recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ה**בורזוי** (ברוסית: **Русская псовая борзая,** נהגה: russkaya psovaya borzaya) הוא כלב ציד גדול ממשפחת כלבי הרוח הניחנים במהירות ריצתם ובכושר ראייתם החדה. מוצא הגזע ברוסיה.

היסטוריה של הגזע
----------------

הבורזוי הוא כלב מגזע עתיק יומין שהופיע כבר במאה ה-11. הוא התגלה ככלב ציד יעיל ביותר והאצולה הרוסית הוקירה אותו על כך. האצילים בעלי הרכוש הרב יכלו להמיר כלב בורזוי אחד בשטחי אדמה נרחבים או בכפר שלם על תושביו הכפופים להם. נוצרה גם שפה המיועדת לכלבים אלו של פקודות לכלבים ותאור המראה המיוחד להם שנשתמר עד היום ומאפיין את הקשר בין הכלב לבעליו.

צורת הציד הנפוצה הייתה שחרור כמות גדולה של כלבי ציד כמו פוינטרים באזור הציד המיועד על מנת להבריח את בעלי החיים הניצודים לעבר הציידים שחיכו על סוסיהם. תפקידם של הבורזואים היה לרדוף ולתפוס את החיות ששרדו והצליחו לברוח. בדרך כלל החזיק הבורזוי את החיה בחיים עד שבעליו הגיע והרג אותה בירייה.

במהפכת 1917 עם שריפת האחוזות ורצח בני האצולה, הרגו האיכרים המתקוממים גם את רוב כלבי ההבורזוי שהיוו סמל למעמד האצולה. מעטים מהם הוברחו לאירופה ובעיקר לשווייץ, שם המשיכו לשמור על טוהר הגזע. לאחר שנרגעו הרוחות חזרו הבורזואים לרוסיה והפכו לנכס מוגן. במלחמת העולם השנייה קיבלה בעלת בית גידול לבורזואים במוסקבה מזון משובח עבור כלביה כאשר סביב גוועו אנשים ברעב. הבורזואים מעולם לא חזרו למעמדם הרם כבתקופה שלפני מהפכת אוקטובר. כיום הם נפוצים באירופה (שם הם נחשבים לצאצאיהם הישירים של כלבי האצולה הרוסית), בארצות הברית ובקנדה (עם תקן גזע מעט שונה מהתקן האירופי).

בורזוי

הבורזוי בישראל
--------------

לארץ הגיעו רוב הבורזואים עם העולים מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. בגלל אופיו הלא מוכר ובגלל שאינו כלב שמירה או כלב שעשועים, לא התאקלם הבורזוי בארץ.

לקריאה נוספת
------------

* Borzois, Gail C. McRae, T.F.H Publications Inc 1990
* The Borzoi, By John Gordon, John Bartholomew &Son Ltd, 1973

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בורזוי** בוויקישיתוף
* החוג הישראלי לכלבי רוח-בורזוי
* פטקינג מדריך כלבים-בורזוי
* BORZOI CLUB OF AMERICA(הקישור אינו פעיל)
* AKC(הקישור אינו פעיל)
* BORZOI CANADA(הקישור אינו פעיל)
* ההתאחדות הישראלית לכלבנות
* בורזוי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4281940-4

 |
**בורווסטניק** הוא מועדון כדורסל מהעיר לנינגרד, שהתקיים בשנים 1936 - 1971. זכתה פעמיים באליפות ברית המועצות בכדורסל בשנים 1938, 1940.

היסטוריה
--------

מועדון הכדורסל "בורווסטניק" זכה פעמיים באליפות ברית המועצות והוא המועדון המעוטר ביותר בלנינגרד אחרי "ספרטק".

הקבוצה נוסדה בשנת 1936 על בסיס של איחוד התאגידים ואגודות המסחר (Союза Кооперации и Госторговли, СКиГ). קבוצות הגברים ונשים צוותים השתתפו בעונות הבכורה של אליפות ברית המועצות (1937). באותה שנה, קבוצת הגברים סיימה במקום החמישי ובעונות 1938 ו-1940 לא ספגה אף תבוסה וזכתה באליפויות.

אחרי מלחמת העולם השנייה, הקבוצה שיחקה בליגת העל תחת השם LETI (1951-52), "נאוקה" (1953-1954) ולבסוף, חזרה לשמה הקודם "בורווסטניק" (1955-1961). ההישג הטוב ביותר אז היה מקום 4 באליפות הלאומית ב-1958. ב-1971 הקבוצה השתתפה בפעם האחרונה באליפות ברית המועצות, בעוד קבוצת הנשים המשיכה להשתתף באליפויות המדינה עד שנות התשעים.

מ-1936 עד 1954 מאמן קבוצת הגברים וגם קבוצת הנשים היה מיכאיל קרוטיקוב.

תארים
-----

* אליפות ברית המועצות: 1938, 1940

ראו גם
------

* בורווסטניק לנינגרד (כדורסל נשים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Баскетбол: Справочник / авт.-сост. З. А. Генкин, Е. Р. Яхонтов. — М.: Физкультура и спорт, 1983. — С. 171.
**אנטוניו פריולי** (באיטלקית: **Antonio Priuli**; ‏ 10 במאי 1548 - 12 באוגוסט 1623) היה הדוכס ה-94 של ונציה. פריולי כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-7 במאי 1618 ועד פטירתו.

קורות חיים
----------

אנטוניו פריולי נולד בוונציה לג'רולאמו פריולי ולאליזבטה קאפלו. בצעירותו היה פריולי מלח וחייל בצבא לה סרניסימה ועשה חיל בשירותו הצבאי. פריולי נשא לאישה את אלנה בארבאריגו, בת למשפחת אצולה עשירה, ולבני הזוג נולדו 14 ילדים.

בשנת 1618 התמנה פריולי לפרוודיטורה של וגליה. לאחר מותו הפתאומי של קודמו, הדוג'ה ניקולו דונאטו, 35 ימים לאחר בחירתו, נקרא פריולי מוגליה לוונציה על מנת שייבחר לדוג'ה.

פריולי נבחר ב-17 במאי 1618, ארבעה ימים לאחר מותו של דונאטו. הבחירות נערכו במהירות (לא אופיינית) בשל החשש ליציבותה של לה סרניסימה. באותה עת ניסה שגריר ספרד להביא לנפילת הרפובליקה ובמקביל הצי הספרדי התקרב אל העיר. תוך ניסיון לתפוס את הקושרים נאסרו מאות תושבים זרים שהתגוררו בעיר. אמנם הקושרים נתפסו, אולם ככל הנראה גם חפים מפשע רבים נתפסו ועונו עד שהודו בריגול, כאשר בפועל לא היו מרגלים. אחד מהמוצאים להורג בלא עוול בכפם היה אנטוניו פוסקריני, אשר הוצא להורג ב-21 באפריל 1621 לאחר שביקר באירוע בשגרירות ממלכת אנגליה.

בראשית 1622, לאחר שנתפסו הקושרים הופסק המצוד אחריהם, וחלק משמות החפים מפשע שהוצאו להורג טוהרו בהצהרה של הדוג'ה שניתנה ב-16 בינואר 1623.

פריולי נפטר ב-12 באוגוסט 1623 בעקבות מחלה. בשל מחלתו, לא השתתפה ונציה במלחמת שלושים השנים שהחלה בשנת 1623.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו פריולי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 143808370
* ISNI: 0000 0001 1683 3451
* NKC: pna2012736818
* SUDOC: 202659585
* ULAN: 500354105
* VcBA: 495/30323
* VIAF: 89129105
* WorldCat: viaf-89129105

 |
**אנטוניו צ'סטי** (באיטלקית: **Antonio Cesti**, הוטבל ב-5 באוגוסט 1623 - 14 באוקטובר 1669), הידוע כיום בעיקר כמלחין איטלקי מתקופת הבארוק, היה גם זמר טנור ונגן עוגב. הוא נחשב למלחין האיטלקי המהולל ביותר בדורו.

חייו
----

צ'סטי נולד בארצו ולמד אצל כמה מוזיקאים מקומיים. ב-1637 הצטרף למסדר הפרנציסקנים. בתקופת שהותו בוולטרה החל לגלות יתר עניין במוזיקה חילונית, כנראה הודות לחסותה של משפחת מדיצ'י רבת העוצמה. כאן גם בא במגע עם סלבטור רוזה, שכתב ליבריות לכמה מן הקנטטות של צ'סטי. בשנת 1650 
הביאה ההתנגשות בין ייעודו של צ'סטי כנזיר לבין הצלחתו כזמר ומלחין אופרות לידי נזיפה רשמית. ב-1652 התקבל לחצר הארכידוכס פרידריך קרל מאינסברוק. אחרי שכיהן במשרה אי שם בפירנצה כמאסטרו די קאפלה (מנצח תזמורת), נכנס בשנת 1660 לקאפלה של האפיפיור. בשנת 1666 התמנה לסגן קאפלמייסטר בווינה. צ'סטי מת בוונציה ב-1669.

