recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ג'יימס דייוויד סמילי** (באנגלית: **James David Smillie**; 16 בינואר 1833 - 15 בספטמבר 1909) היה אמן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

ג'יימס דייוויד סמילי נולד בניו יורק ב-16 בינואר 1833.

אביו, ג'יימס סמילי (1807–1885), היה חרט סקוטי, שהיגר לניו יורק ב-1829, נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1851. אביו עשה הרבה בשיתוף עם אחיו ויליאם קאמינג (1813– 1908), לפיתוח אמנות החריטה והיה חרט נוף מצוין.

ג'יימס למד אצל אביו ובאקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא חרט על קוביות פלדה איורים, בעיקר תמונותיו של דארלי לרומנים של ג'יימס פנימור קופר. הוא נבחר למקורב של האקדמיה הלאומית ב-1865 - שנה לאחר שהחל לצייר לראשונה, וקיבל דרגת אקדמאי ב-1876. הוא היה מייסד (1866) של אגודת צבעי המים האמריקאית, שבה היה גזבר בשנים 1866–73 ונשיא בשנים 1873–78, ושל מועדון התחריט של ניו יורק.

מועדון הרכיבה של קוויבק
הוא התחתן עם אנה סי קוק ב-1881.

בין ציוריו, בצבעי שמן, ניתן למצוא את ערב בהרים (1876) וצוקי נורמנדי (1885), ובצבעי מים, המרוץ (1876) ועדר (1888). הוא כתב ואייר את המאמר על היוסמיטי.

דיוקן של סמילי מאת הנרי אוגוסטוס לופ נמצא באוסף האקדמיה הלאומית לעיצוב, כמו גם דיוקן אחר מאת ג'יימס המילטון. 

אחיו, ג'ורג' הנרי סמילי, היה גם הוא צייר.

אנייס דין אבאט הייתה בין תלמידיו.

ג'יימס דייוויד סמילי מת בביתו בניו יורק ב-15 בספטמבר 1909.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס דייוויד סמילי** בוויקישיתוף
* ג'יימס דייוויד סמילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Smillie, James David". Encyclopædia Britannica. Vol. 25 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 254.
2. 1 2  *The National Cyclopaedia of American Biography*. Vol. X. J. T. White Company. 1900. pp. 367–368. Retrieved July 24, 2020 – via Google Books.
3. ↑  David Bernard Dearinger; National Academy of Design (U.S.) (2004). Paintings and Sculpture in the Collection of the National Academy of Design: 1826–1925. Hudson Hills. pp. 20–
4. ↑  "James David Smillie Dead". Brooklyn Eagle. September 16, 1909. p. 20

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 765
* GND: 119112965
* ISNI: 0000 0000 6678 1867
* LCCN: n81067820
* NLP: A36719031
* RKD: 97631
* SNAC: w6p56cvs
* ULAN: 500019130
* VIAF: 62351142
* WorldCat: lccn-n81067820

 |
סקיצה של הכלבו בשטוטגרט שנעשתה על ידי מנדלסון.
מגדל הזכוכית של כלבו שוקן בשטוטגרט, 1928.
**כלבו שוקן** (בגרמנית **Kaufhaus Schocken**) הייתה רשת חנויות כלבו שהקים והפעיל שלמה זלמן שוקן בגרמניה טרם עליית הנאצים לשלטון. ב-1901 הרחיב שוקן את "בית-מסחר האחים אורי" (Warenhaus Ury Gebrüder) בלייפציג, שהייתה שייכת למשפחה שאחיו שמעון התחתן בה, בכך שפתח חנות נוספת בצוויקאו. ב-1907 נרשם העסק בשם "י. שוקן ובניו" והתרחב כך שב-1930 כבר היו 20 סניפים והרשת הייתה רשת החנויות הרביעית בגודלה בגרמניה. אחרי מות אחיו ב-1929 היה שלמה זלמן שוקן הבעלים היחיד של הרשת.

החנויות המפורסמות ביותר של הרשת היו אלו שנבנו בנירנברג (1925-26), שטוטגרט (1926-28) וקמניץ (1927-30), כולן עבודות של האדריכל היהודי אריך מנדלסון. כל השלוש הן אבני-דרך בתולדות האדריכלות המודרנית.

לאחר עליית הנאצים לשלטון אולץ שוקן למכור את הרשת במחיר זעום לחברת "מֶרְקוּר" (Merkur) במסגרת האריזציה של בתי העסק הגרמנים. אחרי המלחמה הוחזר לשוקן חלקו ברשת (51%) והוא מכר אותו לחברת מרקור, שעברה גלגולים שונים וכיום היא חלק מרשת בתי הכלבו קאופהוף.

החנות המפורסמת ביותר הייתה בשטוטגרט. היא נבנתה מבטון ולבנים והייתה דוגמה טובה לשילובה של אדריכלות מודרנית בהקשר עירוני. שם היא עמדה מול מגדל העיתון "טאגבלאט", גם הוא מבנה בסגנון הבינלאומי, כך שנוצר שם מתחם מרשים של אדריכלות מודרנית (בקרבת מקום עומד גם בית הולדתו של הפילוסוף הגל). במלחמה כמעט ולא ניזוק המבנה, אבל ב־1960 החליטה עיריית שטוטגרט להרוס אותו על אף מחאות ברחבי העולם, וכיום עומד במקומו סניף "קאופהוף". החנות בקמניץ עומדת עדיין על תילה. ב-2014 הוקם במבנה מוזיאון המציג תערוכות מההיסטוריה הגרמנית ותערוכה קבועה על חייו ופועלו של שוקן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלבו שוקן** בוויקישיתוף
* נעם דביר, בית הכלבו "שוקן" בגרמניה ישופץ ויהפוך למוזיאון לארכיאולוגיה, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2011
* אתר למנויים בלבד עופר אדרת, גרמניה תשלם למשפחת שוקן 50 מיליון אירו פיצויים בגין נכסים ששדדו הנאצים, באתר הארץ, 12 ביוני 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263757205171
* GND: 2121276-4
* ISNI: 0000 0001 0704 3861
* LCCN: n91019888
* VIAF: 150231358
* WorldCat: lccn-n91019888

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בלטביה. אם התכוונתם למחוז, ראו אלוקסנה (מחוז).

**אלוקסנה** (בלטבית: **Alūksne**, בגרמנית: **Marienburg**) היא עיר על חופי אגם אלוקסנה שבצפון לטביה, ליד הגבולות עם אסטוניה ורוסיה.

היסטוריה
--------

האזור סביב אגם אלוקסנה היה מאוכלס על ידי שבטים פיניים ולטגליים. תושבי היישוב הלטגלים נכבשו על ידי אנשי המסדר הליבוני בשנת 1342. הם בנו טירה בשם מריאנבורג (על שם מריה, אם ישו) באי הסמוך, אשר שימש הגנה לנתיבי מסחר מריגה לפסקוב.
מריאנבורג נכבשה על ידי כוחות של איוואן הרביעי, צאר רוסיה בשנת 1560 במהלך מלחמת ליבוניה. העיירה שולבה באיחוד הפולני-ליטאי, בשנת 1582. העיר הפכה חלק של האימפריה השוודית בשנת 1629. 

ארנסט גלוק, כומר לותרני והמתרגם הראשון של התנ"ך ללטבית, ייסד את בית הספר הראשון בשפה הלטבית בוידזמה ב-1683. עכשיו זהו מוזיאון אלוקסנה. הצבא הרוסי כבש את העיר במהלך המלחמה הצפונית הגדולה ב-1702, אשר גרמה נזק רב באזור ולגירוש כל התושבים. ב-1920 קבלה זכויות עיר.

האי של העיירה נקרא טירת האי והאי מריה. טירת אלוקסנה משמשת כתיאטרון באוויר הפתוח.

ערים תאומות
-----------

* אסטוניהאסטוניה וורו, אסטוניה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלוקסנה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלוקסנה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562193805171
* LCCN: n85127624
* LNB: 000040667
* VIAF: 156003418
* WorldCat (עם VIAF): 156003418

 |
**מוחמד סֻלימאן** (בערבית: **محمد سليمان**, 1959 - 1 באוגוסט 2008) היה קצין בצבא הסורי ששימש כיועצו הקרוב של נשיא סוריה בשאר אל-אסד.

חייו
----

סלימאן, יליד הכפר דריכיש שבמחוז טרטוס ובן לעדה העלווית, היה בימי לימודיו באוניברסיטה חברו לספסל הלימודים של באסל אל-אסד, בנו של הנשיא הסורי לשעבר חאפז אל-אסד והמועמד הקודם לנשיאות. סלימאן סיים תואר בהנדסה, ולאחר מותו של באסל אל-אסד בשנת 1994 הפך מקורב לאחיו בשאר. מאוחר יותר התמנה סלימאן לתפקיד קצונה בכיר בצבא סוריה, ושימש כיועצו של הנשיא בשאר אל-אסד לענייני ביטחון.

