recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סטפילוקוק זהוב** (שם מדעי: ***Staphylococcus aureus***) הוא חיידק אל-אווירני פקולטטיבי ממשפחת Staphylococcaceae בעל שיעור נשאות גבוה באוכלוסייה.

מאפיינים
--------

סטפילוקוק זהוב הוא פתוגן אופורטוניסטי, הפוגע בעיקר באנשים שמערכת החיסון שלהם פגיעה (זקנים, חולי HIV, אנשים לאחר ניתוח) וגורר זיהומים בבתי חולים. החיידק מחולל במקומות שונים בגוף זיהום נקרוטי מוגלתי, הגורר הרס מסיבי של הרקמה. במצב של זיהום של סטפילוקוק זהוב, החיידק מתפשט ומתרבה במהירות, ועלול לגרום להידרדרות מהירה במצב החולה.

החיידק גורם למחלות שונות, בהתאם למקום הזיהום: זיהומים שטחיים בעור, אנדוקרדיטיס, דלקת ריאות, ואצל נשים עלול אף לגרום לתסמונת הלם רעלי בזיהום נרתיקי, או דלקת בשד.

החיידק זוהה לראשונה במוגלה של חולים לאחר ניתוח. התרבית המפורסמת של אלכסנדר פלמינג, שבה התגלתה תרכובת הפניצילין, הייתה של סטפילוקוק זהוב. שנים ספורות לאחר התחלת השימוש בפניצילין התפתחו זנים העמידים לתרופה, ובהמשך פיתחו גם עמידות לאנטיביוטיקות יותר פוטנטיות כדוגמת מתיצילין.

זנים אלו (MRSA) הם בעיה בריאותית קשה, וגורמים למותם של אלפי אנשים בשנה, בפרט מזיהומים הנרכשים בבית חולים.

החיידק הוא בטא-המוליטי (מפרק תאי דם אדומים), נצבע בסגול בצביעת גראם (חיידק גראם-חיובי), גדל במושבות אופייניות בצורת אשכולות, ובעל עמידות לסביבה מלוחה (6.5% NaCl). הוא מפריש את האנזים קואגולאז, אשר הופך פיברינוגן לפיברין, ויוצר קרישי דם. בנוסף, הוא מפריש את האנזים בטא לקטמאז המפרק תרופות בטא-לקטמיות, וכמויות גדולות של אנזימים נוספים הפוגעים ברקמות החולה. הוא אינו יוצר נבגים, ועמיד לבציטריצין.

את החיידק ניתן לזהות בתנאי מעבדה לפי egg yolk salt agar ולפי manitol agar בשתי השיטות עיקרון זהה של fermentation (תסיסה), רק סוגי ה-staphylococcus ישרדו במדיה הזו משום המליחות הרבה, ואילו האינדקציה של הזיהוי של s.aureus היא אם הצבע הופך מאדום לצהוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא ***Staphylococcus aureus*** בוויקישיתוף
* Staphylococcus aureus, באתר ITIS (באנגלית)
* Staphylococcus aureus, באתר NCBI (באנגלית)
* Staphylococcus aureus, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* Staphylococcus aureus, באתר GBIF (באנגלית)
* סטפילוקוקוס אוריוס, דף שער בספרייה הלאומית

* ד"ר פנינה שטרית, MRSA בבתי חולים ובקהילה, באתר The Medical, ‏28 ביולי 2009
* ד"ר דינה צפרירי, המירוץ אחר אנטיביוטיקה חדשה, באתר תלם, פורסם במקור בכתב העת גליליאו, אוגוסט 2006
* Staphylococcus aureus, באתר משרד הבריאות
* ד"ר עידו מגן, המנגנון הקטלני של העמילואידים, במדור "חדשות מדע" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 24 בפברואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלון נבט, שי אשכנזי, זמירה סמרה, גילת לבני, Community-associated methicillin-resistant Staphylococcus aureus infections in Israel. **Isr Med Assoc J. 2010 Jul;12(7):428-30.**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531596905171
* BNE: XX543149
* BnF: cb11975334n (data)
* GND: 7501248-0
* LCCN: sh85127365
* NKC: ph903843

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתפקיד בקהילה היהודית. אם התכוונתם לעיתון, ראו דער יודישע וועקער.
**וועקער** (נהגה: "וֶקֶר"; בעברית: מעורר) היה כינויו של הממונה להעיר את בני העיירה לתפילת שחרית, ובפרט לאמירת סליחות. התפקיד היה בדרך כלל באחריותו של שמש העיר. נוהג זה היה בעיקר בשטעטלאך במזרח אירופה וביישוב הישן.

הוועקער נהג לדפוק על חלונות הבתים, ולקרוא: "קומו לעבודת הבורא" ("שטייט אויף צו עבודת הבורא"), או בימי הסליחות "קומו לאמירת סליחות" ("שטייט אויף צו סליחות"). חלק מהמעוררים נהגו להוסיף משפט מוסר או שירים להשכמת הבוקר. את קריאתו היה אומר בנעימה מיוחדת.

בשנים האחרונות חידשו חסידי בעלז את המנהג, ובשכונת קריית בעלז בירושלים מסתובב כרוז עם רמקול, הקורא לקום לאמירת הסליחות. לחסידות בעלז נוסח מיוחד, שחלקו מורכב מפיוט ליום כיפור: "ישראל עם קדושים, שטייט אויף צו עבודת הבורא, שטייט אויף צו סליחות, שטייט אויף צו עבודת הבורא, אנא כנה, עורו נא, התעוררו נא, עימדו נא, התייצבו נא, קומו נא, חלו נא, בעד הנפש חנו נא, פני דר עליון, שטייט אויף צו סליחות, שטייט אויף צו עבודת הבורא, אשרי יושבי ביתך עוד יהללוך סלה".

#### וועקער בישיבות

תפקיד הוועקער (בכל ימות השנה), קיים בישיבות בהן יש פנימייה. בחלק מהישיבות ניתן התפקיד ל"אלטער בחור", בחור מהשכבה המבוגרת בישיבה.

אזכורים בתרבות
--------------

בעשור הראשון של המאה ה-20 הופיע עיתון בשם "דער יודישע וועקער" בגליציה ועיתון בשם "המעורר" בלונדון.

י.ל. פרץ כתב ספר שירה בשם "דער וועקער".

בספרו של חיים ולדר, "שימו לב אל הנשמה", מופיע סיפור (בדיוני) בו עומדת דמותו של ר' יהודה (יידל) כהן, שהיה וועקער בשכונות מאה שערים ובתי אונגרין בירושלים. שם הספר ניתן על שם כותר הסיפור, בשל מנהגו של ר' יידל לשיר את הפיוט "אודה לאל לבב חוקר" בעת העירו את האנשים. בספרו "יש דברים נסתרים" מופיעה דמות של וועקער בישיבה (בספר הוא מכונה "פאטשער").

באוסף בדיחות חכמי חלם, מופיעה בדיחה העוסקת ב"וועקער"

> 
>     
> 
> משזקן שמשהּ של חלם התחיל קובל: תש כוחו ורגליו כושלות, ואין הוא מספיק להלך מבית לבית ולהקיש על כל תריס ותריס ולעורר ישנים, שיקומו ל"סליחות".  
> 
> נענו לו ראשי-העדה ותיקנו: מכאן ואילך יכנסוּ כל התריסים לחצר בית-הכנסת הגדול והשמש יקיש על כוּלם בבת-אחת...
> 
> 
> 
> — ספר הבדיחה והחידוד, בדיחה 1039
>

ראו גם
------

* מעורר

קישורים חיצוניים
----------------

* המעורר באתר הספרייה הלאומית
* שטייט אויף, ירמיה דמן, יוטיוב.
* ציור של וועקער, ציור נוסף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  למשל: עצל עצל עד מתי תשכב, הוי רץ כצבי וגבור כארי לעשות רצון אביך שבשמים, אדם דואג לאיבוד דמיו ואינו דואג לאיבוד ימיו, דמיו אינם עוזרין ימיו אינם חוזרין. יהושע בר-יוסף, בסמטאות ירושלים, עמ' 39.
**מרכוס ג'יימס בראון** (באנגלית: **Marcus James Brown**; נולד ב-3 באפריל 1974 בווסט ממפיס, ארקנסו) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הקלע.

קריירה מקצוענית
---------------

### קריירת ה-NBA

לאחר 4 עונות בהן שיחק עבור נבחרת הכדורסל של אוניברסיטת מוריי סטייט מקנטקי, נבחר בראון בסיבוב השני של דראפט 1996 על ידי הפורטלנד טרייל בלייזרס מה-NBA. בראון שותף בעונתו הראשונה ב-21 משחקים בלבד, בהם קלע בממוצע 3.9 נקודות בפחות מ-9 דקות למשחק. בעונתו השנייה חתם בונקובר גריזליס אך לא שותף באף משחק ושוחרר במהלך העונה. לקראת עונת 1999–2000 הוחתם על ידי דטרויט פיסטונס, אך שוחרר לאחר ששותף בשישה משחקים בלבד בהם לא בלט.

