recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קפיטליזם לעם: שחזור הגאונות האבודה של השגשוג האמריקאי** (באנגלית: **A Capitalism for the People: Recapturing the Lost Genius of American Prosperity**) הוא ספר עיון מאת לואיג'י זינגלס, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת שיקגו שחיבר קודם לכן את "שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים".

בספר כותב זינגלס כי מטרתו היא "להציל את השווקים ואת התחרות" מהכוחות שמאיימים עליהם, לדעתו: רגולציית יתר על השמאל הפוליטי ועל הימין הפוליטי, ואידאולוגיה פרו-עסקית (להבדיל מאידאולוגיה שתומכת בשוק; במקור pro-market, להבדיל מ-pro-business). זינגלס רואה את קשרי ההון-שלטון כאיום הגדול ביותר על הכלכלה האמריקאית. הוא מציע לתעל את הזעם הפופוליסטי על קשרי ההון-שלטון לפעולות שיצרו תחרות רבה יותר. בספר הביע זינגלס תמיכה במספר רפורמות, בהן שקיפות רבה יותר של נתונים כלכליים ומגבלות על שתדלנות.

זינגלס ענה על שאלות על ספרו בתוכנית הכלכלית היומית של ה-BBC העולמי.

זינגלס הציג את ספרו ב"בית הספר לכלכלה של לונדון", שם הזהיר כי הכלכלה האמריקאית מסתכנת בהידרדרות למערכת קפיטליסטית בסגנון ברלוסקוני, שמועילה לעסקים אך לא לשוק; ומנוהלת בידי פוליטיקאים מושחתים, המעוניינים יותר בריפוד כיסי האליטה מאשר ביצירת הזדמנויות רבות יותר עבור העם.

תוכן הספר
---------

זינגלס כותב כי מעורבותה של ממשלת ארצות הברית בכלכלתה עלתה באופן משמעותי במאה ה-20; בתקופה זו עלה חלק התמ"ג הנשלט על ידי הממשלה פי שמונה. הוא קובע שהעסקים הגדולים ניצלו לטובתם את השינוי הזה. הוא מציין את האבחנה בין תמיכתם העקרונית של מרבית האמריקנים במערכת כלכלית מבוססת שוק חופשי ובין התנגדותם לקשרי הון-שלטון. כמו כן מציין זינגלס שבהיסטוריה של ארצות הברית הדמוקרטיה קדמה לתיעוש, וניתנה חירות רבה שאפשרה יוזמה אישית. לפיכך הוא קורא לתסיסה חברתית המונית, שתשפר במידה משמעותית את התחרותיות ותחולל רפורמות ברוח זו, כהטלת מגבלות על שתדלנים.

ביקורות
-------

הכלכלן ראס רוברטס תיארו את הספר כ"מסע אגדי במקבץ שלם של בעיות כלכליות, פילוסופיות ואתיות הקשורות למצבה הנוכחי של הכלכלה וכיצד יכול מצבן להשתפר". כמו כן כינה אותו "מבט חינוכי ומרתק על מגוון רחב של נושאים". הכלכלן טיילר קוון הצהיר באתר האינטרנט שלו כי הספר "מעיר את כל ההערות הנכונות" ו"כתוב בהירות"; לכן הוא מסכים "כמעט עם כולו".

כתב העת הספרותי "Publishers Weekly" טען שטיעונו של זינגלס "מרתק אך לא מדויק", ועם זאת "מדגים באופן משכנע את הצורך הדחוף בפעולה". תובנתו כי "חירות אינטלקטואלית וכלכלית שלובות זו בזו; בתי-ספר לעסקים ואנשי אקדמיה יכולים לקדם את תועלתו של הכלל" זכתה לשבחים.

העיתונאי בן בויצ'וק כתב שהספר פונה הן לתנועת אוקיופיי הן לתנועת מסיבת התה.

ראו גם
------

* קפיטליזם
* שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "קפיטליזם לעם" באתר אמזון
* יעל גרונטמן, פרופ' זינגלס: "קפיטליזם ללא פשיטות רגל, זה כמו דת ללא חטאים", באתר ביזפורטל‏, 29 בדצמבר 2012
* אתר למנויים בלבד גיא רולניק, 10 דברים שנתניהו יכול ללמוד מהגורו החדש שלו, באתר TheMarker‏, 22 בדצמבר 2013
**קרוב להפליא ורועש להחריד** (באנגלית: **Extremely Loud and Incredibly Close**) הוא ספרו השני של הסופר האמריקני ג'ונתן ספרן פויר.
הרומן עוקב אחר מסע חיפושיו של בנו של אחד מהרוגי הפיגוע במגדלי התאומים אחר מנעול ברחבי ניו יורק. הספר יצא לאור בניו יורק בשנת 2005. בעברית יצא הספר לאור בשנת 2007, בתרגומו של אסף גברון, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. ב־2011 עובד הספר לסרט קולנוע.

תקציר העלילה
------------

**אוסקר של** הוא בנו של **תומאס**, שנהרג בפיגוע התאומים. אוסקר הוא ילד בן תשע, אינטליגנטי ובעל דמיון מפותח. ביום הפיגוע הוא חזר הביתה ושמע את ההודעות האחרונות שהותיר אביו במשיבון, לפני שהבניין התמוטט. יום אחד, לאחר כשנתיים, הוא מוצא מפתח מסתורי שהיה שייך לאביו, ומחליט לחפש את המנעול התואם את המפתח הזה. בכל סוף שבוע הוא יוצא מהבית לבתים שונים בעיר ניו יורק, לתשאול אנשים שאולי היו קשורים למפתח, ולבדוק אם הם יכולים לגלות דבר מה.

מלבד סיפורו של אוסקר, מסופר סיפורם של סבו וסבתו, שניהם מניצולי הפצצת בעלות הברית על דרזדן במלחמת העולם השנייה. הטראומה שעברה על הסב גרמה לו לחוסר יכולת לדבר, ולפחד מהחיים. במהלך הסיפור, הנפרש מבעד לעיניהם של השניים, נחשפים חיי אהבה פלאית אומללים.

הספר כתוב מנקודת מבטו של אוסקר, ובכך גם שפתו ומשלבו מתאימים לדמות. בנוסף, הספר נוקט במגוון אמצעים החורגים מהנורמה הספרותית הרגילה - מלבד שילוב תמונות רבות בין עמודיו, לעיתים מופיעים עמודים ובהם מספר מילים מועט - ציטוטים מיומנו של סבו של אוסקר - או מילים שבגלל אופן הדפסתן המכוון לא ניתן לפענח.

סרט
---

בשנת 2011 הופק, בהתבסס על הספר, סרט הקולנוע "קרוב להפליא ורועש להחריד" בבימויו של סטיבן דלדרי ובכיכובם של טום הנקס, סנדרה בולוק ומקס פון סידוב (שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על גילומו את תפקיד דייר המשנה השתקן). הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר.

ראו גם
------

* הכול מואר
* הנני

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "קרוב להפליא ורועש להחריד", באתר "סימניה"
* קרוב להפליא ורועש להחריד, באתר OCLC (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:ספר   
פרמטרים ריקים [ עורכים ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**קַרְנַפִּים לֹא אוֹכְלִים פַּנְקֵיְיק** (באנגלית: **Rhinos do not eat pancakes**) הוא ספר ילדים, מאת הסופרת הבריטית אנה קמפ (Anna Kemp) והאיורים נעשו על ידי המאיירת שרה אוגילוי (Sara Ogilvie). הספר ראה אור בישראל בשנת 2012, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן ותורגם לעברית על ידי שהם סמיט ואמנון כץ. בנוסף לתרגום לעברית, הוא תורגם גם במדינות שונות לשפות רבות, ביניהן צרפתית, ערבית, ספרדית ועוד.

בשנת 2013, נבחר הספר ל״מצעד הספרים של משרד החינוך הישראלי״, במסגרת ספרים המוצעים לכיתות א׳-ג׳, והפך פופולרי מאוד. יתרה מכך, הומלץ הספר על ידי ״המרכז הישראלי לביבליותרפיה - ה-מילה״, במסגרת הנושא ״יחסים במשפחה״, יחד עם ספרים נוספים כמו: ספר הפילפילים/ אלונה פרנקל ; אבא עושה בושות/ מאיר שלו ועוד.

תקציר העלילה
------------

הספר מספר את עלילותיה של דייזי הקטנה, שבניחותא נכנס לביתה קרנף סגול, בעת שאכלה ארוחת בוקר, שכללה פנקייק. הקרנף לקח נגיסה גדולה מהפנקייק שלה ואכל.

דייזי ניסתה לספר על כך להוריה, אולם תשובתם הייתה, שזה לא ייתכן, הואיל וקרנפים לא אוכלים פנקייק.

לפיכך, החליטה דייזי שבמקום לספר להורים, היא תנסה לדבר עם הקרנף. במשך הזמן, הפכו השניים - דייזי והקרנף הסגול לחברים טובים. זה התבטא בכך, שהיו משוחחים ומדברים ביניהם, מבשלים ומשחקים יחד.

הדמויות הראשיות
---------------

**דייזי** הילדה מרגישה שהוריה לא מקשיבים לה, כאשר היא רוצה לספר להם משהו. לפיכך, היא נאלצת להתמודד לבד עם הבעיה שהתעוררה, כניסה של קרנף סגול ענק לביתם הנוגס מהפנקייק שלה. הקרנף הופך לחברה הטוב. היא משחקת איתו, מבשלת איתו והם משוחחים אחד עם השני.

**הקרנף הסגול הענק ה**ופך לחברה הטוב של דייזי, הוא ממלא את הבדידות שבה היא נמצאת.

ביקורת
------

הספר "קרנפים לא אוכלים פנקייק" נחשב דוגמה לסגנון חדשני בספרות ילדים, הסיפור הוא מודרני, הדן בבעיות חיי היום-יום של המשפחה, ובתקשורת בין הורים לילדים בפרט. העלילה מנסה להעביר מוסר השכל - אין לזלזל בילדים, וחשוב להקשיב להם. הספר עוסק בפער השפה הקיים לעיתים בתוך המשפחה, בין המבוגרים לילדים, ובצורך לגשר על הפער הזה.

