recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**G.R.L.** היא להקת בנות שהוקמה על ידי רובין אנטין. חברות הלהקה הן: לורן בנט, נטשה סלייטון וג'זי מג'ייה, וחברות הלהקה לשעבר הן: סימון באטל, אמילין אסטרדה, ופאולה ואן אופן.

היסטוריה
--------

ב-9 בספטמבר 2013 הוציאו את הקליפ "vacation" ששימש כחלק מהפסקול לסרט "הדרדרסים 2". ב-25 בפברואר 2014 אירח אותן הזמר פיטבול בשיר "Wild Wild Love". ב-29 ביולי 2014 יצא ה-EP הראשון של הלהקה. מהאלבום יצא הסינגל "Ugly Heart" שהגיע למעמד פלטינה, הגיע למקום 10 במצעד סוף השנה של אוסטרליה, למקום ה3 במצעד הרשמי של ניו זילנד והפך לשיר המצליח ביותר של הלהקה עד כה.

ב-4 בספטמבר 2014 נמצאה באטל ללא רוח חיים בדירתה שבהוליווד. חוקרי מקרה המוות של מחוז לוס אנג'לס קבעו שהיא שמה קץ לחייה, והתברר שהיא התאבדה בעקבות דיכאון אשר נגרם מבעיות כלכליות. הקבוצה שחררה הודעה רשמית יום לאחר מכן ברשתות החברתיות, ולקחה הפסקה קצרה בעקבות מותה.

ב-15 בינואר 2015 הוציאו את הקליפ "Lighthouse" אשר הוקדש לזכרה של באטל. הקבוצה התפרקה רשמית ב-2 ביוני 2015, אולם ב-15 ביוני 2016 דווח כי הקבוצה מתכננת קאמבק.

הקבוצה חזרה באופן רשמי ב-5 באוגוסט 2016, עם חברה חדשה ללהקה בשם ג'זי מג'ייה, לצד החברות המקוריות מהלהקה לורן בנט ונטשה סלייטון, מה שהפך את הקבוצה לטריו. הופעתם הראשונה לאחר הקאמבק הייתה בפסטיבל המוזיקה של ניקלודיאון "סליים-פסט" שבאוסטרליה, בספטמבר 2016. מאז, הספיקה הלהקה להוציא שני סינגלים: "Kiss Myself" ו-"?Are We Good".

חברות הלהקה
-----------

### חברות הלהקה הנוכחיות

* לורן בנט (באנגלית: **Lauren Bennett**) - נולדה ב-23 ביוני 1989
* ג'זי מג'ייה (באנגלית: **Jazzy Mejia**) - נולדה ב-24 ביולי 1994
* נטשה סלייטון (באנגלית: **Natasha Slayton**) - נולדה ב-19 באוגוסט 1988

### חברות הלהקה לשעבר

* סימון באטל (באנגלית: **Simone Battle**) - נולדה ב-17 ביוני 1989, נפטרה ב-5 בספטמבר 2014
* פאולה ואן אופן (באנגלית: **Paula Van Oppen**) - נולדה ב-20 ביוני 1989
* אמילין אסטרדה (באנגלית: **Emmalyn Estrada**) - נולדה ב-5 באפריל 1992

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

* 2014: *G.R.L.*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **G.R.L.** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של G.R.L.
* G.R.L. ברשת החברתית פייסבוק

* G.R.L. ברשת החברתית טוויטר

* G.R.L. באתר אייטונס (באנגלית)

* G.R.L. באתר ספוטיפיי

* G.R.L. באתר Last.fm (באנגלית)

* G.R.L. באתר AllMusic (באנגלית)

* G.R.L. באתר MusicBrainz (באנגלית)

* G.R.L. באתר Discogs (באנגלית)

* G.R.L. באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 7037 9693
* MusicBrainz: cb3fa2f4-70aa-428a-b84d-61c35e6fed14

 |
**הבחירות הפרלמנטריות** ה-11 בתולדות קנדה מאז איחוד קנדה התקיימו ב-26 באוקטובר 1908. היו אלו בחירות לבית הנבחרים של קנדה, הבית התחתון בתוך הפרלמנט הקנדי. במהלך הבחירות היו מעורבות חמש מפלגות, מתוכן שתי מפלגות מרכזיות ושלוש מפלגות משניות. המפלגה הליברלית בראשות ראש הממשלה המכהן, וילפריד לורייה, שרץ לקדנציה רביעית רציפה לראשות הממשלה, המפלגה השמרנית בראשות רוברט בורדן, שקידם רפורמות במפלגה, המפלגה השמרנית-ליברלית, שהייתה למעשה בחסות המפלגה השמרנית ובחרה מטעמה גם כן את רוברט בורדן כמועמד לראשות הממשלה. בנוסף למפלגות הללו היו גם המפלגה הסוציאליסטית ומפלגת העבודה הקנדית, שהשיגו תמיכה ציבורית מינורית. היו במהלך הבחירות 15 מועמדים עצמאיים, 7 מועמדים ללא שיוך פוליטי כלל, שני מועמדים עצמאיים עם זיקה שמרנית וחמישה מועמדים עצמאיים עם זיקה ליברלית.

המפלגה השמרנית הנהיגה במהלך הקמפיין הפוליטי שקדם לבחירות את פלטפורמת הליפקס שקודמה בידי רוברט בורדן, לפיה סטתה המפלגה במעט מהמדיניות המסורתית כדי להשיג קהל מצביעים רחב יותר. הפלטפורמה החדשה כללה מדיניות של הלאמות למען פיקוח על תשתיות רחבות היקף, מדיניות הגירה תחת אכיפה מרובה יותר ועוד. סטייה זאת מיסודות המפלגה השמרנית הובילה לקרע בין חלק מחברי המפלגה לבין בורדן עצמו. בסופו של דבר היו המאבקים הפנימיים בתוך המפלגה השמרנית לגורם מרכזי בהפסדה בבחירות. תוצאות הבחירות הניבו 133 מושבים בבית הנבחרים למפלגה הליברלית לעומת 82 מושבים למפלגה השמרנית ועוד שלושה מושבים למפלגה השמרנית-ליברלית. המפלגה השמרנית השיגה רוב קולות בקולומביה הבריטית, מניטובה ואונטריו, וחוזקה מאז הבחירות הקודמות. היו אלו הבחירות הראשונות בהיסטוריה הקנדית שבהן היו מעורבות הפרובינציות החדשות של אלברטה וססקצ'ואן.

תוצאות לפי מפלגה
----------------

| המפלגה | מנהיג המפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| **המפלגה הליברלית של קנדה** | **וילפריד לורייה** | **570,311 (48.87%)** | **133** |
| המפלגה השמרנית של קנדה | רוברט בורדן | 524,641 (44.95%) | 82 |
| המפלגה השמרנית-ליברלית | 14,733 (1.26%) | 3 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1908** בוויקישיתוף
* בחירות וראשי ממשלה, האנציקלופדיה הקנדית
* תוצאות בחירות בקנדה, 1867 - הווה
**הֶלֶנֶה וַייגֶל** (בגרמנית: **Helene Weigel**; ‏12 במאי 1900 – 6 במאי 1971) הייתה שחקנית יהודייה-גרמנייה ידועה.

קורות חיים
----------

בול לזכרה של וייגל
וייגל נולדה בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, בתם של לאופולדינה (שמה לפני הנישואים היה פולאק) וזיגפריד וייגל, עורך דין. משפחתה הייתה יהודייה. הייתה חברת המפלגה הקומוניסטית משנת 1930 ומנהלת אמנותית של ברלינר אנסמבל, לאחר מותו של בעלה, ברטולט ברכט ב-1956. בין תפקידיה במחזותיו של ברכט היא ידועה במיוחד בגילום דמותה של Pelagea Vlassova בהצגה "האם" משנת 1932, אנטיגונה, בגרסתו של ברכט לטרגדיה היוונית בשם זה ובתפקיד הגברת קאראר בהצגה על מלחמת האזרחים "הרובים של הגברת קאראר". הידוע שבתפקידיה היה אמא קוראז' בהצגה "אמא קוראז' וילדיה".

בשנים 1933–1947 הייתה פליטה מגרמניה הנאצית, ולעיתים רחוקות עלה בידה לשחק, אפילו בשהותה בת השש שנים של המשפחה בלוס אנג'לס ב-1944 שיחקה בתפקיד קטן בסרט הצלב השביעי. רק עם הקמתו של ברלינר אנסמבל בגרמניה המזרחית ב-1949, כשהחל שמו של ברכט להתפרסם בעולם כגאון, שבה לקריירת המשחק. וייגל הלכה לעולמה בברלין המזרחית ב-1971, כשעמדה בראש ברלינר אנסמבל. רבים מהתפקידים שיצרה עם ברכט עודם קיימים ברפרטואר התיאטרון כיום.

