recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לוקה קלדירולה** (באיטלקית: **Luca Caldirola**; ‏‏נולד ב־1 בפברואר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדות הבלם והמגן שמאלי בקבוצת מונצה מהסרייה א'.

קריירת מועדונים
---------------

קלדירולה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצות הילדים והנוער של קבוצת אינטר מילאנו ואף שימש כקפטן קבוצת הנוער. במהלך עונת 2009/2010 צורף מספר פעמים לסגל הקבוצה הבוגרת, אך לא שותף במשחקים. את הבכורה הלא-רשמית ערך במסגרת משחק ידידות נגד AC מילאן.

בעונת 2010/2011 הושאל לקבוצת ויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית בה שיחק 11 משחקים. ביוני 2011 מכרה אינטר מחצית מכרטיס השחקן של קלדירולה לקבוצת צ'זנה כחלק מעסקת ההעברה של יוטו נגטומו לקבוצה. ב-7 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי אינטר במשחק במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות מול קבוצת צסק"א מוסקבה. כחודש לאחר מכן הושאל לקבוצת ברשה ששיחקה בסרייה ב'. ביוני 2012, עבר לשחק בקבוצת צ'זנה ושיחק בה בחצי הראשון של העונה, בטרם הושאל שוב לברשה עד לסיום העונה.

ביוני 2013 חתם על חוזה ל-4 עונות בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה. ב-7 בדצמבר 2014 כבש את שער הבכורה בקריירה בבעיטה חופשית בהפסד הקבוצה 2–5 לקבוצת איינטרכט פרנקפורט. בעונת 2015/2016 הושאל לעונה לקבוצת דרמשטאדט 98 ובסיומה חזר לשחק בברמן.

בינואר 2019 חזר קלדירולה לאיטליה לאחר חמש שנים, כשחתם בבנוונטו מהסרייה ב', אליה עבר בהעברה חופשית. בתוך שתי עונות חתם בקבוצת מונצה מהסרייה ב'.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לוקה קלדירולה

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקה קלדירולה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  TIM Trophy: Inter 1–0 AC Milan, 14 August 2009
2. ↑  Transfer market: Nagatomo belongs to Inter now, 1 July 2011
3. ↑  Bremen sign Caldirola, Skynews.com, 26 June 2013
4. ↑  Frankfurt vs Bremen, skysport.com, 7 December 2014
5. ↑  Darmstadt sign Luca Caldirola on loan from Werder Bremen, Espnfc.com, 15 July 2015
בית קפה בתל אביב שבו נכתבה המילה "שדרה" ללא ניקוד, אך התעתיק שלה לאנגלית שגוי מכיוון שהוא מביא להגייה שגויה של האות ש' בעברית (שהיא שין שמאלית)
תמרור בכניסה לכפר הערבי מוסמוס מציג שימוש בשילוב של תעתיק אותיות עם תעתיק הגאים בתעתיק לעברית, ובתעתיק הגאים בתעתיק לאנגלית
סטיקר "נ נח נחמ נחמן מאומן" בתעתיק לערבית
**תעתיק** הוא מונח בבלשנות המתאר תהליך התאמת מלל בשפה אנושית לשיטת כתב שאינה שייכת לשפה, תוך שימוש בחוקים מסוימים, כך שניתן יהיה לשחזר את הגיית המלל מקריאת הכתוב גם מבלי לדעת לקרוא את השפה שבה המילה מדוברת.

סוג אחד של תעתיק הוא **תעתיק אותיות**, או **טרנסליטרציה**, שבו כל אות או סימן בכתב של שפת המקור מוחלפים באות או סימן תואמים קבועים בכתב היעד. ניתן לראות סוג זה של תעתיק כהתאמת שיטת כתיבה אחת לאחרת.

סוג שני של תעתיק הוא **תעתיק הגאים**, או **טרנסקריפטציה**, שבו המילה נכתבת בשפת היעד בהתאם לאופן ההגייה. תעתיק מסוג זה שואף לכך שקורא התעתיק יוכל לבטא את המילה המתועתקת בצורה שתהיה ככל האפשר דומה לצורת המקור.

בדרך כלל מועדף תעתיק הגאים, משום שתעתיק אותיות גורם להגייה הרחוקה לעיתים מהביטוי המקורי. בתרגומים הראשונים לעברית לספריו של הסופר מייקל קרייטון (Michael Crichton), תועתק שמו בטעות כ"מייקל קריצ'טון", וזו תוקנה בתרגומים מאוחרים יותר. הוא הדין באשר לסופר סטיבן קינג (Stephen King), ששמו תועתק בחלק מהספרים "סטפן קינג". פחות שפר גורלו של הסופר האיטלקי איטלו זבבו (Italo Svevo), שבתרגום הראשון לספרו, שנעשה מאנגלית (ולא משפת המקור, איטלקית), נכתב שמו "סבבו", וכך נכתב השם גם בכל תרגומיו הבאים.

לעיתים תעתיק האותיות הופך לדומיננטי. את שם משפחתו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן (Abraham Lincoln) מבטאים דוברי אנגלית "לינקן", אך דוברי עברית מבטאים זאת בהתאם לתעתיק האותיות, "לינקולֶן".

כיוון שלשיטות כתב שונות ולשפות שונות יש מאפיינים פונולוגיים שונים, במקרים רבים לא ניתן לבצע תעתיק "מושלם", דהיינו, כזה שיאפשר לקורא בשפת היעד לבטא את המילה המתועתקת כמו בשפת המקור. לכן, העוסקים בתיעתוק נאלצים "להתפשר" מדי פעם ולוותר על הדיוק הלשוני, במקרים שבהם דיוק זה גורם להגייה פחות קרובה למקור על ידי קורא בשפת היעד.

הפעלים גזורי השם **תִּעְתֵּק** וכן **תֻּעְתַּק** הם חידושיו של המילונאי ראובן אלקלעי, לפי הכתוב במילונו.

ראו גם
------

* פונולוגיה
* פונטיקה
* פונמה
* כתב
* תעתיק שמות לועזיים
* אלפבית פונטי בין-לאומי
* התעתיק מעברית ללועזית

לקריאה נוספת
------------

* "כללי התעתיק", **העברית**, מחזור ס, חוברת א-ב, תשע"ב

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תעתיק** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טרנסליטרציה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טרנסקריפציה** |

* כללי התעתיק, באתר האקדמיה ללשון העברית
* עוזי אורנן, מבנה המילה והשתקפותו בניקוד ובתעתיק
* על התעתיק מעברית לכתב לטיני, **העברית** ס, חוברות א–ב (תשע"ב), עמ' 62–69, באתר האקדמיה ללשון העברית
* רונית גדיש, בין טרנסקריפצייה לטרנסליטרציה: התעתיק מעברית לאותיות לטיניות, **העברית** ס, א–ב (תשע"ב), עמ' 43–60

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראובן אלקלעי, כרך 3, **מלון עברי שלם**, הוצאת גליל, 1994
**אנטוני "טוני" לימה סולה** (בקטלאנית: **Antoni "Toni" Lima Solá**; נולד ב-22 בספטמבר 1970 בגאבה שבקטלוניה, ספרד) הוא כדורגלן עבר אנדורי ששיחק בעמדת הבלם.

חיים אישיים
-----------

לימה נולד בגאבה שבקטלוניה, ספרד. אחיו הצעיר הוא הכדורגלן אילדפונס לימה.

קריירת מועדונים
---------------

לימה החל לשחק במחלקת הנוער של דאם. בעונת 1990/1991 שיחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית. בעונת 1991/1992 שיחק באספניול מליגת העל הספרדית, בה ערך שתי הופעות ליגה. לאחר מכן שיחק במשך 3 עונות בפלמוס מהליגה הספרדית השנייה, וערך בה 100 הופעות בהן הבקיע 9 שערים. בשלוש העונות הבאות חזר לימה לשחק בליגה הספרדית השלישית. הוא החל לשחק בפולי אלמריה, ממנה עבר לריאל מורסיה, וחזר לפולי אלמריה. בעונת 1998/1999 שיחק לראשונה מחוץ לספרד, באוניאו דה מדיירה מהליגה הפורטוגלית השנייה, בה ערך 7 הופעות ליגה. לאחר מכן חזר לשחק בספרד, כשחתם בהוספיטאלט מהליגה הספרדית השלישית. בעונת 2000/2001 שיחק בגאבה, מועדון כדורגל מעיר הולדתו, ששיחק בליגה הספרדית הרביעית. בעונת 2001/2002 שיחק יחד עם אחיו הצעיר, אילדפונס לימה, ביוניקוס מליגת העל היוונית. הוא ערך 3 הופעות במועדון, ובעונה הבאה חזר לגאבה, שבינתיים עלתה לליגה הספרדית השלישית, ושיחק בה במשך שתי עונות. בשנייה לקח חלק בחזרתה של הקבוצה לליגה הספרדית הרביעית. לקראת שתי העונות הבאות חזר לשחק בפלמוס, ששיחקה גם היא בליגה הספרדית הרביעית. לאחר מכן עבר לשחק באיביסה-אייביסה עד לפרישתו בגיל 38.

