recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הקומה השלוש עשרה** (אנגלית: **The Thirteenth Floor**) הוא סרט קולנוע שהופץ בגרמניה ובארצות הברית ב-28 במאי 1999. את הסרט ביים ג'וזף רוסק, ומשחקים בו קרייג ביירקו, גרטשן מול, ווינסנט ד'אונופריו. הסרט מבוסס על הספר Simulacron-3 (אנ') של דניאל פ. גלוי (אנ') והוא רימייק למיני-סדרה הגרמנית Welt am Draht (גר') של ריינר ורנר פאסבינדר משנת 1973.

עלילה
-----

עלילת הסרט עוסקת במכונת מציאות מדומה מתקדמת, המאפשרת לבקר בלוס אנג'לס של שנת 1937. בתהליך ההתחברות למכונה, תודעתה של דמות ("יחידה", בלשון הסרט) מן העולם המדומה (שכולן בעלות מודעות עצמית) נלקחת ממנה על ידי המשתמש, ולאחר סיום השימוש בדמות, היא איננה זוכרת דבר, לרבות כיצד הגיעה למקום כלשהו בו נעזבה.

יוצר המיזם, הנון פולר, מגלה כי עולמו "האמיתי", הוא למעשה עולם מדומה נוסף, ומשאיר על כך הודעה במכונה לשותפו, דאגלס הול, מתוך חשש שינסו להשתיקו. אולם, לאחר שהוא משאיר את ההודעה בידי הברמן במועדון שבו הוא נמצא, פותח הברמן, אשטון, את המעטפה.

כאשר הוא מתנתק מן המכונה, הולך פולר לבר בעיר, ומתקשר לדאגלס על מנת להשאיר לו הודעה, אולם קוטע את דבריו באמצע, ויוצא מן הבר עם אדם שהגיע לשם.

למחרת, מתעורר דאגלס בדירתו, ותוך שהוא שומע את הודעות המזכירה האלקטרונית, הוא מגלה טיפות דם בכיור, וחולצה מוכתמת בדם בסל הכביסה. לאחר מכן, הוא מתוחקר על ידי הבלש מקביין, החושד בו כי הוא זה שרצח את פולר. דאגלס מכחיש את הדברים, אולם מגלה כי יותר ויותר סימנים (כמו הברמן שזוכר אותו מליל הדקירה, ולוחיות הרישוי של מכוניתו, שצולמו בזירה באותו ערב) מצביעים על כך שהוא הרוצח.

הוא נדהם לא פחות לגלות כי לפולר ישנה בת, ג'יין, ואף חש כי הוא מכיר אותה ממקום כלשהו. על כן, הוא מחליט לנסות ולחפש במכונה את ההודעה שהשאיר פולר, ומתחבר לדמות שנוצרה עבורו, ג'ון פרגוסון העובד בבנק. הוא מגלה כי פולר ניצל את המכונה על מנת להתרועע עם בחורות.

לאחר שהוא איננו מצליח לגלות את ההודעה, הוא מנסה לגרום לדמות בה השתמש פולר, מר גרירסון, להיזכר בכך. המאמץ נושא פרי, והוא מגלה כי אשטון הוא זה המחזיק במכתב. אשטון מגלה לו את תוכנו של המכתב, ודאגלס מתפלא מדוע שפולר יספר לו על מגבלות ההדמיה הידועות לו מכבר. איש המחשבים, ויטני, מצליח לשלוף את דאגלס מן המכונה, בזמן שאשטון (שנוצר בדמותו), מנסה להטביע את דאגלס. דאגלס מבין, לאחר שהוא מגלה כי ג'יין אינה אלא עובדת סופר בשם נטשה מולינרו, כי למעשה - ג'יין היא המשתמשת של נטשה, כשם שהוא השתמש בג'ון פרגוסון, ופולר בגרירסון. הוא נוסע, על פי הכתוב במכתב, למקום מרוחק, ומגלה את מגבלות ההדמיה שהכיר - בעולמו שלו. בהמשך הסרט, מתגלה כי אם נהרג אדם בהדמיה, התודעה שעמה הוחלף נותרת בדמותו ה'אמיתית', ובאופן זה מגלה דאגלס גם את העולם האמיתי, בו נוצרה ההדמיה של עולמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הקומה השלוש עשרה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הקומה השלוש עשרה", באתר נטפליקס
* "הקומה השלוש עשרה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הקומה השלוש עשרה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הקומה השלוש עשרה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הקומה השלוש עשרה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "הקומה השלוש עשרה", באתר אידיבי
* "הקומה השלוש עשרה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בית רוסיה** (באנגלית: **The Russia House**) הוא סרט ריגול רומנטי אמריקאי משנת 1990, בבימויו של פרד שפיסי, עם שון קונרי ומישל פייפר בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב בידי טום סטופארד, והוא מבוסס על רומן בשם זה מאת ג'ון לה קארה (1989).

הסרט צולם במוסקבה, לנינגרד, ליסבון, ונקובר ולונדון.

מישל פייפר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.

מרק שפיסי היה מועמד לפרס דוב הזהב.

תקציר העלילה
------------

קטיה אורלובה (מישל פייפר) נכנסת ליריד ספרים בשגרירות בריטניה במוסקבה מוצאת את הסוכן ניקי (ניקולס וודסון) ותחת עינם הפקוחה של סוכני הק.ג.ב. מבקשת ממנו להעביר כתבי יד ומכתב למוציא לאור בשם בארלי סקוט בבריטניה.

ניקי מעביר את החומר ל-M16, והסוכן הבכיר, נד (ג'יימס פוקס) מתרשם שהמדובר בדו"ח החתום על ידי "דנטה" על התפתחות מדע הגרעין בברית המועצות. מורה לאתר את בארלי (שון קונרי). הם מאתרים אותו בבית הקיץ שלו בליסבון והוא נקרא לחקירה.

בארלי טוען שאינו מכיר את קטיה, אבל בעבר נפגש עם צעירים סוביטיים בפרדלקינו, ואחד מהם בשם "דנטה" אמר שיש לעשות משהו נגד מרוץ החימוש הגרעיני. החוקרים מגלים ש"דנטה" הוא למעשה מדען סובייטי ידוע בשם יקוב סאבאלייב (קלאוס מריה ברנדאואר). הם רוצים להבטיח את אמיתות הדו"ח ומבקשים מבארלי לחזור למוסקבה כמרגל ולפגוש את אורלובה ואת סאבאלייב. הם מודיעים זאת גם ל-CIA שמקים לשם זה צוות בראשות ראסל (רוי שיידר).

בארלי חוזר למוסקבה, נפגש עם קטיה ומיד מתאהב בה. קטיה היא גרושה שגרה בדירה קטנה עם אביה ושני ילדיה. היא מסדרת לו פגישה בלנינגרד עם סאבאלייב, והוא מוסר לו חומר נוסף. הם כל הזמן במעקב של הסובייטים, הבריטים והאמריקאים.

האמריקאים עורכים לבארלי מבחן בפוליגרף והוא יוצא דובר אמת. הם מציידים אותו במסמך של "רשימת קניות" שעליו לשאול את סאבאלייב.

בארלי חוזר למוסקבה ובינתיים סאבאלייב מאושפז בגלל "מחלה", ומת בבית חולים. בארלי יודע שקטיה כעת בסכנה גדולה. הוא נפגש עם הסובייטים על דעתו ומציע להעביר להם את "רשימת הקניות" תמורת שחרור קטיה ומשפחתה. להפתעתו הם מסכימים.

בסוף מגיעים קטיה ומשפחתה לליסבון ובארלי מקבל אותם בשמחה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שון קונרי | "בארלי" סקוט | מוציא לאור |
| מישל פייפר | קטיה אורלובה | ספרנית |
| ג'יימס פוקס | נד | סוכן M16 |
| רוי שיידר | ראסל | סוכן CIA |
| קלאוס מריה ברנדאואר | "דנטה", סבאלייב | מדען סובייטי |
| ניקולס וודסון | ניקי לנדאו | סוכן ספרים בריטי |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית רוסיה

* "בית רוסיה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "בית רוסיה", באתר נטפליקס

* "בית רוסיה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "בית רוסיה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "בית רוסיה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "בית רוסיה", באתר Metacritic (באנגלית)

* "בית רוסיה", באתר אידיבי

* "בית רוסיה", תסריט הסרט באתר Scripts.com (באנגלית)

* "בית רוסיה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לבית רוסיה, באתר יוטיוב
* נעימת הנושא (קטיה) של בית רוסיה, באתר יוטיוב
* בית רוסיה, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**יום ראשון מעונן** (ביוונית: Ουζερί Τσιτσάνης) הוא סרט דרמה יווני של הבמאי מנוסוס מנוסאקיס. הסרט מתבסס על ספר בשם זהה של ג'ורג' סקמפרדוניס.

הסרט הוקרן לראשונה בישראל בסינמטק ירושלים בפסטיבל הסרטים היהודי ב-2017.