הסיפור מתרחש בסביבתו הקרובה של הילד, מתאר מסע פרטי לגילוי העולם הקרוב ומסתיים בחזרתו הביתה בשלום. למרות אווירת ההרפתקנות המופיעה בספר, אין בו שום סכנות ממשיות ואין תיאור של חוויות עצובות. להפך, הסיפור נחשב מצחיק ומלא הפתעות.

הביקורות ציינו את איכות האיורים שבספר כ"מלאי תנועה וחיים", התורמים לחן ולחיוך, שמעורר הספר אצל הילדים אולם גם אצל המבוגרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* Rhinos Don't Eat Pancakes, BookTrust

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  עדנה אברמסון, מה קורה כשההורים לא מקשיבים? קרנפים, באתר ynet, 26 ביולי 2012
2. ↑  קרנפים לא אוכלים פנקייק, באתר צמת ספרים, ‏1 ינואר 2011
3. ↑  מצעד הספרים, באתר מדינת ישראל, משרד החינוך, המינהל הפדגוגי,ספריות בתי ספר, ‏10 יולי 2018
4. ↑  ספרים מומלצים לילדים, באתר ה-מילה, המרכז הישראלי לביבליותרפיה
5. 1 2  ביקורת ספרותית, באתר סימנייה
6. ↑  תמר הוכשטטר, על אורחים שמסמנים בעיה, בלבול השפות והחלום האמריקאי, באתר הפנקס, ‏25 יולי 2012

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרנפים לא אוכלים פנקייק"**.
**רוחנאמה** ("ספר הנפש", מפרסית "נמה" نامه ספר או מכתב ,ומערבית "רוח" روح נפש) הוא ספר שנכתב על ידי הנשיא של טורקמניסטן, ספרמורט ניאזוב (שכינה עצמו "טורקמנבאשי"-אבי הטורקמנים), המתיימר לשלב הנחיה מוסרית ורוחנית, אוטוביוגרפיה והיסטוריה רוויזיוניסטית. רוב תוכנו של הספר מפוקפק או שנוי במחלוקת מבחינת דיוק העובדות המובאות בו.

הטקסט כולל סיפורים ופואמות רבות, כולל אלה של המשורר הסופי מגטימגולי פיראגי. כוונתו הייתה להוות מדריך רוחני לעם הטורקמני ולהוות הבסיס לאומנות והספרות שם. הרוחנמה הוכנס לתרבות הטורקמנית בהדרגה, אך בהמשך קריאתו נכפתה על האזרחים, עד שבקיאות בספר הפכה לתנאי להחזקת משרות ציבוריות וקבלת רישיון נהיגה במדינה וללימוד תוכנו הוקדשה כל תוכנית הלימודים.

היסטוריה
--------

ניאזוב פרסם את הכרך הראשון של הרוחנמה ב-2001. ב-2004, פורסם הכרך השני העוסק במוסר, פילוסופיה ואורח חיים. הספר היווה חלק משמעותי מפולחן האישיות של ניאזוב וממדיניות הטורקמניזציה שהובלה על ידי ממשלתו. הממשלה דרשה מחנויות ספרים ומשרדי ממשלה לשמור על עותק מוצג באופן קבוע, וממסגדים לשמור עליו במקום מכובד כשל הקוראן. לאחר שכמה אימאמים התנגדו בטענה שציות לכך יהווה חילול קודש, הממשלה הרסה מספר מסגדים.

גם לאחר מותו של ניאזוב בדצמבר 2006, ממשיך הרוחנמה לשחק תפקיד חשוב בחברה הטורקמנית, אף שבמידה פחותה. הנשיא הנוכחי גורבנגולי ברדימוחמדוב עדיין ממליץ על שימוש בספר כאמצעי חשוב לחינוך הנוער.

תפקיד הרוחנמה בחברה הטורקמנית
-----------------------------

ידע ברוחנמה הוא חובה ונדרש מקהילות דתיות ומהחברה בכללותה ומהווה חלק מרכזי בחינוך מבית הספר היסודי ועד האוניברסיטה.

ביקורת ציבורית ואף הערצה בלתי מספקת של הספר נראתה כמקבילה לחוסר כבוד לנשיא לשעבר בעצמו, ונענשה בקשיחות על ידי הדחה מתפקיד ציבורי, מאסר, ועינוי של העבריין או משפחתו. מאז מותו של ניאזוב לא ידועה מידת הענישה על חוסר כבוד לספר.

ישנה רפליקה מכנית עצומה של הספר באשגבאט, בירת המדינה. בכל ערב בשמונה הספר נפתח ומוקראת פסקה מוקלטת מהספר בליווי וידאו.

הרוחנמה משמשת גם ככוח מעצים של המשטר היא עושה זאת על ידי הצבת אולטימטום לחברות בינלאומיות שיתרגמו את הספר לשפתן או שלא יינתנו לחברות הללו לעשות עסקים במדינה, וכך "הרוחנמה" תורגם לשפות רבות וחיזק את מעמד הספר במדינה, לאזרחים הטורקמנים נאמר כי הספר מופץ במדינות שונות בעולם וזוהי הוכחה לחשיבותו. בין החברות שתרגמו את הספר הן קטרפילר, מרצדס בנץ, קרייזלר, סימנס (חברה) ורבות אחרות.

ראו גם
------

* הספר האדום
* הספר הירוק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוחנמה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7847845-5

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת ספרי שאלות ותשובות מאת הרב שמואל הלוי וואזנר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו שבט הלוי (פירושונים).
**שבט הלוי** היא סדרת ספרי שאלות ותשובות מאת הרב שמואל הלוי וואזנר, רב שכונת זכרון מאיר בבני ברק ראש ישיבת חכמי לובלין ומגדולי הפוסקים במאה העשרים ואחת. הסדרה מכילה 11 כרכים ועוד כרך מפתחות ונחשבת ליצירתו העיקרית והחשובה ביותר.

הספרים מכילים שאלות ותשובות בנושאים שונים המסודרים לפי סדר ארבעת חלקי השולחן ערוך, בין היתר דן המחבר בשאלות רבות שהתעוררו עקב הקדמה הטכנולוגית, כגון עין אלקטרונית המצלמת או מדליקה אור בעת תזוזה בשבת, בעיית הקלנועית בשבת, השימוש במעלית שבת ועוד, כמו כן הכריע בשאלות אקטואליות כמו תשובתו לרב היישוב כפר דרום שמואל בירן בעניין נסיעה מיישוב ליישוב בגוש קטיף לצורך תפילה במניין.

בחלק מן התשובות מופיעים שמותיהם של נמעני התשובות. על מכתביו נהג לחתום "המצפה לרחמי ה' שמואל הלוי וואזנר".

**... מצפה לרחמי ה'  
שמואל הלוי וואזנר**  
דוגמה לחתימתו על מכתב
סדרת השו"ת מכילה 11 כרכים; האחרון שבהם יצא לאור בשנת תשע"ד. מכון "מעיינות הלוי" הוציא בשנת תשס"ח כרך מפתחות לחלקי השו"ת. הסדרה יצאה בשלוש מהדורות.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל הלוי וואזנר, **שו"ת שבט הלוי**, תשס"ב, באתר היברובוקס:
	+ **חלק א' – אורח חיים**
	+ **חלק ב' – יורה דעה**
	+ **חלק ג' – שולחן ערוך**
	+ **חלק ד' – שולחן ערוך**
	+ **חלק ה' – שולחן ערוך וקונטרס המצוות**
	+ **חלק ו' – שולחן ערוך וקונטרס הקדשים**
	+ **חלק ז' – שולחן ערוך ומפתחות**
	+ **חלק ח' – שולחן ערוך**
	+ **חלק ט' – שולחן ערוך**
	+ **חלק י' – שולחן ערוך**

הערות שוליים
------------

1. ↑  שו"ת שבט הלוי, חלק ח, סימן יט
**שחרור בעלי־החיים** הוא ספר עיון מאת הפילוסוף האוסטרלי פיטר סינגר, העוסק בזכויות בעלי חיים. הספר, שהתפרסם לראשונה ב-1975 ותורגם לעברית ב-1998 מהווה את אחד הפרסומים המשפיעים ביותר בנוגע למעמדן המוסרי של חיות.

אף על פי שסינגר הוא לא האדם הראשון שהתבטא בדבר מעמדם המוסרי של בעלי-חיים (סינגר עצמו אמר שהוא שמע על הרעיון מחבר שלו, ולא הגיע אליו בעצמו), הספר נחשב במידה רבה, בעיקר בתוך התנועה לזכויות בעלי-חיים, כמייסד הרעיון התפיסתי של זכויות בעלי חיים בצורתו המודרנית.

בספר טוען סינגר, בהתאם למסורת התועלתנית, שלא ניתן להצדיק פגיעה בזולת למען קידום האינטרס שלנו, כאשר הפגיעה היא קשה יותר מאשר האינטרס שאותו אנו באים לקדם. ואף על פי כן, בתרבות שלנו מקובל להצדיק פגיעה בבעלי חיים - גם כשמדובר בפגיעה קשה ביותר - לקידום כל אינטרס אנושי שהוא - גם כשמדובר באינטרס זניח ביותר. את הסיבה לכך תולה סינגר בסוגנות (speciesism) - מונח שנטבע על ידי פעיל זכויות בעלי-החיים ריצ'רד ריידר ופירושו אפליה על רקע מין ביולוגי. סינגר מותח ביקורת חריפה על הסוגנות, ומשווה אותה לגזענות וסקסיזם באומרו כי אפליה על בסיס שוני ביולוגי, אינה שונה מאפליה על בסיס צבע עור או מגדר, מפני שגם אלו וגם אלו אינן תכונות רלוונטיות להתחשבות מוסרית. לפי סינגר, התחשבות במישהו נובעת מיכולתו לחוש סבל, בכך בני אדם ובעלי-חיים אחרים שווים, ולכן ראויים להתחשבות דומה. סינגר מבקש להבהיר כי הוא אינו טוען שבעלי-חיים ראויים לזכויות זהות לשל בני אדם (לדוגמה, זכות בחירה), אלא כי הם ראויים ליחס שווה, על-פי הצרכים הספציפיים של כל אחד מהם.

