recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
גנרל **אריק-אוסקר הנזן** (בגרמנית **Erick-Oskar Hansen**;‏ 27 במאי 1889 – 18 במרץ 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

הנזן נולד ב-27 במאי 1889 בהמבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9 (ההנוברי ה-1 - קרול הראשון, מלך רומניה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר הנזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הועלה הנזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובקיץ 1933 מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-3. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-39. ב-6 באוקטובר 1936 מונה לקצין מטה במטה הכללי וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-4, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת פקד הנזן על הדיוויזיה שבפיקודו, שהייתה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40, וב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-14. ב-31 באוקטובר 1940 הועלה הנזן לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-1 ביוני 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-54. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-11, והשתתף עמו בקרב קייב ובמצור על סבסטופול, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר נפילת סבסטופול הועבר הקורפוס שבפיקודו יחד עם כל הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, ולאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עמה בקרבות הקשים סביב לנינגרד, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-20 בינואר 1943 מונה הנזן לנספח הצבאי ברומניה, ובמהלך מבצע יאשי-קישינב נפל הנזן בשבי הסובייטי.

### לאחר המלחמה

הנזן שוחרר מהשבי ב-10 באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר הנזן בהמבורג עד למותו ב-18 במרץ 1967.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריק-אוסקר הנזן** בוויקישיתוף
* אריק-אוסקר הנזן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025075757
* VIAF: 258313317
* WorldCat (עם VIAF): 258313317

 |
מכון הצי הפטרבורגי
מכון הצי הפטרבורגי
**מכון הצי הפטרבורגי** (ברוסית: **Морской корпус Петра Великого — Санкт-Петербургский военно-морской институт**; רשמית: "הקורפוס הימי של פיוטר הגדול - מכון הצי הפטרבורגי") הוא העתיק מבין בתי הספר של הצי הרוסי. ממוקם בסנקט פטרבורג ונוסד על ידי פיוטר הגדול בשנת 1701 ומהווה בית ספר לקציני חיל הים.

מוצאו של המכון מבית הספר המוסקבאי למתמטיקה וניווט, שנוסד בשנת 1701 על ידי פיוטר הגדול, במגדל סוחארב במוסקבה. לאחר שנבנתה העיר פטרבורג, בית הספר הועתק לשם. לימים התארגן בית הספר כחיל הצוערים הימי. לאחר המהפכה הרוסית בשנת 1917, שמו שונה בסופו של דבר לבית הספר הימי הגבוה על שם מיכאיל פרונזה. כיום, המוסד נקרא "הקורפוס הימי של פיוטר הגדול - מכון הצי הפטרבורגי".

שמות
----

* 1701–1752 - בית הספר למתמטיקה וניווט, מוסקבה
* 1715–1752 - האקדמיה למשמר הימי, פטרבורג
* 1752–1802 - חיל הצוערים הצבאי, פטרבורג (1771–1796 - קרונשטאדט)
* 1802–1867 - חיל הצוערים, פטרבורג
* 1867–1891 - בית הספר הימי, פטרבורג
* 1891–1906 - חיל הצוערים, פטרבורג
* 1906–1916 - גדודי הצי, פטרוגרד
* 1916–1918 - בית הספר הימי, פטרוגרד
* 1918–1919 - קורסי פיקוד צי, פטרוגרד
* 1919–1922 - בית הספר לפיקוד צי, פטרוגרד
* 1922–1926 - האקדמיה הימית, פטרוגרד, לנינגרד
* 1926–2002 - בית הספר/האקדמיה הימי/ת על שם פרונזה, לנינגרד
* 2002 – הווה - מכון הצי הפטרבורגי, סנקט פטרבורג

בוגרים נודעים
-------------

* 1766 – פיודור אושקוב
* 1780 – דמיטרי סניאבין
* 1797 – פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן
* 1818 – פאבל נחימוב
* 1818 – פרדיננד וראנגל
* 1894 – אלכסנדר קולצ'ק
* 1926 – ניקולאי קוזנצוב
* 1931 – סרגיי גורשקוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מכון הצי הפטרבורגי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "The NAVY of the Russian Empire", St. Petersburg, 1996, מסת"ב 5-88654-011-3
**קרינה ליחבר** (נולדה ב-11 בדצמבר 1998) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. היא חברת נבחרת ישראל בהתעמלות אומנותית, יחד עם אלונה קושבצקי, יקטרינה לבינה, יובל פילו ואידה מיירין. יחד איתן זכתה במדליית כסף באליפות העולם בשנת 2014, במדליית זהב באליפות אירופה בשנת 2016 ובשלוש מדליות במשחקים האירופיים.

קריירה
------

באליפות העולם ב-2014 שהתקיימה באיזמיר, טורקיה הן זכו במדליית כסף בתרגיל הסרטים עם 16.983 נקודות, במקום החמישי בקרב רב עם 33.766 נקודות ובמקום השישי בתרגיל הכדורים והאלות עם 16.850 נקודות.

באליפות אירופה שהתקיימה באותה שנה הן זכו במדליית כסף בתרגיל הקרב רב עם 34.383 נקודות, וסיימו במקום הרביעי בתרגיל הכדורים והסרטים עם 17.500 נקודות ובמקום השביעי בתרגיל האלות עם 16.383 נקודות. 

במשחקים האירופיים שהתקיימו ב-2015 הן זכו ב-3 מדליות, מתוכן שתי מדליות כסף (בקרב רב עם 35.050 נקודות ובתרגיל החישוקים והאלות עם 17.500 נקודות) ובמדליית ארד (בתרגיל הסרט עם 17.100 נקודות).

באליפות העולם באותה השנה שהתקיימה בשטוטגרט שבגרמניה סיימו במקום השישי בקרב רב עם 34.283 נקודות, במקום החמישי בתרגיל הסרטים עם 17.233 נקודות ובמקום השישי בתרגיל החישוקים והאלות עם 17.350 נקודות. בכך הן השיגו את הקריטריון וייצגו את ישראל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). באולימפיאדה העפילה הנבחרת עם ליחבר לגמר וסיימה בו במקום השישי.

באליפות אירופה, שנערכה בחולון ביוני 2016, זכתה הנבחרת בשלוש מדליות, אחת מכל סוג. זכייה במדליית זהב, בתרגיל החישוקים והאלות בתוצאה של 18.316 נקודות, לפני ספרד (18.233 נקודות) ובולגריה (18.183 נקודות), זכייה במדליית כסף, בתרגיל הסרטים בתוצאה של 18.400 נקודות, אחרי בלארוס (18.516 נקודות) ולפני ספרד (18.133 נקודות) וזכייה במדליית ארד, בתחרות קרב-רב בתוצאה של 36.549 נקודות, אחרי רוסיה (37.408 נקודות) ובלארוס (36.849 נקודות).

קישורים חיצוניים
----------------

* קרינה ליחבר, ברשת החברתית פייסבוק
* קרינה ליחבר, ברשת החברתית אינסטגרם
* קרינה ליחבר, באתר olympedia.org
* קרינה ליחבר, באתר התאחדות ההתעמלות הבין-לאומית
* קרינה ליחבר, באתר הוועד האולימפי בישראל
* אורן קורנפלד‏, נבחרת ההתעמלות האומנותית הבטיחה מקום בריו, באתר וואלה!‏, 12 בספטמבר 2015

|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- |
| מרוץ אופני כביש **אופניים** | שני בלוך • שלומי חיימי |
| אתלטיקה **אתלטיקה** | דניאל גואדי • מאור טיורי • מארו טפרי • טסמה מוגס • דונלד סנפורד • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו • דמיטרי קרויטר |
| בדמינטון **בדמינטון** | מישה זילברמן |
| ג'ודו **ג'ודו** | לינדה בולדר • מדליית ארד לירדן ג'רבי ירדן ג'רבי • גילי כהן • שגיא מוקי • גולן פולק • שירה ראשוני • מדליית ארד לאורי ששון אורי ששון |
| גולף **גולף** | לטיסיה בק |
| היאבקות **היאבקות** | אילנה קרטיש |
| הרמת משקולות **הרמת משקולות** | איגור אולשנצקי |
|  **התעמלות אמנותית** | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (יקטרינה לבינה, קרינה ליחבר, אידה מיירין, יובל פילו, אלונה קושבצקי) • נטע ריבקין |
| התעמלות מכשירים **התעמלות מכשירים** | אלכס שטילוב |
| טאקוונדו **טאקוונדו** | רון אטיאס |
| טניס **טניס** | דודי סלע |
| טריאתלון **טריאתלון** | רון דרמון |
| קליעה **קליעה** | סרגיי ריכטר |
| שחייה **שחייה** | קרן זיבנר • יעקב טומרקין • אנדראה מורז • גל נבו • עמית עברי • זיו קלונטרוב • זוהר שיקלר |
| שחייה צורנית **שחייה צורנית** | אנסטסיה גלושקוב • יבגניה טטלבאום |
| שיט **שיט** | נינה אמיר • מעיין דוידוביץ' • גיל כהן • אייל לוין • דן פרויליך • שחר צוברי |
**מדינה זבל** הוא סרט תיעודי בבימויו והפקתו של אורי רוזנווקס שהופק עבור ערוץ 8 בכבלים בשנת 2008. הסרט עוקב אחר תופעת השלכת פסולת ואשפה במקומות ציבוריים ברחבי ישראל ודן בסוגיות העולות נוכח התופעה. הסרט זכה בפרס פראט לשנת 2008 לתקשורת בנושאי הסביבה.

