recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**ז'וזף-איזידור סמסון** (צרפתית: **Joseph-Isidore Samson**; ‏2 ביולי 1793 – 29 במרץ 1871) היה מחזאי ושחקן צרפתי נודע במאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

נולד בסן-דני. היה מורה למשחק בקונסרבטוריון הלאומי הצרפתי למשחק ("Conservatoire national supérieur d'art dramatique"). בין תלמידיו הקרובים השחקנית היהודיה-צרפתייה הנודעת רחל פליקס ("ראשל"), עמה שמר על קשר הדוק לאורך השנים.

במשך 35 שנים שיחק ב"קומדי פראנסז" במחזות המפורסמים של הרפרטואר הצרפתי במאה ה-19. יצר קומדיות רבות, חלקן נחלו הצלחה רבה, ובהן "משפחת פואסון" ("la Famille Poisson").

מת בשנת 1891 ונקבר בבית הקברות של מונמארטר. אחד השבילים הראשיים של בית הקברות מונמארטר נושא את שמו.

בשנת 1898 פרסמה אלמנתו של סמסון את הספר "רחל ושמשון" ("Rachel et Samson"), על הקשר ההדוק שבין סמסון לשחקנית ראשל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזף סמסון** בוויקישיתוף
* chriswac, Montmartre. Cimetière. Joseph Isidore SAMSON. Montmartre secret (בצרפתית)
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339106205171
* BNE: XX4946047
* BnF: cb137719588 (data)
* CANTIC: a11688166
* GND: 115530827
* ISNI: 0000 0001 1648 9427
* LCCN: nr90002793
* Léonore: C/0/78
* NTA: 238885224
* SNAC: w6rg5nt0
* SUDOC: 061633151
* VcBA: 495/231570
* VIAF: 56793220
* WorldCat: lccn-nr90002793

 |
**ז'וזפ מריה ברוקאל** (בספרדית: **Josep Maria Berrocal**; נולד ב-30 במאי 1970) הוא מאמן כדורסל ספרדי המשמש כעוזר מאמן מכבי תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוליג.

קריירה
------

ברוקאל עשה את צעדיו הראשונים כמאמן בקבוצות הנוער של חובנטוד בדאלונה, לפני שהצטרף לברצלונה מ-1997 עד 2010. באותן 13 עונות בברצלונה הוא בילה חמש עונות במחלקת הנוער עד שעשה את קפיצת המדרגה לקבוצה הראשונה של ברצלונה, שם עבד שמונה שנים כעוזר מאמן, וזכה בשני תוארי יורוליג, שלוש אליפויות ספרד, שלושה גביעי המלך, שני תוארי סופרקופה ושתי אליפויות קטלוניה. בנוסף, בעונת 2006/07 שילב את עבודתו בקבוצה הראשונה עם זו של המאמן הראשי בקבוצת הנוער של ברצלונה, והצליח לזכות באליפות ספרד. בברצלונה הוא שימש כעוזר לסבטיסלב פשיץ', דושקו איבאנוביץ' וצ'אבי פסקואל.

בעונת 2010/11 הוא חתם כמאמן ראשי בבודיוולניק קייב מהסופרליגה האוקראינית, איתה זכה באליפות והשיג את הקמפיין האירופי הטוב ביותר בתולדות המועדון, כשהגיע לרבע גמר עונת 2010/2011 ביורוקאפ והודח על ידי קחאסול סביליה).

בעונת 2011/12 חתם ברוקאל במנורקה. הוא הצליח להעלות את המועדון הבלארי לליגת העל הספרדית, אך הקבוצה ויתרה על העלייה מסיבות כלכליות.

באוקטובר 2012, הוא עזב את אליקנטה, איתה פתח את העונה, וחזר לאוקראינה כדי לחתום בבי. סי. דונצק. לאחר שלושה חודשים הוא עזב את הקבוצה.

בקיץ 2014 חתם ברוקאל בפנאתיניאקוס כעוזרו של דושקו איבאנוביץ'.

ב-2016, הוא חתם בברצלונה כעוזר לגאורגיס ברצוקאס.

ב-2017 חתם ברוקאל כמאמן ראשי באסקישהיר שעלתה לליגת העל הטורקית. הוא נבחר כמאמן למשחק האולסטאר של הליגה, אך בסיום העונה המועדון התפרק עקב בעיות כלכליות.

בקיץ 2018, הוא חתם כמאמן הראשי של אסטודיאנטס מדריד, הפעם הראשונה בה אימן בליגת ה-ACB. לאחר הניצחון בדרבי מול ריאל מדריד הצליחה הקבוצה הצליחה להעפיל לגביע המלך.

ב-18 ביולי 2019, הוא חתם בסאסקי בסקוניה בתור עוזר המאמן הראשון, והקבוצה זכתה באליפות אחרי טורניר שהתקיים בוולנסיה.

בנובמבר 2020, הוא נכנס לתפקיד המאמן הראשי של אל מוחארק הבחריינית.

ב-18 ביולי 2021, הוא חתם כמאמן פראט מליגת ה-LEB Oro.

ב-28 ביולי 2022 הוא מונה לעוזרו של עודד קטש במכבי תל אביב מליגת העל הישראלית והיורוליג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזפ מריה ברוקאל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  אור שקדי, יד ימינו של קטש: ז'וספ מריה ברוקאל מונה לתפקיד עוזר המאמן במכבי תל אביב, באתר וואלה! ספורט, ‏28 ביולי 2022
חתימת הסכם ידידות בין ישראל לקונגו, 1963. יושבים, מימין לשמאל: ראש ממשלת ישראל לוי אשכול, נשיא ישראל זלמן שזר, נשיא קונגו ז'וזף קסא-וובו
**ז'וזף קסא-וובו** (בצרפתית: **Joseph Kasa-Vubu**‏; 1917 - 24 במרץ 1969) היה הנשיא הראשון של הרפובליקה של קונגו (כיום נקראת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). תקופת שלטונו ארכה חמש שנים, מ-1960 ועד 1965.

קסא-וובו צמח משורות ה-ABAKO ‏ (Association des Bakongo) של שבט הבקונגו באגן נהר הקונגו. 

בבחירות שהתקיימו לקראת הענקת העצמאות לקונגו, הייתה מפלגת האבאקו שלו השנייה בגודלה ונוצר מרוץ להקמת קואליציה, בינו לבין פטריס לומומבה שמפלגתו הייתה הגדולה ביותר, עם מעט פחות מ-30% מהקולות. תחילה הודיע קסא-וובו כי הצליח לגבש רוב להקמת ממשלה, אולם לאחר יומיים הושגה הסכמה על הקמת קואליציה בראשות לומומבה, כאשר קסא-וובו יהיה לנשיא. ב-24 ביוני 1960, נבחר קסא-וובו לנשיא בהצבעה משותפת של בית הנבחרים והסנאט והוא היה לנשיא הראשון לאחר קבלת העצמאות מבלגיה ב-30 ביוני 1960.

המדינה הצעירה הייתה טרודה בבעיות פוליטיות וצבאיות קשות, וכן במאבק בתנועות מקומיות בדלניות. הממשלה המרכזית שותקה בשל חילוקי הדעות בין קסא-וובו השמרן לבין ראש הממשלה הלאומני פטריס לומומבה.

ב-5 בספטמבר 1960 הודיעו קסא-וובו ולומומבה זה על פיטוריו של זה, ביוצרם סבך שהותר רק 9 ימים לאחר מכן כאשר מובוטו ססה סקו תפס את השלטון בברכת קסא-וובו. לומומבה נמסר לידי הכוחות הבדלניים באזור קטנגה הדרומי ונהרג שם.

במשך חמש השנים הבאות היה קסא-וובו נשיא מעל שורת ממשלות חלשות. הוא מינה ביולי 1964 את מנהיג הבדלנים הקטנגים מואיז צ'ומבה לתפקיד ראש הממשלה, במטרה לגייס שכירי חרב אירופים למלחמה במרידות. מובוטו שוב תפס את השלטון וב-25 בנובמבר 1965 הדיח את קסא-וובו ונאמניו ומינה עצמו לראש המדינה.

היה נשוי להורטנז נגומה מסונדה ולהם תשעה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזף קסא-וובו** בוויקישיתוף
* ז'וזף קסא-וובו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  קבוצת־־מיעוט הקימה ממשלה בקונגו, דבר, 9 ביוני 1960
2. ↑  ש. שפיר, ההסדר בקונגו, דבר, 26 ביוני 1960
3. ↑  חוששים שקונגו הבלגית תתפצל ביום עצמאותה לכמה מדינות נפרדות, חרות, 20 ביוני 1960
4. ↑  לומומבה ירכיב ממשלה בקונגו, דבר, 22 ביוני 1960
5. ↑  לומומבה זכה בהצבעת אימון כראש ממשלת קונגו - קאסבובו נשיא, הצופה, 26 ביוני 1960

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263668405171
* GND: 121427986
* ISNI: 0000 0000 6679 756X
* LCCN: n85344652
* SUDOC: 060343583
* VIAF: 3327382
* WorldCat: lccn-n85344652

 |
**Pastebin** הוא סוג של יישום ווב שבו ניתן לאחסן טקסטים לטווח זמן מוגדר. סוג אתר זה הוא בשימוש בעיקר על ידי מתכנתים השומרים או מציגים פיסות קוד מקור, או מידע הגדרתי, אך בפועל כל אחד יכול לשתף בו טקסט. הרעיון שמאחורי אתרים מעין אלו הוא להפוך לנוח שיתוף ברשת של טקסטים. מנהלי לוחות הדבקה ואתרי Pastebin הם הכלים המאפשרים להעתיק תוכן טקסטואלי מהרמה המקומית, ולשתפו למיקום מרוחק באמצעות הרשת.

