recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
באלגברה, **איבר הופכי** לאיבר נתון הוא איבר שהכפלתו באיבר הנתון נותנת את איבר היחידה. לדוגמה, שליש הוא ההפכי של המספר 3 ביחס לכפל. זוהי הכללה של המושג "מספר הופכי". 

המושג "איבר הופכי" מוגדר לכל פעולה בינארית. איבר הופכי ביחס לפעולת החיבור נקרא איבר נגדי.

הגדרה פורמלית
-------------

תהי \ S קבוצה שמוגדרת עליה פעולה בינארית שנסמנה {\displaystyle \ \*}. אם \ e הוא איבר היחידה של {\displaystyle \ (S,\*)} ומתקיים {\displaystyle \ a\*b=e}, אז \ a הוא **הופכי משמאל** של \ b, ו-\ b הוא **הופכי מימין** של \ a. במקרה זה a **הפיך מימין** ו-b **הפיך משמאל**.

אם האיבר \ x הופכי מימין והופכי משמאל של איבר \ y, אז \ x קרוי **הופכי דו-צדדי** או בפשטות **הופכי** של \ y. איבר שיש לו הופכי דו-צדדי ב-\ S קרוי **איבר הפיך** ב-\ S. 

ביחס לפעולה אסוציאטיבית, אם איבר הוא הפיך מימין ומשמאל אז הוא הפיך, ויש לו הפכי יחיד. הקבוצה של האיברים ההפיכים היא חבורה, המסומנת {\displaystyle \ U(S)} או {\displaystyle \ S^{\*}}. מערכת עם פעולה בינארית (לאו דווקא אסוציאטיבית) שיש בה איבר יחידה וכל איבר בה הפיך מימין ומשמאל נקראת לולאה.

דוגמאות
-------

* לכל מספר ממשי \ x יש הופכי ביחס לפעולת החיבור, והוא המספר הנגדי שלו: {\displaystyle \ -x}
* לכל מספר ממשי שונה מאפס \ x יש הופכי ביחס לפעולת הכפל, והוא {\displaystyle {\frac {1}{x}}}. למספר 0 אין הופכי.
* מטריצה ריבועית \ M שאיבריה נלקחים משדה \ K היא הפיכה (בקבוצת כל המטריצות הריבועיות מאותו גודל, תחת פעולת כפל מטריצות) אם ורק אם הדטרמיננטה שלה שונה מאפס. המטריצה ההופכית מתקבלת מנוסחת קרמר.
* לכל פונקציה חד-חד-ערכית ועל יש פונקציה הופכית ביחס לפעולת ההרכבה.
* מודולו מספר ראשוני, לכל מספר יש הופכי כפלי מודולרי.
* לכל איבר בחבורה קיים איבר הופכי לו, כך שמכפלתם היא איבר היחידה של החבורה.
* גם בחוג כללי, לכל איבר, פרט לאיבר היחידה ביחס לחיבור, יכול להתקיים הופכי ביחס לכפל. חוג שלכל איבר ששונה מאפס בו קיים הופכי, נקרא חוג עם חילוק. אם בנוסף הוא קומוטטיבי הוא נקרא שדה. קבוצת האיברים ההפיכים ביחס לכפל בחוג היא חבורה כפלית הנקראת "חבורת ההפיכים" של החוג.
* ההופכי של איבר היחידה הוא עצמו.

הופכי שמאלי וימני בחוגים
------------------------

בחוג *R* שאינו קומוטטיבי, ייתכן שאיבר *a* יהיה הפיך משמאל אך לא מימין. אם *a* הפיך משמאל אז *a* הפיך מימין אם ורק אם *a* אינו מחלק אפס מימין. חוג *R* שבו מתקיים *ab=1* אם ורק אם *ba=1* נקרא **חוג סופי-דדקינד**. חוג שאינו סופי-דדקינד מכיל חוגי מטריצות מכל ממד בתור תת-חוגים (בלי יחידה).
**קזימיר וקרולינה** (מגרמנית: **Kasimir und Karoline**) הוא מחזה מאת אדן פון הורבאט המתרחש בשנות ה-30 של המאה העשרים.
המחזה מתרחש כולו בלונה פארק ומדבר על יחסים מול מעמדות בחברה (יחסים, כסף ומה שביניהם).
בסוף המחזה, קזימיר וקרולינה, שהגיעו ללונה פארק כזוג, נפרדים וכל אחד מוצא בן או בת זוג אחר/ת.
המחזה מלווה בקטעי מוזיקה ידועים והומור.

הדמויות במחזה
-------------

### קזימיר

קזימיר הוא הדמות הראשית במחזה. הוא חשדן, אך למרות זאת, הוא דמות בעלת מצפון פנימי גדול, ומתנהג בהיגיון יחסי לשאר הדמויות. לרוב הוא מגזים בתגובותיו.
רוצה לקבל את מעמדו בחברה (לפחות זה מה שהוא מפגין).

### קרולינה

לרוב מרוכזת בעצמה ומתנהגת באימפולסיביות. הולכת אחר רגשותיה. במהלך המחזה משנה את דעותיה בקצב די מהיר. בניסיון להרגיז את קזימיר- כמעט בתמימות-הולכת אחר אחד הזקנים מהפארק במחשבה שיעזור לה ויעלה את מעמדה בחברה, אם תעניק לו את אהבתה (הזקן כמובן מעוניין רק בתענוגות החיים).
לבסוף, לאחר שהתנהגה באגואיסטיות כלפי קזימיר, היא מנסה לחזור אליו אך הוא מסרב.

תרגום לעברית והעלאת המחזה בישראל
--------------------------------

המחזה תורגם על ידי עידו ריקלין והועלה לראשונה בתרגום זה ב"בית צבי" בשנת 2002. בשנת 2017 הועלה המחזה בחוג לאומנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב, לאחר שהתרגום של ריקלין נערך ועובד על ידי ליאת פסברג בסגנון נגיש ועכשווי.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4123400-5
* VIAF: 191636167
* WorldCat (עם VIAF): 191636167

 |
**ישיבת חזון עובדיה רוממה** היא ישיבה גדולה חרדית–ספרדית השוכנת בשכונת רוממה בירושלים.

הקמת הישיבה
-----------

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשל"ג (1973) במתכונת כולל על ידי הראשון לציון הרב עובדיה יוסף ויועדה עבור אברכים נשואים במטרה להכשירם כרבני קהילות ברחבי הארץ. את הקמת הכולל יזם הרב עובדיה יוסף לאחר שראה כי קיים מחסור רב ברבנים ודיינים הבקיאים בהלכה בקהילות השונות. בראשות הישיבה העמיד הרב עובדיה את בנו הרב יצחק יוסף.

בשנים הראשונות שכנה הישיבה בירושלים בדירה ברחוב חנה, באדר ה'תשמ"ב (1982) נערך טקס חנוכת הבית לישיבה בשכונת קטמון בירושלים הטקס התקיים במעמד גדולי תורה רבים ובהם הרב אלישיב, הרב אליעזר ולדנברג הרב בצלאל ז'ולטי ועוד. בבניין זה הייתה הישיבה למעלה מעשור, ובו שכנה גם לשכתו של הרב עובדיה יוסף במשך כהונתו כרב הראשי לישראל ולאחר מכן כשעברה למתכונת של ישיבה, עברה לשכונת גבעת שאול, נכון לשנת 2018 הישיבה נמצאת בשכונת רוממה שברחוב הרקמה (מספר שנים, בעשור השני של המאה ה-21, כונתה "ישיבת רוממה").

בשנת 1992, בעקבות חילוקי הדעות שנתגלעו בין ש"ס והנהגת הציבור הליטאי, על רקע כניסת ש"ס לקואליציה, הקים הרב יצחק יוסף את ישיבת חזון עובדיה עבור בחורים ספרדים. נכון ל-2018, מונה הישיבה כמאה תלמידים.

מבין תומכי הישיבה בלטו הגביר משה סבא ואיל ההון אדמונד ספרא.

באלול ה'תשע"ג לאחר מינויו של הרב יצחק יוסף לראשון לציון, מונה בנו הרב רחמים יוסף לעמוד בראשות הישיבה. המשגיחים בישיבה, הרב אריה נגר והרב אייל עזרן. בין הר"מים הרב שלמה לוי, הרב יהודה פרץ והרב שמואל חיות.

שיטת הלימוד
-----------

שיטת הלימוד בישיבה היא בסגנון ישיבתי, לימוד גמרא עם ראשונים ואחרונים. אולם בשונה משאר הישיבות, בליל שבת ישנו סדר מיוחד המוקדש ללימוד הלכה, תוך שימת דגש על לימוד בספרים יביע אומר וילקוט יוסף (אשר חלק מכרכיו חוברו בין כותלי הישיבה). פסיקת ההלכה והמנהגים בישיבה הם על פי פסיקותיו של הרב עובדיה יוסף.

