recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הדפס של נפוליאון סרוני והנרי מז'ור המתאר את אופנת שנת 1850 בפריז
תצלום פורטרט של **אוסקר ויילד** משנת 1882, שצולם על ידי נפוליאון סרוני.
**נַפּוֹלִיאוֹן סָרוֹנִי** (בצרפתית: **Napoleon Sarony**; ‏9 במרץ 1821, קוויבק סיטי – 9 בנובמבר 1896, ניו יורק) היה צלם אמריקאי ממוצא קנדי, הידוע בעיקר בשל צילומי פורטרט של כוכבי תיאטרון אמריקאים של סוף המאה ה-19.

ביוגרפיה
--------

סרוני נולד בקוויבק בשנת 1821 ועבר לניו יורק בשנת 1836. בתחילה עבד כמאייר, ולאחר מכן פתח יחד עם ג'יימס מז'ור בית עסק לליטוגרפיה בשנת 1843. ב־1845 החליף הנרי מז'ור את ג'יימס בעסק. העסק פעל ברציפות עד שנת 1867, אז הקים סרוני סטודיו צילום עצמאי בכיכר יוניון. בתקופה זו, נהגו צלמים לצלם פורטרטים של מפורסמים, תמורת תשלום, לקבל זכויות יוצרים על התמונות ולמכור אותם ברווח. לדוגמה, דווח כי סרוני שילם לשחקנית שרה ברנאר סכום של 1,500 דולר (כ-20,000 דולר במונחים של היום), תמורת הזכות לצלמה.

סרוני התחתן פעמיים. אשתו הראשונה נפטרה ב־1858 והשנייה, לואי, נודעה בהתנהגותה האקסצנטרית - נהגה מדי פעם לשכור לכמה שעות שמלה אופנתית מיוחדת, לטיול אחר-הצהריים בכיכר וושינגטון. אחיו של סרוני, אוליבר סרוני, היה גם הוא צלם פורטרטים, שנפטר בשנת 1879. בנו של סרוני, אוטו (1859-1903), המשיך במסורת המשפחתית גם הוא, כצלם.

נפוליאון סרוני נקבר בברוקלין.

זכויות יוצרים
-------------

צילומי הפורטרט שערך סרוני למחזאי אוסקר ויילד הפכו מוקד לתביעת זכויות יוצרים שנידונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1884 (Burrow-Giles Lithographic Co. v. Sarony). בעקבות התביעה הרחיב בית המשפט את זכויות היוצרים גם לצילומים. במשפט, תבע סרוני מפרסמים שהשתמשו בתמונה שצילם (אוסקר ויילד מספר 18) בפרסומת, וזכה בפיצויים של 610 דולר (כ־12,000 דולר במונחים של היום).

מבחר צילומים
------------

* אוסקר ויילדאוסקר ויילד
* השחקנית שרה ברנארהשחקנית שרה ברנאר
* שרה ברנאר בתפקידה כקלאופטרה, 1891שרה ברנאר בתפקידה כקלאופטרה, 1891
* הממציא ניקולה טסלה (תחריט של תמונה)הממציא ניקולה טסלה (תחריט של תמונה)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל צילום** |
|  | **פורטל אישים** |

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **נפוליאון סרוני** |

* מאמרים וצילומים נדירים של **נפוליאון סרוני** והסופר מארק טוויין
* פורטרט של האח, אוליבר (1820–1879)
* רשימת מקורות ויצירות באתר ArtCyclopedia
* נפוליאון סרוני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007500819105171
* BnF: cb15342466q (data)
* GND: 174267274
* ISNI: 0000 0000 6663 391X
* LCCN: n78013169
* NLA: 35301871
* NTA: 071185615
* PIC: 1663
* RKD: 237113
* SNAC: w6668jsq
* SUDOC: 250684276
* Trove: 903812
* ULAN: 500027268
* VIAF: 61851763
* WorldCat: lccn-n78013169

 |
**אריאל עידן** (נולד ב-26 במאי 1998) הוא עיתונאי ישראלי, כתב עכשיו 14 בדרום.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בירושלים. השני מבין 11 אחים. למד בתלמוד תורה "מסילות ישרים" בירושלים, בישיבת וולפסון ובישיבת כסא רחמים בבני ברק. לאחר לימודיו התגורר בבת ים ובהמשך עבר לנתיבות.

בגיל 15 זכה אריאל עידן בתחרות "ועתה כתבו לכם" ונבחר לכותב המאמרים התורניים הטוב ביותר לגילו מתוך 7,000 צעירים שהשתתפו בתחרות. שנתיים לאחר מכן חיבר עידן ספר על הלכות ספירת העומר בשם "בניין אריאל". הספר זכה להסכמות וברכות מרבנים נחשבים דוגמת הראשון לציון הרב יצחק יוסף ועוד.

### קריירה עיתונאית

את דרכו התקשורתית החל בגיל 20 בעיתון מקומי "שופר" שמתפרסם בנתיבות, שדרות, אופקים ויישובי הסביבה. לאחר מכן החל לערוך את אתר "המגזין נטו" בדרום ושימש כתב מוניציפלי בעיתון "יום ליום".
במקביל עבד כמורה בבית הספר בקריית גת.
בתקופת הקורונה סיים את עבודתו בבית הספר והשתתף בקורס כתבים של ערוץ 20.

במאי 2021 החל לשמש בתפקיד כתב הדרום של ערוץ 20 והמשיך באותו התפקיד בעכשיו 14.

בשנת 2023 נבחר לרשימת 40 הצעירים מבטיחים בישראל של האתר אייס.

