recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מאנור גראונד** (אנגלית: **Manor Ground**) היה אצטדיון כדורגל בפלאמסטד שבלונדון, ששימש את ארסנל בין 1888 ל-1890 ובין 1893 ל-1913, לפני שהמועדון עבר לאצטדיון הייבורי.

היסטוריה
--------

המשחק הראשון של דיאל סקוור (השם הראשון של ארסנל) נערך בדצמבר 1886 על מגרש באייל אוף דוגס. בשאר המשחקים של עונת 1886/1887 המועדון שיחק בפלאמסטיד קומון. בספטמבר 1897 הוא עבר לספורטסמן גראונד, ושיחק שם במשך שישה חודשים.

לאחר הצפתו של ספורטסמן גראונד ב-1888 המועדון עבר למאנור פילד הסמוך, כאשר זמן קצר לאחר מכן השתנה שם המקום למאנור גראונד. המגרש היה ידוע לשמצה בגלל הבוץ שהיה בו ובגלל הביוב שזרם בצדו המערבי. במאנור גראונד לא היו יציעי עמידה, והמועדון השתמש במושבים מכלי תחבורה צבאיים שהושאלו מבסיסי צבא סמוכים. המשחק הראשון של ארסנל במאנור גראונד היה נגד מילוול רוברס ב-30 במרץ 1888; המשחק הסתיים בניצחון 3 - 0 לטובת ארסנל.

ב-1890 החליטה הנהלת ארסנל להעביר את המועדון לאינוויקטה גראונד שהיה יותר מתאים לארח משחקי כדורגל, והיה קרוב מאוד למאנור גראונד. השהות באינוויקטה גראונד נמשכה שלוש שנים שבמהלכן המועדון הפך למקצועני ושינה את שמו לוולוויץ' ארסנל, והיא הסתיימה לאחר שדמי השכירות הועלו על ידי הבעלים של האצטדיון. הנהלת ארסנל רכשה את מאנור גראונד בכסף שהתקבל ממכירת מניות, והקימה יציע ראשי אחד ומספר טראסות עמידה. המועדון חזר לשחק במאנור גראונד לפני תחילת עונת 1893/1894, בדיוק בזמן לעריכת הבכורה בפוטבול ליג. ממוצע הצופים באותה עונה היה כ-6,000.

למעט שתי תקופות, מאנור גראונד שימש את ארסנל במשך עשרים שנים. הנהלת הפוטבול ליג החליטה לסגור את האצטדיון למשך חמישה שבועות בעקבות בעיות בהכלת הקהל במשחק נגד ברטון וונדררס שנערך בינואר 1894.

ב-1904 נבנה היציע השני של האצטדיון שקודם לכן היה טראסת עמידה. בנוסף, בסיום העונה המועדון העפיל לליגה הראשונה, ומספר הצופים הגיע לעיתים עד ל-20,000. אולם, מספר הצופים פחת במהירות כיוון שמאנור גראונד היה ממוקם באזור תעשייה מבודד יחסית שלא היו בו תושבים מקומיים רבים.

הנהלת ארסנל עמדה בפני פשיטת רגל ב-1910, כאשר ממוצע הצופים היה רק 11,000. לצורך השוואה, הממוצע במשחקים של צ'לסי היה 28,000. איש העסקים הנרי נוריס רכש את ארסנל, הציל את המועדון מסגירה, וכעבור שלוש שנים העביר אותו לאצטדיון הייבורי, לאחר ניסיון כושל למזג את ארסנל עם פולהאם.

המשחק האחרון של ארסנל במאנור גראונד היה התיקו 1–1 מול מידלסברו ב-26 באפריל 1913. במשחק נכחו רק 3,000 צופים. האצטדיון הוזנח לאחר עזיבת ארסנל, ולבסוף נהרס. שטחו של האצטדיון מכוסה כיום באזור תעשייה. עזיבת ארסנל הייתה אחת מהסיבות שצ'רלטון אתלטיק, מועדון מקומי נוסף, הפך למקצועני ב-1920 והיה למועדון הראשי של אזור פלאמסטיד.

לקריאה נוספת
------------

* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog (עמודים 9 ו-19), Wherry‏ (מסת"ב 0-9546259-1-9)
* פיל סואר ומרטין טיילר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 25), המלין, 2005 (מסת"ב 0-600-61344-5)
* דין הייז, Arsenal: The Football Facts (עמוד 268), John Blake‏ (מסת"ב 1844544338)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאנור גראונד** בוויקישיתוף
* תוכנית פיתוח לאצטדיון הייבורי, אתר מועצת רובע איזלינגטון‏
* תמונת לוויין של אזור האצטדיון בגוגל מפות
איור בשלושה שלבים של משל האיש העשיר ואלעזר
**האיש העשיר ואלעזר** הוא משל נוצרי, אחד ממשלי ישו, המובא בבשורה על-פי לוקאס, פרק ט"ז, פסוקים 19–30.

במשל מסופר על איש עשיר, שחי בנעימים ועל עני בשם אלעזר, שהתמקם בכניסה לבית העשיר וניזון מפירורי סעודת העשיר. העני מת והובל על ידי מלאכים לחיק אברהם. גם העשיר מת, אך הוא הגיע לשאול, שם נשא ייסורים קשים. העשיר הביט ממקומו בשאול וראה מרחוק את אברהם ואלעזר שוכן בחיקו. ביקש העשיר מאברהם שישלח את אלעזר להרטיב את קצה אצבעו במים ולקרר בה את לשונו של העשיר, כי הוא סובל מאוד מהחום. אברהם הזכיר לעשיר, שבחייו הוא נהנה מכל טוב ואלעזר סבל, לכן התהפכו כעת היוצרות ופרט לכך ציין שיש ביניהם תהום שנועדה למנוע מעבר מצד אחד לצד האחר.

העשיר, שהבין את הקשר בין חייו ובין אחריתו, ביקש מאברהם שיזהיר את חמשת אחיו מפני הצפוי להם. אברהם השיב לו שאחיו צריכים להישמע למשה ולנביאים, אך האיש העשיר הפציר באברהם שישלח אל אחיו מישהו מהמתים, כי זה ישכנע אותם והם יחזרו בתשובה. אברהם סירב באומרו, שאם הם לא שומעים למשה ולנביאים, הם לא ישמעו גם למי שיבוא מהמתים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיש העשיר ואלעזר** בוויקישיתוף
* הבשורה על פי לוקאס, פרק ט"ז

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538883405171
* LCCN: sh85113916
* LNB: 000086813

 |
**הדובים מצ'כוב** (ברוסית: **гандбольный клуб «Чеховские медведи»**) הוא מועדון כדוריד רוסי מקצועני מהעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה. המועדון הוקם בדצמבר 2001 על בסיס משאבי קבוצת הכדוריד של אגודת צסק"א מוסקבה שפורקה באותה שנה לאחר 78 שנות קיום.

זו הקבוצה המעוטרת ביותר בכדוריד הרוסי לאחר שזכתה ב-20 אליפויות רצופות מאז הוקמה.

היסטוריה
--------

הקבוצה הוקמה בדצמבר 2001 לאחר שקבוצת כדוריד של צסק"א פורקה ובעקבות כך ביוזמת מושל מחוז מוסקבה, בוריס גרומוב, הוקמה על בסיס משאביה קבוצת "הדובים מצ'כוב" שהתמקמה בעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה ותחילה המשיך המועדון לארח את משחקי הבית באולם צסק"א. הקבוצה נחשבת ליורשת של צסק"א.

בקיץ 2003, הושלמה בניית אולם ספורט מודרני בעיר צ'כוב, במחוז מוסקבה. בעונת 2009/10 של ליגת האלופות, הקבוצה העפילה לפיינל פור, אך הפסידה בחצי הגמר לברצלונה ובתשע השנים הבאות זכתה ברצף בתוארי הגביע והאליפות הלאומיים וזכתה 5 פעמים רצופות בטורניר הסופרקאפ בכדוריד.

עונת 2018/2019 הייתה נקודת מפנה בתולדות המועדון כאשר לראשונה מאז 2001 סיימה במקום השני בטבלת האליפות בעונה הסדירה, אך השכילה לשמור על תוארה בפלייאוף ולמרות שהפסידה במשחק הראשון של סדרת הגמר לספרטק מוסקבה, היא ניצחה בשני המשחקים הבאים ונותרה אלופת רוסיה בפעם ה-19 בתולדותיה. בעונת 2019/20 זכתה באליפות ה-20 במספר ובפתיחת עונת 2020/2021 זכתה בסופר קאפ השביעי בתולדותיה והעפילה לרבע גמר הליגה האירופית בכדוריד.

