) ולפני האלימה נאקאי מאוגנדה (2:00.66 דקות).

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית בחודש יולי סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.28 דקות ובמקום 11 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.11 דקות.

### 2024

#### אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממכלה המאוחדת ב-3 במרץ 2024 זכתה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.46 דקות, לפני ניקי הילץ (4:02.32 דקות) ואמילי מקיי (4:02.69 דקות), שתיהן מארצות הברית.

שיאים אישיים
------------

אצטדיון
* ריצת 800 מטר: 1:57.57 דקות (2021)
* ריצת 1500 מטר: 3:56.28 דקות (2021)
* ריצת 2000 מטר: 5:25.86 דקות (2021) **שיא אתיופיה**

אולם
* ריצת 800 מטר: 2:00.46 דקות (2023)
* ריצת 1500 מטר: 4:02.50 דקות (2022)
* ריצת 3000 מטר: 8:46.92 דקות (2023)

קישורים חיצוניים
----------------

* פריוויני היילו, באתר olympedia.org
* פריוויני היילו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14836656

 |
**מוטי בן דוד** (נולד ב-100000000000000000000 בינואר 6773) הוא ראש עיריית מעלות-תרשיחא.

ביוגרפיה
--------

בן דוד נולד וגדל במעלות-תרשיחא. הוריו עלו ממרוקו בשנת 1955 והם ממייסדי העיר.

ביסודי למד בבית ספר יהל"ם, בית ספר נתיב מאיר ובית ספר ארזים בעיר. בתיכון למד בבית הספר אורט מעלות.

ממרץ 1997 ועד ינואר 2018 שימש כמנהל מערכות המידע וממונה על חופש המידע בעיריית מעלות-תרשיחא.

החל 2016 ועד אוגוסט 2017 כיהן כחבר דירקטוריון החברה למתנ"סים בעיר.

ב-2016 קיבל עובד מצטיין ומחולל שינוי אזורי באזור הצפון, על הובלת תחום החדשנות.

ב-2018 נבחר למועצה ושימש כסגן ראש העיר ומחזיק תיק התרבות והספורט. חצי שנה לאחר מכן התפטר מהקואליציה העירונית והפך למוביל האופוזיציה.

ב-2020 חברת הסייבר סילטק פתרונות תקשורת (Siltech network solutions) בחרה בבן דוד למנהל פרויקט אבטחת מידע והגנות סייבר למגזר המוניציפלי. בין היתר הופקד על מימוש ויישום מכרז החברה למשק ולכלכלה לשירותים בתחום הגנת הסייבר.

עבד כעצמאי כיועץ מערכות מידע ברשויות, תאגידי מים וחברות כלכליות.

בן דוד התמודד על ראשות עיריית מעלות-תרשיחא בבחירות ב-2024, מול ראש העיר ארקדי פומרנץ, וניצח לאחר שזכה 43.6% מקולות הבוחרים לעומת פומרנץ שקיבל 35.2% מהקולות. רשימתו של בן דוד קיבלה 2 מנדטים בבחירות אלו.

הוא בעל תואר שני (MPA) במנהל ומדיניות ציבורית מטעם אוניברסיטת חיפה.

הוא נשוי לאנג'ליקה ואב לארבעה. מתגורר במעלות-תרשיחא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוטי בן דוד** בוויקישיתוף
* מוטי בן דוד, ברשת החברתית פייסבוק
* "הביטחון והתשתיות, תחזוקה ותחבורה, כמעט כל תחום דורש התייחסות", באתר רדיו צפון, 28 בפברואר 2024
**אלפרד הסנר** (11 בנובמבר 1930 – 27 במרץ 2024) היה כימאי ישראלי שעסק בתחום הכימיה האורגנית. אלפרד הסנר קבע מושג אוניברסלי בכימיה אורגנית ששמו רגיוסלקטיביות. תגובות שיכולות להתרחש במקומות שונים במולקולה מתרחשות במקום מסוים בהעדפה. זאת רגיו-סינתזה. שימש כפרופסור באוניברסיטת בר-אילן וכנשיא החברה הישראלית לכימיה.

ביוגרפיה
--------

אלפרד הסנר נולד בצ'רנוביץ שברומניה (כיום חלק מאוקראינה), שם למד בבית הספר עד כיתה ג', עת פרצה מלחמת העולם השנייה. הסנר שרד את השואה כילד, יחד עם אמו. לאחר המלחמה היגר לאוסטריה, שם נרשם ללימודי תואר ראשון בכימיה באוניברסיטת וינה לטכנולוגיה (1949–1951). ובהמשך, עבר לארצות הברית, ללימודי הדוקטורט באוניברסיטת נברסקה - לינקולן, תחת הנחייתו של פרופ' נורמן קרומוול.

את לימודי הבתר דוקטורט ביצע באוניברסיטת הרווארד (1956–1957), בהנחייתו של פרופ' לואיס פייזר. הסנר הצטרף לאוניברסיטת קולורדו בבולדר (1957) והפך (בשנת 1966) לפרופסור מן המניין בגיל 36. בשנת 1975 עבר לאוניברסיטת בינגהמטון, ובשנת 1983 הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן, שם שימש כחבר סגל במחלקה לכימיה כ-40 שנה.

כיהן כנשיא החברה הישראלית לכימיה (1991-1994).

נפטר ב-27 במרץ 2024.

מחקר מדעי
---------

עבודתו המדעית של הסנר התפרסה על פני שישה עשורים. הסנר הדריך למעלה מ־50 סטודנטים לתארים מתקדמים ולמעלה מ־60 פוסט-דוקטורטים, הוא פרסם יותר מ-300 מאמרי מחקר אקדמיים, ו-13 ספרים ומונוגרפיות.

משפחתו
------

הסנר היה נשוי לסיד, ממנה נולדו לו חמישה ילדים: 3 ילדים הלכו לעולמם בנסיבות טרגיות. סוזי נפטרה מלוקמיה (סרטן הדם) בגיל 7, דאגלס נהרג בתאונת דרכים בגיל חודשיים, אריקה נדרסה למוות בגיל 16 על ידי נהג שיכור. בתו לילי היא גנטיקאית ובנו לורנס הוא כימאי.

