recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר ברכס דאגלס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר ניקולאס.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר ברכס דאגלס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם להר בהרי הרולד בירד שבאנטארקטיקה, ראו הר ניקולס.

**הר נִיקוֹלָאס** (באנגלית: **Mount Nicholas**) הוא ההר הצפוני ביותר של רכס דאגלס, במזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.

ההר ממוקם 10 קילומטרים דרומית לכף בראון.

גובהו של ההר 1,465 מטרים מעל פני הים.

היסטוריה
--------

### גילוי לשון היבשה

הכף התגלתה לראשונה, מרחוק, בשנת 1909, על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.

שארקו שמיפה באופן גס את האזור, חשב שמפרץ שוקאלסקי הוא מצר ים, החוצה את האי אלכסנדר, ולכן הוא חשב שהר ניקולאס הוא אי קטן.

החוף בסביבה זו צולם מהאוויר ומופה באופן גס בשנת 1937 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם, בפיקודו של ג'ון ריימיל. סקרים שנערכו על ידי משלחת סקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, מיפו את האזור והבינו שמדובר בהר ולא באי.

### מקור השם

שארקו קרא לאי על שמו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה - אי ניקולאה השני (Ile Nicolas II).

סקרים שנערכו על ידי משלחת סקר של סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1948, מיפו את האזור וקראו להר תוך שימוש בשם שנתן לו שארקו.

ריבונות
-------

הר ניקולאס בהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה שבריטניה טוענת לריבונות עליו. צ'ילה טוענת כי האזור הוא בריבונותה (מחוז אנטארקטיקה צ'ילנה) ואילו ארגנטינה טוענת כי ההר נמצא בריבונותה (חלק מפרובינציית טיירה דל פואגו).

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 377
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr. Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, **Coastal-Change and Glaciological Map of the Palmer Land Area, Antarctica: 1947–2009**

קישורים חיצוניים
----------------

* הר ניקולאס באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר ניקולאס באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
3. ↑  הגאזט הצ'יליאני האנטארקטי
**יוסף (יוסק) ויינמן** (24 בנובמבר 1907 פשמשל - 25 בדצמבר 2002 ירושלים) היה פרופסור להנדסת חשמל, ממציא, ומחלוצי תחום האלקטרוניקה וההנדסה הביו רפואית בארץ ישראל ומאוחר יותר במדינת ישראל.

ביוגרפיה
--------

### חיים מוקדמים

נולד וגדל בפשמישל בקיסרות האוסטרו-הונגרית (היום שייכת לחבל גליציה שבפולין).

למרות גזרות ה"נומרוס קלאזוס", הצליח יוסק להתקבל למכון הפוליטכני בלבוב. סיים אותו בהצטיינות בתואר מהנדס.

את הסטאז' בתחום הרדיו עשה במפעלי "פיליפס" בהולנד ובווינה – חלוצי פיתוח ענף זה באירופה, בשנות השלושים, דבר שאיפשר לו עם עלייתו ארצה להתקבל כמהנדס ראשי ב"קול ירושלים" המנדטורי.

### בארץ ישראל

עם פרוץ מלחמת העצמאות, העמיד חלק מציוד תחנת הרדיו לרשות "ההגנה", דבר שהתגלה לבולשת הבריטית והוא פוטר לאחר משפט ממשרתו.[דרוש מקור]

עד קום המדינה שירת וינמן בהגנה. לאחר מכן עבד ברשות הרדיו הממלכתית.

עם סיום עבודתו בתחנת הרדיו, התקבל לבית הספר לרפואה ב"הדסה עין כרם" והיה מראשוני החוקרים בתחום האלקטרוניקה הרפואית (תחום שיקרא בהמשך הנדסה ביו-רפואית) בארץ היה למרצה בכיר בשנת 1965 ובשנת 1971 הועלה לדרגת פרופסור חבר.

ברבות הימים זכה למלגה להקמת מעבדה בסטטוס של פנסיונר ועבד בה עד יום פטירתו בשנת 2002.

הערות שוליים
------------

1. ↑  נפתח כנס מהנדסי אלקטרוניקה, קול העם, 17 ביוני 1958
2. ↑  מענק של 40 אלף ל"י לקידום המחקר, על המשמר, 20 במרץ 1962
3. ↑  מינויים והעלאות באוניברסיטה העברית, חרות, 12 באפריל 1965
4. ↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית - פרופסור חבר, דבר, 29 באוגוסט 1971
**עגלת קניות** (או **סל קניות** או **תוכנת e-commerce**) היא תוכנה המסייעת לגולשים באתר קניות לבצע ולהשלים רכישות באמצעות האינטרנט. פעולתה של התוכנה מזכירה עגלת קניות ולכן זכתה לכינוי זה.

התוכנה מאפשר לגולשים ליצור רשימה של פריטים לרכישה על ידי "הצבת פריטים בעגלת הקניות" באופן וירטואלי. בסיום הקנייה, התוכנה בדרך כלל מחשבת ומציגה את סך מחיר המוצרים שנבחרו, כולל עלויות טיפול ומשלוח (דמי אריזה, למשל), בתוספת מיסים לפי העניין.

אופן המימוש
-----------

יישומים אלה בדרך כלל מאפשרים לשרת להשיג את פרטי התשלום של הלקוח, למעט כאשר התשלום מבוצע באמצעות כרטיס אשראי אז הם נעזרים באבטחה מוגברת, למשל באמצעות פרוטוקול HTTP מאובטח - HTTPS.

תוכנת עגלת הקניות מותקנת הצד השרת וקוד ה-HTML של האתר מכיל שינויים המאפשרים לתוכנה לפעול כראוי. התכונה מיושמת בדרך כלל באמצעות עוגיות או מחרוזת שאילתה.

עגלות הקנייה הפשוטה ביותר מאפשרת אך ורק להוסיף ולהסיר פריטים מהסל, רוב התוכנות כוללות תכונות נוספות המאפשרות למנהל האתר לנהל חנות מקוונת. הנתונים (מוצרים, קטגוריות, הנחות, הזמנות, לקוחות וכדומה) מאוחסנים בדרך כלל במסד נתונים בצד השרת, והגישה אליו נעשית בזמן אמת על ידי התוכנה.

רכיבי האתר:

* "קדמת החנות": האזורים הנגישים למבקרים בחנות המקוונת. הקטגוריות, המוצרים ודפים אחרים (כגון אפשרויות חיפוש ומכירה) נוצרים באופן דינמי על ידי התוכנה בהתבסס על המידע שנשמר במסד הנתונים.
* "מנהלה": האזורים הנגישים למנהלי האתר. מנהלי האתר יכולים להוסיף ולערוך מוצרים, קטגוריות, הנחות, הגדרות תשלום וכדומה.

ראו גם
------

* קניות באינטרנט
* ווקומרס
* מג'נטו
**נמיית כיס** או **קוואל** (שם מדעי: ***Dasyurus***) היא סוג של חיות כיס מהמשפחה נמיות כיס. מבנה גופם מזכיר גוף של נמייה ומכאן שמם.

מאפיינים
--------

יונקי כיס אלה חיים ברחבי אוסטרליה, גינאה החדשה וטסמניה ביערות גשם וסוואנות של אוסטרליה והם חיים בעיקר בין העצים, אך גם יורדים לקרקע.

אורכם 25–75 סנטימטרים ומשקלם 300 גרם עד 7 קילוגרם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. נמיית הכיס הגדולה ביותר ביניהם היא נמיית כיס נמרית שהיא הגדולה שבטורפי הכיס של היבשת, והשנייה בגודלה לאחר המין שד טסמני.

בעלי חיים אלה הם אוכלי בשר הצדים יצורים קטנים יותר במרדפים בין העצים. הם הורגים את טרפם עם שיניהם ולסתותיהם הגדולות שהם בעלי עוצמת נשיכה חזקה מאוד.

מינים
-----

בסוג זה ישנם 6 מינים:

* נמיית כיס ניו-גינאית (*Dasyurus albopunctatus*)
* נמיית כיס מערבית (*Dasyurus geoffroii*)
* נמיית כיס נמרית (*Dasyurus maculatus*)
* נמיית כיס ברונזית (*Dasyurus spartacus*)
* נמיית כיס מזרחית (*Dasyurus viverrinus*)
* נמיית כיס צפונית (*Dasyurus hallucatus*)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמיית כיס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* נמיית כיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
אלכסנדר גולדברג (מימין) עם אריק אשבי (אנ'), 1967
**אלכסנדר (סשה) גולדברג** (1906 – 1985) היה מהנדס כימיה ומנהל ישראלי, כיהן כנשיא הטכניון בשנים 1965–1973.

ביוגרפיה
--------

אלכסנדר גולדברג נולד בווילנה בשנת 1906, בן לברכה (ברטה) ודב (בוריס) גולדברג. אביו היה כימאי ותעשיין ציוני. למד הנדסה כימית בבית הספר המלכותי למכרות (אנ') באנגליה, ועסק שם בניהול מפעלים שונים. ב-1948 עלה לישראל ומונה למנהל מחלקה במשרד הביטחון לתיאום מחקר ותעשייה צבאית. 