### קריירה באירופה

לאחר ששוחרר מהגריזליס חתם בראון ב-1998 בקבוצת פו אורטז מליגת העל הצרפתית, הוא הוליך אותה לזכייה באליפות ואף נבחר ל-MVP של הליגה. פציעה בברך, שספג במשחק האחרון של סדרת הגמר, הביאה להשבתתו מכדורסל למשך כל עונת 1999. לאחר הניסיון הכושל השני שלו בליגת ה-NBA, שב בראון לליגה הצרפתית וחתם בקבוצת הכדורסל לימוז' עימה זכה בשלושה תארים קבוצתיים: אליפות הליגה, הגביע הצרפתי וגביע קוראץ', גם בעונה זו נבחר בראון ל-MVP של הליגה הצרפתית ובנוסף נבחר ל-MVP של הפלייאוף.

בשנת 2000 חתם בבנטון טרוויזו מליגת העל האיטלקית ששיחקה באותה עונה גם ביורוליג. בראון קלע בממוצע 17.2 נקודות למשחק בליגה האיטלקית ו-19.9 ביורוליג. לאחר עונה זו חתם בראון באפס פילזן מליגת העל הטורקית בה שיחק במשך שנתיים וזכה עימה בשני גביעים ושתי אליפויות. ב-38 משחקיו ביורוליג עם פילזן קלע בראון 18.6 נקודות בממוצע למשחק.

ב-2003 עבר בראון לצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית, ברוסיה שיחק במשך שתי עונות בהן זכה עם צסק"א בשתי אליפויות, גביע אחד והגיע עימה פעמיים לפיינל פור של היורוליג. בשתי עונותיו במועדון נבחר בראון ל-MVP של הליגה הרוסית ופעם אחת לחמישיית העונה של היורוליג, הוא קלע בממוצע 16.6 נקודות למשחק בליגה המקומית, ו-17.2 ביורוליג.

ב-2005 הצטרף לאוניקאחה מאלגה מליגת העל הספרדית, יחד עם מלאגה זכה באליפות ספרד לעונת 2005–2006, אך בעונתו שנייה במועדון נפצע ושיחק ב-13 משחקים בלבד בליגה. ב-2007 חתם בז'לגיריס קובנה מליטא וסייע לה לזכות באליפות, הוא עזב את הקבוצה בעקבות קשיים כלכליים שחוותה והצטרף באוקטובר 2008 לשורות מכבי תל אביב.
לאחר עונה אחת במדי מכבי חזר בראון לקבוצת ז'לגיריס קובנה, הוא זכה עימה באליפות וגביע הליגה הבלטית, ובמאי 2010 מונה למאמנה לאחר שדריוש מסקוליונאס פוטר במהלך סדרת הגמר נגד ריטאס וילנה.{{הערה|1=

* מרכוס בראון מונה למאמן ז'לגיריס קובנה, באתר וואלה!‏, 21 במאי 2010

באוקטובר 2011 פרש מכדורסל מקצועני.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* פרופיל שחקן באתר היורוליג
* סטטיסטיקות ב-NBA ובקולג' באתר BasketballReference.com

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוהד גרינוולד‏, מרכוס בראון חתם במכבי תל אביב, באתר וואלה!‏, 20 באוקטובר 2008.
**פילדלפיה** (בספרדית: **Filadelfia**) היא בירת מחוז בוקרון בצפון־מערב פרגוואי. אוכלוסיית העיר מונה קרוב ל־20,000 תושבים, נכון לשנת 2021.

היסטוריה
--------

העיר הוקמה רשמית ב־17 באוגוסט 1931 על ידי קבוצה של כ־1,570 רוסים שברחו שנה קודם לכן מברית המועצות והתיישבו באזור, חלקם התמקמו בכפרים בסביבה וחלקם הקימו את העיר עצמה. לאחר שהוחלט על הקמת העיר כמרכז אזורי, גובשה תוכנית לבניית העיר העתידית: תצורה של רחובות שתי וערב, עם 1,050 מגרשים בשטח של 0.75 דונם כל אחד.

קו החזית של מלחמת הצ'אקו בשנים 1932–1935 היה סמוך לפילדלפיה, אך העיר עצמה לא הושפעה מהמלחמה.

בתקופת מלחמת העולם השנייה התגוררו בעיר כמה גרמנים, והם גורשו לאחר שהביעו את תמיכתם בגרמניה הנאצית.

עם השנים התפתחה העיר לצורך שימוש עיקרי של רעיית בקר.

בשנת 1977 הורחבה העיר. שמו של הרחוב הראשי בה נקרא על שם פאול פון הינדנבורג, המדינאי הגרמני, משום שערך קבלת פנים אדיבה לפליטים רוסים שבאו להתגורר בעיר.

עם השנים התפתחו בעיר תשתיות כמו קווי טלפון, נגישות למים וכבישים סלולים.

דמוגרפיה
--------

נכון לשנת 2021, בעיר מתגוררים 19,927 תושבים. בשנת 1932 התגוררו בה 4 משפחות. 5 שנים לאחר מכן התגוררו בה 104 תושבים. בשנת 1947 היו בה 469 תושבים ובשנת 1957 מנתה העיר 704 תושבים.

גאוגרפיה
--------

פילדלפיה ממוקמת בצפון־מערב פרגוואי, בגובה 138 מטרים מעל פני הים. היא מרוחקת כ־180 קילומטרים מפרובינציית פורמוסה בארגנטינה, כ־210 קילומטרים ממדינת מאטו גרוסו דו סול בברזיל וכ־260 קילומטרים ממחוז טאריחה בבוליביה. הבירה אסונסיון נמצאת כ־410 קילומטרים מדרום־מזרח.

אקלים
-----

האקלים בפילדלפיה הוא אקלים צחיח למחצה (BSh לפי שיטת קפן). הטמפרטורות בעיר גבוהות – כמעט במשך כל השנה טמפרטורת המקסימום עולה אל מעל ל־30 מעלות צלזיוס וטמפרטורת המינימום נעה בסביבות ה־20 מעלות צלזיוס. לפעמים הטמפרטורות עולות אל מעל ל־40 מעלות צלזיוס. במקרים נדירים הטמפרטורה בה יורדת אל מתחת ל־5 מעלות צלזיוס, ואירעו מקרים בהם היא ירדה אל מתחת לאפס.

בשנה ממוצעת יורדים כ־1,000 מילימטרים של משקעים; החודשים יוני–אוגוסט יבשים כמעט לחלוטין.

| **אקלים בפילדלפיה** |
| --- |
| חודש | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר | שנה |
| שיא טמפרטורה מרבית (C°) | 44 | 44.7 | 41.4 | 39.8 | 37.6 | 36.4 | 37.2 | 40.2 | 42.8 | 44.8 | 43.4 | 43.4 | 44.8 |
| טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°) | 36 | 35 | 33 | 30 | 28 | 25 | 26 | 30 | 32 | 33 | 35 | 36 | 31.4 |
| טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°) | 23 | 22 | 21 | 18 | 16 | 14 | 13 | 15 | 17 | 19 | 21 | 22 | 18.6 |
| שיא טמפרטורה מזערית (C°) | 13.4 | 11.5 | 10.4 | 4.4 | 1.6 | -2 | -4 | -4 | 0.8 | 7 | 10.3 | 10.5 | -4 |
| משקעים ממוצעים (מ"מ) | 175 | 155 | 136 | 79 | 37 | 3 | 16 | 9 | 44 | 80 | 116 | 150 | 1,000 |
| מקור:  |

תחבורה
------

העיר מחוברת לרשת הכבישים הלאומית. כ־10 קילומטרים מדרום לה עובר כביש ראש מאסונסיון הבירה למעבר גבול עם בוליביה. במערב העיר נמצא מסלול טיסה לא סלול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פילדלפיה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "CLIMA FILADELFIA (PARAGUAY)". *Climate-Data* (בספרדית). נבדק ב-2023-09-26.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557645205171
* GND: 7675299-9
* LCCN: n84195956
* VIAF: 134922951
* WorldCat (עם VIAF): 134922951

 |
**ג'רארד שוורץ** (Gerard Schwarz; נולד ב-19 באוגוסט 1947) הוא מנצח אמריקאי. בעבר היה המנהל המוזיקלי של תזמורת סיאטל, משרה בה הוא כיהן משנת 1985 עד שנת 2011, אחרי שהצטרף לארגון בשנת 1983. הוא גם המנהל המוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול ויועץ מוזיקלי לפסטיבל המוזיקה של המזרח. החוזה שלו עם תזמורת ליברפול הסתיים בשנת 2006, אז החליף אותו כמנצחה הראשי וסילי פטרנקו.

חייו
----

שוורץ נולד בניו ג'רזי להורים אוסטרים. הוא סיים את ג'וליארד והחל בקריירה מוזיקלית כחצוצרן. עד 1973 ניגן כחצוצרן ראשי בפילהרמונית של ניו יורק בניצוח פייר בולז, אבל במקביל החל לנצח בשנת 1966. הוא שימש מנהל מוזיקלי לעוד כמה ארגונים, שהנודע ביניהם הוא "פסטיבל בעיקר מוצרט" בניו יורק, שעליו ניצח משנת 1982 עד 2001.

שוורץ ידוע בעידוד יצירותיהם של מלחינים אמריקאים, בעבר ובהווה, ו-100 ההקלטות, בקירוב, שעשה עם תזמורת סיאטל כוללות יצירות אמריקאיות רבות. כמו כן הקליט את כל הסימפוניות של מאהלר ואת הפואמות הסימפוניות של ריכרד שטראוס עם הפילהרמונית של ליברפול. כיום הוא אחד המנצחים המוקלטים ביותר בעולם.

