recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**ריינהרד בנדיקס** (באנגלית: **Reinhard Bendix**; ‏25 בפברואר 1916 - 28 בפברואר 1991) היה סוציולוג אמריקאי-יהודי שנולד בברלין, לימד במשך רוב הקריירה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

קורות חיים
----------

בנדיקס נולד ב-25 בפברואר 1916 בברלין. אביו, לודוויג בנדיקס היה אינטלקטואל, עורך דין בכיר שעסק בדיני עבודה ושופט לתקופה מסוימת. בנעוריו היה חבר בשומר הצעיר, שם היה המדריך של ישראל גצלר. בין 1933-1927 למד בגימנסיה בברלין. אחרי שסיים את לימודיו בילה שנה באנגליה שם עבד ולמד. בשנת 1938, עם התחזקות הנאציזם, נאלצה המשפחה לברוח, הוריו ברחו לארץ ישראל, למרות שלא היו ציוניים במיוחד וריינהרד לארצות הברית. הוא למד באוניברסיטת שיקגו ושם סיים לימודים לתואר ראשון, שני ודוקטורט, שאותו קיבל בינואר 1947. הוא לימד שנה באוניברסיטת קולורדו ומשם עבר לאוניברסיטת ברקלי, בקליפורניה. 

בשנת 1956 פרסם את ספרו Work and Authurity in Industry, ספר שקנה את עולמו כסוציולוג, וניסח את האג'נדה הסוציולוגית שלו שליוותה אותו במהלך הקריירה שלו. הספר עוסק בניתוח ובחינה השוואתית והיסטורית של התפתחות הביורוקרטיה ואידאולוגיות הניהול, מהתקופה הקדם-תעשייתית עד לחברות מתועשות במאה ה-20. הספר זכה בפרס מקייר של האגודה האמריקאית לסוציולוגיה בשנת 1958 (MacIver award), ותורגם לאיטלקית, לגרמנית, לספרדית וליפנית.

בספרו "Nation Building and Citizenship" משנת 1964 חקר את הקשרים בין זכויות פוליטיות לבין האינטגרציה של מעמד הפועלים לתוך הקהילה הלאומית. בשנת 1970 עמד בראש האגודה האמריקאית לסוציולוגיה. בספרו "Kings or People" משנת 1980 ערך מחקר השוואתי לגבי התפתחות המדינה המודרנית. הוא היה חסיד של גישתו של מקס ובר בסוציולוגיה, נחשב למי שקידם אותה מאוד בעולם האקדמי.

בשנת 1990 פרסם את הספר האוטוביוגרפי "From Berlin to Berkeley: German-Jewish Identities" שבו סיפר את סיפור חייו ואת סיפור אביו ומשפחתו.

בנדיקס נישא לג'יין לבית ולשטרום בשנת 1940, והיה אב לשלושה. נפטר בשנת 1991 בקליפורניה, מהתקף לב.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריינהרד בנדיקס, ברשת החברתית Goodreads
* ארכיון המסמכים של ריינהרד
* ריינהרד בנדיקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258445605171
* BIBSYS: 90110041
* BNE: XX852830
* BnF: cb12285187t (data)
* CANTIC: a11867814
* CiNii: DA00214172
* GND: 118702041
* ISNI: 0000 0001 1080 780X
* LCCN: n50006884
* NDL: 00432869
* NKC: ola2002152531
* NLA: 35017266
* NLP: a0000001732387
* NTA: 071996540
* RERO: 02-A002989577
* SNAC: w6n91hvm
* SUDOC: 031683398
* Trove: 791834
* VIAF: 108177351
* WorldCat: lccn-n50006884

 |
**ויאצ'סלב דוברינין** (ברוסית: **Вячеслав Добрынин**; נולד ב-25 בינואר 1946 במוסקבה) הוא מלחין וזמר אסטרדה סובייטי-רוסי. בשנת 1996 הוענק לו תואר האמן העממי של הפדרציה הרוסית. הוא נולד בשם ויאצ'סלב אנטונוב.

ביוגרפיה
--------

ויאצ'סלב אנטונוב נולד במוסקבה. אביו היה קצין בצבא הסובייטי והוא לא ראה אותו אף פעם. הוריו הכירו במהלך מלחמת העולם השנייה, אך נפרדו לאחר סיום המלחמה.

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הוא למד באוניברסיטת מוסקבה. את שירו הראשון הוא הלחין בשנת 1972. באותה תקופה בברית המועצות היה כבר זמר-מלחין בשם יורי אנטונוב, ולכן ויאצ'סלב הצעיר החליט להופיע תחת שם המשפחה "דוברינין", ובשנת 1974 שינה שם משפחתו באופן רשמי. את שיריו הראשונים ביצעה הלהקה וסיוליה רביאטה. ויאצ'סלב דוברינין החל לשתף פעולה עם המשורר לאוניד דרבניוב והם הלחינו מספר רב של שירים. בשנת 1986 החל דוברינין לבצע את שיריו בעצמו.

בשנת 1990 נמכר תקליט של דוברינין ב-7 מיליון עותקים והוא קיבל "דיסק הזהב".

לאחר פטירת לאוניד דברניוב, דוברינין הלחין שירים למילים מאת לריסה רובלסקאיה, אנדריי דמנטייב, רוברט רוז'דסטבנסקי ומשוררים נוספים.

בסך הכל הוא הלחין כ-1,000 שירים והוציא כ-40 דיסקים ותקליטים. הוא הלחין מוזיקה למספר סרטים.

על פעילותו ויאצ'סלב דוברינין קיבל מספר עיטורים, פרסים ותוארים. בשנת 2010 לשירים שלו הוקדשה תוכנית "נחלת הרפובליקה".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויאצ'סלב דוברינין** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ויאצ'סלב דוברינין (ברוסית)

* ויאצ'סלב דוברינין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* ויאצ'סלב דוברינין, באתר Last.fm (באנגלית)

* ויאצ'סלב דוברינין, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* ויאצ'סלב דוברינין, באתר Yandex.Music (ברוסית)

* ויאצ'סלב דוברינין, באתר Discogs (באנגלית)
* קורות חיים ושירים של ויאצ'סלב דוברינין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 0834 1467
* LNB: 000165536
* MusicBrainz: ae41a31f-024c-49e7-923e-622703114b6d
* VIAF: 300768690
* WorldCat: viaf-300768690

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**חדשות השבוע** היא רשת של 5 מקומונים חודשיים שמופצים בחינם במישור החוף הדרומי ובשפלה. ראשיתה במקומון שהחל לצאת לאור בשנת 1971 בראשון לציון. המקומונים ברשת כוללים ידיעות חדשותיות בנושאים מקומיים לצד פרסומות של עסקים ולוחות מודעות שונים.

בשנת 2014 הוקם אתר אינטרנט בשם "חדשות השבוע אונליין". האתר הוקם ומנוהל על ידי שי אייזיקוביץ, אשר משמש גם ככתב וצלם. בתחילה האתר שימש כאתר הבית של המקומונים אך מאפריל 2015 מועלים לאתר תכנים נוספים.

חומרים חדשותיים של חדשות השבוע מתפרסמים גם באתרי חדשות ותוכניות טלוויזיה מהמובילות בארץ.

בינואר 2015 חדשות השבוע מסרה לאתר החדשות למגזר החרדי כיכר השבת מידע על אפליקציה העושה שימוש במדי הצבא הנאצי. לאחר קבלת המידע בכיכר השבת, נעשתה הכתבה "אפליקציה מציגה: צילום במדי הצבא הנאצי". הכתבה נעשתה בשיתוף חדשות השבוע אונליין.

בנובמבר 2015 העבירה חדשות השבוע מידע, וכמו כן תמונה עם הרכיבים של הטוגונים הנמכרים ברשת מקדולנדס ישראל. החומרים התפרסמו בעונה 3, פרק 3, "תחקיר המזון – מה מסתתר באוכל שלנו?" של תוכנית התחקירים של מיקי חיימוביץ "המערכת" ברשת, ערוץ 2

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של חדשות השבוע
* חדשות השבוע, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוד אודות באתר האינטרנט של חדשות השבוע.
2. ↑  חיים אבני, אפליקציה מציגה: צילום במדי הצבא הנאצי - כיכר השבת, באתר www.kikar.co.il, ‏2015-01-27
3. ↑  המערכת עם מיקי חיימוביץ', עונה 3, פרק 3: תחקיר המזון – מה מסתתר באוכל שלנו? | חדשות 13, באתר רשת 13
**לירן דן** (נולד ב-26 ביוני 1977) הוא סמנכ"ל האסטרטגיה והפיתוח העסקי של חברת פרטנר תקשורת. קודם לכן כיהן כראש מערך ההסברה הלאומי במשרד ראש הממשלה, וכסמנכ"ל הדיגיטל של חברת החדשות.