מוזיקה
------

צ'סטי ידוע בעיקר כמלחין אופרות. החשובות ביותר ביניהן הן "הדון" (ונציה, 1663),Il Pomo d'oro (וינה, 1668) ו"אורונטאה" (1656). "איל פומו ד'אורו" ("תפוח הזהב") בוצעה לכבוד כלולות הקיסר ליאופולד הראשון. היא הייתה משוכללת הרבה יותר מן האופרות הוונציאניות של אותם ימים וכללה תזמורת גדולה, קטעי מקהלות רבים וכל מיני מתקנים מכניים, ששימשו להצגת אלים היורדים מן השמיים ("דאוס אקס מאכינה"), קרבות ימיים וסערות. "אורונטאה" חזרה לבמה שבע-עשרה פעמים בשלושים השנים הבאות והייתה לאחת האופרות המוצגות בתכיפות הרבה ביותר ביבשת אירופה באמצע המאה ה-17. אפילו סמיואל פיפס החזיק בעותק של הפרטיטורה.

צ'סטי חיבר גם קנטטות קאמריות והאופרות שלו נודעות בסגנון הזך והמעודן של האריות, המתאימות יותר לביצוע קאמרי בחדרי ארמון מאשר לבימה. הוא כתב בסגנון בל קאנטו של המאה ה-17 ויצירותיו הושפעו מאוד מן הקריירה שלו כזמר מקצועי. כתיבתו המוזיקלית של צ'סטי חבה רבות לטונאליות, שהחלה להופיע אותו זמן.

ראו גם
------

* קלאודיו מונטוורדי, בן זמנו של צ'סטי
* בל קאנטו
* פרנצ'סקו קאוואלי
* אופרת בארוק

לקריאה נוספת
------------

* David L. Burrows. "Antonio Cesti", *Grove Dictionary of Music and Musicians*, ed. L. Macy (accessed December 29 2005), grovemusic.com (subscription access).
* Grout, Donald; Claude Palisca. *A History of Western Music*, 6th edition. W.W. Norton & Company. New York, 2001

.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנטוניו צ'סטי** בוויקישיתוף

* אנטוניו צ'סטי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אנטוניו צ'סטי, באתר Discogs (באנגלית)
* אנטוניו צ'סטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281917205171
* BNE: XX1762317
* BnF: cb13892329v (data)
* CANTIC: a10402652
* CiNii: DA03383008
* GND: 119253933
* ICCU: CFIV078372
* ISNI: 0000 0001 0887 0383
* LCCN: n50000564
* MusicBrainz: 0b6ba06d-69fc-4dde-aa04-145787e91c43
* NKC: kup20000000014486
* NLP: A17376270
* NTA: 095892222
* SELIBR: 302307
* SNAC: w69600hd
* SUDOC: 078092116
* Trove: 1262260
* ULAN: 500353767
* VcBA: 495/113213
* VIAF: 34642826
* WorldCat: lccn-n50000564

 |
**גע גע גע** או בשמו המקוצר **גע גע** הוא משחק ילדים המיועד לקבוצה ומצריך כדור ומשטח ישר.

בעת המשחק, זורקים את הכדור באוויר ונותנים לכדור לפגוע בקרקע שלוש פעמים, באותו הזמן המשתתפים קוראים "נגע גע גע" או לחלופין "אחת שתיים שלוש" בהתאם לקצב פגיעת הכדור בקרקע. לאחר שהכדור פגע בקרקע שלוש פעמים, מותר לגעת בו והמשחק מתחיל. לפי גרסה אחת של המשחק יש לחבוט את הכדור כך שיפגע ברגלי המשתתפים בלבד. מותרות שלוש פסילות, ומצבו של השחקן מוגדר על פי מספר הפסילות שנפסל, בדומה למשחק חולה גוסס מת.

לפי גרסה אחרת המשתתפים זורקים את הכדור זה על זה. כאשר פגע כדור בשחקן ולאחר מכן פגע ברצפה, השחקן יוצא מהמשחק. כאשר שחקן יוצא מהמשחק, כל השחקנים שהוא פסל חוזרים לשחק. מנצח מי שנשאר אחרון (שבהכרח גם פסל את כולם). לפי גרסה זו אסור ללכת עם הכדור, למעט "רגל ציר", כלומר רגל אחת חייבת להישאר על הקרקע עד שהשחקן זורק את הכדור.

כללים נוספים:

* נגיעה כפולה אסורה (הכדור נוגע בשחקן, נוגע ברצפה ושוב בשחקן) ומביאה לפסילה.
* פגע הכדור בשחקן אחד ונתפס על ידי שחקן אחר - יפסל השחקן שזרק את הכדור.
* פגע הכדור בשני שחקנים ואז ברצפה - יפסל השחקן האחרון שבו נגע הכדור.
* כאשר מתמעט מספר השחקנים, ניתן להקטין את המגרש וזאת על מנת להימנע מהתמשכות המשחק יתר על המידה.

ראו גם
------

* מחניים
* כדורגל סיני
* חיי שרה

קישורים חיצוניים
----------------

* איך משחקים "גע גע גע"?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה
**חוק שלילת התארים 1917** (באנגלית: **Titles Deprivation Act 1917**) הוא חוק של הפרלמנט הבריטי שאישר לשלול תוארי אצולה בריטיים מאישים שנלחמו נגד בריטניה או אחת מבעלות בריתה במהלך מלחמת העולם הראשונה.

משפחת המלוכה הבריטית הייתה בעלת מוצא גרמני ובמשך השנים נסיכים ונסיכות רבים מגרמניה נישאו לתוך המשפחה עד שאף שם השושלת, סקסה-קובורג-גותה, היה בבירור שם גרמני. דבר זה היווה בעיה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה כאשר האווירה האנטי-גרמנית בקרב הציבור הבריטי החלה להיות מופנית נגד משפחת המלוכה. לכן, ב-1917, כדי להרחיק את עצמם ממוצאם הגרמני, שינה בית המלוכה את שמו לבית וינדזור ובאופן דומה אינגלזו את שמם קרוביהם הגרמניים שחיו באנגליה. בנוסף, משפחת המלוכה ויתרה על כל תוארי האצולה הגרמניים שהחזיקה בהם.

באופן דומה למצב בבריטניה גם בגרמניה התגוררו קרובי משפחה של משפחת המלוכה שהחזיקו בתוארי אצולה בריטיים. ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת סילק ממסדר הבירית מספר חברים שתמכו בגרמניה ובעלות בריתה, אולם, כדי לשלול מהם את תואריהם, היה צורך בחקיקה של הפרלמנט ולכן ב-1917 נחקק החוק. 

החוק הסמיך את המלך למנות ועדה מחברי המועצה המלכותית שתגיש דו"ח בקשר לאצילים שנלחמו נגד בריטניה ובעלות בריתה, ואכן הוועדה מונתה באותה שנה, הגישה את מסקנותיה בשנה שלאחר מכן ואלה אושרו ב-1919. מכוח האישור האישים הבאים איבדו את תואריהם:

הנסיך קארל אדוארד, דוכס סקסה-קובורג-גותה
* הנסיך קארל אדוארד, דוכס סקסה-קובורג-גותה, נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, החזיק בתארים הוד מעלתו המלכותי נסיך הממלכה המאוחדת ודוכס אולבני.
* ארנסט אוגוסטוס, נסיך הכתר של הנובר, נינו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, החזיק בתארים הוד מעלתו המלכותי נסיך הממלכה המאוחדת ודוכס קמברלנד.
* הנסיך ארנסט אוגוסטוס, דוכס בראונשווייג, בנו של הנסיך ארנסט אוגוסטוס מהנובר, החזיק בתארים הוד מעלתו המלכותי נסיך הממלכה המאוחדת והיה בנוסף הראשון בסדר הירושה לתואר דוכס קמברלנד.
* הנרי טאיפה, ויקונט טאיפה.

החוק התיר ליורש התארים לפנות אל המונרך הבריטי בבקשה שיחזיר לו את תואריו והוא רשאי, לאחר אישור המועצה המלכותית, להחזירם. עד היום אף אחד מן היורשים לא ניצל זכות זאת ופנה בבקשה להחזרת תואריו.

קישורים חיצוניים
----------------

* החוק והמלצת הוועדה לשלילת התארים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* UKPARL: ZnWRhHvS

 |
**חאמרנבטי השנייה** הייתה מלכה מצרית מהשושלת הרביעית. הייתה אשתו ואחותו של הפרעה מנכאורע.

ביוגרפיה
--------

ידוע כי חאמרנבטי הייתה אשתו ואחותו של הפרעה מנכאורע. לטענת מנתון, מנכאורע היה בנו של פרעה בשם ביכריס. לדברי הרודוטוס הוא היה בנו של ח'ופו (חיאופס). אולם על פי עדויות ארכאולוגיות מנכאורע וחאמרנבטי היו בניו של חאפרו, ולפיכך נכדיו של ח'ופו. אמם נקראה חאמרנבטי הראשונה. ישנם רמזים כי חאמרנבטי הראשונה הייתה למעשה בתו של חאפרו, ולפיכך גם אחות מאב של מנכאורע וחאמרנבטי השנייה.

