recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אויגן אלכסנדר פרנץ, נסיך טורן וטקסיס הראשון** (בגרמנית:  **Eugen Alexander Franz Fürst von Thurn und Taxis**; הוטבל ב-11 בינואר 1652 - 21 בפברואר 1714) היה הנסיך הראשון של טורן וטקסיס, מנהל הדואר הכללי של הרייכספוסט הקיסרי, וראש בית טורן וטקסיס מ-13 בספטמבר 1676 ועד מותו.

ביוגרפיה
--------

אויגן אלכסנדר פרנץ היה בנו השני של למוראל השני קלאודיוס פרנץ, רוזן טורן וטקסיס ואן פרנסואז אז'ן, רוזנת הורנס. תאריך לידתו אינו ידוע, אך אויגן אלכסנדר פרנץ הוטבל ב-11 בינואר 1652 בבריסל.

לאחר מות אביו, אויגן אלכסנדר פרנץ עלה לתפקידי מנהל הדואר הכללי של הרייכספוסט הקיסרי וארצות השפלה הספרדיות. בשנת 1681, מלך ספרד ההבסבורגית האחרון, קרלוס השני, מינה את אויגן אלכסנדר פרנץ כרוזן לנסיך, ולאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, הפך אותו לנסיך קיסרי בשנת 1695.

לאחר הכיבוש הצרפתי של ארצות השפלה הספרדיות במהלך מלחמת הירושה הספרדית, המלך הספרדי החדש פליפה החמישי, נכדו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, הדיח את אויגן אלכסנדר פרנץ מתפקיד המאסטר גנרל של ארצות השפלה הספרדיות.  בשנת 1702, הוא העביר את מטה מערכת הדואר שלו מבריסל לפרנקפורט אם מיין.

משפחתו
------

אויגן אלכסנדר פרנץ היה נשוי פעמיים. הוא נישא תחילה לנסיכה אנה אדליידה, נסיכת פירסטנברג, בתם של הרמן אגון, רוזן פירסטנברג ופרנציסקה, רוזנת פירסטנברג-שטולינגן. לאויגן אלכסנדר פרנץ ולאנה אדלהייד נולדו הילדים הבאים:

* הרוזנת דורותיאה מטורן וטקסיס (נולדה ומתה ב-1679)
* בן ששמו לא ידוע (נולד ומת ב-1680)
* אנזלם פרנץ, נסיך טורן וטקסיס השני (1681–1739) התחתן עם מריה לודוביקה אנה פרנציסקה, נסיכת לובקוביץ'
* הרוזן יקוב למורל מטורן וטקסיס (? -?)
* הרוזן היינריך פרנץ מטורן וטקסיס (נולד ומת ב-1682)
* הרוזנת אנה פרנציסקה מטורן וטקסיס (1683–1763) נישאה לפרנץ ארנסט, רוזן זאלם-ריפרשיידט
* הרוזנת אלאונורה פרדיננדה מטורן וטקסיס (נולדה ומתה ב-1685)
* הרוזן איניגו למורל מריה פליקס פרנץ מטורן וטקסיס (נולד ומת ב-1686)
* הרוזנת אנה תרזיה מטורן וטקסיס (נולדה ומתה ב-1689)
* הרוזנת מריה אליזבת מטורן וטקסיס (נולדה ומתה ב-1691)

לאחר מות אשתו הראשונה, נשא אויגן אלכסנדר פרנץ לאישה את הרוזנת אנה אוגוסטה מהוהנלוהה-ולדנבורג-שילינגספירסט, בתם של לודוויג גוסטב, רוזן הוהנלוהה-ולדנבורג-שילינגספירסט ואשתו השנייה אנה ברברה פון שנבורן. לאויגן אלכסנדר פרנץ ולאנה אוגוסטה נולדו הילדים הבאים:

* הנסיך לותר פרנץ מטורן וטקסיס (1705–1712)
* הנסיך מקסימיליאן פיליפ מטורן וטקסיס (נולד ומת ב-1706)
* הנסיך פיליפ למורל מטורן וטקסיס (נולד ומת ב-1708)
* הנסיכה מריה יוזפה מטורן וטקסיס (נולדה ומתה ב-1711)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אויגן אלכסנדר פרנץ, נסיך טורן וטקסיס הראשון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6  geneall.net. "Eugen Alexander Franz, 1. Fürst von Thurn und Taxis". geneall.net. נבדק ב-2009-12-25.
2. ↑  Dallmeier, Quellen, S. 246–250.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122440617
* VIAF: 74734578
* WorldCat: viaf-74734578

 |
**מגדל האשפוז ע"ש תד אריסון** הוא מגדל המאכלס בעיקר מחלקות אשפוז במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, ומכאן שמו. המגדל הוקם בתרומתם של תד אריסון ושרי אריסון, ונקרא על שמו של תד.

מגדל האשפוז הוקם מעל מבנה נמוך ממנו, המשרת את חדר המיון ואת מחלקות החוץ של בית החולים. בעת ההקמה המשיך המבנה הקיים לתפקד ללא הפרעה. המגדל מתנשא לגובה של 60 מטר בסך הכל, אך הקומות הנמוכות בבניין הן למעשה חלק מהמבנה שקדם לו. במגדל עצמו עשר קומות - תשע קומות אשפוז וקומה טכנית בראשו אשר שוכן בה אחד ממכוני בית החולים. עוד שוכנת במגדל הספרייה המדעית ע"ש סמי עופר שנחנכה בשנת 1957 והועברה אליו ב-2007. על גג המגדל מנחת מסוקים עגול בקוטר של 48 מטר, המופעל רק בעיתות חירום.

צורתו של המבנה היא כשל מקבילית שזוויותיה החדות מצביעות לכיוון דרום-מערב ולכיוון צפון-מזרח. בכל קומה מבואה ושתי מחלקות, וכל אחת מהשלוש בנויה בצורת משולש. חדרי האשפוז נמצאים לאורך צלעותיו של ה"משולש", ושטחי העבודה במרכזו. במגדל מחלקות המתמחות באורולוגיה, אורתופדיה, רפואת אף אוזן גרון, כירורגיה, נוירוכירורגיה, נוירולוגיה ועיניים.

בשנת 2018 עברו המחלקות האונקולוגיות אשר שכנו במגדל האשפוז אל בניין סמי עופר פרט למחלקת האורתופדיה האונקולוגית אשר עדיין שוכנת במגדל.

קישורים חיצוניים
----------------

* טקס הנחת אבן פינה למגדל האשפוז ע"ש אריסון
* המגדל באתר אמפוריס
* יצחק דנון, ‏איכילוב תובע 2 מ' ש' בטענה לליקויים בבניית מגדל האשפוז, באתר גלובס, 22 באפריל 2004

הערות שוליים
------------

1. ↑  הספרייה המדעית ע"ש סמי עופר
2. ↑  המחלקות במגדל האשפוז
פירוש נוסף ערך זה עוסק בהוצאת ספרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו חושן (פירושונים).

**אבן חושן** היא הוצאת ספרים עברית המיועדת להוצאת ספרים בפורמט אמנותי, המתמחה בספרי אומנות ושירה. בספרי ההוצאה יש הקפדה רבה על המראה החיצוני של הספר מתוך הכרה ביבליופילית שלספר יש ערך לא רק כטקסט מודפס וכרוך אלא גם כחפץ חומרי אמנותי. 

הוצאת "אבן חושן" הוקמה בשנת 1994 על ידי ההיסטוריון ואוצר האומנות עוזי אגסי המשמש כמו"ל, והיא פועלת מרעננה. 

במסגרת ההוצאה יצר אגסי מספר סדרות הקרויות לפי שמות אבני החושן כגון; "פטדה" - סדרה לשירה, "אחלמה" - סדרה לספרי ילדים, "ספיר" - סדרה לספרים במהדורות מצומצמות הכרוכים באופן אומנותי ומכילים הדפסים ממוספרים וחתומים על ידי אמנים (כמשה גרשוני, אביבה אורי, נפתלי בזם, אורי ליפשיץ), "ברקת" - סדרה לספרי קודש בפורמט אומנותי ו"נופך" - סדרה לפרוזה עברית. בנוסף מוציאה ההוצאה ספרים ייחודיים בנושאי אמנות פלסטית ואומנות הדפוס והטיפוגרפיה ומציעה שירותי כריכה אמנותית. רוב ספרי ההוצאה מודפסים בגופן העברי האלגנטי דרוגולין.

משנת 1998 מפרסמת ההוצאה את כתב העת "שבו" לשירה, בעריכתו של עוזי אגסי.

ספרים בולטים בהוצאה
-------------------

* ישראל פנקס, **בים העתיק שלנו** עם הדפסים של לאה ניקל
* משה שמיר, **אברהם בבוקר** עם הדפסים של מנשה קדישמן
* אלזה לסקר-שילר, **עליך אחלום חרישית**, בתרגום נתן זך עם הדפסים של יגאל תומרקין
* חיים גורי, **85 שירי אהבות** עם רישומים של אביגדור אריכא
* צ'סלב מילוש, **אור יום** ו**זה**, בתרגומו של דוד וינפלד, עם רישומים מאת רפי לביא
* תום זיידמן פרויד, **מסע הדג**, בתרגומו של חיים נחמן ביאליק
* לאה גולדברג, **שיר | עיר** - שירים גנוזים של המשוררת
* שמעון בוזגלו, **מדשאות הוליווד**
* ורדה ברגר, **כוכב החיים, Planet of life** שירים וציורים

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אבן חושן
* 

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010997767305171
* LCCN: no2009109505
* VIAF: 131756491
* WorldCat: lccn-no2009109505

 |
**אריסטו מכיוס** (ביוונית: **Ἀρίστων ὁ Χίος**), היה פילוסוף יווני בן המאה השלישית לפנה"ס.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד באי כיוס והגיע לאתונה שבה שמע את הרצאותיו של זנון מקיטיון, מייסדה של האסכולה הסטואית בפילוסופיה היוונית. לעיתים השתתף גם בהרצאותיו של פולמון מאתונה, שעמד בראש האקדמיה האפלטונית מ-314 עד 269. אם כי אריסטו מכיוס נמנה עם חוגיו של זנון מקיטיון, הוא זנח את תורת מורהו בהביעו התנגדות לשניים מענפי הפילוסופיה של האסכולה הסטואית: לוגיקה ופיזיקה.

