**עמק הלואר** (בצרפתית: **Val de Loire**) הוא אזור גאוגרפי בלב צרפת המשתרע לאורכו של הקטע המרכזי של נהר הלואר, הארוך בנהרות צרפת, ובמיוחד קטעו שבין סילי-סיר-לואר (Sully-sur-Loire) במזרח לבין שאלון-סיר-לואר (Chalonnes-sur-Loire) במערב, אשר הוכלל בשנת 2000 ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.

האזור מכיל מוקדי תרבות ואדריכלות, ערים עתיקות, כפרים וטירות (שאטו) שנבנו בידי אצולת צרפת ומלכיה לאורך הדורות טרום המהפכה הצרפתית. אזור זה אף נחשב כערש הלשון הצרפתית, וידוע גם בתעשיית היין שבו.

גאוגרפיה
--------

נהר הלואר
נהר הלואר הוא הארוך בנהרות צרפת, והוא זורם לאורך של כ-1,000 ק"מ ממוצאותיו בדרום-מזרח צרפת ועד שפכו באוקיינוס האטלנטי. "עמק הלואר" במובנו ההיסטורי-תרבותי הוא קטע באורך של כ-250 ק"מ שכיוונו הכללי מזרח-מערב, הנכלל בשטחם של שניים מחבלי צרפת - סאנטר-עמק הלואר ופיי דה לה לואר ("ארצות הלואר"). בקטע זה גדות הנהר נפרשות לשוליים רחבים, היוצרים עמק רחב ופורה המתאים לחקלאות ונוח להתיישבות, ובו אקלים נוח, אדמה פורייה, שפע מים ונוף מרהיב. יובלים אחדים מצטרפים לזרימתו של נהר הלואר בעמק, הבולטים בהם הם שר, ויין ואנדר. למעשה, אין מדובר בעמק אחד אלא במספר עמקים מוריקים, המופרדים ברמות צחיחות יחסית.

רוחבו ועומקו של נהר הלואר משתנים לאורך נתיב זרימתו בעמק, וכן משתנים מעונה לעונה ומשנה לשנה. מעת לעת עולה הנהר בחורף על גדותיו, אך סוללות הבנויות לאורך חלק גדול מגדות הנהר מונעות בדרך כלל שיטפונות ונזקים משמעותיים בעמק. סימוני מפלס המים שנעשו לאורך ההיסטוריה על הסוללות בגדות הנהר ולעיתים על קירות מבנים, מעידים עד כמה חמורה והרת אסון עלולה להיות עליית מי הנהר.

ברחבי העמק התיישבות כפרית ועירונית לאורך גדות נהר הלואר ויובליו. ערי צרפת הנכללות בשטח העמק הן, ממזרח למערב, אורליאן, בלואה, אמבואז, טור, מונסורו, סומיר ואנז'ה. באזורים שבין הערים פזורים כפרים רבים, חלקות חקלאיות, חוות ויקבים, ואחוזות וטירות רבות. הירק, והצמחייה והפריחה השופעים העניקו לעמק את הכינוי "הגן של צרפת".

היסטוריה
--------

טירת סומיר, ראשית המאה ה-15
למן תקופת האבן הקדומה החלה התיישבות אדם על גדות הלואר ויתר נהרות הסביבה. בתקופה שבין 10000 לפנה"ס לבין 4000 לפנה"ס הפכה בהדרגה אוכלוסיית ציידים-לקטים זו לאוכלוסייה החיה על חקלאות וגידול בעלי חיים. בד בבד עם נטישת האוכלוסייה המקומית את חיי הנוודות, הגיעו לאזור אוכלוסיות חקלאים שמקורם במזרח התיכון. קהילות האזור החלו להתגבש כחברות מובנות, שהובילו להתארגנותו הטריטוריאלית של העם הגאלי סביב אתרי ההתיישבות. במאה הרביעית לפנה"ס נחשבה ארץ קרנוטים (לימים פרובינציית אורליאנה – העיר אורליאן וסביבותיה) כמרכזם של הגאלים. שם התקיימו ההתכנסויות השנתיות של הדרואידים. הרבה לפני הכיבוש הרומאי, כבר היו בעמק אתרי יישוב על מקומן של כל הערים המוכרות כיום.