במרץ 2024 הודיעה האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה שתעניק פרסי הוקרה מיוחדים לכתבי מחוז דרום וצפון של מערכות החדשות בטלוויזיה על דיווח בזמן אמת תוך סיכון חיים. כשעידן - נפקד מהרשימה, על אף שגם הוא סיכן את חייו ושהה בעוטף לטובת הסיקור. על כך נמתחה ביקורת על האקדמיה שהדירה את כתב ערוץ 14 מהרשימה. בתגובה הודיע אלמוג בוקר כתב הדרום של חדשות 13 שהוא מוותר על הפרס עד שיוחלט להכליל את כל כתבי הטלוויזיה בצפון ובדרום שסיקרו את המלחמה, לרבות כתבי ערוץ 14. מאוחר יותר הודיעה האקדמיה שהיא חוזרת בה וכי עידן יכלל ברשימת מקבלי הפרס.

עידן בעל תואר ראשון בחינוך מיוחד ותושב"ע מהמכללה האקדמית חמדת דרום.

בין היתר עידן מרבה להרצות בתחומו ולהנחות אירועי תרבות ברחבי הארץ.

חיים אישיים
-----------

עידן נחשב לכתב הנעקב ביותר בטיקטוק בישראל עם 180,000 עוקבים בטיקטוק ו-139,000 עוקבים באינסטגרם.

הוא נשוי ואב לשניים. מתגורר בנתיבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריאל עידן, ברשת החברתית פייסבוק
* אריאל עידן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אריאל עידן, ברשת החברתית אינסטגרם
* אריאל עידן, ברשת החברתית טיקטוק

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אריאל עידן, 40UNDER40 - הצעירים המבטיחים 2023 - אייס, באתר אייס
2. ↑  וואלה! ברנז'ה‏, האקדמיה מתחרטת: תעניק פרס לכתב ערוץ 14 בדרום, באתר וואלה!‏, 18 במרץ 2024
3. ↑  איציק ברנדווין, לאחר הסערה: כתב ערוץ 14 אריאל עידן יקבל את פרס האקדמיה לטלוויזיה, באתר ערוץ 7, 18 במרץ 2024

|  |
| --- |
| תוכניות | ישראל הבוקר • האולפן הפתוח • ריקלין ושות • מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 • הפטריוטים • שבע • כלכלי בלילה • פָתְחִי את שַׁי |
| סגל | נועם אמיר • עקיבא ביגמן • הלל ביטון רוזן • שרה ב"ק • שי גולדן • בועז גולן • שרון גל • נוה דרומי • יותם זמרי • יערה זרד • מגי טביבי • נתי לנגרמן • ינון מגל • אראל סג"ל • גיל ססובר • איתמר פליישמן • מוטי קסטל • שמעון ריקלין • ליטל שמש • ברוך ידיד • תמיר מורג • דני רופ • אריאל עידן • גלעד צוויק • יהונתן וייס • שלו כחלון • שגיא אלמוג כהן • דור אזרד • מורן סקיטל • אליה פרג'ון • אדיר לחקים • טל היינריך • עתי שלו • רונה לוי • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • ליאור סודרי • שיראל ללום נהיר |
המונח "איי הודו המערבית" מפנה לכאן. לערך העוסק בישות פוליטית בעבר, ראו הפדרציה של איי הודו המערבית.
השם **האיים האַנְטִילִים** משמש כיום לתיאור האיים הקריביים או איי הודו המערבית, למעט איי הבהאמה. מבחינים בין האנטילים הגדולים, הכוללים את קובה, ג'מייקה, היספניולה, ופוארטו ריקו, לבין האנטילים הקטנים (שאר האיים). בשל הדמיון בשפה בינם לבין מדינות דוברות ספרדית, קובה, הרפובליקה הדומיניקנית, ופוארטו ריקו נחשבים גם לחלק מאמריקה הלטינית. מבחינה גאוגרפית, האנטילים הם חלק מאמריקה הצפונית.

רקע
---

כמו המלה "ברזיל", המלה "אנטילים" מקורה בתקופה שבטרם גילוי העולם החדש; "אַנְטְילְיָה" היה שמו של אי אגדי, "אי שבע הערים", ששכן על-פי האגדה במערב האוקיינוס האטלנטי ותואר במפות של ימי הביניים לעיתים כארכיפלג, לעיתים כיבשה רציפה, גדולה או קטנה, ששכן אי-שם בין האיים הקנריים לבין הודו המזרחית. לבסוף זוהה עם הארצות שגילה כריסטופר קולומבוס.

מאוחר יותר, כשהתחוור כי קולומבוס גילה ארכיפלג עצום המקיף את הים הקריבי ואת מפרץ מקסיקו, המלה "אנטיליה" קיבלה את צורת הרבים, "האנטילים", המשמשת באופן כולל לתיאור קבוצת האיים.

האנטילים הגדולים
----------------

 ערך מורחב – **האנטילים הגדולים**  

הרשימה ממוינת על-פי גודל האיים, מהגדול לקטן.

* קובה
* אספניולה (או "היספניולה"), ובו המדינות הרפובליקה הדומיניקנית והאיטי
* ג'מייקה
* פוארטו ריקו
* איי קיימן

האנטילים הקטנים
---------------

 ערך מורחב – **האנטילים הקטנים**  

האיים ברשימה מסודרים על-פי סדר האלפבית. חלק מהפריטים ברשימה הן מדינות (או אוטונומיות) הכוללות קבוצת איים.