חייה האישיים
------------

וייגל הייתה אשתו השנייה של ברטולט ברכט, להם נולדו שני ילדים: בן, שטפן ברכט (3 בנובמבר 1924 - 13 באפריל 2009) ובת, ברברה ברכט-שאל (נולדה ב-28 באוקטובר 1930).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלנה וייגל** בוויקישיתוף
* הלנה וייגל, ברשת החברתית Goodreads
* הלנה וייגל, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הלנה וייגל, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* אתר אנסמבל ברלין
* דורית ירושלמי, **הלנה וייגל**, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
* הלנה וייגל, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* הלנה וייגל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269861205171
* BIBSYS: 90070090
* BnF: cb13337667b (data)
* CiNii: DA02303014
* GND: 118630091
* ISNI: 0000 0001 0869 2943
* LCCN: n83048175
* LNB: 000079292
* NKC: mzk2004246390
* NLP: A26375047
* NTA: 068687206
* RERO: 02-A006341362
* RKD: 213231
* SNAC: w6qj7jx7
* SUDOC: 035804564
* VIAF: 9994139
* WorldCat: lccn-n83048175

 |
**בנציון בּוּלִי** (וגם **די-בּוּלִי**, בסרבית: **Бенцион Були**;‏ 21 במאי 1867, בלגרד, נסיכות סרביה - 21 באוגוסט 1933, וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה) היה איש ציבור יהודי, תעשיין ופוליטיקאי סרבי-יוגוסלבי, ראשון היהודים שנבחר לכהן כחבר פרלמנט בסרביה.

קורות חיים
----------

בנציון בולי נולד בבלגרד לידידיה בולי נשיא הקהילה הספרדית וללאה. הוא רכש השכלה יסודית ותיכונית בעירו, ויצא ללימודי מסחר בווינה. לאחר שובו ניהל את עסקי הבנקאות של אביו, ופתח מפעל טקסטיל. היה חבר מועצת המנהלים של מספר בנקים בבלגרד, וכן של הבורסה לניירות ערך. ב-1912 נכנס לחיים הפוליטיים, הצטרף למפלגת העם הרדיקלית של סרביה, ונבחר לחבר הפרלמנט הסרבי מטעמה. בכך היה ליהודי הראשון שנבחר לפרלמנט הסרבי.

במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן בפרלמנט הסרבי הגולה כחבר ועדת הכספים, ופעל רבות ועל חשבונו לסייע לפליטים סרביים ויהודים שנטשו את ביתם מחמת הקרבות. הקים שני בתי מחסה לפליטים בניש ובסקופיה. לאחר כינון ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים עזב את החיים הפוליטיים וחזר לעסקיו הפרטיים. ב-1920 התמנה ליושב ראש איגוד יצרני הטקסטיל בבלגרד. בהמשך, נבחר לנשיא הקהילה הספרדית בעיר. לאחר פרעות תרפ"ט ארגן מגבית בקרב הקהילה היהודית והכספים נשלחו לארץ ישראל לסיוע לנפגעי הפרעות. זכה למספר עיטורים על פועלו לקידום הבנקאות והמסחר בבלגרד.

נפטר בווינה ב-1933 והובא לקבורה בבבית הקברות היהודי בבלגרד. הוריש את כל הונו לאוניברסיטת בלגרד ולקהילה היהודית. פארק בפאתי בלגרד נושא את שמו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהודים נודעים בסרביה, באתר savezscg.org/12\_zanimljivosti (בסרבית).
2. ↑  ג'ני לבל, **עד הפתרון הסופי, היהודים בבלגראד 1541–1942**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמוד 190–191, 203-202.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011662671305171

 |
**גרביניה מוגורוסה בלנקו** (בספרדית: **Garbiñe Muguruza Blanco**; נולדה ב-8 באוקטובר 1993 בגואטירה, ונצואלה) היא שחקנית טניס מקצוענית מספרד. בשיאה, דורגה במקום הראשון בעולם בדירוג ה-WTA.

הישג השיא של מוגורוסה הוא זכייה בשני טורנירי גראנד סלאם באליפות צרפת הפתוחה (2016) לאחר ניצחון במשחק הגמר על סרינה ויליאמס מארצות הברית (1 בעולם) בשתי מערכות 5-7, 4-6 ובאליפות וימבלדון (2017), לאחר ניצחון במשחק הגמר על ונוס ויליאמס בשתי מערכות 5-7, 0-6.

ביוגרפיה
--------

מוגורוסה נולדה בגואטירה (קראקס רבתי) לאב ספרדי יליד אייבר (חבל הבסקים) ולאם ונצואלאנית, ולה שני אחים. היא החלה לשחק טניס בגיל 3. עם מעבר משפחתה לספרד בהיותה בת 6, נרשמה לאקדמיה לטניס בברצלונה, העיר בה העבירה את רוב שנותיה. החל ממאי 2016 היא מתגוררת בז'נבה. למוגרוסה אזרחות כפולה והיא מייצגת את ספרד בתחרויות בינלאומיות.

### 2014

בסוף ינואר 2014 הגיעה מוגורוסה לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה, שבו הפסידה לאגניישקה רדוונסקה מפולין (5 בעולם) בשתי מערכות 6-1, 6-3. בסיבוב השלישי היא הפתיעה את קרולין ווזניאקי מדנמרק (10 בעולם), כשניצחה אותה ב-3 מערכות, 6-4, 5-7, 3-6.

בסוף מאי אותה שנה היא הגיעה לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה למריה שראפובה מרוסיה (7 בעולם) ב-3 מערכות, 1-6, 7-5, 6-1, שבסופו של דבר זכתה בתואר האליפות. בסיבוב השני, היא הפתיעה את הראשונה בעולם סרינה ויליאמס מארצות הברית, לאחר שניצחה אותה בשתי מערכות 2-6, 2-6.

### 2015

בסוף ינואר 2015 דורגה מוגורוסה במקום 24 בעולם, והגיעה שוב לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה, שבו הפסידה לסרינה ויליאמס (1 בעולם) ב-3 מערכות 2-6, 3-6, 2-6, שבסופו של דבר זכתה בתואר האליפות. 

בסוף מאי אותה שנה היא דורגה במקום 21 בעולם, והגיעה שוב לשלב רבע הגמר באליפות צרפת הפתוחה, שבו הפסידה ללוצי שפרובה מצ'כיה (13 בעולם) ב-2 מערכות, 7-6, 6-3, 6-1, שבסופו של דבר הגיעה לשלב הגמר.

ביולי אותה שנה דורגה מוגורוסה במקום 20 בעולם, והגיעה למשחק הגמר באליפות וימבלדון, לאחר ניצחון בשלב חצי הגמר על אגניישקה רדוונסקה מפולין (13 בעולם) ב-3 מערכות 2-6, 6-3, 3-6. במשחק הגמר שנערך ב-11 ביולי 2015, היא הפסידה למדורגת ראשונה בעולם, סרינה ויליאמס מארצות הברית, בשתי מערכות 6-4 6-4. לאור הישג זה היא עלתה לדירוג השיא שלה עד אז למקום התשיעי בעולם (ב-13 ביולי 2015).

### 2016

ביוני 2016 זכתה מוגורוסה באליפות צרפת הפתוחה לראשונה בקריירה שלה, וזכייתה הראשונה בטורניר גראנד סלאם, לאחר ניצחון בגמר על סרינה ויליאמס (1 בעולם) בשתי מערכות 5-7, 4-6.

באליפות וימבלדון שנערכה בסוף יוני אותה שנה היא הודחה באופן מפתיע כבר בסיבוב השני על ידי יאנה צ'פלובה מסלובקיה שחקנית בלתי מדורגת שעלתה משלב המוקדמות (127 בעולם) בשתי מערכות 6-3 6-2.

### 2017

ביולי 2017 זכתה מוגורוסה בתואר גראנד סלאם שני לאחר שניצחה במשחק הגמר באליפות וימבלדון, את ונוס ויליאמס מארצות הברית בשתי מערכות, 5-7, 0-6.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גרביניה מוגורוסה** |

* גרביניה מוגורוסה, ברשת החברתית פייסבוק
* גרביניה מוגורוסה, ברשת החברתית טוויטר
* גרביניה מוגורוסה, ברשת החברתית אינסטגרם
* גרביניה מוגורוסה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* גרביניה מוגורוסה, באתר olympedia.org
* גרביניה מוגורוסה, באתר ה-WTA
* גרביניה מוגורוסה, באתר ה-ITF
* גרביניה מוגורוסה, באתר גביע הפדרציה
* אתר למנויים בלבד אמיר ענבר, כשהיתה בשפל היא טיפסה על הקילימנג'רו. שנתיים אחרי, כבשה גם את צמרת הטניס, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2021
**איליה חאג'יטומאקב צאנוב** (בבולגרית: **Илия Хаджитомакев Цанов**;‏ 27 ביולי 1835, וידין, האימפריה העות'מאנית – 27 במרץ 1901, סופיה, נסיכות בולגריה) היה משפטן, דיפלומט, ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין השנים 1894–1896 כיהן כשר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה.

