recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נעול** (באנגלית: **Locked On**) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר, ה-11 בסדרת הספרים אודות ג'ק ראיין, מנתח מודיעין של ה-CIA, הוא הספר השלישי בסדרה (לאחר שן הנמר וחי או מת), אשר מתאר את פעילותו של בנו של ראיין, ג'ק ראיין ג'וניור, במסגרת פעילותו במוסד מודיעיני אמריקאי לא רשמי בשם "הקמפוס". במהלך עלילת הספר פועלים ראיין ג'וניור וחבריו לארגון, על מנת למנוע את פריצתה של מלחמה גרעינין בין הודו לפקיסטן, וזאת על רקע מסע הבחירות של ראיין האב, אשר בשל תחושת חובתו למדינתו מחליט בסופו של הספר הקודם בסדרה (חי או מת), להתמודד למשרת נשיא ארצות הברית, כאשר אלו המתנגדים לכך יעשו הכל כדי לעצרו, לרבות בניסיון לפגוע בידידו הוותיק ואיש ה CIA ג'ון קלארק.

עלילה
-----

עלילת הספר נפתחת לאחר לכידתו של האמיר, הטרוריסט הידוע לשמצה בידי אנשי ה"קמפוס", ארגון מודיעיני סודי הפועל למען האינטרסים של ארצות הברית, ואשר בו חברים בין היתר ג'ק ראיין ג'וניור, ג'ון קלארק ושותפו וחתנו דומינגו שאבז. בעקבות לכידת האמיר, פועל הקמפוס לניתוח המידע המודיעיני אשר התקבל ממנו, מה שמובילם לגילוי אודות מזימתו של איש צבא פקיסטני בכיר, אשר במסגרת חזונו להקמתה של ח'ליפות אסלאמית חדשה, זומם לביים הטלת פצצת אטום מתוצרת פקיסטן על הרוסים, ובכך לגרום לנפילת המשטר בפקיסטן.

בו בזמן, ג'ק ראיין האב נכנס במלוא המרץ למירוץ הבחירות לנשיאות ארצות הברית, בניסיון להדיח מכהונתו את הנשיא המכהן אד קילטי, השואף אף הוא להיבחר לכהונה שנייה. במסגרת המירוץ פועלים אנשיו של קיטלי, הן בממשל הקיים והן מחוצה לו, להוביל להפסדו של ראיין בבחירות, ולשם כך פועלים להפללתו של ג'ון קלארק, חברו הוותיק של ראיין, על סמך פעולותיו במסגרת ה CIA, וזאת בהנחה כי הפללתו של קלארק תפגע במעמדו של ראיין, אשר קשריו לקלארק ידועים היטב. בשלב זה נאלץ קלארק לעמוד כנגד אויביו הישנים והחדשים לבדו, בניסיון לעמוד על זהותם של מפליליו.

בסופו של דבר, נאלצים חברי ה"קמפוס" לעמוד למול איום ישיר על שלום העולם, כאשר איש הצבא הפקיסטני ואנשיו, בניסיון לשחרר את מנהיגם אשר נעצר בידי כוחות הביטחון הרוסיים, מאיימים לשגר פצצת אטום על מוסקבה. בשל סירובו לספק סיוע של נשיא ארצות הברית דאז, קילטי, נאלצים אנשי הקמפוס פעם נוספת להתמודד כנגד אויביה של ארצות הברית, בניסיון להציל מיליוני אנשים ממוות ודאי ולשמור על יציבות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נעול
* הספר "נעול", באתר "סימניה"
* דף הספר באתר הרשמי של טום קלנסי (אנגלית)
* נעול, באתר OCLC (באנגלית)

| **היקום הבדיוני של ג'ק ראיין** |
| --- |
| ספרים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1984) • משחקים פטריוטיים (1987) • הקרדינל מהקרמלין (1988) • סכנה ברורה ומיידית (1989) • כל הפחדים כולם (1991) • ללא חרטה (1993) • חוב של כבוד (1994) • צו נשיאותי (1996) • קשת שש (1998) • הדוב והדרקון (2000) • ארנב אדום (2002) • שיני הנמר (2003) • חי או מת (2010) • נעול (2011) • חומת אש (2012) • Command Authority‏ (2013) • Support and Defend‏ (2014) • Full Force and Effect‏ (2014) • Under Fire‏ (2015) • Commander in Chief‏ (2015) |
| סרטים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1990) • משחקים פטריוטיים (1992) • סכנה ברורה ומיידית (1994) • כל הפחדים כולם (2002) • ג'ק ראיין: גיוס הצללים (2014) |
| טלוויזיה | ג'ק ראיין (2018) • |
| דמויות | ג'ק ראיין • ג'ון קלארק • דומינגו שאבז • רובי ג'קסון • אד קילטי |
| שחקנים | אלק בולדווין • בן אפלק • כריס פיין • ג'ון קרסינסקי |
| ראו גם | טום קלנסי |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במותג מסטיק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אורביט (פירושונים).
קופסאות מסטיקים למכירה, ובהן קופסאות מסטיקים של אורביט
**אורביט** (**Orbit**) הוא מסטיק פופולרי ללא סוכר, המיוצר על ידי חברת ריגלי האמריקאית. 

בארצות הברית, שבה שווק (מחדש) המסטיק ב-2001, הוא נמכר בטבליות של 14 מסטיקים. בבריטניה, שבה שווק המסטיק לראשונה ב-1977, משווק המסטיק בצורתו הארוכה המסורתית, ורק לאחרונה החלו לשווק שם את חפיסות הטבליות. בישראל משווק המסטיק בשתי הצורות; המסטיק המיובא לישראל מיוצר בצרפת או בפולין, ומיובא על ידי חברת ריגלי ישראל.

היסטוריה
--------

אורביט הוא שמו של מותג אמריקאי כבר משנת 1944. לאחר מלחמת העולם השנייה בשנת 1946 הופסק שיווק המוצר, והוא חזר למדפים בארצות הברית רק בשנת 1977 בתור מסטיק הניפוח הראשון ללא סוכר. לאחר מכן החלה החברה לייצר את **מסטיק אקסטרה**, והאורביט חזר לשיווק בארצות הברית שוב בספטמבר 2001.

אורביט מיובא ומשווק בישראל על ידי חברת ריגלי ישראל, חברת הבת הישראלית של ריגלי העולמית.

סכנות בריאותיות
---------------

על פי תוכנית התחקירים [evoye special] ששודרה ב-29 באפריל 2010 ברשת france 2, מימנה חברת ריגלי בצרפת רופאים ומחקרים שהעידו כביכול על יתרונותיו הבריאותיים של המסטיק, בין היתר לשיניים. בתחקיר התגלה כי יתרונות אלה אינם קיימים במציאות וכי הגרפים המוכיחים שיפור כלשהו בעקבות לעיסת המסטיקים פוברקו, ככל הנראה. עוד נאמר בתחקיר כי חומרים החשודים כמסרטנים bha ו-bht המשמשים בתעשיית הצבעים שימשו בין המרכיבים של המסטיק.

כשרות
-----

לצורך שיווקו בישראל ולצרכנים שומרי כשרות, ביקשה החברה הכשר מבד"ץ KF הלונדוני. תחילה התעוררו מספר בעיות בכשרותו של המוצר, אך עקב הדרישה שינתה החברה מספר מרכיבים כדי לקבל את ההכשר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורביט** בוויקישיתוף
* אורביט באתר חברת ריגלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 0728 7380
* VIAF: 154910084
* WorldCat: lccn-no98042872

 |
**אורבי אמנואלסון** (נולד ב-16 ביוני 1986) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת המגן השמאלי וכקשר כנף שמאל.

קריירת מועדונים
---------------

אמנואלסון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. ב-10 באפריל 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 2–4 נגד א.ז. אלקמאר. בעונת 2005/2006 סיים את גיל הנוער והצטרף באופן רשמי לקבוצה הבוגרת בה הפך במהרה לשחקן הרכב ואף זכה עם הקבוצה בגביע ההולנדי בתום העונה ואף בתואר "הכישרון של השנה באמסטרדם". בעונת 2010/2011 הוסט לעמדת הקיצוני שמאלי לאחר שגילה יכולת הגנית לקויה.

ב-23 בינואר 2011 חתם במילאן ל-3 וחצי שנים תמורת 1.7 מיליון אירו. ב-26 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי מילאן נגד סמפדוריה במסגרת קופה איטליה בו בישל שער לפאטו. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במדי מילאן נגד פלרמו. ב-19 בפברואר 2012 הבקיע את שער הליגה הראשון שלו במילאן נגד פארמה.

ב-31 בינואר 2013 הושאל לפולהאם האנגלית עד לסיום העונה. כעבור יומיים ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. במחזור האחרון של העונה נגד סוונסי סיטי כבש את שער הבכורה שלו עבור פולהאם. ב-11 ביולי 2014 חתם ברומא עד לסיום העונה עם אופציה לשנתיים נוספות. בינואר 2015 עבר לאטאלנטה ושוחרר ממנה ב-1 ביולי אותה שנה.