קיימים מספר רב של אתרים מסוג Pastebin כשלכל אחד קיימות תכונות ייחודיות העונות לצורכי קהל היעד המרכזי אליו הם פונות.

Pastebin.com
------------

הוא אתר מסוג Pastebin שהושק ב-2002, ולאחר 8 שנות פעילות הגיע לכ-10 מיליון טקסטים "פעילים" שאינם ספאם או טקסטים שפג תוקפם. פחות משנה לאחר מכן צייצו בעלי אתר Pastebin.com שהם הגיעו ללמעלה מ-20 מיליון טקסטים פעילים.

בפברואר 2010 נמכרה Pastebin.com על ידי בעלה הראשון פאול דיקסון לג'רואן ויידר, יזם רשת הולנדי. מספר שבועות לאחר הרכש שידרג ויידר את האתר ומיתגו כ-V2.0. בתחילת 2011 גרסת V3.0 הופעלה באתר.

ביקורת נמתחה על אתר Pastebin.com מאחר שרבות מהרשומות בו התבררו כספקיות ספאם וכדומה[דרוש מקור].

ראו גם
------

* ארגז חול (מחשבים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Pastebin.com Surpasses 10 Million "Active" Pastes"
2. ↑  "Twitter / pastebin: Time for cake!!!"
3. ↑  "Pastebin.com Surpasses 20 Million "Active" Pastes"
4. ↑
**לורנס מונסון** (באנגלית: **Lawrence Monoson**; נולד ב-11 באוגוסט 1964) הוא שחקן אמריקאי.

ביוגרפיה
--------

מונסון נולד ביונקרס שבניו יורק.

ב-1982 נבחר לשחק בסרט הבתול האמריקאי האחרון, הגרסה האמריקאית לסרט הישראלי אסקימו לימון את התפקיד המקביל לדמותו של בנצי. יוצר הסרט בועז דוידזון בחר בו לתפקיד בעת שהיה בן שש עשרה, זאת על מנת לשמור על אותנטיות שכן מדובר בסרט נעורים.

ב-1984 שיחק בסרט הרביעי בסדרת סרטי האימה יום שישי ה-13.

ב-1985 שיחק בסרט מסכה את חברו של הנער רוקי.

ב-1987 שיחק בסרט הטלוויזיה "Gaby: A True Story" אודות חייה של גבריאלה ברימר, סופרת בעלת שיתוק מוחין שפעלה לקידום זכויותיהם של בעלי מוגבלויות.

ב-1988 הופיע בסרט הפשע "אהבה מסוכנת".

ב-1993 שיחק בסרט והתזמורת ממשיכה לנגן ועל תפקידו היה מועמד לפרס בטקס פרסי הטלוויזיה "CableACE Award". בשנה זו גם הופיעה בסרט "Lies and Lullabies", העוסק באישה בהריון המכורה לקוקאין.

ב-1994 הופיע בשלושה פרקים של בוורלי הילס 90210.

ב-1997 שיחק בסדרה של NBC "נסיך רחוב" (Prince Street), שירדה מהמסכים לאחר שידור של שני פרקים.

בשנים 1999–2000 הופיע בארבעה פרקים של ER.

ב-2000 שיחק בסרט "Sharing the Secret", אודות נערה המתמודדת עם בולמיה.

ב-2003 שיחק בסרט הפעולה "Marines", אותו הפיק בועז דוידזון.

קישורים חיצוניים
----------------

* לורנס מונסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הכפיל האמריקאי של אסקימו לימון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX877754
* BnF: cb15864734p (data)
* ISNI: 0000 0001 1935 0690
* LCCN: no2005078911
* VIAF: 59421844
* WorldCat: lccn-no2005078911

 |
**לילי קמפסון** (באנגלית: **Lily Kempson**; ‏17 בינואר 1897 – 21 בינואר 1996) נולדה אליזבת אן קמפסון, במחוז ויקלו, אירלנד. הייתה פעילת איגודי עובדים, והייתה פעילה בצבא האזרחים האירי (אנ'). היא הייתה השורדת האחרונה של מרידת חג הפסחא ב-1916.

תחילת דרכה
----------

קמפסון נולדה לתוך עוני. כל משפחתה, כולל הוריה, סבתה בת ה-92 ושמונת אחיה התגוררו בבית בעל שני חדרים.

בגיל 14 היא נעצרה ונכלאה למשך שבועיים בשל השתתפות בשביתה במפעל הביסקוויטים "ג'ייקוב" בדבלין.

אקטיביזם
--------

כשהגיעה לגיל 19, קמפסון כבר הייתה מעורבת פעילה בתנועת האיגודים המקצועיים. כמו רבות מהנשים שפוטרו ממפעל "ג'ייקוב" במהלך הנעילה הגדולה (השביתה הגדולה ביותר בהיסטוריה של אירלנד), היא הצטרפה לצבא האזרחים האירי של ג'יימס קונולי, מעין מיליציה שהקימו עובדים שובתים כדי להגן על השובתים מפני המשטרה ושומרים פרטיים של המפעל, אשר התייחסו אליהם באלימות. צבא האזרחים דגל גם באידאולוגיה רפובליקנית, והייתה שותפה לפעילות מהפכנית, כגון מרידת חג הפסחא בשנת 1916. במהלך ההתקוממות של חג הפסחא, קמפסון הצטרפה לכוחות שהשתלטו על סנט סטיבן גרין. בעדותה היא מסרה שנתנו בידה אקדח והורו לה, "את חייבת להשתמש בזה, אבל תיזהרי במי שאת פוגעת". כשאחד המורדים ניסה לנטוש את הקבוצה, היא כיוונה את הנשק לעברו והסבירה שאף אחד לא עוזב. במהלך המצור על דבלין, שנמשך שבוע, קמפסון פעלה כשליחה עבור פטריק פירס ומורדים אחרים בבית הדואר המרכזי, ששימש כמטה המרד. עבודה זו הייתה מסוכנת, שכן הצלפים הבריטים לא חסו על שליחות שהן נשים. יחד עם נשים אחרות ממובילות המאבק, כמו קונסטנס מרקייביץ', לילי קמפסון, מרי היילנד ואחרות זכו מהמפקדים להערכה על תרומתן במרד.

כאשר הלחימה הסתיימה, קמפסון הייתה ברשימתם של הבריטים למעצר, אך היא עזבה לארצות הברית תוך שימוש בדרכון של קרובת משפחה. כהוקרה על תפקידה בהתקוממות של 1916, הוענקה לקמפסון מדליה, וכן קצבת פנסיה צבאית מהממשלה האירית.

חיים אישיים
-----------

בארצות הברית, השתקעה קמפסון בסיאטל, שם נישאה למתיו מקאלרני, שהגיע ממחוז דאון באירלנד. לזוג נולדו שבעה ילדים, קתלין, אליס, מתיו, ג'ון, ג'יימס, בטי ופגי. היא הייתה סבתא רבתא-רבא של 5 במותה, והיו לה 116 נינים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לילי קמפסון

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lily Kempson, the longest surviving rebel of 1916, died 20 years ago today Irish Central, January 21, 2016
2. ↑  `Lily' Mcalerney, Irish Revolutionary Sun Sentinel, January 27, 1996
3. ↑  The story of Lily Kempson and her fight for freedom Republican News, April 16, 1998
4. ↑  List of women of the Irish Citizen Army Irish Volunteers, August 21, 2013
5. ↑  Republican News, Kempson
6. ↑  Lily Kempson, the longest surviving rebel of 1916, died 20 years ago today Irish Central, January 21, 2016
7. ↑  Seattle’s Lily Kempson & Ireland’s Easter Rising of 1916 Capitol Hill Seattle
8. ↑  20 Years Ago the Last 1916 Rebel in the U.S. Died, Irish America, January 20, 2016
**יקטרינה מובצ'אן - פנצ'נקו** (באנגלית: **Yekaterina Panchenko Movchan**;‏ אוקטובר 1930 – נובמבר 2008) נולדה בכפר Kirvaya Ruda אשר במחוז פולטבה שבאוקראינה.

יקטרינה ומשפחתה לקחו חלק בהצלת שני ילדים יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה וב־10 בדצמבר 2001 יד ושם הכיר בה, באחיותיה ובאמה כחסידות אומות עולם.

