recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אונדריי נפלה** (בסלובקית: **Ondrej Nepela**;‏ 22 בינואר 1951 – 2 בפברואר 1989) היה מחליק קרח צ'כוסלובקי שהתחרה בקטגוריית גברים יחידים. היה אלוף אולימפי (סאפורו 1972), 3 פעמים ברציפות אלוף עולם (1971–1973), 5 פעמים ברציפות אלוף אירופה (1969–1973) ו-8 פעמים אלוף צ'כוסלובקיה.

ביוגרפיה
--------

נפלה נולד בברטיסלאבה, לשעבר צ'כוסלובקיה. הוא החל להחליק בגיל 7 והתאמן בהדרכתה של הילדה מודרה. כבר בגיל 13 הוא השתתף באולימפיאדת אינסברוק (1964) וסיים במקום 22.

### אלוף אירופה

בשנים 1968-1966 זכה נפלה 3 פעמים במדליית ארד באליפות אירופה בהחלקה אמנותית בתחרות לגברים יחידים ובשנים 1973-1969 הוא זכה 5 פעמים במדליית זהב באליפות אירופה.

באולימפיאדת גרנובל (1968) סיים נפלה במקום שמיני בתחרות לגברים יחידים.

### אלוף עולם

בשנים 1970-1969 זכה נפלה פעמיים במדליית כסף באליפות העולם בחלקה אמנותית לגברים יחידים. בשנים 1973-1971 הוא זכה 3 פעמים במדליית זהב באליפות העולם.

### אלוף אולימפי

באולימפיאדת סאפורו (1972) זכה נפלה במדליית זהב בהחלקה אמנותית לגברים יחידים לפני סרגיי צ'טברוחין מברית המועצות ופטריק פרה מצרפת.

באוטוביוגרפיה שכתב טולר קרנסטון, הוא סיפר שהיה בינו לבין נפלה קשר מיני במהלך אליפות העולם שנערכה בברטיסלאבה בשנת 1973. לדבריו, אירוע זה פגע בהישגיו מאחר שהיה בסערת רגשות וסיים רק במקום חמישי, אולם נפלה התעלה וזכה במדליית זהב בניקוד מושלם של 6.0 נק'.

לאחר האליפות פרש נפלה מספורט תחרותי והשתתף במשך כ-13 שנים כסוליסט במופע "חופשה על הקרח". לאחר מכן שימש כמאמן נבחרת גרמניה בהחלקה אמנותית, ובין חניכותיו הייתה קלאודיה לייסטנר אלופת אירופה וסגנית אלופת העולם.

בשנת 1989 נפטר נפלה במנהיים, מערב גרמניה מסיבוכים של מחלת האיידס.

הנצחה
-----

* בשנת 1993 איגוד ההחלקה הסלובקי ייסד תחרות שנתית על שמו.
* בדצמבר 2000 זכה נפלה בתואר ספורטאי המאה של סלובקיה. את הפרס קיבלה בשמו, המאמנת שלו הילדה מודרה.

הישגים בולטים
-------------

| התחרות | 1963/64 | 1964/65 | 1965/66 | 1966/67 | 1967/68 | 1968/69 | 1969/70 | 1970/71 | 1971/72 | 1972/73 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת החורף | מקום 22 |  |  |  | מקום 8 |  |  |  | מקום 1 |  |
| אליפת העולם | מקום 17 |  | מקום 8 |  |  | מקום 2 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |
| אליפות אירופה |  | מקום 8 | מקום 3 | מקום 3 | מקום 3 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |
| אליפות צ'כוסלובקיה |  | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |  | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אונדריי נפלה** בוויקישיתוף

* אונדריי נפלה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* אונדריי נפלה, באתר olympedia.org
* אונדריי נפלה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הביוגרפיה של אונדריי נפלה באתר www.sports-reference.com.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 130554154
* ISNI: 0000 0001 1460 7995
* LCCN: no2011030818
* NKC: js20060303013
* VIAF: 42948791
* WorldCat: lccn-no2011030818

 |
**עם חוקים** הוא סרט סטודנטים עטור פרסים, שביים דובר קוסאשווילי והפיק צבי פרידמנוש (שניהם מהחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב) בשנת 1997. הסרט עוסק במשפחה ישראלית ממוצא גאורגי ובהווי העדה, בהשוואה להווי חברת הילדים הישראלית הכללית. הסרט מוצג מנקודת מבטו של ילד. בסרט ניכרים כמה יסודות עלילתיים, המשותפים לו ולסרטיו הבאים של קוסאשווילי, "חתונה מאוחרת" (2001) ו"מתנה משמיים" (2003). עלילת הסרט מתרחשת בשנות השבעים, והדיאלוגים בו מתנהלים בעברית ובגאורגית יהודית.

את הילד מגלם אלירן קוסאשווילי ואת אביו מגלם אלון אבוטבול. למעט רבקה מיכאלי ואבוטבול, שאר השחקנים בסרט אינם מפורסמים. בהתחשב בעובדה שמיכאלי דוברת יהודית גאורגית מבית הוריה, נראה כי רק אבוטבול למד יהודית גאורגית לצורך הסרט (עיון ברשימת הקרדיטים של הסרט מראה, כי לרוב המכריע של השחקנים הלא-מפורסמים שדיברו בגאורגית יהודית בסרט, יש שם משפחה גאורגי יהודי טיפוסי). לשם השוואה, לצורך הפקת שני סרטיו הבאים של דובר קוסאשווילי, שחקנים מפורסמים רבים למדו את השפה, אך גם בסרטים אלו, השפה עדיין גרמה לאילוצי ליהוק ואחת השחקניות ב"חתונה מאוחרת" היא לילי קוסאשווילי – אמו של הבמאי.

הסרט השתתף וזכה בפרס וולג'ין היוקרתי בפסטיבל ירושלים, וכמו כן זכה במקום השני בפרס מיוחד בפסטיבל קאן בצרפתIM HUKIM - Festival de Cannes, www.festival-cannes.com (באנגלית), בפרס בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בניהול החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ובפרס מוגרבי. למרות זכייתו הבינלאומית, לא זכה קוסאשווילי להערכה ולחשיפה מלאה בישראל.

עלילה
-----

בסרט "עם חוקים" הנער זאזא (אותו שם כמו של גיבור "חתונה מאוחרת") גונב כספים ממשפחתו כדי לקנות קלפים נדירים לאלבום הקלפים שהוא ממלא, בדומה לחבריו. בו-זמנית, דודו מנסה להגיע לשיחה עם סבו, שגר בבית הורי הנער. הדוד רוצה ללוות כספים מהסב (הסב קרוי "אוטרי", כמו הסב בסרט "מתנה משמיים"). בינתיים, מכיוון שזאזא העלים את הכסף הקטן מהבית, המשפחה לווה מעט כסף מהשכנה כדי לקנות כיבוד עבור הדוד.

הדוד מתנהג בפזרנות וקונה מתנות לילדים ואביו של זאזא מדובב את הדוד ומברר אצלו כמה כסף הלווה לו הסב. אמו של זאזא אינה מרוצה מכך שהיא מפרנסת את אביה ואילו אביה מעניק כספים לאחיה. בינתיים, אביו של זאזא נסער לגלות שזאזא גנב כספים. הוא מנסה לברר אצל בניו מי הגנב, למרות שהוא יודע את התשובה ובמהלך ה"חקירה" מתחיל לגלח את שיער ראשו של אחיו הצעיר של זאזא. האח נשבר ומודה בגנבה, שלא הוא ביצע.

זאזא מחזיר את הכספים ומנסה לפצות את אחיו, וגם האב נרגע ומתקן לבנו הצעיר את התספורת.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסרט המלא לצפייה ישירה (בתשלום) באתר ארכיון הסרטים הישראלי - סינמטק ירושלים

* "עם חוקים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "עם חוקים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלירן קוסאשווילי אינו קרוב משפחה מדרגה ראשונה של דובר קוסאשווילי
היטלר סוקר אנשי אס אה בשנת 1935. מימינו על המכונית דגל הדם ולצידה עומד שומר הדגל, איש האס אס יעקב גרימינגר.
**דגל הדם** (בגרמנית: **Blutfahne**) היה דגל סווסטיקה נאצי שננשא בעת ניסיון ההפיכה בפוטש במרתף הבירה במינכן, 9 בנובמבר 1923, כשהוא נספג בדמו של אחד מאנשי האס אה שנהרגו על ידי המשטרה. כתוצאה מכך, הפך הדגל לאחד הפריטים המקודשים ביותר במפלגה הנאצית. בעת טקסים חשובים של המפלגה הוצא ממקומו הקבוע בבית החום במינכן על מנת 'לטהר' דגלים חדשים על ידי נגיעה בהם.

סמל נאצי
--------

הדגל ניתן במתנה להיטלר על ידי אחד ממשתפי הפוטש לאחר שהשתחרר מכלא לנדסברג בשנת 1924. היטלר קישט את הדגל במוט וראש חדש, כשעל המוט שרוול גמר שעליו הוטבעו שמות 16 ההרוגים הנאצים בפוטש. בשנת 1926, היטלר נתן בטקס את הדגל לראש האס אס ג'וזף ברכטולד (אנ') ומאז הפך לאחד הפריטים המקודשים והנשמרים ביותר של הארגון. אחד השימושים היותר מוכרים שלו היה בעת עצרת נירנברג 'בחניכת' דגלים חדשים של המפלגה על ידי מגע עם דגל הדם. כאשר הדגל לא היה בשימוש, הוא נשמר בעמדה מיוחדת בבית החום המינכן, כשהוא מוקף במשמר כבוד של חיילי אס אס.