עלילת הסרט
----------

עלילת הסרט מתרחשת בסלוניקי שביוון תחת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. במרכז הסרט עומדים סיפורם של ג'ורג' הנוצרי ואסטריאה היהודיה. שני הצעירים מתאהבים, תוך התנגדות עזה של משפחות שניהם לאהבתם. ג'ורג' מעורב בפעילות המחתרת המקומית פעילות שגם אסטריאה קשורה אליה. ברקע נמצאים הטברנה של ציצאניס, וזמרת הבית שלו, וזה המקום שגם ג'ורג' עובד בו בערבים.

בינתיים יהודי המקום סובלים מגזירה הרודפת גזירה אחרת. החל משליחתם לעבודת כפייה מפרכת, שוד וביזה, חובת ענידת טלאי צהוב, התעללות בכיכר החרות, ולבסוף כליאתם בגטו ושילוחם למחנות המוות ברכבות, אקט בו מסתיים הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "יום ראשון מעונן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "יום ראשון מעונן", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "יום ראשון מעונן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יום ראשון מעונן, קדימון הסרט באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בּוּצֵ'ה** הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 1992 בבימויו של רם לוי, עם שמואל וילוז'ני, נעמה שפירא ויגאל נאור בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על מחזה בשם זה של יוסף בר-יוסף שהועלה בתיאטרון חיפה (1984) ובתיאטרון החאן (2017).

סרט הטלוויזיה מבוים בחלקו כאילו שהשחקנים מופיעים לפני קהל חרדי.

תקציר העלילה
------------

ברוך המכונה בּוּצֵ'ה (שמואל וילוז'ני) מגיע לבית משפחתו בשכונה חרדית בירושלים אותה נטש לפני 12 שנה כשיצא בשאלה ונאף עם אלישבע שהייתה נשואה. לדבריו אבי המשפחה, אליהו (נפתלי קריצ'בסקי) טלפן אליו שיבוא. האמת היא שהוא נרדף על ידי אנשי השוק האפור להם הוא חייב כסף לאחר שעסק המסטיקים שלו התמוטט.

אחותו נעמי (נעמה שפירא) ובעלה ניסן (יגאל נאור) מפעילים במקום יקב משפחתי קטן המייצר יין מתוק לקידוש ביחד עם העובד שלהם הירש (עזרא דגן). נעמי היא אשה כנועה שמושפעת מרומני אהבה אותם היא מחביאה מתחת למיטה. היא לא חשה ברגש אהבה כלפי ניסן אלא כלפי חיים, עיוור שגר עם אימו.

למקום מגיעה נערה בשם לאה (נאוה זיו) שמצהירה בפני בוצ'ה שאינה מאמינה באלוהים. אליהו הוא אדם זקן וחולה שמדבר רק יידיש. הוא סובל ממחלה סופנית וניסן מטפל בו. בוצֶ'ה שחייב כסף מבקש ממנו שייתן לו בצוואה חצי מהיקב. אליהו מוכן לתת לו את כל היקב בתנאי שיחתום בנוכחות שני עדים כי הוא מתחייב להיפרד מאשתו ולהגיד עליו קדיש יום יום לאחר מותו. בוצ'ה משקר לו ואליהו נפטר לאחר שהוא מגלה זאת.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שמואל וילוז'ני | בּוּצֵ'ה |  |
| נעמה שפירא | נעמי |  |
| יגאל נאור | ניסן |  |
| נפתלי קריצ'בסקי | אליהו |  |
| נאוה זיו | לאה |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "בוצ'ה", באתר אידיבי
* "בוצ'ה", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* בּוּצֵ'ה, באתר יוטיוב
**בחור ושמו ג'ו** (באנגלית: **A Guy Named Joe**) הוא סרט מלחמה דמיוני אמריקאי בשחור-לבן משנת 1943 בבימויו של ויקטור פלמינג, עם ספנסר טרייסי, איירין דאן וואן ג'ונסון בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי דלטון טרמבו והוא מבוסס על סיפור של צ'נדלר ספרגיו ודייוויד בוהם.

העלילה היא סיפור אהבה בין טייס לטייסת במלחמת העולם השנייה שנמשך גם לאחר שהטייס נופל בקרב, מופיע בדמות של רואה ובלתי נראה ומשפיע בדרך תת-הכרתית על האנשים החיים.

במהלך הצילומים נפגע ואן ג'ונסון בתאונת דרכים וספנסר ודאן דרשו להפסיק את הצילומים ולהמתין עד שישוב לאיתנו.

סטיבן ספילברג סיפר שראה את הסרט בילדותו וזה השפיע עליו לביים את הרימייק שלו בסרט "תמיד" ("Always") בשנת 1989 בכיכובם של ריצ'רד דרייפוס והולי האנטר שבו הופיעה גם אודרי הפבורן בפעם האחרונה בקולנוע.

בוהם וספרגיו היו מועמדים לפרס אוסקר לסיפור הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לסדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי - מאה שנים... מאה תשוקות ומאה שנים... מאה השראות.

הסרט הצליח מבחינה מסחרית והיה לריווחי ביותר בשנת 1943.

תקציר העלילה
------------

פיט סנדיג' (ספנסר טרייסי) הוא טייס אמריקאי במפציץ B-25 מיטשל. הוא מטיס את המפציץ בניגוד להנחיות וננזף על ידי מפקדת הטייס קולונל "נייל" קירפטריק ששולח אותו לנוח כטייס סיור בסקוטלנד ביחד עם חברו אל יאקי (וורד בונד).

פיט נמצא בקשר רומנטי עם דורינדה דרסטון (איירין דאן) שמטיסה מטוסים אזרחיים בשירות חיל האוויר הבריטי. היא חרדה לחייו ודורשת ממנו לקבל את ההצעה לחזור אתה לארצות הברית כמדריך טייסים. פיט מתנגד לכך כי הוא רוצה להישאר קרבי אבל לאור האולטימטום שלה הווא מסכים. לפתע הוא מקבל משימה להפציץ נושאת מטוסים גרמנית. במשימה הוא נפגע ממטוסים גרמניים ומתרסק לים.

הוא עולה השמימה ונפגש שם עם חברו דיק ראמי (בארי נלסון) הם מתייצבים אצל הגנרל (ליונל ברימור) שפוקד עליהם לרדת בחזרה ארצה ולהדריך טייסים בבסיס של חיל האוויר באריזונה.

הם רואים ואינם נראים ופיט מתחבר לטייס הצעיר טד (ואן ג'ונסון), יושב אתו בתא הטייס ומדריך אותו באופן תת-הכרתי איך לשפר את הביצועים.

הטייסים מועברים לחזית היפנית לטייסת לוקהיד P-38 לייטנינג ופיט ודיק "מצטרפים" אליהם. למקום מגיעה גם דורינדה ומתפתח קשר רומנטי בינה לטד עד שטד מציע לה נישואין. דורינדה מסכימה אך לבסוף מגיעה למסקנה שהיא אוהבת עדיין את פיט המת ומבטלת את הסכמתה.

טד מקבל משימה מסוכנת להפציץ עמדת תותחים יפנית. דורינדה מפחדת שגם הוא ייהרג, מתגנבת למפציץ וממריאה למשימה כשפיט "יושב" לידה ו"מדריך" אותה. היא מבצעת את המשימה בדייקנות ואז פיט אומר לה שהוא משחרר אותה לאהבתו של טד. המטוס נוחת, טד מגיע והם מתחבקים כשפיט מתבונן בהם מרחוק.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ספנסר טרייסי | פיט סנדיג' | טייס |
| איירין דאן | דורינדה דרסטון | טייסת |
| ואן ג'ונסון | טד ראנדל | טייס |
| וורד בונד | אל יאקי | טייס |
| ג'יימס גליסון | בריגדיר קירפטריק | מפקד טייסת |
| ליונל ברימור | הגנרל | בשמים |
| בארי נלסון | דיק ראמי | טייס בשמיים |
| אסתר ויליאמס | אלן ברייט | מארחת במועדון חיילים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בחור ושמו ג'ו** בוויקישיתוף

* "בחור ושמו ג'ו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בחור ושמו ג'ו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בחור ושמו ג'ו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בחור ושמו ג'ו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* בחור בשם ג'ו, באתר TCM
* קדימון לסרט, באתר יוטיוב
* הסצנה הסופית של הסרט, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בחזרה מן האפר** (באנגלית: **Return from the Ashes**) הוא סרט מתח בריטי בשחור-לבן משנת 1965 בבימויו של ג'יי. לי תומפסון, עם אינגריד טולין, מקסימיליאן של וסמנתה אגר בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "Le Retour des cendres" של הסופר הצרפתי הוברט מונטלייה (אנ') משנת 1961. ניצולת שואה חוזרת לבעלה ולבתה החורגת הזוממים לרצחה ולרשת את הונה.

תקציר העלילה
------------

מישל (מישה) וולף (אינגריד טולין) היא ניצולת שואה יהודיה ממחנה הריכוז דכאו שעושה את דרכה לפריז ב-1945. פניה קפואים ומצולקים. כאשר קמה מהומה בקרון כשאחד הילדים פתח את הדלת וקפץ היא נשארת ללא הבעה. הנוסעים כועסים עליה אך מבינים אותה כשהם מבחינים במספר האסיר המקועקע על ידה.