סלימאן נתפס בתקופות מסוימות כיד ימינו וכ"איש הצללים" של הנשיא בשאר אל-אסד, ופרט לתפקידו כיועץ לענייני ביטחון ייעץ לו גם בסוגיות פוליטיות. הוא שימש כאיש הקשר של השלטון הסורי לחזבאללה, ואף שמר על קשרים עם עימאד מורנייה, ראש מנגנון הפיגועים של הארגון. בתוך כך, עסק בין היתר בהעברת אמצעי לחימה מסוריה לידי חזבאללה, ושימש ראש תוכנית פרויקט הגרעין הסורי שהושמד במבצע מחוץ לקופסה על ידי ישראל בספטמבר 2007.

### ההתנקשות

ב-1 באוגוסט 2008, עת שהה בעיר החוף טרטוס, נורה סלימאן למוות על ידי צלף שנמלט דרך הים. על פי פרסומים ב"סאנדיי טיימס", ההתנקשות בחייו של סלימאן בוצעה על ידי ישראל. כך נכתב גם בספרם של דן רביב ויוסי מלמן "מלחמות הצללים". בשנת 2010 כתבה סמדר פרי, כתבת "ידיעות אחרונות" לענייני ערבים, כי מי שחיסל את סלימאן היו "אותן ידיים" שחיסלו קודם לכן את עימאד מורנייה. בטקס ההלוויה של סלימאן, שנערך בעיירת הולדתו, נכחו בין היתר בכירי השלטון אצף שוכת ומאהר אל-אסד - דבר המעיד על רמת קרבתו למעגל הראשון של השלטון הסורי. ביולי 2015 פורסמו מסמכים סודיים לכאורה של ארצות הברית, שהודלפו על ידי אדוארד סנודן, על פיהם שייטת 13 היא שביצעה את החיסול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוחמד סלימאן** בוויקישיתוף
* מוחמד סולימאן העביר לחזבאללה טילים מתקדמים נגד מטוסים, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2008.
* ג'קי חוגי, סופו של איש הצללים של נשיא סוריה, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2008.
* פרסום בסאנדיי טיימס אודות מעורבות ישראל בהתנקשות בסלימאן (פסקה מספר 7) (באנגלית).
* תיאור ההתנקשות, סאנדיי טיימס (פסקה 9 ואילך) (באנגלית).
* על מוחמד סלימאן וההתנקשות בו, מתוך ספרם של מיכאל בר-זוהר ונסים משעל "המוסד - המבצעים הגדולים" (בסוף הפרק), (באנגלית).
* ברק רביד, צרפת סברה שישראל לא חיסלה את הגנרל הסורי, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2011 (המברק באתר ויקיליקס)
* גילי כהן, מסמך מסווג חושף: שייטת 13 חיסלה את היועץ של אסד שחימש את חיזבאללה, באתר הארץ, 15 ביולי 2015.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גל פרל פינקל, העימות בין ישראל לאיראן במגמת הסלמה, באתר זמן ישראל, 4 במרץ 2021.
2. ↑  יוסי מלמן, דן רביב, השמדת הכור הסורי: הסיפור שלא סופר, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2012
3. ↑  סמדר פרי, **ואלס עם בשאר**, "ידיעות אחרונות", 30.5.2010
4. ↑  מסמכי סנודן חושפים: ישראל התנקשה בחייו של יועצו הבכיר של אסד, באתר וואלה!‏, 15 ביולי 2015
**יתרון להיקף** מתייחס ליתרונות הגלומים בהיקף השיווק וההפצה; בניגוד ליתרון הגודל, המתייחס ליעילות וליתרונות הנובעים מגידול או צמצום בהיקף התוצרים. כן, בעוד המושג יתרונות לגודל מתייחס לשינויים בתפוקות של מוצר בודד, הרי שהמושג יתרונות להיקף מתייחס לשינוי במספר סוגי המוצרים. ובעוד המושג יתרונות לגודל מתייחס שינויים בצד ההיצע (כגון רמת ייצור), המושג יתרונות להיקף מתייחס לשינויים בצד הביקוש (כגון שיווק והפצה). יתרונות להיקף הם אחת הסיבות לאסטרטגיות שיווקיות כגון חבילת מוצרים, קו מוצרים, ומיתוג של משפחת מוצרים.

לעיתים קרובות, כשמספר המוצרים גדל ומתרחב השימוש באמצעי תקשורת, יותר אנשים יכולים להיות בהישג יד של היצרן על כל דולר המוצא על שיווק. זוהי דוגמה אחת ליתרונות להיקף. אולם, יעילות זאת אינה יכולה להימשך לעד והחל מנקודה מסוימת הוצאות פרסום נוספות על מוצרים חדשים הופכות להיות פחות אפקטיביות (דוגמה ל**חסרונות להיקף**).

אם סוכני מכירות מוכרים כמה מוצרים, הללו יכולים לעשות זאת באופן יעיל יותר מאשר במכירת מוצר בודד. הוצאות זמן הנסיעה יתחלקו אז בין בסיס הכנסות גדול יותר ולכן, היעילות בעלויות תעלה. גם תיתכן בין המוצרים סינרגיה, על ידי כך שטווח של מוצרים משלימים אחד את השני יגביר את רצון הקנייה אצל הצרכן מאשר בהצעה של מוצר בודד. יתרונות להיקף יכולים להתבטא גם ביעילות ההפצה – שליחת קו מוצרים למיקום אחד יוכל להיות יעיל יותר מאשר שליחת סוג של מוצר בודד לאותו מקום.

יתרונות נוספים להיקף יכולים להתרחש כאשר ישנו חיסכון בעלויות כתוצאה מתוצרים נלווים בתהליך הייצור. דוגמה טובה לכך היא יתרונות ההסקה ממוצר אנרגיה, מה שמשפיע באופן חיובי על יבולים חקלאיים. לא כל הכלכלנים מסכימים עם חשיבות היתרונות לטווח. יש הטוענים כי מושג זה חל רק על תעשיות מסוימות ורק לעיתים נדירות.

יכולתו של ארגון להשיג יתרון תחרותי באמצעות התרחבות לענף חדש נבחנת ביכולתו להגדיל את רווחיו בשני תחומי הפעילות, הישן והחדש. אחת הדרכים להשיג יתרון תחרותי הוא באמצעות יתרון להיקף. יתרון להיקף מושג על ידי חיסכון בעלויות עקב ניצול משאבים משותפים בעבור שתי הפעילויות. השימוש יכול להיות בנכסים מוחשיים כגון מחסן משותף או בנכסים לא מוחשיים כגון מותג או שם מסחרי.
יתרון להיקף מבוסס אם כן על יכולת לייצר סינרגיה בין תחומים שונים.

ראו גם
------

* יתרון לגודל
* חיסרון לגודל
* אפקט הרשת
**רוסלן ליסקוביץ'** (בבלארוסית: **Руслан Лісаковіч**; נולד ב־22 במרץ 2002) הוא כדורגלן בלארוסי המשחק בעמדת הקשר במועדון דינמו מחצ'קלה מהליגה הרוסית השנייה ובנבחרת בלארוס.

קריירת מועדונים
---------------

ליסקוביץ' שיחק בקבוצת הנוער של שחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית. בשנת 2019 עבר לשחק באוזדה (אנ') ולזכות המועדון הבקיע 2 שערים. בשנת 2020 עבר לקרומקאצ'י מינסק (אנ') ושם הבקיע 3 שערים ב־22 הופעות. בשנים 2021–2022 שיחק באיסלץ', שם הבקיע 6 שערים ב־52 הופעות. בשנת 2023 עבר למועדון הרוסי דינמו מחצ'קלה.

קריירה בין־לאומית
-----------------

ליסקוביץ' ערך 4 הופעות בנבחרת הצעירה של בלארוס. ב־8 בספטמבר 2021 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת בהפסד הביתי 0–1 לבלגיה כחלק ממוקדמות מונדיאל 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוסלן ליסקוביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Belarus v Belgium game report". FIFA. 8 בספטמבר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"רוסלן ליסקוביץ'"**.
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "פרדוקס".
**פרודוקס** (באנגלית: **Produx**) הייתה להקת היפ הופ ישראלית מפתח תקווה. הלהקה כללה את הראפרים רביד "נצ'י נצ'" פלוטניק, שמואל "אריסטו" יוסף ושמשון "צ'יצ'ו" אדמה, והופקה על ידי אייל "שקל" דוידי. ב-2010 הלהקה התפרקה עקב חילוקי דעות בין חברי הלהקה. המוזיקה של הלהקה הייתה ידועה בכך שהיא שילבה בין סגנון האולד סקול ראפ לבין מוזיקת הפופ הפרסית.

ביוגרפיה
--------

נצ'י נצ', אריסטו וצ'יצ'ו נפגשו בסוף 2003 (כשהם היו בכיתה ט'), כאשר חבר של נצ'י נצ' סיפר לו שיש שני נערים ממוצא אתיופי בשכונת תקומה בפתח תקווה, שאוהבים כמוהו היפ-הופ אולד-סקול. השלושה התחילו לשיר ראפ ביחד בצורה חובבנית עם ביטים מוכנים שהורידו מהאינטרנט, ואף השתתפו בערבי "מיקרופון פתוח" במועדון הג'י ספוט. ב-2008 השלושה הכירו את שקל, שהפיק להם את השירים בצורה מקצועית. בסוף 2008 הלהקה שחררה את המיקסטייפ הראשון שלה להורדה באינטרנט.

