recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קבוצת ציידים עם טיגריס באלינזי, 3 בנובמבר 1911
**טיגריס באלינזי** (שם מדעי: *Panthera tigris balica*) הוא תת-מין נכחד של טיגריס שהיה חי אך ורק על האי האינדונזי הקטן באלי. זה היה אחד משלושת תת-המינים של הטיגריס שנמצאו באינדונזיה, יחד עם טיגריס ג'אווה, שאף הוא נכחד, וטיגריס סומטרה הנמצא בסכנת הכחדה חמורה. הטיגריס הבאלינזי היה תת-המין הקטן ביותר של הטיגריס.

הפרט האחרון הודאי שדווח היה בסומבאר קימה (Sumbar Kima), מערב באלי, ב-27 בספטמבר 1937. עם זאת סביר להניח כנראה כי כמה פרטים שרדו עד 1940 ואף עד 1950. תת-המין נכחד בגלל אובדן בית הגידול והציד שלו. לאור גודלו הקטן של האי, ומעבה היער המוגבל, האוכלוסייה המקורית לא הייתה יכולה להיות גדולה.

מאפיינים
--------

### גודל

הטיגריס הבאלינזי היה הקטן ביותר מכל תשעת תת-המינים טיגריס, דומה למדי לנמר או פומה בגודלו. המשקל של טיגריס זכר נע בדרך כלל בין 90-100 ק"ג, ושל הנקבה היה 65-80 ק"ג. אורך הזכר היה כ-220 ס"מ (יחד עם הזנב), והנקבה 195-200 ס"מ.

### מראה חיצוני

לטיגריס הבאלינזי הייתה פרווה קצרה וכהה יותר ובעלת פחות פסים מאשר שאר תת-המינים הטיגריס האחרים. מדי פעם, בין הפסים, היו כתמים שחורים קטנים. הטיגריס הבאלינזי היה גם יוצא דופן בכתם בצורת פס על ראשו. הפרווה הלבנה על בטנו, בלטה לעיתים קרובות יותר מזו של תת-מינים אחרים בגלל שפרוותם הייתה בצבע כהה יותר. הפרווה הלבנה הייתה גם בעלת קו ברור יותר ומעוקל.

### תזונה

הטיגריס צד את רוב היונקים שחיו בתוך בית הגידול שלו. הטרף התבסס על: חזירי בר, אייל טימור, מונטיאק מצוי, תרנגול בר, כוח, קופים וסביר להניח שגם בנטנג (שנכחדו גם הם מהאי). האויב הידוע היחיד של הטיגריס הבאלינזי היה האדם.

### רבייה

לנקבת הטיגריס הבאלינזי הייתה תקופת היריון ממוצעת של 14-15 שבועות. היא ילדה שניים או שלושה גורים בכל המלטה. משקל הלידה הממוצע של גור היה שניים או שלושה קילו. הגורים נולדו עיוורים וחסרי ישע, ונגמלו בסביבות גיל שנה, והפכו עצמאיים באופן מלא בגיל 18 חודשים עד שנתיים. תוחלת החיים של טיגריס באלינזי הייתה כ-8-10 שנים.

הקשר לטיגריס הג'אווני
---------------------

ישנן שתי תאוריות רווחות לגבי ההבדלים בין הטיגריס הבאלינזי לג'אווני. התאוריה הראשונה מציעה כי שני תת-המינים התפתחו יחדיו, וכאשר באלי הפכה למבודדת מהאי ג'אווה עצמו ידי היווצרות מיצר באלי עקב עליית גובה פני הים לאחר תקופת הקרח, דבר שגרם להתפצלות של תת-המין הבאלי מן הג'אווי, לשתי קבוצות אשר לאחר מכן המשיכו להתפתח באופן עצמאי.

התאוריה השנייה היא, כי הטיגריס חצה בשחייה מאי לאי כדי לתור אחרי טרף. רוחב מצר באלי הוא רק 2.4 ק"מ, מה שהופך אותו למרחק שביכולת השחייה של טיגריס ממוצע. לפי תאוריה זו, שני תת-המינים, שונים לגמרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיגריס באלינזי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ITIS
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טיגריס באלינזי באתר הרשימה האדומה של IUCN
בשפות רבות קיימות מילים המשמשות לציון מספרים שערכם לא ידוע, לרוב מספרים גדולים מאוד.
מילים אלו נחשבות כסלנג, והשימוש בהן הוא לרוב הומוריסטי או ילדותי, ונובע כשהדובר לא יודע את המספר המדויק או רוצה להשתמש בהגזמה למטרות רטוריות.

שמות של מספרים לא מוגדרים
-------------------------

### שמות נפוצים בשפה העברית

שמות המספר בעברית של מספרים בסדר גודל של אלפים בודדים מורכבים ממנייה של מספר האלפים. לדוגמה, שם המספר 3,000 הוא "שלושת אלפים". מכיוון שמספר האלפים מופיע בצורת נסמך, מופיעה בסופו האות ת', ולכן המספרים האלה מסתיימים תמיד ב"ת'אלפים".

סיומת זו מצטרפת בשפה המדוברת לכמתים לא קיימים (למשל "מלאן-ת'אלפים"), וכן למספרים קיימים, לרוב בסדר גודל גדול (למשל "מיליון-ת'אלפים").

בנוסף למילים שמקור דרך תצורתן בעברית, יש שימוש מצומצם בשמות מספרים לא מוגדרים המגיעים מאנגלית, כגון "זיליון" (zillion) - שזהו שימוש באות זי (Z) שהיא האות האחרונה עם הסיומת ליון המקובלת למספרים גדולים (מיליון, ביליון, טריליון והלאה) מה שמבטא אין סוף, שימוש זה מוטעה בקו המנחה שלו שכן פירוש המספרים הגדולים הוא קידומות למספרים בלטינית ולא מתבסס על סדר הA,B.

### שמות בשפות אחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

ראו גם
------

* מספרים גדולים
* יחידות מידה לא-תקניות
**אדאמה בארו** (באנגלית: **Adama Barrow**, נולד ב-16 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי ויזם נדל"ן גמבי, המשמש כנשיא המדינה השלישי מאז 19 בינואר 2017.

ביוגרפיה
--------

בארו נולד בבאס סנטה סו שבמזרח המדינה ב-16 בפברואר 1965. למד בתיכון מוסלמי ולאחר מכן עבד כאיש מכירות. בארו עבר ללונדון שבממלכה המאוחדת ושם החל לעסוק בנדל"ן ובמקביל עבד כמאבטח. הוא חזר לגמביה בשנת 2006. הוא התמנה לגזבר המפלגה הדמוקרטית המאוחדת, אשר פעלה באופוזיציה. בספטמבר 2016 התמנה בארו למנהיג המפלגה.

### הנשיאות

ב-30 באוקטובר 2016 בארו זכה בהתמודדות האופוזיציה על נשיאות המדינה. במהלך הקמפיין בארו הבטיח להחזיר את גמביה לחבר העמים הבריטי ולבית הדין הפלילי הבינלאומי, חיזוק חופש העיתונות, ולבצע רפורמה במערכת הביטחון. בארו זכה בבחירות עם 43.34% מהקולות, ובכך ניצח את יחיא ג'אמה (אשר קיבל 39.6% מהקולות). ג'אמה בתחילה קיבל את התוצאות, אך חזר בו לאחר מכן. כתוצאה מהקונפליקט, בארו ברח לסנגל השכנה והושבע בשגרירות הגמביאנית בדקר בירת סנגל בימים שלאחר מכן. לבסוף ג'אמה אף הוא יצא לגלות ובכך בארו חזר לארצו והחל לכהן כנשיא בפועל בינואר 2017. הוא הושבע בפעם השנייה ב-18 בפברואר, אך באופן פומבי מול אזרחי המדינה.
בתחילת כהונתו הכריז בארו כי שמה הרשמי של גמביה ישונה מן "הרפובליקה האיסלמית של גמביה" לכדי השם "הרפובליקה של גמביה", ובכך ביטל את השינוי של ג'אמה קודמו. ב-14 בפברואר החלה גמביה בתהליך החזרתה לחברות בחבר העמים. בנאום הפתיחה שלו הודיע בארו כי הורה לשחרר את כל העצורים ללא משפט תחת משטרו של ג'אמה. ב-21 בספטמבר חתם בארו על צו לביטול עונש המוות. בנוסף על כך, הוא חתם גם על האמנה להגנה על זכויותיהם של כל מהגרי העבודה ובני משפחותיהם ועל אמנה כנגד נשק גרעיני.

בנובמבר 2021 הכריז אדמה בארו על מועמדותו לבחירות לנשיאות ב-2024.