לפני המלחמה היא הייתה רופאה רנטגנולוגית. היא פגשה את סטניסלב (סטאן) פילגרין (מקסימיליאן של), שהתפרנס ממשחקי שחמט מהיר. היא הייתה אלמנה עם בת חורגת מבעלה המנוח. סטאן היה נאה וצעיר ממנה. עם כיבוש פריז הוא הציע לה נישואין כדי להגן עליה. זמן קצר לאחר הנישואין היא נתפסה על ידי הגסטפו (בספר נכתב שהוא הסגיר אותה).

כעת היא חוזרת בשם מאדאם רובר, נפגשת עם ידידה ד"ר שארל בובאר (הרברט לום) שמנתח אותה בפניה כדי להחזיר לה מראה סביר.

היא נפגשת "במקרה" עם סטאן שמתפלא על דמיונה לאשתו האבודה. סטאן גר כעת עם בתה החורגת של מישל, פאביין (פאבי) (סמנתה אגר). פאבי היא יפהפייה ואינה יכולה לזכות בירושה של מישל היות שאין הוכחה לגבי מותה. סטאן משכנע את מישל להידמות לאשתו והיא מסכימה אך עם הזמן היא מגלה לו את האמת כי היא מישל האמיתית ועוברת לגור אתו ועם פאבי.

כעת מתכננת פאבי לרצוח את מישל. היא מורה לסטאן לשים בכספת אקדח טעון שיופעל עם הפתיחה, ולגרום למישל לפתוח אותה כדי לגלות "מתנה" ששם לה ואחר כך יחזור, יסלק את האקדח מהכספת ויניח אותו לידה כך שזה ייראה כהתאבדות. סטאן מקבל את הצעתה אך לפני הפעולה הוא נכנס לחדר הרחצה של פאבי הנמצאת באמבט. היא שטופת כדורים ואלכוהול וסטאן מטביע אותה בעדינות. למשטרה זאת נראית כתאונה.

סטאן עוזב את פריז כדי שיהיה לו אליבי ומתקשר למישל כדי שתפתח את הכספת. הוא לא יודע שבאותו זמן נמצא אתה גם ד"ר שארל בובאר שמצליח ברגע האחרון לראות את האקדח ולהדוף את מישל. סטאן שומע את היריה ומשער שמישל נהרגה.

הוא חוזר לדירה ורואה את מישל שרועה, לוקח את האקדח ומניח אותו ליד מישל, אבל אז נתפס על ידי שוטרים שהוזעקו לדירה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אינגריד טולין | מישל וולף | ניצולת שואה |
| מקסימיליאן של | סטניסלב פילגרין | בעלה של מישל |
| סמנתה אגר | פאביאן "פאבי" וולף | בתה החורגת של מישל |
| הרברט לום | ד"ר שארל בובאר | מנתח פלסטי |

קישורים חיצוניים
----------------

* "בחזרה מן האפר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בחזרה מן האפר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בחזרה מן האפר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בחזרה מן האפר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לסרט, באתר יוטיוב
* התחלת הסרט, באתר יוטיוב
* קליפ צילומים של הסרט, באתר יוטיוב
* בחזר מן האפר, באתר TCM
**בן זקן**, הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2014 בבימויה של אפרת כורם, עם אלירז שדה ורום שושן בתפקידים הראשיים.

התסריט של אפרת כורם הוא על על אב חד הורי הנאבק בעצמו ובסביבתו כדי לשמור את בתו בחזקתו, אך גם מכיר בחוסר היכולת שלו לתפקד כאב.

הסרט צולם כולו באחד השיכונים באשקלון. לתפקיד הראשי נבחרה רום שושן, נערה בת 11 שזו לה הופעתה היחידה בקולנוע.

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל קולנוע דרום בשדרות. זהו סרט הביכורים של כורם, בוגרת מכללת ספיר ששימשה בעבר כמנהלת האמנותית של הפסטיבל.

הסרט היה מועמד בפסטיבל הקולנוע ירושלים ובפסטיבל הקולנוע העצמאי בבואנוס איירס לסרט העלילתי הטוב ביותר. הוא הוצג גם במסגרת הפורום בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין.

תקציר העלילה
------------

משפחת בן זקן גרה באחד הבתים על עמודים באחד השיכונים באשקלון. בדירה גרים הסבתא דינה (חני אלימלך הרצל), הבן שלומי (אלירז שדה) ובתו רוחי (רום שושן).

שלומי הוא אב חד הורי לאחר שאשתו נטשה את המשפחה. הוא גר בבית אמו ומגדל שם את רוחי. רוחי בת 11 סובלת מהתנכלויות של תלמידים. היא אינה סובלת את דינה והאדם היחידי בו היא בוטחת הוא אביה שלומי.

שלומי עובד כשומר לילה ובבוקר מתקשה לעבוד במשמרת נוספת במתחם אותו מנהל אחיו ליאון.

ליאון (רונן עמר) הוא האח הגדול. הוא עובד כמנהל עבודה במפעל, נמצא בתהליך של חזרה בתשובה ומאזין לשיערי חיזוק של הרב דוד (דודו בן חמו). ומנסה להתרחק מחברתו החילונית ריקי (בתאל משיאן). הוא מנסה לשווא לעזור לשלומי ומפליא במכות את הפדופיל יאיר (רוני אלמליח) שמנסה למשוך לדירתו את רוחי.

שלומי נמצא במבוי סתום, אחיו רב אתו ומפטר אותו והוא מגיע למסקנה שלא יוכל להמשיך לגדל את רוחי בדירת הסבתא. רוחי מבקרת אצל פקידת הרווחה קמילה (אילנה אליאסי) והיא משכנעת אותה לעבור לפנימייה.

לבסוף יושבים רוחי ושלומי מול בתי השכונה וחושבים על העתיד המצפה להם.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלירז שדה | שלומי בן זקן |  |
| רום שושן | רוחי | בתו של שלומי |
| חני אלימלך הרצל | דינה | סבתא |
| רונן עמר | ליאון | אחיו של שלומי |
| בתאל משיאן | ריקי |  |
| אילנה אליאסי | קמילה, פקידת רווחה | בקול בלבד |
| דודו בן חמו | הרב דוד |  |
| רוני אלמליח | יאיר | פדופיל |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* "בן זקן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בן זקן", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "בן זקן", באתר אידיבי
* "בן זקן", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "בן זקן", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לבן זקן, באתר יוטיוב
* דיון על הסרט עם אפרת כורם, אלירז שדה ורום שושן, באתר יוטיוב
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בילעין חביבתי** הוא סרט תיעודי של שי כרמלי פולק אשר יצא לאקרנים בשנת 2006 ומתאר את מאבקם של אנשי הכפר בילעין נגד בניית גדר ההפרדה על אדמותיהם. הגדר מחלקת את אדמות בילעין לשניים, ומותירה כ-1,647 מתוך סך של כ-4,085 דונמים מאדמות הכפר (40%, שכוללות את רוב השטחים החקלאיים שלו) מצידה הישראלי של הגדר.
הסרט מביא גם את נקודת המבט של פעילי השמאל הישראלים והאנרכיסטים המסייעים לתושבי הכפר ומתמקד במיוחד בשני אנשים: ווג'יה בורנט ומוחמד. 

לפי הסרט, ווג'יה, אב ל-10 ילדים, הוא איכר כבן 50 שבבעלותו כבשים ומטע זיתים, המאבד את רוב אדמותיו בגלל הגדר ומשתתף בהפגנות נגדה. בתחילת האינתיפאדה נפגע בנו, ראני, מכדור של צלף בעמוד השדרה שלו ומאז הוא משותק ברגליו וגר בבית. מאז הפציעה נאסר על ווג'יה להיכנס לתחומי ישראל. בהמשך הסרט ראני מארגן הפגנת נכים נגד הגדר. מוחמד הוא חבר בוועדה העממית של הכפר, ומתאם חלק מהפעילות הלא אלימה כנגד הגדר. 

צה"ל אסר על תושבי הכפר להיכנס לתחומי הקו הירוק ביום בו נערכה הקרנת הבכורה של הסרט בפסטיבל הקולנוע בירושלים ב-2006, אולם עקב לחץ ציבורי הותרה לבסוף כניסתם של 22 מהם, פרט לווג'יה, אשר לא הורשה להיכנס.

הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי בפסטיבל הקולנוע בירושלים וגם זכה בציון לשבח בפסטיבל רוטרדאם, בתחרות של אמנסטי (Films That Matter).

קישורים חיצוניים
----------------

* "בילעין חביבתי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בילעין חביבתי", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "בילעין חביבתי", באתר אידיבי

הערות שוליים
------------

1. ↑  פסק דין בג"ץ 8414/05
2. ↑  מרב יודילוביץ', צה"ל אישר: גיבורי "בילעין חביבתי" ישתתפו בהקרנה, באתר ynet, 12 ביולי 2006
**דוֹגמה** (באנגלית: **Dogma**) הוא סרט קולנוע משנת 1999 בבימויו של קווין סמית' ובכיכובם של לינדה פיורנטינו, אלן ריקמן, מאט דיימון, בן אפלק, ג'ורג' קרלין, סלמה הייק, כריס רוק, ג'ייסון מיוז, וכוכבי קולנוע רבים.

