recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מצפה אופיר
רחבת "הפיקניקים" במצפה אופיר
**מצפה אופיר** הוא נקודת תצפית בדרום רמת הגולן, שהוקמה לזכרו של הנער אופיר שעל, שנולד בשנת 1970 ונפטר בשנת 1986 ממחלת כבד נדירה. מרחבת המצפה יוצא שביל הליכה מסומן, העובר לאורך המצוק ושרידי מוצב סקופיה, לעבר שרידי המושבה בני יהודה. באזור המצפה נטועים עצי זית וביניהם מספר שולחנות אבן המשמשים לפיקניקים.

המצפה והאתר
-----------

המצפה הוקם על ידי ג'ימי שעל ממושב גבעת יואב, לציון זכרו של בנו, אופיר. אופיר אהב מאוד את נופי הגולן, והקמת מקום בטבע הייתה הדרך הכי טבעית להנציח את זכרו. הגישה למצפה היא מכביש 789 המוביל מצומת כורסי לבני יהודה. בקילומטר התשיעי, במעלה הכביש, יש שילוט ימינה לכיוון דרך עפר נוחה, המתאימה לנסיעה לכל כלי רכב. המצפה נמצא בקצה השדות של מושב גבעת יואב, בנקודה הנמצאת 450 מטר מעל פני הכנרת.

מעבר למגרש החנייה הוקמה רחבה מוצלת ובה ניטעו 16 עצי זית, כמניין שנותיו של אופיר, ובין עצי הזית הוצבו ספסלים. בכיוון מערב הוקמה רחבת התצפית שנותנת הרגשה של מרפסת הבולטת מהרכס לכיוון הכנרת. ברחבת התצפית הוקמו שני שולחנות מאבן ועליהן מסומנות נקודות עניין ומיקומן היחסי לתצפית.

מרחבת התצפית ניתן להשקיף לכיוון מערב כלפי מטה ולראות את עמק הירדן, החוף המזרחי של הכנרת ואת החלק הדרומי של עמק החולה. במבט גבוה יותר ניתן לראות את הרי הגליל התחתון, את הר תבור ואת מצוקי הר ארבל. במבט למרחקים, אפשר לראות את הרי הגליל העליון ואת הרי נפתלי, ומעבר להם את הרי הלבנון והר חרמון.

מדרום לרחבה הוקמה רחבה נוספת ובה שולחנות פיקניק שהוכנו מאבני הגולן. מעל רחבת התצפית, נשתלה חורשה של עצי בר: אלונים ואלות, חרובים וכליל החורש. שביל טיול מסומן, יוצא ממצפה אופיר, וממשיך דרומה לאורך המצוק. השביל עובר דרך שורת בונקרים ותותח סורי, אשר מוקמו לאורך קו המצוק בקרבת הכפר הסורי סקופיה שניטש במלחמת ששת הימים. השביל יורד לעבר שרידי המושבה בני יהודה, שתושביה חיו בתוך הכפר הערבי ביר א-שכום. השביל ממשיך דרך קרן עין גב ומגיע עד לקרבת קיבוץ עין גב. יש תצפיות רבות לאורך המסלול, ומכיוון שהשביל חשוף לשמש, הוא מתאים לטיול בעונות הקרירות ומומלץ בתקופת הפריחה.

במדרון שמצפון מערב למצפה נמצאת חורבה בשם "עין עוואניש", המשמרת לפי הסברה את שמו של היישוב התלמודי עינוש.

גלריית תמונות
-------------

|  |
| --- |
| * הרחבה המוצלת ליד המצפההרחבה המוצלת ליד המצפה
* בונקר סורי מהמוצב ליד סקופיהבונקר סורי מהמוצב ליד סקופיה
* האנדרטה לאופיר בין עצי הזית במצפההאנדרטה לאופיר בין עצי הזית במצפה
* תותח סורי ישן בסקופיהתותח סורי ישן בסקופיה
* פנורמה בשקיע
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצפה אופיר** בוויקישיתוף
* מצפה אופיר באתר תיירות הגולן
* ג'ימי ג'יפ, מצפה אופיר

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו , עמ' 345.
אבן זיכרון ליצחק אוכברג במצפור אוכברג
**מִצְפּוֹר אוֹכְבֶּרְג** נמצא ברמות מנשה בין עין השופט ורמת השופט, צמוד לבית הספר היסודי - אזורי "עומרים". מהמצפור יש תצפית על שטח נרחב ברמות מנשה וקיבוץ דליה ודרומה עד ארובות תחנת הכוח אורות רבין בחדרה.

### יצחק אוכברג

**יִצְחָק אוֹכְבֶּרְג** (1878–1937) נולד באומן שבאוקראינה. בגיל 17 היגר לדרום אפריקה שם התעשר מהשקעות בנדל"ן ובעסקים אחרים. ב-1926 ביקר בארץ ישראל וב-1929 היה ציר בקונגרס הציוני בציריך. הרבה לתרום לארגונים יהודיים. בתרומתו הוקמה הקתדרה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ברחובות. נפטר בגיל צעיר ובצוואתו הוריש 250,000 ליש"ט לקרן הקיימת לישראל. בכסף זה נקנו אדמות הקיבוצים דליה וגלעד. קיבוץ גלעד נקרא בראשיתו על שמו: "אבן יצחק".

ב-1921 יצא למזרח אירופה והביא משם לדרום אפריקה 187 ילדים יהודים יתומים, פליטי פוגרומים שפקדו את הקהילות היהודיות לאחר מלחמת העולם הראשונה, שם דאג לחינוכם ולמחסורם בשני בתי יתומים שהקים בקייפטאון וביוהנסבורג. הילדים כינו אותו "אבא אוכברג" ("Daddy Ochberg").

### המצפור

המצפור נחנך ב-20 ביולי 2011 בנוכחות נציג שגרירות דרום אפריקה ונציג "ילדי אוכברג". על גבי סלעים ואבנים פוזרו 187 לוחות מתכת הנושאים את שמותיהם של הילדים שאותם הציל אוכברג. סיפור חייו של אוכברג והצלת הילדים מונצח על שני לוחות מתכת, בעברית ואנגלית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצפור אוכברג** בוויקישיתוף
* מצפור אוכברג, באתר המועצה האזורית מגידו
* מצפור אוכברג, סרטון באתר יוטיוב
**המוזיאון הגרמני-רוסי** (בגרמנית: **Deutsch-Russische Museum Berlin-Karlshorst**) הוא מוזיאון להיסטוריה בעיר ברלין, בירת גרמניה. הוא מוקדש ליחסי גרמניה וברית המועצות בשנים 1917-‏1990, ובמיוחד למלחמת העולם השנייה.

המוזיאון
--------

### אתר המוזיאון

המוזיאון ממוקם בשכונת קרלסהורסט ברובע ליכטנברג שבצפון-מזרח ברלין. הוא שוכן במבנה היסטורי - המקום בו התקיים טקס הכניעה השני של גרמניה הנאצית ב-8 במאי 1945. קודם לכן שימש המבנה כמתקן צבאי גרמני, ולאחר סיום המלחמה באירופה היה למפקדת הממשל הצבאי הסובייטי בגרמניה. ב-1949 העביר שם הפיקוד הסובייטי את ניהולה של גרמניה לממשלה הראשונה של גרמניה המזרחית. משנת 1967 ועד 1994 שכנה במבנה שלוחה של מוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה, אשר בה הוצג אתר טקס הכניעה השני של גרמניה הנאצית. 

לאחר איחוד גרמניה ב-1990 ויציאת הכוחות הרוסיים משטחה הסכימו ממשלות שתי המדינות להקדיש את המוזיאון לתולדות המלחמה ביניהן ולסופו של השלטון הנאצי. תצוגת הקבע במוזיאון עודכנה והמוזיאון נפתח לציבור במאי 1995.

### תערוכות

תבליט זיכרון סובייטי המוצג במוזיאון
התערוכה הקבועה במוזיאון משתרעת על פני כאלף מטרים רבועים. היא עוסקת ביחסי גרמניה-ברית המועצות מסיום מלחמת העולם הראשונה ביניהן ועד לאיחוד גרמניה. היא מדגישה את מלחמתן השנייה בשנים 1941-‏1945, לרבות הרקע הפוליטי שלה, השימוש בתעמולה וחיי היום יום של החיילים והאזרחים משני הצדדים במהלכה. התצוגה כוללת את החדר שבו התקיים טקס הכניעה ב-1945, אשר שוחזר למראהו המקורי. תצוגת הקבע כוללת גם אזור תצוגה תחת כיפת השמיים, שבו מוצגים כלי רכב צבאיים ותותחים סובייטים. המוזיאון מעלה מעת לעת תצוגות זמניות בשטח של כ-100 מטרים רבועים. תצוגות אלו מועלות גם בערים אחרות בגרמניה, רוסיה ואוקראינה.

