recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אנט קואמבה מטונדו** (בצרפתית: **Annette Kouamba Matondo**) היא עיתונאית ובמאית קולנוע מהרפובליקה של קונגו. היא יצרה שני סרטים תיעודיים, *De quoi avons-nous peur?* (ממה יש לנו לפחד?) ו-*On n'oublie pas, on pardonne* (לא נשכח, נסלח).

רקע
---

מטונדו התחילה את דרכה בקולנוע בעת שעבדה כעיתונאית, וקיבלה הזמנה להגיש פרויקט במסגרת "Talents of Congo" בניהולו של רופין מבו.

סרטה הראשון, *On n'oublie pas, on pardonne* משנת 2010, עוסק ב"מקרה ההיעלמויות מהחוף", דרך עדשה של עבודתה של היוצרת, אמנית ושחקנית הקונגולזית, סילבי דיקלוס פומו. המקרה אירע בשנת 1999, כשבמסגרת מאמצים לכונן את השלום שלאחר מלחמת האזרחים, הנשיא דני סאסו נגווסו הכריז על פיוס לאומי, חתם על הסכם עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ועם הנציב העליון של האו"ם למען פליטים, על פיהם יחזרו לביתם פליטים (UNHR) אשר נמלטו לקינשאסה במהלך המלחמה. תחת פיקוח UNHR, שבו הפליטים הראשונים, כ-1500 גברים נשים וילדים, דרך "מעבר החוף", מעבורת נהר בין ברזוויל וקינשאסה. ברגע שהגיעו לברזוויל, כל הפליטים נעצרו, ושוגרו למחנות או למגורי הנשיא. מאז, כל זכר למעל ל-300 מהפליטים נמחק. הדיווחים של עדים מספרים סיפורים שונים - לפי דיווח אחד, הם הוכנסו למכולות בעודם חיים ונזרקו לנהר. מאוחר יותר, נערך משפט בעניין ההיעלמות, אך לא עלה ממנו כל מידע חדש, ואיש לא נשא באחריות. לאכזבת המשפחות, כל הנאשמים במקרה זוכו.

המקרה הטרגי נבחן לצד תיאור דיוקן של פומו, ובעיקר דרך כתיבתה. היוצרת בודקת מה התפקיד של כתיבה - כדי לזכור, כי יש לאנשים נטייה לשכוח? כדי למצוא מפלט מן המציאות לעולם טוב יותר?

הסרט הוקרן בבכורתו בפסטיבל FESPACO בבורקינה פאסו, זכה בפרס הקהל בפסטיבל סינה סוד דה קוז ב-2011, והוקרן גם בפסטיבל הסרטים האפריאים לוקסור (LAFF) בצרפת, במצרים, בקונגו, ועוד.

סרטה השני, *De quoi avons-nous peur?*, עוסק בצנזורה, ובמיוחד צנזורה עצמית של עיתונאים.

היא עובדת על סרטה השלישי, *Au-delà de la souffrance* (מעבר לסבל).

קואמבה היא העורכת הראשית של כתב העת *La Nouvelle République*. יש לה בת אחת, אותה היא אמצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנט קואמבה מטונדו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Annette Kouamba Matondo: On n'oublie pas, on pardonne/We don't Forget, We Forgive, Beti Ellerson, African Women in Cinema
2. ↑  Annette Kouamba Matondo: The Duty of Memory and the Case of the Beach Disappearances, Beti Ellerson, African Women in Cinema, 20 June 2012
3. ↑  Annette Kouamba Matondo, Luxor African Film Festival
4. ↑  Congo : Annette Kouamba Matondo, caméra au poing, Jeune Afrique, 30 juillet 2014
**הרי בלקוול** (באנגלית: **Blackwall Mountains**; מילולית: "הרי קיר שחור") הם רכס הרים, באזור חוף פאלייר - בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.

הרכס משתרע מכיוון מערב--צפון-מערב לכיוון מזרח--דרום-מזרח, ואורכו של הרכס הוא 9 קילומטרים. הרכס מתנשא לגובה מרבי של 1,370 מטרים מעל פני הים; ובכך הרי בלקוול מדורגים במקום ה-3,287 מבחינת גובהם המרבי מבין ההרים באנטארקטיקה.

הרכס ממוקם מדרומו של פיורד נני ובסמוך אליו, כאשר קרחון רמוס מהווה את גבולו המזרחי של הרכס, וקרחון רומולוס מהווה את גבולו הדרומי של הרכס. ממערב לרכס נמצא אוכף סייפטי, אשר מפריד בין הרי בלקוול לבין מצוק רד רוק.

היסטוריה
--------

### גילוי ומיפוי ההרים

ההרים מופו לראשונה, באופן גס, בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.

האזור מופה שנית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1948–1949, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, משלחת זו יצאה לחקר האזור מהאי סטונינגטון.

### מקור השם

ריידיך קרא להרים בשם "**רכס קליימבינג**" (באנגלית: **Climbing Range**; מילולית: רכס הטיפוס).

משלחת סקר שטחי חסות איי פוקלנד נתנה להרים את שמם הנוכחי.

השם הוא תיאורי - מצוקי ההרים הפונים לכיוון מפרץ רימיל אינם מכוסים שלג, וסלעיהם השחורים גלויים בכל ימות השנה. "בלקוול" משמעו באנגלית "קיר שחור".

קישורים חיצוניים
----------------

* הרי בלקוול באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* הרי בלקוול באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* הרי בלקוול באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  מידע גאוגרפי והיסטורי
2. 1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע היסטורי
שלביה הראשונים של התפתחות העובר – בלסטולציה: (1) מורולה; (2) בלסטולה
התפתחות העובר מזיגוטה (הביצית המופרית) ל מורולה, בחלוקות מיטוטיות, לפי האנטומיה של גריי, 1918, ציור מאת אלן תומסון (אנ')‏: (a) שלב שני התאים, (b) שלב ארבעת התאים, (c) שלב שמונת התאים, (d) שלב המורולה
**מורולה** (בלטינית: **morula**, מהמילה הלטינית לפרי תות (עץ), *morum*, בגלל הדמיון בצורה; בעברית: **תּוּתִית**) הוא שם הניתן לעובר בשלב מאוד מוקדם בהתפתחותו (אמבריוגנזיס).

בעקבות התחלקויות חוזרות (על ידי מיטוזה) של הזיגוטה, נוצרים תאים יותר ויותר קטנים היוצרים ביחד מבנה כדורי מוצק הדומה לפרי עץ התות המכונה בלטינית "מורולה". המורולה היא צבר או אשכול של בין 16 ל-64 תאים, הקרויים בלסטומרים (אנ'). בהמשך מתחיל תהליך התמיינות המציין את התחלת השלב הבא – בלסטולה או בלסטוציסט. כשבתוך תוכו של העובר נוצר חלל הנקרא בלסטוצל. מסביב למורולה נוצרים שני קרומים: אחד פנימי, הקרוי קרום פלוצידי, והשני חיצוני – הקרוי קורונה ראדיאטה.

אירוע מפתח בהיווצרות המורולה הוא ה-compaction, כאשר 8 תאים עוברים שינויים במורפולוגיה ונדבקים זה לזה כדי ליצור את הכדור המוצק של תאים.

אצל האדם שלב המורולה מתרחש אחרי היום השלישי או הרביעי שלאחר ההפריה. אז גודל העובר הוא בערך 150 µm (מיקרון). הוא מתחיל אז את מסעו מהחצוצרה אל דפנות הרחם.

עד לשלב המורולה, התאים העובריים נקראים "טוטיפוטנטים", כלומר הם מסוגלים ליצור יצור שלם כולל נספחיו העובריים בתנאי שיימצאו in vivo, בניגוד לתאי גזע הפלוריפוטנטים המסוגלים להתמיין לכל סוג של תאים מתמחים של האורגניזם (נוירונים, הפטוציטים (אנ'), לימפוציטים וכו')

הטוטיפוטנטיות גורמת לכך שאם מחלקים מורולה לשניים, כל חלק יתפתח לעובר שלם בעל גנים זהים לאלו של השני (תאומים אמיתיים או תאומים מונוזיגוטים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מורולה** בוויקישיתוף
* מורולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* איורים באתר בית הספר עמיאסף בית ברל – על התפתחות העובר
* מורולה, בפורטל האמבריולוגיה של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס באוסטרליה

* Mark A. Hill (2000), *UNSW Embryology*, University of New South Wales, ISBN 978-0-7334-0726-0

הערות שוליים
------------

1. ↑  תּוּתִית במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
2. ↑  מורולה, בפורטל האמבריולוגיה של אוניברסיטת ניו סאות' ויילס באוסטרליה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TE: E2.0.1.2.0.0.11

 |
אאוזינופיל מתוך משטח דם צבוע בצביעת גימזה.
**אֵאוֹזִינוֹפִיל** (**Eosinophil**) הוא סוג של תא דם לבן, אשר תפקידו העיקרי במערכת החיסון הוא חיסול זיהומים הנגרמים על ידי טפילים. האאוזינופילים הם תאי הדם הלבנים הנדירים ביותר אחרי הבאזופילים, והם מהווים בין 1% ו-4% מכלל תאי מערכת החיסון. ריכוזם בדם נע בין 100 ו-500 תאים למיקרוליטר דם. 

