recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קרטיס מלדון** (באנגלית: **Curtiss Maldoon**) היה צמד מוזיקת פולק מאנגליה, שהוקם על ידי **דייב קרטיס** ו**קלייב מלדון** (נולד בשם קלייב סקינר).

התחלה
-----

הם החלו לעבוד יחד לראשונה בלהקת Bodast (אנ') בשנת 1968, אשר כללה גם את סטיב האו (יס, אסיה ו-GTR) על הגיטרה ובובי וודמן קלארק על התופים. הם הקליטו אלבום אחד שהופק על ידי קית' וסט שאיתו עבד האו בלהקה הפסיכדלית הבריטית Tomorrow (הידועה בזכות הלהיט שלה "My White Bicycle"), אבל הוא לא יצא לאור עד שיצא בצורה חלקית ב-1982 בתור *The Lost Bodast Tapes*.

מהדורה מחודשת מלאה הכוללת את המיקסים המקוריים מ-1969 יצאה בשם *Spectral Nether Street* בהוצאת חברת התקליטים RPM בשנות ה-90.

על אף שהם לא היו פעילים בהופעות חיות, הם בילו את מרבית זמנם בכתיבה ובחזרות, כמו גם השתתפו במופע בשם "נשף הפופ" ב-1968.

בתור קרטיס מלדון
----------------

קרטיס מלדון היו חתומים בפרפל רקורדס, חברת התקליטים שהוקמה על ידי דיפ פרפל. החיבור שלהם לדיפ פרפל בא מתוך מעורבות קצרת מועד של דייב קרטיס עם גלגול מוקדם של הלהקה הידועה בשם ראונד-אבאוט שבה קרטיס היה הסולן (ובובי וודמן קלארק היה המתופף). לא פורסמו הקלטות של ההרכב הזה. דייב קרטיס (בשם "דייב קרטיס והרעידות") הקליט כמה סינגלים באמצע שנות ה-60 עבור חברות תקליטים שונות.

התקליט הראשון שלהם כלל את סטיב האו על הגיטרה, טוני אשטון (אנ'), ומוזיקאים ממייטי בייבי (אנ'), כולל רוג'ר פאוול. אלבום זה כולל את השיר "Sepheryn", שמדונה ביחד עם ויליאם אורביט דגמו ללהיט הבין-לאומי "Ray of Light", הלקוח מאלבומה של הזמרת, *Ray of Light*. בעקבות לקיחת הדגימה, התווספו שמם של קלייב מלדון ודייב קרטיס לקרדיטים בתור כותביו הרשמיים של השיר.

קרטיס מלדון קיימו מספר סיבובי הופעות לאחר יציאת האלבום הזה. הם השתתפו בהופעות עם בדפינגר (אנ') בארצות הברית וקיימו מופע בלינקולן סנטר.

אלבומם השני יצא בשם *Maldoon* כאשר קרטיס ביקש להסיר את שמו מהפרויקט, ושזה יהיה אלבום סולו של קלייב מלדון. הוא יצא גם בהוצאת חברת התקליטים פרפל, והפעם הופץ על ידי האחים וורנר. לאחר האלבום הזה, קלייב מלדון המשיך לנסות להתבסס בעולם המוזיקה, אך נתקל בשורה של בעיות ניהול וחוזים. הוא נפטר בשנת 1978 מסיבוכים של תרופות מרשם.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

בתור קרטיס מלדון
* 1971: *Curtiss Maldoon*

בתור מלדון
* 1973: *Maldoon*

### סינגלים

* 1971: "You Make Me Happy" / "Amber Man"

קישורים חיצוניים
----------------

* קרטיס מלדון, באתר Last.fm (באנגלית)
* קרטיס מלדון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* קרטיס מלדון, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Curtiss Maldoon, Discogs (באנגלית)
2. ↑  Bodast Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית)
3. ↑  *Bodast Featuring Steve Howe - The Bodast Tapes* (באנגלית), נבדק ב-2023-04-14
4. ↑  *Bodast - Spectral Nether Street* (באנגלית), נבדק ב-2023-04-14
5. ↑  *Ray of Light*, 1998-03-03, נבדק ב-2023-04-14
6. ↑  Curtiss Maldoon, Today In Madonna History (באנגלית)
7. ↑  *Madonna – Ray of Light*, נבדק ב-2023-04-14
8. ↑  Curtiss Maldoon — Curtiss Maldoon 1971 (UK, Hard/Folk Rock) | Rock Archeologia 60 — 70, rock60-70.ru

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6146 9435
* MusicBrainz: df8549cd-1941-45ad-abfa-11ca73a62771

 |
**קינגס ריזורט** (באנגלית: **King's Resort**; בעבר **King's Casino**) הוא מלון וקזינו ברוזבדוב, צ'כיה, בבעלות איש העסקים ושחקן הפוקר הצ'כי לאון צוקרניק.

מלון
----

הקינגס קזינו נפתח ב-26 ביוני 2003 ומכיל כ-400 חדרים, מספר חדרי סאונה ובריכת שחייה. בחלקים שונים של המלון והקזינו מוצגות עבודות אמנות בבעלותו של לאון צוקרניק, ובניהן עבודות של אנדי וורהול.

הקזינו בנוי בשטח של 6,000 מ"ר ובו מעל ל-300 מכונות מזל ו-40 שולחנות משחק, והוא מכיל את חדר הפוקר הגדול ביותר באירופה, עם יותר מ-200 שולחנות פוקר.

ב-2018 שונה שמו מהקינגס קזינו לקינגס ריזורט.

חדר הפוקר
---------

בחדר הפוקר של הקזינו מתקיימים טורנירים רבים, והוא מארח סדרות טורנירים רבות ובניהן אליפות גרמניה, אליפות שווייץ, פסטיבל הפוקר הצרפתי, פסטיבל הפוקר הספרדי ואחרים.

ב-2015 החל שיתוף פעולה בין הקינגס לאליפות העולם בפוקר, והוא החל לארח טורנירים במסגרת הסבב ה-Circuit. החל מ-2017 הקינגס החלו לארח גם את אליפות העולם באירופה.

חדר הפוקר משדר את הטורנירים המשוחקים בו, ולעיתים גם משחקי כסף, בערוץ ה-Twitch.tv הרשמי שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קינגס ריזורט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קינגס ריזורט (באנגלית)
* קינגס ריזורט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* קינגס ריזורט, ערוץ באתר Twitch.tv

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע על הקזינו, באתר הקינגס ריזורט (באנגלית)
2. ↑  הכירות עם הקינגס קזינו רוזבדוב: חדר הפוקר הגדול ביותר באירופה, ‏24 במאי 2012 (באנגלית)
3. ↑  WSOP Europe 2017, באתר אליפות העולם בפוקר (באנגלית)
**אל-חִ'יַ֫אם** (בערבית: **الخيام**, הגייה נפוצה: **לֶחְ'יַ֫אם**) היא עיירה בנפת מרג' עיון, מחוז א-נבטיה בדרום לבנון דרומית מזרחית למרג' עיון וכ-4 ק"מ מהגבול עם ישראל. העיירה שוכנת בגובה 695 מטרים מעל פני הים. 

האוכלוסייה בעיירה מוערכת ב-30 עד 35 אלף נפש, כ-90% מאוכלוסייתה היא מוסלמית שיעית, ושאר התושבים הם נוצרים כולל יוונים אורתודוקסים, מארונים, פרוטסטנטים וקתולים. 

עיקר פרנסתם של תושבי העיירה חקלאות לצד פעילות בתי מלאכה קטנים בתחומים שונים.

חזבאללה הקים תשתית אזרחית נרחבת בעיירה הכוללת מוסדות חברתיים ורפואיים, כמו המרכז הרפואי אל-ח'יאם של ארגון הבריאות האסלאמי ובית החולים עאמל, שמציעים שירותים רפואיים מעבר לאלו המוענקים על ידי המדינה. בנוסף, העיירה מארחת אתרי "תיירות ג'יהאדית" כמו מתקן המעצר לשעבר של צבא דרום לבנון, המהווה כיום מוקד תיירותי המציג את מורשת הקרב של חזבאללה. פעילות זו משרתת את המטרה להפצת האידאולוגיה של חזבאללה ולשימור הרוח הלוחמנית נגד ישראל.

היסטוריה
--------

בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בעיירה, וכתב: "בשעה ארבע ועשרים וחמש דקות הנחתי לשמאלי, על גבעה, את הכפר קליעה, שפקדתי בשנת 1870 ושיושבים בו 400 מרונים; ולימיני, בעברו האחר של המישור שעברתי בו, את הכפר אל-ח'יאם, שגם אותו סקרתי אז והמכתיר אף הוא את הגב המוארך של גבעה גבוהה. הוא מורכב משני רבעים: בדרומי יושבים 700 מתואלים, ובצפוני 600 נוצרים הנחלקים ליוונים אורתודוקסים, ליוונים אוניאטים ולמרונים, שעליהם יש להוסיף פרוטסטנטים אחדים, אשר יסדו שם זה לא כבר בית תפילה ובית ספר".

ב-31 בינואר 1971 נערך בעיירה מבצע צבאי, הפשיטה על אל-ח'יאם, במסגרתו פשט כוח מסיירת אגוז בפיקוד סא"ל אורי שמחוני, על מפקדת הפת"ח.