ב-1 בינואר 2016 חתם בהלאס ורונה האיטלקית עד לסוף העונה. ב-6 בספטמבר 2016 חתם בשפילד ונסדיי מהליגה האנגלית השנייה.

בקיץ 2017 אמנואלסון חתם באוטרכט.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2005 אמנואלסון השתתף עם נבחרת הנוער של הולנד באליפות העולם בכדורגל עד גיל 20. שנה לאחר מכן זכה עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2006. ב-16 באוגוסט 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד אירלנד.

תארים
-----

אייאקס
* הגביע ההולנדי: 2005/2006, 2006/2007, 2009/2010
* מגן יוהאן קרויף: 2005, 2006, 2007

מילאן
* סרייה א': 2010/2011
* הסופר קאפ האיטלקי: 2011

נבחרת הולנד
* אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2006

אישיים
* הכישרון של השנה באמסטרדם: 2006

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אורבי אמנואלסון** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אורבי אמנואלסון
* אורבי אמנואלסון, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר WorldFootball.net

* פרופיל, באתר National Football Teams

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

| **נבחרת הולנד – אולימפיאדת בייג'ינג 2008** |
| --- |
| 1 פלטהאוזן • 
2 זויברלון • 
3 מרסליס • 
4 חליינס • 
5 פיטרס • 
6 לויקס • 
7 דה גוזמן • 
8 אמנואלסון • 
9 מקאיי • 
10 סיבון • 
11 באבל • 
12 מדורו •
13 יונג-א-פין • 
14 סנו •
15 דרנטה •
16 בירנס •
17 בקאל •
18 ורמייר •
מאמן: דה האן | הולנדהולנד |
**שיטת סטניסלבסקי** היא שיטת משחק בתיאטרון שפותחה על ידי הבמאי הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי.

השיטה והתפתחותה
---------------

אלמנט מרכזי בגלגולה המוקדם של השיטה היה "זיכרון רגשי/חושים" והיה מבוסס על הרגש. כך למשל, אם השחקן צריך לבכות, הוא חושב על דבר עצוב שקרה לו או למישהו קרוב לו, ואם השחקן צריך לצחוק או לגחך, הוא חושב על דבר מצחיק וכך הלאה.

סטניסלבסקי הגדיר את שיטת המשחק המזויפת והשלילית כ"הרגשה שחקנית" - אמצעים מזויפים בהם משתמש השחקן כדי להציג או להראות את מצביה הרגשיים והפנימיים של הדמות. לדוגמה: שחקן המשחק דמות תמימה מעמיד פני תמים, מדבר בקול ילדותי או מציג עיניים ילדותיות-תמות.

את ההרגשה הנכונה ששחקן צריך להרגיש, ההרגשה אליה שיטת המשחק שלו שואפת, הגדיר סטניסלבסקי כ"הרגשה יצירתית" - מצב נפשי בו השחקן מתנהג באופן מציאותי יותר ו"רחובי" או "בגובה העיניים" יותר. ב"הרגשה היצירתית" מתנהג השחקן כך ש"אילו במציאות הייתי הדמות בסיטואציה הזו, ככה הייתי מתנהג".

השיטה מחולקת לשני נושאים:

1. עבודת השחקן על עצמו:
	* פיתוח מיומנות של "התבוננות במציאות" (בצורה של צופה מהצד, פסיבי)
	* עבודה על קולו וגופו של השחקן (שיהיו דומים לדמות)
	* עיבוד טכניקה נפשית שמאפשרת לשחקן "הרגשה יצירתית"
2. עבודת השחקן על תפקידו:
	* הגדרת המניע העיקרי של הדמות (הטריגר שמוביל אותה בסצנה או במחזה)
	* לימוד והתחקות אחר אנשים הדומים לדמות
	* השחקן צריך להיכנס לנעליה של הדמות באמצעות "זיכרון חושי" ו"זיכרון רגשי"

על מנת להשיג יעדים אלו לפי שיטת סטניסלבסקי, על השחקן הצעיר להופיע לפני קהל רק כאשר הוא מפנים עקרונות אלו.

תלמידו של סטניסלבסקי, ריצ'רד בולסלבסקי, הביא את השיטה לארצות הברית והשפיע על שחקנים, במאים ומורים למשחק, אשר הקימו ביחד את קבוצת תיאטרון (Group Theater) ממנה צמח בשנות ה-40 בית הספר "אולפן השחקנים" (The Actor's Studio).

ב-14 השנים האחרונות של חייו שינה סטניסלבסקי כיוון והכניס לשיטת העבודה שלו כלי שעד אז לא הוזכר בה - ניתוח טקסט ואימפרוביזציה כדרך לבניית תפקיד.
הוא זנח את "הזיכרון הרגשי/החושי", ואף התכחש אליו בכמה הזדמנויות. במקום רגשות הוא התמקד עתה בעולם הדימויים אותו יוצר השחקן כמעיין ליצירתיות ואף לביטוי רגשי. את כיוון העבודה הזה שנודע כשיטת הפעולות הפיזיות המשיכו לפתח יורשיו. בין הידועים בהם היו תלמידתו מריה קנבל, מהפדגוגיות המשפיעות ביותר על עולם התיאטרון הרוסי בתקופה הסובייטית, ותלמידה אנטולי וסילייב, מחשובי הבמאים של אירופה בימינו.

ראו גם
------

* לי סטרסברג
* משחק מתודי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שיטת סטניסלבסקי** בוויקישיתוף
* תחילת הדרך - אחד משחקניו של סטניסלבסקי מספר על המפגש הראשון עמו (הקישור אינו פעיל)
* יהודה וונדרבלט, מדברים על סטניסלבסקי, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2008
* שיטת סטניסלבסקי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* שיטת המשחק, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531601405171
* GND: 4346004-5
* LCCN: sh85127336

 |
**פרנסואה, דוכס גיז** (בצרפתית: **François de Guise**; ‏17 בפברואר 1519 - 24 בפברואר 1563) היה איש צבא ומדינאי צרפתי.

חייו
----

פרנסואה, שהיה בנו הבכור של קלוד, דוכס גיז, נולד בטירה המשפחתית בעיר בר-לה-דוק שבחבל לורן. אחותו, מארי דה גיז, הייתה אשתו של ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד, ואחייניתו, מרי מלכת הסקוטים, הייתה אשתו של פרנסואה השני, מלך צרפת.

ב-1545 נפצע כשהשתתף במצור על העיר בולון-סור-מר, שלחופי התעלה, שהייתה בידי ממלכת אנגליה. ב-1551 זכה בתואר גראנד שאמברלן דה פראנס, תואר שהקנה לו גישה חופשית לבית המלוכה הצרפתי וללשכת המלך. ב-1552 התמנה על ידי אנרי השני, מלך צרפת למושל העיר מץ שבחבל לורן, שהייתה נתונה במצור על ידי צבאו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בזכות עמידתו האיתנה, נאלץ קרל החמישי להסיר את המצור מעל העיר. ב-12 באוגוסט 1554, בקרב רנטי, נחל שוב ניצחון על הצבא האימפריאלי בפיקודו של קרל החמישי שפלש לצרפת.

ב-1556–1557 פיקד על חיל המשלוח לאיטליה, שחש לעזרת האפיפיור פאולוס הרביעי, בניסיון לכבוש את העיר נאפולי מידי הספרדים, אך ללא הצלחה. הוא נקרא לשוב לצרפת והתמנה ללויטנאנט ז'נרל של צרפת (ממלא מקום או סגן של המפקד העליון), לאחר שהמפקד העליון של צבא צרפת, אן דה מונמורנסי, נחל מפלה בקרב סן-קנטן (1557) בחבל פיקרדי, ונפל בשבי הספרדים (10 באוגוסט 1557). ב-7 בינואר 1558 כבש את העיר קאלה מידי האנגלים, ובקיץ של אותה שנה כבש את הערים טיונוויל (כיום בחבל לורן בצרפת) וארלון (כיום בדרום מזרח בלגיה), ועשה הכנות להתקדם לעבר לוקסמבורג, כאשר נחתם שלום קאטו-קמברזי (3 באפריל 1559), שהביא לסיום המלחמה בין פליפה השני, מלך ספרד לבין אנרי השני מלך צרפת.

עלייתו של פרנסואה השני לכס המלוכה (10 ביולי 1559) היוותה ניצחון גדול עבור משפחת גיז, משום שמרי, מלכת הסקוטים, אחייניתו של פרנסואה, דוכס גיז, הייתה אשתו של המלך הצעיר. למשפחת גיז נודעה השפעה רבה בחצר המלוכה, ופרנסואה, דוכס גיז, שימש כראש מועצת המדינה. אך ב-5 בדצמבר 1560 מת המלך פרנסואה השני בן ה-16, והשפעתה של משפחת גיז ירדה פלאים. העוצרת, קטרינה דה מדיצ'י, ניסתה לפייס את ההוגנוטים, שהיו אויביה מושבעים של משפחת גיז הקתולית.

