recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קארל רהם** (בגרמנית: **Karl Rahm**;‏ 2 באפריל 1907 – 30 באפריל 1947) היה קצין אס-אס גרמני בדרגת שטורמבאנפיהרר, כיהן כמפקד מחנה הריכוז טרזיינשטט מפברואר 1944 עד מאי 1945. הוא היה מפקד המחנה השלישי והאחרון במספר אחרי זיגפריד זיידל ואנטון ברגר. הוצא להורג לאחר שהועמד לדין באשמת פשעי מלחמה.

ביוגרפיה
--------

רהם נולד בשנת 1907 בעיר קלוצנבורג שהייתה אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית. עבד כיצרן כלים במשך תקופה בווינה, ובסביבות שנת 1920 נחשף לפעילות של המפלגה הנאצית האוסטרית. בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20 הוא הצטרף לשורות הנאצים ולפעילות המחתרתית של האס-אס האוסטרי. בשנת 1938, לאחר האנשלוס, סיפוח אוסטריה אל גרמניה הנאצית, רהם קיבל דרגת קצונה של האס-אס תחת אישורו של ארנסט קלטנברונר. אחיו פרנץ גורש למחנה ריכוז עקב היותו קומוניסט.

מלחמת העולם השנייה
------------------

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939, רהם החזיק בדרגת אובר-שטורמפיהרר באס-אס הכללי. מאחר שרצה ל"תרום" יותר למאבק האס-אס הוא סופח לגסטאפו וללשכה המרכזית להגירת יהודים בווינה, שם היה כפוף לאדולף אייכמן. בשנת 1940 הוצב בפראג כסגנו של הנס גינתר תחת הלשכה האמונה על הגירת יהודים בפראג. במרץ 1941 נסע עם גינתר להולנד כדי להקים לשכה דומה לטיפול ביהודים אך נכשל במשימה זו.

טרזיינשטט
---------

בפברואר 1944 רהם קודם לדרגת אוברשטורמבנפיהרר ונהיה לקומנדט (מפקד) של מחנה הריכוז וההשמדה טרזיינשטט. בין תפקידיו במחנה נכללה האחריות לדמות למחנה חזות של מקום מגורים הוגן ונעים לצורך ביקורים של הצלב האדום הבינלאומי. הכל היה כחלק ממזימה להציג מצג שווא לעולם כי הנאצים מתייחסים ומטפלים בכבוד ביהודים במדינות הכבושות על ידי גרמניה הנאצית.

תחת פיקודו על המחנה, רהם היה אחראי על שילוח המוני של יהודים לאושוויץ, המשלוח הגדול ביותר יצא מהמחנה בסתיו 1944 לאחר הביקור של הצלב האדום, וכן לאחר שצולם סרט תעמולה שקרי שהציג את המחנה כמקום מקלט חופשי ושליו. קרוב ל-18,000 איש גורשו למותם בחודש אחד. בטרזיינשטש נכלאו אמנים יהודים, מוזיקאים ומשכילים שמצאו את מותם במחנה עצמו או באושוויץ.

רהם נזכר היטב על ידי אסירי המחנה בציניות שלו ובאישיות הקשה. הוא נהג להכות את האסירים ולהשתתף בעינויים. מנגד, היו אסירים שזכו ליחס מעודף, אסירים מיוחסים שמוצאם מוינה. היו יהודים שחס עליהם מגירוש לאושוויץ (תמורת שוחד) וכן לחלק מהיודנראט של המחנה נהג לדבר בכבוד ופנה אליהם עם המילה Sie במקום Du, אפילו בפני קציני אס-אס.

העמדה לדין והוצאה להורג
-----------------------

רהם החליט לפנות את מחנה טרזיינשטט ב-5 במאי 1945 יחד עם כל קציני וחיילי האס אס. הוא נתפס זמן קצר לאחר מכן על ידי כוחות צבא ארצות הברית ובשנת 1947 הוסגר לצ'כוסלובקיה. הוא הועמד למשפט, נמצא אשם בביצוע פשעי מלחמה ונידון למוות. הוצאתו להורג אירעה ב-30 באפריל 1947, כארבע שעות בלבד לאחר מתן פסק הדין על ידי חבר השופטים הצ'כי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצגת טרזיינשטט בסרט תעמולה
2. ↑  מסמכים על קארל רהם מן המוזיאון היהודי בפראג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124956726
* ISNI: 0000 0000 1422 601X
* NKC: zmp20201076426
* NTA: 231594453
* SNAC: w6d25r1p
* VIAF: 52636188
* WorldCat: viaf-52636188

 |
**שלוש-עשרה מקטרות** הוא אלבומו השני של המוזיקאי רזי בן-עזר משנת 2006. זהו אלבום אינסטרומנטלי המבוסס על הספר ״שלוש עשרה מקטרות״ מאת איליה ארנבורג. באלבום 13 קטעים שכל אחד מוקדש לסיפור אחר ולמקטרת אחרת בספר.

הפקה
----

האלבום הוקלט באולפני Step Brother בפורט לודרדייל, פלורידה. כל הקטעים חוברו, נוגנו והוקלטו על ידי רזי בן-עזר, מלבד: תפקידי הכינור והצ'לו שנוגנו על ידי איזבל קנדיס (באדיבות רביעיית המיתרים של אווגליידס קולג'), ותפקידי התופים שנוגנו על ידי ג'יימס ריצ'רדסון. קולות רקע :תירזה בן-עזר. בהפקה המוזיקלית השתתף בריאן קאמפבל.

רשימת השירים
------------


| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מקטרת ראשונה + פתיחה | 4:49 |
| 2. | מקטרת שנייה | 3:34 |
| 3. | מקטרת שלישית | 4:36 |
| 4. | מקטרת רביעית | 3:55 |
| 5. | מקטרת חמישית | 2:39 |
| 6. | מקטרת שישית | 3:24 |
| 7. | מקטרת שביעית | 3:44 |
| 8. | מקטרת שמינית | 5:27 |
| 9. | מקטרת תשיעית | 5:17 |
| 10. | מקטרת עשירית | 3:12 |
| 11. | מקטרת אחת-עשרה | 4:31 |
| 12. | מקטרת שתים-עשרה | 2:38 |
| 13. | מקטרת שלוש-עשרה | 3:00 |
| 14. | מקטרת חמישית - הסיפור (בונוס) | 17:49 |

קישורים חיצוניים
----------------
אסטלת הניצחון של נרם סין
**אסטלת הניצחון של נרם-סין** היא אסטלה שנועדה להנציח את ניצחונו של המלך נרם-סין על אויביו, אנשי ההרים משבט הלולבי כשבראשם עמד המלך סאטוני, בסביבות שנת 2230 לפנה"ס, וככל הנראה נוצרה בסביבות תקופה זו.

המלך נרם-סין היה הרביעי בשושלת מלכי אכד שנוסדה על ידי סבו סרגון מאכד. מדינה זו שאפה לשלטון מרכזי חזק עם שאיפה לשליטה עולמית, בניגוד לשיטת השלטון השומרית שהייתה נפוצה עד אז בה לכל אזור היה שליט נפרד.

תיאור פיזי
----------

האסטלה עצמה עשויה מאבן חול אדמדמה. גובהה שני מטר ורוחבה חצי מטר. החלק העליון שלה שבור וחלקה התחתון נפגע מפגעי מים.

האסטלה נמצאה בשושן לשם הובאה בשנת 1176 לפנה"ס על ידי המלך שותרוק נחונתה מסיפר.

תמונה
-----

בניגוד לאסטלות קדומות יותר שבדרך כלל תיארו מספר סצינות שונות מזמנים שונים, אסטלה זו מתארת סצנה אחת.

בסצנה זו נראה המלך נרם סין מטפס על הר בשטח האויב ומצליח לכבוש אותו. אחרי המלך מטפסים חייליו לאחר שיצאו מתוך היער, או לחלופין מטפסים על ההר המיוער, היער מיוצג על ידי שני העצים בתחתית האסטלה.

### האויבים

בניגוד לציורים קודמים משומר, בהם החיילים מוצגים בשורה ארוכה אחד אחרי שני ובדרך כלל זהים זה לזה, כאן החיילים נראים ממש כמטפסים על ההר באלכסון, כמו כן למרות שכיוון תנועתם זהה בכל זאת הם מובדלים אחד מהשני בנשק שהם נושאים.

בניגוד לחייליו של נרם סין הנראים בתנועה, האויבים נמצאים במצב סטטי, אחד מבקש רחמים, השני נופל פצוע מחצו של המלך והמלך עצמו דורך על גויותו של אחד מהם.

שערם של האויבים נראה כמין צמות דבר המזכיר את זנבות הסוס שהיו נוהגים לוחמי החיתים לשאת על כובעיהם.

### המלך

המלך עצמו נראה כמעט כפול בגודלו מכל שאר הדמויות, בולט אצלו הכובע בעל הקרניים, כובע זה מייצג אלוהות. בניגוד למלכי שומר שראו עצמם כשליחים של האלים, מלכי אכד ראו את עצמם כאלים.

בידו השמאלית מחזיק המלך את קשתו, מתחת לזרועו הוא מחזיק גרזן קרב ובידו הימנית הוא מחזיק חץ. על צווארו של המלך שרשרת ששימשה ככל הנראה לא כקישוט בלבד אלה כמעין קמיע שאמור להגן על המלך.

