recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מצר קורינתוס
**מצר קורינתוס** (ביוונית: **Ισθμός της Κορίνθου**, "האיסתמוס הקורינתי") הוא מצר יבשה המצוי ביוון התיכונה. המצר מחבר את חצי האי פלופונסוס שבדרומו עם חבל אטיקה שבצפונו ומפריד בין המפרץ הסרוני שבים האגאי לבין מפרץ קורינתוס, שמסתעף, דרך מפרץ פטרס, מהים היוני.

במהלך ההיסטוריה היה המצר חשוב מבחינה צבאית, כלכלית ותחבורתית. אורכו 125 קילומטר ורוחבו המזערי 6 קילומטרים בלבד. גובה הקרקע המקסימלי בו הוא 79 מטר מעל פני הים.

המצר קרוי על שם העיר קורינתוס, הנמצאת בצדו הדרום-מערבי וחולשת עליו. בשנת 1893 נפתחה תעלת קורינתוס החוצה את המצר, ומהווה ציר תחבורה ימי חשוב בין הים האגאי והים היוני.

היסטוריה
--------

שמו הקדום של המצר הוא "האיסתמוס", שפירושו ביוונית "מעבר צר", והוא משמש מאז כמונח גאוגרפי כללי למצר יבשה.

בעבר עמד על האיסתמוס מקדש לפוסידון, ליד המפרץ הסרוני, והמצר היה מרכז הפולחן העיקרי לאל זה ביוון. בסביבת המקדש היו נערכים אחת לשנתיים משחקים לכבוד פוסידון, שהיו ידועים בשם "המשחקים האיסתמיים". כיוון שפעילות מלחמתית בזמן המשחקים הייתה אסורה, הם נקראו גם "שלום איסתמה" ו"ברית איסתמה".

יצירת החגים יוחסה על ידי תושבי קורינתוס לסיזיפוס, ועל ידי האתונאים לתיסוס. משנת 581 לפנה"ס נעשה חג האיסתמה למאורע כלל-יווני, שמשך למצר קורינתוס המונים מכל רחבי יוון.

כ-5,000 יהודים שבויי מלחמה מהגליל נשלחו לעבודות כפייה באיסתמוס בשנת 67 לספירה, על ידי אספסיאנוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצר קורינתוס** בוויקישיתוף
* מצר קורינתוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561173305171
* BnF: cb125132076 (data)
* GND: 4096929-0
* LCCN: sh92003490
* VIAF: 315942892
* WorldCat (עם VIAF): 315942892

 |
**תִּפְאָר עֲנָק** (שם מדעי: *Cheilinus undulatus*, באנגלית: *Wrasse humphead*) הוא מין של דג ממשפחת השפתוניים. הדג מכונה גם **"תפאר נפוליאון"** ו**"תפאר המאורי"** (Māori wrasse).
נפוץ בעיקר באזור שוניות אלמוגים באזור האוקיינוס השקט.

תיאור
-----

תפאר ענק הוא המין הגדול ביותר ממשפחת השפתוניים. הזכרים מגיעים לאורך של כשני מטרים והנקבות מגיעות לאורך של כמטר אחד. גופו פחוס וגבוה, בעל שפתיים עבות ובשרניות, גבנון המופיע מעל העיניים שגדל עם ההתבגרות. הזכרים בעיקר בצבעי ירוק-תכלת-כחול בוהקים ואילו הנקבות בעלות צבע אדום-כתום בחלקן העליון וכתום-לבן בחלקן התחתון. התפאר הענק הגדול ביותר שתועד עד היום הגיע לאורך של 2.29 מטרים ולמשקל של 190.5 ק"ג.

אקולוגיה
--------

המין נפוץ בעיקר במדרונות תלולים של שוניות אלמוגים בעומק 1 עד 100 מטרים. הפרטים הצעירים מעדיפים אזורים סבוכים באצות ואילו הבוגרים מעדיפים שטחים פתוחים בשוניות. הם טורפים אופורטוניסטים הניזונים מרכיכות, סרטנים ובעיקר מחלזונות, דגים וקווצי עור. נוסף לכך, הם טורפים של מספר בעלי חיים רעילים כמו: ארנבת ים (Aplysiomorpha), קופסינוניים (Ostraciidae) וכוכבן קוצני. לרוב המין חי בזוגות של זכר ונקבה או בקבוצות של 2-7 פרטים.

רבייה
-----

הדג מגיע לבגרות מינית בגיל 5-7. אורך חיי הזכרים הוא כ-25 שנה ושל הנקבות הוא כ-30 שנה. הוא בעל חיים דיכוגומי הרמאפרודיטי כאשר חברי האוכלוסייה הופכים לזכרים בסביבות גיל 9. הגורמים השולטים בעיתוי שינוי המין אינם ידועים. הם משריצים בתחתית שונית האלמוגים בזמנים קבועים.

שימור
-----

מספר הפרטים צנח בשל מספר גורמים:

* שיטות דיג הכוללות ציאניד ודינמיט
* חוסר בבתי גידול וצמצום מקומות המחיה
* מסחר ללא פיקוח
* ביות פרטים צעירים לשם הופעה בציבור

הדג נמצא במצב שימור של סכנת הכחדה ולכן ננקטו מספר פעולות ברחבי העולם על מנת להציל את המין:

* באוסטרליה, דצמבר 2003, נאסר על אחזקת המין אלא לשם מטרות לימודיות או הצגה בפני ציבור.
* במחוז גואנגדונג, בדרום מדינת סין יש צורך באישור מיוחד על מנת לסחור במין זה.
* באינדונזיה יש אפשרות לדוג את המין רק עבור מחקר או חקלאות ימית.
* באיים המלדיביים אסרו על מסחר חוץ במין בשנת 1995.
* פפואה גינאה החדשה אסרה על מסחר חוץ בדגים מעל אורך של 65 ס"מ.
* ניואה אסרה על מכירת מין זה.

גלריה
-----

* תפאר ענק השוחה באזור שונית המחסום הגדולהתפאר ענק השוחה באזור שונית המחסום הגדולה
* פרופיל של תפאר ענק בים האדוםפרופיל של תפאר ענק בים האדום

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תפאר ענק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  תפאר ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Choat,J.H. et al. (2006). Age structure and growth in a large teleost, cheilinus undulatus, with a review of size distribution in labrid fishes. Mar Ecol Prog Ser 318:237-246.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5045314

 |
**אנורתיט** (מיוונית "לא ישר", בהתייחסות לגבישים המשופעים שלו) הוא מינרל סיליקטי. 

האנורתיט, מינרל נדיר יחסית, הוא סוג של  פְּלַגְיוֹקְלז (מיוונית "שבירה נטויה", סוג של פצלת השדה). הפלגיוקלז הוא שורת מינרלים איזומורפית, כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן, מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה), המתחילה באלביט ומסתיימת באנורתיט. בשורת בואן מצוי האנורתיט כמינרל הראשון מבין סדרת המינרלים של הפלגיוקלז המתגבש מתוך מגמה מתקררת, ולכן הוא מצוי בסלעים המתגבשים ראשונים, כלומר הסלעים הבסיסיים כדוגמת הגברו והבזלת. מקומות בהם מוצאים את האנורתיט הם, לדוגמה, מחוז לייק בקליפורניה והר סומה באיטליה.

האנורתיט שייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כלומר, הוא בנוי מרשת תלת־ממדית של ארבעה טטרהדרונים בדומה לקוורץ, אלא שבשניים מהטטרהדרונים מוחלף הצורן הארבע־ערכי באלומיניום שהוא תלת־ערכי, ולכן נוסף לסריג פיצוי חשמלי בדמות קטיון סידן דו־ערכי.

סלעי אנורתוזיט המצויים בהר הלבן במערב גרינלנד מכילים אחוז גבוה של אנורטיט ולכן נחשבים לחומר גלם מצוין להפקת אלומיניום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנורתיט** בוויקישיתוף
* אנורתיט באתר webmineral
* אנורתיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אנורתוזיט מדרום פינלנד שמכיל בעיקר גבישים גדולים של לברדוריט
**אנורתוזיט** הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי המורכב כולו, או כמעט כולו מפלגיוקלז.

בדרך כלל צבעו בהיר, שקוף ונוטה לכסוף. הוא מצוי בסביבה קראטונית מתקופת הארכאיקון וכן מופיע בצורת מחדרים מגמטיים בתקופת הפרוטרוזואיקון. כמו כן ניתן למצוא אנורתוזיט בצורת קסנוליתים, בתוך סלעים געשיים.

האנורתוזיט מצוי בפלוטונים עתיקים בעלי מאפיינים אולטרה-מאפיים, בצד סלעים אולטרה-מאפיים אחרים כמו הגברו והגרנודיוריט, אבל לעיתים נדירות הוא מהווה את הסלע העיקרי בפלוטון.

את שם הסלע קבע הכימאי האמריקאי תומאס סטררי האנט, על שם המינרל אנורתיט, שהוא פלגיוקלז בעל תכולת סידן מרבית.

סלעי אנורתוזיט מאפיינים את התקופות העתיקות ביותר של היווצרות כדור הארץ. גיל הסלעים נע בין 3.75 ל-1.7 מיליארד שנים. סלעי אנורתוזיט נמצאו גם על ידי אסטרונאוטים על הירח.