בנוסף לפילוסופיה, מקדיש סינגר שני פרקים לפגיעה ממוסדת בבעלי-חיים על ידי בני אדם. פגיעה ממוסדת היא תופעה שנתמכת, ואף ממומנת על ידי החברה המערבית, וזאת בניגוד לפגיעה הנגרמת על ידי אנשים פרטיים בודדים ולא מקובלת בחברה המערבית כיום (למשל, התעללות בכלב). פרק אחד מתמקד במשקים מתועשים (בהם בני אדם "מייצרים" בעלי-חיים כמזון) ופרק שני בניסויים בבעלי חיים. סינגר מסביר שהחליט להתמקד בשני הנושאים הללו כי בהם בעלי-חיים נפגעים בצורה הכי קשה ובכמות הכי גדולה, ולא כי הן הפגיעות היחידות. הפתרון המיידי שסינגר מציע, בדומה להוגה טום ריגן, הוא מעבר לתזונה צמחית אשר לא כוללת מוצרים מן החי, שלפי סינגר כרוכים בגרימת סבל קשה לחיות, וכן הפסקת כל הניסויים בבעלי חיים.

ראו גם
------

* כל יום הוא טרבלינקה - ספר עיון הטוען כי היחס לבעלי החיים בידי בני האדם שימש כהשראה, כמודל וכהצדקה למעשי אלימות או זוועה שבוצעו כנגד בני אדם.
* דיאטת השלום העולמי - ספר עיון העוסק בקשר בין תזונת הפרט להלכות חייו והסביבה.

לקריאה נוספת
------------

פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

שחרור בעלי החיים, תקציר הספר באתר אנימלס

* שחרור בעלי-החיים, באתר OCLC (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספרו של קאלה לאסן. אם התכוונתם לפעילות אנטי צרכנית ואנטי גלובלית, ראו שיבוש תרבות.

**שיבוש תרבות** הוא שם ספרו של קאלה לאסן, שיצא לאור ב-1999 וכן שם תואר לפעילות לה לאסן מטיף.

לטענת לאסן החברה המערבית מנותקת מהעולם הטבעי, כך שהחיים בחברה זו אינם אותנטיים וחופשיים. לאסן יוצא נגד התאגידים, התקשורת, תרבות הצריכה ובאופן כללי נגד התרבות הפוסט מודרנית, המייצרת לטענתו מציאות של הדמיה המזהמת את הנפש שלנו. זיהום הנפש, בין השאר על ידי רעש, טלטלה, עומס היתר של המידע, דיסאינפורמציה ועוד, היא אחת הסיבות לדעתו לשיעור הדיכאון ההולך וגובר בעולם המערבי.

לאסן קורא למוטט את מבני הכוח השולטים בעולם ולערוך שינויים מרחיקי לכת באורחות חיינו. הפתרון שלאסן מציע הוא **שיבוש תרבות** (את המושג שיבוש תרבות טבעה להקת "נגטיבלנד" כמה שנים קודם לכן). שיבוש תרבות זו כל פעולה נון-קונפורמיסטית, החל מסטודנט לכלכלה שמוותר על קריירה בתאגיד עולמי, וכלה בפעילויות אקטיביסטיות יותר כמו השחתה של פרסומת חוצות או הדבקת סטיקר של "שמן מכונות" על מגשים ושולחנות של מקדונלד'ס. אמצעי נוסף לשיבוש התרבות הוא באמצעות הממים (במובן הרחב יותר). לאסן מונה חמישה ממים מרכזיים: 

* עלות אמיתית – מחירו של כל מוצר ישקף את האמת האקולוגית.
* פירוק השיווק – מסר אנטי שיווקי.
* מם יום הדין - "הכלכלה הגלובלית היא מכונת יום הדין ומוכרחים לעצור אותה ולתכנתה מחדש".
* התאגיד אינו "אני". התאגיד אינו ישות עצמאית אונטולוגית ולכן יש לפקח עליה.
* מדיה כרטא – לכל בן אנוש יש זכות לתת ולקבל מידע.

באמצעות הממים והפעולות האקטיביסטיות ניתן, לדעתו, לבטל את הקוליות האמריקאית, הקוליות של הצריכה, הקוליות של המותגים, הקוליות של המזון המהיר ועוד.

ראו גם
------

* שיבוש תרבות
* נו לוגו
**נסיך אדום, נסיכה כחולה** הוא ספר ילדים מאת עפרה גלברט-אבני. הספר אויר על ידי מושיק לין. הספר יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1992.

עלילה
-----

יוסי הוא ילד שנהנה לצייר ובדרך-קבע נושא את צבעי-היסוד בכיסו. הוא אינו אוהב להיות ילד טוב והוא מחליף כל דבר חשוב שעליו לעשות בציור. שיגעון-הציור שלו אינו מוצא-חן בעיני איש מלבדו, עד כי לבסוף לא הייתה מסוגלת עוד מורתו לסבול את חיבתו העזה לציור ופקדה עליו לכתוב חיבור מעורר-עניין בחדר המורים. הוא החל, כהרגלו, להוציא את הצבעים מן הכיס אולם לדרישתה של מורתו נמנע משימוש בצבעים. למרות דרישה זו, ולמרות שמטרתו הייתה לכתוב חיבור, הוא צייר רצף של ציורים שיוצר סיפור במרכזו נסיך ונסיכה המאוהבים זה בזו. כל אחד מהם גר באזור מונוכרומטי (אצל הנסיך אדום ואצל הנסיכה כחול). מלכי הממלכות מסוכסכים זה עם זה. על תושבי האזורים המונוכרומטים חל איסור לדבר עם תושבי האזור המונוכרומטי האחר ועקב כך נאלצים הנסיך והנסיכה לנופף זה לזה במטפחת.

הנסיך והנסיכה מגלים כי הנשיקות שהם מפריחים זה לזה הופכות לפרחים שצבעם תואם לצבעו של מפריח הנשיקה ואף כי ביכולתם ליצור פרחים סגולים כאשר שתי הנשיקות נפגשות. בהמשך מתווספים צבעים נוספים לשדה עקב נוכחותה של שמש צהובה שזרחה בשמיים. הפרחים מוצאים חן בעיניה והיא מחממת אותם. כל אחד מהמלכים נדהם מן השדה הצבעוני ושולח את אנשיו לפני שהמלך השני יבחין בשדה הצבעוני. למעשה שניהם הבחינו בשדה יחדיו וכך האנשים הכחולים והאנשים האדומים נפגשים לראשונה.

גם בעקבות האירועים מתאחדים הנסיך והנסיכה, האיסור על הקשר בין האנשים האדומים לאנשים הכחולים מתבטל. השמש שולחת את קרניה כדי לנשק את הנסיך והנסיכה שמקבלים בעקבות כך צבעים נוספים. הם זוכים בבגדים צבעוניים, שיער צהוב לנסיכה ושיער שחור לנסיך. המלכים, שנשארו כל אחד בממלכתו, אינם יודעים מה מקור הצבעים הללו.

בסיום שב יוסי לכיתה. המורה בוחנת את ציוריו ואת הצבעים שיש לו בכיס ואומרת ליוסי כי "כל העולם בכיסו".

קישורים חיצוניים
----------------

* זהר שביט, ביקורת על הספר באתר tau.ac.il
**יהלומים לנצח** (באנגלית: **Diamonds Are Forever**) הוא ספר מאת איאן פלמינג משנת 1956, הרביעי בסדרת ספרי ג'יימס בונד. בספר זה, מתמודד בונד מול מבריחי יהלומים.

כמו הספרים הקודמים בסדרה, גם יהלומים לנצח התקבל בבריטניה באהדה רבה. הוא עובד לקומיקס בעיתון דיילי אקספרס, וב-1977 עובד לסרט באותו השם, השביעי בסדרת הסרטים, והאחרון בו גילם שון קונרי את דמותו של ג'יימס בונד.

כהכנה לקראת כתיבת הספר, ערך פלמינג מחקר מקיף על עסקי הברחת היהלומים. לימים הוא השתמש במידע שאסף עבור ספר עיוני בשם "הברחת היהלומים".

עלילה
-----

M מטיל על ג'יימס בונד לחדור לכנופיה שמבריחה יהלומים מסיירה לאון לארצות הברית. לשם כך, בונד נוטל את זהותו של מבריח בשם פיטר פרנקס. הוא מצליח לחדור לקבוצה, ונפגש עם אחת מחברות הקבוצה, נערה מושכת ושונאת גברים בשם טיפאני קייס. בונד מגלה שמבריחי היהלומים פועלים בשירותה של כנופיה חסרת רחמים הידועה בכינוי "ספאנגלד מוב" (Spangled Mob). במטרה להגיע אל ראשי הכנופיה, בונד דורש את "שכרו" בעבור הברחת היהלומים. הוא מקבל הוראה להמר על מרוץ סוסים מכור מראש בסרטוגה, שם הוא פוגש את ידידו הוותיק פליקס לייטר איש ה-CIA. בעזרתו של לייטר, בונד דואג שההימור שלו יפסיד במירוץ, כך שהוא לא מקבל את הכסף שמגיע לו.