דמותו של נרם סין מתוארת בפירוט רב, מראהו גברי מאוד, שריריו בולטים וחזהו הרחב מוצג לכל רוחבו, למרות שהמלך מצויר בפרופיל. מראה זה אמור לייצג את עובדת היות המלך מלא און גברי, דבר שמורה גם על יכולתו הרבה לשלוט.

המלך מוצג כך שניתן לראות את כל צידו הימני, על פי האמונה הרווחת במסופוטמיה (ככל שניתן להסיק מטקסטים שנשתמרו מאז) פגם כל שהוא בצדו הימני של השליט יגרום למחלות ולרעב - "אם איבד את אוזנו הימנית ימיו של המלך יהיו ספורים, אם נפגעה ידו או זרועו הימנית אזורי הספר יהפכו לשממה" - לכן חשוב מאוד היה להראות לצופה שכל צידו הימני של המלך מושלם החל מאוזנו ועד לירכיו.

זקנו של המלך בולט עוד יותר בשלמותו - זהו מאפיין נוסף המייצג את גבריותו של המלך ולכן את יכולתו לשלוט.

במבט כללי על הסצנה נראה שהמלך הוא היחיד שפועל בה, הוא זה שנמצא קרוב לראש ההר והוא זה שהכניע את האויבים.

### רקע

ממול לדמותו של המלך נראית פסגת ההר ומעליו שני כוכבים המייצגים את האלים. בניגוד לאסטלות אחרות בהן יש בדרך כלל כוכב אחד, כאן ישנם שני כוכבים, ככל הנראה כמעין פשרה בין שני האלים המרכזיים – שמש - אל השמש שהוא האל של העיר סיפר, עירו של נרם סין, לבין אישתאר, אלת העיר אכד בירתה של הממלכה.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרובפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב | ל**פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האסטלה של נרם-סין** בוויקישיתוף
* אסטלת נרם-סין, אתר הלובר
אלקנת הצבעים
**אלקנת הצבעים** (שם מדעי: *Alkanna tinctoria*) היא מין בסוג אלקנה שבמשפחת הזיפניים, עשבוני רב שנתי.

תיאור הצמח
----------

שורשה של אלקנת הצבעים מעוצה, ותחת קליפתו הוא אדום. גבעוליו הרכים שרועים וגובהו הכללי נע בין 10 ל-40 ס"מ. חלקי הצמח ירוקים מכוסים שערות רכות שבבסיסן נקודה בהירה. הענפים לא מסתעפים. העלים מוארכים – התחתונים מחודדים בצידם המחובר לגבעול והעליונים חובקים אותו מעט.

הפריחה בסוף החורף – תחילת האביב. התפרחת מתארכת, הפרחים יוצאים מחיק חפים ירוקים הגדולים מגביעו של הפרח. הגביע משונן בשפתו. הפרחים צינוריים, אורכם כ-10 מ"מ, רוחבם כ-8 מ"מ, צבעם כחול עז או לעיתים רחוקות לבן, ובתחתיתם כתם זהוב. הפרי הוא אגוזית כהה, צרה בחלקה התחתון, מעוגלת ומגובששת בחלקה העליון.

אלקנת הצבעים נפוצה באזור הים תיכוני. בארץ היא צומחת על חולות יציבים באזור החוף, או על אדמות חול-חמרה.

שמו העברי והמדעי, אלקנה, הוא שיבוש של שמו הערבי אל-חנא – על שם הצבע האדום המשמש לחינה שהיו מיצרים משורשיו האדומים. מן הצמח מופקים כיום חומרים המשמשים כחומרי צבע בתעשיית המזון והקוסמטיקה.

שימושים רפואיים לפי מקורות קדומים ובימינו
-----------------------------------------

ברפואה הקלאסית שימשו שורשי הצמח לריפוי כוויות, כיבים מודלקים, צרכת ובעיות בטחול ובמערכת השתן. כן שימשו השורשים מרכיב בתכשיר להפלת עוברים. ברפואה העממית בימינו משמש השורש לריפוי בעיות במערכת העיכול, להורדת נפיחויות ולשיכוך כאבי פרקים ודלקות. לעיתים השורש משמש גם להכנת פתיליות לריפוי דלקות ברחם. בשל צבעו האדום משמש גם לצביעה ולייצור ממתקים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |

* צחי אבנור, אלקנת הצבעים בישראל, פליקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אפרים לב וזהר עמר, **סממני המרפא המסורתיים בארץ ישראל**, ירושלים, תשס"ב, עמ' 78.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אלקנת הצבעים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Pardoglossum cheirifolium subsp. cheirifolium** |
**אריך פון גינדל** (בגרמנית: **Erich von Gündell**;‏ 13 באפריל 1854 – 23 בדצמבר 1924) היה גנרל גרמני שפיקד על קורפוסים ואחר כך על פלגת ארמייה בחזית המערבית.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון גינדל נולד ב-13 באפריל 1854 בגוסלאר שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1873 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-20, ובשנת 1913 פרש לביתו.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון גינדל למפקד קורפוס המילואים ה-5, שהיה חלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. בפברואר 1916 לחם פון גינדל עם הקורפוס שבפיקודו בקרב ורדן, ועל הצלחתו בקרבות קיבל פון גינדל ב-28 באוגוסט 1916 את העיטור פור לה מריט. ב-3 בספטמבר 1916 מונה פון גינדל למפקד פלגת הארמייה B, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

ב-23 בדצמבר 1918 פרש פון גינדל לביתו, וב-23 בדצמבר 1924 מת בגטינגן, והוא בן 70.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך פון גינדל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 121182746
* ISNI: 0000 0000 1633 6896
* NTA: 123200822
* SUDOC: 06073194X
* VIAF: 37767175
* WorldCat: viaf-37767175

 |
אריך טייך עם תזמורת חיל האוויר, שנות ה-50
**אריך טייך** (1908 – 6 במאי 1983) היה מוזיקאי ומנצח ישראלי, מייסד תזמורת חיל האוויר ומנצחה במשך 34 שנים.

ביוגרפיה
--------

טייך נולד ב-1908 בהמבורג שבגרמניה. מגיל ארבע הראה כישרון מוזיקלי וניגן על כינור, פסנתר, אקורדיון ומספר כלי נשיפה. הוא למד בקונסרבטוריון ע"ש יוהנס ברהמס ובגיל 17 הקים תזמורת בשם "טייך אורקסטרה", שהופיעה ברחבי גרמניה. התמנה ליו"ר המנגנים היהודים בהמבורג.

באוקטובר 1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, קיבל מכתב מרוברט ליי, ראש חזית העבודה הגרמנית, שבו נאסר עליו להופיע עם תזמורתו. בעקבות זאת, הוא פנה לסוכנות היהודית בבקשה לסרטיפיקט, בו הוא נרשם כ"חלוץ מוזיקאי".

טייך עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם הקים תזמורת שנגנה בבית הקפה אור עד שעלה בלהבות בדצמבר 1937, ובקזינו בת גלים. הוא הקים את ארגון המנגנים בארץ ישראל ועמד בראשו. ב-1941 עבר לתל אביב והופיע עם תזמורתו בצריף "The Ark", המועדון לחיילי בנות הברית שלאחר קום המדינה היה ל"תיבת נח".

ב-29 במאי 1948 ייסד טייך את תזמורת חיל האוויר. בתחילה קיבל דרגת פקד אוויר (מקבילה לסגן-משנה), ועלה בדרגות עד שהיה לסגן-אלוף. התזמורת הופיעה בבסיסי חיל האוויר, במסדרי כנפיים, במועדון לחיילים "תיבת נח" ובתוכנית הרדיו תיבת נח ועוד. טובי הנגנים השתתפו בה בקטעי ג'אז ושירים ישראלים. טייך התאים את הרפרטואר לקהל. בין הנגנים והמבצעים היו דוד קריבושי, דני גוטפריד, אהרון קמינסקי, פרדי דורה, עדנה גורן, אודי שפילמן ואיתן מסורי. מפקדי חיל האוויר נהגו לומר על עצמם כי הם מתחלפים כל ארבע שנים ואילו אריך טייך נשאר לעד.

באפריל 1982, בעת שנסע עם אשתו אלזה לנפוש בפסח, איבד את השליטה על רכבו ליד צומת בית קמה ופגע באוטובוס. אשתו נהרגה במקום ואילו הוא נפצע קשה. הוא אושפז זמן ממושך בבית לוינשטיין אך לא התאושש, ונפטר לאחר כשנה. נטמן לצד אשתו בבית הקברות קריית שאול. במותו הותיר שלושה ילדים - בת ושני בנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך טייך** בוויקישיתוף
* אריך טייך(הקישור אינו פעיל), באתר "שרים במדים"
* דורון רוזנבלום, ‏קונצ'רטו לטייך ותזמורת, **בטאון חיל האוויר** 78, מרץ 1969, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האויר
* טל בר-אל, למנצח שיר מזמור(הקישור אינו פעיל), בטאון חיל האוויר, 159 (260) (25 באוקטובר 2004), באתר חיל האוויר (במאמר מובאים גם דברי בתו נעמי טרומן ובנו אלי טייך)
* מפקד התזמורת הקשיש בצה"ל, מעריב, 10 במאי 1983

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש. אלבך, לא להכרית את פת לחמם של המנגנים העברים!, דבר, 17 בפברואר 1937
2. ↑  דליקה בחיפה, הצופה, 20 בדצמבר 1937
3. ↑  עיתון חי מס' 1 של חיל האוויר, הצופה, 25 בנובמבר 1948
4. ↑  טל בר-אל, למנצח שיר מזמור, בטאון חיל האוויר, 159 (260) (25 באוקטובר 2004), באתר חיל האוויר.
5. ↑  אריך טייך באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
**אריך מוספלדט** (בגרמנית: **Erich Muhsfeldt**;‏ 18 בפברואר 1913 – 28 בינואר 1948) היה חייל אס אס בדרגת אובר-שארפיהרר, פושע מלחמה נאצי ומש"ק באס אס בזונדרקומנדו במחנות ההשמדה אושוויץ ומיידנק במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא נעצר, נשפט על ידי בית דין גבוה לצדק במשפט אושוויץ הראשון בשנת 1947 בקרקוב ונידון למוות בגין פשעים כנגד האנושות.