ביוגרפיה
--------

את שירותו בצה"ל עשה דן בדובר צה"ל

ללירן דן תואר ראשון במדעי המדינה והיסטוריה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים למנהלים (Executive MBA) מאוניברסיטת תל אביב.

### חברת החדשות

ב-1999 הצטרף לחברת החדשות כעורך התוכנית "פגוש את העיתונות", ולאחר מכן כמפתח מהדורת חדשות מוצאי השבת עם דני קושמרו.

בשנים 2004 – 2007 שימש עורך מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 2. בהמשך, עד 2011, מילא שורה של תפקידים בחברת החדשות של ערוץ 2, שהאחרון בהם היה "סמנכ"ל מדיה דיגיטלית". במסגרת תפקיד זה הקים דן את הדסק הדיגיטלי של חדשות ערוץ 2, תפקיד שכלל את ניהול ושיווק כלל הפעילות באינטרנט, בסלולר, וברשתות חברתיות. בפברואר 2009 נבחר לאיש השיווק של החודש מטעם איגוד השיווק הישראלי על הקמפיין להחדרת חדשות 2 למדיה הדיגיטלית. הבחירה כאיש השיווק של החודש נעשתה לאחר שלירן דן הוביל להחדרת ערוץ 2 לאינטרנט, אחרי שנים שבו הערוץ היה טלוויזיוני בלבד. המהלך הוביל לכך שערוץ 2 באינטרנט הפך לאחד משלושת ערוצי החדשות באינטרנט הפופולריים ביותר בישראל

### ראש מערך ההסברה הלאומי

בשנת 2011 הצטרף ללשכת ראש הממשלה בתפקיד מנהל מערך התקשורת והדוברות ובפברואר 2012 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו למנותו לראש מערך ההסברה הלאומי וליועץ התקשורת שלו בתקופה זו כיהנו בישראל הממשלות ה-32 וה-33 ובזמן זה התקיימו בישראל שתי מערכות בחירות (הבחירות לכנסת ה-19 בשנת 2013 והבחירות לכנסת ה-20 בשנת 2015).
דן שימש בתפקיד עד למאי 2015.

### המגזר העסקי

החל מחודש אוקטובר 2015 משמש סמנכ"ל האסטרטגיה והפיתוח העסקי בחברת פרטנר. בהודעה שפרסמה החברה נאמר שדן יעסוק באסטרטגיה ופיתוח עסקי ותחת אחריותו תהיינה גם פעילות הדיגיטל, פעילות הטלוויזיה, תקשורת ואחריות תאגידית ודוברות החברה.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לירן דן** בוויקישיתוף
* לירן דן, ברשת החברתית LinkedIn
* רנן נצר, ‏המחיר שמטלטל את השוק: האיש שמאחורי פרטנר TV מדבר, באתר גלובס, 1 ביולי 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל קליאן, לירן דן מציג: מלשכת נתניהו למושב בהנהלת פרטנר, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2015
2. ↑  לירן דן מחדשות ערוץ 2 הוא איש השיווק של פברואר 2009, באתר איגוד השיווק הישראלי, 7 במרץ 2009
3. ↑  לירן דן, איש השיווק של פברואר 2009 מטעם איגוד השיווק, באתר youtube‏, 18 בינואר 2010
4. ↑  עמית סגל, ‏לירן דן מונה לראש מערך ההסברה הלאומי במקום יועז הנדל: דובר חמישי ב-3 שנים, באתר ‏מאקו‏, 22 בפברואר 2012
5. ↑  אריאל כהנא,
 לירן דן, ראש מערך ההסברה הלאומי פרש מתפקידו, באתר nrg‏, 22 במרץ 2015
גנרל **פרידריך-וילהלם נוימן** (בגרמנית **Friedrich-Wilhelm Neumann**;‏ 22 בינואר 1889 – 26 בינואר 1975) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

נוימן נולד ב-22 בינואר 1889 באוסטרודה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1906 התגייס נוימן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-151 (וארמייה ה-2), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. ב-27 בינואר 1915 הועלה נוימן לדרגת אובר לויטננט, ובסוף מרץ 1915 מונה לשליש הרגימנט. בקיץ 1915 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-37, וב-18 באפריל 1917 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף נוימן לרייכסווהר, ובשנת 1921 הצטרף למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באפריל 1925 הועלה נוימן לדרגת מיור, וב-9 בנובמבר 1933 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. בשנת 1935 הצטרף נוימן לוורמאכט, וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-6 בינואר 1938 מונה נוימן למפקד רגימנט הרגלים ה-82, וב-1 באפריל אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-17.

### מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה נוימן מפקד רגימנט הרגלים ה-17, ופיקד עליו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהדיוויזיה ה-19, במסגרת הקורפוס ה-11. ב-1 בדצמבר 1939 מונה נוימן למפקד הדיוויזיה ה-191, וב-1 בפברואר 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-15 בנובמבר 1940 מונה נוימן למפקד הדיוויזיה ה-340, וב-9 במאי 1941 הוצב עמה בצרפת כחלק מהקורפוס ה-37 במסגרת הארמייה ה-15. ב-1 בפברואר 1942 הועלה נוימן לדרגת גנרל לויטננט, וב-16 באפריל 1942 מונה למפקד הדיוויזיה ה-712 שהייתה חלק מהקורפוס ה-45 במסגרת הארמייה הראשונה.

ב-12 בינואר 1944 מונה נוימן למפקד הקורפוס ה-89, שהיה חלק מהארמייה ה-15, ופיקד עליו עד ה-29 בינואר, ולאחר מכן חזר לפקד על הדיוויזיה ה-712. נוימן לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו בקרבות בבלגיה, וב-16 באוקטובר 1944 קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-23 בנובמבר 1944 מונה נוימן למפקד הקורפוס ה-30, שהיה חלק מהארמייה ה-15, ופיקד עליו עד ה-16 בדצמבר. ב-6 באפריל 1945 מונה נוימן למפקד הקורפוס ה-33, שהיה חלק מהארמייה ההררית ה-20, ופיקד עליו עד סוף המלחמה, וב-8 במאי 1945 נפל בשבי.

### לאחר המלחמה

בשנת 1948 שוחרר נוימן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר נוימן בבאד וייסה, עד למותו ב-26 בינואר 1975.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך-וילהלם נוימן** בוויקישיתוף
* פרידריך-וילהלם נוימן באתר lexikon-der-wehrmacht בגרמנית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-37 (Höheres Kommando z.b.V. XXXVII)
2. ↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-45 (Höheres Kommando z.b.V. XXXXV)
**אוסקר הנרי ברנדון** CBE (באנגלית: **Oscar Henry Brandon**‏; 9 במרץ 1916 – 20 באפריל 1993) היה עיתונאי יהודי יליד צ'כיה שפעל בבריטניה ובארצות הברית. פרסם מספר ספרים על מדיניות חוץ אמריקאית ויחסים בינלאומיים.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם **אוסקר היינריך ברנדייס** בעיר ליברץ שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה). למד באוניברסיטאות פראג ולוזאן. ב-1939 היגר ללונדון והחל לכתוב כפרילנסר עבור הסאנדיי טיימס.

במהלך מלחמת העולם השנייה התמנה ככתב המלחמה של העיתון, לאחר סיום המלחמה כיהן ככתב הסאנדיי טיימס בפריז, כתב דיפלומטי נודד ואחר כך בתפקידו שבו התפרסם ככתב הראשי של העיתון בוושינגטון, בירת ארצות הברית, תפקיד שמילא בין השנים 1950–1983. בתפקידו זה פיתח קשרי ידידות עם אישים בכירים בפוליטיקה האמריקאית. נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון הורה להאזין לשיחות הטלפון שלו ב-1969. לפי האנציקלופדיה בריטניקה, בשל הידע הפוליטי המקיף שלו. גירסה אחרת מייחסת את ההוראה על הציתות לידידו, הנרי קיסינג'ר, יהודי אף הוא. לפי מרטין אינדיק, נתן קיסינג'ר את ההוראה ל-FBI כדי להבטיח את עצמו מפני חשדות בנאמנות כפולה (ליהודים). במקביל לתפקידו בוושינגטון היה ברנדון עורך בכיר בסאנדיי טיימס בשנים 1963–1983.

לאחר פרישתו מן העיתון היה עמית מחקר במכון ברוקינגס וכתב טורים עבור הניו יורק טיימס והוושינגטון סטאר (אנ').

ב-1970 נישא לאשת החברה האמריקנית מייבל הוברט ונטוורת', ידועה כמאפי קבוט (אנ'). לזוג נולדה בת אחת. לצדה הם גדלו גם את בתה החורגת של אשתו, השחקנית והקומיקאית אלי ונטוורת', שנישאה מאוחר יותר לכתב החדשות והיועץ הפוליטי ג'ורג' סטפנופולוס.

