recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ריינבו רול** הוא סוג של מאקיסושי העשוי בסגנון "אינסייד אאוט" וממולא במלפפון, אבוקדו ומקל סרטן (אנ'). מכינים את הרול עם סוגים רבים של דגים, כאשר הנפוצים ביותר הם טונה, סלמון, דגים לבנים (אנ'), לוטיין צהוב-זנב, סנאפר (אנ') וצלופח. ריינבו רול דומה מעט לקליפורניה רול, עם תוספת של טונה, סלמון ואבוקדו. גרסות אחרות כוללות פרוסות מנגו ליד אבוקדו, או שימושים של חיקוי בשר סרטנים, שרימפס טמפורה מטוגן, ופירות ים אחרים.

השם של הרול מתייחס לתבנית הצבעונית של הדגים הנאים והפירות על פני החלק החיצוני שלו המזכיר קשת בענן.

הוא ידוע גם בתור גיישה רול, רול זחל, דרגון רול, או פיש רול.

ריינבו רול, סוג של מאקיסושי עם מספר מילויים ותוספות מעל; כולל שרימפס טמפורה, דלמון, דג לבן, אבוקדו, מנגו, עם אורז לבן המעורבב עם טוביקו

היסטוריה
--------

הריינבו רול נחשב כצעד הבא של כניסת הסושי לתרבות הקולינרית של ארצות הברית אחרי הקליפורניה רול, הרול הראשון עם עלה אצת נורי המסתתר בתוך האורז. בעוד שקליפורניה רול לא מכיל בתוכו דג נא כלל, הריינבו רול לוקח את זה צעד אחד קדימה על ידי הוספת טונה נאה, סלמון, שרימפס ודג לבן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rainbow Roll Recipe - Sushi Roll Recipes - Sushi Encyclopedia, web.archive.org, ‏2013-06-27
2. 1 2  Japanese Rainbow Roll, International Cuisine, ‏2016-02-18 (באנגלית אמריקאית)
3. 1 2  The Illustrated Rainbow Roll (手綱寿司): Pride Week Special, Yamamori | Contemporary Japanese Restaurant & Bar (באנגלית אמריקאית)
4. ↑  Celeste Heiter, **The Sushi Book**, ThingsAsian Press, 2007-06, ISBN 978-1-934159-00-2. (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ריינבו רול"**.
**סיון רותם** היא זמרת אופרה ישראלית, מורה לפיתוח קול וציירת.

ביוגרפיה
--------

סיון רותם נולדה בבואנוס איירס. לאחר עלייתה לארץ, חיה בקיבוץ אפיקים ולאחר מכן ביישוב חופית. בתה, נגה רותם, מלחינה מוזיקה לסרטים.

רותם החלה את הקריירה המוזיקלית שלה ככנרת, אך לאחר מכן עברה הסבה לזמרה קלאסית תחת הדרכתה של מירה זכאי באקדמיה למוסיקה באוניברסיטת תל אביב.

לרותם הופעות רבות כזמרת אופרה. היא הופיעה באופרה של סיאטל בתפקיד ויולטה בלה טרוויאטה ובתפקיד סוזנה בנישואי פיגרו. באופרה של סן חוזה היא הופיעה בתפקיד מוזטה בלה בוהם ובתפקיד רוזלינדה בעטלף. בישראל הופיעה רותם באופרה הישראלית באופרות לה בוהם (1987), אורפאו ואאורידיצ'ה (1992), כך עושות כולן (1999), דון פסקואלה (1993), ורתר (1996, 1999) ואלקטרה (2000). אופרות נוספות בהן השתתפה היו חליל הקסם (בניצוחו של זובין מהטה), חלום ליל קיץ, כרמן, דון ג'ובאני והאימפרסריו.

במהלך הקריירה שלה שרה רותם עם תזמורות רבות. בין השאר שרה כסולנית עם התזמורות הסימפוניות של לוס אנג`לס, סן דייגו, וונקובר, בוכום וקראקוב. בארץ הופיעה עם כל התזמורות החשובות, בין השאר התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית חיפה, סימפונט רעננה וסינפונייטת באר-שבע.

רותם הופיעה עם דייוויד ברוזה וסינפונט רעננה בלילות ספרד, שרה שירי לאדינו בפסטילאדינו, שירי פלמנקו עם באלדי אולייר, והופיעה בפסטיבל הליטורגיקה בנצרת ובשוברטיאדה.

רותם זכתה בפרסי זימרה בתחרויות בינלאומיות בברצלונה ובניו יורק, וכן במקום הראשון בתחרות האמן הצעיר של קול ישראל. זכתה גם במלגות של קרן התרבות אמריקה־ישראל.

רותם הקליטה את הסימפוניה מס' 2 של אהרון חרל"פ, ציפור המלחמה, עם התזמורת הסימפונית חיפה ואת תחי האהבה, שירי אהבה ספרדיים, עם הפסנתרן יונתן זק. רותם וזק הקליטו גם את שיריו של המלחין היהודי הגרמני ג'קומו מאיירבר עבור חברת התקליטים נקסוס.

סיון רותם היא גם ציירת המציגה את ציוריה בגלריות בארץ ובחו"ל. בין השאר, היא הציגה תערוכות יחיד בארץ בבית גבריאל, סינמטק ירושלים, ובמשכן לאמנויות הבמה. רותם הציגה גם תערוכות יחיד במדריד, ליסבון, בראגה ובוקרשט. כמו כן השתתפה רותם בתערוכות קבוצתיות בגלריה על האגם ברעננה, במרכז האמנים ע"ש שאגאל בחיפה, בתיאטרון ירושלים ובאוניברסיטה המורמונית בירושלים, וכן בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטונים בערוץ של סיון רותם, באתר יוטיוב
* סיון רותם - ראיון עם זהר סדן - קול המוזיקה, 23 באוגוסט 2016
* באלדי אולייר מארח את זמרת האופרה סיון רותם ברדיו קסם 106FM, 7 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7  אמנים - סיון רותם, באתר הבמה
2. 1 2  Itay Almog, *השתקפויות* -זמרת הסופרן הבינלאומית סיון רותם בתערוכה ראשונה, באתר Archijob.co.il - עיצוב ואדריכלות חדשות
3. ↑  מי זוכר את המנגינה של הסרט?, באתר בלינקר, ‏2019-10-18
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  רותם סיון, סופרן, באתר האופרה הישראלית
5. ↑  קונצרט ספרדי - קלאסי ופלמנקו - באלדי אולייר וסיון רותם, באתר All about Jerusalem, ‏2012
6. ↑  אתר למנויים בלבד חגי חיטרון, המלחין הנערץ שנהפך למושמץ רק בגלל ואגנר, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2017
7. ↑  רונית סבירסקי, ציפורי לילה: אטרקציות לסוף השבוע, באתר ynet, 26 ביוני 2014
8. ↑  צליל וצבע, באתר היכל התרבות נתניה, ‏2014
9. ↑  תערוכת אביב באגם, באתר גלריה על האגם
10. ↑  מחכה, באתר תערוכת אמנות ישראלית למען הקהילה
**יוסף חיים (יוסי) קקון** (נולד ב־18 בנובמבר 1984) הוא ראש עיריית צפת. בעבר כיהן בתפקיד מנכ"ל מועצת רכסים.

ביוגרפיה
--------

קקון נולד במגדל העמק לאברהם ורינה קקון. אביו היה מחנך, רב בית כנסת וחבר מועצת העיר בעבר, ואמו הייתה מורה לאמנות, אפייה וכלכלת בית, ואם בית בפנימייה. הוא גדל במגדל העמק ולמד במוסדות מגדל אור של הרב יצחק דוד גרוסמן ובישיבת פורת יוסף. בשנת 2006 התגייס לצה"ל, ושרת כרל"ש בפיקוד צפון.

ב-2006 הקים בצפת את תנועת הנוער "ילדי אריאל" ע"ש אריאל יוחאי חדד, והיה אחראי ומנהל קבוצת "מחוברים לחיים" באזור הצפון והעמקים. העמותה הקימה והפעילה מועדונית לנוער. בשנת 2008 הוענק לו אות "יקיר העיר צפת" מראש העיר ישי מימון על פעילות רווחה לנוער וילדים בעיר.

קקון הוא בעל תואר ראשון בחינוך וחברה, עם התמחות בטיפול בנוער בסיכון, ותואר שני M.A במנהל עסקים וניהול, עם התמחות בניהול מערכות חינוך, שניהם מטעם הקריה האקדמית אונו. בנוסף, עבר הכשרה בהנחיית הורים.

שימש כסמנכ"ל ואחראי בינוי ופיתוח במוסדות מגדל אור של הרב גרוסמן במגדל העמק, וכמנהל קשרי קהילה של קופת חולים כללית בעיר. כמו כן, קקון הוסמך כחובש וכנהג אמבולנס במד"א. בין השנים 2010–2020 כיהן כראש סניף גלבוע של איחוד הצלה.

