recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרקליט הצבאי הראשי. אם התכוונתם לשחקן ומנחה הטלוויזיה, ראו צביקה הדר.

**צבי הדר** (1929 – 28 ביולי 2021) היה הפרקליט הצבאי הראשי של צה"ל בשנים 1968–1973.

ביוגרפיה
--------

הדר נולד בתל אביב, למד בגימנסיה העברית "הרצליה" והצטרף לארגון ההגנה בגיל 15. שירת במשטרת היישובים העבריים ובמלחמת העצמאות שירת כמפקד מחלקה בגדוד 51 של חטיבת גבעתי. ב-1952 סיים לימודי כלכלה ומשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1955 סיים לימודי מוסמך במשפטים באוניברסיטה העברית. התמחה אצל השופט שמעון אגרנט בבית המשפט העליון. בזמן הלימודים יצא לקורס מפקדי פלוגות וקיבל דרגת סרן.

ב-1956 חזר לשירות קבע בצה"ל, סיים קורס מג"דים ושירת כתובע צבאי בעזה בתקופת מלחמת סיני וכתובע בבית הדין המיוחד למניעת הסתננות. שירת כסנגור בחיל האוויר, רמ"ד הדרכה, וסנגור ראשי בפיקוד הדרום ובגייסות השריון. ב-1963 הועלה לדרגת סגן-אלוף.

ב-1966 יצא ללימודי דוקטורט במשפט בינלאומי באוניברסיטת לונדון, עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושאי הגנת רכוש פרטי בזמן מלחמה. עם סיום הלימודים מונה ב-1 בספטמבר 1968 לפרקליט הצבאי הראשי בדרגת אלוף-משנה. ביוני 1973 השתחרר משירות הקבע.

לאחר שחרורו היה שותף במשרד עורכי דין יחד עם בכירים נוספים מהפרקליטות הצבאית בדימוס. ב-1981 שימש סנגורו של עיזאת נאפסו, קצין מודיעין בצה"ל ממוצא צ'רקסי, שהואשם והורשע בריגול.

הדר נפטר ב-28 ביולי 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי הדר, ברשת החברתית פייסבוק
* צבי הדר, באתר הפרקליטות הצבאית
* ראיון ריאיון עם אל"ם (מיל') ד"ר צבי הדר, בעריכת סא"ל ארז חסון ורס"ן שרית שמר
* אלי אשכנזי‏, כש"דרייפוס הצ'רקסי" הואשם בריגול ובגידה, איש אחד האמין בכל ליבו בחפותו - עד לניצחון, באתר וואלה!‏, 7 באוגוסט 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  צבי הדר: מודעת אבל באתר "אבלים"

| הפרקליט הצבאי הראשי  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אהרן חטר-ישי • אהרון מויאל • מאיר זוהר • מאיר שמגר • צבי הדר • צבי ענבר • דב שפי • בן ציון פרחי • אמנון סטרשנוב • אילן שיף • אורי שהם • מנחם פינקלשטיין • אביחי מנדלבליט • דני עפרוני • שרון אפק • יפעת תומר ירושלמי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520608105171
* ISNI: 0000 0000 2768 7448
* LCCN: n87872224
* VIAF: 72918752
* WorldCat: lccn-n87872224

 |
**קאפורג'ימה** (באיטלקית: **Caporegime**) או בקיצור **קאפו** (**capo**), הוא תפקיד בכיר במאפיה הסיציליאנית ובמאפיה האיטלקית-אמריקאית. נושא התפקיד מכונה גם "קפטן" או "סקיפר". 

במקור, המילה "קאפורג'ימה" (בוס גדול) שימשה את המאפיה הסיציליאנית לציון בוס של משפחת פשע. במאפיה האיטלקית-אמריקאית, ראש המשפחה נקרא בדרך כלל "דון", והכינוי "קאפורג'ימה" שמור לאנשי אמונו אשר מפקדים על קבוצה של "חיילים". הקאפו כפוף בדרך כלל ישירות לדון או לסגן הדון. הקאפו מעביר את הפקודות מהדון לחיילים הפשוטים, שבדרך כלל אינם באים במגע עם הדון. מבנה זה נועד להבטיח שלא ניתן יהיה לקשור אל הדון את פעולות הארגון.

לקריאה נוספת
------------

* Capeci, Jerry. *The Complete Idiot's Guide to the Mafia*. Indianapolis: Alpha Books, 2002. מסת"ב 0-02-864225-2.
* Pistone, Joseph D. *Donnie Brasco: My Undercover Life in the Mafia*. Pan Books, 1989. מסת"ב 9780330305747.
* Pileggi, Nicholas. *Wiseguy: Life in a Mafia Family*. Simon & Schuster, 1985. מסת"ב 9780671447342.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיה בריטניקה ערך מאפיה
**יולפוסאו** (באיסלנדית: Ölfusá) הוא נהר בדרום-מערב איסלנד, שנוצר מהתמזגותם של הנהרות קוויטאו וסוג. אורכו של יולפוסאו 33 קילומטרים והוא מנקז שטח של 5,678 קילומטרים. מבחינת כמות המים, יולפוסאו הוא הנהר הגדול ביותר באיסלנד - ספיקתו הממוצעת היא 423 מ"ק לשנייה (בקיץ, הספיקה הממוצעת היא 470-330 מ"ק לשנייה, ובחורף 500-300 מ"ק לשנייה). ספיקת המים הגבוהה ביותר, שנמדדה אי-פעם בנהר, היא 2,500 מ"ק לשנייה.

ראשיתו של יולפוסאו הוא מפגש הנהרות קוויטאו וסוג ממזרח להר אינגולפספיאל (Ingólfsfjall). אחרי היווצרותו כתוצאה מהתמזגותם של שני הנהרות, יולפוסאו זורם דרומה עד העיירה סלפוס. בקטע זה, הנהר מהווה את גבולו המערבי של שדה הלבה הגדול ביותר באיסלנד — ת'יורסאו. בהתקרבותו לעיירה, הנהר נעשה צר — כאשר חלקו חולף בתוך שדה הלבה. בשטח העיירה, יולפוסאו נפרד משדה הלבה, פונה מערבה ומהווה את גבולו הצפוני של השדה. 

אחרי פנייתו מערבה ליד סלפוס, יולפוסאו מתרחב שוב וזורם 25 קילומטרים עד שפיכתו אל האוקיינוס האטלנטי. סמוך לשפיכתו אל האוקיינוס, הנהר פונה דרומה ורוחבו בהמשך מגיע לחמישה קילומטרים — מה שהופך את השפך שלו ללגונה. באזור זה, בגדה המזרחית של יולפוסאו נמצאת שמורת הטבע פלוי (Flói).

יולפוסאו עלול להציף את גדותיו בזמן התכת קרחונים (כתוצאה מפעילות געשית תת-קרחונית סמוך למקורות של הנהרות שיוצרים אותו). הנהר עשיר בדגה, במיוחד ממין אלתית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יולפוסאו** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 9764152140013211100004
* WorldCat (עם VIAF): 9764152140013211100004

 |
**דה סטארלינגס** (באנגלית: **The Starlings**) הוא צמד מוזיקלי בלגי, שהוקם בשנת 2018 באנטוורפן על ידי טום דייס וקאטו קאלבאוט. הוציא את סינגל הבכורה שלו, "Mine", בשנת 2019. במאי 2020 פורסם אלבום הבכורה שלהם, *Don't Look Back*.

קריירה
------

שני חברי הצמד מוכרים מאוד בפלנדריה: דייס ייצג בעברו את בלגיה באירוויזיון 2010 עם השיר "Me and My Guitar", בעוד שקאלבאוט השתתף בעונה הרביעית של *Idool*, וסיים במקום השני. השניים התיידדו ב-2013 כשהקליטו יחד את "Breaking Up Slow".‏

בשנת 2020 השתתף הצמד בתוכנית הטלוויזיה ההולנדית *Liefde voor muziek*, שם זכה לשבחים לביצוע שלו ל-"Liefdeskapitein" של K3. באותה שנה הוציא את אלבום הבכורה שלו, *Don't Look Back*, שהגיע למקום השני במצעד האלבום הפלמי, מכר 10,000 עותקים וקיבל תואר זהב מאיגוד תעשיית ההקלטות במדינה. אלבומו השני, *Seaside*, הגיע למקום החמישי בפלנדריה.