הכיבוש הרומאי של האזור בידי יוליוס קיסר בעת מלחמת גאליה נתקל בהתנגדות מועטה, שהלכה והתגברה. לאחר סיום המלחמה, אימצו הגאלים במהירות את אורחות החיים הרומאיות, בעיקר בערים קיימות – אורליאן, טור ואנז'ה – שהתנהלו סביב הפורום, התיאטראות והמרחצאות. התקופה הגאלו-רומאית התאפיינה בהתפתחות משמעותית של הייצור והמסחר.

הנצרות החלה להתפשט באזור החל מהמאה הרביעית, בהשפעת הבישופים של טור, אורליאן ואנז'ה. מרטן מטור, אחד מאבות הנצרות ובישוף טור משנת 371 ועד 397, היה הרוח החיה בפעילות המיסיונרית. מנזרים נוסדו באזור, כמו: פלרי ומרמוטיה. תחת שליטי השושלת הקרולינגית נוסדו בידי מקורבי קרל הגדול בתי ספר נזיריים, שהשפעתם התרבותית הייתה ניכרת. במאה השביעית כשלו כוחות המוסלמים מאנדלוסיה בניסיונם לחצות את הלואר, לכבוש את האזור ולהפיץ את האסלאם הלאה לתוך אירופה, ונהדפו בידי המצביא הפרנקי קרל מרטל בקרב טור באוקטובר 732. במאה התשיעית הצליחו הויקינגים לעלות בסירותיהם במעלה הלואר ולפשוט על ערי העמק ומנזריו.

טירת טאלסיי
במהלך ימי הביניים היה העמק זירת קרבות מתמשכת, למן המאה העשירית ועד המאה ה-15, תחילה כאלה שנגעו למלחמות על הכתר האנגלי, ולאחר מכן על הכתר הצרפתי. הפרק האחרון במערכות אלה היה במהלך מלחמת מאה השנים (1337-1453), עם היחלצותה של ז'אן ד'ארק לעזרת העיר אורליאן הנצורה ב-1429 והצלחתה בשחרורה ובהדיפת הכוחות האנגליים.

בתקופת הרנסאנס עלה מאוד מעמדו של עמק הלואר בממלכת צרפת. למן מלכותו של לואי האחד עשר שקבע ב-1461 את העיר טור כבירתו, ועד אנרי הרביעי שקבע אותה חזרה בפריז ב-1594, היה עמק הלואר מרכז הכובד של השלטון בממלכה. מלכי בית ולואה, אשר מצאו באיטליה סטנדרטים חדשים של אסתטיקה ואמנות, מיהרו לייבאם אל עמק הלואר בניצוחם של אמנים ואומנים איטלקיים, הבולט בהם לאונרדו דה וינצ'י. כך נולד מה שכונה לימים "הרנסאנס הצרפתי הראשון", במסגרתו שופצו הטירות המלכותיות של אמבואז ובלואה והחלו להיבנות "טירות החצר" שנועדו בראש וראשונה לעינוגים, והבולטת ביניהן טירת שאמבור.

במאות ה-17 וה-18 התחזק מעמדו של עמק הלואר כציר תחבורה ותקשורת, עם חפירתן של תעלות שאיפשרו קשר תחבורתי עם פריז. המהפכה הצרפתית עברה על עמק הלואר בשקט יחסי וללא הפרות סדר, ובאופן כללי קיבלו תושבי האזור את הסדר החדש, להוציא מרד איכרים שפרץ באזור מאג שמדרום לאנז'ו. הופעת מסילת הברזל במאה ה-19 שינתה מהותית את פני העמק, וגרמה להיעלמותה של התנועה בתעלות ולהפסקת פעולתם של מעגני הלואר.

