**ערב אל קראד** היה שבט בדואי שהתגורר בצפון ארץ ישראל בסמיכות לאיילת השחר והתפרנס ממרעה צאן ובקר. לאחר מלחמת העצמאות נמצאו בני השבט בשני כפרים, קראד אל באקארה וקראד אל גאנאמה, בתוך השטח המפורז המרכזי בגבול ישראל-סוריה. בשנת 1951 הם הועברו על ידי שלטנות ישראל לשעב, אך לאחר החלטה של מועצת הביטחון הוחזרו לכפריהם. בנובמבר 1956 הם הועברו, על פי דרישתם, לסוריה.

היסטוריה
--------

אנשי השבט היגרו לאזור ימת החולה מכורדיסטן בימי השלטון העות'מאני. הם התיישבו בשני כפרים בקרבת הירדן מדרום לימת החולה: קראד אל באקארה, על שם רעיית הבקר, וקראד אל גאנאמה, על שם רעיית הצאן.

אנשי השבט היו רועים את עדריהם על האדמות בסביבת איילת השחר. לאחר רכישת אדמות איילת השחר בסוף המאה ה-19, הוסכם שערביי השבט יוכלו להמשיך להשקות את עדריהם מהמים שבאדמות אילת השחר.

במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1922 נמנו בשבט קראד אל חייט בנפת צפת, 437 תושבים מוסלמים. במפקד האוכלוסין בארץ ישראל בשנת 1931 נמנו בשבט ערב אל באקארה 245 תושבים, כולם מוסלמים, שהתגוררו ב-54 בתים ובשבט ערב אל גאנאמה 265 תושבים, כולם מוסלמים, שהתגוררו ב-54 בתים.

בימי מלחמת העצמאות ברחו אנשי השבט לסוריה והם שבו לכפריהם לאחר שוך הקרבות בעת שהצבא הסורי החזיק באזור.

בעת המתיחות בעקבות תקרית אל-חמה, פינה צה"ל את תושבי גאנאמה אל באקארה וזמן קצר לאחר מכן, בתחילת אפריל 1951, פינתה את כל אנשי השבט אל שעב ופוצצה את בתיהם. הסורים טענו שישראל פינתה את אנשי שני הכפרים, קראד אל באקארה וקראד אל גאנאמה. משה שרת הכחיש טענה זאת ואמר שאנשי קראד אל גנאמאה נמלטו לסוריה מלחץ הסורים יחד עם ערביי הכפר פרדס ורק אנשי קראד אל באקארה פונו. אדמותיהם של אנשי הכפר נדרשו לצורך פרויקט ייבוש החולה. בעקבות תלונה של סוריה, מועצת הביטחון הורתה לישראל ב-18 במאי 1951 להשיב את אנשי הכפר למקומם. המפונים נחלקו לגבי החזרה לכפרם. חלקם טענו שלא ימכרו את אדמותיהם בשום פנים ואופן, בעוד אחרים טענו שאם יתנו להם קרקעות חלופיות עם קושאן באזור שעב הם לא ידרשו חזרה לכפרם, שכן הבתים שלהם בשעב יותר טובים. משקיפי או"ם ביקרו את המפונים ושוחחו איתם כדי לברר את רצונותיהם, בהתאם לפרשנות של הגנרל ויליאם אדוארד ריילי להחלטת מועצת הביטחון, שיש לאפשר חזרה אך אין להכריח את המפונים לחזור. על פרשנות זאת חלקו חלק מאנשי האו"ם שטענו שיש להחזיר את כל המפונים. במשאל שנערך בתחילת יולי 1951 הביעו כשליש מהנשאלים רצון לשוב לאזור המפורז, והם הוחזרו לאוהלים שהוכנו להם במקום.

