recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קוואנזה הול** (באנגלית: **Kwanza Hall**; נולד ב-1 במאי 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת ג'ורג'יה. הול נבחר לקונגרס האמריקאי בראשית דצמבר 2020 בבחירות מיוחדות לשם מילוי מקומו של ג'ון לואיס, אך העדיף שלא להתמודד בבחירות הכלליות לתקופת כהונה מלאה, לכן כהונתו הסתיימה חודש לאחר היבחרו, בראשית ינואר 2021.

ביוגרפיה
--------

הול נולד וגדל באטלנטה, והשלים את לימודיו התיכוניים בתיכון ע"ש בנג'מין מאייס. הוא היה סטודנט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם למד מדע המדינה, אך נשר במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו. בטרם הצטרף לשירות הציבורי, הול עבדה בממשלה של מחוז פולטון, ובין היתר עבד כסגן נשיא לענייני טכנולוגיה ב"גודוורקס אינטרנשיונל" (GoodWorks International), חברת ייעוץ משפטי לזכויות אדם ושירות ציבורי בראשותו של אנדרו יאנג. לאחר מכן החל את עבודתו בארגון "MACTEC הנדסה וטכנולוגיה בע"מ".

בשנת 2002 נבחר הול למועצת החינוך של אטלנטה, שם כיהן במשך שלוש שנים בטרם נבחר אל מועצת העיר באטלנטה. במהלך תקופת כהונתו במועצת החינוך של אטלנטה פעל הול למען צמצום פער ההישגים הלימודיים בקרב תלמידי העיר, ותמך ברפורמות ששמו להן למטרה לשפר את ביצועי בתי הספר הציבוריים באטלנטה במבחנים מדינתיים. ב-2005 החל לייצג את מחוז הבחירה השני במעצת עיריית אטלנטה. הוא נבחר מחדש בשנת 2009 ושוב ב-2013. בין היוזמות הבולטות בהן היה מעורב בתקופת כהונתו ניתן למנות את מיזם אטלנטה בלטליין (BeltLine). הול התמקד בשיפור קהילתי, שימור היסטורי ופיתוח בר-קיימא של שכונות בעיר.

בינואר 2017 פתח במסע בחירות לראש העיר אטלנטה. במהלך הקמפיין התמקד הול בביטחות הציבור, תחבורה ציבורית ודיור בר-השגה. במערכת בחירות בת 12 מועמדים סיים הול במקום השביעי, ולראשות העיר נבחרה קיישה לאנס בוטומס.

לאחר מותו של חבר הקונגרס ג'ון לואיס בעודו מכהן בתפקידו, הודיע הול על התמודדותו למחוז הקונגרס החמישי של מדינת ג'ורג'יה, אותו ייצג לואיס, לקראת הבחירות המיוחדות ב-2020. בבחירות אלה סיים במקום הראשון ב-29 בספטמבר 2020. מכיוון שאף מועמד לא זכה ללפחות 50% מקולות הבוחרים, העפיל הול עם המועמד רוברט מייקל פרנקלין ג'וניור, שהגיע בסבב הראשון למקום השני, לסיבוב מכריע ב-1 בדצמבר. ביום זה נבחר אל בית הנבחרים של ארצות הברית. הול מילא את תפקידו כחודש ימים בלבד עד אשר הושבעה ניקמה ויליאמס לתפקידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוואנזה הול** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של קוואנזה הול בבית הנבחרים האמריקאי (באנגלית)
* קוואנזה הול באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריק מנדל, Growing up as a Black male in Atlanta has challenges. Here's what it's like. באתר Biz Journals‏, 28 ביוני 2020 (באנגלית)
2. ↑  לאון סטאפורד, Atlanta mayoral race: Get to know the candidates, באתר The Atlanta Journal-Constitution‏, 17 במרץ 2017 (באנגלית)
3. ↑  ונסה ויליאמס, Georgia voters elect Kwanza Hall as interim successor to the late John Lewis, באתר וושינגטון פוסט, 2 בדצמבר 2020 (באנגלית)
4. ↑  ג'ף איימי, Hall wins runoff to briefly fill seat of late Rep John Lewis, באתר AP‏, 2 בדצמבר 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6kx6696
* US Congress: H001092

 |
ג'ייק טאפר, 2017
**ג'ייקוב פול "ג'ייק" טאפר** (באנגלית: **Jacob Paul "Jake" Tapper**; נולד ב-12 במרץ 1969) הוא עיתונאי, מגיש חדשות וסופר אמריקאי-יהודי. משמש ככתב הראשי של רשת CNN בוושינגטון.

קורות חיים
----------

טאפר נולד בניו יורק לאב יהודי ולאם שהתגיירה. למד בבית ספר יהודי בפנסילבניה וב-1991 סיים תואר ראשון בהצטיינות בקולג' דרטמות'. לאחר לימודיו שימש מזכיר לענייני תקשורת של חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מרג'ורי מרגוליס ולאחר מכן במשרד יחסי ציבור.

את קריירת העיתונאות שלו החל ככתב בוושינגטון סיטי פייפר וכתבותיו התפרסמו גם בניו יורקר, הניו יורק טיימס, וושינגטון פוסט, לוס אנג'לס טיימס ובויקלי סטנדרד. הוא צייר קריקטורות ואיורים ורצועת קומיקס פרי יצירתו התפרסמה בעיתון Roll Call בשנים 1994 עד 2003. בשנים 1999 עד 2002 שימש כתב לענייני ממשל של אתר החדשות Salon.

ב-2003 החל לעבוד ברשת ABC. שימש מגיש בתוכנית הבוקר This Week. בנובמבר 2008 מונה לכתב הבכיר של הרשת בבית הלבן. במהלך שנותיו בתפקיד זכה שלוש פעמים בפרס הכתב המצטיין מטעם תא כתבי הבית הלבן. הוא היה שותף לצוות החדשות שזכה בפרס אמי על כיסוי טקס השבעתו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, כמו כן זכה בפרס על שם אדוארד מורו על כיסוי המבצע לחיסולו של אוסאמה בן לאדן.

בינואר 2013 עבר לרשת CNN, הוא מונה לכתב הראשי לענייני ממשל והחל להגיש תוכנית משלו בשם "The Lead with Jake Tapper".

בספטמבר 2015 הנחה, לצד דנה באש, את העימות הרפובליקני השני לקראת המועמדות לבחירות לנשיאות, שנערך בספרייה הנשיאותית על שם רונלד רייגן בסימי ואלי שבקליפורניה. היה זה המשדר הנצפה ביותר בתולדות CNN בו צפו בממוצע 22.9 מיליון צופים.

הוא מחברם של שלושה ספרים:

* Body Slam: The Jesse Ventura Story, which was published שיצא לאור ב-1999 ועוסק בג'סי ונטורה.
* Down and Dirty : The Plot to Steal the Presidency שיצא לאור ב-2001 ועוסק במערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2000 בפלורידה.
* The Outpost: An Untold Story of American Valor שיצא לאור ב-2012 ועוסק בקרב קמדש במלחמת אפגניסטן. הספר נכנס היישר למקום העשירי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס בדצמבר 2012. הספר עובד לתסריט לסרט קולנוע שיצא לאקרנים ב-2020.

טאפר נשוי ואב לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייק טאפר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייק טאפר (באנגלית)
* ג'ייק טאפר, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'ייק טאפר, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ייק טאפר, ברשת החברתית אינסטגרם

* ג'ייק טאפר, ברשת החברתית LinkedIn

* ג'ייק טאפר, ברשת החברתית Goodreads

* ג'ייק טאפר, באתר פליקר
* פרופיל באתר CNN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jake Tapper Draws Washington, פוליטיקו
2. ↑  אתר CNN, ‏17 בספטמבר 2015
3. ↑  רשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, 2 בדצמבר 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007314542505171
* BIBSYS: 1492758308619
* GND: 1166107183
* ISNI: 0000 0000 4792 2775
* LCCN: n99264429
* NKC: ola20191058674
* SUDOC: 18360833X
* VIAF: 6729757
* WorldCat: lccn-n99264429

 |
**סוֹהוּ** (בסינית: **搜狐**; בפין-יין: **Sōuhú**; בתרגום לעברית: שועל-חיפוש) היא חברת אינטרנט סינית אשר בסיסה בבייג'ינג. סוהו וחברות הבת שלה מציעות שירותי פרסום, חיפוש, משחקי אונליין, ושירותים אחרים.

