recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלין קלינוב טופוזאקוב** (בבולגרית: **Елин Калинов Топузаков**, נולד ב-5 בפברואר 1977) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת ארדה קרדז'אלי.

קריירה
------

טופוזאקוב גדל בדימיטרובגראד והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי. כשהיה בן 18 הצטרף ללבסקי סופיה, ושם שיחק כ-12 עונות רצופות, מלבד תקופה קצרה בה הושאל למועדון אחר. עם לבסקי סופיה זכה טופוזאקוב בחמש אליפויות (מהן 3 רצופות) ובשישה גביעים. בשנת 2005 מונה טופוזאקוב לקפטן הקבוצה, ובעונת 2005/2006 העפיל עמה לרבע גמר גביע אופ"א. בעונה שלאחר מכן העפיל עם לבסקי סופיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, בפעם הראשונה שקבוצה בולגרית הגיעה למעמד זה.

ב-3 בינואר 2008 הגיע טופאזקוב לישראל יחד עם חברו מלבסקי סופיה, הקשר ההתקפי דימיטר טלקייסקי, והשניים הוחתמו בהפועל תל אביב על ידי המאמן אלי גוטמן, שהגיע לקבוצה רק זמן קצר קודם לכן לאחר שהקבוצה נקלעה למקום האחרון בטבלה. השניים שיחקו לראשונה ב-12 בינואר, במחזור ה-15 של עונת 2007/2008, מול הפועל כפר סבא באצטדיון בלומפילד. במחזור ה-25 כבש טופוזאקוב את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, בניצחון 3–2 על בני יהודה. בנוסף בישל שני שערים בעונה זו, בניצחון 3–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, ובניצחון 3–1 מול בית"ר ירושלים. טופוזאקוב תרם רבות להישארותה של הקבוצה בליגה הבכירה, וכן להעפלתה לגמר גביע המדינה. בתום העונה קיבלו טופוזאקוב וטלקייסקי במשותף את תואר "השחקן המצטיין" מטעם ארגון אוהדי הפועל תל אביב.

בעונה שלאחר מכן המשיכה הקבוצה במגמת השיפור וטופוזאקוב סייע לקבוצה להתמודד על האליפות מול מכבי חיפה, לצידם של הבלמים דאגלס דה סילבה וואליד באדיר, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני. לאחר שנה וחצי בהפועל תל אביב שוחררו שני הבולגרים בקיץ 2009. בסך הכל הופיע טופוזאקוב ב-61 משחקים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.

בעונת 2009/2010 חזר טופוזאקוב לשחק בלבסקי סופיה, וכעבור שנה חזר לישראל, שוב יחד עם טלקייסקי, והשניים חתמו בהפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 כבש טופוזאקוב שני שערים במדי הפועל רמת גן, וב-16 באפריל 2011 ערך את משחקו האחרון בקריירה, מול הפועל תל אביב.

לזכותו של טופוזאקוב 30 הופעות במדי נבחרת בולגריה. ב-2 בספטמבר 2000 ערך את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת צ'כיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. ב-11 בפברואר 2009 ערך טופוזאקוב את משחקו האחרון במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת שווייץ.

בעונת 2013/2014 החל לשמש כעוזר מאמן לבסקי סופיה, ובמרץ 2014 מונה למאמן הזמני של הקבוצה עד לתום העונה, בשל בעיות בריאות מהן סבל המאמן הראשי, ובעונת 2016/2017 שימש שוב כמאמן הראשי של הקבוצה. בקיץ 2017 מונה למאמן קבוצת ארדה קרדז'אלי מהליגה השלישית בבולגריה, ובעונתו הראשונה בקבוצה העלה לליגה השנייה.

תארים
-----

לבסקי סופיה
* אליפויות: 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2005/2006, 2006/2007
* הגביע הבולגרי: 1997/1998, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2006/2007
* סופר קאפ: 2005, 2007, 2009

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלין טופוזאקוב** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* ענבל מנור, מעבר לטופ-וזאקוב?, באתר וואלה!, ‏15 במאי 2009
* אורן יוסיפוביץ, יוסי פנטילט, "מתגעגעים לקהל של הפועל", באתר nrg מעריב, ‏17 בדצמבר 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  לי בוץ, הפועל ת"א: הבולגרים חתמו רשמית; אסולין בדרך, באתר ynet, 6 בינואר 2008
2. ↑  דודי שחם, טופוזאקוב וטלקיסקי חתמו בהפועל רמת גן, באתר nrg מעריב, ‏ 11 באוגוסט 2010
**אמיל ולב** (בבולגרית: **Емил Велев**; נולד ב-5 בפברואר 1962 בסופיה) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל.

קריירה
------

ולב החל את הקריירה שלו באקדמיית הנוער של לבסקי סופיה. שיחק בקבוצה הבוגרת של לבסקי מ-1981 עד 1989. וזכה עימה באליפות בולגריה ב-1984, 1985 ו-1988. בגביע של בולגריה ב-1982 ו-1984. הוא שיחק 150 משחקים (19 שערים) עבור לבסקי בליגה, ו -34 משחקים (8 שערים) בגביע. 

בעונת 1989/90 הגיע ולב לישראל, ושיחק עונה אחת בליגה הראשונה במדי הפועל רמת גן שבסיום העונה ירדה לליגה השנייה. בשנת 1990 הגיע למכבי עירוני אשדוד שעלתה אז מליגה א' (שלישית) לליגה הארצית (שנייה). ולב היה גורם מרכזי בהרכב הקבוצה והבועט הראשי במצבים הנייחים. כבש בסך הכל 30 שערים והוביל את הקבוצה בעונת 1992/93 עד לליגה הראשונה והמשיך עוד עונה אחת (1993/94) שבה שיחק בכל מחזורי הליגה (39 – 7 שערים). 

בעונת 1994/1995 שיחק עונה אחת במכבי יפו, ולאחר מכן חזר לקבוצת לבסקי סופיה. בעונת 1996/1997 שיחק חצי עונה בעירוני אשדוד וממנה עבר לחצי עונה בהפועל בת ים. בשנים 1997–1999 שיחק בבית"ר באר שבע. בעונת 1999/2000 שיחק במכבי אשקלון, איתה העפיל לליגה הארצית. בעונה שלאחר מכן שיחק במכבי רמת עמידר ונפצע במהלך העונה. בסוף העונה הכריז ולב על פרישה ממשחק פעיל וחזר לבולגריה.

קריירת אימון
------------

בשנת 2002 הפך ולב לעוזר המאמן של לבסקי סופיה. שש שנים מאוחר יותר מונה לתפקיד המאמן הראשי של לבסקי, לאחר שווליסלב ווטסוב התפטר. ולב התמנה לתפקיד מאמן לבסקי ב-17 באוגוסט 2008 ומשחק הבכורה שלו היה בניצחון 0:6 נגד בוטב פלובדיב. עם זאת, ולב העיר לא פעם את זעמם של אוהדי לבסקי שלא אהבו את משחק הטקטיקה שלו. ולב טען בסופו של דבר כי כמה הערות שלו הוצגו בצורה אחרת על ידי התקשורת וניסה לתקן בהמשך את אי ההבנות עם אוהדי לבסקי. ושיבח אותם על האהבה שלהם לקבוצה מספר פעמים. 

ב-23 ביולי 2009, אמיל ולב הודיע על התפטרותו מאימון לבסקי, למרות ניצחון לבסקי 0:9 בסיכום הכללי נגד קבוצת סנט ג'וליה מאנדורה בסיבוב השני במוקדמות של ליגת האלופות 2009/2010. לאחר מכן אימן את הקבוצות סלביה סופיה ולוקומוטיב פלובדיב, ובנובמבר 2012 מונה למאמן לוקומוטיב סופיה, אותה אימן עד אוגוסט 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* הזרים, באתר "המכתש"
* ריאיון עם אמיל וולב, בערוץ youtube

הערות שוליים
------------

1. ↑  היידה הפועל רמת גן, מעריב 11 ביולי 1989
2. ↑  יש בולגרי לעירוני, מעריב 30 באוגוסט 1990
3. ↑  יניב חרמש, אשדוד נפרדה מוולב, ynet 21 במרץ 2001
**יסמין בוריץ'** (בבוסנית: **Jasmin Burić**; נולד ב-18 בפברואר 1987) הוא כדורגלן בוסני המשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה בעמדת השוער בזגלביה לובלין.

קריירת מועדונים
---------------

בוריץ' התחיל את דרכו בקבוצת הנוער של האקדמיה של נוער של צ'ליק זניצה ב-2004, ולסירוגין שיחק גם בקבוצה הבוגרת של המועדון. בינואר 2009 עזב בוריץ' את צ'ליק זניקה לאחר 81 הופעות ליגה.

ב-1 בינואר 2009 חתם בוריץ' במועדון הפולני לך פוזנן, ובסיום העונה זכה בגביע אף על פי שלא שותף אפילו למשחק אחד.

בתחילת העונה השנייה שלו בקבוצה זכה בוריץ' בסופרקאפ הפולני לאחר ניצחון על ויסלה קרקוב במשחק בו לא שותף. משחקו הראשון של בוריץ' בקבוצה היה ב-4 באוקטובר 2009 נגד ארקה גדינייה. לאחר שהה על הספסל בתחילת הקריירה שלו בפולין, הוא קיבל את ההזדמנות שלו לאחר כמה הופעות מאכזבות של השוער הראשון בקבוצה, ולאחר מכן קיבל בוריץ' מקום קבוע בהרכב למשך כל העונה, שבסיומה זכתה הקבוצה באליפות.