קורות חייו
----------

איליה צאנוב נולד בווידין. רכש השכלה תיכונית בסבישטוב ובהמשך הועסק כפקיד ממשל במנגנון העות'מאני. מ-1968 הועסק כעורך דין בבבית המשפט המסחרי בסופיה. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), השתלב במנגנון הממשל הזמני בבולגריה של האימפריה הרוסית. בהמשך, נמנה עם מייסדי ומנהיגי המפלגה הליברלית של בולגריה. כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית הראשונה. בין השנים 1883–1884 כיהן כנציג דיפלומטי לאימפריה העות'מאנית. בין 1884–1886 כיהן כשר החוץ והדתות בממשלתו של פטקו קרבלוב.

בתפקידו כשר החוץ והדתות, נקלע צאנוב לראשיתו של המאבק בקהילה היהודית בין צעירי הקהילה לדור הוותיק (נוטאבלים). צעירי הקהילה דרשו לפטר את הרב הראשי הראשון גבריאל אלמושנינו ולמנות רב צעיר ומשכיל מקהילות מרכז אירופה. צאנוב דחה בתקיפות את הבקשה למנות רב זר מחוץ לבולגריה, ואף איים על הפונים וציין שאם הדרישה תישאר על כנה תפסיק ממשלת בולגריה לשלם את משכורתו של הרב הראשי.

איליה צאנוב הלך לעולמו בסופיה ב-1901.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איליה צאנוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית).
2. ↑  איליה צאנוב - ביוגרפיה, באתר /www.vidin-online.com (בבולגרית).
3. ↑  חיים קשלס, **היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898)**, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 70-68.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**מרקו בלבנוב** | **שר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה** 11 ביולי 1884 – 21 באוגוסט 1886 | **הבא**:**חריסטו סטויאנוב** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 11914123X
* ISNI: 0000 0000 1335 153X
* VIAF: 13111268
* WorldCat: viaf-13111268

 |
זוג דגים שוחים בכרי אצות בדרום אוסטרליה
**אנופלוסוס ארמטוס** (שם מדעי: *Enoplosus armatus*) הוא מין של דג גרם מסדרת הדקראים ומתת-סדרת דמויי-דקר והוא המין היחיד במשפחת ה**אנופלוסיים** (*Enoplosidae*). הוא חי רק במימי אוסטרליה.

דג זה בעל גוף מוגבה עם זוג סנפירי גב זקורים, סנפירי חזה קטנים, זנב קצר וראש קצר בעל לסתות דקות המופנות למעלה. העיניים גדולות וצהובות והגוף מפוספס בפסי זברה בצבע ום כהה-לבן. אורך הדג מגיע עד 50 סנטימטר אך לרוב קטן בהרבה.

בעבר מין זה השתייך לסוג פרפרון ממשפחת הפרפרוניים, עקב צורת גופו הדומה. בהמשך התברר שהוא דומה למאובני דגים מלפני 50 מיליון שנה, דבר שגרם לשיבוצו במשפחה עצמאית בתוך תת-סדרת דמויי-דקר.

זהו דג החי בקבוצות קטנות, בזוגות או לבד בשוניות אלמוגים וכרי אצות עד לעומק 90 מטר והוא רק במים חמימים. מעל אזורים אלה הדג מרחף ומגרד תולעים, סרטנים ואצות ים.מצב שימור הדג ללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנופלוסוס ארמטוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנופלוסוס ארמטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
ה**אנוקים** הם קבוצה אתנית הנמצאת בעיקר בדרום-מזרח סודאן ובמערב אתיופיה, באזור מחוז גמבלה האתיופי. קבוצה זו מונה כ-130,000 נפש ושפתם נקראת אנוקית. השם של הקבוצה כולל שמות נוספים כגון אניוקים, אגנואקים ואניוואים.

האנוקים נכללים בתוך משפחת העמים הנילוטים. מולדתם נמצאת על הנילוס והם מתגוררים באזור מאות שנים. האנוקים שונים באופן אתני, תרבותי, לשוני, היסטורי ודתי מתושבי אתיופיה האחרים.

שפתם משתייכת לקבוצת השפות הנילו סהריות, בניגוד לרובם המכריע של תושבי אתיופיה שמדברים בשפות שמיות ושפות כושיות. כמו כן ישנו הבדל חיצוני ניכר בין האנוקים והעמים הקרובים אליהם לבין אתיופים דוברי שפות שמיות וכושיות: לאנוקים (בדומה לנילוטים אחרים) יש צבע עור כהה יותר, שיער מקורזל ותווי פנים המאפיינים את השחורים האפריקאים, בניגוד לשאר האתיופים שהם יותר בהירים ובעלי תווי פנים המתקרבים יותר לתושבי המזרח התיכון.

שלא כמו עמים נילוטים אחרים המגדלים בקר וצאן, האנוקים הם כפריים ועובדי אדמה. לאנוקים אותו מוצא אתני כמו שכניהם הלאוים והשילוקים, והם חולקים שפה הדומה לשפת שכניהם האצ'ולים.

מחוז גמבלה הוא אזור טרופי חם ופורה עם אדמה שמושקה היטב. האדמה מושקת מהנחלים הבאים מההרים ברמות איפה שיש יותר אקלים ייבש. ההבדל בגאוגרפיה נתן את הכינויים שפלתיים קבוצות כמו האנוקים והנארים, ורמתיים שכוללים את הרוב המכריע של האוכלוסייה האתיופית כגון האמהרים, האורומו תגרים וכדומה.

| קבוצות אתניות בפדרציה האתיופית |
| --- |
| דוברי שמית | אמהרים • תגרים • גורגים • וולנים • מריאים • ארגובים • מסקנים • הררים • זוואים |
| דוברי כושית | אורומו • אווים • סומלים • המתים • סידמים • עפרים • האדיים • כמנתים • גאדוים • קמבטים • קונסוים• אלבים • גידולים • בורג'ים • ליבידוים • גוודים • ראשיטים • קאבנים • אירובים • צמים • בוסים • ארבורים • ביסוים |
| דוברי אומוטית | ווליטים • גמוים • קאפים • דווארוים • גופים • ארים • יאמים • באנצים • קורטים • שקצ'וים • בסקטוים • מלים • גאילים • האמרים • שינשים • שאקוים • דורזים • דיזים • מאלוים • אוידים • זאיסים • מאוים • צ'רים • דימים • גנזים • נוים • קצ'מים • באנגים • סאזים • אנפילוים • קרוים |
| דוברי נילו-סהרית | בארטים • גומאזים • סורמים • נוארים • אנוקים • מורסים • קומים • טורקאנים • אודוקים • טופוטים • מג'נגירים • דונירוים • בלים • קונמים • אופוים • שבוים • מורלים • קווגוים • בירלים |
| אחרים | ביתא ישראל • ביתא אברהם • פוגים • ווייטוים • מנג'וים • ותים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנוקים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295575905171
* BnF: cb12572800f (data)
* LCCN: sh85005813
* SUDOC: 035043628

 |
**אנונד יקוב** (בשוודית: **Anund Jakob**;‏ 25 ביולי 1008 – 1050) היה מלך שוודיה מ-1022 ועד מותו. כאשר בחרה בו אספת האצילים כשליט-שותף של שוודיה, הביע העם השוודי את התנגדותו לשמו הלא-סקנדינבי, "יקוב", לפיכך הוסף לשמו השם "אנונד". ברשימת המלכים הנספחת לקובץ "החוק הוסטרוגוטי" (Västgötalagen), מצוין ששמו היה "קולברנה" (Kolbränna, בשוודית: "שורף הפחם"), על שם מנהגו להעלות באש את בתי מתנגדיו.

סדר היום הפוליטי שלו כלל שמירה על מאזן הכוחות בסקנדינביה, וזו הסיבה לתמיכתו במלכים הנורווגים, אולף השני ומגנוס הראשון, כנגד קנוט הגדול, מלך דנמרק, בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-11. בקרב הלגה הובסו אנונד יקוב ואולף על ידי קנוט.

כאשר היה מגנוס הראשון למלך נורווגיה ודנמרק ב-1042, תמך בו אנונד יקוב עד למותו של מגנוס ב-1047, תקופת מלכותו של אנונד יקוב תוארכה באופן מסורתי החל מ-1022 ועד למותו בשנת 1050 לערך, אך קיימת אי ודאות גדולה בנוגע לשנת מותו. בשנת 1049 הוא היה ככל הנראה עדיין בחיים ואחיו ויורשו, אמונד, מלך בוודאות על שוודיה בקיץ 1060.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנונד יקוב, מלך שוודיה** בוויקישיתוף
* Natanael Beckman. "Anund Jakob". Svenskt biografiskt lexikon. (בשוודית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 141775807
* KulturNav: bc307ae0-2adf-4569-a542-c446dfd87a01
* VIAF: 130935164
* WorldCat: viaf-130935164

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ב. אם התכוונתם לסיירת משמר הגבול (סמ"ג) העוסקת בהתמודדות עם הפרות סדר, ראו סיירת משמר הגבול.
**יחידת הסיירות של משמר הגבול ירושלים** היא יחידה המורכבת מלוחמות מג"ב הפועלות בגזרת מחוז ירושלים של משטרת ישראל. היחידה פועלת במרכזה ובמערבה של העיר במשימות לביטחון תושבי ומבקרי העיר.