היסטוריה
--------

סוהו נוסדה כ"טכנולוגיות אינטרנט לסין" בשנת 1996 על ידי צ'ארלס ג'אנג אחרי שהוא סיים את התואר שלו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), וקיבל מימון מהעמיתים שפגש שם.
בשנה שלאחר מכן שינה ג'אנג את שם החברה לסוהוו בהשראה מחברת האינטרנט יאהו! האמריקאית. 
לאחר שהוא פגש את השותף מייסד של יאהו, ג'רי יאנג, הוא שינה את שם החברה ל"סוהו" על מנת להבדילה מהחברה האמריקאית.
סוהו נרשמה למסחר בבורסת הנאסד"ק ביולי 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוהו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סוהו (בשפות סיניות)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Contact Us." Sohu. Retrieved on December 27, 2010. "Headquarter Office Sohu.com Internet Plaza, No.1 Park, Zhongguancun East Road, Haidian District, Beijing 100084, PRC ."
2. ↑  "Sohu.com." *CNN Money*. Retrieved on August 19, 2009.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 5896 4697

 |
**סוהיל עיסאוי** (בערבית: **سهيل عيساوي**; נולד ב-1973) הוא סופר ואיש חינוך ערבי ישראלי.

חייו
----

עיסאוי נולד בכפר מנדא בגליל התחתון ולמד בבתי ספר בכפר. בשנים 2000-1994 למד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב לתואר ראשון בהיסטוריה כללית ומדעי המדינה, ולתואר שני בהיסטוריה של עם ישראל. כן למד לקראת רישיון הוראה, והוכשר כמדריך פיתוח גוף במכון וינגייט.

עיסאוי היה חבר מועצת הסטודנטים באוניברסיטת בן-גוריון ב-1995, וזכה להערכה ולפרסים מטעם הדקאן והאגודה. היה חבר בוועדת המכרזים של האגודה ב-1995, ייסד עם חברים את "איגוד כותבי הדרום", ארגן אירועי תרבות בדרום, הוציא לאור וערך את הירחון הספרותי "אלינבוע", וכיהן כיו"ר "עמותת אקלאם לעידוד פעילות חברתית בדרום" בשנים 2002-1999.

עיסאוי פרסם מאות מאמרים בעיתונות הערבית בארץ ובעולם. הוא בעל אתר אינטרנט ספרותי משנת 2001 וכותב בלוג.

החל משנת 2004 עובד עיסאוי כמנהל בית הספר היסודי "אבן סינא" בכפר מנדא.

ספריו
-----

עיסאוי הוציא לאור 25 ספרים בתחום ההיסטוריה, ספרות יפה ושירה. הספר הראשון יצא לאור בשנת 1994 ונקרא "ויחזרו הציפורים לקניהם". ספרים נוספים שהוציא הם: "נדארתי" (1996), "פרדוס אלעאשקין" (1996), "בינה פקיי אלתאריך" (1999), "ותזרח אגדתו של האדם" (1998), "מרידות ומהפכות אשר הפרו את השקט בעולם האסלאמי" (2005), "החריטה בזיכרון המדבר" (2007), "קרבות מכריעים בהיסטוריה של האסלאם" (2008), "ענדמה תסמט טיור אלוטן" (2009), וכן "משחקים של פעם" (2009, תרגום ועריכה משותפת).
סיפורים לילדים:

* יארא מציירת חלום (2013)
* היזהר סבי (2013)
* טאהר מועד במרשתת (2013)
* לצד אבי (2014)
* הנסיכה מיאר והשזיפים(2014)
* הצייד ופנס הקסם (2014)
* ת'אבת והרוח המשתוללת (2014). זכה בפרס "נאג'י נעמאן" לספרות ילדים מוסרית. יצא מהדורה מיוחדת בלבנון ב 2014.
* השועל שחזר בתשובה (2015)
* קברניט בלב הסערה (2016)
* סבי מאוהב באדמתו (2016)
* הכנסת האורחים של אנשי החלל (2016)

זכה בפרס משרד התרבות עבור כתיבתו בתחום ספרות ילדים בשנת 2014

שיריו תורגמו למספר שפות. עיסאוי השתתף בכתיבת אנציקלופדיות של השירה הערבית וספרים משותפים לסופרים ערביים.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון מפגש עם הסופר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304474005171
* LCCN: no2006065498
* VIAF: 63764887
* WorldCat: lccn-no2006065498

 |
קומודור ג'ייקוב ג'ונס
קומודור **ג'ייקוב ג'ונס** (באנגלית: **Jacob Jones**‏; מרס 1768 – 3 באוגוסט 1850) היה קצין בצי האמריקאי, שהשתתף במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, במלחמה הברברית הראשונה, במלחמת 1812 ובמלחמה הברברית השנייה.

קורות שירותו בצי
----------------

ג'ונס נולד בחווה ליד סמירנה, במחוז קנט שבדלאוור. אביו היה איכר אדוק ואמו בת למשפחה מכובדת, אשר נפטרה בעודו תינוק. ארבע שנים אחר כך מת גם אביו. ג'ונס למד רפואה ועבד כרופא, ולימים מונה לפקיד בית המשפט העליון של דלאוור. הוא נישא לאנה מטילדה סייקס, בתו של ג'יימס סייקס, המושל ה-15 של דלאוור. אשתו מתה לפני הצטרפותו לצי המלחמתי, ויש הסבורים כי בשל מותה החליט לעלות לים.

הוא הצטרף לצי של ארצות הברית ב-1799 בהיותו בן 31, גיל גיוס מבוגר מאוד באותם זמנים, מונה לפרח חובלים ושירת בתפקיד זה 22 חודשים. במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798-1800) שירת תחת פיקודו של קומודור ג'ון בֶּרִי בפריגטה "יונייטד סטייטס", וב-27 בפברואר 1801 הועלה לדרגת לוטננט. ב-24 במאי 1803 עבר לפריגטה "פילדלפיה" כלוטננט שני. ב-31 באוקטובר 1803, תוך כדי פעולה קרבית בנמל טריפולי שבלוב נגד הקורסארים הברברים, עלתה "פילדלפיה" על שרטון ונפלה בשבי עם כל צוותה. ג'ונס וחבריו לצוות שוחררו מן השבי ביוני 1805, בסיומה של המלחמה הברברית הראשונה.

ב-20 באפריל 1810 הועלה ג'ונס לדרגת מאסטר-קומנדנט, וב-4 ביוני נמסר לו הפיקוד על הסלופ "ווספ" (18 תותחים). ב-18 באוקטובר 1812, במהלך המלחמה נגד בריטניה, לכדה "ווספ" את אה"מ "פרוליק", בריג נושאת 10 תותחים, אך שעות אחדות אחר כך נאלצה להיכנע לאוניית קו חזקה ממנה פי כמה שהופיעה בזירה. ג'ונס ואנשיו נפלו בשבי. עם שובו לארצות הברית, לאחר חילופי שבויים, קיבל ג'ונס מדליית זהב מן הקונגרס לאות הוקרה על אומץ לבו.

ג'ונס הועלה לדרגת קפטן וקיבל את הפיקוד על הפריגטה הבריטית לשעבר "מסידוניין" (38 תותחים). הוא שירת זמן מה בשייטת של קומודור סטיבן דיקייטר, שנותרה מסוגרת בנמל ניו לונדון במהלך 1814. אחר כך נשלח קפטן ג'ונס אל זירת ימת אונטריו, שם פיקד על הפריגטה "מוהוק" בשנה האחרונה למלחמת 1812.

במלחמה הברברית השנייה, ב-1815, שב ג'ונס לפקד על "מסידוניין". אחר כך, בשנים 1816-1818, היה מפקדה של הפריגטה "גרייר".

ג'ונס שירת בתפקיד קומודור של שייטת הים התיכון בשנים 1821-1823, ושל שייטת האוקיינוס השקט בשנים 1826-1829. הוא שימש קצין מינהלת הצי בוושינגטון, ומילא כמה תפקידי חוף חשובים בבולטימור ובניו יורק בשנות השלושים והארבעים של המאה. ב-1847 מונה למפקד Philadelphia Naval Asylum, תפקיד בו החזיק עד יום מותו ב-3 באוגוסט 1850.

שלוש אוניות בצי ארצות הברית נקראו על שמו. האי ג'ונס (Jones Island)(אנ') במדינת וושינגטון קרוי גם הוא על שמו.

מקורות
------

* Cleaver, Mark M. (1906). *The Life, Character, and Public Service of Commodore Jacob Jones.* Wilmington, Delaware: The Historical Society Of Delaware. Digitized copy in: Open Library
* Majors, Harry M. (1975). *Exploring Washington.* Van Winkle Publishing Co.

* ערך זה כולל חלקים מתורגמים מן החיבור *Dictionary of American Naval Fighting Ships* הנמצא כיום ברשות הציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייקוב ג'ונס** בוויקישיתוף
* ג'ייקוב ג'ונס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ג'ייקוב ג'ונס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007335873705171
* ISNI: 0000 0001 1679 0260
* LCCN: nr92034263
* SNAC: w62c9gvn
* SUDOC: 078796520
* VIAF: 2334465
* WorldCat: lccn-nb97040779

 |
**סוואימוארה** (סְוָויָמְוָורָה בסנסקריט: **स्वयं‍वर**) היה טקס בהודו הוודית, בו בחרה אישה בגיל הנישואין את מי שיהיה לבעלה.
אבי הכלה היה בוחר את הזמן והמיקום ומזמין לטקס גברים מהסביבה הקרובה והרחוקה. לרוב לא היה מדובר בגברים שנבחרו במיוחד למטרה זו אלא כל מי שרוצה להינשא לבתו.