אוסף המוזיאון כולל מספר רב של מסמכים, תצלומים, סרטים, הקלטות ופריטים צבאיים. חלק מן האוסף הובא ממוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה. במוזיאון פועלת גם ספרייה. 

המוזיאון עוסק גם בארגון סיורים לתלמידי בתי ספר וכנסים ציבוריים ומדעיים. טקס שנתי נערך בו מדי שנה ב-8 במאי.

המוזיאון הוא מוסד דו-לאומי, הנתמך על ידי ממשלות גרמניה ורוסיה. נציגי שתי המדינות מכהנים בחבר הנאמנים של המוזיאון ועמם נציגים של מוזיאוני "המלחמה הפטריוטית הגדולה" (כינויה ברוסיה של מלחמת העולם השנייה) במינסק ובקייב. בראש חבר הנאמנים עומדים לסירוגין מנהל המוזיאון הגרמני להיסטוריה ומנהל מוזיאון הכוחות המזוינים המרכזי במוסקבה.

ראו גם
------

* מוזיאון בעלות הברית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הגרמני-רוסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הגרמני-רוסי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265605005171
* BnF: cb160335659 (data)
* CiNii: DA15814581
* GND: 5207919-3
* ISNI: 0000 0001 0050 4346
* LCCN: n98046324
* NKC: ko20231177432
* SUDOC: 061179167
* VIAF: 149410363
* WorldCat: lccn-n98046324

 |
מפת ולטה
**המוזיאון הלאומי לאמנות יפה** (מלטית: **Mużew Nazzjonali tal-Arti**) הוא מוזיאון השוכן בוולטה, בירת מלטה, שבו אוסף יצירות אמנות מקומיות ואירופיות, החל מימי הביניים המאוחרים ועד זמננו. המוזיאון נסגר בשנת 2016.

המבנה
-----

המבנה בו שוכן המוזיאון היה בין הראשונים שהוקמו בעיר על ידי האבירים ההוספיטלרים, ושימש כבית מגורים. בשנות ה-60 של המאה ה-18 נבנה המבנה מחדש בחלקו הגדול על ידי אחד מאבירי המסדר הפורטוגזים והיה למעונו. בתחילת המאה ה-19 שימש הבניין את מפקד הצי הבריטי בים התיכון ונודע בשם "בית האדמירלות" (Admiralty House). ב-1974 הפך המבנה למשכנו של אוסף האמנות, לאחר שזה הופרד מהאוסף הארכאולוגי של המוזיאון הארכאולוגי הלאומי. במבנה הבנוי בסגנון אדריכלות הבארוק שלוש קומות הערוכות סביב חצר פנימית דרכה חודר אור יום אל חדרי הבניין, ובמרכזו גרם מדרגות מפואר.

האוסף
-----

האוסף מבוסס בחלקו הגדול על יצירות אמנות שהשתייכו למסדר ההוספיטלרים, ואשר שכנו בארמון הגראנד מאסטר, באכסניות ובכנסיות המסדר, ובמבנים אחרים שהיו בניהולו. לגרעין זה נוספו רכישות ותרומות מאוחרות יותר. ריכוזן של היצירות החל בשנותיה הראשונות של המאה ה-20 והאוסף נוסד בשנת 1922. האוסף כולל ציורים, פסלים משיש, ארד ומעץ, ריהוט עתיק, כלי כסף ויצירות מיוליקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הלאומי לאמנות יפה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי לאמנות יפה (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי לאמנות יפה (באנגלית)
* המוזיאון הלאומי לאמנות יפה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* המוזיאון באתר מורשת מלטה
* דפדפת אודות המוזיאון
* אודות המוזיאון באתר לשכת התיירות של מלטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265827005171
* GND: 16322396-8
* ISNI: 0000 0001 2296 5135
* LCCN: no2020054799
* VIAF: 388158858112744490002
* WorldCat (עם VIAF): 388158858112744490002

 |
**המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית** הוא מוזיאון גדול (23,235 מ"ר של שטח תצוגה) בעיר העתיקה פוסטאט, כיום חלק מקהיר, מצרים. המוזיאון נפתח בחלקו בפברואר 2017 ומציג אוסף של 50,000 חפצי אמנות המציגים את הציוויליזציה המצרית מהתקופה הפרהיסטורית ועד ימינו אנו. מאז אפריל 2021 משכן 22 מומיות של פרעונים ומלכות מצרים.

רקע
---

האוסף הקבוע מחולק לשני אזורים נפרדים, האחד כרונולוגי והשני נושאי. האזורים הכרונולוגיים הם מהתקופה השושלתית הקדומה, הפרעונים, התקופה היוונית-רומאית, הקופטית, ימי הביניים, התקופה האסלאמית, התקופה המודרנית והעכשווית. האזורים הנושאיים כוללים את שחר הציוויליזציה, הנילוס, התפתחות הכתיבה, מדינה וחברה, תרבות חומרית, אמונות וחשיבה וגלריית מומיות מלכותיות. אונסק"ו העניקה עזרה טכנית למוזיאון.

האוספים במוזיאון הובאו ממוזיאונים מצריים אחרים כמו המוזיאון המצרי, המוזיאון הקופטי, המוזיאון לאמנות האסלאם, הארמון והמוזיאון המאניאליים בקהיר ומוזיאון התכשיטים המלכותי באלכסנדריה.

ב-3 באפריל 2021 הועברו למוזיאון 22 מומיות ובהן 18 מלכים וארבע מלכות מהמוזיאון המצרי באירוע שכונה "מצעד הזהב של הפרעונים".

תרומות בולטות
-------------

בסוף שנת 2017 דיווח זאהי חוואס, הארכאולוג הראשי של מצרים, כי פרנסיס ריצ'רדונה, נשיא האוניברסיטה האמריקאית בקהיר, תרם 5,000 מהממצאים באוניברסיטה למוזיאון הלאומי לתרבות מצרית.

שימוש
-----

המוזיאון אירח את הגרלת הגמר של אליפות העולם בכדוריד גברים 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית
* המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית, ברשת החברתית פייסבוק

* המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית, ברשת החברתית אינסטגרם

* המוזיאון הלאומי לתרבות מצרית, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The National Museum of Egyptian Civilization". UNESCO. נבדק ב-6 באוגוסט 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  El-Aref, Nevine (14 בפברואר 2017). "National Museum of Egyptian Civilization opens temporary exhibit, free admission". *Ahram Online*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Hussein, Wael (3 באפריל 2021). "Egypt mummies pass through Cairo in ancient rulers' parade". *BBC News*. נבדק ב-4 באפריל 2021. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Hawass, Zahi (6 באוגוסט 2017). "AUC: A story to be remembered". *Al-Ahram weekly*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**המוזיאון המוטורי של ריגה** (בלטבית: **Rīgas motormuzejs**) הוא המוזיאון הגדול ביותר למכוניות עתיקות במדינות הבלטיות. המוזיאון נמצא בריגה, בירת לטביה ומופעל על ידי יחידה ממשלתית השייכת למשרד התחבורה הלטבי. המוזיאון נוסד בשנת 1989 ביוזמת מועדון המכוניות העתיקות של לטביה (AAK) ובתכנונו של ויקטור ואלגום. בשנת 1992 הפך המוזיאון למוזיאון ממשלתי. באותה שנה הצטרף המוזיאון לאיגוד הבינלאומי למוזיאוני רכב ותקשורת(אנ'). בשנת 2013 נסגר המוזיאון לשיפוצים וכל המכוניות הועברו לתצוגה זמנית בעיר רמבה. ביולי 2016 נפתח המוזיאון מחדש.

המוזיאון בנוי על פני 3 קומות של תצוגה בהן מוצגים דגמים ישנים של מרצדס, ב.מ.וו ורולס-רויס לצד מכוניות שיוצרו על ידי Russo-Balt, מפעל המכוניות הסובייטי שפעל בעיר בתחילת המאה העשרים. במקום קיימת תצוגה של "אוסף הקרמלין" - מכוניות שהיו שייכות לבכירים בממשל הסובייטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון המוטורי של ריגה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון המוטורי של ריגה
* סקירת המכוניות המוצגות במוזיאון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 305089703
* WorldCat (עם VIAF): 305089703

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"המוזיאון המוטורי של ריגה"**.
**המוזיאון להיסטוריה יהודית בבלגרד** (בסרבית קירילית: **Јеврејски историјски музеј**, בסרבית בכתב לטיני: **Jevrejski istorijski muzej**) הוא מוזיאון הממוקם בבלגרד בירת סרביה, והוא המוזיאון היהודי היחיד במדינה זו. המוזיאון, אשר נחנך ב-1948 ביוזמתו של אלברט וייס, מציג את ההיסטוריה של יהדות סרביה ויהדות יוגוסלביה, ומתמקד בקורותיה של יהדות בלגרד.