קריירה בינלאומית
----------------

לימה החל לשחק בנבחרת אנדורה בשנת 1997 והבקיע את שערו היחיד במדיה בשנת 2002. ב-10 ביוני 2009 ערך את משחקו האחרון בנבחרת, כששיחק במחצית הראשונה ולבש את סרט הקפטן בהפסד 6-0 לנבחרת אנגליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. במשך כל תקופתו בנבחרת אנדורה שיחק יחד עם אחיו הצעיר, אילדפונס לימה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוני לימה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל השחקן באתר ForaDeJogo
**קאראצ'אייבסק** (ברוסית: **Карачаевск**; בקאראצ'אי-בלקר: **Къарачай шахар**, קאראצ'אי שאחאר) היא עיר ברפובליקת קאראצ'אי-צ'רקסיה ברוסיה. העיר שוכנת במפגש הנהרות קובאן וטברדה במרכז הרפובליקה. בעיר מתגוררים כ-21 אלף תושבים (נכון ל-2017).

היסטוריה
--------

היישוב הוקם ב-1926, תחילה בשם גאורגייבסקויה (Георгиевское) וכעבור זמן קצר שמו שונה למיקויאן-שאחאר (Микоян-Шахар), כהוקרה לפוליטיקאי הסובייטי אנסטאס מיקויאן (משמעות המילה "שאחאר" היא "עיר" בשפת קאראצ'אי-בלקר המקומית). ב-1929 היישוב קיבל מעמד של עיר.

ב-1942, במהלך מלחמת העולם השנייה, האזור נכבש על ידי גרמניה הנאצית, והוא שוחרר על ידי הצבא האדום בינואר 1943. ב-1944, לאחר שברית המועצות גירשה את הקאראצ'אים המקומיים (רו') לאזור קזחסטן וקירגיזסטן בטענה שהם שיתפו פעולה עם הגרמנים, שטחי המחוז הקאראצ'אי האוטונומי (אנ') סופחו לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה ושם היישוב שונה ל"קלוחורי" (Клухори).

ב-1955 האזור הועבר לשטח מחוז סטברופול של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית. כעבור שנים ספורות הגירוש של הקאראצ'אים בוטל, הוקם המחוז הקאראצ'אי-צ'רקסי האוטונומי (אנ'), ושם היישוב שונה ל"קאראצ'אייבסק", על שם הקאראצ'אים.

הקהילה היהודית
--------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
### השואה

ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-50 יהודים, פחות מאחוז מכלל האוכלוסייה. כשהגרמנים נכנסו לעיר באוגוסט 1942 ככל הנראה שהו בה כ-120 יהודים, כשהתוספת נבעה מפליטים שהגיעו מלנינגרד, אוקראינה ומקומות נוספים. היהודים חולקו לשתי קבוצות שוות ורוכזו בשני מקומות שונים: קבוצה אחת נורתה למוות ב-12 בספטמבר וקבוצה שנייה הוכנסה לביתן על גדות נהר טברדה שתפקד כמעין גטו. ב-9 בדצמבר או בינואר 1943, לאחר מספר חודשים של עבודות כפייה והתעללות, הגרמנים ירו למוות בתושבי הביתן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קאראצ'אייבסק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קאראצ'אייבסק
* מיקויינשחר (Mikoyanshakhar), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* מיקויאן שאחאר במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  מיקויינשחר (Mikoyanshakhar), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם".
2. ↑  הצלת יהודים בטברדה שבתוך קאראצ'אייבסק בתקופת השואה על ידי מוסלמים, באתר יד ושם
3. 1 2 3 4  מיקויאן שאחאר במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge924212

 |
**אבנר איתי** (נולד ב-1934) הוא מנצח מקהלות ישראלי, מהמובילים בפיתוח שירת המקהלה האמנותית בישראל.

חייו
----

איתי נולד בקיבוץ כפר גלעדי. כילד, למד לנגן באבוב ובאקורדיון. בהמשך למד אבוב אצל אליהו טורנר, האבובן הראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. את דרכו המוזיקלית המקצועית החל כאבובן בתזמורת צה"ל ואחר כך כאבובן ראשי בתזמורת הקאמרית הישראלית. למד קומפוזיציה אצל פאול בן חיים ויחזקאל בראון. ולמד בפריז בהתמחויות: אבוב, חלילית, מוזיקה של הבארוק שירה וניצוח מקהלות אצל פיליפ קאיאר (צר'), ובלונדון. עם יסוד האנסמבל הקאמרי הישראלי הצטרף אליו כנגן אבוב.

אבנר איתי ניצח על מקהלת האיחוד החל מ-1962, במשך כ-35 שנה. בשנת 1969 ייסד את המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובאמצע שנות ה-70 ייסד את מקהלת "זמרי קאמרן". 13 שנים שימש כמנצח וכמנהל המוזיקלי של המקהלה. בשנת 1987 היה בין מייסדי בית הספר לשירת מקהלה. בתחילת שנות ה-90 ניסה, ללא הצלחה, להחיות את מקהלת רינת, שנוסדה בשנות ה-50 על ידי גארי ברתיני ועמדה בפני פירוק. בשנת 1997 הקים את אנסמבל זמרי קולגיום וניצח עליה עד לשנת 2011. משנת 2012 מנהל אבנר איתי הרכב קאמרי קולי-אינסטרומנטלי בשם **בארוקאמרי**.

בשנת 2000 הוענק לאיתי פרס שר המדע התרבות והספורט ע"ש פרנק פלג לשנת תש"ס, על פעילות אמנותית ברמה גבוהה רבת שנים. 

איתי לימד ניצוח מקהלה באקדמיות למוזיקה בתל אביב ובירושלים, ורבים מתלמידיו מנצחים כיום בישראל ובחו"ל. לימד וריכז את מגמת ניצוח המקהלה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב.

בשנים האחרונות עוסק אבנר איתי גם בעיבוד אמנותי של שירים ישראליים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אבנר איתי, באתר Discogs (באנגלית)
* אבנר איתי באתר Milken Archive of Jewish Music
* חנוך רון, מקהלה של איכות, דבר, 3 באוגוסט 1977
* חנוך רון, סוף סוף מקהלה, דבר, 10 בפברואר 1978
* זאב רב-נוף, כשקונצרט הופך לחגיגה, דבר, 10 במאי 1979
* אוליה זילברמן, הפרשנות של אבנר איתי, מעריב, 20 במאי 1979
* חנוך רון, מקהלה עם סגנון, דבר, 8 במאי 1980
* חנוך רון, שמעתי קונצרט יפה, דבר, 3 ביולי 1980
* חנה ידור, המקהלה שניצחה את המימסד, מעריב, 26 באוקטובר 1984
* נעם בן זאב, אתמול בקונצרט || אהבה ומחלות ילדות, באתר הארץ, 20 במאי 2013
* סרטו של איתן טל 'מקהלה' על אבנר איתי ומקהלת האיחוד

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  הצד האחורי בעטיפת תקליט מקהלת האיחוד, מקהלת האיחוד 3, תקליטי סי בי אס, 1977
**לוריק צאנה** (באלבנית: **Lorik Cana**; נולד ב-27 ביולי 1983) הוא כדורגלן עבר אלבני-קוסובני ששיחק בעמדת הקשר אחורי ולעיתים כבלם.

קריירת מועדונים
---------------

צאנה נולד בפרישטינה, ובגיל צעיר משפחתו היגרה לשווייץ. בשנת 1997 הצטרף למחלקת הנוער של דרדאניה לוזאן, שנוסדה על ידי הקהילה האלבנית בעיר, ואחרי 3 שנים הצטרף למחלקת הנוער של קבוצת פריז סן-ז'רמן לאחר שהיה מבוקש גם בארסנל אך לא הצליח להשיג ויזה בריטית. בשנת 2002 עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. בעונת 2003/2004, הוא שיחק 32 משחקים וכבש שער אחד, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום ה-2 בליגה וזכה עימה בגביע. עם זאת, בתחילת עונת 2005/2006 ויתר עליו מאמן הקבוצה לורן פורנייר וצאנה חתם באולימפיק מרסיי. בקיץ 2007 הפך לקפטן קבוצה לאחר עזיבתו של הקפטן לשעבר חאביב באיה לניוקאסל יונייטד. ב-24 ביולי 2009 חתם בסנדרלנד תמורת 5 מיליון ליש"ט ובכך הפך לאלבני הראשון בפרמייר ליג. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-1 על בולטון וונדררס. ב-8 ביולי 2010 עבר לגלאטסראיי תמורת 4.5 מיליון אירו. את עונת 2010/2011 פתח טוב, אך באמצע העונה נפצע ולא הצליח לשחזר את יכולתיו מתחילת השנה. ב-3 ביולי 2011, צאנה עבר ללאציו מסרייה א', כחלק מעסקת העברתו של פרננדו מוסלארה שעבר מלאציו לגלאטסראיי. הוא כבש את השער הראשון שלו בלאציו ב-10 בדצמבר 2011 נגד לצ'ה. לאחר פציעות קטנוניות רבות לאורך העונה, ב-31 בינואר 2012, לאציו אישרה כי צאנה ייעדר 6 שבועות עקב פציעה בגב שנגרמה באימונים. לאחר שחזר מפציעה צאנה התאושש במהירות והצליח לחזור להרכב הקבוצה. בעונת 2012/2013 זכה עם המועדון בגביע האיטלקי.

