recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**וילם ויסינג** (בהולנדית: **Willem Wissing**‏; 1656 – 10 בספטמבר 1687) היה אמן פורטרטים הולנדי, שעבד באנגליה.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

הוא נולד באמסטרדם או בהאג, ולמד בהאג. בשנת 1676 עבר לאנגליה, שם למד עם פיטר לילי וסייע לו.

לאחר מותו של לילי בשנת 1680, התגלה ויסינג כתלמידו החשוב ביותר. גודפרי נלר היה אמן הדיוקנאות היחיד באנגליה שהתחרה בויסינג. המצוירים המלכותיים של ויסינג כללו את צ'ארלס השני, מלך אנגליה, קתרין מברגנזה, ג'ורג' מדנמרק וג'יימס סקוט, הדוכס הראשון ממונמאות'.

בשנת 1685 שלח ג'יימס השני, מלך אנגליה, את ויסינג להולנד לצייר דיוקנאות של חתנו ההולנדי ובתו, מי שבעתיד היה ויליאם השלישי, מלך אנגליה ואשתו מרי השנייה. ציור הדיוקנאות שלהם נעשה מספר פעמים ולעיתים קרובות. גרסאות מוצגות באולם הגדול של בניין הרן בקולג' ויליאם ומרי בוויליאמסבורג, וירג'יניה.

ויסינג נפטר בשנת 1687 בשיא תהילתו כצייר פורטרטים, בביתו של ג'ון ססיל, הרוזן החמישי של אקסטר ליד סטמפורד בלינקולנשייר. היו שחשדו שהוא הורעל מרוב קנאה בהצלחתו.
הוא נקבר בכנסיית סנט מרטין, סטמפורד, לינקולנשייר.

עמיתו ההולנדי יאן ואן דר וארט עבד בבית המלאכה שלו והוסיף את הווילונות והנופים בפורטרטים שצייר ויסינג.
לאחר מותו של ויסינג, המשיך ואן דר וארט לעבוד בסדנתו של ויסינג.

רבים מדיוקנאותיו המפורסמים של ויסינג ודיוקנו העצמי הופצו בהדפסים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילם ויסינג** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Wissing, Willem [William (1656–1687), portrait painter], Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
2. ↑  C. K. Adams, English Art, 1625–1714. By Margaret Whinney and Oliver Millar. 9½×6. Pp. xxiv + 391 + pls. 96. The Oxford History of English Art, vol. 8. Oxford: at the Clarendon Press, 1957. 50s. **The Antiquaries Journal** 38, 1958-04, עמ' 125–125 doi: 10.1017/s0003581500082949

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5433663
* BPN: 52958128
* GND: 1019756586
* ISNI: 0000 0001 1617 5006
* KulturNav: b6c3c977-bc88-419a-aa20-dd9f660bcdad
* LCCN: nr2001043874
* NLA: 35132590
* NTA: 318568977
* RKD: 85078
* Trove: 836473
* ULAN: 500011381
* VIAF: 34387587
* WorldCat: lccn-nr2001043874

 |
|  |
| --- |
| **יש להשלים ערך זה**: בערך זה חסר תוכן מהותי. **יש להוסיף הסבר על ההד התקשורתי בעקבות המבצע**. |
| הנכם מוזמנים להשלים את החלקים החסרים ולהסיר הודעה זו. שקלו ליצור כותרות לפרקים הדורשים השלמה, ולהעביר את התבנית אליהם. |

**מבצע "צמצום טווח"** היה מבצע שנועד לחסום מעבר מחבלי חזבאללה מהכפר מיידון אל נקודות תצפית בדרום לבנון. ב-22 בפברואר 1999, ז' באדר ה'תשנ"ט, יצא כוח של סיירת צנחנים לבצע מארב בשטח בו התבצעה פעילות עוינת של מחבלים בקלעת ג'בור בדרום לבנון. הכוח נקלע למארב של מחבלי החזבאללה, ומהאש נהרגו מפקד הסיירת, קצין ההנדסה ומפקד אחד הצוותים בסיירת.

מהלך המבצע
----------

הכח חצה את הקו האדום לאחר תנועה ארוכה וטיפוס לגובה של 1,200 מטר באזור קלעת ג'בור. בהגיעם לשיא הגובה של הרכס, הלך מפקד היחידה איתן בלחסן, יחד עם קצין ההנדסה לירז טיטו לסרוק את שטח העמדה, שהיה באזור תלול מרובה סבך ובולדרים, ובו גם שאריות שלג. כאשר התקרבו לעמדה נפתחה עליהם אש ממרחק קצר, כמטר וחצי, ממנה נהרגו איתן ולירז. דוד גרנית, מפקד הצוות, רץ לחלץ את השניים למרות שידע שהוא עלול להיהרג במלכודת האש. הוא השיב באש, קרא לשאר הלוחמים לבוא לסייע, ולמעשה תפס פיקוד על הכוח. 

בעת ניסיון חילוץ ההרוגים נפגע דוד גרנית מצרור ונפצע אנושות. הוא הספיק להורות לחיילים שבאו לחלצו לטפל בפצועים האחרים קודם לפני שמת מפציעתו. לאחר חילופי אש קשים עם המחבלים חולץ הכוח לארץ במסוק ובו הפצועים וההרוגים. על הלחימה בקרב הוענקה תעודת הערכה של אלוף פיקוד צפון גבי אשכנזי למיכאל ברוכי, לוחם שנכנס מיד אחרי דוד לחילוץ הנפגעים ונפצע שלוש פעמים במהלך הקרב, וצל"ש אלוף פיקוד צפון לדוד גרנית בו נאמר: 

> 
> הנני לציין לשבח את סגן דוד גרנית, על גילוי אומץ לב נדיר, חתירה למגע עם האויב בצורה הנחושה ביותר, מנהיגות ודוגמה אישית, רעות וקור רוח.
> 
> 
> 
>

הנצחה
-----

לזכרו של איתן הוקם מצפה ליד בית הוריו ברמות נפתלי, ומדי שנה מתקיים לזכרו כנס מנהיגות במכללת תל חי.

לזכרו של דוד הוקם גן הנצחה ביישוב עפרה.

קישורים חיצוניים
----------------

* צימצום טווח, כתבה באתר יוטיוב (אורך: 10:24), 6 ביולי 2017
* שהם ניקולט, ‏"18 שנה אחרי: המנכ"ל נזכר במפקד שאיבד", באתר ‏מאקו‏, 23 בפברואר 2017.
* על מבצע צמצום טווח ועל איתן בלחסן, באתר עמותת "נועם"
* אתר לזכרו של לירז טיטו

* כתבה בערוץ 13 על הקרב
* ללכת שבי אחריו: אגדת מפקד סיירת צנחנים איתן בלחסן, אתר מיינט העמק, 2 באוקטובר 2020.

הערות שוליים
------------

1. ↑  צל"ש אלוף פיקוד הצפון, באתר הגבורה
חכם **סלמן חוגי עבודי** (תמוז ה'תרנ"ד, 1894 או תרנ"ו – כ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973) היה הרב הראשי האחרון של בגדאד ובסוף ימיו אב בית דין בירושלים, וחבר מועצת הרבנות הראשית ובית הדין הרבני הגדול.

ביוגרפיה
--------

נולד בבגדאד. למד בתלמוד תורה "מדרש תלמוד תורה", ובישיבת מדרש בית זלכה. כדי להימנע מגיוס לצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה נמלט בשנת 1916 (ה'תרע"ו) עם הרב יהושע משה לבצרה, שם התארחו בבית הרב המקומי יחזקאל ששון. בתקופה זו ייסד את ישיבת "עזרא הסופר" בכפר שבו נקבר עזרא הסופר. בסיום המלחמה חזר לבגדאד והחל לשמש כראש ישיבת "תומכי תורה". מסר שיעורים גם במדרש בית זלכה. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) נבחר לשמש כחבר הוועד הרוחני וחבר בית הדין בבגדאד. בשנת 1928 (ה'תרפ"ח) מונה לאב בית הדין בבגדאד, ובשנת 1947 (ה'תש"ז) החל לשמש כרבה הראשי של בגדאד וראש בית הדין לערעורים. 

בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל ונשלח לעבוד בנטיעת עצים בקרן קיימת. אחד ממכריו שראה זאת דאג לפרסם את שמו, ובחודש פברואר 1952 (שבט ה'תשי"ב) הוא מונה לדיין בבית הדין בפתח תקווה. ובשנת 1957 (ה'תשט"ז) מונה לאב בית דין בירושלים. בשנת 1960 (ה'תש"ך) החל לשמש כנציג של מועצת הרבנות הראשית בוועדה לבחירת הרבנים הראשיים והתפטר ממנה יחד עם מספר נציגים נוספים לאחר שעמדתם לא התקבלה, ופנה לבג"ץ נגד החלטות שהתקבלו לאחר מכן. בשנת 1964 (ה'תשכ"ד) החל לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) התמנה לבית הדין הרבני הגדול לערעורים. מסר שיעורים בבית הכנסת "אוהל רחל" שבשכונת רוחמה.