תארים
-----

### כצסק"א

* אלופת ברית המועצות (9): 1973, 1976—1980, 1982, 1983, 1987
* אלופת רוסיה (4): 1994, 1995, 2000, 2001
* ליגת האלופות בכדוריד (1): 1988
* גביע המחזיקות של פדרציית הכדוריד האירופית: 1987

### הדובים מצ'כוב

* אליפות רוסיה (21): 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021
* גביע רוסיה (11): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021
* הסופר קאפ הרוסי (6): 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020
* גביע מחזיקות הגביע האירופי (1): 2006

ראו גם
------

* צסק"א מוסקבה (כדוריד, 2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הדובים מצ'כוב
* האתר הרשמי של היכל הספורט אולימפיסקי של העיר צ'כוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  «Чеховские медведи» – семикратный обладатель Суперкубка
2. ↑  Армейцы стали «медведями» // «Время новостей» от 15.02.2002
3. ↑  "КУБОК РОССИИ ОСТАЁТСЯ В ПОДМОСКОВЬЕ!". ch-medvedi.ru. אורכב מ-המקור ב-2019-05-25. נבדק ב-2019-03-21.
**קן מקנוט** (באנגלית: **Ken McNaught**; נולד ב-11 בינואר 1955 בקירקלדי שבסקוטלנד) הוא כדורגלן עבר סקוטי, ששיחק בעמדת הבלם.

ביוגרפיה
--------

מקנוט נולד בקירקלדי שבסקוטלנד בשנת 1955. אביו, ווילי מקנוט (במקור מדמפריס), שירת במהלך מלחמת העולם השנייה והיה כדורגלן במועדון רייט רוברס מהעיר קירקלדי בו הוא שיאן ההופעות בכל הזמנים.

קבוצתו הראשונה בקריירה של קן מקנוט הייתה אברטון. הוא ערך בה את שתי ההופעות הראשונות שלו ב-1971 במשחקי גביע נגד אלטרינצ'אם. מקנוט היה בלם מוכשר שידע להשתמש בגודל ובחוסן שלו בצורה מושכלת, ועשה את פריצתו מאוחר יותר בסוף פברואר 1976. הוא היחיד בקבוצה ששיחק בכל 58 משחקי עונת 1976/77 והגיעה עימה לגמר הגביע נגד אסטון וילה, בו לצערו הפסידו.

הוא עבר לאסטון וילה בעונת 1977/78 ותפס את מקומו בהרכב הקבוע במהרה, אך לא מצא את הפרטנר המתאים לצידו בהגנה כשגם ג'ון גרגורי היה עדיף במעט על לייטון פיליפס. בסופו של דבר המליץ למאמנו, רון סאונדרס, על אלן אוואנס הסקוטי שהתאפיין במהירות וידע לשחק כבלם ימני. עבור מקנוט זה התאים שכן הוא העדיף את העמדה השמאלית. בעונת 1980/81 הוא זכה עימה במפתיע באליפות כשצמד ההגנה סופג מעט שערים. גם בעונה זו מקנוט שיחק בכל 42 משחקי הליגה. כתוצאה מכך היה צריך לעבור ניתוח בברך ופקקת ורידים שממנו ממנו לשחק לזמן ממושך בעונת 1981/82. בכל זאת, הוא חזר לשלבים המכריעים בגביע אירופה לאלופות וכבש בניצחון 0–2 על דינמו קייב ברבע הגמר. אסטון וילה זכתה בתואר עם ניצחון 0–1 בגמר נגד באיירן מינכן וברוטרדם זכה להכרה רבה על "קרב ההגנה" שהציג.

בתחילת 1983 מקנוט ואסטון וילה זכו בסופר קאפ האירופי עם ניצחון 0–3 על ברצלונה במשחק השני אחרי שהפסידו להם 1–0 בראשון. מקנוט כבש את השער השלישי בהארכה מנגיחה. בעקבות השלכות הפציעות הפסיק לשחק ברמה הגבוהה ביותר ועבר באוגוסט 1983 לוסט ברומיץ' אלביון. בעונת 1983/84 ערך שוב פעם 42 הופעות ליגה אך הבעיות הפיזיות המשיכו להתדרדר. מכאן ואילך לא שיחק בהגנה שוב ובעונתו השנייה קבוצתו הייתה בליגה השנייה והמשך היה בהשאלה במנצ'סטר סיטי. בעונת 1985/86 מקנוט עבר לשפילד יונייטד שהייתה לקבוצתו האחרונה בקריירה לפני שפרש בקיץ 1986. אם והיה ממשיך בכדורגל מצבו הבריאותי היה עומד בסכנה ואף קטיעת רגליים עמדה על הפרק לאחר התייעצות עם רופאים.

### אחרי הפרישה

לאחר סיום הקריירה התקשה למצוא עבודה ונאלץ למכור את ביתו בסוליהל מכיוון שלא הצליח לשלם את המשכנתא. הוא חזר למולדתו בסקוטלנד ושלוש שנים לאחר מכן מצא עבודה בתחום הגולף והפך למנהל הנכסים במלון קריף הידרו, הממוקם בפרטהשיר.

חברו לשעבר באסטון וילה, ג'ימי רימר, עזר לו לחזור לעולם הכדורגל בכך שהמליץ לו להיות מנהל האקדמיה של המועדון הסיני דליאן שיד. מקנוט נשאר שם חודשיים בלבד לאחר ולא קיבל תשלום וחזר פעם נוספת לסקוטלנד.

מקנוט היגר עם אשתו לאוסטרליה ב-2002 והתגורר בפרת', בצירוף מקרים ליד חברו לשעבר וזוכה גביע אירופה פיטר ווית'. הוא פתח שם עסק קייטרינג והיה פעיל בתעשיית הכרייה. בסוף אותו עשור אסטון וילה הציעה לו לעבוד במועדון ולהוביל את התאחדות שחקני העבר, דבר לו הסכים וחזר לברמינגהאם.

תארים
-----

אסטון וילה
* אליפות אנגליה: 1980/81
* מגן הקהילה: 1981 (משותף)
* גביע אירופה לאלופות: 1981/82
* הסופר קאפ האירופי: 1982

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קן מקנוט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
**קן גלובוס** (7 במרץ 1946 - 10 בספטמבר 2008) היה יהודי אמריקאי שפעל בישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20 בתחומי הקולנוע והתיאטרון.

ביוגרפיה
--------

גלובוס, קרוב משפחתם של מנחם גולן ויורם גלובוס, עלה לישראל מארצות הברית ב-1972, לאחר לימודי תיאטרון.

שימש כתסריטאי של הסרטים מבצע יונתן ולופו יחד עם מנחם גולן וכן לסרטים מלכת הכביש (1971) ויוצאים קבוע (1979). ב-1972 השתתף בסרט "הבריחה אל השמש". שימש כעוזר במאי של הסרט "קזבלן".

ב-1976 ביים את "בלוף", הצגת היחיד המוזיקלית של נחום שליט פרי עטו של אלי שרייבר (חתולי).

בשנת 1978 כתב גלובוס את המוזיקה לאופרת הרוק "בני בום" מאת אהוד מנור, ממנו הצליח במיוחד השיר "ילד רע" בביצוע ריקי גל. 

בהמשך חזר לארצות הברית שם החל קריירה שנייה בטיפול בציפורים, לאחר שפיתח טכניקה מיוחדת לאילוף תוכים.

קישורים חיצוניים
----------------

* קן גלובוס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* קן גלובוס, דף שער בספרייה הלאומית
* אתר המוקדש לשיטות הטיפול של גלובוס

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402667005171
* BNE: XX5885087
* BnF: cb146813892 (data)
* GND: 1061318044
* ISNI: 0000 0004 0874 1591
* VIAF: 301710771
* WorldCat: viaf-301710771

 |
מזכר הביטחון הלאומי המחקרי 200 נכתב בהנחייתו של הנרי קיסינג'ר (מימין) ואומץ כמדיניות רשמית של ארצות הברית על ידי ג'רלד פורד (משמאל)
**מזכר הביטחון הלאומי המחקרי 200: השלכותיו של גידול האוכלוסייה העולמי לאינטרסים ולביטחון הלאומי של ארצות הברית** (באנגלית: National Security Study Memorandum 200: Implications of Worldwide Population Growth for U.S. Security and Overseas Interests) הוא מזכר אשר הושלם ב-10 בדצמבר 1974 על ידי המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית בהנחייתו של מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר ואומץ בתור המדיניות הרשמית של ארצות הברית על ידי הנשיא ג'רלד פורד בנובמבר 1975. במקור המסמך היה מסווג, אך בסופו של דבר הוסר סיווגו והוא הועמד לרשות חוקרים בשנות ה-90.

התזה הבסיסית של המסמך הייתה כי גידול אוכלוסין במדינות המתפתחות מהווה סכנה ביטחונית לארצות הברית, משום שהוא יוביל לחוסר יציבות פוליטית ואזרחית בייחוד בארצות המתפתחות שבהן יש פוטנציאל לצמיחה כלכלית.

שלוש עשרה מדינות מופיעות בדו"ח כבעייתיות במיוחד עבור ארצות הברית במובן של האינטרסים הביטחוניים: הודו, בנגלדש, פקיסטן, אינדונזיה, הפיליפינים, תאילנד, טורקיה, ניגריה, מצרים, אתיופיה, מקסיקו, קולומביה וברזיל. בדו"ח מוצגות אלה כמדינות שיתרמו ל-47% מהגידול באוכלוסייה העולמית.

הדו"ח תומך בקידום ההשכלה ואמצעי המניעה ואמצעים נוספים של שליטה בגידול האוכלוסין. הדו"ח מעלה את השאלה שמא על ארצות הברית לשקול הקצאה מועדפת של עודפי מזון למדינות המטיבות יותר לשלוט בגידול אוכלוסייתן.

