recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**קבוצת ה־131** היא קבוצת ילדים יהודים מקובנה, שבליטא, שהובלו בין מספר מחנות ריכוז גרמניים במהלך מלחמת העולם השנייה. רק ארבעים ילדים שרדו את המסע וזכו לראות את החופש. תשעים מהם נספו במחנה אושוויץ-בירקנאו בשתי סלקציות שנערכו בראש השנה וביום כיפור התש"ד (1944). ילד נוסף נהרג על רכבת בדרך למחנה הריכוז מאוטהאוזן בעת הפצצה של בעלות הברית, בראשית שנת התש"ה (1945).

האירועים המתוארים התרחשו בסוף שנת 1944 וראשית 1945, בעת שהיה ברור שגרמניה הנאצית נמצאת על סף תבוסה.

מחיסול גטו קובנה ועד לאושוויץ
-----------------------------

בחודש יולי 1944, עם חיסול גטו קובנה, נשלחו אל המחנות אלפי יהודים ובהם ילדים ששרדו את "אקצית הילדים" בגטו. בתחנת רכבת בקרבת מחנה הריכוז שטוטהוף הורדו הנשים והילדים מן הרכבת. מספר ילדים בחרו שלא לרדת מן הרכבת והמשיכו יחד עם הגברים המבוגרים למחנה לנדסברג.

לאחר שהות של שבוע במחנה, באחד ממפקדי הבוקר, הופרדו 130 ילדים מהמבוגרים יותר ונכלאו במכלאה. אח בוגר של אחד מהם התגנב למכלאה כדי לשמור על אחיו הצעיר וכך נוצרה קבוצת ה־131.

הילדים הועברו למחנה הריכוז דכאו בו שהו שבוע ימים. במהלך שהותם במחנה החל האח הבוגר לגבש את חבורת הילדים הזרים זה לזה לקבוצה. הוא בחר לעשות זאת על ידי לימוד תרגילי סדר ומשמעת שהיו חיוניים להישרדותם במחנה. הודות לבגרותו וכושר מנהיגותו קיבלו הילדים את סמכותו והפכו לקבוצה מגובשת.

בתום שבוע הועמסה הקבוצה על שלושה קרונות רכבת ונשלחה למחנה ההשמדה בירקנאו. במהלך הנסיעה קפצו שני ילדים מן הרכבת. אחד נהרג בעת הקפיצה והשני ניצל (דניאל בורשטין, לימים ענבר). עם הגעתם למחנה בליל 31 באוגוסט 1944 הורדה קבוצת הילדים אל הרמפה. במהלך ההמתנה החלו מתרגלים תרגילי סדר כשהאח הגדול מפעיל אותם. מסיבה לא ידועה לא נשלחו להשמדה מיידית.

לאחר שבועות מספר, בראש השנה וביום כיפור של שנת 1944, נשלחו 90 מהם להשמדה בשתי סלקציות. 39 מילדי הקבוצה נשארו בחיים. חמישה חודשים וחצי ארכה שהותם בבירקנאו בתנאים קשים וברעב תמידי. עם התקרבות החזית הרוסית הובלו הילדים עם אסירים אחרים ב"צעדת מוות" למחנה מאוטהאוזן שבאוסטריה ושוחררו במחנה הריכוז גונסקירכן ב־5 במאי 1945. שניים אבדו בדרך וגורלם לא נודע. אחדים הובאו לבוכנוואלד שבגרמניה ושוחררו שם ב־11 במאי 1945.

פגישת מחזור של ניצולי הקבוצה
----------------------------

מדי שנה נפגשים הניצולים ביום השנה לשחרור. בספטמבר 2001 חזרו שמונה מהניצולים יחד עם משלחת תלמידי מחזור י"ב של בית הספר "הר וגיא".

בספטמבר 2014 חזר אחד מהניצולים יחד עם משלחת תלמידי מחזור ל"ג של בית הספר "שיטים דרכא" אל מסלול המוות, אל קובנה, עיר הולדתם, אל שטוטהוף, לנדסברג, דכאו, בירקנאו, מאוטהאוזן ואל גונסקירכן.

סרט - מסיבת יום הולדת
---------------------

סרט דוקומנטרי בבימויה של רות ולק מספר את סיפורה של הקבוצה דרך "מסיבת יום ההולדת" הנערכת מדי שנה, במועד הקרוב לתאריך שחרורם של הניצולים.

ראו גם
------

* אורי חנוך

לקריאה נוספת
------------

* סופי בן ארצי, **אחד מכולם**, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים, 2007.

קישורים חיצוניים
----------------

* על קבוצת ה-131 באתר יד ושם
* מסיבת יום הולדת(הקישור אינו פעיל), אתר הסרט על ניצולי קבוצת ה־131
* פתיחת הספר על אודות 131 ילדי גטו קובנה, שהחברות הצילה את חייהם

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית ספר אזורי השוכן בקיבוץ דפנה.
**אנדרטת יהודים שנרצחו** בפוסטהקמרש (בהונגרית: **Meggyilkolt zsidók emlékműve Pusztakamarás**, ברומנית: **Monumentul evreilor uciși în al doilea război mondial Cămărașu, Cluj**) היא אנדרטה שהוכרזה כמונומנט במחוז קלוז' ברומניה. היא נכללת ברשימת האנדרטאות ברומניה תחת המספר הסידורי CJ-IV-mB-07857.

היסטוריה
--------

האנדרטה הוקמה לזכר טבח יהודי גטו שארמאש (Sármás). ב-17 בספטמבר 1944 הוצאו להורג במקום על ידי הצבא ההונגרי 126 יהודים: 52 נשים, 31 גברים ו-43 ילדים שהועברו מגטו נאג'שארמאש ליער שושקוט, כשני קילומטרים מגבול הכפר פוסטאקמראש (Pusztakamarás).

גלריית תמונות
-------------

* 
* 
* 
*

לקריאה נוספת
------------

* Lista monumentelor istorice: Județul Cluj. Ministerul Culturii, 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* לאיוש ארדיי: כתב עת עבר ועתיד ארד 1944(הקישור אינו פעיל)
* Monumente istorice din România-Fișă și localizare de monument
* Crimă colectivă cu autori cunoscuți (אורכב 05.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
* Masacrul de la Sărmașu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אנדרטת יהודים שנרצחו (פוסטהקמרש)"**.
**קהילת בני ישראל** הוא בית כנסת השוכן בגלווסטון, טקסס, ארצות הברית. בית הכנסת נוסד על ידי מהגרים יהודים מגרמניה בשנת 1868, זוהי הקהילה היהודית הרפורמית הוותיקה ביותר במדינה.

תוכנית גלווסטון, שפעלה בין השנים 1907 עד 1914, סייעה למשוך אלפי מהגרים יהודים ממזרח אירופה לאזור חוף המפרץ של ארצות הברית, בכלל, ולעיר טקסס, בפרט.

היסטוריה
--------

יהודי גרמניה היו בין המהגרים הרבים לגלווסטון בשנות הארבעים של המאה ה-19. בית הקברות היהודי הראשון הוקם בטקסס בשנת 1852. ארבע שנים מאוחר יותר הם ארגנו את המוסדות הקהילתיים היהודיים הראשונים במדינה. מתוך ההתארגנויות האלו נוסדה קהילת בני ישראל בשנת 1868, הקהילה הרפורמית הראשונה במדינה והקהילה היהודית השנייה (קהילה אורתודוקסית התקיימה ביוסטון). בית הספר של הקהילה נוסד בשנת 1869. החל משנת 1877 נכללו לימודי השפה העברית כחלק מתוכנית הלימודים ב-20 ביוני 1875, הקהילה הצביעה על הצטרפותה לאיחוד הקהילות העבריות האמריקניות.

אברהם כהן לאבאט, אחד מחלוצי תנועת היהדות הרפורמית בארצות הברית, עבר לגלווסטון בשנת 1878 והיה פעיל בולט בקהילה עד למותו בשנת 1899. החל משנת 1888 הנהיג את הקהילה הרב הנרי כהן במשך יותר מחמישה עשורים, בתקופות של הגירה מרובה של יהודים ממזרח אירופה ושתי מלחמות עולם. לאחר סופת ההוריקן בגלווסטון בשנת 1900 שהרס בתים רבים באי והרג 6,000 איש הוא גייס את חברי הקהילה לדאוג לתושבי האי שנפגעו, יהודים ושאינם יהודים.

בית הכנסת
---------

בית הכנסת שנבנה בסגנון ויקטוראני בשנת 1890 (מימין) ולצידו בית הקהילה
בשנת 1870 הזמינה הקהילה את מר טאק, המאסטר הגדול של לשכת הבונים החופשיים של טקסס, לטקס הנחת אבן הפינה למבנה בית הכנסת. הקהילה המשיכה לגדול, ובסוף שנות השמונים של המאה ה-19 עלה הצורך בבית כנסת חדש וגדול יותר. ניקולס ג'יי קלייטון, שהיה אדריכל בולט בטקסס של מבנים דתיים, הוזמן לעצב את בית הכנסת החדש. המבנה, שנחנך בשנת 1890, עוצב בסגנון ויקטוריאני והיה מפואר ומעוטר, עד שהפך לנקודת ציון הבולטת בעיר. הקהילה השתמשה בבניין זה עד למכירתו בשנות ה-50 של המאה ה-20 ללשכת הבונים החופשיים ועברה לבית כנסת חדש אחר.