הלך לעולמו בכ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973, ונקבר בהר הזיתים.

בית הכנסת אהל רחל בשכונת "רוחמה" (מקור ברוך)

לקריאה נוספת
------------

* שמעון שר שלום, **חכמי בבל** - מסכת חייהם המופלאה של חכמי בבל, ירושלים ה'תשס"ג, עמ' 274–278
* תמיר שלמה כהן, **להורות חכמה ומשפט** - תולדות חייו ופועלו, ירושלים ה'תשע"ט.

קישורים חיצוניים
----------------

* הקלטות של החכם סלמן עבודי, האתר העיראקי
* רבי סלמאן חוגי עבודי באתר MyTzadik

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמעון שר שלום. *חכמי בבל*. p. 274. ה'תשס"ג
2. ↑  במסמך רשמי של בתי הדין הרבניים, עם מינויו לבית הדין הגדול, נתאחרה שנת לידתו לתרנ"ז (שפוט רבני, באתר ארכיון המדינה, 474)
3. ↑  שמעון שר שלום. *חכמי בבל*. p. 274. ה'תשס"ג
4. ↑  חכם סלמן חוגי עבודי ע"ה, באתר האתר העיראקי, ‏25 באפריל 2013
5. ↑  חכם סלמן חוגי עבודי ע"ה, באתר האתר העיראקי, ‏25 באפריל 2013
6. ↑  צו על תנאי שני בעניין הבחירות לרבנות, דבר, 3 באוגוסט 1960
7. ↑  נבחרו הרבנים הראשיים לישראל, קול סיני, ניסן תשכ"ד, עמוד 3
8. ↑  נח זבולוני, ריב חדרים בבית הדין הרבני הגדול לערעורין, חרות, 9 במרץ 1965

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007406205205171
* VIAF: 33156219493104742599
* WorldCat (עם VIAF): 33156219493104742599

 |
קיר הנצחה ב"גן הבנים" במושב ינוב לבני המושב שנהרגו במערכות ישראל ובהם אילן רועה
**אילן רועה** (1 בינואר 1967 - 28 בפברואר 1999) היה כתב קול ישראל. נהרג בעת משימת סיקור בדרום לבנון.

חייו
----

נולד במושב ינוב שבשרון, למד בבית הספר הדתי "ישורון" בנתניה ובבית הספר התיכון בר-אילן בעיר. התגייס ב-1986 ושירת בחטיבת הנח"ל כחובש.

בתום שירותו הצבאי החל לכתוב בשבועון הנוער "ראש אחד". לאחר מכן שימש כתב לענייני פלילים ולענייני מפלגות בסוכנות החדשות עתי"ם. מספר שנים אחר-כך החל לעבוד ככתב לענייני כלכלה בעיתון "חדשות". עם סגירת העיתון, עבד תקופה קצרה בעיתון "הארץ".

בשנת 1993 עבר לרשות השידור. תחילה שימש כתב לענייני ההסתדרות ולאחר שנה מונה לכתב "קול ישראל" בצפון.

ב-28 בפברואר 1999 נהרג אילן רועה בפעילות מבצעית בלבנון. בתוקף תפקידו הצטרף לשורת מפקדים צבאיים שנסעו לניחום אבלים בביתה של אישיות לבנונית בכירה בכפר שבעא בלבנון. הם עשו את דרכם חזרה בשיירה בת ארבעה כלי רכב צה"ליים. סמוך למוצב "כאוכבא" ברצועת הביטחון בדרום לבנון, עלה הרכב שבו נסע רועה על מטען צד שהופעל מרחוק. ברכב נסעו יחד עמו תא"ל ארז גרשטיין, מפקד יחידת הקישור ללבנון, רס"ב עמאד אבו ריש, קשרו סמ"ר עמר אל-קבץ. מעוצמת הפיצוץ התהפך הרכב וכל נוסעיו נהרגו.

לאחר מותו הוחלט באגף כוח אדם במטה הכללי לחיילו. רועה הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית-העלמין במושב ינוב.

על שמו פרס מנכ"ל רשות השידור לכתב המצטיין.

בשנת 2006 יצא לזכרו הספר "מטעמי תוניסיה שאילן אהב". הספר נכתב על ידי אמו ויצא לאור בהוצאת הספרים "אוריון", שביחד נרתמו להגשים את חלומו של אילן רועה - להפיק ספר בישול ממטעמיה התוניסאיים האהובים עליו של אמו. הספר זוכה להצלחה רבה.

אולפני רדיו קול הגליל העליון של מועצה אזורית הגליל העליון וקול ישראל נקראים על שמו של אילן רועה.

גינת בית העיתונאים על שם סוקולוב בתל אביב נקראת על שם אילן רועה. בגינה יש פינת הנצחה ובה פסל של אילן רועה מאת הפסל הישראלי יעקב אפשטיין, המיקרופון ומכשיר ההקלטה שהיו ברשותו בעת שנהרג ומתקן המופעל בלחיצת כפתור, המספר את סיפור חייו של אילן רועה.

השאיר אחריו אישה, הורים ושני אחים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אילן רועה** בוויקישיתוף
* קורות החיים של אילן רועה, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
* מאיר סיקרון, בעת מילוי תפקידו, באתר nrg‏, 22 באפריל 2007
* ירון דרוקמן, המפקד שהיה לאגדה, באתר ynet, 28 בפברואר 2015

* פינת הנצחה לאילן רועה בגינת בית סוקולובפינת הנצחה לאילן רועה בגינת בית סוקולוב
* המיקרופון ומכשיר ההקלטה שהיו בידי אילן רועה בעת שנהרגהמיקרופון ומכשיר ההקלטה שהיו בידי אילן רועה בעת שנהרג
* פינת זיכרון לאילן רועה באולפני קול ישראל בירושליםפינת זיכרון לאילן רועה באולפני קול ישראל בירושלים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007308439005171
* ISNI: 0000 0000 6987 6036
* VIAF: 97524138
* WorldCat: viaf-97524138

 |
כתף שמאל במבט קדמי
**מפרק שיא הכתף והבריח** (TA: **Articulatio acromioclavicularis**. מוכר גם בראשי תיבות של שמו באנגלית: ACJ) הוא אחד ממפרקי חגורת הכתף. המפרק מסווג כמפרק סינוביאלי מסוג מפרק החלקה והוא מחבר בין עצם הבריח לבין שיא הכתף (חלק מעצם השכם). מפרק שיא הכתף והבריח כולל דיסק מפרקי (Discus articularis acromioclavicularis; Discus articulationis acromioclavicularis) לא שלם, המתחיל מהלכו מחלקו העליון של המפרק לכיוון חלקו התחתון אך לא מגיע לחלק התחתון של המפרק.

התנועות האפשריות במפרק הן סיבוב בציר האורך של המפרק של שיא הכתף על פני עצם הבריח ותנועה קדימה ואחורה. התנועות במפרק שיא הכתף והבריח מלוות תנועות של עצם השכם על פני כלוב הצלעות ותנועות במפרק החזה והבריח.

המפרק מיוצב על ידי קופסית המפרק המחוזקת על ידי רצועת שיא הכתף והבריח (Ligamentum acromioclaviculare). רצועת שיא הכתף והבריח חולפת לאורך חלקה העליון של קופסית המפרק. רצועה חזקה נוספת המכונה רצועת החרטום והבריח (Ligamentum coracoclaviculare) נמצאת מחוץ למפרק ומחברת בין חלקה הצידי של עצם הבריח לזיז החרטום של עצם השכם. לרצועת החרטום והבריח שני חלקים, הרצועה הקונית (Ligamentum conoideum) והרצועה הטרפזית (Ligamentum trapezoideum).

ראו גם
------

* פציעת מפרק שיא הכתף והבריח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרק שיא הכתף והבריח** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1143390
* TA98: A03.5.03.001

 |
**פיג'ו פרטנר** (Partner) הוא רכב מסחרי מתוצרת חברת פיג'ו הצרפתית. 

הרכב מוצע גם בגרסה משפחתית המכונה **פרטנר קומבי**. באיטליה הרכב מוכר כפיג'ו ראנץ'.
הפרטנר הושק בשנת 1996 ומיוצר עד היום, לאחר מתיחת פנים בשנת 2008.

הפרטנר זהה במאפייניו ובעיצובו לסיטרואן ברלינגו, ומבוסס כמוהו על בסיס שלדת סיטרואן ZX. שני הדגמים מוצעים בעולם גם בגרסה חשמלית.

האבזור הסטנדרטי של הרכב כולל הגה כוח פרוגרסיבי (המשתנה בהתאם לסל"ד המנוע), בלמי דיסק מאווררים מלפנים, בלמי תוף מאחור, מערכת ABS, מערכת EBD (לחלוקת כוח הבלימה), צמד כריות אוויר מלפנים, וחגורת בטיחות פירוטכנית. 

המהירות המרבית מגיעה ל-160-142 קמ"ש, בהתאם לסוג המנוע. זמן ההאצה מ-0 ל-100 קמ"ש נע בין 16.9 ל 13.4 שניות, בהתאם לסוג המנוע.

