recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חזקת מוות** הוא הכרזה על מותו של אדם בהיעדר הוכחה ישירה למותו של האדם, כגון מציאת שרידים (למשל, גופה או שלד) המיוחסים לאותו אדם. הכרזה כזו נעשית בדרך כלל על ידי אדם לאחר שנעדר לתקופה ממושכת ובהיעדר ראיה כלשהי כי האדם עדיין בחיים - או לאחר תקופה קצרה יותר, אך כאשר הנסיבות סביב היעלמותו של אדם תומכות באופן מוחץ באמונה שהאדם מת (למשל, התרסקות מטוס). ההנחה נהית ודאית במידה והאדם לא אותר במשך תקופה שחורגת מתוחלת החיים הסבירה, כמו במקרים של אמיליה ארהארט וג'ק המרטש.

הצהרה על מותו של אדם מת דומה לצורות אחרות של "שיפוט מונע", כגון סעד הצהרתי. לתחומי שיפוט שונים יש אמות מידה משפטיות שונות לקבלת הצהרה כזו, ובאזורים מסוימים עשויה להיווצר חזקת מוות לאחר שאדם נעדר בנסיבות מסוימות ובפרק זמן מסוים.

ברוב תחומי השיפוט, כדי לקבל תעודת פטירה בהיעדר אישור של רופא כי אדם מזוהה נפטר, יש צורך לקבל צו בית משפט (אנ') המורה למדינה להנפיק תעודת פטירה. עם זאת, בחלק מתחומי השיפוט יאפשרו להנפיק תעודות פטירה ללא צו בית משפט רק אם קיימות ראיות נסיבתיות שיובילו אדם סביר להאמין כי אדם נפטר במאזן ההסתברויות.

אם אין ראיות מספקות לכך שהאדם מת, הכרזה משפטית על מותו של אדם עשויה להימשך זמן רב יותר, שכן היעדרות פשוטה אינה מוכיחה בהכרח מוות. הדרישות להכרזת אדם כמת חוקי עשויות להשתנות בהתאם לפרטים רבים, כולל הפרטים הבאים:

* תחום השיפוט בו חי האדם לפני מותו
* תחום השיפוט שבו יש להניח שהאדם נפטר
* ההנחה של סיבת המוות (רצח, התאבדות, תאונה וכו')
* מאזן ההסתברויות

לרוב המדינות יש פרק זמן מוגדר (שבע שנים בתחומי שיפוט רבים במשפט המקובל) שלאחריו אדם נחשב מת אם אין ראיות הסותרות זאת. עם זאת, אם הנעדר הוא בעל עיזבון משמעותי, רשאי בית המשפט לעכב הנפקה של תעודת פטירה אם לא נעשה מאמץ ממשי לאתר את הנעדר. כמו כן, אם סבורים שהמוות התרחש במים בין-לאומיים או במקום ללא כוח משטרה ריכוזי ומהימן או ללא מערכת רישום וסטטיסטיקה חיונית, על הכרזה למותו של אדם עשויים לחול חוקים אחרים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Bray, Samuel L. (2010). "Preventive Adjudication". *University of Chicago Law Review*. **77**: 1275. SSRN 1483859.
**דוכס קמברלנד וסטראת'רן** היה תואר אצילות שהוענק לבן משפחת המלוכה הבריטית, על שם מחוז קמברלנד (אנ') שבאנגליה ועל שם מחוז סטרתרן (אנ') שבסקוטלנד.

היסטוריה
--------

התואר דוכס קמברלנד ניתן שלוש פעמים בהיסטוריה של תוארי האצילות באנגליה ובריטניה.

התואר "דוכס קמברלנד וסטראת'רן" ניתן כתואר אצילות של בריטניה הגדולה. הדוכסות הכפולה הזו יחד עם תואר הרוזן של דבלין (אנ') הוענקו להנסיך הנרי, דוכס קמברלנד וסטראת'רן, בנו השלישי של פרדריק, נסיך ויילס, ונכדו של ג'ורג' השני, מלך בריטניה. מאחר שהנסיך הנרי מת ללא ילדים (ילדים לגיטימיים לירושה), התואר נכחד.

התואר דוכס קמברלנד וטביוטדייל (אנ') נוצר מאוחר יותר, עבוד הנסיך ארנסט אוגוסט.

| תארים מלכותיים בממלכה המאוחדת |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוכס לנקסטר • דוכס אדינבורו • נסיך ונסיכת ויילס, דוכס ודוכסית קורנוול • דוכס רות'סיי • דוכס ודוכסית יורק • דוכס אולבני • רוזן וסקס • דוכס גלוסטר • דוכס קנט • דוכס וינדזור • דוכס קלרנס • דוכס קיימברידג' • דוכס קמברלנד • דוכס קמברלנד וסטראת'רן • דוכס קונוט וסטראת'רן • דוכס ודוכסית סאסקס • נסיכה מלכותית |

 |
**פבריס אנסאקלה** (נולד ב-21 ביולי 1990 במחוז סן-סן-דני, צרפת) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת המגן השמאלי בנשאטל גזמאקס מהליגה השוויצרית השנייה ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. כמו כן הוא יכול לתפקד גם בתפקיד הקשר והבלם.

קריירת מועדונים
---------------

אנסאקלה החל את הקריירה שלו בנוער של AS בונדי, שם שיחק ארבע שנים לפני שהוא עזב לקבוצת טרואה. לאחר שהצטיין באקדמיית הנוער ושיחק משחקים בינלאומיים בנוער של הנבחרת, הוא זומן לקבוצה הבוגרת על ידי מאמן הקבוצה לודוביק בטאלי. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-9 בספטמבר 2008 כאשר הוא נכנס כמחליף במסגרת גביע הליגה הצרפתית נגד אנז'ה, משחק שהסתיים בניצחון 1–2. שלושה ימים מאוחר יותר אנסאקלה ערך את הופעת הבכורה בליגה כמחליף בהפסד 1–2 לקלרמונט. ב-19 בספטמבר פתח בהרכב ושותף ל-62 דקות בהפסד הקבוצה ללאנס. במשך שאר העונה היה בסגל אך היה שותף במשחקים כאשר עלה לעיתים כמחליף. ב-7 במרץ 2009 חתם על הארכת חוזה לשלוש שנים עד יוני 2012.

בסוף אוגוסט 2013, אנסאקלה חתם על חוזה לשלוש שנים באנדרלכט הבלגית ובעונת 2016/17 הושאל לאלניהספור הטורקית.

תארים
-----

#### אנדרלכט

* ליגת העל הבלגית (1): 2013/14
* הסופר קאפ הבלגי (1): 2014

#### בשיקטש

* אליפות טורקיה: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פבריס אנסאקלה** בוויקישיתוף
* פבריס אנסאקלה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר הרשמי של אלניהספור
**טריגאן** (יפנית: **トライガン**, אנגלית: **Trigun**) היא סדרת מאנגה ואנימה שנכתבה על ידי יאשוהירו נאייטאו (Yasuhiro Nightow) בת 26 פרקים שהועלתה לשידור בשנת 1998 בערוץ "TV Tokyo" ביפן ובארצות הברית ב-Adult Swim (חלק מערוץ Cartoon Network).

הסדרה מעולם לא שודרה בישראל.

עלילה
-----

הסדרה מספרת על אקדוחן פורע חוק בשם וואש הרמוס (Vash the stampede) בעולם עתידני/מערבוני בכוכב בשם גאנסמוק (Gunsmoke, "עשן רובה"), שעל ראשו מונח פרס של 60,000,000,000 דולרים כפולים (המטבע בסדרה). במהלך הסדרה נרדף וואש על ידי ציידי ראשים בשל הפרס הגבוה באשמת הרס העיר "יולי" (July), אם כי וואש סובל משיכחון למוקדם ואינו זוכר דבר מהאירוע. במסעותיו משתדל וואש להימנע מפגיעה באנשים ומשתמש בשיטות לא קטלניות כנגד רודפיו. את וואש מלוות שתי ידידותיו, מריל סטרייף ומילי תומפסון, העובדות עבור סוכנות הביטוח "אגודת ברנרדלי" (Bernardelli Insurance Society) ומנסות לצמצם את הנזקים שגורמת הופעתו, שנגרמים בעיקר מצד ציידי הראשים במהלך ניסיונותיהם לחסלו.
במהלך הסדרה נפגש וואש עם ניקולאס.ד וואלפווד (Nicholas.D Wolfwood), וניצוד ע"י אחיו התאום נייבס (Knives) ופקודיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגאן** בוויקישיתוף
* "טריגאן", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 5f0bb0b7-8471-48be-931b-dd4641c22b7f

 |
**אורי שלף** (19 בפברואר 1972 - 29 במרץ 2015) היה כדורסלן, מאמן כדורסל, עורך דין וסופר ישראלי, אשר שיחק בעמדת הפורוורד ובשנותיו האחרונות שימש כמנהל הפועל תל אביב. בנו של עמי שלף ואחיו של גור שלף.