### חיים אישיים

בארו הוא חבר הקבוצה האתנית פולה והוא מוסלמי אדוק. הוא פוליגמיסט והוא נשוי לשתי נשים. משתי נשים אלו יש לבארו כארבעה ילדים בחיים. אחד מבניו נפטר בינואר 2017 כתוצאה מנשיכה של כלב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדאמה בארו** בוויקישיתוף
* אדאמה בארו, ברשת החברתית פייסבוק
* אדאמה בארו, ברשת החברתית טוויטר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1120826721
* LCCN: no2017128361
* SUDOC: 250958597
* VIAF: 181148120786794792091
* WorldCat: lccn-no2017128361

 |
אחיזה תואמת המשמשת בתיפוף.
**Matched grip** (בתרגום חופשי: אחיזה תואמת, מכונה גם **parallel grip** - **אחיזה מקבילה**) היא שיטה לאחיזת מקלות תיפוף למטרת נגינה על כלי הקשה. ב**אחיזה התואמת** כל יד אוחזת במקל שלה באותה צורה, ואילו ב-traditional grip (אחיזה מסורתית) כל יד מחזיקה את המקל בצורה אחרת.

צורות ספציפיות לאחיזה הן אחיזה צרפתית, אחיזה גרמנית ואחיזה אמריקאית.

האחיזה התואמת מבוצעת על ידי אחיזת מקלות התוף באצבע המורה והאמה המקיפות את המקל ובנוסף אחיזה בעזרת האגודל בחלקו העליון.

זזה מאפשר למקל לנוע בחופשיות ולקפוץ לאחר שהוא מכה בכלי הקשה. ניתן לנגן באמצעות כל אחת מהאחיזות העיקריות שלמטה בעזרת נקודת משען של האצבע המורה, נקודת משען של האמה או שילוב של שניהם. ניתן למקם את נקודת המשען על מפרקי האצבעות הראשונות או השניות של אצבע המשען הראשית. אפשרויות אלה מובילות להרבה וריאציות טכניות בעמדת הנגינה. כל האחיזות, עם כל וריאציות נקודת המשען, חלות גם על יד ימין של "האחיזה המסורתית".

אחיזה צרפתית
------------

באחיזה בצרפתית כפות הידיים פונות ישירות זו אל זו והמקל נע בעיקר עם האצבעות ולא עם פרק כף היד כמו באחיזה גרמנית. זה מאפשר דרגה גבוה יותר של עדינות ותוספת של סיבוב הזרוע למכה, וזו הסיבה שרבים מנגני הטימפני מעדיפים אחיזה צרפתית. אחיזה זו משתמשת בשרירי האצבעות הקטנים והמהירים יותר.

אחיזה בשימוש גם בנגינת בטמפו מהיר, כולל סווינג או ג'אז על מצילת הרייד. במכות חזקות יותר, שורש כף היד מסתובב הרבה באותה צורה כמו בעת שימוש בפטיש ומסמר.

אחיזה גרמנית
------------

באחיזה גרמנית כפות הידיים מקבילות לראש התוף או למשטח נגינה אחר, והמקל נע בעיקר עם פרק כף היד. אחיזה גרמנית מספקת כמות גדולה של עוצמה, אך לא אמפשרת לנגן במהירות שמספק השימוש באצבעות כמו באחיזה בצרפתית. משתמשים בו כאשר עוצמת בנגינה היא השיקול העיקרית, כמו למשל כשמנגנים על תוף בס. זו גם האחיזה העיקרית בשיטת מולר. האחיזה הגרמנית מספקת את הטווח הדינאמי הרחב ביותר..

אחיזה אמריקאית
--------------

אחיזה אמריקאית היא הכלאה בין האחיזה הצרפתית והאחיזה הגרמנית. כפות הידיים בדרך כלל בזווית של 45 מעלות, וגם האצבעות וגם כף היד משמשות להזזה של המקל, המוצב במקביל לזרוע. אחיזה זו נחשבת לאחיזה בשימוש כללי על ידי נגני כלי הקשה מכיוון שהיא משלבת את העוצמה ותנועת כף היד הגדולה יותר של האחיזה הגרמנית עם תזוזת האצבעות המהירוה של האחיזה הצרפתית. ניתן לבודד כל אלמנט בתנועת האצבע או בשורש כף היד. כלים בהם מתמשים בטכניקה זו לנגינה כוללים תוף סנר וקסילופונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Matched grip** בוויקישיתוף
מפת האי
**אדגייה** (בנורווגית: **Edgeøya**, לעיתים מכונה באנגלית: Edge Island) הוא אי בלתי מיושב בקבוצת איי סבאלברד שבנורווגיה. זהו האי השלישי בגודלו בקבוצת האיים. כאי ארקטי הוא חלק משמרת הטבע הדרום-מזרחית של סבאלברד (Søraust-Svalbard naturreservat) ובית הגידול של דובי קוטב ואיילי צפון. חלקו המזרחי מכוסה בקרחון ושטחו הוא 5073 קמ"ר. האי נקרא על שם תומאס אדג' (Thomas Edge) סוחר אנגלי וצייד ליוויתנים שחי בין השנים 1588-1624. כיום נדירים הביקורים באי.

היסטוריה
--------

נסיבות גילויו של אדגייה שנויות במחלוקת. האי, או חלקים ממנו מופיעים על מפות שונות של מגלים שונים הטוענים לזכות הגילוי הראשונה של האי. בכל מקרה כל הטענות מתייחסות לגילויו של האי בזמנים שונים בעשור השני של המאה ה-17 על ידי הולנדים או אנגלים.

בין השנים 1743-1749 שהו ארבעה מלחים רוסים ניצולי ספינה טרופה על האי ושלושה מהם שרדו. מטפס ההרים והסופר דייוויד רוברטס כתב ספר על סיפור הישרדותם (Four Against The Arctic). מסקנתו הייתה שהמלחים היו על אי קטן בקבוצת האיים האלבמנאויה (Halvmåneøya) שמדרום מזרח לאדגייה.

יישוב של קבע לא התפתח מעולם על האי, אך פעילות של ציידי ניבתנים התקיימה באזור באופן אינטנסיבי ושרידים שלה ניתן לראות בכמה איים שמדרום לאדגייה.

גאוגרפיה ואקולוגיה
------------------

בחלקו המערבי של אדגייה נמצא פיורד סטור (Storfjorden), המפריד בינו לבין שפיצברגן. בצפון שוכן מפרץ פרימן (Freemansundet) המפריד בין אדגייה לבין אי ברנץ (Barentsøya). בצפון ממזרח מפרץ אולגה (Olgastretet) מפריד בין אדגייה לבין ארץ המלך קרל (Kong Karls Land). בנוסף משתרעות קבוצות איים קטנות במזרח ובדרום. את חופו הדרומי של האי תופס הפיורד הגדול ביותר בו, פיורד טיוב (Tjuvfjorden). הנקודה הצפונית ביותר באי היא כף הוגלין (Kapp Heuglin).

מבחינה גאולוגית האי דומה למרכזו של האי שפיצברגן. המסלע הוא מעידן המזוזואיקון, במיוחד פצלים מתור הטריאס, אבן חול, שבתוכה מופיעים לעיתים סלעי דיאבז ושכבות מתור היורה בדרום-מערב האי וניתן להבחין בהשפעת הבלייה של הקרחונים. בחלקו המזרחי של האי משתרע קרחון גדול.

אדגייה וכמה מהאיים השכנים לו מהווים חלק משמורת הטבע הדרום-מזרחית של סבאלברד שהוכרזה על ידי הממשלה בשנת 1973. אוכלוסייה משמעותית של אייל הצפון מתקיימת באי והוא אתר חשוב לפעילות הרבייה של דוב קוטב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדגייה** בוויקישיתוף
* אתר המוקדש לאי
* על אדגייה באתר המכון הארקטי הנורווגי (אורכב 10.01.2016 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 244094774
* WorldCat (עם VIAF): 244094774

 |
**יוסף נבו** (7 בספטמבר 1942 – 19 בפברואר 2016) היה היסטוריון ומזרחן מישראל, פרופסור במחלקה לתולדות המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה.

פעילותו האקדמית עסקה בהיסטוריה של ממלכת ירדן מתקופת עבדאללה הראשון עד ימינו, היסטוריה של ערב הסעודית בעת החדשה, החברה הערבית הפלסטינית בארץ ישראל לפני 1948, הסכסוך הישראלי-ערבי ובהיסטוריוגרפיה פלסטינית.

ביוגרפיה
--------

יוסף נבו נולד בהרצליה. בשנת 1963 החל ללמוד באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1967 סיים לימודים לתואר ראשון במחלקה להיסטוריה כללית ובמחלקה לתולדות המזרח התיכון. בשנת 1971 סיים לימודים לתואר שני באוניברסיטה העברית. נושא עבודת המאסטר של נבו, בהנחייתו של פרופסור גבריאל בר עסק ביחסו של המלך עבדאללה לאוכלוסייה הערבית בארץ ישראל המנדטורית. בשנת 1978 סיים לימודי דוקטורט בבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב בהנחייתו של פרופסור אוריאל דן. נושא עבודת הדוקטורט עסק בהתפתחותה של התנועה הלאומית הפלסטינית בשנים 1939-1945.