במרץ 1978, במהלך מבצע ליטני, רצחו מיליציות נוצריות 70 גברים נשים וילדים שהסתתרו במסגד בעיירה. בעקבות המבצע הושג רצף טריטוריאלי בין המובלעות הנוצריות, שעד אז היו מבודדות זו מזו.

בשנת 1986 צולם בעיירה הסרט הישראלי שתי אצבעות מצידון.

העיירה הייתה חלק מרצועת הביטחון עד לנסיגתו של צה"ל מלבנון. בעיירה היה המתקן המרכזי לחקירות ולמעצרים של צד"ל. עם סיום שלטון צד"ל ונסיגת צה"ל, נטל חזבאללה את השליטה בעיירה וכעת הוא הכוח הדומיננטי בה. זה מתבטא בכך ש-26 מתושבי העיירה נפלו כחללים בשורות חזבאללה, תשעה מתוכם במהלך הלחימה במלחמת האזרחים בסוריה. כמו כן, בסמוך לעיירה שכנה עמדה של יוניפי"ל שנפגעה מאש צה"ל במלחמת לבנון השנייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל-ח'יאם** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Kitty Logan,‏ Water and hygiene aid helps Lebanese families cope in war’s aftermath, באתר יוניצ"ף
2. 1 2 3 4  התנהלות התשתית האזרחית שהקים חזבאללה בקרב השיעים: העיירה אלח’יאם, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית
3. ↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שביעי : הגליל (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1987, עמוד: 155
4. ↑  כתבה באתר ניו יורק טיימס, 30 במרץ 1978
**ג'ואל אבו חנא** (בערבית: **چويل أبو حنا**, בגרמנית: **Joël Abu Hanna**; נולד ב-22 בינואר 1998) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי–גרמני, המשחק בעמדת הבלם במכבי נתניה בליגת העל, ובנבחרת ישראל.

קריירת מועדונים
---------------

אבו חנא נולד בטרוזדורף שבגרמניה, לאב ערבי-נוצרי מישראל, ולאם גרמנייה-נוצרייה. החל את צעדיו הראשונים במועדוני כדורגל גרמניים מקומיים, כשבגיל 10 הצטרף למחחלקת הילדים של באייר לברקוזן.

בסוף אוגוסט 2017 חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה השנייה. ב-29 בספטמבר 2017, אבו חנא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד גרויטר פירט. בסיום העונה, קייזרסלאוטרן ירדה ליגה ואבו חנא עזב את המועדון.

בקיץ 2018, אבו חנא חתם בפ.צ. מגדבורג מליגת המשנה בגרמניה. במגדבורג לא זכה לדקות משחק כלל, ובינואר 2019 הושאל לפורטונה קלן מהליגה השלישית בגרמניה.

ביולי 2019, אבו חנא חתם בזוריה לוהנסק מליגת העל האוקראינית, קבוצתו הראשונה מחוץ לגרמניה. ב-1 בספטמבר 2019, אבו חנא הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 2–2 נגד דינמו קייב.

ב-16 במאי 2021 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית לשלוש שנים, עמה מיעט לשחק, ולכן באוגוסט 2022 הושאל ללכיה גדסנק מליגת העל הפולנית.

ב-27 ביוני 2023 חתם במכבי נתניה מליגת העל הישראלית.

קריירה בינלאומית
----------------

בעברו, שיחק בנבחרות הנערים והנוער של גרמניה, והיה חלק מהסגל של נבחרת הנוער הגרמנית שזכתה באליפות אירופה לנבחרות נוער עד גיל 19 בשנת 2015.

בשנת 2019, אבו חנא זכה להתעניינות בבוגרים של נבחרת ישראל ושל נבחרת פלסטין, אך לבסוף בחר בישראל.

ב-26 באוגוסט 2020, זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר, לקראת צמד משחקיה מול סקוטלנד ומול סלובקיה במסגרת טורניר ליגת האומות 2020/2021 של אופ"א. את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ישראל ערך ב-11 באוקטובר 2020 מול צ'כיה, בו אבו חנא גם פתח בהרכב וגם כבש שער עצמי, במשחק הביתי בו ישראל הפסידה 2–1.

תארים
-----

נבחרת הנוער של גרמניה עד גיל 19
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ואל אבו חנא, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* מערכת וואלה! ספורט‏, הוא בכלל חלם להיות שוטר. הכירו את המוזמן לנבחרת ישראל, ג'ואל אבו חנא, באתר וואלה!‏, 16 באוגוסט 2020
* אסי ממן, ‏ההפתעה של וילי: הכירו את ג'ואל אבו חנא, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אור אבולעפיה, ‏ג'ואל אבו חנא: מעדיף את נבחרת ישראל על פלסטין, באתר ערוץ הספורט, 19 ביוני 2020
2. ↑  מאוקראינה לפולין: אבו חנא חתם בלגיה ורשה, באתר ONE‏, 16 במאי 2021
3. ↑
4. ↑  תומר חבז, ‏רשמית: ג'ואל אבו חנא חתם במכבי נתניה, באתר ONE‏, 27 ביוני 2023
5. ↑  דורון בן דור, ‏זהבי בסגל, גם אבו חנא ואלמוג, רפאלוב לא זומן, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2020
6. ↑
**פידס** (בלטינית: **Fidēs**) הייתה אלת האמון, הנאמנות ותום לב בדת הרומית העתיקה.
היא הייתה אחת המעלות המקוריות שנחשבות לאלוהות דתית ממשית.
פידס מסמלת את כל מה שנדרש ל"כבוד ואמינות, החל מנאמנות בנישואין, ועד להסדרים חוזיים, והמחויבות שחייבים החיילים לרומא". פידס פירושה גם אמינות, "אמינות בין שני צדדים, שהיא תמיד הדדית" ו"מצע הבסיס ליחסים בין אנשים וקהילותיהם".
בהמשך הפכה לאלה רומית ומשמה נגזרה המילה האנגלית, "נאמנות" (fidelity).

 מטבע של פומפיה פלוטינה, פידס בצד האחורי

מקדש
----

המקדש שלה, מקדש פידס על גבעת הקפיטולין,
נקרא גם *Fides Publica* ו- *Fides Publica Populi Romani*.
הוקדש על ידי אולוס אטיליוס קלטינוס (המאה ה-3 לפנה"ס), ושוחזר על ידי הקונסול מרקוס אמיליוס סקאורוס (אנ') (המאה ה-2 לפנה"ס). המבנה היה מוקף בתצוגה של לוחות ארד שהציגו חוקים ואמנות, ושימש מדי פעם לישיבות הסנאט הרומי.

פולחן ותיאור
------------

פידס
הרומאים סגדו לה גם בשם *Fides Publica Populi Romani* ("אמון הציבור (או המשותף) של העם הרומי").
היא מיוצגת כאישה צעירה עטורת זר ענפי זית או זר דפנה, מחזיקה בידה יונת-צב,
פירות או דגן, או סמל צבאי. היא לובשת רעלה לבנה.

המלך השני של רומא, נומה פומפיליוס (לפי המסורת מלך בשנים 715–672 לפנה"ס), ייסד טקס שנתי שהוקדש ל-Fides Publica שבו הכוהנים הגדולים ("הפלמנים הגדולים" - דיאליס, מרטיאליס וקווירינליס) היו מובלים אל המקדש במרכבה מכוסה הרתומה לשני סוסים ב-1 באוקטובר.
שם הם צריכים לקיים את הפולחן כשראשיהם מכוסים ויד ימינם כסויה עד לאצבעות כדי לציין מסירות מוחלטת כלפיה ולסמל אמון.

ראו גם
------

* פיאטס (אנ')
* ספס (אנ')
* פורטונה
* סנקוס (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פידס** בוויקישיתוף
* פידס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  Peck, Harry Thurston (1898). "Fides (2)". **Harpers Dictionary of Classical Antiquities**. New York: Harper and Brothers.
2. ↑  Adams, John Paul (במאי 2009). "The Roman Concept of Fides". Department of Modern and Classical Languages and Literatures College of Humanities, California State University Northridge. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "God of the Month: Fides". *Neptune's Dolphins*.
4. 1 2  L. Richardson, Jr. *A New Topographical Dictionary of Ancient Rome* (Johns Hopkins University Press, 1992).
5. ↑  Samuel Ball Platner (revised by Thomas Ashby) (1929). "Aedes Fidei". *A Topography of Ancient Rome*. p. 209.
6. ↑  טיטוס ליוויוס, *Ab urbe condita*, 1:21.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118927094
* SUDOC: 028869109
* VIAF: 383152742908827731548
* WorldCat (עם VIAF): 383152742908827731548

 |
**חיים צבי מנדל שקד** (נולד ב-20 בינואר 1958) הוא איש צבא ומנהל ישראלי המשמש ראש מועצת הר אדר החל מנובמבר 2018. בעבר שימש ראש לשכת ראש הממשלה ראש לשכת הרמטכ"ל, נספח צה"ל ונציג משרד הביטחון באירופה.