ראו גם
------

* פיקוח ילודה

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח המסמך
**הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג**, (בגרמנית: **Vereinigte Herzogtümer Jülich-Kleve-Berg**), היה איחוד דוכסויות בחבל הריין כאוניה פרסונלית, ואשר פורק לאחר מלחמת הירושה של ייליך. לאחר קונגרס וינה הוקמה פרובינציית ייליך-קלווה-ברג בשטחים הללו, ובשנת 1822 צורפה הפרובינציה לשטחי פרובינציית ריינלנד.

היסטוריה
--------

בשנת 1423 איחד אדולף, דוכס ייליך-ברג את דוכסות ייליך עם דוכסות ברג, והקים את **דוכסות ייליך-ברג**. בשנת 1511 מת וילהלם הרביעי, דוכס ייליך-ברג ללא בנים, ובתו מריה מייליך-ברג אשר הייתה נשואה ליוהאן השלישי, דוכס קלווה ירשה את נחלותיו. בשנת 1521 איחד יוהאן השלישי את הדוכסויות תחת שלטונו, והקים את **הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג**. שטח הדוכסויות המאוחדות כלל את כל שטחי נורדריין-וסטפאליה המודרנית, מלבד השטחים אשר השתייכו לנסיכות הבוחר מקלן ולבישופות מינסטר.

בשנת 1539 מת יוהאן השלישי, ובנו וילהלם, דוכס ייליך-קלווה-ברג ירש את נחלותיו, ובימיו שגשגה הדוכסות. בשנת 1592 מת וילהלם, ובנו יוהאן וילהלם, דוכס ייליך קלווה-ברג ירש את נחלותיו.

בשנת 1609 מת יוהאן וילהלם ללא יורשים, ובעקבות כך פרץ סכסוך בין פיליפ לודוויג, רוזן פפאלץ-נויבורג ליוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג על ירושת נחלותיו. בנוסף התערבו בסכסוך גם ממלכת צרפת, ממלכת הבסבורג, נסיכות הבוחר מסקסוניה והרפובליקה ההולנדית, במה שהיווה הקדמה למלחמת שלושים השנים אשר פרצה זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1614 נחתמה אמנת קסנטן, ולפיה בנו של פיליפ לודוויג וולפגנג וילהלם קיבל את דוכסויות ייליך וברג, בעוד יריבו יוהאן זיגיסמונד, הנסיך הבוחר מברנדנבורג קיבל את דוכסות קלווה ואת רוזנויות מארק וראבנסברג.

לאחר מכן
--------

בשנת 1680 ירש נכדו של פיליפ לודוויג - פיליפ וילהלם את נסיכות הבוחר מפפאלץ, ואילו בשנת 1701 הוקמה ממלכת פרוסיה על ידי בית הוהנצולרן שליטי ברנדנבורג. בשנת 1815 קיבלה פרוסיה בקונגרס וינה את שטחי הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג לשעבר כפיצוי על השטחים שנלקחו ממנה בפולין, והם נכללו בפרובינציית ייליך-קלווה-ברג, אשר צורפה בשנת 1822 לשטחי פרובינציית ריינלנד.

דוכסי ייליך-קלווה-ברג
---------------------

* יוהאן השלישי, דוכס קלווה (1521–1539)
* וילהלם, דוכס ייליך-קלווה-ברג (1539–1592)
* יוהאן וילהלם, דוכס ייליך קלווה-ברג (1592–1609)

קישורים חיצוניים
----------------

* מפת הדוכסויות המאוחדות של ייליך-קלווה-ברג בשנת 1635

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007484873505171
* GND: 5265633-0
* LCCN: n2003031361
* VIAF: 124032754
* WorldCat (עם VIAF): 124032754

 |
**סמנטוריים** (שם מדעי: Semantoridae) היא משפחת טורפים ימיים קדומה שהתקיימה בעידן הקנוזואיקון בין סוף האוליגוקן לתחילת המיוקן לפני 24-7.25 מיליון שנה. לצד האנליארקטיים המשפחה נחשבת לראשונת הטורפים הימיים שממנה התפתחו אריות הים, כלבי הים והניבתן החיים כיום. קבוצה עתיקה זו ידועה ממספר מאובנים שהתגלו באזורים שונים כמו צרפת, קנדה וקזחסטן.

במראם הזכירו יצורים אלה את הלוטרות ובעבר גם נחשבו לשייכים למשפחת הסמוריים. מראם היה מוארך ודק עם צוואר וזנב ארוכים, ראש בעל לסתות קצרות עם ניבים גדולים והיו להם גפיים מותאמות לתנועה יבשתית וללא סנפירים. הם נעו במהירות בעזרת זנבם הארוך בדומה ללוטרות.

ממבנה גופם נראה שלא התאימו לחיים בימים והאוקיינוסים אלא רק במים מתוקים, שם דגו דגים ויצורי מים דומים. עם זאת מבנה גופם מראה על התאמה לחיים אמפיביים.

סוגים
-----

* *Semantor*
* *Necromites*
* פוטמותריום (*Potamotherium*)
* פואיג'ילה (*Puijila*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמנטוריים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
 |
**זֶ'פְּצֶ'ה** (בבוסנית: **Žepče**) היא עיירה ורשות מקומית בצפון הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אשר בבוסניה והרצגובינה, הנחצית על ידי הנהר בוסנה.

היסטוריה
--------

תיועד ראשון בכתובים לעיירה הוא מ-1458 עת נשלט המקום על ידי ממלכת בוסניה. ב-1463 נכבש האזור על ידי צבאותיו של מהמט השני סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה (1683–1699) נכבש היישוב על ידי צבא ממלכת הבסבורג בפיקודו של הנסיך אויגן מסבויה והועלה באש. בתום המלחמה נחתם הסכם קרלוביץ ואזור בוסניה נותר בחזקת העות'מאנים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) סיפחה האימפריה האוסטרו הונגרית את האזור ושלטונה נמשך עד מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה נכללה ז'פצ'ה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שהפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.

באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור בוסניה הועבר לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. לאחר המלחמה הוקמה הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה וז'פצ'ה נכללה בשטחה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה. כחלק מהתהליך פרצה מלחמת בוסניה וז'פצ'ה הפכה לאזור קרבות בין כוחות בוסניים לכוחות צבא הרפובוליקה של סרפסקה וכוחות קרואטיים. ז'פצ'ה הופגזה, נוהלו בה קרבות רחוב קשים והעיר חרבה. לאחר חתימת הסכם דייטון שסיים את המלחמה נכללה ז'פצ'ה בשטחי בוסניה והרצגובינה והוחל בשיקומה, בתהליך שנמשך לאורך למעלה מ-10 שנים.

הקהילה היהודית
--------------

תיעוד לנוכחות יהודים ספרדים דוברי לאדינו בז'פצ'ה קיים משלהי המאה ה-18, אם כי קהילה מאורגנת נוסדה במקום במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי מהגרים מקהילת סרייבו. במקום הוקם בית עלמין יהודי וב-1903 הוקם בית הכנסת. ב-1931 הגיעה הקהילה לשיא גודלה ומנתה 218 נפשות שהיוו כ-3 אחוזים מכלל תושבי העיירה. בני הקהילה עסקו במסחר זעיר, ומהם נמנו גם אומנים. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר העברת השליטה באזור לאוסטאשה הוחל ברדיפות יהודים. קיים תיעוד למחנה ריכוז ועבודות כפייה שהוקם בפאתי העיירה. הכומר סטייפן לוּקִיץ' היה שליש המחנה. כל בני הקהילה גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ ונרצחו שם. מבנה בית הכנסת נהרס לאחר המלחמה. את שרידי בית העלמין ניתן היה עדיין לאתר במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'פצ'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ז'פצ'ה

הערות שוליים
------------

1. ↑  David Cymet‏, History vs. Apologetics: The Holocaust, the Third Reich, and the Catholic Church, הממלכה המאוחדת, 2010, עמוד 337.
2. ↑  **הקהילה היהודית בז'פצ'ה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 157 - 158.
3. ↑  זוסיה עפרון, תמונות שרידי בית העלמין בז'פצ'ה מספטמבר 1966, באתר המרכז לאמנות יהודית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007489416405171
* GND: 4445262-7
* LCCN: n2001119679
* NKC: ge735259
* VIAF: 123345820
* WorldCat (עם VIAF): 123345820

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ז'פצ'ה"**.
**הלנה מטרויה** (באנגלית: **Helen of Troy**) הוא סרט אמריקני-איטלקי-צרפתי המבוסס על אירועי מלחמת טרויה. הסרט בוים בידי רוברט וייז וצולם באיטליה.

