recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אחרון פיראטי הרקיע** הוא הספר הראשון בסאגת רוק בארקוואטר, בסדרה קורות קצעולם.

עלילה
-----

ספר זה מגולל את קורות הקצה לאחר סיום הספר חצות מעל סנקטפראקס.

לאחר שאמא סערה הגיעה לגאונהר, מחלה פקדה את הקצה-מחלתאבן, הגורמת לכל סלעי הטיסה להירקב, כולל סנקטפראקס החדשה. כעת קאולקייפ, הנשגב בבכירי האקדמיה, נכלא בצינוק. סנקטפראקס נחלקה לשניים-האבירים הספרנים החיים תחת לאדמה, ונוטרי הלילה, בהנהגת ווקס, יריבו של קאולקייפ. על מנת ליצור קשר עם העולם בנה ווקס דרך מעבר מעירתחתונה עד יערעבות, אך השרייק השתלטו על הדרך ובאופן כללי על כל עולמות הקצה.

רוק הוא אביר ספרן צעיר, שיחד עם חבריו יוצא למסע מחקר ביערעבות. הוא עוקב אחרי דובי בנדר עד לכינוסם השנתי, ושם פוגש דמות מיוחדת-טוויג האגדי. טוויג מספר לו שהוא וצוותו על הספינה "פושטתרקיע" יצאו לעבר גאונהר כדי לאסוף את מוג'ין, גום ודגיער שנשארו שם, אך בדרך הם לקו בקדחת-המים-השחורים, ואיש לא שרד מלבד טוויג. 16 שנה שייט טוויג ברקיע, עד שלבסוף עגן את ספינתו בארצותסוף-איפה שפגש את הגלואמלוזר הנורא-ומאז חי עם דובי הבנדר.

כאשר טוויג שומע כי ידידו קאולקייפ חי, הוא ורוק מתכננים תוכנית פשיטה על מגדל הלילה. ספינת הרקיע האחרונה, יחד עם צוות של דובי בנדר, מפליגה למסעה האחרון. אולם גם סלע הטיסה של פושטתרקיע לוקה במחלתאבן, וטוויג מחליט למות עם ספינתו. ציפורסעד מציל אותו ולוקח אותו לגאונהר. בסוף הספר מגלה רוק כי כשהיה ילד חי בקן של דובי בנדר ולכן הוא מבין את שפתם.

| **קורות קצעולם** |
| --- |
| ספרים ראשיים | מעבר ליערעבות • רודפתסערה • חצות מעל סנקטפראקס • קללת הגלואמגלוזר • אחרון פיראטי הרקיע • ווקס • קרחופשי • אבירי החורף • התנגשות ספינות הרקיע • המגילות האבודות • בני האלמוות |
| ספרים משניים | זאב העננים • נווט האבן • מפות קצעולם |
| סופרים | פול סטיוארט • כריס רידל |

קישורים חיצוניים
----------------

* אחרון פיראטי הרקיע, באתר OCLC (באנגלית)
**שגרירות הממלכה המאוחדת בפיונגיאנג** היא השגרירות הרשמית והנציגות הדיפלומטית של הממלכה המאוחדת בפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית. השגרירות ממוקמת במתחם מונסו-דונג, בו שוכנות מרבית השגרירויות והנציגויות הזרות בקוריאה הצפונית, למעט אלו של סין העממית ורוסיה.

בבניין בו שוכנת השגרירות הבריטית פועלות גם הנציגויות הזרות של גרמניה, צרפת, ושוודיה. במקור, שכנה בבניין שגרירות גרמניה המזרחית לקוריאה הצפונית, אשר הוחלפה בשגרירות גרמניה המאוחדת לאחר איחוד גרמניה.

היסטוריה
--------

בין הממלכה המאוחדת לקוריאה הצפונית לא התקיימו יחסים דיפלומטיים כלשהם עד ה-12 בדצמבר 2000, כאשר הוקמו לראשונה נציגויות דיפלומטיות בלונדון ובפיונגיאנג במקביל.

במהלך תקופת הביניים שבין מיסוד היחסים הדיפלומטיים ועד מינוי שגריר רשמי, בין השנים 2002-2001, ג'יימס הואר מונה על ידי הממשלה הבריטית לתפקיד הממונה על היחסים. השגרירות הבריטית בפיוניאנג נפתחה בשנת 2001, כאשר השגריר הבריטי הראשון, דייוויד סלין, הגיע בנובמבר 2002.

השגריר הנוכחי של הממלכה המאוחדת בקוריאה הצפונית הוא אלסטייר מורגן.

תקריות חריגות
-------------

בתאריך 5 באפריל 2013, ממשלת קוריאה הצפונית מסרה הודעה רשמית לשגרירות הבריטית, כמו גם ליתר השגרירויות הזרות הפועלות במדינה, לפיה לא תוכל להמשיך ולהבטיח את ביטחונם של עובדי השגרירות לאחר ה-10 באפריל 2013. הודעה זו, המהווה חריגה מהנורמות המקובלות ביחסים הדיפלומטיים בין מדינות העולם, הייתה אחד מצעדי התגובה של ממשלת קוריאה הצפונית להחלטה 2094 של העצרת הכללית של האו"ם, ולהתדרדרות היחסים שבין קוריאה הצפונית לארצות הברית. עם זאת, בפועל לא הורגש שינוי כלשהו בשטח ביחס לנציגי ועובדי השגרירויות הזרות במדינה.

ראו גם
------

* יחסי הממלכה המאוחדת-קוריאה הצפונית
* יחסי החוץ של קוריאה הצפונית
* שגרירות קוריאה הצפונית בלונדון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שגרירות הממלכה המאוחדת בפיונגיאנג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של שגרירות הממלכה המאוחדת בפיונגיאנג

הערות שוליים
------------

1. ↑  משרד החוץ וחבר העמים. "British Embassy Pyongyang". *GOV.UK*. נבדק ב-6 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Hoare, JE (2004). "A Brush with History: Opening the British Embassy Pyongyang, 2001–2002". *Papers of the British Association for Korean Studies*. **9**. אורכב מ-המקור ב-4 בנובמבר 2006. נבדק ב-6 באפריל 2013. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
3. ↑  
משרד החוץ וחבר העמים (11 במאי 2015). "Change of Her Majesty's Ambassador to the Democratic People's Republic of Korea". *GOV.UK*. נבדק ב-6 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  אתר למנויים בלבד Malcolm Moore, ‏North Korea: we can't keep you safe, Pyongyang tells foreign embassies, The Telegraph, 5 April 2013
**אבנים גדולות מן השמים** הוא ספרם של הארכאולוג פרופסור רוני רייך, דובי טל ומוני הרמתי, טייסים לשעבר של חיל האוויר הישראלי המתמחים בצילום אווירי.
הספר יצא בהוצאת רשות העתיקות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, בפורמט אלבומי, בסדרת קו האופק. אורך הספר 239 עמודים. הספר כולל מידע על האתרים הארכאולוגיים החשובים בארץ ישראל, הסבר קצר ותמונות של האתרים ממעוף המסוק.

מקור שם הספר
------------

הביטוי "אבנים גדולות מן השמים" מופיע בספר יהושע בסיפור מלחמתו של יהושע בן נון בחמשת מלכי האמורי (פרק י, ה) "מֶלֶךְ יְרוּשָׁלִַם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן מֶלֶךְ יַרְמוּת מֶלֶךְ לָכִישׁ מֶלֶךְ עֶגְלוֹן". ה' מרגיע את יהושע ואומר לו שיסייע לו במלחמתו, ובעת מנוסת האמורים השליך עליהם אבנים גדולות מן השמים, (פרק י, ח-יא) "ח וַיֹּאמֶר ה' אֶל יְהוֹשֻׁעַ אַל תִּירָא מֵהֶם כִּי בְיָדְךָ נְתַתִּים: לֹא יַעֲמֹד אִישׁ מֵהֶם בְּפָנֶיךָ. ט וַיָּבֹא אֲלֵיהֶם יְהוֹשֻׁעַ פִּתְאֹם: כָּל-הַלַּיְלָה עָלָה מִן הַגִּלְגָּל. י וַיְהֻמֵּם ה' לִפְנֵי יִשְׂרָאֵל, וַיַּכֵּם מַכָּה גְדוֹלָה בְּגִבְעוֹן; וַיִּרְדְּפֵם דֶּרֶךְ מַעֲלֵה בֵית-חוֹרֹן וַיַּכֵּם עַד-עֲזֵקָה וְעַד-מַקֵּדָה. יא וַיְהִי בְּנֻסָם מִפְּנֵי יִשְׂרָאֵל, הֵם בְּמוֹרַד בֵּית-חוֹרֹן וַה' הִשְׁלִיךְ עֲלֵיהֶם **אֲבָנִים גְּדֹלוֹת מִן הַשָּׁמַיִם** עַד עֲזֵקָה וַיָּמֻתוּ, רַבִּים אֲשֶׁר מֵתוּ בְּאַבְנֵי הַבָּרָד מֵאֲשֶׁר הָרְגוּ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל בֶּחָרֶב."

שימוש בצילום אווירי בארכאולוגיה
-------------------------------

הצילום האווירי הוא כלי עבודה שימושי מאוד בארכאולוגיה. לעיתים קרובות ניתן לראות בצילום אווירי פרטים שלא ניתן להבחין בהם מהקרקע. מהצילום האווירי ניתן להבחין בתבנית, כאשר מהקרקע רואים רק אבנים או סלעים מבלי להבחין בצורת המבנה הכולל. דוגמה טובה לכך היא צילום נמל קיסריה: במבט מהאוויר מתגלה בבירור מבנה הנמל, השקוע במים בגלל עליית מפלס המים מאז שהנמל נבנה. יתרונו של הספר הוא צילום כל האתרים במבט אווירי, המאפשר הבנה יותר טובה של האתרים.