מנהיגים (ששלטו על פנצ'איאטס – Panchayats) היו שולחים שליחים לבשר על הטקס גם לממלכות שכנות.

ביום המתאים היו מגיעים מחזרים לבית הכלה להציע עצמם. הכלה ובני משפחתה היו לעיתים מטילים על המחזרים מטלות שונות, כמו למשל ארגון תחרויות בהן השתתפו המחזרים.

כאשר הייתה האישה בוחרת מי יהיה בעלה, היא הייתה מקשטת אותו בפרחים וכך הוכרזו הנישואין.

לא ידוע מאותה תקופה על טקס מקביל בו היה גבר בוחר מבין מספר מועמדות ולא על תחרות בין מועמדות לנישואין שתכליתן למצוא חן בעיני גבר.

אזכור תרבותי של המנהג נמצא בראמאיאנה, שם סִיטָה בחרה בראמה שהיה היחיד שהיה חזק מספיק לדרוך את קשתו של שיווה.

במהאבהארטה מסופר כי ארג'ונה זכה בדראופאדי, בתו של דראופאד, מלך פאנצ'אלא אחרי שניצח בתחרות קליעה למטרה בחץ וקשת, כשהשתמש בקינדהארה (הקשת הכבדה ביותר) והצליח לפגוע במטרה בצורת דג שהייתה תלויה על התקרה מבלי שהתבונן במטרה עצמה אלא רק בהשתקפותה בבריכת מים. גם דמיינטי (אנ') בחרה את נלה כבעל כנגד רצון האלים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו צ'יטרה בנרג'י דיוואקרוני, **ארמון האשליות** הוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2009, תרגום צילה אלעזר, ייעוץ מונחים הודיים דניאלה פתיה, עמ' 71 ואילך
**נתרן דודציל סולפט** (**Sodium dodecyl sulfate** **SDS**) או **נתרן לאוריל סולפט** (**sodium lauryl sulfate** **SLS**) היא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3(CH2)11SO4Na, זהו חומר פעיל שטח המצוי בתכשירי ניקוי והיגיינה. המולקולה בנויה מ"זנב" פחמימני של 12 אטומי פחמן (החלק ההידרופובי) המחובר לקבוצת גופרה ויון נתרן (ראש הידרופילי). SDS הוא אסטר של דודציל אלכוהול (כוהל ראשוני בעל 12 אטומי פחמן) וחומצה גופרתית.

ריכוז המיצלה הקריטי הוא 8.2 מילימולר ומספר המולקולות הממוצע במיצלה - 62, כ-30% ממולקולות הSDS במיצלה מיוננות.

שימושים
-------

SDS יעיל בהסרת כתמי שומן ולכן נמצא בריכוז גבוה בחומרי כביסה וכן בתכשירי ניקוי תעשייתיים, תכשירים להסרת גריז, ניקוי רצפות ושטיפת מכוניות. בריכוזים נמוכים יותר החומר משמש בסבון ידיים, משחות שיניים ושמפו, יכולת ההקצפה הגבוהה מנוצלת בתכשירי אמבטיה.

בטיחות
------

SDS אינו קרצינוגי גם בחשיפה לריכוזים גבוהים מאלו הנמצאים במוצרי היגיינה. במחקר שפורסם בשנת 1983 נמצא כי הכנסת SDS למזון בריכוז 2% למשך שנה אצל כלבים לא גרמה ליצירת גידולים והאכלת חולדות במזון שהכיל 1.13% SDS למשך 90 יום לא הביאה לשינויים בכרומוזומים בהשוואה לקבוצת הביקורת.

כיוון שהחומר פועל כדטרגנט ומסיר שומנים מהעור הוא עשוי לגרום גרוי של העור או העין. SDS עלול להחמיר בעיות עור אצל חלק מהסובלים מדלקת עור אטופית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סודיום דודציל סולפט** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**פרסקוביה אולייניצ'נקו** (ברוסית: **Прасковья Олейниченко**;‏ 5 בנובמבר 1912 – ?) הייתה חסידת אומות העולם, ילידת אודסה, אשר במשך כשנתיים וחצי הסתירה בביתה את אחייניתה של חברתה הקרובה וטיפלה בה בזמן מחלתה.

קורות חיים
----------

אולייניצ'נקו, ילידת אודסה, הייתה בשנות ה-30 לחייה וגידלה שני ילדים קטנים, כאשר פלשו הגרמנים לברית המועצות. בעלה היה בחזית. בעבר היא עבדה בבית ספר צבאי והתיידדה שם עם אישה יהודייה בשם גניה קוסאיה. בשנת 1939, הגיעה אחייניתה של גניה, מניה שטיבלמן, לאודסה ללמוד רפואה ונשארה בביתה של אולייניצ'נקו.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

לאחר הכיבוש הגרמני של העיר ב-16 באוקטובר 1941 גורשו גניה ומשפחתה מביתם ונכלאו בכלא העירוני. אולייניצ'נקו ביקרה אותם, הביאה להם אוכל והבטיחה שתחזור שוב. אך, לפני ביקורה הבא נודע לה שרוב העצורים, כולל גניה, נשרפו במחסני אבק שרפה מחוץ לאודסה. מניה, אחייניתה של גניה, וצעירים אחרים המתינו לגירוש למחנה עבודה מחוץ לעיר. אולייניצ'נקו דאגה לה לחבילת אוכל, שהביאה מהבית וקיוותה שגורלה של מניה יהיה פחות מר.

כעבור חודשיים, הופיעה ערב אחד מניה בביתה של אולייניצ'נקו לאחר שנמלטה ממחנה העבודה, וזו הכניסה אותה לביתה. למחרת סבלה מניה מחום גבוה. אולייניצ'נקו הייתה צריכה להמציא סיפור לילדיה הקטנים, כדי להסביר מדוע אישה חולה שוהה אצלם בבית לתקופת זמן לא מוגבלת. לאחר שמניה התאוששה ממחלתה, היא ואולייניצ'נקו חפרו חור ברצפת הבית, כיסו אותו עם לוח והניחו מכונת תפירה מעליו. במקום המסתור הזה שכבה מניה במשך שעות כאשר היו זרים בבית, או כאשר היא חשה בסכנה. אולייניצ'נקו לימדה את ילדיה לקרוא למניה "סבתא" בנוכחות זרים, כך שזה לא יהווה סכנה. בדרך זו נשארה מניה בביתה של המצילה עד לשחרור אודסה ב-10 באפריל 1944.

לאחר המלחמה
-----------

אולייניצ'נקו זכתה לראות את בעלה חוזר בחיים מהחזית וראתה בכך פרס על מעשה ההצלה. מניה הקימה משפחה משלה והיגרה לארצות הברית. החברות בין שתי הנשים נמשכה עוד עשרות שנים.

הכרה והנצחה
-----------

ב-24 בינואר 2000 הכיר יד ושם באולייניצ'נקו כחסידת אומות העולם. טקס ההכרה התקיים בקייב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכתב של פרסקוביה אולייניצ'נקו ליד ושם, עמ' 3,6 ,תיק מס' 8794, ארכיון יד ושם.
2. 1 2  The Righteous Among the Nations Database, Oleinichenko Praskoviya, Yad Vashem
3. ↑  They called her Grandma, International Fellowship of Christians and Jews, ‏24.11.2020
4. ↑  מכתב של פרסקוביה אולייניצ'נקו ליד ושם, עמ' 4, תיק מס' 8794, ארכיון יד ושם
**סודיק אולולאדה אטאנדה** (באנגלית: **Sodiq Ololade Atande**; נולד ב-26 באוגוסט 1993) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם באגנאטיה.

קריירה
------

אטאנדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצה מקומית בניגריה, "אריות 36". בינואר 2013 חתם באפולוניה פייר מליגת העל האלבנית. ב-31 באוגוסט 2013 אטאנדה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד שקומביני פקין.

ב-24 בדצמבר 2015, אטאנדה חתם בפרטיזן טירנה. ב-30 בינואר 2016 אטאנדה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד לאצ'י. באפריל 2016 נבחר לכדורגלן החודש בליגה.

ב-25 ביוני 2019 אטאנדה חתם בהפועל כפר סבא מליגת העל.

ב-15 באוגוסט 2021, אטאנדה חתם בפרישטינה מליגת העל הקוסובנית.

ב-4 בפברואר 2022 עזב את אירופה וחתם בט'ופר קלאב מליגת העל העומאנית.

