recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**סמרנון כלל-ימי** (שם מדעי: *Decapterus macarellus*) הוא מין דג הנפוץ באוקיינוס הפתוח. דג זה מכונה מקרל אך אינו שייך למשפחת הקולייסיים אלא למשפחת הצניניתיים.

מאפיינים
--------

זהו דג קטן שאורכו עד 46 ס"מ. לדגים אלה סנפירי שת גדולים וסנפירים קטנים בשאר הגוף. הראש קטן ומוארך עם עיניים לבנות בולטות. הגוף בצבע כסוף-כחול עם בטן לבנה. סנפיר הזנב הוא אדמדם עד צהוב-ירוק. זהו דג שמצוי בלהקות גדולות הנודדות ברחבי האוקיינוסים הטרופיים.

הדגים מצויים בכל האוקיינוסים הטרופיים מעומק 40-200 מ' וחיים בלהקות של עד 40 פרטים. הם מצויים בעיקר בימים פתוחים וגם בימים כמו הים התיכון והים השחור, אך מעדיפים בעיקר סביבות של איים מרוחקים שונים. הם ניזונים מזואופלנקטון ונטרפים על ידי מגוון טורפים ימיים, כמו דולפינים, כרישים, דגי טונה, עופות ימיים, טורפים ימיים ועוד.

דגים אלה ניצודים לעיתים אך אכילתם עלולה לגרום לסיגואטרה. עם זאת הם נחשבים לדגי פתיון מושכים למינים שונים כמו הדקרים וצנינית ענק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמרנון כלל-ימי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סמרנון כלל-ימי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "פולקסווגן טיגואן" או "פולקסווגן טאיגון".

**פולקסווגן טאיגו** (באנגלית: **Volkswagen Taigo**) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר קופה, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי פולקסווגן משנת 2020. היא הוצגה לברזיל תחת השם פולקסווגן ניבוס במאי 2020, וב-28 ביולי 2021 הוצגה לשאר העולם (בעיקר לאירופה) תחת השם פולקסווגן טאיגו.

במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה הטאיגו מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות.

מפרט טכני
---------

### פולקסווגן ניבוס

הניבוס משווקת בברזיל עם שני מנועי בנזין בנפחי 1.0 ליטר טורבו המספק כ-95 או 110 כ"ס, 1.5 ליטר טורבו המספק כ-150 כ"ס. המנועים משווקים עם תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים.

### פולקסווגן טאיגו

הטאיגו משווק עם מנוע בנזין בנפח 1.0 ליטר טורבו המספק כ-118 כ"ס או 130 כ"ס. המנוע משווק עם תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים.

גלריה
-----

* פולקסווגן ניבוס - מבט קדמיפולקסווגן ניבוס - מבט קדמי
* פולקסווגן ניבוס - מבט אחוריפולקסווגן ניבוס - מבט אחורי
* פולקסווגן ניבוס - מבט לתא הנוסעיםפולקסווגן ניבוס - מבט לתא הנוסעים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולקסווגן טאיגו** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולקסווגן ניבוס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פולקסווגן ניבוס
* פולקסווגן טאיגו, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  2021 VW Nivus Debuts With Coupe-Like Looks, One Powertrain Choice, באתר מוטור 1, ‏28 במאי 2020
2. ↑  2022 VW Taigo Revealed As Small Crossover Aspiring To Be A Coupe, באתר מוטור 1, ‏28 ביולי 2021
3. ↑  cartube, מבחני ריסוק 2022: פולקסווגן פולו, מגאן E-TECH, ב.מ.וו סדרה 2 קופה ועוד, באתר cartube
סמרגוסטורטה שהוכנה למסיבת יום הולדת, בין המרכיבים על הציפוי: ביצה קשה, שרימפ, מלפפון, עגבנייה
**סמרגוסטורטה** (בשוודית: **Smörgåstårta**, "עוגת כריך") מאכל שמקורו בשוודיה, הפופולרי בשוודיה, אסטוניה (בה מכונה "võileivatort") ובפינלנד (בשם "voileipäkakku"). זו עוגה מלוחה הזהה לכריך אך עם כמויות גדולות של מילוי ועיטור, בדומה לעוגת שכבות וקרם.

סמרגסטורטה עשויה לרוב מספר שכבות של לחם לבן או לחם שיפון עם מילוי קרמי ביניהן. קיימים מגוון מילויים וציפויים, לרוב מבוססים על ביצים ומיונז. מילויים נוספים אפשריים הם פטה כבד, זיתים, שרימפ, האם, מגוון סוגי נקניק, קוויאר, עגבניות, מלפפונים, ענבים, פרוסות לימון, גבינה וסלמון מעושן. המאכל עשוי לכלול דג, בשר, שילוב של בשר וגבינה או להיות צמחוני. 

סמרגסטורטה מוגשת קרה וחתוכה כמו עוגה. העיטורים בציפוי משקפים לרוב את המרכיבים ששימשו למילוי.

בפינלנד העוגה היא מרכיב בהתכנסויות משפחתיות - מסיבת יום הולדת, חתונות ולוויות. 

* סמרגסטורטה מצופה בשרימפ, ביצה קשה, קוויאר ומלפפוניםסמרגסטורטה מצופה בשרימפ, ביצה קשה, קוויאר ומלפפונים
* פרוסת "עוגת כריך" משני סוגי לחם ועם שני סוגי מילויפרוסת "עוגת כריך" משני סוגי לחם ועם שני סוגי מילוי
* "עוגת כריך" עם ציפוי גבינת שמנת עם שום העירית, חלמון של ביצה קשה, עלי חמציץ, עגבניות ופרחים לקישוט"עוגת כריך" עם ציפוי גבינת שמנת עם שום העירית, חלמון של ביצה קשה, עלי חמציץ, עגבניות ופרחים לקישוט
* סמרגוסטורטה עם סרטן הנהרות שהוכנה לערב השנה החדשה. מקושטת בשרימפ, גבינה, זיתים, פרוסות לימון, סלמון מעושן, נקניקים, קוויאר, עגבניות שריסמרגוסטורטה עם סרטן הנהרות שהוכנה לערב השנה החדשה. מקושטת בשרימפ, גבינה, זיתים, פרוסות לימון, סלמון מעושן, נקניקים, קוויאר, עגבניות שרי

ראו גם
------

* סמרגוסבורד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמרגוסטורטה** בוויקישיתוף
**סמרן לופתן** או **סמרן ברזילאי** (שם מדעי: *Coendou prehensilis*) הוא מכרסם גדול החי באמריקה הדרומית וגופו מכוסה בקוצים גדולים ומסוכנים. למרות שהוא מזכיר דורבן הוא שייך דווקא למשפחת "דורבני העולם החדש" או הסמרניים.

גופו של הסמרן מכוס בקוצים לבנים או צהבהבים וארוכים וביניהם ישנם כהות ושאר הפרווה אפורה. הוא בעל שפתיים ואף גדולים ואדומים וזרועות חזקות ומיומנות בטיפוס על עצים ובעלי ארבעה טפרים בכל רגל. גם הזנב עוזר לו לטפס והוא יכול להיאחז איתו בענף. אורכו 30-60 ס"מ ומשקלו 2-4.5 ק"ג.

זהו יצור ליילי החי בין ענפי העצים בג'ונגלים בזוג וביום נח בחורים בעץ. הם לא יורדים לקרקע לעיתים קרובות.

**מזון**: בעיקר עלים, פרחים, פירות וזרדים קטנים מהווים את עיקר תזונתו.

**טורפים**: עופות דורסים כמו הרפיה, יגואר, טאירה ואוצלוט וגם נחשים גדולים. הדורבן הוא טרף מסוכן ביותר עקב הדורבנות הגדולות שלו והוא מתכדר לכדור כשטורף מתקרב. ישנם טורפים שמתו עקב הקוצים שננעצו בהם בכוח. עם זאת הדרבן הוא בעל מזג רגוע כשלא מתקיפים אותו.

**תפוצה**: הדרבן מצוי ביערות גשם עד גובה 1,50 מ' במדינות: ברזיל, ארגנטינה, ונצואלה, גיאנה וסביבותיה, בוליביה, טרינידד וייתכן שגם באקוודור. בשל תפוצתו הנרחבת הוא אינו בסכנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמרן לופתן** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  סמרן לופתן באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533804405171
* LCCN: sh85106305

 |
**שמעון דטנר** (2 בפברואר 1902–1989) היה ניצול שואה והיסטוריון פולני ממוצא יהודי.

דטנר נולד בקרקוב שבפולין. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה התגורר עם משפחתו בעיר ביאליסטוק, לימד כמורה לחינוך גופני בחטיבה היהודית בגימנסיה העברית בביאליסטוק, והיה בעל תואר ד"ר.

בפרוץ המלחמה
------------

במהלך הכיבוש הגרמני על ביאליסטוק, שהתחיל ב-26 ביוני 1941, דטנר נכלא בגטו המקומי, יחד עם אשתו ושתי בנותיו, וגר איתן שם במשך שנתיים. ביוני 1943 הוא הצליח לברוח ליער שם הוא נלחם כפרטיזן. המשפחה שלו נשארה מאחור ונרצחה על ידי הגרמנים לפני שהספיק לחזור אליהם. דטנר היה חבר בארגון המחתרתי של "יודיטה" (יהודית נובוגרודסקי), ותפקד כראש חבורת לוחמים.