זוועות מלחמת העולם השנייה
-------------------------

בשנת 1933 הצטרף מוספלדט לאס אה, וב-1939 למפלגה הנאצית. הוא שירת במחנה אושוויץ עוד משנת 1940, תחילה כראש קבוצת אסירים ולאחר מכן כראש בלוק. הוא נשלח למחנה מיידנק ב-15 בנובמבר 1941. היה מעורב בהוצאה ההמונית להורג בירי באסירים שנותרו במחנה בפעולה שנודעה כ"אקציית חג הקציר". באקציה זו נורו למוות ביום אחד קרוב ל-43,000 אסירים בשלושה אתרים שונים של המחנה. לאחר שמחנה מיידנק חוסל, מוספלדט חזר למחנה אושוויץ ופיקד בו על יחידות הזונדרקומנדו בקרמטוריום 2 ו-3 שבאושוויץ-בירקנאו.

מוספלדט היה בעל קשר יוצא דופן עם הפתלוג הרומני-הונגרי ד"ר מיקלוש ניסלי, שנכפה עליו לבצע נתיחות בגופות הקורבנות על ידי ד"ר יוזף מנגלה. ניסלי שרד את המלחמה ובהמשך העיד על שהתרחש באושוויץ. ניסלי תיאר מקרה אחד שבו מוספלדט הגיע אליו לבדיקה שגרתית לאחר שירה באחורי ראשם של שמונים אסירים קודם לשריפתם בכבשן. ניסלי ציין שלחץ הדם של מוספלדט היה גבוה, והוא שאל אותו אם הדבר קשור לעלייה "בתנועת" האסירים, כלומר אם העלייה בכמות המשלוחים החדשים למחנה הובילה לכך. מוספלדט ענה בכעס שהדבר לא שינה לו אם ירה באסיר אחד או בשמונים. הוא הוסיף ואמר שאם לחץ הדם שלו גבוה מדי זה מפני שהוא שתה יתר על המידה.

עם סוף המלחמה נעצר מוספלדט והועמד למשפט בפני בית דין גבוה לצדק בקרקוב בשנת 1947. הוא הורשע ברצח המונים, נידון למוות והוצא להורג בתלייה ב-28 בינואר 1948 בכלא מונטלופיך. גופתו הועברה למכון האנטומיה של אוניברסיטת קרקוב, בה שימשה עזר חזותי לסטודנטים.

בעת שירותו ב"יחידות גולגולת המת" של האס האס היה מוספלדט נשוי ואב לילד. גורלם של אשתו ובנו אינו ידוע בוודאות, אם כי לדבריו של ניצול השואה ד"ר מיקלוש ניסלי, האישה נהרגה במהלך הפצצה אווירית, ובנו נשלח לחזית הרוסית.

מוספלדט הוכר לראשונה לציבור הרחב דרך דרמת מחנה הריכוז "האזור האפור", בה גילם אותו הארווי קייטל. הסרט המבוסס על זכרונותיו של מיקלוש ניסלי, שכפי שנאמר, שוחח איתו לעיתים קרובות ולכן זה האחרון הכיר אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך מוספלדט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Auschwitz Trials: First Auschwitz Trial
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129414344
* ISNI: 0000 0000 2097 7813
* VIAF: 33076264
* WorldCat: viaf-33076264

 |
חדר מתים
**חדר מתים** (בבית חולים או בית קברות) הוא חדר אחסון גופות המחכות לזיהוי, נתיחה שלאחר המוות, קבורה או שרפה.

בחדר מתים מודרני, מאוחסנות הגופות בקירור למניעת ריקבון.

סוגי תאי קירור
--------------

שני סוגים של תאי קירור נפוצים ביותר בחדרי מתים:

טמפרטורה חיובית
גופות מאוחסנות בטמפרטורה בין 2°C ל-4°C. תאי קירור מסוג זה מאפשרים שמירת גופות לתקופה של עד מספר שבועות. תא זה לא מונע רקבון, אלא רק מאט את קצב התקדמותו.

טמפרטורה שלילית
גופות מאוחסנות בטמפרטורה בין ‎–15°C ל-‎–25°C. לרוב בשימוש במוסדות משפטיים או מכוני רפואה, במיוחד כאשר לא זוהתה הגופה. בטמפרטורות אלה הגופה קופאת לחלוטין והריקבון נמנע כמעט לגמרי.

חדרי מתים בעולם
---------------

במספר מדינות בעולם, הגופה נחנטת - מה שהופך את תהליך קירור הגופות ללא שימושי.

ברוב המדינות, משפחת הנפטר חייבת לקבור את הגופה בתוך 72 שעות (שלושה ימים) מהפטירה, אך לעיתים, בעיקר במדינות אפריקה, מתבצעת הקבורה שבועות או חודשים לאחר הפטירה. במדינות אלו נשמרות הגופות לתקופה של עד שנה או שנתיים בבית חולים או בית הלוויות וכאשר המשפחה אוגרת מספיק כסף לממן את הטקס, נלקחת הגופה לקבורה.

### חדרי מתים ממתינים

חדרי מתים ממתינים הם חדרי מתים שייעודם הוא בעבור גופות שמחכות לווידוא מוות. בעבר, לפני שהרפואה המודרנית יכלה לוודא מוות באופן מובהק, אנשים פחדו להיקבר בחיים, כך שלאחר הכרזתם כמתים, הועברו הגופות המוטלות בספק לחדרי המתים מסוג זה, שם חיפשו מתמחים אחר סימני חיים. לעיתים הותרה הרקבות הגופה מעט לפני הקבורה, לווידוא המוות לחלוטין.

ראו גם
------

* פתולוגיה
* נתיחה שלאחר המוות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדר מתים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4433141-1
* LNB: 000306795
* NARA: 10642885

 |
חדר תשמישי הקדושה בקתדרלת קלן
חדר תשמישי הקדושה בכנסייה בחנפ בהולנד. על השולחן אפוד המיסה
**חדר תשמישי הקדושה** (בלטינית: **Sacristia**) הוא בכנסייה חדר לשמירה על בגדי התפילה (כדוגמת גלימת הכומר הלבנה או האפוד המשמש את הכומר בזמן המיסה) וציוד כנסייתי אחר, כלי קודש (גביעים, פמוטים, נרות), ספרי קודש, לחם הקודש ותיקי הקהילה.

בדרך כלל ממוקם חדר תשמישי הקדושה בתוך הכנסייה, אך בחלק מהמקרים מדובר במבנה נספח או מבנה נפרד (כמו בחלק מהמנזרים). ברוב הכנסיות הוותיקות יותר, שוכן חדר תשמישי הקדושה ליד מזבח צדדי, או יותר בדרך כלל מאחורי או בצד המזבח הראשי.

בכנסיות חדשות יותר נמצא חדר תשמישי הקדושה לעיתים קרובות במקום אחר, כמו סמוך לכניסות לכנסייה. בחלק מהכנסיות יש יותר מחדר תשמישי קדושה אחד, שלכל אחד מהם יש תפקיד ספציפי. לעיתים קרובות משמשים חדרי תשמישי הקדושה הנוספים לתחזוקת הכנסייה וחפציה, כמו נרות וחומרים אחרים.

אטימולוגיה
----------

חדר תשמישי הקדושה קרוי בלטינית "סקריסטיה" (Sacristia), מונח שמקורו מהמילה "קדוש" (sacer) שממנה נגזר התואר "סקריסטה" (sacrista) שמשמעו "הנזיר האחראי על הכנסייה". ממונח זה נגזר תוארו של מי שאחראי על החדר (ובפועל על הכנסייה) "סקריסטן" (אנ'). מהלטינית נגזר המונח לשפות האחרות: באנגלית sacristy בצרפתית Sacristie, בגרמנית Sakristei וכו'. לחדר זה יש לעיתים שמות אחרים, באנגלית Vestry ובגרמנית Garwehaus. התואר סקריסטן התגלגל באנגלית לתואר סקסטון (sexton) שממלא תפקיד זה בכנסיית רובע, ואחראי בנוסף לחדר לכנסייה ולאדמותיה (דומה בחלק מתפקידיו לתפקיד גבאי בבית כנסת).

תיאור
-----

חדר תשמישי הקדושה הוא גם המקום בו הכומר והמשרתים בקודש מתלבשים ומתכוננים לפני הפולחן. הם ישובו לשם בתום הפולחן כדי להסיר את מלבושיהם ולסדר במקומם את כל אחד מהכלים ששימשו במהלך הפולחן. שם גם מאוחסנים כיסויי הבד של המזבח. עבורם יש ארונות בחדר תשמישי הקדושה. תפילת סקריסטיה היא תפילה הנאמרת לפני הפולחן, בדרך כלל עדיין בחדר תשמישי הקדושה. היא משמשת להכנה הרוחנית של הכומר והמשרתים בקודש.