ב-2010 הלהקה הוציאה לאור את אלבומם הראשון, תחיית המתים. האלבום מוקסס על ידי אורי שוחט, אשר ייעץ מוזיקלית לחברי הלהקה. חודש לפני צאת האלבום הלהקה התפרקה עקב חילוקי דעות בין חבריה. בראיון שנערך עם נצ'י נצ', צוין שהלהקה תכננה מראש להקליט אלבום אחד בלבד, ולא תחזור לפעול בעתיד. למרות הפירוק, חברי הלהקה המשיכו לשתף פעולה בקידום אלבומם הראשון ובהפצתו.

לאחר פירוק ההרכב
----------------

בשנים שלאחר צאת האלבום, נצ'י נצ' והמפיק של ההרכב, שקל יצאו לדרך עצמאית עם אלבומי סולו משלהם. כמו כן, חברי פרודוקס השתתפו יחד במספר שירים בפרויקטים אחרים. 

ב-2015 השתתפו נצ'י נצ' ושמואל יוסף בשיר "בדוגרי" מתוך אלבום הבכורה של בני אסתרקין, "יום אחד כל זה יהיה שלנו". 

ב-2016 השתתפו נצ'י נצ' ושמואל יוסף באלבום הבכורה של שקל "רדיו ג'ונאם" בשיר "מתוך הים". 

ב-2019 השתתפו נצ'י נצ' (תחת השם רביד פלוטניק), שקל ושמואל יוסף בשיר "עדיין" באלבום השני של המפיק עידו מימון, "זכרונות מהעתיד".

ב-2020 הועלה האלבום היחיד של פרודוקס, "תחיית המתים" לכל שירותי הסטרימינג ברשת.

ב-2021 הוציא אריסטו את הסינגל הראשון שלו, "גיזה".

דיסקוגרפיה
----------

* 2008 - פרודוקס - המיקסטייפ
* 2010 - תחיית המתים

קישורים חיצוניים
----------------

* פרודוקס, ברשת החברתית פייסבוק
* פרודוקס, באתר Discogs (באנגלית)
* בן שלו, עכבר העיר אונליין, "פרודוקס": מורידים את השיט כמו שצריך, באתר הארץ, 16 ביולי 2010
* מתן שרון, התקף לב קטן, והופ אתה מת, ‏4 במרץ 2010 (ארכיון)

| רביד פלוטניק |
| --- |
| דיסקוגרפיה |
| אלבומי אולפן | "תחיית המתים" (2010) • "צדיק אחד בסדום" (2011) • "בור ועם הארץ" (2013) • "ברוכים הבאים לפתח תקוה" (2015) • "שפל וגאות" (2017) • "ועכשיו לחלק האומנותי" (2019) • "תוך כדי תנועה" (2021) |
| סינגלים | "קפה וסיגריה" • "איידישע ראסטה מאן" • "חסידה צחורה" • "יום חדש" • "כל הזמן הזה" • "כפרה שלי" • "בדיוק כמו שאני" • "נתראה בגלגול הבא" |
| השתתפות בסינגלים | "יהיה בסדר" • "עולם משוגע" • "אל תיקח ללב" |
| שירים אחרים | "שיר ארץ" • "סם הרדמה" |
| ערכים קשורים | פרודוקס • התו השמיני • היי פייבר הפקות |
**שלמה (שלומיק) גרבץ** (1946 - אוקטובר 2006), היה יו"ר הקרן הקיימת לישראל.

ביוגרפיה
--------

שלומיק גרבץ נולד ב-1946 למשפחה בית"רית ממייסדות ההתיישבות החקלאית נחלת ז'בוטינסקי. משפחתו של גרבץ גרה בשוני ואחותו הבכורה נולדה בשוני.

בנעוריו, שימש מדריך בתנועת הנוער בית"ר, אשר היוותה מסד לפעילותו החינוכית והציבורית.

גרבץ סיים לימודי תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדע המדינה, וסיים בהצטיינות לימודי משפטים.

מילא שורת תפקידים ציבוריים, בהם מנהל בית הספר רוגוזין בקריית גת, ראש ההנהגה הארצית והעולמית של בית"ר. חבר בהנהלת הסוכנות היהודית, יו"ר מחלקת הסטודנטים ויו"ר מחלקת הנוער והחלוץ בהסתדרות הציונית. כיהן כיו"ר הקרן הקיימת לישראל בשנים 1998-2000. כמו כן, שימש כיו"ר תנועת קדימה העולמית.

גרבץ פעל רבות למען הקהילה. בין היתר, יזם מסע העפלה משוחזר של אלפי בני נוער דרך חוויות הקהילה היהודית בפראג, מוראות השואה בגטו טרזינשטט, ושיט בספינות העפלה משוחזרות מאיטליה לחופי הארץ. תרם להקמת "יער השירים", יער שבו כל עץ ועץ מסמל שיר משירי ארץ ישראל האהובים.

בשנת 1984 החלו לשחזר ולשקם את שוני. גרבץ היה שותף בהקמת פארק ז'בוטינסקי.

כמו כן שקד עם פתחיה שמיר ומרדכי צפורי על מוזיאון האצ"ל. בהמשך דאג לגייס את אהוד אולמרט לגיוס תרומות להקמת מוזיאון נחלת ז'בוטינסקי.

בהיותו יו"ר קרן קיימת לישראל ובעידודו של ד"ר אריה הררי, נספח תרבות בשגרירות ישראל בפריז, קידם את רעיון הקמת מוזיאון הפסלים של אחיעם שושני.

היה מראשוני חברי מפלגת קדימה ושימש כיו"ר קדימה העולמית. בבחירות לכנסת השבע עשרה במרץ 2006 הוצב במקום ה-43 ברשימת מפלגת קדימה לכנסת. בבחירות קיבלה המפלגה 29 מנדטים. 

הלך לעולמו ב-2006 והוא בן 60, נטמן בבית העלמין בבנימינה.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה גרבץ הלך לעולמו הודעת פטירה+ראיון וביוגרפיה קצרה, מתוך אתר קדימה, 14.10.06
* עמירם ברקת, מת שלמה גרבץ, יושב ראש החטיבה להתיישבות בהסת' הציונית, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2006
* עמירם ברקת, בקק"ל מדווחים על קשיי תקציב אך שליח הארגון לפאריס יקבל משכורת של 40 אלף שקל בחודש, דירת שרד ומכונית ייצוגית, באתר TheMarker‏, 22 בפברואר 2005
* יצחק דנון, ‏יו"ר קק"ל, שלמה גרבץ, יפוצה ב-175 אלף שקל בגין לשון הרע, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2001
* שלומיק - עמותה להנצחת זכרו ופעלו של שלמה גרבץ ז"ל , מתוך אתר "ישראל תורמת(הקישור אינו פעיל)"

הערות שוליים
------------

1. ↑  יושבי ראש קק"ל לדורותיהם, מתוך אתר קק"ל
2. ↑  מת מסרטן ראש המחלקה להתיישבות בסוכנות, שלמה גרבץ, באתר של "רשת 13", 13 באוקטובר 2006 (במקור, מאתר "nana10")
3. ↑  ראש הממשלה פרסם הודעת אבל מיוחדת בעקבות מותו של שלמה גרבץ, מתוך אתר תנועת קדימה, 16.10.2006
**ג'יימס ג'ון מקאטי** (באנגלית: James John McAtee; נולד ב-18 באוקטובר 2002) הוא כדורגלן אנגלי המשחק כקשר בקבוצת שפילד יונייטד.

קריירת מועדונים
---------------

מקאטי ערך את הופעתו הראשונה מול קבוצה בכירה במסגרת נבחרת הקאדטים של מנצ'סטר סיטי בתבוסה בטורניר גביע ה-EFL מול בולטון וונדררס ב-29 באוקטובר 2019. במהלך עונת 2020–21 שיחק מקאטי גם בניצחונות ה-EFL על סקונט'ורפ יונייטד, בו שיחק נגד אחיו הגדול ג'ון ששיחק בקבוצת מנספילד טאון. ב-24 באוגוסט 2021 הוא כבש את שערו הראשון בקריירה בניצחון 0–3 על סקונט'ורפ יונייטד.

בנובמבר 2020 כבש מקאטי שער בניצחון 3–2 נגד צ'לסי בגמר הגביע האנגלי לנוער ולאחר מכן כבש שמונה שערים ויצר תשעה בישולים בעשרים ושלוש הופעות, כאשר נבחרת הנוער של סיטי הייתה אלופת הפרמייר ליג 2 בעונת 2020–21.

ב-21 בספטמבר 2021, מקאטי ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים כמחליף של ג'וש ווילסון-אסברנד בניצחון הביתי של סיטי 6–1 על וויקומב וונדררס בגביע ה-EFL. ב-21 בנובמבר 2021, מקאטי ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמיירליג כמחליף של קול פאלמר בניצחון ביתי 0–3 על אברטון.

קריירה בינלאומית
----------------

בנובמבר 2019, ערך מקאטי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אנגליה עד גיל 18 וכבש פעמיים בתיקו 4–4 מול נורווגיה.

ב-6 בספטמבר 2021, הוא כבש את אחד מהשערים של נבחרת אנגליה עד גיל 20 בניצחון 6–1 על רומניה.