בגלל גילו המופלג של הסלע, הוא מתאפיין בגבישים ענקיים שמגיעים לגודל סנטימטרים שלמים, וזאת בגלל העובדה שתהליך הגיבוש של המינרלים בסלע (שהם בדרך כלל אנדסין) התבצע בטמפרטורות גבוהות מאוד ובאופן איטי ביותר.

מטבע הדברים, סוגי הפלגיוקלז הם המינרלים הבהירים הדומיננטיים בסלע, אבל לעיתים מופיעים בו מינרלים אולטרה-מאפיים כהים כמו דיופסיד או פורסטריט, גם הם בגבישים גדולים מאוד, והם יוצרים עליו לפעמים כתמים אדמדמים או אפורים.

למרות נדירותו היחסית של האנורתוזיט, הוא נכרה באופן מסחרי באותם מקומות בהם הוא מופיע בכמויות גדולות כמו באי דיסקו (אנ') במערב גרינלנד. את האנורתוזיט טוחנים לסיבים ומשתמשים בהם לייצור פיברגלס אקולוגי, כיוון שהשימוש בסיבי אנורתוזיט פוגע פחות באיכות הסביבה מאשר ייצור סיבי זכוכית. האנותרוזיט הגרינלנדי גם נחשב כמקור לאלומיניום, אלא שטענה זו מסתמכת על ההרכב הספציפי של האנורתוזיט בגרינלנד, וסלעים בעלי תכולת מילנוקריטים גבוהה, עשויים להכיל אלומיניום בריכוז נמוך יותר.

צוקי אנורתוזיט בנורווגיה כשבתוכם דייקים של שרנוקיט
מצבה מאנורתוזיט בבית העלמין של זלטופול, באוקראינה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנורתוזיט** בוויקישיתוף
* אנורתוזיט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  White Mountain Anorthosite Project
2. ↑  Christian Knudsen, Anorthosites in Greenland: A possible raw material for aluminium?, ‏26.01.2012

| סלעים |
| --- |
| סלעי יסוד |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |
| סלעים מותמרים |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |
| סלעי משקע |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |
30 באוגוסט 1945: קומנדר יוזו טאנו מוסר את מפתחות הבסיס הימי יוקוסוקה במפרץ טוקיו לידי קפטן ה. ג'. ביוקנן מהצי המלכותי האוסטרלי. ביוקנן הוביל את היחידה הצבאית הראשונה של חבר העמים הבריטי שהגיעה ליפן
**חיל הכיבוש של חבר העמים הבריטי** (באנגלית: **British Commonwealth Occupation Force**, בראשי תיבות: **BCOF**) היה כוח צבאי מאוסטרליה, בריטניה, הודו וניו זילנד שהשתתף בכיבוש הצבאי של יפן על ידי בעלות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא פעל בשנים 1946–1951 ומנה בשיא כוחו כ-40 אלף איש, שהיו כחמישית מכלל חיילי הכיבוש של בעלות הברית ביפן (היתר הגיעו מארצות הברית).

החיל
----

ראשוני חיילי החיל הגיעו ליפן ב-21 בפברואר 1946. מטהו התמקם בעיר קורה.

על החיל הוטלו שתי משימות עיקריות:

* קיום ממשל צבאי בכמה מהמחוזות המערביים של יפן - שימאנה, ימאגוצ'י, טוטורי, אוקיאמה, הירושימה והאי שיקוקו
* פירוק תעשיות המלחמה של יפן

במהלך תקופת קיומו של החיל היו חיילים אוסטרלים המרכיב הגדול ביותר בו. כוחו המקורי מנה שש חטיבות רגלים. בנוסף אליהן כלל החיל זרוע אווירית - טייסות אחדות של מטוסי ספיטפייר, מוסטנג וקורסייר, וכן כוח ימי, שהגיע מתוך צי האוקיינוס השקט הבריטי.

באופן מסורתי עמד בראש החיל מפקד מאוסטרליה. היו אלו הלוטננט גנרלים הוראס רוברטסון (אנ'), ג'ון נורת'קוט (אנ') וויליאם ברידג'פורד (אנ').

החל בשנת 1947 החל הכוח לצמצם את פעילותו. בסיסיו שימשו כשטח היערכות ליחידות צבאות חבר העמים הבריטי שיצאו להשתתף במלחמת קוריאה. הכוח חדל למעשה לפעול ב-1951, לאחר שהפיקוד על כוחות חבר העמים ביפן הועבר לידי כוחות חבר העמים הבריטי בקוריאה (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חיל הכיבוש של חבר העמים הבריטי** בוויקישיתוף
* James Wood, ‏The Australian Military Contribution to the Occupation of Japan, 1945–1952, מאתר אנדרטת המלחמה של אוסטרליה, מאורכב באתר Web Archive
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אלישע אליעזר פרידמן** (נקרא בדרך כלל **אליעזר פרידמן**) (10 באוגוסט 1914 - 27 בספטמבר 2011) היה רנטגנולוג, החובש והרופא הראשי של הפלמ"ח, מנהל מכון הרנטגן בבית החולים בעפולה ומנהל מכון הרנטגן בבית חולים כרמל.

קורות חיים
----------

פרידמן בנם של מטילדה ויעקב, נולד במוקצ'בו (מונקאטש), זקרפטיה, בקיסרות האוסטרו הונגרית, הבכור מבין חמישה אחים. בשנת 1933 התקבל פרידמן לפקולטה לרפואה בפראג. ב-1938 הפסיק את לימודיו עקב פלישת הנאצים לצ'כיה, ושנה לאחר מכן עלה לארץ ישראל. ב-1942 התגייס פרידמן לפלמ"ח, סיים קורס חובשים ובאותה שנה מונה לחובש הראשי של הפלמ"ח. משנת 1943 היה עוזרו של הד"ר יעקב דרור שהיה הרופא הראשי של הפלמ"ח בין השנים 1942 – 1944. פרידמן יצא לביירות ב-1945 כדי להשלים את לימודי הרפואה, לאחר שהד"ר פטר פליישמן, שניהל את בית חולים העמק בעפולה, הסדיר לפרידמן הלוואה למימון לימודיו. פרידמן השלים את לימודיו ביוני1946 באוניברסיטה הצרפתית.

בתום לימודיו עבד פרידמן כשנה בבית החולים בעפולה, ואז שב לשרת כרופא הראשי של הפלמ"ח, עד פירוקו במאי 1948. באמצע 1949 השתחרר מצה"ל.

בין השנים 1949 – 1958 עבד כרדיולוג בבית החולים בעפולה. בין השנים 1959 – 1976 ניהל את מכון הרנטגן במרכז רפואי העמק, ולאחר מכן ניהל את מכון הרנטגן במרכז הרפואי כרמל עד שנת 1984, אז פרש לגמלאות.

נפטר ב-27 בספטמבר 2011.

משפחה
-----

פרידמן נישא לפנינה לבית שטרייס בשנת 1942. פנינה ובתם, עדה, נהרגו בתאונת דרכים ב-1960. פרידמן נישא בשנית ללאה ולזוג נולדו שני ילדים, יאיר ורותי. יאיר נפטר בשנת 1998.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: פרידמן, אלישע אליעזר, עמוד 347
2. ↑  אליעזר פרידמן, באתר הפלמ"ח
**רֶוואז דוֹר'וֹנַדזֶה** (בגאורגית: **რევაზ დოღონაძე**‏; 21 בנובמבר 1931 - 13 במאי 1985) היה מדען גאורגי, ממייסדי האלקטרוכימיה הקוונטית.

חייו ועבודתו
------------

דור'ונדזה נולד ב-1931, בטביליסי, גאורגיה. אביו, רומאן דור'ונדזה (1970-1905) היה פרופסור למדעי החקלאות. דור'ונדזה סיים את חוק לימודיו בשנת 1955, במכון להנדסה ופיזיקה במוסקבה. בשנים 1978-1958 היה עמית מחקר, כאשר ב-4 השנים הראשונות היה עמית מחקר בכיר, וב-16 השנים הבאות ראש קבוצת המחקר לאלקטרוכימיה קוונטית של מחלקת המחקר העיוני של המכון לאלקטרוכימיה של מוסקבה (נקרא כיום מכון פרומקין לאלקטרוכימיה של האקדמיה הרוסית למדעים). בשנים 1969-1963 היה פרופסור חבר, ובשנים 1973-1969 פרופסור מן המנין, באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה. בשנת 1961 קיבל תואר שלישי (PhD), ובשנת 1966 דוקטור למדעים.

דור'ונדזה היה הראשון לראות את תהליך הכימי של מעבר אלקטרון כמעבר קוונטי בין שני מצבים אלקטרוניים נפרדים, המושרה על ידי אינטראקציות אלקטרוסטטיות חלשות בין הישויות המולקולריות המיוצגות על ידי המצבים. קבוצת המחקר שלו משכה אליה סטודנטים מהאוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה ומהמכון להנדסה ופיזיקה במוסקבה, בנוסף לסטודנטים זרים; הוא שימש כמנחה ל-13 עבודות דוקטורט ו-5 תזות לדוקטור למדעים. המחקר בקבוצה במהלך שנות ה-70 טיפל בעיקר בקשר שבין מעבר אלקטרון לתהליכים אלקטרוניים אחרים בפאזה מעובה, כמו בליעת אור. במחקר זה הושם דגש על תהליכים המערבים שלוש רמות אלקטרוניות, במקום שתיים, בתהליכים בטמפרטורות נמוכות, עם תכונות המאפיינות תהליכים ביולוגיים.