ב-1 במרץ 1562 פרנסואה, דוכס גיז ואנשי צבאו היו מעורבים ב"טבח ואסי", כפר בשמפאן ההיסטורית שבו נרצחו 23 הוגנוטים בעת שעסקו בתפילה. מאורע זה סימן את פתיחת המלחמה הראשונה של מלחמות הדת בצרפת. באוקטובר 1562 ניצח פרנסואה את ההוגנוטים בעיר רואן שבחבל נורמנדי, וב-19 בדצמבר של אותה שנה ניצח את צבא ההוגנוטים בקרב דרה. הוא ניסה לכבוש מידיהם גם את העיר אורליאן, אך שם נורה בידי המתנקש ההוגנוטי ז'אן דה פולטרו דה מרה (18 בפברואר 1563). הוא נפצע באופן אנוש ומת מפצעיו שישה ימים אחרי כן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה, דוכס גיז** בוויקישיתוף
* פרנסואה, דוכס גיז, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007278140005171
* BNE: XX1733664
* BnF: cb12459930r (data)
* CANTIC: a11540953
* GND: 10190505X
* ICCU: SBNV076660
* ISNI: 0000 0000 8151 3262
* LCCN: n88145436
* NKC: jo2003192719
* NTA: 070063680
* SELIBR: 357128
* SNAC: w683532c
* SUDOC: 033769214
* VcBA: 495/137082
* VIAF: 71488948
* WorldCat: lccn-n88145436

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפסיכולוג ישראלי ופרופסור למדעי ההתנהגות. אם התכוונתם לסופר מותחנים בלשיים אמריקאי, ראו דן בראון.

**דן בר-און** (1938 - 4 בספטמבר 2008) היה פסיכולוג ישראלי ופרופסור למדעי ההתנהגות.

קורות חייו
----------

בר-און נולד בחיפה בשנת 1938 להורים שעלו מגרמניה בשנת 1933 לאחר עליית הנאצים לשלטון והתיישבו במושבה הגרמנית בחיפה. אביו היה רופא בהמבורג טרם עלייתו. שם משפחתו המקורי היה ברונו, אולם השם עוברת לבר-און. הוא למד בבית הספר הריאלי, עבר בגיל 16 לבית הספר החקלאי כדורי והפך לחבר בקיבוץ רביבים, שם התגורר במשך 25 שנה. בשנת 1957 התגייס לצבא ההגנה לישראל ושירת בנח"ל.

לאחר השירות הצבאי חזר לקיבוץ. בשנים 1967 עד 1969 היה אחראי על המטע ועל עצי הפרי, כמו כן עסק בחינוך והיה גם מזכיר הקיבוץ. בשנת 1972 החל ללמוד לתואר ראשון בפסיכולוגיה במחזור הראשון של אוניברסיטת בן-גוריון במחלקה למדעי ההתנהגות. את התואר השני השלים בהצטיינות באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1975 ושם סיים בשנת 1981 גם את הדוקטורט, בהנחיית פרופסור זאב קליין. בשנים 1975–1976 היה פסיכולוג צבאי. בשנת 1977 החל ללמד במחלקה למדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון, ובשנת 1995 קיבל מעמד של פרופסור חבר. בין השנים 1993 ל-1995 ובין 2003 לבין 2005 שימש כראש המחלקה לפסיכולוגיה ומדעי ההתנהגות.

תחום מחקרו העיקרי היה היחסים והקשר בין הורים שתפסו עמדות בכירות במשטר הנאצי לילדיהם. בר-און טיפל בניצולי שואה ובאנשים שקשורים לעימות הישראלי-הפלסטיני. בנוסף עבד כפסיכולוג קליני וטיפל בניצולי שואה ובילדיהם. בשנת 1998, הקים בר-און עם פרופ' סאמי עדואן מאוניברסיטת בית לחם את PRIME, מכון ישראלי-פלסטיני למחקרי שלום. ב-2009 יצא הספר של בר-און ועדואן, "ללמוד את הנרטיב ההיסטורי של האחר", המציג את גישת הנרטיב הדואלי.

נישואיו הראשונים היו לנילי, שהייתה אם לילדיו יערה, אורן ושני. לאחר שהתגרש התחתן בשנית, עם תמי, ד"ר לחינוך לעבודה סוציאלית, שילדה את בנם המשותף הרן. 

דן בר-און נפטר ב-4 בספטמבר 2008 מסרטן ונקבר בקיבוץ רביבים. ב-2009 נערך יום עיון לזכרו, בנושא "הכרה ודיאלוג" באוניברסיטת בן-גוריון.

על עבודתו זכה במספר פרסים: בשנת 2001 זכה בפרס אלכסנדר לנגר ביחד עם סאמי עדואן, וקיבל את עיטור מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מידי נשיא גרמניה. בשנת 2003 הוענק לו פרס אריך מריה רמרק לשלום, ביחד עם המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש, ובשנת 2005 קיבל את פרס ויקטור גולדברג לשלום במזרח התיכון ביחד עם סאמי עדואן.

ספריו
-----

* "בין פחד לתקוה: סיפורי חיים של חמש משפחות ניצולי שואה, שלושה דורות במשפחה" (1994)
* "מורשת השתיקה: שיחות עם ילדי הרייך השלישי" (1997)
* "על 'האחרים' בתוכנו: תמורות בזהות הישראלית מנקודת מבט פסיכולוגית-חברתית" (2005)
* "ספר את חייך: יצירת דיאלוג בין יהודים וגרמנים, ישראלים ופלסטינים" (2006).

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, עיקר כוחו להקשיב ולדובב, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2008
* ראיון בוידאו, סרטון באתר יוטיוב
* BAR-ON, DAN, קורות חייו באתר אוניברסיטת בן-גוריון (באנגלית)
* דן בר און (1938-2008), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290361805171
* BnF: cb12210267t (data)
* GND: 115705732
* ISNI: 0000 0001 1480 1923
* LCCN: n88263796
* NKC: jn20021213004
* NTA: 079119093
* SELIBR: 267497
* SUDOC: 030748763
* VIAF: 112741784
* WorldCat: lccn-n88263796

 |
ביטול העבדות בקולוניות הצרפתיות ב־1848, ארמון ורסאי
**פרנסואה-אוגוסט ביאר** (בצרפתית: **François-Auguste Biard**;‏ 29 ביוני 1799 – 20 ביוני 1882) היה צייר צרפתי. טייל ברחבי העולם ובין היתר צייר סיטואציות במקומות שביקר. היא גם פעיל נגד סחר העבדים האטלנטי.

ביוגרפיה
--------

נולד כ**פרנסואה תרז ביאר** (François Thérèse Biard) בליון, צרפת. הוא למד אמנות אצל פייר רבואל בעירו. לאחר מכן יצא למסע ועבר באיטליה, יוון והלבנט. עם חזרתו בשנת 1818 הציג תמונות סוגה בצרפת וזכה לפרסום, בין היתר בסלון הפריזאי. לאחר מכן חזר לטייל ברחבי אירופה. בשנת 1839 השתתף במסע ללפלנד ושפיצברגן, משם חזר הן עם ציורים בדיוניים, והן עם ציורים תיעודיים עבור המוזיאון לתולדות הטבע בצרפת. בשנת 1840 התחתן עם הכתבת לאוני ד'אונה, לימים מאהבתו של ויקטור הוגו, שהשתתפה אף היא במסע לצפון אירופה.

בשנת 1848 צייר את תמונתו המפורסמת, "ביטול העבדות בקולוניות הצרפתיות ב־1848" לרגל האירוע המתואר בשם התמונה. בשנים האלה תמונותיו זכו לפרסום רב והוא אף עוטר בצלב כבוד צרפתי.

בשנת 1858, שלוש שנים לאחר שנפרד רשמית מאשתו, נסע לברזיל, שם גר כשנה בריו דה ז'ניירו, צייר עבור הקיסר פדרו השני, וטייל באגן האמזונאס. הוא נאלץ לסרב להצעה ללמד באקדמיה לאמנות בריו דה ז'ניירו בגלל טיוליו. לאחר חזרתו לצרפת, יצא למסע חדש באמריקה הצפונית, שם נחשף שוב מקרוב לתופעת העבדות.

תמונותיו מוצגות במוזיאון הלובר בפריז, בארמון ורסאי, במוזיאון הלאומי לאמנות בברזיל, ועוד.

ביאר מת בשנת 1882 באזור פונטנבלו שעל יד פריז.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנסואה-אוגוסט ביאר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12497779w (data)
* GND: 117590304
* ISNI: 0000 0001 1452 5594
* KulturNav: 5f45beef-f486-4c10-8427-0cd093bcaced
* LCCN: no2007001121
* The Léonore id LH//232/45 is not valid.
* NTA: 075119773
* RKD: 8052
* SUDOC: 034194606
* ULAN: 500029153
* VIAF: 95861662
* WorldCat: lccn-no2007001121

 |
הקבינט של ארצות הברית בממשל וורן הרדינג, 1921.
איש העסקים אדוארד דוהני מעיד מול ועדת חקירה של הסנאט האמריקאי.
נשיא ארצות הברית, וורן הרדינג.
**שערוריית טיפוט דום** (באנגלית: **Teapot Dome scandal**; בתרגום מילולי: שערוריית "מכסה קומקום") הייתה פרשיית שחיתות שלטונית בארצות הברית שסבבה את ממשל הנשיא וורן הרדינג (1921–1923). השערורייה נסובה על אודות השכרה חשאית של עתודות נפט פדרליות על ידי מזכיר הפנים, אלברט בייקון פול, לאחר שנשיא ארצות הברית, וורן הרדינג, העביר את הפיקוח על אדמות מרבצי הנפט הימיים ממחלקת הצי למחלקת הפנים בשנת 1921. פול העניק בחשאי להארי פ. סינקלייר מחברת נפט ממות' זכויות בלעדיות לעתודות טיפוט דום אשר בוויומינג. הוא העניק זכויות דומות לאדוארד ל. דוהני מחברת פאן-אמריקן אויל עבור עתודות הנפט של שמורות אלק הילס ובואנה ויסטה הילס בקליפורניה.