קקון שימש כמנכ"ל מועצה מקומית רכסים עד שהתפטר באוגוסט 2023 לטובת חזרתו לצפת והתמודדותו לראשות העיר מטעם מפלגת ש"ס ובתמיכת דגל התורה ואגודת ישראל. הבחירות נדחו מאוקטובר 2023 לפברואר 2024 בשל מלחמת חרבות ברזל. קקון זכה ב-52% מהקולות וגבר על ראש העיר המכהן שוקי אוחנה.

### חיים אישיים

נשוי למוריה, ילידת צפת, ולהם ארבעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילנה שטוטלנד, ‏"לא עושה כרצוני": ראש עיריית צפת הנבחר מנסה להרגיע את התושבים החוששים מהדתה, באתר מעריב אונליין, 29 בפברואר 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  בנימין ברגר, ‏סופי ורשמי: יוסי קקון הציג את מועמדותו לראשות העיר צפת, באתר JDN‏, 6 בספטמבר 2023
2. ↑  איחוד חרדי ראשון: שיחת העדכון של ש"ס לרה"ע צפת, באתר קול חי
3. ↑  חזקי שטרן, ‏הסיעות הגדולות והחרדיות בצפת הכריעו: תומכים בקקון לראשות העיר, באתר כיכר השבת, 27 בספטמבר 2023
4. ↑  מתי טוכפלד, עידן אבני, מהפך: יוסי קקון הדיח את ראש העיר המכהן - צפת תהפוך לעיר החרדית השמינית בישראל, באתר ישראל היום, 28 בפברואר 2024

| ראשי עיריית צפת |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משה פדהצור | אברהם הכהן | מאיר מיבר | יעקב הופרט | אלי קדוש | אהרן-רפאל נחמיאס | זאב פרל | משה חניא | יוסף עוז | עודד המאירי | ישי מימון | אילן שוחט | שוקי אוחנה | יוסי קקון |
| מ-1948 | מ-1955 | מ-1965 | מ-1967 | מ-1971 | מ-1973 | מ-1983 | מ-1993 | מ-1998 | מ-2001 | מ-2003 | מ-2008 | מ-2018 | מ-2024 |

 |
**ולדימיר גאורגייביץ' טיטוב** (ברוסית: **Владимир Георгиевич Титов**; ‏‏נולד ב־1 בינואר 1947) הוא קוסמונאוט סובייטי-רוסי שטס לחלל כחבר צוות תחנת החלל סאליוט 7, תחנת החלל מיר ומעבורת החלל.

קורות חיים
----------

ולדימיר טיטוב נולד בעיירה סרטנסק במחוז צ'יטה. בשנת 1965 הוא סיים בית הספר, והחל ללמוד טייס בבית הספר של חיל האוויר הסובייטי. לאחר סיום הלימודים הוא שירת ביחידות החיל.

בשנת 1976 התקבל טיטוב התקל ליחידת הקוסמונאוטים, והחל הכנות לטיסה לחלל.

בשנת 1983 שוגר לחלל בחללית סויוז T-8 כמפקד צוות. לאור בעיות טכניות הם לא הצליחו להתחבר לתחנת החלל סאליוט 7 וחזרו לכדור הארץ.

באותה שנה הם היו אמורים לטוס בחללית "סויוז T-10/1". בשניות האחרונות לפני השיגור החלה שרפה, וקוסמונאוטים חולצו בעזרת מערכות אוטומטיות.

בשנים 1987 טיטוב טס לחלל בחללית סויוז TM-4 כמפקד צוות. הם התחברו לתחנת החלל מיר. לאחר חפיפה עם משלחת מס' 2 לתחנת החלל מיר בפיקוד יורי רומננקו טיטוב ומנארוב החלו לפעול כמשלחת מס' 3. טיטוב שהה בתחנת החלל מעל ל-365 ימים. במהלך תקופה זו הוא ביצע מספר רב של מחקרים, כולל יציאות לפעילות חוץ רכבית מספר פעמים.

בשנת 1992 עבר טיטוב לארצות הברית, והחל הכנות לטיסות במעבורת החלל של NASA. 

בשנת 1995 הוא השתתף בטיסת STS-63 (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות). במשימה זו הייתה המשימה הראשונה בה נפגשה מעבורת חלל אמריקאית עם תחנת החלל מיר הרוסית. המעבורת התקרבה למרחק של 11 מטרים בלבד ממיר, כהכנה למשימה הבאה בתוכנית. 

בשנת 1997 ב-STS-86 (ג'ים ות'רבי היה מפקד צוות). במשימה זו בוצע עגינה בתחנת החלל מיר לביצוע ניסויים. טיטוב ביצע פעילות חוץ-רכבית לצורך תחזוקה. היא נמשכה כ-5 שעות.

בשנת 1998 טיטוב עזב את השרות. הוא מתגורר במוסקבה. טיטוב עבד מספר שנים במרכז הבקרה של הטיסות הרוסי, ואחר כך בנציגות חברת בואינג ברוסיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ולדימיר טיטוב** בוויקישיתוף
* תקציר נתונים באתר ספייספאקטס
* נתונים מאנציקלפדיית החלל
* ביוגרפיה באתר רוסקוסמוס (ברוסית)
* ביוגרפיה מפורטת (ברוסית)
מור אונגרליידר (בהונגרית: **Ungerleider Mór**; מזלאבורץ (Mezőlaborc), 18 בינואר 1872 – בודפשט, 20 באפריל 1955) היה איש עסקים יהודי-הונגרי, יצרן סרטי קולנוע, בעלים ומנהל בתי קולנוע, מפיק סרטים. אונגרליידר היה ייזם נמרץ ויוצא דופן. הוא **המייסד** של תעשיית הקולנוע ההונגרית.

קורות חייו
----------

מור אונגרליידר נולד במשפחה יהודית במחוז זמפלן של אז, כבנם של מארק אונגרליידר ושל רוזליה בלום. אחייניו היו אימרה רובוז, מנהל תיאטרון הקומדיה של בודפשט ואלדאר רובוז, מנהל חברת הסרטים Sascha בבודפשט. הוא החל את דרכו כבעל בית קפה. ב-1898 החל לקיים הקרנות סרטים קבועות ב"קפה ונציה" (Velence Kávéház) בדרך ראקוצי יחד עם הבעלים השותף איתו בבית הקפה, יוז'ף נוימן. ולאחר מכן פתח כמה בתי קולנוע עצמאיים שהקרינו סרטים אילמים, כמובן, תוצרת אולפנים מחוץ להונגריה.

בשנת 1908, הוא ייסד מגזין מקצועי בשם "חדשות קולנוע" (Mozgófénykép Híradó), ובאותה שנה, יחד עם יוזף נוימן כמשקיע שותף, עם הון של 700,000 קרונות, הקים את חברת המניות בשם "פרויקטגרף מפעל לסרטי קולנוע" (Projectograph mozgófénykép és gépgyár) והפך למנהל הכללי שלה. הם רכשו את הנציגות בהונגריה של חברות הסרטים הזרות הגדולות וכן עסקו בהקמה ובהצטיידות של אולמות בתי קולנוע. החברה החזיקה בבתי הקולנוע הפופולריים אפולו ורויאל אפולו. תחילה, הפיקו סרטים:

* מפיצי יידע קצרים
* מערכונים הומוריסטיים
* תמונות עם שירת זמרים ידועים
* שיחזור מהדורות חדשות

ולאחר מכן מ-1912 הפיקו גם סרטים עלילתיים ומערכונים של סרטים.

בשנת 1915 שיתפו פעולה עם הבמאי התיאטרון וקולנוע היהודי-הונגרי ינה ינוביץ', ובכך יצרו את חברת הסרטים Proja. אונגרליידר תמך בהפקת סרטים באולפנים בעיר קולוז'וואר והפיץ את סרטיו של יאנוביץ'. ב-1917 הקים את חברת המניות של מפעל הסרטים "פניקס", שבדירקטוריון שלה ישבו אונגרליידר, לאיוש וייצנפלד ואימרה רובוז והמנהל הראשי של החברה היה מייקל קורטיז (לימים במאי אמריקאי זוכה פרס אוסקר). החברה רכשה את המעבדה, הסטודיו והציוד של קינו-ריפורט (Kino-Riport), ובין השנים 1917 עד 1918 צולמו על ידי החברה מספר סרטים עלילתיים. חברת Projectograph הפסיקה להתקיים ב-1946.

מור אונגרליידר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.

אשתו הייתה ינקה גלנצר משנת 1920.

קרדיטים כמפיק
-------------

מ-1902 עד 1923, לאונגרליידר היו 53 קרדיטים כמפיק (אנ').

שני סוגים של קרדיטים משמשים באופן מסורתי בסרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקי וידאו, אשר כולם מספקים ייחוס לצוות המעורב בהפקות שלהם. בעוד שקרדיט הפתיחה יציג בדרך כלל רק את התפקידים העיקריים בצוות השחקנים ואת צוות ההפקה (כגון יוצרים, מפיקים ושחקנים ראשיים), הקרדיטים לסיום יציגו בדרך כלל את כל חברי הצוות שהיו מעורבים בהפקה.