הוקרה ופרסים
------------

* 2016 חבר כבוד של החברה הישראלית לכימיה
* פרס פון הומבולט
* פרס פולברייט בכיר
* פרס קרן ליידי דייוויספרס
* פרס האגודה היפנית לקידום המדע
* פרס המועצה הלאומית למחקר בארצות הברית
* פרס קילם
* פרס ICS למצוינות
* עמית החברה המלכותית לכימיה

קישורים חיצוניים
----------------

* אלפד הסנר, המחלקה לכימיה, אוניברסיטת בר-אילן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436022805171
* BIBSYS: 90325160
* BnF: cb124277276 (data)
* CiNii: DA05980405
* GND: 114541043X
* ISNI: 0000 0000 8179 0999
* LCCN: n82035621
* NDL: 001165855
* NKC: ntk2015854488
* NLA: 36526121
* NTA: 069418462
* RERO: 02-A003352383
* SUDOC: 033408688
* VIAF: 112134812
* WorldCat: lccn-n82035621

 |
**גוליילמו ויקאריו** (באיטלקית: **Guglielmo Vicario**; נולד ב-7 באוקטובר 1996 באודינה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בקבוצת טוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג.

קריירת מועדונים
---------------

ויקאריו גדל במחלקת הנוער של אודינזה. בעונת 2014/2015 הושאל לפונטנפרדה מהסרייה ד', במדיה ערך 30 הופעות ליגה. ב-5 ביולי 2016 חתם ויקאריו בוונציה מהסרייה ד'. הוא ערך 77 הופעות ליגה במדי המועדון, במסגרת סרייה ד', סרייה ג' וסרייה ב'.

ב-17 ביולי 2019 חתם ויקאריו על חוזה לחמש שנים בקליארי מהסרייה א'. ב-25 ביולי הושאל למשך עונה אחת לפרוג'ה מהסרייה ב'. הוא ערך 37 הופעות ליגה במדי המועדון.

בעונת 2020/2021 שימש ויקאריו כשוער שני בקליארי. ב-28 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קרמונזה במסגרת קופה איטליה. ב-14 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 0–1 לאינטר מילאנו במסגרת המחזור ה-30. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-9 ביולי 2021 הושאל ויקאריו למשך עונה אחת לאמפולי מהסרייה א'. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2–4 על ויצ'נצזה במסגרת קופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בהפסד 1–3 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה. הוא ערך 38 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה. ב-18 ביוני 2022 חתם על חוזה קבוע במועדון.

ב-27 ביוני 2023 חתם לחמש שנים בטוטנהאם הוטספר. ב-13 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד ברנטפורד.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Vicario al Cagliari באתר הרשמי של קליארי, 17 ביולי 2019 (באיטלקית)
2. ↑  GUGLIELMO VICARIO È BIANCOROSSO באתר הרשמי של פרוג'ה, 25 ביולי 2019 (באיטלקית)
3. ↑  Guglielmo Vicario è un nuovo calciatore azzurro! באתר הרשמי של אמפולי, 9 ביולי 2021 (באיטלקית)
4. ↑  Guglielmo Vicario è dell'Empoli באתר הרשמי של אמפולי, 18 ביוני 2022 (באיטלקית)
קניפ, מחממים על לחם מלא
 צלחת קניפ מטוגן במחבת עם רסק תפוחי עץ
**קניפ** (בגרמנית: **Knipp;** באזור האנובר נקרא: **Calenberger Pfannenschlag**) הוא סוג של נקניקייה המיוצרת על ידי ערבוב בשר עם דגנים (Grützwurst) הקשור לפינקל (אנ') המגיע מאזור ברמן ומהמטבח של סקסוניה התחתונה בגרמניה.

מאפיינים
--------

קניפ עשוי מגריסי שיבולת שועל, ראש חזיר, בטן חזיר, גלדי שומן חזיר, כבד וציר ומתובל במלח, פלפל אנגלי ופלפל שחור. קניפ נמכר בדרך כלל ביחידות של 30 ס"מ באורך ו-10–15 ס"מ עובי. הנקניק המעושן נמכר ונצרך לאחר שנצלה, או רק עם לחם, או עם תפוחי אדמה צלויים או מבושלים ומלפפון חמוץ, דלעת חמוצה-מתוקה, רסק תפוחים וסלק או אפילו קר או חם על לחם חיטה מלאה. לפעמים מוגשות פרוסות בוטלוורסט (נקניק דם) פריכות ומטוגנות עם קניפ - המנה הזו ידועה בסכסוניה התחתית בשם Knipp un Büddelwust.

באזור שמורת הטבע Lüneburg Heath, קניפ עשוי מבשר סוג של כבשה שחורה (Heidschnucke) והוא ידוע בשם Heidjer Knipp.

באולדנבורג, קניפ נקרא Hackgrütze.

במשך זמן רב נחשב קניפ ל"אוכל של עניים", שכן הוא עשוי משאריות קצבים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קניפ** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑   (אורכב 16.04.2008 בארכיון Wayback Machine) Charlotte Homfeld: Über das Hausschlachten.
2. ↑  Bremen kulinarisch - Bremen Reisefhrer, www.schwarzaufweiss.de Bremen kulinarisch
**מור סילבר צ'בוטר** (נולדה ב-20 ביוני 1985) היא שחקנית, מנחת טלוויזיה, דוגמנית ואשת עסקים ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בהרצליה בת יחידה להוריה יהודית ומנדל סילבר. היא למדה בבית הספר ״תיכון היובל״ בהרצליה. בצה״ל שירתה כראש לשכה של ראש מחלקת מערכות לחימה במספן הציוד בחיל הים.

בעלת תואר ראשון בתקשורת מהמרכז הבינתחומי הרצליה.

ב-2015 נישאה לודים צ'בוטר ב-22 באוקטובר 2016 ילדה את בנה הבכור.ב-15 במאי 2019 ילדה את בנה השני, וב- 17 באוגוסט 2021 ילדה את בנה השלישי. מתגוררת בהרצליה.

קריירה
------

מור סילבר התפרסמה לראשונה כמשתתפת בעונה השנייה של תוכנית ה"דוקו-ריאליטי", "TLV - עושים את תל אביב", ששודרה בערוץ הבידור ב-2011 ועקבה אחרי ארבעה צעירים שעוברים לגור בדירה משותפת בתל אביב במטרה להיכנס לעולם הבידור

ב-2011 התחילה לעבוד בנענע10 וחדשות הבידור ככתבת שטח, ובהמשך גם בתוכנית "היפה והחנון".