דור'ונדזה ותלמידיו הציעו את המודל הקוונטו-מכני הראשון שלקח בחשבון את התפקיד הדינמי של הממס בתהליך מעבר פרוטון בממסים קוטביים. כמו כן יצרו תאוריה קוונטית של הקינטיקה של תהליכים כימיים, אלקטרוכימיים וביוכימיים בממסים קוטביים, בנוסף לתאוריה קוונטית של הקינטיקה של טרנספורמציה אטומית-מולקולרית בפאזה מעובה.

דור'ונדזה ייסד ועמד בראש המחלקה למחקר עיוני במכון לאלקטרוכימיה וכימיה אי-אורגנית של האקדמיה הגאורגית למדעים (GAS), בין השנים 1985-1978. בשנים 1985-1982 גם עמד בראש המחלקה לפיזיקה כללית ותאורטית באוניברסיטה הטכנית של גאורגיה. ב-1982 נבחר לחבר האקדמיה הגיאורגית למדעים. בין השנים 1985-1978 היה יושב-ראש מחלקת הפיזיקה האלקטרוכימית בחברה הבינלאומית לאלקטרוכימיה (ISE). גם היה חבר במערכת כתב העת "Journal of Electroanalytical Chemistry and Interfacial Electrochemistry", ובמערכת כתב העת הרוסי Elektrokhimia.

דור'ונדזה השתתף בכתיבת כ-190 עבודות מחקר (מתוכם 7 מונוגרפיות). הוא גם היה שותף לכתיבה ולעריכה של מונוגרפיה בת שלושה כרכים, "The Chemical Physics of Solvation" (הוצאת Elsevier, אמסטרדם, 1986-1985).

ראו גם
------

* כימיה קוונטית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר לזכרו של דור'ונדזה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337628905171
* BIBSYS: 90327237
* CiNii: DA00211924
* ISNI: 0000 0001 1660 6574
* LCCN: n85223571
* NKC: mzk2013747462
* NTA: 071378014
* SUDOC: 084570296
* VIAF: 65452833
* WorldCat: lccn-n85223571

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בצמד תקליטנים. אם התכוונתם לפיצה דיפ דיש, ראו פיצה בסגנון שיקגו.

**דיפ דיש** (באנגלית: **Deep Dish**) הם צמד תקליטני ומפיקי מוזיקת האוס: עלי "דאבפייר" שיראזיניה ושאראם טייבי, שניהם אמריקאים ממוצא איראני.

היסטוריה
--------

דיפ דיש פועלים מהעיר וושינגטון, ונתפרסמו ביצירת גרסאות ריקודים ללהיטים של שר, מדונה וגבריאל ובהופעותיהם החיות. הם גם שיתפו פעולה עם אמנים כריצ'רד מורל והלהקה הבריטית "Everything but the girl" באלבומם "Junk Science" מ-1998. הסינגל "The Future of the Future (Stay Gold)" שהוקלט עם הלהקה הבריטית הגיע למקום הראשון במצעדי פזמוני הריקודים באותה שנה.

רמיקסים נודעים שלהם הם לשירים "Thank you" ו "Stoned" של דיידו, על הראשון הם אף זכו בפרס גראמי.
אלבומם השני, "George it on", יצא ביולי 2005. להיט הריקודים "פלאשדאנס" וגרסת הכיסוי ל Dreams של פליטווד מק מתוכו זכו להצלחה.
הסינגל השני מאלבום זה, "Say Hello", הגיע גם הוא למקום הראשון במצעדי פזמוני הריקודים גם הוא, בספטמבר 2005.

בבעלות הצמד גם מספר חברות הפקה לאלבומי דאנס (לייבלים): Deep Dish, Yoshitoshi, ו-Yo. הם גם הפעילו חנות בשם "יושיטושי" בשכונת ג'ורג'טאון בוושינגטון שבה נמכרו אלבומי דאנס ואופנת מועדונים. החנות נסגרה ב 2003, אך הלייבלים עדיין פעילים ומפיקים בעיקר סינגלי דאנס 12 אינץ'.

בשנת 2006 הצמד החליט על פירוק לטובת קריירת סולו כמפיקים וכתקליטנים, בפברואר 2014 הצמד הכריז על חזרתם כצמד ועל סינגל חדש בשם "Quincy" שישוחרר ב 17.03.2014.

הופעת האיחוד הראשונה תתקיים במיאמי בוועידת המוזיקה השנתית בתאריך 31.03.2014

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של דיפ דיש
* דיפ דיש, ברשת החברתית פייסבוק

* דיפ דיש, ברשת החברתית טוויטר

* דיפ דיש, באתר אייטונס (באנגלית)

* דיפ דיש, באתר ספוטיפיי

* דיפ דיש, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

* דיפ דיש, באתר AllMusic (באנגלית)

* דיפ דיש, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דיפ דיש, באתר Discogs (באנגלית)

* דיפ דיש, באתר Songkick (באנגלית)

* דיפ דיש, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

* דיפ דיש, באתר בילבורד (באנגלית)
* אמוץ טוקטלי, האיום האיראני: ריאיון עם שאראם טייבי, nrg ‏, 2/7/2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007410239405171
* GND: 10318873-3
* ISNI: 0000 0001 0729 2702
* LCCN: no2010073566
* MusicBrainz: f1b1cf71-bd35-4e99-8624-24a6e15f133a
* NKC: xx0163115
* VIAF: 155564652
* WorldCat: lccn-no2010073566

 |
המונח "ש"א" מפנה לכאן. לערך העוסק בשנה העברית ה'ש"א (1540–1541), ראו ה'ש"א.
לוחית זיכרון בבית בו היה מטה שירות האוויר ברח' מונטפיורי 9 בתל אביב
**שירות האוויר** (**ש"א**) היה הזרוע האווירית של ארגון ההגנה, שהתפתחה בהמשך לחיל האוויר הישראלי.

שירות האוויר הוקם ב-10 בנובמבר 1947 ומפקדו היה יהושע אשל.

היחידה הוקמה בשל הבנת מטה ההגנה שיש צורך בכוח אווירי לוחם שיעמוד אך ורק לצורכי ביטחון היישוב. טייסי הש"א באו מיוצאי חילות האוויר של בעלות הברית, ומקרב אנשי הפלמ"ח. המטוסים, בעיקר מטוסים קלים חד מנועיים, היו רובם שייכים לחברת "אווירון". עם הקמתו, הוחלט לכלול בו גם את מחלקת הטיס של הפלמ"ח.

תפקידם העיקרי היה איסוף מודיעין והובלת אספקה. המטוסים היו, בדרך כלל, חסרי חימוש והטייס הצטייד בתת-מקלע וכמה פצצות קטנות להגנתו. גיחת הקרב הראשונה של שירות האוויר הייתה ב-17 בדצמבר 1947 על מטוס מדגם R.W.D-13. ביום זה פנחס בן-פורת קיבל הוראה להטיס רופא לבית אשל ובדרך חזרה אסף פצוע ממושב נבטים. כשהגיע למושב, ראה קבוצה של כ-200 ערבים שניסו להשתלט על הקיבוץ. בלי להמתין להוראות, הטייס זינק אל על וריסס את ההמון הערבי מנשקו האישי, תוך כדי הפלת רימונים על ראשיהם. פעולתו גרמה להפסקת ההתקפה הערבית והתוקפים התפזרו לבתיהם.

ערב הפינוי הבריטי מארץ ישראל רכשה הסוכנות היהודית מהבריטים, 21 מטוסים מיושנים (20 מטוסי אוסטר אוטוקרט ומטוס אוקספורד אחד) שהבריטים ניפצו ועקרו מהם ציוד צבאי. המטוסים, בשדה התעופה עאקיר (כיום תל נוף), פורקו והועברו בלילות ה-21 ו-22 בינואר 1948, לשרונה בשל הימצאותה באזור ישוב עברי ומחנה צבאי עברי. במתחם היקב הטמפלרי ובמרתפים שופצו המטוסים, 15 מטוסים הוחזרו לשימוש והיתר שימשו כמקור חלפים.

הבריטים לא ראו בעין יפה תקריות מעין אלו. למרות הלחץ הבריטי, הורכבה טייסת א' שבסיסה היה שדה דב. עם התעצמות הלחימה הורכבה בתחילת מרץ 1948 טייסת חדשה, הפעם בגליל ביבנאל. 

למרות הצלחותיו נגד האוכלוסייה הערבית המקומית, שירות האוויר לא השתווה לכוחות האוויר המשותפים של מדינות ערב.