ב-6 ביוני 2022, קיבל מקאטי את הזימון הראשון שלו לנבחרת אנגליה עד גיל 21. ב-10 ביוני 2022, מקאטי ערך את הופעת הבכורה שלו במהלך מוקדמות אליפות אירופה עד גיל 21 בעונת 2023 בניצחון 0–5 בחוץ לקוסובו.

חיים אישיים
-----------

מקאטי הוא אחיו הצעיר של חלוץ גרימסבי טאון, ג'ון מקאטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס מקאטי** בוויקישיתוף
* ג'יימס מקאטי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'יימס מקאטי"**.
**ג'פרי אנטוקה-פולה** (באנגלית: **Jeffrey Ntuka-Pule**;‏ 10 במאי 1985 – 21 בינואר 2012) היה כדורגלן דרום אפריקאי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירת מועדונים
---------------

אנטוקה הצטרף בשנת 2003 למחלקת הנוער של צ'לסי, והושאל במשך חמש שנים לווסטרלו מליגת העל הבלגית, במדיה ערך 93 הופעות ליגה והבקיע ששה שערים.

ב-15 בינואר 2009 חתם אנטוקה בקייזר צ'יפס מליגת העל הדרום-אפריקאית, וקבוצתו האחרונה הייתה סופרספורט יונייטד, גם היא מליגת העל הדרום-אפריקאית, ממנה שוחרר בחודש יולי 2011.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-18 באוגוסט 2004 ערך אנטוקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה, בניצחון 0–2 על נבחרת תוניסיה במשחק ידידות. בסך הכל ערך חמש הופעות במדי הנבחרת.

מותו
----

ב-21 בינואר 2012, בשעות הבוקר המוקדמות, נרצח אנטוקה בדקירות. רוצחו, אפריל ג'או, נידון בחודש נובמבר 2013 ל-12 שנות מאסר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Jeffrey Ntuka stabbed to death in South Africa באתר BBC, ‏ 21 בינואר 2012 (באנגלית)
2. ↑  Ntuka's killer jailed באתר Kickoff, ‏ 25 בנובמבר 2013 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'פרי אנטוקה"**.
**רפובליקת סלא** הייתה עיר-מדינה עצמאית של ברברים ששכנה על חופי מרוקו במאה ה-17. הרפובליקה הייתה מוקד פיראטי בים התיכון במהלך קיומה. העיר סלא עצמה היא עיר עתיקה, עוד מן התקופה הפיניקית.

היסטוריה
--------

ראשיתה של העיר בהגירת אוכלוסייה מספרד הנוצרית, לאחר צו גירוש שהטיל פליפה השלישי, מלך ספרד בשנת 1607 על המוריסקוס מספרד. המוריסקוס - צאצאי המוסלמים שבחרו להתנצר בעת צווי הגירוש מ-1502 והלאה, במקום לעזוב את ספרד - לא הצליחו להיטמע בעיר רבאט בגלל הבדלי השפה, התרבות והדת. במקום זאת, הם הקימו את העיר סלא על גדתו השנייה של שפך הנהר בו רגרג. העיר הפכה במהרה למוקד לפיראטים, בעיקר ממוצא ברברי.

בשנת 1627, תושבי העיר תבעו את עצמאותם מהסולטאן זידאן אל נאסיר, וסירבו לשלם את מיסיהם. הרפובליקה שהוקמה נוהלה על ידי דיואן, מועצה בת 12–14 חברים הנבחרים מחדש בכל שנה, מושל ומפקד הנמל. לאחר מלחמת אזרחים ב-1630, שונתה שיטת הממשל, הדיואן הורחב (כשמחצית ממנו היו נציגי תושבי העיר אורנצ'וס ומחצית אנדלוסים) ל-16 נציגים, ומינוי מנהיג לאנדלוסים. 

עצמאותה של הרפובליקה הסתיימה ב-1668, כאשר הסולטאן מולאי אל ראשיד, מייסד השושלת העלאווית, כבש את המדינה.

בספר הפופולרי "רובינזון קרוזו", קרוזו נשבה בידי שודד הים "הטורקי", ונמכר לעבדות ברפובליקה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע' 14, ניו יורק 1858 (במאגר גוגל בוקס).
**ברונו שונדוב** (בסרבו-קרואטית: **Bruno Šundov**; נולד ב-10 בפברואר 1980) הוא כדורסלן עבר קרואטי שקבוצתו האחרונה הייתה ק.ק ספליט. גובהו 2.21 מטר והוא משחק בעמדת הסנטר.

ביוגרפיה
--------

שונדוב נולד וגדל בספליט, והחל לשחק כדורסל במסגרת קבוצת הנוער של מועדון הכדורסל ספליט. בגיל 18, נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-35 על ידי הדאלאס מאבריקס. בשורותיה שיחק 18 משחקים ורשם כ-2 נקודות ו-0.4 כדורים חוזרים במשך שתי עונות. בעקבות מיעוט דקות משחק במאבריקס, החל שונדוב לנדוד בקבוצות NBA שונות: בשנת 2000 עבר אל אינדיאנה פייסרס ולאחר שמיעט לשחק בעקבות פציעה טורדנית בברך עבר לאחר שנתיים אל הבוסטון סלטיקס ולאחר מכן אל הקליבלנד קאבלירס ולאחר עונה אחת עבר אל הניו יורק ניקס. למרות זאת, שונדוב מיעט לשחק בקבוצה וסיים את העונה הסדירה עם ממוצעים נמוכים שהתבטאו ב-2.2 נקודות ו-2 כדורים חוזרים בממוצע ל-35 משחקים.

לאחר שלא קיבל הזדמנויות רבות במדיה של הניקס, שונדוב עזב את הקבוצה ואת ארצות הברית במטרה לקבל דקות משחק רבות בניגוד לעונות קודמות. לאחר מספר ימים של משא ומתן סיכם שונדוב בקבוצה הישראלית, מכבי תל אביב, במטרה להגדיל ולחזק את הסגל לקראת השלבים המכריעים בליגת העל הישראלית וביורוליג. שונדוב שיחק מספר מועט של דקות משחק וסיים עם ממוצעים של כ-4 נקודות וכ-3 כדורים חוזרים, לאחר שקבוצתו זכתה ב"דאבל" הישראלי: אליפות ישראל וגביע המדינה בנוסף לזכייתה באליפות אירופה לקבוצות (היורוליג).

לאחר שלא הרשים במדיה של מכבי תל אביב, הושאל שונדוב למועדון הכדורסל הבלגי, פפינסטר, אך שיחק במדיה שלושה משחקים בלבד לאחר שסיכם לקדנציה שנייה ב-NBA, במדי הניו יורק ניקס. בעונתו היחידה בקבוצה קלע כ-3 נקודות והוריד 2 כדורים חוזרים בממוצע למשחק.

בסיום העונה, שונדוב עזב את הקבוצה לאחר שלא מצא את מקומו בקבוצה ומיעט לשחק. שונדוב לא המשיך את הקדנציה השנייה שלו ב-NBA וסיכם בקבוצת הכדורסל מהליגה הספרדית, אסוטה אליקנטה, שונדוב עזב לאחר שתי עונות בקבוצה בעקבות ירידתה של הקבוצה לליגה השנייה וסיכם לאחר מספר שבועות בקבוצה הקפריסאית, א.א.ל. לימסול לעונה אחת. שונדוב עזר למועדון לזכות ב"דאבל הקפריסאי": אליפות וגביע המדינה, ולהעפלה לרבע גמר גביע האתגר.

בעונת 2007/08 שונדוב שיחק חצי עונה בלאון, ובפברואר 2008 סיכם בא.ס.ק. ריגה ולאחר עונה עזב את הקבוצה הלטבית וחזר למדינת הולדתו, קרואטיה כשהחל לשחק בקבוצת הכדורסל ציבונה זאגרב, עימה שיחק רק בליגה ובגביע הקרואטי.

שונדוב היה חבר בנבחרות הלאומיות הצעירות של קרואטיה ושותף בזכייתה של הנבחרת במדליית הכסף באליפות אירופה עד גיל 21. לעומת זאת שונדוב, לא היה מעולם חבר בסגל הנבחרת הקרואטית הבוגרת.

ב-5 בינואר 2018, חתם שונדוב בקבוצת ק.ק ספליט מליגת העל הקרואטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* פרופיל השחקן באתר ה-NBA
* פרופיל באתר hoopshype

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברונו שונדוב סיכם במכבי תל אביב
2. ↑  ynet, NBA: ברונו שונדוב חתם בניו יורק ניקס, באתר ynet, 9 בספטמבר 2004
**קבוצת לפידות** היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בייבוא, הפצה ושיווק של מוצרים ושירותים בתחומי הבריאות ואיכות החיים. מטה הקבוצה ממוקם בפארק התעשייה הדרומי, קיסריה, ועובדים בו למעלה מ-220 עובדים.