מונה למנכ"ל חברת "דשנים וחומרים כימיים", ועם איחודה עם חברת "פוספטים בנגב" מונה למנכ"ל החברה המאוחדת, "כימיקלים ופוספטים" (שלימים הייתה את מהחברות שאוחדו לחברת "כימיקלים לישראל"). שימש דירקטור בחברות אחדות, בהן מפעלי ים המלח.

שימש כיו"ר הקורטוריון של הטכניון, ובשנת 1965 מונה לנשיא הטכניון, וכיהן בתפקיד זה עד 1973. בשנת 1974 נבחר ליושב ראש אגודת דורשי הטכניון בישראל.

במאי 1974 מונה על ידי שר המסחר והתעשייה, חיים בר-לב, ליושב ראש ועדת המחירים הציבורית - ועדה המייעצת לממונה על המחירים בעניין מחירי מצרכים. הוא שימש בתפקיד זה עד מרץ 1978.

בשנת 1975 העניק לו הטכניון תואר דוקטור לשם כבוד.

בשנת 1978 היה יושב ראש אתג"ר - קבוצת אזרחים תומכי אריה גוראל לראשות עיריית חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעקב העליון, אלכסנדר גולדברג ייבחר לנשיאו החדש של הטכניון, מעריב, 2 ביוני 1965

הערות שוליים
------------

1. ↑  חב' "דשנים" מוזגה עם חברת הפוםפטים, הַבֹּקֶר, 23 בנובמבר 1962;  
הוראה להעביר חב' הפוספאטים, הארץ, 8 בינואר 1963
2. ↑  א. גולדברג - נשיא הטכניון, דבר, 4 ביוני 1965
3. ↑  חורב נכנס לתפקידו כנשיא הטכניון, דבר, 2 באוקטובר 1973
4. ↑  א. גולדברג – ראש אגודת דורשי הטכניון, מעריב, 26 במרץ 1974
5. ↑  הרכב חדש לוועדת המחירים, על המשמר, 3 במאי 1974
6. ↑  ד"ר משה מנדלבום – יושב ראש ועדת המחירים הציבורית, מעריב, 20 במרץ 1978
7. ↑  "המערכה המדינית ותבטחונית בעיצומה", מעריב, 25 ביוני 1975
8. ↑  אתג"ר - מודעה, מעריב, 6 ביוני 1978;  
בחיפה התארגנה קבוצת אזרחים תומכי גוראל, דבר, 9 ביוני 1978

| **נשיאי הטכניון** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ארתור בלוק • מרדכי הקר • שמואל פבזנר • אהרן צ'רניבסקי • יוסף ברויר • שלמה קפלנסקי • יעקב דורי • אלכסנדר גולדברג • עמוס חורב • יוסף זינגר • מקס רייס • זאב תדמור • עמוס לפידות • יצחק אפלויג • פרץ לביא • אורי סיון |

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו הר מרסטון.

**הר מרסטון** או **הר מארסטון** (באנגלית: **Mount Marston**) הוא הר בחוף סקוט בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. 

להר צורה של גבו של ליוויתן (whaleback).

גובוה של ההר 1,245 מטרים מעל פני הים. 

ההר ממוקם בצידו הצפוני של מישור קאר; 6 קילומטרים צפונית לשפכו של קרחון מקאיי.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907 – 1909.

### מקור השם

משלחת נמרוד נתנה להר את שמו.

ההר נקרא על שמו של ג'ורג' אי. מרסטון (George E. Marston), שהיה אמן המשלחת.

לקריאה נוספת
------------

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°**, P 240

  

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 200

קישורים חיצוניים
----------------

* הר מרסטון באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הר מרסטון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* הר מרסטון באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הר מרסטון באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תרשים הנוף הנשקף מהר מרסטון באתר peakvisor

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
2. ↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
4. ↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 1,188 מטרים מעל פני הים
**אלכסנדר ג'ורג' פרייזר** (באנגלית: **Alexander George Fraser**;‏ 7 באפריל 1786 – 15 בפברואר 1865) היה צייר סקוטי שהציג את ציוריו באקדמיה המלכותית בלונדון במשך שנים רבות. גם בנו, אלכסנדר פרייזר (1827–1899), היה אמן בולט שלעיתים מבלבלים ביניהם (ולפעמים ציוריו מזוהים בטעות כאילו היו על ידי בנו).

ביוגרפיה
--------

פרייזר נולד באדינבורו ב-7 באפריל 1786. אביו היה אלכסנדר פרייזר, בעל מכולת, ואמו, מדגלאן דייווי.

הוא למד ציור אצל ג'ון גרהם (1754-1817) באקדמיה לציור של אדינבורו. חבריו ללימודים כללו את ויליאם אלן (1782–1850), ג'ון ברנט (1784–1868), ודייוויד וילקי (1785–1841). הוא החל להציג באקדמיה המלכותית ב-1810 ועבר ללונדון ב-1813.

דייוויד וילקי הקדים אותו בלונדון והעסיק את פרייזר כעוזר לצייר פרטים וטבע דומם בתמונותיו. מבין חסידיו הרבים של וילקי, פרייזר היה המוכשר ביותר. רבים מציוריו היו הומוריסטיים ובקנה מידה קטן, למשל, יריד הסקוטש (בערך 1834) או יוצרי מוזיקה.

ב-30 ביוני 1826, הוא התחתן עם ג'נט ויליאם מויר באדינבורו, ואלכסנדר פרייזר היה בנם. בשנת 1840, פרייזר נבחר למקורב של האקדמיה המלכותית הסקוטית, מוסד שהוא עזר לייסד. בשנת 1842, ציורו "המרפא מהצרעת" השיג את הערכה כתמונה הטובה ביותר של השנה. משנת 1848, בריאות לקויה מנעה ממנו לצייר והוא הפסיק להציג באקדמיה המלכותית.

הוא נפטר בלונדון ב-15 בפברואר 1865, ונקבר בקבר משותף בצד המזרחי של בית הקברות הייגייט.

גלריה
-----

* ספורטאי סקוטיספורטאי סקוטי
* יריד סקוטייריד סקוטי
* סבתאסבתא
* תנעלו את הדלת בבית!!תנעלו את הדלת בבית!!

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדר ג'ורג' פרייזר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 6706 9409
* LCCN: nr2001008272
* RKD: 29225
* SNAC: w6jh64zf
* ULAN: 500005231
* VIAF: 51616501
* WorldCat: lccn-nr2001008272

 |
כיכר אקסרכיה
**אקסרכיה** (ביוונית: **Εξάρχεια**) היא שכונה במרכז העיר אתונה שביוון, הקרובה למבנה ההיסטורי של האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה. השכונה מפורסמת בשל הימצאותם של אנרכיסטים יווניים רבים באזורה.

השכונה נקראת על שמו של סוחר מפורסם בשם אקסרכוס, שפתח חנות גדולה באזור. אקסרכיה גובלת ממזרח בשכונת קולונקי, ונמצאת בין שדרות פאטיסיון, פנפיסטימיו ואלכסנדרס.

באקסרכיה ממוקמים מספר אתרים חשובים, ובהם המוזיאון הארכאולוגי הלאומי באתונה, האוניברסיטה הטכנית הלאומית של אתונה וגבעת סטרפיס. הכיכר המרכזית מכילה בתי קפה ופאבים, וחנויות מחשבים רבות. האזור מכונה גם "עמק הסיליקון היווני". עקב האופי הפוליטי והאינטלקואלי של האזור, אפשר למצוא גם חנויות ספרים רבות, חנויות סחר הוגן וחנויות של מזון אורגני.

היסטוריה ומשמעות פוליטית
------------------------

מחוז אקסרכיה נוצר בין שנת 1870 לשנת 1880 בקצה העיר, והוא מילא תפקיד משמעותי באופי החברתי והפוליטי של יוון. שם החלה ההתקוממות כנגד השלטון הצבאי בשנת 1973. באזור זה חיים אינטלקטואלים ואמנים רבים, וכן קבוצות אנרכיסטיות ושמאלניות רבות מתאכסנות באזור. תחנות משטרה וסמלים נוספים של סמכות (וקפיטליזם) כגון בנקים, הם לרוב מטרה לקבוצות אנרכיסטיות ואנטי-סמכותניות. כמו כן, הכיכר המרכזית משמשת גם כמרכז אומנותי בו מתקיימות הופעות רחוב רבות ומופעי מוזיקה. בדצמבר 2008, נורה ונהרג נער בן 15 בידי המשטרה באקסרכיה, מה שהוביל למהומות ממושכות ברחבי יוון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקסרכיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אקסרכיה
* אקסרכיה באתר תיירות
* כתבה על אקסרכיה על רקע המהומות ב-2008

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007480083505171
* LCCN: n2002048501
* VIAF: 132720041
* WorldCat (עם VIAF): 132720041

 |
נמל גאלאץ בשנת 1826
נמל גאלאץ בשנת 1906
נמל גאלאץ בשנת 1909
**נמל גאלאץ** (ברומנית: **Portul Galați**) הוא נמל הממוקם בעיר גאלאץ, על הגדה השמאלית של הדנובה. נמל גאלאץ הוא הנמל הגדול ביותר על הדנובה והשני בגודלו ברומניה. הנמל נמצא ממזרח לעיר, בין הדנובה ובין הדרך האירופית E87, תוך ניצול המפרצונים המצוים בחוף הדנובה.