היעלמות
-------

הדגל נראה לאחרונה בציבור בעת טקס חניכה של חיילי פולקסשטורם ב-18 באוקטובר 1944. מאז הדגל נעלם, ומרבית ההיסטוריונים סבורים כי הוא נהרס בעת הפצצות מינכן על ידי בעלות הברית. ישנה סברה אחרת שהוא נבזז כמזכרת על ידי אחד האזרחים או חיילים אמריקאים שכבשו את מינכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דגל הדם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jean-Denis G.G. Lepage, An Illustrated Dictionary of the Third Reich, McFarland, 24 Dec 2013, p. 22
2. ↑  Felton, Mark (23 March 2019). "Hitler's Blutfahne - The Mystery of the Blood Flag". YouTube. Archived from the original on 2021-12-12. Retrieved 15 April 2021.
**בר** היא יחידת מידה של לחץ השווה למיליון דיין לסנטימטר רבוע, כלומר, למאה אלף פסקל. מקור המילה הוא מהמילה היוונית "báros", שמשמעותה משקל. הסמל הרשמי שלה הוא bar.

יחידת המידה המשמשת במערכת היחידות הבינלאומית היא הפסקל, שהיא ניוטון אחד למטר רבוע, (כך שבר אחד שווה ל־100,000 פסקל).

בשימוש יומיומי, למשל בניפוח אוויר בצמיגים, משתמשים בבר או ב-PSI. בר אחד שווה בערך ל-14.504 PSI. השימוש בחיי היומיום בבר בציבור ובתעשייה רווח, מכיוון שהבר קרוב ללחץ האטמוספירי בגובה פני הים, ולשימוש יומיומי אפשר להתייחס אליו כשווה לו בקירוב.

בשימושים מטאורולוגיים, מדידת לחץ אוויר אטמוספירי מתבצעת לרוב במיליבר. לפי יחידות ה־SI ההקטופסקל (hPa) שווה למיליבר, כך שהמיליבר וההקטופסקל הם בני החלפה. ביחידות ה־SI מועדפות היחידות בעלות הכפולות של 1,000, לפיכך מועדף הקילופסקל (bar = 100 kPa) ולעיתים משמש בתחזיות מזג אוויר בקנדה. הקילופסקל נפוץ במדעים אחרים כמו הכימיה, אך במטאורולוגיה ההקטופסקל יותר נפוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  לחץ האוויר בגובה פני הים הוא 1013.25 מיליבר (או 1.01325 בר)
מרכז העיירה
**וילאר-סור-אולון** (בצרפתית: **Villars-sur-Ollon**) היא עיירה בקנטון וו בשווייץ, צפונית מזרחית לאגם ז'נבה, במרחק רבע שעת נסיעה מאגל, חצי שעת נסיעה ממונטרה ושלושת רבעי שעת נסיעה מבירת הקנטון לוזאן.

בצרפתית משמעות השם "וילאר-סור-אולון" הוא וילאר שמעל אולון (סור בצרפתית: על), מכיוון שאולון היא עיירה הנמצאת למורדות ההרים בכביש המוביל לווילאר.

העיירה צופה על נוף עמק הרון, ומחלקים ממנה ניתן לראות בבירור את פסגות המון בלאן, מפסגת השאמוסר (Le Chamossaire) הנמצאת מעל תחנת הרכבל ברוק ד'אורסה (Roc-d'Orsay) ניתן לראות גם את אגם ז'נבה.

פעילותה העיקרית של העיירה בחורף היא תיירות סקי, ונמצאים בה מלונות רבים.

ישנם כ-270 קילומטרים של מסלולי סקי וסנובורד המחברים את וילאר-סור-אולון עם העיירות הסמוכות גריון (Gryon) דיאבלרה (Les Diablerets) איסנהאו (Isenau) וקרחון 3000 (Glacier 3000). 

השפה העיקרית המדוברת בעיירה היא צרפתית. גובה העיירה הוא כ-1,300 מטרים מעל פני הים. עיירות וכפרים נוספים הממוקמים בסמוך לווילאר ועל הכבישים המובילים אליה הן: גריון, הואמוז (HUEMOS), אולון ושזייר (CHESIERES).

העיירה הוקמה בתחילת המאה ה-19 ואחד הבניינים המרשימים והעתיקים בעיירה הוא המבנה בו שוכן כיום מלון קלאב מד.

תחבורה
------

אפשרויות הגישה לעיירה הן בעיקר בשני כבישים, האחד מכיוון העיירה בה ודרך העיירה גריון שהוא כביש צר למדי, והשני מכיוון העיירה אגל, בנוסף לחשמליות המגיעות מעיירות אלו לווילאר. ישנו כביש נוסף לעיירה מכיוון הרכס של לה דיאבלרה אך הוא סגור בחורף בשל השלגים.

ישנה תחבורה מסודרת ברכבת מהתחנה המרכזית בעיירה לאתר הסקי קול-דה-בריטיי (בצרפתית: Col-de-Bretaye) ובחודשי הקיץ קו אוטובוס לעיירה לה דיאבלרה ולקרחון טסנפלאורון, הנמצא בגובה 3,000 מטרים מעל פני הים, וכן מעלית גונדולה מרחוב רו דה לאייה (Route Des Layeux בצרפתית) לפסגת ההר 'רוק ד'אורסה' (Roc-d'Orsay) הנמצאת כ-200 מטרים מעל קול-דה-בריטיי, וכ- 200 מטרים מתחת לפסגת השאמוסר.

יהודים בווילאר
--------------

עד לשנת 2012 פעל במקום מלון "עלית" בבעלות יהודית, ברחוב Route Des Layeux סמוך לתחנת הרכבל.

כיום מתגוררים בעיירה 6 יהודים בלבד.

מגרש הגולף בוילאר-סור-אולון

אתרים
-----

* פארק השלג '1984' שמאפשר גלישת סקי בסגנון חופשי וסנובורד.
* מגרש גולף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילאר-סור-אולון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של וילאר-סור-אולון
* האתר הרשמי של העיירה (בצרפתית ובאנגלית)
* אתר הסקי בעיירה
* כרמית וייס, ‏עיירת הנופש וילאר - כוכב בגן העדן, באתר GoTravel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564323405171
* GND: 4320620-7
* LCCN: n80043480
* VIAF: 137202367
* WorldCat (עם VIAF): 137202367

 |
הרב פייש פישמן
הרב **שרגא פייש פישמן** (כ"ח בניסן ה'תקפ"ה, 5 במאי 1826 - כ"ט באייר ה'תרמ"א, 28 במאי 1881) היה רב ודרשן הונגרי יליד בוהמיה. רב אב"ד סיקסו וקלויזנבורג, ובאחרית ימיו מגיד מישרים (פרעדיגר) בקהילת פרשבורג.

ביוגרפיה
--------

נולד במיסקביץ שבבוהמיה לחנה ולרב יחזקאל משה פישמן שכיהן אז כרבה של העיירה. התחנך אצל אביו ואצל סבו הרב אברהם ליפשיץ שהתגורר באותה תקופה בבית בנו. עם מינויו של אביו, בסוף שנת ה'תקצ"ה (1835) לכהן כרבה של העיר מישקולץ, משרה שחלשה גם על הקהילות היהודיות ברוזנות בורשוד כולה, עברה משפחתו להתגורר בהונגריה. בהיותו בן 12 נסע ללמוד בטרביץ' בישיבתו של הרב חיים יוסף פולק מחבר "מקור חיים", ובה חגג את בר המצווה שלו. בשנת ה'תר"א (1841) נסע ללמוד בוואגניישטטל ושהה בה שש שנים. עם שובו לעיר מגורי הוריו, נישא באלול ה'תר"ח (1848) למרים אלמנה צעירה ומבוססת שניהלה יחד עם אביה (בן למשפחת נטר, עלה בסוף ימיו לארץ ישראל) בית מסחר לעורות, אביה התחייב לפרנס את בני הזוג בביתו שבעיר דיונדיוש, והחתן היה נוסע מעת לעת לרכוש סחורה עבור בית העסק המשפחתי בבירה בודפשט. במשך תשע שנות חייו בדיונדיוש סירב להצעות רבנות מזדמנות, אך לבסוף הכריע אותו מצבו הכלכלי שהורע והוא קיבל את משרת רבנות העיר סיקסו (Szikszó) בצפון-מזרח הונגריה, ממנה התפרסם כדרשן בשל דרשותיו שנישאו בימי השוק שהתקיימו בסיקסו ומשכו אליה סוחרים יהודים מכל האזור. בתרכ"א (1861) עזב את סיקסו ותחתיו התמנה הרב הלל ליכטנשטיין, הוא עבר לכהן בקלויזנבורג בה כיהן כמה שנים קודם לכן, מחליפו הרב ליכטנשטיין.