האאוזינופילים הם אחד משלושת סוגי הגרנולוציטים במערכת החיסון. הציטופלזמה שלהם מכילה שלפוחיות הפרשה ייחודיות ("גרנולות") המכילות אנזימים מעכלים, בדומה לליזוזומים שבתאים אחרים. שלפוחיות ההפרשה של האאוזינופילים נצבעות בקלות בצבע אדום באמצעות אאוזין, חומר צביעה חומצי, ומכאן שמם ("פיל" ביוונית: "אוהב"). 

גודלם של האאוזינופילים כפול מזה של תאי דם אדומים, וקוטרם נע בין 10 ו-15 מיקרומטר. לגרעין התא מראה אופייני דמוי משקפיים, עם שתי אונות שחיץ דק מקשר ביניהן. חייהם ארוכים יחסית ונמשכים בין שבוע לשבועיים.

האאוזינופילים פועלים נגד זיהומים רבים, אך בעיקר נגד תולעים, אשר הן גדולות מדי כדי להיאכל בשלמותן על ידי פגוציטים. תולעים חודרות אל הגוף כשהן מתחבאות במזון, ולעיתים אף דרך העור. האאוזינופילים מתגודדים סביב התולעת ומפרישים את האנזימים המעכלים. תפקיד נוסף של האאוזינופילים הוא בתיווך תגובות אלרגיות.

ראו גם
------

* אאוזינופניה
* אאוזינופיליה
* דלקת ושט אאוזינופילית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אאוזינופיל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אאוזינופיל** |

* אאוזינופיל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| תאי דם |
| --- |
| תאי דם אדומים | אריתרוציטים • רטיקולוציטים | תא דםתא דם |
| תאי דם לבנים | נויטרופילים • אאוזינופילים • באזופילים • מקרופאגים • לימפוציטים • מונוציטים • פגוציטים |
| ראו גם | טסיות דם • פלזמה • דם • מחזור הדם |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550780705171
* BnF: cb11931259x (data)
* LCCN: sh85044242
* NKC: ph216734
* TH: H2.00.04.1.02017

 |
הרב **יוסף ארווּאץ** (1847 – 1924) היה שד"ר ואיש ציבור מרוקאי-ירושלמי, מורה צדק, ממנהיגי ועד העדה המערבית בירושלים וחבר בית הדין שלה, ממייסדי שכונת אבן ישראל בעיר ואב בית הדין של העדה הספרדית ביפו.

ביוגרפיה
--------

נולד ברבאט שבמרוקו בשנת 1847 (ה'תר"ז) לרב משה ארוואץ, בן למשפחה שמוצאה במוגדור. בגיל 12 עלה עם הוריו לירושלים, והתחנך שם אצל הרבנים דוד בן שמעון ורפאל אלעזר בן טובו, מנהיגי העדה המערבית.

בגיל 18 החל ללמוד בישיבתו של הרב רפאל מאיר פאניז'יל (גיסו לעתיד) ואצל הרב אליהו פאניז'יל. לאחר שהתייתם מאביו בגיל 20, נישא לבתו של הרב יהודה פאניז'יל, ובגיל 23 הוסמך להוראה על ידי הרב דוד בן שמעון. 

בשנת 1872 (ה'תרל"ג) לערך יצא כשד"ר בשליחות למערב החיצון (אזור אלג'יריה, תוניס ולוב) מטעם בית הספר דורש ציון. בהמשך יצא בשליחויות נוספות מטעם כוללות המערבים, כוללות חברון, ישיבת המקובלים בית אל, בית החולים משגב לדך ועוד.

במסעותיו ביקר בין היתר בטריפולי, בתוניסיה, באלג'יריה, במרוקו (מוגדור; 1900), בגרמניה (ברלין, 1894), באיטליה, בהונגריה, ובצרפת (1890). מתוקף היותו ציר ירושלים באיטליה, אוסטריה ומספר ערים בגרמניה, בנסיעתו לאיטליה בשנת 1896 (ה'תרנ"ו) נפגש עם מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השני, ובשנת 1902 (ה'תרס"ב) נפגש שם עם המלך ויטוריו אמנואלה השלישי.

במשך תקופת מגוריו בירושלים נמנה עם מנהיגי ומנהלי ועד העדה המערבית בעיר, ושימש כחבר בית הדין של העדה לצד הרב משה מלכא והרב נחמן בטיטו. נסיעותיו ופעילותו בעיר סייעו רבות לרכישת השטח והמבנה של בית החולים משגב לדך, ומבני מוסדות נוספים. כן נמנה עם מייסדי שכונת אבן ישראל בעיר.

בשנת 1903 (ה'תרס"ג) עבר להתגורר עם משפחתו ביפו, שם מונה לשמש כאב בית הדין של העדה הספרדית בעיר עד לשנת 1923 (ה'תרפ"ג), ולאחר מינוי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל לראש הרבנים בעיר, מונה לשמש כדיין וכמורה צדק בבית הדין המאוחד של עדות הספרדים והאשכנזים.

בתקופת מלחמת העולם הראשונה עבר להתגורר באלכסנדריה שבמצרים בעקבות היותו אזרח צרפת, דבר שאף מנע ממנו לכהן במשרת החכם באשי ביפו. בסיום המלחמה חזר לישראל והשתכן שוב ביפו, שם שימש שוב כדיין בבית הדין המאוחד.

הלך לעולמו ב-18 בדצמבר 1924 (כ"א בכסלו ה'תרפ"ה), ונקבר בבית העלמין היהודי ביפו.

חיבוריו
-------

* **הוד יוסף** - דרושים מנאומים שנשא בישראל ובמסעותיו בעולם, שלושה חלקים, ירושלים ה'תרס"ה

חלק מחיבוריו אבדו במהלך מלחמת העולם הראשונה.

לקריאה נוספת
------------

* משה דוד גאון, **יהודי המזרח בארץ ישראל**, חלק ב' (עמ' 119)

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף ב"ר משה ארוואץ, בספר יהודי המזרח בארץ ישראל, באתר HebrewBooks
* אברהם אלמליח, הרה"ג יוסף ארוואץ ז"ל, בעיתון דואר היום, 16 בינואר 1925, באתר עיתונות יהודית היסטורית
* הרב יוסף ארוואץ, **הוד יוסף**, באתר אוצר החכמה
* יוסף ארוואץ, באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  לעיתים ארווץ
2. ↑  בספר אהלי שם, מאת שמואל נח גוטליב, נכתב כי נולד בשנת תרכ"א במקנס
3. ↑  ע"פ משה דוד גאון ב"יהודי המזרח בא"י", עבר להתגורר ביפו בשנת 1913 (ה'תרע"ג)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527108705171

 |
**הירוקי אראי** (ביפנית: **荒井 広宙**; נולד ב-18 במאי 1988) הוא הלך יפני.

ביוגרפיה
--------

באליפות העולם באתלטיקה 2011 שנערכה בטגו, דרום קוריאה הגיע אראי למקום התשיעי בתוצאה של 3:48:40 שעות.

באליפות העולם באתלטיקה 2013 שנערכה במוסקבה, רוסיה הגיע אראי למקום ה-11 עם תוצאה של 3:45:56 שעות.

באליפות העולם באתלטיקה 2015 שנערכה בבייג'ינג, סין הגיע אראי למקום הרביעי עם תוצאה של 3:43:44 שעות בהפרש של שלוש דקות ו-12 שניות מהמקום הראשון בו זכה מטיי טוט הסלובקי.

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים אראי שלישי עם תוצאה של 3:41:24 שעות אך נפסל עקב טענה שנגע באיון דונפיי שסיים רביעי 14 שניות לאחר אראי. מספר דקות לאחר מכן, היפנים ערערו על ההחלטה וזכו בערעור. כתוצאה מכך השיג אראי את המקום השלישי ואת מדליית הארד באולימפיאדה.

באליפות העולם באתלטיקה 2017 שנערכה בלונדון, בריטניה הגיע אראי למקום השני עם תוצאה של 3:41:17, אחרי שיאן העולם יוהאן דיניז מצרפת שהשיג את התוצאה 3:33:12 שעות ולפני בן ארצו קאי קוביאשי שהשיג את התוצאה 3:41:19 שעות.