פרקי הספר
---------

כל פרק כולל הסבר על התקופה הארכאולוגית, ולאחריו על גבי עמוד אחד או שניים, הסבר על האתר שנכתב על יד רוני רייך, וצילומים ממעוף הציפור הכוללים תצלום גדול ומספר תצלומים קטנים.

* פרק 1 - העידן הפרהיסטורי ותקופת הברונזה.
* פרק 2 – תקופת ההתנחלות והבית הראשון, התקופה הישראלית
* פרק 3 - תקופת הבית השני (התקופה הפרסית-הלניסטית).
* פרק 4 – שלטון רומי
* פרק 5 – התקופה הביזנטית
* פרק 6 - התקופה המוסלמית הקדומה
* פרק 7 - שלטון הצלבנים
* פרק 8 – התקופה המוסלמית המאוחרת

בנוסף, מספק הספר לוח תקופות בארץ ישראל מהתקופה הפלאוליתית התחתונה ועד סוף התקופה העות'מאנית בארץ ישראל.
**אלוהים ואלווירה** הוא רומן מכתבים פרי עטה של לימור שריר-שרייבמן שראה אור בהוצאת כרמל בשנת 2005. הספר תורגם לאיטלקית וראה אור באיטליה ב-2012.

תקציר העלילה
------------

מסגרת הרומן היא חליפת מכתבים בין שני גברים ילידי סיציליה – וינצ'נצו, כומר קתולי וג'וזפה, סטודנט לרפואה, בן למשפחת דייגים, שלקה בצעירותו בשיתוק ילדים. וינצ'נצו הטביל את ג'וזפה ומאז משמש כפטרונו הרוחני, לו הוא מספר את חיבוטי נפשו, את הקורות אותו ועמו הוא מתייעץ לגבי דרכו הרוחנית. ג'וזפה משיב לו, אבל בתגובה מספר לוינצ'נצ'ו על חייו ומעלה תהיות דומות על מסלול חייו. 

ג'וזפה מספר על רגשי הנחיתות שמלווים אותו מילדות בשל נכותו הפיזית, רצונו לזכות באהבה לאישה, חששו מכך שנשים לא ירצו בו בשל נכותו, הגשמת האהבה הזוגית והפרידה. וינצ'נצו מספר על החיבוטים בין הבחירה לאהבת האל שמחייבת פרישות, לבין האהבה לאישה - הוא מנהל רומן עם אישה, שממנה נולדה לו ילדה ולבסוף מחליט לבחור בנתיב הכמורה והנזירות. מתברר שיש הרבה מן המשותף בין הסטודנט האתאיסט לכומר המאמין. 

סיפור משני המתרחש בספר הוא פגישתו באקראי של הכומר ברב יהודי והתחברותם, ושיחותיהם בענייני אמונה ואהבה. 

הספר עוסק בנושאים שונים - היחס שבין הנצרות ליהדות והפיוס ביניהן, אמונה ואפיקורסות, מצפון, התנזרות מינית, אהבה רוחנית מול אהבה גשמית, אהבה רומנטית לאישה לעומת אהבה לאל, שאלת קיומו של האל, שכר ועונש ועוד.

הרקע לכתיבת הספר
----------------

ג'וזפה, גיבור הספר, הוא דמות אמיתית ששריר הכירה בעת שלמדה רפואה באוניברסיטת רומא. הוא הגיע מכפר נידח בסיציליה ללמוד רפואה באוניברסיטת רומא והיה נכה ממחלת שיתוק ילדים.

שריר התגוררה באיטליה במשך חמש שנים, רובן ברומא, היא גם ביקרה בסיציליה בכל המקומות שכתבה עליהם בספר. במהלך הביקור בסיציליה ביקרה במספר רב מאוד של כנסיות, ובהיותה דוברת איטלקית, הקשיבה למיסות שנערכו במסגרת טקסי דת וחתונות. עניין אותה לדעת כיצד "מחנכים" כוהני הדת הקתוליים את צאן מרעיתם. היא ביקרה בכנסיות ובקתדרלות שונות. קראה ספרים אודות סיציליה, מנקודות מבט שונות: היסטורית, גאוגרפית וארכאולוגית. קראה סופרים סיציליאנים המפורסמים, בהם פירנדלו, וורגה; ספרים העוסקים במיתוסים (בהקשר לכך כתבה בספר על אי הציקלופים) ואגדות עם סיציליאניות, המאפיה וכו'. בנוסף קראה ספרים המתעסקים בנצרות, ביהדות ובהבדלים שבין שתי הדתות.

העטיפה היא ציורו המפורסם של טיציאן הקרוי "פלורה".

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל כהנוב, "לחפש את האמצע", בעיתון **מקור ראשון**, 25 באוגוסט 2006, ערב שבת א' באלול תשס"ו, עמ' 20.
* מרסל גרשקוביץ, ספרים "רב הנסתר על הגלוי", **המקומון ר"ג גבעתיים**, גיליון 628, 15 בדצמבר 2008, עמ' 57.
* שרית ישי לוי, ריאיון עם לימור שריר, בעיתון **עולם האישה**, 1 בינואר 2006.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* אלוהים ואלווירה, באתר OCLC (באנגלית)

* אתר למנויים בלבד לימור שריר, "מעשה בילד חולה פוליו", באתר הארץ, 17 באוקטובר 2013
* אלוהים ואלווירה באתר "טקסט"
* הפרק הראשון מתוך הספר, באתר "אימגו"
* הספר "אלוהים ואלווירה", באתר "סימניה"
* אלי אשד, "האישה מול האלוהים: התאולוגיה של לימור שריר", באתר "אימגו", 9 באוקטובר 2006
* איתי שטרן, הגבר הזה הוא אני, באתר nrg‏, 22 בנובמבר 2005
* על הספר האיטלקי באתר ההוצאה
* ראיון באיטלקית על הספר עם לימור שריר, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dio e Elvira / trad. Campagnano B. (Roma : Pagine, 2012).
כתם אופייני לפיטיריאזיס רוזאה, בצבע ורוד ומכוסה בקשקש
**פיטיריאזיס רוזאה** היא מחלת עור, 0.1% מכלל האוכלוסייה סובלים ממנה.

ככלל, המחלה היא חד פעמית (רק ב-3% מהמקרים ישנה הישנות של המחלה). המחלה מאופיינת בהופעה של כתם **"מבשר"** (Herald patch) בגודל של 2–3 ס"מ כאשר לאחר כשבוע מופיעים נגעים קטנים בצבע ורוד מכוסים בקשקשת (מקור השם בלועזית הוא קשקש ורוד) בעור. הנגעים מתפשטים בעיקר בחלקי הגוף העליונים (בית החזה, גב, בטן וגפיים עליונות) ומצויים לרוב בקו קפלי העור.

המחלה נמשכת בין שבועיים למספר חודשים ועוברת באופן ספונטני וככל הנראה איננה מדבקת. למעט משחות או תרופות להרגעת גירודים בדרך כלל אין צורך בטיפול נוסף. חשיפה לאור שמש ישיר גורמת להעלמות מהירה יותר של הכתמים ולעיתים נעשה שימוש בקרינה אולטרה סגולה לשם כך. מדווח כי טיפול זה הכי יעיל בשבוע הראשון להתפרצות הכתמים אך לא ברור האם הוא גם עוזר לגרד.

יש הטוענים כי הסיבה להופעת המחלה הם וירוסי ההרפס 6 ו-7, משום שהם גורמים לפריחות בשם Roseola infantum או Exanthema subitum בילדות, אך מחקרים בנושא אינם מצאו קשר בין הווירוס למחלה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטיריאזיס רוזאה** בוויקישיתוף
* פיטיריאזיס רוזאה, באתר DermNet NZ

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מדינול בע"מ** היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בפיתוח, ייצור ומכירה של תומכנים (סטנטים) קרדיולוגיים.

היסטוריה
--------

את חברת "מדינול" הקימו בני הזוג ריכטר עם גרגורי פנחסיק, עולה חדש מאוקראינה, שהציג בפניו פטנט לייצור תומכן - קפיץ מתכת המושתל בכלי דם לתמיכה בהם. אליהם הצטרף פרופ' בנעד גולדווסר.

בסוף 1995 השלימה "מדינול" את פיתוחו של תומכן קרדיולוגי, תחת המותג "ניר", על שם סרן ניר פורז, לוחם שנהרג בניסיון לחילוץ נחשון וקסמן. החברה גם ייצרה את התומכן, ואת השיווק למוצרי החברה, שהחל בשנת 1996, עשתה חברת בוסטון סיינטיפיק האמריקאית. "מדינול" זכתה להצלחה רבה, והשימוש בתומכנים הלך והתרחב (כתחליף לניתוח קרדיולוגי מסובך לאין שיעור מהחדרת תומכן), והכנסותיה הסתכמו במאות מיליוני דולרים מדי שנה. לאחר סכסוך ממושך עם בוסטון סיינטיפיק, שהסתיים בשנת 2005, שילמה זו 750 מיליון דולר למדינול בגין הפרת הזכויות על הפטנט, אך בהמשך החזירה לה "מדינול" 104 מיליון דולר, בעקבות הליך בוררות ביניהן. במהלך שנות הסכסוך הצטמצם חלקה של "מדינול" בשוק התומכנים, השותפים של בני הזוג ריכטר עזבו את החברה, והבעלות עליה נותרה בידי בני הזוג ריכטר.

