recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **ציון כהן יהונתן** (ה'תרל"ב, 1872 – כ"ו באב ה'תרצ"א, 9 באוגוסט 1931) היה ראב"ד האי ג'רבה שבתוניסיה.

ביוגרפיה
--------

הרב ציון, בנו של שושן כהן יהונתן ובן אחיו של הרב סאסי מעתוק הכהן יהונתן ממשפחת כהן יהונתן, נולד והתגורר בג'רבה שבתוניסיה. אביו כלכל אותו כדי שיוכל לפנות את זמנו ללימוד והתעלות בתורה.

למד שחיטה מהרב בנימין חדאד (השוחט של הרובע הגדול - "חארה צגירה"). בגיל 25 נתמנה הרב ציון לדיין בג'רבה על ידי דודו הרב סאסי מעתוק, ובגיל 40 הוא נתמנה לראב"ד בג'רבה, והיה בתפקיד זה עד מותו בחוליו ב-1931. חיבר את הספרים "שערי ציון" ו"ציון במשפט תפדה", שעל שמם נקרא לפעמים. היה חותם בשם **צ"ב ש"ך** (ציון בן שושן כהן).

הרב ציון תואר כרב גאון שמעלותיו עיון ישר, סברה ישרה, פיקחות וענווה. הרב חיים חורי העיד עליו: "רב מובהק ומופלא בעיונו ובענוונותו הוא מורנו הרב". סופר עליו שהיה מתמיד גדול ושלמד את כל התלמוד שלוש פעמים בעיון[דרוש מקור].

קבע שיעורי תורה (שמם המפורסם היה "ארבע אמות הלכה") רבים, שמקומם היה בביתו של הרב או בישיבת דודו הרב סאסי מעתוק.

לרב ציון הייתה משפחה מרובת ילדים (שבעה בנים ושתי בנות), וכל בניו היו תלמידי חכמים. גדול האחים הוא הרב דוד הכהן יהונתן, וצעיר האחים הוא הרב יוסף הכהן יהונתן.

הרב ציון כהן יהונתן נפטר ממחלתו ב-1931 ונקבר בג'רבא. בשנת 2010 הועלו עצמותיו ארצה על ידי צאצאיו, והובאו לקבורה במושב ברכיה.

ספריו
-----

ספריו יצאו לאור רק לאחר מותו.

* "ציון במשפט תפדה" - ספר חידושים על פרשת השבוע ועל פרקי אבות בשלושה חלקים.
* "שערי ציון" - חידושי המחבר על הש"ס.
* "שו"ת שיבת ציון" – שו"ת על ארבעה חלקי שולחן ערוך

חלק א' של הספר "ציון במשפט תפדה" יצא לאור בארץ בהדפסה מחודשת בשנת 1995. שני חלקיו הנוספים של הספר עתידים להיות מודפסים. הספר "שערי ציון" יצא לאור בארץ בהדפסה מחודשת בשנת 2000.

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם ציון כהן יונתן, באתר החכם היומי
* ציון כהן יהונתן, באתר "החכם היומי"
* ציון בן שושן כהן-יהונתן (1872-1931), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו חכם בנימין חדאד, באתר החכם היומי
2. ↑  עצמות רבה הראשי של ג'רבה - היום לקבורה, באתר ערוץ 7, 15 באפריל 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305573405171
* LCCN: n92034237
* VIAF: 299324293
* WorldCat: lccn-n92034237

 |
**הדרך הראשית הגדולה** (באורדו: شاہراہ اعظم) היא דרך היסטורית מהחשובות והארוכות בדרום אסיה. הדרך נוסדה בתקופת האימפריה המאורית במאה ה-3 לפנה"ס והיא הורחבה במאה ה-16 תחת אימפריית סור (Sur Empire). הדרך שימשה כנתיב חשוב בצפון תת-היבשת ההודית אשר מחבר בין מפרץ בנגל במזרח לבין אפגניסטן ובירתה קאבול במערב. הדרך נמצאת כיום ברובה בהודו לאורך נהר הגנגס והיא עוברת בערים החשובות והגדולות של בנגלדש, הודו ואפגניסטן, בהם צ'יטגונג, קולקטה, ורנאסי, אללהאבאד, קאנפור, דלהי, לאהור, פשוור, מעבר ח'ייבר, ג'ללאבד ולבסוף קאבול.

מסלול הדרך
----------

כיום הדרך מתפרסת על מספר כבישים, ברובם מהירים, בין מספר מדינות האזור. הדרך מתחילה כאמור בצ'יטגונג שבדום-מזרח בנגלדש, משם היא עוברת דרך הכביש המהיר מס' 1 (N1) עד למרכז בנגלדש, משם הדרך יורדת לקראת הגבול עם הודו ולקולקטה. מקולקטה ממשיכה הדרך לכיוון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 2 (NH2) אשר יושב על הדרך ההיסטורית כמעט לכל אורכה בהודו, תוך מעבר במישורי הגנגס דרך הערים המרכזיות של צפון הודו, עד לעיר דלהי. קטע הדרך בין דלהי לגבול עם פקיסטן בוואגה (Wagha) עובר בכביש הארצי מספר 1 (NH1), משם ממשיכה הדרך בתוך פקיסטן לכיוון לאהור, היא חוצה את פקיסטן לכיוון צפון צפון-מערב על הכביש הארצי מספר 5 (N-5) דרך פשוור עד לגבול עם אפגניסטן באזור טורקהם (Torkahm) במעבר הח'ייבר. משם ממשיכה הדרך בתוך אפגניסטן על כביש A-1 דרך ג'ללאבד עד לקאבול.  

סך הכל עוברת הדרך כ-2,500 ק"מ.

בהודו, החלק המרכזי של הדרך משמש כחלק הצפוני של פרויקט תחבורה ליצירת טבעת כבישים מהירים אשר מחברת את ערי הודו המרכזיות בשם "מרובע הזהב" (Golden Quadrilateral). פרויקט זה נכון לינואר 2012, סיים את שלב הרחבת הנתיבים בכבישים הקיימים וכיום הכבישים המהירים בפרויקט (כולל הכביש NH-2 שיושב על הדרך הראשית הגדולה) מורכבים כולם מארבעה נתיבים.

תמונות
------

* קטע הדרך אמבלה - דלהי, בתקופת השלטון הבריטי, ~שנות ה-40.קטע הדרך אמבלה - דלהי, בתקופת השלטון הבריטי, ~שנות ה-40.
* קטע מהדרך בקרבת קאהריאן, פקיסטן.קטע מהדרך בקרבת קאהריאן, פקיסטן.
* קטע הדרך אשר עובר בגשר הג'הלום, פקיסטן.קטע הדרך אשר עובר בגשר הג'הלום, פקיסטן.
* קטע הדרך ג'ללאבד - קאבול, במעבר הח'ייבר, אפגניסטן.קטע הדרך ג'ללאבד - קאבול, במעבר הח'ייבר, אפגניסטן.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הדרך הראשית הגדולה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ge1084770
* VIAF: 246943164
* WorldCat: lccn-nb2013017390

 |
**ואלטר דיאקו** (בגרמנית: **Walter Dejaco**; 19 ביוני 1909 אינסברוק – 1978) היה אדריכל אוסטרי, אחראי על בניית תאי גז ומשרפות במחנה אושוויץ.

ביוגרפיה
--------

דיאקו היה בנו של פקיד דואר. הוא למד בבית ספר יסודי וכן בחטיבה גרמנית עליונה. לאחר מכן החל לימודי אדריכלות בעיר הולדתו, וסיים את לימודיו בשנת 1930. לאחר שנתיים שבהן תכנן מבנים עבור חברת בנייה ועבד כאדריכל, עיסוקו נפגע קשה כתוצאה מהשפל הכלכלי, והוא מצא את פרנסתו כמדריך טיפוס הרים, מדריך סקי וכחייל מילואים. בשנת 1933 הצטרף לשורות המפלגה הנאצית, שהייתה בלתי חוקית באוסטריה. על חברותו בארגון הוא נידון לחמישה חודשי מאסר. לאחר שחרורו חי במשך תקופה באיטליה ובצרפת, שכן ידע לדבר גם איטלקית וצרפתית. בשנת 1937 היגר לגרמניה, שם התפרנס כמורה לחינוך גופני וכמדריך סקי. לאחר האנשלוס, סיפוחה של אוסטריה לידי גרמניה הנאצית במרץ 1938, חזר לאוסטריה ושב לעבוד כאדריכל. בתקופה זו קיבל מספר חבר קבוע במפלגה הנאצית (6256697). במאי 1939 הוא נישא להרטה אלסלר.

מלחמת העולם השנייה
------------------

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, דיאקו התגייס בנובמבר 1939 לשורות הוואפן אס אס, והוצב בקרקוב כחלק מיחידות גולגולת המת. ב-6 ביוני 1940 הוצב במחנה אושוויץ, ומנובמבר 1941 עמד בראש מחלקת התכנון של המחנה. הוא נשפט על ידי בית דין נאצי בעקבות קטטה שבה היה מעורב ונידון לתקופת מאסר של שלושה חודשים. היינריך הימלר חנן אותו והעלה אותו בדרגה. דיאקו לקח חלק חשוב בתכנון, בבנייה ובתחזוקה של תאי הגזים והמשרפות באושוויץ. הנס קאמלר, מהנדס וקצין בכיר באס אס, כינה אותו "מומחה לבנייה".

ב-16 בספטמבר 1942, מפקד מחנה אושוויץ רודולף הס, קצין נוסף בשם פרנץ הסלר ודיאקו נסעו למחנה חלמנו כדי לחקור שיטות להיפטר מקברי אחים, שיטות שפותחו ונוסו על ידי פאול בלובל. הרקע לביקורם במחנה היה החשש להרעלת מזון ולהתפרצות מחלות, שכן אלפי גופותיהם של קורבנות אושוויץ היו קבורים באדמה בקברי המונים. בלובל הציע להם לשרוף את הגופות מעל לעצי הסקה ספוגים בדלק. דיאקו תכנן משרפות שלתוכן יוכנסו בולי עץ ובהן נשרפו גופות האסירים. הגופות הוצאו מהבורות על ידי יחידות זונדרקומנדו והושלכו למשרפות.

בין השנים 1943–1944 קודם דיאקו בתפקידו באושוויץ, ונותר שם עד לצעדת המוות מן המחנה. באוגוסט 1944 הגיע לדרגת אוברשטורמפיהרר (דרגת אס אס המקבילה לסגן).

לאחר המלחמה
-----------

עם תום המלחמה הוא נלכד ונלקח לשבי הסובייטי, ממנו שוחרר רק בין השנים 1949–1950. לפי רודולף ורבה, דיאקו עבד בחברת בנייה קטנה שמנתה 15 עובדים והם בנו בית תפילה לכומר המקומי בעיר קטנה במערב אוסטריה.

הרמן לנגביין זיהה את דיאקו ואת פריץ ארטל בשנת 1961 והם הועמדו לדין. ההליך המשפטי של גביית עדיות והגשת תביעה החל בשנת 1962 ונמשך עד לשנת 1971.

המשפט נפתח ב-18 בינואר 1972, כחלק ממשפט אושוויץ הראשון שנערך באוסטריה, בפני בית דין בווינה. האישום העיקרי היה ביצוע פשע השואה על ידי "תכנון, בנייה ותחזוקה של תאי הגזים והמשרפות של מחנה אושוויץ בירקנאו". כמו כן, דיאקו הואשם ברציחתם של 12 אנשים במחנה בהם ירה בשנים 1940 עד 1942. התביעה ציינה גם את תאי המגורים של האסירים שתוכננו במכוון להיות בלתי כשירים למגורי אדם בהיותם מעודדים התפרצות מחלות וחסרי אוורור ראוי.

משפטם הסתיים ב-10 במרץ 1972 בזיכוי, מאחר שארטל ודיאקו לא היו בעליהם ה"רשמיים" של תאי הגזים. לאחר המשפט העניין הציבורי והתקשורתי בהם דעך.

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1067274057
* VIAF: 314863241
* WorldCat (עם VIAF): 314863241

 |
שחזור
**הדרוזאורוס** (שם מדעי: *Hadrosaurus*; משמעות השם: "לטאה שרירית/עבה") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת ההדרוזאוריים שחי בתקופת הקרטיקון באמריקה הצפונית.

מאפיינים
--------

דינוזאור זה היה גדול יחסית, באורך של מעל 10 מטרים לרבות הזנב, גובה של מעל 4.6 מטרים ומשקל של 3.2 טונות.

הממצאים הראשונים של הדינוזאור כללו עצמות רגליים וידיים, אגן, כמה חוליות ועצמות שיניים. לא נמצאו עצמות גולגולת שלמות אך מעריכים שהיא הייתה דומה לגולגולת של הדרוזאורים נוספים כמו האדמונטוזאורוס וצורתה כשל "מקור ברווז". בתוך גולגולת זו היו מעל 1,400 שיניים שטוחות שהתאימו לטחינת צמחייה קרקעית. ההדרוזאורוס תואר ב-1858 בידי החוקר ג'וזף ליידי והוא כלל מין אחד - *Hadrosaurus foulkii*. ההדרוזאורוס נחשב להדרוזאור פרימיטיבי יחסית והוא משויך לתת-משפחה עצמאית - **Hadrosaurinae**.

ככל הנראה זה היה יצור איטי ורגוע שחי בעדרים שננדו לאורך החופים והמישורים ומשכו טורפים.

בתרבות
------

דינוזאור זה נבחר להיות המאובן הלאומי וגם הדינוזאור הלאומי של מדינת ניו ג'רזי, בה התגלה לראשונה (באזור של Woodbury Formation, סמוך לנהר דלאוור שבדרום ניו ג'רזי).

ההדרוזאורוס הופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, לעיתים כשהוא מבלבל עם דינוזאור קרוב אחר:

* בתוכנית הדינוזאורים! מוצג שלד של הדרוזאורוס בפרק הראשון.
* בסרטי פארק היורה ההדרוזאורוס כמעט הופיע בפארק היורה ופארק היורה: העולם האבוד אך הושמט לבסוף מהעריכה עקב בעיות תקציב ועריכה ואת מקומו מילא הפרזאורולופוס. בסרט עולם היורה מופיע פרט בהולוגרמה אך לא על המסך, אם כי נמצאו פרטים בפארק עד הסרט החמישי.
* עם זאת הוא מופיע בספר פארק היורה של מייקל קרייטון, שם עדר הדרוזאורוסים ממלא את מקומם של הגלימימוסים בסרט. הוא מופיע גם במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
* הוא נראה בסדרות הילדים אגדות ברווזים בפרק "Dinosaur Ducks", כשהצוואר שלו ארוך מדי וכן ברכבת הדינוזאורים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדרוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
מיקומו של ואלייס בתוך הקהילה האוטונומית של קטלוניה (גבולות 1936–2015).
**ואלייס** (בקטלאנית: **El Vallès** או פשוט **Vallès**) הוא מחוז היסטורי בקטלוניה, ספרד, הממוקם במרכז הרכס הקטלאני הקדם-חופי (אנ'). הוא מיוצג בימינו על ידי שתי חטיבות מנהליות נפרדות (קומארקס) שהן חלק ממחוז ברצלונה: הואלייס המערבי (אנ'), שיש לו שתי בירות, סבאדל וטראסה; והואלייס המזרחי (אנ'), שבירתו גרנולר (אנ').

לחלוקה הנוכחית של ואלייס ישנם שורשים היסטוריים במחוזות המשפטיים של גרנולר וסאבאדל-טראסה, שהוקמו בשנת 1834. עם זאת, הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש מפורש בחלוקה זו כפי שנקבע בחוק הייתה בשנת 1936, עם החלוקה הרשמית של קטלוניה לקומארקס (Comarques). בשנת 2015, ארבע מהעיריות במזרח ואלייס הפכו לחלק מקומארקה חדשה שנוצרה: המויאנס (אנ'). חלקים מסוימים של אזור ואלייס שייכים לאזור המטרופולין של ברצלונה (אנ'), וכיום הוא מחובר לברצלונה עם מערכות תחבורה ציבוריות כגון המטרו דל ואלייס (אנ') של FGC (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* Consell Comarcal del Vallès Occidental
* Consell Commarcal del Vallès Oriental


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb133337471 (data)

 |
**רבקה (ריקי) רט** (נולדה ב-4 במרץ 1981) היא אשת תקשורת ועיתונאית ישראלית, כתבת מגזין בעיתון מקור ראשון, מפרשנת בערוץ 10 בענייני המגזר הדתי. פעילה חברתית למען נשים דתיות וחרדיות ונפגעות אלימות.

ביוגרפיה
--------

ריקי (רבקה) רט נולדה בנתניה, בתו של איש החינוך, הרב ישראל פרידמן, רב קהילת 'ישראל הצעיר' בנתניה.
בשנת 2000, החלה לימודי מדעי המחשב, וסיימה את לימודיה בהצלחה. בשנת 2003 החליטה לפנות לעולם התקשורת. עובדת כעיתונאית במקור ראשון, מפרשנת בערוץ 10 בענייני המגזר הדתי, מנחת אירועים וכותבת טורים בבמות שונות. 
פעילה בעמותת בת מלך, המסייעת לנשים מוכות מהמגזר הדתי והחרדי, כבר כעשר שנים.
ריקי נשואה ליאיר רט, מנהל המרחב של לאומית שירותי בריאות. מתגוררת עם בעלה (יאיר רט) וחמשת ילדיה בפתח תקווה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריקי רט, ברשת החברתית פייסבוק
* ריקי רט, ברשת החברתית טוויטר
* אבנר שאקי, עיתונאית, אם לחמישה ופעילה חברתית: שאלון יהדות עם ריקי רט, ו' כסלו התשע"ז / 6 בדצמבר 2016, באתר "הידברות"
* ריקי רט: הבחירה שלי, טז בשבט התשס"ט, 10 בפברואר 2009, מערכת "כיפה"
* ריקי רט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
**אנתוני דייוויד ג'וניור אלנגה** (באנגלית: **Anthony David Junior Elanga**; נולד ב-27 באפריל 2002) הוא כדורגלן שוודי המשחק בנוטינגהאם פורסט ובנבחרת שוודיה.

קריירה
------

אלנגה הצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד בגיל 12, לאחר ששיחק לפני כן באלפסבורג ובמאלמה בשוודיה.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון ב-11 במאי 2021 במשחק במסגרת הפרמייר ליג נגד לסטר סיטי, משחק אותו הפסידה קבוצתו 1–2. אלנגה פתח שוב מול וולברהמפטון וונדררס במשחק האחרון של אותה העונה בליגה, ב-26 במאי 2021, וכבש את שערו הראשון במנצ'סטר יונייטד אחרי 13 דקות בלבד, משחק שגם אותו הפסידה קבוצתו 1–2.

ב-23 בפברואר 2022 כבש אלנגה את שערו הראשון בליגת האלופות נגד אתלטיקו מדריד בשלב שמינית הגמר במשחק שהסתיים בתיקו 1-1.

ב-25 ביולי 2023 חתם אלנגה לחמש שנים בנוטינגהאם פורסט.

אלנגה זכאי לשחק בנבחרות שוודיה, קמרון או אנגליה. עד כה הוא ייצג את שוודיה בנבחרות עד גיל 17, 19 ו-21.

אלנגה שיחק חמש פעמים בנבחרת שוודיה עד גיל 17 וכבש שני שערים, שניהם מול צרפת באליפות אירופה עד גיל 17 ב-2019. הוא שיחק את משחקו הראשון עבור נבחרת שוודיה עד גיל 21 וכבש שער אחד במשחק ידידות מול פינלנד ב-3 ביוני 2021.

חיים אישיים
-----------

אביו של אנלגה הוא לשעבר הכדורגלן הקמרוני ג'וזף אלנגה. הוא נולד במאלמה, עת אביו שיחק במועדון המקומי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנתוני אלנגה** בוויקישיתוף
* אנתוני אלנגה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Så påverkar Lindelöf lagkompisens landslagsval: "Klart jag säger det...", www.aftonbladet.se (בשוודית)
2. ↑  Liam Wood, Manchester United youngster Anthony Elanga in profile as he scores vs Wolves, Manchester Evening News, ‏23 במאי 2021 (באנגלית)
**לוּפִית** (שם מדעי *Arisarum*) הוא סוג צמח במשפחת הלופיים. שמו העברי מרמז על דמיונו לסוג הקרוב לוף. בארץ ישראל גדל מין אחד מסוג זה כצמח בר - **לופית מצויה**, הידועה גם בכינויה העממי **מטה אהרון**.

תיאור כללי
----------

הסוג לופית כולל 4 מיני גאופיטים, שתפוצתם בעיקר ים תיכונית. הם גדלים באזורים חמים, סלעיים, בבתה ותחת עצים.

השם העברי, כאמור, נגזר מהשם "לוף" בתוספת סופית הקטנה, לציון המידות הקטנה של מיני הסוג בהשוואה לצמחים אחרים ממשפחת הלופיים. השם המדעי Arisarum מזכיר אף הוא את שם הסוג לוף (arum), אולם מקורו לטיני קדום, והטיה שלו נזכרת עוד בכתביו של פליניוס הזקן, כשם שמתייחס לצמח ממשפחת הלופיים, אם כי לא ברור אם הכוונה דווקא לסוג זה.

תיאור מורפולוגי
---------------

מיני הלופית הם עשבים רב-שנתיים בעלי איבר אגירה תת-קרקעי מטיפוס פקעת או קנה-שורש. עלי הצמח ארוכי-פטוטרת, וטרפיהם רחבים יחסית ואופייניים למשפחה.

תפרחת הלופית אופיינית למשפחה מבחינה מורפולוגית, אך בשונה משאר סוגי המשפחה המיוצגים באגן הים התיכון, המתחל צבעו בהיר, ואין הוא מפיק ריח תסיסה או פגרים. המתחל צינורי, צבעיו ירוק ולבן לרוב בדגם מפוספס. השזרה מעוטת פרחים יחסית, וחסרת פרחים עקרים. הפריחה חלה עם לבלוב העלים. יחסי הגובה שבין התפרחת לעלים מהווים את אחד מנתוני ההגדרה החשובים לסוג זה.

פרי הלופית הוא מטיפוס ענבה המכילה מספר מועט של זרעים.

מיני הסוג
---------

Arisarum proboscideum
מובאים לפי סדר סיסטמטי

* *Arisarum vulgare* – לופית מצויה – המין רחב-התפוצה ביותר בסוג, והיחיד המיוצג בצמחיית ארץ ישראל.
* *Arisarum simorrhinum*
* *Arisarum aspergillum*
* *Arisarum proboscideum*

לקריאה נוספת
------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לופית** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לופית** |
| ויקימינים טקסונומיה בוויקימינים: **לופית** |

* כח יעקב, (1983). **החי והצומח של ארץ ישראל** כרך 11, הוצאת משרד הביטחון, תל אביב, עמ' 299–300.
* נעמי פיינברון-דותן ואבינעם דנין. (1991). **המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל**, ירושלים, הוצאת כנה, עמ' 903. (הספר בקטלוג ULI)
* כח, יעקב. (1988). הלופיים בישראל. **רֹתם – כתב עת לנושאי שדה בוטניים בארץ ישראל**, כרך 35, עמ' 33–35.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* Tropicos
 |

* הסוג לופית, באתר אגודת חובבי הלופיים הבינלאומית (באנגלית)
* לופית מצויה בבלוג של 'עננת' (בעברית)
גנרל **אוטו לנצל** (בגרמנית: **Otto Lancelle**;‏ 27 במרץ 1885 – 3 ביולי 1941) היה מפקד בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

לנצל נולד ב-27 במרץ 1885 בקסנטן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, להוריו האופטמן עמנואל לנצל ופאני לנצל. בשנת 1905 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-43, ובשנת 1914 הועבר לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-6, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי הפור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה פרש לנצל מהצבא, ובשנת 1923 הצטרף למפלגה הנאצית, ובשנת 1931 קיבל דרגת אוברפיהרר בSA.

בשנת 1935 התגייס לנצל מחדש לורמאכט, ומונה לקצין מטה ברגימנט הארטילריה ה-7. ב-1 באפריל 1938 הועלה לנצל לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-43, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-115. ב-1 בינואר 1939 הועלה שמידט לדרגת אוברסט, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה למפקד העיר פרנקפורט על האודר.

### מלחמת העולם השנייה

ב-24 באוקטובר 1939 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-168, וב-6 במאי 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-121. במהלך מבצע ברברוסה פיקד לנצל על הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-2 במסגרת הארמייה ה-16, וב-3 ביולי 1941 נהרג מפגיעת צלף באזור קראסלואו. לאחר מותו הועלה לנצל לדרגת גנרל לוטננט, והוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

קישורים חיצוניים
----------------

* אוטו לנצל (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16972975v (data)
* ISNI: 0000 0004 5101 1578
* VIAF: 316738486
* WorldCat: viaf-316738486

 |
**אוסקר אורבך** (1 בינואר 1905 – 15 בינואר 1997) היה פתולוג אמריקאי שעזר באופן משמעותי לגילוי הקשר בין עישון סיגריות לסרטן.

ראשית חיים וחינוך
-----------------

אורבך נולד במנהטן, ניו יורק. הוא היה הילד הבכור של המהגרים היהודים אירופאים, מקס וג'ני אורבך. הוא למד באקדמיית סטטן איילנד אך מעולם לא סיים את הלימודים בתיכון או בקולג'. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת ניו יורק, לאחר שהתקבל לשם על בסיס בחינות, הוא עזב את האוניברסיטה ללא תואר, כדי להתחיל ללמוד במכללה הרפואית של ניו יורק, הוא קיבל את תואר ה-MD שלו ב-1929. לאחר מכן הוא למד פתולוגיה בווינה, שם גם הכיר את אשתו.

קריירה
------

אורבך עבד בבית החולים Sea View של סטטן איילנד ובבית החולים Halloran. החל משנת 1952 עבד במינהל הוותיקים, במותו החזיק בתואר חוקר רפואי בכיר. הוא לימד רפואה בקולג' לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק במשך 12 שנים ובבית הספר לרפואה בניו ג'רזי במשך כ-30 שנה.

אורבך חקר את הקשר בין עישון לסרטן. מחקריו צוטטו בדו"ח המנתח הכללי על עישון משנת 1964.

אורבך נפטר במרכז הרפואי סנט ברנבאס בליווינגסטון, ניו ג'רזי, ב-15 בינואר 1997, בגיל 92.

ראו גם
------

* השפעות בריאותיות של עישון טבק

הערות שוליים
------------

1. ↑  Schneiderman, Harry ; Carmin, Itzhak J. *Who's Who in World Jewry; A Biographical Directory of Outstanding Jews*, p. 33. Pitman Publishing Corporation, 1955. Accessed February 21, 2013.
2. ↑  "Famous Staten Islanders from all walks of life". *Staten Island Advance*. 22 באפריל 2012. נבדק ב-28 ביוני 2019. `{{cite news}}`:  (עזרה)
תחרות חתירה בנמל טורסהאבן באולפסוקה
**אולפסוקה** (בפארואזית: **Ólavsøka**; מילולית: **התעוררתו של אולף**) הוא חג לאומי באיי פארו שחל ב־29 ביולי וחוגג את חייו של אולף השני, מלך נורווגיה, שהנהיג את הנצרות באיים.
יחד עם יום הדגל הפארואזי (המצוין מדי שנה ב־25 באפריל), אולפסוקה נחשב לחג הלאומי של איי פארו ונחגג ב־28 וב־29 ביולי.
החגיגות כוללות תהלוכות עם תזמורות, ערבי שירה, תחרויות ספורט, ופתיחת המושב השנתי של הפרלמנט הפארואזי בטורסהאבן הבירה.

28 ביולי
--------

החגיגות מתחילות ב־28 ביולי, יום לפני יום מותו של אולף. עוד קודם לכן משפחות רבות מעתיקות את מיקומן לטורסהאבן הבירה, בה נערכים רוב האירועים. במהלך היום נערכת תחרות החתירה המסורתית בנמל טורסהאבן, ובערב מתקיים ערב שירה בציבור (*Midnáttarsangur*, שיר חצות) במיקום מרכזי בעיר. בערב זה מתאספים אלפי פארואזים בלבוש פארואזי מסורתי לשיר שירי עם.

29 ביולי
--------

29 ביולי הוא יום מותו של אולף הקדוש, מלך נורווגיה שעל פי המסורת הנהיג את הנצרות באיים. ביום זה נהוג לערוך סעודות משפחתיות, ותהלוכת דגלים ותזמורות שבסופה ראש הממשלה של איי פארו נושא נאום הפותח מחדש את הפרלמנט הפארואזי (*Løgting*, דבר החוק) לאחר חופשת הקיץ. כמו כן, ביום זה נערך משחק כדורגל במסגרת ליגת העל של איי פארו, שהמנצחת בו זוכה לגביע מיוחד מידי נציג השלטון. משחק זה משוחק בטורסוולור (Tórsvøllur), האצטדיון הלאומי של איי פארו.

ראו גם
------

* איי פארו
* אולף השני, מלך נורווגיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אולפסוקה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  What is Ólavsøka?, faroeislands.fo (באנגלית)
2. ↑  #midnáttarsangur hashtag on Instagram, אינסטגרם
**ג'קאס הסרט** (באנגלית: **Jackass: The Movie**) הוא סרט מסוגת קומדיה אקסטרים שיצא לאקרנים בשנת 2002 המציג פעלולים של חברי התוכנית ג'קאס, לסרט סגנון זהה לסדרה ג'קאס. את הסרט ביים ג'ף טרמיין.

מבנה הסרט
---------

בתחילת הסרט מוצג הפתיח שמציג את כל הפעלולנים, כשהם נוסעים בעגלת סופר, כשבדרך מוצבות להם מלכודות ובסוף קטע הפתיחה, ג'וני נוקסוויל אומר את המשפט (שנאמר בכל הסרטים וכל פרקי הסדרה): "שלום קוראים לי ג'וני נוקסוויל וברוכים הבאים לג'קאס" ואז החבורה נזרקים מהעגלה אל דוכן. 

במהלך הסרט מוצגים מספר פעלולים ביניהם: צפירת צופר שמטרתו להפריע לאנשים לשחק גולף, השתנה על קרחון ואז אכילתו, הסנפת ואסאבי, ריקוד בעירום חלקי בציבור בתוך חנות ביפן, הדלקת זיקוק כשהוא קשור לישבן של הפעלולן, מלחמת מכוניות גולף, זחילה על מספר רב של מלכודות עכברים, מתיחה שמצולמת במצלמה נסתרת שבמהלכה ג'וני נוקסוויל מתחפש לאיש זקן שמרבה לקלל (על המתיחה הזו נוצר הסרט ג'קאס מציגים: חרא סבא) ועוד מספר רב של פעלולים מסוכנים.

קטע ידוע מהסרט הוא שהפעלולן ראיין דאן ערך מתיחה בו הוא מכניס לפי הטבעת שלו מכונית צעצוע ולאחר מכן ניגש לבית חולים ומתלונן שקשה לו ללכת מסיבה לא ידועה.

בסוף הסרט מוצגים חברי ג'קאס כשהם אנשים זקנים וריפ טיילור אומר: זה הסוף של ג'קאס.

הפעלולנים בסרט
--------------

הפעלולנים הראשיים בסרט שהשתתפו גם בכל פרקי הסדרה:

* ג'וני נוקסוויל (מיוצרי הסדרה ג'קאס וממפיקי הסרט)
* באם מרג'רה (ממפיקי הסרט)
* כריס פונטיוס
* ראיין דאן
* סטיב-או
* אהרן מקגי
* דייב אינגלנד
* ג'ייסון "ויי מן" אקונה
* פרסטון לייסי

בנוסף בסרט משתתפים עוד פעלולנים ושחקנים בתפקידים קטנים, כמו:

* ספייק ג'ונז (מיוצרי הסדרה ג'קאס וממפיקי הסרט)
* לומיס סתיו
* מני פואיג
* רייק יון
* מאט הופמן
* טוני הוק
* ראאב הימסלף
* ברנדון דיקמילו
* אפריל מרג'רה
* פיל מרג'רה
* ג'ס מרג'רה
* באטרבין

ביקורות והכנסות
---------------

הסרט קיבל ביקורות מעורבות של 48% ביקורות חיוביות לפי אתר Rotten Tomatoes, כשרוב הביקורות ציינו שהסרט קשה לצפייה ויש בו הרבה קטעים מגעילים. למרות זאת, הסרט היה הצלחה קופתית.

המשך
----

בשנת 2006 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 2" שממשיך עם הסגנון של הסרט הראשון. בשנת 2007 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 2.5", המכיל קטעים שירדו בעריכה מ"ג'קאס 2" וכן קטעים מאחורי הקלעים.

בשנת 2010 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 3D", שגם הוא באותו הסגנון של שני הסרטים הראשונים אך היה בתלת-ממד. בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס 3.5", המכיל חלקים של "ג'קאס 3D" שירדו מהעריכה. 

בשנת 2013 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס מציגים: חרא סבא" שמבוסס על המערכון הקבוע בסרטי ג'קאס, ובשנת 2014 יצא לאקרנים הסרט "ג'קאס מציגים: חרא סבא.5" המכיל קטעים מג'קאס מציגים: חרא סבא שירדו בעריכה וקטעים מאחורי הקלעים. 

חלק מחברי הצוות וההפקה דיברו על אפשרות לסרט רביעי בסדרת "ג'קאס" בעתיד, והסרט עתיד לצאת לאקרנים בתאריך 3 בספטמבר 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* "ג'קאס: הסרט", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ג'קאס: הסרט", באתר נטפליקס
* "ג'קאס: הסרט", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ג'קאס: הסרט", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ג'קאס: הסרט", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ג'קאס: הסרט", באתר Metacritic (באנגלית)
* "ג'קאס: הסרט", באתר אידיבי
* "ג'קאס: הסרט", באתר Hulu סרטים (באנגלית)
* "ג'קאס: הסרט", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7722165-5
* LCCN: no2003033657
* VIAF: 183723134
* WorldCat (עם VIAF): 183723134

 |
**אולפנת הגולן-קצרין** היא אולפנה בקצרין, האולפנה האזורית של בנות הגולן, הוקמה בתשע"ד ולומדות בה כ-200 תלמידות.

הקמה
----

האולפנה הוקמה על ידי רשת שעלי תורה באלול תשע"ד. בשנה הראשונה עמדה בראש האולפנה מרב ירקוני. המחזור הראשון כלל 18 תלמידות בכיתה ט', ועקב הביקוש הצטרפה תוך זמן קצר כיתה נוספת בשנתון שמעל: כיתה י'. עד שנה זו (2014) היו כל בנות הגולן נוסעות לטבריה ללמוד באולפנית טבריה. האולפנה הוקמה במבנה זמני בקצרין, מתוך כוונה לבנות מבנה קבע בהמשך. שנה לאחר הקמתה חל קרע בין המועצות המקומיות לבין רשת שעלי תורה, על אופייה וניהולה של האולפנה. בסופו של המאבק, עברה האולפנה לניהול משותף של מועצה אזורית גולן והמועצה המקומית קצרין. בשנת ה'תשע"ח התקבלו האישורים לבניית מבנה הקבע, אך בנייתו טרם החלה.

מאפיינים
--------

באולפנה לומדות כ-200 בנות. בראש האולפנה עומדים, נכון ל-2021, ורדית טפרברג - מנהלת, והרב שגיא כהן - רב האולפנה. האולפנה מלווה על ידי ועדה שממנות המועצות, בראש הוועדה עומד הרב אהרן איזנטל וחברים בה נציגי המועצות, נציגי ההורים מנהלת ורב האולפנה.

האולפנה לוקחת חלק בתוכניות חינוכיות חדשניות הכוללות למידה במרחבים וירטואליים, כמרחבי למידה מגוונים, למידה רב גילאית ושיתוף חינוכי של התלמידות בהחלטות ערכיות וחינוכיות. כמו כן מקיימת האולפנה שיתופי פעולה עם מכון שמיר למחקר, המכללה האקדמית כנרת ומכללת אוהלו.
בשנת הלימודים תשפ"א זכתה האולפנה בפרס החינוך המחוזי. בשנת הלימודים תשפ"ב הוקמה חטיבת ביניים המשויכת לאולפנה המיועדת לבנות המועצה המקומית קצרין.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר אולפנת הגולן
* אתר מועצה אזורית גולן

הערות שוליים
------------

1. ↑  רפאל לוי, שעלי תורה: גנבו לנו אולפנה, באתר ערוץ 7, ‏1 בספטמבר 2015
2. ↑  שישי בגולן, אולפנת הגולן הנהיגה דיון רב סוגיות, באתר שישי בגולן, ‏1 בדצמבר 2016
**הוֹנְשוּ** (ביפנית: **本州** (מידע • עזרה)) הוא האי הגדול ביותר באיי יפן, האי השביעי בגודלו בעולם והשני המאוכלס ביותר (אחרי ג'אווה).

הונשו שוכן בין האי הוקאידו הנמצא מעבר למצר צוגרו שבצפונו, והאיים שיקוקו וקיושו הדרומיים לו. אורכו כ-1300 קילומטר ורוחבו נע בין 50 ל-230 קילומטר. שטחו הכולל הוא כ-230,500 קילומטר רבוע (יותר מהאי הבריטי), המהווים כ-60% משטח יפן כולה.

הונשו הוא הררי וגעשי, ורעידות אדמה תכופות פוקדות אותו. הפסגה הגבוהה בו היא הר פוג'י המתנשא לגובה 3,776 מטר. נהרות רבים זורמים בו ובהם נהר שינאנו, הארוך בנהרות יפן.

נכון ל-2005 אוכלוסיית האי מנתה כ-103,000,000 נפש, המרוכזים בעיקר במישור קאנטו וסביב טוקיו ויוקוהמה. ערים חשובות אחרות באי הן קיוטו, אוסקה, קובה, הירושימה, סנדאי ונאגויה. כשלושה רבעים מערי יפן הגדולות והמודרניות שוכנות באי הונשו.

באי ישנם גם אזורים חקלאיים חשובים: ניאיגטה היא אזור גידול אורז נודע, במישורי קאנטו ונובי מגדלים אורז וירקות, ביאמאנאשי ואאומורי מגדלים פירות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הונשו** בוויקישיתוף
* הונשו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558666205171
* BnF: cb11981340t (data)
* GND: 4240123-9
* LCCN: sh86004882
* NARA: 10046149
* VIAF: 240423304
* WorldCat (עם VIAF): 240423304

 |
**ויליאם ג'ון "ג'ק" קרייסטון** (אנגלית: **William John "Jack" Crayston**;‏ 9 באוקטובר 1910, גריינג' אובר סנדס - דצמבר 1992) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.

חייו
----

קרייסטון שיחק עבור נבחרת בתי ספר מקומיים ועבור אולברסטון טאון לפני שעבר לנורת' בארו מהליגה השלישית ב-1928. הוא שיחק בבארו במשך שתי עונות לפני שעבר לברדפורד פארק אווניו מהליגה השנייה. בברדפורד הוא פיתח את יכולותיו והפך לקשר ימני חזק.

למרות ששבר את שורש כף היד ואת רגלו בעונת 1933/1934 הוא הוחתם על ידי מועדון הכדורגל ארסנל שזכה באליפות הליגה הראשונה, כאשר מטרת ההחתמה היא להביא מחליף לצ'ארלי ג'ונס. הוא הבקיע שער במשחק הבכורה שלו נגד ליברפול ב-1 בספטמבר 1934, שהסתיים בניצחון 8 - 1 לטובת ארסנל. קרייסטון הפך לשחקן הרכב קבוע בארסנל, ובהדרגה הדיח את פרנק היל מעמדת הקשר הימני. הוא זכה עם ארסנל באליפות הליגה בעונת 1934/1935 ו-1937/1938, ובגביע ה-FA בעונת 1935/1936.

בתקופה זו החל קרייסטון לשחק במדי נבחרת אנגליה. משחקו הראשון היה בניצחון 3 - 1 על נבחרת גרמניה ב-4 בדצמבר 1935, ובסך הכל הוא השתתף בשמונה משחקים עבור מדינתו בין 1935 ל-1937. הוא הבקיע שער אחד בלבד. משחקו האחרון היה בניצחון 5 - 4 נגד נבחרת צ'כוסלוביה ב-1 בדצמבר 1937.

מלחמת העולם השנייה מנעה את מה שהיה אמור להיות שיא הקריירה של קרייסטון; הוא הצטרף לחיל האוויר המלכותי במקביל להשתתפות במשחקי הכדורגל הלא רשמיים של תקופת המלחמה. אולם, בזמן המלחמה הוא נפצע באופן חמור בברכו במשחק נגד וסטהאם יונייטד שנערך ב-1943, וכתוצאה מכך הוא נאלץ לפרוש מכדורגל. הוא השתתף במדי ארסנל ב-207 משחקים בסך הכל, והבקיע בהם 17 שערים.

לאחר פרישתו המוקדמת ושחרורו מחיל האוויר הוא החליט לעסוק באימון. ביוני 1947 הוא התמנה לתפקיד עוזר המאמן של טום ויטאקר מארסנל. לאחר מותו של ויטאקר ב-1956 קרייסטון התמנה לממלא מקומו ב-24 באוקטובר, וב-21 בדצמבר הוא התמנה לתפקיד המאמן הקבוע. אולם, הוא עבד בארסנל במשך תקופה קצרה שלא הייתה מוצלחת; הוא לא הצליח להחתים שחקנים, ורמת המשחק של ארסנל ירדה. בעונת 1957/1958 המועדון סיים רק במקום ה-12 (הגרוע ביותר מזה 38 שנים) והפסיד באופן משפיל בגביע ה-FA לנורת'המפטון טאון מהליגה השלישית הדרומית. קרייסטון התפטר מתפקידו במאי 1958, וחודשיים לאחר מכן החל לאמן את דונקסטר רוברס. הוא החזיק במשרה זו עד לפרישתו ב-1961.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who. Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* מאמני ארסנל באתר הרשמי של המועדון

| מאמני ארסנל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הוליס (1894 - 1897) • מיטשל (1897 - 1898) • אלקוט (1898 - 1899) • ברדשו (1899 - 1904) • קלסו (1904 - 1908) • מורל (1908 - 1915) • מק'יואן (1915 - 1919) • נייטון (1919 - 1925) • צ'פמן (1925 - 1934) • *שו* (1934) • אליסון (1934 - 1947) • ויטאקר (1947 - 1956) • קרייסטון (1956 - 1958) • סווינדין (1958 - 1962) • רייט (1962 - 1966) • מיי (1966 - 1976) • ניל (1976 - 1983) • האו (1983 - 1986) • *ברטנשו* (1986) • גרהאם (1986 - 1995) • *יוסטון* (1995) • ריוק (1995 - 1996) • *יוסטון* (1996) • רייס (1996) • ונגר (1996 - 2018) • אמרי (2018 - 2019) • *יונגברי* (2019) • ארטטה (2019-) |

 |
**U-blox** היא חברה שווייצרית לייצור מוליכים למחצה אלחוטיים, ומודולים לשוק הצרכני, לשוק רכב ולשווקים תעשייתיים. החברה פועלת במודל מיקור חוץ כמעצב ויצרן של מעגלים משולבים. הפתרונות האלחוטיים שלה מחברים בין מכונות, כלי רכב, ואנשים כדי לאתר את המיקום המדויק שלהם, ומתקשרים באמצעות תקשורת קצרת טווח (WI-FI, Bluetooth) או רשתות סלולריות. 

באמצעות תיק המוצרים שלה הכולל צ'יפים, מודולים ופתרונות תוכנה ניתן לייצר תת-מערכות ומוצרים כדי למלא את הצרכים של ה"אינטרנט של הדברים" (IoT) וכן פתרונות M2M או Car2Car  מהירים ויעילים עלותית (Cost effective).

החברה רכשה כתריסר חברות לאחר ההנפקה הראשונית ב-2007, שתי הרכישות האחרונות היו Connectblue ב-2014 ו Lesswire ב-2015

שווי השוק של החברה מוערך (נובמבר 2016) בכ-1.34 מיליארד דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של U-blox
* www.u-blox.com - אתר החברה

הערות שוליים
------------

1. ↑  u-blox רוכש connectBlue
2. ↑  u-blox רוכש רכב לטווח קצר מודולים עסקים Lesswire

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 6092 8652

 |
**הדו"ח היומי** (נקראת גם **הדו"ח היומי VIP** בעונות VIP של "האח הגדול" ושל "הישרדות") היא תוכנית מגזין יומית בנושא תוכניות מציאות ("הישרדות" ו"האח הגדול") ובנושאי תרבות, בהנחיית קובי מחט, ששודרה החל מהעונה ה-9 של "האח הגדול" בערוץ 13. התוכנית ירדה מהאוויר ב-2020 בעקבות קיצוצים בערוץ, וחזרה לשידור ב-2021

מבנה התוכנית
------------

המגזין עוקב אחרי מה שקורה בכל יום בבית האח הגדול ומחוצה לו. בכל תוכנית מתארחים דיירי עבר שונים או אישיות מפורסמות המשמשים כפאנליסטים הנקראים "אחיינים". כאשר משודר המגזין במהלך עונה של "האח הגדול" מתראיין מודח מהתוכנית שהודח יום קודם לתוכנית.

היסטוריה
--------

המגזין עלה במאי 2018 עם עליית העונה התשיעית של "האח הגדול" והראשונה ברשת 13. בכך הוא החליף למעשה את התכנית "הערב", שהוגשה גם כן על ידי מחט ובר זוהר וירדה עקב רייטינג נמוך מהמצופה.

לאחר סיום העונה התשיעית של "האח הגדול" המשיך המגזין להיות משודר ועסק כול כולו בעיניי התרבות והבידור בישראל.

בעקבות עליית עונת ה-VIP השלישית של "האח הגדול" שונה שם המגזין ל"**הדו"ח היומי VIP**" ולאחר סיום העונה שונה השם בחזרה.

בעקבות מיזוג רשת וערוץ עשר, החל מ-16 בינואר 2019 עברה המגזין מהשעה 15:30 לשעה 15:00 על מנת להישאר באורך של שעה.
החל מה-22 באוקטובר 2019 עברה לשדר בשעה 16:00 כדי להחליף את הכל כלול שיצאה לפגרה.
החל מחודש נובמבר 2019 משודרת התוכנית בשעה 16:10, כאשר התוכנית טרמינל עברה לשדר ב-15:30, "כותרות היום" משודרת מ-16:00, ואילו מיד לאחר "הדו"ח היומי" משודרת "החדשות עם יעקב אילון" ב-16:55.

שידורה של התוכנית הופסק ב-7 באפריל 2020 בעקבות קיצוצים ברשת 13.

ב-2021, חזרה התוכנית לשידור אחרי שנה של הפסקה, ומשודרת לפני חדשות היום

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הדו"ח היומי
* הדו"ח היומי, ברשת החברתית פייסבוק
**קפיטול היל** (באנגלית: **Capitol Hill**) היא השכונה השנייה בצפיפותה בסיאטל שבמדינת וושינגטון שבארצות הברית אחרי שכונת בל-טאון (הממוקמת צפונית למרכז העיר) הידועה כמוקד משיכה להומוסקסואלים ולסביות וכמרכז לתרבות הנגד בעיר.

מקור השם שנוי במחלוקת. אחד הסיפורים גורס כי ג'יימס א. מור, עסקן נדל"ן אשר שרטט את תוואי השכונה, קרא לה בשם זה בציפייה כי ממשלת מדינת וושינגטון תעבור לסיאטל מאולימפיה. גרסה אחרת טוענת כי מור קרא לשכונה על שם שכונה בעלת שם זהה בדנוור שבקולורדו - עיר מוצאה של אשתו. היסטוריונים רבים מאמינים כי שילוב הגרסאות הנ"ל הוא המדויק ביותר.

לפני 1901 (השנה בה מור נתן לשכונה את שמה), קפיטול היל הייתה ידועה כ- **Broadway Hill** וכן עד שנות החמישים של המאה ה-19, כ- **Catholic Hill** עקב ריכוזה הגבוה של האוכלוסייה הקתולית באותה תקופה.

בתגובה לרצח ג'ורג' פלויד, כחלק ממחאות ג'ורג' פלויד, הכריזו מפגינים על הקמת האזור האוטונומי של קפיטול היל כאזור בעל שליטה אוטונומית ללא פעילות משטרתית (מחאת כיבוש (אנ')). נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, כינה את המפגינים "אנרכיסטים מכוערים" וקרא למושל וושינגטון ולראש העיר סיאטל להשתלט על האזור. ב-12 ביוני התקיים משא ומתן בין מפגיני תנועת חיי שחורים חשובים לרשויות על עזיבת המקום. לאחר שרבים מהמפגינים עזבו את האזור, השתלטו שוטרים ועובדי עירייה ב-1 ביולי על האזור ופינו ממנו את המפגינים הנותרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קפיטול היל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Seattle Police disperse protesters from occupied CHOP area after emergency order, CNN, Eric Levenson and Hira Humayun, July 1, 2020 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007535879605171
* LCCN: no98073751
* VIAF: 156254033
* WorldCat (עם VIAF): 156254033

 |
**ארפין הובהניסיאן** (בארמנית: **Արփինե Աշոտի Հովհաննիսյան**; נולדה ב-4 בדצמבר 1983) היא פוליטיקאית ארמנית, עורכת דין, לשעבר שרת המשפטים של ארמניה, ואחת מסגני הנשיא באספה הלאומית של ארמניה. הובהניסיאן היא גם האישה הראשונה אי פעם להחזיק בתפקיד שרת המשפטים בארמניה.

תחילת דרכה
----------

הובהניסיאן נולדה ב-4 בדצמבר 1983 בירוואן, בארמניה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית.

חינוך
-----

* 2000-2004 – למד וסיימה תואר במשפטים מאוניברסיטת ירוואן.
* 2004-2006 – קיבלה תואר שני מאוניברסיטת ירוואן.
* 2006-2009 – לימודי דוקטורט באוניברסיטת ירוואן. מועמדת לתואר במדעי המשפט.

קריירה
------

בין השנים 2007 - 2006, הובהניסיאן עבדה כמתמחה במשרד המשפטים, במחלקת הרפורמה המשפטית. מאז 2007 היא מרצה למשפט אזרחי באוניברסיטת ירוואן. בין 2007–2008, היא שמשה כסגנית ראש מחלקת חקיקה במשרד המשפטים, וב-2008 מונתה לסגנית ראש הלשכה של נשיא המדינה. 

בין 2008–2011 היא עבדה כיועצת ליו"ר האספה הלאומית, וב-2012 נבחרה כסגנית יו"ר האספה הלאומית בבחירות. הנשיא סרז' סרקזיאן מינה אותה כשרת המשפטים ב-2016, תפקיד שבמסגרתו היא גם חברה בקבינט/במועצה המנהלת של ארמניה. 

ב-2017 היא שוב נבחרה בבחירות לאספה הלאומית, ונבחרה כסגנית נשיא של האספה הלאומית.

הובהניסיאן תומכת בהשתתפות מוגברת של נשים בפוליטיקה הארמנית. כשהייתה שרת המשפטים היא גרסה שאין בארמניה אפליה נגד נשים בחוק, ושהסיבות למספרים הקטנים של נשים בתפקידי מנהיגות הן חברתיות. עם זאת, היא הכירה בפערים דה פקטו בין גברים ונשים בנושאים כמו שכר, ואף עסקה בכינון מדיניות בסוגיות כמו חופשות לידה לגברים, חופשות לידה בתשלום או ללא תשלום עבור נשים, ונושאים אחרים אשר משפיעים על היכולת של נשים להשתתף בחיים הציבוריים.

פרסים
-----

* מדליית מכיתר גוש על ידי נשיא ארמניה,2016
* תעודה מטעם יו"ר חבר המדינות העצמאיות
* מדליית זיכרון חגיגות ה-20 מטעם אוניברסיטת ירוואן

מבקרים
------

כשרת המשפטים, היא ספגה ביקורת על מותו של האסיר לשעבר ארתור סרקזיאן. ב-17 במרץ 2017, משתתפי הפגנה בירוואן דרשו להביאה לדין, כמו גם את כל החוקרים אשר דנו את סרקזיאן למעצר, אשר בעקיפין הוביל למותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארפין הובהניסיאן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "National Assembly of the Republic of Armenia - Official Web Site - parliament.am". *www.parliament.am*. נבדק ב-28 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Arpine Hovhannisyan appointed Armenia's Justice Minister". *news.am*. אורכב מ-המקור ב-2018-06-24. נבדק ב-28 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Biography of RA NA Deputy Speaker Arpine Hovhannisyan". *Առավոտ - Նորություններ Հայաստանից*. נבדק ב-28 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
4. ↑
5. ↑  Biogrphy of RA NA Deputy Speaker Arpine Hovhannisyan, Aravot
6. ↑  Ֆեյսբուքյան էջի գրառումները հանելով, ոչի՜նչ չի ջնջվում, Արփինե... Hraparak, March 2017
7. ↑  "Arminfo: In Liberty square a procession was started in memory of Artur  Sargsyan". אורכב מ-המקור ב-2017-03-19. נבדק ב-28 ביוני 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
"**החולה המדומה**" (בצרפתית: **Le Malade imaginaire**) היא קומדיה מאת מולייר, והמחזה האחרון שכתב, שהוצג לראשונה ב-1673. מולייר התמוטט על הבמה בהצגה הרביעית של המחזה (17 בפברואר 1673), בעת ששיחק בתפקיד הראשי, ומת מספר שעות לאחר מכן. הכיסא עליו התמוטט מולייר במהלך ההצגה ניצב עד היום בכניסה ל-Francaise, התיאטרון הלאומי של צרפת.

החולה המדומה, ציור מאת אונורה דומייה

תקציר העלילה
------------

הדמות הראשית במחזה היא ארגן ההיפוכונדר. הוא מציית בסבלנות להוראות הרופא שלו. ארגן רוצה שבתו אנז'ליק תינשא לרופא שבקש את ידה, מסיבות ברורות - אם יתחתנו, יהיה הרופא תמיד זמין לטפל בו. אנז'ליק מאוהבת בבחור בשם קליאנט, שאינו רופא. בעצה אחת עם טואנט, המשרתת של ארגן, אחיו בראלד מנסה לרפא את ארגן מן הקיבעון שלו בדבר רופאים. יחד, הם משכנעים את ארגן להעמיד פני מת, כדי לוודא מי אוהב אותו באמת ובתמים. ביצוע התוכנית מעלה שאשתו השנייה של ארגן מעוניינת בכספו בלבד, בעוד שבתו אוהבת אותו מאוד. אחרי שארגן "שב לחיים" הוא נותן את הסכמתו לנישואי אנז'ליק עם קליאנט, בתנאי שקליאנט יהיה רופא. קליאנט מסכים, אך בראלד מציע לארגן להיות רופא בעצמו. ארגן מסכים, ובראלד אומר כי הוא מכיר אנשים המסוגלים ללמד את ארגן להיות רופא בו בערב.

תרגומים לעברית
--------------

המחזה תורגם מצרפתית לעברית כמה פעמים ויצא לאור בהוצאות שונות:

* שאול טשרניחובסקי: "החולה בעיניו", 1932, בתוך "כתבי שאול טשרניחובסקי", הוצאת ועד היובל. כלה בהבימה.
* נתן אלתרמן: "החולה המדמה", 1959, הוצאת הקיבוץ המאוחד.
* יהושע סובול: הוצאת אור-עם, 1990.
* נסים אלוני: הועלה בתיאטרון הקאמרי בסוף 1990, ובתיאטרון החאן ב-2013.
* אלי ביז'אווי: נוסח עברי לגרסה מחודשת למחזה שעלתה בתיאטרון הבימה בשנת 2019, בימוי: אילן רונן.

הועלה לראשונה בעברית ב-1925.

הועלה בתיאטרון "האהל" בשנת 1953 ובשנת 1965.

הועלה בעיבוד מקוצר על ידי תזמורת הבארוק ירושלים עם ששון גבאי ושבעה זמרים בשלוש הופעות שונות במרץ 2012. עיבוד זה כולל את המוזיקה המקורית שכתב למחזה מלחין הבארוק הצרפתי מארק-אנטואן שרפנטייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **החולה המדומה** בוויקישיתוף
* החולה המדומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* החולה המדומה בתרגום שאול טשרניחובסקי באתר פרויקט בן יהודה
* על התרגום של נתן אלתרמן באתר נתן אלתרמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  א. צורף, "החולה ־ המדומה ", הארץ, 16 באוגוסט 1934
2. ↑  מולייר, מולייר - גברים בתפקידי נשים, חדשות, 14 בדצמבר 1990
3. ↑  מאיה נחום שחל, ביקורת הצגה: "החולה המדומה" בתיאטרון החאן, באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2013  
מיכאל הנדלזלץ, "החולה המדומה": מכניסים את מולייר למוסך, באתר הארץ, 23 באפריל 2013
4. ↑  עכבר העיר, החולה המדומה, באתר הארץ
5. ↑  דוד הופשטיין, ,החולה המדומה" בתא"י, הארץ, 20 בדצמבר 1925
6. ↑  חיים גליקשטיין, החולה המדומה" באהל" "", למרחב, 10 בדצמבר 1965
7. ↑  חגי חיטרון, חוש הומור גמיש, באתר הארץ, 27 במרץ 2012

| מבחר ממחזותיו של מולייר |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| הענוגות הנלעגות (1659) • בית ספר לנשים (1662) • טרטיף (1664) • שונא הבריות (1666)הקמצן (1668) • גם הוא באצילים (1670) • תעלולי סקפן (1671) • החולה המדומה (1673) |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12292825p (data)
* GND: 4099318-8

 |
מיקום ארץ אדוארד השביעי (מסומן בכתום בשטח חסות רוס
**ארץ אדוארד השביעי** (באנגלית: **King Edward VII Land**) או **חצי האי אדוארד השביעי** הוא חצי אי גדול, מכוסה קרח, היוצר את הקצה הצפון-מערבי של ארץ מרי בירד באנטארקטיקה. חצי האי בולט אל תוך ים רוס בין מפרץ זולצברגר והפינה הצפון-מזרחית של מדף הקרח רוס, ומהווה חלק משטח חסות רוס. חצי האי אדוארד השביעי מתוחם במדף הקרח רוס מדרום-מערב, מפרץ אוקומה ממערב, וממזרח במפרץ זוצברגר וחוף זונדרס, כולם שוכנים בעיקר על ים רוס/האוקיינוס הדרומי באנטארקטיקה. הקצה הצפון-מערבי של חצי האי הוא כף קולבק. חצי האי אדוארד השביעי נמצא ב-77°40′S 155°00′W﻿ / ﻿77.667°S 155.000°W﻿ / -77.667; -155.000

בול ניו זילנדי שהודפס מחדש לשימוש בארץ אדוארד השביעי
החוף המערבי הוא חוף שירז. מצפון וממזרח נמצא מדף הקרח סווינברן.

חצי האי אדוארד השביעי התגלה ב-30 בינואר 1902 על ידי משלחת דיסקברי (1904-1901) בהנהגת רוברט פלקון סקוט, שכינה אותו ארץ אדוארד השביעי על שם המלך אדוארד השביעי. קו החוף נחקר עוד במסגרת משלחת נמרוד בהנהגת ארנסט שקלטון בשנים 1909-1908, והנחיתה הראשונה הייתה של המשלחת היפנית לאנטארקטיקה בהנהגת שיראז נובו בשנת 1912. שמו של חבל הארץ שונה ל"חצי האי אדוארד השביעי" אחרי שטבעו כחצי-אי נקבע במסע חקר שניהלה משלחת בירד לאנטארקטיקה (1935-1933) ומשלחת השירות האנטארקטי של ארצות הברית (1941-1939).

רוב חצי האי נמצא בשטח החסות רוס, שבחזקת ניו זילנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארץ אדוארד השביעי** בוויקישיתוף
**הינדוסטן אמבסדור** (אנגלית **Hindustan Ambassador**; הינדי **हिंदुस्तान एम्बैसेडर**) היא מכונית הודית תוצרת הינדוסטן מוטורס, שיוצרה בשנים 1957–2014. 

המכונית מבוססת על דגם המכונית מוריס אוקספורד סדרה 3 (Morris Oxford III), אשר יוצרה בבריטניה בין השנים 1956–1959. היוזמה לייצור הרכב בהודו החלה בשנת 1948 והתממשה עם תחילת הייצור בשנת 1957. הרכב זכה להצלחה רבה, ונחשב משך שנים לרכב ההודי האולטימטיבי, המותאם בצורה הטובה ביותר למערכת הכבישים המשובשת. הוא אומץ על ידי צמרת השלטון ההודי, ושימש רבים מחבריה עד תחילת המאה ה-21. האמבסדור הוא עדיין אחד מכלי הרכב הנפוצים ביותר ברחבי המדינה, במיוחד בשל הפופולריות הרבה שלו בקרב נהגי מוניות. 

בשנת 1993 נעשה ניסיון כושל לייצא את הרכב לבריטניה. במכוניות הותקנו מערכת חימום כדי להתאימן לאקלים המקומי וחגורות בטיחות כדרישת התקן האירופי, אך כלי רכב מעטים בלבד נמכרו והיבואן פשט את הרגל. מאז שנת 2002 שוב שווקה ההינדוסטן אמבסדור בבריטניה על ידי חברת מרלין גראג'ס (Merlin Garages). 

