recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מו"ר רה"י הרב שמעון לפיד מוביל את ישיבת אור עציון בריקוד דגלים תשפ"גהרב שמעון לפיד מוביל את ישיבת אור עציון בריקוד דגלים תשפ"ג
הרב **שמעון משה לפיד** (נולד ד' באלול ה'תשי"ט, 7 בספטמבר 1959) הוא ראש הישיבה הגבוהה אור עציון וראש הכולל בישיבה. חתנו וממשיך דרכו של מייסד הישיבה, הרב חיים דרוקמן.

קורות חייו
----------

נולד ליהושע ורחל לפיד (לופט) וגדל בבת ים במשפחה דתית-לאומית. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר ובישיבה התיכונית 'אור עציון' אצל הרב משה בלייכר והרב אריה שטרן. הרב לפיד סיפר כי לרוב לא היה נכנס לשיעורים והיה לומד באופן עצמאי עד שסיים בגרות בסוף כיתה י"א. באותה שנה הגיע למקום השני בחידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי. בתקופה זו שימש מדריך בתנועת הנוער 'בני עקיבא'. בכיתה י"ב, לאחר שסיים את לימודי התיכון ובגרות, ביקש מראש הישיבה הרב דרוקמן להקים כיתה תורנית שבה ילמדו רק לימודי קודש. לפיד למד בכיתה זו יחד עם 5–6 בחורים מכיתתו למשך שנה אחת, וקבוצה זו הייתה התשתית לישיבה הגבוהה אור עציון שקמה שנה לאחר מכן. הוא למד בה במחזור הראשון למשך כמה שנים, בהם התגייס לצה"ל במסלול הסדר. ב-כ"ה בתשרי ה'תשמ"ג נישא ליסכה, בתו של הרב דרוקמן. מספר שנים לאחר מכן בגיל צעיר מונה לכהן כר"מ בישיבה. בהמשך מונה גם לכהן כראש הכולל בישיבה.

הרב לפיד מעביר שיעורים, ביניהם את הדף היומי ביישוב מרכז שפירא ושיעורים נוספים במוסדות הקשורים לישיבה.

בי"ג בטבת ה'תשפ"ג, לאחר פטירת הרב דרוקמן, מונה למחליפו וממשיך דרכו בישיבה ולכהן כראש הישיבה הגבוהה 'אור עציון'. טקס המינוי נערך בבית הרב דרוקמן.

משנתו
-----

אחת מדרכי הלימוד של הרב שמעון לפיד, היא בפתרון סתירות בשלחן ערוך. לשיטתו, פעמים רבות אין ליישב את הסתירה באמצעות אוקימתא פרשנית שמסבירה את שתי ההלכות כתואמות אחת את השניה; אלא להודות שאכן ישנה סתירה. במקרים אלו, ההלכה צריכה להיקבע לפי עיקר מקומה של ההלכה (לדוגמא, כאשר יש סתירה בהלכות אבלות, בין דין שמופיע בהלכות אבלות לדין שמופיע בהלכות חול המועד, יש לפסוק לפי האמור בהלכות אבלות שהוא המקום העיקרי להלכה זו).

חיים אישיים
-----------

הרב לפיד נשוי ליסכה, בתו של הרב חיים דרוקמן. הם מתגוררים במרכז שפירא. לזוג 16 ילדים.

בנו של הרב, הרב צבי יהודה לפיד משמש כרב קהילה בהוד השרון.

בנו הרב אלישע לפיד משמש כר"מ בישיבת מעלה אליהו בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלישיב רייכנר, "הרב היה כל כולו בציבור, אבל כל כולו גם סבא" – "היורש" של הרב דרוקמן בראיון, מקור ראשון, כט בטבת תשפג
* 
* מאמרים של הרב שמעון לפיד, באתר ספריית אסיף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יחיאל לימור, ישראלים ב־3 המקומות הראשונים בחידון התנ"ך, מעריב, 6 במאי 1976
2. ↑  בתום השבעה: הרב שמעון לפיד יעמוד בראש ישיבת אור עציון, באתר ערוץ 7, 5 בינואר 2023
3. ↑  ראו לדוגמא במאמריו: בדיקה לבעלת וסת קבוע – ביאור דברי השו"ע קפ"ד א', אורות עציון טו; ישוב סתירה בשולחן ערוך – בענין קריעה על אדם כשר בין מיתה לקבורה, אורות עציון טז. המאמרים זמינים באתר אסיף.
4. ↑  לשיטה זו, הסיבה לכך שהשלחן ערוך נקט במקום המשני הפוך מהכרעתו שלו, היא שנגרר אחר לשונות של ראשונים שציטט אותם, גם כאשר לא הסכים עם כל דבריהם.
**המאוזוליאום של רוחאללה ח'ומייני** (בפרסית: **آرامگاه روح الله خمینی**) הוא מקום קבורתם של האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, אשתו, ח'דיגה ת'קפי (אנ'), ובנו השני, אחמד ח'ומייני. מלבד בני משפחת ח'ומייני קבורים במקום גם נשיא איראן לשעבר, אכבר האשמי רפסנג'אני, סגן נשיא איראן, חסן חביבי (אנ'), לוטננט גנרל עלי סיאד שיראזי (אנ') ואפילו אחד הצעירים שהיו מיוזמי המהפכה האיראנית, סאדק טבאטבאי (אנ').

המאוזוליאום נמצא דרומית לטהראן. בנייתו החלה ביולי 1989, חודש לאחר מותו של ח'ומייני. נכון לינואר 2021, חלקים מהמקום עדיין בשלבי הקמה. מלבד הקברים, המאוזוליאום מכיל גם מרכז תרבות ותיירות, אוניברסיטה לחקר האסלאם, קניון, ואפילו חניון שיכול להכיל כ-20,000 מכוניות בו-זמנית. על פי פרסומים, ממשלת איראן השקיעה בפרויקט זה כ-2 מיליארד דולרים.

המקום הוא אתר עלייה לרגל לחסידיו של ח'ומייני והוא משמש אנשי ממשל רבים בעת ביקורים של מנהיגים זרים. מדי שנה, ב-4 ביוני, מציינים את יום השנה לפטירתו של ח'ומייני. הטקס נערך בהשתתפותם של אנשי ממשל, שגרירים ומשפחת ח'ומייני.

היסטוריה
--------

ב-20 ביוני 2009 אירע פיגוע התאבדות סמוך לאתר המאוזוליאום. על פי התקשורת האיראנית, הפיגוע לא גרם נזק למאוזוליאום.

ב-7 ביוני 2017 הותקף המקום על ידי כשלושה חמושים, אחד המחבלים התאבד באמצעות חגורת נפץ ופצע מספר אנשים, פיגוע זה אירע במקביל לפיגוע דומה בו מחבלים מארגון המדינה האסלאמית מחופשים לנשים וחמושים ברובי AK-47 ובאקדחים, פתחו בירי בבניין הפרלמנט האיראני במרכז טהראן ולקחו בין 2 ל-4 בני ערובה. מחבל אחד פוצץ את עצמו באחת הקומות של בניין הפרלמנט.

סמל חתימתו של ח'ומייני שמוצג מחוץ למתחם הקבר

ראו גם
------

* מאוזוליאום מוחמד עלי ג'ינה
* ארמון קומסוסאן
* המאוזוליאום של לנין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המאוזוליאום של רוחאללה ח'ומייני** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המאוזוליאום של רוחאללה ח'ומייני

הערות שוליים
------------

1. ↑  AP, טהרן: מתה אשתו של חומייני, "אם המהפכה", באתר ynet, 22 במרץ 2009
2. ↑  Khomeini's Tomb Attracts Pilgrims - New York Times
3. ↑  FarsiNet News - News related to Iran, Iranians and Persians - June 1997
4. ↑  Suicide bomber attacks Khomeini shrine in Iran
5. ↑  Iran Attacks: Shooting inside Iran's Parliament
6. ↑  "Iran attacks: 'IS' hits Parliament and Khomeini mausoleum". *BBC*. 7 ביוני 2017. נבדק ב-7 ביוני 2017. `{{cite news}}`:  (עזרה)
7. ↑  מתקפה משולבת של דאעש בטהראן: הרוגים בפרלמנט ובקבר חומייני, באתר וואלה!‏, 7 ביוני 2017
8. 1 2  ‏ "Shooting at Parliament and the Mausoleum of Imam"
**צלורוזאוראווס** (שם מדעי: ***Coelurosauravus***; מילולית: "סבא לטאה חלולה") הוא סוג זוחל קדום מקבוצת הדיאפסידה שחי לפני כ-251–260 מיליון שנה בתור הפרם.

מאפיינים
--------

יצור זה היה מראשוני היצורים המעופפים שחי ביערות של גרמניה, אנגליה וגם מדגסקר. היצור הגיע לאורך 40 סנטימטרים, והיה בעל גוף ארוך ושטוח והצלעות שלו נפרשו לצדדים בדומה לדרקון הדואה מיערות דרום-מזרח אסיה, אך המניפות שלו היו בנויות מעצמות ועליהם נקרם עור. הוא השתמש במניפות העור כדי לעוף מבעד ליערות ולהימלט מאויביו. ליצור היה חוטם מחודד ומעין עטרה כמו לבני משפחת הצרטופסיים, אך קטנה בהרבה.

