recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'נט לזלי קוק** (באנגלית: **Janet Leslie Cooke**; נולדה ב-23 ביולי 1954) היא עיתונאית אמריקאית שזכתה בפרס פוליצר על סיפור עיתונאי בדוי.

ביוגרפיה
--------

ג'נט לזלי קוק נולדה בטולידו שבאוהיו, ארצות הברית. היא הצטרפה לצוות השבועון בעיתון "וושינגטון פוסט", תוך הצגת קורות חיים שבהם סיפרה בין היתר כי סיימה את לימודי תואר ראשון בהצטיינות במכללת ואסר היוקרתית, וכן לימודי תואר שני באוניברסיטת טולידו (אך במציאות, היא לא סיימה את לימודיה בואסר, וקיבלה תואר ראשון בלבד בטולידו) וזכתה בפרסים על כתבות שפרסמה בעיתון "טולידו בלייד". הפרטים שמסרה לא נבדקו, והעיתונאית התקבלה לעבודה על סמך הרושם החיובי שיצרה בראיונות. עובדת היותה אישה שחורה תרמה לקבלתה לעיתון, ששאף להגדיל את הייצוג של נשים ומיעוטים. קוק, שהייתה חדורת אמביציה וברוכת כישרון כתיבה, התקדמה במהירות וזכתה להערכה של הממונים עליה.

בספטמבר 1980 הגישה לפרסום כתבה מרתקת שכותרתה "עולמו של ג'ימי", ובו סיפרה על קורותיו של ילד בן 8, ג'ימי, המכור לסמים קשים, שאליהם התדרדר על ידי חבר של אמו, בשכונת עוני בלב עיר הבירה וושינגטון. כבר עם צאתו לאור, עורר הסיפור בעיות של אמינות, וגורמים רשמיים בעיר הבירה טענו כי הוא בדיה עיתונאית. קוק התעקשה על אמיתות הפרטים וטענה לחסיון מקורותיה, ומאחוריה עמדו עורכי העיתון, ואף הגישו אותו כמועמד לפרס פוליצר. בין העורכים שעמדו מאחוריה היו גם בן בראדלי העורך, וכן בוב וודוורד מצמד העיתונאים וודוורד-ברנשטיין שחשפו את פרשת ווטרגייט.

ג'נט הוכרזה כזוכת הפרס באפריל 1981. לאחר פרסום שם הזוכה וקורות חייה, עורך העיתון שבו עבדה קוק קודם לכן, שם לב לפרטים שלא תאמו את מה שהיה ידוע לו. חקירה מהירה במערכת העיתון הוכיחה פרטים כוזבים בעברה והיא זומנה לבירור. לאחר לילה ארוך של חקירה נשברה קוק והודתה כי בדתה את הסיפור על ג'ימי מתחילתו ועד סופו. יומיים לאחר הזכייה בפרס, כינס המו"ל והבעלים של העיתון, דונלד גרהאם, מסיבת עיתונאים ובה פירט את ממצאי הבדיקה וחשף את ההונאה. העיתון אף יצא במאמר מערכת שבו התנצל בפני קוראיו על הבדיה, ועורכי העיתון הודו כי היו להם סימנים מוקדמים של בעיות אמינות לפני פרסום הסיפור, ובכל זאת אישרו לפרסמו.

ג'נט קוק פוטרה מהעיתון והחזירה את הפרס. בריאיון בטלוויזיה טענה כי לחצים בעבודה הביאו לשיפוט לקוי בשיקול דעתה. היא סיפרה כי מקורותיה סיפרו לה על ילד בשם ג'ימי, עם פרטים הדומים לסיפור אך לא הציגו אותו בפניה, והיא נאלצה לבדות פרטים על סמך מה ששמעה.

השערורייה הכתה גלים במשך זמן רב, ושמה של קוק קושר, במשחק מילים, לפועל "Cooke'd" (משמעות מקורבת בעברית: "מפוברק"). נטען כי פרשת קוק גרמה לחשדות כלפי כתובותיהם של עיתונאים שחורים אחרים.

לאחר פיטוריה עבדה קוק כאשת מכירות, נישאה לעורך דין, והתגרשה. לימים מכרה קוק את זכויות הסיפור ב-1.6 מיליון דולר לחברת סרטים, אך עד היום טרם יצא הסרט לאקרנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* עולמו של ג'ימי – הסיפור המקורי שפורסם ב"וושינגטון פוסט" וזכה בפרס פוליצר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Green, Bill (19 באפריל 1981). "THE PLAYERS: It Wasn't a Game". *The Washington post*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Richard Prince, Janet Cooke's Hoax Still Resonates After 30 Years, The Root, ‏1 באוקטובר 2010 (ארכיון)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no00072933
* VIAF: 67149106008368490660
* WorldCat: lccn-no00072933

 |
**משמרת לילה** הוא האלבום השני והאחרון של להקת בנזין. האלבום יצא לאור באוגוסט 1984 בחברת CBS, שנתיים לאחר יציאת אלבום הבכורה של הלהקה, "עשרים וארבע שעות". כל שירי האלבום נכתבו והולחנו על ידי יהודה פוליקר ויעקב גלעד.

הקלטה והפקה
-----------

חברי הלהקה החלו לעבוד על התקליט בקיץ 1983. בזמן הקלטת האלבום עזב יחיאל 'קיטש' אמסלם את הלהקה עקב חילוקי דעות על רקע מקצועי עם יתר חברי הלהקה. אמסלם רצה שהלהקה תבצע מוזיקה בסגנון יותר מלודי שהוא כתב, ולא רק בסגנון רוק גיטרות, והחליט לעזוב את ההרכב. באלבום נותרו שני שירים שבהם הוא השתתף בנגינה: "משמרת לילה", ו"בית משותף". אמסלם אף השתתף בעיבוד חלק משירי האלבום. לאחר שעזב פוליקר ניגן את כל תפקידי הגיטרה ושר גם קולות רקע בחלק מהשירים.

את רוב השירים עיבדו יעקב גלעד וחברי הלהקה, ובחלקם השתתף בעיבוד גם טכנאי ההקלטה יעקב מורנו.

במהלך הקלטת האלבום סבלו חברי הלהקה מקשיי פרנסה, הם חזרו לגור בקריות (הם עברו לגור בתל אביב, בעקבות הצלחת האלבום הראשון), ובנג'ו קמחי ואמסלם שהיו נשואים גם עבדו במקביל. פוליקר חזר לגור עם הוריו. למימון ההקלטות אף לקחו הלוואות.

האלבום זכה להצלחה מסחרית קטנה יותר מהאלבום הראשון של הלהקה ומכר קצת פחות מ-20,000 עותקים, בשנתיים לאחר שיצא. הוא כלל את הלהיטים "משמרת לילה", "קחי אותי הביתה", "בית משותף", "אחרי הטלוויזיה (האש נמשכת)", "שוטרים וגנבים ו"פנים אל מול פנים".

לאחר יציאת האלבום, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות, שכלל הופעה משותפת עם אריאל זילבר בפסטיבל עיר הבירה באילת, לפני הקהל של כ-50,000 צופים, בספטמבר 1984. כמה חודשים לאחר צאת האלבום פוליקר החל לעבוד על תקליטו "עיניים שלי ועל הפקת תקליט לגידי גוב, והלהקה הגיעה לסוף דרכה.

רשימת השירים
------------

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי יהודה פוליקר ויעקב גלעד. 

| משמרת לילה |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | משמרת לילה | 5:15 |
| 2. | פגע וברח | 4:31 |
| 3. | קחי אותי הביתה | 4:06 |
| 4. | מים שקטים | 3:20 |
| 5. | טיפה בים | 3:17 |
| 6. | פנס כחול | 4:54 |
| 7. | בית משותף | 4:06 |
| 8. | אחרי הטלוויזיה (האש נמשכת) | 4:11 |
| 9. | שוטרים וגנבים | 3:18 |
| 10. | פנים אל מול פנים | 3:33 |

גרסאות כיסוי
------------

בשנת 2006 ביצעו רפאל מירילא, מאיה רוטמן וג'קו אייזנברג גרסת כיסוי לשיר במסגרת הגמר הגדול של התכנית "כוכב נולד 4".

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד האלבום באתר מומה

**ביקורות**

* גידי אביבי, ביקורת - נוסעים העירה - 'משמרת לילה' - תקליט חדש של להקת בנזין, כותרת ראשית, 29 באוגוסט 1984

הערות שוליים
------------

1. ↑  מישל אופטובסקי, תקליטים - פוליקר בעל הבית, חדשות, 10 בספטמבר 1984
2. ↑  יוסי חרסונסקי, הבנזין אזל ל"בנזין", מעריב, 31 באוגוסט 1984
3. ↑  איציק יושע, בנזין: הדמעות שבשיר- עכשיו בחיים, חדשות, 23 באוגוסט 1984
4. ↑  איציק יושע, אחרי שנתיים, חדשות, 12 בדצמבר 1986
5. ↑  חיים נגיד, וודסטוק על חוף אילת, מעריב, 25 בספטמבר 1984
6. ↑  איציק יושע, בנזין לא נוסעים, חדשות, 18 בפברואר 1985
**ישיבת אור החיים** היא ישיבה לבעלי תשובה בשכונת הבוכרים בירושלים, בראשות הרב ראובן אלבז. נקראת על שם רבי חיים בן עטר, הידוע על שם ספרו "אור החיים".

