recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הגרדום בכלא הבריטי בירושלים
גרדום בפארק ההיסטורי בבית המשפט של טומבסטון באריזונה
הגרדום שהוקם ליד אושוויץ על ידי בעלות הברית לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, על מנת לתלות את רודולף הס, כשפניו אל מחנה ההשמדה שבאושוויץ
**גרדום** הוא מתקן, בדרך כלל עשוי עץ, המשמש להוצאה להורג בתלייה. 

גרדום בדרך כלל בנוי בצורת האות 'ר' או 'ו' - קורה אנכית שלקצה העליון שלה מחוברת קורה אופקית ממנו משתלשלת לולאת חנק. ישנם דגמים מורכבים יותר של גרדומים שבהם הקורה האופקית נשענת על שתי קורות אנכיות. הגרדום בטייברן בלונדון עוצב בצורה משולשת, עם שלוש קורות אופקיות ושלוש קורות אנכיות מה שאפשר לתלות פושעים משלושת צדדיו.

ישנם גרדומים קבועים הממוקמים במקומות ציבוריים, המשמשים גם כסוג של הרתעה בפני ביצוע עבירות שיש עליהן עונש מוות. לעיתים נהגו להשאיר את גופות המוצאים להורג על הגרדום למען "יראו וייראו". במקומות אחרים מותקן הגרדום בין כותלי בית סוהר. לעיתים, לשם העצמת אימת המוצא להורג, מוקם הגרדום בסמוך למקום מאסרו תוך שהוא שומע את הלמות עבודות הבנייה.

בעבר נהגו לקשור את לולאת החנק סביב צווארו של הנחנק המוצא להורג בעוד הוא עומד על סולם, או על עגלה קשורה לסוס. סילוק סולם או הסעת העגלה גרמו למוצא להורג ליפול, תלוי בלולאה, ולהחנק אט אט. בגרדומים מודרניים משתמשים בדלת קטנה ברצפה הנפתחת באמצעים מכניים. פתיחת הדלת גורמת לנפילה של המוצא להורג שמת במהירות משבירת המפרקת וחניקת הגרון.

גרדום בארץ ישראל
----------------

בתקופת המנדט הבריטי נגזר בארץ ישראל עונש מוות על 11 מלוחמי המחתרות. תשעה מהם הוצאו להורג בתלייה, בגרדום שהותקן בכלא עכו (ראו עולי הגרדום).

לאחר ששלושה מלוחמי האצ"ל, מאיר נקר, אבשלום חביב ויעקב וייס, נידונו למוות, ניסה האצ"ל למנוע את תלייתם, באמצעות חטיפה של שני סרג'נטים בריטיים, ואיום להוציאם להורג אם יבוצע גזר הדין. שלטונות המנדט הבריטי לא נכנעו לאולטימטום זה, ובעקבות לוחמי האצ"ל נתלו גם שני החיילים הבריטיים החטופים.
המקום בו בוצע גזר הדין נקרא "חורשת הסרגנ'טים", חורשה באזור נתניה הממוקמת על יד בית העלמין.

גרדום במדינת ישראל
------------------

במדינת ישראל הוקם גרדום לשם הוצאתו להורג של אדולף אייכמן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גרדום** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גרדום** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4155833-9
* NKC: ph1078598

 |
**תומאס "טומי" המפסון** (באנגלית: **Thomas "Tommy" Hampson**;‏ 28 באוקטובר 1907 – 4 בספטמבר 1965) היה אתלט בריטי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932), שיאן עולם ו-3 פעמים ברציפות אלוף בריטניה (1930 - 1932) בריצת 800 מטר. היה לאתלט הראשון בהיסטוריה שרץ ריצה זו מתחת ל-1:50 דקות.

ביוגרפיה
--------

המפסון נולד וגדל בקלאפם, לונדון רבתי, בריטניה. הוא החל להתאמן באופן מקצועי רק בשנתו האחרונה ללימודים באוניברסיטת אוקספורד. עם סיום לימודיו החל לעבוד כמורה בשנת 1930.

במשחקי האימפריה הבריטית שנערכו בהמילטון, אונטריו, קנדה בשנת 1930 זכה המפסון במדליית זהב בריצת 880 יארד (1:52.4 דקות). 

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה וילסון בשתי מדליות, 1 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב, בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:49.7 דקות, לפני אלכס וילסון (1:49.9 דקות) ופיל אדוארדס (1:51.5 דקות), שניהם מקנדה. מדליית כסף, בריצת שליחים 4X400 מטר בתוצאה של 3:11.2 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:08.14 דקות ולפני קנדה (3:12.8 דקות).

לאחר המשחקים האולימפיים הוא פרש מספורט תחרותי. מספר שנים לאחר מכן, הוא פרש מהוראה והחל לעבוד כמחנך בחיל האוויר המלכותי עד תום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1954 עבר לסטיבנאייג' הרטפורדשייר ועבד כמנהל יחסי ציבור.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 440 יארד: 50.2 שניות (1932)
* ריצת 800 מטר: 1:49.7 דקות (1932), **שיא עולם בעבר**
* ריצת מייל: 4:17.0 דקות (1931)

קישורים חיצוניים
----------------

* טומי המפסון, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* טומי המפסון, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb179653150 (data)

 |
גרדי טרוסט, יוזף גבלס, אדולף היטלר, הרמן גרינג, אדולף ואגנר ורודולף הס ביום האמנות הגרמנית במינכן, 18 ביולי 1937.
**גרדי טרוסט** (גרמנית: **Gerdy Troost**;‏ 3 במרץ 1904 – 30 בינואר 2003) הייתה אדריכלית גרמניה ואשתו של פאול טרוסט.

חייה ועבודתה
------------

טרוסט נולדה בשטוטגרט בשם **גרהארדין אנדרסן** (Gerhardine Andresen), בתו של סוחר אמנות. לאחר שהשלימה את חינוכה, עבדה בעסק של אביה, שם פגשה את פאול לודוויג טרוסט ב-1923. ב-1924 עבר הזוג למינכן והתחתן שם ב-1925. דרך בעלה, הכירה את אדולף היטלר ב-1930 והפכה לחברה במפלגה הנאצית ב-1932.

לאחר מותו של בעלה ב-1934, ניהלה טרוסט את עסק האדריכלות שלו יחד עם שותפו, לאונהרד גל. היא פיקחה על בנייתו של המשכן לאמנות במינכן, על עיצובו מחדש של הקניגספלאץ (אנ') במינכן, ועל בניית היכלי הכבוד (אנ'). יחד עם גאל, תכננה גם את הארכיטקטורה הפנימית של החוילה של היטלר, הברגהוף באוברזלצברג.

טרוסט הייתה יועצת ארכיטקטונית בחוגו של היטלר עד לסוף המלחמה. ב-1943 קבלה מהיטלר מענק בסך 100,000 רייכסמארק.

במהלך הדה-נאציפיקציה קוטלגה טרוסט על ידי ה-Hauptspruchkammer במינכן כ"פחות אחראית" (Minderbelastete), נשפטה ונקנסה ב-500 מארק וב"איסור מקצועי" (אנ') למשך 10 שנים. בסוף תקופה זו, המשיכה טרוסט בעבודתה והתגוררה בשוטצינג (היימינג (אנ')) בבוואריה העליונה (אנ').

לאחר 1945 נותרה גרדי טרוסט חברתה ואשת סודה של ויניפרד ואגנר (אנ'). היא מתה בבאד רייכנהאל (אנ') בשנת 2003, בגיל 98.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרדי טרוסט** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007344837605171
* GND: 117423092
* ISNI: 0000 0001 1585 1105
* LCCN: n2002065791
* NKC: mzk2015854349
* NLP: A17899205
* NTA: 073595926
* SNAC: w6029rqf
* SUDOC: 231530803
* VIAF: 789673
* WorldCat: lccn-n2002065791

 |
**בלה הורנשטיין** (בפולנית: **Bella Hornstein**) הייתה אתלטית יהודייה-פולנייה. אלופת פולין (1937) והמכביה השנייה (1935) בריצת 800 מטר.

ביוגרפיה
--------

הורנשטיין התאמנה בקבוצת חשמונאים לבוב.

### 1935

#### אלופת המכביה

במכביה השנייה שנערכה באפריל 1935 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:49.4 דקות, לפני מרילה פרייוולד מפולין (2:52.6 דקות) ולוטי איינהורן מגרמניה. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר.