בתרבות
------

בתרבות הצלורוזאוראווס ידוע בעיקר מהסדרה בראשית, שם הוא הופך לחיית המחמד של אבי וקונור. בניגוד לנראה בסדרה הקואלורוזאוראווס לא היה יכול לעוף אלא רק לדאות מבעד לעצים. הוא גם לא היה בעל ציצה גדולה, ובניגוד למה שנראה בסדרה לא ניזון מצמחים אלא מחרקים.

הוא מופיע גם במשחק Jurassic World: Alive.

ראו גם
------

* איקרוזאורוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צלורוזאוראווס** בוויקישיתוף
* צלורוזאוראווס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* צלורוזאוראווס, באתר GBIF (באנגלית)
**קוטי** (באוקראינית: **Кути**; בפולנית: **Kuty**; ברומנית: **Cuturi**, קוטורי; ביידיש: **קיטעוו**, קיטוב) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבאוקראינה, על גדת נהר צ'רמוש, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

קוטי נזכרת לראשונה בשנת 1469, ובשנת 1715 הוענקו לה זכויות עיר. עד חלוקת פולין הייתה העיירה בבעלות משפחת פוטוצקי, ובשנת 1772 נכללה בתחום אוסטריה.

לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי קוטי
----------

יהודים ישבו בקוטי מעת שנוסדה כיישוב עירוני, וקיבלו היתר להקים בה בית כנסת ובית עלמין. עם כינון השלטון האוסטרי באזור, הוטלו על הקהילה בעיירה מיסים כבדים, שנותרו בתוקפם עד שנת 1868. מיוצאי העיירה נודע במיוחד רבי אברהם גרשון מקיטוב, גיסו של הבעל שם טוב. וכן הרב חיים דרוקמן, מרבני הציונות הדתית, שנולד בעיירה בשנת 1933. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה 3,137 יהודים, ובתקופה זו נוסדו בה מספר ארגונים ציוניים, והוקם בה בית ספר עברי. בשנים אלה היגרו רבים מיהודי העיירה לארצות הברית.

במהלך מלחמת העולם הראשונה סבלו יהודי העיירה מהכיבושים הרוסיים ומהכיבוש הרומני של היישוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,900 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות, תוך קיום תנועות נוער שונות. עם כיבוש העיירה בידי הצבא האדום בספטמבר 1939 הלאימו בה הסובייטים את העסקים הפרטיים, ואסרו על פעילות ציבורית יהודית ביישוב.

### בשואה

ב-1 ביולי 1941 נכבשה קוטי בידי הרומנים וההונגרים, ואלו החלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך הטלת סכום כופר על הקהילה וגיוס יהודים לעבודות כפייה. בתקופה זו הובאו לעיירה יהודים שגורשו מקרפטורוס, ויהודי קוטי התגייסו לעזרתם. עם העברת השליטה בעיירה לידי הגרמנים, בספטמבר 1941, הגבירו אלו את הגזירות על יהודיה, חייבו אותם בענידת סרט זרוע, החרימו רכוש רב, הטילו סכומי כופר גבוהים על הקהילה, העלו את מכסות עובדי הכפייה היהודים, והטילו על היהודים מגבלות תנועה. בחורף 1942-1941 מתו רבים מיהודי העיירה ממגפת טיפוס הבהרות. מעת לעת רצחו האיכרים האוקראינים יהודים מהעיירה שניסו להשיג מזון בשדות הסביבה, או לחצות את הגבול לרומניה.

ב-10 באפריל 1942 פשטו על העיירה אנשי ס"ס מקולומיאה, מלווים בשוטרים אוקראינים, והחלו בירי אקראי ביהודיה ובסריקת בתי היהודים ביישוב. במהלך האקציה העלו אלו באש את בתי היהודים, תוך שריפת יהודים רבים בחיים וירי בנמלטים מהבתים. בסך הכל נרצחו במהלך האקציה כ-950 יהודים. ב-24 באפריל 1942 הוצאה פקודת גירוש לכ-500 יהודים מהעיירה שלא היו בידיהם אישורי עבודה, ואלו נצטוו לעבור לגטו קולומיאה, כאשר רבים מהם נרצחו עוד בדרך לעיר.

כ-800 היהודים שנותרו בעיירה גורשו ממנה לגטו קולומיאה ב-7 בספטמבר 1942, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. לאחר רצח 18 בעלי מלאכה יהודים שעוד הושארו בקוטי, הוכרזה העיירה באופן רשמי כ"נקייה מיהודים". עד לשחרור העיירה בידי הסובייטים המשיכו הגרמנים לערוך מצוד אחר יהודים מסתתרים בסביבתה. מבין היהודים הבודדים מהעיירה ששרדו את השואה אף יהודי לא שב להתגורר בה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוטי** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת קיטוב, בספריית העיר ניו יורק
* קוטי באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "קוטי", באתר השטעטל הווירטואלי
* "קוטי", באתר JewishGen (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007538261305171
* GND: 4525704-8
* NKC: ge978653

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתרכובת אורגנית החשובה לצורך אספקת אנרגיה לשריר. אם התכוונתם לחלבונים סיביים המצויים בשיער ובציפורניים, ראו קרטין.

**קְרֵיאָטִין** (**Creatine**) היא תרכובת שנוצרת באופן טבעי בחולייתנים ועוזרת לספק אנרגיה לשרירים ותאי עצב. קריאטין זוהתה לראשונה בשנת 1832 בשרירי שלד.

תפקיד
-----

קריאטין-פוספט נוצר על ידי האנזים קריאטין קינאז בעת שפע של אנרגיה. הזמינות של מולקולה עתירת אנרגיה שכזו עוזרת לשמור על רמת אנרגיה יציבה בתא. במצבו זה המזורחן קריאטין-פוספט היא תרכובת אורגנית בסיבי השריר המסוגלת למסור את הפוספט שלה למולקולת ADP על מנת ליצור ATP, המספק אנרגיה חיונית לשריר. תגובה זו שכיחה בשניות הראשונות של מאמץ פיזי מאומץ (לאחר ניצול של מלאי מולקולות ה-ATP החופשי בתא, וכשיכולת השריר לייצר ATP קטנה מקצב ניצולו). קריאטין מסייע להגדיל את יכולת השרירים לעבוד ולייעל את צריכת האנרגיה בשריר. זהו מקור אנרגיה לפרק זמן המספיק לפעילות השרירים במאמץ במשך שניות בודדות בלבד. סבורים כי חשיבותו היא בצורך האבולוציוני לברוח מטורפים. קריאטין עוזר לספק את האנרגיה שהשרירים צריכים כדי לזוז בייחוד עבור תנועות מהירות ופתאומיות.

בנוסף, קיימים איזוזימים של האנזים קריאטין קינאז המשמשים לצרכים פיזיולוגים נוספים. מערכת הקריאטין פוספט היא אחת הצורות לשנע אנרגיה בתא מאורגנלות ששם האנרגיה מופקת (כמו מיטוכונדריה) למקומות שבהם האנרגיה נצרכת.

מקורות קריאטין לבעלי חיים
-------------------------

כמחצית מכמות הקריאטין מסונתזת משלוש חומצות אמינו (ארגינין, גליצין ומתיונין) והמחצית השנייה נצרכת בעיקר מדגים טריים ובשר. רוב האנשים מקבלים כגרם אחד של קראטין ביום מן המזון שהם צורכים, זה בתוספת של גרם אחד שנוצר בתוצאה מתהליכים בגוף מושגים סך הכל כשני גרם קריאטין ביום. גם בצריכת בשר מרובה לא ניתן להשיג תוספת משמעותית של קריאטין (ב-200 גרם בקר יש כשני גרם וקצת יותר מזה בדגים). כ-95% ממנו נאגר בסופו של דבר בשרירי השלד ו-5% הנותרים מתפלגים בעיקר בין המוח, הלב, האשכים, האוזן הפנימית ותאי זקיק השערה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קראטין** בוויקישיתוף
* מולי אפשטיין, קריאטין – התוסף החוקי האפקטיבי ביותר לאימוני כושר, באתר ynet, 8 בפברואר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ ישעיהו ליבוביץ, קראטין, **אנציקלופדיה העברית** כרך ל, תשל"ח, עמ' 36

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531263405171
* BnF: cb12544815b (data)
* LCCN: sh85033819
* NDL: 00567017

 |
**הגלריה העירונית לאמנות בראשון לציון** היא גלריה לאמנות בראשון לציון ששוכנת בבית גורדון - מלון לונדון, מבנה בן כ־120 שנה, שעבר שימור. בגלריה מוצגות יצירות של אמנים ישראליים בתחומי הציור, פיסול, אמנות דיגיטלית ועוד.

היסטוריה
--------

הגלריה העירונית לאמנות הוקמה בשנת 2007. אפי גן היא מנהלת ואוצרת הגלריה החל משנת 2007. הגלריה פועלת בתמיכת משרד התרבות והספורט ועיריית ראשון לציון.