בית הקהילה על שם הנרי כהן
-------------------------

גידול הקהילה נמשך גם תחילת המאה העשרים והיא נזקקה למרחב נוסף לצורך פעילותה. בשנת 1928 הוחלט להקים מרכז בסמוך למבנה בית הכנסת. בית הקהילה נקרא על שם הרב הנרי כהן, שהיה רב הקהילה. המתחם היה בשימוש הקהילה עד לשנות החמישים, אז עבר, יחד עם בית הכנסת למבנה מחוץ למרכז העיר. בית הקהילה עוצב על ידי טיבור ברמן.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Temple B'nai Israel, Galveston, Texas State Historical Association

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007259908805171
* LCCN: n88158968
* VIAF: 267791770
* WorldCat: lccn-n88158968

 |
**מצודת מטל קרוס** (באנגלית: **Fort Metal Cross**; בהולנדית: **Fort Metalen Kruis** - "מצודת צלב הברזל") היא מצודה השוכנת על גבעה, סמוך לכפר הדייגים דיקסקוב (Dixcove) שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי.

היסטוריה
--------

הבריטים החלו בהקמת המצודה בשנת 1683, בתגובה להקמתה של מצודת גרוס פרידריכסבורג (Fort Groß Friedrichsburg) בידי ברנדנבורג-פרוסיה, כ-15 ק"מ מערבה משם, אולם הקמת המצודה הסתיימה רק בשנות ה-90 של המאה ה-17. בשנת 1712 הושמה המצודה במצור בשתי הזדמנויות על ידי כוח מקומי שמנה 15,000 איש ואשר נתמך בידי הפרוסים. המצודה לא הוכנעה אולם בהתקפה השנייה התפוצץ מחסן אבק השרפה שלה, והסב אבדות לבריטים. הבריטים נטשו את המצודה בין השנים 1826–1830, ולאחר מכן שבו והחזיקו בה עד שנת 1868, עת נמסרה לידי ההולנדים במסגרת הסכם להחלפת השליטה במספר מצודות, אשר נחתם בין ההולנדים והאנגלים בשנת 1867. עם זאת, כוח אפריקאי מקומי הצליח להשתלט על המצודה, ובעקבות הסכם סומטרה אשר נחתם בין שתי המעצמות בשנת 1871, היא עברה, יחד עם כל חוף הזהב, לידי הבריטים בשנת 1872. המצודה שופצה בין השנים 1954–1956, ובשנת 1979 היא הוכרזה, יחד עם עשר מצודות נוספות בגאנה, כאתר מורשת עולמית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת מטל קרוס** בוויקישיתוף

המצודה ב-1727

המצודה ב-1727

| דגל מלטהדגל מלטה סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בגאנה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| המצודות והטירות הקולוניאליות בגאנה: מצודת גוד הופ, מצודת קייפ קוסט, מצודת פיישנס, מצודת אמסטרדם, מצודת בטנסטיין, מצודת סן סבסטיאן, מצודת מטל קרוס, מצודת פרדנבורך, מצודת סנטו אנטוניו, מצודת אלמינה ומצודת סן ז'אגו • המבנים המסורתיים של האשנטי |

 |
בית הכנסת
**בית הכנסת של קירואן** הוא בית כנסת תוניסאי לשעבר הממוקם בקירואן, תוניסיה.

היסטוריה
--------

### הקהילה היהודית במקום

 ערך מורחב – **ישיבת קירואן**  

עם הקמת העיר קירואן, נוצרה במקום קהילה יהודית גדולה. בעיר שכנה גם ישיבת קירואן, הנחשבת לישיבה החשובה הראשונה בצפון אפריקה והייתה קשורה קשר הדוק לישיבות בבל. עם זאת, הקהילה עזבה את קירואן לעיירות אחרות בתוניסיה בעקבות גירושה על ידי האלמוהדים באמצע המאה ה-11, לאחר שיהודים רבים שסירבו להתאסלם נהרגו. תחת שליטתה של השושלת החפסידית (אנ') בסוף המאה ה-12, מצבם של היהודים בקירואן השתפר בצורה ניכרת, אך היא לא חזרה למצב בו הייתה.

### בית הכנסת

הקהילה היהודית של קירואן הוקמה שוב בתקופת תוניסיה הצרפתית, ורק ב-1920 חזרה העיר לעברה היהודי התוסס עם חנוכת בית כנסת חדש הממוקם ברחוב סלאח-סויסי.

בסביבות שנות ה-70, עם עזיבתה מחדש של הקהילה היהודית לאחר עצמאותה של המדינה ומלחמת ששת הימים, הוסב בית הכנסת לשימוש כמדרסה על ידי השלטונות התוניסאיים.

לאורך השנים מצבו של בית הכנסת נהיה רעוע. ב-2015 הודיעו השלטונות התוניסאים על שיפוצו כחלק מתוכנית שיפוץ רחבה של מבני תפילה.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Jewish Community of Tunis באתר אנו - מוזיאון העם היהודי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  tunisarts, Les juifs de Kairouan : Histoire et origine, Tunisie Généalogie, ‏2018-05-14
2. ↑  קהילת קירואן | לקסיקון לתרבות ישראל | תרבות.il, באתר תרבות.il
3. ↑  L'ancienne Synagogue de Kairouan va être restaurée, harissa.com
מצודת גורי
**מצודת גורי** (בגאורגית: **გორის ციხე**, גוֹריס ציחֶה) היא מצודה שהוקמה בימי הביניים בכארתלי, גאורגיה. המצודה הוקמה על גבעה תלולה וסלעית במרכז העיר גורי. 

השם **גוריס ציחה** הופיע לראשונה ברשומות במאה ה-13, אולם עדויות ארכאולוגיות מוכיחות כי שטח המצודה היה מבוצר עוד במאות האחרונות לפני הספירה. המצודה חלשה על נתיבים אסטרטגית בעלי חשיבות כלכלית ושכן בה חיל מצב גדול.

במאה ה-16 כבשו העות'מאנים את המצודה במטרה להתקדם לכיוון טביליסי, ולאחר מכן החליפה ידיים בזה אחר זה: העות'מאנים, הגאורגים והפרסים. שרידי המצודה כיום עוצבו ובוצרו על ידי המלכים רוסטום, מלך כארתלי בשנות ה-30 של המאה ה-16 וארקלה השני בשנת 1774.

לאחר כיבוש עיר בידי האימפריה הרוסית בשנת 1801. הוצב במצודה גדוד רמנים (grenadier) רוסי כחיל מצב, אבל חשיבותה הלכה ופחתה. כך תואר המצודה באנציקלופדיה מהמאה ה-19:

> 
> למרגלות גבעה סלעית-חולית ניצבת העיר גורי או מצודת גורי, (ייתכן וזו "גורסנה" של סטרבון), המקום השני בחשיבותו אחרי טיפליס. המצודה, מלבנית, אורכה 200 צעדים, 16 פאתומים מעל לליאחווי, הזורם למרגלות הגבעה. כרגע המצודה מוזנחת ורק הקפלה בצידה הדרום-מזרחי היא החלר היחיד שפעיל
> 
> 
> 
> — אנציקלופדיה מטרופוליטנה, (1845), עמ' 532
> 

מצודת גורי ניזוקה קשות בזמן רעידת האדמה בגורי שהתרחשה בפברואר 1920. המבנה שנשתמר בצורה הטובה ביותר הוא המבנה שנקרא "צחרָה-קָרַה" ("בעל תשעת השערים", המצוי המערב המצודה וסמוך לחומות המשלימות ממזרח וממערב.

גלריית תמונות
-------------

* מצודת גורי בסביבות 1642מצודת גורי בסביבות 1642
* גורי ומצודת גורי, 1886גורי ומצודת גורי, 1886
* השוק של גורי ומצודת גוריהשוק של גורי ומצודת גורי

* חומות מצודת גוריחומות מצודת גורי
* מצודת גורי במעלה ההרמצודת גורי במעלה ההר
* מצודת גורי, מראה מבפניםמצודת גורי, מראה מבפנים

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **תמונות מצודת גורי** |

* מצודת גורי, באתר הרשמי, (באנגלית)
**קולדה** (באנגלית: **COLLADA**, ראשי תיבות של: **COLLA**borative **D**esign **A**ctivity) הוא פורמט קובץ עבור יישומי 3D אינטראקטיביים. הפורמט מנוהל על ידי קונסורציום הטכנולוגיה, שלא למטרות רווח "קבוצת קרונוס", ואומץ על ידי ISO בתור המפרט הזמין לציבור ISO/PAS 17506.