ב-8 בנובמבר, במהלך תוכנית הרדיו "Kawtar & Keyaert" ב-MNM, נחשפו שמות שבעת המשתתפים בקדם הבלגי לאירוויזיון 2023, שיתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת. בין המתחרים נכלל דה סטארלינגס. הם נבחרו על ידי צוות מיוחד המורכב ממומחים למוזיקה מטעם VRT בהתייעצות חברות התקליטים ומנהליהם. שירי המועמדים הוכרזו ב-15 בדצמבר יחד עם קטעים קצרים מהם באורך עשרים ושתיים שניות. ב-11 בינואר 2023 ביצע את שני שיריו לתחרות, "Oceanside" ו-"Rollercoaster", מול ששת המתמודדים האחרים, וזכה מהם לביקורות ולמשובים שונים. לבסוף, בחר את "Rollercoaster", והמשיך אתו לשלב הגמר. הוא הגיע למקום השני עם 277 נקודות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דה סטארלינגס** בוויקישיתוף

* דה סטארלינגס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Kato en Tom Dice bundelen krachten in The Starlings" [Kato and Tom Dice join forces in The Starlings] (בהולנדית). 4 בינואר 2019. נבדק ב-27 בינואר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  ten Veen, Renske (15 בינואר 2023). "Tom Dice calls out "lack of respect" among Belgium's jury at Eurosong 2023…after losing by one point". *Wiwibloggs* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-28 בינואר 2023. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: b82a588c-fcf6-4c59-a47f-878941373ced

 |
**אוסטרורפטור** (שם מדעי: ***Austroraptor***) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים שחי באמריקה הדרומית בתור הקרטיקון. הוא היה קרובו של היוננלנגיה, והוא נחשב לאחד מגדולי הדרומזאוריים. סוג זה התגלה ב-2002 בתצורת אלן (אנ') שבפרובינציה ריו נגרו בארגנטינה בידי צוות בראשות החוקר פרננדו נובאס (אנ') ממוזיאון הטבע של בואנוס איירס. הוא תואר בידי נובאס והחוקרים דייגו פול, חואן קנאל, חואן פורפירי וחורחה קלבו. משמעות שמו היא: "auster" - רוח דרומית (בדומה לשם אוסטרליה) ו-"raptor" - שודד. הסוג כלל מין אחד - *Austroraptor cabazai*, על שם הקטור קבסה (Héctor "Tito" Cabaza), שהקים את המוזיאון "Museo Municipal de Lamarque", בו הדוגמה נחקרה.

מאפיינים
--------

האוסטרורפטור נחשב לאחד מגדולי הדרומזאורים לצד הדקוטרפטור, האכילובאטור והיוטרפטור, והיה גדול בהרבה מסוגים כמו הולוצירפטור. הוא הגיע לאורך של 5 עד 6 מטרים לרבות הזנב ולמשקל של 91 עד 300 קילוגרם בקירוב. היו לו לסתות מוארכות עם מבנה שיניים שהזכיר את הספינוזאוריים ורגליים גדולות, שריריות וארוכות, אך טפרים יותר שטוחים בקצה. הגפיים הקדמיות היו קצרות יחסית לקרוביו והוא הותאם לתנועה מהירה אחרי טרף. כמו מינים דומים הוא כוסה בנוצות על פני גופו.

מבנה גופו של האוסטרורפטור התאים לרדיפה אחרי טרף קטן ומהיר, בדומה לברדלס. כמה מהחוקרים סוברים שמבנה השיניים הותאם לציד דגים בדומה לספינוזאורוס. המבנה הגדול יחסית שלו נובע כנראה ממיעוט טורפי-על ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים, מה שגרם לדרומזאורים המקומיים לגדול. הוא תפס כנראה את מקום טורף-העל לצד סוגי אבליזאוריים כמו הקווילמזאורוס.

האוסטרורפטור התקיים מלפני 78 מיליון שנה עד הכחדת הקרטיקון הגדולה לפני 66 מיליון שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוסטרורפטור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

שלד של אוסטרורפטור
**האידאולוגיה הגרמנית** (בגרמנית: **Die deutsche Ideologie**) הוא ספר שכתבו קרל מרקס ופרידריך אנגלס באביב 1845. מרקס ואנגלס לא מצאו מוציא לאור שיאות לפרסם את הספר, ולכן הוא לא פורסם בימי חייהם. מאוחר יותר מצא המרקסיסט הסובייטי דוד ריאזאנוב (אנ') את החיבור ופרסם אותו לראשונה בשנת 1932 במסגרת "מכון מרקס-אנגלס" במוסקבה.

הספר מחולק לפרקים הכתובים בסגנון של ויכוח סאטירי מול הגליאנים שמאליים דוגמת לודוויג פוירבאך, מקס שטירנר וברונו באואר. טקסט זה הופך את התיזה ההגליאנית, לפיה העולם מעוצב על ידי האידאות ואין מציאות מחוץ לתודעה המכוננת אותה, וקובע כי ההוויה החברתית היא זו שמעצבת את התודעה.

עם זאת, חלקו הראשון של הספר כתוב בצורת מבוא שנראה כמו הרחבה והבהרה של חיבור קודם בשם "תזות על פוירבך". חלק זה הוא ניסוח מחודש של תאוריה היסטורית שמרקס החל לכנות בשם "תפיסה חומרית של ההיסטוריה" (ואשר ידוע כיום בשם מטריאליזם היסטורי).

מאז פרסומו הראשון ראו מלומדים מרקסיסטים בחיבור זה עבודה חשובה במיוחד, היות שמבין כל החיבורים של מרקס אודות התאוריה של ההיסטוריה, בעלי אורך ופרוט דומים, הוא נחשב כחיבור הברור ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האידאולוגיה הגרמנית** בוויקישיתוף
* The German Ideology (תרגום לאנגלית), באתר ארכיון האינטרנט המרקסיסטי
* ג'ונתן וולף, דייוויד לאופולד, האידאולוגיה הגרמנית, באנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4099308-5
* LCCN: no98067101
* VIAF: 197708115
* WorldCat (עם VIAF): 197708115

 |
**קריסטל אייג'** (אנגלית: **Crystal Age**) היו להקת דת' מטאל שוודית שפעלה בשנים 1993 - 1995.

היסטוריה
--------

הלהקה הוקמה ב-1993 על ידי הגיטריסט אוסקר דרוניאק שעזב את להקת הדת' מטאל צרמוניאל אות' (Ceremonial Oath), יחד עם האסה נילסן ומוֹזאֶז ג'ונתן. הם הקליטו גרסת כיסוי לשיר דמג' אינק (Damage Inc) של להקת מטאליקה, כחלק מאלבום המחווה "מטאל מיליטיה" (Metal Militia).
ב-1995 הלהקה הוציאה לאור את אלבומה היחיד, אלבום הקונספט, Far Beyond Divine Horizons. בניגוד להרבה להקות מטאל, שמשלבות נושאי פנטסיה בשיריהן, קריסטל אייג' משלבים מדע בדיוני בשיריהם. לאחר מכן הלהקה פורקה מכיוון שאוסקר דרוניאק החליט להתמקד בהאמרפול (Hammerfall).

דיסקוגרפיה
----------

* Promo '94 - 1994 (דמו)
* Far Beyond Divine Horizons - 1995 (אלבום מלא)

הרכב
----

* Oscar Dronjak - שירה, גיטרה
* Moses Jonathan - גיטרה
* Fredrik Larsson - באס
* Hans Nilsson - תופים

קישורים חיצוניים
----------------

* קריסטל אייג', להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 142686102
* WorldCat: viaf-142686102

 |
**ויליאם פרימרוז** (באנגלית: **William Primrose**;‏ 3 באוגוסט 1903 - 1 במאי 1982) היה ויולן ומורה סקוטי, נחשב לוויולן המפורסם ביותר בזמנו.

חייו
----

פרימרוז נולד בגלאזגו, שם למד כינור. לאחר מכן המשיך למה שהיה אז בית ספר גילדהול למוזיקה בלונדון ומשם עבר לבלגיה ללמוד אצל אז'ן איזאיי, שעודד אותו להחליף את הכינור בוויולה. בשנת 1930 הצטרף אל וורוויק אוונס, ג'ון פנינגטון ותומס פטר כוויולן ברביעיית המיתרים של לונדון. הקבוצה התפרקה בשנת 1935. בשנת 1937 החל לנגן בתזמורת הסימפונית של NBC בניצוחו של ארטורו טוסקניני. כשיצאה השמועה שטוסקניני עומד לעזוב את התזמורת בשנת 1941, התפטר פרימרוז מעבודתו. הקריירה שלו כסולן החלה במסעות קונצרטים עם ריצ'רד קרוקס. אחר כך חתם חוזה עם ארתור ג'ודסון, אמרגן קונצרטים רב-השפעה. בשנת 1944 הזמין קונצ'רטו לוויולה אצל בלה בארטוק. 

מאוחר יותר בחייו נעשה פרימרוז למורה בעל שם, שכתב ספרים אחדים על הנגינה בוויולה ונתן שיעורים ברחבי יפן וארצות הברית, מדי פעם בבית ספר ג'וליארד ובבית הספר איסטמן למוזיקה. בשנת 1972 הוציא לאור את זיכרונותיו ,"A Walk on the North Side".

ויליאם פרימרוז מת מסרטן בפרובו שביוטה.

