recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
שני אנשים מציגים את מחוות "דבר אל היד"
**"דבר אל היד"** (או **"אמור את זה ליד"** באנגלית: "**Talk to the hand**" או "**tell it to the hand**") הוא ביטוי סלנג באנגלית המזוהה עם שנות ה-90. מקורו כדרך סרקסטית לומר שאתה לא רוצה לשמוע מה האדם המדבר אומר.

לעיתים קרובות הוא מוארך לביטוי כגון "דבר אל היד, כי האוזניים אינן מקשיבות" או "דבר אל היד, כי הפנים אינן מקשיבות."

משמעות ושימוש
-------------

הביטוי נחשב לרוב כסרקסטי או מגונה, וזכה לפופולריות על ידי השחקן והקומיקאי מרטין לורנס בסיטקום שלו מרטין (אנ') משנת 1992. הדבר דווח רשמית כבר ב-1995, כאשר כתבה מקומית של מגזין באינדיאנפוליס ציינה "דבר אל היד - הביטוי, שפירושו 'שתוק', מלווה ביד מול פניו של הקורבן." המעשה מלווה בדרך כלל במחווה של הושטת יד אחת לעבר האדם השני, כאשר כף היד הפונה אל הנעלבים, באופן המחווה להפסיק.

השימוש בביטוי נחשב, בעבר, כתופעה חולפת. וכפי שייעץ סופר למספר מחברים נגד השימוש בביטוי:

> 
> עגה עשויה להתיישן במהירות רבה. בשנה שעברה, כל בחור צעיר שהכרתי אמר את הביטוי "דבר אל היד", ואילו כעת אף אחד כבר לא משתמש בביטוי הזה.
> 
> 
> 
> 

לין טראס (אנ'), המוכרת באמצעות ספרה רב המכר "אוכל, יורה ועוזב" (אנ'), השתמשה בביטוי ככותרת לספרה "דבר אל היד: גסות הרוח הגמורה של העולם כיום", שיצא לאור ב-2006.

ב-2001, קבוצת ה-R&B הבריטית Honeyz הוציאו את הסינגל "Talk to the Hand", וב-2018 זמר הפופ הנורווגי, אלכסנדר וולמן הוציא סינגל עם שם זהה, כחלק מהשתתפות במופע הקדם-בחירות הנורווגי לאירוויזיון.

הביטוי והמחווה הוצגו באופן בולט ב"שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות" (2003), שם הם שימשו את דמות המחסל בגילומו של ארנולד שוורצנגר.

ב-2006, להקת הראפ הפרודית הצרפתית פטאל בזוקה (אנ') הקליטו שיר בשם "Parle à ma main" (הביטוי הצרפתי עבור "דבר אל היד") בהשתתפות ייל.

במשחק *Mario Strikers Charged*, בירדו (אנ') מבצעת את המחווה לנסיכה פיץ' (אנ') בכל פעם שהיא משתלחת בחבריה לקבוצה מפני שהיריב מבקיע שער.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דבר אל היד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  TALK TO THE HAND English Definition and Meaning | Lexico.com, web.archive.org, ‏2022-03-15
2. ↑  Gary Martin, 'Talk to the hand ('cause the face ain't listening)' - the meaning and origin of this phrase, Phrasefinder (באנגלית)
3. ↑  Tyrone Mobley, **Victims of the Game: The Manipulation**, AuthorHouse, 2004-05-05, מסת"ב 978-1-4184-6597-1. (באנגלית)
4. ↑  Emmis Communications, **Indianapolis Monthly**, Emmis Communications, 1995-08. (באנגלית)
5. ↑  Jack Rawlins, *The Writer's Way* (2001), p. 66.
6. ↑  Talk to the Hand: The Utter Bloody Rudeness of the World Today, or Six Good Reasons to Stay Home and Bolt the Door, באתר "אמזון" (באנגלית)
7. ↑  View Author Archive, Email the Author, Follow on Twitter, Get author RSS feed, How the new ‘Terminator’ created 4 generations of Schwarzenegger, New York Post, ‏2015-06-27 (ב־American English)
8. ↑  In defense of Terminator 3 and Salvation, Arkansas Online, ‏2019-11-08 (באנגלית)
9. ↑  David Edelstein, The Terminator at 55. Slate Magazine, ‏2003-07-01 (באנגלית)
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**גלנדון ואיזבלה** (שמות העט של **רני ואבישג לבנון**, בהתאמה) הם בעל ואשה הפועלים יחד כיוצרי קומיקס ישראלי.

גלנדון ואיזבלה היו ממקימי חבורת A4, יחד עם דודו גבע, יובל כספי, ניר מטרסו, רפאל פוגל ועוד. הם הוציאו את החוברות "כסאח וזוהמה" ו"מר אכזר וראשזין פותחים עסק+Isabella on Acid" והשתתפו בפרויקטים כמו Plan B וספרות זולה. בשנים 2007-2008 כתבו ואיירו את המדור "סטריפרז", שהופיע בעיתון "רייטינג". בשנים 2008-2009 כתבו ואיירו את רצועת הקומיקס היומית "יוסי ואוסי", שהתפרסמה בעיתון "24 דקות".

אנימציה
-------

בנוסף לקומיקס, עוסקים גלנדון ואיזבלה באנימציה, בעיקר של קליפים. בסוף שנות התשעים יצר גלנדון את הסדרה "ביק ושיק" ששודרה ב"מקרה לילה", תוכניתו של שי אביבי.

בנובמבר 2009 שודרה בערוץ ביפ סדרת ההנפשה "כלום" שיצרו השניים. פרקי הסדרה, אורך כל אחד כ-5 דקות, עוסקים באופן בוטה בארבעה בני נוער שמתנסים בסמים וביחסי מין.

לגלנדון ואיזבלה שלוש בנות - נינה, ללה וימי לבנון, והם חיים ויוצרים בפרדס חנה.

### קליפים (רשימה חלקית)

* רמי פורטיס ושלומי ברכה - משאית פיננסית (1998)
* חוה אלברשטיין וברי סחרוף - הצל (2003)
* השפן הנכון - I Love You When You 8 Me‏ (2006)
* דודי לוי - לולו (2007)
* היהודים - יותר לא נלחם (2015)
* נועם אקוטונס - צוללים (2017)
* יוני רכטר - צליל מתי הוא מתחיל (2017)

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראפאקרז - האתר הרשמי של גלנדון ואיזבלה
* תותחי המין - הבלוג של גלנדון ואיזבלה באתר ישראבלוג
* גלנדון ואיזבלה באתר סרטוני הווידאו פליקס
* עפרי אילני, הם לא מנומסים, באתר הארץ, 19 בפברואר 2007
* אתר למנויים בלבד נירית אנדרמן, סקס, סמים וקומיקס: העולם על פי גלנדון ואיזבלה, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2017
* אתר למנויים בלבד עוםרה רודנר, האידיאולוגיה שלנו היא שאין צנזורה, באתר הארץ, 18 ביולי 2023
הנוף מן הפארק
**פארק ואן קורטלנד** (באנגלית: **Van Cortlandt Park**) הוא פארק ציבורי גדול המצוי ברובע הברונקס בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית. שטחו של הפארק הוא 4.6 קמ"ר והוא השלישי בגודלו מבין הפארקים שבעיר.

כמו כן מצויים בפארק "מרכז הטבע ואן קורטלנד" ומתקני ספורט שונים אשר ביניהם גם אורוות סוסים ומגרש הגולף הוותיק ביותר באמריקה (נפתח בשנת 1895).

מקור השם
--------

הפארק קרוי על שמו של סטפנוס ואן קורטלנד, יליד ניו יורק הראשון שהיה ראש עיריית ניו יורק. משפחת ואן קורטלנד הייתה בעלת אדמות רבות באזור בתקופת השלטון ההולנדי בעיר. הפארק כולל את שטחי אחוזת המשפחה, ואת מוזיאון בית ואן קורטלנד, שהוא הבניין העתיק ביותר באזור הברונקס.

היסטוריה
--------

העיר ניו יורק רכשה את השטח בו נמצא הפארק וייסדה את הפארק בשנת 1888. בעת הקמתו תוכנן שטחו, נבנו בו גני משחקים ועוצבה הצמחייה בו, אולם נותרו שטחים פראיים בפארק.

תוכנית בניית כבישים בשנות ה-30 של המאה ה-20 הביאה לייבוש הביצות בשטח הפארק.

המשבר הכלכלי של עיריית ניו יורק בשנות ה-70 של המאה העשרים הביא להזנחה רבה של הפארק, אולם בשנים האחרונות הוא שופץ.

ספורט
-----

בפארק מצוי מגרש הגולף הציבורי הראשון שנפתח בארצות הברית (בשנת 1895). הפארק ידוע בשל היותו אתר מועדף למרוצי שדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פארק ואן קורטלנד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פארק ואן קורטלנד (באנגלית)
* מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק- פארק ואן קורטלנד
* פארק ואן קורטלנד, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרכז ניו יורק, באתר סודות הברונקס
הסמליל של העמותה
**Òmnium Cultural** (הגייה קטלאנית: [ˈɔmnium kuɫtuˈɾaɫ], "אומניום קולטורל"), או בתרגום מילולי לעברית "תרבות לכל", היא עמותה הממוקמת בברצלונה, בירת קטלוניה. העמותה נוצרה במקור ב-1960 כדי לקדם את השפה הקטלאנית ולהפיץ תרבות קטלונית.