בתחילת העונה השלישית שלו בקבוצה, נפצע בוריץ' והושבת למשך כל העונה.

בעונת 2014\2015, זכה שוב באליפות לאחר שהציג עונת שיא.

בתחילת עונת 2015\2016 זכה בוריץ' בסופרקאפ הפולני וב-11 בינואר 2016, האריך בוריץ' את חוזהו בקבוצה ל-3 שנים נוספות.

בעונת 2016\2017 זכה בוריץ' בפעם השלישית בקריירה והשנייה ברציפות בסופרקאפ הפולני.

באפריל 2019, הודיע בוריץ' כי לאחר 10 וחצי שנים במועדון, הוא יעזוב את לך פוזנן בתום העונה.

ב-24 במאי 2019 חתם בוריץ' בקבוצה הישראלית הפועל חיפה לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת.

בינואר 2022 חתם בזגלבי לובין הפולנית.

קריירה בינלאומית
----------------

בוריץ' היה שותף בנבחרות של בוסניה והרצגובינה עד גיל 19 ו-21.

את משחק הבכורה שלו בנבחרת שיחק בוריץ' ב-1 ביוני 2008, במשחק ידידותי נגד אזרבייג'ן.

תארים
-----

לך פוזנן
* **הגביע הפולני**: 2008/2009
* **הסופרקאפ הפולני**(3) : 2009, 2015, 2016
* **אליפות הליגה הפולנית(2)**: 2009/2010, 2014/2015

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסמין בוריץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
**סייקו טוראי** (באנגלית: **Seikou Touray**; נולד ב-6 ביוני 2000) הוא כדורגלן גמביאני, המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בגרנובל מהליגה הצרפתית השנייה בכדורגל.

קריירה
------

טוראי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נוער של סופרסטארס המקומית. בגיל 18, הצטרף לקבוצת הנוער של בית"ר טוברוק מליגת העל לנוער, במדיה כבש 7 שערים בליגה ועוד שניים בגביע.

ב-12 במאי 2019, חתם לחמש עונות במכבי חיפה מליגת העל. בקיץ 2019 נבחן בסקציה נס ציונה וב-12 באוגוסט הצטרף לקבוצה. ב-24 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בהפסד 0–2 למכבי תל אביב. ב-14 בספטמבר, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד הפועל תל אביב. בסיום העונה, נס ציונה חזרה לליגה הלאומית וטוראי עזב את המועדון.

את עונת 2020/2021 התחיל כשחקן מכבי חיפה ואף רשם שתי הופעות בליגה במדיה, אך ב-27 בספטמבר הושאל לעירוני קריית שמונה.

ב-19 ביולי 2021, טוראי הושאל להפועל חיפה.

טוראי משמש כקפטן נבחרת גמביה בכדורגל עד גיל 20.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סייקו טוראי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  דורון בן דור ואלון בן דוד, ‏מבוקה כשיר וצפוי לפתוח מול חדרה, סיאהו חתם, באתר ONE‏, 12 במאי 2019
2. ↑  עמית קרקו, ‏סאקו טורה הושאל ממכבי חיפה לסקציה נס ציונה, באתר ONE‏, 12 באוגוסט 2019
3. ↑  שלום אלבז, ‏סאקו טורה הושאל לעונה לעירוני קריית שמונה, באתר ONE
4. ↑  גיל לוין, ‏רשמי: סאקו טורה הושאל להפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 19 ביולי 2021
**עומר דנינו** (נולד ב-17 בפברואר 1995) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

דנינו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, וב-17 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בתיקו 1–1 נגד מכבי הרצליה במחזור האחרון של עונת 2012/2013, אשר בסופה עלתה הקבוצה בחזרה לליגת העל. בעונה שלאחר מכן המשיך דנינו לשחק בקבוצת הנוער, ובמקביל ערך 17 הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל, בהן כבש שער אחד. דנינו העפיל עם הנבחרת לאליפות אירופה לנוער בשנת 2014, ואף שימש כקפטן משנה במהלך הטורניר.

את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך דנינו ב-27 בספטמבר 2014, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–2 על הפועל רעננה. עד מהרה הפך דנינו לחלק בלתי נפרד מההרכב הקבוצה למרות היותו בן 19. ב-25 במאי 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 על מכבי חיפה. את עונת 2014/2015 סיים עם 28 הופעות בליגת העל, ובמהלכה גם ערך שש הופעות במדי הנבחרת הצעירה.

ב-11 ביולי 2015 האריך דנינו את חוזהו במכבי פתח תקווה בחמש שנים נוספות, וב-4 באוגוסט 2015 מונה לקפטן הקבוצה, והפך לקפטן הצעיר בתולדות המועדון. בעונת 2015/2016 ערך 25 הופעות בליגה, ובעונת 2016/2017 ערך 21 הופעות. בעונת 2017/2018 איבד את מקומו בהרכב הקבוצה ולאחר מכן נפצע כשנכנס כמחליף במשחק מול הפועל כפר סבא בגביע המדינה, ושותף בתשעה משחקי ליגה. בעונת 2018/2019 ערך 26 הופעות ליגה וכבש שער אחד, אך בסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.

ב-18 באוגוסט 2020, דנינו חתם בהפועל כפר סבא.

ב-29 ביוני 2021 חתם דנינו בהפועל חדרה לעונה אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* אופיר סער‏, הבוגר: כך הפך עומר דנינו לבלם לגיטימי בליגת העל, באתר וואלה!‏, 16 באוקטובר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  רועי זריהן, ‏עומר דנינו חתם לחמש שנים נוספות במכבי פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 11 ביולי 2015
2. ↑  רועי זריהן, ‏דנינו שבר שיא בפ"ת. בן שמעון יקבל זר חדש?, באתר ערוץ הספורט, 4 באוגוסט 2015
3. ↑  דורון בן דור, ‏עומר דנינו חתם בהפועל כפר סבא לעונה אחת, באתר ONE‏, 18 באוגוסט 2020
4. ↑  הרכש החמישי: עומר דנינו סגר בהפועל חדרה, באתר ONE
**קובי גנון** (נולד ב-17 במאי 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.

קריירה
------

קובי גנון החל לשחק בגיל 9 במחלקת הנוער של מכבי חיפה בתפקיד חלוץ, ובמהלך הופעותיו כבש עשרות שערים. במדי מכבי חיפה זכה גנון עם קבוצת הנוער בגביע המדינה, בנוסף להצטיינותו באליפויות צה"ל. בעונת 1996/1997 הצטרף לקבוצת הבוגרים, והוסב לתפקיד המגן השמאלי על ידי המאמן גיורא שפיגל.

בשל מיעוט דקות המשחק שקיבל, הושאל בעונת 1997/1998 להפועל בית שאן. בעונה שלאחר מכן שיחק גנון בהפועל כפר סבא ובקבוצה זו החל גם את העונה הבאה, אולם אז קיבל פניה מבית"ר ירושלים ובהסכמת מכבי חיפה הושאל אליה והצטיין בשורותיה. בשנת 2000 רכשה בית"ר ירושלים את כרטיס השחקן שלו.

בשנת 2001 רכשה מכבי פתח תקווה את כרטיסו של גנון, ומאז שיחק בשורותיה במשך יותר מעשור בליגת העל. בקיץ 2012, לאחר שירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, הודיע על פרישה ממשחק פעיל.

משפחה
-----

גנון קרוב משפחה של אלירן אלקיים ושל האחים גץ, שכיכבו בשנות ה-80 בליגה ארצית (שהייתה אז הליגה השנייה).

גנון גרוש, ואב לשתי בנות ולבן.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירי אלג'ם, קובי גנון פרש מכדורגל: קשה לי לעכל את זה, באתר ONE, ‏ 19 ביוני 2012
**מוריס מאירסון** (17 בדצמבר 1893 – 25 במאי 1951) היה בעלה של גולדה מאיר (לימים ראש ממשלת ישראל).

ביוגרפיה
--------

מאירסון נולד ב-17 בדצמבר 1893 בשיקגו, אילינוי, ליצחק וללסה רבקה לבית פליישמן. מאירסון אהב מוזיקה ושירה ובבחרותו הצטרף לחבורת הצעירים היהודים הסוציאליסטים.

בשנת 1915 הכיר מאירסון את גולדה מאבוביץ' בתקופה בה שהתה גולדה אצל אחותה ובעלה.

בהשפעת בואם למילווקי של מבקרים מארץ ישראל כדוד בן-גוריון ויצחק בן-צבי, התגבשה בגולדה נחישות לעלות לארץ ישראל, והיא הצליחה לשכנע את מוריס לעלות עימה בעתיד. ב-24 בדצמבר 1917 התחתנו השניים בבית הוריה של גולדה במילווקי, ועל אף שהעדיפה חתונה אזרחית, שוכנעה על ידי אמה לערוך נישואים יהודיים.

בחורף 1918 זכתה גולדה להכרה על פעילותה כשנבחרה על ידי הקונגרס היהודי האמריקאי לאחת מהצירות של מילווקי. למורת רוחה של משפחתה, היא הרבתה בנסיעות פוליטיות על חשבון זמנה עם בעלה.