אראי משרת כסגן משנה בכוחות ההגנה של יפן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הירוקי אראי** בוויקישיתוף

* הירוקי אראי, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* הירוקי אראי, באתר olympedia.org
* הירוקי אראי, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 246760

 |
**אאודי פילד** (באנגלית: **Audi Field**) הוא אצטדיון כדורגל בוושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית. קיבולת האצטדיון היא 20,000 צופים, והוא משמש כמגרשה הביתי של קבוצת ה-MLS די. סי. יונייטד.

היסטוריה
--------

כבר בשנת 2004, הביע הקומישינר של ה-MLS, דון גרבר את דאגתו מהתנגשות לוחות המשחקים של **די. סי. יונייטד** והוושינגטון נשיונאלס, שכן שתי הקבוצות השתמשו באותו אצטדיון לצורך משחקיהן הביתיים (בליגת ה-MLS וה-MLB, בהתאמה). הוא טען כי אצטדיון ייעוד לכדורגל צריך להיות יעד מרכזי של הקבוצה. מספר אופציות למיקומו של האצטדיון החדש נבדקו, כולל האפשרות כי הקבוצה תשחק בבולטימור, הסמוכה, במדינת מרילנד. הסחבת שהתארכה לכדי שבע שנים, הביאה את גרבר לבקר בפומבי את הפוליטיקאים בבירה הפדרלית, על כך שהם מונעים מהקבוצה את האפשרות למצוע מקום לבניית האצטדיון, על אף שכבר הושגו מרבית מקורות המימון לפרויקט.

לבסוף, ב-25 ביולי 2013 נמצא מיקום בדרומה של העיר וושינגטון, אשר עליו הושגה הסכמה, לצורך בניית האצטדיון. התוכנית אושרה ב-17 בדצמבר 2014, אך עיכובים ביורוקרטיים נוספים מנעו את תחילת העבודות עד לסוף פברואר 2017. ב-9 ביולי 2018 נעשה טקס גזירת הסרט על האצטדיון החדש, וב-14 ביולי שוחק בו המשחק הראשון. 20,504 צופים חזו ביונייטד מנצחת 3-1 את ונקובר וייטקאפס.

### משחקי נבחרות

מאז נפתח האצטדיון, הוא ארח שני משחקים של נבחרת ארצות הברית בכדורגל. הראשון נערך ב-5 ביוני 2019, בו הפסידה ארצות הברית 1-0 במשחק ידידות נגד ג'מייקה. כשלושה חודשים אחר כך, ב-11 באוקטובר, ניצחה ארצות הברית את קובה בתוצאה 7-0, במסגרת ליגת האומות של CONCACAF.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאודי פילד** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אאודי פילד
* אאודי פילד, ברשת החברתית פייסבוק

* אאודי פילד, ברשת החברתית טוויטר

* אאודי פילד, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  United Seeks Stadium Solution
2. ↑  Garber criticizes DC for lack of soccer stadium

| אצטדיוני ה-MLS |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| Lower.com פילד (קולומבוס) • אצטדיון TQL (סינסינטי) • אצטדיון PNC (יוסטון) • אצטדיון Q2 (אוסטין) • אאודי פילד (וושינגטון די. סי.) • אליאנץ פילד (סיינט פול) • אצטדיון אקספלוריה (אורלנדו) • בי סי פלייס (ונקובר) • בימו פילד (טורונטו) • אצטדיון בנק קליפורניה (לוס אנג'לס) • אצטדיון ג'ילט (פוקסבורו) • דיגניטי הלת' ספורטס פארק (קרסון) • דיקס ספורטינג גודס פארק (דנוור) • אצטדיון דרייב פינק (פורט לודרדייל) • אצטדיון טויוטה (פריסקו) • אצטדיון יאנקי (ניו יורק) • לומן פילד (סיאטל) • אצטדיון מרצדס-בנץ (אטלנטה) • אצטדיון ניסאן (נאשוויל) • אצטדיון סאפוטו (מונטריאול) • סובארו פארק (צ'סטר) • סולג'ר פילד (שיקגו) • פייפאל פארק (סן חוזה) • פרובידנס פארק (פורטלנד) • צ'ילדרנס מרסי פארק (קנזס סיטי) • רד בול ארנה (הריסון) • אצטדיון ריו טינטו (סנדי) |

 |
**יוסף בן דוד אבן יַחְיָא**, (1494–1539) היה רב ומפרש המקרא.

תולדות חייו
-----------

רבי יוסף נולד בפירנצה בשנת 1494 להוריו שגלו מפורטוגל וספרד לאיטליה. אביו היה רב, דיין, מדקדק, ופילוסוף, והשתייך למשפחת יחיא המיוחסת. רבי יוסף גדל והתחנך בבית הוריו בעיר אימולה. למד בנערותו בישיבת רבי יהודה מינץ בפאדובה, והיה לתלמיד מבין בדינים והלכות. בהגיעו לפרקו נשא לאשה את אביגיל בת דודתו. מאז עסק בפירוש המקרא, ובמקביל במדינאות ובמסחר. נחשב לאחד מגדולי החכמים של תקופתו. נפטר בשנת 1539, ובמצוותו כעשר שנים לאחר מותו שלחו בניו את עצמותיו לא"י, ורבי יוסף קארו התעסק בקבורתו בצפת. לרבי יוסף ואשתו נולדו שלשה בנים וארבע בנות, מהם התפרסם רבי גדליה אבן יחיא, מחבר ספר "שלשלת הקבלה".

חיבוריו:

* פירוש חמש מגילות
* פירוש תהלים
* פירוש משלי
* פירוש איוב
* פירוש דניאל
* פירוש עזרא
* פירוש דברי הימים
* תורה אור - ספר אמונה
* דרך חיים - על המדרש (נותר מקצתו בכתב יד)
* נר מצווה - על המצוות (לא נשתמר)

פירושיו למקרא הודפסו לראשונה בבולוניה בשנת 1538, ובשנת 1724 צורפו לספר מקראות גדולות "קהלות משה" שיצא לאור באמסטרדם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך יוסף בן דוד אבן יחיא באנציקלופדיה היהודית
* פירוש חמש מגילות באתר HebrewBooks
* תורה אור באתר HebrewBooks

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרטים ביוגרפים על חיי רבי יוסף בן דוד אבן יחיא מפוזרים בפירושיו למקרא.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310294905171
* GND: 129777803
* ISNI: 0000 0000 5051 6217
* LCCN: nr93020328
* NTA: 074830481
* SUDOC: 111314313
* VIAF: 8474325
* WorldCat: lccn-nr93020328

 |
**רקוויאם לחלום** (באנגלית: **Requiem for a Dream**) הוא ספר טרגדיה מודרנית מאת הוברט סלבי הבן (אנ') שיצא לאור ב-1978.

הספר עוסק בארבעה תושבי ניו יורק שחייהם מתפרקים כשהם נכנעים להתמכרות לסמים.

עלילה
-----

הספר עוקב אחר שרה גולדפרב, בנה הארי, חברתו מריון סילבר וחברו הטוב טיירון סי לאב, ובניסיונם לאזן בין ההתמכרות לסמים ובין הדחף להגשים את חלומותיהם.

שרה, אמו האלמנה של הארי, היא מכורה לטלוויזיה, וכשהיא מקבלת שיחה מחברת ליהוק שבחרה בה להשתתף בתוכנית ריאליטי - הוא מתחילה לקחת כדורים על מנת להיכנס לדיאטה ולהוריד ממשקלה בטרם תופיע בטלוויזיה. הכדורים שהיא מקבלת מהרופא הם כדורי אמפטמין, ולבסוף היא נכנסת לפסיכוזה ומאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי, שם היא מטופלת בעל כורחה בנזעי חשמל.

הארי, מריון וטיירון מתאמצים ממושכות על מנת להשיג כסף לקניית הירואין, וכשהסם הופך לנדיר, הם מנסים דרכים שונות ומסוכנות כדי להשיג אותו. מריון מתדרדרת לזנות והארי וטיירון מושלכים לכלא, כשהארי מאבד את זרועו עקב זיהום שנוצר מזריקות ההירואין וטיירון מתמודד עם התעללות בשל מוצאו האפרו אמריקאי.

עיבוד לקולנוע
-------------

בשנת 2000, הבמאי דארן ארונופסקי, שהעריץ את יצירותיו של סלבי הבן רכש את זכויות הספר תמורת 1,000 דולר.

