recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דוד ("דודיק") כרמון** (11 ביולי 1921 - 23 בדצמבר 1969) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ראש מחלקת המחקר באגף המודיעין ונספח צה"ל בארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

כרמון נולד בשכונת בית הכרם בירושלים, בנם של משה ומרים. הוריו היו מראשוני המורים בגימנסיה רחביה. הוא למד בגימנסיה והיה חבר בתנועת הצופים ובארגון ההגנה תחת הדרכתו של יגאל ידין. בהגנה היה פעיל בשמירה על מפעל האשלג הארץ ישראלי. ב-1941 סיים קורס מפקדי מחלקות והצטרף לפלמ"ח. במקביל סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1944 הצטרף למערכת כתב העת מערכות. במלחמת העצמאות לחם בקרבות פריצת הדרך לירושלים ובמבצע נחשון. לאחר הקמת צה"ל מונה לסגן עורך במערכות ועסק בתחקירים על המלחמה. לאחר קורס קצינים בכירים עבר למחלקת ההדרכה, הוא עמד בראש ועדת חקירה לבדיקת קרב תל מוטילה. ב-1953 היה חבר בצוות ההקמה של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, מונה למדריך ראשי ובהמשך לסגן מפקד המכללה. ב-1955 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי, במלחמת סיני לחם כסגן מפקד חטיבת גולני ופיקד על כיבוש רפיח. ב-1957 עבר לאגף המודיעין, מונה לראש מחלקת המחקר וקודם לדרגת אלוף-משנה. עסק בחקר השריון בצבאות ערב ודוקטרינת המלחמה הסובייטית, מחקרים שתרמו להכנה וניצחון צה"ל במלחמת ששת הימים.

ב-1966 מונה לסגן ראש אמ"ן ושירת בתפקיד בתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1968 היה מהקצינים הראשונים שקיבלו דרגת תת-אלוף ומונה לנספח צה"ל בארצות הברית ובקנדה. במהלך שירותו בוושינגטון נפטר מהתקף לב. נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.

היה נשוי לצפורה ואב לברוריה, טליה ומשה. על שמו פרס לעבודת מחקר מצטיינת לתואר מוסמך/דוקטור בתחום היחסים הבינלאומיים, המזרח התיכון וביטחון ישראל המוענק על ידי המכון ליחסים בינלאומיים ע"ש לאונרד דייוויס באוניברסיטה העברית בירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של דוד כרמון, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* מתי פלד, דודיק, מעריב, 16 בינואר 1970
* אורי דן, תא"ל כרמון שנפטר בארה"ב היה ממקימי צה"ל, מעריב, 2 בדצמבר 1969
* דוד כרמון, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  70 שנות מערכות
2. ↑  אורי בר-יוסף, בעיניים פקוחות, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2011.

| ראשי חטיבת המחקר באגף המודיעין |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אריה סימון • מרדכי גיחון • יהודה בן-דוד • דוד כרמון • שלמה גזית • אריה שלו • יהושע שגיא • אביעזר יערי • עמוס גלבוע • אלקנה הרנוף • דני רוטשילד • קותי מור • יעקב עמידרור • עמוס גלעד • יוסי קופרווסר • יוסי בידץ • איתי ברון • אלי בן-מאיר • דרור שלום • עמית סער |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298735605171
* BnF: cb16590294f (data)
* ISNI: 0000 0000 6697 5311
* LCCN: n86012457
* VIAF: 35927174
* WorldCat: lccn-n86012457

 |
"**בהיאחזות הנחל בסיני**" הוא שיר עברי שכתבה והלחינה נעמי שמר וביצעה להקת הנח"ל.

רקע
---

השיר נכתב על ידי נעמי שמר בהשראת ביקור שלה בהיאחזות נח"ל. מולי שפירא בתוכניתו "בילוי נעים" בגלי צה"ל סיפר שהזמינו את נעמי שמר לתוכנית ברדיו, שתיערך בהיאחזות הנחל בסיני. ההיאחזות קמה במקום בו פעל בעבר שדה תעופה מצרי והיו נטועים בו עצי קזוארינה. זאב פלג, קצין החינוך של פיקוד דרום הזמין את שמר לסיור בשתי האחזויות נח"ל נוספות שהיו בסיני. שמר כל-כך התרשמה והתרגשה מהסיור, שמיד אחר-כך התיישבה וכתבה את השיר.

השיר מתרפק בנוסטלגיה על ארץ ישראל הישנה. השיר מתאר את האווירה בהיאחזות נח"ל בחצי האי סיני, כשנתיים אחרי שנכבש במלחמת ששת הימים. נעמי שמר הביעה התפעלות מן המראות הפשוטים לכאורה כמו "חיילת יחפה שצמתה מוטלת על כתפה", "ספרי שירה על מדפים". שילוב של אווירה צבאית נוקשה לכאורה, תמימות נערית ואופי חקלאי וחלוצי ונוף בראשיתי.
השיר נכלל בשנת 1969 בתוכנית ה-22 של להקת הנח"ל שנקראה בשם זהה. מירי אלוני הייתה הסולנית בשיר.

הווידאו קליפ לשיר צולם בהיאחזות נח"ל סיני, שלימים אוזרח והיה ליישוב נאות סיני, ופונה ב-1982 כחלק מהסכם השלום בין ישראל למצרים. בסרטון גילמו חברי להקת הנח"ל את הדמויות המוזכרות בשיר. מירי אלוני הסולנית נכנסת להיאחזות נח"ל סיני כאורחת (המשוררת). חברי הלהקה עוסקים בעבודות המשק ובשעות הפנאי קוראים שירה. חיילת שצמתה מוטלת על כתפה (ירדנה ארזי) פוסעת יחפה.

במשאל שערכו אתר ynet וגלי צה"ל בשנת 2011 לבחירת השיר של להקת הנח"ל האהוב ביותר, דורג השיר במקום הרביעי (אחרי "הרעות", "שיר לשלום" ו"שלווה").

הזמרת חן רותם הוציאה בשנת 2010 ביצוע משלה לשיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* "בהיאחזות הנח"ל בסיני" באתר בית לזמר העברי
* מילות השיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני" באתר שירונט
* להקת הנח"ל - בהאחזות הנחל בסיני, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 5:08)
* דויד פרץ, בהיאחזות הנחל בסיני, באתר תרבות.il

הערות שוליים
------------

1. ↑  בהיאחזות הנח"ל, באתר הספרייה הלאומית
2. ↑  תוכנית 22 - בהיאחזות הנח"ל בסיני, באתר שרים במדים
3. ↑  אור ברנע, אתם בחרתם: "הרעות" - השיר האהוב של הנח"ל, באתר ynet, 10 במאי 2011
4. ↑   בהאחזות הנח"ל בסיני - חן רותם.wmv, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 4:59)
**מארק רוברט סטנלי** (באנגלית: **Marc Robert Stanley**; נולד ב-27 במאי 1957) הוא עסקן ודיפלומט יהודי-אמריקאי, המכהן כשגריר ארצות הברית בארגנטינה מאז ינואר 2022.

ביוגרפיה
--------

סטנלי נולד למשפחה יהודית בדאלאס. בשנת 1979 השלים באוניברסיטת ג'ורג'טאון לימודי תואר ראשון במנהל עסקים, וב-1982 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת טקסס באוסטין. שירותו הציבורי החל כבר בימיו כסטודנט, כאשר עבד ארבע שנים בגבעת הקפיטול בלשכותיהם של חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מו יודול (אנ') מאריזונה ודייל קילדי (אנ') ממישיגן. בנוסף, הוא התמחה בוועדת המנהל של בית הנבחרים האמריקאי תחת יושב ראש הוועדה פרנק תומפסון (אנ'). בתפקיד זה יצר את מדריך הטלפון הראשון של בית הנבחרים, ושישמ כעורך שלו מ-1977 עד 1979.

בבחירות 1988 היה מנהל מחוז דאלאס במטה הבחירות של הסנאטור לויד בנטסן, ולאחר מכן היה פעיל במטה הבחירות של גזברית המדינה אן ריצ'רדס ב-1989 וב-1990 לקראת הבחירות לתפקיד מושל טקסס. סטנלי הוא המייסד של "Stanley Law Group", משרד עורכי דין מדאלאס המתמקד בתובענות ייצוגיות ובליטיגציה. הוא היה חבר במועצת המנהלים של איגוד עורכי הדין המשפטיים בטקסס ושל האיגוד העירוני בדאלאס. סטנלי כיהן כחבר מועצת מנהלים ומנהיג של ארגוני צדקה ופוליטיים יהודיים רבים, כולל שש שנים כיו"ר המועצה היהודית הדמוקרטית הלאומית.