ברנדון זכה לתואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE) ב-1985. הוא נפטר בבלומסברי שבלונדון באפריל 1993 לאחר שלקה בשבץ מוחי. 

לפי ידידו, העיתונאי והמבקר האוסטרלי פיליפ נייטלי (אנ') שהתמחה בכתיבה על ריגול, היה 'סוד ידוע' בקרב חבורת העיתונאים שברנדון עובד במקביל לעיסוקיו העיתונאיים, עבור ה-MI6 הבריטי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הנרי ברנדון, פרופיל באתר רשת הטלוויזיה בכבלים C-SPAN (אנ')

הערות שוליים
------------

1. ↑  ידיעה על מותו באתר הניו יורק טיימס.
2. ↑  מרטין אינדיק, **בתחבולות תסיים מלחמה**: הנרי קיסינג'ר והחתירה לשלום במזרח התיכון, מאנגלית: נורית גרידינגר, ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2023. עמ' 44 הערה 20.
3. ↑  Jeremy Duns, The 'secret agents' of the UK press, 3 במרץ 2013, באתר ה-BBC.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007583006305171
* BIBSYS: 90630916
* BnF: cb121832089 (data)
* CiNii: DA03493312
* GND: 119091534
* ISNI: 0000 0001 1452 4524
* LCCN: n50043317
* NARA: 10581656
* NDL: 00520270
* NKC: uk2011652598
* NLA: 35021341
* NLG: 249625
* NTA: 089606760
* RERO: 02-A003037899
* SUDOC: 030413877
* VIAF: 95326234
* WorldCat: lccn-n50043317

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מוסא מוחמד סלים דודין** (בערבית: **موسى محمد سالم دودين**; נולד ב-12 ביוני 1972, דורא, נפת חברון) הוא חבר בלשכה המדינית של חמאס אשר פעל באזור חברון.

דודין החל פעילותו בחמאס בעת היותו סטודנט באוניברסיטת א-נג'אח בשכם, אז גויס לזרוע הצבאית של הארגון על ידי סאלח אל-עארורי. דודין קיבל בעבר עשרות אלפי דולר מסגן יו"ר הלשכה המדינית של חמאס, אל-עארורי, לצורך רכישת כלי נשק למטרות הארגון. כלי נשק אלה שימשו את חברי החמאס לתקיפת חיילי צה"ל. בשנת 1992 הוא נתפס ונכלא, למשך 19 שנה, על מעורבותו ברצח שני חיילי צה"ל.

תחום אחריותו של דודין הוא ניהול משא ומתן לשחרור מחבלי חמאס הנמצאים בבתי כלא בישראל וחללי הארגון. דודין הופיע בציבור כדובר מטעם ארגון הטרור חמאס. דודין עבד באופן ישיר עם יחיא סנוואר.

על דודין הוטלו סנקציות, כפעיל בארגון הטרור חמאס, על ידי המחלקה לפיקוח על נכסים זרים במשרד האוצר האמריקאי וכן על יד משרד האוצר של ממשלת יפן. חוקרי משרד האוצר האמריקאי מצאו כי דודין ניסה להסתיר את קשרי הבעלות שבין חמאס לחברת הנדל"ן הטורקית, Trend GYO, על ידי העברת הבעלות על החברה לגורמים אחרים. דודין הוא אף חבר מייסד של גדודי עז א-דין אל-קסאם והיה מעורב בתכנון פיגועי התאבדות נגד ישראל. בשנת 2011 דודין שוחרר מבית כלא בישראל במסגרת עסקת שליט ועבר להתגורר בקטר. לאחר שחרורו המשיך דודין להביע תמיכה בפיגועי התאבדות. בשנת 2017 גורש מקטר בלחץ בינלאומי והעתיק מגוריו ללבנון משם הוא ממשיך במגעים מול ישראל לשחרור אסירי החמאס. במלאת עשור שנים לעסקת שליט קבע פרשן ידיעות אחרונות לענייני פלסטינים, אליאור לוי, כי דודין הוא אחד משבעה אסירים אשר שוחררו בעסקה ש"הם מחוללי הטרור העיקריים מול מדינת ישראל... והפכו לחוד החנית של חמאס והזרוע הצבאית שלו."

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Musa Muhammad Salim DUDIN, **OpenSanctions**
2. 1 2 3  אליאור לוי, "האסים" ששוחררו בעסקת שליט, באתר ynet, 28 בספטמבר 2021
3. 1 2 3  Following Terrorist Attack on Israel, Treasury Sanctions Hamas Operatives and Financial Facilitators. **US Department of the Treasury**, October 18, 2023
4. ↑  Mapping Pleasinian Politics - Musa Dudin
5. ↑  Hamas: The arrests will not succeed in quenching the flame of the popular movement against the occupation. **alquds.com**, March 15, 2023
6. ↑  דנה בן שמעון, בחמאס מאיימים: "מעצר ראש הג'יהאד האסלאמי בג'נין - יצית התנגדות", באתר ישראל היום, 2 באוגוסט 2022
7. ↑  U.S. Sanctions Target Hamas's Expansive Global Investment Portfolio. **Kharon**, October 19, 2023

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מוסא דודין"**.
**אליס וודס אולמן** (באנגלית: **Alice Woods Ullman**;‏  22 בנובמבר 1871 - 24 ביולי 1959) הייתה ציירת, מאיירת וסופרת אמריקאית.

חיים וקריירה
------------

כריכת ספר, 1904
אולמן נולדה בגושן, אינדיאנה, בתו של השופט הפדרלי ויליאם אלן וודס. היא קיבלה את השכלתה המוקדמת ביותר בבית הספר הקלאסי לבנות של אינדיאנפוליס.  באמצע שנות ה-90 היא למדה אמנות בבית הספר השני לאמנות אינדיאנה באינדיאנפוליס, לאחר מכן בבית הספר לאמנות הקיץ של שינקוק הילס, בניהולו של ויליאם מריט צ'ייס בשנת 1891. מ-1897 עד 1898 היא למדה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק, ומ-1898 עד 1903 היא למדה בבית הספר לאמנות בניו יורק; היא גם בילתה בפריז באקדמיה קולרוסי ובאקדמיה כרמן.

כאשר למדה בפריז שכרה לעצמה סטודיו גדול - בתקופה זו נפגשה והתיידדה עם מינה לויי שלמדה אף היא בפריז. המדריכים שלה כללו את צ'ייס, טי סי סטיל וויליאם פורסיית'. בזמן שהותה בפריז היא הכירה את מרגרט קרייבנס, גרטרוד סטיין, עזרא פאונד וחברים נוספים בקהילת האמנויות הגולה האמריקאית.

מ-1903 עד 1921 הייתה אולמן נשואה לאמן יוג'ין פול אולמן, איתו נולדו לה שני בנים, הפסל אלן והאמן פול. בני הזוג נישאו בפריז והתגוררו באירופה, אך לאחר פרידתם היא חזרה לארצות הברית, שם הייתה פעילה מ-1917 עד 1925 בפרובינסטאון, מסצ'וסטס.  היא הציגה תערוכות רבות לאחר שובה, בעיקר באינדיאנה, והשתייכה למספר ארגונים כולל האגודה הלאומית של נשים ציירות ופסלות ומועדון האמנויות הלאומי.

אליס אולמן כתבה ואיירה שישה ספרים העוסקים בשחרור נשים בין השנים 1902 ו-1927 אחד מהם, הרומן "מחפשי התהילה" משנת 1912, התבסס על תקופתה כסטודנטית בפריז.

היא גם תרמה יצירות קצרות למגזינים.

אולמן מתה בניו יורק.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אליס וודס אולמן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Judith Vale Newton and Carol Ann Weiss (2004). *Skirting the Issue: Stories of Indiana's Historical Women Artists*. Indiana Historical Society Press.
2. ↑  Hanley, Terence E. (December 21, 2011). "Indiana Illustrators and Hoosier Cartoonists: Alice Woods Ullman (1871–1959)"
3. ↑  Burke, Carolyn (1996). Becoming Modern: The Life of Mina Loy. HarperCollins. p. 71.
4. ↑  Agnes Boulton (April 1, 2011). Part of a Long Story: "Eugene O'Neill as a Young Man in Love". McFarland. pp. 91–

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2013066744
* VIAF: 304680467
* WorldCat: lccn-no2013066744

 |
**הוֹרְנֶט** (באנגלית: USS ***Hornet***) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית של הצי האמריקני, שהשתתפה במלחמה הברברית הראשונה. היא הייתה אוניית סוחר לשעבר בשם *Traveller of Massachusetts* שנרכשה על ידי הצי, דורגה כסלופ וצורפה באפריל 1805 לשייטת שהטילה הסגר על נמל טריפולי שבלוב.