* איי הבתולה (איי הבתולה הבריטיים ואיי הבתולה האמריקאים)
* אנגווילה
* אנטיגואה וברבודה
* האנטילים ההולנדיים
* ארובה
* ברבדוס
* גוואדלופ
* גרנדה
* דומיניקה
* טרינידד וטובגו
* מונטסראט
* מרטיניק
* סנט וינסנט והגרנדינים
* סנט לוסיה
* סנט קיטס ונוויס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האיים האנטילים** בוויקישיתוף
* לכתבה "האיים הקריביים", מתוך אתר הסוכנות Bartravel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4002293-6
* NKC: ge134025
* SUDOC: 027375412
* VIAF: 242060110
* WorldCat (עם VIAF): 242060110

 |
**טריטוריית אילינוי** הייתה טריטוריה מאורגנת מאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-1 במרץ 1809 עד 3 בדצמבר 1818, כאשר החלק הדרומי של הטריטוריה התקבל לאיחוד כמדינת אילינוי. בירתה הייתה הכפר הצרפתי לשעבר קסקסקיה (שעדיין חלק ממדינת אילינוי). החצי הצפוני של הטריטוריה, ויסקונסין המודרנית וחלקים ממינסוטה וממישיגן המודרניים הפכו לחלק מטריטוריית מישיגן ב-1818.

היסטוריה של האזור
-----------------

האזור היה ידוע קודם לכן כ"ארץ אילינוי" (*Pays des Illinois*) בעודו בשליטה צרפתית, תחילה כחלק מקנדה הצרפתית ולאחר מכן באזור הדרומי שלה כחלק מלואיזיאנה הצרפתית. הבריטים קיבלו סמכות על האזור שממזרח לנהר המיסיסיפי מהצרפתים, כאשר הסכם פריז משנת 1763 סימן את סוף מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ואת המושבה הצרפתית בצפון אמריקה של צרפת החדשה.

במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, קולונל ג'ורג' רוג'רס קלארק השתלט על האזור עבור וירג'יניה, שהקימה את "מחוז אילינוי" כדי להפעיל שלטון נומינלי על האזור. וירג'יניה מאוחר יותר (1784) ויתרה כמעט על כל תביעות הקרקע שלה מצפון לנהר אוהיו לממשלה הפדרלית של ארצות הברית.

האזור הפך לחלק מהטריטוריה הצפון-מערבית של ארצות הברית (מ-13 ביולי 1787 עד 4 ביולי 1800), ולאחר מכן לחלק מטריטוריית אינדיאנה. ב-3 בפברואר 1809, הקונגרס ה-10 של ארצות הברית העביר חקיקה המקימה את טריטוריית אילינוי, לאחר שהקונגרס קיבל עצומות מתושבים באזורי נהר המיסיסיפי שהתלוננו על קשיי ההשתתפות בעניינים טריטוריאליים בטריטוריית אינדיאנה. החלקים של טריטוריית אילינוי מצפון למה שהפכה למדינת אילינוי סופחו ב-1818 לטריטוריית מישיגן, ולאחר מספר הסדרים מינהליים הפכו לחלק מחצי האי העליון של מישיגן (1837), מדינת ויסקונסין (1848) והחלק הצפוני של מדינת מינסוטה (1858).

גבולות
------

טריטוריית אילינוי כללה במקור אדמות שהפכו למדינות אילינוי, ויסקונסין, החלק המזרחי של מינסוטה והחלק המערבי של חצי האי העליון של מישיגן. כאשר אילינוי התכוננה להפוך למדינה, השטח הנותר של הטריטוריה הוצמד לטריטוריית מישיגן.

הגבולות המקוריים של הטריטוריה הוגדרו כדלקמן: "...כל אותו חלק של טריטוריית אינדיאנה השוכן ממערב לנהר הוואבאש, וקו ישיר הנמשך מנהר הוואבאש האמור ומפוסט ווינסנס, צפונה לקו הטריטוריאלי. בין ארצות הברית לקנדה..."

קסקסקיה הייתה הבירה הטריטוריאלית. מפקד האוכלוסין של 1810 הראה אוכלוסייה של 12,282.

במפקד האוכלוסין של ארצות הברית 1810, 2 מחוזות בטריטוריית אילינוי דיווחו על ספירות האוכלוסייה הבאות:

| דרגה | מחוז | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1 | רנדולף | 7,275 |
| 2 | סנט קלייר | 5,007 |
|  | טריטוריית אילינוי | 12,282 |
|

סוף הטריטוריה
-------------

בין 1818 ל-1833, לאחר שאילינוי הפכה למדינה, הקרקע הלא מאוגדת מהשטח, בתוספת קומץ עיירות אחרות, נהפכה לחלק מטריטוריית מישיגן.
בשנת 1818, החצי הדרומי של השטח התקבל לארצות הברית כמדינת אילינוי. החצי הצפוני, ויסקונסין המודרנית וחלקים ממינסוטה וממישיגן המודרניים הפכו לחלק מטריטוריית מישיגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריטוריית אילינוי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Heidler, David Stephen; Heidler, Jeanne T. eds. (2004). Encyclopedia of the War of 1812. Naval Institute Press, p. 251.
**תן לעולם הגדול להסתובב** (באנגלית: **Let the Great World Spin**) הוא ספר רומן מאת קולום מק'אן (אנ') שיצא לאור ביוני 2009. שם הספר הוא מתוך השיר "אולם לוקסלי" של המשורר האנגלי אלפרד טניסון.

עלילה
-----

עלילת הספר מסופרת על ידי 11 אנשים, הדמויות המרכזיות בספר. העלילה לא מסופרת בצורה ליניארית, וחיי הדמויות משתלבים אף על פי שחלקם לא מודעים לכך וחלקם אף לא נפגשו מעולם. חלק מהאירועים המרכזיים בספר מסופרים מספר פעמים על ידי דמויות שונות.

העלילה מתחילה ב-7 באוגוסט 1974, היום שבו הלך פיליפ פטי על חבל דק בין שני מגדלי מרכז הסחר העולמי. מהגר אירי צעיר מגיע לבקר בניו יורק את אחיו, שחי בשכונות העניות של העיר. הספר מתפתל ומספר על חייה של זונה ברובע הברונקס ועל ביתה, על אשה שאיבדה את שלושת ילדיה במלחמת וייטנאם ועל השופט שגוזר את עונשו של פיליפ פטי בגין ההליכה על החבל.