בשנת 1975 החל נבו ללמד במחלקה להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. במקביל לעבודתו בחיפה, נבו לימד בשנים 1975-1979 במכללה האקדמית עמק יזרעאל ובשנים 1978-1990 במכללת אורנים. בשנת 1985 קודם נבו לדרגת מרצה בכיר עם קביעות. בשנים 1991-1992 ו-1995-1996 לימד גם במכללת תל-חי. בשנת 1997 קודם נבו לדרגת פרופסור חבר. בשנת 2007 קודם נבו לדרגת פרופסור מן המניין. במהלך פעילותו האקדמית, נבו יצא לתקופות מחקר באוניברסיטת יורק שבטורונטו, באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת ג'ורג'טאון ובאוניברסיטת טקסס באוסטין. בשנת 2010 פרש נבו לגמלאות. 

נבו התגורר בקריית טבעון, והיה נשוי לניצה ואב לארבעה ילדים.

פרסומים אקדמיים
---------------

**ספרים שכתב**

* **עבדאללה וערביי ארץ ישראל**, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 1975
* **ירדן: החיפוש אחר זהות**, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005

* **King Abdallah and Palestine: a Territorial Ambition**, Macmillan, with association with St. Antony's College, 1996
* **King Hussein and the Evolution of Jordan’s Perception of a Political Settlement with Israel 1967-1988**, Sussex Academic Press, Brighton 2006.

**ספרים בעריכתו**

* (עם יורם נמרוד) **הערבים אל מול התנועה הציונית והיישוב היהודי : 1946-1950**, הוצאת מכללת אורנים, 1987
* **שכנים במבוך: יחסי ישראל ירדן לפני הסכם השלום ואחריו**, הוצאת מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, 2004

* (with Ilan Pappe) **Jordan In The Middle East 1948-1988: The Making of A Pivotal State**, Frank Cass, London 1994. .

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופסור יוסף נבו באוניברסיטת חיפה
* יוסף נבו (1942-2016), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Prof. Joseph Nevo

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007266090505171
* BIBSYS: 97039028
* BnF: cb13000764r (data)
* CiNii: DA09640737
* ISNI: 0000 0000 7993 8317
* LCCN: n88192508
* NTA: 141535814
* RERO: 02-A012737631
* SUDOC: 057210837
* VIAF: 45861637
* WorldCat: lccn-n88192508

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהרשאה שרשות שלטונית נותנת לאדם או לאישיות משפטית אחרת, לעסוק בפעילות שהחוק אוסר על מי שאינו מחזיק בו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רישיון (פירושונים).
A 2010 sample of a California driver's license, showing a fictitious young woman named "Suzy Q. Sample" ממשלות מנפיקות רישיונות נהיגה לאנשים המורשים לנהוג בכלי רכב בכבישים ציבוריים.
**רישיון** או **היתר** הוא הרשאה שרשות שלטונית נותנת לאדם, או לאישיות משפטית אחרת, לעסוק בפעילות שהחוק אוסר על מי שאינו מחזיק בו (לדוגמה: רישיון לחפור באתר עתיקות), וכן רישיון הניתן לכלי המתיר את השימוש בו ומעיד על היותו מפוקח ורשום על ידי הרשות השלטונית המוסמכת (לדוגמה: רישיון כלי-טיס).

רישיון מוענק על ידי צד (מעניק הרישיון) לגורם אחר (בעל הרישיון) כחלק מהסכם בין אותם צדדים. במקרה של רישיון שניתן על ידי ממשלה, הרישיון מתקבל באמצעות הגשת בקשה אליו. במקרה של צד פרטי, מדובר בהסכם ספציפי, לרוב בכתב (כגון חוזה שכירות או חוזה אחר). ההגדרה הפשוטה ביותר היא "רישיון הוא הבטחה לא לתבוע", מאחר שרישיון בדרך כלל מתיר לגורם המורשה לעסוק בפעילות שאינה חוקית, וכפופה לתביעה, ללא הרישיון (למשל דיג, נהיגה במכונית, או הפעלת תחנת רדיו או ערוץ טלוויזיה), או שהיא מתירה לגורם המורשה לעשות משהו שיפר את זכויות הגורם המעניק (למשל, ליצור עותקים של יצירה המוגנת בזכויות יוצרים), אשר ללא הרישיון, ניתן לתבוע את הגורם המורשה, מבחינה אזרחית או פלילית.

בפרט, רשויות שלטון יכולות לתת רישיון על מנת לאפשר פעילות שבלעדיה הייתה אסורה. ייתכן ורשויות השלטון עשויות לדרוש תשלום אגרה או הוכחת יכולת. דרישות אלו עשויות ולתת לרשויות השלטון אפשרות לקבוע תנאים ומגבלות.

נותן רישיון רשאי להעניק **רישיון** על פי חוקי הקניין הרוחני לאשר שימוש (כגון העתקת תוכנה או שימוש בהמצאה מוגנת בפטנט) לבעל רישיון, תוך מניעה מתביעת הפרת קניין רוחני על ידי נותן הרישיון. בדרך כלל, רישיון לפי קניין רוחני כולל מספר מרכיבים מעבר להענקה עצמה, כולל תנאי השימוש ברישיון, הוראות חידוש הרישיון ומגבלות אחרות הנחשבות חיוניות לנותן הרישיון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רישיון** בוויקישיתוף
* רישיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "licence Meaning in the Cambridge English Dictionary". *dictionary.cambridge.org*. ארכיון מ-2020-11-12. נבדק ב-15 באפריל 2018. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Licensing Intellectual Property: Law & Management, by Raman Mittal. Satyam Law International, New Delhi, India, 2011. מסת"ב 978-81-902883-4-7.
3. ↑  Intellectual Property Licensing: Forms and Analysis, by Richard Raysman, Edward A. Pisacreta and Kenneth A. Adler. Law Journal Press, 1999-2008. מסת"ב 978-1-58852-086-9

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4120677-0
* NARA: 10632697
* NKC: ph122297

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
הרב **שמחה בונים ארנפלד** (בכתיב מיושן: **עהרנפלד**; תרפ"ט, 1929 – א' בסיוון תשע"ח, 15 במאי 2018) היה אב בית דין קהילת מטרסדורף, ראש ישיבת 'חתן סופר' בבורו פארק, מזקני ראשי הישיבות וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.

קורות חיים
----------

נולד בעיירה מטרסדורף באוסטריה, לרב שמואל ארנפלד שכיהן כרבה האחרון של העיר מטרסדורף לפני מלחמת העולם השנייה וצאצא של החת"ם סופר, ולבת הרב דוד צבי ארנפלד, ששניהם היו נכדים משותפים של הרב שמחה בונים ארנפלד, בעל "מענה שמחה" שעל שמו הוא נקרא.

בשנת תרצ"ח (1938) עזבה משפחת ארנפלד את אוסטריה לכיוון ארצות הברית.

באותן שנים הלך ללמוד ביחד עם אחיו הרב עקיבא בישיבת תורה ודעת אצל הרב שלמה היימן והיה מתלמידיו הקרובים.

לאחר שפתח אביו את ישיבת "חתן סופר" עבר ללמוד בה.

נישא לשיינא, בתו של אב בית דין טשאקווא, הרב שמואל אברהם זלטנרייך.

בשנת ה'תשי"ח (1958) ייסד אביו בירושלים את השכונה החרדית קריית מטרסדורף. מאז היה מגיע מעת לעת להנהיג גם את הקהילה בישראל, בה הוקמו מוסדות מענה שמחה וישיבת בית שמואל על שם אביו.

לאחר פטירת אביו בחג השבועות תש"ם, מילא את מקומו כגאב"ד מטרסדורף.

מלבד זאת נטל חלק בפעילות מועצת גדולי התורה של ארצות הברית, ופעל רבות בהמשכת נחלת מורשת ותורת ה'חתם סופר', ואף נטל חלק פעיל בהנהגה של יהדות ארצות הברית.

בחודש האחרון לחייו אושפז בבית החולים במצב קשה, ובבית מדרשו 'חתן סופר' מטרסדורף בשכונת בורו פארק בברוקלין נערכו תפילות רבות וחיזוקים להחלמתו, בא' בסיוון תשע"ח נפטר, הלווייתו התחילה בארצות הברית מישיבת חתן סופר בבורו פארק, במעמד רבנים ומאות אנשים, ארונו הובא ארצה ויצא מהיכל ישיבת בית שמואל בקרית מטרסדורף בירושלים שם ספד לו בין השאר אחיינו הרב יצחק יחיאל ארנפלד, ונקבר בהר המנוחות ליד קבר אביו.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב שמחה בונים אהרנפלד, זצ"ל באתר המודיע (באנגלית)
* רבי שמחה בונים ערנפלד זצ"ל תולדות ושורשים - עצי משפחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  חבר המועצת וראש הישיבה: הגרש"ב ארנפלד הלך לעולמו אתר בחדרי חרדים א' בסיוון תשע"ח.
2. ↑  מסע ההלוויה של כ"ק הגה"צ גאב"ד מאטערסדארף זצ"ל • שידור חי אתר יוטיוב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011554670405171

 |
**עדי כהן** (נולדה בשנת 1985) היא אלופת ישראל בשחייה ושיאנית ישראל במשחה ל-50 מטר גב. אלופה ושיאנית המכביה (2001).