היסטוריה
--------

הישיבה הוקמה על ידי הרב אלבז בשנת 1969 בדירה בשכונת הבוכרים וכללה קבוצה בת ארבעה עשר תלמידים. כיום מונה הישיבה כשלוש מאות תלמידים [דרושה הבהרה]. רוב תלמידיה נמנים עם עדות המזרח. היא שוכנת ברחוב עזרא שבשכונת גאולה.

לישיבה עשרות מוסדות בישראל הקשורים אליה, כולל מעונות יום גנים, תלמודי תורה, בתי ספר, ישיבות וכוללים.
בתוך מבנה הישיבה קיימת ישיבה תיכונית חרדית בשם "אגדלך", בראשות הרב חיים אלבז.

במשך 20 שנה מסר הרב עובדיה יוסף שיעור שבועי בישיבה. משגיח הישיבה הוא הרב ינון מורי. בעבר מילא את התפקיד הרב שלמה בניזרי.

הישיבה עורכת סיורי היכרות לקבוצות של צעירים חילוניים. בחודש אלול נערכת בישיבה אמירת סליחות בהשתתפות אורחים. הישיבה מקיימת הרצאות ושיעורי תורה וכן סמינרים לזוגות נשואים.

שניים מבוגרי הישיבה, שלמה בניזרי ועופר חוגי, היו חברי כנסת מטעם מפלגת ש"ס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישיבת אור החיים** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ישיבת אור החיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270169805171
* LCCN: no97020322
* VIAF: 148298453
* WorldCat: lccn-no97020322

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:ספורטאי   
'ענף ספורט: אתלטיקה  
פוטבול' אינו ערך חוקי 

**סמואל (סם) לואיס גריידי ה-3** (באנגלית: **Samuel (Sam) Louis Graddy III**;‏ נולד ב-10 בפברואר 1964) הוא אתלט עבר אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), סגן אלוף עולם באולם (פריס 1985), זוכה מדליית ארד באוניברסיאדה (אדמונטון 1983) וסגן המשחקים הפאן-אמריקאיים (קרקאס 1983) בריצת 100 מטר. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), אלוף האוניברסיאדה (קרקאס 1983), אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים (קרקאס 1983) ושיאן עולם (1984–1990) בריצת שליחים 4x100 מטר.

עם סיום קריירת האתלטיקה עבר לשחק מספר שנים פוטבול בנבחרות מהNFL.

ביוגרפיה
--------

סם גריידי נולד ב-1964 בגפני, קרוליינה הדרומית וגדל באטלנטה. המשיך לימודיו באוניברסיטת טנסי, נוקסוויל, טנסי. כספורטאי התמחה בריצות קצרות ואף זכה בשתי מדליות אולימפיות ובהמשך שיחק בליגת ה־NFL.

### 1983

באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.42 שניות, אחרי שידי אימו מניגריה (10.33 שניות) ודסאי ויליאמס מקנדה (10.37 שניות). מדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.5 שניות לפני קנדה (38.69 שניות) וברית המועצות (39.04 שניות).

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בקרקאס, ונצואלה זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.18 שניות, אחרי לאונרדו פנלוור (10.06 שניות) ולפני אוסוולדו לארה (10.21 שניות), שניהם מקובה ומדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.49 שניות לפני קובה (38.55 שניות) וברזיל (39.08 שניות)

### 1984

באליפות ארצות הברית שנערכה בסן חוזה, קליפורניה זכה במדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.28 שניות, לפני אמיט קינג (10.34 שניות) ומל לטני (10.35 שניות).

#### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות, אחרי בן ארצו קרל לואיס (9.99 שניות) ולפני בן ג'ונסון מקנדה (10.22 שניות) ומדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם רון בראון, קלווין סמית וקרל לואיס בשיא עולם חדש של 37.83 שניות, לפני ג'מייקה (38.62 שניות) וקנדה (38.70 שניות).

### 1985

במשחקים העולמיים באולם, שנערכו בפריס, צרפת זכה במדליית כסף בריצת 60 מטר בתוצאה של 6.63 שניות אחרי בן ג'ונסון מקנדה (6.62 שניות) ולפני רונלד דסרואלס (אנ') מבלגיה (6.68 שניות).

### 1987

ב-1987, עם סיום לימודיו באוניברסיטת טנסי, חתם גריידי על חוזה משחקים בקבוצת דנוור ברונקוס מליגת הפוטבול האמריקאית. ב-1989 חתם בקבוצת "לוס אנג'לס ריידרז" (אנ') שם שיחק עד פרישתו מספורט ב-1992. בתקופה ששיחק פוטבול ב"לוס אנג'לס ריידרז" נרשמו לזכותו 18 תפיסות בהן עבר מרחק של 477 יארד (כ-440 מטר) ומתוכן השיג 3 טאצ'דאון.

קישורים חיצוניים
----------------

* סם גריידי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* סם גריידי, באתר olympedia.org
* סם גריידי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* סם גריידי, באתר Track and Field (גברים)
* סם גריידי, באתר worldathletics.org
* HISTORY OF US NATIONALS RESULTS: 100 METERS – MEN, באתר trackandfieldnews.com
* סם גריידי, באתר pro-football-reference.com
* סם גריידי, באתר אוניברסיטת טנסי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדורג 15 בעולם
2. ↑  סם גריידי, באתר "לוס אנג'לס ריידרז"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14358562

 |
**יואל זינגר** (נולד ב-20 באוקטובר 1950) הוא עורך דין ישראלי המתמחה במשפט צבאי ובמשפט בינלאומי.

ביוגרפיה
--------

יואל זינגר בן לרבקה ולשחקן גדעון זינגר.

למד משפטים במסגרת העתודה האקדמית, ועם תחילת שירותו הסדיר הוצב בממשל הצבאי ברצועת עזה, ושירת כתובע בבית המשפט הצבאי. הוא המשיך בתפקיד של יועץ משפטי שם. לאחר מלחמת יום הכיפורים עבר לענף הדין הבין-לאומי במפקדת הפרקליטות הצבאית בתל-אביב. במהלך שירותו הצבאי התמחה במשפט צבאי והוסמך כעורך דין. שירת במשך 18 שנים בפרקליטות הצבאית. התמחה שם במשפט בין-לאומי והיה יועץ משפטי לענייני "השטחים". עמד בראש מחלקת הדין הבין-לאומי בפרקליטות הצבאית. היה חבר במשלחת ישראל לשיחות עם מצרים על חוזה השלום (1979-1978). שימש חבר עיקרי בצוות המשא ומתן לגיבוש תוכנית האוטונומיה במסגרת הסכמי קמפ דייוויד בין ישראל ומצרים, היה חבר בצוות המשא ומתן להקמת כוח המשקיפים הרב-לאומי, בנציגות ישראל לבוררות טאבה ובצוות המשא ומתן הישראלי להסכם השלום (שלא נחתם) בין ישראל ולבנון ב-1983. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה.

בשנת 1989, אחר סיום שירותו בצה"ל, עבר לארצות הברית ועבד במשרד עורכי דין פרייד, פרנק, האריס, שרייבר וג'ייקובסון (Fried, Frank, Harris, Shriver & Jacobson), שייצג את משרד הביטחון בארצות הברית.

ב-1993 שכרה ממשלת ישראל את שירותיו על מנת לנסח את הסכמי אוסלו, וב-1 בספטמבר 1993 הוא מונה רשמית ליועץ משפטי של משרד החוץ. בשנים 1995–1996 היה חבר בצוות המשא ומתן להסכם שלום בין ישראל לסוריה. ב-1996 סיים את עבודתו במשרד החוץ, חזר לארצות הברית, והצטרף למשרד עורכי דין סידלי אוסטין (Sidley Austin) בוושינגטון.

זינגר הופיע באמצעי תקשורת רבים כפרשן לתהליך השלום במזרח התיכון.

על חלקו בגיבוש הסכמי אוסלו העניקה לו אוניברסיטת מדריד ב-1993 את התואר "משפטן השנה". חלקו בגיבוש הסכמי אוסלו בא לידי ביטוי במחזה "אוסלו" משנת 2016, ובסרט הטלוויזיה "אוסלו" משנת 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של יואל זינגר
* יואל זינגר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* יואל זינגר, ברשת החברתית LinkedIn
* אתר למנויים בלבד נעה לנדאו, אחרי רבע מאה, האיש של רבין באוסלו מנתח את הכישלונות - וההצלחות, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2018
* אלדד בק, אבו אל־עלא: עו״ד יואל זינגר שכנע את רבין להגיע להסכם, חדשות, 29 בספטמבר 1993

* Raphael Cohen-Almagor, The Oslo Peace Process: Interview with Mr Joel Singer, Israel Affairs, 24 August 2018

**מכּתביו**:

* "ייתכן שללא 'הרעות' שבין יצחק רבין לבין אבי, הסכם אוסלו לא היה בא לעולם", באתר מעריב אונליין, 18 בספטמבר 2021
* "ברוך הבא לעזה! כאן אין חפים מפשע, רק מחבלים או משתפי פעולה", באתר הארץ, 10 במאי 2023
* מאמרי יואל זינגר באתר fathom (באנגלית)
* הסכם-הביניים הישראלי-פלשתינאי בדבר הסדרי ממשל עצמי בגדה המערבית וברצועת-עזה - כמה היבטים משפטיים, **משפטים** ‏כז, תשנ"ז