לצורך הכנת הסרט ערך רוזנווקס תחקיר במשך שנה ובמהלכו תיעד את תופעת הליכלוך במרחבים הציבוריים, בתי מלון, פארקים, בתי ספר ואף במחנה הריכוז של פולין בו מבקרות משלחות נוער רבות מישראל. כמו כן מתראיינים בסרט אישי ציבור ופעילי איכות סביבה כגון דן חמיצר וסגן ראש עיריית רעננה המנוח עוזי כהן, המספרים על פועלם בתחום ותובנותיהם שעלו במהלך ניסיונם למגר תופעה זו. רוזנווקס מדגיש בסרטו את תופעת השלכת הפסולת כתופעה חוצה מגזרים הרווחת בכלל החברה הישראלית ללא הבדלי רקע עדתי או מעמד סוציו-אקונומי.

מתחילת שנת הלימודים של 2012-2011, מוצג הסרט בבתי ספר על יסודיים שונים ברחבי הארץ, על מנת להראות לנוער את ההשלכות של מעשיהם בכל הנוגע ללכלוך ומניעה מקסימלית של השלכת פסולת.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר הסרט מדינה זבל

הערות שוליים
------------

1. ↑  זבל איכותי 01/04/2009 דוד ורטהיים(הקישור אינו פעיל, 19 בינואר 2023)
2. ↑  יעל עברי-דריאל, ולתפארת הטינופת הישראלית, באתר ynet, 9 במאי 2008
**בית הקברות בניוארק שעל נהר הטרנט** הוא בית קברות אזרחי בעיר ניוארק שעל נהר הטרנט במחוז נוטינגהאם שבבריטניה. הוא ידוע בעיקר בשל החלקה הצבאית שבו, המהווה מעין בית קברות לאומי פולני בבריטניה.

בית הקברות
----------

בית הקברות ממוקם במרכזה של העיר, והוקם גם על מנת לספק לה שטח ירוק שישמש כפארק עירוני. הוא נחנך בשנת 1856. שטחו המקורי הורחב מספר פעמים. צורתו היא מלבנית בעיקרה והוא משתרע על פני כ-650 מטר מצפון לדרום, ובו שדרה מרכזית.

### החלקה הצבאית

במהלך מלחמת העולם השנייה היו מספר שדות תעופה של חיל האוויר המלכותי ממוקמים באזור שסביב העיר. לבקשת החיל הוקצתה חלקה בבית הקברות שלה לקבורת חללי היחידות שהוצבו בבסיסים אלו. שטחה הנוכחי הוא כ-1.2 דונם.

בשדות התעופה שבקרבת העיר היו מוצבות מספר טייסות שאוישו על ידי אוויראים פולנים. מציאות זו הביאה לקבורת חללים פולנים רבים בחלקה. כיום (2023), מתוך 530 הקברים בחלקה, 391 הם של פולנים, ומהם 343 אנשי צוות אוויר. חללים אלו נפלו ברובם בשנים 1940-‏1944. על קברי החללים בחלקה הוצבו מצבות לוח אנכיות כמקובל בבית הקברות הצבאיים הבריטיים, כאשר המצבות לפולנים מעוצבות בתבנית מחודדת בראשה.

בשנת 1941 נחנך בחלקה צלב זיכרון פולני. בטקס חנוכתו השתתפו ולדיסלב רצקייביץ', נשיא פולין שבגלות, וולדיסלב שיקורסקי, ראש ממשלת פולין הגולה. לאחר מותם (ב-1947 וב-1943, בהתאמה) הם הובאו לקבורה בחלקה הצבאית, בקרבת צלב הזיכרון. ב-1972 וב-1982 נקברו בחלקה אוגוסט זאלסקי (אנ') וסטניסלב אוסטרובסקי (אנ'), הנשיא השני והנשיא השלישי בגלות של פולין.

ריכוז קברי החללים הפולנים בחלקה לרבות קברי ארבעת הנכבדים הפך אותה למעין בית קברות לאומי של פולין בתחומי בריטניה.

ב-1993 הועבר ארונו של שיקורסקי מהחלקה לקבורה בקרקוב שבפולין, ושלט לזכרו הוצב בחלקה. בנובמבר 2022 הועברו מהחלקה לקבורה בוורשה ארונותיהם של רצקייביץ', זלנסקי ואוסטרובסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות בניוארק שעל הטרנט** בוויקישיתוף
* בית הקברות, באתר עיריית ניוארק שעל הטרנט
	+ מידע על הקמת בית הקברות
* בית הקברות, באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
	+ סרטון אודות בית הקברות
* Poland buries remains of historic democratic leaders, באתר AP News, ‏12 בנובמבר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  האחרים היו בריטים, קנדים, אוסטרלים וניו זילנדים.
**בד"צ מהדרין** הוא מערך כשרות פרטי, בראשות הרב אברהם רובין, רב ומורה צדק בעיר רחובות.

סמל הבד"ץ

רקע
---

בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 מונה הרב רובין על ידי הרב שמחה קוק, רב העיר רחובות, לנהל את מחלקת הכשרות במועצה הדתית של העיר, ולאחר מכן ניהל את מחלקת המהדרין. בתקופה זו מערכת הכשרות העירונית פעלה בשיתוף פעולה עם מערך הכשרות של OU. לאחר מספר שנים שיתוף הפעולה הופסק, ובעקבות זאת הקימו הרבנים קוק ורובין את הבד"ץ, כמערכת כשרות פרטית בעיר. על אף שקוק ורובין ניהלו מערכת כשרות ממשלתית, התיר להם המשרד לשירותי דת לנהל מערכת כשרות מקבילה. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 קבע מבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס, כי ההפעלה הכפולה אינה חוקית, ומהווה ניגוד עניינים פסול. בעקבות כך, פרש הרב קוק מהבד"ץ, והרב רובין עזב את המועצה הדתית.

בשנת תש"ע החל במתן השגחה לחלק ממוצרי מחלבת שטראוס שהיו עד אז תחת השגחתו של הרב משה יהודא ליב לנדא. בחודש שבט תש"ע הודיע הרב לנדא על הסרת השגחתו מכלל מוצרי מחלבת שטראוס, ומוצרי המחלבה כולם עברו להשגחתו של הרב רובין.

הבד"ץ מספק גם אישורים לשימוש בשבת במכשירי חשמל, כמיני-ברים ומזגנים.

בין החברות המשתמשות בשרותי ההשגחה של הבד"ץ נמנות יקבי כרמל, יפאורה-תבורי, שטראוס גרופ, מחלבות גד, אלקטרה מוצרי צריכה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* בד"ץ מהדרין, באתר "עולם התורה"
* בד"ץ מהדרין, באתר JDN
* הרב אברהם ישראל רובין בשיחה נדירה על כשרות ודרכי ההוראה מגדולי ישראל אתר דרשו

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסי כץ, סערה: הרב לנדא יתן גט לחברת שטראוס, באתר בחדרי חרדים, 20 בינואר 2010; ניצן ארליך, ‏הרב לנדא על שטראוס: "הסיגו גבולו של הקב"ה", באתר כיכר השבת, 9.02.2010
**זלמן חיים** (בעבר גם **סנפורד צ'ארלס**) **ברנסטין** (**Zalman Chaim (Sanford C.) Bernstein**;‏ 1926 – 6 בינואר 1999) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי, שתרם לארגונים יהודיים ברחבי העולם, והקים בין היתר את ארגון קרן תקווה, צו פיוס וקרן אבי חי.

חייו ואישיותו
-------------

ברנסטין נולד ב-1926 בברוקלין, ניו יורק, למשפחה יהודית דלת אמצעים. בגיל 18 גויס לצי האמריקני, ושירת כקצין אספקה ימית במלחמת העולם השנייה. עם שחרורו פנה ללימודי כלכלה וחשבונאות באוניברסיטת ניו יורק, ובהמשך קיבל תואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת הרווארד.