בסרט כיכבו ג'ניפר קונלי, ג'ארד לטו, מרלון ויינס ואלן בורסטין. בורסטין הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור הופעתה בסרט זה והסרט הפך להצלחה מסחררת.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Lucas, John (2010-09-16). "Treasuring Hubert Selby Jr". *The Guardian* (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-04-29.
2. ↑  DePalma, Anthony (27 באפריל 2004). "Hubert Selby Jr. Who Wrote `Last Exit to Brooklyn,' Dies at 75". *The New York Times*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "BBC - Films - interview - Darren Aronofsky". *www.bbc.co.uk*. ארכיון מ-26 באפריל 2019. נבדק ב-2020-03-13. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  Erbland, Kate (2012-02-24). "32 Things We Learned From the 'Requiem For a Dream' Commentary". *Film School Rejects* (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-03-14.
5. ↑  Lyman, Rick (4 במרץ 2001). "OSCAR FILMS/ACTORS: An Angry Man and an Underused Woman; Ellen Burstyn Enjoys Her Second Act". *The New York Times*. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 183152503035510800003
* WorldCat (עם VIAF): 183152503035510800003

 |
**ג'ורג' וודס** (באנגלית: **George Woods**;‏ 11 בפברואר 1943 - 30 באוגוסט 2022) היה אתלט אמריקאי שזכה ב-2 מדליות כסף אולימפיות (מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972) בהדיפת כדור ברזל. כמו כן קבע וודס שיא עולם באולמות במקצוע זה.

ביוגרפיה
--------

ג'ורג' וודס נולד ב-1943 בעיר פורטאג'ויל (אנ'), מיסורי כבן יחיד לג'ורג' ר' וודס ובוני לבית גריפין ובגיל צעיר עברה המשפחה לעיר סילקסטון (אנ'), מיסורי. בנעוריו למד בבית הספר התיכון של סילקסטון (אנ') והיה מעורב בנבחרת האתלטיקה של בית הספר ואף קבע שיא של בתי הספר התיכוניים של מיסורי בהדיפת כדור ברזל שלא נשבר עד היום.

עם סיום התיכון החל וודס ללמוד באוניברסיטת דרום אילינוי (אנ').

וודס הגיע אומנם למקום ראשון בהדיפת כדור ברזל בתחרויות לקראת המבחנים האולימפיים של נבחרת ארצות הברית אך באולימפיאדות עצמן (מקסיקו סיטי 1968, מינכן 1972 ומונטריאול 1976) קטף רק שתי מדליות כסף. 

וודס זכה בתחרויות להדיפת כדור ברזל באליפות ארצות הברית באתלטיקה בשנים 1967, 1968, 1969 ו-1973.

לאחר פרישתו מקריירת הספורט מונה וודס ליועץ קבלה ויועץ אקדמי באוניברסיטת דרום אילינוי (אנ') עד פרישתו ב-2001.

קריירה ספורטיבית
----------------

### 1968

באולימפיאדת מקסיקו סיטי זכה וודס במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.12 מטר אחרי רנדי מטסון מארצות הברית (20.54 מטר) ולפני אדוארד גושין מרוסיה (20.09 מטר).

### 1972

באולימפיאדת מינכן זכה וודס במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.17 מטר אחרי ולדיסלב קומר מפולין (21.18 מטר) ולפני הרטמוט בריזניק ממזרח גרמניה (21.14 מטר).

### 1974

בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה באינגלווד, קליפורניה קבע וודס תוצאה של 22.02 מטר בהדיפת כדור ברזל שהיוותה שיא עולם באולם והחזיק מעמד 11 שנה. נכון ל-2022 התוצאה מדרגת אותו במקום ה-14 בדירוג העולמי.

### 1976

באולימפיאדת מונטריאול הגיע וודס למקום השביעי בתוצאה של 20.26 מטר.

משפחתו
------

וודס נישא ב-1962 לג'יין ולזוג נולדו 2 ילדים (אנדרו וליסה). נפטר ב-2022 והובא למנוחות בעיר אדוארדסויל (אנ') שבאילינוי.

אותות הוקרה
-----------

* ב-2007 נבחר וודס להיכל התהילה הלאומי לספורט (אנ')

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ורג' וודס** בוויקישיתוף

* ג'ורג' וודס, באתר olympedia.org
* ג'ורג' וודס, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* ג'ורג' וודס, באתר sports-reference.com (אורכב)
* ג'ורג' וודס, באתר worldathletics.org
* ג'ורג' וודס, באתר trackfield
* ג'ורג' וודס, באתר usatf.org
* ג'ורג' וודס, באתר nsidethegames.biz

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכיוון שהשיא נקבע באולם הוא אינו רשום כשיא עולם רשמי
2. ↑   הדיפת הזהב של וודס ב-1974 בה קבע שיא עולם באולם, סרטון באתר יוטיוב
3. ↑  נפטר ג'ורג' וודס בגיל 79, באתר ukdaily.news
4. ↑  הספד לג'ורג' וודס, באתר legacy.com
5. ↑  ג'ורג' וודס, באתר היכל התהילה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 7585

 |
"**רקוויאם לציפור**" היא סדרת רישומים שצוירו על ידי אביבה אורי בשנים 1976-1973.

תיאור
-----

סדרת הרישומים "רקוויאם לציפור", נוצרו על ידי אביבה אורי בין שנים 1976-1973. מוטיב של ציפורים הופיע כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 בסדרת עבודות מוקדמת של אורי שנושאה נשרים. תיאורי ציפורים אלו נושאים אופי דינמי וכוחני, והן מוחלפות בסדרה זו בדימויים של ציפור מתה, בעלת אופי פיוטי ושברירי. עם זאת, במאמרה (1984) אודות האיקונוגרפיה של אורי, תיארה שרה ברייטברג-סמל גם את סדרת רישומי הרי חיפה, מן השנים 1963-1956, כמקור לסדרת רישומים זו. ברייטברג-סמל הצביעה על גלגול תיאור הנוף לכדי מבנה של שני מלבנים, המתארים את הארץ ואת השמיים ויוצרים תפיסה דואלית של העולם.

"רקוויאם לציפור" ממשיכה את השפה שפיתחה אורי, אולם שוברת דואליות זו. הן על ידי שבירה של הצורות המונוליטיות לכדי צורות קטנות ו-"מרחפות" בחלל (שבירה היוצרת קומפוזיציה סוערת), והן על ידי ערבוב שבין צורות כהות לצורות בהירות. בחלק מן העבודות הצורות המרחפות מאזכרות סמלים כגון האות X. לעיתים מופיעים בהן שרידים של דמות ציפור. בכך הן משמשת כמעין מחווה לציור השור השחוט של רמברנדט. בחלק מן העבודות אורי הוסיפה בחלקו התחתון של הרישום צורות מרובעות דשל מעין קברים או ארונות מתים.

חלק מן הסדרה הוצג בתערוכות היחיד של אורי שהתקיימה במוזיאון תל אביב בשנת 1977. בדומה לעבודה "קשירת חבל סביב המדינה" (אוקטובר 1973), אורי קשרה אותן אל מלחמת יום הכיפורים. עם זאת, העובדה כי רק חלק קטן מן הסדרה הוצג, הכהה את האופי הפוליטי של העבודות לטובת פרשנות ביוגרפית-רומנטי, המעצימה את יצירתה של אורי כביטוי של כדמות מיוסרת.

עבודות מן הסדרה מצויות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, אוסף שרה ברייטברג-סמל, אוסף חברת הפניקס. חלק מן העבודות היו בעבר באוספי אישים כיגאל תומרקין, מנשה קדישמן, גבי בראון ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "רקוויאם לציפור" באתר מוזיאון תל אביב לאמנות

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: בריטברג, שרה, "הציפור כסמל - ממעוף ושחרור ל"רקוויאם לציפור", **אביבה אורי: רישומים**, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1977
2. ↑  ראו: סמל-ברייטברג, שרה, "התכונה של איקרוס (ההר הוא הרוח): רישומים תלויי-מציאות של אביבה אורי 1963-1957", **קו 7-6**, יוני 1984, עמ' 21
3. ↑  ראו: גליה בר-אור וז'אן פרנסואה שוורייה, **אביבה אורי**, המשכן לאמנות, עין-חרוד, 2002, עמ' 88
4. ↑  ראו: רחל אנגל, אביבה אורי במוזיאון ת"א, מעריב, 15 באפריל 1977
**הרקוויאם ברה מינור של ברוקנר** (WAB 39) היא יצירה פרי עטו של המלחין האוסטרי אנטון ברוקנר לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה, שהולחנה בשנת 1848 היא אחת היצירות המוקדמות ביותר של המלחין, וככל הנראה הניסיון המוקדם ביותר שלו לכתוב יצירה תזמורתית גדולה. היצירה לא זכתה מעולם להצלחה גדולה והיא נחשבת לאחת היצירות הנשכחות של ברוקנר ולהלחנה נשכחת של הרקוויאם.

היסטוריה
--------

בשנת 1848 היה ברוקנר תלמיד מוזיקה ונגן עוגב לעת מצוא במנזר סנט פלוריאן. באותה השנה נפטר חברו הקרוב פרנץ זיילר, ובצוואתו הוריש לברוקנר פסנתר מסוג בזנדורפר. ברוקנר הלחין רקוויאם לזכרו של זיילר, שבוצע לראשונה ביום השנה לפטירתו, ב-15 בספטמבר 1849, במנזר סנט פלוריאן. הייתה זו אחת היצירות המוקדמות ביותר של ברוקנר בן ה-24, וככל הידוע, היצירה התזמורתית הגדולה הראשונה שלו. 

היצירה לא זכתה להצלחה גדולה, וגם לאחר פרסומו של ברוקנר, כמה עשרות שנים לאחר מכן, היא לא נחשבה לאחת מיצירותיו החשובות. עד היום היצירה לא מבוצעת תכופות באולמות הקונצרטים ולא זכתה למספר הקלטות מרשים. עם זאת, ביצירה ניכרות יכולת שליטה בתזמורת ובשלות מוזיקלית מרשימה. ברוקנר עצמו, שהיה בעל ביקורת עצמית מפותחת, התייחס ליצירה זו שנים לאחר מכן במילים: "לא רע!".

היצירה
------

היצירה כתובה בסגנון של "קלציזם וינאי" וניכרות בו השפעות של כרוביני ובעיקר של מוצרט. זמן ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-35 דקות. 

הרכב היצירה הוא ארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה מעורבת של ארבע קולות ותזמורת הכוללת: 3 טרומבונים, קרן אחת, סקיצת כלי קשת ועוגב.

סדר הפרקים
----------

* Introitus: Requiem aeternam
* Sequenz: Dies irae
* Offertorium
	+ Domine Jesu Christe
	+ Hostias et preces
	+ Quam olim Abrahae
* Sanctus
* Benedictus
* Agnus Dei
* Communio
	+ Requiem aeternam
	+ Cum sanctis tuis

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb139207501 (data)
* GND: 30002990X
* MusicBrainz work: cfc97704-1682-41bd-aba7-ec3d36638e3f
* VIAF: 207912004
* WorldCat (עם VIAF): 207912004

 |
ענב גרינר ולטלינר
**גרינר ולטלינר** (באנגלית: **Grüner Veltliner**) הוא סוג של ענב לבן.

זוהי גפן הענב החשובה והניטעת ביותר באוסטריה, וכן נפוצה בעיקר במזרח אירופה. ענב זה מסתגל בקלות לסביבתו ומהווה למעלה משליש משטח הענבים באוסטריה: 486,000 דונם גידול המשתרע על פני 119,800 אקרים. הענב נפוץ בייחוד באוסטריה התחתית, שם הוא מהווה למעלה ממחצית מתפוצת הענבים הלבנים ובאזור וינה, שם הוא כולל כשליש מהנטיעות. 

מגרינר ולטלינר ניתן להפיק מגוון רחב של סגנונות יין, בהם יינות זקט (Sect) התוססים האוסטריים, יינות הויריגר (Heuriger) פשוטים. ניתן להפיק יינות יבשים, רעננים ומאוזנים היטב, בעלי גוף מלא, בעלי טעם פירותי קל ומבושם, ולעיתים מתובל ופלפלי. התיישנות היינות האיכותיים מזן זה מעניקה להם עומק ומנעד טעמים כשל יין בורגונדיה. 

היינות המגיעים מאוסטריה התחתית באזור Weinviertel רדודים למדי. היינות המשובחים מזן זה מגיעים מעמק הווכאו Wachau, Kamptel, Kremstal, Weinviertel, Donauland. היקבים האיכותיים ביותר המייצרים יינות בהם כלול ענב זה הם: Weignut Franz Hirtzberger, Weignut Josef Nigl, Weignut Franz Pichler, Weignut Prager.

הענב גדל גם בצ'כיה שם הוא נודע כ-Veltlin או Veltlinske Zelene. ביקבי שופרון (Sopron) שבהונגריה הוא מכונה Zöldveltelini. גרינר ולטלינר נודע גם בגרמניה באזור Rheinhessen וב-2005 ניטע לראשונה בניו זילנד באזור היין מרכז אוטאגו (Central Otago).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרינר ולטלינר** בוויקישיתוף
תמונה של עין אנושית, שנראים בה בבירור כלי הדם המזינים את הלחמית.
**לחמית** או **לחמית העין** (**conjunctivum**) היא קרום רירי שקוף העוטף את לובן העין ומרפד את פנים העפעף. הלחמית מסייעת בלחלוח העין בכך שהיא מייצרת ריר ודמעות, אם כי בכמות פחותה מבלוטת הדמעות. כמו כן, היא משמשת כחלק מן המערכת החיסונית ומגינה על חלקיה הרגישים של העין מפני פתוגנים. 

נהוג לחלק את הלחמית לשלושה חלקים: החלק הצמוד לגלגל העין, הנע ביחד איתו, החלק הצמוד לעפעפיים, וחלק מחבר בין השניים (fornix conjunctivae), שהוא רפוי יותר כדי לאפשר תנועה חופשית של גלגל העין. נקב בלחמית (Puncta lacrimalia) מאפשר מעבר הדמעות דרך תעלת הדמעות אל האף. 

הלחמית רגישה לגירויים חיצוניים, ודלקת הלחמית היא מחלה קלה נפוצה, היכולה להיגרם כתוצאה מזיהום ויראלי או בקטריאלי, אלרגיה, חומרים מגרים (כגון אבק) או תנאי יובש. 

פירוש המילה "לחמית" בלטינית (conjunctivum, בריבוי conjunctiva) פירושו "מחבר", "מאגד", כיוון שהיא מחברת בין העין והעפעף. בעברית נגזר השם מן השורש ל.ח.מ במשמעות של "חיבור" (כמו בפועל "להלחים").

ראו גם
------

* פינגואקולה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לחמית** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לחמית העין** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לחמית** |

* לחמית העין, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007555420005171
* BnF: cb11964864h (data)
* GND: 4145558-7
* LCCN: sh85031143
* TA98: A15.2.07.047

 |
בתקופת הממשלות הפשיסטיות ברומניה, מ-1940 ואילך, הודרו היהודים ממשרות ההוראה ומספסלי הלימודים בכל מוסדות החינוך הממלכתיים. בניסיון להקטין את הפגיעה יזמה פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה הקמת מוסדות חינוך יהודיים בבוקרשט, מוסדות ממומנים ומנוהלים על ידי יהודים, עבור תלמידים יהודים בלבד.

ביום 11 באוקטובר 1940 חוקק צו-חוק מספר 3438 בנושא מצב היהודים במערכת החינוך. על פי סעיף 3 של הצו מי שנולד להורים יהודים, ללא הבדל בדת התלמיד, לא יכול להתקבל לבית ספר רומני יסודי או תיכון או אוניברסיטה, לא פרטי ולא ממלכתי. בעקבות הצו סולקו התלמידים והמורים היהודים ממערכת החינוך. משיקולי נוחות הפיקוח על הצעירים היהודים, הותר ליהודים להקים בתי ספר משלהם, שיופעלו על ידי סגל יהודי עבור תלמידים יהודים בלבד. תעודות של בתי ספר אלה לא יוכרו על ידי המדינה הרומנית. כך עברה רומניה מנומרוס קלאוזוס לנומרוס נולוס לגבי יהודים במערכת החינוך.

תחת פיקוח הפדרציה הוקמו בתי ספר מכל הסוגים, יסודיים, תיכוניים לבנים בשמות Cultura A ו-Cultura B ובית הספר התיכון העיוני היהודי (Liceul Teoretic Evreesc) של אלכסנדרו גראור, שהיה יותר עצמאי. עבור הבנות הוקמו בתי הספר התיכוניים Focşăneanu ו-Ana Kreindler. סגל ההוראה הורכב מאותם יהודים שנפסלו מהוראה במוסדות הרומניים וכך זכו בתי הספר התיכוניים למורים רבים ברמה אוניברסיטאית.

עבור החינוך העל-תיכוני הוקמו קולגיום אונסקו, קולגיום אבאסון וקולגיום מרטין ברקוביץ'. בעקבות סילוק הסטודנטים והפרופסורים היהודים מהפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בוקרשט, הגיש ניקולאה קאז'אל בקשה לאפשר לימודי רפואה לסטודנטים היהודים בבית הספר "קריטס", שכונה גם "בית הספר של קאז'אל". הבקשה אושרה ובמקום התנהלו לימודי רפואה ליהודים בלבד, תופעה יחידה במינה באירופה של מלחמת העולם השנייה.

היהודים התקשו למצוא מבנים מתאימים עבור בתי הספר, כי המבנים הקודמים של בתי הספר היהודים, הוחרמו על ידי המדינה. בעיתון הרומני Renașterea Noastră מיום 28 במרץ 1941 התפרסמה רשימה של 16 בתי ספר עיוניים ומקצועיים, שהוחרמו על ידי הממשלה. היהודים אלתרו עבור בתי הספר שלהם כל מיני מבנים, מסעדות, בתי אבות וכדומה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Învățământul particular bucureștean, în anii celui de-al doilea război mondial (ברומנית)
2. ↑  MIHAIL CAFFÉ – MEMORII (ברומנית)
3. ↑  Evrei din România, Breviar biobibliografic, הוצאת הספר, בוקרשט, 2008, עמוד 65. (ברומנית)
4. ↑  Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie עמודים 269-270
5. ↑  Prigoană și rezistență în istoria evreilor din România 1040 - 1944, הוצאת הספר, בוקרשט, 2003, עמוד 213. (ברומנית)
**ג'יגר** (געז **ጊጋር**; נולד ב-1745, מת בערך ב-1832) היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. הוא שלט החל ב-3 ביוני 1821 ועד 18 ביוני 1830, למעט הפסקה של מספר ימים בחודש אפריל 1826 עת באדה מריאם השלישי תפס את השלטון. 

ג'יגר ירש את אחיו, הקיסר יואס השני, בחסותו של מאריה, ראס באגמדיר. מאוחר יותר, ב-1826 הודח ג'יגר מכס השלטון בידי ראס וובה היילה מריאם, והאחרון המליך תחתיו את באדה מריאם השלישי. אולם לאחר ימים ספורים השיב ראס מאריה את המצב לקדמותו, וג'יגר שב אל הכס. 

קיימת אי בהירות באשר לשאלת מוצאו המדויק: בימיו נחשב אמנם לבנו של הקיסר ייאסו השני, אולם יש הסוברים כי היה נצר לקיסר פאסילידס בדרך אחרת. 

לפי כתביו של סמואל גובאט, לימים הבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים, אשר ביקר בגונדר ב-1830, ונפגש עם ג'יגר בארמונו בפאסיל גמב, היה הקיסר נזיר במשך שנים רבות. גובאט ציין כי:

> 
> "הוא (הקיסר) מתגורר בבית עגול קטן, שנבנה על-ידי יואס, על גבי הריסות חלק מהארמון שהוקם על-ידי הפורטוגזים...".
> 
> 
> 
> 

עוד ציין גובאט את מצבו העגום של הקיסר ואת חוסר סמכויותיו, דבר שאפיין את קיסרי תקופת השופטים. הוא עמד על כך שהקיסר היה תלוי לחלוטין מבחינה כלכלית במצביאים שהעניקו לו חסות, ואף סיפר כי הוא, גובאט, העניק לו במתנה את ספרי הבשורה ומעשי השליחים מתורגמים לאמהרית, אך הקיסר ביקש להחזירם תמורת מתנה "שימושית יותר", דוגמת בגד או בד משי. 

ב-1830 הודח ג'יגר סופית מכהונתו על ידי ראס דורי, יורשו אל מאריה. גובאט ציין ב-26 בנובמבר 1832 כי נודע לו שג'יגר מצא את מותו בהרעלה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ethiopia, the unknown land, Stuart Munro-Hay, I.B.Tauris publishers, 2008 מסת"ב 9781860647444. עמ' 109.

| השושלת הגונדרית |
| --- |
| תקופת התחייה | פאסילידס • יוהנס הראשון • ייאסו הראשון • יסחק ייאסו • ייאסו הראשון • תקלה היימנות הראשון • עמדה ציון • תקלה היימנות הראשון • טאוופלוס • נאבחנה יוהנס • טאוופלוס • יוסטוס (אינו מהשושלת) • דווית השלישי • בקפה • ייאסו השני • חאזקאיס • ייאסו השני • יואס הראשון |
| תקופת השופטים | יוהנס השני • תקלה היימנות השני • סוסניוס השני • סלומון השני • תקלה גיורגיס הראשון • ייאסו השלישי • תקלה גיורגיס הראשון • חאזקאיס • תקלה גיורגיס הראשון • באדה מריאם השני • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • יונס • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • דמטריוס תקלה גיורגיס הראשון • דמטריוס • אגוולה ציון • יואס השני • ג'יגר • באדה מריאם השלישי • ג'יגר • ייאסו הרביעי • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל |
| האימפריה האתיופית |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**יואס השני** | **קיסר אתיופיה** 3 ביוני 1821 - אפריל 1826 | **הבא**:**באדה מריאם השלישי** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**באדה מריאם השלישי** | **קיסר אתיופיה** אפריל 1826 - 18 ביוני 1830 | **הבא**:**ייאסו הרביעי** |
אריך טייך עם תזמורת חיל האוויר, שנות ה-50
**תזמורת חיל האוויר** היא תזמורת קלה (בדומה להרכב ביג בנד) אשר הוקמה בשנת 1948 על ידי המוזיקאי והמנצח אריך טייך שהיה מייסדה ומפקדה הראשון של התזמורת במשך 35 שנה.

במאי 1948 ייסד טייך את תזמורת חיל האוויר. הסולנית הראשונה של התזמורת הייתה כרמלה ביזמן-קורן. התזמורת הופיעה בבסיסי חיל האוויר, במסדרי כנפיים, במועדון לחיילים "תיבת נח" ועוד. כבר בשנותיה הראשונות גיבשה התזמורת את סגנונה שהושפע מסגנון הג'אז וכללה גם שירי לכת, שירים פופולריים ואלתורים. בין היתר, ניגנה התזמורת גם במסיבות ובאירועים חגיגיים של חיל האוויר. אריק טייך המשיך לנצח על התזמורת עד מותו ב-1983. לאחר מכן ניצח על התזמורת ננסי ברנדס, שעשה זאת במשך 13 שנים.

בדומה ללהקות הצבאיות האחרות, גם תזמורת חיל האוויר עברה בהופעותיה מבסיס לבסיס ברחבי ישראל, סיני, יהודה ושומרון וחבל עזה.

מוזיקאים ידועים רבים ניגנו בתזמורת חיל האוויר, חלקם כחיילי מילואים. ביניהם, אהרלה קמינסקי, ירון גוטפריד, דני גוטפריד, אודי שפילמן, איציק בדר, איתמר לובצקי, שי כץ, איתן מסורי, אלכס וייס, אלון הלל, ארז נץ, אריה וולניץ, דוד קריבושי, עומר אביטל, דודי לוי, כרמלה קורן, מישה סגל, משה לוי, עדנה גורן, רינת גבאי, פרדי דורה, נועם וזאנה, יעל נעים, ערן ראמי ואילן רכטמן.

כיום, בנויה תזמורת חיל האוויר ממספר הרכבים המנגנים ושרים בסגנונות שונים, כגון מוזיקה אתנית, מוזיקת עולם ורוק אנד רול. בשנות האלפיים בלטו בהופעותיהם בה המוזיקאים שי גבסו, סשה גרישקוב ונעמה לוי - יוצאי התוכנית "כוכב נולד".

קישורים חיצוניים
----------------

* ערב בידור עם תזמורת חיל האוויר - 1973, אתר רשות השידור, סרטון באתר יוטיוב
* תזמורת חיל האוויר, באתר "שרים במדים"
* תזמורת חיל האוויר, סרטון באתר יוטיוב
* תזמורת חיל האוויר, מנצח אריך טייך (1970) (dailymotion.com/video)

הערות שוליים
------------

1. ↑  *ראיון עם כרמלה קורן, הישראלית הראשונה באירוויזיון*, נבדק ב-2023-01-07

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007301813205171
* MusicBrainz: 09b7ed6a-54ef-42a0-a80b-05c802379278
* VIAF: 149466787
* WorldCat (עם VIAF): 149466787

 |
**עד סוף העולם** (בבורמזית: **ကမ္ဘာမကျေ**, באנגלית: **Kaba Ma Kyei**) הוא ההמנון הלאומי של מיאנמר.

ההמנון הולחן ונכתב על ידי סאיה טין ואומץ כהמנון רשמי ב-22 בספטמבר 1947. הוא מורכב משני חלקים, הקטע הראשון, בסגנון בורמזי מסורתי, ולאחריו מעבר לתזמורת פילהרמונית בסגנון מערבי.

מילות השיר
----------

### בורמזית

ကမ္ဘာမကျေ၊ မြန်မာပြည်၊
တို့ဘိုးဘွား အမွေစစ်မို့ ချစ်မြတ်နိုးပေ။
ပြည်ထောင်စုကို အသက်ပေးလို့ တို့ကာကွယ်မလေ၊
ဒါတို့ပြည် ဒါတို့မြေ တို့ပိုင်နက်မြေ။
တို့ပြည် တို့မြေ အကျိုးကို ညီညာစွာတို့တစ်တွေ
ထမ်းဆောင်ပါစို့လေ တို့တာဝန်ပေ။ အဖိုးတန်မြေ။

### תעתיק IPA

gəbà mətʃè mjəm
do̰ bó bwá ʔəmwè siʔmo̰ tʃʰiʔ mjaʔ nó bè
pjì dàuN zṵ gò ʔəθeʔ pé lo̰ do̰ kà gwɛ̀ məlè
dà do̰ pjè
do̰ pjè do̰ mjè ʔətʃó gò
ɲì ɲà zwà do̰ dədwè tʰáN sʰàuN bà so̰ lè
do̰ ta waN pe ʔəpʰó dàN mjè

### תרגום חופשי לעברית

הצדק והעצמאות ניצחו

בארצנו, במולדתנו

בה שולטת מדיניות של שוויון ללא דופי

והעם חי בשלווה

לארצנו, למולדתנו

אנו נשבעים בזאת

לשמר את האחדות והתרבות לנצח נצחים

עד התפרצות סוף העולם, תחי מיאנמר!

כי היא ירושת אמת מאבות אבותינו, אותה אנחנו אוהבים ומעריכים.

נילחם ואת חיינו נקריב למען האיחוד,

זו היא ארצנו, זו היא מולדתנו

למען שגשוגה, נירתם למשימה, רואים אנו זאת כחובה,

לעמוד כולנו כאחד על אדמתנו היקרה.

ראו גם
------

* דגל מיאנמר
* סמל מיאנמר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנון מיאנמר** בוויקישיתוף

| המנוני מדינות אסיה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה הסינית • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • כורדיסטן • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה • תאילנד • טורקיה • תימן | אסיה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: bc82cc0c-9206-47a5-9d16-33a9698454af

 |
**חרטומית בנגלית** (שם מדעי: *Rostratula benghalensis*) היא מין של עוף מים ממשפחת המקוריתיים שבסדרת החופמאים. החרטומית מצוי בביצות לאורך אפריקה, דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה. לעיתים היא חולפת בישראל.

החרטומית היא עוף קטן באורך 25 עד 28 סנטימטרים, והיא דומה לבני הסוג חרטומית ממשפחת החרטומניים. היא בעלת מקור ארוך, עיניים גדולות מוקפות בטבעת שחורה שסביבה כתמים לבנים מוקפים פסים שחורים. שאר הפנים והצוואר בעלי גוון חום ערמוני, הבטן לבנה והגב והכנפיים אפורים בהירים עם סרטוטים מעליהם. בניגוד לזכר הנקבה גדולה יותר אך גם חיוורת יותר בצבעיה הבהירים שצבעם אפור-בהיר, צבעים העוזרים להסוואתה בינות לצמחייה והבוץ.

החרטומית נוהגת לדשדש במים רדודים בבוץ ובהם לחפש חרקים, סרטנים קטנים, תולעים ורכיכות וגם מזרעים והמקור הארוך והדק מותאם לשלוף יצורים במהירות מהבוץ. היא חיה בבדידות או בזוגות ולעיתים בקבוצות קטנות של עד 12 פרטים.

החרטומית מקננת על גבי צמחייה ליד גדת נהר או בריכה כשתקופת הרבייה היא בין אפריל ליולי. בניגוד למרבית העופות, הנקבה היא זו שמזדווגת עם זכרים רבים, אשר מטפלים בצאצאים במקומה. הצעירים מתחילים לגדל פלומה כהה ומאבדים אותה בבגרותם. אבותיהם מטפלים ומזינים אותם ואף מעופפים איתם, צמודים מתחת לכנפיהם.

תת-מינים
--------

* *Rostratula benghalensis australis*
* *Rostratula benghalensis benghalensis*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרטומית בנגלית** בוויקישיתוף
* חרטומית בנגלית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חרטומית בנגלית באתר הרשימה האדומה של IUCN
**חריסטוס ארדיזוגלו** (ביוונית: **Χρήστος Αρδίζογλου**; נולד ב-25 במרץ 1953) הוא כדורגלן עבר יווני יליד ירושלים ששיחק בעמדת הקיצוני. שחקן נבחרת יוון לשעבר.

קריירת מועדונים
---------------

ארדיזגלו נולד בירושלים, למשפחת פליטים יוונית-נוצרית שנמלטה לישראל במהלך מלחמת יוון–טורקיה, וכשהיה בן 5 היגר בחזרה עם משפחתו ליוון. שם גדל בשכונות העוני של עיר הבירה אתונה, שיחק כדורגל עם חבריו לשכונה בשעות הפנאי, עד שיום אחד צד את עיניהם של אנשי מועדון הכדורגל אפולון אתונה.

בגיל 13 הצטרף לקבוצת הנערים של המועדון, ובגיל 18 הצטרף לקבוצה הבוגרת של המועדון. בעונתו השנייה במועדון, ארדיזוגלו הפך לשחקן הרכבב במועדון והוסט מעמדת המגן השמאלי לעמדת הקיצוני. בעונה זו, היה מהמצטיינים בקבוצה וסייע לה לעלות לליגת העל.

ביולי 1974 ניהל משא ומתן עם פנאתינאיקוס, אך לבסוף חתם בא.א.ק. אתונה תמורת 5 מיליון דרכמה ושחקן שעשה את הדרך ההפוכה. ארידוזגלו שיחק במדי א.א.ק. 11 עונות וזכה עם הקבוצה בשני אליפויות ושני גביעים, כאשר בעונת 1977/1978 זכה עם המועדון בדאבל. בקיץ 1985 חזר לעונה אחת באפולון אתונה ואחרי עבר לעונת פרישה באטרומיטוס.

### קריירת אימון

בין לבין שימש כמאמן אפולון אתונה היוונית, בעונת 1998/1999 וסיים את תפקידו בתחילת העונה שאחריה.

נבחרת יוון
----------

ב-24 בספטמבר 1975 ארדיזוגלו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון בתיקו 1–1 נגד רומניה. ב-29 באוקטובר 1978 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 4–1 נגד הונגריה.

חיים אישיים
-----------

אחרי פרישתו הצטרף למשטרת יוון בה שירת עד שנת 2017.

תארים
-----

א.א.ק אתונה
* ליגת העל היוונית: 1977/1978, 1978/1979
* הגביע היווני: 1977/1978, 1982/1983

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**ויקטוריה בוך** (22 ביוני 1954 - 21 ביוני 2009) הייתה כימאית ישראלית, פרופסור באוניברסיטה העברית ופעילת שמאל. מומחית לכימיה תאורטית ובחקר המבנה המולקולרי של מים וקרח.

ביוגרפיה
--------

נולדה ב-22 ביוני 1954 בווילנה. אמה, תמרה בוך, הייתה בלשנית שהתמחתה בשפות ליטאיות ובבלשנות השוואתית, ואביה, אלפרד בוך, היה פיזיקאי. זמן קצר לאחר מכן משפחתה עברה לרוסיה, ועלתה לישראל בשנת 1968. החלה ללמוד כימיה באוניברסיטה העברית כשהייתה בת 17 וסיימה את התואר הראשון טרם גיוסה לצבא. שירתה בצה"ל כקצינת קשר. לאחר שחרורה המשיכה בלימודיה וסיימה תארים שני ושלישי באוניברסיטה העברית, בהנחיית פרופסור בני גרבר. בתחילת שנות השמונים עשתה פוסט דוקטורט באוניברסיטת הרווארד ולאחר מכן לימדה באוניברסיטת אילינוי. בשנת 1992 שבה לארץ והצטרפה לסגל האוניברסיטה העברית. בשנת 2000 מונתה לפרופסור מן המניין. בארץ עסקה בוך בחקר המבנה המולקולרי של המים והקרח וכן בתכונות של צורונים הנספחים על פני השטח של קרח ומים, והייתה בין התאורטיקנים המובילים בעולם בתחום זה.

עם שובה לישראל, הייתה בוך פעילה מובילה בהתארגנויות שמאל רבות. כתבה במגזינים שונים בישראל ומחוצה לה על ענייני היום. הייתה חברה בארגון מחסום Watch, בנשים בשחור ובוועד הישראלי נגד הריסת בתים ועבדה עם רופאים לזכויות אדם. בשנת 2004 הקימה את אתר האינטרנט "מגזין הכיבוש", שנהפך לאחת מהבמות המרכזיות לכתבי השמאל בישראל. בנוסף כתבה מאמרים פובליצסטים בנושאי היום במגוון במות, בהן בכתב עת Nature.

בוך הייתה נשואה לרון אלבר, גם הוא פרופסור לכימיה, והתגרשה ממנו בשנות התשעים. הייתה אם לבת אחת, הסופרת דסי אלבר. נפטרה ב-21 ביוני 2009 ממחלת הסרטן.

לאחר פטירתה הוציא כתב העת Journal of Physical Chemistry של ה-American Chemical Society חוברת מיוחדת לזכרה. כנס ה-Gordon Research Conference בנושא מים יוקדש לזכרה.

מספריה
------

* **מצבים מעוררים ויברציונית**, 1984

* **Water in confining geometries**, Springer, 2003 (co-editor)

קישורים חיצוניים
----------------

* Israeli concern about Palestinian suffering, ויקטוריה בוך, כתב עת Nature
* כנס לזכרה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260890105171
* ISNI: 0000 0004 0255 6010
* VIAF: 298463096
* WorldCat: viaf-298463096

 |
**חֶריט קלֵירֶקופר** (בהולנדית: **Gerrit Kleerekoper**; ‏ 15 בפברואר 1897 - 2 ביולי 1943) היה מאמן התעמלות יהודי-הולנדי, שהוביל את נבחרת התעמלות הנשים של הולנד לזכייה במדליית הזהב באולימפיאדת אמסטרדם ואת נבחרת הגברים למקום שמיני באותה אולימפיאדה. הוא נרצח בשואה כמו כל המתעמלים היהודים שאימן באולימפיאדה זו, פרט לאחת.

קורות חיים
----------

קלירקופר היה לוטש יהלומים ומורה במקצועו. קלירקופר שאימן את נבחרת ההתעמלות ההולנדית לגברים, לקח על עצמו לאמן גם את נבחרת הנשים ההולנדית, באולימפיאדת אמסטרדם. הייתה זו הפעם הראשונה במשחקים האולימפיים שהתעמלות נשים הופיע כמקצוע אולימפי. שלא כנהוג כיום, התבצעו התחרויות במרחב פתוח, ובהתעמלות הנשים לא היו תחרויות אישיות, אלא תחרות קבוצתית אחת בלבד. נבחרת הנשים שכללה 5 נשים יהודיות (אנה דרזדן-פולק, סטלה בליץ-אחסטריבה, הלנה קלוט-נורדהיים, יודיק טיימנס-סימונס ואלקה דה לוי), זכתה במדליית הזהב ונבחרת הגברים שמנתה 8 מתעמלים, ביניהם 3 יהודים (אליאס מלקמן, מוזס יעקובס וישראל ויינסחנק) סיימה במקום השמיני.

ב-1943 נרצח חריט קלירקופר ביחד עם אשתו קטיה ובתו אליזבת בסוביבור. בנם הגדול לינדרט נספה כמה ימים לאחר מכן באושוויץ. מבין חמש חברות נבחרת ההתעמלות היהודיות שאימן קלירקופר, ארבע נספו בשואה (דרזדן-פולק, בליץ-אחסטריבה, קלוט-נורדהיים ותמנס-סימונס), ורק אחת, דה לוי, שרדה.

על שמו של קלירקופר נקראת תחרות התעמלות שנתית הנערכת באמסטרדם. 

בשנת 1997 הונצחו קלירקופר ובנות הנבחרת ביד לאיש הספורט היהודי, במכון וינגייט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חריט קלירקופר** בוויקישיתוף
* הנצחתם של חריט קלירקופר ונבחרת השנים שאותה אימן, באתר יד ושם
* דף זיכרון לזכר קלירקופר ומשפחתו באתר ההנצחה ליהודי הולנד.
* דף הנצחה לקלירקופר וליהודיות מבין נבחרת המתעמלות ההולנדית ב-1928 באתר היכל התהילה לספורטאי היהודי.
**ארנסט שיינפלד** (בפולנית: **Ernest Schönfeld**) היה שחיין, קופץ למים ושחקן כדורמים פולני-יהודי, אלוף ושיאן פולין בשחייה ואלוף פולין בקפיצה ממגדל (1925).

ביוגרפיה
--------

שיינפלד התאמן בקבוצת מכבי קרקוב.

באליפות פולין השנייה שנערכה בקרקוב ב-2 בספטמבר 1923 זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא פולין חדש של 3:38.4 דקות ובמדליית ארד במשחה שליחים 4x45.2 מטר.

באליפויות פולין שנערכ בשנים 1925–1928 זכה 4 פעמים ברציפות במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב.

ב-1925 זכה במדליית זהב בקפיצה ממגדל.

בשנות ה-20 של המאה ה-20 שיחק כדורמים וזכה עם קבוצתו בתוארי אליפות פולין.

קישורים חיצוניים
----------------

* דעואל שורץ, לפני שהכל נחרב, באתר ynet, 28 באפריל 2014
* VI-te pływackie zawody pływackie o mistrzostwo Polski, Sport Wodny. Nr 12, s. 225, 30 sierpnia 1927 (בפולנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Szkolnictwo - 1923 (בפולנית)
2. ↑  Zawody pływackie o mistrzostwo Polski, Stadjon. Nr 19 (23), s. 12-14, 5 września 1923 (בפולנית)
3. ↑  ל. סלומון, היהודים בספורט בקראקוב, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח – המרכז לטכנולוגיה חינוכית
**ארנסט שוסון** (בצרפתית: **Ernest Chausson**;‏ 20 בינואר 1855 – 10 ביוני 1899) היה מלחין צרפתי.

קורות חייו
----------

שוסון למד משפטים ובתום לימודיו היה לעורך דין בבית הדין לערעורים, אך מעולם לא השלים את תקפת ההתמחות המעשית. בגיל 25 נכנס ללמוד בקונסרבטואר של פריז והיה תלמידם של ז'יל מאסנה ו- סזר פרנק. בשלב זה הספיק כבר לחבר כמה קטעים לפסנתר ושירים אחדים, אבל כתבי היד הראשונים שהשתמרו הם אלה, שמאסנה תיקן.

בשנים 1882 ו-1883 יצא אל פסטיבל ביירוית, בפעם הראשונה עם ונסן ד'אנדי לחזות בהצגת הבכורה של פרסיפאל, ובפעם השנייה עם כלתו הטריה, ז'אן אסקודיה.

משנת 1886 עד מותו היה מזכיר האגודה הלאומית למוזיקה. הוא קיבל רבים מן האליטא האמנותית של פריז בסלון שלו, ביניהם פורה, דביסי, מלארמה, טורגנייב, אלבניס ומונה. כמו כן יצר אוסף חשוב של אמנות אימפרסיוניסטית.

מקובל לחלק את יצירתו לשלוש תקופות. בראשונה ניכרת השפעתו המובהקת של מאסנה והיא מאופיינת במלודיות זורמות ואלגנטיות. השנייה מתחילה בשנת 1886 ומצטיינת באופי דרמטי יותר. תקופה זו יצאה נשכרת מקשריו עם החוג האמנותי שבו חי ופעל. התקופה השלישית התחילה עם מות אביו בשנת 1894 ובולטת בה השפעתם של המשוררים הסימבוליסטיים והספרות הרוסית שקרא, בעיקר מיצירות טורגנייב, דוסטויבסקי וטולסטוי.

ביצירתו ניכרת השפעתן של מאסנה, פרנק, ריכרד וגנר ויוהנס ברהמס והיא מגשרת על הפער שבין מאסנה ופרנק לדור הבא של מלחינים צרפתיים, כמו דביסי.

בגיל 44 נהרג בתאונת אופניים. נקבר בבית הקברות פר לשז בפריז.

יצירותיו של שוסון הן בעיקר יצירות קאמריות ושירים, שהידוע בהם הוא "Chanson Pepetuelle" לקול בליווי חמישיית פסנתר. כמו כן, שוסון כתב גם סימפוניה אחת.

יצירתו המפורסמת ביותר והמנוגנת לעיתים תכופות גם בימינו היא הפואמה לכינור ותזמורת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנסט שוסון** בוויקישיתוף

* ארנסט שוסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ארנסט שוסון, באתר ספוטיפיי
* ארנסט שוסון, באתר AllMusic (באנגלית)
* ארנסט שוסון, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ארנסט שוסון, באתר Discogs (באנגלית)
* ארנסט שוסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ארנסט שוסון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* *Hymne védique* Chorus accompanied by orchestra, op. 9 Vocal Score (Paris: Hamelle, 1886) From Sibley Music Library Digital Scores Collection
* *Mélodies pour chant et piano*, op. 2 (Paris: J. Hamelle, 1890) From Sibley Music Library Digital Scores Collection
* *Les Vêpres du Commun des saint*, op. 31 (Paris: Editions de la Schola Cantorum, 1907) From Sibley Music Library Digital Scores Collection
* Recording of Piano Trio in G minor Op. 3


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007270905205171
* BIBSYS: 1036853
* BNE: XX975979
* BnF: cb13892419t (data)
* CANTIC: a10779723
* CiNii: DA0525471X
* GND: 118669168
* ISNI: 0000 0001 2280 1579
* LCCN: n81003169
* LNB: 000028377
* MusicBrainz: dbe921e2-a7a7-4d4c-b2f8-109da1cd1e3a
* NDL: 00620484
* NKC: js20020318004
* NLA: 35558509
* NLK: KAC201108487
* NLP: A25685144
* NSK: 000466990
* NTA: 06997859X
* RERO: 02-A000034558
* SELIBR: 278097
* SNAC: w65q4xvh
* SUDOC: 027373789
* Trove: 995495
* VIAF: 54332065
* WorldCat: lccn-n81003169

 |