באליפות פולין שנערכה בקרקוב ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:37.4 דקות, אחרי אירנה שווידרסקה מפוזנן (2:33.4 דקות) ולפני יאדוויגה נובאצקה מוורשה (2:39.4 דקות)

### 1936

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בלודז' בתחילת יולי 1936 היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:33.6 דקות, אחרי יאדוויגה נובאצקה מוורשה (2:29.9 דקות) ולפני יאדוויגה וודניצקה מלודז' (2:37.0 דקות)

### 1937

#### אלופת פולין

באליפות פולין באתלטיקה שנערכה בבידגושץ' ביולי 1937 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:44.9 דקות, אחרי קלרה סוחוצקה מווראשה (2:49.6 דקות) ומריה מוקה מבידגושץ' (2:49.8 דקות)

### 1938

באליפות פולין שנערכה בגרודז'ונדז בסוף יולי 1938 היא זכתה במדליית כסף בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:28.5 דקות, אחרי גרטרודה איבצ'וק מגרודז'ונדז (2:28.1 דקות) ולפני הלינה זבורובסקה וורשה (2:36.4 דקות)

קישורים חיצוניים
----------------

* כל המנצחות באליפות פולין בריצת 800 מטר מוויקיפדיה (בפולנית)
* תמונות של בלה הורנשטיין

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
2. ↑  כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1935 מוויקיפדיה (בפולנית)
3. ↑  כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1936 מוויקיפדיה (בפולנית)
4. ↑  כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1937 מוויקיפדיה (בפולנית)
5. ↑  כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1938 מוויקיפדיה (בפולנית)
**תומאס קלמנט "טומי" דאגלס** (באנגלית: **Thomas Clement "Tommy" Douglas**; ‏20 באוקטובר 1904 – 24 בפברואר 1986) היה כומר בפסטיסטי ממוצא סקוטי שהפך לפוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי בכיר בקנדה, ומי שנחשב כאבי הרפואה הציבורית בקנדה. הוא היה מנהיגה של מפלגת CFC בפרובינציית ססקצ'ואן משנת 1942, והיה ראש ממשלת הפרובינציה בין השנים 1944–1961. הוא הוביל את הממשלה הסוציאל-דמוקרטית הראשונה בצפון אמריקה.

אבי ביטוח הבריאות הממלכתי
-------------------------

מאבקו העיקרי של דאגלס היה להקמת ביטוח בריאות ממלכתי בפרובינציה של ססקצ'ואן, בשנת 1959 הוא הבטיח ביטוח כזה בנאום בחירות, והדבר הפך לנושא העיקרי בבחירות המחוזיות של 1960, בהן ניצחה מפלגת CFC. דאגלס החל בקידום תוכנית זו, אך הוא נתקל באופוזיציה חזקה מצד הרופאים וגורמים בימין. עקב פרישתו של דאגלס למנהיגות המפלגה הדמוקרטית החדשה, הוא לא זכה לממש את התוכנית, וזו נכנסה לתוקף רק על ידי יורשו בתפקיד, וודרו לויד, בשנת 1962. הצלחת התוכנית בססקצ'ואן הובילה את הממשל הפדרלי בקנדה לעודד פרובינציות נוספות להצטרף לתוכנית. בשנת 1966 יזמה ממשלת המיעוט הליברלית בראשות לסטר פירסון תוכנית לביטוח בריאות ממלכתי בכל קנדה, שבה הממשל הפדרלי מממן חצי מההוצאות והמחוז מממן את החצי השני.

ציוני דרך בחייו
---------------

בשנת 1930 הוא נשא לאישה את אירמה דמפסי (Irma Dempsey), סטודנטית למוזיקה בקולג' ברנדון. הייתה להם בת יחידה, השחקנית שירלי דאגלס, ולאחר מכן הם אימצו בת שנייה, ג'ואן, שהפכה לאחות. שירלי היא אימו של השחקן קיפר סאת'רלנד, נכדו של דאגלס.

כאשר ה-CFC התאחדה עם "קונגרס העובדים הקנדי" כדי ליצור את "המפלגה הדמוקרטית החדשה" נבחר דאגלס כמנהיג הפדרלי הראשון שלה, ושירת בתפקיד זה בין השנים 1961 עד 1971.

בשנת 1978 הוא פרש מהחיים הפוליטיים וכיהן בדירקטוריון של חברת הנפט Husky Oil.

דאגלס מת ממחלת הסרטן ב-24 בפברואר 1986, בגיל 81, באוטווה.

בשנת 2004 הוא נבחר כ"קנדי הגדול בכל הזמנים" בתחרות טלוויזיונית ארצית שאורגנה על ידי תאגיד השידור הקנדי. סיפור חייו הוקרן כמיני-סדרה בת 2 פרקים שהופקה בשנת 2005 על ידי רשת הטלוויזיה הקנדית CBC Television.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומי דאגלס** בוויקישיתוף
* כתבה בטלוויזיה הקנדית על פעלו של טומי דאגלס
* טומי דאגלס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* טומי דאגלס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007322923405171
* BIBSYS: 90596028
* BnF: cb12960294z (data)
* GND: 121628418
* ISNI: 0000 0000 7835 6921
* LCCN: n83068615
* NKC: jx20091022003
* NLA: 36518088
* NLK: KAC201203742
* NTA: 153818786
* SNAC: w6ng80vs
* SUDOC: 18400294X
* Trove: 1268365
* VIAF: 255149066345565600206
* WorldCat (עם VIAF): 255149066345565600206

 |
**MGM** הוא ערוץ טלוויזיה אשר נמצא בבעלות חברת MGM. הערוץ משדר בכ-120 מדינות. ומציע סרטים מהספרייה של אולפני MGM, הכוללת מעל 4,000 סרטים שונים ונחשבת לספריית הקולנוע הגדולה בעולם.

בתאריך 31 במרץ 2016 ערוץ MGM ו-MGM HD סיימו את שידוריהם בישראל, והוחלפו בערוץ AMC.

ערוץ MGM בישראל
---------------

ערוץ MGM היה ערוץ סרטים אשר נכלל בחבילות הבסיס בשידורי הלוויין והכבלים הן ב-YES והן ב-HOT, אשר שידר במהלך 24 שעות ביממה, לא כלל פרסומות והציג סרטים באנגלית עם תרגום לעברית.

הערוץ החל בשידוריו בשנת 2000. לאחר מספר שנים הועלה בנוסף ערוץ MGM HD, אשר שידר במשך רוב שעות היממה סרטים מבית MGM באיכות HDTV, בהמשך לשידורי הערוץ המקורי בגרסת ה-SD.

בישראל זכיינית הערוץ היא חברת "טלעד", המפעילה גם את ערוץ ההיסטוריה, ביוגרפיה (בהמשך הוחלף שמו לערוץ "לייף טיים"), E!, שלושה ערוצים בינלאומיים ואת ערוץ SHE שנמצא בבעלותה.

במרץ 2016 הודיעו חברות הכבלים והלווין (יס והוט) כי ערוץ MGM ו-MGM HD צפויים לסיים את שידוריהם בסוף אותו חודש, ובמקומם עלה AMC.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ערוץ MGM
* אתר MGM הבינלאומי
* האנימציות של MGM
**אלף** היא מערכת מידע לניהול קטלוגים של ספריות ומנוע חיפוש לחיפוש מסווג בהם, בעברית ובשפות לועזיות.

מערכת המידע נמצאת בשימוש באלפי ספריות לאומיות, ספריות אקדמיות ואחרות בעולם. בישראל התוכנה נמצאת בשימוש כל האוניברסיטאות ומרבית המכללות האקדמיות וכן בכמה ספריות עירוניות ואחרות, כגון הספריות של עיריית תל אביב-יפו (בית אריאלה).
כמו כן התוכנה בשימוש לניהול קטלוגים כגון הקטלוג המאוחד של הספריות בישראל, הקטלוג המאוחד לכתבי עת בישראל ועוד.

היסטוריה
--------

עד 1987 נוהלו כרטסות הספרים בספריות האקדמיות בישראל באופן ידני, באמצעות כרטיסי נייר בארון מגירות. 

בראשית ימי האינטרנט היו כל האוניברסיטאות מחוברות זו לזו באמצעות הרשת הראשונית, שהייתה זמינה למוסדות אקדמיים בלבד, בגישה דרך מחשב מרכזי דוגמת המיינפריים והוואקס. 

תוכנת אלף פותחה בשנים הראשונות על ידי מרכז המחשבים של האוניברסיטה העברית בירושלים ועד 1986 כל הספריות באוניברסיטה, כולל הספרייה הלאומית (אז "בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי") שפעלה בחסותה ושכנה במתחם הקמפוס בגבעת רם, החלו להסב את הכרטסות הידניות למערכת זו. היתרון של התוכנה ביחס לתוכנות מקבילות באותם ימים הייתה היכולת להזין ולחפש נתונים בכמה שפות וצורות אלפבית במקביל. פיתוח התוכנה הופרד לחברה בשם "אלף יישום" בעוד שההפצה והשיווק נעשו על ידי חברת אקס ליבריס. לימים, בשנת 1995, מוזגה "אלף יישום" לתוך אקס ליבריס, שהפכה לחברה פרטית עצמאית מהאוניברסיטה. 

עד שנת 1991, כל המכונים המדעיים ומוסדות ההשכלה הגבוהה עברו להשתמש בתוכנה זו, וכרטסות רבות הועברו לארכיון. ממשק המשתמש, של התוכנה, שנקראה "אל"ף 300", פעל באמצעות ה-Telnet, היה קשה להבנה ופעל בעיקר על ידי מתן פקודות טקסט שונות, שאת שפתן היה על מבקרי הספרייה ללמוד.

בשנת 1999 עם הנחלת האינטרנט ומהפכת המחשב האישי, הומרו ממשקי הקיטלוג והחיפוש הטקסטואליים מול מחשב מרכזי לממשק אל"ף 500, שעובד בתצורת שרת-לקוח שהפך נגיש באמצעות דפדפן האינטרנט. כך הפכה התוכנה לידידותית יותר למשתמש, ובשנים שלאחר מכן הפכה לקטלוג ציבורי מקוון הנגיש מהאינטרנט, ללא צורך בהגעה לספרייה. 