היסטוריה ואוספים
----------------

לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בעקבות שואת יהודי יוגוסלביה, ועם חידוש פעילותו של "אגוד הקהילות היהודיות ביוגוסלביה", יזם אלברט וייס את הקמתו של ארכיון היסטורי לתולדות יהודי המדינה. הוא יצא בקול קורא לקהילות השונות לאסוף חמרים. ב-1948 נוסד הארכיון ובמשך 10 שנים נאספו אליו 10,000 תעודות, מסמכים, צילומים ואביזרים. הארכיון ובהמשך המוזיאון, מוקמו בבניין אשר שימש כבית מדרש של הקהילה הספרדית בבלגרד. הבניין הוקם ב-1928 לפי תכנון של האדריכל שמואל סומבול. ב-1953 התקיימה התערוכה הראשונה במקום. לאורך השנים נאספו גם חפצי יודאיקה מהקהילות השונות. ב-19 במאי 1960 נפתח המוזיאון רשמית ובאופן שוטף לקהל הרחב. ב-1969 שופץ המבנה ובוצע ארגון מחדש של תצורת המוזיאון ובכלל זה הצגת תערוכות קבע. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 החלו להתקיים במקום כנסים אקדמיים בסוגיות העוסקות והמשיקות ליהדות יוגוסלביה, כאשר הכנס הראשון שנערך ב-1980 עסק בשאלת הפרשנות לממצאים הארכאולוגיים בצ'לארבו. חלק נרחב מתכני המוזיאון מוקדשים להשתתפות יהודי יוגוסלביה במאבק הפרטיזני בתקופת מלחמת העולם השנייה.

ב-2005 הועברו מהמוזיאון בבלגרד למוזיאון ארצות הברית לזכר השואה מסמכים נבחרים העוסקים בשואת יהודי יוגוסלביה מטעם המדינות השונות אשר שלטו ביוגוסלביה לאחר חלוקתה: גרמניה הנאצית, בולגריה, איטליה ומדינת קרואטיה העצמאית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון להיסטוריה יהודית בבלגרד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון להיסטוריה יהודית בבלגרד (בסרבית)
* Jewish Historical Museum in Belgrade, באתר museu.ms (באנגלית)
* המוזיאון להיסטוריה יהודית בבלגרד (אורכב 25.05.2019 בארכיון Wayback Machine), באתר guidol.co.il
* פרופ' א.וייס נשיא הקהילות היהודיות ביוגוסלביה בפגישה עם מזכירות מפ"ם, על המשמר, 10 במאי 1962

הערות שוליים
------------

1. ↑  זוסיה עפרון, **אמנות יהודית ביוגוסלאוויה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 340-338.
2. ↑  Selected records from the archives of the Jewish Historical Museum, Belgrade, באתר "מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה" (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263197005171
* GND: 16520-7
* ISNI: 0000 0001 2168 6054
* LCCN: n82138109
* NKC: zmp20181014834
* NSK: 000039233
* VIAF: 138970038
* WorldCat: lccn-n82138109

 |
**המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית - מרכז מורשת הייקים** הוא מוזיאון שהוקם בשנת 1968 ומציג את התרבות של היהודים דוברי הגרמנית באירופה עד מלחמת העולם השנייה וכן את תרומתם לחברה ולתרבות בישראל לאחריה. המוזיאון היווה אחד ממכלול של ארבעה מוזיאונים שבגן התעשייה מגדל תפן שבגליל ונסגר בשנת 2021.

היסטוריה
--------

החל מסתיו 1942 ובמהלך שנות ה-40, התקיים במוזיאון הקטן של נהריה במגדל המים, תערוכה לזכר יהדות מרכז אירופה. בתחילת 1944 פורסמה תוכנית להקים אתר הנצחה וזיכרון ליהדות גרמניה בנהריה.

המוזיאון נוסד בשנת 1968 על ידי ישראל שילוני ונפתח לקהל בשנת 1971 בבית עיריית נהריה, עיר אליה הגיעה קבוצה גדולה של יהודי גרמניה במהלך העלייה החמישית. 

בשנת 1996 עבר המוזיאון לגן התעשייה מגדל תפן. 

בשנת 2005 נפתח המוזיאון מחדש כשיתוף פעולה בין המוזיאון לבין הנהלת ארגון יוצאי מרכז אירופה. המוזיאון הקיף שטח של כ-400 מ"ר והציג תצוגת קבע כרונולוגית של יהדות גרמניה לצד תערוכות מתחלפת. בין תצוגות הקבע בולטת תצוגת יצירות וחפצים מעיזבונו של הרמן שטרוק, תצוגת "הייקים בחינוך: ערכים אחרי 70 שנה", צריף מגורים מראשית ימי נהריה ועוד. המוזיאון עוצב על ידי המעצב דודיק גל.

בשנת 2021 נסגר המוזיאון ותוכנו אמור להקלט לאוסף אוניברסיטת חיפה ומוזיאון הכט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית** בוויקישיתוף
* מיכאל יעקובסון: היקים שבנו את המדינה, Xnet‏, 5 בספטמבר 2011
* ארכיון המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית - המרכז למורשת היקים באתר "אז - רשת ארכיוני ישראל" של הספרייה הלאומית
* חגית הורנשטיין, מוזיאון היקים של סטף ורטהיימר עובר לחיפה, באתר כלבו – חיפה והצפון, 11 בפברואר 2021
* זהבה רון, ‏עורו, הייקים, באתר גלובס, 14 במרץ 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  אולם זכרון ליהדות אירופה במוזיאון בנהריה, הַבֹּקֶר, 18 באוקטובר 1942
2. ↑  גרשון סוואט, נהריה - מקום נופש למופת, המוזיאון, הארץ, 18 באוגוסט 1944
3. ↑  לזכר יהדות אשכנז, הארץ, 22 בפברואר 1944
4. ↑  עברי ורבין, תפן - המוזיאון ליהדות דוברת גרמנית, סוגיות נבחרות באחריות חברתית בעסקים, עמ' 2145
5. ↑  מיכאל יעקובסון: היקים שבנו את המדינה, Xnet‏, 5 בספטמבר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312775905171
* BnF: cb166413436 (data)
* GND: 10359483-8
* LCCN: no2009012166
* VIAF: 245469179
* WorldCat: lccn-no2009012166

 |
המסגד המרכזי על שם סבנג'י מבפנים
**המסגד המרכזי על שם סבנג'י** (בטורקית: **Sabancı Merkez Camii**) באדנה הוא המסגד הגדול בטורקיה. המסגד הוקם על הגדה הימנית של נהר סייהאן במרכזה של העיר, הוא משתרע על שטח של 6,600 מ"ר ויכול להכיל 28,500 איש. למסגד שישה צריחים וכיפתו המרכזית בהיקף של 32 מטר מתנשאת לגובה של 54 מטר.

המסגד תוכנן על ידי האדריכל נג'יפ דינץ' (Necip Dinç) בסגנון עות'מאני קלאסי - חיצוניותו תוכננה בהשפעת המסגד הכחול (Sultanahmet Camii) באיסטנבול ותוכו ברוח מסגד סלימייה (Selimiye Camii) באדירנה, ולכן נאמר עליו:

"Selimiye’nin eşi, Sultanahmet’in kardeşi, Kocatepe’nin çağdaşı"

"בן זוגו של סלימייה, אחיו של המסגד הכחול, בן זמנו של קוג'אטפה (מסגד באנקרה)"
המסגד נפתח ב-13 בדצמבר 1998 ומחצית מעלות הקמתו מומנה על ידי משפחת סבנג'י שמוצאה באדנה והנחשבת לאחת המשפחות העשירות בטורקיה. לכן קרוי המסגד על שמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המסגד המרכזי על שם סבנג'י** בוויקישיתוף
* המסגד באתר אומנות איסלמית טורקית (טורקית)
* המסגד מהאוויר באתר Google maps
**מתחם עולם הספורט של ESPN** (באנגלית: **ESPN Wide World of Sports Complex**), אשר בין השנים 1997–2010 היה ידוע בשם **מתחם עולם הספורט של דיסני** (באנגלית: **Disney's Wide World of Sports Complex**), הוא מתחם אתלטיקה שגודלו 890 דונמים הממוקם באתר הנופש דיסניוורלד. המתחם מארח אירועי ספורט מרובי משתתפים לחובבנים ומקצוענים כאחד.