דוגמה הוא סרטו הרביעי של קווין סמית'. הוא סרט פילוסופי במסווה של קומדיה. בניגוד לסרטיו הקודמים של סמית', אשר העלו תהיות הנוגעות באופיים של בני האדם, הסרט הנוכחי מעלה בעיקר תהיות בנושא דת. בסרט מופיעות גם דמויות הקשורות לסרטים אחרים שביים.

עלילה
-----

שני מלאכים שגורשו מגן עדן (דיימון ואפלק) מוגלים לכדור הארץ. הם מוצאים פרצה בדוֹגמה הקתולית שבעזרתה הם רוצים לחזור לגן העדן (על ידי כניסתם לכנסייה הגואלת את כל מי שנכנס אליה). הבעיה היא שאם הם יצליחו, יתברר שאלוהים טעה. כיוון שזה בלתי אפשרי שהוא יטעה, הצלחתם תגרום להרס סדרי היקום והיקום יחדל מלהתקיים. כדי לעצור את שני המלאכים מלנצל את הפרצה, השרף מטטרון - קול האלוהים (אלן ריקמן) - שולח את בת'אני (לינדה פיורנטינו) לעצרם, כי היא הנצר האחרון למשפחתו של ישו. הוא מצרף אליה את ג'יי (ג'ייסון מיוז) ובוב השקט (קווין סמית'). הסכנה ברורה מאוד כיוון שאלוהים נעדר, ואף אחד אינו יודע היכן הוא. לעזרת בת'אני, ג'יי ובוב השקט, שולח השרף גם את רופוס (כריס רוק), השליח ה-13, ואליהם מצטרפת גם מוזה (סלמה הייק). החבורה צריכה להתמודד בנוסף למלאכים, גם עם הרשויות, עם סירובה של בת'אני להאמין במצב, עם חוסר הרצון של ג'יי ובוב השקט לעזור, עם שליחים מהגיהנום ואפילו עם התנגדות הכנסייה (עם ג'ורג' קרלין בתפקיד הקרדינל של ניו-ג'רזי) לעזור להם.

פולמוס בעקבות הסרט
------------------

לקראת יציאת הסרט מספר נוצרים קתולים יצאו כנגדו, בטענה כי מדובר בחילול הקודש. סמית', נוצרי קתולי בעצמו אשר טען כי לא ביקש להעביר ביקורת על הנצרות בסרטו זה, שם ללעג את הביקורת ויצא להפגין בעצמו תחת שם בדוי, ואף התראיין לערוץ חדשות מקומי בבקרו את הסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **דוגמה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דוגמה (סרט)** |

* אתר האינטרנט הרשמי של דוגמה

* "דוגמה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דוגמה", באתר נטפליקס

* "דוגמה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "דוגמה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "דוגמה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "דוגמה", באתר Metacritic (באנגלית)

* "דוגמה", באתר אידיבי

* "דוגמה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הוצאות והכנסות הסרט "דוגמה" באתר Box Office Mojo

| סרטיו של קווין סמית' |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מוכרים בלבד (1994) • עכברי הקניון (1995) • לרדוף אחרי איימי (1997) • דוגמה (1999) • ג'יי ובוב השקט מכים שנית (2001) • ג'רזי גירל (2004) • מוכרים בלבד 2 (2006) • זאק ומירי עושים פורנו (2008)קופ אאוט (2010) • כנסיית הפחד (2011) • טאסק (2014) • יוגה הוזרז (2016) • ג'יי ובוב השקט מכים שנית 2 (2019) • קילרוי היה כאן (2021) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX3999005
* GND: 4734893-8
* VIAF: 181278774
* WorldCat (עם VIAF): 181278774

 |
**ילדי הזאב אָמֶה ויוּקי** (ביפנית: おおかみこどもの雨と雪, בתעתיק: *אוֹאוֹקָאמִי קוֹדוֹמוֹ נוֹ אָמֶה טוֹ יוּקִי*) הוא סרט אנימה מז'אנר הדרמה, בבימויו של מאמורו הוסודה, שיצא לאקרנים בשנת 2012. עלילתו של הסרט עוסקת באם צעירה, שלאחר מות בעלה, אדם המסוגל להתחלף לצורתו של זאב, מגדלת את שני ילדיהם - אמה ויוקי - לבדה. זהו הסרט הראשון שבויים בסטודיו העצמאי שהקים הוסודה, סטודיו צ'יזוּ.

בשנת 2013 זכה הסרט בפרס האקדמיה היפנית לקולנוע בקטגוריית סרט האנימציה הטוב ביותר של השנה.

תקציר העלילה
------------

בזמן לימודיה במכללה בטוקיו, האנה מתאהבת בסטודנט שמגיע ללמוד בה. כעבור זמן-מה, היא מגלה שהוא אדם זאב: הוא יכול לשנות את צורתו מאדם לזאב וחוזר חלילה. האנה מולידה לו שני ילדים - בן, בשם אמֶה ("גשם"), ובת, בשם יוּקי ("שלג"). כמה חודשים לאחר הלידה, אביהם של שני הילדים נהרג בתאונת-דרכים בזמן שיצא לצוד מזון עבור ילדיו.

חייה של האנה בתור אם בודדה קשים - ילדיה מחליפים שוב ושוב צורות. היא מנסה לבודד אותם משאר העולם, אך לאחר שהגיע לביתה עובד סוציאלי שדרש ממנה לחסן את ילדיה, היא עוברת איתם אל אזורי הכפר המבודדים. היא קונה בית ישן ומשפצת אותו. היא וילדיה חיים מהגידולים החקלאיים שהם מגדלים.

כאשר הם מתבגרים, דרכיהם של יוקי ואמה נפרדות: יוקי מעוניינת ללכת לבית הספר בעוד אמה מסרב. רוב הסרט מתאר את התבגרותם של אמה ויוקי, כאשר יוקי בוחרת להשתלב בחברה האנושית כילדה רגילה, ואילו אמה מתרחק מהחברה יותר ויותר, ומעדיף לחיות את חייו כזאב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ילדי הזאב אמה ויוקי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ילדי הזאב אמה ויוקי (ביפנית)
* ילדי הזאב אמה ויוקי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* "ילדי הזאב אמה ויוקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "ילדי הזאב אמה ויוקי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "ילדי הזאב אמה ויוקי", באתר Metacritic (באנגלית)

* "ילדי הזאב אמה ויוקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

| מאמורו הוסודה |
| --- |
| סרטים באורך מלא שביים | דיג'ימון: הסרט‏ (2000)‏ • וואן פיס: ברון אומאטסורי והאי הסודי‏ (2005)‏ • הנערה שקפצה בזמן (2006)‏ • מלחמות הקיץ‏ (2009)‏ • ילדי הזאב אמה ויוקי (2012)‏ • הילד והחיה‏ (2015)‏ • מיראי (2018)‏ • בל‏ (2021) |
| סרטים קצרים שביים | דיג'ימון הרפתקאות‏ ‏(1999)‏ • דיג'ימון הרפתקאות: משחקי המלחמה שלנו‏ (2000) |
**אנני ווק** או **אן פירון ווק** (באנגלית: **Annie Walke**‏; 1877 – 1965) הייתה אמנית אנגלית. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר לאמנות צ'לסי ובבית הספר לאמנות בלונדון, המשיכה את לימודיה בדרזדן, גרמניה. בערך בסוף המאה ה-19 התיישבה בקורנוול.

חיים אישיים
-----------

אן פירון נולדה בשנת 1877 בבנסטד, סארי, אחת מתוך שישה ילדים שנולדו לאדית ג'יין דפילד פירון ופול ברדשאו פירון, סוחר יין לונדוני מצליח. אחותה הצעירה הילדה, גם הייתה אמנית.

אן למדה במכללת הנשים צ'לטנהאם, בבית הספר לאמנות של צ'לסי ובבית הספר לאמנות בלונדון. היא הציגה את ציוריה באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמקומות אחרים בלונדון. המדריכים שלה כללו את סר ויליאם אורפן, אוגוסטוס ג'ון וסר ויליאם ניקולסון. לאחר שהאחיות סיימו את לימודיהן הרשמיים באזור לונדון, הן נסעו לדרזדן. בין 1902–1904 בערך היא הצטרפה לאחותה בסנט אייבס, קורנוול.

היא נישאה ב־1911 לניקולו ברנרד ווק, שהיה כומר אנגליקני, בפולרואן ושם הקימה את הסטודיו שלה. ברנרד ווק מונה לכומר של כנסיית סנט הילרי בשנת 1912. הוא נותר כומר עד 1936.

לזוג לא היו ילדים. לאחר שברנרד פרש לגמלאות התיישבו בני הזוג במובגיסי.

ברנרד נפטר ב־25 ביוני 1941 ונקבר בחצר כנסייה, ליד סנט ארת' וסנט הילרי.

אנני ווק נשארה בביתם והמשיכה לצייר עד 1950 לערך. לאחר מכן כתבה והוציאה לאור ספר אחד בשנת 1963.

ווק נפטרה בשנת 1965 ונקברה בסנט ארת'.