בשנים מאוחרות יותר החלו בתהליכי סריקה ופענוח מאורגנים וכיום קיימת גישה מקוונת רחבת היקף דרך תוכנה זו גם לקובצי מסמכים ומידע סרוקים, ואף לסרטים ולקובצי קול. בין השאר ארכיון עיתונות יהודית היסטורית מנוהל בתוכנה זו, וארכיבי עיתונים הועברו אליו מעיתונים מראשית הציונות ועד ימינו. כך גם ארכיונים ממשלתיים בחלקם חשופים לציבור כקטלוג ציבורי מקוון.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלף (באנגלית)
* Aleph Integrated Library System, באתר האינטרנט של חברת אקס ליבריס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ההיסטוריה של הקטלוג בספריה הלאומית, באתר האינטרנט של הספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph116923

 |
**פיטר קייל** (אנגלית: **Peter Kyle**‏; 21 בדצמבר 1878 - 19 בינואר 1957) היה כדורגלן סקוטי. היה ידוע בכדרוריו הארוכים, שלעיתים קרובות גרמו לחוסר שביעות רצון בקרב חבריו לקבוצה, ובכך ששיחק במועדונים רבים.

ביוגרפיה
--------

קייל נולד בגלאזגו, והחל את הקריירה בעמדת החלוץ המרכזי במועדוני הנוער לארקהיל, רויאל אלברט, פארקהד ופרטיק ת'יסל. הוא נבחן בקבוצת קלייד, וככל הנראה נדחה על ידה בשל מזגו החם, עבר דרומה לאנגליה, וב-1899 הצטרף לליברפול. הוא השתתף בארבעת המשחקים הראשונים של עונת 1899/1900, אך איבד את מקומו בהרכב לג'ון ווקר והשתתף במשחק אחד נוסף עד סוף העונה. קייל לא היה מרוצה מכך ששיחק בעיקר בקבוצת המילואים, עזב את ליברפול בקיץ 1900 ועבר לשחק במספר מועדונים מהליגה הדרומית, בהם לסטר סיטי (1900 - 1901), וסטהאם יונייטד (1901 - 1902, קטרינג טאון (1902 - 1905) וטוטנהאם הוטספר (1905 - 1906). כששיחק בטוטנהאם נטען כי הוא היה מעורב במריבה עם עמיתו לקבוצה כריס קאריק, והוא הושעה על ידי המועדון.

באפריל 1906 הצטרף קייל לוולוויץ' ארסנל, וערך את הופעת הבכורה במשחק הפתיחה של עונת 1906/1907, שנערך ב-1 בספטמבר 1906 והסתיים בניצחון על מנצ'סטר סיטי. באותה עונה הוא הבקיע 13 שערים ב-29 משחקים (אם כי צ'ארלי סאטרתווייט סיים כמלך השערים של המועדון), וסייע לארסנל לסיים במקום השביעי. את עונת 1907/1908 סיים קייל כמלך השערים עם תשע הבקעות, שמונה בליגה ואחת בגביע ה-FA, אך הפעם סיימה ארסנל במקום ה-14.

באותה תקופה המועדון היה שרוי בקשיים כלכליים כבדים, ולפיכך הוחלט במרץ 1908 להעביר את קייל לאסטון וילה. בסך הכל הוא הבקיע 23 שערים ב-60 משחקים במדי וולוויץ' ארסנל. הוא לא זכה להצלחה באסטון וילה, ותוך פחות משנה עבר ביחד עם רוברט אוואנס לשפילד יונייטד, תמורת סכום כולל של 1,100 לירות שטרלינג. הוא סיים את הקריירה בווטפורד מהליגה הדרומית, אך חזר לעונה נוספת (1910/1911) לרויאל אלברט.

בערך בתקופה שבה שיחק קייל בארסנל הופיע שם שחקן נוסף עם שם זהה, וייתכן כי במשך השנים התערבבו המסמכים השונים הקשורים אליהם.

לקריאה נוספת
------------

* Tony Matthews, **Who's Who of Arsenal** (Pages 169 - 170), 2007. (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פיטר קייל LFCHistory
**וילהלם מורגנר** (בגרמנית: **Wilhelm Morgner**‏; 27 בינואר 1891 – 16 באוגוסט 1917) היה צייר ואמן גרפי אקספרסיוניסטי גרמני.

ביוגרפיה
--------

אביו היה מוזיקאי בלהקה צבאית, לימים הפך לעובד ברכבת. אמו היה לה כשרון אמנותי והוציאה לאור ספר שירה קטן בשנת 1920. לאחר מות אביו בשנת 1892, היא נאבקה לפרנס את וילהלם ואחותו.

למרות נטיותיה וכישרונו, היא רצתה שהוא יהפוך לכומר פרוטסטנטי. לאחר זמן קצר בלבד בגימנסיה המקומית, הם החלו לברר על שיעורי אמנות. בשנת 1908, בעצתו של אוטו מודרסון, עבר למושבת האמנים בוורפסוודה, שם למד אצל הצייר האקספרסיוניסטי גאורג טאפרט, שהכיר לו את האמנות המודרנית ויצא למסעות ציור רבים. טאפרט והוא ימשיכו להתכתב בקביעות למשך שארית חייו הקצרים של מורגנר.

הוא חזר לזוסט (אנ') בשנת 1909, שם הקים סטודיו קטן והחל להציג. בשנת 1910 הוא נסע לברלין לקחת עוד כמה שיעורים מטאפרט. פרנץ מארק אמר כי הוא התרשם מעבודתו. הרווארט ולדן פרסם כמה מיצירותיו ב"דר שטורם" (אנ'). לאחר מכן הוא הצליח להשתתף בתערוכות יוקרתיות של "הזצסיון החדש" בברלין, "הפרש הכחול" במינכן וה-Sonderbund בקלן.

באותה שנה הוא החל את שנת השירות הצבאי שלו. אף שהם לא יכלו להכין ציורי שמן, הם המשיכו לייצר ציורים בצבעי מים ורישומים. לפני שהסתיימה שנת החובה, החלה מלחמת העולם הראשונה והוא הוצב לחזית המערבית. עד מהרה הוא אושפז בבית חולים בברלין כשהוא פצוע ברגלו. ככל הנראה, הפציעה לא הייתה קשה, ולכן הוחזר לתפקידו, הפעם בחזית המזרחית, והועלה לדרגת סמל. הוא גם קיבל את צלב הברזל.

לאחר אשפוז קצר נוסף בבית החולים הוא נשלח לבולגריה ולסרביה, שם עבד כשרטט. הוא בילה את חופשת חג המולד בסוסט, ואז חזר לסרביה למספר חודשים לפני שנשלח לפלנדריה. הוא נהרג בקרב ליד לנגמרק על ידי חיילים בריטים. הוא היה רק בן 26.

בשנת 1920 הפיק טאפרט קטלוג של יצירותיו שכלל 235 ציורים, 1,920 רישומים וצבעי מים ו-67 הדפסים. הוא גם תבע את הזכויות לעבודות אלה עד שאמו של מורגנר נקטה צעדים משפטיים. בשנת 1937 הכריז השלטון הנאצי על עבודותיו כ"מנוונות" ורבים מהם נתפסו. שמונה הוצגו בברלין בתערוכה השנייה לאמנות מנוונת בשנת 1938.

אולם יצירות רבות שרדו. האוסף הגדול ביותר (60 יחידות) מוצג בזוסט, שם בית משפחתו הפך למוזיאון (בית וילהלם מורגנר) בשנת 1962. פרס וילהלם מורגנר לאמנים צעירים נוסד בשנת 1953 על ידי העיר זוסט ובנק החיסכון זוסט. שווי הפרס ב-2016 היה 15,000 אירו.

גלריה
-----

* הכניסה לירושליםהכניסה לירושלים
* קומפוזיציהקומפוזיציה
* קומפוזיציהקומפוזיציה
* אשה עם מריצהאשה עם מריצה
* דיוקןדיוקן
* אוסף חימראוסף חימר
* נגרנגר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילהלם מורגנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Morgner, Wilhelm", daten.digitale-sammlungen.de
2. 1 2  Wilhelm-Morgner-Preis, www.wilhelm-morgner-preis.de

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507956005171
* BIBSYS: 6003978
* BNE: XX1068220
* GND: 118736949
* ISNI: 0000 0000 6635 7935
* LCCN: n84066436
* NKC: xx0093696
* NLA: 35847239
* NTA: 069863253
* RKD: 57745
* SUDOC: 174333099
* Trove: 1114028
* ULAN: 500005254
* VIAF: 3266011
* WorldCat: lccn-n84066436

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"וילהלם מורגנר"**.
**סינתיה ג'יין "סינדי" ויליאמס** (באנגלית: **Cynthia Jane "Cindy" Williams**;‏ 22 באוגוסט 1947 – 25 בינואר 2023) הייתה שחקנית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילומה של שירלי פיני, אחת מהדמויות הראשיות בסיטקום "לוורן ושירלי".