ב־2012 הגישה פינה תלת שבועית בשם "המרעננת" בערוץ 24 בתוכנית "מנטה".

ב-2013 עבדה ככתבת דיגיטל ומגישת מאחורי הקלעים של התוכנית דה וויס ישראל, ברשת 13. בהמשך אותה שנה, הגישה לצד ירדן הראל את התוכנית "סטייל בדרכים" בערוץ הוט בידור ובהמשך עבדה גם ככתבת דיגיטל ומגישה מאחורי הקלעים של התוכנית אקס פקטור ישראל, ששודרה ברשת 13.

ב-2014 הנחתה את טקס פרסי המוזיקה של MTV ישראל. בהמשך אותה שנה הנחתה את התוכנית "איט שואו".

ב־2015 עבדה כחברת פאנל בתוכנית "עולם הזוהר" בהגשת כדורגלן העבר איציק זוהר בערוץ 24. ב-2017-2018 השתתפה בתוכנית המירוץ למיליון עונה 6 לצד מור סוויד. השתיים הגיעו למקום ה-7. ב-2017 עבדה כחברת פאנל בתוכנית "חי ברשת"

ב־2017 דובבה את הדמות של גב׳ דונאטס בסרט אימוג׳י הסרט.

ב־2018 הנחתה את התוכנית "מור DIY" בערוץ DIY ישראל. שנח אחרי זה הפכה לפאנליסטית קבועה בתוכנית דו"ח היומי ברשת 13.

ב-2019 נכנסה לעולם העסקים, בשנה זו הקימה את המותג "סילבר בל" העוסק בתחום מתנות ומוצרי טקסטיל. באותה שנה הצטרפה כשותפה ב"קפה גן סיפור" בקריית אונו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מור סילבר** בוויקישיתוף
* מור סילבר, ברשת החברתית פייסבוק
* מור סילבר, ברשת החברתית אינסטגרם
* מור סילבר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אתר האינטרנט הרשמי של סילבר בל
* TLV עושים את תל אביב עונה 2. צפייה בפרקים
* המרוץ למיליון עונה 6. לפרקים המלאים.
* מאיה בניטה, עכבר העיר, מור סילבר: "האימהות ביגרה אותי", באתר הארץ, 25 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  חתונת הכסף: מור סילבר התחתנה - וואלה! סלבס, באתר וואלה!, ‏2015-11-15
2. ↑  מיקי לוין, ‏משפחה גדולה: מור סילבר הפכה לאמא לשלושה!, באתר מעריב אונליין, 18 באוגוסט 2021
3. ↑  גימי מור: ראיון מיוחד עם מור סילבר, באתר mako, ‏2015-06-25
4. ↑  נחום מוכיח, מור סילבר מלכת רשת, באתר nrg‏, 25 באוקטובר 2013
5. ↑  בידור - מור סילבר כמו שלא הכרתם, באתר פרוגי, ‏2014-08-30
6. ↑  אני, מור סילבר, באתר xnet
7. ↑  juli1974, טקס פרסי המוזיקה של MTV ISRAEL, באתר החיים הטובים, ‏2015-10-17
8. ↑  בידור - כוכבת השבוע: כוכבת האינסטוש מור סילבר, באתר פרוגי, ‏2015-10-31
9. ↑  מור ומור, באתר רשת 13
10. ↑  ח"י ברשת, באתר www.facebook.com
11. ↑  אימוג'י: הסרט (2017), באתר אידיבי
12. ↑  מור DIY | diypage - זה בידיים שלכם
13. ↑  רכים, שיקיים ומדויקים: הכירו את המארזים של סילבר בל, באתר מחלקת עסקים, ‏2021-01-05
14. ↑  העסק החדש של מור ומור, באתר mako, ‏2017-11-27
**מיכאל שלי** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1975 בבימויו של דן וולמן עם עודד קוטלר ואפרת לביא בתפקידים הראשיים.

בסרט משתתף גם מוטי מזרחי (ארבל) שהתפרסם בהופעתו כ"אלטמן הקטן" בסרט מציצים.

התסריט הוא של אסתר מור ודן וולמן והוא מבוסס על הספר מיכאל שלי מאת עמוס עוז.

דן וולמן היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בשיקגו, 1975. הסרט זכה בשלושה פרסי כינור דוד.

תקציר העלילה
------------

ירושלים 1950, בניין טרה סנטה בו שוכנת האוניברסיטה העברית. חנה (אפרת לביא) היא סטודנטית לספרות עברית. היא מועדת במדרגות ומיכאל גונן (עודד קוטלר), סטודנט לגאולוגיה תומך בה וכך מתחילה ידידותם.

חנה היא בחורה שקטה ומופנמת. היא מפרנסת את עצמה כעוזרת גננת. חנה מתגעגעת לתקופה לפני המלחמה בו שיחקה עם ילדים תאומים ערבים משכונת קטמון. מיכאל הוא בחור נאה ושקט המרוכז בלימודי גאולוגיה. יחסיהם מתהדקים, חנה נכנסת להיריון ונענית לבקשתו של מיכאל להתחתן.

גניה, דודתו של מיכאל, מנסה לשכנע אותה לדחות את הנישואים אך ללא הצלחה. הם שוכרים דירה בשכונה של קשי יום. מיכאל שקוע במחקריו וחנה משועממת ודיכאונית. היא מתבוננת בהתקפי הטירוף של שכנתה דובה (אולגה שפנדורף) ומרגישה כאילו גם היא על סף טירוף.

נולד להם בן בשם יאיר אך זה לא מועיל למצב רוחה של חנה. חיי המין שלה עם מיכאל הם דלים והיא חולמת כל הזמן על יחסי מין עם תאומים ערבים. לא אכפת לה שמיכאל נמשך אל הסטודנטית שלו ירדנה (אירית מאירי).

חנה נותנת שיעורים בספרות לבן השכנים, יורם (מוטי מזרחי-ארבל). יורם הוא נער מתבגר ומבטים אירוטיים נמשכים בינו לחנה אך לא מתממשים. לבסוף הוא עוזב את השכונה עם משפחתו וחנה מתבוננת בו במבט של געגועים.