אריסטו מכיוס היה אדם בעל כוח שכנוע ונואם מעולה. הוא פתח את בית ספרו בגימנסיה בשם צינוסרגס, שהייתה ממוקמת בפרבר של אתונה ושנודעה בשל קשריה עם הפילוסופים הציניקנים. נהרו אליו תלמידים כה רבים עד כי הרשה כניסה חופשית לכל מי שאבה להאזין לדבריו. הוא אמר שחבל כי חיות פרא הן חסרות בינה כי אחרת היו מסוגלות להשתתף בשיעוריו.

תורתו
-----

לא ניתן לתאר את תורתו בשלמותה, כי מכל כתביו לא שרד דבר בשלמותו, אבל יש בידינו קטעים של מחברים מאוחרים יותר שלפיהם הוא הושפע רבות מן הזרם הציניקני בפילוסופיה היוונית. הוא סבר כי הלוגיקה איננה חשובה משום שאין בה דבר משותף עם בני האדם, והתייחס לדיאלקטיקה כמלאכותית וחסרת ערך.

הוא דחה גם את הפיזיקה באומרו שהיא מעבר להשגה האנושית. דעותיו אלה משתקפות בדבריו על אלוהים שלדעתו הוא בלתי ניתן לתפיסה וחסר תחושה, וכי אין לדעת בוודאות כלשהי אם הוא ישות חיה או שאיננו כזה. דברים אלה היו בניגוד גמור לתורתו של זנון מקיטיון שצידד בדעה כי היקום הוא ישות חיה ובעלת תבונה.

זנון מקיטיון חילק את הפילוסופיה לשלושה ענפים: לוגיקה שכללה רטוריקה, דקדוק ותאוריות בדבר תפיסה חשיבה, פיזיקה שכללה לא רק את המדע אלא גם את טבעו האלוהי של היקום, ואתיקה שמטרתה הייתה להגיע אל האושר באמצעות דרך חיים התואמת את הטבע. אולם בעבור אריסטו מכיוס האתיקה הייתה הענף היחיד של הפילוסופיה, אם כי היו לו הסתייגויות גם באשר אליה באומרו כי צִדה המעשי הוא חסר ערך ותועלת.

אריסטו מכיוס הגן על תורת ההכרה של האסכולה הסטואית נגד תורת הספקנות שבה צידד הפילוסוף ארקסילאוס שעמד בראש האקדמיה האפלטונית החל מ-264.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריסטו מכיוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007428047305171
* BIBSYS: 94010522
* BnF: cb12062034g (data)
* CANTIC: a11791500
* GND: 102381518
* ISNI: 0000 0000 2341 1794
* LCCN: n83180710
* NTA: 069851042
* RERO: 02-A010045131
* SELIBR: 301711
* SUDOC: 119871327
* VcBA: 495/135931
* VIAF: 4915249
* WorldCat (עם VIAF): 4915249

 |
אבן פלרמו
שבר האסטלה נמצא במוזיאון פטרי בלונדון. בשבר נמצא חלק מהרישום של המלך חעא סח'מוי מהשושלת השנייה ובחלק העליון של סנפרו, מלך בשושלת הרביעית
**אבן פלרמו** היא שבר גדול של אסטלה המכילה חלק מרשימת מלכי מצרים בתקופת הממלכה הקדומה מהשושלת הראשונה ועד השושלת החמישית. האבן מוצגת היום במוזיאון הארכאולוגי האזורי של פלרמו בסיציליה ומכאן שמה. שברים נוספים של האסטלה מוצגים במוזיאון המצרי בקהיר, ובמוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון.

האסטלה העשויה מבזלת מתוארכת לסוף תקופת השושלת החמישית של פרעוני מצרים, המאה ה-25 לפנה"ס, והיא מפרטת את המלכים שמלכו במצרים לאחר איחוד מצרים העליונה (הדרומית) עם מצרים התחתונה (הצפונית).

הטקסט על גבי האסטלה מתחיל בתיעוד רשימת מלכים (רשימה הנחשבת אגדתית) ששלטו במשך מספר אלפי שנים שקדמו לעלייתו של האל הורוס, שעל פי הטקסט נתן את המלכות למנס שהיה מאחד מצרים העליונה והתחתונה (יש המזהים את מנס עם נערמר ויש עם יורשו חור אחע).

הכתובות על האסטלה מפרטות את רשימת המלכים מהשושלת הראשונה ועד המלך נפריר כא רע שהיה המלך השלישי של השושלת החמישית. ניתן להניח שבאסטלה המקורית השלמה, פורטו גם מלכים לאחר שלטונו. באסטלה יש גם פירוט של שמות אמהות המלכים.

רשימה זו ביחד עם רשימות מלכים אחרות שנמצאו כגון רשימת המלכים מכרנך, רשימת המלכים מטורינו, רשימת המלכים מאבידוס, ספרו של מנתון "אגיפטיקה" ועוד, שימשו את האגיפטולוגים במחקרם ליצירת רשימה של מלכי מצרים בעת העתיקה, וכתיבת הכרונולוגיה המצרית, תוך הצלבת המידע מהמקורות השונים.

האסטלה
------

הטקסט על האסטלה נכתב על שני צדדיה, בכתב חרטומים, והוא הטקסט הידוע הקדום ביותר. גובה האסטלה המקורית היה 2.1 מטר, רוחב 60 ס"מ ועובי 6.5 ס"מ. האסטלה נשברה למספר שברים, שרבים מהם חסרים. מיקומה המקורי ההיסטורי של האסטלה אינו ידוע. אבן פלרמו נמצאה באתר הארכאולוגי ממפיס ליד קהיר. רוב המידע על האבן שהתייחס לשושלות הראשונה והשנייה לא שרד.

ההיסטוריון הקדום מנתון שחי במאה ה-3 לפנה"ס, אולי השתמש במידע שהיה על האסטלה השלמה בספרו אגיפטיקה (Aegyptiaca) הכולל רשימות של מלכי מצרים.

אבן פלרמו שוכנת במוזיאון מאז שנת 1866. חשיבותה של האבן הוכרה רק בשנת 1895 בעת ביקור של ארכאולוג צרפתי במוזיאון. תרגום הטקסט פורסם לראשונה בשנת 1902 על ידי היינריך שייפר (Heinrich Schäfer).

במוזיאון המצרי בקהיר נמצאים שני שברים, האחד התגלה בשנת 1910, השני נרכש בשוק העתיקות בשנת 1963. השבר שנמצא במוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית בלונדון ניתן להם על ידי פלינדרס פיטרי.

ראו גם
------

* רשימת המלכים מטורינו
* רשימת המלכים מכרנך
* פרעוני מצרים
* הכרונולוגיה המצרית
* לוח סקארה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אבן פלרמו** בוויקישיתוף
* אבן פלרמו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**אֵרִיסְתָווִי** (בגאורגית: ერისთავი שפירושו המילולי *ראש עם*: ארי - עם, תאווי - ראש) הוא תואר אצולה גאורגי פיאודלי, התואם במעמדו לסטרטגוס או הדוכס הביזנטיים. בעליו היה שליט פרובינציה גדולה ובהיררכיה המעמדות הגאורגיים הוא היה שלישי מלמעלה אחרי מלך ומתאווארי - נסיכים שליטים. בעל התואר היה מופקד על דגל הקרב לפי תפקידו ולבש בגד, טבעת, חגורה וחנית מיוחדים וכמו כן היה לו סוס מגזע מיוחד.

חלק מאריסתוויים רמי דרג החזיקו בתואר אֵרִיסְתָוְות-אֵריִסְתָווִי (ერისთავთ-ერისთავი) שפירושו *דוכס הדוכסים* אך סיכוי לכך שלבעל התואר היו וסאלים עם תואר אריסתָווי הוא קלוש. תואר אֵרִיסְמְתָווָארִי (ერისმთავარი שפירושו: ראש האנשים) שימש בעיקר שליטי גאורגיה טרם שושלת בגרטיוני ואחרי זה היה בשימוש מקביל לאריסתווי.

מטבע כסף עם כיתובים בגאורגית שהונפקה על ידי אריסמתאווארי גאורגי סטפנוז הראשון במאה ה-7
בעקבות העדר רציפות שלטונית חלק מן אריסתוויים העבירו את תארם לעובר בירושה ובכך הפכו בפועל לנסיכים השולטים על שטח מגוריהם וחלקם אף הפכו לשליטים עצמאיים בפועל (ביניהם היו אריסתווי של סמגרלו, אריסתווי של אבחזיה, אריסתווי של גוריה, אריסתווי של סוואנתי ואריסתווי של אחלציחה).