ביוגרפיה
--------

כהן התאמנה בקבוצת מכבי אשדוד בהדרכתו של ולדימיר סופר.

### 2000

#### אלופה ושיאנית ישראל

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בדנקרק צרפת בסוף יולי 2000, סיימה כהן במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.78 שניות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 30.79 שניות, שיפור לשיא בן השנה של טל שפייזר (30.91 שניות) ובשלב חצי הגמר היא שיפרה את שיאה הטרי והעמידה אותו על תוצאה של 30.59 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 30.57 שניות. שיא זה החזיק מעמד כשנה ונישבר במאית השנייה על ידי אניה גוסטומלסקי (30.56 שניות).

### 2001

בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 זכתה כהן במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בשיא מכביה חדש.

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ב-2001 זכתה כהן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.62 שניות.

### 2002

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2002 סיימה כהן במקום 22 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.85 שניות ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.63 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט היא זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.36 דקות, לפני דנית קמה ממכבי קריית אונו (2:22.84 דקות) וסיגל סימסולו מבני הרצליה (2:23.53 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 1:05.42 דקות, אחרי אור מלצר מהפועל הוד השרון בית ברל שקבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 14–18 של 1:04.40 דקות ולפני דנית קמה (1:06.90 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.62 שניות, אחרי אניה גוסטומלסקי ממכבי חיפה (29.98 שניות), ואור מלצר (30.53 שניות).

### 2003

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2003 זכתה כהן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.43 שניות, אחרי אור מלצר 30.32 שניות ולפני דנית קמה (31.43 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב ביחד עם חברתה לאגודה ורד בורוכובסקי בשיא אישי חדש של 1:05.13 דקות ואחרי אור מלצר (1:04.78 דקות).

### 2004

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף יולי 2004 זכתה כהן בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.91 שניות, אחרי אור מלצר (30.65 שניות) ולפני סיגל סימסולו (31.13 שניות) ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.34 דקות, אחרי מלצר (1:04.67 דקות) ולפני סימסולו (1:05.49 דקות).

### 2005

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקריית ביאליק במרץ 2005 סיימה כהן פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 30.78 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.04 דקות.

קישורים חיצוניים
----------------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

* עדי כהן באתר *Swimrankings* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף מדיני, שלושה שיאים ישראלים בשחייה, באתר ynet, 29 ביולי 2000
2. ↑  שחיה: שלושה שיאי מכביה נקבעו במוקדמות, באתר ynet, 10 ביולי 2005
3. ↑  אורי שטיפט, שיא אגודות להפועל ירושלים, באתר ONE, ‏8 באוגוסט 2002
4. ↑  אורי שטיפט, שני שיאים ישראלים חדשים באליפות ישראל, באתר ONE, ‏7 באוגוסט 2002
פירוש נוסף ערך זה עוסק באדריכל נוף. אם התכוונתם לשחקן, קריין ומדבב, ראו יוסי סגל.

**יוסף סגל** (20 במרץ 1924 – 11 בינואר 2008) היה אדריכל נוף ישראלי.

קורות חיים
----------

יוסף סגל נולד בשנת 1924 בתל אביב. בן יחיד להוריו רבקה ויחיאל. בשנת 1937 המשפחה עברה לשכונת קריית מאיר. לאחר סיום לימודיו בשנת 1942, בגימנסיה הרצליה, החל סגל לעבוד בשרטוט ותכנון צמחייה במשרדו של אביו, יחיאל סגל, אשר היה מראשוני מתכנני הגנים בארץ. בשנת 1952 סיים את לימודיו כאדריכל נוף, באוניברסיטת ורסאי בצרפת. במהלך הלימודים התנדב לסייע במחנה מעבר לפליטים יהודים ממלחמת העולם באזור מרסיי והפליג עמם ארצה. בתקופת מלחמת העצמאות הפסיק את לימודיו ושירת בחיל האוויר. עם חזרתו לארץ הצטרף למשרדו של אביו ועבד איתו בתכנון גנים.

בשנות ה-50 לימד בבית הספר החקלאי כדורי.
בשנת 1958 נישא לחיה ונולדו להם שני ילדים. משנת 1960 סגל שיתף פעולה עם אדריכל הנוף צבי דקל במסגרת משרד סגל-דקל, בהמשך הצטרף אליהם אדריכל הנוף אורי מילר ושם המשרד שונה ל"תכנון נוף". משרד תכנון נוף ממשיך בפעילותו כיום כחלק משרד האדריכלות מנעד. כן היה סגל ממקימי איגוד אדריכלי הנוף בישראל ושרת כמזכיר הארגון.

עם פתיחת המסלול לאדריכלות נוף בטכניון, הרצה סגל במסלול, וייסד בשיתוף עם אגודת אדריכלי הנוף בישראל פרס על שם אביו. הפרס מוענק מדי שנתיים לפרויקט הסיום המצטיין במסלול. לאחר פטירתו של סגל שונה הפרס, לפרס על שם יחיאל ויוסף סגל.
בסוף שנות השמונים יוסף החל בפעילות התנדבותית במסגרת המועצה לשימור אתרים.

עבודתו
------

בשנים הראשונות לעבודתו ביצע סגל עבודות תכנון רבות עבור קיבוצים ברחבי הארץ, אשר דאגו לפתח אז את השטחים הציבוריים.

בשנות ה-60 החלה רשות שמורות הטבע בהקמת פארקים וגנים לאומיים בארץ, וסגל תכנן את שמורת של-דן, שמורת המסרק, שמורת התנור (נחל עיון) ועוד. בעבודות אלו ניכרת תפישתו להנגשת הטבע תוך התערבות מינימלית.

בשנת 1962 נבחר סגל לתכנן את פארק הירקון. עבודתו החלה עם הכנת תוכנית האב לפארק ובהמשך כללה את הקמת השטחים המרכזיים בפארק כפי שהוא קיים ופעיל כיום, כולל האגם, הגן הטרופי, אזור המופעים, והספורטק. בשנת 1979 קיבל סגל את פרס רוקח לאדריכלות על תכנון פארק הירקון.

בשנות ה-70 הוקמו שכונות חדשות רבות בירושלים, וסגל לקח חלק בתכנון השכונות החדשות ביניהן: הגבעה הצרפתית, גילה, רמות, נווה יעקב ופסגת זאב. סגל תכנן פארקים וגנים רבים בירושלים עבור הקרן לירושלים ועיריית ירושלים, המוכר והמרשים ביניהם הוא גן וואהל לוורדים, אשר נמצא בין בנין הכנסת, משרדי הממשלה ובית המשפט העליון. גרסה ראשונית לתכנון גן במקום בוצעה בשנת 1950 על ידי אביו, יחיאל סגל.

ב-11 בינואר 2008 נפטר סגל.

עבודות נוספות
-------------

### תל אביב והמרכז

* פארק מנחם בגין (פארק דרום).
* גן קרטר וגן ברלין - בשכונת נאות אפקה
* גן כרונינגן.
* גן העיר.
* קריית ספורט בחולון.
* שכונת אפעל.

### פארקים - פארקים ושמורות טבע

* שמורת טבע תל דן.
* פארק קנדה (לטרון).
* עין חמד (אקווה בלה).
* שמורת התנור
* כוכב הירדן
* עין גדי (החניון וחוף הרחצה, בית ספר שדה).
* גן לאומי מבצר יחיעם.
* גן לאומי בית שאן.

### ירושלים

* תכנון סביבתי של השכונות החדשות אשר הוקמו בירושלים בשנות ה-70–80: גילה, רמות, הגבעה הצרפתית, שכונת נווה יעקב, גבעת זאב.
* קריית יובל (גן בוליבר).
* אוניברסיטת ירושלים (השתתפות בתכנון הקמפוס בגבעת רם).
* מצפה ארתור רובינשטיין.

קישורים חיצוניים
----------------

* הטכניון, מודרניזם באדריכלות נוף בישראל
* ארכיון קיבוץ משמר העמק
* הריאה הירוקה של ירושלים (גן וואהל לורדים)
**רישיון MIT** הוא רישיון לתוכנה חופשית, שמקורו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (**MIT**). הוא רישיון חופשי מתירני ומאפשר שימוש חוזר גם בתוכנה קניינית, בתנאי שעותק של הרישיון יצורף לעותקי התוכנה. תוכנה קניינית תישאר קניינית למרות שיש בה רכיבים ברישיון MIT. רישיון זה הוא גם 'תואם GPL', כלומר הרישיון החופשי  GPL מאפשר שילוב רכיב ברישיון MIT בתוכנה ברישיון GPL והפצה מחדש תחת רישיון GPL.

חבילות תוכנה בולטות המשתמשות ברישיון MIT באחת מגרסאותיו הם: Expat, מונו, Ruby on Rails, Node.js, לואה (מגרסה 5.0 ומעלה), Wayland‏, jQuery, FreeRTOS ומערכת החלונות X11.

