פירוש נוסף ערך זה עוסק בחבר הכנסת. אם התכוונתם לרב מבעלי התוספות, ראו יעקב חזן מלונדון.

יעקב חזן בוועידה העולמית הראשונה של מפ"ם בקיבוץ גלויות. שלישי משמאל.
**יעקב חזן** (10 במאי 1899 – 22 ביולי 1992) היה פוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת, חבר קיבוץ ומחנך, ממייסדי "השומר הצעיר", ממייסדי מפ"ם ויו"ר שלה, ממייסדי הקיבוץ הארצי, ואחת הדמויות המרכזיות בקיבוץ הארצי בפרט ובציונות הסוציאליסטית בכלל. יש שראו סביבו הילה מיתית כמעט, של "הכהן הגדול" של הסוציאליזם הציוני, בגרסה המפ"מניקית-מרקסיסטית.

ביוגרפיה
--------

חזן נולד בברסט ליטובסק שבאימפריה הרוסית (בתחומי בלארוס של ימינו) ליהודה חיים חזן, שנפטר בהיותו בן חמש. למד בחדר, בתיכון עברי ובפוליטכניון בוורשה. תחילה הצטרף לצופים העבריים והיה מדריך שם אך כשסרב להעניש את החניכים שלו הודח מהתפקיד. לאחר מכן הצטרף לקן השומר הצעיר בוורשה והיה חבר ההנהגה הראשית של "השומר הצעיר" בפולין וחבר מרכז "החלוץ". במסגרת מלחמת העולם הראשונה בקן ורשה הייתה מחלוקת לגבי הגיוס לצבא, וחזן הציע שהבוגרים החייבים גיוס יחולקו לשתי קבוצות – אחת תעלה בחשאי לארץ ישראל והשנייה תתגייס לצבא, חוץ מזה הציע חזן שקומץ קטן של בוגרים יישאר בקן ולא יתגייס כלל כדי שלא יישאר הקן בלי בוגרים.

אמו של חזן, מלכה, שידעה על הוויכוחים בקן הפצירה בו לעלות לארץ במהרה. וכשבא להודיע לה שהחליט להתגייס הוא שאל אותה "איך לדעתך היה נוהג במקרה זה אבא?" ואמו ענתה לו: "כמוך".

לאחר מכן התגייס לצבא. אין עדויות לתאריך הגיוס שלו או לזמן השירות שלו וכשנשאל תמיד נקב תאריכים שונים. אך תאריך הגיוס שלו מוערך להיות בחודשים מרץ–אפריל 1920.

חזן התגייס לגדוד קשר, הוא מספר שבבדיקות הרפואיות הבודקים התפלאו מהיותו יהודי, בשל מראה הגוף שלו. וכשגילו שהוא חולה במחלה רפואית קשה שתוריד את הפרופיל שלו הוא ביקש מהם להתעלם ממנה כדי שיוכל לשרת בגדוד שדה, הוא מספר איך הם התלחששו ביניהם והביעו התפלאות מהנכונות של יהודי לשרת בצבא ולהשמיט מחלה בכדי שיוכל לשרת בתפקיד משמעותי יותר. עוד חזן מספר שהוא אמר להם שהוא רוצה להיות טייס, אך בגלל היותו יהודי הוא לא הצליח להתקבל לקורס טיס. לפי תיאוריו בילה את מרבית תקופת שירותו בחזית, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית. גדודו התקדם מאות קילומטרים מאחורי קו האויב ולאחר מכן נסוג מאות קילומטרים לתוך שטח פולין. מלבד חזן היה בגדוד רק יהודי אחד אחר. חזן מתאר את זמן שירותו בצבא כזמן קשה ועצוב של אימה וגעגועים הביתה.

לאחר עלייתו ארצה ב-1923 עבד כפועל בפרדסים בחדרה ובייבוש ביצות בעמק בית-שאן. היה ממייסדי קיבוץ משמר העמק וחבר במוסדות המרכזיים של ההסתדרות.

בשנים 1949–1974 כיהן חזן כחבר הכנסת מהכנסת הראשונה ועד הכנסת השביעית מטעם מפ"ם והמערך. לפני הקמת מדינת ישראל ובשנותיה הראשונות הזדהה עם ברית המועצות ועם התנועה הקומוניסטית העולמית בכל, פרט לנושא הציונות, לגביו חשב שהייתה אי-הבנה מצד המפלגה הקומוניסטית. בשנת 1949 הכתיר את ברית המועצות כ"מולדתו השנייה של העם היהודי". עם מותו של סטלין כתב עליו מאמר הספד נרגש ב"על המשמר". עם הודאת המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות בפשעי סטלין נסוג מתמיכתו בו. לימים הודה שבנושא ברית המועצות אמר דברים שלא האמין בהם.