בקיץ 2022 חזר לאלבניה וחתם באגנאטיה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  אור בוקר, הבלם הניגרי סודיק אטנדה חתם בהפועל כפר סבא, באתר צומת השרון, 25 ביוני 2019

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סודיק אטאנדה"**.
**קים אלכסיס** (באנגלית: **Kim Alexis**; נולדה ב-15 ביולי 1960) היא דוגמנית, שחקנית ומגישת טלוויזיה אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

אלכסיס נולדה בלוקפורט, ניו יורק וגדלה בפרבר של באפלו, היא החלה ללמוד שחייה בגיל שש והתחרתה בתחרויות כשחיינית במהלך לימודיה בתיכון, היא למדה תקופה באוניברסיטת רוד איילנד, ב-1983 היא נבחרה לשמש כדוגמנית הבית של רבלון ובכך החליפה את לורן הוטון והיא הופיעה שש פעמים בגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד.

אלכסיס נחשבה לאחת מדוגמניות העל המובילות של שנות השמונים, היא השתתפה כשחקנית בפרק האחרון של הסדרה "חופשי על הבר" ובסרט "הקדוש מכולם", ב-1993 לקחה חלק בהנחיית תחרות מיס עולם לצד פירס ברוסנן.

היא הנחתה בין היתר את התוכנית "היפה בנשים" בה מתחרות המתמודדות על התואר דוגמנית העל הבאה של אמריקה מעל גיל 35, בתחילת שנות התשעים הנחתה גם בערוץ המשפחה את התוכנית "ילדים בריאים", ב-2005 השתתפה בתוכנית "אבל הם יכולים לשיר" בה בפורמט דומה של "אמריקן איידול" סלבריטאים מתחרים ביניהם על יכולות השירה.

היא הייתה נשואה לשחקן ההוקי קרח רון דוגאיי ממנו יש לה בן, בנוסף יש לה שני בנים מבעלה הנוכחי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **קים אלכסיס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קים אלכסיס** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קים אלכסיס
* קים אלכסיס, ברשת החברתית פייסבוק

* קים אלכסיס, ברשת החברתית טוויטר

* קים אלכסיס, ברשת החברתית אינסטגרם

* קים אלכסיס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* קים אלכסיס, באתר AllMovie (באנגלית)

* קים אלכסיס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: xx0109876
* VIAF: 106952007
* WorldCat: viaf-106952007

 |
**צ'ארלס אוליבר "צ'ארלי" סאטרתווייט** (אנגלית: **Charles Oliver "Charlie" Satterthwaite**;‏ 1877 - מאי 1948) היה כדורגלן אנגלי.

קריירה
------

סאטרתווייט נולד בעיירה קוקרמות' שבקאמברלנד, וכנער צעיר שיחק עבור בלק דיאמונד ווורקינגטון לפני שהצטרף לברי מהפוטבול ליג ב-1896. שנה אחת לאחר מכן הוא עבר למועדון ברטון סוויפטס. סאטרתווייט היה חלוץ בעל בעיטות חזקות, וקנה לעצמו שם כשחקן טוב עוד לפני הצטרפותו לליברפול ב-1899.

הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק החוץ מול נוטינגהאם פורסט ב-16 בדצמבר, והוא הבקיע במשחקו הראשון באנפילד, שנערך ב-23 בדצמבר מול גלוסופ נורת' אנד. הוא המשיך לשחק בליברפול באותה עונה, והבקיע חמישה שערים ב-18 משחקים. בעונה שלאחר מכן (1900/1901) הוא הבקיע חמישה שערים ב-22 משחקים, וסייע לליברפול לזכות באליפות. אולם, לאחר שאיבד את מקומו בהרכב בתחילת עונת 1901/1902 הוא עבר לניו ברומפטון, ובסוף העונה של 1903 לתמזה איירונוורקס מהליגה הדרומית.

הוא שיחק באיירונוורקס במשך עונה אחת, ובסך הכל השתתף ב-36 משחקים והבקיע 18 שערים. בקיץ 1904 הוא הצטרף למועדון וולוויץ' ארסנל שזה עתה העפיל לליגה הראשונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק החוץ (הראשון של ארסנל בליגה) מול ניוקאסל יונייטד ב-3 בספטמבר; המשחק הסתיים בניצחון של ניוקאסל בתוצאה 3 - 0. ב-24 בספטמבר הבקיע סאטרתווייט את השער הראשון בניצחון 2 - 0 על וולבס, שהיה גם השער הראשון של ארסנל בליגה.

סאטרתווייט היה שחקן הרכב קבוע בארסנל במשך שלוש עונות נוספות; למרות שהמועדון לא הצליח להוות יריב ממשי על האליפות, הוא הפגין יכולת גבוהה בגביע ה-FA, כולל העפלה לחצי הגמר בעונת 1905/1906 ובעונת 1906/1907. סאטרתווייט היה מלך השערים של ארסנל בעונת 1904/1905 ועונת 1906/1907 עם 11 ו-19 שערים בהתאמה. עד לפרישתו בקיץ 1910 הוא הספיק להשתתף ב-141 משחקים בכל המסגרות במדי ארסנל, והבקיע בהם 48 שערים.

ג'ו סאטרתווייט, אחיו, שיחק עבור וולוויץ' ארסנל גם כן (ובכך הפך את שניהם לזוג האחים הראשון שעושה זאת). אולם, ג'ו היה בעיקר שחקן בקבוצת המילואים של ארסנל, והספיק להשתתף רק בחמישה משחקים במדי הסגל הבכיר.

לקריאה נוספת
------------

* ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (מסת"ב 1-899429-03-4)
**תיאטרון מינאק** (באנגלית: **Minack Theatre**) הוא תיאטרון פתוח, הממוקם על צוק תלול בחוף הים של מחוז קורנוול שבדרום מערב בריטניה. התיאטרון, בעל 750 מקומות ישיבה, צופה אל נוף דרמטי ומשקיף אל האוקיינוס האטלנטי.

היסטוריה
--------

מאז נפתח בשנת 1931 וברציפות משנת 1951 הועלו בתיאטרון מאות הצגות ומופעים מבריטניה ומחוץ לה במגוון של ז'אנרים, בעונה הנמשכת מחודש מאי ועד לסוף חודש ספטמבר (סיורים בתיאטרון מתקיימים בכל ימות השנה). בשנת 2012 צפו במופעים בתיאטרון 80 אלף איש ו-100 אלף סיירו בו.

התיאטרון נוסד על ידי **רוונה קייד** (Rowena Cade‏, 1893–1983), מעצבת תלבושות, שהיגרה לקורנוול לאחר מלחמת העולם הראשונה וגרה בקרבת הצוק שעליו הוקם התיאטרון. היא ייסדה אותו כשחיפשה אתר מתאים להעלאת המחזה הסערה מאת שייקספיר בהפקת להקת תיאטרון מקומית. הצלחת ההפקה באתר דרבנה אותה לפתח אותו. מראשית שנות השלושים ועד לאמצע שנות החמישים (למעט בשנות מלחמת העולם השנייה, שבהן נאסר השימוש באתר) נבנה התיאטרון בעבודת כפיים בלבד על ידה ועל ידי עוזרים ספורים עמה. בשנת 1976 העבירה קייד את ניהול התיאטרון לידי קרן פרטית שנוסדה לשם כך.

מאז היווסדו של התיאטרון ניתן דגש על העלאת מחזות שייקספיריים בו. מאז 2004 מועלים בו מופעים במסגרת פסטיבל הפרומס. בשנת 2007 צוינו 75 שנים לייסוד התיאטרון בהפקה חדשה של המחזה "הסערה".

בשנת 1998 ניטע גן על פני הצוק וסביב התיאטרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון מינאק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון מינאק
* תיאטרון מינאק, ברשת החברתית פייסבוק
* ערוץ ה-YouTube של התיאטרון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1113881933
* VIAF: 664147425877345040004
* WorldCat: viaf-664147425877345040004

 |
חלוקה אתנית במזרח קרן אפריקה. העיסה מסומנים בירוק כהה
**עיסה** (ערבית **عيسى**) הוא שבט סומלי השייך לשבטי הדיר. העיסה חיים בדרום ג'יבוטי, בה מוערך מספרם בכ-130,000, בצפון מדינת סומלי שבמזרח אתיופיה, ובצפון-מערב סומליה. בני השבט דוברים ערבית וסומלית, ורובם המכריע מוסלמים. 

העיסה נהגו לייחס את עצמם כצאצאיו של עקיל בן אבו טליב (عقيل بن أبي طالب), בן דודו של מוחמד, אך מאז אמצע המאה ה-20 הם טוענים כי הם צאצאיו של שייח' או קדוש שעל שמו הם קרואים. קברו של קדוש זה שוכן לפי המסורת בצפון-מזרח סומליה, ולפי האמונה הוא נגלה בדרך נס במסגד הנמצא בעיר ג'יבוטי. 