מנועים
------

שני המנועים העיקריים בהיצע הם מנועי דיזל בעלי 4 צילינדרים, בשני נפחים:
בנפח 1900 סמ"ק, עם הספק מרבי של 71 כ"ס בסל"ד 4600, ומומנט מרבי של 13 קג"מ בסל"ד 2500. 
בנפח 2000 סמ"ק, עם הספק מרבי של 90 כ"ס בסל"ד 4000, ומומנט מרבי של 21.4 קג"מ בסל"ד 1900. למנוע זה הזרקה ישירה במסילה משותפת.

בנוסף הרכב מוצע עם 2 מנועי בנזין בנפח של 1360 סמ"ק ו- 1587 סמ"ק, וכן קיימות גרסאות חשמליות.

פרטנר II
--------

פיג'ו פרטנר II
הדור השני הוצג רשמית בינואר 2008.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיג'ו פרטנר** בוויקישיתוף
* - באתר הישראלי של פיג'ו(הקישור אינו פעיל)

| **פיג'ו** — **לוח זמנים, 1950 - 2009** |
| --- |
|  | 1950 - 1959 | 1960 - 1969 | 1970 - 1979 | 1980 - 1989 | 1990 - 1999 | 2000 - 2009 | 2010 - 2019 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| מכונית מיני |  |  |  | 104 |  |  | 106 |  | 107 | 108 |
| סופרמיני | 203 |  | 204 |  |  | 205 |  | 206 | 207 | 208 |
| משפחתית |  |  | 304 | 305 | 309 | 306 | 307 | 308 |
| משפחתית גדולה / "מנהלים" |  | 403 | 404 |  |  | 405 | 406 | 407 | 508 |
| מכונית סלון |  |  | 504 | 505 |  |  |  |
|  |  |  | 604 |  | 605 | 607 |  |
|  |
| טנדרון |  |  |  |  |  | פרטנר | פרטנר II |
| מיקרוואן |  |  |  |  |  |  | 1007 |  |
| מיניוואן |  |  |  |  |  | 806 | 807 |  |
| רכב שטח ופנאי גדול |  |  |  |  | P4 |  |  |  | 4007 | 4008 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph311223

 |
**מאדס בידסטרופ** (בדנית: **Mads Bidstrup**; נולד ב-25 בפברואר 2001 בקוגה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.

קריירת מועדונים
---------------

בידסטרופ גדל במחלקות הנוער של הרפולגה בולדקלוב, ברונדבי, פ.צ. קופנהגן ור.ב. לייפציג.

ב-16 ביולי 2020 חתם בידסטרופ על חוזה לשלוש שנים בברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בסך הכל ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון, במסגרת הפרמייר ליג והפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בהמשך הושאל פעמיים לנורשלן מליגת העל הדנית, במדיה ערך בסך הכל 43 הופעות ליגה.

ב-17 ביולי 2023 חתם בידסטרופ על חוזה לחמש שנים ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מאדס בידסטרופ** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mads Bidstrup joins Brentford B from RB Leipzig באתר הרשמי של ברנטפורד, 16 ביולי 2020 (באנגלית)
2. ↑  Mads Bidstrup moves to Salzburg באתר הרשמי של רד בול זלצבורג, 17 ביולי 2023 (באנגלית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מאדס בידסטרופ"**.
**ניקו מנטל** (בגרמנית: **Nico Mantl**; נולד ב-6 בפברואר 2000 במינכן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.

קריירת מועדונים
---------------

מנטל גדל במחלקות הנוער של FC דייזנהופן ואונטרהאכינג. בשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אונטרהאכינג, ובסך הכל ערך 57 הופעות ליגה במדי המועדון במסגרת הליגה הגרמנית השלישית.

ב-28 בינואר 2021 חתם מנטל על חוזה לארבע שנים וחצי ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. ב-16 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 5-2 על ל.א.ס.ק. לינץ במסגרת המחזור ה-31 בליגה לעונת 2020/2021.

ב-30 בדצמבר 2022 הושאל מנטל לאולבורג בולדספילקלוב מליגת העל הדנית עד לתום עונת 2022/2023. ב-14 באפריל ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד מיטיולן במסגרת הליגה. בסך הכל ערך שמונה הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

קריירה בינלאומית
----------------

מנטל היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023, אך לא שיחק בטורניר.

תארים
-----

רד בול זלצבורג
* אליפות אוסטריה (2): 2020/2021, 2021/2022
* הגביע האוסטרי (2): 2020/2021, 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקו מנטל** בוויקישיתוף
* ניקו מנטל, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net

הערות שוליים
------------

1. ↑  NEW KEEPER SIGNS באתר הרשמי של רד בול זלצבורג, 28 בינואר 2021 (באנגלית)
2. ↑  AaB henter tysk U/21-landsholdsmålmand på leje באתר הרשמי של אולבורג בולדספילקלוב, 30 בדצמבר 2022 (בדנית)
3. ↑  Finaler U 21-EM-Kader: Beyer und Thielmann fehlen verletzt באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 14 ביוני 2023 (בגרמנית)
**דרמופתיה סוכרתית** (באנגלית: **Diabetic dermopathy**) היא סוג של מחלת עור הנראית בדרך כלל אצל אנשים עם סוכרת. הוא מאופיין בפאפולות אדומות עמומות שהופכות לנגעי עור מוקפים היטב, קטנים, עגולים ואטרופיים, בדרך כלל על השוקיים. זה הנפוץ ביותר.   במספר מצבי עור סוכרתיים (דרמדרום סוכרתי), שנמצאו עד 30% מחולי הסוכרת. נגעים דומים יכולים להימצא מדי פעם אצל אנשים שאינם חולי סוכרת בדרך כלל בעקבות טראומה או פציעה באזור. עם זאת, יותר מ-4 נגעים על העור מרמזים מאוד על סוכרת.

הגורם למחלה
-----------

הסיבה אינה ידועה אך נחשבת קשורה לנוירופתיה סוכרתית וסיבוכים של כלי דם. מכיוון שהנגעים שכיחים יותר על השוקיים, יש הטוענים שהדבר מייצג תגובה שונה לפציעה. זה נראה בשכיחות גבוהה יותר בחולים עם סוכרת ארוכת שנים ושליטה לקויה בגלוקוז.

טיפול
-----

ניתן לשלוט במחלה בעזרת טיפול ברמת הגלוקוז בדם ובעזרת קרמים מקומיים המכילים חומצה פוסידית או שילוב של חומצה פוסידית עם קורטיקוסטרואיד כמו בטמתזון או הידרוקורטיזון 1%.

ראו גם
------

* קסאנטומה מתפרצת (Xanthoma)
* רשימת מצבי עור (באנגלית)
* דרמדרום סוכרתי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דרמופתיה סוכרתית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  James, William D.; Berger, Timothy G.; et al. (2006). *Andrews' Diseases of the Skin: Clinical Dermatology*. Saunders Elsevier. ISBN 978-0-7216-2921-6.
2. ↑  Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. (2007). *Dermatology: 2-Volume Set*. St. Louis: Mosby. ISBN 978-1-4160-2999-1.

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דגי סלמון אדומים בנהר באלסקה.
**אלתית אדומה** או **סלמון אדום** (שם מדעי: ***Oncorhynchus nerka***) היא מין של דג השייך למשפחת הסלמוניים ומצוי בצפון האוקיינוס השקט, ובנהרות של החופים הקרובים, בעיקר באלסקה ובסיביר.

אורכה של האלתית עד 84 ס"מ ומשקלה 2.3–7 ק"ג. היא בעלת גוף כסוף עם קצה הגב כהה, אך בעונת הרבייה היא משתנה לאדומה ובעלת גיבנת בולטת שמעליה סנפיר הגב והסנפירים, הזנב והראש זהובים. הבטן והלסת התחתונה לבנים, אך העליונה המעוקלת זהובה. לאלתית שיניים רבות ועין כתומה גדולה.

דגי האלתית מתרבים בנהרות הרריים בהם הם נולדו, מנהרות אלסקה ונהר קולומביה שבקולומביה הבריטית ודרומה עד לנהרות בקליפורניה וניו מקסיקו. במזרח הם מצויים מנהר אנדרי בסיביר עד לאי הוקאידו ביפן. האלתיות קופצים מעל מפלים ושוחים נגד זרמים ואשדים סוחפים. הם מגיעים למחוז חפצם תשושים כמעט לגמרי ואז משנים את מראם, נלחמים ביריבים, מושכים נקבות, מזדווגים, מטילים ביצים בקרקע הנהר ומתים. מאות אוכלי נבלות ניזונים מהם אז ואפילו היערות סביבם גדלים.

הדגיגים הצעירים בוקעים מהביצים ועושים את המסע ההפוך לאוקיינוס, אך חלק מהם ממשיכים לחיות באותם נהרות לכל אורך חייהם. הם ניזונים בעיקר מזואופלנקטון, אך גם מיצורים קטנים כמו חסילונים.