גם הדגמים הבאים של החברה כללו בשמם את השם NIR. בשנת 2008 החל ייצורו של PioNIR - תומכן עשוי מסגסוגת קובלט כרום (אנ') חזקה במיוחד. בשנת 2017 החלה החברה בייצורו של EluNIR - תומכן המשחרר תרופה שמעכבת גידול של תאי העורק, ובכך מונע היצרות חוזרת הקיימת בחלק מהמקרים.

מדינול בנוסף מפעילה את תוכנית ״NIR school of the heart״ שמקדמת לימודי קרדיולוגיה בילדים מחוננים ישראלים, פלסטינים, וירדנים.

לקריאה נוספת
------------

* גלית חמי וסופי שולמן, **להמציא כל בוקר מחדש - סיפורה של החדשנות הישראלית**, ידיעות ספרים, 2018, הפרק "אין שלם מלב שבור", עמ' 232–237

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מדינול
* ניר: חדשנות שלוקחים ללב, באתר "חדשנות ישראלית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  דב ססובר, בתום מאבק מתיש: בוסטון סיינטיפיק תפצה את מדינול ב-750 מיליון דולר, באתר nrg‏, 23 בספטמבר 2005
2. ↑  מאיר אורבך, מדינול החזירה לבוסטון סיינטיפיק 104 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 10 בינואר 2011
3. ↑  NIR Legacy of Innovation, באתר "מדינול"
4. ↑  אתר למנויים בלבד ערן אזרן, מדינול של קובי ויהודית ריכטר: אישור מה-FDA לסטנט משחרר תרופה, באתר TheMarker‏, 6 בדצמבר 2017
**אלונה לא** הוא ספר ילדים פרי עטה של הסופרת רימונה די-נור. את האיורים יצר הקומיקסאי מישל קישקה. הספר יצא בהוצאת כתר בשנת 1995.

תקציר העלילה
------------

אלונה, גיבורת הסיפור, היא ילדה עקשנית שמסרבת לכל הצעה. היא אינה מגלה כל גמישות ועומדת על שלה בנחישות. המצב נשאר כך עד לקראת סוף הסיפור, כאשר אלונה מגלה גמישות שטרם נראתה אצלה. כל סירוביה מסתיימים כליל בבואו של הלילה וזאת לטובה, שהרי עד כה התנהגותה הייתה ההפך המוחלט.

רקע
---

די-נור כתבה את הספר בהשראת התנהגויות של בתה אַליָה כשהייתה פעוטה, והתמודדויות שכיחות דומות של הורים מול מרדנות ילדיהם, המבטאים לעיתים קרובות את התנגדותם באמצעות אמירת "לא" חוזרת ונשנית. בהקשר לכך, בסיפור מתקיים אלמנט חוזר של הביטוי "אלונה לא".

ספרי המשך
---------

כ-15 שנים לאחר צאת הספר "אלונה לא" ובעקבות הצלחתו, יצא ספר ההמשך "לילה טוב אלונה", על ילדה מרדנית שלא רוצה ללכת לישון; וב-2013 יצא הספר "אלונה לא לבד", על התמודדותה של הילדה עם אח תינוק המצטרף למשפחה.

קישורים חיצוניים
----------------

* נעמה בנזימן, ספרי לא לא, הפנקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמר רותם, עכבר העיר אונליין, ספר חדש על פעוטה מרדנית שהופכת לילה ליום בסדרת "אלונה", באתר הארץ, 25 באפריל 2010
**מיה תעשיות מזון בע"מ** היא חברת מזון ישראלית המתמחה בייצור, ייבוא ושיווק של מזון. בין המוצרים המיוצרים או משווקים על ידי החברה: ממתקים (במיוחד סוכריות) וחטיפים, קטניות ואורז, מוצרי עזר לאפייה, פיצוחים ומוצרי קלייה, פירות יבשים, תבלינים.

היסטוריה
--------

החברה הוקמה בשנת 1982 בשם **מיה תבליני החיים ירושלים** על ידי שלושה שותפים: מויש, ישראל והודי, חברי-ילדות שגם שירתו יחד בנח"ל בגרעין "ישורון לעלומים", שהחליטו להקים מפעל קטן בגבעת שאול שבירושלים, כשברשותם מכונה אחת למילוי אבקות. הם החליטו לקרוא לחברה בשמה 'מיה' - ראשי תיבות של שמותיהם.

בשנת 1998 עברה החברה לאזור התעשייה במישור אדומים, שם שוכנים מפעלי היצור, מחסני ההפצה והנהלת החברה. בשנת 2010 שינתה החברה את שמה הרשמי ל 'מיה תעשיות מזון בע"מ.

המפעל גדל עם השנים וכיום יש בו עשרות קווי ייצור ואריזה ועשרות עובדים. החברה משווקת למעלה מ-300 מוצרי מזון במגוון תחומים. מוצריה משווקים בישראל ומיוצאים לקהילות היהודיות ברחבי העולם.

בתהליכי הייצור עושה החברה שימוש בחומרים טבעיים בלבד ובכלל זה צבעי מאכל טבעיים (המופקים מצמחי מאכל). כמו כן, החברה הכשירה בשיתוף עם "עמותת צליאק בישראל" קווים בהם מיוצרים ונארזים מוצרי מזון ללא חשש לגלוטן, ובטוחים לצריכה על ידי חולי צליאק. כל מוצרי מיה מיוצרים תחת פיקוח הבד"ץ של העדה החרדית במהלך ימות השנה. עשרות מוצרים מיוצרים בכשרות לפסח עם הכשר הבד"ץ.

חברת "מיה" מייצרת מוצרים גם עבור מותגים פרטיים של חברות שונות לרבות רמי לוי שיווק השקמה ושופרסל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מיה תעשיות מזון
* חגית אברון, ‏אין מחיר לעסק, באתר גלובס, ראיון על "מיה"
* מיכל רז-חיימוביץ', ‏"אנחנו קיימים 32 שנה - ורק לאחרונה התחלנו למתג את עצמנו", באתר גלובס, 21 בפברואר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  .
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ] 

**מפעלי חבל מעון** (יח"מ) הם מפעלים אזוריים שמטרתם היא לאגד את פעילות שיווק התוצרת החקלאית של 14 קיבוצים בנגב המערבי, רובם במועצה האזורית אשכול. ענפי הייצור המרכזיים של התאגיד, הפועל כקואופרטיב, הם תפוח אדמה, גזר, צנונית, בוטנים והדרים.

היקף הפעילות
------------

המפעלים עובדים בכל עונות השנה ומטפלים בתוצרת חקלאית משטח מעובד המשתרע על כ-250 אלף דונם קרקע שלחין ו-4,000 דונם של פרדסי הדרים. המפעלים אינם עוסקים בעיבוד מזון, אלא אך ורק בטיפול ראשוני בתוצרת חקלאית ובשיווקה.
למרות תנאי האקלים באזור והקרקע החולית, החקלאות בחבל אשכול היא אינטנסיבית. סך התוצרת של ירקות שורש (תפוחי אדמה, גזר וצנונית) המשווקת על ידי התאגיד מגיעה ליותר מ-160 אלף טון בשנה. תפוחי האדמה, המהווים גידול מרכזי בנגב המערבי, תופסים כ-85% מנפח הפעילות במפעלים. 
נתח השוק של יח"מ בתפוחי אדמה לשוק המקומי עומד על כ-25%. 45% מהתוצרת מיוצאת לשווקים באירופה כשאנגליה רוכשת 45% מכלל התוצרת, גרמניה (15%), הולנד (15%), צרפת (13%) ושווייץ (12%). שאר התוצרת משווקת למזרח אירופה ורוסיה.
בנובמבר 2011 הקימו מפעלי חבל מעון חברת יצוא עצמאית בעקבות קריסת אגרקסקו. לאחר שעבדה עם זו במשך עשרות שנים והייתה הלקוח הגדול ביותר שלה בהיקף הכמותי של היצוא.

היסטוריית הפעילות החקלאית באזור
-------------------------------

רמת המשקעים השנתית הממוצעת באזור נעה בין 100 ל-300 מ"מ ולא מאפשרת גידול ירקות בדרך של חקלאות בעל. נקודת המפנה בחקלאות בנגב המערבי הייתה בשנות החמישים, עם הקמת מפעל ירקון-נגב שסיפק מים גם לצורכי חקלאות והביא להתאמת הגידולים לתנאי הקרקע והאקלים. עם השנים התפתחו החקלאות הקיבוצית והחקלאות המושבית באזור לכיוונים שונים; המושבים פנו לגידול ירקות בעיקר בחממות ובבתי צמיחה והתארגנו לשיווק בנפרד. הקיבוצים התמקדו בעיקר בגידולים בשטחים פתוחים ושמרו על שיווק משותף בחלק גדול מהגידולים החקלאיים. רק בסוף שנות החמישים הוצב במפעל האזורי מערך ראשון למיון תפוחי אדמה.

קיבוצים החברים בקואופרטיב
-------------------------

נחל עוז, בארי, רעים, כיסופים, עין השלושה, נירים, ניר עוז, מגן, גבולות, צאלים, ניר יצחק, כרם שלום, חולית וסופה.
החקלאות המאוגדת היא בסיס ההכנסה העיקרי של מרבית קיבוצי חבל אשכול, למעט התעשייתיים שביניהם (בארי, ניר יצחק ומגן). עיקר הפעילות מתבצע בעבודה עצמית על ידי חברי הקיבוצים [דרוש מקור] ורוב היישובים המשווקים למפעלים עדיין מוגדרים כ"קיבוצים שיתופיים".

היסטורית ההנהלה
---------------

בשנת 1999 נבחר צבי (השי) רובין מקיבוץ ניר עוז לכהן בתפקיד יו"ר ומנכ"ל מפעלי חבל מעון.
לאחר 12 שנים, בחודש מרץ 2011, נבחר שלמה תירוש להחליפו כיו"ר ודרור תנורי החליף את רובין כמנכ"ל. בתפקידו הקודם שימש תנורי כמנהל ענף תפוחי האדמה ביח"מ במשך 12 שנים ולפני כן היה מרכז משק וחבר ההנהלה הכלכלית בנירים.