לדטנר היה קשה לשרוד לאחר הבריחה מהגטו, הוא סיפר שאת החורף של 1943/1944 דטנר שרד רק הודות למשפחות של חוות בכפר שסיפקו לו ולפרטיזנים החברים שלו אוכל ולפעמים מקלט. באוגוסט 1944 דטנר חזר לביאליסטוק, והתחיל לנסות ולשקם את הקהילה היהודית בעיר. בנובמבר 1944, דטנר הפך ליושב ראש הקהילה היהודית בביאליסטוק. בתור חבר באגודה להיסטוריה יהודית בקהילה, הוא השתתף באיסוף של חומרי מקור, הקלטות של עדויות וגם שלח עדויות של עצמו.

בתום המלחמה הוא שהה בישראל תקופה קצרה, ושב לפולין ושם התמנה לפרופסור באקדמיה הפולנית הלאומית. הוא נפטר ב-1989 ונקבר בבית הקברות היהודי בוורשה.

המשימה האישית שלו
-----------------

דטנר הפך להיסטוריון של יהדות ביאליסטוק בזמן השואה כי האמין שמה שקרה לו ליהודים ברחבי העולם היה מקרה ייחודי וחד פעמי.

דטנר ידע שמתוך 50,000 יהודי ביאליסטוק רק בסביבות 100 שרדו את השואה. השורדים עדיין מצאו את עצמם במצב מסכן חיים, כשאלימות אנטישמית המשיכה גם אחרי השחרור. למרות התנאים הלא מאפשרים, הם לקחו על עצמם את המשימה המכבידה לכתוב ולפרסם מכתבים היסטוריים ומסמכים קשורים אל השואה, ודטנר לקח על עצמו כמשימה אישית לאסוף את כל המכתבים ההיסטוריים.
בתום המלחמה דטנר התמסר לחקר תקופת השואה וכתב מספר ספרים בנושא זה, בעיקר בפולנית וביידיש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שמעון דטנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת לוחמים שמעון דטנר
2. ↑  שמעון דטנר, **הרפתקה**
3. 1 2  Stoll, Katrin, Transcending the divide between history and memory: Szymon Datner's practical Holocaust historiography in the early post-war period
4. ↑  שרה בנדר, **מול מוות אורב: יהודי ביאליסטוק במלחמת העולם השניה**, 1997

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260275305171
* BIBSYS: 99023062
* CiNii: DA10954153
* GND: 126004358
* ISNI: 0000 0000 8279 6786
* LCCN: no93038688
* NKC: mzk2013773694
* NLA: 35680779
* NLP: A11517311
* NTA: 109798708
* RERO: 02-A003156021
* SNAC: w61k0341
* SUDOC: 075090570
* VIAF: 93089748
* WorldCat: lccn-no93038688

 |
**פרנסיס דרוונט ווד** (באנגלית: **Francis Derwent Wood**‏: 15 באוקטובר 1871, קזיק - 19 בפברואר 1926) היה פסל בריטי, חבר אקדמיה המלכותית לאמנויות.

ביוגרפיה
--------

פרנסיס ווד נולד בעיירה בקאמבריה. הוא נסע ללמוד פיסול בגרמניה ובשנת 1887 חזר להמשך לימודים בלונדון. בשנים 1897–1905 הוא היה מלמד בבית ספר לאמנויות בגלאזגו. בתקופה זו הוא יצר מספר פסלים שהיו חלק של עיטור הבניינים. בשנת 1909 הוא יצר פסל משיש Atalanta, שהעתק מברונזה הוצב בשנת 1929 ליד גשר אלברט.

בשנת 1914 כאשר פרצה מלחמת העולם הראשונה ווד היה מבוגר מדי להתגייס לצבא אך הוא התנדב לעבודה בבית חולים. הוא פיתח שיטה ליצירת מסכות מנחושת לחיילים שנפצעו בפנים. שימוש במסכות אלו נתן לפצועים ביטחון עצמי. הוא עבד בתחום כשנתיים ובתקופה זו יצר כמה מאות מסכות לפצועים. שיטה זו שימשה גם פסלת אמריקאית אנה קולמן לאד.

בשנת 1918 ווד מונה לפרופסור בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1923.

בשנת 1918 הוא עשה פסל Canada's Golgotha שתיאר חייל קנדי שנצלב על העץ. פסל זה גרם לתקרית דיפלומטית בין קנדה לבין גרמניה. הפסל נפסל להצגה בתערוכה המתוכננת והוצג מחדש רק בשנות ה-90. בשנת 1919 הוא היה חבר בצוות שעבדו על הסנוטאף של לונדון.

בשנת 1920 ווד נבחר לאקדמיה המלכותית לאמנויות.

גלריה
-----

* ג'יימס וולף, 1911ג'יימס וולף, 1911
* Canada's Golgotha, 1918Canada's Golgotha, 1918
* אנדרטה לחיילים הנופלים, 1922אנדרטה לחיילים הנופלים, 1922
* פסל אישה, 1903פסל אישה, 1903

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסיס דרוונט ווד** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה ועבודות
* פסלים של ווד

הערות שוליים
------------

1. ↑  Evans, Suzanne (2007). Mothers of Heroes, Mothers of Martyrs: World War I and the Politics of Grief. McGill-Queen's Press. מסת"ב 9780773531888.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5528207
* GND: 123542324
* ISNI: 0000 0000 6684 1815
* LCCN: n2015041925
* NGV: 786
* RKD: 85494
* SNAC: w6t46zjp
* SUDOC: 229959326
* ULAN: 500011599
* VIAF: 72303787
* WorldCat: lccn-n2015041925

 |
**ריינר קלימקה** (בגרמנית: **Reiner Klimke**;‏ 14 בינואר 1936 - 17 באוגוסט 1999) היה רוכב גרמני, שזכה בשש מדליות זהב ובשתי מדליות ארד ברכיבה אמנותית במשחקי הקיץ האולימפיים — שיא לאירועי רכיבה שנשבר מאז. הוא הופיע בשש אולימפיאדות מ-1960 עד 1988, למעט משחקי 1980 שהוחרמו על ידי מערב גרמניה.

קריירת רכיבה על סוסים
---------------------

קלימקה חיקה את סגנונם של הארי בולדט (Harry Boldt) ושל גוסטף ראו (Gustaf Rau).

הוא זכה במדליית זהב קבוצתית בשנים 1964, 1968 (שניהם על הסוס דוקס), 1976 (כשהוא רוכב על מהמט), 1984 ו-1988 (שניהם עם אלריך), ובמדליית זהב אישית בשנת 1984 על אלריך (Ahlerich).

שתי מדליות הארד שלו הגיעו לאירועי היחידים ב-1968 וב-1976. קלימקה החזיק גם בשיא באליפות העולם, וזכה בשש מדליות זהב באירוע: שתי מדליות אישיות, ב-1974 על מהמט וב-1982 על אלריך, וארבע קבוצתיות: בשנים 1966, 1974, 1982 ו-1986.

באליפות אירופה, הוא היה אלוף בתחרות היחידים ב-1967, ב-1973, וב-1985, והיה חבר בשבע נבחרות גרמניה המערבית (1965, 1973, 1983 ו-1985) שזכו באליפות. קלימקה התחרה גם באיוונטינג (eventing) בתחילת הקריירה שלו. הוא היה חבר בנבחרת מערב גרמניה באיוונטינג, שזכתה באליפויות אירופה 1959, וסיים 18 בתחרות היחידים באולימפיאדת הקיץ של 1960. הוא גם זכה בפרס הגרנד פרי בתחרות קפיצות ראווה בברלין.

חיים אישיים
-----------

ריינר קלימקה היה בנם של פסיכולוג ונוירולוג. עם אשתו, רות (גם היא קופצת ראווה ורוכבת אמנותית), היו לו שלושה ילדים. בתו אינגריד (אנ') מתחרה באיוונטינג וברכיבה אמנותית; היא זכתה במדליית זהב באולימפיאדת הקיץ 2008, עשרים שנה לאחר הזהב האולימפי האחרון של אביה. בנו מייקל גם הוא מתחרה ברמת גרנד פרי ברכיבה אמנותית.

מלבד הפעילות הספורטיבית שלו, לקלימקה היה תואר במדע המדינה ומשפטים מאוניברסיטת מינסטר, והוא ניהל משרד עורכי דין. מלבד זאת, היה חבר במספר ועדות, כולל ועדת השיפוט של פדרציית הרכיבה הבינלאומית (FEI), והיה חבר הלנדטאג של נורדריין-וסטפאליה מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית בשנים 1990 עד 1995. קלימקה נפטר מהתקף לב בגיל 63 במינסטר, עיר לידתו.