כבר בתקופת כהונתו בסיקסו קיבל הזמנה מאב"ד פרשבורג, הכתב סופר, לעבור אליה על מנת לשמש בה במשרת ה"מגיד מישרים" (מטיף, או Prediger). משרה זו תאמה לאופיו ולרצונו, ובשנת ה'תרכ"ד 1864 השתקע בעיר. תפקידו היה לשאת דרשות סדירות בגרמנית תקנית, במקום הפלפול המקובל ביידיש. התביעה לכך עלתה מהקהל הנאור והמשכיל בפרשבורג, שקץ בסדרים הישנים. דור קודם לכן היה סגנון זה בגדר רפורמה מרחיקת לכת, והחת"ם סופר ניסה לבלום זאת בכל מקום שהדבר עדיין היה חידוש; הוא שמר על יחסים תקינים עם יצחק נח מנהיימר שהנהיג זאת בווינה, שקהילתה הייתה רחוקה ממסורת, אך נלחם ברבנים כליב שוואב שחידשו דרשה כזו לראשונה במעהרין האדוקה. הוא כתב ש"הלועז כמעמיד אשרה" ובצוואתו אסר על כך במפורש בפרשבורג: "לא ידרוש בלשון לאומים כי לא יאריך ימים." חריגת בנו מהציווי הרתיחה את הקנאים בראשות ליכטנשטיין. הם שטמו את פישמן, כמו את עזריאל הילדסהיימר, דווקא בגלל שנחשב לקפדן מהסוג הישן והקשה על הוקעת הרפורמות המתפשטות. ב-1865 היה איסור על הדרשה בלשון נכרי הסעיף הראשון בתקנות מיכאלוביץ, עליהן סמכו ידם, שנועדו לבלום כל שינוי בארחות בית-הכנסת והיו התייחסות ברורה למתרחש בפרשבורג. 

בחורף תרל"ב לאחר הכתב סופר, היה מועמד מוביל להחליפו ברבנות, אך הוא סירב. במעמד הקהילה פתח את ארון הקודש והצהיר, לגרסה אחת בשבועה, כי לא יעלה על דעתו לחרוג ממנהגי הירושה המקובלים ביהדות, וכי אין למנות רב אחר מבנו של הרב המנוח, הרב שמחה בונם סופר. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ד (1874) סירב להצעת רבנות העיר מישקולץ. הוא כיהן במשרת הדרשן במשך שבע עשרה שנים. מת בחצות ליל שבת כ"ט באייר ה'תרמ"א, 28 במאי 1881, בגיל חמישים וחמש בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ****אור שרגא****, תל אביב תשי"ט, באתר אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Michael Miller, Rabbis and Revolution: The Jews of Moravia in the Age of Emancipation, Stanford University Press, 2010. עמ' 106.
2. ↑  לפי הקדמת נכדו לספרו, נוסח הסיפור אושר בידי רבה האחרון של פרשבורג לבית משפחת סופר, רבי עקיבא סופר.
**VSMOW** (ראשי תיבות של: **Vienna Standard Mean Ocean Water**) הוא תקן של מים מזוקקים שהוגדר ב-1968 על ידי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, ומשמש לצורך מדידת תכונות פיזיקליות וכימיות של מים, ולצורך השוואה בין דגימות מים שונות. תקן VSMOW הוגדר בעקבות כיול מחדש של דגימות מי אוקיינוסים שנאספו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 (תקן SMOW).

ההרכב האיזוטופי של מים בעלי תקן VSMOW מהווה ממוצע עולמי מדגימות מים שנאספו באוקיינוסים השונים בעולם, אולם, למרות שמו, התקן מגדיר מים מזוקקים ולא מי ים, כלומר מי VSMOW אינם מכילים מלחים מומסים. חשיבותו בכך שהוא מגדיר את הכמות היחסית של האיזוטופים השונים של חמצן ושל מימן במים. התקן משמש בעיקר להשוואה בין דגימות מים שונות מבחינת כמות האיזוטופים הנמדדת בהם. דגימות טהורות של מים בתקן VSMOW שימשו להגדרת סולם צלזיוס וסולם קלווין למדידת טמפרטורה.

הרכב ותכונות
------------

התקן מגדיר את היחס המולרי בדוגמה בין איזוטופים נדירים של חמצן ומימן ובין האיזוטופ הנפוץ של יסודות אלו. ביחידות של אחד למיליון (ppm) התקן מגדיר את היחסים הבאים:

* 2H / 1H = 155.76 ±0.1 ppm
* 3H / 1H = 1.85 ±0.36 × 10-11 ppm
* 18O / 16O = 2005.20 ±0.43 ppm
* 17O / 16O = 379.9 ±1.6 ppm

תכונות של מים לפי תקן VSMOW:

* צפיפות מקסימלית של הנוזל: 999.97495 ק"ג למטר מעוקב, ב-C°‏ 3.984
* צפיפות של קרח מותך: 916.8 ק"ג למטר מעוקב
* נקודת התכה: C°‏ 0.000089
* נקודה משולשת: C°‏ 0.01, בלחץ של 611.657 פסקל
* נקודת רתיחה: C°‏ 99.9839, בלחץ של 101.325 קילו-פסקל
* מסה מולרית: 18.015268 גרם למול

קישורים חיצוניים
----------------

* הרכב ותכונות של מים
* מדידות של מים בעלי תקן VSMOW

הערות שוליים
------------

1. ↑  הטמפרטורה של הנקודה המשולשת נקבעה לפי הגדרה כ-0.01 מעלות צלזיוס
**Thales Alenia Space** היא מיזם משותף צרפתי-איטלקי בתחום תעשיית החלל. החברה הוקמה בשנת 2007 ומטה שלה ממקום בקאן.

היסטוריה
--------

החברה הצרפתית "קבוצת תאלס" החליטה לרכוש מאַלְקָטֶל-לוּסֶנְט פעילויות שלה בתחום החלל שהיו בשותפות עם Finmeccanica האיטלקית. בתחום זה בשנת 2005 הוקם מיזם Alcatel Alenia Space ש-67% היו בבעלות Alcatel ו-33% בבעלות Finmeccanica. הרכישה אושרה בשנת 2007 לאחר בדיקת השפעתה על השוק שבוצע על ידי האיחוד האירופי.

בדצמבר 2007 סוכם על שיתוף פעולה עם מערכות המידע הלווייניות רשטניוב תוך התקנת מוצרי החברה בלוויינים רוסים. כמו כן הורחבו שיתופי פעולה עם חברות אמריקאיות בתחום לרבות בואינג.

Thales Alenia Space נחשבת ליצרן מוביל בתחום בניית לוויינים באירופה.

לאחר שארצות הברית הטילה מגבלות על העברת טכנולוגיה של חלקי לוויינים לסין, על ידי החברה פותחו לוויינים שעמדו בדרישות של ארצות הברית והם שוגרו על ידי סין. אמנם ארצות הברית התנגדה למכירות אלו בטענה שהם לא עומדות בדרישות. בעקבות הלחץ בשנת 2013 המכירות לסין הופסקו.

בשנת 2010 התקבלה הזמנה בהיקף של כ-3 מיליארד דולר ללווייני חברת אירידיום תקשורת. כמו כן נחתמו חוזים ל-24 לווייני של  Globalstar ו-6 לוויינים של מערכת ניווט לוויינית גליליו.

במרץ 2018 Spaceflight Industries ו-Thales Alenia Space הכריזו על הקמת מפעל לייצור לוויינים קטנים. המפעל נפתח בפברואר 2019 באזור סיאטל.

  

החברה תכננה והייתה אחראית לבניית מודולים לוגיסטיים שבעזרתם מעבורות חלל היו מביאות ציוד ואספקה לתחנת החלל הבין-לאומית. כמו כן היא בנתה מספר מודולים של תחנת החלל. החברה בנתה חלקים של ATV וחללית מדגם סיגנוס.

מוצרי החברה שולבו בגשושיות רבות. ציוד אופטי מתוצרתה שולב בלווייני ריגול צרפתיות.

בבעלות החברה 17 מפעלים ברחבי אירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Thales Alenia Space** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Thales Alenia Space
* Thales Alenia Space, ברשת החברתית פייסבוק

* Thales Alenia Space, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* Thales Alenia Space, ברשת החברתית אינסטגרם

* Thales Alenia Space, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  Aimée Turner, Thales has eyes on UK space sector, Flight Global, ‏31 August 2007
2. ↑  פתיחת מפעל לייצור לוויינים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15940693q (data)
* ISNI: 0000 0004 1766 5842
* VIAF: 154070661
* WorldCat: viaf-154070661

 |
**תיקי הכפרים הערביים** היו מסמכי מודיעין, שהיו מבוססים על מערכת אינדקס, וכללו נתונים מפורטים על כל כפר וכפר בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. הם נאספו על ידי יחידת המודיעין, ש"י של ארגון "ההגנה". המסמכים היו הבסיס המודיעני לפעולות "ההגנה" והפלמ"ח במהלך הפעולות והמבצעים שערכו בשנות ה-40 של המאה ה-20. התיקים תיעדו את מספר הגברים בכפר, מקורות ההכנסה העיקרים, איכות המים במקום, רמת ההשתתפות במרד הערבי הגדול, ההרכב הסוציו-פוליטי, מי הרג יהודים, איכות הקרקע, היחסים בין הכפרים, מספר כלי הנשק וכן את הטופוגרפיה.