היסטוריה
--------

קבוצת לפידות נוסדה בשנת 1979 על ידי עמי לפידות (יו"ר ובעלים משותפים) וגילה לפידות (דירקטורית ובעלים משותפים). החברה ייצגה את חברת התרופות הדנית נובו נורדיסק ותרופות נוספות ובכללן הורמונים ותרופות לטיפול בסרטן וסוכרת. בשנת 1995 הוקמה חברת לפידות ספורט בע"מ. בשנת 2000 מונה עמי לפידות למנכ"ל חברת פרינג ישראל בע"מ, הנציגות המקומית של חברת התרופות. בנוסף, הוקמה חברת לפידות ביוטי בע"מ, שעסקה בייבוא והפצה של מותגי קוסמטיקה. בשנת 2006 נרכשה חברת "לוכסמבורג תרופות בע"מ" שנוסדה ב-1930. החברה עסקה ביבוא ושיווק תרופות, מכשור וציוד רפואי. כמו כן, נרכשה גם חברת הבת לוכסויז'ן אשר ייבאה ושיווקה עדשות אופטיות ומותגי מסגרות ראייה ומשקפי שמש. בשנת 2011, שמה של לוכסמבורג תרופות בע"מ שונה ללפידות מדיקל ייבוא ושיווק בע"מ. בשנת 2016 פעילותה של חברת לוכסויז'ן בע"מ מוזגה עם פעילותה של חברת לפידות מדיקל. בשנת 2017: חברת BD רכשה את "בקטלאב דיאגנוסטיקה בע"מ", מה שהיה הבסיס להקמתה של חברת BD ישראל בע"מ. קבוצת לפידות חנכה החברה מרכז לוגיסטי נוסף אשר הצטרף למערך התפעולי של הקבוצה. קבוצת לפידות דורגה במקום השישי בדירוג סיטונאי ציוד רפואי ותרופות בישראל של Dun's 100.

הנהלת החברה
-----------

* עמי לפידות - יו"ר ונשיא קבוצת לפידות המשמש בתפקיד מאז 1980.
* גילה לפידות - דירקטורית ובעלים משותפים.
* אילן לפידות - מנכ"ל קבוצת לפידות.

חברות ומותגים בולטים אותן מייצגת ומשווקת החברה
----------------------------------------------

הקבוצה מייצגת חברות בינלאומיות רבות כגון: ALCON, B BRAUN, ZEISS, Leica, NIHON KOHDEN, MIZUHO OSI, DE RIGO.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר קבוצת לפידות
* גיא גולן, קבוצת לפידות חוגגת 30 שנות פעילות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בדצמבר 2009
* רינה זיסמנוביץ, ברזל: התוסף שאתם נוטלים באמת נספג בגוף?, באתר ynet, 30 בנובמבר 2012
* Lapidot Medical Import & Marketing LTD. (אורכב 13.06.2015 בארכיון Wayback Machine), באתר Medwowglobal
* קבוצת לפידות חוגגת 30 שנות פעילות, גיא גולן, אתר News1‏, 8 בדצמבר 2009
* מאגר תרופות של לפידות מדיקל באתר מאגר התרופות של ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפידות פארמה רכשה את לוכסמבורג תרופות, באתר ynet, 2 ביולי 2006
2. ↑  סיטונאות ציוד רפואי ותרופות, באתר Dun's 100
**יומי הוא חלום** הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי שי נובלמן, אשר הופק מוזיקלית ידי עוזי פיינרמן ונובלמן. האלבום יצא בשנת 2013 והוא הראשון של הזמר שמילותיו הן בשפה העברית.

הפקה
----

העבודה על האלבום החלה בקיץ 2010, עת נובלמן חבר לשכנו, ושותפו להפקת האלבום, המוזיקאי עוזי רמירז, והסתיימה כשנתיים אחר כך.

חלק מהנושאים ומהמוטיבים בשירי האלבום הושפעו ישירות מהעיר: בשיר "רץ ביפו" (שאת מילותיו כתב עם דן תורן), הוא שר על סוס הדוהר בין רחובותיה של העיר, ומביא סיפור אהבה בדיוני בין ילדיהם של שני משוררים, ערבי ויהודי: שמואל בן עדיה ואל קייאס. בשיר "אין לה אוויר", מתוארת בחורה מקומית, בת האלוהים, המטיילת בשדרה בעיר ונרדפת על ידי קריאות המואזין.

שני שירים אחרים (אותם כתב עם ערן צור), הושפעו מהקרבה אל הנמל והים: "בילי באד" - אדפטציה של צור על פי ספרו הקלאסי של הרמן מלוויל, אודות מלח אונייה המוצא להורג, ו"דייגת" המספר על אשה היוצאת לדוג סיכויים אבודים בנהר.
האלבום כלל גם מספר שירים אוטוביוגרפיים: "כל יום משתנה", שיצא כסינגל הראשון מתוך האלבום, (ואף שובץ ברשימות השידור בתחנות הרדיו השונות), ומספר על השינויים התכופים אותם חווה הכותב בתקופה ההיא, "ג'וליאן ואני" המספר על יום בדירה, מחסומי היצירה ואבהות טרייה, ו-"סיפורו של גולש", המתאר את ההתמכרות שבגלישה באתרי האינטרנט.

האלבום כולל גם שתי גרסאות כיסוי לשירים לועזיים אותם תרגם נובלמן לעברית: הראשון שבהם, שיר הנושא, "יומי הוא חלום", היה במקור My year is a day, להיט פופ פסיכדלי צרפתי משנת 1968 של Les Irresistibles ו-"שדים" (במקור "Demons") של הלהקה הבריטית Super furry animals. ארבעה סינגלים יצאו מהאלבום, כאשר לשלושת הראשונים אף צולמו קליפים: "כל יום משתנה", "אין לה אוויר", "יומי הוא חלום" ו"רץ ביפו"/ "יש אהבה". קליפ נוסף יצא לשיר ״סיפורו של גולש״.

מוזיקאים אורחים שהשתתפו באלבום תרמו גם הם לצביונו: אלי לולאי (סולנה של להקת רוקפור), סוזי מילר, דנה עדיני בילי לוי, יונתן שילנסקי בקולות רקע, עוזי רמירז בגיטרה, שחם אוחנה בבס ועוד.

עטיפת האלבום מציגה צילום עתיק של נמל יפו משנת 1898, בו נשתל צילומו של נובלמן, לצד דייגים מקומיים (מהצילום המקורי), עם קליגרפיה של האמנית גיתית רפאל.

השיר ״רץ ביפו״ נכלל בשנת 2016 בדיסק אוסף כפול של המוזיקאי דן תורן, ״לא ארזתי לבד״.

ביקורות
-------

יומי הוא חלום יצא לחנויות בחודש יוני 2013. אלבום ראשון מזה שנים שהוציא נובלמן בשפה העברית. יואב קוטנר שיבח את האלבום בישראל היום. רועי בהריר כתב ביקורת אוהדת ב-nrg. כתבי מגזין Timeout בחרו בו כ"אלבום הישראלי של הקיץ". גם נדב מנוחין מ-Walla שיבח את האלבום. גיא חג'ג' כתב ביקורת חיובית בבלוג המוזיקה עונג שבת.

רשימת השירים
------------

1. רץ ביפו (04:19)
2. יומי הוא חלום (03:08)
3. אין לה אוויר (03:09)
4. כל יום משתנה (04:18)
5. בילי באד (04:43)
6. דייגת (05:04)
7. סיפורו של גולש (03:43)
8. נטלי (03:46)
9. גלויה מנוטינג היל (01:20)
10. ג'וליאן ואני (02:47)
11. שדים (04:29)
12. תצפיות מהגבעה (03:06)
13. יש אהבה (04:24)

קישורים חיצוניים
----------------

* יומי הוא חלום - עמוד אלבום באתר Bandcamp
* אתר למנויים בלבד בן שלו, למה שי נובלמן השאיר את לונדון מאחור, באתר הארץ, 24 ביוני 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב קוטנר, יוצא מן הכלל טוב, ישראל היום, 5.7.2013
2. ↑  רועי בהריר, סינגולר, nrg, 2.1.2014
3. ↑  בחירת המערכת, מוזיקה לקיץ, Timeout. 15.8.2013
4. ↑  נדב מנוחין, קשוב מאוד, וואלה, 2.7.2013
5. ↑  גיא חג'ג', לקרוא ולשרוף, עונג שבת, 21.6.2013
**ארליס הווארד** (באנגלית: **Arliss Howard**; נולד ב-18 באוקטובר 1954) הוא שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

הווארד נולד באוקטובר 1954 באינדפנדנס, מיזורי כבן בכור ויש לו אח נוסף, ג'ים הווארד שהשתתף בכמה מסרטיו. הוא בוגר תיכון טרומן וקולג' קולומביה. נישואיו הראשונים היו לסוכנת קרן סילאס ממנה יש לו בן אחד, סם הווארד. לאחר גירושיהם התחתן שוב ב-1996 עם השחקנית היהודיה-אמריקאית דברה וינגר אשר הופיעה בשניים מסרטיו: Big Bad Love ו-Dawn Anna, וממנה יש לו בן אחד, גדעון "בייב" הווארד.

משחק
----

משחקו הראשון היה בסדרת הטלוויזיה הקומדית "AfterMASH" והסדרה The Day After משנת 1983, שם שיחק בתפקידי משנה. שנתיים לאחר מכן שיחק בסרטו הראשון - The Lightship של הבמאי הפולני יז'י סקולימובסקי לצידם של רוברט דובאל ושל קלאוס מריה ברנדאואר בתור אדי.

ב-1987 שיחק קאובוי בסרט מטאל ג'אקט. בנה שלאחריה שיחק בסרט המתח טקילה סאנרייז את גרג לינדרוף לצד מל גיבסון ומישל פייפר.