ביוגרפיה
--------

חיים מנדל שקד נולד בבית שאן בן למאשה ויעקב, ניצולי השואה, שעלו בגיל 16 לישראל בגפם ובנו בבית שאן את ביתם, בו גידלו את שמונת ילדיהם בדוחק. כשהיה בן 11, בעקבות פגיעה ישירה של קטיושה בביתם, העתיקה המשפחה את מקום המגורים לנתניה.

התחנך בבית ספר דתי והיה פעיל בתנועת בני עקיבא. בגיל 17 היה חבר בגרעין נח"ל עם חבריו מתנועת בני עקיבא.

בגיל 21 נישא למיכל אותה הכיר במהלך שירותו הצבאי בסיני. השניים חברו לגרעין המייסד של גבעת הראדאר שהיווה את הבסיס ליישוב הר אדר.

### בצה"ל

את שירותו החל בסיירת מטכ"ל ובמסגרת זאת, השתתף, בין היתר, במבצע "הצגת תכלית", פעולת ההתנקשות באבו ג'יהאד, בה שהה בחפ"ק שמוקם באחת מספינות חיל הים. מאז, במשך כשני עשורים, שירת בצה"ל במגוון רחב של תפקידי פיקוד ומטה באגף המודיעין ובמערכת הביטחון תוך התמחות בתחום המבצעים המיוחדים, והתקדם עד לדרגת אלוף-משנה. מנדל שקד כיהן כקצין אג"ם בסיירת מטכ"ל, קצין אג"ם במערך המבצעים המיוחדים באמ"ן וראש לשכת הרמטכ"ל.

ב-1994 מונה לנספח צבאי ונציג משרד הביטחון באיטליה, צ'כיה, יוון ואלבניה.

במילואים, משרת כקצין מטה באגף המודיעין ומעריך במרכז ההערכה למינוי קצינים בכירים.

### לאחר השחרור מצה"ל

לאחר שחרורו מהצבא למד באוניברסיטת בר-אילן אסטרטגיה וביטחון לאומי ובמקביל, למד מינהל ציבורי במכון לשלטון מקומי.
בשנת 2019 סיים בהצטיינות לימודי משפטים במרכז האקדמי פרס ברחובות.

לקראת סיום לימודיו באוניברסיטת בר-אילן, מונה למנכ"ל חברה כלכלית בקבוצת תדהר, העוסקת בנדל"ן ויזמות.

כשאהוד ברק נבחר בשנת 1999 לראש ממשלת ישראל, מונה שקד לראש לשכת ראש הממשלה ושר הביטחון. בתקופה זו, היה חבר בצוותי המשא ומתן לשלום עם הסורים בשפרדסטאון ועם הפלסטינים בקמפ דייוויד. הוא התפטר מתפקיד זה באוגוסט 2000.

עם סיום תפקידו בלשכת ראש הממשלה הצטרף שקד לחברת אירונאוטיקס כיו"ר פעיל של החברה. החברה הפכה לחברה השלישית בגודלה בישראל בתחום המזל"טים ומערכות לא מאוישות, שבשלב מאוחר יותר נמכרה לחברת רפאל..

שקד הקים את חברת "H.M.S", העוסקת במתן שירותי ניהול ושירותי ייעוץ אסטרטגי, ארגוני ושיווקי.

החל משנת 2013 מכהן מנדל שקד כחבר מועצת הר אדר. ב-2013 התמודד בבחירות למועצה המקומית הר אדר אך הפסיד ליריבו, חן פיליפוביץ. שקד קיבל כ־37% מן הקולות, ואילו פיליפוביץ קיבל כ־40%. ב-2018, התמודד פעם נוספת, וניצח את יריבו פיליפוביץ, ראש המועצה המכהן ב-10%. ב-2014 התמודד שוב לראשות המועצה ושוב ניצח את יריבו פיליפוביץ ב-15%.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן כספית, "אהוד, אינך מגלה מנהיגות. אתה משדר חוסר ביטחון, הססנות, פראנויה, זילות", באתר nrg‏, 9 בפברואר 2001.
* מנדל-שקד: ברק החליט לפרוש; מקורבי ברק: הוא מושחת ומתועב, באתר גלובס, 10 בינואר 2001.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילנה דיין וגלעד טוקטלי, ‏לילה בחוף תוניס: מבצע חיסולו של אבו-ג'יהאד, באתר ‏מאקו‏, 27 במאי 2013
2. ↑  שרה ליבוביץ דר, "**סיירת שקד**", הארץ, 1 באוקטובר 1999
3. ↑  תומר שדמי, חיים מנדל שקד פרש מלשכת ברק, באתר ynet, 21 באוגוסט 2000
4. ↑  יוסי מלמן, מזל"טים ישראליים בשמי אפריקה, באתר הארץ, 30 באפריל 2006
5. ↑  אלי ג'אן, מלחמת הבחירות המלוכלכת של הר אדר, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 21 באוקטובר 2013
**פומונה** (בלטינית: Pomona) הייתה אלת השפע בדת ובמיתולוגיה רומית. שמה בא מהמילה הלטינית *pomum*, "פרי", במיוחד פרי בוסתן.

במיתולוגיה
----------

פומונה היא נימפת עץ. במיתוס שסיפר אובידיוס, היא בזה לאהבתם של אלי החורש סילבנוס ופיקוס, אך נישאה לוורטומנוס לאחר שהונה אותה, מחופש לאישה זקנה. היא וורטומנוס חלקו פסטיבל שנערך ב-13 באוגוסט. הפְלַמֶן (אנ') שלה נקרא *פלמן פומונאליס*. חורשה המקודשת לפומונה - *פומונל* - נמצאת לא הרחק מאוסטיה, הנמל העתיק של רומא.

פומונה הייתה אלת עצי הפרי, הגנים והמטעים. היא אחראית לשפע ולפריון של עצי הפרי על ידי טיפול בעצים, גיזום והרכבה. שלא כמו אלות ואלים רומיים רבים אחרים, אין לה מקבילה יוונית, אם כי היא מזוהה בדרך כלל עם דמטר. היא משגיחת ומגינה על עצי פרי ודואגת לטיפוחם. היא לא הייתה קשורה למעשה לקציר הפירות עצמו, אלא לפריחה של עצי הפרי. בתיאורים אמנותיים היא מוצגת בדרך כלל עם מגש פירות או שפע של שפע.

גלריה
-----

* ניקולא פושה, "פומונה", 1700 לערךניקולא פושה, "פומונה", 1700 לערך
* רובנס, "ורטומנוס ופומונה"רובנס, "ורטומנוס ופומונה"
* לנס, "פומונה, אלת הפרדסים"לנס, "פומונה, אלת הפרדסים"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פומונה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  de Vaan, Michiel (2008). **Etymological Dictionary of Latin and the other Italic Languages**. Leiden, Boston. ISBN 9789004167971, 479
2. ↑  Duckworth, George E (1976). "Pompona". **Collier's Encyclopedia**. Vol. 19. Macmillan Educational Corporation. p. 232
3. ↑  Matthew Gumpert, **Grafting Helen: The Abduction of the Classical Past**, University of Wisconsin Press, 2001, p. 69

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011052466205171
* BnF: cb149241169 (data)
* GND: 122641248
* LCCN: no2021007020
* SUDOC: 14528610X
* VIAF: 8274261
* WorldCat: viaf-8274261

 |
**קרב מרג' עיון** היה קרב שהתרחש בין 19 ל-24 ביוני 1941 במערכה בלבנון ובסוריה במלחמת העולם השנייה בין צרפת של וישי לכוחות בעלות הברית (בעיקר אוסטרלים) בעיר מרג ע'יון בלבנון.

תחילת הלחימה
------------

כוחות האוסטרליים התקדמו משטחי המנדט ופלשו ללבנון ב-11 ביוני 1941. הכוחות כבשו את העיירה מרג' עיון לאחר לחימה נגד מגינים לא מצוידים. רוב חטיבה 25 נעה צפונה כדי לתקוף את ג'זין. נשאר כוח קטן מגדוד 2/33 להחזיק במרג' עיון.

בעקבות מתקפת נגד חזקה של הצרפתים, נאלץ הכוח האוסטרלי לסגת דרומה מהעיירה ב-15 ביוני. בהמשך הגנו כוחות בעלות הברית בהצלחה על הציר שמוביל לארץ ישראל וכבשו מחדש את העיירה ב-24 ביוני.

הדיוויזיה האוסטרלית השביעית - בפיקודו של האלוף ארתור "טובי" אלן - תוגברה על ידי יחידות מהדיוויזיה האוסטרלית השישית.

ב-20 ביוני הודיע משרד ההסברה הצרפתי של ממשלת וישי: "אתמול ניסו הבריטים לתקוף את דמשק ומרג' עיון, ללא הצלחה. כוחות הודיים ובריטים התקדמו באזור מדרום ומדרום מזרח לדמשק, הצלחנו להדוף אותם בהתקפות נגד של יחידות השריון שלנו ולקחנו 400 שבויים. אתמול אחר הצהריים חיילינו תקפו באזור ההררי של דרום לבנון. נלקחו 80 שבויים. בריטים לאורך החוף הצי הבריטי הפציץ את עמדותינו."