סטנלי עמד גם בראש ".Legacy Senior Communities, Inc", מוסד ללא כוונת רווח בחסות יהודית המספק מימון לשהייה מתמשכת בקהילות גמלאים וטיפול ביתי לקשישים ובני משפחותיהם. הוא היה גם חבר בוועד המנהל של "הפורום למדיניות ישראל" (אנ'), המקדם את פתרון שתי מדינות לשני עמים עבור הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בעבר כיהן כיו"ר רשות הכספים הציבוריים של טקסס, ובשנות ה-90 של המאה ה-20 מונה בידי מזכיר ההגנה של ארצות הברית ויליאם כהן לחבר בוועד המבקרים של אוניברסיטת אייר. בשנת 2011 מונה סטנלי בידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לחבר בדירקטוריון מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.

ב-6 באוגוסט 2021 הכריז הנשיא ג'ו ביידן הכריז על כוונתו למנות את סטנלי לשגריר ארצות הברית בארגנטינה. ב-10 באוגוסט אותה שנה נשלח מינויו לסנאט של ארצות הברית. שימוע בדבר מינויו נערך בפני ועדת החוץ של הסנאט ב-26 באוקטובר 2021. ב-15 בדצמבר אישרה הוועדה את המינוי, וב-18 בדצמבר התכנסה מליאת הסנאט לאשרר סופית את מינויו. ב-24 בינואר 2022 הגיש סטנלי את כתב האמנתו לנשיא ארגנטינה אלברטו פרננדס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק סטנלי** בוויקישיתוף
* מארק סטנלי, Why Bernie Sanders Should Do the Right Thing and End His Campaign Now, באתר הארץ, 30 במאי 2016 (באנגלית)
* מארק סטנלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מארק סטנלי, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  טוד ג'. גילמן, Biden taps Dallas lawyer Marc Stanley as ambassador to Argentina, באתר דאלאס ניוז, 6 באוגוסט 2021 (באנגלית)
2. ↑  משרד דובר הבית הלבן, Nominations Sent to the Senate, באתר הבית הלבן, 10 באוגוסט 2021 (באנגלית)
3. ↑  MARC R. STANLEY SUBMITTED CREDENTIALS AND IS OFFICIALLY THE UNITED STATES AMBASSADOR TO ARGENTINA, באתר שגרירות ארצות הברית בארגנטינה, 24 בינואר 2022 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מארק סטנלי (משפטן)"**.
**ספריית הרמן למדעי הטבע** היא הספרייה האקדמית המרכזית של הפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. הספרייה ממוקמת בקריית אדמונד י. ספרא בגבעת רם וקרויה על שמו של ד"ר אברהם הרמן, מנשיאי האוניברסיטה העברית.

מבנה הספרייה
------------

בניין הספרייה תוכנן על ידי האדריכלים אברהם יסקי ושמעון פובזנר והוא הוקם בשנת 1957 ונקרא במקור בניין בית הספר לכלכלה ולמדעי החברה על שם אליעזר קפלן. המבנה המקורי של הספרייה היה בעל שתי קומות, מעל עמודים, במתכונת קופסתית-מלבנית ישרת זווית. קומת הכניסה כללה רצף עמודים עגולים וקירות זכוכית. כיום מבנה הספרייה כולל חמש קומות. קומת הכניסה מכילה את דלפק ההשאלה המספק שירותי השאלה לסגל האקדמי, לסטודנטים ולעובדי האוניברסיטה העברית. קומה מינוס אחת כוללת מרכז מידע ספרייתי על שם ברל ואגנס גינגס. במרכז המידע אזורי למידה, חדרי למידה, כיתת מחשבים וקפיטריה. הקומה כוללת גם חדרי לימוד בקבוצות, חדר אתנחתא לרווחת הסטודנטים, סורקים, מדפסות ומכונות צילום. קומה מינוס אחת A מכילה ספרי לימוד, ספרי יעץ, עבודות מוסמך ודוקטורט וכן מילונים. 

קומה 1 מכילה אזור למידה שקט, אזור למידה בצוותא, עמדות מחשבים.

מבנה הספרייה מונגש לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים: הכניסה הראשית מותאמת למשתמשים בכיסא גלגלים. כל אזורי השירות בספרייה נגישים גם למוגבלי תנועה והמעלית בבניין מאפשרת נגישות לכל אולמות הקריאה. בספרייה קיימים גם עזרי נגישות הכוללים תוכנה להגדלת טקסט ותוכנות הקראה באנגלית המותקנות בכל מחשבי הספרייה. מכשיר HD CLEAR VIEW טמ"ס (טלוויזיה במעגל סגור) נמצא בקומה מינוס 1

אוספי הספרייה
-------------

קומת הכניסה לספרייה
אוספי הספרייה המרכזיים שייכים לתחומי הפיזיקה, כימיה, מדעי החיים, מדעי כדור הארץ והוראת המדעים. אוספי הספרייה כוללים מעל ל-300,000 פריטים שונים הכוללים ספרי לימוד ומחקר, ספרי יעץ, כתבי עת ועבודות גמר. חלק גדול מאוספי הספרייה הוא מקוון וכולל גישה למאגרי מידע עדכניים, כתבי עת אלקטרונים, ספרים אלקטרונים, תקליטורים וסרטי DVD. הספרייה גם מספקת שירותי השאלה של מחשבים ניידים, אייפדים, מטענים, מודלים בכימיה, מילוניות אלקטרוניות וציוד היקפי למחשבים.

הזכאים להשתמש בשירות ההשאלה הם חברי קהילת האוניברסיטה העברית, סטודנטים וסגל מאוניברסיטאות אחרות בהתאם לתקנון. כחלק משירותי הספרייה, ניתן גם לקבל הדרכות אישיות וקבוצתיות בנושא שימוש במאגרי מידע, עיתונות אלקטרונית וחיפושים מתקדמים בקטלוג הספרייה. קיימת האפשרות לשירות הזמנת פרסומים בארץ ומחו"ל- השאלה בין ספרייתית, שהוא שירות הניתן בתשלום לבעלי כרטיס קורא תקף בספרייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ספריית הרמן למדעי הטבע

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד קרויאנקר, **קריית אדמונד י. ספרא גבעת רם תכנון ואדריכלות 1953–2002**, דוד קרויאנקר והאוניברסיטה העברית, 2002
2. ↑  ספריית הרמן, ספרייה נגישה, באתר , ‏7.11.2022
3. ↑  ספריית הרמן, אודות הספרייה, באתר , ‏7.11.2022
תבנית {{אמן}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**דניאל אגמי** (נולדה ב-1984) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית. מורה לסגנון הגאגא, שפותח על ידי מנהל להקת בת שבע, אוהד נהרין.

ביוגרפיה
--------

אגמי נולדה וגדלה בירושלים. למדה במגמת המחול של בית הספר התיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ורקדה בלהקת ריקודי העם "הורה ירושלים". בגיל 16 יצרה כוריאוגרפיה לדואט שאיתו הופיע באולם שרובר בתיאטרון ירושלים. בגיל 19 הצטרפה לאנסמבל בת-שבע, ההרכב הצעיר של להקת בת שבע, שם השתתפה בעבודות הכוריאוגרפיות הראשונות של שרון אייל, שהשפיעה רבות על סגנונה. בשנים 2002–2010 רקדה בהרכב הראשי של להקת בת שבע, במהלך תקופה זו, שימשה גם כמנהלת אמנותית ומפיקה של סדנאות הרקדנים (2007–2009) וכמנהלת חזרות בלהקה (2008–2010). במסגרת להקת בת שבע רקדה ביצירות של אוהד נהרין "כמויות" (2003), "MAX"‏ (2007) ו"הורה" (2009).

ב-2011 עברה אגמי לניו יורק כמורה בכירה לגאגא. לאחר כשנה עברה לסיאטל בעקבות בן זוגה ושם הקימה ביוני 2012 את להקתה, "Ate9" עבורה היא החלה ליצור כוריאוגרפיות. לאחר שנה, היא העבירה את הלהקה ללוס אנג'לס.

ביוני 2013 העלה אנסמבל בת שבע את יצירתה "Showgirls", בדצמבר 2013 העלה האנסמבל את "שולה", יצירה לשבע רקדניות. ובדצמבר 2015 את "עדיין" שיצרה במיוחד עבור האנסמבל.

היא יצרה את "This Time Tomorrow" ב-2013 שהוצגה בסיבוב ההופעות הקנדי של להקתה במהלך 2014. אגמי עבדה גם עם המתופף והמלחין גלן קוצ'ה על סדרה של פרויקטים של מוזיקה וריקוד. אחת מיצירותיהם, "Calling Glenn", עלתה לראשונה ב-2017.

בשנת 2016 זכתה אגמי בפרס הנסיכה גרייס לכוריאוגרפיה. בשנת 2018, היא קיבלה את מלגת Virginia B. Toulmin for Women Leaders in Dance, פרס שניתן בשיתוף עם המרכז לבלט ואומנויות של אוניברסיטת ניו יורק.