מנכאורע עלה לשלטון לאחר מותו של חאפרו באזור שנת 2532 לפנה"ס, ושלט בין 18 ל-28 שנים. מבין ילדיו השונים של מנכאורע, ידוע בוודאות כי חאמרנבטי הייתה אמו של בנו ח'ונר. בקבר גלארזה, המהווה חלק ממתחם הפירמידות בגיזה, נמצאו פסל וטקסטים המזכירים את חאמרנבטי השנייה לצד חאמרנבטי הראשונה. ייתכן שחאמרנבטי הראשונה החלה בבנייה זו וחאמרנבטי השנייה השלימה אותה. ייתכן והיא נקברה בפירמידה G3a או פירמידה G3b המהוות חלק ממתחם פירמידת מנכאורע.

לקריאה נוספת
------------

* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt. Thames & Hudson. 2006
* Dodson, Aidan and Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Thames & Hudson. 2004
* Grajetzki, Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary, Golden House Publications, London, 2005

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חאמרנבטי השנייה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרידי כתבי מנתון באתר קורטיוס
2. ↑  הרודוטוס, ספר שני, 129.
קציני מטה בחדר המבצעים של מפקד המבואות המערביים
לוחית זיכרון בבית דרבי למפקדת המבואות המערביים
**מפקד המבואות המערביים** במלחמת העולם השנייה היה קצין צי בריטי בדרגת אדמירל, אשר הוא ומטהו הופקדו על ניהול פעולות הצי המלכותי הבריטי בשטחי המים שממערב לאי הבריטי ולאירלנד, ולמעשה הופקדו על ניהול השיירות ששטו באוקיינוס האטלנטי ועל הגנתן מפני התקפות של צוללות גרמניות.

הפיקוד, שהוקם עם פרוץ המלחמה, הוטל על מפקד המחוז הימי של פלימות', אדמירל **מרטין דנבאר-נסמית'** (Martin Dunbar-Nasmith). לאחר נפילת צרפת באביב 1940, שאיפשרה לגרמניה שימוש בבסיסים ימיים בחוף האטלנטי של צרפת, הוסט נתיב השיירות האטלנטיות לבריטניה וממנה למבואות הצפון מערביים שבין צפון אירלנד לאי הבריטי. בעקבות זאת הוחלט להעתיק את מיקומו של מטה הפיקוד מפלימות' לליברפול, ששימשה כנמל ראשי לשיירות האטלנטיות וכבסיס מרכזי לאוניות הצי המלכותי שליוו אותן. ב-7 בפברואר 1941 נפתח מטה הפיקוד במרתף בית דרבי בליברפול, עם מרכז פיקוד משני בעיר דרי שבצפון אירלנד. באותה עת עבר לליברפול גם מטה להק 15 של חיל האוויר המלכותי (חלק מפיקוד החופים של החיל, שהיה שותף ללחימה נגד הצוללות הגרמניות). במרתף בית דרבי הוקם מרכז פיקוד מבוצר בבטון וחסין מפני הפצצות על פני שטח של כ-4,600 מטר מרובע.

ב-17 בפברואר 1941 החליף אדמירל סיר **פרסי נובל** (Percy Noble) את דנבאר-נסמית' כמפקד המבואות המערביים. בשנה וחצי שלאחר מכן הקים נובל בסיסים לקבוצות הליווי של הצי לשיירות האטלנטיות בגרינוק בשפך המערבי של נהר הקלייד בסקוטלנד ובדרי שבצפון אירלנד (בנוסף לבסיס שבליברפול) וכן מתקני אימון לאוניות הצי ששירתו בקבוצות אלו.

ב-19 בנובמבר 1942 מונה אדמירל **מקס הורטון** כמפקד המבואות המערביים, ושירת בתפקידו עד לסגירת הפיקוד ב-15 באוגוסט 1945. למנהיגותו היה חלק חשוב בהבסתו של איום הצוללות הגרמניות על ספנות בעלות הברית. הוא הגדיל את מספר כלי השיט המלחמתיים שהיו מאורגנים במסגרת קבוצות סיוע - בנפרד מכלי השיט שהיו צמודים לכל שיירה לשם הגנתה - והשתמש בהן כדי לתגבר שיירות שהותקפו על ידי צוללות גרמניות. העובדה שקבוצות הסיוע לא היו צמודות לשיירה מסוימת איפשרה הן גמישות טקטית, באופן שהן היו יכולות להקצות כלי שיט למרדף ממושך אחרי צוללות שאותרו עד אשר נאלצו צוללות אלו לצוף על פני המים.

לאחר המלחמה ופירוק מפקדת המבואות המערביים חזר בית דרבי לשימוש אזרחי. לימים הוקם במרתפו **מוזיאון המבואות המערביים**, המספר את סיפור פעולת המפקדה במהלך הקרב על האוקיינוס האטלנטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר מוזיאון המבואות המערביים
* מפקד המבואות המערביים באתרו של מקנזי גרגורי

הערות שוליים
------------

1. ↑  שטח המבואות המערביים הוגדר כמשתרע בין קו הרוחב של חוף צפון האי הבריטי וקו הרוחב של חופו הדרומי ומערבה עד קו האורך 30 מערב.
כרזת גיוס של מרכז המפקד לשרות העם
**מפקד העם** היה מערכת לגיוס כללי ביישוב סמוך להקמת מדינת ישראל.

מפקד העם, ששמו הרשמי היה "**המפקד לשרות העם**", היה מערכת לגיוס כללי ביישוב בתקופה שבין כ"ט בנובמבר ועד להכרזת המדינה (נובמבר 1947 עד מאי 1948), שהוקמה על ידי הנהגת היישוב וארגון "ההגנה". המערכת כוננה שיטת גיוס שכללה פרסום צווי גיוס בעיתונים העבריים, הקמת לשכות גיוס, עריכת בדיקות כושר גופני והמגויסים נשלחו לבסיסי קלט במערכת היסעים של אוטובוסים. הגיוס הוכרז כחובה וההיענות אליו הייתה המונית. בראש המערכת עמד "המרכז למפקד העם", שהוקם ב-19 בנובמבר 1947 בראשותם של לוי אשכול (אז שקולניק) ובנימין אבניאל (לימים חבר הכנסת מטעם תנועת החרות).

נקראו לגיוס גברים ונשים בגילאים 17 עד 25. בצווי הגיוס שפורסמו בעיתונות, תחת הכותרת "כל בן 17–25 לשירות העם", נאמר בין היתר:

**"אתה בן 17 - 25, שטרם מילאת חובתך - ניתנת לך בזה**
**ארכה למלא את צו האומה לשירות העם.**
**חבריך התגייסו כבר.**
**למענך השאירו שלוש לשכות שתהינה פתוחות בכל יום...**
**כל בן 17 - 25 שלא יתייצב...דינו כדין משתמט"**.
לעידוד הגיוס נערכו תהלוכות של בני נוער ותזמורות בערים הגדולות שבהם נישאו כרזות האומרות: 

**"הגיעה השעה !**
**חבריך בעמדות ! ואתה בבית ?"**
המרכז למפקד העם ערך גם מבצעי גיוס מיוחדים של סמלים וקצינים בצבא הבריטי ובצבאות אחרים וכן של רופאים ורופאות.

ב-12 בפברואר 1948 הועלה גיל הנקראים להתייצבות ל-35.

הגיוס, הביא להתגייסותם של עשרות אלפים, אשר בטרם כינון צה"ל כונו בשם "כוחות המגן". ההתנדבות ההמונית איפשרה להגנה לעמוד מוכנה עם 6 חטיבות חי"ר ביום פלישת צבאות ערב, 15 במאי 1948.

* כריכתה החיצונית של "תעודת המתיצב לשרות העם". התעודה חולקה למתייצבים למפקד העםכריכתה החיצונית של **"תעודת המתיצב לשרות העם"**. התעודה חולקה למתייצבים למפקד העם
* תעודת "המתיצב לשירות העם" של רפאל רושנסקיתעודת "המתיצב לשירות העם" של רפאל רושנסקי
* כרזת גיוס של המפקדכרזת גיוס של המפקד

ראו גם
------

* משמר העם
* גיוס חוץ לארץ

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיוויד סלע, ‏צעירים-הישארו, באתר ישראל היום, 23 פברואר 2018
2. ↑  צוו ההתייצבות, משמר, 5 בדצמבר 1947
**מפציצנית מרעישה** (שם מדעי: *Brachynus crepitans*) היא חיפושית ממשפחת הרצניתיים.

מאפיינים
--------

אורכה בבגרות 8 מילימטרים. החיפושית נפוצה במרכז ודרום אירופה, כשבית הגידול הוא סלעי גיר וכן בין אבנים. צורת ההתפחות שלה היא גלגול מלא והיא ניזונה מחסרי חוליות קטנים.

שמה ניתן לה בשל דרך התגוננותה המיוחדת מפני תוקפיה. כאשר מתקרב אליה טורף כלשהו ונוגע בה, היא מפרישה נוזל חומצי ואדמדם שריחו הדוחה מתפשט בסביבה כענן אדים. הנוזל הוא תערובת של חומרים כימיים רעילים, המופרשים מבלוטות הנמצאות בקצה הבטן ואשר הטמפרטורה שלהם מסוגלת להגיע עד 100 מעלות צלזיוס. פליטת הנוזל מלווה בפיצוץ וגורמת לפגיעה צורבת בעור. החיפושית מכוונת את הנוזל אל התוקף וגורמת למנוסתו. כלפי יצור גדול היא ממשיכה להפריש ברצף את הנוזל עד אשר הוא משתכנע להסתלק. 