תערוכות
-------

בגלריה חמישה חללי תצוגה - החלל המרכזי וארבעה חדרים שמציגים תערוכות מתחלפות לאורך השנה. מדי רבעון נפתחות בגלריה מספר תערוכות יחיד המוצגות במקביל. בין האמנים שהציגו תערוכות יחיד בגלריה בשנים האחרונות נמנים דב אור-נר, גרי גולדשטיין, דוד וקשטיין, גדעון גכטמן, רני ששון, יוכי שרם, ברכה ביינ' ונידה גיא. מדי שנה במסגרת כנס השפה מתקיימת בגלריה תערוכה קבוצתית המקשרת בין עשייה אמנותית עכשווית לשפה העברית. התערוכה מלווה את כנס השפה העברית "לשון ראשון". בין האמנים שהציגו תערוכות קבוצתיות בגלריה בשנים האחרונות נמנים יאיר לוי, נאוה הראל-שושני, מיכל בלייר, ניצן מינץ, דפנה שלום, צילה פרידמן, מיכאל בן אבו.

פעילויות ופרויקטים
------------------

בגלריה מתקיימים אירועי תרבות כגון הרצאות, סיורים והדרכות לקבוצות. סדרת 'שיחות מכווצות על אמנות' כוללת דיאלוג עם הקהל. הגלריה שותפה בפרויקטי אמנות שונים בראשון לציון כגון שילוב פיסול במרחב העירוני, הקמת בית אמנים, הקמת גלריה פתוחה לאמנות וסביבה, הערכת פסטיבלים בינלאומיים לפיסול באבן ועוד.

גלריה
-----

* כמעט טבעי; מיצב, יוכי שרםכמעט טבעי; מיצב, יוכי שרם
* פסבדו רחם; מיצב, רני ששוןפסבדו רחם; מיצב, רני ששון
* שדות געגוע; ציור, ברכה ביינ' ונידה גיאשדות געגוע; ציור, ברכה ביינ' ונידה גיא
* עגלה; מיצב, גדעון גכטמןעגלה; מיצב, גדעון גכטמן
* שני נלסונים עם פרוכת; מיצב, גדעון גכטמןשני נלסונים עם פרוכת; מיצב, גדעון גכטמן

ראו גם
------

* גלריה לאמנות כ"ץ, תל אביב
* זומר אמנות עכשווית

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם אוצרת הגלריה אפי גן במגזין פורטפוליו
* עמוד הפייסבוק הרשמי של הגלריה
נפוליאון מפזר את מועצת ה-500. ציור מאת פרנסואה בושוט (אנ'), 1840
**הפיכת 18 בברימר** הייתה הפיכה צבאית שאירעה בצרפת, שיזמה צמרת השלטון ברפובליקה יחד עם נפוליאון בונפרטה לתפיסת השלטון במדינה. ההפיכה הסתיימה ללא שפיכות דמים ובסופה הועברו מושכות השלטון מהדירקטוריון ובית המחוקקים לשלושה קונסולים. נפוליאון היה לקונסול הראשון ובתפקידו זה היה, למעשה, שליט יחיד לאחר ההפיכה.

שמו של האירוע נובע מהתאריך בלוח השנה המהפכני בצרפת. התאריך בלוח הגרגוריאני הוא 9 בנובמבר 1799.

תפיסת השלטון התאפשרה בשל התבוסות שנחל הצבא הצרפתי מידי הקואליציה האנטי צרפתית השנייה, שאיימה בפלישה לתוך צרפת.

רקע
---

### מבנה שלטוני של הרפובליקה

באותה עת מבנה השלטון בצרפת היה מורכב מפרלמנט בן 500 צירים שנקרא "מועצת ה-500" ומסנאט בן 250 חברים שנקרא "מועצת הזקנים". לפרלמנט היו סמכויות חקיקה, בעוד שהסנאט שימש מעין רשות שופטת בעלת סמכויות ביטול או אישור החוקים של הפרלמנט. הרשות המבצעת הורכבה מחמישה דירקטורים: עמנואל-ז'וזף סיאייס, רוז'ה דוקו, פול בראס, ז'רום לואי גוייה וז'אן פרנסואה מולה.

### תכנון ההפיכה

שניים מחמשת הדירקטורים, סיאס ודוקו, תכננו לתפוס את השלטון בעזרתו של נפוליאון וחייליו. בסופו של דבר נותרו שני הדירקטורים חסרי כוח והיו לנמרים של נייר, בעוד נפוליאון הפך לשליט יחיד.

בבוקר 18 בברימר קיבלו חברי הסנאט הודעה שזימנה אותם לתדרוך עקב מרד של היעקובינים. בשעה שמונה התקיים התדרוך, במהלכו הסכימו חברי הסנאט לתת לנפוליאון את השליטה המלאה בכוחות הצבא השוהים בפריז, ונקבעה פגישה משותפת עם הסנאט למחרת כדי לשקול צעדים נוספים.

ב-19 בברימר נפגשו ועדת ה-500 והסנאט במליאה של סן קלו, ובכך נפלו למלכודת של נפוליאון. האזור כותר על ידי כוחות הצבא, ונפוליאון נכנס פנימה לשאת נאום. נפוליאון הותקף במליאה ונאלץ להימלט החוצה בחסות חייליו. הוא הכריז בפניהם כי נעשה ניסיון להתנקש בחייו, ונכנס מלווה בכוח צבאי מלא. לעיני כל מחוקקי פריז הכריז נפוליאון על סיאס, דוקו ועל עצמו כקונסולים. מהלך זה סיים את שלטונה של הרפובליקה הצרפתית הראשונה על צרפת והתחיל את עידן המלחמות הנפוליאוניות.

מורשת
-----

"18 בברימר" הפך לכינוי לפעולת השתלטות של רודן על מדינה. קרל מרקס כתב מאמר בשם "שמונה עשר בברימר של לואי בונפרט", שעסק בהשתלטותו של נפוליאון השלישי על צרפת ופיזור האספה הלאומית על ידו ללא כל סמכות, תוך השוואתו לפעולת נפוליאון בונפרטה ב-18 בברימר. במאמר מופיעה האמרה המפורסמת כי "ההיסטוריה חוזרת על עצמה פעמיים, פעם כטרגדיה ופעם כפארסה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיכת 18 בברימר** בוויקישיתוף
* הפיכת 18 בברימר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546964705171
* GND: 4472131-6
* LCCN: sh97007356

 |
**תצפית** הייתה תכנית אולפן ששודרה בערוץ 1 בין השנים 1982 ו-1993. התכנית עסקה בתחומי מדע פופולרי, טכנולוגיה ורפואה, ושודרה אחת לשבועיים בשעות הערב בימי רביעי לפני התכנית מבט לחדשות.

את התכנית הגה וייסד בניה בן נון, שהחל את הקריירה שלו בערוץ 1 כצלם חדשות. במלחמת יום כיפור, צילם בניה בחזית הדרום, ובאחד הקרבות נפצע בעודו מצלם, ולאחר שנפל, המצלמה המשיכה לצלם. בניה הועבר לתאג"ד והכתב אליו נלווה בניה, לקח את המצלמה ושלח את סרט הצילום לירושלים, שם הוא שודר באותו ערב במהדורת 'מבט' והפך לאחד הקטעים המרגשים מהמלחמה.

בשנתיים הראשונות הנחה את התכנית יעקב שחם, ולאחר מכן החליפה אותו יעל דן, ואליה הצטרף פרופסור יורם לס בנושאים הקשורים לרפואה.

את פתיח התכנית ליווה תמונתו של עיט ודמות של חוקרת. בלוגו של התוכנית מופיע הינשוף, המהווה סמל למדע ולחכמה.

נעימת הנושא לקוחה מתוך עיבודו של איסאו טומיטה לפרק הסקרצו (הפרק השני) מתוך הסימפוניה החמישית של סרגיי פרוקופייב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תצפית (1982-1993), באתר "אישים" (נצפה ב-29 ביוני 2018)
2. ↑   תצפית, סרטון באתר יוטיוב
3. ↑  *Isao Tomita - Symphony No. 5 in B Flat Major*, נבדק ב-2021-07-15
**קבוע ברון** הוא סכום הטור של המספרים ההופכיים של הראשוניים התאומים (זוגות של מספרים ראשוניים עם הפרש של 2 ביניהם).

סכום של טור שבו מספר סופי של איברים הוא תמיד מספר סופי. סכום של טור שבו מספר אינסופי של איברים חיוביים תלוי בסוג הטור: לעיתים הסכום מתכנס למספר סופי, ולעיתים הוא מתבדר לאינסוף. בהתאם לכך, כאשר ניתן להוכיח שסכום של טור מסוים מתבדר לאינסוף, נובע מכך שבטור ישנו מספר אינסופי של איברים. לעומת זאת, כאשר סכום הטור מתכנס, לא ניתן לדעת מעובדה זו האם בטור ישנו מספר סופי או אינסופי של איברים.

בשנת 1919 הראה ויגו ברון שסכום המספרים ההופכיים של הראשוניים התאומים 

{\displaystyle B\_{2}=\left({\frac {1}{3}}+{\frac {1}{5}}\right)+\left({\frac {1}{5}}+{\frac {1}{7}}\right)+\left({\frac {1}{11}}+{\frac {1}{13}}\right)+\left({\frac {1}{17}}+{\frac {1}{19}}\right)+\left({\frac {1}{29}}+{\frac {1}{31}}\right)+\cdots }
מתכנס לגבול סופי, הנקרא כיום **קבוע ברון עבור מספרים ראשוניים תאומים**.