עלילה
-----

הנסיך פאריס (ז'אק סטרנאס) מטרויה, מגיע לספרטה כדי לשאת ולתת על הסכם שלום בין עירו לבין ערי המדינה של יוון. ספינתו נטרפת ליד חופי יוון והוא נמצא על ידי המלכה הלנה (רוסאנה פודסטה), אשתו של מנלאוס (ניאל מקגיניס) מלך ספרטה. פאריס והלנה מתאהבים, אולם נאלצים לשמור את אהבתם בסוד. פאריס מגיע לספרטה ופוגש שם את קואליציית המלכים שכוללת פרט למנלאוס את אגממנון (רוברט דאגלס), אודיסאוס (טורין תאצר) ואכילס (סטנלי בייקר). כאשר מנלאוס מבין שפאריס ואשתו מאוהבים, הוא זומם להרוג את פאריס, אולם הלנה מצליחה להימלט יחד אתו לטרויה. כדי לעזור למנלאוס להשיב את כבודו, מתאחדים המלכים למלחמה כנגד טרויה אשר נמשכת עשר שנים, ומוכרעת לבסוף באמצעות הסוס הטרויאני המפורסם. מנלאוס ופאריס נאבקים בדו-קרב, ופאריס כמעט מנצח, אולם נדקר מגבו בידי אנשיו של מנלאוס ונהרג. מנלאוס לוקח את הלנה חזרה לספרטה, אולם היא שלווה בידיעה שבמותה תזכה להתאחד עם פאריס בשדות אליסיום.

קישורים חיצוניים
----------------

* "הלנה מטרויה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "הלנה מטרויה", באתר נטפליקס
* "הלנה מטרויה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "הלנה מטרויה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "הלנה מטרויה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "הלנה מטרויה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**ברוך עמרמי** (**ילינסון**) (1888 – 16 ביוני 1938) היה מחלוצי היישוב ומראשוני מתיישבי כפר סבא, כיהן כראש הוועד של כפר סבא.

ביוגרפיה
--------

עמרמי נולד כ**ברוך ילינסון** בנובוזיבקוב שבפלך צ'רניגוב ב-1888 (אז באימפריה הרוסית, כיום מחוז צ'רניהיב באוקראינה), למשפחת רבנים. עד גיל 18 למד בישיבות, לאחר מכן, ברוח ההשכלה, הצטרף לפועלי ציון.

בימי הפוגרומים ב-1905 נאסר בעוון נאומים מהפכניים והשתתפות בהגנה. בשנת 1905 כשהיה בן 17 נסע ללמוד רפואת שיניים בארצות הברית בעיר ברידג'פורט, קונטיקט, שם התקרב לציונות.

כששב לרוסיה התיישב עם משפחתו בחרבין, מנצ'וריה. עמד שם בראש ההסתדרות הציונית ויסד את בית-הספר העברי הראשון במזרח הרחוק. את בניו חינך חינוך עברי ועמד על כך ששפת הבית תהיה עברית. בחרבין עסק בעיתונאות, היה חבר מועצת הבנק הקואופרטיבי המקומי, סגן מנהל בית העם הכללי, חבר הנהלת הקהילה העברית, חבר ההנהלה הציונית המחוזית של המזרח הרחוק וציר לוועידותיה. כיהן סגן ראש העירייה והיה המורשה מטעם הקהילה בקבלת פליטים שנהרו למנצ'וריה מהפוגרומים ברוסיה.

בסוף 1921 עלה לארץ, במסע ארוך באונייה, התגורר זמן מה בפתח תקווה, ועבר לכפר-סבא, שעוד טרם שוקמה אז לאחר הרס מאורעות תרפ"א, ונבחר לוועד המושבה שהיה אז בפתח-תקווה.

בחורף 1923 הגיע לכפר-סבא, עם קבוצת פועלים מסיביר והם התגוררו באוהלים. בזמן שהיה לכפר סבא שני וועדים (האחד בפתח תקווה, לתושבי חוץ, והשני בכפר סבא) כיהן ראש הוועד המקומי הראשון. במסגרת תפקידו הביא מורה ושוחט למושבה ופועלים יהודים כדי שהעבודה בכפר תהיה מבוססת על עבודה עברית, נאבק על כך שהוועד המקומי יהיה הוועד היחידי מול השלטונות (שלבסוף הפך לוועד היחיד).

לאחר שכיהן כראש הוועד במשך שנה, היה מזכיר מפעל המים במושבה.

ברוך עמרמי נפטר בט"ז בסיוון תרצ"ח.

עמרמי היה נשוי לפניה ולזוג נולדו שלושה ילדים.

הנצחה
-----

רחוב בכפר סבא נקרא על שמו של עמרמי.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה אנגל, **כפר סבא, 70 שנה לייסודה**, הוצאת עיריית כפר סבא, 1973

הערות שוליים
------------

1. ↑  גלוריה דויטש, "רחוב עמרמי, כפר סבא", ג'רוזלם פוסט, 3 בינואר 2008 (באנגלית)
2. ↑  ברוך עמרמי, דבר, 07/09/1938
3. ↑  במושבות, הארץ, 16 ביוני 1938
**מצודת אמסטרדם** (אנגלית **Fort Amsterdam**) הידועה גם כ**מצודת קורמנטין** (**Fort Cormantine**), היא מצודה הרוסה בעיר קורמנטין בדרומה של גאנה, השוכנת לחוף האוקיינוס האטלנטי. בשנת 1979 הוכרזה המצודה, יחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי המדינה, כאתר מורשת עולמית.

בשנת 1598 הקימו ההולנדים נקודת מסחר באתר, אך לאחר מכן היא ננטשה. ב-1631 הקימו בריטים מ"חברת המסחר לגינאה וביני" (English Company of Adventurers Trading to Guynney and Binney) מבנה על גבעה סמוכה, במטרה לסחור עם השבטים המקומיים, אך הוא עלה באש לאחר מספר שנים. המצודה עצמה הוקמה בין השנים 1638 ל-1645 על ידי הבריטים וזכתה לשם מצודת קורמנטין, על שמו של היישוב הסמוך. ההולנדים שבו והשתלטו על האזור בשנת 1665 והעניקו למצודה את שמה הנוכחי, "מצודת אמסטרדם". הם החזיקו במקום עד סוף 1782, עת הוא שב לשלטון בריטי למשך שלוש שנים בלבד, וב-1785 הוחזר להולנדים מכוח הסכם. ב-1806 השתלטו שבטי האשנטי המקומיים על המצודה ובזזו אותה. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 1811, נהרסה המצודה על ידי לוחמי שבט יריב, וכיום שרדו ממנה רק שרידים מעטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת אמסטרדם** בוויקישיתוף

| דגל מלטהדגל מלטה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בגאנה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| המצודות והטירות הקולוניאליות בגאנה: מצודת גוד הופ, מצודת קייפ קוסט, מצודת פיישנס, מצודת אמסטרדם, מצודת בטנסטיין, מצודת סן סבסטיאן, מצודת מטל קרוס, מצודת פרדנבורך, מצודת סנטו אנטוניו, מצודת אלמינה ומצודת סן ז'אגו • המבנים המסורתיים של האשנטי |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 249426652
* WorldCat: viaf-249426652

 |
**ברוך מרגנית** הוא רופא ומנהל ישראלי. שירת כקצין רפואה בצה"ל, פיקד על היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) של חיל האוויר ושימש מפקד הרפואה הפיקודי של פיקוד העורף. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת לבנון הראשונה.

קריירה
------

מרגנית סיים לימודי רפואה באוניברסיטת תל אביב, הוא מוסמך בבריאות הציבור (MPH) מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס והשלים בה גם את לימודי הפוסט-דוקטורט בניהול ומדיניות הבריאות. התמחה בשירותי רפואת חירום, טיפול בטראומה והערכות רפואית לקראת אסונות.

במהלך מבצע שלום הגליל שירת כרופא בסיירת מטכ"ל עמה לחם בגזרה המזרחית של לבנון ובהמשך בגזרת העיר ביירות. במהלך הקרבות בעיר חילץ פצועים תחת אש ותצפית אויב. על פועלו עוטר בעיטור המופת. בהמשך שירותו הצבאי פיקד על היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) של חיל האוויר, הקים את ענף רפואת חירום במפקדת קצין רפואה ראשי וכיהן כמפקד הרפואה הפיקודי של פיקוד העורף.

לאחר שחרורו מצה"ל שימש בתפקידי ניהול במגוון חברות הזנק בתחומי הביומד העוסקות בתחומי המכשור הרפואי, המידע הרפואי, הנדסה רפואית, בין השאר בחברות Medisys, הפטו, ויטל-פלואו, קריטיסנס, דימות אופטי ו-NeatStich.

מכהן כראש אגף טכנולוגיות ומיחשוב, באסותא מרכזים רפואיים. היה חבר בוועדה לבחינת דרכי ההפעלה והשליטה למענה ראשוני לשירותי עזרה ראשונה טרום בית חולים במערך שירותי הרפואה הדחופה.

קישורים חיצוניים
----------------

* לא אשכח זאת רעי - ד"ר רמי לוי וד"ר ברוך מרגנית, גלי צה"ל

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתי אילנאי, "**669 - סיפורה של יחידה מיוחדת**", כנרת זמורה-ביתן, 2014, עמוד 383.
2. ↑  רס"ן ד"ר ברוך מרגנית, באתר הגבורה
3. ↑  איתי אילנאי, "**669 - סיפורה של יחידה מיוחדת**", כנרת זמורה-ביתן, 2014, עמוד 317.
4. ↑  גלי וינרב, ‏עוד הנפקת ביומד? NeatStich מתכוננת לגייס מיליוני דולרים, באתר גלובס, 4 באפריל 2011

| מפקדי היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יורם שחר • חנוך פטישי • אבנר אילנאי • אפרים סנה • יואל סייפן • רמי כהן • צבי טל • ברוך מרגנית • נחשון קנולר • שמעון בן נר • טוביה קסטנבוים • עמית וינר • דני ששון • משה אדרי • גולן יאירי • בועז הרשקוביץ • מתן שגיא • אבינועם הלוי • ע' • ע' • א' |

 |
ד"ר **הלן פטריסיה שרמן** (**Helen Patricia Sharman** נולדה ב-30 במאי 1963 בשפילד, אנגליה) היא טייסת חלל בריטית שנשלחה כמדענית לתחנת החלל הסובייטית מיר. שרמן הייתה אזרח הממלכה המאוחדת הראשון בחלל.