הלוגו של החברה
עם תום לימודיו עבד ברנסטין במשך כמה שנים כיועץ כלכלי בתוכנית מרשל (Marshall Plan), במטרה לשקם את הכלכלה האירופית, תוך התבססות על שווקים חופשיים.

בגיל 41, לאחר שמילא שורה של תפקידים בעולם העסקים (בהם שותפות עם אחיו הצעיר, והעסקת אביו כשכיר), הקים ברנסטין את חברת ההשקעות Sanford C. Bernstein & Co, שהפכה לאחת החברות המצליחות בוול סטריט. החברה נתנה בשיאה שירות ל-25,000 לקוחות, וגלגלה 80 מיליארד דולרים בשנה.

בגיל 30 נישא לאשה לא יהודייה מצרפת. ברנסטין חי במשך רוב חייו במנותק מהיהדות הדתית. עם מות אביו בהיותו בן 50, החל לומר קדיש והתקרב ליהדות, בהשפעתו של הרב שלמה ריסקין. השניים החלו ללמוד תורה מדי שבוע, ואט אט הפך ברנסטין ליהודי אורתודוקסי שומר מצוות, ושינה את שמו לשמו היהודי זלמן חיים. במקביל נפרד מאשתו הגויה ונישא לאישה יהודייה. ברנסטין תרם מאות מיליונים של דולרים לארגוני צדקה ותרבות יהודיים ברחבי העולם, בהם מרכז שלם וכן קרן אבי חי שהקים בשנת 1984, במטרה לקרב יהודים ליהדות ותרבותה בישראל ובחו"ל.

ב-1988 הקים ברנסטין את קרן תקווה וכיהן כיו"ר הקרן עד למותו.

בשנת 1989 עלה ברנסטין לישראל ובנה את ביתו בשכונת ימין משה בירושלים. שלוש שנים לאחר מכן פרש מעסקיו, ובשש השנים עד למותו ממחלת הלימפומה השקיע את כל מרצו בקידום ופיתוח ארגונים יהודיים בישראל. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים, ולאחר מותו המשיכה אלמנתו, מֵם ברנסטין, בפעילות פילנתרופית למען חינוך ותרבות יהודית.

לקריאה נוספת
------------

* שלמה ריסקין, An Unorthodox Orthodox Baal Teshuvah
* Zalman Chaim Bernstein(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)
* אתר מרכז שלם
* אתר בית ההשקעות סנפורד ברנסטין (באנגלית)
* מידע על פעילות החסד של אלמנתו (באנגלית)
* אתר קרן אבי חי

* Steve Lipman, Sanford Bernstein's Second Life, *The Jewish Week*, January 15, 1999

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zalman C. Bernstein, 72, Iconoclastic Broker, הספד על זלמן ברנסטין, בעיתון הניו יורק טיימס, ‏9 בינואר 1999 (באנגלית).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007292503305171
* VIAF: 298789050
* WorldCat: viaf-298789050

 |
מערת הלל הזקן מבפנים
הכניסה למערת הלל
**מערת הלל** (קרויה גם **מערת הלל ותלמידיו** או **מערת הלל ושמאי**) היא מערת קבורה וקבר צדיקים המיוחסת להלל הזקן (ובמקורות שונים גם לשמאי הזקן ולתלמידיהם) בסמוך למתחם קבר הרשב"י ומירון.

רקע היסטורי
-----------

הלל הזקן היה נשיא הסנהדרין בירושלים בשלהי תקופת בית שני, בתקופה שסביב תחילת הספירה הנוצרית. היה מייסד וראש בית הלל, זרם הלכתי בשלהי תקופת בית שני שהיה בעימות עם בית שמאי, מיסודו של שמאי הזקן. פועלו של הלל הזקן מוזכר בהקשר לאלכסנדריה המצרית, ירושלים ויריחו, ואין כל אזכור במקורות קדומים לפועלו באזור הגליל או למקום קבורתו.

אזכור למערת הלל בימי הביניים
----------------------------

האזכור הראשון לקברו של הלל הזקן בגליל הוא במגילת אביתר שחיבר רב אביתר גאון, בשלהי המאה ה-11, ומתאר את קבורת אביו רב אליהו הכהן גאון בדלתון, מקום שסביבו קבורים צדיקים רבים מתקופת התנאים, ביניהם מוזכרים הלל ושמאי. אזכור למערת הלל בסמוך למירון מופיע ב'מסעות רבי בנימין' של בנימין מטודלה (אמצע המאה ה־12). במקור זה מוזכרת מערה שבה קבר הלל ושמאי, וקברים של כמה עשרות מתלמידיהם. תיאור דומה מתקופה קרובה מוזכר גם בחיבורו של פתחיה מרגנסבורג. תיאור נוסף של מערת הלל ושמאי לצד קברים רבים נוספים במערה מוזכר במאה ה־12 בסיפור מסעו של יעקב בן נתנאל הכהן, אצל רבי שמואל בן רבי שמשון בשנת 1210, אצל רבי יעקב השליח במאה ה־13, אצל רבי יצחק חילו ואשתורי הפרחי במאה ה-14.

אתר מערת הלל סמוך מאוד לאתר קבר הרשב"י כיום, אך בשני המקורות הראשונים כלל לא נזכר קבר הרשב"י בסמוך, ובאחרים מוזכר אתר קבר הרשב"י כמשני או מקביל לאתר מערת הלל. בהשפעת ספר הזוהר ועליית מגורשי ספרד בסוף ימי הביניים עבר מרכז החשיבות באתרי מירון ממערת הלל לקבר הרשב"י.

### עלייה לאתר בפסח שני ונביעת מים מהמערה

בחלק ניכר מהמקורות סביב מערת הלל מוזכר פלא של נביעת מים בתוך המערה, לראשונה בחיבורו של פתחיה מרגנסבורג, המייחס אותם רק לבואו של אדם הגון. בתיאורו של תלמיד הרמב"ן ב'תוצאות ארץ ישראל' מוזכרת עליה לאתר בפסח שני ותפילה בו, ויציאת מים מהמערה בעקבות התפילה, דבר הנחשב לסימן טוב להתקבלות התפילה. במקורות שונים מובאת עובדת השתתפותם של ערבים מקומיים בתפילות אלו יחד עם היהודים, ואגירת כמות קטנה של המים שנבעו מהמערה כסגולה

בימינו
------

לאחרונה, סודרה גישה אל תוך המערה, הותקנה בה תאורה חשמלית וכיום היא פתוחה לציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* מערת הלל(הקישור אינו פעיל), אתר 'אהלי צדיקים'

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוצר מסעות, החיבור "מסע דפליסטינא", עמ' 64
2. ↑  הלל בנוסח מירון, זאב ארליך, אביב 2006, מקור ראשון
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביום ראשון העקוב מדם של 1921. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו יום ראשון העקוב מדם (פירושונים).
הצבא האיטלקי חוסם את רחובות העיר לאחר האירוע
כרזה המזמינה ליריד המסורתי
**יום ראשון העקוב מדם** של 1921 (בגרמנית: **Bozner Blutsonntag**) הוא כינויו של יום רווי אלימות ב-24 באפריל 1921, בו תקפו פשיסטים איטלקים את משתתפי תהלוכת תלבושות מסורתית בבולצנו שבנפת דרום טירול, איטליה, שרוב תושביה הם ממוצא גרמני.

האירוע
------

נפת דרום טירול סופחה לאיטליה אחרי מלחמת העולם הראשונה, ורוב תושביה הם ממוצא גרמני.

ב-24 באפריל 1921 נערך במדינת טירול (השייכת לאוסטריה) משאל עם לגבי אנשלוס לרייך הגרמני. הפשיסטים, שהיו באותה תקופה כוח צבאי למחצה שהיה מעורב במקרי אלימות ברחבי איטליה, ראו את הפתיחה המקרית של יריד האביב בבולצנו באותו יום כפרובוקציה הקשורה במשאל העם, והחליטו לשבש את מצעד התלבושות המסורתי (אנ') שנערך במהלך היריד. למרות האזהרות, השלטונות האיטלקיים לא נקטו באמצעי אבטחה כדי להגן על האוכלוסייה המקומית.

בבוקר 24 באפריל 1921 הגיעו לתחנת הרכבת בבולצנו כ-290 פשיסטים, והצטרפו לכ-120 תומכי התנועה הפשיסטית מקומיים. במהלך תהלוכת התלבושות המסורתית תקפו הפשיסטים את המשתתפים והצופים באלות, אקדחים ורימוני יד. כ-50 אזרחים נפצעו, חלקם באורח קשה. פרנץ אינרהופר, מורה מעיירה סמוכה, נורה למוות בעת שניסה להגן על ילד.