לקריאה נוספת
------------

* הנתונים שלו בקטלוג של המוזיאון הספרותי פטפי
* מור אונגרליידר - ביוגרפיה באתר Arcanum

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מור אונגרליידר** בוויקישיתוף

* מור אונגרליידר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* Who's Who of Victorian Cinema מור אונגרליידר
* מור אונגרליידר-ביוגרפיה באתר hangosfilm.hu
* מור אונגרליידר באתר Blikk.hu
* מור אונגרליידר באתר הסלובקי CDFD.cz
* מסרטי אונגרליידר ב-FMOVIES
* מכון הקולנוע ההונגרי: המקום שבו התחילה תרבות הקולנוע והסרטים ההונגרית: בית קפה ונציה (Velencze Kávéház)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Ungerleider Mór | Magyar életrajzi lexikon | Kézikönyvtár". *www.arcanum.com*. נבדק ב-2022-08-13.
2. 1 2 3 4  "Ungerleider Mór". *www.hangosfilm.hu*. נבדק ב-2022-08-13.
**סטפנידה מיחאלפ (**בלועזית: **Stepanida Mikhalap) וגלינה מיחאלפ (**בלועזית: **Galina Mikhalap**;‏ 30 בדצמבר 1924 - 2014) היו אם ובת מבלארוס שהצילו נערה יהודיה בתקופת השואה והוכרו כחסידות אומות העולם.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

סטפנידה התגוררה עם בעלה ושתי בנותיה, גלינה ונליה, בעיר בוברויסק שבמחוז מוגילב בשכנות למשפחת מץ היהודית. ב-1937 נותרה לבדה עם בנותיה לאחר שבעלה נעצר על ידי השלטונות הסובייטים. ב-28 ביוני 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, פלש הצבא הגרמני לבוברויסק. זמן קצר לאחר מכן הביאה סטפנידה לשכנתה גניה מץ צלב קטן כדי שתענוד על צווארה ולא תזוהה כיהודיה. בלילה שבו ריכזו הגרמנים את יהודי העיר, גניה ענדה את הצלב שסטפינה הביאה לה, וכך לא חשדו בה. באותו הלילה ברחה גניה לביתן של גלינה וסטפנידינה, ושם הסתתרה במשך שלושת החודשים הבאים. בסמוך לביתן הייתה מפקדה של הצבא הגרמני ולכן היה בכך סיכון רב. למרות זאת הן דאגו לכל צרכיה, והצליחו להשיג עבורה תעודת זהות מזויפת, שבעזרתה עברה גניה למינסק שם נשארה בזהותה החדשה עד לשחרור העיר ב-3 ביולי 1944.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה עברה גניה לסראטוב שברוסיה ומשם שמרה על קשר רציף עם סטפנידה וגלינה עד לפטירתה בשנת 1987**.**

גלינה נשארה לגור בבוברויסק, עבדה כמורה והתחתנה עם אנדרי שעבד כיערן. בשנת 1991 הגיעה לישראל בתה והתגוררה עם משפחתה בעפולה. גלינה עלתה בעקבות בתה בשנת 2000. ב-28 באוקטובר 2013 במהלך ביקור בבלארוס, כשהיא בת 79, הלכה גלינה לעולמה. היא הובאה למנוחות בבית הקברות החדש בבוברויסק.

הכרה והנצחה
-----------

ב-8 בפברואר 1994 הכיר יד ושם בסטפנידה ובגלינה מיחאלפ כחסידות אומות העולם. הטקס התקיים במינסק בירת בלרוס ושמן נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של גלינה. ואותר קברה אותר בבית הקברות החדש בבוברויסק.

לקריאה נוספת
------------

גרשון פינצ'בסקי. **חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל**, הוצאת יד ושם, ירושלים, 2023, עמ' 63.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Mikhalap Galina ; Mother: Stepanida, יד ושם
2. 1 2 3  גלינה מיחאלאפ | Galina Mikhalap, באתר יד ושם
3. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
**סוכנות לפיתוח בחלל** (באנגלית: **Space Development Agency**) היא יחידה של חיל החלל של ארצות הברית שאחראית על פיתוח טכנולוגיות חדשות בחלל לצרכים צבאיים. היא הוקמה בשנת 2019. בכוונתה להגיע ל-1,000 לוויינים במסלול לווייני נמוך.

היסטוריה
--------

הסוכנות הוקמה בשנת 2019 ביוזמה של מייקל גריפין. גריפין היה בדעה שהקמת מערכת לוויינים יכולה להבטיח הגנת ארצות הברית מפגיע בטיל בליסטי. פיתוח מערכות אלו בוטל בשנות ה-90 של המאה ה-20 עקב עלויות גבוהות ואי-הסכמות פוליטיות. גריפין היה בדעה שלאחר סיום פיתוח נשק היפר-סוני חל שינוי מהותי במצב ויש מקום לחדש את התכוניות שבוטלו. עוד בשנת 2002 ארצות הברית ביטלה את חתימתה בהסכם שמגביל פיתוח מערכות נגד טילים (נחתם בשנת 1972). הת'ר וילסון שהייתה מזכירת חיל האוויר של ארצות הברית התנגדה אך לא הצליחה למנוע את ההחלטה של דונלד טראמפ בנושא.

בשנת 2022 הסוכנות פרסמה מסמך מדיניות של הגנה לאומית בחלל - National Defense Space Architecture. בהתאם למדיניות זו מערכת הגנה תתבסס על מערכות לוויינים שונים לאבטחת תקשורת, מערכת ניווט לוויינית, ניהול קרב והגנה מפני פגיעת טילים. להקטנת עלויות שיגורים יהיו מבוססים על משגרים לשימוש רב פעמי ולוויינים קטנים בייצור סדרתי. בהתאם למדיניות הלוויינים מיועדים לאורך חיים קצר יחסית ושיגורי המשך יהיו תוך הפקת לקחים מהשיגורים הקודמים.

באוגוסט 2020 נחתמו חוזים ראשונים ללווייני המערכת. לוקהיד מרטין ו-York Space Systems קיבלו 94 מיליון דולר לבניית 10 לווייני תקשורת כ"א. באוקטובר 2020 SpaceX ו-L3Harris Technologies קיבלו חוזים לבניית 4 לווייני לניטור שיגורי טילים ומעקב אחרי מסלולם. שיגור לוויינים אלו מ-Tranche 0 היה צריך להתחיל בשנת 2022.

בשנת 2021 הסוכנות שיגרה 2 לווייני ניסוי לבדיקת טכנולוגיה.

בשנת 2021 פורסם Tranche 1 ללוויינים שמתוכננים לשיגור החל משנת 2024. מכרז זה כלל 150 לוויינים: 126 לווייני תקשורת, 35 לווייני ניטור והתרעה ו-12 לווייני ניסוי. בשנת 2022 נחתמו חוזים עם York Space Systems, לוקהיד מרטין ונורת'רופ גראמן.

בשנת 2023 פורסם Tranche 2 ללוויינים שמתוכננים לשיגור החל משנת 2026. מכרז זה כלל 550 לוויינים: 250 לווייני תקשורת, 50 לווייני ניטור והתרעה ולוויינים נוספים. בשנת 2023 ו-2024 נחתמו חוזים עם York Space Systems, לוקהיד מרטין, Rocket Lab ונורת'רופ גראמן. המכרז כלל לווייני תקשורת מ-3 סוגים ולווייני התרעה וניטור מ-2 סוגים.

שיגורי לוויינים
---------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | אתר שיגור/משגר | הערות |
| 2 באפריל 2023 | 8 לווייני CHECKMATE2 לווייני BB | בסיס חיל האוויר ונדנברג פאלקון 9 | לווייני תקשורת מתוצרת York Space Systems לווייני התרעה מתוצרת SpaceX |
| 2 בספטמבר 2023 | לוויין CHECKMATE10 לווייני Wildfire8 לווייני BB | בסיס חיל האוויר ונדנברג פאלקון 9 | לווייני תקשורת מתוצרת York Space Systems  לווייני תקשורת מתוצרת לוקהיד מרטין לווייני התרעה מתוצרת SpaceX |
| 14 בפברואר 2024 | 4 לווייני Raptor | נמל החלל קייפ קנוורל פאלקון 9 | לווייני התרעה מתוצרת L3Harris |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכנות לפיתוח בחלל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של סוכנות לפיתוח בחלל
* הקמת הסוכנות

הערות שוליים
------------

1. ↑  תוכניות עתידיות של הסוכנות
2. ↑  שיגור לווייני ניסוי
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**פאולה בריינר (איינטר)** (בלועזית: **Paula** **Einetter Breiner**; 15 ביולי 1910 - 28 באוגוסט 2000), הייתה חסידת אומות העולם מהונגריה, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