פרסומים
-------

* *Cavaletti: Ausbildung von Reiter und Pferd über Bodenricks* Stuttgart: Franckh 1966
* *Military: Geschichte, Training, Wettkampf* Stuttgart: Franckh 1967, "Eventing"
* *Grundausbildung des jungen Reitpferdes: von der Fohlenerziehung bis zum ersten Turnierstart* Stuttgart: Franckh 1980
* *Ahlerich von der Remonte zum Dressur-Weltmeister; ein exemplarischer Ausbildungsweg* Stuttgart: Franckh 1984
* *Von der Schönheit der Dressur vom jungen Pferd bis zum Grand Prix* Stuttgart: Franckh-Kosmos 1991

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ריינר קלימקה** |

* ריינר קלימקה, באתר olympedia.org
* קלימקה באירוע רכיבה, 1987, ניו יורק, סרטון באתר יוטיוב
* Rider in the Spotlight: Dr Reiner Klimke, web.archive.org, ‏2007-09-27
* ריינר קלימקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX988162
* BnF: cb11909852g (data)
* CANTIC: a11718006
* GND: 124216617
* ISNI: 0000 0001 1084 095X
* LCCN: n85116678
* MusicBrainz: f3ec81b2-c8a4-437f-b0dd-4f890294c04b
* NKC: xx0033346
* NTA: 071188991
* SELIBR: 193843
* SUDOC: 02695088X
* VIAF: 112753311
* WorldCat: lccn-n85116678

 |
**מאוריצ'יו כהן-לנארו** (**Mauriciu Cohen-Lânaru**‏; 31 בדצמבר 1849 – 20 באוקטובר 1928) היה כנר, מלחין, מבקר מוזיקלי ומורה למוזיקה יהודי רומני בן העדה הספרדית.

קורות חיים
----------

מאוריצ'יו נולד בבוקרשט, ולאכיה, במשפחה ותיקה של נכבדים יהודים ספרדים. למד בקונסרבטוריון של בוקרשט עם אדוארד ואכמן ואלכסנדרו פלכטנמאכר בשנים 1868–1870. בהמשך למד קומפוזיציה באיטליה בשנים 1870-1871 ובפריז בשנים 1871–1878 ובין מוריו נמנוויקטור מאסה, תאודור דיבואה, ז'רז' ביזה, סזר פרנק ,פליסיין דוד וז'ורז' ביזה.  זמן מה היה הכנר הראשי בתיאטרון אודאון (Odeon) בפריז, אך מאוחר יותר ב-1880 שב לרומניה והתמנה כמורה למוזיקה קולית (במקום אליודורו ביאנקי שנפטר) בבית המחסה על שם האדונית אלנה (Elena Doamna) וכחבר בוועדות הבחינה של כל המוסדות להוראת המוזיקה.בזמנו הפנוי לימד כמה מתלמידותיו בבית המחסה שיעורים פרטיים לפיתוח קול. 
למשך תקופה מסוימת לימד כהן-לנארו לימד הרמוניה ושירה באקדמיה למוזיקה של בוקרשט ובמרץ 1919 הקים תזמורת סימפונית יהודית קצרת ימים בבוקרשט. 
כהן-לנארו התבלט כמייצג המוזיקה הקלאסית הרומנית בראשית הופעתה וכראשון שחיבר מוזיקה לתיאטרון הלירי הרומני. להצלחה הגדולה ביותר ברומניה זכתה האופרה הקומית **אי הפרחים** לפי ליברית של בנג'סקו-דאביז'ה (Bengescu-Dabija). הצגת הבכורה הייתה באוגוסט 1905. הוא חיבר אופרות נוספות, בשנת 1876 **הבנאי מנולה** לפי בלדה עממית נודעת, בשנת 1880 **מאזפה** (Mazeppa) ועוד אופרה ששמה **טודורל** (Tudorel). הוא חיבר מוזיקה קאמרית, 5 סונאטות לפסנתר ורומנסות לפי שיריהם של וסילה אלכסנדרי, דימיטריה בולינטינאנו ואחרים. כמו כן חיבר שני כרכים של "שירים ספרדיים", שאותם הדפיס בבית ההוצאה שלו עצמו.

מאוריצ'יו כהן-לנארו כתב ביקורות מוזיקליות עבור כתבי העת "העיתונות", "הרומני", "רמפה" ועוד.
שימש כגבאי בבתי הכנסת הספרדיים בבוקרשט.

יצירות
------

### יצירות קוליות

אופרות:
* Insula florilor
* Mesterul Manole
* Mazeppa

רומנסות:
* 2 מחברות שירים (מלודיות) רומניים,

על מלים מאת וסילה אלכסנדרי, דימיטריה בולינטיניאנו

* מלודיות ספרדיות

### מוזיקה קאמרית

* 5 סונאטות לפסנתר
* סואיטות ואלסים

ביבליוגרפיה
-----------

* Ada Brumaru cap *Muzică* în N.Cajal, H. Kuller, - *Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație* Hasefer, București 2004
* -Iosif Sava *Muzicieni evrei de la noi și din lume: Muzicanții pe acoperiș*

·
לדף המתורגם
Iosif Sava

הערות שוליים
------------

1. ↑  I.Sava עמ' .235
2. ↑  Emilia Grecu *Azilul Elena Doamna si ajutorul domnesc dat orfanilor* Editura Casa Scoalelor București1944 p.124
3. ↑  Hary Kuller Presa evreiască din România 2004 p.219
4. ↑  *Ioan Șerbănescu evreii din Romania în secolul XX: 1900-1920: fast și nefast Centrul pentru studiul istoriei evreilor din Romania, expoziție, FCE, Bucureșt 2003 p.283*
זחל של רפרף ההרדוף על שיח הרדוף
**הרפרפיים** (שם מדעי: Sphingidae) הם משפחה של עשים בסדרת הפרפראים. ישנם כאלף מינים ברחבי העולם כולו, 12 נפוצים בארץ ישראל. הרפרפיים הם לרוב בינוניים עד גדולים מאוד בגודלם. נפוצים כמעט בכל העולם, במיוחד באזורים טרופיים. מספרם הולך ופוחת ככל שמצפינים על פני הגלובוס - יש 3 מינים בלבד באלסקה, ובגרינלנד אין אף מין.

מאפיינים
--------

רוב הרפרפים ליליים ומיעוטם יומיים. מחושיהם חוטיים ומשוננים, וקצותיהם דקים וכפופים במקצת. חדקם לרוב ארוך מאוד, ואורכו יכול להגיע עד 25 ס"מ ברפרף קוציטיוס (Cocytius), המצוי באמריקה הטרופית. בחלק מהמינים החדק מנוון, והבוגרים אינם ניזונים. 

הרפרפים מוצצים צוף בזמן רפרוף מעל הפרח, ומכאן שמם העברי. הזחלים מרבים לעמוד בצורה המזכירה את הפסל המפורסם ספינקס (Sphinx) כשהם מוטרדים, ומכאן שמם הלטיני.

כנפיהם הקדמיות לרוב ארוכות וצרות, וכנפיהם האחוריות קצרות וצרות. בשפה הקדמית של הכנף האחורית מצוי דרבן, הנכנס לשקע בכנף הקדמית, וכך הכנפיים יוצרות משטח אחיד בזמן התעופה. שרירי החזה המפותחים, בנוסף לתכונות שהוזכרו מקודם, מקנים לרפרפים גוף אווירודינמי, המאפשר להם תעופה מהירה.

הביצים מוטלות לרוב יחידות ומפוזרות על שטח רחב יחסית. זחלי הרפרפים ניכרים ב"קרן" היוצאת מפרק בטנם השמיני (האחרון). הזחלים מתגלמים בעריסות בתוך האדמה, או בין עלים וגרגירי אדמה, שהודבקו בקורים דלילים, מעל האדמה. הגולם חנוט.

10 מינים מתוך 12 מיני הרפרפיים בארץ פעילים בלילות ובערבים, אחד פעיל לאורך כל היום למעט בבוקר, ואחד פעיל בעיקר ביום ובין הערביים.

רשימת המינים בישראל
-------------------

פעילי לילות וערבים:

* רפרף החלבלוב
* רפרף כספי
* רפרף הגפן
* רפרף מצויץ
* רפרף ההרדוף
* רפרף החבלבל
* רפרף גולגולת המת
* רפרף האלון
* רפרף הערברבה
* רפרף הצפצפה

אחרים:

* רפרף מסורטט - פעיל לאורך כל היום מלבד בבוקר.
* רפרף הדבקה - פעיל רוב היום ובין הערבים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רפרף** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **רפרפיים** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **Sphingidae** |

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* רפרפיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* רפרפיים sphingidae - דף המשפחה באתר עמותת מן השדה.
* אתר אגודת חובבי הפרפרים בישראל - אתר הבית של אגודת חובבי הפרפרים בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565813505171
* GND: 4194387-9
* LCCN: sh85126604
* NKC: ph270784

 |
**פרנסיס היימן** (באנגלית: **Francis Hayman**‏; 1708 – 2 בפברואר 1776) היה צייר ומאייר אנגלי שהפך לאחד החברים המייסדים של האקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1768, ומאוחר יותר הספרן הראשון שלה.

קורות חייו
----------

היימן נולד באקסטר, מחוז דבון. החל את הקריירה האמנותית שלו כצייר תפאורות בתיאטרוני דרורי ליין בלונדון (שם הופיע גם בתפקידים מינוריים) לפני שהקים אולפן בסנט מרטין ליין.

כאמן רב תכליתי שהושפע מסגנון הרוקוקו הצרפתי, הוא השיג פרסום מסוים במהלך שנות ה-40 של המאה ה-18 באמצעות ציורים דקורטיביים בגני ווקסהול בלונדון. היימן היה גם צייר פורטרטים וצייר היסטוריה.