ביוגרפיה
--------

ויליאמס נולדה בשכונת ון נייז (אנ') שבלוס אנג'לס ב-22 באוגוסט 1947 לג'ון ולילי ויליאמס. המשפחה עברה לדאלאס שבטקסס כאשר ויליאמס הייתה בת שנה, וחזרה ללוס אנג'לס כשהייתה בת עשר.

ויליאמס כתבה ושיחקה בילדותה בכנסייה, ומאוחר יותר שיחקה בבית הספר התיכון בבירמינגהם. ויליאמס סיימה את לימודיה בתיכון ב-1965. בהמשך למדה בקולג' העירוני של לוס אנג'לס, שם למדה תיאטרון.

ויליאמס החלה את קריירת המשחק בתחילת שנות ה-70 כאשר השתתפה במספר פרסומות, והופיעה במספר תוכניות טלוויזיה.

בתחילת הקריירה שלה שיחקה ויליאמס בתפקידים בולטים בסרטים, בהם, "גרפיטי אמריקאי" (1973) של הבמאי ג'ורג' לוקאס, שם גילמה את הכלה של רון הווארד, והסרט "השיחה" (1974) של הבמאי פרנסיס פורד קופולה. מאוחר יותר היא לקחה חלק באודישן לסרט "מלחמת הכוכבים" של לוקאס, אבל לבסוף הייתה זו קארי פישר שזכתה בתפקיד של הנסיכה ליאה.

ויליאמס זכתה לפרסום רב במיוחד, כאשר שיחקה בתפקיד הראשי בסיטקום "לוורן ושירלי" בין השנים 1976–1982. ויליאמס הפסיקה לשחק בתוכנית, לאחר שנכנסה להיריון עם בנה הראשון. מאוחר יותר היא השתתפה בסדרה קומית אחרת בשם "Getting By". היא הופיעה בהמשך גם בתפקיד אורח באחד מהפרקים של הסדרה "8 Simple Rules".

בשנות ה-90 הייתה ויליאמס המפיקה של הסרט של "אבי הכלה", וכמו גם לסרט ההמשך שלו. ב-11 בדצמבר 2007 היא הופיעה לראשונה תיאטראות ברודוויי במחזמר "The Drowsy Chaperone".

ויליאמס הייתה נשואה לביל הדסון, אשר היה חלק בשלישייה המוזיקלית האחים הדסון (אנ'). הזוג היה נשוי בין השנים 1981 ועד לגירושיהם בשנת 2000. נולדו להם שני ילדים – אמילי הדסון (ילידת 1983) וזאקרי הדסון (יליד 1986). ויליאמס התגוררה יחד עם משפחתה בלוס אנג'לס.

לאחר תקופה קצרה בה היא הייתה חולה, נפטרה ויליאמס ב-25 בינואר 2023 בלוס אנג'לס בגיל 75.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סינדי ויליאמס** בוויקישיתוף

* סינדי ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* סינדי ויליאמס, באתר AllMovie (באנגלית)
* סינדי ויליאמס, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* סינדי ויליאמס, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סינדי ויליאמס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* סינדי ויליאמס, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007450258605171
* BnF: cb140396125 (data)
* GND: 1279601604
* ICCU: UBOV765048
* ISNI: 0000 0003 7393 0308
* LCCN: n80031797
* MusicBrainz: a97d337b-ffd2-43d5-9d4d-a3d9f0896fdc
* NKC: jx20100901025
* NLP: A1845222X
* NSK: 000448019
* NTA: 096879653
* SUDOC: 082965439
* VIAF: 40668285
* WorldCat: lccn-n80031797

 |
**המצפה הבלשני** (בצרפתית: **Observatoire linguistique**; באנגלית: **Linguasphere Observatory**, "מצפה לינגואספיר") הוא מכון מחקר בלשני בינלאומי. הוא הוקם בקוויבק, קנדה בשנת 1983 ובהמשך הוקם ונרשם בנורמנדי בצרפת כעמותה ללא כוונת רווח, תחת נשיאות הכבוד של ליאופולד סדאר סנגור, משורר בשפה הצרפתית והנשיא הראשון של המכון. המנהל המייסד של המכון הוא דייוויד דאלבי, שהיה מנהל המכון האפריקאי הבינלאומי, ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת לונדון. מזכיר המחקר הראשון של הרשת היה פיליפ בלאנשט, משורר בשפה הפרובנסאלית, המשמש כיום פרופסור לסוציולינגוויסטיקה באוניברסיטת רן. מאז שנת 2010, סגן מנהל ומנהל המכון הוא פייריק לה פובר, ויושב ראש מועצת המחקר שלה הוא רולאן ברטון, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת פריז השמינית. מרכז המחקר של המכון נמצא כיום באיחוד האירופי, בפריז ובקרמארתנשייר בוויילס.

המכון פתח תוכנית חדשנית של מיון בלשני של שפות העולם החיות. השפות מתועדות ומקודדות בקוד על בסיס עשרוני בשם "לינגואסקאלה", על פי קטגוריות גנטיות ("פילוזונים") של יחסים בין השפות השונות וקטגוריות גאוגרפיות ("גאוזונים").

בין 2001 ל-2005 המכון שיתף פעולה עם מכון התקנים הבריטי בתכנון ובפיתוח קוד בן ארבע אותיות, המכסה באופן פוטנציאלי את כל השפות המוקלטות בעולם. אולם המכון לא היה קשור או אחראי לתקן הסופי, ISO 639-6, שהיה תוצאה חלקית של שיתוף פעולה זה, ואושר ופורסם על ידי ארגון התקינה הבינלאומי (ISO) בשנת 2009. על פי מדיניות המכון, עבודה עצמאית בקידוד שפות צריכה להיות משלימה ותומכת בסדרת התקנים הבינלאומיים ISO 639.

ראו גם
------

* אקדמיה ללשון
* קוד שפה
* האטלס העולמי של מבני השפות
* אטלס השפות בסכנת הכחדה בעולם
* קטלוג השפות גלוטולוג
* קטלוג השפות אתנולוג

קישורים חיצוניים
----------------

* המצפה הבלשני באתר ארכיון האינטרנט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n93094737
* WorldCat (עם LCCN): n93-094737

 |
תצורת הלשון בנחל פרצים
**תצורת הלשון** (באנגלית: **Lisan formation**) היא תצורה גאולוגית הנמנית עם חבורת ים המלח. סימנה במפה גאולוגית הוא Qli. התצורה הושקעה משני צידי נהר הירדן בעת קיומה של ימת הלשון, ומכאן שמה. לעיתים נקראת התצורה גם בשם "חוואר הלשון" בשל צבעה ופריכותה, אולם מדובר בטעות שכן תצורת הלשון אינה מורכבת מחוואר.

סלעי התצורה כוללים וָרווֹת – שכבות ריבוד עונתיות או שנתיות של סלעי משקע. בעונות החורף שקעו בימה חרסיות וחומרי סחף שנשטפו לימה על ידי מערכת נחלים ויצרו את השכבות הכהות. בעונת הקיץ פסקה זרימת המים לאגם, והחלה התאדות אשר הביאה לעליית מליחות המים. בתנאים אלה החלו לשקוע ארגוניט וגבס אשר יצרו את השכבות הבהירות.

עובי התצורה הוא כ-45 מטרים. שכבות תצורת הלשון הורבדו במהלך הפליסטוקן בימת הלשון בתקופה שבין 14–70 אלפי שנים לפני זמננו.

הקמטים בשכבות תצורת הלשון נוצרו כתוצאה מרעידות אדמה, שעירבלו את שכבות הבוץ בהם שקעו שכבות חרסית וארגוניט צעירות שלא הספיקו להתגבש לגמרי. בדרך זו נוצרו הקימוטים המאפיינים את שכבות הלשון בנחל.

המים מתחתרים בקלות בסלע הפריך של תצורת הלשון ויוצרים את הבתרונות של דרום ים המלח. מערת הקמח בערוץ נחל פרצים היא דוגמה טובה לתהליכי הבליה החלים על הסלע.

גלריה
-----

* גבעה של התצורה - ברקע גשר אלנבי וירדןגבעה של התצורה - ברקע גשר אלנבי וירדן
* מחשוף מהתצורה למעלה קונגלומרטמחשוף מהתצורה למעלה קונגלומרט
* קימוטים בשכבות חוואר הלשוןקימוטים בשכבות חוואר הלשון
* תקריב על שכבות תצורת הלשוןתקריב על שכבות תצורת הלשון
* תקריב על תצורת הלשוןתקריב על תצורת הלשון
* תצורת הלשון באזור מצדהתצורת הלשון באזור מצדה

קישורים חיצוניים
----------------

* יובל ברטוב, אגם הלשון: מפלסים ואקלים, "מלח הארץ", חוברת מס' 1, 2004
* שמואל מרקו, משקעים אגמיים באגן ים המלח כסיסמוגרפים מאובנים, "מלח הארץ", חוברת מס' 3, 2008
סלעים מתצורת שורק מהתערוכה באולם הכניסה של המכון למדעי כדור הארץ
סלעי תצורת כסלון בנחל חלילים
**תצורת שורק** (Kus - במפות הגאולוגיות) היא תצורה גאולוגית בחבורת יהודה. היא נחשבת לשכבה שממנה נובעים מעיינות עם שפיעה נמוכה כמו : עין חמד ועין סטף. התצורה בנויה לסירוגין משכבות של אבני דולומיט ושכבות חוואר, צהבהב האטום למים, מהן נובעות מי המעיינות. בתקרה של התצורה מצויות אבני צור, בחלקן חלולות, המכונות כדורי אליהו. העובי המשוער של השכבה הוא 180 מטר.