בשנת 2020, אגמי הודיעה שההופעות של Ate9 יופקו לשני סרטים. סרט אחד מציג את היצירה "גברת עיוורת", מעובדת מהגרסה הבימתית שעלתה לראשונה בפברואר 2019 במרכז וואליס אננברג לאמנויות הבמה. השני מציג יצירה שכותרתה "התנצלות", שמתוכננת להופיע לראשונה בסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Ate9 - להקתה של אגמי

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אתר למנויים בלבד שיר חכם, הכוריאוגרפית דניאל אגמי מספרת למה עזבה את ישראל, בת שבע ואוהד נהרין, באתר הארץ, 15 באפריל 2014
2. ↑  גלעד רייך, הורה: עולם חדש מופלא, באתר הארץ, 10 ביוני 2009
3. ↑  אתר למנויים בלבד יאנה קוטליאר, עכבר העיר, המלצות לסופ"ש: בכורה לאנסמבל בת שבע, באתר הארץ, 27 ביוני 2013
4. ↑  אתר למנויים בלבד רות אשל, התוכנית החדשה של אנסמבל בת שבע היא ניגוד שיוצר שלם, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2013
5. ↑  אתר למנויים בלבד רות אשל, אנסמבל בת שבע מחולל פלאים בעולם של פנטזיה, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2015  
אתר למנויים בלבד מנחה נופה, עכבר העיר, ילדי הגאגא: הצצה ל"BILL" ו"עדיין" של אנסמבל בת שבע, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2015
**רוברט שוורץ שטראוס** (באנגלית: **Robert Schwarz Strauss**;‏ 19 באוקטובר 1918 – 19 במרץ 2014) היה עורך דין, פוליטיקאי ודיפלומט יהודי-אמריקאי, אשר כיהן כשגריר הראשון של ארצות הברית בפרדציה הרוסית.

נולד בטקסס בשנת 1918 להורים ממוצא יהודי-גרמני. למד משפטים באוניברסיטת טקסס באוסטין, ובמהלך מלחמת העולם השנייה שירת ב- FBI.

בשנת 1945 פתח בדאלאס משרד עורכי דין (Akin Gump Strauss Hauer & Feld), שלימים נעשה למשרד המעסיק מאות עורכי דין ברחבי ארצות הברית.

בשנות החמישים עסק בגיוס תרומות למפלגה הדמוקרטית, וסייע לבחירתו של מושל טקסס ג'ון קונלי. בכך, נעשה מקורב ללינדון ג'ונסון, והלה נעזר בו בהיותו נשיא ארצות הברית כיועץ מדיני לעניין מלחמת וייטנאם.

בין השנים 1972 ו- 1977 שימש כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC), ובשנת 1977 מונה על ידי נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר לנציב הסחר של ארצות הברית (USTR), במסגרתו השלים בהצלחה את "סבב טוקיו", ליישום הסכמי גאט"ט.

בשנת 1979 מונה על ידי קרטר לתפקיד שליחו המיוחד למזרח התיכון, בניסיון להתמודד עם השלכות המהפכה האיראנית.

בינואר 1981 העניק לו קרטר את מדליית החירות הנשיאותית.

בתקופת כהונתו של רונלד רייגן כנשיא ארצות הברית, מונה שטראוס לעמוד בראש הוועדה הכלכלית הלאומית (National Economic Commission) ביחד עם דרו לואיס.

באוגוסט 1991 מונה על ידי הנשיא ג'ורג' בוש (האב) לשגריר ארצות הברית בברית המועצות, ולאחר פירוקה, נעשה לשגריר ארצות הברית הראשון ברוסיה, לאחר פירוק ברית המועצות, תפקיד בו כיהן עד נובמבר 1992.

הוא שימש חבר סגל בבית הספר למינהל ציבורי על שם לינדון ג'ונסון באוניברסיטת טקסס באוסטין.

נפטר בוושינגטון בשנת 2014, בגיל 95. על שמו נקרא "המרכז לביטחון לאומי ומשפטים" באוניברסיטת טקסס באוסטין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט שטראוס** בוויקישיתוף
* Strauss profile and bio at the Academy of Achievement
* Strauss bio at Akin Gump Strauss Hauer & Feld, LLP
* Strauss bio at Answers.com
* Strauss bio at U.S.-Russia Business Council
* McGarr, Kathryn J. *The Whole Damn Deal: Robert Strauss and the Art of Politics*. PublicAffairs, 2011. ISBN 1586488775
* רוברט שטראוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007355469105171
* GND: 171203097
* ISNI: 0000 0004 0034 0435
* LCCN: n92117696
* NARA: 10575977
* SNAC: w6jt29gt
* SUDOC: 226419835
* VIAF: 268901985
* WorldCat: lccn-n92117696

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קוקו בן 19** הוא סרט קולנוע ישראלי מ-1985, בבימויו של דני ורטה.

עלילה
-----

הסרט עוסק בקוקו, נער מזרחי משכונת מצוקה ירושלמית. שמו של הסרט הוא תגובה לשם הסרט נועה בת 17 העוסק בהתבגרות על רקע משבר בתנועה הקיבוצית. קוקו מנגן בלהקת רוק וחולם להיות כוכב, אך בינתיים, כדי לממן את הקלטות האלבום, מבצע מעשי שוד. אחד השירים שכתב, "קוקו בן 19" מבוצע על ידי להקה של בני עשירים וזוכה להצלחה גדולה, אך קוקו לא נהנה ממנה.

הפקה
----

הסרט היה סרטו הראשון של ורטה באורך מלא. הוא ליהק לסרט שחקנים לא מקצועיים, שהייתה זו להם הפעם הראשונה (והאחרונה) בה השתתפו בסרט קולנוע. פסקול הסרט יצא כאלבום במקביל להקרנתו, בהפקתו ובכתיבתו של שלמה מזרחי. בין היתר, נטלו בו חלק דני בסן, ששר את שיר הנושא שהפך ללהיט, מיקי שביב, גלעד עצמון ומאיר דדון, שגילם את דמותו של חברו ללהקה של קוקו. ב-2001 יצא האלבום בהפקה מחודשת.

לקראת צאתו של הסרט, וגם זמן רב אחרי שירד מהאקרנים, צצו ברחבי ישראל כתובות גרפיטי רבות, הנושאות את הכיתוב "קוקו בן 19". רבים יצאו נגד הפרסום הלא שגרתי, וראש עיריית ירושלים דאז, טדי קולק, אף איים להחרים את הסרט. בתגובה, הופצו צילומים של כוכבי הסרט, כשהם מוחקים את אחת הכתובות ובמאי הסרט דני ורטה טען שאין להפקה קשר לכתובות. חרף הפרסום האגרסיבי, לא זכה הסרט להצלחה מסחרית.

סצנות רבות בסרט צולמו בשכונת ממילא, כמה שנים לפני שהחלה הריסתה לקראת הקמת פרויקט ממילא אך לאחר שפונתה ממרבית התושבים. המבנים הנטושים בשכונה סיפקו תפאורה הולמת לסרט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "קוקו בן 19", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קוקו בן 19", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "קוקו בן 19", באתר אידיבי
* "קוקו בן 19", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "קוקו בן 19", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קוקו בן 19 מתוך סיבה למסיבה 1985, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:20)
* בן זילכה, אל תקרא לי קוקו, באתר nrg‏, 26 במרץ 2002 - ריאיון עם כוכב הסרט אודי כהן

**ביקורות**

* רחל נאמן, ביקורת: קוקו היה בן 19, כותרת ראשית, 20 במרץ 1985
* מאיר שניצר, סרט - כביש חד סיטרי לאבדון, חדשות, 27 במרץ 1985

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר סוקניק, הנדריקס ממחנה יהודה, באתר הארץ, 15 ביולי 2007
2. ↑  פירסומת מקיר תזעק, כותרת ראשית, 13 במרץ 1985
3. ↑  בריאיון עם מני פאר בתוכנית סיבה למסיבה
יורט מקופל ומוכן לתנועה
**יוּרְט** (בטורקית: **Yurt**), **יוּרְטָה** (ברוסית: **Юрта**) או **גיר** (במונגולית: **Гэр**; מילולית: בית) הוא סוג אוהל מסורתי המשמש מספר קבוצות נוודים שונות בערבות מרכז אסיה, והעשוי בדרך כלל מלבד צמר או פרווה המכסה שלד עץ.