לו הטור היה מתבדר, הייתה בידינו הוכחה של השערת המספרים הראשוניים התאומים. אבל מכיוון שהטור מתכנס, לא ידוע עדיין אם קיימים אינסוף מספרים ראשוניים תאומים או לא (ידוע שטור ההופכיים של המספרים הראשוניים מתבדר, אך העובדה שקבוצת הראשוניים היא אינסופית ניתנת להוכחה גם בדרכים אחרות, פשוטות יותר). קבוע ברון יכול להיות מספר אי-רציונלי אם יש מספר אינסופי של תאומים ראשוניים.

בשנת 1994 עסק תומאס נייסלי בחישוב קבוע ברון, באמצעות צבירה של עוד ועוד איברים בטור, ושם לב שבמהלך החישוב התוצאה משתבשת. לאחר בדיקה ממושכת השתכנע שהתקלה נובעת מפגם במעבד של המחשב האישי, וכך התגלה "באג הפנטיום".

ההערכה הטובה ביותר עד כה לערכו של קבוע זה ניתנה ב-2002 על ידי סכימת כל התאומים הראשוניים עד 1016:
{\displaystyle B\_{2}\approx 1.902160583104}.

ראו גם
------

* קבוע הראשוניים התאומים – קבוע המופיע בהערכה היוריסטית של מספר זוגות הראשוניים התאומים

קישורים חיצוניים
----------------

* סדרה A065421 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
* קבוע ברון, באתר MathWorld (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בדמות בודהיסטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בודאי (פירושונים).

**בוּדאי**, **פּוּטאי** או **הוׂטֵיי** (סינית: **布袋**, פין-יין: ***Bùdài**,* קאנג'י: **布袋**, רומאג'י: ***Hotei**, וייטנאמית: **Bố Đại*** מילולית מסינית: ***שק בד***), הוא שמה של דמות בודהיסטווה ספק היסטורית של נזיר בודהיסטי הידוע גם בשם **הבודהה הצוחק** (笑佛). בודאי היה לפי המסורת נזיר צ'אן (המכונה גם זן בודהיזם) סיני, ולכן דמותו נפוצה בעיקר במדינות צפון מזרח אסיה, בפרט בסין, יפן ווייטנאם. הוא פעל לכאורה במאה ה-10 בממלכת ווּיוּ שבסין. משמעות שמו היא "שק בד" על שם שק הנוודים שהוא נושא עימו. מיוחס לו אופי עליז וחוש הומור מפותח, דבר שמבדיל אותו מרוב היצוגים של נזירים שהגיעו להארה.

חיו ומורשתו
-----------

הראיה ההיסטורית המוצקה ביותר לקיומו וחיו של בודאי היא אוסף ביוגרפיות של נזירי צ'אן בשם "רשומות ג'ינגְדֵה" (אנ') מהמאה העשירית לספירה. שם הוא מתואר כנזיר שמן וקירח לבוש גלימות פשוטות.

הוא מוצג לרוב כנווד הנושא עימו את כל חפציו בשק בד, דבר שמרמז על היותו עני אך שמח בחלקו. בתרבות הסינית הדמות שלו מסמלת הן שפע והן הסתפקות במועט.

לפי אגדות מקומיות, הוא היה נודד ונוהג לשחק ולהופיע בפני ילדי הכפרים אליהם הגיע, לחזות את מזג האוויר ולקרוא עתידות. הוא היה לן במקום בו היה כשירדה השמש, בין אם בפנים או בחוץ, וכוחותיו המיסטיים היו מגנים עליו מאיתני הטבע. במכתב מוות המיוחס לנזיר שמתוארך לשנת 916 נכתב שהנזיר הוא גלגול של הבודהיסטווה מאיטְרֶיה, הבודהה שתוולד בעתיד לאחר שהבודהיזם ישכח מהעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בודאי** בוויקישיתוף
**ויילי דופרסן** (באנגלית: **Wylie Dufresne**; נולד ב-1970) הוא השף והבעלים של מסעדת wd~50 במנהטן. דופרסן הוא אחד השפים האמריקאים הבולטים שעוסקים בגסטרונומיה מולקולרית, תנועה שמשלבת בין מדע לבין טכניקות בישול חדשות בהכנת האוכל.

שנותיו הראשונות
---------------

נולד בפרובידנס רוד איילנד, ארצות הברית, דופרסן הוא בוגר המכון הקולינרי הצרפתי בניו יורק. ב-1992, הוא סיים את לימודיו לתואר הראשון בפילוסופיה בקולבי קולג' בווטרויל, מיין.

קריירה
------

חזית מסעדת wd~50,‏ 2008
בשנים 1994–1999 עבד דופרסן אצל ז'אן-ז'ורז' וונגריכטן, אצלו נעשה לבסוף סגן-שף במסעדת הדגל שלו "ז'אן ז'ורז'" הקרויה על שמו. ב-1998 הוא היה השף הראשי במסעדת "פריים" של וונגריכטן במלון  בלאג'יו, בסטריפ של לאס וגאס. ב-1999 הוא עזב כדי להיות השף הראשון של מסעדת 71 Clinton Fresh Food. באפריל 2003, פתח מסעדה בת 70 מקומות ישיבה, הקרויה בשם wd~50 (מקור השם הוא ראשי התיבות של השף וכתובת הרחוב, כמו גם משחק מילים על WD-40) ברחוב קלינטון בלואר איסט סייד של מנהטן.

דופרסן היה מועמד לזכייה בפרס השף העולה לשנת 2000 של קרן ג'יימס בירד ובאותה שנה זכה בפרס מהעיתון  ניו יורק מגזין. כתב העת Food & Wine כלל אותו ברשימת פרסי עשרת השפים הטובים ביותר באמריקה בשנת 2001 וב-2006. אדם פלאט מניו יורק מגזין מיקם את מסעדת wd~50 במקום הרביעי ברשימתו של 101 המסעדות הטובות ביותר בניו יורק. המסעדה זכתה בכוכב במדריך מישלן האדום לעיר ניו יורק, בשנים 2006, ומחזיקה בו מאז. הוא היה מועמד לשף הטוב ביותר בעיר ניו יורק מידי קרן ג'יימס בירד. Wd-50 גם כאחת מעשר המסעדות הטובות ביותר של גסטרונומיה מולקולארית בארצות הברית בידי GAYOT.com. בשנת 2010 דורגה המסעדה במקום ה-45 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם. בנובמבר 2014 נסגרה המסעדה.

גרסת גסטרונומיה מולקולרית של ביצים בנוסח בנדיקט שהוגשה ב-wd~50, ‏2008
בין מנות הדגל שלו ניתן למנות את לשון הבקר המוחמצת עם מיונז מטוגן ומעליה גזר-קוקוס.

ב-2006 הפסיד דופרסן למריו בטלי באיירון שף אמריקה. ב-2007 הוא הופיע כשופט בפרק הסיום של טוף שף, עונה שנייה, ב-2008 שפט בטופ שף, עונה רביעית, ב-2009 כשופט בטופ שף, עונה חמישית וב-2010 כשופט בטופ שף, עונה שביעית. הוא הוזמן להשתתף בטופ שף מאסטרס ב-2009 שף מוקם במקום השלישי מתוך ארבעה בסבבים המוקדמים. דופרסן גם השתתף בפרק הסיום של הגרסה הבריטית למאסטר שף, בו לימד את המנצח.

הוא שיחק בתפקיד עצמו בפרק החמישי של סדרת הטלוויזיה Treme של רשת HBO לצדם של תום קוליצ'יו, אריק ריפר ודייוויד צ'אנג.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויילי דופרסן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* האתר של מסעדת wd~50
* ריאיון עם ויילי דופרסן, Podcast‏, אפריל 2008
* ראיעון בbigthink, ‏ 19 באוגוסט 2010
* פרנק ברוני, "ביצים בנוסח בנדיקט בסגנון חדש", הניו יורק טיימס, 5 במרץ 2008
* מסעדת wd~50 דורגה במקום ה-45 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
* אוסף כתבות על המסעדה באתר "מטעמים"
משחק סולמות ונחשים, הודו, המאה ה-19
לוח השולחן
**סולמות ונחשים** (מוכר גם בשמות **סולמות וחבלים** ו**לטפס ולהחליק**) הוא משחק לוח למספר שחקנים, הכולל רגלים, קובייה ולוח משבצות. במשחק המקורי יש מאה משבצות, אף כי יצאו גרסאות שונות למשחק עם כמות משבצות שונה.

כל שחקן מקבל רגלי ומטרת המשחק היא להגיע ראשון למשבצת האחרונה. ההתקדמות נעשית לפי מספר הנקודות שמראה הקובייה. בגרסאות מסוימות של המשחק יש להגיע "במדויק" למשבצת האחרונה. כלומר, אם הראתה הקובייה נקודות עודפות, על השחקן לצעוד עד למטרתו ולהמשיך לצעוד בכיוון ההפוך את יתרת הנקודות. 

כאשר מגיע שחקן למשבצת שעליה מצויר סולם הוא עולה במעלה הסולם עד למשבצת שראש הסולם מגיע אליו. אם הוא מגיע למשבצת עליה מצויר ראש של נחש הוא יורד עד למשבצת בה נמצא זנבו של הנחש. הסולמות והנחשים מכניסים עניין למשחק, מכיוון שייתכנו שינויים גדולים במיצובם היחסי של השחקנים.