ביוני 2015 חזר לצרפת כאשר חתם בנאנט.

קריירה בינלאומית
----------------

צאנה המחזיק גם באזרחות שווייצרית וצרפתית, החליט בסופו של דבר לשחק בנבחרת אלבניה. ב-11 ביוני 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כאשר הוא רק בן 19. צאנה שימש כקפטן הנבחרת, ויש לו שער אחד ב-93 הופעות. ב-23 ביוני 2016 הודיע על פרישה מהנבחרת לאחר יורו 2016.

תארים
-----

פריז סן-ז'רמן
* הגביע הצרפתי: 2004

אולימפיק מרסיי
* קופה דה פרנס: סגנות 2006, 2007

לאציו
* הגביע האיטלקי: 2013

אלבניה
* שחקן השנה באלבניה: 2004, 2005, 2006
* חביב הקהל באלבניה: 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוריק צאנה** בוויקישיתוף
* לוריק צאנה, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת אלבניה – יורו 2016** |
| --- |
| 1 ברישה • 
2 לילה • 
3 לניאני • 
4 היסאי • 
5 צאנה • 
6 וסאלי • 
7 אגולי • 
8 באשה • 
9 משומאי • 
10 סאדיקו • 
11 גאשי • 
12 שאהי •
13 קוקאלי • 
14 ג'אקה •
15 מווראי •
16 ציקאלשי •
17 אליי •
18 אייטי •
19 באלאי •
20 קאצ'ה •
21 רושי •
22 אבראשי •
23 הוצ'ה •
מאמן: דה ביאסי | אלבניהאלבניה |
לונטה
חלון טריפורי
קטע מהחזית
הקיר החיצוני של חדר המדרגות
**בית אוסישקין** הוא בניין בקרן הרחובות הירקון (מספר 52) ואלנבי בתל אביב הצופה על מגדל האופרה, כיכר הכנסת וחוף תל אביב. מנחם אוסישקין ומשפחתו התגוררו בבניין שנקרא על שמו.

הקמה
----

בית אוסישקין נבנה בשנת 1922 ותוכנן על ידי אלכסנדר לוי במסגרת חברת "קדם - חברת בניין בע"מ" שהקים לוי ביפו אשר יזמה מיזמי בנייה ותשתיות בארץ. הבניין הוא דוגמה בולטת לסגנון האקלקטי שאפיין את הבנייה בתל אביב בעשור השני והשלישי של המאה ה-20. הוא מתאפיין בקשתות מחודדות המזכירות את הבנייה הערבית, כרכובים קלאסיים ואלמנטים קישוטיים נוספים, בדומה לבית הפגודה אשר תכנן לוי שנתיים מאוחר יותר.

אוסישקין, שנבחר ליו"ר הקרן הקיימת לישראל ב-1923, פנה לאלכסנדר לוי שנית וביקש שיתכנן גם את ביתו בשכונת רחביה בירושלים. לוי נענה לבקשתו וב-1925 הגיש תוכניות מפורטות אך מימושן השתהה בשל קשיים כלכליים. לבסוף נבנה הבניין רק ב-1931 בתכנונו של ריכרד קאופמן ולשם העתיק אוסישקין את משכנו.

בשנות ה-30 הוסיף האדריכל יוסף מינור קומה שלישית למבנה. עם פטירתו ב-1941 הוריש אוסישקין את המבנה למשפחתו, והוא נותר בחזקתה עד לשנת 1992.

מבנה לשימור
-----------

כמו בניינים רבים מתקופתו ואף יותר בשל הקרבה השוחקת לאוויר הים, בראשית שנות ה-90 הבית, עמד מתפורר ומוזנח. בשנת 1992 הוא נמכר על ידי דוד אוסישקין, נכדו של מנחם אוסישקין לקבוצת אנשי עסקים ישראלים שהתכוונה לבנות במקומו מגדל מגורים בן 23 קומות. יחד עם זאת, הכרזת המבנה כמבנה לשימור וההגבלות שהוטלו על מבנים באזור מנעו זאת מהם ולבסוף השקיעה הקבוצה כ-4 מיליון דולר בשיפוצו, שימורו והרחבתו של המבנה.

למבנה נוספו שתי קומות שעוצבו בסגנון שונה לחלוטין ומחומרים אחרים כדי להדגיש דווקא את החזית המקורית ולא לפגוע בצורת הבניין הססגונית. בפעולת השימור נשמרה בעיקר החזית ואילו פנים הבניין שונה יחד עם תוספת הבנייה. התוספת, הבנויה בעיקר מפלדה, אלומיניום וזכוכית בניגוד לאבן ובטון מטוייח מהם בנוי המבנה המקורי, יוצרת ניגוד בין ישן וחדש ובשל נסיגה קלה מקו הבניין היא גם כמעט ואינה מורגשת על ידי הולכי הרגל העוברים בקרבת הבניין. שטחו של המבנה המורחב עומד על כ-2,000 מ"ר.

תקופה ממושכת המבנה הוצע למכירה ב-10 מיליון דולר ללא הצלחה. ב-1995 התעניינו בו פייסל חוסייני, אחמד טיבי ומספר נציגים פלסטינים נוספים לצורך הסבתו לנציגות אש"ף בתל אביב. המהלך עורר התנגדות רבתי שהובילה להתעניינות של מספר אנשי עסקים יהודים אך לא נמצאו קונים למבנה וב-2003 אחד היזמים, יעקב אייל, עזב את הארץ והותיר את חובותיו מאחור. לקבוצה מונה כונס נכסים שבשנת 2006 מכר את בית אוסישקין לתושב חוץ.

כיום המבנה מכיל משרדים, דירות ודירות נופש.

לקריאה נוספת
------------

* פנחס בן-שחר, **בתי יפו-תל אביב מספרים**. תל אביב: משרד הביטחון – הוצאה לאור, תש"ן, 1990, ע' 150.
* עופר רגב, **טיול קטן בעיר גדולה**. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ט, 1999, ע' 153.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית אוסישקין** בוויקישיתוף
* מורשת אוסישקין, אילן שחורי, "פינה בעיר", מעריב
* בעלי בית אוסישקין דורשים 10 מיליון דולר בעד הבניין ברחוב הירקון בת"א, גלובס

הערות שוליים
------------

1. ↑  תושב חוץ רכש את בית אוסישקין ב-4.3 מיליון דולר, גלובס
2. ↑  יזם הנדל"ן יעקב אייל עזב את הארץ והשאיר חובות של מיליונים, גלובס
**קית' קפלן** (באנגלית: **Keith Kaplan**) הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר. אלוף המכביה (שלוש-עשרה 1989).

ביוגרפיה
--------

קפלן נולד וגדל במנלפן, ניו ג'רזי. הוא התאמן בקבוצת השחייה של ימק"א. הוא למד באוניברסיטת הרווארד. הוא קבע שיא אוניברסיטת הרווארד במשחים ל-50 יארד חופשי ול-100 יארד חופשי.

בתחרויות השחייה של המכביה ה-13 שנערכו בשנת 1989, זכה קפלן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא יסוד חדש של 23.85 שניות, לפני רזיאל רימר מישראל (23.94 שניות) ואנדרו גלר מארצות הברית (23.97 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.57 שניות, לפני אנדרו גלר (52.62 שניות) וריק ארונברג מארצות הברית (52.82 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 3:28.27 דקות, לפני ישראל (3:31.05 דקות) וקנדה (3:42.64 דקות).

קפלן התאמן בשחייה בקבוצת מערב הוליווד - "WH2O" ושימש כאחד מהמנהלים שלה. 

במשחקים הגאים שנערכו באמסטרדם, הולנד בשנת 1998 הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא משחקים חדש לגיל 30–34 של 24.20 שניות, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא משחקים חדש לגיל 30–34 של 53.96 שניות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בשיא משחקים חדש לגיל 30–34 של 26.38 שניות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* By Theodore D. Chuang, Still One Goal To Go – Keith Kaplan, The Harvard Crimson, Inc. ,June 8, 1989
* WH2O TEAM NEWS
* by Larry Block, How LASC and Its Owners Helped Create West Hollywood’s ‘Gayborhood’, July 15, 2019
* Chicago Smelts History תמונה של קית' קפלן מהמשחקים הגאים שנערכו בניו יורק 1994

הערות שוליים
------------

1. ↑  WH2O TEAM NEWS
2. ↑  Gay Games V Results – Swimming
3. ↑  Gay Games - Meet Results, SwimmingWorld
**אנטונינו ווטו** (באיטלקית: **Antonino Votto**;‏ 30 באוקטובר 1896 - 9 בספטמבר 1985) היה מנצח אופרות איטלקי. ווטו הקליט מספר רב של אופרות עם לה סקאלה במילאנו במהלך שנות ה-50, כאשר חברת התקליטים EMI הפיקה את עיקר הקלטות האולפן שמריה קאלאס השתתפה בהן. האופרות שהקליט עם קאלאס כללו את "נשף המסיכות" של ורדי, "לה בוהם" של פוצ'יני, "לה סונאמבולה" של בליני ו"לה ג'וקונדה" של פונקיילי. 