היסטוריה
--------

ב-1484 האימפריה העות'מאנית כבשה מידי נסיכות מולדובה את הנמלים קיליה ואקרמן והנסיכות נשארה עם גאלאץ כנמל יחיד. פעילות הנמל של גאלאץ מוזכרת במסמכים מ-1520. ב-1565 מוזכרים באזור שודדי ים וחימוש כלי השיט, כדי להתמודד איתם. המיקום בהצטלבותן של דרכי מסחר הפך את גאלאץ לשוק של דגים, מוצרי עץ, בשר, גבינות, דבש, שעווה ומוצרים נוספים, שמקורם בשלוש הנסיכויות הרומניות, מולדובה, ולאכיה וטרנסילבניה. בנוסף לכך, האימפריה העות'מאנית השתמשה במקום לבניית אוניות מסחר ומלחמה.

ב-1829 בוטל המונופול העות'מאני על המסחר בנסיכויות הרומניות וזה פתח את הדרך לפיתוח הנמל והמסחר, דרך הדנובה, עם ארצות אירופה. ב-1937 נמל גאלאץ הוכרז נמל חופשי, מה שתרם לחיזוק המסחר דרכו, אך ב-1882 בוטל המעמד.

מבנה הנמל
---------

השטח הכללי של הנמל הוא 864,131 מטרי רבועים. הגישה לנמל אפשרית דרך מי הדנובה, דרך כבישים ודרך מסילות ברזל. בתוך הנמל יש 2,619 מטרים של מסילת ברזל ותמרון הקרונות מתבצע בעזרת קטר מקומי.

בגאלאץ יש למעשה ארבעה נמלים, נמל מפליגים ושלושה נמלי סחורות. אפשר לראות בנמל חלוקה לשלושה מתחמים, נמל המספנה גאלאץ, נמל האגן החדש גאלאץ ונמל המינרלים.

### תעבורה

| תנועה בנמל | תנועה של שיט נהרות | תנועה של שיט ימי | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| השנה | אלפי טונות
 | מספר הספינות
  | אלפי טונות
 | מספר הספינות
 | אלפי טונות
  | מספר הספינות
  |
| 1998 | 8,716 | 4,581 | 796 | 4,930 | 9,512 | 5,971 |
| 1999 | 7,859 | 4,373 | 910 | 4,740 | 8,769 | 6,155 |
| 2000 | 6,860 | 3,906 | 1,191 | 4,425 | 8,051 | 6,553 |
| 2001 | 5,987 | 3,196 | 893 | 3,586 | 6,880 | 5,657 |
| 2002 | 7,316 | 3,518 | 1,178 | 4,027 | 8,494 | 6,169 |
| 2003 | 7,553 | 4,036 | 1,419 | 4,648 | 8,972 | 6,679 |
| 2004 | 8,342 | 4,141 | 1,189 | 4,695 | 9,531 | 7,345 |
| 2005 | 9,380 | 4,722 | 1,164 | 5,264 | 10,544 | 7,680 |
| 2006 | 8,529 | 4,587 | 1,162 | 5,057 | 9,691 | 8,563 |
| 2007 | 8,430 | 4,614 | 1,629 | 5,162 | 10,059 | 8,510 |
| 2008 | 7,096 | 3,739 | 1,775 | 586 | 8,871 | 4,325 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל גאלאץ** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל גאלאץ
* Portul Galati (ברומנית)
* Port la malul Dunarii! Istoricul Galatiului pe apa (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Dintr-o posibilă capitală a ţării, Portul Galaţi a ajuns fier vechi (ברומנית)
**נמל ביירות** הוא הנמל העיקרי של לבנון. הוא נמצא בעיר ביירות ומנוהל על ידי מנהלת "רשת הנמל של ביירות" (בצרפתית: Gestion et Exploitation du Port de Beyrouth ‏(GEPB)). בנמל עוגנות כ-3,000 אוניות בשנה.

נמל ביירות הוא נמל הכניסה העיקרי לסחורות בלבנון, עם 70% מהיקף הסחר במדינה. ב-2018 נכנסו דרך הנמל 7.05 מיליון טונות של סחורות, ויצאו כמיליון טונות. הכנסותיו באותה שנה היו 313 מיליון דולר, אך הן ירדו ל-200 מיליון דולר ב-2019. בפיצוץ שאירע בנמל ב-4 באוגוסט 2020 נגרם נזק כבד למתקני הנמל.

היסטוריה
--------

בביירות פעל נמל עוד מהעת העתיקה. את מבנהו הנוכחי קיבל הנמל בסוף המאה ה-19. בשנת 1887 העניקה האימפריה העות'מאנית זיכיון לניהול הנמל לחברה בשם Compagnie du Port, des Quais et des Entrepôts de Beyrouth. החברה בנתה שובר גלים שנחנך ב-1894. הזיכיון שניתן לחברה זו וממשיכותיה פקע בסוף 1990.

מאז תום מלחמת האזרחים בלבנון, עבר הנמל שיקום. נבנו בו תשתיות חדשות כמו מסוף מכולות ושודרגו תשתיות קיימות. שטחו הכולל הוא 1,200,000 מטרים רבועים (1,200 דונמים) ויש בו ארבעה מבדוקים, 16 רציפים ומסוף המכולות החדש לצד רציף 16 אשר מסוגל לטפל בנפח של 700,000 TEU מטען בשנה. בנמל יש אזור סחר חופשי בשטח של 11,200 מטרים רבועים (11.2 דונמים) שזכה להצלחה מאז תום מלחמת האזרחים. באזור המטען הכללי יש 12 מחסנים וסילו לגרעינים שיכול להכיל 120,000 טון.

נמל ביירות נבחר להיות מרכז אזורי של חברות התובלה במכולות השנייה והשלישית בעולם. החברה השווייצרית Mediterranean Shipping Company ‏(MSC) והחברה הצרפתית Compagnie Maritime d’Affrètement - Compagnie Générale Maritime ‏(CMA-CGM). החברה הצרפתית בונה מטה אזורי ליד הנמל.

מסוף המכולות החדש לצד רציף 16 מתופעל על ידי הקונסורציום האמריקאי-בריטי-לבנוני Beirut Container Terminal Consortium ‏(BCTC), אשר מורכב מ-International Maritime Associates ‏(IMA) האמריקאית, Mersey Docks and Harbour Company ‏(MDHC) הבריטית, ו-International Port Management Beirut ‏(IPMB) הלבנונית. המסוף פתח את שעריו בדצמבר 2004. במסוף המכולות ארבעה עגורני מכולות רציף ושמונה עגורני פיגום עם צמיגי גומי. רציף 16 הוא הרציף הארוך ביותר והעמוק ביותר בנמל - אורכו 600 מטרים ועומקו 15.5 מטרים, ועל כן יכולות לעגון בו אוניות המכולה הגדולות ביותר בעולם.

הנמל אינו מחובר למערכת רכבות, אבל הוא אמור להתחבר למערכת הרכבות הלבנונית כאשר זו תופעל מחדש.

### הפיצוץ בנמל (2020)

 ערך מורחב – **הפיצוץ בנמל ביירות**  

ב-4 באוגוסט 2020 התפוצץ בנמל מחסן שבו אוחסנו כ-2,750 טונות של אמוניום חנקתי. הפיצוץ זרע הרס ברדיוס גדול בנמל ובסביבתו וגרם ליותר ממאה וחמישים הרוגים, אלפי פצועים ומאות נעדרים. נזק כבד מאוד נגרם למבני הנמל, כלי רכב ורכוש. בתים רבים סביב הנמל נפגעו, ביניהם משרדים ממשלתיים, ומשרדי חברת החשמל הלבנונית שנהרסו כליל.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נמל ביירות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נמל ביירות
* טרמינל המכולות

הערות שוליים
------------

1. ↑  "הפיצוץ שהפך משבר כלכלי לאסון בקנה מידה היסטורי". *TheMarker*. נבדק ב-2020-08-05.
2. ↑  History, Port of Beirut
**קתקאלי** (കഥകളി) הוא סוג של תיאטרון-מחול הודי.
הקתקאלי נפוץ בעיקר בקוצ'ין ובערים אחרות בקרלה. תוכני הריקודים לקוחים מהמהאבהראטה ומהראמאיאנה.

מופע קתקאלי

תוכן
----

הדמויות המוצגות על הבמה הם לרוב שדים או אלים מהמיתולוגיה ההינדואית. את כל התפקידים, גם הנשיים משחקים שחקנים-רקדנים גברים. 
רוב ההופעה היא אילמת, עם קריאות וצעקות בודדות. את הטקסט שרים אחד או שני מוזיקאים מצד הבמה. את ההכשרה מתחילים שחקנים כבר בגיל ילדות, והיא יכולה להימשך עשר שנים.