אפיוני התצורה
-------------

התצורה נמצאת מעל תצורת גבעת יערים ומתחת לתצורת כסלון. (ליד בית זית, נמצאו מוטבעים בסלע רצף של עקבות דינוזאורים (ראו בתמונה).

חלק מהטרסות החקלאיות, האופייניות להרי ירושלים, מנצלות את ה"מדרגות" של תצורת שורק. מדרגות המכילות קרקע פורייה, בעיקר טרה רוסה. אלו מהווים את השטחים הפוריים של הרי יהודה הודות לשפע המים שבתוכם וטיבה של האדמה.

מחשופים משכבה זו מצויים באזור שער הגיא, אבו גוש, בית זית ושמורת טבע נחל חלילים וגן לאומי עינות תלם(הקישור אינו פעיל) מערבית ממבשרת ציון

הגיל המשוער של התצורה הוא קנומן בתקופת הקרטיקון עליון.

מבנה האקוויפר
-------------

על האקוויפר של תצורות הרי יהודה דן חיים גבירצמן בספרו "משאבי מים בישראל" המובא בקישור של רשות המים(הקישור אינו פעיל). הוא מציין כי האקוויפר-ההר הנובע מתצורת שורק שייך לתת-האקוויפר התחתונה של הרי יהודה.. הוא מציין במאמרו כי "יש הטוענים שתצורת שורק היא אקוויטרד (Aquitard), דהיינו שכבה המוליכה מים באיטיות רבה – שכבה מוליכה למחצה או שכבה דולפת. מכאן גם נובעת שיפעת מי המעיינות הנמוכה בתצורת שורק. רק שתי התצורות מתחתיה : גבעת יערים וכפירה מהוות את התת-האקוויפר הנמוך (תצורת כיסלון היא דקה יחסית ולא נכללת).

איכות מי מעיינות התצורה
-----------------------

מחקרם של א. סטרינסקי, ז. גרינברג, א. כץ בנושא פרמטרים כימיים מיקרוביאליים במעיינות בהרי יהודה של המשרד להגנת הסביבה מגיע למסקנות הבאות:

* "מבחינת הרכב המלחים המומסים שנבדקו, המים, ברוב נקודות הדגימה, מתאימים לשתייה. באחד המקורות (חאביס) נמצאו ריכוזים גבוהים יחסית של חומר לא רצוי.
* "התוצאות הבקטריאליות מראות כי ב-86% מהדגימות, המים אינם עומדים בקריטריון של מספר חיידקי קוליפורם שנקבעו לגבי מי שתייה או בריכות שחייה. חיידקי קולי צואתי נמצאו בכ-76% מהדגימות. בדגימות רבות נמצאו חיידקי פסאודומונס או טפילוקוקים. חריגה מהממדים של החיידקים האינדיקטוריים (קוליפורם וקולי צואתי) פוסלת את המים לשימוש כמי שתייה. רוב הבדיקות הראו חריגה ביותר מאינדיקטור אחד.

**הממצאים מצביעים על סכנה האורבת לבריאותם של המבקרים במעיינות, השותים את המים או המשתמשים בהם לבישול. הרחצה או אף הטבילה במים עלולות אף הן להיות מקור לתחלואה, עקב הימצאות חיידקים פתוגניים או מחוללי מחלה אחרים כדוגמת פטריות או נגיפים שלא נבדקו במחקר הנוכחי.**

ניתוח הנתונים לפי נקודות הדיגום השונות הראה שככל שנקודת הדיגום הייתה קרובה יותר למקור הנביעה, איכות המים הייתה טובה יותר. המים באיכות הגבוהה ביותר היו המים שנדגמו במקור עצמו, אך יש לזכור שבמרבית הנביעות לא ניתן היה להגיע למקור עצמו. איכות המים יורדת ככל שמתרחקים מהמקור לתעלות המובילות ולבריכות האגירה."

הערות שוליים
------------

1. ↑  תת-האקוויפר העליונה בנויה מתצורות בענה, ורדים, כפר שאול ועמינדב. ביניהם מצויות תצורות מוצא ובית מאיר
האחים יוסף גוטמן, עיתונאי, ויעקב (ינקו) גוטמן, משפטן - קרבנות הפוגרום בבוקרשט ב-21 בינואר 1941
לוח זיכרון לשואת יהודי בסרביה בבית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן
**בית הכנסת בית יעקב יוסף-הרב צבי גוטמן**, בשמו המלא: בית הכנסת והמרכז הקהילתי של יוצאי רומניה "בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן" (ברומנית: **Sinagoga şi centrul comunitar al evreilor originari din România Beit Iacov Iosef - Rav Zvi Guttman**) הוא בית כנסת אורתודוקסי ומרכז קהילתי של יהודים יוצאי רומניה בתל אביב.

היסטוריה
--------

התחלתו בבוקרשט, בירת רומניה, אחרי פרעות הליגיונרים בבוקרשט בינואר 1941. ב-21 בינואר 1941 ניצל הרב צבי גוטמן, רב בקהילת בוקרשט, מניסיונות חוזרים של מורדים לגיונרים להוציא אותו להורג. שניים מבניו, יעקב ויוסף, נרצחו נגד עיניו.
"בית המדרש הישן" שהוא ניהל בבוקרשט נשרף ד היסוד על ידי הפורעים על ספרי התורה שבו.
בהינצלו החליט לפתוח בית כנסת חדש בחדרים של שני בניו המנוחים.
אחרי שהוא ומשפחתו התמודדו גם עם הרדיפות האנטיציוניות של המשטר הקומוניסטי הרומני בשנות ה-1950, הרב צבי גוטמן ומשפחתו עלו
לישראל בשנת 1963.

באותה שנה הוא הקים מחדש את בית הכנסת בית יעקב יוסף קודם במבנה ארעי ואחר כך בבית קבוע ברחוב פקיעין מס. 12 בצפון תל אביב.
סביב בית כנסת זה התקבצו רבים ממתפללי בית הכנסת בבוקרשט והמקום הפך בהמשך למוסד דתי חשוב על עולי רומניה בישראל.
לצד בית הכנסת הוקם בית המדרש והמרכז להעשרה יהודית "ארץ צבי". בו נלמדו תלמוד, מקרא, מחשבת ישראל ופילוסופיה יהודית. אחרי מותו של הרב צבי גוטמן בית הכנסת והמרכז הרוחני נוהלו על יד בנו, הרב אפרים גוטמן. המרכז הוציא לאור את הביטאון "הציונות" בעברית וברומנית.
הרב אפרים גוטמן ואחרים יזמו הקמת יד זיכרון ליהדות רומניה. בבית הכנסת התקיימו במשך עשרות שנים עצרות זיכרון לקרבנות הפרעות ביאשי, בבוקרשט, בטרנסניסטריה, לנספים שבאוניית "סטרומה" ואירועים של ארגון אסירי ציון מרומניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הכנסת בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן
* בית הכנסת בית יעקב יוסף - הרב צבי גוטמן, באתר "גיידסטאר ישראל"
* על חיי הרב צבי גוטמן והקמת בית הכנסת בית יעקב יוסף - מצגת, סרטון באתר יוטיוב
**בית הכנסת בוורמס**, הידוע גם בשם **רש"י שול**, הוא בית כנסת מהמאה ה-11, והעתיק ביותר בגרמניה הממוקם בעיר וורמס.

היסטוריה
--------

בית הכנסת הראשון הוקם בשנת 1034. את הבנייה מימנו יעקב בן דוד ואשתו רחל. ליד בית הכנסת עמדה ישיבה מפורסמת, שהעמידה תלמידי-חכמים ממדרגה ראשונה, ביניהם רש"י. לפי מידותיו (132.48 מ"ר) משוער שהיו בו בין 160–230 מקומות ישיבה. במהלך מסע הצלב השני וגזירות תתנ"ו נהרס בית הכנסת.

בשנת 1175 נבנה בית הכנסת מחדש בסגנון רומנסקי, ב-1185 נבנה מקווה במרתף שעל ידו, ובשנת 1212 נוסף מצידו הצפוני אגף נפרד לנשים. חמישה חלונות קטנים ודלת נעולה חיברו בין שני האגפים, ושליחת ציבור שעמדה צמוד לחלונות, הובילה את התפילה בנפרד.

פרנס קהילת יהודי וורמס, דוד יהושוע אופנהיים הוסיף בו בשנת 1624 את האגף האחרון, שנועד לשמש כבית מדרש, ושזכה לכינוי 'בית המדרש של רש"י' (אף על פי שנבנה כ-500 שנים לאחר מותו). ניתן למצוא בו כיום את כיסא האבן בו, לפי המסורת, למד ולימד רש"י, אך מסורת זו אינה מדויקת היסטורית. באמצע המאה ה-19 עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב, במהלכו אוחדו אגפי הגברים והנשים ובית הכנסת צויד בעוגב עליו ניגנו נוכרים בשבתות וחגים. ממול למבנה הוקם בית כנסת אורתודוקסי, שנהרס ולא שוקם לאחר המלחמה.