אוסף שלו היה בסיס לארכיון הויולה הבינלאומי על שם פרימרוז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם פרימרוז** בוויקישיתוף

* ויליאם פרימרוז, באתר AllMusic (באנגלית)
* ויליאם פרימרוז, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ויליאם פרימרוז, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266871305171
* BIBSYS: 3089614
* BNE: XX891848
* BnF: cb124151402 (data)
* CiNii: DA02793605
* GND: 131386425
* ICCU: RAVV039689
* ISNI: 0000 0001 1038 6160
* LCCN: n50021812
* LNB: 000072024
* MusicBrainz: 52b9ebe9-bde2-4423-9b40-b0cb3ba7d933
* NDL: 01054385
* NKC: jam2008450656
* NLA: 35677945
* NSK: 000664267
* NTA: 074008706
* SNAC: w63x88nx
* SUDOC: 159658055
* Trove: 1038599
* VIAF: 12396270
* WorldCat: lccn-n50021812

 |
**ויליאם פרידריך בראונינג** (באנגלית: **William Frederick Broening**; ‏2 ביוני 1870 – 12 באוקטובר 1953) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת מרילנד, ששימש כראש עיריית בולטימור בשתי קדנציות (1919-1923, 1927-1931).

חיים מוקדמים
------------

ויליאם פרידריך בראונינג נולד בבולטימור שבמרילנד להנרי ג'ייקוב וקתרין בראונינג. הוא סיים את בית הספר למשפטים של אוניברסיטת מרילנד (אנ') בשנת 1897.

קריירה פוליטית
--------------

בראונינג שימש כחבר מועצת העיר של בולטימור בשנים 1897–1899, שם הציע חקיקה להקמת ועדת החשמל. הוא שירת בבית הנבחרים של מרילנד בשנים 1902–1904, שם היה חבר בוועדת בחירת השופטים. הוא נבחר לתובע הכללי של בולטימור בשנת 1911 וסיים את תפקידו בשנת 1915. הוא נבחר למועמד הרפובליקני בבחירות לעיריית בולטימור בשנת 1919, וניצח את המועמד הדמוקרטי, ג'ורג' ווימס וויליאמס, ב-3 במרץ 1919. בראונינג סיים את תפקידו כראש העיר בשנת 1923, אך נבחר לקדנציה שנייה משנת 1927 עד שנת 1931.

בראונינג היה חבר ב"אבירי פיתיאס", "המסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן" ועוד.

מוות וקבורה
-----------

בראונינג נפטר ב-12 באוקטובר 1953. הוא נקבר בבית הקברות וודלאון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם פרידריך בראונינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  William F. Broening biography, Maryland State Archives
2. ↑  William F. Broening, Political Graveyard
3. ↑  William F. Broening biography, Maryland State Archives
4. ↑  William F. Broening biography, Maryland State Archives
5. ↑  William F. Broening, Political Graveyard

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15130835h (data)
* ISNI: 0000 0000 3495 8218
* LCCN: n95015929
* SNAC: w6n33sk1
* VIAF: 14013215
* WorldCat: lccn-n95015929

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושל קולוניאלי. אם התכוונתם למדינאי בריטי שעמד בראש ועדת פיל, ראו ויליאם רוברט פיל.
סר **ויליאם פיל** (באנגלית: **Sir William Peel**; בסינית: **貝璐**;‏ 27 בפברואר 1875 – 24 בפברואר 1945) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן כמושל הונג קונג.

קורות חיים
----------

פיל נולד בהקסהאם, בנורת'אמברלנד שבאנגליה, והיה בנו של הכומר וו. אי. פיל (W. E. Peel). פיל התחנך במכללת המלכה שבאוניברסיטת קיימברידג'.

הצטרף לשירות הקולוניאלי הבריטי בשנת 1897. זמן קצר לאחר קבלתו לשירות מונה למנהל המחוז של ניבונג טבאל בשנת 1898. שנה לאחר מכן מונה למנה מחוז בוקיט מרטאג'אם וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1901. בשנת 1902 נשלח לסינגפור וב-1905 שב לפנאנג על מנת לשרת כשופט שלום במושבה. בשנת 1908 מונה לתפקיד מבקר המושבה של פנאנג, והמשיך לכהן בתפקידים שונים בחצי האי המלאי. בשנת 1918 מונה למפקח העירוני של סינגפור. ב-1919 מונה לאחראי על התעסוקה בחצי האי המלאי ובמושבות המצרים. 

ב-9 במאי 1930 מונה למושל הונג קונג. במהלך כהונתו כמושל נוסד קו התעופה בין סין לבין הונג קונג. כמו כן בתקופה זו נבנתה בקתת פאנלינג - בית הנופש של המושל בפאנלינג שבטריטוריות החדשות.

כיהן כמושל עד חודש מאי 1935.

פיל נפטר ב-24 בפברואר 1945 בלונדון.

משפחתו
------

פיל נשא לאישה את ויולט מרי דרייק (Violet Mary Drake) ולזוג נולדו שני בנים.

מורשתו
------

על שמו של פיל קרויים מספר רחוב בהונג קונג ושדרה בפנאנג, וכן שדרה בקואלה לומפור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם פיל** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* קורות חיים
משפחת שושנונים על שושנת הים שלהם
**שושנון אוכפי** (שם מדעי: *Amphiprion polymnus*) הוא מין דג מסוג שושנון שבמשפחת השוניתיים החי בסמוך לשושנות ים.

מאפיינים
--------

אורכו של שושנון זה 13 ס"מ ובניגוד לשאר השושנונים אצלם הנקבות גדולות מהזכרים, אצל דג זה אין דו-צורתיות זוויגית והנקבה והזכר דומים בגודלם. הדג בעל קשקשים שחורים לאורך הגוף עם פסים לבנים עבים מאחורי הראש, מעל הגב עד לאמצע הבטן ובקדמת הזנב ומסביבו למעט בכתם שחור עליו. ראשו של הדג (מתחת לעיניו ומטה) וסנפיריו צהובים עד כתומים.

דג זה מצוי בשוניות אלמוגים בימים האינדו-פסיפים בין שושנות הים מהמין Stichodactyla haddoni ומהמין Heteractis crispa. הדג חי עם נקבה בתוך השושנה ושניהם מטפלים בשיתוף, מנקים את השושנה ומטפלים בצעירים. הם צריכים להטיל את הביצים במרחק מסוים מהשושנה הארסית אך קרוב מספיק כדי שיוכלו להתחיל להיכנס אליה בצעירותם.

הדג מסתתר בין זרועות שושנת הים המגוננת עליו מדגים טורפים. בתמורה הוא מגרש ממנה דגים שיכולים לאכול אותה כמו הפרפרוניים. הוא ניזון מפלנקטון, מאצות ומסרטנים קטנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שושנון אוכפי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שושנון אוכפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
מצבה מבית הקברות בווידין
**בית הקברות היהודי בווידין** (בבולגרית: **Еврейскo гробища на Видин**) הוא בית קברות יהודי השוכן בפאתי העיר וידין בצפון-מערב בולגריה. בית העלמין הוקם בשלהי המאה ה-19 ואותרו בו 1,056 מצבות.

רקע היסטורי ותיאור האתר
-----------------------

 ערך מורחב – **יהדות וידין**  

קהילה יהודית התקיימה בווידין מאמצע המאה ה-6 ולאורך השנים הגיעו יהודים בגלי הגירה שונים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1878-1877) ועצמאות בולגריה, התגוררו בווידין שתי קהילות, ספרדית ואשכנזית. ב-1881 נמנו בווידין 1,546 יהודים.

בית הקברות הוקם ב-1879. הקבר הקדום במקום הוא מ-1880 והמאוחר הוא מ-1965. בין השנים 1994–1996 ערך ההיסטוריון ד"ר צבי קרן מחקר במקום מטעם אוניברסיטת תל אביב ובמהלכו, זוהו, נוקו וצולמו 900 מצבות של נפטרים. בווידין התקיים בית עלמין קדום יותר שפסק מלפעול בסוף המאה ה-19 ועל שטחו הוקמה שכונת מגורים. מקצת מהמצבות מבית העלמין הישן הועברו ל"חדש" והקדומה מהן תוארכה ל-1852. מרבית יהודי וידין עלו לישראל לאחר הקמתה. ב-2004 התגוררו בווידין 55 יהודים. מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 פסקה הפעילות במקום ויהודים נקברים בחלקה ייעודית בבית העלמין הכללי של העיר.

בית העלמין בווידין ממוקם בפאתי העיר בחלק הצפון-מזרחי. בשטח פזורות מאות מצבות חלקן שבורות וחלקן מכוסות צמחייה. בית העלמין אינו מגודר ואינו מתוחזק ולאורך השנים נבזז וחולל. רבות מן המצבות שתועדו נבזזו לשימוש משני על ידי תושבים בולגרים ובעיקר בני רומה, אשר מתגוררים במבנים ארעיים בשטח בית העלמין. הקרקע בבעלות הקהילה היהודית.

הכיתוב על המצבות הקדומות יותר הוא בלאדינו ובעברית ומראשית המאה ה-20 גם בבולגרית. על מקצת מהמצבות היה כיתוב בגרמנית ובצרפתית, עדות לקהילה האשכנזית הקטנה שפעלה לצד הקהילה הספרדית.