ביוגרפיה
--------

שלף החל לשחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. לאחר מכן עלה לבוגרים שם שיחק שנתיים אך לא מצא את מקומו: בעונת 92/3 היה חלק מהקבוצה שזכתה בגביע המדינה בכדורסל ובעונת 96/7 היה שותף לירידת הליגה הראשונה בהיסטוריה של הפועל תל אביב. שיחק שנה בקבוצת מכבי גבעת שמואל בליגה הלאומית ו-5 שנים בהפועל "אריה" תל אביב עד שפרש ממשחק מקצועני לאחר עונה בא.ס. רמת השרון.
בעונת 2006/07 חזר למגרשים לקבוצת ע.ל.ה אור יהודה מליגה ב', שם שיתף פעולה עם מוטי בן בסט, גילי סלע וטוהר חיימוביץ והיה שותף לעליית הליגה של הקבוצה.

עוד בתקופה בה היה שחקן פעיל החל לאמן ילדים ונוער בהפועל תל אביב, ניהל את בית הספר לכדורסל של הפועל תל אביב בצוותא עם יהושע רוזין ושימש כמאמן שחקן של הפועל "אריה" תל אביב בליגה הארצית. לאחר הפרישה מכדורסל שימש כמנכ"ל קבוצת הכדורסל של רמת השרון תחת מיקי ברקוביץ' והמשיך לאמן ילדים במחלקת הנוער של א.ס. רמת השרון. בקיץ 2007/8 נענה לבקשת האוהדים, הצטרף לצוות המקימים של הפועל תל אביב המחודשת ומונה למאמן הקבוצה. בעונה זו הרכיב שלף (ששימש כמאמן-שחקן) קבוצה שהייתה גבוהה ברמתה משאר קבוצות הליגה וסיימה את ליגה ב' במאזן 22-0. הקבוצה השלימה דאבל כשזכתה בגביע האיגוד וסיימה את העונה במאזן נקי של אפס הפסדים (כולל משחקי אימון), בעונה אחר-כך הוביל את הקבוצה למאזן דומה בליגה א' כמאמן, והוביל אותה לדאבל שני ברציפות, בסיום העונה פינה את מקומו בעמדת המאמן, לטובת שרון אברהמי (אותו שלף עצמו מינה תחתיו), ועבר לתפקיד המנהל המקצועי.

שלף היה עורך דין במקצועו ובעל תואר ראשון במנהל עסקים ובמשפטים. בעל טור שבועי באתר וואלה!. כמו כן כתב ספר ילדים יחד עם אחיו גור בשם "צביקי הרואה ואינו נראה".

אורי שלף נפטר ב־29 במרץ 2015 בעקבות אירוע לב, והותיר אישה, תמר, ושני ילדים. למחרת הוצב ארונו בהיכל קבוצת שלמה, וטרם מסע הלוויה ערכה הפועל תל אביב טקס לכבודו. שלף נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.

במלאת שנה למותו יצא לאור ספר הזיכרון "חושב עליו כש...", שכתב חברו של שלף, גלעד שמחוני.

במלאת שנתיים למותו, החליטה הנהלת הפועל תל אביב כדורסל לקרוא על שמו את יציע 4 בהיכל קבוצת שלמה בו ממוקמים גם מושבי הכבוד ומנויים משפחתיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי שלף‏, הבלוג של אורי שלף, באתר וואלה!‏, 14 בינואר 2008
* אהרל'ה ויסברג, האחים שלף בקרב על הבית, באתר ישראל היום, 16 בנובמבר 2012
* אבי סגל, איש של חזון: פרידה מאורי שלף, באתר nrg‏, 31 במרץ 2015
* זיו רביב, ביום השנה למותו של אורי שלף הוציא גלעד שמחוני ספר לזכרו (אורכב 13.12.2017 בארכיון Wayback Machine), 13 באפריל 2016, באתר mynet

הערות שוליים
------------

1. ↑  טרגדיה בעולם הכדורסל: אורי שלף נפטר בגיל 43, באתר ערוץ הספורט, 29 במרץ 2015
2. ↑  אורי שלף נטמן. "עשית את כולנו גאים", באתר ערוץ הספורט, 30 במרץ 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007512759705171
* VIAF: 315208341
* WorldCat: viaf-315208341

 |
**סרובה** (**Serowe**) היא עיירה במחוז המרכז בבוטסואנה המשמשת כבירת המחוז וכמרכז הכלכלי שלו. סרובה היא מקום הולדתו של הנשיא הראשון של בוטסואנה הנחשב לאבי האומה, סרטסה קחאמה ומקום קבורתו. קאמה היה בן לשבט הבאמאנגוואטו (Bamangwato) שסרובה היא מרכזו.

היסטוריה
--------

סרובה הוקמה בשנת 1903 על ידי המלך חאמה השלישי, מנהיג שבט הבאמאנגוואטו שייסד אותה כבירתו.
בגבעת סוואננג (Swaneng) שבעיר הוקם בית הספר הראשון של תנועת הבריגדות (Brigades Movement) בהנהגתו של האפריקאנרי פטריק ון רנסבורג שהיה לוחם נגד משטר האפרטהייד.

גאוגרפיה
--------

סרובה ממוקמת באזור פורה העשיר במימי נהר לוטסאנה (Lotsane). היא שוכנת ממערב לכביש גאבורון-פרנסיסטאון וממנו ניתן להגיע אליה בקלות. העיירה היא גם ראשיתו של הכביש המוליך לאורפה (Orapa) שבה נמצאים מרבצי יהלומים גדולים. בסוואננג ניצבות למעשה שתי גבעות שנקראות סוואננג האם וסוואננג האב.

ראו גם
------

* סרטסה קחאמה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרובה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סרובה
* Serowe, www.botswanabeckons.com
* סרובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007559886005171
* LCCN: n82032275
* VIAF: 155957089
* WorldCat (עם VIAF): 155957089

 |
**טיפוח, רכילות והאבולוציה של השפה** הוא ספר מאת האנתרופולוג רובין דאנבר משנת 1996, בו טוען המחבר כי השפה התפתחה מטיפוח חברתי ומסיפורי רכילות. טיעון זה נתמך בתצפית לפיה השפה מותאמת לסיפור סיפורים.

הספר ספג ביקורת בטענה שמכיוון שהדיבור כל כך קל, "הטיפוח במילים", הצעתו של דאנבר, מהווה דרך אמינה פחות לתקשורת מאשר איתותים כנים אחרים, כגון השקעה בזולת, הסתכנות, חריצות, מאמץ ותכונות אחרות שיוצרות אמינות רבה יותר של זה שמפגין אותן. בנוסף, הספר אינו מספק הסבר משכנע לאופן שבו קולות חסרי משמעות הנובעים ממעשה הטיפוח, עשויים להפוך לדיבור תחבירי.

תזה
---

דאנבר טוען כי רכילות מאפשרת לבני אדם החיים בקבוצה מה שטיפוח ידני מאפשר לפרימטים אחרים - לשרת את מערכות היחסים שלהם וכך לשמור על בריתותיהם, על בסיס העיקרון: "אם תגרד לי את הגב, אני אגרד את שלך." דאנבר טוען שכאשר בני האדם החלו לחיות בקבוצות חברתיות גדולות יותר ויותר, טיפוח ידני לכל החברים והמכרים החל לגזול זמן רב עד כדי כך שהפך לבלתי משתלם. בתגובה, טען דאנבר, המציא האדם צורת טיפוח זולה ויעילה במיוחד - טיפוח "ווקאלי, הלא הוא הרכילות." כדי לשמור על בעלי ברית מאושרים, צריך רק "לטפח" אותם בעזרת קולות שעלות השמעתם נמוכה (במובנים של השקעת מאמץ), וכך מתאפשר לשרת מספר בעלי ברית בו זמנית, תוך שמירה על שתי הידיים פנויות למשימות אחרות. הטיפוח הקולי התפתח בהדרגה לשפה קולית - בתחילה בצורה של רכילות. נראה כי ההשערה של דאנבר נתמכת בכך שמבנה השפה מראה התאמה לסיפור סיפורים.

ביקורת
------

מבקרי התיאוריה של דאנבר מצביעים על כך שיעילותו של "טיפוח ווקאלי" - העובדה שהמילים כל כך זולות, כל כך קלות להפקה - פוגעת ביכולתו לאותת על מחויבות כנה מהסוג שמועבר בטיפוח ידני, שגוזל זמן ודורש משאבים רבים יותר.  ביקורת נוספת היא שהתיאוריה לא עושה דבר כדי להסביר את המעבר המכריע מטיפוח קולי - הפקת צלילים נעימים אך חסרי משמעות - למורכבויות הקוגניטיביות של הדיבור התחבירי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  von Heiseler, Till Nikolaus (2014) Language evolved for storytelling in a super-fast evolution. In: R. L. C. Cartmill, Eds. Evolution of Language. London: World Scientific, pp. 114-121.
2. ↑  Power, C. 1998. Old wives' tales: the gossip hypothesis and the reliability of cheap signals. In J. R. Hurford, M. Studdert Kennedy and C. Knight (eds), *Approaches to the Evolution of Language: Social and Cognitive Bases.* Cambridge: Cambridge University Press, pp. 111 29.
**אריה מכנס** (1921 - 22 במאי 2008) היה כדורגלן ישראלי ששיחק כרץ ימני במכבי הרצליה ובמכבי נתניה. אריה הוא בנו של יצחק מכנס, ממייסדי רמת גן והרצליה ואביהם של עודד וגד מכנס.