הוא תרם 31 תמונות למהדורה משנת 1744 של מחזותיו של ויליאם שייקספיר מאת סר תומאס הנמר, ובהמשך צייר דמויות של שחקנים רבים בתפקידים שייקספיריים, כולל דייוויד גאריק בתפקיד ריצ'רד השלישי (1760). הוא גם אייר את "פמלה", רומן מאת סמואל ריצ'רדסון, "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון. תרגומו של טוביאס סמולט ל"דון קישוט" ויצירות ידועות אחרות. בשנות ה-60 של המאה ה-18 הוזמן היימן על ידי ג'ונתן טיירס, הבעלים של גני ווקסהול ואחוזת דנבי, לצייר סדרה של ציורי היסטוריה רחבי היקף המתארים ניצחונות בריטים במלחמת שבע השנים.

הוא היה מורה מסור. תלמידיו כללו את מייסון צ'מברלין, נתנאל דאנס-הולנד, ג'ון תומאס סיטון ולמואל פרנסיס אבוט, והוא גם השפיע רבות על תומאס גיינסבורו.

עם ג'ושוע ריינולדס, היימן היה מעורב באופן פעיל בהקמת אגודת האמנים, מבשרת האקדמיה המלכותית, בראשית שנות ה-60.

היימן נפטר בשנת 1776 ונקבר בקבר לא מסומן בכנסיית סנט אן, סוהו.

גלריה
-----

* הודלי ואשתו הודלי ואשתו
* קפטן אדוארד ורנון קפטן אדוארד ורנון
* ילדי מרטין אטקין ילדי מרטין אטקין
* "כטוב בעיניכם" "כטוב בעיניכם"
* "המלט" "המלט"
* ג'ונתן טיירס ומשפחתו ג'ונתן טיירס ומשפחתו
* מרי צ'אנסי מרי צ'אנסי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסיס היימן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Stephen, Leslie; Lee, Sidney, eds. (1891). "Hayman, Francis". Dictionary of National Biography. 25. London: Smith, Elder & Co. pp. 296–7.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273902005171
* AAG: 10264
* BNE: XX1590120
* BnF: cb14972091b (data)
* GND: 118863401
* ISNI: 0000 0001 0950 5548
* LCCN: n85157944
* NKC: ola2012703769
* NLA: 35609355
* NTA: 072979941
* RKD: 36675
* SNAC: w6sx6z1k
* SUDOC: 029266394
* Trove: 1013643
* ULAN: 500022272
* VIAF: 5203004
* WorldCat: lccn-n85157944

 |
אנדרטת השבעה בגבעת יהונתן
טבלת הסבר בגבעת יהונתן על קרב נוריס
אתר ההנצחה בגבעת יהונתן
**קרב נוריס** התחולל ב-19 במרץ 1948 בהר הגלבוע ליד הכפר נוריס, בין כוחות ערבים מהכפרים הסמוכים ובין יחידת חי"ש מקיבוצי עמק חרוד. בקרב נהרגו שבעה מבני הקיבוצים.

רקע
---

בתחילת מלחמת העצמאות השתלטו אנשי הכנופיות על כפרי הר הגלבוע והטרידו ביריות את היישובים היהודים בעמק חרוד. אש נורתה על הכביש הראשי עד אשר היה אפשר לנסוע מגבע לקיבוץ מרחביה רק במכוניות משוריינות. הכפרים זרעין, מזאר ונוריס הפכו לבסיסי התקפה של הערבים. בייחוד סבלו עובדי מחצבת עין חרוד וקבוצת "זרעים" ששכנה ליד מעיין חרוד (לימים ממייסדי קיבוץ דברת).

הקרב
----

ב-18 במרץ 1948 הייתה התקפת יריות קשה על המחצבה ועל קבוצת "זרעים" ולאור זאת הוחלט לצאת לראשונה לפעולה התקפית. הכוחות קובצו מקיבוצי הסביבה והתוכנית הייתה לצאת בלילה ולהציב מארב לכוחות הערבים.

ב-19 במרץ 1948 בשעה 03.30 הציבו הלוחמים מארב בין המחצבה ובין הכפר נוריס הסמוך. כאשר יצאו שומרי המחצבה לבדוק את הסביבה, נפתחה עליהם אש מהכפר. המארב שהיה מורכב ממחלקת אנשי בית השיטה פתח באש ובחיפוי זה נסוגו השומרים אל המחצבה. הערבים שעלו במספרם על לוחמי המחלקה החלו לאגף אותה משני צדדים. תגבורת הגיעה מפרדסי עין חרוד ותפסה את **גבעת יהונתן** הסמוכה ומשם חיפתה על המחלקה הראשונה אך גם היא הותקפה קשות ונאלצה לסגת. הקרב נפסק בהתערבות כוח בריטי שהוזעק מבית שאן. שבעה לוחמים בני קיבוצי העמק נפלו בקרב זה. חמש גופות נשארו בשטח ונלקחו לג'נין. לפנות ערב הוחזרו הגופות על ידי הבריטים כשסימני התעללות קשים ניכרים בהן.

לאחר הקרב
---------

בסוף מאי 1948 כבש צה"ל את נוריס וזרעין ושם קץ לירי על יישובי העמק. 

קרב נוריס גרם להלם ואבל ביישובי העמק. בהתמודדות הראשונה עם הערבים הייתה ידם של הערבים על העליונה. רבים ראו בקרב זה כישלון וברוב הספרים על מלחמת העצמאות הוא הוצנע.

בשנת 1951 הקים הפסל משה ציפר, אנדרטה לשבעת הנופלים, בצורת גל אבנים על **גבעת יהונתן** המתנשאת 160 מטר מעל עמק חרוד.

שנים רבות היה המקום מוזנח ואפשרות להגעה הייתה רק ברכב 4X4. במסגרת מבצע שיפוץ אנדרטאות לרגל 60 שנה למדינת ישראל שופצה אנדרטה זו, הושם לוח הנצחה חדש וטבלת אבן עליה חקוק סיפור הקרב. שופרה ושולטה דרך רכב מהר שאול הסמוך.

לקריאה נוספת
------------

* בנימין עציוני (עורך), "**אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני**", הוצאת מערכות, 1950.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב נוריס** בוויקישיתוף
* הקרב על הגלבוע, באתר יוטיוב
* שנה לקרב הראשון על הר הגלבוע, דבר, 17 במרץ 1949
* קרב בעמק יזרעאל, דבר, 21 במרץ 1948

הערות שוליים
------------

1. ↑  אזהרת אש לכפר נוריס, דבר, 19 במרץ 1948
2. ↑  עם נפילת מבצרי הכנופיות בעמק, דבר, 2 ביוני 1948
**פאולין קוריארד** (באנגלית: **Pauline Couriard**;‏ 1848–1898) הייתה ציירת רוסית, חברת כבוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות.  היא ידועה בעיקר בזכות הקמת חוג האמנות לנשים בסנט פטרסבורג והנהיגה אותו. היא הציגה את יצירותיה ברחבי אירופה.

ביוגרפיה
--------

פאולין נולדה ב-1848 בסנט פטרסבורג במשפחת אצולה ותיקה. אביה, היה גנרל בצבא הרוסי. היא התחנכה בהדרכתו של אמן פופולרי לב לאגוריו. היא הציגה לראשונה בגיל 28 וזכתה להצלחה.

היא נישאה לרופא השווייצרי אלפרד קוריארד, שעבד בבית החולים מרינסקי בסנט פטרסבורג וקיבלה את שם משפחתו. מספר שנים לפני מותו של בעלה, היא התגוררה בז'נבה. היא הציגה את נופיה באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם קיבלה 2 מדליות כסף, ובשנת 1882 הוכרה כחברת כבוד של האקדמיה הקיסרית לאמנויות .

ב-1882 חזרה פאולין קוריארד לסנט פטרסבורג. באותה שנה היא ייסדה את חוג האמנות הראשון לנשים שמטרתו הייתה להקל את הגישה של נשים לקורסים הניתנים באקדמיה לאמנויות יפות. היא עמדה בראש חוג האמנות לנשים במשך יותר מעשר שנים. בשנת 1892 לרגל יום השנה העשירי לחוג, קיבלה קוריארד סדרת רישומים במתנה מתלמידיה. מוזיאון ז'נבה ירש את הרישומים הללו ב-1899. הרישומים שנתרמו על ידי פאולין קוריארד הוצגו בתערוכה הציירים הרוסים מהמאה ה-19 במוזיאון לאמנות והיסטוריה בז'נבה בשנים 2008–2009.