לדגי האלתית טורפים רבים: דובים, עיטמים, זאבים, קויוטים ולוטרות, ובים גם כרישים, אורקות, כלבי ים, אריות ים וגם דגים גדולים יותר.למרות זאת מצב שימור הדג הוא ללא חשש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלתית אדומה** בוויקישיתוף
* אלתית אדומה, באתר ITIS (באנגלית)
* אלתית אדומה, באתר NCBI (באנגלית)
* אלתית אדומה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* אלתית אדומה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* אלתית אדומה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אלתית אדומה, באתר FishBase (באנגלית)
* אלתית אדומה, באתר GBIF (באנגלית)
* אלתית אדומה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלתית אדומה באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007553568805171
* BnF: cb119674017 (data)
* LCCN: sh85124237

 |
כריסיפוס מסולי
**כריסיפוס** מסולי (ביוונית: Χρύσιππος ὁ Σολεύ; בערך 280 לפנה"ס - בערך 207 לפנה"ס) היה פילוסוף סטואי יווני.

ילדותו של כריסיפוס לוטה בערפל, אך ידוע שגדל בעיר סולי שהייתה בחבל קיליקיה בדרום מזרח אסיה הקטנה. הגיע לאתונה כדי ללמוד פילוסופיה אחרי שאיבד את ירושתו בגין תביעה משפטית. באתונה היה תלמידו של קלאנתס שעמד בראש האסכולה הסטואית, מיסודו של זנון מקיטיון. אחרי מות קלאנתס הפך כריסיפוס לראשה של אסכולה זו.

אם כי זנון היה מייסדה של האסכולה הסטואית, כריסיפוס היה המלומד והפורה שבאנשיה. הוא נתן את הצורה ההיסטורית לאסכולה זו שאחרי מותו התפשטה בכל רחבי העולם העתיק כחלק של התרבויות היוונית והרומית. הוא סיווג את התורה הסטואית ללוגיקה (תורת ההיגיון), לפיזיקה (מדעי הטבע) ולאתיקה (תורת המוסר).

כריסיפוס נהג לכתוב הרבה (אומרים שלא פחות מחמש מאות שורות ליום), אך מתוך כ-700 חיבוריו לא שרד דבר מלבד קטעים אחדים הנכללים בכתביהם של קיקרו, של סנקה ושל סופרים אחרים. הוא נטה לוויכוחים ולפעמים החזיק בשני הצדדים של הוויכוח, וניסה להוכיח דבר והיפוכו. בהשפעת תורתו של הרקליטוס טען כריסיפוס שאין כל משמעות לטוב ללא הרוע, וליום ללא הלילה, המהווים חלק של הסדר שביקום שביסודו מונחת התבונה האלוהית (לוגוס).

מחשבתו של כריסיפוס הושפעה בתחילה מן הפילוסופים ארקסילאוס (שנמנה עם זרם הספקנות בפילוסופיה היוונית) ואריסטו מכיוס (שהיה תלמידו של זנון מקיטיון), אך לבסוף פיתח את עיקרי תורתו של מורהו קלאנתס. כריסיפוס האמין כי המידות הטובות קשורות קשר בל יינתק עם נפשו וגופו של האדם, וכי נדרשת הרמוניה של גוף ונפש ומידות טובות כדי לחיות חיים בריאים. לדעתו, על האדם לטפח את התכונות המבדילות אותו מן החיות כמו: המתינות, התבונה, הגבורה והכנות.

כריסיפוס חשב כי האצילות נרכשת באמצעות המידות הטובות, ולא ייחס כל חשיבות לתוארי אצילות העוברים בירושה. הוא בז לתהילה ואמר שכל התהילה שבעולם אינה שווה שאדם בעל בינה ינקוף אצבע למענה. היות שלדעתו כל בני אדם מוצאם ממקור אלוהי, הוא הטיף לאהבת הזולת ולטיפוח החברה האנושית כדי להגיע לשיווי משקל חברתי. האסכולה הסטואית דגלה בחזון אחרית הימים של מדינה אוניברסלית שבה לא יהיו אומות ומעמדות, שבה ישלטו הפילוסופים, וכל בני האדם יהיו אחים כילדיו של אלוהים, שהוא היקום וההיגיון הצרוף.

יש שני סיפורים על מותו, ושניהם קשורים ליין. לפי אחד מהם, כריסיפוס שתה יין במשתה קרבן, נהיה מטושטש ומת לאחר חמישה ימים. לפי סיפור אחר, הוא ראה חמור אוכל תאנים, וביקש מאישה זקנה להשקות את החמור כדי "לשטוף את התאנים", ומת מצחוק זמן קצר לאחר מכן.

חייו מתוארים בספר השביעי של "חייהם ודעותיהם של פילוסופים מפורסמים" מאת דיוגנס לארטיוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסיפוס מסולי** בוויקישיתוף
* כריסיפוס מסולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259620405171
* BIBSYS: 90689981
* BNE: XX1316909
* BnF: cb12391120z (data)
* CiNii: DA10939987
* GND: 118520741
* ICCU: CFIV036429
* ISNI: 0000 0003 8248 4119
* LCCN: nr94013919
* NLA: 61541130
* NLP: a0000001182165
* NTA: 069889074
* RERO: 02-A012363288
* SELIBR: 182823
* SUDOC: 032999267
* Trove: 1711228
* VcBA: 495/5155
* VIAF: 265285548
* WorldCat (עם VIAF): 265285548

 |
נשיא ישראל יצחק הרצוג נפגש עם קטוניוורה בעת ביקורו בישראל, 2022
**ויליאמה קטוניוורה** (באנגלית ובפיג'ית: **Wiliame Maivalili Katonivere**, ב-IPA:‏ ɰiliame mɛiβalili katoniβere; נולד ב-20 באפריל 1964) הוא פוליטיקאי פיג'יאני המכהן כנשיא פיג'י מאז 2021.

הוא היה ראש נפת מקואטה מאז 2013, וירש את אחיו הבכור איסאה קטוניוורה. כמו כן, היה ממובילי יוזמות שימור שונית הים הגדולה של פיג'י.

קטוניוורה שימש כיו"ר קבוצת "Pine Group" מ-2020 עד 2021, הכוללת מספר חברות באי. בנוסף, הוא חבר מועצת המנהלים של שדות התעופה בפיג'י, תאגיד הסוכר פיג'י וחברות נוספות.

קריירה צבאית
------------

בגיל 19, הצטרף קטוניוורה לכוחות הצבאיים המלכותיים של פיג'י ושירת בשני סבבים במזרח התיכון תחת יוניפי"ל. הוא הועלה לדרגת סגן אלוף שימש כקצין מפקד גדוד חי"ר 7 של הכוחות הטריטוריאליים.

קריירה פוליטית
--------------

ראש הממשלה פרנק ביינימרמה מינה את קטוניוורה לנשיא הרפובליקה של פיג'י ב-21 באוקטובר 2021, ויום למחרת הודיע על מונה רשמית לאחר הצבעה על מינויו בממשלה. לפני שהפך לנשיא, קטוניוורה התפטר מכל תפקידי הדירקטוריון שמילא בעבר.

### נשיאות (2021–הווה)

קטוניוורה הושבע לנשיא ה-6 של פיג'י ב-12 בנובמבר 2021, אחרי ג'ורג' קונורוט. הוא הושבע בגיל 57, והיה האדם הצעיר ביותר שנכנס לתפקיד. הוא הנשיא השני שהגיע מהדיוויזיה הצפונית (אחרי Ratu Penaia Ganilau).

ב-22 בנובמבר 2021, פתח קטוניוורה את המושב החדש של הפרלמנט ונשא את נאום הפתיחה שלו. בנאומו קרא לכל תושבי פיג'י הזכאים להתחסן נגד נגיף הקרונוה והזהיר מפני עליות מחירים פתאומיות בציפייה לפתיחת הגבולות מחדש ב-1 בדצמבר 2021.

### יחסו לישראל

באוגוסט 2022, הגיע קטוניוורה לביקור רשמי בישראל במסגרתו פגש את נשיא המדינה יצחק הרצוג.

מערכות בחירות בחירות
--------------------

### הבחירות לנשיאות פיג'י 2021

קטוניוורה הוצע כמועמד הממשלה של מפלגת פיג'יפירסט לתפקיד נשיא פיג'י על ידי ראש הממשלה פרנק ביינימרמה, בעוד טיימומו קפה הוצע על ידי מצליפת האופוזיציה לינדה טבויה. הוא הצליח לזכות בתמיכת רוב חברי פרלמנט בסיבוב הראשון של ההצבעה, ובכך הביס את קפה.

| מוּעֲמָד | מפלגה | פרלמנט |
| --- | --- | --- |
| הצבעות |  % |
|  | ויליאמה קטוניוורה | פיג'יפירסט | 28 | 54.90% |
|  | טיימומו קפה | SODELPA | 23 | 45.10% |
| נמנעים ופתקים ללא הצבעה | 0 | - |
| **סה"כ** | **51** | **100.00%** |
| **מקורות:** The Fiji Times |

חיים אישיים
-----------

קטוניוורה נולד ב-20 באפריל 1964 בבית החולים קולוניאל וור ממוריאל בסובה. קטוניוורה היה הצעיר מבין שבעה אחים. הוא למד בבית הספר Draiba Fijian לפני שהשלים את לימודיו התיכוניים במכללת Bua בשנת 1981. קטוניוורה מגיע מהכפר נאדורי באי ונואה לבו.