שוורץ עשה לו שם בעיקר ביכולתו לבנות תזמורת. כשהחל לנהל את תזמורת סיאטל בשנת 1985, היו לה 3,000 מנויים; נכון לשנת 2004, התקרב מספר המנויים ל-40,000. הוא היה גם ראש החץ במאמץ להקים בית חדש לתזמורת, אולם בנארויה. 

בין פרסיו הרבים: מנצח השנה באמריקה לשנת 1994, 11 מועמדויות לפרס גראמי ומועמדות לפרס אמי על ביצוע הרקוויאם של מוצרט בקונצרט חי מלינקולן סנטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'רארד שוורץ, ברשת החברתית פייסבוק
* ג'רארד שוורץ, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'רארד שוורץ, באתר ספוטיפיי
* ג'רארד שוורץ, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'רארד שוורץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'רארד שוורץ, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'רארד שוורץ, באתר Songkick (באנגלית)
* אתרו האישי של ג'רארד שוורץ
* ג'רארד שוורץ (אורכב 22.09.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר American Composers Orchestra (אנ')

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ריינר מידל** | **מנהל מוזיקלי, תזמורת סיאטל** 1985 - 2011 | **הבא**:**לודוביק מורלו** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**פטר אלטריכטר** | **מנצח ראשי, התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול** 2001 - 2006 | **הבא**:**וסילי פטרנקו** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309538905171
* BnF: cb13899577z (data)
* GND: 133838927
* ISNI: 0000 0000 8171 8778
* LCCN: n83175291
* MusicBrainz: 97a9d9ab-43a5-486c-9aaf-55c1b2cbd050
* NKC: xx0090379
* NLA: 35677988
* NTA: 07001230X
* SNAC: w64t74n5
* SUDOC: 080493793
* Trove: 1038621
* VIAF: 104818229
* WorldCat: lccn-n83175291

 |
במיתולוגיה היוונית, **אנטילוכוס** (ביוונית: **Ἀντίλοχος**) היה בנו של מלך פילוס, נסטור. הוא זכור בזכות מלחמתו למען הצבא היווני במלחמת טרויה.

כאחד ממחזריה של הלנה, ליווה אנטילוכוס את אביו ואת אחיו תרסימדס (אנ') למלחמת טרויה, שם התבלט בעיקר בזכות כישרונו, יופיו ואסטרטגיית הלחימה שלו, אך יותר מכל בזכות זריזותו, שבזכותה הצליח לבלבל את אויביו בשדה הקרב ולגבור עליהם. על אף שהיה הצעיר מבין הנסיכים היוונים, הוא פיקד על הפיליאנים במלחמה וביצע מעשי גבורה רבים. הוא היה חביב האלים וידידו הקרוב של אכילס. כאשר נהרג בקרב פאטרוקלוס, רעו של אכילס, אנטיכולוס היה זו שהודיע לאכילס על מותו.

כאשר אביו, נסטור, הותקף על ידי המלך האתיופי ממנון, אנטילוכוס הקריב את עצמו כדי להצילו ונהרג לאחר קרב קשה עם ממנון, ובכך הגשים את נבואת האורקל, לפיה היה עליו "להיזהר מאתיופי". כדי לנקום את מותו של אנטילוכוס, הרג אכילס את ממנון בדו-קרב.

אנטילוכוס הותיר אחריו במסיניאה בן בשם פאיון (אנ'), שצאצאיו גורשו מאוחר יותר ממסיניאה על ידי הרקולס. סיפורו תואר באודה הפיתית השישית של המשורר היווני פינדארוס. באודיסיאה מוזכר אנטילוכוס, יחד עם אכילס ופאטרוקלוס, כשהם מטיילים יחד בשדות האספודל (אנ') שבעולם התחתון היווני לאחר מותם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטילוכוס** בוויקישיתוף
* אנטילוכוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אהרן שבתאי, **המיתולוגיה היוונית**, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2000, עמ' 147
2. ↑  אהרן שבתאי, **המיתולוגיה היוונית**, תל אביב: מפה - מיפוי והוצאה לאור, 2000, עמ' 161
3. ↑  הומרוס, אודיסיאה, הספר ה-11, 468

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1059465590
* VIAF: 311189416
* WorldCat: viaf-311189416

 |
**ענבי הגפן בענבי הגפן** (דבר נאה ומתקבל), היא אמרת חז"ל שנשתרשה בשפה העברית המתארת שידוך הולם בין גבר לאישה.

בספרות חז"ל
-----------

מקור האמרה הוא בתלמוד:

> 
> תנו רבנן: לעולם ימכור אדם כל מה שיש לו, וישא בת תלמיד חכם, וישיא בתו לתלמיד חכם; משל לענבי הגפן בענבי הגפן, דבר נאה ומתקבל. ולא ישא בת עם הארץ; משל לענבי הגפן בענבי הסנה, דבר כעור ואינו מתקבל.
> 
> 
> 
> — תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף מ"ט, עמוד א'
> 

לפי פירוש המהרש"א, האמרה מכוונת גם כלפי זווג בת כהן עם גבר כהן.

המשמעות המילולית של הביטוי היא **הרכבת** זמורה משיח גפנים משובח ("ענבי גפן") בכנה משיח גפנים משובח, והאמרה מציינת שהכלאה זו מניבה פרי מוצלח - "דבר נאה ומתקבל". 

מופע נוסף של הביטוי קיים גם בילקוט שמעוני פרשת יתרו: "נשא אדם בת תלמיד חכם סוף שיהו בניו תלמידי חכמים. משלו משל **ענבי הגפן בענבי הגפן**"
יש שפירשו את הביטוי כרומז על צאצאים מוצלחים מן זיווג ראוי שכזה, משום שכשם שתולדותיו של הגפן, קרי היין זוכה לברכה משל עצמו, המשמשת לרוב בטקסים דתיים, כך ראויים בניהם של אלו.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ענבי הגפן בענבי הגפן** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי המצוין בתלמוד בבלי מסכת ברכות דף מד עמוד א שבנותיו של רב חסדא (שהיה כהן) לא נישאו לכהנים; "..עיר אחת הייתה בארץ ישראל וגופנית שמה שהיו בה שמנים זוגות אחים כהנים נשואים לשמנים זוגות אחיות כהנות ובדקו רבנן מסורא ועד נהרדעא ולא אשכחו בר מבנתיה דרב חסדא דהוו נסיבן לרמי בר חמא ולמר עוקבא בר חמא ואע"ג דאינהי הוו כהנתא אינהו לא הוו כהני" ופי' המהרש"א שם, וז"ל "שהיו מדקדקים כ"כ ביחוס שכהן ישא כהנת, כדאמרינן פרק אלו עוברין 'בת כהן לישראל אין זווגן עולה יפה'. ואפשר שלכך נקרא העיר 'גופנית' על שם אשתך כגפן פריה וגו' כענבי הגפן בענבי הגפן"
פירמידת השמש בבוסניה
**הפירמידות בבוסניה** הוא כינוי למקבץ של מבנים גאולוגיים הנמצא ליד העיר הבוסנית ויסוקו, צפונית-מערבית לסרייבו. הגבעה הקרויה ויסוצ'יצה משכה תשומת לב עולמית באוקטובר 2005, כאשר תוארה כפירמידה הגדולה ביותר מעשה ידי אדם. בחינת ההיסטוריה של האתר ו'הממצאים הארכאולוגיים' שהתגלו בו הובילו למסקנה שמדובר במבנים טבעיים, שלא נבנו בידי אדם. ארכאולוגים אירופיים בולטים פרסמו הצהרת גינוי לשלטונות בוסניה, על תמיכתם בפרויקט הפירמידות, שאותו תיארו כ"תרמית אכזרית של ציבור תמים, שאין לה מקום בעולם של מדע אמיתי".

הפירמידות 'התגלו' באוקטובר 2005 על ידי ד"ר סמיר אוסמנגיץ', שזכה לתמיכה כאילו התגלית מהימנה, לאחר שהתגלו "קירות יבשים" מעשי ידי אדם, במהלך חפירות ארכאולוגיות בתוך מבנה הפירמידה. לטענת התומכים, הסיבה להכחשת קיום הפירמידות בבוסניה, נעשה ממניעים כלכליים ובהשפעת מדענים מצרים, בעיקר על ידי זאהי חוואס[דרוש מקור].

על-פי המידע שסופק באתר האינטרנט של 'עמותת פירמידת השמש הבוסנית', סך הפירמידות שהתגלו הן 6 והן מכונות פירמידת האהבה, הדרקון, הארץ, השמש, הירח ומקדש וראטניק. הפירמידות מקושרות ביניהן על ידי מערכת מנהרות תת-קרקעית באורך של מספר קילומטרים. מדידות שונות שהתבצעו, מגלות כי מעבר האוויר וכמו כן אחוז החמצן במנהרות, "מושלם" למחיית אדם. האוויר שנמדד נמצא נקי מחיידקים ובקטריות וכמו כן לא נמדדה רמת קרינה. העמותה טענה כי מערכת המבוך הראשונה נבנתה כ-12,000 שנה לפנה"ס וכי תוספת הנדסית למבנה נעשתה (בקירוב) ב-5,000 שנה לפנה"ס. לידיעות אלה אין אישור בפרסום מדעי כלשהו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפירמידות בבוסניה** בוויקישיתוף

* Bosnian Pyramid of the Sun Foundation
* John\_Bohannon, Mad About Pyramids, Science Magazine, 22 September 2006.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anthony Harding, The great Bosnian pyramid scheme, British Archaeology, January/February 2007
2. ↑  Declaration from the European Association of Archaeologists, 11 Dec 2006
3. ↑  Bosnian Valley of the Pyramids

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2016042793
* VIAF: 14146095352200372776
* WorldCat (עם VIAF): 14146095352200372776

 |
מטפסים בויה פראטה במעלה פיץ מיטגל בגראובינדן, שווייץ
פסגת הפראטה סנדרו פרטיני בהרי הדולומיטים, איטליה
**ויה פראטה** (**Via ferrata** באיטלקית: "דרך הברזל", ברבים **vie ferrate** או באנגלית **via ferratas**) הוא מסלול טיפוס שנמצא בהרי האלפים ובמקומות אחרים. המונח "via ferrata" משמש ברוב המדינות והשפות, למעט בעיקר באזורים דוברי גרמנית, המשתמשים ב-**Klettersteig** – "שביל טיפוס" (ברבים: **Klettersteige**).