במהלך השנים התעצם אופייה הפוליטי וב-2012 הייתה מעורבת בדרישותיהם של תנועת הקטלאנים הבדלנים הכוללות הגדרה עצמית עבור קטלוניה.

היסטוריה
--------

Òmnium Cultural נוצרה ב-11 ביולי 1961 בספרד שנשלטה על ידי הגנרל פרנסיסקו פרנקו, כאשר הממסד אסר על שימוש בקטלאנית. בשנת 1963 הרשויות סגרו את האגודה. האגודה המשיכה להתקיים באופן חשאי בין השנים 1963–1967. ב-1967, לאחר מאבק משפטי ארוך מול השלטונות, האיגוד הוכרז כחוקי ושב להתקיים באופן גלוי.

על מנת לקדם את התרבות הקטלונית במגבלות הרבות של שלטון פרנקו, האגודה הייתה המממנת העיקרית של פרסים ותחרויות ספרותיות שניתנו על יצירות שפורסמו בקטלאנית, כגון *Premi d´Honor de les Lletres Catalanes (1969).* בשנות ה-70 המוקדמות, האגודה הקימה את Nit de Santa Llúcia  - פסטיבל של ספרות קטלאנית, בו הוענקו שלושה פרסים: Premi Sant Jordi (רומן), Premi Mercè Rodoreda (סיפור קצר) ו-Premi Carles Riba (שירה).

לאחר סיום הדיקטטורה של פרנקו בשנת 1975, האגודה המשיכה בקידום השפה הקטלאנית ותרבותה. בזמן שהדמוקרטיה שוקמה, האגודה תמכה והגנה על זכותה של קטלוניה לממשל עצמי, במיוחד מאז שבית המשפט החוקתי הספרדי דחה את התיקון בחוקה הקטלאנית. מיליון מתושבי קטלוניה צעדו ב-10 ביולי 2010 בברצלונה וקראו להגדרה עצמית לאומית. זאת במסגרת המחאות לאוטונומיה שהתקיימו ב-2010 ושאורגנו על ידי האגודה.

בימים אלו, האגודה היא אחד הארגונים האזרחיים המרכזיים המעודדים פוליטיקאים קטלאניים לקיים משאל עם בקטלוניה להגדרה עצמית, זאת למרות היותו בלתי חוקתי על-פי החוקה הספרדית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Òmnium Cultural** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Òmnium Cultural (בקטלאנית)
* Òmnium Cultural, ברשת החברתית פייסבוק

* Òmnium Cultural, ברשת החברתית טוויטר

* Òmnium Cultural, ביישום טלגרם

* Òmnium Cultural, ברשת החברתית אינסטגרם

* Òmnium Cultural, סרטונים בערוץ היוטיוב

* Òmnium Cultural, באתר פליקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Ediciones El País. "Òmnium adapta su ideario al secesionismo". *EL PAÍS*. נבדק ב-23 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "What's going on in Catalonia?". *Òmnium Cultural*. אורכב מ-המקור ב-2015-09-25. נבדק ב-23 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Gaspar Pericay Coll. "Catalan News Agency - The Constitutional Court rejects the exclusion of its President requested by the Catalan Government". *catalannewsagency.com*. נבדק ב-23 בספטמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  *Catalan citizens protest for greater self-government (10-J)*.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX98266
* GND: 216140-0
* ISNI: 0000 0000 9450 201X
* LCCN: n78024119
* VIAF: 139066516
* WorldCat: lccn-n78024119

 |
**אמיל אוז'ייה** (בצרפתית: **Émile Augier**‏; 17 בספטמבר 1820 – 25 באוקטובר 1889) היה מחזאי צרפתי.

קורות חיים
----------

אמיל אוז'ייה, שהיה נכדו של הסופר גיום פיגו-לברון, נולד בעיר ואלאנס (כיום בחבל רון-אלפ בצרפת) למשפחה בורגנית. כאשר היה בן שמונה עברה משפחתו להתגורר בפריז. הוא קיבל חינוך מעולה בבית הספר אנרי הרביעי שבגדה השמאלית של העיר, התמחה כפרקליט וכתב מחזות בחרוזים.

מחזהו הראשון "כוס התרעלה" (1844) נדחה על ידי התיאטרון קומדי פראנסז, אך הוצג בהצלחה על ידי תיאטרון אודיאון בפריז. מכאן ואילך הקריירה שלו כמחזאי הוכתרה בהצלחה רבה, וב-31 במרץ 1851 נבחר כחבר האקדמיה הצרפתית. באותה שנה כתב את הליברטו לאופרה "סאפו" מאת שארל גונו.

ב-1862 כתב את המחזה "בניו של גיבייה" שבו תקף את חוגי הכנסייה הקתולית, ואשר הועלה על הבמה רק אחרי התערבותו האישית של הקיסר נפוליאון השלישי. הוא הוסיף וכתב מחזות רבים שהאחרון שבהם, "לה פורשאמבו", הוצג בפריז ב-1879.

כפי שהוא מעיד על עצמו, חייו היו חסרי מאורעות סוערים, וב-1889 הוא נפטר בביתו בפרבר של פריז קרואסי-סור-סן. ב-1897 הוצבה לזכרו בעיר מולדתו אנדרטה רחבת ממדים שנהרסה ב-1942 במלחמת העולם השנייה, והכובשים הגרמנים עשו שימוש לצורכיהם במתכת שנותרה ממנה.

מחזותיו
-------

חרוזיו של אמיל אוז'ייה מצטיינים בתכונות דרמטיות וכתיבתו מצטיינת בשנינות ובעוצמה. הוא עוסק בעיקר בנושאים חברתיים ופוליטיים.

"כוס התרעלה", הראשון שבמחזותיו, נכתב בתקופה שבה הייתה הדרמה הרומנטית במצב של נסיגה, ומחזהו החשוב הראשון "ההרפתקנית" (1848) כבר מצביע על התנתקותו מן האידיאלים הרומנטיים. במחזה "גבריאל" (1849) הבעל, ולא המאהב, זוכה ליחס אוהד. במחזה "נישואיה של אולימפיה" (1855), בשונה מן "האישה עם הקמליות" של הסופר אלכסנדר דיומא הבן, הפרוצה איננה זוכה לאהדה עוד.

במחזות "החצופים" (1861) ו-"בניו של גיבייה" (1862) באות על ביטוין תאוות הממון והתשוקה לעוצמה ולשלטון. במחזה "אריות ושועלים" (1869), שנכתב בשיתוף עם ז'ול סאנדו, מגיע אוז'ייה לשיא יצירתו. במחזה "ז'אן דה טומרה" (1873), שנכתב אחרי מפלת צרפת מלחמת צרפת–פרוסיה ( 1870–1871), צליליו המחודשים של הפטריוטיזם נשמעים ברמה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמיל אוז'ייה** בוויקישיתוף
* אמיל אוז'ייה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271608905171
* BNE: XX1105662
* BnF: cb12131147d (data)
* CANTIC: a11701079
* CiNii: DA04228678
* GND: 119493020
* ICCU: LO1V045468
* ISNI: 0000 0001 0857 7005
* LCCN: n79076141
* The Léonore id LH//75/1 is not valid.
* MusicBrainz: 6735759e-c1c7-47a0-a1f3-ce40890e8b1b
* NKC: jn19990000312
* NLA: 35010187
* NLG: 115898
* NLP: A11845120
* NTA: 075192977
* SELIBR: 207305
* SNAC: w6pc3486
* SUDOC: 029756278
* Trove: 788745
* VcBA: 495/80909
* VIAF: 56644042
* WorldCat: lccn-n79076141

 |
**אַרְיוֹמִיִּים** (שם מדעי: **Ariommatidae**) היא משפחת דגי גרם מסדרת הדקראים הקרובים לכפחניים ובתוכה סוג יחיד - **אַרְיוֹמָה** (*Ariomma*) בו 9 מינים.

דגים אלה חיים במים עמוקים לאורך המדף היבשתי בכל האוקיינוסים, בדרך כלל הרחק מהחופים, והם בעלי גוף כסוף עד שחור בעל קוצי סנפיר לאורך גופם וחלק אחורי המזכיר גוף של צניניות. המין אריומה קצרת-סנפיר (*Ariomma brevimanum*) יכול להגיע לאורך 80 סנטימטרים, אך רוב המינים מגיעים לאורך 20–30 סנטימטרים בלבד. הם בעלי ראש מוגבה ופיותיהם קטנים, והם ניזונים מיצורים החיים על הקרקעית ומדגים קטנים.

חלק ממינים אלה מהווים דגי מאכל מסחריים.