* Developing the Concept of Palestinian Autonomy, The Cairo Review of Global Affairs, Winter 2019
* Counterpoint: No Palestinian 'Return' to Israel, Human Rights Brief 8, no. 2, 2001
* יואל זינגר, כך הופלה ב-93' ההצעה למשטר נאמנות של האו"ם בעזה, באתר ynet, 22 באוקטובר 2023
* לקראת היום שאחרי בעזה: כך הצעתי לחלק את הגדה המערבית לשלושה אזורים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואל זינגר, ‏"ייתכן שללא 'הרעות' שבין יצחק רבין לבין אבי, הסכם אוסלו לא היה בא לעולם", באתר מעריב אונליין, 18 בספטמבר 2021
2. ↑  יואל זינגר, "ברוך הבא לעזה! כאן אין חפים מפשע, רק מחבלים או משתפי פעולה", באתר הארץ, 10 במאי 2023
אוניה ורכבת בגשר
**גשר פורת'** (באנגלית: **Forth Rail Bridge**) הוא גשר רכבת במזרח סקוטלנד, מעל לשון הים של פורת', 14 קילומטרים ממערב לאדינבורו. על הגשר עוברת מסילת הרכבת בין אדינבורו לדנדי וממערב לו נמצא גשר כביש, מפורסם פחות. קצהו הדרומי של הגשר נמצא בעיירה קווינספרי (בשטח המוניציפלי של אדינבורו) וקצהו הצפוני נמצא בכפר צפון קווינספרי. הגשר הוכר כאתר מורשת עולמית בשנת 2015.

היסטוריה
--------

בנייה של גשר קודם באותו מקום, שתוכנן על ידי תומאס בוך, לא יצאה לפועל, לאחר שקרס גשר אחר של אותו מתכנן, על נהר טאי. קריסת הגשר, שבה נספו 75 נוסעי הרכבת שעליו, גרמה לזעזוע רב, ולכן נדרשה מגשר פורת' רמת בטיחות גבוהה ביותר. לאחר מותו של בוך נמסר תכנון הגשר לג'ון פואלר ובנג'מין בייקר, ובנייתו התקיימה בשנים 1883–1890. לבייקר ולפואלר היה ניסיון הנדסי עשיר, אך זהו הגשר היחיד שבייקר תכנן, והוא נחשב לעבודתו ההנדסית הגדולה ביותר.

הגשר נחשב לפלא הנדסי גם בימינו. זהו גשר הפלדה הראשון בעל מִפתח רחב, ועם סיום הקמתו החזיק בשיא האורך ובשיא הגובה. אורכו הכולל 2.5 קילומטרים, והוא נמצא בגובה 46 מטר מעל לים שמתחתיו. הוא בנוי משתי זרועות ראשיות באורך 521 מטר, ושתי זרועות צדדיות באורך 107 מטר כל אחת. בגשר הושקעו 51,000 טון של פלדה. 57 פועלים קיפחו את חייהם במהלך הקמתו. 

הרכבות המודרניות הן קלות משקל יחסית לרכבות שנסעו על הגשר בעת הקמתו, ולכן מפעילות עליו עומס מופחת. הגשר דורש תחזוקה מתמדת, אך הביטוי "לצבוע את גשר פורת'", שמסמל עבודה שאינה נגמרת, נובע מסיפור מוטעה כאילו היה מקרה שבו היה צורך להתחיל לצבוע את הגשר מיד בתום צביעה קודמת שלו.

במשחק Grand Theft Auto: San Andreas ניתן למצוא גשר במבנה זהה לגשר פורת', המחבר בין הערים הדמיוניות לאס ונטורס וסאן פיירו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר פורת'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גשר פורת'
* גשר פורת', באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

תמונה פנורמית של גשר פורת'

תמונה פנורמית של גשר פורת'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534520505171
* LCCN: sh91004669
* VIAF: 315530723
* WorldCat: viaf-315530723

 |
**חוות פטריות תקוע בע"מ** (הוקמה בשנת 1986) היא חברה פרטית העוסקת בגידול, ייבוא ושיווק זני פטריות אקזוטיות וירקות מיוחדים, חלקם מגידול עצמי בחווה וחלקם מייבוא ומרכש מקומי.

בשנותיה הראשונות, עסקה החווה באופן בלעדי בגידול פטריות אקזוטיות, ועם השנים הרחיבה את היצע מוצריה באמצעות ייבוא מוצרים שהוצגו לראשונה לעולם הקולינריה הישראלי.

חוות תקוע היא ספקית חומרי גלם לכלל רשתות השיווק בישראל, לשווקים הפתוחים ולמבחר מסעדות. בחוות תקוע מגדלים פטריות שיטאקי ויער טריות והיא היבואנית הבלעדית בישראל של פטריות שי-מג'י, פטריות מלך היער ושינוקי וכן של אנדיב לבן ואדום.

רקע היסטורי
-----------

חוות תקוע הוקמה בשנת 1986 על ידי מירה ויגנסברג ואורן קסלר, זוג עולים חדשים שקבעו את מושבם ביישוב תקוע בגוש עציון.

בשנים הראשונות לשהותה בישראל, עסקה מירה במחקר אודות פעילות מערכת החיסון בקרב חולי סרטן באוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת המחקר נחשפה לממצאי מחקר רבים המצביעים על כך שזני פטריות מאכל מסוימות מעצימים את פעילות המערכת החיסונית הטבעית. באותם ימים, לא גודלו בישראל פטריות אקזוטיות והמעט שהיו זמינות, יובאו כמיובשות.

תובנות אלו הובילו את בני הזוג, קסלר וויגנסברג, להקים את "חוות פטריות תקוע" ולגדל סוגי פטריות שטרם גודלו בישראל.

בראשית הדרך, סיפקה חוות תקוע את תוצרתה למטבחי עילית וירקני בוטיק בלבד. בחלוף השנים, שיתופי הפעולה של חוות תקוע עם שפים בולטים בישראל הגבירו את הביקוש למוצרים נוספים והיצע החווה התרחב לירקות ופירות מיוחדים כמו אנדיב, שאלוט, ג'ינג'ר, אספרגוס, ליים ועוד. בנוסף, שוכללו שיטות גידול הפטריות על ידי יישום תנאי גידול ובקרה בסטנדרטים מדעיים. כמו כן, הוקם בחווה פס ייצור לפטריות מיובשות. עקב הרחבת היצע המוצרים, שינתה החברה את שמה המסחרי ל"חוות תקוע".

חוות תקוע הייתה הראשונה לגדל בישראל פטריות אקזוטיות כמו שיטאקי ופטריות יער. כמו כן, חשפה את הקהל הקולינארי הישראלי לראשונה למגוון מוצרים שיובאו על ידה באופן בלעדי.

### מוצרים מיובאים

בין השאר, החווה ייבאה ושיווקה לראשונה בישראל את פטריות "מלך היער". השם המסחרי המוכר כיום לסוג פטריה זה נטבע על ידי החווה, על בסיס השם המסחרי האנגלי King Oyster. כמו כן, משווקת החווה לשוק מוצרים ממדינות שונות – פטריות שי-מג'י ושינוקי מהמזרח ואנדיב לבן ואדום מאירופה. מוצרים אלו מיובאים על ידי החווה באופן בלעדי בארץ. כמו כן, מייבאת החווה שורש ג'ינג'ר טרי ובצלצלי שאלוט.

החווה מפעילה מערך מכירות והפצה בפריסה ארצית ופועלת מסחרית מול כלל גורמי הקמעונאות בשוק מוצרי הצריכה: רשתות שיווק ולקוחות קמעונאיים פרטיים כמו גם לקוחות סיטונאיים ושוק מוסדי.

### רכש ישראלי

החווה משווקת תוצרת ישראלית מגוונת כגון, בין השאר:

* תירס מתוק (צהוב ולבן)
* כרוב ניצנים טרי
* אפונת שלג
* ליים
* אספרגוס
* בייבי ברוקולי
* למון גראס
* שורש כורכום טרי - בעונה

הישגים ופרסים
-------------

בשנת 2018, זכתה חוות תקוע בפרס 100 המשקים המצליחים בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של חוות תקוע
* חוות תקוע, ברשת החברתית פייסבוק
* חוות תקוע, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. 1 2  tomroshko, החוקרת, המחקר והפטריות | מגזין את, באתר מגזין את, ‏5 בינואר 2010
2. ↑  Aleksander Roszczyk, Jadwiga Turło, Radosław Zagożdżon, Beata Kaleta, Immunomodulatory Properties of Polysaccharides from Lentinula edodes, **International Journal of Molecular Sciences** 23, 2022-08-11, עמ' 8980 doi: 10.3390/ijms23168980
3. ↑  מרב סריג, ‏ניחוח של יער: המדריך המלא לעולם העשיר של הפטריות, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2011
**שלמה צופיוף** (1876 – 1936) היה סוחר ואיש ציבור, ממנהיגי ומנכבדי העדה הבוכרית בירושלים, מייסד "בית צופיוף" בשכונת הבוכרים בעיר ומו"ל ספרי יהדות.

קורות חיים
----------

נולד בבוכרה שבאוזבקיסטן בחודש אפריל 1876 (ניסן ה'תרל"ו) לדוד צופיוף. בצעירותו למד בתלמוד תורה ובבית ספר מקומי, ובסיום לימודיו החל לעסוק במסחר.