תשתית
-----

דרך פראטה היא מסלול טיפוס העושה שימוש בכבלי פלדה, שלבים או סולמות, המחוברים לסלע אליו מצמידים המטפסים רתמה עם שתי רצועות, המאפשרת למטפסים לאבטח את עצמם לכבל המתכת ולבלום כל נפילה. הכבל ומתקנים אחרים, כגון שלבי ברזל, יתדות, מדרגות, סולמות וגשרים, מספקים גם בסיס למדרך רגל וגם אחיזת יד. בזכות כך, מתאפשר טיפוס על מסלולים מסוכנים, ללא הסיכונים בטיפוס ללא אבטחה או הצורך בציוד טיפוס מתקדם. מסלולי ויה פראטה מאפשרים את הגישה לפסגות קשות לטיפוס כחלופה לטיפוס מצוקים וטיפוס הרים, שני האחרונים דורשים כישורים גבוהים יותר וציוד יותר מקצועי.

מסלולי ויה פראטה יכולים להשתנות באורכם ממסלולים קצרים הנמשכים פחות משעה ועד מסלולים אלפיניים ארוכים המכסים מרחק וגובה משמעותיים (1,000 מטרים (3,300 רגל) או יותר של עלייה) בני שמונה שעות או יותר. באזורים מסוימים, כמו ברכס ברנטה בהרי הדולומיטים, אפשר לעבור בין מספר מסלולי ויה פראטה יחד, ללון במקלטי הרים, וכך לבצע סיורי טיפוס נרחבים בני מספר ימים בגובה רב. ברמת הקושי, ויה פראטה יכולה לנוע בין מסלולים שהם מעט יותר משבילים למסלולים תלולים ומאומצים מאוד, הדורשים את הכוח והטכניקה של טיפוס סלעים רציני. בדרך כלל, מסלולי ויה פראטה נעשים בעלייה, אם כי אפשר גם לרדת אותם.

מקורות הויה פראטה מתוארכים למאה ה-19, אך הם קשורים לעיתים קרובות למלחמת העולם הראשונה, כאשר כמה מהם נבנו באזור הרי הדולומיטים באיטליה כדי לסייע לתנועת חיילים. יותר מ-1,000 דרכי ברזל קיימות כיום בהרי האלפים. רובן נמצאות באיטליה ואוסטריה. אחרות נמצאות במספר מדינות באירופה ובמספר מועט במקומות אחרים. מסלולי ויה פראטה קיימים בדרך כלל באזורים הרריים המאופיינים באבן גיר, כמו הרי הדולומיטים.

דרכי ברזל בישראל
----------------

* דרך המלך, רכס רמים, צוק מנרה, מצוק השקרן (שמות שונים לאותו מסלול)
* יאנוח ג'ת
* עאבוד (ליד עופרים)
* מצדה

ראו גם
======

* אלטה ויה 1

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויה פראטה** בוויקישיתוף
* הכל על ויה פראטה, הרצאה ביוטיוב
* ויה פראטה בישראל: כך תצאו לסוג הטיול החדש שכנראה לא הכרתם, כתבה באתר טיולי

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gilchrist, Andrew (2019-09-17). "Truly, madly, steeply: a via ferrata tour of the Dolomites". *The Guardian* (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-01-21.
2. ↑  *Klettersteig-Guide Österreich alle gesicherten Klettersteige*. Szépfalusi, Csaba, 1961–, Hofmann, Thomas, 1964–. Innsbruck: Tyrolia-Verl. 2003. ISBN 370222548X. OCLC 76466741.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: others (link)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb135080053 (data)
* GND: 4134492-3
* NKC: ph292614

 |
חלק ממתחם מעון ניב לשעבר, כיום משמש כמרכז המבקרים של האחים חסיד
**מעון ניב** הוא מתחם של שלושה מבנים חד-קומתיים ברחוב עמק רפאים בירושלים, ששימש עד 2005 מעון לילדים חירשים ונערות חוסות. נבנה בסוף שנות ה-20 על מתחם של 3.6 דונם. כיום המתחם נטוש ומיועד להקמת מרכזי פנאי ומלון בוטיק.

היסטוריה
--------

אחד מהמבנים ששימשו בעבר את מעון ניב
מעון ניב היה מוסד לילדים חירשים בירושלים. המעון שימש כמקום מגורים לילדים חירשים בין הגילאים 10 ו-17. המעון נבנה בשנות ה-20 בתקופת המנדט הבריטי, בסגנון ערבי מסורתי.

### סגירת המעון

בשנת 2005 הוחלט בעיריית ירושלים כי המעון ייסגר והילדים הנמצאים בו יועברו לכפר הנוער אונים בכפר סבא. בזמן סגירת המעון חסו בו שמונה ילדים חירשים מרקע סוציו-אקונומי נמוך. מכיוון שכפר הנוער מאחסן למעלה מ-200 תלמידים, רובם בני נוער, בעוד שחלק מהילדים במעון היו בגילאים נמוכים, קמה התנגדות לסגירת המעון והעברת הילדים מצד ההורים. ההתנגדות בעיקר הייתה נגד העברת הילדים לכפר הנוער אונים ולא למשפחתונים או חזקה פרטית אחרת, ופחות נגד סגירת המעון. כחלק מהמאמצים שלחה יושבת ראש ועד ההורים בירושלים אתי בנימין מכתב ליושב ראש ועדת החינוך של הכנסת נגד העברת הילדים למסגרות אחרות, אולם המאמצים עלו בתוהו.

> 
> אנחנו סוגרים את המעון בתזמון הנוכחי מאחר שהגענו להסכמה עם משרד האוצר, נציבות שירות המדינה וועד העובדים במקום לגבי סגירתו. אנחנו חוששים שאם לא נסגור אותו עכשיו, זה לא יתבצע אף פעם. בכוונת המשרד לטפל טיפול אישי בכל אחד משמונת הילדים האלה. יש להדגיש כי לא כל הילדים תושבי ירושלים והם מגיעים מכל הארץ ולחלקם המיקום החדש אף נוח יותר
> 
> 
> 
> — משרד העבודה והרווחה
> 

### הקמת מרכז הבילוי

בשנת 2010 עלתה תוכנית בעיריית ירושלים להפוך את מתחם שלושת המבנים ששמשו בעבר את מעון ניב למרכז בילוי. על פי התוכנית, המתחם ישמש כמקום כניסה ויציאה מחלקו העירוני של פארק המסילה, שישתרע לאורך תוואי מסילת הרכבת הישנה בירושלים. במסגרת התוכנית, ישופצו וישומרו שלושת המבנים הישנים ששימשו את מעון ניב, ובמקום יבנה מתחם בילוי הכולל בתי קפה ומסעדות. כמו כן, המקום ישמש כנקודת מוצא למסלולי טבע ממנה יהיה ניתן לצאת לפארק המסילה ולעמק פרי הר.

> 
> התכנית אמורה להפוך את המקום למרכז עירוני לשימושי תרבות, פנאי ובילוי לטובת הציבור הרחב... המתחם ישתלב במרחב הציבורי הקיים, יהווה עוגן תרבותי וציבורי ברחוב עמק רפאים ויתפקד כציר המחבר בין הרחוב לפארק המסילה. "במקום יקומו בתי קפה או מרכזי אמנות... זה יהיה מדרחוב לאחר שתיהרס הגדר ויתאפשר מעבר בין הבניינים
> 
> 
> 
> — גורם בעיריית ירושלים
> 

אולם, על אף התוכנית, בשנת 2011 פרסמה עיריית ירושלים מכרז למכירת המתחם לידיים פרטיות. על פי המכרז, המתחם ימכר ב-37.5 מיליון שקלים, והזוכה במכרז יקים בו מרכז תרבות ומלון בוטיק. בעקבות ההכרזה, המועצה לשימור אתרים דרשה לבטל את המכרז בטענה שלישראל אסור למכור נכסים היסטוריים שכאלו, ושיש חשש שהערך ההיסטורי של המקום לא יישמר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מעון ניב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מעון חרשים ייחודי ייסגר: "מעבירים את הילדים כמו חפצים"
2. 1 2 3  למכירה: עוד נכס היסטורי של ירושלים
3. 1 2 3 4 5  תוכנית: מרכז בילוי יוקם בכניסה לפארק המסילה
4. ↑  1קשת רוזנבלום, פרס קרוון לאדריכלות גנים יוענק למתכנני פארק המסילה בירושלים, באתר הארץ, 7 ביולי 2013

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מעון ניב"**.
**נרימאן סאדק** (בערבית : ناريمان صادق; 31 באוקטובר 1933 - 16 בפברואר 2005) הייתה אשתו השנייה של המלך פארוק והמלכה האחרונה של מצרים.