גדוד 2/3 מאוגדה 6 היה חלק מהכוח שנשלח לסייע לחטיבת החי"ר ההודית שנותקה והוקפה במז'ה (שכונה מערבית של דמשק) לאחר קרב דמשק. הם כבשו את השטח השולט ליד מז'ה. למרות המאמץ הכוח הגיע למז'ה כמה שעות לאחר שכוחות בעלות הברית שנותרו ללא תחמושת ואוכל במשך במשך 50 שעות, נכנעו.

גדוד השדה האוסטרלי 2/5 היה גם הוא חלק מכוח העתודה. סגן ארתור רודן (לימים סר רודן) קטלר תקף שוב ושוב טנקים, חי"ר, עמדות נ"ט ומכונות ירייה של האויב בעזרת תותח השדה 25 ליטראות, רובה הנ"ט, מקלע ברן או רובה ה-303 שלו. מאוחר יותר הוא איבד את רגלו במהלך קרב דאמור, על מעשיו במרג' עיון ובדאמור הוענק לו צלב ויקטוריה. קטלר הוא התותחן האוסטרלי היחיד שהוענק לו אי פעם VC.

לאחר הקרב
---------

ב-29 ביוני הודיעה ממשלת צרפת וישי "הצי הבריטי הפציץ את עמדות החוף שלנו במזרח התיכון. פינינו כמה מהבסיסים שלנו בהרי דרום לבנון בחסות אש ארטילרית שגרמה לאבדות כבדות לתוקפים שלנו. כוחותינו האוויריים, הנתמכים בכלי טיס ימים, סיעו שוב ושוב ללחימה הקרקעית, במיוחד סביב פלמירה (סוריה). אלוף-משנה בריטי ו-40 לוחמים נפלו בשבי."

ב-30 ביוני הודיע מטהו של לוטננט גנרל הנרי מייטלנד וילסון (מפקד בעלות הברית בלבנון ובסוריה): "מתקפת בעלות הברית נגד חומס (סוריה) מתקדמת משמעותית. טייסת אוסטרלית שמטיסה מטוסים אמריקאים, הפילה שישה מפציצי גלן ל. מרטין צרפתים של בקרב אווירי. האוסטרלים חזרו ללא נפגעים".

לקריאה נוספת
------------

* Coulthard-Clark, Chris (1998). *Where Australians Fought: The Encyclopaedia of Australia's Battles* (1st ed.). St Leonards, New South Wales: Allen & Unwin. ISBN 1-86448-611-2.
* Dean, Peter. *The Architect of Victory: The military career of Lieutenant General Sir Frank Horton Berryman*. Port Melbourne: Cambridge University Press. pp. 119–139. ISBN 9780521766852.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Coulthard-Clark 1998, p. 191.
2. ↑  Jean Tsadik (2001). "Facétie de l'histoire (suite)" (בצרפתית). אורכב מ-המקור ב-2007-10-07. נבדק ב-2016-09-08.
3. ↑  Mackenzie, Compton (1951). *Eastern Epic*. London: Chatto & Windus. p. 120.
**מחנה בקעות** הוא בסיס צבאי הממוקם בבקעת הירדן סמוך ליישובים רועי, חמדת ובקעות. מחנה בקעות יחד עם מחנה פלס הסמוך, משמשים כבסיס אימונים חטיבתי עבור חטיבת כפיר. בעבר שימש כבסיס האימון מתקדם של חטיבת גולני.

במחנה מתבצע האימון המתקדם ללוחמי החטיבה, וכן קורסי הכנה לקורס מכ"ים וקצינים. עד להקמתו, הוכשרו לוחמי החטיבה במתקן אדם. בבקעות שוכנת גם סדנת חימוש מרחבית. המחנה קרוי על שם היישוב הסמוך לו, בקעות.

הבסיס משמש גם עבור אימונים של גדודי החטיבה כאשר הם מתבצעים בבקעה, בדרך כלל גדוד אחד בלבד מתארח בבסיס בקעות וגדודים נוספים המתאמנים במקביל מתארחים בבסיסי חטיבת הבקעה.

במהלך שנות ה-90, שימש המחנה כבסיס הקבע של גדוד 601 של הנדסה קרבית. בבסיס ובשטחי האש הסמוכים אליו הועבר האימון המתקדם של פלוגות המסלול והתאמנו בו הפלוגות הוותיקות ופלוגת הצמ"ה. בתקופה זו שופצו חלקים רבים במחנה ואף נבנה חדר אוכל חדש.

באפריל 2003 חדרו שני מחבלים לבסיס והרגו שני חיילים. לאחר קרב יריות עם חיילי המחנה נהרגו המחבלים.

בינואר 2023 התפוצץ רימון בתוך חדר שינה בבסיס והרג חייל. הרימון היה בתיק של אחד החיילים בניגוד לפקודות וכנראה ספג מכה שגרמה לפיצוץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* מחנה בקעות באתר מתגייסים של צה"ל
* מחנה בקעות באתר מז"י

הערות שוליים
------------

1. ↑  פליקס פריש ואפרת וייס, 2 חיילים נהרגו בהתקפה על בסיס טירונים, באתר ynet, 10 באפריל 2003
2. ↑  יואב זיתון, אסון בבסיס בבקעת הירדן: חייל נהרג ו-3 נפצעו מפיצוץ רימון בחדר, באתר ynet, 15 בינואר 2023
**יסמין** הוא רומן מאת הסופר אלי עמיר, שיצא לאור בשנת 2005 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת "עם עובד". הספר עוסק בסיפור האהבה הבלתי אפשרית של נורי, חייל ישראלי יליד עיראק, ויסמין, ערבייה משכילה, על רקע התקופה שלאחר מלחמת ששת הימים.

עלילת הספר
----------

הסיפור מתמקד בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים. בתקופה זו כיהן אלי עמיר כעוזר ליועץ ראש הממשלה לענייני ערבים ופעל בעיקר במזרח ירושלים. הספר נותן ביטוי לרישומה של תקופה זו אצל עמיר, עם שחרורה של העיר העתיקה ואיחוד ירושלים. כרקע, מתוארים הלכי הרוח בקרב ערביי מזרח ירושלים, תגובתם לתבוסת צבאות ערב במלחמה והסתגלותם למצב החדש, כמו גם המאבקים הפנימיים בחברה הערבית והשסעים העמוקים שבה.

גיבור הסיפור, נורי, הוא חייל ישראלי אשר עלה ארצה מעיראק עם משפחתו. הוריו מתגוררים בירושלים, אחיו, העובד בשירות המוסד כמרגל, משרת בצבא ונפצע במלחמה. בזכות ידיעתו של נורי את התרבות והשפה הערבית הוא ממונה על ידי השר כיועצו המיוחד לענייני ערבים. במסגרת עבודתו, מנסה נורי לסייע לערביי מזרח ירושלים להשתקם ולנפץ את סטריאוטיפ ה"ישראלי המאיים" כפי שהערבים הורגלו לחשוב. כמו כן, מתחבר נורי למספר משפחות חשובות במזרח ירושלים, ונקשר לבתו של בעל ממון, יסמין, ערבייה נוצרייה משכילה אשר שבה מלימודים, עם תואר דוקטור מצרפת. לבקשת אביה, אשר רוצה להרחיקה מחבריה בצרפת, פעילי הפת"ח, מוצא לה נורי עבודה התואמת את כישוריה. בין השניים נרקם סיפור אהבה אשר אינו יוצא אל הפועל, בסופו של דבר. את מכתבה האחרון לנורי, מסכמת יסמין בשורות מהשיר "אינתָ עומרי" של אום כולתום.

הספר תורגם לשמונה שפות ובהן ערבית.

לקריאה נוספת
------------

* ניצה בן-דב, "שפה, מחסום ואהבה ב*יסמין* של אלי עמיר", בתוך **חיי מלחמה: על צבא, נקמה, שכול ותודעת המלחמה בפרוזה הישראלית**, הוצאת שוקן, 2016, עמ' 236-195

קישורים חיצוניים
----------------

* יסמין, באתר OCLC (באנגלית)
* הפרק הראשון בספר "יסמין" באתר עם עובד
* יוחאי אופנהיימר, "כובש עדין שלי", באתר הארץ, 7 בפברואר 2005 - סקירה במדור ספרות של הארץ

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי עמיר, באתר המכון לתרגום ספרות עברית (באנגלית)
2. ↑  שירי לב-ארי, "יסמין" של אלי עמיר יצא לאור במצרים, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2007  
ג'קי חוגי, ברית מילים - המתרגם חסיין סראג והסופר אלי עמיר, באתר nrg‏, 18 במאי 2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008729435105171
* LCCN: no2020051178
* VIAF: 302444691
* WorldCat (עם VIAF): 302444691

 |
**קוֹילה סוריה** הוא מונח שמקורו בתקופה ההלניסטית (ביוונית: **ἡ Κοίλη Συρία**, "סוריה החלולה"; בלטינית: **SYRIA COELE**) והיו לו משמעויות גאוגרפיות שונות בתקופות שונות. המונח התייחד לתיאור האזור שמוכר כיום כבקאע בלבנון, אך לעיתים קרובות השתמשו בו לתיאור כל השטח שמדרום לנהר אל-כביר, בגבולה הצפוני של לבנון עם סוריה של ימינו, ובכלל זאת ארץ יהודה, עד גבול מצרים. האזור עמד במוקד סכסוך בין הממלכה הסלאוקית לבית תלמי מאז קרב איפסוס (301 לפנה"ס).