קישורים חיצוניים
----------------

* עודד בר-מאיר, שלמה תירוש נבחר ליו"ר מפעלי חבל מעון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 16 במרץ 2011
* עודד בר-מאיר, נרשם שיא במכירות תפו"א "דוד משה", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 30 במרץ 2011
* עמירם כהן, יצואנית תפו"א הגדולה בישראל הקימה חברת יצוא עצמאית, באתר TheMarker‏, 13 בנובמבר 2011
* שמעון וילנאי, תחום חקלאות במועצה אזורית אשכול, באתר כנס מדיה, 25 בנובמבר 2021
**אדרת אליהו** הוא ספר מאת אברהם שמואל שטיין, העוסק ביישוב היהודי בירושלים במאה ה-19.

הספר יצא לאור בישראל בעברית בשנת 1964 כ־4 שנים לאחר פטירתו של אברהם שמואל שטיין, בשנת 2017 יצאה לאור מהדורה מחודשת בעריכת תמר בן מנחם עם הקדמה מאת אריה מורגנשטרן.

הספר
----

ספר מתאר את אנשי היישוב הישן האשכנזי; תלמידי הגר"א ואחרים.

הספר מתאר בהרחבה פרשיות שונות, את הליך היציאה מהחומות ומגוון אישים בולטים בני התקופה בהם הרב יהושע לייב דיסקין, רבי שמואל סלנט, רבה יוסף חיים זוננפלד, יוסף ריבלין, יחיאל מיכל פינס ואליעזר בן יהודה.  
במקביל מתוארים בספר פולמוסים שונים שהסעירו את היישוב באותם ימים, בהם 'חידוש הקורבנות, בתי ספר 'מודרניים' והחרם על בית המדרש של יחיאל מיכל פינס.

התיאורים בספר מלמדים רבות על ההתנהלות הקהילתית הפנימית של 'היישוב הישן', ואף על יחסיו עם גורמים מבחוץ. כך למשל מתואר בפרק העוסק ביציאה מהחומות, שהוועד הכללי כנסת ישראל שילם לערבי בשם דאהוד ג’ילאל כדי שירגל בקרב הכנופיות הערביות, וכך סוכלה תוכנית של כנופיית שודדים מדיר יאסין לתקוף את שנונת משכנות שאננים.

במבוא לספר מסביר המחבר את מטרת הספר:  
"הספר שלפנינו בא להחיות תקופה נשכחה זו הידועה כתקופת "הישוב הישן" ולהחזיר לה את כבודה. כל האירועים כשלעצמם, וכן שלל הדמויות, הם היסטוריים; קישור האירועים – בלטריסטי. זהו, איפוא, לא סיפור היסטורי, אלא סיפור שהוא היסטוריה."

קישורים חיצוניים
----------------

* אברהם שמואל שטיין, "אדרת אליהו" בפרויקט בן-יהודה

**על הספר**:

* הרצל חקק, ‏"היישוב הישן כמולדת ההתחדשות", **השילוח**, 9, אפריל 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  מהדורת 1964 באתר הספרייה הלאומית
**מפעלי תעשיות רכבת (מ.ת.ר)** היא חברה ישראלית העוסקת בתחזוקה, שיפוץ והרכבה של ציוד נייד רכבתי ובייצור מכלולים וחלקי חילוף לציוד נייד רכבתי. לחברה שני מפעלים, אחד בבאר שבע ואחד בדימונה.

היסטוריה
--------

"מ.ת.ר." (מפעלי תעשיות רכבת) הוקמה בשנת 1991 כשותפות בין חברת "מפעלי תובלה" (שהייתה בבעלות כימיקלים לישראל) (26%), חברת "התכוף" (48%) וחברת "עמית" (26%) מקבוצת אלול של דוד קוליץ. 
המפעל נפתח בבאר שבע ב-1992. הפרויקט הראשון בו זכתה החברה היה להרכבת 80 קרונות משא עבור רכבת ישראל בשיתוף חברה סלובקית. 

ב-2003, זכתה החברה במכרז להקצאת קרקע למפעל שני סמוך לתחנת הרכבת דימונה. המפעל החל לפעול ב-2009 ועסק בעיקר בתחזקת צי של כ-500 קרונות משא וקרונות שטוחים להובלת מכולות שבבעלות חברת כימיקלים לישראל וחברת עמית הובלות מטענים.

ב-2013 רכשה ממן - מסופי מטען וניטול 51% ממ.ת.ר ב-13.2 מיליון שקל.

בפברואר 2018 פורסם שחברת סטדלר תייצר קטרים במפעל מ.ת.ר בדימונה בהיקף של 70 מיליון שקל במהלך חמש שנים במסגרת רכש גומלין, בעקבות הזמנות קודמות מאת סטדלר של מכלולים שונים לקרונות רכבת אצל מ.ת.ר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיא תרוץ, מ.ת.ר תרכיב קרונות עבור חברה סלובקית, חדשות, 6 בספטמבר 1993
2. ↑  שרון שדה, חברה מסלובקיה הועדפה על פני תעש במכרז הקרונות, חדשות, 21 בספטמבר 1993
3. ↑  גדי גולן, ‏אולמרט אישר לדימונה שורת הטבות בהיקף מיליוני שקלים, באתר גלובס, 25 באוגוסט 2003
4. ↑  אתר למנויים בלבד זוהר בלומנקרנץ, ממ"ן רוכשת 51% ממ.ת.ר - מפעלי תעשיות רכבת ב-13.2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2013
5. ↑  אדריאן פילוט, שטדלר מספרד תצא מרשימת המעקב של רכש הגומלין, באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2018
**מצמן את מרוץ** היא יבואנית, רשת קמעונאית ומפיצת אופניים ואביזרים נלווים. לחברה 19 סניפים בישראל.

היסטוריה
--------

יסודות הרשת הם בחנות מצמן לאופניים שנוסדה בשנת 1939 בתל אביב והייתה גם יבואנית אופניים, הראשונה שייבאה לארץ ישראל אופניים מקצועיות, אופני המותג RALEIGH. החברה נוהלה על ידי משפחת מצמן עד לשנת 1996. לאחר שהחברה נקלעה לקשיים כספיים, מכרה המשפחה את העסק לאייל ברהמס שהיה ספק של החברה, וחברת מצמן נותרה חייבת לו כספים. ב-1997 שינה ברהמס את שם החברה ל"מצמן סחר".

בשנת 2001 התמזגה חברה מצמן סחר שעסקה באופניים ממותגים ויקרים, עם חברת מרוץ שעיסוקה היה באופניים לא ממותגים וזולים יותר.

בשנת 2002 מיזגה החברה לתוכה את יבואנית מותגי האופניים "מוטופאן", ובשנת 2005 רכשה החברה ומיזגה לתוכה את חברת "ציר מרכזי" שעסקה בתחום אופני היוקרה.

בשנת 2008 קנה בית ההשקעות DBSI, בעל השליטה בחברת טלדור, שליש מהחברה.

כיום (2017) מפעילה הרשת 19 סניפים, אשר שניים מהם פועלים במתכונת "מצמן בעיר". כל הסניפים למעט שניים פועלים בזכיינות. החברה היא יבואנית בלעדית של מותגי אופניים וציוד נלווה, ומשווקת את מוצריה לעשרות נקודות מכירה ברחבי הארץ. החברה היא נותנת החסות לאיגוד התריאטלון ולטריאתלט רון דרמון

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מצמן את מרוץ
* חגי עמית, המספרים של מצמן את מירוץ נחשפים: החברה לקראת הנפקה, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2006
* רונה חזקיה, ‏"סגרנו על מודל עסקי של שותפות כבר אחרי שעה של שיחה", באתר גלובס, 14 באוגוסט 2014
* רנן נצר, ‏"אופניים הם לא טרנד, הם אורח חיים", באתר גלובס, 4 ביוני 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיזוג על גלגלים: מצמן את מרוץ עם ציר מרכזי, באתר ynet, 29 באוגוסט 2005
2. ↑  חברות האופניים מצמן ומרוץ התמזגו; יחזיקו יחד 30% מהשוק, באתר TheMarker‏, 4 ביולי 2001
3. ↑  חברת האופניים מצמן את מרוץ ממזגת לתוכה את פעילות מוטואופן, באתר TheMarker‏, 4 בנובמבר 2002
4. ↑  אילנית חיות, ‏בעלי השליטה בטלדור רכשו 33% מחברת האופניים מצמן את מרוץ, באתר גלובס, 26 במרץ 2008
5. ↑  רון מייזליש, מצמן את מרוץ תתן חסות לאיגוד הטריאתלון, באתר allmarketing‏, 15 במרץ 2017
**ק.ד. אוויה** (באנגלית: **KD avia**, או בשמה המקורי קלינינגרד אוויה) הייתה חברת תעופה רוסית שבסיסה הראשי נמצא בעיר קלינינגרד. החברה הפעילה טיסות ל-26 יעדים ברוסיה, באירופה וכן לתל אביב.

תולדות החברה
------------

קלינינגרד אוויה נוסדה בשנת 2002 והתבססה על מטוסים מתוצרת ברית המועצות.
בשנת 2004 החלה החברה בתהליך חידוש החברה והרחבת פעילותה. בשנה זו החלה להפעיל טיסות בינלאומיות, ובשנת 2005 מיתגה את עצמה מחדש בשם KD avia. באותה שנה אף החלה להוציא את מטוסי הטופולב הישנים שברשותה והכניסה לשירות במקומם מטוסי בואינג 737-300 שנקנו מחברות שונות. מהלך החלפת צי המטוסים המשיך ובשנת 2008 הזמינה החברה מטוסי איירבוס A319 חדשים שיחליפו את כל מטוסי הבואינג 737 שגילם הממוצע עמד על מעל 20 שנים.