בחדרי תשמישי הקדושה יש בדרך כלל אגן כיור מיוחד, המכונה פיסקינה (אנ'), אשר הניקוז שלו נקרא בהתאם "סקרריום" (sacrarium). הניקוז זורם ישירות לאדמה כדי למנוע ממים שהיו במגע עם פריטים קדושים, כמו מי הטבילה לאחר השימוש, להגיע לביוב או לבור ספיגה. הפיסקינה משמשת לשטיפת הבדים ששימשו במהלך חגיגת המיסה ומטליות ניקוי של גביעים ששימשו במהלך האוכריסטיה.

צנצנות יין הקודש, צלחת לחם הקודש, הגביע, וכלי קודש אחרים, הבדים המכסים את המזבח ולעיתים שמני הקודש מוחזקים בתוך חדר תשמישי הקדושה. רישומי הקהילה עשויים להישמר בחדר תשמישי הקדושה, והם מנוהלים על ידי פקיד הקהילה. חדרים אלו הם בדרך כלל מחוץ לתחום לציבור הרחב.

בנצרות המזרחית (אנ') ממלאים את תפקיד חדר תשמישי הקדושה הדיאקוניקון (אנ') והפרותזיס (אנ'), שני חדרים או אזורים הסמוכים לשולחן הקודש (המזבח).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חדר תשמישי הקדושה** בוויקישיתוף
* Sacristy – מתוך האנציקלופדיה הקתולית (באנגלית)
* חדר תשמישי הקדושה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532070405171
* BnF: cb155955752 (data)
* GND: 4317085-7
* LCCN: sh87002613

 |
**אַבָּא אֻמָּנָא** היה מקיז דם לצורכי ריפוי (בארמית: אומנא), שחי בבבל בדור השלישי לאמוראים, ועל אף שהיה איש מקצוע ולא נמנה עם תלמידי החכמים היושבים בישיבה, נודע בצדקותו ובחסידותו.

בתלמוד
------

על פי המסופר בתלמוד הבבלי, בעוד שרבא זכה בכל שנה בערב יום הכיפורים לבת קול מהשמים (או מישיבה של מעלה) שהייתה מכרזת ואומרת לו "שלום עליך", ואביי, שהיה מגן על כל בני העיר בצדקותו, זכה לבת קול כזו כל יום שישי, הרי שאבא אומנא זכה לה בכל יום ויום, זאת על אף שאביי היה ראש ישיבת פומבדיתא ורבא ראש הישיבה שאחריו.

הגמרא מספרת כי חלשה דעתו של אביי בשל אבא אומנא. אמרו לו מן השמים: אינך יכול לעשות כמעשיו. שהוא הקיז לגברים בנפרד ולנשים בנפרד, ובנוסף ולא הסתכל בבשר האשה משום צניעות, אלא היה לו בגד מיוחד שכיסה את כל הגוף מלבד חור זעיר שבו הקיז את הדם. בנוסף, הוא נקט אמצעים שונים כדי לא לבייש את העניים שאין להם כסף לשלם, ולכן היה לו מקום מוצנע בו שמו את התשלום על ההקזה, כך שאדם שיש לו ממון לשלם הניח בתיבה את המעות ואילו עני שאין לו לא נצרך לשלם או להתבייש ולהסביר שאין לו ממון. כאשר בא אליו תלמיד חכם, סירב אבא אומנא לקבל ממון וכאשר ראה לפניו אדם שאין לו ממון להחיות עצמו, נתן לו כסף ואמר לו: לך הברא עצמך.

פעם אחת שלח אביי זוג חכמים לבודקו. החכמים התארחו אצלו ואבא אומנא הציע במיטתם מצעי צמר. בבוקר קמו החכמים, קיפלו את המצעים, ולקחום למוכרם בשוק. אמרו החכמים לאבא אומנא: כמה שווים אלו? (שרצו לבדוק, אם יאמר ששלו הם, או ימעיט במחיר כדי שירוויחו פחות). ענה אבא אומנא את שווְים. שאלוהו: ושמא שווים יותר? ענה להם: בכך קניתים. שאלוהו: במה חשדת כשלקחנו אותם? ענה: שמא אוספים אתם כסף למצוות פדיון שבויים והתביישתם לאמר לי. אמרו לו שבאו לנסותו ועכשיו ייקח המצעים בחזרה. אמר אבא אומנא: מאותה שעה הקדשתים לצדקה ועתה איני רוצה לקבלם בחזרה.

בקבלה
-----

בספר גלגולי נשמות של הרב מנחם עזריה מפאנו, נכתב כי ממרא התגלגל באבא אומנא ויש ביניהם הקבלות: 

1. ממרא בגימטריה הוא 281 "רפא"; אבא אומנא היה רופא.
2. ממרא הוא חברו של אברהם, שיעץ לו לעשות ברית מילה; אבא אומנא היה מקיז דם.

לקריאה נוספת
------------

* אדמיאל קוסמן, ענווה ו'תחרות' בעולמם של החכמים - קריאה בסיפור התלמודי על אבא אומנא, בתוך: אבי שגיא ונחם אילן (עורכים), תרבות יהודית בעין הסערה – ספר היובל לכבוד יוסף אחיטוב, הקיבוץ המאוחד ומרכז יעקב הרצוג, עין צורים תשס"ב, עמ' 674-659

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב אהרן הימן, "אבא אומנא", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
* "אַבָּא אוּמְנָא", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 6–7, באתר היברובוקס
* תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"א, עמוד ב'
* הרב יצחק זילברשטין וד"ר פנחס נמט, שכר הרופא בהלכה - שאלה ותשובה באתר מכון שלזינגר לחקר הרפואה על פי התורה
* אנציקלופדיה לבית ישראל, אַבָּא אֻמָּנָא ,עמ' 15

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"א, עמוד ב'
2. ↑  "מתיבא דרקיעא" היא הגרסה שלפנינו, אבל ברש"י גרס "מרקיעא", וכתב שמדובר בבת קול.
3. ↑  גלגולי נשמות אות מ
**מרסימי** (באנגלית: **MercyMe**) היא להקת מוזיקה כנסייתית אמריקאית שנוסדה באדמונד, אוקלהומה בשנת 1994. הלהקה הוקמה על ידי ברט מילרד וחבריו. עד לשנת 2001 הם הוציאו 6 אלבומים ורק אז חתמו על חוזה בחברת התקליטים INO Records. מאז הלהקה הוציאה עוד שמונה אלבומים, כאשר שישה מהם זכו למעמד של אלבום זהב.

כמה שנים לאחר ההקמה עברה הלהקה לנשוויל, אחר כך לדאלאס ובסופו של דבר התיישבה בגרינוויל שבטקסס, שם הפכה ללהקת הבית של הכנסייה הבפטיסטית.

גם בהמשך יצירות הלהקה זכו להצלחה וגרפו פרסים מוזקליים. בסך הכל עד לשנת 2019 הוציאה הלהקה 17 אלבומים שזכו בפרסים רבים בארצות הברית.

לאחר שבשנת 2001 חתמה הלהקה עם INO Records, הוציאה לאור את אלבומה החדש - Almost There. אחד משירי האלבום זכה לפרס דוב (Dove Award). בהמשך יצירות נוספות של הלהקה זכו בפרסי דוב נוספים.

בחלק מיצירותיה שיתפה הלהקה פעולה עם זמרי מוזיקה כנסייתית אמריקאים כמו איימי גרנט, נטלי גרנט, טרוויס קוטרל ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MercyMe** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של MercyMe (באנגלית)
* MercyMe, ברשת החברתית פייסבוק

* MercyMe, ברשת החברתית טוויטר

* MercyMe, ברשת החברתית אינסטגרם

* MercyMe, סרטונים בערוץ היוטיוב

* MercyMe, באתר אייטונס (באנגלית)

* MercyMe, באתר ספוטיפיי

* MercyMe, באתר AllMusic (באנגלית)

* MercyMe, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* MercyMe, באתר דיזר

* MercyMe, באתר Discogs (באנגלית)

* MercyMe, באתר Songkick (באנגלית)
* הלהקה באתר בילבורד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 8691 9237
* LCCN: no2002067338
* MusicBrainz: c5a016d4-567e-4698-96a2-af134adb8395
* VIAF: 130524805
* WorldCat: lccn-no2002067338

 |
**Mein Gott, wie lang, ach lange** (בעברית: **אלוהי, עד מתי, אהה עד מתי**), רי"ב 155, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בוויימאר. הוא ביצע אותה לראשונה ב-19 בינואר 1716, לכבוד יום ראשון השני שלאחר חג ההתגלות.

היסטוריה ומילים
---------------

באך עבד כמלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708, ובמרץ 1714 קודם לתפקיד הממונה על המוזיקה. בתפקיד זה היה אחראי להלחנה של יצירה חדשה מדי חודש, בעיקר של קנטטות, כשמטרתו הייתה להלחין תוך כמה שנים קנטטה עבור כל מועד בשנה. לפי הידוע כיום, קנטטה זו הייתה הראשונה שהלחין באותה שנה.