הרישיון
-------

צורה נפוצה של רישיון MIT (מהאתר הרשמי של מיזם התוכנה החופשית, שהוא גרסה בשם "רישיון Expat"), מוגדרת באופן הבא:

> 
> Copyright (c) <year> <copyright holders>
> 
> 
> Permission is hereby granted, free of charge, to any person obtaining a copy of this software and associated documentation files (the "Software"), to deal in the Software without restriction, including without limitation the rights to use, copy, modify, merge, publish, distribute, sublicense, and/or sell copies of the Software, and to permit persons to whom the Software is furnished to do so, subject to the following conditions:
> 
> 
> The above copyright notice and this permission notice shall be included in all copies or substantial portions of the Software.
> 
> 
> THE SOFTWARE IS PROVIDED "AS IS", WITHOUT WARRANTY OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO THE WARRANTIES OF MERCHANTABILITY, FITNESS FOR A PARTICULAR PURPOSE AND NONINFRINGEMENT. IN NO EVENT SHALL THE AUTHORS OR COPYRIGHT HOLDERS BE LIABLE FOR ANY CLAIM, DAMAGES OR OTHER LIABILITY, WHETHER IN AN ACTION OF CONTRACT, TORT OR OTHERWISE, ARISING FROM, OUT OF OR IN CONNECTION WITH THE SOFTWARE OR THE USE OR OTHER DEALINGS IN THE SOFTWARE.
> 
> 
>

ראו גם
------

* הרישיון הציבורי הכללי של גנו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רישיון MIT** בוויקישיתוף
רבי **יוסף סאגיס** (נכתב לעיתים כסגיש, סגיס, סאגיש, שאגיס או שגיש) (1492 בקירוב - 1572 ה'של"ב) היה רב ומקובל בצפת של המאה ה-16. כונה "החסיד" ו"פורטוגיסו" (כיוון שעלה מפורטוגל).

ביוגרפיה
--------

נולד, כפי הנראה, בעיר סאגיס שבצפון ספרד, ומכאן שמו. בינקותו, עם גירוש ספרד ב-1492, או עם גירוש פורטוגל ב-1496, עברה משפחתו ככל הנראה לאלכסנדריה שבמצרים, ומשם עלתה לארץ ישראל והתיישבה בצפת.

בצפת מונה לעמוד בראשות ישיבה, ולכהן כחבר בית הדין בעיר, יחד עם רבי יוסף קארו, שהזכירו בספרו בית יוסף ובתשובותיו. אחד מתלמידיו היה רבי אלעזר אזכרי, מחבר "ספר חרדים" והפיוט "ידיד נפש".

הרב סאגיס נפטר ב-1572, שנה בה נפטר גם קרובו האר"י, כנראה במהלך המגפה הגדולה שהתרחשה בשנה זו. 
ר' יהודה מינץ קצנלבוגן, אחרי הספדו לרמ"א, כותב: "ובשבוע זה, הגיעה אלינו השמועה כי בצפת, נפטר החכם השלם כמהר"ר יוסף סגיש ז"ל, אשר היה איש רשום מאוד, מגדולי חכמי ארץ ישראל".

### משפחתו

בן אחיו ר' משה, הרב שלמה סאגיס, נישא לבתו של האר"י. גם הוא כיהן כראש ישיבה בצפת, והיה רבם של ר' יוסף מטראני (המהרי"ט או המהרימ"ט), ר' חייא רופא, ר' אברהם שלום השני, ר' גדליה קורדובירו ור' טוביה הלוי בן אברהם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שנת לידתו אינה ברורה כיוון שאינה מופיעה בכתובים
2. ↑  בספר "שם הגדולים", שחיבר החיד"א נכתב: "רבינו יוסף סאגיס היה רבו של הרב 'ספר חרדים', והזכירו מר"ן בבית יוסף (א"ה סימן י"ז) ובתשובותיו לאבן העזר, והוזכר בתשובת הרב המבי"ט"
3. ↑  ספר הדרשות שלו, בדרוש ו'
ה**סטראטגמאטה** (בלטינית: **Strategemata**, תכסיסים, תחבולות) הוא חיבור מאת סקסטוס יוליוס פרונטינוס, הכולל אוסף דוגמאות של תכסיסים צבאיים מההיסטוריה היוונית והרומאית, לכאורה לשימושם של גנרלים.

פרונטינוס כתב את החיבור לקראת סוף המאה ה-1 לספירה, תחת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס. ייתכן שכתב אותו בהקשר לחיבור אבוד שכתב על תאוריה צבאית.

פרונטינוס ידוע בעיקר ככותב על הנדסת מים, אולם הייתה לו קריירה צבאית מכובדת. ב"סטראטגמאטה" הוא מתבסס באופן חלקי על ניסיונו האישי כגנרל בגרמאניה תחת הקיסר דומיטיאנוס. עם זאת, רוב הדוגמאות (מעל 500) שהוא מציין אינן מהתקופה האחרונה, ונקודות דמיון לגרסאות שלהן אצל סופרים רומיים אחרים כמו ולריוס מקסימוס וטיטוס ליוויוס, מצביעות על כך שהוא התבסס בעיקר על מקורות ספרותיים.

החיבור כולל ארבעה ספרים, שמתוכם נכתבו שלושה על ידי פרונטינוס, ואילו האותנטיות של הרביעי שנויה במחלוקת.

בספר השני של החיבור, מציין פרונטינוס, כדוגמה לכיצד לבחור את הזמן המתאים לקרב, את הדרך בה אספסיאנוס ניצל את יום השבת ("יום סטורן") כדי להביס את היהודים. פרונטינוס אינו מדייק כאן, כאשר הוא הופך את אספסיאנוס לכובש ירושלים במקום בנו, טיטוס. ניתן אולי להסביר זאת בכך שהמלחמה בירושלים נוהלה בשמו של אספסיאנוס. קביעתו לגבי השבת סותרת את המקורות האחרים שבידינו, שעל פיהם היהודים לא נמנעו מלחימה בשבת בזמן המרד הגדול. נראה כי קביעה לא מדויקת זו מקורה בדעה הנפוצה לגבי השבת עוד מאז ימי אגאתרכידס. ייתכן גם שפרונטינוס ידע משהו לגבי שחרורם של היהודים מהשירות בצבא הרומי בשל סיבות דתיות, בעיקר בשל שמירת שבת. אלא שפרונטינוס לא היה תמיד קפדן לגבי תאריכי האירועים. כך למשל, הוא מקשר בין אירוע הנוגע לכיבוש בבל על ידי דריווש עם כיבוש בבל על ידי כורש.

לקריאה נוספת
------------

* פרונטינוס. **תחבולות מלחמה**. תרגמה מרומית והוסיפה מבוא ופירוש: דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשע"ד

קישורים חיצוניים
----------------

* Frontinus: **The Strategemata** (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  מנחם שטרן - Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Jerusalem, 1976, Vol. I, LXXXI. Frontinus, p. 509
2. ↑  **Strategemata**, II, 1:17
3. ↑  Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Vol. I, LXXXI. Frontinus, p. 510
4. ↑  **Strategemata**, III, 3:4
5. ↑  Menahem Stern, **Greek and Latin Authors on Jews and Judaism**, Vol. I, LXXXI. Frontinus, p. 511

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007587753605171
* BNE: XX3364283
* BnF: cb12253638w (data)
* GND: 4744148-3
* LCCN: no88000904
* SUDOC: 115943528
* VcBA: 492/10622
* VIAF: 181456811
* WorldCat (עם VIAF): 181456811

 |
**מיכאיל סטסינופולוס** (ביוונית: **Μιχαήλ Στασινόπουλος**;‏ 27 ביולי 1903 – 31 באוקטובר 2002) היה משפטן ופוליטיקאי יווני, אשר כיהן כנשיא נשיא יוון מ-1974 עד 1975. חבר בדמוקרטיה חדשה, הוא היה נושא המשרה הראשון תחת הרפובליקה ההלנית השלישית.

ביוגרפיה
--------

סטסינופולוס למד משפטים באוניברסיטת אתונה והוענק לו תואר דוקטור במשפטים ב-1934. בשנת 1937 הוא מונה לפרופסור חבר למשפט מנהלי באוניברסיטת אתונה ובשנת 1934 הפך לפרופסור באוניברסיטת פנטיאון, אשר כיהן כרקטור מ-1951 עד 1958.

מ-1951 עד 1953, הוא היה הנשיא של תאגיד השידור ההלני. בשנת 1952, הוא כיהן כשר זמני במשרד ראש הממשלה ושר העבודה בממשלתו הזמנית של דימיטריוס קיוסופולוס ובשנת 1958 הוא היה שר הנשיאות בממשלתו הזמנית של קונסטנדינוס גאורגאקופולוס. בשנת 1929, הוא התקבל אל מועצת המדינה, לאחר שהגיע למקום הראשון במבחן הכניסה, וכיהן כנשיא הגוף זה מ-1966 עד 1969.