במהלך כל חייו סירב חזן להתמנות לתפקיד שר, מתוך תפיסה שעל השר להתעסק יומם וליל בענייניו המינסטריאליים תוך זניחת עיסוקיו האחרים – אידאולוגיים, תנועתיים, פרלמנטריים וחינוכיים, שבהם העדיף להתעסק. על כן העדיף לקדם אנשים צעירים (בהם ויקטור שם-טוב) לתפקידי שרים. חזן היה מועמד במקום ה-120 הסמלי ברשימת מרצ בבחירות לכנסת ה-13 (1992).

יש הרואים במאיר יערי וביעקב חזן מודל ייחודי בהיסטוריה הפוליטית של הציונות: מודל של שני מנהיגים, כל אחד מהם בעל עוצמה רבה, שלא פנו זה נגד זה ואשר היוו יחדיו את ההנהגה הדו-ראשית של הקיבוץ הארצי ושל מפלגת הפועלים המאוחדת, ו'פוסקי הדור' של תנועת השומר הצעיר בכל הנוגע לציונות הסוציאליסטית ולתנועה הקיבוצית. למרות מתיחויות מבית שידעו ככל הפוליטיקאים, הצליחו לשמור על יחסים טובים, שיתוף פעולה פורה והובילו את מפ"ם להישג אלקטורלי שלא חזר על עצמו מאז – 19 מנדטים, בבחירות לכנסת הראשונה ב-1949.

על-אף שהיה ממנהיגי השומר הצעיר, הידועים בחילוניותם, טרח הוא לנסות ולהדגיש את ההכרח שבחיבור ליהדות בכדי לקיים תנועה מהפכנית באמת. בולט העניין בדבריו בנאום במרחביה: "עשינו מעשה קליטה נפלא. אבל מבחינה רוחנית-איידאית – נכשלנו. קרה דבר יותר חמור: העלייה הזאת הביאה עמה ארצה אוצרות תרבות, מסורת, ומסכת רבת ערך של חיים חברתיים ומשפחתיים. כל זה נהרס בארץ בסערה. הכל: רקמת החיים המשפחתיים, תפיסותיהם על מהות החיים החברתיים והמסורת התרבותית רבת הדורות. ומה הצענו להם במקום רקמת חייהם? את התרבות הקלוקלת של הרחוב, ואת ספיחי התרבות המנוונת, הרעשנית, של המערב, טעינו. רצינו לגדל דור של אפיקורסים, ויצא לנו דור של עמי ארצות, דור שאינו יודע לשאול".

לאחר מלחמת ששת הימים תמך בהתיישבות בבקעת הירדן, רצועת עזה[דרוש מקור] וסביבות ירושלים, וכן בהתיישבות היהודית ברמת הגולן.

באחרית ימיו דיבר באהדה על תנועת גוש אמונים והצהיר כי אנשיה הם ממשיכי דרכה של תנועת השומר הצעיר.

הוא התנגד להקמתה של מדינה פלשתינית

ב-1989 הוענק לחזן פרס ישראל על מפעל חיים.

על שמו מרכז לצדק חברתי במכון ון-ליר בירושלים, בית ספר דמוקרטי בכפר סבא ורחוב בחיפה, להנצחתו נקרא אולם צוותא 3 (אולם חזן), במרכז התרבות צוותא בתל אביב.

בתו, ד"ר יהודית אכמון היא פסיכולוגית קלינית. בתה הבכורה, אמירה שלח, אף היא פסיכולוגית קלינית. בנה השני גדעון שלח הוא פרופסור לארכאולוגיה המתמחה בסין ועובד כחוקר ומרצה באוניברסיטה העברית. בתה הצעירה, יעל אכמון היא מתרגמת.

בנוסף על שמו: בסמוך לפטירתו בשנת 1992, הוקם גרעין נח"ל של בוגרי נוער מפ"מ. לאחר פטירתו גרעין הנח"ל אימץ את שמו ונקרא גרעין "חזן" על שם יעקב חזן.