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל הרומאים ומהבשורה על-פי יוחנן שעוסקים בסיפור החתונה בקנה. הלברית נכתבה על ידי סלומון פרנק (Salomon Franck), משורר החצר שכתב את הלברית לרוב הקנטטות של באך בתקופה זו. הקטע האחרון בקנטטה לקוח ממזמור לותרני שכתב פאול ספרטוס (Paul Speratus), משורר גרמני בן המאה ה-16. הטקסט מזכיר את היין מסיפור החתונה ומשתמש בו כדימוי לחוסר הקיים ללא האמונה בישו ולשמחה שהוא עשוי להביא.

בדומה לחלק מהקנטטות שלו מתקופה זו, באך ביצע אותה שוב בעת שעבד בלייפציג, בינואר 1724.

הקנטטה פורסמה לראשונה ב-1886 בכרך 32 של "חברת באך", שפרסמה את כל יצירותיו בצורה מסודרת בין השנים 1850–1900.

מבנה והרכב מוזיקלי
------------------

הקנטטה נכתבה לארבעה סולנים, סופרן, אלט, טנור ובס, למקהלה בת ארבעה קולות ולתזמורת הכוללת בסון, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. ככל הקנטטות שלו בשנה הקודמת, גם הנוכחית מורכבת מאריה ורצ'יטטיב לסירוגין, והסיום הוא כורל. לקנטטה חמישה חלקים:

1. רצ'יטטיב לסופרן: *Mein Gott, wie lang, ach lange* (אלוהי, עד מתי, אהה עד מתי)
2. אריה בדואט לאלט ולטנור: *Du musst glauben, du musst hoffen* (עליך להאמין, עליך לקוות)
3. רצ'יטטיב לבס: *So sei, o Seele, sei zufrieden* (כך יהי, נשמה, היי מרוצה)
4. אריה לסופרן: *Wirf, mein Herze, wirf dich noch* (אנא, לבי, הטילה נא את עצמך)
5. כורל למקהלה: *Ob sichs anließ, als wollt er nicht* (גם אם ייראה בתחילה שאין רצון מלפניו)

הקלטות
------

היצירה לא הוקלטה רבות, רק כתשע פעמים, בהן על ידי מנצחים ידועים כגון ניקולאוס הרנונקור (ב-1985), טון קופמן (ב-1995), מסאקי סוזוקי (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Mein Gott, wie lang, ach lange, רי"ב 155" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "Mein Gott, wie lang, ach lange, רי"ב 155" באתר AllMusic
* פרטיטורה
* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ביוגרפיה של באך באתר אוניברסיטת חרונינגן
2. ↑  The Cantatas of J. S. Bach: With Their Librettos in German-English Parallel Text, Alfred Dürr, Richard D. P. Jones, עמוד 14
3. ↑  הבשורה על-פי יוחנן, ב, 1-10
4. ↑  תיאור הקנטטה, ג'ון אליוט גרדינר, עמוד 1
5. ↑  פירוט פרסומי חברת באך, באתר IMSLP
6. ↑  רשימת הקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007517047605171
* BNE: XX4620640
* BnF: cb139095073 (data)
* GND: 300008562
* LCCN: no90014827
* MusicBrainz work: 9c4d4fc8-b085-494a-ad6f-b10ed6cd7735
* NLA: 35674220
* VIAF: 179881543
* WorldCat (עם VIAF): 179881543

 |
**מיון חיצוני** הוא שם כולל לקבוצה של אלגוריתמי מיון המסוגלים להתמודד עם כמויות גדולות של מידע. מיון חיצוני נדרש כאשר המידע שצריך למיין לא נכנס לזיכרון הראשי של המחשב (לרוב ה-RAM) ומשתמשים בהתקן זיכרון איטי יותר (לרוב דיסק קשיח).

דוגמה נפוצה למיון חיצוני הוא מיון מיזוג חיצוני. נניח שיש לנו 900MB של מידע המאוחסנים בדיסק הקשיח שצריך למיין בשימוש של 100MB של RAM בלבד.

1. קרא 100MB לזיכרון הראשי ומיין בשיטה רגילה (לרוב מיון מהיר)
2. כתוב את המידע הממוין
3. חזור על צעדים 1 ו-2 עד שכל המידע נמצא במנות ממוינות בגושים של 100MB. צריך עכשיו למיין אותם לקובץ אחד.
4. קרא את 10MB הראשונים של כל מנה ממוינת (נקרא להם חוצצי קלט) לזיכרון הראשי (90MB) והקצה את 10MB הנותרים לחוצץ הפלט.
5. בצע מיזוג של 9 המנות והתחל לאחסן את התוצאה בחוצץ הפלט. אם חוצץ הפלט מלא כותבים את תוכנו לקובץ הממוין הסופי. אם חוצץ קלט מתרוקן, קוראים אליו 10MB הבאים מהמנה הממוינת המתאימה לו.

האלגוריתם הנ"ל ניתן להכללה בצורה הבאה: נניח שהמידע למיון גדולה מכמות הזיכרון הראשי בפקטור של K. אז ניצור K מנות ממוינות שצריך למזג. אם X הוא כמות הזיכרון הראשי הפנוי, אז יהיו K חוצצי קלט וחוצץ פלט אחד. כל חוצץ יהיה בגודל של (X/(K+1.
"רצח אגממנון", ציור מאת פייר-נרקיס גרה (משנת 1817); קליטמנסטרה מהססת לפני רצח אגממנון הישן, בעוד אגיסתוס דוחק בה
**קְלִיטֵמְנֶסְטְרָה** (יוונית: Κλυταιμνήστρα) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית. קליטמנסטרה היא בתם של טינדראוס ולדה, אחות למחצה של הלנה, אשת אגממנון, ואם איפיגניה, אורסטס, כריסותמיס ואלקטרה.

דמותה
-----

קליטמנסטרה נישאה לאגממנון כאשר שהה עם אחיו מנלאוס בגלות בחצר המלך טינדראוס. לאחר מות טינדראוס ירש מנלאוס את המלוכה ועזר לאחיו, אגממנון, לכבוש את המלוכה במיקנה מידי תיאסטס ואייגיסתוס. אגממנון נבחר לעמוד בראש הצי היווני שעמד לצאת למלחמת טרויה, אך הצי לא הצליח לצאת כי לא נשבה רוח. התברר שהאלה ארטמיס מנעה את הרוח מהצי היווני כי בשעת ציד פגע אגממנון בצבי הקדוש לה. אגממנון, בלהיטותו לרצות את האלה כדי שיוכל לצאת למלחמה, הבטיח להקריב לה את בתו, איפיגניה, ועשה זאת. 

בתקופה הארוכה בה היה אגממנון במלחמת טרויה, ניהלה קליטמנסטרה פרשת אהבים עם אגיסתוס. אגממנון המנצח חזר מהמלחמה כשהוא מביא איתו את הפילגש שלו, קסנדרה, ואת התאומים שנולדו להם, פלופס וטלדאמוס. קליטמנסטרה העמידה פנים שהיא שמחה על חזרת בעלה, אך היא כעסה עליו על שהקריב את בתם, איפיגניה, ולכן קשרה קשר נגדו עם אגיסתוס. קליטמנסטרה הכינה לאגממנון אמבט חם, ובעת שהיה באמבט כיסתה את ראשו באריג ואיפשרה לאגיסתוס להרוג אותו. השניים הרגו גם את קסנדרה ואת ילדיה. שנים לאחר מכן נקמו ילדיה של קליטמנסטרה, אורסטס ואלקטרה, את מות אביהם והרגו את אימם ואת אגיסתוס.

פרשות אלה זכו להנצחה בכמה טרגדיות קלאסיות כגון "אגממנון" של אייסכילוס ואף במחזות מודרניים כמו "הבכיינים" מאת חנוך לוין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קליטמנסטרה** בוויקישיתוף
* יעל רנן, ספרות המערב: **אגממנון** 2.1
* קליטמנסטרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011339952405171
* BIBSYS: 1535375976454
* CANTIC: a19523026
* GND: 118983504
* LCCN: no2014083797
* SUDOC: 028008677
* VIAF: 10645956
* WorldCat: viaf-10645956

 |
**נהר הקלייד** (באנגלית: **River Clyde**, בגאלית סקוטית: **Abhainn Chluaidh**) הוא נהר הזורם בדרום סקוטלנד ועובר דרך גלאזגו. הקלייד הוא הנהר השמיני באורכו בממלכה המאוחדת והשני באורכו בסקוטלנד.

מוצא הנהר הוא ברכס גבעות לות'ר, משם הוא ממשיך לכיוון צפון, באזור העיירה ביגאר הוא משנה את מסלולו לכיוון צפון-מערב וממשיך לאורך אזורי הפרברים של גלאזגו בהם לנרק והמילטון, משם עובר דרך מרכז העיר של גלאזגו עד שנשפך לים בלשון הים של קלייד. מקור השם הוא ככל הנראה מבריטונית "קלוד'" (Clud) ובתקופה הרומאית הוכר בשם "קלוטה" (Clota). משמעות אפשרית לשם היא מהמילה הבריטונית "קלויד'" (Clywwd): רועש, משמעות מקובלת יותר מגיעה משם האלה הקלטית "קלוטה" (Clota) הנחשבת לאלת הנהר עוד מתקופת השבט הקלטי ששכן באזור ומשמעות שמה "הזורם בעוצמה" או "המטהר הקדום".