ב-1921 הפליגו מאירסון יחד עם אחותה של גולדה ומשפחותיהן לארץ ישראל בספינה רעועה בשם "פוקהונטס"
(SS Pocahontas). הנסיעה, שהייתה צפויה לארוך שבועיים, ארכה 44 ימים והייתה רצופת אסונות ואירועים מוזרים אחרים, בהם שביתת מלחים, התאבדותו של רב החובל, והתערערות נפשו של אחיו. הספינה הגיעה ליפו, אולם הסבלים הערבים סירבו להוריד את העולים לחוף, והספינה המשיכה לנמל אלכסנדריה שבמצרים. משם הגיעו מאירסון ושאר העולים ביולי 1921 ברכבת לתל אביב.

עם הגעתם לארץ ישראל התגוררו שתי המשפחות בדירה שכורה בתל אביב. מתל אביב עברו הזוג מאירסון למרחביה בעמק יזרעאל, שבו היה לזוג מאירסון ידיד ותיק מאמריקה. במרחביה חששו תחילה ממי שנראתה כבת תפנוקים אמריקאית שבהגיעה לארץ ישראל העדיפה לעסוק בהוראת אנגלית ולא בעבודת כפיים, אולם בסוף ניאותו לקבלה.

מוריס התקשה להסתגל לתנאי החיים הקשים ולחוסר הפרטיות. הוא גם סירב בעקשנות להביא ילד לעולם כל עוד התגוררו בקיבוץ, ויאלצו לגדלו בדרך השיתופית שהייתה נהוגה בקיבוץ. בעקבות מחלתו ונפילתו למשכב למשך כמה שבועות, המליץ להם הרופא לעזוב את מרחביה בהקדם האפשרי. במרץ 1923, לאחר שהות של כשנה וחצי בקיבוץ, חזר הזוג לתל אביב ואחר כך עבר לירושלים, שם סידר להם דוד רמז עבודה במשרדי סולל בונה. מוריס עבד בהנהלת חשבונות וגולדה עבדה כקופאית במשרה חלקית. בירושלים נולדו להם בן ובת - מנחם ושרה.
ב-1928 הציע לה דוד רמז, שהתיידד עמה, היה ער למצוקתה, ולימים אף הפך למאהב שלה, לשמש מזכירת מועצת הפועלות בהסתדרות. תפקיד זה הפך את מאירסון, שהייתה שייכת למפלגת "אחדות העבודה" שלימים הפכה למרכיב מרכזי של מפא"י, לראש ארגון נשים ציוני גדול. היא ניהלה חיים עמוסי פעילות ונסיעות, והייתה לנואמת נחשבת.

מפאת העבודה היה עליה לעבור ב-1928 לתל אביב עם ילדיה. באותה תקופה בעלה פקד אותה רק בסופי שבוע. חיי הנישואים שלהם החלו להתפורר, ובשנת 1943 נפרדו במוצהר, אולם הם מעולם לא התגרשו, ונותרו נשואים עד לפטירתו.

ב-25 במאי 1951 נפטר מוריס מאירסון בגיל 57 בעת שביקר בביתה של מאיר בירושלים, כאשר התכוננה לחזור ארצה מניו יורק ולא שהתה בביתה. הוא נטמן בבית העלמין נחלת יצחק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוריס מאירסון באתר seligman
2. ↑  Golda Meir: An Outline of a Unique Life
3. ↑  יוסי גולדשטיין, **גולדה: ביוגרפיה**, עמ' 300–301.
4. ↑  בצילה ולבד: מוריס מאירסון באתר חיים של אחרים, 30 בנובמבר 2019
5. ↑  מוריס מאירסון באתר GRAVEZ
**חררדו סלאסקו** (בספרדית: **Gerardo Celasco**; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא שחקן אמריקאי, הידוע מתפקידו בתור מיגל לופז-פיצג'רלד באופרת הסבון של רשת NBC; "תשוקות" (2000 - 2007) ובזכות תפקידו בתור חאווייר קסטילו בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC; "המדריך לרוצח" (2019 - 2020).

ביוגרפיה
--------

סלאסקו נולד במיאמי, פלורידה להורים ילידי אל סלוודור. בילדותו עבר סלאסקו עם הוריו לאל סלוודור. את לימודיו סיים בבית הספר האמריקאי של אל סלבדור (Escuela Americana). שם, התחרה בתחרויות קפיצות סוסים בינלאומיות. סלאסקו גם שיחק כדורעף באופן מקצועי והשתתף במשחקי מרכז אמריקה. הקבוצה בה שיחק זכתה בטורניר מרכז אמריקה. סלאסקו זכה להתאמן עם נבחרת אל סלבדור.

מאוחר יותר חזר סלאסקו לארצות הברית כדי ללמוד לתואר ראשון במימון באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (אנ') בדאלאס, טקסס.

קריירה
------

זמן קצר לאחר סיום לימודיו, צלם האופנה רוברטו אגילר הציע לו להיות הפנים של מסע הפרסום "Toni & Guy Bed Head". הוא גם הופיע בקליפ של פרנקי ג'יי לשירו "And I Had You There".

המגזין "People en Español" בחר בו כאחד מ-25 הרווקים הלטיניים הלוהטים בעולם בשנת 2006. באותה שנה החל לגלם את מיגל לופז-פיצג'רלד באופרת הסבון "תשוקות" מ-2006 עד 2007.

בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "מאניבול". הוא גילם את שחקן הבייסבול קרלוס פנייה.

בשנת 2019 הופיע סלסאקו בתור חאווייר קסטילו בסדרת הטלוויזיה של ABC "המדריך לרוצח". 

בשנת 2022 שיחק בתפקיד הבלש לופז במיני-סדרה "השטן באוהיו" של נטפליקס.

חיים אישיים
-----------

סלאסקו מתגורר בלוס אנג'לס אבל נשאר קרוב מאוד למשפחתו ומבקר אותם לעיתים קרובות בבירה סן סלוודור. 

בשנת 2019 החל לצאת עם השחקנית ג'ניפר מוריסון; ומאוחר יותר במהלך 2022, הזוג התחתן בטקס חשאי.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | *Las Angeles* | פרדי |  |
| 2011 | מאניבול | קרלוס פנייה |  |
| *Pimp Bullies* | דניאל |  |
| 2012 | באטלשיפ | האנס צ'אבס |  |
| 2013 | *Crosstown* | ריגו |  |
| 2014 | *White Dwarf* | אדריאן |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 - 2007 | תשוקות | מיגל לופז-פיצג'רלד | 156 פרקים |
| 2007 | גיבורים | ג'ילברטו | פרק: Chapter Eight 'Four Months Ago...' |
| 2011 | ריזולי ואיילס | מני וגה | פרק: "Don't Hate the Player" |
| *RPM Miami* | אלחנדרו "אלכס" הרננדז | סדרת רשת; 13 פרקים |
| 2014 | מבוקש | תומאס קורואה | פרק: "Honor Among Thieves" |
| *Cleaners* | ג'ושוע | 2 פרקים |
| 2014 - 2015 | *The Haves and the Have Nots* | קרלוס | 9 פרקים |
| 2015 | *The Player* | סוארז | פרק: "L.A. Takedown" |
| 2017 | בונז | מארק קובאק | 2 פרקים |
| 2018 | סטארט אפ | פרנאן | 2 פרקים |
| 2019 | S.W.A.T. | דייוויד אריאס | פרק: "Los Huesos" |
| 2019 - 2020 | המדריך לרוצח | חאווייר קסטילו | 7 פרקים |
| 2020 | *Next* | טיי סלאזר | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2022 | *Good Sam* | ד"ר ניק וגה | 3 פרקים |
| לשחות עם כרישים | מיילס | מיני-סדרה |
| השטן באוהיו | הבלש לופז | מיני-סדרה |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חררדו סלאסקו** בוויקישיתוף

* חררדו סלאסקו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* חררדו סלאסקו, באתר AllMovie (באנגלית)
* חררדו סלאסקו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**דקלה אהרן-שפרן** (נולדה ב-2 ביולי 1980) היא עיתונאית ישראלית המשמשת כתבת הכנסת של תאגיד השידור הישראלי "כאן". הגישה מוסף חברתי בחדשות הערב עם גאולה אבן-סער. בעבר שימשה כתבת הבריאות ברשת ב' של קול ישראל וראש הדסק החברתי וכתבת הבריאות של "כאן".

ביוגרפיה
--------

דקלה אהרן שפרן גדלה ברמת גן ולמדה בתיכון הרא"ה בעיר. היא בוגרת האוניברסיטה העברית במדעי הרפואה ומוסמכת אותה אוניברסיטה בהיסטוריה של עם ישראל ויהדות זמננו. כמו כן, היא בוגרת לימודי עיתונות בבית הספר "כותרת". במהלך לימודיה לתואר השני, זכתה אהרן-שפרן במלגות הצטיינות של המכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית ובפרס שטרן לתלמידים מצטיינים. על עבודת המחקר שלה לתואר השני קיבלה אהרן-שפרן את פרס המחקר בתחום מורשת יהודי ספרד והמזרח מטעם מכון בן-צבי ומשרד החינוך.

בשנת 2011 החלה את עבודתה ברשות השידור ככתבת בירושלים. לאחר מכן עברה לסקר את תחום הדתות ואת תחום הבריאות ולהגיש יומנים ותוכניות.