מיון
----

* משפחה **אריומיים** (Ariommatidae)
	+ סוג **אריומה** (*Ariomma*)
		- מין *Ariomma bondi*
		- מין אריומה קצרת-סנפיר (*Ariomma brevimanum*)
		- מין *Ariomma dollfusi*
		- מין *Ariomma helena*
		- מין אריומה ים-סופית (*Ariomma indicum*)
		- מין *Ariomma luridum*
		- מין *Ariomma melanum*
		- מין *Ariomma parini*
		- מין *Ariomma regulus*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריומיים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**Ñ** (באותיות קטנות: **ñ**) היא האות השבע-עשרה באלפבית הספרדי. שמה הוא eñe (נהגה, בקירוב: אֵ-נְיֶה) והיא מייצגת עיצור חכי אפי (בייצוג IPA: ‏/ɲ/). 

האות נהגת בדומה ל"ניי" (באנגלית כמו "ny", באיטלקית gn ובספרדית כמו ní).

היסטוריה
--------

האות ñ הייתה במקור הדיגרף nn. עם הזמן, במקום לכתוב nn החלו לכתוב n שמעליה אות n זעירה, וכך נוצרה האות ñ. (תהליך דומה התרחש גם בפורטוגזית, שבה צירופים כגון an הפכו ל-ã.) לסימן ~ שמעל האות קוראים כיום טילדה (tilde). 

האות ñ הייתה ייחודית לשפה הספרדית, אולם מאוחר יותר היא אומצה על ידי שפות אחרות, כגון ארגונית, אסטורית, גליסית, טגלוג, בסקית ועוד. 

מקש האות Ñ במקלדת ספרדית
בצרפתית ובאיטלקית קיים הצירוף Gn, שהגייתו קרובה להגיית Ñ ספרדית.
בפורטוגזית יש צירוף Nh שהגייתו זהה להגיית Ñ ספרדית. 
וכן בפולנית קיימת האות Ń הזהה בהגייתה ל-Ñ הספרדית.

במקלדת נכתב הצירוף בצורה הבאה:

ñ = Alt+164

Ñ = Alt+165

ראו גם
------

* N
* אלפבית לטיני

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **Ñ** |

* הסבר על ה"דודל" (גוגל דודל) שפרסמה גוגל לציון יום הספרדית של האומות המאוחדות, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית), 23 באפריל 2021
**אריה שילה** (נולד ב-1946) הוא אדריכל ישראלי.

ביוגרפיה
--------

אריה שילה נולד בירושלים, גדל ביפו וברמת גן. בוגר תיכון אהל שם ברמת גן, בוגר הפקולטה לאדריכלות ובינוי ערים בטכניון בחיפה בשנת 1968. שירת בחיל האוויר ובחיל ההנדסה עד 1972. אב לשתי בנות.
בראשית דרכו המקצועית עבד במשרדם של האדריכלים (בנפרד) צבי תורן, סלו הרשמן, ולאחר מכן במשרד משותף עם אדריכל נ. פיין. בשנת 1976 הקים את משרד הנושא את שמו בתל אביב.

החל משנת 1986 עוסק שילה גם בפעילות ציבורית. בין היתר שימש כיו"ר ועדת האתיקה הממלכתית (1994–1998), יו"ר ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאים (1997–2003), חבר הנהלת עמותת האדריכלים (2004–2009), חבר הנהלת התנועה למען איכות השלטון (1999–2005) וחבר המועצה להנדסה ואדריכלות (2007 - 2009). במסגרות אלו עסק בארגון פעילויות ציבוריות ומקצועיות, כתב מאמרים והשתתף בייצוג מקצועות התכנון בפני הממסד השלטוני והציבורי.

פרויקטים נבחרים
---------------

בין הפרויקטים שתכנן שילה - שכונות מגורים, מבני משרדים ומסחר, מבני ציבור, מבנים עתירי מערכות, תוכניות בנין-עיר ומיתאר, חלקם בשותפות עם אדריכלים נורברטו קהן, ניקי פיין, דוד כהנא, הורסיו שוורץ ואריה סיוון. 

בניין מגורים, קריית אונו
* מגדל סיטי-פארק בר"ג
* שני מבני מגורים בשכונת אונו החדשה בקרית אונו
* שכונת רמת אפעל החדשה
* בית קוזלובסקי בקיסריה
* תחנת רכבת בכפר יהושע
* חדרי אוכל ומטבח בבסיס נבטים
* מגדלי פיקוח בבסיסי חצרים, שדה דב ונבטים
* מגדל הסוכנות בתל אביב
* תוכנית מתאר לפארק תעשיות קדמת-גליל
* תוכנית התחדשות עירונית בנס ציונה

פרסים
-----

אריה שילה השתתף בתחרויות תכנון רבות, פומביות ומוזמנות, חלקן בשותפות עם אדריכלים נ. קהן, נ. פיין, וצ. מוססקו. תוכניותיו זכו בפרסים ובהערכה מקצועית רבה, ביניהן:

מוזיאון מאנה כץ, חיפה
* מוזיאון מאנה כץ בחיפה, פרס שני - עם אדר' ניקי פיין
* אתר מערת אליהו בחיפה, פרס ראשון - עם אדר' ניקי פיין
* מגדל הסוכנות בת"א, פרס ראשון
* בית כנסת בטירת יהודה, פרס ראשון - עם אדר' ניקי פיין
* עיריית יהוד, פרס שני - עם אדר' ניקי פיין
* עיריית פתח תקווה, שלב גמר - עם אדר' צבי מוססקו
* אתר ההנצחה לחיל ההנדסה, ציון לשבח - עם אדר' נורברטו קהן
* היכל תרבות בבאר שבע, שלב גמר
* מוזיאון המדע בחיפה, שלב גמר - עם אדר' ניקי פיין
* בית ספר במודיעים, פרס ראשון - עם אדר' ניקי פיין
* בינוי רובע במגדל העמק, שלב גמר - עם אדר' ניקי פיין

גלריית תמונות
-------------

חלק מהפרויקטים תוכננו עם אדר' דוד כהנא, נורברטו קהן, צבי מוססקו, דב אלון

* בניין מגורים - המבדיל, ר"גבניין מגורים - המבדיל, ר"ג
* מגדל פיקוח, שדה דבמגדל פיקוח, שדה דב
* בית דירות, רעננהבית דירות, רעננה
* בניין מגורים - סיטי פארק, ר"גבניין מגורים - סיטי פארק, ר"ג
* מגדל הסוכנות, תל אביבמגדל הסוכנות, תל אביב
* מרכז בקרה מטרופוליני, ת"א - תחרותמרכז בקרה מטרופוליני, ת"א - תחרות
* גן ילדים, מודיעיןגן ילדים, מודיעין
* שכונת פואבלו-אספניול, ראשון לציוןשכונת פואבלו-אספניול, ראשון לציון
* בית פרטי, קיסריהבית פרטי, קיסריה
* בניין העירייה, פתח תקווה - תחרותבניין העירייה, פתח תקווה - תחרות
* מוזיאון התעשייה, פתח תקווהמוזיאון התעשייה, פתח תקווה
* בית פרטי, רמת-אפעלבית פרטי, רמת-אפעל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריה שילה** בוויקישיתוף
**אמידו באלדה** (בפורטוגזית: **Amido Baldé**; נולד ב-16 במאי 1991) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת החלוץ בהארט אוף מידלות'יאן.

קריירה
------

באלדה החל את דרכו במחלקת הנוער של ספורטינג ביסאו בעיר הולדתו. כבר מגיל צעיר הפגין באלדה יכולת טובה וכשהיה בן 17 עבר לפורטוגל והצטרף לקבוצת הנוער של ספורטינג ליסבון, עמה זכה באליפות ליגת הנוער של פורטוגל בשנת 2009, לאחר עונה בה כבש 13 שערים, אך בקבוצה הבוגרת לא הצליח לממש את הפוטנציאל שלו, והושאל לקבוצות שונות בליגות הנמוכות בפורטוגל ובספרד. בעונת 2011/2012 הושאל לקבוצת סרקל ברוז' מליגת העל הבלגית, בה כבש שישה שערים ב-22 הופעות.

בקיץ 2012 שוחרר באלדה מספורטינג וב-28 באוגוסט חתם בקבוצת ויטוריה דה גימארייש. באלדה שיחק בקבוצה במשך שנה אחת בה ערך 37 הופעות בכל המסגרות, ולקח חלק בזכייתה בגביע הפורטוגזי, לאחר ניצחון 1-2 על בנפיקה במשחק הגמר. ב-13 ביוני 2013 חתם באלדה על חוזה לארבע שנים באלופת סקוטלנד סלטיק. את הופעת הבכורה שלו במדי סלטיק ערך באלדה ב-23 ביולי 2013, כשעלה כמחליף במשחק נגד קליפטונוויל במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. את שערו הראשון במועדון כבש באלדה ב-28 בספטמבר 2013, בניצחון 2-5 על קילמרנוק. באלדה לא הצליח לבסס את מעמדו כשחקן הרכב בסלטיק ושותף בעיקר כמחליף, וב-1 בספטמבר 2014 הושאל לואסלנד-בוורן הבלגית. עשרה ימים מאוחר יותר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בה גם כבש בבעיטה מ-40 מטר את השער השני בניצחון קבוצתו 1-4 על זולטה ורכם.