פאולין קוריארד מתה בשנת 1898 בסנט פטרבורג.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאולין קוריארד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Histara - Les comptes rendus, histara.sorbonne.fr
2. ↑  Pauline Couriard (1848-1898), data.bnf.fr (בצרפתית)
3. ↑  "Voyage dans l'imaginaire russe du XIXe". *Le Temps* (בצרפתית). 2008-12-20. ISSN 1423-3967. נבדק ב-2023-03-14.
4. ↑  Dans le sillage des peintres russes, Dans le sillage des peintres russes (בצרפתית)
5. ↑  Булгаков, Ф. И. (1889). Наши художники (Живописцы, скульпторы, мозаичисты, граверы и медальеры) на академических выставках последнего 25-летия. Биографии, портреты художников и снимки с их произведений. Типография А. С. Суворина. pp. 227–229, 234.
6. ↑  Тайна красного ящика, nashagazeta.ch, ‏2008-12-03 (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15970889n (data)
* ISNI: 0000 0004 5095 7038
* VIAF: 316737392
* WorldCat: viaf-316737392

 |
השם **רַפְרַף גֻּלְגֹּלֶת הַמֵּת** מתייחס לכל אחד משלושת המינים (*A. atropos*, *A. styx* and *A. lachesis*) של פרפרים מסוג **Acherontia** המשתייכים למשפחת הרפרפיים.
המין A. atropos מצוי בעיקר באירופה ואילו שני המינים הנוספים מצויים באסיה. השימוש הנפוץ בשם "רפרף גולגולת המת" הוא למין האירופאי. 
משפחת הרפרפים לעיתים נכללת כחלק מקבוצת העשים ולכן בספרות המקצועית יש המתייחסים ל"רפרף גולגולת המת" כאל "עש גולגולת המת". 

רפרף גולגולת המת מזוהה בקלות בעזרת עיטור צבעוני על גבו המזכיר גולגולת אדם ומכאן שמו העברי. באנגלית קרוי הרפרף Death's-head Hawkmoth.

מאפיינים ומבנה גוף
------------------

למינים ממשפחת הרפרפים כמה מאפיינים ייחודים. לכל שלושת המינים יכולת להפיק צליל בתדירות גבוהה כתגובה לתחושת איום. הצליל מופק באמצעות שחרור אוויר מבית החזה בנוסף לחשיפת בטנם המעוטרת בצבעים בהירים לצורך הרתעת טורפים. כל שלושת המינים דומים בגודלם, צבעם ומחזור חייהם. רפרף גולגולת המת הוא הגדול ברפרפי ישראל (ממין *A.atropos*). אורך גופו כחמישה סנטימטרים ורוחב מוטת כנפיו הפרושות מגיע לכ-12 סנטימטרים. צבעו חום-שחור עם כתמים ופסים צהבהבים. כנפיו האחוריות צהובות עם פסים שחורים ועל גבו כתם שחור-צהוב המזכיר צורת גולגולת אדם. כל שלושת מיני הרפרף שצוינו נצפו פושטים על כוורות דבורי דבש ממינים שונים לצורך תזונה והם בעלי יכולת לחקות את ריחן של הדבורים ובכך לפשוט על כוורות ללא איום. רפרף גולגולת המת ניזון מדבש דבורים, ולשם כך הוא זקוק לחדק קשיח המאפשר לו לחדור לתוך חלות הדבש בתוך כוורות הדבורים. כיוון שעליו לפלוש לתוך כוורת הדבורים, גופו מוגן בשלד חיצוני קשיח המגן עליו מעקיצות הדבורים והוא אינו רעיל.

רבייה
-----

את הביצים הרפרף מטיל על צמחים בעיקר ממשפחת הסולניים, כמו עגבנייה וחציל, משפחת השעועית, אך גם על צמחים אחרים כמו עצי זית. זחליו ירוקים ונעשים צהובים וחומים ככל שהזחל מתקרב לשלב ההתגלמות. הגולם ירוק או חום ומצוי בתוך הקרקע בניגוד לגלמי פרפרים הנתלים מעלים. זחל הרפרף שאורכו מגיע לכ- 12 סנטימטר ניזון מצמחים ממשפחת הסולניים שצוינו מעלה. 

זוג זחלים בשלבי התבגרות

זחלים
-----

במהלך הגדילה הזחלים משילים את עורם ומחליפים את צבעם מירוק לצהוב.

בחלקם האחורי מתנוסס לו זנב קטן בצבע צהוב ומשני צידיהם 20 נקודות שחורות סה"כ (10 מכל צד)

בחלקם התחתון מלפנים ניתן למצוא 6 רגלים עם ציפורני אחיזה ובחלקם האחורי 10 רגלים נוספות חסרות ציפורניים. הם נמצאים מסוף ספטמבר עד תחילת דצמבר

בתרבות
------

רפרפים אלו זכו למקום של כבוד בקולנוע ובסרטי אימה, בעיקר בזכות דמות הגולגולת שעל גבם, אחד הסרטים המוכרים יותר שבו היה שימוש ברפרפים אלו הוא הסרט שתיקת הכבשים כמוצג בעטיפת הסרט.

* Acherontia atropos - A. atropos*Acherontia atropos - A. atropos*
* Acherontia styx - A. styx*Acherontia styx - A. styx*

מקורות
------

* Chemical camouflage of the death's head hawkmoth (Acherontia atropos L.) in honeybee colonies

בתוך: NATURWISSENSCHAFTEN, Volume 78, Number 4, 179-182, DOI: 10.1007/BF01136209

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפרף גולגולת המת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* רפרף גולגולת המת, באתר עמותת מן השדה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007574743905171
* LCCN: sh2010000036

 |
**איליץ' ריבאס** (בספרדית: **Ilyich Rivas**; נולד ב-9 ביוני 1993) הוא מנצח ונצואלי אמריקאי.

קריירה
------

רביאס נולד בסן קריסטובל והוא בן למשפחת מוזיקאים. את הכשרתו הראשונה כמנצח קיבל בהדרכת אביו המנצח אלחנדרו ריבאס, המשמש למעשה כמדריכו עד היום. הוא זכה בפרס הניצוח על שם ברונו ולטר ובפרס יוליוס בר המעונק בפסטיבל ורבייה לבעלי כישרונות בולטים.

כשהיה בן 16 ניצב ריבאס על דוכן המנצחים של התזמורת הסימפונית של אטלנטה, ומאז הוא מתארח בקביעות על במותיהן של תזמורות מובילות בעולם. כגון: תזמורות הרדיו של שטוטגרט, פרנקפורט, סטוקהולם, תזמורת סוויס רומנד בשווייץ והתזמורת הפילהרמונית של לונדון, שם היה מנצח משנה ושם ניצח על סדרות מינויים באולם הקונצרטים רויאל פסטיבל הול.

הוא זכה במינוי של מנצח עמית של תזמורת בולטימור לשנתיים ימים וכן נמנה עם עמיתי מכון פיבודי כמנצח שזכה בהדרכתם של גוסטב מאייר ומרין אולסופ. מייקל טילסון תומאס הזמין אותו לעבוד עם תזמורת בבית האופרה של סידני.

עוד הדריך ריבאס מוזיקאים צעירים בפסטיבל ורבייה בשווייץ, בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון, באקדמיה הלאומית במלבורן, בתזמורת הצעירים של אמריקה ובתזמורת הצעירים של באהיה בברזיל. בשנים האחרונות ניצח בין היתר על תזמורות באוקלנד (ניו זילנד), ליברפול, ברנו, פוזנן, פריז, תזמורת הרדיו הפילהרמונית הגרמנית, התזמורת הקאמרית של לה סקאלה, ועל התזמורת הפילהרמונית של הנובר. הוא ניצח בפסטיבל המוזיקה שלזוויג-הולשטיין בגרמניה. לאחרונה ניצח על התזמורת הלאומית איל-דה-פראנס באולם 'פילהרמוני' בפריז, על התזמורת הלאומית של אירלנד בדבלין, על תזמורת מינסוטה בארצות הברית ועל תזמורות בליון, נורקופינג, ואופסלה באירופה.

במקביל, פיתח ריבאס קריירת ניצוח בבתי אופרה לאחר שצבר ניסיון במשך שלוש שנים כמנצח בפסטיבל גליינדבורן בהדרכת ולדימיר יורובסקי. בין היתר הוא ניצח על הפקות של האופרות "נישואי פיגארו" ו"הנזל וגרטל" בסיורי להקת האופרה של גליינדבורן; על 'לה טרוויאטה' באופרה המתיירת ההולנדית ועל הפקות של האופרה 'לה בוהם' באופרה נורת' באנגליה.

בישראל ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של איליץ' ריבאס

* איליץ' ריבאס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1047174685
* MusicBrainz: abd09478-5776-4367-ae93-740ee287d59c
* VIAF: 306324792
* WorldCat (עם VIAF): 306324792

 |
**קרב נהר שאה** היה קרב במהלך מלחמת רוסיה–יפן שהתרחש ב-5–17 באוקטובר 1904 דרומית לעיר שן-יאנג על גדות נהר שאה. בקרב השתתפו כ-400 אלף חיילים. לאחר הקרב התייצבה חזית לאורך 60 ק"מ באזור דרומית לשן-יאנג.

רקע
---

לאחר הפסד בקרב ליאויאנג הצאר ניקולאי השני דרש להתחיל במתקפה חדשה במטרה לעזור לפורט ארתור הנצורה. בנוסף לכך לצאר היה חשוב לשפר את התדמית של האימפריה לאור ההפסדים הולכים ומצטברים. התגבורות שהגיעו מרוסיה הביאו לכך שהכוח הרוסי גדל לכ-200 אלף חיילים. למרות העדיפות המספרית לגנרל אלכסיי קורופטקין לא היה רצון לשנות את האסטרטגיה שלו ורק לאור הדרישה התקיפה של הצאר ניקולאי השני הוא החליט לצאת למתקפה. 