הצבא האיטלקי התערב רק כדי ללוות את התוקפים לתחנת הרכבת, שם הם הצליחו לצאת ללא פגע. בקשתו של ראש ממשלת איטליה ג'ובאני ג'וליטי לעצור לאלתר את העבריינים ולהעמידם לדין הביאה למעצרם של שני פשיסטים מקומיים, אך השניים שוחררו ב-1 במאי לאחר שבניטו מוסוליני איים כי יגיע עם 2,000 פשיסטים ויכפה את שחרורם בכח.

הנצחה
-----

במקום בו נורה למוות אינרהופר הוצב לוח הנצחה המתעד את מאורעות אותו יום. ב-25 באפריל 2011, 90 שנים לאחר מותו, נקראה על שמו כיכר במרכז העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יום ראשון העקוב מדם** בוויקישיתוף
* סרטון דוקומנטרי על האירוע

הערות שוליים
------------

1. ↑  Digitalisierter Bestand der Landesbibliothek Dr. Friedrich Teßmann, digital.tessmann.it
2. ↑  Stadt Bozen - Tagung: Franz Innerhofer und der frühe Faschismus in Bozen, www.gemeinde.bozen.it
3. ↑  *Die Eroberung der Fremdstämmigen. Provinzfaschismus in Südtirol 1921–1926*. Wagner. 2005. ISBN 3-7030-0398-7.
4. ↑  *Südtirol. Vom Ersten Weltkrieg bis zur Gegenwart*. StudienVerlag. 1999. ISBN 3-7065-1348-X.
5. ↑  Lechner, Stefan (2014). "Der «Bozner Blutsonntag»: Ereignisse, Hintergründe, Folgen". In Obermair, Hannes (ed.). *Erinnerungskulturen des 20. Jahrhunderts im Vergleich—Culture della memoria del novecento a confronto*. Città di Bolzano. pp. 37–46. ISBN 978-88-907060-9-7.
6. ↑  Stadt Bozen - Kranz für Lehrer Innerhofer, www.gemeinde.bozen.it
7. ↑  Bozen gedenkt Franz Innerhofer, web.archive.org, ‏2014-04-27

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7753432-3

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבית הממשלה באיזור סנטרל בהונג קונג. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו בית הממשלה.

חזית בית הממשלה
המבנה בשנת 1868.
חדר המגורים במבנה
**בית הממשלה** (באנגלית: **Government House**; בסינית: **香港禮賓府**) הוא מבנה הממוקם על גבעת הממשלה באזור סנטרל של האי הונג קונג בהונג קונג.

כיום משמש המבנה כמקום המגורים של ראש הרשות המבצעת של הונג קונג. המבנה הוקם בשנת 1855 בסגנון תחיית הרנסאנס. המבנה שופץ בזמן הכיבוש היפני של הונג קונג וכיום למבנה מראה המשלב סגנון אדריכלות יפנית עם אדריכלות נאו קלאסית.

בין השנים 1855–1997 שימש המבנה כמגורים הרשמיים של מושל הונג קונג, עת הייתה הונג קונג מושבה בריטית. 25 מתוך 28 ממושלי הונג קונג התגוררו במבנה.

היסטוריה
--------

המבנה תוכנן על ידי צ'ארלס בנט ג'ורג' קלוורלי, ועבודות הבנייה החלו בשנת 1851, שמונה שנים לאחר שהונג קונג הוכרזה כמושבה בריטית. בניית המבנה הסתיימה בשנת 1855, והמושל הראשון שהתגורר במבנה היה סר ג'ון בורינג, המושל הרביעי של הונג קונג.

בשנת 1891 הוסף למבנה אגף נשפים, במטרה לאפשר טקסים רשמיים במבנה.

במהלך הכיבוש היפני של הונג קונג התגורר במבנה המושל הצבאי היפני של הונג קונג. בתקופה זו שופץ המבנה בסגנון יפני על ידי סייצ'י פוג'ימורה, ועבודות השיפוץ הסתיימו בשנת 1944. במסגרת השיפוץ נוסף למבנה מגדל וגג בסגנון יפני.

בין השנים 1855 ועד אמצע שנות ה-30 התכנסה במבנה המועצה המחוקקת של הונג קונג. מאז שנת 1891 שימש חדר הנשפים את המועצה כאתר כינוסה.

בשנת 1997, עם העברת השליטה בהונג קונג מידי בריטניה לידי סין העממית הפך המבנה למקום המגורים הרשמי של ראש הרשות המבצעת ואתר לאירועים רשמיים, אולם טונג צ'י הווה, ראש הרשות הראשון, סירב להתגורר במבנה.

ראש הרשות השני, דונלד צאנג שב להתגורר במבנה, בעקבות שיפוץ שנערך בו, בינואר 2006. עלות השיפוץ - 14.5 מיליון דולר הונג קונגי עוררה ביקורת רבה.

תיאור המבנה
-----------

חזית הבית פונה דרומה, לכיוון פסגת ויקטוריה. מצפון למבנה מצויים משרדי הממשלה של הונג קונג. בחלקו האחורי של המבנה מדשאה וגן גדול הצופה לעבר נמל ויקטוריה.

בית פתוח
--------

חדר האוכל
פעמיים בשנה נערך במבנה "בית פתוח" בו מאפשרים למבקרים לבקר בגן המבנה, בחדר ההסבה, בחדר האוכל ובחדר הנשפים.

מבני ממשל נוספים
----------------

בשנת 1900 נבנתה בראש פסגת ויקטוריה "בקתת ההר" (Mountain Lodge) כמגורי קיץ עבור המושל. המבנה שימש את המושל עד שנת 1934, ונהרס בשנת 1946. כיום ממוקם באתר גן פסגת ויקטוריה.

בשנת 1934 נבנתה בקתת פאנלינג בטריטוריות החדשות כבית הקיץ החדש של המושל, ונותרה בתפקיד זה עד ימינו (כיום היא בית הקיץ של ראש הרשות המבצעת).

ראו גם
------

* מושל הונג קונג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הממשלה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בית הממשלה
* תיאור המבנה באתר מחלקת ההיסטוריה של ממשלת הונג קונג
**Rough** (בעברית: **מחוספס**) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר. האלבום יצא לאור בספטמבר 1978, על ידי חברת התקליטים EMI בבריטניה, אריולה רקורדס במערב גרמניה ויונייטד ארטיסטס בארצות הברית.

ב-Allmusic קיבל האלבום דירוג של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.

רקע
---

אלבום זה היה האלבום הראשון שטרנר הוציאה אחריי פירוק הצמד עם בעלה לשעבר איק וטינה טרנר. זהו גם האלבום הראשון שלה שאיק לא היה מעורב בו. למרות שהשניים התגרשו טרנר עדיין התעקשה שתהיה לה את הזכות החוקית להשתמש בשם "טרנר" כשם במה.

מבחינה מוזיקלית האלבום הוא אלבום בלוז ודיסקו עם השפעות של רוק. באופן כללי הכוון המוזיקלי אליו שאפה טרנר ללכת הוא לפופ ו-R&B בשילוב של מוזיקת רוק, בניגוד לאלבום הבכורה שלה ששאף לכיוון הקאנטרי. השיר הראשון מהאלבום נכתב במקור על ידי ג'ורג'ו מורודר זמן רב קודם לכן עם פיט בלוט. בנוסף האלבום גם כולל מספר גרסאות כיסוי ביניהם לשיר "The Bitch Is Back" של אלטון ג'ון והשיר
"Fire Down Below" של בט מידלר.

סינגלים
-------

מתוך האלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Viva La Money",‏ "Root Toot,‏ Undisputable Rock & Roller",‏ "Sometimes When We Touch", גרסת כיסוי לשירו של דן היל ו-"Night Time Is the Right Time", גרסת כיסוי לשירו של נפי בראון אך גרסת כיסוי זו לא זכתה להצלחה כאשר לא דורגה באף מצעד.

גם האלבום עצמו לא זכה להצלחה כאשר לא קיבל שום מעמד באף מדינה. האלבום תוכנן לצאת מחדש בתחילת שנות ה-90 על ידי EMI אך מסיבות לא ידועות דבר זה לא יצא לפועל.