ווטו היה אומנם מנצח מהימן, אך מבקרי מוזיקה גינו לא אחת את הקלטותיו בגין העדר חוסר-אמצעיות רגשי. ייתכן שמדובר בסיכון מקצועי הכרוך בעבודת אולפן, כיוון שרבים סבורים, שהקלטותיו החיות עם קאלאס, הכוללות את "נורמה" (דצמבר 1955, לה סקאלה) ו"לה סונאמבולה" (1957, קלן), הן מן הגרסאות המעולות ביותר של יצירות אלה שהונצחו ביום מן הימים על גבי תקליטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטונינו ווטו** בוויקישיתוף

* אנטונינו ווטו, באתר ספוטיפיי
* אנטונינו ווטו, באתר AllMusic (באנגלית)
* אנטונינו ווטו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנטונינו ווטו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451248905171
* BNE: XX1156176
* BnF: cb13900924m (data)
* GND: 132512122
* ISNI: 0000 0001 0867 5086
* LCCN: n82047852
* MusicBrainz: 1185b97a-28e4-414e-a562-3b6d51eccb95
* NKC: ola2005262735
* NTA: 072402172
* SNAC: w6nk6rwm
* SUDOC: 080563341
* VIAF: 7575704
* WorldCat: lccn-n82047852

 |
**צבי רזי** (1941 - 12 באוקטובר 2016) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב, מומחה להיסטוריה של ימי הביניים באנגליה והדמוגרפיה בימי הביניים. "היה אחד מחשובי חוקרי ימה"ב בעולם. מחקריו פורצי הדרך על חברת האיכרים האנגלית שינו דפוסי מחשבה והשפיעו על דורות של חוקרים", לדברי פרופ' אביעד קליינברג.[דרוש מקור]

ביוגרפיה
--------

צבי רזי נולד בשנת 1941 בתל אביב, בן לעדה, שעלתה מפולין, ולמאיר, עורך דין שעלה מאוקראינה. למד בבית הספר "הכרמל" ובתיכון עירוני ה', והיה חבר ב"תנועה המאוחדת", במסגרתה להכשרה בקיבוץ משמר דוד. התגייס לנח"ל המוצנח ובמלחמת ששת הימים שירת במילואים בסיירת של חטיבת ירושלים, בפיקודו של יוסי לנגוצקי.

למד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1970 קיבל באוניברסיטה זו תואר שני בהיסטוריה, על עבודה שכותרתה "נסיכות הגליל במאה הי"ב", שנכתבה בהנחייתו של פרופ' יהושע פראוור.
בשנת 1976 סיים את עבודת הדוקטור תחת הכותרת "The peasant families and landholding in Halesowen, 1270-1400" באוניברסיטת ברמינגהאם בהנחיית פרופ' רודני הילטון. היסטוריונים של ימי הביניים באנגליה לא יכלו להשתמש ברישומי כנסייה כדי להגיע למסקנות דמוגרפיות מכוון שאלה זמינים רק החל מהמאה ה-16. רזי עשה במחקרו שימוש ברישומי של בית המשפט המחוזי (Manor court) כדי לנסות ללמוד על חיי האיכרים במחוז האנגלי היילזוון (Halesowen).

בשנת 1976 הצטרף לסגל החוג להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.

לימד גם במכללה האקדמית תל אביב-יפו.

נפטר ב-12 באוקטובר 2016 ונטמן בבית הקברות קריית שאול.

פעילות פוליטית
--------------

עמיתו של רזי בחוג להיסטוריה, פרופ' אביעד קליינברג, תיאר:

> 
> "באותם ימים רחוקים היה החוג להיסטוריה כללית כולו "שמאלני" (אצלי בחוג, נהג יעבץ {פרופ' צבי יעבץ} לומר, יש כל הספקטרום הפוליטי—מהעבודה שמאלה), אבל השמאלנות של רזי הייתה אחרת. רזי הפגין כל שבוע עם הסטודנטים בגילמן, רץ לשטחים, השמיע את דעותיו בקולי קולות, לא כ"פרופסור" המנתח את "המצב" באזמל מנתחים, תוך ציטוט גדולי עולם והבאת אנלוגיות היסטוריות, אלא כ"סתם" בן אדם שעוול מוציא אותו מדעתו. בין משבי הצדקנות שנשבו בקמפוס, רזי היה משב רוח רענן".
> 
> 
> 
>

מספריו
------

* Medieval society and the manor court, Zvi Razi, Richard Michael Smith, Oxford Press, 1996
* Life, marriage, and death in a medieval parish: economy, society, and demography in Halesowen, 1270-1400, Cambridge University Press, 1980.

קישורים חיצוניים
----------------

* צבי רזי: עוד משהו, בבלוג של אביעד קליינברג
* עופר אדרת, ההיסטוריון הישראלי שחקר את חיי המין של האיכרים, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרופ' צבי רזי ז"ל, באתר "אבלים"
2. ↑  צבי רזי: עוד משהו, בבלוג של אביעד קליינברג, 18 באוקטובר 2016.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007599014705171
* BIBSYS: 90056376
* BnF: cb12971620z (data)
* ISNI: 0000 0001 1598 6579
* LCCN: n79150948
* LNB: 000010448
* NTA: 068173709
* SUDOC: 032756771
* VcBA: 495/175042
* VIAF: 14903380
* WorldCat: lccn-n79150948

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפסולת זגוגית מתהליך הצריפה לייצור מתכות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו סיג (פירושונים).
מעבר דרך ערימת סיגים בקלרקדייל שבאריזונה, ובו נראות השכבות המקופלות החלודות אשר תומכות במבנה עקב תכונות האיחוי שלהן.
הסרת הסיגים בייצור ברזל. חריט עץ משנת 1873
**סיג** הוא פסולת זגוגית מתהליך הצריפה לייצור מתכות. חומר בעל תכונות מאחות המאפשרות שימוש כמלט.

מתכות המצויות בהישג יד בטבע, לרוב אינם חומר יסוד אחד (הנקרא 'טהור') אלא מעורבים עם מתכות אחרות. בתהליך הצריפה בחום גבוה, ניתן לבודד במידה רבה את המתכת הרצויה, וחומרי הפסולת מהתהליך נקראים 'סיגים'. בתהליך הצריפה מקובל להוסיף מחמצנים שונים על מנת לשלוט בהרכב הסיגים, ובכך לשלוט בתהליך הצריפה והזיקוק, וכן כדי להגן על הציפוי הפנימי של הכבשן.

בצריפת נחושת, כסף ועופרת - מקובל להרחיק את שאריות הברזל והסיליקה (צורן דו-חמצני), כסיגים, בעוד שבצריפת ברזל, מתוך השתדלות על שמירת הברזל, מרחיקים בעיקר מלחי סידן, צורן, חמרן ומגנזיום. בשעת הוצאת הסיגים מהכבשן שופכים עליו מים, המקררים אותו בבת אחת מחום של כ-14300 צלזיוס, מתחיל שלב ההתגבשות, הכולל שרשרת תגובות כימיות שמביאים את הסיגים לתכונתם המאחה. החומר עם המים מובל בתעלות על אגן, שם המים מסוננים ומושבים למערכת, והסיגים, הנראים כמו גרגרי חול ים, נותרים בו. נהוג כיום לגרוס סיגים אלו ולהכין ממנו אבקת מלט.

בעת העתיקה חומר דמוי זכוכית ירוקה או כחולה שהתגבש על גבי הסיגים מתהליך הנחושת, הותך ושימש בתעשיית הזכוכית והתכשיטים, וכן שימש כאבקה בתערובת צביעה, לצורך צביעתם של כלי חרס וחרסינה. שימושים מסוגים אלו נמצאו בעתיקות מצרים.

כיום, סיגים משמשים בתעשיית המלט בעיקר בתערובת עם צמנט פורטלנד. תוספת הסיגים מקטין את חדירת המים במלט, ומגביר את חוזקו לאורך זמן. השימוש בסיגים נחשב לידידותי לסביבה, בכך שמדובר במיחזור - שימוש בפסולת כחומר גלם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סיג** בוויקישיתוף
* סיג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4052572-7
* NDL: 00566664

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בירחון עברי בעריכת י"ח ברנר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו המעורר (פירושונים).