מסכה
----

תפקיד חשוב מאוד יש לאיפור. האיפור לוקח זמן רב, ולעיתים אף שעות שלמות. הדמויות העיקריות:

* PACHCHA – הצבע הירוק שולט. אלה דמויות חיוביות, גיבורים ואלים.
* KATHI – הוא רשע. גם הוא ירוק, אך יש לו שפם הבולט כלפי מעלה.
* CHUVANNA THAADI – הוא צמא שלטון, מרושע, מאופר בשחור ובעל זקן אדום
* KARI – הם אוכל אדם ומכשפות, איפור שחור וחזה גדול.
* MINUKKU – אצילי, נשים ויתומים. האיפור הוא צהוב בהיר, התלבושת: סארי

ראו גם
------

* טירובלה
* קרלה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתקאלי** בוויקישיתוף
* קתקאלי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
ה**גזבר** היה הממונה על האוצר בבית המקדש. הוא יכול להיות כהן, לוי או ישראל, אך לפי דיני ערכין יש משמעות לכך שהגזבר יהיה כהן. הגזבר היה כפוף לאמרכל.

תפקידי הגזבר
------------

* פיקוח פדיית הקדשים, ערכין, חרמים ומעשר שני.
* הוצאה מכספי המקדש לדברים הראויים להם.
* בדיקת הסולת והיין אם הם ראויים למזבח.
* סיכום עם האומנים הבונים בבית המקדש כמה יבנו ובאיזה סכום.
* קניית הקדש בהמות לקורבנות ציבור.
* מכירת חפצים של הקדש העומדים למכירה, ומכירת שדות הקודש.
* יציאה עם הפחות והסגנים לקראת מביאי הביכורים.
* פדיית העודפים לעם.

רמזים במקרא לתפקיד הגזבר
------------------------

> 
> "וַיַּבְדֵּל דָּוִיד וְשָׂרֵי הַצָּבָא לַעֲבֹדָה לִבְנֵי אָסָף וְהֵימָן וִידוּתוּן הַנִּבְּאִים בְּכִנֹּרוֹת בִּנְבָלִים וּבִמְצִלְתָּיִם וַיְהִי מִסְפָּרָם אַנְשֵׁי מְלָאכָה לַעֲבֹדָתָם."
> 
> 
> 
> — דברי הימים א', כ"ה, א'
> 

פרש רד"ק: שהבדיל את אסף הימן וידותון להיות משוררים, את האחרים להיות שוערים, ואת האחרים להיות גזברים על אוצרות בית ה'.

> 
> "וַיִּפָּקְדוּ בַיּוֹם הַהוּא אֲנָשִׁים עַל הַנְּשָׁכוֹת לָאוֹצָרוֹת לַתְּרוּמוֹת לָרֵאשִׁית וְלַמַּעַשְׂרוֹת לִכְנוֹס בָּהֶם לִשְׂדֵי הֶעָרִים מְנָאוֹת הַתּוֹרָה לַכֹּהֲנִים וְלַלְוִיִּם כִּי שִׂמְחַת יְהוּדָה עַל הַכֹּהֲנִים וְעַל הַלְוִיִּם הָעֹמְדִים."
> 
> 
> 
> — נחמיה, י"ב, מ"ד
> 

ומפרש מצודת דוד: ויפקדו - היו ממנים גזברים על הלשכות העשויות לאוצרות על התרומות ועל הראשית והיא החלה ועל המעשרות.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתואר אצולה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ברון (פירושונים).
כתר של ברון באצולת הממלכה המאוחדת
**בָּרוֹן**, או בגרסה הנשית **ברונית**, הוא תואר כבוד לאצילים המקובל באחדות ממדינות אירופה, בדרך כלל ארצות מערב אירופה. תואר אצולה זה מיוחס בדרך כלל כתואר פאודלי. מקור השם במילה הפרנקית baro שמשמעותה "אדם חופשי, לוחם". מילה זאת התמזגה עם המילה beorn באנגלית העתיקה שמשמעותה "אציל". בימי הביניים המוקדמים התואר ברון היה שווה לוסאל. במאה ה-13 כונו ברונים כל שכבת האצולה. בבריטניה היו קיימים, למשל, "ברונים גבוהים" ו"ברונים נמוכים" בהיררכיה של האצולה. 

במאה ה-14 התגבשה סופית ההייררכיה הפאודלית של בני האצולה: התואר ברון הוא הנמוך ביותר, מתחת לויקונט ומעל האביר (שהוא אציל חסר תואר). במאה ה-14 הוכנס תואר אצולה חדש - ברונט, בין הברון והאביר. במאה ה-19 העניק נפוליאון ה-1 את התואר ברון לפקידים ולאנשי כמורה וראשי ערים בעלי רכוש מעל 15000 פרנק. התואר ברון עובר בירושה לכל בניו של הברון ומכאן הריבוי של בני תואר אצולה זה. במאה ה-20 הברונים בבריטניה קיבלו תואר לורד ונכנסו לבית הלורדים.

במרחב הגרמני מקבילה לתואר הברון דרגת "פרייהר".

ברונים מפורסמים
---------------

* הברון מינכהאוזן
* הברון פייר דה קוברטן
* הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד
* "הברון האדום" מנפרד פון ריכטהופן
* הברון מוריס דה הירש (Moritz, Freiherr Von Hirsch Auf Gereuth)
* הברון יוסף גינצבורג
* הברון אוכס פון לרכנאו
* הברון של לה ברד ושל מונטסקייה
* הברון פליקס דה מנשה
* הברון מתיאש צ'אני
* הברון עילי ברון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברון** בוויקישיתוף
* ברון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4122878-9

 |
**לינופריניים** (שם מדעי: *Linophrynidae*) היא משפחת דגי גרם טורפים מסדרת החכאים החיים במעמקי אוקיינוסים הטרופיים.

דגים אלה בעלי גוף כדורי, ראשים גדולים המזכירים ראשי קרפדות ולסתות גדולות בתוכם שיניים מחודדות. יש להם מספר זיזי קרניים מעל הגולגולת ומעל החוטם איבר המייצר אור במטרה למשוך את הטרף. לבני משפחה זו ישנו גם מתחת לסנטר גדיל מסועף המזכיר צמח וייתכן שגם מפתה את הטרף להתקרב אליהם. הם כמעט חסרי בשר ולמינים רבים העצמות מובלטות, בייחוד עצמות הלסת.

נקבות החכאים גדולות יותר מהזכרים, באורך 23 ס"מ לעומת 5 ס"מ. צבעם חום כהה בעוד הזכרים חסרי צבע. הזכרים נראים עדינים בהרבה והם בעלי לסתות קצרות. הם חסרי קיבה או שיניים מחפשים נקבה בעזרת חוש ריחם המפותח ועיניהם המותאמות לחושך. לעומתם הנקבות בעלות לסתות מאיימות והם טורפות של דגים ויצורים אחרים הנמשכים לשיניהם.

סוגים
-----

* Acentrophryne - בו 2 מינים
* סוג יחיד Borophryne apogon
* סוג יחיד Haplophryne mollis
* Linophryne - בו 22 מינים
* סוג יחיד Photocorynus spiniceps

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינופריניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**מה קרה?** הוא סרט קצר שכתב וביים אברהם הפנר בשנת 1988, אשר הוקרן במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים. מככבים בו אילן דר, עליזה רוזן ודורון צברי.

עלילת הסרט
----------

הסרט מחולק לשני חלקים. החלק הראשון מצולם כמוקומנטריה, ובו דמותה חסרת השם של עליזה רוזן מספרת במונולוג למראיינה, אברהם הפנר, את סיפור חייה. היא מספרת על ימי ילדותה בתקופת השואה, כיצד ניצלה מהנאצים, עלתה לארץ, שירתה בצבא, קיבלה כספי שילומים ולבסוף החליטה ללמוד להיות אחות. בהמשך מספרת הדמות על חלום שחלמה בעקבות קריקטורה אנטישמית שהתפרסמה, ובו חזרה לילדותה ונמלטה מהנאצים. בשלב זה מסתיים המונולוג והמראיין, אברהם הפנר, מתחיל בדיאלוג פוליטי עם דמותה של רוזן. בדיאלוג אומרת דמותה של רוזן כי סופו של העם היהודי ומדינת ישראל קרב.

בסיומו של החלק הראשון רוזן מדברת ישירות אל המצלמה ומדברת על הסרט שאנחנו- הקהל- עומדים לראות. היא מספרת בהגחכה על דעותיו ואמונותיו הפוליטיות של הפנר שמשתקפות, לדבריה, בסרט שעומד להיות מוקרן. היא חותמת את חלקו הראשון של הסרט באומרה שכל מה שיהיה בהמשך הסרט הוא לא באמת החרדות והחלומות של הפנר. דמותה של רוזן אומרת שהיא- היא החלום שלו.

חלקו השני של הסרט הוא דרמה עלילתית המספרת את סיפורם של אב ובנו. גיא, הבן, הוא חייל קרבי המשרת בגדה. לאורך הסרט הוא נקלע לשני מקרים של התקלות בפורעים ערבים. במקרה הראשון הוא רודף אחר מיידי אבנים. כשהוא משיג אותו ותופס אותו, הוא רואה שמכנסיו רטובים משתן.

