קבר יצחק גרינבוים בקיבוץ גן שמואל
**יצחק גִרִינְבּוֹיְם** (בפולנית: **Izaak Grünbaum**‏; 24 בנובמבר 1879, ורשה – 7 בספטמבר 1970, גן שמואל) היה מנהיג ציוני, מראשי התנועה הציונית של יהודי פולין בין שתי מלחמות העולם. היה חבר הנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית, ושר הפנים הראשון של ישראל. מחותמי מגילת העצמאות.

קורות חיים
----------

יצחק גרינבוים (במרכז)
קופסת סיגריות מאת עובדי המועצה היהודית הלאומית ותיאור מסעה, 1932
גרינבוים, בן יהושע, נולד בוורשה. התחנך בפלונסק, שם למד בחדר ובגימנסיה. סיים לימודי משפטים באוניברסיטת ורשה. עוד בהיותו סטודנט החל לפעול למען הציונות ועסק בפעילות עיתונאית; ערך את העיתון העברי "הצפירה", השבועון העברי "העולם" והעיתון היידי "היינט", שביטאו בעריכתו עמדות פרו-ציוניות.
נשא את מרים ולזוג נולדו שלושה ילדים.

גרינבוים עמד בפולין בראש פלג ציוני רדיקלי בשם "על המשמר". היה חבר הסיים (הפרלמנט) הפולני מאז שנת 1919. לקראת הבחירות לסיים ב-1922 ארגן את כל המיעוטים בפולין (גרמנים, אוקראינים, רוסים, יהודים ועוד) להתמודדות במסגרת גוש משותף, על מנת להתגבר על חוקת הבחירות הפולנית, שנועדה לנטרל, באמצעות יצירת מחוזי בחירה מורכבים, את כוחם של המיעוטים. במסגרת גוש המיעוטים הלאומיים השיגו המפלגות היהודיות בפולין הישג תקדימי וחד-פעמי, עם בחירתם של 35 צירים יהודיים לסיים. בבחירות לסיים של 1928, החרים גרינבוים את נציגי אגודת ישראל והביא לכך שאף אחד מנציגי האגודה לא נבחר לסיים בבחירות אלו. בבחירות של 1930 העמידו נציגי אגודת ישראל בתגובה את הרב אהרן לוין, שהיה פופולרי מאוד בקרב היהודים, לבחירה במחוז הבחירה של גרינבוים בוורשה, וגרינבוים הפסיד את מקומו בסיים לרב לוין.

גרינבוים היה ידוע בעמדותיו הלוחמניות כנגד האנטישמיות ובעד זכויות המיעוטים בפולין, והיה מתנגד חריף של אגודת ישראל. במסגרת זו האשים את החרדים מעל דוכן הסיים בכך שבעת מלחמת העולם הראשונה הם נותרו נאמנים לשלטונות הזרים בפולין (רוסיה, גרמניה ואוסטרו-הונגריה) ולא תמכו בתנועת העצמאות המקומית.

גרינבוים עלה לארץ ישראל בשנת 1933. היה חבר הנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית, ושימש גם כראש מוסד ביאליק. בזמן השואה היה חבר בוועדת ההצלה שנבחרה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כדי לקיים קשרים עם יהודי פולין ולסייע בהצלתם. בשנת 1942, כשהגיעו לארץ ישראל ידיעות על דבר ההשמדה ההמונית, הוא נבחר לעמוד בראש ועד ההצלה של הסוכנות היהודית, גוף בן 12 אנשים מהמפלגות השונות, שנועד לפעול לשם הצלת יהודי אירופה מההשמדה, אולם בנסיבות אותם ימים לא צלחה פעולתו.

בתום המלחמה, בנו, ניצול השואה אליעזר גרינבוים הואשם בפריז על ידי שני ניצולים כי התאכזר לאסירים כקאפו במחנה בירקנאו. גרינבוים ליווה את בנו במהלך המעצר והחקירה בפריז, שנסגרה בסופו של דבר. בנו זה נהרג בקרב רמת רחל במלחמת העצמאות. בעקבות סיפורו הייחודי התפרסמו שני סרטים "הבן של גרינבוים" (2002) והסרט "הקאפו מירושלים" (2014).