באמצע 2017 מונתה לראשות תחום השוויון החברתי בתאגיד השידור בערוץ כאן 11, ושימשה בתפקיד כחצי שנה עד שמונתה לתפקיד כתבת הבריאות.

באמצע 2023 מונתה לתפקיד כתבת הכנסת.

פרסומים בולטים
--------------

בשנת 2016 חשפה אהרן-שפרן את דבר ההפרדה בין יולדות יהודיות וערביות בבתי חולים ברחבי ישראל, חשיפה שעוררה דיון תקשורתי נרחב ושיח ציבורי סביב התופעה, בין השאר בשל תמיכה פומבית של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' בהפרדה. היא עקבה מקרוב אחר הרפורמה בבריאות הנפש ואחר הגירעונות התקציביים של קופות החולים. כן פרסמה מחקר על הירידה בשיעור השימוש בתרופות בקרב חולים הצורכים קנאביס רפואי, ונתונים אודות מיעוט מצנתרי מוח בישראל.

בשנת 2014 זכתה אהרן-שפרן בפרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה. חברי הוועדה נימקו את מתן הפרס כך: "דקלה אהרון היא עיתונאית מוכשרת, יצירתית, שדרית מיומנת, ומסקרת בהצלחה רבה את שני התחומים שהיא מופקדת עליהם".

חיים אישיים
-----------

אהרן-שפרן נשואה לאיש התקשורת קוה שפרן. הם הורים לשלוש בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* דקלה אהרן-שפרן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* דקלה אהרן - כתבת קול ישראל לענייני בריאות ודתות, בערוץ היוטיוב של רשות השידור, 4 באפריל 2014
* רבקי גולדפינגר, עניין אישי עם דקלה אהרן שפרן, באתר ערוץ 7, 14 בדצמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבט - שערוריית הפרדת היולדות שנחשפה ברשת ב' מגיעה לכנסת, 13 באפריל 2016
2. ↑  אתר למנויים בלבד עידו אפרתי ויהונתן ליס, סערת סמוטריץ': הפרדה בין יולדות יהודיות וערביות - נוהג ארוך שנים, באתר הארץ, 6 באפריל 2016
3. ↑  אשה שלקתה באירוע מוחי עברה צינתור רק לאחר 7 שעות, באתר רשת ב', 2 במרץ 2016
4. ↑  מבט - פרס מנכ"ל רשות השידור על שם אילן רועה ז"ל, 2 באפריל 2014
5. ↑  אלכסנדר כץ, העורכת הילה מרינוב והכתבת דקלה אהרון זכו בפרס מנכ"ל רשות השידור, באתר אייס, 12 בינואר 2014
**זלמן יעקבזון** (תר"מ, 30 ביוני 1880 - ב' בתמוז תשכ"ב, 4 ביולי 1962) היה עסקן ציבור, מראשי ענף הפרדסנות בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

נולד בזאגר (Żagory) שבליטא, למרדכי ולאסנת יעקבזון. אביו מרדכי היה בנו של שרגא פייבל יעקבזון ומראשוני רחובות, ואמו אסנת הייתה בת למשפחת קצנלבוגן (בן אחותה הוא הרב אליעזר סילבר). בצעירותו למד לימודים תורניים אצל מורים פרטיים בבית אביו במוסקבה, כמו כן השתלם בעברית ובתולדות עם ישראל על ידי אברהם אידלסון, שהיה אז סטודנט ופעיל ציוני במוסקבה.

בשנת 1891 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. הוריו התיישבו ברחובות והיו מראשוני המיישבים במושבה. הוא ואחיו אליעזר התגוררו בבית סבם שרגא פייבל יעקבזון בירושלים ולמדו אצלו לימודים תורניים. כעבור שנתיים שב אחיו לרחובות, והוא נסע לפריז ללמוד ספרות בסורבון. בתקופת שהותו בפריז היה סופרו של עיתון "הצופה" מוורשה וכן של עיתונים רוסיים.

בתום לימודיו בפריז שב לרוסיה, שם נשא לאשה את רוזה (שושנה) ליבונטין, בת זלמן דוד ליבונטין. במשך תקופה עסק במסחר ברוסיה.
בשנת 1912 עלה ארצה בשנית והתיישב בה בקביעות. הוא החל לעסוק בענף הפרדסנות והיה מראשוני הפרדסנים בארץ ישראל ומראשי הפעילים בענף. נטע פרדסים ברחובות והיה בעל משרד לייצוא פרי הדר ביפו. היה מהראשונים שעסקו בייצוא פרי הדר מארץ ישראל. בשנות ה-20 וה-30 היה מנהל "פרדסנים מאוחדים", "פרדס" ו"פרדס סינדיקט". היה חבר בוועדות הממשלתיות לפיקוח ולשיווק פרי הדר.

בשנים 1917 - 1918, כשרבים מתושבי תל אביב ויפו גורשו לצפון הארץ, ניהל את פעולות "ועד ההגירה" בטבריה. 

סייע לחותנו זלמן דוד ליבונטין בבניין בית הכנסת הגדול בתל אביב, ובמשך תקופה היה חבר הוועד שלו. כמו כן פעל לבניית בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, ובמשך כמה שנים היה יושב-ראש ההנהלה שלו.

נפטר בשנת 1962 בתל אביב.

משפחתו
------

בניו הלל ועמנואל יעקבזון וחתנו אדי צוקר, שנישא לביתו לאה יעקבזון, המשיכו לנהל את פרדסי המשפחה. הבן דניאל יעקבזון היה עורך דין. 
הלל יעקבזון נישא לדורה ונולדו להם שני ילדים - רפי יעקבזון ופרופ' תלמה ליבל, הנשואה לרופא העיניים ד"ר דוד ליבל. בנם הוא המוזיקאי דורי ליבל.
עמנואל יעקבזון נישא לאוולין ונולדו להם שלושה ילדים, יעל, אילן, ושלי.
לאה צוקר נישאה לאדולף (אדי) צוקר ב-1944 ונולדו להם שלשה ילדים - רוני, דוד, וגיל. 
אחיו הוא אליעזר יעקבזון, שהיה חותנו של אריה ליבונטין, בן דודה של אשתו שושנה.

קישורים חיצוניים
----------------

* זלמן יעקבזון, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים
* דוד תדהר (עורך), "זלמן יעקבזון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 945

הערות שוליים
------------

1. ↑  עליו ראו: דוד תדהר (עורך), "מרדכי יעקבזון", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 835
רבי **אליעזר בר ארחא** (נפטר ב-30 באוקטובר 1651) היה דיין וראש הקהילה היהודית בחברון, דיין בעזה.

קורות חיים
----------

רבי אליעזר, יליד צפת, בנו של רבי יצחק בר ארחא שהיה תלמידו של האר"י הקדוש.

בשנת 1605 שהה בעיר עזה ושימש שם כדיין.

בשנת 1616 שהה רבי אליעזר בחברון, ובשנת 1626 הוא נמצא שוב בעזה.

מאוחר יותר הגיע רבי אליעזר לעיר חברון והשתקע בה. עם הגעתו לעירו החדשה, מנתה קהילת היהודים בחברון כעשרים משפחות, אך בעקבות פעילותו התורנית הענפה הוא הצליח לגייס עוד מתיישבים רבים לקהילתו, ביניהם ניתן למצוא גם רבנים וחכמים גדולים כרבי אברהם אזולאי (סבו של החיד"א).

רבי אליעזר החל בגיוס כספים נרחב עבור הגדלת הקהילה היהודית בחברון והרחבת רכישת הבתים והקרקעות. בתחילה הוסיף רבי אליעזר בקשה נוספת עבור קהילת חברון ביד השד"רים שיצאו מערי הקודש האחרות שגייסו כספים מהקהילות היהודיות בעולם. אך בשנת 1650 הגדיל לעשות, ולראשונה שלח את רבי משה פרץ כשד"ר רשמי של קהילת היהודים בחברון לגייס כסף ייעודי לקהילה זו בלבד.

רבי שמואל אבוהב שהיה אחד מגדולי הרבנים איטליה, פעל למען גיוס כספים עבור ארץ ישראל בכלל והעיר חברון בפרט, הוא הכיר והעריך מאוד את גדולתו של רבי אליעזר.

רבי אליעזר נפטר בט"ו בחשון התי"ב (30 באוקטובר 1651) ונטמן במערה בחברון ליד חברו רבי אברהם אזולאי.

מוכרים שני בנים שהותיר אחריו רבי אליעזר: רבי יצחק (הנקרא על שם סבו) ורבי פנחס.

יצירתו התורנית
--------------

החיד"א כתב בספרו "שם הגדולים" שרבי אליעזר בר ארחא כתב כחמישים ספרים, ביניהם: פירוש ל"מדרש רבה", הגהות על ה"יד החזקה", פירוש ל"עין יעקב" וספר דרשות.

רבי אברהם אזולאי כתב בהקדמה לספרו "חסד לאברהם" כי הוא נעזר ברבי אליעזר בר ארחא בכתיבת החיבור.

כיום נותר לנו רק ספר תשובות אחד שכתב רבי אליעזר בר ארחא וגם הוא חלקי. אך דרכו ניתן ללמוד רבות על חייו ועל הדמויות שהוא היה בקשר עמם: השל"ה, רבי שלמה עדני – בעל "מלאכת שלמה", רבי יעקב אבולעפיא, רבי משה גלאנטי ועוד.