כמשחק מזל טהור הוא חביב בעיקר על ילדים, אך קיימות גם גרסאות אחרות למשחק. מחנכים מנסים להכניס מרכיב ידע למשחק, על ידי התניית העלייה בסולם וביטול הגלישה בנחש בתשובה על שאלה בתחום הנלמד.

מקור המשחק באמונה ההודית, על פיה הדרך של צדיק לשמיים רצופה סולמות, המחישים את עלייתו, בעוד שהרשע נתקל בנחשים המשהים את עלייתו. בגרסה היהודית חרדית למשחק, הנקראת **סולם המידות**, מותנית העלייה בכך שמתוארת מצווה במשבצת, והירידה - בכך שמתואר חטא.

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סולמות ונחשים** |
רבי **ברוך הלברשטאם** (ה'תקפ"ט, 1829 - א' באדר ה'תרס"ו, פברואר 1906) היה האדמו"ר הראשון מגורליץ, בנו החמישי של רבי חיים מצאנז.

תולדותיו
--------

נולד ברודניק לרבי חיים ולרחל פייגא בתו של רבי ברוך תאומים-פרנקל, ה"ברוך טעם". נישא לפעסיל בתו של רבי יקותיאל יהודה טייטלבוים, ה"ייטב לב" מסיגט.

בשנת ה'תרט"ז מונה לרבה של גורליצה. לבקשת אנשי הקהילה מאביו שימנה רב בעל ניסיון, הוא מינה את דודו של רבי ברוך (אחי חותנו) רבי שמואל טייטלבוים, לכהן במקומו, ורבי ברוך קיבל את רבנות רודניק שם כיהן למעלה מ-30 שנים כרב עד שנת ה'תר"ן, שנה לאחר פטירת דודו, אז חזר לכהן בגורליץ.

רבי ברוך החל לכהן באדמו"רות לאחר פטירת אביו בשנת ה'תרל"ו, תחילה ברודניק ובהמשך בגורליץ. הנהגתו התאפיינה בחריפות והנהגה חיצונית שהתמיהה את הרבים כדי להסוות את מעשיו הטובים. צדיקי דורו הפליגו בשבחו, רבי  יהושע מבעלז אמר שרבי ברוך הוא 'חכם העולם' ומהצדיקים שהעולם עומד עליהם, ורבי ישראל מוויז'ניץ היה קורא לו 'הגנב' למעליותא בכך שגונב דעת הבריות אך יש לו עניינים נסתרים וכוונתו לטובה. לאחר פטירתו מילא את מקומו ברבנות גורליץ בנו הרביעי רבי אלישע. רבי אלישע סירב לנהוג באדמו"רות, אך חלק מחסידי צאנז פנו אליו.

דברי תורתו ותולדותיו יצאו בשנת ה'תשנ"ט בספר "דברי ברוך-ברוך שאמר", על ידי הרב ליפא זילברמן. על שמו נקראה הישיבה קטנה "דברי ברוך" בקריית צאנז בנתניה.

ילדיו
-----

* רבי משה (נפטר בחיי אביו), היה ראב"ד בברדיוב
* רבי צבי הירש מרודניק
* רבי שלום מניסקה
* רבי אלישע מגורליץ
* רבי סיני מז'מיגראד
* חנה (בערך תרי"ג - תרצ"ב), אשת רבי משה יהודה ליב שפירא מסטריז'וב
* יוכבד רבקה, אשת הרב אריה לייביש טייטלבוים, נינו של ה"אריה דבי עילאי, שכיהן ברבנות קרשוב ורודניק
* רייזיל (נפטרה תרצ"ו), אשת רבי משה אייכנשטיין (בנו של רבי סנדר ליפא האדמו"ר מזידיטשוב), ובשנית אשת רבי פנחס חודורוב נכדו של רבי חיים הגר מקוסוב ובשלישית אשת האדמו"ר מגור, רבי יהודה אריה לייב אלתר ה"שפת אמת".

קישורים חיצוניים
----------------

* ברוך בן חיים הלברשטאם (נפטר 1906), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  קווים לדמותו באריכות ובהרחבה בסוף ספרו דברי ברוך בחלק התולדות הנקרא ברוך שאמר[דרושה הבהרה].
2. ↑  בספר הנ"ל במדור המדבר על קשריו עם צדיקי דורו ובספר אדמור"י בעלז חלק ב' עמוד פ' ובגיליון עלים לתרופה פרשת משפטים שנת תשס"ו במאמר לכבוד יום הסתלקותו.
3. ↑  =בספר קדוש ישראל חלק א' עמודים פא' פב' ובחלק ב' עמוד תקע"ב .

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311751005171
* LCCN: nr00026020
* VIAF: 298134368
* WorldCat: viaf-298134368

 |
**בית השבעה** הוא בניין בשכונה הערבית בית חנינא בצפון ירושלים, בו מתגוררות משפחות יהודיות.

היסטוריה
--------

ב-1968 התיישבו במתחם שבע משפחות יהודיות. ההתיישבות נחשבת לאחת הנחשוניות במזרח ירושלים לאחר איחוד ירושלים במלחמת ששת הימים. בתקופה זאת כבר התגוררו מספר משפחות יהודיות בבתים שכורים בתחומי שועפאט ובית חנינא, אולם בית השבעה היה הגדול והמאוכלס מביניהם.
בערב חג השבועות תשכ"ח איתרו את המבנה חמש משפחות שהיו מיוצאי הארגונים ברית החשמונאים ולח"י. הבניין, שהיה לפני סיום בנייתו עם פרוץ מלחמת ששת הימים, היה בבעלות אחד מבני משפחת אל-כורד שהתגורר בכווית ועל כן הבניין הוכרז כ"רכוש נטוש". בנייתו הסתיימה במימון האפוטרופוס לנכסי נפקדים והוא הושכר לשבע משפחות המתיישבים היהודים (ברמץ, אייכנבאום, בן דב, גרינברג, צור, יכין וניניו). המבנה נמצא בסמוך למקומה של המושבה נווה יעקב ("כפר עברי"), שתושביה נסוגו ממנה באישון לילה במלחמת העצמאות. כעבור כעשר שנים, לאחר עליית הליכוד לשלטון, הדירות נמכרו למשפחות שהתגוררו בבניין באותה העת.

עד להקמת שכונת נווה יעקב, בית השבעה היה הבית הצפוני בירושלים שבו התיישבו יהודים לאחר מלחמת ששת הימים.

בליבו של ראש הממשלה, לוי אשכול נשמרה פינה חמה להתיישבות בצפון ירושלים, מימיו כעלם צעיר לצד ברל כצנלסון, יעקב פת ואחרים בקבוצת העבודה הראשונה שעלתה ב-1912 לעטרות, שכנתו של 'כפר עברי'. כך שהשתדלותם של דיירי הבית, עת ביקר אשכול במקום בסמוך לאכלוסו, להפקעת כל השטחים של 'כפר עברי' שנתפסו על ידי ערבים נענתה בחפץ לב. שנה אחר כך הופקעו אלפי דונמים וב-1970 החלה הקמתה של שכונת נווה יעקב החדשה, כחלק משרשרת שכונות הטבעת שהוקמו בירושלים המשוחררת לאחר מלחמת ששת הימים, צפונית מזרחית ל'כפר עברי', הנקודה שננטשה במלחמת העצמאות.

דיירי הבית כמעט ולא סבלו מהתנכלויות שכניהם הערבים בשכונה, וחלקם אף זכו לכבוד מיוחד מצד השכנים, בהם שמעון ברמץ, שכּוּנה בפיהם "מוכתר הכפר".

בשנת 1988 הצטרפו לדיירי בית השבעה ורד ואלי גורודצר במקום בני הזוג אייכנבאום - ענבר, שהיו הרוח החיה בין מקימי גבעון החדשה ועברו להתגורר שם עד לפטירתם.

במבנה המשיכו להתגורר שש משפחות, בהן עזרא יכין, ויעל בן דב אלמנתו של שבתי בן דב, אלי וצילה צור ואדריאנה ואלחנן ינאי.

הבית הוזכר בסרט התיעודי "מקום משלהן" של נעם דמסקי, כאופציה להתיישבות של סטודנטיות במזרח ירושלים. בסרט נפגשת אחת מהמארגנות עם יעל בן דב.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  שרה ברנע, סוף עונת החשמונאים, 9 בפברואר 2009, אתר nrg
2. ↑  מתוך דברים לזכרה של רחל ענבר, מהמתיישבות הראשונות במקום. "אמנה", גיליון 20
3. ↑  נדב שרגאי, **ממשלת ישראל מציגה: יו"ש אין. ירושלים אאוט.**, ישראל השבוע, ישראל היום, 17.2.23, עמ' 15-14
4. ↑  יואל יעקובי, חשמונאים בזמן הזה, באתר ערוץ 7, 6 בדצמבר 2007
5. ↑  אילת כהנא, הלוחמת הירושלמית - ראיון עם יעל בן דב, באתר "מים", 2002
**מילאן פאבקוב** (בסרבית: **Милан Павков**; נולד ב-9 בפברואר 1994) הוא שחקן כדורגל סרבי המשחק בעמדת החלוץ באל פאייח בליגת העל הסעודית.