כאשר חוזי שכירות וחוזים אלה נחקרו על ידי ועדות הסנאט האמריקאי, נמסר כי זמן קצר לאחר החתימה על חוזה העברת הזכויות לטיפוט דום, קיבלו פול ובני משפחתו ממקור לא ידוע יותר מ-200 אלף דולר באיגרות חוב בנסיבות המצביעות על כך שאיגרות החוב הגיעו מחברת נפט ממות' של סינקלייר ואחרים שקיבלו הטבות מהשכירות. כמו כן, נראה כי טרם חתימת החוזים והשכירות עם חברת פאן-אמריקן, דוהני, לבקשת פול, העביר 100,000 דולר לידיו של פול כ"הלוואה" שלא נפרעה.

עם היוודע הפרשה, הורה הקונגרס לנשיא הרדינג לבטל את חוזי השכירות; בית המשפט העליון בראשות הנשיא, ויליאם הווארד טאפט הכריז על חוזי השכירות כהונאה, וקבע העברת סמכות בלתי חוקית של הרדינג לידיו של פול. אף על פי שהנשיא עצמו לא היה מעורב בעסקאות שאחרי ההעברה, גילויים של התנהגות בלתי הולמת של מקורביו גבו מחיר כבד על בריאותו; הנשיא הרדינג מת בעת כהונתו, לפני שנשלמה החקירה. פול הורשע בקבלת שוחד ונכלא. דוהני וסינקלייר זוכו באשמות של שוחד וקשירת קשר פליליים, אך סינקלייר ישב 6 וחצי חודשים בכלא בגין זלזול בבית המשפט וביזוי הסנאט האמריקאי. אף על פי שמזכיר הצי, אדווין דנבי, חתם על כל חוזי השכירות, הוא זוכה מכל האשמות.

על אף העובדה ש"טיפוט דום" נכנסה לאוצר המילים הפוליטי האמריקאי כמילה נרדפת לשחיתות שלטונית, לשערורייה לא הייתה השפעה ארוכת טווח על המפלגה הרפובליקנית שהייתה אז בשלטון ועל המערכת הפוליטית בכללה. סגנו ויורשו של הרדינג, קלווין קולידג', רפובליקני, נבחר לכהונה מלאה כנשיא בשנת 1924. עד לפרשת ווטרגייט בממשל ריצ'רד ניקסון נחשבה פרשת טיפוט דום לשערוריית השחיתות הגדולה ביותר בתולדות הפוליטיקה האמריקאית.

לקריאה נוספת
------------

* Laton McCartney, **The Teapot Dome Scandal: How Big Oil Bought the Harding White House and Tried to Steal the Country**, Random House, 2008
* Burl Noggle, **The Origins of the Teapot Dome Investigation**, The Mississippi Valley Historical Review Vol. 44, No. 2 (Sep. 1957), pp. 237-266 (30 pages), Oxford University Press.
* John W. Dean, **Warren G. Harding: The American Presidents Series: The 29th President, 1921-1923**, Times Books, 2004

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שערוריית טיפוט דום** בוויקישיתוף
* שערוריית טיפוט דום, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* חקירת הסנאט בעניין פרשיית טיפוט דום, באתר הסנאט של ארצות הברית (באנגלית)
* שערוריית טיפוט דום, באתר הקפיטול של ארצות הברית (באנגלית)
* שערוריית טיפוט דום, באתר ההיסטוריה של ויומינג (באנגלית)
* תמצית של שערוריית טיפוט דום, באתר האקדמיה של ברוקלין (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563197705171
* LCCN: sh85133077

 |
סידני פרנקלין
**סידני פרנקלין** (באנגלית: **Sidney Franklin**‏; 11 ביולי 1903 – 26 באפריל 1976) היה ללוחם שוורים יהודי אמריקאי הראשון בעולם.

ביוגרפיה
--------

פרנקלין נולד בברוקלין, ניו יורק, בן חמישי מתוך תשעה ילדים למשפחה יהודית אורתודוקסית שהיגרה מרוסיה. אביו עבד כשוטר. הוא למד באוניברסיטת קולומביה אמנות מסחרית. ביוני 1922 עזב את הבית בגלל ויכוח אלים עם אביו. הוא חצה את הגבול למקסיקו סיטי על מנת ללמוד על ההיסטוריה של המאיה. בוווראקרוס הוא ראה לראשונה מלחמת שוורים ונישבה בקסמה. הוא החל בקריירה של לוחם שוורים. הקרב הראשון שלו היה ב-23 בספטמבר 1923. הוא לחם בספרד, בפורטוגל, במקסיקו, בקולומביה ובפנמה.

ארנסט המינגוויי חברו הקרוב, כתב עליו בספרו "מוות אחר הצהריים": "אין ספרדי אחד, שראה אותו בקרב, אשר יתכחש לאמנותיות ולמצוינות שלו", "הוא היה מוצלח יותר, מדעי יותר, אינטליגנטי יותר ומלוטש יותר מאשר כל המטאדורים בספרד למעט שישה, ולוחמי השוורים יודעים את זה ורוחשים לו כבוד עצום".

פרנקלין הופיע במספר סרטים בארצות הברית ובמקסיקו. בשנת 1952 לאחר סיום הקריירה שלו כמטאדור, שב לארצות הברית וכתב אוטוביוגרפיה בשם "לוחם שוורים מברוקלין". חברו הקרוב היה השחקן ג'יימס דין, שהיה חובב גדול של מלחמות שוורים.

פרנקלין, שהיה הומו, מעולם לא יצא מהארון.[דרוש מקור]

בשנת 1976 נפטר פרנקלין בגיל 72 שנים בבית אבות בגריניץ' וילג' שבעיר הולדתו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סידני פרנקלין** בוויקישיתוף
* הארץ, בית התפוצות מציג את הספורטאים היהודים - משחק תפקידים, באתר הארץ, 14 בינואר 2012
* "Sidney Franklin: Bullfighter from Flatbush" (באנגלית)
* האוסף של סידני פרנקלין האגודה של ההיסטוריה היהודית אמריקאית, בוסטון, מסצ'וסטס וניו יורק (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 142369284
* ISNI: 0000 0000 8213 5910
* LCCN: no97070086
* SNAC: w6tw00zs
* VIAF: 29142234
* WorldCat: lccn-no97070086

 |
**לאופולד קרפלס** (באנגלית: **Leopold Karpeles**;‏ 9 בספטמבר 1838 – 2 בפברואר 1909) היה דגלן יהודי בצבא האיחוד שעוטר במדליית הכבוד על פעולותיו במלחמת האזרחים האמריקנית.

לאופולד קרפלס נולד בפראג. בגיל 11 היגר ביחד עם אחיו הגדול אמיל לארצות הברית. האחים התיישבו בעיר גלבסטון, טקסס.
כשפרצה מלחמת האזרחים וטקסס התפלגה, החליט קרפלס לעזוב את המדינה ועבר לספרינגפילד, מסצ'וסטס. לאופולד היה ידוע בהתנגדותו לקונפדרציית המדינות של אמריקה ובמיוחד בהתנגדותו לעבדות.

שרותו הצבאי
-----------

לאחר שהגיע לספרינגפילד התגייס קרפלס לרגימנט ה 57 של מסצ'וסטס ושירת כדגלן. הוא תיאר במילותיו שלו את מעשיו בקרב על השממה שנערך ב 6 במאי 1864 "צעדתי באופן מעורר השראה כשדגלי מתנופף בגאון... הענקתי עוז רוח לחבריי לנשק. אני מטרה בעלת חשיבות לאויב. מחויבותי לדגלה של ארצי נעוץ באמונתי הנלהבת באצילה שבמטרות, שוויון לכל". בקרב הזה החיילים באגף החלו לסגת וחיילי צבא הקונפדרציה החלו להתקדם, סמל קרפלס עזר לעצור את הנסיגה, לייצב חזרה את השורות באגף ולהדוף לאחור את חיילי הקונפדרציה.

ב 20 במאי בקרב על צפון אנה הוביל סמל קרפלס מתקפה על מוצב של הקונפדרציה במהלך הקרב הוא נפצע מכדור בברכו אך סירב להתפנות והמשיך בקרב עד שהתשישות כתוצאה מאובדן הדם הכריעה אותו.