מבוגרי הכולל והישיבה
--------------------

* הרב יצחק פרץ, רב העיר רעננה
* הרב יצחק דניאל - רב בית הכנסת הגדול בירושלים
* הרב מרדכי גזית - יו"ר ארגון 'יד לאסיר'
* הרב יעקב זמיר- דיין בבית הדין הרבני הגדול ולפני כן אב"ד נתניה.
* הרב בנימין יפרח, אב"ד אשדוד
* הרב אברהם דיין, רב שכונת רמת שרת בירושלים
* הרב אברהם דניאל, רב בשכונת רמות בירושלים
* הרב דוד יוסף, רב שכונת הר נוף בירושלים וראש מוסדות יחוה דעת (ירושלים)
* הרב שמואל פנחסי, רב שכונת מחנה יהודה וראש כולל 'דרכי דוד'
* הרב אליהו טופיק, ראש ישיבת באר יהודה
* הרב יצחק לוי, רב העיר נשר
* הרב אברהם שלוש, ראב"ד בעיר חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* חזון יצחק - אתר הבית של תלמידי מר"ן הרשל"צ הרב יצחק יוסף
* ישיבת חזון עובדיה (ירושלים), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ברצוני להודות לכבוד מורינו ורבינו שליט"א שזכיתי להסתופף בצילו כחמש שנים במחזור הראשון..." קובץ חזון עובדיה ב' עמ' קנד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303192405171
* VIAF: 131891616
* WorldCat: viaf-131891616

 |
ה**קרואטים** (בקרואטית: **Hrvati**) הם עם סלאבי דרומי, החי בעיקר בשטחי קרואטיה שהיא מדינת הלאום הקרואטי וכן בבוסניה והרצגובינה ובמספר מדינות סמוכות, שגם בהן הם נחשבים לקבוצה אוטוכטונית. בבלקן כולו מתגוררים כ-6 מיליון קרואטים, מהם 4.265 מיליון בקרואטיה עצמה (2001). 

מספרם של דוברי הקרואטית כשפת אם בכל העולם מגיע ל-6.2 מיליון. מחוץ לבלקן קיימות קהילות גדולות של קרואטים בבוסניה והרצגובינה שם הם מונים למעלה משליש האוכלוסייה, בארצות הברית, גרמניה, אוסטרליה, ארגנטינה, קנדה, צ'ילה, אוסטריה, שווייץ ובאיטליה. הקרואטים דוברים את השפה הקרואטית שנקראה לפני פירוק יוגוסלביה בשם סרבו-קרואטית, והם בעיקרם נוצרים קתולים.

מקורם של הקרואטים
-----------------

מוצאם המדויק של השבטים הקרואטים לפני ההגירה הגדולה של הסלאבים אינו ידוע בוודאות, ואף שברור שהם שייכים לקבוצת העמים הסלאבים, קיים מידע מועט בלבד על יחסי הגומלין שלהם עם עמים אחרים השייכים למשפחת העמים הזו, או על מידת השפעתם המדויקת בשטחים שיישבו לאחר גלי ההגירה הגדולים.

רוב החוקרים מחזיקים בדעה שהקרואטים היגרו מהשטחים שמצפון להרי הקרפטים וממזרח לויסלה אל שטחי יוגוסלביה לשעבר במאה ה-7. קרואטים "לבנים" יישבו את צפון דלמטיה והונגריה של ימינו, וקרואטים "אדומים" התיישבו בדרומה. 

בתקופת התחייה הלאומית הקרואטית בתחילתה של המאה ה-19 הועלו תאוריות לפיהן מקורם של הקרואטים הוא במערב הבלקן, אך באמצע המאה ה-19, תאוריות אלה נזנחו ואף הועלו תאוריות חדשות לפיהן חלקם היחסי של השבטים הקרואטים המוקדמים בעיצוב הזהות הקרואטית המודרנית היה שולי יחסית, וכי זו הושפעה בעיקר מהשבטים האילירים שישבו באזור קודם לגלי ההגירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרואטים** בוויקישיתוף
* קרואטים, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר אתנולוג (מבוסס על מספר דוברי השפה הקרואטית)
2. ↑  כל הנתונים אלא אם צוין אחרת הם מאתר קרן המורשת הקרואטית
3. ↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של קרואטיה
4. ↑  CIA World Factbook: Bosnia and Herzegovina

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533418405171
* GND: 4033244-5
* LCCN: sh85034196
* NARA: 10646261
* NKC: ph116970

 |
**ישיבת הקצבים** (בשמה הרשמי "ישיבת זובחי צדק") הייתה ישיבה היסטורית ותיקה בעיר וילנה. מסוף המאה ה-19 שימשה כישיבה קטנה.

היסטוריה
--------

מבית מדרש שכנראה שימש את קצבי העיר וילנה בעת לימודם, הפך המקום במחצית המאה ה-19 לישיבה בסגנון הישיבות הליטאיות, והיא כונתה בפי כל "ישיבת הקצבים". לישיבה התקבלו ילדים שהגיעו למצוות, והלימודים התקיימו בשלוש שכבות במשך ארבע שנים, כשבכיתה הגבוהה נמשכו הלימודים שנתיים.

בראשית המאה ה-20 הונהגו בישיבה, בהוראת השלטונות הרוסיים, לימודי חול. אולם הוקצו להם רק שתי שעות ואלו נלמדו לאחר שבע שעות לימוד תלמוד, ורק בימות החורף, בקיץ הונהגו אך ורק לימודי תלמוד.

ההנהלה הרוחנית של הישיבה הייתה נתונה באופן מסורתי בידי המגיד מישרים הרשמי של וילנה. ובעשרות השנים האחרונות לקיומה שימשו בה כראשי ישיבה הרבנים קסטוקורסקי ואליהו גרשון הלפרין.

הישיבה הייתה אחת המפורסמות בווילנה היהודית, לצד ישיבת רמיילס, ובשלב מסוים לפני מלחמת העולם השנייה התאחדה עם ישיבה זו תחת הנהגתו של הרב הלפרין.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה זלמן חאסקין, מעשים בכל יום: על ישיבת הקצבים, המליץ, 4 באפריל 1889
* ה. ל. גורדון, מצב הישיבות בווילנה, הצפירה, 5 ביולי 1914 (תיאור על מצב הישיבה ערב מלחמת העולם הראשונה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיתים נקראת: **הישיבה בקלויז ז"ץ** [=זובחי צדק]. חברות "זובחי צדק" של קצבים, היו גם בערים אחרות ברוסיה ובליטא, ידועות חברות כאלו בין היתר בקרקוב, בקלצק, בקובנה (שם התארגנה לראשונה ישיבת כנסת ישראל בסלבודקה), במינסק (בה למדו בני ישיבת נובהרדוק מהומל בימי מלחמת העולם הראשונה, ראו יהודה ליב נקריץ, 'נוברדוק', בתוך: שמואל קלמן מירסקי, **מוסדות תורה באירופה**, ניו יורק תשט"ז, עמ' 265.) ובפינסק.
2. ↑  יהדות ליטא, ג, עמ' 45.
מרגמת M1938 בבית התותחן
**מרגמה M1938** היא מרגמה בקוטר 120 מילימטר, תוצרת ברית המועצות, הייתה בשימוש הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. הדגם המשופר של המרגמה (120-PM-43) נמצא עד היום (2010) בשימוש מספר צבאות במזרח התיכון ובאפריקה.

היסטוריה
--------

המרגמה פותחה ב-1938, ומכאן שמה. חלקיה הם: פלטת בסיס, קנה, רגל תומכת קנה, וזרוע גרירה. אל פלטת הבסיס מרותך ציר עם שני גלגלים המאפשרים גרירה של המרגמה על ידי רכב. את הגלגלים ניתן לפרק בקלות, כדי לייצב את המרגמה לקראת הירי.

ייצור המרגמה החל בשנת 1940 ועד לפלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 יוצרו כ-3,000 יחידות. במהלך המלחמה יוצרה המרגמה בכמויות גדולות, כדי למלא את המחסור בתותחים, שנוצר בשל האבדות שספג הצבא האדום בחודשים הראשונים של המלחמה. אחד השיקולים העיקריים להגברת הייצור היה עלות הייצור הנמוכה של המרגמה, לעומת תותח בקוטר דומה. המרגמות שיוצרו בשנים 1941-1942 לא כללו את הציר עם גלגלי הגרירה. בשנת 1943 פותח דגם משופר של המרגמה, שנקרא 120-PM-43. בסך הכל יוצרו בברית המועצות כ-350,000 מרגמות משני הדגמים במהלך המלחמה.

מרגמה M1938 הופעלה גם על ידי הוורמאכט. מרגמות השלל נאספו והוכנסו לשימוש תחת השם (12 cm Granatwerfer 378 (r. יתרה מזו, התעשייה הגרמנית ייצרה העתק של המרגמה תחת השם 12 cm GrW 42 (בשנים 1943 – 1945 יוצרו כ-8,500 יחידות כאלה).

לאחר מלחמת העולם השנייה סופקו מרגמות M1938 (והדגם המשופר שלה) לסין, לקוריאה הצפונית, לווייטנאם, למצרים, לסוריה ולעיראק. הסינים מייצרים עד היום (2010) העתק של המרגמה תחת השם "דגם 55".

כמה עשרות מרגמות M1938 (והדגמים המשופרים שלה) נלקחו בידי צה"ל במהלך מלחמת ששת הימים, מלחמת יום הכיפורים ומלחמת לבנון הראשונה. כיום ניתן לראות אחת מהן בבית התותחן בזכרון יעקב ושתיים נוספות במוזיאון בתי האוסף בתל אביב.