לקריאה נוספת
------------

* צבי קרן, בולגריה ויהודיה, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בווידין** בוויקישיתוף
* בית הקברות היהודי בווידין, בתוך: Jewish Historic Monuments and Sites in Bulgaria 2011 Part Two, עמודים 68–70 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  צבי קרן, מה לטוּדֶסְקוֹ בהיכלי השׁפּאניולים, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
2. ↑  נתן מיכאל גלבר, **חיי היהודים בבולגריה**, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, עמודים 698-681.
3. ↑  הקהילה היהודית בוידין, באתר הספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
4. ↑  צבי קרן, "הקהילה היהודית בווידין" באתר "כולנו בולגרים" אתר הבית של יהודי בולגריה.
5. 1 2  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, מסת"ב 9549230635, page 80
**שותפות ביחד** (באנגלית: **Partnership 2Gether**, לשעבר **שותפות 2000** או **Partnership 2000**) היא יוזמה המקשרת בין 550 קהילות בכל העולם באמצעות 45 אזורי שותפות בישראל. תוכנית שותפות 2000 של הסוכנות היהודית הוקמה בשנת 1994 והיא מהווה דוגמה לשיתוף הפעולה המתמשך בין הסוכנות היהודית, הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה (JFNA) ומגבית קרן היסוד.

כמאמץ מקומי בעל השפעה לאומית, כל שותפות במסגרת התוכנית מספקת את ההזדמנות לחיבור בין קהילות בישראל ומחוצה לה. בתוך כך נרקמות ומשגשגות גם מערכות יחסים בינאישיות, באמצעות תהליך קהילתי משותף. יותר מ-10,000 מתנדבים עובדים יחדיו מדי שנה, בוחנים נושאים בעלי חשיבות מעלים לדיון תגובות מהשטח, קובעים אבני דרך, מציבים יעדים ומגדירים תקציבים להשגתם. המעורבות ושיתוף הפעולה יוצרים הפריה ותרומה הדדית בעיקר בתחומים ערכיים קהילתיים וחינוכיים ומספקים קרקע פורייה לפיתוח כלכלי.

שותפות תל אביב - לוס אנג'לס
---------------------------

פועלת מאז שנת 1997 במסגרת הפרויקט, כיוזמה משותפת של הפדרציה היהודית של לוס אנג'לס, עיריית תל אביב-יפו והסוכנות היהודית. מטרת השותפות היא העמקת תחושת השייכות לעם היהודי וחיזוק הקשר בין הקהילה היהודית בלוס אנג'לס לתושבי תל אביב-יפו. הפעילות נעשית בתחומי החינוך, הבריאות והרווחה וכן בתחום התרבות, בו נעשה ניסיון לקשר בין תעשיית הסרטים ההוליוודית המבוססת לבין זירת הקולנוע המתפתחת בישראל, סדנאות כוריאוגרפיה "גשר – דיאלוג כוריאוגרפי" בשיתוף מרכז סוזן דלל ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובנוסף מפגשים בתחום האופרה בשיתוף עם האופרה הישראלית החדשה.

שותפות קריית גת, לכיש ושפיר - שיקגו
-----------------------------------

בשנת 1996 פתחו הפדרציה היהודית של שיקגו, עיריית קריית גת והמועצות האזוריות לכיש ושפיר את השותפות ביניהן ביוזמת הסוכנות היהודית. השותפות מקיימת חילופי נוער וסטודנטים ומעודדת פיתוח של אזורים שונים במועצות האזוריות ובקריית גת. קבוצות תגלית משיקגו מגיעות במהלך הטיול לאזור השותפות ומבצעות יום התנדבות כחלק מהתוכנית החינוכית. סטודנטים מאזור שיקגו מגיעים לאזור השותפות מדי קיץ להדריך בקייטנות כיפיאדה בקריית גת. נוסף על כך, סטודנטים ובוגרים מתנדבים בקריית גת במספר פרויקטים שכוללים גינה קהילתית למעוטי יכולת ומרכזי הקליטה בעיר.

שותפות זכרון יעקב - דרום פאלם ביץ'
----------------------------------

בשנת 2016 פתחו הפדרציה היהודית של דרום פאלם ביץ', מועצה מקומית זכרון יעקב ביוזמת הסוכנות היהודית את השותפות. יש תוכניות עם הקהילה לסטודנטים, נשים ועוד. בנוסף יש את תוכנית בתי ספר תאומים. בנוסף יש תוכנית הנוער אשר נוסעת למשלחת לדרום פאלם ביץ' מדי שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שותפות ביחד
* מוסף מיוחד על "שותפות ביחד" בעיתון "הארץ"
* שותפות תל אביב לוס אנג'לס באתר הסוכנות היהודית
**אלכסנדר יגורוב** (ברוסית: **Александр Ильич Егоров**‏; 25 באוקטובר 1883 – 23 בפברואר 1939) קצין בצבא האימפריה הרוסית, מרשל ברית המועצות מראשי הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה ואחריה.

אלכסנדר יגורוב נולד למשפחת פקיד בעיר בוזולוק במחוז סמרה של היום. לאחר סיום גימנזיה הוא התנדב לצבא. בשנת 1905 יגורוב סיים בית הספר לקצינים בקאזאן. במהלך מהפכת 1905 השתתף בפעולות שיטור בקווקז.

בהיותו קצין בשרות סדיר יגורוב השתתף בכל מהלך מלחמת העולם הראשונה ונפצע 5 פעמים. לקראת סיום המלחמה הגיע לדרגת לויטננט קולונל. לאחר מהפכת פברואר יגורוב הצטרף למפלגה הסוציאל-רבולוציונרית. במאי 1917 יגורוב נעצר עקב פעילות מהפכנית.

שרות בצבא האדום
---------------

מדצמבר 1917 יגורוב היה פעיל בצבא האדום. הוא השתתף בקרבות הגנה סביב צריצין וסמרה לצד יוסיף סטלין. במהלך שנת 1919 הוא מונה למפקד החזית הדרומית ופיקד על המתקפה נגד צבא המתנדבים שהתקדם לכיוון מוסקבה. לאחר סיום הלחימה בגזרה זו יגורוב הועבר לחזית המערבית נגד פולין. ב-2 התפקידים יוסיף סטלין היה צמוד ליגורוב.

לאחר סיום המלחמה יגורוב מונה למפקד פיקוד צבאי קייב (בשנים 1924–1925) ופיקוד צבאי הבלארוסי (1927–1931). בשנת 1931 יגורוב הועבר למוסקבה ומונה לראש המטה הכללי הסובייטי. יגורוב כיהן תפקיד זה עד לשנת 1937. בשנת 1935 הוענקה לו דרגת מרשל ברית המועצות לצד עוד 4 מפקדים בכירים.

בתקופת הטיהורים הגדולים יגורוב הורד מתפקידו. בהתאם להחלטת הפוליטביורו הוא הועבר לתקופת ניסיון לתפקיד מפקד פיקוד הקווקז. בהחלטה צוין שבהיותו ראש המטה הכללי במטה הכללי פעלו מרגלים של פולין, גרמניה ואיטליה. בינואר 1938 יוסיף סטלין עצמו ציין שיגורוב היה קצין בצבא הצאר ומכל המרשלים היו לו הכי פחות סיבות למינוי הגבוה.

ב-27 במרץ 1938 יגורוב נעצר. הוא הואשם בריגול ופעילות נגד השלטון. ב-23 בפברואר 1939 יגורוב הוצא להורג ללא משפט. ב-14 במרץ 1956 הוא טוהר מכל אשמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר יגורוב** בוויקישיתוף
* תלונה נגד יגורוב שהביאה למעצרו
* החלטת פוליטביורו בהקשר ליגורוב

| מרשלי ברית המועצות |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| קלימנט וורושילוב • מיכאיל טוכאצ'בסקי • סמיון בודיוני • אלכסנדר יגורוב • וסילי בליוכר • סמיון טימושנקו • גריגורי קוליק • בוריס שפושניקוב • גאורגי ז'וקוב • אלכסנדר ואסילבסקי • יוסיף סטלין • איבן קונייב • לאוניד גובורוב • קונסטנטין רוקוסובסקי • רודיון מלינובסקי • פיודור טולבוחין • קיריל מרצקוב • לברנטי בריה • ואסילי סוקולובסקי • ניקולאי בולגנין • איוואן בגרמיאן • סרגיי ביריוזוב • אנדריי גרצ'קו • אנדריי יריומנקו • קיריל מוסקלנקו • וסילי צ'ויקוב • מאטוויי זכארוב • פיליפ גוליקוב • ניקולאי קרילוב • איוואן יאקובובסקי • פאבל בטיצקי • פיוטר קושבוי • ליאוניד ברז'נייב • דמיטרי אוסטינוב • ויקטור קוליקוב • ניקולאי אוגרקוב • סרגיי סוקולוב • סרגיי אחרומייב • סמיון קורקוטקין • ואסילי פטרוב • דמיטרי יאזוב | דרגת מרשל ברית המועצות |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16642461n (data)
* GND: 123009332
* ISNI: 0000 0000 5395 0641
* LCCN: nr89010324
* NKC: xx0184329
* NLP: A32589323
* SUDOC: 168560968
* VIAF: 909789
* WorldCat: lccn-nr89010324

 |
**בית הקברות היהודי בסטארה זאגורה** (בבולגרית: **Еврейскo гробища на Стара Загора**) היה בית קברות יהודי אשר שכן בפאתי העיר סטארה זאגורה במרכז בולגריה. בית העלמין הוקם ככל הנראה במהלך המאה ה-18 ונהרס ב-1970. כ-40 מצבות מבית הקברות ניצלו מהריסה בזכות פעולותיו של מנהל מוזיאון ההיסטוריה של העיר, והן הובאו והונחו בחצר המוזיאון והגן הציבורי הסמוך.