ביוגרפיה
--------

סאדק נולדה לחוסיין פהמי סאדק *ביי*, סגן שר התחבורה המצרי ולאסילה חנום, בתו של כאמל מחמוד, אחד מהאישים המפורסמים של נפת אל-מניא. פירוש שמה בשפה הפרסית הוא "הרוח היפה".

המלך פארוק התגרש מאשתו הראשונה, המלכה פרידה, בשנת 1948, לאחר נישואים של עשר שנים שבהם ילדה שלוש בנות, אך לא יורש זכר. במטרה להבטיח יורש זכר, וגם לעורר מחדש התלהבות ציבורית כלפי שושלת המלוכה, נישא לנרימאן סאדק.
נרימאן, שהייתה ידועה כ"סינדרלה של הנילוס" בשל הרקע המשפחתי שלה, נשלחה לשגרירות מצרים ברומא כדי ללמוד כיצד לבצע את תפקידיה המלכותיים. בהיותה ברומא היא לקחה על עצמה את זהות אחייניתו של השגריר כדי להסתיר את מטרת נוכחותה. בשגרירות למדה היסטוריה, נימוסים וארבע שפות אירופאיות. הרוזנת ליילה מרטלי, אחת הגברות התרבותיות והמנוסות ביותר באירופה, ליוותה את נרימאן כדי ללמד את ההיסטוריה שלה, ההתנהגות הכללית והנימוס של הקורטז' המלכותי. נרימאן התגוררה ברומא בשגרירות מצרים בווילה סבויה, שהייתה הבית הקודם של משפחת המלוכה האיטלקית שהתגוררה באותה תקופה באלכסנדריה. בגיל 17, היא נישאה לפארוק, ובכך הפכה למלכת מצרים. החתונה של בני הזוג הייתה מפוארת, נרימאן לבשה שמלת כלה רקומה ב-20,000 יהלומים, והשניים קיבלו מתנות רבות ויקרות.

ב-16 בינואר 1952, נרימן ילדה את בנם היחיד, אחמד פואד. מאוחר יותר באותה שנה, פארוק נאלץ להתפטר על ידי הקצינים שהובילו את המהפכה המצרית של 1952. ירש אותו בנו התינוק, שתפס את כס המלוכה כמלך פואד השני. אולם שלטונו הסמלי ברובו של פואד נקטע עם הקמתה של הרפובליקה במצרים, בשנה שלאחר מכן.

בעקבות התפטרותו של פארוק יצאה משפחת המלוכה לגלות (על סיפון היאכטה המלכותית "אל-מחרוסה") ביולי 1952. לאחר זמן נרימאן חזרה למצרים עם אמה. היא התגרשה מפארוק בפברואר 1954.

ב-3 במאי 1954 נישאה לאדהם אל-נקיב מאלכסנדריה, שהיה הרופא האישי של פארוק. נולד להם בן אחד, אכרם, ולאחר מכן התגרשה מאל-נקיב ב-1961.

ב-1967 נישאה לאיסמעיל פהמי, רופא נוסף. היא חיה בהתבודדות בפרבר הליופוליס בקהיר עד מותה.

מותה
----

נרימאן פהמי מתה ב-16 בפברואר 2005 בבית החולים דאר אל פואד, בפאתי קהיר, מצרים, לאחר אירוע מוחי. שנותיה האחרונות עברו בהסתגרות בדירתה בשכונת הליופוליס היוקרתית בקהיר, שם התגוררה עם בעלה, איסמעיל פהמי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נרימאן סאדק

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נרימאן סאדק** בוויקישיתוף
* נרימאן סאדק האתר הרשמי (ב**אנגלית**)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 129971243
* ISNI: 0000 0000 8351 957X
* LCCN: n93115678
* VIAF: 4151679
* WorldCat: lccn-n93115678

 |
|  |
| --- |
| **ערך מחפש מקורות** |
| רובו של ערך זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא עזרו לשפר את אמינות הערך באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הערך בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.אם אתם סבורים כי ניתן להסיר את התבנית, ניתן לציין זאת בדף השיחה. |

**יעקב (קופיק) שליש** (1925 - 10 בספטמבר 2018) היה עיתונאי בסוכנות הידיעות עתי"ם, לוחם פלמ"ח וממקימי קיבוץ שובל.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת 1925 באוקראינה ובשנת 1928 עלה לארץ ישראל עם משפחתו. לאחר מות אמו, נטש אביו את יעקב ואת אחיו אליהו התינוק בפתחה של כנסייה, דבר אשר הוביל להגעתו לכפר הנוער בן שמן שם היה תלמידו של המחנך דוקטור להמן. על תקופת לימודיו בכפר הנוער נכתב הספר "מעבר לכביש או חבורת עלומים" של דבורה עומר. בבן שמן למד עם שמעון וסוניה פרס ושם גם הכיר את אשתו לעתיד לאה שליש.

לאחר סיום לימודיו בבן שמן התגייס לפלמ"ח והושם במתקן כליאה בלטרון תקופה ארוכה עקב פעילותו כנגד הבריטים. היה ממקימי קיבוץ שובל וכיהן כמזכיר בקיבוץ. בנו אהוד הוא הבן הבכור של קיבוץ שובל.

לאחר מספר שנים, עזבו הוא ומשפחתו את הקיבוץ יחד עם קבוצת משפחות ובודדים נוספים על רקע של חילוקי דעות פוליטיים. בשנים שלאחר עזיבת הקיבוץ עבד כמלטש יהלומים ולאחר מכן שינה את עיסוקו והחל לעבוד כעיתונאי בסוכנות הידיעות עתי"ם, כמו כן ערך את גיליונות העיתון "גן שדה ומשק" של ארגון מגדלי הפלחה במשך כ-40 שנים עד פרישתו לגמלאות.

בשנות השישים התמודד על ראשות עיריית בת ים מטעם המפלגה הקומוניסטית, אך לא נבחר.

לקראת גיל 80 הוציא חוברת משיריו והגיגיו בשם "מן המחרוזת".

נפטר ב-10 בספטמבר 2018.

לקריאה נוספת
------------

* דבורה עומר, **מעבר לכביש או: חבורת עלומים**, הוצאת שרברק, 1972
* זמר מאת יעקב שליש באתר הספרייה הלאומית
* דוד תדהר (עורך), "יעקב שליש", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך י (1959), עמ' 3528

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספר נקרא שליש בשם "דובי"
2. ↑  בספר "חבורת עלומים" נקראת אסתי
3. ↑  מן המחרוזת

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011900169205171

 |
חליפת טוקסידו
ג'קט בעל דשי צעיף ובצבע שנהב, עם עניבת פפיון שחורה.מעיל ארוחת ערב בצבע שנהב
מכנסיים עם "גלאון"
**טוקסידו** או **מקטורן ערב** באירופה נקרא גם **עניבה שחורה** (באנגלית: **Tuxedo**, **Black Tie** או **Dinner Jacket**) הוא קוד לבוש חצי רשמי לחליפת שרד לגברים, המשתתפים באירוע המתקיים בשעות הערב (אחרי שש) או לאירועים רשמיים אחרים המחייבים קוד לבוש זה. החלופה היומית היא "חליפת טרקלין שחורה"

ז'קט
----

הרכיב העיקרי בתלבושת זו הוא המקטורן (ז'קט) הקרוי בצפון אמריקה טוקסידו ובבריטניה מקטורן ערב (dinner jacket), בצבע שחור או כחול כהה (Midnight blue). לרוב המקטורן יהיה בעל דשים מחודדים או דשי צעיף העשויים ממשי, סאטן או גרוסגריין. ללא פתחי אוורור. עם כפתורים שחורים. בדרך כלל את המקטורן לא מסירים במהלך האירוע כולו.

שאר הפרטים
----------

מתחת למקטורן יש ללבוש חולצה בצבע לבן, בעלת ניטים בחזית, צווארון שיתאים לעניבה וחפתים צרפתיים. בחזית החולצה עניבת פרפר (פפיון) שחורה, רצוי ממשי, התואמת את הדשים. מכנסיים שחורים ארוכים, ללא לולאות לחגורה, לרוב מעוטרים בסרט משי לאורך הצד החיצוני של הרגל המכונים גם "גלאון". מותר להוסיף אבנט או וסט ייעודי בעל חיתוך נמוך יותר מווסט רגיל כדי להראות את לובן החולצה (אבל לא שניהם ביחד), נעליים שחורות לבושות (מהמילה האנגלית "dress") מסוג אוקספורד, או משאבות אופרה (מצוחצחות עד ברק) וגרביים דקים שחורים (לרוב ממשי) שאורכם יעבור את השוק או אפילו את הברך, כך שבישיבה לא ייראה עור הרגל. ניתן להוסיף כובעי באולר, קש, המבורג, (לא צילינדר) וגם צעיף ייעודי, פרח בדש, ממחטה לבנה וכפפות (לא לבנות) אך לא שעונים מכיוון שהדבר אומר שיש לך דברים חשובים יותר לעשות מהאירוע.

אישה המתלווה לגבר הלבוש טוקסידו נדרשת ללבוש שמלת קוקטייל או שמלת ערב ארוכה.