ביוגרפיה
--------

משפחת פנצ'נקו גרו בכפר קריבאיה רודה (חבל סמנובקה, מחוז פולטאבה). האב- מיכאל פנצ'נקו, גויס לצבא האדום עם פרוץ המלחמה בין גרמניה לברית המועצות ונפל בקרב מאוחר יותר. האם- מרינה פנצ'נקו, נשארה לגדל לבד את בנותיהם: גלינה בת ה-19, פולינה בת ה-13 ויקטרינה בת ה-11.
יקטרינה עלתה לישראל בשנת 1995 בעקבות בתה לידייה. המשפחה עברה בין מספר מקומות בארץ ולבסוף קבעה את מקום מושבה בירוחם. יקטרינה נאבקה במחלת קשה במהלך חייה. לאחר שהבריאה וניצחה את המחלה, חלתה פעם נוספת לאחר מספר שנים עד שלבסוף נפטרה בשנת 2008 מהמחלה, כיום קבורה בבית הקברות בירוחם (חלקת חסרי דת).
יקטרינה קיבלה כאמור הכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם ב־10 בדצמבר 2001 יחד עם אמה ואחיותיה.

סיפור ההצלה
-----------

אלכסיי ופאודוסיה קאצ'אן היו מבין השכנים והחברים של מרינה, אמה של יקטרינה. אלכסיי היה אוקראיני ויליד הכפר, ואשתו היהודיה הגיעה למקום בעקבות נישואיהן ב-1934. כל הכפר ידע על יהדותה של פאודוסיה וכאשר המקום נכבש על ידי הנאצים היא גונתה בשל כך.

יום אחד הופיעו שוטרים בכפר, כפו על פאודוסיה להיכנס לעגלה ולקחו אותה לתחנת המשטרה. אלכסיי רץ אחריהם, ירא מלאבד קשר עין עם אשתו ובתו התינוקת, שנצמדה לאמה. הילדים הגדולים יותר, פאבל בן ה-7 ונינה בת שנה וחצי, נשארו עם השכנים. בבוקר למחרת, אביהם אשר חזר מסמנובקה, לקח אותם למשפחת פנצ'נקו, והפקיד אותם בידי מרינה. הוא פחד שיישארו אצלו בגלוי לאחר שאשתו ובתו הצעירה נורו. לאחר מכן הצטרף לפרטיזנים ומשפחת פנצ'נקו לא שמעו ממנו עד לאחר השחרור.

על אף שהשכנים הקרובים היו שותפים לסוד, מרינה ובנותיה השאירו את פאבל ונינה בתוך כותלי ביתם. פעמיים הגיעו השוטרים לבית המשפחה בחיפוש אחר הילדים ה"חצי יהודים", אך הם לא נמצאו: כשהשוטרים הגיעו פאבל ונינה נלקחו לחדר מחבוא במרתף. לאחר השחרור פאבל ונינה התאחדו עם אביהם. הם נשארו בקריבאיה- רודה, התחתנו שם וגידלו את ילדיהם ונכדיהם במקום.

קברה של יקטרינה פנצ'נקו בבית הקברות החדש בירוחם

קישורים חיצוניים
----------------

* משפחת פנצ'נקו, באתר יד ושם
* דף הבית של המחלקה לחסידי אומות עולם ביד ושם

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yad Vashem, The Righteous Among the Nations: Movchan Yekaterina (Panchenko), Yad Vashem, ‏Last Accessed March, 23 2021
**בוגי-ווגי** (באנגלית: **Boogie-woogie**) הוא סגנון של בלוז המבוסס על תפקידים לפסנתר ומקורו בשיקגו שבארצות הברית. הסגנון היה פופולרי מאוד בשנות השלושים ותחילת שנות הארבעים.

בניגוד לבלוז, שלרוב מטרתו היא להביע רגשות או לספר סיפור, הבוגי ווגי משמש בעיקר כמוזיקת ריקודים, ואפילו מילות השירים בסגנון לרוב יעסקו בהוראות לרוקדים.

המבנה ההרמוני של הבוגי ווגי לרוב דומה עד מאוד לזה של הבלוז. מנוגן בסולם פנטטוני, ומבוסס על הטוניקה הסובדומיננטה והדומיננטה, כשלעיתים משתמשים גם בדומיננטות שניוניות. כמעט תמיד הקצב הוא ארבעה רבעים, כל "סבב" של המהלך ההרמוני (בית של שיר) אורך 12 תיבות, והטמפו מהיר.

בסגנון מורגשת מאוד היד השמאלית של הפסנתרן, המנגן על פי רוב בס מהלך המדגיש את הדרגות של הסולם. יד ימין בעיקר מקשטת ומלווה. הסגנון התפתח כך שלעיתים יכולים לנגן בו גם שלושה פסנתרים, וגם כלים אחרים מצטרפים. יש מי שמנגן בוגי ווגי בביג בנד.

אפשר לקטלג כמעט כל בלוז בטמפו מהיר ובלי סינקופות רבות לבוגי ווגי. במידה רבה הסגנון הוא אחד מאבותיו של הרית'ם אנד בלוז, והוא בהחלט מדגיש את הקצב ואת המבנה ההרמוני הפשוט (כמו הרית'ם אנד בלוז אחריו).

לסגנון הייתה חשיבות רבה ברבע השני של המאה העשרים, והוא השפיע רבות על עיצוב המוזיקה שבאה אחריו.

בין הנגנים הבולטים של הסגנון הם:

* ג'יימס יאנסי
* מיד לאקס לואיס
* פיין טופ סמית
* לויד גלן

בס מהלך בדו מז'ור. הבס המהלך אופייני מאוד לבוגי ווגי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוגי-ווגי** בוויקישיתוף
* בוגי-ווגי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556140505171
* GND: 4241046-0
* LCCN: sh90002668
* NKC: ph224314

 |
בולע אש בסנט לואיס שבארצות הברית, סתיו 2004.
לפידים מיוחדים עבור אוכלי אש.
**בולע אש** או **אוכל אש** הוא בדרן המופיע לרוב בקרקס או במופעי רחוב. במסגרת המופע מכניס הבדרן לפיו לפידי אש בוערים, ומכבה אותם בפיו.

מקורה של אכילת או בליעת האש בטקסים דתיים הינדואיסטים. הפאקירים בהודו נהגו לבצע את הטקס כטקס דתי, המעיד על עוצמת אמונתם (יחד עם פעולות אחרות שנועדו להראות את עוצמת הרוח של הפאקיר והתגברותו על הטבע - כגון הליכה על גחלים או שינה על מיטת מסמרים).

בהשפעת אוכלי האש הדתיים, החלו להגיע לאירופה מופעים של אוכלי אש כבר בשלהי ימי הביניים. אחד האזכורים הראשונים לבליעת אש היה מעשיו של אנגלי בשם ריצ'רדסון אשר הופיע בצרפת בשנת 1667.

בין בולעי האש הידועים היה רוברט פאול אשר בלע לפידים, גחלים לוחשות, שעווה נמסה וגופרית בפני אצילים ובתי מלוכה בשלהי המאה ה-18.

רק עם הפיכתה של הודו לחלק מהאימפריה הבריטית, בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הפכה אכילת או בליעת האש למופע בידורי פופולרי ולמופעי רחוב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **בולע אש** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **בולעי אש** |
כותרת "קשקושי רחוב"
**קשקושי רחוב** הוא קומיקס שבועי מאת תמר בלומנפלד שהתפרסם בשנים 2014–2018 באתר האינטרנט של העיתון "הארץ". 

הקומיקס החל להתפרסם בסוף 2013 באתר טאמבלר, ובפברואר 2014 עבר לאתר "הארץ". הקומיקס עוסק בחיי צעירים בתל אביב, ובפרט בענייני זוגיות. תמר בלומנפלד מתארת את יצירתה: קשקושי רחוב - הבלוג של תמר בלומנפלד

אני סטוקרית סדרתית ביום ומציירת כפייתית בלילה. השילוב בין שתי הסטיות האלה הוליד את הקומיקס השבועי "קשקושי רחוב", שעוקב מדי שבוע אחרי שיחות רחוב תלאביביות. אז אם אתם לא רוצים למצוא את עצמכם מככבים ממש כאן, בבלוג הזה, אולי כדאי שתדברו קצת יותר בשקט ברחוב....
כל קומיקס כולל סדרה של כעשרה ציורים. תחילתו בסצנה שבה המאיירת וכלבהּ מאזינים לשיחה בין שני משתתפים או יותר, ובהמשכו משולבת סדרת הודעות פייסבוק שמקבל אחד המשתתפים בשיחה. לחברי הפייסבוק שמות משמעותיים, המשקפים את אופיים. השיחה בין המשתתפים נמשכת, במטרה לפתור בעיה שהעלה אחד מהם. כל קומיקס מסתיים בפאנץ' ליין הומוריסטי.

אף שמטרתם עיקרית של הפרסומים היא בידור, ניכר שהכותבת משלבת בהם ביקורת חברתית ולעיתים אף פוליטית. בפרסום "עניי עירך קודמים וכל השאר יכולים לקפוץ לי", בלומנפלד מותחת ביקורת על עיוורונה המוסרי של החברה הישראלית לקורבנות מלחמת האזרחים בסוריה, ועל הסתגרותה בנרטיב הקורבני הסובב את השואה. ספק כדי לשמור על הנופך הבידורי ספק מתוך ביקורת, הכותבת בחרה גם להגחיך את הדמות שלכאורה אמפתית למצב קורבנות המלחמה, באמצעות שפיכת אור על הצביעות האופפת את הפאסודו דאגה הזו. 