COLLADA מגדיר תקן פתוח של סכמת XML לפתוח תקן להעברת נכסים דיגיטליים בין יישומי תוכנה גרפיים שונים שעלולים, בהיעדרו, לאחסן את הנכסים בפורמטים לא תואמים של קבצים. מסמכי COLLADA המתארים נכסים דיגיטליים הם קובצי XML, בדרך כלל עם סיומת ***dae.*** (ראשי תיבות של ***d***igital ***a***sset ***e***xchange).

מנועי משחקים
------------

למרות במקור הפורמט תוכנן למנגנון העברת מידע, כיום מנוטעי משחקי מחשב רבים תומכים בו באופן אינהרנטי, כולל המנועים: 

|  |  |
| --- | --- |
| * Ardor3D
* Blender Game Engine
* C4 Engine
* CryEngine 2
* FireMonkey
* GamePlay
* Godot
* GLGE
* Irrlicht Engine
* OpenSimulator
* Panda3d
* SceneKit
 | * ShiVa
* Spring
* Torque 3D
* Turbulenz
* Unigine
* Unity
* Unreal Engine
* Vanda Engine
* Visual3D Game Engine
* Neoaxis 3d Game Engine
* HPL Engine
 |

ראו גם
------

* VRML

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של קולדה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "ISO/PAS 17506:2012 *Industrial automation systems and integration -- COLLADA digital asset schema specification for 3D visualization of industrial data*". נבדק ב-30 במרץ 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**טיסה 66 של אייר פראנס** (AF066) היא טיסה בין לאומית קבועה מנמל התעופה שארל דה גול לנמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס, המתופעלת על ידי אייר פראנס על ידי מטוס איירבוס A380. ב-30 בספטמבר 2017, המטוס חווה כשל במנוע מספר 4 וביצע נחיתת חירום בשדה התעופה Goose Bay שבקנדה, ב-12:42. הכשל קרה במרחק 150 קילומטרים דרום-מזרחית לפאמיוט, גרינלנד. הסיבה לכשל במנוע הרביעי עדיין לא ידוע. חברת התעופה מסרה שהמטוס סבל מ"נזק רציני לאחד מארבעת מנועיו".

המטוס
-----

המטוס המעורב היה איירבוס A380-861, רישום F-HPJE, המונע על ידי 4 מנועי Engine Alliance GP7000, שנמסר לאייר פראנס ב-17 במאי 2011.

התקרית
------

המטוס הופנה לשדה התעופה Goose Bay, בסיס צבאי המשמש גם לטיסות אזרחיות, ונחת ב-12:42 (שעון מקומי), לאחר שסבל מכשל במנוע מספר 4. המנוע שכשל עבר 3527 טיסות לפני התקרית.

לא היו דיווחים על פציעות בקרב 497 הנוסעים ו24 אנשי הצוות במטוס. הנוסעים לא הורשו לרדת מהמטוס עד שמטוס אחר של אייר פראנס ומטוס חכור הגיעו בבוקר של היום הבא (1 באוקטובר), משום ששדה התעופה אינו ערוך להכיל כמות גדולה של נוסעים ממטוס מסחרי. 

תמונות וסרטונים של המנוע הפגום פורסמו ברשתות החברתיות על ידי נוסעים, ועל ידי עד ראייה מהקרקע.

החלקים שהתנתקו מהמנוע נמצאו ב-9 באוקטובר בגרינלנד. ניתוח ראשוני מראה כי המדחס של המנוע התנתק בזמן הטיסה.

החקירה
------

אייר פראנס פרסמה הודעה לעיתונות שחקירה מתקיימת לבירור הסיבה לכשל במנוע. החקירה כוללת גורמים מהמשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית, איירבוס ואייר פראנס.

פעולות לאחר התקרית
------------------

ב-12 באוקטובר, רשות התעופה הפדרלית האמריקאית פרסמה הוראה לבדוק את כול המנועים מסוג GP7272 ו-GP7277, במשך תקופה של שבועיים עד 8 שבועות, תלוי במספר הטיסות שהמנוע ביצע.

החזרת המטוס ותיקונו
-------------------

אייר פראנס הודיעה שהיא מתכננת להחזיר את המטוס לאירופה על מנת לתקנו. מנוע חליפי לא פעיל הותקן במקום המנוע התקול, מסיבות של שיווי משקל. טיסה זו הצריכה הכשרה מיוחדת של צוות המטוס במאמן טיסה. המנוע החליפי הותקן במקום המנוע התקול, שנשלח לשדה תעופה באנגליה. המטוס הוטס מגוס ביי לנמל התעופה שארל דה גול ב-6 בדצמבר 2017, עם האות Air France 371V.
**מצודת צלאח א-דין** (בערבית: **قلعة صلاح الدين**; תעתיק חופשי: **קלעת סלאח א-דין**; תעתיק מדויק: **קלעה צלאח אלדין**, נקראת גם **מצודת קהיר**) היא מצודה מתקופת ימי הביניים, שנבנתה בקהיר, בירת מצרים. המצודה ממוקמת על גבעת מוקאטם, סמוך למרכז העיר. בימינו המצודה היא אתר היסטורי לשימור, שבתחומו מסגדים ומוזיאונים.

היסטוריה
--------

המצודה הוקמה בין השנים 1176-1183 על ידי השליט האיובי צלאח א-דין, ובוצרה כדי להתגונן מפני הצלבנים. מספר שנים לאחר שהכניע את השושלת הפאטמית, החליט צלאח א-דין להקיף בחומה אחידה את הערים קהיר ופוסטאט, כך שכוח צבאי יחיד יוכל להגן על שתיהן, והמצודה תהווה את חלקה המרכזי של החומה. החומה הושלמה רק לקראת אמצע המאה ה-13, זמן רב לאחר מותו של השליט. המצודה, הבנויה על צוק למרגלות גבעות מוקאטם, הייתה במהלך השנים יעד קשה לכיבוש. היא שימשה כמרכז השלטוני של מצרים עד שנות ה-60 של המאה ה-19, כאשר בהחלטת שליט מצרים איסמאעיל פאשה, עבר מושב הממשלה לארמון עאבדין החדש בשכונת איסמאעיליה.

בין השנים 1828-1848 הקים שליט מצרים מוחמד עלי מסגד במרומי המצודה, וקרא לו על שם בנו, טוסון פאשה, שנפטר בשנת 1816. מרגע הקמתו הפך המסגד, הבנוי בסגנון עות'מאני, לסימן ההיכר של המצודה, ויש שמכנים אותה "מצודת מוחמד עלי" בשל כך. מוחמד עלי, שהיה שליט חסות עות'מאני וכבש את מצרים מידי הממלוכים בשנת 1805, ביצע שינויים רבים במבנה המצודה, במטרה למחוק את עברה הממלוכי. עלי קבע את חלקה הצפוני של המצודה כמקום מושבו, ואת חלקה הדרומי, אשר בתקופת השלטון הקודם היה אזור מגורים, פתח לשימוש הציבור. בנוסף למסגד מוחמד עלי קיימים בשטח המצודה שני מסגדים נוספים - מסגד א-נסיר מוחמד קאאלון של השושלת הבחרית מהמאה ה-14 ומסגד סולימאן פאשה מהמאה ה-16 אשר היה המסגד הראשון בשטח המצודה שנבנה בסגנון עות'מאני.

בשטח המצודה קיימים כיום ארבעה מוזיאונים: מוזיאון אל-גווארה, מוזיאון הכרכרות, המוזיאון הצבאי המצרי ומוזיאון המשטרה.

על הקיר המערבי של המצודה נמצא תבליט של עיט צלאח א-דין, המוצג בסמלים של מדינות ערביות שונות. העיט הוא בלי ראש וההנחה היא כי במקור היה עיט דו-ראשי. העיט מהווה כיום את סמלו של צלאח א-דין, אם כי העיט עצמו הוא מתקופה מאוחרת יותר.

גלריה
-----

* מראה המצודהמראה המצודה
* מצודת קהיר במאה ה-19מצודת קהיר במאה ה-19
* רישום תבליט האבן של "עיט צלאח א-דין" במצודת קהיררישום תבליט האבן של "עיט צלאח א-דין" במצודת קהיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצודת קהיר** בוויקישיתוף
**חיים טהרלב** (2 ביולי 1915 – 25 בדצמבר 1963) היה סופר, מחזאי ומשורר עברי.

ביוגרפיה
--------

חיים נולד בליטא בשם חיים טרלובסקי. הוא עלה לארץ ישראל ב-1934, כשהיה בן 19, והצטרף לקיבוץ יגור. 

בשנת 1946 עיבד בעבור הבימה את המחזה "אהבת ציון" לפי אברהם מאפו, בבימויו של צבי פרידלנד. בשנת 1963 הוא עיבד את "המלך מתיא הראשון", ספרו של יאנוש קורצ'אק, למחזה "**המלך מתיא בגטו: מחזה לגיל הנעורים**". ההצגה זכתה להצלחה ותוכננה להופיע ברחבי הארץ, אולם טהרלב נפטר ממחלה בסמוך להצגתה הראשונה, בעודו בן 48 בלבד.