הוא נשוי לפילומנה קטוניוורה ויש להם שני ילדים ושלושה נכדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאמה קטוניוורה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיגיטל 14, יצחק הרצוג נפגש עם נשיא פיג'י ויליאם קטוניוורה, באתר עכשיו 14, 3 באוגוסט 2022
זאב נהר שוחה בפינלנד.
**זאב נהרות צפוני** (שם מדעי: *Esox lucius*) הוא דג טורף ממשפחת זאבי נהרות שבסדרת זאבי נהר המצוי במקור מים מתוקים באירופה, צפון אסיה ובאמריקה הצפונית.

אורכו של זאב הנהרות 40–55 ס"מ וייתכן שפרטים מסוימים הגיעו לאורך 150 ס"מ. משקלו 25 ק"ג בממוצע וייתכן שהגיע גם למשקל 28.4 ק"ג. זאב הנהר הוא יצור מוארך בעל לסת גדולה וקשיחה בתוכה שיניים חדות המופנות אחורה ויכולות להיאחז בטרף, 3 זוגות סנפירים מתחת לגוף ואחד בקצה הגב התחתון. הזנב רחב ושרירי ועוזר לזאב המים לזנק במהירות. זאב הנהר מוסווה בין צמחי המים וצבעו ירוק מנומר בירוק כהה עד חום.

הוא אחד הטורפים הקשוחים של המים העומדים באירופה, צפון אסיה ובצפון אמריקה הצפונית. הוא מצוי בנהרות איטיי זרימה, אגמים וביצות וגם במים מליחים שונים. הוא מצוי בקרבת הקרקעית המכילה צמחייה שבה הוא מסתתר מטרף ואורב לו עד לרגע המתאים לתקוף. הוא ניזון בעיקר מדגים אחרים כולל זאבי נהרות אחרים אך גם מסרטנים, סרטני נהרות, דו-חיים, נחשים, עופות מים כמו ברווזים ויונקים קטנים. הצעירים ניזונים בתחילת חייהם רק מפלנקטון אך עד מהרה מתחילים לטרוף דגים.

הדג מוגדר ככשר לאכילה ביהדות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאב נהרות צפוני** בוויקישיתוף
* זאב נהרות צפוני, באתר ITIS (באנגלית)
* זאב נהרות צפוני, באתר NCBI (באנגלית)
* זאב נהרות צפוני, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* זאב נהרות צפוני, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* זאב נהרות צפוני, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* זאב נהרות צפוני, באתר FishBase (באנגלית)
* זאב נהרות צפוני, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב נהרות צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  בקישור זה, מופיע שם הדג העברי כ"זאב המים"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548570705171
* BnF: cb120618453 (data)
* GND: 4129643-6
* LCCN: sh85102103
* NKC: ph127880

 |
**פיקה אמריקאית** (שם מדעי: *Ochotona princeps*) היא מין של יונק קטן ממשפחת הפיקתיים שבסדרת הארנבאים החיה באמריקה הצפונית, בקרבה להרי הרוקי.

אורכה 162-216 מ"מ ומשקלה עד 170 גרם. היא דומה לארנב אך בעלת אוזניים קטנות ומסתתרת במחילות רוב זמנה. זכרי הפיקה גדולים יותר מהנקבות. הם בעלי לסתות קצרות ובעלי פרווה חומה-אדמדמה. השיער הארוך מגן עליהם מהקרה של אזורי ההרים.

הפיקות יכולות להימצא בגובה רב ולעבור את קו העצים והם חיות בין הסלעים של אזור הרי הרוקי. בקיץ הקצר הם צריכות לאגור מספיק מזון לחורף הקשה והם קוצרים עשבים, זרעים, פירות, בצלים, שורשים ופרחים הפורחים באביב ובקיץ. מספר פרטים משתלטים על מזווים של פיקות אחרות במקום לדאוג לעצמם.

הפיקות צריכות להישאר בקרבה למחילות הסלעים כדי להימלט מטורפים שונים כמו עיטים, נצים, ינשופיים, שועלים, זאבים, קויוטים, שונרים וסמורים. באזורים שהם נפוצים ביותר הם מהווים את הטרף העיקרי של רוב הטורפים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיקה אמריקאית** בוויקישיתוף
* פיקה אמריקאית, באתר ITIS (באנגלית)
* פיקה אמריקאית, באתר NCBI (באנגלית)
* פיקה אמריקאית, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* פיקה אמריקאית, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* פיקה אמריקאית, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* פיקה אמריקאית, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פיקה אמריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007543188005171
* LCCN: sh2009009677

 |
**אריאל שיימן** (נולד ב-1954) הוא איש עסקים ועסקן כדורגל ישראלי. בעל מועדון הכדורגל מכבי הרצליה וחבר בהנהלת ההתאחדות לכדורגל בישראל. במקביל הוא מנהל חברה בבעלותו, שעוסקת בין השאר בשיווק שלטי פרסומת במגרשי כדורגל שונים.

ביוגרפיה
--------

שיימן נולד בשנת ב-1954 בפינלנד, ועלה לישראל עם משפחתו בגיל 8 (1962).

כנער הצטרף שיימן למחלקת הנוער של מכבי תל אביב בכדורגל. הוא הצטיין בתפקיד הבלם, אך לא היה מספיק טוב כדי להישאר חלק מהקבוצה הגדולה. הוא שיחק מגיל 19 בקבוצות שונות, ביניהן לזרוס חולון, מכבי חולון ומכבי בת ים.

בהמשך שינה כיוון מקצועי ולמד מלונאות. לאחר שיחרורו מהצבא עבד כפקיד לילה במלון הילטון, ועד היום הוא בקשרי עבודה עם מלון זה.

במקביל לעבודתו בהילטון, ניסה שיימן לטפח קריירת אימון, וסיים בהצלחה קורס מאמנים במכון וינגייט בשנת 1983, בצוותא עם אלי גוטמן ועודד מכנס. הוא החל לאמן בליגות הנמוכות, בין השאר אימן שנה וחצי במכבי קריית מלאכי. לבסוף הגיע לקבוצת ליגת העל בית"ר תל אביב, לתפקיד עוזרו של יצחק שום.

בתחילת שנות ה-90, מונה על ידי גיורא שפיגל למאמן השוערים של בני יהודה תל אביב. בתקופה זו סייע לשוערים, בין השאר, לפתח מיומנויות שליטה בכדור, לאחר החלת החוק שאינו מרשה להם לתפוס ביד כדורים שהוחזרו להם על ידי חבריהם לקבוצה.

במקביל להתפתחותו העסקית בתחום שילוט מגרשים החל מ-1997, עבר שיימן לקבוצת הכדורגל של מכבי הרצליה, שם אימן את שוער הקבוצה שולי גילארדי.

### מכבי הרצליה

בקיץ 1999, כשמכבי הרצליה נקלעה לקשיים כלכליים ונותרה ללא בעלים, פנה מנכ"ל הקבוצה, שמעון מסיקה, אל שיימן, ושכנע אותו לרכוש אותה. שיימן הפך במהרה לבעלים של הקבוצה. בשנתו השנייה בקבוצה, היא ירדה לליגה השנייה (הליגה הלאומית), והוא המשיך לשמש מאמן שוערים, עד שהפסיק לבקשת מאמן מכבי הרצליה באותה עונה, רוני דורה.

שיימן ידוע כיו"ר שדואג לשחקניו, אך גם מפטר חלק מאנשיו לעיתים קרובות. למשל, הוא פיטר את אלכס ברמכר ומרקו בלבול כבר אחרי שני מחזורים. ראובן עטר עזב בעונת 2006/2007 אחרי שבעה מחזורים, והמאמן הבא, פרדי דוד, כיהן שלוש קדנציות בקבוצה, אחרי שפוטר מספר פעמים מסיבות שנויות במחלוקת. גם אלי כהן פוטר על ידו בעבר, לאחר ששיימן צידד דווקא בשחקן שארגן שביתות איטלקיות נגד המאמן.
שיימן נוטה להיות מעורב בהחלטות מקצועיות של מאמניו, למשל אצל מאמן העבר יואל בן נאים.
עם זאת, שיימן נתפס גם כמשתדל לפשר ולהשאיר מאחוריו תקריות קלות עם אנשי הקבוצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אייל לוי ומוטי פשכצקי, המרכז הבינתחומי: סיפורו של אריאל שיימן, באתר nrg‏, 18 במאי 2005
* ערן גולן, אריאל שיימן: "אהיה במכבי הרצליה עד יום מותי", באתר mynet‏ הרצליה, 8 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  איל לוי ומוטי פשכצקי, סיפורו של אריאל שיימן, באתר NRG, ‏18.5.2005
**מרמיטה זהובת-בטן** (שם מדעי: ***Marmota flaviventris***) היא מין מכרסם בסוג מרמיטה שבמשפחת הסנאיים. אזור התפוצה שלה הוא במערב אמריקה הצפונית.