באופן מסורתי העיסה הם רועים נוודים, אך הם עוסקים גם במסחר. בעת סלילת מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי בראשית המאה ה-20 הם הועסקו בעבודות שמירה וסיוע. במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 לחמו העיסה לצד האיטלקים, ותוגמלו על-ידם בכלי נשק, אימונים צבאיים ובהזדמנויות עסקיות. במחצית השנייה של המאה ה-20, ציידה סומליה את העיסה בנשק, ואלה נלחמו נגד אתיופיה במסגרת החזית לשחרור סומליה המערבית. התערבות הצבא האתיופי במאבק בשנים 1971-1972 עלתה לעיסה במאות הרוגים ובתפיסת 200,000 ראשי בקר שעליהם פרנסתם העיקרית. לאחר שהחזית לשחרור סומליה המערבית הובסה, המשיכו העיסה להיאבק בשלטון המרכזי במדינה, ובין היתר השתתפו במלחמת אוגדן (1977-1978) לצד הסומלים. רגיעה הושגה לאחר חלוקת אתיופיה למחוזות אתניים. 

בשטחה של ג'יבוטי, התקיימה יריבות בין העיסה והעפרים, הקבוצה האתנית האחרת והגדולה במדינה, שכן עם סיום השלטון הצרפתי במדינה, תמכו העיסה בהענקת עצמאות לג'יבוטי ובחיזוק הקשר בינה לסומליה; בעוד שהעפרים צידדו בהמשך השלטון הצרפתי. לבסוף, ב-1977, זכתה ג'יבוטי בעצמאות מלאה בהתאם לדרישת העיסה, ולמרות שהעפרים רבים מהם, השתלטו העיסה על השלטון, והקימו את המפלגה החוקית היחידה במדינה. יחסי שתי הקבוצות הגיעו לכלל מלחמת אזרחים בין השנים 1991-1994, ואף שהעיסה עדיין מרכזים בידיהם את מרבית הכוח הפוליטי בג'יבוטי, הותרה הקמת מפלגות נוספות. 

באזור מגוריהם בצפון-מזרח סומליה, נתגלעו מתחים בין העיסה לבין שבטי דיר אחרים, ובסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, גרם הסכסוך למנוסת בני עיסה לאתיופיה, ולשיכונם במחנות פליטים. גל פליטים נוסף נמלט מסומליה למדינות השכנות בשנת 1991.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיסא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009912367905171
* VIAF: 156064569
* WorldCat: viaf-156064569

 |
**תיאטרון וכטנגוב** (ברוסית: **Государственный академический театр имени** **Е. Вахтангова**, התיאטרון הממשלתי האקדמי על שם י. וכטנגוב) הוא תיאטרון השוכן ברחוב ארבט במוסקבה. התיאטרון נוסד בידי יבגני וכטנגוב ב-1921 והמשיך את המסורת של מייסדו.

היסטוריה
--------

בשנת 1913 מספר סטודנטים החליטו להקים סטודיו למשחק לפי שיטת סטניסלבסקי. תחילה הם לא הצליחו למצוא מורה למשחק אך בסופו של דבר, יבגני וכטנגוב שהיה מתלמידיו של קונסטנטין סטניסלבסקי הסכים להוביל את הלימודים. המחזה הראשון נכשל באופן טוטאלי, ורצו לאסור על וכטנגוב להמשיך בחזרות. וכטנגוב המשיך בחזרות עם תלמידיו והסטודיו קיבל את השם "סטודיו למשחק של וכטנגוב". ב-13 בספטמבר 1920 הסטודיו קיבל חסות של התיאטרון האמנותי תחת השם "סטודיו מס' 3". המחזה הראשון היה "הנס של אנטוני הקדוש" מאת מוריס מטרלינק והוא הוצג ב-13 בנובמבר 1921. שחקני התיאטרון חיפשו מחזה נוסף ובסופו של דבר הוחלט להעלות את "נסיכת טורנדוט" מאת קארלו גוצי. כל החזרות התקיימו בהנחיית וכטנגוב אך הוא עצמו לא יכול היה להגיע להצגת הבכורה. כמה ימים לאחר מכן נפטר וכטנגוב ממחלה.

השחקנים בחרו את הוועד המנהל ויורי זבדסקי התמנה לבמאי הראשי של התיאטרון החדש. לאחר שבשנת 1926 הוא עזב את התיאטרון, במשך שנים לא היה במאי ראשי. בשנות ה-30 ראשי הממשל כולל ראשי הנ.ק.וו.ד ויוסיף סטלין היו בין מעריצי התיאטרון. בשנות ה-30 על במת התיאטרון הועלו הצגות בהם השתתף בוריס שצ'וקין בתפקיד ולדימיר לנין. משחקו היה נחשב לתפקיד הקלאסי של לנין בתיאטרון הסובייטי.

בשנת 1939 למנהל האמנותי של התיאטרון מונה ראובן סימונוב שהיה בין תלמידיו של וכטנגוב. סימונוב כיהן בתפקיד זה במשך 30 שנים. לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה להקת התיאטרון הועברה לעיר אומסק והייתה מופיעה על במת התיאטרון המקומי. בניין התיאטרון נהרס במהלך הפצצות. הועלה רעיון שלא להחזיר את התיאטרון לבירה, אלא למקם אותו באחד מערי סיביר. בהמלצת אנסטס מיקויאן נבנה בניין חדש עבור התיאטרון ולהקתו חזרה למוסקבה. בשנת 1946 פורסמה החלטת הממשל בהקשר להצגות התיאטרון ולתיאטרון וכטנגוב היה קשה להמשיך במסורת שלו - של סגנון קומי וחגיגי. בתקופה זו סימונוב הצליח לקלוט להרכב התיאטרון שחקנים שחזרו מתקופת מאסר בגולג וגם שחקנים של "התיאטרון הקאמרי" שנסגר בהתאם להחלטת הממשלה. 

בשנת 1963 סימונוב חידש את הצגת "נסיכת טורנדוט" והיא זכתה להצלחה מחודשת. בשנת 1968 התחילה תקופת יבגני סימונוב (בנו של ראובן סימונוב) בהנהגת התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 1987 כאשר נאלץ לעזוב אותו. בשנה זו בראש התיאטרון הועמד מיכאיל אוליאנוב, משחקניו הוותיקים של התיאטרון. הוא ניהל את התיאטרון עד לשנת 2007.

החל משנות ה-30 פועל בסמוך לתיאטרון בית הספר למשחק שמשנת 1939 נקרא על שם שצ'וקין שהיה בין השחקנים הבולטים של התיאטרון ובמאי של מספר הצגות שהועלו בשנות ה-30. רוב שחקני התיאטרון הם בוגרי בית ספר זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תיאטרון וכטנגוב** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון וכטנגוב
* תיאטרון וכטנגוב, ברשת החברתית פייסבוק

* תיאטרון וכטנגוב, ברשת החברתית אינסטגרם

* תיאטרון וכטנגוב, ברשת החברתית VK

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007575161405171
* GND: 3018617-1
* LCCN: no2011099853
* VIAF: 127150559
* WorldCat: lccn-no2011099853

 |
**צ'ארלס אנתון** (**Charles Anthon**;‏ 19 בנובמבר 1797 – 29 ביולי 1867) היה איש לימודים קלאסיים אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

אנתון נולד בניו יורק. אחרי שסיים בהצטיינות את מכללת קולומביה של אוניברסיטת קולומביה, הוא למד משפטים וקיבל הסמכה לעריכת דין, אבל מעולם לא עסק במקצוע. ב־1820 הוא מונה לתפקיד פרופסור עוזר ליוונית ולטינית במכללה שבה למד. לאחר עשר שנים מונה לפרופסור מן המניין. הוא שימש גם מנהל בית ספר לדקדוק ליד המכללה. בשני התפקידים החזיק עד שנת 1864.

אנתון פרסם מהדורות לימודיות של יצירות יווניות ולטיניות של הורטיוס, הומרוס, יוליוס קיסר, ורגיליוס ויוצרים אחרים וכן ספרי לימוד ליוונית ולטינית ואת *Classical Dictionary* – אנציקלופדיה לנושאי הלימודים הקלאסיים. ספריו זכו לתפוצה רבה ואומצו אף באוניברסיטאות יוקרתיות, בהן אוקספורד וקיימברידג', אם כי הם גם ספגו ביקורת – לדעת מלומדים אחדים הפירושים שאנתון כתב הקלו על התלמידים יותר מדי. למשל, בשנת 1828 העורך הספרותי יו סווינטון ליגרי, (לימים התובע הכללי של ארצות הברית), אמר עליהם: "מי יכול להעריך את הנזק שיעשה ללימודים הקלאסיים השימוש במהדורות של אנתון? ללא ספק הם יגרמו להיווצרותם של מלומדים מלאכותיים." ההתנגדות לשיטתו של אנתון – ולסגנון ההוראה הנהוג בצפון ארצות הברית – היא שהניעה את בסיל לנו גילדרסליב הדרומי לחבר סדרה חדשה של ספרים ללימוד לטינית ויוונית, שהתמקדה בהבנה מעמיקה של דקדוק.