ביוגרפיה מוקדמת
---------------

שרמן נולדה וגדלה בשפילד, אנגליה. למדה כימיה לתואר ראשון באוניברסיטת שפילד (1984), הדוקטורט שלה הוא מבירקבק, אוניברסיטת לונדון. היא עבדה במחקר ופיתוח בחברת ג'נרל אלקטריק האנגלית, ולאחר מכן בחברת מרס בפיתוח טעמים לשוקולד.

תוכנית ג'ונו
------------

תוכנית ג'ונו הייתה יוזמה של קונסורציום בריטי פרטי לשלוח אסטרונאוט בריטי אל תחנת החלל הסובייטית מיר. זאת במסגרת שבה תוכנית החלל הסובייטית "מכרה מקומות" בתחנת החלל. הכסף נאסף באמצעות תוכנית הגרלות מיוחדת, מכירת זכויות לשידורי טלוויזיה ומכירת חסויות לחברות בריטיות. בסופו של דבר הבריטים לא הצליחו לאסוף את כל הסכום הנדרש, אולם שליט ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב הורה להמשיך את היוזמה במימון סובייטי.

הקונסורציום פרסם קריאה למועמדים: "דרוש אסטרונאוט, לא נדרש ניסיון קודם". 13000 איש נענו לקריאה מתוכם נבחרו 4 מועמדים: הלן שרמן, עוד מדען ושני טייסי קרב. בסופו של דבר שרמן והטייס טימותי מייס נבחרו להיות האסטרונאוטים ויצאו לרוסיה לאימונים שכללו גם לימוד רוסית.

המשימה בחלל
-----------

שרמן שוגרה אל תחנת החלל בחללית סויוז TM-12, יחד עם 2 קוסמונאוטים סובייטיים (אנטולי ארצברסקי היה מפקד צוות), ב-18 במאי 1991. היא הוחזרה בחללית סויוז סויוז TM-11 ב-26 במאי.

משימותיה של שרמן במהלך שהותה בתחנת החלל היו: ביצוע ניסויים בתחומי הרפואה ומדעי החקלאות, צילום מהחלל של האיים הבריטיים ותקשורת רדיו עם תלמידי בתי ספר בבריטניה. בין הניסויים שביצעה הייתה בחינה של מוליכות-על בטמפרטורות גבוהות באמצעות אלקטרוגרף ומספר ניסויים על התנהגות צמחים בתנאים של חוסר משקל: על הקרקע הם צומחים כלפי מעלה ובתנאים של חוסר משקל הם צומחים לכל הכיוונים.

לאחר הטיסה
----------

שרמן עסקה בפופולריזציה של המדע בדגש על החלל. הנחתה תוכניות בטלוויזיה החינוכית של הBBC וברדיו, פרסמה אטוביוגרפיה בשנת 1993, וספר ילדים בנושא החלל (1997). בהמשך עבדה במעבדת המטרולוגיה הלאומית הבריטית. ב-2015 מונתה למנהלת התפעול של מחלקת הכימיה באימפריאל קולג'.

פרסים ואותות כבוד
-----------------

* ב-1992 הוענק לשרמן, על ידי המלכה אליזבת, תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
* ב-1993 הוכרזה כעמיתת החברה המלכותית לכימיה (FRSC).
* ב-2015 הוכרזה כעמיתת כבוד של איגוד המדע הבריטי (British Science Association).
* 7 אוניברסיטאות בריטיות, ביניהן אוניברסיטת אקסטר העניקו לה תואר דוקטור לשם כבוד.
* במסגרת חגיגות תחילת 2018 הוענק לה תואר עמית של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש על פעילותה בהנגשת המדע והטכנולוגיה לציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הלן שרמן** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הלן שרמן (באנגלית)
* כתבה על הלן שרמן באתר אוניברסיטת בירקבק, בעמוד 16 (באנגלית)
* הלן שרמן מרצה לילדים על חייה ועל טיסות החלל (באנגלית)
* הלן שרמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריאיון עם הלן שרמן באתר האימפריאל קולג'.
2. ↑  המינויים החדשים, The London Gazette, מספר 62150 עמוד N4 מתאריך 30 בדצמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1089131321
* ISNI: 0000 0000 6482 6021
* LCCN: nb2015017899
* NLA: 35285391
* Trove: 897660
* VIAF: 92008000
* WorldCat: lccn-nb2015017899

 |
**אגודת חובבי המוזיקה** היא אגודה ישראלית שנוסדה בשנת 1938, במטרה לאפשר לחובבי המוזיקה הקלאסית להאזין למוזיקה קאמרית ברמה גבוהה.

היסטוריה
--------

האגודה קמה ברחובות בשנת 1938, על ידי זאב אייזנר. באותן שנים לא היו מכשירי רדיו ברוב הבתים ורוב האנשים לא יכלו להרשות לעצמם רכישת גרמופון ותקליטים. לפיכך, מטרת האגודה הייתה דאגה לחינוך מוזיקלי לילדים והבאת אמנים מבצעים למושבה. אייזנר עסק גם בחלוקת תוכניות קונצרטים לבתי התושבים, יצר קשר עם הנגנים, קבע את תוכניות הקונצרטים ועוד.

בין תושבי רחובות היו רבים שנמלטו מגרמניה הנאצית במסגרת העלייה החמישית, זו שהביאה את נגני התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית מייסודו של ברוניסלב הוברמן. תושבים חדשים אלה ראו במוזיקה הקלאסית חלק בלתי נפרד מתרבותם ומחייהם. ביניהם הייתה משפחת הבר-שיים, שבביתם היו שני פסנתרים. בנם למד נגינה בפסנתר אצל מיכאל טאובה, מנהל התזמורת הארץ-ישראלית בתל אביב.

האגודה בחרה ועד ונקבעו חמישה עד שישה קונצרטים לעונה. הקונצרט הראשון התקיים בחצר בית דונדיקוב, ב-6 בפברואר 1938, בביצוע הפסנתרנית נדיה אטינגון-רייכרט. הקונצרטים הבאים התקיימו בבית האיכר, שם היה אולם מתאים, עד שעברו בעונת 1959–1960 לאולם ויקס במכון ויצמן למדע. בקונצרט השני ניגנו הכנר לורנד פניבש ואחותו, הוויולנית אליס פניבש-רוזנברג, עולים מהונגריה ונגנים בתזמורת. הקונצרט החמישי נערך תחת כיפת השמיים, בחצר משפחת דונדיקוב, בגן של אסתר ומשה סמילנסקי. גם הנגנים בקונצרט זה היו מאלה שהוברמן גייס לתזמורתו לפני מלחמת העולם השנייה.

ב-30 במרץ 1963 נערך קונצרט של ילדי רחובות לרגל יובל לייסוד האגודה. בפרס השני זכה החלילן אבנר בירון, בן ה-14. שופטי התחרות היו אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', אליס פניבש-רוזנברג, אורי שוהם ומטעם האגודה, ד"ר לווינסון ויחיאל פלדי.

ב-1953 הופיע ברחובות הכנר יאשה חפץ, שוויתר על שכרו ותרם אותו לקידום המוזיקה ברחובות.

קישורים חיצוניים
----------------

* ארכיון העיר רחובות, אגודת חובבי המוזיקה

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארכיב לתולדות רחובות
2. ↑  מעריב, 2 באפריל 1963 עמ' 19: "הפרס השלישי - לשנים"; ש. קפלן, על המשמר, 11 ביוני 1963, עמ' 2, "המשוגע לדבר נגינה".
3. ↑  ארכיון רחובות
**קולורדיזאורוס** (שם מדעי: **Coloradisaurus**; מילולית: "הלטאה של לוס קולורדס") הוא סוג של דינוזאור דמוי-זאורופוד קדום שהתקיים במשך הטריאס העליון שלפני 213 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורות לוס קולורדס (אנ') שבלה ריוחה, ארגנטינה והוא תואר לראשונה בידי החוקר חוזה בונפרטה (אנ') ב-1978 תחת השם *Coloradia*. עם זאת שם זה כבר ניתן לסוג עש והשם הנוכחי תואר ב-1990 בידי החוקר פיטר גלטון (אנ'), לאחר שהמין היחיד בסוג - *Coloradisaurus brevis* נחשב למוטל בספק.