בונד שב ודורש את שכרו, ונאמר לו ללכת לקזינו בלאס וגאס שם הוא מקבל את הכסף במשחק בלאק ג'ק מכור מראש שבו הדילר היא טיפאני קייס. לאחר מכן, בונד לא מציית להוראות שניתנו לו. הוא נשאר בקזינו, ממשיך להמר וזוכה בסכומי כסף גדולים מנהיג הכנופיה, ג'ק ספאנג, זועם עליו ומורה ללכוד אותו. הוא מענה אותו בעיירת רפאים הסמוכה לקזינו, שמשמשת כמקום המפלט שלו. בונד נמלט מהשבי בעזרתה של טיפאני. ספאנג שולח את אחיו סרפימו לאותה רכבת של בונד במטרה להרוג אותו, אולם בונד מצליח להרוג אותו. בונד וטיפאני מתאהבים, ויחד הם חוזרים לניו יורק ומפליגים ללונדון. על סיפון הספינה, שניים מהבריונים של ספאנג מנסים להתנקש בהם, אולם בונד גובר עליהם.

בלונדון, טיפאני מסבירה לבונד כיצד פועל ארגון ההברחה של ספאנג. בונד יוצא לסיירה לאון במטרה לשים קץ לקיומו של הארגון. כשספאנג מבין שנחשף, הוא מתחיל בעצמו בחיסול הארגון. הוא רוצח את מרבית אנשיו, ובסופו של דבר נהרג בעצמו בידי בונד שמפוצץ את המסוק שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיה ותן למות, באתר איאן פלמינג
* יהלומים לנצח, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2019011285
* MusicBrainz work: 472ce0de-5b7a-48eb-8040-d2fe3d20e963
* VIAF: 184243448
* WorldCat (עם VIAF): 184243448

 |
**אין לאן לברוח** (באנגלית **Nowhere to Run**) זהו הספר הראשון בסדרת הספרים 'בלי מעצורים', סדרת ההמשך של '39 רמזים'.

כריכתו הקדמית של הספר

הקדמה
-----

איימי ודן קהיל, שני ילדים אמריקאים שהוריהם מתו כשהיו צעירים, מגלים שהם שייכים למשפחה החזקה ביותר בעולם, משפחת קהיל, השומרת במשך מאות שנים מתכון לשיקוי הגורם לשותה אותו לקבל יכולות על עד למותו לאחר שבוע. בסדרה הראשונה מגלים השניים את רכיבי השיקוי ואת אופן הכנתו ומאחדים את שאר משפחת קהיל לאחר מאות שנים של מחלוקות וסכסוכים.

תוכן הספר
---------

איימי ודן קהיל מגלים שסוד השיקוי התגלה, ונמצא כעת בידיו של אדם בשם ג'יי ראתפורד פירס, איש תקשורת מפורסם. כשהשיקוי בידיו בווריאציות שונות המאפשרות לו לשתות את השיקוי באופן חלש יותר שלו מבלי למות, הוא רודף אחריהם בידיעה שהם היחידים בעולם שיודעים את אופן הכנת השיקוי מלבדו. איימי ודן מגלים שאוליביה קהיל, אשתו של גדעון קהיל, מייסד משפחת קהיל, שיצר את השיקוי בניסיון למנוע את התפשטות המגפה השחורה שהשתוללה בזמנם, מצאה שיקוי נגד, והם מחליטים ליצור אותו כדי לתת ממנו לפירס בעורמה. השיקוי מכיל שבעה מרכיבים, וכל אחד מהם נמצא בתרבות אחרת שכבר נכחדה מן העולם. המרכיב הראשון הוא שפם של נמר אנטולי שנכחד כבר. איימי ודן יוצאים למסע בהרים של טורקיה ואיטליה. בעזרתם של אטיקוס רוזנבלום, חברו הטוב ביותר של דן, ואחיו ג'ייק, הם מוצאים את השפם.

ראו גם
------

* 39 רמזים
* 39 רמזים - דמויות

לקריאה נוספת
------------

* ג'וד ווטסון, **אין לאן לברוח**, מודן הוצאה לאור, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* , באתר "עברית"
**שיטה מקובצת** (קרוי גם **אספת זקנים**) הוא שם חיבורו של הרב בצלאל אשכנזי, מגדולי הרבנים בארץ ישראל במאה ה-16. הספר הוא אנתולוגיה נרחבת של פירושים וחידושים על התלמוד מאת חכמים שונים, למן סוף תקופת הגאונים ואילך.

מסכתות שהספר נכתב עליהן
-----------------------

השיטה מקובצת נתחבר על רוב מסכתות הש"ס, אבל רק חלק מהחיבור הגיע לידינו, ואלו הן המסכתות שעליהן הודפסו ספרי "שיטה מקובצת":

* ברכות
* יומא (יצא לאור לראשונה על ידי א. יעללינעק ב"קונטרס המזכיר" ע' 20 ואילך)
* ביצה
* מגילה (יצא לאור לראשונה על ידי מכון אופק)
* נדרים
* נזיר
* סוטה
* כתובות
* בבא קמא
* בבא מציעא
* בבא בתרא - על יחוס חיבור זה נטען כי חיברו רבי אהרן לפפה, שחי כמאה שנים אחריו, אך אמיתות יחוסו לרבי בצלאל אשכנזי הוכחה כמעט בוודאות מוחלטת. במהדורה שנייה של הספר רבי יצחק נוניש בילמונטי הכניס את חידושי רבינו יונה שחסרו בסיום החיבור, אותם מצא בכתב יד בביתו של רבי אפרים ארדיט, שחלק מהערותיו מופיעות על החידושים.

וכן הודפסו קטעים מפירוש ה"שיטה מקובצת" למסכתות הבאות:

* גיטין (יצא לאור לראשונה על ידי הרב משה יהודא בלוי בסוף ספרו "פסקי אור זרוע" ח"ב - נ.י.)
* קידושין (יצא לאור לראשונה על ידי הרב משה יהודא בלוי בסוף ספרו "פסקי אור זרוע" ח"ב - נ.י.)
* יבמות (יצא לאור לראשונה על ידי הרב משה יהודא בלוי - נ.י.)
* חולין (יצא לאור לראשונה על ידי הרב אלעזר הורביץ [על ידי חברת אהבת שלום וכן על ידי מכון אופק])
* זבחים
* מנחות
* כריתות
* מעילה
* בכורות
* תמיד
* תמורה

השם **אספת זקנים** ניתן על ידי רבי יונה בן רבי יעקב, המו"ל הראשון של השיטה על מסכת בבא מציעא באמסטרדם שנת ה'תפ"א.

רבים מן החיבורים שהיו לפני רבי בצלאל אשכנזי אבדו במהלך השנים, וכך הוא מהווה מקור חשוב ופעמים אף יחידי להרבה מחיבורי הראשונים.

ספרים במבנה השיטה מקובצת
------------------------

ספרים דומים לפני השיטה מקובצת שקיימים כיום הם ספר הנר, יד רמ"ה ושיטות קדמונים לגיטין ובית הבחירה למאירי. 

רבי בצלאל מצטט בספרו מחיבור שלא נמצא בימינו בשם "ליקוטי הגאונים" או "ליקוטי הרבנים" שמשוער שיצא לאור בספרד במאה ה-12. חיבורים נוספים שלא השתמרו הם: חיבורו של רבי מאיר בן רבי שמעון המעילי מחכמי פרובנס וכתב יד המצוטט בספר "מעשה רוקח" (ליוורנו תק"ד) לרבי מסעוד חי רוקח.

מבנה ספרו של הרב אשכנזי שימש השראה לפירושים נוספים ערוכים באותו אופן, ואחריו ערכו במתכונת זו גם הרב שלמה עדני, הרב אברהם פליף, הרב אהרן לפפה והרב חיים בנבנישתי.

בעת האחרונה יצאו ספרי שיטה מקובצת על מסכתות נוספות למשל שיטה מקובצת על מסכת פסחים - לרב יהודה גרשוני. בסגנון דומה יצאו ספרי "קובץ שיטות קמאי" על ידי הרב שלום מאיר יונגרמן, וספרי "כנסת הראשונים" של הרב מרדכי אילן המסכמים את שיטות הראשונים על סדר קדשים בתוספת הערות וביאורים. כמו כן נפוצים כיום ספרי "קובצי מפרשים" או אוספי ראשונים, שמדפיסים אוסף ספרים לפי מסכתות.

קישורים חיצוניים
----------------

**- ויקיטקסט שיטה מקובצת על הש"ס, באתר ויקיטקסט**

הערות שוליים
------------

1. ↑  שיטה מקובצת לבבא בתרא דף קל"ג עמוד א', דף קכ"ה ע"א מדפי הספר
2. ↑  יצא לאור בשנת תש"מ על ידי הרב אליהו ליכטנשטיין בשם "חידושי גיטין מיוחסים לריטב"א" ובשנת תשנ"ז על ידי הרב אברהם שושנה בשם יד רמ"ה ושיטות הקדמונים.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 185009765
* WorldCat (עם VIAF): 185009765

 |
**קונצ'רטו למרגל ולתזמורת** הוא מותחן ריגול ישראלי, ספרו הראשון של אורי אדלמן, שיצא בשנת 1993.

עלילה
-----

הספר מתמקד בכנסייה הרוסית הישנה, השוכנת במגרש הרוסים שבירושלים ומהווה מוקד לפעילות ריגול אינטנסיבית הנמשכת ללא שינוי מהותי גם לאחר התפרקות ברית המועצות. ההנחה שנשמעת שוב ושוב מפי דמויות שונות בספר והיא גורם בסיסי לעלילה היא כי הק.ג.ב. מהווה גורם אוטונומי הממשיך בפעילותו "כרגיל" ללא קשר לשינוי המשטר. בניגוד לכנסיות הקיימות במגרש הרוסים במציאות, הכנסייה שבסיפור נהנית ממעמד אקסטרה-טריטוריאלי ולרשויות החוק הישראליות אסור להיכנס אליה - דבר המשפיע באופן משמעותי על מהלך העלילה. 