ב-14 בינואר 2015 הגיע באלדה לישראל והושאל לקבוצת הפועל תל אביב עד לתום העונה. למחרת כבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשעלה כמחליף בדקות הסיום בניצחון 1-2 על הפועל ראשון לציון במסגרת סיבוב ח' של גביע המדינה. ב-20 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, אשר הסתיים בתיקו 1–1. בסך הכל ערך באלדה 11 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, וב-7 במאי שוחרר מהמועדון עוד בטרם הסתיימה העונה.

ב-29 ביוני 2015 חתם במץ מליגת המשנה הצרפתית. בינואר 2016 חתם בקבוצת בנפיקה לואנדה מאנגולה, ובתום העונה חזר לפורטוגל וחתם בקבוצת מריטימו. בינואר 2017 הושאל לקבוצת טונדלה, ולאחר שלא שיחק במשך תקופה ארוכה חתם בינואר 2018 בקבוצת קוקסי מליגת העל האלבנית, במדיה כבש שני שערים בשמונה הופעות ובתום העונה שוחרר מהמועדון.

### נבחרת לאומית

באלדה נולד בגינאה ביסאו ועבר לפורטוגל כנער. בין השנים 2009–2011 שיחק בנבחרות הצעירות של פורטוגל, ובשנת 2014 החליט להיענות לזימונו לסגל נבחרת גינאה ביסאו, לקראת משחקי מוקדמות אליפות אפריקה.

תארים
-----

ויטוריה דה גימארייש
* הגביע הפורטוגזי: 2012/2013

סלטיק
* אליפות סקוטלנד: 2013/2014

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* ארז נעמן, ‏תסביך ירושה: הדרך של באלדה להפועל ת"א, באתר ONE‏, 16 בינואר 2015

הערות שוליים
------------

1. ↑  נדב צנציפר, הפועל תל אביב: בלדה ואדל חתמו, באתר ynet, 14 בינואר 2015

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אמידו באלדה"**.
**העיירה שלנו** (באנגלית: **Our Town**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1940 בבימויו של סם ווד עם ויליאם הולדן ומרתה סקוט (אנ') בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת תורנטון וילדר משנת 1938 שזיכה אותו בפרס פוליצר. המחזה עבר מספר עיבודים לסרט טלוויזיה, לבלט ולאופרה. וילדר השתתף בכתיבת התסריט והסכיס לדרישת המפיק סול לסר לשנות את הסוף ליותר אופטימי בכך שהגיבורה לא מתה אלא נשארת בחיים.

הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר - פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (מרתה סקוט), פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אהרן קופלנד) ופרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.

כמו במחזה, יש כאן דמות של "מנהל במה" (Stage Manager) המספר לאורך הסרט על העיירה ואנשיה, אותו מגלם פרנק קרייבן (אנ'), שהשתתף גם בכתיבת התסריט.

הסרט מתאר את החיים בעיירה קטנה בניו המפשייר בשנים 1901–1913.

תקציר העלילה
------------

העיירה Grover's Corners (שם פיקטיבי) נמצאת בניו המפשייר. אין בה כל דבר מיוחד, 2,642 תושבים, רחוב ראשי, רופא, חלבן, מחלק עיתונים, כומר, קברן, מנצח מקהלת הכנסייה, רכלנית העיירה ועוד. העלילה מתחילה ב-1901 ומתרכזת בשתי משפחות שגרות זו לצד זו.

* משפחת גיבס - מר גיבס (תומאס מיצ'ל), גב' גיבס (פיי ביינטר) וילדיהם ג'ורג' (ויליאם הולדן) ואחותו הצעירה רבקה. מר גיבס הוא רופא העיירה.
* משפחת וב - מר וב (גאי קיבי), גב' וב (באולה בונדי) וילדיהם אמילי (מרתה סקוט) וואלי. מר וב הוא בעל העיתון המקומי.

ג'ורג' ואמילי לומדים באותה כיתה ומתפתחת בינם אהבה שיודעת עליות ומורדות. אמילי מאשימה את ג'ורג' שהוא שקוע כל הזמן בבייסבול ומזניח אותה. ג'ורג' רוצה לעזוב את הבית וללמוד חקלאות כדי לרכוש לבסוף את החווה של דודו אבל כשהוא מתבונן באמילי העצובה הוא מודיע לה כי החליט להישאר בעיירה וללמוד חקלאות בדרך עצמאית. הם מחליטים להתחתן.

1904 - חתונתם של ג'ורג' ואמילי נערכת בכנסייה. לאחר החתונה רוכש ג'ורג' חווה בכסף שנתנה לו אמו שחסכה כל חייה 350 דולר כדי לראות פריז. העלילה עוברת ל-1913. אמילי חולה מאוד בעת לידת בנה השני. היא הוזה ובדמיונה היא רואה עצמה כבת 16, מבקרת בבית הקברות בעיירה וצופה על קברות האנשים שהכירה, נכנסת לביתה וצופה בהוריה ובאחיה החוגגים לה יום הולדת. לבסוף נשמעת בכיית תינוק. ג'ורג' נכנס לחדרה והיא פוקחת את עיניה ומחייכת בשמחה (בניגוד למחזה בו היא מתה).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיירה שלנו** בוויקישיתוף

* "העיירה שלנו", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "העיירה שלנו", באתר נטפליקס
* "העיירה שלנו", באתר AllMovie (באנגלית)
* "העיירה שלנו", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "העיירה שלנו", באתר אידיבי
* "העיירה שלנו", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון להעיירה שלנו, באתר יוטיוב
* העיירה שלנו, באתר TCM

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no00056423
* WorldCat (עם LCCN): no00-056423

 |
**איריס ברנע** (נולדה ב-10 באפריל 1952) היא שחקנית ישראלית בעבר, וכיום עוסקת בטיפולי גוף ונפש. היא המייסדת והבעלים של האתר "טיפטיפול", שעוסק במטפלים בישראל.

ביוגרפיה
--------

ברנע הופיעה בשנות השמונים בשעשועון הטלוויזיוני "שניים בראש אחד" ששודר בערוץ הראשון.

ב-1999 שיחקה בסדרה "מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ".

בסדרה "חלומות נעורים", היא שיחקה את דליה נשר, אמה של רונה (הילה פלדמן). בטלנובלה "לגעת באושר", גילמה את נעמי סופר.

בקולנוע שיחקה בסרטים "להיות כוכב", "הפרויקט של פיטר שמייכל" (בתפקיד מנהלת בית ספר) ורגליים קרות (בתפקיד אם החתן).

בנוסף, הופיעה בתפקידי אורח בסדרות "שמש" ו"החיים זה לא הכל".

היא נשואה לעודד ברנע. בניהם הם השחקנים איתי ברנע, עומר ברנע ורום ברנע. מתגוררת עם משפחתה במושב בן שמן ובעלת מתחם אירועים בשם "הבית של איריס".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **איריס ברנע** |

* איריס ברנע, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* איריס ברנע, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איריס ברנע, באתר AllMovie (באנגלית)
* איריס ברנע, בארכיון הבימה
**אצטדיון סיטגיק** (באנגלית: **SeatGeek Stadium**), שבעבר נקרא **טויוטה פארק** (באנגלית: **Toyota Park**), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בין רחוב 71 ושדרת הארלם בברידג'וויו, אילינוי. האצטדיון שימש כאצטדיון הביתי של שיקגו פייר בין השנים 2006–2019, והוא נבנה בעלות של כמעט 100 מיליון דולרים. האצטדיון נפתח לשימוש ב-11 ביוני 2006.

האצטדיון משמש גם כביתה של קבוצת הלקרוס שיקגו משין. רק היציעים המזרחיים של האצטדיון נמצאים בשימוש בעת משחק הלקרוס.

האצטדיון
--------

האצטדיון עוצב בסגנון אמריקני מעורב עם סגנון אירופי, ולכן ניתן למצוא באצטדיון מושבים מקוּרִים, כניסה מאבן מעוצבת כקשת, ושלוש שורות המושבים הראשונות מרוחקות רק כ-2.5 מטרים ממשטח הדשא. כמו כן האצטדיון מכיל 42 "סוויטות" מנהלים, ושש שורות מושבים לאח"מים. בנוסף, ישנו גם את **"היכל התהילה של הכדורגל באילינוי"**, ואת המשרדים של קבוצת **שיקגו פייר**, המשתרעים של שטח של כ-4000 מ"ר.

על פי הצהרתו של נשיא הקבוצה, ג'ון גאפי, האצטדיון עוצב בצורה כזאת, שבבוא העת ניתן יהיה להרחיבו לתכולה של למעלה מ-30,000 צופים, ללא צורך בהשקעה כספית כבדה, ודבר זה ייעשה בעתיד, כאשר הביקוש לכרטיסים יגדל.

שינוי שמו של האצטדיון מ**אצטדיון ברידג'וויו** ל**אצטדיון טויוטה** נעשה ב-2006, כמה חודשים לפני הפתיחה הרשמית של האצטדיון, לאחר ש**קבוצת ברידג'וויו בנק** החליטה לוותר על העלות הכרוכה בתשלום לשמו של האצטדיון ובמקומה נכנסה חברת טויוטה לתמונה. יצרנית הרכב היפנית רכשה את הזכויות על שם האצטדיון ל-10 שנים (עד 2016) עם אפשרות להמשיך את ההתקשרות בין שני הצדדים לכשייסתיים החוזה הנוכחי.