אטימולוגיה וסמליות
------------------

בשפות טורקיות משמעותה המקורית של המילה "יורט" היא "ארץ מגורים", "שטח מחיה" או "מולדת", והביטוי הפך לשם נרדף לבית פיזי נייד שצורתו כשל אוהל בשפות אחרות, כמו רוסית, וממנה עבר לשימוש בינלאומי. מאותו שורש נגזרה גם המילה "Ordu" שמשמעותה בטורקית מודרנית "אדמה" או "ארץ" וזו מצאה את דרכה לשפות שונות כחלק משמה של ממלכת אורדת הזהב (טורקית Altın Orda Devleti - מילולית "מדינת ארץ הזהב"). בקזחית מכונה המבנה киіз үй או "קייז אי" ומשמעות השם היא "בית לבד". בקירגיזית הוא מכונה боз үй "בוז אי" או "בית אפור" על שום צבעו של הלבד. שמו במונגולית הוא גיר, ומשמעותו היא "בית".

שלד הגג של היורט העשוי בצורת שתי וערב הפך כשלעצמו לסמל בתרבויות מרכז אסיה. השלד המכונה בקזחית "שנראק" (Шанырақ) ובקירגיזית "טונדוק" (Tүндүк) עבר לעיתים מאב לבן גם כאשר יתר מרכיבי היורט הוחלפו, וכתמי העשן שהצטברו עליו היו לסמל ולאמצעי מדידה לוותק המשפחה. דוגמת טונדוק מופיעה במרכזו של דגל קירגיזסטן.

מבנה היורט
----------

היורט עשוי משלד עץ מכוסה לבד שמקורו בצמר כבשים או בפרווה. העץ אינו מצוי בערבות מרכז אסיה ויש לקנותו
בעמקים הנמוכים יותר. לעיתים ניצב במרכז היורט עמוד התומך בגג, וייתכנו גם מספר עמודים. לעיתים מכסות פיסות בד את היורט מבחוץ, ולפי הצורך נתלית משקולת במרכזו כדי לספק לו יציבות. היורטים משתנים בגודלם ובסגנונם ממקום למקום. הצורה המעגלית של היורט מאפשרת לו להתנגד לרוחות מכל כיוון, ומאפשרת גם לחמם ולקרר אותו בקלות.

יורטים מודרניים נמצאים בשימוש בצפון אמריקה ובמידה פחותה גם באירופה, אם כי אלה אימצו בעיקר את צורתו העגולה של היורט המקורי, והם אינם נדמים לו בחומרים מהם הם מיוצרים ובכך שהם מוקמים כמבנים קבועים או קבועים למחצה. יורטים נותרו נפוצים מאוד בטורקיה עד שנות ה -60 וה -70, והם עדיין נמצאים באזורים כפריים של הונגריה.

גלריה
-----

* יורט באוזבקיסטןיורט באוזבקיסטן
* יורט במונגוליהיורט במונגוליה
* מראה של חלל הפנים של יורט בשינג'יאנג בסין - בחלקה העליון של התמונה נראה חלק מהשנראק, שלד הגג של היורטמראה של חלל הפנים של יורט בשינג'יאנג בסין - בחלקה העליון של התמונה נראה חלק מהשנראק, שלד הגג של היורט
* דגל קירגיזסטן שבמרכזו דוגמת שנראק/טונדוקדגל קירגיזסטן שבמרכזו דוגמת שנראק/טונדוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורט** בוויקישיתוף
* איך להקים יורט מונגולי
* אתר המוקדש ליורט
* יורט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד קים לגזיאל, מי עוצר את חלום המגורים ביורט בישראל?, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2022
* יורט, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  NATIONAL GEOGRAPHIC, yurt

A yurt is a portable, circular dwelling made of a lattice of flexible wood and covered in felt.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph353335

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**טעות במספר** היא סרט קומדיית מצבים ישראלית שיצא לאור בשנת 1979.

עלילה
-----

כתוצאה מהפסד של אחד מלקוחותיהם מחליטים זאביק ושרול לברוח לטבריה בתירוץ של יציאה למילואים.
שולה, אשתו של זאביק רואה אותו במקרה בשידור טלוויזיוני של תחרות מלכת המים בטבריה, ויוצאת נזעמת, היא מחליטה לנסוע לטבריה ומצרפת לנסיעה את החברה שלה אופליה (אופליה שטראל), בעלת בוטיק.

בעלה של אופליה, משה (שייקה אופיר), חושד מיד באשתו ונוסע בעקבותיה שהוא מחופש לקצין או"ם.
בבית המלון הטברייני מצטרף לחגיגה ששון הסבל והטבח של המלון שדומה שתי טיפות מים לזאביק וכך נוצר בלאגן וקומדיית טעויות, שולה אינה יודעת מי זה בעלה, השוטר לא יודע אחרי מי הוא רודף, ושרול אינו מזוהה את שותפו.
בסוף הסרט חוטף משה את זאביק וששון ומאיים להרוג אותם. הסיבה לכך היא שמשה משוכנע שזאביק ניסה להתחיל עם אופליה. העניין הוא שששון אינו קשור לעניין אבל בגלל שמשה אינו יודע מי זה זאביק מחליט משה להרוג את שניהם. בסוף הסרט נופלים כל השלושה מגג המלון, ובעזרת אנשי מגן דוד אדום ומערך הכיבוי וההצלה שמוזעקים למלון, הם ניצלים, ורק נפצעים.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| זאב רווח | זאביק / ששון בנבניסטי |
| ישראל גוריון | ישראל (שרול) |
| שולה רווח | שולה, אשתו של זאביק |
| אופליה שטראל | אופליה כהן |
| שייקה אופיר | רפ"ק משה (מוסא) כהן |
| גדעון זינגר | מנהל המלון |
| משה איש כסית | מעסה |
| יהושע לוף | מתרחץ באמבטיה |
| מנשה ורשבסקי | מר ברנזון |
| מרים פוקס | מריאן |

קישורים חיצוניים
----------------

* "טעות במספר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "טעות במספר", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "טעות במספר", באתר אידיבי
* "טעות במספר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "טעות במספר", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**לורל פרנסס לי** (באנגלית: **Laurel Frances Lee**; נולדה ב-26 במרץ 1974) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של מדינת פלורידה. טרם שירותה בבית הנבחרים האמריקאי, כיהנה לי כמזכירת המדינה של פלורידה בשנים 2019–2022 וכשופטת בבית המשפט המחוזי ה-13 בפלורידה.

ביוגרפיה
--------

לי נולדה בקליבלנד שבאוהיו. היא החלה את הקריירה המשפטית שלה כעורכת דין במשרד עורכי הדין קרלטון פילדס בשנת 2003, ולאחר מכן עברה לסניגוריה הציבורית כפרקליטה מסייעת ב-2005. משנת 2007 ועד למינויה אל כס השיפוט, הייתה לי עוזרת התובע הפדרלי במחוז התיכון של פלורידה. בשנת 2013 מונתה בידי מושל פלורידה ריק סקוט לשופטת בבית המשפט המחוזי ה-13 של פלורידה, שבתחום שיפוטו מחוז הילסבורו. בבחירות 2014 נבחרה ללא התנגדות לתקופת כהונה מלאה.

ב-28 בינואר 2019 מונתה לי למזכירת המדינה של פלורידה בידי המושל רון דה-סנטיס. היא החליפה את המזכיר המתפטר מייק ארטל, שעזב לאחר פחות מחודש בתפקיד כאשר נחשף תצלום שלו משנת 2005 מאופר בבלאקפייס כחלק מתחפושת ליל כל הקדושים של קורבן הוריקן קתרינה. באוקטובר 2020, שבועות מספר טרם הבחירות הכלליות באותה השנה, דרשה לי להשמיט פושעים מרשימות הבוחרים אם יש להם חובות לבית משפט. ביקורת נמתחה על הדרישה; ב"פוליטיקו" כינו את הצעד "מהלך מפתיע באישון ליל שמגיע לאחר שיותר מ-2 מיליון איש כבר הצביעו בבחירות לנשיאות". החלטתה של לי לא הופצה לציבור הרחב, אלא רק לפקידי הבחירות המקומיים.

ב-12 במאי 2022 הכריזה לי על התפטרותה מתפקיד מזכירת המדינה, כשבעה חודשים לפני בחירות 2022. היא בחרה שלא לנמק את התפטרותה. ב-17 במאי הודיעה כי תתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס ה-15 של פלורידה. ביום הבחירות הכלליות ניצחה בפער גדול, והחלה את כהונתה עם התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לורל לי** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לורל לי בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* לורל לי, ברשת החברתית פייסבוק

* לורל לי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* לורל לי באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Governor Ron DeSantis Appoints Judge Laurel M. Lee As Florida Secretary Of State, באתר CBS News‏, 28 בינואר 2019 (באנגלית)
2. ↑  Two UF grads appointed to Hillsborough judgeships, באתר טמפה ביי טיימס, 7 במאי 2013 (באנגלית)
3. ↑  ג'יימס קול, Gov. Ron DeSantis names Tampa judge Laurel M. Lee Florida Secretary of State, באתר Tallahassee Democrat‏, 28 בינואר 2019 (באנגלית)
4. ↑  Tampa Judge Replaces Official Who Resigned Over Blackface Photos, באתר Seminole Heights, FL Patch‏, 28 בינואר 2019 (באנגלית)
5. ↑  גרי פיינאאוט, Florida acts to remove felons from voter rolls as election looms, באתר פוליטיקו, 15 באוקטובר 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: L000597

 |
**קיץ אצל אריקה** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1992 בבימויה של דליה הגר, עם אלישבע מיכאלי, אלכס מונטה וינון בר נתן בתפקידים הראשיים.