במהלך אפריל 1948 החל השם "חיל האוויר" להחליף בהדרגה את השם "שירות האוויר", מבלי שהוצאה הודעה רשמית על כך. יום השנה להקמת חיל האוויר צוין, החל משנת 1948, לפי תאריך הקמתו של שירות האוויר בשלהי 1947.

עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על הבית בו היה המטה הראשון של שירות האוויר ברח' מונטפיורי 9 בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ש"א** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **שירות האוויר** |

* שיר גולן, נקודת ההתחלה: שרות האוויר באתר חיל האוויר.
* טייסת הנגב באתר "הפלמ"ח"
* זאב לכיש משירות האוויר של ההגנה לחיל האוויר, אתר צה"ל, יוני 2020.

| שורשי חיל האוויר הישראלי |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ראשית התעופה העברית בארץ ישראל • הקלוב הארצי־ישראלי לתעופה • חברות תעופה עבריות ביישוב • מחלקת הטיס של הפלמ"ח • שירות האוויר של ההגנה • חיל האוויר הישראלי במלחמת העצמאות |

 |
**רווחת העם היא החוק העליון** (בלטינית **salus populi suprema lex esto**), ניתן לתרגם גם כ"תהא רווחת העם החוק העליון" או "טובת העם צריכה להיות החוק העליון" הוא עיקרון חוקתי מאת מרקוס טוליוס קיקרו, המצוטט בספר על החוקים(אנ')‏ (52 לפני הספירה), ספר 3, חלק 3, פסוק 8.

הרעיון לעיקרון זה נלקח מהפסקה המסכמת של תריסר הלוחות(אנ') ‏(450 לפני הספירה).

שימושים
-------

פסוק זה צוטט בהרבה מאוד עבודות פילוסופיות ואקדמיות, למשל זהו הפסוק הפותח את שתי מסכתות על ממשל מדיני של ג'ון לוק, מופיע בתחילת פרק 30 של לויתן מאת הובס ובפרק 19 בחיבורו התאולוגי-פוליטי של שפינוזה.

הפסוק מופיע כמוטו בסמל מדינת מיזורי, בסמל העיר סלפורד(אנ') שבמנצ'סטר רבתי באנגליה, הפסוק, לעיתים בשינויים קלים מופיע בסמל הרבעים לואישהאם והארו שבלונדון, ובסמלי ערים ורבעים רבים נוספים.

זהו המוטו המופיע בסמל בית הספר למשפט של אוניברסיטת דיוקינס(אנ') שבפנסילבניה. זהו המוטו של מפלגת הימין פלאמס בלאנג בבלגיה והופיע על שלטי אצולה ושלטי אבירים רבים.

בצורה Salus rei publicae suprema lex esto זהו המוטו של צבא איטליה ומופיע על סמלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רווחת העם היא החוק העליון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הטקסט המלא הוא "Regio imperio duo sunto, iique <a> praeeundo iudicando consulendo praetores iudices consules appellamino. Militiae summum ius habento, nemini parento. Ollis salus populi suprema lex esto."
**Emblem3** (בעברית: **אמבלם3**) היא להקת רגאיי-פופ אמריקאית ממדינת וושינגטון. בלהקה חברים האחים וסלי וקיטון סטרומברג. היא עלתה לראשונה לתודעה הציבורית כאשר השתתפה בעונתה השנייה של התוכנית אקס פקטור בארצות הברית. הם הוחתמו בחברת התקליטים Syco Records של המפיק סיימון קאוול ובחברת התקליטים קולומביה רקורדס. הסינגל הראשון שלהם, (Chloe (You're the One I Want, יצא ב-15 באפריל 2013, ואלבום הבכורה שלהם, *Nothing to Lose*, יצא ב-30 ביולי 2013.

קריירה
------

### הקמת הלהקה

דרו צ'דוויק ווסלי סטרומברג הקימו את הלהקה לראשונה כשהיו בבית הספר התיכון, שמה של הלהקה היה American Scholars. באותו הזמן, אחיו של וסלי, קיטון סטורמברג, שכיום חבר בלהקה, היה רק בן תשע ולא השתתף עימם בלהקה אך עבד על הקלטות ביתיות משלו והיה צופה בעבודתם של צ'דוויק ווסלי. וסלי סרומברג עבר להנטינגטון ביץ' אשר בקליפורניה ואילו דרו צ'אדוויק חבר אליו לאחר שסיים תיכון. קיטון סרומברג עבר גם הוא לקליפורניה, נרשם לבית ספר לאמנות בקרבת מקום והצטרף אליהם. במרתף ביתם הם יצרו את האלבום *Bite Your Lip and Take It* תחת השם American Scholars. לאחר שעברו על שמות רבים החליטה השלישייה לשנות את שם הלהקה לשם "Emblem3" והמשיכו להופיע באזור הנטינגטון ביץ'.

### 2012: האקס פקטור

בשנת 2012 נבחנה הלהקה לעונה השנייה של התוכנית אקס פקטור עם השיר Sunset Blvd, שיר מקורי של הלהקה שנכתב על ידי דרו. הם הגיעו לחצי הגמר והודחו במקום רביעי עם השיר "Hey Jude" של הביטלס. בזכות התוכנית, הלהקה צברה מעריצים ואוהדים רבים.

### 2013-היום: *Nothing to Lose*

בדצמבר 2012, התחילה השלישייה להקליט את אלבום הבכורה שלה Nothing To Lose, האלבום שוחרר ב-30 ביולי 2013. הסינגל המוביל של האלבום היה (Chloe (You're the One I Want, והסינגל השני של האלבום היה 3000 Miles. הלהקה הייתה למופע הפותח של הזמרת סלינה גומז בסיבוב ההופעות שלה, *Stars Dance Tour* שהתחיל באוגוסט 2013. ב-5 בדצמבר 2013, הודיעה הלהקה על סיבוב הופעות משלה בשם #Bandlife.

ב-2 ביוני 2014, שחררה הלהקה את המיני-אלבום הראשון שלה - *Songs from the Couch, Vol. I*.

ב-20 ביוני 2014, הודיעה הלהקה באתר האינטרנט שלה, שחבר הלהקה דרו צ'דוויק עוזב את הלהקה לטובת קריירת סולו, וב-27 באוקטובר 2014 שחררה הלהקה מיני-אלבום חדש, הפעם ללא צ'אדיווק, בשם *Forever Together*.

חברי הלהקה
----------

* וסלי טרנט סטרומברג, נולד ב-6 בדצמבר 1993 - קולות ראשיים, גיטרה, תופים
* קיטון רוברט סטרומברג, נולד ב-16 ביולי 1996 - גיטרת בס, קולות גיבוי, גיטרה

### חברים לשעבר

* דרו מייקל צ'אדוויק, נולד ב-1 באוקטובר 1992 - קולות ראשיים, ראפ, גיטרה (2014-2012)

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* (*Nothing to Lose* (2013

### מיני אלבום

* (*Songs from the Couch, Vol. 1* (2014
* (Forever Together - EP (2014)

### סינגלים

* (Chloe (You're the One I Want) (2013
* (2013) 3000 Miles

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Emblem3 (באנגלית)
* Emblem3, ברשת החברתית פייסבוק

* Emblem3, ברשת החברתית טוויטר

* Emblem3, באתר Last.fm (באנגלית)

* Emblem3, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Emblem3, באתר Songkick (באנגלית)

* Emblem3, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 2ff61fb7-cf59-4a82-a15c-fa24dc8b16d0
* VIAF: 305855544
* WorldCat: lccn-no2013135746

 |
ז'קטים מעור בצבעים שונים בחנות בהונג קונג בתקופת מגפת הקורונה
נשים לבושות בז'קטים שחורים מעור בראלי פינלנד (אנ')
**ז'קט עור** הוא ז'קט עשוי מעור.

היסטוריה
--------

בספר "הז'קט השחור" נטען כי הז'קט השחור הראשון נתפר לטייסים גרמניים במלחמת העולם הראשונה. בתחילת המאה ה-20 טייסים ואנשי צבא נהגו ללבוש ז'קטים מעור.

בשנת 1928 יצרן מעילי גשם במנהטן, ארווינג סקוט, תכנן ז'קט לרוכבי אופנוע הרלי-דייווידסון. סקוט קרא לו "פרפקטו" על שם הסיגר האהוב עליו.

באופנה ובתרבות הפופולרית
------------------------

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. 
בשנות ה-50 הפך ז'קט העור לפריט לבוש פופולרי בהשפעת הקולנוע ההוליוודי.
בשנות ה-60 החיפושיות הפכו את ז'קט העור השחור לנפוץ.
בשנות ה-70 להקות רוק כמו דוראן דוראן, להקת פאנק כמו הראמונס וסקס פיסטולס לבשו ז'קטים מעור.

ז'קט עור שחור לעיתים מיוצר אף על ידי להקות רוק ומותגים גותיים.

גם נשים החלו ללבוש ז'קט מעור שחור והוא הפך לבגד יוניסקס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'קט עור** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **The Black Leather Jacket**, Mick Farren
2. ↑  Taylor Stephan, A Brief History of How the Leather Jacket Went From Military Uniform to Iconic Fashion Staple, E! News, ‏14 September 2015
ז'קט ג'ינס
ז'קט ג'ינס לאישה
ז'קט ג'ינס הוא ז'קט העשוי מבד דנים או ג'ינס.