לקריאה נוספת
------------

* גיורא פוזיילוב, **חכמיהן של ארבע ערי הקודש**, ח"א, עמ' 253.
* שו"ת רבינו אליעזר בן ארחא, מכון ירושלים מהדיר: הרב עזרא בצרי, ירושלים, תשל"ח.

הערות שוליים
------------

1. ↑  כך עולה מתשובות מהריט"ץ סי' רצ"ב.
2. ↑  שו"ת רבנו אליעזר בר ארחא (הערה 1).
3. ↑  אברהם יערי, **שלוחי ארץ ישראל**, עמ' 464.
4. ↑  שו"ת רבינו אליעזר בן ארחא, סימן יז.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007390741905171
* ISNI: 0000 0000 2184 4553
* LCCN: n79135732
* VIAF: 70215518
* WorldCat (עם VIAF): 70215518

 |
**לא נרדם בלילות** הוא ספר עיון אוטוביוגרפי בהוצאת ידיעות ספרים, מאת האלוף במילואים גיורא איילנד, המתאר את קורות חייו של איילנד מתחילת דרכו בצה"ל ועד סיום תפקידיו כעבור 33 שנות שירות, בדרגת אלוף, דרך כל רמות הפיקוד שאותם עבר. בין היתר, הוא היה גם ראש אגף המבצעים, ראש אגף התכנון וחבר במטכ"ל. לאחר מכן התמנה לראש המטה לביטחון לאומי בתקופה של ארבע וחצי שנים מינואר 2002 עד יוני 2006.

תוכן
----

איילנד התגייס לצה"ל ב-1970, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה בגדוד 890. בספר הוא מתאר את מלחמת יום הכיפורים כמפגש הראשון שלו בקרב קשה עם האויב. הוא השתתף בקרב של החווה הסינית, במבצע אנטבה, במלחמת לבנון הראשונה, באינתיפאדה הראשונה, באינתיפאדה השנייה ועוד. הוא מתאר את כל תפקידיו מדרגת מפקד מחלקה, מפקד פלוגה, מפקד גדוד, מפקד חטיבה ועד לדרגת אלוף. הוא מתאר את פעילותו כקצין בבה"ד 1 ולאחר מכן כמפקד הבסיס. בספר איילנד שוטח את משנתו הצבאית, את ביקורתו כלפי החברה ואת דרכי הפתרון שלו.

ביקורת
------

עמוס ידלין אמר על הספר, בדברי ברכה בערב המוקדש לספר: "הספר הוא חינוכי במהותו ויכול להתאים לבית הספר לקצינים של צה"ל, אך למעשה נוגע לכל אדם במדינת ישראל שאכפת לו מצה"ל ועתיד המדינה"

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד  אמירה לם, "אם אתה בעיקר סובל, אתה מתחיל לשאול: מה הטעם לחיות?", באתר "ידיעות אחרונות", 9 במאי 2018
* גל פרל פינקל, ‏"לא נרדם בלילות": לחשוב כמו רמטכ"ל, בעיתון מקור ראשון, 31 במאי 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספרו "לא נרדם בלילות" עמ' 20
**בורמזי** הוא גזע של חתול הבית שמקורו במזרח אסיה.

היסטוריה
--------

ישנה סברה כי חתולים אלו שמרו על המקדשים הבודהיסטים בבורמה העתיקה.[דרוש מקור] הבודהיסטים האמינו כי חתולים אלו משמשים תחנות מעבר לנשמות של מתים ושהם מגנים על בעליהם מפני הרוע.

מאמינים כי הבורמזיים הם צאצאיהם של החתולים החומים שהוחזקו בארמונות ומקדשים בבורמה העתיקה (כיום מיאנמר).
בשנת 1930 רכש ד"ר ג'וזף טומפסון מסן-פרנסיסקו גורת חתולים חומה מבורמה וקרא לה וונג מאו. כאשר וונג מאו גדלה, מצאו כי היא הכלאה של סיאמי עם גזע חדש, כהה פרווה. 

באמצעות תוכנית גידול בררנית שכללה חתולים סיאמיים, הצליחו לבודד את הגזע החדש וניתן לו השם "בורמזי" הודות למוצאה של וונג מאו.

מזג
---

חתול אינטליגנטי מאוד, שופע חיבה, חברותי וקשור מאוד לבני המשפחה. אנרגטי, אוהב מאוד לשחק וטוב עם ילדים, ובעלי חיים אחרים. בעל קול עמוק ורועם, ולא מהסס להשמיע אותו.

מבנה
----

בעל עיניים גדולות ועגולות. מבנה גוף שרירי, עם משקל גדול ביחס לממדי גופו. הפרווה קצרה ודלילה יחסית וצבעה חום, שחור פלטינה ודבש.

בריאות
------

הגזע לא סובל ממאגר גנים מצומצם, ולרוב הוא חסון ובריא. עלולה להופיע בעיה בקרנית - חתיכת עור ושערות שמחוברות לקרנית, בדרך כלל ליד זווית העין - שניתן לטפל בה באמצעות ניתוח.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורמזי** בוויקישיתוף
* בורמזי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**דבון רקס** (**Devon Rex**) הוא גזע של חתול הבית.

היסטוריה של הגזע
----------------

מקורו של גזע הדבון רקס הוא בחתול מתולתל שיער, אשר נמצא על ידי אשה בשם בריל קוקס בדבון, אנגליה, בשנת 1960. קוקס ניסתה להכניס את החתול לביתה ולגדלו, אך לא הצליחה בכך. היא המשיכה להשגיח עליו ושמה לב שהחתול הזדווג עם חתולה מקומית. בין הגורים היה גור אחד בעל פרווה מתולתלת. קוקס אספה אותו לביתה וקראה לו קירלי.

לאור הדמיון הרב בין החתול לגזע הקורניש רקס והקרבה הגאוגרפית בין דבון רקס לקורנוול (משם הגיע הקורניש רקס), שיערו כי מדובר באותה מוטציה גנטית וכי מקור החתולים זהה. כדי לאמת זאת, נעשה ניסיון לזווג ביניהם. התוצאה של הזיווג הייתה שגר שכולו חתולים בעלי שיער רגיל. כלומר, המוטציות הגנטיות של קירלי ושל גזע הדבון רקס נתגלו כבלתי תלויות ולכן מדובר בשני גזעים שונים. כדי להעשיר את מאגר הגנים, נעשו הכלאות עם חתולים קצרי שיער רגילים.

כעבור 10 שנים הגזע הוכר בבריטניה.

מבנה כללי
---------

לדבון רקס "פני שדון" מיוחדים ואוזניים גדולות מאוד ומחודדות. שלא כמו לקורניש רקס, לרקס זה שיערות מגן ושערות זיפיות הדומות מאוד גם לשערות הפלומה שלו. שלושת סוגי השיער קצרים מאוד ומתולתלים. שערות השפם קצרות או חסרות.

משקלם של הזכרים נע בין 3.5 - 4.5 ק"ג, ושל הנקבות בין 2 - 3.5 ק"ג.

גזע זה מופיע בכל צבעי הפרווה ודוגמאות הפרווה כאשר צבע העיניים בהתאמה. קיים זן בעל דוגמת חודים של סיאמי הנקרא סי-רקס.

תוחלת חייהם נעה בין 9 ל-15 שנים אך רבים מגיעים לאמצע שנות העשרה לחייהם ואפילו מעבר לכך.

אופי
----

הדבון רקס מאופיין בהיותו חברותי, סקרן, פעיל, אוהב לשחק ואפילו שובב ואוהב מאוד אנשים. כאשר הוא שמח הוא עשוי לכשכש בזנבו כמו כלב. הרגל זה ופרוותו המתולתלת, זיכו אותו בכינוי "חתול פודל".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דבון רקס** בוויקישיתוף
* סטנדרט הגזע ב-CFA
* פרופיל הגזע ב-CFA

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007536464405171

 |
קוכוליין דוהר לקרב כשהמוריגן (בדמות עורב) מעופפת לצדו
**מוריגן** (באירית: **Mórrígan** או **Morrígu**, באירלנד המודרנית ידועה לעיתים גם כ-**Mór-Ríoghain**) היא דמות מהמיתולוגיה האירית. היא מזוהה בעיקר עם מלחמה וגורל, וכן עם נבואות על מוות במלחמה. היא מעופפת לעיתים קרובות מעל שדות קרב בדמות הבאדב - עורב שחור. היא מזוהה גם עם ריבונות על אדמה ובעלי חיים, ומשמשת כאפוטרופוסית של שטח מסוים ואנשיו. מוריגן מחולקת לשלוש ישויות אשר כל אחת משתלטת על הגוף בתקופה אחרת: מוריגן, מאכה ובייב. הן מכונות יחד "שלושת המוריגנות".

דמותה
-----

מוריגן משמשת מעין אלת מלחמה. לעיתים קרובות היא מתוארת עם חנית בכל יד, ועם היכולת לשנות צורה לכל דבר, בדרך כלל לעורב. היא מאושרת לשלוח גברים למלחמה, אשר בה היא מתערבת בעצמה במהלכה או מרחפת מעליה. יש לה מערכת יחסים עם דגדה - האל הבכיר ביותר בפנתאון.