התיקים שימשו לא פעם אחרי הקמת המדינה, בעיקר בפעולות התגמול שבוצעו.

הרעיון לניהול תיקים אלו הוצע על ידי גורמים שונים, ביניהם בן ציון לוריא, סייר וחוקר ארץ ישראל, שכתב ב-1940 לקרן קיימת לישראל כי "איסוף מסמכים שכאלו יעזרו מאוד לגאולת הארץ". ואכן ראש מחלקת ההתיישבות בקרן הקיימת לישראל, יוסף ויץ הפך את הרעיון ל"פרויקט לאומי". גם מראשי היישוב (ולימים נשיא מדינת ישראל), יצחק בן-צבי לקח חלק ביוזמה ואף הציע מספר הצעות לשפרה. בין הוגי הרעיון היו גם שמואל דיבון, ראש המחלקה הערבית של הש"י, וזרובבל ארבל, שהפעיל חוליות סיירים בחי"ש, אשר צוותו למיזם ביוזמת יגאל ידין.

תוכן התיקים
-----------

לדברי אילן פפה בראשית שנות הארבעים התיקים כללו גם צילומי אוויר, לדבריו עם הזמן השתכללו הדברים התיקים ונוספו דברים כגוון מספר השומרים בכפר, איכות הנשק וזאת לצד הדרך הטובה ביותר לתקוף כל כפר וכפר. העדכון הסופי היה ב-1947 כאשר העדכון התמקד ביצרת רשימות של "מבוקשים" בכל כפר וכפר, הקריטריונים העיקריים להוספה של איש לרשימה הייתה השתתפות בפעולה כנגד הכוחות הבריטים וכנגד גורמים ציונים ותמיכה במנהיג פלסטיני.

לכל תיק הובא מבוא, מפת הסביבה בקנד מידה של 1:100,00, מפת הכפר בקנה מידה של 1:5,000, המפות עודכנו מדי פעם ופעם וכללו את צירי הכניסה והיציאה לכפר, מעבירי מים, בתי ההארחה, בארות, שמות מנהיגים, בתי מנהיגים ויעדים נוספים לחבלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרויקט תיקי הכפרים: פרק בהתפתחות המודיעין הצבאי ב'הגנה'

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ian Black and Benny Morris, *Israel's Secret Wars: A History of Israel's Intelligence Services*, 2004, p.129, מסת"ב 0-8021-3286-3
2. ↑  Gil Eyal, *The Disenchantment of the Orient - Expertise in Arab Affairs and the Israeli State*, Stanford University Press, 2006, p.85. מסת"ב 978-0-8047-5403-3.
3. ↑  Ilan Pappé (2006). *The Ethnic Cleansing of Palestine*. Oxford, England: Oneworld Publications. pp. 17–22. ISBN 1-85168-467-0.
4. 1 2  רונה סלע, כך הצליח שירות הידיעות של ההגנה לצלם את הכפרים הערביים מגובה השמים, באתר הארץ, 13 במאי 2011
5. ↑  תיקי כפרים - ארגון ההגנה, באתר ארגון ההגנה
**Another Day** הוא שיר שהוקלט על ידי פול מקרטני בניו יורק בשנת 1970, בזמן עבודתו על התקליט Ram. הוא יצא לאור כסינגל בחברת ההקלטות אפל רקורדס בפברואר 1971, כאשר השיר "Oh Woman, Oh Why" נמצא בצדו השני של התקליטון.

הפקה
----

"Another Day" נכתב בסגנון שירים קודמים של מקרטני במסגרת הביטלס, כמו "Eleanor Rigby" ו-"She's Leaving Home". מילות השיר מתארות את החדגוניות, האכזבה והעצב שחווה אישה (ששמה לא מוזכר) בחייה, בעבודה ובביתה. המלודיה המתנגנת בקלילות של הבתים וה-"דו דו דו" השמח משהו של הפזמון מנוגדים לטון האפל של השיר (גם מבחינת מלל וגם מבחינת לחן) ששורר במעברים. לינדה מקרטני סיפקה את קולות הליווי. בעלה נתן לה קרדיט ככותבת שותפה לשיר. למרות זאת, צעד זה נחשב כתכסיס עסקי שנעשה בעקבות חילוקי הדעות העסקיים שהיו לו עם אפל רקורדס.

השיר היה להיט גם בארצות הברית וגם בבריטניה, הגיע ל-5 המובילים במצעדי המכירות משני צידי האוקיינוס. מקום חמישי בארצות הברית ומקום שני בבריטניה באפריל 1971. באוסטרליה השיר ניצב במקום הראשון במשך שבוע. גם בצרפת השיר הגיע למקום ראשון. בישראל השיר הגיע למקום הראשון במשך שבוע בגל הקל ומאוחר יותר הגיע למקום ה-5 במצעד השנתי הלועזי של התחנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Another Day" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הסינגל "Another Day" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על השיר "Another Day" באתר AllMusic
* מידע על היצירה "Another Day" באתר Discogs

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: a9b6cb37-3168-3f58-91e9-52de3fb5476f
* MusicBrainz work: 9e1c2a3f-b501-4fc5-b798-612039bd860e

 |
**דב ברכאן** (24 בספטמבר 1898 – 9 ביולי 1948) היה ראש המועצה המקומית של עפולה בשנים 1940–1942.

חייו
----

דב ברכאן נולד למשפחת סוחרים אמידים בביאליסטוק שבפולין (אז בתחומי האימפריה הרוסית) בשנת 1898. בשנת 1916 החל ללמוד רפואה, ובשנת 1921 סיים את לימודיו. בזמן המהפכה הרוסית 1917 שירת במחנה המהפכנים בתור רופא.

עלה לארץ ישראל בשנת 1922 ועבד בהנהלה הציונית במחלקה לפיתוח קרקעות. בשנת 1923 עבר לגור בכפר ילדים ושימש כבא-כח חברת קהילת ציון אמריקאית לבניית מושב בלפוריה, שהוחל בהקמתו בשנת 1922. בשנת 1925, כאשר העיר עפולה החלה להיבנות על ידי החברה, היה דב ברכאן נציגה במקום ופיקח על פעולות הבניה. בינואר 1940 נבחר כראש העיר עפולה (בתוארו אז נשיא המועצה המקומית). בשנת 1941 הוקם ביוזמתו בנין המועצה המקומית. דב ברכאן ארגן מחדש את חובות המועצה, למשרדי המועצה, חתם חוזה עם חברת מקורות להספקת מים לתושבים, יזם נטיעת גנים ציבוריים וסלילת כבישים פנימיים. בעת מלחמת העולם השנייה היה דב ברכאן פעיל בגיוס מתנדבים לצבא הבריטי. בשנת 1942 פרש מכהונתו והתנדב בעצמו, על אף גילו, לצבא הבריטי, שירת בחיל ההנדסה והוצב בסוריה ובמצרים.

במאי 1943 שוחרר דב ברכאן מן הצבא מחמת מצב בריאותו. בשובו לעפולה נבחר לוועדה המוניציפלית של מועצת פועלי עפולה.

בשנות חייו האחרונות הורע מצב בריאותו והוא הוטס לניתוח בסטוקהולם. בשובו לארץ אושפז בבית החולים הדסה הר הצופים במשך שנה ונפטר בימי המצור על ירושלים ב-ב' בתמוז תש"ח, 9 ביולי 1948.

הונצח ע"י עיריית עפולה ונקרא על שמו רחוב בעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר דב ברכאן באתר עפולה

| ראשי מועצת ועיריית עפולה |
| --- |
| **כמועצה מקומית** | שניאור זלמן הוז (1926–1928) • יעקב קינמון (1928–1930) • פייבוש טבצ'ניק (1930–1931, 1933–1939) • מאיר שפירא ( 1931–1932, 1939–1940) • אפרים מזרחי (1932–1933) • דב ברכאן (1940–1942) • בנימין שיינבוים (1942–1945) • יוסף ברזילאי (1945–1950) • דוד קניאל (1950–1959) • יואש דובנוב (1959–1969) |  |
| **כעיר** | שמשון שחורי (1969–1979) • עובדיה עלי (1979–1991) • צדוק נאווי (1991–1998) • יצחק מירון (1998–2005, 2013–2018) • אבי אברהם אלקבץ (2005–2013, 2018 ואילך) |
**סינת'יה לין אקסני** (באנגלית: **Cynthia Lynne Axne**; נולדה ב-20 באפריל 1965) היא פוליטיקאית ואשת עסקים אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת איווה. אקסני היא חברת המפלגה הדמוקרטית, ובתחום מחוז הקונגרס שייצגה שוכנת בירת איווה דה מוין.