התואר נתן את שמם לחמישה בתי אצילים שהוסמכו כנסיכים לאחר השתלטות רוסיה על האזור במאה ה-19. ברוסיה הם מוכרים כ"נסיכי אריסטוב" אם כי מוצאם של כל אחד מהם שונה.

שושלות אריסתווי
---------------

* שושלת גואראם
* שושלת נרסה
* שושלת חוסרוידים

משפחות אריסתווי
---------------

* אבאזאסדזה
* אבוסריסדזה
* אריסטוב
* ג'אקלי
* גהוביארי
* גוריאלי
* גלובאני
* דאדיאני
* ורדניסדזה
* תורניקה
* ליפריטים
* סוראמלי
* פאנאסקרטלי
* צ'ורצ'אנלי
* קחבריסדזה
* שרוואשידזה
* צ'חאידזה

מקורות
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אריסתווי** |

* י' ג'ווחישווילי, "היסטוריה של גאורגיה", ספר 2, כרך ראשון, טיפליס (טביליסי), 1928 (בגאורגית)
* האנציקלופדיה הסובייטית גאורגית, כרך 4, טביליסי, 1979, עמ' 192
**דלקרן המושק** או **אנטילופת סוני** (שם מדעי: *Neotragus moschatus*, מכונה גם בקיצור **סוני**) הוא מין אנטילופה זעירה החיה במרכז ומזרח אפריקה. בסוג "*Neotragus*" קיימים שתי אנטילופות זעירות נוספות: אנטילופת בייטס ואנטילופה מלכותית.

מאפיינים
--------

צבע הפרווה הכללי של הסוני הוא חום אדמדם. הגב כהה יותר מהאגפיים והרגליים, הראש והלחיים אף הם אדמדמים, והאף שחור. הגחון, הסנטר, הגרון, והחלקים הפנימיים של הרגליים, לבנים. כמו כן יש טבעת בהירה סביב העין. האוזניים גדולות, והרגליים מוקפות בפס שחור מעל הפרסה. פרוותם של הצעירים כהה יותר ומתבהרת עם הזמן. לזכרים זוג קרניים המחורצות למרבית אורכם, ובצבע שחור או אפרפר. אורך הקרניים הוא 13.3-6.5 ס"מ. הקרניים צומחות באלכסון ומישרות קו עם הפנים. כאמור, הסוני הוא אחד מהאנטילופות הקטנות ביותר: אורך גופו 57–62 ס"מ, גובהו בכתפיים: 38-33 ס"מ, אורך זנבו: 13-8 ס"מ, ומשקלו: 6-4 ק"ג בלבד.

הסוני נפוץ במדינות: קניה, טנזניה, מוזמביק, מלאווי, זמביה, זימבבואה, סווזילנד ודרום אפריקה. 
  
בית גידולו הוא אזורים עם צמחייה צפופה כגון שיחים, חורשות וסוואנות.

נקבת **דלקרן המושק**
הסוני הוא בעל חיים ביישן החי בזוגות או בקבוצות קטנות של זכר ומספר נקבות, ופעיל בעיקר בשעות הערב והלילה; במשך רוב היום הוא ישן באזור מוצל ומוגן. פרוותו מספקת לו הסוואה מצוינת, ומסתירה אותו מטורפיו. כאשר הסוני חש בסכנה מתקרבת, הוא קופא במקומו ונותר חבוי בצמחייה עד שהאיום קרוב מאוד, ובשלב זה מזנק ומתחמק סביב שיחים ועשבים, ונעלם במהירות לתוך הסבך. כפי שמרמז שמו הוא ניחן בריח מושק חזק. הזכרים מגינים על שטחים של כ-3 דונם, ומסמנים את שטחם בעזרת בלוטות הריח שבצד עיניהם. באזורים רבים עשויים להיות ערימות זבל משותפות. הזכר חי בדרך כלל עם נקבה אחת, גם אם נקבות אחרות יעברו בטריטוריה שלו. הסונים משמעים מדי פעם קולות הדומים לנביחות או שריקות.
  
ההיריון נמשך כ-שישה חודשים לאחריהם נולד ולד אחד (בדרך כלל בחודשי נובמבר עד מרץ) המוסתר ברוב הזמן בצמחייה; הוולד נגמל לאחר חודשיים, ומגיע לבגרות לאחר שנה עד שנה וחצי. תזונתם כוללת עלים, נבטים,  ניצנים, פטריות, ופירות; לעיתים רחוקות גם עשבים.

כל טורף בגודל של הסוני ומעלה יכול לטורפו: החל מחתולי בר, תנים וגחניים, וכלה בעופות דורסים ובנחשים. מצב שימורו הוא **ללא חשש** (LC) על ידי IUCN בשל תפוצתו הרחבה. תוחלת חייו של הסוני היא עד עשר שנים.

ראו גם
------

* אייל מושק
* קנגוריל המושק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דלקרן המושק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------



| צבאיים |
| --- |
| אנטילופות ערבה |
| צבי | צבי הנגב • צבי מצוי • צבי הודי • צבי קווייר • צבי רים • צבי ספיקי • צבי הזפק • צבי החול • צבי ארלנג'ר • צבי ערבי |  |
| צבי אמיתי | צבי תומסון • צבי מונגאלה • צבי אדום חזית • צבי הוגלין • צבי אדום |
| צבי דק-צוואר | צבי יחמורי • צבי גראנט • צבי סומרינג |
| צבי קלארק | צבי קלארק |
| צבי ג'ירפי | צבי ג'ירפי |
| אנטילופה הודית | אנטילופה הודית |
| דלגן | דלגן |
| צבי יעלי | צבי יעלי פרז'וואלסקי • צבי יעלי מונגולי • צבי יעלי טיבטי |
| סאיגות |
| סאיגה | סאיגה |
| אנטילופות סבך |
| אוריבי | אוריבי |
| צבי הסלעים | צבי הסלעים |
| אנטילופה ננסית | דלקרן המושק • אנטילופה מלכותית • אנטילופת בייטס |
| דיקדיק | דיקדיק גינתר • דיקדיק קירקי • דיקדיק כסוף • דיקדיק סולט |
| דוקרן | דוקרן הסטינבוק • דוקרן הכף • דוקרן שארפי |
| אנטילופת ביירה | אנטילופת ביירה |
**אדווין הולגייט** (באנגלית:**Edwin Holgate**‏;  19 באוגוסט 1892 – 21 במאי 1977), היה אמן, צייר ואמן חיתוך עץ קנדי. הולגייט מילא תפקיד מרכזי בקהילת האמנות של מונטריאול, ובמוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות, שם למד וגם לימד.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

הולגייט נולד באלנדייל, אונטריו, קנדה, בנם של בסי בל (האדלי) והנרי הולגייט. משפחתו של הולגייט עברה לג'מייקה בשנת 1895 שם עבד אביו כמהנדס. בשנת 1897 הוא נשלח לטורונטו לבית הספר. בשנת 1901 משפחתו חזרה מג'מייקה והתיישבה במונטריאול.

הולגייט למד באגודת האמנות במונטריאול בהנהגתו של ויליאם ברימר שלימד גם את אלכסנדר יאנג ג'קסון, אלברטה קלילנד  ומאוחר יותר מוריס קולן. בשנת 1912 למד בפריז. הוא נסע לאוקראינה בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונאלץ לחצות את אסיה כדי לחזור לקנדה. הוא שב לצרפת עם הצבא הקנדי.

התערוכה הראשונה של הולגייט התקיימה במועדון לאמנויות במונטריאול בשנת 1922. הוא לימד חריטת עץ באקול דה ביו-ארטס במונטריאול בין השנים 1928 ל-1934.

הולגייט היה החבר התשיעי בקבוצת השבעה - הוא הוזמן להצטרף לקבוצה במרץ 1929. בשנת 1934 הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא נבחר לחבר מלא בשנת 1935. הוא התפטר בשנת 1945 אך חזר בשנת 1953. הוא היה גם חבר מייסד בקבוצת הציירים הקנדית.

הוא עבד כאמן מלחמה באנגליה במהלך מלחמת העולם השנייה. בשובו למונטריאול לאחר המלחמה, הוא מצא כי זירת האמנויות השתנתה.

בשנת 1954 הוא היה אחד משמונה עשרה אמנים קנדיים שהוזמנו על ידי הרכבת הפסיפית הקנדית לצייר ציור קיר בתוך הקרונות החדשים שנכנסו לשירות ברכבת הקונטיננטלית. בכל ציורי הקיר תואר פארק לאומי או פרובינציאלי אחר. הולגייט צייר את הפארק הלאומי מונט טרמבלנט.

אדווין הולגייט, נגן הכינור
הולגייט נפטר בשנת 1977 ונקבר בבית הקברות מאונט רויאל במונטריאול.