בשנת 1902 (ה'תרס"ב) ערך ביקור בן מספר חודשים בארץ ישראל, וייסד בירושלים יחד עם אביו מבנה הקדש לבני עדתו. בשנת 1904 (ה'תרס"ד) ביקר שוב בירושלים, בשל פטירת אביו, ושהה בעיר תקופה ממושכת. בתקופה זו ייסד בירושלים ישיבה על שם אביו, והקים בה ספרייה גדולה שרכש.

בקיץ של שנת 1906 (ה'תרס"ו) חזר לבוכרה, והתיישב בסמרקנד. בתקופת שהותו שם נחשב לאחד מסוחרי האריגים הגדולים בחבל טורקסטן. כן בנה בעיר מקווה ובית כנסת גדול, וייסד חברות ואגודות למען רווחת הציבור. כאות הוקרה על פעילותו, קיבל מספר אותות כבוד מהממשל הרוסי בשם הצאר ניקולאי השני.

בשל המהפכה הרוסית, נשללו ממנו על ידי ממשל ברית המועצות נכסיו, שכללו מבני פאר, בתי חרושת ומבנים ששימשו כמשכן לאגודות ציבוריות.

בין השנים 1906–1921, למרות שהתגורר בסמרקנד, ביקר לעיתים בירושלים, ולאחר מלחמת העולם הראשונה פעל לשקם את שכונת רחובות הבוכרים.

בשנת 1921 (ה'תרפ"א) עלה סופית לארץ ישראל והשתכן בירושלים. עם בואו שימש כאפוטרופוס הכללי של הקדשות העדה הבוכרית בעיר, ולאחר פטירת הרב שלמה מוסיוף בשנת 1922 (ה'תרפ"ב), מונה לשמש כראש קהילת יוצאי בוכרה בירושלים, וכל צורכי העדה נוהלו על ידו.

בירושלים ייסד בתי הקדש לעניים, ובתים נוספים בשכונת רחובות הבוכרים. כן ייסד במבנה שהקים ישיבה בשם "מדרש שלמה", בה למדו חכמי הבוכרים מדי יום זוהר, ספרי מוסר ועוד. במבנה הישיבה, המכונה כיום "בית צופיוף", שכנה ישיבת פורת יוסף לאחר נפילת הרובע היהודי בשנת 1948, וכיום פועלים במבנה שלושה בתי כנסת.

שימש כחבר "וועד העזרה לפליטים הבוכרים בירושלים", שהעלה עשרות משפחות מפליטי בוכרה ארצה. לצידו שימשו כחברי הוועד ארי ברוכוף, הרב אברהם אמינוף, הרב משה יצחקוף הכהן ועוד.

הלך לעולמו ב-30 באוגוסט 1936 (י"ב באלול ה'תרצ"ו).

### ספרים שהוציא לאור

בשנת 1905 (ה'תרס"ה) לקח חלק בהוצאת תרגום התנ"ך לפרסית. בשנת 1912 (ה'תרע"ב) הדפיס ספר תהילים ייחודי למקובלים. בשנת 1919 (ה'תרע"ט) השתתף בהוצאת ספר חק לישראל, וגולת הכותרת של הוצאותיו הוא סידור התפילה "בית דוד ושלמה" שהוציא לאור בשנת 1934 (ה'תרצ"ד).

קישורים חיצוניים
----------------

* משה דוד גאון, "שלמה בן דוד הכהן צופיוף", **יהודי המזרח בארץ ישראל** ח"ב, ירושלים, תרצ"ח, עמ' 588–589, באתר היברובוקס
* דוד תדהר (עורך), "שלמה צופיוף", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 742
**שעיפורה** (בערבית شعيفورة) או **ג'עיפורה** (جعيفورة) הוא סלט מהמטבח הסורי.

מרכיבים
-------

הסלט לרוב מורכב מגבינת שנקליש, עגבניות קצוצות, בצל ושמן זית. המנה ידועה גם בשם bāzarkān (بازركان), ולפעמים נקראת פשוט סלט שנקליש (سلطة شنكليش).

גבינת השנקליש (נקראת גם: סורקה) היא גבינה בצורת כדור המתובלת בטימין. היא מכונה "הרוקפור הסורי" (الروكفور الشامي - אלרוכפור אלשאמי).

לסלט יש כמה וריאציות. הוא עשוי לכלול מלפפון, פלפל ירוק, גזר, פטרוזיליה או נענע, קצוצים דק. מוגש כמתאבן לארוחת בוקר או ערב, במסעדות בבניאס, טרטוס או לטקיה, ובכפרים אחרים באזור החוף של סוריה.

במהלך המאה ה-20 אוכלס מחדש אזור החוף ומרכז סוריה (חומס, חמה וסלמיה), והתושבים החדשים הביאו עמם את הסלט והגבינה.

הערות שוליים
------------


1. ↑  "31 – صناعة مشتقات الألبان( اللبنة – الشنكليش – الجبنة – القريشة – الكشك – الزبدة )". *الرقمة* (בערבית). 2013-03-22. נבדק ב-2021-07-29.
2. ↑  "Arabic menu" (PDF). *Yami Restaurant* (בערבית). נבדק ב-2021-07-29.
3. ↑  محمد, زهرة. "الشنكليش السوري .. طقوس تراثية في التحضير من جيل لجيل". *سوريات* (בערבית). נבדק ב-2021-07-29.
4. ↑  ""الشنكليش أو السوركي أو الشعيفورة".. مونة المطبخ الشعبي السوري". *تلفزيون الخبر ::اخبار سوريا* (בערבית). 2021-04-10. נבדק ב-2021-07-29.
**בלהה שרגנהיים** (דצמבר 1911, ויטבסק – מאי 2002) הייתה אדריכלית ישראלית, משרדה המשותף עם בעלה ארתור שרגנהיים התמחה בתכנון מבני חינוך ואקדמיה, בתי כנסת ושכונות מגורים. בין עבודותיה הבולטות נמצאת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן.

ביוגרפיה
--------

נולדה בויטבסק, כיום בתחומי בלארוס לחיה ואליעזר שיינזון. בהיותה בת שש, בעקבות מהפכת אוקטובר היגרה המשפחה לליטא, שם רכשה השכלה בגימנסיה העברית ע"ש שוובה בקובנה. החלה את לימודי האדריכלות בקובנה וסיימה אותם בפריס ב-1934. בתקופת לימודיה הכירה את הצייר יחזקאל שטרייכמן שיצר את דיוקנה. היא עלתה לארץ ב-1935 לאחר שנישאה בנישואים פיקטיביים לקרוב משפחתה, ושנה אחריה עלתה גם אחותה מרים בן פורת, לימים שופטת בית המשפט העליון, מבקרת המדינה וכלת פרס ישראל.

עם הגירתה לארץ החלה לעבוד כאדריכלית במשרדים מקומיים, ובמקביל קבלה רישיון של שמאי מקרקעין. בתקופה זו הכירה את האדריכל ארתור שרגנהיים שהיגר לארץ זמן קצר קודם לכן ועד מהרה נישאו השניים והתגוררו ברחוב קלישר 38 בתל אביב בו גם ייסדו משרד אדריכלים משותף. לארתור שהיגר לארץ זמן קצר לפניה, היה ניסיון עשיר הודות לעבודתו בברלין במשך עשר שנים. בארץ התמחה משרדם המשותף בתכנון מבני חינוך ואקדמיה וכן בתי כנסת וכן שכונות מגורים.

ב-1955 ערכה ביחד עם בן זוגה את תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ואת תוכנית המתאר הראשונה של אוניברסיטת בר-אילן שברמת גן. בהמשך תכננו 14 מבנים בקמפוס, שמהם נבנו שבעה. הם תכננו בתי כנסת רבים ומיוחדים, כמו אלה בקמפוס אוניברסיטת בר-אילן המשולב עם אודיטוריום מרכזי, בקבוצת יבנה, במושב בצרה, בשכונת שפירא בתל אביב, בשכונות רמת יצחק ורמת חן ברמת גן ובקריית אונו.

ב-1962 פרש ארתור מהמשרד ומעבודה, אך בלהה המשיכה להפעיל את המשרד ארבע שנים נוספות. לבסוף בחרה לסגור את המשרד ולעבוד כשכירה במע"צ, כשבמסגרת זו פיקחה על בנייתם של בתי חולים ברחבי הארץ. ב-1978 פרשה גם היא מעבודה.

ארתור נפטר ב-1981 ובלהה ב-2002. ב-1944 נולד בנה היחיד, אלי.