פאולה איינטר נולדה בלוצ'נץ בשנת 1910, אביה יוסף היה מסגר. ד"ר דוד ריינפלד היה רופא המשפחה ונוצרו קשרי ידידות בין שתי המשפחות. לאחר שהצבא הגרמני כבש את הונגריה במרץ 1944, נחקקו חוקים שאילצו את היהודים למסור את רכושם. שלושת ידידי משפחת איינטר היהודים - ד"ר שנק, ד"ר ריינפלד ואשתו, פנו לפאולה בבקשה שתשמור על חפצי הערך שלהם. פאולה הציעה להסתיר את בני הזוג. תחילה הם סירבו, אולם באפריל 1944 בני הזוג ריינפלד נענו להצעתה של פאולה והתחבאו במזווה של ביתה. בתחילת יוני 1944 פשטה המשטרה על ביתה של פאולה, ככל הנראה בעקבות הלשנה. השוטרים גילו את הרכוש היהודי אך לא את בני הזוג ריינפלד. פאולה נעצרה והוחזקה בלוצ'נץ, בודפשט ובמחנה המעצר בצ'ורגו לצורך חקירה בעינויים. ב-27 ביולי 1944 היא שוחררה ושבה לביתה תחת פיקוח משטרתי כבד עד כדי מעצר בית. כחלק מתנאי מעצרה, הוטל עליה עוצר בשעות הלילה ובאופן כללי פאולה נדרשה לקבל אישור עבור כל יציאה מביתה. כשחזרה לביתה, בני הזוג ריינפלד לא היו שם. באוקטובר שבה פאולה לפעילות הצלה, והחביאה את דוד בריינר, שהכיר את פאולה מהתקופה בה למד מסגרות במסגרייה של אביה. דוד נשאר אצל פאולה עד לשחרור העיר בינואר 1945 והתפתחו ביניהם קשרי אהבה.

לאחר המלחמה
-----------

ב-1946 התחתנו פאולה ודוד בריינר, וב-1949 עלו ארצה והתיישבו בחדרה ושם הקימו משפחה. ב-28 באוגוסט 2000 הלכה פאולה בריינר לעולמה בגיל 90. היא נקברה בבית העלמין החדש בחדרה.

הכרה והנצחה
-----------

ב-20 ביוני 1990 הכיר יד ושם בפאולה בריינר (לבית איינטר) כחסידת אומות העולם. שמה מונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם ירושלים. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) אותר קברה של פאולה והוספה לוחית זיכרון לקברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יד ושם, פאולה (איינטר) בריינר מתוך חסד אחרון

לקריאה נוספת
------------

* פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יש ושם, 2023, עמ' 71.
* Dan Michman, "Hiding, Sheltering, And Borrowing Indentities: Avenues Of Rescue During The Holocaust, ירושלים: יד ושם, 2017, עמ’ 100-102
* מרדכי, פלדיאל. "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 261.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרשון פינצ'בסקי, **חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל**, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 71
2. ↑  החלטת המשטרה הממלכתית של הונגריה, 27 ביולי 1944, תיק M31.4639, ארכיון יד ושם
3. 1 2 3  Breiner Paula (Einetter), יד ושם
4. ↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פאולה בריינר"**.
**בחיפוש אחר אושר** (ברוסית: **В поисках счастья**) הוא סרט תיעודי רוסי משנת 2005 העוקב באופן פואטי אחר חייהם של בוריס ומאשה ראק, יהודים סובייטים, שבשנת 1934 עברו לחבל האוטונומי היהודי שיצרה הממשלה הסובייטית במזרח הרחוק הרוסי. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הרוסי בשנת 2006.

האוכלוסייה היהודית במחוז מעולם לא הגיעה ל-30% ונכון לשנת 2003 היא הייתה רק כ-1.2%. אוכלוסיית עיר הבירה בירוביג'ן התדלדלה, בית הכנסת היחיד בעיר פועל רק פעמיים בשבוע.

תיאור
-----

הסרט מראה את חייהם הצנועים של בוריס ומאשה, ללא טכנולוגיה מודרנית, תוך שהם מסתמכים על העבודה הקשה שלהם כדי לשרוד. ראק הוא יו"ר החווה הקיבוצית האחרונה של בירוביג'אן, שגשם רב הפך אותה לביצה. עבור ראק השלוליות הפכו ל"אנדרטה לזכר מפעל חייו". השניים מגדלים גם בעלי חיים, שכולם מקבלים שמות של מנהיגים פוליטיים. 

>  "אף אחד לא רוצה להשקיע כסף בעיר הזו, מכיוון שהם לא רוצים שתי מולדות", מסביר אחד היהודים היחידים בבירוביג'אן, "יהודים במוסקבה, סנט פטרסבורג, קייב, כולם מקבלים כסף. אבל הכסף היחיד שאנחנו משיגים הוא לעזור ליהודים שנמצאים כאן, לעזוב." 
> 
> 

 הסרט התיעודי מדגיש את הפגיעות האנושית. הטבע הפחית את החווה הקהילתית המשגשגת שהייתה פעם והפכה לפטריה של ביצות ושלוליות. מוגבלות גופנית וגיל מבוגר מכבלים את האנשים שאחריהם הסרט עוקב, וניכר כי ציפיותיהם מהרפובליקה היהודית נענו באכזבה. אף על פי שהיו נתונים להשפעות השליליות של גשמים, הזדקנות, פוליטיקה והחלטותיהם של האנשים האחרים, ראק ומאשה ממשיכים להתמיד בחייהם.

פרסים
-----

* זוכה פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הרוסי, 2006
* הבחירה הרשמית בפסטיבל לייפציג לסרטים תיעודיים, 2006
* הבחירה הרשמית של פסטיבל סרטי דוקפוינט, 2006

ראו גם
------

* יהודי איראן (סרט)
* תולדות היהודים בסרביה
* תרבות יהודית חילונית
* תולדות היהודים ברוסיה וברית המועצות

קישורים חיצוניים
----------------

* "בחיפוש אחר אושר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "בחיפוש אחר אושר", באתר AllMovie (באנגלית)
* סקירת הערוץ היהודי על "חיפוש אחר האושר"
* מאמרו של הבמאי אלכסנדר גוטמן
* סטלין וציונות
* אנטישמיות מרקסיסטית וסוציאליסטית ואנטי-ציונות קדומה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gutman, Alexander (29 במרץ 2007). "Russia - In Search of Happiness". Journeyman Pictures. נבדק ב-29 במרץ 2007. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "The Last Jews of Brobidzhan". Focal Point and World Media Network. 1995. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2016-03-04.
**תעלת קורינתוס** (Corinth Canal) היא תעלת מים ביוון, החוצה את מצר היבשה (איסתמוס) של קורינתוס, ומחברת את המפרץ הסרוני עם מפרץ קורינתוס. התעלה, שֶׁנִּכְרְתָה בין 1881 לבין 1893, מקצרת את המרחק מהים האדריאטי לפיראוס ב-320 קילומטר.

אורכה של התעלה כ-6.3 קילומטר, ורוחבה 21 מטר בקרקעיתה ו-25 מטר בקודקודה. עומק המים 8 מטר. גובה דפנותיה מגיע עד 80 מטר מעל פני הים.

מעל התעלה הוקמו שלושה גשרים, אחד למסילת רכבת ושניים לכביש ראשי ממרכז יוון לפלופונסוס. בשני קצוות התעלה הוקמו גשרים שוקעים המונחים על קרקעית התעלה ומורמים מעליה לצורך מעבר כלי רכב.

בשנות האלפיים עוברות בתעלה כ-11,000 אוניות בשנה בממוצע, בעיקר סירות קלות, יאכטות וספינות תיירים. המספר המועט יחסית של כלי שיט העוברים בתעלה נובע מכך שרוחבה אינו גדול דיו למעבר אוניות משא מודרניות.

היסטוריה
--------

במאה ה-7 לפני הספירה נבנה דיולקוס (diolkos), דרך סלולה ומרוצפת אבנים, בין שני נמלי העיר קורינתוס, שאחד שכן על המפרץ הקורינתי, והשני על הים האגאי, ובכך איפשר העברה ביבשה של ספינות מלחמה מים לים.

תוכניות לבניית תעלה במיצר נעשו כבר במאה ה-6 לפני הספירה, אולם רק בימי נירון קיסר הוחל בחפירתה. יוסף בן מתתיהו מספר כי במהלך המרד הגדול, אספסיאנוס שלח 6,000 שבויי מלחמה יהודים מהגליל על מנת שישתתפו בעבודות הכרייה. בעקבות ההתקוממות של גאיוס יוליוס וינדקס נגד נירון, ב-68 לספירה הנוצרית, נפסקו העבודות. גלבה, הקיסר הרומאי החדש, זנח את העבודות, כנראה משום שנראו לו יקרות מדי.

רק בשנת 1881 התחדשו העבודות ביוזמת ראש ממשלת יוון הארילאוס טריקופיס, באותו תוואי שנקבע לחפירת התעלה בימי נירון.