רשימת רצועות
------------


| Rough |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Fruits of the Night | 4:09 |
| 2. | The Bitch Is Back | 3:31 |
| 3. | The Woman I'm Supposed to Be | 3:12 |
| 4. | Viva La Money | 3:15 |
| 5. | Funny How Time Slips Away | 4:11 |
| 6. | Earthquake & Hurricane | 2:31 |
| 7. | Root, Toot Unndisputable Rock 'N Roller | 4:29 |
| 8. | Fire Down Below | 3:13 |
| 9. | Sometimes When We Touch | 3:57 |
| 10. | A Woman in a Man's World | 2:43 |
| 11. | Night Time Is the Right Time | 6:21 |
| **משך כולל:** | **41:32** |

קישורים חיצוניים
----------------

* Last.fm Rough באתר Last.fm
* MusicBrainz Rough באתר MusicBrainz
* Discogs Rough באתר Discogs
* AllMusic Rough באתר AllMusic

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Tina Turner - Rough, Discogs (באנגלית)
2. ↑  *Rough - Tina Turner | Songs, Reviews, Credits | AllMusic* (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-04-25

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: f5cde969-6193-3ed9-8feb-ed817fb43bb9

 |
**שוגאליי 3** (ברוסית: **Шугалей 3**) הוא סרט פעולה, קופרודוקציה רוסית-תוניסאית שביים מקסים בריוס. הסרט הוקרן בבכורה ב-2 בספטמבר 2021 בערוץ NTV. הסרט מבוסס על סיפורם האמיתי של שני רוסים שנתפסו על ידי חמושים בלוב: מקסים שוגאליי וסאמר חסן עלי סויפאן.

עלילה
-----

הסרט מבוסס על אירועים אמיתיים ומספר על סוציולוגים רוסים שנחטפו במאי 2019 בלוב על ידי חמושים אסלאמיסטים. הסוציולוג הרוסי מקסים שוגאליי ועמיתו והמתורגמן סאמר סויפאן מקבלים הזמנה רשמית ללוב, מדינה שנקרעה על ידי קבוצות מיליטנטיות. הם צריכים לערוך מחקר שיכול לסיים את הלחימה. במהלך עבודתם, נופלים לידיהם נתונים סודיים שעלולים לעלות ביוקר לממשלה המקומית, מה שאומר שהם לא יוכלו לעזוב את לוב. כדי לעצור אותם, הם נחטפים ונשלחים ללא אישום רשמי לכלא פרטי שבו שולטת אנרכיה ואכזריות. הניסיונות הדיפלומטיים לפתור את הבעיה בשלום מגיעים למבוי סתום.

למרות הכל, שוגאליי ממשיך לעבוד. לפעמים הוא מקבל מידע מבחוץ ומנסה להבין את פעולות ארגוני הטרור. הנתונים שנאספו על ידי המדענים מסוכנים עבור הלוחמים הלובים והם רוצים להכפיש את שוגאליי: על פי הוראותיהם, העיתונאים משתמשים בכל משאביהם כדי להפוך את הרוסי למרגל. בשלב זה, שוגאליי מוצא דרך להעביר את המידע שהתקבל למולדתו.

לאחר שבי ממושך בכלא הלובי "מיטיגה" חוזרים סוף סוף מקסים שוגאליי וסאמר סויפאן לרוסיה. כמה חודשים לאחר מכן, מנהל הבנק לשעבר בטריפולי, פאריד, יוצר קשר עם שוגאליי ומציע להיפגש במצרים: יש לו מידע חדש על המחבלים בלוב. אבל הפגישה מתבטלת. כדי לעזור לפאריד להימנע ממאסר, מקסים יצטרך לדחות את תוכניותיו לזמן מה.

שחקנים ודמויות
--------------

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
| קיריל פולוחין | מקסים שוגאליי |
| אולג אבאליאן | סאמר חסן עלי סויפן |
| סרגיי יאצניוק | אלכסנדר פרוקופייב |
| יקטרינה רשטניקובה | נטליה שוגאליי |
| רוסלן ברבנוב | בנקאי |
| אולג מטליוב | ח'ליפה חפתר |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שוגאליי 3 (ברוסית)

* "שוגאליי 3", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* שוגאליי 3, באתר Okko

הערות שוליים
------------

1. ↑  קדימון הסרט
טיהור בית המקדש כפי שצויר בידי הצייר האיטלקי בנבנוטו טיסי (1481–1559)
**טיהור בית המקדש** הוא נרטיב שמופיע בברית החדשה בכל הבשורות הקאנוניות. אירוע זה מהווה נושא בולט באמנות נוצרית.

על פי המופיע בבשורות, ישו הגיע עם תלמידיו לירושלים בחג הפסח, והגיעו אל בית המקדש. כאשר ישו מגיע לשם, הוא מאשים את החלפנים והסוחרים בביזוי בית המקדש והופך את שולחנותיהם. הנרטיב מתואר בסוף רוב הבשורות (מתי כ"א: 12–17, מרקוס י"א: 15–19, לוקס י"ט: 45–48) אולם בתחילת הבשורה על פי יוחנן (ב': 13–16).

במקור
-----

בבשורות השונות, מתואר האירוע באופן הבא: ישו ביקר בבית המקדש בירושלים, שם מתוארת החצר כמלאה בבעלי חיים, סוחרים ושולחנות חלפני הכספים, שהחליפו את הכסף היווני והרומי בשקלים יהודים ושקל צורי. ירושלים הייתה עמוסה ביהודים שבאו לפסח, בין כ-300,000 ל-400,000 עולי רגל.

דגם של בית המקדש השני
בבשורות על פי יוחנן, בבשורה על פי לוקס, מתואר האירוע בקצרה וכבלתי אלים.

במרקוס י"ב, 40, ולוקס כ', 47, ישו האשים את רשויות בית המקדש בגניבות ומונה אלמנות עניות כקורבנותיהן, וסיפק ראיות לכך במרקוס י"ב:42 ובלוקס כ"א, 2. מוכרי יונים מכרו יונים שהוקרבו על ידי עניים, ובפרט נשים עניות, שכן לא יכלו להרשות לעצמם קורבנות גדולים יותר. לפי מרקוס י"א: 16, ישו הטיל אמברגו על אנשים הנושאים סחורה כלשהי דרך המקדש, סנקציה שהייתה משבשת את כל המסחר שאירעה בחצר החיצונית של הגויים – שם התבצעה קנייה ומכירה של בעלי חיים.

במתי כ"א: 14–16 נאמר שמנהיגי המקדש תיחקרו את ישו, ושאלו אם הוא מודע לכך שהילדים צועקים "הושענא לבן דוד". ישו הגיב בשאלה: "האם מעודכם לא קראתם, "מפי עוללים יסדת עז"?" ביטוי זה משלב ביטוי מתהילים ח' פסוק ג', "מפי עוללים וינקים יסדת עז", שלדעת עוקביו של ישו הוא הודאה באלוהות של ישו.

פרשנות
------

מעשי ישו בבית המקדש מתוארים בתור הסיבה למותו בהמשך.

מוסבר כי החלפנים היו נחוצים לצורך החלפת כספי עולי הרגל למטבע שיוכלו להשתמש בו, וכן סוחרי החיות מכרו חיות לצורך הקרבתן – לפיכך, מוסבר כי ישו לא מחה נגד נוכחותם של החלפנים והסוחרים בבית המקדש, אלא מחה נגד רמאותם ותאוות הבצע שלהם.

חוקרי מקרא רבים טוענים כי ישו הצליח לבצע את הטיהור מבלי שנעצר עקב העובדה שהקהל תמך בו.

האפיפיור פרנציסקוס מסביר כי האירוע לא היה אלים, היה היווה כמחאה נבואית.

ראו גם
------

* תנו לקיסר את אשר לקיסר
* מחלוקת ישו עם הפרושים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיהור בית המקדש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוחנן ב', 13–14.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293570705171
* GND: 4184688-6
* LCCN: sh85069999
* VIAF: 205068957
* WorldCat (עם VIAF): 205068957

 |
שחזור הרצועה הצולבת הקדמית בארתרוסקופיה
**שחזור הרצועה הצולבת הקדמית** (באנגלית: **Anterior cruciate ligament reconstruction**) הוא הליך כירורגי בו משתילים רקמה במקום הרצועה הצולבת הקדמית הממוקמת בברך כדי להחזיר את תפקודה לאחר פציעה. בהליך זה לרוב מסירים את הרצועה הקרועה מהברך ולעיתים משמרים אותה. הניתוח מתבצע באמצעות הליך שחזור ארתרוסקופי.

תהליך ההחלמה של שחזור הרצועה הצולבת הקדמית מחולק בדרך כלל לשלבי שיקום שונים. לכל שלב יש מטרות שונות, ותהליך השיקום הוא בקצב המטופל. לעיתים ניתנים לוחות זמנים שיעזרו לתת מושג היכן ניתן להיות במהלך השיקום. ציר הזמן אינו משמש כדי להרתיע או לעודד את מי שלא מוכן לקדם את תהליך ההחלמה שלהם. מעשים כאלה עלולים לגרום לפציעה חמורה או לפציעה חוזרת של הרצועה הצולבת הקדמית. אם לא ממשיכים אחר הליך השיקום התקין לאחר הניתוח, הרצועה הצולבת הקדמית הופכת לפחות ניידת והעצמות מתחילות להתחכך זו בזו. תנועת העצם הלא תקינה עלולה לפגוע גם ברקמות, נזק זה יכול להוביל לדלקת מפרקים ניוונית. למרות מורכבות ההליך וביקורי רופאים רבים שהיו מעורבים, 80-90% מהחולים שעברו את הניתוח אמרו כי היו להם תוצאות חיוביות.