היסטוריה
--------

חברת וולט דיסני בנתה את המתחם, ששוויו מוערך בכ-100 מיליארד דולר, על קרקע ביצות שהייתה בבעלותה ליד הכביש המהיר מספר 4. המתחם נחנך במרץ 1997 במשחק בייסבול בין קבוצת האטלנטה ברייבס והסינסינטי רדס.

ב-13 במאי 2008 הודיעה חברת וולט דיסני על כוונתה למתג את הקומפלקס תחת המותג ESPN, ועל שינוי שמו של המתקן ל -"מתחם עולם הספורט של ESPN" אולם טרם נקבע תאריך למעבר לשם החדש. לבסוף, המיתוג מחדש של המתחם תחת השם החדש התבצע ב-25 בפברואר 2010.‏

הכניסה לקומפלקס הספורט של דיסני

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל דיסני** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מתחם עולם הספורט של ESPN** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מתחם עולם הספורט של ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ESPN The Weekend to be held at Hollywood Studios and newly renamed sports complex". *Attractions Magazine*. Dream Together Media. 20 בפברואר 2010. נבדק ב-9 ביולי 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0525 8342

 |
סניף של מרכז באוהאוס בכיכר קדומים ביפו שנסגר בשנת 2014
**מרכז באוהאוס** הוא חנות, הוצאה לאור וגלריה פרטית המספקת בין השאר מידע אודות מבני הסגנון הבינלאומי (הנודע גם כסגנון הבאוהאוס) ב"עיר הלבנה" בתל אביב. העסק נמצא בבעלות פרטית אך משתף פעולה עם גופים ציבוריים כמו הוועד הישראלי לאונסק"ו ועיריית תל אביב-יפו.

היסטוריה
--------

המרכז הוקם בשנת 2000 על ידי ד"ר אשר בן שמואל, ד"ר מיכה גרוס ושלומית גרוס, והוא שוכן ברחוב דיזנגוף 77 בתל אביב. את הצוות המקצועי מובילים האדריכלים שמואל יבין ואלה גורן. המקימים ביקשו להגביר את התודעה הציבורית אודות המורשת האדריכלית של "העיר הלבנה" וכן לקחת חלק בתיעוד של מורשת זו. בנוסף, הם ביקשו לתת במה לאסכולת הבאוהאוס ולהדגיש את ייחודה בכך שהיא מחברת בין מדיה אמנותיות רבות וחוצה גבולות ביניהן.

בעבר שכן המרכז בדיזנגוף 99 ובדיזנגוף 155.

פעילות
------

פעילות המרכז מתחלקת לארבעה תחומים:

### החנות

החנות מציעה פריטים שעוצבו על ידי תלמידים ומורים בבית הספר הבאוהאוס בשנות השלושים, מוצרי עיצוב ישראלי וכן ספרות בנושאי עיצוב ואדריכלות.

### הספרייה וחנות הספרים

בספרייה אוסף של ספרים ישנים וחדשים אודות תולדות העיר תל אביב, עיצוב ואדריכלות. המרכז משמש גם כהוצאת ספרים עצמאית בנושאים אלו והוציא עד היום מעל ל-15 כותרים.

### הגלריה

בגלריה מתקיימות תערוכות אדריכלות, עיצוב, ציור, צילום והדפס. בנוסף, מתקיימות במקום הרצאות ונערכים דיונים אודות נושאים אלו.

### הסיורים

בכל שבוע עורך המרכז סיורים רגליים מודרכים בתשלום ב"עיר הלבנה" שבהם נחשפים המבנים החשובים שבה, ההיסטוריה שלהם, האדריכלים שתכננו אותם והסגנון הבינלאומי. בנוסף מציע המרכז סיורים אדריכליים באזור כיכר דיזנגוף באמצעות מדריך קולי.

ראו גם
------

* מוזיאון הבאוהאוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרכז באוהאוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של מרכז באוהאוס
* מרכז באוהאוס (תל אביב), דף שער בספרייה הלאומית
* מרכז באוהאוס, ברשת החברתית פייסבוק

* מרכז באוהאוס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* מרכז באוהאוס, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסתר זנדברג, האדריכל אריה סבינסקי תרם את ארכיונו למרכז באוהאוס, באתר הארץ, 19 ביוני 2006
2. ↑  נחמן גלבוע, דגלים אדומים, מתוך אתר nrg מעריב, 24 באפריל 2002
3. ↑  רשימה של כ-20 התערוכות האחרונות שהתקיימו בגלריית המרכז
4. ↑  דנה גילרמן, הסעודה הראשונה, מתוך אתר וואלה!, 16 בפברואר 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265361105171
* BnF: cb162526982 (data)
* GND: 3072092-8
* ISNI: 0000 0001 0807 2306
* LCCN: nr2003028614
* SUDOC: 140492542
* VIAF: 154648161
* WorldCat: lccn-nr2003028614

 |
ארמון צ'נגיון - הארמון המרכזי
גבעה מסוג מגדל קרסט המכונה "פסגת היופי" - בחלק הצפוני של המתחם
הכניסה למערת השלום
**עיר נסיך ז'ינגז'יאנג** או **ארמון נסיך ז'ינגז'יאנג** (בסינית: **靖江王城**, פין-יין: **Jìngjiāng wángchéng**) הוא אתר היסטורי במרכז העיר גווילין, שבמחוז גואנגשי שבסין.

היסטוריה
--------

האתר נבנה בתקופת שושלת מינג בין בשנים 1372 ו-1392, על ידי ז'ו שואוקיאן, שהוענק לו התואר "נסיך ז'ינגז'יאנג" מקרוב משפחתו חונגוו, קיסר סין - מייסד שושלת מינג.

בתחילה התגורר הנסיך בעיר ז'ינגז'יאנג (כיום נפה עירונית במחוז ג'יאנגסו). למעלה מ-20 שנים הוא בנה את עיר הבירה חדשה שלו החדשה, הממוקמת כיום במרכז העיר גווילין, לצד הנהר לי.

מאז בנייתו, באתר זה התגוררו 14 נסיכים מ-12 דורות בתקופת שושלת מינג. סון יאט-סן - הנשיא הראשון של הרפובליקה הסינית (1912–1949), התגורר במקום בשנת 1921.

המקום נשרף מספר פעמים, ובכל זאת נשמר עד היום, ומאז 1993 מוגן על ידי הרפובליקה העממית של סין כאתר שימור לאומי. מאז 1932 שוכנת במקום האוניברסיטה הרגילה של גואנגשי (广西师范大学).

מבנה המקום
----------

אורך המתחם מצפון לדרום 556 מטר, ורוחבו ממזרח למערב 355 מטר. סה"כ שטח של כ-198 דונמים, והוא מוקף חומות באורך 1.5 ק"מ, בגובה של כ-8 מטר ובעובי של 5.5 מטר. ארבעה שערים מקיפים את העיר מארבעת צדדיה

במקום מעל 40 בניינים, העיקריים שבהם: ארמון צ'נגיון - הארמון המרכזי, ארמון הקבורה הקיסרי, שער צ'נגיון המלכותי, מקדש השמיים הקיסרי, המקדש הקדמון. כל המבנים מעוטרים בקירות אדומים ובאריחים צהובים, שהם הצבעים האופייניים לארומונות בסין.

בחלק הצפוני של המתחם מתרוממת גבעה תלולה בגובה 66 מטר מסוג מגדל קרסט, המכונה "פסגת היופי". ניתן להגיע לפסגה באמצעות 306 מדרגות אבן, ממנה נשקף נוף של העיר גווילין. בפסגה מבנה בן 2 קומות.

למרגלות הגבעה - "מערת השלום". זוהי מערה טבעית, שעל קירותיה נחרטו דמויות שונות של אלים ושל שליטים מן העבר, וכן סימנים אסטרולוגיים עתיקים.