לאחר השחרור מהצבא
-----------------

לאחר פציעתו בקרב על צפון אנה נשלח סמל קרפלס להתאוששות בבית חולים בוושינגטון הבירה שם פגש את שרה מונדהיים עימה התחתן שנה לאחר מכן. לזוג קרפלס נולדו שלושה ילדים אך שרה נפטרה במהלך הלידה השלישית.
מ-1875 עד למותו ב-1909 עבד קרפלס במשרד הדואר. הוא נקבר בבית הקברות של הקהילה היהודית בוושינגטון.

מדליית הכבוד
------------

על פעולותיו בקרבות על השממה ועל צפון אנה קיבל סמל קרפלס את מדליית הכבוד. הענקת המדליה נומקה כך:
  
 "בעודו נושא את צבעי הדגל, הוא קיבץ את החיילים הנסוגים ועודד אותם לפקח על התקדמות האויב."

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאופולד קרפלס** בוויקישיתוף
* לאופולד קרפלס באתר "הספרייה היהודית הווירטואלית" (באנגלית)
* הביוגרפיה של לאופולד קרפלס באתר "היכל התהילה היהודי" (באנגלית)
* אתר www.homeofheroes.com
* לאופולד קרפלס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
**שערוריית סוסורלוק** (טורקית **Susurluk Skandalı**) הייתה פרשה שזיעזעה את טורקיה בשנים 1996 ו-1997, והצביעה על קשר בין רשויות השלטון, כוחות הביטחון והפשע המאורגן במדינה.

תחילתה של הפרשה בתאונת דרכים מקרית שארעה ב-3 בנובמבר 1996 בשעה 19:25 ליד סוסורלוק בנפת בלקסר במערב טורקיה, בין רכב מסוג מרצדס לבין משאית. בתאונה נהרגו שלושה מנוסעי המרצדס:

* היסיין קוג'אדא (Hüseyin Kocadağ) - בכיר לשעבר במשטרת איסטנבול;
* אבדולה צ'טלה (Abdullah Çatlı) - מנהיג ארגון הזאבים האפורים, תנועת הנוער של מפלגת התנועה הלאומית וארגון טרור ימני, לאומי וקיצוני. בנוסף היה צ'טלה עבריין במנוסה ומבוקש בגין עבירות רצח וסחר בסמים, והתאונה חשפה את העובדה ששימש כמשתף פעולה עם המשטרה הטורקית.
* גונג'ה אוס (Gonca Us), חברתו של צ'טלה ומלכת יופי לשעבר שנחשבה כאשת הפשע המאורגן בטורקיה.
* הנוסע הרביעי ברכב שרק נפצע היה סדט בוג'ק (Sedat Bucak), חבר האספה הלאומית הגדולה של טורקיה מטעם מפלגת הדרך הנכונה.

אם לא היה די בצירוף המטריד של נוסעי הרכב - חבר פרלמנט, שוטר בכיר לשעבר, אשת ארגון פשע ומנהיג ארגון טרור - על גופו של צ'טלי נמצאו בין היתר 2,900 דולר, 44.5 מיליון לירות טורקיות ישנות, רישיון נהיגה על שם אחד מהמט אזבאי ואישור חתום בידי מהמט איאר (Mehmet Ağar), שר המשפטים עד מרץ 1996 ולאחר מכן שר הפנים, על שם אותו מהמט אזבאי. במכונית עצמה נמצאו 7 אקדחים, 10 מחסניות, כ-300 כדורי אקדח ושתי לוחיות זיהוי לרכב הרשום באיסטנבול.

הפרשה התפתחה עד מהרה לשערורייה הגדולה ביותר בהיסטוריה של טורקיה, וגל של מחאה ציבורית שטף את המדינה. ב-8 בנובמבר 1996 הודיע שר הפנים איאר על התפטרותו מהממשלה, ומספר בכירים במשטרה, כולל מפקד משטרת איסטנבול, הושעו מתפקידם. הפרשה איימה גם על משרתם של מספר אנשי ציבור ופקידים בכירים נוספים. אחד מצעדי המחאה המתוקשרים ביותר לאחר המקרה, כונה "דקת חשיכה למען אור תמיד" (Sürekli Aydınlık İçin Bir Dakika Karanlık), ובמסגרתו כובו האורות ברחבי המדינה בכל ערב בשעה 21:00 למשך דקה, החל ב-1 בפברואר 1997 ועד ה-28 בפברואר 1997. ביום זה התחוללה בטורקיה המהפכה הצבאית הרביעית שזכתה לשם ה"מהפכה הפוסט-מודרנית" (Postmodern darbe), וראש המטות המשולבים של טורקיה אילץ את ראש הממשלה נג'מטין ארבקן, מנהיג מפלגת הרווחה המסורתית-מוסלמית, להתפטר. התפטרותו של ארבקן נבעה לכאורה מכך שהמדיניות שנקטה ממשלתו לא עלתה בקנה אחד עם עקרונות המדינה החילונית, אולם ברי ששערוריית סוסורלוק וגלי המחאה וחוסר הפופולריות של הממשלה ניצבו ברקע להתרחשות.

הפרשה הובילה להכנת מספר דוחות חקירה בענינה. הדוח הראשון היה של ארגון הביון הלאומי של טורקיה (Millî İstihbarat Teşkilatı או MİT), אך זה נחשד כדוח מניפולטיבי ו"מטעם" אשר נועד לטייח את הפרשה, והוא רק העצים את גלי ההתנגדות והמחאה. דוח חקירה נוסף הוכן על ידי פקידים במשרד ראש הממשלה, ולבסוף נערך בחודש אפריל 1997 דוח של ועדת חקירה פרלמנטרית מטעם האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. 
הדוח קבע כי גופים רשמיים של המדינה פעלו בשיתוף פעולה עם ארגון הזאבים האפורים וגרמו למסכת המאבקים והטרור בין הימין והשמאל, אשר שטפו את המדינה בשנות ה-70.

ראו גם
------

* היסטוריה של הרפובליקה הטורקית
* הזאבים האפורים

קישורים חיצוניים
----------------

* דוח ועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין שערוריית סוסורלוק מ-Vikikaynak (טורקית)
**דן פנחס אלפרד בר"ג** (13 בספטמבר 1935 - 20 בנובמבר 2009) היה ארכאולוג ישראלי ופרופסור במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית.

ביוגרפיה
--------

בר"ג נולד בלונדון בשנת 1935. הוריו, ד"ר גרשון וגרד בר"ג היו שניהם רופאים, שהיו בדרכם מברלין, שם עבדו ולמדו, לישראל. בארץ שניהם היו לפסיכואנלטיקאים בכירים. בנעוריו השתתף בחפירות ארכאולוגיות בתל חצור בפיקוחו של יגאל ידין. הוא שירת בצה"ל כקצין בחיל המודיעין. לאחר שחרורו בשנת 1956 החל ללמוד ארכאולוגיה באוניברסיטה העברית. הוא השלים תואר דוקטורט בשנת 1970, בנושא כלי זכוכית בארץ ישראל, והחל ללמד באוניברסיטה. הוא הועלה לדרגת מרצה בכיר ב-1973 ולפרופסור חבר בשנת 1978. בשנת 1985 הוא התקבל כפרופסור מן המניין בחוג לארכאולוגיה, ובשנת 2003 יצא לגמלאות. בר"ג הלך לעולמו ב-20 בנובמבר 2009, בן 74 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.

שורה של מחקרים שפרסם הקנו לו שם עולמי במחקר תעשיות הזכוכית העתיקה. כמו כן הוא עסק בחקר האמנות היהודית העתיקה ואף בנומיסמטיקה יהודית וארץ-ישראלית. הוא עמד בראש משלחת החפירות שחשפה את בית הכנסת בעין גדי, אשר שימש את הקהילה המקומית עד שלהי התקופה הביזנטית.

בר"ג היה נשיאה של החברה הנומיסמטית וערך את כתב העת של החברה "Israel Numismatic Journal". בשנת 2006 הוענק לו פרס קינדלר ע"ש אריה קינדלר, מטעם "החברה הנומיסמטית לישראל" שמעניק פרס שנתי על שם אחד ממייסדיו עבור תרומה ייחודית למחקר הנומיסמטיקה (מטבעות) והמטרולוגיה (מידות ומשקלות).