קריירה כשחקן
------------

מכנס החל את הקריירה כשחקן בקבוצת מכבי הרצליה. בשנת 1941 עבר לקבוצת מכבי נתניה לאחר שמנהל הקבוצה, אליהו טרבלוס, אסף מהאוהדים סכום של 28 גרוש לצורך הבאתו לקבוצה. בעונת 1941/1942 שיחקה הקבוצה בליגת המשנה, ומכנס היה שותף לזכייתה באליפות המחוז ולעלייה לליגה הבכירה.

בשנת 1947 היה מעורב באירוע משעשע, כאשר במשחק נגד ראשון לציון במצב של 2–2 בעט בעיטה חזקה בכדור. כתוצאה מהבעיטה התפוצץ הכדור והשופט נאלץ להפסיק את המשחק. בשנת 1948, לאחר שמאמן הקבוצה ברוך פוייר וארבעה משחקני הקבוצה נהרגו בקרב לטרון, מונה מכנס לקפטן הקבוצה.

בשנת 1954 היה שותף להעפלה ההיסטורית לגמר גביע המדינה בו הפסידה 0–4 למכבי תל אביב.

בשנת 1956 פרש מכנס ממשחק פעיל. באותה שנה נולדו שני בניו עודד וגד, שהיו מכוכבי מכבי נתניה בשנות השבעים. לאחר הפרישה שימש במשך שנים רבות כמאמן קבוצת הנערים במועדון.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנשי המועדון - אריה מכנס ז"ל, באתר מכבי נתניה
2. ↑  אשר גולדברג, זיכרון צילומי, באתר הארץ, 7 באפריל 2002
כרומוזום 18
**תסמונת אדוארדס** הידועה גם בשם **טריזומיה 18**, היא תוצאה של פגם גנטי במסגרתו ישנם שלושה עותקים של כרומוזום מספר 18 במקום שניים כמו בכרומוזום הומולוגי תקין. הכרומוזום הנוסף יכול להיות שלם או חלקי.
המחלה תוארה לראשונה בשנת 1960 על ידי הגנטיקאי הבריטי ג'ון הילטון אדוארדס.
זהו הפגם הגנטי השכיח ביותר אחרי תסמונת דאון.

כ-95% מהעוברים הלוקים בתסמונת מתים במהלך ההריון[דרוש מקור]. כ-50% מהתינוקות הנולדים עם התסמונת אינם שורדים את השבוע הראשון לחייהם, ופחות מ-10% מהם שורדים את שנת חייהם הראשונה.

מאפיינים
--------

הלוקים במחלה מאופיינים בפיגור שכלי, בעורף בולט, מיקרוגנאטיה (לסת תחתונה קטנה), אוזניים נמוכות, עיניים רחוקות, כף רגל שטוחה, פולידקטיליה (יותר מחמש אצבעות ביד) וכן פגמים בצורת האצבעות, שפה שסועה, פגמים בלב, מיקרוצפליה (ראש קטן) וגם פגמים בכליות.

שכיחות המחלה
------------

השכיחות לטריזומיה זו, בדומה לאחרות, עולה ככל שעולה גיל האם. שכיחות התופעה היא אחת מכל 5000–6000 לידות. השכיחות בעוברים גבוהה יותר, אך עוברים רבים הסובלים ממנה אינם שורדים את ההריון.

לנוכח תוחלת החיים הקצרה של הסובלים מהמחלה, שכיחות המחלה באוכלוסייה הכוללת היא נמוכה מאוד והיא נחשבת למחלה נדירה.

ראו גם
------

* NIPT - בדיקת DNA עוברי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תסמונת אדוארדס** בוויקישיתוף
* תסמונת אדוארדס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Trisomy 18, באתר Genetics Home Reference של המכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית, ‏מרץ 2012 (באנגלית)
2. ↑  Trisomy 18 Overview, באתר Genetic and Rare Diseases Information Center (GARD)‎ של המכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית, ‏30 בינואר 2012 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1046751034
* NDL: 01161959
* NKC: ph669539

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מכון הקשרים לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית** פועל במסגרת המחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. המכון הוקם בשנת 2001, במגמה לאצור ארכיוני סופרים, לקדם את המחקר הספרותי, ולהקים מסגרות לקידום הקשרים בין תרבות, חברה וקהילה בחברה היהודית והישראלית. הוגה ויוזם המכון הוא פרופסור יגאל שוורץ, שגם עומד בראש המכון מאז הקמתו. מטרה נוספת של מכון הקשרים היא לטפח דור חדש חוקרי ספרות צעירים, שעבודתם תשלב מצוינות אקדמית לצד רגישות תרבותית ומחויבות חברתית.

המיזמים המתבצעים במכון עצמו וביזמתו הם מיזמים רב-תחומיים, רב-שנתיים ורבי משתתפים. בין המיזמים נמנה לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים. זהו הלקסיקון הנרחב והכולל ביותר של הספרות העברית החדשה ושל כותביה, המשוררים והפרוזאיקונים הישראלים. 

ארכיוני הסופרים האצורים במכון הקשרים הם של דוד אבידן, אהרן אפלפלד, עמוס עוז, נסים אלוני, רות אלמוג, שולמית הראבן, דוד שיץ, נחמיה רפופורט, ונוספים. מכון הקשרים מוציא לאור כתב-עת ספרותי בשם "מכאן", בשיתוף עם הוצאת כנרת זמורה ביתן. בכתב העת, שעד 2018 יצאו לאור 18 גליונות שלו, נדפסים מאמרי מחקר, ביוגרפיות קצרות וראיונות עם יוצרי ספרות ישראלים בולטים. ליד המערכת האקדמית של כתב העת פועלת מערכת צעירה של סטודנטים הרוכשים כישורים לעריכת כתבי עת ספרותיים אקדמיים בעתיד. בשנים 2005–2017 המכון הוציא לאור סדרת ספרים בשם "מסה קריטית", שבה נדפסו ספרי מחקר בתחום התרבות והספרות הישראלית.

מיזמים המתקיימים במכון הקשרים הם לקסיקון לספרות הילדים העברית החדשה; מחקר על המו"לות העברית החדשה, 1890 עד 2000; ומיזם אזורי על "סיפורו של הדרום". החל משנת 2012 החלה להתקיים במכון סדרה של אירועי שירה, "שיר בהקשר", הפתוחים לקהל בעריכת והנחיית המשורר והעורך ערן צלגוב ומנהל הארכיונים אילן בר-דוד. עם המשוררים שהתארחו בסדרה נמנים חיים גורי, בנימין שבילי, תום הדני, דניאל באומגרטן, בעז יניב, ענת זכריה, מיטל ניסים, כרמית רוזן, רוני סומק, ליאת קפלן ורון דהן. בין כותלי המכון נערכים גם אירועים ספרותיים מסוגים שונים, הרצאות, השקות ספרים כנסים וימי עיון.

המכון נהנה מתמיכה של קרן קיסריה ע"ש בנימין אדמונד דה-רוטשילד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מכון הקשרים
* הקשרים, המכון לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארכיונים לספרות עברית, באתר של מכון הקשרים
2. ↑  מסה קריטית, באתר של מכון הקשרים
3. ↑  פרויקטים מיוחדים, באתר של מכון הקשרים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007300584805171
* LCCN: no2017156827
* VIAF: 128375327
* WorldCat (עם VIAF): 128375327

 |
**ריינאלדו ראמוס סואסונה** (בפורטוגזית: **Reinaldo Ramos Suassuna**; נולד ב-16 בינואר 1938), הידוע בכינויו **מסטרה סואסונה,** הוא אומן לחימה ומוזיקאי ברזילאי, העוסק באמנות הלחימה קפואירה ובפולקלור ברזילאי.

סואסונה הוא בעל דרגת "מאסטר" בקפוארה, והוא אחד משני המייסדים של קבוצת הקפוארה "קורדאו ז'י אאורו", בפורטוגזית - חבל הזהב, אחת מקבוצות הקפוארה הגדולות בעולם.

ביוגרפיה
--------

סואסונה נולד בעיר סלבדור שבמדינת באהיה בברזיל, והתחיל מגיל צעיר להתאמן בקפואירה. מורו הראשון של סואסונה היה מסטרה סורוסו (Soroso), ולאחר מכן המשיך ללמוד את סגנון האנגולה אצל מסטרה פסטיניה, ואת סגנון הרג'יונל אצל מסטרה בימבה.

לאחר הכשרתו של סואסונה כמאסטר לקפואירה, עבר סואסונה לעיר סאו פאולו, והתחיל ללמד שם קפוארה. בשנת 1967 הקים סואסונה את קבוצת הקפוארה "קורדאו ז'י אאור" יחד עם מסטרה ברזיליה, מאסטר נוסף בסאו פאולו, והקבוצה גדלה לממדים עצומים.

כיום, קבוצת "קורדאו ז'י אאורו" היא אחת מהקבוצות המובילות בעולם, ופועלת במדינות רבות.