* שער הכניסה הדרומישער הכניסה הדרומי
* לוח שיש מעוטר בכניסה לשער צ'נגיוןלוח שיש מעוטר בכניסה לשער צ'נגיון
* 
* שני עובדי המקום בתלבושת מסורתית לפני שער הכניסה לארמון צ'נגיוןשני עובדי המקום בתלבושת מסורתית לפני שער הכניסה לארמון צ'נגיון
* מערת השלוםמערת השלום

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עיר הנסיך ז'ינגז'יאנג** |

* אתר האינטרנט הרשמי של עיר נסיך ז'ינגז'יאנג (באנגלית)
* Solitary Beauty Peak and Jingjiang Prince City באתר Travel China Guide (באנגלית)
* Solitary Beauty Peak באתר China Highlights (באנגלית)
* 靖江王城 באתר Mainland Tour (בסינית)
"**איך שיר נולד**" הוא שיר שכתב יהונתן גפן והלחין ועיבד יוני רכטר. השיר פורסם במקור בספר שירי ילדים של יהונתן גפן "הכבש השישה עשר", שראה אור בשנת 1978. בעקבות הספר ובאותה השנה, יצא לאור תקליט הילדים "הכבש השישה עשר" עם חלק משירי הספר, אולם שיר זה, על אף שהוקלט לאלבום, לא נכלל בסופו של דבר בתקליט. בשנת 1991, האלבום יצא בהוצאה מחודשת על גבי תקליטור, ובהוצאה זו השיר נכלל באלבום ואף פתח אותו.

מאפיינים טקסטואליים
-------------------

השיר הוא שיר ארס פואטי, המדבר על תהליך יצירת שירה. טקסט השיר בנוי במבנה חד-חלקי. קטעי הדקלום נוספו לטקסט בעת העבודה על האלבום.

בטקסט מוצגת שאלה - "איך שיר נולד?" - החוזרת שלוש פעמים: בתחילתו, באמצעו ובסופו, ומהווה מעין מסגרת לשיר. המשורר משיב לשאלה באמצעות דימויים: "כמו תינוק", "כמו הצחוק".

השיר מציג תמונה העוסקת בתהליך היצירה, כשמרבית התיאורים המופיעים בו הם בעלי קונוטציה חיובית: "ופתאום איזה יופי", "וכולם שמחים". אך ישנם גם תיאורים בעלי קונוטציה שלילית: "בהתחלה זה כואב". ייתכן שגם באמירה "הוא הולך לבד" קיימת ביקורת על כך שהשיר כבר לא בשליטתו של המשורר והופך לישות עצמאית.

בשיר קיים שימוש במטפורות. דוגמה לכך היא השוואת יצירת שיר לצחוק. כמו הצחוק, יצירת השיר מתחילה מבפנים, וכותב השיר משתמש בכך כדי להראות שרגשות רבים מעורבים בכתיבת בשיר. דוגמה נוספת היא השוואת יצירת שיר ללידת תינוק. המשורר מתייחס לקשיים הכרוכים בכתיבת השיר. הוא משווה אותם לכאבי לידה, ובכך הוא מדגיש את גודל קשיים הללו.

מאפיינים מוזיקליים
------------------

השיר כתוב במשקל ארבעה רבעים. למרות האווירה האנרגטית של השיר, ההדגשה לא נמצאת על הפעמה אלא אוף ביט. המלודיה של השיר שופעת בצלילים כרומטיים, והמנעד הקולי שלו מתפרש על כמעט שתי אוקטבות. מקצב השיר מכיל סינקופות ונותן תחושה של שמיניות סווינג. השיר מכיל קפיצות מלודיות גדולות ולעיתים מרווחים דיסוננטיים כמו ספטימה גדולה.

השיר מולחן באופן רציף בחלק אחד החוזר על עצמו שלוש פעמים. בין החזרות מופיעים קטעי דקלום על רקע מעבר אינסטרומנטלי.

הצלחת השיר
----------

השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-23 בינואר 1980. הוא זכה להצלחה גדולה והשתתף במצעד במשך שלושה עשר שבועות, עד ל-30 באפריל 1980. בשבוע של 26 במרץ באותה השנה, עמד בראש המצעד. על אף הצלחתו הרבה במצעדים השבועיים, הוא לא הגיע למצעד השנתי של התחנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* איך שיר נולד, באוסף המוזיקה הישראלית
* הכבש השישה עשר - איך שיר נולד (קליפ אנימציה חדש), סרטון בערוץ "מיטב שירי הילדים", באתר יוטיוב (אורך: 02:40)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיה איידן, הספר, ההקלטות והפריצה: הסודות מאחורי הכבש השישה עשר, באתר חדשות 13, 21 באפריל 2023
2. 1 2  Amit Gur, מידע וניתוח איך שיר נולד, באתר שירו - סביבת לימוד לשירת המקהלה
3. ↑  איך שיר נולד – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
**פינקוטק החדש** (בגרמנית: **Neue Pinakothek**) הוא מוזיאון לאומנות בעיר מינכן, המתמקד בתצוגה של אומנות אירופאית מן המאות השמונה עשרה והתשע עשרה, ונחשב לאחד המוזיאונים החשובים בעולם לאומנות מתקופה זו. המוזיאון ממוקם במתחם האומנות במינכן בקרבת המוזיאונים פינקוטק הישן ופינקוטק המודרני.

המבנה
-----

מוזיאון פינקוטק החדש נוסד עי לודוויג הראשון, מלך בוואריה בשנת 1853. מבנה המוזיאון המקורי נהרס במלחמת העולם השנייה. הבניין החדש בסגנון הפוסט מודרני שתוכנן עי האדריכל פון ברנקה (Alexander Freiherr von Branca), נפתח לקהל בשנת 1981, והוא משלב שלד בטון עם חזית אבנים, חלונות מקושתים וגרמי מדרגות.

היסטוריה
--------

המלך לודוויג החל באיסוף של אומנות תקופתית בשנת 1809 עוד בהיותו נסיך הכתר, והרחיבו במשך השנים. עם הקמת המוזיאון הופרדו האוספים, כך שעבודותיהם של הציירים הגדולים הועברו למוזיאון פינקוטק הישן, ואילו המוזיאון החדש התמקד באומנות המודרנית (דאז).

בתחילת דרכו התמקד האוסף בציורים מאסכולת הרומנטיזם הגרמני ואסכולת מינכן, שהיו חביבות על לודוויג. בנוסף לכך, החל בשנת 1832 הושפע האוסף משיקולים משפחתיים והקשר היווני של משפחת המלוכה הבווארית. בשנת 1834 הוגדל מאוד האוסף כאשר שליח מיוחד מטעם לודוויג הביא מיוון כמות גדולה של ציורי נוף מקומיים, שהוצגו באולם מיחד משלהם.

משנת 1905 שימש הוגו פון צ'ודי (Hugo von Tschudi) כמנהל המוזיאון לאחר שפוטר מתפקידו כמנהל הגלריה הלאומית בברלין על ידי הקיסר וילהלם השני, כעונש על רכישת והצגת הציור "לידת ישו" של מאת פול גוגן. בתקופה זו ביצע צ'ודי סדרת רכישות של יצירות מופת, ובהם 44 ציורים, 9 פסלים, ו-22 רישומים בסגנון אימפרסיוניסטי ופוסט אימפרסיוניסטי, רובם של אמנים צרפתים צעירים. לאחר מותו של צודי בשנת 1911, שולמה תמורת הציורים באמצעות כספים שגויסו על ידי ממשיכי דרכו במוזיאון מתורמים פרטיים מכיוון שכסף ציבורי לא יכול היה לשמש לכך.

בשנת 1915 הועבר המוזיאון לבעלותה של ממשלת בוואריה. כיום מכיל אוסף המוזיאון 400 ציורים ו-50 פסלים.

### אמנים מפורסמים שעבודותיהם מוצגות במוזיאון

צרפתים - ז'אק-לואי דויד, דלקרוא, פייר-אוגוסט רנואר אדואר מאנה קלוד מונה פול סזאן, פול גוגן, אדגר דגה, קאמי פיסארו, וינסנט ואן גוך, אנרי דה טולוז-לוטרק

גרמנים - קספר דויד פרידריך, קארל פרידריך שינקל, מקס ליברמן

אחרים - גוסטב קלימט, פרנסיסקו דה גויה, פבלו פיקאסו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינקוטק החדש** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פינקוטק החדש (בגרמנית, באנגלית, בצרפתית, באיטלקית, בספרדית, ברוסית, בסינית וביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פינקוטק החדש

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265951705171
* BIBSYS: 90582400
* BNE: XX121614
* BnF: cb119872373 (data)
* CANTIC: a19356596
* CiNii: DA02550476
* GND: 2020220-9
* ISNI: 0000 0001 2324 8656
* LCCN: n50064521
* LNB: 000200877
* NKC: pna2008447618
* NLA: 36306268
* NSK: 000320333
* RERO: 02-A012315596
* SUDOC: 027327140
* Trove: 1244459
* ULAN: 500303326
* VcBA: 494/11429
* VIAF: 160813173
* WorldCat: lccn-n50064521

 |
**פינקוטק הישן** (בגרמנית: **Alte Pinakothek**) הוא מוזיאון לאמנות הממוקם ב"מתחם האמנות" (Kunstareal) בעיר מינכן. הפינקוטק הישן הוא אחד הוותיקים מבין המוזיאונים לאמנות בעולם, ומחזיק באחד האוספים הגדולים ביותר של "הציירים הגדולים" (Old Masters) שפעלו באירופה לפני שנת 1800. שמו של המוזיאון נגזר מתקופת זמן הפריטים המוצגים בו, בדומה למוזיאונים הסמוכים אליו **פינקוטק החדש** ו**פינקוטק המודרני**.