ביוגרפיה
--------

אקסני נולדה בגראנד ראפידס שבמישיגן ב-1965 בשם **סינת'יה לין ויידל** לטרי וג'ואן ויידל. באוניברסיטת איווה סיימה לימודי תואר ראשון בעיתונאות, והיא בנוסף מוסמכת במנהל עסקים מאוניברסיטת נורת'ווסטרן. אחרי שסיימה את לימודיה הגבוהים, עבדה אקסני בפיתוח מנהיגות ותכנון אסטרטגי עבור חברת טריביון שבשיקגו. בשנים 2005–2014 עבדה עבור ממשלת איווה, שם סייעה ליותר מעשרים סוכנויות של הרשות המבצעת לספק את שרותיהן.

במהלך בחירות 2018 בארצות הברית התמודדה אקסני על ייצוג מחוז הקונגרס השלישי של איווה בבית הנבחרים האמריקאי. אחרי שניצחה בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית, הביסה בבחירות הכלליות את חבר בית הנבחרים המכהן מטעם מחוז זה דייוויד יאנג. כאשר הושבעה לתפקידה בינואר 2019, נהפכה אקסני לאישה הראשונה המכהנת בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם איווה, לצד עמיתתה אבי פינקנאוור, שהושבעה לתפקידה באותו היום. בבית הנבחרים היא חברה בוועדת החקלאות ובוועדת השירותים הפיננסיים.

בבחירות 2022 הפסידה בבחירות לתקופת כהונה שלישית, ובמקומה נבחר מועמד המפלגה הרפובליקנית זאק נון. כהונתה של אקסני בקונגרס תמה בראשית ינואר 2023.

אקסן ובעלה, ג'ון, מפעילים כיום חברת עיצוב דיגיטלית. יש להם שני בנים בגיל ההתבגרות והם מתגוררים בעיר דה מוין המערבית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינדי אקסני** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סינדי אקסני בבית הנבחרים (באנגלית)
* סינדי אקסני, ברשת החברתית פייסבוק

* סינדי אקסני, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* סינדי אקסני, ברשת החברתית אינסטגרם
* סינדי אקסני באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  William Petroski, Cindy Axne, 3rd District Democrat: 'I have pretty sharp elbows' to do what's right, Des Moines Register (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  ויליאם פטרוסקי וקים נורוול, Democrat Cindy Axne wins primary to run against Republican Rep. David Young in Iowa's 3rd District, באתר The Des Moines Register‏, 5 ביוני 2018 (באנגלית)
3. ↑  סטיבן גרבר-מילר, Cindy Axne will serve on House agriculture committee, again giving Iowa a spot after Steve King removed, באתר The Des Moines Register‏, 17 בינואר 2019 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* SNAC: w6sr9r1h
* US Congress: A000378

 |
קתדרלת סיוני
מבט לתקרה
מגדל הפעמונים הנאו-קלאסי של קתדרלת סיוני
**קתדרלת הדורמציון סיוני** היא קתדרלה גאורגית אורתודוקסית בטביליסי, בירת גאורגיה. היא נקראת גם **סיוני של טביליסי** כדי להבדילה מכנסיות אחרות ברחבי גאורגיה אף הן נקראות "סיוני".

הקתדרלה ממוקמת בחלק העתיק של העיר. היא נבנתה במאה ה-6. מאז, היא נהרסה על ידי פולשים חיצוניים, ונבנתה מחדש על ידי הגאורגים מספר פעמים. המבנה הנוכחי שלה הוקם במאה ה-13, והתווספו לו מספר שינויים במאות ה-17 וה-19. בתור קתדרלה הגאורגית-אורתודוקסית הראשית, קתדרלת סיוני הייתה מושבה של הקתולים-פטריאכים (ראשי הכנסייה האורתודוקסית) של גאורגיה, עד שהוחלפה בידי קתדרלת סמבה בשנת 2004.

שם הקתדרלה
----------

בהתאם למסורת הגאורגית הימי-ביניימית של נתינת שמות של מקומות על שם ארץ הקודש, נקראה סיוני על שם הר ציון בירושלים.

ארכיטקטורה
----------

קתדרלת סיוני ממוקמת בחלק ההיסטורי של "רחוב סיוני" ("סיוֹניס כּוּצָ'ה) במרכז טביליסי, כאשר החזית המזרחית שלה פונה לעבר הסוללה הימנית של נהר הקורה. 

קתדרלת סיוני היא קתדרלה טיפוסית לארכיטקטורה של כנסייה גאורגית מימי הביניים, בעל אפסיס עם מצולעים בולטים בחזית הפונה למזרח. מקורו של הטוף הצהוב, שממנו נבנתה הקתדרלה הוא מבולניסי, עיר מדרום-מערב לטביליסי. מצפון לקתדרלה, במבנה נפרד שבחצר הפנימית שלה, עומד מגדל פעמון בעל שלוש קומות, המתוארך ל-1425. הוא ניזוק בחלקו הגדול בשנת 1795 בידי הפרסים הקאג'ארים לאחר קרב קרצניסי, ושוחזר למצבו הנוכחי בשנת 1939. מצידו השני של הרחוב עומד מגדל הפעמון השני, אף הוא בעל שלוש קומות, שמתאפיין באדריכלות ייחודית. הוא נבנה בשנת 1812 לזכר ניצחון האימפריה הרוסית על האימפריה העות'מאנית במלחמת רוסיה-טורקיה, 1806–1812. מגדל זה הוא אחד הדוגמאות העתיקות אדריכלות הרוסית הנאו-קלאסית בעבר הקווקז.

היסטוריה
--------

קתדרלת סיוני מנהר הקורה, בשנות ה-70 של המאה ה-19
על פי הרשומות הגאורגיות מימי הביניים המבנה המקורי של הקתדרלה החל להיבנות במיקומו הנוכחי בסביבות שנת 575, על ידי גואראם הראשון מאיבריה, הנסיך ששלט בממלכת איבריה (כארתלי), והושלם בשנת 639 על ידי יורשו אדרנסה. הקתדרלה נהרסה לחלוטין בידי הערבים ונבנתה שוב מההתחלה. האלמנטים הבסיסיים של המבנה הנוכחי מתוארכים למאה ה-13. אף על פי שהמבנה ניזוק קשות, הקתדרלה שרדה את ההתקפות של הפולשים החיצוניים: ג'לאל אד-דין מינגבורנו - השאה החווארזמי הפליט שברח מהמונגולים, הפלישה הטימורית לגאורגיה, הפרסים והסלג'וקים.

ליתוגרפיה של הפרסקאות בקתדרלת סיוני, גיאורגי גגרין 1847
בשנת 1657, בישוף טביליסי רבתי, אליסה סאגינאשווילי, שיחזר את כיפת הצריח של הקתדרלה והוסיף את כיפת הצריח הדרומית. בשנת 1710, עוצר כארתלי, הנסיך וחטנג בטונישווילי, ביצע עבודות שיקום של כיפת הצריח וקירות הקתדרלה. בשנים 1850–1860 הקתדרלה קיבלה מראה אחר כאשר האמן הרוסי, גנרל קניאז גיאורגי גגרין (1810–1893), הוסיף סדרת פרסקאות מעניינות וחדשות, במקום הפרסקאות הגאורגיות שאבדו. חלק מהפרסקאות על הקיר המערבי שוקמו על ידי האמן הגאורגי לבאן צוצקירידזה בשנות ה-80 של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתדרלת סיוני** בוויקישיתוף
קציני צוות תגובה מיוחד של המשטרה הצבאית של חיל הנחתים של ארצות הברית נושאים מגנים בליסטיים במהלך אימון
**מגן בליסטי**, המכונה גם **מגן טקטי** או **מגן עמיד לכדורים**, הוא כלי הנועד להגן על יחידות של המשטרה או הצבא, תפקידו של המגן הוא לעצור או להסיט כדורים וקליעים אחרים שנורו לעבר המוביל שלהם. מגנים בליסטיים מגנים גם מפני איומים פחות חמורים כמו חפצים שנזרקו. מגנים בליסטיים דומים למגני התפרעויות, אך מציעים הגנה רבה יותר והם משמשים בדרך כלל על ידי יחידות מיוחדות או במצבים שבהם מגני מהומות לא יציעו הגנה מספקת.

סקירה כללית
-----------

חייל בכוחות המזוינים של מאוריטניה לומד על שימוש במגן בליסטי על ידי לוחמי המשמר האזרחי של ספרד
מגנים קטנים מספיק שניתן לשאת על ידי אדם יחיד נקראים "מגנים אישיים", והם נשאים באופן סטנדרטי על ידי כוחות המשטרה בארצות הברית כחלק מהציוד הנייד שלהם. האם נעשה שימוש במגן או לא יהיה תלוי הן במדיניות והן במצב האישי. ייתכן שהמדיניות של כוח משטרה להשתמש במגנים רק במצבי הגנה, כגון הקמת היקפית והמתנה לתגבורת, בעוד שאחרים עשויים להתיר את השימוש בהם במצבים פוגעניים, כגון מחסום תנועה בסיכון גבוה או התקרבות לחשוד הנחשב כמסוכן.

תכונות מומלצות של מגנים בליסטיים למשטרה כוללים מערכת נשיאה המאפשרת להחזיק אותו לטווח ארוך ללא עייפות, ויכולת גם לטעון אקדח תוך החזקת המגן וגם לירות אותו בצורה מדויקת ביד אחת.