רקע
---

### הקהילה היהודית

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית בסטארה זאגורה**  

קהילה מאורגנת מתועדת בעיר בתחילת המאה ה-17. ב-1835, לאחר חורבן העיר אדירנה בשריפה הגיעו משפחות רבות לסטארה זאגורה והתיישבו בה. עם התרופפות שליטת העות'מאנים באזור החלו התנכלויות רבות ליהודים, מצד תושבי העיר ונציגי השלטון המקומי. בראשית המאה ה-20 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בבולגריה ומנתה כ-600 נפשות. ב-1939 טרום מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-1,000 יהודים. ב-15 ביוני 1943, גורשו יהודים מהעיר לערי השדה והכפרים הסמוכים והורשו לחזור רק לאחר שחרור בולגריה על ידי הצבא האדום. במהלך העלייה ההמונית לישראל עלו אליה מרבית יהודי העיר. ב-1949 התגוררו בסטארה זאגורה 110 יהודים. בראשית המאה ה-21 נמנו בעיר כמה עשרות יהודים.

### בית הקברות

בית הקברות הוקם ככל הנראה במהלך המאה ה-18 בפאתי העיר, והקבורה בו נמשכה עד 1950, מועד בו הסתיים גל העלייה לישראל. בשנה זו הופקע ונהרס חלק משטח בית הקברות לצורך הקמת מתחם תחנת הרכבת של סטארה זאגורה. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 נמשכו בהדרגה פעולות ההריסה עד להשלמתן ב-1970. 

מנהל מוזיאון ההיסטוריה של העיר הצליח להציל כ-40 מצבות, חלקן דמויות סרקופג אשר הכיתוב עליהן היה בעברית ובלאדינו. המצבות הונחו בחצר המוזיאון והפארק העירוני הסמוך. אחת המצבות שזוהתה הייתה של הרב דוד קריספין, אשר כיהן כרב הראשי של הקהילה בראשית המאה ה-19. עוד זוהו מצבות מהמאה ה-18.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בסטארה זאגורה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  חיים קשלס, **המצב אחרי הגירוש**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 876.
2. ↑  חיים קשלס, **קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל**, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
3. 1 2  צבי קרן, הקהילה היהודית בסטארה זאגורה, באתר "כולנו בולגרים".
4. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, מסת"ב 9549230635, page 154
**חשמלן סגול** (שם מדעי: *Torpedo nobiliana*) הוא מין של בטאי ממשפחת החשמלניים. הוא חי במי האוקיינוס האטלנטי.

מאפיינים
--------

דג זה הוא הגדול ביותר בבני סדרת החשמלנאים. אורכו הממוצע 0.6-1.5 מטרים ומשקלו 14 ק"ג, אולם נצפו פרטים באורך של 1.8 מטרים ומשקל 90 ק"ג. לדג זוג סנפירי חזה גדולים ועגולים ואחריהם עוד זוג קטן יותר על הגב וזנב חזק עם אונות. פתחי הזימים סמוכים לראש הקטן והחוטם כמעט ולא נראה. כמו רוב הבטאים גם לחשמלן זה ישנו פה המצוי מתחת לגופו.

דג זה בונה שדה חשמלי סביב גופו וכך מאתר את הפרטים בסביבה. הוא גם מחשמל את הטרף במכת חשמל חזקה שהורגת או מהממת אותו.

הוא נפוץ בקרקעיות חוליות עד לקרבת החופים מנובה סקוטיה עד ברזיל ומסקוטלנד עד דרום אפריקה וגם לאורך חופי הים התיכון, לרבות בחופי ישראל.

הוא טורף בעיקר דגי גרם הכוללים סוליתאים שונים, סלמוניים, צלופחים וקיפוניים וגם דיונונים וסרטנים. פרטים גדולים יכולים לבלוע דגים ששוקלים 2 ק"ג ואף כרישים גלדניים.

החשמלן יכול להפעיל את מכות החשמל שלו גם להגנה אך הוא איננו קטלני לאדם.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חשמלן סגול** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* GBIF
 |
**אלכסנדר ולדימירוביץ' טייקוב** (בבלארוסית: **Аляксандр Уладзіміравіч Тайкоў**; נולד ב-23 ביוני 1970) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת הבלם ולעיתים גם כקשר אחורי.

קריירה
------

טייקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דינמו מינסק ששיחקה אז בליגת העל הסובייטית. כבר בעונתו הראשונה במועדון הגיע עמו לגמר הגביע הסובייטי. בשנת 1991 הצטרף עם המועדון לליגת העל הבלארוסית לאחר פירוק ברית המועצות. הוא זכה עם המועדון ב-5 אליפויות ו-2 גביעי בלארוס. בשנת 1995 חתם במכבי הרצליה. ב-30 במרץ 1996 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד מכבי תל אביב. בסיום העונה עזב את המועדון וחתם בהפועל אשקלון ששיחקה אז בליגה הארצית (הליגה השנייה באותם ימים) והיה שותף להעפלה של המועדון לליגה הלאומית (הליגה הראשונה באותם ימים) לראשונה בתולדותיה, אך כעבור עונה ירד עם המועדון לליגה השנייה וטייקוב עזב את המועדון וחתם בהפועל אשדוד במדיה שיחק עונה אחת.

לזכותו של השחקן 13 הופעות ושער אחד במדי נבחרת בלארוס.

תארים
-----

דינמו מינסק
* ליגת העל הבלארוסית (5): 1992, 1992/1993, 1993/1994, 1994/1995, 1995
* הגביע הבלארוסי (2): 1992, 1994

הפועל אשקלון
* ליגה ארצית (1): 1996/1997

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
דוגמה למאוזולאום מפואר, של רוזאלי ארנסט-מוטר
הצמחייה העבותה המאפיינת את השבילים הפנימיים של בית הקברות
**בית הקברות היהודי בװַײְסְנזֵה** (בגרמנית: **Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee**) הוא בית קברות יהודי ברובע וייסנזה בברלין, השני בגודלו באירופה. בית הקברות נוסד ב-1880, הוא משתרע של שטח של 42 הקטאר ומונה כ-115,500 חלקות קבר. קבורים בו אישים רבים מיהדות גרמניה, בהם הצייר לסר אורי, רעייתו של הרב לאו בק, הפילוסוף הרמן כהן, הסופר שטפן היים ורבים אחרים.

תיאור בית הקברות
----------------

שער בית הקברות ומבני המנהלה והשירות (ברחוב הרברט באום) נבנו ב-1880 לפי תכנונו של האדריכל הוגו ליכט בסגנון דמוי רנסאנס איטלקי. לפני השער ניצבת מצבת זיכרון לנספי השואה ועליה המילים "יזכור השם מה היה לנו". מצבה זו הצטרפה לאנדרטה לנספים היהודים במלחמת העולם הראשונה שהוקמה ב-1927. סמוך להן לוח המנציח את קורבנות המאבק בנאציזם.

בית הקברות הגדול נחלק ל-120 חלקות, כאשר החלקות בהיקף הקרוב לגדר יועדו למשפחות המעמד הגבוה ונבנו בהן אחוזות-קבר דמויות מאוזוליאום. החלקות הפנימיות מקושרות בשבילים הנמתחים בצמחייה עבותה.

היסטוריה
--------

השטח נרכש על ידי הקהילה היהודית הראשית בברלין כאשר המקום בבית הקברות העתיק בגרוסה המבורגר שטראסה, שנחנך ב-1672, מוצה עד תומו.

במהלך השואה מונה על ידי הממשל הנאצי מרטין ריזנבורגר, לימים רבה של מזרח גרמניה, למעין-רב של בית הקברות. הוא ערך בבית הקברות טקסי דת יהודיים שונים, ושמר בו מאות ספרי תורה. בית הקברות שרד בימי גרמניה הנאצית ורוב מצבותיו לא ניזוקו, אך מבנה שירות שהוקם ב-1919 נהרס.