מוריגן וקוכוליין
----------------

למוריגן תפקיד חשוב בסיפורי "מחזור אולסטר". בסיפור "Táin Bó Regamna", מתאהבת מוריגן בגיבור האגדי קוכוליין. היא מופיעה בפניו כאשר הוא פושט על שדה בקר. הוא אינו מזהה אותה ומעליב אותה. בתגובה, היא הופכת לעורב שחור ומעופפת אל ענף עץ. כעת קוכוליין מזהה אותה ואומר שאם היה יודע מי היא לא היה פוגע בה. מוריגן מודיעה לו שהוא ייענש על מעשיו. קוכוליין אומר שהיא אינה מפחידה אותו, והיא מוסרת סדרת אזהרות ונבואות זעם על קרב מתקרב שבו הוא עומד למות. לסיום היא מציינת שהיא תהיה שם.

בסיפור "Táin Bó Cúailnge", מידב מלכת קונכט פולשת לאולסטר במטרה לגנוב את השור האגדי דון קואילנג. מוריגן הופכת לעורב ומזהירה את השור להימלט ברגע האחרון. קוכוליין מגן על אולסטר בסדרה של קרבות כנגד חייליה של מידב. בהפוגה קלה בין הקרבות, מוריגן מופיעה בפניו מחופשת לאשה צעירה ומציעה לו את עזרתה ואהבתה. הוא דוחה אותה בבוז, והיא מחליטה להעניש אותו. היא הופכת לצלופח, זאב ולאחר מכן לפרה, ובכל הפעמים מנסה להכשיל אותו ולמנוע ממנו את הניצחון. בכל שלוש הפעמים היא נכשלת, וקוכוליין מנצח ואף פוצע אותה שלושה פצעים. לאחר מכן היא מתחזה לאשה זקנה החולבת פרה, ועדיין נושאת על גופה את שלוש הפציעות. היא נותנת לקוכוליין שלוש כוסות חלב, וכנגד כל כוס הוא מברך אותה ופצע אחד שלה נרפא. לאחר מכן היא מגלה את זהותה, והוא מביע חרטה על כך שריפא אותה. 

בהמשך מגיע קרב גדול, וקוכוליין רואה את מוריגן בדמותה האמיתית לפני הקרב. כך הוא מבין שזה הקרב האחרון שלו, ולקראת סופו הוא קושר את עצמו לאבן כדי למות זקוף. אויביו אינם מאמינים שהוא אכן מת, אולם אז מוריגן הופכת שוב לעורב ונוחתת על כתפו, וכך הם מבינים שהוא אכן מת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוריגן** בוויקישיתוף
* מוריגן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מוריגן, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Cattle-Raid of Regamna
2. ↑  Táin Bó Cúailnge

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2023080801
* WorldCat (עם LCCN): no2023-080801

 |
רבי **לייב מטערקיש-מאהילוב** (כונה בשם ר' **"לייב בעל הייסורים"**;  ? - ט"ו בחשוון ה'תקצ"ד, 1833), מגדולי תלמידיו של בעל התניא וממייסדי קהילת חב"ד בחברון. דמותו אפופת מסתורין, ולא ידועים פרטים רבים על דמותו מעשיו ופועלו.

ביוגרפיה
--------

שמו בעל הייסורים נדבק בו, בשל ייסורים רבים אותם עבר. מסורת אחת מספרת כי את הייסורים קיבל על עצמו בשל שדיבר סרה ברבי נחמן מברסלב. רבי לייב היה מראשוני חסידי חב"ד שהתיישבו בחברון. לקראת זקנתו עבר לדור בעיר צפת. כשביקשו בני טערקיש-מוהילוב מבעל התניא שימנה את רבי לייב למנהיג העדה בסביבתם, סירב לזה משום שמנהיג צריך לדעת גם בעניינים גשמיים. ואילו רבי לייב מופשט לגמרי מענייני העולם הזה ותאוותיו, לבסוף מינה אותו להדריך ולנהל את האברכים הצעירים.

בספר שערי ירושלים מסופר על אודותיו:"תחילת התיישבות האשכנזים הייתה על ידי הרב החסיד המפורסם מורנו הרב לייב ז"ל מאנשי חב"ד, ונקרא רבי לייבלי מחברון וגם רבי לייב בעל ייסורין. האיש הזה היה גדול בתורה וירא אלוקים מרבים, ובסוף ימיו נסע לעיר הקודש צפת, ונפטר שם זקן ושׂבע ימים, וציווה לפני מותו שכל מי שיהיה לו עת צרה, רחמנא ליצלן, ישתטח על קברו ויעזרוהו, וכן עושין עד היום".

פטירתו וקברו
------------

מקובל שלפני הסתלקותו הבטיח לעזור לכל מי שיזדקק לישועה וישתטח על קברו, באמירת כל התהילים ברציפות בערב שבת אחרי חצות, עקב כך עולים מאות לקברו בכל ימות השנה ובפרט בימי שישי וביום הסתלקותו, לשמועה זו אין מקור מוסמך.

כמו כן, בעל ה"בית ישראל מגור" הורה שראוי לעלות על קברו של ר' לייב.

הוא נפטר בט"ו בחשוון תקצ"ז, ונקבר בבית העלמין העתיק בצפת אחרי החלקה הצבאית, בשנת 2013 חודש הציון והוצבה מחיצה.

לקריאה נוספת
------------

* הרב אליהו יוחנן גוראריה, **תולדות הרה"ק רבי לייב בעל הייסורים זצ"ל**, היכל הבעש"ט גיליון לו, עמודים קלב-קמא.

קישורים חיצוניים
----------------

* רבי לייב בעל המסתורין, באתר "חב"ד און ליין", י"א בחשוון תשס"ז, 2006
* שמואל קראוס, **לזהותו של ר' ליב "בעל הייסורים"**, בתוך: **קובץ הערות וביאורים**, גיליון 1, "לך לך", עמ' 35–40, באתר היברובוקס
* תמונות מיומא דהילולא באתר JDN, ט"ו בחשוון ה'תשע"ב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הרב שלום גפנר, "אור הגליל"
2. ↑  קובץ הערות וביאורים, באתר היברובוקס
3. ↑  משה ריישר, **ספר שערי ירושלים**, למברג: דפוס ש"ל קוגעל, לעווין ושות', מ'י'ר'ו'ש'ל'ם' [תרכ"ו] 1869, דף כד.
4. ↑  ראו דיון נרחב בנושא, בפורום אוצר החכמה.
5. ↑  בשם יצחק אלפסי (מובא ב- של חב"ד אונליין)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011051648405171

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגזע של חתול. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מנקס (פירושונים).

**מַנְקְס** (**Manx**) הוא גזע של חתול בית חסר זנב.

מבנה כללי
---------

מבנה גופו של המנקס דומה לזה של קצר השער הבריטי, אלא שרגליו האחוריות ארוכות מרגליו הקדמיות והדבר מקנה לו "הליכת ארנבת". פרוותו צפופה ויכולה לבוא כמעט בכל הצבעים והתבניות האפשריות, מלבד שוקולד ולבנדר.

חלק מהחתולים חסרי זנב לחלוטין ונקראים באנגלית "Rumpy" ("עכוזי"). קיימים גם חתולים עם שרידי זנב המכונים "Stumpy" ("בעל גדם"), או חתולים עם זנב בחצי אורך או אפילו זנב שלם.

משקלו של המנקס נע בין 4-5.5 ק"ג.

אופי
----

חברותי ואנרגטי. חתולי מנקס שחיים גם מחוץ לבית הם ציידים טובים. רבים מכנים את המנקס כ"חתול כלב" בגלל תשוקתו העזה להיות עם בעליו, ולעקוב אחריו מחדר לחדר. קולו של המנקס בדרך כלל שקט מאוד ביחס לממדי גופו (וזה כולל גם נקבות בתקופת הייחום). המנקס משמיע סלסול קול ייחודי (בעיקר נקבות המדברות עם הגורים), אבל גם כתגובה לדיבור של בעליהם. מנקסים רבים מגוננים על בתיהם, במיוחד מפני כלבים זרים. מסתדרים טוב עם ילדים אם הם גדלו איתם ביחד. למנקס בוגר יהיו קשיים להסתגל לבית רועש עם ילדים אם לא היה מורגל לכך, ויעדיף סביבה שקטה.

אגדות ומיתולוגיה
----------------

המנקס יוצא דופן בכך שאין לו זנב. קיימות אגדות רבות סביב גזע מיוחד זה, והסיבות שגרמו לו לאבד את זנבו. אחת האגדות קשורה בתיבת נוח: המנקס שהיה האחרון להיכנס לתיבה, הספיק בקושי להגיע בזמן והדלת של התיבה נטרקה על זנבו. גרסה נוספת לסיפור התיבה מאשימה את כלבו של נוח בהעלמת הזנב. המנקס הכועס עזב את התיבה ושחה לאי מאן (אי בין אנגליה לאירלנד), שם מצא לו בית.

אגדה נוספת מספרת כי הוויקינגים חטפו גורי חתולים כדי להשתמש בזנבם בתור קמיעות למזל, וכדי לשמור על הגורים, אמהות הגורים היו קוטעות להם את הזנב בנשיכה.

קיימים גם סיפורים על כך שהמנקס הובא לאי מאן במאה ה-16 על ידי ספינות שהגיעו מהמזרח הרחוק.
כיום משערים כי המנקס הוא גזע טבעי שהתפתח באי מאן לפני מאות שנים, כאשר מוטציה גנטית טבעית גרמה לחתולים לאבד את זנבם ובגלל בידודו הגאוגרפי של האי, הונצח חוסר הזנב בדורות הבאים. המנקס הוא מבין הגזעים הראשונים שנרשמו באירופה וצפון אמריקה.