בית הכנסת בוורמס.
בית הכנסת ובית המדרש הצמוד אליו הוצת וניזוק במהלך ליל הבדולח, ובהפצצות בסוף המלחמה הוא נהרס לחלוטין. בשנת 1949 יזם ארכיבאי העיר ד"ר אילרט, את הקמתו מחדש של שער הכניסה לבית-הכנסת העתיק, וב-1958 הוחל בשחזור בית-הכנסת במתכונתו העתיקה, בעלות של כחצי מיליון מארק גרמני במימונה של ממשלת גרמניה. בדצמבר 1961 הוא נחנך בטקס מרשים, בהשתתפותו של קנצלר גרמניה, אדנאואר, ואישים מרכזיים בקהילה לשעבר, לאחר ששוחזר בקפידה. הוא שוחזר בקפידה בשנת 1961, תוך שימוש בכמה שיותר מהאבנים המקוריות שניתן היה להציל.
המקווה במרתף הבניין שרד את ההרס ונותר על תילו. כיום משמש בית הכנסת לתפילה לקומץ יהודי וורמס בעיקר בחגים.

 פנים לפני שנת 1938 של האולם המכונה רש"י שול
בשנת 2010 הוצת בית הכנסת על ידי אלמונים שפיזרו במקום עלונים עם הכיתוב "אם לא תעזבו את פלסטין בשקט, אנחנו לא נעזוב אתכם בשקט". פצצות האש הושלכו לעבר שמונה פינות של בניין האבן וכנגד חלון. הלהבות כובו במהירות על ידי תחנת הכיבוי המקומית. איש לא נפגע ולא דווח על נזק חמור למבנה.

דגם מוקטן של בית הכנסת, בנוסף לדגם מדויק של בית המדרש, נמצא בבית התפוצות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הכנסת בוורמס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: O. Bocher, **Die alte Synagoge zu Worms**, Festschrift zur Wiedereinweihung der alten Synagoge zu Worms, Frankfurt 1961, p. 27
2. ↑  חנה זמר, אלוהים כבר לא גר שם יותר, הוצאת כנרת, 1995
3. ↑  עם שריפת בית הכנסת של רש"י, דבר, 28 בדצמבר 1938
4. 1 2  Sacred destinations: Worms Synagogue
5. ↑  התביעות היהודיות בועידת ברלין, דבר, 31 בינואר 1954
6. ↑  *Anti-Zionists Firebomb Kristallnacht Synagogue, Demand PA Peace*
7. ↑  בית המדרש של רש"י, וורמס, גרמניה, דגם בית התפוצות, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269920505171
* GND: 4225214-3
* LCCN: n85037783
* VIAF: 215716747
* WorldCat: lccn-n85037783

 |
**איוואן סְרַצִימִיר** (בבולגרית **Иван Срацимир**‏; 1324–1397) היה צאר וידין (כיום - מחוז וידין, מחוז מונטנה ושטחים נוספים) שבאימפריה הבולגרית השנייה בין השנים 1356-1397.

חייו
----

סרצימיר נולד בלובץ'. הוא היה בנו של איוואן אלכסנדר ואשתו הראשונה תאודורה, נסיכת ולאכיה. ב-1337, הכתיר אביו אותו ואת אחיו איוואן אסן הרביעי כצארים, וסרצימיר קיבל את השליטה בעיר וידין, בה שלט עד 1397. ב-1349 וב-1355 נפלו אחיו איוואן אסן הרביעי ומיכאיל אסן הרביעי בקרבות נגד העות'מאנים, ומעמדו בין היורשים השתפר.

אביו של סרצימיר, איוואן אלכסנדר, נישא פעם נוספת ליהודיה מומרת מווליקו טרנובו, ולשניים נולדו לפחות שני בנים. ב-1356 הכתיר איוואן אלכסנדר אחד מהם, איוואן שישמן כצאר. מהלך זה הוביל להתרחקותו של איוואן סרצימיר מאביו. הוא כונן בווידין צארות עצמאית וכרת ברית עם ולאכיה, לאחר שנישא להנה, בתו של הנסיך ניקולאה אלכסנדרו.

ב-1365 כבש לאיוש הראשון, מלך הונגריה את וידין ואיוואן ובני משפחתו נשבו ושהו כארבע שנים במצודת חומניק, בסמוך לעיירה הקרואטית בוסילייבו של ימינו. במהלך שביו נאלץ סרצימיר לעזוב את הנצרות האורתודוקסית ולהיות קתולי.

בשנת 1369, הסכימו ההונגרים שיחזור לווידין כווסאל, תמורת תשלום כספי וויתורים טריטוריאליים. ב-1388 פלשו העות'מאנים לבולגריה, ולאחר מותו של איוואן שישמן ב-1395 היה לצאר של בולגריה כולה. הוא קיווה כי מסע צלב שהנהיג זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ישחרר את בולגריה מידי העות'מאנים, אך לאחר ניצחון העות'מאנים בקרב ניקופוליס(אנ') ב-25 בספטמבר 1396 אפסו תקוותיו. ב-1397 כבשו העות'מאנים גם את וידין, סרצימיר נפל בשבי ומת באותה שנה. בנו, קונסטנטין השני ירש רק חלק מהטריטוריה בה שלט אביו.

לקריאה נוספת
------------

* John V.A. Fine, Jr. The Late Medieval Balkans, Ann Arbor, 1987


| **קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה (1422-1185)** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| פטר הרביעי • איוואן אסן הראשון • פטר הרביעי • איוואנקו • קאלויאן • בוריל • איוואן אסן השני • קאלימן אסן הראשון • מיכאיל אסן הראשון • קאלימן אסן השני • מיצו אסן • קונסטנטין טיך הראשון • מיכאיל אסן השני • איבאיילו • איוואן אסן השלישי • גאורגי טרטר הראשון • סמילץ • איוון השני • צ'אקה • טודור סווטוסלאב • גאורגי טרטר השני • מיכאיל שישמן • איוואן סטפן • איוואן אלכסנדר • איוואן שישמן • איוואן סרצימיר • קונסטנטין השני | סמל האימפריה הבולגרית השנייה |

 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן סרצימיר, קיסר בולגריה** בוויקישיתוף

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**איוואן שישמן 1371-1395** | **קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה** 1356-1396 | **הבא**:**קונסטנטין השני 1422-1396** |
**אדוארד פטריק "אדי" קלי** (אנגלית: **Edward Patrick "Eddie" Kelly**; נולד ב-7 בפברואר 1951 בגלאזגו) הוא כדורגלן עבר סקוטי.

קלי שיחק עבור המועדון פוסילפארק, וביולי 1966 היגר לאנגליה והצטרף למועדון הכדורגל ארסנל מלונדון; שנה וחצי לאחר מכן הוא חתם על חוזה המקצוען שלו. קלי היה שחקן הרכב קבוע בקבוצת המילואים ובנבחרת סקוטלנד עד גיל 23, וערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק נגד שפילד ונסדיי ב-6 בספטמבר 1969. בעונה זו (1969/1970) הוא השתתף ב-16 משחקי ליגה, והבקיע את אחד מהשערים בגמר גביע ערי הירידים מול אנדרלכט.

עונתו הבאה של קלי הייתה טובה יותר. הוא השתתף ב-34 משחקים בעונת הדאבל, ועלה כמחליף במשחק גמר גביע ה-FA מול ליברפול, שבו הבקיע את שער השוויון; הוא היה המחליף הראשון שמבקיע במשחק הגמר של הטורניר. דקות אחדות לאחר מכן הבקיע צ'ארלי ג'ורג' את שער הניצחון של ארסנל.

שתי העונות הבאות של ג'ורג' לא היו טובות כיוון שסבל מפציעה, אך בעונת 1974/1975 הוא חזר להרכב הראשון. בגיל 23 הוא זכה לענוד את סרט הקפטן של ארסנל; רק טוני אדמס זכה לענוד את הסרט בגיל צעיר יותר. אולם, בעונה שלאחר מכן איבד קלי את מקומו בהרכב והחליט לעזוב את ארסנל. הוא הצטרף לקבוצת קווינס פארק ריינג'רס בספטמבר 1976, לאחר שהשתתף ב-222 משחקים במדי ארסנל.

קלי שיחק בריינג'רס במשך עונה אחת בלבד לפני שהוחתם בלסטר סיטי על ידי פרנק מקלינטוק בקיץ 1977. הוא שיחק בסיטי במשך שלוש עונות, שבהן השתתף ב-119 משחקים והבקיע 3 שערים. הסיטי ירדו לליגה השנייה ב-1979, אך עונה אחת לאחר מכן חזרו והעפילו לליגה הראשונה. לאחר מכן שיחק קלי בנוטס קאונטי, בורנמות' וטורקי יונייטד, ולבסוף פרש מכדורגל. קלי מתגורר בטורקי, ועובד בחברת זכוכית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדי קלי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל
אברהם גרינברג, בהיותו יושב ראש הוועד האודיסאי
**אברהם בן שמעון גרינברג** (1841 קישינב - 1906 גרמניה) היה איש עסקים ואחד ממנהיגיה של תנועת חיבת ציון.