נתונים טכניים
-------------

* קוטר – 120 מ"מ
* משקל: 280 ק"ג במצב מורכב (כולל גלגלים)
* אורך קנה: 1862 מ"מ
* מהירות התחלתית של פגז: 272 מטר/שנייה
* קצב אש: 15 פצצות לדקה
* טווח מקסימלי: 5700 מטר
* משקל פצמ"ר – 16 ק"ג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M1938** בוויקישיתוף
**איביס באדג'ט** (באנגלית: **Ibis Budget**) לשעבר **איטפ** (**Etap**) היא רשת אירופאית של מלונות בעלות נמוכה, בבעלות קבוצת אקור. סניפיה נמצאים בערים גדולות ובקרבת עורקי תחבורה כגון מסוף מנהרת התעלה.

עיצוב
-----

חדרי המלון מרוהטים בפשטות וברוב המקרים הקירות צבועים לבן; תכולת חדר כוללת שולחן קטן, טלוויזיה (לעיתים עם כבלים), מיטה כפולה או מיטה כפולה עם מיטה מתקפלת, מקלחת, כיור ובית שימוש. נעילת לחדרים נעשית באמצעות מנעול צירופים כדי לספק אבטחה תוך שמירה על עלויות נמוכות, מאחר שלא נדרש מפתח.

לכל מלונות איביס באדג'ט ישנו אזור ארוחת בוקר, קבלה (מאוישת רק בחלק מהשעות) ומערכת אוטומטית להשכרת חדרים מעבר לשעות הפעילות המאוישות.

פריסה
-----

נכון ליוני 2018 ישנם 603 מלונות ב-19 מדינות, רובם בצרפת.
איביס באדג'ט נמצאים בצרפת, ספרד, בריטניה, בלגיה, הולנד, לוקסמבורג, גרמניה, אוסטריה, שווייץ, הונגריה, פולין וישראל.

מלון איבס באדג'ט באוסנבריק, גרמניה

שני סגנונות חיצוניים למלון
--------------------------

מלונות איביס באדג'ט בנויים בשני סגנונות עיצוב מובחנים. הסגנון החדש, במלונות שנבנו אחרי שנת 2000 או כחלק מנכסי אקור כמו אלו בנמל התעופה שארל דה גול; אלו ידועים בצרפת כ"זון הוטילר". הסגנון הישן מצוי במלונות שנבנו לפני שנת 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איביס באדג'ט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איביס באדג'ט
* איביס באדג'ט, ברשת החברתית פייסבוק

* איביס באדג'ט, ברשת החברתית טוויטר
**תקי א-דין א-סובקי** (שם מלא בערבית: أبو الحسن تقي الدين علي بن عبد الكافي السبكي, בתעתיק לעברית: אבו אלחסן תקי א-דין עלי בן עבד אלכאפי א-סבכי). היה פוסק הלכה מפורסם מהאסכולה השאפעית, מומחה לחדית', קאדי, פרשן הקוראן, והשופט הראשי של דמשק. נולד בשנת 1284 לספירה, ונפטר בשנת 1355.

חייו
----

תקי א-דין -אסובקי, נולד בכפר סובק שבמצרים. רכש את חינוכו והשכלתו האסלאמית בקהיר, שם הוא למד אצל מומחים כגון אבן ריפע, שהתמחה בשריעה, אל-עיראקי, שהתמחה בפרשנות הקוראן, וא-דימיאטי, שהתמחה בחדית'. כמו כן, במהלך שנות לימודיו הרבות, תָּר תקי א-דין אחר ידע בתחום החדית' בחוגי המומחים של סוריה, אלכסנדריה והחג'אז. לבסוף, הוא לימד בבית הספר "מנצוריה" אשר ממוקם ב"מסגד אבן טולון".

לאחר שעזב את מצרים בנעוריו, התיישב תקי א-דין בסוריה, שם הוא צמח והתפתח עד שמונה לשופט הראשי העליון של סוריה, ונואם בכיר במסגדי דמשק, וגם פרופסור של כמה מוסדות אקדמאי.

נותר בתפקידו כשופט הראשי כ-17 שנים, עד שהוחל על ידי בנו, תאג' א-דין א-סובקי. לאחר שהוחלף בתפקיד על ידי בנו, שב תקי א-דין לקהיר, שם הוא העביר את שארית חייו עד פטירתו בשנת 1355.

השקפותיו
--------

תקי א-דין א-סובקי מזוהה מבחינה תאולוגית עם האשעריה, הזרם התאולוגי המוביל והנפוץ ביותר בעולם. הוא אף העלה על הכתב מספר חיבורים בנושא התאולוגיה האשערית. חיבורו המפורסם ביותר בנושא הוא "אלאעתבאר בבקא אלג'נה ואלנאר" (בערבית: الاعتبار ببقاء الجنة والنار).

מהפן ההלכתי, מזוהה תקי א-דין עם האסכולה השאפעית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Khalil, Mohammad Hassan. **Islam and the fate of others : the salvation question**, Oxford: Oxford University Press, 2012
2. ↑  Ibn al-Naqīb, Aḥmad ibn Luʼluʼ, -1368. **Reliance of the traveller : the classic manual of Islamic sacred law ʻUmdat al-salik**, Beltsville, MD, U.S.A.: Amana Publications, Rev. ed, 1999
3. ↑  Rapoport, Yossef, 1968-, **Marriage, money and divorce in Medieval Islamic society**, Cambridge: Cambridge University Press, 2005
4. ↑  Chipman, Leigh. **The world of pharmacy and pharmacists in Mamlūk Cairo**, Leiden: Brill, 2010
5. ↑  Stilt, Kristen. **Islamic law in action : authority, discretion, and everyday experiences in Mamluk Egypt**, Oxford: Oxford University Press, 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276871005171
* BnF: cb15777444x (data)
* GND: 10241694X
* ISNI: 0000 0000 8163 3256
* LCCN: n84020873
* NTA: 074124625
* SELIBR: 222341
* SNAC: w6hf1zzg
* SUDOC: 187181586
* TDVİA: subki-takiyyuddin
* VIAF: 90047184
* WorldCat: lccn-n84020873

 |
**לאהוב עד מוות** הוא רומן היסטורי שנכתב על ידי דבורה עומר ויצא לאור בשנת 1980. העלילה עוסקת בסיפור אהבתם של זהרה ושמוליק (שמואל קופמן) שפעלו בפלוגת הפלמ"ח, בסוף תקופת המנדט הבריטי, שנות ה-40 של המאה ה-20. הספר מבוסס על סיפור אמיתי.

עלילה
-----

הגיבורים הם זהרה ושמואל (שמוליק), נער ונערה בני 19 ושניהם משרתים בפלמ"ח.

הסיפור מסופר דרך עיניה של זהרה ומתחיל בליל הגשרים, זהרה יוצאת למבצע יחד עם שאר הבחורים. זהרה יוצאת מהמבצע עם כמה שריטות שלא כמו חלק מהבחורים. במשך המבצע, מחשבות מסחררות את ראשה, מחשבות על אהובים וקרובים, על כל הזוגות האוהבים שהיא מכירה. האם גם עליה להזדרז בעניין?

זהרה מדריכה בפלמ"ח. על כתפיה מוטלת לא רק אחריות כמדריכה בפלמ"ח, אלא גם המטלות הרגילות בקיבוץ. כאשר היא חוזרת הביתה לחופשות, היא סגורה ומכונסת, מושבעת לשמור על סודיות. שמוליק גם הוא מתמודד עם לחצים, מהפלמ"ח, מהקיבוץ וגם מאביו שרוצה שילך ללמוד באמריקה.

זהרה ושמוליק מתחילים כידידים ואהבתם לא נוצרת ביום אחד, אלא מתפתחת יחד עם האישיות והביטחון העצמי שלהם. הסוף מפתיע, טרגי ובלתי צפוי.

דבורה עומר אמרה בקשר לספר זה: "לא אני ממציאה את סיפוריי, החיים עצמם עושים זאת במקומי. זוהי פרשה הלקוחה מהחיים. שמעתי את סיפור אהבתם של זהרה ושמוליק, קראתי אותו במכתביהם ודמעתי, חשתי אותם, כאבתי ואז כתבתי."

רקע היסטורי
-----------

 ערך מורחב – **ליל הגשרים**  

הסיפור מתרחש בתקופת המנדט הבריטי בארץ-ישראל שהחלה בפלישתם של הבריטים לארץ במהלך שנת 1917. לאחר מספר שנים, עדיין בשליטת הבריטים, הוקם הפלמ"ח שתפקד כצבא המדינה בין 1941–1948. חלק נכבד מהסיפור מתקיים במחנה הפלמ"ח בגליל המערבי, שם זהרה ושמוליק משרתים.

ליל הגשרים היא פעולה של הפלמ"ח שבוצעה בלילה שבין ה 16 ל-17 ביוני 1946 שבמהלכה תכננו לפוצץ 11 גשרים בגבולות ישראל, אך בפועל רק תשעה התפוצצו. מטרת הפעולה הייתה קטיעת נתיבי האספקה של הבריטים לארץ.