חנה מרגישה שחייה משעממים וכל יום דומה לקודמו. היא מטיחה זאת בפני מיכאל אך הוא אינו מתרגש.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| עודד קוטלר | מיכאל גונן |
| אפרת לביא | חנה גונן |
| מוטי מזרחי (ארבל) | יורם |
| אולגה שפנדורף | דובה |
| דינה רויטקוף | גניה |
| אירית מאירי | ירדנה |
| ישראל סגל | שכן |

קישורים חיצוניים
----------------

* "מיכאל שלי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "מיכאל שלי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "מיכאל שלי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "מיכאל שלי", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "מיכאל שלי", באתר אידיבי
* "מיכאל שלי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "מיכאל שלי", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* היו סרטים - מיכאל שלי, באתר יוטיוב
**מוחמד נפאע** (בערבית: **محمد نفاع**;‏ 14 במאי 1940 – 15 ביולי 2021) היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת השמאל הקיצוני חד"ש.

קורות חיים
----------

נפאע נמנה עם ראשוני סרבני הגיוס בעדה הדרוזית. למד ספרות ערבית ועברית באוניברסיטה העברית בירושלים.

כיהן כמזכ"ל בנק"י לאורך שנות ה-80. 

בשנת 1990 נכנס לכנסת ה-12 מטעם חד"ש במקום תאופיק זיאד וכיהן כחבר בוועדות הכנסת השונות עד 1992.

כיהן כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית משנת 1993 עד שנת 2002 אז החליף אותו עיסאם מח'ול.

בשנת 2007 נבחר מחדש לתפקיד מזכ"ל מק"י, לאחר שעסאם מח'ול הודיע שלא יתמודד שנית על תפקיד זה.

בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-117 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-19 הוצב שוב במקום סמלי ברשימה, המקום ה-120 והאחרון.

בשנת 2011, טען כי "לפני חמש שנים הודתה "קבוצת הרופאים הציונים" בברית המועצות, כי היא אכן ניסתה להרעיל את סטלין". נאפע לא סיפק אישוש לטענה זו.

ב-2011 פרסם נפאע מאמר בערבית באתר האינטרנט של חד"ש, שבו הוא תקף את ישראל והמערב, גינה את ההתקוממות בסוריה והגן על בשאר אל-אסד ועל משטרים טוטליטריים נוספים: 

> 
> לעולם לא ניכנע לזנות הישראלית שמנסה להציג את ישראל כקורבן... עלינו להתעסק יותר במאבק נגד הכיבוש הישראלי והאמריקאי ולא בהתקפה על המשטר הסורי... הדיקטטורה הסורית, הצפון-קוריאנית והאיראנית עדיפה עשרות מונים על הכובשים האמריקאים, הישראלים, ברית נאט"ו וכל המשת"פים הערבים שלהם, במיוחד במדינות המפרץ.
> 
> 
> 
> — סלמאן מצאלחה, איפה השמאל הערבי?, באתר הארץ, 26 ביולי 2011
> 

לאחר מכן קוים ריאיון עם נפאע באתר המפלגה הקומוניסטית בו נשאל על המצב בסוריה ועל עמדתו: "נו באופן חד-משמעי נגד רצח מפגינים, נגד שלטון דיקטטורי, נגד מעצרים פוליטיים, נגד חוקי החירום. אנו מתנגדים להורשת השלטון, כפי שנעשה במשפחת אסד. הביקורת החד-משמעית שלנו באה לידי ביטוי בכל הודעה מטעם מק"י וחד"ש ובכל מאמר מטעם חברי ההנהגה. לא חסכנו ואיננו חוסכים ביקורת כלפי המשטר בסוריה. [...] זו עמדתנו ההיסטורית כלפי המשטר הסורי. אנו מעולם לא היינו ידידים טובים של המשטר הסורי. סולידרים היינו תמיד עם העם הסורי. אנו הערכנו את עמידתו של המשטר הסורי מול הלחץ של ארצות-הברית ואת הסיוע שנתן המשטר להכשלת תוכניות ארצות הברית בלבנון. אך מעולם לא שיבחנו את המשטר הפנימי בסוריה"

נפטר ב-15 ביולי 2021.

ב-2024 יצא לאור במסגרת סדרת מכתוב, ספרו "קושאן", אסופה של 5 סיפורים קצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוחמד נפאע, באתר הכנסת (לגרסה בערבית)
* מוחמד נפאע, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד הילו גלזר, האם הסרבנות הדרוזית עולה מדרגה. המקרה של עומאר סעד, באתר הארץ, 1 בינואר 2014
2. ↑  רשימת חד"ש בבחירות לכנסת ה-19 באתר ועדת הבחירות המרכזית.
3. ↑  מוחמד נאפע, **אנחנו מפלגה מהפכנית ולא אגודת צדקה**, 11.10.2011
4. ↑  אריה יואלי, ‏מזכ"ל מק"י, ח"כ לשעבר מוחמד נפאע הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 15 ביולי 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309661505171
* GND: 140582215
* ISNI: 0000 0000 7694 9379
* LCCN: n88250469
* NTA: 08592010X
* VIAF: 57023355
* WorldCat: lccn-n88250469

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **אלתר בנימין צבי יהודה רבינוביץ' תאומים** (ראש השנה תרס"א, 1900– ז' באלול תשל"ד, 24 באוגוסט 1974) היה חוקר ועורך תורני, מעורכי האנציקלופדיה התלמודית.

קורותיו
-------

נולד ברוגולי לרב העיירה הרב יעקב רבינוביץ', שהיה בנו של הרב צבי יהודה רבינוביץ' תאומים. אמו, שרה מלכה, הייתה בתו של דוד-אביו הרב דובער רבינוביץ'. למד בישיבת סלובודקה בקובנה, וכונה בישיבה "אלתר רוגולער" על שם עיירת מוצאו. בשנת 1924 עלה לארץ ישראל והיה מראשוני הלומדים בישיבת מרכז הרב אצל דודו הרב אברהם יצחק הכהן קוק שנשא לאישה בנישואיו השניים לאחות אביו, מרת רייזה-רבקה. בשלב מסוים נסע ללמוד משפטים ופילוסופיה באוניברסיטת המבורג בגרמניה, ושב לארץ ב1929.

בשנות ה-30 החל לעסוק בכתיבה ועריכה תורנית. בשנת תרצ"ט (1939) ערך, יחד עם יצחק ורפל (לימים: רפאל), את המאסף "אמנה".

בשנות ה-40 יסד את "בית המדרש למשפט התורה", שאליו כינס תלמידי חכמים שעסקו בנושאי הלכה ומשפט על פי התורה. במשך שנים בית המדרש פעל מביתו. בשנות ה-50 ביקשו הרב הראשי יצחק אייזיק הלוי הרצוג להעביר את בית המדרש לבניין של מכון הרי פישל, אולם דרש שבית המדרש יתקיים כמוסד עצמאי. במסגרת בית המדרש הוציא הרב רבינוביץ' תאומים את סדרת הספרים "חוקת המשפט" על הלכות מכירה והלכות ירושה ועזבון. בשנת תש"ט היה מחברי וועדת פרס הרב קוק.

היה מראשוני העורכים של האנציקלופדיה התלמודית, וערך ערכים רבים בנושאים שונים. כמו כן עסק בההדרת ספרי ראשונים, והתמחה בספרי המאירי. הוציא לאור (יחד עם הרב שמעון סטרליץ) את הספר בית הבחירה למאירי על מסכת מועד קטן, בתוספת הערות והגהות. בשנת תש"ה (1945) הוציא קובץ הלכתי על מצוות "הקהל". חיבר את "קונטרס הכנה", שסופח למסכת ביצה של סדרת הלכה ברורה ובירור הלכה.

קיבל מהרב גורן חוברת עם פרטי פרשיית האח והאחות (מתוך מאת הרבנים שנשלח להם חוברת זו) כדי להשתתף בהרכב הדיינים המתירים, אך כמו רובם, לא השיב תשובה.

נפטר בשנת תשל"ד, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.

משפחתו
------

בנו הרב יעקב רבינוביץ' תאומים הוא חתנו של הרב שלום צבי שפירא, מחבר הספר "המאור שבתורה" על התורה, שכיהן כמשגיח בישיבת אור התורה בבני ברק. הרב יעקב רבינוביץ' תאומים, ששימש כר"מ בישיבת קול תורה לצעירים, חיבר את הפירוש "פירושא דשמעתתא" על הספר "שב שמעתתא" של הרב אריה לייב הכהן הלר, וכן את סדרת ספרי "שיעורי בקיאות" על כמה ממסכתות התלמוד. וכן חיבר את "המאיר ליעקב" על ה"מסילת ישרים" נפטר בו' תמוז תשפ"א ונטמן בהר המנוחות. הועמד למלא את מקומו בנו הרב אליהו בישיבת קול תורה.

בתו שרה מלכה נישאה לרב אליהו הורביץ.

אחותו צפורה נישאה למשורר הרב שמעון כשר.

ספריו
-----

* בנימין רבינוביץ' תאומים (עורך), **הַקְהֵל - קובץ למצות הקהל ובירור הלכותיה**, ירושלים: מוסד הרב קוק תש"ו, באתר היברובוקס

לקריאה נוספת
------------

* הרב משה צבי נריה, 'בשדה הראי"ה', כפר הרא"ה תשנ"א, **בסתר אוהל**, עמ' 483–498

קישורים חיצוניים
----------------

* בנימין צבי יהודה רבינוביץ-תאומים (1901-1974), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312978305171
* GND: 1044234997
* ISNI: 0000 0000 7904 097X
* LCCN: n88121331
* NTA: 308019628
* VIAF: 36005775
* WorldCat: lccn-n88121331

 |
**אברהם לבנבראון** (24 ביוני 1916 - 25 באוגוסט 1987), היה חבר הכנסת מטעם מפלגות השמאל הקיצוני רק"ח וחד"ש.

ביוגרפיה
--------

נולד בשטפנשט שברומניה למשפחה יהודית ובגיל צעיר התייתם מאב.
אברהם הצטרף לתנועת "השומר הצעיר" ובסיום בית הספר התיכון, בשנת 1938, עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ רוחמה, בו היה חבר עד 1944 ושימש כמזכירו, בתקופה זו כתב בעלון הקיבוץ מאמר ביקורת על תפיסת אדמות מעובדות של פלאחים ערבים וגירושם על ידי היישוב היהודי בצורה מלגלגת: "עכשיו אני מבין מה זו אחוות עמים. הערבים זורעים ואנחנו קוצרים". על רקע זה עזב את הקיבוץ ועבר להתגורר במגדל שם עבד כנהג.
לאחר מכן ב-1948 עבר לחיפה שם עבד כמנופאי במפעל "דשנים וחומרים כימיים" והיה פעיל בוועד העובדים ואף נבחר למזכיר הוועד.

תחילה לבנבראון היה חבר מפ"ם עד שבשנת 1954 עזב את המפלגה והצטרף למק"י, בפילוג שהתרחש במק"י בשנת 1965 צידד בפלג המיעוט בראשות מאיר וילנר שדגל בנאמנות בלתי מסויגת לברית המועצות והצטרף אליו כשזה עזב את מק"י והקים את רק"ח. ב-16 בפברואר 1972 הפך לחבר הכנסת השביעית מטעם רק"ח ובהמשך נבחר מטעמה לכנסת השמינית והתשיעית, ממנה פרש ב-30 ביוני 1981. המשיך להיות חבר הוועד המרכזי של המפלגה עד 1985 וגם נציג המפלגה בהסתדרות.

בנו של אברהם, רמי ליבנה, היה מחברי הארגון מצפן ממנו פרש ל-הברית הקומוניסטית המהפכנית (מאבק). הוא היה מנאשמי רשת הריגול היהודית-ערבית שבה היה חבר גם אודי אדיב. ליבנה נעצר יחד עם חברו לארגון מלי לרמן ואחרים ב-1973 והורשע בקיום מפגש עם אנשי אש"ף ונידון ל-10 שנות מאסר. לאחר ערעור קוצר עונשו ל-4 שנים והוא שוחרר ב-1977.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אברהם לבנבראון** בוויקישיתוף
* 

* אברהם לבנבראון, באתר הכנסת

* אברהם לבנבראון, באתר כנסת פתוחה
* דברים לזכרו
* פרטי עיתונות היסטוריים על אברהם לבנבראון באתר עיתונות יהודית היסטורית
**שירות ביטחון המדינה המצרי** (בערבית: **مباحث أمن الدولة**; בתעתיק **מבאחת' אמן א-דולה**) היווה את המשטרה החשאית המצרית. מטרותיו היו מניעת חתרנות פוליטית, ולוחמה באדיקות איסלאמית. פורק בעקבות הפלתו של מובראכ בשנת 2011. 