תיאור
-----

מרמיטה זהובת-בטן מפוטמת היטב עומדת. צולם בשטח הפתוח על שם אנסל אדמס בקליפורניה
מרמיטה זהובת-בטן בוגרת שוקלת בין 1.6 קילוגרם ל-5.2 קילוגרם, אם כי זכרים שוקלים בין 3 ל-5 קילוגרם ונקבות שוקלות בין 1.6 ל-4 קילוגרם. אורך מרמיטה בוגרת נע בין 47 ל-70 סנטימטרים, כשאורך הזנב בין 7 ל-9 סנטימטרים. הפרווה חומה, כשבין העיניים יש רצועה של פרווה לבנה, זנב בגוון חום-אדמדם, ובטן זהובה, שנתנה למין את שמו. אוזניהם קטנות ועגולות, חרטום קטן לבן ואף שחור. המרמיטות משמינות בסתיו לפני שהן נכנסות לתרדמת חורף.

תפוצה ובית גידול
----------------

תחום תפוצתה של המרמיטה זהובת-הבטן משתרע על מערב ארצות הברית ודרום-מערב קנדה, כולל בהרי הרוקי, סיירה נבדה, והר ריינייר במדינת וושינגטון. היא שוכנת באזורים פתוחים, כרי דשא, מקבצים של סלעי מפולות, ובתי גידול פתוחים אחרים, לעיתים בשולי יערות של עצים נשירים או מחטניים, ובדרך כלל מעל לגובה של 2,000 מטרים.

הטריטוריה שלהן משתרעת על שטח בן 20 עד 30 דונם סביב מקבץ של מחילות קיץ. המרמיטות מעדיפות לחפור את המחילות מתחת לסלעים משום שאז גדל הסיכוי שטורפים לא יאתרו את המחילה. הטורפים כוללים זאבים, שועלים, זאבי ערבות, דביבונים, כלבים ועיטים. כשמרמיטה מזהה טורף היא שורקת על מנת להזהיר מרמיטות אחרות באזור, מנהג שהקנה לה את הכינוי "חזיר שורק" ("whistle pig") ואז היא מסתתרת בערימת סלעים.

אורח חיים
---------

רבייה מתחילה אצל המרמיטות בגיל שנתיים, והן עשויות לחיות עד גיל חמש עשרה. המרמיטות חיות במושבות של בין עשרה לעשרים פרטים. כל מרמיטה זכר חופר מחילה מיד לאחר שהוא מתעורר מתרדמת החורף. לאחר שסיים הוא מחפש נקבות, ועד הקיץ יכולות לחיות איתו עד ארבע נקבות. הוא מזדווג עם כולן במקביל. ההיריון נמשך 30 יום. כל שגר מכיל בממוצע בין שלושה לשמונה ולדות לנקבה. רק כמחצית מהגורים שורדים את השנה הראשונה. ולדות נקבות נוטות להשאיר סביב המקום בו נולדו. ולדות זכרים עוזבים כשהם בני שנה, ואז ינסו למצוא נקבות ולהגן עליהן.

מרמיטות זהובות בטן מבלות כ-80% מחייהן במחילה, 60% מכך בתקופה של תרדמת החורף. לעיתים קרובות הן שוהות במחילה גם באמצע היום ובלילה. מחילות אלו נחפרו במדרון של גבעה, הר או צוק. עומקן של המחילות המשמשות לתרדמת חורף נע בין 5 ל-7 מטרים, אבל המחילות שנחפרות לשימוש יום יומי הן בדרך כלל בעומק מטר אחד. תקופת תרדמת החורף משתנה בהתאם לגובה, והיא בדרך כלל מספטמבר עד מאי.

המרמיטת מטפסות לעיתים על עצים וצמחים אחרים, אבל בדרך כלל הן שוהות על הקרקע.

מרמיטות זהובות בטן הן בעלי חיים הפעילים ביום וישנים בלילה. הן אוכלות-כול, כשהתזונה שלהן כוללת עשב, זרעים, עלים, פרחים, קטניות, פירות, חגבים וביצי עופות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרמיטה זהובת-בטן** בוויקישיתוף
* מרמיטה זהובת-בטן, באתר ITIS (באנגלית)
* מרמיטה זהובת-בטן, באתר NCBI (באנגלית)
* מרמיטה זהובת-בטן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* מרמיטה זהובת-בטן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* מרמיטה זהובת-בטן, באתר GBIF (באנגלית)
* Marmota flaviventris באתר IUCN
* Habitat of the yellow-bellied marmot

הערות שוליים
------------

נקבת מרמיטה זהובת-בטן מיניקה גור, קולומביה הבריטית

1. ↑  מרמיטה זהובת-בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Marmota Flaviventris: Information
3. 1 2 3 4 5  Yellow-bellied Marmot
4. 1 2  Ballenger, L. (2002). "Marmota Flaviventris: Information"
**ארנבת הערבה** (שם מדעי: Lepus townsendii) היא מין של ארנבת החיה במרכז אמריקה הצפונית באזורים ממוזגים. במראה היא דומה לארנבת השלג, לארנבת אלסקה ולארנבת ארקטית.

זוהי ארנבת גדולה יחסית, הגדולה מבין הארנבות המכונות "Jackrabbit" (ביניהם ארנבת האנטילופה וארנבת שחורת-זנב). היא מגיעה לאורך 56–65 סנטימטרים, עם זנב באורך 6–10 סנטימטרים ולמשקל 2.5–4.3 קילוגרם. הארנבות החיות בתחומים הצפוניים גדולות יותר מאלה שדרומיות מהן, והנקבות השרויות בהריון מתקדם נוטות לעלות במשקלם כשרובן מגיעות למשקל 3,600 גרם עד 3,800 גרם. בססקצ'ואן דווח על ארנבת מסוג זה במשקל של 9 קילוגרם.[דרוש מקור]

ארנבת זו צבועה בחודשי האביב והקיץ באפור, אפור-חום או חום כהה עם בטן וחלקים תחתונים לבנים. לארנבת אוזניים גדולות ושחורות עם פנים ורודות ורגליים ארוכות מאוד, העוזרות לה לנתר במהירות ולברוח מאויביה. בחורף הארנבת משירה את פרוותה ומצמיחה פרווה לבנה ומעט אפרפרה כדי להסתוות מאויביה. הארנבת ממליטה בחודשי הקיץ 4 עד 5 גורים מפותחים יחסית.

תפוצה
-----

הארנבת נפוצה במרכז-דרום קנדה ב:קולומביה הבריטית, אלברטה, ססקצ'ואן, מניטובה ואונטריו ובמרכז-מערב ארצות הברית בוושינגטון, אורגון, קליפורניה, נבדה, יוטה, איידהו, מונטנה, ויומינג, קולורדו, ניו מקסיקו, דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית, נברסקה, קנזס, מינסוטה, ויסקונסין, איוה, מיזורי ואילינוי.

הארנבת מצויה סביב מישורים ממוזגים, מורדות הרים עד לגובה 3,000 מטר כמו בהרי הרוקי, ולעיתים גם ביערות מחטניים פתוחים יחסית. חלק מתפוצתה היא נמצאת עם קרובתה - ארנבת שחורת-זנב, אך לרוב האחרונה מעדיפה אזורים נמוכים וחמימים יותר.

התנהגות
-------

ארנבת זו פעילת לילה. היא אוכלת צמחים, בעיקר עשב, עלים ונצרים.

הארנבת מתגוננת באמצעות ההסוואה, תוך שהיא קופאת בין הצמחייה בשקט ומצמידה את אוזניה לקרקע. אם היא מתגלה היא תרוץ במהירות של עד 55 קמ"ש ותקפץ בזגזוגים, לעיתים עד לגובה 5 מטרים.

טורפים
------

לארנבת טורפים רבים, ביניהם שונרים, פומה, קויוט, זאב אפור, גירית אמריקאית, שועל אדום, שועל אפור מצוי וגם נחשים כמו עכסנים יצודו את הצעירים. גם עופות דורסים כמו עיטים, נצים, בזים וינשופים שונים אך רובם מתמקדים בצעירים. עם זאת עקב פרוגינוס, אוח וירג'יניה מאיימים גם על הבוגרים. עיט זהוב מתעלם מהצעירים ומתמקד בבוגרים. חלקם נצדות גם מהאדם.

תת-מינים
--------

לארנבת זו 2 תת-מינים:

* *Lepus townsendii townsendii*
* *Lepus townsendii campanius*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנבת הערבה** בוויקישיתוף
* ארנבת הערבה, באתר ITIS (באנגלית)
* ארנבת הערבה, באתר NCBI (באנגלית)
* ארנבת הערבה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* ארנבת הערבה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* ארנבת הערבה, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* ארנבת הערבה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארנבת הערבה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**מיטצ'ל דייוויד קאפור** (באנגלית: **Mitchell David Kapor**; נולד ב-1 בנובמבר 1950, ברוקלין) הוא מתכנת ואיש עסקים אמריקאי-יהודי, מייסד ומפתח לוטוס 1-2-3, מייסד קרן החזית האלקטרונית וקרן מוזילה.