בבחירות למחוקקים ביוון ב-1974, סטסינופולוס נהפך לחבר בפרלמנט בכרטיס הארצי של מפלגת הדמוקרטיה חדשה. כאשר משאל עם (8 בדצמבר 1974) קבע את יוון כרפובליקה, סטסינופולוס נבחר לנשיא של הרפובליקה על-ידי הרוב בהפרלמנט ההלני. הוא כיהן כראש המדינה מ-18 בדצמבר 1974 עד 19 ביולי 1975, כלומר, עד להשלמת המוסדות הפוליטיים החדשים על ידי האספה הלאומית המחודשת באמצעות פרסום החוקה החדשה של יוון. סטסינופולוס מת ב-31 באוקטובר 2002, בגיל 99. אחרי 
8 בפברואר 2000, כשנפטר ברומניה יון גאורגה מאורר מת עד למותו עצמו, היה סטסינופולוס למשך למעלה משנתיים ראש המדינה לשעבר המבוגר ביותר בעולם.

כתבים
-----

סטסינופולוס היה סופר פורה. יצירתו הספרותית הופיע לראשונה במגזין "המוזה" (1920-1923). הוא פרסם מאמרים מדעיים רבים ויצירות ספרותיות, וכן תרגומים של שירה ופרוזה צרפתית. בשנת 1968 הוא נבחר אל האקדמיה של אתונה כחבר מלא ובשנים 1969 ו-1970 הוא הועמד על-ידי נשיא מועצת המדינה הצרפתית, רנה קאסן, כמועמד לפרס נובל לשלום.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007339600005171
* BnF: cb12531906q (data)
* GND: 119204118
* ISNI: 0000 0003 6442 0525
* LCCN: n50024294
* NLG: 29736
* NTA: 073840203
* SELIBR: 345691
* SUDOC: 069649324
* VIAF: 228697846
* WorldCat: viaf-228697846

 |
**SGS S.A.** (בעבר: **Société Générale de Surveillance**) היא תאגיד רב-לאומי שמרכזו בז'נבה שבשווייץ, המספק שירותי פיקוח, אימות ובחינה בשלל תחומים. החברה מעסיקה 96,000 עובדים ב-2,600 משרדים ומעבדות בעולם.

השירותים העיקריים של החברה כוללים פיקוח ואימות של כמות, משקל ואיכות של סחורות, בדיקת איכות של מוצרים ובדיקת עמידתם בתקנים ובהוראות אסדרה.

היסטוריה
--------

החברה נוסדה בשנת 1878 ברואן שבצרפת, על ידי אנרי גולדסטוק, מהגר צעיר יהודי מלטביה. בעזרתו של מקסוול שפינגטון הוא לווה כסף מידיד אוסטרי, לשם הקמת שירות פיקוח על משלוחי תבואה בנמל רואן, שבעת המעבר בנמל נפגעו מגנבות ומסיבות נוספות. החברה בחנה ואימתה את המשלוח, בהיבטי כמות ואיכות, יחד עם היבואן. העסק צמח במהירות, ותוך שנה מיום הקמתו נוספו לו סניפים בנמלי לה האבר, דנקירק ומרסיי.

בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, החברה העבירה את משרדה הראשי מפריז לז'נבה, וב-19 ביולי 1919 שינתה את שמה ל-Société Générale de Surveillance. היא נוהלה על ידי חתנו של גולדסטק ואחרי בנו מונה למנהל החברה.

באמצע המאה העשרים הרחיבה החברה את פעילותה למתן שירותי פיקוח ובחינה בשלל תחומים, בהם תעשייה, מחצבים, נפט, גז וכימיקלים, בין השאר באמצעות רכישת חברות העוסקות בפיקוח בתחומים אלה. ב-1965 רכשה החברה חברה העוסקת בבדיקות לא הורסות. ב-1981 החברה הפכה לחברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה השווייצרית SIX, וב-1985 צורפה למדד המניות השווייצרי (אנ'). בעקבות התפרקות ברית המועצות הרחיבה החברה את פעילות גם למדינות ברית המועצות לשעבר.

בישראל מיוצגת החברה על ידי חברת ג'סקו – חברה כללית להשגחה בע"מ.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של SGS
* SGS, ברשת החברתית פייסבוק

* SGS, ברשת החברתית טוויטר

* SGS, ברשת החברתית אינסטגרם
* Our History, SGS
* מעורבות החברה בפרשות שחיתות

הערות שוליים
------------

1. ↑  SGS 2021 Half Year Results Presentation
2. ↑   אתר האינטרנט הרשמי של ג'סקו – חברה כללית להשגחה בע"מ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1090646380
* HDS: 041921
* ISNI: 0000 0004 0646 3698
* LCCN: nr94005894
* VIAF: 137951389
* WorldCat: lccn-nr94005894

 |
מפת חלוקת שבטי ישראל לנחלות
**צֶרֶת הַשַּׁחַר**, היא עיר מקראית אשר מיקומה בעבר הירדן המזרחי, העיר היא חלק מנחלת שבט ראובן. שמה מופיע פעם אחת במקרא בספר יהושע, פרק י"ג, פסוק י"ט. הכתוב מציין את מקומה ב"הַר הָעֵמֶק".

זיהוי המקום
-----------

המקום בו נמצאת צרת השחר, בהר העמק מופיע אף הוא פעם אחת במקרא. בתיאור נחלת שבט גד משמש העמק לזיהוי המקום בבקעת הירדן המזרחית. לכן יש הסוברים כי "הר העמק" הוא אחד מההרים הנמצאים מעל בקעת הירדן. 

גרשון גליל מזהה את צרת השחר לפי רשימת ערי ראובן, בח'רבת אל מחת, מערבית לעיר חשבון. במקום נמצאו חרסים מתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל.

יחזקאל קויפמן, מזהה את המקום בהר מכור, בו היה ממוקם מבצר מכור מימי החשמונאים. בקרבת מקום נמצא הר הגעש חמת אז-זארה ומעיינות החמים אז-זארה, היא קַלִירוהֵי מימי החשמונאים.

פירוש השם
---------

ברשימת היחס של יהודה בספר דברי הימים א', פרק ד', פסוקים ה'–ז' מופיע השם "צֶרֶת" כצאצא של חלאה אשת אשחור. פירוש השם אינו ברור אך יש שקשרו אותו למשפחה מהמקום 'צרת השחר'. לפי זיהוי זה צֶרֶת הוא שיבוש השם אשחור. ייתכן ששמה של משפחה זו מתכוון לנדידה של משפחות משבט יהודה לאזור עבר הירדן המזרחי, אך זוהי השערה בלבד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  גרשון גליל, **עולם התנ"ך: יהושע**, תל אביב, דוידזון עתי, 1993, עמ' 132
2. ↑  יחזקאל קויפמן, **ספר יהושע**, ירושלים, קריית ספר, 1963, עמ' 168.
3. ↑  גרשון גליל, **עולם התנ"ך: דברי הימים א'** , תל אביב, דוידזון עתי, 1995, עמ' 69
**מיכאיל מרטיניוק** (באוקראינית: **Михаил Мартиньюк**;‏ 11 בנובמבר 1894 – 8 ביולי 1971) היה מורה וחסיד אומות העולם אוקראיני, שהציל יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה.

פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
--------------------------------

לאחר רצח הוריהן, מוישה וחיקה טאפט, ואחותן הקטנה הונא, נותרו רוזה וציליה טאפט לבד בגטו טרנובקה, מחוז דזולין, נפת ויניצה. הן שרדו אקציה גדולה ראשונה שהתקיימה ב-27 במאי 1942, ואף על פי שהגטו המשיך את קיומו, החליטו רוזה וציליה לנסות את מזלן ולהגיע לשטח טרנסניסטריה שבה, על פי השמועות, חיו יהודים תחת פיקוח רומני בגטאות ולא הוצאו להורג. ערב החיסול הסופי של גטו טרנובקה, במרץ 1943, הוזהרו רוזה וציליה על ידי המורה שלהן למתמטיקה לשעבר, מיכאיל מרטיניוק. ביוזמתו הציע להם מקום מסתור ווכן עזרה בחציית הגבול לטרנסניסטריה. הן שהו יומיים בביתו של מיכאיל בכפר ברזובקה. מיכאיל הסיע אותן בעגלתו לכפר טירלובקה, השוכן על גדת נהר הבאג. בלילה חצו רוזה וציליה את הנהר ומצאו את עצמן בשטח שבשליטת רומניה. באותו היום הן הגיעו לגטו ברשד, ושהו שם עד לבואו של הצבא האדום במרץ 1944. למרות התנאים הקשים הן הצליחו לשרוד.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר השחרור, רוזה וציליה לא רצו לחזור לעיר הולדתן טרנובקה. הן לא היו מוכנות לשהות במקום שבו נרצחו יקיריהן. הן המשיכו לקיים קשרים אחרי המלחמה עם מיכאיל וכן עם דומקה שיקטוב ועם מריה סווישצ'נקוב שעזרו להן להנצל בתקופת השואה. בשנות ה-90 היגרו שתיהן לארצות הברית. מיכאל מרטיניוק נפטר 8 ביולי 1971.