קריירת מועדונים
---------------

### הכוכב האדום בלגרד

בתחילת 2017, עבר פבקוב לכוכב האדום בלגרד בעסקה של שנתיים וחצי תמורת עמלה של 300,000 אירו בשני תשלומים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במקום דמיאן לה טאלק בדקה ה-85 של המשחק מול נובי פזאר ב-18 בפברואר 2017.

לאחר שהחמיץ את שאר העונה בגלל פציעה, חזר פאבקוב בהרכב לעונה הבאה. פאבקוב ערך את הופעתו הראשונה, בעונה החדשה, במשחק הראשון של סיבוב המוקדמות הראשון לליגה האירופית 2017–18, והחליף את ריצ'מונד בואקיה בדקות האחרונות של המשחק מול פלוריאנה.

ב-27 ביולי 2017, עבר פאבקוב בחזרה לרדניקי ניס בחוזה הלוואה לשנה אחת. ב-13 במאי 2018, הורחק פאבקוב במהלך משחק החוץ מול ספרטק סובוטיקה, שהיה הכרטיס האדום הראשון בקריירה המקצועית שלו. במהלך קמפיין הסופרליגה הסרבית 2017-2018, פאבקוב כבש 23 שערים ב-33 משחקים, והפך את עצמו לכובש השני של העונה, אחרי אלכסנדר פשיץ'.

כשחזר לכוכב האדום ב-2018, פבקוב העביר את כל עונת קדם הקיץ עם המועדון בהדרכת המאמן ולאדן מילוייביץ'. לאחר שאלכסנדר פשיץ' עזב את המועדון, פבקוב נבחר לסגל של 20 השחקנים למשחק הראשון של סיבוב המוקדמות הראשון לקמפיין ליגת האלופות 2018-2019, נגד ספרטקס יורמלה. הוא הצטרף לאותו משחק כמחליף של ניקולה סטויקוביץ' הפצוע בדקה ה-18 של המשחק. ב-12 באוגוסט 2018, פבקוב עשה את הפתיחה הראשונה שלו עבור הכוכב האדום, כאשר כבש פעמיים בניצחון 3–0 על ספרטק סובוטיקה. ב-6 בנובמבר, הוא כבש את שני השערים בניצחון 2–0 מול ליברפול בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-12 בדצמבר 2018, חתם פבקוב על הארכת חוזהו עם הכוכב האדום לדצמבר 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילאן פאבקוב** בוויקישיתוף
* מילאן פאבקוב, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**גרי קורן** (נולד ב-23 ביולי 1959) הוא דיפלומט בשירות החוץ הישראלי, המכהן כשגריר ישראל בקרואטיה. קודם לכן, מינואר 2017 עד 2019 שימש כשגריר ישראל ברוסיה.

ביוגרפיה
--------

השגריר גרי קורן בטקס הגשת כתב האמנתו לנשיא פוטין, 16 במרץ 2017
קורן נולד וגדל בריגה שבלטביה בתקופת השתייכותה לברית המועצות. הוא עלה לישראל ב-1973 עם הוריו ולמד בתיכון מקומי. שירת בצה"ל כקצין בחיל התותחנים, השתתף במלחמת לבנון הראשונה, במהלכה שירת כקצין אג"ם במערך איכון של החיל שסייע לאוגדה 96, והשתחרר משירות הקבע בדרגת סרן. ב-1986 סיים תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ובכלכלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

לאחר לימודיו החל לעבוד במשרד החוץ ועבר קורס צוערים. שליחותו הראשונה הייתה ללילונגווה בירת  מלאווי שם כיהן כמזכיר שני בשגרירות ישראל. ב-1991 מונה למזכיר ראשון בשגרירות ישראל במוסקבה. בשנים 1994 עד 1996 שימש סגן ראש מחלקה כלכלית 3, האחראית על הקשרים הכלכליים עם רוסיה ומרכז אסיה במשרד החוץ. ב-1996 מונה ליועץ במשלחת הישראלית לאו"ם. בשנים 1999 עד 2003 שימש סגן ראש מחלקת אירו-אסיה במשרד החוץ.

ב-2003 מונה לשגריר ישראל בליטא ובלטביה וב-2006 מונה לראש מחלקת אירו-אסיה, תפקיד בו כיהן עד 2009.

ב-2010 סיים תואר שני במדע המדינה ולימודי ביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה ובמכללה לביטחון לאומי. שימש פרויקטור בלשכת מנכ"ל משרד החוץ וטיפל בין השאר ביחסי ישראל עם מדינות המפרץ, וכן במאמצים לבלימת המשט השני לעזה שהסתיימו בהצלחה דיפלומטית.

בין ספטמבר 2013 לינואר 2017 כיהן קורן כשגריר ישראל בצ'כיה והוחלף על ידי דניאל מרון.

בשניים 2017–2019 כיהן כשגריר ישראל במוסקבה, רוסיה.

החל מ-2022 מכהן כשגריר ישראל בקרואטיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרי קורן** בוויקישיתוף
* גרי קורן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* גרי קורן באתר הסוכנות היהודית
* גרי קורן באתר שגרירות ישראל בצ'כיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  אל"ם מיל'. יצחק בן צבי, יומן המלחמה של הרשקו, אתר בית התותחן, 9 ביולי 2013
2. ↑  אריאל כהנא, ככה עושים מדינאות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 ביולי 2011

| שגרירי ישראל במוסקבה ישראלישראל ברית המועצותברית המועצות רוסיהרוסיה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גולדה מאיר • מרדכי נמיר • שמואל אלישיב • יוסף אבידר • אריה הראל • יוסף תקוע • כתריאל כ"ץ • אריה לוין • חיים בר-לב • עליזה שנהר • צבי מגן • נתן מירון • ארקדי מילמן • אנה אזרי • דורית גולנדר • צבי חפץ • גרי קורן • אלכסנדר בן צבי |

 |
**מירב הלפרין** (נולדה ב-ו' בכסלו תשכ"א, 25 בנובמבר 1960) היא סופרת ועורכת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

הלפרין נולדה בחיפה והיא בוגרת בית הספר הריאלי, בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מטעם אוניברסיטת תל אביב. בעברה הייתה עורכת תוכניות בגלי צה"ל ובערוץ 10 בטלוויזיה ובמהלך שנות ה-90 הייתה העורכת הראשית של ביטאון חיל האוויר.

ספריה
-----

מירב הלפרין כתבה שלושה ספרי פרוזה: "בעלי לא בבית" (יצא לאור בשנת 2014 בהוצאת ידיעות ספרים) "על גופתי המתה" (יצא לאור בשנת 2016, בהוצאת ידיעות ספרים) ו"מה יש לאהוב בדורון" (יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת ידיעות ספרים). שלושת הספרים היו רבי-מכר ונמכרו בעשרות אלפי עותקים. שניהם מתאפיינים בכתיבה שנונה ורוויית הומור ומתארים את הקשיים הכרוכים במערכת זוגית ארוכת טווח. "על גופתי המתה" מתרחש על רקע אחד המבצעים הצבאיים בעזה ומתאר, בהומור גם הוא, את המצב הנפשי-רגשי המורכב של זוג הורים, שבנם לוחם בחזית.

על ספרה הראשון, "בעלי לא בבית", זכתה בפרס סטימצקי ובספר זהב מטעם התאחדות הוצאות ספרים בישראל.

בשנת 1988 זכתה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית על הספר "חליפת לחץ", שאותו כתבה ביחד עם אהרון לפידות. הספר, שיצא בהוצאת משרד הביטחון, תורגם ל-13 שפות. בספר מתועדים מבצעיו הגדולים והמפורסמים של חיל האוויר, כאשר כל פרק מופיע בלשונו של אחד הטייסים. בשנת 2000 הופיעה מהדורה חדשה ומורחבת של "חליפת לחץ".

בשנת 2019 כתבה מירב הלפרין את הספר "טורפי הלילה", המתעד את סיירת גולני מאז הקמתה ועד ראשית האלף הנוכחי. הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים.

משפחה
-----

מירב הלפרין מתגוררת בתל אביב והיא אם לבן, עידו הלפרין.

אחותה היא העיתונאית, סמדר פרי, כתבת ידיעות אחרונות לענייני המזרח התיכון. שתיהן נינות של הרב הראשי לשעבר של חיפה, הרב ברוך מרקוס, ונכדותיו של עו"ד ישראל עמיקם, מלוחמי השפה העברית בתקופת המנדט.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **בעלי לא בבית** |

* מירב הלפרין, ברשת החברתית פייסבוק
* אתר למנויים בלבד סמדר פרי, האחות המוצלחת שלי, באתר "ידיעות אחרונות", 14 בספטמבר 2016
* "הארץ", ביקורת על הספר "בעלי לא בבית" של מירב הלפרין
* "הארץ", ביקורת על הספר "על גופתי המתה" של מירב הלפרין
* אתר "עברית", ביקורת על "בעלי לא בבית" של מירב הלפרין
* אתר "מאקו", ביקורת על הספר "מה יש לאהוב בדורון"
* אתר "כרמיתושיק", ביקורת על הספר "על גופתי המתה" של מירב הלפרין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262356205171
* GND: 1221314491
* LCCN: no91004401
* NKC: jx20090619006
* SUDOC: 175035393
* VIAF: 14332680
* WorldCat: lccn-no91004401

 |
**ג'יימס הומברט קרייג**, באנגלית: **James Humbert Craig** (12 ביולי 1877 - 12 ביוני 1944) היה צייר אירי. הוא נטש את הקריירה בעסקים, למד זמן קצר בבית הספר לאמנות בבלפסט, והפך לצייר נופים אוטודידקט. בין הנופים האהובים עליו היו דינגול, קונמארה והאגמים.