בספרה "אין א ריליישנשיפ", אשר מתאפיין בסגנון דומה לזה של הקומיקס השבועי אך ארוך יותר, ניתן למצוא ביקורת על יחסה של החברה התל אביבית לערבים וניכורם מהמצב הביטחוני. הספר אף מבקר מוסכמות של מוסד הנישואים, קורא תיגר על הטאבו סביב ברית מילה ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* קשקושי רחוב, באתר "טאמבלר"
* קשקושי רחוב, באתר "הארץ"
* קשקושי רחוב, באתר "הארץ"
* קשקושי רחוב, באתר "פייסבוק"
* קשקושי רחוב: קומיקס קנאביס קצר, באתר "קנאביס", 20 במרץ 2014
**דרור רשף** (נולד ב-1971) הוא במאי, תסריטאי ועורך קולנוע וטלוויזיה ישראלי.

קורות חייו
----------

נולד ברמת השרון וגדל ברעננה מגיל חמש. דרור רשף הוא בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה (1999-1994).

סרט הגמר שלו – רוזורה (1999, 18 דקות, פילם 16 מ"מ), מלודרמה מופשטת בכיכובו של אלכס אנסקי. מספר על בחורה שמגלה יום אחד כי האדם שאיתו היא חולקת את חיה הוא אביה, פסיכיאטר שמחק את זכרונה על מנת למלא את החלל שנותר לאחר מות אשתו הסרט מושפע בשפתו הקולנועית מדייוויד לינץ'.

בתום לימודיו הכיר דרך חבר את חורחה אינס, מבמאי התיאטרון ומדריכי השחקנים המשפיעים בספרד ובארגנטינה. במשך שנתיים שהה דרור רשף במחיצתו של אינס במדריד, ספרד ושימש כעוזרו האישי (2002-2000).

אחר-כך עבד במשך ארבע שנים כעורך בכיר בחברת החדשות של ערוץ 10. שם החל עבודה משותפת עם שלומי אלדר, עיתונאי ופרשן לענייני ערבים, על כתבות יומיות ומגזיניות. ב-2009 שימש דרור כעורכו של "חיים יקרים", סרטו התיעודי של אלדר, אודות אישה פלסטינית מעזה שבנה מאושפז בבית חולים בישראל לצורך השתלת מח עצם. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2010 מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, ועוטר בשבחים מעיתונים רבים כדוגמת הניו יורק טיימס, הוול סטריט ז'ורנל, סקרין אינטרנשיונל וההוליווד רפורטר. הוא נכנס לרשימת 15 סרטי התעודה המועמדים לפרס האוסקר האמריקאי, נקנה ושודר ברשת HBO העולמית.

ב-2011 חזר דרור לערוץ 10 ושימש כעורך בכיר במגזין שישי (בעריכתם של רותי יובל וניר בכר) עד לסגירת התוכנית ב-2012.

בשנים 2010-2009 כתב רשף את התסריט, ביים והפיק עצמאית את סרט הקולנוע "מי אתה בשבילי", שהשתתף בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי תבל והוקרן בסינמטקים ברחבי ישראל.

כעת עובד על "נדר", סרטו השני באורך מלא לקולנוע.

דרור רשף נשוי לבמאית סרטי התעודה יעל חרסונסקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרור רשף** בוויקישיתוף

* דרור רשף, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* דרור רשף, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נירית אנדרמן, דרור רשף עשה בדרכו שלו את הסרט "מי אתה בשבילי", באתר הארץ, 4 בפברואר 2011
**בִּים בָּם בּוֹם** הוא פזמון שכתב יורם טהרלב, הלחין משה וילנסקי וביצעה במקור רבקה מיכאלי וצמד אילן ואילנית בשנת 1970.

רקע
---

השיר נוצר עבור תוכנית הרדיו בקול ישראל, "שלכם לשעה קלה". הרעיון של רבקה מיכאלי היה לבצע שיר חדש אשר יישמע כמו שיר רחוב. השיר נכלל באלבום שהוציאה מיכאלי בשנת 1970 ונשא את שמה.

הצמד "אילן ואילנית" ביצע את השיר בעברית ובגרמנית. הזמרת הטורקיה יסמין קומרל (Yasemin Kumral) ביצעה בשנת 1975 את השיר בטורקית והיה בטורקיה ללהיט שקיבל מכירות זהב.

השיר כולל ארבעה בתים. בכל בית משלושת הבתים הראשונים מתוארת צרה שאליה נקלע אחד החברים המוזכרים בשיר. בפזמון החבר הנוסף מנחם אותו אשר: "ישנן צרות גדולות יותר"; בבית הרביעי, יש פנייה אל אלו אשר המעוניינים בסיום השיר בהצעה: "תדחפו לאוזן צמר...".

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "בים בם בום" באתר יוטיוב
* "בים בם בום" באתר של אקו"ם
* מילות השיר "בים בם בום" באתר שירונט

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלכם לשעה קלה, באתר תאגיד השידור הציבורי, 14 ביוני 2018
2. ↑  אבי קורן, ‏תוכנית כבקשתה, באתר מעריב אונליין, 14 באפריל 2018
3. ↑  רבקה מיכאלי (1970), באתר סטריאו ומונו
4. ↑  אריק קנס, לחשוף את המקור: הלהיטים הישראלים שירדו מהארץ, באתר הארץ, 19 במאי 2011
5. ↑  שגיא בן נון‏, יורם טהרלב: "ישנם בארץ 18 אנשים שראויים לפרס ישראל, ואני אחד מהם", באתר וואלה!‏, 17 בספטמבר 2015
6. ↑  Yasemin Kumral, באתר karnaval
7. 1 2  מילות השיר, באתר של יורם טהרלב.
**חסם צרור הולכה שמאלי** (באנגלית: **Left bundle branch block**, בראשי תיבות-**LBBB**), הוא פגם במערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב, המתרחש בחדר השמאלי. 
מערכת ההולכה החשמלית שבחדרי הלב, מורכבת משני צרורות (bundles) - ימני ושמאלי, כאשר הצרור או הענף השמאלי מתפצל בנוסף לצרור שמאלי אנטריורי (קדמי), וצרור שמאלי פוסטריורי (אחורי). (ייתכנו גם חסמים של הצרורות המשניים, והם מכונים חסם צרור הולכה שמאלי קדמי או חסם צרור הולכה שמאלי אחורי). 

מצב זה מייצג מחלה של מערכת ההולכה או של שריר הלב עצמו. באופן נורמלי מערכת ההולכה פועלת משמאל לימין, במצב זה מאחר שמערכת ההולכה של הצרור השמאלי אינה מתפקדת, יתקבל גירוי חשמלי אשר מופעל מימין לשמאל: ראשית, המחיצה הבין חדרית (ספטום) תופעל מימין לשמאל (בניגוד למצב הנורמלי), ולאחר מכן פוטנציאל הפעולה יגיע מחדר ימני אל החדר השמאלי דרך המיוקארד (שריר הלב).

ממצאי אלקטרוקרדיוגרם
--------------------

ממצאי האק"ג שבתרשים מצביעים על קיום של LBBB לפי קומפלקס QRS רחב מהנורמה ומורפולוגיה בלתי נורמלית של חיבורים V1 (נראה כמו W) ו-V6 (נראה כמו M).
1. הקומפלקס QRS רחב (מעל 120 מילישניות מדובר על חסימה מלאה, ובין 100 ל-120 מילישניות זוהי חסימה חלקית, בדומה לחסם צרור הולכה ימני).
2. בחיבור V1 ניתן לראות כי מאחר שכיוון ההולכה במחיצה הבין חדרית הוא בכיוון הפוך, מתקבל גל q ולאחר מכן גל חיובי קטן המבטא את הפעלת חדר ימין, ולאחר מכן גל שלילי המבטא את הפעלת חדר שמאל, ומתקבלת צורת האות W.
3. בחיבור V6 ניתן לראות בתחילה הופעת גל R חיובי המבטא את ההפעלה של הספטום, לאחריו הפעלת חדר ימני המבוטאת כשנץ שלילי, ולאחריה הפעלת חדר שמאל המבוטאת באופן חיובי (כיוון שהאלקטרודה מונחת מכיוון שמאל) לקבלת גל הדומה לאות M.

בנוסף לכך, קיימת התהפכות של גל T, ולרוב ציר הלב סוטה שמאלה (סטיית ציר שמאלית).

ראו גם
------

* חסם צרור הולכה ימני
* חסם הולכה עלייתי-חדרי
* הקריטריונים על שם סגרבוסה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסם צרור הולכה שמאלי** בוויקישיתוף

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**International Code of Zoological Nomenclature** (בראשי תיבות: **ICZN**; אנגלית: הקוד הבין־לאומי של הנומנקלטורה הזואולוגית) היא מוסכמה בזואולוגיה הקובעת את החוקים למתן שמות מדעיים של טקסונים בתחום הזואולוגיה. באופן לא רשמי הקוד מכונה גם **ICZN Code** על שם הארגון International Commission on Zoological Nomenclature, שמתחזק ומוציא אותו לאור.