השתמשו בו בצבא האמריקאי בשתי מלחמות עולם, ולבשו אותו מפורסמים רבים מג'יימס דין, מרילין מונרו ואלביס פרסלי. צעירים מרדניים בשנות ה-50 העדיפו ללבוש אותו, וכן לבשו אותו היפים בשנות ה-60 ופנקיסטים בשנות ה-70. הוא נלבש על ידי מעמד הפועלים וגם האליטות והפך אף לבגד שמעצבי צמרת עיצבו אותו.

היסטוריה
--------

ב-1880 יצר לוי שטראוס את חולצת הג'ינס הראשונה שתפקדה כז'קט ונקראה Levi's Triple. ז'קט זה נקרא גם Pleat Blouse ע"ש שלושת הקפלים בחזיתה. במהרה הפכה חולצה זו ללבושם של העובדים והקאובויס באמריקה.

בתחילת המאה ה-20  לוי יצר את ז'קט Type I, שהיה הפרוטוטיפ של ז'קט הג'ינס הידוע שגם היה ידוע כ-506. זה היה הז'קט של הקאובויס.

ב-1921 לי Lee (אנ') הציג את "ז'קט פסי הרכבת" שלו, שתוכנן במיוחד לעובדי מסילת הרכבת. הוא נקרא Loco Jacket. בסוף עשור זה לי הציג גם את ז'קט ג'ינס עם רוכסן שידוע כ-91 וגם נוסף לו תג "UNION MADE" .

ב-1933 לי השיק את אחד הז'קטים מג'ינס הידועים ביותר - the Storm Rider. ז'קט זה רופד בצמר.

צי ארצות הברית  החל להשתמש בז'קט ג'ינס כבר משנת 1914. ב-1919 צבא ארצות הברית הכניס את ז'קט הג'ינס למדים שלו.

הזמר האמריקאי בינג קרוסבי לבש חליפת ג'ינס ב-1951 ונאסר עליו להיכנס למלון קנדי לבוש בה. המלון הכיר בטעותו והכניס את קרוסבי ולוי יצר טוקסידו מג'ינס לקרוסבי מדנים והפך לקאלט כשקרוסבי לבש אותו בסרט Here Comes the Groom.

ז'קט ג'ינס ומכנסי ג'ינס קושרו בעיקר למעמד הפועלים בעת מלחמת העולם השנייה. אך בשנות ה-50 הם הפכו לתלבושת של כל הצעירים. היה זה אלביס פרסלי בסרט "רוק בית הסוהר" שלבש ז'קט ג'ינס, שגרם לפופולריות שלו בקרב הצעירים. בעקבות הסרט "רוק בבית הסוהר" של אלביס פרסלי, לוי ייצר ג'ינס אלביס פרסלי שהפך ללהיט.

ב-1953 יצר לוי את ז'קט Type II שהתאפיין בשני כיסים בחזיתו. הוא נקרא גם מודל 507XX.

ב-1962 יצר לוי יצר את ז'קט הג'ינס עם שני כיסים מקדימה שנודע כ-Type III ואחר כך כ- XX והפך למודל הפופולרי ביותר של ז'קט הג'ינס. הוא ידוע בשמו גם כ-"trucker jacket". מספרי המודלים של הז'קטים היו "70505," "71205," "70518." ההבדלים ביניהם היו מינימליים. אם על התווית האדומה בז'קט רשום LEVI'S הז'קט הוא משנות 50 עד 71. אם רשום על התווית האדומה Levi's הז'קט הוא משנת 1972 ואילך.

החל משנות ה-60 יצר לוי מודל זול יותר של ז'קט הג'ינס  שנקרא Orange Tab Trucker Jacket שסימנו תווית כתומה (לא מעור).

החל מאמצע שנות ה-80, מעצבי אופנה כמו קלווין קליין עיצבו ז'קט ג'ינס שהפך לאופנתי ונלבש לא רק לעבודה אלא אפילו בערב. מותגים כמו  Diesel ו-Guess עיצבו ז'קטים מג'ינס. דוגמניות צמרת כמו קייט מוס וקלאודיה שיפר לבשו ז'קטים מג'ינס.

בשנות ה-2000 ואילך עדיין ז'קט הג'ינס אופנתי ויש גם חזרה לז'קט ג'ינס וינטג'.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'קט ג'ינס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  היסטוריה של ז'קט ג'ינס, באתר
2. ↑  שלבים ביצירת ז'קט ג'ינס, באתר
**בעיית העץ של שטיינר** (באנגלית: Steiner tree problem), שנקראת על שם יאקוב שטיינר, היא מונח המתאר קבוצה של בעיות באופטימיזציה קומבינטורית. בעיית שטיינר בניסוחה הכללי ביותר דורשת לייצר את הקישור הקצר ביותר בין קבוצה נתונה של אובייקטים בהינתן פונקציית מרחק מוגדרת מראש. וריאנט אחד של הבעיה, שלעיתים קרובות משמש כמונח נרדף לבעיית עץ שטיינר, הוא **בעיית עץ שטיינר האוקלידית**: בהינתן קבוצה של נקודות במישור, יש למצוא רשת בעלת אורך מינימלי המקשרת בין כל הנקודות.

היסטוריה
--------

הפתרון במקרה של ארבע נקודות - ישנן שתי נקודות שטיינר *S*1 ו- *S*2.
המקור המוקדם ביותר לבעיית עץ שטיינר מופיע בהתכתבות של פייר דה פרמה (1601–1665), בה נידון המקרה הלא טריוויאלי הפשוט ביותר של בעיית שטיינר ל-n נקודות - המקרה הפרטי של n = 3. פרמה תיאר את הבעיה הזאת ב-1643 בחיבורו "שיטה לקביעת מקסימום ומינימום ומשיקים לקווים עקומים". הפתרון הידוע המוקדם ביותר לבעיה שהציע פרמה היה בנייה גאומטרית של הפיזיקאי והמתמטיקאי האיטלקי אוונג'ליסטה טוריצ'לי (1608–1647). הבנייה של טוריצ'לי הראתה שהנקודה שסכום מרחקיה מקודקודי המשולש מינימלי היא הנקודה בה רואים כל אחת מצלעות המשולש בזווית שווה, דהיינו 120 מעלות.

את בעיית שטיינר המוכללת הציע לראשונה קרל פרידריך גאוס (1777–1855) במכתב לחברו היינריך כריסטיאן שומאכר משנת 1836, שעסק בבעיית שטיינר במקרה של 4 נקודות. גאוס טען שבעיה מעניינת יותר היא למצוא את **הרשת הקצרה ביותר** שמחברת בין כל הנקודות, במקום את הנקודה שסכום מרחקיה מכל הנקודות מינימלי. הוא טען שבאמצעות שימוש ברשת (יותר מנקודת שטיינר אחת) ניתן לקצר את האורך הכולל של קווי הקישור שנמתחים בין הנקודות. באותו מכתב דן גאוס בכל הטופולוגיות האפשריות של הפתרון לבעיה, והציע להשתמש בפתרון הבעיה כדי לקצר את האורך הכולל של מסילות הרכבת שיחברו בין ארבע הערים הרבורג, ברמן, הנובר ובראונשוויג.

מציאת העץ במקרה של מספר סופי של נקודות היא בעיה NP-שלמה, ונכללת ב-21 הבעיות ה-NP שלמות של קארפ.

הוכחת הטענה של טוריצ'לי
-----------------------

עץ שטיינר בעבור שלוש נקודות A,B ו-C. נקודת שטיינר S ממוקמת בנקודת פרמה של המשולש ABC.
לטענה שנקודת שטיינר של משולש ABC ממוקמת בנקודת פרמה של המשולש יש הוכחה פיזיקלית יפה. נדמיין שולחן בצורת מנסרה שבסיסה זהה למשולש שבבעיה. נדמיין שלושה חוטים העוברים דרך כל אחד מקודקודי הבסיס העליון של המנסרה (שצורתו כצורת משולש ABC), המחוברים ביניהם באמצעות צמה הנמצאת בפנים המשולש. כעת נתלה על כל אחד מקצות החוטים משקולת שמסתה m. ברור שהמערכת תתייצב בנקודה בה האנרגיה הפוטנציאלית הכוללת שלה מינימלית, וכיוון שמסת כל אחת מהמשקולות זהה, נקודה זו היא גם הנקודה בה סכום הגבהים של המשקולות מעל הקרקע מינימלי. ניתן להראות בנקל שבמצב היציב הזה הצמה תתייצב בנקודת שטיינר של המשולש - הנקודה ממנה סכום המרחקים אל קודקודיו מינימלי. כיוון שהמתיחות בכל אחד מהחוטים זהה ושווה למשקל המשקולת, מחשבון וקטורי פשוט ניתן להראות שהקונפיגורציה היציבה היחידה של החוטים תהיה כאשר הם נפגשים בצמה בזוויות של 120 מעלות, כלומר בנקודת פרמה של המשולש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בעיית העץ של שטיינר** בוויקישיתוף
* בעיית העץ של שטיינר, באתר MathWorld (באנגלית)
**איון** (ביוונית עתיקה: Ἴων) הוא מחזה יווני עתיק שנכתב על ידי אוריפידס. משוער כי נכתב בין השנים 414-412 לפנה"ס.
העלילה עוקבת אחרי היתום איון ותהליך גילוי מקורותיו.