מבנה
----

מגנים בליסטיים דומים ללוחות שריון במבנה שלהם, בדרך כלל הם מיוצרים מחומרי פלסטיק המחוזקים בסיבים שמקורם בפוליאתילן או ארמיד בעל מסה מולקולרית גבוהה מאוד. הם עשויים, כמו שריון קרמי, לשלב שכבה קרמית על פני השטח החיצוניים שלהם כדי לאפשר להם להביס כדורים חודרי שריון בליבת פלדה. הם יכולים לכלול תכונות כמו חלונות מזכוכית חסינת כדורים, ידיות הפעלה משני הצדדים ומנורות לשימוש בלילה, ויכולים להיות נשאים ביד או מותקנים על מסגרות עם גלגלים. הם משתנים בגדלים שלהם, כאשר חלקם עוצבו להגנה על חלקו העליון של הגוף בלבד, ואחרים נועדו להגנה על כל הגוף. שלא כמו אפוד בליסטי, קליעים שנעצרו בהצלחה על ידי מגן בליסטי לא יעבירו טראומה או כאב לנושא, מכיוון שהם מתוכננים כך שלא יהיו במגע ישיר עם הגוף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגן בליסטי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Bhatnagar, Ashok (2016). *Lightweight Ballistic Composites: Military and Law-Enforcement Applications*. Woodhead Publishing. p. 214. ISBN 978-0081004258.
2. 1 2 3  Armellino, Rick (9 במרץ 2010). "How to buy personal shields". *PoliceOne*. ארכיון מ-2014-06-19. נבדק ב-2018-05-06. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Ganor, Jake (2021). *Body Armor and Light Ballistic Armor Materials and Systems* (1 ed.). Adept Press. ISBN 979-8985020212.
פסגת הר האוורסט נמצאת באזור המוות
**אזור המוות** הוא מושג מתחום טיפוס ההרים, שמתאר את הנקודה בגובה בה לחץ האוויר דליל מידי עבור נשימה תקינה של בני אדם מעבר לפרק זמן מוגבל וקצר. נקודה זו נמצאת בסביבות גובה 8,000 מטרים. המושג נטבע על ידי הרופא השווייצרי אדווארד וויס-דוננט בשנת 1953, שקרא לו בתחילה "האזור הקטלני".

באזור המוות חלה ירידה משמעותית בתפקוד של גוף האדם בשל המחסור החמור בחמצן, והדבר עלול להוביל לתאונות קטלניות בשל חולשה פיזית של איברי הגוף, או בשל בלבול ואובדן היכולת לקבל החלטות נכונות עקב העדר חמצן במוח. שהות ארוכה באזור המוות ללא בלוני חמצן מחמירה את הסיכון ומובילה בסופו של דבר לפגיעה בלתי הפיכה בגוף ולמוות.

כל 14 פסגות ההרים הגבוהות בעולם, שגובהן עולה על 8,000 מטרים ואשר נמצאות כולן ברכס הרי ההימלאיה והקארקוראם, נכללות באזור המוות.

מיכל חמצן המשמש מטפסי הרים בגובה רב

השלכות פיזיולוגית בשהייה באזור המוות
------------------------------------

הלחץ האטומספרי בגובה פני הים הוא 101,325 פסקל. אחוז החמצן באוויר בגובה זה הוא 20.9% והדבר מאפשר לאדם בריא לייצר כמות מספקת של המוגלובין בתאי הדם האדומים, הנושא חמצן אל תאי הגוף במערכת הדם.

בגבהים שמעל גובה פני הים האוויר נעשה דליל יותר וכך גם כמות החמצן פוחתת. בגובה 5,500 מטרים בקירוב (כגובה מחנה הבסיס באוורסט), כמות החמצן היא כמחצית מהכמות המצויה בגובה פני הים, ובגובה 8,849 מטרים (כגובה פסגת האוורסט) כמות החמצן היא כשליש בלבד מהכמות בגובה פני הים.

ככל שהלחץ החלקי של החמצן קטן, גוף האדם מנסה להתאקלם באמצעות ייצור מוגבר של כדוריות דם אדומות. הלב פועם חזק יותר כדי להזרים יותר חמצן לאיברים, תפקודי גוף בלתי חיוניים מושעים, מערכת העיכול עובדת ביעילות פחותה, והנשימה נעשית עמוקה ומהירה יותר. בגובה רב שמעל 7,500 מטרים, השינה נעשית קשה מאוד, עיכול מזון נהפך לכמעט בלתי אפשרי, וקיים סיכון ממשי לבצקות כגון בצקת ריאות תלוית גובה ובצקת מוחית תלויית גובה.

תהליך ההתאקלמות במלואו עשוי לקחת ימים ואף שבועות, ועד להתאקלמות מלאה עלולות להופיע תופעות לוואי של מחסור בחמצן, כגון מחלת גבהים ובצקות. הגובה הרב ביותר בו בני אדם התגוררו לאורך זמן (כשנתיים) היה 5,950 מטרים, בגבול הגובה המרבי שמאפשר מחייה לאורך זמן.

מטפסי הרים המגיעים לגבהים קיצוניים ושוהים באזור המוות נעזרים לעיתים בבלוני חמצן, שהם מיכלים המכילים חמצן שאותו נושמים המטפסים וכך מקבלים תוספת חמצן לגוף, ושומרים על תפקודו הפיזי של הגוף ועל יכולתו של המוח לעבד מידע במהירות ולקבל החלטות. מטפסים שאינם נעזרים בבלוני חמצן נאלצים לשהות פרק זמן מוגבל באזור המוות ולרדת ממנו במהירות, לפני שהמחסור בחמצן יפגע בתפקודם באופן בלתי הפיך.

ראו גם
------

* מחלת גבהים
* טיפוס הרים
* היפוקסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marcel Kurz, **The Mountain World 1953**, George Allen And Unwin Limited. 1953
2. ↑  John B. West, Highest Permanent Human Habitation, **High Altitude Medicine & Biology** 3, 2002-12-01, עמ' 401–407 doi: 10.1089/15270290260512882
**נשר המדבר** (באנגלית: **Desert Eagle** בתרגום מילולי **עיט המדבר**) הוא אקדח חצי אוטומטי המופעל על ידי מנגנון גז. האקדח יוצר בישראל על ידי התעשייה הצבאית עבור חברת מגנום ריסרץ' (אנ'), שכיום מייצרת את האקדח בעצמה. החברה, שמקום מושבה בארצות הברית, פיתחה את נשר המדבר הראשון והוא נרשם כפטנט על שמה (האב טיפוס אינו דומה כלל לנשר המדבר הישראלי), אך הייצור נעשה על ידי תע"ש.

מגנום ריסרץ' משווקת גרסאות שונות של האקדח הקצר, יריחו 941, תחת השם "בייבי איגל" ו"נשר המדבר"; כלי נשק אלה אינם קשורים ישירות לנשר המדבר, אך הם חולקים עיצוב ויזואלי דומה.

בניגוד לרוב האקדחים החצי-אוטומטיים המבוססים על מנגנונים מכניים, ייחודו של נשר המדבר הוא מנגנון הגז שלו. מנגנון זה מצוי בדרך כלל ברובי סער ודומה מאוד לזה של רובה ה-M16. היתרון במנגנון זה הוא שימוש בקליעים חזקים יותר מבאקדחים רגילים. האקדח משווק בתור האקדח החצי-אוטומטי החזק בעולם.

פרט נוסף המייחד אקדח זה הוא טבעת אש בקוטר של כ-20 ס"מ שעשויה להיווצר כאשר יורים תחמושת 0.5 AE. טבעת זו נעה למרחק של כחצי מטר ואז נעלמת.

גרסאות
------

לנשר המדבר שלוש גרסאות שונות: סימן I, סימן VII וסימן XIX. סימן I וסימן VII אינם מיוצרים יותר, אך את מסגרות הפלדה או האלומיניום שלהם ניתן להשיג בדגמי ה-357 מגנום, 41 מגנום ו-44 מגנום.

בתרבות הפופולרית
----------------

נשר המדבר מופיע בשלל צורות בענף הבידור, ובמיוחד בסרטים ובמשחקי וידאו. בנוסף לכך הוא נחשב אחד האקדחים הפופולריים ביותר במשחקים Counter Strike,‏ Tactical Ops,‏ Combat Arms,‏ Call of Duty 4 ,Call of Duty: Modern Warfare 3, Call of Duty: Modern Warfare 2 ,Call of Duty Modern Warfare 2019, WarRock, Grand Theft Auto: San Andreas ו-DayZ Standalone. Pubg, Max Payne

שימושיות
--------

נשר המדבר נוצר במקור לתחרויות ירי למרחק בהן יש להפיל מטרות מתכת כבדות ( Metallic silhouette shooting). בניגוד למה שמוצג בתרבות הפופולרית, הוא אינו אקדח המיועד לנשיאה יומיומית. האקדח גדול וכבד באופן יחסי, וקשה לשאת אותו בצורה מוסתרת. בנוסף, מחיר התחמושת שלו גבוה באופן יחסי. הרתע שמפיק נשר המדבר הוא רב, ודורש מיומנות בירי. עם זאת, משקלו של הנשק מפחית את הרתע לעומת אקדח תופי קל יותר בעל אותו קליבר.

כמו כן, עוצמת תחמושת ה-0.5 AE מחייבת את היורים בה להשתמש בציוד הגנת אוזניים טוב מהמקובל במטווחים בדרך כלל. בעיה זו מתעוררת בעיקר במטווחים סגורים, שבהם רמות הרעש גבוהות יותר. כיוון שקיים חשש שלחלק מהנמצאים במטווח לא יהיה ציוד כזה, אוסרים חלק מהמטווחים המקורים ירי בקליעים רבי עוצמה כמו אלו של נשר המדבר.

אקדח נשר המדבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נשר המדבר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נשר המדבר
רובה **Gewehr 41** הוא רובה חצי-אוטומטי שפותח בגרמניה הנאצית ושירת את הצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה בשנים 1941-1945.

כבר בשנת 1940 היה ברור שרובה חצי-אוטומטי בעל קצב אש מהיר יותר מאשר רובה בריחי, היה הכרחי, על מנת לשפר את היעילות והקטלניות של חיל הרגלים. הוורמכט הוציא מכרז ובו מפרט תכונות למספר מפתחי נשק, והחברות מאוזר ווולתר הגישו אב-טיפוסים שהיו מאוד דומים. ברם, מספר מגבלות הוטלו על התכנון:

* מנגנון הטעינה לא יכלול חורים שיפלטו גז ויקדחו אל הקנה.
* הרובה לא יכלול חלקים חיצוניים נעים.
* ובמקרה שמנגנון הטעינה האוטומטית נכשל יהיה אפשר לטעון ולדרוך את הרובה ידנית, כמו ברובה בריחי.

שני הדגמים השתמשו, לכן, במנגנון הידוע בשם "Bang" (על שם מפתחו הדני Søren H. Bang). במנגנון זה, גזים שנוצרים מהירי נלכדים בלוע בחרוט טבעתי, שבתורו משך מוט-בוכנה ארוך שפתח את המכנס וטען מחדש את הרובה. מנגנון זה מנוגד למנגנון הנפוץ יותר של מנגנונים מופעלי-גז, שבהם הגזים שנפלטים מהקנה, דוחפים אחורה את הבוכנה כדי לפתוח את המכנס. שני התכנונים כללו מחסנית פנימית בת 10 כדורים, שהוטענה על ידי הרצועות ששימשו ב-Karabiner 98k עם תחמושת המאוזר 7.92x57mm. כתוצאה מכך, הטעינה הפכה ליחסית איטית.

הדגם של מאוזר, G41(M), נכשל. רק 6,673 יחידות שלו יוצרו לפני שהייצור הופסק, ומתוכם 1,673 הוחזרו לאחר שהתגו כבלתי-שמישים. הדגם של וולתר, G41(W), דמה בהופעתו ל-Gewehr 43. רוב חלקי המתכת ברובה זה היו מפלדה, ומספר רובים, בעיקר אלה המאוחרים יותר, השתמשו במתפסים מבקליט (סוג של פלסטיק מוקדם). הדגם של וולתר היה מוצלח יותר מאחר שהמפתחים התעלמו משתי הדרישות האחרונות שבמפרט שהגיש הצבא הגרמני. גם רובים אלה, ביחד עם ה-G41(M), סבלו מכשלים במנגנון הגז. כשלים אלה נבעו מהתכנון המורכב יתר על המידה של מערכת לכידת הגז שבלוע שנשחק בקורוזיה עקב השימוש במלחים בתחלים (primers) של התחמושת. מרכב הלוע כלל הרבה חלקים עדינים והיה קשה לשמרו נקי, לפרק ולהרכיב מחדש בתנאי שדה. בשנת 1943 רובה זה תוכנן מחדש ונהפך ל-Gewehr 43 שמשתמש במנגנון גז שדומה יותר ל-SVT-40, וכן מוזן על ידי מחסנית נתיקה.

רובי ה-G41(W) יוצרו בשני מפעלים: וולתר ב"צלה מהליס" ו"ברלין לובקר". רובי וולתר נושאים את הקוד AC ואת תו התקן WaA359 בעוד שרובי BLM של מאוזר נושאים את הקוד DUV ואת תו התקן WaA214. רובים אלה יחסית נדירים, ולכן שווים הרבה בשוק האספנות. מקורות שונים מעריכים שנוצרו בין 40,000 ל-145,000 רובים כאלה, אך רובים אלה גילו קצב שחיקה מהיר בחזית המזרחית.

בסופו של דבר, רובים אלה התגלו כבעייתיים ולא יעילים, והוחלפו ב-Gewehr 43.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Gewehr 41** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007570439505171
* LCCN: sh2013001570

 |
ד"ר **פטרוס יוהנס "פיטר" גרונוולד** (באנגלית: **Petrus Johannes "Pieter" Groenewald**) (נולד ב-27 באוגוסט 1955) הוא פוליטיקאי דרום אפריקאי, המכהן כמנהיג חזית החירות פלוס מאז בחירתו בנובמבר 2016. את דרכו הפוליטית הוא החל כראש העיר סטילפונטין בשנת 1988. הוא ויתר על התפקיד בשנת 1989 בשל בחירתו לבית הנבחרים. גרונוולד היה שותף להקמת חזית החירות בשנת 1994, וכיהן כחבר האספה הלאומית עד לבחירתו לבית המחוקקים של פרובינציית צפון-מערב בשנת 1999. הוא שב לאספה הלאומית בשנת 2001.

ביוגרפיה
--------

גרונוולד נולד בדרום אפריקה למשפחה אפריקאנרית. הוא השיג תואר ראשון מאוניברסיטת פוטשפרום להשכלה נוצרית גבוהה. תארים אחרים שקיבל כוללים תואר שני בתקשורת, תואר שני בניהול ופיתוח ודוקטורט בפוליטיקה.

### קריירה פוליטית

הוא נבחר לראשות עיריית סטילפונטין בשנת 1988. בבחירות הכלליות בדרום אפריקה בשנת 1989, נבחר גרונוולד לבית הנבחרים של דרום אפריקה עבור מחוז הבחירה סטילפונטין.

במרץ 1994 היה גרינוולד בין מייסדי מפלגת "חזית החירות", מפלגה פוליטית לזכויות מיעוטים ולאומיות אפריקאנרית. הוא נבחר לאספה הלאומית שהוקמה באפריל אותה שנה. הוא כיהן כחבר פרלמנט עד שנבחר לבית המחוקקים של פרובינציית צפון-מערב בשנת 1999. הוא כיהן שם משנת 1999 עד שחזר לאספה הלאומית בשנת 2001.

הוא מילא תפקידים שונים של מנהיגות בחזית החירות פלוס, כמו מנהיג פרלמנטרי ויו"ר פדרלי בין התאריכים 11 באוגוסט 2011 עד 12 בנובמבר 2016. הוא היה גם המנהיג של המפלגה בפרובינציית צפון מערב ממארס 1994 עד מרץ 2017.

ב־12 בנובמבר 2016 נבחר גרינוולד למנהיג חזית החירות פלוס, במקומו של פיטר מולדר, שפרש מתפקידו. עו"ד אנטון אלברטס קיבל את מקומו של גרונוולד כיו"ר הפדרלי.

הוא הוביל את חזית החופש פלוס להשיג את תוצאת הבחירות הטובה ביותר שלה בבחירות הכלליות 2019. המפלגה הגדילה את נתח הקולות שלה ל -2.38% מהקולות הלאומיים, וזכתה בעשרה מושבים באספה הלאומית. נציגותה הגבוהה ביותר באספה הלאומית מאז הקמתה בשנת 1994. בנוסף, המפלגה זכתה לייצוג בשמונה מתוך תשעת בתי המחוקקים של הפרובינציות ושיפרה במידה רבה את מעמדה בפרובינציות חאוטנג וצפון מערב.

יחסו לישראל
-----------

יחסו לישראל הוא חיובי והוא ידוע כמבקר קולני של היחס הקר של ממשלת דרום אפריקה למדינת ישראל. הוא ביקר קשות את המדיניות התמיכה של ממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני בפלסטיניים, ואף גינה את החלטת ממשלת דרום אפריקה ב־2018 לסגור את השגרירות בישראל ולהחזיר את השגריר בעקבות העימותים בגבול ישראל-עזה. הוא גם קרא לממשלת דרום אפריקה לפנות לישראל בבקשה שתסייע לדרום אפריקה לפתח מכוני התפלה כדי להתמודד עם הבצורות הקשות באזור הכף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר גרונוולד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dr Petrus Johannes Groenewald, pa.org.za
2. ↑  FF Plus leader Mulder steps down,
3. ↑  Abridged CV's of the first 25 candidates on the FF Plus' National Candidate list,
4. 1 2 3  Dr Pieter Groenewald,  (באפריקאנס)
5. ↑  Groenewald replaces Mulder as FF Plus leader,
6. ↑  FF Plus defies expectations,
7. ↑  Underdog FF+ grows stronger, polls show,
8. ↑  Freedom Front Plus grows in the Northern Provinces,
9. ↑  Pieter Groenewald, ANC boycotts Israel but stays friendly with Venezuela,
10. ↑  Pieter Groenewald, ANC must not interfere with Israeli issue,
11. ↑  FF Plus calls on govt not to downgrade Embassy in Israel,
12. ↑  Watersekerheid word deur ANC se politieke voorkeure bedreig, ‏2018-05-22 (באפריקאנס)
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ qid ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

חייל בריטי עם ברן במלחמת העולם השנייה
**ברן** (באנגלית: **Bren**) הוא מקלע קל מתוצרת בריטניה שנכנס לשימוש הצבא הבריטי בשנות השלושים והמשיך לשמש בגרסאות שונות עד שנת 1991. בין היתר שימש את הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה, מלחמת פוקלנד ובמלחמת המפרץ.