טירות עמק הלואר
---------------

בכיתוב כחול - הטירות הבולטות והחשובות לאורך עמק הלואר
מראה לאורך הלואר
ברחבי עמק הלואר פזורות כ-300 טירות, שגילן, גודלן, פארן ותפקודן משתנים. החל מהמאה ה-10 החלו להיבנות טירות מבוצרות שנועדו להיות מבצרי שליטה של האצילים הפאודליים ששלטו באזור, אך במאה ה-15 שינו הטירות ייעוד ובנייתן הפכה מפגן של עושר ואסתטיקה. כאשר החלו מלכי צרפת לבנות את טירות הענק המפוארות שלהם בעמק הלואר, הלכו בעקבותיהם אצילי הממלכה שרצו להישאר קרובים למוקדי השלטון, או ליתר דיוק חששו להתרחק ממנו. נוכחות העושר והעוצמה בעמק המוריק והמרהיב הביאה למקום את מיטב האדריכלים ואדריכלי הנוף, שהטביעו את חותמם על אחוזות המלוכה והאצולה.

טירת ולאנסה
באמצע המאה ה-16 החל המלך פרנסואה הראשון להחזיר את מרכז הכובד השלטוני לבירה פריז. האדריכלים הלכו בעקבותיו, אך בני האצולה המשיכו לדור בטירותיהם שבעמק מרבית הזמן. עליית לואי הארבעה עשר לשלטון באמצע המאה ה-17 הפכה את פריז וסביבתה לזירת הבנייה המלכותית של ארמונות וטירות פאר, עם בנייתו של ארמון ורסאי; אך מקורבי המלכות ועשירי הבורגנות המשיכו לשפץ בפאר טירות עתיקות בעמק הלואר, ולהקים חדשות.

המהפכה הצרפתית הביאה להריסתן של כמה מן הטירות ולבזיזתן של אחרות מאוצרותיהן. בעליהן של רבות מן הטירות הוצאו להורג על הגיליוטינה, ואחרים איבדו את רכושם, טירותיהם ואדמותיהם. במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הופקעו כמה מן הטירות לשמש כמפקדות.

כיום משמשות חלק מן הטירות למגורי בעליהם הנוכחיים, מהם שפותחים את דלתות טירותיהם למבקרים. אחרות הוסבו למלונות ולפונדקים, המעניקים לאורחיהם חוויית אירוח ייחודית. רבות הועברו לשימוש ואחריות גופי השלטון המקומי, וכמה מן הבולטות והחשובות בטירות הועברו לאחריות ממשלתית והפכו לאתרי תיירות המושכים מאות אלפי מבקרים בשנה.

### טירות עיקריות

טירת שנונסו
* טירת בלואה - Château de Blois
* טירת שאמבור - Château de Chambord
* טירת שנונסו - Château de Chenonceau
* טירת אזה-לה-רידו - Château d'Azay-le-Rideau
* טירת שינון - Château de Chinon
* טירת סומיר - Château de Saumur
* טירת אמבואז - Château d'Amboise
* טירת איסה - Château d'Ussé
* טירת לאנז'ה - Château de Langeais
* טירת שאטודן - Château de Châteaudun
* טירת שברני - Château de Cheverny
* טירת וָלַנְסֶה - Château de Valençay
* טירת וילנדרי - Château de Villandry
* טירת לוש - Château de Loches
* טירת מונסורו - Château de Montsoreau

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימסע מדריך למטייל בוויקימסע: **עמק הלואר** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עמק הלואר** |
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עמק הלואר (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של עמק הלואר (באנגלית)
* עמק הלואר, ברשת החברתית פייסבוק