ביקורת
------

מבקר הניו יורק טיימס, ג'ונתן מאהלר, טען כי הספר הוא "אחד הרומנים העמוקים והמחשמלים שקראתי מזה שנים".

הספר זכה ב"פרס ספר הספרות הלאומי" האמריקאי לשנת 2009 וב"פרס הספרות הבינלאומי של דבלין" לשנת 2011 ולביקורות חיוביות נוספות רבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* תן לעולם הגדול להסתובב, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Colum McCann: "Let the Great World Spin" (Random House)". 2009. אורכב מ-המקור ב-2016-11-17. נבדק ב-2 בינואר 2010. `{{cite web}}`:  (עזרה) Quote from Diane Rehm interview with Colum McCann
2. ↑  Mahler, Jonathan (2 באוגוסט 2009). "The Soul of a City". *The New York Times*. נבדק ב-23 בינואר 2010. `{{cite news}}`:  (עזרה) New York Times book review.
3. ↑  "William Trevor makes an Impac". *The Irish Times*. 12 באפריל 2011. נבדק ב-12 באפריל 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Irish author McCann wins IMPAC Dublin Award". *CBC News*. 15 ביוני 2011. נבדק ב-15 ביוני 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
5. ↑  "Irish author Colum McCann wins lucrative literary award". *BBC News*. 15 ביוני 2011. נבדק ב-15 ביוני 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)
6. ↑  "Colum McCann wins Impac award". *The Irish Times*. 15 ביוני 2011. נבדק ב-20 ביוני 2011. `{{cite news}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תן לעולם הגדול להסתובב"**.
**הלמוט "הנרי" לסקאו** (באנגלית: **Helmut "Henry" Laskau**;‏ 12 בספטמבר 1916 - 7 במאי 2000) היה הלך יהודי-אמריקאי. אלוף ארצות הברית, אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים ו-4 פעמים אלוף המכביה בהליכה תחרותית. 

לסקאו נחשב לאחד מגדולי ההלכים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

לסקאו נולד בברלין בירת גרמניה, ושם החל את פעילותו הספורטיבית בריצות למרחקים ארוכים. עליית הנאצים לשלטון הביאה להגירתו לארצות הברית בשנת 1938, שם התגייס לצבא ולחם במלחמת העולם השנייה. משפחתו נספתה בשואה. ב-1946, לאחר שהשתחרר מהצבא, שב לפעילות ספורטיבית והתמחה בהליכה תחרותית. בין השנים 1947 - 1957 הוא זכה ב-42 תארים לאומיים והיה בלתי מנוצח בארצות הברית, במשך 9 שנים. בשנת 1950 קבע שיא עולמי בהליכת מיל, של 6.19,2 דקות.

באולימפיאדת לונדון (1948) ובאולימפיאדת הלסינקי (1952) השתתף לסקאו בתחרות ל-10 ק"מ הליכה אך ניפסל. באולימפיאדת מלבורן (1956) הוא סיים במקום 12 בתחרות ל-20 ק"מ הליכה בתוצאה של 1:38:46.8 שעות. 

במשחקים הפאן-אמריקאיים הראשונים שנערכו בבואנוס איירס שבארגנטינה בשנת 1951 זכה לסקאו במדליית זהב בתחרות ל-10 ק"מ הליכה. 

לסקאו זכה 4 פעמים במדליות זהב במכביות, החל מהמכביה השלישית. במכביה של 1961 הוא לא השתתף, אולם במכביה של 1965, בהיותו בן 48 שב וזכה במדליית זהב בהליכה של 3000מ'.

לסקאו היה מנהל בחברה לייצור מכשירים אלקטרוניים.
ב-7 במאי 2000 נפטר לסקאו בקוקונט קריק שבפלורידה.

שיאים אישיים
------------

* 20 ק"מ הליכה: 1:37:04 שעות (1952).

תארים והישגים
-------------

* לסקאו זכה ב-42 תארים לאומיים בהליכה תחרותית, מ-1 מייל ועד 25 ק"מ וקבע 5 שיאים אמריקאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי לסקאו** בוויקישיתוף

* הנרי לסקאו, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* הנרי לסקאו, באתר olympedia.org
* טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965

הערות שוליים
------------

1. ↑  הצלחה גדולה למכבי בארה"ב ובבוליביה, המשקיף, 12 באוקטובר 1947
2. ↑  יהודי קבע שיא עולמי, על המשמר, 7 באפריל 1950  
הישגים מצויינים באליפות ארה"ב בא"ק, על המשמר, 1 ביולי 1952
3. ↑  שלל שיאים במכבייה, על המשמר, 4 באוקטובר 1950  
שיאים והישגים במכביה, דבר, 2 באוקטובר 1953  
הישגים והפתעות בריצות וקפיצות, מעריב, 8 בספטמבר 1957
4. ↑  למדני וגנישביץ' גנבו את ההצגה, חרות, 30 באוגוסט 1965
5. ↑  אלוף שלוש מכביות מתגעג לאוהלים, מעריב, 23 באוגוסט 1965
**נאוקלפן דה חוארס** (בספרדית: **Naucalpan de Juárez**, או בקיצור **נאוקלפן**), היא עיר הממוקמת צפונית-מערבית למקסיקו סיטי במדינת מקסיקו שבמקסיקו. 

משמעות השם בנאוואטל הוא "ארבע השכונות" או "ארבעה בתים". ב-1874 נוספה המילה "חוארס" לכבודו של הנשיא בניטו חוארס.