במקרה השני גיא מסייר עם היחידה שלו בכפר ערבי עוין, כאשר חבורת מפגינים אלימה תוקפת אותם. גיא רודף אחרי אחד המפגינים, ולבסוף הוא משיגו ומכה אותו עד זוב דם.

בהמשך הסרט מתואר בוקר שגרתי בחייו של אביו של גיא (אילן דר), ששמו אינו ידוע. האב מתעורר מחלום בלהות, פותח בשגרת הבוקר שלו ויוצא לעבודתו כרופא. ליד המכונית מחכה לו דמותה של עליזה רוזן- אחות במקצועה- והוא נותן לה "טרמפ" לבית החולים. בזמן הנסיעה השניים משוחחים- דמותה של רוזן מבחינה שמשהו אינו כשורה עם אביו של גיא, והוא מספר לה שהוא לא ישן בלילות בגלל שבנו משרת בגדה. השניים מגיעים לבית החולים, מופתעים לגלות שגיא עומד בחניה, לבוש מדים, וממתין. דמותה של עליזה רוזן נפרדת לשלום מאביו של גיא והולכת לדרכה. אביו של גיא יוצא מהמכונית ושואל את בנו מה הוא עושה כאן. הבן מספר לאביו שהוא הרג היום אישה.

עליזה רוזן מדברת בחלקו הראשון של הסרט.

מוטיבים
-------

"מה קרה?" מתאפיין במוטיב מרכזי של חלום בתוך חלום. בחלקו העלילתי של הסרט, כל אפיזודה מתחילה כאשר הדמות מתעוררת מחלום. מוטיב זה קשור ומושפע מחלקו הראשון, המוקומנטרי, של הסרט, ובו דמותה של עליזה רוזן מקבילה את מצבה הנפשי ל"חלום בתוך חלום".
**הנהר לינק** (באנגלית: **Link River**, מילולית "הנהר המקשר") הוא נהר קצר המחבר את אגם קלאמת העליון לאגם יואנה בעיר קלאמת פולס במדינת אורגון שבארצות הברית. הנהר, המנקז אגן של 9,900 קילומטרים רבועים, מתחיל בקצה הדרומי של אגם קלאמת העליון וזורם מרחק קצר לסכר נהר הלינק (Link River Dam) וממשיך 2.4 קילומטרים עד לתחילת אגם יואנה. ה"מפלים" שמהם שואבת העיר קלאמת פולס (מילולית "מפלי קלאמת") את שמה, ואשר במציאות מתוארים בצורה הטובה ביותר כאשדים ולא כמפלים, נראים במרחק קצר מתחת לסכר, אם כי זרימת המים בדרך כלל אינה גבוהה מספיק כדי שהמים יזרמו מעל הסלעים. הנהר קלאמת מתחיל בקצה הדרומי הצר של אגם יואנה וזורם משם 407 קילומטרים לאוקיינוס השקט.

לפני שהגיעו המתיישבים האירופאים לאגן קלאמת, היה הנהר לינק ידוע לבני הקלאמת המקומיים בשם יולאלונה (Yulalona), כלומר "הלוך ושוב". לעיתים, רוחות חזקות דחפו את המים במעלה הזרם לתוך אגם קלאמת העליון וניקזו חלקית את אפיק הנהר.

לאחר הקמתה ב-1867, נקראה קלאמת פולס במקור לינקוויל (Linkville), כלומר "עיר הנהר לינק". השם שונה לקלאמת פולס בשנים 1892–1893.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנהר לינק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  USGS 11507500 Link River at Klamath Falls, Or
2. ↑  History of Klamath Falls
**צבאו הפרטי של פופסקי** (באנגלית: **Popski's Private Army** ,**PPA** או בשמה הרשמי, **No. 1 Demolition Squadron**, יחידת חבלה מס' 1) הייתה יחידת עילית של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, בפיקודו של מייג'ור (ולאחר מכן לוטננט קולונל) ולדימיר "פופסקי" פניאקוב. היחידה הוקמה בשנת 1942 בקהיר והייתה חלק ממספר יחידות מיוחדות שפעלו במסגרת המערכה במדבר המערבי, באותה תקופה, כדוגמת קבוצת המדבר ארוכת הטווח וה-SAS. היחידה נלחמה גם באיטליה ופורקה בשנת 1945.

היסטוריה
--------

בתחילת מלחמת העולם השנייה, חיפש הצבא הבריטי במזרח התיכון מפקדים בעלי מיומנויות לחימה והישרדות במדבר, ובמיוחד בעלי היכרות עם המדבר בצפון אפריקה. ולדימיר פניאקוב היה כזה, ומשכך, קיבל דרגת לוטננט. בשנת 1942 היה פניאקוב בעל ניסיון לחימה רב, לאחר שהשתתף במשימותיה של קבוצת המדבר ארוכת הטווח. קשרים ומפעילי רדיו התקשו לבטא את שמו, וכך זכה לכינוי "פופסקי", שהוענק לו על ידי קצין המודיעין של קבוצת המדבר ארוכת הטווח, קפטן ביל קנדי שואו. בסתיו 1942 פנה גנרל ג'ון האקט לפופסקי בבקשה להקים יחידה חדשה שתפשוט על מתקנים ובסיסים מעבר לקווי מדינות הציר. היחידה הוקמה ושמה הרשמי היה יחידת החבלה מספר 1.

היחידה החלה את דרכה עם 5 קצינים ו-18 נגדים וחוגרים, אך בסוף תקופת פעולתה מנתה 120 איש והייתה לכוח העצמאי הקטן ביותר של הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה.

משימתה הראשונה של היחידה, בדצמבר 1942, כמעט נגמרה באסון: מטוס גרמני השמיד את כל ציודה ורכביה של היחידה, למעט 2 ג'יפים. אנשי היחידה עברו שטח של כ-6,400 קילומטרים עד לחבירה מחודשת עם כוחות הצבא הבריטי במצרים.[דרושה הבהרה]
פחות מחודש לאחר מכן כבר פעלה היחידה שוב מאחורי קווי מדינות הציר, כשהיא פושטת על מצבורי דלק ומתקנים שונים. ב-19 במרץ 1943, נכנעו 600 חיילים איטלקים בפני שלושה מחיילי היחידה, לאחר שהאחרונים תיעלו אותם לתוך ואדי.

במהלך תקופת פעילותה במדבר השמידה היחידה 34 מטוסים, 6 רכבים משוריינים, 112 משאיות וכ-2,000,000 ליטרים של דלק. בכל תקופת הפעילות הזו נשבה לוחם אחד ושניים נפצעו.

איטליה
------

לאחר שהכוחות של מדינות הציר נכנעו בתוניסיה, השתתף צבאו הפרטי של פופסקי בפלישת בעלות הברית לאיטליה. חיילים מהכוח היו חלק מהכוח הבריטי שנחת בטאראנטו, ותפקידם היה לסייר בראש ולאתר כוחות אויב באזור. הם הצליחו לחדור מעבר לקווי האויב ולשבות קצין אפסנאות גרמני, שמסר להם פרטים על חוזק הכוחות שעמדו מולם ועל פריסתם בגזרה. כמו כן הם השתתפו בפשיטות אל הים האדריאטי, כשבאחד המקרים הם השתלטו על המחנה הגרמני בקסרמה די פיומי אוניטי (Caserma dei Fiumi Uniti) כשהם הורגים 40 מהחיילים ושובים 152, כשאבדותיהם הסתכמו בשלושה הרוגים וחמישה פצועים. בתחילת 1945 נכנע חיל המצב הגרמני בקיוגה (Chioggia) בן 700 חיילים לפטרול של צבאו הפרטי של פופסקי שכלל 12 איש ושישה ג'יפים. 

ב-14 בספטמבר 1945, ארבעה חודשים מתום מלחמת העולם השנייה, פורק צבאו הפרטי של פופסקי באופן רשמי.

לקריאה נוספת
------------

* ולדימיר פניאקוב, **צבאו הפרטי של פופסקי**, הוצאת מערכות, 1985
* סטיבן פרספילד, **להרוג את רומל**, אריה ניר הוצאה לאור בע"מ, 2009 (הספר הוא בדיוני)

קישורים חיצוניים
----------------

* על היחידה (באנגלית)
* אתר היחידה (באנגלית)
**לֵגָלִיזַצְיָה** (בעברית: **הַתָּרָה לפי חוק**) היא הסרת איסור שקיים לגבי פעולה שאינה חוקית, או חקיקת חוק שמתיר פעולה שהייתה בעבר מחוץ לחוק. באופן גס, ניתן לדבר על לגליזציה מוחלטת, ועל לגליזציה מבוקרת.

לגליזציה מוחלטת או מבוקרת
-------------------------

לגליזציה עשויה להיות מוחלטת, דהיינו מצב בו האיסור מוסר באופן מוחלט וללא שום סייג, או מבוקר, דהיינו האיסור מוסר באופן מחושב ושקול כביכול. הבחירה בתהליך מסוים כרוכה בגורמים רבים ובבדיקת כל מקרה לגופו.