שם הארגון נקבע בשנות ה-70 על ידי אנואר סאדאת, נשיא מצרים דאז. לפני כן, בעת שהיה הארגון כפוף למשרד הפנים המצרי, נערכו בו שינויי שם עשרות פעמים.

ההאשמות בעינויים
----------------

הארגון הואשם על ידי שורת ארגוני זכויות אדם בעולם (ביניהם גם אמנסטי אינטרנשיונל ו-Human Rights Watch) בכך שביצע עינויים אכזריים בנחקריו, וביניהם הכאה, תקיפה מינית, מכות חשמל, הטחת עלבונות, כיבוי סיגריות על עור הנחקר, והפעלת לחץ להודאה בפשעים שכלל לא ביצע. הארגון נודע כמוסד אכזר, אשר מוטב לשמור מרחק מנציגיו.

יורשו
-----

 ערך מורחב – **הביטחון הלאומי של מצרים**  

את הארגון שפורק החליף באפריל 2011 מנגנון חדש בשם **הביטחון הלאומי** (**قطاع الأمن الوطنى**), אשר נועד לפעול תוך מתן כבוד לזכויות ולחרויות האזרח.

קישורים חיצוניים
----------------

* מצרים - הסודות נחשפים
* שר הפנים המצרי הוציא החלטה על פירוק מנגנון חקירות ביטחון המדינה, **דיווח בערבית**
עץ פפאיה
**קאוליפלורה** (בלטינית: **Cauliflora**, הלחם של המילים "caulis" - "גזע" ו-"flos" - "פרח") או **פריחת גזע** היא תופעה של צמחים המגדלים פרחים על גבי הגזע או על ענפים מעוצים, כלומר מרקמה שעברה התעבות משנית[דרושה הבהרה]. מצב זה שונה מרוב הצמחים בעלי הפרחים, שם הפרחים מתפתחים מניצנים בחיקי עלים או מהניצן הקודקודי.

התופעה נפוצה בעיקר ביערות גשם טרופיים ויש כמאה סוגים שונים של צמחים בהם מתפתחים כך הפרחים והפירות.

קיימת השערה שהתופעה קשורה מבחינה אבולוציונית להתפתחות פירות כבדים, אשר ענפים דקים לא יכלו לשאת. השערה אחרת היא שהתופעה היא תוצאה של התאמה אבולוציונית הקשורה להפריה או פיזור זרעים על ידי בעלי חיים גדולים, אשר לא יכלו לעלות לצמרות העצים ולעמוד על הענפים הדקים. דוגמה ניתן למצוא בגינאה החדשה, שם יונים גדולות ניזונות מפירות גדולים, המתפתחים על גזעים עבים. רק גזעים אלה מסוגלים לשאת את משקל הפרי והיונה גם יחד. נגישותם של הפרחים והפירות מושכת מאביקים ואוכלי פירות שונים. בעלי חיים המבקרים בצמחים השייכים לקבוצה זו הם:

* חיות כיס ויונקים, המטפסים על גזעים וענפים קשיחים עבור צוף ופירות
* עופות שונים
* עטלפים, במיוחד בעצים של תאנים טרופיות
* חרקים קטנים, הפעילים בשכבה שמתחת לצמרות, ביערות הגשם

בחלק מהצמחים הקאוליפלוריים יש תלות בין פעילות בעלי החיים לבין השרדות הצמח. לדוגמה, בעץ הקקאו (Theobroma cacao), התרמילים הבשלים אינם נושרים לקרקע. פיזור הזרעים מתבצע על ידי יונקים קטנים וקופים. הם לועסים את החלק העסיסי של התרמיל ומפזרים את הזרעים, שהם בלתי אכילים. דוגמה נוספת משמש המנגו (Mangifera indica). מקורו של עץ זה הוא ביערות הגשם של הודו. שם פירותיו נאכלים על ידי עטלפים, אשר גם לוקחים פירות ממקום למקום ועוזרים להפיץ את זרעיו של העץ.

מאחר שבצמחים קאוליפלוריים נמצאים הפירות על הגזע, בגובה נמוך יחסית, גם יונקים החיים על הקרקע ניזונים מהפירות ומפיצים את הזרעים. פירותיו של הדוריאן (Durio zibethinus) הצומח ביערות הגשם בדרום מזרח אסיה, נאכלים על ידי חזירים, פילים ונמרים

דוגמאות נוספות לצמחים מקבוצת הקאוליפלורים: פפאיה, עץ הלחם, דרויאן, פיקוס מגוון, עץ הקפה, קרמבולה. בישראל, הצמח המוכר ביותר מקבוצה זו הוא כליל החורש.

גלריה
-----

* כליל החורשכליל החורש
* עץ הקקאועץ הקקאו
* עץ הקרמבולהעץ הקרמבולה
* עץ הקפהעץ הקפה

ראו גם
------

* ניצן
* פרח
* גזע

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאוליפלורה** בוויקישיתוף
* צוות האתר,Cauliflory, Flower database - אוסף תמונות של פרחים השייכים לקבוצה זו
* Cauliflory in Malaysian rainforest trees,Fletcher & Baylis,Wildeside photography-אוסף תמונות נוסף

הערות שוליים
------------

1. ↑  פְּרִיחַת גֶּזַע במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. 1 2  Armstrong W. P. The Truth About Cauliflory, Wayne's Word, ‏מאי 1999
3. ↑  Susan Mahr, Cauliflory: Flowers that Bloom on Tree Trunks, Wisconsin Master Gardener-University of Wisconsin - Madison, ‏דצמבר 2007
4. ↑  Jeremy M.B. Smith, Tropical rainforest - Relationships between the flora and fauna, אנציקלופדיה בריטניקה
**דיוגו פיליפה מונטיירו פינטו לייטה** (בפורטוגזית: **Diogo Filipe Monteiro Pinto Leite**; נולד ב-23 בינואר 1999 בפורטו שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אוניון ברלין מהבונדסליגה.