משימות היחידה
-------------

משימותיה ומטרותיה של היחידה הן אבטחה, הרתעה, נוכחות, בולטות ויצירת תחושת ביטחון בציבור ושיטור במקומות עם ריכוזי קהל גדולים ורגישים, בפח"ע (פעילות חבלנית עוינת) ובפלילי. היחידה פועלת במשימות ביטחון שוטף גם בציר הרכבת הקלה ברחוב יפו בירושלים מאזור ממילא ועד לתחנה המרכזית של ירושלים ומסייעת באבטחת מוסדות שלטון כמו

מעון ראש הממשלה, שגרירות ארצות הברית בישראל והקונסוליה האמריקאית.

לוחמות יחידת הסיירות של מג"ב ירושלים על ציר הרכבת הקלה סמוך לשוק מחנה יהודה

היסטוריה
--------

בשנת 1996 בוצעו מספר פיגועי טרור נגד ישראלים ברחבי המדינה, בהם מספר פיגועים שהתרחשו בירושלים, אשר גבו מחיר של עשרות הרוגים. בעקבות גל הפיגועים הוחלט על תגבור נוסף למקומות הומי אדם והצבת חיילות בשירות המשטרה (חיב"ה) אשר יפעלו תחת אחריות משטרת ישראל.

עד שנת 2012 הסיירות היו חלק מארבע פלוגות מבצעיות כמחלקה אורגנית נפרדת בכל פלוגה. משימותיהן היו מחולקות על פי תאי שטח בהתאם לגזרות הפלוגות המבצעיות שבהן היו משרתות. בשנת 2012 הוקמה במג"ב ירושלים באופן רשמי יחידת הסיירות כיחידה עצמאית ואורגנית ככלל הפלוגות, המתבססת על לוחמות.

הכשרה ושירות
------------

ההכשרה אורכת כשמונה שבועות ונערכת בבית הספר החילי של משמר הגבול אשר ממוקם סמוך ליישוב בית חורון. ההכשרה כוללת למידת סמכויות תפקידי משטרה, מקצועות (אב"כ, קשר, חבלה, עזרה ראשונה ועוד), הכשרת ירי בתחום ביטחון פנים ובשטח פתוח, שדאות, תוכני חינוך הכוללים סיורים לאתרי מורשת והכנה לביצוע תפקיד הסיירת. בסיום ההכשרה מוסמכות השוטרות כרובאי 03 ומקבלות מדי משמר הגבול ותעודת שוטר.

משך השירות הוא שנתיים, אשר במהלכן קיימת אפשרות לצאת לקורסים מקצועיים כגון: מדריכי אימון גוף (מדא"ג), מדריכי קרב מגע (קמ"ג) וקורס חובשים.

| משמר הגבול |
| --- |
| מרחבים | מג"ב צפון • מג"ב מרכז • מג"ב דרום • מג"ב ירושלים • מג"ב עוטף ירושלים • מג"ב איו"ש • מג"ב חוף • החטיבה הטקטית**מרחבים שנסגרו:** מג"ב עזה-רמון-ערבה |  |
| יחידות | ימ"מ (היחידה ללוחמה בטרור) • ימ"ס • סיירת משמר הגבול (סמ"ג) • שחר 101 • מתיל"ן • יחידת הסיירות מג"ב ירושלים • מתמי"ד**יחידות שנסגרו:** ימ"ג • יחידת רימון |
| מפקדים | פנחס קופל • שמעון אשד • חיים לוי • צבי בר • פנחס שחר • משולם עמית • יצחק אהרונוביץ' • ישראל סדן • יצחק דדון • יעקב גנות • דוד צור • חסין פארס • ישראל יצחק • יורם הלוי • עמוס יעקב • קובי שבתאי • אמיר כהן |
| אירועים בולטים | טבח כפר קאסם • אסון צור הראשון • אסון צור השני • האינתיפאדה הראשונה • מהומות מנהרת הכותל • מהומות אוקטובר • האינתיפאדה השנייה • גל הטרור הפלסטיני (2015–2016) |
| ראו גם | משטרת ישראל • חיל הספר • אנדרטת משמר הגבול • ז'נדרמריה |
**נתן (נתי) בר-נתן** (‏‏נולד ב־21 באוגוסט 1944), רופא ישראלי, ומחלוצי השתלות האיברים בילדים בישראל. שימש כרופא בכיר במחלקת ההשתלות בבית חולים ביילינסון וכמנהל המערך להשתלות איברים בילדים במרכז שניידר לרפואת ילדים בישראל.

ביוגרפיה
--------

נתן (נתי) בר-נתן נולד וגדל במושבה מגדיאל, בן לשושנה - גננת, ולשמואל בר-נתן - רופא המושבה. את שירותו הצבאי התחיל וסיים בחיל האוויר, ולאחר מכן החל במסלול לימודי רפואה אשר בסיומו שירת במילואים כרופא. 

מתגורר באורנית, נשוי ליהודית, אב לארבעה וסב לארבעה.

התמחות רפואית
-------------

את לימודי הרפואה החל בפואטייה שבצרפת וסיים בטכניון בשנת 1972. הוא החל את עבודתו כרופא במחלקה הכירורגית בבית החולים הלל יפה בחדרה. בשנת 1975 עבר לעבוד בבית חולים תל השומר במחלקה הכירורגית בהנחייתו של פרופ' ארווין יעקב. במסגרת עבודתו שם השתלב בצוות השתלות כליה. ב-1980 סיים את ההתמחות בכירורגיה כללית.

בשנת 1985 החל התמחות שנייה בכירורגיית ילדים כשהשתלב בצוות מחלקת כירורגית ילדים בבית החולים העמק בעפולה. בשנים 1987-1986 יצא להשתלמות ועבודה בבית החולים Groote Schuur בקייפטאון. בשנת 1988 הצטרף לסגל מחלקת כירורגיית ילדים בבית החולים אסף הרופא. בשנת 1989 סיים את התמחותו בכירורגיית ילדים. 

בשנת 1995 עבד בבית חולים באנטוורפן בבלגיה במסגרת השתלמות נוספת בהשתלות כבד וכליות בילדים. בשנים 1989–2008 עבד כמנתח בכיר בבית החולים בילינסון ובמרכז שניידר במחלקת השתלות איברים – כליות וכבד, כמו כן הקים וניהל במקום את המערך להשתלות איברים בילדים.

ב-2008, בעקבות מחלה, פרש לגמלאות, אך ממשיך לייעץ למרכז הרפואי רבין ולביה"ח שניידר בתחום השתלות כליות וכבד.

ב-2010 קיבל תעודת הוקרה על מפעל חיים מהחברה הישראלית להשתלות[דרושה הבהרה] על תרומתו לפיתוח ההשתלות בישראל.

ב-2022 קיבל פרס פרס מפעל חיים מאיגוד ההשתלות הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* נתן בר-נתן באינדקס הרופאים של ההסתדרות הרפואית בישראל
* עופר מאיר, הניתוח הצליח: מושיקו בן ה-10 זכה בחיים חדשים, באתר ynet, 21 בספטמבר 2004
* מוטי גל‏, הסתיימה בהצלחה תרומת אונת כבד בין אחים, באתר וואלה!‏, 28 באוקטובר 2002
* ארבע השתלות של שני איברים בוצעו בארבעה ילדים בחודש האחרון במרכז שניידר לרפואת ילדים, e-Med ערוץ החדשות הרפואיות של ישראל, 6 ביוני 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' מרים דוידוביץ וד"ר נתן בר-נתן מהמרכז הרפואי שניידר קיבלו פרס מפעל חיים, פארמליין - מגזין מקצועי לרוקחים, 30.11.2022.
**נתן ברנד** (1 באוגוסט‏ 1944 – 10 בדצמבר 1990) היה פסנתרן ישראלי.

חייו
----

ברנד נולד בירושלים לרופא אהרן ברנד ורעייתו אסתר-מלכה. בילדותו, לאחר שהתגלה כישרונו המוזיקלי, החל ללמוד פסנתר אצל המלחין חיים אלכסנדר באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים, ולאחר מכן השתלם לתואר אמן אצל פרופ' בנימין אורן. את הופעתו הפומבית הראשונה קיים בגיל 11, לאחר שהופיע בניו יורק עם תזמורת רשות השידור.

בגיל 22 זכה למלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל, והמשיך את לימודיו אצל הפסנתרנית נדיה רייזנברג ודורותי טאובמן בבית ספר מאנס למוזיקה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 1969 זכה בפרס גילדת האמנים בניו יורק.