קריירה
------

בסביבות 1904 הקימה סטודיו הפונה לנמל בפולרואן, עיירת חוף בדרום קורנוול. במהלך הקריירה שלה היא ציירה ציורי קיר, דמויות ודיוקנאות. היא הייתה חברה באגודה המלכותית לעידוד אומנויות, ייצור ומסחר, אגודת האמנים ניולין וחברת האמנים סנט אייבס.

בסנט הילרי אנני ווק עיצבה סטודיו של אמן בתוך אורוות סוסים, והביאה רצפות עץ נוספות, והקימה גן חיצוני.

בית ספר ניולין
--------------

כנסיית סנט הילרי, קורנוול
ווק פגשה את לורה נייט בתערוכה בניולין, אנני וברנרד פגשו אנשים נוספים מבית הספר ניולין באמצעות היכרותו של אלפרד מוננינג בשנת 1915. ווק הייתה חברה במושבת האמנים ובאסכולת ניולין, בקורנוול. בגלל הקשר ההדוק שלה עם אמני האזור, הספר שחיבר בעלה, "עשרים שנה בסנט הילרי", משמש לעיתים קרובות לחקר מידע על אמני קורנוול.

כנסיית סנט הילרי
----------------

אף על פי שכנסיית סנט הילרי תחילתה בימי הביניים, היא נבנתה מחדש בשנת 1853, והייתה חסרה עיצוב פנים. עבודות של אנני ווק וכמה מחבריה האמנים, כמו לורה נייט, דוד פרוקטר, ארנסט פרוקטר, הרולד הארווי, רוג'ר פריי הוזמנו לקשט את הכנסייה. אמנים אלה מקבוצת "למורנה" יצרו יצירות מזבח ויצירות אחרות.

אחת העבודות של ווק בכנסייה הייתה ציור של ז'אן ד'ארק שהוצב בתוך הדלת הדרומית של הכנסייה. ארנסט פרוקטר עשה עבודה המתארת את סנט מויס, סנט קווין עבור הדוכן. אנני, דוד וארנסט פרוקטר, גלדיס היינס, אלתיאה ונורמן גרסטין והרולד נייט עשו כולם ציורים לקירות היציעים בכנסייה.
אמנים נוספים השתתפו בקישוט הכנסייה שהפכה לאחת הבולטות במדינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Annie WALKE | Cornwall Artists Index, cornwallartists.org (באנגלית)
2. ↑  Melissa Hardie, **100 Years in Newlyn: Diary of a Gallery**, Hypatia Publications, 1995, ISBN 978-1-872229-22-5. (באנגלית)
3. ↑  Bernard Walke. *Twenty Years at St Hilary.* Mount Hawke: Truran, 2002.
4. ↑  Reverend Bernard Walke and His Mother | Art UK, artuk.org (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ULAN: 500025594
* VIAF: 54018745
* WorldCat (עם VIAF): 54018745

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

קיי קנדל, רקס הריסון, ג'ון סקסון, סנדרה די ב"בנות ה-17 מבלות"
**בנות ה-17 מבלות** (באנגלית: **The Reluctant Debutante**) סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 1958 בבימויו של וינסנט מינלי, עם קיי קנדל, רקס הריסון, סנדרה די, ג'ון סקסון ואנג'לה לנסבורי בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי ג'וליוס אפשטיין והוא מבוסס על המחזה The Reluctant Debutante (אחת שלא אוהבת להיות מוצגת בנשפי החברה הגבוהה) של ויליאם דאגלס הום (אנ') משנת 1955.

זה סרטה לפני האחרון של קנדל שהייתה אז נשואה להריסון וחולה בלויקמיה.

ב-2003 הופק רימייק בשם מה שבחורה רוצה, עם קולין פירת' ואמנדה ביינס.

תקציר העלילה
------------

לורד ג'ימי ברודבנט (רקס הריסון) הוא איש עסקים עשיר שגר בלונדון עם אשתו השנייה שילה (קיי קנדל). בתו מנישואין הראשונים, ג'יין, (סנדרה די) חיה בארצות הברית ועומדת להגיע אליהם לרגל יום הולדתה ה-17.

הם נפגשים בנמל התעופה ומצטרפת אליהם בת דודתה של שילה, מייבל קלרמונט (אנג'לה לנסבורי) ובתה קלריסה (דיאן קליר). מייבל היא אשה שלא מפסיקה לדבר ולרכל. היא מחפשת שידוך מתאים לקלריסה ושילה מחפשת שידוך לג'יין. בלונדון כעת עונת הנשפים של החברה הגבוהה בה מוצגות הנערות שהגיעו לגיל 17 לנערים/בחורים ממעמד דומה.

בנשף מייעדת שילה את ג'יין לדייוויד פנר (דייוויד מאיירס) עשיר וסנוב מהמעמד הגבוה. גם מייבל מייעדת אותו לבתה קלריסה ומתחילה תחרות בין שתי הנשים. ג'יין אינה מחבבת את פנר אבל נקשרת למתופף של תזמורת הריקודים, דייוויד פקסטון (ג'ון סקסון). מתפתח ביניהם סיפור אהבה למגינת ליבה של שילה שרואה בדייוויד רודף נשים ללא מעמד כלכלי וחברתי מבוסס.

כשדייוויד פקסטון מגיע לביתם לאחר שבילה עם ג'יין, שילה משפיעה על ג'ימי שייגרש אותו.

דייוויד פנר מגיע לביתם ומנסה לחבק את ג'יין אך היא זורקת אותו מהבית פורצת בבכי ואומרת לשילה שהיא אוהבת רק את דייוויד פקסטון. שילה מתחילה גם לבכות מרגשות אשמה.

ג'ימי קורא מודעה בעיתון שהדוכס מפוזיטנו מת בגיל 95 והוריש את כל הונו לנכדו דייוויד פקסטון בן 25. הוא שומר זאת בסוד ומתכנן נשף לחברה הגבוהה. מייבל מגיעה עם קלריסה ודייוויד פנר ולפתע מודיע הכרוז את שמו של הדוכס מפוזיטנו ודייוויד פקסטון נכנס. שילה מופתעת, כעת דייוויד הוא דוכס עשיר ומבוסס. דייוויד וג'יין רוקדים ושילה וג'ימי מצטרפים בשמחה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רקס הריסון | ג'ים ברודבנט |  |
| קיי קנדל | שילה ברודבנט |  |
| סנדרה די | ג'יין ברודבנט |  |
| ג'ון סקסון | דייוויד פרקסון | מתופף |
| אנג'לה לנסברי | מייבל קלרמונט |  |
| דיאן קליר | קלריסה קלרמונט | בתה של מייבל |
| פיטר מאיירס | דייוויד פנר |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנות ה-17 מבלות** בוויקישיתוף

* "בנות ה-17 מבלות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בנות ה-17 מבלות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בנות ה-17 מבלות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בנות ה-17 מבלות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* בנות ה-17 מבלות, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בעל בעל לב** הוא סרט טלוויזיה מוזיקלי שיצרו התסריטאי גל אוחובסקי והבמאי איתן פוקס בשנת 1997. הסרט נוצר עבור חברת קשת בערוץ 2 במסגרת סדרת הסרטים "סיפורים קצרים על אהבה" שהפיק חגי לוי.

הסרט מספר על אהבות תמימות אך חסרות סיכוי של צעירים, הנמצאים על סף חייהם הבוגרים. זהו סרטם הראשון של אוחובסקי ופוקס במשותף, והוא היה היצירה הישראלית הטלוויזיונית הראשונה בסדרת שעוסקת בהומוסקסואליות מזווית ראייה חיובית ונורמטיבית.

הסרט משלב פולקלור יהודי (שירים מתוך "קונילמל") עם תרבות שירי האירוויזיון ועם שירי שנות החמישים בארצות הברית. מקור שמו של הסרט הוא שורה מתוך השיר "הוא יהיה לי בעל" (מילים: משה סחר, לחן: שאול ברזובסקי) המופיע בפסקול הסרט "שני קונילמל".

הסרט זכה בפרס הסרט הקצר של פסטיבל "ניו-פסט" בניו יורק.

עלילה
-----

גיבור הסרט הוא גורי (צק ברקמן), חייל קרבי משוחרר והומוסקסואל בארון, שגר ביישוב קטן בפריפריה. גורי חולם לעזוב את המקום ומתעתד לעזוב לירושלים וללמוד ארכיטקטורה בבצלאל. מיצי (אסנת חכים), חברת ילדות שלו וידידתו הקרובה, חולמת על אהבה ועל מימוש פנטזיות מיניות. השניים חושקים במריטו (סמי הורי), גבר יפה תואר בעל מראה לטיני.

בעוד שניהם מתאהבים במריטו, וכל אחד מהם, בנפרד, מממש את אהבתו על מנת לראות שמדובר בתשוקה ריקה, הולך ומתאהב בגורי בחור צעיר ותמים בשם נאהב (אורי אומנותי). נאהב, הומוסקסואל גלוי ונשי, נמצא על סף גיוס, אך שוקל להשתמט משירות בשל נטיותיו המיניות. עולמו מלא בשירי אירוויזיון ישנים וריקודי עם הנלמדים בחוג הרקדה המתקיים במתנ"ס. בתחילה גורי נרתע מנאהב, ומתייחס בצורה מאוד צינית לאופטימיות שלו, אולם בהמשך הוא מתקבל ללימודים בבצלאל, מתרכך, ומעניק לנאהב את הריקוד האחרון בהרקדה, בטרם הוא עוזב לירושלים, ואת לבו.