הכרה והנצחה
-----------

ב-26 באפריל 2006 הכיר יד ושם במיכאיל מרטיניוק כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בקייב, אוקראינה ושמו נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  מיכאיל מרטיניוק, The Righteous Among the Nations Database, יד ושם
2. ↑  תיק מס' M.31.2/10797, עמ' 2–3, ארכיון יד ושם

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מיכאיל מרטיניוק"**.
בג'אז **רית'ם צ'יינג'ס** (באנגלית: **Rhythm Changes**) הוא שמו של מהלך הרמוני על-פי הסטנדרט של ג'ורג' גרשווין "I Got Rhythm". רצף האקורדים הזה מהווה את בסיסם הרמוני של אין ספור יצירות בג'אז. הרית'ם צ'יינג'ס היו פופולריים מאוד בעידן הסווינג "Shoe Shine Boy" (לסטר יאנג וקאונט בייסי) ו"Cottontail" (דיוק אלינגטון, 1940), הן שתי דוגמאות מפורסמות מתוך אין ספור קטעים המשתמשים במהלך זה.

בתקופת הביבופ עשו המוזיקאים שימוש נרחב אף יותר במהלך. הוא היה אחד המהלכים הראשונים שעליהם צ'ארלי פארקר, דיזי גילספי ונוספים מהתקופה הזו החלו לאלתר בחופשיות המאפיינת את הביבופ.

המבנה ההרמוני
-------------

רית'ם צ'יינג'ס הוא מבנה בעל 32 תיבות. עם בית וגשר, או A part ו- B part. מהלך האקורדים בחלק הראשון הוא I-VI/ii-V (טוניקה-סובמדיאנטה-סופרטוניקה-דומיננטה) החוזר פעמיים ולאחריו I-I7/IV-IV#dim/I-V/I (זהו המהלך הנפוץ, אם כי המקורי של גרשווין הוא: I-I7/IV-iv). לדוגמה בסולם דו מז'ור: C-A7/Dm-G פעמיים ואז C-C7/F-F#dim/C-G/C (או C-C7-F-Fm).
הגשר (ה-B part), לעומת זאת, בנוי מרצף דומיננטות שניוניות המובילות לדומיננטה הראשית של הסולם. דוגמה בדו מז'ור: E7-A7-D7-G7. האקורד סול שבע מוביל את הקטע לריפריזה האחרונה של החלק הראשון.
את הרית'ם צ'יינג'ס אפשר לנגן בכל הסולמות אך הם נפוצים ביותר בסולמות סי במול ומי במול.

קיימות וריאציות רבות על מהלך האקורדים בחלק הראשון. נגני הבי-בופ לדוגמה נהגו לנגן רצף של דרגות שנייה לחמישית (סופרטוניקה לדומיננטה) על-מנת ליצור עניין כשלעצמו.

לעיתים נעשה שימוש רק באחד מהחלקים, למשל ב"Scrapple From the Apple" של צ'ארלי פארקר, בו מנוגנת בחלק הראשון ההרמוניה של "Honeysuckle Rose" ובגשר מנוגן רצף הדומיננטות של הרית'ם צ'יינג'ס. קטעים אחרים לעומתו כמו "The Eternal Triangle" של סאני סטיט ושיר הנושא של החבובות מנוגנת דווקא בחלק הראשון הרמוניית הצ'יינג'ס ובגשר משהו אחר.

משמעות השם
----------

השם הוא למעשה משחק מילים, שכן על פניו נדמה שמשמעו "שינויי קצב", אלא שהוא גם "השינויים של רית'ם" כלומר, שינויי האקורדים של הסטנדרט "I've got Rhythm".

יצירות ג'אז מפורסמות העושות שימוש ברית'ם צ'יינג'ס
-------------------------------------------------

* I've Got Rhythm
* Almost - דייוויד בייקר
* Anthropology - צ'ארלי פארקר/דיזי גילספי
* Apple Honey - וודי הרמן
* Oleo - סאני רולינס
* Bud's Bubble - באד פאוול
* Goin' To Minton's - פאטס נבארו
* Good Queen Bess - דיוק אלינגטון
* Perdido - חואן טיזול
* XYZ - באד ג'ונסון

ראו גם
------

* בלוז 12 תיבות
* בלוז 16 תיבות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רית'ם צ'יינג'ס** בוויקישיתוף
* ניתוח השיר I Got Rhythm
**צרפתי** (ברוסית: **Францу́з**) היא דרמה היסטורית רוסי שביים אנדריי סמירנוב על תחילת ההפשרה בברית המועצות. הסרט מוקדש לזכרו של אלכסנדר גינזבורג, דיסידנט סובייטי, אחד האידאולוגים של סמיזדאת. הקרנת הבכורה התקיימה ברוסיה ב-31 באוקטובר 2019. הסרט זכה בפרס ניקה לסרט הטוב ביותר, בטקס שתוכנן למרץ 2020 ונדחה לאפריל 2021 ואנדריי סמירנוב, במאי הסרט, זכה גם בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר.

עלילה
-----

בשנת 1957 פייר דוראן, סטודנט צרפתי ממוצא רוסי, מגיע למוסקבה להתמחות באוניברסיטת מוסקבה. נראה שהמלחמה הקרה נסוגה, המגעים עם זרים כבר אינם באיסור והמוסקובאים מתקשרים בעניין ובלבביות עם פייר, שמדבר רוסית כל כך טוב... הצרפתי מתיישב במעונות באוניברסיטת מוסקבה, לומד ספרות רוסית, עובד על עבודתו של הכוריאוגרף מריוס פטיפה, מתיידד עם צלם-סטודנט של VGIK, ואלרה אוספנסקי, שמציג בפניו את הבלרינה של תיאטרון הבולשוי קירה גלקינה.

בזכות האנשים האלה פייר צולל לחיי התרבות של מוסקבה, לא רק לאלה הרשמיים, אלא גם לחיי הלילה החשאיים... פייר מתחיל להרגיש אהבה לקירה המנותקת והעצמאית, אם כי זה מוביל ליריבות עם ואלרה שגם אוהב אותה... במשך שנה במוסקבה, פייר חי חיים שלמים שונים לגמרי מכל מה שידע על ברית המועצות. אך ההתמחות והיכרות עם היבטים שונים בחיי העם הסובייטי אינה מטרתו היחידה של פייר. הוא מחפש קצין לבן בשם טטישצ'ב, שנעצר בסוף שנות ה-30. האיש הזה הוא אביו של פייר: בשנת 1931, אמו, צאצאית למשפחת אצולה ותיקה, שהסתירה את הריונה ונותרה לעבוד במשלחת הסחר הסובייטית בברלין, משם במהרה ברחה ועברה לגור בפריז.

שחקנים ודמויות
--------------

* אנטון ריוואל - *פייר דוראן, סטודנט צרפתי*
* יבגניה אובראצובה - *קירה גלקינה, בלרינה של תיאטרון בולשוי*
* אלכסנדר בלוייב - טטישצ'ב*, שומר לילה במאפייה, בעבר קצין לבן, אסיר לשעבר*
* יבגני טקצ'וק - *ואלרה אוספנסקי, צלם*
* מיכאיל יפרמוב - *אביו של ואלרה אוספנסקי, לשעבר מורה למרקסיזם, אסיר לשעבר*
* רומן מדיאנוב - *ניקולאי קוזמיץ' צ'וכנובסקי*
* נינה דרובישבה - *אולגה קירילובנה אוברזקובה, אצילה, אסירה לשעבר*
* נטליה טניאקובה - *מריה קירילובנה אוברזקובה, אשת אצולה, אסירה לשעבר*
* ורה לשקובה - *אנה פיודורובנה, מנהלת בית התרבות*
* יבגני חריטונוב - *אוסקר רבין*
* אלכסנדר זמורייב - *אלכוהוליסט*
* מרינה ברסוקובה - *ז'אנה, כנרת*
* לוסי ארון - *ניקול*
* ג'רמי דובל - *ז'אן מארי*
* ליליה בגירובה

קישורים חיצוניים
----------------

* "צרפתי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "צרפתי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* צרפתי // חברת ההפקות של ולרי טודורובסקי, אולפני "מרמוט-פילם"
**קלוב ליידה אספורטיו** (בקטלאנית: **Club Lleida Esportiu**) היא קבוצת כדורגל ספרדית מהעיר ליידה שבקטלוניה. הקבוצה נוסדה בשנת 1939 בשם **אוניו אספורטיו ליידה** ובשנת 2011 התפרקה וקמה מחדש. הקבוצה משחקת בליגה הספרדית השלישית. אצטדיונה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון הקאמפ דה אספורטס שבליידה, המכיל 13,500 מושבים.