במקביל להיותו אומן לחימה, סואסונה הוא מוזיקאי, והוא מתמחה בנגינה על כלי הבירמיבאו, וידוע בקולו החזק. סואסונה הוא חלק מחברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ, והוא הכין יחד איתה 5 אלבומי מוזיקה ברזילאית הכוללים שירי קפואירה וקטעי נגינה בכלי נגינה מסורתיים.

בשנים האחרונות מתנהלת נגדו חקירה ומספר תביעות משפטיות במחוזות שונים בברזיל אודות עבירות מין.

ראו גם
------

* מסטרה בימבה
* מסטרה פסטיניה
* מסטרה קמיזה
* מסטרה בורגייס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מסטרה סואסונה
* שושלת הקפוארה באתר פרנה קפוארה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Capoeiristas from one of Brazil’s biggest groups denounce their masters for sexual crimes

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: ac55762f-eafe-485a-a694-ba7eb18429f4

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מסטרה סואסונה"**.
**שרבין אלנבי** (בפרסית: شروین النابی ; נולד ב־26 באוגוסט 1995) הוא שחקן איראני-אנגלי, שהתפרסם בזכות משחקו בסדרה הישראלית "טהרן" של כאן 11.

ביוגרפיה
--------

אלנבי נולד באיראן למשפחה פרסית והוא דובר פרסית וכורדית. בשנת 2007, כשהוא בן 12, היגר עם משפחתו למנצ'סטר בבריטניה וכיום הוא מתגורר בלונדון.

בשנת 2019 שיחק בסרט "בגדד בצל שלי" בתור נאסר, ולצורך משחקו בסרט זה למד אלנבי ערבית.

בשנת 2020 שיחק אלנבי בסדרת הריגול הישראלית "טהרן" של כאן 11 ו-Apple TV+ בתור מילאד כאהאני, פעיל איראני ליברלי, אותו הכירה סוכנת המוסד תמר רבניאן (ניב סולטן) בדארקנט תחת הכינוי "סיק בוי". מילאד מנהל רומן עם תמר ובעונה השנייה של טהרן הם מתכננים הימלטות מאיראן ותחילתם של חיים חדשים בוונקובר שבקנדה. בעונה זו ידוע אלנבי גם בתור מהדי אנסארי, אח של ליילה אנסארי (תמר רביניאן).

בעקבות משחקו של אלנבי בסדרה טהרן, הוא מוחרם בארץ מוצאו איראן וכניסתו אל המדינה נאסרה. אלנבי קרא לאחר פרסום האיסור לישראלים ליצור קשרים עם איראנים בשביל לחזק את השלום בין העמים.

בשנת 2023 הצטלם לסרטו של רני הארלין "*The Refuge*" אשר עתיד לצאת לאקרנים במהלך שנת 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שרבין אלנבי** בוויקישיתוף
* שרבין אלנבי, ברשת החברתית אינסטגרם
* שרבין אלנבי, ברשת החברתית LinkedIn
* שרבין אלנבי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שרבין אלנבי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר וולף, טהרן אהובתי, באתר ישראל היום, 23 ביולי 2020
2. ↑  Shervin Alenabi, IMDb
3. ↑  ניר וולף, מוחרם באיראן בגלל "טהרן", מאוהב בישראל בזכות ניב סולטן, באתר ישראל היום, 23 ביולי 2020
4. ↑  L'un des héros de la série « Teheran » interdit d'entrée en Iran !, LPH INFO, ‏2020-07-23 (ב־)
5. ↑   "מעודד את הישראלים ליצור קשר עם האיראנים": כוכב טהרן בריאיון, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 06:54)
**אחמד אוּיָחְיָא** (בערבית: **أحمد أويحيى**; נולד ב-2 ביולי 1952) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אלג'יראי אשר כיהן כראש ממשלת אלג'יריה.

ביוגרפיה
--------

### חיים מוקדמים

אויחיא נולד בכפר איבודררן באלג'יריה ב-2 ביולי 1952. את לימודיו בבית ספר יסודי עשה באלג'יר ואת השכלתו התיכונית למד בבית ספר תיכון אל-אידריס. בשנת 1972, אויחיא הצטרף לבית הספר ללימודי דיפלומטיה באלג'יר והתמחה בדיפלומטיה. בשנת 1976 עזב את ההתמחות בדיפלומטיה על מנת לשרת בצבא אלג'יריה בין השנים 1978-1976.

### קריירה

בשנת 1979 הוא הצטרף למשרד חוץ האלג'יראי. במהלך כהונתו במשרד, הוטל עליו ניהול המחלקה לענייני אפריקה. ב-1980 הוא מונה להיות היועץ לענייני חוץ של שגריר של אלג'יריה בחוף השנהב, כיהן בתפקיד זה עד 1982. בשנת 1982 הוא מונה להיות היועץ לענייני חוץ של ראש משלחת אלג'יריה בעצרת הכללית של האומות המאוחדות בניו יורק. הוא היה יועצו של שר החוץ של אלג'יריה מ-1990 עד 1991 ולאחר מכן כיהן כשנתיים בתור שגריר אלג'יריה במאלי.

בסוף 1995 היה המועמד המוביל לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה וניצח בבחירות. עם בחירתו של עבד אל-עזיז בותפליקה לנשיאות אלג'יריה ב-1998 התפטר מתפקידו כראש הממשלה. המצב הכלכלי הקשה שאלג'יריה הייתה שקועה בו מאז מלחמת האזרחים האלג'יראית הוביל לפופולריותו בקרב הציבור האלג'יראי. בשנת 2003 חזר לתפקיד וכיהן בתפקיד עד שנת 2006.

אחרי שהיה מעורב בפגישות דיפלומטיות בינלאומיות בשנת 2008, נקרא אויחיא לשוב תפקיד ראש הממשלה על ידי הנשיא בותפליקה. בהשבעתו השלישית והאחרונה, הוא התחייב "להמשיך ליישם את תוכנית המדיניות של נשיא הרפובליקה".
העיתונות הזרה והמקומית הגיבה על היחסים הסוערים שבין אויחיא ובותפליקה, הרי שניהם לא מאותה מפלגה ודעותיהם חלוקות בנושאים רבים.

כהונתו של אויחיא הסתיימה ב-3 בספטמבר 2012, והוא הוחלף על ידי עבד אל-מאלכ סלאל. ב-16 באוגוסט 2017 חזר לכהן כראש הממשלה, אך הוחלף שוב ב-12 במרץ 2019 על ידי נור א-דין בדווי. 

אויחיא עם נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, 2010

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אחמד אויחיא** בוויקישיתוף
* ראש ממשלה חדש לאלג'יריה: אחמד אויחיה, באתר ynet, 23 ביוני 2008
* סוכנויות הידיעות, לאחר 19 שנה, הקץ למצב החירום באלג'יריה, באתר ynet, 16 בפברואר 2011

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תפקידיו השונים של אויחיא (באנגלית)
2. ↑  Algerian president brings back Ouyahia for third stint as PM
3. ↑  Ouyahia peut-il durer?

| ראשי ממשלת אלג'יריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אחמד בן בלה • מוחמד בן אחמד עבד אל-ע'ני • עבד אל-חמיד בראהימי • קאצדי מרבאח • מולוד חמרוש • סיד אחמד ע'זאלי • בלעיד עבד א-סלאם • רידא מאלכ • מוקדאד סיפי • אחמד אויחיא • אסמאעיל חמדאני • אחמד בן ביתור • עלי בן פליס • אחמד אויחיא • עבד אל-עזיז בלח'אדם • אחמד אויחיא • עבד אל-מאלכ סלאל • יוסף יוספי (ממלא מקום) • עבד אל-מאלכ סלאל • עבד אל-מג'יד תבון • אחמד אויחיא • נור א-דין בדווי • סברי בוקאדום (ממלא מקום) • עבד אל-עזיז ג'ראד • איימן בן עבד א-רחמאן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1180481216
* VIAF: 9219155286660787180003
* WorldCat: viaf-9219155286660787180003

 |
**סאליח ממקאן** (בטורקית: **Salih Memecan**; נולד ב-2 בספטמבר 1952) הוא קריקטוריסט, קומיקסאי, ואדריכל טורקי. הוא נודע בזכות רצועות הקומיקס הפוליטיות שהוא מפרסם מדי שבוע בעיתון סבאח, מהגדולים בטורקיה, ופרסומיו השונים בעיתונים בינלאומיים כמו הניו יורק טיימס, הוושינגטון פוסט, סן פרנסיסקו כרוניקל ועוד. מלבד היותו קומיקסאי, ממקאן הוא בעל רקע אקדמי נרחב בתחום האדריכלות: לאחר שסיים בהצלחה תואר ראשון ושני באוניברסיטה הטכנית של מזרח התיכון (אנ') באנקרה, קיבל ממקאן בשנת 1983 דוקטורט מאוניברסיטת פנסילבניה.

ממקאן מפרסם מדי יום רצועות פוליטיות בעיתונים טורקים גדולים, ומפרסם קריקטורה שבועית בעמוד האחרון של העיתון "סבאח". את רצועת הקומיקס שלו "Bizimcity" עיבד לפרקי אנימציה קצרים, המתפרסמים באופן קבוע בתוכנית החדשות של ערוץ ATV בשעות הפריים טיים.