סיבות לביצוע לגליזציה
---------------------

ללגליזציה של פעולות שהיו אסורות בעבר יכולות להיות סיבות שונות, ביניהן:

* שינוי בערכים - לדוגמה, החברה הופכת לסלחנית יותר כלפי מי שהעדפותיו המיניות שונות מאלה של הרוב. עקב כך, המחוקק מבטל חוקים האוסרים יחסי מין חד-מיניים.
* הכרה של המחוקק בחוסר יעילות של איסור גורף, ואימוץ איסורים פחות גורפים שמאפשרים למדינה פיקוח טוב יותר - לדוגמה, האיסור הגורף על מכירת משקאות אלכוהולים בארצות הברית ("חוק היובש") נכשל, ולכן בוטל והוחלף בחוקים המסדירים מכירת משקאות חריפים לבגירים, אוסרים על מכירתם לקטינים, ומגבילים את מכירתם לבעל רישיון מתאים.
* התאמת החוק לשינויים טכנולוגיים - לדוגמה, בטיחות כלי הרכב והכבישים משתפרת, ובעקבות כך המחוקק מעלה את מהירות הנסיעה המותרת.

לעיתים לגליזציה נובעת מכמה מהסיבות יחד: לגליזציה של סמים קלים לדוגמה, שהונהגה בכמה מדינות, קשורה גם בהכרה בחוסר יעילות החוק וגם בשינוי בערכי החברה.

שאלת הלגליזציה קשורה פעמים רבות בסוגיות ערכיות הנתונות לוויכוח ציבורי. המתנגדים ללגליזציה של סמים קלים למשל טוענים שהיא מעדיפה את הפרט על חשבון הכלל, ושהשימוש בסמים פוגע לא רק במשתמש אלא גם במשפחתו וחבריו. אחרים לעומתם טוענים לחירות וחופש הפרט, וגורסים שאין לממשלה סמכות מוסרית לנטילת חופש זה כאשר האדם אינו פוגע בסביבתו. ליברטנים תומכים בליברליזציה של מה שמוגדר בעיניהם כ"פשעים חסרי-קורבנות", כגון שימוש בסמים מכל סוג, שימוש בנשק למטרות הגנה עצמית, וזנות.

לגליזציה ודה-קרימינליזציה
-------------------------

יש להבחין בין לגליזציה לבין דה-קרימינליזציה, שמסירה את ההיבט הפלילי מעבירה מסוימת, אך אינו הופכת את העבירה לחוקית לגמרי. לדוגמה בישראל זנות אינה מהווה עבירה פלילית, אך סרסרות כן. גם שימוש בסמים קלים אינו נאכף במדינות רבות בעולם, אך הסוחר בהם יענש בחומרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* חדשות לגליזציה בארץ ובעולם
* כמה שווה לגליזציה בישראל - מכון ירושלים
* עלה ירוק: "לגליזציה בישראל שווה 3 מיליארד ש"ח בשנה"
* מכון ירושלים: יותר לגליזציה - פחות תאונות דרכים

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילים ומונחים חדשים (סיוון תשע"ט, יוני 2019), באתר האקדמיה ללשון העברית, 17 ביוני 2019
2. ↑  עו"ד תומר אשש, לגליזציה של קנאביס היא לא מילה גסה באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏14/06/2016
**צבא קטר** הוא הזרוע היבשתית של הכוחות המזוינים של קטר.

כוח אדם
-------

בשנת 2010 צבא קטר היה מורכב מ-8,500 חיילים אשר מתחלקים בין ארבעה גדודי חיל רגלים ממוכנים, גדוד שריון אחד, גדוד תותחנים אחד, גדוד סוללת הגנה אווירית אחת, גדוד הכוחות המיוחדים, ושלושה גדודי משמר מלכותי. בעוד לקטר יש אוכלוסייה קטנה יחסית, צבאה הוא כוח מאוד מוכשר, צבאה יודע להגן מפני פעולות טרור בין השאר, הוא מתאמן אצל בעלות ברית מערביות אחרות דוגמת צרפת או ארצות הברית המוצב העיקרי של צבא קטר ממוקם בדוחה אך החיילים מרבים להתאמן בדוח'אן. ישנו מחסור בכוח אדם קטרי בצבא, בו מהווים האזרחים הקטרים רק כ-30 אחוזים, דהיינו, 1990 מתוך 8,500. רבים מהקצינים הם ממשפחת המלוכה או ראשי שבט גדולים בקטר. ישנם גם שבטים בדואים נודדים שמגויסים לצבא הקטרי. פקיסטנים רבים משרתים ביחידות קרביות. לאחרונה מספר הקטרים בצבא נמצא במגמת עלייה והוא עולה בהתמדה.

ציוד
----

ברשות הצבא הקטרי יש 35 טנקי AMX-30 משופרים צרפתיים, 62 טנקי לאופרד 2 גרמניים, 24 תותחי Panzerhaubitze 2000 גרמניים, 12 G5 הוביצר דרום אפריקאים, ו-3 Astros II MLRS ברזילאים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Qatari Amiri Land Force
**נסטור ראטש** (ברומנית: **Nestor Rateș**, באנגלית: **Nestor Ratesh**, בשמו בלידה -**נתן שטסל** **Nathan Stessel**, נולד ב-7 באפריל 1933 במוינשט, רומניה) הוא עיתונאי יהודי-רומני שהתיישב בארצות הברית, נודע בעיקר בפעילותו ככתב, עורך ומנהל המחלקה הרומנית בתחנה "רדיו אירופה החופשית".

ביוגרפיה
--------

נסטור ראטש נולד בשם נתן שטסל במשפחה יהודית בעיירה מוינשט בחבל מולדובה. אביו נקרא אנטון שטסל ואמו-בלינה (לימים בלינה צ'אושו). הוא למד בתיכון בערים בקאו ופיאטרה ניאמץ וסיים בחינות הבגרות בשנת 1948. בשנים 1948–1951 הוא למד בבית הספר לבנייה הידרוטכנית בפיאטרה ניאמץ ובהמשך התיישב בבוקרשט, בה עבד כטכנאי בתחום זה בחברה הממשלתית "אנרגו-קונסטרוקציה". בשנים 1953–1958 הוא למד בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט.
הוא עבד בהמשך בשנים 1958–1972 כעורך בסוכנות הידיעות הממלכתית הרומנית "אג'רפרס". בינואר 1973-ינואר 1972 עבד כעורך במסגרת הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה. בשנת 1973 יחד עם המשפחה עלה לישראל באופן בלתי חוקי (ללא רשות השלטונות הרומנים) וכעבור שבועיים היגר לאיטליה ומשם לארצות הברית. באותה שנה, 1973, התקבל לעבודה במחלקה הרומנית של תחנת הרדיו אירופה החופשית במערכת בוושינגטון די. סי. ובמינכן. הוא שימש במשך שנים כתב של רדיו אירופה החופשית בוושינגטון.
פעמיים הוא מילא את התפקיד של מנהל המחלקה הרומנית בתחנה ששידרה מינכן ואחר כך מפראג:בשנת 1989 (אחרי מותו של ולאד ג'ורג'סקו) ואחר כך בשנים 1994–2002. בשנת 2003 הוא כיהן כיועץ למדיניות העריכה של מנכ"ל התחנה. אחרי פרישתו לגמלאות כיהן ראטש למשך שנה כיועץ ראשי של יו"ר התחנות "אירופה החופשית" ו"סבובודה".

### חייו הפרטיים

ראטש נשוי ליואנה לבית נוימן מן העיר לוגוז' שעבדה ברומניה כמורה להיסטוריה וספרנית בספרייה המרכזית הממלכתית בבוקרשט ואחר כך במשרד האוצר של ארצות הברית.
אמו הביולוגית, בלינה ואמו החורגת, שרה ריטנשטיין, עלו לישראל והתיישבו בה ב-1951 ובהתאמה ב-1970.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 1992 - פרס האקדמיה הרומנית-אמריקאית - עבור ספרו "רומניה:המהפכה התקועה".

ספרים
-----

* **Romania: The Entangled Revolution** (רומניה:מהפכה תקועה)
* (-ברומנית - 1994 **România: Revoluția încîlcită)**

קישורים חיצוניים
----------------

* תיק אישי בארכיון הסקוריטאטה ביומן- ערוץ אנטנה 3

לפי Mihai Pelin, Operaţiunile "Meliţa" şi "Eterul" – Istoria "Europei Libere" prin documentele de Securitate, Bucureşti, Editura Albatros, 1999
(מיכאי פלין - מבצעי "מליצה" ו"האתר" - תולדות "אירופה החופשית" דרך מסמכי הסקוריטאטה) 1999

* קטע תשדיר של אירופה החופשית עם קולו של נסטור ראטש, 2000 (ברומנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267085605171
* BnF: cb123870369 (data)
* GND: 17252394X
* ISNI: 0000 0000 8169 0971
* LCCN: n91047591
* NKC: jn19990006842
* NTA: 095128344
* SUDOC: 032940610
* VIAF: 98140756
* WorldCat: lccn-n91047591

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"נסטור ראטש"**.
צמיג בוער
**לינץ' באמצעות צמיג בוער** (באנגלית: **Necklacing**) היא שיטה לרצח, שבה אוזקים את ידיו של אדם מאחורי גבו, כורכים צמיג גומי של כלי רכב סביב צווארו או פלג גופו העליון, ממלאים את הצמיג בדלק נוזלי, ומציתים את הצמיג. משקלו של הצמיג מונע מהקורבן לזוז ממקומו, והוא מת כתוצאה מכוויות הנגרמות מהאש ומהגומי הנמס. מקור השם הלועזי במילה Necklace - שרשרת שעונדים סביב הצוואר.