היסטוריה
--------

על פי המסורת, מקורה של חליפת הטוקסידו ב-1860, כאשר החייט הנרי פול עיצב ג'קט סמוקינג קצר עבור נסיך ויילס אדוארד השביעי כתחליף לחליפת ערב רשמית. באותה התקופה הטוקסידו נועד להיות לבוש נוח יותר באירועים רשמיים פחות או כאלו הנערכים מחוץ לעיר. ב-1886 הזמין נסיך וילס את האמריקאי ג'יימס פוטר, לבית סאנדרינגהאם. כאשר שאל פוטר איזה סוג בגד עליו ללבוש, שלח אותו הנסיך אל החייט הנרי פול, שתפר לו בגד זהה. כאשר חזר פוטר לארצות הברית הופיע עם הבגד החדש לאירוע שהתרחש במועדון "טוקסידו פארק" (Tuxedo Park) בניו־יורק, חברי המועדון העתיקו את העיצוב, ומכאן כינויו של הבגד בצפון אמריקה.

מעיל ארוחת ערב
--------------

באקלים טרופי וחם אפשר ללבוש מעיל ארוחת ערב (dinner jacket) שלהבדיל מהטוקסידו יש לו בדרך כלל דשי צעיף ולא דשים מחודדים, ובא במגוון צבעים אך לרוב בצבע שנהב עם דשי צעיף מאותו הבד כמו שאר הז'קט בניגוד לטוקסידו הרגיל. (ופה עדיין צריך לענוב פפיון שחור ולא תואמת לדשים.) באנגליה נהוג שלא ללבושו בכלל.

ראו גם
------

* עניבה לבנה
* חליפה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טוקסידו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טוקסידו** |

* מה ההבדל בין חליפת טוקסידו לחליפה רגילה? - הבלוג של "יהושע בן נון"
* מדריך עניבה שחורה, עיתון הג'נטלמנים (באנגלית)
**נתן ברק** (נולד ב-12 באוגוסט 1958) הוא קצין צה״ל בדימוס ששירת מפקד מרכז תקשוב בחיל הים בדרגת אלוף-משנה וכיום הוא המנכ"ל ושותף בחברת אמפרסט מערכות. חתן פרס ביטחון ישראל על חלקו בפרויקט כיפת ברזל.

ביוגרפיה
--------

גדל באשקלון ולמד בישיבת בני עקיבא אהל שלמה בבאר שבע אצל הרב אברהם סילברט. התגייס לעתודה האקדמית בשנת 1976, ובמסגרתה קיבל תואר ראשון (B.S.c) בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון והתמחה בתחום המחשוב, הבקרה והתקשורת.

עם סיום לימודיו התגייס בשנת 1980 למרכז מחשבים חיל הים, השתתף בפיתוח מערכות לחימה באלתא מערכות ובתדיראן מערכות.

בשנת 1984 נשלח לארצות הברית מטעם חיל הים, לצורך ניהול ופיתוח של סימולטור לצוללות עבור חיל הים.

בשנת 1988 הוצב לתפקידים שונים במערך המחשוב של חיל הים ועסק בפיתוח מערכות לחימה. במקביל לתפקידיו סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן.

בשנת 1991 הקים את ענף מערכות שליטה ובקרה בחיל הים. על פעילותו בענף מערכות שליטה ובקרה זכה בפרס מפקד חיל הים לחשיבה יוצרת.

בשנת 1994 הוביל את פיתוח התוכנה והמחשוב של מערכות הלחימה המבצעיות בחיל הים. במהלך תפקידו זכה בפרס מפקד חיל הים לחשיבה יוצרת.

בשנת 1998 נשלח ללימודים במכללה לביטחון לאומי. בלימודיו אלה קיבל תואר שני נוסף במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.

בשנת 1999 קיבל דרגת אלוף-משנה ומונה לתפקיד מפקד מרכז תקשו"ב בחיל הים. במסגרת תפקידו הוענקו לו פרס מפקד חיל הים לחשיבה יוצרת ופרס מצטייני המחשוב לשנת 2003.

בנובמבר 2003 השתחרר והקים את חברת אמפרסט מערכות. החברה עוסקת בפיתוח מערכות שליטה ובקרה מרכזיות בתחום הביטחוני והאזרחי.

ב-2012 זכה בפרס ביטחון ישראל על פרויקט כיפת ברזל.

פרסם מאמרים שונים בתחום פיתוח מערכות עתירות תכנה ומערכות שליטה ובקרה וזכה בפרס הרמטכ"ל על מאמר שפורסם ב"מערכות" בתחום מודלים לפיתוח מערכות שליטה ובקרה.

נתן ברק נשוי ולו שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של אמפרסט מערכות בע"מ (באנגלית)
* יובל אזולאי, ‏הכירו את החברה שפיתחה את "המוח" של "כיפת ברזל", באתר גלובס, 19 בנובמבר 2012
* פלי הנמר, ‏mPrest – הרבה מעבר לכיפת ברזל, באתר "אנשים ומחשבים", 7 בספטמבר 2014
* אורי קידר, מנכ"ל החברה מפ"ת שפיתחה את "כיפת ברזל" בונה על אקזיט של מיליארד דולר, באתר mynet‏ פתח תקוה, 24 במרץ 2017

הערות שוליים
------------
סמליל של סימן אישור.
**סימן אישור** (באנגלית: **Check Mark** או **Tick**; מכונה גם "סימן וי") הוא סימן (✓, ✔ וכו'), המשמש לציון המושגים "כן", "נכון", "אושר" וכו'. (למשל. "כן; התשובה אומתה", "כן; זו התשובה הנכונה", "כן; זה אושר", או "כן; זה חל עליי"). לעיתים נעשה שימוש בסימן ה-X לשם אותן מטרות (משל בבפתקי הצבעה בממלכה המאוחדת), אך לרוב הסימן מסמן המשמעויות מנוגדות: "לא", "שגוי", "שלילי" או "כישלון".

הבדלים בינלאומיים
-----------------

ברוב מדינות העולם, בעיקר במדינות אנגלו-סקסיות, הסימן ✓ הוא בעל קונוטציות חיוביות, כנראה בשל הקלות היחסית שביצירתו ובשל פשטותו. אולם, במספר מדינות הסימן מייצג משמעויות שונות ושליליות:

בשוודיה מקובל כי ✓ (בשוודית "Bock") מציין שתשובה שגויה, לעומת הסימן R המציין את האות הראשונה במילה "Rätt" כלומר: "נכון".

בפינלנד ✓ מייצג את המילה הפינית "Väärin" כלומר "לא נכון" בשל קרבתו לצורת האות V. לעומת זאת "נכון", מסומן ב{\displaystyle \cdot \!/\!\cdot }, קו אנכי משופע עם שתי נקודות מצדדיו.

ביפן, נעשה שימוש בסימן O במקום בסימן ✓, והסימנים X או ✓ משמשים בדרך כלל לטעות. הניגוד בין X לבין O משמש גם במשחק איקס עיגול.

יוניקוד
-------

הקטגוריה "Symbol, Other" של Unicode מספקת סימני אישור שונים:

* U+237B ⍻ NOT CHECK MARK
* U+2611 ☑ BALLOT BOX WITH CHECK
* U+2705 ✅ WHITE HEAVY CHECK MARK
* U+2713 ✓ CHECK MARK
* U+2714 ✔ HEAVY CHECK MARK
* U+1F5F8 🗸 LIGHT CHECK MARK
* U+1F5F9 🗹 BALLOT BOX WITH BOLD CHECK

ראו גם
------

* זקיפת אגודל
* סימן V

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימן אישור** בוויקישיתוף
* סימן אישור באתר Fileformat.info

הערות שוליים
------------

1. ↑  bock | SAOB
2. ↑  UTR #28: Unicode 3.2, www.unicode.org
3. ↑  Web Standards, W3C (באנגלית)
תספורת ה"Undercut" הפכה פופולרית בקרב צעירים בעולם המערבי במהלך העשור
**האופנה במדינות המערב בעשור השני של המאה ה-21** אופיינה עד כה בקאמבק של מגמות אופנה משנות ה-30 וה-40, בעלייה בפופולריות של אופנת היפסטרים ואופנה חלופית, בשימוש בצבעי הניאון שהיו פופולריים בשנות ה-80 של המאה ה-20, ובשילוב אלמנטים מאופנת הגראנג' של שנות ה-90.

רבים ממגמות האופנה של אמצע העשור הראשון של המאה ה-21 נותרו פופולריים במשך העשור בעולם המערבי, ובמיוחד אופנת האינדי פופ, שמשלבת במידה רבה אלמנטים של גראנג' רוק משנות ה-70, תרבות הנגד של שנות ה-60, ואופנה אלטרנטיבית עכשווית.

כמה מדוגמניות האופנה המובילות בעשור השני של המאה ה-21 כללו בין היתר את ג'יזל בונדשן, לארה סטון, אדריאנה לימה, נטשה פולי, אניה רוביק, סוקי ווטרהאוס, ג'יג'י חדיד, קנדל ג'נר, קנדיס סוואנפול, ונואה מילס.

מכנסונים
--------

מכנסונים (באנגלית: Hotpants), גרסה מקוצרת למכנסיים קצרים שנלבשו בידי בנות עשרה ובנות עשרים, הפכו פופולרים במהלך העשור. מדובר במכנסיים קצרים במיוחד, צמודים, שאינם ארוכים בהרבה מקו הישבן. גם בשנות השלושים נלבשו המכנסונים, אך בעיקר בחופי הים, ואילו בשנים הללו, הם אופנתיים בעונות החמות.