עיקרי החוקים נוגעים לנושאים הבאים:

* כיצד ניתן להשתמש בצורה נכונה בשמות מדעיים.
* איזה שם מקבל קדימות במקרה של קונפליקטים בין השמות.
* כיצד ספרות מדעית צריכה לצטט את השמות.

הנומנקלטורה הזואולוגית היא מערכת עצמאית ואינה תלויה בהחלטות של מערכות מינוח אחרות, כגון הנומנקלטורה הבוטנית. ולכן בעלי חיים וצמחים למשל יכולים לכאורה לקבל את אותו השם מבלי להפר את הכללים של כל אחד מהמערכות העצמאיות.

עקרונות
-------

### עקרון הנומנקלטורה הכפולה

השם המדעי של המין, ולא של טקסון ברמות אחרות, הוא שילוב של שני שמות; תת-מין מוגדר על ידי שלושה שמות.

### עקרון הקדימות

עיקרון זה קובע כיצד לבחור את השם המדעי החוקי כאשר קיימים כמה שמות לאותו טקסון.

### עקרון התיאום

עיקרון זה קובע כיצד שינויים ישפיעו על טקסונים אחרים. למשל פרסום שם סוג חדש יכול לשנות באופן אוטומטי את כל שמות המינים תחת אותו הסוג.

### עקרון קדימות המאמרים

עיקרון זה בא להסדיר מקרים של סכסוכים בין מאמרים שפורסמו בו-זמנית. לפי "עקרון הקדימות", הטקסון שפורסם ראשון זוכה לקבוע את השם המדעי אך פרסום המאמר נתון להשפעות שונות למשל אם עורך המגזין המדעי עסוק ופרסום המאמר התעכב מבלי שלכותב המאמר הייתה שליטה על כך.

### העיקרון ההומונימי

לפי עיקרון זה שמו של כל אחד מהטקסונים חייב להיות ייחודי. לפיכך לא ייתכן ש־junior homonym ישמש כשם תקין.

### עקרון הטיפוסים

לפי עיקרון זה כל טקסון נומינלי במשפחה, סוג, או מינים חייב להיות בעל שם. כלומר חייב להיות טקסון טיפוס שקבע את השם לקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר ICZN

\* International Commission on Zoological Nomenclature, 1999. International Code of Zoological Nomenclature edition 4th
**Into my Arms** הוא שיר שנכתב והולחן על ידי הזמר ניק קייב, ויצא לאור כחלק ראשון מהאלבום העשירי של להקתו "Nick Cave and the Bad Seeds", כ "The Boatman's Call" ב-1997. הסינגל יצא לאור ב-27 בינואר 1997. לשיר נלווה גם קליפ. קייב מחשיב את השיר לאחד משיריו היקרים ביותר.

תוכן השיר
---------

השיר מכיל שלושה בתים ופזמון.

בשני הבתים הראשונים השיר מדבר חוסר אמונתו בהשגחה ובמלאכים, אך אומר שאם היה מאמין הוא היה מבקש לשלוח את מושא השיר לתוך ידו.

הפזמון מכיל חזרה על המשפט: "Into my arms, O lord" כבקשה של הדובר לאל.

בבית האחרון הדובר מתאר אמונה שיש לו באהבה ובגורל, בניגוד לחוסר האמונה שהוא מתאר בבתים הראשונים, אשר יגרום לאחת (כנראה מושא השיר הראשוני) לחזור לחיקו.

לחן ועיבוד השיר
---------------

השיר מתחיל במבוא קצר המושפע מן הבתים שאינם הפזמון. בנוסף, לשיר יש קצב איטי.

משמעות השיר
-----------

לפי השיר נוגע לאובדן הנובע מסיום מערכת יחסים או מוות של אדם קרוב.

הקליפ של השיר
-------------

לשיר צורף קליפ אשר מצולם בשחור ולבן. בשיר מופיע ניק קייב כשהוא שר את השיר. במהלך השיר עוברים להצגת קלוז אפים של מגוון אנשים ונשים בעלי חזות מגוונת (ביניהם ילד ותינוק) אשר שרויים תחת עצבות, וחלקם אף נראים מתפרצים בבכי.

קליפ זה מחזק את הפרשנות של השיר הנוגעת לאובדן.

ביצוע בישראל
------------

קיימים מספר ביצועים לשיר בישראל.

אחד מהם הוא הביצוע של רד בנד ביחד עם הזמר, שלומי שבן, מתוך סדרת האירוח, המופע של רד ודביר. העיבוד של ביצוע זה שונה מהעיבוד המקורי והוא מאופיין בהקדמה מוזיקלית המושפעת מהפזמון ושילוב משמעותי של שלושה כלי קשת, אשר להם חלק בהקדמה לקראת השיר.

בנוסף, קיים ביצוע של משתתפת The Voice ישראל, רוני פרי, בעיבוד אקוסטי אשר גם לו הקדמה המושפעת מהפזמון.

אזכורים בתרבות הפופולרית
------------------------

לשיר יש מגוון אזכורים בתרבות הפופולרים בין היתר:

* השיר מושמע בסרט הקומדיה הרומנטית, "כל הזמן שבעולם".
* מושמע גם בפרק "Luck, Next Time" של סדרת הדרמה ההמשכית, ישנן בנות.
* וכן מושמע גם בפרק 7 של עונה 4 של דרמת הנעורים, סקינס.
* השיר מושמע בסוף הפרק השלישי של הסדרה "After Life" בנטפליקס.

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "Into my Arms" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"Into my Arms" באתר SecondHandSongs
* המילים של השיר באתר הרשמי של קייב.
* הקליפ הרשמי של השיר באתר יוטיוב.
* ביצוע השיר על ידי קייב באתר ה-BBC.
* ביצוע השיר של רד בנד עם שלומי שבן  באתר יוטיוב.
* אודות השיר באתר עיתון הגארדיאן.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Australian anthems: Nick Cave – Into My Arms באתר של עיתון הגרדיאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 942a6bd2-bade-39af-85cf-2ee57f244bbb

 |
**קשיון רולפסי** (שם מדעי: *Sclerotium Rolfsii*) הוא פטריית קרקע המהווה פתוגן צמחים. הפטרייה היא טפיל פאקולטטיבי, כלומר – ניזונה בעיקר מגוף חי אך יכולה להתקיים גם על חומר אורגני מת המשמש לה כמקור פחמן. הקשיון מצוי בישראל ומזיק לגידולי מאכל רבים, בהם עגבניות ותפוחי אדמה, בעמק החולה.

לפטרייה שתי צורות הופעה בקרקע – תפטיר וקשיונות. תפטיר הפטרייה הוא לבן ובעל צורות שונות של קורים. על הקורים נוצרים לאחר זמן מה קשיונות כדוריים שגודלם מגיע עד 2 מ"מ והם יחידות התפוצה של הפטרייה. הקרום החיצוני של הקשיונות מורכב ממספר שכבות של תאים בעלי דופן עבה העשירים במלנין. קרום זה אוטם את הקשיון ומגן עליו מפני תנאים קשים, מפני חדירת מיקרואורגניזמים ומפני מפרקים. מתחת לקרום נמצאות מספר שכבות של תאים בעלי דופן דק המלאים בחומרי תשמורת המשמש להזנת הקשיון בזמן תרדמה ומספקים מקור אנרגיה בעת נביטתו. במרכז הקשיון ישנם תאים מנוונים בעלי דופן עבה מאוד המשמשים כרקמת תמך. מבנה הקשיון מאפשר לו עמידות טובה מאוד לפירוק כימי או ביולוגי ולכן מקשה על הדברתו.

פטריית הרולפסי מתרבה בקרקע על ידי התפטיר והקשיונות. היא תוקפת את צוואר השורש, שורשים ופקעות. על החלק הנגוע נראים קורים לבנים של תפטיר שעליהם נוצרים קשיונות חדשים. המחלה הנגרמת על ידי הרולפסי נקראת ריקבון דרומי (*Southern Wilt*). בצמח חולה ניתן לראות שצוואר השורש מתרכך, והצמח מתייבש וצונח. הפטרייה נמצאה על כ-200 מיני פונדקאים ביניהם גזר, סלק סוכר ושעועית.

הקשיונות נשמרים בקרקע בעונת המעבר במצב של תרדמה ועם שיפור תנאי הסביבה הם נובטים. בדרך כלל מתרחשת נביטת הקשיונות בקיץ, מפני שהטמפרטורה המיטבית עבורם היא כ-30 מעלות צלזיוס, אך הם זקוקים גם לתנאי לחות מתאימים. הפטרייה פעילה הן בקרקע חומצית והן בקרקע נייטרלית אך לא מתפתחת בקרקע בסיסית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קשיון רולפסי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
 |

* קשיון רולפסי, דף שער בספרייה הלאומית
* על קשיון הרולפסי

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרי דפני ילין, און רבינוביץ', שאול גרף, אסף חן, עומרי ליפשיץ ויהודית מוי, דו"ח המוגש למיזם גד"ש עמק החולה סוף שנה ראשונה למחקר 2018, 2019

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007563222705171
* LCCN: sh85118740

 |
**אריקה מואן** (באנגלית: **Erika Moen**; נולדה ב־1983) היא קומיקסאית אמריקאית הידועה בעיקר בשל הרומן הגרפי האוטוביוגרפי שלה, "!DAR", ובקומיקס החינוכי-מיני שלה, "Oh Joy, Sex Toy".