תיאור הדמויות
-------------

זהרה לביטוב
* זהרה לביטוב היא הדמות הראשית בספר. הייתה לוחמת פלמ"ח בבסיס עין חרוד וטייסת בחיל האוויר הישראלי. נולדה ב-1927 ונהרגה ב-1948. היא מתוארת בספר כאישה אמיצה מאוד, בעלת חוש הומור אוהבת, דואגת ואכפתית.
* שמואל קופמן - דמות ראשית בספר. היה לוחם פלמ"ח. נולד ב-1927 ונהרג ב-1947. היה חבר של זהרה ומותו מהווה תפנית חשובה בסיפור. היה אדם מופנם ואדיב. גבוה, תמיר, בהיר, חייכן וסבלני. לבבי ונעים-שיחה.
* נחמיה שיין - מפקד פיצוץ הגשר שבו השתתפה זהרה. נהרג במהלך פיצוץ הגשר.
* עמי - ידיד ושכן של זהרה, יצא איתה לפיצוץ הגשר אכזיב ונהרג שם. היו לו רגשות אהבה כלפי זהרה, אך לא הספיק לספר לה עליהם לפני שמת.
* עמוס - אחיה הקטן והיחיד של זהרה.
* דוקטור קופמן - אביו של שמוליק. מבוסס על דמותו של יהודה אבן שמואל.
* יוסף (צ'רצ'יל) - גר בקיבוץ עין חרוד. הוא ה-"כלבויניק" של הקיבוץ, תמיד אוכל את השאריות בחדר האוכל, מצחיק וחברותי. מאוהב בציפקה הצחקנית, אף על פי שאין הרבה סיכויים לכך לפי יחסה של ציפקה אליו.
* אמנון - חברו של שמוליק, מירושלים, מתואר כחסון, יפה תואר, קשוח, ציני וחביב הבנות.

מהדורות
-------

הספר יצא בעשר מהדורות בין השנים 1980–1988 וזכה להערכה רבה לאורך השנים, יש האומרים שבזכות השילוב בין עובדות היסטוריות חד משמעיות לסיפור אישי ומרגש, ויש האומרים שבזכות הכתיבה הקולחת של דבורה עומר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שני בלנק, לאהוב עד מוות
2. ↑  Calameo
3. ↑  אתר הפלמ"ח (ארכיון)
4. ↑  MANDATE FOR PALESTINE (ארכיון)
5. ↑  דבורה עומר, **לאהוב עד מוות**, קרית גת: הוצאת יוסף שרברק, 2018, עמ' 6,10,11
6. ↑  דבורה עומר, **לאהוב עד מוות**, 2018, עמ' 38
**M25** (מ-**Messier 25**, או **IC 4725**) הוא צביר פתוח בקבוצת הכוכבים קשת הנמצא במרחק של כ-2,000 שנות אור ממערכת השמש ומכיל כ-85 כוכבים. זהו אחד מעצמי מסיה הבודדים שאינם נמצאים בקטלוג הכללי החדש (NGC).

היסטוריה
--------

הצביר התגלה בשנת 1746 על ידי האסטרונום השווייצרי ז'אן-פיליפ דה שסו שתיאר אותו כעצם מעורפל. שארל מסיה גילה אותו מבלי לדעת על גילויו הקודם ב-20 ביוני 1764 וכלל אותו בשנת בקטלוג מסיה כ"צביר של כוכבים קטנים בסמוך ל-M23 ו-M24". ויליאם הרשל זיהה את הצביר בשנת 1783 וספר בו 70 כוכבים. מסיבה שאינה ידועה, לא כלל ג'ון הרשל את הצביר בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים ולכן הוא גם לא נכלל בקטלוג הכללי החדש ולא ניתן לו מספר NGC.

לצביר דרגת בהירות נראית 4.6 וניתן לראותו ללא ציוד עזר בתנאי תצפית טובים. באמצעות משקפת איכותית ניתן להבחין בעשרות מכוכבי הצביר שהבהירים שבהם מדרגת בהירות 6. הצביר נמצא כ-4.6 מעלות מצפון-מזרח לכוכב μ (מו) בקשת וכ-3.6 מעלות ממזרח-דרום-מזרח ל-M24.

מאפייני הצביר
-------------

קוטרו של הצביר כ-19 שנות אור ומרחקו ממערכת השמש הוא כ-2,000 שנות אור כך שגודלו הזוויתי הוא כ-32 דקות קשת - דומה לקוטרו של הירח המלא. הצביר מכיל מספר ענקים המלמדים שגילו גדול יחסית, כ-90 מיליוני שנים. אחד מהענקים שבצביר הוא U בקשת, שהוא משתנה קפאידי. הבהירות של כוכב זה משתנה בין דרגה 6.3 לדרגה 7.1 במחזוריות של 6 ימים ו-18 שעות. מכיוון שמרחקו של הצביר ידוע, מאפשר U בקשת לכייל את היחס בין זמן המחזור ובין הבהירות המוחלטת של המשתנים הקפאידיים. מקרה דומה נמצא בצביר הפתוח NGC 6087 שבקבוצת סרגל, שמכיל גם כן כוכב משתנה קפאידי - S בסרגל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **M25** בוויקישיתוף
* M25 בקטלוג מסיה באתר SEDS
* M25, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Collins Gem Guide, The Night Sky, p. 194

| קטלוג מסיה |
| --- |
| צבירי כוכבים | M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M18 • M19 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M28 • M29 • M30 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M41 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M50 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M62 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M75 • M79 • M80 • M92 • M93 • M103 • M107 |  |
| גלקסיות | M31 • M32 • M33 • M49 • M51 • M58 • M59 • M60 • M61 • M63 • M64 • M65 • M66 • M74 • M77 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M94 • M95 • M96 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M104 • M105 • M106 • M108 • M109 • M110 |
| ערפיליות | M1 • M8 • M16 • M17 • M20 • M27 • M42 • M43 • M57 • M76 • M78 • M97 |
| אחרים | M40 • M73 |
| שארל מסיה • קטלוג קלדוול • הקטלוג הכללי החדש |
**בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו** הוא נווה מרגוע והתבודדות להשתלמות במוזיקה קלאסית ברמה גבוהה, הפועל למשך שבעה שבועות מדי קיץ במרלבורו, ורמונט, בצפון ארצות הברית. מופעים פומביים נערכים בכל סוף שבוע במהלך הפעילות בבית הספר, בתוכנית הנבחרת רק כשבוע מראש, מתוך שישים עד שמונים היצירות, שהנגנים עובדים עליהן בחזרות. 

בית הספר נוסד בשנת 1951. בין מייסדיו היו הפסנתרן רודולף סרקין, הכנר אדולף בוש והחלילן מרסל מואיז. הוא הוקם על קרקעות של משק חלב לשעבר, שהפך זמן קצר קודם לכן לקמפוס של מכללת מרלבורו. ממדיו הקטנים וסביבתו הכפרית משווים לאתר המוזיקה של מרלבורו אופי של נווה מרגוע, שבו יכולים מוזיקאים צעירים לשתף פעולה וללמוד לצד אמנים בכירים, בסביבה רחוקה מלחצים וממועדים מחייבים להופעות או להקלטות.

בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו פועל כיום בניהולם האמנותי של ריצ'רד גוד ומיצוקו אוצ'ידה.

בישראל פעל במשך שנים מוסד דומה, בבית דניאל שבזכרון יעקב, שהוקם על מנת לשמש בית הארחה לנגנים, סופרים ואמנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו (באנגלית)
* בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, ברשת החברתית פייסבוק

* בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, ברשת החברתית טוויטר

* בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, ברשת החברתית אינסטגרם

* בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007398597405171
* BnF: cb139048667 (data)
* MusicBrainz: 7c9ee6d0-6d63-4787-83d2-630f3b88df4c
* VIAF: 144334768
* WorldCat: lccn-n86143288

 |
**אריה לאו גולדהמר (זהבי)** (**Leo Goldhammer**;‏ 18 במרץ 1884 - 18 ביולי 1949) היה עיתונאי, משפטן, סוציולוג, סטטיסטיקן, מנהיג ציוני ואיש ציבור יהודי-אוסטרי ומאוחר יותר ישראלי.

חייו
----

גולדהמר נולד במיכאילן (אנ') שבבוקובינה, האימפריה האוסטרית, לטייקון יצחק גולדהמר ואשתו סופי. גדל בבירת הדוכסות, צ'רנוביץ, וב-1904 עבר לבירת האימפריה, וינה. ב-1914 נישא לסידוני, נולד לו בן אחד, אלפרד (עימנואל), ושני נכדים, רות גולדהמר (אלדר) ואהוד גולדהמר. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל המנדטורית. הוא מת ב-1949 לאחר שסבל במשך זמן מה מגידול מוחי.

מחקרים
------

לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הממלכתית בצ'רנוביץ, הוא למד משפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת וינה, ולאחר מכן למד כלכלה באקספורט אקדמי (Export Akademie) שבווינה. מאוחר יותר למד בברלין סוציולוגיה מגאורג זימל, וכלכלה לאומית בפרנקפורט מפרנץ אופנהיימר.