**המעורר** היה כתב עת ספרותי שייסדו וערכו יוסף חיים ברנר ור' בנימין בלונדון, בין השנים 1906–1907.

היסטוריה
--------

"המעורר" יצא כירחון, אבל בהמשך נתקל בקשיים והופעתו הקצרה לא הייתה סדירה. השפעתו על התפתחותה של הספרות העברית החדשה הייתה גדולה. ברנר, שנדד אז באירופה, למד באנגליה את מקצוע סידור הדפוס, ובירחון "המעורר" עשה הכול במו ידיו, למעט ייצור הנייר. כתב העת היה מבוסס על רשימת מנויים, חותמים, ונתקל בקשיים גדולים בהדפסה, בהפצה ובגבייה. החוברת הראשונה נדפסה בינואר 1906, והאחרונה בספטמבר 1907.

ב"המעורר" השתתפו כמעט כל היוצרים בעברית של ראשית המאה: דבורה בארון, זלמן שניאור, מיכה יוסף ברדיצ'בסקי, גרשון שופמן, דוד שמעונוביץ, יעקב פיכמן, דוד פרישמן, יעקב לרנר, הלל צייטלין, ורבים אחרים. ברנר עצמו פרסם בו סיפורים, מחזות, מאמרים וביקורות. הובאו בו גם תרגומים לעברית מיצירתם של הסופרים הידועים דאז, מוריס מטרלינק, אוסקר ויילד, לב שסטוב ואחרים.

שם כתב העת, "המעורר", הפך עם השנים למעין דגל וסיסמה לקבוצות ספרותיות שונות, הדוגלות בהתחדשות רוחנית מתוך מציאות משברית קשה. בעת שברנר ערך את "המעורר" בלונדון, ערך אלעזר רוקח את דער יודישע וועקער ("המעורר היהודי") בסטניסלבוב ובבוצ'אץ'. כתב עת שלישי בשם זה יצא לאור בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

* המעורר און ליין: פרויקט הדיגיטליזציה
* , בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)
* המעורר החדש, כתב עת שיוסד בימינו, בעריכת ארז שוויצר ודביר אינטרטור
* דפנה שחורי, שגעת מכונות הדפוס 2, באתר nrg‏, ריאיון עם עורכי כתבי עת ספרותיים, ריאיון עם ארז שויצר, המעורר החדש, 3 במרץ 2006
* הקול הקורא לקוראי המעורר, של ברנר, בפרויקט בן יהודה
* ביקורת של ביאליק על המעורר ועל ברנר, בפרויקט בן יהודה
* אתר למנויים בלבד ננה אריאל, טעות הדפוס הנודעת בגיליון האחרון של 'המעורר', באתר הארץ, 26 בספטמבר 2020
	+ Avi-ram Tzoreff, "A Galician Yeshiva-Bohur and Two Cities: Hame'orer's Minority Report", *Prooftexts* 39:3 (2022): 307-340.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007421347605171

 |
**פרדוקס בְּרָס** (**Braess's paradox**), הנקרא על שם המתמטיקאי הגרמני דיטריך ברס, הוא דוגמה למצב שבו הוספת קשת נוספת לרשת שבה הישויות הנעות בוחרות את מסלול הזרימה האופטימלי באופן אנוכי, יכולה לגרום לירידה בביצועים הממוצעים של הרשת (זאת כמובן על אף האינטואיציה שאומרת שיותר מסלולים תמיד יובילו לביצועים משופרים).

הגדרה
-----

נתבונן ברשת כבישים. נניח שעבור כל צומת ברשת ידוע מספר המכוניות שיוצאות ממנו (דרגת היציאה) ומספר המכוניות שנכנסות אליו (דרגת כניסה). תחת תנאים אלה נרצה לשערך את התפלגות התנועה ברשת. ההחלטה אם לנסוע בכביש כזה או אחר תלויה לא רק באיכות הכביש, אלא גם בצפיפות התנועה עליו. אם כל נהג יבחר בדרך שנראית לו אופטימלית (עבורו בלבד) התוצאה לא בהכרח תהיה אופטימלית עבור כל הנהגים. יתר על כן, קיימת דוגמה שבה הרחבת רשת הכבישים אינה גורמת לקיצור זמני הנסיעה ואף מאריכה אותם.

דוגמה
-----

דוגמה לפרדוקס של ברס
נסתכל על מערכת כבישים כמו בציור. יש 4000 מכוניות הנוסעות מהמקור אל היעד. הזמן שלוקח לעבור כל כביש מצוין באיור, כאשר T הוא מספר המכוניות שנמצאות על אותו הכביש. על שניים מהכבישים זמן הנסיעה קבוע, ואילו על השניים האחרים זמן הנסיעה תלוי בעומס.

נניח בתחילה שהכביש המקווקו אינו קיים. אם a נהגים עוברים דרך נקודה A זה לוקח {\displaystyle a/100+45} דקות ואם b נהגים בוחרים לעבור דרך נקודה B זה לוקח להם {\displaystyle b/100+45} דקות. המקרה הגרוע ביותר הוא כאשר כל הנהגים יבחרו לנסוע באותו הנתיב. אז ההאטה מקסימלית והנסיעה כולה לוקחת 85 דקות. אך בחירה אקראית באחד הנתיבים תוביל לתוצאה טובה יותר. אם מחצית מהנהגים יסעו בכל אחד מהנתיבים, זמן הנסיעה של כולם יתקצר ל-{\displaystyle 2000/100+45=65} דקות. (זהו שיווי משקל נאש.)

כעת נניח שבונים כביש נוסף שמחבר את A עם B וזמן הנסיעה בו כל כך קצר שניתן אפילו לומר שהוא 0. לנהג יש עכשיו שלוש אפשרויות: הוא יכול לנסוע בדרך התחתית, ישירות ל-B ומשם ליעד; הוא יכול לנסוע בעקיפין, ל-B דרך A ומשם אל היעד; והוא יכול לנסוע בדרך העילית, ל-A ומשם ישירות אל היעד. דרך העקיפין עדיפה על הדרך התחתית, משום שהדרך העוקפת ל-B היא קצרה יותר בכל מקרה מאשר הדרך הישירה לשם. דרך העקיפין עדיפה גם על הדרך העילית, משום שהדרך ליעד מ-B קצרה יותר מאשר ישירות מ-A. לכן כל הנהגים יסעו ראשית ל-A ואז ל-B, והדרך תיקח לכולם 80 דקות. הפתרון האופטימלי, שבו מחצית הנהגים נוסעים דרך B והמחצית השנייה ישירות דרך A (ב-65 דקות לכולם) אינו יציב, משום שלכל נהג בדרך העילית עדיף לקצר ולנסוע מ-A אל היעד דרך B, ולכל נהג בדרך התחתית עדיף לקצר ולנסוע ל-B דרך A. הוספת הכביש הרעה את ביצועי המערכת.

לקריאה נוספת
------------

* Katharina Belaga-Werbitzky: „Das Paradoxon von Braess in erweiterten Wheatstone-Netzen mit M/M/1-Bedienern" מסת"ב 3-89959-123-2)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרדוקס ברס** בוויקישיתוף
* גדי אלכסנדרוביץ', פרדוקס ברס ומנהרות הכרמל, באתר "לא מדויק", 23 באוקטובר 2010
* יותר זה פחות מאמר מאת ד״ר אורן שעיה העוסק בפרדוקס ברס, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי
לוח זיכרון לחברי התנועה שהוצאו להורג.
תנועת **הפיראטים של אדלווייס** הייתה תנועה מחתרתית של בני נוער שהחלה לפעול בגרמניה הנאצית בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 כתגובת נגד לנוער ההיטלראי (ההיטלר-יוגנד). חברי התנועה היו בעיקר ממעמד הפועלים והתבדלו מהתנועות הנאציות בסגנון לבושם, בשימוש בסמלים אסורים ובשיריהם, והציעו מידה רבה של חופש ביטוי ומתירנות מינית.

מאפייני התנועה
--------------

התנועה התפתחה בהשפעת תנועות נוער אחרות שהתקיימו טרם המשטר הנאצי והתפרקו או הוצאו אל מחוץ לחוק. היא הייתה מאורגנת באופן רופף וקבוצות עצמאיות שונות שהזדהו תחת שם זה קמו במקביל במספר אזורים וקיימו ביניהם קשרים. חלק מהקבוצות נשאו שמות אזוריים כמו 'הנבחוס' מקלן, 'הפיראטים של קיטלבך' מאוברהאוזן ודיסלדורף ו'החבר'ה הנודדים' מאסן. עם זאת לקבוצות השונות הייתה אופנת לבוש משותפת, וכולן השתמשו ב'תג' עם סמל פרח האדלווייס.

התנועה הורכבה בעיקר מנערים בגילאי 14-17 אשר עזבו את ההיטלר יוגנד לאחר שנטשו את ספסל הלימודים, אך היו צעירים עדיין מכדי להיות מגויסים לצבא. בניגוד להיטלר יוגנד ו'ליגת הבנות הגרמניות' שקיימו הפרדה מגדרית, הפיראטים של אדלוויס איפשרו לצעירים משני המינים להפגש ולהתערבב. חברי התנועה היו מתכנסים בפינות רחוב ועסקו גם בטיולים בטבע ומחנות, הרחק מעיני המשטר ותוך התרסה כנגד ניסיון להגבלת התנועה.