מגמות אופנה נוספות
------------------

בהשפעת אופנת ההיפסטרים גברים רבים בעולם המערבי גידלו זקנים ארוכים במיוחד
במהלך העשור גברים רבים בעולם המערבי, בהשפעת אופנת ההיפסטרים, גידלו זקנים ארוכים במיוחד - טרנד אשר היה פופולרי לאורך כל העשור.

תסרוקות בעשור השני של המאה ה-21
-------------------------------

תסרוקת ה-"Man bun" הפכה פופולריות בקרב גברים צעירים רבים בעולם המערבי במהלך העשור.
* תספורת ה-Undercut הפכה פופולרית בשנת 2013 בהשראת הראפר מאקלמור ונשארה פופולרית במשך יתר העשור.
* תסרוקות ה-"Man bun" (אנ') הפכה פופולריות בקרב גברים צעירים רבים בעולם המערבי במהלך העשור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אופנה במדינות המערב בעשור השני של המאה ה-21** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Highest-Paid Models 2017: Kendall Jenner Takes Crown From Gisele With $22M Year". Forbes.com. נבדק ב-2019-03-16.
2. ↑  "Careless whiskers: Why beards are back in fashion - The Scotsman". M.scotsman.com. אורכב מ-המקור ב-2020-01-22. נבדק ב-2019-03-16.
3. ↑  "Fear not the hipster beard – for it too shall pass | Rob Brooks | Opinion". theguardian.com. נבדק ב-2019-03-16.

| ההיסטוריה של האופנה במדינות המערב במאה ה-20 ובמאה ה-21 |
| --- |
| המאה ה-20 | 1900–1909 • 1910–1919 • 1920–1929 • 1930–1945 • 1945–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 |  |
| המאה ה-21 | 2000–2009 • 2010–2019 |
**בית** הוא רומן שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית זוכת פרס פוליצר מרילין רובינסון. הספר יצא לאור בשנת 2008 והוא ספרה השלישי של הסופרת. קדמו לו הספרים משק בית שיצא בשנת 1980 וגלעד שיצא ב-2004.

הרומן זכה באחד מפרסי לוס אנג'לס טיימס, בפרס פוליצר לפרוזה ב-2009 ועלה לגמר של פרס הספר הלאומי לפרוזה.

בית נמנה עם אחד מרשימת 100 הרומנים של השנה על ידי הניו יורק טיימס, ונכלל ברשימת הספרים הטובים של 2008 על ידי הוושינגטון פוסט, לוס אנג'לס טיימס, סן פרנסיסקו כרוניקל וכן ברשימת 10 הספרים הטובים של השנה של מבקר הספרות ג'יימס ווד בניו יורקר.

עלילה
-----

גלורי בת ה-38 חוזרת לבית נעוריה כדי לטפל באביה, כומר מזדקן של קהילה כפרית. חזרתו של אחיה הגדול ג'ק המופיע לבית לראשונה מזה 20 שנה, הכבשה השחורה של המשפחה ואלכוהוליסט בגמילה הופך את הבית לזירה של רגשות שעד כה הודחקו.

ג'ק מאז ומעולם לא הצליח להשתלב בין אחיו ולא הצליח לסיים את הלימודים או למצוא עבודה. חייו נראים כהחמצה במיוחד לאור העובדה שבמהלך הספר מתברר שלמרות אישיותו השנויה במחלוקת ג'ק הוא אדם טוב לב ומצפוני, מלא כוונות טובות. הוא נלחם בעיית השתייה שלו ומנסה להשתקם מתוצאות של טעויות שעשה בעבר. אולם למרות כל זאת עדיין הוא סובל מדימוי עצמי נמוך עקב היותו אלכוהוליסט בגמילה יחד עם תווית של נער בעייתי שתמיד הודבקה לו בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

* שהם סמיט, "בית" מאת מרילין רובינסון נוטת החסד, באתר הארץ, 12 בינואר 2011
* בית, באתר OCLC (באנגלית)
**Wodan Timbur Coaster** היא רכבת הרים העשויה מעץ, ונמצאת בפארק אירופה. הרכבת נחנכה ב-31 במרץ 2012.

נסיעה
-----

 WODAN Timburcoaster בפעולה
Wodan Timbur Coaster ממוקמת במתחם איסלנד של הפארק שנפתח בשנת 2009. הרכבת משתלבת בשתי אטרקציות: Atlantica SuperSplash ו-האש הכחולה. הרכבת היא רכבת העץ הראשונה של הפארק ונבנתה על ידי Great Coasters International הרכבת כוללת גלגלי פוליאוריטן במקום גלגלי הפלדה הרגילים.

שם
--

הרכבת נקראה בשמו הסקסוני הישן של האל הגרמאני אודין. "Timbur" היא המילה האיסלנדית לעץ, ולכן "Timbur Coaster" היא רכבת עץ.

נושא
----

Wodan Timbur Coaster מבוססת על המיתולוגיה הנורדית. התור אל הרכבת כולל כמה אלמנטים מפורטים, כולל אש, ערפל ומים. אלת המוות, גיהנום, כמו כן ישנם מסכי עשן ותקרות נעות שנעדו ליצור רעש ובהלה, המטביעים את האורחים במיתולוגיה. בתחנת הנסיעה, פסלים צופים ברכבת עוזבת ופונים לראות את הרכבת מגיעה. שני זאבי עץ ממוקמים בראש הגבעה. לנסיעה יש גם כמה צלילות למנהרות ואינטראקציה כבדה עם האזורים שמסביב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marcel (2 במרץ 2012). "New for 2012: New wooden roller coaster Wodan Timbur coaster at Europa-Park". נבדק ב-26 במרץ 2012. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  Bannister, Richard (2012). "Wodan Tumbur Coaster". *First Drop*. Middlesex, England, UK: European Coaster Club (93): 27.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Wodan Timbur Coaster** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של Wodan Timbur Coaster
**שאפור הראשון**, השליט השני ברשימת המלכים של האימפריה הסאסאנית חרט בשמו **כתובת** ארכאולוגית הממוקמת בכעבה-י זרתושת אשר בנקש-י רוסתם על גבי הרי הזגרוס בשנת 262 לאחר ניצחונו על האימפריה הרומית. הכתובת היא רב-לשונית ומועתקת לפרסית אמצעית, פרתית (שפתה הרשמית של האימפריה הפרתית אשר קדמה לסאסאנית) ויוונית עתיקה. הכתובת ממוקמת מצפון-מערב לפרספוליס, הבירה העתיקה של הממלכה האחמנית, כיום בפרובינציית פארס שבאיראן.

רקע היסטורי
-----------

הקיסר הרומאי ולריאנוס מביע כניעה אל מול שאפור הראשון רכוב הסוס מימין.
במהלך שנות שלטונו של שאפור התרחשה מלחמה נגד האימפריה הרומית, האימפריה, אשר הייתה במשבר המאה ה-3 התמודדה נגד המלוכה הסאסאנית אשר הייתה בנקודת שיא מדיני והתפתחותי. הסאסאנים תחת שאפור נלחמו ברומאים על הפרת וחידקל, ממלכת ארמניה העתיקה, אסיה הקטנה, סוריה וג'זירה וניצחו את מירב המערכות עד אשר תפסו את הקיסר הרומאי ולריאנוס וחילותיו כשבויים והיו במצב לדרוש שטחים נרחבים מידי רומא.

עידן זה של שגשוג ממושך בפרס הסאסאנית הביא את שאפור להאדיר את שמו בעזרת סופרו הורמיזד בן סילאג ובעוד בחלקה הראשון של הכתובת מספר שאפור על הישגיו ההיסטוריים במלחמות נגד הרומאים, בחלקה השני מספר על מחויבותו להפצת דת הזורואסטריות בשטחים הכבושים כמו גם על הערכתו לכל שותפיו והעובדים תחתיו לאורך שלטונו עד לאותה העת. בפסוק האחרון שאפור משאיר צוואה ליורשיו שילכו בדרכו ויגיעו לגדולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* תוכנהּ של הכתובת, באתר המקורות הפרתים (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באגם במונטריאול שבקנדה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אגם ביוור.

**אגם ביוור** (באנגלית: **Beaver Lake** ; בצרפתית: **Lac aux Castors**) הוא אגם מלאכותי בפארק מונטריאול, שנחפר בשנת 1938 במיקום של ביצה לשעבר בראש הר רויאל, בעיר מונטריאול, בפרובינציית קוויבק, שבקנדה.

אזור האגם הוא אתר נופש ופנאי, והאגם הוא אחד מאתרי התיירות הידועים של מונטריאול, הן בחודשי הקיץ, והן בחודשי החורף.

האגם תוכנן על ידי האדריכל פרדריק טוד.

האגם נקרא על שמו של סכר בונה שהתגלה באתר במהלך העבודות.

תיאור האגם
----------

אורכו של האגם 200 מטרים ורוחבו 150 מטרים. צורתו של האגם - תלתן ארבע-עלי.

סביב האגם מסלול הליכה פופולרי.