שחקנים ודמויות
--------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
|
| צק ברקמן | גורי |
| אסנת חכים | מיצי |
| אורי אומנותי | נאהב |
| סמי הורי | מריטו |

חשיבות ציבורית
--------------

"בעל בעל לב" היה הסרט הטלוויזיוני הראשון בארץ שדיבר בצורה חיובית ואופטימית על נושא ההומוסקסואליות, והקדים בכך את הסדרה "פלורנטין". הסרט מהווה אחת מהדוגמאות המקובלות והמצוטטות‏ לדמותו של ההומו בתרבות הישראלית וכנותן לגיטימציה לעדינות ולרגישות, כהנגדה לחיספוס ולגבריות המובהקת אצל הגבר הישראלי בתקופות קודמות.

ראו גם
------

* תמיד אותו חלום

לקריאה נוספת
------------

* Padva, Gilad and Talmon, Miri. (2008). "Gotta Have An Effeminate Heart: The Politics of Effeminacy and Sissyness in a Nostalgic Israeli TV Musical". *Feminist Media Studies 8*(1), 69-84

קישורים חיצוניים
----------------

* "בעל בעל לב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בעל בעל לב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "בעל בעל לב", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סינמה סיסי" - לדמותו של הגבר הנשי בקולנוע הישראלי", ד"ר גלעד פדבה, ‏GoGay‏, ‏19.9.08‏
2. ↑  נועם שגב, הומואים, זה כל הסיפור, באתר ynet, 10 ביולי 2003

| סרטי איתן פוקס |
| --- |
| סרטים באורך מלא | שירת הסירנה (1994) • יוסי וג'אגר (2002) • ללכת על המים (2004) • הבועה (2006) • הסיפור של יוסי (2012) • בננות (2013) • סאבלט (2020) |
| סרטים קצרים | אפטר (1990) • בעל בעל לב (1998) |
| טלוויזיה |
| סדרות ומיני-סדרות | פלורנטין (1997) • תמיד אותו חלום (2009) • משפחה טובה (2014) |
**בית** הוא סרט ישראלי עלילתי-תיעודי קצר שיצא ב-1994.

בית הוא סרט הגמר של הבמאי והתסריטאי דוד אופק בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים. סרט זוכה פרסים, אשר נבחר כאחד מעשרת סרטי בית הספר הטובים ביותר בכל הזמנים.

הסרט מתאר אירועים מתקופת מלחמת המפרץ (שהתרחשה כשלוש שנים לפני הפקת הסרט) בבית הוריו של אופק ברמת גן כאשר סבתו באה לשהות איתם בתקופת המלחמה. בין האזעקות והשהיה בחדר האטום בני המשפחה צופים בתמונות המלחמה מעיראק, ומנסים לזהות את בית המשפחה הישן בבגדאד מצילומי האוויר של ההפצצות, ותוך כדי כך מעלים זכרונות על הבית ועל עזיבתו עם העלייה ארצה.

הסרט דן בנושאים של הזהות של הישראלים שעלו מארצות ערב ומשפחותיהם, ויחסם לארץ מוצאם, כמו גם של זיכרון ושחזורו. בסרט הדמויות של הוריו וחברתו של אופק משוחקות על ידי שחקנים (שושה גורן, ששיתוף הפעולה שלה עם אופק המשיך אחר כך בסדרה "בת ים ניו יורק", משחקת את אימו, ואריה אליאס את אביו), אבל הוא וסבתו מופיעים בתפקידי עצמם, והסרט צולם בבית הוריו. ערבוב זה של סרט עלילתי ודוקומנטרי ושל שחקנים מקצועיים ואנשים שמשחקים את עצמם מוסיף גם הוא נדבך לעיסוק של הסרט בנושא הזיכרון והתיעוד.

פרסים
-----

* פרס ראשון - פסטיבל אדינבורו, 94';
* פרס הסרט התיעודי המצטיין - פסטיבל אוברהאוזן, גרמניה, 95';
* פרס חבר השופטים - פסטיבל סן-פרנסיסקו, 95';
* פרס ראשון - פסטיבל ישראפסט לוס אנג'לס-ניו-יורק, 94';
* פרס ראשון - תחרות וולגין, פסטיבל הקולנוע ירושלים, 94';
* פרס ראשון - פסטיבל ת"א הבינלאומי לסרטי סטודנטים, 94';
* פרס שני - פסטיבל פילדלפיה, 95';
* צל"ש - תחרות הסרט הקצר, 94';
* צל"ש - פסטיבל מונטקטיני, איטליה, 95'

הסרט נבחר כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, במסגרת חגיגות יום ההולדת ה-15 לבית הספר, והוא מופיע במהדורת ה-DVD המיוחדת בהוצאת גלובוס-יונייטד ובית הספר סם שפיגל: "**10 הסרטים הנבחרים**".

קישורים חיצוניים
----------------

* "בית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בית", באתר אידיבי
* "בית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "בית", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרב יודילוביץ', הנסיך מבגדד, באתר ynet, 1 בדצמבר 2006
2. ↑  שמוליק דובדבני, לא אגדה, רעי, באתר ynet, 20 ביולי 2008
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ביצת המלאך** (ביפנית: **天使のたまご**, תעתיק: **Tenshi no Tamago**; באנגלית: **Angel's Egg**) הוא סרט אנימה מזרם הסוריאליזם והמינימליזם והאקזיסטנציאליזם. הסרט הופק על ידי חברת טאקומה שוטן ונחשב לאחד הסרטים יוצאי הדופן בסגנון האנימה שמתמחה בזרמים אלו וגם משום הדגש המאסיבי שלו על תורת הנסתר הנוצרית. בזכות ייחודיות זו נבנה בעשור האחרון קהל מעריצים קטן לסרט[דרושה הבהרה], על אף שבזמן יציאתו לאקרנים (1985) הוא קיבל תגובות שליליות גם מהמבקרים וגם מהקהל.

בעשיית הסרט השתתפו אמנים מפורסמים בתעשייה כגון הבמאי והתסריטאי ממורו אושי (הרוח שבמעטפת, גברת פלפלת, נילס הולגרסון), יושיטאקה אמאנו (מעצב סדרת משחקי Final Fantasy) שאחראי על העיצוב האומנותי של הסרט, והמלחין יושיהירו קאנו שסרט זה הוא הראשון והאחרון שהלחין לו מוזיקה עד היום.

עלילה
-----

העלילה בסרט, כאמור, כמעט ולא קיימת. לאורכו מוצגת ילדה שאוספת צנצנות מלאות במים ושומרת על ביצה שכנראה יקרה לה ולא ידוע תוכנה הפנימי. הילדה חיה בעולם כמעט מחוסר אנשים, בלי אור יום. היא פוגשת חייל שמחזיק בידו מן חפץ דמוי צלב. לאחר זמן מה מתפתחת שיחה והחייל מספר לה גרסה אמנזית של תיבת נוח. כאשר מתחיל לרדת מבול, הילדה מספרת שהיא שומעת קולות המבשרים לה שהביצה עומדת לבקוע בקרוב, ושואלת את החייל האם גם הוא שומע אותם. לדבריה, אלו קולות של נשימה רכה וכנפיים, אך הוא משיב לה שאלו הקולות של נשימתה ושל הרוח הנושבת בחוץ. בשנתה במקום המסתור מפני הגשם, וללא ידיעתה, החייל לוקח את הביצה, מנפץ אותה עם הצלב ונעלם. כאשר הילדה מתעוררת ומגלה את הביצה השבורה, היא פורצת בבכי והולכת לחפש אחר החייל. כאשר היא מבחינה בו מרחוק, היא מועדת אל תוך המים (כאשר לא ברור האם כתוצאה מתאונה או מתוך כוונה לשלוח יד בנפשה) ומתה, ולאחר מכן ביצים מתחילות להופיע על פני המים. בסצנת הסיום, החייל חוזה בתיבת נוח מרחפת באוויר ועליה האנשים שמתו במבול והפכו לאבנים, ומגלה על מותה של הילדה כאשר מבחין בנציב האבן של דמותה החובקת את הביצה ביניהם.

רקע
---

הסרט נעשה כפרויקט ביכורים של הבמאי והתסריטאי אושי לעולם המבוגרים. אושי גודל וחונך כנוצרי קתולי, משפחתו הייתה ממיעוט נוצרי קתולי ביפן. בתקופה של הסרט אושי איבד את אמונתו והפך לאתאיסט. יש הטוענים שזה משתקף בסרט זה.

פירושים
-------

משום שהסרט לא ברור, קיימים מספר פירושים מקצועיים ולא מקצועיים כמספר הצופים. כולם שמים דגש על לפחות אחד מהנושאים הבאים: פירוש סמלים מהתאולוגיה ותורת הנסתר הנוצרית, מאבק מיסטי בין התרבויות העתיקות לתרבות המודרנית והפוסט-מודרנית, תפקיד אלוהים והקדושים בסרט, והיחס והרצייה של אלוהים משתי הדמויות בסרט.