דליה הגר כתבה את התסריט וביימה אותו כפרויקט גמר של החוג לקולנוע באוניברסיטת תל אביב.

היא זכתה בפרס ראשון בתחרות ע"ש גבי מוגרבי לבוגרי החוג. פרסים נוספים חולקו על המשחק (אלישבע מיכאלי), הפסקול (עמירם קימלמן), התסריט וההפקה.

תקציר העלילה
------------

אורי (ינון בר נתן) הוא ילד בן 9, שהוריו (אסתי קוסוביצקי ושי שוורץ) נסעו לטיול ארוך באירופה ושלחו אותו לבלות את הקיץ אצל סבתו, אריקה (אלישבע מיכאלי), בגבעתיים.

אורי הוא אסטמטי וזקוק מדי פעם למשאף. הוא אוהב לשחק בכדור אך אריקה מחביאה את הכדור ודורשת ממנו שייתאמן בנגינה על החלילית שלו.

היא לוקחת אותו ללונה פארק ולבריכת רמב"ם בה הוא שוחה, בעוד היא מרכלת עם חברותיה שושנה וחנה (חנה ריבר ורות גלר).

אריקה היא שחקנית ותיקה ששיחקה עוד בתיאטרון המטאטא. כעת היא מתכוננת לאודישן להצגה בה צריכה לשיר שיר ברומנית למרות שאינה מבינה את השפה. היא עושה חזרות על השיר ביחד עם אורי. אריקה היא אשה בודדה ואורי מכניס שמחה לחייה למרות הוויכוחים ביניהם.

לבניין נכנס דייר חדש, גבר בודד בשם יעקב (אלכס מונטה). אריקה ואורי נפגשים אתו בחנות הירקות והוא לא מרבה לדבר. אורי מבין שמדובר בשני אנשים בודדים ומנסה לשדך ביניהם. הוא כותב מכתב (בשגיאות כתיב) בשם יעקב בו הוא מביע את רצונו להיפגש עם אריקה.

אורי מבקר אצל יעקב ומתברר שיעקב גוזר מודעות אבל מהעיתונים ומדביק אותם באלבום. אריקה מזמינה אותו לדירתה והוא מספר לה שהוא יליד רומניה, אלמן ופנסיונר מחברת החשמל. היא מציעה ללכת לסרט בקולנוע רב חן בתל אביב והם הולכים ברחוב דיזנגוף שלובי ידיים, מתיישבים בכיכר דיזנגוף ומפטפטים עד ששכחו להיכנס לקולנוע.

יעקב מרוצה ומודיעה לאריקה שכעת הוא בריא בנפשו וזרק את כל מודעות האבל. הוא לובש חליפה ועניבה ומגיע לדירת אריקה עם זר פרחים. אריקה מופתעת ממנו ובעיקר מבקשת הנישואין שלו ומשיבה לו בשלילה.

יעקב המדוכא חוזר לדירתו ונכנס למרפסת. אורי קורא לעברו שלא יקפוץ ויעקב אומר שאפשר לדחות זאת למחר.

הכל נגמר כשהוריו של אורי חוזרים מאירופה ולוקחים אותו. הוא נפרד בצער מאריקה שנשארת בודדה עם סיגריה בפיה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלישבע מיכאלי | אריקה |  |
| אלכס מונטה | יעקב |  |
| ינון בר נתן | אורי |  |
| יוסי סגל |  | בעל קיוסק |
| חינה רוזובסקה |  | שכנה |
| רות גלר | חנה | חברה |
| חנה ריבר | שושנה | חברה |
| אסתי קוסוביצקי |  | האמא |
| שי שוורץ | בני | האבא |

קישורים חיצוניים
----------------

* "קיץ אצל אריקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קיץ אצל אריקה", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "קיץ אצל אריקה", באתר אידיבי
* "קיץ אצל אריקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קיץ אצל אריקה, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קיץ אצל אריקה, בספר הקולנוע הישראלי
* קיץ אצל אריקה, בארכיון הסרטים הישראלי
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**יהושֻע יהושֻע** הוא סרט פולחן קומי ישראלי משנת 1988 בבימויו של אבי כהן ובכיכובו של אברי גלעד. התסריט של יצחק גינסברג הציג עלילה הזויה ופרועה בעלת דיאלוגים ייחודיים וקריינות של אברי גלעד, הגיבור הראשי, שמוסיף תיאורים ספרותיים זולים לעלילת חייו. הסרט זכה לאהדת הקהל ולהצלחה קופתית יחסית – צפו בו בקולנוע כמאה אלף צופים.

עלילה
-----

הגיבור הראשי, יהושע יהושע (אברי גלעד) הוא צעיר חסר ביטחון וחרמן אך בתול שלמרבה האירוניה מתפרנס מכתיבת ספרים פורנוגרפיים רבי מכר עבור המו"ל "כהן ובניו" (דוד מונשיין). בהמלצת המו"ל הוא נשכר על ידי בועז (מתי סרי), טייס מצ'ואיסט וג'יגולו כדי לכתוב את הביוגרפיה שלו. לצורך הכתיבה הוא מתלווה לבועז כדי להכיר את חייו ומתחבר איתו. הוא פוגש ביעל (אוסי הלל), חברתו הנאה של בועז העובדת כמלצרית, ומתאהב בה. הוא מגלה שבועז לא מעריך אותה כראוי ואף בוגד בה, וגם היא מודעת לכך. כשהוא מנסה להיכנס עמה למיטה הוא מגלה שבועז נעל את חלציה בחגורת צניעות והוא מתקשה לפתוח אותה. במהלך הסרט יהושע מקבל ביטחון עצמי ואף מכריז על עצמו כג'יגולו, בשעה שבועז עובר תהליך של חזרה בתשובה. יעל חוזרת לבועז ובסוף הסרט הם מתחתנים.

שיר הנושא
---------

הסרט נפתח בשיר "יהושע יהושע" על רקע הנפשה של בננות והצגת הקרדיטים. השיר נכתב על ידי יצחק גינסברג, הולחן על ידי עדי רנרט ובוצע על ידי אלון אולארצ'יק וגני תמיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקימילון ציטוטים בנושא **יהושע יהושע** בוויקיציטוט 

* "יהושע יהושע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "יהושע יהושע", באתר AllMovie (באנגלית)
* "יהושע יהושע", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "יהושע יהושע", באתר אידיבי
* "יהושע יהושע", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "יהושע יהושע", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יהושע יהושע, באתר בורקיטוס: רק סרטים ישראלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי כהן, "ציפורי לילה מתגעגעות", גל"צ, 4 בספטמבר 2011
2. ↑  יהושע יהושע, במאגר היצירות של אקו"ם
**שוהיי אוטני** (נולד ב-5 ביולי 1994) הוא שחקן בייסבול יפני המשחק בקבוצת לוס אנג'לס דודג'רס מליגת ה-MLB.

ביוגרפיה
--------

אוטני גדל באושו שבמחוז איווטה. הצטיינותו במשחק הבייסבול בתיכון הביאה להתעניינות מצד קבוצות ה-MLB, אך הוא בחר להישאר ביפן ולהצטרף לקבוצת הוקאידו ניפון האם פייטרס מהליגה הפסיפית, בה שיחק מ-2013 עד 2017. הוא שיחק במקביל כמגיש ובשחקן שדה, נבחר חמש פעמיים למשחק האולסטאר של הליגה, פעמיים למגיש העונה, פעם אחת לחובט השנה וזכה עם הקבוצה באליפות ב-2016.

בדצמבר 2017 חתם בלוס אנג'לס איינג'לס מליגת ה-MLB. בעונתו הראשונה נבחר לרוקי העונה באמריקן ליג, במהלך העונה השיג כחובט 22 הום ראן, ממוצע חבטות של 0.285 ומאזן של 4–2 כמגיש. בעונת 2021 נבחר ל-MVP של האמריקן ליג, הוא נבחר לנבחרת העונה גם כחובט וגם כמגיש ורשם הופעה ראשונה במשחק האולסטאר. את העונה סיים במאזן של 9–2 ו- 3.18 ERA כמגיש, והשיג 46 הום ראן וממוצע של 0.257 כחובט. בעונת 2022 נבחר בפעם השנייה ברציפות למשחק האולסטאר כחובט ומגיש. כמו כן זכה בפרס ESPY לספורטאי השנה ובפרס הMVP השני שלו. 