היסטוריה
--------

עמק מקסיקו, שנאוקלפן היא חלק ממנו, מיושב על ידי בני אדם כבר למעלה מ-20,000 שנה.

ההתיישבות הנוכחית החלה בתקופת השלטון האצטקי.

בשנת 1521 האזור נכבש על ידי האימפריה הספרדית בהובלת הרנאן קורטס. בשנים שלאחר מכן הוקמו מנזרים וכנסיות רבות. האזור היה חשוב בתקופה הקולוניאלית לכריית חומרי בנייה עבור מקסיקו סיטי (ששימשו אף את בניית הארמון הלאומי.

  

  

נאוקלפן הוכרזה רשמית כעיר בשנת 1957, ועד 1975 הפכה לאחת הערים המתועשות ביותר במקסיקו.

כלכלה
-----

נאוקלפן נחשבת לאחת הערים העשירות והמבוססות במקסיקו כולה. באזור זה פועלים הרבה עסקים קטנים ובינוניים ובהן מעבדות פרמצבטיות, עסקים לחלקי חילוף ומפעלים לייצור מוצרים כימיים וטקסטיל.

מאז פתיחת קניון פלאזה סאטליט ב-1971 צמחו בעיר ענפי המסחר והשירותים בעיר.

על פי המחקר של ראייס-בראטו-רודריגז מ-2007 העיר יצרה מספיק עושר כדי לכסות את צורכי האזרחים פעמיים, בניגוד לעיריות אחרות במקסיקו.

ערים תאומות
-----------

* דה מוין, אוהיו, ארצות הברית
* קלגרי, אלברטה, קנדה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאוקלפן** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  "Enciclopedia de los Municipios de Mexico Estado de Mexico Naucalpan de Juárez" (בספרדית). INAFED. נבדק ב-2010-02-15.
**שי מגל** (נולד ב-3 בפברואר 1980) הוא איש תקשורת וניהול.

ביוגרפיה
--------

מגל נולד וגדל בעיר בת ים. את דרכו העיתונאית החל כמשכתב באתר "TheMarker", כשנה וחצי לאחר שהוקם. משם עבר לתפקידי עריכה בפורטל "נענע" מבית נטוויז'ן ולאחר מכן חזר לקבוצת "הארץ" כמנהל התוכן הראשי ב-"TheMarker". בשלב זה החליט לעבור מתפקידי ניהול תוכן ועריכה לניהול כללי ופיתוח עסקי, ומונה למנהל השותפים האסטרטגיים בנענע-נטוויז'ן.

ב-2007 קיבל הצעה להצטרף ל-ynet והחל את דרכו באתר כסמנכ"ל פיתוח עסקים ומוצרים. מאוחר יותר קיבל אחריות גם לפעילות השיווקית של האתר, וב-2010 מונה כמשנה למנכ"ל. בתקופה הזו הוביל, יחד עם המנכ"ל אבי בן טל, את רכישת האתרים "המקצוענים", "BigDeal" ו"כיכר השבת", שבהם כיהן גם כדירקטור לאחר הרכישות, וניהל את כלל פעילות פיתוח עסקי הקבוצה, בהם הקמת "ynet ביטוח" ופלטפורמות המסחר האלקטרוני של האתר. באותה תקופה שימש גם כסגן יו"ר הוועדה הישראלית למדרוג האינטרנט, מטעם קבוצת ידיעות אחרונות.

בשנת 2013 פרש מ-ynet ועבר לשמש כמנכ"ל חברת ההיכרויות "Love Me" מקבוצת גרטלר-דווידוב. בשנת 2014 הצטרף ל"וואלה!" כמשנה למנכ"ל ושימש, בין היתר, כדירקטור באתר "יד2" עד למכירתו.

בדצמבר 2015 מונה כמנכ"ל החברות הבנות בתחום המדיה ושוק ההון ב"קו מנחה" ובאוגוסט 2016 מונה כמנכ"ל משותף של הקבוצה לצידו של אבי בגס. בינואר 2017 נותר כמנכ"ל יחיד בחברה. במהלך כהונתו בקבוצה סגרה "קו מנחה" פעילויות שהסבו לה הפסדים, מכרה את כלל פעילויות חטיבת המדיה, בהן "תפוז", "אייס" ו"ביזפורטל", וכן רכשה את החברות "myBusiness", מערכת הנהלת החשבונות "פינבוט", "עושים סדר" ו"קרן מפרש". בתוך כך, השיקה "קו מנחה" לשכת דירוג אשראי צרכני ולראשונה בתולדותיה נכנסה לתחום הדירוג, מוצרי ליבה חדשים פותחו מחדש לסביבת הענן, החברה עברה טרנספורמציה מלאה מחברת שירותים לספקי שירות במתכונת SaaS.

בחודש מרץ 2021 הודיע על רצונו לסיים את תפקידו ב"קו מנחה". בחודש מאי חזר לקבוצת ידיעות אחרונות ומונה למנכ"ל אתר AllJobs. הוא הוביל את הפיכת AllJobs מאתר יחיד לקבוצת אחזקות בתחום הדרושים וההשמה, עם רכישת אתר הצעירים 'סחבק' ופלטפורמת הפרילנסרים XPlace.com, וכן השקת 'ג'וביק', אתר דרושים למגזר החרדי בשותפות עם קבוצת התקשורת נתיב ו'בחדרי חרדים', ואתר techit - אתר דרושים לתחום ההייטק הישראלי. במהלך כהונתו רכשה קבוצת הראל 20% מ-AllJobs. 

בשנת 2022 החל להגיש, ביחד עם מאיה גזית, פודקאסט העוסק ברוצחים סדרתיים בשם "פודקאסט רצח".

חיים אישיים
-----------

מגל נמצא בזוגיות והוא אב לבן. מתגורר בראשון לציון.