רקע
---

איון נולד לנסיכה האתונאית קראוסה מהאל אפולו שאנס אותה. 
היא הפקירה אותו במערה וסברה שנטרף. אך התינוק הועבר לדלפי, וגדל במקדש כמשרת האל. 
קראוסה נישאה לקסותוס, אציל נוכרי שקיבל אותה כפרס על עזרתו הצבאית לאתונאים. 
לזוג לא נולדו ילדים, והם באים לדלפי כדי להתייעץ בעניין עם האל. 
האל מעוניין שלאיון יהיה אב, כדי שיקנה לו מעמד חוקי באתונה. 
הוא מנבא שכאשר יֵצא קסותוס מהמקדש יפגוש את בנו. קסותוס יוצא ופוגש את איון. 
הוא סבור שהבן הזה נולד לו כששכב פעם עם נערה בחגיגה דיוניסית. קראוסה חוששת שבנו של בעלה עלול לגזול את המלוכה. 
היא מנסה להרעיל את איון אך הקשר נכשל. איון אץ להרוג את קראוסה, שמוצאת מקלט ליד המזבח. ברגע זה מביאה הכוהנת את הסל שבו ננטש איון. קראוסה מזהה את הסל, וכך היא מגלה את בנה האבוד, והבן מכיר את אמו.

| מחזות אוריפידס |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הקיקלופ • אלקסטיס • מדיאה • ילדי הרקולס • היפוליטוס • אנדרומכה • הקובה • מבקשות החסד • אלקטרה • הרקולס • נשות טרויה • איפיגניה בטאוריס • איון • הלנה • הנשים הפיניקיות • אורסטס • הבאקכות • איפיגניה באאוליס • רזוס (מחזה שיוחס לאוריפידס בטעות) |  |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587897305171
* BNE: XX3034880
* BnF: cb12204812z (data)
* GND: 4239664-5
* LCCN: nr2006002123
* NLA: 35723867
* SUDOC: 027420833
* VcBA: 492/6882
* VIAF: 180983627
* WorldCat (עם VIAF): 180983627

 |
**אמיליה רוברטסון היל** (באנגלית: **Amelia Robertson Hill**‏; 15 בינואר 1821 – 5 ביולי 1904; שם נעורים: אמיליה מקדרמייד פטון) הייתה אמנית ופסלת סקוטית בולטת לאורך המאה ה-19 ואחת הבודדות שקיבלה הזמנות עבודה ציבוריות. העבודות החשובות שלה הן הפסל של דייוויד ליווינגסטון בגני פרינסס סטריט, אדינבורו ופסל רוברט ברנס בדאמפריס.

ביוגרפיה
--------

היל נולדה לקתרין מקדיארמיד (נפטרה ב-1853) וג'וזף ניל פטון (1797–1874), מעצבי שטיחים. אחותה ג'מימה, נולדה ב-11 בנובמבר 1823. אחיה היו האמנים ג'וזף נואל פטון (1821–1901) ו-וולר יו פטון (1828–1895). נראה שהיא הוכשרה כפסלת אצל ויליאם ברודי באדינבורו.

בשנת 1862 היא נישאה לצייר והצלם החלוץ דייוויד אוקטביוס היל. היא הייתה אשתו השנייה. הם גרו באדינבורו. לתפקידו כמזכיר האקדמיה המלכותית הסקוטית היה חלק בהכרות ביניהם. בשנת 1868 הם הקימו את ביתם בבית רוק, בפינה הדרום מערבית של קלטון היל ליד מדרגות הכניסה הדרומיות לגבעה. אף שהם מזוהים לכתובת זו, הם חיו כאן רק שנתיים. הוא מת ב-1870 ואמיליה עברה מהבית, לניוינגטון לודג'. היא עיצבה פסל ברונזה בדמותו, על קברו.

מפקד האוכלוסין של 1891 מתאר את היל כ"פסלת, בדימוס", אך היא הציגה באקדמיה המלכותית הסקוטית עד 1902, בגיל 82. היא מתה בביתה, ב-5 ביולי 1904 בגיל 83. היא נקברה ליד בעלה 34 שנים לאחר מותו.

גלריה
-----

* פסל של דייוויד ליונגסטוןפסל של דייוויד ליונגסטון
* פסל של רוברט ברנספסל של רוברט ברנס
* הפסל על קברו של בעלההפסל על קברו של בעלה
* פסל הגאולוג יו מילרפסל הגאולוג יו מילר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיליה רוברטסון היל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "OPR Birth and Baptism Search Return for children of Joseph Paton and Catherine McDermaid". Scotland's People.
2. ↑  Matthew, H. C. G.; Harrison, B. eds. (23 September 2004). "The Oxford Dictionary of National Biography". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford: Oxford University Press.
3. ↑  Contributions from Royal Scottish Academy, The Scottish National Portrait Gallery, The National Museum of Scotland and The Dean Cemetery (2021). "The Amelia Trail". The Amelia Trail.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1035710757
* ISNI: 0000 0000 6852 7918
* RKD: 38422
* ULAN: 500020807
* VIAF: 95809269
* WorldCat: viaf-95809269

 |
**אנדרה לה נוטר** (בצרפתית: **André Le Nôtre**;‏ 12 במרץ 1613 – 15 בספטמבר 1700) היה אדריכל נוף צרפתי והגנן של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בין השנים 1645 - 1700. 

לה נוטר עיצב את גני ארמון ורסאי ואת גני טווילרי, אשר תכנונם לכיוון מערב היווה לימים את ראשיתה של שדרת שאנז אליזה. עבודתו הנופית נחשבת מופת של סגנון הגנים הצרפתי הרשמי.

לה נוטר שיתף פעולה עם לואי לה וו ושארל לה ברן בתכנון גני טירת וו-לה-ויקומט.

קורות חיים
----------

תוכנית גני ארמון ורסאי.
גני טירת וו-לה-ויקומט (Vaux-le-Vicomte).
לה נוטר נולד למשפחת גננים. אביו ז'אן לה נוטר, היה הגנן המלכותי. ז'אן ואביו (סבו של לה נוטר) היו ממתכנני גני ארמון הטווילרי, וקלוד מולה, בעלה של סנדקיתו, היה אחד הגננים הידועים ביותר באותה תקופה.
לה נוטר למד מתמטיקה, ציור ואדריכלות, והתמחה אצל סימון וואה (Simon Vouet), הצייר המלכותי של המלך לואי השלושה-עשר. לה נוטר למד אדריכלות אצל פרנסואה מאנסאר, חברו של שארל לה ברן. 

בשנת 1640 נשא לה נוטר לאישה את פרנסואז לאנגלואה (Françoise Langlois).
בשנת 1643 מונה לה נוטר למתכנן הגנים של אן מאוסטריה, ובין השנים 1645–1646 עיצב את גני טירת פונטנבלו. בין השנים 1656–1661 תכנן לה נוטר את גני טירת וו-לה-ויקומט עבור ניקולה פוקה, יחד עם שארל לה ברן ולואי לה וו. עיצוב זה הפך את לה נוטר לאדריכל נוף מבוקש וידוע.

ב-10 בספטמבר 1661 (שלושה שבועות לאחר שהמלך לואי ה-14 ביקר בגנים) נאסר ניקולה פוקה, ושלושת אומניו נלקחו לעבוד על ארמון ורסאי עבור המלך. לה נוטר נשכר על מנת לתכנן את גני הארמון. בנוסף, לה נוטר תכנן את העיר ורסאי.
בשנת 1662 תכנן לה נוטר את פארק גריניץ' עבור צ'ארלס השני, מלך אנגליה.
בין השנים 1662–1684 תכנן לה נוטר את גני טירת שאנטילי. לה נוטר תכנן גנים בגורדון בדרום צרפת.

בשנת 1675 קיבל לה נוטר תואר אצולה ממלך צרפת בשל עבודתו עבורו.

בשנת 1692 תכנן לה נוטר את גני טירת מארלי, ובשנת 1694 את גני ארמון שארלוטנבורג וטירת קאסל בגרמניה. בשנת 1698 תכנן את גני טירת וינדזור עבור ויליאם השלישי, מלך אנגליה.

לה נוטר נפטר בספטמבר 1700, בהיותו בן 87, ונקבר בכנסיית סן-רוש.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנדרה לה נוטר** |

* קורות חיים באתר משרד התרבות של צרפת
* ביוגרפיה של לה נוטר
* אנדרה לה נוטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276779105171
* BNE: XX4578963
* BnF: cb11994697j (data)
* CANTIC: a10512792
* GND: 118640410
* ICCU: VEAV034934
* ISNI: 0000 0001 2131 8665
* KulturNav: 6e3fd412-0889-4fe8-988f-d7efe8656c0f
* LCCN: n80113060
* NKC: jcu2016915840
* NLP: A31903721
* NTA: 069172676
* RKD: 229798
* SNAC: w6qz2k4k
* SUDOC: 028029038
* ULAN: 500027785
* VcBA: 495/361442
* VIAF: 49234418
* WorldCat: lccn-n80113060

 |
**ז'אן אנדרה מסנה** (בצרפתית: **Jean-André Masséna**;‏ 6 במאי 1758 – 4 באפריל 1817) היה מרשל של צרפת בימי מלחמות צרפת המהפכנית, מקרב בני דורו כישוריו בשדה הקרב מדורגים שניים רק לנפוליאון עצמו. כינויו בקרב חייליו היה "**ילדו היקר של הניצחון**".