המלחמה הברברית הראשונה
----------------------

"הורנט" נרכשה במלטה באפריל 1805, בשנה האחרונה למלחמה נגד הקורסארים של טריפולי. הפיקוד עליה נמסר לידי לוטננט סמיואל אוואנס, והיא השתתפה יחד עם שאר אוניות השייטת בהסגר הימי על העיר. ב-27 באפריל 1805 הפגיזה יחד עם "ארגוס" ו"נאוטילוס" את מצודת העיר דרנה וסייעה לכניעתה לחיל המשלוח האמריקני-מצרי בפיקוד ויליאם איטון. נפילת העיר שכנעה את הביי של טריפוליטניה להפסיק את ההתקפות הפירטיות ולחתום על הסכם עם ארצות הברית.

לאחר שסייעה בפינוי חיל המשלוח מדרנה, השתתפה "הורנט" בהפגנת כוח שערכה השייטת האמריקנית מול תוניס ונמלים נוספים של המדינות הברבריות, כדי לאלץ את שליטיהן לחדול מתקיפת אוניות סוחר אמריקניות שפקדו את הים התיכון. "הורנט" המשיכה לפטרל וללוות אוניות אמריקניות בים התיכון עד 3 ביוני 1806. לאחר שנחלצה מסערה עזה, במהלכה נשבר אחד מתרניה העיליים, הגיעה האונייה לפילדלפיה ב-9 באוגוסט 1806. היא הוצאה מן השירות ונמכרה בפילדלפיה ב-3 בספטמבר 1806.

מקורות
------

* ערך זה כולל קטעים מן החיבור Dictionary of American Naval Fighting Ships הנמצא כיום ברשות הציבור.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אין לבלבל בינה לבין הבריג "הורנט", שנבנתה על ידי הצי והושקה ב-1805.
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**טיימס אוף אינדיה** (באנגלית: **Times of India**, **TOI** וגם **India Times**) הוא עיתון יומי בשפה האנגלית המופץ בהודו. זהו העיתון השלישי בתפוצתו בתת-היבשת ההודית והעיתון היומי בשפה האנגלית בעל התפוצה הגדולה בעולם.

היסטוריה
--------

גיליונו הראשון של העיתון ראה אור במומבאי, הודו הבריטית, ב-3 בנובמבר 1838 בשם "The Bombay Times and Journal of Commerce" ("הטיימס של בומבי ועלון למסחר") ויצא בימים רביעי ושבת. ב-1860 התאחד העיתון עם מתחרהו, ה-"Bombay Standard" והפך לזכיין של סוכנות הידיעות רויטרס בהודו. ב-1861 התקבע שמו כ-"Times of India". ב-1892, לאחר שעבר מיד ליד בין בעלים שונים, נרכש העיתון על ידי חברת ההוצאה לאור של תומאס בנט ופרנק מוריס קולמן Bennet, Coleman & Co. Ltd.

לאחר קבלת העצמאות של הודו, עברה השליטה בעיתון למשפחת התעשיינים ג'אין (Jain). בין השנים 1969–1976 הולאם העיתון, ושב לאחר מכן לשליטת משפחת ג'אין, המוציאה אותו לאור באמצעות "קבוצת טיימס" שבשליטתה, הכוללת כתבי עת נוספים. התעקשותו של העיתון לדיוק, הימנעותו מסנסציוניזם, הטון הרציני והסיקור שלו בחדשות בינלאומיות, שיפרו את יוקרתו בהודו, שם עם השנים התפרסם כעיתון אינטלקטואלי. הסיקור שלו על חדשות בינלאומיות הוא יסודי, ומהווה רבע משטח העריכה שלו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיימס אוף אינדיה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טיימס אוף אינדיה (באנגלית)
* טיימס אוף אינדיה, ברשת החברתית פייסבוק

* טיימס אוף אינדיה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* טיימס אוף אינדיה, ברשת החברתית אינסטגרם
* טיימס אוף אינדיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* סקירה היסטורית לרגל פרסום תמונת הצבע הראשונה בעיתון
* How Samir Jain created the modern Indian newspaper industry

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תפוצת עיתונים בהודו
2. ↑  רשימת עיתונים לאומיים לפי תפוצה
3. ↑  [ The Times of India
Indian newspaper], אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1086307941
* ISNI: 0000 0001 2157 604X
* VIAF: 130678648
* WorldCat: lccn-n89264882

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:עיתון   
שימוש בפרמטרים מיושנים [ תמונה ] 

**טריבונה לודו** (טריבונת העם) היה אחד מהעיתונים הגדולים והחשובים ביותר ברפובליקה העממית הפולנית ויצא לאור בין 1948 עד 1990. העיתון היווה אמצעי התקשורת העיקרי של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית והוא היה אחד מכלי התעמולה העיקריים שלה המפלגה יחד עם תוכנית החדשות הטלוויזיונית, "דז'ניק"

היסטוריה
--------

### ייסוד

ב-16 בדצמבר 1948, שתי המפלגות הקומוניסטיות הגדולות ביותר בפולין, מפלגת הפועלים הפולנית והמפלגה הסוציאליסטית הפולנית, אוחדו ביחד ליצירת מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית. שני העיתונים של המפלגות, בהתאמה היו "רובוטניק" ו"גולוס לודו" אוחדו גם, ובכך יצרו את טריבונה לודו.

### חשיבות

במשך המאה ה-20, התקשורת בפולין נשלטה באופן מוחלט על ידי מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ועיתונים היו יוצאים מן הכלל. טריבונה לודו ומתחריו הקטנים ביותר קידמו את קו המפלגה. לעיתון זה היה תפקיד משמעותי בהפצת תעמולה בזמן השלטון הקומוניסטי ברפובליקה העממית הפולנית והיה אחראי גם ל"שכתוב היסטוריה".

כעיתון המפלגה הרשמי, טריבונה לודו שלט בשוק. עד סוף שנת 1981, תפוצתו הגיעה למיליון עותקים. על אף גדילת ההתנגדות למפלגה, מספר המנויים לעיתון המשיך לגדול והגיע ל-1.9 מיליון זמן קצר לפני שהשלטון הקומוניסטי התפרק.

### התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית ואחר כך

התפרקות מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית החלה ב-28 בינואר 1990, כמה שעות לאחר שהעותק האחרון של טריבונה לודו הודפס. למרות ניסיון להפצת העיתון מחדש כעיתון חדש ושונה, העיתון לא הצליח לשרוד את נפילת הסוציאליזם בפולין.

לאחר 1990, הוקם עיתון חדש, "טריבונה" שעורכיו היו עורכיו של טריבונה לודו. העיתון נוסד כעיתון שמאלני חדש. אפילו בשיא תפוצתו, לעיתון היו רק 50,000 קוראים ולא הצליח להרוויח כסף. העיתון הפסיק לצאת לאור בסוף 2009.

עורכים
------

| שם | החל כהונה | סיים כהונה |
| --- | --- | --- |
| לאון קאסמן | 1948 | 1953 |
| ולדיסלב מטוין | 1953 | 1957 |
| לאון קאסמן | 1957 | 1967 |
| סטניסלב מויקובסקי | 1967 | 1972 |
| יוזף בארקי | 1972 | 1980 |
| ויסלב באק | 1980 | 1985 |
| ירזי מאיקה | 1985 | 1990 |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריבונה לודו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Trybuna Ludu". *c-span.org*. נבדק ב-22 באפריל 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2  Łupiński, Józef (2019). "The Catholic Church in Poland in the Publications of Trybuna Ludu from 1949". *Rocznik Teologii Katolickiej*. **18** (1): 201–215. ISSN 1644-8855. נבדק ב-22 באפריל 2021. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
3. ↑  Ziffer, Bernard (1956). "Rewriting History". *The Polish Review*. **1** (2/3): 127–130. נבדק ב-22 באפריל 2021 – via JSTOR. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Poland: Pressing On". *Time*. **118** (9). 31 באוגוסט 1981. נבדק ב-27 באוגוסט 2011. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
5. ↑  *Democratization in Poland, 1988–90: Polish Voices*. Springer. 18 ביוני 1992. ISBN 9781349120574 – via Google Books. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Mouthpiece of communist Poland falls prey to market". Reuters. 7 בדצמבר 2009. נבדק ב-27 באוגוסט 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 2192159035192101380001
* WorldCat (עם VIAF): 2192159035192101380001

 |
אדה בלאקג'ק
**אדה בלאקג'ק** [באנגלית: **Ada Blackjack** במקור דלוטוק (Delutuk)]; 1898‏ - 29 במאי 1983) הייתה אישה משבט האינופיאטים, שחייתה במשך שנתיים לבדה באי וראנגל צפונית לסיביר.