העלילה מסופרת בגוף ראשון מפי שני מספרים המתחלפים ביניהם: 

* עירית, מוזיקולוגית מאוניברסיטת תל אביב הנשואה לרופא ואשר מבלה חלק גדול מזמנה בכנסייה לצורך מחקר על המוזיקה הכנסייתית (הרקע המוזיקלי של המחבר השפיע על עיצוב דמות זאת)
* יוחנן, אשר מגייס את עירית לפעילות ריגול חשאית בתוככי הכנסייה ומתאהב בה (הליך הגירושין מאשתו מהווה חלק מרקע העלילה)

מלבדם, מופיעה בספר גלריה של דמויות ססגוניות כגון 

* אמנון, מפקדו הכריזמטי והשאפתן מאוד של יוחנן,
* אלכס, חברו לשירות של יוחנן, הפתוח תמיד לסידורים "מתחת לשולחן" תוך עקיפת תקנות השירות
* מיכאיל הקודר, איש הק.ג.ב. המוצב בכנסייה ומטיל פחד על יתר הנמצאים בה
* אוסיפ, המעביר בסתר ידיעות למודיעין הישראלי ומניעיו נותרים עלומים
* פרופסור גלר, מוזיקולוג מבריק ומסורב עלייה לשעבר, פטרונה האקדמי של עירית

פרשנות
------

הספר מהווה חלק מובהק מסוגת ספרות הריגול הבינלאומית, ומזכיר את ספריו של ג'ון לה קארה בתיאור מפורט של מאבקי הכוחות הקטנוניים לעיתים בתוככי שירות הריגול (למשל, התחרות החריפה בין הסניפים בתל אביב ובירושלים) וגם בעולם האקדמי - ועם זאת הוא בעל רקע ישראלי מובהק ואופייני (למשל, בהתייחסות של אנשי שירות הריגול אלה אל אלה בשמם הפרטי - אף מפקד הסוכנות נקרא בפי כל בשם "מיקי"). 

הסוכנות בה פעילים יוחנן ואמנון אינה מוזכרת במפורש בשמה. תפקידה העיקרי שמופיע בספר - מעקב אחר מרגלים זרים הפועלים בשטח ישראל - הוא תפקיד מובהק של השב"כ. אולם הסוכנות עוסקת גם בפעילויות שהן במציאות בתחומו של המוסד, כגון תיאום עם שירות הריגול של ספרד בנושא המחתרת הבסקית. 

לקראת סיום הספר מואץ קצב העלילה וכנהוג בספרים מסוג זה נחשף הקורא לגילויים מרעישים המאלצים אותו להבין מחדש את כל מה שסופר עד לאותו רגע. הקורא מגלה כי גם הדמויות הראשיות שסיפרו את סיפורן בגוף ראשון הסתירו ממנו מידע רב ומשמעותי.

תרגומים
-------

גרמנית:

* **Konzert für Spion und Orchester : Roman** / Uri Adelmann aus dem Hebräischen von Ulrike Harnisch. Frankfurt am Main : Eichborn, 2003.

לקריאה נוספת
------------

* מירן, ראובן. **הטובים והרעים**. ידיעות אחרונות, המוסף לשבת, כ"ז בתמוז תשנ"ג, 16 ביולי 1993, עמ' 22–23.
* רוזנבלט, ישראל. **התזמורת המזייפת**. מעריב, ספרות אמנות, כ"ב בסיוון תשנ"ג, 11 ביוני 1993, עמ' 33.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "קונצ'רטו למרגל ולתזמורת", באתר "סימניה"
* קונצ'רטו למרגל ולתזמורת, באתר OCLC (באנגלית)
* (הספר בקטלוג ULI)
שגיאות פרמטריות בתבנית:ספר   
פרמטרים [ עורכים ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**סבא סביח** הוא ספר ילדים שנכתב על ידי תמי שם-טוב ואויר על ידי שמרית אלקנתי. הספר יצא לאור בשנת 2017, והשתתף במצעד הספרים ה'תשע"ח. הספר נכתב על פי דמות של סבא ושמו "סביח" שעל שמו נקרא המאכל סביח. שם-טוב אף מקדישה לו את ספרה.

תקציר העלילה
------------

נכדיו של סבא סביח, קרן ואור, שואלים את סבם מדוע הוריו נתנו לו שם של מאכל. התשובה של סבם לשאלה לוקחת את הקוראים למסע שמתחיל בעיראק הרחוקה ומסתיים בדוכן קטן ברמת גן שבמהלכו מתגלה התשובה לשאלתם.

מסרים
-----

הספר מלמד שמשמעות המילה "סביח" היא קרן האור הראשונה של הבוקר, ומקורה מהשורש "סבאח" שמשמעותו ברכת "בוקר טוב" בערבית "סבאח אל-חיר".

מסר נוסף שהסופרת מעבירה לקוראים הוא שהמאכל העיראקי הידוע, שמורכב מפיתה עם חציל מטוגן, ביצה, חומוס ושאר תוספות, נקרא כך בזכות בעל הדוכן הראשון ברמת גן שמכר אותו לקהל הרחב.

ביקורות
-------

דוקטור יחיל צבן מהחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב טוען כי ספר זה מרתק והרישומים בו יפהפיים.

עטרה אופק, עורכת ומתרגמת ומלווה תהליכי כתיבה, מוסיפה כי הספר נהדר ומעורר תיאבון. הוא מלמד את הדור הצעיר ערכים חיוביים, וקוראיו נהנים ממנו מאוד.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  הספר סבא סביח, באתר עברית
2. ↑  תמי ארד, הספר סבא סביח, באתר Libby
3. ↑  פנינה גפן, אבא ושמו סביח
4. 1 2 3  סבא סביח תמי שם טוב, באתר המתלהבת | עטרה אופק
5. ↑  רונית ורד, הראשון לבית סביח, באתר כתבה של רונית ורד
**סופר צללים** (באנגלית: **The Ghost**, "רוח הרפאים") הוא ספר מאת רוברט האריס, המספר את סיפורו של סופר צללים הנשכר כדי לכתוב את האוטוביוגרפיה של ראש ממשלת בריטניה לשעבר. הספר עובד לסרט באותו השם בבימויו של רומן פולנסקי.

עלילה
-----

הספר מסופר מנקודת מבטו של סופר צללים מקצועי אשר שמו אינו נזכר לכל אורך העלילה. הסופר מקבל הצעה לערוך את האוטוביוגרפיה של ראש ממשלת בריטניה לשעבר אדם לאנג. לאנג היה פוליטיקאי פופולרי וכריזמטי אשר כיהן כראש הממשלה עשר שנים לפני שהתפטר. בעת התרחשות העלילה הוא חי במרתה'ס ויניארד שבארצות הברית. לאנג החל לעבוד על זכרונותיו יחד עם עוזרו הקרוב מייק מקארה, אולם מקארה מת במפתיע לאחר שנפל ממעבורת, אירוע שהוא ספק תאונה ספק התאבדות. חרף מותו המסתורי של מקארה, מחליט הסופר לקבל את ההצעה וטס לארצות הברית כדי להתחיל בעבודה. הוא נפגש עם לאנג ועם אשתו רות, וכן עם העוזרת הקרובה שלהם אמיליה בליי. עד מהרה הוא מגלה שהעבודה שניצבת בפניו קשה משחשב, מכיוון שלאנג מסרב לשוחח על תקופות מסוימות בעברו. הוא מגלה גם עובדות מטרידות בנוגע למותו של מקארה, וסודות אפלים מתקופת כהונתו של לאנג כראש ממשלה.

ההשוואה לטוני בלייר
-------------------

דמותו של ראש הממשלה אדם לאנג מבוססת על דמותו של ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר. דמותה של רות לאנג מבוססת על דמותה של שרי בלייר. ישנם קווי דמיון רבים בין חייהם של לאנג ובלייר. שניהם כיהנו בתפקיד עשר שנים לפני שהתפטרו. שניהם הואשמו ביציאה למלחמות בלתי חוקיות ובכניעה לאינטרסים של ארצות הברית. דמותו של שר החוץ הבריטי ריצ'רד רייקרט המסוכסך עם בלייר, מבוססת על דמותו של רובין קוק. רוברט האריס עצמו היה בתחילת דרכו תומך נלהב של בלייר, ואף הוזמן על ידו לשמש ככתב נלווה במסע הבחירות שלו ב-1997. בהמשך התאכזב האריס מבלייר בשל פיטוריו של ידידו פיטר מנדלסון מהממשלה והחלטתו של בלייר להצטרף לפלישה האמריקנית לעיראק.

בנובמבר 2007 החל האריס לעבוד יחד עם הבמאי רומן פולנסקי על עיבוד קולנועי לספר. האריס כתב את התסריט יחד עם פולנסקי. האריס הודה בזמנו כי חשוב לו שהעבודה על הסרט תושלם בטרם יצאו לאור זיכרונותיו של בלייר.

קישורים חיצוניים
----------------

* רחל פייג וישניא, הכל פוליטיקה: מה בין טוני בלייר לבין קיקרו, באתר הארץ, 10 בפברואר 2010
* אריק גלסנר, על "סופר צללים", 10 באוגוסט 2008
* סופר צללים, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רחל פייג וישניא, הכל פוליטיקה: מה בין טוני בלייר לבין קיקרו, באתר הארץ, 10 בפברואר 2010.
**סיפורים מן האגף הנסתר** (בהולנדית: **Verhalen rondom het Achterhuis**) הוא אוסף סיפורים קצרים אשר נכתבו בידי אנה פרנק, בתקופה שבה כתבה את יומנה המפורסם.

מבנה הספר
---------

במהלך השואה כאשר הסתתרו אנה פרנק ובני משפחתה מאימת הנאצים ב"אגף הנסתר" של סניף חברת אופקטה באמסטרדם, כתבה אנה פרנק במקביל ליומנה גם סיפורים קצרים שונים, אף הם בשפה ההולנדית. הסיפורים נכתבו בסגנון שונה מיומנה, משום שאת היומן שמרה אנה לעצמה, ולא הניחה לאיש לקרוא בו, בעוד שאת הסיפורים היא הקריאה בפני משפחתה, ואף שקלה לנסות ולפרסם אותם בכתב-עת.