הגלריה הלאומית של קנדה ערכה רטרוספקטיבה ליצירתו בשנת 1975. מוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות ארגן רטרוספקטיבה שנייה בשנת 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדווין הולגייט** בוויקישיתוף
* אדווין הולגייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Edwin Holgate", web.archive.org, ‏2015-10-25
2. ↑  Edwin Holgate, The Beaver Hall Group
3. ↑  Silcox, David P. (2011). The Group of Seven and Tom Thomson. Firefly Books Ltd. p. 47

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16181221k (data)
* GND: 130246867
* ISNI: 0000 0000 7374 9603
* LCCN: n94024750
* RKD: 39140
* SNAC: w6rf7bcv
* SUDOC: 130672742
* ULAN: 500001273
* VIAF: 60184332
* WorldCat: lccn-n94024750

 |
**אלבטרוס צהוב-חרטום** (שם מדעי: ***Thalassarche chlororhynchos***) הוא עוף ימי גדול השייך למשפחת האלבטרוסיים. בעבר נקרא בשם זה גם האלבטרוס צהוב-החרטום ההודי, אולם מאוחר יותר הם פוצלו למינים נפרדים (שמו המדעי של המין ההודי: *Thalassarche carteri*). ניצויו הוא בעיקר בצבעי שחור ולבן, צבע ראשו אפור, ומסביב לעיניו כתמים גדולים. הקצוות התחתונים של כנפיו הם בצבע שחור. צבע ראשו כהה יותר מזה של מקבילו ההודי, וכך גם נהוג להבדיל ביניהם. הוא קטן יותר מחבריו לסוג - "Thalassarche" - וכנפיו צרות יותר.

אלבטרוס צהוב-חרטום נוהג לקנן על איים במרכז האוקיינוס האטלנטי. לכן לעיתים הוא נקרא "אלבטרוס צהוב-חרטום אטלנטי", להבדילו ממקבילו ההודי. הוא מקנן באיים כדוגמת טריסטן דה קונה, האי גוף ועוד. הקינון הוא במושבות, ואת קניו נוהג להקים בסבכי שיחים או בינות עצים נמוכים והם עשויים מבוץ וחומרים צמחיים. הנקבה מטילה ביצה אחת בלבד.
באזורים הימיים האלבטרוס נפוץ בדרום האוקיינוס האטלנטי לרוחבו, החל מדרום אמריקה ועד אפריקה. 

מין זה ניזון מדיונונים, דגים וסרטנים.

מצב השימור שלו הוא בסכנת הכחדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבטרוס צהוב-חרטום** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* גיליון עובדות באתר BirdLife International

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלבטרוס צהוב-חרטום באתר הרשימה האדומה של IUCN

| אלבטרוסיים |
| --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |
**דּוּזַנְבָאִים** או **דּוּ-זַנְבָאִים** (שם מדעי: *Diplura*) היא סדרה בתת-מערכה שש-רגלים, לצד הסדרות חרקים, קפזנבאים וקדם-זנבאים. לעיתים מכונים גם זנבזיפים בעלי שני זיפים. בסדרה מתוארים סביבות 800 מינים, מתוכם כ-70 נפוצים בצפון אמריקה, 12 בריטניה הגדולה ושנים באוסטרליה.

אקולוגיה
--------

דו-זנבאים נפוצים בקרקעות לחות, תחת מצע עלים או הומוס, אך נראים רק לעיתים רחוקות מפאת גודלם ואורח חייהם התת-קרקעי. יש להם גפי פה נושכות-לועסות, והם ניזונים ממגוון רחב של טרף חי, מת וחומר אורגני. בני המשפחה Japygidae הם בעיקר טורפים ומשתמשים בגנובתנים שלהם כמלקחיים כדי ללכוד את הטרף, כולל קפזנבאים, שווה-רגלאים, מרבי-רגל קטנים, חרקים, זחלים ואפילו דו-זנבאים אחרים, בעוד חברי המשפחה Campodeidae ניזונים מפטריות אדמה, קרדית, קפזנבאים, וחסרי חוליות קטנים אחרים, כמו גם שאריות. מינים בעלי גנובתנים ארוכים הם אוכלי-צמחים.

בדומה לפרוקי רגליים אחרים שאינם חרקים, הדו-זנבאים מתרבים בהפריה חיצונית: הזכר מניח מעל הקרקע עד כ-200 ספרמטופורים בשבוע, כשהם ניצבים על גבעול קטן. הנקבה אוספת את הספרמטופורים אל תוך איבר הרבייה שלה ומפרה בעזרתם את הביצים אשר היא מטילה בסדקים בקרקע. הדו-זנבאים בעלי גלגול חסר, ולכן הנימפה שבוקעת דומה לבוגר אך קטנה ממנו וחסרת איברי רבייה.

רשימה חלקית של מינים בישראל
---------------------------

משפחה קמפודיים *Campodeidae*

* קומפודאה גלילית *Campodea galilaea*
* קומפודאה אגאית *Eutrichocampa aegea*

משפחה מלקחניים *Japygidae*

* מלקחן אהרוני *Megajapyx aharonii*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוזנבאים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* דוזנבאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 - "חרקים", הוצאת משרד הביטחון. עמ' 41.
2. ↑  דּוּ-זַנְבָאִים במילון בעלי חיים: סדרות החרקים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000316168

 |
מציאת ממצא באתרו
בארכאולוגיה **בַּאֲתָרוֹ** (בלטינית: **in situ** (אין סיטו) - בַּמקום, בַּאתר, משמש בצורה זו גם בשפות רבות אחרות) הוא מונח המתאר את הישארותו של מושא המחקר במקומו המקורי. בגאולוגיה נהוג להשתמש גם במונח הלטיני "אין סיטו".
באתרו מתייחס לממצא שנמצא בעת חפירה ארכאולוגית במקום המקורי שבו הושאר על ידי האדם האחרון שהשתמש בו ולא הוזז משם על ידי בני אדם או על ידי כוחות הטבע. מציאת ממצא ארכאולוגי באתרו עוזרת לארכאולוג החופר לתארך את השכבה הנחפרת בעזרת טיפולוגיה ולהבין ולאפיין את התרבות שבה הממצא היה בשימוש. לאחר שהממצא מתועד, מצולם ונרשם, ניתן להזיזו ממקום מציאתו. ממצא שלא נמצא באתרו נחשב כממצא שנמצא מחוץ להקשר (קונטקסט) ולא יספק מידע מדויק לגבי התרבות או האתר שבהם נמצא.

גלריית תמונות
-------------

* קנקן באתרו, חפירה בח'ירבת קייאפה אוגוסט 2009קנקן באתרו, חפירה בח'ירבת קייאפה אוגוסט 2009
* הפסל של הסנטור מרקוס נוניוס בלבוס, שנמצא בהרקולנאום, הוא דוגמה לממצא שחלקו "באתרו" וחלקו לא. ראש הפסל ובסיסו נמצאו על ידי מאיורי ב-1942, אך גופו נמצא רק ב-1981, מאות מטרים מערבה משם. מניחים שנחשול פירוקלסטי עוצמתי סחף את גוף הפסל מערבה, לכיוון חוף הים. חלקיו של הפסל חוברו וכיום הוא מוצג באתר.הפסל של הסנטור מרקוס נוניוס בלבוס, שנמצא בהרקולנאום, הוא דוגמה לממצא שחלקו "באתרו" וחלקו לא. ראש הפסל ובסיסו נמצאו על ידי מאיורי ב-1942, אך גופו נמצא רק ב-1981, מאות מטרים מערבה משם. מניחים שנחשול פירוקלסטי עוצמתי סחף את גוף הפסל מערבה, לכיוון חוף הים. חלקיו של הפסל חוברו וכיום הוא מוצג באתר.
* קנקן מתקופת בית עבאס חפירה בירושלים פברואר 2008קנקן מתקופת בית עבאס חפירה בירושלים פברואר 2008
* קנקנים שנמצאו באתר קבורה של שבט קלטי בצפון ספרד מתוארך למאה ה-2קנקנים שנמצאו באתר קבורה של שבט קלטי בצפון ספרד מתוארך למאה ה-2

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **באתרו** |
**אלבר מריה אנרי ד'אבוביל** (בצרפתית: **Albert Marie Henri d'Aboville**;‏ 26 במרץ 1848 – 1 ביולי 1941) היה ז'נרל דה בריגדה בצבא צרפת, אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס. בנוסף על כך, הוא כיהן כראש עיריית קראק במשך כמעט עשרים שנה.

ביוגרפיה
--------

ד'אבוביל נולד ב-26 במרץ 1848 בטירת שאטו דה רוביל הנמצאת בשטח הקומונה מלזרב. אביו, אוגוסט ארנסט ד'אבוביל, היה פוליטיקאי. סבו, אוגוסטין גבריאל ד'אבוביל, היה גנרל בגרנד ארמה. אנרי ד'אבוביל נרשם ב-1866 ללימודים באקדמיה הצבאית סן-סיר אותה סיים כעבור שנתיים. ב-1870 הוא לחם במלחמת צרפת–פרוסיה ובין 1871–1873 הוצב באלג'יריה.

ב-1894 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לסגן מפקד המשרד הרביעי האחראי על ההובלה ועל מסילות הברזל. היה זה ממש עם פרוץ פרשת דרייפוס. במשרדי המטכ"ל הסתובב מסמך אשר נודע בכינוי "הבורדרו", ונכתב בידי קצין בצבא צרפת המרגל עבור הקיסרות הגרמנית. רבים ניסו לזהות למי שייך כתב היד, אולם העלו חרס. כשהובא המסמך בפני ד'אבוביל, הוא הפנה את תשומת לבו של מפקדו, קולונל פאבר (Fabre), לעובדה שסוג הידיעות המוצגות בבורדרו מעיד שהכותב עבד בכל ארבעת המשרדים של הצבא, ופירושו של דבר שהוא אחד מ"המתמחים", היינו קציני המטכ"ל שהוסמכו לא מכבר והיו חייבים לעבור תקופה בכל אחד מהמשרדים לפני ששובצו ביחידותיהם. כעת החיפוש הצטמצם מאוד. המרגל היה מוכרח להיות מתמחה אשר משתייך לאגף הארטילריה. באותה עת עבד במשרדו של פאבר קצין יהודי צעיר בשם אלפרד דרייפוס, והוא התאים בדיוק לתיאור. פאבר לא חיבב את דרייפוס ולפיכך הביא טופס בכתב ידו והשווה בינו לבין תצלום של הבורדרו. אכן נמצא דמיון רב. חוקרים מודרניים אשר השוו את כתב ידו של דרייפוס עם הבורדרו הגיעו למסקנה כי אכן יש דמיון ביניהם, אולם הוא שטחי בלבד ונובע רק מצורת הכתיבה שהייתה מקובלת אז. באותה מידה יכול היה הכתב להיות דומה להרבה כתבים אחרים. פאבר העביר את מסקנותיו הלאה, וכך פרצה פרשת דרייפוס. ד'אבוביל זומן להעיד במהלך משפט רן.

בין השנים 1912–1931 שימש ד'אבוביל כראש עיריית קראק. ב-1916 הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה בריגדה. הוא נישא לבתו של המרקיז אמדה דה גובלו. בנו היה הגנרל לואי ד'אבוביל.

לקריאה נוספת
------------

* ז'אן דניס ברדן, **פרשת דרייפוס**, עם עובד, 2003.
* מאיר קוטיק, **פרשת דרייפוס**, מלא, 1982.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברדן, עמ' 96.
2. ↑  רצה המקרה ובדיוק באותה העת היה פאבר עסוק ברשימת הערה לא מחמיאה על דרייפוס: "קצין הלוקה בחסר, אינטליגנטי ומאוד מוכשר, אבל יהיר. אך באשר לאופיו, הגינותו, והאופן שבו הוא ממלא את חובת השירות, אינו עומד במבחנים הדרושים כדי לשרת במטה הכללי של הצבא".

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* The Léonore id LH//4/4 is not valid.

 |
כתר מלכותי של מלכת ספרד
**כתר ממלכתי** הוא הכתר בו עושה המונרך שימוש דרך קבע (בניגוד לכתר הכתרה, המשמש רק בטקס ההכתרה). במדינות בהן אין טקס הכתרה רשמי, הכתר הממלכתי הוא הכתר היחיד של המונרך.

מונח זה מציין בעיקר את כתרי הממלכה המאוחדת (ובממלכות שקדמו לה היסטורית - אנגליה ובריטניה הגדולה) בה משמש כתר נפרד לטקס ההכתרה, וכתר נפרד לטקס פתיחת הפרלמנט הנערך מדי שנה.  
 הכתר בו נעשה שימוש מדי שנה נקרא "הכתר הממלכתי" (באנגלית: **State Crown**).  
 הכתר הממלכתי הראשון היה כיתרו של המלך צ'ארלס השני - כתר זה לא שרד עד ימינו. הכתר הממלכתי הקדום ביותר ששרד היה כתרו של ג'ורג' הראשון, המהווה כיום חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.

מאפיינים
--------

בניגוד לכתר הכתרה בו נעשה שימוש לעיתים נדירות (אחת לכמה עשרות שנים), בכתר הממלכתי נעשה שימוש מספר פעמים בשנה. בשל כך נתון הכתר הממלכתי לשחיקה רבה יותר, וזקוק לתיקונים ולשיפוץ פעמים תכופות יותר. כמו כן, הכתר הממלכתי מעוטר פחות מכתר ההכתרה. הסיבה לכך היא בעבר נהגו לשבץ את כתר ההכתרה באבנים יקרות ויהלומים מושכרים, ואלה הושבו למשכירים בתום הטקס. הכתר הממלכתי לעומתו שובץ דרך קבע ביהלומים ואבנים יקרות השייכים לאוצר ממלכה, ולכן מספרם מועט יותר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כתר ממלכתי** בוויקישיתוף

| סוגי כתרים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| כתר רעייה • כתר הכתרה • כתר קיסרי • כתר ממלכתי • כתר אפיפיורי • עטרה (דיאדמה) |  |

 |
**ויילד צ'רי** (באנגלית: **Wild Cherry**) היא להקת רוק אמריקאית בשנות השבעים שהצליחה מאוד עם שיר הדיסקו "*Play That Funky Music*" בשנת 1976.

רוב פאראסי (Rob Parassi) הקים את הלהקה ב-1970 בסטובנוויל (Steubenville), אוהיו, ארצות הברית. שם הלהקה נלקח מתרופה לשיעול. הם נגנו בפיטסבורג, פנסילבניה עד שהשיגו חוזה הקלטות. כעבור זמן מה ללא אלבומים, התפרקה הלהקה ופאראסי פנה לנהל סטקייה.

מאוחר יותר, פאראסי יסד מחדש את הלהקה עם נגנים אחרים: מרק אוסק (Mark Ausec) - קלידים, בריאן באסט (Bryan Bassett) - גיטרה, אלן וונץ (Allen Wentz) - בס ורונלד בייטל (Ronald Beitle) - תופים.

הלהקה נגנה בתקופת הדיסקו והמעריצים ביקשו ממנה "לנגן את המוזיקה הפאנקית הזאת" (play that funky music). פאראסי שהושרה מכך, כתב על זה שיר דיסקו והלהקה נכנסה לאולפן הקלטות. אדם בסטודיו ששמע אותם, הביא את הלהקה לתשומת הלב של הקלטות אפוס (Epic Records).

השיר היה להיט ענק שיצא ב-1976 וכבש את המקום הראשון במצעדי הפופ. מגזין בילבורד הכריז על הלהקה כלהקת הפופ הטובה ביותר של השנה. הלהקה קיבלה את פרס המוזיקה האמריקאית (AMA) לסינגל הטוב של השנה, וכמו כן שתי מועמדויות פרס גראמי.

הצלחת הלהקה נפסקה שנת 1977 עם צאת אלבומם "פאנק אלקטרי" (*Electric Funk*), שלא היו בו להיטים. כמו כן אלבומיהם הבאים: מ-1978 - "אני אוהב את המוזיקה שלי" (*I Love My Music*) ומ-1979 - "רק הפרוע שורד, אל תשתהו יותר מדי" (*Only the Wild Survive and Don't Wait Too Long*) והלהקה התפרקה.
להיטם היחיד ממשיך להיות להיט במועדוני ריקודים עד ימינו.

חברי ההרכב
----------

* רוב פאראסי (Rob Parassi) - סולן וגיטרה
* מרק אוסק (Mark Ausec) - קלידים
* בריאן באסט (Bryan Bassett) - גיטרה
* אלן וונץ (Allen Wentz) - גיטרה בס
* רונלד בייטל (Ronald Beitle) - תופים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ויילד צ'רי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ויילד צ'רי, באתר אייטונס (באנגלית)
* ויילד צ'רי, באתר ספוטיפיי
* ויילד צ'רי, באתר AllMusic (באנגלית)
* ויילד צ'רי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ויילד צ'רי, באתר Discogs (באנגלית)
* ויילד צ'רי, באתר Songkick (באנגלית)
* ויילד צ'רי, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 46020
* BnF: cb14006677d (data)
* GND: 10334959-5
* ISNI: 0000 0000 9894 777X
* LCCN: n93104332
* MusicBrainz: da5ff827-174b-48d1-9a39-9fa290bb2925
* VIAF: 146790107
* WorldCat: lccn-n93104332

 |
סר **ארנסט דריל לינדזי** ( באנגלית: **Ernest Daryl Lindsay**‏;  31 בדצמבר 1889 – 25 בדצמבר 1976) היה אמן אוסטרלי.

ביוגרפיה
--------

הוא היה הבן הצעיר במשפחה גדולה, שנולד למנתח האנגלי-אירי רוברט צ'ארלס אלכסנדר וג'יין אליזבת לינדזי (לבית ויליאמס), מקרסוויק, ויקטוריה, שילדו עשרה ילדים. דריל ואחיו פרסי (הבכור), ליונל ונורמן, היו אמנים; רובי, גם היא אמנית, הייתה אשתו של הקריקטוריסט, המאייר והעיתונאי וויל דייסון.

טרם מלחמת העולם הראשונה הפך דריל לעובד בחוות כבשים ליד קולארנברי ומאוחר יותר שירת במלחמה בצרפת. באנגליה הוא הפך לאמן של הכוח האוסטרלי. הוא יצר קשרים רבים בעולם האמנות ולמד בבית הספר לאמנות סלייד בלונדון. דריל זכה להצלחה מתונה עם ציוריו של פרחים לבנים.

בשנת 1922, באנגליה, דריל לינדזי נשא לאשה את ז'אן בבקט וייגל, שלימים תהפוך לסופרת. כשחזרו בני הזוג להתגורר באוסטרליה, הם בנו בית בשם "Mulberry Hill" בחצי האי מורנינגטון, והתגוררו בו עד ש"השפל הגדול" אילץ אותם לעבור למגורים צנועים יותר בבקוס מארש. כשהמצב השתפר הם חזרו לבית המקורי.

בשובו לאוסטרליה הוא הוקסם מסיבוב ההופעות הראשון, 1936–1937, של "להקת הבלט הרוסי" באוסטרליה. הוא צייר אותם בהופעות ובמהלך החזרות ופרסם מאוחר יותר ספר של ציוריו. הוא אייר את זיכרונותיו של ארנולד הסקל, ריקודים סביב העולם.

בשנת 1940 דריל לינדזי הפך לאוצר בגלריה הלאומית של ויקטוריה, והתמנה למנהל בין השנים 1942 ל -1956. הוא היה גם חבר בוועד המייעץ לאמנות של חבר העמים בשנת 1953. ב־31 במאי 1956 הוא קיבל תואר אביר על "שירותים לאמנות".

דריל לינדזי נפטר ביום חג המולד 1976, במורינגנטון, ויקטוריה, שישה ימים לפני יום הולדתו ה-87.

הוא הותיר אחריו את אשתו. לא היו להם ילדים. אשתו, ג'ואן לינדזי, השאירה את מולברי היל לנאמנות הלאומית כשמתה בשנת 1984.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דריל לינדזי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  F. Philipp and J. Stewart (eds.), In honour of Daryl Lindsay: essays and studies (Melbourne: Oxford University Press, 1964).
2. ↑  Daryl Lindsay, Claude Kingston, **Back stage with the Covent Garden Russian ballet**, [Sydney: s.n, 1938

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: lindsay-sir-ernest-daryl-7759
* AGSA: 6165
* DAAO: sir-daryl-lindsay
* GND: 1028230095
* ISNI: 0000 0000 7104 5354
* LCCN: n97850903
* NGV: 1954
* NLA: 35227648
* NTA: 140890955
* RERO: 02-A012455508
* RKD: 50187
* SNAC: w68w3r66
* SUDOC: 086319183
* TePapa: 1377
* Trove: 488491
* ULAN: 500006471
* VIAF: 81197305
* WorldCat: lccn-n97850903

 |
**דריסת ילד בנסיעה לאחור** היא תאונת דרכים המתרחשת כאשר כלי רכב, לרוב מכונית, נוסע לאחור, לרוב כאשר הוא חונה או כאשר הוא יוצא מחניה, ודורס פעוט או ילד קטן מבלי לשים לב. לעיתים מסתיימת התאונה במות הילד הנדרס. תאונות מסוג זה נקראות גם "תאונות חצר".

שכיחות
------

באוסטרליה, בשנים 2001-2010, נהרגו 44 ילדים בתאונות בקרבת הבית בנסיעה לאחור, מתוך 270 ילדים שנהרגו כהולכי רגל, שיעור של מעל 16%. 

רוב הנפגעים הם בגילאי 1–4 שנים. התאונות מתרחשות בעיקר באוכלוסיות עניות, ובמרבית המקרים הנהג הפוגע הוא קרוב משפחה של הנפגע, לרוב ההורה.

התמודדות
--------

הרשות האמריקאית לבטיחות בדרכים (NHTSA) ומשרד התחבורה האמריקאי, הגיעו להסכמה על חוק שיחייב התקנת מצלמה לנסיעה לאחור בכל מכונית חדשה החל מ-1 במאי 2018.

בישראל
------

בישראל התופעה של דריסת ילדים בנסיעה לאחור שכיחה יותר במגזר הערבי. לפי נתוני הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, במחצית הראשונה של 2007 נהרגו חמישה ילדים במגזר בתאונה מסוג זה. בשנת 2014 נהרגו 12 ילדים ערבים בתאונות אלו. הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים יחד עם ארגון "בטרם" לבטיחות ילדים החלה להפעיל בשנת 2012 תוכנית למניעת תאונות חצר במגזר הערבי. בשנים 2008 ו-2009 הפעילה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים את תוכנית ההתערבות הראשונה בנושא, במסגרתה ניתנו הדרכות ב-17,800 בתי אב במגזר הבדואי בדרום, שודרו תשדירים ברדיו בנושא והתקיימה פעילות הסברה בבתי ספר ובמוסדות קהילתיים.

ראו גם
------

* שכחת ילד ברכב

קישורים חיצוניים
----------------

* סקירת ספרות – היפגעות ילדים כתוצאה מדריסה בעת נסיעה לאחור (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine), באתר "בטרם", 19 במאי 2008
* תוכנית למניעת דריסה בעת נסיעה לאחור, באתר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים

הערות שוליים
------------

1. ↑  Child pedestrian safety: ‘driveway deaths’ and ‘low-speed vehicle run-overs’, Australia, 2001–10, pages 3, 9
2. ↑  סקירת ספרות – היפגעות ילדים כתוצאה מדריסה בעת נסיעה לאחור, באתר "בטרם", 19 במאי 2008
3. ↑  רועי צוקרמן, סע, סע, יש לך עוד: מצלמות רוורס - חובה משנת 2018, באתר ynet, 1 באפריל 2014
4. ↑  יאסר עוקבי, ‏נתוני "אור ירוק": ממוצע של ילד ערבי אחד שנהרג בכל חודש ב'תאונות חצר', באתר מעריב אונליין, 31 בדצמבר 2014
5. ↑  תוכנית ייחודית למניעת פגיעת ילדים בתאונות דריסה לאחור במגזר הערבי, באתר "אור ירוק"
6. ↑  נתוני "אור ירוק": ממוצע של ילד ערבי אחד שנהרג בכל חודש ב'תאונות חצר', באתר מעריב, 31 בדצמבר 2014
איור של זוג דריפטוזאורוסים נלחמים של צ'ארלס ר. נייט מ-1896
**דריפטוזאורוס** (שם מדעי: ***Dryptosaurus***; מילולית: "לטאה קורעת", על שם טפריו הגדולות) הוא סוג דינוזאור טורף שהיה קרוב למשפחת הטירנוזאוריים והשתייך לקבוצה הקרובה אאוטירנוזאורים. הוא חי בתור הקרטיקון באמריקה הצפונית לפני 67 מיליון שנה. מאובני הדינוזאור נמצאו בניו ג'רזי, ב-1866 והוא אחד הדינוזאורים התרופודים הראשונים שהתגלו למדע, אף שהתגלו שלדים לא מושלמים שלו.

דינוזאור זה הגיע לאורך 7.5 מטר ושקל מעל 1.5 טון. הוא היה דו-רגלי בעל שרירי רגליים גדולים ובשונה מבני משפחת הטירנוזאוריים, היה בעל זרועות בינוניות שהכילו 3 אצבעות. ייתכן גם שהוא כוסה בנוצות. פיו הכיל שיניים קטנות יותר משיני הטירנוזאורים, אך עדיין הותאם לנשיכה חזקה. היצור דמה במראהו למינים כמו האלברטוזאורוס אך היה קטן וזריז יותר ושויך למשפחה נפרדת - **דריפטוזאוריים** (Dryptosauridae), הקרובה בעיקר לדינוזאור אלקטרוזאורוס.

ככל הנראה דינוזאור זה חי לאורך החופים וצד דינוזאורים קטנים יותר כמו הדרוזאוריים. ייתכן שהוא צד בלהקות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דריפטוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**חברת בייסטל** או בקיצור **בייסטל** (באנגלית: **The Beistle Company**) היא חברה אמריקאית, אשר ידועה בעקבות ייצור קישוטי חג ומוצרים למסיבות, המוצר המפורסם ביותר של החברה הוא קטלוג קישוטי ליל כל הקדושים שלה. החברה הוקמה בשנת 1900 בפנסילבניה על ידי מרטין לותר בייסטל.

סדרת המוצרים של בייסטל בנושא ליל כל הקדושים, הוצגה בשנות העשרים של המאה העשרים ועזרה להעלאת הפופולריות של קישוטי ליל כל הקדושים בארצות הברית. חברת בייסטל היא היצרנית הוותיקה ביותר (שעדיין פעילה) בתחום קישוטי ומוצרי ליל כל הקדושים בארצות הברית.

היסטוריה
--------

בסביבות 1900 עבד מרטין לותר בייסטל כאיש מכירות באותן השנים בחברה לייצור לוחות שנה בפיטסבורג. החברה סיפקה לוחות שנה למגוון עסקים (בהם בתי מלון) שהציגו אותם בלובי שלהם; הלקוחות במקום זאת, התייחסו לעציצים והצמחים המלאכותיים, וזה העלה במוחו את הרעיון ליצור צמחים מלאכותיים שעשויים מנייר ובכך לחסוך את הצורך להשקות אותם.

עוד באותה שנה ייסד את חברת בייסטל והקים את מטה החברה במרתף ביתו שבפיטסבורג, פנסילבניה, תחילה, ייצר פרחים מלאכותיים ומוצרי עץ שונים שנועדו לקישוט, אך במהרה החלה החברה לייצר מוצרים רבים נוספים ולאור הצלחתה הרבה נאלצה להעתיק את משרדיה לעיירה אוקוויל שגם היא נמצאת בפנסילבניה ואת מרכז הייצור שלה לקומה השנייה בחנות עגלות שכונתית. החברה התרחבה בשנית והמשרדים (כולל המפעל) של החברה עברו לעיירה שיפנסבורג (אנ').

ב-1920 הייתה החברה שותפה לחברה המייצרת מוצרי נייר וזאת, במטרה ליצור מגוון קישוטי נייר למספר חגים ואירועים כמו יום ולנטיין, חג הפסחא, חג המולד וליל כל הקדושים בפרט. קישוטי ליל כל הקדושים היו הקישוטים העונתיים הראשונים שנוספו לקטלוג הקישוטים של החברה.

בתחילת שנות ה-30 של אותה מאה החלו בחברה למכור משחקי לוח למסיבות ליל כל הקדושים ואף ייצרו כ-1,000 קישוטים בעיצובים שונים.

מרטין לותר בייסטל נפטר בשנת 1935 והעביר את הבעלות על החברה לחתנו, הנרי א. לורס.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "About Us". Beistle. נבדק ב-17 באוקטובר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Gill, Paul E. (2012). *Shippensburg*. Arcadia Publishing. p. 61. ISBN 978-1531651008.
3. ↑  Country Living Staff (7 באוקטובר 2016). "What Halloween Was Like the Year You Were Born - 1921". *Redbook*. נבדק ב-17 באוקטובר 2019. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| ליל כל הקדושים |
| --- |
| נושאים עיקריים | היסטוריה (סאווין • אולהלוטייד) • סמלים • פעילויות (תעלול או ממתק) • גאוגרפיה • מצוות נוצריות |
| מסורות | תפיסת תפוחים בגיגית מים • כרטיסים • תחפושות • אוכל • טיולי רוחות • ג'ק-או-לנטרן • הדלקת נרות על קברים • תפילה עבור המתים • עוגת נשמה • תעלול או ממתק • פנגנגאלווה |
| אירועים | מדורה • אטרקציה רדופה (בית הגיהנום) • מלכת דלעת |
| מדיה | ספרים • סרטים • מוזיקה (אלבומים • שירים) • טלוויזיה |
| אירועים קשורים | 

|  |  |
| --- | --- |
| פסטיבל המתים | יום המתים • פסטיבל צ'ינגמינג • יום ראשון של המתים • פסטיבל רפאים • מצעד הנשמות האבודות |
| פולחן מתים | יום השנה • מנהגי מוות • קדיש • יזכור |

 |
| אירועים אחרים | אלנטייד • אמונות טפלות • דזיאדי • הופ-טו-נאה • ויל-או'-דה-ויספ • טול בטסי • יום הסאסי • ליל הקבצנים • ליל השטן • ליל השובבות • עיד איל-בורברה |
| ערכים קשורים | אילופ • בית החולים קינגסיט • בן קופר • הבליזארד של ליל כל הקדושים (1991) • סערות השמש של ליל כל הקדושים (2003) • חברת בייסטל • חגי הנצרות • חגי קדושים נוצרים • קדוש (נצרות) |
**חברת ג'ים הנסון** (באנגלית: **The Jim Henson Company**) היא חברה אמריקאית אשר נוסדה על ידי יוצר החבובות, ג'ים הנסון בשנת 1958. בזכותה של החברה, מופצות החבובות בכל רחבי העולם בשביל בידור והנאה.

החברה כוללת את **מפעל הבובות של ג'ים הנסון**, אשר עושים בה אפקטים מיוחדים ואנימטרוניקה. ג'ים הנסון וג'יין הנסון ייסדו את החברה כשלוש שנים לאחר הוצאת תוכניתם הראשונה, "סאם וחברים", מלבד תוכנית זו החברה עשתה פרסומות, התארחו בתוכניות אירוח ואפילו ביקרו סרטים. בשנת 1969 החברה יצרה דמויות ויותר מ-20 סרטונים לתוכנית הילדים הפופולרית רחוב סומסום.

הדמות הראשונה של החברה שהחלה לעבוד בטלוויזיה הארצית הייתה של רולף הכלב אשר הופיע בפרסומת של מזון לכלבים, ולאחר מכן קיבל פינה קבועה בתוכניתו של ג'ימי דין בשנים 1963-1966. באותו הזמן, ג'ימי דין נתן רשות לקבל 40 אחוז מהחברה, אולם דין היה בירידה כי הוא הרגיש שהוא לא הרוויח.
במשך שנים רבות, ניסה ג'ים הנסון למכור כמה תוכניות טלוויזיה שונות לרשתות הטלוויזיה האמריקאיות אולם הרשתות לא רצו את תוכניתיו. לפתע בשנת 1976, המפיק הבריטי לורד לו גרייד הרשה לג'ים הנסון להפיק תוכנית שבועית עם בובותיו בבריטניה. התוכנית נקראה החבובות והיא שודרה ברשת הבריטית "ATV". ההצלחה של החבובות הובילה אותן לסרטים, ספיישלים וכו'. החבובות היו שייכות לחברה הבריטית "ITC", אבל ג'ים הנסון החליט למכור את החברה מאוחר יותר.

בשנות ה-80 המוקדמות, ג'ים הנסון השתלב ב"מפעל הבובות של ג'ים הנסון" והפיק כל מיני תוכניות כגון: פראגל רוק, סיפורי עמים ודינוזאורים, וסרטים כגון: הקריסטל האפל והמבוך. ובמשך שנות ה-80 הוא הפיק גם את התוכנית "השעה של ג'ים הנסון".

בשנת 1990, מכר ג'ים הנסון את החברה שלו לחברת וולט דיסני, אולם שנה לאחר המכירה ושבוע לפני החתימה על החוזה, ג'ים הנסון נפטר, ובעקבות זאת משפחתו החליטה לבטל את העסקה עם דיסני ולשמור את הזכויות לעצמה.
בשנת 2004, מכרה חברת ג'ים הנסון את החבובות ואת סדרת הטלוויזיה לילדים הדוב בבית הכחול לחברת וולט דיסני ואילו התוכנית רחוב סומסום עברה לחברת "סדנת הטלוויזיה לילדים" אשר שונתה ל"סדנת סומסום".

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חברת ג'ים הנסון (באנגלית)
* חברת ג'ים הנסון, ברשת החברתית פייסבוק

* חברת ג'ים הנסון, ברשת החברתית טוויטר

* חברת ג'ים הנסון, ברשת החברתית אינסטגרם

* חברת ג'ים הנסון, ברשת החברתית LinkedIn

* חברת ג'ים הנסון, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007418198105171
* ISNI: 0000 0001 1781 6397
* LCCN: no99022867
* VIAF: 149246996
* WorldCat: lccn-no99022867

 |
גרף קיילי של חבורת הקווטרניונים. חיצים אדומים מייצגים כפל מימין ב-i וחיצים ירוקים מייצגים כפל מימין ב-j.
**חבורת הקווטרניונים** היא חבורה לא אבלית מסדר 8. מקובל לסמן את החבורה Q8 או פשוט Q.

ניתן להציג את החבורה כך: {\displaystyle Q=\langle -1,i,j,k\mid (-1)^{2}=1,\;i^{2}=j^{2}=k^{2}=ijk=-1\rangle \,\!}. זוהי הצגה נוחה, אך בזבזנית של Q. למעשה החבורה נוצרת גם על ידי שני איברים בלבד, וניתן להציגה כ-{\displaystyle \langle x,y\mid x^{2}=y^{2},y^{-1}xy=x^{-1}\rangle \,\!}. x, y הם כל שניים מבין i, j, k. את לוח הכפל של החבורה אפשר לקרוא מן הטבלה הבאה (כאשר שינוי הסימן של אחד הגורמים משנה גם את הסימן של המכפלה):


| × | 1 | i | j | k |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | i | j | k |
| i | i | −1 | k | −j |
| j | j | −k | −1 | i |
| k | k | j | −i | −1 |

חבורת הקווטרניונים עומדת בבסיס אלגברת הקווטרניונים של המילטון {\mathbb {H}}. האחרונה היא אוסף הצירופים הליניאריים מעל הממשיים של איברי חבורת הקווטרניונים. כלומר: {\displaystyle \mathbb {H} =\{a+ib+jc+kd\mid a,b,c,d\in \mathbb {R} \}}.

הצגה ליניארית
-------------

חבורת הקווטרניונים ניתנת להצגה ליניארית כתת חבורה של {\displaystyle \ \mathrm {SL} \_{2}(\mathbf {C} )}, החבורה הליניארית המיוחדת מסדר 2 מעל המרוכבים, הכוללת את איברי החבורה הליניארית הכללית {\displaystyle \ \mathrm {GL} \_{2}(\mathbf {C} )} שהדטרמיננטה שלהם היא 1:

{\displaystyle 1\mapsto {\begin{pmatrix}1&0\\0&1\end{pmatrix}},\quad i\mapsto {\begin{pmatrix}{\sqrt {-1}}&0\\0&-{\sqrt {-1}}\end{pmatrix}},\quad j\mapsto {\begin{pmatrix}0&1\\-1&0\end{pmatrix}},\quad k\mapsto {\begin{pmatrix}0&{\sqrt {-1}}\\{\sqrt {-1}}&0\end{pmatrix}}}

הצגה נוספת של Q היא כתת-חבורה של {\displaystyle \ \mathrm {SL} (2,3)}, חבורת המטריצות 2×2 מעל השדה הסופי מסדר 3 (שאיבריו הם {\displaystyle \ -1,0,1}):

{\displaystyle 1\mapsto {\begin{pmatrix}1&0\\0&1\end{pmatrix}},\quad i\mapsto {\begin{pmatrix}1&1\\1&-1\end{pmatrix}},\quad j\mapsto {\begin{pmatrix}-1&1\\1&1\end{pmatrix}},\quad k\mapsto {\begin{pmatrix}0&-1\\1&0\end{pmatrix}}}

הצגה זו מראה ש-Q היא תת חבורה נורמלית מאינדקס 3 של {\displaystyle \ \mathrm {SL} (2,3)} (שהסדר שלה הוא 24).

תכונות
------

המרכז של החבורה הוא {1, −1}. חבורת המנה ביחס למרכז וחבורת האוטומורפיזמים הפנימיים של חבורת הקווטרניונים איזומורפיות לחבורת הארבעה של קליין. חבורת האוטומורפיזם הכללית איזומורפית לחבורה הסימטרית S4 וחבורת האוטומורפיזם החיצונית ל-S3.

חבורה המילטונית היא חבורה לא אבלית, שכל תת-החבורות שלה הן נורמליות. כל חבורה המילטונית היא מכפלה של חבורת הקווטרניונים בחבורה אבלית שהיא מכפלת חבורת-2 אלמנטרית בחבורה מפותלת שכל אבריה מסדר אי-זוגי. (חבורה שהיא או אבלית או המילטונית נקראת לפעמים "חבורת דדקינד").

ראו גם
------

* חבורת קווטרניונים מוכללת

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חבורת הקווטרניונים** בוויקישיתוף
* חבורת הקווטרניונים, באתר MathWorld (באנגלית)
**חבורת כורכר** בנויה מכורכר, חולות, חלוקים וקונגלומרטים, טיטים, טיטים חוליים, אלוביום חומר סחף וחרסיות. החבורה משתרעת מתחת לשפלת יהודה. חשיבותה הכלכלית היא במי התהום המצויים בה.

החבורה הורבדה בתקופת פליסטוקן בתור הרביעון אשר בעידן הקנוזואיקון. משך תקופתה: 1.74 מיליוני שנים, מלפני 1.75 מיליוני שנים ועד לפני 10,000 שנה.

תכונות החבורה
-------------

החבורה מישורית ונוטה מערבה. למעשה היא ממשיכה לשקוע גם כיום בקצה המערבי של מדף היבשת, החל מכ-10 ק"מ ממערב לקו החוף. מזרחה - עובי החבורה משתנה בהתאם לריחוקה מקו-חוף הים התיכון. בקרבת החוף עומקה הוא 180 מטר עד 200 מטר, ובמזרחה - עומקה הולך ופוחת עד להיעלמותה: בשפלת יהודה - 20 ק"מ מהחוף ובאזור גבעת אולגה - 15 ק"מ מהחוף. 

אקוויפר באזור השפלה והחוף של ישראל. נוצר מעל החרסיות המצויות בחלקה העליון של חבורת כורכר הבא ברציפות אחרי חבורת סקיה המכילה בחלקה העליון חרסיות. חלק מהמים הם מלוחים ברמות שונות - לעיתים פחות ממי הים - תלוי במידת החדירה של מי הים לאקוויפר מתחת לשפלת החוף. הפוטנציאל שלהם בתור מים להתפלה הוא בכך כי במרחקים משתנים מקו-החוף המליחות יורדת. גם קיים חשש שהמים זוהמו בשל חדירת פסולת מוצקה אליהם.

סביבת היווצרות
--------------

סביבת ההיווצרות של החבורה קשורה קשר הדוק עם סביבת ההיווצרות של אבן הכורכר. בהגדרתו, כורכר הוא אבן חול גירית - כלומר גרגרי חול האחוזים יחד על ידי חומר מלכד גירי. הגדרה זו מתאימה בעיקר לכורכרים של מרכז ישראל ודרומה. ככל שמצפינים לאורך החוף, יותר ויותר מהחומר המלוכד הוא ממקור של שברי צדפים ופחות גרגרי חול קוורציים. הכורכר עשוי להיות סלעי או פריך בהתאם לחוזק ההתלכדות.

ההשפעה על המבנים
----------------

עוביה של החבורה בקרבת החוף מהווה שיקול בתכנות מבנים על בשפלת יהודה. ככל שהמיקום הוא קרוב לקו החוף המבנים גוברת הסכנה לקריסת מצוקי הכורכר בשל האירוזיה הנגרמת על ידי גלי הים. אפילו באזור בנימינה - גבעת עדה, גיבשו המלצה לאשר, במקומות הנמוכים, מבנים רק בני 2–4 קומות.

התצורות
-------

החבורה מורכבת מיחידות המסלע הבאות: כורכר – היא אבן חול קרבונאטית ("כורכר"), חמרה - היא הקרקע האדומה, אלוביום חומר סחף הנסחף על ידי המים מורכב מחול חלוקים וחרסית והחרסיות. 

התצורות העיקריות של החבורה הם:

* תצורת כורדאני - כורכר בצפון ישראל.
* תצורת חפר - כורכר וחמרה - הם ממוצא יבשתי - רב הכורכרים החשופים בשרון, וכנראה גם במערב פלשת.
* תצורת רחובות - שכבות חמרה וחרסית כהה - ממוצא יבשתי.
* תצורת אחוזם - קונגלומרט עבה הנפוץ במזרח שפלת יהודה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גרייצר, י. פעילות קדיחת קידוחי ניטור וקידוחי הפקה, בחוף ראשון לציון (הקישור אינו פעיל), אי"ל - האגודה הישראלית למשאבי מים
* דב לויטה ויוסף יחיאלי, התפשטות וגורל מזהמים במי תהום מאתר סילוק פסובת מוצקה בחדרה המכון הגאולוגי לישראל
* תוכנית אב ומתאר למועצה מקומית בנימינה - גבעת עדה
* איתן רומם ואורי רמון,הכורכרים הדרומיים (הקישור אינו פעיל)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מקור: איתן רומם ואורי רמון
עטיפת "צעצועים מהבית ספר הישן" (צמד ראות)- אוירה על ידי **חבורת החור**
**חבורת החור** היא חבורת אמני קומיקס שהוקמה בשנת 1998.

חברי הקבוצה, שפעלה במשך שלוש שנים, היו דודו גבע, זאב אנגלמאיר ותמיר שפר, שלושה אמני קומיקס ואיור ישראליים מוכרים. למרות היות חבריה עובדי עיתונים גדולים ומוציאי ספרים, רעיון החבורה היה ליצור בצורה עצמאית, קיצונית ואנטי-ממסדית, במטרה לשבור את גבולות השיקול ולהגיע לביטוי אמנותי אותנטי ורחב. תחנה זו הייתה אחת מהצעדים הראשונים של אמנים אלה בזירת התרבות האלטרנטיבית- אחד מהצעדים שהביא לאחר מכן להוצאתה של חוברת "ספרות זולה" ולהקמתה של חבורת A4, שבהן יזמו והשתתפו.

במהלך קיומה, פעלה החבורה בכמה תחומים. שלושת חברי הקבוצה הוציאו פוסטר דו צדדי עצמאי ופרובוקטיבי; מצידו האחד של הפוסטר אויר קולאז' משותף וחתרני בשם **"חור בלב"**, ומצידו הנגדי התנוסס סיפור קומיקס משותף בשם **"סוזי מחפשת אהבה"**. את הפוסטר מכרו השלושה באופן אישי ברחובות תל אביב. עוד פרויקט שעשתה הקבוצה היה איור עטיפת האלבום של הלהקה "צמד ראות" (מאור כהן)- **"צעצועים מהבית ספר הישן"** (2000); השלושה יצרו עטיפה צעקנית וצבעונית ועיצבו את ספרון האלבום, שם יצרו קומיקס בהמשכים. בנוסף לכך הדפיסה החבורה חולצות וחוברות שונות. בשנת 2001 התפרקה "חבורת החור": "במשך הזמן האינדיבידואליזם ניצח והחבורה התפרקה" אמר אנגלמאיר בריאיון ל"מעריב".

בשנת 2005 נפטר דודו גבע מהתקף לב. שני חברי הקבוצה הנותרים השתתפו במחוות שונות לחברם, ביניהן בפרויקט שנעשה על ידי משפחתו של גבע בעזרתה של עפרה רודנר ובמספר מחוות נוספות במקומון "העיר". בשנת 2006, עם יציאתה העתידית של חוברת "ספרות זולה" השנייה, הודיעו השניים שישתתפו גם במסגרתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון על חבורת החור באתר יוטיוב
**אלביון הצבועה** שהוא השם המקובל יותר בעברית, או **אָלְבְּיוֹן הבוגדנית** או **אלביון הבוגד** שהם תרגומי השם המקובל בלועזית: **Perfidious Albion**, או **אלביון הנוכלת**, הוא ביטוי גנאי המשמש לתיאורה של בריטניה. הביטוי מבוסס על השם היווני הקדום שהוענק לאיים הבריטיים – "אלביון" (ביוונית: Ἀλβιών).

את הכינוי העניקו לבריטניה הצרפתים בעקבות מלחמת מאה השנים. הצרפתים ראו בפריצת המלחמה ביטוי להפרת היחסים הפיאודו-וסאלים בין מלך אנגליה אדוארד השלישי ומלך צרפת פיליפ השישי. מעת זאת החל הביטוי להתפשט, והוא נכנס לשימוש בכל פעם שבריטניה ביצעה עוולה לדעת מתנגדיה; וגם מחוץ לשפה הצרפתית, והיה בשימוש עמים במצב מלחמה או ביריבות עם בריטניה. כך לדוגמה עשו הגרמנים שימוש בביטוי כדי לעודד גיוס לצי הקיסרי בתחילת מלחמת העולם הראשונה.

בביטוי העברי **אלביון הבוגד** ודומיו, נעשה שימוש על ידי מנהיגי היישוב, סופרים ועיתונאים, בתקופת המנדט על רקע הספר הלבן ונסיגתה של בריטניה מהצהרת בלפור, ואף בראשית שנות המדינה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספרו של עמוס עוז, **הר העצה הרעה**
2. ↑  ברברה טוכמן, **אוגוסט 1914**, דביר, 1999, עמ' 339.
3. ↑  מ' קפליוק, יציאת מצרים של הבריטים, דבר, 29 ביוני 1956, עמ' 26
4. ↑  היהודים והערבים כאחד רואים את אנגליה כבוגדת, המשקיף, 23 ביולי 1948, עמ' 2
5. ↑  גבריאל, על הסטודנט העברי, סולם, 1 ביוני 1949, עמ' 31