בדצמבר 2023 חתם בלוס אנג'לס דודג'רס ל10 שנים תמורת 700 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שוהיי אוטני** בוויקישיתוף
* שוהיי אוטני, ברשת החברתית אינסטגרם
* שוהיי אוטני, באתר Baseball-Reference.com MLB
* שוהיי אוטני, באתר Baseball-Reference.com ליגות אחרות
* שוהיי אוטני, באתר ESPN.com MLB
* שוהיי אוטני, באתר MLB.com
* שוהיי אוטני, באתר The Baseball Cube
* שוהיי אוטני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ציפי שמילוביץ, כיצד 700 מיליון דולר לשחקן יפני יצילו את הבייסבול ומה זה אומר על קפיטליזם אמריקאי?, באתר כלכליסט, 21 בדצמבר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2018042957
* NDL: 001197620
* VIAF: 315534668
* WorldCat: lccn-n2018042957

 |
דלפק קבלה עשוי עץ המותקן בבית עסק.
דלפק עשוי נירוסטה המותקן במטבח מוסדי.
**דֶּלְפֵּק** או **בר** הוא משטח עבודה אופקי, שניתן למצוא במטבח, באזור הכנת אוכל, פאבים,חנויות, חדרי אמבטיה, חדרי שירותים או חדרי עבודה בכלל. לעיתים קרובות, הוא מותקן מעל ארונות ונתמך בהם. המשטח ממוצב בגובה ארגונומי עבור המשתמש וביצוע המשימות שלשמן נועד. הדלפק עשוי להיות בנוי מחומרים שונים עם תכונות שונות של פונקציונליות, עמידות, ואסתטיקה. ישנם דלפקים אשר בתוכם מובנים מכשירי חשמל או אביזרים אחרים, הרלוונטיים לצורך היישומי שלשמו מיועד הדלפק.

המונח **דלפק** משמש גם ככינוי לעמדת עבודה (למשל "דלפק קבלה").

דלפקים עשויים להיות מיוצרים מתוך מגוון רחב של חומרים, והעלות שלהם יכולה להשתנות במידה רבה בהתאם לחומר הנבחר. העמידות ונגישות השימוש בדלפק משתפרים, לעיתים קרובות, ככל שחומר הגלם מתייקר, אולם ישנם כמה חומרים יקרים שאינם עמידים במיוחד, או אינם ידידותיים למשתמש. כמה חומרי גלם נפוצים, מהם מקובל לייצר דלפקים, הם כדלקמן:

* אבן טבעית: גרניט, אבן גיר, שיש, גברו, לווחה
* מינרלים סיליקטיים: טרוורטין, קוורץ
* עץ
* מתכות: פלדת אל-חלד, נחושת, אבץ, אלומיניום
* זכוכית
* חומרים תעשייתיים: בטון, עופרת, פלסטיק, טרצו, אריחים, אפוקסי

ראו גם
------

* שולחן עבודה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלפק** בוויקישיתוף
ויקימילון ערך מילוני בנושא **דלפק,**  בוויקימילון

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Countertop Materials in Home Counters". CounterTop Guides. נבדק ב-6 באפריל 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Kitchen Countertop Options". HomeimproveMentor.com. נבדק ב-6 באפריל 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**אלמאזבק שרשנוביץ' אטמבייב** (בקירגיזית: **Алмазбек Шаршенович Атамбаев**; נולד ב-17 בספטמבר 1956) הוא מדינאי קירגיזי, שכיהן כנשיא קירגיזסטן מ-1 בדצמבר 2011 עד 24 בנובמבר 2017. קודם לכן שימש כראש ממשלת קירגיזסטן מ-17 בדצמבר 2010 ועד לבחירתו לתפקיד הנשיא. לפני כן כיהן כראש ממשלת קירגיזסטן מ-29 במרץ 2007 עד 28 בנובמבר 2007.

ביוגרפיה
--------

אטמבייב עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ב-2015
Raisa Atambayeva, Almazbeк Atambayev, Ilham Aliyev and Mehriban Aliyeva in 2012
אטמבייב נולד בכפר אראשאן במחוז צ'וי שבצפון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקירגיזית. סיים תואר בכלכלה במוסקבה. מנישואיו הראשונים לבואזאר נולדו לו שני בנים ושתי בנות. מנישואיו השניים לראיסה (1988) נולדו לו בן ובת.

אטמבייב היה מועמד בבחירות לנשיאות קירגיזסטן בשנת 2000 אך הוא זכה ב-6 אחוזים מן הקולות. הוא כיהן כשר התעשייה, המסחר והתיירות בממשלה מ-20 בדצמבר 2005 עד פרישתו מהממשלה הקירגיזית ב-21 באפריל 2006.

בנובמבר 2006 היה אחד המנהיגים של המחאה נגד הממשלה בבישקק. הוא גם היה מעורב בפעולות מחאה מוקדמות בסוף אפריל 2006.

בעקבות התפטרותו של ראש ממשלת קירגיזסטן ב-29 במרץ 2007, מונה לממלא מקום ראש הממשלה על ידי הנשיא קורמאנבק באקייב. לאחר מכן מינויו אושר בפרלמנט ב-30 במרץ. עם מינויו היה לראש הממשלה הראשון באסיה המרכזית שהגיע ממפלגת אופוזיציה. באפריל אותה שנה ניסה לטפל במחאה הגדולה בבישקק שתבעה את התפטרותו של הנשיא בקייב, אך זכה לקריאות בוז מצד המפגינים. בעקבות כך פעל להדיח את הנשיא בקייב באמצעות משאל עם והצליח, והנשיא התפטר ב-24 באוקטובר 2007. למרות זאת התפטר גם אטמבייב מתפקידו לאחר לחצים פוליטיים.

לאחר המהומות שפרצו בקירגיזסטן, קרא אטמבייב לנשיאת קירגיזסטן רוזה אוטונבייבה להתפטר מתפקידה. תחילה אוטונבייבה דחתה את קריאותיו, אך לבסוף היא עזבה את תפקידה לאחר הפגנות האזרחים. אטמבייב היה המועמד המוביל לתפקיד נשיא קירגיזסטן, וב-2011 התמנה באופן רשמי לתפקיד.

לאחר בחירתו פעל לחיזוק היחסים הכלכליים עם טורקיה; בביקורו בטורקיה ב-2011 סוכם על הגדלת הסחר עם טורקיה, לצד הגדלת ההשקעות של טורקיה בקירגיזסטן. מבחינת יחסיו עם רוסיה, הצהיר אטמבייב על עמדה פרו-רוסית; הוא הצהיר על איחוד מכסים, דאג ליציאת הצבא האמריקאי מבסיסו בקירגיזסטן ב-2014, ודיבר על חשיבותם של יחסים כלכליים קרובים בין קירגיזסטן לרוסיה (שבשטחה עובדים כחצי מיליון קירגיזים), זאת לצד הצהרות התומכות בחיזוק העצמאות הכלכלית של קירגיזסטן.

עם סיום כהונתו, ב-27 ביוני, הפרלמנט הקירגיזי הסיר את זכות החסינות שלו בעקבות חקירת מספר תיקי חקירה שהוא נחשד כחשוד מרכזי בהן. באוגוסט 2019 כוחות מיוחדים של הוועדה הממלכתית לביטחון לאומי פרצו לביתו ועצרו אותו במסגרת חקירה פנימית. הוא הואשם במעורבותו במתן חנינה לא חוקית לעזיז בטוקאייב, מראשי הפשע המאורגן בקירגיזסטן. ביוני 2020 נידון ל-11 שנות מאסר וחודשיים תוך החרמת רכוש ופרסי מדינה. בנוסף, הואשם ברצח קצין כוחות אלפא של הוועדה לביטחון לאומי במהלך ניסיון לעצור אותו בביתו בכפר קוי-טאש ב-7 באוגוסט 2019. במהלך חיפוש בביתו התגלו כלי נשק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלמאזבק אטמבייב** בוויקישיתוף
* אלמאזבק אטמבייב, ברשת החברתית פייסבוק
* אלמאזבק אטמבייב, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Fozil Mashrab, Atambayev's Turkish affair needs domestic peace, Asia Times

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1138640069
* LCCN: n2017047022
* NLP: a0000003436810
* VIAF: 88147266856635482228
* WorldCat: lccn-n2017047022

 |
**אמיל בריג** (1924 – 28 במרץ 2002) היה לוחם ישראלי בצה"ל שזכה לאות גיבור ישראל.