ביוגרפיה
--------

קאפור נולד בברוקלין למשפחה יהודית. הוא גדל בלונג איילנד בה סיים את בית הספר בשנת 1967. בשנת 1971 הוא סיים אוניברסיטת ייל.

בשנת 1982 עם כמה מחבריו הוא הקים את "Lotus" ובשנת 1983 מוצר הדגל של החברה לוטוס 1-2-3 שוחרר לשימוש. המוצר זכה להצלחה גדולה וכבר בשנה הראשונה היקף המכירות הגיע ל-53 מיליון דולר לעומת מיליון דולר בתחזיות. בשנת 1986 קאפור עזב את ניהול החברה.

בשנת 1990 קאפור היה בין מקימי קרן החזית האלקטרונית ועד לשנת 1994 היה יושב ראש הקרן. בשנת 2003 הוא היה בין מקימי קרן מוזילה, יצרנית פיירפוקס.

בשנת 1996 מוזיאון היסטוריית המחשב כלל את קאפור בין העמיתים "על פיתוח לוטוס 1-2-3 ופיתוחים נוספים למחשבים". בנוסף לכך לראפור הוענקו מספר פרסים על תרומתו לקידום תעשיית המחשבים.

בשנת 2000 הקים קאפור עם שאתו קרן הון סיכון שמשפיע בחברות הזנק. עד לשנת 2018 הקרן השקיעה ביותר מ-160 חברות מסוגים שונית לרבות Desmos. הקרן משפיע בתחומים שונים של תעשיית המחשבים לרבות למידה מרחוק דוגמת Brilliant.org. הקרן תומכת ביוזמות שמנוהלות על ידי נשים, אנשי עסקים מאסיה ובעלי מגבלויות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיטץ' קאפור** בוויקישיתוף
* 
* כתבי מיטץ' קאפור בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* מיטץ' קאפור, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* מיטץ' קאפור על ויקיפדיה, 2008, Futurist

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* dblp: 73/5277
* ISNI: 0000 0000 3544 6740
* LCCN: n94117502
* VIAF: 31234880
* WorldCat: lccn-n94117502

 |
**קלאודסאט** (CloudSat) הוא לוויין של נאס"א, וחלק מסדרת לווייני תצפית כדור הארץ שוגר על גבי טיל מדגם דלתא 2 ב-28 באפריל 2006.

הלוויין צופה על שכבות העננים של כדור הארץ באמצעות מכ"ם, מודד את גובה ועובי העננים, ועל ידי כך מוסיף נתונים אודות הקשר בין העננים והאקלים כדי לפתור שאלות הקשורות להתחממות הגלובלית. 

קלאודסאט טס במבנה מתואם המכונה "A Train" ביחד עם לוויינים נוספים: אקווה, אאורה, קליפסו (ששוגר יחד עמו), והלוויין הצרפתי פאראסול.

המכ"מ שעל גבי קלאודסאט משגר פעימות קצרות של גלי מיקרו לאטמוספירה, ובאמצעות פיענוח הדרך שבה הפעימות הללו נקלטות בחזרה בלוויין, יוצר תמונה של מבנה ותכולת המים בעננים. עוצמת החזר אותות המכ"ם קשורה ישירות לכמות המים בעננים. למעשה הדבר מאפשר למדענים אפילו 'לשקול' את העננים.

הלוויין קלאודסאט מתופעל על ידי אוניברסיטת קולורדו.

הלוויין קלאודסאט בסיום ההרכבה

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קלאודסאט (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קלאודסאט** בוויקישיתוף
* דף הבית של הלוויין באתר אוניברסיטת קולורדו
* לידיעה על השיגור, באתר "הידען"
**דייוויד ג'ון קורט** (באנגלית: **David John Court**; נולד ב-1 במרץ 1944 במיצ'אם שבסארי) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל אנגלי בהווה.

ביוגרפיה
--------

קורט הצטרף לארסנל ב-1959 בזמן שהיה תלמיד בית ספר, וחתם על חוזה המקצוען בינואר 1962. בתחילת דרכו הוא שיחק בעמדת החלוץ המרכזי או החלוץ השני, והבקיע שערים רבים עבור קבוצת הנוער וקבוצת המילואים של המועדון. הוא ערך את הופעת הבכורה בסגל הבוגר בהפסד 1 - 2 לאסטון וילה ב-10 בספטמבר 1962, והשתתף ב-14 משחקים באותה עונה ובזו שאחריה.

בתחילת עונת 1964/1965 החליט בילי רייט (מאמן ארסנל) להעביר את קורט לעמדת הקשר הימני, ובאותה עונה השתתף קורט ב-35 משחקים בעמדה זו. בעונת 1965/1966 הוא עבר לעמדת המגן הימני, והשתתף ב-38 משחקים. בסוף העונה פוטר רייט ממשרתו, ובעקבות כך עזבו שחקנים רבים. אולם, קורט לא היה ביניהם ונשאר בארסנל למשך שלוש עונות נוספות.

בתקופתו של ברטי מיי (מחליפו של רייט) שיחק קורט בכל העמדות האפשריות למעט שוער, אך זכה לזמן משחק יותר מצומצם ובשתי עונותיו הראשונות של מיי השתתף ב-31 משחקים בסך הכל. אולם, בעונת 1968/1969 הוא חזר לשחק בהרכב באופן קבוע, והשתתף ב-51 משחקים בכל המסגרות כולל ההפסד לסווינדון טאון בגמר גביע הליגה באצטדיון ומבלי הישן.

הוא הרבה לשחק גם בעונת 1969/1970, אך באמצעה סבל מפציעה והחמיץ את שני המשחקים של גמר גביע ערי הירידים. ביולי 1970 החליטה הנהלת ארסנל לקבל את הצעת לוטון טאון, ושחררה את קורט תמורת סכום של 30,000 לירות שטרלינג; בסך הכל הוא השתתף ב-203 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 18 שערים. הוא שיחק בלוטון במשך שתי עונות, ולאחר מכן עבר לברנטפורד. הוא סיים את הקריירה שלו במועדון הכדורגל בארנט שמחוץ לליגה.

לאחר פרישתו הוא ניהל מאפייה ומעדנייה, עבד במגזר העסקי, וב-1996 חזר לארסנל בתפקיד עוזרו של ליאם בריידי (ראש התוכנית לטיפוח שחקנים צעירים).

לקריאה נוספת
------------

* טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 73 - 74), מיינסטרים,‏ 2007 (מסת"ב 1-84596-232-X)

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
**ישראל ברנע** (1906–1984) היה אלוף בצה"ל, מקימו ומפקדו הראשון של חיל התובלה.

חייו
----

ברנע נולד בבסרביה בשם ישראל בוגנוב. אביו נרצח בפרעות 1905, ברנע עלה לארץ ישראל בשנת 1920. ב-1921 הצטרף לארגון ההגנה. עבד במוסך וכנהג ועם הקמת אגד נבחר להנהלת החברה. בעקבות פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 נשכר על ידי הבריטים לרכז את שירות הרכב שלהם בארץ ישראל. במלחמת העולם השנייה התנדב לצבא הבריטי ושירת כנהג ביחידת תובלה בקרבות המערכה במדבר המערבי בצפון אפריקה. באפריל 1942 מונה לעמוד בראש פלוגת ההובלה 462 שסייעה בהקמת קו הביצורים באל-עלמיין. ביוני התחלף בתפקיד עם מפקד פלוגת ההובלה 179, הרי יפה. הפלוגה בפיקודו סייעה לכוחות הלוחמים במערכה בצפון אפריקה והייתה חלק מכוחות הקורפוס ה-10 של הצבא הבריטי שהונחת באיטליה בסלרנו בספטמבר 1943 ועמד בראשה עד לפירוק הפלוגה ב-1946.

ברנע השתחרר מהצבא הבריטי בדרגת מייג'ור, בשובו לארץ ישראל היה מראשי קואופרטיב אגד ונקרא להקים את שירות התחבורה בהגנה. חלק ניכר מהמאמצים בתקופתו הוקדש להגדלת מצבת המשוריינים בשירות.

עם הקמת צה"ל עמד בראש חיל התובלה וקודם לדרגת אלוף-משנה. בסוף 1949 הועלה לדרגת אלוף ונשלח למוסקבה לשמש כנספח הצבאי בברית המועצות. באוקטובר 1950 שב לישראל ומונה שוב למפקד חיל התובלה, תפקיד בו שימש עד 1953, עת פרש מהשירות הצבאי.

אחר שחרורו מונה לראש חברת "לפידות" לחיפושי נפט. בהמשך כיהן כמנהל המרכז הישראלי לניהול עד 1972. היה חבר בחבר הנאמנים של הבימה לאחר הפיכתו לתיאטרון ציבורי לאומי.

במלחמת יום הכיפורים התנדב לשמש נהג משאית אשפה בתל אביב וכיהן במטה החירום של העירייה.