העינוי, מלבד הכאבים והסבל הרב, כלל גם אימה דתית. תושבי אפריקה האמינו כי רצח באמצעות שרפה מביא לכך שרוחו של אותו אדם מתנתקת מרוחות אבותיו.

בדרום אפריקה
------------

שיטת לינץ' זו נקשרה במיוחד לתקופת האפרטהייד בדרום אפריקה. אז היא שימשה תושבים מהאוכלוסייה השחורה לשם רצח שחורים שנחשדו בשיתוף פעולה עם השלטון הלבן. בשנים 1984-‏1987 הציתו למוות פעילים נגד האפרטהייד בדרום אפריקה 672 אנשים, כמחציתם באמצעות צמיג בוער. רציחתה בדרך זו של מאקי סקוסנה (Maki Skosana) בת ה-24 ב-1985, בחשד שהייתה מודיעה של המשטרה, צולמה ושודרה בטלוויזיה של דרום אפריקה ועוררה זעזוע בעולם.

מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני התנגדה באופן רשמי ללינץ' באמצעות צמיג בוער, ובמיוחד יצא נגדה הכומר דזמונד טוטו. בכירים אחרים במפלגה העלימו עין. ויני מנדלה, אשתו של נלסון מנדלה, אף התבטאה כי "אין לנו רובים - יש לנו רק אבנים, קופסאות גפרורים ודלק... עם קופסאות הגפרורים וה-Necklacing שלנו נשחרר את ארצנו."

לאחר תום משטר האפרטהייד בדרום אפריקה, הוסיף לינץ' באמצעות צמיג בוער לשמש בדרום אפריקה כאמצעי להריגה בלא משפט של אנשים שנחשדו בביצוע פשעים פליליים כגון אונס וגנבה.

צלם העיתונות קווין קרטר צילם בדרום אפריקה לינץ' באמצעות צמיג בוער. תצלום זה זיכה אותו בהמשך בפרס פוליצר.

בארצות אחרות
------------

הצתות למוות באמצעות כריכת צמיג על גוף הקורבן והצתתו, או הקפתו בצמיגים בוערים, נערכו בארצות נוספות:

* בסרי לנקה על ידי מורדים מרקסיסטים-לניניסטים ומאוחר יותר על ידי תושבים סינהאלזים נגד תושבים טמילים במהלך הסכסוך האתני שם.
* על ידי המון הינדי, שרצח סיקים במהומות שפרצו לאחר ההתנקשות בראש ממשלת הודו אינדירה גנדי על ידי שומרי הראש הסיקים שלה.
* במרכז אמריקה, במיוחד על ידי סוחרי סמים בריו דה ז'ניירו שבברזיל וקרטלי הסמים במקסיקו.
* סטודנטים באביג'אן שבחוף השנהב, שסבלו בשנות התשעים ממכת פריצות לחדרי המעונות שלהם, נטלו את החוק לידיהם וערכו לחשודים בפריצות שתפסו לינץ' באמצעות צמיג בוער.

קישורים חיצוניים
----------------

* Pumza Fihlani,‏ Is necklacing returning to South Africa?, באתר חדשות ה-BBC,‏ 12 באוקטובר 2011
* Mark Oliver,‏ Death By Tire Fire: A Brief History Of "Necklacing" In Apartheid South Africa, באתר ATI,‏ 19 במאי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑   השפעות נקלייסינג, סרטון באתר יוטיוב
2. ↑  How Necklacing Became The Guillotine Of The Anti-Apartheid Movement, All That's Interesting, ‏19 במאי 2018 (באנגלית)
**הפרקציה** (**הסיעה**) **הדמוקרטית** הייתה סיעה אופוזיציונית של אינטלקטואלים צעירים בהסתדרות הציונית שפעלה בין השנים 1901–1904. הסיעה הופיעה לראשונה בקונגרס הציוני החמישי, בדצמבר 1901, לאחר התפטרותו של יעקב ברנשטיין-כהן מראשות **לשכת הדואר** של התנועה הציונית הרוסית. חברי הסיעה, שבהם היו גם חיים ויצמן, מרטין בובר, ליאו מוצקין, ברתולד פייבל, דייוויס טריטש ואחד העם, הציגו אלטרנטיבה לדרכו של הרצל, שהתבסס כמעט לחלוטין על מגעים מדיניים.

הפרקציה הדמוקרטית הייתה מושפעת מאחד העם ודגלה בהרחבת התנועה הציונית, והפיכתה לתנועה עממית ודמוקרטית המבוססת על הרעיון שהעם היהודי צריך לשחרר את עצמו במו ידיו. הפרקציה דרשה הדגשה והבלטה של היסודות הלאומיים בציונות, לא להיכנע לדעות קדומות דתיות ולשמור על הדמוקרטיה הפנימית בהרכב הקונגרסים ובמוסדות הציוניים.

הפרקציה הדמוקרטית הובילה את המאבק למען גיבוש תרבות לאומית חילונית, וחבריה היו הראשונים שהעלו לסדר היום את שאלת האמנות היהודית ואת מקומהּ בתהליך התחייה הלאומית. ביוזמת הפרקציה נכללה לראשונה האמנות במסגרת הדיון על התרבות בקונגרס הציוני החמישי. כהכנה לכך, ערכו אנשיה באחד מאולמות הקונגרס תערוכת יצירות של אמנים יהודים ובהם א.מ. ליליין, יהודה אפשטיין, יוזף ישראלס, אלפרד נוסיג, לסר אורי והרמן שטרוק, אשר נועדו להדגיש את המוטיבים הלאומיים-יהודים שביצירותיהם. בקונגרס זה נשא בובר את ההרצאה המרכזית על האמנות היהודית; לטענתו, טיפוח האמנות היהודית חשוב לא פחות מפעולות מדיניות, מפני שבכוח האמנות לחנך ולעצב את דמות היהודי החדש, שבכוחו יהיה לבנות את מולדתו. בהרצאתו סיפק בובר סקירה היסטורית, תיאר את המצב הנוכחי, הציג אידאולוגיה מנומקת ואף שורת הצעות מעשיות לטיפוח החינוך האסתטי של העם היהודי – בין היתר, עריכת תערוכות על טהרת האמנות היהודית והקמת הוצאות ספרים שיוציאו לאור אמנות יהודית. באותו נאום הכריז בובר על ייסוד הוצאת הספרים של הפרקציה הדמוקרטית, Jüdischer Verlag (שאותהּ הקים בשיתוף עם ברתולד פייבל ואפרים משה ליליין), אשר תקדיש חלק ניכר ממשאביה להפצת האמנות היהודית, וביקש את תמיכתהּ הכלכלית של ההסתדרות הציונית בהּ.

קישורים חיצוניים
----------------

* תמונות באתר: תמונת "הרצל עם חברי הפרקציה הדמוקרטית" ותמונת "חברי הפרקציה הדמוקרטית ב-1901"
* הפרקציה הדמוקרטית, באתר תנועת העבודה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבנר הולצמן, **מלאכת מחשבת: תחיית האומה**: הספרות העברית לנוכח האמנות הפלסטית, תל אביב: זמורה-ביתן והוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 1999, פרק שני: תמורות במעמדה של האמנות הפלסטית במחשבת הספרות העברית: ה. מקומה של שאלת האמנות בפולמוס התרבות הציוני, עמ' 78–82.
**ג'ייסון בקר** (באנגלית: **Jason Becker**, נולד ב-22 ביולי 1969) הוא גיטריסט ומלחין מטאל נאו-קלאסי אמריקאי, אשר זכה לפרסום על נגינתו כבר בגיל 16. הופיע כחלק מהצמד "Cacophony" שכלל גם את מרטי פרידמן.

חייו
----

בקר הוציא שני אלבומים במסגרת הצמד Speed Metal Symphony בשנת 1987 ו-*Go Off!* שנה לאחר מכן. בנוסף הוא הוציא אלבום סולו בשם *Perpetual Burn* ב-1988.

בגיל 20, קיבל הצעה להצטרף ללהקה של דייוויד לי רות', אך בעת ההכנות לסיבוב הופעות ב-1990, החל להרגיש חולשה בידיו וברגליו; הוא אובחן כחולה במחלת העצבים המוטוריים ALS, ונמנע ממנו להשתתף בסיבוב ההופעות. האלבום בו השתתף *A Little Ain't Enough* זכה באלבום זהב, ונחשב כאלבומו הטוב ביותר של רות'.