חייו
----

בריג נולד בטרנוב שבפולין ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח למזרח. בבוקובינה נתפס והובל לבור הריגה, אך נותר בין האחרונים וניצל עם ההכרזה על סיום ההוצאות להורג. לאחר מכן הוכה עד עילפון. בריג איתר את אביו ואחותו, אולם השלושה נתפסו. בהיותם על רכבת בדרך למחנה ריכוז קפצו ויחד עם אביו ברח להרי הקרפטים והצטרף לפרטיזנים. בפעולות בהן השתתף, היה עד למות אביו ובחיפושיו אחר אחותו עבר בין בתים וניצל מהתקפת חיילים גרמנים על בית שבו הסתתר. בהונגריה הצטרף לתנועת הנוער הציוני וכעבור זמן נעצר בגין פעילותו ונידון למוות. הגעת הצבא האדום מנעה את הוצאתו להורג ביום ביצוע גזר הדין. בריג התגייס לשורות הצבא האדום ולאחר סיום המלחמה עלה לארץ ישראל.

שנתיים התגורר בתל יצחק. באותה תקופה היה חבר ההגנה ובמלחמת העצמאות שירת בחטיבת גולני ולחם בעמק הירדן. ביום הכרזת העצמאות השתתף בפעולה לפיצוץ שלושת הגשרים הסמוכים לקיבוץ גשר ולאחר ששניים משלושת המטענים כשלו יצא ופוצץ את הגשרים הנותרים, פעולה שעליה זכה באות גיבור ישראל:

> 
> ביום ה-14 במאי 1948, בשעת ההתקפה של האויב על קבוצת גשר, ניסו המגינים לשוא להפעיל את חומר הנפץ, שהטמינו קודם לכן תחת הגשר, שבדרך לנקודה. כאשר משורייני האויב החלו להתקרב אל הנקודה, וכל השטח היה מכוסה אש עזה של האויב, התקדם סמל אמיל בריג אל הגשר וברגעים האחרונים ממש הצליח להפעיל את חומר הנפץ, לפוצץ את הגשר ולמנוע מהאויב אפשרות לתקוף את הנקודה מטווח קרוב. סמל אמיל בריג עצמו חזר בשלום לבסיס.
> 
> 
> 
> — עיטור הגבורה לאמיל בריג
> 

לאחר מלחמת העצמאות הוא השתתף בחיפושי פושעי מלחמה נאצים, באירופה. בתל אביב ייסד את משרד "קסטל" למכירת כרטיסים למופעים. בריג פרסם ספר אוטוביוגרפי הנקרא "קום והילחם".

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, הגשר הראשון פוצץ, אחר כך שניים נוספים, באתר הארץ, 24 באפריל 2002
* עיטור הגבורה שהוענק לאמיל בריג, באתר "בעוז רוחם" של אגף כוח האדם בצה"ל
* אמיל בריג - פיצוץ גשרי הירדן, באתר חיל ההנדסה הקרבית
* על אמיל בריג בתת-האתר "בחרנו בחיים" באתר יד ושם

| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- |
| מלחמת העצמאות(אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |
**ג'יימס מונטגומרי פלאג** (אנגלית: **James Montgomery Flagg**, ‏18 ביוני 1877 – 27 במאי 1960) היה אמן ומאייר אמריקאי, המוכר בעיקר הודות לכרזות התעמולה הרבות שיצר.

ביוגרפיה
--------

פלאג נולד בכפר פלהם מאנור שבמדינת ניו יורק. הוא נמשך לציור כבר מגיל צעיר, ובגיל 12 איוריו החלו להופיע בכתבי עת. מגיל 14 הפך לאמן קבוע במגזין לייף, וכשנה לאחר מכן הצטרף למגזין ג'אדג'. בין השנים 1894 עד 1898 למד פלאג בבית הספר "ליגת תלמידי האמנות של ניו יורק", ובין השנים 1898 עד 1900 למד אמנות בלונדון ובפאריס. בתום לימודיו שב לארצות הברית, בה פרסם אין-ספור איורים עבור ספרים, כתבי עת, פרסומות וקריקטורות פוליטיות. בין השנים 1903 עד 1907 פרסם במגזין ג'אדג' רצועת קומיקס אהודה במיוחד, בשם "נאט העצבני". בשיא הקריירה שלו, נחשב פלאג למאייר המרוויח ביותר בארצות הברית. פלאג נפטר בגיל 83 בניו יורק, ונקבר בבית הקברות "וודלאון" שברובע הברונקס.

הדוד סם
-------

היצירה הידועה ביותר של פלאג הייתה פוסטר תעמולה משנת 1917 שעודד גיוס לצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה. בכרזה הופיעה דמות הדוד סם המצביע על הקורא ואומר - "אני רוצה אותך בצבא ארצות הברית". פלאג לקח את הרעיון לכרזה זו מכרזה דומה שפורסמה בבריטניה ארבע שנים קודם לכן, בה מאויר הלורד קיצ'נר בסיטואציה דומה. למעלה מ-4 מיליון עותקים של הפוסטר הודפסו בארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואף יותר במלחמת העולם השנייה. פלאג השתמש בפניו שלו עצמו לדמותו של "הדוד סם" (במראה מבוגר יותר ובתוספת זקן תיש לבן), לטענתו, פשוט כדי לחסוך בעלויות של דוגמן.

גלריה
-----

* "The Smart Set" שער מגזין משנת 1911"The Smart Set" שער מגזין משנת 1911
* פוסטר התעמולה המפורסם של הדוד סם משנת 1917פוסטר התעמולה המפורסם של הדוד סם משנת 1917
* קולומביה (מקבילה נשית לדוד סם) שותלת את "גני הניצחון"קולומביה (מקבילה נשית לדוד סם) שותלת את "גני הניצחון"
* הצי צריך אותך! אל תקרא היסטוריה אמריקאית, עשה אותה! הצי צריך אותך! אל תקרא היסטוריה אמריקאית, עשה אותה!
* התעוררי אמריקה, הציוויליזציה קוראת לכל גבר, אישה וילד! התעוררי אמריקה, הציוויליזציה קוראת לכל גבר, אישה וילד!
* יחד ננצח! (מלה"ע הראשונה)יחד ננצח! (מלה"ע הראשונה)
* הדוד סם עם קופה ריקההדוד סם עם קופה ריקה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מונטגומרי פלאג** בוויקישיתוף
* ג'יימס מונטגומרי פלאג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי ג'יימס מונטגומרי פלאג בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* ג'יימס מונטגומרי פלאג, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007434848905171
* BnF: cb149595910 (data)
* GND: 174309384
* ISNI: 0000 0000 8381 0762
* LCCN: n82096252
* NARA: 10568600
* NKC: pna20201087882
* RKD: 28210
* SNAC: w6vm4dsk
* SUDOC: 157894614
* TePapa: 37434
* ULAN: 500003051
* VIAF: 49456246
* WorldCat: lccn-n82096252

 |
**אלי אסייג** (נולד ב־12 בפברואר 1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב, כיהן כמפקד היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית (יאל"כ) מאז דצמבר 2017 וסגן ראש יחידת להב 433.

ביוגרפיה
--------

אסייג נולד בשכונת שמשון באשקלון, אחד מארבעה ילדים של זרי ואשר. הוא למד בתיכון אורט אפרידר בעיר. ב-1980 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל כלוחם/מפקד. התגייס למשטרת ישראל ב-1986, החל את שירותו כחוקר ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב. ב-1991 יצא לקורס קצינים במשטרה ובסיומו הוצב בתפקיד קצין מודיעין ביחידה המרכזית של מחוז תל אביב.

במהלך שירותו ביחידה המרכזית בת"א שימש כראש מחלק איסוף וסוכנים, ראש מחלק בילוש משימתי וראש מחלק סמים. בתקופת שירותו בימ"ר ת"א לקח חלק בפענוח רצח השופט עדי אזר.

בשנת 2007 עבר לשרת כראש מפלג מודיעין ביחידה המרכזית במחוז מרכז. בין הפרשיות שלקח חלק היו: רצח משפחת אושרנקו, רצח הילדה רוז פיזם ופרשית יבוא סמים "כוכב הצפון".

ב-2010 מונה למפקד היחידה המרכזית במחוז ש"י והוביל את חקירת "ים סוער" - פרשה של הברחת כלי נשק מירדן לישראל דרך ים המלח.

ב-2011 קודם לדרגת ניצב משנה ומונה למפקדה הראשון של היחידה המרכזית במחוז חוף. במהלך תפקידו הוביל לפענוח תיק רצח מנהל חברת קדישא ותיק ניסיון רצח ראש עיריית עכו.

ב-2014 יצא ללימודים כנציג משטרת ישראל במכללה לביטחון לאומי. 

ב-2015 (אינתיפאדת הסכינים) במשך כ-3 חודשים פיקד על מפקדה משימתית בחקירת אירועי פח"ע עממי בירושלים.

ב - 2016 מונה לתפקיד קצין החקירות והמודיעין (אח"מ) של יחידת להב 433.

בדצמבר 2017 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש היחידה הארצית למאבק בפשיעה הכלכלית. במרץ 2021 סיים את תפקידו ופרש מהשירות.