במסגרת תהליך זה החליטה החברה להפוך את נמל הבית שלה בקלינינגרד לשדה מעבר בטיסות מרוסיה לאירופה, ובעקבות החלטה זאת החלה לבנות טרמינל גדול ומודרני בנמל.

בתחילת ספטמבר 2009 החברה פשטה רגל והפסיקה לחלוטין את פעילותה.

צי המטוסים
----------

**צי המטוסים של החברה בעת הפסקת פעילותה**

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **דגם** | **מספר מטוסים** | **תכולת מושבים (קונפיגורציה)** | **הערות** |
| בואינג 737-300 | 16 | 148 |  |

פעילות החברה בישראל
-------------------

החברה הפעילה 6 טיסות שבועיות בקו בין נמל התעופה קלינינגרד חרברובו לנמל התעופה בן-גוריון. הטיסות הופעלו במטוסי בואינג 737-300.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ק.ד. אוויה** בוויקישיתוף
**טרייסי דאוון סקוגינס** (באנגלית: **Tracy Dawn Scoggins**; נולדה ב-13 בנובמבר 1953) היא שחקנית אמריקאית.

ביוגרפיה
--------

סקוגינס נולדה בגלבסטון שבטקסס כבת יחידה לאם שחקנית טניס ובוגרת לימודי משפטים ולאב עורך דין, בגיל תשע ניצחה בתחרות קפיצה למים ולאחר מכן זכתה במדליה בתחרות שחייה, בבית הספר התיכון הייתה מעודדת וספורטאית מצטיינת, ב-1970 החלה ללמוד באוניברסיטה, היא הייתה חברה בנבחרת ההתעמלות של האוניברסיטה וסיימה תואר בחינוך גופני, בנוסף היא הייתה במיונים לקראת אולימפיאדת סיאול (1988).

התגלתה על ידי ג'ון קזבלנקס עבור סוכנות הדוגמנות עלית ועבדה כדוגמנית בניו יורק, בנוסף למדה משחק בHB Studio, תפקיד המשחק הראשון שלה היה בסדרה "הדיוקס קורעים את האזארד", לאחר מכן היא שיחקה בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה, ב-1985 היא קיבלה תפקיד בסדרת ההמשך של שושלת "משפחת קולבי".

ב-1988 הנחתה לצד אלן ת'יק את תחרות מיס ארצות הברית ומיס תבל, מ-1993 ועד 1998 שיחקה את אליזבת' לוקלי בסדרה בבילון 5 ומ-1993 ועד 1997 גילמה את כתבת הרכילות קאט גרנט בלויס וקלארק: הרפתקאותיו החדשות של סופרמן. 

ב-2005 שיחקה בסרט "החותך" לצד צ'אק נוריס, והחלה לשחק בסדרת הדרמה הלהט"בית "מפרץ דנטה" ברשת Here TV, במשך שלוש עונות עד 2007 את דמותה של גרייס נאוויל. ב-2012 התארחה בסדרה "קאסל".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרייסי סקוגינס** בוויקישיתוף
* 

* טרייסי סקוגינס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* טרייסי סקוגינס, באתר AllMovie (באנגלית)

* טרייסי סקוגינס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tracy Scoggins : Official Website, www.tracyscoggins.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1550571
* GND: 1208304909
* ISNI: 0000 0001 1451 0528
* LCCN: no2005093885
* VIAF: 87279152
* WorldCat: lccn-no2005093885

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק במפקד כוחות האוויר בפיקוד דרום של ארצות הברית, עם הערך "מארק קלי", העוסק בחבר הסנאט ואסטרונאוט אמריקאי.

**מארק ד' קלי** (באנגלית: **Mark D. Kelly**) (נולד ב- 1962) הוא קצין בדרגת גנרל המשרת כמפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

קלי למד לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת המדינה דרום-מערב טקסס במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. 

ב-1986 התגייס לחיל האוויר ועבר קורס טיס בבסיס שפרד שבטקסס. שירת כטייס ומדריך טיסה על מטוסי T-37 בטייסת ההדרכה 80 במשך ארבע שנים. עבר הסבה למטוסי F-15 איגל ושירת בטייסת הקרב 90 באלסקה ובטייסת הקרב 492 באנגליה. בשנים 1998–2000 הוצב בחיל האוויר המלכותי האוסטרלי ושימש עוזר קצין המבצעים בטייסת אימונים להסבה למטוסי F/A-18 הורנט. על שירותו באוסטרליה עוטר במדליית הזהב של ראש מטה חיל האוויר האוסטרלי. בשנים 2002–2004 שירת כקצין המבצעים של טייסת הקרב 336 בקרוליינה הצפונית ובשנים 2004–2006 פיקד על טייסת הקרב 333 המפעילה מטוסי F-15E סטרייק איגל. 

לאחר לימודים במכללה הלאומית למלחמה מונה קלי ביולי 2007 לסגן מפקד כנף 366. במסגרת זו הוצב באפגניסטן כסגן מפקד כוח המשלוח האווירי 455. בספטמבר 2008 מונה למפקד כנף הקרב הרביעית. באפריל 2010 מונה לעוזר לסגן מפקד פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושנה אחר כך מונה לראש מטה מפקד כוחות האוויר בפיקוד האוקיינוס השקט. 

ביולי 2012 מונה למפקד כנף הקרב 354 באלסקה. ביולי 2014 מונה למפקד כוח המשלוח האווירי 455 בבסיס באגראם שבאפגניסטן. ביולי 2015 מונה למפקד חיל האוויר התשיעי וביוני 2016 הוחלף על ידי סקוט זובריסט ומונה לעוזר מפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.

באוקטובר 2016 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית ומפקד כוחות האוויר של פיקוד דרום. באוגוסט 2018 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר.

באוגוסט 2020 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד הקרב של חיל האוויר.

במהלך שירותו צבר למעלה מ-6,000 שעות טיסה, כולל למעלה מ-800 שעות טיסה מבצעיות, בעיראק, אפגניסטן, בוסניה. הוא עוטר פעמיים בצלב התעופה המצוינת כולל סימון V לאומץ לב, ו-10 פעמים במדליית האוויר. הטיס מטוסי T-37 טוויט, T-38 טאלון, F-15E סטרייק איגל, F/A-18 הורנט, F-16 פייטינג פלקון ו-F-35 לייטנינג II. 

קלי בעל תואר שני מהמכללה לפיקוד ומטה של אוניברסיטת חיל האוויר ותואר שני בלימודי ביטחון לאומי מהמכללה הלאומית למלחמה. נשוי לטניה ואב לבן ובת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארק ד' קלי** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל האוויר של ארצות הברית
* פירוט על עיטוריו של מארק קלי באתר valor.militarytimes.com
**ארטמיס פאול: המושבה האבודה** הוא ספר פנטזיה לנוער, החמישי בסדרת הספרים ארטמיס פאול. כמו שאר ספרי הסדרה, נסובה עלילתו סביב ארטמיס פאול, פושע-גאון בן 15 שמגלה פיות החיות מתחת לפני הקרקע.

רקע
---

בספר הקודם הולי שורט מתפטרת ממשמר הלפריקונים בעקבות מחליפו של רוט - ארק סול. היא פותחת משרד חקירות פרטי ומצרפת עליה כעוזרים את מאלץ' דיגמס ואת ארטמיס.

עלילה
-----

השדים הם המשפחה השמינית של עם הפיות. בקרב על טאטלין בין הפיות לבני האנוש הם לא הסכימו לרדת מתחת לפני הקרקע כמו שאר העם (הפיות וכל שאר יצורי הקסם) ולכן הקוסמים של השדים שהם גם הקוסמים החזקים ביותר העבירו את האי שלהם "היבראס" במנהרת זמן לאזור הלימבו שמנותק מהזמן. בברצלונה מצליח ארטמיס להיגרר למסע בזמן עם שד שנעקר מהלימבו.
השדים חיבים לענוד משהו מכסף כדי לא להישאב ולהופיע בזמנים שונים ובמקומות שונים. לאחר המסע בזמן מגלה ארטמיס שמיקום אצבעותיו הוחלף ושהוא הצליח לחזור לזמן שלו. כאשר בודק גילה ארטמיס שבאטלר עיגן אותו בעזרת צמיד כסף.
כאשר ארטמיס מגלה ששד עתיד להופיע בתיאטרון הוא מגלה שהולי מופיעה שם גם בעקבות חיזוי הגעת השד בברצלונה כשהוא רואה שהשד מופיע הוא שם לב שחץ נורה ברגלו והבין שמי שעשתה זאת נקראת מינרווה. מינרווה היא גם גאונה צעירה כמו ארטמיס פאול. ארטמיס שולח את הולי לעקוב אחריה ברכבת תחת מעטה היעלמות. הם מגלים שמינרווה מתגוררת בטירה בצרפת ויש לה עשרים וחמישה שומרים. הולי מוחדרת לשם כשבויה ובעזרת הקסדה שלה משחררת את השד ונמלטת מהטירה. לאחר מכן משתלט פושע בשם ג'ונה לי על הטירה וחוטף את מינרווה. ארטמיס מתכנן תוכנית להציל את מינרווה.
הוא מציע לג'ונה שמתענין בשדים (חושד שהרגו את אחיו) עסקה: מינרווה בתמורה לשד. במהלך העסקה השד נמלט וכולם נפגשים בתערוכת אומנות הנמצאת במגדל בו בוצעה ההחלפה. הם מגלים שבזמן שהקוסמים השדים ניסו להעביר את "היבראס" התפרץ שד בשם נאזל וחברו לתוך מעגל הקוסמים. כתוצאה מכך נהרס הקסם והקוסמים הופכים את עצמם לאבן כדי לא להיהרג. הם משחררים את הקוסמים ממעגל האבן ומגלים שרק קוסם אחד נשאר מתוך מעגל הקוסמים המקוריים. הקוסם, קואן היה ראש הקוסמים והוא זה שהוביל את הקסם וגם זה שהפך את הקוסמים לאבן כדי להציל אותם. בינתיים ג'ונה וחבריו נכנסים ומובסים על ידי באטלר אך מספיקים לקשור פצצה לידו של 1 (השד שארטמיס הציל). ארטמיס, הולי, קואן ואחד חוזרים להיבראס במטרה למנוע ממנו להתמוטט אבל הם מותקפים על ידי השדים. הם משתמשים בעוצמת הפצצה ובקסם כדי לחזור לכדור הארץ ומגלים שבגלל שהזמן עובר שונה בהיבראס אז עברו שלוש שנים. במהלך החזרה לכדור הארץ, ארטמיס מצליח לקחת קצת קסם לעצמו. כשהוא חוזר לכדור הארץ הוא גם מגלה שנולדו לו שני אחים תאומים.