סמלי התנועה היו הקוהטה (סוג של אוהל), סגנון לבוש ייחודי ושיריהם שהתריסו כנגד המשטר המפלגה הנאצית בגרמניה. הם היו דומים לנערי הסווינג אך הם התבטאו בעיקר בפרובוקציות שוליות ובסירוב לציית למוסכמות הנאציות. חברי התנועה ראו בהיטלר-יוגנד את יריבם העיקרי ונטו לתפוס את חברי התנועה ואף להכותם. בזמן מלחמת העולם השנייה חלק מחברי התנועה סייעו לעריקים מהצבא הגרמני ואף נהגו לאסוף עלוני תעמולה שהושלכו ממטוסים של בעלות הברית ולפזר אותם בין תיבות הדואר.

התגובה הנאצית
-------------

הנאצים ראו בתנועה איום משמעותי והגיבו בדרך כלל בחריפות. הגסטאפו נהג לעצור חשודים בחברות בתנועה ולגלח את ראשם על מנת להשפילם. במקרים מסוימים אף נשלחו למחנות ריכוז או למאסר. ב-1944 הורה הימלר "לשבור" את התנועה ופקד על מעצרם ותלייתם הפומבית של 13 ממנהיגיה. בין המוצאים להורג היו שישה נערים בגיל העשרה שהיו בעברם חברי תנועות נוער שונות. עם זאת פעולות אלה לא הצליחו לשבור את רוח התנועה והיא הוסיפה להתקיים.

לאחר מלחמת העולם השנייה
-----------------------

בניגוד לתקוותיהם של בעלות הברית האדלווייס לא נטו להיות פרו-בריטים או פרו-אמריקנים. המפלגה הקומוניסטית הגרמנית (הק.פ.ד) שהחלה מתהווה לאחר המלחמה חיזרה אף היא אחרי חברי התנועה אך הם סירבו להצטרף לשירותיה בשל רצונם להישאר מחוץ לפוליטיקה והתנגדותם לממסד הקומוניסטי שהחל להתבסס במזרח המדינה. 

ב-2004 הופק סרט קולנוע בשם **Edelweiss Pirates** המתאר את שורשי התנועה ופועלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפיראטים של אדלווייס** בוויקישיתוף

* **Libcom.org**, The Edelweiss Pirates

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאמר של אנדי בקט מ-14 באפריל 2007, The Guardian

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007508008805171
* GND: 4151051-3
* LCCN: no2004049545
* VIAF: 135221124
* WorldCat: lccn-no2004049545

 |
**תֶמוּרי כֶּצבאיָה** (בגאורגית: **თემურ ქეცბაია**; נולד ב-18 במרץ 1968) הוא כדורגלן עבר ומאמן את נבחרת קפריסין, כשחקן גאורגי שיחק בתפקיד המגן. 

כצבאיה היה בין השחקנים המובילים בנבחרת גאורגיה, ונודע בבעיטותיו החזקות.

חייו
----

כצבאיה נולד בגאלי שבאבחזיה גאורגיה. הוא החל את הקריירה ב-ASMC סוחומי ששיחקה באותה תקופה בסוחומי, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצה הבכירה של גאורגיה, דינמו טביליסי. בתקופת שהותו בדינמו התבלט בביצועיו והועבר, בשנת 1992, לאנורתוסיס פמגוסטה ולאחר מכן לקבוצה היוונית א.א.ק. אתונה עימה זכה בגביע היווני. 

בהתאם להוראות חוק בוסמן, הפך כצבאיה, בקיץ 1997, לשחקן חופשי והצטרף לניוקאסל מהפרמייר ליג. הוא הפך לשחקן פופולרי בקבוצה האנגלית בזכות ביצועיו במגרש וגם בשל האופן הצבעוני בו ביטא את רגשותיו. באחד המקרים הוא בעט בלוחות הפרסום המוצבות סביב המגרש לאחר שהבקיע שער נגד בולטון. 

כצבאיה שיחק במדי ניוקאסל בגמר הגביע האנגלי נגד ארסנל (1998) ומנצ'סטר יונייטד (1999). משחקים אלה היו שיא הקריירה של כצבאיה, למרות שקבוצתו הפסידה בשניהם בתוצאה 0:2.

בשנת 2000 הוא חתם בוולבס מליגת המשנה האנגלית, ושנה לאחר מכן, ב-2001, הוא הצטרף לדנדי מליגת העל הסקוטית. בקיץ 2002 הוא חזר כשחקן לאנורתוסיס פמגוסטה, ובשנת 2004 היה שחקן ומאמן. הוא זכה עם קבוצתו בפרסים בליגת העל הקפריסאית גם כשחקן וגם כמאמן. ב-30 ביוני 2007 הוא הודיע על פרישה. המשחק האחרון בו השתתף היה ב-14 ביולי של אותה שנה.

תארים
-----

כשחקן
* דינמו טביליסי:
	+ ליגת העל הגאורגית: 1990, 1991, 1992
	+ גביע גאורגיה בכדורגל: 1992

* א.א.ק. אתונה:
	+ גביע גאורגיה בכדורגל: 1996, 1997
	+ הסופר קאפ היווני: 1996

* אנורתוסיס פמגוסטה:
	+ ליגת העל הקפריסאית: 2005
	+ הגביע הקפריסאי: 2003, 2007

כמאמן
* אנורתוסיס פמגוסטה:
	+ ליגת העל הקפריסאית: 2005, 2008
	+ הגביע הקפריסאי: 2007
	+ הסופר קאפ הקפריסאי: 2007

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמורי כצבאיה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**ירוסלאב ארזקיאביץ'** (בפולנית: **Jarosław Araszkiewicz**; נולד ב-1 בפברואר 1965) הוא כדורגלן עבר פולני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי והחלוץ, וכיום מאמן כדורגל. במרבית הקריירה שיחק בלך פוזנן, ובין השאר שיחק גם בישראל בקבוצות מכבי נתניה והכח רמת גן.

קריירה
------

ארזקיאביץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת לך פוזנן הפולנית ועבר במהלך הקריירה במספר מועדוני כדורגל בכירים בפולין, ביניהם לגיה ורשה וגרוסלין גרודזיק. עיקר הישגיו הושגו בקבוצת לך פוזנן, עמה זכה בחמש אליפויות פולין הראשונות בתולדות הקבוצה (1983, 1984, 1990, 1992, 1993). כמו כן, ארזקיאביץ' זכה עם לך פוזנן בשני גביעים (1984, 1988). מאז שעזב ארזקיאביץ' את לך פוזנן בשנת 1985 חזר אליה חמש פעמים נוספות כאשר הפעם האחרונה הייתה בשנת 2002, ולאחר עונה זו פרש ממשחק פעיל. בסך הכול שיחק ארזקיאביץ' 172 הופעות במדי לך פוזנן, בהן כבש 40 שערים. 

ארזקיאביץ' גם שיחק מספר עונות מחוץ לפולין, בקבוצות דיסבורג וVfL הרצלאקה מגרמניה, קבוצת באקירקואיספור קולובו מטורקיה, וכן שיחק בישראל בקבוצות מכבי נתניה והכח רמת גן. בסך הכול עבר בקריירה ב-10 קבוצות.

לארזקיאביץ' 12 הופעות במדי נבחרת פולין, אך הוא לא הבקיע אף שער במדי הנבחרת הלאומית.

לאחר פרישתו של השחקן ממשחק פעיל החל לאמן את קבוצת המילואים של לך פוזנן, ובשנת 2004 מונה לתפקיד מאמן קבוצת ורטה פוזנן, אותה אימן עד שנת 2007 ולאחר מכן אימן בקבוצות נוספות בפולין.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**תעלת עינת** בנויה על בסיס ערוץ שניקז בעבר את האזור שמדרום וממזרח למעיינות הירקון בתל אפק (אנטיפטריס). אגן הניקוז של התעלה מצוי בין אגני הניקוז של נחל שילה שמדרום לה ואגן הניקוז של נחל רבה שמצפון לה והיא חלק מאגן הניקוז של הירקון. למרות שכיום התעלה היא מלאכותית, היא מהווה בית גידול לח ובחלקה התחתון זורמים מים המרחיבים את המערכת האקולוגית של הקטע הנקי בירקון.

מפת תעלת עינת 1940

תוואי התעלה
-----------

שדות ותעלת עינת באביב
תחילת התעלה במורדות המזרחיים של גבעת מגדל צדק והיא עוברת בכיוון הכללי מזרח-מערב בשדות קיבוץ עינת עד לכביש חוצה ישראל, לאחר חציית כביש הגישה לקיבוץ מצטרף לתעלה ערוץ המגיע ממתקן השאיבה של מקורות ובו זורמים מים במשך מרבית החורף.
  

לאחר חציית כביש חוצה ישראל ממשיכה התעלה במקביל לו לכיוון צפון, חוצה את כביש פתח תקווה ראש העין ועוברת בשוליים המערביים של תל אפק.
  