רקע
---

מסנה נולד לסוחר זעיר בעיר ניס, אז חלק מממלכת סרדיניה. למשפחתו שורשים יהודיים, שם משפחתו המקורי הוא "מנשה". בגיל 13 הצטרף מסנה לצוות ספינה שבה שהה ארבע שנים בים התיכון, הבין שהים אינו בשבילו והחליט להצטרף לצבא הצרפתי, כחלק מהלגיון המלכותי האיטלקי. ההחלטה השתלמה, שכן הוא הצליח להתקדם עד לדרגה הגבוהה ביותר האפשרית עבור מי שאינו בן אצולה. לאחר שהבין שלא יוכל להתקדם עוד עקב מוצאו הנחות, פרש מהצבא. ב-1789 עסק תקופה קצרה בהברחה, וב-1791 הצטרף לצבא צרפת המהפכנית, שם מוצאו לא היווה מכשול והוא מונה לקצין.

קריירה צבאית
------------

באותה תקופה נהוג היה שהחיילים בוחרים את קציניהם, ולכן אדם בעל ניסיון כמסנה קודם מהר, וכבר ב-1793 נעשה מפקד דיוויזיה. במהלך השנים 1796–1797 ניצח במספר קרבות שהחשוב שבהם הוא קרב ריבולי. ב-1799 השתתף בקרבות בשווייץ, בקרב ציריך השני הנחיל תבוסה מוחצת לאלכסנדר רימסקי-קורסקוב. במהלך המצור על ג'נובה הצליח להתגונן די זמן וריתק אליו די כוחות אוסטריים כדי לאפשר לנפוליאון לנצח בקרב מרנגו. בסיום המצור הוא הפסיד את ג'נובה, אולם השיג לצבאו אישור מעבר בטוח לאדמות בשליטת צרפת. זמן קצר לאחר מכן פוטר מהצבא באשמת ביזה. ב-1804 חזר לצבא ופיקד על הגיס ה-IV של הגרנד ארמה. הוא שירת שנתיים בלבד, וחזר לצבא בעת הקרבות במרכז אירופה כנגד הקואליציה החמישית. בקרב אספרן-אסלינג, הגם שנתסיים בניצחון אוסטרי, הצטיין הגיס שבפיקודו, עת עמד כנגד התקפות אוסטריות עזות בכפר אספרן, במשך יומיים. בהמשך אותה שנה עמד בראש צבא צרפתי במטרה לפלוש לפורטוגל: "להדיר את רגלי האנגלים לים". הוא לא זכה בהצלחה רבה, וב-1810 נאלץ לסגת חזרה לצרפת. באותה שנה פרש סופית מהצבא, ומת כמה שנים מאוחר יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדרה מסנה** בוויקישיתוף
* nndb.com אנדרה מסנה
* אנדרה מסנה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אנדרה מסנה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452138105171
* BnF: cb12562931s (data)
* CANTIC: a11212366
* GND: 116835818
* HDS: 041513
* ISNI: 0000 0001 2100 5589
* LCCN: n82240479
* The Léonore id LH//1778/31 is not valid.
* NKC: jx20120716002
* NLP: A12014618
* NTA: 112950388
* RERO: 02-A003570473
* SNAC: w6060qk6
* SUDOC: 02868852X
* VcBA: 495/224001
* VIAF: 34574511
* WorldCat: lccn-n82240479

 |
רבי **אהרן ב"ר גרשון אבו אלדבי** (במקורות אחדים: **אבו אלרבי**; ~1376 - ~1430) היה פרשן וחוקר מקרא, מדקדק, אסטרולוג ואיש אשכולות יהודי סיציליאני בן המאות ה-14 וה-15.

ביוגרפיה
--------

נולד לרב גרשון אבו אלדבי, חי ופעל בעיר קטניה שבסיציליה, אך נהג לנסוע ברחבי העולם לצורך מחקריו, ביקר ברומא ובירושלים, בטורקיה ובדמשק ואלכסנדריה ומקומות נוספים במזרח התיכון. בצעירותו למד בישיבת טרויס (Treves) בצרפת.

נודע בשל פירושו על פירוש רש"י לתורה שכתב בשנת ה'ק"פ (1420) שבו הוא חולק לעיתים על דברי הראשונים, כאשר סבר שדבריהם נטו מדרך הפשט, ולעיתים מסקנותיו מנוגדות גם לדרשות חז"ל. עובדות אלו קנו לו ולפירושו אהדה בחוגי המשכילים.

מלבד חיבורו זה כתב עוד ספרים שידועים מתוך פירושו וכנראה נכתבו בחלקם ואבדו: ספר המיישיר, מטה אהרן (תשובות לטענות הנוצרים והקראים בכמה נושאים בפרשנות המקרא), נזר הקדש, ספר הנפש, פרח האלוהות.

משפחתו ושמה
-----------

משפחתו ידועה מתוך כתביו, הוא מזכיר בהם את חמיו, הרב משה גבאי; את אביו ר' גרשון ואת אחיו: ר' שלום, ר' יוסף, ר' ברוך, ר' משה ור' יעקב.

במקורות רבים בעבר נכתב שמו "אבו אלרבי", אך לדעת חיים מיכל אין ספק כי שמו אבו אלדבי, וכי הוא משתייך למשפחת אלדבי הספרדית, ממנה יצא בין היתר רבי מאיר אלדבי מחבר "שבילי אמונה". הוא משער כי אבות המשפחה הגיעו לסיציליה בעקבות גזירות השמד שפקדו את קסטיליה בשנת ה'קנ"א (1391).

לקריאה נוספת
------------

* **הר"ר אהרן ב"ר גרשון אבו אלדבי**, בתוך: חיים מיכל, **אור החיים**, פרנקפורט דמיין תרנ"א, פריט 281, עמ' 132–134

קישורים חיצוניים
----------------

* "אהרן אַבּוּלְדַּבִּי", יהודה דוד אייזנשטיין (עורך), אנציקלופדיה אוצר ישראל, ניו יורק: פרדס, תשי"ב, חלק א, עמודים 160–161, באתר היברובוקס

חיבורו
* ****פירושים לרש"י****, לאלמושנינו ולקניזאל ולרב אהרן ולאלבילדא. קושטא? רפ"ה?, באתר היברובוקס

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: nb2009011099
* VIAF: 88442578
* WorldCat (עם VIAF): 88442578

 |
**אהרן אורלנסקי** (ה'תרי"ד, 1854 – י"ח בחשוון ה'תרע"א, 20 בנובמבר 1910) היה רבה של פתח תקווה בשלושת העשורים הראשונים להיווסדה.

תולדותיו
--------

אהרן הכהן אורלנסקי נולד בביאליסטוק. למד בישיבה בביאליסטוק, שם נסמך לרבנות. בשנת תרמ"ד (1884) עלה לארץ ישראל, שנה לאחר קבוצת בני ביאליסטוק, (אליהם הצטרף עוד בתרמ"ג שרכשו נחלות בפתח תקווה, והתיישב באופן זמני בירושלים. בעת עלותו לארץ ישראל קיבל מכתב הסכמה מהרב מאיר שמחה הכהן בו כתב עליו שהוא הצטיין בשקידה עצומה בלימוד תורה והוא ראוי להורות הלכה, וזו לשונו: "...כי הוא מלא וגדוש בש"ס ופוסקים, ואחד מאלף הנכנסים לבית הספר מצאתי יוצא כמוהו."

עוד באותה שנה מינו בני פתח תקווה את הרב אורלנסקי לרב המושבה, והוא כיהן בתפקיד במשך 27 שנים, עד פטירתו בשנת ה'תרע"א (1910). במקביל לכהונתו ברבנות היה גם בעל כרם. 

את עיקר משנתו ייחד למצוות התלויות בארץ, והיה לאחד הפוסקים החלוצים בתחום זה. בנושא השמיטה עמד במשא ומתן הלכתי מסועף עם גדולי הרבנים, בתוכם: הרב שמואל מסלנט, הרב קוק, הרב מרדכי גימפל יפה ואחרים.

ייסד בפתח תקווה קופת גמ"ח בשם "זיכרון מרדכי" (ע"ש הרב מרדכי גימפל יפה), שהתפתחה ונעשתה אחד ממוסדות החסד החשובים במקום.

נקבר בחלקת הראשונים בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על שמו רחוב בפתח תקווה.

לאחר מותו כינס בנו הרב אברהם יעקב אורלנסקי את כתבי אביו והוציאם בספר "תקות אהרן".

התנגדותו להיתר המכירה
---------------------

הרב אורלנסקי התנגד לשימוש בהיתר המכירה בשמיטת תרמ"ט לצורך עבודת הקרקע וטען שאין בה צורך, מכיוון שממילא יש לתת לאדמה לנוח ולאפשר לחקלאים זמן להשקיע במשק החי.