בשנת 2010 התמנה ממקאן לתפקיד יו"ר 'ארגון המדיה הטורקי', תפקיד אותו הוא ממלא עד היום. הוא נשוי לפוליטיקאית וחברת הפרלמנט הטורקי מסודה ממקאן.

ביקורות
-------

ממקאן מפרסם קומיקס פוליטי בוטה וחסר צנזורה, מה שמוביל לפעמים לכעס רב על תכניו. בשנת 2012 ספג ביקורת חריפה על הקריקטורה שלו בה לעג לשביתת הרעב שהתרחשה בטורקיה באותה שנה. בשנת 2013, במהלך גל המחאות בטורקיה, ספג ביקורות קשות על פרסומיו השונים שלעגו לנפגעי נשק כימי שהפעילה המשטרה כנגד המוחים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Frantz, Douglas (2000-05-15). "MEDIA; A Long-Distance Look at Life in Turkey (Published 2000)". *The New York Times* (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-02-06.
2. ↑  Bizimcity, www.bizimcity.tv
3. ↑  CHP deputy condemned for ‘prejudiced’ remarks, web.archive.org, ‏2012-10-11
4. ↑  Bizimcity, Sabah (בטורקית)
5. ↑  Cumhuriyet Portal, archive.is, ‏2013-04-18
6. ↑  Salih Memecan'ın Gezi karikatürü sosyal medyada tepki çekti, Radikal (בטורקית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סאליח ממקאן"**.
"**היפר-ריאליזם**" הוא כינויו של זרם אמנות שהתפתח בעיקר בארצות הברית ואירופה בשנות ה-70 של המאה ה-20. הסגנון, הבא לביטוי בציור ובפיסול פיגורטיבי, מאופיין בניסיון להשגת מראה מציאותי.

היסטוריה
--------

סוחר האמנות הבלגי, איסי ברכאו (Isy Brachot) טבע בשנת 1973 את המונח *Hyperréalisme* כשם תערוכה שהתקיימה בגלריה בעיר בריסל. התערוכה הציגה ציירים כראלף גוינג (אנ'), צ'אק קלוז (אנ'), דון אדי (אנ'), רוברט בצ'טל (אנ') וריצ'רד מק'לין (אנ'). כמו כן, היו גם אמנים משפיעים חשובים מאירופה כגון Gnoli, Richter, Klapheck, Delcol. מאז, אמנים מאירופה אימצו לעצמם את הזרם ההיפר-ריאליסטי המושפע מהפוטו-ריאליזם. 

המניע להתפתחות סגנון זה היה כפול. מצד אחד ביקשו האמנים לחזור אל תיאור החיים הממשיים, על רקע הדומיננטיות של ז'אנר האמנות המופשטת עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 ופריחתו של ה"פופ ארט" בשנות ה-60 של המאה ה-20. מצד שני ביקשו האמנים להגיב אל הפופולריות ההולכת וגוברת של מדיום הצילום, שהפך למדיום אמנותי מרכזי החל משנות ה-70.[דרוש מקור]

פעמים רבות התבססו האמנים, כקלוז או גרהרד ריכטר, על הצילום כבסיס לציור, כשהם מחקים את הקומפוזיציה או אפקטים אופטיים הנובעים מן השימוש בו. אחרים התבססו על ציור מתוך הסתכלות, שאימץ מאפיינים דומים.

זרם זה נפוץ גם בקרב מאיירים, וניתן לראות ציורים רבים מסוג זה באיורי טבע, אמנות פלאונטולוגית והיסטוריה צבאית. ההיפר-ריאליזם נפוץ במיוחד באמנות פלאונטולוגית בה יש דגש על ריאליזם ודיוק מדעי שכן אי-אפשר לצלם יצורים פרה-היסטוריים שנכחדו (כגון דינוזאורים) ולכן ציור או פיסול ריאליסטיים או היפר-ריאליסטיים הם הדרך היחידה לשחזר כיצד נראו כשהיו בחיים. דוגמה לאמנים פלאונטולוגיים היפר-ריאליסטיים: ג'וליוס צ'וטוני וראול מרטין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היפר-ריאליזם** בוויקישיתוף
* בבואה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph172937

 |
**נריה מאיר** (נולד ב-15 בדצמבר 1979) הוא ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית וחבר הנהלת ההסתדרות הציונית מטעם תנועת הליכוד. לשעבר ראש ההנהגה העולמית של תנועת בית"ר. עורך דין במקצועו.

קורות חיים
----------

נריה מאיר נולד בנר ראשון של חנוכה (כ"ה כסליו ה'תש"ם) בן למייסדי היישוב עפרה שבהרי בנימין. גדל והתחנך בבית הספר היסודי בעפרה ולאחריו בישיבה תיכונית נתיב מאיר בירושלים. לאחר סיום לימודיו הצטרף לגרעין המייסד של ישיבת ההסדר פתח תקווה ובמסגרתה התגייס ליחידת הצנחנים. במהלך שירותו הצבאי עזב את מסלול ההסדר, המשיך לקצונה והשתתף במבצעים רבים כמו חומת מגן, גאות ושפל ומלחמת לבנון השנייה. משרת כיום במילואים כמפקד פלוגת לוחמים ביחידה מובחרת של הצנחנים, בדרגת רב סרן.

מאיר הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית (בהצטיינות) מהאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא התמחה בלשכת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (פלילי) במשרד המשפטים. מאיר הוא עורך דין במקצועו וחבר בפורום המשפטי למען ישראל. בין השנים 2010–2011 שימש כיועץ חקיקה ליו"ר ועדת העלייה והקליטה בכנסת וסייע לקידום חוקים רבים בנושאי עליה, תפוצות וסיוע חברתי.[דרוש מקור]

פעילות ציבורית
--------------

לאחר שירותו הצבאי הצטרף לתנועת הליכוד והיה שותף להקמת מטה המאבק של הליכוד כנגד תוכנית ההתנתקות. בין השנים 2005–2009 שימש מנהל מחוז ירושלים של תנועת בני עקיבא.
בין השנים 2008–2009 שימש יו"ר מועצת תנועות הנוער בירושלים. בין השנים 2011–2013 שימש כמנכ"ל מדרשת ארץ בנימין בעפרה. בשנים 2020–2021 שימש יו"ר (משותף) של מועצת תנועות הנוער העולמיות.

### מנכ"ל תנועת בית"ר העולמית

החל משנת 2013 ועד מאי 2021 עמד נריה מאיר בראש ההנהגה העולמית של תנועת בית"ר.
במסגרת תפקידו הוביל להקמת מעוזים חדשים של התנועה בצרפת, רוסיה, ברזיל, אוקראינה, איטליה וארגנטינה והוביל לפתיחת תוכניות עליה חדשות המביאות מאות עולים צעירים לישראל, בשנים האחרונות.
מוביל קו ימני תקיף השולל כל ויתור על חבלי מולדת, ובמסגרת התנועה מוביל סיורי הסברה להיכרות עם ההתיישבות ביהודה ושומרון. במסגרת תפקידו הקים את מוזיאון 'פלוגת הכותל' בעיר העתיקה בירושלים, ואף ערך את הספר 'מנהיגים מדברים ז'בוטינסקי' בהוצאת ידיעות ספרים, שיצא לאור שנת 2020 בהשתתפות בכירי ההנהגה בישראל.

### ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות

בראשית מאי 2021 מונה נריה מאיר על ידי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית לתפקיד ראש המחלקה לפעילות ציונית בתפוצות בהסתדרות הציונית העולמית .

חיים אישיים
-----------

מאיר נשוי ואב לחמישה ילדים, מתגורר ביישוב רחלים שבשומרון. בשנת 2014 תרם כליה לאחיו הבכור ומאז פעיל בעמותת מתנת חיים להגברת המודעות לתרומת כליות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נריה מאיר** בוויקישיתוף
* נריה מאיר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עו"ד נריה מאיר(הקישור אינו פעיל), באתר ביתר: ההנהגה העולמית
* דביר עמר, לכבוש את ההר, סיפורה של תנועת בית"ר בהתיישבות ביו"ש, באתר ערוץ 7, 17/05/19, הובא מתוך העיתון בשבע

הערות שוליים
------------

1. ↑  עו"ד נריה מאיר, באתר www.wzo.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009706154305171

 |
**טינו-סוון סושיץ'** (בבוסנית: **Tino-Sven Sušić**; נולד ב-13 בפברואר 1992) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הקשר. סושיץ' הוא בנו של כדורגלן העבר סיאד סושיץ' ואחיינו של סאפט סושיץ', כדורגלן עבר ומאמן בהווה.

קריירת מועדונים
---------------

סושיץ' נולד בסרייבו אז חלק מיוגוסלביה ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לבלגיה. בגיל 12 התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ויסה ממנה עבר לראסינג גנק ובגיל 15 הצטרף לסטנדרד לייז'.

ביוני 2012 סושיץ' חתם לארבע שנים בהיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית. בנובמבר 2012 סושיץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק הגביע נגד ספליט. בפברואר 2015 סושיץ' האריך את חוזהו עד 2018. בסיום עונת 2015/2016 סושיץ' נבחר לכדורגלן העונה בקרואטיה.

ב-29 באוגוסט 2016 סושיץ' חתם בגנק תמורת 2 מיליון אירו.