### ראשית חייו

קרייג היה בנו של אלכסנדר קרייג, יבואן תה מבלפסט. אמו, מארי סבין מטזן, הייתה ילידת שווייץ שהגיעה ממשפחת אמנים בלוזאן. ג'יימס קרייג גדל בבית עשיר בו קיבל חינוך פרטי. 

הוא היה חובב ספורט, בעיקר מקצועות שקשורים לים. הקסם של הים חדר לתוך אהבתו לאמנות, והוא הקדיש זמן רב לצייר את החוף הצפוני של אירלנד.

קרייג היה ילד מוכשר מאוד, הוא ניגן עם התזמורת הפילהרמונית של בלפסט מדי פעם.  כיוון שהיה בן יחיד קרייג החל ללמוד עסקים. עם זאת, קרייג עזב את הקולג' לאחר שנה אחת והיגר לאמריקה, אך חזר לאירלנד והחל לצייר את הנופים שאותם אהב - בעיקר החוף .

### קריירה

התערוכה הראשונה של קרייג הייתה ב-1915 באקדמיה המלכותית היברניאן. קרייג היה חבר באגודות ובאקדמיות רבות במהלך בקריירה שלו. בשנת 1920, הוא הצטרף לאגודת האמנות של בלפסט עד 1930 כאשר היא הפכה לאקדמיה לאמנויות של אלסטר, שבה גם הפך לחבר נבחר. ב-1921 הוא גם הפך לחבר באגודה אחרת באלסטר, הנקראת אגודת הציירים של אלסטר. שנת 1928 הייתה שנה מוצלחת עבור קרייג, מכיוון שהוא לא רק הציג את עבודותיו באגודת האמנויות היפות בלונדון, הוא גם הפך לחבר באקדמיה המלכותית היברניאן במהלך השנה.

נוף כפרי,

קרייג החל לזכות בהכרה לאומית רבה ואף קיבל את ההזדמנות לייצג את ארצו באולימפיאדת לוס אנג'לס 1932 בתחרות האמנות. קרייג בחר לא לצייר עבור כסף, הוא צייר רק כשהרגיש השראה או היה במצב רוח מתאים. קרייג טייל בכל רחבי אירופה כולל צפון ספרד, שווייץ ודרום צרפת. אף שהמקום האהוב עליו לצייר היה באירלנד.

קרייג אהב לצייר בחוץ. הוא אמר פעם ש"אם ציירים רק היו יודעים את קסמם של האגמים, הם היו מגיעים מכל חלקי העולם כדי לתאר אותם על בד קנבס".

קרייג עבד ממש עד מותו ב-1944, כשנסע לדוניגול לצייר, אך חלה ונאלץ לחזור.

קרייג כאמן התרחק מרעיונות המודרניזם באמנות, למרות שהם נפוצו באופן נרחב. במקום זאת, הוא החליט להמשיך בנושאים איריים טיפוסיים.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יימס הומברט קרייג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "The Oriel - Artists Biographies". web.archive.org. 27 September 2007. Archived from the original
2. ↑  James Humbert Craig". Irish Independent. 14 February 1998. p. 26.
3. 1 2  Snoddy, Theo (1922). Dictionary of Irish Artists: 20 Century (1 ed.). Dublin: Merlin. p. 118.
4. ↑  Minch, Rebecca (1 October 2009), "Craig, James Humbert", Dictionary of Irish Biography, Royal Irish Academy,
5. ↑  "Mayor launches Craig Art Exhibition at North Down Museum"
6. ↑  Johnston, Neil (19 December 2000). "Looking Back Over Changing Landscape". Belfast Telegraph. p. 17.
7. ↑  "The Dictionary of Ulster Biography". www.newulsterbiography.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 4882 9678
* LCCN: no2017148318
* RKD: 134573
* ULAN: 500013169
* VIAF: 19129128
* WorldCat: lccn-no2017148318

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'יימס הומברט קרייג"**.
תאו מים לועס

מקוק קצר זנב לועס צמח יבש
**לעיסה** היא התהליך שבאמצעותו מועכים וטוחנים מזון על ידי השיניים. זהו השלב הראשון של העיכול והוא מגדיל את שטח הפנים של המזונות כדי לאפשר פירוק יעיל יותר על ידי אנזימים. במהלך תהליך הלעיסה, המזון ממוקם על ידי הלחי והלשון בין השיניים. שרירי הלעיסה מניעים את הלסתות ומביאים את השיניים למגע לסירוגין. ככל שהלעיסה נמשכת, האוכל נעשה רך וחם יותר, והאנזימים ברוק מתחילים לפרק פחמימות במזון.

לאחר הלעיסה, האוכל (הנקרא עתה בולוס (אנ')) נבלע. הוא נכנס לוושט ובאמצעות הפריסטלטיקה ממשיך אל הקיבה, שם מתרחש השלב הבא של העיכול.

חיות מתת הסדרה מעלי גירה לועסות מזון יותר מפעם אחת כדי להפיק יותר חומרים מזינים.

תזונה ובריאות
-------------

לעיסה מעוררת את ייצור הרוק ושולטת בבליעת המזון.

אצל בעלי חיים
-------------

לעיסה נפוצה בעיקר אצל יונקים אוכלי-צמחים שנוהגים לטחון את המזון הצמחי היטב לפני שהוא עובר לכיבה.. טחינת המזון מאפשרת פירוק מהיר וקל יותר של המזון הצמחי בכיבה מאשר בליעתו בשלמותו או בנתחים כפי שנוהגים בעלי חיים מסדרות אחרות או יונקים טורפים הניזונים מבשר. בניגוד לשיניי טרף חדות המסייעות לחתוך את הטרף, שיניים טוחנים שטוחות ומאפשרות לטחון את המזון בין השן העליונה והתחתונה. לא ניתן לטחון את המזון עם שן אחת עליונה או תחתונה ולכן שיני יונקים רבים אינן מתחדשות ומתחלפות פעם אחת בחיים כדי לשמור על איזון בין מספר השיניים העליונות לתחתונות[דרושה הבהרה]. אצל רוב בעלי החיים מסדרות אחרות השיניים מתחלפות באופן תדיר וכל שן שנפגעת מוחלפת בשן אחרת תוך זמן קצר.

דינוזאורים מאינפרת הסדרה אורניתופודה פיתחו שיניים מקבילות לשיניים חותכות ולשיניים טוחנות שיש ליונקים. שיניים אלו אפשרו להם להשיג יותר מזון מהצמחים והם שגשגו עד שנכחדו בהכחדת קרטיקון-פלאוגן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לעיסה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לעיסה** |

* לעיסה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיסה, באתר טיפה סגולה -הילה עוגן-מירקם, ‏2015-10-22 (הקישור אינו פעיל)
2. ↑  Marie-Agnès Peyron, Isabelle Gierczynski, Christoph Hartmann, Chrystel Loret, Role of Physical Bolus Properties as Sensory Inputs in the Trigger of Swallowing, **PLOS ONE** 6, 2011-06-27, עמ' e21167 doi: 10.1371/journal.pone.0021167
3. ↑  (PDF) Mastication, Food Transport and Swallowing, ResearchGate (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555591605171
* BnF: cb119790830 (data)
* GND: 4531122-5
* LCCN: sh85081999
* NDL: 00575775
* NKC: ph161696

 |
**המפלגה הסוציאל-רבולוציונית (שמאל)** היא מפלגה שהייתה קיימת ברוסיה הסובייטית בשנים 1917-1923. בתחילת דרכה הייתה השותפה היחידה של הבולשביקים בממשלתם החדשה אך תוך זמן קצר עברה לאופוזיציה לשלטון.

היסטוריה של הקמה
----------------

בעקבות מהפכת אוקטובר הפלג השמאלי של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית יצא בהכרזות נגד המשך השתתפות המדינה במלחמת העולם הראשונה. במהלך הוועידה השלישית של המפלגה ראשי הפלג דרשו:

* לגנות את המשך המלחמה ולהכריז על כך שרוסיה יוצאת ממנה
* על המפלגה להפסיק שיתוף פעולה עם ממשלת המעבר הרוסית
* לפתור את נושא האדמה ולהעביר אותה לאיכרים באופן מיידי בהתאם למצע המפלגה.

באוקטובר 1917 הפלג קיבל את הצעת לאון טרוצקי ולקח חלק פעיל במהפכת אוקטובר תוך תמיכה בבולשביקים במהלך הוועידה השנייה של הסובייטים. בעקבות שיתוף פעולה זו הוועד המרכזי של המפלגה קיבל החלטה להוציא משורותיה כל חברי המפלגה שמשתפים פעולה עם הממשל החדש. כתוצאה מכך, לקראת דצמבר 1917 הוקמה המפלגה החדשה.

בעקבות הקמת המפלגה, בתחילת דצמבר 1917 ראשיה נכנסו לממשלה חדשה בראשות ולדימיר לנין והיו חלק מצ'קה.