ב-1989 שיחק את קנת פרנל בסרט הטלוויזיה קוראים לי סטיבן המבוססת על חייו של הילד סטיבן סטיינר שנחטף בשנות ה-70 בידי פדופיל.

שיחק ב-1992 בסרט Ruby העוסק ג'ק רובי שרצח את לי הארווי אוסוואלד בו שיחק את מקסוול.

ב-1994 שיחק ברוצחים מלידה בבימויו של אוליבר סטון בתור מלאך/שד. שנה לאחר מכן שיחק בסרט הקומדיה "קדילאק של סופשבוע", ובמותחן הדרמה של HBO "המסתננים" בדמותו של ריקי איטון. 

ב-1997 שיחק בפארק היורה: העולם האבוד את פיטר לודלו, אחיינו החמדן והתככן של האמונד (ריצ'רד אטנבורו), והנבל הראשי בסרט. באותה שנה שיחק גם באמיסטאד בתפקיד ג'ון קלהון. שני הסרטים בבימויו של סטיבן ספילברג.

ב-2001 ביים את הסרט "אהבה רעה", שכיכב בו לצד אשתו דברה וינגר. 

ב-2004 שיחק בסרט "לידה" לצד ניקול קידמן, ובסרט "שן הארי" לצד טארין מנינג. 

בשנים 2005–2007 שיחק בסדרת המתח האמריקאית מדיום בתור קפטן קנת' פוש. ב-2007 שיחק גם בסרט סכין בלב.

ב-2009 שיחק בסרט אשתו של הנוסע בזמן. ב-2011 שיחק במאניבול בתור ג'ון הנרי לצד בראד פיט וג'ונה היל.

ב-2013 הופיע בסדרת הערפדים דם אמיתי בתור טרומן ברל, מושל לואיזיאנה לשעבר. ב-2015 שיחק בסרט בלתי הפיך את ד"ר ג'וזף מרון. 

ב-2018 שיחק בסרט "הילד למטה".

ב-2020, שיחק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה והפשע "מצוד" בתור ארל אמברי.

בשנת 2023 שיחק בסרטו של דייוויד פינצ'ר "הרוצח".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארליס הווארד** בוויקישיתוף

* ארליס הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארליס הווארד, באתר AllMovie (באנגלית)
* ארליס הווארד, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר גלבץ, שאריות מסדרת טלוויזיה - "טקילה סנרייז" / בימוי ותסריט: רוברט טאון, חדשות, 12 באפריל 1989
2. ↑  נדב הולנדר, די-וי-די | רוצחים מלידה במהדורה חגיגית, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2009
3. ↑  פבלו אוטין, ‏סרט הפעלה, באתר גלובס, 22 ביוני 2005  
אורי קליין, לחישות אקזוטיות, באתר הארץ, 3 בינואר 2005
4. ↑  אורי קליין, המוות קורץ לה, באתר הארץ, 10 בינואר 2006
5. ↑  חן חדד, עכבר העיר, עד טיפת הדם האחרונה: "דם אמיתי" מסרבת לסגור את הבאסטה, באתר הארץ, 24 ביוני 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604536505171
* BNE: XX1266871
* BnF: cb14188076q (data)
* GND: 1062135555
* ISNI: 0000 0000 5936 6921
* LCCN: no00037634
* NKC: xx0263310
* NTA: 302971289
* SNAC: w62p7z85
* SUDOC: 083349081
* VIAF: 38917856
* WorldCat: lccn-no00037634

 |
**מרווין אוגונג'ימי** (נולד ב-12 באוקטובר 1987) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

נולד במכלן, אוגונג'ימי ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו עם ראסינג גנק בעונת 2005/2006. בשנת 2007, הוא הושאל ל ואלבייק. בזמן ששהה בואלבייק הוא הופיע ב-27 משחקים והבקיע 10 שערים. עם חזרתו לגנק, הפך אוגונג'ימי לשחקן בולט בקבוצה הבלגית ועזר למועדון לזכות באליפות המקומית בעונת 2010/2011. בקיץ 2011 היה אמור אוגונג'ימי להיות משוחרר למיורקה אך המסמכים הגיעו 7 דקות מאוחר מדי לפיפ"א ולכן ההעברה נכשלה.
ב-14 בנובמבר 2011, הודיעה מיורקה על הצטרפותו של אוגונג'ימי לקבוצה שלהם. ב-31 באוגוסט 2012, הוא הצטרף לסטנדרד לייז' בהשאלה.
ב-6 ביוני 2014, חתם אוגונג'ימי בסטרומסגודסט. הוא ערך את המשחק הראשון שלו נגד סטיאווה בוקרשט בסיבוב השני של מוקדמות ליגת האלופות ב-16 ביולי 2014.
אוגונג'ימי חתם בסוואן הקריאנית ב-12 בפברואר 2016. והושאל מיוני 2016 לרצ'אבורי התאילנדית. עם חזרתו, חוזהו בוטל בהסכמה הדדית מכיוון שסוואן ירדה ליגה באותה העונה.
ב-1 בפברואר 2017, חתם אוגונג'ימי בסקנדרבו קורצ'ה האלבנית עד סוף דצמבר 2017. הוא ערך את הופעתו הראשונה בליגה האלבנית חודש לאחר מכן, ב-4 במרץ, בתיקו 1:1 מול טאוטה דורס, ושיחק את ה-27 דקות האחרונות כשעלה מהספסל כמחליף.

נבחרת לאומית
------------

ב-8 באוקטובר 2010, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה נגד נבחרת קזחסטן באסטנה, כאשר נכנס כמחליף במחצית והבקיע צמד בניצחון 0-2. רק ארבעה ימים לאחר מכן, בהופעתו השנייה נגד נבחרת אוסטריה, אוגונג'ימי פתח בהרכב וכבש שער על מנת להשוות את התוצאה ל-3-3 בדקה ה-87, כאשר המשחק הסתיים בתיקו מרגש של 4-4.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרווין אוגונג'ימי** בוויקישיתוף
* 

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרווין אוגונג'ימי"**.
**מקסים סלומון** (1922–1991), צלם ישראלי, צלם המערכת של "העולם הזה" ושל "במחנה", מחלוצי הצילום העיתונאי החופשי בישראל.

ביוגרפיה
--------

סלומון נולד בתל אביב, אבי-סבו היה אחיו של יואל משה סלומון, ממייסדי פתח תקווה.

סלומון למד את תורת הצילום בעצמו. הוא העלה בצילומיו שאלות חברתיות ופוליטיות נוקבות בישראל הצעירה. בשנות החמישים, בשיתוף עם אורי אבנרי, פיתח את גישת הכתבה המצולמת (הרפורטז'ה) הנהוגה עד היום. סלומון צילם את בתי תל אביב הישנים והמתפוררים, את האמנים שושנה דמרי ושייקה אופיר בראשית דרכם, ואת יושבי בית הקפה כסית. בתל אביב אהב לצלם את הקבצנים, מוכרי הנקניקיות ואת הקשישים. צילומיו בשחור לבן היו ישירים, הומוריסטיים לוכדים בתוכם התרחשויות מגוונות.

סלומון אהב את החיים הטובים, היה שתיין וחובב נשים מושבע. היה חבר של בעל הכפר של רפי נלסון בטאבה, שהייתה מוקד חיי הבוהמה בשנות השישים עד שנות השמונים. סלומון בילה שם שעות רבות בשתייה וגם ניהל באיזה שלב את המקום. בתחילת שנות ה-60 היה בבעלותו מועדון על שפת הכנרת בשם "מינוס 206", אותו מכר מאוחר יותר לצלם אחר, דוד אולמר. הוא התחתן ארבע פעמים ונולדו לו ארבעה ילדים, ביניהם חוקרת הספרות איריס מילנר. ב-1991 מת בבית החולים "יוספטל" באילת מחוסר כל.
בשנת 2007 נערכה לזכרו תערוכה במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב - "מקסים סלומון - רפורטז'ות, 1947- 1957"
אוצר: גיא רז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקסים סלומון** בוויקישיתוף
* אביבה לורי, פוטו מקסים, באתר הארץ, 15 בינואר 2008
* מישל דור, צילום מקסים, באתר ynet, 25 בדצמבר 2007
* צילומים תל אביביים בבית הקפה בן עמי, nrg ‏, 1/3/2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  לא ידוע, "מינוס 206" בטבריה - נמכר, **מעריב**, 13 בינואר 1962

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009302888305171
* ISNI: 0000 0000 5136 9423
* LCCN: no2008087568
* PIC: 276605
* VIAF: 39189741
* WorldCat: lccn-no2008087568

 |
איסר נתנזון
**איסר נתנזון** (כינוי מחתרתי: **גדעון**; 1916 - 2 במאי 1976) היה מפקד מחלקת האצ"ל ברובע היהודי של ירושלים העתיקה. 

נתנזון נולד ברומניה, וכתינוק רך התייתם מאביו, שנהרג כחייל במלחמת העולם הראשונה, בחזית המזרחית. בגיל צעיר הצטרף לתנועת הנוער הרוויזיוניסטית בית"ר, ובהגיעו לגיל 20, הצטרף לתנועת ההעפלה אף על פי, כמלווה ספינות מעפילים, העמוסות בעולים, בדרכם לארץ ישראל. בשנת 1939 החליט בעצמו לעלות לישראל, התיישב בראש פינה, ושם הצטרף לאם פלוגות בית"ר ולאצ"ל.