קישורים חיצוניים
----------------

* דף אישי באתר האוניברסיטה העברית
* ביוגרפיה לזכרו (באנגלית)
* הקבר של דן בר"ג בבית הקברות הר המנוחות, באתר BillionGraves
* פרס קינדלר, באתר החברה הנומיסמטית לישראל
* דן בר"ג, ‏מטבעות 'יהודה הכבושה' מארץ ישראל והשלכותיהם על הכרונולוגיה המוחלטת של מלכות אגריפס השני, **קתדרה** 8, יולי 1977
* ד' בר"ג, "חידושים בחקר קבר בני חזיר וקבר זכריה", קדמוניות, 123 (תשס"ב), עמ' 38–47
* דן בר"ג (1935-2009), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305665705171
* BnF: cb137556987 (data)
* GND: 1056756993
* ISNI: 0000 0001 1804 5141
* LCCN: n86142211
* NTA: 072641177
* RERO: 02-A002966969
* SUDOC: 068953127
* VIAF: 74033096
* WorldCat: lccn-n86142211

 |
**דויד-הרדוק** (בבלארוסית: **Давыд-Гарадок**; בפולנית: **Dawidgródek**, מכונה: דוד הורודוק ביידיש) היא עיר קטנה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, על גדת הנהר הורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

היישוב, הנזכר לראשונה במאה ה-14, נוסד לפי המסורת המקומית בידי הנסיך דויד מטורוב. בשנת 1521 הועברה העיר לידי מלך פולין, ובשנת 1586 הוענקה לבני משפחת רדזיוויל. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בתחום פולין.

יהודי דויד-הרדוק
----------------

תמונה של בית הכנסת המקומי לפני השואה.
יהודים ראשונים החלו להתיישב בעיר לאחר גזירות ת"ח-ת"ט, ובמאה ה-19 גדלה הקהילה היהודית במקום, ואנשיה עסקו בעיקר בסחר על נהר הורין. מהמאה ה-19 פעלה בעיר חסידות קאשיווקא - דויד הורודוק.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר פליטים יהודים מבריסק ומפינסק, ובמהלך המלחמה הפולנית-סובייטית נערכו פרעות ביהודי העיר, תוך מעשי ביזה, אונס ורצח, והוטל על הקהילה לשלם סכום כופר. בין מלחמות העולם התגברה בעיר הפעילות הציונית, ופעלו בה בתי ספר עבריים מרשת תרבות ומרשת יבנה, לצד תנועות נוער ואגודות ספורט יהודיות. בתקופה זו נמנו בעיר קרוב ל-3,000 יהודים, כשליש מסך תושביה.

בקתה וגן בדוד הורודוק, 2010
רחוב בדוד הורודוק, 2010
### בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1939, הועברה העיר לשליטה סובייטית, ועד מהרה הגיעו אליה פליטים יהודים רבים ממערב פולין. במהלך מבצע ברברוסה, ביולי 1941, נכבשה העיר בידי הגרמנים, ועל יהודי המקום הוטלו גזירות שונות, לרבות חובת ענידת סרט זרוע עם מגן דוד. ב-10 באוגוסט 1941 צוו כל הגברים היהודים בעיר מגיל 14 ומעלה להתייצב לעבודה, ואלו הובלו באלימות קשה בידי אנשי המשטרה המקומית לבורות ירי, ונרצחו בידי אנשי אס אס. גברים שנמצאו מסתתרים בעיר נרצחו במקום, והנשים והילדים שנותרו בה גורשו ממנה, ונדדו בין עיירות הסביבה. כאשר שבו לעיר, הושמו בגטו שהוקם בה, בו אולצו לבצע עבודות כפייה, וסבלו מתנאי מחיה קשים, שהפילו חללים רבים.

ב-10 בספטמבר 1942 הובלו 1,263 יושבי הגטו הנותרים, רובם המוחלט נשים וילדים, לאתר הרצח של יהודי העיר הגברים, שם נרצחו. כמאה מתוכם הצליחו להימלט ליערות הסביבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דויד-הרדוק** בוויקישיתוף
* ספר יזכור לקהילת דויד-הרדוק, בספריית העיר ניו יורק
* דויד-הרדוק באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* דויד-הורודוק (Dawidgródek), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "דויד-הרדוק", באתר השטעטל הווירטואלי
* "דויד-הרדוק", באתר JewishGen (באנגלית)
* אנדרו קוס, דוידגרודק, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1344–1346), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* דויד הורודוק (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי עדותו של יום-טוב עהרליך (מתושבי העיר) באלבום "חבלי משיח" 1, הוכרחו היהודים לכרות לעצמם בור, כולם הוכנסו פנימה, ולבסוף כיסו הנאצים את הבור בעפר וקברו אותם חיים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560021205171
* LCCN: n86064345
* NKC: ge1137852
* VIAF: 149006823
* WorldCat (עם VIAF): 149006823

 |
**דן מיחאי בוקשה** (ברומנית: **Dan Mihai Bucșa**; נולד ב-23 ביוני 1988) הוא כדורגלן רומני המשחק בסומסול קלוז' בעמדת הקשר ואף כמאמן הקבוצה.

קריירה
------

בוקשה התחיל את הקריירה שלו באוניראה דז' ולוצאפארול דז'. בשנת 2006 חתם בדינמו בוקרשט, בה שיחק עבור קבוצת המילואים של המועדון בה גם שימש כקפטן.

ביולי 2009 הושאל לאוניברסיטאטה קלוז' מהליגה הרומנית השנייה עד לסיום העונה. בקיץ 2010 סיכם באריסול טורדה, אבל ברגע האחרון החליט לחזור לדינמו ולהילחם על מקומו בהרכב. ב-21 במרץ 2012 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה במשחק בליגה נגד אוצלול גאלאץ.

בקיץ 2012 חתם בברגיש גלדבך מהליגה הרביעית בגרמניה. אחרי ארבעה חודשים בלבד, חזר לרומניה לקדנציה שנייה באוניברסיטאטה קלוז'.

בדצמבר 2014 חתם בגיור מליגת העל ההונגרית עד לסיום העונה. ביולי 2015 חתם בטרגו מורש, אך כעבור זמן קצר שוחרר וחתם בפטרולול פלוישט עד לסיום העונה.

בקיץ 2016 חתם בהפועל בני לוד מהליגה הלאומית.

ביולי 2017 חזר לרומניה וחתם ביובנטוס בוקרשט, העולה החדשה לליגת העל הרומנית, אך כעבור זמן קצר חתם בקונקורדיה קיאז'נה.

ב-13 בפברואר 2019 בוקשה חתם בפטרולול פלוישט.

ב-1 בפברואר 2021, בוקשה הצטרף לסומסול קלוז' כמאמן-שחקן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דן בוקשה"**.
**יחידה טיפוגרפית** היא יחידה למדידת גדלים בטיפוגרפיה, בין היתר גדלים של גופן ושל רווחים בין אותיות ושורות. הנה כמה מהיחידות הטיפוגרפיות הידועות:

* נקודת פורנייה (Fournier point): היחידה הטיפוגרפית הראשונה. גודלה 0.34882 מילימטר, שהם 1/12 של הציצרו, גודל הגופן שבו הודפסו האיגרות של מרקוס טוליוס קיקרו.

* נקודת דידו (Didot point): היחידה הצרפתית שקבע פרנסואה אמברואז דידו במאה ה-18. היא שווה ל-0.37597 מילימטר, שהם 1/72 מאינץ' צרפתי מלכותי (פוס, *pouce*).

* נקודת ברטהולד (Berthold point): ניסיון להגדיר נקודה טיפוגרפית במידות מטריות. גודלה 0.37593 מילימטר, שהן 1/2660 של המטר.

* נקודת דידו גרמנית או אירופית: הוגדרה ב-1954 כ-0.376065 מילימטר, והיא נקודת דידו התקנית בשימוש באירופה כיום, אלא אם כן הוחלפה ביחידות מטריות (ראו בהמשך).

* נקודת דפוס אמריקאית: הוגדרה על ידי נלסון הוקס ב-1879, כ-0.013837 אינץ', שהם 0.35145 מילימטר.

* נקודת פוסטסקריפט או נקודת מחשב: הוגדרה כ-1/72 של אינץ' אנגלי, שהם 0.35277 מילימטר, על ידי וורנוק וגשקה, ממייסדי חברת אדובי וממציאי פוסטסקריפט. זוהי הנקודה האוניברסלית במחשבים כיום.

כל מידות אלה קשורות איזשהו קשר באינצ'ים, ביחידות שלפני המצאת השיטה המטרית.

יחידות טיפוגרפיות מטריות
------------------------

השימוש ביחידות מטריות לטיפוגרפיה נקבע בתקן הגרמני DIN 16507-2. בתקן זה קובעים את מידת הגופן לפי שני גדלים: גודל הגופן (Schriftgröße) וגובה הגופן (Oberhöhe). זה האחרון הוא הגובה של אות בגובה מלא, כגון H, והראשון נקבע ל-72% מהאחרון, במעוגל, כדי לתת רווח יפה של שורה אחת. ממדי הגופן ניתנים בשני מספרים המופרדים על ידי קו אלכסון: SG/OH, שניהם במילימטרים. למשל, טקסט בגודל 12 נקודות (מחשב) בערך ועם רווח ברירת מחדל של שורה אחת מוגדר כ-4.3/6.0 לפי התקן. אותו גודל עם רווח נוסף, לכדי שורה וחצי, נקבע כ-4.3/9.0. טקסט בגודל 14 נקודות בערך וברווח ברירת מחדל הוא 5.0/7.0.