גלריה
-----

|  |
| --- |
| * הגשר השוקע בקצה התעלההגשר השוקע בקצה התעלה
* גדות הקצה המערבי של התעלהגדות הקצה המערבי של התעלה
* דופן התעלה עם ספינה ואוניית גררדופן התעלה עם ספינה ואוניית גרר
* מבט לאורך התעלהמבט לאורך התעלה
* מבט מהאווירמבט מהאוויר
* צילום אוויר של התעלה כולה ושל מצר קורינתוס, 2011צילום אוויר של התעלה כולה ושל מצר קורינתוס, 2011
 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תעלת קורינתוס** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של תעלת קורינתוס
* אתר תעלת קורינתוס (באנגלית) (ביוונית)
* מיכאל יעקובסון, סקירה על תעלת קורינתוס מלווה בתמונות, בבלוג "חלון אחורי", 6 בספטמבר 2015
* תעלת קורינתוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541856905171
* LCCN: sh90005535
* VIAF: 315527409
* WorldCat (עם VIAF): 315527409

 |
**קוֹסטוֹפּיל** (באוקראינית: **Костопіль**; בפולנית: **Kostopol**; ברוסית: **Костополь**, **קוסטופול**; ביידיש: **קאסטאפּאל**) היא עיר על גדת הנהר זמצ'יסקו (Zamchysko) במחוז רובנו במערב אוקראינה.

היסטוריה
--------

קוסטופיל מוזכרת לראשונה במסמכים המתעדים את קיומה ב-1783. שמו המקורי של היישוב הוא אוסטלץ' ויילקי (Ostlec Wielki) או אוסטאלצי (Ostaltsi). היישוב היה כפר שכלכלתו התבססה על מכרות ברזל. בשנת 1792 קיבל בעל אדמות מקומי אישור מהמלך סטניסלאב פוניאטובסקי לקיום יריד שנתי בכפר. אז שינה בעל האדמות את שם הכפר לקוסטופיל. עם חלוקת פולין היגרו גרמנים רבים מפולין לאזור ווהלין וייסדו שם כפרים רבים, עובדה זו, וכן הנחת מסילת רכבת בין רובנה לווילנה בסוף המאה ה-19, הביאה להאצת התפתחותו הכלכלית של היישוב. התפתחה בו תעשיית קמח, שמן וטקסטיל. ב-1906 החריבה שרפה את רוב מבני היישוב. בעת בנייתו מחדש, נבנו בתיו מִלבנים.

לאחר מלחמת העולם הראשונה צורף היישוב לפולין. בתקופה זו היו בקוסטופיל מפעלי עץ (רובם בבעלות יהודית, חלקם בבעלות ממשלתית), מפעלי רהיטים, זכוכית, טרפנטין, מיכון חקלאי ועוד. כן היו בסביבות היישוב מחצבות בזלת וגרניט שעובדיהן שוכנו בשיכונים שבנתה ממשלת פולין.

בשנת 1939 הוכרה קוסטופיל כעיר.

בספטמבר 1939 עברה קוסטופיל והסביבה לידי ברית המועצות.

יהודים
------

אנדרטה לזכר יהודי קוסטופיל שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום
בין מלחמות העולם גדל מספר יהודי קוסטופיל מ-1,100 ל-3,900 עקב חיבור העיר למסילת הרכבת. הם התפרנסו ממסחר, תעשייה ושירותים. ביניהם היו חברי הכשרה חלוצית שנמנו עם מייסדי קיבוץ נגבה.

הגרמנים כבשו את קוסטופיל ביולי 1941, עם פלישתם לברית המועצות.

באוגוסט ובאוקטובר 1941 רצחו הגרמנים מחוץ לקוסטופיל כ-1,870 יהודים, בשני מועדים נפרדים. לאחר הרציחות רוכזו יתר יהודי העיר בגטו.

באוגוסט 1942 רצחו שוטרים גרמנים ואוקראינים את יהודי העיר ויהודים ביער הסמוך לעיר.

באותו יום ערכו הגרמנים מיפקד במחנה העובדים בקוסטופיל. העובדים התארגנו בהנהגת אברהם יעקב ברייר (Breier) ובשעת המיפקד ברחו ליערות. רובם נתפסו ונרצחו. אחרים ניצלו בעזרת פולנים או הצטרפו לפרטיזנים.

בין הפולנים מהאזור שהוכרו כחסידי אומות העולם נמנים סטניסלב יסינסקי ובתו אמיליה סלודקובסקה מהכפר הסמוך.

קוסטופיל שוחרה על ידי הצבא האדום בינואר 1944.

לקריאה נוספת
------------

* שלום ברייר, **המרד בקוסטופול** (הוצאת ירון גולן, 1996).
* אריה לרנר (עורך), משה פרידמן (מלביה"ד), **ספר קוסטופול: חייה ומותה של קהילה**, תל אביב: ארגון יוצאי קוסטופול בישראל, תשכ"ז. (ספר יזכור)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קוסטופיל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קוסטופיל
* "קוסטופיל", באתר JewishGen (באנגלית)
* קוסטופול, מתוך **פנקס הקהילות: פולין**, בתרגום לאנגלית, באתר JewishGen
* קוסטופול (Kostopol), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין, קוסטופול, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1387–1388), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* קוסטופול באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* קוסטופיל (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר קוסטופול, 1967, בהוצאת ארגון יוצאי קוסטופול בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007533342705171
* LCCN: n96087907
* NKC: ge1125730
* SUDOC: 175993947
* VIAF: 133861253
* WorldCat (עם VIAF): 133861253

 |
גוסטב קייבוט, 1878
**גוּסְטָב קֵייבּוֹט** (בצרפתית: **Gustave Caillebotte**;‏ 19 באוגוסט 1848 – 21 בפברואר 1894), היה צייר צרפתי מזרם האימפרסיוניזם.

ביוגרפיה
--------

גוסטב קייבוט נולד בפריז למשפחה מהמעמד העליון. אביו ירש סכום כסף גדול ואף היה איש עסקים אמיד בזכות עצמו, שהתאלמן פעמיים לפני שנשא לאשה את אמו של גוסטב קייבוט. עוד בילדותו של גוסטב קייבוט, נהגה משפחתו לנפוש בבית קיט בחודשי הקיץ, דבר המתבטא ברבים מציוריו.

בעידוד משפחתו סיים בשנת 1868 לימודי משפטים ובשנת 1870 קיבל רישיון לעסוק בעריכת דין. בנוסף היה מהנדס בהכשרתו, ובמהלך מלחמת צרפת–פרוסיה שירת כקצין במשמר הלאומי הצרפתי.

מאפייני יצירתו
--------------

לאחר המלחמה החל קייבוט לבקר בסטודיו של הצייר ליאון בונה (Léon Bonnat) בפריז, החל ללמוד אצלו אמנות והצטרף לקבוצת האימפרסיוניסטים. את ציורו המפורסם ביותר "רחוב בפריז: יום גשום" צייר בשנת 1877.

ב-1888 התיישב בפטי ג'נווייה שעל גדות הסיין, שם התגורר קלוד מונה. שני הציירים היו שותפים לאהבת הגינון, הפריחה והטבע. למרות השתייכותו של גוסטב קייבוט לזרם האימפרסיוניסטי, בציוריו ישנה גם השפעה חזקה של הריאליזם. קייבוט צייר ציורים המתארים מראות בתוך בתים: בני משפחה, דיוקנאות, אכילה סביב שולחן, נגינה בפסנתר, קריאה, תפירה ועוד, והן ציורים המתארים נופים עירוניים ונופי טבע.

ב-1893, שנה לפני מותו, הציג קייבוט 26 ציורי פרחים וטבע דומם בגלריית ווינדשטיין.

גלריית תמונות
-------------

* עצי התפוזיםעצי התפוזים
* גשם גשם
* איש וכלבואיש וכלבו
* שיעור פסנתרשיעור פסנתר
* שחיין עומד לצלולשחיין עומד לצלול
* אחד מערוצי נהר הסיין בסתיואחד מערוצי נהר הסיין בסתיו
* איש צעיר ליד החלון איש צעיר ליד החלון
* רחוב בפריז: יום גשום רחוב בפריז: יום גשום
* בתים בארג'נטוי בתים בארג'נטוי

לקריאה נוספת
------------

* Marrinan, Michael, **Gustave Caillebotte: Painting the Paris of Naturalism, 1872–1887**, Getty Research Institute; 1st ed. 2017. מסת"ב 978-1606065075

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גוסטב קייבוט** בוויקישיתוף
* גוסטב קייבוט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* גוסטב קייבוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507965105171
* BNE: XX891516
* BnF: cb11936054v (data)
* CANTIC: a11601346
* CiNii: DA0211388X
* GND: 118853600
* ISNI: 0000 0001 2102 2151
* LCCN: n81047695
* LNB: 000205120
* MusicBrainz: fa2e91e3-64ef-4df3-bff0-09d2e656392e
* NDL: 001157493
* NGV: 14204
* NKC: ola2002113720
* NLA: 36549705
* NLK: KAC201840895
* NLP: a0000001804789
* NSK: 000132381
* NTA: 070366276
* RERO: 02-A003068852
* RKD: 14725
* SELIBR: 182703
* SNAC: w68d0h0n
* SUDOC: 027285235
* Trove: 1286663
* ULAN: 500011706
* VIAF: 71399604
* WorldCat: lccn-n81047695

 |
קונפורמה בואליסלן, שווייץ
"קארגו", בפאטני, לונדון
**שטיינהוף אינטרנשיונל** (באנגלית: **Steinhoff International**) היא חברת החזקות קמעונאיות דרום אפריקאית בינלאומית, העוסקת בעיקר בתחום הרהיטים ומוצרים ביתיים, אשר פועלת בעיקר באירופה, אפריקה, אוסטרליה וארצות הברית.