מתל אפק משנה שוב התעלה את מהלכה וזורמת מערבה עד שהיא נשפכת לירקון באזור בריכת הנופרים. בקטע זה זורמים בתעלה כל השנה מים המגיעים מהאגם בגן הלאומי בתל אפק.

חי וצומח
--------

תעלת עינת בחלקה הזורם
התעלה מהווה בית גידול לח באזור שמרבית בתי הגידול מסוג זה נעלמו עקב פגיעת האדם, 
במורדות המערביים של גבעת מגדל צדק גדלה בתה שמרובים בה הגאופיטים כדוגמת כלניות ואירוס.
בשדות קיבוץ עינת מצפון לערוץ ולכביש הגישה לקיבוץ בולטת גבעה סלעית ועליה עצי חרוב.
מאזור קיבוץ עינת מערבה זורמים בתעלה מים במשך מרבית עונת הגשמים והיא מהווה מקום רבייה לדו-חיים, כן נצפו באזור התעלה תנים ושועלים.
מאזור תל אפק מערבה זורמים בתעלה מים כל השנה והתעלה אמורה לעבור שיקום נופי ולהיות מאוכלסת בחי וצומח המאפיין את מקורות הירקון.

אתרים ושרידי אדם
----------------

התעלה חוצה את מעבר אפק שבו עברה בתקופה הקדומה דרך הים ובימינו כביש חוצה ישראל ומסילת הרכבת המזרחית.
ראשית התעלה בגבעת מגדל צדק שעליו שרידי מצודה והכפר מג'דל יאבא, בשדות קיבוץ עינת בולטת גבעה סלעית ועליה עצי חרוב, הגבעה נוצרה כתוצאה ממאמציהם של מייסדי קיבוץ עינת לסקל את האדמה שניתנה להם לעיבוד, האבנים מפעולת הסיקול רוכזו במקום אחד וכך נוצרה הגבעה, אנדרטה לכך הבנויה מסלעי ענק בצורת דולמן מצויה בכניסה לקיבוץ.
התעלה עוברת ממזרח לתל אפק ובתחומי הגן הלאומי ירקון.

חשיבות אקולוגית
---------------

סיומה של תעלת עינת בבריכת הנופרים
חשיבותה האקולוגית של התעלה היא בכך שהיא מהווה בית גידול לח הכולל ארבעה חלקים, נחל אכזב שהזרימה בו מוגבלת לימי גשם בלבד, ערוץ שבו זורמים מים במשך מרבית עונת הגשמים וערוץ זרימה קבועה המרחיב את המערכת האקולוגית של הקטע הנקי של הירקון.
בנוסף התעלה מקשרת בין המערכות האקולוגיות של ציר הגבעות (הדום השומרון) והירקון ובין שלושה אתרים הנכללים בגנים לאומיים, מגדל צדק, תל אפק (אנטיפטריס) ומקורות הירקון (כפר הבפטיסטים).

מסלולי טיול
-----------

דרך עפר עוברת במקביל לתעלה בשדות קיבוץ עינת עד כביש חוצה ישראל, דרך עפר נוספת עוברת מהפינה הצפון-מערבית של גן לאומי תל אפק עד ברכת הנופרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תעלת עינת** בוויקישיתוף
* מסלול טיול באתר צופית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר רשות הטבע והגנים
**סוּפית מצויה** (שם מדעי: *Gallinula chloropus*) היא מין עוף מים החי באגמים ונחלים מתוקים. הסופית ניזונה מצמחים, אצות, זרעים וחלזונות. נחשבת למומחית בהסוואה ומסתתרת במהלך מרבית שעות היום בין קני סוף וסבך צומח שעל גדות נחלים.

צבעה העיקרי הוא שחור, אך מקרוב ניתן לראות שהוא לא מוחלט, אלא בעל גוונים של אפור וחום כהים. מעל המקור ישנו פס אדום, ובקצה הכנף פס לבן קטן, מקורה הוא כשל תרנגולת. גודלה הוא 32–35 ס"מ, מוטת כנפיה היא 54–62 ס"מ ומשקלה קל יחסית כ-310–456 גרם. זכר הסופית גדול במקצת מן הנקבה, ואין הבדל בצבעים.

תקופת ההזדווגות של הסופית היא בקיץ, ובכל פעם הנקבה מטילה כ**8-5** ביצים. כאשר האפרוח בוקע הוא עם עיניים פקוחות לחלוטין 
ופלומה קטנה, אך לא על ראשו וכנפיו. 

בפארקים באנגליה נצפתה תופעה מעניינת של "טפילות תוך מינית" במין זה, כאשר כ-10% מקיני הסופיות מכילים גם ביצים שהוטלו שם על ידי פרטים אחרים כאשר הזוג המקנן לא היה במקום.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* Museum specimenMuseum specimen

ראו גם
------

* הפארק הלאומי מרוג'ג'י

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סופית מצויה** בוויקישיתוף
* סופית מצויה, באתר ITIS (באנגלית)
* סופית מצויה, באתר NCBI (באנגלית)
* סופית מצויה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סופית מצויה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* סופית מצויה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* סופית מצויה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* סופית מצויה, באתר GBIF (באנגלית)
* עמיר בלבן, החברה להגנת הטבע, הסופיות שבעמק הצבאים בירושלים, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  סופית מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558077005171

 |
ניתוח להטריית רקמה נֶקרוטית מרגלו השמאלית של מטופל עם חיתולית נמקית
ברפואה, **הַטְרָיָה** היא הליך הכולל סילוק חומרים זרים, רקמה ניזוקה או נמקית מפצע, במטרה לשפר את יכולת ההחלמה של הפצע.

הטריה יכולה להעשות באמצעים מכניים או לא-מכניים. באופן מכני ניתן לבצע הטריה בעזרת חיתוך ניתוחי, חבישות מיוחדות שמסירים אותן יחד עם רקמה הדבוקה אליהן ובעלי חיים (כגון רימות) הניזונים מרקמה נמקית. אמצעים לא-מכניים כוללים שימוש באנזימים על ידי הוספתם לפצע או על ידי עידוד וזירוז פעולת אלו של הגוף, חומרים סופחי מים וגורמים כימיים אחרים.

במקרה של פצעים כרוניים, אין בנמצא מחקרים רנדומליים מבוקרים היכולים להראות תועלת בביצוע הטריה או להוכיח יתרון משמעותי בשימוש באחת מטכניקות ההטריה הקיימות.

היסטוריה
--------

בשלהי המאה ה-18 השתמשו בהטריית פצעים על ידי גזירת העור והפסציה עמוקה[דרושה הבהרה] על מנת לשחרר את ההתנפחות שנוצרה עם הפגיעה על ידי כדור רובה, אם כי פצעי ירי בגפיים בדרך כלל טופלו ללא ניתוח או על ידי כריתת הגפה ("אמפוטציה").
בימי מלחמת העולם הראשונה נעשתה הערכה מחדש של נושא ההטריה. היא כללה הפעם הסרה על ידי חתך (excision) של כל הרקמות הנמקות ושל הגופים הזרים.
בעידן המודרני העריכו כי הפצעים כוללים אזור של רקמה פגועה שאיננה נמקה באופן מובהק בהטריה הראשונה. אותה הטריה המשמרת רקמה זו נקראה "הטריה שולית" (marginal debridement).
לפצעים שנוצרים בקרבת פיצוצים יש אזור ניזוק נרחב. שימור הרקמה הנחבלת עשוי להיות מועיל להצלת הגפה או שחזורה. מורכבותם וזיהומם של פצעים אלה וגם פגיעותם הפיזיולוגית אינם מאפשרים הטריה שלמה בהתערבות אחת. אם תוך הטריה משאירים רקמה פגועה - הפצע ניתן להערכה מחדש כעבור כ-48 שעות על מנת להפחית בסיכון הזיהום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטריה** בוויקישיתוף

* Zacur H & Kirsner RS, **Debridement: Rationale and Therapeutic Options**, *Wounds* (ISSN 1044-7946), Volume 14 - Issue 7 - September 2002 - Pages: 2S - 6S (תוכן הרצאה)
* Bradley M, Cullum N & Sheldon T, **The debridement of chronic wounds: a systematic review.** *Health Technology Assessment*. 1999;3(17 Pt 1):iii-iv, 1-78. PMID 10492854

* AnnemarieBrown *The role of debridement in the healing process* Nursing Times. net 10.10.2013

* בלקסיקון רפואי

לפי ;*Gale Encyclopedia of Medicine*. Copyright 2008 The Gale Grop, Inc
*Mosby's Medical Dictionary*, 8th edition. © 2009, Elsevier

* .R.Saadia, M.Schein *Débridement of gunshot wounds: semantics and surgery* World J Surg Sep 2000; 24(9):1146-9
* Guthrie, J.C.Clasper *Historical origins and current concepts of wound debridement*J R Army Med Corps. 2011 Jun;157(2):130-2

הערות שוליים
------------

1. ↑  The debridement of chronic wounds: a systematic review. | Request PDF, ResearchGate (באנגלית)
2. ↑  Guthrie, Clasper

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**ווסטון ג'יימס ארל מקני** (באנגלית: **Weston James Earl McKennie**; נולד ב-28 באוגוסט 1998) הוא כדורגלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקשר ביובנטוס, ובנבחרת ארצות הברית.