נראה שמקור המונח הוא "**חילת סוריה**". "חילא" בארמית סורית פירושו עמק או בקעה. במובן המצומצם של המונח, הוא התייחס לאזור שבין הר הלבנון ומול הלבנון. עם זאת, ייתכן שהמונח "קוילה" מקורו במונח "כל" בשפות שמיות במובן של סוריה כולה.

היסטוריה
--------

בשנת 318 לפנה"ס כבש את קוילה סוריה תלמי בן לאגוס, גנרל בכיר בצבאו של אלכסנדר הגדול שנעשה שליט מצרים. הוא נסוג מן האזור ב-313 לפנה"ס, בזמן שהצטרף לקואליציה נגד אנטיגונוס מונופתלמוס. ב-312 לפנה"ס הביס סלאוקוס הראשון את דמטריוס הראשון ממקדון (בנו של אנטיגונוס) בקרב עזה, והדבר איפשר לתלמי לכבוש מחדש את קוילה סוריה. הוא החזיק בשטח מספר חודשים עד שחזר לידי אנטיגונוס. תלמי כבש את האזור בשלישית ב-302 לפנה"ס אך נסוג במהירות לאחר ששמע דיווח כוזב כי אנטיגונוס ניצח. הוא חזר רק לאחר שאנטיגונוס נוצח בקרב איפסוס ב-301 לפנה"ס. קוילה סוריה ניתנה לסלאוקוס, בשל ניצחונו בקרב איפסוס ותרומתו האפסית של תלמי לניצחון. למרות זאת, סלאוקוס לא כבש בכוח את קוילה סוריה מתלמי - ייתכן בשל עזרתו של הלה לביסוס בית סלאוקוס בבבל. המלכים הבאים בשושלת הסלאוקית לא ויתרו על השטח, דבר שהוביל לסדרת מלחמות בין בית תלמי לסלאוקים, הקרויות "המלחמות הסוריות".

בשנת 194 הקים ספטימיוס סוורוס פרובינקיה רומית בשם "קוילה סוריה" (אנ'), שאליה ואל הפרובינקיה פיניקיה סופחו החבלים הצפונים של הפרובינקיה סוריה פלשתינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  **קוֹ**ילֶה, במלעיל.
2. ↑  אוריאל רפפורט, **מגלות לקוממיות**, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ג, יחידה 5, עמ' 10.
3. ↑  מנחם שטרן - Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Jerusalem, 1976, Vol. I, III. Theophrastus, p. 14

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 113813256X

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות אגדתית. אם התכוונתם לסדרת סרטי קולנוע, ראו לפרקון (סרט).
לפרקון
**לפרקון**, הוא שד על פי המיתולוגיה האירית.

אטימולוגיה
----------

למקור שמם יש מספר גרסאות. על פי פטריק דינין, היסטוריון ובלשן אירי, מקור שמם מגיע מהמילה האירית "luchorpan" שפירושה הוא: "ננס, סוג של שדון החי בקרבת מקורות מים". פירוש נוסף למקור המילה הוא: חצי גוף, גוף קטן. מילון אוקספורד מבאר לפרקון כ"שדון-סנדלר".

אופי ואורח חיים
---------------

אוצר זהב מוחבא על ידי הלפרקון בקצה הקשת בענן, לפי המיתולוגיה האירית.
הלפרקון מתואר בסיפורי עם כיצור לא מזיק באופן כללי, אך עם זאת הוא שובב וחובב מעשי קונדס, לעיתים נקשר שמו במעשי תרמית והונאה מתוחכמים שהקנו לו תדמית נכלולית - רודפת בצע.

על פי סיפורי עם אלה הלפרקונים מבכרים את חיי הבדידות, ומתרחקים מהציוויליזציה, אולם קיימות עדויות המצביעות על כך שייתכן שהם נהנים מחברת יצורים קסומים אחרים. קרוב משפחתו של הלפרקון נקרא "קלוריקון", דמותו מופיעה לעיתים רחוקות, הוא חובב משקאות חריפים, מסיבות פרועות, וחיי הוללות. הלפרקונים הם חובבי ממון מושבעים וידועים בעושרם. את אוצרותיהם הם מחביאים במקומות נסתרים מעיני כל, אך ניתן להתחקות אחר עקבות האוצר אם מגיעים אל המקום בו נוגעת הקשת באדמה.

הופעה חיצונית
-------------

על פי סיפורי העם ישנם מספר גרסאות ללבושו של הלפרקון, אשר יכלול מעיל אדום או ירוק, מצנפת, מגפיים, ואבזם החגור לגופו, כל הפריטים מעוטרים ברקמות זהב.

הספר "פיות ועמים", המקבץ את אגדות איכרי אירלנד, שראה אור בשנת 1888 מתאר את הלפרקון כיצור גנדרן, לבוש מעיל אדום - ובמרכזו שבעה כפתורים, דמותו עוטה מצנפת מחודדת ושמוטה שיושבי הארצות הצפון מזרחיות נהגו לעטות לראשם.

בפואמה מהמאה ה-18 "הלפרקון; או השדון-הסנדלר" (The Lepracaun; or, Fairy Shoemaker) מתאר בחרוזים ויליאם אלינגהם את מראם: פניהם חרושי-קמטים, הליכתם כפופה, בעלי גיבנת, דומים לאלף מזוקן, משקפיהם שמוטים בקצה אפם, לגופם סינר עור, וחגורת כסף למותניהם. בתיאור זה סטה אלינגטון מהתיאור המסורתי שתיאר את הלפרקון כדמות העוטה גלימת אזמרגד ירוקה המעניקה את הידע למציאת אוצר נסתר.

סמל אירלנד
----------

ברבות הימים הפך הלפרקון לאטרקציה תיירותית ולאחד הסמלים של אירלנד. בפוליטיקה האירית כינו תומכי האיחוד עם הבריטים את מתנגדיהם בביטוי המעליב "דוברי לפרקונית".

אזכורים תרבותיים
----------------

הלפרקון מאוזכרים רבות בסרטי קולנוע, סרטי אימה, סרטי אנימציה, ופרסומות, תוך שהם מסמלים בעיקר את אירלנד או מוצרים שמקורם באירלנד. בספר "הארי פוטר וגביע האש", הרביעי בסדרת ספרי הארי פוטר, הלפרקונים מופיעים כמעודדי קבוצת הקווידיץ' של אירלנד במשחק גמר הגביע העולמי בקווידיץ'. לפרקונים עומדים במרכז עלילת הסרט דרבי אוגייל והאנשים הקטנים ובמרכז עלילת סדרת הספרים "ארטמיס פאול".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לפרקון** בוויקישיתוף
* הלפרקון בתרבות הפופולרית
* ויליאם אלינגהאם, **הפואמה: הלפרקון או שדון סנדלר**
* לפרקון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* לפרקון, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור השם לפרקון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563027905171
* LCCN: sh85076083

 |
**קרפלך** (ביידיש: **קרעפלאך**) הם כיסונים שמקורם במטבח היהודי האשכנזי. הם ממולאים בבשר טחון (אולם קיימות גם גרסאות צמחוניות למשל עם מילוי תפוחי אדמה) ומבושלים במים רותחים או במרק עוף. בגרסה פחות מקובלת, יש המטגנים את הקרפלך לפני ההגשה.

הקרפלך מזכירים כיסונים האופייניים לתרבויות אחרות כגון הרביולי האיטלקי או הג'יאוזי הסיני. הוא הגיע למטבח האשכנזי מהמטבח הרוסי, שם הוא נקרא פילמני, באוקראינה הוא נקרא ורניקי ובפולין שמו פירוגי. פירוגי הממולאים בתפוחי אדמה נקראים בפולין רוּסקִיִי פירוגי (פירוגים רוסיים) ובבוכרה קוראים להם דושפרה ומבשלים אותם במרק אדום.

את הקרפלך נוהגים לאכול בשלושה מועדים יהודיים: בערב יום הכיפורים, בהושענא רבה ובפורים. המשותף לימים אלו הוא שמדובר בימים חגיגיים, אך אינם נחשבים כיום טוב של ממש. לכן אוכלים בהם קרפלך, שהוא בעצם בשר (בגלל החגיגיות) מכוסה (כי זה לא לגמרי חג).

ב"ספר הבדיחה והחידוד" מאת אלתר דרויאנוב כתוב בהקשר זה:

> 
> כלל אמרו ליצנים:
> 
> 
> אין מלבבים לביבות (כּרפּלים בלעז) אלא בימים שיש בהם חבטה: ערב יום-כיפור – מלקות, הושענא רבה – חיבוט ערבה, פורים – חיבוט המן. וכבר מרומז הדבר בתורה: "הַכֵּה תַכֶּה" (דברים, י"ג, ט"ז) - נוטריקון: הושענא, כיפור, המן תאכל כרפלים הרבה.
> 
> 
> 
> — ספר הבדיחה והחידוד: אכלנים ושתיינים, באתר פרויקט בן-יהודה
>

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קרעפלאך** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קרפלך** |

* מוסף תורני "קולמוס" 17, **כיסנים - סוד הקרעפלך בסעודות של חג**, ירושלים תשס"ה, באתר אוצר החכמה
* מתכונים להכנת קרפלך באתר כיכר השבת
* מיכל וקסמן, שולחן לכולם: מרק אחד וחמישה מתכוני קרפלך, באתר ynet, 8 בספטמבר 2015
* מיה עמרן, קרפלך? במה חטאנו?, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 26.9.2023
**שום גמדים לא יבואו** הוא רומן מאת הסופרת הישראלית שרה שילה, שיצא לאור בשנת 2005 במסגרת "ספריה לעם" של הוצאת "עם עובד". הספר נערך על ידי יובל שמעוני וזכה בפרס ספיר.