ראו גם
------

* MLS
* שיקגו
* נבחרת ארצות הברית בכדורגל

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **טויוטה פארק** |

* אתר האינטרנט הרשמי של אצטדיון סיטגיק
* האצטדיון באתר World Stadiums
* על האצטדיון באתר של שיקגו פייר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 8d8d8d18-5fa8-4256-9faf-d1a1bfd7d4cc

 |
**מצנח זהב** הוא כינוי לסעיפים בחוזה עבודה המבטיחים לעובד חבילה של הטבות לאחר פרישתו. בדרך כלל מובטח מצנח זהב למנהלים בכירים, בחוזה העבודה האישי שלהם, אך במקומות עבודה מאורגנים, שבהם יש הגבלות ניכרות על פיטורי עובדים קבועים, מובטח לעיתים מצנח זהב גם לעובדים מן השורה, כדי שיסכימו לפרוש מרצונם.

הטבות
-----

בחבילת ״מצנח זהב״ יכולות להכלל, בין השאר, ההטבות הבאות:

* תשלום מלוא השכר עד סיום המועד הקבוע בחוזה, אף אם העובד פוטר או התפטר מרצונו לפני תום המועד.
* מענק הסתגלות – תשלום שכר עבור פרק זמן נוסף לאחר תום החוזה, ולאחר שהעובד אינו עובד בפועל בחברה או בארגון.
* פיצויים מוגדלים – פיצויי פרישה החורגים מעבר למה שקבוע בחוק. לעיתים קרובות משולמים פיצויים אף אם העובד סיים מרצונו את העסקתו, או שהחוזה הסתיים.
* רכב – הרכב שבו השתמשו בהיותם עובדי החברה יועמד לרשותם או יועבר להם לאחר הפרישה.
* מניות או אופציות של מניות החברה.
* קידום בדרגה סמוך למועד הפרישה, ועוד.

מנגנון מצנח הזהב נפוץ בעיקר בסקטור הפרטי והוא אחד מסממניו של השוק החופשי, המאפשר למעסיק להביא אל החברה מנהל בכיר או בעל מקצוע מוכשר. סעיפי פרישה בתנאים מפליגים מסוג זה, יוצאים לאור חדשות לבקרים כאשר חברות גדולות מפרסמות את תנאי ההעסקה שנקבעו למנהל בכיר, וחבילת ההטבות שנלוותה להם.
בסקטור הציבורי קיים פיקוח הדוק יותר על תנאי ההעסקה של עובדים, וגופי הפיקוח השונים יכולים להתערב בתנאי פרישה החורגים מהתקנות.

התופעה קיימת במגוון רחב של תחומי העסקה – ממנהלי חברות גדולות ועד מאמנים ושחקני כדורגל. מלבד התנאים המפליגים המתפרסמים אודות הבכירים, קיימים תנאי פרישה מסוג זה גם לעובדים בדרגים נמוכים יותר כמו: מנהלי מחלקות, ראשי צוותים וכדומה.

מצנח הזהב כאמצעי התגוננות מפני השתלטות עוינת
--------------------------------------------

בארצות הברית פורסמו שורה של מקרים בהם ניתנו מצנחי זהב למנהלים בכירים, וזאת על אף ביצועים כושלים של החברות אותן ניהלו. כך למשל פרש הנרי מקינל, מנכ"ל חברת התרופות פייזר, על רקע נפילת ערכן של מניות החברה בכ-50 אחוז, אך קיבל מענק פרישה של 200 מיליון דולר. הדוגמה הקיצונית למצב זה היא כאשר מצנח הזהב נוצר מראש כתגובה להשתלטות עוינת על החברה. כאשר המשתלט מעוניין לרכוש את חברה הוא עשוי להירתע ולא לרכוש אותה כיוון שהחלפת ההנהלה תהיה יקרה מאוד עקב מצנחי הזהב.

חברי בית הנבחרים האמריקאי התבטאו כי "מדובר בדפוס שיצא מכלל שליטה", ולאחר מאבקים שניהלו קבוצות של בעלי מניות נגד החברות בהן השקיעו, אושרה בחודש אפריל 2007 ברוב גדול הצעת חוק הקובעת כי יש לערוך הצבעה בין בעלי המניות של החברה בכל מקרה שהיא מעניקה מצנח זהב במקביל לניהול משא ומתן למכירת החברה או רכישתה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מצנח זהב לפורש מחברת בזק
* מצנח זהב לעובדי הכנסת הפורשים, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2006.
* שערוריית תנאי הפרישה בבנק ישראל באתר nfc.
* מצנח בשווי 251 מיליון דולר

הערות שוליים
------------

1. ↑  טל לוי, בעלי הבית החדשים של בנק לאומי רוצים את גליה מאור: הסכם השכר שלה חודש לתקופה של 3 שנים, באתר הארץ, 7 בינואר 2007
2. ↑  האוצר ביטל את חוזה הפרישה של מנכ"ל מקפת לשעבר, באתר ynet, 3 באוגוסט 2003
3. ↑  סוכנויות הידיעות, בית הנבחרים בארה"ב אישר חוק המחייב הצבעה סמלית של בעלי המניות על שכר המנהלים, באתר TheMarker‏, 20 באפריל 2007

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532329605171
* LCCN: sh94002701

 |
פרטיטורה
פרטיטורה לתזמורת סימפונית
**פַּרְטִיטוּרָה**, או **תַּכְלִיל**, היא ספר תווים הכולל את כל תפקידי הכלים והקולות המשתתפים ביצירה מוזיקלית. התפקידים בפרטיטורה כתובים או מודפסים בשורות נפרדות זה מעל זה, בסדר קבוע. מתכונת זו מאפשרת למנצח לעקוב אחר ביצוע היצירה.

מבנה הפרטיטורה
--------------

בפרטיטורה תזמורתית קלאסית, התפקידים ערוכים לפי קבוצות כלים, ובתוך כל קבוצה לפי גובה הצליל של הכלים, בסדר הזה:

* כלי נשיפה מעץ
	+ חלילים
	+ אבובים
	+ קלרינטים
	+ בַּסוֹנים
* כלי נשיפה ממתכת
	+ קרנות
	+ חצוצרות
	+ טרומבונים
	+ טוּבּוֹת
* כלי הקשה
	+ בעלי גובה צליל מובחן (צֶ'לֶסְטָה, גְלוֹקֶנשְפּיל, קסילופון, טימפני וכו')
	+ בעלי גובה צליל לא מובחן (תופים, מצלתיים, משולש וכו')
* פסנתר או נבל
* זמרים סולנים
* מקהלה
	+ סופרן
	+ אלט
	+ טנור
	+ באס
* כלי קשת
	+ כינורות (ראשון ושני)
	+ ויולות
	+ צ'לי
	+ קונטרבס

פרטיטורה של אופרה כוללת גם את הלברית והוראות הבימוי.
יש גם פרטיטורות להרכבים שונים, כגון פרטיטורה להרכב של כלי קשת, פרטיטורה להרכב של פסנתר ושני כינורות, פרטיטורה להרכב של כלי נשיפה ועוד.

בדרך כלל, החמשות (התווים) בפרטיטורה מוקטנות, כדי שכל הכלים המנגנים יופיעו בעמוד אחד, ולא יתפסו הרבה מקום. גודל החמשות בפרטיטורה קטן בכ-50% מתווים רגילים, והמנצח צריך להתרגל לקרוא גודל כזה של תווים. בדרך כלל, גם ספרי הפרטיטורות קטנים.

מאחר שביצירות לתזמורת לא כל הכלים מנגנים כל הזמן, מקובל להציג בפרטיטורה רק את הכלים הפעילים כדי לחסוך מקום (כאשר כלי אינו מנגן לאורך שורה שלמה, נהוג לא לכתוב את השתקים בפרטיטורה, אלא "להסתיר" את הכלי).
בשורה הראשונה מצוינים השמות המלאים של כל הכלים המשתתפים ביצירה, והחל מהשורה השנייה השמות מקוצרים, או אינם מופיעים כלל.

מעל כל חטיבת שורות בפרטיטורה מצוין מספר התיבה שבו היא מתחילה. מספור התיבות מקל על ההתמצאות ביצירה.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פרטיטורה** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **תכליל** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פרטיטורה** |

* פרטיטורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4173447-6
* NARA: 10634636
* NDL: 00562195
* NKC: ph759856

 |
**קריטיאס** (ביוונית עתיקה: **Κριτίας** ; ‏460 לפנה"ס - 403 לפנה"ס), מדינאי, מחזאי, סופר ומשורר יווני.

ביוגרפיה
--------

קריטיאס, שנולד באתונה למשפחה אריסטוקרטית, היה בן דודו של אפלטון.
למד אצל הסופיסטים ואחר כך היה תלמידו וחברו של סוקרטס. הוא מופיע בדיאלוגים של אפלטון "טימיאוס" "קריטיאס" ו "המדינה". כתב מחזה שבו תיאר את האלים כהמצאה של מדינאים פיקחים כדי להפחיד את האנשים ולאלצם להתנהג כראוי. נודע ביופיו, בשנינותו ובפעילותו בשטחים רבים.