אנשי השבט שחזרו לכפר קראד אל באראקה חזרו לרעות את עדריהם באזור ולעיתים הגיעו לסכסוכים עם אנשי איילת השחר וראש פינה על מרעה בשדותיהם. במקביל הם קיבלו סיוע מאונר"א בגלל מיקומם באזור מפורז בין ישראל לסוריה. מים קיבלו בכפר מקיבוץ הגוברים. אנשי הכפר סירבו לקבל תעודות זהות ותלושי מזון ישראלים בטענה שהם מתגוררים באזור מפורז ועליהם להיות תחת שלטון האו"ם. אנשי הכפר התלוננו על העדר בית ספר ושירותים אחרים ועל כך שישראל מונעת מהם יציאה חופשית מהכפר. בסוף 1954 דרשו תושבי הכפר קראד אל באראקה לקבל מישראל שירותי חינוך ובריאות ושינתן להם לסחור עם סוריה. ישראל סירבה לאפשר להם מסחר חופשי עם סוריה ותושבי הכפר סירבו לקבל מישראל שירותי בריאות וחינוך. בעקבות דו"ח של משקיף האו"ם, אידסון לואי מילרד ברנס, הותר לתושבי הכפר להגיע בינואר 1955 לצפת למסחר וקבלת שירותים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יעקב אביאל, קראד אל בקרה שבאזור המפורז, הארץ, 29 במרץ 1954
2. ↑  יעקב בנדל, מלטה - היא איילת השחר, הַבֹּקֶר, 5 באוגוסט 1942
3. ↑  סכסוך המים באילת השחר, הארץ, 15 במרץ 1926
4. ↑  מפקד האוכלוסין 1922, מחוז צפת, עמוד 44
5. ↑  מפקד 1931, נפת צפת, עמוד 105-106
6. ↑  ג. צימרמן, אצל המפונים מהאזור המפורז, מעריב, 4 ביוני 1951
7. ↑  משטרת ישראל בגבול הסורי: השטח המפורז חולק למעשה, על המשמר, 8 באפריל 1951
8. ↑  פונה כפר?, על המשמר, 13 באפריל 1951
9. ↑  מועצת הבטחון החליטה להזמין את ריילי, הארץ, 18 באפריל 1951
10. 1 2  ה. יוסטוס, ריילי תובע להחזיר ערבים מסוריה לאזור המפורז, מעריב, 10 ביולי 1951
11. ↑  גילוי דעת של שרת, הצופה, 16 באפריל 1951
12. ↑  סיכוי לסיום חפירת אפיק הירדן עד לחורף, דבר, 5 ביוני 1951
13. ↑  החלטת מועצת הבטחון, הַבֹּקֶר, 20 במאי 1951
14. ↑  סוריה מתלוננת בפני מועצת הבטחון, הַבֹּקֶר, 30 במאי 1951
15. ↑  העבודה בחולה נמשכה ביום ו' בשטח הדרומי, על המשמר, 27 במאי 1951
16. ↑  עם הערבים שפונו מן האיזור המפורז, הַבֹּקֶר, 22 ביוני 1951
17. ↑  2 משקיפים ביקרו בשעב, חרות, 28 במאי 1951
18. ↑  לקראת הסדר ביקור אנשי או"ם אצל המפונים, דבר, 6 ביוני 1951
19. ↑  קציני או"ם נפגשו בכפר שעב עם הערבים שפונו מאזור החולה, הארץ, 28 ביוני 1951
20. ↑  משקיף צרפתי התפטר, על המשמר, 10 ביולי 1951
21. ↑  שליש מהמפונים רוצים לחזור לאזור המפורז, מעריב, 3 ביולי 1951
22. ↑  ירמיהו שמואלי, 230 משפחות יוחזרו לאיזור המפורז, על המשמר, 4 ביולי 1951
23. ↑  החלה החזרת הערבים שפונו, מעריב, 5 ביולי 1951
24. ↑  תגרה עזה בין תושבי כפר ערבי לחברי אילת השחר, הארץ, 10 בפברואר 1955
25. ↑  רועים מהאזור המפורז על אדמת ראש פינה, דבר, 1 בינואר 1952
26. ↑  ר. לוריא, בידואים בגליל קיבלו מזון חינם, מעריב, 14 בינואר 1953
27. ↑  העובדים בערוץ הירדן, הארץ, 25 בינואר 1954
28. ↑  בניקה שמע תלונות כפר ערבי באיזור המפורז בצפון, הארץ, 22 בפברואר 1954
29. ↑  ערביי האזור המפורז פנו לברנס, דבר, 22 בדצמבר 1954
30. ↑  הוצעו הקלות לערביי אל באקארה, הארץ, 4 בינואר 1955
31. ↑  ברנס מציע מו"מ ישיר ישראלי־סורי להסדר באזור המפורז או לחלוקתו, דבר, 16 בינואר 1955
32. ↑  ערביי האזור המפורז קונים וסוחרים בצפת, דבר, 17 בינואר 1955