ב-7 באוגוסט 2017 סושיץ' הושאל למכבי תל אביב עד לסיום העונה. יממה לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. סושיץ' לא הרבה לשחק במהלך תקופת ההשאלה ושותף רק בארבעה משחקי ליגה, עד שלבסוף השאלתו הופסקה ב-30 בינואר 2018 והוא שוחרר מהמועדון.

ב-19 באוקטובר 2019 חתם בTSV הארטברג מליגת העל האוסטרית.

ב-1 בפברואר 2020, סושיץ' חתם לשנתיים בסרייבו מליגת העל של בוסניה והרצגובינה.

ב-2 באוקטובר 2021 סושיץ' חתם בקובאן קרסנודאר. ב-17 במרץ שוחרר מהמועדון וכעבור חודש חתם עד לסיום העונה בטאבור סז'אנה מליגת העל הסלובנית.

קריירה בינלאומית
----------------

סושיץ' שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של בלגיה, אך בשנת 2013 החליט לשחקן עבור הנבחרת הבוגרת של בוסניה והרצגובינה. ב-5 במרץ 2014 סושיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד מצרים. סושיץ' נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014.

תארים
-----

היידוק ספליט
* הגביע הקרואטי: 2012/2013

מכבי תל אביב
* גביע הטוטו: 2017/2018

אישיים
* כדורגלן העונה בליגת העל הקרואטית: 2015/2016

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טינו-סוון סושיץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  דור בלך, ‏יש רכש: טינו-סוון סושיץ' הושאל לעונה למכבי ת"א, באתר ערוץ הספורט, 7 באוגוסט 2017
2. ↑  דור בלך, ‏בדרך לחיזוק: קניוק קרוב לעבור למכבי ת"א בהשאלה, באתר ערוץ הספורט, 30 בינואר 2018

| **נבחרת בוסניה והרצגובינה – מונדיאל 2014** |
| --- |
| 1 בגוביץ' • 
2 ורשאייביץ' • 
3 ביצ'אקצ'יץ' • 
4 ספאהיץ' • 
5 קולאשינאץ • 
6 וראנייש • 
7 בשיץ' • 
8 פיאניץ' • 
9 איבישביץ' • 
10 מיסימוביץ' • 
11 דז'קו • 
12 פייזיץ' •
13 מוידז'ה • 
14 ט. סושיץ' •
15 שוניץ' •
16 לוליץ' •
17 איבריצ'יץ' •
18 מדוניאנין •
19 ויסצ'ה •
20 האירוביץ' •
21 האדזיץ' •
22 אבדוקיץ' •
23 סליהוביץ' •
מאמן: ס. סושיץ' | בוסניה והרצגובינהבוסניה והרצגובינה |
**פריבילגיה של לוחם החזית** (בגרמנית: **Frontkämpferprivileg**) הייתה פטור שנתנה ממשלת גרמניה הנאצית בין השנים 1933 ל-1935 ליהודי גרמניה שלחמו למען גרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה אך עמדו בפני פיטורים מתפקידים רשמיים תחת חקיקה אנטי-יהודית נאצית לפני מלחמת העולם השנייה.

החוק לשיקום שירות המדינה המקצועי מ-7 באפריל 1933 נועד לאלץ את כל ה"לא-ארים" לפרוש ממקצוע עריכת הדין ומשירות המדינה. חוקים אנטי-יהודיים אחרים שהתקבלו ב-1933 ביקשו לגרש יהודים מתחומים אחרים בחיים הציבוריים. מהלכים אלה הובילו למחאה של קפטן ליאו לוונשטיין, נשיא אגודת חיילי החזית היהודים, שכתב למנהיג הנאצי אדולף היטלר כדי להתלונן. הוא ציין כי מתוך חצי מיליון היהודים בגרמניה, 96,000 שירתו במלחמה ו-12,000 נספו. הוא כתב:

> 
> לאחר קורבנות הדם והשירותים למען המולדת, אנו מאמינים בתוקף שיהודי גרמניה זכאים לשוויון זכויות כאזרחים. עם זאת, בכאב עמוק אנו רואים כיצד מבזים אותנו וכיצד שוללים ממעגלים רחבים של יהודים את בסיס קיומם הכלכלי.
> 
> 
> 
> 

גם נשיא הרייך פאול פון הינדנבורג, פילדמרשל לשעבר במלחמת העולם הראשונה, ביטא אי הסכמה במכתב להיטלר:

> 
> בימים האחרונים דווחו לי על מספר מקרים שבהם שופטים, עורכי דין ופקידי בתי המשפט שנפצעו במלחמה, עם תיעוד ללא רבב, נאלצו לפרוש ובהמשך שוחררו בגלל שהם ממוצא יהודי. בהסכמה של הממשלה ביום ההתעוררות הלאומית, ב-21 במרץ, פרסמתי את הכרוז לעם הגרמני בו אמרתי שאני משתחווה ביראת קודש לפני המתים וחושב בתודה על ניצולי המלחמה, על הפצועים וחבריי הוותיקים בחזית. עבורי, טיפול כזה בפקידים יהודים שהם ותיקי קרבות שנפצעו בחזית הוא באופן אישי בלתי ניתן להגנה.
> 
> 
> 
> 

הינדנבורג התעקש שיש לאפשר לחיילי החזית היהודים ולבניהם להמשיך בעבודתם. החוק מ-7 באפריל 1933 כלל אפוא סעיף שפטר אנשים כאלה, ויצר את מה שנקרא Frontkämpferprivileg (פריבילגיה של לוחם חזית). להפתעת הנאצים, קרוב ל-50% מהפקידים היהודים שעמדו בפני פיטורים הצליחו להוכיח שהם נכנסו לקטגוריה הזו.  עם זאת, הפריבילגיה בוטלה לאחר מותו של הינדנבורג כאשר חוקי נירנברג משנת 1935 הנהיגו אפליה שיטתית של יהודים ושללו מהם אזרחות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יד ושם, ברית חילי החזית היהודים, באתר יד ושם
2. ↑  Ryback, Timothy W. (2016). *Hitler's First Victims: And One Man's Race for Justice*. Random House. p. 156. ISBN 978-1-78470-016-4.
3. ↑  Davidson, Eugene (2004). *The Unmaking of Adolf Hitler*. University of Missouri Press. p. 42. ISBN 978-0-8262-1529-1.
4. ↑  Longerich, Peter (1998).
5. ↑  Childs, David (2014). *Germany in the Twentieth Century (RLE: German Politics)*. Routledge. ISBN 978-1-317-54228-5.
**אתר ההנצחה לנופלי קיבוץ שובל** שוכן בשטח הקיבוץ שובל בנגב הצפוני. מונצחים בו שמות 13 נופלים.

האתר
----

האתר נבנה על צלע גבעה נמוכה בקיבוץ. הוא מערכת של קירות וקוביות בטון, שמשולבים בה גרמי מדרגות המעפילים לראש הגבעה ורחבה מרכזית מרוצפת. הקירות והקוביות באתר נראים כמערכת של ביצורים ובונקרים. בחלק מפינות האתר נטועים עצים וצמחים ומים זורמים בתעלות בו.

קבוצת קוביות בטון בגבהים שונים ניצבת בפינת הרחבה המרכזית, ועליהן מופיעים שמות הנופלים. על גבי כותל לידם מופיעה הכתובת "כי מדי דברי בו זכור אזכרנו עוד". בסמוך מוצבים כן בטון ללהבת זיכרון ותורן לדגל.

האתר הוקם ביזמת הקיבוץ, תוכנן על ידי האדריכל יחיאל ערד ונחנך בשנת 1980.

האתר משמש כמקום המרכזי בו הקיבוץ מציין את יום הזיכרון לחללי צה"ל ומערכות הביטחון, האתר מנציח מספר מוגבל של נופלי הקיבוץ,ובמהלך הטקס מודלקת משואה במרכזו.
בשנים האחרונות הוקמה אנדרטה נוספת בשטחי הקיבוץ אנדרטה זו נמצאת בבית הספר "מבואות הנגב", ומנציחה את נופליו 

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אתר ההנצחה לנופלי קיבוץ שובל** בוויקישיתוף
* אתר ההנצחה, באתר יזכור

הערות שוליים
------------

1. ↑  הנתון מעודכן לחודש אפריל 2023.
2. ↑  ירמיהו ל"א, י"ט.
עפרונות צבעוניים
עפרונות צבעוניים
עפרונות צבעוניים
עפרונות צבעוניים
עפרונות צבעוניים
**עיפרון צבעוני** הוא עיפרון המכיל ליבה הכוללת צבען, ומסוגל לסמן קווים בגוונים שונים על משטח. עפרונות צבעוניים הם כלי שימושי באמנות מזה עשרות שנים, אם כי קשה לסמן מתי החל ייצורם המסחרי. עפרונות צבעוניים יכולים להכיל ליבות בעלות תכונות מגוונות, המורכבות מפיגמנטים וחומרים מאגדים שונים. לרוב עפרונות צבעוניים יבואו לידי שימוש על נייר, ולאחר סיום הרישום ירוסס הנייר בחומר מקבע, וימוסגר תחת זכוכית (בדומה לציור מים).