קריטיאס החל את הקריירה הפוליטית שלו כחברו של אלקיביאדס, ופעל למען שובו מן הגלות לאתונה. הוא עצמו גורש מאתונה, ועל פי קסנופון ניהל חיי הרפתקאות בתסליה (כיום מחוז ביוון). שב לאתונה כאחד הגולים הפוליטיים אחרי שאתונה נכנעה לספרטה בסוף המלחמה הפלופונסית ב-404 לפנה"ס, ובתמיכת המנהיג הספרטני ליסנדר, הפך למנהיגם של שלושים הטיראנים באתונה.

בהנהגתו של קריטיאס, שלושים הרודנים החלו במעשי נקם נגד אנשי המפלגה הדמוקרטית שלחמו נגד ספרטה. רבים מהם הוצאו להורג באמצעות שתיית סם מוות. אלפים נוספים הוגלו מאתונה וכל רכושם הוחרם. שלושים הרודנים בזזו את המקדשים ואסרו על חופש הדיבור ועל הוראת הרטוריקה. קריטיאס, שהיה פעם תלמידו של סוקרטס, אסר עליו להמשיך בשיחותיו הציבוריות. הוא ציווה על מותו של תומכו לשעבר טראמנס, המתון שבשלושים הרודנים שמחה על ההוצאות להורג.

קריטיאס מצא את מותו כאשר טראסיבולוס, מנהיגה של העיר תבאי שמצפון לאתונה, עמד בראש קבוצת גולים אתונאים שתקפה את פיראוס באביב 403 לפנה"ס. הוא ארגן כוח צבאי קטן שיצא לקרב נגד אנשיו של טראסיבולוס ונהרג בקרב זה.

בניגוד לדמותו האפלטונית, קריטיאס סבל מרגשות מעורבים וראה אנשים רבים כשונאיו. קשריו עם סוקרטס גרמו מאוחר יותר לדמוקרטים באתונה להאשים את סוקרטס בתמיכה באוליגרכיה ובאתאיזם.

קריטיאס היה גם משורר שכתב פואמות, מחזאי שכתב טרגדיות וסופר שכתב דיאלוגים בענייני תחוקה של ערי המדינה ביוון. מיצירתו הספרותית שרדו קטעים בלבד, ובהם טרגדיה בשם סיזיפוס, שבה סיזיפוס משמיע את דבריו (אך יש המייחסים יצירה זו לאוריפידס). קטעים משירתו פורסמו בלייפציג ב-1821 ובגטינגן ב-1839.

קישורים חיצוניים
----------------

* קריטיאס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007285919605171
* BNE: XX1235323
* BnF: cb121682637 (data)
* CANTIC: a10182299
* GND: 119286963
* ICCU: MILV182665
* ISNI: 0000 0004 4893 526X
* LCCN: n00087919
* NLP: A10346521
* SUDOC: 030220734
* VcBA: 495/292833
* VIAF: 17263602
* WorldCat: lccn-n00087919

 |
"**מצעד 68' צועד לאחור**" (1999) הוא מיצב מאת הצלם הישראלי שוקה גלוטמן.

תיאור
-----

העבודה "מצעד 68' צועד לאחור" מבוססת על שידור הטלוויזיה של מצעד צה"ל, שהתקיים ביום העצמאות ה-20 של מדינת ישראל (1968). היא הוצגה לראשונה בתערוכת היחיד של גלוטמן "כאן גרים בכיף מר פואטי ומר פאתטי", שהתקיימה במוזיאון תל אביב לאמנות בשנת 2000 (25/2/00-27/5/00). המיצב מכיל שחזור של סלון דירה ישראלית משנות ה-60 של המאה ה-20, שבמרכזה מכשיר טלוויזיה המקרין את מצעד צה"ל.

לבד מריהוט מן התקופה, המכיל ה"סלון" גם פריטים שונים המבססים זהות לאומית-ציונית ישראלית, כגון כרכי האנציקלופדיה העברית, תרמיל פגז שבתוכו ענף של כותנה. ספרים של ש"י עגנון ויוסף חיים ברנר, צלחת מתכת ועליה דיוקן של משה דיין, שר הביטחון בתקופת מלחמת ששת הימים, תקליט של מלחמת ששת הימים, קרמיקה תעשייתית ישראלית, פסלוני גמלים מעץ זית ועוד.

סרט הווידאו של המצעד, שאורכו 10:21 דקות, מתחיל במוזיקה של "מארש צה"ל" וההכנות למצעד, המשודרות בשחור-לבן ומתוארות על ידי הקריין יורם רונן. כאשר מתחיל המצעד, המשודר בצבע, מתברר כי המצעד צועד לאחור. לאחר סיום המצעד, חוזר השידור לשחור-לבן ומתאר את סיום האירוע. הווידאו יוצר הזרה פארודית של האירוע, באופן המערער על המיליטריזם הישראלי שאחרי מלחמת ששת הימים.

מאז היווצרה, התערוכה הוצגה מספר פעמים. בין היתר היא הוצגה בתערוכות "שישה ימים ועוד ארבעים שנה" (2007) במוזיאון פתח תקווה לאמנות, בתערוכה "לידת העכשיו: שנות השישים באמנות ישראל (2008), שהתקיימה במוזיאון אשדוד לאמנות. בשנת 2017 הוצג הווידאו בתערוכה "המון שנים טובות – חדר זיכרון" במשכן לאמנות עין חרוד. עותק של הסרט נמצא כיום באוסף מוזיאון ישראל, והוא הוצג שם לראשונה בתערוכה "הווה מתמשך" בשנת 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

* מצעד 1968 צועד לאחור, סרטון באתר יוטיוב
* המצעד שצועד לאחור, באתר של טלי תמיר
**ברצ'יפלטיסטומה** (שם מדעי: ***Brachyplatystoma***) הוא סוג של דגי גרם גדולים מאוד ממשפחת הפימלודיים שבסדרת השפמנונאים. דגים אלה מצויים במימי נהרות באמריקה הדרומית סביב אמזוניה ויובלי נהר האמזונאס והאורינוקו ונמצאים לעיתים גם במים מליחים בקרבת החוף. חלק מהמינים נודדים דרך קבע.

שפמנונים אלה יכולים להגיע לאורך 3.6 מטרים ומשקל 200 ק"ג אצל הפיראיבה בעוד שאר המינים מגיעים לאורך 1.2 מטר בממוצע. גופם מוארך מעט ומנומר בכתמים כהים ובטנם לבנה. כמו מרבית השפמנונים הם בעלי שפמות ארוכות ומחודדות מצידי חוטמם ועיניהם קטנות. הם בעלי סנפיר גב גדול ואונות זנב גדולות העוזרות להאיץ במים. דבר מוזר אצל דגים אלה הוא קיומה של בלוטה המפרישה מעין "חלב" בחלק הקדמי של סנפירי החזה. לא ידועה הסיבה לקיומה.

המינים חיים במים טרופיים סביב הקרקעית ומחפשים בעזרת שפמיהם טרף של דגים אחרים וסרטנים אך מסופר שהפרטים הגדולים כבר טרפו קופים והם מאיימים אף על אנשים.

מינים אלה הם דגי מאכל נפוצים בנהרות אמריקה הדרומית ולעיתים משמשים גם כדגי נוי לאקווריום.

מינים
-----

* + מין Brachyplatystoma promagdalena - נכחד. חי במשך המיוקן
* תת-סוג Brachyplatystoma
	+ מין Brachyplatystoma juruense
	+ מין Brachyplatystoma platynemum
	+ מין Brachyplatystoma tigrinum
	+ מין Brachyplatystoma vaillantii
* תת-סוג Malacobagrus
	+ מין Brachyplatystoma capapretum
	+ מין פיראיבה (Brachyplatystoma filamentosum)
	+ מין Brachyplatystoma rousseauxii

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברצ'יפלטיסטומה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**נווה המדבר פַרָאפְרָה** (בערבית: **الفرافرة**) הוא נווה המדבר הקטן ביותר במערב מצרים. הוא ממוקם במדבר המערבי של מצרים (שהוא חלק ממדבר לוב), בערך בחצי הדרך בין דאח'לה לבין בחריה.

אוכלוסיית פראפרה מוערכת בכ-5000 נפש (2002), החיים בכפר אחד ורובם בדואים. בחלקים של הכפר יש רבעים שלמים של ארכיטקטורה מסורתית שבתיהם פשוטים, חלקים ובלתי מקושטים, וכולם בצבעי בוץ. הגאווה המקומית הביאה למאמצים לשמירה על התרבות המקומית. בקרבת מקום מצויים המעיינות החמים של ביר-סטה ואגם אל-מופיד.