קישורים חיצוניים
----------------

* "קבוצת מנחה: גידול של 45% ב-EBITDA שעמד על 21.3 מיליון שקל", אתר ביזפורטל
* אתר למנויים בלבד נטעאל בנדל, קו ההגנה של נתניהו בתיק 4000: ניר חפץ פעל למען אלוביץ' ממניע כלכלי אישי, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אביב לוי, ‏חגיגת שכר בבנקים: קינן ורוסק-עמינח עם כ-8 מיליון שקל, באתר גלובס, 29 בפברואר 2016
2. ↑  שי מגל מונה למנכ"ל AllJobs, באתר ynet, 10 במרץ 2021
3. ↑  אולג'ובס מתרחבת: רוכשת את סחבק, באתר אייס, 12 באוגוסט 2021
4. ↑  כ-50 אלף כניסות בשבוע הפתיחה: אתר דרושים חדש לחרדים, באתר אייס, 17 ביולי 2022
5. ↑  פודקאסט רצח, באתר פודקאסטים
**פיירו קפוצ'ילי** (איטלקית: **Piero Cappuccilli**‏; 9 בנובמבר 1929 - 12 ביולי 2005) היה זמר בריטון איטלקי, מגדולי זמרי האופרה האיטלקיים במחצית השנייה של המאה העשרים. מזוהה בעיקר עם תפקידי ורדי (במיוחד **מקבת** ו**סימון בוקנגרה**). נודע, בין השאר, בזכות שליטתו בתהליך הנשימה, יכולת שאפשרה לו לשיר משפטים ארוכים בנשימה אחת.

קפוצ'ילי נולד בטריאסטה. בתחילה התכוון לעסוק באדריכלות, אך לאחר עידוד מצד קרוביו החליט לפתח קריירה בתחום האופרה. הוא למד פיתוח קול בהדרכתו של לוצ'אנו דונאג'ו בעיר הולדתו, שבה אף התקיימה הופעת הבכורה שלו, בשנת 1951, בתפקיד משני. 

תפקידו הראשי הראשון היה **טוניו** באופרה פליאצ'י מאת רוג'רו לאונקוואלו, ב"Teatro Nuovo" במילאנו בשנת 1957. ב-1960 שר בפעם הראשונה והיחידה במטרופוליטן אופרה בניו יורק בתפקיד האב ג'ורג'ו ז'רמון באופרה לה טרוויאטה מאת ג'וזפה ורדי. 

את רוב הקריירה עשה קפוצ'ילי באירופה, למעט מספר ביקורים באמריקה הצפונית והדרומית. בבית האופרה לה סקאלה הופיע לראשונה ב-1964 בתפקיד אנריקו (ב"לוצ'יה די למרמור" מאת דוניצטי), ובקובנט גארדן שבלונדון בשנת 1967, שוב, בתפקיד ז'רמון. הופעת הבכורה של קפוצ'ילי באופרה הלאומית של פריז התרחשה בשנת 1978 בתפקיד אמונאסרו ב"אאידה" מאת ורדי. קפוצ'ילי הופיע אף באופרה של וינה ובפסטיבל זלצבורג. כמו כן, עבד עם מיטב המנצחים של זמנו (פון קאראיין, גאוואצני, אבאדו, קלייבר) והיה לאחד המבצעים הדגולים של הרפרטואר האיטלקי. 

תפקידי הבריטון של ג'וזפה ורדי, שבזכותם נודע בעיקר, אפשרו לו להציג את גוון קולו, את יכולתו הטכנית, את פרשנותו המוזיקלית ואת נוכחותו הבימתית במיטבם.

פיירו קפוצ'ילי הרבה להקליט. הוא הקליט פעמיים את "לה טראוויאטה", ראשית עם מריה קאלאס ב-1959 ולאחר מכן עם בוורלי סילס ב-1970. בין שאר הקלטותיו הראויות לציון: "ריגולטו", לצד אילאנה קוטרובאס ופלאסידו דומינגו תחת שרביטו של קרלו מריה ג'וליני, "מקבת" מאת ורדי, לצדה של שרלי ורט, וסימון בוקנגרה, לצדם של מירלה פרני וניקולאי גיאורוב, תחת שרביטו של קלאודיו אבאדו. 

קפוצ'ילי שר עד שנות השישים המוקדמות שלו, כשבשנת 1992, בשובו מהופעה של "נבוקו", נפצע בתאונת דרכים קשה שאילצה אותו לפרוש מעיסוקיו הבימתיים ולעסוק בעיקר בהוראה. נפטר בגיל 75 בעיר הולדתו טריאסטה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיירו קפוצ'ילי** בוויקישיתוף

* פיירו קפוצ'ילי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* פיירו קפוצ'ילי, באתר אייטונס (באנגלית)
* פיירו קפוצ'ילי, באתר ספוטיפיי
* פיירו קפוצ'ילי, באתר AllMusic (באנגלית)
* פיירו קפוצ'ילי, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* פיירו קפוצ'ילי, באתר Discogs (באנגלית)
* פיירו קפוצ'ילי, בריטון (באנגלית)
* רפרטואר ודיסקוגרפיה (בגרמנית)
* פיירו קפוצ'ילי זוכה לתשואות ארוכות במיוחד לאחר ביצוע האריה "אויב המולדת" מתוך "אנדראה שנייה" מאת אומברטו ג'ורדאנו, יוטיוב
* פיירו קפוצ'ילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007453971405171
* BIBSYS: 2029420
* BNE: XX872244
* BnF: cb138921357 (data)
* GND: 130202460
* ICCU: MILV188835
* ISNI: 0000 0001 1767 7489
* LCCN: n83178701
* LNB: 000104438
* MusicBrainz: aa8a0299-8c30-467f-898e-f6f508a33d86
* NKC: ola2002158375
* NLA: 35155695
* NLK: KAC2020L5058
* NSK: 000045160
* NTA: 07070192X
* RERO: 02-A018342869
* SELIBR: 260862
* SUDOC: 078077451
* Trove: 844949
* VIAF: 66447157
* WorldCat: lccn-n83178701

 |
**אפרת בן-יעקב פלג** (נולדה ב-27 בינואר 1983) היא עורכת ושחקנית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

בן יעקב למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין תלמידת המסלול המלא. במסגרת הלימודים שיחקה במחזות: "כשיפסיק לרדת גשם", "האישה מן הים" ו"DNA". כמו כן, עברה קורס משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.