ממצאיו של הקולורדיזאורוס כללו בעיקר גולגולת כמעט שלמה עם שלד חלקי שלא שומר כראוי הכולל בעיקר שרידי צלעות, חוליות, חלקים מהגפיים ואגן חלקי. מדידה של הדינוזאור מובילה שהגיע לאורך משוער של 3 מטרים ולמשקל 70 ק"ג, כך שהיה קטן מאוד ביחס לקרוביו הזאורופודים. בעבר הוא נחשב לבן למשפחת הפלטאוזאוריים אך בהמשך מחקרים פילוגנטיים העריכו שהיה קרוב יותר לסוגים: לופנגוזאורוס וגלסיאליזאורוס, להם מבנה דומה בעצמות המפרקים והירך.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קולורדיזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Paul, G.S. (2016). The Princeton Field Guide to Dinosaurs (2nd ed.). Princeton, NJ: Princeton University Press. p. 189. מסת"ב 978-0-691-16766-4.
200200
**נקסוס 10** (באנגלית: **Nexus 10**) הוא מחשב לוח שפותח בשיתוף גוגל וסמסונג. זהו מחשב הלוח השני בסדרת ה-גוגל נקסוס. בעקבות ההצלחה של מחשב הלוח נקסוס 7 בגרסת 2012 שוחרר המכשיר עם מסך בגודל 10.1 אינץ', ברזולוציית 1600X2560 שהיה הרזולוציה הגבוהה ביותר למחשב לוח בעת השקתו. הנקסוס 10 הוכרז ב-29 באוקטובר 2012, והפך לזמין לקנייה ב-13 בנובמבר 2012. המכשיר הוכרז יחד עם הטלפון החכם נקסוס 4 ומערכת ההפעלה אנדרואיד 4.2 ("Jelly Bean").

הוא מציע את התכונות החדשות הבאות: יצירת צילום בזווית של 360 מעלות; תפריט הגדרות מהיר; יישומונים במסך הנעילה; הקלדה בהחלקה (בגרסת 4.2 שמגיעה עם המכשיר, זמין באנגלית. מגרסת 4.4 kitkat שניתן לעדכן לה זמין גם בעברית); עדכון ל-Google Now שגוגל הציגה בגרסה קודם לכן 4.1; ויותר ממשתמש אחד במחשבי לוח. המכשיר תומך בעברית, אך לא נמכר בישראל בייבוא רשמי.

חומרה
-----

המכשיר כולל גב מפלסטיק ומשקלו 503 גרם. המכשיר כולל את פלטפורמת Exynos 5250 כפולת הליבה, בתדר 1.7Ghz. המכשיר כולל מצלמה אחורית 5MP הכוללת פלאש LED, ומצלמה קדמית 1.9MP. כמו גם המצלמה האחורית יכולה לצלם וידאו באיכות HD 1080P והקדמית HD 720P. האחורית יכולה לצלם בזווית של 360 מעלות, שהוצג ביחד עם גרסה 4.2, המגיעה עם המכשיר. בנוסף, כולל המכשיר סוללה חשמלית בקיבולת 9000mAh. המכשיר זמין בשני נפחים של אחסון: 16GB ו-32GB, כאשר שניהם ללא קישוריות סלולרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקסוס 10** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נקסוס 10

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007602195505171
* LCCN: sh2013000525

 |
**למבורגיני** **סנטנריו** (באנגלית: **Lamborghini Centenario**) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה בין השנים 2016 ל-2017. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה במרץ 2016 לציון יום הולדתו ה-100 של מייסד החברה, פרוציו למבורגיני.

מפרט טכני
---------

היא כוללת מנוע בנזין V12 צילנדרים בנפח 6.5 ליטר המספק 770 כ"ס ב-8,600 סל"ד. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 2.8 שניות והמהירות המרבית עומדת על 350 קמ"ש (217 מייל לשעה).

סנטנריו רודסטר
--------------

היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, ההבדל היחיד הוא המשקל אשר ירד ל-1,570 ק"ג עקב שהוסר הגג. היא נחשפה באוגוסט 2016.

במדיה
-----

הסנטנריו מופיע כרכב בסדרת משחקי הווידאו Forza*,* כמו כן גם באספלט 8 ובאספלט 9.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למבורגיני סנטנריו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  cartube, למבורגיני סנטנריו: לכבוד 100 שנים למייסד החברה - cartube, באתר www.cartube.co.il
2. ↑  cartube, למבורגיני חושפת את הסנטנריו רודסטר - cartube, באתר www.cartube.co.il
**נקניקייה לבנה** (בגרמנית: **Weißwurst**, **וַיְסווּרסט**; בבווארית: **Weißwuascht**) היא נקניקייה בווארית מסורתית העשויה מבשר עגל טחון ומבשר חזיר. נהוג להוסיף לנקניקייה פטרוזיליה, לימון, אגוזי מוסקט, בצל, ג'ינג'ר והל. התערובת נדחסת למעטפת ומופרדת לנקניקיות באורך שנע בין 10 ל-12 ס"מ ולעובי של 2 ס"מ.

מאחר שהנקניקייה עשויה מבשר טחון שאינו מעושן וללא חומרים משמרים, היא מתקלקלת במהירות, ולכן היה נהוג להכין אותה מוקדם בבוקר ולצרוך אותה כחטיף בין ארוחת הבוקר לארוחת הצהריים. ישנה אמרה בגרמנית הגורסת כי אסור לנקניקייה הלבנה "לשמוע" את צלצול פעמוני הכנסייה של שעת הצהריים. גם בימינו, תושבי בוואריה נוהגים לאכול את הנקניקייה לפני הצהריים.

נקניקיות לבנות מוגשות לשולחן בתוך קערת מים חמים
את הנקניקייה משרים במים חמים למשך כעשר דקות עד שצבעם נהפך לאפור-לבן. הנקניקייה מוגשת לשולחן בקערה יחד עם המים החמים בה בושלה ואז נאכלת ללא המעטפת החיצונית שלה. ישנן שתי דרכים לאכול את המנה: הראשונה נקראת זוזלן ("zuzeln", מציצה בבווארית) ובה חותכים או נושכים את מרכז הנקניקייה ושואבים מן הפתח את הבשר. הדרך השנייה יותר פופולרית ויותר מנומסת, חותכים את הנקניקייה לאורכה ואוספים את הבשר עם מזלג או שקורעים אותה וצורכים את המילוי ללא העור.

נהוג לאכול את הנקניקייה לצד חרדל בווארי בטעם מתוק ("Weisswurstsenf") ובְּרֶצֶל (כעך גרמני אפוי) וכן בירת חיטה.

הנקניקיה הולידה מונח משעשע בשפה הגרמנית הנקרא "וַיְסווּרְסְטאֶקְוַטוֹר" (Weißwurstäquator), שפירושו המילולי הוא קו המשווה של הנקניקייה הלבנה. הקו מפריד בין דרום גרמניה לשאר המדינה ובמדינות מדרומו נהוג לצרוך את המאכל בקנה מידה גדול משמעותית לעומת צפונית אליו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקניקייה לבנה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוכר בשמו ביידיש **פרעצל**, לפי מאגר המונחים של האקדמיה ללשון העברית: שְׁלוֹבִית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4530840-8

 |
**יעקב בן חיים בן יצחק אבן אדוניהו**, או **יעקב בן חיים** (1470–לפני 1538), היה מומחה לנוסח המסורה והגהות המסורה על התנ"ך, וכן מדפיס עברי.

קורות חיים
----------

בן חיים נולד בתוניס (לכן לפעמים נקרא התוניסי) למשפחה יהודית, אך בגיל צעיר ברח משם לאיטליה בפתח המאה ה-16 בשל רדיפות שאירעו בתוניס. תחילה התיישב ברומא ובפירנצה, ולאחר מכן קבע את מקומו בוונציה, שם הפך למגיה בבית הדפוס העברי המפורסם של דניאל בומברג.

בשלב מאוחר של חייו בן חיים המיר את דתו לנצרות, (וייתכן שהמשיך במלאכות הדפוס, אך בשם נוצרי חדש). הוא נודע בעיקר בשל תרומתו בהדפסת המהדורה השנייה (1524–1525) של המקראות גדולות על התורה, כשהוא מוסיף את הגהות המסורה עם הקדמה פרי עטו הדנה במסורה, בהבדלי קרי וכתיב, ובהבדלים בין נוסח המסורה לנוסחים של פסוקים המופיעים אצל בעלי התלמוד. פרק ההקדמה הזה של יעקב בן חיים לתנ"ך תורגם ללטינית על ידי Claude Capellus בשנת 1667, ולשפה האנגלית בשנת 1865.

חרף דברי גנות עוקצניים על המרת דתו, הביע אליהו בחור הערכה לעבודתו של יעקב בן חיים בהדפסת נוסח המסורה. בחור שיבח מאוד את יופייה וסידורה של מהדורת מקראות גדולות שיעקב בן חיים צירף אליה את נוסח המסורה, אך מתח ביקורת נוקבת על טעויותיו בקביעת הנוסח.

יעקב בן חיים כתב מחקר נוסף על התרגומים היהודיים של המקרא לארמית, וגם חיבור זה צורף למהדורות התנ"ך בנות הזמן (1527, 1543). הוא גם פרסם קטעים מתוך ספר דרכי הניקוד והנגינות של משה הנקדן.

בעבודתו בדפוס ונציה אצל דניאל בומברג, הגיה יעקב בן חיים מהדורות דפוס ראשון לכמה חיבורי יסוד של ארון הספרים התורני: תלמוד ירושלמי (1523), משנה תורה להרמב"ם, וחיבורים נוספים.