לאחר שנעצרה עם משפחתה ב-1944, אספה מיפ חיס את הסיפורים יחד עם שאר דפי היומן, והעבירה אותם לאביה אוטו פרנק. ב-1949 כשנתיים לאחר שהיומן יצא לאור, פרסם אוטו פרנק גם את הסיפורים וכן רומן לא גמור בשם "חייה של קדי" שאנה הייתה באמצע כתיבתו, בספר תחת השם "סיפורים מהאגף הנסתר". 

מהדורה מורחבת של הספר פורסמה ב-1960. מהדורה נוספת ו"שלמה" יצאה לאור בשנת 1982. כתבים אלו פורסמו שוב ביחד עם הגרסה המלאה והמוערת של היומן בשנת 2003. המהדורה האחרונה בשפה האנגלית יצאה לאור בשנת 2010.

ב-1975 תורגם הספר לעברית בידי מרים ילן-שטקליס, ויצא לאור בהוצאת יבנה. המהדורה העברית כוללת שבעה סיפורים, וכן שני מאמרים קצרים בשבח המידות הטובות שנכתבו בידי אנה פרנק. ב-1988 פורסמה גרסה עברית מורחבת יותר בידי ילן-שטקליס.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספורים מן האגף הנסתר באתר סימניה
* 
* סיפורים מן האגף הנסתר, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרים ילן-שטקליס, **אנה פרנק: ספורים**, הוצאת יבנה, 1975. עמ' 17-18.
**ספר הקומיקס הציוני** הוא ספר בעריכת עמרם פרת ואמנון דנקנר שיצא לאור בשנת 1998, במסגרת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל. בספר 50 איורי קומיקס, כל אחד מהם על זוג עמודים. לפני כל קומיקס מופיע זוג עמודים שבו תצלום היסטורי וטקסט, מאת אמנון דנקנר, העוסק בנושא התצלום, והקומיקס שנוצר בהשראתם. את הקומיקס בספר איירו כשלושים קריקטוריסטים וקומיקסאים ישראלים, ובהם דודו גבע, מושיק לין, זאב אנגלמאייר, פרידל שטרן, שלמה כהן, אבנר כץ ורבים אחרים.

הספר פותח בתצלום המפורסם שצילם אפרים משה ליליין, ובו בנימין זאב הרצל משקיף ממרפסת מלון שלושת המלכים בבזל שבשווייץ, בעת הקונגרס הציוני החמישי, תרס"ב-1901, שאחריו בא קומיקס מאת דודו גבע שבו הברווז משקיף בעגמומיות על גגות תל אביב. הספר מסתיים בכפולת עמודים, שבצדה האחד שרוליק של דוש, צעיר ואופטימי, ובצדה האחר גרסתו של דודו גבע, לשרוליק מזדקן הצופה בטלוויזיה.

נושאים נוספים בספר: טקס הכרזת המדינה, האריה השואג, חידון התנ"ך, ההעפלה, המעברות, נהלל, מגדל דוד, הקיבוץ, חלץ, הסוסיתא, ייבוש החולה, מבצע סיני, משפט אייכמן, דגל הדיו, כיכר דיזנגוף, דוד בן-גוריון, אייבי נתן, משה דיין, הכנסת, מהומות ואדי סאליב, מלחמת לבנון הראשונה, מבצע אנטבה, האינתיפאדה ועוד.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר מאת יקי יושע. אם התכוונתם לסרט המבוסס על ספר זה, ראו עוד אני הולך (סרט).

**עוד אני הולך** הוא ספרו הראשון של הבמאי יקי יושע שיצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד במרץ 2008. סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים ב-31 בדצמבר 2010.

לדברי יושע: "**עוד אני הולך**" הוא האח הגדול של "שלום", המציג את הצעירים המתחבטים במצב החברתי והפוליטי שהם חיים בו, כשהם מבוגרים בשנות דור. הסרט שילך בעקבות הספר, יתחקה אחר יפי הבלורית והתואר שבלוריתם כבר נשרה, שהתואר שלהם מפוקפק, ושהמקום שבו הם חיים – לא עלינו."

עלילה
-----

בתל אביב בתקופת מלחמת לבנון השנייה, מיקי, איש סיירת ובכיר בשב"כ לשעבר, מוצא עצמו מוטל בשלולית וסובל מהתקף לב, בסופו של ליל הימורים שבו שקע בחוב עצום. בזמן שהוא מחלים, הוא מנסה לאחות מחדש את חייו. עליו לתמרן בין אשתו האלכוהוליסטית אורה, בנו אבשלום ששונא אותו ובז לו, אך גם אוהב אותו, בתו הצעירה, ופילגשו אולגה, העובדת בזנות. תוך הרהורים על מהלך חייו הוא משחזר איך נזרק מיחידתו הצבאית ומשירות הביטחון – פעם כי ריחם על מישהו לא בצדק, ופעם כי התאכזר למישהו לא בצדק. הוא מבין שרשת הביטחון, מן העבר, בצורת חברים וחברים לנשק, לא יכולה להציל אותו מהנפילה הקשה. במקביל לחיבוטי הנפש, והרהורי "איפה טעינו", על מיקי לשרוד, ולהימלט מפני המנסים לגבות ממנו באלימות את חוב ההימורים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מירון רפופורט, מבצע קזינו, באתר הארץ, 12 במרץ 2008
**קוראים לי צביקי גרין** הוא רב-מכר לילדים ונוער של הסופר החרדי חיים ולדר. עלילת הספר בדיונית, וכרבים מספריו של הסופר עוסקת בהתמודדות של בן נוער, גיבור העלילה, העונה לשם צביקי גרין. הספר תורגם למספר שפות.

עלילה
-----

עלילת הספר עוסקת בצביקי גרין, בנו של עסקן חרדי פוליטי העובר לארצות הברית יחד עם הוריו ואחותו הצעירה ממנו בשל שליחות אליה נשלחה המשפחה. צביקי, ילד פופולרי בכיתתו בישראל מגיע לארצות הברית שם נתקל בקשיים חברתיים עקב מחסום השפה, ושוקע בדיכאון ובפיגור בלימודים בעקבות הסביבה החדשה והלא מוכרת. בסופו של דבר, הוא מצליח להשתלב בחברה, לאחר שמביס צמד בריונים שהטיל את אימתו על הילדים החלשים בכיתתו. מעמדו נוסק, הוא לומד את השפה והופך לתלמיד מצטיין ולראש ועד הכיתה. בדיוק אז מודיע אביו שהם חוזרים לארץ. כעת, לאחר שצבר מעמד והשתלב בחברה מסרב צביקי לחזור לארץ. מעט לפני החזרה צביקי נפגש באקראי עם נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן באירוע של הקהילה היהודית בארצות הברית.

עם חזרתו לארץ, מסרב צביקי להשלים עם המציאות החדשה. הוא מזלזל בלימודים, וציוניו צונחים. הוא מתחיל לחזור לתלם עם התחברותו לבנו של מורו ילד חולה סרטן, ולבסוף חוזר לציוניו הטובים בזכות חלום. לאחר מכן הוא פוגש חבר חדש, אריאל, בעת שהוא ניגש למבחנים מאורגנים בגמרא, שמתברר כבנו של יריב פוליטי של אביו. אף על פי שאביו מבהיר שהוא רק מתנגד לדרכו של אביו של החבר החדש והוא אינו "יריב" שלו, וכי אין לו התנגדות שהם יהיו חברים, קיימת מתיחות על רקע הסכסוך בין האבות - אביו של צביקי פותח סופרמרקט המתחרה בצרכנייה של אביו של אריאל. הילדים נפרדים לחלוטין עם פתיחת הסופרמרקט. בשלב מסוים משתלטים מחבלים על הצרכנייה של אביו של אריאל בעת שהייתו של צביקי בה, והוא הוגה תוכנית בעזרתה הוא משחרר את הצרכנייה בעזרת המשטרה. האבות והילדים משלימים. הספר נחתם בתיאור בר המצווה של צביקי ותחילת לימודיו בישיבה קטנה.

בנוסף, יש בספר עלילת משנה - מערכת היחסים של אחותו, מירי, עם ילדה עיוורת בשם ג'ודי.

במוסף סיפורים של יתד נאמן שיצא לקראת חג הסוכות תשע"ה כתב ולדר פרק נוסף בסיפור העוסק בצביקי המתבגר כבחור בן 20.

בדצמבר 2019 יצא הספר בקומיקס כשבמקום הנשיא רונלד רייגן בספר הקומיקס מופיע הנשיא דונלד טראמפ.

קישורים חיצוניים
----------------

* קובי בורנשטיין, הבן שנפטר בעמוד השער והסיפור האמיתי שהיה עם נשיא ארה"ב, באתר בחדרי חרדים, 23 ביוני 2020
**עולמה של סופי - רומן על תולדות הפילוסופיה** (בנורווגית: **Sofies verden**) הוא ספרו של הסופר הנורווגי יוסטיין גורדר אשר יצא לאור לראשונה בנורווגית בשנת 1991. הספר מספר על סופי, ילדה נורווגית שאביה הוא רב חובל על מכלית נפט, נשלחים אליה מכתבים המספרים על ילדה ושמה הילדה שאביה משרת בלבנון בכוחות האו"ם. במכתבים סופי לומדת פילוסופיה ממורה מסתורי, באופן שיטתי וכרונולוגי מן הפילוסופים של יוון העתיקה ועד המאה ה-20.

הספר זכה להצלחה רבה בעולם כולו, לביקורות חיוביות ולאזכורים בספרות ובתרבות, כמו גם לעיבוד קולנועי ולמשחק מחשב. הספר תורגם לחמישים ושלוש שפות, בהן עברית. בעולם מצויים עשרים וששה מיליון עותקים מודפסים של הספר, שלושה מיליון מהם נמכרו בגרמניה לבדה.