עלילה
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
הספר מתאר עיירת ספַר בצפון הארץ בשנות ה-70 של המאה ה-20 בה חיים התושבים באימה מתמדת מפני האויב שמעבר לגבול לבנון (קל לזהות את המקום כמעלות-תרשיחא אך השם לא מוזכר בסיפור). הספר מתחיל בערב של ירי קטיושות על העיר, כשלמחורת חל יום השנה השישי לפטירתו של מסעוד דדון, מלך הפלאפל המקומי.

כתיבת הספר
----------

שרה שילה בחגיגה של עם עובד לרגל זכייתה בפרס ספיר, שבוע הספר, יולי 2008
בשנת 1998 החלה הסופרת הישראלית שרה שילה להתמסר לכתיבת הספר שום גמדים לא יבואו.

את תהליך כתיבת הספר הספר תיארה שילה:

> 
> מה שקרה זה שליום הולדת ה-40 שלי קיבלתי במתנה את 'שתהיי לי הסכין' של דויד גרוסמן. קראתי את 'שתהיי לי הסכין' והספר הזה עשה לי משהו שאי אפשר בכלל לתאר. משהו התחיל לזוז בתוכי. לא ידעתי מנוח. לפני זה היו לי כמה ניסיונות כתיבה לא מוצלחים לילדים אבל עכשיו קרה משהו אחר. היה חודש יוני ואני ממש לא יכולתי לקום מהמיטה וללכת לעבודה ובשביל מי שמגיל 18 לא הפסידה יום אחד של עבודה, למעט חופשות לידה קצרות במיוחד, זה היה משהו בהחלט יוצא דופן. הייתי בשוק. הרגשתי שכל מה שאני רוצה זה לשוטט על הגבעות עם מחברת ביד ולכתוב. כתבתי מכתב לדוד גרוסמן על הספר שלו והוא ענה לי שהחיים קצרים מכדי שמי שאין לו כישרון יבזבז אותם על כתיבה אבל לי הוא אומר שכדאי שאשב ואכתוב... הייתי קמה ב-4 בבוקר ויוצאת מהבית עם בלוק ביד וכותבת.
> 
> 
> 
> — "בלי מונולוגים מהוואגינה" - נרי לבנה, הארץ 2005
> 

לאחר תהליך כתיבה ממושך היא הגישה את הספר להוצאת עם עובד, שפרסמה אותו ב-2005 בשיתוף מפעל קסת לספרות ביכורים. הספר זכה להצלחה מסחרית יוצאת דופן, לביקורות משבחות ולמספר פרסים, ביניהם פרס ספיר, פרס קרן טובה ויצחק וינר לעידוד יצירה ספרותית מקורית ובפרס שרת החינוך בתחומי היצירה הספרותית.

הספר עובד גם למחזה על ידי רויטל איתן, שהוצג בין היתר ב-2014 בפסטיבל לבי במזרח (מוזיקה מקורית: ישראל כסיף, משחק: שנטל כהן).

קישורים חיצוניים
----------------

* שלומית ליר, חורצת לשון לקאנון, באתר nrg‏, 30 בינואר 2006
* 'שום גמדים לא יבואו' מאת שרה שילה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 ביולי 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  שום גמדים לא יבואו, באתר www.am-oved.co.il
2. ↑  דרור בורשטיין, קראו וירחב לבבכם: "שום גמדים לא יבואו", באתר הארץ, 25 בדצמבר 2005
3. ↑  שום גמדים לא יבואו, באתר תיאטרון בסלון
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברה לפיתוח שבגוש עציון. אם התכוונתם למועצה אזורית שבגוש עציון, ראו מועצה אזורית גוש עציון.
סמליל החברה לפיתוח גוש עציון הקודם
**החברה לפיתוח גוש עציון** היא חברה עירונית שמספקת לתושבי גוש עציון שירותי הסעות (אוטובוסים ומיניבוסים) שירותי פיתוח ובנייה, תחנות דלק, פארק תעשיות קניון מסחרי בשם מרכז הרים בצומת גוש עציון ומרכז מסחרי רחב.
החברה כיום מנוהלת על ידי מועצה אזורית גוש עציון. יו"ר החברה הוא ראש מועצת גוש עציון שלמה נאמן. מנכ"ל החברה הוא אהרוני נויבואר.
החברה הוקמה בשנת 1984 על ידי היישובים בגוש עציון, כזרוע כלכלית שתסייע בפיתוח המרחב העסקי והכלכלי של גוש עציון.

החברה מעסיקה כ-300 עובדים ובעלת שני תווי תקן בתחום הבטיחות והתעבורה: ISO 9001 ו-ISO 9301.

חטיבות החברה
------------

אוטובוס החברה לפיתוח גוש עציון, בעיצוב החדש
אוטובוס החברה לפיתוח גוש עציון, בעיצוב הישן
### תחבורה

באחריות חטיבת התחבורה כ-200 אוטובוסים ומיניבוסים. החברה מבצעת כאלף נסיעות מדי יום. בתחבורה הציבורית ובתחבורה הפרטית. בין לקוחות החברה אגד, צה"ל ומוסדות חינוך.

### מוסך

מוסך החברה ממוקם בפארק תעשיות גוש עציון הסמוך למועצה המקומית אפרת. המוסך מעניק טיפולים לכל רכבי החברה: אוטובוסים, מיניבוסים ורכבים פרטיים.

### בניה

חטיבת הבניה מתמודדת על מכרזים בגוש עציון ומחוצה לו ובונה מבני ציבור כדוגמת גני ילדים ובתי ספר וכן בתים פרטיים.

### נכסים תעשייה ומסחר

לחברה מספר מתחמי מסחר ותעשייה בגוש עציון המנוהלים על ידי דני אילן - מנכ"ל חברות הבת. אלה כוללים קניון מסחרי בשם קניון הרים בצומת גוש עציון, תחנת דלק ושני פארקי תעשייה: פארק תעשייה גוש עציון ופארק תעשייה במזרח גוש עציון. לחברה בית דפוס הפועל באזור המסחרי של אלון שבות.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בידי תושבי גוש עציון בשנת 1984 למטרת פיתוח יישובי גוש עציון. בשנת 2000 באינתיפאדה השנייה החברה שימשה מתן הסעה ברכבים ממוגני ירי והייתה החברה היחידה בארץ שנתנה שירות הסעה ממוגן ירי באזורי יהודה ושומרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של החברה לפיתוח גוש עציון
* החברה לפיתוח גוש עציון, דף שער בספרייה הלאומית

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498318505171
* LCCN: no2004044543
* VIAF: 298764331
* WorldCat: lccn-no2004044543

 |
**גדעון אבידור** (נולד ב-1939) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כסגן מפקד גייסות השריון.

ביוגרפיה
--------

הוריו של אבידור עלו מגרמניה לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933. הוא נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר ולאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד עבר לקיבוץ נצר סרני.

ב-1957 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם בחיל השריון, עבר קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגת טנקים. ב-1961 השתחרר וחזר לעבוד בקיבוצו. ב-1963 התגייס מחדש לשירות קבע, שימש קצין מבצעים בחטיבה 7 עד 1965 ומפקד פלוגה. במלחמת ששת הימים שימש קצין אג"ם בחטיבה 520 תחת אוגדה 31 ולחם עמה בגזרת סיני. ב-1968 מונה לסגן מפקד גדוד 9 וב-1969 למדריך ראשי בבית הספר לשריון. ב-1971 מונה למפקד גדוד 46 בחטיבה 401, ב-1972 מונה לסגן מפקד החטיבה. באוגוסט 1973 מונה לקצין אג"ם באוגדה 252, הוא מילא תפקיד זה במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר המלחמה שירת כמפקד חטיבה 421 ובשנים 1976 עד 1977 פיקד על בית הספר לשריון. במלחמת לבנון הראשונה שירת כסגן מפקד גייסות השריון וממלא מקום קצין שריון ראשי. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש נספח צה"ל ונציג משרד הביטחון בסינגפור, הפיליפינים ואוסטרליה.

ב-2007 היה ממייסדי המכון לחקר לוחמת היבשה, גוף ללא כוונות רווח ששם לו למטרה לרכז ולפתח רעיונות בתחום תורות הלחימה וכיהן כמנכ"ל המכון ולאחר מכן כמנהל מכון חץ לחשיבה צבאית מתקדמת. לאחר מלחמת לבנון השנייה שימש עוזר לוועדת וינוגרד.