עקב חלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה נותר בית הקברות בברלין המזרחית ושימש את הקהילה היהודית הקטנה בעיר. הוא הוזנח ומצבו התדרדר. בשנות ה-70 של המאה ה-20 תוכנן להרוס חלק מבית הקברות לשם סלילת כביש, אולם התוכנית הוסרה עקב התנגדות הקהילה היהודית.

בשנת 2005, לרגל יובל 125 שנה לבית הקברות, החל גיוס משאבים לצורך שיקומו באמצעות סיוע מאונסק"ו ובתמיכת ראש עיריית ברלין קלאוס ווברייט.

אישים הקבורים בבית הקברות
-------------------------

* הרברט באום
* מיכה יוסף ברדיצ'בסקי
* שטפן היים
* הרמן כהן
* לואי לבנדובסקי
* לסר אורי
* רודולף מוסה
* יהודה תיאודור
* לאו בק לא נקבר במקום אלא בלונדון. מצבתו הצמודה למצבת אשתו היא מצבת זיכרון בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בווייסנזה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות היהודי בווייסנזה
* בית הקברות היהודי בווייסנזה, ברשת החברתית פייסבוק
* בית קברות ווייסנזה (ברלין, גרמניה), דף שער בספרייה הלאומית
* UNESCO Bid for Berlin Jewish Cemetery

הערות שוליים
------------

1. 1 2  UNESCO Bid for Berlin Jewish Cemetery

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007380378805171
* BnF: cb125507050 (data)
* GND: 1141059509
* ISNI: 0000 0001 1960 2325
* LCCN: n85259933
* VIAF: 169710276
* WorldCat: lccn-n85259933

 |
**קו צינור קיסטון** (באנגלית: **Keystone Pipeline**) הוא קו צינורות להעברת נפט בצפון אמריקה. הקו משתרע על פני אורך של למעלה מ־4,500 ק"מ. הוא מתחיל בהארדיסטי, אלברטה ומסתיים ביוסטון ופורט ארתור טקסס.

לקו הצינורות ארבעה שלבי בנייה:

* שלב 1 – הארדיסטי – פאטוקה אילינוי, דרך ססקצ'ואן, מניטובה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, נברסקה, קנזס ומיזורי. הצינור באורך 3,456 ק"מ. בנייתו הסתיימה בשנת 2010.
* שלב 2 – סטיל סיטי נברסקה – קאשינג אוקלהומה, באורך 468 ק"מ. בנייתו הסתיימה בפברואר 2011.
* שלב 3 – קאשינג – פורט ארתור, באורך 784 ק"מ, יחד עם שלוחה ליוסטון. בנייתו הסתיימה בינואר 2014, והשלוחה – בשנת 2016.
* שלב 4 – צינור עתידי, המכונה Keystone XL, בין הארדיסטי לסטיל סיטי דרך בייקר מונטנה.

קיסטון XL
---------

קיסטון XL הוא מיזם של חברת טראנס-קנדה ומהווה את השלב הסופי המיועד של מערכת הצינורות – צינור בקוטר 36 אינץ' (910 מילימטרים) שינוע בין הארדיסטי לסטיל סיטי דרך מדינת מונטנה לאורך 1,900 קילומטר. הצינור תוכנן בשנת 2008 אך נתקל בהתנגדות ציבורית ופוליטית, עקב נזק סביבתי מוערך, והתוכנית בוטלה על ידי ממשל אובמה. בשנת 2017 הנשיא דונלד טראמפ חתם על מזכר הבנות ולאחר מכן על היתר לבניית הצינור, אך ההיתר בוטל על ידי מערכת המשפט במונטנה. במרץ 2019 חתם הנשיא על צו שעוקף את החלטת בית המשפט. בינואר 2021, ביום השבעתו, חתם הנשיא ג'ו ביידן על ביטול ההרשאה של קודמו, דונלד טראמפ, במצב שבו כ-150 ק"מ של הצינור כבר הונחו בצד האמריקני, ו-2.2 ק"מ נוספים הושלמו בצד הקנדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו צינור קיסטון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קו צינור קיסטון (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
ממרח קרם מרשמלו
**קרם מרשמלו** או **ממרח מרשמלו** (באנגלית: **Marshmallow creme**) הוא ממרח עשוי קרם מרשמלו הפופולרי בארצות הברית. 

הממרח משמש להכנת כריכי מרשמלו וחמאת בוטנים הידועים בשם פלאפרנאטר - כריכים הפופולריים באזור ניו אינגלנד ובייחוד במדינת מסצ'וסטס וכן ליצירת כריכי סמורז ביתיים (בשילוב עם קרם נוטלה).

הממרח מכיל סירופ תירס, סירופ סוכר חומרי טעם וניל וחלבון.

היסטוריה
--------

האזכור הראשון של קרם המרשמלו מקורו בספר הבישול האמריקאי "ספר הבישול של בית הספר פאני פארמרז" ("*Fannie Farmer's Boston School Cook Book*") משנת 1896. בספר זה נעשה שימוש בקרם למילוי עוגה. ב"ספר הבישול החדש של הגברת רורר" (*Mrs. Rorer's New Cook Book*) שנכתב על ידי שרה טייסון רורר משנת 1902 מוזכר שימוש בקרם מרשמלו למילוי עוגה. 

בראשית המאה ה-20 החלו לייצר קרם מרשמלו בייצור תעשייתי. קופסאות שימורים של המוצר החלו להימכר בשנת 1917 תחת השם "טוט סוויט מרשמלו פלאף" (Toot Sweet Marshmallow Fluff) המוצר החל להימכר בצנצנות בשנות ה-40 של המאה ה-20.

קרם המרשמלו הפך מרכיב מרכזי בכריך הפופולרי פלאפרנאטר אשר עלה לכותרות במסגרת דיון שנערך בבית המחוקקים של מסצ'וסטס בו הציע סנטור מדינת מסצ'וסטס גארט באריוס להגביל הגשתו של הכריך בבתי הספר במדינה. באותו דיון הוצעה הצעה נגדית להכריז על הכריך ככריך הלאומי של המדינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שימושים בקרם מרשמלו בספרי בישול משלהי המאה ה-19.
2. ↑  קנת' מקנה, "האם ניתן לעצור את הממרח הזה", הבוסטון גלוב, 19 ביוני 2006
3. ↑  קאולווי, למנוט, "המלחמה על הפלאפראנאטר מסלימה בבית המחוקקים", הבוסטון גלוב, 21 ביוני 2006
דלתות זכוכית המונעות גישה למסילות הרכבת כאשר הרכבת אינה נמצאת בתחנה. תחנת סנטרל של קו צואן ואן.
תחנת הנסיך אדוארד של קו צואן ואן.
**קו צואן ואן** (באנגלית: **Tsuen Wan Line**; בסינית: 荃灣綫) הוא אחד מעשרת הקווים של הרכבת התחתית של הונג קונג. הקו מסומן במפות הרכבת התחתית בצבע **אדום**.

תחנת המוצא של הקו היא תחנת סנטרל באזור סנטרל שבאי הונג קונג. הקו חולף במנהרה מתחת לנמל ויקטוריה, עובר דרך מערב חצי האי קאולון ומגיע לדרום מערב הטריטוריות החדשות של הונג קונג. תחנת הקצה של הקו היא תחנת צואן ואן.

לקו 16 תחנות ומשך הנסיעה לאורכו כ-30 דקות.

מאחר שתחנת המוצא, תחנת סנטרל נמצאת במרכז העסקים של הונג קונג, והקו חולף מתחת לדרך נייתן - דרך ראשית בהונג קונג המהווה מרכז מסחרי ותיירותי, קו זה הוא העמוס בקווי הרכבת התחתית של הונג קונג.

היסטוריה
--------

קו צואן ואן הוא אחד הקווים הראשונים של רשת הרכבות התחתיות של הונג קונג. מהלך הקו המקורי המתוכנן שונה במקצת מהקו שהוקם לבסוף, בעיקר בחלק הקו המצוי בתחום הטריטוריות החדשות - וזאת בשל שינויים במיקום השכונות שנבנו לאור הקו.

המסלול הנוכחי של הקו אושר בשנת 1975 ועבודות הבנייה החלה זמן קצר לאחר מכן. חלק הקו המצוי מתחת לדרך נייתן בחצי האי קאולון הושלמו בשנת 1979. חלק המסילה המגיע לצואן ואן החל לפעול ב-10 במאי 1982.

בעת הקמת הקו נקראו תחנת סנטרל, תחנת יאו מא טיי ותחנת מונג קוק על שם הרחובות העוברים מעליהם: צ'רטר (Chater Road), ווטרלו (Waterloo Road) וארגייל (Argyle Street) בהתאמה. לאחר הקמת הקו שונו שמות התחנות לשמות האזורים בהן הם נמצאות.

תחנת מיי פו נקראה בעת הקמתה "תחנת צ'אנוג שא וואן" (Cheung Sha Wan) ותחנת צ'אונג שא וואן נקראה בשם סו אוק.