סוגים עיקריים
-------------

* **עפרונות שמן**: עפרונות המכילים חומר מאגד שמנוני. עפרונות אלו משאירים קו בולט וקל לערבוב. קיימים עפרונות שמן רכים מאוד (עפרונות גריז) המשמשים לכתיבה על משטחים חלקים (תחת המותג עפרונות צ'יינה), שאינם מתערבבים היטב ומשמשים בעיקר לסימון. מסיסים באלכוהול ובספירט.
* **עפרונות שעווה**: העפרונות הצבעוניים הבסיסיים והנפוצים ביותר. מרקמם רך יחסית, הם קלים לחידוד וניתן לעבוד איתם בטכניקות רבות. החומר המאגד בהם הוא שילוב של גומי ערבי (או חומר גמיש דומה) ושעווה. קיימים עפרונות שעווה המסיסים בחומרים אלכוהוליים.
* **עפרונות מסיסי מים**: עפרונות צבעי מים או עפרונות דיו, שמשאירים קו שניתן להרטבה ולהפיכה לכתם. החומר המאגד הוא המסיס במים, בעוד הפיגמנט עמיד לרטיבות ונשאר באותו גוון עם ייבושו.
* **עפרונות פסטל**: עפרונות בעלי ליבה מבוססת פסטל רך. קשים לחידוד ונוטים להישבר, אך קלים לערבוב ונוחים יותר לשימוש מגירי פסטל רגילים.

יוקרה של עפרונות צבעוניים
-------------------------

כמדיום חדש יחסית, יצירות אמנות שנוצרו תוך שימוש רב, או בלעדי, בעפרונות צבעוניים סובלות פעמים רבות מתמחור נמוך ויוקרה מקצועית נמוכה. דבר זה עשוי למנוע מאמנים העובדים בעפרונות צבעוניים מלפרסם ולמכור את יצירותיהם בגלריות, אך הלך רוח זה משתנה בהדרגה. כיום מספר אמנים גילו, כי מסגור ציורים בעפרונות צבעוניים שאינו תחת זכוכית (על ידי טכניקת מריחת ורנית) עשויה להקפיץ את מחירו ויוקרתו של הציור. 

במקביל, מתקיימות תחרויות אמנים יוקרתיות ברחבי העולם, המוקדשות לאמנות בעפרונות צבעוניים.

מיתוג של עפרונות צבעוניים
-------------------------

עפרונות צבעוניים מסומנים בגווניהם בשם ובמספר, הרשומים על צד כל עיפרון. על פי רוב לא יפורטו פיגמנטי צביעה המרכיבים את ליבת העיפרון, אלא שם מסחרי בלבד. כך למשל צבעים כמו "צהוב האנזה" (הנפוצים בצבעי שמן, צבעי מים ואקריליק) כמעט ולא יופיעו, אך שמות כגון "צהוב חומצי", "ירקרק ליים", "סגול קיסרי" ו"טרהקוטה כהה" יירשמו על העפרונות. מיתוג זה אופייני גם לפסטל רך ופסטל שמן, כולם חומרי גלם לאמנות שהובאו לשוק במהלך המאה ה-20, ואינם מבוססים על פיתוח ארוך מסורתי והדרגתי. אין אפשרות לגזור מתוך הגוון את הפיגמנטים המרכיבים אותו, ולפיכך יצרני עפרונות צבעוניים אינם מתחייבים לתכונות מסוימות המשויכות לפיגמנט או לתקני צבע.

מותגים בולטים
-------------

החברות הבאות מתמחות בייצור ושיווק עפרונות צבעוניים, במספר סדרות מותגים:

* Derwent
* Prismacolor
* Lyra
* Faber-Castell
* Caran d'Ache
* Koh-I-Noor
* Crayola
* Blick Art Materials
* Staedtler
* Royal Talens

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑  Nicole Caulfield Fine Art: Framing Without Glass
3. ↑
4. ↑  Artist Daily
5. ↑
"**יעל מתחבאת**" הוא ספר ילדים מוכר שנכתב על ידי שולמית לפיד, ואויר בידי כלת פרס נחום גוטמן לאיור – גיל-לי אלון קוריאל. הספר יצא לאור לראשונה ב-2021 בהוצאת הספרים כתר הוצאה לאור.

הספר עשיר בפרטים ובתיאורים, וזאת כדי לאפשר לקוראים להיכנס לתוך הסיפור ולהרגיש פעילים במתרחש בו.

תקציר העלילה
------------

הספר מתמקד בילדה בשם יעל, המשחקת מחבואים עם עצמה. יעל כה שקועה במחבואים עד שלא שמה לב שילדים נוספים מעוניינים להצטרף למשחק.

האירוניה המתקיימת בסיפור היא שיעל, הנוכחת, מנסה להסתתר ולהתחבא, ואילו המחפשים, אלה שלא רואים אותה, אינם נראים בספר ולא מסופר בדיוק מי הם.

טכניקות כתיבה
-------------

הספר מפתח אצל הילד חשיבה קוגניטיבית וזאת על ידי שילוב טכניקות פסיכולוגיות שונות:

**חזרות** – בסיפור קיימות חזרות על משפטים, כגון: "יעלי! איפה את?". תפקיד החזרות בסיפור הוא לפתח אצל ילדים את מיומנות הלמידה – לתת להם פרט מידע שחוזר על עצמו כך שהילדים יצפו לו בפעמים הבאות. בנוסף, החזרות מפתחות אצל הילדים יכולת זיכרון ועוזרות להם לזכור פרטים החוזרים על עצמם. החזרה "יעלי! איפה את?" מהווה מוטיב מרכזי בסיפור, ותפקידו לציין עד כמה שובבה יעל וכמה היא אוהבת להתחבא – לשחק בעולם משלה, דבר אשר הרבה ילדים יצליחו להתחבר אליו.

**חריזה** – המלל בספר מורכב מחרוזים רבים המסייעים לילדים לזכור את תוכנו.

**יצירתיות** – הספר מתאר את דמותה של יעל על ידי הענקת פרטים מרומזים על הדמות, כמו: "יש לה עיניים בצבע שמיים, פֶּה שנראה כמו תות" אשר נותנים לקוראים שדה רחב של דמיון כדי לשוות לנגד עיניהם את דמותה של יעל לפי פרטים קטנים.

**חשיבה בלשית** – לפי "עקבות" שיעל משאירה מאחוריה, הילדים מנסים לפתור את תעלומת היעלמותה של יעל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שולמית לפיד, יעל מתחבאת, באתר הספרייה הלאומית
2. ↑  יעל מתחבאת, באתר סיפור פשוט
3. ↑  יעל מתחבאת, באתר דףדף
4. ↑  מיה מיטב, חכמים בשמש: תשעה ספרי ילדים מומלצים לימי שיא הקיץ, באתר ynet, 12 באוגוסט 2021
**המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי** הייתה סדרה של קרבות בתחילת מלחמת העצמאות האמריקנית, על השליטה בעיר ניו יורק ובמדינת ניו ג'רזי בשנת 1776 ובחודשי החורף של שנת 1777. המערכה הייתה בין כוחות מצבא בריטניה הגדולה תחת פיקודו של גנרל ויליאם האו, לצבא הקונטיננטלי של שלוש עשרה המושבות המורדות, תחת פיקודו של גנרל ג'ורג' וושינגטון.

מהלך המערכה
-----------

בתחילה, נחת הכוח הבריטי בסטטן איילנד ב-3 ביולי 1776, ולא נתקל בשום התנגדות. גנרל האו אסף צבא שהורכב מהכוחות הבריטיים שנסוגו מבוסטון (בשל כישלונם בהחזקת העיר), בשילוב עם כוחות בריטים חדשים, כמו גם שכירי חרב הסיאנים ממספר נסיכויות גרמניה. כנגדם, עמדו כוחותיו של וושינגטון שכללו חיילים מניו אינגלנד ומושבות דרומיות נוספות. באוגוסט נחתו הכוחות הבריטיים בלונג איילנד, שם הביס האו את וושינגטון באחד הקרבות החשובים ביותר במלחמה, הידוע עד היום בשם "קרב לונג איילנד". למרות התבוסה, הצליח הצבא הקונטיננטלי לסגת למנהטן בחסות החשכה וערפל, פעולה שבזכותה חסך וושינגטון אבדות כבדות לצבא. וושינגטון סבל סדרה של תבוסות במנהטן, למעט ניצחון בודד ברמות הארלם, והמשיך לסגת בעקביות, דרומה.

במהלך נסיגתם, חצו וושינגטון ועיקר צבאו את נהר הדסון לניו ג'רזי, ונסוגו לאורך כל נהר דלאוור לתוך פנסילבניה. במהלך הנסיגה התכווץ צבאו של וושינגטון באופן חמור עקב סיום תקופת השירות שעליה התחייבו המתנדבים מראש, עריקות, ומורל נמוך במיוחד. האו ציווה על הקמת שרשרת של מאחזים מניו יורק עד ברלינגטון, ניו ג'רזי, אך המשיך להתקדם דרומה, רודף אחר צבאו המוכה של וושינגטון.