אבידור בעל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני בגאוגרפיה אורבנית מאוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גדעון אבידור בראיון טלוויזיוני בקונטנטו - הוצאה לאור בינלאומית, סרטון באתר יוטיוב
* ראיון עמו באתר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית
* מהפתעה לנוקאאוט קרב ואדי מבע'וק 14 באוקטובר 1973, מכון "חץ" לחשיבה צבאית מתקדמת, 2018
* גדעון אבידור, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
* גדעון אבידור (1939-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן אוריך, עוד לא תו"לים את המדים, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 23 בדצמבר 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309915605171
* VIAF: 297049239
* WorldCat (עם VIAF): 297049239

 |
תינוק מדגים "**רֶפְלֶקְס בֶּבְּקִין**", הוא פותח את פיו כאשר לוחצים קלות בשתי כפות ידיו.
**רֶפְלֶקְס בֶּבְּקִין** (באנגלית: **Babkin reflex**) מתאר תופעה נוירולוגית השכיחה אצל תינוקות, שבה לחיצה קלה בכפות ידיהם גורמת למספר תנועות ידועות בגופם, כמו פתיחה הפה, עצימת עיניים, והטיית הראש וכיפופו כלפי פנים כאשר הם במצב פרקדן (שכיבה על הגב). פעמים שרק אחד מהסימנים מופיע (בדרך כלל פתיחת הפה), ופעמים שכל אלה מופיעים.

**רפלקס בבקין**, בדומה לרפלקסים רבים אחרים אצל תינוקות, הוא רפלקס פיזיולוגי מולד, שנעלם בחודשים הראשונים לחייו של התינוק, בדרך כלל עד שלושה או ארבעה חודשים (כ-12 שבועות).

> 
> במילים אחרות
> , ההתפתחות של האורגניזם תמיד חוזרת לרפלקסים של הבשלות (בגרות) המוקדמת, אם הספקת החמצן אינה טובה בגלל הרפלקסים שמבשילים יותר לאחרונה נדרש יותר חמצן כדי להיות מופקים. כך לדוגמה, אם הרך הנולד לחוץ אז התגובה הנגדית הפרימיטיבית שלו מופיעה שוב (המפרי, 1969). כמו כן, במעקב אחרי מספר סוגים של פגיעות מוחיות אצל תינוקות, בוגרים הפגינו את רפלקס בבקין, אחד הרפלקסים הבסיסיים שמורכב מפתיחת הפה או פיהוק, הפניית הראש כלפי פנים הגוף, והרמה או כיפוף של הראש (בבקין 1960). רפלקס זה נצפה מוקדם מאוד אצל ילדים בתוך 14 שבועות בגיל ההריון, אבל זה נעלם בין שלושה לארבעה חודשים שלאחר הלידה (המפרי 1969)
> 
> 
> 
>

אטימולוגיה
----------

רפלקס בבקין קרוי על שמו של ד"ר בוריס בבקין (Boris Petrovitch Babkin) (אנ'), חוקר נוירו-פיזיולוג רוסי, בן סוף המאה התשע עשרה (1877-1950), שחקר תופעה זו ותיאר אותה.

ראו גם
------

* רפלקס
* רפלקס בבינסקי

לקריאה נוספת
------------

* Carolyn K. Rovee-Collier,Harlene Hayne,Michael Colombo, **The Development of Implicit and Explicit Memory**, 2001, page 67.
* "Arthur H. Parmelee Jr. M.D. (May 5, 1963). "**The Hand-Mouth Reflex of Babkin in Premature Infants**"

הערות שוליים
------------

1. ↑  תרגום חופשי מתוך The Development of Implicit and Explicit Memory עמ' 67 ראה שם
**ניקולס דונין** (או: ניקולאס, ניקולאי, ניקולאוס, ניקוליס די לירא; צרפתית: Nicholas Donin) היה יהודי מומר שפעל במאה ה-13 בממלכת צרפת. בזמנו יזם דיון משפטי הידוע כ"משפט פריז" בדבר אשמתם של היהודים על הכתוב בתלמוד. חבר השופטים הנוצרי מצא את התלמוד אשם בדין וגזר על שריפת התלמוד.

ביוגרפיה
--------

מוצאו מהעיר לה רושל שבצרפת. היה תלמידו של רבי יחיאל מפריז. עקב כפירתו בתורה שבעל פה נודה על ידי רבי יחיאל מפריז בשנת 1225. כפירתו של ניקולס דונין בתורה שבעל פה מובאת בספר אוצר ויכוחים (עמ' 82), שם מובא הפרוטוקול של משפט פריז (ראו להלן). כך אומר רבי יחיאל מפריז על תלמידו לשעבר: "החוטא הלז אשר כפר בדברי חכמינו שהיו יותר מט"ו מאות שנה ולא היה מאמין רק ככתוב בתורת משה בלי פתרון. ואתם ידעתם כי לכל דבר צריך פשר ועל כן הבדלנוהו ונדונוהו".

הנידוי נעשה לפי כל כללי הטקס בנוכחות חברי כל הקהילה היהודית בפריז. כעשר שנים חי כמנודה מחוץ לקהילתו כשהוא עדיין מגדיר את עצמו יהודי.

כיכר העירייה של פריז, מקום שרפת התלמוד
בשנת 1235 המיר את דתו לנצרות. פעולתו הפומבית הראשונה כמומר הייתה לעודד את הצלבנים במסגרת מסע צלב שנעשה באותה העת כנגד יהודים באנז'ו ובברטאן. במסע זה נרצחו כשלושת אלפים יהודים וכחמש מאות בחרו להמיר את דתם. בשנת 1236 כתב חיבור נגד התלמוד. בשנת 1239-1238 הצטרף למסדר הפרנציסקני. באותה העת החל להפציר באפיפיור גרגוריוס התשיעי לאסור על היהודים ללמוד את התלמוד. הוא עמד בראש צוות של מומרים שניסח שלושים וחמש האשמות נגד התלמוד. האשמות אלו הובילו למשפט פריז בשנת 1240 ובעקבותיו לשריפת התלמוד בשנת 1242.

המלך לואי התשיעי (איור משנת 1230)
בהקדמה לפרוטוקול של משפט פריז (מובא בספר אוצר ויכוחים, עמ' 81) מובאים דברים חריפים שנכתבו נגד ניקולס על ידי רבי יחיאל מפריז, מורו לשעבר:

> 
> כי מצפון בא קרץ, יקום עלינו שרץ, ממנו יצא הפורץ גדר והקורץ, ובמורג חריש חדש חרץ, חרק בשיניו ובעיניו קורץ, בלעגי שפה ובחרפת אדם בא להתגולל עלינו ולהבאיש ריח נופת צופים, דברי חכמה צרופים. קולו כנחש ועל שפם יעטה, ולשונו כמדקרות חרב בוטה, ומשפט ללענה מוטה, כלו לבן הפך החוטא, ויהי הנחש למטה זדון בדינו באחרית הימים כי נתבולל בעמים, ונקרא שמו ניקולאש המין ימות ויחלוש, מראשית נקרא שמו דונין ולא יהיה לו נין, ושם רשעים ירקב אשר הוסיף על חרפתנו, ויביא את חרפתנו אל המלך...
> 
> 
> 
> 

האפיפיור גרגוריוס התשיעי (איור משנת 1270)
בעקבות חיבור שכתב בשנת 1279 נגד המסדר הפרנציסקני, הוא נדון למוות על ידי ראש המסדר בשנת 1287.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניקולס דונין, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספר כפתור ופרח בעמוד תשצ"ו
2. ↑  Donin, Nicholas | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011060222905171
* LCCN: nr94016355
* VIAF: 64404752
* WorldCat: lccn-nr94016355

 |
ד"ר **משולם וולף** (בליטאית: **Sulimas Volfas**;‏ 19 ביולי 1877 – 1942) היה עסקן ציבור ותעשיין יהודי ליטאי, מראשי הציונים בליטא.

קורות חיים
----------

משולם וולף נולד ב-19 ביולי 1877 בעיר קובנה שבצפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא), בן לאיסר-בר וולף (1935–1844), ראש קהילת קובנה, חבר העירייה (ולאחר תיקון חוק הבחירות, חבר במועצה העירונית) של קובנה, אישיות מפורסמת ששמו הלך לפניו לא רק בליטא אלא בכל רחבי יהדות רוסיה במשך הרבה שנים כמשכיל, חובב ציון, ציוני פעיל וכעסקן ציבור. 

התחנך בגימנסיה רוסית, למד מדעי הטבע באוניברסיטת סנקט פטרבורג וחקלאות באוניברסיטת ברלין. 

שימש כיושב ראש ועד הקהילה וחברת "עזרה". 

נבחר כחבר מועצת העירייה (miesto tarybos narys) של קובנה ב-1920, 1924 ו-1931. בבחירות למועצה בשנת 1921 נבחר לתפקיד יושב ראש מועצת העירייה (באותן הבחירות נבחר יהודי אחר, יוסף רוגינסקי, לתפקיד סגן ראש העירייה).

במאי 1923 נבחר לסיימאס השני של ליטא (ליט') מטעם הסיעה היהודית.