תחנת קוואי פונג נקראה בעת פתיחתה בשם לאפ סאפ וואן על שם המפרץ הסמוך לה, ותחנת קוואי הינג נקראה בעת הקמתה קוואי צ'ונג.

|  |
| --- |
| מהלך קו צואן ואן |

תחנות הקו
---------

| **שם התחנה** | **מחוז** | **קישור לקווים אחרים** | תאריך פתיחה |
| --- | --- | --- | --- |
| **קו צואן ואן** |
|  | **סנטרל**בעבר נקראה צ'רטר | מרכז ומערב | קו האי  קישור לתחנת הונג קונג בה עוברים קו טונג צ'ונג והקו המהיר לשדה התעופה | 12 בפברואר 1980 (בחלק מקו קוואן טונג) |
|  | **אדמירליטי** | קו האי |
|  | **צים שא צוי** | יאו צים מונג | קישור לצים שא צוי ובה קו הרכבת המזרחי | 31 בדצמבר 1979 (כחלק מקו קוון טונג) |
|  | **ג'ורדן** |  |
|  | **יאו מה טיי**בעבר נקראה תחנת ווטרלו | קו קוון טונג | 10 במאי 1982 |
|  | **מונג קוק**בעבר נקראה ארגייל | קו קוון טונג |
|  | **הנסיך אדוארד** | קו קוון טונג |
|  | **שאם שוי פו** | שם שו פו |  | 17 במאי 1982 |
|  | **צ'אונג שא ואן** |  |
|  |  **לאי צ'י קוק** |  |
|  | **מאי פו**  בעבר תחנת לאי ואן | קו הרכבת המערבי |
|  | **לאי קינג** | קוואי צינג | קו טונג צ'ונג | 10 במאי 1982 |
|  | **קוואי פונג** |  |
|  | **קוואי הינג** |  |
|  | **טאי וו האו** |  |
| צואן ואן |
|  | **צואן ואן** | צואן ואן |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו צואן ואן** בוויקישיתוף

| הרכבת התחתית של הונג קונג |
| --- |
| קווים | קו הרכבת המזרחית • קו קוון טונג • קו צואן ואן • קו האי • קו טונג צ'ונג • הקו המהיר לשדה התעופה • קו צאונג קוואן או • קו הרכבת המערבי • קו מא און שאן • קו אתר הנופש דיסנילנד |
| קישורים למערכות תחבורה אחרות | הרכבת הקלה של הונג קונג • נגונג פינג 360 |
מצבה מבית הקברות החרב בלום
**בית הקברות היהודי בלום** (בבולגרית: **Еврейскo гробища на Лом**) הוא בית קברות יהודי השוכן בפאתי העיר לום בצפון-מערב בולגריה. בית העלמין הוקם ב-1820 ופעל עד 1974.

רקע
---

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית בלום**  

קהילה יהודית התקיימה בלום ככל הנראה מראשית המאה ה-19 והשכונה היהודית שכנה בסמוך לשכונת "הטורקים" בה התגוררו פקידי הממשל העות'מאני. בראשית המאה ה-20 נכללה ברשימת 34 הקהילות היהודיות המאורגנות בבולגריה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בלום 500 יהודים. ב-1949, לאחר העלייה ההמונית לישראל התגוררו בלום 77 יהודים.

בית הקברות הוקם ב-1820 ושוכן בשדה פתוח על גבעה בפאתיה המערביים של העיר. ברבות השנים, עם פיתוחה של לום נבנו מבני מגורים בסמוך לבית הקברות, ובראשית המאה ה-21 היו מבני המגורים מרוחקים כ-100 מטרים משטח בית הקברות. הקבורה האחרונה נערכה במקום ב-1974.

בשטח בית הקברות עדיין פזורות כ-100 מצבות שיש וגרניט, רובן מהמאה ה-20 בשטח של כ-5,000 מטרים רבועים. הכיתוב עליהן הוא בעברית ובבולגרית. רבות מהמצבות שבורות וחלקן מכוסות צמחייה. בית העלמין אינו מגודר ואינו מתוחזק ולאורך השנים נבזז וחולל. השטח משמש כאתר להשלכת אשפה. חלק מהמצבות שתועדו נבזזו לשימוש משני על ידי תושבים בולגרים.

לקריאה נוספת
------------

* צבי קרן, בולגריה ויהודיה, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בלום** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **לוחות ססטיסטיים**, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים,1967, עמודים 655-645.
2. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, מסת"ב 9549230635, page 157-158
3. ↑  בית העלמין בלום, בתוך: Jewish Historic Monuments and Sites in Bulgaria 2011 Part One, עמוד 33 (באנגלית).
מראה בית העלמין היהודי בפלובדיב (2010)
**בית הקברות היהודי בפלובדיב** (בבולגרית: **Еврейскo гробища на Пловдив**) הוא בית קברות יהודי השוכן בעיר פלובדיב בדרום בולגריה. בית העלמין הוקם ב-1920 ופעל עד 1970.

רקע היסטורי ותיאור האתר
-----------------------

 ערכים מורחבים – **יהדות פלובדיב**  

קהילה יהודית מתקיימת ברציפות בפלובדיב מהמאה ה-12 ועד ימינו. ב-1930 הגיעה הקהילה לשיא גודלה, מנתה 6,675 נפשות, והייתה השנייה בגודלה מבין קהילות יהדות בולגריה לאחר הבירה סופיה. ב-2009 התגוררו בעיר 500 יהודים.

בית הקברות היהודי הישן שכן בסמוך לשכונה היהודית "אורטה מיזאר". לאחר מלחמת העולם הראשונה נהרס בית הקברות הישן לצורך פיתוח עירוני ולא ניתן עוד לאתר את שרידיו. ב-1920 נחנך בית הקברות היהודי החדש אשר שוכן בשדרות מריה לואיזה שבעיר. מספר רב של מצבות הועברו מבית הקברות הישן לבית הקברות החדש. לאחר העלייה ההמונית למדינת ישראל קטן משמעותית מספר בני הקהילה והשימוש בבית הקברות הצטמצם בהדרגה. החל מראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 קוברים בני הקהילה את מתיהם בחלקה היהודית של בית העלמין הכללי של פלובדיב.

ב-1947 אותרו בבית העלמין היהודי מצבות מהמאה ה-18 והועלה השערה שהקדומה במצבות שאותרה הייתה מהמאה ה-15. ב-1994 ביקר במקום ההיסטוריון ד"ר צבי קרן בראש משלחת חוקרים. המצבה הקדומה שאותרה הייתה מ-1810 ונלקחה לשימוש משני כאבן מדרכה. עוד עלה מהביקור, כי מצבות נוספות נלקחו מבית העלמין לשימוש משני בעיר. ב-2014 אותרו 2,600 מצבות בבית העלמין שהכיתוב עליהן היה בעברית ובבולגרית. המצבות הקדומות היו מתקופת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). עוד נמצא כי כ-200 מצבות נבזזו לשימוש משני. בשטח בית העלמין התגוררו מספר משפחות של בני רומה. האתר פונה, נבנתה גדר אבן המקיפה אותו, הוא נעול ומתוחזק על ידי ארגון "שלום" שהוא ארגון הגג של יהודי בולגריה.

לקריאה נוספת
------------

* צבי קרן, בולגריה ויהודיה, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי בפלובדיב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, **A Guide to Jewish Bulgaria**, Vagabond Media Ltd, 2011, מסת"ב 9549230635, page 124
2. ↑  הקהילה היהודית בפלובדיב, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
3. ↑  צבי קרן, הקהילה היהודית בפלובדיב, באתר "כולנו בולגרים".
**קו קולצביה** (ברוסית: Кольцева́я ли́ния, **הקו הטבעתי**) הוא קו במערכת הרכבת התחתית של העיר מוסקבה, בירת רוסיה. הוא קו מעגלי, המקיף את מרכזה של מוסקבה, וממלא תפקיד חיוני במעבר נוסעים בין קווי הרכבת התחתית בה. הקו, שמספרו הוא 5, נבנה בשנים 1950–1954 באורך כולל של 19.4 קילומטרים. הוא המפורסם שבקווי הרכבת התחתית, בעיקר בשל תחנותיו, שנבנו בשיאה של תקופת האדריכלות הסטאליניסטית.

תולדות הקו
----------

התוכנית המקורית להקמת המטרו של מוסקבה לא כללה הקמה של קו מעגלי. התוכנית כיוונה לכך שמספר קווים יחצו את מרכז העיר לאורכו ולרוחבו, והמעבר ביניהם ייעשה בתחנות המצטלבות שלהם. למרות זאת התברר כבר ב-1938 לאור העומס בתחנות אלו כי לא יהיה די בשיטה זו כדי להתמודד עם העלייה במספר הנוסעים במטרו לכשיתפתח עוד יותר. בעת תכנון הקו נשקלה האפשרות שנתיבו יחפוף את זה של טבעת הגנים, שדרה מעגלית במרכז מוסקבה. לבסוף הוחלט על חפיפה חלקית, כאשר בחלקו הצפוני יחרוג נתיב הקו מזה של הטבעת, באופן שהוא יקושר אל מרבית תחנות הרכבת של מוסקבה.