באוגוסט 2016 הוערך שווי החברה בכ-28 מיליארד דולר לאחר ההשתלטות על החברה האמריקאית Mattress Firm בעסקה של 3.8 מיליארד דולר שהייתה ההשתלטות הגדולה ביותר של חברה אפריקאית על חברה אמריקאית[דרוש מקור].

ב-13 באוקטובר 2023 חוסל שטיינהוף באופן רשמי.

היסטוריה
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

מותגים
------

נכון לאוגוסט 2016, שטיינהוף ניהלה קמעונאות פעילה ב-30 מדינות, כולל 6,500 סניפים השייכים 40 מותגים שונים, ומעסיקה כ-90,000 עובדים. 60% מכלל ההכנסות של החברה מיוצרים באירופה.

בדרום אפריקה מותגי שטיינהוף כוללים HiFi Corp, Pennypinchers, Timbercity, Pep, Ackermans, Shoe City, Incredible Connection, ואת Unitrans

בבריטניה, שטיינהוף היא הבעלים של המותגים המובילים: Cargo, Harveys Furniture, Bensons for Beds, Sleepmaster ואת Pep&Co.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שטיינהוף** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שטיינהוף
* אתר למנויים בלבד  Ashley Armstrong; Jon Yeomans, ‏Poundland bought by South African group Steinhoff for £597m, The Telegraph, 13 July 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Group overview: Quick facts".
2. ↑  Andrew England (24 בפברואר 2016). "Home Retail bid fits Steinhoff's bold strategy for expansion". *Ft.com*. נבדק ב-2016-08-05. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Group overview". Steinhoff International Holdings. אורכב מ-המקור ב-2016-03-25. נבדק ב-2016-03-25.
4. ↑  "Contact Us". Cargohomeshop.com. אורכב מ-המקור ב-2015-10-04. נבדק ב-2015-09-05.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"שטיינהוף"**.
**אריה אביר** (נולד ב-29 בספטמבר 1948) הוא כלכלן ועורך דין. כיהן מ-2008 ועד לשנת 2023 כיושב ראש מועצת המנהלים של חברת עמיגור, חברת בת של הסוכנות היהודית לארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

אריה אביר נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה, בשנת 1948 ועלה למדינת ישראל בשנת 1962 יחד עם משפחתו. בין השנים 1967-1970 שירת בחיל הקשר, ולאחר מכן היה ל-סמג"ד בחיל הרפואה.

אביר נשוי ולו 2 ילדים.

### אקדמיה

בשנת 1975 סיים את לימודי התואר הראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב. לאחר מכן, למד משפטים במכללת שערי משפט והוסמך כעורך דין בשנת 1998.

### עמיגור

בין השנים 1980-1990 עבד אביר כמנהל אגף הכספים וכלכלן בכיר בעמיגור. לאחר מכן, מונה להיות מנכ"ל החברה וכיהן בתפקידו בין השנים 1990-2002. במסגרת תפקידו היה אמון על ניהולן של 30,000 דירות ציבוריות ברחבי המדינה, בניה של בתי גיל זהב לקשישים בשיתוף פעולה עם קרנות יהודיות מארצות הברית ואחראי על קשרי ויחסי עבודה רחבים עם משרדי ממשלה ישראלים וארגונים יהודים בינלאומיים. בשנת 2008 מונה אביר להיות יו"ר דירקטוריון חברת עמיגור ומכהן בתפקיד זה עד היום.

### הסוכנות היהודית

אביר כיהן בין השנים 2002-2007 כראש משלחת אזור אמריקה הלטינית. במסגרת תפקידו, סייע אביר בהעלאת עולים מארגנטינה בזמן המשבר הכלכלי שפקד אותה ופעל רבות בתחום החינוך, זהות יהודית ועליה בכל ארצות אמריקה הלטינית.

בין השנים 2007-2011, כיהן אביר כראש המשלחת של אזור אירופה. במסגרת תפקידו, ריכז את פעילות כל המשלחות של הסוכנות היהודית באזור אירופה ופעילות השליחים שם. הוא ביסס והעמיק קשרים עם שגרירויות ישראל באירופה, עם ארגונים יהודיים וראשי קהילות.

בשנת 2011, מונה אביר להיות ראש לשכת החברות של הסוכנות היהודית העוסקות בפעילות בתחומים חברתיים וכלכליים שונים. לשכת החברות פועלת לצד הנהלת הסוכנות היהודית ומנהלי יחידותיה, ליישום מדיניותה ועל מנת לתעל את יכולותיהן המיוחדות של החברות ולהשיא את הישגי החברות לקידום יעדי הארגון.

### פעילות ציבורית

אביר מכהן בהתנדבות כחבר במועצות מנהלים הבאות:

* מכללת לוינסקי לחינוך
* החברה למוסדות חינוך בתל אביב
* כפר המכביה בע"מ
* כרמל מזרחי (בעבר)

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה אביר - יו"ר מועצת המנהלים, באתר עמיגור
* פרויקט דיור ציבורי לגיל הזהב הגדול ביותר בארץ נחנך היום באשקלון, באתר משרד הבינוי והשיכון
* הילה ציאון, כפ"ס: דיור ציבורי לקשישים ב-280 ש' בחודש, באתר ynet, 15 בדצמבר 2015
**קאורי סקמוטו** (באנגלית: **Kaori Sakamoto**; ביפנית: **坂本花織**; נולדה ב-9 באפריל 2000) היא מחליקה אמנותית על הקרח יפנית, 3 פעמים ברציפות אלופת עולם (2022–2024) בהחלקה על הקרח ליחידות וזוכת שתי מדליות ארד אולימפיות (בייג'ינג 2022) ביחידות ובקבוצתי.

חיים אישיים
-----------

סקמוטו נולדה וגדלה בקובה.

### 2018

באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) סיימה במקום שישי בתחרות ליחידות בתוצאה של 209.71 נק' ובמקום חמישי בתחרות הקבוצתית

### 2019

באליפות העולם שנערכה בסאיטמה, יפן, במרץ 2019 היא סיימה במקום חמישי בתחרות ליחידות בתוצאה של 222.83 נק', נקודה אחת פחות ממדליית ארד. לאחר התרגיל הקצר היא דורגה במקום השני

### 2021

באליפות העולם שנערכה בסטוקהולם, שוודיה, במרץ 2021 היא סיימה במקום שישי בתחרות ליחידות בתוצאה של 207.80 נק'

### 2022

#### מדליות ארד אולימפיות

באולימפיאדת בייג'ינג (2022) זכתה בשתי מדליות ארד, בתחרות ליחידות בתוצאה של 233.13 נק', אחרי אנה שצ'רבאקובה (255.95 נק') ואלכסנדרה טרוסובה (251.73 נק') שתיהן מרוסיה ובתחרות הקבוצתית, ארחי רוסיה וארצות הברית.

#### אלופת עולם

חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במונפלייה, צרפת, במרץ אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בתחרות ליחידות בתוצאה של 236.09 נק' לפני לאונה הנדריקס מבלגיה (217.70 נק') ואליסה ליו מארצות הברית (211.19 נק').

### 2023

באליפות העולם שנערכה בסאיטמה במרץ היא זכתה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בתחרות ליחידות בתוצאה של 224.61 נק' לפני לי הא-אין מקוריאה הדרומית (220.94 נק') ולאונה הנדריקס מבלגיה (210.42 נק') ובכך הגנה על תוארה.

### 2024

באליפות העולם שנערכה במונטריאול במרץ היא זכתה במדליית זהב בפעם השלישית ברציפות בתחרות ליחידות בתוצאה של 222.96 נקודות, לפני איזבו לויטו מארצות הברית (212.16 נקודות) וקים צ'אה יאון מקוריאה הדרומית (203.59 נקודות).

הישגים
------

| תחרות | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **בינלאומי** |
| משחקי החורף האולימפיים (יחידות) | 6 |  |  | מקום 3 |  |  |  |
| משחקי החורף האולימפיים (קבוצתי) | 5 |  |  | מקום 3 |  |  |  |
| אליפות העולם |  | 5 |  | 6 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |
| **לאומי** |
| אליפות יפן | מקום 2 | מקום 1 | 6 | מקום 2 | מקום 1 | מקום 1 | מקום 1 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאורי סקמוטו** בוויקישיתוף
* קאורי סקמוטו, ברשת החברתית אינסטגרם
* קאורי סקמוטו, באתר olympedia.org
**עמית קוטלר** (נולד ב-25 בספטמבר 1979) הוא עיתונאי ומגיש טלוויזיה ישראלי.