באזור נהר הקלייד והעמק סביבו שכן השבט הקלטי דמנוניי (Damnonii) עד לתקופת סוף השלטון הרומי בבריטניה, אז התפתח לכדי ממלכת סטרת'קלייד ("עמק הקלייד") שהתקיימה באזור במהלך ימי הביינים המוקדמות ועד לייסוד ממלכת סקוטלנד בראשית המאה ה-11. במהפכה התעשייתית החל מהמאה ה-17 ועם התפתחותה המשמעותית של גלאזגו והתעשיות הכבדות באזור, בעיקר סביב תעשיית הספנות, הפך הנהר להיות עורק תחבורה חשוב שתרם להפיכת האזור לאחד ממרכזי התעשייה החשובים באיים הבריטים במאה ה-18 וה-19.

מאז שנת 2000 מוגן שפך הנהר ולשון הים של קלייד תחת אמנת רמסר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קלייד (נהר)** |

* קלייד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284079105171
* GND: 4441605-2
* LCCN: sh85027264
* VIAF: 315124991
* WorldCat (עם VIAF): 315124991

 |
**רומן אלכסנדרוביץ' גולובצ'נקו** (בבלארוסית: **Раман Аляксандравіч Галоўчанка**; נולד ב-10 באוגוסט 1973, ז'ודינו, מחוז מינסק, בלארוס) הוא דיפלומט ומדינאי בלארוסי. מאז 4 ביוני 2020 הוא משמש כראש ממשלת הרפובליקה של בלארוס. בעבר כיהן כיו"ר הוועדה הממלכתית לתעשייה צבאית של הרפובליקה של בלארוס (2018–2020) ושגריר בלארוס לאיחוד האמירויות הערביות (2013–2018).

ביוגרפיה
--------

נולד ב-10 באוגוסט 1973 בז'ודינו, מחוז מינסק.

בשנת 1996 סיים את לימודיו במכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים במשרד החוץ של הפדרציה הרוסית עם תואר ביחסים בינלאומיים ובשנת 2003 באקדמיה לניהול תחת נשיא בלארוס עם תואר בכלכלה וניהול יחסי כלכלה.

בשנים 1997—2002 היה המומחה הראשי של מזכירות המדינה של מועצת הביטחון בבלארוס. בשנים 2002–2005 היה סגן ראש מחלקת הפרקליטות הכללית של בלארוס. בשנים 2005–2006 שימש כיועץ ראשי של המחלקה למדיניות חוץ של המינהל הנשיאותי ובשנים 2006–2009 היה היועץ הראשי של המחלקה לשיתוף פעולה בינלאומי בביטחון והיועץ הראשי של המחלקה לביטחון בינלאומי של מזכירות המדינה של מועצת הביטחון.

מיולי 2009 עד דצמבר 2009 שימש כיועץ בשגרירות בלארוס בפולין. מדצמבר 2009 עד אפריל 2013 חזר לבלארוס וכיהן כסגן יו"ר הוועדה לתעשייה צבאית של בלארוס. החל מ-22 באפריל 2013 עד 2018 שימש כשגריר הממונה על איחוד האמירויות הערביות, שימש גם במשרה חלקית כשגריר בערב הסעודית וקטאר.

הוא חזר לבלארוס ומ-18 באוגוסט 2018 עד 3 ביוני 2020, עמד בראש הוועדה הממלכתית לתעשייה צבאית של רפובליקת בלארוס בממשלתו של סרגיי רומס.

ב-4 ביוני 2020 נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו, מינה אותו לתפקיד ממלא מקום ראש ממשלת בלארוס, עד לבחירות לנשיאות באוגוסט 2020.

חיים אישיים
-----------

הוא דובר אנגלית, ערבית, גרמנית ופולנית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רומן גולובצ'נקו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Биография нового премьер-министра Белоруссии Романа Головченко". ТАСС. 2020-06-04. נבדק ב-2020-06-04.
2. ↑  Матвеев, Владимир (2018-08-18). "Лукашенко сменил руководство правительства, премьером назначен Румас". Белорусское телеграфное агентство. נבדק ב-2020-06-05.
3. ↑  Принятие кадровых решений по новому составу Правительства
**רומן בספטמבר** (באנגלית: **September Affair**) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1950 שצולם בשחור-לבן עם ג'ואן פונטיין, ג'וזף קוטן וג'סיקה טנדי בתפקידים הראשיים.

הסרט צולם באתרי תיירות באיטליה כמו: רומא, נאפולי, פומפיי וקפרי.

המלחין ויקטור יאנג זכה בפרס אוסקר לפסקול המוזיקה המקורי. ג'ואן פונטיין משחקת כפסנתרנית. הקטעים שהיא "מנגנת" הם מתוך הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של רחמנינוב והם מנוגנים על ידי הפסנתרן לאונרד פנריו(אנ').

### השיר ספטמבר

השיר ספטמבר המושר פעמיים בסרט ומופיע בפסקול המוזיקה, חובר ב-1938 למחזמר "חופשת הניקרבוקרס" על ידי מקסוול אנדרסן (מילים) וקורט וייל (לחן) והושר על ידי וולטר יוסטון אך לא התפרסם. בסרט מאזינים זוג האוהבים לתקליט המקורי. הוא מושר גם במסעדה על ידי השחקן ג'ימי לידון המשחק בתפקיד קטן של מלח.

לאחר הקרנת הסרט הוא הפך לאחד הלהיטים הגדולים ביותר. הקליטו אותו עשרות זמרים וזמרות מהידועים ביותר כמו: פרנק סינטרה, בינג קרוסבי, נט קינג קול, יאן פירס, לו ריד, טוני בנט, אנדי ויליאמס, דין מרטין, סמי דייוויס ג'וניור, פט בון, מוריס שבלייה, שרה ווהן, אלה פיצג'רלד, פטי פייג', לנה הורן, רוזמרי קלוני ועוד.

וודי אלן השתמש בשיר בסרטו ימי הרדיו ואמר כי לדעתו זה השיר הפופולרי האמריקאי הטוב ביותר.

תקציר העלילה
------------

מריאנה "מנינה" סטיוארט (ג'ואן פונטיין) היא פסנתרית קונצרטים מצליחה בארצות הברית. היא נמצאת בחופשה ברומא ובשדה התעופה היא פוגשת בדייוויד לורנס (ג'וזף קוטן), תעשיין אמריקאי. היא רווקה והוא במשבר נישואים עם אשתו קתרין (ג'סיקה טנדי).

הם יושבים יחד בטיסה ומשוחחים. הדייל הראשי מודיע כי לרגל תיקון המטוס ינחת בנאפולי ויתעכב שם מספר שעות.

דייוויד שוכר ג'יפ לטיול בנאפולי הם צופים על הוזוב וסועדים במסעדה כאשר דייוויד משמיע את השיר "ספטמבר" על תקליט בגרמופון המופעל ביד. האהבה ניצתת, הזמן חולף במהירות וכשהם מגיעים לשדה התעופה הם מגלים שהמטוס המריא בלעדיהם.

הם מחליטים להמשיך את חופשתם ומבקרים בפומפיי ובקפרי.

הם מגלים כי האווירון עליו היו מיועדים לטוס התרסק באוקיינוס וכי בגלל טעות טכנית הם ברשימת הנספים. היות שהם מוכרזים כאבודים הם מחליטים להעמיק את הקשר ביניהם ושוכרים וילה מהודרת. מנינה יוצרת קשר עם מורתה לפסנתר מריה סבטיני (פרנסואז רוסיי). דייוויד מעביר המחאה על שם מריה כאשת קש בתאריך שקדם לתאונה.

עורך הדין של המשפחה משכנע את קתרין לנסוע לאיטליה עם בנה דייוויד כדי לפגוש את מריה. הם נפגשים עם מריה ומנינה ומריה מציגה את מנינה כבתה המאומצת אבל הבן מזהה כי המדובר במנינה ש"נספתה" במטוס. הסוד מתגלה ודייוויד כעת מאושר כי אשתו מוכנה לתת לו גט.

הם חוזרים לניו יורק ומנינה מחדשת את הופעותיה בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 2 של רחמנינוב אך היא מבחינה שדייוויד קשור עדיין למשפחתו ומחליטה לנתק את יחסיים ולטוס להופעות בברזיל.

קישורים חיצוניים
----------------

* "רומן בספטמבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רומן בספטמבר", באתר נטפליקס
* "רומן בספטמבר", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רומן בספטמבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* השיר ספטמבר מתוך הסרט, באתר יוטיוב
**סטרוסטה** (**staroste**) היה תואר המנהיג של העדה היהודית במדינות מסוימות במזרח אירופה.

בנסיכויות הרומניות. התואר התייחס רק לענייני חולין ואדמיניסטרציה ובנושאי דת היה תפקיד אחר, החכם באשי. במקרים מסוימים הוטלו שני התפקידים בו זמנית על אותו אדם, אך במקרים אחרים התפקידים הוטלו על אנשים שונים.

הסטרוסטה מונה על ידי השלטון החילוני של הנסיכות, בדרך כלל בהסכמת העדה היהודית, אך לא תמיד, ושימש כסוכן של אוצר המדינה בה ישבה העדה.

החכם באשי של יהדות מולדובה, שישב ביאשי, נחשב גם לראש הדת היהודית בוולאכיה, אך במהלך הזמן הסטרוסטה של ולאכיה הפך ל-vechil, מנהל ממלא מקום. הסטרוסטה כונה בעברית (נכתב על המצבות) בשמות "ראש", "מנהיג", "ראש מדינה" או ביחד "האלוף הראש המנהיג מדינה", כמו שנכתב על המצבה של **צבי בן קלונימוס** שנפטר כמרטיר ב-1715. תעודת אשרור התפקיד הקדומה ביותר ששרדה, היא מ-1764 ובה מאשר השליט החדש, שטפאן רקוביצה, את מינויו של איסאק השוחט, בנו של בצלאל השוחט, כסטרוסטה וממלא מקום של החכם באשי.