בשבת השחורה (1946) היה גרינבוים אחד מחברי הנהלת הסוכנות שנאסרו על ידי הבריטים ונכלאו במחנה המעצר בלטרון.

לקראת הקמת מדינת ישראל היה גרינבוים לאחד מ-13 חברי מנהלת העם ומחותמי מגילת העצמאות. ביום הכרזת המדינה היה בין הנצורים בירושלים, ולפיכך לא השתתף בטקס, אולם את חתימתו הוסיף למגילה במועד מאוחר יותר. היה חבר מועצת המדינה הזמנית ושר הפנים הראשון של מדינת ישראל בממשלה הזמנית, בין השנים 1948–1949. הוא התנגד אידאולוגית לכך שמשרד הפנים יהיה אחראי גם על המשטרה וסירב להיות גם שר המשטרה.

ביולי 1948 עמד בראש "ועדת החמישה", שכונסה בעקבות המחלוקת בין ראש הממשלה דוד בן-גוריון לבין הפיקוד העליון בצה"ל במהלך מלחמת העצמאות, לאחר פירוק הפלמ"ח וקרבות לטרון.

גרינבוים, שהגיע ארצה כאיש הציונים הכלליים, נטה במרוצת הזמן שמאלה: היה לתומך מפ"ם, ונודע כאיש בעל השקפת עולם חילונית מוצהרת. בשנת 1946 הוא לקח חלק באיחוד של הציונים הכלליים. בעת ניסוח המצע של הציונים הכלליים באוגוסט 1948 יצא נגד מה שקרא "המגמה להפוך את הציונות הכללית למפלגה של המעמד הבינוני" ובעקבות זאת פרש עם חברי סיעה א' מהציונים הכלליים ונעשו ניסיונות לגבש הסכמה סביב הקמת המפלגה הפרוגרסיבית. אולם בעוד שחברי סיעה א', בראשות אברהם גרנות חברו להקמת המפלגה הפרוגרסיבית, גרינבוים עמד בראש רשימה עצמאית בבחירות לאספה המכוננת (הכנסת הראשונה), אשר לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה.

בשנים שלאחר מכן ערך גרינבוים מספר ספרים, בהם "האנציקלופדיה של הגלויות" ו"התנועה הציונית בהתפתחותה". היה אחד המועמדים לכהונת נשיא המדינה בבחירות הנשיאותיות ב-1952, אך הפסיד ליצחק בן-צבי. בשנותיו האחרונות חי בקיבוץ גן שמואל לצד בנו בנימין, שם נקבר.

על שמו המוסד החינוכי אלוני יצחק ורחובות בערים שונות בישראל.

כתביו
-----

* **בימי חורבן ושואה: ת"ש-תש"ו**, ירושלים – תל אביב: חברים, תש"ו.
* **דור במבחן**, ירושלים: ההסתדרות הציונית ומוסד ביאליק, 1951.
* **מלחמות יהודי פולניה: תרע"ג-ת"ש**, ירושלים – תל אביב: חברים, תש"א.
* **נאומים בסיים הפולני** (ערך והוסיף הערות: מרדכי חלמיש; תורגם מן המקור הפולני בידי המחבר), ירושלים: מ. ניומן, 1963.
* **נאומים בקונגרסים הציוניים** ירושלים – תל אביב: מ. ניומן, 1967.
* **פני הדור: מורים, חברים, יריבים** (2 כרכים), ירושלים: הספרייה הציונית על-יד הנהלת ההסתדרות הציונית, תשי"ח-תשכ"א.
* **התנועה הציונית בהתפתחותה**, ירושלים: ר. מס, תש"ב-תשט"ז.