בסוף עונת 2005/2006 הקבוצה ירדה מהליגה הספרדית השנייה לליגה השלישית ומאז משחקת שם גם לאחר פירוק הקבוצה המקורית. לקבוצה קיימת גם קבוצת מילואים, הנקראת **ליידה ב'**, וזו משחקת בליגה הקטלאנית הראשונה (חמישית בחשיבותה בספרד).

היסטוריה
--------

הקבוצה המקורית נוסדה בשם הספרדי **לרידה בלומפיה** (Lérida Balompié), ובשנת 1947 אוחדה עם מספר קבוצות מקומיות וקיבלה את השם **אוניון דפורטיבה לרידה** (Unión Deportiva Lérida).

בשנותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בליגה המחוזית, שהיוותה הרביעית ברמתה בספרד בתקופה זו. בשנת 1943 עלתה לראשונה לליגה השלישית וכעבור 6 שנים, לראשונה בתולדותיה, עלתה לליגה השנייה. כבר בעונתה היחידה השיגה את העפלתה הראשונה לליגה הבכירה, בשנת 1950, אך ירדה כעבור שנה בלבד.

לאחר הירידה שמרה הקבוצה על מקומה בליגה השנייה, אך אחרי 6 עונות ירדה לליגה השלישית. המעבר בין הליגות נמשך כאשר בשנת 1965 עלתה לליגה השנייה, שם שיחקה 3 עונות עד שירדה שוב, ובשנת 1970 חלה ירידה נוספת, כשירדה לליגה הרביעית, אך הקבוצה חזרה לליגה השלישית לאחר שנה.

בשנת 1978, מספר שנים לאחר מותו של הרודן פרנסיסקו פרנקו, שבתקופת כהונתו אסר על קבוצות כדורגל לבחור בשמות לא ספרדיים, שינתה הקבוצה את שמה לגרסה הקטלאנית, אוניו אספורטיבה ליידה.

בשנת 1987, לאחר 19 שנים, חזרה ליידה לליגה השנייה, כאשר שיחקה 16 שנים רצופות בליגה השלישית. תקופה זו הייתה טובה עבור הקבוצה, שאף על פי שירדה בשנת 1989, חזרה כעבור שנה ואף בסוף עונת 1992/1993 עלתה לליגה הבכירה לראשונה מזה 43 שנים. זו הייתה עונתה האחרונה עד כה של הקבוצה בליגה הבכירה, אותה סיימה במקום ה19.

עד שנת 2001 שיחקה בליגה השנייה, אז ירדה לליגה השלישית פעם נוספת. בשנת 2004 חזרה לליגה השנייה, אך שהתה בה רק שנתיים, ובסוף עונת 2005/2006 ירדה בפעם האחרונה מהליגה השנייה, לשם לא חזרה עד כה.

הקבוצה שיחקה בליגה השלישית עד שבשנת 2011 התפרקה ממניעים כלכליים. לשמחתם של האוהדים, אנשי עסקים הקימו קבוצה חדשה בשם ליידה אספורטיו, שם דומה ואף סמל דומה לזה של הקבוצה הקודמת. הקבוצה החדשה רכשה את זכויות ההשתתפות בליגה השלישית של הקבוצה שהתפרקה ולמעשה המשיכה את דרכה מאין שהפסיקה.

מאז הוקמה הקבוצה החדשה, ליידה אספורטיו מגיעה דרך קבע לצמרת ואף משתתפת 3 פעמים בפלייאוף. בעונת 2015/2016, 10 שנים לאחר השתתפותה האחרונה בליגה השנייה, הגיעה עד לגמר הפלייאוף, לאחר שעברה את ברקאלדו וריאל מדריד קסטיליה. בגמר שיחקה נגד סביליה אתלטיקו, קבוצת המילואים של סביליה, וליידה הפסידה 4-5 בפנדלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ליידה
* ליידה, ברשת החברתית אינסטגרם

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל הקבוצה באתר BDFutbol
**מזכירות המודיעין של ארגנטינה** (בספרדית: **Secretaría de Inteligencia**, בראשי תיבות: **SI**), המוכרת יותר בשמה הקודם **SIDE** (ראשי תיבות של **Secretaría de Inteligencia de Estado**, מילולית: "מזכירות המודיעין של המדינה"), הייתה סוכנות הביון העיקרית בארגנטינה כשראש הארגון עמד בראש קהילת המודיעין הארגנטינאית.

רקע
---

בראש הארגון עמד מזכיר המדינה לענייני מודיעין, שהיה חבר בקבינט. הארגון היווה סוכנות מבצעית לאיסוף מודיעין ולסיכול ריגול בארגנטינה.

היסטוריה
--------

הסוכנות הוקמה בשנת 1946 על ידי הגנרל חואן פרון כסוכנות ביון אזרחית ותפקדה גם כסוכנות למודיעין פנימי, כשמנהיגה הראשון היה רודולפו פרוידה. בתקופת המלחמה המלוכלכת (1974–1983) התפתחה הסוכנות לארגון משטרה חשאית ונעשה בה שימוש על ידי החונטה הצבאית לחיסול יריבים פוליטיים וביצוע האזנות סתר כנגדם. לאחר המהפכה הדמוקרטית בשנת 1983 הסוכנות לא פורקה ורבים מבכיריה לא הועמדו למשפט. בשני העשורים מאז 1990 הלך כוחה והתעצם והשפעתה על מערכת המשפט והביטחון במדינה. מקרים שונים טענו כי פקידי ממשל עשו שימוש בסוכנות כדי לפקח על פעילותם של עיתונאים ביקורתיים, פוליטיקאים, שופטים ותובעים.

בדצמבר 2014 מונה אוסקר פאריי לעמוד בראש הארגון, כדי להחליף את הקטור איקסוריאגה שכיהן קודם לכן כראש הסוכנות במשך 11 שנים.

בינואר 2015 הודיעה נשיאת המדינה כריסטינה פרננדס דה קירשנר כי בכוונתה לקדם חקיקה שתפרק את המזכירות ותקים במקומה סוכנות נפרדת תחת השם "סוכנות הביון הפדרלית", עקב פרשת הירצחו של התובע הפדרלי, אלברטו ניסמן.

ראו גם
------

* רודולפו פרוידה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **SIDE** בוויקישיתוף
* האתר הרשמי (**לא פעיל**)
* ממשלת ארגנטינה: סוכני מודיעין אחראים לרצח התובע אלברטו ניסמן
* ארגנטינה: הנשיאה מתכננת לפרק את סוכנות המודיעין
**מוזיאון קונדה** (באנגלית: **Condé Museum**) הוא מוזיאון הממוקם בתוך טירת שנטילי בשנטילי, אוזי, 40 ק"מ צפונית לפריז. בשנת 1897 הוריש אנרי, דוכס אומאל, בנו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, את הטירה ואוספיה למכון של צרפת. הוא כלל חדרים ששופצו כחללי מוזיאון וכאלה שנותרו כרבעי מגורים בסגנונות האופייניים של המאות ה-18 וה-19.

אוספים
------

 מפת המוזיאון
אוסף ציורי המאסטר הישנים הוא מהחשובים בצרפת. הוא מורכב בעיקר מיצירות איטלקיות וצרפתיות וכולל שלושה ציורים של פרה אנג'ליקו, שלושה של רפאל, חמישה של ניקולא פוסן, ארבעה של אנטואן ואטו וחמישה של ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר.

המוזיאון מכיל אוסף של 2,500 רישומים וספרייה הכוללת 1,500 כתבי יד, מתוכם 200 מאויירים. הידועים ביותר מבין האחרונים הם השעות העשירות מאוד של דוכס ברי. בנוסף לאלה, ישנם אוספי הדפסים, מיניאטורות דיוקנאות, פסלים, עתיקות, תצלומים ישנים, אומנויות דקורטיביות, רהיטים ופורצלן.

ניתן לראות את האוסף רק בשנטילי בשל התנאים שהוצמדו להורשה על ידי הדוכס ד'אומלה. תנאים אלו אוסרים על השאלת יצירות אמנות למוסדות אחרים וכן עומדים על כך שחללי התצוגה לא ישונו בשום צורה. כתוצאה מכך, המוזיאון נותר כמעט ללא שינוי מאז פתיחתו ב-1898. כ-250,000 מבקרים מגיעים למוזיאון מדי שנה.

כמו כן באוסף המוזיאון נמצא קודקס שנטילי (MS 564). 

* סאל דה גארדסאל דה גארד
* קפלה סן לואיקפלה סן לואי
* חדר דה מסייה לה פרינסחדר דה מסייה לה פרינס
* לה טריביוןלה טריביון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוזיאון קונדה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Uncle Dave Lewis. "Anonymous, Codex Chantilly". All Music. נבדק ב-6 בנובמבר 2020. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265756205171
* BnF: cb11864921b (data)
* GND: 1033853-6
* ISNI: 0000 0001 2314 8954
* LCCN: n50036805
* NKC: kn20020321457
* NLG: 147798
* SELIBR: 278694
* SUDOC: 026393247
* VIAF: 139676854
* WorldCat: lccn-n50036805

 |