מבחינה פיקודית הכוח הרוסי היה מחולק לקבוצה המזרחית בפיקוד גנרל גאורגי שטקלברג שכללה 3 קורפוסים, הקבוצה המערבית בפיקוד גנרל אלכסנדר בילדרלינג שכללה 3 קורפוסים ויחידה נפרדת בפיקוד של גנרל פאול פון רננקמפף. בהתאם לתוכנית הקרב, הוטלה המשימה העיקרית על הקבוצה המזרחית והקבוצה המערבית הייתה צריכה לפעול לאורך מסילת רכבת כמתקפה משנית.

הכוחות היפנים כללו את הארמייה הראשונה, הארמייה השנייה והארמייה הרביעית כאשר הארמייה השלישית פעלה סביב פורט ארתור.

מהלך הקרב
---------

ב-5 באוקטובר הרוסים החלו במתקפה ולמחרת הגיעו לשפת הנהר שאה. בתחילת הקרב, גנרל שטקלברג קיבל מאלכסיי קורופטקין פקודה לנהל את הקרב בזהירות ולדאוג לעדיפות מספרית לפני כל מתקפה. כתוצאה מזהירות יתר והתארגנות ארוכה לפני כל מתקפה הרוסים אבדו את אפקט ההפתעה שהיה להם בימים הראשונים. 

היפנים לא ציפו למתקפה אך החליטו להתארגן למתקפת נגד. ב-10 באוקטובר היפנים החלו במתקפת נגד מול הקבוצה המערבית של הרוסים. במתקפה השתתפו יחידות של הארמייה השנייה והרביעית. באחת המתקפות היפנים הרגו קצין רוסי בכיר ומצאו בידיו מסמכים שונים ומפות. המסמכים תורגמו ליפנית ועזרו למפקדה יפנית להתארגן נכון לפעולות בהמשך.

לקראת 12 באוקטובר היפנים הצליחו להביא לנסיגה של הרוסים משטחים שנכבשו בתחילת המתקפה. במקביל, הקבוצה המזרחית של הרוסים שלא הצליחה לשבור את ההגנה העיקשת של הארמייה יפנית הראשונה החלה גם היא בנסיגה. 

ב-18 באוקטובר, לאור האבידות הגדולות, הצדדים הפסיקו המתקפות והחלו להתרכז בהגנה על הקווים. בסופו של דבר התייצבה חזית באורך 60 ק"מ בה הצדדים עמדו זה מול זה ללא ניהול קרב משמעותי.

תוצאות הקרב
-----------

הרוסים לא ניצלו את העדיפות המספרית ובמתקפה השתתף רק חצי מהכוח. המחצית השנייה עמדה בעתודה ולא השתתפה בקרב עצמו. המפקדות של שני הצדדים לא הצליחו לנצל הזדמנויות שעמדו בפניהן ולא ידעו איך להתמודד עם מתקפות נגד חוזרות ונשנות.

מעשית, המטלה שניתנה לרוסים להתקדם לכיוון דרום לא הושגה. ההתקדמות היפנית צפונה אומנם נעצרה אך הם לא חשבו על נסיגה כלל. ניתן לראות בתוצאות הקרב ניצחון טקטי יפני לאור כך שהמטרה העיקרית של הרוסים - לעזור לפורט ארתור הוחמצה.

למרות סדרה של כישלונות בשדה הקרב, אלכסיי קורופטקין לא ננזף ואף קיבל קידום. באוקטובר 1904 אדמירל אלכסייב הועבר לסנקט פטרבורג וקורופטקין קודם למפקד היחיד באזור. הוא החליט לארגן מחדש את הכוחות שברשותו. במקום הקבוצה המזרחית והקבוצה המערבית הוקמו 3 ארמיות: הראשונה בפיקוד ניקולאי לינביץ', השנייה פיקוד אוסקר גריפנברג והשלישית בפיקוד אלכסנדר קאולברס. למעט לינביץ' לאף אחד מהמפקדים לא היה ניסיון בשדה המערכה במנצ'וריה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרב נהר שאה** בוויקישיתוף
* תיאור מפורט של הקרב (ברוסית)
ג'מבו הפיל
גופתו של ג'מבו לאחר שפגע בו קטר ב-15 בספטמבר 1885 בסנט תומאס שבאונטריו.
פסלו של ג'מבו בסנט תומאס שבאונטריו
**ג'מבו** (באנגלית: **Jumbo**;‏ 1861 - 15 בספטמבר 1885) היה שמו של פיל אפריקני שנולד בסודאן הצרפתית, יובא לגן החיות הממוקם בז'רדן דה פלאנט בפריז, והועבר לגן החיות של לונדון בשנת 1865 בו זכה לפרסום רב. על שמו הפכה המילה "ג'מבו" באנגלית למילה המתארת עצם גדול ממדים, ובהתאם לכינוי זה זכו מטוסי נוסעים רחבי גוף לכינוי "ג'מבו" בשל גודלם. הפיל ג'מבו היה הקמיע הרשמי של אוניברסיטת טאפטס.

קורות חיים
----------

ג'מבו נולד בשנת 1861 בסודאן הצרפתית והועבר לגן החיות ז'ארדן דה פלאנט זמן קצר לאחר מכן. בשנת 1865 הועבר לגן החיות של לונדון בו זכה לפרסום רב הן בשל גודלו (באותה עת הגיע גובהו ל-3.25 מטרים) והן בשל אופיו הנוח שאפשר למבקרים בגן החיות לרכוב עליו. שמו ניתן לו בגן החיות של לונדון, וככל הנראה מדובר בשיבוש של המילה הסוואהילית "ג'ומבה" (*jumbe*, "ראש שבט") או, לפי סברה אחרת, מהמילה j*ambo* (שלום) בסוואהילי.

בשנת 1882 מכר גן החיות הלונדוני את ג'מבו לפי. טי. ברנום, בעליו של קרקס ברנום תמורת סכום של 10,000 דולרים. כאשר נודע על מכירת ג'מבו נכתבו כ-100,000 מכתבים למלכה ויקטוריה בבקשה שתמנע את המכירה. המלכה עצמה הביעה צער מהמכירה, כמו גם נסיך ויילס, יורש העצר. באירוע דיפלומטי שנערך בשנת 1882 ציין שגריר ארצות הברית בלונדון כי המחלוקת היחידה שבין הממלכה המאוחדת וארצות הברית היא המחלוקת בדבר מכירתו של ג'מבו.

בארצות הברית ג'מבו זכה להצלחה רבה ומשך קהלים גדולים להופעות הקרקס של ברנום.

ג'מבו נהרג מפגיעת קטר רכבת בסנט תומאס שבאונטריו, קנדה. באותם ימים נהגו להוביל את ציוד הקרקס בקרונות רכבות ממקום הופעה אחד לאחר, ובפרט את בעלי החיים. ג'מבו נפגע מקטר כאשר הובל בסיום ההופעה באותו יום בחזרה לקרון הרכבת שלו. באזור הפגיעה הוצב פסל בגודל טבעי המנציח את האירוע (באותה עת הגיע גובהו של ג'מבו לכ-4 מטרים).

שלדו של ג'מבו נתרם למוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בניו יורק, וליבו של הפיל נתרם לאוניברסיטת קורנל. מהעור הוכן פוחלץ על ידי ויליאם ג'. קריטצ'לי וקארל אקלי. הפוחלץ הוצג בקרקס ברנום עד שנת 1889 עת נתרם על ידי בארנום לאוניברסיטת טאפטס, בו הוצג הפוחלץ כקמע האוניברסיטה עד שנשרף בשנת 1975. אפרו של הפיל מוחזק בכד באוניברסיטה, למעט זנבו ששרד את השריפה ומוחזק בארכיון האוניברסיטה.

בעקבות השריפה נרכש על ידי האוניברסיטה פסלו של הפיל והוצב במרכז הקמפוס.

אזכורים תרבותיים
----------------

בעקבות הפופולריות של הפיל בעת שהותו בגן החיות בלונדון, הפכה המילה "ג'מבו" למילה בשפה האנגלית שמשמעה "עצום" - ולימים הפכה המילה לכינויו של מטוס בואינג 747 בשל גודלו של המטוס.
על שמו של הפיל נקראת הפילה גברת ג'מבו, אימו של דמבו בסרט הנושא שם זה של אולפני וולט דיסני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ג'מבו** |

* ג'מבו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* תצלומים של ג'מבו מאוסף בארנום באוניברסיטת טאפטס

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורות חייו של ג'מבו באתר אוניברסיטת טאפטס

פוסטר של ג'מבו משנת 1882

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1194347134
* LCCN: no2014138969
* VIAF: 311471366
* WorldCat: lccn-no2014138969

 |
**ג'מולידין מירגאריפאנוביץ' אבדוג'פארוב** (באוזבקית: **Жамолиддин Миргарифанович Абдужапаров**; נולד ב-28 בפברואר 1964) הוא רוכב אופני כביש אוזבקי בעבר. אבדוג'פארוב נחשב לגדול הרוכבים האוזבקים בכל הזמנים, הוא ניצח שלוש פעמים (1991, 1993, ו-1994) בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס ו-9 קטעים נוספים במרוץ. בנוסף לכך, הוא ניצח בקטגוריית הנקודות בג'ירו ד'איטליה ב-1991 וניצח במרוץ גנט - וולגם באותה שנה. כינויו של אבדוג'פארוב היה "הטרור של טשקנט" בשל צורת רכיבתו הבלתי צפויה בספרינט אל קו הסיום.