אנתון מת בניו יורק ב־1867.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צ'ארלס אנתון** בוויקישיתוף
* צ'ארלס אנתון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההקדמה מאת וורד בריגז (Ward Briggs) לספר הדקדוק הלטיני של בסיל לנו גילדרסליב, 1997.

ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך *Anthon, Charles* מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285964405171
* BNE: XX1507970
* BnF: cb12686910c (data)
* GND: 1104195569
* ISNI: 0000 0001 0901 3340
* LCCN: no96040858
* NLA: 35835441
* NLG: 137696
* NTA: 080757871
* SNAC: w6xw4zxc
* SUDOC: 233856625
* Trove: 1108946
* VcBA: 495/195041
* VIAF: 52044369
* WorldCat: lccn-no96040858

 |
**קרפדה ירוקה** (שם מדעי: *Bufotes viridis*) היא מין של קרפדה החיה במספר אזורי אקלים ברחבי אירופה ואסיה וזוהי הקרפדה היחידה החיה בישראל.

מראה
----

אורך הקרפדה מגיע ל-7 ס"מ ומשקלה ל-25 גרם בקירוב.

קיימים הבדלי צבעים בין הזכר לנקבה: לנקבות כתמים ירוקים ברורים ובולטים על רקע אפור בהיר ולזכר צבע אחיד כמעט - אפור-ירוק או חום-ירוק. נוסף להבדלי הצבעים בין הזכר לנקבה, קיימים גם הבדלים בגודל: הנקבה גדולה מהזכר ובעונת הרבייה היא עשויה אף להיות גדולה ממנו עד פי שניים.

העור בגב מכוסה גבשושיות.

באצבעות הרגליים האחוריות קיים קרום שחיה. ליד האצבע הראשונה יש יבלת חפירה. הגפיים האחוריות גדולות וחזקות יותר מהגפיים הקדמיות.

הקרפדה פחות זריזה מהצפרדע ומתקדמת בהליכה או בניתורים קטנים. פיה חסר שיניים, והיא בולעת את מזונה בשלמותו. לצורכי הגנה, היא מפרישה ריר רעיל מבלוטות על העור ומשתי בלוטות מרכזיות באזור האזניים.

אקולוגיה
--------

הקרפדה הירוקה ניזונה בעיקר מפרוקי-רגליים יבשתיים, אותם היא תופסת בלשונה. הראשנים ניזונים גם מצמחיה ומחרקי מים.

אויביהן העיקריים של הקרפדות הירוקות הם הנחשים. האויב העיקרי בישראל הוא נחש מים משובץ. קרפדות צעירות עם הפרשה מעטה של רעל נאכלות גם על ידי אנפיות בקר וקרפדות בוגרות קניבליות. הקרפדות מתגוננות מפני איומים אלו באמצעות הפרשת נוזל חלבי רעיל שנקרא בופינין שמדיף ריח חריף מכל שטח העור ומבלוטות בעורף וכן באמצעות הפרשת שתן פתאומית.

בתקופות יובש מתחפרת בקרקע, בחורים ובמחילות. בעונת הגשמים אוגרת הקרפדה מים בשלפוחית השתן, המשמשים אותה בתקופות היובש. מסיבה זו, בארצות בהן היא נפוצה ניצלו אותן הילידים על ידי הוצאת המים מהן.

רבייה
-----

הקרפדה הירוקה היא בעל חיים סוליטרי (מתבודד) והיא יוצרת קשרים חברתיים רק בעונת הרבייה.

עונת רבייה היא לרוב בחורף, בעיקר במקומות חיות מדבריים. בתקופת הרבייה, הנקבות נמשכות לקרקורי הזכרים, אותם הם משמיעים כאשר הם על גדת מקווה המים או בתוכו, טבולים חצי גוף כשראשם מורם מעל המים. כשהנקבה מגיעה למקווה המים, הזכר מתקרב אליה, עולה על גבה ונאחז בה בבית השחי. מנהג רבייה זה נקרא חיבוק כלולות. באצבעותיו מתפתחות יבלות אחיזה סמוך לעונת הרבייה.

הנקבה מטילה שרוכי ביצים והזכר שעליה מפריש את זרעו ומפרה את הביצים. אורך השרוכים עד 12 מטרים. מספר הביצים עד 7000. כעבור 5 ימים יש בקיעה של ראשנים שחורים. התפתחותם ובקיעתם תלויה בטמפרטורה ובכמות מזון זמין. קרפדות צעירות מתפתחות במהירות ומגיעות תוך שנה לגודל כמעט סופי ולבגרות מינית.

גלריה
-----

* נקבה צעירהנקבה צעירה
* זכר מקרקרזכר מקרקר
* קרפדה ירוקה במועצה אזורית ברנרקרפדה ירוקה במועצה אזורית ברנר
* קרפדה ירוקה קטנה הנכנסת בכף היד בישוב יד בנימיןקרפדה ירוקה קטנה הנכנסת בכף היד בישוב יד בנימין

לקריאה נוספת
------------

* אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, **זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה**, מהדורה שלישית 2022. מסת"ב 978-965-91880-2-4, עמודים: 251-254
* פנחס אמיתי ועמוס בוסקילה, **מדריך לזוחלים ודו-חיים בישראל**
* **אנציקלופדיה החי והצומח בישראל**, כרך 5, זוחלים ודוחיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרפדה ירוקה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |

* לאן נעלמה הקרפדה הירוקה: ירידה באוכלוסייה או אזעקת שווא
**למור ננסי** (שם מדעי: *Cheirogaleus*) הוא סוג ממשפחת הלמורים הצמריים שבעל-משפחת הלמורים החי ביערות מדגסקר.

מאפיינים
--------

למורים אלה למרות שמם מעט יותר גדולים מבני הסוג למור עכברי, בו המינים הקטנים ביותר בסדרת הפרימטים, אך עדיין מגיעים רק לאורך 19 עד 27 ס"מ עם זנב באורך 16 עד 17 ס"מ. הם בעלי אוזניים רחבות ופנים קצרות אך בעלות חוטם מחודד. הם שוכני עצים בעלי טפרים חדים לאחיזה חזקה בזלזלים וענפים קטנים ובעלי זנב שעיר ושמן בו הם מאחסנים מזון. 

אלו מינים פעילי לילה החיים בין העצים הסבוכים ביערות גשם, יערות יבשים ובשיחיות סמוכים לחופי מדגסקר כשהם נמנעים מירידה לקרקע לרוב. בשעות היום הם נחים יחדיו בחללי עצים בבדידות או בקבוצות קטנות אך הם פועלים ביום לבדם.

מינים
-----

* *Cheirogaleus andysabini*
* *Cheirogaleus crossleyi*
* *Cheirogaleus grovesi*
* *Cheirogaleus lavasoensis*
* *Cheirogaleus major*
* *Cheirogaleus medius*
* *Cheirogaleus minusculus*
* *Cheirogaleus shethi*
* *Cheirogaleus sibreei*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור ננסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4829772-0

 |
**ניקולאס פדריקו ספולי** (בספרדית: **Nicolás Federico Spolli**; נולד ב-20 בפברואר 1983) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הבלם.

קריירת מועדונים
---------------

### ניואל'ס אולד בויס

ספולי נולד ברוסאריו והחל את הקריירה במחלקת הנוער של קבוצת עיר הולדתו, ניואל'ס אולד בויס. בשנת 2005, הוא קודם לסגל הקבוצה הבוגרת. בקבוצה זו הוא היה שחקן הרכב פותח ובמהלך ארבע שנים הוא ערך למעלה ממאה הופעות.

### קטניה

ב-24 ביולי 2009, כרטיס השחקן של ספולי נרכש על ידי קטניה עבור מיליון אירו בחוזה לארבע שנים. הוא כבש את שערו הראשון בליגה ב-6 בינואר 2010 בניצחון 0–1 על בולוניה. ב-14 בפברואר 2012, החוזה של ספולי הוארך עד ל-30 ביוני 2015. בתום מועד חלון העברות של אותה העונה, הוא היה קרוב כפסע לעבור לטוטנהאם מהפרמייר ליג עבור סכום של קרוב לשמונה מיליון פאונד, אך הוא החליט להישאר במדי קטניה ולהישאר עונה נוספת בקבוצה.

### השאלה לרומא

ב-2 בפברואר 2015, הוא הושאל לרומא בעסקה אשר כללה אפשרות רכישה. במחזור הסיום של הליגה, שנערך ב-31 במאי, הוא ערך את הופעת הבכורה והיחידה שלו במדי הזאבים במסגרת הפסד הבית 2–1 לפלרמו. בתום העונה, אפשרות הרכישה שלו לא מומשה על ידי רומא והוא שב לקטניה.

### קארפי

לאחר ששוחרר מקטניה, הוא הצטרף ב-24 ביולי 2015 לקבוצה שהעפילה לסרייה א', קארפי, בחוזה לעונה אחת עם אפשרות הארכה לעונה שנייה. לאחר ארבע הופעות בלבד במדי הקבוצה, החוזה שלו הותר ב-20 בינואר 2016.