בצה"ל ברן שימש כמקלע העיקרי בזמן מלחמת העצמאות, והוצא משימוש במהלך שנות החמישים. קודם לכן הוא גם שימש את ארגוני ההגנה ואצ"ל.

שמו של המקלע נגזר משם העיר בה נמצא המפעל שבו תוכנן ויוצר לראשונה: העיר ברנו בצ'כיה שם עוצב, ורובע אנפילד בלונדון שם יוצר.

המקלע מבוסס על מקלע קל מדגם ZB vz.26 מתוצרת צ'כוסלובקיה. לברן מחסנית מעוקלת, סתרשף בצורת חרוט וקנה הניתן להחלפה מהירה. בשנות החמישים שונו מידות הקנה של הברן והוא הותאם לתחמושת התקנית של כוחות נאט"ו, בגודל 7.62X51 מ"מ. לברן יש דורגל וניתן להתקינו גם על חצובה קרקעית או על רכב. נכון לשנת 2007 מקלע הברן עדיין נמצא בייצור בהודו.

מלחמת העולם השנייה
------------------

במלחמת העולם השנייה הברן היווה את הנשק התקני הכיתתי והמחלקתי בצבא הבריטי. לכל כיתת רובאים היה ברן אחד ובכל מחלקת רובאים היו שלוש כיתות עם שלושה ברנים. צוות הברן כלל בדרך כלל שני אנשים: מספר אחד שנשא את הברן עצמו עם כמה מחסניות ומספר שתים שנשא כמות מחסניות נוספות.
זו הייתה מכונת הירייה הקלה הנפוצה ביותר בצבאות בנות הברית.

מלחמת העצמאות
-------------

הפעלת הברן על ידי כוחות ארגון ההגנה בארץ ישראל הייתה דומה לזו של הבריטים. 
בתקופה שקדמה למלחמת העצמאות ב- 1947, נעשה ניסיון להבריח לארץ מקנדה מכונות ומבלטים כדי להקים מפעל לייצור ברנים. אולם עקב סיבוכים שנבעו מהצורך להערים על רשויות החוק שאסרו הוצאת ציוד מלחמתי לישראל, הגיעו לבסוף המכונות והמבלטים באיחור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברן** בוויקישיתוף
* על ה"ברן" (באנגלית)
* יהודה לפידות, ‏על אימוני האצ"ל בתת-מקלע ברן (כולל תמונה), באתר "דעת"
* ברן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאונרד סלייטר "הנאמנים", הוצאת מערכות, 1971.
שגיאות פרמטריות בתבנית:נק"ל   
פרמטרים [ שנות שירות ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קורנרשוט** (באנגלית: **CornerShot**) היא ערכה נושאת אקדח המיועדת למתאר של לוחמה בשטח בנוי ומאפשרת ביצוע ירי תוך הישארות היורה מאחורי מחסה וכך מקטינה את הסכנה למפעיל הנשק.

מבנה ופעולה
-----------

הערכה בנויה משני חלקים עיקריים: חלק אחורי הנישא על ידי המפעיל ומעוצב כרובה וחלק קדמי הניתן להסטה לצדדים ובו מותקן האקדח. מצלמת וידאו המותקנת בחלקה הקדמי של הערכה מעבירה תמונה המתואמת עם כוונת האקדח למסך המותקן בחלקה האחורי של הערכה. לחיצה על ההדק בחלק האחורי של הערכה מפעילה את ההדק של האקדח.

### תצורות ותכונות נוספות

בשלב ראשון של הפיתוח הייתה רק תצורה של ערכה נושאת אקדח, בה הערכה משמשת כאמצעי עזר ולא כנשק עיקרי, היות שהקונספט מקשה על החלפת מחסנית מהירה ותפעול מעצורים באקדח. הגרסה התקנית של הערכה נושאת אקדח גלוק אך ניתן להתאימה לאקדחים אחרים.

תצורות נוספות של הערכה שפותחו בהמשך כוללות שימוש במטול רימונים M-203 ואף התאמה של נשיאת תצורה מקוצרת של גלבוע. בתצורה זו ניתן לפרק את הנשק ולהמשיך להשתמש בו כנשק עיקרי וכן להחליף מחסניות ולתפעל מעצורים בעודו מורכב (אך לא מהר כמו בנשק מופרד).

ניתן להתקין מצלמות וידאו המותאמות לראיית לילה וכן לשדר את התמונה המתקבלת מהמצלמה (למשל, לחפ"ק).

פיתוח
-----

את הערכה פיתחו סא"ל במילואים עמוס גולן, מנכ"ל חברת "סילבר שאדו" (Silver Shadow) - יוצא הצנחנים ומפקד בית הספר ללוחמה בטרור ויחידת דובדבן בעברו - ואפרים יערי. "סילבר שאדו" הוקמה בשנת 1995, והציגה את לראשונה את ה"קורנרשוט" בשנת 2003. הערכה מפותחת בשיתוף חברת תעשיות נשק לישראל (IWI).

משתמשים
-------

בישראל הערכה מצויה בשימוש הימ"מ, היחידות המיוחדות של משמר הגבול, יחידות מובחרות בצה"ל וכן בית הספר ללוחמה בטרור[דרוש מקור].

במרץ 2006 הודיעה חברת "סילבר שאדו" כי מכרה את הרובה למשרד ההגנה הבריטי, במטרה שישמש את הצבא הבריטי במלחמת עיראק.

במרץ 2017 פורסם כי הערכה נמצאת בשימוש הכוחות המיוחדים של מיאנמר במאבקם במיעוט הרוהינגי במיאנמר.

במאי 2020 פורסם כי הערכה נמכרה גם למשמר החופים הפיליפיני.

ראו גם
------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורנרשוט** בוויקישיתוף
* התפתחות כלי הירי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר "קורנרשוט" (באנגלית)
* אתר חברת "סילבר שאדו" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  
	* יוסף יקותיאל, לירות מעבר לפינה, "ישראל דיפנס", 31 בינואר 2012
2. ↑  גידי וייץ, אורי בלאו, גבר גבר בע"מ, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2008
3. ↑  אמנון ברזילי, פיתוח ישראלי: נשק קל המאפשר ירי לצדדים, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2003
4. ↑  מוריה בן-יוסף, ‏לראות דרך קירות: הגאדג'טים של לוחמי היחידות המובחרות, באתר ‏מאקו‏, 20 בפברואר 2012
5. ↑  חגית קלימן ועידו אפרתי, הבריטים רוכשים רובה "ג'יימס בונד" מחברה ישראלית, באתר ynet, 13 במרץ 2006
6. ↑  גיא אלסטר‏, עם נשק וחיבוק מישראל, מיאנמר משמידה מיעוט מוסלמי באכזריות, באתר וואלה!‏, 18 במרץ 2017
7. ↑  איל בוגוסלבסקי, עסקת ענק לקבוצת SK בפיליפינים, באתר IsraelDefense
**חושב עליה** הוא שיר שכתב והלחין ליאור דטאוקר וביצעו עידן יניב ודטאוקר. השיר יצא לאור בשנת 2005.

רקע
---

השיר יצא כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של יניב הנושא את אותו שם. את השיר עיבדו נדב ביטון ויניב עמרמי. השיר גם נכלל באלבום שהוציא דטאוקר בשנת 2008, בגרסה אחרת.

בקיץ 2006 היה השיר ללהיט וזכה להשמעות רבות ברדיו. לדברי עידן יניב, תחילה היה השיר ללהיט בהופעות, לאחר מכן זכה להורדות רבות בסלולר והושמע בתחנות רדיו אזוריות ורק לאחר מכן הושמע בגלגלצ. השיר הביא את יניב לקדמת התודעה הציבורית.

"חושב עליה" מדבר על ניסיונות של גבר להתמודד עם פרידה של זוגתו ממנו. על פי ליאור דטאוקר, את השיר כתב על מי שלימים הפכה לאשתו.

במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשס"ו (2006) דורג השיר במקום השני, ובמצעד המקביל של גלגלצ דורג השיר במקום השלישי.

קישורים חיצוניים
----------------

* עידן יניב עם ליאור דטאוקר חושב עליה Idan Yaniv, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 0:36)
* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאור דטאווקר – ליאור דטאוקר (2008), באתר סטריאו ומונו
2. ↑  פוסט בדף הפייסבוק של עידן יניב, מתוך "היום שהיה" עם טל ברמן, 1 באוגוסט 2019
3. ↑  עינב שיף‏, ליאור דטאוקר רוצה שתקשיבו לו, באתר וואלה!‏, 24 בדצמבר 2008