קריירה
------

בנוסף לעבודתו כעורך דין, גולדהמר היה פעיל בתנועה הציונית, ומעורב בחיי החברה והתרבות של הקהילה היהודית הגדולה בווינה. הוא פרסם מאמרים רבים, כמו גם כתבים, עבודות וספרים, רובם בגרמנית, וכן מספר מחקרים על המעמד הסוציו-אקונומי של האוכלוסיות היהודיות של צ'רנוביץ ווינה. בין השנים 1933-1937 הוא היה העורך והמפרסם של כתב העת "דאס ורדנדה פלשתינה", וכתב כמה מאמרים בכתב העת "די שטימע - יידישע צייטונג". יחד עם עוד כמה פעילים ציונים הוא ייסד ב-1914 את "התנועה האקדמית תאודור הרצל", שפרסמה מאמרים בנושא ספרות עם ישראל וכן בסוגיית הציונות. ב-1921 הוא נהיה חבר בנשיאות הענף האוסטרי של הקרן קיימת לישראל, ושירת בתור יושב ראש בשנים 1937-1938. כמו כן היה מעורב בארגון המגבית קרן היסוד. ב-1925 הוא נבחר כציר לאספה הלאומית של הסוכנות היהודית באוסטריה, ושימש כיושב ראש בה בשנים 1926-1930. לאו ייצג את הקהילה היהודית הציונית של אוסטריה בקונגרסים הציוניים החמישה עשר עד העשרים ואחת.

כמו כן, גולדהמר היה גם נשיא הקהילה היהודית בווינה, יושב ראש הספרייה היהודית הלאומית (Volksbibliothek), ונשיא הסניף האוסטרי של ליגת ארץ ישראל העובדת. הוא גם היה פעיל במועדון הספורט היהודי "הכח וינה", והיה ראש מחלקת השחייה התחרותית.

אחרי סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית נעשה גולדהמר מעורב בעליית הנוער, שעודדה עלייה לארץ ישראל. אחרי 1938 מרבית פעילותו החברתית והפוליטית התקיימה בישראל, כאחד ממייסדי מפלגת העלייה חדשה, וכחבר אספת הנבחרים. הוא התיישב בחיפה והיה ראש מחלקת רישום האוכלוסין במשרד הפנים עד 1949.

קישורים חיצוניים
----------------

* שיחה עם ד"ר גולדהמר, נשיא ההסתדרות הציונית באוסטריה, דואר היום, 31 באוקטובר 1927
* מ. ז. ד"ר א. זהבי-גולדהמר, דבר, 20 ביולי 1949 (נקרולוג)
* ד"ר זהבי-גולדהמר בדרכו האחרונה, דבר, 21 ביולי 1949

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  OBL, Oesterreichisches Biographisches Lexicon 1815-1950 (Austrian Academy of Science), p.23
2. 1 2  Judaica Lexicon, Davar editions, Keter publisher, Israel, p.79, 1976
3. 1 2 3  M. Henisch, Meebaiit Vemibachutz, Achdut Editor (Israel), p.246-247, 1961
4. 1 2 3  Die Geistige Elite Osterreichs, Verlag C. Barth, Wien, p.265 -266, 1936
5. ↑  L. Goldhammer, Tchernowitz, in Arim Veimahot, Harav Kook Institute, p. 89-209, 1946
6. ↑  L. Goldhammer, Vienna, in Arim Veimahot, Harav Kook Institute, p. 175-289, 1950
7. ↑  Goldhammer, Leo.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126760772
* ISNI: 0000 0000 6160 0836
* NTA: 162599412
* VIAF: 67469100
* WorldCat: viaf-67469100

 |
מפת רכס סנטינל; האוכף נמצא במרכז החלק הימני  
 של הרביע השני משמאל בשורה העליונה של רביעי המפה
**אוכף זבגור** או **אוכף זווגור** (באנגלית: **Zvegor Saddle**; בבולגרית: **Звегорска седловина**) הוא אוכף (מעבר הרים) בין פסגת אייר להר פרס, ברכס פרובודה שבצפון מרכזו של רכס סנטינל בהרי אלזוורת', שבאנטארקטיקה. 

גובהו של האוכף 2,500 מטרים מעל פני הים. 

האוכף מתנשא מעל קרחון אמברי מצפון-צפון-מערב ומעל וקרחון אלן מדרום-מזרח. 

האוכף ממוקם 840 מטרים צפונית לפסגת אייר; 5.19 קילומטרים צפונית-מזרחית להר אנדרסון; 4.31 קילומטרים מזרחית - צפונית להר בנטלי; 3.66 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית להר פרס; ו-6.5 קילומטרים דרומית - דרום-מערבית להר טוד.

היסטוריה
--------

### מיפוי האוכף

האוכף מופה על ידי סוקרים אמריקאיים בשנת 1961, ומופה בשנית בשנת 1988.

### מקור השם

האוכף נקרא על שמו של הכפר זבגור שבצפון-מזרח בולגריה.

לקריאה נוספת
------------

* רכס פרובודה בגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)

קישורים חיצוניים
----------------

* אוכף זבגור באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תצלום לוויין של אזור הר האוכף, תוך סימון אתרים נוספים באזור באתר copernix

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
**ריצוף צבעני אילומינה** (באנגלית: **Illumina dye sequencing**), היא שיטת ריצוף וצביעה של חברת אילומינה, המשמשת לריצוף דנ"א כלומר לקביעת הרצף של זוגות בסיסים ב-DNA. השיטה פותחה על ידי חוקרים בחברת Manteia Predictive Medicine, שנרכשה על ידי חברת סולקסה (Solexa) ב-2004. הפיתוח המשיך בחברת סולקסה, ובהמשך סולקסה נרכשה על ידי חברת אילומינה. שיטה זו מבוססת על חוסמי שעתוק מסומנים בצבע, וניתנים להסרה, שמאפשרים לזהות בסיסים בודדים בעת שהם מצורפים לרצף ה-DNA. שיטה זו מיושמת לרוב לריצוף אזורים מסובכים, כגון הומו-פולימרים ורצפים חוזרים. היא יכולה לשמש לריצוף של גנום שלם או אזור מסוים בתוכו, לניתוח של כלל ה-RNA בתא או קבוצת תאים, למטא-גנומיקה, לגילוי רצפי RNA קצרים, להכנת פרופיל מתילציה, ולניתוח אינטראקציות בין חלבונים לחומצות גרעין בכל הגנום.

התהליך
------

השיטה כוללת שלושה שלבים בסיסיים: הגברה, ריצוף וניתוח. בתחילה, מחלקים את ה-DNA שמעוניינים לרצף למקטעים, מחברים אותם לפריימרים על משטח, במרחק מסוים זה מזה, ומגבירים אותם כך שנוצרים אגדים; כל אגד מכיל כ-1,000 עותקים של אותו מקטע DNA. טכניקה זו של יצירת אגדים יוצרה ופותחה בסוף שנת 96 ב-Glaxo-Welcome's Geneva Biomedical Research Institute ‏ (GBRI), על ידי ד"ר פסקל מאייר וד"ר לורנט פארינלי והוצגה לציבור לראשונה בשנת 98'.

לאחר מכן, מוסיפים למבחנה ארבעה סוגים של בסיסים (אדנין, תימין, ציטוזין וגואנין), שכל אחד מהם מחובר לחוסם-שעתוק שמסומן פלואורסצנטית בצבע אחר. ארבעת סוגי הבסיסים מתחרים על אתרי הקישור בגדילי ה-DNA המשלימים ההולכים ונבנים על גבי גדילי המקור. חוסמי השעתוק המחוברים לבסיסים מבטיחים שלא יתווספו לאותו גדיל בבת אחת מספר בסיסים שונים וגם לא חזרות של אותו בסיס אלא רק בסיס אחד בכל פעם. מולקולות שלא נקשרו נשטפות. הצבע של חוסם השעתוק מאפשר לזהות את סוג הבסיס שהתווסף לכל אגד של גדילים, באמצעות מצלמה, לצורך ריצוף. לאחר זיהוי סוג הבסיס שהתווסף, מסירים את חוסם השעתוק בתהליך כימי (ואיתו את הצבע), ומתאפשרת הוספת הבסיס הבא. התהליך חוזר על עצמו עד שמקטעי ה-DNA מרוצפים בשלמותם. מדובר בתהליך ארוך שיכול להימשך שבועיים.

השוואה לשיטות אחרות
-------------------

לטכניקה זו מספר יתרונות על פני שיטות ריצוף מסורתיות כגון ריצוף סנגר. בזכות אוטומטיות התהליך, ניתן לרצף מספר גדילים במקביל בתוך אותה מבחנה ולקבל את המידע במהירות. בנוסף, שיטה זו זקוקה רק לדנ"א פולימראז בניגוד לשיטות אחרות (כגון פירוסיקוונסינג) שזקוקות למספר אנזימים יקרים.

דוגמה לשימוש
------------

שיטה זו שימשה לריצוף ה-RNA של בטטות ולניתוח הסיווג הטקסונומי של עצי הטקסוס.

ראו גם
------

* ריצוף סנגר
* גנומיקה
* ריצוף DNA
במתמטיקה, **חבורה פשוטה** היא חבורה {\displaystyle G\neq \{e\}} שאין לה תת חבורה נורמלית לא טריוויאלית, כלומר תת-החבורות הנורמליות היחידות שלה הן G ו-{\displaystyle \{e\}}.