טהרלב פרסם שירים, מאמרים וסיפורים ב"דבר", ב"מעלה", "הדור" וב"דבר לילדים". בשנת 1998 יצאה בעריכת בנו אסופה משיריו, "נוה-סלעים", אשר כתב בשנות הארבעים והחמישים.

בנו של טהרלב היה הפזמונאי והמשורר יורם טהרלב. נכדתו היא הציירת רוני טהרלב.

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד זיכרון באתר 'פני יגור' לחיים טהרלב
* יורם טהרלב, על אבי חיים טהרלב וספרו "נוה הסלעים"
* איתמר לוי, הצגה בתוך הצגה, בתוך "דף המידע של איתמר - דף מס' 39", באתר "חנות הספרים של איתמר", 10 ביולי 2014
* חיים טהרלב, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007304738805171
* ISNI: 0000 0000 6696 5834
* LCCN: no99009284
* VIAF: 53779116
* WorldCat: lccn-no99009284

 |
**עור מסתורי** (באנגלית: **Mysterious Skin**) הוא סרט דרמה אמריקאי-הולנדי משנת 2004, בבימויו של הבמאי האמריקאי גרג אראקי. הסרט מבוסס על רומן משנת 1996 באותו השם מאת סקוט היים, אשר היה שותפו של אראקי לכתיבת התסריט לסרט. זהו סרטו השמיני של אראקי, והקרנת הבכורה שלו נערכה בפסטיבל הסרטים של ונציה בשנת 2004.

עלילת הסרט מתארת את סיפורם של שני ילדים בגיל טרום גיל ההתבגרות, שעברו התעללות מינית מצד מאמן הבייסבול שלהם, וכיצד התעללות מינית זו השפיעה בדרכים שונות על חייהם הבוגרים: האחד הפך לפזיז והרפתקן-מינית, בעוד השני נסוג לתוך פנטזיה של חטיפה על ידי חייזרים.

תקציר העלילה
------------

בשנת 1980, בהיותם ילדים בני שמונה בעיר קטנה בקנזס, עברו ניל מק'קורמיק (ג'וזף גורדון-לוויט) ובריאן לאקי (בריידי קורבט) התעללות מינית מצד מאמן הבייסבול שלהם (ביל סייג').

ניל, אשר כבר בגיל צעיר הראה סימנים בדבר היותו הומוסקסואל, מפרש את ההתעללות של המאמן כטקס חניכה לתוך המיניות. הוא גדל להיות כפייתי מבחינה מינית ונמשך בעיקר לגברים בגיל העמידה. בסופו של דבר, ניל נסחף ומתדרדר לפשע ולזנות.

בריאן הגיב להתעללות על ידי פיתוח אמנזיה פסיכוגנית ושכח את האירועים. בשנים הרבות שלאחר מכן סבל מדימום מהאף ומהרטבה במיטה. בשנות העשרה לחייו בריאן הופך ל"חנון", ובשל אישיותו הסגורה הוא נתפס על ידי אחרים כא-מיני. זכרונות מוזרים ומטרידים חוזרים אליו בחלומותיו, וגורמים לו לחשוב כי אולי נחטף על ידי חייזרים בילדותו.

בגיל 19, בעודו מנסה לפענח את זכרונותיו המבלבלים, מוצא בריאן צילום של קבוצת הבייסבול בה נטל חלק כילד. הוא מזהה בתמונה את ניל כמי שמופיע בחלומותיו הביזאריים. בסיומו של הסרט נפגשים שני הגברים הצעירים, לראשונה מזה למעלה מעשור, וחושפים זה בפני זה את סודם המשותף.

צוות השחקנים
------------

* ג'וזף גורדון לוויט - ניל מק'קורמיק
* בריידי קורבט - בריאן לאקי
* מישל טרכטנברג - ונדי
* מרי לין רייסקוב - אוולין
* אליזבת שו - גב' מק'קורמיק

הפקה
----

מספר צעדים ננקטו על מנת למנוע חשיפת הילדים שמשחקים בסרט להיבטים המיניים של סיפור ההתעללות והניצול. בעוד שההורים שלהם קיבלו לסקירה את התסריט כולו, הנערים קיבלו תסריטים נפרדים שכללו רק את הפעילויות שהם יבצעו, ומערכות היחסים בין דמויות אחרות לדמויות שלהם הוסברו להם בצורה תמימה.

כל ההתעללות המינית המתוארת בסרט בה מעורבים ילדים משתמעת ולא מוצגת באופן ישיר. סצנות הפיתוי והניצול צולמו כך שכל אחד מן השחקנים מצטלם לבד, ורק לאחר מכן נערכו הקטעים יחד, כך שהילדים לא ראו ולא שמעו את השחקן המגלם את הדמות המפתה. לאורך הסרט נעשה שימוש במקומות שונים בטכניקת צילום זו.

פרסים
-----

* 2004 - פרס השופטים - פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בברגן
* 2006 - פרס הסרט הטוב ביותר - Polished Apple Awards
* 2006 - פרס הסרט העלילתי הטוב ביותר - פסטיבל הקולנוע הקווירי של איסלנד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עור מסתורי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עור מסתורי (באנגלית)

* "עור מסתורי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "עור מסתורי", באתר נטפליקס

* "עור מסתורי", באתר AllMovie (באנגלית)

* "עור מסתורי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "עור מסתורי", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "עור מסתורי", באתר Metacritic (באנגלית)

* "עור מסתורי", באתר אידיבי

* "עור מסתורי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* עור מסתורי, קדימון הסרט באתר יוטיוב
**עוֹרְבָא פָּרַח** הוא ביטוי שהמקבילה הנכונה שלו בלשון העממית של ימינו היא "ראה, ציפור!", שאומרו עושה בו שימוש במטרה לחמוק מדיון בנושא העיקרי להסיט את תשומת לבו אל עניין אחר.

הביטוי, שמקורו בארמית ותרגומו המילולי "העורב התעופף" נלקח ממסכת ביצה כאשר רב אויא סבא שאל את רב הונא שאלה הלכתית קשה, השיב לו רב הונא: "עורבא פרח".

לפי הסבר רש"י, רב הונא העביר נושא במתכוון, על ידי האמירה: עורבא פרח, כלומר ראה את העורב הפורח מעלינו.

לפי פירושו של רבינו חננאל, דבריו "עורבא פרח" מכוונים כלפי דבריו של אותו אמורא, שדעתו היא דעתם של ילדים המשחקים בציפורים ועורבים. כלומר הבלים שאין בהם כל ממש.

רבה, בנו של רב הונא, שאל אותו לפשר הדבר, שהרי רב הונא היה מכבד את רב אויא סבא באופן מיוחד בהצביעו על גדלותו המיוחדת בתורה. רב הונא הבהיר לו כי אי ההגיון אינו בשאלה עצמה, אלא בתזמון שבו היא נשאלה, שכן השאלה הייתה קשה מאוד לעיון, והיא נשאלה בזמן שרב הונא היה עייף וחלש ולא יכול היה להשיב עליה כראוי.

ראו גם
------

* הסחת דעת

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **עורבא פרח** |

* עורבא פרח באתר "השפה העברית"

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף כ"א, עמוד א'.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קכ"ד, עמוד ב'. ראה את תוכן השאלה בערך טומאת משא
**עורב לבן-עורף** (שם מדעי: ***Corvus albicollis***) הוא מין של עורב הקרוב למין עורב עב-מקור שהוא ציפור השיר הגדולה בעולם, והוא דומה לו במראהו אך קטן יותר. הוא מצוי ברחבי דרום ומזרח אפריקה.

עורב זה בעל נוצות שחורות וראש שחור עם מקור מעוקל ובולט בעל קצה לבן והוא בעל עורף לבן, ממנו קיבל את שמו. אורכו של העורב 50 עד 54 סנטימטרים, הוא בעל מוטת כנפיים של 752 עד 860 מילימטרים ומשקלו 762 עד 865 גרם בממוצע. לעורב אין דו-צורתיות זוויגית. כמו הרבה מיני עורבים העורב מסוגל לחקות מיני חיות אחרות כולל ציפורים רבות, אך לא אנשים. התנהגות זו נפוצה בעיקר בשביה.

הוא חי בחבורות או בזוגות לאורך אפריקה שמדרום לסהרה, באזורים פתוחים ויבשים כולל באזורים צחיחים למחצה ובאזורים הרריים. הוא נפוץ גם בסביבות כפרים ועיירות כל עוד יש בסביבתם גבעות עליהם הוא מקנן.

העורב הוא אוכל כל הניזון מנבלות, פירות, זרעים, בוטנים, חרקים, חולייתנים קטנים וגם ממזון אנושי. עורבים מסוימים התרגלו לאכול מידיהם של אנשים בפארקים בכמה מדינות. עורבים אחרים עוקבים אחרי נשרים או דיות בחיפוש אחרי נבלות ומחכים שאלה יסיימו לאכול.