ביוגרפיה
--------

קוטלר נולד לאם ישראלית ולאב יליד ארגנטינה. הוא למד במגמת ערבית בתיכון היובל בהרצליה. את שירותו בצה"ל עשה ביחידה 8200.

לאחר שחרורו צה"ל עבד בתחנת הרדיו האזורית 99FM ובמגזין הנוער "מעריב לנוער". בשנת 2004 החל לעבוד ב"מעריב" כעורך בדסק החדשות וככתב מגזין התרבות. ב-2008 שימש כשליח מעריב לטקס פרסי אוסקר ה-80, שם ליווה את צוות שחקני הסרט "בופור", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר.

ב-2008 עבר ממעריב לשמש כעורך התרבות באתר ynet. בהמשך מונה לעורך דף הבית של האתר, הגיש תוכני אקטואליה, טכנולוגיה ותרבות באולפן האתר, ושימש עורך מדור התיירות "ynet חופש".

קוטלר השתתף בתוכניות רדיו שונות בתחנת 103fm.

השתתף בעונה 1 פרק 6 של התכנית וויפאוט ישראל בתור "העיתונאי שאוהב חייזרים".

בטלוויזיה היה עורך ומגיש בתחום התרבות בערוץ הראשון ובכלל זה בתוכניות "תרבות היום", "טרמינל תרבות" ו"קיץ חי".

בערוץ 20 שימש קוטלר בתפקיד כתב בתוכניות שונות ובהן, "לפני כולם" ו"כלכלי בלילה" בהנחיית שרון גל.

בשנת 2017 הצטרף לערוץ עשר - תחילה ככתב בתוכנית "הצינור" בהגשתו של טל ברמן. לאחר מיזוג רשת וערוץ עשר, עבר לרשת 13, שם השתתף, בין השאר, בתוכניות "העולם הבוקר" ו"היום שהיה". הוא שימש ככתב הערוץ לאירוויזיון 2018 ולאירוויזיון 2019.

ביולי 2019 החל להגיש ב"רשת 13" את מגזין התרבות "טרמינל", אך בראשית 2020 הוחלף בהגשה בידי ירדן הראל.

בפברואר 2020 הגיש ברשת 13, לצד שי-לי שינדלר, את התוכנית היומית "MUST"‏ ששידורה הסתיים לאחר חודשים ספורים.

קוטלר הומוסקסואל. בזוגיות עם בנג'מין, עולה חדש מאוסטרליה. מתגורר בתל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמית קוטלר** בוויקישיתוף
* עמית קוטלר, ברשת החברתית פייסבוק
* עמית קוטלר, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* עמית קוטלר, ברשת החברתית אינסטגרם
* עמית קוטלר, ברשת החברתית LinkedIn
* עמית קוטלר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* עמית קוטלר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* עמית קוטלר, באתר ynet
* עמית קוטלר באתר 103fm
* קוטלר באתר החדשות 13

הערות שוליים
------------

1. ↑  דוד אברהם‏, תיירות נכנסת, באתר וואלה!‏, 24 ביוני 2014
2. ↑  *וויפ אווט ישראל עונה 1 פרק 6*, נבדק ב-2023-04-20
3. ↑  משה בנימין, מטלוויזיה עד אופנה: הכירו את צוות השופטים בתחרות Extreme Concept, באתר אייס, 2 בינואר 2012
4. 1 2  רן בוקר, "ביום בהיר אחד אמרו לנו שאנחנו הולכים להתחתן", באתר ynet, 12 בפברואר 2020
"**Run Run**" (בעברית: "**רוץ רוץ**"; מעוצב: "**RUN RUN**") הוא הסינגל השיווקי הראשון והיחיד של הזמרת-יוצרת הצרפתייה אינדילה מתוך אלבומה הראשון, *Mini World*. הוא יצא לאור ב-23 באוגוסט 2014, כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום. את השיר כתבה אינדילה עם סקלפוביץ', שגם הפיק לה אותו.

רוב השיר הוא בשפה הצרפתית, אך בפזמונו ניתן למצוא שורות שבהן השתמשה אינדילה בשפה האנגלית.

לשיר לא יצא וידאו קליפ אך אינדילה פרסמה בערוץ היוטיוב שלה הופעה המכילה מספר נגנים וקולות רקע.

רקע והופעה
----------

במילות השיר ניתן לראות את השורה: "!Cause you wanna run, run, run never stop", ובשורה זו בעצם ניתן להבין את משמעות השיר, שהיא בעצם מדברת [אינדילה] על בן אדם שתמיד שואף קדימה, ולעולם לא רוצה לעצור, אלא תמיד לרוץ הלאה.

אמנם לסינגל לא הוציאה אינדילה קליפ או קליפ מילים, אך לבסוף הועלתה ליוטיוב הופעה שבה היא מופיעה עם השיר. בהופעה ניתן לראותה כשמסביבה מספר נגנים עם כלים שונים כגון: גיטרה וסוגים שונים של כלי הקשה. בספוטיפיי צבר השיר למעלה מ-9 מיליון השמעות.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2014)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  צרפת | SNEP | – |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על השיר "Run Run" באתר AllMusic
* סרטון השיר "Run Run" באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Introverder (2014-12-23), *Indila - Run Run (Live - Paris)*, נבדק ב-2017-08-11
2. ↑  *Indila – Run Run* (באנגלית), נבדק ב-2017-08-11
3. ↑  *Mini World*, נבדק ב-2020-04-02

| אינדילה |
| --- |
| אלבומי אולפן | *Mini World* |
| סינגלים | "Dernière danse" • "Tourner dans le vide" • "S.O.S" • "Run Run" • "Love Story" • "Parle à ta tête" |
| שיתופי פעולה | "Thug Mariage" • "Bye Bye Sonyé" • "Dreamin'" • "Trinité" |
**רועי בֶּר** (נולד ב-30 בספטמבר 1961) הוא כימאי תאורטי ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים וראש מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית.

ביוגרפיה
--------

בר נולד בירושלים לפרופ' מיכאל בר (פיזיקאי) ומלוין בר (בעבר סגנית ראש עיריית רחובות) וגדל ברחובות.

בשנת 1979 החל את לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1991 חזר לספסל הלימודים והחל את לימודי התואר השני בכימיה תאורטית בהנחיית פרופ' רוני קוזלוב, אותם השלים בהצטיינות יתרה, ומיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי, אף הם בקבוצתו של קוזלוב. את עבודת הדוקטורט שלו הגיש בשנת 1996.

באותה שנה יצא בר לארצות הברית ושימש כעמית בתר-דוקטורי בהנחיית פרופ' מרטין הד-גורדון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1998 שב לישראל והצטרף כמרצה בכיר לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים.

בשנת 2002 קודם לדרגת פרופסור חבר וב-2006 לפרופסור מן המניין, אז גם מונה לראש המחלקה לכימיה פיזיקלית ולמנהל מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית, תפקיד בו הוא מכהן גם כיום (2022).

מנישואיו לאביטל אילון בר נולדו לבר שתי בנות, הבכורה היא הקריינית והכתבת אחינעם בר. בר חי בזוגיות עם המתמטיקאית הישראלית-קנדית פרופ' יעל קרשון מאוניברסיטת טורונטו ומאוניברסיטת תל אביב.

מחקר
----

בר עוסק בפיתוח של תורות ושיטות חישוביות חדשות שמטרתן לחזות תכונות של מולקולות, ננו גבישים וחומרים שונים על בסיס החוקים היסודיים של מכניקת הקוונטים. מחקרו מאפשר שימוש במתמטיקה, בחישובים ובסימולציות מחשב לתאר את התהליכים המולקולריים האחראים על הפקה יעילה של אנרגיה בת קיימא, ובכלל זה המרה של אור שמש לחשמל באמצעות תאים סולאריים, וכן הפקה של דלקים נקיים ויעילים מגז טבעי. בר פיתח, בשיתוף עם תלמידותיו ד"ר תמר שטיין וד"ר אסתר ליבשיץ, ועם פרופ' ליאור קרוניק ממכון ויצמן ותלמידתו ד"ר סיוון רפאלי-אברמסון, שיטות חישוב המאפשרות הערכה מדויקת של האנרגיה הדרושה להעביר אלקטרון בין אזורים שונים של מולקולות גדולות. שיטות אלה מיושמות תדיר להערכה של הפער האנרגטי היסודי במולקולות ובחומרים מתקדמים.

בר נבחר מספר פעמים למרצה מצטיין ואף זכה בפרס הרקטור להצטיינות במחקר ובהוראה. בין תלמידיו: ד"ר תמר שטיין, וד"ר אסתר ליבשיץ מהאוניברסיטה העברית, ופרופסור וויטק וולאצ'ק מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.