היסטוריה
--------

אוסף האמנות של משפחת ויטלסבאך החל בתקופתו של וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה אשר הורה כבר במאה ה-16 לציירים המפורסמים בני תקופתו ליצור מספר ציורים היסטוריים. מקסימיליאן הראשון ("הגדול") דוכס בוואריה המשיך במדיניות רכישת הציורים ובעיקר מפרי עבודתו של אלברכט דירר. נכדו, מקסימיליאן השני עמנואל, רכש בתקופת שלטונו באזור ארצות השפלה, אוסף גדול של ציורים פרי מכחולם של האומנים בני האסכולה ההולנדית והפלמית. בשלהי המאה ה-18 הוצג כבר חלק נכבד מן האוסף בארמון הישן והיה נגיש גם לציבור הרחב.

לאחר איחוד בוואריה עם מחוז ריין-פפאלץ בשנת 1777 הועברו אוספי הציורים של מאנהיים, דיסלדורף וצווייבריקן למינכן, במטרה להגן עליהם מפני הקרבות שהתחוללו באזור במהלך המהפכה הצרפתית. כחלק מתהליך ירידת כוחה של הכנסייה שהתרחש בשנים שלאחר מכן, הועברו יצירות אמנות רבות שהוחזקו ברשותם של מנזרים וכנסיות לבעלותה של המדינה, וצורפו לאוסף המשפחתי והרחיבו אותו. המלך לודוויג הראשון מבוואריה המשיך להגדיל את האוסף באמצעות רכישות מיצירותיהם של אמנים גרמנים והולנדים, וצירף אליו גם ציורים פרי עבודתם של אמני הרנסאנס האיטלקי.

המבנה
-----

בשנת 1826 הורה לודוויג הראשון מבוואריה לאדריכל לאו פון קלנצה לתכנן בניין חדש עבור אוסף האומנות של משפחת ויטלסבאך. עיצובו של פון קלנצה למוזיאון, התייחד בחללי תצוגה ענקיים וגבוהים, ולאחר חנוכתו בשנת 1836 שימש השראה למבני מוזיאונים רבים אחרים ברחבי אירופה. במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוק מבנה המוזיאון אך שוקם ונפתח מחדש לתצוגות בסוף שנות ה-50.

כיום
----

מוזיאון פינקוטק הישן מתנהל תחת פיקוח של רשות ציבורית ממשלתית. האוסף כולל כמה אלפי ציורים מן המאה ה-13 ועד המאה ה-18. רוב האוסף מורכב מעבודות של ראשוני הציירים הגרמנים, ההולנדים, הפלמים, והאיטלקים ונחשב לאחד מחשובי האוספים בעולם. במוזיאון עצמו מוצרים יותר מ-800 ציורים, וציורים נוספים מושאלים לתצוגות במוזיאונים אחרים בבוואריה.

### ציירים מפורסמים שעבודותיהם מוצגות במוזיאון

* גרמנים - אלברכט דירר, אלברכט אלטדורפר, מתיאס גרינוואלד.
* הולנדים ופלמים - הירונימוס בוש, רמברנדט, ואן ליידן, פטר ברויגל, רובנס, ואן דייק.
* איטלקים - ג'וטו, בוטיצ'לי, רפאל, לאונרדו דה וינצ'י, טיציאן.
* צרפתים - קלוד לורן, ניקולא פוסן, פרנסואה בושה, ז'אן-בטיסט סימאון שארדן,
* ספרדים - אל גרקו, ולאסקז, פרנסיסקו דה סורבראן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פינקוטק הישן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פינקוטק הישן (בגרמנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של פינקוטק הישן (באנגלית)
* פינקוטק הישן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257783405171
* BIBSYS: 90368817
* BNE: XX122578
* BnF: cb12042489f (data)
* CANTIC: a11601760
* CiNii: DA02973800
* GND: 2003891-4
* ISNI: 0000 0001 2173 5653
* LCCN: n50061231
* LNB: 000200966
* NDL: 00650766
* NKC: mzk2005304585
* NLA: 35389935
* NSK: 000077818
* RERO: 02-A000185334
* SELIBR: 227482
* SUDOC: 02759162X
* ULAN: 500303270
* VcBA: 494/8376
* VIAF: 142985185
* WorldCat: viaf-142985185

 |
**פלנטריום נגארה** (במלאית: **Planetarium Negara**) הוא הפלנטריום הלאומי של מלזיה, הממוקם בפארק גני האגם (Lake Gardens) בקואלה לומפור.

היסטוריה
--------

בניית מתחם הפלנטריום החלה בשנת 1990, והסתיימה בשנת 1993. במאי 1993 המתחם נפתח רשמית לציבור על ידי ראש הממשלה לשעבר של מלזיה, מאהאטיר מוחמד, ב-7 בפברואר 1994. 

הפלנטריום הלאומי החל לפעול כחטיבה במשרד ראש הממשלה המלזי בשנת 1989. ביולי 1995 החטיבה הועברה למשרד המדע, הטכנולוגיה ואיכות הסביבה, שהוא כיום הבעלים של הפלנטריום. כיום מנוהל הפלנטריום על ידי סוכנות החלל המלזית הלאומית (ANGKASA).

תערוכות ואטרקציות
-----------------

בפלנטריום טלסקופ חלל וכן תיאטרון גדול בו מוקרנים סרטים ומועלים מופעים שונים. כמו כן ישנה תצוגת קבע ובה פריטים שונים הקשורים לתעשיית החלל המלזית.

מסביב למבנה הפלנטריום פארק בנושא חלל ובו העתקים משוחזרים של מצפי כוכבים עתיקים מהעולם. הפארק מחובר על ידי גשר להולכי רגל למוזיאון הלאומי של מלזיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלנטריום נגארה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פלנטריום נגארה
"**נכון את יפה**" הוא שיר שכתב, הלחין ועיבד אפרים שמיר, השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג'. השיר נחשב לאחד השירים היותר אהובים של אפרים שמיר, אך גם אחד הסנסציוניים שבהם.

רקע לשיר
--------

אפרים שמיר כתב את השיר על ירדנה ארזי, שהייתה חברתו ללהקת הנח"ל ושבה היה מאוהב. ארזי נישאה באותם ימים למפקד הקודם של הלהקה, עמוס טלשיר (לימים התגרשו השניים). השיר הפך למיתולוגיה, וארזי אף אמרה שהשיר רבץ עליה כקללה.

ארזי, שהייתה אז בת 23, סיפרה בשנת 2010 ברדיו על השיר: "זה היה לי לא נעים, אני זוכרת בדיוק איך זה קרה לי. שמעתי את השיר ברדיו, ואני זוכרת שכל כך נבהלתי, רצתי פתאום מחדר לחדר כדי לא לשמוע את הצעקה שחוזרת, 'לא תדעי אהבה אמיתית לעולם'. עד היום הוא מבהיל אותי. הוא גם מטיח את המילים בשיר, הוא יורה את המילים, הוא ציני, סרקסטי. זה כאילו מישהו רץ אחרייך ומקלל אותך. המילים הן חזקות, אני מאמינה שלמילה יש כוח, יש לזה עוצמה". עוד סיפרה ארזי כי היא לא התחשבנה עם שמיר, ואף דיברה איתו כמה פעמים מאז. "בבסיס שלו הוא שיר טוב", היא אמרה, "רק אם החיצים לא היו מכוונים אליי היה יותר נחמד".

ב־2022, בתגובה לשאלת מעריץ באינסטגרם אם סלחה לשמיר על השיר, השיבה ארזי: "אף פעם לא כעסתי עליו. הייתי בשוק, נדהמתי אבל לא כעסתי. בלב ידעתי שהמשפט ההוא לא נכון. ובסופו של דבר ביצירה כמו ביצירה, מותר ללכת עד הקצה ועם הצלחה לא מתווכחים...".

תוכן ולחן השיר
--------------

מילות השיר מתארות את הכאב של שמיר על האהבה הנכזבת, ואף הוא מקווה בשיר שארזי "לא תדע אהבה אמיתית".