ביוגרפיה
--------

אבדוג'פרוב נולד ב-28 בפברואר בטשקנט. לאחר גירוש הטטרים מקרים משפחתו גורשה לאוזבקיסטן. מכיוון שאוזבקיסטן זכתה בעצמאות רק ב-1991, אבדוז'אפארוב ייצג עד שנה זו את ברית המועצות בתחרויות רשמיות.

אבדוג'פארוב התחרה במרוץ הכביש באולימפיאדת סיאול (1988) וסיים חמישי.
החוזה המקצועני הראשון בקריירה של אבדוז'אפארוב הגיע בשנת 1990, כשחתם בקבוצת "אלפה לום" הרוסית, לצד רוכבים כמו אנדריי צ'מיל ועוד. הוא לא רשם הישגים בולטים בשנה הזו, אך התחרה בטור דה פראנס וסיים רביעי בקטע ה-21.

ב-1991 הצטרף אבדוג'פארוב לקבוצת "קררה ג'ינס" האיטלקית ורשם את אחת העונות הגדולות בקריירה שלו. הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו וניצח את גנט - וולגם לאחר שהקדים רוכבים בכירים כמו מריו צ'יפוליני ואולף לודוויג. הוא השתתף לראשונה בג'ירו ד'איטליה וניצח את קטגוריית ה"אינטרג'ירו".

בטור דה פראנס, אבדוג'פארוב ניצח בשני קטעים וזכה בקטגוריית הנקודות, כשהוא מקדים את לורן ז'אלאבר הצרפתי. מסיים עם 316 נקודות בסך הכל. לאחר מכן, ניצח קטע בוולטה אה קטלוניה ואת המרוץ החד יומי "גראן פימונטה". ב-1992 ניצח את קטגוריית הנקודות בוואלטה אספנייה (157 נקודות) וארבעה קטעים נוספים במרוץ.

ב-1993 הצטרף אבדוג'פארוב לקבוצת למפרה–פולטי (כיום יו. איי.אי אמירטס). הוא סיים שלישי בגנט - וולגם, וניצח בשלושה קטעים בוואלטה אספנייה. הוא ניצח שלושה קטעים גם בטור דה פראנס וניצח את קטגוריית הנקודות בפעם השנייה, עם 298 נקודות. ב-1994 עבר לקבוצת "פולטי - ואפורטו", הוא ניצח שני קטעים בפריז - ניס וסיים שני בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, וגם ניצח שני קטעים. אבדוג'פארוב התחרה שנית בג'ירו ד'איטליה ורשם הצלחה רבה, כאשר הוא מנצח שני קטעים ואת קטגוריית הנקודות במרוץ, והופך לאחד הרוכבים היחידים בהיסטוריה שמנצח את קטגוריית הנקודות בכל שלושת הגרנד טורס. אבדוג'פארוב המשיך להיראות מצוין, כשבהמשך העונה ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס בפעם השלישית בארבע שנים וניצח בשני קטעים נוספים.

ב-1995 עבר אבדוג'פארוב לקבוצת נווול–דקה–קולנאגו (כיום נקראת יומבו–ויסמה) ההולנדית. הוא ניצח קטע אחד בטור דה פראנס. ב-1996 עבר לקבוצת "רפין–מובילווטה" וניצח שוב קטע בודד בטור דה פראנס. ב-1997 עבר לקבוצת לוטו–מוביסטאר (כיום נקראת לוטו סודאל), הוא ניצח שני קטעים בדופינה ליברה ופרש בתום העונה, כשהוא בן 33.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'מולידין אבדוג'פארוב** בוויקישיתוף

* ג'מולידין אבדוג'פארוב, באתר olympedia.org
* ג'מולידין אבדוג'פארוב, באתר Cycling Archives

הערות שוליים
------------

1. ↑  In search of Abdou, part 2: The Tashkent Terror, באתר cyclingnews.com, ‏1 ביולי 2008
2. ↑  Tour de France 1991 | Points Classification, procyclingstats.com
**קארן וילהלמינה לחמן** (בדנית: **Karen Vilhelmine Lachmann**; ‏30 במאי 1916 – 30 בספטמבר 1962) הייתה סייפת (רומח) דנית, שאומצה על ידי משפחה יהודית. סגנית אלופה אולימפית (לונדון 1948), זוכת מדליית ארד אולימפית (הלסינקי 1952) ואלופת עולם (לוקסמבורג 1954) ברומח אישי. בשנים 1951–1959 היא זכתה ב-8 תוארי אליפות דנמרק, פרט לשנת 1958 שבה היא לא השתתפה בגלל ניתוח גב גדול שעברה.

ביוגרפיה
--------

לחמן נולדה בבייג'ינג. יחד עם שתי אחיותיה, היא אומצה על ידי משפחה יהודית עשירה לאחר נישואיה השניים של אמה. במשפחתן החדשה, שלוש האחיות קיבלו את האפשרות לעסוק בספורט וכל אחת בחרה בענף ספורט אחר. קארן בחרה בסיף. ענף ספורט שהיה בעיקר ספורט לעשירים.

באולימפיאדת ברלין (1936) סיימה לחמן במקום חמישי בתחרות רומח אישי.

באליפות העולם הראשונה שנערכה בפריז, צרפת בשנת 1937 היא זכתה במדליית ארד ברומח קבוצתי.

באליפות העולם שנערכה בליסבון, פורטוגל בשנת 1947 היא זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי.

באליפות העולם שנערכה בהאג, הולנד בשנת 1948 היא זכתה במדליית זהב ברומח קבוצתי בפעם השנייה ברציפות.

### סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת לונדון (1948) זכתה לחמן במדליית כסף בתחרות רומח אישי, אחרי אילונה אלק מהונגריה ולפני אלן פרייס מאוסטריה.

### סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בקהיר, מצרים בשנת 1949 היא זכתה במדליית כסף ברומח אישי, אחרי אלן פרייס ולפני ג'קלין בודו מצרפת.

לחמן סבלה מבעיות גב קשות שדרשו ניתוח גדול. אך היא חזרה להתחרות והצליחה בגדול.

באליפות העולם בסייף שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1951 היא זכתה במדליית כסף ברומח אישי.

באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכתה לחמן במדליית ארד בתחרות רומח אישי, אחרי אירנה קמבר-קורנו מאיטליה ואילונה אלק.

### אלופת עולם

באליפות העולם בסיף שנערכה בלוקסמבורג, בשנת 1954 זכתה לחמן במדליית זהב ברומח אישי. הייתה זו המדליה האחרונה שבה זכתה דנמרק בסיף באולימפיאדה, באליפות עולם, או באליפות אירופה עד לשנת 2015, כשפטריק יורגנסן זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה במוסקבה.

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיימה לחמן במקום שישי בתחרות רומח אישי.

בשנת 1958 עברה ניתוח גב גדול נוסף ובשנת 1959 זכתה בתואר אליפות דנמרק האחרון שלה.

חיים אישיים
-----------

לחמן עבדה כמזכירה במחלקה לפרמקולוגיה באוניברסיטת קופנהגן. היא קבורה בקבר האחים בבית העלמין ביספייברג.

קישורים חיצוניים
----------------

* קארן לחמן, באתר olympedia.org
* Fechten - Weltmeisterschaften (Damen - Florett) (בגרמנית)
**נטקינג** היה פורטל אינטרנט ישראלי שהוקם בשנת 1995 ופעל עד שנת 2001. היה מאתרי האינטרנט המסחריים הראשונים בישראל.

היסטוריה
--------

האתר הוקם כמה שעות לאחר רצח רבין ב-1995 על ידי משרד הפרסום טמיר-כהן, כעמוד זיכרון שכלל אפשרות להדלקת נר זיכרון וירטואלי. ב-1998 האתר נהפך לפורטל תוכן. במשך שנות פעילותו הראשונות נחשב כמתחרה העיקרי לשני הפורטלים הנוספים שפעלו בעברית, אתר וואלה!, שהוקם חודש אחריו ואתר IOL. האתר כלל מבזקי חדשות, אינדקס אתרים, פורומים, צ'אטים, חדשות ספורט, מדור בישול ומשחקים.

בספטמבר 1999, בשיאה של בועת הדוט-קום, רכשה חברת השקעות דיסקונט 30% ממניות הפורטל ורשת מדיה 25% לפי שווי של 6.5 מיליון דולר. כמו כן הכריזה על הקמת פורטל לילדים בשיתוף חברת נגה תקשורת ו"סבן אינטרנשיונל" של חיים סבן.