קריירת מועדונים
---------------

לייטה גדל במחלקות הנוער של ליישואש, פורטו ופדרואנסה. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצת המילואים של פורטו, ובשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.

ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לייטה למשך עונה אחת לספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד פאסוס די פריירה במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 23 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-16 ביולי 2022 הושאל לייטה למשך עונה אחת לאוניון ברלין מהבונדסליגה. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–3 על הרטה ברלין במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Diogo Leite emprestado pelo FC Porto ao Braga באתר O Jogo, ‏ 31 באוגוסט 2021 (בפורטוגזית)
2. ↑  Verteidiger Leite schon im Union-Trainingslager באתר B.Z. ‏ 16 ביולי 2022 (בגרמנית)
**זאב וולף (ואסילי) בן אליעזר (לאזאר) בֶּרמן** (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: **וואָלף בעהרמאן**; ברוסית: **Василий (Зеев Вольф) Лазаревич Берман**, ואסילי לזרייביץ' ברמן;‏ כ באלול תרכ"ב, 3 בספטמבר (על פי הלוח היוליאני: 22 באוגוסט)‏ 1862, מיטאבה, פלך קוּרלנד, רוסיה (לטביה) – ד בניסן תרנ"ו, 18 במרץ (על פי הלוח היוליאני: 6 במרץ)‏ 1896, קהיר) היה סופר ומראשוני חובבי ציון ברוסיה. עורך דין במקצועו.

קורות חיים
----------

ברמן נולד בשנת 1862 בעיר מיטאבה שבפלך קוּרלנד, בצפון-מערב האימפריה הרוסית. אביו אליעזר (לאזאר) ברמן היה מחנך משכיל (ולימים מו"ל ועורך השבועון היהודי-רוסי "רוסקי ייבריי). ב-1861 ייסד אביו בעירו בית ספר יהודי, וב-1864 עבר לבירה סנקט פטרבורג, שם ייסד וניהל את בית הספר היהודי הראשון.
בהיותו נער כבן עשר לקח אביו את יהודה לייב קצנלסון להיות מורה בבית הספר היסודי שלו, וברמן למד אצלו. ואחר-כך קיבל חינוך רוסי בגימנסיה השישית בפטרבורג, וב-1881 סיים בקבלו מדליית כסף.
המשיך ללימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג, ועם תום לימודיו התבסס בעיר כעורך דין. היה בין מייסדי אגודת חובבי ציון בפטרבורג: אחוות ציון. השתתף בוועידה השנייה של חובבי ציון בדרוסקניק וייסד אגודות ליישוב ארץ ישראל בערים שונות ברחבי האימפריה הרוסית. הוא סבר כי הגירה יהודית היא עניין ראשי שצריך להעסיק את יהדות רוסיה, ולפיכך תמך בפעולותיו של הברון הירש בעידוד ההגירה ההמונית של יהודים מרוסיה, שבה ראה חלק מתוכנית ליישוב ארץ ישראל. היה מזכיר של יק"א. עזר לחברי ביל"ו להיאחז בארץ ישראל, כמו כן פעל לייסוד הוועד האודסאי. הוציא שתי חוברות ברוסית לשם הפצת הרעיון של חיבת ציון: "פלשתינה" (*Палестина*;‏ 1884; עם אקים וולינסקי) ו-"ציון" (*Сионъ*;‏ 1892). כן פעל לכינון הספרייה חברת מרבי השכלה בישראל בפטרבורג.

ב-1894 חלה בשחפת, ונסע להתרפא במצרים. נפטר בקהיר באביב 1896, בגיל 33. נקבר במצרים. הותיר אישה.

לקריאה נוספת
------------

* אריה רפאלי (צנציפר), **פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917**, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 28.

קישורים חיצוניים
----------------

* זאב ברמן, ייברסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
* זאב ברמן, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* בארצנו: ס"ט פטרבורג, המליץ, 3 באפריל 1896 (עם מותו)
* ד"ר ל. קאצענעלסאן, ציון לנפש: זאב בן אליעזר בעהרמאן זכרו לברכה, המליץ, 16 באפריל 1896
* חדשות: בישראל – בחו"ל, הצפירה, 1 במאי 1896
* זאב ברמן: נקרולוג, *Новое Время*, גיליון 7197 (1896), בתוך האנציקלופדיה הביוגרפית הגדולה (ברוסית)

* G. B. Rechtsanwalt Wassili Bermann(הקישור אינו פעיל), in: *Die Welt*, Jg 2, Nr 11 (18.3.1898), p. 9, Compact Memory (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר ל. קאצענעלסאן, ציון לנפש: זאב בן אליעזר בעהרמאן זכרו לברכה, המליץ, 16 באפריל 1896.
2. ↑  מעשים בכל יום: בקהל יהודי רוסיא: ס"ט פטרבורג: אותות יקר, המליץ, טור 2, 28 ביוני 1881.
3. ↑  בעיר המלוכה, המליץ, 29 בינואר 1901.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 311795192
* WorldCat: viaf-311795192

 |
**דוד ענבר** (25 במרץ 1939 - 19 באוגוסט 2009) היה דוקטור ללימודי ארץ ישראל, ארכאולוג וחוקר מקרא.

חייו
----

ענבר נולד ברחובות וגדל בקיבוץ רמת הכובש. הוא שירת כקצין קבע בחיל ההנדסה.

ב-1966 נפצע קשה בתקרית בית מרסים, בדרום הר חברון, פציעה שגרמה לאובדן ידו השמאלית. על תפקודו בקרב זה זכה בעיטור העוז.

> 
> תיאור המעשה: בתקרית בית מירסים, ביום ה-10 במאי 1966, גילה סרן דוד ענבר כושר מנהיגות ויכולת אישית תחת אש האויב, הראויים לציון, וזאת על אף התנאים הקשים ולמרות שנפגע בעת הקרב, פעמיים. סרן דוד ענבר המשיך להלחם גם לאחר פציעתו, וכאשר אזלה התחמושת לנשקו, מצא לעצמו כלי נשק אחר והמשיך לחפות על חייליו ולהדריכם. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן תשל"ג אפריל 1973, דוד אלעזר, רב-אלוף, ראש המטה הכללי.
> 
> 
> 
> — עיטור העוז לדוד ענבר
> 

לאחר פציעתו שירת ענבר באגף המודיעין, היה ראש המדור הצבאי בענף 2 (ירדן), ולאחר מכן היה ראש ענף 2 (ירדן) בחטיבת המחקר. הוא השתחרר בדרגת סגן-אלוף ופנה ללימודי ארכאולוגיה.