עבודות נבחרות
-------------

* בית קולנוע פתוח, מחנה צריפין
* תוכנית מתאר לאוניברסיטת בר-אילן, רמת גן (זכייה בפרס ראשון בתחרות)
* תוכנית האב של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
* בית כנסת באוניברסיטת בר-אילן
* תוכנית מתאר לקמפוס גבעת וושינגטון (כפר נוער ומדרשה למורים)
* אולמות הרצאה ע"ש פולק ובית כנסת, אוניברסיטת בר-אילן
* מגדל מים ומבנה אדמיניסטרציה (עבר שינויים), אוניברסיטת בר-אילן
* חדר אוכל ומטבח, אוניברסיטת בר-אילן
* בניין כימיה ע"ש הרי קרפל, אוניברסיטת בר-אילן
* בניין פיזיקה ע"ש שטרן, אוניברסיטת בר-אילן
* בית כנסת (עבר שינויים), קבוצת יבנה
* בית כנסת, שכונת שפירא, תל אביב
* בית כנסת, גבעת וושינגטון
* בית כנסת, בצרה

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון תג: בלהה שרגנהיים - סיבוב בבית הכנסת היכל יצחק ברחוב סלנט 24 בשכונת שפירא, באתר חלון אחורי ארכיטקטורה ואידאולוגיה בדיסנילנד מקומי
* סיגל דוידי, ‏עוד לפני קום המדינה בתי כנסת בישראל תוכננו דווקא על ידי נשים, בעיתון מקור ראשון
* סיבוב בבית הכנסת שבקמפוס גבעת וושינגטון
* אתר למנויים בלבד נועם דביר, לא למדנו כלום: מבט על אוניברסיטת בר אילן, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2010
* בית הכנסת בקבוצת יבנה

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטים על קברה של בלהה שרגנהיים
2. 1 2  ארכיון תג: בלהה שרגנהיים - סיבוב בבית הכנסת היכל יצחק ברחוב סלנט 24 בשכונת שפירא, באתר חלון אחורי ארכיטקטורה ואידיאולוגיה בדיסנילנד מקומי
**אנסמבל פלורילגיום** (באנגלית: **Ensemble Florilegium**) הוא הרכב קאמרי השוכן בלונדון.

פעילות
------

אנסמבל פלורילגיום מתמחה במוזיקה קאמרית מן המאות ה-17 וה-18 בנגינה בכלים אותנטיים. המנהל האמנותי של האנסמבל, אשלי סולומון, היה שותף לייסודו בשנת 1991. הנגנים העיקריים באנסמבל הם אשלי סולומון (ניהול אמנותי, טרברסו וחלילית), ניל פרס דה קוסטה (צ'מבלו), רייצ'ל פוג'ר (כינור) ודניאל ידון (צ'לו וויול בס). רפרטואר האנסמבל משתרע על טווח שבין מוזיקה קאמרית אינטימית ליצירות תזמורתיות בקנה מידה גדול ומתקופת הבארוק עד ראשית התקופה הרומנטית.

הופעת הבכורה של אנסמבל פלורילגיום הייתה בבלקהית' ב-1991, מאז הוא מופיע בקונצרטים ובשידורי רדיו בוויגמור הול, ברחבי אירופה, בארצות הברית, במזרח אסיה ובאוסטרליה. התקליטורים הרבים שהוציאה כוללים מוזיקה קאמרית של טלמן והסונאטות לצ'לו של ויוואלדי (עם פיטר ויספלווי כצ'לן סולן), הן אלה והן אלה זכו בפרסים. במשך השנים עשה לו שם כאחד ההרכבים המצטיינים בתחום הביצוע האותנטי בבריטניה. ההרכב מרבה להופיע עם כמה מגדולי המוזיקאים בעולם. בין השאר הופיע האנסמבל בבית האופרה של סידני, תיאטרו קולון בבואנוס איירס, בקונצרטחבאו באמסטרדם בקונצרטהאוס בווינה, בבית בטהובן בבון, ובפסטיבל ישראל. 

בין השאר הוציא האנסמבל הקלטות של מוזיקת בארוק ממיסיונים בבוליביה, שזכו לשבחי הביקורת. האלבום השני היה נבחר גראמופון למרץ 2007 והיה מועמד לפרס המוזיקה של BBC לשנת 2008. בספטמבר 2007 יצא תקליטור של קנטטות וסינפוניות של באך עם זמרת הסופרן ההולנדית יוהאנטה זומר; תקליטור זה קיבל את פרס אדיסון לשנת 2008, פרס המוזיקה היוקרתי ביותר של הולנד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל פלורילגיום

* אנסמבל פלורילגיום, באתר ספוטיפיי

* אנסמבל פלורילגיום, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אנסמבל פלורילגיום, באתר Discogs (באנגלית)

* אנסמבל פלורילגיום, באתר Songkick (באנגלית)
* יון פדר, אנסמבל פלורילגיום: צניעות מוזיקלית כובשת, באתר ynet, 6 ביוני 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  לוסי רובינסון, "אנסמבל פלורילגיום" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. ↑  לוסי רובינסון, גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007342097905171
* BnF: cb145967433 (data)
* GND: 16098600-X
* LCCN: nr96037356
* MusicBrainz: a6b7a55b-d3ff-4461-b817-58cc6f24de09
* NKC: kn20030215154
* SUDOC: 084289376
* VIAF: 149527571
* WorldCat: lccn-nr96037356

 |
**רולנדה שגרן** (נולדה ב-7 בפברואר 1957 בשם **רולנדה קאן** בבוקרשט, רומניה) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

רולנדה שגרן נולדה בשם רולנדה קאן כבת יחידה בבוקרשט ועלתה לישראל עם הוריה ב-1961. אביה היה ניצול שואה.

שגרן גדלה בשכונת מעוז אביב בתל אביב, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר תיכון עירוני ד'.

את שירותה הצבאי עשתה שגרן בתיאטרון צה"ל.

בשנים 1977–1981 למדה משחק באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון ובמסגרת לימודיה שיחקה בעיקר בתפקידים דרמטיים, והשתתפה במחזות "מהגוני", "מחכים לגודו", "המרפסת" ובמחזות של חנוך לוין.

קריירה
------

לאחר סיום לימודיה התקבלה בשנת 1981 כשחקנית המרכז התיאטרוני בנווה צדק, ושיחקה בהצגה "נשים מוכות" בבימויה של נולה צ'לטון. באותה שנה פגשה את בעלה, השחקן ג'וליאן שגרן בפסטיבל הפנטומימה בקריית שמונה - מפגש שהוביל לסיבוב הופעות משותף ברחבי העולם, והשניים הופיעו באנגליה, באירלנד, בסקוטלנד, באוסטרליה ובטסמניה.

בשנת 1985 השתתפה בכתיבה, משחק, בימוי ועריכת של סדרת הטלוויזיה ללא מילים "התזמורת", אשר זכתה ב"פרס ורד הזהב". באותה שנה השתתפה גם בהפקת "סרטי האגדות לחו"ל" של מנחם גולן.

בשנת 1989 השתתפה בסרטו של נפתלי אלטר "כח משיכה" ובסרט המתיחות "אחד באפריל".

השתתפה בסדרות הטלוויזיה "הופה היי" לצד בעלה ג'וליאן ו"הצצקנים".

בשנים 1989–1991 השתתפה בכתיבה ובמשחק במופע הקברט הסאטירי "ציצים" עם דורין כספי ומרטין פרידמן.

בשנת 1992 הצטרפה שגרן לתיאטרון הקאמרי והשתתפה בהצגות "ראש משוגע", "מהגר עובר ושב", "מבקר המדינה", "שברי זכוכית", ו"סטריפטיז אחרון".

בשנים 2001–2006 כיכבה במופע היחיד "רולנדה עד הסוף".

החל משנת 2007 החלה להופיע במופע היחיד "רק על עצמי לצחוק ידעתי...!".

בשנת 2018 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "כפולה" כסבתו של שחר (תובל שפיר).

ב-2023 יצאה עם מופע בידור "אדרנלינדה"

חיים אישיים
-----------

נשואה לשחקן ג'וליאן שגרן, ולשניהם אין ילדים משותפים מתוך בחירתה של רולנדה (לג'וליאן שלושה ילדים מנישואים קודמים).

מתגוררת בעין הוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רולנדה שגרן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של רולנדה שגרן

* רולנדה שגרן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

* רולנדה שגרן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דינה חלוץ, רולנדה שגרן: "שכחו אותי ואת ג'וליאן. לא קיבלנו את ההכרה שמגיעה לנו", באתר ynet, 17 בינואר 2023
**מאיה קופשטיין** (2 ביולי 1975 – 22 בינואר 1995) הייתה חיילת בצה"ל, שנהרגה בפיגוע בצומת בית ליד. במהלך הפיצוץ הראשון היא לא נפגעה, וחשה לעזרת הפצועים, אך אז אירע פיצוץ שני בו מצאה את מותה. על תפקודה באירוע זכתה בצל"ש אלוף ממשה קפלינסקי, אלוף פיקוד המרכז בשנת 2003.

ביוגרפיה
--------

מאיה קופשטיין נולדה בירושלים ב-2 ביולי 1975 לאיתן ואירית, הבכורה מארבעה ילדים. היא סיימה תיכון בבית הספר רנה קאסן בירושלים במגמת סוציולוגיה. בנעוריה הייתה פעילה בתנועת הצופים והתנדבה למגן דוד אדום.

עם סיום הלימודים בתיכון, בנובמבר 1993, התגייסה קופשטיין לצה"ל. בצבא עברה הכשרה כאלחוטנית בחיל הקשר. היא שירתה כמדריכת קשר של טירונים בחטיבת הצנחנים.