היסטוריה
--------

### תצלומים היסטוריים

* פועלים בונים את האגם בשנת 1938פועלים בונים את האגם בשנת 1938
* החלקה על הקרח על האגם בשנת 1940החלקה על הקרח על האגם בשנת 1940
* מטיילים סביב האגם בשנת 1945מטיילים סביב האגם בשנת 1945
* ברווזים עומדים על רפסודה על האגם בשנת 1945ברווזים עומדים על רפסודה על האגם בשנת 1945

### אתר נופש ופנאי

בעבר שימש האגם בחודשי החורף, עת שהאגם היה קפוא להחלקה על הקרח; מנהג זה פסק בשנת 2017, בשל התחממות כדור הארץ והעלייה בטמפרטורות, שגרמו להפשרת האגם.

מאז, בחודשי החורף, מוקמת זירת החלקה מלאכותית בסמוך לאגם למטרה זו, ששטחה 2,500 מ"ר. הזירה נחשבת לזירת ההחלקה הפופולרית והטובה במונטריאול.

סביב האגם משטחי דשא המשמשים לפנאי ונופש בחודשי הקיץ.

ביתן אגם ביוור
--------------

הביתן אגם ביוור
**ביתן אגם ביוור** (באנגלית: **The Beaver Lake pavilion**; בצרפתית: **Pavillon du lac aux Castors**) נבנה בין השנים 1956–1958 ונפתח לציבור בשנת 1961. הביתן ממוקם ממערב לאגם.

הביתן נפתח לציבור בשנת 1961.

הביתם תוכנן על ידי האדריכלים הייזן סיס (Hazen Sise) ו-גי דסבארה (Guy Desbarats); בעת שנבנה הביתן הוא נחשב לאחד המבנים המודרניים ביותר והחדשניים ביותר במונטריאול - בשל צורת גגו, והחזית עם שלושת חלונותיו הגדולים.
המבנה שופץ בין השנים 2005–2007.

בביתן מצויה מסעדה בשם "הביתן" (באנגלית: The Pavilion; בצרפתית: Le Pavillon).

בשנת 2007 איגוד האדריכלים של קוויבק (באנגלית: Order of Architects of Quebec; בצרפתית: Ordre des architectes du Québec) העניק לאדריכלים פיירינה סייה (Pierina Saia) וריאל פול (Réal Paul) ולעיר מונטריאול ציון לשבח על שימור המבנה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אגם ביוור** |

* אתר רשמי של פארק מונטריאול (בצרפתית)
* תצלומים היסטוריים של האגם כשהוא משמש להחלקה בחורף
* אגם ביוור, סרטון באתר יוטיוב
* הפארק סביב אגם ביוור, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע על האגם
2. 1 2  פעילות באגם מונטריאול בחודשי הקיץ
3. ↑  פעילות חורף סביב האגם
4. 1 2 3 4 5  תיאור האגם
5. ↑  השפעת התחממות כדור הארץ על האגם
6. ↑  מידע על זירת ההחלקה
7. ↑  תצלום היסטורי של המבנה ומידע על הקמתו
8. 1 2  מידע היסטורי באתר הרשמי
**ויקטור אוסטרובסקי** (נולד ב-28 בנובמבר 1949) הוא עובד "המוסד" לשעבר, צייר וסופר, שלאחר הדחתו מ"המוסד" כתב ספרים על "המוסד" ובהם מידע מסווג.

קורות חייו
----------

ויקטור אוסטרובסקי נולד בעיר אדמונטון שבקנדה למשפחה שמוצאה במזרח אירופה. הוא גדל והתחנך בישראל, שרת כקצין במשטרה הצבאית, השתחרר בשנת 1971, חזר לקנדה ועסק בעבודות שונות. בשנת 1977 חזר לישראל והתגייס לשירות קבע בחיל הים והשתחרר בדרגת רב-סרן בשנת 1982. לאחר ניסיון להקים עסק עצמאי, גויס למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים לתפקיד קצין איסוף, במהלך קורס צוערים נמצא לא מתאים והודח. בסך-הכל היה חניך כשנתיים ב"מוסד" (1982–1984).

לאחר הדחתו היגר עם משפחתו בחזרה לקנדה ושם פרסם ב-1990 ביחד עם העיתונאי הקנדי קלייר הוי את ספרו "בתחבולות תעשה לך מלחמה". הספר חשף את המבנה הארגוני של המוסד, שיטות פעולה ואף שמות סוכני מוסד בתקופתו של אוסטרובסקי (ביניהם יהודה גיל). ראש הממשלה יצחק שמיר הורה למנוע בדרכים משפטיות את הפצת הספר, באמצעות צו-מניעה בבית המשפט בניו-יורק. הניסיון נכשל והשיג מטרה הפוכה, בדומה לאפקט סטרייסנד: הספר זינק לראש רשימת רבי המכר על-פי הניו יורק טיימס באותה תקופה, בקטגוריית ספרי העיון. התגובות של בכירי מערכת הביטחון בישראל היו שרוב הנכתב בספר הם שקרים. אוסטרובסקי עצמו טען בספריו וגם בראיונות שהמניע שלו בפרסום היה להזהיר את העם בישראל מפני מגלומניה ושיטות נפסדות בפעולות המוסד. מאוחר יותר פרסם ספר נוסף העוסק במוסד, אך זה לא זכה לפרסום דומה.

כיום חי אוסטרובסקי בארצות הברית, בעיר סקוטסדייל שבאריזונה, מתפרנס כאמן מהצגת ומכירת ציוריו וכן מגיש תוכנית רדיו שבועית בשם "Spy Talk".

ספריו
-----

* By Way of Deception יצא לאור בשנת 1990, בהוצאת St.Martin
* Lion of Judah יצא לאור בשנת 1993, בהוצאת Stoddart Publishing
* The Other Side Of Deception יצא לאור בשנת 1994, בהוצאת HarperCollins

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויקטור אוסטרובסקי** בוויקישיתוף
* האתר של גלריית האמנות של אוסטרובסקי באריזונה
* שרה ליבוביץ דר, חושף השערוריות ופרשות המין במוסד בראיון בלעדי: נשבע שהכול נכון, אתר מעריב, 21 באוגוסט 2015.
* עמנואל רוזן, ⁨"אמרנו שהוויקטור הזה עוד יעשה לנו צרות" ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 10 ספטמבר 1990 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266248305171
* BIBSYS: 90133883
* BnF: cb12199935s (data)
* CANTIC: a11107820
* GND: 122198352
* ISNI: 0000 0001 1773 2054
* LCCN: n91002686
* NDL: 00472598
* NKC: xx0087127
* NTA: 080070426
* SUDOC: 030620139
* VIAF: 601151778249118130003
* WorldCat (עם VIAF): 601151778249118130003

 |
**אהרון חיות** (1878–1971) היה תעשיין ואיש ציבור בירושלים, מחלוצי תעשיית הקמח בארץ ישראל, מייסד וראש בית הכנסת הנשיא בשכונת רחביה בירושלים.

ביוגרפיה
--------

נולד בעיר זימל שבליטא. אביו מתתיהו היה סוחר יערות עשיר ועסקן ציבור. בשנת 1890 עלה עם סבתו לארץ ישראל. למד בישיבת עץ חיים בירושלים. בשנת 1897 נשא לאשה את רחל, בת הסוחר והעסקן בצלאל לאפין. בשנת 1898 היה מהקבוצה המצומצמת שקיבלה את פניו של הרצל בתחנת הרכבת בירושלים. 

בשנת 1899 יסד עם שבעה שותפים חברה לייבוא נפט, הראשונה בארץ ישראל, ושימש מנהלה.

בשנת 1900 התמנה על ידי הרב שמואל סלנט, רבה של ירושלים, לנאמן על קבלת בתרומות המגיעות מיהודי הגולה באמצעות הסוכנות הרוסית (שהייתה אז ביפו) על שם הרב סלנט, לטובת מוסדות התורה וחסד בירושלים. כמו כן היה יועצו של הרב סלנט בעניינים ציבוריים. בשנת 1909 היה ממייסדי בית ספר תחכמוני בירושלים. 

לפני מלחמת העולם הראשונה יסד חברה ליבוא ומסחר בקמח. בשנת 1936 יסד בתל אביב טחנת קמח מודרנית. בעקבותיו, טחנות גדולות אחרות התקינו מכונות חדישות ומודרניות, ועל ידי כך עלתה הרמה המקצועית של טחנות הקמח בארץ ישראל. בתחילת מלחמת העולם השנייה יסד את ארגון היבואנים והסיטונאים בירושלים. 

בנו מתתיהו היה בין אסירי עכו שנאסרו יחד עם ז'בוטינסקי בהגנת ירושלים בשנת 1921.

חיות בנה את ביתו בשכונת רחביה והיה חבר ועד השכונה. בשנת 1923 יזם את בניית בית הכנסת המרכזי של השכונה, לימים בית הכנסת "הנשיא". שימש יושב ראש הוועד של בית כנסת זה, וכן יושב ראש התאחדות בתי הכנסת בירושלים. כמו כן עסק בפעילות ציבורית ענפה. היה יושב ראש הוועד למען מלמדי תלמוד תורה עץ חיים, יושב ראש "ועד משען לתלמודי תורה בארץ" ויושב ראש הוועד לשיכון הרבנים פליטי רוסיה שהוקם ליד שכונת רוממה.

בשנת 1954 פרסם את ספרו "שישים ושלוש שנה בירושלים". כמו כן פרסם מאמרים וכתבות בעיתונות בענייני המסחר בארץ ישראל.

לאחר מותו תרם את ביתו בשכונת רחביה למוסד תורני.

מקורות
------

* דוד תדהר (עורך), "אהרן חיות", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 317