ראו גם
------

* קימריק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנקס** בוויקישיתוף
* מנקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Karen Commings. Manx cats. Barron's Educational Series, 1999. p.8.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541621305171

 |
חתול טונקינזי
**טונקינזי** הוא גזע של חתול הבית.

היסטוריה של הגזע
----------------

הטונקינזי הוא הכלאה בין החתול הסיאמי והגזע הבורמזי. קיימות עדויות המצביעות על כך, שחתולים סיאמיים בצבע שוקולד, שחיו במאה ה-19 היו דמויי טונקינזים.

חתולה בשם וונג מאו, אשר הגיעה מבורמה לארצות הברית בשנת 1930 הייתה האם הקדמונית של הגזע הבורמזי. החל משנות החמישים, החלו מגדלים לזווג בין הסיאמיים לבורמזים כדי להגיע לזן ביניים, שישלב את תכונות שני הגזעים, ובשנות השישים הטונקינזי החל לצבור פופולריות הן בתצוגות והן כחיית מחמד. את שמו קיבל הגזע על ידי מגדלת קנדית אשר זיווגה בין בורמזי לסיאמי סיל-פוינט, וקראה לבן הכלאיים טונקינזי. בשנת 1971 האיות שונה לטונקינזי על שם מפרץ טונקין הנמצא בדרום-מזרח אסיה.

מבנה כללי
---------

משקלו של חתול טונקינזי נע בין 3 ל-4 ק"ג.
הפרווה של החתול קצרה וצפופה, ולפעמים עוברים 18 חודשים עד שצבע הפרווה מתפתח במלואו.
הפרווה של הטונקינזי יכולה להיות באחת הדוגמאות הבאות: אחידה, דוגמת מינק או דוגמת חודים.

### צבעי הפרווה

* מינק טבעי: פרווה בצבע חום, כיתום בצבע שוקולד כהה
* מינק כחול: פרווה בצבע אפור כחלחל, כיתום בצבע כחול בהיר
* מינק דבש: פרווה בצבע חום אדמדם, כיתום בצבע שוקולד
* מינק שמפניה: פרווה בצבע בז'-כתמתם, כיתום בצבע חום בהיר
* מינק פלטינה: פרווה בצבע אפור בהיר, כיתום בצבע אפור כהה

כמו אצל החתול הסיאמי, גם אצל החתול הטונקינזי דוגמת הפרווה היא סימטרית, כאשר לטונקינזי בעל דוגמה אחידה יש גוף כהה בדומה לבורמזי, לבעל דוגמת חודים יש גוף בהיר וקצוות כהים כשל הסיאמי. בדוגמת המינק, הגוף הוא בצבע ביניים והקצוות כהים יותר מהגוף אך לא במידה רבה כמו אצל הסיאמי. דוגמת המינק היא היחידה המותרת בתחרויות, אך שתי הדוגמאות האחרות חיוניות לתוכניות הגידול: בזיווג טונקינזי אחיד עם טונקינזי כהה קצוות, כל הצאצאים יהיו בדוגמת מינק. בזיווג שני טונקינזיים עם דוגמת מינק יתקבלו רבע סיאמיים ורבע בורמזיים.

העיניים כחולות בדרך כלל, אך צבע העיניים יכול גם להשתנות תוך כדי התבגרות החתול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חתול טונקינזי** בוויקישיתוף
רבי **מנחם נחום פרידמן** (כ"א בכסלו תרכ"ט, 5 בדצמבר 1868 - י"ט באב תרצ"ו, 7 באוגוסט 1936) היה האדמו"ר השני של חסידות בויאן, בנו הבכור של ה"פחד יצחק" מבויאן.

ביוגרפיה
--------

נולד בסדיגורה למלכה בת רבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקא ולרבי יצחק, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. בשנת תרמ"ד נישא לחוה, בת דודו זקנו רבי מרדכי שרגא פרידמן מהוסיאטין. לאחר נישואיו התגורר שלוש שנים סמוך לחמיו. 

בזמן מלחמת העולם הראשונה נמלט יחד עם אביו ואחיו לווינה. לאחר פטירת אביו בשנת תרע"ז (1917), הוכתר לממלא מקומו, ומרבית חסידי בויאן פנו אליו. שלושת אחיו החלו לכהן אף הם. לאחר מספר שנים עבר מווינה לצ'רנוביץ בבוקובינה שם גרו חסידים רבים. 

ביקר בארץ ישראל בתרפ"ז, בתחילת הקיץ. בביקורו שהה בירושלים ועלה לגליל להשתטח על קברי צדיקים ולבקר את קהילות החסידים בטבריה ובצפת. כמו כן, הדליק את ההדלקה על גג ציון קבר הרשב"י במירון בל"ג בעומר, אשר עברה אליו בירושה מאת זקנו, רבי ישראל מרוז'ין שקנה זכות זו מידי זקני צפת. 

נפטר בי"ט באב תרצ"ו (1936), ונקבר באוהל אביו בווינה. דברי תורתו כונסו בספרים "תפארת מנחם" ו"דברים ניחומים", ביידיש ובעברית. 

אחריו שימשו באדמו"רות בניו רבי אהרן ורבי מרדכי שרגא, שסירבו באופן רשמי ליטול את כתר האדמו"רות, אך למעשה ערכו שולחנות יחד ואמרו דברי תורה. לצידם הוכתר חתנו רבי משה פרידמן (בעל בתו מרים), חבר מועצת גדולי התורה ורב מפורסם. החסידים במזרח אירופה פנו בעיקר לבנו רבי אהרן ואילו החסידים בארץ ישראל פנו לחתנו רבי משה.

על שמו בתי כנסת של החסידות "תפארת מנחם נחום" בבתי הורנשטיין בירושלים ו"תפארת מנחם" בשכונת הגפן בביתר עילית.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרדכי הורנשטיין, בסוד חסידים, הצופה, 30 ביולי 1953
**ליילה: חקירה על אודות המידות** (אנגלית: Lila: An Inquiry into Morals;‏ 1991) הוא הרומן הפילוסופי השני של רוברט מ. פירסיג, שידוע בעיקר בזכות ספרו זן ואמנות אחזקת האופנוע.

עלילה
-----

סיפור אוטוביוגרפי בחלקו זה מתרחש בסתיו, כשהסופר משיט את ספינתו במורד נהר ההאדסון. פיידרוס, האלטר אגו של המחבר, מנוער משגרתו המתבודדת באמצעות מפגש עם ליילה, אישה ישירה אבל מעורערת, אשר קרובה להתמוטטות נפשית. 

כמו בספרו הקודם, העלילה משובצת ברגעים של מחשבות פילוסופיות עמוקות. מטרתו העיקרית של הספר היא לפתח מערכת מטאפיזית שלמה, שמבוססת על הרעיון של איכות; רעיון שהוצג בספרו הראשון של הסופר. שלא כמו בספרו הראשון, שבו הוא יוצר דיכוטומיה בין איכות קלאסית ורומאנטית, הספר הזה מתמקד בחלוקה בין איכות סטאטית ודינמית.

מטרה נוספת של הספר הוא לבקר את תחום האנתרופולוגיה. פירסיג טוען שהאובייקטיביות המסורתית בתחום עיון זה, הופכת אותו ללא יעיל. הסופר משתמש במושג האיכות כדי להסביר את הקשיים של החברה המערבית להבין את הערכים ואת דרך ההתבוננות של האינדיאנים. מסקנה מעניינת של הספר היא שהתרבות האמריקאית המודרנית היא תוצאה של מפגש של ערכים אינדיאנים וערכים אירופאים.

נושא נוסף שמנותח באמצעות שימוש במטאפיזיקה של איכות, הוא קשר הגומלין בין תבניות אינטלקטואליות לתבניות חברתיות. פירסיג טוען שעד לסוף התקופה הוויקטוריאנית, תבניות חברתיות שלטו בהתנהגות של חברי התרבות האמריקאית. כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, תבניות אינטלקטואליות והשיטה המדעית תפסו את השליטה הזאת, כשהן לוקחות את האחריות על מטרות האומה ועל פעולותיה. ההופעה המאוחרת יותר של הפשיזם, לפי גישת הספר, היא מאבק אנטי-אינטלקטואלי להחזרת תבניות חברתיות לשליטה. התנועה ההיפית שהבינה את הפגמים שקיימים גם בתבניות החברתיות וגם בתבניות האינטלקטואליות, דחתה את שני סוגי התבניות הללו. ההיפים שאפו לאיכות ביולוגית, שאותה זיהו בטעות עם האיכות הדינאמית. התוצאה הייתה ניוון חברתי, שהתבטא בפשע ובסמים.

כיום החברה האמריקאית אינה מחפשת עוד איכות דינמית, אלא מנסה לחזור אל הוויקטוריאניות - התבניות הסטטיות החברתיות הנוקשות, כדי להתמודד עם התבניות הביולוגיות הדומיננטיות באזורים מסוימים, כגון שכונות העוני של הערים הגדולות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* ליילה: חקירה על אודות המידות, באתר OCLC (באנגלית)
**לעולם-לא-עולם** (באנגלית: **Neverwhere**) הוא ספר פנטזיה מאת סופר המדע הבדיוני והפנטזיה הבריטי ניל גיימן. הספר מתאר עולם דמיוני, "לונדון התחתית", המקביל לרשת המנהרות והתחנות המרכיבות את הרכבת התחתית של לונדון.