לפי משפט ז'ורדן-הולדר ההצגה של חבורה סופית G על ידי סדרת הרכב היא יחידה, כאשר הגורמים של סדרת ההרכב הן חבורות פשוטות. מכאן החשיבות הרבה שיש לחבורות פשוטות בתור אבני הבניין של כל החבורות הסופיות, בדומה למספרים הראשוניים שמרכיבים את המספרים השלמים.

המיון של החבורות הפשוטות הסופיות הושלם ב-1982 לאחר מאמצים משותפים של מתמטיקאים רבים.

דוגמאות
-------

* כל חבורה שהסדר שלה הוא ראשוני היא פשוטה, כי על פי משפט לגראנז' הסדר של תת-חבורה צריך לחלק את הסדר שלה, ורק 1 והמספר עצמו (שיוצרים את התת-חבורות הטריוויאליות) הם כאלה.
* כל חבורה אבלית פשוטה היא החבורה הציקלית מסדר ראשוני.
* בין החבורות הסימטריות S\_n, אם {\displaystyle n<5} אז S\_n חבורה פתירה ואינה פשוטה.

לדוגמה עבור {\displaystyle n=4} קיימת הסדרה הנורמלית {\displaystyle S\_{4}\triangleright A\_{4}\triangleright V\_{4}\triangleright \{e,(1\ 2)(3\ 4)\}\triangleright \{e\}} כאשר A\_{4} חבורת התמורות הזוגיות מסדר 4 ו-{\displaystyle V\_{4}} חבורת הארבעה של קליין.

מאידך, עבור {\displaystyle n\geq 5}, A\_{n} פשוטה.

* חבורות המטריצות {\displaystyle \operatorname {PSL} \_{n}(F)} הן פשוטות, אלא אם n=2 והשדה F הוא בן 2 או 3 איברים.

לפי משפט פייט-תומפסון, כל חבורה מסדר אי זוגי היא פתירה. משפט זה נחשב לצעד המשמעותי הראשון בהוכחת משפט המיון של החבורות הפשוטות הסופיות. מן המיון השלם עולה כי הסדר של כל חבורה פשוטה, פרט לחבורות סוזוקי, מתחלק ב-3.

מושגים קרובים
-------------

אם G חבורה מושלמת (כלומר, {\displaystyle [G,G]=G}) וחבורת המנה {\displaystyle G/Z(G)} פשוטה, אז החבורה G היא **קוואזי-פשוטה** (quasisimple). לחבורה פשוטה A, כל תת-חבורה של חבורת האוטומורפיזמים {\displaystyle \operatorname {Aut} (A)} המכילה את כל האוטומורפיזמים של הצמדה נקראות חבורות **כמעט פשוטות** (almost simple). 

לדוגמה, כאשר {\displaystyle \operatorname {PSL} \_{n}(F)} פשוטה, החבורה {\displaystyle \operatorname {SL} \_{n}(F)} היא קוואזי-פשוטה, והחבורה {\displaystyle \operatorname {PGL} \_{n}(F)} כמעט פשוטה.

מקורות
------

* *The Finite Simple Groups*, R.A.Wilson, Springer, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* חבורה פשוטה, באתר MathWorld (באנגלית)
**דקדנס** (מצרפתית: **Decadence**), הוא מושג בתולדות הספרות ובביקורת התרבות והאמנות. מקורו במילה צרפתית שמשמעותה המילולית: שקיעה, ירידה, הידרדרות. כמושג תאורטי נקשר הדקדנס בהיסטוריה של כמה סוגות בתחום הספרות והאמנות. הוא נגזר מתפיסה היסטורית לפיה תרבויות נולדות, משגשגות ולאחר מכן מידרדרות ושוקעות.

שלב סגנוני דקדנטי מיוחס לשירה הלטינית בתקופת הקיסרות הרומית המאוחרת, באמנות איטליה בשלהי תקופת הרנסאנס ועוד. אולם יותר מכול זוהתה עם הדקדנס קבוצה של משוררים שכוננה במחצית השנייה של המאה ה-19 את תנועת הדקדנס בספרות צרפת, כגון דה נרוול (Gerard de Nerval), בודלר, פול ורלן (Paul Verlaine) ורמבו (Arthur Rimbaud). הם הדגישו את המימד האסתטי ביצירה וכפרו במחויבותו של היוצר.

מילולית, המונח **דקדנס** (Decadere) פירושו: שקיעה, ניוון. השימוש המקורי במונח זה בספרות, היה לשם תיאור שקיעתה של האימפריה הרומית. ברבות השנים הפך השימוש במילה זו על דרך ההשאלה לתיאור שקיעתן של אימפריות וחברות שונות. החל מאמצע המאה ה-19 החלו לדבר על "דקדנס" כעל תהליך אותו עוברת החברה האירופית שעברה את שלב הבשלות ("התקופה היפה", "La Belle Époque") והגיעה לשלב הריקבון.
בהמשך לספרות, נעשה שימוש במונח דקדנס כאל זרם באמנות. השימוש במונח הוא לרוב ביקורתי ושולל, ונעשה בו שימוש, למשל, כדי לתאר את שיריו של שארל בודלר, שירים המתארים פסימיות ומרה שחורה, חרדה וייאוש. זרם זה היה נחלתו של המעמד הבורגני והמשכיל, אשר לאחר תקופת השגשוג והפריחה באירופה ובעיקר בצרפת החל לחוות תחושות שיממון (בצרפתית: "ennui" – מושג יסודי בחוויית הדקדנס).

הדקדנס נוטה תמיד אחר האלמנט החולני, המנוון, השולי וה"מוקצה". זרם זה שהחל בצרפת עם שיריהם של תאופיל גוטייה, שארל בודלר, סטפאן מלארמה, פול ורלן וארתור רמבו ועם הרומן "À rebours" (יצא לאור בעברית בשם "להפך") מאת ז'וריס-קרל הויסמנס, שהפך "נושא הדגל" של הדקדנס, התפשט בצרפת (עם מרסל פרוסט ואחריו אנדרה ז'יד וז'אן ז'נה) ובאירופה התיכונה והמערבית כולה, למשל: גבריאלה ד'אנונציו באיטליה ("העונג"), אוסקר ויילד באנגליה (תמונתו של דוריאן גריי), תומאס מאן בגרמניה (מוות בוונציה, הר הקסמים).

בפרשנות מודרנית יותר, דקדנס יכול לשמש גם כמילה שמזהירה משקיעה, אך גם יכול לתאר (באופן חיובי) חוויה, או אימוץ אורח חיים נהנתני, אסקפיסטי ליברלי מתירני ומשוחרר, שסופו או הידרדרותו ידועה, אם כי צפויה רק בעתיד.

ראו גם
------

* Fin de Siècle
* התקדמות חברתית

קישורים חיצוניים
----------------

* חמוטל בר יוסף, דקדנס בספרות העברית (ערך באנציקלופדיה "למדא")
* חמוטל בר יוסף מבוא לדקאדנס האירופי, האוניברסיטה המשודרת משרד הביטחון, 1994. מופץ על ידי הוצאת מודן.
* חמוטל בר יוסף, מגעים של דקדנס: ביאליק, ברדיצ'בסקי, ברנר, אוניברסיטת בן-גוריון ומוסד ביאליק 1997.
* Sabrina Laurent, The Decadent Generation (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4011330-9
* NDL: 01155693
* NKC: ph119359

 |
**תאונת הרכבת בסנטיאגו דה קומפוסטלה** התרחשה ב-24 ביולי 2013, כאשר רכבת מהירה ממדריד לפרול (אנ') ירדה מהפסים וארבעה קרונות התהפכו ליד סנטיאגו דה קומפוסטלה שבספרד. בתאונה נהרגו 79 בני אדם וכ-140 איש נפצעו מתוך 218 נוסעים וארבעה אנשי צוות. בספרד הוכרזו שלושה ימי אבל במדינה בשל האסון.

היה זה אסון הרכבות הקשה ביותר בספרד מאז פיגועי 11 במרץ 2004 במדריד, ותאונת הרכבת הקשה ביותר בספרד ב-70 השנים האחרונות והראשונה ברכבות אקספרס. הסיבה לתאונה עדיין לא ידועה. בחקירה נבדק חשד שהרכבת נסעה בעיקול במהירות מופרזת, כעולה מעדויות של נוסעי הרכבת ומצילומים של מצלמת אבטחה. 