רקע
---

אדה בלאקג'ק ג'ונסון נולדה בסלומון אלסקה וגודלה על ידי מיסיונרים שלימדו אותה לקרוא ולכתוב אנגלית. כבר בגיל צעיר עברה מערבה לעיר נום. היא התחתנה והביאה לעולם שלושה ילדים, אך רק אחד מהם שרד את גיל הינקות. לאחר זמן מה היא התגרשה מבעלה הראשון. בעקבות הגירושים היא נותרה חסרת כל ונאלצה למסור את בנה לבית יתומים. בשנת 1921 היא הצטרפה למשלחת שחצתה במסעה את ים צ'וקצ'י והגיעה לאי וראנגל.

המשלחת
------

מארגן המשלחת, ויהלמור סטפנסון, שלח במשלחת חמישה חוקרים (וביניהם אדה) בניסיון לטעון לבעלות קנדית על אי וראנגל. הוא בחר את חברי המשלחת על בסיס הידע האקדמי שלהם וניסיונם. הוא העדיף את המועמדים בעלי הידע הרב ביותר בגאוגרפיה ובמדעים לצורך המשלחת.

ב-15 בספטמבר 1921, חברי המשלחת נעזבו על האי כדי לטעון לבעלות עליו לטובת קנדה או בריטניה. המשלחת כללה חמישה אנשים: אדה שהייתה הטבחית והתופרת של המשלחת, שלושה אמריקנים: לורן נייט, מילון גייל ופרד מאורר, וגבר נוסף קנדי - אלן קראופורד. מאורר נכח על אי בעבר בשנת 1914 במשך שמונה חודשים, לאחר שמשלחת של הספינה קרלוק התרסקה אל האי.

התנאים באי החלו להיות קשיים מיום ליום. לאחר שמנות המזון שלהם אזלו, חברי המשלחת לא הצליחו לצוד מספיק בעלי חיים כדי לשרוד. ב-28 בינואר 1923, שלושה מארבעת הגברים במשלחת החליטו לחצות מרחק של 700 מיילים (כ-1,120 קילומטרים) מן האי על גבי ים צ'וקצ'י הקפוא כדי להזעיק מזון ועזרה. הגבר היחיד שנשאר לצד אדה היה לורן נייט, הוא חלה בצפדינה (עקב מחסור בוויטמין C) ואדה סעדה אותו עד למותו ב-23 ביוני 1923. לא היה זכר לשלושת הגברים שעזבו את האי, וכך אדה נשארה לבדה על האי ללא נפש חיה מלבד חתול המשלחת ויק.

אדה שרדה לבדה בתנאי הקור הקיצוניים באי עד שצוות חילוץ הגיעה אליה ב-19 באוגוסט 1923. בעיתונות באותם ימים היא תוארה כ"רובינזון קרוזו הנשית". עם כסף שהיא חסכה, היא לקחה את בנה הצעיר בנט לעיר סיאטל כדי לרפאו משחפת. בהמשך חייה התחתנה והביאה לעולם ילד נוסף, בילי. לבסוף היא חזרה לאזור הארקטי בו נולדה וחייתה שם עד מותה בגיל 85.

אדה הייתה אישה שקטה והיא סלדה מהקרקס התקשרותי שקם סביב סיפור הישרדותה, ואת ניסיונו של מארגן המשלחת, סטפנסון, להרוויח מכך. מלבד שכר אותו קיבלה על השתתפותה במשלחת וכן עבור עורות של בעלי חיים אותם מכרה, היא לא קיבלה אגורה ממאמרים ומספרים שנכתבו על חייה.

אדה מתה בפאלמר ונקברה באנקורג' אלסקה.

לקריאה נוספת
------------

* ג'יילס מילטון, **רובינסון קרוזו ממין נקבה** בתוך: **הערות שוליים מרתקות מן ההיסטוריה**, לעברית: סמדר ויוסי מילוא, כתר ספרים, 2017. עמ' 259–261.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדה בלאקג'ק** בוויקישיתוף
* מסמכיה של אדה בלאקג'ק, באתר דארטמות' קולג'
* אדה בלאקג'ק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007442200405171
* BnF: cb16174820d (data)
* GND: 129502871
* ISNI: 0000 0000 4643 1878
* LCCN: n2003096716
* SNAC: w6x3738q
* SUDOC: 080091784
* VIAF: 40457429
* WorldCat: lccn-n2003096716

 |
F-2 ממריא
F15 איגל
F35
**חיל האוויר של יפן** (ביפנית:  **航空自衛隊** (*קוקו ג'יאייטאי*), תרגום: *"כוח ההגנה-עצמית האווירי של יפן"*, באנגלית: Japan Air Self-Defense Force או **JASDF**) הוא הזרוע האווירית של כוחות ההגנה של יפן אשר מופקדים על הגנת המרחב האווירי של יפן וכן למשימות אחרות בתחומי התעופה והחלל.

חיל האוויר מקיים סיורים חמושים קבועים בשמי יפן וכן מתחזק מערך מכ"מים להתרעה מוקדמת מפני איומים. לחיל האוויר גם ענף אווירובטיקה המכונה "דחף כחול" או "טייסת 11" ולאחרונה היה מעורב גם בהטסות של כוחות במשימות או"ם המוגדרות "שמירת שלום".

בשנת 2013 הוערך גודל החיל ב-50,324 חיילים ו-777 כלי טיס, מתוכם 373 מטוסי קרב.

היסטוריה
--------

יפן סיימה את מלחמת העולם השנייה תחת כיבוש אמריקאי, אף על פי שבתחילתה הייתה אחת המעצמות הגדולות בעולם.

כאשר הסתיימה המלחמה, אושר ליפנים להחזיק כוח שיטור בלבד, בניגוד לכוח צבאי משמעותי. כמו כן, נאסר עליהם לרכוש או לייצר נשק כבד. אולם, כבר בשנת 1950 הקימה יפן צבא, כחלק מהתפשטות המלחמה הקרה. יחד עם זאת, השלטון ביפן החליט לקבוע סעיפים בחוק, המגבילים את הצבא מלפעול מעבר לתחומי המדינה, למעט משימות בחסות האו"ם, שיהיו הגנתיות או הומניטריות. מפה מגיע השם הרשמי של הצבא: "כוחות ההגנה העצמית של יפן".

ולכן אף כיום על החיל עדיין נאסר לרכוש מפציצים אסטרטגיים.

בשנת 2018 מיסה מצושימה קיבלה רישיון טייסת קרבית והפכה לטייסת ראשונה בחיל.

נכון לשנת 2022 החיל מבוסס על מטוס מקדונל דאגלס F-15 איגל שמיוצר ביפן לפי רישיון מהחברה שפיתחה את המטוס.

ציוד
----

ליפן 62 מטוסי F-2, שהם למעשה מטוסי F-16 משופרים; 155 מטוסי F-15; ו-71 מטוסי פנטום. לחיל מערך מתקדם ללוחמה אלקטרונית והגנה אווירית המתבסס על מטוסי איוואקס והוקאיי. גם מערך התובלה נחשב לגדול ומתקדם, ובו ניתן למצוא 25 מטוסי קוואסקי C-1 מתוצרת עצמית, שנועדו גם ללוחמה אלקטרונית, מטוסי בואינג ועוד.

כיום עובדים בחיל האוויר היפני על פרויקט של מטוס דור 5 מתוצרת יפן, X-2 שינשין.

* סמל כוח ההגנה האווירי של יפןסמל כוח ההגנה האווירי של יפן
* רונדל כוח ההגנה האווירי של יפןרונדל כוח ההגנה האווירי של יפן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן
* כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן, ברשת החברתית פייסבוק

* כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007415652505171
* ISNI: 0000 0000 9271 9266
* LCCN: n81110814
* NDL: 00277318
* VIAF: 136054531
* WorldCat: lccn-n81110814

 |
**לאוניד פילאטוב** (ברוסית: **Леонид Филатов**; ‏ 24 בדצמבר 1946- 26 באוקטובר 2003) היה שחקן, במאי וסופר רוסי וסובייטי. הוא זכה בפרס הפדרציה הרוסית, בשנת 1996 הוענק לו תואר אמן העם.

חייו
----

לאוניד פילאטוב נולד בקאזאן. אביו היה קשר רדיו ובילה זמן רב במשלחות. כאשר לאוניד היה בן 7 הוריו התגרשו והוא נסע עם אימו לאשגבאט (אז בתחומי ברית המועצות) בה התגוררו קרוביה. לאחר סיום בית הספר לאוניד פילאטוב נסע למוסקבה וכוונתו היה להתקבל ללימודים ב-VGIK אך הוא לא התקבל. במקום זה הוא התקבל לבית הספר לתיאטרון ליד תיאטרון וכטנגוב וסיים אותו בשנת 1969.

בשנת 1970 פילאטוב התקבל לתיאטרון טגנקה ושיחק על במת תיאטרון זה במשך שנים. כאשר יורי ליובימוב גורש מברית המועצות ולתיאטרון נשלח במאי אחר, פילאטוב עבר עם כמה שחקנים בולטים נוספים לתיאטרון סוברמניק. הוא חזר לתיאטרון טגנקה בשנת 1987. 