ב-2022 יצא לאור הספר "הספר האדום" שכתב אסף ענברי. הספר מתמקד, באופן ספרותי, באישיותם ובהתפתחותם הרעיונית של יצחק טבנקין, מאיר יערי, יעקב חזן ומשה סנה, מנהיגי השמאל במדינת ישראל בעשורים הראשונים לתקומתה.

כתביו
-----

* **ארץ ישראל על פרשת דרכים**, מרחביה: הקבוץ הארצי השומר הצעיר, 1938
* (עם מאיר יערי) **נגד הזרם: המדיניות הציונית בשעה זו**, (מרחביה): הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, תש"ג
* **תנועת הפועלים והמלחמה: הכוחות במאבק**, מרחביה: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1943
* **ההסתדרות והמערכה המדינית**, תל אביב: השומר הצעיר, 1944
* **הצהרה היסטורית: עם הודעת גרומיקו במושב או"ם**, תל אביב: הוצאת פועלים השומר הצעיר בא"י והברית העולמית של מפלגות השומר הצעיר, תש"ז
* **סיכומים ומשימות**, [מרחביה]: הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, תשכ"ד-1964
* **חזון חברתי ובעיות המשק – כלים שלובים**, תל אביב: הדפוס החדש, תשל"ה
* **ראשית חדשה** (הביא לדפוס: יוסף שמיר), תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"ח-1988
* **ילדות ונעורים: פרקים אוטוביוגרפיים** (עורך: שלמה שאלתיאל), תל אביב: ספרית פועלים, תשנ"ג-1993

לקריאה נוספת
------------

* יעקב אגמון, **שאלות אישיות - מבחר ראיונות** - ריאיון עם יעקב חזן בתאריך 17 ביולי 1976, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 136–146
* זאב צחור, **חזן - תנועת חיים: השומר הצעיר, הקיבוץ הארצי, מפ"ם**, ירושלים: יד בן-צבי, 1997
* אסף ענברי, **הספר האדום**, ידיעות אחרונות/ ספרי חמד, 2022

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יעקב חזן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יעקב חזן** |

* 

* יעקב חזן, באתר הכנסת

* יעקב חזן, באתר כנסת פתוחה
* רשימת הפרסומים של יעקב חזן, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של יעקב חזן, באתר "סימניה"
* יעקב חזן, בהפקתי וובינויו של פיטר פריישטדט, באתר יוטיוב
* המרכז לצדק חברתי ודמוקרטיה ע"ש יעקב חזן
* יהושע פורת, ‏החזן שעבר לפני המחנה, **קתדרה** 85, אוקטובר 1997
* זאב צחור, ‏יעקב חזן: נפתולי הדרך של ההנהגה ההיסטורית, **ישראל** חוברת 3, אביב תשס"ג, 2003
* קטע קול ערן סבאג, "חיים של אחרים" על יעקב חזן‏, 17 באוגוסט 2010
* בית הספר הדמוקרטי הניסויי ע"ש יעקב חזן בכפר סבא
* יעקב חזן (1899-1992), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תמונת מצבתו ב"מה לחיפה ולבית העלמין במשמר העמק?", ב"חיפה מבלי לקום מהכורסא"
2. ↑  חבצלת פרבר, "האמת על הקיבוץ": הביקורת החריפה והכואבת מכולן, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2013
3. ↑  זאב צחור, **חזן, תנועת חיים.**, עמ' 38–40
4. ↑  זאב צחור, **חזן, תנועת חיים**, עמ' 41
5. ↑  זאב צחור, **חזן, תנועת חיים**, עמ' 42
6. ↑  "דור של עמי ארצות", אתר News1
7. ↑  אבי שילון, **בן-גוריון: אפילוג**, עמ' 95
8. ↑  זאב צחור, ‏יעקב חזן: נפתולי הדרך של ההנהגה ההיסטורית, **ישראל** חוברת 3, אביב תשס"ג, 2003
9. ↑  ישעיהו בן-פורת, **"שיחות"**, ספרי ידיעות אחרונות: עידנים, ירושלים, 1981, עמ' 323-324
10. ↑  בית הספר הדמוקרטי ע"ש יעקב חזן

| חברי הכנסת הראשונה |
| --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק\* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |
| ויצו | רחל כהן-כגן |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |
| בסוגריים - כהונה חלקית, \* יו"ר הכנסת |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307944105171
* BnF: cb14579588t (data)
* CiNii: DA16528384
* GND: 12394337X
* ISNI: 0000 0000 6681 3590
* LCCN: n86072123
* VIAF: 27991782
* WorldCat: lccn-n86072123

 |