הפיגוע בצומת בית ליד
--------------------

 ערך מורחב – **הפיגוע בצומת בית ליד**  

ביום ראשון ה-22 בינואר 1995, הייתה קופשטיין בדרכה לבסיס בו שרתה. היא המתינה להסעה בצומת בית ליד כשמחבל מתאבד התפוצץ במקום עם מטען רב עוצמה. בפיצוץ הראשון לא נפגעה קופשטיין, היא מיהרה לסייע לפצועים, אך באותו הרגע הגיע מחבל נוסף ופוצץ אף הוא מטען. בפיצוץ השני נהרגה קופשטיין יחד עם עוד 8 חיילים ואזרח. בסך הכל נהרגו בפיגוע 22 חיילים ואזרח. היה זה אחד הפיגועים הקשים שידעה מדינת ישראל והפיגוע הכפול הראשון בתולדותיה.

קופשטיין נקברה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים. לאחר מותה הועלתה לדרגת סמל.

לאחר מותה
---------

משפחתה הנציחה את זכרה במספר דרכים: תרומת ספרים לבית כנסת בירושלים; ייסוד עמותה המעניקה מלגות לתלמידים מבית הספר "רנה קאסן", שמטפלים בילדים נכים; הקמת גן ציבורי בירושלים לזכרה, ושיפוץ גן המשחקים במוסד "אלווין" בירושלים שבו שוהה אחותה, עדי, הנקרא על שמה.

בני משפחות החללים הקימו את "העמותה להנצחת חללי בית ליד – צומת השרון", עמותה שפועלת להקמת אתר הנצחה ליקיריהם. תלמידי בית-הספר היהודי "אפשטין", באטלנטה שבארצות הברית, נטעו עץ ב"יער הילדים" לזכרם של קופשטיין ושל החללים האחרים.

הרמטכ"ל אמנון ליפקין שחק כתב למשפחתה: "מאיה שירתה כמדריכת קשר בבסיס האימונים של חטיבת הצנחנים ותוארה על ידי מפקדיה כחיילת אחראית, שמילאה את תפקידה במסירות וביסודיות, הדריכה באופן מקצועי את טירוני הצנחנים ואף לעיתים את מפקדי הצנחנים, להשתלבות בקורסים הפיקודיים". במכתב תנחומים כתב מפקד היחידה: "שירותה המסור והאכפתי היה מופת לכולם. ...מאיה הייתה אהודה בקרב חיילי וחיילות הפלוגה, וחיוכה, כמו גם תלתליה האדמוניים, לא יישכחו מאתנו".

בינואר 2003 העניק אלוף פיקוד מרכז, משה קפלינסקי, לסמלת מאיה קופשטיין ציון לשבח, שנמסר למשפחתה "על חירוף נפש, מימוש ערך הרעות תוך סיכון עצמי, אומץ לב, גילוי תושייה והיותה מופת ודוגמה".

קישורים חיצוניים
----------------

* סמל מאיה קופשטיין ז"ל, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "יום הזיכרון הוא הזדמנות מצוינת לזכור ולהזכיר נשים שנפלו על הגנת המדינה", באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2023
2. 1 2 3 4 5  עדי הגין, יזכור עם ישראל את בנותיו ובניו, באתר onlife
3. 1 2 3 4 5 6  קורות החיים של מאיה קופשטיין, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביחידת מידה לנפח. אם התכוונתם לשיר, ראו טיפה (שיר).
טיפות על קורי עכביש
טיפות על דשא
**טיפה** היא נפח קטן ומתוחם של נוזל שאינו מתפזר בזכות מתח הפנים שלו.

מתח פנים
--------

הדרך הפשוטה ביותר ליצור טיפה היא לתת לנוזל לזלוג באטיות מהקצה התחתון של צינור אנכי בקוטר קטן.
כאשר הטיפה התלויה בקצה הצינור עוברת גודל מסוים, מסת הטיפה גוברת על אנרגיית מתח הפנים של פני הנוזל ממנו היא ניתקת והטיפה משתחררת.

ניתן ליצור טיפות גם על ידי עיבוי של גז על ידי קירור. או על ידי ריסוס נוזל בלחץ מכני דרך פתח קטן (למשל מכל תרסיס).

הגודל המרבי של טיפה הנתלית מצינור בעל רדיוס a הוא {\displaystyle \,mg=\pi a\lambda \cos \alpha }.  

כאשר: **λ** - מתח פנים של הנוזל, **α** - זווית המגע עם הצינור. נוסחה זו משמשת למדידת מתח פנים של נוזלים ונפוצה בתעשיית הנפט.

אופטיקה
-------

בגלל מקדמי השבירה השונים של טיפות מים ושל האוויר, אור השמש הפוגע בטיפות גשם עובר השתקפות ושבירה הגורמים לתופעת הקשת בענן.

צליל
----

מים מטפטפים מברז.
צליל של נפילת טיפות מים
מקור הקול העיקרי בנפילת טיפה על נוזל הוא תהודת הבועה שנוצרת מתחת לפני הנוזל במקום הפגיעה. צלילים מיטלטלים אלו אחראים לרוב הקולות הנוצרים על ידי טיפות, כגון צליל ההתזה, צליל של גשם ושל טפטוף ברז.

גשם
---

 ערך מורחב – **גשם**  

טיפות גשם על עלה
גשם הוא משקע נוזלי שקוף הנופל מהשמים כטיפות מים זעירות. גשם נוצר מהתעבות אדי מים לטיפות מים מיקרוסקופיות ולאחר מכן התלכדותן לטיפות גדולת יותר, הכבדות מספיק כדי ליפול ארצה. הגשם ממלא תפקיד חשוב במחזור המים, שבו לחות מתאדה מן האוקיינוסים ומן הימים, מתעבה ויוצרת עננים, נופלת חזרה לכדור הארץ כמשקעים, ולבסוף חוזרת לאוקיינוסים ולימים דרך נהרות ונחלים, ומתחילה את המחזור מחדש.

טפטפת להשקיה
------------

 ערך מורחב – **טפטפת**  

טפטפת היא אביזר המשחרר מים בזרמים קטנים ("טפטוף"). הטפטפת מהווה בסיס לשיטת השקיה חדשה, השיטה המודרנית של השקיה בטפטוף, שעיקרה הזרמת מים, בצינורות פלסטיים, ושחרורם בזרמים קטנים ליד הצמח.
היתרונות של השימוש בטפטפות (לעומת צינור עם נקבים זעירים) היו הפחתת כמות הסתימות, וחלוקת מים אחידה יותר לאורך השלוחה (צינור הטפטפת).

טפטפת קלווין
------------

 ערך מורחב – **טפטפת קלווין**  

טפטפת קלווין, הקרויה על שמו של לורד קלווין, היא גנרטור אלקטרוסטטי. קלווין כינה את המכשיר **מעבה טיפות מים**. המכשיר מבוסס על טפטוף של טיפות מים לשם יצירת הפרשי פוטנציאלים תוך שימוש בהשראה חשמלית בין מערכות בעלות מטענים הפוכים.

הטיפה בתרבות
------------

הפתגם: **בור סוד שאינו מאבד טיפה** - הבור אטום (מסויד) מבפנים ולכן שומר על המים שבתוכו. בור שבור לא מצליח לאגור מים. הנמשל: מים משולים לזיכרון או חכמה. על אדם חכם בעל זיכרון טוב ייאמר שהוא כמו בור סוד.

ראו גם
------

* פיפטה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אגל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טיפות מים** |

* פיסול בנוזל - תמונות של טיפות
* Tvw Gallery of Drops עוד תמונות של טיפות
* חישוב של בזבוז המים הנוצר על ידי ברז מטפטף

הערות שוליים
------------

1. ↑  נאמר על אליעזר בן הורקנוס במשנה, מסכת אבות, פרק ב', משנה ח'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562719105171
* GND: 4130676-4
* LCCN: sh85039631

 |
**אברהם (אבי) רומנו** (16 במרץ 1947 – 19 ביוני 1994) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבה 500 ונספח צה"ל בצ'ילה.

ביוגרפיה
--------

רומנו נולד בתל אביב, בנם של אסתר ואליהו. באוגוסט 1965 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בגדוד 79 של חטיבה 7. לאחר קורס קצינים שירת כמפקד מחלקה בגדוד 9, סגן מפקד בפלוגת החרמ"ש ומפקד הפלוגה המסייעת. במלחמת יום הכיפורים לחם כקצין אג"ם של חטיבה 274, חטיבת טנקי טירן. על פועלו במלחמה זה לצל"ש אלוף ממפקד פיקוד הדרום. לאחר המלחמה מונה למפקד גדוד שריון ושירת כסגן מפקד מרכז שריון. ב-1978 נשלח לקורס שריון מתקדם במרכז השריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס, שבקנטקי. בשובו מונה לסגן מפקד חטיבה וב-1979 מונה למפקד חטיבה 421, חטיבת שריון במילואים. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין אג"ם באוגדת שריון. ב-1984 מונה למפקד חטיבה 500 ופיקד עלייה בעת שהותה בלבנון. ב-1987 מונה לראש מטה גיס וב-1989 מונה למפקד המרכז לאימון מפקדות במפקדת חילות השדה. ב-1990 מונה לנספח צה"ל ונציג משרד הביטחון בצ'ילה, תפקיד בו שירת עד 1993. 

לאחר שחרורו כיהן כמנהל חנות סקאל ספורט בנמל התעופה בן-גוריון. 