קישורים חיצוניים
----------------

* תקות אהרן, ספר מכתבים של הרב אורלנסקי כולל מכתבים אל חכמי דורו. לספר הסכמה של הרב קוק והתייחסות של הרב קוק לדברים בספר.
* דוד תדהר (עורך), "הרב אהרן הכהן אורלנסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 185

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנצקלופדיה של הציונות הדתית, כרך א', עמ' 72
2. ↑  הרב אברהם יעקב אורלנסקי, באתר קדושי תרפ"ט
3. ↑  אהרן הכהן אורלנסקי ז"ל,
4. ↑  תקוות אהרן, סימן י"ד
5. ↑  ההיסטוריוגרפיה של בית העלמין, אתר מרכז פסג"ה פתח תקווה
6. ↑  תקות אהרן, סימן יא

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007297906505171
* ISNI: 0000 0000 7749 7458
* VIAF: 120143529
* WorldCat: viaf-120143529

 |
**קְלִימֶנְט ארקדייביץ' טִימִירְיַאזֶב** (ברוסית: **Климент Аркадьевич Тимирязев**;‏ 22 במאי (3 ביוני) 1843 – 28 באפריל 1920) היה חוקר בפיזיולוגיה של הצמחים וחלוץ הדרוויניזם ברוסיה.

ביוגרפיה
--------

טימיריאזב נולד בסנקט פטרבורג ולמד באוניברסיטת פטרבורג. כבר בנעוריו היה מקורב לזרמים השמאלניים בחברה הרוסית, והשקפותיו הליברליות בענייני המשטר הביאוהו לידי התנגשויות עם שלטון הצאר. בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, קיבל עליו את התפישה הדארוויניסטית המקורית, זו המושתתת על ההנחה של הורשת התכונות הנרכשות (לאמארקיזם), ובה דבק כל ימיו. לפיכך, הוא לא נטל כל חלק בהתפתחות הנאו-דרוויניזם. הוא גם היה אחד מן הראשונים שהכריז במפורש על אי מדעיותה ועקרותה של תורת הפאנגנזה - תורת התורשה השגויה שהציע דרווין.

בשנת 1867 כשהיה במחוז סימבירק, התבונן בהכלאה בין שני מיני אספסת – אספסת תרבותית (*Medicago sativa*) עם אספסת צהובה (*Medicago falcata*), והסב את תשומת הלב לתועלת המרובה שאיכרי רוסיה יכולים להפיק מכך. משנת 1877 החל לכהן כפרופסור באוניברסיטת מוסקבה ותבע במפגין את החופש המדעי. הייתה זו תקופה שבה שיסו בניצני ההתפתחות המדעית גורמים שונים, ובהם הכמורה, בעלי האחוזות, המשטר והצנזורה. אלה תבעו לשעבד את המדע אך ורק לצרכיהם, ולא לאפשר למדענים חירות בבחירת מושא המחקר.

טימיריאזב היה מרצה פופולרי על תורת דרווין. חלק מהרצאותיו הועלו על הכתב ונתפרסמו בכתב העת "רוסקאיה מיסל" (המחשבה הרוסית). כמו כן חיבר ערכים בביולוגיה במילון האנציקלופדי של גאראנט. בשנת 1911 אולץ להתפטר מן האוניברסיטה, משום שהביע התנגדות מפורשת לקו של משרד ההשכלה. הוא הוחזר למשרתו לאחר הפיכת אוקטובר בשנת 1917, והיה מראשוני אנשי המדע שהשלימו עם המהפכה הרוסית.

טימיריאזב היה זה שהוכיח כי הכלורופיל הוא שותף פעיל בתהליך הפוטוסינתזה. הוא גילה התאמה בין קטעי הספקטרום שבהם חלים שיאי קליטת גלי האור בכלורופיל, ובין הקטעים הממריצים ביותר את הפוטוסינתזה. כמו כן, חישב את ניצול אנרגיית האור על ידי הצמח, וקבע שהאנרגיה המצטברת בצמח בצורת החומר האורגאני, מגיעה מקליטת אנרגיית האור, ומכאן שגם בתהליך הפוטוסינתזה מתקיים חוק שימור האנרגיה.

כתביו שתורגמו לעברית
--------------------

* **חיי הצמח** / מאת ק. א. טימירייאזב (תרגום: ש. סבוראי; עריכה מדעית: מ. אבן-ארי, מ. זהרי, א. קוניס), עין חרוד: הקיבוץ המאוחד, תש"ב-1941–תש"ה.
* **צ' דרווין ותורתו** / ק"א טימירייאזוב; מרוסית: ש' הרברג; עריכה מדעית: ד' זיצק, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תש"י.
* **השיטה ההיסטורית בביולוגיה**: עשר הרצאות פופולריות / ק"א טימיריאזב; מרוסית: ש[רגא] פ[יבל] קלעי, בהשתתפות מ' אבנארי, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1950.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלימנט ארקדייביץ' טימיריאזב** בוויקישיתוף
* קלימנט ארקדייביץ' טימיריאזב, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קלימנט ארקדיביץ' טימיריזב (1843-1920), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601972205171
* CiNii: DA04610772
* GND: 119465760
* ISNI: 0000 0003 8306 9275
* LCCN: n84000024
* LNB: 000048063
* NDL: 00458795
* NKC: nlk20000089624
* NLP: A18078266
* NTA: 140973753
* RERO: 02-A013494395
* RSL: 000151956
* SUDOC: 167599828
* VIAF: 267966298
* WorldCat: lccn-n84000024

 |
**טאדאקי אוטאקה** (ביפנית: **尾高 忠明|Otaka Tadaaki** נולד ב-8 בנובמבר 1947) הוא מנצח יפני ובריטי. הוא למד הלחנה, תאוריה וקרן יער בבית הספר למוזיקה טאהו גאוקן, ובהמשך למד ניצוח אצל הידאו סאיטו.

אוטאקה כיהן כמנצח התזמורת הפילהרמונית של טוקיו והיה למנצח כבוד ב-1991. מ-1981 עד 1986 היה אוטאקה מנצחה של התזמורת הסימפונית של סאפורו, ומאז מאי 1998 הוא נושא בתזמורת זו בתארים יועץ מוזיקלי ומנצח ראשי. משנת 1992 עד 1998 היה המנצח הראשי של תזמורת יומיורי. הוא ייסד את קיואי סינפונייטה טוקיו בשנת 1995, אנסמבל קאמרי הנחשב לאחד הטובים ביותר ביפן, וכיהן כיועץ מוזיקלי, מנצח ראשי ומנצח כבוד.

בבריטניה, כיהן אוטאקה כמנצח ראשי של תזמורת ה-BBC הלאומית של ויילס משנת 1987 עד 1995. משנת 1998 עד 2001, היה מנהל מוזיקלי של תזמורת בריטן-פירס.

בספטמבר 2009, התמנה אוטאקה למנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של מלבורן, החל ב-2010. לאחר פרישתו הפתאומית של המנצח הראשי של תזמורת מלבורן אולג קטאני, התבקש אוטאקה להקדים את הכניסה לתפקיד, כבר בשלהי 2009.

ב-1991 קיבל אוטאקה את פרס סונטורי למוזיקה ה-23. ב-1997 עוטר בתואר הכבוד של מסדר האימפריה הבריטית. שנתיים לאחר זאת, היה אוטאקה ליפני הראשון שקיבל את המדליה של אגודת אלגר, על מאמציו לקידום המוזיקה של אדוארד אלגר.

טאדאקי אוטאקה הוא נשיא בינלאומי של הסינפוניה הוולשית, התזמורת הקאמרית המקצועית של ויילס, שמנצחה הוא מארק איגר.

טאדאקי אוטאקה הוא בנו של המלחין היסאטאדה אוטאקה.

קישורים חיצוניים
----------------

* טאדאקי אוטאקה, באתר ספוטיפיי
* טאדאקי אוטאקה, באתר AllMusic (באנגלית)
* טאדאקי אוטאקה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* טאדאקי אוטאקה, באתר Discogs (באנגלית)

* National Youth Orchestra of Great Britain biography
* BBC National Orchestra of Wales biography
* Sapporo Symphony Orchestra

הערות שוליים
------------

1. ↑   רובין אשר, "שמות גדולים ושינויים גדולים בתזמורת מלבורן". 22 בספטמבר 2009
2. ↑   רובין אשר, "התזמורת משלחת ללא הכנה מוקדמת את המנצח הראשי", 13 באוקטובר 2009
3. ↑  askonasholt
4. ↑  Sunday Breakfast program לפי דברי קייטי דרהאם בתוכנית ארוחת בוקר יום א' של ה-BBC, ‏ 28 בפברואר 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007351505505171
* BnF: cb14019375t (data)
* GND: 123684609
* ISNI: 0000 0000 8106 3206
* LCCN: n78050642
* MusicBrainz: 46b26f79-20a4-45d5-82ff-4adf7f4284f6
* SUDOC: 080495338
* Trove: 1051089
* VIAF: 27265006
* WorldCat: lccn-n78050642

 |