בעקבות הכרזת המוסדות הלאומיים על צו גיוס של רווקים מגיל 20 עד 30, לצבא הבריטי, התנדב נתנזון בשנת 1941 לצבא הבריטי, ושירת במצרים ובאיטליה. עם סיום המלחמה, לא חזר נתנזון ארצה, אלא נשאר בפירנצה והחל ללמוד לימודי פיזיקה באוניברסיטה המקומית. לאחר זמן, גברו געגועיו לישראל, ואיסר חזר והתיישב בירושלים, את לימודי הפיזיקה המשיך באוניברסיטה העברית. בכל תקופת לימודיו, נשאר נתנזון חבר בארגון האצ"ל, והתקדם בדרגות הפיקוד, הוא קיבל את הכינוי המחתרתי "גדעון".

בינואר 1948 הועבר לעיר העתיקה, ומונה למפקד הארגון ברובע היהודי, כדי להערים על המשטרה הבריטית שמנעה כניסת יהודים לעיר העתיקה, שילם איש הלח"י, ראובן גרינברג, 20 לירות לשוטרים איריים, ואלו הבריחו את נתנזון לרובע בתוך משוריין משטרתי.

במקום היו באותה עת כ-30 אנשי אצ"ל, אליהם הצטרפו אנשים מתושבי הרובע, וביחד 47 איש ואישה התפרסו על פני 6 עמדות, בגוש בתי ניסן ב"ק. עם היכנסו לתפקיד הנהיג "גדעון" שהיה בעל ניסיון צבאי, מספר שינויים משמעותיים. הוא חייב את הלוחמים לעבור אימונים אינטנסיביים, הבנות שותפו באימונים ובלחימה במידה שווה עם הבנים, כולל שמירה בעמדות, הקשר עם אנשי ההגנה השתפר, והוגבר שיתוף הפעולה בין הארגונים ברובע. גדעון גם יזם את הקמתו של מפעל לייצור רימוני יד מקופסאות שימורים ונס קפה, ריקות. במפעל עבדו הלוחמות בשיתוף עם קבוצת מורים, וילדים עברו מבית לבית ואספו את חומרי הגלם לייצור. רימונים אלו סייעו בעמידה בקרב, מנעו הסתערויות המונים, וגרמו לפגיעות קשות באויב. 

ב-28 במאי נותרו מבין מאה וחמישים הלוחמים שהיו בתחילת הקרבות, ו-84 אנשי התגבורת, רק 43 גברים שאינם פצועים. מטה ההגנה אישר לרבני הרובע, הרב בן ציון מרדכי חזן והרב זאב מינצברג, לצאת עם דגל לבן אל מפקד הלגיון עבדאללה א-תל, כדי לסכם עמו על הפוגה, לשם פינוי ההרוגים והפצועים. מפקד הרובע, משה רוסנק, כינס ישיבה משותפת של המטה ונציגי התושבים, ובה נתקבלה פה אחד ההחלטה להיכנע, בהימנעותו של איסר נתנזון, מפקד מחלקת האצ"ל. 

תנאי הכניעה עליהם חתמו א-תל ורוסנק היו כדלקמן: 

1. מסירת הנשק שבידי הלוחמים.
2. כל הגברים הבריאים יילקחו בשבי.
3. הפצועים יילקחו בשבי, או ישוחררו, בהתאם לחומרת פציעתם
4. השאר יישלחו לעיר החדשה באמצעות הצלב האדום.

נתנזון שנפצע בקרבות בידו באופן קשה, אולם חזר לעמדה לאחר שנותח, לא ניצל את זכאותו, על פי הסכם הכניעה, לעבור למערב העיר, והלך עם פיקודיו לשבי בירדן. 

לאחר שובו מן השבי חזר נתנזון ללימודי הפיזיקה, ועסק במחקר יישומי באוניברסיטה העברית בירושלים, הוא נישא לחיה מלכה לבית גרינברג, שהייתה מלוחמות הרובע, וחברת האצ"ל גם היא, אותה הכיר כאשר פיקד על מחלקת האצ"ל ברובע. בב' באייר ה'תשל"ו הלך נתנזון לעולמו בירושלים, ונטמן בבית העלמין בהר הזיתים. עיריית ירושלים קראה רחוב על שמו, בשכונת פסגת זאב שבעיר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה נאור, לנו היה זה תשעה באב בזעיר-אנפין, חרות, 25 במאי 1962, המשך
* איסר נתנזון, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה. אם התכוונתם למפגש בין שתי דרכים, ראו צומת.

**"צומת דרכים"** היא סדרת-מסע טלוויזיונית ששודרה בשנת 2009 בערוץ 8.

הסדרה מתמקדת בשלושה אנשים זרים, הנמצאים בצומת דרכים אישית ומחפשים את עצמם ואת דרכם בחיים. מעוז הוא עובד סוציאלי המרגיש שחוק, עתר היא פעילה סביבתית תל אביבית שלא מוצאת את מקומה, ועומר הוא איש היי-טק באמצע החיים הלכוד במסלול חייו. שלושתם מחפשים את דרכם בתחום הירוק. הם יוצאים למסע אישי ומשותף, במהלכו הם פוגשים ומראיינים אנשים שעשו שינוי בחייהם ובחרו לחיות בדרך אקולוגית. המרואיינים הם אנשים שהצליחו להגשים חלום אישי – הקימו יוזמה סביבתית מצליחה או חיים בסגנון החיים שהם בחרו בו – ומוכיחים באמצעות הסיפור הפרטי שלהם שאפשר גם אחרת.

הסדרה מבוססת על הסדרה האמריקאית Roadtrip Nation, אולם להבדיל מהסדרה המקורית, צומת דרכים מתמקדת בתחום השינוי הסביבתי.

קישורים חיצוניים
----------------

* צומת דרכים, צפייה בפרקי התוכנית
* מחכים לאור ירוק: שלושה חברים יצאו לדרך, באתר nrg‏, 4 ביוני 2009
* האינדי הישראלי מוצא בית טלוויזיוני, באתר וואלה!‏, 3 ביוני 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  עכבר העיר, כל ההמלצות לסוף השבוע, באתר הארץ, 4 ביוני 2009
קריאה של ברווז חד-זנב
**ברווז חד-זנב** (שם מדעי: *Anas Acuta*) הוא עוף מים ממשפחת הברווזיים, שנפוץ בצפון אמריקה הצפונית, וכן בצפון אסיה.

תיאור
-----

אורך גופו 51–66 ס"מ ומשקלו כ-1250-800 גרם (הזכרים גדולים וכבדים יותר). זהו ברווז גדול, שגזרתו עדינה.

הברווז הזכר ניכר בצבעיו הבולטים: ראשו וגרונו, שצבעם חום-שוקולד, מנוגדים לחזה ולבטן הלבנים. התת-שת (שורש הזנב) שחור והזנב לבן. בתעופה, בולט בכנפיו סמל המזכיר דגל ירוק בעל שוליים לבנים. רגליו אפורות, וצבע עיניו צהוב-חום.

הנקבה, שצבעה חום-מנומר כשאר נקבות הברווזים, בולטת בצווארה הארוך והצר ובמקורה הארוך והמחודד. צבע ראשה נוטה פעמים רבות לג'ינגי, רגליה אפורות ונוטות לצבע כחול, וצבע עיניה חום.

כאשר הברווז מתהפך, בולטים מחוץ למים התת-שת השחור והזנב המחודד.

תפוצה
-----

### בעולם

הברווז חד-הזנב מקנן באזורי הטייגה והטונדרה, צפונית לתחום התפוצה של הברכייה. כל האוכלוסיות של ברווז זה נודדות דרומה בחורף. האוכלוסיות האירופאיות והמערב-אסייתית נודדות למרכז אירופה, לאפריקה ולמזרח התיכון. על אף שהוא אינו מוכר כמין בסיכון, אוכלוסייתו העולמית נמצאת במגמת ירידה. באמריקה הצפונית ירד מספר הפריטים בכ-70%.

### בישראל

ברווז זה הוא חולף שכיח בשתי עונות - סתיו וחורף - במספרים קטנים. בסתיו הוא נראה החל מסוף אוגוסט, כשהוא חולף מעל לים התיכון בלהקות קטנות, או כשהוא חונה במאגרי מים בפנים היבשת.

רבייה
-----

שני הזוויגים מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה. החיזור וההזדווגות נעשים בתוך המים. עונת הרבייה היא בין אפריל ליוני. הנקבה מטילה 7–9 ביצים, והקן נבנה על הקרקע. במקרה של הרס הקן על ידי טורף, הנקבה תטיל תטולה נוספת ("דגירת מילואים"). הנקבה דוגרת לבדה, ומשך הדגירה הוא בערך 22 - 24 ימים. הצעירים נשארים עם אמם עד שכל גופם מתכסה בנוצות. בערך חצי מהאפרוחים זוכים להגיע לבגרות מינית.