ביוגרפיה
--------

אברהם גרינברג (מסומן במספר 3) באספה הראשונה של הוועד האודיסאי של חובבי ציון באודסה, 1890
הוא קיבל חינוך מסורתי, אך נתפש להשכלה. הוא היה מעורב מאוד בחיי הציבור היהודי. כשעבר לאודסה היה עוזרו של לאון פינסקר. כשפינסקר התפטר מתפקידו בתנועת חובבי ציון הוא הציע את גרינברג במקומו. כשיחיאל צ'לנוב שאל את משה לייב ליליינבלום על טיבו של גרינברג, תיאר האחרון את גרינברג כך: "*הוא (גרינברג) מיליונר, אדם ישר ומעשי, מסור לעניין ארץ-ישראל, חובב ספרות עברית ודתי. יש לו חסרון אחד: הוא קצת פחדן*". יום לפני כן שלח ליליינבלום תשובה לשמואל יוסף פין באותו עניין: "*הגביר א. גרינברג הוא איש הגון, מיליונר, "חובב ציון" באמת, מוקיר ספרותנו, וביתו בית איש-ישראל לכל דבר, וכסוחר גדול הוא בקי בהוויות העולם עד להפליא, ואין טוב ממנו לעמוד בראש "חובבי ציון", אבל בהיותו מפחד מקול עלה נידף איני חושב, שיתרצה לעמוד בראש חובבי-ציון כל זמן שלא יהיו מאושרים מטעם הממשלה*".

גרינברג סייע בהקמת מושבות יסוד המעלה וקסטינה. היה בין הגבאים הפועלים שנבחרו לאחר ועידות בדרוזגניק ווילנה ובין השתדלנים שניסו להשיג רישיון להקמת הוועד האודסאי. לאחר פטירת פינסקר ניהל את הוועד במשך 14 שנים.

הוא נפטר בגרמניה ב-1906 לשם נסע לצורכי מרפא ונקבר בפרנקפורט על המיין.

לקריאה נוספת
------------

* אריה רפאלי (צנציפר), **פעמי הגאולה: ספר הציונות הרוסית מראשית "חיבת ציון" עד מהפכת 1917**, תל אביב: נ’ טברסקי, תשי"ב-1951, עמ' 29.
* יצחק מאור, **התנועה הציונית ברוסיה**, ירושלים: הספרייה הציונית, הוצאת מאגנס, תשמ"ו-1986, עמ' 151–156.
* יוסף גולדשטיין, **בין ציונות מדינית לציונות מעשית - התנועה הציונית ברוסיה בראשיתה**, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1991.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מאור, עמ' 96.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008784890105171

 |
**איוואן קולב** (בבולגרית: **Иван Колев**;‏ 15 בספטמבר 1863, באנובקה, ממלכת רומניה – 29 ביולי 1917, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית) היה גנרל ומפקד אוגדת הפרשים הראשונה של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אשר לחמה בגזרת דוברוג'ה, במסגרתה היה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. קולב נחשב למייסדו של חיל הפרשים הבולגרי.

תחילת הקריירה
-------------

קולב החל את הקריירה כמורה בכפרו, אך הוא פוטר. לאחר מכן כיהן כפקיד ממשל ברשות המקומית. בשנת 1884 היגר לסופיה ועבד כעוזר למזכיר בית המשפט המחוזי. ב-2 בנובמבר 1885 הצטרף קולב כאזרח מתנדב למערך הלוחם במלחמת בולגריה–סרביה (1885) ולאחריה נרשם ללימודים בבית הספר הצבאי בסופיה. הוא סיים בהצלחה והוצב לתפקידי קצונה זוטרים באסקדרון פרשים. בשנת 1890 התקבל לאקדמיה הצבאית היוקרתית בטורינו איטליה, אותה סיים ארבע שנים מאוחר יותר בהצטיינות יתרה. בשנת 1908 הועלה לדרגת קולונל ושלוש שנים מאוחר יותר נשלח לשנת שירות והשתלמות בצבא האוסטרו-הונגרי. בשנת 1908 מונה למפקד גדוד פרשים. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה היה מפקד מצודת ימבול וראש המטה של הארמייה השלישית ובמלחמת הבלקן השנייה כיהן כראש המטה של הארמייה החמישית.

מלחמת העולם הראשונה
-------------------

במהלך מלחמת העולם הראשונה קיבל קולב פיקוד על אוגדת הפרשים הראשונה של הצבא הבולגרי ונטל חלק בקרבות בגזרת דרום דוברוג'ה, כששיא תהילתו באה לו כשהיה אחד ממפקדי קרב דובריץ'. ב-30 בספטמבר 1916 העניק לו מפקד החזית אוגוסט פון מקנזן את צלב הברזל דרגה שנייה והוא הועלה לדרגת גנרל. לרוע מזלו חלה קולב, כנראה בטיפוס הבטן, והוחש לטיפול בסנטוריום בווינה, שם הלך לעולמו ב-29 ביולי 1917. מאוחר יותר הוחזרו שרידיו לבולגריה והוא נקבר בסופיה.

ראו גם
------

* בולגריה במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן קולב** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0001 1952 1082
* LCCN: n2011031757
* NKC: js20201069052
* SUDOC: 254963595
* VIAF: 86095302
* WorldCat: lccn-n2011031757

 |
**איוואן סלזניוב** (ברוסית: **Иван Селезнёв**;‏ 3 בינואר 1856 – 31 במרץ 1936) היה צייר ומורה לאמנות רוסי ואוקראיני, הידוע בעיקר בשל ציוריו ההיסטוריים.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד למשפחת איכרים שהגיעה במקור ממחוז קאלוגה, באימפריה הרוסית. מ-1872 עד 1881, הוא למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות יפות אצל פאבל צ'יסטיאקוב. בהיותו שם, הוענקו לו שתי מדליות כסף (1877, 1878) ומדליית זהב אחת (1880), על ציורו של "יעקב המזהה את בגדיו של יוסף".

עם סיום לימודיו, הוא קיבל את התואר "אמן" ראשון על ציורו של "סרגיוס הקדוש מברך את דמיטרי דונסקוי". בשנה שלאחר מכן, תיאורו של "הנסיך דמיטרי יורייביץ' קרסני", בנו הצעיר של יורי מזבניגורוד, זיכה אותו במענק ללימודים ברומא. הוא היה שם מ-1883 עד 1886.

מ-1886 עד 1890, לימד בבית הספר לציור בקייב, שהופעל על ידי מיקולה מורשקו. מ-1898 עד 1920, הוא נתן שיעורים במכון הפוליטכני של קייב. לאחר 1901, הוא גם לימד במכללה החדשה לאמנות קייב ושימש כמנהל שם מ-1911 עד 1914. בין תלמידיו הבולטים יותר היו בוריס ארונסון, מיכאילו קוז'יק, בוריס ולדימירסקי.

הוא היה ממייסדי "אחוות קייב לציור דתי" וכיהן כיושב ראשה לאחר 1908. הוא גם עשה עבודות שחזור של ציורי הקיר במנזר סנט סיריל.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן סלזניוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Kenneth, Ivan Seleznyov, www.rusartnet.com (ב־British English)
2. ↑
**איוואן מקרוב** (ברוסית: **Ива́н Мака́ров**;‏  4 באפריל 1822 – 21 באפריל 1897) היה צייר דיוקנאות רוסי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בזמן שאביו (שהיה צמית) היה תלמידו של אלכסנדר סטופין בבית הספר לציור ארזמאס, בית הספר לאמנות פרובינציאלי הראשון ברוסיה. לאחר שסיים את השכלתו הבסיסית בבית הספר המחוזי בסרנסק, הוא למד עם אביו וסטופין, עד מהרה הפך לעוזר במספר פרויקטים של ציור בכנסייה.

על בסיס סקיצות ורישומים ששלח לאקדמיה הקיסרית לאמנויות ב-1842, הוא השיג את הפריבילגיה להיות "אמן חופשי". ב-1845 עבר לסנקט פטרבורג, שם למד באקדמיה אצל צייר ההיסטוריה אלכסיי מרקוב.

לאחר שנתיים שם, הוא בחר דיוקנאות כמומחיותו, תוך זמן קצר זכה לחסותה של מריה ניקולייבנה. ב-1853 הוא נסע רבות באירופה, וביקר בברלין, דרזדן, מינכן, ונציה, בולוניה ורומא. עם שובו לסנט פטרסבורג, הוא זכה בתואר "אקדמי".

למרות זאת, לרוב דיוקנאותיו אין ניחוח אקדמי. הוא היה טוב במיוחד בהצגת נשים וילדים. כפי שקורה לרוב הציירים הרוסים שלפני המהפכה, הוא גם ייצר אייקונים רבים וציורי קיר דתיים; במיוחד "ברכת אלוהים עליך" (בארמון אלכסנדר).

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן מקרוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Макаров Иван Кузьмич, www.names52.ru
2. ↑  Artist Makarov Ivan Kuzmich, artinvestment.ru (באנגלית)
3. ↑  Russian Paintings: Brief biography

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16674403k (data)
* GND: 138898138
* ISNI: 0000 0000 6688 0734
* LCCN: nr95027396
* RKD: 347078
* VIAF: 56502191
* WorldCat: lccn-nr95027396

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברב שכונה וראש ישיבה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אברהם דב אוירבך.