ברנד הופיע בעשרות הופעות ברחבי ארצות הברית, קנדה, אירופה וישראל, ברסיטלים ובליווי תזמורות, וזכה לביקורות נלהבות. בשנת 1984 הופיע באולם קרנגי הול, וביצע יצירות מאת פרדריק שופן ורוברט שומאן. ברנד התאפיין בנגינתו הסוערת והאנרגטית, ובכך שלא נמנע מלבצע אינטרפטציות אישיות ליצירות נודעות.

ברנד הלחין גם מנגינות לשירים, כגון "פנסים דעכו" של המשורר אברהם שלונסקי, וכן חיבר בעצמו מספר שירים.

ברנד נישא ללורי לבית הילמן, ולזוג נולדו שני ילדים, ג'סי וארי. הוא נפטר בניו יורק לאחר מחלה ב-10 בדצמבר 1990.
לאחר מותו הוצאו לאור שלושה תקליטורים של הופעותיו. העיתונאי רם עברון בחר להציג את יצירותיו של ברנד במסגרת התוכנית "דור הזהב- אמנים גדולים בהקלטות היסטוריות" שבתחנת הרדיו קול המוסיקה.

דיסקוגרפיה
----------

* Palexa Records: *Natan Brand in Concert, 1982-1990: The Legacy*, (2 Vol.)
* Appian Publications & Recordings: *1990: Natan Brand in Recital*

קישורים חיצוניים
----------------

* נתן ברנד, באתר AllMusic (באנגלית)

* Natan Brand, 46, An Israeli Pianist, *הניו יורק טיימס*, December 12, 1990

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Brand, Natan," *Musica Judaica* 11 (1991), 115.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305869605171
* ISNI: 0000 0000 4472 9507
* LCCN: no2006012256
* VIAF: 68677318
* WorldCat: lccn-no2006012256

 |
**הקורפוס ה-80** (בגרמנית: **LXXXVI. Armeekorps**) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-19 בנובמבר 1942 בדרום מערב צרפת, כחלק מהארמייה הראשונה, וכמפקדו מונה ברונו בילר, וב-28 באוגוסט 1943 החליפו הנס פון אובסטפלדר. לאחר הפלישה לנורמנדי הועבר הקורפוס תחת פיקוד קבוצת הפאנצר מערב, ולחם עימה בקרב על קן, ולאחר מכן בקרב פאלז. בספטמבר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחם עימה במהלך מבצע מרקט גארדן. ב-30 בנובמבר 1944 מונה קרל פליכר למפקד הקורפוס, וב-17 בדצמבר 1944 החליפו אריך שטראובה, שהיה חלק מארמיית הצנחנים הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות H. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות G, וב-28 באפריל 1945 פורק הקורפוס.

מפקדים
------

* ברונו בילר (19 בנובמבר 1942 - 28 באוגוסט 1943)
* הנס פון אובסטפלדר (28 באוגוסט 1943 - 30 בנובמבר 1944)
* קרל פליכר (30 בנובמבר 1944 - 17 בדצמבר 1944)
* אריך שטראובה (17 בדצמבר 1944 - 28 באפריל 1945)

סדר הכוחות
----------

### הקרב על קן

בקרב על קן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-276
* הדיוויזיה ה-159

### מבצע מרקט גארדן

במהלך מבצע מרקט גארדן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:

* הדיוויזיה ה-176
* צוות קרב ולטר
* רגימנט הצנחנים ה-6
* חטיבת הפאנצר ה-107
* דיוויזיית הצנחנים ה-7

קישורים חיצוניים
----------------

* הקורפוס ה-80 באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**מינהל תרבות ואמנות** (עם הקמתו במסגרת משרד החינוך והתרבות כונה "**אגף התרבות**") של משרד התרבות והספורט אחראי על קידום ותמיכה של היצירה והיוצרים בישראל בכל תחומי התרבות והאמנות. בראש המנהל בשנים 2011 עד 2014 עמד שמעון אלקבץ. הוא התפטר באוגוסט 2014, עת מונה למנהל קול ישראל. כיום עומדת בראשו גלית והבה שאשו.

תפקידי המנהל
------------

תפקידי המינהל הם, בהגדרתו, "לסייע למוסדות וליוצרים בתחום התרבות בקיום פעילות שוטפת, יוזמות, פעולות, אירועים, פסטיבלים לאמנות, הכשרה אמנותית ברמה מקצועית; להעמיד כלים לביטויי האמנות לסוגיה; לקבוע קריטריונים לתמיכות, להקצות משאבים ולסייע בפתרון בעיות ומשברים במוסדות השונים להעניק פרסים לקידום ועידוד האמן היוצר והמבצע; לתמוך במוסדות תרבות ואמנות ולטפל באלפי בקשות המוגשות מדי שנה לתמיכה במוסדות ופרויקטים". 

המינהל פועל בתחומים רבים האמורים להקיף את עולם התרבות והאמנות בישראל: "מוזיקה, תיאטרון, מחול ואמנות בינתחומית, ספרות, אמנות פלסטית, קולנוע, בתי ספר לאמנות, מוזיאונים, ספריות, תרבות ערבית, תרבות דרוזית וצ'רקסית, תרבות בקהילה וחובבים, מחקר ומורשת, זמר עברי ופסטיבלים."

פרסים
-----

המינהל אחראי על הענקת הפרסים הבאים (בעבר, כאשר משרד החינוך והתרבות היו מאוחדים במשרד ניתנו במסגרת פרס משרד החינוך והתרבות):

* פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים
* פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים
* פרס יהודה עמיחי לשירה עברית
* פרס היצירה בתחום הציונות
* פרס ליוצרים בתחומי האמנות הפלסטית
* פרס ליוצרים בתחומי העיצוב
* פרס האמן הצעיר
* פרס רכטר לאדריכלות
* פרס האוצֵר

המרכז למידע ומחקרי תרבות
------------------------

הוא גוף הפועל עבור מנהל התרבות ומטרתו לנתח את העשייה התרבותית בישראל. המרכז מנהל מאגר נתונים על פעילות מוסדות תרבות מאז שנת 1994 כגון מספר ההפקות, מאפיינים אמנותיים, שיעור היצירות הישראליות, שיעור הפקות חדשות, היקפי צריכת התרבות, היקף פעילות במרכז ובפריפריה ועוד. 

המרכז מופעל על ידי חברת פילת ומנוהל על ידי ד"ר אברהם כרמלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר המינהל
* המרכז למידע ומחקרי תרבות

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמעון אלקבץ מונה לראש מינהל תרבות ואמנות
2. ↑  רן בוקר, מנהל חדש לקול ישראל: שמעון אלקבץ, באתר ynet, 27 באוגוסט 2014.
**מאזדה 2** (אנגלית: **Mazda2**, נקראת גם: **מאזדה דמיו**, **Mazda Demio**) היא מכונית סופרמיני מתוצרת יצרנית הרכב היפנית **מאזדה** שהוצגה ב-1996. בעבר שווקה גם תחת השמות **מאזדה 121**, ו**מאזדה מטרו**. הדור השלישי של המאזדה 2 זכה בתואר מכונית השנה לשנת 2008.

הדור הראשון (DW)
----------------

הדור הראשון של המאזדה 2, שנת 2000
המאזדה 2 הוצגה ביפן בתקופה בה נשמעה ביקורת רבה על החברה ונחלה הצלחה גדולה, ובישרה את הצלחתם של מכוניות המיניואן כמו אופל מריבה, פיאט אידאה ורנו מודוס. ייצור הדגם החל ב-1996 והשתמש בפלטפורמת ה-DW. הדגם עודכן בשנת 1999 עם שיפורים כגון סינון אוויר ותיבת הילוכים אוטומטית.

הדור השני (DY)
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

הדור השלישי (DE)
----------------

הדור השלישי של המאזדה 2 נבנתה על פלטפורמת DE (החדשה מסדרת D שפותחה על ידי מאזדה), שבה השתמשה גם פורד ליצירת מודל 2008 של הפורד פיאסטה. היא עשויה חומרים קלים ומפחיתה את ממדי המכונית. באוגוסט 2010 דווח כי נמכרו כ-400,000 יחידות באירופה, אוסטרליה ויפן.

דגם Haima 2 מתוצרת יצרנית הרכב הסינית **Haima Automobile** (אנ') (שם רשמי: "FAW Haima Automobile Co. Ltd") שנבנה בסין, התבסס על "מאזדה 2" דור שלישי.