בתחתית כל עמוד בספר כתוב בגנומית כללים של שדים.

ראו גם
------

* ארטמיס פאול

לקריאה נוספת
------------

* אואן קולפר, **ארטמיס פאול: המושבה האבודה**, הוצאת כנרת, 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ארטמיס פאול: המושבה האבודה
* האתר הרשמי של מחבר הספר, אואן קולפר
* האתר הרשמי של ארטמיס פאול
* האתר הבריטי הרשמי של ארטמיס פאול
* ארטמיס פאול: המושבה האבודה, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 593e143b-f5c3-4e79-bb69-becb3f684b0b

 |
**באדולינה** הוא ספר פנטזיה מאת הסופר הישראלי גבי ניצן. הספר, שיצא בהוצאת "ידיעות אחרונות - ספרי חמד" בשנת 1999 ואויר על ידי איילת זורר, טיפס בהדרגה לצמרת רשימת רבי המכר וזכה להצלחה מסחרית גדולה לאורך זמן ממושך. הספר מקדם רעיונות של אינדיבידואליזם, אהבת החיים, שחרור מכבלים וחתירה למימוש עצמי.

עלילת הספר
----------

באדולינה היא ממלכה קטנה באירופה, בת 16,204 תושבים. מיקומה סודי, היא מובלעת בתוך מדינה אירופאית אחרת, תושבי באדולינה אינם משתתפים בבחירות ואינם יכולים להתגייס לצבא במדינה בה היא מובלעת, אך הם בעלי דרכון של אותה מדינה, בנוסף שפתם הבאדולינית אינה מורכבת מהרבה מילים.
התוצר המקומי המיוצא ביותר הוא ריבת חצילים.

בבאדולינה ישנם מלך ומלכה המתגוררים בארמון המכוסה כולו בשיחי בוגנוויליה. אך למעשה, תפקיד המלך והמלכה הוא סמלי בלבד, לשמש דוגמה לאזרחים ולהזכיר להם את חובתם להיות מאושרים. בפועל, באדולינה היא אנרכיה ואיש אינו מושל בה. המוטו הלאומי של באדולינה הוא **"טוב להיות בריא ושמח מחולה ואומלל"** בבאדולינה אין חתונות רק חגיגות אהבה, שאותן אפשר לקיים כמה פעמים שבוחרים, ואין סכו"ם, אוכלים עם הידיים.

בספר "באדולינה" זוכה גבי ניצן להכיר את מלך ומלכת באדולינה (במהלך שהותו בהודו) ויחד הם חוזרים לארץ הקודש במטרה להעלות את רמת האושר העצמי של כל אדם, ורמת האופטימיות הכללית בארץ. מלך ומלכת באדולינה מנסים על ידי קסמם האישי להוציא ולבטא את המלך האישי שבכל אדם.

הפולמוס סביב הספר
-----------------

המסרים הטמונים בספר עוררו פולמוס, שראשיתו במאמר של גדי טאוב בעיתון הארץ. טאוב טען כי הפופולריות שלה זכה הספר מעידה על התחזקות העמדה הקפיטליסטית הקיצונית בישראל, וכי המסר של הספר עולה בקנה אחד עם מדיניות בנימין נתניהו שכיהן אז כשר האוצר. המאמר גרס כי בספר מסתתרת תפישה, הרסנית בעיני טאוב, שלפיה כל אדם עומד לעצמו ואין מקום לסולידריות חברתית (ולכן גם למדינת הרווחה). אימוץ הערכים שבספר לא יוביל לחברה חופשית של פרטים מאושרים, אלא לעולם של ניכור ובדידות. ניצן דחה במאמר תגובה את הביקורת, וטען כי טאוב לא הבין נכונה את ספרו, וכי ההתבוננות העצמית שהוא מטיף לה לא תוביל לניכור אלא להפך. עוד הסביר ניצן כי הספר מבוסס על חוויות אמיתיות שעבר, שטאוב ראה בהן בטעות משמעות סמלית. למשל, תיאור של עוזב קיבוץ שפתח עסק פרטי מצליח אינו קשור לביקורת על ערכי התנועה הקיבוצית, כפי שסבר טאוב, אלא מבוסס על קורות חייו של אדם שפגש ניצן במציאות. הפולמוס נמשך במאמר תגובה של שלי יחימוביץ' שצידדה בעמדת טאוב, ובתגובה נוספת של ניצן, שבה שלל את האפשרות לקריאה פוליטית של באדולינה ואת החיבור בינו לבין אידאולוגיה כלשהי: "'באדולינה' עוסק במשהו הרבה יותר ראשוני, שקודם בהרבה לאידאולוגיה. הוא עוסק בערכו העצמי של היחיד".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **באדולינה** |

* שמעון אדף, הספר הישן של גבי ניצן, באתר ynet, 18 בינואר 2001

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גבי ניצן, מי הזיז את הבאדולינה שלי, באתר הארץ, 11 ביוני 2003
2. ↑  גדי טאוב, מיליוני אנשים לבד, באתר הארץ, 30 במאי 2003
3. ↑  שלי יחימוביץ', תזיז את הבאדולינה שלך, באתר הארץ, 17 ביוני 2003
4. ↑  גבי ניצן, טוב, אני כבר מזיז, באתר הארץ, 1 ביולי 2003
ה**ביבליותקה** (ביוונית: **Βιβλιοθήκη**) או **מיריוביבלוס** (**Μυριόβιβλος**, "עשרת אלפים ספרים") הייתה עבודה ספרותית של פוטיוס, פטריארך קונסטנטינופול במאה ה-9. פוטיוס הקדיש את העבודה לאחיו.

החיבור
------

הביבליותקה כוללת 279 ביקורות ספרים שפוטיוס קרא. החיבור לא נועד לשמש כספר עיון, אולם היה בשימוש כזה באופן נרחב במאה ה-9, ונחשב בדרך כלל כחיבור הביזנטי הראשון שניתן לקרוא לו "אנציקלופדיה". החיבורים שפוטיוס מציין הם לרוב של סופרים נוצרים ופגאניים החל מהמאה ה-5 לפנה"ס ועד לזמנו שלו במאה ה-9 לספירה. כמעט מחצית מהספרים הנזכרים על ידו לא שרדו עד ימינו. 280 הסעיפים בביבליותקה שונים באורכם, ממשפט בודד ועד מספר עמודים.

בית עבאס
--------

מלומדים מסוימים מהעבר שיערו שהביבליותקה קובצה בבגדאד בזמן שליחותו של פוטיוס בחצר בית עבאס, מאחר שרבים מהחיבורים המוזכרים צוטטו לעיתים נדירות בתקופה שקדמה לפוטיוס, תקופה שמכונה "תקופת החושך" הביזנטית (בסביבות השנים 630–800), ומכיוון שהיה ידוע שהעבאסים התעניינו בחיבורי מדע ופילוסופיה יווניים. אולם מומחים מודרניים של תקופה זו בהיסטוריה הביזנטית הראו שפוטיוס לא יכול היה לקבץ את הביבליותקה שלו בבגדאד, מאחר שהוא מציין בפירוש בהקדמה שלו וגם בהערה הנוספת, שלאחר שנבחר לקחת חלק במשלחת, הוא שלח לאחיו סיכום של ספרים שקרא לפני כן, "מאז הזמן בו למדתי להבין ולהעריך ספרות", כלומר מאז נערותו. קושי נוסף בהנחה שהביבליותקה חוברה בזמן שליחותו ולא לפניה, מלבד דבריו המפורשים של פוטיוס עצמו, הוא שרוב החיבורים בביבליותקה הם על תאולוגיה נוצרית כנסייתית (פאטרולוגיה), ורוב החיבורים החילוניים הם היסטוריות, חיבורים דקדוקיים או ספרותיים, במיוחד רטוריים, יותר מאשר חיבורי פילוסופיה או מדע, והעבאסים לא הראו עניין בתרגום היסטוריה יוונית או ספרות יוונית גבוהה, כגון רטוריקה, והם גם לא התעניינו בתרגום חיבורים יווניים נוצריים. התעניינותם בטקסטים יווניים הייתה מוגבלת באופן כמעט בלבדי למדע, פילוסופיה ורפואה. למעשה, אין כמעט חפיפה (מלבד קלאודיוס גלנוס, פדניוס דיוסקורידס ווינדוניוס אנטוליוס (אנ')) בין מצאי החיבורים החילוניים בביבליותקה של פוטיוס לבין אותם חיבורים שתורגמו לערבית בתקופה העבאסית.