בשנת 1993 ביחד עם ניקולאי גובנקו ומספר שחקנים נוספים פילאטוב הקים תיאטרון חדש "איגוד שחקני תיאטרון טגנקה".

החל משנת 1970 פילאטוב החל להצטלם בקולנוע. היו לו כמה הצלחות והוא זכה לפופולריות, במיוחד על תפקיד בסרט "צוות אוויר" משנת 1979. בשנת 1993 הוא ביים בעצמו סרט על בסיס תסריט שכתב. בשנת 1989 פילאטוב נבחר למזכיר איגוד עובדי הקולנוע הסובייטי.

בשנת 1993 פילאטוב עבר שבץ מוחי. בעקבות האירוע הוא כבר לא היה יכול לשחק בתיאטרון. פילאטוב החל להנחות תוכנית טלוויזיה על שחקנים וותיקים והיה המנחה במשך עשור - עד לשנת 2003.

פילאטוב כתב כמה ספרים ומחזות. במהלך סוף שנות ה-90 הוא קיבל כמה פרסים על יצירותיו הספרותיות.

בשנת 1997 פילאטוב עבר ניתוח בכליות. בשנת 1997 הושתלו בגופו כליות חדשות. בשנת 2003 פילאטוב התקרר ובעקבות סיבוך במחלה חלה בדלקת ריאות. הוא היה צריך לקבל תרופות לחיזוק חסינות, אך לאור כך שבגופו הושתלה כליה הוא לא היה יכול לקבל תרופות נדרשות. לאוניד פילאטוב נפטר ב-26 באוקטובר 2003 במוסקבה.

פילאטוב היה נשוי פעמיים, בכל פעם לשחקניות תיאטרון טגנקה. לפילאטוב לא היו ילדים אך הוא גידל בן של אשתו השנייה (אביו היה שחקן אחר של תיאטרון טגנקה ואלרי זולוטוחין).

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאוניד פילאטוב** בוויקישיתוף

* לאוניד פילאטוב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לאוניד פילאטוב, באתר AllMovie (באנגלית)
* לאוניד פילאטוב, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לאוניד פילאטוב, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יצירות ספרותיות של פילאטוב
* לאוניד פילאטוב (1946-2003), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309302805171
* BIBSYS: 7037152
* BNE: XX1613621
* BnF: cb160084272 (data)
* GND: 119164833
* ISNI: 0000 0001 0899 8459
* LCCN: no90018482
* MusicBrainz: 4e3c33ba-4d60-4723-9c0b-2e0b0a73d3af
* NKC: jn20020717793
* NTA: 11996886X
* SELIBR: 318601
* SNAC: w6gv81dm
* SUDOC: 074786342
* VIAF: 50029608
* WorldCat: lccn-no90018482

 |
**הפטיש** היה עיתון שפעל בשנים 1993-1989 והתמקד בביקורת חברתית. הוא יצא לאור פעם בחודש.

היסטוריה
--------

הפטיש נוסד בידי עופר ברונשטיין, חנה קים, בני תורתי, בן דרור ימיני ויונתן דני וחולק חינם בדוכני העיתונים ובקיוסקים בגוש דן. 

העיתון כלל את הטור "קו 16", מדור שכתב תורתי ובו סיפורי שכונות. תורתי כתב בעיתון ראיונות עם אמני התקופה, בהם ראיונות ראשוניים עם זמרי הקסטות. שייקה לוי מהגשש החיוור כתב על אוכל. הרב הראשי לרמת גן, יצחק ברדע, היה בעל טור קבוע בעיתון.

העיתון עסק בענייני חברה וכלכלה וליווה את מחאת מחוסרי הדיור שפרצה בשנת 1990, עם תחילת גלי העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90.

העורך האחראי היה בן דרור ימיני, והעורכת הראשונה של העיתון הייתה חנה קים. מישל אופטובסקי עיצב את העיתון ואת הלוגו הציורי שלו - "הפטיש - העיתון שיפתח לך את הראש".

בעיתון כתבו שוש גבאי, איריס עודד, שאול ביבי, רפי אהרון, שייקה לוי, מיכה לנקרי, אמנון אברמוביץ', רחל יונה, דרור ניסן ואחרים. דודו גבע אייר בעיתון.

קישורים חיצוניים
----------------

* חנה קים, שיר מחאה, שיר נחמה, באתר nrg‏, 29 בספטמבר 2010
* בן דרור ימיני, פתחנו להם את הראש, באתר nrg‏, 29 בספטמבר 2010
* אורן פרסיקו, ‏הפטישים, באתר גלובס, 18 בדצמבר 2003

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אפי לנדאו, בעוד שבוע: עיתון חדש לענייני שכונות המצוקה, חדשות, 26 באוקטובר 1989
2. ↑  יוסי דהאן, על דודו גבע, באתר "העוקץ", 16 בפברואר 2005
**סטנלי לויד מילר** (באנגלית: **Stanley Lloyd Miller**‏; 7 במרץ 1930 - 20 במאי 2007) היה כימאי אמריקני-יהודי.

נולד באוקלנד, קליפורניה. התפרסם בעקבות ניסוי מילר-יורי. תואר ראשון קיבל באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. דוקטורט קיבל ב-1954 באוניברסיטת שיקגו. עד מותו היה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.

מחקר מדעי
---------

כתלמיד מחקר ערך מילר, בשנת 1953, בהנחייתו של המדען האמריקאי וחתן פרס נובל הרולד יורי, סדרה של ניסויים המדמים את הסביבה ששררה על כדור הארץ הקדמון לפי המשוער, במטרה לבחון האם חיים יכלו להיווצר באופן ספונטני בסביבה זו. בניסויים אלו הדגים מילר היווצרות ספונטנית של תרכובות אורגניות מורכבות מחומרי מוצא פשוטים. מילר הראה כי חומצות אמינו, חומר המוצא לחלבונים, יכולות להיווצר מתערובת של מתאן, אמוניה, מים ומימן.

מחקרו של מילר עסק מוצא החיים וניסה לאפיין סינתזות פרהביוטיות (תגובות כימיות אשר התרחשו לפני הופעת החיים) ליצירת אבני הבניין הכימיות כגון חומצות גרעין. הוא השתייך לתת-אסכולה של אסכולת עולם הרנ"א, הגורסת כי האב הקדמון המשותף לכל צורות החיים הכיל מידע גנטי אשר אוחסן במולקולות דמויות RNA, שקדמו להופעת ה-RNA עצמו ולהופעת הDNA אחריו.

ראו גם
------

* מוצא החיים
* עולם הרנ"א
* ניסוי מילר-יורי
* הרולד יורי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטנלי מילר** בוויקישיתוף
* לוטם אליהו, המרק הקדום מוכן להגשה, הידען, 13 במאי 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15049213r (data)
* CiNii: DA00778258
* GND: 133053989
* ISNI: 0000 0001 1586 5726
* LCCN: nb2007010501
* NDL: 00450093
* NLK: KAC2018N9622
* NTA: 070161038
* RERO: 02-A006436881
* SNAC: w63r206s
* SUDOC: 077761758
* VIAF: 2754803
* WorldCat: lccn-nb2007010501

 |
מגן באקלר עם אחיזה מרכזית
לוחם עם מגן עם אחיזת ציר
מגן אופייני עם בליטת מגן
**בליטת מגן** (או טבלת מגן) הוא בליטה במרכז המגן שנועדה להסיט את המכה ממרכז המגן אל עבר הקצוות. לרוב נעשתה בליטת המגן בצורת חרוט או מעין קימור על גבי המגן. הבליטה הייתה עשויה בדרך כלל מחומר מוצק - מתכת חזקה, גם אם המגן עצמו היה עשוי מעץ.

בליטת מגן הייתה פופולרית בעיקר במגנים עגולים בגודל קטן עד בינוני ולא במגנים גדולים יותר (אם כי היו גם מגנים גדולים עם בליטת מגן) בגלל ההבדל באחיזה. במגן לא גדול האחיזה הפופולרית הייתה במרכז המגן ואופן השימוש בו דומה למכת אגרוף - הלוחם מסיט את המכה על ידי מכה ישירה עם המגן בנשק הבא ממול. במגנים גדולים אחיזה כזאת היא לא נוחה ולרוב היו לו שתי רצועות אחיזה - אחת ליד המרפק והשנייה ליד קצה המגן. הניפו מגן כזה בדרך כלל בתנועה סיבובית. בהנפה סיבובית פוחתת יעילותה של בליטה המגן.