### קייבו ורונה

ב-22 בינואר 2016, קייבו ורונה הודיעה על צירופו של ספולי. לעומת זאת, ב-30 ביוני 2017, ההרפתקה של ספולי הסתיימה לאחר עונה אחת בלבד אשר כללה 31 הופעות במדי הקבוצה.

### גנואה

כעבור כשבוע משחרורו מ"החמורים המעופפים", הוא חתם על חוזה בקבוצת גנואה ממחוז ליגוריה. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-17 בספטמבר בהפסד 3–2 ללאציו, כשבאותו המשחק הוא נפצע בברכו. הוא חזר לשחק ב-19 בנובמבר בניצחון החוץ על קרוטונה. הוא נשאר במדי האדומים כחולים עד לינואר 2019, כשבמהלך תקופה זו הוא רשם 30 הופעות בכל המסגרות.

### קרוטונה

ב-17 בינואר 2019, קרוטונה הודיעה על השאלתו של ספולי מגנואה עד לתום העונה בעסקה אשר כללה חובת רכישה. לאחר תריסר הופעות במדי קרוטונה, חובת הרכישה מומשה על ידי האחרונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולאס ספולי מושאל לרומא
2. ↑  הוחלט להתיר את חוזהו של ספולי

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקולאס ספולי"**.
**קורפוס התקיפה החמישי** הוא קורפוס של הצבא הסורי אשר הוקם בנובמבר 2016 בסיוע נרחב ומימון של הצבא הרוסי על בסיס יחידות מתנדבים ומיליציות מקומיות.

היסטוריה
--------

בניסיון להגדיל את ההשפעה הישירה של הכוחות הרוסים על הצבא הסורי, היועצים הרוסים בשטח הקימו באוקטובר 2015 את הקורפוס הרביעי ככוח תקיפה דינמי המושתת על שיטות לחימה רוסיות ועל בסיס מתנדבים ומיליציות סוריות התומכות בשלטון. בפועל הקורפוס הרביעי לא עמד בציפיות ונותר עם כוחות מצומצמים בעיקר כמסגרת הגנתית שיחידותיה מוצבים כחיילות מצב בבסיסים ואתרים אסטרטגיים. כשנה לאחר מכן הקימו הרוסים את קורפוס התקיפה החמישי עם מעורבות רוסית גדולה בהרבה, כולל מימון מלא של רוסיה ושילוב קצינים רוסים בשורות הקורפוס, מפקדו הראשון אף היה לוטננט-גנרל ולרי אספוב שנהרג מאש מרגמות בספטמבר 2017 מעט לאחר שקיבל את הפיקוד על הקורפוס החדש.

עם היווסדו של הקורפוס בנובמבר 2016, המטרה הייתה לגייס לשורותיו בעיקר עובדי מדינה (הפטורים משירות צבאי) ואחרים שיתגייסו מרצון עם המשכורות הגבוהות יחסית, במימון רוסי, שהובטחו לחיילי הקורפוס. בפועל שורות הקורפוס מולאו בעיקר על ידי לוחמי מיליציות ובעיקר מאזור דרום סוריה בהן בריגדות בעת', חטיבת אל-קודס, ציידי דע"ש, בזי המדבר, רגימנט כוחות הצי המיוחדים, ואחרים.

מבנה ויעוד
----------

בשונה מקורפוסים אחרים בצבא הסורי, הקורפוס החמישי אינו מתחלק לדיוויזיות, אלא מפקד על שבע חטיבות וכן מספר המשרתים בו בפועל נמוך מהנהוג עם כ-15,000 חיילים נכון ל-2019 (כשליש מכוח האדם בקורפוסים אחרים).

* **חטיבה 1** - באזור מזרח מחוז חומס.
* **חטיבה 2** - באזור צפון מערב מחוז חמה בערים הנוצריות נחרבה וסוקלביה.
* **חטיבה 3** - באזורי דרום סוריה.
* **חטיבה 4** - מורכבת כמעט לחלוטין מכוחות חטיבת הבעת'.
* **חטיבה 5** - באזור מחוז אידליב.
* **חטיבה 6** - סביב אידליב וחמה
* **חטיבה 7** - סביב העיר דיר א-זור.
* **חטיבה 8** "חטיבת אריות המלחמה" - הוקמה ב-2019 על בסיס מורדים לשעבר, מפקדתה בבצרה א-שאם, מזרח מחוז דרעא.

קישורים חיצוניים
----------------

* גרגורי ווטרס, **The Lion and The Eagle: The Syrian Arab Army’s Destruction and Rebirth**, ‏18 ביולי 2019, 'MEI'.
* **The Syrian Military Establishment in 2019: Sectarianism, Militias and Foreign Investment**, עמ' 95–101, ‏1 ביולי 2019, מרכז עומרן למחקרים אסטרטגים.
* **Russian operation goes offshore in Syria**, ‏17 באוגוסט 2020, 'Ridl.io'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נכון למאי 2019, מתוך The Syrian Military Establishment in 2019, עמ' 101.
2. ↑  Russian operation goes offshore in Syria, ‏17 באוגוסט, 2020, Ridl.io.
**למור במבוק מוזהב** (שם מדעי: ***Hapalemur aureus***) הוא מין של למור מהסוג למור עדין שבמשפחת הלמוריים החי בטבע ביערות הגשם של דרום-מזרח מדגסקר והוא מצוי בסכנת הכחדה חמורה.

תיאור
-----

למור הבמבוק המוזהב הוא יונק הפעיל בין הערביים. גודלו כשל חתול בית באורך 28 עד 45 סנטימטרים, אורך הזנב 24 עד 40 סנטימטרים ומשקלו 1.6 קילוגרם בממוצע.

הלמור ניזון בטבע כמעט אך ורק מנצרים של במבוק, בעיקר מהמין *Cathariostachys madagascariensis* הנפוץ במדגסקר, בתוספת של עלים טריים וזחלים, והוא בעל התמחות מיוחדת המאפשרת לו להיזון מהנצרים המכילים 0.015% של ציאניד קטלני, אך הלמור בעל יכולת עמידות לציאניד פי 12 מהכמות שיכולה להרוג בעל חיים בגודלו. בשל כך הוא יכול להתבסס על הבמבוק הרעיל ללא מתחרים כמעט.

הלמורים חיים בקבוצות קטנות ביערות וסבכי הבמבוקים, לרוב בין שניים עד שישה פרטים. הנקבות מתרבות בתחילת עונת הגשמים שבאזור נובמבר או דצמבר. לאחר היריון של 138 ימים היא ממליטה גור או שניים בצמחייה הסבוכה, שם היא מסתירה אותם מטורפים למשך שבועיים עד התבגרותם.

למור זה התגלה לראשונה בתוך הפארק הלאומי רנומפאנה (Ranomafana National Park) ב-1986 והפארק נפתח ב-1991 כדי לשמור על אוכלוסיית הלמורים הקטנה. הוא נפוץ בעיקר בתחומי הפארק, וכן ביערות הפארק הלאומי אנדרינגיטרה (Andringitra National Park). מחוץ לפארקים האוכלוסיות שלו קטנות מאוד והן פוחתות בהדרגה עקב ציד ועקב אובדן בתי גידולו המיוערים לצורכי חקלאות, תעשיית במבוק או כריית נהרות וסכרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור במבוק מוזהב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  למור במבוק מוזהב באתר הרשימה האדומה של IUCN

| למוריים |
| --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |
**נינה קאז'בה** (בסלובנית: **Nina Kajzba**; נולדה ב-4 באפריל 2004) היא כדורגלנית סלובנית, המשחקת בעמדת החלוצה ברומא ובסלובניה.

קריירת מועדונים
---------------

קאז'בה החלה את הקריירה שלה ככדורגלנית בגיל 13 כחלק ממחלקת הנוער של רודאר שקאלה. היא לכדה את עיניהם של קבוצת פומוריה לאחר שהבקיעה חמישה שערים בארבעה משחקים בעונת 2013/14, שאליה עברה בסופו של דבר ובמדיה שיחקה במחלקות הנוער של הגילאים עד 13, 15 ו-17. את עונות 2016/17 ו-2017/18 היא סיימה כאלופת סלובניה עד גיל 17, כשבשתי העונות שבאו לאחר מכן, היא סיימה כמלכת השערים עם 29 ו-23 שערים, בהתאמה.

היא קודמה לקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2020/21, כשעזרה לקבוצה לזכות באליפות השביעית בתולדותיה ולסיים כסגנית מחזיקת הגביע הסלובני. באותה העונה, היא סיימה כמלכת השערים עם 32 כיבושים לצד קאז'ה קורושץ' ואנה מילוביץ'. בנוסף, היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת האלופות לנשים ב-4 בנובמבר 2020 במסגרת שלב המוקדמות הראשון ואף זכתה לכבוש את השער האחרון בדקה ה-80 בניצחון 0–3 על ברזניצה ממונטנגרו.