פרסים והוקרה
------------

* פרס וולף לתלמידי דוקטורט (1995)
* פרס מרכז פריץ הבר למחקר (1996)
* פרס יוספה ולאוניד אולשוואנג, מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2000)
* פרס קלצ'קי להתקדמות בחזית המדע (2013)
* מופקד הקתדרה לכימיה על שם משפחת רטנר (2015)
* פרס רקטור האוניברסיטה העברית למצוינות במחקר ובהוראה (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

* דף אישי באתר האוניברסיטה העברית
* רועי בר, באתר גוגל סקולר
* רועי בר, באתר ResearchGate

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415975805171
* ORCID: 0000-0001-8432-1925
* VIAF: 11154327971426852014
* WorldCat (עם VIAF): 11154327971426852014

 |
**עמנואל שילה** (נולד בי"ח בתשרי תשכ"ו, 1965) הוא עיתונאי ישראלי דתי לאומי, פובליציסט, ועורך העיתון "בשבע" מאז הקמתו.

ביוגרפיה
--------

שילה הוא בנו של הרב דניאל שילה, שהיה רבה של קדומים. למד בישיבת ירושלים לצעירים, בישיבת קדומים, במרכז הרב ובכולל של הרב שמואל טל בנוה דקלים, ממנו צמחה מאוחר יותר ישיבת תורת החיים.

שירת בצה"ל בחיל ההנדסה הקרבית בשירות סדיר ובמילואים.

בהמשך עבר לקרני שומרון ושימש כר"מ בישיבת ההסדר המקומית. בקיץ 1998 הצטרף לעיתון "מקור ראשון" ובמשך כשנתיים וחצי היה עורכו של העיתון. בשנת 2001 החל בעריכת והגשת תוכנית הרדיו "יומן הבוקר" בערוץ 7.

ב-2002 היה שותף לצוות שהקים את העיתון "בשבע", ומאז הוא משמש עורכו. במסגרת זו מפרסם שילה טור קבוע בעיתון בשם "שולחן עורך". על העיתון בשבע אמר כי תפקידו "לתת עוצמה מגזרית פנימית לציבור הדתי" לצד החשיבות שהוא מייחס להשתלבות אנשי תקשורת דתיים בתקשורת הכללית. עם זאת, במקום אחר טען שילה כי השתלבותם של אנשי תקשורת דתיים בתקשורת הכללית היא "מאוד-מאוד בעייתית".

חיים אישיים
-----------

שילה נשוי לרבנית עידית, ראש מדרשת שיל"ת באלוני שילה וראש בית המדרש במכללת שערי משפט. אב לשמונה ומתגורר בקרני שומרון.

אחד מבניו הוא ממוביליו מחאת הקו האדום בשנת 2022.

אחיו הם: הרב ידידיה והרב ישעיהו - מלמדים בתלמוד תורה מורשה. הרב חברון - ראש ישיבת עתניאל לצעירים. מבין גיסיו נמנה הרב ניצן בראונר (בן דודו של אשת הרב אביהוא שורץ)

ב-3 ביולי 2023 נפצע מיידוי אבנים בציר גלעד (60) ואושפז בבי"ח מאיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמנואל שילה** בוויקישיתוף
* עמנואל שילה, ברשת החברתית פייסבוק
* עט לכל חפץ(הקישור אינו פעיל), ראיון בעלון מעייני הישועה, וירא תשס"ט (2008)(הקישור אינו פעיל, מאי 2020)
* ישי פרידמן, למה ג'קי לוי הכעיס את עורך עיתון "בשבע"?, אתר סרוגים
* עיתונאות ותקשורת - ריאיון עם הרב עמנואל שילה, ערוץ מאיר

הערות שוליים
------------

1. ↑   ציוץ של עמנואל שילה  ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 במרץ 2024
2. ↑  חשבון נפש שלא עוצר בכתום, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 בספטמבר 2007 (מתוך עלון עולם קטן)
3. ↑  אורן פרסיקו, רש"י אוף דה רקורד, באתר העין השביעית, 19 במאי 2009
4. ↑  עורך העיתון הסרוג נפצע בפיגוע אבנים - ושחזר את רגעי האימה, באתר כיפה, 4 ביולי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298408105171
* VIAF: 299354656
* WorldCat (עם VIAF): 299354656

 |
**רונית אשרי** (נולדה ב-18 ביוני 1975) היא שחקנית, זמרת וקריינית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

רונית אשרי נולדה בכפר סבא וגדלה בכוכב יאיר. בשנת 2001 סיימה לימודי משחק בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי". במהלך הקריירה שלה שיחקה בהצגות ילדים רבות, ובמשך שנים הייתה קריינית הבית של שפ"א (שידורי פרסומת מאוחדים).

בשנים 2004–2017 שיחקה בתיאטרון "יידישפיל". בין ההצגות בהן לקחה חלק: "מונולוגים מהקישקע", "נשמה צוענית", "א יידישע מאמע", "רביזור", "בעלת הארמון", "הקוסם מלובלין" ועוד. בשנים אלה שיחקה גם מחוץ לתיאטרון בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "עבודה ערבית", ו"לחיות מחדש" (חיים בוזגלו), וכן ובפרסומות לטלוויזיה.

משנת 2017 מתגוררת אשרי בניו יורק, ושם היא משחקת בתיאטרון "New Yiddish Rep". בין השאר שיחקה שם בהצגות: "מלאכת החיים" (חנוך לוין) בגרסאות באנגלית וביידיש, ו-"Awake and sing" (קליפורד אודטס), בה גילמה את התפקיד הראשי - אם המשפחה, בסי ברגר. על תפקידה זה זכתה לשבחי המבקרים בעיתונות הניו יורקית.

בראשית 2020 הצטרפה לפרויקט La grand voyage, יצירה של צוות שחקנים מניו יורק שנאסף כדי לחקור ולפתח את ז’אנר הליצן התאטרלי. את הפרויקט מביימת Aelita West, ליצנית ותיקה ב-Snowshow של סלאבה פולונין. בשנה זו שיחקה גם בסדרת הטלוויזיה "המורדת" בנטפליקס, המספרת על צעירה חרדית הבורחת לברלין עקב השידוך ששידכו לה דודתה מלכה שוורץ (אותה גילמה אשרי) וסבתה. בסדרה משתתפים גם גרא סנדלר, בעלה של אשרי, ובנם נעם.

בשנת 2022 לוהקה אשרי לתפקיד בסדרת הטלוויזיה אל מעבר האוקיינוס. בסדרה היא מגלמת את בלה שאגאל.

אשרי נשואה לשחקן גרא סנדלר, אותו הכירה במהלך עבודתם המשותפת ביידישפיל, ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רונית אשרי** בוויקישיתוף
* רונית אשרי, ברשת החברתית אינסטגרם
* רונית אשרי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* רונית אשרי, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* רונית אשרי, באתר ספר הקולנוע הישראלי
* קרי רובינשטיין, חנוך לוין ביידיש בניו יורק, באתר ynet, 25 במאי 2018
* ראיון של רונית אשרי ויוני אילת עם בן כספית – בתוכנית "עושים סדר"
* ראיון של רונית אשרי ויוני אילת עם קובי אוז – בתוכנית הבוקר
* רונית אשרי בהצגה נשמה צוענית – בשיר: "בן אדם"
* כל מה שרציתם לדעת על הקאסט הישראלי של "המורדת", באתר ‏מאקו‏, 17 באפריל 2020
* יואב בירנברג, "שיחקתי גם עם נטלי פורטמן, אבל 12 שנה אני ממוקה. אין איך לצאת מהמשבצת בארץ", באתר ynet, 7 באפריל 2023
**מרווין אולאוולה אקינלבי פארק** (בספרדית ובאנגלית: **Marvin Olawale Akinlabi Park**, בקוריאנית: **마빈박**; נולד ב-3 ביולי 2000 בפלמה דה מיורקה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת לאס פאלמאס מלה ליגה, בהשאלה מריאל מדריד.

חיים אישיים
-----------

מרווין נולד בפלמה דה מיורקה שבספרד לאב ניגרי ולאם דרום קוריאנית.

קריירת מועדונים
---------------

מרווין גדל במחלקות הנוער של סיוטאט דה פלמה, טרנמיר רוברס, לה סאלה, פניה ארבאל וריאל מדריד. בשנת 2019 החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד. ב-20 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 0-0 נגד ריאל סוסיאדד במסגרת המחזור השני בלה ליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה בעונה זו.

ב-12 באוגוסט 2022 הושאל מרווין למשך עונת 2022/2023 ללאס פאלמאס מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך 24 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד, וסייע למועדון להעפיל ללה ליגה. ב-18 באוגוסט 2023 הוארכה השאלתו גם לעונת 2023/2024.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Marvin Park elige a España באתר מונדו דפורטיבו, 14 בינואר 2019 (בספרדית)
2. ↑  Marvin Park, nuevo jugador de la UD Las Palmas באתר הרשמי של לאס פאלמאס, 12 באוגוסט 2022 (בספרדית)
3. ↑  Marvin Park, nuevo jugador de la UD Las Palmas באתר הרשמי של לאס פאלמאס, 18 באוגוסט 2023 (בספרדית)