הספר עובד ב-1996 מתסריט שנכתב ל- BBC וזכה בפרס ספר הפנטזיה הטוב ביותר לשנת 1997.

הספר תורגם לעברית על ידי שלה מאייר ואהובה גסנר ויצא לאור בישראל בשנת 1998 בהוצאת הספרים אופוס.

החל מיוני 2005 ראתה אור סדרת קומיקס על פי הספר ובה סך הכל תשע חוברות.

תיאור העלילה
------------

**ריצ'רד מייהו**, צעיר לונדוני בעל עבודה משרדית משעממת וחברה בשם ג'סיקה, מתדרדר אל העולם האחר, "לונדון תחתית", המאוכלסת באנשים ש"נפלו בין החרכים של המציאות". לאחר שהציל את **דֶלֶת**, נערה שמצא מדממת ברחוב, הוא מגלה שביכולתה לפתוח ולנעול דלתות, גם במקומות בהם דלתות אינן קיימות, ולהגיע לכל מקום שתחפוץ. בהמשך, נתקל מייהו ב**האנטר**, הציידת הכי טובה בלונדון התחתית, וזו מסייעת לו לפגוש בשנית את דלת. 

ריצ'רד מצטרף אל דלת, האנטר והמרקיז דה-קאראבס (שמסייע לדלת עקב חוב שהוא חב לאביה), כאשר איסלינגטון המלאך מבקש מהם למצוא מפתח בתמורה לעזרתו במציאת הרוצח שרצח את משפחתה של דלת. במהלך מסעם הם נתקלים ב**מר קרופ** ו**מר ואנדמאר** שמנסים להרוג את בני החבורה ובבעיות נוספות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של לעולם-לא-עולם (באנגלית)
* הספר "לעולם-לא-עולם", באתר "סימניה"
* לעולם-לא-עולם, באתר OCLC (באנגלית)

| ניל גיימן |
| --- |
| יצירות | 

|  |  |
| --- | --- |
| קומיקס | Violent Cases • Black Orchid • סנדמן • Miracleman • Books of Magic • 1602 • הלבלייזר |
| פרוזה | בשורות טובות • עשן ומראות • אבק כוכבים • אלים אמריקאים • קורליין • בני אנאנסי • לעולם-לא-עולם • דברים שבירים • בין-עולם • מיתולוגיה נורדית |

 |
| עיבודים | 

|  |  |
| --- | --- |
| סרטים | מסכת המראה • בייוולף • אבק כוכבים • קורליין ודלת הקסמים |
| סדרות טלוויזיה | לוציפר • אלים אמריקאים • בשורות טובות • סנדמן |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 58bb3b46-d449-49c4-b154-e17a98cf2729
* VIAF: 309367236
* WorldCat (עם VIAF): 309367236

 |
**לעינייך בלבד** (באנגלית: **For Your Eyes Only**) הוא אסופה של חמישה סיפורים קצרים מאת איאן פלמינג משנת 1960. זהו הספר השמיני בסדרת ספרי ג'יימס בונד.

חמשת הסיפורים בקובץ הם "רצח בעיניים" (From a View to a Kill), "לעינייך בלבד" (For Your Eyes Only), "קוונטום של נחמה" (Quantum of Solace), "ריסיקו" (Risico) ו"הנדירות של הילדברנד" (The Hildebrand Rarity). הייתה תוכנית להפוך את הספר למיני-סדרת טלוויזיה, אולם היא לא צולמה מעולם.

ב-1981 עלה לאקרנים הסרט "לעינייך בלבד", אשר שאב השראה מהסיפורים "לעינייך בלבד" ו"ריסיקו". ב-1985 יצא הסרט "רצח בעיניים", אשר קיבל את שמו משם הסיפור של פלמינג, למרות שאין קשר בין שתי העלילות. הסרט "רישיון להרוג" מ-1989 נוצר בהשראת הסיפור "הנדירות של הילדברנד". ב-2008 יצא הסרט "קוונטום של נחמה", אולם אין קשר בין עלילתו לעלילת הסיפור.

הסיפורים
--------

### רצח בעיניים

מתנקש מקצועי הורג רוכב אופנוע ליד פריז, וגונב ממנו מסמכים חשאיים של נאט"ו. M מטיל על בונד למצוא את המתנקש ולהחזיר את המסמכים.

### לעינייך בלבד

בני זוג בריטיים בשם האבלוקס נרצחים בידי מתנקשים קובנים לאחר שסירבו למכור את אחוזתם בג'מייקה להר פון המרשטיין, איש גסטאפו לשעבר העומד כיום בראש שירות הריגול הקובני. בונד יוצא בהתנדבות להתנקש בהמרשטיין כנקמה. מהר מאוד הוא מגלה שהוא לא היחיד שמנסה להתחקות אחריו.

### קוונטום של נחמה

לאחר השלמת משימה מוצלחת באיי בהאמה, בונד משתתף בארוחה חגיגית בבית המושל בנסאו. לאחר הארוחה, בונד מעיר שאם יתחתן אי פעם, יהיה זה עם דיילת אוויר. בעקבות כך, מספר לו המושל את סיפור מערכת היחסים בין עובד המדינה לשעבר, פיליפ מאסטרס ודיילת האוויר רודה לוולין.

### ריסיקו

בונד נשלח לאיטליה במטרה לחקור הברחת סמים לבריטניה. בונד נפגש עם מודיע של ה-CIA בשם קריסטוס, אשר חושף בפניו שמאחורי הברחת הסמים עומד מנהיג כנופיה בשם אנריקו קולומבו. בונד לוכד את קולומבו שמוכיח לו שקריסטוס רימה אותו ולמעשה הוא זה שעומד בראש מבצע ההברחה. לא זו בלבד, הוא אף עובד עם ברית המועצות.

### הנדירות של הילברנד

במהלך משימה באיי סיישל, בונד פוגש מיליונר אמריקני מפוקפק בשם מילטון קרסט, שמזמין אותו לשיט במטרה ללכוד דג נדיר המכונה "הילדברנד". מהר מאוד בונד מגלה שקרסט מתעלל מילולית ופיזית בכל מי שמסביבו, ולכן אין זה פלא שהוא נרצח.

קישורים חיצוניים
----------------

* חיה ותן למות, באתר איאן פלמינג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 0b686667-8ebf-4f31-978d-291dc2390ba6

 |
**מדינת הסטארט־אפ: מנוע הצמיחה הכלכלי של ישראל** (באנגלית: **Start-up Nation: The Story of Israel's Economic Miracle**) הוא ספר העוסק בכלכלת ישראל שראה אור בשנת 2009 ופרי עטם של דן סינור ושאול זינגר. הספר בוחן כיצד ישראל, מדינה בת 60 שנים ובעלת אוכלוסייה של 7.1 מיליון איש הצליחה להגיע לשגשוג כלכלי כה רב עד ש"בתחילת שנת 2009, 63 חברות ישראליות נסחרו בנאסד"ק, יותר מכל מדינה זרה אחרת".

בשנת 2010 הספר הגיע למקום החמישי ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס, ואף לראש רשימת רבי-המכר של הוול סטריט ג'ורנל.

תקציר הספר
----------

המועצה האמריקאית ליחסים זרים מתארת את הספר בשאלה הבאה: "כיצד ישראל - מדינה בה 7.1 מיליון נפש, רק בת 60 שנים, מוקפת באויבים, נמצאת במצב מתמיד של לחימה מאז היווסדה, ללא משאבי טבע - מייצרת יותר חברות סטארט-אפ מאומות גדולות, שקטות ויציבות יותר דוגמת יפן, סין, הודו, קוריאה, קנדה והממלכה המאוחדת?". האקונומיסט כתב כי בישראל יש יותר חברות סטארט אפ וקרנות הון סיכון לאדם מאשר בכל מדינה אחרת בעולם. הצלחתה של ישראל במגזר ההיי טק בשני העשורים האחרונים משך את תשומת לבם של אנשי עסקים ועיתונאים, והאקונומיסט מתאר את הספר כספר החשוב ביותר מבין "ערימה גדלה" של ספרים בנושא.

בניסיונם להסביר את הצלחתה של ישראל בתחום, סינור וזינגר אינם מתייחסים לסוגיה מנקודת מבט אתנית או יהודית וגם אינם מתייחסים לכישרונות ייחודיים. בספרם, הם מייחסים את הצלחת המדינה בתחום לשני גורמים עיקריים: חובת השירות הצבאי וההגירה למדינה.

ראו גם
------

* הגניוס היהודי

קישורים חיצוניים
----------------

* אבי עופר, "מדינת הסטארט-אפ: מנוע הצמיחה הכלכלי של ישראל" | יפי הבלורית והאקזיט, באתר הארץ, 23 במרץ 2011
* מורד שטרן, תשובות לשאלה למה ישראל מייצרת כל כך הרבה סטארטאפים: הספר "מדינת הסטארט אפ", בבלוג "Usability Talking",‏ 7 בינואר 2012
* הספר "מדינת הסטארט-אפ", באתר "סימניה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 8524161332392752420005
* WorldCat (עם VIAF): 8524161332392752420005

 |