טריוויה
-------

חלקים מהסרט הועתקו לסרט המדע הבדיוני האוסטרלי "In the Aftermath".

קישורים חיצוניים
----------------

* "ביצת המלאך", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ביצת המלאך", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ביצת המלאך", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* עבודת העיצוב של יושיטאקה אמאנו בסרט
* פירוש לא רשמי לסמלים בסרט
* ביקורת לסרט
* תרגום לסרט על ידי קבוצת פלאפי-בלונד
* J-pop.com ביקורת אחרת לסרט
**בזמן שגנבת** (באנגלית: Two If by Sea; בבריטניה: Stolen Hearts) היא קומדיה רומנטית אמריקאית משנת 1996, שבוימה על ידי ביל בנט, וכוכביה הם סנדרה בולוק ודניס לירי. התסריט שנכתב על ידי דניס לירי ומייק ארמסטרונג מבוסס על סיפור מאת לירי, ארמסטרונג ואן למבק. הסרט צולם בנובה סקוטיה באזורים כגון: צ'סטר, לוננברג, מפרץ מאהון וריברפורט.

עלילה
-----

לאחר שגנב ציור של מאטיס בשווי 4 מיליון דולר, הגנב הקטן פרנק אובראיין וחברתו היהודייה רוז, נמלטים לכיוון האי בו יפגשו עם הקונה, כשהמשטרה והמעסיק המאפיונר של פרנק בעקבותיהם. הם פולשים לבית שדייריו אינם נמצאים, ומערכת היחסים של רוז ופרנק מתערערת, כאשר רוז, השואפת ליותר מחיים בבריחה כל הזמן מתחילה להתרועע עם אוון מארש, השכן העשיר מהבית הסמוך, למורת רוחו של פרנק. סוכני הFBI מצליחים בקלות לפענח את שובל הראיות הנרחב שמשאירים הפושעים, ופרנק, רוז והבוס נתפסים. פרנק מתוודה שהוא גנב את הציור כדי שרוז תשוחרר, ומוביל לבסוף את המשטרה לגנב הציורים האמיתי- אוון מארש. לאחר שפרנק נשבע לרוז לנטוש את דרך הפשע, הם חוזרים זה לזה.

שחקנים
------

* סנדרה בולוק - רוז
* דניס לירי - פרנסיס "פרנק" אובראיין
* סטפן דילאן - אוון מארש
* יפת קוטו - סוכן הFBI אומאלי
* מייק סטאר - פיצי
* ג'ונתן טאקר - טוד
* ויין רובסון - בינו קלאהן
* מייקל בדלוקו - קווין
* לני קלארק - קלי

קופות
-----

בזמן שגנבת יצא לאקרנים ב-12 בינואר 1996, הרוויח 4,656,986 דולר, ודורג עשירי בסוף השבוע הראשון בו יצא לאקרנים. בסה"כ גרף הסרט 10,658,278 דולר.

עד 2015, אז יצא לאקרנים הסרט משברים בע'"מ שגרף $3,238,433, החזיק הסרט בזמן שגנבת בשיא הפתיחה הגרועה ביותר לסרט בו מככבת סנדרה בולוק.

מבין סרטיה של בולוק, ממוקם בזמן שגנבת כתשיעי מהסוף בגריפת רווחים.

ביקורות
-------

הסרט קיבל ביקורות שליליות מהמבקרים. אתר הביקורות האמריקאי Rotten Tomatoes נתן לסרט 11% רייטינג בהתבסס על 28 ביקורות שממוצען היה 3.8/10

קישורים חיצוניים
----------------

* "בזמן שגנבת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בזמן שגנבת", באתר נטפליקס
* "בזמן שגנבת", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בזמן שגנבת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בזמן שגנבת", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "בזמן שגנבת", באתר אידיבי
* "בזמן שגנבת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**נכון שזה לא נכון** (באנגלית: **Say It Isn't So**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2001, מסוגת הקומדיה הרומנטית, בכיכובם של הת'ר גראהם וכריס קליין. עלילת הסרט סובבת סביב סיפורם של שני נאהבים צעירים, גילברט וג'וזפין, שחוקר פרטי מטעה אותם וגורם להם לחשוב שהם אחים.

עלילה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. 
גילברט נובל (כריס קליין) פוגש בספרית צעירה ויפה בשם ג'וזפין וינגפילד (הת'ר גראהם), שאת חתולה האבוד מצא, והשניים מתחילים במערכת יחסים. גילברט מתכוון להציע נישואים לג'וזפין, אך מקבל טלפון מחוקר פרטי, שחיפש כבר זמן מה את אימו האמיתית של גילברט, ועכשיו גילה שהיא ולדין ויגנפילד, אימה של ג'וזפין.

לאחר מספר חודשים אדם צעיר בשם ליאון פיטופסקי מגיע לבית הוריה של ג'וזפין וטוען שהוא בנם האובד, ובידיו תעודת לידה שמוכיחה זאת, אך השניים מסלקים אותו מביתם. בינתיים ג'וזפין מתארסת לג'ק מיצ'לסון (אדי סיבריאן), איש עשיר שעוסק בחשאי בסחר בקוקאין, אך לא מתחתנת עמו, למרות ההפצרות של אימה, מכיוון שהיא עדיין מאוהבת בגילברט.
לבסוף השניים קובעים תאריך לחתונתם, וביום החתונה המשטרה מגיעה כדי לבשר שגילברט נהרג בתאונת דרכים. המשטרה לא יודעת שמכוניתו של גילברט אכן מעורבת בתאונה, אך גילברט לא נהג בה - אלא אחד מבריוניו של מיצ'לסון. מיצ'לסון עצמו חיבל במכונית, בתקווה שגילברט ייהרג, וזה מה שגרם לתאונה.

אביה של ג'וזפין, שבריאותו משתפרת לאחר שסבל משבץ, מספר לג'וזפין שאימה תכננה להרוס את היחסים בינה לבין גילברט, ולגרום לה להתחתן עם מיצ'לסון. בנוסף, מתגלה שמיצ'לסון הוא זה שסיפר לחוקר הפרטי שאמה של ג'וזפין היא גם אמו של גילברט, ושהידיעה לא נכונה. השניים, שיכולים להיות ביחד שוב, מתאחדים ולאחר מספר חודשים נישאים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נכון שזה לא נכון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נכון שזה לא נכון", באתר נטפליקס
* "נכון שזה לא נכון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נכון שזה לא נכון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נכון שזה לא נכון", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "נכון שזה לא נכון", באתר Metacritic (באנגלית)
* "נכון שזה לא נכון", באתר דיסני+ סרטים (באנגלית)
* "נכון שזה לא נכון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בלאק ג'ק** הוא סרט פשע ישראלי משנת 2004 בבימויו אריק לובצקי ומתי הררי, עם גדי סבן, אוראל טימסית, גבי דן ואורי גבריאל בתפקידים הראשיים.

תקציר העלילה
------------

ג'קי (גדי סבן) הוא אסיר משוחרר העובד כנער מעלית (בל בוי) במלון השרון. הוא מלווה בחורה יפהפייה בשם דוריאן (רונית ויגלר) לחדרה במלון. לאחר שהם מקיימים יחסים והוא מספר לה על עברו כאסיר היא משכנעת אותו לשדוד את בעלה הבוגדני שמחזיק בכספת יהלומים יקרים.

הוא מצליח לפתוח את הכספת אבל שוטרים מוזעקים למקום והשוטר ראובן (גבי דן) מציע שיתחלקו בשלל והוא ישחרר אותו וג'קי מסכים. השניים מתחילים במסע בזבוזים אבל נעצרים לאחר שנצפו במצלמת אבטחה כשהם מחלקים את השלל. הם נדונים לשנתיים מאסר ומתיידדים באותה התקופה.

עם שחרורם הם פותחים עסק למכירת מכוניות משומשות. יום אחד מגיע אליהם מורדי (הרצל חבקוק) שרוצה למכור את השברולט שלו ובדרך אגב הוא ממליץ לג'קי לבקר בקזינו פיראטי בשם "קזינו הלבבות".

ג'קי מגיע לקזינו ונכנס לאחר שהוא מוסר את שמו של מורדי. הוא מתחיל לשחק בלאק ג'ק מול דילרית קשוחה ונאה בשם סופי (אוראל טימסית). על הקזינו משגיח אילוז (חיים זנאתי) ובעל הקזינו הוא מוסא (אורי גבריאל). ג'קי מפסיד בהתחלה אבל ממשיך להמר בכסף שקיבל לאחר שמסר את השברולט שאינה שלו, באישור מוסא. כשהוא עומד להרוויח "מופעלת" אזעקת משטרה והוא בורח עם אוראל לאחר שהצליח לקחת בחזרה את מפתחות השברולט.

למחרת מגיע למגרש פרנקו (כרמל פרנקו), שומר הראש של מוסא שלא מוציא מילה מפיו, ומביא את ג'קי למוסא ואילוז. מוסא מחרים לו את השברולט ונותן לו זמן להחזיר את חובו בסך 10,000 שקל. ג'קי מבקש מסופי להעיד כי למענה הרוויח במשחק אך היא מסרבת ובמקום זה מציעה לו לשדוד את מוסא אותו היא שונאת מאז שהתנכל לאביה.