העורב בעל תפוצה רחבה ולא נשקפת לו סכנה בטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב לבן-עורף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב לבן-עורף באתר הרשימה האדומה של IUCN
מפגש של אם ובנה במהלך התוכנית
**קולה של אמא** היא תוכנית רדיו של תחנת הרדיו גלי צה"ל.

במסגרת התוכנית עולות לשידור אמהות של חיילים ומספרות על בניהן או בנותיהן, על המסלול הצבאי של ילדיהן, על תחביביהם ועל המשפחה, על הקושי האישי שלהן ועל הפחדים שלהן.

מבנה התוכנית אינו מקורי לישראל ויובא מגרמניה, שם הייתה תוכנית רדיו בה קישרו אמהות עם בניהן השוטרים, הכבאים וגם החיילים דרך הרדיו. כש"יובאה" התוכנית לישראל היא עברה שינויים נדרשים בפורמט והייתה להצלחה עוד בתקופת אלכס אנסקי ואהוד גרף. בתחילה, דיברו בכל שבוע עם 4 אמהות ולא יצרו קשר עם החיילים בשטח, אך באמצע שנות התשעים הועלה הרעיון לשלוח בכל שבוע ניידת שידור אל החיילים בשטח אשר מהווים קהל בתוכנית, ומאז מבוצע הרעיון בהצלחה. מגישי התוכנית מגיעים באמצעות ניידת השידור של התוכנית לכל חלקי ישראל על מנת להביא את קולות החיילים, גם מהנקודה הרחוקה ביותר בה הם נמצאים. המגישים מאפשרים לחיילים הקרביים לספר קצת על ההווי הצבאי, ומחלקים פרסים לחיילים אותם הם מבקרים.

בתקופות של אירועים מיוחדים הפוקדים את המדינה גם מערכת התוכנית מתגייסת למען החיילים והתושבים. בתקופת מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006 קיבלה התוכנית משמעות רבה ובלטה בקרב תוכניות הרדיו. החל מדצמבר 2010 משודרת התוכנית גם בערוץ 2, במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית.

בשנת 2005 זכתה התוכנית בפרס מפקד גלי צה"ל לרגל משדר 25 שנה לתוכנית, ובשנת 2008 זכתה בפרס שנית בקטגוריית צבא וביטחון.

מנחי התוכנית
------------

את התוכנית, אשר משודרת ברציפות משנת 1979, הגישה קרוב ל-5 שנים ד"ר אורלי מיכאלי. היא פרשה מהגשת התוכנית באוגוסט 2008. בדצמבר 2008 מונה מגיש חדש לתוכנית – עודד מנשה. עם כניסתו של מנשה לתפקיד נעשו שינויים גדולים במבנה התוכנית ובהם: קיצוץ משך התוכנית לשעה אחת במקום שעתיים, צמצום מספרן של האמהות המשתתפות בשידור וכן הוספו פינות חדשות. בעבר הגישו את התוכנית בין היתר: אהוד גרף, אלכס אנסקי, לאה עוז, עומר פרנקל, דני רובס וסיוון דורון. כיום מגישה את התוכנית השדרנית והקריינית נעמי רביע.

קישורים חיצוניים
----------------

* קולה של אמא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אלון הדר, שידורי ההסוואה לישראל: על "קולה של אמא", באתר nrg‏, 3 באפריל 2011
**נ.ב. החתול שלך מת!** (באנגלית: **P.S. Your Cat Is Dead**) הוא סרט קומדיה משנת 2002 בבימויו ובכיכובו של סטיב גוטנברג. הסרט מבוסס על מחזה משנת 1975 מאת ג'יימס קירקווד ג'וניור, שהוא עיבוד שלו לרומן שכתב ושיצא לאור לראשונה בשנת 1972.

תקציר העלילה
------------

הסרט מתחיל בערב השנה החדשה, כאשר לגיבור הסרט, ג'ימי זוּל (השחקן סטיב גוטנברג) יש יום רע במיוחד. הצגת היחיד שלו אינה מצליחה, הרומן הלא גמור שלו נגנב, וחתולו האהוב טנסי (הנקרא על שם המחזאי טנסי ויליאמס) נפטר במרפאה הווטרינרית. בנוסף, חברתו זרקה אותו בערב הסילבסטר.

ג'ימי נותר לבדו בביתו, שוקע ברחמים עצמיים ודיכאון, ונמצא על סף התמוטטות עצבים. כאשר בחור צעיר פורץ לביתו, ג'ימי מתנפל עליו בחמת זעם, קושר אותו, ומתחיל להוציא עליו את התסכולים.

בהמשך מסתבר שלפורץ, אדי ויטו, שיצא מהארון לאחרונה, יש כמה תסכולים משלו, כולל כעסים על אשתו לשעבר שעזבה אותו לאחר שגילה לה שהוא נמשך לגברים, ואינה מאפשרת לו לפגוש את בנו. הקשר בין שני הגברים נרקם באופן מרתק וקומי, ובהמשך הם אף מסייעים זה לזה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
| סטיב גוטנברג | ג'ימי זול |
| סינתיה ווטרוס | קייט |
| לומברדו בויאר | אדי טוסורו |

ביקורות ותגובות
---------------

הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי לסרטים גאים בפילדלפיה בשנת 2002.
הוא קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 24% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 17 ביקורות.

קישורים חיצוניים
----------------

* "נ.ב. החתול שלך מת!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "נ.ב. החתול שלך מת!", באתר נטפליקס
* "נ.ב. החתול שלך מת!", באתר AllMovie (באנגלית)
* "נ.ב. החתול שלך מת!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "נ.ב. החתול שלך מת!", באתר Metacritic (באנגלית)
* "נ.ב. החתול שלך מת!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* נ.ב. החתול שלך מת!, קדימון הסרט באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "P.S. Your Cat Is Dead!‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
**עורב פלסטלינה** (ברוסית: **Пластилиновая ворона**) הוא סרט אנימציה רוסי-סובייטי, שיצר אלכסנדר טטארסקי בשנת 1981.

הסרט מורכב משלושה חלקים. החלק הראשון, "תמונה", נכתב על ידי המושרר אלכסנדר קושנר, והוא מלמד על סגנונות ציור שונים: ציור נוף, טבע דומם, ודיוקן. החלק השני, "משחק", נכתב על ידי שיקה דריז, והוא מראה סבא ונכד שמשחקים במשחק פשוט: עוצמים ופוקחים עיניים ומסתכלים על דברים שונים בעולם.

החלק השלישי "ואולי, ואולי..." הוא המפורסם ביותר, והוא נתן לכל הסרט את שמו. הוא מבוסס על שיר של אדוארד אוספנסקי, שנכתב במקור על פילפילון שהלך לאיבוד, אולם לאורך השיר המספר כל הזמן "שוכח" פרטים ואומר: "ואולי לא פיל, אלא תנין, ואולי חזרזיר." אוספנסקי עיבד את השיר הזה בשביל הסרט: הוא שמר את המבנה של המספר ש"שוכח" פרטים ומשנה את הדמויות ואת פרטי העלילה, אולם שינה את הגיבור הראשי לבת עורב ("ואולי פרה, ואולי כלבה"). הסרט עשוי בטכניקת הנפשת פלסטלינה (קליימיישן) מכאן השם: "עורב פלסטלינה".

העלילה של הסרט היא ניסיון של המספרים לספר סיפור ידוע על עורב, שועל וגבינה – משל איזופוס, השועל והעורב, הידוע ברוסית בעיבוד של איוואן קרילוב. המספרים לא זוכרים במדויק את הסיפור ומנסים להיזכר בו, מכאן כל הטוויסטים בעלילה ובתמונה, התהפכויות של דמויות לדמויות אחרות שפלסטלינה מאפשרת לעשות וגם ההומור והאבסורד שמאפיינים את הסרט.

המוזיקה לסרט נכתבה על ידי גריגורי גלדקוב.

קישורים חיצוניים
----------------

* "עורב פלסטלינה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "עורב פלסטלינה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**בית החולים העירוני מספר 40 של סנקט פטרבורג, רוסיה** (ברוסית: **Городская больница №40**) הוא אחד ממוסדות הרפואה הגדולים ביותר בצפון מערב רוסיה. השם הרשמי הוא "מכון הבריאות הממלכתי של סנקט פטרבורג, בית החולים העירוני מספר 40 של נפת הנופש".

בית החולים ממוקם בתחומי העיר ססטרורצק.

היסטוריה
--------

בית החולים התחיל את דרכו ב-14 בנובמבר 1748, עם פתיחת בית החולים הראשון במפעל הנשק בססטרורצק ובו 50 מיטות. זה היה אחד מבתי החולים הראשונים ברוסיה.

במהלך המאות ה־18 וה־19, רק מספר המיטות, השם והמיקום של המוסד הרפואי השתנו. מבחינת תפקודו, בית החולים היה יורשם של המוסדות הרפואיים הקודמים ונשאר בית החולים היחיד עבור תושבי ססטרורצק.

לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1923) עמד בראש בית החולים סרגיי יולביץ' מלבסקי (1869—1934). הוא היה מנתח רוסי מוכשר שניתח אינטנסיבי, שהה עם חולים קשים אחרי חצות, השקיע את אמצעיו המועטים ברכישת מכשירים כירורגיים, תרופות ואוכל. כמעט כל תושבי ססטרורצק התכנסו כדי לחלוק את מחוותם האחרונות לסרגיי יולביץ' עם מותו. 

שיפוץ בית החולים לאחר הרס מלחמת העולם השנייה נערך ביוזמת הרופא הראשי ניקולאי יבגנייביץ' סלופסקי (1899–1964).

במהלך מלחמת העולם השנייה העיר נפגעה קשות. היו כמה פגיעות ישירות בבניין בית החולים. בתקופה הראשונה של המלחמה, כאשר התנהלו קרבות עזים סמוך לעיר, לפני פריסת בתי החולים לפינוי בססטרורצק, כל זרם הפצועים נשלח לבית החולים אוליצקי. תוך פחות מחודש, חובשי בית החולים העניקו טיפול רפואי ל־223 אנשי צבא.

מאמצע שנות השישים החל בית החולים להתרחב. נבנו מבנים חדשים לשירותי ילדים, מטופלי ריאה, כירורגיה ורפואה פנימית. היחידה הפרוקטולוגית המתמחה הראשונה נפתחה בלנינגרד בבית חולים זה. תכולת בית החולים הוגדלה עד 680 מיטות. 

ב-11 במאי 1974, במקום בית החולים, נפתח המרכז השיקומי ובו 520 מיטות בברית המועצות. בתוך 35 שנים לקיומו של מרכז זה, למעלה מ-250,000 חולים קיבלו בו טיפול שיקומי.

באוקטובר 2005 מונה פרופסור סרגיי גריגורייביץ' שצ'רבק לרופא הראשי של בית החולים. לפני מינויו, פעילות בית החולים הייתה קשורה לאקדמיה הרפואית הצבאית והמחלקה לטיפול שדה צבאי. עם בואו של שצ'רבק החל שיפוץ רחב היקף של כל בית החולים ובפרט, מרכז השיקום.

בבית החולים יש יחידות המתמחות בהרדמה והחייאה (2), טיפול נמרץ (3), ניתוחי כלי דם, נוירולוגיה (3), אורתופדיה (2), טראומטולוגיה, גינקולוגיה, קולופרוקטולוגיה, שיקום (4), שיטות טיפול פיזיות (2), וחלקן אחרות. 

מדי שנה 20,000 חולים מקבלים טיפול בבית החולים. בבית החולים קיימים שיטות אבחון וטיפול מודרניות, כולל טומוגרפיה ממוחשבת רנטגן ותהודה מגנטית, וסדרת מכשירים שנקלטו מתעשיית ההיי-טק לרבות רובוט המסייע לשיקום חולים לאחר שבץ מוחי או פגיעה בחוט שדרה, טיפול בגלי הלם לב לטיפול עמיד בפני אנגינה, גירוי מגנטי גולגולתי ולטיפול בחולים עם שבץ ובפגיעות ראש.

מאז שנת 2010 מפרסם בית החולים את ספר השנה שלו שכולל את העבודות המדעיות של רופאי בית החולים לאותה שנה. תוכן העניינים ותמצית הפרקים ברוסית ובאנגלית זמינים באופן חופשי באתר האינטרנט של בית החולים ().

במהלך מגפת הקורונה ברוסיה, בשנת 2020 הוסב בית החולים לבית חולים עבור חולים בנגיף הקורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים העירוני 40 (ברוסית)

60°06′14″N 29°58′05″E﻿ / ﻿60.104°N 29.968°E﻿ / 60.104; 29.968
**נוקולאלאה** (בטובאלואנית: **Nukulaelae**) הוא אטול במדינת האיים טובאלו. אוכלוסייתו מנתה בשנת 2002 393 תושבים. צורתו של האטול היא אובלית והוא כולל לפחות 15 איונים. האי המיושב מבינם הוא פגאואה (Fagaua) שאורכו כקילומטר וחצי ורוחבו נע בין 50 ל-200 מטרים. בשנת 2012 בוצע באטול סקר של עולם החי שבתוך הלגונה שבמרכזו של האטול.

היסטוריה
--------

הספינה האירופאית הראשונה שביקרה בנוקולאלאה הייתה ספינת צייד ליווייתנים בפיקודו של ג'ורג' בארט (Barrett) ב-1821. ב-1861 נסחף לאטול מיסיונר מאיי קוק שספינתו נטרפה וכך הגיעה הנצרות לאי. בתקופה זו מנתה אוכלוסיית האטול כ-300 תושבים. בשנים 1862-1863 נלקחו על ידי סוחרי עבדים פרואנים כ-200 מתושבי האטול לעבודה במכרות הגואנו, חלקם מרצון וחלקם במרמה. בין השנים 1865-1890 חכרה חברת גואנו גרמנית את האי המזרחי של האטול. עד שנת 1983 תבעה ארצות הברית את הבעלות על האטול על פי חוק איי הגואנו.

אקלים
-----

האקלים של נוקולאלאה הוא מהיציבים ביותר בעולם. הטמפרטורה מדי יום, לכל אורך השנה, היא כ-27 מעלות בלילה וכ-29 מעלות ביום. משרעת הטמפרטורות השנתית הממוצעת היא 6 מעלות בלבד (לעומת כ-38 מעלות בישראל).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נוקולאלאה** בוויקישיתוף
* מפת האטול

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tuvalu: Atolls, Major Villages & Urban Areas - Statistics & Maps on www.citypopulation.de
2. ↑  Sandrine Job, Dr. Daniela Ceccarelli (December 2012). "Tuvalu Marine Life Scientific Report". an Alofa Tuvalu project with the Tuvalu Fisheries Department
3. ↑  "the 150th anniversary of the introduction of Christianity in Nukulaelae". Tuvaluislands.com. 18 May 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567508005171
* LCCN: n90679818
* VIAF: 133823438
* WorldCat (עם VIAF): 133823438

 |
**בית החולים הקליני פאופאניה** (באוקראינית: **Кліні́чна ліка́рня Феофа́нія**) הוא בית חולים ממשלתי באוקראינה המיועד לספק שירות רפואי לפקידי ממשל בכירים אוקראינים. הוא ממוקם בפאתיה הדרומיים של קייב ליד הכפר נובוסילקי. לצד בית החולים נמצא גם המצפה האסטרונומי הראשי של האקדמיה הלאומית למדעים של אוקראינה.

היסטוריה
--------

בית החולים נפתח רשמית ב-9 בפברואר 1965 בחוות המכוורת החדשה שהייתה בעבר נחלה של מנזר מערת קייב ליד יער הולוסייב שנמצא דרומה מקייב. מאז 1934 החווה נסגרה והנכס פונה. בניית בית החולים החדש החלה כבר בשנת 1961 ובשנת 1965 חתם השר לביטחון הבריאות של אוקראינה הסובייטית, פ. שופיק על צו מספר 75 לפתיחת בית החולים של המינהל הרביעי של המשרד לביטחון הבריאות. המטופל הראשון בה התקבל ב-17 בפברואר 1995.

בתחילה היו בבית החולים 135 מיטות ו-10 מחלקות מטפלות עם 34 רופאים ו-186 אחיות. התמיכה הטכנית ניתנת על ידי 113 מהנדסים, טכנאים ועובדים אחרים. בשל תמיכה כספית קבועה מתקציב המדינה, בית החולים צויד בציוד רפואי מודרני.

בשנת 2002 הועבר בית החולים להנהלת המדינה בהוראת נשיא אוקראינה. בנובמבר 2020 אושפז כאן וולודימיר זלנסקי לאחר שנדבק בנגיף קורונה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית החולים הקליני פאופאניה (באוקראינית)
* מידע, באתר ממשלת אוקראינה
מפת לוקאניה. מתוך "האטלס ההיסטורי" של ויליאם שפרד (1911).
נוף בלוקאניה
**לוקאניה** (ביוונית: **Λευκανία** בלטינית: **Lucania**) הוא מחוז עתיק בדרום איטליה באזור בזיליקטה של ימינו.

אטימולוגיה
----------

ישנן מספר השערות בנוגע למקור השם "לוקאניה" שעל שמו נקראו תושבי המקום "לוקאנים". זה יכול להתפרש כ-leukos (ביוונית: λευκός) היינו "לבן". על פי השערה אחרת השם נגזר מהמילה הלטינית Lucus כלומר "עץ מקודש". ייתכן גם שהשם הגיע מהמילה היוונית "לוקוס" (λύκος) שמשמעותה זאב.

היסטוריה
--------

המחוז נכבש בידי הלוקאנים בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס. לפני כן יושב החבל בידי עם שכונה "אונוטריאנים", שנטען כי מוצאם מהפלופונסוס. מקומיים אלו נדחקו בהדרגה בידי היוונים שהקימו את מושבותיהם באזור, והגעתם של הלוקאנים זירזה את הכחדתם. הלוקאנים התיישבו בעיקר באזור המרכז, משום שהיוונים השתלטו על החופים. 

הלוקאנים הנהיגו משטר דמוקרטי בעריהם, ובזמן מלחמה היו בוחרים דיקטטור. בשנת 298 לפנה"ס הם כרתו ברית עם רומא, והיו פעילים לטובת שני הצדדים במהלך המלחמות הסאמניטיות. בשנת 281 לפנה"ס, נחת פירוס מלך אפירוס באיטליה, והלוקאנים היו מהראשונים לתמוך בו. לפיכך, הם סבלו מנקמה קשה מצד הרומאים לאחר שהסתיימה מלחמת פירוס. בשנת 272 לפנה"ס הם השתעבדו כליל לרומאים. בשנת 216 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפונית השנייה, נכבשה איטליה בידי המצביא הקרתגי חניבעל. לוקאנים רבים תמכו בחניבעל, בעוד אחרים התנגדו לו. כתוצאה מכך, הארץ נקרעה נהרסה ונבזזה בידי שני הצבאות, ומעולם לא התאוששה מהמלחמה.

במלחמת בעלות הברית בשנים 90 -89 לפנה"ס שוב חברו הלוקאנים לאויבי רומא, ולחמו ברומא לצד שבטים אחרים, כמו הסאמניטים, ועד מהרה הוכרעו.
לוקאניה בעקבות המלחמה, נטשו היוונים את מושבותיהם, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, והביאה את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי והפכה חלקים גדולים ממנו ליער. בתקופת האימפריה הרומית, אוחד המחוז מבחינה מנהלית עם ברוטיום.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לוקאניה** בוויקישיתוף
* לוקאניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  השוו: תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ו, עמוד ב' "הייתה מבעטת בסנדלה על גבי המזבח ואמרה לוקוס לוקוס עד מתי אתה מכלה ממונן של ישראל"
2. ↑  פאוסניאס, **תיאורה של יוון**, 8. 1 - 16.
3. ↑  דיוניסיוס מהליקרנסוס, **קדמוניות רומא**, ספר ראשון, 11-13.
שלוש השכבות:I-האפילמניון, II-המטלמניון, III-ההיפולמניון. החצים מתארים את תנועת הרוח הגורמת לערבול המים
ריכוז החמצן בשכבות השונות
**ההיפולימניון** (ביוונית "היפו" פירושו נמוך ו"לימנוס" פירושו אגם) הוא שכבת המים הצפופה התחתונה באגם מרובד תרמית.

אגם מרובד תרמית הוא אגם בו מתקיימות שלוש שכבות הנבדלות זו מזו בין היתר בטמפרטורה ובצפיפות המים. שכבות אלה נוצרות בעונה החמה, כאשר השמש מחממת את פני המים ועצמת הרוח הנמוכה אינה גורמת לערבול עמוד המים עד לעומקו. עומקם והטמפרטורה של השכבות הללו תלויים בקו רוחב, בעונות השנה ובמידת ערבול עמוד המים על ידי הרוחות.

השכבה העליונה, האפילימניון (אנ'), היא השכבה בעלת הטמפרטורה הגבוהה ביותר והצפיפות הנמוכה ביותר. התרמוקלינה או המטלמניון, היא שכבת ביניים המפרידה בין השכבה העליונה לשכבה התחתונה. השכבה התחתונה, ההיפולמניון, שלא באה במגע עם קרינת השמש, היא השכבה בעלת הטמפרטורה הנמוכה ביותר והצפיפות הגבוהה ביותר.

להיפולימניון מספר מאפיינים הנגזרים מהיותו מנותק מהסביבה החיצונית:

* היעדר אור אשר אינו מאפשר קיום פוטוסינתזה.
* ריכוז החמצן במים יורד בהדרגה כתוצאה מפעילות החיידקים המפרקים חומר אורגני וצורכים לצורך זה חמצן. היעדר חמצן (היפוקסיה או אנוקסיה) אינו מאפשר התפתחות צומח ובעלי חיים.
* טמפרטורה נמוכה ואחידה.
* צפיפות מים גבוהה.

בעונות הקרות, כאשר עוצמת קרני השמש נחלשת ועצמת הרוח מתגברת, השכבה העליונה מתקררת, הרוח יוצרת זרמי עומק המערבלים את מי האגם והטמפרטורה של שלוש השכבות משתווה. תופעה זאת מכונה היפוך. באגמים מסוימים ההיפוך עשוי להתרחש יותר מפעם אחת בשנה.

ההיפוך מאפשר העברת חמצן וחומרי מזון בין האפילמניון להיפולימניון.

ראו גם
------

* מטלימניון

קישורים חיצוניים
----------------

* ריבוד תרמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אגם הכינרת : זרמים פנימיים באגם
2. ↑  כנרת-שכוב תרמי
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מתתיהו וינוקור** (1872, באלטה, אוקראינה – 5 בדצמבר 1961, תל אביב) היה תעשיין, סוחר ועסקן ציבורי. ממייסדי תל אביב וממייסדי בית הכנסת הגדול בעיר.

ביוגרפיה
--------

וינוקור נולד בעיירה באלטה שבאוקראינה. עד גיל 15 למד בתלמוד תורה, ולאחר מכן עבר לסייע לאביו ולמד את מקצוע החבתנות (עשיית חביות עץ).

ב-1905 עלה לארץ ישראל בעלייה השנייה, עבד בבציר במושבות ראשון לציון, חדרה ורחובות. לאחר כשנה פתח מפעל לייצור חביות עבור היקבים במושבות אלה (בשותפות עם מרדכי וייסר). במסגרת נסיעותיו לרוסיה בענייני עסקי החביות העלה לארץ ספרי תורה.

ב-1909 היו וינוקור, רעייתו תרצה ושבעת ילדיהם, בין 66 המשפחות באגודת אחוזת בית להקמת תל אביב. בהגרלת המגרשים זכו במגרש ברחוב יהודה הלוי 31 ובנו בו את ביתם.

כן היה וינוקור בין מייסדי מרכז בעלי מלאכה ובנק קופת עם. בין השנים 1924–1944 כיהן כיו"ר מרכז בעלי המלאכה בתל אביב. כנציג בעלי המלאכה נבחר לציר בקונגרס הציוני ה-14 שהתקיים בווינה.

הוא ארגן את המניין הראשון לתפילה בתל אביב ופעל להקמת בית הכנסת הגדול ברחוב אלנבי, שהיה ממייסדיו.

על שמו רחוב מתתיהו שבשכונת "מרכז בעלי מלאכה" בבני ברק.

וינוקור נפטר ב-5 בדצמבר 1961 ונקבר בבית הקברות טרומפלדור.

קישורים חיצוניים
----------------

* תירצה ומתתיהו וינוקור באתר מייסדי תל אביב
* מרדכי נאור, עמית לוינסון, **מי היו 66 מייסדי תל אביב?**, תל אביב בראשיתה : 1909-1934 : מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר, יד יצחק בן-צבי 1984. באתר מט"ח
* מתתיהו וינוקור, דבר, 6 בדצמבר 1961

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדרכי נאור, **מי היו 66 מייסדי תל אביב?**
2. ↑  מתתיהו וינוקור באתר GRAVEZ
התמרת פורייה מקשרת את מישור הזמן של הפונקציה, המוצג באדום, למישור התדר של הפונקציה, המוצג בכחול. רכיבי התדרים, פרושים לרוחב ספקטרום התדרים, מיוצגים כפסגות במישור התדר.
**מישור הזמן** הוא מונח המתייחס לניתוח של פונקציות מתמטיות, אותות פיזיקליים או סדרות הזמן של מידע כלכלי או סביבתי ביחס לזמן. במישור הזמן, אות או ערך של פונקציה מיוצג על ידי המספרים ממשיים שלו, במקרה של זמן רציף, או על ידי מופעים נפרדים שונים במקרה של זמן בדיד. אוסצילוסקופ הוא כלי נפוץ המשמש להמחיש אותות מהעולם האמיתי במישור הזמן. 

גרף במישור הזמן מראה כיצד אות משתנה עם הזמן, ואילו גרף במישור התדר מראה כמה מהאות נמצא בתוך כל תדר בטווח תדרים נתון.

מקור המונח
----------

השימוש במונחים הנגדיים, מישור הזמן ומישור התדר התפתח בתחום הנדסת תקשורת בארצות הברית בשנות ה-1940 המאוחרות, כשהם מופיעים יחד ללא הגדרה עד 1950. כאשר ניתוח משתמש בשנייה או כפולה שלה כיחידת מדידה, אז הוא במישור הזמן. כאשר ניתוח משתמש ביחידות מקבילות כגון הרץ, אז הוא במישור התדר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מישור הזמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lee, Y. W.; Cheatham, T. P. Jr.; Wiesner, J. B. (1950). "Application of Correlation Analysis to the Detection of Periodic Signals in Noise". *Proceedings of the IRE*. **38** (10): 1165–1171. doi:10.1109/JRPROC.1950.233423.
**Wahrlich, wahrlich, ich sage euch** (בעברית: אמן, אמן, אני אומר לכם), רי"ב 86, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון החמישי שלאחר חג הפסחא, שחל ב-14 במאי 1724.

היסטוריה
--------

קנטטה זו הייתה החמש עשרה שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 166.

ב-1872 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 20 של פרסומיה.

מילים ומוזיקה
-------------

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת יעקב ומהבשורה על-פי יוחנן שבדומה לקריאה של השבוע שלפניו עוסק בפרידת ישו מתלמידיו. בדבריו מבטיח ישו לתלמידים שכל דבר שיבקשו מהאל, יקבלו. החלק הראשון של הקנטטה הוא ציטוט מתוך דברי ישו "אָמֵן אָמֵן אֲנִי אֹמֵר לָכֶם כִּי כָּל־אֲשֶׁר תִּשְׁאֲלוּ מֵאֵת אָבִי בִּשְׁמִי יִתֵּן לָכֶם". לברית הקנטטה כולה שנכתבה על ידי מחבר לא ידוע, ממשיך את דבריו של ישו ועוסק ברעיון שהאל ימלא את כל הבטחותיו. החלק השלישי לקוח ממזמור מאת גאורג גרינוולד (אנ'), איש דת גרמני מהמאה ה-16. החלק האחרון לקוח ממזמור של פאול שפרטוס (אנ').

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט, טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובי ד'אמורה, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שישה פרקים:

1. אריוזו לבס: *Wahrlich, wahrlich, ich sage euch* (אמן, אמן, אני אומר לכם)
2. אריה לאלט: *Ich will doch wohl Rosen brechen* (הן חפצתי לקטוף ורדים)
3. כורל לסופרן: *Und was der ewig gütig Gott* (כל אשר האל הטוב)
4. רצ'יטטיב לטנור: *Gott macht es nicht gleichwie die Welt* (מעשי האל אינם כמעשי העולם)
5. אריה לטנור: *Gott hilft gewiss* (אלהים יעזור בוודאי)
6. כורל: *Die Hoffnung wart' der rechten Zeit* (העזרה ממתינה לשעת הכושר)

הקלטות
------

היצירה הוקלטה במלואה 14 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את הלמוט רילינג (ב-1979), טון קופמן (ב-1998) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת פרסומי באך באתר IMSLP
2. ↑  יוחנן, טז, 23
3. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007576987705171
* BnF: cb139389992 (data)
* GND: 300007779
* LCCN: n88045290
* MusicBrainz work: 5aeba79d-9b33-4f99-a62b-ea8842cb1743
* VIAF: 184364007
* WorldCat (עם VIAF): 184364007

 |
**דוד מרוטי** באיטלקית: **Davide Marotti**;‏ 1 בינואר 1881 – 18 ביולי 1940 שחמטאי יהודי-איטלקי ואלוף איטליה לשחמט בשנת 1921.

מרוטי היה פרופסור לספרות ולפילוסופיה. בשנת 1911 הגיע למקום החמישי בתחרות רומא (ניצח: מטאו גלדיך). בשנת 1919 ניצח בתחרות נאפולי. בשנת 1920 הגיע למקום השני, אחרי סטפנו רוסלי די טורקו בתחרות ויארג'יו, באותה שנה הגיע שני אחרי סטפנו רוסלי די טורקו בתחרות גנואה.

בשנת 1921 ניצח מרוטי באליפות השחמט הראשונה שהתקיימה באיטליה. בשנת 1922 הגיע למקום ה-16 בתחרות לונדון (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה). בשנת 1923 הגיע למקום השני באליפות איטליה השנייה שהתקיימה בנאפולי לאחר שהפסיד בדו-קרב על האליפות מול סטפנו רוסלי די טורקו +2 -6 =5 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1923 הגיע למקום ה-11 בתחרות טריאסטה (ניצח: פאול יונר). בשנת 1927 הגיע למקום השלישי בתחרות נאפולי (ניצח: סטפנו רוסלי די טורקו). בשנת 1928 חלק מקום 4–5 בתחרות פרוג'יה. באותה שנה השתתף בנבחרת איטליה לאולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה שהתקיימה בהאג. מרוטי השיג תוצאה של +3 -7 =2. בשנת 1929 הגיע למקום ה-11 בתחרות ונציה (ניצח: רודולף פיטשאק). בשנת 1930 הגיע למקום השלישי בתחרות פירנצה (ניצח: סטפנו רוסלי די טורקו).

בשנת 1937 הגיע למקום התשיעי בתחרות נאפולי (אליפות איטליה השמינית, ניצח: וינצנזו קסטלדי). בשנת 1938 הגיע למקום השלישי בתחרות סאוונה (ניצח: וינצנזו קסטלדי). בשנת 1939 חלק מקום 11–12 בתחרות רומא (אליפות איטליה התשיעית, ניצח: מריו מונטיצ'לי).

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד מרוטי, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* דוד מרוטי באולימפיאדת השחמט 1928
* מידע כללי

הערות שוליים
------------

1. ↑  I campionati italiani, באתר La grande storia degli Scacchi
2. ↑  2nd Chess Olympiad: The Hague 1928, באתר OlimpBase

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: CUBV147872
* ISNI: 0000 0004 1639 7903
* VIAF: 304917658
* WorldCat (עם VIAF): 304917658

 |
**עוֹרֵב עַב־מָקוֹר** (שם מדעי: ***Corvus crassirostris***) הוא מין של עורב החי בקרן אפריקה והוא ציפור השיר הגדולה ביותר בעולם.

מאפיינים
--------

עורב עב־מקור הוא העורב וציפור השיר הגדולה בעולם. אורכו מגיע ל־60–64 סנטימטרים ומשקלו עד ל־1.5 קילוגרם. הוא דומה מאוד למין עורב לבן־עורף (*Corvus albicollis*) המצוי מעט יותר דרומה ממנו, אך מאוד דומה לו. הוא בעל נוצות כהות ביותר, מקור שחור ועבה עם קצה לבן (ממנו קיבל את השם) ועליו חריצים קטנים. העורף לבן ושאר הגוף שחור. שני המינים דומים במראה. לעורב זה קול צורם ונמוך יותר משאר העורביים ובשבי חלק מהעורבים הצליחו לחקות עופות אחרים.
עורב זה מצוי באתיופיה, אריתריאה וסומליה ומצוי בעיקר ברמת אתיופיה ורמות והרים בגובה 1,500-3,400 מטר.

כמו שאר העורבים גם העורב עב־המקור הוא אוכל-כול הניזון מזחלי חרקים, חיפושיות זבל, שאריות בשר ופגרים ומזון המגיע מהאדם. הם גם נוברים בגללים כדי לחלץ זחלי חיפושיות זבל וניזונים גם מזרעים.

העורבים מקננים על העצים והמצוקים באזור מחייתם. הם מטילים בקן 3–5 ביצים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב עב-מקור** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
* IBC
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב עב־מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
**שיקוי אהבה מס' 9** (באנגלית: **Love Potion No. 9**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיה רומנטית משנת 1992, בכיכובם של טייט דונובן וסנדרה בולוק. הסרט בוים על ידי דאיל לאונר.

עלילה
-----

 פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה ועזרו לערוך אותו. הסיבה היא: צורך בהגהה.
פול מתיוס (טייט דונובן) הוא ביוכימאי בודד העובד בצמוד לעמיתתו, הביולוגית דיאן פארו (סנדרה בולוק). פול, חסר הצלחה בתחום האהבה, מקבל שיקוי אהבה (שיקוי מס' 8) המכיל פרומונים ממגדת עתידות. כמדען שאינו מאמין בניסים הוא זורק את השיקוי לפח האשפה אך כאשר החתול שלו שותה מהשאריות שלו ומושך את כל חתולות השכונה הוא מחליט לבדוק את השיקוי בצורה מדעית יחד עם עמיתתו לעבודה. תחילה הם מנסים את השיקוי על בעלי חיים ולאחר מכן על עצמם וזוכים בעקבותיו במחזרים רבים. למרות ההצלחות עם המין השני פול מבין שהאישה בה הוא באמת מעוניין היא דיאן. לצורך זה הוא מקבל ממגדת העתידות את שיקוי האהבה מס' 9, המבטל את השפעת השיקוי הראשון. פול מתפכח מהשפעת השיקוי ויוצא להחזיר את דיאן אליו. הוא מגיע אליה בדקות האחרונות לפני חתונתה לגארי שגם הוא שתה מהשיקוי, מצליח לנשק אותה ולגרום לה להתפכח, לבטל את החתונה ולחזור אליו.

קישורים חיצוניים
----------------

* "שיקוי אהבה מס' 9", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "שיקוי אהבה מס' 9", באתר נטפליקס
* "שיקוי אהבה מס' 9", באתר AllMovie (באנגלית)
* "שיקוי אהבה מס' 9", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "שיקוי אהבה מס' 9", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "שיקוי אהבה מס' 9", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)