ביוגרפיה
--------

מואן נולדה בשנת 1983 בפורטלנד, אורגון. היא סיימה את לימודיה במכללת פיצר (אנ') עם תואר ראשון בסיפורת מאויירת בשנת 2006. מאז שנות העשרים לחייה מזדהה מואן כג'נדרקוויר. היא ובעלה, האמן מתיו נולאן, נשואים מאז אוקטובר 2008. מואן היא היוצרת של הקומיקס האוטוביוגרפי "!DAR" שפורסם תחילה בחלקים ברשת, ומאוחר יותר פורסם תחת כריכה קשה.

היא יצרה מספר ספרי קומיקס אירוטים העוסקים ביחסים מיניים בקרב חבי הקהילה הלהט"בית, בהם "הספר האירוטי הטוב ביותר" (Last Gasp) ו"פורנו אמיתי כרך 2" (Alternative Comics). היא תרמה סיפור קומיקס לכרך הראשון של Flight בעריכת קאזו קיבואישי בשנת 2004.

בשנת 2005 אספה וערכה את אוסף הסיפורים הגרפיים "Unsafe for All Ages", שמלקט סיפורי קומיקס אירוטים מאת אמני הומוסקסואלים. בשנת 2004 הוגדרה מואן ככישרון חדש ומבטיח "שהשתלט על עולם הקומיקס עם סיפוריה על תרבות הקוויר, המין, ההומור והנערות החמודות" על ידי מגזין Sequential Tart.

בשנת 2011, שיתפה פעולה עם סופר הקומיקס ג'ף פארקר (שמזוהה בעיקר בזכות עבודתו עם מארוול קומיקס) ויחד השניים יצרו את הובקומיקס Bucko (אנ'). הסיפור פורסם בהמשכים והסתיים ב־2012, ומאוחר יותר התפרסם בצורה מודפסת על ידי הוצאת Dark Horse Comics. מאז 2012 מואן היא חברה בסטודיו פריסקופ שבפורטלנד.

בשנת 2010 הציגה מואן את עבודותיה כחלק משורה של אמני קומיקס בכנס "Stumptown Comics" שנערך באפריל ובמאי אותה שנה במרכז פורטלנד לאמנויות הבמה. מאז אפריל 2013, מואן עובדת במשרה מלאה על פרויקט הקומיקס שלה "Oh Joy, Sex Toy", שמטרתו להביא ביקורת "על כל מה שקשור למין, מיניות ותעשיית המין".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריקה מואן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Erika Moen, www.erikamoen.com
2. ↑  Confessions of an Immature Pervert: Erika Moen Overcomes Puritanism, PublishersWeekly.com (באנגלית)
3. ↑  Johanna, Interview With Erika Moen (DAR), Comics Worth Reading, ‏2009-10-06 (באנגלית)
4. ↑  Sequential Tart: Erika Moen – Girly Queer Vibrating Comics (vol VII/iss 12/December 2004), www.sequentialtart.com
5. ↑  Bucko HC :: Profile :: Dark Horse Comics, www.darkhorse.com
6. ↑  David Stabler | Special to The Oregonian/OregonLive, Spaces to create: Portland artists make their magic in dusky rooms and McDonald's (really), oregonlive, ‏2010-07-17 (באנגלית)
7. ↑  Kristi Turnquist | The Oregonian/OregonLive, Portland celebrates 'Comic Book Month' in April, oregonlive, ‏2010-03-26 (באנגלית)
8. ↑  New Readers, Oh Joy Sex Toy (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1099735211
* LCCN: n2012027196
* VIAF: 247008647
* WorldCat: lccn-n2012027196

 |
**גטו אוסווייטי** (פעל בשנים יולי 1941 — ינואר 1942) היה גטו יהודי, אליו הועברו בכוח יהודים מהיישוב אוסווייטי שבמחוז פסקוב במסגרת תהליך רדיפת והשמדת יהודים במהלך הכיבוש הנאצי של רוסיה על ידי חיילי גרמניה הנאצית בתקופת מלחמת העולם השנייה.

על פי מפקד האוכלוסין משנת 1939, אוכלוסיית היהודים באוסווייטי עמדה על 136 איש (כ-5.5% מתושבי העיירה כולה). הצבא הגרמני כבש את העיירה ב-13 ביולי 1941.

לאחר שהוקם הגטו, הוא גודר בגדר גבוהה ואטומה. חיילים גרמנים שמרו על החומה מחוץ ו"המשטרה היהודית" שמרה עליה מבפנים. חל איסור על היהודים לצאת אל מחוץ לגדר ורק נבחרים הורשו לצאת, לעבודות כפייה. רוב היהודים שנכלאו בגטו לא יצאו מהם עד לחיסול הגטו.

ניהול חיי היומיום בגטאות הופקד בידי "מועצת היהודים" - יודנראט, תחת פיקוח הגסטפו ושימש כגוף מקשר בין השלטונות הגרמנים לאוכלוסייה היהודית כדי לאכוף את החוקים הנוקשים שהוטלו ולספק מכסות יהודים לעבודת כפייה לדרישת הגרמנים. 

כל היהודים מעל גיל 13 אולצו באיומי מוות לשאת טלאי צהוב ועד מהרה החלו יחידות הצבא הגרמני ביישום תוכניתו של היטלר להשמדת יהודים וארגנו את הקמת גטו אוסווייטי, שנבנה בפינות רחוב הגדה הקטנה, רחוב גורקי, רחוב המשמר ורחוב ה-25 באוקטובר. למעט יהודי העיירה בגטו שוכנו גם יהודים שגורשו מיישובים אחרים בסביבה וממחוזות שונים בבלארוס. לפי אומדנים שונים שהו בגטו כ-550 יהודים.

היהודים לא קיבלו מזון ונאלצו לנהל סחר חליפין עם התושבים הלא יהודים. בחורף 1941 לא היה ניתן לחמם תנורים בשל איסור הנאצים על היהודים לאסוף עצים למדורה.

הנאצים היו עורכים פשיטות רבות בגטו ומתעללת בתושבי הגטו והסתייעה לצורך כך בעזרת המקומיים ובסיוע משטרת העזר הרוסית (Русская вспомогательная полиция).

בנובמבר 1941 הנאצים החלו בחיסול הגטו ובמסגרת מבצע זה הרגו 343 יהודים, אף שהמקומיים העידו כי מספרם היה רב יותר. בסך הכל נהרגו כ-400 יהודים.

לקריאה נוספת
------------

* *מ. ברוק.* ההיסטוריה של הגטו ביישוב אוסווייטי
* השואה בברית המועצות: אנציקלופדיה. נערך על ידי א. אלטמן: ROSSPEN, 2009 — מסת"ב 978-5-8243-1296-6.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוסווייטי (Usvyaty), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אלכסנדר קרוגלוב (רו'), אוסווייטי, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1833), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך על פי הספר **השואה בברית המועצות** [Холокост на территории СССР] משנת 2009
2. ↑  Воспоминания Игоря Абрамовича Баранова
**בילי (בִּלְהָה) שפירא** (נולדה ב-1953) הייתה סגנית נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה העברית בירושלים.

ביוגרפיה
--------

שפירא נולדה וגדלה בבאר שבע. הוריה הם ברונסילבה וחיים הלפרין, שעלו לישראל מפולין ורוסיה אחרי מלחמת העולם השנייה. היא הייתה אלופת הנגב בקפיצה לגובה בשנת 1969, וייצגה את ישראל בתחרויות באירופה. 

שפירא השלימה תואר ראשון בלימודים רוסיים וביחסים בינלאומיים, ותואר שני במינהל ומדיניות ציבורית. היא החלה את עבודתה באוניברסיטה העברית ב-1976.

ב-2002 מונתה לראש המחלקה (לימים אגף) למינהל תלמידים, אחרי שקודמתה בתפקיד, גיסתה לוינה שפירא, נרצחה בפיגוע בקמפוס הר הצופים.

מ-2009 ועד 2017 שימשה כסגן נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה.

מינואר 2016 ועד ספטמבר 2017 כיהנה שפירא כיו"ר פורום המנכ"לים של ועד ראשי האוניברסיטאות.

במסגרת תפקידה קידמה שפירא פרויקטים שונים כמו מיזם המוזיאון לזכר אלברט איינשטיין (נכון לשנת 2020 עדיין לא הוקם), הקמת בניין סוזן וצ'ארלס גודמן למדעי המוח (ELSC) ועוד.

חיים אישיים
-----------

בעלה של שפירא הוא חגי שפירא, מנכ"ל חברת הביטוח שירביט. היא אם לארבעה וסבתא לנכדות.

קישורים חיצוניים
----------------

* בילי שפירא מונתה למנכ"ל האוניברסיטה העברית, באתר האוניברסיטה
* ליאת רון, ‏פורטפוליו/בילי שפירא, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2009

הערות שוליים
------------

1. ↑  דליה שחורי, מה ייצא לי מזה: הביקוש לחוגים שמקנים מקצוע מכניס גדל, בייחוד לחוגי המינהל, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2004
2. ↑  אפרת וייס ודיאנה בחור, ההרוגים בהר הצופים: ישראלים, עולים וזרים, באתר ynet, 1 באוגוסט 2002
**ז'וזף מרי טרא** (צרפתית: **Joseph Marie Terray**; ‏ 9 בדצמבר 1715 - 18 בפברואר 1778) היה שר האוצר תחת שלטון לואי החמישה עשר, מלך צרפת.