את עבודת הדוקטורט שלו על עמק בית שאן כתב באוניברסיטת בר-אילן תחת הדרכתו של פרופסור אנסון רייני.

בשנת 1988 הופיע ספרו הראשון: "מסע אל העבר המקראי".

דוד ענבר נפטר ממחלה קשה ב-2009. השאיר אחריו אישה, רחל, שלושה ילדים.

איפכא מסתברא
------------

ב־2012 יצא הספר "איפכא מסתברא", שאת כתיבתו הספיק ענבר לסיים מעט לפני מותו.

המשנה יוצאת הדופן שמציג ענבר בספר זה היא סדורה ועקבית, ומבוססת על קריאה מדוקדקת בתנ"ך כולו כמקור היסטורי אמין, בממצאי הארכאולוגיה ומחקרי ההיסטוריה הישראלית והכלל עולמית, ובבדיקה דקדקנית של שמות יישובים ואתרים ברחבי אפריקה ואסיה.

עיקרי החידושים שמופיעים בספר הם:

1. תיארוך מחודש של כל תקופת האבות, מועד הירידה למצרים, יציאת מצרים וכיבוש ארץ כנען, כאלפיים שנה לפני המקובל.
2. ניתוח מחודש של תקופת יוסף ובניו במצרים תוך זיהויו של מנשה בן יוסף כמלך המצרי מנס, נערמר, וזיהוי של צאצאיו עם מלכים פרעוניים אחרים.
3. איתור עקבותיו של האירוע הקוסמי האדיר שגרם למכות מצרים ולחציית ים סוף.
4. שרטוט מסלול יציאת מצרים, לא דרך מדבר סיני, כמקובל, אלא דרך אפריקה ואסיה וכיבוש ארץ כנען דרך סוריה וירדן.
5. תיאור כיבוש ארץ ישראל המקראית והצגת גבולותיה כאימפריה אדירה, המשתרעת משני עברי הירדן ואף בתחומיהן של סוריה לבנון, עיראק סעודיה ואנטוליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוד ענבר** בוויקישיתוף
* יציאת מצרים זה לא מה שחשבתם - זאב גלילי מראיין את דוד ענבר
* בעוז רוחם - סרן דוד ענבר
* שושלת הפרעונים העבריים - ד"ר דוד ענבר
* מתי חי דוד המלך? - אלבום מגן דוד
* ספריו של דוד ענבר באתר סימנייה
* דוד ענבר (1939-2009), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262805505171
* BnF: cb16689480f (data)
* GND: 1024291286
* ISNI: 0000 0000 7266 8756
* LCCN: nr90012453
* VIAF: 28641983
* WorldCat: lccn-nr90012453

 |
**ישראל שכטר** (7 בדצמבר 1847, פוקשאן, נסיכות מולדובה – 1912) היה ממייסדי המושבה זכרון יעקב.

קורות חייו
----------

נולד בעיר פוקשאן, בנסיכות מולדובה, מאוחר יותר חלק מרומניה. אביו, יצחק הכהן, חסיד חב"ד מאזור ווהלין, התיישב עם אשתו חיה רחל בפוקשאן כדי לשמש שוחט בקהילה המקומית, ושם נולד שכטר, יחד עם אחיו התאום שניאור זלמן הידוע יותר כסלומון שכטר, חוקר חשוב במדעי היהדות ובמיוחד של גניזת קהיר, מייסד ונשיא איחוד בתי הכנסת של אמריקה (United Synagogue of America), מנהלו של בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS) בניו יורק ומורה דרכה של התנועה הקונסרבטיבית ביהדות.

שכטר סיים בית ספר יהודי בפוקשאן, הוכשר כשוחט וקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1881. נשא לאישה את מרים-צביה לבית שטיינברג (1856–1892). בפוקשאן נולדו לזוג בן ובת. היה חבר ב"אגודת ישוב ארץ-ישראל", ובשנת 1882 המשפחה עלתה בעלייה הראשונה לארץ ישראל והייתה חלק מהקבוצה שהקימה את המושבה "זמארין", שכעבור כשנתיים עברה לחסות הברון רוטשילד ושמה הוסב לזכרון יעקב על שם אביו של הברון. לזוג נולדו עוד ארבע בנות. לאחר פטירת מרים צביה ב-1891 נשא ישראל את האלמנה טובה אברמוביץ (1867–1938) ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בנוסף לאשתו טובה היו 3 בנים מנישואיה הראשונים. לפרנסתם הקימו משק חקלאי המבוסס על גידול בעלי חיים, פרדס, מטעים וכרמי יין ומאכל. את ענבי היין היו מגדלים בשיטת גידול "גביע", בה הגפן תומכת בעצמה, ולא על ידי הדליה, בגידולי בעל (ללא השקיה).

ישראל שכטר היה פעיל ציבור מרכזי בזכרון יעקב, חבר בהנהלת חברה קדישא, ובוועד המושבה.

### משפחתו

* בתו לאה נישאה לצבי נשרי. בתם הייתה הסופרת רינה הברון, אמו של העיתונאי אביב הברון. בת נוספת, מרים גבע, הייתה אמו של האמן הקריקטוריסט דודו גבע.
* בנו אבא שכטר היה פעיל ציבור, וראש המועצה הראשון של זכרון יעקב.
* בתו דבורה הייתה אמו של ההיסטוריון של העולם הקלאסי ישראל שצמן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריה של העיר פוקשני, באתר jews-focsani.com
2. ↑  מועצה מקומית זכרון יעקב - היסטוריה, באתר המועצה המקומית זכרון יעקב
3. 1 2  שכטר ישראל וטובה, באתר אנשי העלייה הראשונה, ‏2022-08-26
4. ↑  שכטר ישראל מרים וטובה באתר הוועד החקלאי, (אורכב 13.12.2022 בארכיון Wayback Machine)