קישורים חיצוניים
----------------

* פוטיוס, **ביבליותקה** - טקסט המקור (ביוונית)
* פוטיוס, **ביבליותקה** - רשימת 280 קודקסים (באנגלית)
* פוטיוס, **ביבליותקה**, קודקסים 165-1; קודקסים 185-166; קודקסים 222-186; קודקסים 229-223; קודקסים 241-230; קודקסים 280-257. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007592876005171
* VIAF: 6200152139996611100009
* WorldCat (עם VIAF): 6200152139996611100009

 |
**בין חולות וכחול שמיים** הוא ספרו של נחום גוטמן אשר כתב הסופר אהוד בן עזר מפיו. ראה אור בהוצאת יבנה בתל אביב. שם הספר מוסר את חוויית הילדות הנטורלית של גוטמן בתוך מכלול ההווייה הארצישראלית, שאותה תיאר בבגרותו ביצירתו הענפה כצייר וכסופר; המילה "חולות" ששולבה בה, התייחסה בין השאר לחולות תל אביב וחוף הים שהרבה לטייל ולשוטט בהם.

הספר מוסר זכרונות אוטוביוגרפיים של גוטמן, לאור דמויותיהם של אישים ואירועים מרכזיים בתקופת ילדותו ונעוריו בעשורים הראשונים של המאה ה-20.

בן-עזר מספר כי "כתיבת הספר תחילתה בסדרת פגישות עם נחום גוטמן בראשית שנת 1974, בהן נרשמה מפיו טיוטה ראשונה של פרקי חייו"; בעבודת העריכה המורכבת טופלו הרשימות השונות עד לכדי ספר, שאירועיו מובאים בסדר כרונולוגי. כל פרק עוסק בדמות עיקרית או וגם באירוע חשוב בחייו של גוטמן, ובדרך כלל נוגע לנושאים כלליים, לאומיים או אנושיים כלליים, ובהם: אביו ש. בן-ציון, שכונת נווה צדק ותל אביב הקטנה, העלייה לארץ ישראל בנמל יפו, מאיר דיזנגוף, הסופר אז"ר, המשורר חיים נחמן ביאליק, הציירת אירה יאן, גימנסיה "הרצליה", האמן ומייסד "בצלאל" בוריס שץ, ר' בנימין, מלחמת העולם הראשונה וגירוש תל אביב, הגדודים העבריים, יוסף חיים ברנר, ברל כצנלסון, ולוי אשכול.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* בין חולות וכחול שמיים, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  על המילה "חולות" בתרבות העברית החדשה, ובכלל זה ב"בין חולות וכחול שמיים", ראו: גדעון עפרת, אמנות החול, באתר gideonofrat.
2. ↑  עמ' 233.
**בן כושים** (**Black Boy**) הוא ספר אוטוביוגרפי מאת  ריצ'רד רייט אשר יצא לאור בשנת 1945. הספר מספר על ילדותו של הסופר בצל האפליה הגזעית בדרום ארצות הברית, ואודות שאיפתו להגיע לצפון המדינה ולחירות.

עלילה
-----

בתחילת הספר רייט מתאר את ילדותו המוקדמת במיסיסיפי, ואת ההגירה בגיל צעיר לממפיס. בממפיס אב המשפחה נוטש אותם, והמשפחה נקלעת לעוני ולרעב. בעקבות העוני, נאלצת המשפחה לעבור לחיות אצל סבתו בג'קסון. אצל סבתו הנוהגת כנוצרייה אדוקה, נכפה עליו אורח חיים דתי ושמרני.
במהלך נעוריו הוא חוסך כסף על מנת להגר צפונה, במקום בו נמצא החופש, לכאורה. לבסוף, הוא מהגר לממפיס ומאוחר יותר ביחד עם משפחתו לשיקגו הצפונית. 

במהלך הספר, מתאר רייט כיצד נחשף לתאוריות כמו מרקסיזם ואתאיזם וכיצד חושל אופיו, והוא למד לפתח דעה עצמית. בסוף הספר, מבקר רייט לא רק את הממסד הלבן, אלא גם את הציבור השחור, אשר מאפשר לאפליה כנגד השחורים להתקיים.

בעברית נתפרסם הספר בשם "בן־כושים" ויצא לאור בשנת 1947 בהוצאת עם עובד בתרגומו של נח שטרן. בתקופה בה התפרסם הספר בעברית, המילה "כושי" עוד נחשבה תקינה פוליטית.

קישורים חיצוניים
----------------

* בן כושים, באתר OCLC (באנגלית)
* בן כושים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb11962743s (data)
* GND: 4130148-1

 |
**בניחוח חדש** הוא ספרו השני של הרב זאב שרון שיצא בהוצאת ספריית בית אל. הספר מספר על בחור חרדי שמתגייס לצה"ל.

עלילה
-----

הסיפור נפתח במלחמת ששת הימים. אברהם, גיבור הסיפור, הוא ילד קטן היוצא עם סבתו לרחוב לחלק לצנחנים עוגיות. הוא נתקל בחייל המילואים החילוני גיורא, האומר לו שהוא דומה לבתו הקטנה, שאליה הוא מתגעגע. גיורא מבקש מאברהם לשלוח למשפחתו מכתב שלא הספיק לשלוח ואברהם מסכים.

לאחר מספר שנים אברהם מחליט, בניגוד לדרך החרדית שעליה התחנך, להתגייס לצה"ל ולהתנדב לחטיבת הצנחנים. אביו מנתק עמו את הקשר. כדי להתקבל לצנחנים אברהם משקיע מאמצים רבים, אך אף מפקד לא רצה לקבל אותו למחלקה שלו, מלבד גדי, מפקד מחלקה. אברהם משובץ בגדוד 202 ועובר הכשרה כלוחם. מפקדו גדי תומך בו מאוד. בצבא נתקל אברהם בקשיים. הוא אינו מקובל בקרב חבריו עקב אורח חייו החרדי. הוא נוהג לצטט פסוקים וללמוד גמרא בזמנו הפנוי. במהלך פעילות מבצעית בגבול הצפון, נתקל מארב בפיקוד סמל המחלקה במחבלים ואברהם מצטיין בקרב. חברו הטוב ביותר של אברהם, כפיר, מזמין אותו לקיבוץ בשבתות שבהן הנסיעה הארוכה לירושלים עלולה לגרום לו לחלל את השבת. כפיר מכיר לאברהם את בת דודתו לילך. הם מתקרבים זה לזה ואברהם מציגה בפני משפחתו. בהמשך מגלה אברהם שאביה של לילך הוא לא אחר מאשר הצנחן גיורא שביקש ממנו בילדותו לשלוח את המכתב, ונהרג לאחר מכן במלחמה. 

הקשר בין לילך ואברהם מתהדק. מהרמזים בספר ניתן שהם מקיימים יחסי אישות. אברהם מתקשה להשלים עם החטא והוא מחליט, בכאב גדול, לנתק את הקשר. לילך נפגעת מאוד. לאחר זמן מה פורצת מלחמת לבנון הראשונה, במהלכה נהרג גדי בקרב עם מחבלים ואברהם נפצע. לאחר שהשתחרר מבית החולים הוא מבקש את סליחתה של לילך.

הספר נגמר בסוף פתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

* על הספר באתר ההוצאה
**הנריק ולדימיר כריסטיאן אלאין, רוזן מונפזאט** (בדנית: **Henrik Carl Joachim Alain greve af Monpezat**; נולד ב-4 במאי 2009) הוא נסיך דני, בנו של יואכים, נסיך דנמרק, ונכדה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק. הוא התשיעי בסדר הירושה לכתר הדני.

ביוגרפיה
--------

הנריק נולד בקופנהגן ב-22 ביולי 2002. אביו הוא יואכים, נסיך דנמרק, בנה השני של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק. אימו, מריה קבלייה, היא ילידת צרפת. יש לו אחות צעירה בשם אתנה, ושני אחים למחצה מנישואיו הקודמים של אביו: ניקולאי ופליקס. הנריק הוא התשיעי בסדר הירושה לכתר הדני, אחרי דודו, יורש העצר פרדריק, ארבעת בני דודיו, אביו ושני אחיו הגדולים.

ב-26 ביולי 2009, הנריק הוטבל לנצרות הלותרנית בכנסיית Møgeltønder. על פי מסורת משפחת המלוכה הדנית, שמותיו לא נחשפו עד הטבילה. באוגוסט 2015 הוא החל ללמוד ב-Sct. Joseph Søstrenes Skole, בית ספר פרטי קתולי בקופנהגן. ב-2019 עברה משפחתו לפריז, והנריק החל ללמוד בבית הספר EIB Monceau ברובע השמיני.

תואר
----

עם לידתו, קיבל הנריק את התארים "נסיך דנמרק ורוזן מונפזאט". ב-1 בינואר 2023, המלכה החליטה במפתיע, לשלול מכל בניו של הנסיך יואכים את התואר "נסיך דנמרק" ולהותיר להם את התואר "רוזן מונפזאט" בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנריק, רוזן מונפזאט** בוויקישיתוף

* העמוד הרשמי של הרוזן הנריק באתר משפחת המלוכה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Lille prins Henrik skal gå i katolsk privatskole"
2. ↑  "Joachims nye liv i Paris: Prinsesse Marie fulgte børnene i skole"
3. ↑  "Prins Joachims børn må ikke længere kalde sig prinser og prinsesse".
**לינור יוליה גורליק** (נולדה ב-9 ביולי 1975 בדנייפרופטרובסק, אוקראינה) היא סופרת, משוררת, מסאית, מחזאית ומתורגמנית ישראלית-רוסית הכותבת בעיקר בשפה הרוסית. יצירותיה יוצאות הדופן כוללות 20 ספרי סיפורת, שירה וספרי ילדים.