השיר במצעד הפזמונים
-------------------

ב־30 במאי 1977, זכה להצלחה יפה והיה במצעד הפזמונים של רשת ג' 14 שבועות ברצף, עד 19 בספטמבר. בשיאו הגיע למקום השלישי במצעד.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "נכון את יפה" באתר יוטיוב
* מילות השיר "נכון את יפה" באתר שירונט
* אלעד בילו, אפרים שמיר מציג: "נכון את יפה" – גרסת הדיסקו, באתר הארץ, 6 ביולי 2011
* **ראיון** עם שמיר
* **לדף השיר** באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אלעד בילו, אפרים שמיר מציג: "נכון את יפה" – גרסת הדיסקו, באתר הארץ, 6 ביולי 2011
2. 1 2  נכון את יפה – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
3. 1 2  שי אליאב, גלו מה הסיפור מאחורי 10 השירים הישראלים האהובים בכל הזמנים, באתר בא-במייל, ‏2015-08-27
4. ↑  ירדנה ארזי חושפת: "הייתי בשוק, נדהמתי שזה נכתב", באתר אייס, 1 ביולי 2022
**הסנוטאף** (באנגלית: **Cenotaph**; מיוונית κενοτάϕιον: ‏ Kenos – ריק, Taphos – קבר) **של לונדון** היא האנדרטה המרכזית לזכר חללי מלחמותיה של בריטניה, הניצבת בדרך וייטהול שבלונדון. זוהי האנדרטה הידועה ביותר בין האנדרטות מעיצוב זה בעולם המודרני.

האנדרטה
-------

הסנוטאף ניצבת מול בניין משרד החוץ הבריטי בדרך וייטהול, בתווך שבין נתיבי התנועה שבכביש. היא בנויה מאבן גיר (Portland Stone). האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל סר אדווין לאצ'נס כאנדרטה לחלליה של בריטניה במלחמת העולם הראשונה. היא נבנתה בין השנים 1919-1920 והחליפה אנדרטה זהה, שהייתה עשויה מעץ וגבס, ואשר הוקמה ב-1919 לקראת מצעד הניצחון של מדינות ההסכמה לאחר המלחמה. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה הסנוטאף לאנדרטה המרכזית לחללי מלחמותיה של בריטניה במאה העשרים.

פאותיה של הסנוטאף אינן אנכיות, אלא היא בנויה משלבים אופקיים מדורגים המקנים לה חתך אלכסוני. היא ניצבת על גבי במה בת שלוש מדרגות.

זרים חרותים מאבן הוצמדו לשתי הפאות הצרות של הסנוטאף. הקישוטים היחידים באבן פרט להם הם הכתובת החרותה על כל אחת מפאות אלו – **"המתים עטורי התהילה"** (The Glorious Dead). ביטוי זה הוצע על ידי הסופר רודיארד קיפלינג, שבנו היה בין הנופלים במלחמת העולם הראשונה.

לשתי פאותיה הרחבות של הסנוטאף מוצמדים תרנים ועליהם דגלי בד שונים, שהוחלפו עם השנים מספר פעמים. הדגלים שהיו צמודים לה ב-2007 היו של הצבא הבריטי, חיל האוויר המלכותי, הצי המלכותי וצי הסוחר הבריטי.

לוטיינס הציע בעת תכנון הסנוטאף שדגלים ייחרתו באבן הסנוטאף עצמה, אך הצעתו זו לא נתקבלה. 

על פי המסורת מתקיים לרגלי הסנוטאף טקס האזכרה הממלכתי לחללי המלחמות של בריטניה, הנערך מדי שנה ביום הזיכרון, יום א' השני של חודש נובמבר.

אנשי צבא ושוטרים במדים מחויבים בהצדעה לסנוטאף בעת עברם לידה. נטען שבעת הלוויית הנסיכה דיאנה ב-1997 נמנע החייל שנהג בכרכרה שהובילה את ארונה מהצדעה כלשהי – גם לא למלכה – אך הצדיע לסנוטאף כאשר עברה הכרכרה לידה.

העתק של הסנוטאף נמצא בעיר קוקסטאון בצפון אירלנד. בעיר מנצ'סטר שבאנגליה מוצבת אנדרטה הדומה לה עד מאוד – גם היא פרי תכנונו של לוטיינס. סנוטאף דומה מוצבת ליד מוזיאון הזיכרון למלחמה בעיר אוקלנד שבניו זילנד, וכן באי הונג קונג ובאי ברמודה.

האנדרטה המוצבת בכיכר אלנבי שבירושלים דומה בצורתה במידת מה לסנוטאף של לונדון.

ראו גם
------

* אנדרטת הכוחות המזוינים
* אנדרטת אלנבי בירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסנוטאף של לונדון** בוויקישיתוף
* סרטון אודות הסנוטאף באתר Youtube.
* טקס הנחת זרים לרגלי הסנוטאף, נובמבר 2009, באתר Youtube.

  


| אנדרטאות בלונדון |
| --- |
|  | (**השרפה הגדולה של לונדון**: האנדרטה לשרפה הגדולה של לונדון • הילד המוזהב של פינת פאי) • קשת ולינגטון • אנדרטת ולינגטון | האנדטרה לשריפה הגדולה של לונדון |
| אנדרטאות מלחמה | 

|  |  |
| --- | --- |
| מלחמות שקדמו למאה ה-20 | אנדרטת מלחמת קרים |
| מלחמת הבורים |  |
| מלחמות העולם הראשונה והשנייה | 

|  |  |
| --- | --- |
| אנדטאות ראשיות | הסנוטאף • הקרב על בריטניה • גן הזיכרון שדות פלנדריה • אנדרטת גבעת מצודת לונדון (אנדרטה לנופלי צי הסוחר) • אנדרטת הטייסים הפולנים בלונדון • נשים במלחמת העולם השנייה |
| לפי יחידות | חיל האוויר המלכותי |
| אנדרטאות לזכר השואה | אנדרטת השואה |

 |
| מלחמות לאחר מלחמת העולם השנייה |  |

 |
**דה דה** (באנגלית: **The The**, בתרגום לעברית: ה"א הידיעה ה"א הידיעה) היא להקת סינת'פופ וגל חדש אנגלית שפעלה בעיקר בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20. הלהקה היא למעשה הרכבו של הזמר-יוצר הלונדוני מאט ג'ונסון, חברה הקבוע היחיד של הלהקה והכותב של רוב שיריה – בלהקה היו חברים סך הכל 17 נגנים שונים לאורך השנים, לא כולל מוזיקאים שעשו עם ג'ונסון שיתופי פעולה באלבומיו השונים.

היסטוריה
--------

ג'ונסון הקים את דה דה ב-1979, וחיפש שותפים ללהקתו ב-NME. ג'ונסון הוציא את אלבומו הראשון ב-1982, אולם אלבומה הרשמי הראשון של הלהקה, Soul Mining, יצא רק ב-1983.

אלבומה השני של הלהקה, Infected, יצא ב-1986 ובעל התייחסויות פוליטיות לשלטון תאצ'ר, ביקורת על מעורבות ארצות הברית במזרח התיכון, וכן שירים עם משמעויות פסיכולוגיות. באלבום זה השתתפה גם הזמרת ננה צ'רי בדואט עם ג'ונסון בשיר "Slow Train to Dawn". לאלבום זה לווה סרט של סדרת קליפים לשירים שבוימו בידי טים פופ, שצולם בפרו, בוליביה, ניו יורק ולונדון.

ב-1989 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, שבו ניגן גיטריסט הסמית'ס לשעבר ג'וני מאר, והשתתפה בו הזמרת שינייד או'קונור בשיר "Kingdom of Rain". מאר השתתף גם באלבומה הרביעי והידוע ביותר של הלהקה, Dusk, שיצא ב-1993 ומכיל שירים רבים שהפכו ללהיטים כגון "Love Is Stronger Than Death" ו-"Slow Emotion Replay".

אלבומה החמישי של הלהקה שיצא ב-1993, Solitude, כולל בעיקרו גרסאות חדשות לשירים קודמים של הלהקה. ב-1995 יצא אלבומה השישי של הלהקה, Hanky Panky, אלבום כיסויים לשיריו של האנק ויליאמס האמריקאי. ב-2000 יצא אלבומה השביעי של הלהקה, NakedSelf.

בסוף שנת 2000 הלהקה תכננה להגיע להופעות בישראל, אולם ההופעות בוטלו עקב המצב הביטחוני.

בספטמבר 2017, מאט ג'ונסון הודיע שהלהקה תחזור למסע הופעות מיוחד. מסע ההופעות נפתח בשלוש הופעות בלונדון ביוני 2018 – הופעותיה הראשונות של דה דה מזה 16 שנה – והמשיך להופעות נוספות בארצות הברית ובריטניה ונגמר באוסטרליה באוקטובר אותה השנה.