מנכ"ל החברה היה יונתן בן-ארצי. בשנת 1999 יזם יריב בן יהודה, איש גלי צה"ל בעבר, שהיה סמנכ"ל התוכן באתר, את הקמת רדיו נטקינג. מנהלת הרדיו, שדרנית גלגלצ בעברה, הייתה לימור דהאן, ובפברואר 2000 השירות הושק. הייתה זו פעם ראשונה שפעל בארץ שירות רדיו מקוון. הרדיו כלל שישה ערוצים ואחר כך שמונה, וגם הופקו בו תוכניות שונות והוא זכה להצלחה גדולה. ביוני 2000 החלה לשדר על גבי האינטרנט את תוכנית המציאות ANY1HOME, אשר הייתה דומה במעט בפורמט שלה לתוכנית האח הגדול, עם טוויסט קטן שבו אפשרה למשתתפים שלה ליצור קשר עם העולם החיצון דרך צ'אט אינטרנטי.
בינואר 2001 נמכר האתר לחברת סלקום, כעבור חודש נסוגה סלקום מרכישתה, ואתר נטקינג נסגר.

ראו גם
------

* IOL
* וואלה!
* תפוז אנשים

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר הרשמי של פורטל נטקינג, בארכיון האינטרנט (נוסף לארכיון ב-19 בנובמבר 2000)
* ריקי כהן, הקדים את זמנו, באתר ynet, 31 בינואר 2001
* יובל דרור, סוף ימי הרדיו, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2001
* גבע קרא עוז, לא בוכים על פורטל שנשפך, באתר ynet, 11 בפברואר 2001
* ליעד לבנה, שנת הלינקים המתים, באתר nana10, 16 בספטמבר 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשת רוכשת % 25 מנטקינג; דסק""ש צפויה לרכוש % 30, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 1999
2. ↑  נטקינג, נגה תקשורת וסבן אינטרנשיונל יקימו פורטל לילדים, באתר גלובס, 26 בספטמבר 1999
3. ↑  ורד שרון-ריבלין, ‏רדיו נטקינג חי באינטרנט, באתר גלובס, 9 בפברואר 2000
4. ↑  רכישת נטקינג בידי סלקום: מפגש של מגששות, באתר גלובס, 21 בינואר 2001
5. ↑  הפורטל נטקינג נסגר לאחר שסלקום נסוגה מרכישתו, באתר גלובס, 11 בפברואר 2001
6. ↑  ההתכנסות בתחום התוכן נמשכת: רדיו נטקינג יפסיק את שידוריו ביום א' הקרוב, באתר גלובס, 30 בינואר 2001
7. ↑  ליאורה שוסטר, דוט.כלום - רדיו נטקינג נסגר השבוע, זה שיר פרידה, באתר nrg‏, 08 בפברואר 2001
**שפמנון שטוח-ראש** (שם מדעי: ***Pylodictis olivaris***) הוא מין של דג גדול ממשפחת האיכטלוריים שבסדרת השפמנונאים המצוי בנהרות באמריקה הצפונית מהימות הגדולות עד ליובלים במקסיקו. הפך למין פולש מזיק מאוד, בידי האדם. דג זה הוא היחיד בסוג **Pylodictis**.

שפמנון זה מגיע לאורך מרבי של 155 ס"מ ולמשקל מרבי של 56 ק"ג, מה שהופך אותו לשפמנון השני בגודלו באמריקה הצפונית לאחר קרובו השפמנון הכחול. הוא מסוגל לחיות מעל 24 שנים בטבע. לרוב מגיע הדג לאורך 64–117 ס"מ, והוא מתבגר אצל זכרים באורך 16 ס"מ ואצל נקבות באורך 18 ס"מ. הדג הגדול ביותר נתפס בנהר בקנזס במשקל 56 ק"ג. תיעוד אחר (שנעשה על פי "שיטות מדידה" אחרות) בנהר ארקנסו נעשה לדג באורך 175 ס"מ ומשקל של 63.45 ק"ג, מה שהופך אותו לגדול שבשפמנוני ארצות הברית.

השפננון הוא טורף רעבתן בעל לסת גדולה שסביבה בינים דמויי-שפם שמהם קיבל את שמו. השפמנון בעל עור רירי בצבע ירוק עד חום כהה שלרוב מתאים לצבע הנהרות הרדודים בהם הוא חי. הוא מצוי מצפון קנדה לאורך הרי האפלצ'ים, לאורך ארצות הברית המזרחית ודרומה עד למפרץ מקסיקו. הוא מצוי בעיקר לאורך תחומי נהרות גדולים כגון המיסיסיפי, המיזורי ואוהיו. הוא נעשה נדיר יותר בקרבת הים; הוא ימות אם יספוג מי ים, אך נראה שכמות מועטה יחסית לא מזיקה לו.

הדג מחפש לאורך הקרקעית בעזרת ביניו המפותחים טרף חי הכולל בעיקר דגים אחרים, סרטנים כגון סרטני נהרות, רכיכות מים מתוקים, תולעים וטרף דומה. הוא ניזון כמעט מכל יצור קטן שהוא נתקל בו, לרבות שפמנונים צעירים. השפמנונים הם קניבלים מובהקים, מה שמונע לפתח את המין לחקלאות. למרות זאת הוא נחשב לדג מבוקש בקרב דייגים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שפמנון שטוח-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  שפמנון שטוח-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532605605171

 |
מבנה של ארמיד **פרה** הידוע יותר בתור קוולאר
**ארמידים** (באנגלית: **Aramids**) הם משפחת סיבים סינתטיים בעלי תכונות פיזיקליות ייחודיות של עמידות בחום ובעלי חוזק קריעה (Tensile Strength). בשל תכונות אלו הם משמשים כבַּד לצרכים צבאיים ולתחליפי אזבסט. השם נגזר מצמד המילים: ארומטי ואמיד. הסידור המרחבי הוא כזה שבו השרשראות הפולימריות מסתדרות זו לצד זו ליצירה מבנה סיבי חזק.

היסטוריה
--------

הפוליאמיד הארומטי הראשון היה הנומקס, שנתגלה לראשונה על ידי חברת דופונט ב-1960. מטא-ארמיד זה מוכר בשל עמידותו בטמפרטורות גבוהות מאוד.

סטפני קוולק, שעבדה בחברת דופונט באותו הזמן, הייתה הראשונה שהציגה את הפרה-ארמיד, הידוע יותר בכינויו "קוולאר", בשנת 1973. חמש שנים לאחר מכן חברת AKZO הציגה את אותו ארמיד בעל השם Twaron. שתי החברות, דופונט ואקסו, יצאו למלחמת פטנטים בשנות השמונים בעקבות החומר החדש.

היקף ייצור הארמידים מסתכם ב-55,000 טון לשנה, וקיים גידול של 5%-10% בייצור לשנה.

הכנה
----

ריאקציה כללית ליצירת ארמיד
ארמידים בדרך כלל מסונתזים על ידי ריאקציה בין דיאמין ארומטי לבין דיקרבוקסיכלוריד ארומטי.

ראו גם
------

* נומקס
* קוולאר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארמיד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4192021-1

 |
**תותית: השמיים הם הגבול** (באנגלית: **The Strawberry Shortcake Movie: Sky's the Limit**) הוא סרט מוזיקלי בהנפשה ממוחשבת קנדי-צרפתי-אמריקאי לילדים, המבוסס על דמותה של תותית שבבעלות חברת American Greetings. הסרט משמש כפיילוט לסדרה "תותית" ששודרה שנה לאחר שידור הסרט. הסרט בוים על ידי מיכאל האק ומוצי פאסט, ונכתב על ידי קארל גורס וליסה מלביי. 

הסרט שודר לראשונה בלוס אנג'לס ב-31 ביולי 2009, ובארצות הברית ב-15 בספטמבר 2009. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2010 בערוץ הופ!. אורך הסרט הוא כ-72 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית).

תקציר העלילה
------------

לאחר שאספקת המים של ארץ תות נחסמת על ידי סלע ענק בסערת ברקים, תותית וחבריה נואשים למצוא מקור למים לפני שהם יצטרכו לפנות את העיר לתמיד. לאחר שתותית שומעת על אגדה המספרת על חפץ קסום שיכול לעזור, היא וחבריה יוצאים למסע כדי למצוא אותו. לצערם, הם לא יודעים שהאגדה היא למעשה מתיחת שווא.

דמויות ומדבבים
--------------

במאי הדיבוב בעברית היה שרון בורגאוקר, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| תותית | אנה קומר | אריאל שמיר |
| תפוזית | ג'ניס ג'וד | אור אלטמן |
| פיצפוצית | אשלי באל | ספיר דרמון |
| לימונית | אנדראה ליבמן | אסתר אתי קסטרו |
| אוכמנית | בריט אמקיליפ | מאי יעקובסון |
| יפית | אינגריד נילסן | מיכל רשף |
| אדון זחל | פול דובסון | עדי רז |
| נסיכת האוכמנים |  | רונה בקרמן |
| אוכמנים |  | זיו מאיר |

הפקה
----

כאשר חברת הסברו זכתה ברישיון לזיכיון של תותית, היא הודיעה למעריצים ולצופים כי הסדרה "תותית" ששודרה לראשונה בשנת 2003 תקבל אתחול עם סדרת המשך שתצא בשנת 2010, אך לפני כן היא תפיק סרט שישמש לה כפיילוט. הפקת הסרט התחילה לראשונה באוגוסט 2008 והסתיימה ביוני 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* "תותית: השמיים הם הגבול", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "תותית: השמיים הם הגבול", באתר AllMovie (באנגלית)
* "תותית: השמיים הם הגבול", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* "תותית: השמיים הם הגבול", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית