recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יִרְכַבְתֻם** (באמורית בתעתיק אכדי: **ir-kab-tum**, שחזור: **yirkabtum**, במשמעות "(האל) ירכב";‏ מלך בין 1675–1650 לפנה"ס לערך, על פי הכרונולוגיה התיכונה) היה המלך השביעי בשושלת ימחד האמורית, שמרכזה שכן בעיר חלב שבסוריה. הוא ירש את אביו, המלך ניקמי-אפוח.

תקופת מלוכתו
------------

המידע אודות תקופת מלוכתו של ירכבתום מופיע בשני מקורות: בשבר מכתב חתי ובלוחות שנמצאו באללח', שהם המקור העיקרי למידע אודותיו. על פי הטקסטים שנמצאו, הוא היה פעיל, בדרך של רכישת ומכירת קרקעות, בהתאמת הגבול בין ממלכת ימחד והממלכה הואסלית של אללח', יחד עם אמיתכום מלך אללח'. הוא יצא למסע מלחמה באזור נשתרבי (Nashtarbi), ששכנה ממזרח לפרת, בעקבות מרד של נסיך חורי בעקבות עליית כוחן של נסיכויות חוריות בצפון מזרח סוריה. חשיבות המסע באה לידי ביטוי בכך ששימשה לציון תאריך על גבי תעודות משפטיות.

ירכבתום כרת ברית שלום בשמו של מלך אללח' עם סמומה מלך העפירו, שחיו בתחום ממלכת אללח' והיוו מרכיב בולט באוכלוסייה, תוך שהוא מציין את החשיבות והסכנה של המצאות לוחמים עצמאיים באזור.

את ירכבתום ירש ירים-לים השלישי, שהיה אחיו ואולי בנו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mary E. Buck, "Western Amorite Corpus", in: **The Amorite Dynasty of Ugarit**, Brill, 2020 p. 301
2. ↑  Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge‏, 2006, עמ' 253–254
3. ↑  Douglas R. Frayne, **The Royal Inscriptions Of Mesopotamia Early Periods, Volume 4: Old Babylonian Period (2003-1595 BC)**, University of Toronto Press, 1990, עמ' 794, מסת"ב 0-8020-5873-6
4. ↑  Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC מאת William J. Hamblin, הוצאת Routledge,‏ 2006, עמ' 255
5. ↑  Herbert Bardwell Huffmon, Frank A. Spina, Alberto Ravinell Whitney Green, The Quest for the Kingdom of God: Studies in Honor of George E. Mendenhall, Eisenbrauns, 1983, p. 200

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ניקמי-אפוח 1700–1675 לפנה"ס** | **מלך ימחד: ירכבתום  1675–1650 לפנה"ס, על פי הכרונולוגיה התיכונה** | **הבא**:**ירים-לים השלישי 1650–1625 לפנה"ס** |
**הלילה שהם לקחו את מיס יפה** (באנגלית: **The Night They Took Miss Beautiful**) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מ-1977.

עלילה
-----

במסגרת תחרות יופי בינלאומית הנערכת במיאמי חמש המתמודדות שעלו לשלב חצי הגמר טסות לנסאו, לנסיעה מצטרפים גם מנחה התחרות והאמא של הנציגה האמריקאית בתחרות. בשדה התעופה אף אחד לא מבחין בשני אנשים הלבושים בסרבל של מכונאי העולים לטיסה תוך כדי שהם מסתירים את עצמם, השניים הם חברי קבוצת טרור מהפכנית מסוג הדומה לצבא השחרור הסימביונזי, הם חוטפים את המטוס והורגים את טייס המשנה, הטייס הראשי שנותר בחיים מוריד את המטוס לגובה 200 מטר והם נוחתים על אי לא מיושב שיש בו מבנים ממלחמת העולם השנייה.

המנהיגה של הטרוריסטים דורשת כופר של חמישה מיליון שקל ולא תהרוג את הנמצאים על המטוס. מנהל האבטחה בנמל התעופה מייק אוטול פוגש שני סוכנים ממשלתיים והוא המום לדעת שלממשלה אין כל כוונה לשלם את הכופר, הוא מבין שהתקווה היחידה של השבויים נמצאת בידיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "The Night They Took Miss Beautiful", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "The Night They Took Miss Beautiful", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**קומאר** (מרוסית: Комар; מילולית: יתוש) הוא קוד נאט"ו לסדרה של 112 ספינות טורפדו, ששודרגו לספינות טילים מתוצרת ברית המועצות.

תכנון ובנייה
------------

הספינות שהיו בנויות בחלקן מעץ תוכננו ונבנו לאחר מלחמת העולם השנייה כספינות טורפדו מדגם פ-183 שבהן בשני משגרי טורפדו 533 מ"מ נגד ספינות, בנוסף הייתה גרסה ציידת צוללות שצוידה בסונאר ופצצות עומק. בשנת 1956, חומשו הספינות בשני משגרי טילי "סטיקס" במקום שני משגרי הטורפדו ותותח ה 25 מ"מ האחורי, ובכך הפכו את הספינות לספינות הטילים הראשונות.

שימוש בחיל הים המצרי
--------------------

ספינת טילים קומאר מצרית במפרץ סואץ בקרבת דבור ישראלי, ספטמבר 1975.
מצרים רכשה שבע ספינות קומאר בשנים 1962–1967 ששרתו עד שנות ה-90 של המאה ה-20.

ב-21 באוקטובר 1967 שתי ספינות קומאר מצריות טיבעו את המשחתת הישראלית אח"י אילת. היה זה הירי המבצעי הראשון של טילי ים-ים. המשחתת הישראלית לא הייתה מצוידת בטילים אלא בתותחים. כמו כן לא היו ברשותה אמצעי הגנה נוספים שהיו בתהליך פיתוח ויועדו לספינות הסער שתוכננו להחליף את המערך הישן של המשחתות וספינות הטורפדו. מכיוון שלא התפתח קרב בין הצדדים למצרים לא היו נפגעים.

במהלך מלחמת יום הכיפורים שהו שני סט"ילים מסוג קומאר בים סוף ומנעו מהמטכ"ל הישראלי להפעיל את מבצע אור ירוק ואור לבן להנחתת כוחות שריון בעומק מצרים באמצעות נחתות. לפיכך יזם צה"ל את מבצעי מגבית שבמהלכם הושמדו שני הסטי"לים באמצעות כוחות מיוחדים ללא אבדות לצה"ל.

בשנות השמונים המצרים בנו שישה סטי"לים דומים, חדישים יותר שנקראו "אוקטובר".

שימוש בחיל הים הסורי
--------------------

הסורים רכשו בראשית שנות השבעים 9 ספינות קומאר. ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים, בלילה שבין ה-6 ל־7 באוקטובר 1973, השתתפו שני סטי"לים מדגם קומאר בקרב לטקיה שהיה קרב טילי הים הראשון בעולם. במהלך הקרב הוטבעו שני הסטי"לים הסוריים על ידי סטי"לים ישראליים. בהמשך המלחמה נפגעו סטי"לי קומאר נוספים על ידי חיל הים הישראלי מבלי שהצליחו לגרום לנזק כלשהו לספינות חיל הים.

מקורות וקריאה נוספת
-------------------

* גיליה אראל, **קומאר - טרפדה נושאת טילים**, 'מערכות ים' 64, ספטמבר 1963 עמ' 57.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספינות הטילים מסדרת קומאר** בוויקישיתוף
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**חיים יהודה הורוביץ** (~ה'תר"ם, 1880 – ה'תש"ב, 1942) היה עסקן ושתדלן חסיד בעלז מסטז'יז'וב וז'שוב, בעל קשרים בממשל הגליצאי ולאחריו בזה הפולני.

ביוגרפיה
--------

נולד למשפחת רבנים חסידיים מיוחסת. צאצא של הרב נפתלי צבי הורוביץ, מייסד חסידות רופשיץ ואדמו"רה הראשון. אביו, הרב אלתר זאב הורוביץ, היה אחד משני רבנים שטענו לכתר רבנות הקהילה היהודית בסטז'יז'וב, ובנו של הרב אברהם אבא הורוביץ שהיה רב בעיר שנדישוב. אמו הייתה הרבנית יהודית רדימישלר, בתו של הרב סנדר רדימישלר מהעיר מעליץ.

בבגרותו החל לעסוק בעסקנות לטובת הקהילה היהודית, הוא לא תכנן לכהן כרב והחל ליצור קשרים במסדרונות השלטון. בין חבריו היו אישים שנעשו לימים בעלי עמדות מפתח וראו בו מי שדרכו יוכלו להוביל מהלכים מול הקהילה היהודית. מאידך, כאביו היה ממתנגדי התנועה הציונית, ובשל כך עורר את חששם והתנגדותם של אנשי התנועה בעירו.

בשל קשריו בממשל, נקרא בקרב היהודים בכינוי "שר החוץ של בעלז". הוא התגורר בז'שוב.

לאחר פטירת אביו, הביא למינויו של בנו הרב קלונימוס קלמן הורוויץ (YI') כרבה הרשמי האחרון של סטז'יז'וב. הבן נמלט עם פרוץ מלחמת העולם השנייה למזרח פולין ונשלח בידי הסובייטים לרוהאטין, שבה שהה עד כיבוש האזור בידי הנאצים, מקום קבורתו לא נודע.

ר' חיים יהודה הורוביץ התגורר עם משפחתו בז'שוב, הוא ובני משפחתו גוועו ברעב בעת שהסתתרו במרתף סמוך לביתם.

לקריאה נוספת
------------

* מאיר וונדר, **ר' חיים יהודה ב"ר אלטר זאב הורביץ**, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ב, עמ' 208

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק ברגלס, **מנהיגיה הרוחניים והאדמיניסטרטיביים של הקהילה** (עמ' 28–29), בתוך יצחק ברגלס, שלמה יהלומי (דיאמנט), ‏ספר יזכור לקהילת סטריזוב והסביבה, בספריית העיר ניו יורק, דפוס הפועל המזרחי, תל אביב, 1969 (תמונה 32)
**ג'רמי מ. פלינט**  (באנגלית: **Jeremy M. Flint**; נולד ב-30 באוגוסט 1928 ונפטר ב 15 בנובמבר 1989) היה שחקן ברידג' בריטי מצטיין וכותב ספרי ברידג'. הוא היה גם חובב נלהב של מרוצי סוסים.

חייו וקריירת הברידג' שלו
------------------------

פלינט היה בנו של רופא מנתח מלידס. הוא למד משפטים ב-Radley College, אבל ויתר על עיסוק בתחום לימודיו.

פלינט ייצג את בריטניה בשבע אליפויות אירופה ובחמש אליפויות עולם לקבוצות והשתתף פעמיים באליפויות עולם לזוגות.כחבר הנבחרת הבריטית זכה באליפות הליגה האירופית בשנת 1963 וסיים במקום השני בתחרות לנבחרות באולימפיאדה בשנת 1960 ובאליפות העולם לנבחרות (Bermuda Bowl) בשנת 1987.  הוא שיחק באופן סדיר גם   Rubber bridge ושש בש.הוא התפרנס ממשחקי ברידג' ושש בש ומעבודה ככתב ברידג'.  

בביקור ארוך בארצות הברית בשנת 1966 בו שיחק עם Peter Pender הוא זכה לדרגת Life Master תוך 10 שבועות בלבד. זה היה הזמן הקצר ביותר, ששחקן כלשהו קיבל את הדרגה. שיאו החזיק מעמד עד שנת 1989. בשנה זו השיגה השחקנית הגרמנייה סאבין אוקן (באנגלית: Sabine Auken)) את הדרגה תוך 8 שבועות.

פלינט כתב ביחד עם טרנס ריס כמה ספרים וביחד איתו חיבר את שיטת ההכרזה Little Major. ואת קונבנציית Multi 2 Diamonds.  
פלינט היה העורך של מדור הברידג' של הטיימס. הוא כתב כמה ספרים חשובים והשתתף בתוכניות טלוויזיה על ברידג'.

מנישואיו הראשונים לסוזאנה היו לו שני בנים. אשתו השנייה, הונור, הייתה שחקנית ברידג' מצטיינת, ששיחקה בתחרויות בינלאומיות. פלינט נפטר ממחלת הסרטן

ספריו
-----

* Flint, Jeremy, and Freddie North. 1970. Tiger Bridge: the game at the top. Hale, London.
* Flint, Jeremy, and Freddie North. 1971. Bridge in the Looking Glass. Cassell, London.
* Reese, Terence, and Jeremy Flint. 1979. Trick 13. Bibliagora. – a novel
* Flint, Jeremy, and Freddie North. 1980. How to Win More at Racing. Sphere, London.
* Flint, Jeremy, and Richard Sharp. 1980. Competitive Bidding. Cassell, London.
* Flint, Jeremy, and David Greenwood. 1980. Instructions for the Defence. The Bodley Head, London.
* Flint, Jeremy. 1983. Bridge with The Times. Country Life, London.
* Flint, Jeremy. 1983. Grand Slam. Country Life & Newnes, London. Flint, Jeremy. 1986. The Winning Edge. Faber & Faber, London.
* Flint, Jeremy and Terence Reese. 1991. Bridge with the Professional Touch.
* Gollancz, London. – 50 deals from Flint's column in The Times, selected and edited by Reese.

ראו גם
------

* טרנס ריס
* ויקטור מולו
* אנדרו רובסון

 קישורים חיצוניים
-----------------

* Jeremy Flint international record at the World Bridge Federation(הקישור אינו פעיל), WBF
* Multi Two Diamonds(הקישור אינו פעיל), Bridge Guys

הערות שוליים
------------

1. ↑  Multi Two Diamonds

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 3048 3729
* LCCN: n50003565
* NTA: 072741279
* VIAF: 18464481
* WorldCat: lccn-n50003565

 |
תעודה ובה תוצאת מבחן הסקר
**מבחן הסֶקֶר** הוא שמו של מבחן ידע כללי שנערך לכל תלמידי כיתות ח' בישראל החל משנת 1955 ועד 1972 תחת הנהגתו של שר החינוך דאז זלמן ארן. המבחן עצמו היה חלק מתוך "סקר רמה כללית", שהנהיג משרד החינוך, אשר כלל גם את ציוני התלמיד באותה השנה. מטרות מבחן הסקר הייתה לייעד את התלמידים בין חינוך בבית ספר עיוני (גימנסיה) לחינוך בבית ספר מקצועי. חלוקה זו בין חינוך עיוני למקצועי חרצה את גורלם של מאות אלפי תלמידים בישראל והסלילה חלקם למקצועות מסוימים שהם או הוריהם לא בהכרח רצו בהם. החלוקה בין בתי הספר השונים יצרה פער גדול בין התלמידים. בעוד תלמיד שסיים בהצלחה תיכון בבית ספר עיוני זכה לתעודת בגרות, תלמיד אשר סיים בהצלחה בית ספר תחת החינוך המקצועי לא זכה לתעודת בגרות ולא לתעודה מקצועית מוכרת. תלמיד שרצה לקבל תעודה מקצועית היה צריך לגשת למבחן של משרד העבודה ולא משרד החינוך. רק מיעוט קטן של תלמידים ניגש לבחינות אלו.

תוצאות הסקר נמסרו לתלמיד ללא ציון, אלא רק עם התשובה האם עבר או לא עבר.

בשנים בהן הונהג מבחן הסקר נבנו מאות כיתות ז', ח' "קדם מקצועיות" בעיקר בשכונות מצוקה ועיירות הפיתוח. החינוך הקדם מקצועי הכשיר במסגרת של 12 שעות שבועיות במקום למידה של מקצועות עיוניים. דבר זה השפיע על הישגי התלמידים בכיתות אלה במבחני הסקר.

מדיניות הרחבת המגמות המקצועיות שקידם משרד החינוך בהנהגתו של ארן הוליכו את הלומדים במקצועות אלו למבוי סתום מבחינה חברתית. מבחני הסקר ובניית עשרות בתי ספר מקיפים (בתי ספר מקצועיים) הולידה בעיקר תוצאה אחת, ניתוב רוב בני עדות המזרח (כמחצית הלומדים בערך) לחינוך מקצועי. הכוונה לחינוך מקצועי מנעה מרבים מהתלמידים להכשיר עצמם למקצועות מודרניים יותר ולחינוך גבוה יותר. במהלך זה הגביר משרד החינוך את הפערים החברתיים במדינת ישראל.

ב-1972 בוטל הסקר ונוסו מערכות הערכה ומדידה אחרות, כמו "המשוב". כיום משתמש משרד החינוך בבחינות המיצ"ב שמתפרסות לאורך כל תקופת הלימודים בבית הספר היסודי.

בתרבות
------

* המבחן זכה להתייחסות ביקורתית באחד ממערכוני הסדרה "היהודים באים", שם הוצג התהליך ככזה הדומה לתהליך מיון התלמידים בסדרה הספרים והסרטים הארי פוטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמר באתר משרד החינוך על שכר הלימוד ומלגות במערכת החינוך
* הסקר-מבחן של דור, באתר של שלומי רוזנפלד, "חיים שהולכים לעיבוד", 24 באוגוסט 2014

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צבי צמרת, זלמן ארן והפרודוקטיביזציה של בני עדות המזרח, **חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי**, 2005, עמ' 295-326
2. ↑  יוסי יונה ויצחק ספורטא, החינוך הקדם מקצועי ויצירת מעמד הפועלים בישראל, **מזרחים בישראל: עיון ביקורתי מחודש**, 2002, עמ' 68-104
מנגנון פוקו. משמאל: האור מוחזר מהמראה המסתובבת (שמאל) אל המראה הנייחת (למעלה). מימין: האור החוזר מהמראה הנייחת, מוחזר מהמראה המסתובבת, אשר התקדמה לזווית θ בזמן מסע האור אל המראה הנייחת. הטלסקופ בזווית 2θ ביחס למקור האור קולט את הקרן המוחזרת.
מנגנון פיזו. האור עובר מצד אחד של השן בדרכו החוצה, ומצדה השנייה של השן בדרכו חזרה, בהנחה שמהלך גלגל השיניים משלים שן אחת בזמן התקדמות האור.
**מנגנון פיזו-פוקו** (1850) תוכנן על ידי הפיזיקאים הצרפתים ארמן איפוליט פיזו ולאון פוקו על מנת למדוד את מהירות האור. במהלך הניסוי, אור מוחזר ממראה מסתובבת, לעבר מראה נייחת המוצבת במרחק 35 קילומטר ממנה. המראה המסתובבת חגה מעט בזמן שלוקח לאור לעבור מהמראה המסתובבת לנייחת וחזרה, והשתקפות האור מוסטת ביחס למקור האור, בזווית קטנה אך ניתנת לגילוי. אם המרחק בין המראות הוא *h*, הזמן בין שתי ההשתקפויות על המראה המסתובבת הוא 2*h*/*c* (כאשר *c* היא מהירות האור). אם המראה מסתובבת בקצב זוויתי קבוע וידוע \omega , הזווית *θ* נוצרת בזמן של מסע האור בשני הכיוונים, ואז:

{\displaystyle {\frac {\theta }{\omega }}={\frac {2h}{c}}=t}
במילים אחרות, ניתן לחשב את מהירות האור *c* על פי הזווית הנצפית *θ*, מהירות זוויתית ידועה, והמרחק *h* כך:

{\displaystyle c={\frac {2\omega h}{\theta }}}
הגלאי נמצא בזווית 2*θ* ביחס למקור האור, מאחר שהנורמל למראה המסתובבת מסתובב ב-*θ*, ומפחית ב-*θ* גם את זווית הכניסה של הקרן וגם את זווית ההשתקפות.

פוקו ביסס את המנגנון על ניסוי קודם של פיזו אשר, ב-1849, השתמש בשתי מראות קבועות, כאשר אחת מהן מוסתרת חלקית על ידי גלגל שיניים מסתובב.
ההערכה של פיזו למהירות האור הייתה גבוהה מהמציאות בכ-5%.

הניסוי של פיזו למדידת מהירות האור במים נחשב כ"מסמר האחרון בארון המתים" של המודל החלקיקי של האור של ניוטון. מודל זה חזה שתנועת האור במים אמורה להיות מהירה יותר מאשר באוויר. פיזו הראה שמהירות האור במים נמוכה מבאוויר, על ידי כך שהניח צינור מלא מים בנתיב האור.

קישורים חיצוניים
----------------

* תרשים הניסוי המקורי המופיע בכרך השני בספר של פוקו: Volume Two - *Recueil des travaux scientifiques de Léon Foucault* 1878.
* Light in moving media

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ralph Baierlein (2001). *Newton to Einstein: the trail of light : an excursion to the wave-particle duality and the special theory of relativity*. Cambridge University Press. p. 44; Figure 2.6 and discussion. ISBN 0-521-42323-6.
2. ↑  Abdul Al-Azzawi (2006). *Photonics: principles and practices*. CRC Press. p. 9. ISBN 0-8493-8290-4.
3. ↑  David Cassidy, Gerald Holton, James Rutherford (2002). *Understanding Physics*. Birkhäuser. ISBN 0-387-98756-8.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
4. ↑  Bruce H Walker (1998). *Optical Engineering Fundamentals*. SPIE Press. p. 13. ISBN 0-8194-2764-0.
**עכביש המשפך של סידני** (שם מדעי: *Atrax robustus*) הוא מין עכביש ארסי אנדמי לאוסטרליה, אשר מצוי בדר"כ בחלקה הדרום מזרחי של היבשת בסביבות העיר סידני (ומכאן שמו). נשיכתו מסוכנת מאוד לפרימטים ומצריכה טיפול רפואי הכולל נוגדנים לארס. נחשב ביחד עם העכביש הנודד הברזילאי לאחד משני מיני העכבישים המסוכנים בעולם.

העכביש שייך למשפחת עכבישי המשפך האוסטרליים - משפחה המונה 35 מינים, כולם תוקפנים באופיים - וכלול כאחד משישה מיני עכבישים במשפחה בעלי ארס קטלני. למרות הימצאותם של עכבישים גדולים יותר בעלי כמות ארס גדולה יותר במשפחה (משפכן העצים הצפוני - Hadronyche formidabilis (אנ')) ולפיכך גם ארסיים יותר, עכביש המשפך של סידני נחשב למסוכן שבהם בעיקר בשל הימצאותו באזורים מאוכלסים בצפיפות והרגלי הזכרים (הנושאים ארס חזק יותר משל הנקבות) המאופיינים בנדידה למטרת הזדווגות - דבר התורם למפגשים תכופים עם בני אדם.

עכביש זה דומה לטרנטולה במראה אך קטן בהרבה, באורך 1–5 סנטימטרים ומוטת הרגליים היא 5–7 סנטימטרים. צבעו כחול-כהה, שזוף-כהה או שחור, כשהראש והחזה בגוון בהיר והוא חסר שיער. העכביש בעל מצבטים מזריקי ארס גדולים ביותר ביחס לעכביש. לעכביש שני בחנינים קטנים בקצה בטנו, מהם הוא מפיק את הקורים.

כפי ששמו מרמז, תפוצת העכביש היא בקרבת העיר סידני שבניו סאות' ויילס ולעיתים יימצא גם בויקטוריה או באוסטרליה הדרומית. תחום מחייתו היא באזורים חמימים מתחת לסלעים, גזעים או לצמחייה לחה והוא מתרחק מאזורי מדבר.

העכביש מצוי במחילה, בה הוא טווה קורים דמויי-"משפך" (ומכאן שמו) ואורב לטרף של חרקים, עכבישים אחרים ואף רבי רגליים או לטאות קטנות.

ארס
---

הזכרים קטנים מעט בגודל גופם מהנקבות, אך בניגוד לרוב מיני העכבישים, גדולים מהן במוטת הרגליים ובעלי ארס חזק יותר. הארס מכיל כמות גדולה של רעלנים כמו רובוסטוקסין, שהוא פוליפפטיד קטלני בעל רעליות עצבית. השפעתו של רעלן זה גורמת לפתיחת תעלת יונים בתאי עצבים וגורמת לכאב עז. זאת בנוסף על מצבטיו הגדולים של העכביש, אשר יכולים להיתפס בעור או אף בכפפות ולא להתנתק ללא פעולה של הקורבן.

רעלן נוסף הנמצא בארס הוא אטרקוטוקסין. בנוסף הארס מכיל רעל עצבים כמו נוירוטוקסין אשר גורם לדחף עצבי בתאים ומערכת העצבים. כתוצאה מכך נחסם שחרור האצטילכולין בסינפסות של עצבים ושרירים, מה שגורם לשיתוק ומוות.

עד שנת 1981 אירעו מספר מקרי מוות כתוצאה מנשיכה של העכביש ומקרים רבים של נשיכות שהסתיימו בנזקים בריאותיים חמורים. בחלק מהמקרים המאומתים, אירעו מקרי המוות כרבע שעה בלבד לאחר הנשיכה. עם זאת החל משנת 1981, נמצא נוגדן לארס, הפועל מהר וביעילות, ומאז לא נרשמו מקרי מוות נוספים.

למרות השפעתו הקטלנית של הארס על בני אדם וקופים, הוכח שאין לו כמעט שום השפעה על כלבים, חתולים ויונקים רבים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עכביש המשפך של סידני** בוויקישיתוף
* עכביש המשפך של סידני, באתר ITIS (באנגלית)
* עכביש המשפך של סידני, באתר NCBI (באנגלית)
* עכביש המשפך של סידני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עכביש המשפך של סידני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* עכביש המשפך של סידני, באתר GBIF (באנגלית)
**מפקד כוחות ההגנה של אסטוניה** (באסטונית: **Eesti kaitseväe juhataja**) הוא הדרג הפיקודי העליון בכוחות ההגנה של אסטוניה. הוא כפוף לשר ההגנה והוא היועץ הצבאי הישיר של ממשלת אסטוניה. מקביל לתפקיד הרמטכ"ל בצה"ל.

היסטוריה
--------

ב-28 בנובמבר 1918 פלש הצבא האדום לאסטוניה הצעירה, מתחיל בכך את מלחמת העצמאות של אסטוניה. ב-23 בדצמבר מינתה ממשלת אסטוניה את יוהאן ליידונר לתפקיד מפקד הצבא האסטוני. ב-26 במרץ 1920 פרש ליידונר מהתפקיד. הממשלה האסטונית לא מינתה לו מחליף, עד שב-1 בדצמבר 1924 ניסו גורמים קומוניסטים לבצע הפיכה במדינה (בתמיכת ברית המועצות). ממשלת אסטוניה הכריזה על ממשל צבאי והזעיקה את ליידונר חזרה. ליידונר דיכא את ניסיון ההפיכה תוך חמש שעות, אולם הממשל הצבאי נותר על כנו במשך מספר שבועות נוספים, עד שכוחות הצבא הצליחו ללכוד את רוב המהפכנים. ב-8 בינואר 1925 פרש ליידונר מתפקידו בפעם השנייה. ב-12 במרץ 1934, לנוכח התחזקות תנועת הימין הקיצוני "ואפס", הזעיק קונסטנטין פטס את ליידונר חזרה לתפקיד מפקד הצבא, והורה לו להכריז על משטר צבאי. סמכויותיו של ליידונר הורחבו מאוד, וכללו אפשרות לפרק מפלגות ולצמצם את חופש הביטוי. הוא הפך לכמעט דיקטטור במדינה, והוביל אותה אל מה שנודע בהיסטוריה האסטונית בתור "עידן השתיקה".

ב-17 ביוני 1940 פלשו הסובייטים לאסטוניה וכבשו אותה תוך זמן קצר. ליידונר הודח מתפקידו באופן רשמי ב-22 ביוני. הוא ופטס הוגלו לרוסיה ומתו בגולאגים סובייטיים. הסובייטים הקימו צבא אסטוני חדש שנודע בשם "צבא העם האסטוני", ובפועל היה חלק מהצבא האדום. גוסטב יונסון מונה למפקד הצבא עד 3 בספטמבר אז אוחד הצבא האסטוני באופן רשמי לתוך הצבא האדום. ביוני 1941 סולקו כל הקצינים האסטונים מהצבא האדום, ויונסון עצמו הוצא להורג במוסקבה.

ב-18 בספטמבר 1944 נסוגו כוחות הוורמאכט מאסטוניה (לאחר שכבשו אותה במסגרת מבצע ברברוסה), ולזמן קצר נראה היה כי ישנו סיכוי לעצמאות אסטונית מחודשת. אוטו טיף כינס ממשלה בטאלין, ומינה את יאן מיידה למפקד הצבא האסטוני. תוך מספר שבועות כבשו הסובייטים את אסטוניה מחדש ופיזרו את הצבא האסטוני. אסטוניה נותרה חלק מברית המועצות עד 1991, וב-1993 הוקם הצבא האסטוני מחדש.

רשימת ראשי ההגנה
----------------

| דיוקן | שם | זרוע | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | אלכסנדר איינזלן |  צבא אסטוניה | 1 במאי 1993 | 4 בדצמבר 1995 |
|  | יוהנס קרט |  ליגת ההגנה האסטונית | 4 בדצמבר 1995 | 30 ביוני 2000 |
|  | ארנה ארמוס |  צבא אסטוניה | 30 ביוני 2000 | 21 בספטמבר 2000 |
|  | טרמו קאוטס |  משמר הגבול | 21 בספטמבר 2000 | 14 בנובמבר 2006 |
|  | אנטס לאנאוטס |  צבא אסטוניה | 14 בנובמבר 2006 | 5 בדצמבר 2011 |
|  | ריהו טראס |  צבא אסטוניה | 5 בדצמבר 2011 | 5 בדצמבר 2018 |
|  | מרטין הרם |  צבא אסטוניה | 5 בדצמבר 2018 | מכהן |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* מפקד כוחות ההגנה באתר משרד ההגנה האסטוני
**דרור הכף** (שם מדעי: *Passer melanurus*) הוא מין של עוף מהסוג דרור שבמשפחת הדרוריים החי באפריקה הדרומית. מין זה תואר למדע ב-1776 ופירוש שמו הוא: "שחור זנב".

דרור זה מכיל 3 תת-מינים:

* *Passer melanurus melanurus*
* *Passer melanurus vicinus*
* *Passer melanurus damarensis*

תיאור
-----

דרור זה דומה לדרור הבית והוא מגיע לאורך של 14 עד 16 ס"מ ומשקלו 17 עד 38 גרם בקירוב. הזכרים גדולים מעט מהנקבות ובעלי נוצות צבעוניות יותר. הנוצות אפורות לאורך הגוף כשהגב והחלק העליון של הכנפיים חומים-ערמוניים עם נוצות אפורות-כהות מסורטטות בנוצות שחורות על הכנף. קצוות הכנפיים והזנב שחורים והראש, הצוואר והחזה גם שחורים, אך אחורי הראש, צידי הראש והחלק הפנימי של הגרון והחזה לבנים. המקור אפור ועבה, מותאם לפיצוח זרעים. הנקבות יותר בהירות מהזכרים וללא ראש וחזה שחורים, כשבמקום ישנו "צווארון" לבן. 

דרור זה מצוי בטבע לאורך אפריקה הדרומית שמדרום אפריקה מסביב לכף התקווה הטובה, צפונה עד לדרום אנגולה ונמיביה ללא מדבר נמיב ומזרחה עד לאסווטיני. מספר אוכלוסיות חיות גם בבוטסואנה כולל לאורך הקלהרי ובזימבבואה. התפוצה העיקרית של הדרור היא בערבות עשב וסוואנות שופעות וכן בשיחיות, אם כי הוא חי גם ביערות פתוחים שונים וכן בערים לאורך דרום אפריקה.

הדרור מתקהל בחבורות של מעל 200 פרטים, לעיתים בשילוב עם אורגיים והוא ניזון בעיקר מעשבים, נבטים וזרעים. כמו כן הם ניזונים מפרחי האלווי ולעיתים גם מצוף אך בכמויות קטנות מאוד. הגוזלים ניזונים בעיקר מזחלים שהוריהם מלקטים עבורם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרור הכף** בוויקישיתוף
* דרור הכף, באתר ITIS (באנגלית)
* דרור הכף, באתר NCBI (באנגלית)
* דרור הכף, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* דרור הכף, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529577105171
* LCCN: sh85098506

 |
**בית הקברות בורג'ל** הוא בית הקברות היהודי של העיר תוניס. שמו נגזר משמו של הרב אליה חי בורג'ל שהיה הרב הראשי לתוניסיה ופעל להקמת בית הקברות וגם נקבר בו. בית הקברות ממקום בשדרות חייר א-דין פאשה. בית הקברות בורג'ל הוא, כנראה, בית הקברות היהודי הגדול ביותר במגרב. לא ידוע כמה קברים יש בו, אך כנראה מדובר במעל עשרים אלף קברים. בית הקברות החליף את בית הקברות היהודי הישן ששכן בלה-פאסג' (Le passage) במרכז העיר. בבית הקברות ישנם אזורי קבורה נפרדים לקהילת התוניסאים - "התואנסה", וקהילת יוצאי לבורנו, "הגראנה". אזורי הקבורה מופרדים בחומה עם פתחי מעבר. בבית הקברות יש מצבת זיכרון לזכר יהודי תוניסיה שנרצחו בזמן הכבוש הנאצי. וכן מצבת זיכרון לזכר ילדי אוסלו שנספו באסון המטוס. 

בית הקברות מחולק לחלקות כאשר כל חלקה נקראת על שם אישיות או רב ידוע הקבורים בה.

היסטוריה
--------

בית הקברות היהודי בורג'ל, מראה כללי, ראשית המאה ה-20
בשנת 1887 אסרה עירית תוניס על המשך הקבורה בבתי הקברות שנמצאים בתוך שטח העיר. מה שאילץ את הקהילה היהודית של העיר תוניס לרכוש שטח חלופי לבית הקברות מחוץ לעיר. בית הקברות החדש נחנך בשנת 1894. לאחר שאזל שטח הקבורה בבית הקברות הישן. לקראת פתיחת בית הקברות היה עימות בן הרב בורג'ל לבית הנהגת קהילת הגראנה בגלל רצונו של בורג'ל לצמצם את חלקם בבית הקברות. מנהיגי הגראנה עירבו את הרב הראשי של צרפת ובסופו של דבר הם קיבלו את חלקם. גם לאחר פתיחת בית הקברות המשיכו להשתמש במתקני בית הקברות הישן לצורך טהרת המת וטקסי הלוויה ומשם יצאו הלווית לבית הקברות בורג'ל שנת 1898 נפטר הרב אליה בורג'ל וניטמן בבית הקברות. בשנת 1927 נפתח בית קברות נוצרי בצמוד לבית הקברות היהודי. בית הקברות הנוצרי נקרא באותו השם. בשנת 1958 הפקיעה עירית תוניס את שטח בית הקברות היהודי הישן בלה-פאסג' כדי להפוך אותו לגן ציבורי. עצמות של דמויות ידועות ורבנים חשובים כגון רבי חי טייב, שהיו קבורים שם הועברו לבורג'ל. בשנת 2007 הוקם "ארגון בית הקברות היהודי הבין לאומי" (AICJT) שמטרתו לתעד לתחזק ולשחזר את בית הקברות בורג'ל. כמו כן הארגון יוזם וממן מחקרים בעניין.

אנשי שם הקבורים בבית הקברות
---------------------------

* הרב מסעוד רפאל אלפסי
* הרב רפאל ארדיטי
* הרב אברהם בוקארה
* הרב אליה חי בורג'ל
* יצחק ד'ארבלה - רופא, איש העלייה הראשונה, שימש מנהל בית החולים רוטשילד בירושלים
* הגנרל גבריאל ואלנסי
* הרב יצחק טייב
* הרב חי טייב
* הזמרת חביבה מסיקה
* יוצר הסרטים אלברט סמאמה
* הזמר שייח אל-עפרית

תמונות
------

* שער הכניסה ראשית המאה ה-20שער הכניסה ראשית המאה ה-20
* מצבת זיכרון לקרבנות הכיבוש הנאצימצבת זיכרון לקרבנות הכיבוש הנאצי
* קיברה של חביבה מסיקהקיברה של חביבה מסיקה
* קבר הרב הראשי של תוניסיה הרב אליה חי בורג'לקבר הרב הראשי של תוניסיה הרב אליה חי בורג'ל

ראו גם
------

* יהדות תוניסיה
* גראנה

לקריאה נוספת
------------

**בית החיים היהודי הישן בתוניס,** אברהם הטל, פעמים 67 הוצאת יד יצחק בן-צבי, אביב תשנ"ו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות בורג'ל** בוויקישיתוף
* סרטון Le Borgel,Un Lieu Des Memoires

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אברהם הטל, בית החיים היהודי הישן בתוניס, **פעמים 67**
2. ↑  he Cemetery of Borgel: place of memories ... Plan of the Cemetery,
3. 1 2  בין אחינו הרחוקים, באתר עיתון הצפירה, ‏14 במאי 1890
4. ↑  AICJT Association Law 1901 Decree 1394, AICJT (ארכיון)
5. ↑  חביב טרבלסי, Cimetiere juif du Borgel de Tunis: Tresors patrimoniaux jetes au rebut, ‏3 בנובמבר 2016 (בצרפתית)
**יונת פירות מריאנה** הידועה גם בשמות המקומיים: "mwee’mwe"‏, "totot" ו-"Paluman totut" (שם מדעי: *Ptilinopus roseicapilla*) היא מין של עוף ממשפחת היוניים, החי בטבע רק באיי מריאנה הצפוניים שבהאוקיינוס השקט ובאי גואם.

יונה זו בינונית בגודלה והיא מגיעה לאורך של עד 24 ס"מ. היונה בעלת צבעים מפוארים הכוללים גב וכנפיים ירוקים בחלק החיצוני ואפורים בחלק הפנימי, ראש אפור-ירקרק עם גוונים סגולים בבסיס המקור ומעליו והמקור צהוב. החזה והבטן ירוקים ועליהם ישנם זוג כתמים כתומים גדולים לאורך הגפיים, פס כתום בחלק התחתון הקדמי של הזנב ופס סגול מתחת החזה הלבן. יונה זו היא אוכלת פירות בעיקרה ועוזרת בהפצת הפירות של צמחי גואם.

בעונת הרבייה היונה מקננת על ענפים נמוכים ובקן מטילה ביצה אחת, אשר מקבלת בבקיעתה טיפול דומה משני ההורים.

יונה זו נחשבת לסמל לאיי מריאנה והיא גם מהווה את הציפור הלאומית שלהם. כמו כן היא נבחרה לייצג את קמע הקבוצה במשחקי התחרות "Micronesian Games" של 2006.

שימור
-----

בעבר היונה הייתה בסכנת הכחדה קשה בבית גידולה בגואם, בעיקר בגלל בירוא יערות אך גם בשל החדרתו בשוגג של בויגה עצים חום, אשר חדר לאי כנראה בטעות דרך ספינות במהלך מלחמת העולם השנייה. הנחשים טרפו את היונים הבוגרת ובעיקר הצעירות ודרדרו את האוכלוסייה הכללית, כמעט להכחדה גם באיים אחרים.

עם זאת מספר גני חיות החלו בתוכניות שיקום של יונה זו ולגידולם בשביה כדי להחזירם לטבע, החל מ-1993. חלק מגני החיות כמו גן החיות של סנט לואיס שבסנט לואיס, מיזורי מכיל את אחת מתוכניות הרבייה המוצלחות ביותר של היונה.

למרות התוכניות והגדילה האיטית של האוכלוסייה עדיין היונה פגיעה עקב אובדן מתמשך של בתי גידולה המיוערים, אוכלוסיות קטועות וקטנות, טווח מחיה מוגבל ופגיעה בידי מינים פולשים שונים היונה עדיין נחשבת למין "קרוב לסיכון" לפי הרשימה האדומה של IUCN.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יונת פירות מריאנה** בוויקישיתוף
* יונת פירות מריאנה, באתר ITIS (באנגלית)
* יונת פירות מריאנה, באתר NCBI (באנגלית)
* יונת פירות מריאנה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* יונת פירות מריאנה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* יונת פירות מריאנה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונת פירות מריאנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**תומאס פרנק** (בדנית: **Thomas Frank**; נולד ב-9 באוקטובר 1973) הוא מאמן כדורגל דני המאמן את ברנטפורד.

קריירה
------

לאחר ששיחק תקופה קצרה ככדורגלן חובב, החל לאמן הצטרף לצוות המקצועי של מספר מועדונים מקומיים, כשבחלקם אימן את הקבוצות הצעירות. ביולי 2008 מונה למאמן נבחרות דנמרק עד גיל 16 ועד גיל 17. בשנת 2011 הוביל את הנבחרת עד גיל 17 לחצי גמר אליפות אירופה, בו הודחה על ידי גרמניה. ב-2012 מונה למאמן הנבחרת עד גיל 19, כשבמקביל סייע גם לנבחרות הנשים הצעירות.

ב-10 ביוני 2013 מונה למאמן ברונדבי, מליגת העל הדנית. בשתי עונותיו בקבוצה היא סיימה במקומות הרביעי והחמישי, ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית. פרנק התפטר ב-9 במרץ 2016, לאחר שנחשף כי יו"ר המועדון העביר עליו ביקורת חריפה בפורומים של אוהדים תחת שם בדוי.

ב-9 בדצמבר 2016 הצטרף לברנטפורד מהצ'מפיונשיפ כעוזר מאמן, תחת המאמן דין סמית'. ב-16 באוקטובר 2018, לאחר עזיבתו של המאמן הראשי דין סמית', מונה פרנק לתפקיד המאמן הראשי. במשחקיו הראשונים כמאמן השיג רק ניצחון אחד ב-10 משחקים, אך לאחר מכן הצליח לייצב את הקבוצה והיא סיימה את העונה במקום ה-11. בינואר 2020 האריך את חוזהו במועדון בשלוש עונות וחצי. את עונת 2019/2020 בצ'מפיונשיפ סיימה הקבוצה במקום השלישי, אך הפסידה לפולהאם במשחק על העלייה לפרמייר ליג. בסוף אוקטובר 2020 הגיע ל-100 משחקים כמאמן הקבוצה, והחזיק באחוז ההצלחה הגבוה ביותר בהיסטוריה של המועדון למאמן שאימן 100 משחקים לפחות.

את עונת 2020/2021, בה רשמה הקבוצה ריצה של 21 משחקי ליגה ללא הפסד והגיעה לראשונה בהיסטוריה שלה לחצי גמר גביע הפוטבול ליג, סיימה הקבוצה שוב במקום השלישי, אך הפעם ניצחה את סוונסי סיטי במשחק העלייה, והעפילה לליגה הבכירה אחרי 74 שנים. בינואר 2022 האריך את חוזהו במועדון בשלוש עונות וחצי. את עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום ה-13. באוקטובר 2022 הגיע ל-200 משחקים כמאמן הקבוצה, ורשם את רקורד הניצחונות הטוב ביותר בהיסטוריית המועדון למאמן שאימן 200 משחקים. בדצמבר 2022 האריך את חוזהו במועדון בארבע עונות וחצי. את עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, לאחר שבמהלך העונה רשמה רצף של 12 משחקים והייתה הקבוצה היחידה בליגה שניצחה פעמיים את מנצ'סטר סיטי, אלופת הליגה ואלופת אירופה.

תארים
-----

אישי
* מאמן השנה של התאחדות הכדורגל הדנית (2): 2020, 2022
* מאמן החודש בצ'מפיונשיפ (2): יוני 2020, דצמבר 2020

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------



| מאמני הפרמייר ליג |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **פפ גוארדיולה** (מנצ'סטר סיטי) • **יורגן קלופ** ( ליברפול) • - (צ'לסי) • **אנג'ה פוסטקוגלו** (טוטנהאם הוטספר) • **מיקל ארטטה** (ארסנל) • **אריק טן האך** (מנצ'סטר יונייטד) • **וינסנט קומפני** (ברנלי) • **יולן לופטגי** (וולבס) • **שון דייץ'** (אברטון) • **דייוויד מויס** (וסטהאם יונייטד) • **רוב אדוארדס** (לוטון טאון) • **מרקו סילבה** (פולהאם) • **פטריק ויירה** (קריסטל פאלאס) • **אדי האו** (ניוקאסל יונייטד) • **תומאס פרנק** (ברנטפורד) • **גארי אוניל** (בורנמות') • **רוברטו דה זרבי** (ברייטון) • **סטיב קופר** (נוטינגהאם פורסט) • **אונאי אמרי** (אסטון וילה) • **פול האיקנגבוטום** (שפילד יונייטד) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 307233393
* WorldCat (עם VIAF): 307233393

 |
**אדוארדו סזאר דאודה גספר** (פורטוגזית: **Eduardo César Daude Gaspar**; נולד ב-15 במאי 1978 בסאו פאולו) המכונה **אדו**, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר.

אדו החל את הקריירה שלו בקבוצת קורינתיאנס מליגת העל הברזילאית. הוא זכה עם המועדון באליפות הליגה ב-1998 וב-1999, ובגביע העולם לקבוצות בשנת 2000.

הוא היה אמור להצטרף לארסנל ב-2000, אך מעברו עוכב לאחר שהתברר כי ברשותו יש דרכון פורטוגזי מזויף. ב-16 בינואר 2001 הוא הועבר לארסנל תמורת 6 מיליון לירות שטרלינג, לאחר שהצליח לקבל דרכון של האיחוד האירופי בזכות מוצאה האיטלקי של אמו. בתחילת דרכו בארסנל הוא ספג מהלומה רגשית לאחר שאחותו נהרגה בתאונת דרכים.

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל במשחק מול לסטר סיטי בשנת 2001, אך לאחר 15 דקות נפצע והצליח להשתתף בארבעה משחקים נוספים בעונתו הראשונה בארסנל. הוא היה חלק מההרכב שהוביל את ארסנל לזכייה במגן הקהילה ובאליפות הפרמייר ליג בעונת 2001/2002, ולזכייה בגביע ה-FA ובעונת 2002/2003. בעונת 2003/2004 (בה זכה המועדון פעם נוספת במגן הקהילה) הוא ערך את הופעתו ה-100 בארסנל בכל המסגרות, ולמרות זאת לא היו כל סימנים שהוא ימשיך במועדון לאחר תום החוזה שעליו הוא היה חתום. בסיום העונה זכה עם ארסנל באליפות.

אדו שאף לקבל זימון לנבחרת אנגליה לקראת המונדיאל במקרה שהוא לא יזומן לנבחרת ברזיל, כיוון שהוא הצליח לקבל אזרחות בריטית. התוכניות הללו התבטלו כאשר הוא זומן למשחק מול נבחרת צ'ילה וזומן לסגל לקראת קופה אמריקה 2004. הוא גם נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הקונפדרציות 2005. ברזיל זכתה בשני הטורנירים לאחר שגברה במשחקי הגמר שלהם על נבחרת ארגנטינה. בסך הכל השתתף אדו ב-17 משחקים של נבחרת ברזיל (נכון ל-2009).

אדו החמיץ את תחילת עונת 2004/2005 (בה זכה עם ארסנל בגביע ה-FA בפעם השלישית ברציפות) כיוון שהיה עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה. בינואר 2005 החלו שיחות עם ולנסיה מספרד, אך לא יצא מהן דבר בפועל כיוון שהנהלת ולנסיה לא יכלה לשלם את הסכום שהנהלת ארסנל דרשה תמורת אדו. במאי 2005 אושר כי אדו יעזוב את ארסנל בקיץ בהעברה חופשית בגלל חוק בוסמן. ב-30 במאי הכריזה הנהלת ולנסיה כי החתימה את אדו על חוזה לחמש שנים. זמן קצר לאחר החתימה הוא נפצע והיה מושבת מפעילות עד 4 באפריל 2006, אז ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 5 - 3 על קדיס.

ב-3 ביולי 2009 הסתיים חוזהו של אדו בוולנסיה, והוא עזב את המועדון. ב-6 באוגוסט חזר לקורינתיאנס, וחתם על חוזה עד 31 בדצמבר 2011.

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 95 - 96), מיינסטרים,‏ 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדוארדו סזאר גספר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* מידע באתר הרשמי של ולנסיה

| **נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2004 (מקום ראשון)** |
| --- |
| 1 ז'וליו סזאר • 
2 מנסיני • 
3 לואיזאו • 
4 חואן • 
5 רנאטו • 
6 גוסטבו נרי • 
7 אדריאנו • 
8 קלברסון • 
9 לואיס פביאנו • 
10 אלכס • 
11 אדו • 
12 פאביו •
13 מאייקון • 
14 בורדון •
15 כריס •
16 דודו סראנסה •
17 אדריאנו קורייאה •
18 ז'וליו בפטיסטה •
19 דייגו •
20 פליפה •
21 ריקרדו אוליביירה •
22 ואגנר לאב •
מאמן: פריירה | ברזילברזיל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 3524158188182820260001
* WorldCat (עם VIAF): 3524158188182820260001

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בבקעה בגליל התחתון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נטופה.

בקעת בית נטופה. במרכז התמונה ניתן לראות את המוביל הארצי.
הבקעה ממצפה הררית
**בִּקְעַת בֵּית נְטוֹפָה** (בערבית: **سهل البطوف**, סַהְל אַל-בָּטוּף) היא עמק בגליל התחתון המשתרעת בין רכס תורען בדרום ורכס יודפת בצפון. מרבית שטחה של הבקעה מנוצל לחקלאות. הכפרים בועיינה ונוג'דאת נמצאים בחלקה הדרומי של הבקעה, על צלע הר תורען וחלק גדול מאדמת הבקעה מעובד על ידי תושביהם. יישובים נוספים בבקעה הם כפר מנדא, רומאנה, עוזייר ורומת אל הייב, וכן אדמות חקלאיות של עראבה, ודיר חנא שבבקעת סכנין. מזרח הבקעה מוצף ברובו לעיתים קרובות בחורף בשל העובדה כי האדמה באזור איננה מחלחלת. 

מקור שמה של הבקעה הוא בבקעת בית נטופה הנזכרת במקורות חז"ל באזור זה, והשתמרות השם בצורה "אלבטוף": "עָבַר בַּהֲדָא בִּקְעַת דְּבֵית נְטוֹפָא", וכן: "עד שיכלו הסינרייות מבקעת בית נטופה".

הבקעה מוצפת לאחר החורף, אפריל 2019
בקעת בית נטופה נודעת בקרב מטאורולוגים בשל היותה המקום בו נמדדו הטמפרטורות הנמוכות ביותר בארץ ישראל מאז תחילת המדידות ועד לינואר 2015: 13.7 מעלות צלזיוס מתחת לאפס, ב-7 בפברואר 1950.

בעבר שימשה הבקעה לגידול אבטיחים שאף יוצאו דרך נמל עכו.

המוביל הארצי עובר דרך הבקעה בדרכו מהכנרת למרכז ישראל בתעלה פתוחה, עד למאגר אשכול, הנמצא במערבה של הבקעה.

דרך נוף הר תורען עוברת ממצפה נטופה עד לקיבוץ בית רימון וממנה תצפיות יפות על הבקעה. ליד בית רימון הוקם "מצפור לאודרמילק" על שם וולטר קליי לאודרמילק שהגה לראשונה את תוכנית המוביל הארצי ואיגום המים בבקעת נטופה.

בדרום מערב הבקעה נמצא אתר ארכיאולוגי תל אל-ואויאת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בקעת בית נטופה** בוויקישיתוף
* אתרים : בקעת בית נטופה, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
* דרך נוף הר תורען, באתר e-ירוק
* רחלי עינב, ‏בקעת בית נטופה, "טבע הדברים" (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט)
* דובי זכאי, דרך נסתרת ושלווה: טיול לבקעת בית נטופה, באתר nrg‏, 27 באפריל 2012
* סרטונים הקמת אתר בית נטופה של המוביל הארצי על ידי חברת תה"ל. יומני כרמל מרץ 1953
* פרויקט הניקוז בעמק בית נטופה. אתר מוזיאון הטבע אוניברסיטת ת"א.
* בקעת בית נטופה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  בראשית רבה, עט, ו'
2. ↑  משנה, מסכת שביעית, פרק ט', משנה ה'.
3. ↑  השירות המטאורולוגי הישראלי, נתוני שיא בארץ
4. ↑  אירועי שלג קיצוניים בישראל
5. ↑  המוביל הארצי באתר מקורות

תצפית מעיר העתיקה ציפורי לעבר בקעת בית נטופה מימין היישוב הושעיה

תצפית מעיר העתיקה ציפורי לעבר בקעת בית נטופה מימין היישוב הושעיה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520211805171
* VIAF: 316747230
* WorldCat (עם VIAF): 316747230

 |
**ציפור הדבקון** (שם מדעי: *Dicaeum hirundinaceum*) הוא מין של ציפור שיר מהמשפחה נקרות פרחים, החיה בטבע באוסטרליה ובאיי מאלוקו. ציפור זו מתבססת למזונה על צמח הדבקון.

תיאור
-----

הציפור מגיעה לאורך של 9 עד 10 ס"מ בקירוב ולמשקל 7.5 עד 11 גרם בקירוב. היא בעלת נוצות עליונות כחולות מבריקים עם כנפיים וזנב שחורים, חזה ושת אדומים בוהקים ובטן בהירה-לבנה. הנקבה אפורה כהה בחלקה העליון, אפורה בהירה בחלק התחתון ובתחילת הזנב כתם אדום. העיניים והרגליים שחורים והמקור כהה, דק וקצר מאוד עם קצה מעוקל מעט כלפי מטה.

הציפור חיה לרוב ביערות טרופיים וסובטרופיים וכן בבתות וחורשי אקליפטוסים בין פנים היבשת ועד ליערות הגשם שלאורך החופים ונדירה באזורים הרריים. היא אוכלת פירות כמעט מובהקת, הניזונה מפירות הדבקון ומסייעת בכך להתפשטותם. למעלה מ-85% מתזונת הציפור מורכב מדבקונים, דבר נדיר אצל אוכלי פירות למעט אצל תוכי הנשר. פרוקי רגליים מהווים 13% מהתזונה והשאר כולל צוף ופירות יער אחרים.

=תת-מינים
---------

* Dicaeum hirundinaceum hirundinaceum
* Dicaeum hirundinaceum keiense
* Dicaeum hirundinaceum ignicolle
* Dicaeum hirundinaceum fulgidum

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציפור הדבקון** בוויקישיתוף
* ציפור הדבקון, באתר ITIS (באנגלית)
* ציפור הדבקון, באתר NCBI (באנגלית)
* ציפור הדבקון, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ציפור הדבקון, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציפור הדבקון באתר הרשימה האדומה של IUCN
**גונסאלו וייאר דל פראיילה** (בספרדית: **Gonzalo Villar del Fraile**; נולד ב-23 במרץ 1998) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר בגרנדה

קריירת מועדונים
---------------

### קריירה מוקדמת

וייאר נולד במורסיה, ספרד ושיחק כנער במועדון הכדורגל אלצ'ה. ב-4 בינואר 2015, בעודו בן 16 בלבד, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים הבוגרת של אלצ'ה, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה במסגרת הפסד הבית 3–0 לסנט אנדראו בליגה הספרדית השלישית.

ב-28 באוגוסט 2015, וייאר חתם בשורות ולנסיה עבור סכום של כ-175 אלף אירו והצטרף ישירות למחלקת הנוער של הקבוצה. הוא התקדם לקבוצת המילואים של ולנסיה לפני עונת 18–2017, כשהוא הפך לשחקן הרכב של המאמן באותה התקופה, לובוסלב פנב, ואף זכה לכבוש את שער הבכורה שלו במדי העטלפים בניצחון הבית 1–4 ב-26 באוגוסט 2017.

### אלצ'ה

ב-9 ביולי 2018, וייאר חזר לאלצ'ה, הפעם לקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגה הספרדית השנייה. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת ערך ב-18 באוגוסט במסגרת תיקו ביתי מאופס נגד גרנדה. את שערו הראשון בקריירת הבוגרים שלו כבש ב-24 בנובמבר 2019, כאשר הוא היה אחראי לכיבוש השער השלישי של קבוצתו בתיקו החוץ 3–3 נגד מאלגה.

### רומא

ב-29 בינואר 2020, וייאר יצא לראשונה בקריירה שלו מחוץ לגבולות ספרד, זאת מאחר שהוא חתם ברומא האיטלקית לחוזה של ארבע וחצי שנים. רומא שילמה ארבע מיליון אירו כדי להשלים את מעברו לשורותיה, כולל בונוס אפשרי של מיליון אירו אשר תלוי בביצועיו. את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ערך ב-15 בפברואר כמחליפו של דייגו פרוטי בהפסד החוץ 2–1 לאטאלנטה.

ב-13 בינואר 2022 הושאל לחטאפה עד לסיום העונה.

ב-8 באוגוסט 2022 הושאל לעונה אחת לסמפדוריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גונסאלו וייאר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר ESPN
* פרופיל, באתר הרשמי של רומא

הערות שוליים
------------

1. ↑  רומא משלימה את מעברו של גונסאלו וייאר
2. ↑  גונסאלו וייאר מושאל לסמפדוריה
**טיאגו אסקיאל אלמדה** (בספרדית: **Thiago Ezequiel Almada**; נולד ב-26 באפריל 2001 בסיודאדלה שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אטלנטה יונייטד מה-MLS ובנבחרת ארגנטינה. ב-2022 אלמדה זכה בגביע העולם במדי "לה אלביסלסטה".

קריירת מועדונים
---------------

אלמדה גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית. ב-11 באוגוסט 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-0 על ניואל'ס אולד בויס במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-5 בנובמבר הוא הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בהפסד 3-2 לדפנסה וחוסטיסיה במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בשלוש העונות הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך אלמדה 47 הופעות ליגה, בהן הבקיע עשרה שערים.

ב-21 באפריל 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בהפסד 3-2 לפלמנגו במסגרת שלב הבתים לעונת 2021. ב-14 במאי הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל, בניצחון 3-1 על ליגה דפורטיבה אוניברסיטריה דה קיטו, גם כן במסגרת שלב הבתים של המפעל.

בשנת 2022 הוא עבר לאטלנטה יונייטד.

קריירה בינלאומית
----------------

אלמדה היה חלק מסגל נבחרת ארגנטינה לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו 2020 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.

ב-23 בספטמבר 2022 ערך אלמדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה, בניצחון 3-0 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות.

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה לטורניר מונדיאל 2022 לאחר פציעתו של חואקין קוריאה.

ב-2022 זכה בגביע העולם לכדורגל עם נבחרת ארגנטינה.

תארים
-----

**נבחרת ארגנטינה**

* גביע העולם: 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיאגו אלמדה** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  El futbolista Thiago Almada se suma a la convocatoria mundialista de Qatar 2022 בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ארגנטינה, 17 בנובמבר 2022 (בספרדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1275939325
* VIAF: 7139167202612467930000
* WorldCat (עם VIAF): 7139167202612467930000

 |


| **נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2022 (אלופת העולם)** |
| --- |
| 1 ארמני • 
2 פוית • 
3 טגליאפיקו • 
4 מונטייל • 
5 פארדס • 
6 פסלה • 
7 דה פול • 
8 אקוניה • 
9 אלברס • 
10 מסי • 
11 די מריה • 
12 רולי •
13 רומרו • 
14 פלאסיוס •
15 קוריאה •
16 אלמדה •
17 גומס •
18 רודריגס •
19 אוטמנדי •
20 מק אליסטר •
21 דיבאלה •
22 לא. מרטינס •
23 א. מרטינס •
24 פרננדס •
25 לי. מרטינס •
26 מולינה •
מאמן: סקאלוני | ארגנטינהארגנטינה |
**אריה הספרייה** הוא ספר שנכתב על ידי מישל קנודסן (אנ') ואויר על ידי קווין הוקס. הספר יצא לאור ב-10 באוגוסט 2008 בהוצאת כנרת זמורה ביתן. הספר נכתב בשפה האנגלית ותורגם לשפה העברית על ידי אירית ארב.

מסריו החינוכיים עוסקים בשונות, בקבלת האחר ובסובלנות. הסיפור "אריה הספרייה" מספר על כך שבספרייה ישנם כמה כללים שיש לנהוג על פיהם, אך הכללים עוסקים רק בהתנהגות, אין כלל שאוסר על האריה לשהות בספרייה.

תקציר העלילה
------------

הספר מתאר התנהגות לא מצופה מאריה, הוא לא טורף את הספרים, לא הורס אותם ולא מפחיד את הילדים, אלא רק רוצה להיות כמו כל השאר ולהיות מועיל ולא סתם אריה. כמו כן הוא עוזר בניקיונות הספרייה, סידור הספרים במדפים ומסייע לילדים להגיע לספרים שנמצאים על המדפים הגבוהים.

עם הזמן הילדים מתחילים לחבב את האריה ומצפים כל יום לראותו בספרייה, האריה בספר מתואר כאריה אכפתי ואוהב.

מסר חינוכי
----------

המסרים שמועברים בסיפור הם שחשוב לשמור על כללי הספרייה, אך עם זאת חשוב להפעיל שיקול דעת בעניינם ולהיות פתוחים לשינויים. נוסף על כך, הספר מלמד את הקוראים איך לקבל את השונה, לכבד אותו ולהסתכל על החיים מחוץ לקופסה.

בחירתה של קנודסן לזהות את האריה רק בתור "האריה", בלי לתת לדמויות את האפשרות לקרוא לו בשם, משמעותית: היא מחדדת את יכולתם של הילדים לקבל את השונה מהם בלי לתבוע עליו בעלות או לכפות עליו את נורמות ההזדהות שהם מכירים.

מישל קנודסן
-----------

מישל קנודסן היא סופרת, כותבת, עורכת וחובבת ספרים. רוב העבודות שלה מיועדות לילדים, והיא הוציאה לאור עשרים ושמונה ספרים. כמו כל הסופרים מספרת מישל קנודסן שהיא התחילה לכתוב מאז שהיא זוכרת את עצמה, כשהייתה קטנה היא אהבה לכתוב בעיקר שירים. היא התחילה לכתוב סיפורים קצרים בתיכון ובקולג'.

היא עבדה כעוזרת עריכה בחטיבת הילדים של "רנדום האוס", במהלך עבודתה שם היא כתבה מספר ספרים, בנוסף לכך היא התחילה לכתוב ולהגיש את כתבי היד שלה.

היא כתבה לעיתים סיפורי מדע בדיוני ופנטזיה קצרים, לקוראים מבוגרים.

מישל קנודסן כתבה את "אריה הספרייה" בזמן שעבדה בספרייה של אוניברסיטת קורנל בארצות הברית.

קווין הוקס
----------

האיורים של קווין הוקס, מעלים זיכרונות מספרי ילדים ישנים.

הצגות ומחזות
------------

ההצגה בוימה על ידי: רוני פינקוביץ', המחזה נכתב על ידי אלי ביז'אווי ומשך ההצגה הוא כ־60 דקות. ההצגה היא הצגה מקצועית שמתבססת על הטקסט של אלי ביז'אווי, שלקח את סיפורה של קנודסן בחריזה. ההצגה מותאמת לגילאי 5–8.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריה הספרייה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  איימן סיכסק, אריה הספריה, מישל קנודסן | אסור לצעוק (מותר לשאוג!), באתר הארץ, 17 בדצמבר 2008
2. ↑  אריה הספריה, באתר סיפור פשוט
3. ↑  הסופרת מישל קנודסן, באתר סימניה
4. ↑  מאיה נחום שחל, ביקורת הצגת ילדים – "אריה הספרייה", באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2014
**מגי דה בלוק** (בהולנדית, צרפתית וגרמנית: **Maggie De Block**; נולדה ב-28 באפריל 1962) היא פוליטיקאית בלגית, חברת המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית (Open Vlaamse Liberalen en Democraten). בשנים 2013 ו-2014, נבחרה לפוליטיקאית הפופולרית ביותר בפלנדריה. בפברואר 2015, היא נבחרה לפוליטיקאי הפופולרי ביותר בכלל בלגיה, על שלושת מחוזותיה השונים. בשנים 2014–2020 כיהנה דה בלוק כשרת הרווחה והבריאות בממשלתיהם של ראשי הממשלות שארל מישל וסופי וילמס.

ביוגרפיה
--------

דה בלוק נולדה בעיירה מרצ'טם שבצפון פלנדריה. היא בוגרת בית הספר לרפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל, ועבדה במשך 25 שנים כרופאה כללית בטרם הצטרפה לפוליטיקה. אחיה, אדי דה בלוק, מכהן כראש עיריית מצ'טרם.

מ-1999 עד 2011 דה בלוק הייתה חברה בבית הנבחרים של בלגיה מטעם מחוז הבחירה בריסל-האלה-וילפורדה (Brussel-Halle-Vilvoorde).

היא מונתה למזכירת המדינה לענייני מקלט מדיני, הגירה והשתלבות חברתית בממשלתו של אליו די רופו בדצמבר 2011. בדצמבר 2012 היא נהפכה לסגנית יושב ראש מפלגת המפלגה הדמוקרטית-ליברלית הפלמית. מאוחר יותר היא מונתה לשרת המשפטים המופקדת על מקלט, הגירה, השתלבות חברתית והפחתת עוני בממשלת די רופו ביולי 2014.

בראשית חודש מרץ 2013, היא נבחרה לאשת השנה על ידי קוראי העיתון "לה ליברטה בלגיה". בסקרים שנערכו באותה שנה וב-2014 נהפכה דה בלוק לפוליטיקאית הפלמית הפופולרית ביותר, ועקפה באחוזי הפופולריות שלה את נשיא פלנדריה קריס פטרס.

עם כינון ממשלתו של שארל מישל, שהוקמה באוקטובר 2014, מונתה לשרה לענייני רווחה ובריאות. כאשר הצהירה אמונים לתפקיד, תיארה דה בלוק תיק זה כ"חלום שלה". מבקריה טענו כי היא אינה מציגה את הדוגמה הנכונה שאמור לשמש שר הבריאות בשל השמנת היתר הקיצונית שלה. לטענות אלו השיבה "אני יודעת שאני לא דוגמנית, אבל במקרה זה צריך לא להסתכל בקנקן אלא במה שיש בו". במסגרת תפקידה, הייתה מעורבת בתיאום התגובה הבלגית להתפרצות האבולה במערב אפריקה.

בשנת 2015 היא נבחרה לפוליטיקאית הפופולרית ביותר בפלנדריה, ולוניה ובריסל - מה שהפך אותה לפוליטיקאית הפופולרית ביותר בבלגיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגי דה בלוק** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מגי דה בלוק (בהולנדית ובצרפתית)
* מגי דה בלוק, ברשת החברתית פייסבוק

* מגי דה בלוק, ברשת החברתית טוויטר

* מגי דה בלוק, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאדאם מגי דה בלוק, באתר הרשמי של בלגיה (בצרפתית)
2. 1 2  שלמה פפירבלט, שרת הבריאות הבלגית, 140 ק"ג: בלי דיאטה, באתר הארץ, 25 בינואר 2018
3. ↑  Maggie De Block populairste Vlaamse politica, באתר Knack‏, 24 במרץ 2013 (בהולנדית)
4. ↑  קורות חייה של דה בלוק, באתר הרשמי של מגי דה בלוק (בהולנדית)
5. ↑  מגי דה בלוק, אשת השנה של "לה ליברטה בלגיה", באתר לה ליברטה בלגיה, 8 במרץ 2013 (בצרפתית)
6. ↑  Maggie De Block is populairste politicus, באתר deredactie.be‏, 12 בנובמבר 2013 (בהולנדית)
7. ↑  "uitkomt~a1c4c909 Maggie De Block: "Dit is een droom die uitkomt, באתר Het Laatste Nieuws‏, 11 באוקטובר 2014
8. ↑  נאווה רוזנפלד ושלומית דיליאון, סטיגמה כבדת משקל: מדוע כל כך קשה לנו לקבל אנשים שמנים?, באתר פורבס, 1 במאי 2015
9. ↑  Maggie De Block nu ook populairste in Wallonië en Brussel, באתר De Standaard‏, 2 בפברואר 2015 (בהולנדית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2015022662
* NTA: 412347849
* VIAF: 315591351
* WorldCat: lccn-n2015022662

 |