תפקידה הראשון והמשמעותי של בן יעקב, היה בסדרת הנעורים "האי", ששודרה בערוץ הילדים של HOT, שם גילמה את דמותה של אנה עיני / נעמה למשך כשלוש עונות (2007–2010), וכן גילמה את אנה הציידת כפילתה של אנה עיני בעונתה השנייה של הסדרה. בנוסף לקחה חלק במופע "עיר ערוץ הילדים" עם חבריה מהסדרה.

בשנת 2008, ערכה את סרט הסטודנטים "18 קילומטר".

בשנת 2010 גילמה את נחל סומך בסדרה "15 דקות" בתפקיד ראשי, אחת ממתמודדי ה"מגה-סטאר".

בשנת 2012 גילמה בתפקיד ראשי בסרט "אנחנו לא לבד" בבימויו של ליאור הר-לב את "מאי" לצד אוהד קנולר.

בנוסף בשנת 2012, שיחקה בסרט דרמה קצר בן 40 דקות הנקרא "שליטה מלאה" בתפקיד אליה, לצד גיל דסיאנו ביטון וגיא אדלר. באותה שנה גילמה בן יעקב את חברתה של הודיה בסדרה סרוגים.

משנת 2013 משחקת בתיאטרון תמונע במחזה "עד ראייה".

ב-2014 ערכה את הסרט התיעודי "אילוף הגוררת", העוסק ב-48 נשים ידועניות, ואת הסרט "טוביאנסקי".

ב-2015 ערכה את הסרט הקצר "בלדה ליוסף".

הייתה כתבת שטח ב"Y בעשר".

מ-2018 משמשת כמנכ"לית הסטודיו למשחק של גל אמיתי.

מ-2023 משחקת בסדרה הנוער "מה הבעיה?" בערוץ זום בתור איילת, אמה של עמליה (ירדן אריש) וגרושתו של דודי.

חיים אישיים
-----------

נשואה לדר פלג ועם לשני ילדים. מתגוררת בהוד השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפרת בן יעקב** בוויקישיתוף

* אפרת בן יעקב, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* אפרת בן יעקב, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* יפעת הללי, ‏חתימה טובה: אפרת בן יעקב טאלנטית, באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2009
* חגית גינזבורג, יוצאת לאור: השחקנית אפרת בן יעקב עושה הכל הפוך, באתר nrg‏, 14 באפריל 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  תיאטרון: המלצה חמה על ההצגה "כשיפסיק לרדת הגשם" בסטודיו יורם לוינשטיין
2. ↑  האישה מן הים - מאת הנריק איבסן - מחזור 2013
3. ↑  גשר והסטודיו של יורם לוינשטיין בגרמניה, באתר הארץ, 12 ביוני 2001
**סמיר סובחי מחאמיד** (בערבית: د. **سمير صبحي محاميد**; נולד ב-1964) הוא איש חינוך ופוליטיקאי ערבי-ישראלי, המכהן כראש עיריית אום אל-פחם.

ביוגרפיה
--------

מחאמיד נולד באום אל-פחם. בעל תואר דוקטור בהנדסה גנטית של צמחים.

בבחירות לרשויות המקומיות בישראל שנערכו ב-2018, ניצח מחאמיד לאחר שקיבל כ-54% מהקולות. הוא ניצח את ח'אלד אגבאריה שכיהן כראש העיר מ-2008. הוא נבחר מטעם רשימה עצמאית בשם **אלבית אלפחמאוי**. מפלגתו קיבלה כ-5 מנדטים במועצת העיר. 

כראש עיר חתם על הסכם הגג הראשון בחברה הערבית באוגוסט 2021, אחרי יותר מ-30 הסכמים בחברה היהודית. בהנהגתו הכינה העירייה תוכנית עירונית מקיפה למיגור האלימות בדצמבר 2021, תוכנית ייחודית וראשונה בחברה הערבית. הוא גם חבר בתוכנית מעוז, תוכנית יוקרתית לפיתוח ורישות מנהיגים בכירים.[דרוש מקור]

ב-31 במרץ 2022 פורסם פוסט בדף הפייסבוק הרשמי של עיריית אום אל-פחם ובו הודעת תנחומים לבני משפחות המחבלים שביצעו את פיגוע הירי בחדרה. הפוסט נמחק כעבור זמן קצר, ועל אף שמחאמיד התנער ממנו וגרס כי הוא פורסם שלא על דעתו, בריאיון עיתונאי שהתקיים בשידור חי בחדשות הערב לכתב חן ביאר מכאן חדשות, הכריז על כוונתו להתפטר מתפקידו כראש העירייה בעקבות הסערה שחולל פרסום הפוסט. אך לבסוף חזר בו מההתפטרות.