ביוגרפיה
--------

טרא נולד ב-9 בדצמבר 1715 בבואן שבעמק הלואר.

טרא היה כומר (אבה טרא) שמונה כיועץ כנסייתי לפרלמנט של פריז בשנת 1736, שם התמחה בענייני כספים. הוא עורר את תשומת לבו של מופו, ראש ממשלתו של לואי החמישה עשר, שהפך אותו לשר האוצר בדצמבר 1769. תרומתו המשמעותית הראשונה בתפקיד הייתה סיועו בהפלת שר החוץ שואזל שנה אחרי כן, בכך שהראה כי צרפת לא יכלה להרשות לעצמה להסתבך באותה עת במלחמה עם בריטניה. 

טרא בילה מספר שנים בניסיון לייצב את מצבה הכספי של צרפת באמצעות שמיטה חד צדדית של חלק מהחוב הלאומי, השעיית תשלומי ריבית על שטרות חוב ממשלתיים והטלת מלווה חובה. פעולות אלו עוררו מחאות קשות בקרב האצולה והעם כאחד, ומופו ביטל את סמכויותיהם הפוליטיות של הפרלמנטים בשנת 1771 כדי להמשיך ברפורמות. 

טרא המשיך בשינוי המערכת הפיננסית המתמוטטת של צרפת באמצעות רפורמה במסים כמו "חלק העשרים" (vingtième), מס בשיעור חמישה אחוז מההכנסה, ומס גולגולת של פריז, וחתם הסכמים נוחים יותר עם הפרמייה ז'נרו, זכייני גביית המיסים העקיפים עבור בית המלוכה. צעדים אלו הגבירו בתחילה את הכנסות הממשלה, אך ערערו עוד יותר את האיתנות הפיננסית של צרפת. התנגדות קשה הייתה לטרא על רקע הגבלת המסחר החופשי בתבואה, שלטענת מתנגדיו היה חלק מ"חוזה רעב" שלואי החמישה עשר תכנן כדי לאפשר למלך ליהנות ממחירי תבואה גבוהים באופן מלאכותי.

אחרי מותו של לואי החמישה עשר במאי 1774 נכנע יורשו, לואי השישה עשר ללחץ ופיטר את מופו וטרא הכושלים ומינה במקומם את מורפה ואת טורגו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'וזף מרי טרא** בוויקישיתוף
* ז'וזף מרי טרא, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007280991505171
* BnF: cb131936120 (data)
* CiNii: DA0964033X
* GND: 117616168
* ISNI: 0000 0001 2136 6448
* LCCN: no91023293
* NKC: mzk2016932478
* SNAC: w60293m7
* SUDOC: 069972648
* ULAN: 500326857
* VcBA: 495/274802
* VIAF: 64147605
* WorldCat: lccn-no91023293

 |
מקש Backspace
**מקש Backspace** (`⌫ Backspace`, מילולית: **רווח אחורי**) הוא מקש מקלדת המשמש לרוב למחיקת תווים. לחיצה על המקש מזיזה את סמן התצוגה עמדה אחת לאחור, מוחקת את התו שנמצא באותו מיקום, ומעבירה אחורה בעמדה אחת את שאר הטקסט שנמצא לאחר התו המחוק.

במקור דחף את עגלת מכונת הכתיבה עמדה אחת לאחור.

המקש במכונת כתיבה
-----------------

השימוש הבסיסי הוא תיקון טעויות: אחרי הקלדת תו שגוי, "מוחקים" את השגיאה בעזרת שימוש בסרט מחיקה במקום סרט דיו. אחרי החזרת העגלה בעזרת מקש backspace מחליף הקלדן, בדרך כלל בעזרת הסטת מנוף מתאים את הסרט, ומקיש שוב את האות השגויה ובכך מוחק אותה, מסיט את העגלה לאחור שוב, מחזיר את סרט הדיו, ולבסוף מקליד את התו הנכון. במכונות שאינן מצוידות בסרט מחיקה, ניתן להחליף את המחיקה בעזרת "נייר נוזלי" (טיפקס ואמצעים דומים), עליו ניתן להקליד את התו הנכון.

מכונות כתיבה משוכללות יותר, ובפרט כדורית, מבצעות את כל הפעולות, עד להקשת התו הנכון באופן אוטומטי בעזרת הקשה על backspace.

במכונות כתיבה מסוימות, ניתן היה להקליד, למשל, אות a עם סימן הטעמה עילי (á) על ידי הקלדת `a`, `⌫ Backspace`, ולאחר מכן `´`. טכניקה זו היא הבסיס לשינויי ריווח כאלה בערכות תווים ממוחשבות, אך כיום תהליך זה הוחלף במידה מסוימת במנגנון שילוב הסימנים הדיאקריטיים של יוניקוד. תוכנות מסוימות כמו TeX או Microsoft Windows משתמשות בשיטה ההפוכה לסימנים דיאקריטיים, כלומר מיקום המבטא תחילה, ולאחר מכן הקלדת אות הבסיס.

המקש במקלדת המודרנית
--------------------

אף על פי שהמונח "רווח אחורי" הוא השם המסורתי של המקש שמוחק את התו שמשמאל לסמן, הוא עשוי להיקרא במגוון דרכים, למשל הסר (delete), מחק (Erase), או עם חץ מצביע שמאלה. סמל ייעודי עבור "Backspace" קיים בתור U+232B ⌫ אך השימוש בו כתווית מקלדת אינו אוניברסלי לכל המקלדות.

מקש ה-Backspace נבדל ממקש Delete, בכך שבעת השימוש בעבר בכרטיסים מנוקבים היה מחורר את כל החורים כדי למחוק תו, ובמחשבים מודרניים מוחק את הטקסט שמופיע אחרי הסמן, ולא לפניו. כמו כן, מקש המחיקה פועל לעיתים קרובות כפקודה כללית להסרת אובייקט (כגון תמונה בתוך מסמך, או קובץ שלם במנהל הקבצים), בעוד שמקש ה-Backspace לרוב לא מבצע זאת.

שימושים נפוצים
--------------

במערכות מודרניות, מקש ה-Backspace ממופה לרוב לתו המחיקה (0x7f ב-ASCII או יוניקוד), אם כי פעולת המחיקה של התו שלפני הסמן נשארת.

בדפדפני אינטרנט או מנהלי קבצים, מקש Backspace משמש בדרך כלל כדי לחזור דף אחד אחורה או מעלה ברמה אחת (לתיקיית האם).

ראו גם
------


| מקלדת מחשב סטנדרטית בעברית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 

 |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקש Backspace** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "User Mistakes or Mac Mistakes?, Backspace vs. Delete, and It's Too Easy to Zap an Icon in the Dock". 2007.
2. ↑  OLPC Wiki. "OLPC Human Interface Guidelines/The Sugar Interface/Input Systems". אורכב מ-המקור ב-18 בינואר 2008. נבדק ב-2008-01-15. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. 1 2  "9.8 Keyboard configuration". *Debian Policy Manual*. אורכב מ-המקור ב-2016-03-10. נבדק ב-2007-07-24.
4. ↑  "Windows keyboard shortcuts overview". נבדק ב-2016-02-09.
5. ↑  "Keyboard shortcuts for PCmanFM-QT [bug]/[Missing feature]". נבדק ב-2016-02-09.
**מרי שפרד גרין בלומנשיין** (באנגלית: **Mary Shepard Greene Blumenschein**‏; 1869 – 1958) הייתה אמנית אמריקאית, מאיירת ומעצבת תכשיטים.

ביוגרפיה
--------

מרי שפרד גרין נולדה בניו יורק, ילדתם השנייה של רופוס, איש עסקים עשיר מפרובידנס, ומרי איזבל שפרד גרין. היא למדה באקדמית אדלפי בברוקלין ובמכון פראט.

כשהייתה בת 17, היא עזבה לפריז בשנת 1886, שם עבדה עם רפאל קולן, אמן הידוע בזכות קשריו עם אמנים ידועים ביפן. בשנים 1906 עד 1946 הציגה את ציוריה באקדמיה הלאומית לעיצוב.

בפריז בשנת 1905 הכירה את ארנסט בלומנשיין, גם הוא אמן, והתחתנה עמו. הם חזרו לניו יורק בשנת 1909 להולדת בתם הלן. בהיותם שם לימדו במכון פראט ועבדו במגזינים שונים כמו מק'קלור, אמריקן וסנצ'רי.

בעלה הגיעה אל טאוס, ניו מקסיקו והתעכב שם בשנת 1898, בזמן שערך טיול קיץ. את נסיעתה הראשונה לטאוס עשתה בשנת 1913. באותה העת, היא קבלה את ירושת הוריה, שהפכה אותם לעצמאים מבחינה כלכלית והם עברו לטאוס בשנת 1919, ובסופו של דבר הפכו לחלק מאגודת האמנים של טאוס.