שימוש נוסף לבליטת המגן הייתה גרימת נזק ללהב החרב. קצות הלהב המחודדים הם דקים ושבירים באופן יחסי. הטחה חוזרת של הלהב בבליטת המגן המסיבית הייתה יכולה לשחוק את הלהב ולהוציאו מכלל שימוש במהלך הקרב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בליטת מגן** בוויקישיתוף
**אנתסאר עאמר** (בערבית: **انتصار عامر**; נולדה ב־3 בדצמבר 1956) היא הגברת הראשונה של מצרים, מאז שבעלה, עבד אל-פתאח א-סיסי הושבע לנשיא השישי של מצרים ביוני 2014.

ביוגרפיה
--------

עאמר קיבלה את תעודת הבגרות שלה מבית הספר התיכון אל עבסיה בשנת 1977. היא קיבלה תואר BCom בחשבונאות מאוניברסיטת עין שמס.

עאמר התחתנה עם בן דודה, עבד אל-פתאח א-סיסי ב-1977 לאחר שהוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית. יש להם שלושה בנים ובת אחת: מחמוד, מוסטפא, חסן ואיה. עמאר נוהגת לעטות על עצמה את כיסוי הראש המוסלמי המסורתי, החיג'אב.

עאמר הפכה לגברת הראשונה של מצרים עם מינוי בעלה לנשיא מצרים לאחר המהפכה ביוני 2013 בו הודח הנשיא מוחמד מורסי לאחר ההפיכה נעראז סיסי ניצח בבחירות לנשיאות שהתקיימו שנה לאחר מכן ניצח א-סיסי והוא נשבע לתפקידו ב-8 ביוני 2014.

### טענות לשחיתות

קבלן צבאי מצרי, מוחמד עלי, טען כי עאמר הייתה חלק מפרשת "שחיתות משתוללת" בה היו מעורבים גורמי צבא וקרוביו של סיסי. הפגנות רחוב התקיימו בתגובה לטענות של עלי בנוגע לעאמר וא-סיסי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנתסאר עאמר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  AfricaNews (2019-06-01). "Celebrating African First Ladies: Senegal's Marieme Faye Sall". *Africanews* (באנגלית). נבדק ב-2019-09-18.
2. ↑  al-Hameed, Ashraf (12 במאי 2014). "Egypt's next first lady? Meet Mrs. Sisi and Mrs. Sabbahi". *al-Arabiya*. נבדק ב-3 באפריל 2018. `{{cite news}}`:  (עזרה)
3. ↑  Egypt’s next First Daughter? Meet Aya al-Sisi
מימין לשמאל: 22. ארוך, ‏9 מ"מ פרבלום, ‏S&W‏ 40.   
קולט 45. ‏357.מגנום, ‏ 44.מגנום, ‏50. אקשן אקספרס
כדור S&W‏ 40.
**סמית' אנד וסון 40** (**40S&W**) הוא דגם של כדור אקדח מן הנפוצים בעולם.

בשנת 1986 באירועי מיאמי, נרצחו שני סוכנים על ידי שני שודדים, כאשר אחד הסוכנים ירה בשודד כדור 9x19 מילימטר פרבלום שחדר לחזהו דרך המרפק ונעצר שלושה סנטימטר ליד לבו. בעקבות אירועים אלו, החלה הסוכנות הפדרלית בארצות הברית בתחקיר מעמיק בנושא תחמושת שבסופו הוחלט על מעבר לקליבר חדש וחזק יותר - כדור ה-10 מ"מ שפותח רק שנים מעטות קודם לכן. הכדור הקשה היה ארוך מדי (25 מילימטר) והצריך אקדחים גדולים בסגנון ה-45ACP, ובנוסף הרתע היה חזק מאוד. בתגובה הורידה הסוכנות הפדרלית את כמות אבק השרפה. באוקטובר 1990 הציגה חברת סמית' אנד וסון את ה-S&W 40, שבו על אף התרמיל הקצר יותר יש די מקום לכמות אבק השריפה הנותר. סמית' אנד וסון 40 הוא בעל קוטר זהה אך אורכו הוא 22 מילימטר. הכדור מפתח כ-40% יותר כוח לעומת 9 מ"מ והקוטר גדול ב-30% לעומת כדור בקוטר 9 מילימטר.

יתרונו העיקרי של הכדור הוא משקלו הכבד המאפשר פגיעה קשה יותר. חסרונו העיקרי הוא שבגלל הקוטר הגדול יותר מופחתת כמות הכדורים הנישאים במחסנית לעומת ה-9 מ"מ. בשנת 1997 החליטה גם הסוכנות לחזור לעשרה מילימטר וכיום הוא נמצא בשימוש בין היתר ב-D.E.A. במשמר החופים ובמשטרת לוס אנג'לס. מעבר לזה נמצא הקליבר בשימוש במשטרות רבות באוסטרליה, קנדה, ברזיל ואפילו ירדן ביחידת משטרה מיוחדת בלוחמה בטרור בתת-מקלע של הקלר וקוך UMP. 
בישראל הקליבר הזה לא נמצא בשימוש.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמית' וסון 40** בוויקישיתוף
* סטטיסטיקת כושר עצירה עבור כדור ה-S&W‏ 40.
מרכז העקמומיות של קשת
מראה קעורה עם קרני אור המוחזרות ממנה
אבולוט של אליפסה הוא אסטרואידה מתוחה בציר המשני של האליפסה
בגאומטריה, **מרכז עקמומיות** של עקומה בנקודה נמצא על הווקטור הנורמלי בנקודה, במרחק מהעקומה השווה לרדיוס העקמומיות שלה. מרכז העקמומיות נמצא באינסוף כאשר העקמומיות היא אפס. מרכז העקמומיות הוא מרכז המעגל הנושק לעקומה, ובהתאם לכך כאשר העקומה היא קשת מרכז העקמומיות לכל נקודותיה הוא מרכז המעגל שהקשת היא חלק ממנו. קושי הגדיר את מרכז העקמומיות C כנקודת החיתוך של שני קווים נורמליים קרובים עד אינסוף לעקומה. המקום הגאומטרי של מרכזי העקמומיות לכל נקודה בעקומה הוא האבולוט של העקומה. 

מונח זה משמש בדרך כלל באופטיקה בחקר עדשות ומראות (ראו רדיוס עקמומיות (אופטיקה)).

ניתן להגדיר את מרכז העקמומיות גם כמרחק בין הנקודה שאלי מתכנסות כל הקרניים הנופלות על עדשה או מראה (במקרה של עדשות קמורות ומראות קעורות) או מתפצלות ממנה (במקרה של עדשות קעורות או מראות קמורות) לבין העדשה/מראה עצמה.

קישורים חיצוניים
----------------

Hilbert, David; Cohn-Vossen, Stephan (1952), *Geometry and the Imagination* (2nd ed.), New York: Chelsea, ISBN 978-0-8284-0087-9

הערות שוליים
------------

1. ↑  Borovik, Alexandre; Katz, Mikhail G. (2011), "Who gave you the Cauchy--Weierstrass tale? The dual history of rigorous calculus", *Foundations of Science*, **17** (3): 245–276, arXiv:1108.2885, doi:10.1007/s10699-011-9235-x, S2CID 119320059
2. ↑  Trinklein, Frederick E. (1992). *Modern physics* (7th ed.). Austin: Holt, Rinehart and Winston. ISBN 0-03-074317-6. OCLC 25702491.`{{cite book}}`: תחזוקה - ציטוט: date and year (link)
**דייוויד קייל לוגן** (באנגלית: **David Kyle Logan**; נולד ב-26 בדצמבר 1982 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן אמריקאי-פולני אשר משחק בקבוצת בנטון טרוויזו האיטלקית ובנבחרת פולין. ההופעה הראשונה שלו במדיה הייתה ביורובאסקט 2009 שנערך בפולין. שיחק בעבר במכבי תל אביב בעונת 2012/13.

הקריירה המקצוענית
-----------------

בעונת 2005/2006 חתם לוגן בפאביה האיטלקית. בדצמבר 2005 הוא הגיע לישראל וחתם בהפועל רמת השרון. באותה עונה הוא סיים עם ממוצע של 15.4 נקודות ב-22 משחקים. בעונת 2006/2007 חזר לארצות הברית והצטרף לפורט וורת' פליירס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אך כעבור שבעה משחקים הצטרף לסטארוגארד גדנסקי הפולנית. בעונת 2007/2008, חתם במדי טורוב והוליך את קבוצתו לשמונה הגדולות של היורוקאפ עם ממוצע של 18.6 נקודות למשחק. כעבור שנה הצטרף לפרוקום סופוט, ובעונתו הראשונה ביורוליג סיים עם ממוצעים של 16.9 נקודות ו-2.7 אסיסטים.