העלות של ניתוח שחזור הרצועה הצולבת הקדמית משתנה עקב כמה סיבות שונות כגון מקום מגורים, באיזה שתל נעשה שימוש, אם גם המניסקוס נקרע, וכיסוי הביטוח הרפואי. מחקר הראה בשנת 2016 כי אזורי מטרופולין, של לפחות מיליון תושבים, הממוקמים על החוף המערבי של ארצות הברית ואזורים כמו מינסוטה, אינדיאנה ומישיגן היו יקרים יותר מהחוף המזרחי והדרומי של ארצות הברית. את הרצועה ניתן גם לתקן ולא לשחזר על ידי הצמדתה מחדש. היתרונות התאורטיים של תיקון כוללים החלמה מהירה יותר וכך שאין צורך לקחת רקמה ממקום אחר. עם זאת, חסרים ניסויים מבוקרים אקראיים ונתונים ארוכי טווח לגבי שיעורי קריעה מחדש באמצעות טכניקות כירורגיות עכשוויות.

ראו גם
------

* פציעה ברצועה הצולבת הקדמית

קישורים חיצוניים
----------------

* שחזור הרצועה הצולבת הקדמית, באתר בית החולים איכילוב
* ניתוח שחזור הרצועה הצולבת הקדמית, באתר הרצליה מדיקל סנטר
* ד"ר דוד מורגנשטן, קרע ברצועה הצולבת: איך מאבחנים וכיצד מטפלים?, באתר מדיקו, 14 בספטמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Anterior Cruciate Ligament (ACL) Injuries". *www.webmd.com*. נבדק ב-25 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Anterior Cruciate Ligament (ACL) Injuries - Topic Overview". *www.webmd.com*. נבדק ב-25 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Anterior Cruciate Ligament (ACL) Surgery". *WebMD*. נבדק ב-25 באפריל 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Lewis, Sarah (2016-10-17). "How Much Does ACL Surgery Cost?". *Healthgrades Operating Company, Inc*. נבדק ב-2017-05-15.
5. ↑  Praz, Cesar; Kandhari, Vikram Kishor; Saithna, Adnan; Sonnery-Cottet, Bertrand (במרץ 2019). "ACL rupture in the immediate build-up to the Olympic Games: return to elite alpine ski competition 5 months after injury and ACL repair". *BMJ Case Reports*. **12** (3): e227735. doi:10.1136/bcr-2018-227735. ISSN 1757-790X. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**Old Enough!** (ביפנית: はじめてのおつかい, בתרגום חופשי לעברית: **השליחות הראשונה שלי**) היא תוכנית מציאות יפנית ששודרה באופן לא סדיר עוד משנת 1991 בערוץ הטלוויזיה היפני ניפון TV. התוכנית מתארת, בדומה לתוכניות דוקומנטריות, את מאמציהם של פעוטות היוצאים למשימות שונות בכוחות עצמם – משימות כגון קניית מצרכים במכולת, משלוח חבילות – כאשר אליהם מתלווה צוות הצילום של התוכנית. החל משנת 2022 התוכנית משודרת ברחבי העולם בנטפליקס.

היסטוריה
--------

התוכנית הייתה במקור חלק מהתוכנית "טסואיסקי" ששודרה בערוץ NTV מאפריל 1988 עד מרץ 1994, אך לאחר שהתוכנית הסתיימה, היא החלה להיות משודרת באופן לא סדיר כתוכנית מיוחדת בת שעתיים עד שלוש תחת השם "Hajimete no Otsukai". ספר התמונות של יוריקו צוצוי ואקיקו היישי אשר פורסם תחת אותו השם (ופורסם באנגלית תחת השם "Miki's First Errand") היווה את ההשראה להשקת התוכנית.

רוב הילדים שמנסים לבצע משימות שונות במהלך התוכנית הם בני 3 עד 6, אך במקרים נדירים השתתפו גם ילדים בגיל שנה עד שנתיים. מכיוון שההורים בעצם אינם מספקים פתקים לילדים, אלא רק מספרים לילדיהם באופן מילולי מה הם צריכים לעשות, ישנם מקרים רבים בהם ילדים שוכחים לקנות פריטים מסוימים או מבצעים טעויות שונות.

בשנים האחרונות מופק ספיישל חורף של התוכנית (המשודר ביום ב' הראשון של חודש ינואר או ביום ההתבגרות) וכמו כן מופק גם ספיישל קיץ (המשודר ביום הים) פעמיים בשנה. בנוסף לפרקים חודשים בסדרה, צוות ההפקה של הסדרה מפיק גם פרקים מסוג "עשרים שנים מאז..." המתמקדים במשתתפי עבר בתוכנית ומספרים מה קרה להם מאז.

בתוכנית השתתף גם ילד שמאז הספיק להפוך להורה והחליט לשלוח גם את ילדו לשליחות בפרקים חדשים של התוכנית.

מאז 31 במרץ 2022 התוכנית מופצת באופן בינלאומי בנטפליקס.

הכנות
-----

הילדים המשתתפים בתוכנית נבחרים לאחר תהליך מיון ממושך. לפני הצילומים צוות התוכנית וההורים בודקים את מסלולי השליחויות של הילדים, בודקים כדי למנוע סכנות ומפגש עם אנשים שעלולים להיות מסוכנים, וכל האנשים בשכונות או בכפרים שבהם מצולמת התוכנית מיודעים מבעוד מועד על הכוונה לצלם את התוכנית באותם מיקומים. צוות הצלמים וצוות הבטיחות מלווים את הילדים מקרוב לאורך צילום פרקי התוכנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Old Enough! (ביפנית)

* אתר האינטרנט הרשמי של Old Enough! (באנגלית)

* "Old Enough!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "Old Enough!", באתר נטפליקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grabar, Henry (2022-04-11). "How Japan Built Cities Where You Could Send Your Toddler on an Errand". *Slate Magazine* (באנגלית). נבדק ב-2022-04-12.
2. ↑  St. Michel, Patrick (2022-04-12). "Surprise Netflix hit 'Old Enough!' proves Japanese TV is good enough for Western viewers". *The Japan Times* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-04-12.
3. ↑  "Old Enough: the Japanese TV show that abandons toddlers on public transport". *the Guardian* (באנגלית). 2022-04-07. נבדק ב-2022-04-12.
4. ↑  "Yes, the 'Old Enough!' Kids Really Think the Camera Crew Are 'Electricians'". *Tudum* (באנגלית). 2022-04-29. נבדק ב-2022-05-14.
5. ↑  "Netflixで「はじめてのおつかい」。「ミッドウェイ」4月配信". *AV Watch* (ביפנית). 2021-03-28. נבדק ב-2022-04-02.
**אלעזר** היה הממונה על מעשה הפרוכת בבית המקדש השני, מחמישה עשר הממונים הקבועים שהיו בבית המקדש.

ממונה על הפרוכות
----------------

המשנה מתארת את חמישה עשר בעלי התפקידים החשובים בבית המקדש, שם מופיע אלעזר:
"אלו הן הממונין שהיו במקדש: [...] **אלעזר**, על הפרוכת [...]" (משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה א')

הַפָּרוֹכֶת הייתה מסך בד כפול המפריד בין אזור קודש הקודשים שבו עמד ארון הברית, לבין ההיכל (המכונה גם "קודש") שבו עמדו המנורה, מזבח הזהב ושולחן הפנים. הפרוכת הכפולה הייתה בגובה 10 אמות (כ-5 מטר) ורוחבה 10 אמות. בד הפרוכת נארג על ידי נשים, מבד פשתן לבן ("שש") ומצמר בצבעי תכלת, ארגמן ושָני, ועל הבד היו רקומות דמויות הכרובים.

מלבד אותה פרוכת מרכזית שבין ההיכל לקודש הקדשים, היו במקדש פרוכות רבות נוספות:

> 
> י"ג פרוכות היו במקדש שני:  
> 
> שבע על שבעה שערי העזרה,  
> 
> ואחת על פתח האולם,  
> 
> ואחת על פתח ההיכל,  
> 
> ושתים לדביר, בינו ובין הקודש,  
> 
> ושתים כנגדן בעלייה.
> 
> 
> 
> — משנה תורה לרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ז', הלכה י"ז
> 

על מלאכת עשיית כל הפרוכות הללו היה ממונה אלעזר, והוא היה האחראי לאריגת פרוכות חדשות אם התבלו הישנות. הרמב"ם מסביר כי אלעזר היה: 

> 
> ממונה על כל אורגי הפרוכות והרוקמין בהן, שיהיו מוכנות להיכל ולשערים. ושתי פרוכות היו עושין בכל שנה, להבדיל בין הקודש לקודש הקדשים.
> 
> 
> 
> — משנה תורה לרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ז', הלכה ט"ז
> 

 בנוסף, היה מתפקידו גם לשמור על הפרוכות הישנות.