הסטרוסטה, כמו החכם באשי, זכה להטבות בתשלום המיסים שלו ושל בני ביתו.

ב-1811, בוולאכיה, בעקבות סכסוך בין היהודים המקומיים ובין הסודיטים, עצרו שלטונות הכיבוש האוסטרים את הסטרוסטה **דוד** ושמו על היהודים כסטרוסטה נוצרי גרמני, שקיבל את משכורתו ממיסי הקהילה. גם לאחר שחרור דוד, לפי בקשת שני הפלגים היהודים, התעקשו השלטונות להשאיר את הנוצרי בתפקידו ולחייב את הקהילה לשלם את משכורתו (100 טאלרים לחודש). רק לאחר שנחתם הסכם השלום בבוקרשט, ב-1813, הסתיימה פרשה זו והשליט החדש, יואן גאורגה קאראג'אה, מינה לסטרוסטה יהודי אחר, **חיים הרש**.

לקריאה נוספת
------------

* Evreii din România în texte istoriografice (יהודי רומניה בטקסטים היסטוריוגרפיים) אנטולוגיה בהוצאת הספר - בוקרשט 2004.
**סטרז'ה צריי** או **סטרז'ריה** (ברומנית: **Straja Țării** או **Străjeria**) היה ארגון נוער בממלכת רומניה בין השנים 1935 ו-1940. משמעות השם הוא "משמר הארץ".

ילדה לבושה במדי הארגון
בול רומני המוקדש לארגון
קרול השני, מלך רומניה הקים ב-1935 את ארגון הנוער הזה על מנת לפגוע בהשפעה ההולכת וגדלה של התנועה הלגיונרית. חברי הארגון זכו לשם "străjeri" (שומרים) והמלך עצמו נחשב ל"שומר הראשי".

הארגון נבנה לפי הדגם של הנוער ההיטלראי ובאלילה וארגונים פשיסטיים אחרים. בארגון השתמשו בברכה גזורה מההצדעה הרומית.

את הארגון הנהיג למעשה תאופיל סידורוביץ', שנשא את התואר "ממלא מקום השומר הראשי". על פי הצו-חוק 3,445 מ-1937, כל הבנים בגלאי 7 עד 18 וכל הבנות בגילאי 7 עד 21 היו חייבים להצטרף לארגון. הבנים בגילאי 18 עד 21 היו צריכים להצטרף למסגרת קדם צבאית.

המצטרפים היו חייבים ב"אני מאמין" בן חמישה סעיפים:

1. אמונה ועבודה למען הארץ והמלך.
2. אני מאמין באלוהים ובכנסיית אבותי.
3. אני מאמין במלך הארץ, הגאי גורלות העם הרומני.
4. אני מאמין בסטרז'ה צריי - הערבות לאיחוד העם, הגבולות והנשמה הרומנית.

ב-3 בדצמבר 1938 סטרז'ה צריי אורגנה מחדש וכללה בתוכה את כל ארגוני הנוער והילדים ברומניה ובכך פורקו למעשה כל הארגונים המתחרים, כולל תנועות הנוער והספורט היהודיות.

בקיץ 1940, כאשר רומניה אולצה לסגת מהחבלים בסרביה ובוקובינה, יחד עם הממשל הרומני עזבו גם פליטים רומנים רבים וסטרז'ה צריי גויס להושיט סיוע לפליטים. מאוחר יותר, כאשר יון אנטונסקו אילץ את קרול השני, מלך רומניה לפרוש והוקמה הממשלה הלגיונרית, פורקה סטרז'ה צריי ונכסיה הועברו לתנועה הלגיונרית. בעת פירוקה היו בסטרז'ה צריי ארבעה מיליוני חברים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטרז'ה צריי** בוויקישיתוף
פוחלץ של אלקה גדולה
**אלקה גדולה** או **אלקה ענקית** (שם מדעי: *Alca impennis* או *Pinguinus impennis*) הוא מין נכחד של עוף ימי חסר יכולת תעופה ודמוי-פינגווין, אשר חי בצפון האוקיינוס האטלנטי. האלקה הגדולה היטיבה לצלול בים, גופה היה הידרודינמי והיא ניזונה מדגים. בעבר נחשבה האלקה הגדולה לגדולה ביותר מהחופמאים, אך תואר זה שייך כיום למיומנקלה שהתקיים במיוקן.

מאפיינים
--------

האלקה הגדולה דומה בצורתה לפינגווין, ואורח חייה היה דומה לזה של הפינגווין. גם לאלקה הגדולה וגם לפינגווין התנוונו הכנפיים והפכו לסנפירים. היא הייתה גדולה בהרבה מכל האלקיים, הגדולה מעולם במשפחה והגיעה לגובה 75 עד 85 ס"מ ולמשקל של 5 ק"ג בקירוב.

האלקות חיו 10 חודשים בשנה בלב ים ורק הרבייה גרמה להן לעלות ליבשה. הן יכלו לנוע רק בקרקע שטוחה ולכן היו מוגבלות לאיים שאינם סלעיים ומלאי צוקים. בכל שנה הייתה הנקבה מטילה ביצה אחת ושני ההורים דגרו וטיפלו בצאצא.

האלקה הגדולה נתגלתה במאה ה-16 על ידי ז'אק קרטייה, צרפתי שניסה באותה עת לאתר את המעבר הצפון-מערבי. מיליוני אלקות חיו אז במושבות ענקיות בנות אלפי פרטים. בתחילה שימשה האלקה כמזון ליורדי הים שחמדו את בשרה. אחרי כן החלו לצוד אותה בשל נוצותיה, ובבשרה השתמשו גם לפיתיונות, עד כי האלקות חדלו לקנן בקרבת ניו פאונדלנד, שם נתגלו מקננים לראשונה. בכל העולם כולו נותרה מושבה אחת באי זעיר, 40 ק"מ מאיסלנד, אך במרץ 1830 התפרץ הר געש תת-ימי והחריב את האי. רק כמה עשרות זוגות שרדו את האסון והם הקימו מושבה באי אלדי, המרוחק רק 13 ק"מ מחופי איסלנד. משום שהאלקה הגדולה יכלה להתרבות רק במושבות גדולות יחסית, לא יכלו אותן אלקות להתרבות במקומות מבודדים כמו מפרצים נסתרים, הרחק מעינו של האדם, ועל כן בקרבת איסלנד נגזר גורלו של המין כולו להיכחד. ב-3 ביולי 1844 יצאו חוקרי טבע ללכוד את האלקות על ביציהן לשם הכנת אוספים חדשים, ומאז לא נראתה עוד אלקה גדולה.

שמו של הפינגווין בא לו משמה המדעי הקודם של האלקה הגדולה. המגלים הראשונים של הקוטב הדרומי פגשו עופות דומים לאלקה הגדולה וקראו להם פינגווינים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלקה גדולה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אלקה גדולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלקה גדולה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538421405171
* BnF: cb15618774h (data)
* GND: 4610335-1
* LCCN: sh85056597

 |
שחזור של פגיעת האסטרואיד הגדול בכדור הארץ, ליד יוקטן.
**התנגשות הדינוזאורים** (באנגלית: **Last Day of the Dinosaurs**) היא תוכנית טלוויזיה פלאונטולוגית בת פרק אחד ששודרה בערוץ דיסקברי ב-28 באוגוסט 2010. התוכנית מבוססת על תוכנית דומה, התנגשות הדינוזאורים ששודרה בסוף 2009.

התוכנית מציגה את אותם הדינוזאורים שהופיעו בתוכנית הקודמת, עם מעט הבדלים קטנים. היא עוסקת בהכחדת הקרטיקון הגדולה שחלה לפני 66 מיליון שנה ומציגה מספר דינוזאורים ברחבי העולם, כמה רגעים לפני ההתנגשות הגדולה, בהתאם לתאוריית אלווארז. קריין הסדרה הוא השחקן ביל מונדי.

התוכנית
-------

לפני 66 מיליון שנה בקולומביה הבריטית, טירנוזאורוס מקנן ושומר על צאצאיו, אך ברגע של הסחת דעת מגיע קוואצלקואטלוס גדול ומצליח לשדוד את הביצים הפגיעות. האב קולט את הטורף רק כשביצה אחת נותרת ורודף אחרי הפטרוזאור ביער. הוא מצליח לנשוך את רגלו, אך הפטרוזאור מצליח להימלט. זוג טריצרטופסים יריבים נלחמים על בן זוג לצד אנקילוזאורוס. המפסיד מביניהם נקלע למארב של טירנוזאורים ונהרג בידיהם. בינתיים במונגוליה זוג פרטי זאורורניתוידיז מצליחים לטרוף פרט של כארונוזאורוס, לאחר שגנבו ביצים מחבריו.