הדור הרביעי
-----------

הדור הרביעי של המאזדה 2 מוצע בשתי גרסאות - 5 דלתות (האצ'בק) ו-4 דלתות (סדאן) הנקראת "דמיו". הדגם עושה שימוש בשפת העיצוב "קודו" העדכנית של החברה. בחזית ה-2 עומד מנוע בנזין בנפח 1.5 ל׳, המפיק 111 כ"ס ומשודך לתיבת הילוכים אוטומטית בעלת 6 מהירויות. המאזדה 2 מאובזרת במיוחד בהשוואה לקודמתה או למתחריה; החל ממערכת המולטימדיה המקורית (המוכרת מדגמים אחרים של החברה) וכלה במערכות בטיחות מתקדמות כגון בלימה אוטונומית ועוד.

בנובמבר 2017 שווקה בישראל מתיחת הפנים של ה-2, המציגה עדכון לתא הנוסעים שכולל גלגל הגה חדש, בידוד רעשים טוב יותר, תצוגה עילית חדה וצבעונית יותר ומערכת מולטימדיה מעודכנת. מנוע ה-1.5 ל׳ נותר ללא שינוי.

מכירות
------

| שנה | אירופה | ארצות הברית | סין |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | 52 | - | - |
| 2003 | 26,636 | - | - |
| 2004 | 42,229 | - | - |
| 2005 | 35,183 | - | - |
| 2006 | 32,541 | - | - |
| 2007 | 33,858 | - | - |
| 2008 | 72,638 | - | 13,692 |
| 2009 | 75,425 | - | 22,634 |
| 2010 | 52,838 | 3,021 | 21,680 |
| 2011 | 38,251 | 13,952 | 8,981 |
| 2012 | 30,023 | 19,315 | 3,049 |
| 2013 | 23,604 | 11,757 | 1,345 |
| 2014 | 24,289 | 13,615 | 996 |
| 2015 | 35,478 | 297 | 152 |
| 2016 | 36,463 | 3 | - |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מאזדה 2** |

* מאזדה 2, באתר מאזדה ישראל

הערות שוליים
------------

1. ↑  World Car of the Year Awards, 2008
2. ↑  Mazda 2 - European Sales
3. ↑  Mazda 2 - USA Sales
4. ↑  Mazda 2 - China Sales

| יפןיפן מאזדה |
| --- |
| מכוניות | 

|  |  |
| --- | --- |
| דגמים בולטים בהווה | מאזדה 2 • מאזדה 3 • מאזדה 5 • מאזדה 6 • מאזדה MX-5 מיאטה • מאזדה CX-5 • מאזדה CX-7 • מאזדה CX-9 • מאזדה CX-30 • מאזדה MX-30 |
| דגמים בולטים בעבר | מאזדה 121 • מאזדה 323 • מאזדה 626 • מאזדה 929 • מאזדה MPV • מאזדה MX-3 • מאזדה RX-8 |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph559447

 |
**הקורפוס העשירי** (בגרמנית: **X. Armee-Korps**) היה קורפוס של הצבא הפרוסי. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, ולאחריה הועבר לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.

היסטוריה
--------

הקורפוס הוקם ב-30 באוקטובר 1866 וכמפקדו מונה קונסטנטין ברנהרד פון וויטס-רץ. מטה הקורפוס היה בהנובר, וחייליו גויסו מפרובינציית הנובר (שטחי ממלכת הנובר לשעבר), הדוכסות הגדולה של אולדנבורג ודוכסות בראונשווייג. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה היה הקורפוס שכלל את הדיוויזיות ה-19 וה-20 בפיקודו של פון וויטס-רץ, תחת פיקוד הארמייה השנייה, וכראש מטהו כיהן לאו פון קפריבי. הקורפוס לחם בקרבות מארס-לה-טור, אורליאן, לה מאן, ספישרה, המצור על מץ וקרב באון-לה-רולנד.

במהלך התקופה שלאחר מכן, היה הקורפוס חלק מהאזור הצבאי השלישי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה אוטו פון אמיך מפקד הקורפוס. הקורפוס הועבר לארמייה השנייה תחת פיקודו של מקס פון האוזן, וכלל את הדיוויזיות ה-19 וה-20. הקורפוס לחם בקרב לייז' ובקרב סן-קנטן, ולאחר מכן בקרב המארן ובקרב על האן. באפריל 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, שם לחם כחלק מהארמייה ה-11 במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. בספטמבר אותה שנה הוחזר הקורפוס לחזית המערבית, ולחם כחלק מארמייה השלישית בקרב שמפאן השני. לאחר מתקפת ברוסילוב בשנת 1916 חזר הקורפוס לחזית המזרחית, בנובמבר אותה שנה חזר הקורפוס לחזית המערבית, ולחם בקרבות השונים כחלק מפלגת הארמייה B עד סוף המלחמה. ב-11 באוקטובר 1919 פורק הקורפוס, בעקבות תבוסת גרמניה במלחמה ופירוק צבא האימפריה הגרמנית.

מפקדים
------

* גנרל חיל הרגלים קונסטנטין ברנהרד פון וויטס-רץ (30 באוקטובר 1866 - 11 בדצמבר 1873)
* גנרל חיל הפרשים אלברכט, נסיך פרוסיה (12 בדצמבר 1873 - 9 ביולי 1888)
* גנרל חיל הרגלים לאו פון קפריבי (10 ביולי 1888 - 23 במרץ 1890)
* גנרל חיל הרגלים ולטר ברונזארט פון שלנדורף (24 במרץ 1890 - 26 בינואר 1893)
* גנרל חיל הרגלים אוגוסט פון זיבק (27 בינואר 1893 - 3 באפריל 1899)
* גנרל חיל הרגלים אוגוסט פון בומסדורף (4 באפריל 1899 - 16 באוקטובר 1899)
* גנרל חיל הפרשים קרל פון שטינצר (17 באוקטובר 1899 - 8 בפברואר 1908)
* גנרל חיל הרגלים אלפרד פון לוונפלד (9 בפברואר 1908 - 28 במאי 1909)
* גנרל חיל הרגלים אוטו פון אמיך (29 במאי 1909 - 21 בדצמבר 1915)
* גנרל לוטננט ולטר פון ליטוויץ (22 בדצמבר 1915 - 20 באוגוסט 1916)
* גנרל חיל הרגלים קונסטנטין שמידט פון קנובלסדורף (21 באוגוסט 1916 - 11 באוקטובר 1919)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקורפוס העשירי** בוויקישיתוף
* הקורפוסים של הצבא הקיסרי (בגרמנית)
* מפקדי הקורפוסים של הצבא הקיסרי (בגרמנית)
חרתוויסי ברוחב מלא. בצד ימין כנסייה עתיקה (עם גג אדום)
מצודת **חֶרְתְּוִויסִי** היא אחת המבצרים העתיקים בגאורגיה, והייתה בשימוש במשך כל התקופה הפיאודלית בגאורגיה (אנ'). היא ממוקמת בצפון כפר חרתוויסי (אנ') שבנפת אספינדזה בדרום גאורגיה במחוז ההיסטורי ג'אוואחתי (סאמצחה-ג'אוואחתי). המצודה ממוקמת בראש מצוק על גדות נהר הפָּרַוְוָאנִי (גאו') בקרבת נקודת המפגש בין פָּרַוְוָאנִי לנהר הקורה. בתוך החומות ניצב מבצר (הקיפּ) מרובע עם פינות מעוגלות. מהקיר המזרחי של המצודה מובילות שתי מנהרות אל הנהר, האחת לאספקת מים והשנייה לתקשורת עם העולם שבחוץ. במתחם בחלק המערבי נמצאת כנסייה עתיקה.

היסטוריה
--------

חרתוויסי נזכרת לראשונה ברשומות הגאורגיות במאות ה-10 וה-11. המצודה נבנתה במאה ה-2 לפנה"ס. הכנסייה נבנתה בשנת 985, בתקופת המלכה תמר הורחבה, והחומות הקיימות כיום נבנו ב־1354. במאה הרביעית לפני הספירה, לפי הרישומים של לאונטי מרובלי, כומר והיסטוריון גאורגי מהמאה ה-11, אלכסנדר מוקדון, בדרכו לכיבושיו במזרח, החריב אותה. במאות ה-10 וה-11, היא הייתה מרכז אזור מסכתי. במהלך המאה ה-12 היא הפכה לעיר. במאה ה-13, הרסו אותה המונגולים. ועד למאה ה-15 היא איבדה את כוחה. במאה ה-15 הייתה בבעלות הבעלים של מסכתי ממשפחת ג'קליי. במאה ה-16, פלשו העות'מאנים לדרום גאורגיה. במהלך שלוש המאות הבאות החזיקו גם בחרתוויסי. בסוף המאה ה-19, בתקופת מלחמת רוסיה טורקיה, הצבא הרוסי חזר לטריטוריות שאבדו, וחרתוויסי הפכה לבסיסם הצבאי.

האגדה
-----

האגדה מספרת על המלכה תמרה, שהכריזה על תחרות מי יבנה את המגדל המפואר ביותר בחרתוויסי. בנאי מומחה והשוליה שלו היו בין המתחרים, ולמרבה הבושה עלה השוליה על מורו, והאחרון קפץ מהמגדל אל מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרתוויסי** בוויקישיתוף
**חשבון עסקה** הוא מסמך המהווה דרישת תשלום, ושאין לו פורמט המעוגן בחוק. הנפקה של חשבון עסקה איננה מחייבת במס באופן אוטומטי.