בעונתו השנייה היה לאחד השחקנים הבולטים ביורוליג, לאחר שהוליך את הפולנים לראשונה בהיסטוריה עד לשלב ההצלבה ואף לניצחון בודד בסדרה מול אולימפיאקוס. באותה עונה סיים עם ממוצעים של 15.3 נקודות ו-3.4 אסיסטים ב-56% מהשדה. לאחר שהספיק לזכות בשתי אליפויות מקומיות עם פרוקום, הפך לאחד השחקנים המבוקשים באירופה, והוחתם על ידי אלופת ספרד דאז, קאחה לבוראל ויטוריה.

ב-2010/2011 העמיד ממוצעים של עשר נקודות ו-2.4 אסיסטים ביורוליג, ו-8.3 נקודות בליגה הספרדית. לוגן, בעל אזרחות פולנית, שיחק בנבחרת הלאומית ביורובאסקט 2009 והציג ממוצעים של 15.5 נקודות ו-4.5 אסיסטים למשחק, שהעמידו במקום השלישי באסיסטים ובמקום החמישי בקלעים באליפות.

בעונת 2011/2012 שיחק לוגן בפנתינאיקוס היוונית שבה חלה צניחה בממוצעים שלו, עם 6.5 נק' ואסיסט ב-15 דק' בממוצע ביורוליג.

באוגוסט 2012 חתם דייוויד לוגן בקבוצת מכבי תל אביב לחוזה לשתי עונות, ובכך המשיך את מכירת השחקנים המסיבית של קבוצת הכדורסל היוונית פנאתינאיקוס בשל קשיים כלכליים שהמועדון נכנס אליו.

באוגוסט 2013 חתם דייוויד לוגן באלבה ברלין לשנתיים. בקיץ 2014 חתם לשנתיים בדינאמו סאסארי שאיתה הוא זכה באליפות וגם העפיל ליורוליג, בקיץ 2016 חתם בריטאס וילנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דייוויד לוגן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
**רוברט "בוב" נטוליקי** (באנגלית: **Robert "Bob" Netolicky**; נולד ב-2 באוגוסט 1942) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-ABA בין השנים 1967–1976. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות ABA, השתתף 4 פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 16.0 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.

בשנת 1997 נבחר לקבוצת כל הזמנים של ה-ABA, כאחד מ-30 השחקנים הגדולים בתולדות הליגה.

קריירת מכללות
-------------

נטוליקי נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, וגדל בעיר סידר רפידס אשר באיווה. בין השנים 1963–1967 למד באוניברסיטת דרייק שבדה מוין, ובשלוש עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 14.9 נקודות והוריד 10.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.

קריירת משחק
-----------

בדראפט ה-NBA‏ 1967 נבחר נטוליקי על ידי סן דייגו רוקטס בבחירה ה-18, אולם בחר לשחק עבור אינדיאנה פייסרס מליגת ה-ABA, לקראת עונת הבכורה של הקבוצה והליגה. בכל 4 עונותיו הראשונות באינדיאנה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-ABA, בו שיתף פעולה עם חבריו מהפייסרס רוג'ר בראון, פרדי לואיס ומל דניאלס, ולאורך התקופה קלע 18.7 נקודות ואסף 10.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונת 1969/1970 הוביל את קבוצתו לזכייתה הראשונה באליפות ה-ABA, לאחר שגברה בסדרת הגמר על לוס אנג'לס סטארס בתוצאה 4–2. בעונת 1971/1972 זכה עם הפייסרס באליפות נוספת, לאחר שגברה בתוצאה זהה על ניו יורק נטס.

לקראת עונת 1972/1973 עבר נטוליקי לשחק עבור קבוצת דאלאס צ'אפרלס, אשר שנה לאחר מכן הפכה ל"סן אנטוניו ספרס". בעונתו הראשונה בקבוצה המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 18.7 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק, אך קבוצתו נותרה מחוץ לפלייאוף ה-ABA.

לאחר 19 משחקים בעונת 1973/1974 הועבר בטרייד בחזרה לפייסרס, במדיה שיחק עד לסיום הקריירה בשנת 1975. בפלייאוף 1975 העפיל עם אינדיאנה לגמר ה-ABA בפעם הרביעית בקריירה, אך קבוצתו הפסידה מול קנטקי קולונלס בתוצאה 1–4.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוב נטוליקי** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של נטוליקי ב-ABA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של נטוליקי, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1967, באתר basketball-reference.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2017064904
* VIAF: 2097151002102530280009
* WorldCat: lccn-n2017064904

 |
הלוגו הישן של КиноПоиск
**KinoPoisk** (ברוסית: **КиноПоиск**, "**קינופואיסק**", הלחם של המילים "קולנוע" ו"חיפוש" ברוסית) הוא פורטל אינטרנט רוסי העוסק בקולנוע ומספק מידע על סרטים, תוכניות טלוויזיה, שחקנים, במאים, מפיקים, תסריטאים, מלחינים, עורכים ועוד והוא אתר אינטרנט המכיל בסיס נתונים מקוון הכולל מידע על סרטים, שחקני קולנוע, תוכניות טלוויזיה, צוותי ההפקה השונים ומתעדכן על בסיס קבוע.

לאתר גם כמה תכונות של רשתות חברתיות והוא נחשב לאחד מפורטלי הקולנוע הפופולריים ביותר באינטרנט בשפה הרוסית כשהוא מדורג במקום 12 בדירוג Alexa של אתרים רוסיים החל מיולי 2019. האתר מושווה[דרושה הבהרה] לעיתים קרובות לבסיס הנתונים IMDb.

עד 2013 השירות היה בבעלות חברת "קינופואיסק" שהחזיקה ב-60% מהמניות, בעוד 40% מהן הוחזקו בידי חברת AlloCiné הצרפתית. באוקטובר 2013 נרכשה KinoPoisk על ידי Yandex, אחת מחברות טכנולוגיית המידע הגדולות ברוסיה. בשנת 2015 KinoPoisk עברה עיצוב מחדש. עם זאת, העיצוב החדש ספג ביקורת חריפה מצד המשתמשים והתקשורת בשל הפונקציונליות הנחותה שלו וזמן הטעינה האיטי יותר של האתר. תוך ארבעה ימים החזירה יאנדקס את האתר לעיצובו הקודם שנשאר בשימוש עד 2021, עת החברה השיקה בסופו של דבר עיצוב מחודש לאתר כולל לוגו חדש.

KinoPoisk HD
------------

בשנת 2018, KinoPoisk הציגה תכונה מקוונת של "אולם קולנוע" שמספק כמה מהסרטים בחינם ומאפשר למנויים להזמין צפייה ישירה בסרטי קולנוע באמצעות הפורטל. כך בשיתוף פעולה עם אולפני יאנדקס נוצר שירות הזרמת המדיה KinoPoisk HD שמספק גם תוכן מקורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **KinoPoisk** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של KinoPoisk (ברוסית)
* KinoPoisk, ברשת החברתית פייסבוק

* KinoPoisk, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* KinoPoisk, ביישום טלגרם

* KinoPoisk, ברשת החברתית אינסטגרם

* KinoPoisk, ברשת החברתית טיקטוק

* KinoPoisk, ברשת החברתית VK

* KinoPoisk, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Movie websites rating" (ברוסית). Rambler's Top100. נבדק ב-2012-11-04.
2. ↑  "Movie websites rating" (ברוסית). Rating@Mail.Ru. נבדק ב-2012-11-04.
3. ↑  "KinoPoisk Site Info". Alexa Internet. נבדק ב-2019-07-05.
4. ↑  Holdsworth, Nick (15 באוקטובר 2013). "Russian Internet Giant Yandex Acquires Top Movie Site KinoPoisk". *The Hollywood Reporter*. נבדק ב-2019-07-05. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  Mira, Vlad (26 באוקטובר 2015). "How Yandex kills thier [*sic*] child's". *Medium*. נבדק ב-2019-07-05. `{{cite web}}`:  (עזרה)

| יאנדקס |
| --- |
| מנכ"ל ומייסדים: ארקדי וולוז' • איליה סגלוביץ' • ארקדי בוקרובסקי |
| חברות קשורות | CompTek • מעבדות יאנדקס | הלוגו של חברת יאנדקס |
| מנועי חיפוש | מנוע חיפוש • תמונות • חדשות • דיסק • וידאו |
| מערכת הפעלה | לסלולרי ולטאבלט: Yandex. Kit |
| דפדפן | דפדפן |
| מפות וצילומים | מפות |
| דוא"ל ורשת חברתית | דואר ‏ |
| שרותי רשת, ענן, תוכנה ואפליקציה | תרגום • אליסה |
| שירותי הזרמת מדיה | מוזיקה • יאנדקס. שידור |
| שירותי תחבורה | מוניות • דרייב |
| שירותים נוספים | רדיו • מרקט • חנות היישומים • Kinopoisk.ru • יאנדקס. אולפנים • יאנדקס. כסף

|  |  |
| --- | --- |
| שירותים שנסגרו | מילונים • נארוד • וידאו |

 |