היה נשוי ואב לשני ילדים. נפטר ב-1994 ממחלת לב.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של אבי רומנו, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* רס"ן אבי רומנו, באתר הגבורה

| מפקדי חטיבה 500  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אריה קרן • דן ורדי • ששון שילה • גיורא חייקה • שי תמרי • חגי כהן • בני טרן • דורון רובין • דורון יזרעאלי • אבי רומנו • עמית ברוך • משה עברי-סוקניק • אורי אגמון • ניר גלילי • יפתח רון-טל • אודי אדם • יחיאל גוזל • יוסי סילמן • סמי תורג'מן • עוזי מוסקוביץ' • אבי אשכנזי |

 |
**אביב אהרון שיר-און** (נולד ב-31 באוקטובר 1952, תל אביב) הוא דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל באוסטריה, שוויץ והולנד.

ביוגרפיה
--------

אביב שיר-און נולד בשנת 1952 לאב ניצול שואה גרמני.

בין השנים 1971–1974 עשה את שירותו הצבאי, ובמלחמת יום הכיפורים לחם כקצין טנקים ברמת הגולן. לאחר שירותו הצבאי, בין השנים 1974–1978, למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 1978 החל שיר-און את שירותו הדיפלומטי. הוא שימש כדיפלומט בוושינגטון די. סי. וכמזכיר מחלקה בשגרירות ישראל בבון שבגרמניה בין השנים 1981–1985.

בין השנים 2003–2006 היה שגריר ישראל בשווייץ ובליכטנשטיין, ולאחר מכן עבד כסגן מנכ"ל משרד החוץ, והיה ממונה במשרד על יבשת אירופה.

באוקטובר 2009, החליף שיר-און את דן אשבל בתור שגריר ישראל באוסטריה. בשנת 2013, סיים את כהונתו כשגריר ישראל באוסטריה. בין השנים 2016 עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2019 כיהן כשגריר ישראל בהולנד.

חיים אישיים
-----------

שיר-און נשוי ואב לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אביב שיר-און** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "הקשר עם הישראלים בהולנד אינו בעדיפות ראשונה – אבל הוא חשוב לנו", באתר Dutchtown, ‏2016-12-09
**צלי יום ראשון** (מילולית מאנגלית: **Sunday roast**) הוא ארוחה עיקרית בריטית מסורתית המוגשת בימי ראשון, לרוב בשעות אחר הצהריים המוקדמות, וכוללת בשר צלי ותוספות. הארוחה מכונה גם: ארוחת ערב של יום ראשון, ארוחת צהריים של יום ראשון, ארוחת צלי ומפגש יום ראשון.

מקורה של הארוחה ביורקשייר, אנגליה בתקופת המהפכה התעשייתית. מניחים כי מסורת זו צמחה כיוון שניתן היה להותיר את הצלי בתנור ביום ראשון בבוקר לפני ההליכה לכנסייה, כך שיצלה עד שהמשפחה שבה הביתה לעת ארוחת הצהריים. ארוחה זו מושווית לעיתים לגרסה מוקטנת של ארוחת חג המולד.

ארוחה זו הייתה נפוצה בעבר גם במדינות נוספות של חבר העמים הבריטי כקנדה ואוסטרליה.

בפאבים רבים בבריטניה המגישים אוכל קיים "תפריט יום ראשון" המציע צלי יום ראשון, לרוב עם מגוון סוגי בשר, במחיר זול מהתפריט הרגיל.

מרכיבים אופייניים
-----------------

סוגי הבשר המקובלים בצלי הם בשר בקר, בשר עוף, כבש ובשר חזיר, אם כי עשויים להשתמש גם באווז, ברווז, הודו, קותל חזיר מעושן או לעיתים נדירות גם בשר ציד. לאחרונה קיימים גם תחליפים צמחיים כמו קואורן.

ישנן תוספות המצורפות מסורתית לצלי מבשר מסוים (אם כי יש המערבים סוגים שונים של תוספות, כך שקיימים גם הרכבים אחרים):

* צלי בקר - מוגש עם פודינג יורקשייר, וחזרת הגינה או חרדל כתבלינים.
* צלי חזיר - מוגש עם גלדי עור חזיר, מרווה, מילוי בצל. רוטב תפוחים או חרדל מוגשים לתיבול.
* צלי כבש - עם רוטב מנטה או ג'לי דומדמניות.
* צלי עוף - עם נקניקיות אפויות בבצק, מילוי, רוטב לחם, רוטב חמוציות או ג'לי דומדמניות.

הצלי מוגש עם ירקות שבושלו ואחר כך נצלו, מסורת בישול שכבר כמעט אינה מתקיימת, אלא בארוחה זו. הירקות שונים לפי האזור והעונה אך לרוב כוללים תפוחי אדמה שנצלו בשומן מן החי (בשנים האחרונות, עם הגברת המודעות הבריאותית לחסרונות השומן הרווי, יש המחליפים אותו בשמן צמחי או שמן זית) ורוטב בשר העשוי מקוביות ציר מיובש ולעיתים גם רביכה בשרית או קורנפלור (אולם בעבר הוכן מציר או מרק מבוסס מרכיבים מן החי).

תבשילי ירקות נוספים שעשויים להתלוות לצלי הם מחית סווייד (swede, נקרא גם Rutabaga, סוג של ירק שורש), לפת, כרוב מבושל, גזר לבן (parsnip) צלוי, ברוקולי, שעועית ירוקה, פרוסות גזר מבושל ואפונה.

משאריות הבשר נהגו להכין פאי רועים. אם נותרו ירקות הכינו מהם באבל אנד סקוויק.

שימוש מושאל
-----------

המושג roast (צלי) משמש בסלנג אנגלי לתיאור ריאיון תוקפני וחריף. בשנים האחרונות משודרות בטלוויזיה הבריטית, בשעות הצהריים של יום ראשון, תוכניות חדשות הכוללות ראיונות נוקבים עם פוליטיקאים מובילים, שזכו לפיכך לכינוי "צלי יום ראשון".

* צלי יום ראשון הכולל צלי בקר, תפוחי אדמה צלויים, ירקות ופודינג יורקשיירצלי יום ראשון הכולל צלי בקר, תפוחי אדמה צלויים, ירקות ופודינג יורקשייר
* צלי יום ראשון הכולל עוף עם מלית, תפוחי אדמה צלויים, כרוב ניצנים, אפונה, גזר וגזר לבן, פודינג יורקשייר ורוטב בשרצלי יום ראשון הכולל עוף עם מלית, תפוחי אדמה צלויים, כרוב ניצנים, אפונה, גזר וגזר לבן, פודינג יורקשייר ורוטב בשר
* צלי יום ראשון עם קציצה, תפוחי אדמה צלויים, גזר, שעועית ירוקה, פודינג יורקשייר, ברוקולי מוקרם, כרובית ורוטב בשרצלי יום ראשון עם קציצה, תפוחי אדמה צלויים, גזר, שעועית ירוקה, פודינג יורקשייר, ברוקולי מוקרם, כרובית ורוטב בשר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלי יום ראשון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בדומה לגריבען היהודי המבוסס מטעמי כשרות על גלדי עור אווז
**שצ'י** (רוסית: **Щи**, הגייה היסטורית "שְׁצִ'י", הגייה מודרנית "שִׁי"; אוקראינית: **Щі** "שְׁצִ'י") הוא מרק רוסי עממי העשוי בעיקר מכרוב. 

שצ'י הוא המנה הראשונה הנפוצה במטבח הרוסי במשך מאות בשנים – בין בגרסאותיו הדלות, המבוססות על כרוב ובצל בלבד, והנפוצות בקרב פשוטי העם, ובין בגרסאות העשירות העתירות בבשר ובשמנת חמוצה. טעמו הייחודי של השצ'י מתקבל מכך שמותירים אותו בתנור למשך שעות רבות לאחר תום בישולו.

מרק זה כה נפוץ עד אשר נוצרו סביבו פתגמים כגון "щи да каша — пища наша" (ברוסית: "שי דא קאשה - פישה נאשה", תרגום לעברית: "שצ'י ודייסה - מזוננו").

ישנם מגוון של מתכונים לשצ'י, אך כולם מבוססים על מספר מרכיבים עיקריים:

* כרוב
* בשר כלשהו, המוחלף לעיתים נדירות ביותר בדגים או בפטריות
* גזר או שורש סלרי
* תבלינים כשמיר, בצל, סלרי, עלי דפנה, שום ופלפל
* מרכיב חמוץ ככרוב כבוש, תפוחים חמוצים, שמנת חמוצה או מי ירקות כבושים

נהוג לאכול את השצ'י עם שמנת חמוצה מעליו, בליווי לחם שיפון.

בימים בהם אוסרת הכנסייה האורתודוקסית לאכול בשר ומוצרי חלב, שרבים הם בלוח השנה הרוסי העממי, מכינים שצ'י צמחוני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שצ'י** בוויקישיתוף
שגיאות פרמטריות בתבנית:מבנה   
פרמטרים [ מיקום ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**גשר הולכי רגל ורוכבי אופניים מעל מדרון וולודימירסקי** (באוקראינית: **Пішохідно-велосипедний міст через Володимирський узвіз**) הוא גשר קורות מתכת יחיד באורך 216 מטר, בחלקה המרכזי של קייב, אוקראינה. הגשר נפתח במאי 2019.

היסטוריה
--------

בסוף שנת 2017 הוצג פרויקט של גשר הולכי רגל ורוכבי אופניים. עבודות הבנייה החלו בדצמבר 2018. בסוף מרץ 2019, אונסק"ו החלה להתעניין בעבודות באזור החיץ והמליצה להפסיק את הבנייה.