CSS
---

אפשר להשתמש בתקן הגרמני כבר היום ב-CSS, לדוגמה:

`body { font: 4.3mm/6.0mm "Times New Roman", times, serif; }`

או

`h1 { font-size: 8.6mm; line-height: 12.0mm; }`

קישורים חיצוניים
----------------

* Metric typographic units

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* HDS: 014228

 |
**פורטו סנטו** (בפורטוגזית: **Porto Santo**) הוא אי ורשות מקומית פורטוגזית בצפון האוקיינוס האטלנטי, 43 ק"מ צפונית-מזרחית למדיירה. פורטו סנטו הוא הצפוני והמזרחי ביותר מבין האיים שבארכיפלג. שטח האי 42.48 קמ"ר, ומתגוררים עליו (נכון ל-2011) 5,483 תושבים.

העיר היחידה באי וברשות המקומית היא **וילה בליירה** (המכונה אף היא לעיתים על שם האי פורטו סנטו), הנמצאת על החוף הדרומי של האי.

היסטוריה
--------

האי התגלה באופן רשמי בשנת 1418, כאשר אוניות בשירותו של אנריקה הספן, שנשלחו בפקודת ז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל לגלות טריטוריות חדשות מערבית לאפריקה, ולתבוע אותן עבור פורטוגל, נקלעו לאי. הקברניטים שהיו בדרכם מערבה בחזרה מסיור באוקיינוס האטלנטי, הוטו ממסלולם על ידי סערה והגיעו לאי. שמו של האי ("הנמל הקדוש") נקבע לרגל הצלת האוניות מן הסערה. שנים ספורות לאחר התגלית התיישבו באי מתיישבים פורטוגזים.

תיעוד של האי במפות מהמאה ה-14 הקודמות לתגלית זו, מוכיחה כי ספנים אירופאים 'גילו' את האי עוד קודם לתגלית הפורטוגלית, אולם באירופה איש לא טען לבעלות על האי קודם לתגלית זו.

בנובמבר 1445 מונה ברתולומאו פרשטרלו כמושל האי על ידי המלך. ביתו, פליפה, נישאה ב-1479 לספן איטלקי בשם כריסטופרו קולמבו, שמאוחר יותר התפרסם ככריסטופר קולומבוס וכמי ש"גילה" את אמריקה. קולמבוס ואשתו התגוררו תקופה באי, וביתם כיום משמש כמוזיאון.

צמחיית האי המקורית נכחדה, בעקבות הבאת ארנבות לאי, שבו לא חיו קודם לכן יונקים כלל. הדבר הוביל למדבור וכיום צמחיית האי היא בעיקרה אירופאית.

החיים על האי בשנות ההתיישבות הראשונות היו קשים: מחסור במי שתייה, אוכל ופשיטות שודדי ים ברברים הקשו את חיי התושבים.

כלכלה
-----

מרבית תושבי האי מתפרנסים מתיירות, כאשר האי מושך תיירים בזכות חופיו ומזג האוויר הנוח. באי שדה תעופה בינלאומי עם טיסות קבועות לשדה התעופה במדיירה (כ-15 דקות טיסה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורטו סנטו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורטו סנטו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11981180h (data)
* GND: 5150707-9
* MusicBrainz: 862bb08b-4d56-48fa-af1e-70f727d75e8a
* NKC: ge584258
* VIAF: 157934109
* WorldCat (עם VIAF): 157934109

 |
**דונלד דאק וצוות קוואק** (באנגלית: **Quack Pack**) היא סדרת אנימציה שנוצרה על ידי חברת וולט דיסני המציגה את דונלד דאק ואחייניו. היא שודרה לראשונה בספטמבר 1996 ב-"The Disney Afternoon" (בארץ התוכנית נקראה זמן דיסני). הסדרה נוצרה כדי לתת קול ואישיות לכל אחד מהאחיינים: יואי היה שובב ונבון, לואי הוא עצלן ותחבולן ודואי הוא חלקלק ואנרגטי. שלא כמו סדרות אחרות של "זמן דיסני", סדרה זו כוונה לקהל בוגר יותר, כולל בני נוער. לסדרה הייתה עונה אחת עם 39 פרקים.

את שיר הפתיחה העברי ביצע מומי לוי.

תקציר העלילה
------------

במרכז הסדרה עומד דונלד דאק עם אחייניו: יואי, דואי ולואי, שכעת הם בגיל העשרה. דונלד עובד כצלם לצד דייזי שהיא כתבת. החבורה נוסעת ברחבי העולם ומחפשת סקופים.

ביקורת
------

בשל הרייטינג הנמוך, רק 39 פרקים הופקו מתוך 69 שתוכננו. הסדרה הייתה שנויה במחלוקת בין אוהדים רבים, שחשבו שזה חילול הקודש לעשות סדרה של דונלד או האחיינים ללא המשך ישיר של אגדות ברווזים. למרות ביקורות אלו, הסדרה עדיין צברה קבוצת מעריצים קטנה אך נאמנה הרואים בסדרה המשך מודרני של דונלד דאק הקלאסי מהסרטונים הקצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של דונלד דאק וצוות קוואק (באנגלית)

* "דונלד דאק וצוות קוואק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "דונלד דאק וצוות קוואק", באתר דיסני+ סדרות (באנגלית)

* "דונלד דאק וצוות קוואק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* דונלד דאק וצוות קוואק, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
**דן ברעם** (18 בינואר 1931, זאגרב, ממלכת יוגוסלביה - 18 בספטמבר 2009, ירושלים, ישראל) היה תת-ניצב במשטרת ישראל, אשר כיהן כסגן מפקד המשמר האזרחי.

קורות חייו
----------

נולד בזאגרב כמיליבוי פוקס (בסרבו-קרואטית: Milivoj Fuchs) למירוסלאב ולארנה לבית גרוס. רכש השכלה יסודית בעיר הולדתו. בתקופת מלחמת העולם השנייה לאחר הפלישה ליוגוסלביה וכינון מדינת קרואטיה העצמאית נעצרו הוא ומשפחתו על ידי שלטונות האוסטאשה. אלזה אחותו של אביו הייתה נשואה בנישואי תערובת לאיש עסקים קתולי המקורב לחוגי הכנסייה הקתולית, ובזכות קשרים אלו עלה בידם לקבל מסמכים מזויפים על כך שהוטבלו לנצרות בשם המשפחה ראדיצ'ביץ', והמשפחה שוחררה ממעצרה והועמדה תחת חסותו של אלויזיה סטפינאץ. פוקס ומשפחתו נשלחו לכפר שצ'יטארייבו (בקרואטית: Šćitarjevo) והתגוררו עם הכומר ד"ר דראגוטין יסיך (בקרואטית: Dragutin Jesih). בנובמבר 1944 פשטו אנשי האוסטאשה על ביתו של הכומר יסיך, ככל הנראה בעקבות הלשנה, הוציאו אותו להורג והשליכו את גופתו לנהר סאווה. משפחת פוקס נמלטה מהמקום בעזרת כפריים מקומיים והסתתרה בכנסייה. ב-1992 העניק ארגון יד ושם לכומר דראגוטין יסיך את עיטור חסיד אומות העולם..

לאחר המלחמה שב מיליבוי פוקס לזאגרב ורכש השכלה תיכונית. ב-1949 עלה עם משפחתו לישראל, התיישב בקיבוץ שער הגולן, ושנה מאוחר יותר עבר למושב בית זית. ב-1954 שינה את שמו לדן ברעם. ברעם שירת בצה"ל כקצין תותחנים בדרגת רב-סרן. לאחר מלחמת יום הכיפורים עבר לשרת במשטרת ישראל ונמנה עם מקימי המשמר האזרחי. הוא כיהן כמפקד המשמר האזרחי בירושלים. ב-1984 הועלה לדרגת תת-ניצב וכיהן כסגן מפקד המשמר האזרחי. לאחר שחרורו כיהן במועצת העיר ירושלים. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 כיהן כנציג דיפלומטי של קרואטיה בישראל, וב-1993 מונה על ידי נשיא קרואטיה פרניו טוג'מן לקונסול כבוד של קרואטיה בישראל, תפקיד אותו מילא עד 2006. הוא סייע לטוויית היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לקרואטיה.

ברעם פעל ללא הצלחה מול ארגון יד ושם להכרה בחשמן אלויזיה סטפינאץ כחסיד אומות העולם.

נפטר בירושלים ב-2009. היה נשוי לחדווה לבית פארבר, ואב לשני ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה.

קישורים חיצוניים
----------------

* Homeland War Two Decades Later - Legacy, Remembrance and Reconciliation, באתר www.vecernji.hr (בקרואטית)
* The persecuted Croatian boy was the founder of the Israeli National Guard, באתר www.vecernji.hr (בקרואטית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דן ברעם, באתר הלקסיקון היהודי הביוגרפי של קרואטיה (בקרואטית).
2. ↑  Jesih Dragutin, באתר "יד ושם" (באנגלית)
3. ↑  טיפול בקשיש ואימוצו בי"ם, דבר, 6 במרץ 1981.
4. ↑  פגישת מחזור, מעריב, 27 בנובמבר 1984.
5. ↑  הענקת תואר קונסול כבוד של קרואטיה בישראל, באתר novine.nn.hr (בקרואטית).