מממצאי החקירה הראשונית שפורסמו בספרד עולה כי נהג הרכבת דיבר בטלפון עם עובד חברת הרכבות בעת שהרכבת שבה נהג ירדה מהפסים. הוא נהג במהירות כפולה מהמותר 153 קמ"ש בקטע שבו המהירות המרבית היא 80 קמ"ש. זמן קצר לפני הירידה מהפסים הגיעה הרכבת למהירות של 192 קמ"ש, והנהג הפעיל את הבלמים רק "שניות לפני התאונה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאונת הרכבת בסנטיאגו דה קומפוסטלה** בוויקישיתוף
* סוכנויות הידיעות, אסון בספרד: 77 הרוגים בתאונת רכבת, באתר ynet, 25 ביולי 2013
* תיעוד האסון בספרד: הרכבת הדוהרת יורדת מהפסים, באתר וואלה!‏, 25 ביולי 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  סוכנויות הידיעות, תאונת הרכבת בספרד: הנהג דיבר בטלפון, באתר ynet, 30 ביולי 2013
גלויה מאויירת (סביבות 1910) המציגה תאונת מלתחה - קרע בבגד ים
**תאונת מלתחה** (באנגלית: Wardrobe malfunction) היא חשיפה מקרית של איברים מוצנעים. היא שונה מחשיפה מכוונת או מאקסהיביציוניזם. יש היסטוריה ארוכה של תקריות כאלה, אם כי המושג עצמו הוטבע בשנת 2004 והפך להיות אחד ה-Faux pas האופנתיים הנפוצים ביותר. ג'סטין טימברלייק לראשונה השתמש במונח בהתייחסו להופעת המחצית השנויה במחלוקת בסופרבול XXXVIII, עת נשא התנצלות בטקס פרסי גראמי ב-2004. מאז, הביטוי "תאונת מלתחה" נכנס לשימוש על ידי התקשורת בהתייחסותה לאירוע.
בגדים חושפניים, כגון ביקיני, מעמידים את לובשיהם בסכנה גדולה יותר של תאונת מלתחה. צלמי פפראצי ששים להציג תצלומי תאונות מלתחה של ידוענים.

תצלומי פפראצי אשר מציגים ידוענים בעת תאונות מלתחה מתפרסמים בכלי המדיה השונים, וצילומיהם של מפורסמים אשר חושפים את איברים אינטימיים בטעות מופיעים בעיתונים, בטלוויזיה, ובאתרי אינטרנט. פרסום זה יוצר קונפליקט בנוגע לפגיעה בפרטיות הידוענים, אל מול זכות הציבור לדעת. הוחלט אפוא, ברוב אמצעי התקשורת, לרסן את אופי התמונות באמצעות פקסול האיברים האינטימיים של המצולם. צנזורה זו משתנה בהתאם לאופיו של אמצעי התקשורת והחלטתו, ונעה בין פקסול איברי המין בלבד באופן שטחי והשארת שאר הגוף חשוף (כולל השדיים), ועד טשטוש מוחלט של כל מאפיין שעלול להיתפש כעירום.

ראו גם
------

* מציצנות
* סרט דביק לחזה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאונת מלתחה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Elaine's inadvertently exposed nipple in her photo Christmas card forms a plotline in the *Seinfeld* episode "The Pick", 1992.
2. ↑  Puente, Maria (4 בפברואר 2004). "Will 'wardrobe malfunction' live on?". USA Today. נבדק ב-22 באפריל 2008. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Lorna Edwards, You've still got it, babe, *The Age*, 2006-06-03
בתורת החבורות, **חבורה מושלמת** היא חבורה G השווה לתת-חבורת הקומוטטורים של עצמה, כלומר, {\displaystyle G'=G}. במילים אחרות, אלו הן החבורות שאין להן אף מנה אבלית לא טריוויאלית. לדוגמה, כל חבורה פשוטה לא אבלית היא מושלמת. מאידך, יש חבורות מושלמות שאינן פשוטות, כמו {\displaystyle \operatorname {SL} \_{2}(\mathbb {F} \_{5})}. 

כל מנה של חבורה מושלמת היא מושלמת.

הקשר להרחבות אוניברסליות
------------------------

הרחבה מרכזית של חבורה G היא חבורה {\displaystyle {\hat {G}}} עם אפימורפיזם {\displaystyle {\hat {G}}\rightarrow G} שהגרעין שלו מוכל במרכז של {\displaystyle {\hat {G}}}. הרחבה מהצורה {\displaystyle {\hat {G}}=G\times A} (עם ההטלה על הרכיב הראשון), כאשר A אבלית, היא טריוויאלית. הרחבה מרכזית {\displaystyle U\rightarrow G} היא **אוניברסלית** אם היא מתפצלת דרך כל הרחבה מרכזית אחרת באופן יחיד, כלומר: לכל הרחבה מרכזית {\displaystyle {\hat {G}}\rightarrow G} יש הומומורפיזם {\displaystyle U\rightarrow {\hat {G}}} ההופך את הדיאגרמה המתאימה לקומוטטיבית; במובן מסוים, הרחבה אוניברסלית היא הרחבה גדולה ביותר, למעט תוספות טריוויאליות שכביכול אינן רלוונטיות (את ההרחבות המרכזיות האוניברסליות התחיל ללמוד ישי שור ב-1904).

מתברר שלחבורה יש הרחבה מרכזית אוניברסלית אם ורק אם היא מושלמת. יתרה מזו, הרחבה מרכזית U של G היא אוניברסלית אם ורק אם U מושלמת בעצמה, ואין לה הרחבות מרכזיות לא טריוויאליות. 

את ההרחבה המרכזית האוניברסלית של חבורה מושלמת אפשר לחשב באופן ישיר, מן ההצגה שלה באמצעות יוצרים ויחסים: אם {\displaystyle G=F/R} כאשר F חבורה חופשית ו-R חבורת היחסים, אז ההרחבה המרכזית האוניברסלית היא {\displaystyle [F,F]/[F,R]} (ההטלה {\displaystyle [F,F]/[F,R]\rightarrow F/R} היא על משום ש-{\displaystyle F'R=F}, שהרי {\displaystyle \,F/R} מושלמת). הגרעין של ההטלה הזו הוא {\displaystyle (R\cap [F,F])/[R,F]} - כופל שור של G. הכופל אינו תלוי בהצגה, משום שהוא איזומורפי לחבורת ההומולוגיה השנייה {\displaystyle \operatorname {H} \_{2}(G,\mathbb {Z} )}. 

בין הדוגמאות החשובות לבניה הזו נמצא הפונקטור K\_2: לכל חוג R, חבורת המטריצות האלמנטריות {\displaystyle E(R)} היא מושלמת, וההרחבה האוניברסלית שלה היא חבורת סטיינברג של החוג, {\displaystyle \operatorname {St} (R)}. הגרעין של ההטלה מן החבורה השנייה אל הראשונה הוא {\displaystyle \operatorname {K} \_{2}(R)}.

קישורים חיצוניים
----------------

* חבורה מושלמת, באתר MathWorld (באנגלית)
**בית הספר לאמנויות על שם פרנק סינטרה** (באנגלית: **Frank Sinatra School of the Arts**) הוא תיכון לאמנויות באסטוריה שבקווינס. הוקם על ידי טוני בנט, ונחשב לבית הספר הגדול ביותר לאמנויות בעיר ניו יורק. כלולות בו שש מגמות: אמנות יפה, מחול, שירה ומוזיקה אינסטרומנטלית, דרמה וקולנוע. לכל סטודיו יש מורים ייעודיים, כיתות, הרכבים והופעות/תערוכות משלו. על מנת להתקבל לבית הספר יש לעבור תחילה את שלבי האודישנים. תלמידים בעל מגמה רשאים לגשת לאודישן גם לכיתת המחזמרים, שבעבר העלתה מספר הצגות, כמו "המלך ואני", "חנות קטנה ומטריפה", "רנט", "פנטום האופרה" ו"היירספריי".

בית הספר מונה כ-853 תלמידים, והיחס בין מורה לתלמיד הוא 1:18.

בית הספר מחזיק באחד משיעורי ההצלחה הגבוהים ביותר בין התיכונים הציבוריים בניו יורק. בשנת 2009 96 אחוזים מהבית ספר סיימו את לימודיהם ו-97 אחוזים אף נרשמו למכללה. המחזור של 2009 השלים 17,000 שעות בהן התנדבו בשירות הקהילה. במחזור של 2013 שני תלמידים זכו במלגה של בית הספר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הספר לאמנויות על שם פרנק סינטרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר לאמנויות על שם פרנק סינטרה (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הספר לאמנויות על שם פרנק סינטרה (באנגלית)
נוף מהשמורה הביוספרית האי גלבסטון.
נוף מהשמורה הביוספרית ברן גראונד באוסטרליה.
מספר השמורות הביוספריות לפי מדינות
**שְׁמוּרָה בִּיוֹסְפֶרִית** היא שמורת טבע בקרבת מגורי אדם, העונה על שורה של קריטריונים אקולוגיים ותכנוניים הנוגעים לביוספרה, כולל פיתוח בר קיימא ושמירה על ערכי טבע מגוונים, במטרה לאזן בין צורכי האדם העכשוויים, העתידיים וערכי שמירת הטבע.

השמורות הביוספריות מוקמות ומוכרות במסגרת "תוכנית האדם והביוספרה" (MAB) של אונסק"ו, ובהתאם לאמנת האומות המאוחדות בדבר מגוון ביולוגי.

מטרת הקמת השמורות הביוספריות היא ליצור שילוב חכם בין שימור מגוון ביולוגי לבין פיתוח כלכלי. על פי תקנון השמורות הביוספריות של אונסק"ו, שמורות ביוספריות "יעודדו ויציגו מערכת יחסים שקולה בין בני אדם לבין הביוספרה". סעיף 4 לתקנון קובע, כי על שמורה ביוספרית "לכלול פסיפס של מערכות אקולוגיות", ולמעשה לייצג שילובים מגוונים בין ערכי טבע יבשתיים, ימיים או חופיים.