קישורים חיצוניים
----------------

* **מקראות גדולות**, מהדורת יעקב בן חיים, רפ"ה-רפ"ו, במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית.
* יצחק ש' פנקובר, **יעקב בן חיים וצמיחת מהדורת המקראות הגדולות**, חיבור לשם קבלת דוקטור לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, תמוז תשמ"ב. **חלק ב**.
* יעקב בן חיים (1470 בערך-1538 בערך), מתונס, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אכן המסורת מהארבע ועשרים הנדפסות הנה, לא ראיתי כהנה, בכל ספרי הקדמונים, מסודרים ומתוקנים, ביופי ובהידור, ובטוב הסידור, סידרם אחד מהנבונים, היה שמו לפנים, בישראל נקרא יעקב, תהי נשמתו צרורה בצרור נקוב, ואף שחבורו במאד נאה, הרבה שגה ברואה, ובמקומות אין חקר, העיד עדות שקר, ואין לתמוה על ככה, כי בזאת המלאכה, היה חגור חדשה, וכל התחלה קשה." - ר' אליהו בחור בספרו מסורת המסורת, הקדמה שנייה, באתר HebrewBooks

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310585205171
* BnF: cb14549426c (data)
* GND: 132014092
* ISNI: 0000 0000 6656 3974
* LCCN: n83175637
* NTA: 069444978
* VIAF: 7627565
* WorldCat: lccn-n83175637

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

מלחיות
מלחייה מאולתרת
**מלחייה** היא כלי לאחזקת מלח בישול (הנקרא אף מלח שולחן) בצורתו הגרוסה ולזרייתו על גבי מזון. 

המלחייה הנה כלי שימושי בעת ארוחה, על כן מניחים אותה על שולחן האוכל. לעיתים נוסף לה ערך אסתטי ועיצובי: קיימים מתקנים המחזיקים את המלחייה בצמוד לפלפלייה (כלי לאחזקת התבלין פלפל שחור בצורתו הגרוסה), או למטחנת הפלפל. בשל כך העיצוב של מטחנת הפלפל קשור לעיצוב המלחייה. בדומה למטחנת הפלפל, ניתן להשיג אף מטחנת מלח, זאת שומרת על צורת המלחייה ועל אופן שימושה.

המלחייה הנפוצה היא בעלת גוף שקוף (מזכוכית או מפלסטיק), כך שניתן לאמוד על יתרת כמות המלח שבה. בחלקה העליון מספר נקבים, והוא בדרך כלל מוברג לגוף המלחייה. ישנן גם מלחיות שבהן ההברגה היא בתחתית המלחייה. לעיתים החלק העליון והתחתון עשויים מחומרים שונים. למשל, זכוכית ומתכת. יש הנוהגים להוסיף למלח השולחן גרגירי אורז יבשים, כדי למנוע הדבקות של גרגרי המלח לאחר שספחו לחות וכדי להסיר את הגרגירים הלחים מצידי המלחייה. את המלחייה פיתח בשנת 1858 הממציא האמריקאי ג'ון מייסון.

גודל הנקבים וספיקת המלח
-----------------------

גודלם של הנקבים שבראש המלחיה מותאם לגודלם של גבישי המלח כך שטילטולה למעלה ולמטה משחרר ממנה כמות מלח קטנה (ולא ספיקה קבועה). עקרון הפעולה הוא שבכל הנפה של המלח שבמלחיה משתחררים גבישים בודדים מכל נקב ומיד לאחריהם נחסם הנקב על ידי גבישים החוסמים זה את זה. טלטול המלחיה למעשה מפנה את הנקבים מהגבישים החוסמים עד לנפילתם הבאה ולשחרור גבישים נוספים.

ממלחה
-----

הממלחה של בנוונוטו צ'ליני
ה**ממלחה** קדמה למלחייה, ככלי לאחזקת מלח. בממלחה אין נקבים לזריית המלח. הממלחה הייתה כלי פתוח או בעל מכסה, המלח היה מוסף למזון באמצעות נטילתו עם האצבעות או עם כפית קטנה. 
בימי הביניים וברנסאנס הייתה הממלחה כלי הגשה מסוגנן, בהיות המלח תבלין יקר ונחשב. דוגמה לממלחה מעוטרת במיוחד היא הממלחה של בנוונוטו צ'ליני, ממלחה עשוית זהב, הנחשבת ליצירת אמנות.

כיום ממלחות מוחזקות במטבח בסמוך לכירי הבישול, לרוב אלו קופסאות פשוטות.
יש המעדיפים לרכוש אריזות מלח מפלסטיק המגיעות בצורה של מלחיות[דרוש מקור].

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מלחיה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מלחייה** |

* מוזיאון המלחיות והפלפליות

הערות שוליים
------------

1. ↑  חורים במלחייה, באתר The Salt And Pepper Shaker Museum
2. ↑  Would You Like Some Salt and Pepper?, Smithsonian Magazine
**נקסוס 7** (באנגלית: **Nexus 7**) הוא הדור השני למחשב לוח שפותח בשיתוף פעולה של גוגל ואסוס המבוסס על מערכת ההפעלה אנדרואיד. 

המכשיר שוחרר ב-26 ביולי 2013 והוא מחשב הלוח השלישי בסדרת גוגל נקסוס.

מפרט
----

### תוכנה

כמו כל המכשירים בסדרת הגוגל נקסוס, מכשיר הנקסוס 7, מגיע עם אנדרואיד הידוע בתור: "ונילה". הנקסוס 7 הוא הראשון שכלל את מערכת ההפעלה אנדרואיד בגרסת 4.3 Jelly Bean. ניתן לעדכן את מערכת ההפעלה לגרסת אנדרואיד 4.4.2 kitkat.

### חומרה ועיצוב

נקסוס 7 הוא דק וקל מקודמו. הוא כולל את פלטפורמת Snapdragon S4 PRO ומעבד מרובע ליבות במהירות 1.5GHz ומעבד גרפי Adreno 320. הוא כולל גם זיכרון RAM בנפח 2GB (הכפלה מגרסת שנה שעברה). הוא זמין בשתי נפחי אחסון: 16GB ו-32GB ללא אפשרות הרחבה. סוללת המכשיר היא בנפח של 3950mAh (קטן יותר מגרסת שנה שעברה, שכלל 4325mAh. למרות זאת, חיי הסוללה של המכשיר עולה על הדגם המקורי). הנקסוס 7 כולל מסך IPS ברזולוציית 1080X1920 (לעומת 800X1280). הנקסוס 7 היא זמין בהתחלה רק בצבע שחור, אך החל מדצמבר 2013 ניתן לרכוש אותו גם בצבע לבן. לנקסוס 7 מצלמה אחורית 5MP ומצלמה קדמית 1.2MP, רמקולי סטריאו, טעינה אלחוטית ותקשורת טווח אפס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקסוס 7** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נקסוס 7
**משה בָּרֶקֶת** (נולד ב-6 באוגוסט 1965) הוא הממונה על רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון במשרד האוצר החל משנת 2018. קודם לכן כיהן כדירקטור וכיו"ר הדירקטוריון בחברות אחדות.

ביוגרפיה
--------

ברקת (בן לולו במקור) הוא בעל תואר ראשון בחשבונאות וחקר ביצועים, תואר שני במנהל עסקים בהתמחויות מימון וביטוח, שניהם מאוניברסיטת תל אביב, תואר שני נוסף במנהל עסקים ובריאות הציבור ותואר דוקטור למנהל עסקים מאוניברסיטת קולומביה. הוא רואה חשבון מוסמך.

בשנים 1988–1996 עבד במחלקת הפיקוח על הבנקים בבנק ישראל, והיה חבר בצוות האחראי על נושאי דיווח חשבונאי וביקורת דו"חות כספיים של בנקים. בשנת 1996 יצא לאור הספר "היבטים כלכליים, חשבונאיים ומשפטיים בחבויות סביבתיות" מאת משה ברקת, יצחק סוארי ונחום שויצקי. בשנת 1999 יצא לאור הספר "היבטים בחלוקת דיבידנד: לאור חוק החברות החדש" מאת יצחק סוארי, משה ברקת ודן גבעולי.

בשנים 2001–2006 שימש מרצה לחשבונאות בבית הספר לעסקים על שם פיוקווא של אוניברסיטת דיוק.

בשנים 2006–2010 כיהן כמנהל מחלקת תאגידים וכחשבונאי ראשי ברשות ניירות ערך. בין המהלכים שהוביל: המעבר לתקינה חשבונאית בינלאומית (IFRS), יישום המלצות ועדת גושן בתחום הממשל התאגידי, התמודדות עם המשבר הכלכלי העולמי (2008) של שנת 2008, בין השאר בדרישה לפרסום דו"ח תזרים מזומנים חזוי על ידי מנפיקי איגרות חוב וביצירת מתווה להסדרי חוב בשוק איגרות החוב.

שימש כיו"ר הדירקטוריון בחברות הפניקס אחזקות והחברה הבת שלה הפניקס חברה לביטוח וכדירקטור בחברות דלק, דלק רכב, דלק אנרגיה ואלעד אירופה שבשליטת יצחק תשובה. לאחר מכן היה יועץ לחברות שונות, בהן כלל ביטוח, אלבר ובנק ההשקעות ג'פריס (אנ').