האטרקציה הגאוגרפית העיקרית בפראפרה היא **המדבר הלבן** (הידוע כמדבר בידה), שנמצא כ-45 קילומטר צפונית לפראפרה. צבעו של המדבר הוא לבן-שמנת, ובו תצורות ענקיות של סלע גיר, אשר נוצרו כתוצאה מסופות החול הפוקדות את האזור מדי פעם.
מדבר פראפרה הוא מקום טיפוסי לטיולי מחנאות של בתי ספר במצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פראפרה** בוויקישיתוף
* Travel guide

המדבר הלבן – פנורמה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 315137519
* WorldCat (עם VIAF): 315137519

 |
**דמיטרי ניקולאייביץ' פטרושב** (ברוסית: **Дми́трий Никола́евич Па́трушев**; נולד ב-13 באוקטובר 1977 בלנינגרד, רוסיה הסובייטית ברית המועצות) הוא מדינאי רוסי, המכהן כשר החקלאות הרוסי ממאי 2018. שימש קודם לכן כחבר בדירקטוריון גזפרום וכיושב ראש בנק החקלאות הרוסי.

ידוע כבנו של ניקולאי פטרושב, ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי משנת 2000 עד 2008 ויושב ראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה משנת 2008.

השכלה
-----

בשנת 1999 סיים את לימודיו באוניברסיטה הממלכתית לכלכלה וניהול במוסקבה עם תואר במנהל עסקים. בשנים 2002–2004 למד באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ הרוסי עם תואר בכלכלה עולמית. בשנת 2006 סיים את לימודיו באקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.

קריירה
------

### קריירה מוקדמת, בנקאי

בשנים 1999–2002 עבד במשרד התחבורה של רוסיה ולאחר בשנת 2004 הצטרף לבנק VTB. בשנת 2007, מונה לסגן נשיא הבנק.

בשנים 2010–2018 שימש כיו"ר הדירקטוריון וחבר מועצת הפיקוח של בנק החקלאות הרוסי. תחת פטרושב, הבנק הגדיל את מספר המוצרים והשירותים, הן עבור אנשים פרטיים והן עבור עסקים. כמו כן הושקו פרויקטים בתחומי ביטוח והשקעות. גם היקף התמיכה במכלול החקלאי והתעשייתי גדל. משנת 2010 עד 2017, תיק ההלוואות של הבנק גדל פי ארבעה. בשנת 2017, זה הסתכם בסכום של 2.97 טריליון רובל. מ-2016 עד 2021, שימש כחבר במועצת המנהלים של תאגיד גזפרום. בשנת 2015, התאחדות הבנקים הרוסיים הכתירה אותו כ"בנקאי השנה". שנה לאחר מכן הוענק לו עיטור הכבוד.

### שר החקלאות

ב-18 במאי 2018 הוא מונה לשר החקלאות של הפדרציה הרוסית בממשלת מדבדב השנייה, ב-21 בינואר 2020 מונה מחדש לתפקיד זה, בממשלת מישוסטין. תחת פטרושב פותחה התוכנית הממלכתית "פיתוח משולב של שטחים כפריים" ועד סוף 2020, התכנית כיסתה 82 מחוזות והשפיעה על 6 מיליון איש ממגזר החקלאות.

בשל תמיכתו במלחמת אוקראינה–רוסיה הוטלו עליו סנקציות אישיות במסגרת העיצומים הבינלאומיים שהטילו האיחוד האירופי, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, קנדה, שווייץ, אוסטריה, יפן, אוסטרליה, אוקראינה וניו זילנד.

משפחתו
------

הוריו הם ילנה פטרושבה, רופאה במקצועה ועובדת בנק VTB וניקולאי פטרושב, מדינאי ויושב ראש המועצה לביטחון לאומי של רוסיה. כיהן כראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי משנת 2000 עד 2008.

אחיו הצעיר אנדריי פטרושב הוא איש עסקים ששימש כסמנכ"ל גזפרום נפט ומנכ"ל "המרכז למיזמים ארקטיים".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דמיטרי פטרושב** |

* דמיטרי פטרושב באתר ממשלת רוסיה
**מועדון הוקי קרח פרטיזן** (בסרבית קירילית: **Хокејашки клуб Партизан**, או **Hokejaški klub Partizan** באותיות לטיניות) הוא מועדון הוקי קרח מקצועני סרבי מבלגרד. זהו אחד ממועדוני הספורט המהווים חלק מאגודת הספורט פרטיזן. המועדון משחק את משחקי הבית באולם הקרח פיוניר, המשמש גם את הכוכב האדום בלגרד.

המועדון משחק כיום בליגת ההוקי הסרבית ולרשותו זכייה בעשרים אליפויות לאומיות ושלושה גביעים ונחשב למועדון ההוקי קרח המוצלח ביותר בסרביה. פרטיזן גם זכתה בליגת Slohokej בשנת 2011 וב-2012 ובאליפות ליגת הבלקן בשנת 1995.

היסטוריה
--------

מחלקת ההוקי ב"פרטיזן" הוקמה בשנת 1948 וכבר בהשתתפותה הראשונה באליפות המדינה היא זכתה בתואר האליפות הראשון שלה.

בתקופה שבין 1951 ל-1955, הייתה פרטיזן ללא ספק לקבוצת ההוקי החזקה ביותר במדינה כשזכתה בחמישה תוארי אליפות רצופים. הרכב הסגל היה כמעט שווה לסגל הנבחרת הלאומית והורכב משחקני ההוקי הטובים ביותר ממדינות שונות, מסרביה (ד"ר זלטקו קובאצ'ביץ', מילאנו יובנוביץ', ניקולה סטנימירוביץ', גנטאר לדוקי), קרואטיה (ג'וסיפ בריליץ', אלפרד דייוויד, בוריס רנו ומיקו דושאנוביץ'), ממקדוניה (בלאז'ו פיפרסקי), סלובניה (לוצה ז'יטניק), מונטנגרו (בלאז'ו מיולשקוביץ') ובעונה אחת שיחק בשורותיה גם הקנדי או'ניל (קצין השגרירות הקנדית בבלגרד) שעזר לקבוצה במשחקיה.

מאוחר יותר, עקב עזיבתם של שחקנים מכריעים רבים, פרטיזן איבדה את הבכורה בליגה היוגוסלבית למועדונים הסלובניים באליפות. לאחר הפסקה ארוכה, זכתה פרטיזן בגביע בשנת 1966 ובשנת 1986 זכתה באליפות ובגביע ולכן העפילה לגביע אירופה: בסיבוב הראשון גברה על אלופת רומניה סטיאואה בוקרשט, אבל הפסידה בסיבוב השני לאלופת פולין פולוניה ביטום. הופעתה השנייה של פרטיזן בגביע אירופה הגיעה בשנת 1996. הקבוצה סיימה אחרונה בסיבוב הראשון, מאחורי סוקיל קייב, סטיאווה בוקרשט ולבסקי סופיה.

תארים
-----

| תארים | מס' | שנים |
| --- | --- | --- |
| אליפות לאומית |
| **אליפות יוגוסלביה** | **זכייה** | **7** | 1948, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1986 |
| **אליפות סרביה** | **זכייה** | **13** | 1994, 1995, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 |
| **גביע לאומי** |
| **הגביע היוגוסלבי** | **זכייה** | **2** | 1966, 1986 |
| **הגביע הסרבי** | **זכייה** | **1** | 1995 |
| **אליפות אזורית** |
| **ליגת הבלקן** | **זכייה** | **1** | 1995 |
| **ליגת Slohokej** | **זכייה** | **2** | 2011, 2012 |

ראו גם
------

* פרטיזן בלגרד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרטיזן בלגרד** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פרטיזן בלגרד

הערות שוליים
------------

1. ↑  "IIHF Club Competition Season 1987". passionhockey.com. נבדק ב-2013-07-03.
איור של הדינוזאור
**טייניקולגראוס** (שם מדעי: ***Tanycolagreus***; מיוונית: "צייד ארוך-גף") הוא סוג דינוזאור טורף ממשפחת הצלורידים שבקבוצת התרופודים אשר חי בסוף היורה באמריקה הצפונית. חלק מהחוקרים רואים בו סוג ללא מקור בקבוצת הטירנוזאורים ואחרים משייכים אותו למשפחה סטוקסוזאוריים.

גילוי
-----

דינוזאור זה התגלה בתצורת מוריסון של מחוז אולבני, ויומינג ב-1995 כשלד חלקי של תרופוד קטן יחסית. הוא נחשב למאובן של צלורוס או של אורניתולסט אך מחקרים מ-2001 הוכיחו שמדובר היה במין חדש, אשר היה שייך אולי למשפחת הצלורידים ולקבוצת הטירנוזאורים. נמצא ממנו מין יחיד - *Tanycolagreus topwilsoni*.

המאובנים שנמצאו כללו עצמות גפיים, לסתות ועוד כמה איברים בקטעים חלקיים מהם משוער שאורך היצור הגיע, יחד עם הזנב, ל-3.3-4 מטרים ולמשקל 120 ק"ג. הוא היה תרופוד בעל חרטום קצר ושטוח ולסת עם שיניים מחודדות שהיו בעלי דמיון לאלה של הטירנוזאורים. הרגליים האחוריות היו חזקות ותמכו בגוף בעוד הזרועות הקדמיות עזרו לתפוס טרף עם הטפרים.

יצור זה חי בסביבת ויומינג של סוף היורה לצד הסטגוזאורוס, הדיפלודוקוס, האותניליה והדריוזאורוס וייתכן שהיה צד את הפרטים האיטיים או הפגיעים שלהם.