רגליה של המפציצנית חזקות וארוכות, ולכן היא מיטיבה לרוץ במרדף אחר טרפה, שאותו היא מגלה באמצעות מחושיה הארוכים. בתופסה את טרפה, לרוב מיני רמשים ותולעים, היא נושכת אותו בלסתותיה החזקות ומפרישה לגופו חומר הממיס את רקמותיו. אחרי כן היא מוצצת את לשדו ונוטשת את המעטה החיצוני. כנפי התעופה שלה מנוונות ולכן אינה מסוגלת לעוף. צבע כנפי החפייה הוא ירוק-כחלחל, והן משמשות לה כשריון מגן בהיותן מאוחות. שאר איברי הגוף צבעם חום-אדמדם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפציצנית מרעישה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NCBI
* GBIF
 |
**צפורה שפירא** (נולדה ב־17 במרץ 1938, י"ד באדר תרצ"ח) היא בלשנית עברית, בעלת תואר דוקטור בלשון עברית משמשת יועצת לשון, מדריכה ומרצה בדיבור נכון ובהגייה מדויקת. הייתה יועצת לשון של קול ישראל בתל אביב יותר מ-20 שנה ומורה ומרצה לעריכה ולדיבור בציבור באוניברסיטת בר-אילן ובמכללות שונות.

ביוגרפיה
--------

צפורה שפירא נולדה בקרקוב שבפולין, בת למרדכי וחיה וולקן מניצולי רשימת שינדלר. הייתה בגטו קרקוב ושרדה בתור תינוקת יחידה את מחנה פלשוב. מן המחנה הוצאה בתרמיל גב בידי חבר של הוריה שהעבירה לחבר פולני, יוליאן קוסק, מחסידי אומות העולם, אצלו גדלה עד תום המלחמה. שפירא עלתה לארץ בשנת 1945, היא גדלה והתחנכה בתל אביב. למדה בבית הספר היסודי הדתי תלפיות בתל אביב, ואחר כך בתיכון הדתי צייטלין. היא השלימה תואר ראשון בספרות ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1961 נישאה לחברה מתנועת בני עקיבא, שמואל שפירא. לזוג נולדו שלושה ילדים: שחל, עופר וורד.

היא סיימה אף לימודי תואר ראשון בלשון ובלשנות שמית באוניברסיטת תל אביב, ולימודי תואר שני ודוקטורט בלשון עברית באוניברסיטת בר-אילן. נושא עבודת הדוקטורט שלה, בהדרכת פרופ' אורה שורצולד, היה: "העברית בתל אביב בשנים תרס"ט-תרצ"ה לפי מודעות". לאורך שנות לימודיה האקדמיים הייתה צפורה מורה ומחנכת ומרצה לסִפרות, תנ"ך ולשון עברית במספר מוסדות חינוך, בהם בית הספר הריאלי בחיפה, סמינר "תלפיות" בתל אביב, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן ועוד.

בשנים, 1979 - 2003, שימשה צפורה יועצת לשון של "קול ישראל" בתל אביב. במסגרת עבודתה כיועצת לשון בקול ישראל היא גם לימדה והכשירה קריינים וכתבים לדיבור נכון ולהגייה מדויקת. צפורה גם הִגישה בשנת הלשון תוכנית ברשת ב' "על קצה הלשון", שעסקה בענייני לשון בארץ ובתפוצות. נוסף על כך היא ערכה והִגישה חידון בתוכנית "משחקי לילה" של זאב ענר, פינה בתוכנית של רבקה מיכאלי "עברית לנהגים" עברית על מונחי נהיגה ולפני בחירות גם ערכה והגישה ביומן השבוע פינה על העברית של תעמולת בחירות ועוד.

בשנת 2018 הוענק לה תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.

מספריה
------

* **דיבור בציבור**, בהוצאת מודן
* **הדקדוק העברי השימושי**, בהוצאת שוקן
* **דקדוקים א-ג**, בהוצאת ספר לכול
* **מילון בחרוזים לילדים**,עם אהוד מנור, בהוצאת דניאלה די-נור והקיבוץ המאוחד
* **מי רוצה להיות מיליארדר**, בהוצאת שוקן
* **שיבוץ מהיר**, בהוצאת אוריון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציפורה שפירא** בוויקישיתוף
* אלי אלון, יקירת העיר תל אביב צפורה שפירא, באתר News1 מחלקה ראשונה‏, 24 באפריל 2018
* ציפורה שפירא, ברשת החברתית פייסבוק
**המחבוא** הוא ספר לבני הנוער שיצא לאור בשנת 2014. נכתב על ידי לואיק דובייה, מארק ליזנו וגרג סלסדו. הספר עוסק בהישרדות תחת השלטון הנאצי בצרפת. נכתב בצרפתית ותורגם לעברית על ידי ניר רצ'קובסקי. המחבוא מוצג באופן קורע לב, מסעיר ומרגש באמצעות הפורמט הספרותי של הקומיקס.

תמצית העלילה
------------

הסיפור מסופר כזיכרון שמספרת סבתא לנכדתה ומצליח להעביר גם את חוויית הדור השני באמצעות אבי הנכדה השומעת את הסיפור. כשאלזה ישנה אצל סבתא דוניה היא מגלה שסבתה אינה מצליחה להירדם. "היה לך חלום רע ?" אלזה שואלת, אבל כשסבתא מתחילה לספר מתברר שלא מדובר בחלום, אלא בסיפור אמיתי מהעבר. אט אט אלזה מגלה מה קרה לסבתה האמיצה ולילדים רבים שחיו באירופה בתקופה שזעזעה את העולם כולו. בעוד הנאצים מגיעים אל ביתה של דוניה באמצע הלילה, הוריה מחביאים אותה בארון הבגדים. כאשר היא יוצאת ממנו בעזרת השכנה היא מגלה שהוריה אינם והדירה הפוכה. השכנה, חברה במחתרת הצרפתית, לוקחת את דוניה תחת חסותה. שתיהן מעמידות פני אם ובת נוצריות ומסתתרות יחד בחווה מחוץ לפריז. כך, למעשה, ניצלים חייה של דוניה. עם תום המלחמה עוזרים השכנים לדוניה לאתר את אמה שניצלה. אביה לא שרד.

דברי המחבר
----------

מחבר הספר, לואיק דובייה, מסביר מדוע היה חשוב לספר סיפור המתרחש במהלך מלחמת העולם ה-2. "אנחנו חיים בתקופה מורכבת. אחרוני העדים למאורעות הולכים ונעלמים.. כסופר, יש לי אחריות. מסיבה זו מצא חן בעיניי הרעיון לייעד את הסיפור לקוראים צעירים. אהיה מאושר אם הסיפור יעודד שיחות על מה שקרה בעבר, אבל מבחינתי המטרה היא גם לעורר דיון בנוגע למה שקורה היום, על רקע התחזקות הזרמים הקיצוניים".

ביקורות
-------

"סיפור טהור כמו לב של ילד, שנוגע איפה שצריך, אסור לפספס." מוסטיק.

"יצירה מלאה ברגש ובפשטות." מטרו.

"ספר יפה ומרגש העוסק באכזריות שבעולם מבלי להציג אותה, אך מגלה גם את הטוב שבעולם, את רגעי האחווה והאומץ." דוזיו.

"סיפור סוחף שמשאיר לקוראים חומר למחשבה." לה ליבר.

"הספר מתאר ברגישות רבה את קורותיהם של אלפי ילדים צרפתיים יהודים תחת משטר וישי באסתטיקה השמורה לקומיקס ובקיצור המתאים לקהל צעיר." ערוץ 7.

פרסים
-----

הספר זכה ב-11 פרסים, בהם פרס הקוראים הצעירים במסגרת פסטיבל אנגולם לקומיקס שבצרפת. תערוכה היסטורית על פי הספר מוצגת ברחבי צרפת.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  המחבוא / לואיק דובייה, מארק ליזנו, גרג סלסדו
2. 1 2 3 4 5 6  המחבוא
3. 1 2  ספר קומיקס חדש ליום השואה: המחבוא
**ציפור סוכר הכף** (שם מדעי: **Promerops cafer**) היא מין של ציפור שיר מהמשפחה ציפורי סוכר, החיה רק בדרום אפריקה שסביבת הכף המזרחי והמערבי, ממנה קיבלה הציפור את שמה העממי.

זוהי ציפור בעלת מקור חד וארוך וזנב ארוך אצל הזכרים הגדולים מעט יותר מהנקבות. אורכם 34 עד 44 ס"מ בממוצע לזכרים ו-25 עד 29 ס"מ בממוצע לנקבות. ציפור זו היא יונקת צוף באמצעות מקורה הארוך ולשונה הארוכה והדביקה. צבעה אפור-חום עם אזור שת צהוב, זנב שחור בחלקו העליון ובהיר בחלק התחתון ומתחת לעיניים עובר פס לבן. 

ציפור זו נפוצה בעיקר סביב הבתות של ממלכת אזור הכף, בו מגוון צמחים עשבוניים בעלי פרחים המייצרים צוף מפתה עבורה, ביניהם מיני אברש, וכמה פרוטאיים כמו הפרוטיאה ובנוסף ניזונים מחרקים ועכבישים. הציפור לעיתים יושבת על הפרחים באמצעות טפריה הארוכים, המונעים ממנה לעוף ברוחות העזות המנשבות במקום. לעיתים הציפור נודדת מאזור מחייתה לאחר שהסביבה נפגעה משריפות ופוגעת במרבית הפרחים. היא נראית גם במספר ערים בדרום אפריקה, סביב פארקים.

ציפורים אלה טריטוריאליות והזכרים מושכים נקבות מעל צמחי פרוטיאה במשך החורף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציפור סוכר הכף** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ציפור סוכר הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
**סטאורוליט** הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקטים במבנה בצורת איים), שצבעו בדרך כלל חום אדום. המבנה הכימי שלו מורכב למדי כאשר ברזל, מגנזיום ואבץ נמצאים ביחסים משתנים במינרל. בזמביה קיימת גרסה נדירה בגוון כחול של המינרל הקרויה לוסקיט שבה קובלט מצוי במקום הברזל.

תכונה ייחודית לסטאורוליט היא שהגבישים שלו נוצרים לעיתים קרובות כגבישים תאומים בצורה אופיינית של צלב. בדגימות בהם נראים גבישי הסטאורוליט בבירור, יש להם צורת מנסרה. לרוב הם גדולים יותר מהגבישים של המינרלים העוטפים אותם והם מכונים פורפירובלסטים. בפועל קיימים שני סוגי גבישי תאומים. כאלו שהזווית בין שני הגבישים היא 60°, וכאלו שהזווית בין הגבישים היא בת 90°. התצורה הנפוצה יותר היא של גבישים תאומים שהזווית ביניהם היא בת 60°, אבל הגבישים שהזווית ביניהם היא בת 90° פופולריים יותר בשל הדמיון לסמל הצלב הנוצרי. בדגימות נדירות יש מופעים משולבים של שני סוגי התאומים ויש להם צורה של כוכב קורן בן שש קרניים.

בבדיקת שקף (פרוסת סלע בעובי של כ־0.03 מ"מ) של סטאורוליט תחת מיקרוסקופ פטרוגרפי (מיקרוסקופ שבו האור מקוטב) מופיע הסטאורוליט בדרך כלל בתצורת תאומים ומראה שבירה כפולה ברמה דומה לקוורץ, כשגבישי התאומים מציגים המשכיות אופטית. ניתן לזהות את הסטאורוליט בסלעים מותמרים בשל צורת הגבינה השווייצרית (כשבתוכו גרגירי קוורץ) ואופיו הפורפירבלסטי.

מקור השם מיוונית, "סטאורוס" הוא צלב ו"ליתוס" היא אבן והוא ניתן למינרל בשל צורת התאומים הידועה שלו. סטאורוליט הוא מינרל הנוצר בשלבים המאוחרים יותר של התמרה אזורית של סלעי משקע פֶּליטים לאמפיבוליט (סוג של סלע מותמר). הסטואורוליט מופיע יחד עם אלמנדין (סוג של גארנט), נציצים, קיאניט ומינרלי התמרה אחרים, משום כך הוא אחד ממינרלי האינדקס שקיומם מאפשר לשער את הטמפרטורה, העומק והלחץ שעבר הסלע בזמן ההתמרה.

תפוצת הסטאורליט נרחבת. מקומות בולטים בהם ניתן למצוא סטאורוליט כוללים את: רוסיה, שווייץ, אוסטריה, צרפת (בברטאן יש גבישים תאומים גדולים), איטליה, ברזיל וארצות הברית (ג'ורג'יה - סטאורוליט הוא המינרל הרשמי של מדינה זו, מונטנה וטנסי).

בישראל יש סטאורוליט בצפחות שבמסיב אילת.

שימושי הסטאורוליט
-----------------

תצורת הצלב של הסטאורוליט מבוקשת כאבן לשיבוץ בקמעות, כך למשל נמכרת האבן בצפון קרולינה בכינויים "אבן העלפים" (Elf Stone) ו"אבן הפיות" (Fairy Stone).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטאורוליט** |

* אתר WebMineral
* אתר Mindat
* אתר Mineral Galleries
* באתר Handbook Of Mineralogy
* סטאורוליט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4261536-7

 |
ה**סטאד דה סוויס ונקדורף** הוא אצטדיונה של קבוצת הכדורגל השווייצרית יאנג בויז ברן. זהו אצטדיון הכדורגל השני בגודלו בשווייץ שכל המקומות בו הם בישיבה. הסטאד דה סוויס הוא אחד האצטדיונים שאירחו את משחקי יורו 2008.

היסטוריה
--------

הסטאד דה סוויס נבנה על הקרקעות שעליהן היה אצטדיון ונקדורף שנהרס בשנת 2001. לאצטדיון החדש 32,000 מושבים. בגג המבנה ישנם לוחות סולריים המייצרים בשנה אחת 700,000 קוט"ש. האצטדיון נחנך רשמית ב-30 ביולי 2005, אף על פי שהמשחק הראשון בו התקיים שבועיים קודם, ב-16 ביולי, ובו הפסידה יאנג בויז ברן לאולימפיק מרסיי בתוצאה 3-2 לעיני 14,000 צופים.

יורו 2008
---------

במהלך יורו 2008 אירח האצטדיון שלושה ממשחקי בית ג' בשלב הבתים.

### טבלת המשחקים באצטדיון

| תאריך | שלב | קבוצות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 9 ביוני 2008 | בתים - משחק ראשון | הולנדהולנד הולנד - איטליהאיטליה איטליה | 0-3 |
| 13 ביוני 2008 | בתים - משחק שני | הולנדהולנד הולנד - צרפתצרפת צרפת | 1-4 |
| 17 ביוני 2008 | בתים - משחק שלישי | הולנדהולנד הולנד - רומניהרומניה רומניה | 0-2 |

המושב החם
---------

מאפיין יוצא דופן של האצטדיון הוא קיומו של מושב יחיד בצבע אדום (כל שאר המושבים צהובים ושחורים). מושב זה היה הראשון שהותקן באצטדיון החדש, ב-20 בינואר 2005, ואת הכבוד להסיר מעליו את הלוט קיבל שחקן ומנהל עבר של היאנג בויז - וולטר אייך. לא נמכרים כרטיסים לכיסא זה, ובכל משחק יושבת בו אישיות מכובדת, שבדרך כלל קשורה ליאנג בויז.

משחק הוקי קרח באצטדיון

שימושים נוספים
--------------

הסטאד דה סוויס שימש ב-14 בינואר 2007 כמגרש הוקי קרח. בתאריך זה נפגשו שתי יריבות מקומיות (אס. סי. ברן ואס. סי. לאנאגנו) למשחק לעיני 30,076 צופים. בכך נקבע שיא קהל למשחק הוקי קרח באירופה, מכיוון שמשחקי הוקי קרח נערכים בדרך כלל באולמות סגורים, בעלי תכולת צופים קטנה יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סטאד דה סוויס ונקדורף** |

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של סטאד דה סוויס ונקדורף
* האתר הרשמי (גרמנית)
* האצטדיון באתר יורו 2008
* האצטדיון באתר World Stadiums
* האצטדיון באתר Stadium Guide

| אצטדיוני יורו 2008 |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| זנקט יאקוב פארק (בזל) • סטאד דה סוויס ונקדורף (ברן) • סטאד דה ז'נב (ז'נבה) • אצטדיון לציגרונד (ציריך)  אצטדיון טיבולי (אינסברוק) • היפו ארנה (קלאגנפורט) • ואלס זיצנהיים (זלצבורג) • אצטדיון ארנסט האפל (וינה) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16222899b (data)
* MusicBrainz: 61b2e56b-eea7-45a0-9e58-e699d652fa9b
* VIAF: 156460841
* WorldCat (עם VIAF): 156460841

 |
**עמיחי כספי** (1912–1993) היה אתלט ישראלי. בעל 4 מדליות מהמכביות (הראשונה 1932 והשנייה 1935), אלוף ושיאן ארץ ישראל הראשון בריצת 110 מטר משוכות ושיאן ארץ ישראל בקפיצה משולשת.

ביוגרפיה
--------

כספי התאמן בקבוצת מכבי תל אביב.

במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה כספי במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, אחרי דוד וייט מארצות הברית (6.10 מטר) ופובל מצבא ארץ ישראל (5.98 מטר).

במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה כספי ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 17.3 שניות, אחרי פ. סמית מדרום אפריקה (17.1 שניות) ולפני ג'יימס סנדלר מארצות הברית (18.3 שניות) ובקפיצה משולשת בתוצאה של 12.20 מטר, אחרי ברמן מצרפת (12.56 מטר) ולפני בנד מלטביה. מדליית ארד, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.18 מטר, אחרי בדריך ווסר מצ'כוסלובקיה (6.44 מטר) וברמן מצרפת (6.27 מטר).

באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה כספי ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 18.7 שניות, לפני אהרן פשיגודה ממכבי עתיד תל אביב (22.0 שניות) ומרטין פיידן ממכבי חיפה ובריצת שליחים 4x100 מטר (45.6 שניות) לפני מכבי חיפה (47.1 שניות) ומכבי עתיד תל אביב. מדליית כסף, בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.08 מטר, אחרי יצחק חסן ממכבי חיפה (12.32 מטר) ולפני הרולד גינצבורג ממכבי עתיד תל אביב (11.79 מטר) ומדליות ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר, אחרי סם שטיינברג ממכבי תל אביב (1.62 מטר) ומרטין פיידן (1.57 מטר) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.015 מטר, אחרי סם שטיינברג שקבע שיא ארץ ישראל חדש של 6.33 מטר ומרדכי פייביסביץ ממכבי תל אביב (6.08 מטר).

בשתי תחרויות שנערכו במרץ 1936 קבע כספי בקפיצה משולשת שיא ארץ ישראל חדש של 12.45 מטר ובקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.34 מטר.

שיאים אישיים
------------

* ריצת 110 מטר משוכות: 17.3 שניות (1933)
* קפיצה משולשת: 12.45 מטר (1936)
* קפיצה לרוחק: 6.34 מטר (1936)

קישורים חיצוניים
----------------

* התחרויות לאליפות ת"א באתלטיקה קלה, דבר, 16 במרץ 1936

הערות שוליים
------------

1. ↑  התחרויות לרבנאות א"י באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 1 בדצמבר 1935
2. ↑  לאחר ההתחרויות לרבנאות באתלטיקה, הַבֹּקֶר, 6 בדצמבר 1935
3. ↑  אלישע שוחט, 75 שנים לרבַּנָאות הראשונה באתלטיקה - חלק שני, באתר sportweb, ‏18 באוקטובר 2011
4. ↑  בארץ - באתלטיקה קלה, דואר היום, 24 במרץ 1936
5. ↑  בארץ - באתלטיקה קלה, דואר היום, 16 במרץ 1936
**שי שרף** (נולד בשנת 1958) הוא כדורסלן עבר ישראלי בגובה 1.95 מטר ששיחק בהפועל חיפה ובנבחרת ישראל. כיום איש עסקים בתעשיית ההייטק.

ביוגרפיה
--------

שרף גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בשנת 1977 שיחק במדי בית הספר הריאלי בחיפה בליגת התיכונים בכדורסל.

בעונת 1975/1976 עלה שרף לקבוצה הבוגרת של הפועל חיפה, ושיתף פעולה יחד עם צבי ענבר. שרף קלע בממוצע של 11.9 נקודות למשחק, אך הקבוצה סיימה במקום ה-11 ונשרה לליגה השנייה. לאחר עונה אחת בליגה הארצית, חזרה הקבוצה לליגה הראשונה, ואת שתי העונות הבאות סיימה במקום הרביעי בליגה כאשר שרף קלע בממוצע של 18 ו-14.7 נקודות בהתאמה.

בקיץ 1979, השתתף שרף במדי נבחרת ישראל באליפות אירופה בטורינו תחת המאמן רלף קליין והיה שותף לזכייתה במדליית כסף, כאשר קלע בטורניר 10 נקודות.

את עונת 1979/1980 סיימה הקבוצה שוב במקום ה-4 והעפילה לסיבוב השני של גביע קוראץ' בו הודחה על ידי רייר ונציה האיטלקית. שרף קלע בממוצע של 10 נקודות במשחק.

במהלך עונת 1980/1981 לאחר שמונה משחקי ליגה בלבד (בהם קלע בממוצע של 11.9 נקודות למשחק) עזב שרף את הקבוצה, ויצא ללמוד בארצות הברית. למעשה, כך פרש שרף מכדורסל בגיל 23 בלבד.

סך הכל שיחק שרף 5 עונות בליגה הראשונה, בהן רשם 81 משחקים וקלע בממוצע של 13.4 נקודות למשחק. בנבחרת ישראל רשם שרף 20 הופעות והיה שותף לזכייה במדליית כסף באליפות אירופה בכדורסל 1979.

לאחר הפרישה, עוסק שרף בתחום ההיי-טק. שרף הקים יחד עם שלושה שותפים אחרים את חברת ההיי-טק אונרו שנקנתה בשנת 2008 על ידי נטוורק אפליינס תמורת 120 מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר פיב"א
* שי שרף, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
* שי שרף, כרטיס שחקן, אליפות אירופה 1979, אתר פיב"א

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי ירון, תלמיד הריאלי שרף, קלע 58 נקודות באליפות בתי הספר, מעריב, 31 בינואר 1977
2. ↑  שי שרף, כרטיס שחקן, אליפות אירופה 1979, אתר פיב"א
3. ↑  שי שרף מפסיק לשחק בחיפה דבר, 9 בנובמבר 1980
4. ↑  שי שרף, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
5. ↑  שוקי שדה, "העבר הספורטיווי שלי גורם לדלתות להיפתח", באתר הארץ, 1 ביולי 2009

| **‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1979 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 מנקין • 
2 שוורץ • 
3 בן ארי • 
4 ארואסטי • 
5 סילבר • 
6 ברקוביץ' • 
7 לייבוביץ' • 
‏8‏ ‏מוסקוביץ'‏‏
 •‏
9 קפלן •
10 שרף •
11 חוזז •
12 ינאי •
**מאמן:** קליין
 | ישראלישראל |
**שי צוקר** (נולד ב-1963) הוא פרופסור למדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב. משמש ראש בית הספר לסביבה ולמדעי כדור הארץ באוניברסיטה.

קורות חיים
----------

נולד בתל אביב בשנת 1963. למד לתואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת תל אביב, שם גם המשיך ללימודי תואר שני ודוקטורט בתחום האסטרופיזיקה תחת הנחייתו של פרופסור צבי מזא"ה. בתקופה זו פרסם את האלגוריתמים TODCOR ו-BLS, שהפכו לכלים סטנדרטיים בחקר כוכבים כפולים ובחיפוש כוכבי לכת חוץ שמשיים על ידי ליקויים, בהתאמה. כמו כן היה חבר בצוות שגילה בשנת 2001 את האקזופלנטה HD209458b, שהתבררה כפלנטה הידועה הראשונה המבצעת ליקוי של כוכב האם שלה.

את הפוסט-דוקטורט שלו ביצע באוניברסיטת ז'נבה, במעבדתם של מי שזכו לאחר מכן בפרס נובל מישל מאיור ודידיה קלו, ובהמשך במכון ויצמן למדע, שם עבד עם טל אלכסנדר בשיתוף פעולה עם צוותו של ריינהרד גנצל בגרמניה. במחקריהם חזו כי ניתן לאשש כמה מיסודות תורת היחסות באמצעות תצפיות על מסלוליהם של כוכבים סביב החור השחור במרכז גלקסיית שביל החלב, טענה שאושרה תצפיתית כעבור כעשור במחקר שהביא לזכייתו של ריינהרד גנצל בפרס נובל.

בשנת 2005 שי צוקר מונה למרצה בכיר בחוג לגיאופיזיקה ולמדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב, ולפרופסור מן המניין בחוג בשנת 2014. הוא פרסם יותר ממאה פרסומים מדעיים העוסקים במגוון תופעות אסטרונומיות, ובעיקר כוכבים כפולים וכוכבי לכת חוץ שמשיים. מרבית המחקרים שלו עושים שימוש בשיטות סטטיסטיות ושיטות עיבוד נתונים מתקדמות באסטרונומיה ("אסטרוסטטיסטיקה").

צוקר חבר בקונסורציום DPAC (אנ'), הממונה על עיבוד הנתונים מטלסקופ החלל גאיה של סוכנות החלל האירופית. במסגרת זו הוא מתמקד באפשרות גילויים של כוכבי לכת חוץ שמשיים באמצעות נתוני החללית. בשנת 2021 המאמצים החלו לשאת פרי ו-DPAC הכריז על גילויה של פלנטה ראשונה באמצעות גאיה, על ידי צוותו של שי צוקר. ביוני 2022 הצוות אפיין בפירוט את שתי הפלנטות הראשונות של גאיה שאף זכו אז לקבל שמות רשמיים - Gaia-1b ו-Gaia-2b. בנוסף, פורסם כי צוותו של צוקר מוביל, יחד עם צבי מזא"ה, שיתוף פעולה טרנס אטלנטי בין טלסקופ החלל גאיה של סוכנות החלל האירופאית לבין טלסקופ החלל TESS של נאס"א. שיתוף פעולה זה צפוי להניב גילויים רבים של כוכבי לכת חוץ שמשיים.

שי צוקר מתגורר בגבעתיים, נשוי לד"ר מיכל צוקר ואב לשני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של שי צוקר

* שי צוקר, באתר גוגל סקולר
* הרצאה של שי צוקר בנושא טלסקופ החלל גאיה
* הרצאה של שי צוקר בנושא פלנטות מחוץ למערכת השמש

הערות שוליים
------------

1. ↑  Shay Zucker, scholar.google.co.il
2. ↑  פרסום באתר של סוכנות החלל האירופית על גילוי הפלנטה הראשונה באמצעות גאיה.
3. ↑  ידיעה ב-ynet על שתי הפלנטות הראשונות של גאיה.
4. ↑  כתבה על שיתוף הפעולה באתר ynet.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298117605171
* ORCID: 0000-0003-3173-3138
* ResearcherID: D-5721-2019
* VIAF: 98329318
* WorldCat (עם VIAF): 98329318

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**שי לין** (נולד ב-1947 במשמר העמק) הוא אפידמיולוג, דיקן הפקולטה למדעי הרווחה והבריאות והיה ראש בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת חיפה וראש היחידה לאפידמיולוגיה קלינית במרכז רפואי רמב"ם, נכדם של אבא וחנה חושי.

ביוגרפיה
--------

לין נולד בישראל, בנם של רות ואמנון לין. בוגר בית הספר הריאלי. ב-1976 סיים לימודי רפואה באוניברסיטה העברית ובאותה שנה עמד בבחינות הרישוי של ארצות הברית (ECFMG). הוא מוסמך בבריאות הציבור (MPH) ודוקטור בבריאות הציבור (DrPH) מאוניברסיטת הרווארד, שבבוסטון (1981).

במהלך שירות המילואים הגיע לדרגת סגן-אלוף בחיל הרפואה. היה חבר בוועדה המדעית של חיל הרפואה.

היה סגן מנהל המרכז הרפואי רמב"ם. במהלך התקופה בה עבד בבית החולים היה האחראי על תחום המידע הרפואי בפקולטה לרפואה ובבית החולים עצמו.

מכהן כפרופסור באוניברסיטת חיפה, והיה פרופסור חבר בטכניון. היה הממונה על התקשוב בפקולטה לרפואה בטכניון, מרצה למקצועות הקשורים ליישומי המחשב ברפואה והיה אחד מחברי ועדת המחשב האקדמית של הטכניון.

לין כתב חוות דעת רפואית עליה מתבססים התובעים במשפט הדייגים של הקישון נגד בתי הזיקוק ומפעלים אחרים במפרץ חיפה.

בין מחקריו:

* סקר לבדיקת מאפייני תאונות עבודה אצל עובדים בביה"ח רמב"ם
* מחקר שנערך באוניברסיטת חיפה, גילה קשר ישיר בין עבירות בריונות על הכביש - דוגמת חניה כפולה וכניסה לצומת חסום - לבין תאונות דרכים
* מחקר על שכיחות מחלת הסרטן בקרב ניצולי שואה

החל מ-2008 שותף לין במחקר המתקיים באוניברסיטת חיפה הבודק את הקשר בין חשיפה לרעב בזמן מלחמת העולם השנייה לתחלואה מאוחרת בסרטן שד בקרב נשים ניצולות שואה, במחקר הערכת החשיפה הכרונית של האוכלוסייה לזיהום אוויר במרחב התת-עירוני ובחינת קשרים אפשריים לתחלואה במפרץ חיפה.

מתגורר בקריית טבעון. נשוי לפרופ' רות לין (לבית מימון) שהייתה דיקן הפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. הם הורים לבת ולשני בנים. אחותו היא עו"ד ארנה לין.

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים ב- PubMed
* דף המרצה מאוניברסיטת חיפה (באנגלית), כולל רשימת פרסומים ורשימת תפקידים שמילא
* היחידה לאפידמיולוגיה קלינית
* שי לין בדפי בעלי תפקידים ברמב"ם
* כרם שובל, שי לין, מאיר ברזיס ושמואל רייס, הערכת ההשפעה של תוכנית התערבות של רפואה נסמכת הוכחות (EBM) על העמדות, הידע וההתנהגות הקלינית (שימוש בתרופות והפניות לבדיקות מעבדה) של רופאי משפחה בישראל: ניסוי קליני מבוקר, המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות, פברואר 2007.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דף המרצה
2. ↑  מתוך אתר הטכניון
3. ↑  קשר ישיר בין עבירות בריונות על הכביש לבין תאונות דרכים, באתר תנוענט
4. ↑  רותי סיני, "בשואה היינו ביחד, עם הסרטן מתמודדים לבד", באתר הארץ, 15 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007402996005171
* ORCID: 0000-0002-0867-2958
* VIAF: 36152501084410680489
* WorldCat: viaf-36152501084410680489

 |
**אולריקה פאצלט** (בגרמנית: **Ulrike Patzelt**; ‏8 באוגוסט 1944 – 18 בפברואר 2005), הידועה כ**אולי דריקסון**, הייתה דיילת אוויר במהלך חטיפת טיסה 847 של TWA על ידי טרוריסטים מ"ארגון המדוכאים עלי אדמות", קבוצה הקשורה לארגון חזבאללה. דריקסון זכתה להערכה על מתן סיוע והגנה על 152 הנוסעים וחברי הצוות.

דריקסון נולדה באזור צ'כיה של היום להורים ממוצא גרמני. היא והוריה גורשו למזרח גרמניה בשנת 1945, ואחר כך ברחה המשפחה למערב גרמניה. דריקסון היגרה לארצות הברית בשנת 1967, שם עבדה כדיילת אוויר בחברת TWA.

באוגוסט 2003, בהיותה עדיין דיילת אוויר בחברת דלתא נתיבי אוויר, אובחנה דריקסון כחולת סרטן. היא מתה ב-18 בפברואר 2005, בגיל 60.

טיסה 847
--------

 ערך מורחב – **חטיפת טיסה 847 של TWA**  

בשנת 1985, נחטף המטוס בו עבדה בעת טיסה 847 בין אתונה לרומא על ידי שני חוטפים שלא דיברו אנגלית, אבל דריקסון הצליחה לתקשר עם אחד מהחוטפים בגרמנית, ולבסוף רכשה את אמונם. הדבר הציב אותה כמתרגמת בין צוות המטוס והחוטפים. בשלב מסוים, החוטף האכזר מבין השניים הציע לה להינשא לו. תחנתו הראשונה של המטוס הייתה ביירות, שם הצליחה דריקסון לשכנע את החוטפים לשחרר 17 נשים מבוגרות ושני ילדים. כאשר צוות קרקע באלג'יר סירב לתדלק את המטוס ללא תשלום, דריקסון שחששה שהחוטפים יפגעו בנוסעים, שילמה בכרטיס האשראי הפרטי שלה עבור תדלוק המטוס. לאחר כ-36 שעות שחררו הטרוריסטים גל שני של בני ערובה, כולל דריקסון ו-65 הנשים שנשארו.

לאחר החטיפה
-----------

חייה לאחר פרשת החטיפה היו קשים. שידורי חדשות טענו שהיא נתנה לחוטפים שמות של נוסעים יהודיים שהיו במטוס, ובעקבות כך החלה לקבל איומים על חייה מצד קבוצות קיצוניות יהודיות. כאשר התבררה האמת על מאמציה להסתיר את הנוסעים היהודיים, החלו איומים מצד קבוצות מוסלמיות. משפחתה של דריקסון עברה מניו ג'רזי לאריזונה.

היא העידה במשפטו של מוחמד עלי חמדי, אחד מהחוטפים שהורשע ברצח שטאטהם. עונשו היה מאסר עולם. לאחר מכן יעצה ל-TWA, דלתא נתיבי אוויר וה-FBI בנושא ניהול משברים.

דריקסון מתה בשנת 2005 מסרטן, והשאירה אחריה בן אחד, מתיו, שמתגורר כיום בקליפורניה.

סרטים
-----

* בשנת 1988 יצא לאקרנים סרט טלוויזיה: "חטיפת טיסה 847: סיפורה של אולי דריקסון". הסרט שודר ברשת NBC, עם לינדזי ואגנר בתפקיד דריקסון. הסרט זכה בחמישה פרסי אמי. דריקסון שימשה כיועצת לסרט.

* בשנת 1986, בסרט "כוח דלתא", הופיעה דמות של דיילת אוויר (שגולמה על ידי חנה שיגולה), המבוססת על דריקסון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אולי דריקסון, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

* Uli Derickson - Legacy of Courage


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1117406423
* ISNI: 0000 0000 2962 8820
* LCCN: n91099478
* VIAF: 65653041
* WorldCat: lccn-n91099478

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במפרץ בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מפרץ מרגריט.

**מפרץ מרגריט** או **מפרץ מרגרט** (באנגלית: **Marguerite Bay** או **Margaret Bay**) הוא מפרץ רחב המצוי בצידו המערבי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.

האי אדלייד גובל במפרץ מצפון.

מדף הקרח וורדי, מפרץ ג'ורג' השישי וארץ אלכסנדר גובלים במפרץ מדרום.

חוף פאלייר הוא שמו של חוף חצי האי האנטארקטי הגובל במפרץ.

במפרץ מצויים האיים: פרקה פה, הורסשו ולאגוטלרי, וכן שונית אנדורנס.

היסטוריה
--------

### גילוי המפרץ

מפרץ מרגריט התגלה בשנת 1909 על ידי המשלחת הצרפתית לאנטארקטיקה תחת דוקטור ז'אן באטיסט שארקו.

### מקור השם

שארקו קרא למפרץ על שם אשתו מרגריט.

לקריאה נוספת
------------

• tephen J. Livingstone, Colm Ó Cofaigh, Chris R. Stokes, Claus-Dieter Hillenbrand, Andreas Vieli & Stewart S.R. Jamieson, **Glacial geomorphology of Marguerite Bay Palaeo- Ice stream, western Antarctic Peninsula**, Journal of Maps, 9:4, 558-572, DOI: 10.1080/17445647.2013.829411

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מפרץ מרגריט** בוויקישיתוף
* מפרץ מרגריט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* מפרץ מרגריט באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* תחזית מזג אוויר עדכנית ארוכת טווח עבור מפרץ מרגריט
* שייט במפרץ מרגריט, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  מידע גאוגרפי והיסטורי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554041905171
* LCCN: sh97001515
* NARA: 10038103

 |
הפקדת דואר על סך 5 שילינג שנטען כי נגנבה על ידי ג'ורג' ארצ'ר-שי, צוער בצי המלכותי. הפרשה עובדה למחזה בשם "הנער וינסלו" ולשני סרטים באותו שם.
**הַמְחָאַת דּוֹאַר** היא שיטה להעברת סכומי כסף באמצעות המחאה בנקאית המונפקת ביחידות הדואר לכל מאן דבעי תמורת כסף מזומן בלבד. לרוב המחאות דואר מיועדות להישלח באמצעות שירותי הדואר. המחאות דואר עובדות באופן דומה להמחאות רגילות, רק שאין צורך בחשבון בנק עבורם. כך ניתן לשלם מבלי למסור את פרטי חשבון אישיים. המחאת הדואר היא אישית, למוטב בלבד, ואינה ניתנת להסבה. הנושה יכול לפדות את ההמחאה בכל בנק דואר, בשונה מהמחאת כסף.

המחאות דואר אינן הילך חוקי אלא סוג של שטר חוב עם תוקף ידוע מראש. התשלום עבור שירות ההמחאה מבוצע על ידי אוֹחֵז ההמחאה, ולא על ידי הנוֹשֶׁה.

בישראל, בנק הדואר מציע שירות של מכירה ופדיון של המחאות דואר, המונפקות בסכומים משתנים לפי בקשת הלקוח, בתהליך מקוון. את ההמחאות ניתן לפדות במזומן באמצעות סניפים מקוונים, או באמצעות הפקדה ישירות לחשבון המוטב. המחאת דואר שהונפקה על שם חברה אינה ניתנת לפדיון במזומן, אלא להפקדה בחשבון המוטב בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המחאת דואר** בוויקישיתוף
* מדריך הדואר - נוסח מתוקן (עמ' 104), דואר ישראל, ‏11 באוקטובר 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529490305171
* GND: 4391380-5
* LCCN: sh85105494
* NDL: 00574393

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלשון יבשה בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נקודת ארצ'ר.

אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בלשון יבשה בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה, עם הערך "נקודת ארצ'ר (אנטארקטיקה)", העוסק בלשון יבשה בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה; ועם הערך חצי האי ארצ'ר העוסק בחצי אי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה.

**כף ארצ'ר** (באנגלית: **Cape Archer**) היא לשון יבשה, באזור חוף סקוט, שלחוף ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.

לשון היבשה מהווה את הצד הצפוני של הכניסה לנמל גרניט.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמה של הכף ניתן לה על ידי המחלקה הצפונית של המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת טרה נובה) (המשלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913).

הכף נקראת על שמו של וו. וו. ארצ'ר (W.W. Archer) המנהלן הראשי (chief steward) של המשלחת.

ראו גם
------

אתרים נוספים הנקראים על שמו של וו. וו. ארצ'ר באנטארקטיקה:

* נקודת ארצ'ר - לשון היבשה מהווה את הקצה המערבי של פתחו של מפרץ הרלד
* הר ארצ'ר - הר בסמוך למפרץ הרלד

לקריאה נוספת
------------

• Defense Mapping Agency 1992, **Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica**, P 398
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, **Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°**, P 237

קישורים חיצוניים
----------------

* כף ארצ'ר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* כף ארצ'ר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* כף ארצ'ר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת אוסטרליה
* כף ארצ'ר באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
* כף ארצ'ר באתר marineregions
* מפת אזור כף ארצ'ר

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
**אוליב פורסר** (באנגלית: **Olive Purser**‏; 1886–1973) הייתה אחת הנשים הראשונות שנכנסו לטריניטי קולג' בדבלין והייתה האישה הראשונה שקיבלה שם תואר אקדמי.

ביוגרפיה
--------

אוליב קונסטנס פורסר נולדה ב-15 ביולי 1886 לאלפרד ואלן פורסר. פורסר הייתה הצעירה מבין ארבעה ילדים. היו לה שתי אחיות ואח. אביה היה מפקח ראשי של בתי ספר הלאומיים. בתוך כמה שנים מלידתה עברה המשפחה לרתמינאס בדבלין שם גדלה. המשפחה הקדישה עצמה לחינוך. דודתה הייתה האמנית האירית שרה פורסר ודודה היה לואי קלוד פורסר בעוד שתי אחיותיה הגדולות, אלינור ולואיזה הפכו למורות ואילו אחיה ג'ון, בשנת 1911, היה סטודנט לתואר שני ועוזר לפרופסור להנדסה באוניברסיטת בירמינגהם. 

פורסר הייתה אחת הנשים הראשונות שהתקבלו לטריניטי קולג' בדבלין ונכנסה לתקופת סמסטר סתיו בשנת 1904. תוך שנתיים מרגע ביטול האיסור על קבלת הנשים, היא הפכה לראשונה שהפכה לבעלת תואר באוניברסיטה ב־11 יוני 1906. היא למדה לימודים קלאסיים. בזמן שהשיגה זאת, נשים עדיין לא הורשו להישאר במכללה אחרי השעה 18 בערב, לחצות את כיכר החזית ללא מלווה או לאכול עם הסטודנטים או הצוות.

פורסר הייתה חברה בחברה האליזבתנית שהוקמה על ידי סטודנטית עמיתה מריון ג'ונסטון.

שנתיים לאחר שסיימה את התואר בדבלין, הפכה פורסר למרצה זמנית באוניברסיטה והחליפה את אדוארד דאודן.  בשנת 1921 דוח Crewe (על לימודי הקלאסיקות במערכת החינוך של בריטניה) מינה אותה כדיקן הסטודנטיות כשהיא מדווחת על חינוך נשים ונערות.

פורסר עבדה עם דודה לואי פורסר על חפירת שאנגאנה. בשלב מסוים לאחר 1911 המשיכה פורסר לדוקטורט.  בהמשך כתבה ספר.  

פורסר נפטרה ב־12 באפריל 1973.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Judith Harford, **Have Women Made a Difference?: Women in Irish Universities, 1850-2010**, Peter Lang, 2010, מסת"ב 978-3-0343-0116-9. (באנגלית)
2. ↑  Olive Purser, A Welsh Poet of the Seventeenth Century, 1914-01-01 doi: 10.2307/30067770
3. ↑  "T.C.D. Women Graduates' Dinner"
4. ↑  E. Lisa Panayotidis, Paul Stortz, **Women in Higher Education, 1850-1970: International Perspectives**, Routledge, 2017-09-19, מסת"ב 978-1-134-45824-0. (באנגלית)
5. ↑  "Welcome, Welcome Little Women: TCD's First Female Graduates"
**הצהרת חיפה** היא מסמך המסכם את עיקרי ההחלטות בכנסים הבינלאומיים לנשים מנהיגות, שמקיימת אחת לשנתיים סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל במרכז כרמל – המרכז הבינלאומי להכשרה ע"ש גולדה מאיר בחיפה מאז שנת 1961, שבה הוקם המרכז על ידי שרת החוץ דאז, גולדה מאיר.

הכנסים עוסקים בנושאים שעליהם הכריז ארגון האומות המאוחדות כבעלי חשיבות בינלאומית בתחום הפיתוח, בדגש על קידום מעמד הנשים בעולם, הן במדינות מתפתחות והן במדינות מפותחות. המשתתפות בכנסים אלה הן דמויות מפתח ונשים בכירות מהזירות הפוליטית, הכלכלית והחברתית מרחבי העולם.

בהצהרה, הנכתבת ומתפרסמת בארבע שפות (אנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית), מאמצות משתתפות הכנס עמדות משותפות בנוגע להחלטות ולמדיניות האו"ם, אשר מהוות בסיס לקריאה לפעולה מצד ממשלות העולם וארגונים בינלאומיים. 

עוד מפרטת ההצהרה את הצעדים שיש לנקוט לשם מימוש החזון והמדיניות המוצהרת. טיוטת הצהרת חיפה מוגשת בעת סיום הכנס לנשיא המדינה במשכן הנשיא בירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הצהרת חיפה - הדוח המסכם של הכנס הבינלאומי ה-28 לנשים מנהיגות (2013)
* הצהרת חיפה - הכנס הבינלאומי ה-29 לנשים מנהיגות (2015)
* מרכז כרמל – המרכז הבינלאומי להכשרה ע"ש גולדה מאיר
* מש"ב - סוכנות הסיוע הלאומית של ישראל, משרד החוץ

הערות שוליים
------------

1. ↑  כנס הנשים הבינלאומי ה – 30 שיהיה הגדול מקודמיו יתקיים בשנת 2017 בחיפה, באתר חיפהחיפה, ‏2015-10-28