הפקדתו על ענייני ממון
---------------------

המשנה פוסקת כי: 

> 
> אין עושין שררה על הציבור בממון פחות משניים, חוץ מבן אחיה שעל חולי מעיים ו**אלעזר שעל הפרוכות**, שאותן קיבלו רוב הצבור עליהן.
> 
> 
> 
> — משנה, מסכת שקלים, פרק ה', משנה ב'
> 

כלומר, ההלכה קובעת שמפני כבוד הציבור לא יהיה אדם יחיד מופקד על כספי ציבור, כדי שלא יחשדו בו שהוא מועל בכספים; אך אלעזר, אף על פי שהיה עוסק בעניינים כספיים משום שאצלו היה שמור הממון לקניית כל הדרוש לאריגת הפרוכות, היה בכל זאת הממונה היחיד בתפקידו זה, מפני שידוע היה כי לציבור יש אמון בו ומקובל עליהם שיעסוק לבדו בכספי הציבור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פירוש הרב פינחס קהתי על המשנה, שקלים פרק ה' משנה א'.

| חמישה עשר ממונים שהיו בבית המקדש השני |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יוחנן בן פינחס על החותמות • אחיה על הנסכים • מתתיה בן שמואל על הפייסות • פתחיה על הקינין • בן אחיה על חולי מעיים • נחוניא חופר שיחין • גביני כרוז • בן גבר על נעילת שערים • בן בבי על הפקיע • בן ארזה על הצלצל • הוגרס בן לוי על השיר • בית גרמו על מעשה לחם הפנים • בית אבטינס על מעשה הקטורת • אלעזר על הפרוכת • פנחס על המלבוש |  |

 |
**המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון** היא מקהלה ישראלית, אשר בסיסה הוא בקריית טבעון. היא נוסדה בשנת 1974 ומונה כ-45 זמרים וזמרות מצפון הארץ.

המנצחת על המקהלה, מאז שנת 1996 הייתה יעל וגנר-אביטל. לאחר פרישתה לגמלאות ב-2019, מונה איתי ברקוביץ למחליפה בתפקיד.

היסטוריה
--------

נוסדה ב-1974 על ידי פרופ' יוסף כצנלסון, תושב קריית טבעון ומונה 45 זמרים, אנשי טבעון וסביבתה. המנצחים על המקהלה, קודם ליעל וגנר-אביטל, היו גידי חצור, יהונתן בר און, מלכה סברדלוב, יואל סיון, לאה סילבר.

המקהלה מוגדרת כעמותה, והועד הנבחר מנהל אותה על בסיס התנדבותי. חזרות שבועיות מתקיימות בקונסרבטוריון בקריית טבעון ונתמכת על ידי המתנ"סים של קריית טבעון ומשרד המדע, התרבות והספורט.

בהופעותיה הרבות המקהלה הופיעה בצוותא עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת הבארוק ירושלים ועם מקהלות ותזמורות זרות.

הרפרטואר כולל א-קפלה ואורטוריות מתקופת הרנסאנס והבארוק, מוזיקה קלאסית, מוזיקה רומנטית, מוזיקה בת-זמננו, מוזיקה ישראלית ושירי עמים.

המקהלה מבצעת מוזיקה אשר עובדה במיוחד עבורה על ידי המלחינים גיל שוחט, דב כרמל וערן דינור.

משנות קיומה, הופיעה המקהלה בפסטיבלים מרכזיים כגון פסטיבל אבו גוש, ב"פסטיבל ווקאליזה" בעכו ובפסטיבל "החג של החגים" בחיפה.

המקהלה שרה עם התזמורת הסימפונית חיפה בהפקה קונצרטית של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בהפקה של אופרות וקונצרטים עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.

המקהלה הקאמרית של קריית טבעון ארחה את מקהלת קאליו מפינלנד, את תזמורת ה"קאמרטה אקדמיקה זלצבורג", את מקהלת "פרייבורגר קנטטה" מפרייבורג גרמניה ואת מקהלת "היינריך שיץ" מבזנסון מצרפת וביצעה עמן סדרת קונצרטים.

### הופעות בחו"ל

* בינואר 2014 המקהלה קיימה שמונה קונצרטים בגרמניה ובשויץ.
* באוגוסט 2015 ביצעה המקהלה שורת קונצרטים בהלסינקי, פינלנד עם מקהלה מקומית.
* בדצמבר 2017 המקהלה השתתפה בפסטיבל החזן והמלחין לואי לבנדובסקי בברלין.
* באפריל 2018 הופיעה המקהלה, בשיתוף מקהלת משגב, מקהלה ותזמורת מקומיות, בערים פרייבורג ופילינגן שבדרום גרמניה. המקהלות והתזמורת ביצעו את האורטוריה המפורסמת אליהו של פליקס מנדלסון-ברתולדי. חודש לאחר מכן המקהלות והתזמורת הופיעו עם "אליהו (אורטוריה)" בחיפה, במעלות-תרשיחא ובהרצליה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון
* המקהלה הקאמרית הישראלית - טבעון, ברשת החברתית פייסבוק
* המקהלה הקאמרית הישראלית- טבעון בביצוע "אורטוריה אליהו מנדלסון" (2018), סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  המקהלה, באתר האינטרנט של המקהלה
2. ↑  המקהלה הקאמרית של טבעון, באתר "במה - נותנים במה לתרבות"
3. ↑  מפגש מקהלות מהסוג הצפוני, באתר האינטרנט של רשת המתנ"סים בקריית טבעון, 20 באוקטובר 2014
4. ↑  טבלת קונצרטים, באתר האינטרנט של המקהלה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 158818620
* WorldCat: viaf-158818620

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכתובת בקרת גישה למדיה. אם התכוונתם לMessage Authentication Code, ראו קוד אימות מסרים.

**כתובת MAC** (באנגלית: **Media Access Control address**; בתרגום חופשי: כתובת בקרת גישה למדיה) היא מזהה ייחודי המוטבע על כל רכיב תקשורת לתקשורת נתונים בעת הייצור. כתובת ה-MAC מוטבעת בדרך כלל בכרטיס הרשת של המחשב או במודם. כתובות MAC נחשבות כחלק משכבת הקישוריות של מודל ה-OSI או השכבה הפיזית של מודל ה-TCP/IP ונקבעות על ידי ארגון ה-IEEE. בעבר הכתובות בשכבת הקישוריות נקבעו ונוהלו באופן ידני על ידי מנהלי הרשת, אך פרוטוקול Ethernet הגדיר תקן לקביעת כתובות MAC ייחודיות. תקן זה הוטמע בהדרגה בפרוטוקולים נוספים בשכבת הקישוריות וכיום הוא משמש ברוב הפרוטוקולים בשכבה זו (לדוגמה Token Ring ו-ATM).

כתובת MAC בפורמטים MAC-48 ו־EUI-48 מורכבת מ-48 סיביות, מה שמאפשר כ-2 בחזקת 48 (281 טריליון) כתובות שונות. ה-IEEE מקצה לכל יצרן חומרה קידומת ייחודית בת 24 סיביות שבה עליו להשתמש בכל רכיבי התקשורת שהוא מייצר, מה שמותיר לכל יצרן כ-16 מיליון כתובות אפשריות. נהוג לכתוב את הכתובת כ-6 זוגות של ספרות הקס-דצימליות, המופרדים בנקודתיים או מקפים. לדוגמה: 00-0E-A6-A7-63-F7.

כתובת MAC בפורמט EUI-64 מאפשרת להגדיר כתובת IPv6 באופן אוטומטי ללא צורך בשרת DHCP. כמו כן, ניתן להמיר כתובת EUI-48 לכתובת EUI-64 כך שהיא תקבל כתובת IP ייחודית ברשת IPv6.

ניתן לאתר את כתובת ה-MAC של רכיב תקשורת על ידי שימוש בפקודת `ifconfig` ב-Unix ובמערכות ההפעלה המבוססות עליה, או על ידי `ipconfig /all` ברוב הגרסאות של Windows.

אף על פי שכתובת ה-MAC צרובה על רכיב התקשורת, מערכות ההפעלה מסוגלת להשתמש בכתובת שונה. ברוב מערכות ההפעלה ממשפחת Unix ניתן לבצע את השינוי על ידי פקודת `ifconfig`. במערכת ההפעלה Windows, ניתן לעיתים לשנות את הכתובת בתפריט המאפיינים המתקדמים של כרטיס הרשת, או על ידי שימוש בתוכנה ייעודית שסופקה עם רכיב התקשורת.