בשנים האחרונות לייצורה, שווקה המכונית עם מנועי בנזין 1.8 ליטר ומנועי דיזל 1.5 או 2.0 ליטר. כל הדגמים היו באורך של 4,325 מ"מ, ברוחב של 1,662 מ"מ ובגובה של 1,593 מ"מ, ומשקלם נע בין 1,104 ל-1,200 ק"ג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הינדוסטן אמבסדור** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הינדוסטן אמבסדור
* אתר היבואן הבריטי(הקישור אינו פעיל)
* רועי צוקרמן, נא להכיר - הינדוסטאן, באתר ynet, 7 ביולי 2003
* סרט הודי: אמבאסדור קלאסיק
**דוסה** היא חביתית דקה ופריכה העשויה מבלילה מותססת של אורז וקטניות האופיינית למטבח של דרום-הודו. הדוסה מוגשת בדרך כלל עם מלית של תבשיל ירקות, ולצידה מטבלים אופייניים כמו סמבר וצ'אטני.

על המנה
-------

מסאלה דוסה מקוצ'ין, קראלה, הודו.
הבלילה הבסיסית לדוסה עשויה מאורז, קטנית מסוג אוראד וזרעי חילבה. אוראד (אנ') היא קטנית בהירה, המזכירה בצורתה מש והיא בעלת קליפה שחורה. תהליך ההכנה של הבלילה כולל השריה של האורז והקטניות, טחינה שלהם למרקם חלק והתססה של הבלילה במשך 12–16 שעות. להכנת הדוסה משתמשים לרוב במחבת גדולה וכבדה הנקראת טאווה (אנ'), המזכירה מחבת להכנת חביתיות (קרפים). בלילת הדוסה משמשת גם להכנת המאכל אידלי (Idli) האופייני גם הוא למטבח של דרום הודו.

היסטוריה
--------

הדעות חלוקות באשר למקורות הדוסה: היסטוריון האוכל אצ'איה טוען כי המאכל היה נפוץ במדינת טאמיל העתיקה, וההיסטוריון תהנקאפאן נאיר סבור כי מקור הדוסה באזור שכיום הוא קארנאטאקה.

מאכלים נוספים המבוססים על אותה בלילה
------------------------------------

* אוטאפאם (אנ'): חביתית עבה יותר ועליה תוספות של עשבי תיבול וירקות.
* אידלי (אנ'): לחמניות קטנות מאודות בתוך סיר מיוחד עם שקעים.

דוסה במטבח היהודי-קוצ'יני
-------------------------

במטבח האופייני ליהודי קוצ'ין נפוץ המאכל "דושה" ויש לו כמה אופני הכנה. בספרו של רן שנער "הארי קארי" (הספר בקטלוג ULI) מוזכרות שתי גרסאות של הדושה: הדושה הבסיסית - חביתית רכה העשויה קמח, ביצים, שומן, שמרים ומים, ודומה יותר לבלינצ'ס מהמטבח המזרח-אירופי. הגרסה השנייה היא "קרלה דושה" הדומה יותר לדוסה. הבלילה בגרסה זו עשויה מתערובת של אורז ועדשים כתומות שהושרו ונטחנו למחית חלקה יחד עם יוגורט, והיא עוברת תהליך תסיסה במשך 4–6 שעות.

ראו גם
------

* חביתית
* לחוח
* נאן
* קולצ'ה
*

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דוסה** |

* צ'יפאפאם - מאכלי יהדות קוצ'ין: בלוג

הערות שוליים
------------

1. ↑  קאנדה: ದೋಸೆ, דוסֶה [d̪oːse]; טולו: ದೋಸೆ, דוסֶה [d̪o:se]; מלאיאלאם: ദോശ, דושָה [d̪oːɕa]; טמילית: தோசை, טוסאי [t̪oːsʌj]; טלוגו: దోస, דושָה [d̪oːɕe]
2. ↑  דוסה (Dosa) ואידלי (Idli), באתר קינמונה, ‏7/2/17
3. ↑  Achaya, K. T. **The story of our food**, Hyderabad, A.P.: Universities Press (India), 2000, מסת"ב 81-7371-293-X
4. ↑  Thankappan Nair, P. **South Indians in Kolkata : history of Kannadigas, Konkanis, Malayalees, Tamilians, Telugus, South Indian Dishes, and Tippoo Sultan's Heirs in Calcutta**, Kolkata: Punthi Pustak, 1st ed, 2004
5. ↑  רן שנער, **הארי קארי - מאכלים הודיים**, תל אביב: תמר הוצאה לאור, תשמ"ב 1982
**סלאטקו** (בסרבית: **слаткō**, בבולגרית: **сладко** ("מתוק")) הוא סוג של ריבה העשויה מעלי כותרת של ורדים או מפירות, המנה משתייכת למטבח הסרבי ולמטבח הבולגרי. כל סוג של פרי יכול להיות מרכיב בריבה, למשל תותי שדה, אוכמניות, שזיפים או דובדבנים. בסרביה והן בבולגריה נהוג שהאורחים מקבלים מנה של סלאטקו לצד כוס מים מרווה מיד עם היכנסם לבית. לאורחים נכבדים במיוחד נהוג להציע מנה כפולה של סלאטקו, וכן כל אורח רשאי לבקש מתוך נימוס למארח מנה נוספת. את המנה הראשונה מגישים עם כפית אחת ועבור כל מנה אחרת מחליפים את הכפית. לבקש טעימה שלישית או יותר מהסאלטקו נחשבת לחוצפה. לפי המסורת בבולגריה ובסרביה נהוג לשאול את האורחים אם הם רוצים מנת סלאטקו או מנת ריבה פשוטה (למשל ריבה קנוייה). 

שלא בתור מנת אירוח, אלא כקינוח, מצפים את הסלאטקו מעל גלידה ומעל ופלים או שמורחים אותה בתוך פנקייק.

גרסאות שונות
------------

ריבת סלאטקו מסורתית מוכנת מתותים שלמים, שזיפים מעט בוסריים או דובדבנים חמוצים. במתכונים אחרים נעשה שימוש בפטל, דובדבנים מתוקים, קוביות אבטיח, עלי כותרת של ורדים, חבושים, ענבים, תאנים, חצאים או רבעים של משמשים קלופים, אפרסק, אוכמניות וכן דומדמניות אדומות. אם מכינים את הסלאטקו משזיפים נהוג להוסיף לריבה אגוזים או שקדים או לתוך גרעיני הפרי. לתוך הריבה ניתן לרסק גם פירות יער מוקפאים או פירות קרים, אך בהתאם יש לרכך את הריבה ולהאריך את זמן הכנתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סלאטקו** בוויקישיתוף
**אלברט פון שוך** (בגרמנית: **Albert von Schoch**;‏ 23 ביולי 1860 – 8 במרץ 1943) היה גנרל גרמני, שפיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון שוך נולד ב-23 ביולי 1860 במינכן, לקרל וילהלם שוך שהיה אוברסט במטכ"ל הבווארי ולמריה היינה היימן מנירנברג. סבו יוהאן ארהרד שוך היה מנהל מנזר שטינגינגן, ואילו הסבא רבא שלו היה יוהאן פליקס שוך, שהיה מהפכן שווייצרי שנידון למוות. אחיו גוסטב, אמיל וקרל היו אף הם גנרלים בצבא הקיסרות הגרמנית. ב-1879 התגייס לצבא הבווארי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, ובשנת 1904 הוא מונה למפקד גדוד ברגימנט הרגלים הבווארי ה-11 (פון דר טאן). בשנת 1909 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים הבווארי ה-3 (קרל, נסיך בוואריה). עבור שירותיו הוענק לו עיטור מסדר הכתר של בוואריה, והוענק לו תואר האצולה פון שוך.

בשנת 1911 הוא ירש את אחיו קרל כמנהל האקדמיה למלחמה, ובשנת 1912 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד חטיבת הרגלים הבווארית ה-3 באאוגסבורג. בשנת 1913 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט ומונה למפקד הדיוויזיה הבווארית ה-1.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון שוך מפקד הדיוויזיה הבווארית ה-1, אשר נערכה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס הבווארי הראשון במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה, והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. בשנת 1915 הועבר רגימנט מהדיוויזיה לקורפוס האלפיני, אשר נשלח לחזית האיטלקית. הדיוויזיה לקחה חלק בקרב לורן, ולאחר מכן במלחמת החפירות באזור פיקרדי, פרון ואראס. הדיוויזיה השתתפה בקרב ורדן ובקרב על הסום, ובינואר 1917 הועלה פון שוך לדרגת גנרל חיל הרגלים ומונה למפקד הקורפוס ה-63 ברומניה, עליו פיקד עד סוף המלחמה.

לאחר המלחמה פרש פון שוך מהצבא והתגורר במינכן, עד מותו ב-8 במרץ 1943.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליתר דיוק הפיקוד הכללי מס' 63 - **Generalkommando zbV 63**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 116849738
* ISNI: 0000 0003 5840 9098
* NTA: 154981974
* SUDOC: 145523713
* VIAF: 207293525
* WorldCat: viaf-207293525

 |