התנהגות
-------

הברווז חד הזנב ממעט לפעול ביום, ואוכל בעיקר בשעות בין הערביים. סביבת המחיה שלו היא נחלים, והוא מעדיף מים עמוקים יותר ממרבית הברווזים. צווארו הארוך מותאם לאכילה מהבוץ שעל קרקעית הנחלים, ולעיתים הוא אף צולל על מנת לאסוף מזון. כך הוא נמנע מתחרות על משאבי המזון עם מיני ברווזים אחרים, שאינם נוהגים כמתואר. ברווז זה נחשב חששן למדי.

גלריה
-----

* התת-שת בעת צלילה: זכר (מימין) ונקבה (משמאל)התת-שת בעת צלילה: זכר (מימין) ונקבה (משמאל)
* זכר בתעופהזכר בתעופה
* להקת ברווזים חדי-זנבלהקת ברווזים חדי-זנב
* צעירים: זכר (למעלה) ושתי נקבות (למטה)צעירים: זכר (למעלה) ושתי נקבות (למטה)
* Museum specimenMuseum specimen

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברווז חד-זנב** בוויקישיתוף
* ברווז חד-זנב, באתר ITIS (באנגלית)
* ברווז חד-זנב, באתר NCBI (באנגלית)
* ברווז חד-זנב, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ברווז חד-זנב, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* ברווז חד-זנב, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* ברווז חד-זנב, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברווז חד-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. 1 2  מגדיר הציפורים של ישראל - ברווז חד-זנב, באתר פורטל צפרות
3. ↑  בעלי חיים בגן | גן החיות הלימודי חיפה, באתר www.haifazoo.co.il
4. 1 2 3  בעלי חיים בגן | גן החיות הלימודי חיפה, באתר www.haifazoo.co.il

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556198805171

 |
המשורר מחמוד דרווישהמשורר מחמוד דרוויש
**חשוב על זולתך** (בערבית: **فكر بغيرك** - **פַכִּר בִּעַ'יְרִכַּ**) הוא שיר מאת המשורר והיוצר הפלסטיני מחמוד דרוויש, שהתגורר בחיפה במעמד של תושב קבע. השיר פורסם בקובץ השירים בשם "כפרחי השקד או רחוק יותר" בשנת 2005.

נושא השיר
---------

השיר פונה אל מצפונו של האדם וקורא לו: אתה האיש החי את חייך ומרוכז בדאגה לעצמך, חשוב על זולתך, על האנשים החלשים הזקוקים לטיפול ותשומת לב, ושגורלם לא שפר עליהם כשלך. חשוב עליהם בעודך חי את חייך, ומבצע את פעולות היומיום השגרתיות.

> 
> כשאתה שב אל הבית, ביתך, חשוב על זולתך
> (אל תשכח את עם-האוהלים)
> 
> 
> 
> — שורה מהשיר "חשוב על זולתך", תרגום עפרה בנג'ו ושמואל רגולנט
>

ניתוח השיר
----------

כותרת השיר "חשוב על זולתך" מנוסחת כפועל בלשון ציווי, ומדגישה את המסר העיקרי שהמשורר מנסה לשלוח אל המקבל. סגנון פנייה זה הופך את המשורר למטיף ומדגיש את הרפורמה החברתית אליה הוא שואף, ליצירת קהילה טהורה, ללא אנוכיות, נטולת פגמים ושחיתות.

חזרתו של המשפט בכל פסוק נדמה כצלצול של פעמון אזעקה החוזר ומזכיר לשומע את האמת ואת החובה המוטלת עליו. מטבע הלשון הזו באה כצעקה המעירה את מצפונם הנעדר של בני האדם.

קריאתו של המשורר כפי שהיא משתקפת בנוסח השיר, אין משמעה שעל האדם לבטל את מחויבויותיו, צרכיו וצרותיו, אלא קוראת לו לתת ככל יכולתו, וְלוּ מהמעט שבידו, וְלוּ רַק במחשבה על זולתו.

בספר הדן ביצירתו של דרוויש, "מחמוד דרוויש: אני לא יכול לשכוח" (בערבית: محمود درويش: عصي علي النسيان), מאופיינת שירתו ככזו ההופכת נושאים פוליטיים לנושאים אנושיים ודנה בגורלו של האדם. יצירתו, העוסקת רבות בגורל העם הפלסטיני, דנה באתגרי הקיום מנקודת מבט אנושית.

קובץ השירים "כפרחי השקד או רחוק יותר" בו מפורסם השיר, נכתב בתקופה הקרובה למותו, וניכר בו הכאב שליווה תקופה זו בחייו.

ביצועים לשיר
------------

השיר הולחן על ידי מירה עווד ומרסל ח'ליפה (אנ') ובוצע על ידם ועל יד מבצעים שונים, בין היתר בטקס יום הזיכרון הישראלי פלסטיני בשנת 2017 ובטקס אקו"ם 2017.

ראו גם
------

* מחמוד דרויש
* תעודת זהות (שיר)

לקריאה נוספת
------------

* מחמוד דרוויש, מחמוד דרוויש - חמישים שנות שירה, תרגום: ראובן שניר, הוצאת קשב, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* לחן ושירה מירה עוד -חשוב על זולתך
* לחן ושירה בליווי עוּד, מרציל חליפה פאכר ביגאיריכ
* מירה עווד ואחינועם ניני בטקס יום הזיכרון הישראלי פלסטיני 2017
* שירים נוספים של מחמוד דרוויש באתר של נילי דגן
* אלמוג בהר, כפרחי השקד או רחוק יותר, מחמוד דרוויש | גלות עצמה היא מטאפורה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2008
* ח"כ אחמד טיבי מקריא את השיר על בימת הכנסת בשתי שפות, 2017
* מחמוד דרוויש - חמישים שנות שירה, הוצאת קשב, 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  מחמוד דרוויש, **כפרחי השקד או רחוק יותר**, ריאץ' אלרייס לפרסום ספרים, 2005, עמ' 15-16
2. 1 2  סמיר אלגונדי, חשוב על זולתך למחמוד דרוויש, באתר אלוטן, ‏13.12.2009
3. ↑  עאאשה סולטאן, חשוב על זולתך, באתר אלביאן, ‏26.11.2017
4. ↑  מיצ'יל סעאדה, **מחמוד דרוויש: אני לא יכול לשכוח**, הוצאת ריאץ' אלרייס, 2009, עמ' 116-117
5. ↑  מיציל סעאדה, **מחמוד דרוויש:אני לא יכול לשכוח**, ריאץ לפרסום ספרים, 2009, עמ' 53

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חשוב על זולתך (שיר)"**.
כריסטופורוס עם הילד ישו
כריסטופורוס עם הילד ישו בפסל גותי במוזיאון בודה
**כריסטופורוס הקדוש** (ביוונית קוינה: **Άγιος Χριστόφορος**, מילולית: "הקדוש הנושא את ישו") הוא קדוש נוצרי הנחשב למרטיר, אשר מת על אמונתו במהלך תקופת שלטונו של הקיסר הרומי דקיוס, ששלט בשנים 249–251. כריסטופורוס הוא אחד מארבעה-עשר הקדושים המסייעים, הוא מגן מפני מחלת הדבר ונחשב לקדוש המגן של הנוסעים. קיימת אמונה עממית כי אדם שיראה את תמונתו, לא ימות באותו יום. 

קיימות אגדות על כריסטופורוס, המתארות אותו כענק אשר סייע להתגלמות הילד ישו. באמנות הנוצרית הוא מסומל לעיתים קרובות כענק אשר מחזיק מטה גדול ונושא על כתפיו את ישו הילד תוך שהם עוברים בנחל. במספר צלמיות מן התקופה הביזנטית, וכן באגדות אחדות מימי הביניים המוקדמים, הוא מתואר כקינוקפאלוס, אדם אשר ראשו ראש כלב. על פי המאמינים, גולגולתו קבורה במנזר קרקאלו (Καρακάλλου) שבחצי האי אתוס ביוון. 

כריסטופורוס הקדוש מכונה באנגלית Christopher ("כריסטופר"), בצרפתית Christophe ("כריסטוף"), בספרדית Cristóbal ("קריסטובל"), בהונגרית Kristóf ("כריסטוף"), בפולנית Krzysztof ("קשישטוף"), וברוסית Христофор ("חריסטופור"). השם בעברית נובע מן השם התקני ביוונית וכפועל יוצא בלטינית.

ראו גם
------

* עומדים על כתפי ענקים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כריסטופורוס הקדוש** |

* כריסטופורוס הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפרי אילני, קרוב משפחה מוזר, בעל ראש כלב, באתר הארץ, 10 באפריל 2006

| ארבעה-עשר הקדושים המסייעים |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אגאתיוס הקדוש • אגידיוס • אוסטתיוס הקדוש • ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה • בלזיוס הקדוש • ברברה הקדושה • גאורגיוס הקדוש • דיוניסיוס הקדוש • ויטוס הקדוש • כריסטופורוס הקדוש • מרגרטה הבתולה • סיריאקוס הקדוש • פנטלאון הקדוש • קתרינה מאלכסנדריה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007279179905171
* GND: 118520725
* ISNI: 0000 0000 2469 0190
* LCCN: n50072233
* MusicBrainz: a996c57d-67ac-4b8e-86b6-5dbdc52e7214
* NKC: jn20040301013
* NLG: 45052
* VIAF: 33245048
* WorldCat: viaf-33245048

 |