* עמק הלואר, ברשת החברתית אינסטגרם

* עמק הלואר, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ואל דה לואר(הקישור אינו פעיל) ב-FranceGuide, האתר הרשמי של משרד התיירות הצרפתי (עברית)
* עמק הלואר באתר מגלים - מגזין תיירות
* עמק הלואר באתרו של גילי חסקין
* עמק הלואר באתר לוטוס הזהב
* עמק הלואר באתר למטייל
* על יינות עמק הלואר, "יין וגורמה", גיליון מספר 134
* רשות התיירות של עמק הלואר - האתר הרשמי (אנגלית)
* מדריך לטירות עמק הלואר (באנגלית)
* גל קדר, לא צריך רישיון: חופשת שיט בעמק הלואר בצרפת, באתר ynet, ‏6 בינואר 2011
* דוד שטיינברג, עמק הלואר: מארמונות המלכים למערות שבסלע, באתר ynet, 19 ביולי 2011

| Flag of FranceFlag of France סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בצרפת |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| מונומנטים רומיים ורומנסקים בארל • ארמון האפיפיורים, האספה האפסיקופלית והגשר באביניון • המנזר הציסטריאני של פונטנה • הטירה והפארק בפונטנבלו • גני וארמון ורסאי • האתרים הפרה-היסטוריים והמערות המקושטות בעמק וזר • הגבעה וכנסיית וזלה • הפארק הלאומי פירנאים (בשיתוף עם הפארק הלאומי אורדסה ומונטה פרדידו בספרד) • התיאטרון הרומי העתיק של אורנז' ושער הניצחון של אורנז' • לה הבר • האתרים ההיסטוריים בליון • מון-סן-מישל והמפרץ • מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת (בשיתוף עם בלגיה) • מנזר סן-סאבן-סיר-גרטאמפ • מפרץ פורטו: הקאלאנקות של פיאנה, מפרץ ג'ירולאטה, שמורת סקנדולה • בורדו, נמל הירח • נאנסי: כיכר סטניסלאס, כיכר קרייר וכיכר אליאנס • מפעלי המלח המלכותיים בארק-א-סנאן ובסאלן-לה-בן • דרך סנטיאגו • אזור השיפוט של סנט-אמיליון • עמק הלואר בין סולי-סיר-לואר ושאלון • פון דו גאר • פרובן, עיר ירידי ימי הביניים • פריז, גדות נהר הסן • העיר ההיסטורית המבוצרת של קרקסון • קתדרלת אמיין • קתדרלת בורז' • קתדרלת שארטר • כנסיית סן רמי, ארמון טו וקתדרלת נוטרדאם דה ריימס • שטרסבורג (מגראנד איל לנוישטאדט) • תעלת מידי • הלגונות בקלדוניה החדשה • ביצורי וובאן • העיר האפיסקופלית של אלבי • הפסגות, הקלדרות והמתלולים של האי ראוניון • בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים (עם חמש מדינות אחרות) • הקוס והסוואן, נוף החקלאות והמרעה הים-תיכוני • אגן המכרות בנור-פה דה קאלה • מערת שובה • הכרמים, היקבים ומרתפי היין של שמפאן • קלימאט וטרואר בבורגון • העבודה האדריכלית של לה קורבוזיה (עם שש מדינות אחרות) • טפוטפואטאה • הזירה הטקטונית שן דה פוי - העתק לימני • הארצות והימים הדרומיים של צרפת • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): וישי • מגדלור קורדואן • ניס • יערות האשור העתיקים והבראשיתיים של הרי הקרפטים ושל אזורים אחרים באירופה (עם שבע עשרה מדינות נוספות) • הרי הגעש והיערות של הר פלה והפיטונים של צפון מרטיניק • אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית) (בשיתוף עם בלגיה) • המזון קארה של נים |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536252705171
* BnF: cb153199367 (data)
* NSK: 000207228
* SUDOC: 027447987
* VIAF: 316429669
* WorldCat: viaf-170281908

 |