תיקון מס' 42 לחוק מע"מ
----------------------

על פי החוק במדינת ישראל, יש לדווח לרשויות המס על כל ביצוע של עסקה, ולהפיק לה חשבונית מס וקבלה. בעת הפקת חשבונית המס נוצר אירוע מס, ולכן מפיק החשבונית חייב לשלם מע"מ ב-15 לחודש שלאחר הפקתה.

לעיתים קרובות שני הצדדים מסכימים על עסקה, והלקוח דורש מהספק חשבונית מס הרבה לפני מועד התשלום בפועל. הוצאת חשבונית כזו, טרם מועד קבלת הכסף, מחייבת את המוכר במיסים על כסף שהוא עוד לא קיבל מהלקוח. לעסקים קטנים מדובר בבעיה של ממש, ולכן הכנסת העבירה בחודש מרץ 2012 את התיקון מס' 42 לחוק המע"מ, שמטרתו להגן על העסקים הקטנים מפני תשלום מיסים על כסף שעוד לא הגיע אליהם.

### אופן הפעולה של החוק

החוק מגדיר עסקים מסוימים, ככאלה שאסור ללקוחותיהם לדרוש מהם חשבונית מס/קבלה לפני התשלום. דרישה כזאת מהווה עבירה פלילית של ממש. העסקים האלה הם:

1. נותני שירותים, כגון אדריכלים, יועצים, מעצבים וכדומה, אשר המחזור העסקי השנתי שלהם נמוך מ-15 מיליון ש"ח
2. עסקים יצרניים (להבדיל מסיטונאים או קמעונאים), אשר המחזור העסקי שלהם נמוך מ-1.95 מיליון ש"ח ושבעסקם נמצאים לא יותר מ-6 מועסקים

אם כן, הלקוח מנוע על פי חוק מלדרוש חשבונית מס/קבלה בטרם ביצוע התשלום, אך לעיתים קרובות הוא עדיין ירצה הוכחה לכך שהעסקה הוסכמה בינו לבין המוכר. במקרה כזה המוכר חייב להפיק ללקוח חשבון עסקה. חשבון עסקה, כאמור, מהווה דרישת תשלום מפורטת אשר ניתן להפיק בעזרת כל מעבד תמלילים, ובלבד שהכתיב בה קריא ושהניסוח שלה ברור. הנפקה של חשבון עסקה איננה מחייבת במס באופן אוטומטי.

חשבון עסקה ממוחשב
-----------------

רוב תוכנות הנהלת החשבונות המקובלות כיום מאפשרות להנפיק חשבון עסקה. כאשר הכסף מגיע, ניתן להפוך חשבון עסקה לחשבונית מס/קבלה בלחיצת כפתור, ולהימנע מבלבול ואי-סדר בניירת.

קישורים חיצוניים
----------------

* הסבר על התיקון מס' 42 לחוק המע"מ באתר של משרד הכלכלה
בית הכנסת בזונדרסהאוזן כפי שצולם בסביבות 1900
**זונדרסהאוזן** (בגרמנית: **Sondershausen**) היא עיר ורשות מקומית במדינת תורינגיה אשר בגרמניה, בירת מחוז  קיפהויזרקרייס. העיר שוכנת 50 קילומטרים צפונית לבירת תורינגיה ארפורט.

היסטוריה
--------

במהלך המאה ה-8 הוקם כפר במקום על ידי שבטים פרנקים וקיים אזכור לגביו בכתובים החל מ-1125. במהלך המאה ה-14 התפתח הכפר לכדי עיר ובה כ-400 בתי אב. זונדרסהאוזן הייתה מרכז שלטוני של רוזנות אשר נשלטה על ידי בית האצולה שוורצבורג. במהלך המאה ה-16 עברה העיר תנופת בינוי במסגרתה נבנה ארמון לשליט. במהלך מלחמת שלושים השנים נכבשה זונדרסהאוזן בידי צבא ממלכת שוודיה וב-1621 נפגעה קשות משרפה שפרצה בה. ב-1697 קיבל האזור מעמד של נסיכות אשר כונתה נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן ובירתה הייתה זונדרסהאוזן. הנסיכות התקיימה באופן רשמי עד 1918.

במהלך מלחמת שבע השנים הייתה עיר זירת לחימה ולאחריה עברה תקופת שיקום ובינוי מחדש, אך בראשית המאה ה-19, במהלך המלחמות הנפוליאוניות נפגעה שוב ונגרמו בה נזקי רכוש כבדים. לאחר איחוד גרמניה הראשון, נכללה זונדרסהאוזן בשטחי הקיסרות הגרמנית. לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה העיר בשטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ובהמשך עברה לחזקת גרמניה המזרחית. לאחר איחוד גרמניה השני הועברה העיר לחזקת גרמניה.

הקהילה היהודית
--------------

בזונדרסהאוזן התקיימה קהילה יהודית לפחות משלהי המאה ה-13. בחלק המערבי של העיר העתיקה נתגלו שרידי מקווה שתוארכו לסביבות 1300. באמצע המאה ה-14 התחוללה באירופה המגפה השחורה, ובזונדרסהאוזן תועדו מספר אירועים אנטישמיים ושיאם פוגרום שנערך ביהודי העיר ובמהלכו נרצחו או גורשו כל יהודי העיר.

עדות לחידוש הקהילה היהודית בעיר קיימת משלהי המאה ה-17. ב-1699 הוקם במקום בית עלמין יהודי. ב-1826 הוקם בית כנסת לקהילה, וב-1871 נמנו בה 149 נפשות. 

לאחר עליית הנאצים לשלטון התגברו הרדיפות האנטישמיות. ב-1933 התגוררו בזונדרסהאוזן 67 יהודים, ומרביתם היגרו מגרמניה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. במהלך ליל הבדולח חולל בית הכנסת ונגרם לו נזק כבד, אך הוא לא הועלה באש משום שהיה ממוקם באזור צפוף ובו מבני עץ רבים. במהלך מלחמת העולם השנייה חרב בית הכנסת בהפצצת בעלות הברית. בית העלמין, ובו כ-180 קברים, שרד את המלחמה. 19 היהודים שהתגוררו בעיר עם פרוץ המלחמה נשלחו כולם למחנות ההשמדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זונדרסהאוזן** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית העלמין היהודי בזונדרסהאוזן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זונדרסהאוזן (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הקהילה היהודית בזונדרסהאוזן, באתר .alemannia-judaica (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531176705171
* BnF: cb124884402 (data)
* GND: 4055548-3
* LCCN: n94080231
* MusicBrainz: 10eb52ac-b58a-440d-8c63-3309abdf5a04
* NKC: ge134497
* VIAF: 135025340
* WorldCat: lccn-n94080231

 |
**דִּיסְקוּס** (שם מדעי: *Symphysodon*) הוא שם של סוג ממשפחת האמנוניים הכולל שלושה מיני דגים, שמוצאם ממקווי מים מתוקים באגן האמזונאס. דגי הדיסקוס נפוצים מאוד כדגי נוי ונחשבים ליפים ויוקרתיים ביותר. הם מגודלים במספר מדינות ביבשת אסיה.

מקור שמו של דג ה"דיסקוס" נובע מדמיונו לדיסקוס הנזרק באולימפיאדה.

טקסונומיה
---------

הדיסקוס שייך לסוג Symphysodon וכולל שלושה מינים:

* דיסקוס נפוץ (*Symphysodon aequifasciatus*)
* דיסקית (Symphysodon discus)
* דיסקוס ירוק (Symphysodon tarzoo).

דג מסוג דיסקוס נצפה לראשונה באמזונאס בשנת 1840 על ידי ד"ר האקל ולכן אותו זן גם נקרא על שמו. בשנת 1921 הוצג לראשונה, בהמבורג דג דיסקוס בתערוכה של דגי נוי.

גידול הדיסקוס
-------------

דיסקוסים הם דגים רגועים יחסית. הם רגישים ביותר ללחץ ומחסור בהגנה, לכן מומלץ לגדלם במקומות שקטים כגון בית או משרד, ולספק להם צמחייה ואבנים להסתתר מאחוריהם.
יש להקפיד על טמפרטורת מים בין 26 ל-30 מעלות צלזיוס. טמפרטורה של 29 מעלות היא מיטבית לגידול דגים בוגרים, ואילו לדגים צעירים מומלצת טמפרטורה של כ-31 מעלות. מי האקווריום צריכים להיות מעט חומציים. חומציות (pH) של 5.5-6.5 מעולה עבור דיסקוס מהטבע. עבור דיסקוס שגדל בשבי חומציות בטווח 6.4-6.8 נחשבת טובה מאוד.