קריירת מועדונים
---------------

### תחילת הקריירה

מקני נולד בליטל אלם שבטקסס, בגיל שש עבר עם משפחתו לבסיס צבאי באוטרבך שבגרמניה בשל שירותו של אביו, ג'ון, בחיל האוויר האמריקאי. בגרמניה החל מקני לשחק כדורגל ושיחק בקבוצת הילדים המקומית של אוטרבך. שמקני היה בן תשע המשפחה חזרה לטקסס ומקני הצטרף לאקדמיה של דאלאס. כשהיה בן 17 דאלאס הציעה למקני חוזה מקצועי ומלגה באוניברסיטת וירג'יניה. עם זאת, שאלקה 04 מהבונדסליגה התעניינה במקני והציעה לו לחתום בשורותיה. לבסוף, מקני החליט להצטרף לשאלקה, והצטרף לקבוצת המילואים של הקבוצה.

### שאלקה 04

ב-20 במאי 2017 ערך מקני את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, מול אינגולשטאדט במשחק שנגמר בתוצאה 1-1. בעונת 2017/2018 מקני החל לשחק באופן תדיר בשאלקה ושיחק 25 משחקים, בעונה שבה שאלקה סיימה במקום השני בבונדסליגה והבטיחה מקום בליגת האלופות.

### יובנטוס

ב-29 באוגוסט 2020 מקני עבר ליובנטוס מהסרייה א' בהשאלה לעונה אחת עם אופציה לרכישה של השחקן בסכום של 25 מיליון אירו, מקני הפך לשחקן האמריקאי הראשון בתולדות המועדון. מקני ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-20 בספטמבר כששיחק 90 דקות בניצחון 0–3 על סמפדוריה במסגרת הסרייה א'. ב-5 בדצמבר 2020 מקני כבש את שערו הראשון בקבוצה, בניצחון 1–2 של יובנטוס, על יריבתה העירונית, טורינו.

#### השאלה ללידס יונייטד

ב-30 בינואר 2023 הושאל ללידס יונייטד מהפרמייר ליג עד לסיום העונה. ב-5 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק מול נוטינגהאם פורסט שהסתיים בהפסד קבוצתו בתוצאה 0–1.

קריירה בינלאומית
----------------

מקני שיחק בנבחרות הצעירות של מולדתו, ארצות הברית, ובגיל 19 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות מול פורטוגל, וכבש באותו משחק שהסתיים בתוצאה 1-1.

ב-12 באוקטובר 2019 מקני כבש שלושער תוך 15 דקות, בניצחון 0–7 של נבחרת ארצות הברית על נבחרת קובה.

נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר מונדיאל 2022.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ווסטון מקני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Simon Stone, Weston McKennie: Leeds complete loan move for Juventus midfielder, *BBC Sport*. 30 January 2023
2. ↑  Sam Drury, Nottingham Forest 1 Leeds United 0, *BBC Sport*. 5 February 2023
3. ↑  Berhalter names 26 player USMNT roster for 2022 FIFA World Cup באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)

| **נבחרת ארצות הברית – מונדיאל 2022** |
| --- |
| 1 טרנר • 
2 דסט • 
3 צימרמן • 
4 אדמס • 
5 רובינסון • 
6 מוסא • 
7 ריינה • 
8 מקני • 
9 פריירה • 
10 פוליסיק • 
11 ארונסון • 
12 הורבאט •
13 רים • 
14 דה לה טורה •
15 לונג •
16 מוריס •
17 רולדן •
18 מור •
19 רייט •
20 קרטר-ויקרס •
21 ואה •
22 ידלין •
23 אקוסטה •
24 סרג'נט •
25 ג'ונסון •
26 סקאלי •
מאמן: ברהלטר | ארצות הבריתארצות הברית |
**איש קטן, מה עכשיו?** (בגרמנית: **?Kleiner Mann, was nun**) הוא רומן מאת הסופר הגרמני הנס פאלאדה שיצא לאור בשנת 1932 – שנה לפני עלייתו של אדולף היטלר לשלטון. הספר זכה להצלחה מיידית בגרמניה, ונחשב בעיני רבים כפריצת דרך של פאלאדה כסופר.

תקציר העלילה
------------

רואה־החשבון יוהנס פִּינֶבֶּרְג וחברתו, אשת המכירות אמה "לֶמְשֶׁן" מורשל, מתחתנים כשהם מגלים שהיא כבר בחודש השני להריונה. לא עובר הרבה זמן עד שפינברג מפוטר מעבודתו ובעקבות כך גם חייב למצוא עבודה חדשה בעיצומו של המשבר הכלכלי שפקד את גרמניה בסוף שנות השלושים.

אמו השנואה של פינברג, מיה, מארחת במועדון לילה מברלין, עוזרת לזוג בכך שהיא מוצאת לבנה עבודה כאיש מכירות בחנות כלבו בעיר ששמה "מנדלס". למרות זאת, פינברג נתון תחת לחץ רב משום שמעסיקו, שפנפוס, מציב מכסה חודשית שעל כול אנשי המכירות להגיע אליה, שכן אם לא הם יפוטרו. הדבר מוביל לתחרות קשה בין עמיתיו לעבודה. כשבנם הורסט, שאותו הם מכנים בכינוי החיבה "שרימפ", נולד, הכסף שוב הופך לנדיר, שכן תשלומי ביטוח הבריאות שלהם מתעכבים.

כעבור שנה, יכולותיו של פינברג לעבוד בחנות מתמעטות. כתוצאה מאיחורים חוזרים ונשנים, הוא גם מאחר בהשלמת המכסה החודשית שלו. הוא מתחנן בפני שחקן הקולנוע פרנץ שלוטר, שמגיע במקרה לחנות, שיקנה ממנו משהו. השחקן מסרב לעשות כך, ומתלונן למנהל על התנהגותו של פינברג, מה שגרם לפיטוריו המיידיים של פינברג.

בנובמבר 1932, המשפחה הקטנה עוברת באופן לא חוקי לבית הקיץ של עמיתו לשעבר של פינברג שנמצא כ־40 ק"מ ממזרח לברלין. למרות שפינברג מובטל כבר 14 חודשים, אשתו אוסרת עליו לגנוב פחם. במקום זאת, היא מטליאה גרביים ותופרת שמלות כדי להרוויח קצת כסף. אחד ממסעותיו של פינברג לברלין מסתיים בכישלון חרוץ, שכן הוא גורש מפרידריכשטראסה על ידי המשטרה עקב המראה הלא מטופח שלו. הזוג מבין שהאהבה הטובה והישנה היא כל מה שמשנה.

פאלאדה מוסר בספרו תיאור מפורט של תנאי המחיה של עובדי מקצועות הצווארון הלבן בגרמניה שלפני עליית הנאצים לשלטון. הוא גם מציג את תפקידיהם של איגודים מקצועיים, של מוסדות ממשלתיים ושל בזיזה וגנבה בשוק העבודה. עסקים מוצגים כמסכסכים בין שני בני אותו המעמד וככאלה שחושפים את הצד הגרוע יותר של כל אדם.

תרגום לעברית
------------

הספר תורגם לעברית בידי צבי ארד ויצא לאור בשנת 1987 בשם "איש קטן, לאן?" בהוצאת זמורה-ביתן.

בשנת 2013 תורגם מחדש בידי יוסיפיה סימון ויצא לאור בשם "איש קטן, מה עכשיו?" בהוצאת ידיעות ספרים.

מחזה המבוסס על הספר תורגם בידי דורי פרנס, והועלה בשנת 2013 בתיאטרון הקאמרי בבימויו של איתי טיראן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איש קטן, מה עכשיו?** בוויקישיתוף
* הספר "איש קטן, מה עכשיו?", באתר "סימניה"
* הספר "איש קטן, לאן?", באתר "סימניה"
* מרט פרחומובסקי‏, לבד בפסגה: על "איש קטן, לאן?" של הנס פאלאדה, באתר וואלה!‏, 10 בינואר 2011
* מאשה צור-גלוזמן, אנשים קטנים, צל ענקי: על "איש קטן, לאן?", באתר הארץ, 28 בדצמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  איש קטן, לאן?, באתר "טקסט"
2. ↑  איש קטן, מה עכשיו? באתר ידיעות ספרים  
איש קטן, מה עכשיו?, באתר "עברית"
3. ↑  מרב יודילוביץ', "איש קטן מה עכשיו": איש קטן, הישג גדול, באתר ynet, 12 במרץ 2013  
יאשה קריגר, עכבר העיר אונליין, "איש קטן, מה עכשיו": הצגה שאינה נחה לרגע, באתר הארץ, 11 במרץ 2013

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4434572-0
* VIAF: 195963629
* WorldCat (עם VIAF): 195963629

 |