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דן ברעם"**.
**פורטה וסטפאליקה** (בגרמנית: **Porta Westfalica**) היא עיר במחוז מינדן-ליבקה שבמדינת נורדריין-וסטפאליה. השם "פורטה וסטפאליקה" הוא לטיני ומשמעותו "השער לווסטפאליה". ערוץ הווזר בשרשרת גבעות ויהן (גרמנית: Wiehen) מהווה מעין "שער כניסה" לווסטפאליה לבאים מצפון. השם הלטיני ניתן לערוץ על ידי גאוגרפים במאה ה-19.

היסטוריה
--------

העיר פורטה וסטפאליקה נוסדה בשנת 1973 על ידי איחוד חמישה עשר כפרים בסמוכים לערוץ נהר הווזר. מרכזה של העיר החדשה הוא הכפר לשעבר האוסברגה (גרמנית: Hausberge), אשר מוזכר לראשונה בכתובים בשנת 1096.

מצבת הזיכרון המונומנטלית לקיסר וילהלם הראשון הוקמה סמוך לעיר על ידי שלטונות הפרובינציה הפרוסית וסטפאליה בין השנים 1892 ו-1896. המונומנט, שגובהו כ-88 מטרים, מוגדר כאחד מהמונומנטים הלאומיים של גרמניה. בתום מלחמת העולם השנייה החליטו כוחות הצבא הבריטי לפוצץ את המבנה אשר נחשב לסמל מתריס של לאומיות גרמנית, ואף החלו בפיצוץ יסודותיו המבנה, אך חדלו מכך לנוכח הקשיים שבפיצוץ מבנה מסדר גודל זה. 

בשנים 1944–1945 הקימו השלטונות הנאציים תשלובת מחנות ריכוז בפורטה וסטפאליקה. האסירים במחנות הועסקו בבניית אולמות ייצור תת-קרקעיים בהרים הסמוכים. המחנות המקומיים היוו תתי-מחנות של מחנה הריכוז נוינגאמה.

בית הקברות היהודי
-----------------

בהאוסברגה, הכפר המרכזי בעיר החדשה פורטה וסטפאליקה, התקיימה בעבר קהילה יהודית קטנה. במקום התקיים בית קברות יהודי מאז תחילת המאה-17. בית הקברות שימש בעבר כמה מקהילות היהודיות במזרח-וסטפאליה וליפה, ביניהן קהילות פלוטו ומינדן. 

בבית הקברות נמצא מאוזולאום בסגנון קלאסיציסטי, שהוקם על ידי בני משפחת מיכלזון המקומית. הוא שופץ בשנת 2015 בעקבות יוזמה מקומית. בית הקברות איננו פעיל, ומתוחזק על ידי הקהילה היהודית במינדן ועל ידי הרשות המקומית.

המאוזולאום בבית הקברות היהודי בהאוסברגה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פורטה וסטפאליקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פורטה וסטפאליקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531122205171
* GND: 4103225-1
* LCCN: n96080542
* MusicBrainz: c6a2e465-1438-4edf-b75c-cf7b4e6ae486
* NKC: ge953233
* SUDOC: 06683919X
* VIAF: 159611855
* WorldCat: lccn-n96080542

 |
**איליין פייג'** (באנגלית: **Elaine Paige**; נולדה ב-5 במרץ 1948) היא זמרת ושחקנית אנגלייה המוכרת בזכות עבודתה במחזות זמר.

ביוגרפיה
--------

היא גדלה בבארנט, צפון לונדון, ולמדה בבית ספר איידה פוסטר לאומנויות הבמה. הופעתה המקצועית הראשונה על במת התיאטרון התרחשה בשנת 1964, כשהייתה בת 16. הופעתה ב-1968 במחזמר "שיער" היא שסימנה את תחילת הקריירה שלה בווסט אנד. ב-1978, לאחר שהשתתפה במספר הפקות נוספות, נבחרה פייג' לגלם את דמותה של אווה פרון בהפקה הראשונה של המחזמר "אוויטה". הופעתה בתפקיד זה חשפה אותה לקהל הרחב, והביאה לזכייתה בפרס אוליבייה להופעת השנה במחזמר. לאחר מכן, היא הייתה הראשונה לגלם את דמותה של גריזבלה במחזמר "קאטס", מתוכו זכה השיר "Memory", בביצועה, להיכנס לעשיריה הראשונה במצעד הפזמונים הבריטי.

ב-1985, יצא לאור השיר "I Know Him So Well", שיתוף פעולה של פייג' עם ברברה דיקסון מתוך המחזמר "Chess", שמחזיק עד היום בתואר השיר הנמכר ביותר בביצוע זוג נשים. היא השתתפה במחזמר זה בהפקתו המקורית, ובתפקיד ראשי בגרסה למחזמר "Anything Goes", אותה היא הפיקה יחד עם הפזמונאי טים רייס. ב-1996 הופיעה פייג' לראשונה בתיאטרון ברודוויי, בתפקיד נורמה דזמונד, הדמות הראשית במחזמר "שדרות סאנסט". היא זכתה בשבחי הביקורות, והמשיכה לתפקיד ב"המלך ואני" ב-2000. כעבור שש שנים חזרה פייג' לבמות הווסט אנד בהפקה "The Drowsy Chaperone". כמו כן, היא גילמה מספר תפקידים בטלוויזיה.

בנוסף לחמש מועמדויות בפרסי אוליבייה, זכתה פייג' בפרסים רבים על תפקידיה בתיאטרון וכונתה "ֿהגברת הראשונה של המחזמר בבריטניה" הודות לכישוריה ולאריכות הימים של הקריירה שלה. היא הוציאה לאור 22 אלבומי סולו, מתוכם שמונה הגיעו למעמד אלבום זהב וארבעה אחרים למעמד מולטי-פלטינה. פייג' מופיעה גם בשבעה אלבומי הפקה, ושרה בהופעות ברחבי העולם. החל מ-2004 היא מארחת תוכנית רדיו עצמאית ב-BBC Radio 2.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איליין פייג'** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של איליין פייג'

* איליין פייג', במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* איליין פייג', באתר AllMovie (באנגלית)

* איליין פייג', באתר ספוטיפיי

* איליין פייג', באתר AllMusic (באנגלית)

* איליין פייג', באתר MusicBrainz (באנגלית)

* איליין פייג', באתר דיזר

* איליין פייג', באתר Discogs (באנגלית)

* איליין פייג', באתר Songkick (באנגלית)

* איליין פייג', באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007320562005171
* BIBSYS: 2116097
* BnF: cb13898187x (data)
* GND: 134479092
* ISNI: 0000 0003 7443 8147
* LCCN: n83187909
* LNB: 000308901
* MusicBrainz: 03333a57-b696-44e2-9e19-588c268ebfc6
* NKC: xx0096109
* NLK: KAC2020O1124
* NTA: 070682879
* SUDOC: 158486552
* VIAF: 88581530
* WorldCat: lccn-n83187909

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק באפיפיור החמישי שנקרא סטפנוס, מבלי למנות את האפיפיור הנבחר סטפנוס שמת טרם כניסתו לתפקיד. אם התכוונתם לאפיפיור אחר בשם זה, ראו סטפנוס.

**סטפנוס החמישי** (בלטינית: **Stephan V**; מת ב-14 בספטמבר 891) כיהן כאפיפיור מ-885 ועד למותו ב-891. הוא מונה מיד לאחר מותו של האפיפיור אדריאנוס השלישי, ובמותו הוחלף על ידי האפיפיור פורמוסוס. כמו גם ביחסיו עם הכנסייה האורתודוקסית הסלאבית הצעירה, הוא דבק במדיניותו של האפיפיור ניקולאוס הראשון. אביו אדריאנוס, שהשתייך לאצולה הרומית, הפקיד את חינוכו לקרובו, הבישוף זכריה, הספרן של הכס הקדוש. סטפנוס נהיה קרדינל כומר של סאנטי על יד מרינוס. הוא נבחר לתפקידו בספטמבר 885 מבלי להמתין לאישור הקיסרי. במהלך כהונתו של סטפנוס הוא נקרא להתמודד עם בעיית רעב שנגרמה על ידי בצורת וארבה. אוצר האפיפיור היה ריק, והוא נאלץ להישען על עושרו של אביו כדי שלכנסייה יהיה כסף. הוא השתמש בכספו כדי להציל שבויים, ולתקן את הכנסיות. בעקבות מותו של מתודיוס הקדוש, הוא הוחלף על ידי תלמידו Gorazd. עם זאת, בשל השפעתם של אנשי הדת הגרמנים, סטפנוס אסר על השימוש בליטורגיה סלאבית. ובכך הכריח את הסלאבים להצטרף לכנסייה האורתודוקסית. סטפנוס מת בשנת 891 ונקבר בבזיליקת שנים עשר השליחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטפנוס החמישי** בוויקישיתוף
* סטפנוס החמישי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אדריאנוס השלישי** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**פורמוסוס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397419405171
* GND: 118617761
* ISNI: 0000 0000 7821 3437
* LCCN: n88189209
* NKC: xx0025960
* VcBA: 495/45914
* VIAF: 89637377
* WorldCat: lccn-n88189209

 |