בעקבות התערבות של מגדלים רבים נוצרו הכלאות רבות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דיסקוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דיסקוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מדריך לגידול דגי דיסקוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  ע"פ האקדמיה ללשון

* נקבה מהמין Symphysodon discusנקבה מהמין Symphysodon discus
* נקבה מטילה ביציםנקבה מטילה ביצים
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX558913

 |
**מאניק GT** (באנגלית: **Manic GT**) היא מכונית ספורט מתוצרת יצרנית הרכב הקנדית **Automobiles Manic** אשר יוצרה בין השנים 1969–1971 בקנדה.

היסטוריה
--------

הפרויקט הראשון של החברה "Automobiles Manic" היה מכונית מרוץ "Manic GRAC".

הפרויקט השני של החברה "Automobiles Manic" הייתה מכונית קומפקטית של שני נוסעים, הנקראת "Manic GT". בניסיון ליצור זהות חזותית קנדית ייחודית.

דגם ה-"מאניק GT" תוכנן על ידי סרג סומיל (Serge Soumille) ונבנה בסיוע המכונאי הראשי מוריס גריס (Maurice Gris), ששניהם, היו במקור מצרפת. אב-הטיפוס השתמש בחלקים רבים מהרנו R8. המכונית נבנתה על שלדת רנו R8 עם מבנה גלגול פלדה שנוסף כדי לשפר את הבטיחות ולהוסיף נוקשות למסגרת. 

מאחורי קו הציר האחורי הורכב מנוע 1,108 סמ"ק מסדרת מנועי קלון-פונטה (אנ') של רנו. מנוע הארבעה צילינדרים המוטבע היה בעל בלוק ברזל יצוק מרופד עם חמש מיסבים עיקריים וראש צילינדר סגסוגת. גוף הפיברגלס המעוצב היה מחובר למרכב, ולא בורג כדי להקשיח עוד יותר את המבנה מה שהקשה על התיקונים. רבים מרכיביה האחרים של המכונית וגימורם הגיעו מ"רנו".

אב הטיפוס הוצג באפריל 1969 בתערוכת המכוניות הבינלאומית במונטריאול.

ייצור ה-"מאניק GT" התחיל במפעל ב"Terrebonne" (אנ') בפרובינציה קוויבק באוקטובר 1969.

נפח המנוע הוגדל ל-1,289 סמ"ק, ממנוע שנלקח מדגם ה-"רנו 10". שם הדגם המלא היה ה-"Manic GT PAI". גם הפלטפורמה של דגם ה-"מאניק GT" נלקחה מדגם ה"רנו 10".

בשנת 1970 החברה אורגנה מחדש, שם החברה שונה ל-"Les Automobiles Manic", ועברה למפעל בעיר "Granby, Quebec" (אנ') בקוויבק, המפעל נפתח ב -1 בינואר 1971 עם 40 עובדים. הייצור היה צפוי להיות 2,000 מכוניות בשנה. המפעל נתקל במהרה בבעיות בהשגת חלקים מרנו. מפעל גרנבי נסגר במאי 1971, וב-8 ביוני 1971 הפסיקה רשמית "Les Automobiles Manic" את פעילותה.

"מאניק GT"
----------

* השלדה של דגם "מאניק GT" נלקחה מדגם **רנו R8** מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית **רנו**. רבים מרכיביה האחרים של המכונית וגימורם הגיעו מחברת "רנו".
* 2 דלתות.
* 2 מושבים.
* מנוע אחורי.
* מנוע בנזין.
* סוג הנעה: הנעה אחורית.
* מנוע קירור מים.
* גוף הדגם בנוי מפיברגלאס.
* קיבולת מכל דלק - 30.3 ליטר.
* יחס כוח למשקל: 123.27 כ"ס ל-1000 ק"ג.
* צמיגים: 135x15.
* הבלמים היו דיסקים בכל ארבעת הגלגלים.
* מחיר היחידה בשנת 1969 נע בין 2,200 - 3,400 דולר קנדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאניק GT** בוויקישיתוף
* מאניק GT, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מאניק GT" - מנוע gtplanet.net/forum/threads/gtp-cool-wall-1969-1971-manic-gt
2. ↑  "מאניק GT" - מפרט ומידות carfolio.com/specifications/models/car
3. ↑  "מאניק GT" carthrottle.com/post/a2yde2y
4. ↑  "מאניק GT" vacm.qc.ca/article/41/manic-gt-1969
5. ↑  "מאניק GT" gatsbyonline.com/automobile/1970-manic-gt-la-ptite-pute-du-quebec
6. ↑  "מאניק GT" lapresse.ca/dossiers/dossiers-speciaux/201501/15/01-4835523-trois-hommes-et-une-manic
7. ↑  "מאניק GT" autos.ca/motoring-memories/motoring-memories-manic-gt-1970-1971
8. ↑  "מאניק GT" - ברושור hemmings.com/blog/2017/04/04/not-another-manic-monday-1970-manic-gt-brochure
9. ↑  "מאניק GT" bringatrailer.com/2019/03/11/canadian-renault-alpine-rare-1971-manic-gt

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאניק GT"**.
**האיש המכני של מיקי** (באנגלית: **Mickey's Mechanical Man**) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי בכיכובו של מיקי מאוס שיצא בשנת 1933, אשר הופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. זהו הסרט ה-57 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" והשביעי שיצא באותה השנה.

עלילה
-----

מחוץ לחדר האימונים של מיקי יש שלל שלטים המצהירים שאין כניסה במגוון שפות כגון צרפתית, איטלקית, ספרדית, אנגלית ועוד. בנוסף ישנה כרזה המכריזה על קרב המאה בין מכונה לחיה, בין "האיש המכני של מיקי" לבין "קונגו הרוצח", גורילה גדולת ממדים. בתוך החדר אימונים, מיקי מנגן על הפסנתר ומאמן את האיש המכני שלו לקראת הקרב בהנחת תמונת פניו של הגורילה על כספת המשמשת כשק אגרוף.

מיני מגיעה במכוניתה וצופרת להם מבעד לחלון, מה שגורם לאיש המכני להפוך למטורף ולרסק לחלוטין את הכספת. האחרון מבחין בכרזה על הקיר המציגה את קונגו הגורילה ומיד מזנק עליה ועובר דרך הקיר. מיקי המבוהל עוקב אחריו וצופה באיש המכני שובר עמוד עליו הייתה כרזה של הגורילה, אך העמוד נופל עליו ומעלף אותו. מיני מתחילה לצחוק על המאורע ומיקי מבקש ממנה לא לצפור בצופר שלה כי זה גורם לאיש המכני שלו לאבד עשתונות ולהשתגע. מיני לועגת לסברתו של מיקי וצופרת שוב, ואכן האיש המכני מתעורר ושב למסע ההרס שלו בעוד מיקי רודף אחריו ומנסה לעצור בעדו.

האיש המכני מגיע לכניסת אצטדיון האגרוף בו אמור להתנהל הקרב בינו לגורילה והקהל שעומד בתור לרכישת הכרטיסים נס על נפשו למראה הרובוט המטורף. וכאשר האיש המכני מזנק על כרזה נוספת עם דמותו של הגורילה הוא נופל ארצה מעולף שוב עקב כך שהכרזה הייתה על קיר לבנים. הקהל שב ומתחיל ללגלג על מיקי הנושא את היצירה שלו לעבר כניסת המתאבקים כשמיני בעקבותיו.

הקרב מחל, ולאחר הצלחה קצרה האיש המכני חוטף מקונגו הגורילה פעם אחר פעם עד אשר ידו על התחתונה. מיקי מתחנן אליו שיקום וימשיך להיאבק בגורילה בעוד הכרזן של הקרב סופר ומגיע לתשע מיני מופיעה עם הצופר שהביאה ממכוניתה וצופרת בחזקה. האיש המכני מתעורר לחיים ומתחיל להכות את קונגו ללא רחמים וללא הרף. לאחר שהביס את הגורילה והכרזן הגיע לעשר והכריז על הניצחון, האיש המכני אחוז האמוק מתפוצץ לכדי עשרות חלקים ומיקי ומיני מתנשקים במרכז הזירה.

דמויות ומדבבים
--------------

* מיקי מאוס – וולט דיסני
* מיני מאוס – מרסלייט גארנר
* האיש המכני – לא ידוע
* הגורילה קונגו הרוצח – לא ידוע

משחק ווידאו
-----------

הסרט מוצג במשחק הווידאו "Epic Mickey" משנת 2010 כשלב במשחק המחבר בין חלקים של "עיר המחר", המבוססת על ארץ המחר שבדיסנילנד. כמו כן, מיני-משחק המבוסס על סרט קצר זה מופיע במשחק הווידאו "Kingdom Hearts III" משנת 2019, שבו השחקן שולט בתנועותיו של האיש המכני כדי להביס את הגורילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* "האיש המכני של מיקי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "האיש המכני של מיקי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 108–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. `{{cite book}}`:  (עזרה)