וושינגטון, בדחיפת עידוד אדירה למורל של הצבא הקונטיננטלי, הוציא לפועל מבצע פתע מוצלח נגד הכוחות ההסיאניים בטרנטון,  לאחר שחצה את נהר הדלוור הקפוא. הפעולה המוצלחת עצרה את ההתקדמות הבריטית, וחשוב מכך, גרמה לצבא הקונטיננטלי להתחזק, פיזית ומוראלית. כתוצאה מכך, נאלץ האו להחזיר את כוחותיו מעבר לשרשרת המאחזים בניו ברונסוויק, ליד חופי ניו-יורק למשך החורף, בעוד וושינגטון מקים את מחנה החורף שלו במוריסטאון. במהלך שאר חודשי החורף, שני הצדדים התכתשו באופן מקומי לעיתים קרובות כאשר הבריטים חיפשו מזון ושימורים. 

  

האו הצליח להדוף את הצבא הקונטיננטלי מניו יורק, אך איבד מתנופתו בניו ג'רזי, עד שבסופה של המערכה בינואר 1777, החזיק מאחזים בודדים ליד העיר. לאחר מכן, פתח גנרל האו במערכה חדשה על מנת ללכוד את פילדלפיה, כשהוא משאיר את גנרל הנרי קלינטון כמפקד על אזור ניו-יורק, בעוד גנרל ג'ון בורגוין מוביל ניסיון להשיג שליטה על עמק נהר ההדסון מקוויבק, ניסיון שנכשל בסרטוגה. צפון ניו ג'רזי נותרה זירת ההתכתשות בין הכוחות האויבים באזור במשך שאר המלחמה.

  

בריטניה שמרה על השליטה בעיר ניו יורק ושטחים בסביבתה עד סיום המלחמה בשנת 1783, והשתמשה בו כבסיס לפעולות במקומות אחרים בצפון אמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי** בוויקישיתוף

| המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי במלחמת העצמאות של ארצות הברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| קרב לונג איילנד • הפשיטה למפרץ קיפ • קרב הארלם הייטס • קרב פלס פוינט • קרב וייט פליינס • קרב פורט וושינגטון • מארב גרי • קרב איירון וורקס היל • חציית הדלאוור • קרב טרנטון • קרב אסונפיק קריק • קרב פריסטון • המלחמה אחר המזון • קרב מיילסטון |

 |
| בוסטון • קנדה • המערכה על ניו יורק וניו ג'רזי • סרטוגה • פילדלפיה • החזית המערבית • החזית הצפונית • החזית הדרומית • יורקטאון • המערכה הימית |
**סימון צ'כוביץ'**, בפולנית: **Szymon Czechowicz** (ביולי 1689 - 21 ביולי 1775) היה צייר פולני בולט מתקופת הבארוק, שנחשב לאחד הציירים המוכשרים ביותר של המאה ה-18 בפולין.  הקמתו של בית ספר לציור העניקה לו השפעה רבה על האמנות הפולנית.

ביוגרפיה
--------

הנס
הוכשר תחילה על ידי צייר החצר של פרנצישק אוסולינסקי. בשנת 1711 הוא נסע לרומא, שם התקבל לאקדמיה די סן לוקה. המורה שלו היה בנדטו לוטי. במהלך הכשרתו ברומא הוא התאמן בהעתקת יצירות של אמנים מפורסמים, כמו רפאל (עיצובי שטיחי קיר), גידו רני (הצליבה, בכנסיית סטניסלב הקדוש ברומא; טבח התמימים, גלריה לאמנות לבוב). רובנס (ישו בין הפרושים).

בשנת 1716 הוא זכה בפרס של האקדמיה עבור שניים מרישומיו, "שמשון מנצח את האריה" ו"חזרת המשלחת המנצחת" .[3] עוד ברומא צייר כמה ציורי מזבח לכנסיות בפולין - חזון אנתוני הקדוש, הירידה מהצלב, הגנת אם האלוהים על קרקוב עבור כנסיית הפיאריסטים בקרקוב (1729), ועליית מרים הבתולה. עבור הקתדרלה בקיילצה (1730).

בשנת 1731 הוא חזר לפולין. בוורשה התחרה עם יוהאן סמואל מוק כדי לקבל את תפקיד צייר החצר של אוגוסטוס השני. זמן קצר לאחר מכן הפך לצייר דיוקנאות וצייר דתי נודע. בין לקוחותיו היו האצולה הפולנית והליטאית ואנשי דת רבי עוצמה. בפורטרטים שלו הוא שם דגש על הפסיכולוגיה של נושאו.

הוא עבד בורשה, קרקוב, פוזנן, פלוצק וילנה. משנת 1750 לערך, הוא השתמש בצבעים עדינים הקשורים באופן הדוק לרוקוקו.

סנט אליזבת
צ'כוביץ' הקים בית ספר משלו לציור, בו לימד ללא תשלום. חלק מציוריו הושגו כנראה על ידי תלמידיו - פרנצישק סמוגלביץ', תדיאוש קוניץ', יאן שסיסלו, יאן בוגומיל פלרש ואנטוני אלברטרנדי.

בציוריו הדתיים הוא עקב אחר דפוסי הבארוק הרומי, במיוחד קרלו מרטה, בנדטו לוטי וסבסטיאנו קונקה.

צ'כוביץ' נפטר בשנת 1775 בוורשה ונקבר בכנסיית הקפוצ'ין .

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימון צ'כוביץ'** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lucyna Sławińska – Targosz (2002). "Szymon Czechowicz. Między Wilnem a Krakowem". archiwum2000.tripod.com. Retrieved 2010-01-19.
2. ↑  Wojciech Adamski (2001). Anna Jamróz; Magdalena Olkuśnik; Elżbieta Wójcik (eds.). Popularna encyklopedia powszechna (in Polish). Oficyna Wydawnicza Fogra.
3. 1 2  Monika Ochnio (2002). "Szymon Czechowicz". www.culture.pl.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb17919973r (data)
* GND: 123914019
* ISNI: 0000 0000 6682 8936
* RKD: 19526
* ULAN: 500086343
* VIAF: 52609365
* WorldCat: viaf-52609365

 |



​
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ראסל אלוונגר** (באנגלית: **Russell C. Ellwanger**; נולד ב-1955 בערך) הוא מנכ"ל טאואר סמיקונדקטור החל משנת 2005.

ביוגרפיה
--------

נולד בקליפורניה שבארצות הברית. בנעוריו עסק בהיאבקות. בגיל 19 הצטרף לכנסייה המורמונית. נסע בשליחות הכנסייה לגרמניה לשנתיים, ושם פגש את אשתו לעתיד, מרגרט. חזר לארצות הברית ולמד באוניברסיטת בריגהאם יאנג.

בשנים 1980–1992 עבד בחברת המוליכים למחצה ההולנדית "פיליפס סמיקונדקטורס", תחילה בשלוחה ביוטה ואחר כך במרכז בהולנד. בשנים 1992–1996 עבד בחברת "נובלוס סיסטמס" (Novellus Systems). בשנת 1996 עבר לחברת אפלייד מטיריאלס שבה מילא תפקידי ניהול בכירים.

במאי 2005 מונה למנכ"ל חברת השבבים "טאואר סמיקונדקטור" שבמגדל העמק, שהייתה נתונה בקשיים כספיים. בהובלתו החברה התאוששה ובשנת 2010 החלה ליהנות מתזרים מזומנים חיובי, תוך שהכנסותיה עברו לראשונה את רף חצי מיליארד הדולר. בשנת 2016 הודיעה החברה על פריעת כל חובותיה לבנקים בישראל לאחר שגייסה 100 מיליון דולר באיגרות חוב ארוכות טווח לצורך זה. בשנת 2008 מוזגו החברות "טאואר" ו"ג'אז" האמריקאית, לכדי חברה אחת הנקראת "**טאואר-ג'אז**".

ביוני 2012 הוענק לראסל אלוונגר תואר עמית כבוד מטעם המרכז האקדמי רופין.

ב-15 בפברואר 2022 הודיעה אינטל כי תרכוש את טאואר תמורת 5.4 מיליארד דולר.
ב-16 באוגוסט הודיע חברת אינטל על ביטול העסקה

חיים אישיים
-----------

נשוי למרגרט ולהם ארבעה ילדים. מתגורר בקיסריה

קישורים חיצוניים
----------------

* עומרי כהן ושירי חביב ולדהורן, ‏מנכ"ל טאואר: "נרוויח מאות מיליוני דולרים בשנה", באתר גלובס, 26 במרץ 2015
* שלומית לן, ‏ראסלמניה: מסעות מנכ"ל טאואר בארץ הקודש, באתר גלובס, 29 בינואר 2017
* אתר למנויים בלבד יורם גביזון, מסף קריסה למכירה ב-6 מיליארד דולר: הדרך המדהימה של טאואר לאקזיט, באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2022

* Russell C. Ellwanger, Bloomberg

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניר צליק, מנכ"ל טאואר: "נגיע להכנסות של מיליארד דולר", באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2011
2. ↑  טאואר-ג'אז פרעה את כל חובותיה לבנקים בישראל, באתר TechTime‏, 13 ביוני 2016
3. ↑  סופי שולמן, עכשיו זה רשמי: אינטל רוכשת את טאואר ב-5.4 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2022