הרב **אברהם דב אוירבך** (כונה: **ר' ברל**; תרפ"ו, 1925 – כ"ה באדר ב' תשס"ח, 1 באפריל 2008) היה רבה של שכונת בקעה בירושלים וראש ישיבת אור שמח.

תולדותיו
--------

נולד בשכונת שערי חסד לרב חיים יהודה לייב אוירבך. אחיו הבכור הוא הרב שלמה זלמן אוירבך. למד בישיבת עץ חיים. בסוף שנות הארבעים נישא לשרה רבקה פרנק, בתו של הרב זאב פרנק מירושלים ונכדתו של הרב יהודה לייב פרנק.

בשנת 1965, לאחר פטירת הרב עקיבא גרוס, רבה הקודם של שכונת בקעה, מונה תחתיו הרב אוירבך. באותן שנים הייתה שכונת בקעה מורכבת ברובה מעולים חדשים מצפון אפריקה ושירותי הדת בה לא היו מפותחים. הרב אוירבך, שנחשב הדמות הרוחנית הדומיננטית בשכונה, התמסר לתפקידו והשפעתו על התושבים הייתה רבה. במשך שנים נהג הרב אוירבך ללכת רגלי בשבתות מביתו בשכונת אונסדורף שבצפון העיר אל שכונת בקעה שבדרומה, ולשהות במחיצת תושבי השכונה.

בשנות השמונים התמנה לכהן כראש ישיבת אור שמח לחוזרים בתשובה. עם היותו בן היישוב הישן, הצליח הרב אוירבך להתחבב על תלמידיו, בהם גם דמויות ידועות מעולם הבידור הישראלי. כמו כן שימש ראש כולל "חכם לב" של הישיבה למקובלים שער השמים, שהוקמה על ידי אביו.

נפטר בשנת תשס"ח, ונקבר בהר המנוחות בירושלים. חתנו הוא הרב יחיאל מיכל שטרן, רבה של שכונת עזרת תורה ומחבר ספרים פורה.

ספרו
----

* **אמרי אברהם: חידושים וביאורים בהלכות נידה**

הערות שוליים
------------

1. ↑  היה חותנו של הרב איסר פרנקל.
2. ↑  אישים ומוסדות, הצופה, 22 באפריל 1965, עמ' 10

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007593260305171
* ISNI: 0000 0000 5265 1703
* LCCN: nr2007012307
* VIAF: 17145304744978610274
* WorldCat: viaf-17145304744978610274

 |
הרב **נתנאל הלוי (אדוני)** (מאות 16–17), רב דיין ומקובל, בכורדיסטן.

ביוגרפיה
--------

הרב נתנאל נולד למשפחת אדונים-הלוי, משפחת לווים מיוחסת על אשר על אבותיה נמנו חכמים כגון דונש בן לברט, דונש בן תמים ולדעת חלק מן החוקרים אף רב סעדיה גאון ורבי יצחק בן שלמה הישראלי.

מעט פרטים ידועים לנו אודותיו. שנת לידתו אינה ידועה. בראשית חייו, נמנה בין חכמיה של העיר ברזאן בכורדיסטן. לאחר שלמד תורה וש"ס. השתלם בתורת הקבלה, ועד מהרה התפרסם בכל סביבתו כמקובל גדול. מקרוב ומרחוק היו מגיעים אליו להיושע, בעקבות כך זכה לכינוי "באבו סבא", כלומר האב הזקן. מפאת כבוד תורתו הוא כונה בפשטות "אדוֹניִ", שם שדבק ביורשיו לתפקיד הרבנות.

כפי הנראה, עזב הרב נתנאל את ברזאן, והעתיק את מגוריו לעיר עמדיה. שם כיהן כרב העיר ואב בית הדין שלה. בנוסח ההשכבה של יהודי עמדיה, נזכר בראש החכמים וכונה: "הדיין המצוין הח' הנעלה כמוד מורנו ורבינו חכם נתנאל הלוי. 
הייתה לו ספריה גדולה ובה אוסף נדיר של ספרים וכתב יד עתיקים. בצוואתו כתב שספריה זו תהיה נחלת הכלל, וכל הרוצה לבוא להתלמד בה - ברוך יהיה. 

לנתנאל היו שני בנים ומספר בנות. אחד מבניו, הרב שמואל ברזאני (אדוני) התפרסם בין גדולי הרבנים בכורדיסטן. בנו השני יצחק שימש גם הוא ברבנות.

נכדתו מצד בנו שמואל, הייתה הרבנית אסנת ברזאני וכונתה התנאית אסנת, בשל ידיעותיה הרבות בתורה ובקבלה, ובשל הניסים שחוללה. כשנפטר בעלה עמדה בראש הישיבה, שהקים אביה, ועמדה בקשר עם גדולי חכמי תקופתה.

הרב נתנאל, על אף שמצד עצמו היה צאצא של משפחה רבנית, נחשב מי שיסד את שושלת הרבנים לבית ברזאני. צאצאי משפחת ברזאני שימשו בין ראשי הציבור בעיראק וכורדיסטן במשך מאות שנים. כמה מבניה היו רבניה הראשיים של יהודי בבל, אבות בתי דין, רבני ערים, שוחטים, פייטנים ומחברי ספרים.

לקריאה נוספת
------------

* יוסף פנואל (ריבלין), מעשה בחכם רבי שמואל בן רבי נתנאל הלוי באבו סבה, המזרח, שנה ב', גל' א, עמ' 11.
* מאיר בניהו, רבי שמואל ברזאני ראש גולת כורדיסתאן, ספונות ט, עמ' כג - קכה.
* הרב משה הלל זרי, בית שמואל - תולדות חייו של ר' שמואל אדוני ברזאני, בתוך: כתבי ר' שמואל אדוני, מכון אהלי אברהם יעקב, תשס"ג.
**נטליה פטרובנה אוסיפובה** (ברוסית: **Ната́лья Петро́вна О́сипова**) היא בלרינה רוסייה, פרימה בלרינה בבלט המלכותי בלונדון ובלהקת הבלט של תיאטרון מיכיילובסקי בסנקט פטרבורג, רוסיה.

ביוגרפיה
--------

אוסיפובה נולדה במוסקבה והחלה את לימודיה במחול בגיל 8 בבית הספר לבלט מיכאיל לברובסקי, והשלימה את לימודיה באקדמיה הממלכתית לכוריאוגרפיה במוסקבה אצל המורות מרינה קוטובה ומרינה לאונובה.

קריירה
------

בגיל 18, הצטרפה אוסיפובה לבלט בולשוי כרקדנית בקור דה בלט. ב-2005 רקדה את הדמות **קיטרי** בהפקתו של אלכסיי פאדייצ'ב לבלט "דון קישוט" וזכתה לשבחים גדולים. בשנת 2006 קודמה לדרגת סולנית. היא צוינה ברשימה של "המגזין למחול" כאחת מה-*25 הראויות לצפייה* בשנת 2007, וזכתה בתחרות הרוסית למחול 'פרס בנואה למחול' בשנת 2009. בשנה זו קודמה לדרגת סולנית ראשונה.

בשנת 2010 קודמה לדרגת רקדנית ראשית בבלט בולשוי, אך עזבה את הלהקה ב-2011, מהסיבה 'חופש אמנותי' כדבריה.

לאחר שעזבה את בלט הבולשוי, הצטרפה אוסיפובה לתיאטרון הבלט האמריקאי כרקדנית אורחת לעונת המטרופוליטן אופרה בניו יורק. היא רקדה את הבלט "דון קישוט" עם הרקדן הקובני חוסה מנואל קרניו ואת "היפהפייה הנרדמת" ורומיאו ויוליה עם הרקדן האמריקאי דייוויד הלברג.

כשבוע לפני הופעתה, נשדדה מחוץ לבית האופרה מטרופוליטן, אך פגיעותיה היו קלות והייתה כשירה להופיע. בשוד נגנב מאוסיפובה רק זוג נעלי פוינט ופטיש קטן המשמש לעיצוב צורת הנעליים.

בדצמבר 2011 הצטרפה לבלט מיכיילובסקי.

באפריל 2013 נודע כי אוסיפובה תצטרף לבלט המלכותי כרקדנית ראשית, לאחר שרקדה פעם בתור רקדנית אורחת את הבלט אגם הברבורים בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. היא ציינה את סיבתה למעבר לבלט המלכותי: "להרחבת וגיוון הרפרטואר האישי".

ב-21 בנובמבר 2013 רקדה עם הרקדן קרלוס אקוסטה בהופעת הבכורה שלה בבלט המלכותי את "רומיאו ויוליה" (מקמילן). בנוסף, רקדה גם את הבלטים מפצח האגוזים וז'יזל יחד עם אקוסטה ועם הרקדן האיטלקי פדריקו בונלי.

אוסיפובה הופיעה בישראל עם הבלט הישראלי בבלט ז'יזל בספטמבר 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נטליה אוסיפובה** בוויקישיתוף
* נטליה אוסיפובה, ברשת החברתית אינסטגרם
* נטליה אוסיפובה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נטליה אוסיפובה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1066849560
* ISNI: 0000 0000 5109 751X
* LCCN: no2008129017
* VIAF: 29354680
* WorldCat: lccn-no2008129017

 |