בהמשך הוציא בקר את האלבום *Raspberry Jams* ‏(1999), שכלל הקלטות דמו שלא יצאו קודם. לאחר מכן יצא אלבומו *Blackberry Jams*‏ (2003), שכלל הקלטות דמו שפורסמו באלבומים אחרים ועובדו מחדש.

בדומה למספר גיטריסטים ידועים של המטאל הנאו-קלאסי (כגון ינגוויי מלמסטין), הושפע בקר מיצירותיו של הכנר ניקולו פאגאניני. הוא אף יצר גרסה משלו לקפריצ'ו החמישית של פאגאניני.

אף על פי שמחלתו של בקר פגעה ביכולתו לזוז ולדבר, הוא ממשיך להלחין מוזיקה, בעזרת מחשב ומוזיקאים אחרים. בדרך זו הוא הוציא את *Perspective* בשנת 1996.

דיסקוגרפיה
----------

במסגרת "קקופוני"
* 1987 *Speed Metal Symphony*
* 1988 *Go Off!*

עם דייוויד לי רות'
* 1991 A Little Ain't Enough

אלבומי סולו
* 1988 *Perpetual Burn*
* 1996 *Perspective*
* 1999 *The Raspberry Jams*
* 2003 *The Blackberry Jams*

הדרכה
* Hot Licks - The Legendary Guitar of Jason Becker

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ייסון בקר** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ג'ייסון בקר
* ג'ייסון בקר, ברשת החברתית טוויטר

* ג'ייסון בקר, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'ייסון בקר, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'ייסון בקר, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* ג'ייסון בקר, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* ג'ייסון בקר, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'ייסון בקר, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14044048h (data)
* ISNI: 0000 0000 7841 1724
* LCCN: n95061144
* MusicBrainz: 5cec93ac-6c6e-4902-b791-c3227742db15
* NKC: js20020211004
* VIAF: 84211514
* WorldCat: lccn-n95061144

 |
הצוללת "יורי דולגורוקי" בעת ניסויים, בים הלבן, 28 ביולי 2010.
הטקס החגיגי להורדת הצוללת למים. מספנות סבמאש, 12 בפברואר 2008.
**יורי דולגורוקי** (רוסית: К-535 Юрий Долгорукий; לפי קוד דיווח נאט"ו: Borei) הוא שמה של צוללת גרעינית רוסית, הנקראת על שם יורי דולגורוקי, ראש העיר המתועד הראשון של מוסקבה. הצוללת היא הראשונה בסדרת הצוללות "בוריי", מהדור הרביעי. הצוללת מוגדרת כצוללת טילים בליסטיים והיא הצוללת הראשונה מתוצרת הפדרציה הרוסית. הצוללת הושקה בנובמבר 1996 ותוכננה להיכנס לשירות הצי הרוסי בשנת 2001. שלל ניסויי שיגור טילים שנכשלו עיכבו את הכנסת הצוללת לשירות, אך לאחר כניסתם לשירת של טילי RSM-56, בולבה התאפשר חימוש הצוללת ב-16 טילי בולאווה גרעיניים והחל מ-12 בפברואר 2008. הצוללת משרתת בצי הצפוני של הצי הרוסי.

היסטוריה
--------

הצוללת הראשונה מפרויקט 955 לייצור צוללות מדור רביעי (פרויקט שזכה לאחר מכן לשם "בּוּרֵיי"), נקראה "סנקט פטרבורג". במאי 1996 הצוללת שינתה את שמה לשמה הנוכחי. הצוללת הוכנסה לשיפוץ במספנות סבמאש באותה שנה אך בשל קשיי מימון, רענון המערכות והמודרניזציה נדחו וחודשו רק בשנת 2005.

בספטמבר 2003 הורכב צוות שיעבוד על הצוללת ובאפריל 2007 הוצאה הצוללת מהמספנה ובפברואר 2008 הורדה למים. בנובמבר 2008 הכור הגרעיני של הצוללת החל בפעולתו והחל ממארס 2009 נוטלת חלק בניסויים ותרגולים צבאיים.

ביוני 2011 הצוללת שיגרה לראשונה טילי בולאווה במסגרת תרגיל צבאי שעבר בהצלחה. ב-10 בינואר 2013 החלה לשרת באופן סדיר את הצי הרוסי והועברה לידי חטיבת הצוללות הגרעיניות ה-31 של הצי הצפוני, שבסיסה בגאדג'ייבו, מחוז מורמנסק. בדצמבר 2013 הושבה למספנות סבמאש לצורך השלמת שיפוצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורי דולגורוקי** בוויקישיתוף
* "יורי דולגורוקי" // מאפיינים (ברוסית)
* הצוללת "יורי דולגורוקי" באתר MilitaryRussia.Ru
* אודות פרויקט צוללות הדור הרביעי של רוסיה (באנגלית)
סמל עמותת שחייני אשדוד



|  |
| --- |
| 
**עיינו גם בפורטל**

**פורטל השחייה** הוא שער לכל הערכים והנושאים הקשורים לשחייה תחרותית. הפורטל מציג את כל האלופים האולימפיים, אלופי העולם, את שיאי העולם, את אליפויות אירופה וכן את כל שחייני העלית הישראלים לדורותיהם.
 |

**עמותת שחייני אשדוד** היא אגודת שחייה ישראלית מאשדוד. העמותה היא מחלקת השחייה באגודה של מכבי אשדוד והיא מאגודות השחייה המובילות בישראל.

האגודה הוקמה ב-1991 על ידי המאמן ד"ר ולדימיר סופר, המשמש גם יו"ר ועדה מקצועית באיגוד השחייה ורכז הארצי של השחייה במרכז מכבי. עיקר הפעילות של האגודה היא קידום נוער למצוינות. וישנם כ-770 פעילים רשומים מגיל 5 ומעלה.
ההישג הגדול ביותר הוא זכייתה של ורד בורוכובסקי במדליית ארד באליפות אירופה לנוער בשנת 2002.

הישגים במכביה ה-17
------------------

עדי כהן זכתה בשתי מדליות זהב ב-100 ו-200 מטר גב. אלכס קולונטרוב זכה במדליית ארד ב-200 חזה ודימה מאומוב זכה במדליית ארד במשחה שליחים כנציג נבחרת ישראל במכביה.

באגודה קיימת גם קבוצת "מאסטרס" לגילאי בוגרים ותיקים.

שחיינים בולטים בעבר ובהווה
--------------------------

### שחיינים אולימפיים

* ורד בורוכובסקי
* יעקב טומרקין
* נמרוד שפירא בר אור
* דניס לוקטב

### שחיינים מצטיינים

* אולגה ליפשיץ
* ניקול סמסוניוק
* עדי כהן
* מיכאל דמיטרייב
* טום גוגל
* גיא זילברמן

האגודה מתאמנת בבריכות: בית לברון, בריכת חרצית ובריכת בועות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר רשמי של האגודה
* מכבי אשדוד באתר "one"
**מטעה כחול-קווים** (שם מדעי: ***Plagiotremus rhinorhynchos***) הוא מין של דג ממשפחת הקרנוניים, החי בשוניות אלמוגים באוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט לאורך האזור האינדו-פסיפי. דג זה מתחקה אחרי הדג נקאי אילתי, ממשפחת השפתוניים המצוי באזור חיותו.

מאפיינים חיצוניים
-----------------

דג זה מגיע לאורך של 12 סנטימטרים בקירוב והוא בעל גוונים צהובים ועליהם פסים אופקיים כחולים. חלקם בעלי גוונים שחורים ועליהם פסים אופקיים כחולים כשהזנב והסנפירים צהובים. הדג יכול להבריק את צבעי הפסים הכחולים כשהוא מחפש מזון ובניגוד למרבית הקרנונים הוא יכול לשחות ביעילות במים מעל הקרקעית, אף שלרוב הוא נח בין תעלות או חורים בסלע או באלמוגים.

דמיון והבדל ביחס לדג הנקאי
--------------------------

הדג דומה במראהו וצורת שחייתו לדג הנקאי, המנקה דגים אחרים מטפילים. עם זאת בניגוד אליו הוא לא אוכל טפילים ועור מת, אלא מתנהג בעצמו כטפיל על דגים אחרים, מהם הוא קורע פיסות בשר קטנות. הוא בעל אופיואיד ארס חלש המעמעם את הפגיעה בקורבנותיו, כשלחץ הדם שלהם יורד מעט והמטעה יכול להימלט מהם במהירות. חלק מהדגים מזהים אותו ולא מתקרבים לתחנות ניקוי בסביבתו.

הצלחתו של הדג תלויה ביחסים מול הנקאי האילתי - בדומה לחקיינות בטסיאנית היא תלויה בכך שהמחוקה (הנקאי) יעלה בשכיחותו בהרבה על המחקה (המטעה), אחרת הדגים יקשרו בין הנקאים לטפיליהם ויימנעו מקרבה לעמדות הניקוי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטעה כחול-קווים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* FB
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מטעה כחול-קווים באתר הרשימה האדומה של IUCN