גורליק היא מבין ראשוני הסופרים הרוסיים שזכו לפרסום ברשת האינטרנט שם היא פעילה עד היום ומאז 2014 משמשת כעורכת ראשית של פורטל Booknik.ru המוקדש לספרות ותרבות יהודיים. גורליק כותבת סיפורים קצרים שמשקפים את האבסורד בחיים ברוסיה הפוסט-סובייטית. בנוסף, גורליק חוקרת ומלמדת תאוריית אופנה במחלקה למדעי הרוח ב- Russian State University ובבית הספר הגבוה לכלכלה במוסקבה.

גורליק תרגמה לרוסית את ספריו של אתגר קרת.

ביוגרפיה
--------

גורליק נולדה ב-1975 בדנייפרופטרובסק, וב-1989, בתחילת גל העלייה הגדול עברה לישראל. ב-1994 סיימה לימודי מחשבים באוניברסיטת בן-גוריון והחלה לעבוד כמתכנתת ומנהלת שיווק בתחום ההייטק. בשנת 2001 חזרה למוסקבה, שם החלה להתפרסם והפכה לסופרת מוכרת. ב-2014, על רקע קשיים שהשלטונות ברוסיה החלו להערים על אזרחים זרים שביקשו לעבוד שם גורליק חזרה לישראל. כיום חיה ועובדת במוסקבה ובתל אביב. נשואה לוולדימיר ארמילוב. עד כה ספריה טרם תורגמו לעברית.

פרסים שזכתה בהם
---------------

* 2003 - פרס Triumph Young Award, פרס רוסי עצמאי בגין הצטיינות בספרות ואמנות
* 2012 - Portal Award, פרס בינלאומי עבור ספרות פנטסיה וביקורת.

לקריאה נוספת
------------

* ריאיון עם לינור גורליק, מוסף הארץ, 10 ביולי 2020

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינור גורליק** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לינור גורליק (ברוסית), (באנגלית)
* לינור גורליק, ברשת החברתית פייסבוק

* לינור גורליק, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לינור גורליק, ברשת החברתית אינסטגרם
* לינור גורליק, ברשת החברתית פייסבוק (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Linor Goralik, joseph brodsky fellowship fund, ‏2016
2. ↑  Linor Goralik, Live Journal
3. ↑  Found Life, Columbia University Press
4. ↑  Maya Vinokour, THE VOICES OF LINOR GORALIK, Music & Literature, ‏28.11.2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282873205171
* BIBSYS: 10043951
* GND: 13355001X
* ISNI: 0000 0000 7879 7735
* LCCN: nr00011744
* LNB: 000227575
* NKC: xx0065725
* SELIBR: 348232
* SUDOC: 197898718
* VIAF: 23332751
* WorldCat: lccn-nr00011744

 |
**ננה שרייר** (נולדה ב-15 באפריל 1968) היא משוררת, מסעדנית ואשת חיי לילה ישראלית ממוצא גאורגי.

ביוגרפיה
--------

שרייר נולדה בכותאיסי, גאורגיה בשם ננה צוציאשווילי. בגיל שנתיים נהרגה אמה ואביה נישא מחדש. בשנת 1972, בהיותה בת ארבע, עלתה ארצה עם אביה וסבתה. המשפחה שוכנה בעפולה ומאוחר יותר עברה לקריית ים. בגיל 18 שינתה את שמה לשרייר בהשראת הנרי שרייר, עזבה את ביתה, עברה לתל אביב והחלה בלימודי משחק.

בשנותיה הראשונות בתל אביב הכירה את הצייר מאיר פיצ'חדזה, שהיה בן זוגה במשך מספר שנים. בשנת 1992 פתח הזוג במשותף את ה״ננה בר״ בפלורנטין. מאוחר יותר נפרדו השניים ושרייר עברה לעבוד בהנהלת בר הסטפן בראון, שם הכירה את בעלה לעתיד, גולן דור. לזוג בת משותפת, עדן, שנולדה ב-2000 .

לשרייר עוד בת שנולדה בשנת 2011.

ננוצ'קה
-------

פינה במסעדת ננוצ'קה
ב-2003, לאחר שצברה ידע וניסיון נרחבים בניהול עסק בתעשיית חיי הלילה של תל אביב, פתחה שרייר את "ננוצ'קה", בר-מסעדה בסגנון גאורגי ברחוב לילנבלום. המקום זכה להצלחה גדולה מאוד עם פתיחתו ונותר לאורך השנים מוסד קולינרי ואייקון חיי לילה תל אביבי משמעותי.  

מסעדת ננוצ׳קה התאפיינה בקהל מבקרים נאמן, מטבח גאורגי פופולרי ואווירה צבעונית ורועשת ייחודית. בסופי שבוע היה המקום מלא עד אפס מקום כשהמבקרים בו מבלים עד השעות הקטנות של הלילה בחגיגות, ריקודים ואף שבירת כלי אוכל על הרצפה בעידודה של בעלת המקום.
בשנת 2013 הפכה שרייר טבעונית וכעבור כשנה החלה להפוך את המטבח של ננוצ'קה לטבעוני, מהלך שנתפס אז כסיכון עסקי משמעותי.
ביוני 2018 נסגרה המסעדה לאחר כ-15 שנות פעילות. לקראת הסגירה צוטטה שרייר כאומרת שברצונה לקחת אוויר, לטייל בעולם ולקחת פסק זמן מעולם המסעדנות.

מחוברות
-------

בשנת 2011 עלתה לאוויר ב-'HOT' עונתה השנייה של תוכנית הדוקו-מציאות "מחוברות". שרייר נבחרה להיות אחת המשתתפות ובמהלך העונה חשפה לצופים אל מול המצלמה את חייה האישיים, משפחתה ועולמה הפנימי. דמותה הצבעונית של שרייר היוותה את אחד משיאי התוכנית ועוררה עניין רב בקרב הצופים.

קישורים חיצוניים
----------------

* השינוי של ננה שרייר באתר ynet
* ננוצ'קה – אלבום תמונות
* קטע מפרק הסיום של מחוברות 2 בכיכובה של שרייר
* רוני קובן, ריאיון עם ננה שרייר ב"שטרודל", הטלוויזיה החינוכית, 18 במרס 2014

הערות שוליים
------------

1. ↑  ננה שרייר, באתר ynet,‏ 31 במרץ 2011
2. ↑  מיכל פלטי, ארוחה מאוחרת, באתר הארץ, 29 ביוני 2009
3. ↑  רותם רוזנטל, חגיגה גרוזינית בננוצ'קה, באתר rest,‏ 9 באוקטובר 2005
4. ↑  תיקי גולן, מסעדת ננוצ'קה נסגרת, באתר ynet, 31 במאי 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008652289905171
* VIAF: 46159335417012962565
* WorldCat (עם VIAF): 46159335417012962565

 |
**הומו ספיאנס אידלטו** (שם מדעי: *Homo sapiens idaltu*) הוא תת-מין נכחד של האדם הנבון, שחי לפני כ-160,000 שנה בתקופת האבן של אפריקה. טיפוס אדם זה נחשב כאחת הדוגמאות הקדומות ביותר של האדם הנבון. אידלטו היא מילה בעפרית, שמשמעותה "זקן" או "בכור".

שרידי מאובנים של הומו ספיינס אידלטו התגלו בהרטו בורי במרכז אוואש במשולש עפר שבאתיופיה בשנת 1997 על ידי טים וייט, ופורסמו בשנת 2003. באמצעות תיארוך רדיומטרי נקבע תאריך השכבות ל-160,000 – 154,000 לפני זמננו. שלוש גולגולות השתמרו במצב טוב, כשהשמורה מביניהם היא של זכר בוגר בעל מוח שנפחו 1,450 סמ"ק. גולגולות חלקיות אחרות הן של זכר בוגר ושל ילד בן שש. מבחינת תכונותיהם הפיזיות, כמו גם זמנם, מאובנים אלה פורשו כצורת ביניים בין מאובנים אפריקאים עתיקים יותר (הקודמים להומו ספיינס) ובין מאובני האדם הנבון הידועים מכמאה אלף שנה לפני זמננו ואילך. על כן וייט ושותפיו הציעו כי מאובנים אלה מייצגים את אבותיו הישירים של ההומו ספיינס המודרני במזרח אפריקה. בשל גילם הקדום, שרידי האידלטו מהווים ראיה חזקה נוספת למוצאו האפריקאי של הומו ספיינס.

זמן קצר לאחר תגלית זאת איבד אידלטו את מעמדו כשרידי האדם הנבון הקדומים ביותר. מאובנים שהתגלו באתר אומו קיביש בדרום-אתיופיה, תוארכו בשנת 2005 באמצעות שיטת תיארוך אשלגן-ארגון, שהעריך את גילם ב-190 אלף שנה, והם לפיכך הקדומים ביותר הידועים כיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הומו ספיאנס אידלטו** בוויקישיתוף
* הומו ספיאנס אידלטו, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* הומו ספיאנס אידלטו, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  White, Tim D.; Asfaw, B.; DeGusta, D.; Gilbert, H.; Richards, G. D.; Suwa, G.; Howell, F. C. (2003), "Pleistocene Homo sapiens from Middle Awash, Ethiopia", Nature 423 (6491): 742–747, doi:10.1038/nature01669, PMID 12802332
2. ↑  McDougall I. et al. (2005) "Stratigraphic placement and age of modern humans from Kibish, Ethiopia"
**Nature**. Vol. 433, pp. 733-736; doi:10.1038/nature03258