הוא נשוי ואב לשתי בנות. בעל תואר ראשון במשפטים מהמכללה האקדמית קריית אונו ותואר שני מהמכללה לביטחון לאומי ואוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* עומר כרמון, מפקד חדש ליחידה הארצית למאבק בפשיעה כלכלית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בדצמבר 2017
* דוד לוי, מאשקלון לחקירות נתניהו: הכירו את תנ"צ אלי אסייג, באתר "כאן דרום" אשקלון, 09 במרץ 2018
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**ימים ורוחות** (בטורקית: **Beş Vakit**) הוא סרט קולנוע טורקי שיצא לאקרנים בשנת 2006. הסרט נכתב ובוים על ידי ריאה ארדם.

עלילת הסרט
----------

הסרט מתאר את חייהם של שני נערים - עומר ויאקופ, ונערה - ילדיז בכפר קטן בטורקיה. עומר (המגולם על ידי אוזקן אוזן) שונא את אביו, המואזין והאימאם של הכפר, ומקווה כי ימות. האימאם אינו מבין מדוע בנו עצלן המעדיף לצאת ולטייל ביערות עם חבריו, במקום להצטיין בלימודיו כמו אחיו הקטן היודע לקרוא יותר טוב ממנו. האימאם נוקט כלפי בנו יד קשה, ואוסר עליו לאכול ארוחות ערב עם בני המשפחה. עומר מבקש מרועה הצאן היתום של הכפר עקרבים על מנת להרוג את אביו, אולם מוצא רק עקרב אחד, שלא די בו, ולבסוף גם עקרב זה מת. יאקופ (המגולם על ידי עלי ביי קיאלי) מאוהב במורה (המגולמת על ידי סלמה ארגץ'), מנסה למצוא חן בעיניה ועוקב אחריה. הוא מופתע לגלות שגם אביו צופה במורה בעודה ישנה. ילדיז (המגולמת על ידי אלית איסקן) שונאת את עבודות הבית ומעדיפה אף היא לשחק ביערות. אימה (המגולמת על ידי ניהאן אסלי אילמס) דורשת ממנה לעזור ולשמור על אחותה הקטנה, עד שבטעות מפילה את האחות ברחוב, והאחות נלקחת לבית החולים. עומר ויאקופ יוצאים לטייל בהרים, ושאחיו הקטן של עומר עוקב אחריהם, עומר זורק עליו אבן ופוגע בו בראשו, דבר שגורר החמרה בעונשים המוטלים עליו. יאקופ מודאג שעם היוולד תינוק חדש במשפחתו, אמו תפסיק לאהוב אותו, אולם עם הוולד האח יאקופ רואה שחששותיו חסרי בסיס.

אביה של ילדיז נאבק עם אחיו על כבודו בעיני אביו (סבה של ילדיז). הסב אינו מעריך את האב, וחושב שאחיו עושה כל דבר טוב יותר. הוא מבקש משני האחים לבנות גדר לשדה ולסקל את אבני השדה, ולבסוף מפרק את הגדר שבנה אביה של ילדיז ומשפיל אותו בפומבי.
הסרט מחולק לחמישה פרקים, כאשר כל פרק נקרא בשם אחת התפילות היומיות של האסלאם. כל פרק מתחיל בקריאת המואזין (אביו של עומר, או, במקרה שהאב חולה, אביו של יאקופ) לתפילה. סדר התפילות הוא סדר הפוך לסדר הרגיל. הראשונה היא תפילת הלילה, לאחריה אחר הצהריים, ולבסוף תפילת השחרית.

צילום והפקה
-----------

הסרט צולם בכפר קוזלו שבדרום טורקיה, ותושבי הכפר משתתפים בסרט. הפסקול של הסרט כולל יצירות של ארוו פרט.

פרסים ופסטיבלים
---------------

הסרט הוצג בפסטיבל איסטנבול, וזכה בפרס פיפרסקי בשנת 2006. במאי הסרט זכה בפסטיבל זה בפרס ציבעוני הזהב על בימוי הסרט.
צלם הסרט, פלורן הרי קיבל ציון מיוחד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי מנהיים הילדנברג, בו הסרט היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
הסרט קיבל ציון לשבח על ידי חבר השופטים של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ימים ורוחות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ימים ורוחות", באתר נטפליקס
* "ימים ורוחות", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ימים ורוחות", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ימים ורוחות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**מרווין היץ** (בגרמנית: **Marwin Hitz**, נולד ב-18 בספטמבר 1987 בסנט גאלן שבשווייץ) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בבזל בעמדת השוער.

קריירת מועדונים
---------------

היץ החל את הקריירה כילד בקבוצות הילדים והנוער של סנט גאלן, ובשנת 2005, כאשר היה בן 18, החל לשחק בקבוצת המילואים של סנט גאלן. היץ השתייך לקבוצה זו במשך שלוש שנים, במהלכן הושאל לתקופות קצרות ליברדון ספורט, בשורותיה ערך שתי הופעות, ולוינטרטור, בשורותיה ערך 15 הופעות. בשנת 2008 עזב היץ את סנט גאלן, וחתם בוולפסבורג מהבונדסליגה. היץ שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של וולפסבורג, ובעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2008/09, היה השוער השלישי של הקבוצה הבכירה ולא ערך הופעות, אך היה שותף לעונה בה זכתה וולפסבורג באליפות היסטורית. לאחר מכן, היץ נשאר בוולפסבורג עד לתום עונת 2012/13. במהלך תקופה זו שימש היץ שוער שני לדייגו בנאליו, וערך 13 הופעות ליגה במצטבר, כשבמקביל הוא שיחק בקבוצת המילואים בקביעות.

בקיץ 2013 חתם היץ באאוגסבורג, אף היא מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2013/14, סיים היץ עם אאוגסבורג במקום השמיני בליגה, ובעונת 2014/15 סיימו היץ ואאוגסבורג באופן מפתיע במקום החמישי. מעונה זו זכור שער שהבקיע היץ בפברואר 2015 בתוספת הזמן מול באייר לברקוזן, שהשווה את התוצאה ל-2-2 והציל לאאוגסבורג נקודה. בעונת 2015/16 סיימו אאוגסבורג והיץ במקום ה-12 בבונדסליגה. מעונה זו זכור המקרה בו היץ השחית במכוון את הנקודה הלבנה באצטדיון ריין אנרגי לקראת בעיטת פנדל של אנתוני מודסט במשחק מול הקבוצה הביתית פ.צ. קלן. מודסט החמיץ את הפנדל, ואאוגסבורג ניצחה במשחק זה 0–1. היץ הודה במעשה ושילם לפ.צ. קלן מכיסו את עלויות התיקון של הדשא. באותה עונה, בליגה האירופית צלחו היץ ואאוגסבורג את שלב הבתים, והודחו בשלב הנוק אאוט הראשון על ידי ליברפול. בעונת 2016/17 סיימו היץ ואאוגסבורג במקום ה-13 בבונדסליגה. בעונת 2017/18 סיימו היץ ואאוגסבורג במקום ה-12 בבונדסליגה.

בקיץ 2018 עזב היץ את אאוגסבורג וחתם בבורוסיה דורטמונד על חוזה לשלוש שנים. את הופעת הבכורה שלו בבורוסיה דורטמונד בבונדסליגה ערך היץ בקלאסיקר מול באיירן מינכן בנובמבר 2018, בו ניצחה דורטמונד 2–3.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2006 ערך היץ שתי הופעות במדי נבחרת שווייץ בכדורגל עד גיל 21. ביוני 2015 ערך היץ את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת שווייץ הבכירה, בניצחון 0–3 על ליכטנשטיין במשחק ידידות. בשנת 2016 זומן היץ לסגל השווייצרי ליורו 2016, אך לא שותף בו כלל. בשנת 2018 היה היץ מועמד להיכנס לסגל השווייצרי למונדיאל 2018, אך הוא ויתר על הזימון.

תארים
-----

#### וולפסבורג:

* אליפות הבונדסליגה: 2008/2009

#### בורוסיה דורטמונד:

* הגביע הגרמני: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרווין היץ** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת שווייץ – יורו 2016** |
| --- |
| 1 זומר • 
2 ליכטשטיינר • 
3 מובאנג'ה • 
4 אלבדי • 
5 פון ברגן • 
6 לאנג • 
7 אמבולו • 
8 פריי • 
9 ספארוביץ' • 
10 ג'אקה • 
11 בהראמי • 
12 היץ •
13 רודריגס • 
14 זקאריה •
15 דז'מאילי •
16 פרננדס •
17 טרשאי •
18 מחמדי •
19 דרדיוק •
20 דז'ורו •
21 בירקי •
22 שר •
23 שאקירי •
מאמן: פטקוביץ' | שווייץשווייץ |