הקמת הקו נדחתה עקב מלחמת העולם השנייה והחלה מיד אחריה. הקו הופעל בשלושה שלבים:

* ב-1950 החל לפעול הקטע הראשון (בן 6.5 קילומטרים), מתחנת קורסקאיה לתחנת פארק קולטורי (ראו להלן);
* ב-1952 הופעל הקטע השני (7 קילומטרים), מתחנת בלורוסקאיה לתחנת קורסקאיה;
* בשנת 1954 הופעל הקטע השלישי והאחרון (5.9 קילומטרים), מתחנת בלורוסקאיה לתחנת פארק קולטורי.

הקמת הקו איפשרה הכנסת שינויים גדולים בארגון התנועה בקווי המטרו והניחה בסיס לפיתוח עתידי שלו. בעת הפעלת הקו התפצלו ממנו שבעה קווים כחישורי גלגל כלפי חוץ, וארבעה מהם חוברו בהמשך כדי ליצור קווים החוצים את העיר לרוחבה.

התחנות בקו
----------

הקו איננו כולל תחנות המשתייכות לו לבדו. כל אחת מ-12 התחנות מקשרת בינו לבין קו אחר, ושלוש מהן מקשרות אותו עם שני קווים אחרים כל אחת. בסך הכל מחברות התחנות בין הקו לבין תשעה מ-11 הקווים האחרים של הרכבת התחתית:

| תחנה | קווים מתחברים |
| --- | --- |
| נובוסלובודסקאיה | 9 |
| פרוספקט מירה | 6 |
| קומסומולסקאיה | 1 |
| קורסקאיה | 3, 10 |
| טגנסקאיה | 7, 8 |
| פאבלטסקאיה | 2 |
| דוברינינסקאיה | 9 |
| אוקטיברסקאיה | 6 |
| פארק קולטורי | 1 |
| קייבסקאיה | 3, 4 |
| קרסנופרסננסקאיה | 7 |
| בלורוסקאיה | 2 |

תוכניות פיתוח
-------------

הקו הוא אחד העמוסים ביותר במערכת המטרו, ועבודות פיתוח מתמידות נדרשות על מנת שיעמוד במספר הנוסעים הגדל והולך החולף דרכו. עבודות אלו כללו בעבר שיפוץ של הקו (כמו גם של התחנות ויצירות האמנות המוצגות בהן). ב-1998 נפתחה כניסה שנייה לתחנת בלורוסקאיה וחפירת כניסה שנייה מתוכננת לשתי תחנות נוספות.

בתוכנית נמצאת גם פתיחת שתי תחנות נוספות בקו - בחלקו הצפוני ובחלקו הדרום-מערבי - על מנת לחבר בינו לבין שני קווים חדשים (המשכיהם של קו 8 וקו 10) האמורים לחצות את מרכז העיר לרוחבו. בניית התחנה החדשה הראשונה החלה אך מתעכבת בשל קשיי מימון, ותסתיים בשנת 2025. בניית התחנה השנייה בוטלה בשלב זה (נכון ל-2021).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קו קולצביה** בוויקישיתוף
* תמונות של תחנות קו קולצביה (אורכב 21.06.2017 בארכיון Wayback Machine)
מצבת קברו של מנחם אהרנפלד נכדו של החת"ם סופר
**בית הקברות היהודי באילוק** (בקרואטית: **Jevrejsko groblje u Ilok**) הוא בית קברות יהודי השוכן בפאתי העיירה אילוק אשר במזרח קרואטיה. בית העלמין הוקם לכל המאוחר ב-1855 ופעל עד 1941.

רקע
---

 ערכים מורחבים – **הקהילה היהודית באילוק**  

קהילה יהודית אורתודוקסית נוסדה באילוק במחצית המאה ה-19. בהמשך תועדו בה שני קהלים נבדלים. בעיירה התגוררה משפחתו של מנחם אהרנפלד, נכדו של החת"ם סופר, וכן משפחת שטרן אשר בנה הרב יוסף נפתלי שטרן שעלה בהמשך לישראל, כיהן כחבר מועצת גדולי התורה וראש ישיבת פרשבורג בירושלים. 

בית העלמין נוסד לכל המאוחר ב-1855. המצבה הקדומה ביותר היא של מינדל ברסלאוור משנה זו. בין הקבורים בבית העלמין רב העיר פנחס שטיינר, שנפטר בשנת 1912. 

קיים תיעוד ל-223 קבורות שבוצעו בבית העלמין, אך נכון ל-2018 אותרו 144 מצבות שהכיתוב עליהן הוא ביידיש ובעברית. לפי קווי המתאר של השטח קיימים ככל הנראה קברים רבים נוספים שטרם נחשפו, ואשר מצבותיהם נלקחו לשימוש משני.

הקהילה היהודית באילוק אשר מנתה ערב מלחמת העולם השנייה 310 נפשות, חרבה בשואה ולא חודשה. ב-1947 הוקם בשטח בית העלמין גלעד לזכר בני הקהילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות היהודי באילוק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית הקברות היהודי באילוק, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
2. ↑  **הקהילה היהודית באילוק**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 33.
3. ↑  Radovan Sremac, **Jewish Families in Rabbinate of Ilok**. Ilok: Ilok Town Museum, 2018.
**קרלס פלאנס אנטולינס** (בקטלאנית-ספרדית: **Carles Planas Antolínez**, נולד ב-4 במרץ 1991 בסנט סלוני שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כמגן שמאלי במדי א.א.ק. לרנקה מליגת העל הקפריסאית. פלאנס גדל במחלקת הנוער של ברצלונה והיה קפטן ברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון, לפני שהצטרף לסלטה ויגו.

קריירה
------

ב-2001, כשהיה בן 10, הצטרף פלאנס למחלקת הנוער של ברצלונה. הוא התקדם במהרה בדרגים השונים של קבוצות הנוער עד שהגיע לקבוצת הנוער הבכירה ב-2009. באותה שנה זכה לערוך את הבכורה בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של המועדון ששיחקה בליגה השלישית, ב-15 בפברואר, תחת המאמן לואיס אנריקה. בעונת 2009/2010 הופיע בשני משחקים של ברצלונה ב', שעלתה בסוף העונה לליגה השנייה. בעונת 2010/2011 השתלב יותר במשחקי הקבוצה וערך 17 הופעות. בעונה הבאה, תחת המאמן אוסביו סקריסטן, היה לעמודי התווך של הקבוצה והוא שותף ב-32 ממשחקיה במהלך העונה.

בקיץ 2012 השתתף עם הקבוצה הבוגרת של המועדון במספר משחקי ידידות, תחת המאמן טיטו וילאנובה. ב-28 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה הרשמית במדי הקבוצה, במשחק גביע המלך הספרדי מול דפורטיבו אלאבס, כשהחליף את אדריאנו קורייאה קלארו. ב-5 בדצמבר פתח במחזור האחרון של שלב הבתים של ליגת האלופות, מול בנפיקה ליסבון. פלאנס המשיך לשחק בברצלונה ב' ואף היה הקפטן שלה. ב-5 בינואר 2013 הבקיע שער בכורה במדיה, בניצחון 3-1 על ויאריאל, ובסך הכול הופיע ב-32 משחקים במהלך עונת 2012/2013. בעונה הבאה, בה הבקיע שער נוסף, הפעם לרשתה של הרקולס ב-12 בינואר 2014, היה מהשחקנים המרכזיים בקבוצה, שהגיעה להישג שיא בתולדותיה - מקום שלישי בליגה השנייה.

ב-5 ביוני 2014 שוחרר מברצלונה וחתם בסלטה ויגו, אותה אימן אדוארדו בריסו. בעונת 2014/2015 השתתף פלאנס ב-11 משחקי ליגה ועזר לסלטה ויגו להגיע למקום ה-8.

סטטיסטיקה
---------

נכון ל-7 ביוני 2014

| מועדון | עונה | ליגה | גביע | אירופה | אחר | סך הכול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הופעות | שערים | הופעות | שערים | הופעות | שערים | הופעות | שערים | הופעות | שערים |
| ברצלונה אתלטיק | 2008/2009 | 1 | 0 | — | 1 | 0 |
| 2009/2010 | 3 | 0 | — | 3 | 0 |
| 2010/2011 | 17 | 0 | — | 17 | 0 |
| 2011/2012 | 32 | 0 | — | 32 | 0 |
| 2012/2013 | 32 | 1 | — | 32 | 1 |
| 2013/2014 | 35 | 1 | — | 35 | 1 |
| **סך הכול** | 120 | 2 | — | 120 | 2 |
| ברצלונה | 2012/2013 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 |
| **סך הכול** | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 |
| סך הכול בקריירה | 120 | 2 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 122 | 2 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרלס פלאנס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Villa salva la papeleta,‏ מארקה, 28.11.2012
2. ↑  Barcelona stalemate not enough for Benfica,‏ אתר אופ"א, 5.12.2012