אומנם כבר ב-23 בפברואר 1918 ראשי המפלגה הצביעו נגד חוזה ברסט-ליטובסק ובמרץ במהלך הוועידה הרביעית של הסובייטים הצביעו נגד אשרור ההסכם. מכיוון שדעתם לא נלקחה בחשבון חברי המפלגה עזבו את הממשלה אך המשיכו לשתף פעולה עם הממשל במוסדותיו.

ביולי 1918, במהלך הוועידה החמישית של הסובייטים בה לחברי המפלגה היו 350 קולות (מסך הכול של 1164) הם יצאו בגלוי נגד בני בריתם. כאשר הם ראו שלפעילות זו אין שום תוצאה ממשית הוחלט להתחיל בפעולות אקטיביות. ב-6 ביולי שליחי המפלגה הרגו את שגריר גרמניה במוסקבה והחלו במרד במספר ערי שדה. במוסקבה עצמה נעצרו כמה מראשי הבולשביקים אך המרד דוכא במהירות. וועידת הסובייטים החליטה להוציא משורותיה את נציגי המפלגה. הם גם פוטרו מהצ'קה וממוסדות שלטון אחרים.

בעקבות המרד יצאו מספר חברים מהמפלגה ותוך מספר שנים התמזגו עם הבולשביקים.

רוב ראשי המפלגה המשיכו בפעילות נגד השלטון הסובייטי ובסופו של דבר התמזגו עם מפלגת האם (המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית) ממנה התפלגו בשנת 1917.

במהלך שנות ה-30 ראשי המפלגה ורוב חבריה נעצרו ונשפטו לתקופות מאסר שונות.

חברי המפלגה בולטים
------------------

* מריה ספירידונובה - הוצאה להורג בשנת 1941
* בוריס כץ - הוצא להורג בשנת 1938
* מארק נתנסון - עזב את רוסיה הסובייטית בשנת 1919
* יצחק נחמן שטיינברג - היה שר מטעם המפלגה, עזב את רוסיה הסובייטית בשנת 1919
* אנדריי קולגייב - היה שר מטעם המפלגה, הוצא להורג בשנת 1937
* ולדימיר קרלין - היה שר מטעם המפלגה, הוצא להורג בשנת 1938
* ולדימיר טרוטובסקי - היה שר מטעם המפלגה, הוצא להורג בשנת 1937
* פרוש פשוריין - היה שר מטעם המפלגה, נפטר בשנת 1918
* יעקב בלומקין - מרוצחי שגריר גרמניה, הוצא להורג בשנת 1929
* ויאצ'סלב אלכסנדרוביץ' - מראשי המרד במוסקבה, סגן יו"ר צ'קה, הוצא להורג בשנת 1918.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 2195 0281
* NKC: ko2004227573
* SUDOC: 026552620
* VIAF: 159147704
* WorldCat: lccn-n50072098

 |
**אטיין רנה קאפו** (בצרפתית: **Étienne Capoue**; נולד ב-11 ביולי 1988) הוא כדורגלן צרפתי, המשחק בעמדת קשר הגנתי בויאריאל.

קריירה
------

### טולוז

ב־7 בפברואר 2008 חתם קאפו יחד על חוזהו המקצועי הראשון בטולוז לשלוש שנים.

במהלך עונת 10–2009 הופיע קאפו בקביעות בקבוצתו הראשונה וגרר עניין מהמועדון האיטלקי לאציו וממועדוני העל האנגליים ליברפול וארסנל. ב־26 בנובמבר 2009 הגיבה טולוז לעניין בכך שהגיעה להסכם עם קאפו על הארכת חוזה לשנה אחת עד שנת 2014. קאפו הופיע ב -41 משחקים בסך הכל בעונה ואסף 17 כרטיסים צהובים בסך הכל.

ב־15 באוגוסט 2013, הוא השלים העברה של 11 מיליון אירו (9.3 מיליון ליש"ט) לטוטנהאום הוטספור.

### טוטנהאום הוטספר

קאפו שיחק בטוטנהאם הוטספר בשנת 2013

קאפו ערך את הופעת הבכורה שלו ב־18 באוגוסט 2013, כשהוא מחליף את מוסא דמבלה בניצחון 1–0 מול קריסטל פאלאס.

### ווטפורד

ב־6 ביולי 2015 הצטרף קאפו לווטפורד תמורת שיא מועדון, שדיווחו היה כ־6.3 מיליון ליש"ט, על חוזה לארבע שנים.

את עונתו השנייה בווטפורד הוא החל בארבעה שערים בששת משחקיו הראשונים, כולל שער הפתיחה מול מנצ'סטר יונייטד בניצחון 3–1 ועוד אחד בניצחון קאמבק 4–2 מול וסטהאם יונייטד.

במאי 2019 נבחר קפו לשחקן השנה של ווטפורד לעונת 19–2018.

### ויאריאל

ב־30 בדצמבר 2020 הוכרז כי קאפו חתם על חוזה לשנתיים וחצי עם ויאריאל הספרדית תמורת תשלום שלא פורסם.

קאפו נבחר לאיש המשחק בניצחונה של ויאריאל על מנצ'סטר יונייטד בגמר הליגה האירופית של אופ"א בשנת 2021 ב־26 במאי 2021. הזכייה העניקה לוויאריאל את הגביע האירופי הראשון בתולדות המועדון.

נבחרת
-----

ב־15 באוגוסט 2012 ערך קאפו את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת הצרפתית במשחק ידידות נגד אורוגוואי. ב -11 בספטמבר הוא כבש את שערו הראשון עבור צרפת בניצחון 3–1 במוקדמות גביע העולם על בלארוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אטיין קפו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN
שלט האצולה של חלרה עד שנת 1236
דוכסות חלרה בשנת 1477; השטח הצהוב הקטן יותר הוא רובע רורמונד, "הרובע העילי".
**חֶלְרֶה** או **חלדר** (בהולנדית: **Gelre** או **Gelder**, באנגלית: **Guelders**) הייתה ישות מדינית בארצות השפלה, באזור שבו ארבעה נהרות גדולים (הריין, המז, הוואל והאייסל) מתקרבים זה לזה. בתחילת דרכה הייתה חלרה רוזנות, ומאוחר יותר הפכה לדוכסות. שמה של העיר נגזר משמה של העיר חלרה (כיום גֶלְדֶרְן [Geldern] בגרמניה). רוב שטחה של הדוכסות ההיסטורית כלול במחוז המודרני חלדרלנד בהולנד; חלקים אחרים של הישות ההיסטורית נמצאים כיום במחוז לימבורג של הולנד ובמדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה.

הרוזנות הייתה מחולקת לארבעה רבעים (kwartieren):

* רובע ארנהם, שנקרא גם ולווה (Veluwe)
* רובע ניימכן, שנקרא גם בטווה (Betuwe)
* רובע זוטפן, שנקרא גם אַכְטֶרהוּק
* רובע רורמונד (כיום במחוז לימבורג ההולנדי), שנקרא גם "אוברקווארטיר", כלומר "הרובע העילי".

היסטוריה
--------

תחילתה של הישות המדינית היא בשלושה מקומות יישוב מוקדמים מהתקופה הפרנקית, גלדרן, פונט (Pont) ודרומית משם העיר ואסנברג (Wassenberg, כיום בגרמניה) על הנחל רוּר. סביב שלושה יישובים אלה קיבל גרארד ון אנטואן איש אינו ב-1021 את שטחה של חלרה מן הקיסר היינריך השני. הרוזן הראשון היה גרארד השלישי מוואסנברג (1060–1129), שהפך להיות גרארד הראשון מחלרה. בנו, גרארד השני (1090–1131), נשא לאישה את אֶרְמְגָארְד, בתו של אוטו השני רוזן זוטפן, וכך צירף לשטחו את רוזנות זוטפן - בנו הנדריק הראשון היה הרוזן הראשון של חלרה וזוטפן. הרוזנות התרחבה בהדרגה, ובשנת 1248 זכה הרוזן אוטו השני בעיר החופשית ניימכן, בזכות עזרתו למלך היריב וילהלם השני.

הרוזן ריינאלד השני התחתן עם אחותו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, ובזכות השתדלותו של אדוארד הפך הקיסר לודוויג הרביעי את חלרה לדוכסות בשנת 1339.

חלרה הייתה לעיתים קרובות במלחמה עם רוזנות הולנד ועם הבישופות-נסיכות של אוטרכט, עד שדוכסי בורגונדיה צירפו את כל האזור לנחלתם (ראו ארצות השפלה הבורגונדיות).

כשארצות השפלה הצפוניות מרדו כנגד פליפה השני, מלך ספרד, במאה ה-16, הפכו שלושת הרבעים הצפוניים לחלק מהרפובליקה ההולנדית ואילו "הרובע העילי" נותר חלק מארצות השפלה הספרדיות.

במסגרת חוזה אוטרכט, שסיים ב-1713 את מלחמת הירושה הספרדית, התחלק הרובע העילי הספרדי בין פרוסיה (גלדרן הפרוסית, שכללה, בין השאר, את העיירה גלדרן), הרפובליקה ההולנדית, אוסטריה ודוכסות ייליך (Jüllich).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דוכסות חלרה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11684672g (data)
* SUDOC: 202902471
* VIAF: 189852654
* WorldCat: viaf-189852654

 |