במקסיקו עדר אלמוזאורוסים נודדים למכתש, בו הם מטילים ביצים. באותו הזמן אסטרואיד עצום מתנגש בכדור הארץ ויוצר פיצוץ אדיר אשר מכלה את כל הדינוזאורים הקרובים שנשרפים חיים, בטמפרטורה של מעל 600 מעלות וגם את מרבית הביצים. הפיצוץ מגיע תוך זמן קצר צפונה וגורם לרעידת אדמה שהורגת טריצרטופסים ואנקילוזאורים עם אפר לוהט ההורג את כל הפטרוזאורים ויוצר מכת ברק קטלנית. המוני יצורים נאלצים לברוח משריפות שפורצות באזור והטירנוזאורוסים ניזונים מהגופות השרופות שבדרך. נוצר אפר שחוסם את אור השמש והורג את כל הצמחים.

לאחר 45 דקות מהפיצוץ, הוא יוצר סופות חול קטלניות במונגוליה ומשמיד כמה כארונוזאורוסים. פרט כארונוזאורוס אחד שורד במערה לצידם של זאורורניתוידיזים. לאחר שהסופה שוככת מעט הם מנסים לצד את הפרט ששרד. כשאחד הזאורורניתוידיזים רוכן מעליו ועומד לנשוך אותו, הוא מפיל אותו ונופל ומועך אותו למוות. הזאורורניתוידיז היחיד ששרד בורח ובקרוב מת ברעב כשבור המים באזור מורעל.

עדר טריצרטופסים נודד בחיפוש מזון עד לערוץ, אשר מוביל אותם לאי מיובש, בו עדיין ישנם צמחים חיים. העדר מתקרב לשם אך במהרה צונאמי גדול מטביע את כל הדינוזאורים שבו. רק טריצרטופסים שנשארו על היבשת לצד אנקילוזאורים וטירנוזאורוסים רעבים שורדים.

לאחר חודש וחצי נראים רק טריצרטופס ואנקילוזאורוס אחד שגוועים יחד. טירנוזאורוס בודד שמתקרב אליהם נלחם בטריצרטופס ונושך אותו בצוואר ואז נלחם באנקילוזאורוס, מגלגל אותו על הגב והורג אותו. הטירנוזאורוס לא נזהר ומשופד למוות על קרני הטריצרטופס. במקסיקו מתברר שביצה בודדת של אלמוזאורוס הצליחה לבקוע ולשרוד אך היא חיה לבדה ללא יכולת להתרבות. רק יצורים קטנים יותר ששרדו את הפיצוץ, כמו יונקים, עופות, דגים וזוחלים קטנים מצליחים לשרוד. עוברות 3 שנים עד שהשמש חוזרת לזרוח ואז מתחיל עידן חדש: עידן היונקים, הקנוזואיקון.

ראו גם
------

* התנגשות הדינוזאורים - תוכנית דומה, עליה התבססה תוכנית זו

קישורים חיצוניים
----------------

* "היום האחרון של הדינוזאורים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "היום האחרון של הדינוזאורים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**סיטרואן C4 WRC** היא מכונית מרוצי ראלי, שנבנתה על ידי סיטרואן להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית מבוססת על דגם הסיטרואן C4 והיא החליפה את דגם הקסארה WRC. המכונית הוצגה לראשונה בעונת 2007. סבסטיאן לב זכה עם המכונית ארבע פעמים רצופות באליפות הנהגים. המכונית הייתה שותפה לשלוש זכיות באליפות היצרנים.

סך הכל זכתה סיטרואן עם המכונית ב-36 מרוצים. בעונת 2011 הוחלפה המכונית בסיטרואן DS3 WRC.
.

היסטוריית תחרויות
-----------------

### 2007

סבסטיאן לב נוהג ב-C4 WRC בראלי קטלוניה (2008)
המכונית עשתה את הופעת הבכורה שלה בראלי מונטה קרלו, מרוץ הפתיחה של עונת 2007, כשהיא נהוגה בידי סבסטיאן לב ודני סורדו. לב ניצח את המרוץ וסורדו סיים במקום השני. לב ניצח 7 מתוך 15 המרוצים הנוספים בעונה וזכה באליפות, כשהוא מקדים את מרקוס גרונהולם בתשע נקודות. סורדו סיים את העונה במקום הרביעי.

### 2008

לב וסורדו המשיכו בקבוצה עונה נוספת. לב ניצח 11 מתוך 15 מרוצים בעונה וזכה באליפות. סורדו סיים שלישי, הישג שהבטיח לסיטרואן זכייה באליפות היצרנים.

מלבד הקבוצה הרשמית, דגם ה-C4 WRC שימש בעונה גם את הקבוצה הפרטית PH-sport, בה התחרה קונרד ראוטנבך. בנוסף, שימשה המכונית את הזוכה באליפות העולם בראלי לנוער (JWRC) סבסטיאן אוז'ייה, בראלי בריטניה, המרוץ הראשון בו התחרה ברכב מהקטגוריה הבכירה.

### 2009

לב ניצח את חמשת המרוצים הראשונים של העונה ואת שני המרוצים האחרונים וניצח את מיקו הירבונן בקרב על התואר בהפרש של נקודה אחת בלבד. סורדו סיים שוב במקום השלישי וסטירואן זכתה שוב באליפות היצרנים.

PH-sport התחרו כקבוצה פרטית בשם "סיטרואן ג'וניור". ראוטנבך, אוז'ייה (11 מרוצים), יבגני נוקינוב (8 מרוצים) וכריס אטקינסון וארון בורקארט (מרוץ אחד כ"א) התחרו עבור הקבוצה. פטר סולברג שהתחרה במרבית העונה בדגם הקסארה WRC, התחרה בשני המרוצים האחרונים עבור קבוצת ג'וניור עם הדגם הנוכחי.

### 2010

לב וסורדו התחרו עבור קבוצת היצרן בעוד אוז'ייה וקימי רייקונן התחרו עבור קבוצת ג'וניור. אוז'ייה ניצח את ראלי פורטוגל כנהג קבוצת המשנה. במהלך העונה החליף אוז'ייה את סורדו בקבוצה הבכירה בשלושה מרוצים וניצח את ראלי יפן, הניצחון הראשון שהשיג לקבוצת יצרן.

פטר סולברג התחרה בקבוצה פרטית הנושאת את שמו עם ה-C4 WRC. הוא צבר שמונה פודיומים וסיים את העונה במקום השלישי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטרואן C4 WRC** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Citroen C4 WRC – Four Titles and 34 WRC Wins in Loeb's Hands, Snaplap.net, 2 March 2016
2. ↑  End of an Era for Citroën C4 WRC - Web Exclusive, SuperStreetOnLine.com, 10 November 2010
3. ↑  WRC: PETTER SOLBERG TO DRIVE A CITROEN C4 WRC, Auto123.com
**סיטרואן DS3 WRC** היא מכונית מרוצי ראלי, שנבנתה על ידי סיטרואן להתמודדות באליפות העולם בראלי. המכונית שימשה את קבוצת המרוצים החל מעונת 2011, כמחליפתה של הסיטרואן C4 WRC המצליחה, שזכתה בשלושה תוארי אליפות היצרנים. המכונית מבוססת על דגם הסיטרואן DS3 והותאמה לשינויים שהוכנסו בתקנות האליפות לקראת העונה.

במהלך שש העונות בהן נעשה שימוש בדגם ה-DS3 WRC, השיגה המכונית 26 ניצחונות. סבסטיאן לב זכה פעמיים באליפות הנהגים והקבוצה זכתה באותן שנים גם באליפות היצרנים.

היסטוריית מרוצים
----------------

פיתוח המכונית נעשה במהלך שנת 2010. בתהליך הפיתוח לקחו חלק נהגי קבוצת סיטרואן סבסטיאן לב, דני סורדו, סבסטיאן אוז'ייה ופיליפ בוגלסקי. בנוסף, השתתפו בתהליך גם נהגי קבוצת פיז'ו, החברה האחות, כריס מיק וסטפן סראזין. בעקבות השינוי בתקנות מנוע 1.6 ליטר מוגדש טורבו החליף את המנוע בנפח 2 ליטר שהיה בדגם הקודם. הספק המנוע הגיע לשלוש מאות כוח סוס ב-6,000 סל"ד.

בעונת הבכורה של ה-DS3 WRC ניצחו צמד הנהגים סבסטיאן לב וסבסטיאן אוז'ייה חמישה מרוצים כל אחד. לב זכה באליפות הנהגים, אוז'ייה סיים שלישי בדירוג אחרי מיקו הירבונן והקבוצה הבטיחה זכייה באליפות היצרנים. אוז'ייה עזב את הקבוצה בסיום העונה ואת מקומו תפס הירובנן. בעונת 2012 שוב ניצחה המכונית בעשרה מרוצים (לב - תשעה מרוצים, הירובן - אחד) וזכתה באליפות הכפולה.

באוקטובר 2012 הכריזה סיטרואן על פיתוח דגם ה-DS3 RRC שמיועד לאליפויות שונות דוגמת ה-WRC2, אליפות אירופה בראלי, אליפות המזרח התיכון בראלי ועוד אליפויות מקומיות. דגם ה-RRC מבוסס על ה-WRC, אך מותאם לתקנות של האליפויות השונות.

בעונת 2016 ניצח כריס מיק את ראלי פינלנד תוך שהוא קובע שיא מהירות ממוצעת למרוץ: 126.6 קמ"ש. היה זה הניצחון ה-26 והאחרון שהשיגה המכונית, שהוחלפה שנה לאחר מכן בדגם הסיטרואן C3 WRC.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיטרואן DS3 WRC** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Citroen DS3 RRC a New Addition to The Family, Citroen-wrc.com, 24 October 2012
2. ↑  Meeke Wins Record Breaking Finland, WRC.com, 31 July 2016