בשנות העשרים של המאה העשרים חזרה מרי למכון פראט כדי ללמוד ולהכין תכשיטים. ציוריה הם חלק מאוסף מוזיאון ברוקלין. שפרד גרין נכללה בתערוכ ב־2018 "נשים בפריז 1850–1900".

הוקרה
-----

בשנת 1900 היא זכתה במקום השלישי בסלון פריז והייתה האישה האמריקאית השנייה שזכתה במדליית זהב בסלון בשנת 1902. בשנת 1904 קיבלה מדליית כסף בסנט לואיס בתערוכת הרכש בלואיזיאנה.

בשנת 1915 קיבלה את פרס האקדמיה הלאומית לעיצוב.

גלריה
-----

* הנסיכה והצפרדעהנסיכה והצפרדע
* מבט חטוףמבט חטוף
* לואיז פלטצ'רלואיז פלטצ'ר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי שפרד גרין** בוויקישיתוף
* כתבי מרי שפרד גרין בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Mary Greene Blumenschein (1869-1958)"
2. ↑  Mary Shepard Greene Blumenschein (1869-1958) Biography | Medicine Man Gallery, Medicinemangallery.com (באנגלית)
3. ↑  Steve Shipp, **American art colonies, 1850-1930 : a historical guide to America's original art colonies and their artists**, Westport, Conn : Greenwood Press, 1996, מסת"ב 978-0-313-29619-2
4. ↑  Mary Shepard Greene Blumenschein – NA Database (ב־American English)
5. ↑  "Who's Who in Art". *American Art Annual*. **XX**: 446. 1924.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5247 1999
* LCCN: nr2002022501
* ULAN: 500330160
* VIAF: 17158837
* WorldCat: lccn-nr2002022501

 |
**אקנתוסטגה** (שם מדעי: ***Acanthostega***; מילולית: "גג קוצני") הוא סוג של יצור קדום מסדרת האיכתיוסטגאים שחי בתקופת הדבון לפני 365 מיליון שנה. יצור זה היה מעין צורת מעבר בין הדגים לבעלי ארבע רגליים. מאובניו נמצאו בגרינלנד.

מאפיינים
--------

היצור הקדום הגיע לאורך 60 ס"מ ודמה מעט במראהו לסלמנדרה. הוא היה בעל 4 גפיים דמויי-סנפירים שאיתם שחה אך גם יכל לעלות ליבשה והיה בעל זימים ובעל ריאות לא מפותחות, שעזרו לו לנשום ביבשה. היו לו לסתות גדולות ושטוחות בעלי שיניים חזקות בחלק החיצוני של פיו ועוד שיניים בחלק האחורי של הלסת, מאפיין המתאים יותר ללסתות של חולייתני יבשה וכן היה בעל שרירי צוואר. לא ברור אם הוא יכל לשרוד מחוץ למים לזמן רב והוא חי כנראה רק בביצות ובאגמים של גרינלנד הקדומה שהיו חמימים בהרבה מאשר כיום.

היצור היה טורף מיימי שניזון מדגים ויצורים דומים והתפתח לצורות מתקדמות יותר של חולייתני יבשה.

בתרבות
------

יצור זה הופיע במשחק המחשב עולם היורה: המשחק.

ראו גם
------

* איכתיוסטגה - קרוב משפחה שחי באותה תקופה ואזורים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אקנתוסטגה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
הרוזן **סרגיי וסילייביץ' סלטיקוב** (רוסית: **Сергей Василиевич Салтыков**; ‏סביבות 1726 - 1765) היה קצין צבא רוסי ממשפחת סלטיקוב שכיהן כמנהל לשכה והיה מאהבה הראשון של יקטרינה הגדולה לאחר הגעתה לרוסיה. על פי חלק מן המקורות (כולל יומניה של יקטרינה הגדולה), סלטיקוב היה אביו הביולוגי של בנה פאבל (שהפך אחר כך לצאר פאבל הראשון).

יצוין, כי טענה זו העמידה את טענתו של פאבל הראשון לכתר בסכנה, שכן אם אינו בנו הלגיטימי של פיוטר השלישי, הוא אינו יכול לרשת את כס המלוכה. קיימות גם טענות כי הצארינה יקטרינה הפיצה שמועות אלו בגלל יחסיה המסוכסכים עם בנה. פאבל הראשון היה דומה לפיוטר השלישי, וזה הכיר בפאבל כבנו ודחה את השמועות.

לאחר שנולד פאבל, נשלח סרגיי לשוודיה, כשליח מיוחד של הצאר, על מנת לבשר לאדולף פרדריק, מלך שוודיה על הולדת יורש העצר. מאוחר יותר הוא מונה לשליח האימפריה הרוסית בהמבורג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי סלטיקוב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1272204839
* LCCN: n82053354
* VIAF: 62887558
* WorldCat: lccn-n82053354

 |
**בוחן פטנטים** הוא אדם אשר מועסק על ידי רשות הפטנטים במדינתו ותפקידו לקבוע את היקף הפטנט (אם יוענק) של המצאה. בוחן פטנטים נדרש להיות בעל תואר במדעי הטבע או הנדסה ממוסד להשכלה גבוהה.

מהות העבודה
-----------

הבוחן בודק את עמידת הבקשה לפטנט (אשר הוגשה לרשות על ידי ממציא פרטי או עורך פטנטים אשר מייצג את הממציא פרטי) בתנאי הדין. ישנם כמה תנאים מצטברים ונפוצים בעולם שבהם המצאה צריכה לעמוד על מנת לקבל פטנט:

* ההמצאה תיחשב ככשירה לפטנט אם היא קשורה לתחום טכנולוגי ובמהותה היא מוצר או תהליך.
* ההמצאה מועילה.
* ההמצאה ניתנת לשימוש תעשייתי.
* ההמצאה חדשה, כלומר ההמצאה לא התפרסמה בעבר.
* ההמצאה מתקדמת המצאתית, כלומר בעל מקצוע ממוצע בתחום ההמצאה לא היה מצליח להגיע להמצאה שעליה מבוקש הפטנט (בתאריך הגשתו לרשות הפטנטים), מכאן שיש בהמצאה ניצוץ המצאתי אשר אינו מובן מאליו.
* אין בבקשה ריבוי המצאות, כלומר הפטנט (אם יוענק) יהיה על המצאה אחת בלבד.
* אם הבוחן מחליט שאין בהמצאה מסוימת משום טעם להענקת פטנט, הוא מודיע על כך למבקש הפטנט והלה יכול לנסות ולשכנע את הבוחן שהוא כן זכאי לפטנט או לתקן.

בוחן הפטנטים מבצע את עבודתו תוך כדי חיפוש במאגרי מידע. כמו כן, הבוחן מסווג את ההמצאה לתחום טכנולוגי מסוים.
לרוב הבוחן צריך לעמוד במכסת בחינות שקובעת הרשות בה הוא עובד. קיומה של מכסה כזו מחויבת המציאות עקב הצורך במדידת עבודתו של הבוחן וצמצום הפיגור של הרשות בבחינת הבקשות. עם זאת, מכסה כזו יכולה לפגוע באיכות הבחינה של הבקשה ובעקיפין בציבור אשר ייאסר עליו לנצל את ההמצאה עליה ניתן פטנט.

ישראל
-----

בישראל ישנם כ-100 בוחני פטנטים אשר מועסקים על ידי רשות הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר. בשנים האחרונות הרשות מבצעת גיוס עובדים במחזורים של כ-15 בוחנים למחזור.
**נראיס** (ביוונית: **Νηρηΐς**‏; המאה ה-3 לפנה"ס) הייתה נסיכה אפירוטית, אמו של היירונימוס מסירקוסאי. היא הייתה הנצר האחרון של השושלת האייקידית ששלטה באפירוס.

ביוגרפיה
--------

מעט מאוד ידוע על מוצאה וילדותה. היא הייתה נצר לשושלת האייקידית, ששלטה בממלכת אפירוס. פאוסניאס מכנה אותה "בתו של פירוס", עם זאת, ידוע על שני מלכים מאפירוס ששמם היה "פירוס". יוסטינוס טוען שהיא הייתה בתו של פירוס השני, אולם מרבית החוקרים דווקא סוברים שמדובר בפירוס הראשון. נראה שגם פוליביוס רומז על כך.

היא נישאה לגלון השני, יורש העצר של סירקוסאי. בהנחה שאכן היא הייתה בתו של פירוס הראשון, הנישואים אירעו ככל הנראה הרבה אחרי מותו של אביה. בינתיים, ארץ מולדתה - אפירוס, התפרקה לחלוטין. בני משפחתה מתו בזה אחר זה, והארץ הידרדרה לאנרכיה ורעב. במהרה היא נותרה הנצר היחיד של משפחת המלוכה. ידוע על בן אחד שילדה לגלון, היירונימוס. גלון מת לפני מות אביו היירון השני, והיירונימוס ירש את הכס. תאריך מותה של נראיס לא ידוע.

הערות שוליים
------------

1. ↑  פאוסניאס, "**תיאורה של יוון**", 6.12.3.
2. 1 2  יוסטינוס, ספר עשרים ושמונה, 3.
3. 1 2  Smith, **Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology**, "Nereis", 1873
4. ↑  פוליביוס, ספר שביעי, 4.