היה נשוי לשושנה ברנע שחקנית תיאטרון האהל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ישראל ברנע** בוויקישיתוף
* אלוף ישראל ברנע, מעריב, 30 בספטמבר 1955

הערות שוליים
------------

1. ↑  תל אביב לחיי "שגרה", דבר, 12 באוקטובר 1973
**כתב העת "האחווה" (Fraternitatea)** היה שבועון ציוני רומני שהחל את פעילותו בבוקרשט, רומניה במאה ה-19 בשנת 1879, והפסיק את פעילותו לאחר 6 שנים בגין גירוש עובדי כתב העת מרומניה בשל דעותיהם הציוניות. כתב העת שב לפעול בין השנים 1889–1890, ונוהל על ידי חברי תנועת "חובבי ציון".

כתב העת נחשב לאחד מהחשובים ביותר בשפה הרומנית במחצית השנייה של המאה ה-19 בשל תכניו המגוונים, ושימש כביטאונה של התנועה הציונית. סגנונו היה מיליטנטי. הוא התריס כנגד האנטישמיות המקומית, ודגל באמנציפציה של היהודים ברומניה.

כתב העת "האחווה" התמקד בעיקר בנושאי ציונות, שהעסיקו את העולם היהודי באותן שנים. עיתונאיו כתבו בעיקר על הדילמות הקשות איתן התמודדו היהודים בגולה. כמו כן כתב העת עסק גם במתן מענה לאותן דילמות ובשאלה שעלתה בציבור האם לקבל את המסר הציוני, לדחות אותו או לעמוד מהצד.

מבנה כתב העת ותכניו
-------------------

בכתב העת הייתה חלוקה ברורה למדורים, שכן הוא בלט במגוון תחומי סיקור ופרשנות: החל במאמרי מערכת, דרך ידיעות מהארץ ומחו"ל, כתבות על הקהילות היהודיות וסקירת עיתונות יהודית מחו"ל, וכלה במדורי ספרות ותרבות. כמו כן כתב העת כלל מידע נרחב על אירועים מקומיים ובינלאומיים, ובפרט כאלה שהיו קשורים לתנועה הלאומית היהודית.

פעילותו של כתב העת
------------------

"האחווה" עיצב מחדש את מעמדם של היהודים ברומניה, עד כדי כך שלעיתים נאלצו האנטישמים המקומיים לחזור בהם מדעותיהם הקיצוניות נגד היהודים. כתב העת לא חשש להגדיר את הבעיות בהן נתקלו היהודים ברומניה, ואף עודד את היהודים לפעילות משפטית, פוליטית ואזרחית. כמו כן כתב העת חיזק את מעמדם של היהודים בכך שסיפק להם תחושה של שותפות מלאה בחיים הקהילתיים ברחבי העולם ובארץ ישראל. כתב העת "האחווה" נאבק גם נגד המדיניות האנטי יהודית אשר בלטה בקרב מפלגות, ממשלות ואישים.

ב-1885, בעקבות מאמריו הפולמוסיים של כתב העת, גורשה מרומניה קבוצה של 12 עיתונאים יהודים, כולל מנהל כתב העת, אליאס שוורצפלד, שהואשמו בפעולות נגד המדינה.

פתיחת כתב עת מתחרה
------------------

אחת השאלות הגדולות שבהן עסק כתב העת הייתה שאלת העלייה לארץ ישראל. הלאומיות היהודית במאה ה-19 הציעה שני פתרונות עיקריים. האחד - יצירת אומה עברית חדשה, החיה בארץ האבות; והשני - הגשמת אוטונומיה תרבותית בתוך המדינות הזרות. כותבי כתב העת תמכו בפתרון השני והתנגדו לעלייה לארץ באופן נחרץ, אף על פי שלא כל יהודי רומניה תמכו בדעה זאת. אחד מעורכי כתב העת, אברהם גולדפן, שעמד בראשו, יצא הוא נגד כתב העת משום שהוא עצמו תמך בעלייה לארץ ישראל. הוא הסתכסך בשל כך עם העורך יצחק אוירבך, שהתנגד לדעותיו. אברהם גולדפן פוטר ממערכת כתב העת בשל כך, והקים כתב עת חדש בשם "המגן", אשר תמך בריש גלי בעלייה לארץ ישראל והתחרה בכתב העת "האחווה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Romanian Jewish Community, www.romanianjewish.org
2. 1 2  YIVO | Schwarzfeld Family, www.yivoencyclopedia.org (באנגלית)
3. 1 2  ישראל קלויזנר, **חיבת ציון ברומניה**, הוצאה לאור, עמ' 160
4. 1 2  ליביו רוטמן וקרול ינקו, **תולדות היהודים ברומניה**, מרכז גולדשטיין - גורן לתולדות היהודים ברומניה, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, עמ' 261-265
5. ↑  שמואל אלמוג, **לאומיות, ציונות, אנטישמיות**, הספרייה הציונית, 1992, עמ' 33-34
6. ↑  קהילת בוקרשט, באתר א.מ.י.ר (ארכיון)
סר **וולטר סידני שו** (באנגלית: **Walter Sidney Shaw**;‏ 15 באפריל 1863 – 24 באפריל 1937) היה עורך דין ושופט אנגלי. הוא כיהן כשופט במספר מושבות בריטיות, ומינויו השיפוטי האחרון היה נשיא בית המשפט העליון של מושבות המצרים (כיום סינגפור).

שו עמד בראש ועדת שו, שחקרה את מאורעות תרפ"ט בארץ ישראל.

ביוגרפיה
--------

וולטר שו נולד ב-15 באפריל 1863 במרילבון, לונדון. שו הוא בנו של ג'ורג' שו, עורך דין - בריסטר (Barrister). הוא למד בבית הספר ברייטון ובטריניטי קולג' בקיימברידג'. הוא ניגש לבחינת ההסמכה ללשכת עורכי הדין במידל טמפל בשנת 1888, והתמחה במשפט המקובל עד 1906.

בשנת 1906 מונה שו לשופט שלום וממלא מקום נשיא בית המשפט העליון של המושבה הבריטית, סנט וינסנט. בשנת 1907 מונה לנשיא בית המשפט העליון של סנט וינסנט. בין השנים 1912 ל-1914 הוא היה נשיא בית המשפט העליון של הונדורס הבריטית (כיום בליז) ובין השנים 1914 ל-1921 כיהן כשופט של בית המשפט העליון בציילון (כיום סרי לנקה). במסגרת חגיגות יום הולדתו של המלך ג'ורג' החמישי ביוני 1921, הוענק לו תואר אבירות על ידי המלך.

בשנת 1921 הוא מונה לנשיא בית המשפט העליון של מושבות המצרים (כיום סינגפור) וכיהן בתפקיד זה עד לפרישתו מכס השיפוט בשנת 1925.

### ועדת שו

ועדת שו מתארחת בארמון הנציב בירושלים, 1929. **שו** יושב במרכז.
בשנת 1929 עמד שו בראש ועדת החקירה שמונתה על ידי משרד המושבות הבריטי לחקר הסיבות לפרוץ מאורעות תרפ"ט בארץ ישראל, הידועה בשם "ועדת שו". מסקנות "ועדת שו" שהתפרסמו במרץ 1930 מצאו כי "הסיבה העיקרית לעוינות ולאלימות של שנת 1929, היא האכזבה של הערבים מכך שתביעותיהם הלאומיות והפוליטיות לא מומשו וחששם מפני עתידם הכלכלי".

חיים אישיים
-----------

שו התחתן עם דורותי אמה מורטימור בשנת 1895 ולהם נולדו בן ובת. שו נפטר בביתו בוימברון מינסטר (אנ'), דורסט ב-24 באפריל 1937.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וולטר שו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Sir Walter Shaw – A Distinguished Colonial Judge". *The Times*. The Times Digital Archive. 24 באפריל 1937. p. 16. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3  *Kingston Gleaner*, 26 May 1937.
3. ↑  *The Straits Times* (Singapore), 4 September 1929, p. 12.
4. ↑  The Edinburgh Gazette, The Edinburgh Gazette, גליון 13745, עמוד 1568, באתר The Gazette - official public record, ‏1921-09-23
5. ↑  *The Straits Times* (Singapore), 8 April 1925, p. 8.
6. ↑  The Commission's report was published as *Report of the Commission on the Palestine Disturbances of August, 1929 [Chairman: Sir Walter Shaw; Cmnd. 3530]*, London: His Majesty's Stationery Office, 1930, OCLC 65429496. For discussion and criticism, see Horace Barnett Samuel (1930), *Beneath the Whitewash: A Critical Analysis of the Report of the Commission on the Palestine Disturbances of August, 1929*, [London]: Hogarth Press, OCLC 4134491; Pinhas Ofer (ביולי 1985), "The Commission on the Palestine Disturbances of August 1929: Appointment, Terms of Reference, Procedure and Report", *Middle Eastern Studies*, **21** (3): 349–361, doi:10.1080/00263208508700633 `{{citation}}`:  (עזרה).
7. ↑  Shaw Report, pp. 150–157.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339167705171
* BnF: cb15613435k (data)
* ISNI: 0000 0000 6312 6891
* LCCN: no92004573
* VIAF: 20004845
* WorldCat: lccn-no92004573

 |