לקריאה נוספת
------------

* 'גרינבוים, יצחק', בתוך: דוד קלעי, **ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי**, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 146–148. (הספר בקטלוג ULI)
* רומן פריסטר, **ללא פשרה**, תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ז – ביוגרפיה של יצחק גרינבוים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **יצחק גרינבוים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יצחק גרינבוים** |

* 

* יצחק גרינבוים, באתר הכנסת

* יצחק גרינבוים, באתר כנסת פתוחה
* דוד תדהר (עורך), "יצחק גרינבוים", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 211
* יצחק גרינבוים, באתר תנועת העבודה הישראלית
* הפיצול הפוליטי של יהודי פולין, כולל ציטוטים נרחבים מעמדותיו של גרינבוים, באתר "דעת"
* יצחק גרינבוים, באתר יד ושם
* יצחק גרינבוים, באתר התאחדות בולאי ישראל
* יהודה וורשביאק, האיש שאין לו פנאי לרצות, העולם, 18 בפברואר 1930
* י. מ. ניימן, י. גרינבוים - המרדן הנצחי (ליום הולדתו ה-75), דבר, 24 בנובמבר 1954
* משה סנה, לדמותו של יצחק גרינבוים, דבר, 28 בנובמבר 1969
* יצחק גרינבוים, בקטלוג הארכיון הציוני המרכזי בירושלים
* יצחק גרינבוים, במיזם "אישי רחוב"
* יצחק גרינבוים, באתר הבנק אוצר התיישבות היהודים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש. רימאלט, יציאתו של גרינבוים מפולין, דבר, 5 במאי 1932
2. ↑  הד הבחירות בפולין, הארץ, 20 במרץ 1928
3. ↑  תום שגב, פרשת חייו הטראגית של אליעזר גרינבוים, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2009; דליה קרפל, שטן או מלאך? תעלומת חייו של אליעזר גרינבוים, בנו של שר הפנים הראשון, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2009
4. ↑  מתוך אתר הכנסת, בעמוד: , נדלה ב-24/1/11
5. ↑  יהודית היבנר, **החיים כסיפור**, הוצאת ששר, 2001, עמ' 155
6. ↑  הציונים הכלליים התאחדו, משמר, 7 ביוני 1946
7. ↑  הימין דוחף את גרינבוים לפילוג, על המשמר, 11 באוגוסט 1948

| שרי הפנים בממשלות ישראל |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| יצחק גרינבוים • חיים משה שפירא • ישראל רוקח • ישראל בר-יהודה • גולדה מאיר • יוסף בורג • שלמה הלל • שמעון פרס • יצחק חיים פרץ • יצחק שמיר • אריה דרעי • יצחק רבין • עוזי ברעם • דוד ליבאי • אהוד ברק • חיים רמון • אליהו סויסה • נתן שרנסקי • אלי ישי • אריאל שרון • אברהם פורז • אופיר פינס-פז • רוני בר-און • מאיר שטרית • אלי ישי • גדעון סער • גלעד ארדן • סילבן שלום • אריה דרעי • איילת שקד • אריה דרעי • משה ארבל | סמל מדינת ישראל |

 |


| חותמי מגילת העצמאות (על פי סדר חתימתם) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| דוד בן-גוריון • דניאל אוסטר • מרדכי בנטוב • יצחק בן-צבי • אליהו ברלין • פרץ ברנשטיין • זאב גולד • מאיר ארגוב • יצחק גרינבוים • אברהם גרנות • אליהו דובקין • מאיר וילנר • זרח ורהפטיג • הרצל ורדי (רוזנבלום) • רחל כהן-כגן • קלמן כהנא • סעדיה כובשי • יצחק מאיר לוין • מאיר דוד לוינשטיין • צבי לוריא • גולדה מאיר • נחום ניר-רפאלקס • צבי סגל • יהודה ליב הכהן פישמן • דוד צבי פנקס • אהרן ציזלינג • משה קול • אליעזר קפלן • אברהם קצנלסון • פנחס רוזן • דוד רמז • ברל רפטור • מרדכי שטנר • בן-ציון שטרנברג • בכור-שלום שטרית • חיים משה שפירא • משה שרת | מגילת העצמאות |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007262146705171
* GND: 173468381
* ISNI: 0000 0000 7148 0348
* LCCN: n92003043
* NKC: js2012682889
* NLA: 35710447
* NSK: 000733169
* NTA: 256256748
* SELIBR: 170639
* SUDOC: 234461241
* VIAF: 54951926
* WorldCat: lccn-n92003043

 |