ג'קי מצרף למשימה את ראובן. ראובן מבחין באילוז מצמיד חומר נפץ למכוניתו של מוסא ותוקף אותו. ג'קי וראובן כולאים אותו במגרש שלהם והוא מגלה להם כי מוסא מחזיק את כל הכסף בדירתו. ג'קי פורץ לדירה אך מופתע על ידי פרנקו. הוא מכוון את אקדוחו לפרנקו, אך לא יורה ובמקום זאת אומר לפרנקו שמוסא מנצל אותו.

אילוז מצליח לברוח אבל מוסא משיג אותו ומראה לו את מתקן הנפץ שפרנקו מצא. אילוז מבקש סליחה ומספר על תוכניתם של ג'קי וסופי לשדוד אותו. מוסא הורג אותו ופוקד על פרנקו לחסל את ג'קי וסופי. פרנקו מגיע לג'קי אבל לא מסוגל להרוג אותו כי ג'קי חס מקודם על חייו. הוא חוזר למוסא שמוציא מהכספת את הדולרים שהוא עומד להבריח בסירה לקפריסין, הורג אתו ולוקח את המזוודה עם הכסף. ראובן וג'קי תופסים אותו וראובן רוצה להרוג אותו אך ג'קי חס עליו ומשחרר אותו עם חלק מהכסף. ראובן מתנגד לכך, אך ג'קי יורה ברגלו ופוצע אותו. לבסוף נשארים ג'קי וסופי עם הכסף וג'קי מתכנן את המשך חייהם.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גדי סבן | ג'קי |  |
| אוראל טימסית | סופי | דילרית |
| אורי גבריאל | מוסא | בעל קזינו |
| חיים זנאתי | אילוז | סגנו של מוסא |
| גבי דן |  |  |
| כרמל חיר | פרנקו | שומר ראש של מוסא |
| רונית ויגלר | דוריאן |  |
| הרצל חבקוק | מורדי |  |
| גלי שקדי כהן |  | אשתו של אילוז |

קישורים חיצוניים
----------------

* "בלאק ג'ק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בלאק ג'ק", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "בלאק ג'ק", באתר אידיבי
* "בלאק ג'ק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* בלאק ג'ק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לבלאק ג'ק, באתר יוטיוב
* בלאק ג'ק, בספר הקולנוע הישראלי
* בלאק ג'ק, באתר אידיבי
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**בין דמיון למציאות** הוא סרט עצמאי משנת 2007 שנכתב ובוים על ידי אנתוני הופקינס. הסרט עוסק בתסריטאי גוסס שעלילת סרטו החדש יוצרת מעין אוטוביוגרפיה שלו. כמקובל בסרטים מסוג זה, העלילה של הסרט אינה ליניארית ולא מתגלגלת בסדר המקובל של התפתחויות קולנועיות. לפרקים היא גם מתבססת על תהליך כתיבת הסרט עצמו. הסרט הופק בתקציב זעום והופץ באופן מוגבל. כמו כן, הקאסט כלל גם שחקנים רבים מתחילים, אלמונים או שאינם מקצועיים.

הסרט צולם בהבחנה גבוהה, נערך והוקרן דיגיטלית.

הפקה והפצה
----------

הופקינס הגדיר את התסריט כהרהור פילוסופי על החיים. הוא הראה את טיוטת התסריט הראשונה לסטיבן ספילברג, ששיבח אותו אך הזהירו כי לא יהיה קל להפיק ולהפיץ סרט בעל אופי שכזה. הופקינס ניסה למכור את התסריט לאולפנים שונים. כולם סירבו מאותה סיבה שציין ספילברג. אשתו של הופקינס גייסה את הסכום הנדרש להפקת הסרט באופן עצמאי, 10 מיליון דולר, ושימשה גם כמפיקה הראשית. הופקינס ליהק את השחקנים והצילומים החלו ב-12 ביוני 2006. כאנשי הצוות בסרט שימשו, בעיקר, סטודנטים לקולנוע. הופקינס גם כתב את המוזיקה לסרט וניצח על התזמורת הקאמרית שניגנה אותה.

"בין דמיון למציאות" הוצג בפסטיבל סאנדנס ב-20 בינואר 2007. הסרט הוקרן לראשונה באופן רשמי, לפי תזמון שנקבע מראש עם רשתות בתי הקולנוע שהציגו אותו, ב-26 באוקטובר 2007, והקרנתו ארכה כשבוע. הסרט היה כישלון קופתי כצפוי, לא הוקרן יותר מאז ה־1 בנובמבר 2007 ולא יצא על גבי שום מדיה אחרת באופן חוקי, כאשר סך הכנסותיו בתום הקרנתו היו 27,769 דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בין דמיון למציאות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בין דמיון למציאות", באתר נטפליקס
* "בין דמיון למציאות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "בין דמיון למציאות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "בין דמיון למציאות", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "בין דמיון למציאות", באתר Metacritic (באנגלית)
* "בין דמיון למציאות", באתר אידיבי
* "בין דמיון למציאות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ברלין ירושלים** הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1989 בכתיבתו ובימויו של עמוס גיתאי, עם ליזה קרויצר ורבקה נוימן בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב בהשראת קורות חייהן של שתי נשים יהודיות: מניה שוחט מהפכנית ברוסיה, פעילה אינטלקטואלית בברלין, ממייסדי ארגון השומר "הקיבוץ" ותנועת הפועלים הישראלית (מופיעה בסרט בשם טניה), ואלזה לסקר שילר משוררת אקספרסיוניסטית בגרמניה, ידידתם של תומאס מאן ווסילי קנדינסקי שברחה מברלין לירושלים ושם נפטרה בחוסר כל ב-1945.

הסרט מספר באופן בדוי על הקשר ביניהן ועל פגישתן בארץ ישראל, דבר שמעולם לא קרה.

הסרט זכה בפרס השופטים בפסטיבל הסרטים באיסטנבול, בפרס הצילום בפסטיבל הסרטים בולנסיה, זכה בפרס הביקורת בפסטיבל הקולנוע בוונציה והיה מועמד לפרס "אריה הזהב".

בסרט משתתפים גם רקדנים מהלקה של פינה באוש. צילומי "הקיבוץ" נערכו במגדל צדק.

תקציר העלילה
------------

ברלין - שחקנים ורקדנים מעלים הצגה בנושא מרד פועלים נגד העולם הקפיטליסטי ומניפים דגל אדום. בקהל צופות טניה (רבקה נוימן) ואלזה לסקר שילר (רינה קרויצר). טניה מודיעה בגרמנית כי היא ברחה מרוסיה לאחר שניסתה להתנקש באחד השרים של הצאר וכי פניה כעת לפלשתינה כדי לחיות ולעבוד בקומונה שיתופית.

אלזה נשארת בברלין עם בן זוגה לודוויג (מרקוס שטוקהאוזן) ומטפלת בבנה החולה פאול (בנג'מין לוי). בשבתה בבית קפה מתפרצים לשם נאצים במדים חומים, צועקים ומפזרים כרוזים נגד יהודים. בנה נפטר והיא חוזה בעליית הנאצים לשלטון ושריפת הספרים בברלין. היא נוסעת ברכבת לציריך ומגיעה לבסוף לארץ ישראל שם מקבל אותה זינס (יוסי גרבר) שמסדר לה חדר עלוב לגור.

טניה עולה לארץ ישראל ומצטרפת לקומונה בגליל שבה הכל שיתופי. בין חברי הקומונה נחום (אוהד שחר), המבשלת פאניה (קרן מור), מנחם (ג'וליאנו מר), יאשק (דני רוט), ניסנוב (גדי פור), דב (מארק איווניר), ציפורה (בינה רוזנפלד) ועוד. טניה קוראת לשיתוף מלא של הנשים וביחס הוגן לשכנים הערבים. היא מתעקשת לחרוש והם מצליחים להחזיק את המקום ולקבל תמיכה מקלר (אורי לוי), נציג אליאנס.

אלזה כותבת לטניה על הגעתה וטניה מגיעה לירושלים ושתי הנשים השונות כל כך בדיעותיהן, מתחבקות.

המשתתפים
--------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ליזה קרויצר | אלזה לסקר שילר |  |
| רבקה נוימן | טניה | (מניה שוחט) |
| מרקוס שטוקהאוזן | לודוויג | בן זוג של אלזה |
| בנג'מין לוי | פאול | בן של אלזה |
| ג'וליאנו מר | מנחם |  |
| אוהד שחר | נחום |  |
| קרן מור | פאניה |  |
| בינה רוזנפלד | ציפורה |
| דני רוט | יאשק |  |
| גדי פור | ניסנוב |  |
| אורי לוי | קלר | נציג אליאנס |
| יוסי גרבר | זינס |  |
| מארק איווניר | דב |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "ברלין ירושלים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ברלין ירושלים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ברלין ירושלים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ברלין ירושלים", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "ברלין ירושלים", באתר אידיבי
* "ברלין ירושלים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ברלין ירושלים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית