recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**רחובות זועמים** (באנגלית: **Mean Streets**) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1973, בבימויו של מרטין סקורסזה עם הרווי קייטל, רוברט דה נירו ודייוויד פרובל בתפקידים הראשיים.

התסריט נכתב על ידי מרטין סקורסזה ומרדוק מרטין והוא מבוסס על סיפור קצר של סקורסזה המבוסס על חוויותיו בשכונת איטליה הקטנה בניו יורק, בה גדל. זה שיתוף הפעולה הראשון בן דה נירו לסקורסזה. הסרט הזה הזניק את הקריירה של סקורסזה ושל דה נירו שזכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר באיגוד המבקרים האמריקני.

בשנת 1997 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית שבספריית הקונגרס על חשיבותו מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית.

תקציר העלילה
------------

צ'רלי (הרווי קייטל) הוא בחור אמריקאי ממוצא איטלקי שגר ופועל בניו יורק כגובה חובות ועושה דברו של דודו ג'ובני (צ'זרה דנובה). צ'רלי הוא קתולי מאמין ונקרע בין אמונתו בכנסייה למקצועו העברייני.

הוא מרגיש חובה מוסרית להגן על חברו הקרוב "ג'וני בוי" (רוברט דה נירו), מהמר חסר תקנה החייב כסף רב למלווים בשוק האפור של המאפיה האיטלקית בניו יורק. הם מבלים ומתפרעים מדי פעם במועדון הלילה של חברם טוני (דייוויד פרובל). ג'וני מתחיל מריבה במועדון שמתפתחת לקטטה גדולה. שוטרים שמגיעים למקום משליטים סדר ורוצים לעצור את המתפרעים אך מסתלקים לאחר שבעל המועדון משלם להם סכום נכבד...

ג'וני חייב סכום גדול למייקל (ריצ'רד רומנוס), עבריין, איש מאפיה מלווה בריבית. ג'וני מתייחס אליו בזלזול, אבל צ'רלי מנסה לפייס את מייקל בקשר לג'וני ולדחות את ההתנגשות הצפויה ביניהם. הוא מנהל יחסים עם בת דודתו של ג'וני, תרזה (איימי רובינסון), הסובלת מהתקפי אפילפסיה.

ג'ובני רוצה לקדם את צ'רלי ולמנות אותו למנהל מועדון לילה אך מתנה זאת שיפסיק לצאת עם תרזה חולת האפילפסיה ויפסיק לתמוך בחברו ג'וני הפורק כל עול כי "אנשים מכובדים הולכים עם חברים מכובדים".

צ'רלי מזמן את מייקל וג'וני למפגש כדי לסיים את הסכסוך ביניהם. ג'וני מגיע עם אקדח, מקלל את מייקל ומאיים עליו. צ'רלי מסלק אותו מהמקום ומסיע אותו ואת תרזה מחוץ לעיר עד שהעניינים יירגעו. מייקל רודף אחריהם כשעוזרו "ג'ימי שורטס" (מרטין סקורסזה) במושב האחורי. הם מפתיעים את הבורחים ושורטס יורה לעבר רכבם ופוצע את שלושתם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחובות זועמים** בוויקישיתוף

* "רחובות זועמים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "רחובות זועמים", באתר נטפליקס
* "רחובות זועמים", באתר AllMovie (באנגלית)
* "רחובות זועמים", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "רחובות זועמים", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "רחובות זועמים", באתר Metacritic (באנגלית)
* "רחובות זועמים", באתר אידיבי
* "רחובות זועמים", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לרחוב זועמים, באתר יוטיוב
* רחוב זועמים, באתר TCM

הערות שוליים
------------

1. 1 2  זאב רב-נוף, חיים בצל המאפיה, דבר, 15 באוקטובר 1976
2. ↑  משה נתן, רחובות של חטא ואשמה, מעריב, 15 באוקטובר 1976

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 7051355
* BnF: cb16474296h (data)
* CANTIC: a19797138
* GND: 4574378-2
* LCCN: no2016152240
* SUDOC: 137563922
* VIAF: 221436449
* WorldCat (עם VIAF): 221436449

 |
לוקאס האוונגליסט, מיניאטורה מהבשורות של ביצ'ווינתה
**הבשורות של בִּיצְ'וִוינְתָּהּ** (בגאורגית: **ბიჭვინთის ოთხთავი**; בִּיצְ'וִוינְתִּיס אוֹתְחְתָאוִוי) או **ארבעת הבשורות של ביצ'ווינתה** או **הארבעה של ביצ'ווינתה** הוא כתב-יד מאוייר מהמאה ה-12 של ארבע הבשורות כתוב בשפה הגאורגית, שהועתק בכתב הנוסחורי (גאו') הוא נקרא על שם קתדרלת ביצ'ווינתה (קתדרלת פיצונדה) (אנ') בביצ'ווינתה שבאבחזיה, שם התגלה הספר בשנת 1830. כתב היד נמצא כעת במרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה, טביליסי, תחת המספר H-2120.

תיאור והיסטוריה
---------------

כתב-היד של הבשורות של ביצ'ווינתה נכתב על קלף והוא מכיל מ-230 דפי פוליו, במידה 31x23 ס"מ. הטקסט כתוב בכתב נוסחורי הגאורגי בדיו חומה, בשני טורים. הכותרות הן בכתב אֲסוֹמְתַווְרּוּלִי (גאו') בצבע סינגור מוזהב. כתב היד מכיל שתי מיניאטורות של האוונגליסטים מרקוס ולוקאס. דמותו של מרקוס משתרעת על דף שלם במסגרת דקורטיבית. דמות של נשר ועיטורי אותיות ראשיות בכתב אסומתוורולי (גאו'). עיטור דמוי כיסוי ראש ותחילית מעוטרת. צמחייה היא המוטיב העיקרי באיורים ובעיטורים והצבע הכחול הוא הצבע הבולט.

כתב היד כרוך בכריכה כסופה, שהוזמנה - כפי שמספרת כתובת נלווית - על ידי שלמה ובנו אזקאן, נסיכי שרוואשידזה (אנ'), עבור קתדרלת ביצ'ווינתה של התיאוטוקוס (אנ') ("יולדת האל") לרגל ניצחונם לצדם של אלכסנדר השלישי מלך אימרתי (אנ') וָאמֶק השלישי מבית דאדיאני (אנ') נגד בית גוריאלי (אנ') וליפריט השלישי דאדיאני (אנ'). הסברה היא שמדובר בניצחון בקרב בנדזה (גאו') שהתקיים ביוני 1658.

כתב היד התגלה על ידי חיילי הצבא הרוסי כשהוא מונח פתוח על מזבח קתדרלת ביצ'ווינתה שננטשה עם כיבוש האזור ב-1830. כתב היד הועבר לספרייה הציבורית בסנט פטרסבורג ולאחר מכן הועבר למרכז הלאומי לכתבי-יד של גאורגיה בטביליסי.

תצלומים של הבשורות
------------------

בשנת 1888 צולמו הבשורות בסנקט פטרבורג על ידי אבי צילום האדריכלות הרוסית איוון ברשצ'בסקי (רו')

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבשורות של ביצ'ווינתה** בוויקישיתוף
* Cultural Heritage in Abkhazia, ממשלת הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה, 2015 (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבי-היד הגאורגיים הנקראים אוֹתְחְתָאוִוי (הארבעה; ოთხთავი) כוללים את ארבע הבשורות של ארבעת המבשרים (אנ'). המינוח מוכר בנצרות האורתודוקסית המזרחית (ביוונית τετραευαγγέλιον) (אנ') ומיוחס לבשורות הקנוניות שנמסרו על ידי ארבעת המבשרים (אנ') - הבשורה על-פי מתי, הבשורה על-פי מרקוס, הבשורה על-פי לוקאס והבשורה על-פי יוחנן.
2. 1 2  Gelenava, Irakli (ed.). *Cultural Heritage in Abkhazia* [*מורשת תרבותית באבחזיה*] (PDF) (באנגלית). טביליסי: Meridiani. p. 33.
3. ↑  פוליו (אנ') במשמעות של עלה של ספר או כתב יד.
4. ↑  סִינְגּוּר (גאו') - צבע אדום ששימש לכתיבת כותרות ואות גדולה בכתבי-יד גאורגיים עתיקים והיה בשימוש נרחב במיניאטורות שבכתבי-היד. החתימה בצוואתו של דוד הבנאי שנמצאת במנזר שיו-מר'ווימה כתובה בצבע סִינְגּוּר.
5. ↑  עיטור דמוי כיסוי ראש (אנ') הוא עיטור בכתבי-יד מימי הביניים המודפס בחלל הריק בתחילת פרק. השימוש בכיסויי ראש דקורטיביים בכתבי יד עבר בירושה של המערב מימי הביניים מהפקת ספרים עתיקים וביזנטיים מאוחרים, וזכה לפופולריות מיוחדת בתקופת הרנסאנס.
6. ↑  פרסקוביה אובארובה (אנ'), "Христианские памятники - Christian monuments"‏, 1894, עמ' 8
קסר אולד סולטאן בתוניסיה
מראה באיית בן אדו במרוקו
קסר טימימון באלג'יריה
**קסר** (ערבית **قصر**; צרפתית **Ksar** ברברית **אַגְֿרֱם**; רבים **קסור** - **قصور**; **ksour**; **אִיגֶֿרְמַן** בהתאמה) הוא כפר מבוצר האופייני לארצות המגרב, בדרך כלל בצידם הדרומי של הרי האטלס הפונה אל הסהרה.

מאפיינים
--------

הקסר כולל בתי מגורים, המחוברים זה לזה בדרך כלל, אסמים משותפים ומבני ציבור נוספים כמו מסגדים, חנויות וכיוצ"ב. הוא ממוקם על גבעה או על מקום גבוה המקל על הגנתו, ושוכן בסמוך לנווה מדבר או למקור מים. מבני הקסר עשויים מלבנים המיוצרות מחול, חרסית ומים, בשילוב עם חומרים נוספים, ולעיתים בשילוב אבן.

מקורה של המילה במילה הלטינית קסטרום (castrum - "מצודה"), וממנה נוצרו המילים "Alcázar" בספרדית ו"Alcácer" בפורטוגזית.

קסור שהוכרזו כאתרי מורשת עולמית
-------------------------------

* מרוקומרוקו איית בן חדו, מרוקו
* אלג'יריהאלג'יריה מזאב, אלג'יריה
* מאוריטניהמאוריטניה ואדאן, מאוריטניה
* מאוריטניהמאוריטניה שינגטי, מאוריטניה
* מאוריטניהמאוריטניה תישית, מאוריטניה
* מאוריטניהמאוריטניה ולאתה, מאוריטניה
* ירדןירדן קסר עמרה בירדן היא מצודה בלבד ללא כפר היקפי.

ראו גם
------

* רובע המדינה
* קסבה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קסור** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  CNRTL
2. ↑  CNRTL
**ברונו קולה** (בצרפתית: **Bruno Coulais**; נולד ב-13 בינואר 1954) הוא מלחין ויוצר צרפתי, אשר עיקר עבודתו מתמקדת במוזיקה לסרטים. הוא נולד בפריז לאב ממחוז ונדה בצרפת ולאם ממוצא יהודי-עיראקי.

ביוגרפיה
--------

קוּלֶה החל את הקריירה המוזיקלית שלו בלימודי נגינה בכינור ובפסנתר, בשאיפה לעסוק בהלחנה של מוזיקה קלאסית. בשנת 1977 התבקש להלחין פסקול לסרט תיעודי "מקסיקו-מקסיקו". את יצירתו המלאה הראשונה לפסקול סרט הלחין בשנת 1988. במהלך שנות התשעים המשיך להלחין לסדרות טלוויזיה וסרטים. 

בשנת 1996 הלחין את הפסקול לסרט הדוקומנטרי "מיקרוקוסמוס". הסרט והפסקול זכו להצלחה רבה שהפכה בין רגע את קולה למלחין מבוקש ובעל מוניטין. בשנת 1997 קיבל בעקבות היצירה את פרס סזאר של האקדמיה הצרפתית לקולנוע. מעמדו המשיך להתבסס כשהלחין מוזיקה לסרטים "הימלאיה" (1999), "נהרות הארגמן" (2000), "ציפורים נודדות" (2001) ו"הילד שרצה להיות דוב" (2004). באותה שנה כתב את הפסקול לסרט "כשהנערים שרים", שזכה להצלחה עולמית וזיכה אותו ב"סזאר" השלישי שלו. 

בשנת 2001 ברונו קולה הודיע שהוא מעוניין לצמצם את הפעילות שלו במוזיקה לסרטים ולהתרכז בפרויקטים אחרים כמו אופרה לילדים ושיתופי פעולה עם להקות כמו "א פילטה" שאותה הוא כבר שילב בסרטים בהם השתתף.

ביצירותיו השונות של קולה ישנם מאפיינים החוזרים על עצמם, כגון נטייה לשימוש בקול האנושי (בייחוד זה של ילדים), זיקה למוזיקת האופרה וסגנון מוזיקת העולם, ושילוב של מוזיקות מתרבויות שונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברונו קולה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ברונו קולה (בצרפתית)

* ברונו קולה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ברונו קולה, באתר AllMovie (באנגלית)

* ברונו קולה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* ברונו קולה, באתר אייטונס (באנגלית)

* ברונו קולה, באתר ספוטיפיי

* ברונו קולה, באתר Last.fm (באנגלית)

* ברונו קולה, באתר AllMusic (באנגלית)

* ברונו קולה, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ברונו קולה, באתר Discogs (באנגלית)

* ברונו קולה, באתר Songkick (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007445586205171
* BIBSYS: 5086250
* BNE: XX1603639
* BnF: cb139752997 (data)
* CiNii: DA15344047
* GND: 132233053
* ISNI: 0000 0001 2142 2593
* LCCN: no98059182
* LNB: 000207971
* MusicBrainz: c5a0743b-de76-4311-9a11-c49c8733aed1
* NKC: xx0075415
* NTA: 277955726
* RERO: 02-A003139323
* SNAC: w6x34z3p
* SUDOC: 058928936
* VIAF: 85794024
* WorldCat: lccn-no98059182

 |
**איג'יסוכוס** (שם מדעי: ***Aegisuchus***) הוא סוג של זוחל דמוי-תנין גדול פרהיסטורי, אשר חי במשך הקרטיקון העליון לפני 95 מיליון שנה שבמשך הקנומן. המאובנים שלו התגלו במרוקו והוא התגלה ב-2012 בידי צוות החוקרים קייסי הולידיי וניקלוס גרדר שכינו אותו: "תנין מגן", עקב מבנה הגולגולת דמוית המגן שלו. הסוג הכיל רק את המין *Aegisuchus witmeri*, אשר נמצא בתצורת קם קם שבדרום מרוקו כשברי גולגולת. הוא קרוי על שם המונח איג'יס (אנ') מהמיתולוגיה היוונית, עורות ושריונות של בעלי חיים בהם השתמשו האלים זאוס ואתנה ליצירת הגורגונה. הסיומת "suchus" פירושה: תנין.

דמוי-תנינאי זה היה בעל מוח גדול מאוד בנפח של 40 סמ"ק. האורך המוערך של ראשו הוערך כ-2.08 עד 2.86 מטרים לפי היחס בין גודל המוח לגודל הגולגולת בתנינאים בני ימינו. עם זאת חוקרים שמדדו את מבנה המוח, בהשוואה לגודלי תנינים אחרים כמו גוויאליים, מעריכים שאורך החיה הגיע ל-15–21 מטרים (49–69 רגל) ואולי אף 16 עד 22 מטר - הערכות שהופכות אותו לזוחל הארוך ביותר בענף דמויי תנינאים ומגדולי דמויי-התנינאים שחיו אי פעם, לצד הדיינוסוכוס, הסרקוסוכוס והפורוסזאורוס. עם זאת, על השימוש בגודל המוח כדי להעריך את האורך הכולל נמתחה ביקורת רבה, וכנראה שגודלו האמיתי של האיג'יסוכוס היה קטן בהרבה.

הוא היה בעל גולגולת שטוחה באורך יחסי, ובמראה הזכירה את הגולגולת והלסת של הלגנוסוכוס והסטומטוסוכוס, והמבנה היה שטוח עם מעט שיניים, כששרירי הלסתות התחברו עם עצם הקודקוד באופן המזכיר את ראשוני הדו-חיים ופחות נפוץ אצל זוחלים. בנוסף העיניים בלטו באופן מועט מעל הגולגולת ו"נדחסו" למרכזה. התנין הותאם כך למארב תת-מימי והיה יכול להמתין זמן ארוך לדגים ויצורים אחרים אותם הוא מעך בחבטה חזקה ובלע כמו שהם.

אצל תנין זה התגלו אולי הוכחות לתרמורגולציה (שימור חום גוף), כאשר האזור של לוחיות העיניים היו חסרות בשריון עבה, כך שהיו לבטח מלאות בכלי דם שיועברו למוח ויחממו את הדם. דבר זה ידוע רק בתנינאי זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איג'יסוכוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* Aegisuchus witmeri באתר carnivora(הקישור אינו פעיל) (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gardner, Nicholas M.; Holliday, Casey M. (2012-01-31). "A New Eusuchian Crocodyliform with Novel Cranial Integument and Its Significance for the Origin and Evolution of Crocodylia". *PLOS ONE*. **7** (1): e30471. Bibcode:2012PLoSO...730471H. doi:10.1371/journal.pone.0030471. PMC 3269432. PMID 22303441.
**איגואנית מקרינה טקסנית** (שם מדעי: *Phrynosoma cornutum*), מין מתוך 14 זוחלים מהסוג איגואנית מקרינה, המכונה גם "לטאת דם".
בעלת מבנה עגלגל ומוצק עטור "קוצים" ובעלת חוטם מעוגל.
פעילה בעיקר ביום. אורך החיים שלה נע בין 10–15 שנים.
אורך גופה הממוצע הוא כ-6.5 ס"מ. הנקבה לרוב גדולה יותר מהזכר. זכר בוגר יכול להגיע לאורך של 9.4 ס"מ ונקבה לאורך של 11.4 ס"מ (ישנם מקורות הטוענים כי היא יכולה להגיע ל-15 ס"מ).

תפוצה
-----

היא מכונה "טקסנית" כיוון שטקסס נמצאת במרכז אזור התפוצה שלה. תפוצתה משתרעת מקולורדו וקנזס בצפון ועד צפון מקסיקו בדרום, ומאריזונה עד ללואיזיאנה וארקנסו. אוכלוסיות שלהן נמצאות גם בקרוליינות (הצפונית והדרומית), ג'ורג'יה ופלורידה - כתוצאה מכך שבעבר הן נמכרו כזוחלי מחמד פופולריים ובנוסף, פליטי שבי יצרו אוכלוסיות חדשות בטבע.

מזון
----

לטאות אלו ניזונות בעיקר מנמלות קציר אך גם מטרמיטים, צרצרים, חגבים, דבורי-דבש, חיפושיות, חרקים ופרוקי-רגליים אחרים. כהרבה בעלי חיים מדבריים אחרים היא תנצל כל הזדמנות להזין את עצמה מחרקים בסביבתה.
כמו לטאות אחרות, תפיסת הטרף שלה נעשית באמצעות לשון דביקה המותאמת לכך, ופחות על ידי שימוש בלסתות שלה.

הגנה
----

כאשר היא חשה מאוימת, יש לרשות לטאה זו מגוון של אמצעי התגוננות: היא מותאמת בהסוואתה לצבע החול והאבנים ומאוד קשה לזיהוי על רקע המדבר.
במקרה של גילוי היא נוטה להיצמד לקרקע ללא תזוזה, או לפרוץ בריצה מהירה ואז לקפוא במקום כך שהיא מתמזגת שוב עם הקרקע שסביבה וקשה לזהותה, כמו כן הן מנפחות את גופן על מנת להראות לטורף פוטנציאלי כקשות יותר לבליעה.

במקרים קיצונים, היא מתגוננת על ידי התזת סילון דם מעינייה ובשל כך היא מכונה "לטאת דם". זהו אמצעי הנועד לבלבל את הטורף ולאפשר להן להימלט.
הדבר נעשה באמצעות עצירת זרם הדם מהראש ויצירת לחץ מבוקר אשר מתבטא בסילון דם מבוקר שהן מכוונות כלפי האיום. טווח סילון הדם הוא כ-90 סנטימטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגואנית מקרינה טקסנית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* איגואנית מקרינה טקסנית באתר IUCN (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  איגואנית מקרינה טקסנית באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540773505171

 |
**יורגן פהל** (בגרמנית: **Jürgen Pahl**, נולד ב-17 במרץ 1956 בטויכרן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת השוער. פהל התפרסם בכך שערק מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית בתקופת מסך הברזל, ביחד עם חברו הכדורגלן נורברט נאכטוואי. פהל שיחק לאחר עריקתו בעיקר באיינטרכט פרנקפורט, עמה זכה בגביע אופ"א ובגביע הגרמני.

קריירה
------

פהל שיחק במועדון כמי האלה (כיום פ.צ. האלשר) החל משנת 1973, ובעונתו הראשונה במועדון העפיל עמו לליגת העל המזרח גרמנית. פהל נשאר במועדון שתי עונות נוספות. בשנת 1976, פהל עבר לגרמניה המערבית, וחתם באיינטרכט פרנקפורט. לא היה מדובר במעבר קבוצה רגיל. בגרמניה המזרחית היה איסור לחצות את הגבול לגרמניה המערבית בעידן מסך הברזל, ופהל, ביחד עם חברו לכמי האלה, נורברט נאכטוואי, ניצלו הזדמנות שנקרתה בדרכם ככדורגלנים המשתתפים בטורנירים בינלאומיים. באוקטובר 1976 שיחקו פהל ונאכטוואי בנבחרת גרמניה המזרחית עד גיל 21, וטסו לטורקיה על מנת לערוק ממנה לגרמניה המערבית, וכשנחתו בה, חתמו שניהם באיינטרכט פרנקפורט. פהל היה מושעה תחילה לשנה בגין העבירה שביצע, ואחריה שיחק תשע עונות בפרנקפורט, בהן שימש שוער ראשון וערך 152 הופעות. פהל זכה עם איינטרכט פרנקפורט בגביע אופ"א בשנת 1980, לאחר ניצחונות במפגשים כפולים מול באיירן מינכן בחצי הגמר ומול בורוסיה מנשנגלדבך בגמר. כעבור שנה, זכה פהל עם איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על קייזרסלאוטרן. עד לעונת 1984/85 היה פהל השוער הבכיר בפרנקפורט, ובשתי העונות הבאות איבד את מקומו בהרכב לשוער האנס-יורגן גונדלאך. בשנת 1987 עזב פהל את איינטרכט פרנקפורט וחתם בריזספור הטורקית, שם שיחק שתי עונות, ופרש בשנת 1989 ממשחק פעיל.

פהל מתגורר נכון לשנת 2016 בפרגוואי, והוא בעלים של מסעדת קבבים.

תארים
-----

עם איינטרכט פרנקפורט:

* גביע אופ"א: 1979/80
* הגביע הגרמני: 1980/81

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**הפארק הלאומי ג'ביל** (בערבית: **الحديقة الوطنية جبيل**) הוא פארק לאומי, הממוקם בדרום תוניסיה, ומהווה חלק מצפון מדבר סהרה. הוא משתרע על שטח של 150,000 דונם, והוא הפארק הלאומי השני בגודלו במדינה, אחרי הפארק הלאומי סנגר-ג'אבס. אף על פי שהוא גדול, הפארק חדש יחסית; הוא הוכרז כפארק לאומי רק בשנת 1994. עד שהוכרז הפארק סנגר-ג'אבס, היה הפארק הלאומי ג'ביל לפארק הלאומי היחיד במדבר סהרה.

גאוגרפיה
--------

הפארק הלאומי ג'ביל נמצא 80 ק"מ דרומית לעיר המדברית דוז. הצמחייה בו כוללת שיחים מדבריים רבים, כשהנפוצים בהם הם הארכוביתיים. בחלקים בהם קיימת צמחייה חיים גם צבאיים, ארנבים וצפעיים. ברחבי הפארק מפוזרות נקודות תצפית השמורים לתיירים הפוקדים את האזור, אם כי הם אינם מורשים להסתובב בחופשיות בתחומי הפארק אלא רק במסגרת מסלול מסודר.

הפארק משמש גם למחקר ארכאולוגי, שכן נמצאו בו מספר חפצים פרהיסטוריים שמשויכים לעיתים לראשית עידן ההולוקן.

פאונה
-----

בפארק ניתן למצוא קהילה מגוונת של בעלי חיים מדבריים השכיחים בסהרה, כולל שועלי פנק, צפעיים, נחשי קוברה, תנים ועבדקני הרעמה. מבין העופות הנפוצים בפארק ניתן להבחין בעפרוני מצויץ ובמיני עורב וחובות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הפארק הלאומי ג'ביל** בוויקישיתוף
* קטע מתוך "האטלס של האזורים המוגנים בתוניסיה" (בצרפתית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Defining a World Heritage in the Heart of the Libyan Desert"
2. ↑  Tunisia: Jebil National Park | Tunisien Tunisia, web.archive.org, ‏7 במאי 2012

| פארקים לאומיים בתוניסיה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אישקל • אל-פייג'ה • בו-הדמה • בוקרנין • ג'ביל • ג'בל זע'דוד • סידי א-טווי • שעאנבי |

 |
**איגואלה דה לה אינדפנדנסיה** (בספרדית: **Iguala de la Independencia**), או בקיצור **איגואלה**, היא עיר במדינת גררו במקסיקו. איגואלה נמצאת במרחק של 102 קילומטרים מצ'ילפנסינגו, בירת מדינת גררו.

היסטוריה
--------

באיגואלה ישבו ילידים במשך מאות שנים לפני הכיבוש הספרדי של מקסיקו במאה ה-16.

במהלך השלטון הקולוניאלי איגואלה צברה חשיבות רבה שכן היא הייתה בדרך בין מקסיקו סיטי, בירת מלכות המשנה של ספרד החדשה ועיר הנמל אקפולקו, כך שהסחורות שהגיעו לנמל עברו דרכה.

ב-1821, לקראת סוף מלחמת העצמאות של מקסיקו, שני הפלגים של המורדים המקסיקנים, אחד בהנהגת אגוסטין דה איטורבידה ואחד בהנהגת ויסנטה גררו, התכנסו בעיר וחתמו על תוכנית איגואלה. בתוכנית נקבעו מספר עקרונות באשר למדינה הצפויה לקום וכן צבאות הפלגים אוחדו ל"צבא שלוש הערבויות" שנועד להגן על העקרונות בתוכנית.

ב-26 בספטמבר 2014 נחטפו 43 סטודנטים להוראה לאחר שהפגינו בעיר. החטיפה גררה הפגנות בכלל מקסיקו והביאה בין היתר לפרישתו של אנחל אגירה, מושל מדינת גררו בזמן החטיפה.

כלכלה
-----

כלכלת העיר מסתמכת על תעשייה, גידול מקנה וחקלאות, הכוללת בין היתר גידול דורה, אגוזי אדמה, עגבניות ושומשום.

תחבורה
------

איגואלה נמצאת על הכבישים הפדרליים 95, המקשר בין מקסיקו סיטי ואקפולקו, ו-51, המקשר את איגואלה אל מדינות מיצ'ואקאן וחליסקו ממערב לגררו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגואלה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של איגואלה
* איגואלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007537716905171
* LCCN: n94067577
* SUDOC: 176745602
* VIAF: 153761103
* WorldCat: lccn-n94067577

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "קפה נח'לה אדום".
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**קפה אל נח'לה**, מוכר גם בתור **נח'לה ירוק** (להבדיל מקפה נח'לה אדום), הוא מותג קפה ישראלי המיוצר בשפרעם החל משנת 1968. משווק במספר גרסאות ודרגות חוזק שונות אשר חלקן מכילות הל. החברה משווקת גם קפסולות קפה.

המותג הוא חלק משינויי הרגלי שתיית הקפה בקרב ערביי ישראל והמעבר מקפה שקולים וטוחנים אותו בבית, ובהמשך - קפה לא ממותג שנטחן עבור הלקוח, לקפה מסחרי ממותג וארוז.

היסטוריה
--------

רפיק נח'לה, ב-1968, התחיל בבית קליה קטן בשפרעם. בתחילת שנות ה-80 רפיק ובניו, פתחו את המפעל הראשון והתחילו להפיץ את הקפה בכל הארץ. באותו זמן לא היה מקובל לקנות קפה במכולות וסופרים אלא במשקל, וזו הייתה הפעם הראשונה שקפה עם הל נמכר במכולות.

ב-1988, מת רפיק והניהול נשאר בידי הבנים, אדוארד מנהל הכספים, ונימר המנכ"ל. כיום הדור השלישי למשפחה מנהל את העסק.

ב-2002 הוקם מפעל חדש והחל ייצוא.

ב-2016 השיקה החברה קפה בקפסולות לשימוש במכונות מתאימות.

מאפיינים
--------

הקפה צומח בחוות גידול בהרים, מעובד בשיטה היבשה, עובר קלייה בינונית עד חזקה ומאופיין בחמיצות עדינה. התערובת היא 100% ערביקה - זן בודד. 

הקפה מיובא מקוסטה ריקה ומקולומביה. התמציות מופקות מן הפולים לאחר קלייתם וטחינתם של הפולים, ובשלב האחרון עוברים תהליך קירור וחליטה או בישול של האבקה המתקבלת במים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של קפה אל נח'לה
* ליאת זנד, משפחת נח'לה מלמדת את מסעדות העולם להכין קפה שחור, באתר ynet, 19 בספטמבר 2017
* ורד לוי-ברזילי, מלחמה גרעינית, באתר הארץ, 3 במאי 2001

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליאת זנד, משפחת נח'לה מלמדת את מסעדות העולם להכין קפה שחור, באתר ynet, 19 בספטמבר 2017
**איגואנה מצויצת** או **איגואנת גלאפגוס יבשתית** (שם מדעי: *Conolophus subcristatus*) היא מין זוחל המשתייך למשפחת האיגואניים ואנדמי לאיי גלאפגוס שבמימי האוקיינוס השקט כאלף קילומטר ממערב לאקוודור. איגואנות מצויצות מצויות באיים שונים בארכיפלג ובהם פרננדינה, איזבלה, סנטה קרוס, צפון סימור ודרום פלאסה.

מאפיינים
--------

האיגואנה המצויצת מתאפיינת במורפולוגיה שונה באיים השונים שבהן היא מתקיימת.

האיגואנה המצויצת צמחונית ועיקר תזונתה על חלקיו השונים של הקקטוס האופייני לאיי גלאפגוס. יחד עם זאת ידועים מקרים של תזונה מזדמנת מן החי כגון על ידי טרף חרקים. מעריכים כי תוחלת החיים של האיגואנה המצויצת היא 50-60 שנה.

האיגואנה המצויצת מגיעה לבגרות מינית באיים השונים בין גיל 8 לגיל 15 שנה. עם התעברותה נודדת הנקבה לאזור חולי על מנת לקנן. היא מטילה 2-25 ביצים, הבוקעות כעבור 3-4 חודשים. באי דרום פלאסה מתרבה האיגואנה המצויצת גם עם קרובת משפחתה הנקראת איגואנה ימית. צאצאי הכלאיים הם עקרים.

מעריכים כי באיי גלאפגוס חיות בין 5,000 ל-10,000 איגואנות מצויצות והן נמצאות בסכנת הכחדה.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איגואנה מצויצת** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

 איגואנה מצויצת אוכלת קקטוס, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  איגואנה מצויצת באתר הרשימה האדומה של IUCN
חברי הקבוצה בבנגקוק
**ג'י יוניט** (באנגלית: **G-Unit**) היא קבוצת היפ-הופ ושמה של חברת תקליטים שנוסדה בידי 50 סנט, טוני יאיו, יאנג באק ולויד בנקס, ולאחרונה גם חברת ביגוד (G-Unit Clothing). פירוש השם ג'י יוניט הוא יחידת הגרילה (Guerilla Unit).
המותג הוקם בשנת 2001 והחל בהקלטות של קלטות מיקסטייפ של האומנים השונים אשר היו חברים בו. 

ניתן למצוא התייחסויות לג'י-יוניט בשיריהם של אומניה השונים (משפט המפתח שחוזר על עצמו הוא צעקת רקע שבמהלכה חוזרים על חלקו הראשון של שם הקבוצה מספר פעמים: "ג'י ג'י ג'י- יונייייט"). כמו כן, כל האומנים החברים בג'י-יוניט מקעקעים את השם של הקבוצה על גופם.

קבוצת ראפ
---------

קבוצת הראפ ג'י-יוניט כוללת בתוכה את ארבעת חברי המפתח: 50 סנט, טוני יאיו, יאנג באק, לויד בנקס וכן מבחר של אומנים משתנים. 
אלבומה הראשון של הקבוצה יצא בשנת 2002 ונקרא *No Fear, No Mercy*. בשנת 2003 בעקבות הצלחת אלבומו של 50 סנט *Get Rich Or Die Tryin'* הוציאה הקבוצה דיסק נוסף שנקרא *Beg For Mercy*. הדיסק נחשב להצלחה בינונית. כחלק משיווקו של הדיסק השני (Beg For Mercy)- הוכנסו שלושה דיסקים מזהב לכלל הדיסקים של ג'י-יוניט שנמכרו בחנויות, כל מי שמצא דיסק מזהב יצא לסיבוב הופעות עם הקבוצה.

חברת הקלטות
-----------

חברת ההקלטות של ג'י-יוניט (G-Unit Records) הוקמה בשנת 2001. מספר אומנים חתמו בחברה - הידועים מביניהם הם : טוני יאיו, יאנג באק, לויד בנקס ודה גיים (The Game) שעזב את החברה זמן קצר לאחר שהגיע עקב מריבות שונות עם חברי ההרכב. תקליטיו של אמן הדגל של החברה 50 סנט למעשה לא יוצאים תחת השם ג'י-יוניט אלא תחת חברת ההקלטות של אמינם אשר נקראת שיידי הקלטות (Shady Records), אולם חברת ההקלטות של ג'י-יוניט מהווה שיתוף פעולה אסטרטגי ל-Shady Records.

חברת ביגוד
----------

חברת הביגוד של ג'י-יוניט (G-unit Clothing) הוקמה בשלהי שנת 2005 והוציאה את קו הביגוד הראשון שלה בשנת 2006. לחברה מספר קווי ביגוד הכוללים "לבוש רחוב" (בעיקר חולצות תפוחות ומכנסיים רחבים).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'י יוניט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ג'י יוניט (באנגלית)
* ג'י יוניט, ברשת החברתית פייסבוק

* ג'י יוניט, סרטונים בערוץ היוטיוב

* ג'י יוניט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ג'י יוניט, באתר AllMusic (באנגלית)

* ג'י יוניט, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ג'י יוניט, באתר דיזר

* ג'י יוניט, באתר Discogs (באנגלית)

* ג'י יוניט, באתר Songkick (באנגלית)

* ג'י יוניט, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 10335003-2
* ISNI: 0000 0001 2315 4385
* LCCN: no2004013677
* MusicBrainz: 3a212655-d7d5-4570-9d31-4b7b1ef02629
* NKC: xx0016890
* VIAF: 155568839
* WorldCat: lccn-no2004013677

 |
**ריד ג'יימס ריבל** (באנגלית: **Reid James Ribble**; נולד ב-5 באפריל 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת ויסקונסין בשנים 2011–2017. ריבל הוא חבר המפלגה הרפובליקנית.

ביוגרפיה
--------

ריבל הוא דור שלישי למשפחה של ילידי ויסקונסין. הוא עצמו נולד בעיר נינה (Neenah) שבמדינה. הוא למד בבית הספר התיכון אפלטון איסט. בתום לימודיו התיכוניים הוא למד באוניברסיטת קורנרסטון. ריבל הועסק ב"קבוצת ריבל", חברה למסחר בקורות גג אשר בסיסה בעיר קאקונה (Kaukauna). במרוצת השנים היה לנשיא החברה. הוא כיהן גם כנשיא התאחדות קבלני הגג הלאומית (NRCA) בין השנים 2005–2006. במהלך בחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד ריבל אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השמיני של ויסקונסין. בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית בספטמבר גבר על שני מתמודדים אחרים, וב-2 בנובמבר ניצח את נציג המחוז המכהן סטיב קייגן.

כמי שהגיע ממדינה עם דגש כלכלי רב על חקלאות, חרת ריבל על דגלו התמקדות בסוגיות חקלאיות הנוגעות לוויסקונסין בבית הנבחרים. הוא תמך בצמצום הרגולציה הפדרלית של תעשיות החקלאות במדינות ארצות הברית, וקידם רפורמה במגבלות אחדות של הסוכנות להגנת הסביבה מתוך אמונה כי צעד זה יטיב עם הרפתנים והאיכרים בוויסקונסין. הוא היה חבר בוועדת החקלאות של בית הנבחרים, ובשנת 2011 קיבל דירוג בן 94% מפדרציית לשכת הכפר האמריקאית. הוא תמך בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.

בבית הנבחרים היה ריבל שמרן. לראיה, היה חבר ב"שדולת החירות", המאגדת את האגף הימני והנצי של המפלגה הרפובליקנית. לאחר התפטרותו של ג'ון ביינר מתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ומהקונגרס, נטש ריבל את השדולה לאחר חילוקי דעות בדבר האסטרטגייה של הקבוצה. ריבל, שמתח ביקורת על מועמד הרפובליקנים לנשיאות ארצות הברית דונלד טראמפ במהלך בחירות 2016 לנשיאות, תכנן להצביע לגארי ג'ונסון, מועמד המפלגה הליברטריאנית. בסופו של דבר הצביע למועמד העצמאי אוון מקמלין.

בינואר 2016, לקראת הבחירות שהתקיימו בנובמבר אותה שנה, הודיע ריבל על פרישתו מהחיים הפוליטיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריד ריבל** בוויקישיתוף
* ריד ריבל, ברשת החברתית פייסבוק
* ריד ריבל, ברשת החברתית טוויטר
* ריד ריבל, סרטונים בערוץ היוטיוב
* ריד ריבל באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניקיטה ולדימירוב, House Republican 'leaning' toward vote for Gary Johnson, באתר The Hill‏, 12 באוגוסט 2016 (באנגלית)
2. ↑  דאג שניידר, Ex-Rep. Reid Ribble says he's a conservative but 'rarely identifies' as Republican anymore, באתר greenbaypressgazette.com‏, 26 באפריל 2018 (באנגלית)
3. ↑  מייק זאפלר, GOP Rep. Reid Ribble retiring, באתר פוליטיקו, 30 בינואר 2016 (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* US Congress: R000587

 |
**ג'יאני פרופיטה** (באיטלקית: **Giovan Crisostamo Profita**;‏ נולד ב-13 באוגוסט 1960, קלטניסטה) הוא מדען איטלקי המתמחה במנהל עסקים.

ביוגרפיה
--------

ג'יאני פרופיטה נולד בעיירה בקלטניסטה. הוא למד כלכלה ומנהל עסקים.

ג'יאני פרופיטה היה מרצה בספיאנצה – אוניברסיטת רומא, בשנים 2001–2006 באוניברסיטה פרטית ובאוניברסיטה של אודינה. הוא היה בין חברי צוות ההקמה של אוניברסיטת סנט קמילוס הבינלאומית למדעי הבריאות והרפואה ובהשמך מונה לרקטור שלה.

ג'יאני פרופיטה פרסם מספר ספרים בהקשר ליחסים בין התעשייה וקניין רוחני. בשנים 2002–2004 הוא היה אחראי על תחום הקולנוע ובמשרד למורשת תרבותית של איטליה. בשנים 2004–2005 הוא היה המנהל הכללי של ארגון המחברים ומלחינים האיטלקי.

על פעילותו הוענק לו עיטור ההצטיינות האיטלקי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'יאני פרופיטה** בוויקישיתוף
* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICCU: UBOV357996
* ISNI: 0000 0000 4916 762X
* LCCN: nr2002008443
* SUDOC: 259288748
* VIAF: 44233677
* WorldCat: lccn-nr2002008443

 |
**יורגן רומנו קולין** (בהולנדית: **Jürgen Romano Colin**; נולד ב-20 בינואר 1981) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הבלם.

קריירה
------

קולין נולד באוטרכט להורים ממוצא סורינאמי, ובגיל 7 החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של קבוצת פ.ס.וו. איינדהובן. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך ב-22 באוגוסט 2001, בניצחון 2–3 על דן בוס באצטדיון פיליפס. בהמשך העונה הושאל לראסינג גנק, ועמה זכה באליפות בלגיה בשנת 2002.

בעונת 2002/2003 הושאל קולין לנאק ברדה מליגת העל ההולנדית, ושותף בכל משחקיה בעונה זו. בעונה שלאחר מכן חזר לאיינדהובן, ושותף ב-20 משחקים. בעונת 2004/2005 רכשה נאק ברדה את קולין, שהצטיין במדיה בעונה זו, ולאחריה חתם בנוריץ' סיטי מהצ'מפיונשיפ האנגלית. בעונתו הראשונה במועדון התקשה לתפוס מקום קבוע בהרכב הקבוצה, אך בעונה שלאחר מכן הפך לשחק הרכב.

ביולי 2007 חזר קולין להולנד, וחתם באייאקס אמסטרדם. בהופעת הבכורה שלו בקבוצה זכה עמה בסופר קאפ ההולנדי, לאחר ניצחון 1–0 על פ.ס.וו. איינדהובן, קבוצתו לשעבר. קולין לא הצליח לתפוס מקום בהרכבה של אייאקס, ובעונה שלאחר מכן חתם בספורטינג חיחון מליגת העל הספרדית, אך במדיה שותף בשני משחקים בלבד. באוגוסט 2009 חתם בקבוצת ר.ק.ס. וואלבייק מהליגה הבכירה בהולנד, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגת המשנה. בינואר 2011 עבר לאנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, במדיה שיחק שנתיים וחצי.

ב-6 ביוני 2013 הגיע קולין לישראל, יחד עם חברו מאנורתוסיס, הבלם ברנקו איליץ', וחתם על חוזה לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-18 ביולי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בניצחון 4–1 על ברואה בבולגריה, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-5 בפברואר 2014 החתימה הקבוצה את החלוץ פטר אורלנדיץ', והקפיאה את חוזהו של קולין בשל המגבלה על מכסת הזרים בליגת העל וסגירת חלון ההעברות. לקראת עונת 2014/2015 שוחרר איליץ' מהפועל תל אביב, וקולין חזר לסגל הקבוצה. לאחר שהתחיל את העונה כשחקן ספסל, חזר להרכב בעקבות היכולת החלשה שהפגינה הקבוצה, וערך 22 הופעות ליגה בעונה זו, אותה סיימה הפועל תל אביב בפלייאוף התחתון.

ב-31 במאי 2015 חתם קולין לעונה אחת בהפועל אשקלון, העולה החדשה לליגה הלאומית. ביולי 2016 חתם בקבוצת טורפדו כותאיסי מליגת העל הגאורגית, ובינואר 2017 שוחרר מהמועדון ופרש ממשחק פעיל.

תארים
-----

ראסינג גנק
* אליפות בלגיה: 2002

אייאקס אמסטרדם
* סופר קאפ: 2007

הפועל אשקלון
* גביע הטוטו (ליגה לאומית): 2015/2016

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* שני חברים יצאו לדרך: הכירו את יורחן קולין וברנקו איליץ', באתר וואלה!‏, 15 ביוני 2013
* גיא גלבוע, ‏העוגן של רן בן שמעון: הכירו את איליץ' וקולין, באתר ONE‏, 15 ביוני 2013
* עמית גולדשטיין‏, יורחן קולין בראיון: "בהפועל תל אביב שום דבר לא מקצועי", באתר וואלה!‏, 31 במאי 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  שירי אלג'ם, ‏יורגן קולין וברנקו איליץ' חתמו לשנתיים בהפועל, באתר ONE‏, 6 ביוני 2013
2. ↑  הפועל אשקלון: יורחן קולין חתם בקבוצה לעונה אחת, באתר וואלה!‏, 31 במאי 2015
פסלו של מילארפה במנזר פאנגו צ'ורטן, בגייאנצה שבטיבט
כפרו של מילארפה, מבט ממערת מילארפה שבטיבט
פסלו של מילארפה, במילארפה גומפה שבנפאל
**ג'טסון מילארפה** (1052 לערך - 1135 לערך) היה בודהיסט טיבטי ואחד המורים הרוחניים הבודהיסטים המפורסמים ביותר בבודהיזם הטיבטי.

הידע אודות קורות חייו מקורו בשירה המכונה "מי לא רנאם ת'אר" שנכתבה על ידי ג'טסאנג סמיון הרוקה קוספאיירגיאנקן במהלך המאה ה-15, ומידת הדיוק ההיסטורי של הפרטים המופיעים בשירה זו אינה ברורה.

קורות חיים
----------

מילארפה נולד בכפר קייה שבטיבט למשפחה עשירה. בעת הולדתו נודע בשם "מילה תופגה" שמשמעו "שימחה לשמוע". לאחר מותו של אביו, בעת שהיה מילארפה ילד צעיר, דודו ודודתו גזלו את כל עושרה של משפחתו והשאירו אותו ואת אמו חסרי כול. בשל עוניים לא יכול מילארפה לשאת את אהובתו. לבקשת אמו, בגיל 15, עזב מילארפה את ביתו והלך ללמוד קסמים על מנת לנקום בו. לאחר תום לימודיו שב מילארפה לבית דודו והרס את הבית בהורגו 35 אנשים (אף שהדוד והדודה ניצלו). דודו של מילארפה ואנשי הכפר יצאו לרדוף אחריו אולם הוא הביסם ברעידת אדמה ושלח ברד להרוס את שדות הכפר.

מילארפה חש ייסורי מצפון בשל ההרג המיותר. מורו אמר לו שזו הקארמה שלו, ומילארפה יצא ללמוד את הדרך להארה על מנת לשנות את הקארמה שלו. מילארפה הגיע אל הלמה מרפה לוטסאווה שדרש ממנות לבנות ולהרוס שלושה מגדלים בטרם ילמדו, וגם לאחר שביצע את המטלה לא הסכים ללמדו. אשתו של מרפה זייפה עבור מילארפה מכתב על מנת שילמד ממורה אחר. מילארפה יצא לחפש את הלמה נגוגדון צ'ודור במטרה ללמוד ממנו מדיטציה, אולם נכשל בלימודיו ונאלץ להודות בזיוף. צ'ודור הורה לו לשוב למרפה, והלה הסכים ללמדו. לבסוף הגיע מילארפה למצב של "ואג'ראדהרה" - "הארה מלאה", ונחשב הראשון שהגיע למצב זה במהלך חייו מבלי צורך בגלגול בגוף אחר.

בגיל 45 החל להתגורר במערה המכונה כיום מערת מילארפה, שם הפך עורו לירוק (ולכן פסליו צבועים ירוק), ושם קיבל את הכינוי "מילארפה" - "מילה, לובש הכותנה".

מילארפה נודע בשיריו, אשר השתמרו עד ימינו.

על פי האמונה הטיבטית הייתה למילארפה יכולת ה"לנג גומ פה" - "מדיטציית האוויר" - יכולת הריצה המהירה - ולדבריו יכול היה לגמוא בימים ספורים מרחק אשר קודם ללימודיו נדרשו לו חודשים לעבור.

ראו גם
------

* מילארפה (סרט)
* מערת מילארפה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'טסון מילארפה** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* חייו של מילארפה
* הספר חיי מילארפה בעברית (הוצאת חדקרן, 2018)
* סיפור חייו של מילארפה - גרסה מאוירת לילדים (באנגלית)
* שישים שירי מילארפה (באנגלית)
* שירי מילארפה (באנגלית)
* ג'טסון מילארפה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* מילארפה (1040-1123), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303862905171
* BIBSYS: 94010561
* BNE: XX1410707
* BnF: cb12086494t (data)
* CANTIC: a11102421
* GND: 118582399
* ISNI: 0000 0001 0898 5498
* LCCN: n80034328
* MusicBrainz: ada84453-f8e3-4ecb-b6da-1c56e6c860eb
* NKC: jn20000720173
* NLA: 35793320
* NLG: 95505
* NLK: KAC201842688
* NLP: A11869847
* NTA: 068320132
* RERO: 02-A000113723
* SUDOC: 029185610
* Trove: 1090265
* VIAF: 173200978
* WorldCat: lccn-n80034328

 |
**מונטנוצרטופס** (שם מדעי: ***Montanoceratops***) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר התקיים באמריקה הצפונית במשך הקרטיקון העליון בתחילת גיל המאסטריכט לפני 70 מיליון שנה מזמננו.

מאפיינים
--------

ממצאיו של הדינוזאור התגלו בידי משלחת של החוקר האמריקאי ברנום בראון וצוותו לתצורות סנט נהר מרי (אנ') שבצפון מונטנה, שם נחשפו עצמות חלקיות, בעיקר של הצלעות, עצמות הירך והאגן אך כמעט ללא הגולגולת. הם הובאו למוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע ותוארו למדע בשנת 1951 בידי החוקר צ'ארלס מורטרם שטרנברג. משמעות שמו היא: "הפרצוף המקורנן של מונטנה". הסוג הכיל מין אחד - *Montanoceratops cerorhynchos*. ממצאים אפשריים נוספים התגלו באלברטה שבקנדה אך לא בטוח שהם שייכים לסוג.

דינוזאור זה היה קרובו של הלפטוצרטופס ובמראהו דמה למיני הצרטופסיים, אך היה דו-רגלי קטן באורך 3 מטרים בקירוב, עם עטרה קטנה וללא שרידים של קרניים על החוטם או המצח. בתחילה סברו שחלק מעצם האף שלו היא למעשה קרן, אך זה התברר כטעות. הוא היה בעל לסת גדולה שכללה מקור עבה ובו שורות של שיניים טוחנות רחבות שנועדו לתלוש צמחייה מהקרקע. זנבו של הדינוזאור היה בעל מספר חוליות גבוה יחסית, מבנה שנועד לתפקד בצורה יעילה יותר לתנועה וליציבה. בנוסף ייתכן שהוא השתמש בזנבו כדי לתקשר וייתכן שהיה מכוסה בנוצות פלומתיות. 

חלק מהמאובנים שלו כוללים עדויות למחלות בעמוד השדרה (Ankylosis), אשר גרמו לעצמות שלו להתכופף.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מונטנוצרטופס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
מדליית הקוטב הדרומי
**יוֹרְגֶן סְטוּבֶּרוּד** (בנורווגית: **Jørgen Stubberud**;‏ 17 באפריל (או 19 באפריל) 1883 - 12 בפברואר 1980) היה חוקר קטבים נורווגי, שהשתתף במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן לאנטארקטיקה בשנים 1912-1910.

חייו
----

סטוברוד נולד בסווראטסקוג, במחוז אקרשוס בנורווגיה. פגישתו הראשונה עם רואלד אמונדסן התקיימה בביתו של אמונדסן בסווארטסקוג בשנת 1909, כשעבד כנגר בתיקון בתים ישנים. נראה שאמונדסן התרשם לטובה מעבודתו, כי בהמשך ביקש ממנו לבנות את פראמהיים בגנו. המשימה שהוטלה עליו הייתה: "זה צריך להיות מבנה למגורי חורף, באורך חמישה מטרים, ברוחב ארבעה מטרים ובגובה חמישה מטרים. את השאר תחשב בעצמך!"

כשנשלמה העבודה לשביעות רצונו של אמונדסן, פורק הצריף והוכן למשלוח באונייה "פראם". סטוברוד עצמו ניצל את ההזדמנות וביקש מאמונדסן לצרפו למשלחת. הבקשה אושרה וסטוברוד, בברכת אשתו, חתם על חתם על חוזה העסקה עם אמונדסן לשבע השנים הבאות. כשהגיעו לאנטארקטיקה, הוקם פראמהיים מחדש ושימש בסיס למשלחת.

על לויטננט קריסטיאן פרסטרוד הוטלה המשימה להוביל קבוצה של שלושה אנשים לחקר הטריטוריה של ארץ אדוארד השביעי, מצפון וממזרח לפראמהיים, ארץ לא-נודעת באותם ימים. יחד עם פרסטרוד והיאלמר יוהנסן, סקר יורגן סטוברוד ומדד שטח רחב-ידיים מצפון ומזרח לפראמהיים וסיפק מידע ומיפוי רבי-ערך, שהעצימו את התוצאות המדעיות של משלחת אמונדסן. 

סטוברוד צורף לקבוצה המקורית של שמונה אנשים, שיצאו בכוונה להגיע אל הקוטב ב-8 בספטמבר 1911. גיחה זו נכשלה בגלל טמפרטורות קיצוניות, שאילצו אותם לסגת לאחר שהגיעו אל 80° דרום, בחלקו מחמת ארגון לא מספק, שהציב את חייהם של שניים מן האנשים בסכנת מוות. היאלמר יוהנסן ביקר בחריפות את התנהלותו של אמונדסן בנסיבות אלה, בהסתמך על ניסיונו בחקר החוג הארקטי עם פריטיוף ננסן. ביקורת בוטה כל כך הייתה ללא תקדים ואמונדסן הגיב עליה בארגון קבוצת הקוטב מחדש, תוך צמצום המשתתפים בה. שנים לאחר מעשה דיבר סטוברוד רק טובות על אמונדסן, אך גם הוא הסכים, שדרך טיפולו במחלוקת עם יוהנסן לקתה בחסר. 

על חלקו במשלחת, קיבל סטוברוד את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות ההוקרה הנורווגי שיזם הוקון השביעי, מלך נורווגיה בשנת 1912 כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן. בשנים הבאות עבד סטוברוד כפקיד מכס וחי באוסלו.

לקריאה נוספת
------------

* Sydpol-Stubberud. Den siste gjenlevende av Roald Amundsens atten menn
* The Third Fram Expedition
* Norway's Antarctic Heroes

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יורגן סטוברוד** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* KulturNav: 488a08f4-3675-4bae-ab7a-929edb52ea2d
* VIAF: 227249168
* WorldCat: viaf-227249168

 |
**יצחק לוין** (1 באוקטובר 1924 – 15 בינואר 2008, ח' בשבט תשס"ח) היה חלוץ בחקר השינה והחלום, מייסד המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן ו"המעבדה לחקר השינה והחלום", ממניחי היסוד של "המכללה האקדמית יהודה ושומרון" (לימים אוניברסיטת אריאל).

קורות חיים
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
יצחק לוין נולד בחיפה לחוקר התלמוד בנימין מנשה לוין (ב"מ לוין).

בשנת 1950 הוסמך באוניברסיטה העברית בירושלים בפילוסופיה, פסיכולוגיה וביולוגיה. את הדוקטורט שלו סיים במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת המדינה של ויין (Wayne State University) בדטרויט שבארצות הברית, עם דיסרטציה שכותרתה: "The effect of reward on the experience of pain". שהה כעמית מחקר והמשיך לתוכנית בתר-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה.

מאוחר יותר חזר לישראל, ובשנת 1966 ייסד את המחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ועמד בראשה עד שנת 1969. בנוסף ייסד את המעבדה לחקר השינה והחלום שהייתה הראשונה מסוגה בישראל. לוין כיהן כדקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן, ובהמשך שימש ראש החוג המשולב למדעי החברה שם. בשנים 1975 עד 1978 שימש כדקאן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן ולאחר-מכן עמד בראש החוג הרב-תחומי למדעי החברה.

עיקר מחקריו היו בתחום של הפסיכולוגיה של שינה וחלומות, שבהן כתב מספר ספרים. לוין אף חקר את חלומותיהם של לוחמים תחת מצבי מתח וקרבות. התמחותו של פרופ' לוין בחקר החלום הקנתה לו מעמד בינלאומי בתחום זה, והוא הוזמן לשמש כפרופסור אורח במספר אוניברסיטאות באירופה, ארצות הברית וקנדה.

פרופ' לוין ומשפחתו נמנו עם קבוצת המשפחות הראשונות שהתיישבו בשנת 1976 בקדומים. זמן קצר לאחר שהתיישב בקדומים, החל פרופ' לוין ללמד בביתו קורסים בפסיכולוגיה לקבוצה מתושבי היישוב. ביוזמתו של פרופ' לוין, התקבלה בסנאט של אוניברסיטת בר-אילן ביוני 1976 החלטה להכיר בקורסים שניתנו בביתו של פרופ' לוין בקדומים כקורסים של אוניברסיטת בר-אילן; בכך למעשה נטמן הזרע ממנו נבטה והתפתחה אוניברסיטת אריאל.

עם התפתחות מכללת יהודה ושומרון בקדומים, ולאחר-מכן באריאל, המשיך פרופ' לוין ללמד קורסים בפסיכולוגיה, שימש בתפקיד ראש החוג לפסיכולוגיה וחינוך, והיה פעיל במוסדות השונים של המכללה. בשנים 1986–1987, שימש בתפקיד הראש האקדמי הראשון של המכללה.

חיים אישיים
-----------

היה נשוי לשרה לבית הרטמן, ואב לבן ולשתי בנות.

מספריו
------

* יצחק לוין, **הפסיכולוגיה של החלום**, תל אביב: ספרית דקל, 1980.
* יצחק לוין, אברהם פלג, **עולם השינה והחלומות**, תל אביב: ספרית מעריב, 1981.

מתרגומיו
--------

* דורוין קרטרייט, א’ זנדר (עורכים), **דינמיקה קבוצתית: מחקר ותאוריה** (ערך בעברית חנן רותם), תל אביב: הוצאת יחדיו, תשכ"ח-תשל"ב.

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק בן בנימין מנשה לוין, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313937505171
* ISNI: 0000 0004 0254 0131
* LCCN: nr96002496
* VIAF: 298026740
* WorldCat: lccn-nr96002496

 |
**יצחק (איציק) לוי** (נולד ב-10 באוקטובר 1945) הוא היסטוריון, המתעד כבר למעלה מארבעים שנה את שפת הלאדינו.

ביוגרפיה
--------

לוי נולד בשכונת ימין משה, ירושלים, והוא בן למשפחת דאסה אשר מקורה במגורשי ספרד אשר עברו להתגורר בסלוניקי, יוון. בשנת 1963 הוא התגייס לצה"ל ושירת בחיל הקשר והאלקטרוניקה עד לשחרורו כסמל בשנת 1966. במהלך שירותו במילואים הוא הועלה לדרגת רס"ר, ולחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.

לאחר שחרורו מצה"ל החל לוי לעבוד בחברת בזק, שם עבד עד לשנת 1998. בשנת 1970 הוא סיים קורס בלווייני תקשורת מטעם חברת GTE, ובשנת 1975 הוסמך כהנדסאי אלקטרוניקה מטעם המכללה הטכנולוגית אורט. בשנת 1981 סיים תואר ראשון באוניברסיטה הפתוחה בירושלים, בחוג להיסטוריה. למד לתואר שני באוניברסיטה העברית, ובשנת 1999 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על מחקר בנושא "הפעילות הפוליטית והארגון של הקהילה הספרדית ביישוב ובמדינת ישראל 1945–1955", שנעשה בהדרכת הפרופסורים משה ליסק ופיטר מדינג.

בין השנים 1998–2001 לימד לוי קורסים באוניברסיטה הפתוחה, ובשנים 2000–2001 לימד באוניברסיטה העברית במסגרת מכון "מגיד" את הקורס "אוצר הפולקלור של צאצאי מגורשי ספרד". בין השנים 2002–2005 הוא לימד קורסים במכללת אשקלון במחלקה לסוציולוגיה.

שימור שפת הלאדינו
-----------------

בשנות ה-80 החל לוי לעסוק בתחום שימור שפת הלאדינו, ומאז הוא פועל למען שימור ותיעוד נכסי התרבות והפולקלור של צאצאי מגורשי ספרד. בארכיון הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, תיעד לוי את סיפורם האישי של כ-2,000 אינפורמנטים דוברי לאדינו.

בשנת 2018 קיבל לוי מדליה מטעם ועד העדה הספרדית על פועלו ומאמציו לשימור שפת הלאדינו.
בשנת 2022 קיבל לוי פרס מפעל חיים מטעם הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו על פועלו ומאמציו לתיעוד ושימור שפת הלאדינו ותרבותה.

טקס מפעל חיים 2022

ספריו וכתביו
------------

* **דפוסי פעילות ציבורית ופוליטית של האליטה הספרדית בארץ ישראל 1895–1931**
* **הפעילות הפוליטית והארגון של הקהילה הספרדית ביישוב ובמדינת ישראל 1945–1955**
* **Barrios sefardíes de jerusalén** - פרק בספר **Las rutas de sefarad** המדבר על היהודים הספרדים בירושלים (ספרדית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק לוי** בוויקישיתוף
* יצחק לוי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לבשל ולשיר בטעם לאדינו, באתר יוטיוב
* הצגות בלדינו - איציק לוי teatrala en ladino באתר יוטיוב
* יצחק לוי (1945-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תיעוד באתר הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264537705171
* ISNI: 0000 0000 7067 8408
* VIAF: 97325690
* WorldCat (עם VIAF): 97325690

 |
מטוס גראמן גאלפסטרים של חברת אירואל תעופה ברישום ישראלי, חונה בנמל התעופה בן-גוריון בשנת 1995
ה**גראמן גאלפסטרים I**‏ (**Grumman Gulfstream I**) הוא מטוס בעל שני מנועי טורבו-פרופ, מתוצרת גראמן. המטוס טס לראשונה ב-14 באוגוסט 1958. בסך הכל יוצרו כ-200 יחידות של המטוס. יורשו של המטוס, הוא הגראמן גאלפסטרים 2 שהחל לטוס ב-1966.

היסטוריה
--------

בתחילה רצתה החברה לייצור מטוס המבוסס על ה-C-1 טריידר שפותח על ידי חברת גראמן ב-1952, אולם לאחר מחקר הבינה החברה כי מטוס שכזה לא יימכר היטב, ועליהם לפתח מטוס חדש לחלוטין. ביוני 1957 תכנון המטוס הושלם, והחברה החלה במכירתו, תוך התאמה ללקוחות על-פי דרישתם. 

גרסה מותאמת של המטוס תחת השם VC-4A יוצרה עבור משמר החופים של ארצות הברית, ויועדה עבור הטסת מפקדים עד שנות ה-80, לאחר מכן הוסב המטוס להטסת מטען וכחמ"ל עד ל-2001.

גרסה מוארכת של המטוס, G-159C, עם מקום ל-37 נוסעים שירתה מספר חברות תעופה, אולם רק 5 יחידות יוצרו מהמטוס.

נכון לאוגוסט 2006, 44 מטוסים מדגם הגראמן גאלפסטרים 1 עדיין בשירות, כש-13 מתוכם בשירות חברת פיניקס אייר הפועלת בג'ורג'יה, ארצות הברית.

בישראל
------

חברת אירואל תעופה הישראלית חכרה 3 מטוסי גראמן גאלפסטרים 1, החל משנת 1993 ועד 1998, ששימשו עבור טיסות בקווים קצרים ופנים ארציים.

נתונים טכניים
-------------

#### מבנה

* אורך - 19.43 מטר
* מוטת כנפיים - 23.93 מטר
* שטח כנפיים - 56.7 מ"ר
* משקל ריק - 9,934 ק"ג
* משקל המראה מרבי - 15,921 ק"ג

* צוות - 2
* נוסעים - 10-24 נוסעים

#### ביצועים

* מהירות שיוט - 560 קילומטר לשעה
* רום מקסימלי - 7,600 מטר
* טווח מרבי - 4,088 ק"מ

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **גראמן גאלפסטרים 1** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור מרום, ‏מקלות בגלגלי המטוסים, באתר גלובס, 25 ביולי 1999
**מונטיאק צהוב** או **מונטיאק בורנאי** (שם מדעי: *Muntiacus atherodes*), הוא מין אייל בסוג מונטיאק האנדמי לאי בורנאו המחולק בין אינדונזיה, מלזיה, וברוניי. מין זה נפוץ ביערות הלחים שבאי לצד קרובו המונטיאק המצוי, ורק ב-1990 הוכר כמין נפרד. ההבדלים העיקרים בינו לבין המין המצוי, הוא צבע הפרווה הבהיר יותר והקרניים הקטנות יותר.

מידע כללי
---------

**הפארק הלאומי ג'ונונג פאלונג**; אחד מהאזורים המוגנים בבורנאו שבהם נפוץ המונטיאק הצהוב
צבע פרוותו של המונטיאק הצהוב נע בין כתום לצהבהב, עם קו חום כהה המתוח לאורך השדרה, ובולט במיוחד בעורף. ראשו בהיר, אפו כהה, ואוזניו ורגליו קצרות. צבעו של הגחון הוא צהוב בהיר או לבנבן. העופרים נולדים עם שורות של כתמים לבנים לאורך הצדדים, שדוהים בהדרגה. החלק העליון של הזנב הוא חום כהה, (המשך של הפס הכהה בגב) ואילו החלק התחתון לבן.

הקרניים הזעירות של הזכרים הם ללא סיעופים, נראות כ-קוצים, אורכם 4.2-1.6 ס"מ, ורק לעיתים נדירות נופלות וצומחות מחדש. מיקומם של הקרניים הוא מעל בלוטות הריח הגדולות שבאזור העיניים. כיתר המונטיאקים, המונטיאק הצהוב הוא אייל קטן למדי; גובהו בכתפיים: עד 50 ס"מ, אורך ראשו וגופו: 92-86 ס"מ, אורך זנבו: 20-14 ס"מ, ומשקלו: 17.7-13.5 ק"ג.

מעט מאוד ידוע על המונטיאק הצהוב בשל היותו מין "חדש". מלבד עונת הרבייה איילים אלה בודדים, פעילים בעיקר בשעות היום, ומבלים את זמנם באכילת עשבי תיבול עשבים, עלים, זרעים ופירות שנפלו. כשאר המונטיאקים, בשעת סכנה הזכרים ישמיעו קול הדומה לנביחה, בעוד שהנקבות והעופרים ישמיעו יללות חדות. תקופת ההריון היא כ- 7 חודשים, לאחריהם נולד עופר אחד הנגמל ככל הנראה לאחר חודשיים, ומגיע לבגרות לאחד 6–12 חודשים.

המונטיאק הצהוב מוגדר כ-**קרוב לסיכון** (NT) על ידי IUCN, בשל תפוצתו הרחבה באי בורניאו. עם זאת מגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה בעיקר בשל הכנסת נשק חם לאזורים רבים באי. אויביו בטבע הם עופות דורסים, ונמרים ערפילים בורנאים.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  מונטיאק צהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN

| איילי העולם הישן |
| --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן | 
 |
| אייל אלדי | אייל אלדי |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |
| אייל נקוד | אייל נקוד |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |
| אייל דוד | אייל דוד |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בנוסע איטלקי בארץ ישראל במאה ה-15. אם התכוונתם לפילוסוף ומקובל ספרדי במאה ה-13, ראו יצחק אבן לטיף.
**יצחק לטיף** (נפטר בסביבות ה'רמ"ו 1486) היה עולה ונוסע בארץ ישראל בשנות השמונים של המאה ה-15. שם אביו היה מאיר ומוצאו היה באיטליה, בעיר אנקונה.

מסעו בארץ ישראל
---------------

מפת ארץ ישראל וסביבתה בשנת 1450
על פי אגרותיו, הוא הגיע אל העיר ירושלים לפני שנת ה'רמ"א 1481. הוא יצא למסעו, כנראה מלווה בקרובים, באונייה בבעלות איטלקית ורוב נוסעיה עולים לרגל נוצריים, ובהם גם נעזר להעביר את אגרותיו למשפחתו באירופה. ירד בנמל יפו וסייר בארץ היכן שהיה באפשרותו, ובמיוחד בירושלים.  
 לטיף בחן ומסר תיאורים על מזג האוויר בארץ; ועל הרכב האוכלוסייה והיחסים בין יהודים לערבים, שאותם ראה כמשביעי רצון; הוא תיאר את מצב הכלכלה ובכלל זה את משלחי היד המשתלמים, להתרשמותו: "בעלי האומנות מתפרנסים בטוב ויש מהן מתעשרים", ומסר מידע גם על יוקר המחיה (הנמוך יחסית, לדעתו), על התוצרת החקלאית ותנועת הסחורות לארץ וממנה:  
 "ספינות באות בכל יום ויום לים יפוא (יפו) וטוענות כל טוב ... והכל עולה לירושלים על ידי אתונות ופרדים ורוב גמלים. קרקע של ארץ ישראל נעבד מאוד ויפה ...".  
 הוא סייר באתרים קדושים וב"קברי צדיקים", בין השאר בקבר שמואל הנביא, בקבר עמוס הנביא, בקבר צפניה הנביא, בקברי הלל ושמאי, ובכותל המערבי ובסביבות להר הבית עליו צפה מהר הזיתים וראה: "עזרה גדולה מרוצפת באבנים שיש ולבן מחלב"; על שער הרחמים הוא מספר כי הם "נעולים בברזל, לא נפתחו, ניסו הערביים [כך!] לפותחם ונפגרו הערביים". הקהילה היהודית בירושלים מנתה לפי אומדנו כמאה וחמישים משפחות.  
בתחילת איגרתו ובסופה הוא מבהיר לקוראיו את מניעיו לעלייה לארץ, והם הציפייה לגאולה והתקווה שירושלים וארץ ישראל יבנו מחדש, כבימים עברו.

לקריאה נוספת
------------

* אברהם יערי (עורך), **אגרות ארץ ישראל**, רמת גן: הוצאת מסדה, 1971, עמ' 98-94.

קישורים חיצוניים
----------------

* **אגרות ארץ ישראל**, באתר היברובוקס

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמ' 95.