עלילה
-----

הספר מספר על ילדה בשם סופי אמונדסן, אשר יום אחד מתחילה לקבל מכתבים מכותב אלמוני, המתארים את תולדות הפילוסופיה. הנושא שובה את ליבה של סופי והיא קוראת את המכתבים בשקיקה. במקביל היא מתחילה לקבל מכתבים ואיגרות מסרן בכוח האו"ם הנורווגי בלבנון, הממוענים לילדה שאינה מכירה בשם הילדה. סופי עוברת מסע ארוך. בתחילה הקורס כולו מתנהל במכתבים, (גם סופי כותבת לאלברט הפילוסוף) אך עם תחילת הלימודים בימי הביניים הם נפגשים וממשיכים את הלימודים פנים מול פנים. אלברט מעביר לסופי שיעור ארוך בהיסטוריה של התפתחות הפילוסופיה, והתפתחות הרעיונות מיוון העתיקה דרך ימי הבניים, פילוסופיה חדשה, ועד לעמנואל קנט, פרויד ודרווין. במקביל ללימודים אלברט עובד על "תוכנית סודית" הקשורה למכתבים שסופי מקבלת מרב הסרן.

כאשר אלברט מלמד את סופי על ברקלי, הוא מגלה לסופי כי כל העולם שלה הוא ספר שנשלח מאביה של הילדה מולר קנאג כמתנה. אביה של מולר קנאג רצה לשמח אותה ולכן כתב לה ספר על פילוסופיה שמשלב עלילה ובתוכו המכתבים שלו אליה. בשלב הזה העלילה מתפצלת לשניים, ואנחנו קוראים על הילדה מולר קנאג ועל המתנה שקיבלה ליום הולדתה. במקביל אנחנו קוראים על סופי ואלברט שמגלים שכל עולמה של סופי הוא בדיוני ומחליטים לפעול על מנת לברוח מהסוף של הסיפור. הדבר הראשון שעליהם לעשות על מנת לברוח הוא לסיים את הקורס בפילוסופיה, אז הם ממשיכים מברקלי הלאה עד לעידן המודרני.

ביחד עם הפילוסוף הם משנים את תפנית העלילה וקופצים מהסוף של הספר דרך תוכנית שהם רוקמים להתחמקות מהגורל (שהוא סוף הספר). לבסוף הם יוצאים מעולם הדמיון ועוברים לעולם האמיתי כמעין רוחות רפאים, שם הם מצליחים להזיז את הסירה של האבא של מולר קנאג כדי לשוט בה. בסיום מולר קנאג שואלת את עצמה איך הסירה השתחררה וחושבת בצחוק שזוהי ודאי סופי מהספר שהיא מחזיקה בידה.

ביקורות
-------

הספר זכה ב"פרס הביקורת הנורווגי" ובפרס "הדוכן הקטן" (Bancarellino) באיטליה (1995). הספר הופיע ברשימת רבי המכר בדנמרק, שוודיה, גרמניה ואיטליה.

העיתון דר שפיגל הגרמני הישווה אותו לספר "שם הוורד". עיתון "פרנקפורטה אלגמיינה צייטונג" שיבח את הסופר כ"מלך" ההארה האירופאית.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "עולמה של סופי", באתר "סימניה"
* Commentary on a unique book: Sophie's World
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4399286-9

 |
"**12 שעות של קולנוע/מושג**" היה ערב הקרנת סרטי קולנוע ניסיוניים שהתקיים בסינמטק תל אביב ב-17 בדצמבר 1974. הערב, שאורגן על ידי רפי לביא, היה אחד מהקרנות הוידאו ארט המסודרות הראשונות בישראל. ההקרנה לוותה בחוברת משוכפלת ובה הוקדש דף לכל אמן.

בערב, שהיה אחד מן האירועים המרכזיים בהתפתחות מדיום הוידאו ארט בישראל השתתפו כ-16 אמנים. רבים מאמנים אלו היו קשורים לרפי לביא והיוו חלק מרכזי מ"דלות החומר". סרטים אלו מציגים פן מושגי, חריף שחלק מן האמנים הפלאסטיים נטשו במהלך שנות השמונים של המאה ה-20 לטובת חזרה לציור מסורתי יותר.

בין הסרטים שהוקרנו:

* אברהם אילת: "Chance"; ‏"Run"; ‏"Oxfamh"; "מסגרות".
* אריה פרוספר: "Befor After" ‏; "Blanc"
* יאיר גרבוז: "רשימות" (1973)
* מיכל נאמן: "קילוף"
* יוסי מר חיים: "נקמת המומיה" (1973); מיצב הסאונד "Loops" ‏(1974)
* רן שחורי: "כביש" (1970); "יוז'י" (1971); "וגינזם" (1972)
* רפי לביא: "בצד השני של הרחוב" (1973); "הליכה" (1974); "שמים" (1972); "דשא" (1972), ""גרניום" (1974)
* תמר גטר: ("גולם"; 1973)

אמנים נוספים שהשתתפו: ג'ורג פרברוץ, דוד גרינברג, דוד ריף, הנרי שלזניאק, ז'ק קתמור, 
מיכאל רורברגר, מישל אופטובסקי ומשה סולסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקולנוע כמושג בסינמטק, דבר, 15 בפברואר 1974
**עיר קטנה ואנשים בה מעט** הוא ספר מאת הסופר נחום גוטמן, המנציח את אורחות החיים ואת הווי התושבים בשנים הראשונות לקיומה של אחוזת בית, לימים העיר תל אביב.

גוטמן עצמו, שנולד בשנת 1898 ועלה לארץ ישראל בשנת 1905, עבר עם משפחתו להתגורר באחוזת בית ב-1910, בגיל 12. הספר שעוטר בציוריו של גוטמן יצא לאור בשנת 1959, במלאת יובל חמישים שנה ליסודה של תל אביב, והיה לקובץ הסיפור המיתולוגיים שלה. שמו של הספר לקוח ממגילת קהלת: 

> 
> "עִיר קְטַנָּה וַאֲנָשִׁים בָּהּ מְעָט וּבָא אֵלֶיהָ מֶלֶךְ גָּדוֹל וְסָבַב אֹתָהּ וּבָנָה עָלֶיהָ מְצוֹדִים גְּדֹלִים".
> 
> 
> 
> — מגילת קהלת, פרק ט', פסוק י"ד
> 

בספר מנציח גוטמן אירועים יומיומיים בחיי העיר, דוגמת ריב שכנים, הדלקת פנס הלוקס, או הקונצרט הראשון, אך הוא מתייחס גם לאירועים היסטוריים וטרגיים כמו גירוש תל אביב. בספר מתוארים דמויות תושביה הראשונים של העיר, ובהם עקיבא אריה ויס, יוזם הקמתה של אחוזת בית, הרופא ד"ר חיים חיסין ועוד. הספר מתחיל בתיאור תריסר הבניינים הראשונים ברחוב הרצל, שעדיין לא יכול היה להיקרא רחוב, ומסתיים ב"שיבת תל אביב", כיבוש העיר על ידי החיילים האוסטרלים, ויישובה מחדש על ידי תושביה שגורשו.

הספר זכה להצלחה, ומאז הוצאתו הראשונה ב-1959 יצא בשלוש מהדורות נוספות: ב-1965, ב-1977 ומהדורה מיוחדת במלאת 90 שנה לעיר ב-1999. למהדורה זו צורפה הקדמה מיוחדת של הסופר שלמה שבא. בהקדמתו כתב שבא:

> 
> נחום גוטמן הוא בעצם האיש המרכזי שקבע בדמיוננו את דמותה של אחוזת בית ותל אביב בראשיתם. הוא עשה זאת בכתיבה ובציור כמה עשרות שנים אחרי שהדברים קרו. אבל אנחנו קיבלנו תיאורים אלו כדמותה האמיתית של העיר בעריסתה. אהבנו אותה, היא עוררה בנו געגועים לעולם שגוטמן אמר לנו בכשרון רב - בסיפור ובקו - כי הוא היה יפה ויש להתגעגע אליו.
> 
> 
> 
> 

שבא מספר כי ראייתו האופטימית של גוטמן מציגה לעיתים פן נאיבי ואופטימי של מעשים שנתפסו כחמורים בזמנם. כך מספר גוטמן על סייד, שראה מבעד לחלון נערה רוחצת, ומוקסם "החליק לתוך חלון האמבטיה". לאחר מכן נעצר בבית הוועד וצינה דיזנגוף הביאה לו ארוחת צהריים. לאמיתו של דבר היה זה ניסיון אונס, והצעיר נשלח בחרפה לארץ מוצאו.

גוטמן עצמו מסכם את ספרו ב"נאום" שנישא כביכול מעל בניין "הבאר" בשדרות רוטשילד, שזה מכבר נהרס בעת שנכתב הספר, כאשר בציור המלווה את ה"נאום" מצויר מתארו הייחודי של הבניין בקווקווים: 

> 
> "תל אביב! חקקי זכרונותיך על לבבות צעירים. בתל אביב למדנו לשיר שירים בעברית לא גמישה במנגינות שאולות - אך כיון ששפתי ילדים מילמלו אותם ועיני ילדות נוצצו לשמעם, צועדות רגלינו אחריהם בבטחה. הגעתי לקצה נאומי, אך בטרם אסים דברי וירדתי - עוד משפט אחד: טוב להיות בין שתי זרועותיך, תל אביב: הזרוע הכחולה שלפני (הצבעתי על הים) והזרוע הזהובה (הצבעתי אל עבר גבעות החול) שמאחורי".
> 
> 
> 
> — נחום גוטמן, עיר קטנה ואנשים בה מעט
>

סדר הסיפורים
------------

* **שרשים** - בתים בטרם רחוב, פנס-רחוב ראשון, שמואל הגר, סבתא וברז-המים, פינה עגולה ופינה ישרה, המורה, חצר-המורים, הקונצרט הראשון, הרופא, כובש הדרך, שרשים, בית ברחוב הרצל.
* **עוקץ המזרח** - השרשרת, שתי כפות למאזנים, המחסום.
* **בכבישים לבנים** - מדביק-המודעות והמרכבה השחורה, על האדון אייזיק ועל העגלונים, מכנסים ארוכים, נגר במגפיים, אדם באמצע הכביש.
* **שיבה** - איך היא באה אלינו, כחלב על האש.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר באתר טקסט
* 
* עיר קטנה ואנשים בה מעט, באתר OCLC (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט, ראו ירושלים, ירושלים (סרט).