ב-8 באוגוסט 2021, קאז'בה חתמה במועדון הכדורגל מבירת איטליה. הופעת הבכורה שלה במדי הצהובים-אדומים במסגרת הליגה הגיעה ב-4 בספטמבר, כאשר נכנסה כמחליפה של ולריה פירונה בדקה ה-77 בניצחון הבית 1–4 על נאפולי. ב-21 בספטמבר, היא קרעה את הרצועה הצולבת הקדמית במהלך משחק מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 מול נבחרת רוסיה עד גיל 19.

קריירה בינלאומית
----------------

קאז'בה ערכה את הופעת הבכורה שלה במדים הלאומיים של סלובניה ב-13 באפריל 2021 במסגרת משחק ידידות שנגמר בניצחון ביתי 0–5 על נבחרת סלובקיה.

תארים
-----

פומוריה
* אליפות סלובניה (1): 2020/21

רומא
* אליפות איטליה (1): 2022/23
* הסופר קאפ האיטלקי (1): 2022

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Soccerdonna (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* הפרופיל של קאז'בה באתר הרשמי של רומא

הערות שוליים
------------

1. ↑  נינה קאז'בה משלימה את מעברה לרומא
2. ↑  קאז'בה קרעה את הרצועה הצולבת (באיטלקית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נינה קאז'בה"**.
**למור הנמייה** (שם מדעי: *Eulemur mongoz*) הוא מין של פרימט מהסוג למור החי באי מדגסקר ואיי קומורו.

מאפיינים
--------

אורכו של למור הנמייה 32 עד 38 סנטימטרים בתוספת זנב שאורכו 16 עד 25 סנטימטרים. ללמור הזכר פרווה וזנב בצבע שחור וראש בצבע חום-אדמדם ואילו לנקבה יש ראש בצבע שחור, צוואר, בטן ולחיים בצבע לבן ופרווה בצבע חום. גופו של הלמור דומה לגוף של נמייה ומכאן שמו.

תפוצה ואקולוגיה
---------------

למור הנמייה חי ביערות נשירים יבשים באי מדגסקר ויערות גשם באיי קומורו וניזון בעיקר מפירות, עלים, פרחים וצוף. הלמורים משמשים כמאביקי פרחים אנדמיים למדגסקר וגם כמפיצי זרעים. לצד המין למור חום (*Eulemur fulvus*) הוא אחד משני הלמורים החיים גם באיי קומורו. הלמור מנקה את הפרווה שלו מפרעושים וקרציות. הניקיון לא נועד רק לטיפוח אלא גם לחיזוק התקשורת בין הלמורים. הלמורים חיים בקבוצות קטנות המורכבות בעיקר מזכרים, נקבות והצאצאים שלהם. הלמורים פעילים ביום בעונה הרטובה ופעילים בלילה בעונה היבשה. תקופת ההיריון היא עד ארבעה חודשים והגורים נולדים לפני העונה הרטובה. הלמורים חיים בטבע שש עשרה עד שמונה עשרה שנים ואילו בשבי הם חיים עד עשרים ושש שנים. הטורפים של למור הנמייה הם בעיקר עופות דורסים, חנק קרקע מלגשי וטורפי מדגסקר כמו הפוסה.

מצב שימור
---------

למור הנמייה מסווג על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה עקב ירידה של 80 אחוז באוכלוסייה ב-25 השנים האחרונות כתוצאה מבירוא יערות נרחב באי מדגסקר וציד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור הנמייה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  למור הנמייה באתר הרשימה האדומה של IUCN

| למוריים |
| --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |
קרפ סוזט עם פטל
**קרפ סוזט** (בצרפתית: **Crêpe Suzette**) הוא קינוח אופייני למטבחים הצרפתי והבלגי, אשר מורכב מקרפ עם רוטב העשוי מסוכר, מיץ תפוזים, מעט קליפת תפוז מגורדת וליקר (בדרך כלל גראן מרנייה), אשר מחוממים יחדיו.

הכנה
----

הדרך הנפוצה ביותר להכין את הקינוח היא על ידי מזיגת ליקר גראן מרנייה (או ליקר על בסיס תפוזים אחר) מעל קרפ שבושל לא מכבר עם סוכר שהפך לקרמל ושילהובו. הדבר יגרום להתנדפות האלכוהול, ויביא לכך שהרוטב יהפוך לסמיך וקרמלי.

מקורות הקינוח
-------------

מקורותיו של הקינוח ושל שמו עלומים במקצת. הכול מסכימים שהוא הוכן בטעות על ידי אנרי שרפנטייה, עוזר טבח צרפתי בן 15 בשנת 1895. גרסה אחת מספרת שהקינוח הוכן ב"קפה דה פארי" שבמונטה קרלו (ולפי גרסה אחרת - במסעדה בפריז), עבור נסיך ויילס, לימים אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת. לקינוח, תכנן שרפנטייה להגיש קרפ עם רוטב. הארוחה התמשכה מעבר למתוכנן, ושרפנטייה חימם את הקרפ שנית לפני הגשתו. כשהחזיר את הקרפ למחבת, הוא הוסיף לו בטעות גם אלכוהול, והלהבה, שלא כבתה עם הגשת הקרפ לשולחן, הובילה להמצאת קרפ סוזט. עם זאת, אחרים מטילים ספק בטענה כאילו עוזר טבח שירת את הנסיך במקום הטבח הראשי.

ידוע שהקינוח נחשב למומחיות של מסעדת Marie's בצרפת בשנת 1898.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרפ סוזט** בוויקישיתוף
**ניקולה יאנקוביץ'** (בסרבית: **Никола Јанковић**; נולד ב-13 בפברואר 1994) הוא כדורסלן סרבי המשחק בקבוצת FMP בלגרד.

ביוגרפיה
--------

יאנקוביץ' החל לשחק כדורסל במועדון נוער בעיר הולדתו וראניה. לאחר מכן עבר לקבוצות הנוער של ז'לזניק בלגרד והכוכב האדום בלגרד. ב-2012 עבר לשחק בספירו שרלרואה מליגת העל הבלגית וב-2013 עבר לפפניסטר הבלגית. בעונת 2013/2014 רשם ממוצע של 11.3 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק ובעונת 2014/2015 ממוצע של 16.1 נקודות (שמיני בליגה) ו-6.2 ריבאונדים למשחק. בספטמבר 2015 הצטרף לקבוצת מגה לקס הסרבית. באוגוסט 2016 עבר לקבוצת אולימפיה ליובליאנה, הוא זכה עמה בגביע הסלובני ונבחר ל-MVP של הליגה האדריאטית לאחר שהשיג ממוצע של 16.6 נקודות ו-7.3 ריבאונדים, והוביל את הליגה עם מדד יעילות של 19.24. ביולי 2017 עבר לסקריה מהליגה הטורקית. ביולי 2018 הצטרף לאסטודיאנטס מדריד מליגת העל הספרדית, ובדצמבר 2018 עבר לפרטיזן בלגרד.

משנת 2010 הוא חבר בנבחרות הלאומיות של סרביה. באליפות אירופה עד גיל 16 שהתקיימה ב-2010 רשם ממוצע של 14.4 נקודות (שישי בטורניר) ו-8.8 ריבאונדים (שני בטורניר) למשחק. באליפות העולם באותה שנה לנבחרות עד גיל 17 סיים עם נבחרת סרביה במקום החמישי. ב-2011 זכה עם נבחרת סרביה במקום השני באליפות אירופה עד גיל 18. הוא רשם באליפות ממוצע של 7.2 נקודות ו-6.6 ריבאונדים. באליפות אירופה עד גיל 18 שהתקיימה ב-2012 זכה עם הנבחרת במקום השלישי ונבחר לחמישיית הטורניר. הוא רשם באליפות ממוצע של 14 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק. ב-2013 זכה עם סרביה במקום השני באליפות העולם עד גיל 19. בחצי הגמר הוביל את הנבחרת לניצחון על אוסטרליה כשהוא קולע 20 נקודות ולוקח 16 ריבאונדים. סך הכל רשם בטורניר ממוצע של 11.2 נקודות ו-7.1 ריבאונדים למשחק. ב-2014 זכה עם סרביה במקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 20 ונבחר לחמישיית הטורניר. הוא השיג בטורניר ממוצע של 15.5 נקודות (חמישי בטורניר) ו-9.4 ריבאונדים (שני בטורניר).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולה יאנקוביץ'** בוויקישיתוף
* ניקולה יאנקוביץ', ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* ניקולה יאנקוביץ' באתר פיב"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקולה יאנקוביץ' באתר אליפות אירופה 2010
2. ↑  אליפות אירופה 2011
3. ↑  אליפות אירופה 2012
4. ↑  אליפות העולם 2013
5. ↑  אליפות אירופה 2014