נכון לשנת 2019, "הרשת העולמית של שמורות ביוספריות" של אונסק"ו כוללת 686 שמורות ביוספריות ב-122 מדינות ברחבי העולם.

מרכיבי השמורה הביוספרית
-----------------------

על מנת שמרחב מסוים יקבל הכרה כשמורה ביוספרית, עליו לכלול אזור ליבה עם ערכי טבע המוגנים על פי חוק, אזור חוצץ שבו אסורות פעולות הפוגעות בטבע, ואזור מעבר, שבו מותרות פעולות כאלו בהתאם לחוקים ולתקנות המקומיות. באזור המעבר תהיה קיימות מקומית וייעשה שימוש בר-קיימא במשאבים טבעיים לטובת הקהילה המקומית. על מנת להבטיח זאת, מוקמים בכל שמורה מנגנונים של מחקר, פיקוח, חינוך האוכלוסייה והכשרת בעלי מקצוע.

שמורות ביוספריות בישראל
-----------------------

בישראל קיימות שתי שמורות ביוספריות, בכרמל וברמות מנשה.

שמורת הר כרמל הוכרה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו באפריל 1996. במהלך שנת 2014 החל המשרד להגנת הסביבה לפעול להחייאת המרחב הביוספרי בכרמל, אחרי אסון השרפה הגדולה. המטרה היא ליצור מנגנון ניהולי חדש לטובת תושבי האזור, פיתוח תחושת גאווה ואחריות של תושבי המקום, ובעקבות כך שמירה של תושבי המקום על הכרמל שהוא נכס ייחודי במדינת ישראל.

פארק רמות מנשה הוכר כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו ביוני 2011. לאחר קבלת התואר הרשמי נקרא הפארק בשם: "מרחב ביוספרי רמות מנשה".

ראו גם
------

* שמורות טבע בישראל
* פיתוח בר קיימא
* קיימות מקומית
* תכנון סביבתי

לקריאה נוספת
------------

* נעמי קן-לי כרמי, **מיזוג בין צרכים אקולוגיים והעדפות חברתיות ליצירת מערכת בת-קיימא בשמורה הביוספרית בכרמל(הקישור אינו פעיל)**, עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת חיפה – בית הספר לניהול, החוג לניהול משאבי טבע וסביבה, יולי 2012.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמורה ביוספרית** בוויקישיתוף
* רשימת השמורות הביוספריות ברחבי העולם (אנגלית)
* שמורת הכרמל באתר רשות הטבע והגנים(הקישור אינו פעיל)
* עמק השלום ומרחב ביוספרי רמות מנשה באתר לטם
* המרחב הביוספרי בתחום המועצה האזורית מגידו

הערות שוליים
------------

1. ↑  Directory of the World Network of Biosphere Reserves (WNBR)‎ באתר אונסק"ו
2. ↑  שמורה ביוספרית הר הכרמל, באתר www.sviva.gov.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4428082-8
* NKC: ph114178

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במתקן היגיינה דמוי כיור. אם התכוונתם לכפר בנחל עירון, ראו ביאדה.
בידה מהמאה השמונה-עשרה בשימוש
בידה תוספת
בידה מודרני
**בִּידֵה** (בצרפתית: **Bidet**) הוא מתקן תברואתי דמוי כיור נמוך המשמש לרחצה והיגיינה של איברי המין ופי הטבעת.

אופן השימוש
-----------

על פי רוב משמש הבידה לרחצה של איברי המין החיצוניים וסביבתם. עם זאת, ניתן לרחוץ בבידה בנוחות גם איברי גוף אחרים, כמו למשל כפות הרגליים. אף שהבידה דומה במראהו לאסלה, הרי שיהיה נכון יותר להשוות אותו לכיור או לאמבטיה. לאנשים המוגבלים בתנועתם או שמנועים מסיבות פיזיות שונות מלהשתמש באמבטיה או במקלחת, משמש הבידה הדרך הנוחה ביותר לשמירה על ההיגיינה האישית.

יש הטועים מחוסר ידיעה לחשוב שהבידה הוא מַשתֵנה או אסלה. בבידה משתמשים בדרך כלל לאחר השימוש באסלה, ומקובל לשבת עליו כשהפנים לברז המים, אך ניתן לשבת גם בכיוון ההפוך.

המבנה המקובל לבידה כולל ברז שבעזרתו ניתן למלא את כיור הפורצלן במים חמים. הבידה מצויד, בדומה לכיור, בפתח ניקוז שאותו ניתן לאטום בפקק. ישנם דגמי בידה שבהם יש מתקן דמוי טוש שממנו ניתזים המים.

סוג אחר של בידה הוא מתקן מעורב של אסלה ובידה. זוהי למעשה אסלה שאליה מחובר דוש המשמש לניקוי איברי המין ופי הטבעת. בדגמים משוכללים יותר תיתכן גם בקרה חשמלית, חימום של משטח הישיבה ומתקן ייבוש באוויר חם.

השימוש בבידה נחשב להיגייני יותר מאשר השימוש בנייר טואלט, בזכות השימוש במים. הבידה יכול להיות שימושי במיוחד לקשישים או לאנשים עם מגבלות תנועה וגם לסובלים מטחורים.

תפוצה
-----

הבידה נפוץ במדינות קתוליות, ובמיוחד בדרום מערב אירופה (במיוחד בצרפת, יוון, איטליה, ספרד, פורטוגל ופינלנד), בטורקיה, בארצות ערב ובאמריקה הלטינית. בארגנטינה, למשל, מצוי בידה בכתשעים אחוזים ממשקי הבית. תפוצתו רחבה גם ביפן ובמדינות אסייתיות אחרות.

ביפן הוצגה בשנת 1980 ה"אסלה ללא נייר", שהיא שילוב של אסלה ושל בידה שאף מייבשת לאחר השימוש את פי הטבעת ואיברי המין.

תושבי מדינות שבהן הבידה אינו מקובל כלל, כמו בישראל, ובארצות הברית, מופתעים להיתקל בו בנסיעותיהם ברחבי העולם, למשל בבתי מלון, ועל פי רוב אינם יודעים כיצד להשתמש בו. שיווק הבידה נתקל בקשיים הנובעים מאיסורי טאבו שונים בכל האמור בשיחה על היגיינה אישית. תושבי מדינות שבהן הבידה נפוץ בכל בית, מתקשים בדרך כלל להבין כיצד ניתן לשמור על היגיינה אישית ללא שימוש בבידה.

היסטוריה
--------

הבידה הוא ככל הנראה המצאה של יצרני רהיטים צרפתים של סוף המאה השבע עשרה או תחילת המאה השמונה עשרה. אין תיעוד מסודר של הופעתו הראשונה או של שם הממציא. האזכור הראשון של בידה בספרות הוא משנת 1710.

עם התקדמות טכנולוגיית ההיגיינה בתקופה הוויקטוריאנית, עברו במפנה המאה העשרים הבידה וסיר הלילה מחדר השינה לחדר האמבטיה.

ראו גם
------

* בתי שימוש ביפן

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בידה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בידה** |

* בידה צרפתי ושירותים בלי נייר ביפן: למה אנחנו ממשיכים להשתמש בנייר טואלט? | כאן קורונה, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  E. Clark, Mary (2006). *Contemporary Biology: Concepts and Implications*. University of Michigan Press. p. 613. ISBN 9780721625973. Douching is commonly practiced in Catholic countries. The bidet ... is still commonly found in France and other Catholic countries.
**Mr. Vain** (בעברית: **מר ריקנות**) הוא שיר של הרכב הטכנו הגרמני קאלצ'ר ביט. השיר יצא לאור באפריל 1993 כשיר המוביל מתוך האלבום השני של ההרכב, "Serenity". השיר זכה להצלחה עולמית גדולה, והגיע למקום הראשון במדינות אירופאיות רבות, בהן גרמניה ובריטניה. בארצות הברית הגיע השיר למקום ה-17 במצעד הבילבורד הוט 100.

רקע
---

השיר נכתב על ידי סטיבן לוויס, נוזי קצמן, וג'יי סופרים והופק על ידי המפיק טורסטן פנסלאו. "Mr. Vain" היה לסינגל הנמכר ביותר באירופה בשנת 1993.
הסינגל פרץ תחילה בגרמניה ובמהלך הקיץ של 1993 הגיע לראש המצעדים ב-12 מדינות. הוא הגיע למקום ה-17 במצעד הבילבורד הוט 100, והגיע למכירות זהב. טניה אוואנס הבריטית היא הזמרת השרה בשיר, כאשר ג'יי סופרים האמריקאי הוא הראפר בשיר.
הקליפ לשיר בוים על ידי מאט ברודלי.

בנובמבר 1993 יצא טורסטן פנסלאו למסע קידום השיר Mr. Vain בארצות הברית. ביום חזרתו לגרמניה נסע פנסלאו במכוניתו ונהרג בתאונת דרכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Mr. Vain" באתר מיוזיק בריינז
* סרטון השיר "Mr. Vain" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי גולדברגר, מחוץ לקופסה 06: הקללה שדרדרה את קאלצ'ר ביט לתהום המוזיקה, באתר וואלה!, 18 בספטמבר 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: a6ff81a4-0fb5-3481-89ef-9de3b7aba41e

 |