היה חבר מרכז של רשת החינוך העברית הציונית "תרבות" בליטא ועמד בראש אגודת "אור", שתמכה בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה. יחד עם ד"ר צמח פלדשטיין, מנהל הגימנסיה, וד"ר דוד מרדכי שוורץ, ראש ועד ההורים ויושב ראש הדירקטוריון של הגימנסיה, נחשב לפעיל מרכזי בפרויקט הקמתו של הבניין החדש לגימנסיה הריאלית ברחוב קסטוצ'יו 59 (Kęstučio; כיום מס' 85).

שימש מזכיר הוועד הציוני הליטאי בשנים 1927–1930 ו-1932–1935.

בשנות ה-30 התגורר עם משפחתו בתל אביב ושימש שופט עירוני. ואולם, מטעמים חומריים נאלץ לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה לחזור לליטא. בתקופת הכיבוש הסובייטי של ליטא, נאסר והוגלה לפנים רוסיה כשבוע לפני הפלישה הנאצית, שם נפטר במחנה גירוש.

אחיו צבי-הירש (גריגורי הנס) וולף (1869–1942) היה בנקאי ועסקן ציבורי. יליד קובנה, התחנך בגימנסיה הרוסית ולמד משפטים באוניברסיטת מוסקבה. הוא היה ממנהלי הבנק היהודי המרכזי בקובנה ומראשי "קרן היסוד" בליטא. עם הכיבוש הנאצי גורש לגטו קובנה, שימש חבר מועצת הזקנים בגטו ושם גם נפטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 'וולף, משולם בן איסר-בר', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 154 טורים 1–2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1352)
* וולף, משולם, באתר הארכיון של מחוז קובנה, התערוכה הווירטואלית, תמונה 23 (בליטאית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  'וולף, איסר-בר בן רפאל', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), **יהדות ליטא**, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 153 טור 2 ועמ' 154 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונות 1351–1352).
2. 1 2  משולם וולף, באתר הארכיון של מחוז העיר קובנה, התערוכה הווירטואלית, תמונות 15–16, 23 (בליטאית).
3. ↑  "קהילת קובנה", באתר זכור (המרכז לחקר השואה - מכללה ירושלים לבנות).
4. ↑  ,Nauja Žydų Kultūrinė Įstaiga: Jos labdarys p. Čais, *Rytas*, September 7, 1931, p. 2, באתר "Epaveldas" (בליטאית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3101154260777524480009
* WorldCat (עם VIAF): 3101154260777524480009

 |
**"רציתי שתדע"** הוא שיר ישראלי שכתב, הלחין וביצע עוזי חיטמן.

רקע
---

השיר נכתב בסוף שנת 1977 ונכלל באלבומו השני של חיטמן "נולדתי לשלום", אלבום אשר הוקדש לבנו הבכור שנולד באותה העת. השיר מיצב את חיטמן ככותב שירים ילדים.
חיטמן הופיע עם השיר בפסטיבל שירי הילדים של 1977 ובהמשך הגיע השיר למקום ה-5 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשל"ח.

השיר עוסק בפנייתו של ילד לאלוהים תחת הכותרת "אלוהים שלי רציתי שתדע". הילד הדובר בשיר מספר לאלוהיו על שני חלומות שחלם, באחד מהם חל מפגש עם מלאך ובשני עם מלח שמספרים לו שהגיעו כדי לברך בשלום את ילדי העולם. בסיום השיר מתגלה לילד כי עדיין לא שורר שלום בעולם, אך הוא אינו פונה לאלוהים בבקשה ומסתפק בסיפור. בכך מתבטאת בשיר תמימותו של הילד לצד שאיפתו הנאיבית לשלום.

בשנת 2004 השיר נבחר כשיר האהוב ביותר מפסטיבלי הילדים במצעד פסטיבלי הילדים שערך האתר ynet‏. בשנת 2011 נבחר לשיר הילדים האהוב במצעד שערכו עיתון ישראל היום וזכיינית ערוץ 2 קשת. במסגרת הזכייה ביצעו את השיר משתתפי התוכנית "בית ספר למוסיקה".

גרסאות כיסוי
------------

השיר זכה לעשרות גרסאות כיסוי, ובהן של עופר לוי ולאה לופטין באלבומם המשותף הארץ המובטחת, נתי לוי באלבומו נוסע ויהודה סעדו במסגרת המופע שיר נולד. בשנת 2004 הרכב ההיפ הופ הישראלי הדג נחש הקליט גרסה מחודשת לשיר, עם מילים נוספות שכתבו חברי הלהקה. גרסה זו נכללה באלבומה של הלהקה "חומר מקומי".

קישורים חיצוניים
----------------

* "רציתי שתדע" באתר בית לזמר העברי
* "רציתי שתדע" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "רציתי שתדע" באתר שירונט
* רציתי שתדע, סרטון באתר יוטיוב
* דויד פרץ, ניתוח השיח 'רציתי שתדע', באתר "תרבות•il"

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרב יודילוביץ', עוזי חיטמן הלך לעולמו, באתר ynet, 17 באוקטובר 2004
2. ↑  מרכז לחקר המוזיקה היהודית
3. ↑  נעם שגב, ובמקום הראשון: "רציתי שתדע", באתר ynet, 17 בדצמבר 2004
4. ↑  עדי גבאי, ‏שיר הילדים האהוב של כל הזמנים: "רציתי שתדע", באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2011
5. ↑  רציתי שתדע באתר אקו"ם
**טירת שלושת הדרקונים** (בקטלאנית: **Castell dels Tres Dragons**, בספרדית: **Castillo de los Tres Dragones**), הוא השם הפופולרי שניתן לבניין בסגנון מודרניזם קטלאני שנבנה בין השנים 1887–1888 כבית קפה-מסעדה עבור התערוכה העולמית של ברצלונה ב-1888 ותוכנן בידי ליואיס דומנק אי מונטנר. שם זה אומץ כנראה מהמחזה משנת 1865 מאת Serafí Pitarra.

היסטוריה
--------

בתקופה זו הייתה אחד המבנים המרכזיים של התערוכה, בהשוואה לארמון האמנויות שפורק לאחר התערוכה. הטירה מוקמה בקצה הרחוב הראשי שעובר משער הניצחון לפארק המצודה. העבודות החלו בספטמבר 1887, אך בשל עיכובים רבים, היא לא היה מוכנה ביום הפתיחה הרשמי של התערוכה, ב-8 באפריל, ופתיחתה נדחתה עד ל-17 באוגוסט. 9 ימים לאחר פתיחת התערוכה. מסיבה זו התפטר דומנק אי מונטנר מתפקיד האדריכל האחראי.

בתום התערוכה, דומנש ייסד בטירה סדנה לאמנות תעשייתית הקשורה לאדריכלות, בשיתוף פעולה אפשרי עם אנטוני מריה גאליסה אי סוקה. מאוחר יותר הוא הקדיש אותה לשמש כמוזיאון להיסטוריה, ארכאולוגיה, ביולוגיה ומדעי הטבע. במהלך מלחמת האזרחים בספרד היא נסגרה, לאחר שספגה נזקים מסוימים בעקבות הפצצה שבוצעה בידי חיל האוויר של פרנקו. בין השנים 1942 ל-1945 שימשה כחדר אוכל לסיוע סוציאלי, ולאחר מכן חזרה לתפקד כמוזיאון הזואולוגיה של ברצלונה, בהתאמות מסוימות, בין השנים 1920 ל-2010, כאשר האוסף פורק והועבר למוזיאון החדש למדעי הטבע (בקטלאנית: Museu de Ciències Naturals de Barcelona) בבניין הפורום (אנ'). בבניין בוצעו עבודות שיקום יסודיות בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי האדריכלים כריסטיאן צ'יריצ'י, פפ בונט וקרלס באסו.

מבנה
----

טירת שלושת הדרקונים בחורף.
המבנה עשוי מלבנים וחיפויי פח, והוא בנוי בצורת טירה עטורת קרבות. צורתה כמעט ריבועית, עם ארבעה מגדלים בפינות ושבילים היקפיים העוברים בין קירות כפולים. יש לה מבנה חדשני ברור של לבנים וברזל, הדומה לזו שהופיעה בהצעה של הנדריק פטרוס ברלחה (אנ') בפרויקט שלו עבור בניין הבורסה של אמסטרדם.

העיטור, ברובו קרמי, כולל ציורים מאת ג'ואן לימונה ואלכסנדרה דה ריקר (אנ') (1888), ופיוס פונט אי קוואר (אנ') וחואן בפטיסטה אגוילר אמת (Joan Baptista Aguilar-Amat; 1927), פסלים שעוצבו על ידי אנטוני וילנובה ובוצעו על ידי אלפונס ג'ויול (1888) האחים גונזלס (1927), וקרמיקה ממפעל Pujol i Bausis הסמוך. ניתן לראות אלמנטים דקורטיביים על הקרבות, על לוחות כחול-לבן בצורת מגן מתארים סדרה של צמחים ובעלי חיים, כולל מספר משקאות ומשקאות חריפים. חלונות הוויטראז', שאבדו חלקית, היו פרי עבודתו של אנטוני ריגלט אי בלנש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טירת שלושת הדרקונים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Escudos del Castell dels Tres Dragons
2. ↑  Quelart, R. (28 de mayo de 2010) El museo de zoología de Barcelona cierra las puertas La Vanguardia. Cultura.