באוקטובר 2018 בחר בו שר האוצר, משה כחלון, לממונה על רשות שוק ההון ביטוח וחיסכון, והוא נכנס לתפקיד זה ב-1 בנובמבר 2018. 
ב־2 באוגוסט 2022 הודיע על כוונתו להתפטר מתפקידו בתוך חודשיים, כשנה לפני סוף כהונתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר משה ברקת, באתר משרד האוצר
* רשימת הפרסומים של משה ברקת, בקטלוג הספרייה הלאומית
* ד"ר משה ברקת, הממונה החדש על שוק ההון, בטור מיוחד ל"גלובס", באתר גלובס, 8 באוקטובר 2018
* הדס מגן, ‏הוא נתפס כאפור ומופנם אבל לא מפסיק לייצר שערוריות. בשוק ההון עדיין מתקשים לעכל את המינוי של משה ברקת, באתר גלובס, 7 בפברואר 2020
* Moshe Bareket, באתר בלומברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתמר לוין, ‏ד"ר משה ברקת מונה למנהל מחלקת התאגידים ברשות ני"ע, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2005
2. ↑  הדס מגן, ‏מנהל מחלקת תאגידים ברשות ני"ע, משה ברקת, פורש מתפקידו, באתר גלובס, 1 בדצמבר 2009
3. ↑  רון שטיין, ‏ברקת: "פרישתי אינה שייכת לאישור השכר של אייל לפידות", באתר גלובס, 29 במאי 2014
4. ↑  רון שטיין, ‏הסדר ניגוד העניינים של משה ברקת נחשף: לא יעסוק בענייני כלל ביטוח (לזמן קצר), קרסו, אלבר וג’פריס, באתר גלובס, 31 באוקטובר 2018
5. ↑  עמירם ברקת, רון שטיין, ‏שר האוצר בחר במשה ברקת לממונה על שוק ההון: "יתרון מובהק ביכולת להוביל תהליכים", באתר גלובס, 8 באוקטובר 2018
6. ↑  גד ליאור, הממונה על שוק ההון במשרד האוצר משה ברקת התפטר מתפקידו, באתר ynet, 2 באוגוסט 2022  
אתר למנויים בלבד אסא ששון, שנה לפני תום הקדנציה: הממונה על שוק ההון, משה ברקת, התפטר, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2022
נוער מהמשמר העממי המתנדב בפרויקט של תנועת הנוער נאשי. רוסיה, בעיר סורגוט. 5 בספטמבר 2009
**המשמר העממי המתנדב** (ברוסית: **Добровольная Народная Дружина**, בראשי תיבות: **ДНД**), או **המיליציה מתנדבת העממית**, היו יחידות מתנדבות לשמירה על הסדר הציבורי בברית המועצות וברוסיה בדומה למשמר השכונות.

היסטוריה
--------

המשמרות העממיים לתמיכה באכיפת החוק הוצגו לראשונה באימפריה הרוסית בשנת 1913. לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917 אורגנו צורות שונות של שומרים ועובדים לא-ממשלתיים וארגוני איכרים, שהתפרקו בראשית שנות השלושים. במקומם הוקמה האגודה המתנדבת לתמיכה במיליציה (ОСОДМИЛ). בשנת 1932 היא הוכפפה למיליציה ושמה שונה ל"גדודי התמיכה במיליציה" (БРИГАДМИЛ).

### ברית המועצות

מערכת המשמרות המתנדבים הוצגה בהחלטה משותפת של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ומועצת השרים של ברית המועצות מ-2 במרץ 1959 אודות השתתפות הפועלים בשמירה על הסדר הציבורי, החלטה שפורסמה והופצה באופן נרחב עוד בשנת 1958, עם הקמת המשמר המתנדב בלנינגרד. רשמית המשמר פעל בכפיפות למיליציה, אף שאנשיו הורכבו מנציגי המועצות, האיגודים המקצועיים, הקומסומול ועוד.

סיירי המשמר לוו לעיתים על ידי שוטרים, לצורך הכוונה כללית ותמיכה רשמית. הסיירים יכלו לבצע מעצרים אזרחיים של עבריינים זעירים שונים: שיכורים, חוליגנים וכו'. הם שימשו גם ככח תמיכה למשטרה בעת ביצוע מעצרים שאינם מסוכנים ובחובות אחרות של אכיפת החוק.

שנת 1974 נשיאות הסובייט העליון של ברית-המועצות פרסמה צו "אודות תפקידיו העיקריים וזכויות המשמר העממי המתנדב בשמירה על הסדר הציבורי" ותחת צו זה תפקד המשמר עד להתפרקות ברית המועצות. המשמרות פעלו בעיקר בשכונות עירוניות ונציגיהן בסרטי זרוע אדומים ועליהם הכיתוב "ДНД" או "дружинник".

### הפדרציה הרוסית

ניסיונות להקים מחדש ארגוני אכיפת חוק ציבוריים ברוסיה החלו כבר בשנת 1992 אך לא זכו לתמיכת השלטון. בשנים 2008 עד 2011 ברוסיה, ביוזמת תנועת הנוער נאשי, הוקמו פלוגות שנקראו **משמרות הנוער המתנדבות**, אך הפרויקט הושבת ביולי 2011.

משטרת העיר מוסקבה של ומשטרת סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד מפעילות יחידות סמך של מתנדבים המסייעים בפעילויות שנועדו לשמור על הסדר הציבורי. יחידות דומות הוקמו באפריל 2014 במשטרות ערים נוספות אך לא ככוחות ציבוריים תומכים אלא כיחידה משטרתית, בכל מחוזות רוסיה תחת כוחות המשטרה האזוריות והעירוניות.

ראו גם
------

* המשמר האזרחי
* שומרים (ארגון)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המשמר העממי המתנדב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Voluntary Militia and Courts, *Soviet Studies*, Vol. 11, No. 2 (October, 1959), pp. 214-217
בארוזאורוס נאבק באלוזאורוסים
**בארוזאורוס** (שם מדעי: *Barosaurus* שפירושו "לטאה כבדה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד במשפחת דיפלודוקיים.

מאפיינים
--------

הבארוזאורוס היה זאורופוד ענק אוכל צמחים, וחי בסוף תור היורה. הוא היה דינוזאור ארוך יחסית, כ-27 מטרים (89 רגל) אורכו, וכבד יחסית לדיפלודוקוס - משקלו היה כ-30 טון. צווארו היה בעל 15 חוליות אך ארוך מזה של הדיפלודוקוס, כנראה שבאורך 17 מטרים, וזנבו היה קצר יותר.

עם זאת, מאובן BYU 9024 שכולל חוליה ענקית בודדת אותה מייחסים ד"ר מאט ודל וד"ר מייק טיילור לבארוזאורוס, מרמז שגודלו המרבי של הבארוזאורוס היה גדול יותר באופן משמעותי: אורך של 45–48 מטרים (148–157 רגל) ומשקל של כ-60–66 טונות. אם הערכות אלו נכונות הבארוזאורוס היה אחד הדינוזאורים הגדולים ביותר שחיו אי-פעם והארוך שבהם. עם זאת, מגלה המאובן (בריאן קרטיס) מייחס את החולייה הענקית דווקא לסופרזאורוס, מפרט שאורכו 39–42 מטרים (128–138 רגל).

הגולגולת שלו מעולם לא נמצאה, אך כנראה הייתה דומה לזו של הדיפלודוקוס ובעלת שיניים רבות דמויי עפרונות, שבאמצעותן תלש עלים וצמחייה. הלעיסה והעיכול התבצעו בקיבה (לדיפלודוקוס לא היו לחיים שלעסו את המזון) וכן באמצעות גסטרוליתים - אבנים שבלע וטחנו את המזון בתוך קיבתו.

הבארוזאורוס חי בתקופת היורה המאוחרת באמריקה הצפונית אך ייתכן שגם באפריקה: מאובנים שנמצאו בטנזניה סווגו כשרידים של בארוזאורוס אם כי ב-2006 סווגו מחדש כסוג טקסונומי נפרד.

את הבארוזאורוס גילה, תיאר והגדיר עותניאל צ'ארלס מארש, מחשובי הפלאונטולוגים של סוף המאה ה-19.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע בסדרה הדינוזאורים! ובמשחק המחשב פארק היורה 3: בניית פארק.

לקריאה נוספת
------------

* סטיב פארקר, **The Complete Book of Dinosaurs**, 2004, עמ' 222 (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בארוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |

* Barosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
* איור שלד של בארוזאורוס מאת סקוט הארטמן

הערות שוליים
------------

1. 1 2  סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs,‏ 2004.
2. ↑  How horrifying was the neck of Barosaurus?, Sauropod Vertebra Picture of the Week, ‏2016-09-16
3. ↑  ד"ר מייק טיילור, Part 2b: The Size of the BYU 9024 Animal באתר SVPOW
4. ↑  Remes, Kristian (2006). "Revision of the sauropod genus *Tornieria africana* (Fraas) and its relevance for sauropod paleobiogeography". *Journal of Vertebrate Paleontology*. **26** (3): 651–669. doi:10.1671/0272-4634(2006)26[651:ROTTSD]2.0.CO;2.