הבנייה הסתיימה עד ליום העיר של קייב, ב-26 במאי 2019. ב-25 במאי התקיים טקס פתיחת גשר הולכי הרגל; בטקס השתתף ראש עיריית קייב ויטלי קליצ'קו.

מבנה
----

לגשר מבנה בעל שלושה מוטות עם שני עמודים. הקורה נושאת העומס היא מתכת מרותכת כולה, באורך 216 מטר (ממפרק התפשטות אחד למשנהו) מונחת על שני תומכי ביניים מבטון מזוין ושתי עצירות קצה. לקורה שני עיקולים במישור האופקי מסיבות אדריכליות ואסתטיות. רוחב הגשר מ-6 מטר באזורים רגילים ועד 14 מטר באזורי צפייה; גובה התומכים עולה על 30 מטר. מעקות עשויים מתכת וזכוכית. תומכי בטון מזוין מצופים בלוחות מראה.

בנקודות המפנה של הגשר יש פלטפורמות תצפית עם תוספות זכוכית ברצפה. מהגשר רואים פנורמות של הגדה השמאלית, פודיל, ואובולון שנראה באופק. מתחת לגשר עובר כביש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גשר הולכי רגל ורוכבי אופניים מעל מדרון וולודימירסקי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "В Киеве появился пешеходно-велосипедный "мост Кличко": фото". *BBC News Україна* (ברוסית). נבדק ב-2022-08-02.
**מרדכי אריה (מוטי) פלדשטיין** הוא מנכ"ל קרן קמ"ח - קידום מקצועי חרדי, יזם חברתי חרדי, פעיל בולט בקידום תעסוקת חרדים.

ביוגרפיה
--------

פלדשטיין, יליד 1962, נשוי למרים ואב לחמישה, תושב ירושלים, בוגר ישיבת חברון. את שירותו הצבאי עשה ברבנות חיל מודיעין.

### פעילות ציבורית

לאחר השירות הצבאי, הקים וניהל חברת כוח אדם, שנסגרה בשנת 2000. בין השנים 1996–1999 שימוש כיועץ למגזר החרדי לשר הבריאות יהושע מצא. במסגרת תפקידו, היה אמון על טיפול בפניות הציבור הדתי והחרדי, ובמתן מענה לצרכים של הציבור החרדי במשרד הבריאות.

בשנת 2004 מונה לתפקיד מנכ"ל ארגון זק"א - זיהוי קורבנות אסון. במסגרת תפקידו, פיתח את מערך השיווק ויחסי ציבור של הארגון וכן פיקד על מצבת כוח האדם והגדלת רשת המתנדבים הארצית, פעל בשת"פ עם מפקדי המשטרה בכל המחוזות. פלדשטיין כיהן בתפקיד עד לשנת 2008.

בתחילת 2008, כחצי שנה לאחר שהוקמה קרן קמ"ח על ידי הפילנתרופ היהודי-הבריטי ליאו נואי יחד עם יוסי דייטש, נקרא פלדשטיין לנהל את הקרן ומאז הוא מכהן כמנכ"ל הקרן. קרן קמ"ח - קידום מקצועי חרדי פועלת כיום תוך מטרה לגרום להגדלת ההיצע התעסוקתי עבור הציבור החרדי בישראל ולהשבחתו. בהובלתו של פלדשטיין, הפכה קרן קמ"ח לגוף המוביל בקידום תעסוקת חרדים עם שיתופי פעולה ענפים עם רשויות המדינה וגופים ציבוריים, לצד פרויקטים מגוונים לשילוב חרדים בהייטק, בשירות הציבורי, בהשכלה גבוהה ועוד.

לצד פעילותו לשילוב חרדים בתעסוקה, פלדשטיין הוא חבר הוועד המנהל של עמותת 'IT works' לקידום גיוון בתעסוקה, חבר המועצה הציבורית של 'הפורום הטכנולוגי של ישראל', חבר כנציג המגדר החרדי בצוות תקווה ישראלית בראשות נשיא המדינה. תקווה ישראלית היא תוכנית של נשיא המדינה לשעבר, ראובן (רובי) ריבלין, לחיזוק הממלכתיות ולביסוס השותפות בין ארבעת המגזרים המרכזיים המרכיבים את החברה הישראלית, חבר בשולחן עגול 'עתודות לישראל' - ערוצי הזנת מצוינות למגזר משרתי הציבור, חבר בוועדת המאיצים של רשת מעוז, חבר בוועדה המייעצת לנשיא המדינה על חלוקת אות הנשיא וחבר מועצת הנהלת קופת החולים מאוחדת.

בשנת 2023 קיבל בשם קרן קמ"ח את עיטור נשיא מדינת ישראל ביחד עם הפילנתרופ היהודי-בריטי מייסד קמ"ח ליאו נואי.

קישורים חיצוניים
----------------

1. ↑  מוטי פלדשטיין באתר קרן קמ"ח
2. ↑  ליאת רון, ‏"בחברה החרדית מרגישים מופלים, חברי החילונים מתפוצצים מזה", באתר גלובס, 23 באוקטובר 2020
3. ↑  איך משלבים 'שבטים': הוועדה הסודית של הנשיא, באתר בחדרי חרדים, ‏14.06.16
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצומת מרכזי בירושלים. אם התכוונתם לאתר החדשות, ראו כיכר השבת (אתר אינטרנט).

כיכר השבת
**כיכר השבת** היא צומת מפורסם בירושלים, הגובל בשכונות מאה שערים וגאולה. הכיכר מחברת במזרח בין רחוב מאה שערים, רחוב בתי ורשה ורחוב עבודת ישראל, במערב לרחוב מלכי ישראל, בדרום בין רחוב שטראוס ורחוב ישעיהו, ובצפון לרחוב יחזקאל.

היסטוריה
--------

כאשר הוקמה הכיכר נקראה בתחילה בשם: **כיכר יחזקאל** על שם הרחוב הסמוך. שם הכיכר כיום נובע מכך שבשנים שלאחר קום המדינה נערכו בה בקביעות הפגנות נגד חילול שבת שלא פעם הסתיימו באלימות. כיום האזור כולו חרדי והכיכר סגורה לתנועת כלי רכב בימי שבת וחגי ישראל.

מבנה הכיכר
----------

הכיכר מוקפת בבנייני מגורים, שבחזית רובם חנויות. 

על הכביש בצומת מסומנים מעברי חצייה, ישרים ואלכסוניים. המעבר להולכי רגל בכל ארבעת מעברי החציה מתנהל בבת אחת. מעברי החציה האלכסוניים הם היחידים שקיימים כיום בירושלים, לאחר שהמעברים האלכסוניים בצומת האיקסים בוטלו בעת בניית מסילת הרכבת הקלה.

הכיכר כמוקד הפגנות שבת
----------------------

 ערך מורחב – **מאבקי השבת בירושלים**  

מאבקי השבת בירושלים בשנים הראשונות שלאחר הקמת מדינת ישראל, שהתמקדו במקום זה שהיה פתוח בשבת לתנועת כלי רכב, היו ציון דרך חשוב ביחסי חרדים-חילונים בירושלים ובישראל בכלל. המאבקים בכיכר החלו ביוזמת אנשי "נטורי קרתא" והסתיימו בהישג: הצומת נסגר באופן רשמי בשבתות ובחגים, והתנועה ברחובות הסמוכים הידלדלה בימי שבת וחג.

מעמד הצומת בחברה החרדית
-----------------------

הגאוגרפיה של הצומת ומיקומו בלב מרכז העסקים הראשי החרדי בירושלים גרמה להיותו מעין כיכר העיר של החברה החרדית בשכונות מאה שערים, גאולה, שכונת הבוכרים והשכונות הסמוכות. נערכו בה גם כינוסים מסוגים שונים, כמו הפגנות וחגיגות קבלת הפנים לרבי מסאטמר וכן לגאב"ד ירושלים הרב יצחק טוביה וייס (בתמוז תשס"ג), או הקפות שניות, כגון ההקפות המרכזיות של אגודת ישראל בעבר, מאז תשמ"ט מתקיימת במקום תהלוכת ל"ג בעומר של חב"ד.
בפינות הכיכר מתנהל מסחר ער.

עקב מרכזיותה בחברה החרדית, נגזר ממנה שמו של אתר האינטרנט כיכר השבת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיכר השבת** בוויקישיתוף
* מנחם פרידמן, '"נטורי קרתא" והפגנות השבת בירושלים ב -1948–1950 – רקע ותהליכים (1994). בתוך: **ירושלים החצויה - 1948–1967: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומרי עזר**, יד יצחק בן-צבי. המחלקה לחינוך והדרכה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מלחמת השבת" בירושלים - החריפה, הַבֹּקֶר, 28 בנובמבר 1954

| **כיכרות ידועות בירושלים** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| כיכר אלנבי • צומת בר-אילן • כיכר בתי מחסה • כיכר הדוידקה • כיכר וינגייט • כיכר החורבה • כיכר החתולות • כיכר השבת • כיכר מוסקבה • 
כיכר ספרא • כיכר עומר אבן אל ח'טאב • כיכר צה"ל • כיכר ציון • כיכר צרפת • כיכר שער שכם • צומת האיקסים |

 |