**ירושלים, ירושלים** (באנגלית: **!O Jerusalem** - **או ירושלים**) הוא ספר שנכתב על ידי לארי קולינס (אנ') ודומיניק לאפייר (אנ'), עיתונאי אמריקאי וסופר צרפתי, ומתאר את האירועים והקרבות שהתרחשו בירושלים ובסביבתה הקרובה בתקופת מלחמת העצמאות ואת האישים הקשורים לאירועים אלו.

כתיבה
-----

לצורך כתיבת הספר נעזרו המחברים במחקר שערכו במשך חמש שנים שכלל, אלפי ראיונות, ובדיקה של מסמכים הזמינים לציבור וחומר רלוונטי אחר. כל אלה היוו את הבסיס להצגת ממד ממלחמת העצמאות והשנה הראשונה של מדינת ישראל.

המחברים השתדלו להציג ב"ירושלים, ירושלים" אירועים המתארים את שלושת הצדדים שהשתתפו בעימות ובאירועים, ומהווים את תוכן הספר:
היהודים, מהחייל הפשוט ועד למפקדים כגון דוד בן-גוריון, גולדה מאיר, הערבים, והבריטים אשר שלטו בארץ בזמן המנדט הבריטי.

הספר תורגם לעברית על ידי אהרן אמיר ב-1972, בשנה בה פורסם במקור בארצות הברית, ויצא לאור בהוצאת מעריב. מהדורה נוספת יצאה לאור בהוצאת שוקן ב-1978.

פרקים
-----

בספר 46 פרקים, בארבעה חלקים:

* חלק ראשון, עת ספוד ועת רקוד, העוסק בניסיונות ההעפלה של יהודי אירופה לארץ ישראל - שישה פרקים.
* חלק שני, הבית נגד עצמו, העוסק בפוליטיקות ובסכסוכים הפנימיים של היהודים ביישוב, בנוגע לדרכי המאבק בבריטים ובערבים - אחד-עשר פרקים.
* חלק שלישי, עיר במצור, העוסק במצור על ירושלים בזמן מלחמת העצמאות - שלושה-עשר פרקים.
* חלק רביעי, עיר מחולקת, העוסק בבעיות הדמוגרפיות שהתעוררו בעיר ירושלים בתקופה שלאחר מלחמת העצמאות - שישה-עשר פרקים.

עיבוד לסרט
----------

* בשנת 2006 יצא לאקרנים סרט בשם "ירושלים, ירושלים" מאת הבמאי אלי שוראקי אשר מבוסס על העובדות ההיסטוריות המופיעות בספר.
**עכשיו ובימים האחרים** הוא קובץ השירה הראשון שפרסם יהודה עמיחי, ב-1955 (תשט"ו). ראה אור בתל אביב בהוצאת "לקראת".

הספר נחשב לאחד מן הספרים החשובים בתולדות השירה הישראלית, ועורר "מהפכה" בזמן פרסומו. הנושאים בהם הוא עוסק הם בין היתר אובדן החיים במלחמת העצמאות, המתבטא בשירים כמו "אלוהים מרחם" ו"גשם בשדה קרב". שם הספר הוא כשם הפסוק האחרון בשיר "אלוהים מרחם [על ילדי הגן]" (ביצוע מוזיקלי לשיר זה האחרון מצוי באלבום "מאחורי הצלילים" של מתי כספי ושלמה גרוניך, כמו גם לשיר נוסף של עמיחי, "אבי"). בנוסף, נכללים בו שירי אהבה (ב"למעלה על העץ אצטרובלים": "אהבנו כאן", "ראי אנחנו שנים מספרים").

כתב העת "עכשיו", נקרא על שם הספר. עמיחי זכה בפרס שלונסקי לשירה ב-1957 על ספר זה.

את שירי הקובץ ערך המשורר והעורך נתן זך.

שירי הקובץ נכללים בקובץ "שירים: 1948–1962" (הוצאת שוקן: תשכ"ג, 1963).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **עכשיו ובימים האחרים** |

* נתן זך, שירי יהודה עמיחי, על המשמר, 29 ביולי 1955, המשך
* רות ריס, על שני שירים של יהודה עמיחי, ניתוח של "כל העולם עוגה מתוקה" מן הספר
* 
* עכשיו ובימים האחרים, באתר OCLC (באנגלית)
**עמוק מבפנים** הוא מותחן ריגול מאת רוני דונביץ', יליד 1961, תושב ת"א, יועץ אסטרטגי ושיווקי במקצועו.

"עמוק מבפנים" הוא הספר השלישי בסדרת ספרים המתארים את עלילותיו של ראש אגף המבצעים ב"מוסד", אלכס ברטל. הסדרה כוללת גם את הספרים **נרדף** (שיצא לאור בשנת 2007) ו**לכודים** (שיצא לאור בשנת 2008). 

הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת חיסול בכיר חזבאללה עימאד מורנייה בדמשק ב-2008, תקיפת הכור הגרעיני בסוריה ב-2007, מבצע זעם האל וכן היעלמותו של הגנרל האיראני עלי-רזא עסגרי בטורקיה בתחילת שנת 2007.

עלילת הספר
----------

גיבור הספר הוא אלכס ברטל, יליד 1961, ראש אגף מבצעים במוסד, בן לניצולי שואה יוצאי פולין ויוצא יחידה מובחרת בצה"ל. ברטל הוא לוחם מוסד מיומן בעברו, הבקי בשימוש בנשק קל וקרב מגע. במהלך הקריירה שלו במוסד לקח ברטל חלק ואף פיקד בעצמו על מבצעי ביון והתנקשות רבים. ברטל היה מעורב בשנות השמונים במבצע סיכול ממוקד חשאי וארוך במיוחד ברחבי אירופה כנגד מחבלים השייכים לארגוני טרור פלסטיניים וכנגד אנשי הביון האיראני.

הספר נפתח בעת שמבצע לחטיפת גנרל איראני בטורקיה שנחשף ומסתבך. גליה, מפקדת חולית החטיפה נופלת בשבי הטורקי. בנוסף נהרג סוכן מיוחד, השייך לרשת סוכנים המכונה "טבעת הניבלונגים", על שם האופרה מאת ריכרד וגנר, הפועלת תחת ראש הממשלה וראש המוסד, ואנשיה מבצעים פעולות מיוחדות, מבצעי ביון וכן מתן סיוע למבצעי המוסד ברחבי העולם. על ברטל מוטלת המשימה להיפגש בברלין עם האיש המרכז את פעולות רשת "טבעת הניבלונגים". זמן קצר לאחר שהגיע לברלין ופגש את האיש מתברר לו שהאיש נעלם וכן כי סוכני הרשת נרצחים בזה אחר זה. ברטל, המגייס למשימה את אהובתו משכבר הימים, סוכנת הרשת בעצמה, יוצא למרדף ברחבי אירופה אחר המתנקשים.

הספר, כמו הספרים הקודמים בסדרה, פועל על פי קווי עלילה שבמרכזה מרגל או לוחם בודד, אשר אף כי הוא מצטייר כפראנואיד בתחילה, מתברר שאכן מתנהל אחריו מצוד, לעיתים על ידי עמיתיו לארגון, והוא רדוף ונמלט עד אשר הוא מוצא לעצמו עמית או חבר, שלא ברור אם ניתן לבטוח בו. בדרך כלל על פי נוסחה זו מצליח הפרוטגוניסט להוכיח כי הוא חף מפשע ולהביא את הרשעים על עונשם. בעלילה שכזו תמיד מצויה בקונפליקט זכותו של הגיבור להפעיל את כל כישוריו, אותם רכש ובהם השתמש בשירות המולדת, כנגד רודפיו וכדי לנצח את אויביו אף כי לא קיבל לכך הכשר על ידי המדינה. הספר כתוב בצורה תמציתית עם פסקאות קצרות ועלילה רבת תפניות ופעולה, באותו סגנון המאפיין את כתיבתו של דונביץ'.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף הספר באתר "טקסט".
* שלושת הפרקים הראשונים בספר.
* סיגל ריבה, ‏מהיר ועצבני: גרסת המוסד, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2011.
* רוני דונביץ', "עמוק מבפנים": רוני דונביץ' מותח, באתר ynet, 6 באוקטובר 2011.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי נחמיאס ועלי ואקד, החשבון נסגר: עימאד מורנייה חוסל בדמשק, באתר ynet, 13 בפברואר 2008.
2. ↑  גל פרל פינקל, מותחן שמתחיל הכי מהר, ולאט לאט מגביר, הבלוג **על הכוונת**, ‏ בדצמבר 2012.
3. ↑  רוני דונביץ', **עמוק מבפנים**, הוצאת כנרת, 2011, עמוד 174, "יחד התגייסו ליחידה מובחרת בצה"ל, יחד השתחררו. רפי פנה ללימודי הרפואה, אלכס התגייס לשורות המוסד".
4. ↑  רוני דונביץ', **עמוק מבפנים**, הוצאת כנרת, 2011, עמוד 16, "ברטל, ראש אגף מבצעים במוסד, הוא האיש שתרצה שיהיה לצדך כשיורים עליך אש תופת".
5. ↑  אמנון ז'קונט, גם במוסד יש פרנואידים שרודפים אחריהם, באתר הארץ, 4 ביוני 2007.

| ספרים מאת רוני דונביץ' |
| --- |
| ספרים | נרדף (2007) • לכודים (2008) • עמוק מבפנים (2011) |
| דמויות | אלכס ברטל |