בתרבות
------

דינוזאור זה הופיע במשחק Jurassic World: Alive.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טייניקולגראוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
**שרון קטרון** היא מרצה לפסיכולוגיה ומטפלת משפחתית, המייסדת ויושבת הראש של ארגון סגל ההוראה של האוניברסיטה הפתוחה ומרכזת את צוות הארגון (הנהגת הארגון) של כוח לעובדים.

ביוגרפיה
--------

קטרון ילידת חיפה ובוגרת בית הספר הריאלי העברי בעיר, בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה וערבית מאוניברסיטת חיפה ותואר שני בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת תל אביב כמו כן היא חברת האגודה לטיפול זוגי ומשפחתי והוכשרה כמטפלת זוגית ומשפחתית במכון שינוי.

### פעילות בארגון עובדים

במהלך שנת 2007 הקימה קטרון את ארגון סגל ההוראה באוניברסיטה הפתוחה, ובכך הובילה עם חבריה התאגדות עובדים ראשונה במוסד זה, שהוא המוסד האקדמי הגדול בישראל, וזאת לאחר שבמשך 30 שנות קיומה של האוניברסיטה הפתוחה הייתה המוסד האקדמי היחיד בישראל בו לא גובשו יחסי עבודה קיבוציים כלל.

בשנת 2009 נמנתה קטרון על ידי העיתון "דה מרקר" כאחת מחמישים המשפיעים בחינוך בישראל

קטרון הובילה את נציגות העובדים למשא ומתן ארוך עם הנהלת המוסד, סכסוך עבודה שהביא לדיון בנושא בוועדת הכספים של הכנסת ושביתה בת 50 יום, אשר באה לסיומה רק לאחר התערבות הוועדה לתכנון ולתקצוב שהביאה לקביעה כי שכרם של המורים באוניברסיטה הפתוחה יוסדר בהסכם קיבוצי על בסיס תנאי העבודה של הסגל הזוטר בשאר האוניברסיטאות, והתערבותו של שר החינוך למינויו של פרופ' יצחק זמיר כמגשר בין ההנהלה והעובדים. לאחר תהליך הגישור הושג לראשונה הסכם קיבוצי בעבור 1,300 חברי סגל ההוראה של המוסד, הסכם אשר הביא בין השאר לתוספת בת 24% בעלות שכרם.

לצד ההתאגדות וההסכם באוניברסיטה הפתוחה, אשר היו אבן דרך היסטורית בהתבססותו של ארגון כוח לעובדים, נרתמה קטרון לקידום העבודה המאורגנת גם מחוץ לכותלי האוניברסיטה ונבחרה להנהגה הארצית של ארגון העובדים "כוח לעובדים" כאשר היא מציבה מטרה של קידום מנהיגות נשית בארגון, ובכך היוותה השראה לעיסוק בתפקידן של נשים בארגוני עובדים ומשא ומתן באקדמיה ובקרב עובדות בתחומים נוספים דברים ברוח זו נשאה קטרון כדוברת במגוון גדול של אירועים ציבוריים ובהם צעדת אחד במאי בתל אביב, הכנס הסוציאל-דמוקרטי ופסטיבל סרטי הפועלים בחיפה. קטרון מכהנת מאז שנת 2011 כרכזת ההנהגה של כוח לעובדים (המכונה "צוות ארגון").

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמישים המשפיעים בחינוך דהמרקר
2. ↑  פרוטוקול דיון וועדת הכספים בנושא מסמך באתר הכנסת
3. ↑  גיל קול, הסכם באונ' הפתוחה: העלאת שכר של 24%, באתר ynet, 27 בספטמבר 2010  
נעמה טלמור ופנחס וולף‏, השביתה באוניברסיטה הפתוחה תימשך גם מחר, באתר וואלה!‏, 22 באפריל 2009  
שרה ב"ק, ‏מרצי האוניברסיטה הפתוחה חוזרים ללמד, באתר ‏מאקו‏‏, ‏7 ביוני 2009‏
4. ↑  בועז ווליניץ‏, עובדות סוציאליות: למה נשים לא מנהלות את המאבק?, באתר וואלה!‏, 21 במרץ 2011
5. ↑  צעדת אחד במאי 2011: ת"א-נצרת כתבה בטלוויזיה החברתית
6. ↑  אבירמה גולן, פתאום קמה תנועה, באתר הארץ, 9 בפברואר 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007393078505171

 |
**חגית עוֹז** (כיום חגית פלוטניק; נולדה ב-13 באפריל 1979) היא מחלוצות ספורט הקייטסרפינג (גלישת עפיפונים) בישראל. חגית הייתה אלופת ישראל ודורגה במקום שלישי בעולם לשנת 2003 בתחרות קייטסרפינג בסגנון Freestyle.

ביוגרפיה
--------

חגית נולדה בחולון, ליפה וציון, היא למדה בתיכון בקרית שרת במגמת ספורט והתעמלות קרקע מכשירים.

חגית החלה את דרכה כגולשת רוח בשנת 1994, ב-1997 התגייסה לצה"ל והייתה מד"סית בפו"מ לקצינים הבכירים בצה"ל. לאחר שירותה הצבאי, חגית למדה במכון וינגייט - המכון הלאומי לחינוך גופני ולספורט.

בשנת 1999 חגית השתתפה במסע הראשון של מלכת המדבר שנערך בירדן.

חגית התאמנה לקראת אליפות העולם בקייטסרפינג עם אורן יהושוע שהיה אחד מחלוצי ספורט הקייטסרפינג. אורן נהרג ב-2003 בהתרסקות מצנח רחיפה בצפון.

בשנת 2001 גייסה חגית כ-100 אלף ש"ח מחברת "עוף טנא" כדי להשתתף בסבב הקייטסרפינג העולמי (Kiteboard Pro World Tour (KPWT אשר התקיים בטורקיה, צרפת, ברזיל וניו-קלדוניה.

בשנת 2002 דורגה עוז במקום שלישי בעולם בקייטסרפינג.

בשנת 2005 השתתפה חגית בתוכנית הריאליטי אקסטרים הראשונה בישראל "יש לה את זה" בהנחייתו של דני קושמרו.

בשנת 2008 עברה חגית פריצת דיסק בגב התחתון אשר השביתה את פעילותה המקצועית והעסקית. חגית הבטיחה לעצמה שהפציעה לא תמנע ממנה להמשיך בפעילות ספורטיבית והציבה לעצמה יעד של 6 חודשים כדי לחזור לגלוש. מאז היא גולשת, מדריכה ומקדמת את הספורט האתגרי בארץ ובעולם.

משנת 2009, חגית משמשת כמייסדת ומנכ"לית של B.Oz (מבוטא: בִי-עוֹז) - פורטל פעילויות אקסטרים וספורט אתגרי הראשון שקיבל את תו אמון הציבור, כמנכ"לית חגית חרתה על דגלה לקדם את הספורט האתגרי בארץ, ואת הנשים בפרט ולתת במה רחבה לספורטאי האקסטרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חגית עוז
* חגית עוז, ברשת החברתית פייסבוק

* דנית ניצן, מטר מעל הגלים, באתר הארץ, 17 בפברואר 2007
* WeWork - Competing Globally Takes Kite Surfer Hagit Oz to New Heights
* חגית מספרת בראיון על ספורט הקייטסרפינג - "לחיות טוב" עם משה דץ ערוץ 2

הערות שוליים
------------

1. ↑  דנית ניצן, מטר מעל הגלים, באתר הארץ, 17 בפברואר 2007

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"חגית עוז"**.
**הנשיפה** היא פעולה של פליטת אוויר מן הריאות - המנוגדת לשאיפה. מטרתה לסלק את האוויר העשיר בפחמן דו-חמצני (CO2), ולרוקן את הריאות במטרה לתת מקום לחמצן חדש שייכנס (באמצעות שאיפה). השאיפה והנשיפה הן חלק מתוך פעולה נרחבת, הנקראת "נשימה".

פעולות נוספות עם הנשיפה
-----------------------

המוכרת ביותר היא הנגינה בכלי נשיפה כגון חצוצרה, סקסופון, חליל. גם תקיעה בשופר נעשית באמצעות נשיפה.
על ידי שינוי קצב הנשיפה ניתן לשלוט בצליל המופק מן הכלי (אך לא רק באמצעות דרך זו).

פעולה נוספת שמבוצעת באמצעות הנשיפה היא הירגעות. כאשר אנו נושפים, ולאו דווקא בשיטות מיוחדות, אנו נרגעים. כאשר אנו לחוצים, אנו לוקחים שאיפה עמוקה ולאחר מכן נושפים בחוזקה דרך האף. ישנן שיטות המנצלות את הנשיפה עד תומה, כמו יוגה.

באמצעות הגוף, שהוא חם יחסית, ניתן להפיק אדים באופן רצוני (דרך הפה). כאשר אנו רוצים לחמם את ידינו או לנקות עדשות למשל, אנו מנצלים את הנשיפה. ניתן להפיק אדים גם דרך האף באופן בלתי רצוני, במהלך מאמץ (בדרך כלל ספורטיבי).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **נשיפה** |