רכיב תקשורת המעוניין לאתר את כתובת ה-MAC של רכיב אחר, משתמש ב-Address Resolution Protocol עבור IPv4 או ב-Neighbor Discovery Protocol עבור IPv6.

זיוף כתובת MAC
--------------

**זיוף כתובת MAC** הוא פעולת האקינג המאפשרת לשנות את כתובת ה-MAC של כרטיס רשת מסוים לכתובת MAC כלשהי. שינוי כתובת ה-MAC עשוי לשמש למספר צרכים:

* לאפשר לתעבורה היוצאת מכרטיס הרשת לעקוף מנגנוני אבטחה דוגמת רשימות מורשי גישה (Access control lists) המבוססות על כתובות MAC ומיושמות בנתבים ובשרתים שונים.
* להחביא מחשב ברשת המנטרת את הרכיבים השונים המתחברים אליה.
* להתחזות למחשב אחר לצורך הוצאת תעבורה או קבלת תעבורה בלתי חוקית.

ראו גם
------

* מונחים ברשת מחשבים
* MAC spoofing

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **MAC** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כתובת MAC** |

* מציאת יצרן החומרה לפי הקידומת

הערות שוליים
------------

1. ↑  Olivier Bonaventure, *Computer Networking :Principles, Protocols and Practice* (The Saylor Foundation, October 30, 2011),
2. ↑  Understanding IPv6 EUI-64 Bit Address
**ניקולאוס פנאיוטוטופולוס** (ביוונית: **Νικόλαος Παναγιωτόπουλος**; נולד ב-18 באוגוסט 1965) הוא פוליטיקאי יווני ממפלגת דמוקרטיה חדשה. מכהן כשר ההגנה הלאומית מאז 9 ביולי 2019 לפני כן שימש כשר העבודה, הביטוח הלאומי והרווחה בין 2012–2013.

ביוגרפיה
--------

פנאיוטוטופולוס נולד בקוואלה ב-18 באוגוסט 1965. דודו הוא הפוליטיקאי גאורגיוס פנאיוטוטופולוס. הוא למד משפטים באוניברסיטת אתונה וסיים את לימודיו ב-1989. לאחר מכן למד באוניברסיטת פנסילבניה וסיים תואר שני בכלכלה וביחסים בינלאומיים. במקביל ללימודיו החל לעסוק בספורט והיה אלוף צפון יוון בשחייה בין 1978–1979. כמו כן היה חבר בנבחרת הנוער הלאומית בכדור מים בין 1980–1981. בין 1990–1992 שרת בחיל האוויר היווני. לאחר סיום שירותו הצבאי פנה לעולם העסקים ומילא תפקידים בכירים בחברת "Μάρμαρα Καβάλας Α.Ε." ב-1998 מונה למזכיר ויועץ מיוחד של איגוד התעשיינים של מזרח מקדוניה ותרקיה.

בשנת 2007 פרש מעולם העסקים והצטרף לפוליטיקה כחבר במפלגת דמוקרטיה חדשה. בספטמבר של אותה שנה הוא נבחר לפרלמנט ההלני מטעם קוואלה. הוא המשיך להיבחר מחדש עד יולי 2019. בתקופה זו הוא שימש כחבר בוועדות שונות של הפרלמנט. ביולי 2012 מונה לשר העבודה, הביטוח הלאומי והרווחה בממשלתו של אנטוניס סמאראס. ב-9 ביולי 2019 מונה לשר ההגנה הלאומית בממשלתו של קיריאקוס מיצוטאקיס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאוס פנאיוטוטופולוס** בוויקישיתוף
* 
* ניקולאוס פנאיוטוטופולוס, ברשת החברתית טוויטר
* ניקולאוס פנאיוטוטופולוס באתר הפרלמנט ההלני
נוף לעיר עם הרקע של הקתדרלה של ליסבון
 Praça de Camões, בצ'יאדו
**ליסבון** היא אחת מיעדי העיר הפופולריים ביותר באירופה. ליסבון בירת פורטוגל מושכת מספר משמעותי של תיירים בכל שנה,[דרוש מקור] נמשכת המורשת ההיסטורית והתרבותית שלה, וחיבורי התחבורה והתשתיות התיירותיות טובות.

פריסת עיר ושכונות תיירותיות
---------------------------

את העיר חוצים שדרות ומונומנטים היסטוריים לאורך הכבישים הראשיים, בעיקר באזורים העליונים. בולטות בין אלה **שדרת האניבדה דה ליברדדה** (שדרת החירות), **אוונידה פונטה פררה דה מלו**, **אוונידה אלמירנטה רייז** ו**אבנידה דה רפובליקה** (שדרת הרפובליקה).

### העיר התחתית פומבלין

 העיר התחתית של פומבלין ( *Baixa Pombalina de Lisboa*).
אזור העיר פומבלין התחתונה משתרע על פני כ-235,620 מטרים רבועים של מרכז ליסבון. היא כוללת את רשת הרחובות שמצפון לפראקה דו קומרוסו, בין קאיס דו סודרה לרובע אלפמה שמתחת לטירת ליסבון, ומשתרעת צפונה לכיוון כיכר רוסיו ופיג'יירה ואבנידה דה ליברדדה.

### אלפמה

נוף אווירי של אלפמה
האלפמה הוא הרובע העתיק ביותר של ליסבון, ומשתרע על המדרון שבין טירת סאו ז'ורז'ה לנהר טחו. הרובע מכיל הרבה אטרקציות היסטוריות חשובות, כמו גם שפע של ברים ומסעדות פאדו.

פנורמה של טירת סאו ז'ורז'ה בשכונת אלפמה.
### אבנידה דה ליברדדה

 אנדרטה לנופלים במלחמת העולם הראשונה (1931) באבנידה דה ליברדדה.
Avenida da Liberdade (שדרת החירות) היא שדרה חשובה במרכז ליסבון העוברת צפונית מערבית ממרכז ליסבון. זוהי שדרה ברוחב 90 מטר ואורכה 1,100 מטר, עם עשרה נתיבים המחולקים על ידי מדרכות הולכי רגל מעוטרות בגנים. הוא מקשר בין כיכר המסעדורים לבין מרקיז מכיכר פומבל. תושבי ליסבון מתייחסים אליו לפעמים כאל "אבנידה" (השדרה).

אדריכלות ומונומנטים
-------------------

אנדרטת ישוע המלך.
 מנזר ז'רונימוש, בבלן.
בליסבון חסרים אדריכלות ומונומנטים של בירות אירופיות רבות אחרות, חלקם הגדול בגלל רעידת האדמה של ליסבון משנת 1755, שהרסה את מרבית מבניה של ליסבון, כולל ארמונות וספריות מפורסמות, כמו גם רוב הדוגמאות לארכיטקטורה המאנולינית המנופלית של פורטוגל מהמאה ה -16. כמה מבנים שספגו מעט נזק לרעידות אדמה נהרסו בעקבות השריפה שלאחר מכן.

אתרי אונסק"ו
------------

בליסבון יש שני אתרים הרשומים על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית : מגדל בלן ומנזר ז'רונימוש. בנוסף, Pombaline Baixa או מרכז העיר ליסבון הוצעו להיות מועמדים כאתרים של אונסק"ו.

מוזיאונים ותיאטראות
-------------------

 התיאטרון הלאומי ד. מריה השני, הממוקם בכיכר רוסיו.
בעיר ישנם כמה מוזיאונים מהותיים. המפורסמים שבהם הם *Museu Nacional de Arte Antiga* (המוזיאון הלאומי לאמנות עתיקה), מוזיאון Azulejo הלאומי, *Museu Calouste Gulbenkian* (מוזיאון Calouste Gulbenkian), המכיל אוספים מגוונים של אמנות עתיקה ומודרנית, *Museu Nacional do Traje e da מודה* (המוזיאון הלאומי לתלבושות ואופנה), מוזיאון אוסף בררדו (אמנות מודרנית) במרכז התרבות של בלם, *מוזיאון דה אלקטריקייד* ( מוזיאון החשמל), *מוזיאון נציונאל דוס קוקס* (מוזיאון המאמן הלאומי), המכיל את אוסף המלכותי הגדול ביותר המאמנים בעולם), המוזיאון לרוקחות, המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע והמדע, מוזיאון המזרח, *מוזיאון דו תיאטרו רומנו* (מוזיאון התיאטרון הרומי), ומוזיאון העיר ליסבון.

ארמון הפנה בסינטרה הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו

הריביירה הפורטוגזית
-------------------

ישנן מספר אטרקציות תיירותיות מחוץ לעיר, אך בתוך מטרופולין ליסבון. דוגמאות לכך כוללות את הריביירה הפורטוגלית, כולל אסטוריל, אתרי החוף של קסקאיס והעיר העתיקה של סינטרה.