דיסקוגרפיה
----------

* Soul Mining - 1983
* Infected - 1986
* Mind Bomb - 1989
* Dusk - 1993
* Solitude - 1993
* Hanky Panky - 1995
* NakedSelf - 2000

ראו גם
------

* הסמית'ס

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דה דה
* 

* דה דה, ברשת החברתית פייסבוק

* דה דה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* דה דה, באתר Last.fm (באנגלית)

* דה דה, באתר AllMusic (באנגלית)

* דה דה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* דה דה, באתר Discogs (באנגלית)

* דה דה, באתר בילבורד (באנגלית)
* 20 ל-Dusk: הדיסק שכולן אהבו להגיד שיש להן, שי להב, ynet, 18 בינואר 2013.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Learn More About THE THE | Official Website of THE THE and Matt Johnson, THE THE (באנגלית אמריקאית)
2. ↑  "ג'וני מאר לא מתגעגע ל"סמיתס"". *הארץ*. נבדק ב-2022-09-07.
3. ↑  להב, שי (2013-01-18). "20 ל-Dusk: הדיסק שכולן אהבו להגיד שיש להן". *Ynet*. נבדק ב-2022-09-07.
4. ↑  "דה דה" לא תגיע לארץ - וואלה! חדשות, באתר וואלה!, ‏2000-10-31
5. ↑  2018 Comeback Special, THE THE (באנגלית אמריקאית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 6033285
* GND: 10283112-9
* ISNI: 0000 0001 2364 2557
* LCCN: n94004796
* MusicBrainz: a7409219-a681-4072-adb2-5285106ce6f2
* NKC: xx0180009
* VIAF: 140333208
* WorldCat: lccn-n94004796

 |
**אולטראווקס** (באנגלית: **Ultravox**) הייתה להקת גל חדש בריטית, שהוקמה בלונדון באפריל 1974 בשם "Tiger Lily". בין 1980 ל-1986 הוציאה הלהקה שישה אלבומים שהגיעו לדירוג ב-10 האלבומים המובילים בבריטניה, ו-17 סינגלים שדורגו בין 40 המובילים בבריטניה. האלבום המצליח מביניהם היה הלהיט של שנת 1980, Vienna.

פעילות
------

בין השנים 1974–1979, סולנה של הלהקה היה ג'ון פוקס (אנ'). במהלך תקופה זו הוציאה הלהקה שלושה אלבומי אולפן: Ultravox!, Ha! Ha! Ha!, Systems of Romance. פוקס עזב את הלהקה במרץ 1979 כדי לצאת לקריירת סולו, ובעקבות עזיבתו, מידג' יור הפך לסולן ולגיטריסט של הלהקה והוביל אותה להצלחה עד 1988, אז הלהקה התפרקה.

הלהקה הוקמה מחדש בשנת 1992, בהובלתו של בילי קארי (אנ'), אך הלהקה פחות הצליחה, כאשר שני האלבומים שהוציאה לא הצליחו וסינגל אחד הגיע למקום ה-90 במצעד הסינגלים בבריטניה. לאחר מכן הלהקה שוב התפרקה בשנת 1996.

ההרכב הידוע ביותר של הלהקה, שכלל את הזמר, הקלידן והגיטריסט מידג' יור, הקלידן, כנר ונגן הויולה בילי קארי (אנ'), הבסיסט כריס קרוס (אנ') והמתופף וורן קאן (אנ'), ביצע סדרת מופעי איחוד בשנים 2009 ו-2010 לפני שהוציא אלבום אולפן חדש, Brilliant (אנ'), שיצא במאי 2012 והגיע למקום ה-21 במצעדי האלבומים הבריטיים. בנובמבר 2013 הופיעו אולטראווקס כאורחים מיוחדים בסיבוב הופעות בבריטניה עם סימפל מיינדס. המופעים היו האחרונים של אולטראווקס, ובשנת 2017 יור וקארי הודיעו שהלהקה התפרקה.

הלהיטים הגדולים ביותר של הלהקה הם "וינה", "All stood still", "The Voice", "Hymn"' "Dancing with tears in my eyes".

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

* *Ultravox!* (1977)
* *Ha!-Ha!-Ha!* (1977)
* *Systems of Romance* (1978)
* *Vienna* (1980)
* *Rage in Eden* (1981)
* *Quartet* (1982)
* *Lament* (1984)
* *U-Vox* (1986)
* *Revelation* (1993)
* *Ingenuity* (1994)
* *Brill!ant* (2012)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולטראווקס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אולטראווקס
* אולטראווקס, ברשת החברתית פייסבוק

* אולטראווקס, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* אולטראווקס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אולטראווקס, באתר ספוטיפיי

* אולטראווקס, באתר Last.fm (באנגלית)

* אולטראווקס, באתר AllMusic (באנגלית)

* אולטראווקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אולטראווקס, באתר דיזר

* אולטראווקס, באתר Discogs (באנגלית)

* אולטראווקס, באתר Songkick (באנגלית)

* אולטראווקס, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412867705171
* BIBSYS: 9057451
* BNE: XX140701
* BnF: cb13907225q (data)
* GND: 5550323-8
* ISNI: 0000 0001 1945 3307
* LCCN: n92120905
* LNB: 000097119
* MusicBrainz: 7e786a4c-c743-4713-9340-a6f12d8515d4
* NKC: mzk2004218188
* NLA: 35366129
* SELIBR: 362496
* SUDOC: 087888661
* Trove: 508277
* VIAF: 130257853
* WorldCat: lccn-n92120905

 |
**ניסים (ניסו) קפילוטו** (נולד ב-1 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

קפילוטו גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-12 בדצמבר 2006, במשחק גביע הטוטו נגד הכח עמידר רמת גן, בגיל 17. בגביע אופ"א ערך את הופעת הבכורה שלו עוד לפני שהיה בן 18. החל מעונת 2007/2008 הוא שיחק בקבוצה, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך בתחילת עונה זו במשחק מול מ.ס. אשדוד. בשנים שלאחר מכן שימש כבלם מחליף, ובעונת 2010/2011 הושאל למ.ס. אשדוד. בעונה שלאחר מכן הושאל להפועל עכו.

ביוני 2012 עבר לאלקי לרנקה מליגת העל הקפריסאית, ובמדיה שיחק עונה אחת. לקראת עונת 2013/2014 חזר קפילוטו לישראל, וחתם לעונה אחת במדי בית"ר ירושלים. ב-21 באוקטובר 2013 כבש קפילוטו את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על הפועל תל אביב. בתום העונה, אחרי שרשם 27 הופעות ליגה וכבש שני שערים, סיים קפילוטו את דרכו במועדון.

ב-12 ביוני 2014 חתם לשלוש שנים בסנט גאלן מליגת העל השווייצרית, בשכר של 150 אלף דולר לעונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-19 ביולי 2014, כשהשלים 90 דקות בתיקו 2–2 עם יאנג בויז ברן. בהמשך העונה הוא קיבל את סרט הקפטן של הקבוצה במספר משחקים, אך פציעה קשה מנעה ממנו לחזור ליכולת הטובה עמה פתח את העונה. ב-3 ביולי 2015 חזר לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים.

ב-14 ביוני 2016 חתם לעונה אחת בהפועל חיפה. במחזור השני של גביע הטוטו לעונת 2016/2017, מול הפועל כפר סבא, כבש את שער הבכורה שלו במועדון. בעונת 2017/2018 היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר ששיחק 120 דקות בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.

ב-1 בפברואר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.

ב-3 במרץ 2024 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
18.3 ניסו הודיע על הצטרפות לסוכנות השחקנים של אורן שטרלינג כראש מערך הסקאוטינג.
ניסו אחראי על איתור והבאת שחקנים זרים לארץ וגם איתור וקידום שחקנים צעירים ישראלים מוכשרים

### נבחרות ישראל

לזכותו של קפילוטו 27 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל ושתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

ב-23 במאי 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל, לקראת משחק הידידות מול ארגנטינה שבוטל. ב-7 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק מול אלבניה במסגרת ליגת האומות.

תארים
-----

הפועל חיפה
* גביע המדינה: 2017/2018
* אלוף האלופים: 2018

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניסו קפילוטו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  ורד יעזוב את הפועל ת"א? קפילוטו בנס ציונה, ערן לוי בליגה ב', באתר וואלה!‏, 1 בפברואר 2023
2. ↑  ניסו קפילוטו הודיע על פרישה: "לא מסוגל עוד להיאבק בגוף שלי", באתר ynet, 3 במרץ 2024