ב-2023 זכה באות אביר איכות השלטון לשנת 2022.
בבחירות המוניציפליות שנערכו ב27 פברואר 2024 הוא זכה לקדנציה שניה, וקבל 91% מקולות הבוחרים, לעומת המועמד השני עלי ג'בארין שקבל 9%, הרשימה שלו "אלבית אלפחמאוי" קיבלה 11 מנדטים מתוך 17 במועצת העיר.
כתובת=

חיים אישיים
-----------

מחאמיד נשוי ואב לחמישה ילדים וסב לחמישה נכדים. בנו החמישי, מוחמד, נפגע בתאונת דרכים עם האופניים שלו בגיל 12 והיה בתרדמת, השתקם, אך מת ב-2019 בגיל 15. הוא מתגורר באום אל-פחם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמיר מחאמיד** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארץ, שבעה ראשי ערים מכהנים הודחו בסיבוב השני בבחירות המקומיות, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2018
2. ↑  אחרי שעיריית אום אל-פחם הודיעה על תנחומים למשפחות המחבלים - ראש העירייה מחאמיד התפטר, באתר ‏מאקו‏, 31 במרץ 2022
3. ↑  יואב איתיאל‏, ראש העיר אום אל-פחם התפטר לאחר שפרסם פוסט ניחום למשפחות המחבלים, באתר וואלה!‏, 31 במרץ 2022
4. ↑  חסן שעלאן, לאחר הפוסט שחולל סערה, ראש העיר אום אל פחם הודיע: "אני מתפטר", באתר ynet, 31 במרץ 2022
5. ↑  חן ביאר וסולימאן מסוודה, ראש עיריית אום אל פחם התפטר בריאיון לכאן חדשות – וחזר בו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 31 במרץ 2022
6. ↑  רשימת אבירות ואבירי איכות השלטון לשנת 2022, באתר התנועה לאיכות השלטון, ‏4 ביוני 2023
7. ↑  סיון קלינגבייל, יום בחיי סמיר סובחי מחאמיד - כפי שציפיתי, תפקיד ראש עיר הוא כפוי טובה, באתר הארץ, 14 במאי 2020

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007265330405171

 |
**שמעון מזוז** (נולד בשנת 1955 בתוניסיה) הוא איש ציבור, כלכלן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

מזוז נולד בספקס שבתוניסיה להוריו עמוס וטיטה. את השכלתו היסודית קנה בבית הספר אליאנס בעירו. עלה ארצה בשנת 1969 לשכונה ד' בבאר שבע. למד בתיכון מקיף ג' בעיר. 

בוגר תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בעבר ניהל מפעל בטון גדול בבאר שבע[דרוש מקור]. בעל רישיון תעופה ומשמש כטייס חובב.

בשנת 1991 עבר להתגורר במיתר. בשנת 2008 נבחר לחבר המועצה המקומית, עד לשנת 2013. 

במשך כ-18 שנה שימש כגזבר עיריית דימונה, ועד שנת 2017 שימש גם כמנכ"ל החברה הכלכלית בעיר. 

בבחירות המוניציפליות בשנת 2009 התמודד על ראשות המועצה המקומית והפסיד לאבנר בן-גרא, אך המשיך לכהן כחבר מועצה. בבחירות בשנת 2018 התמודד מול בן-גרא וחברי המועצה חדוה שקד ושמעון פרץ, זכה במקום השני ועלה לסיבוב השני, בו גבר על פרץ ברוב של 51.73 אחוזים, ונבחר לראשות המועצה.

בשנת 2020 פרסם פרץ, המשמש כיו"ר האופוזיציה במועצה, פרסומים בעמוד הפייסבוק שלו, מהם משתמע כי מזוז נהג בשחיתות בפרויקט של היזם יגאל דמרי, במכרז להחלפת פנסי רחוב במועצה ועוד. מזוז הגיש תביעת לשון-הרע כנגד פרץ. 

בשנת 2021 הצטרף למפלגת "תקווה חדשה".

חיים אישיים
-----------

נשוי לרחל, מורה, ואב לארבעה ילדים. בנו הוא עורך הדין אדיר מזוז הידוע ובן-דודו הוא ניצב פרץ עמר, מפקד מחוז תל אביב במשטרת ישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעקב לוי, דם רע במועצת מיתר: ראש המועצה תובע מראש האופוזיציה 770 אלף שקל, מיינט באר שבע והנגב, 8.12.20.

| ראשי המועצה המקומית מיתר  |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יצחק לבנון (ממונה) | אהרן לוי (ממונה) | אליהו שפירא | סלומון כהן | אבנר בן גרא | שמעון מזוז |
| 1986 - 1988 | 1988 - 1993 | 1993 - 1998 | 1998 - 2008 | 2008 - 2018 | 2018 - מכהן |

 |
מתנדבים בני היישוב בצבא הבריטי בעת מלחמת העולם השנייה יוצאים במחול ההורה
"ריקוד ההורה" - פסל של בתיה לישנסקי בכפר הנוער "אונים" בכפר סבא
ילדי כפר אונים בכפר סבא רוקדים הורה, 1948
**הורה** הוא ריקוד עם שמוצאו בבלקן (מריקוד הכוראה), כיום הריקוד נפוץ גם מחוץ לו. הוא הגיע עם העליות ממזרח אירופה לארץ ישראל. כנראה ברוך אגדתי הביאו ממחוז הולדתו, בסרביה (אז ברומניה). ההורה מאפיינת את תרבות היישוב בארץ ישראל מאז אותה תקופה והפכה מזוהה עם הציונות ועם ישראל.

"צעד הורה" הוא צעד במקצב ארבעה רבעים, המשמש גם כצעד בסיסי בריקודי עם מודרניים מורכבים. אך בנוי על 6/4.
"צעד הורה" מורכב משלושה שלבים:

* שני צעדים שמאלה, על המעגל: שמאל, ימין.
* ניתור כפול על שמאל (ימין באוויר לפני שמאל)
* ניתור כפול על ימין (שמאל באוויר לפני ימין) - הגוף משנה חזית לכיוון ימין על המעגל

  

צעד זה מביא את המחולל שני צעדים שמאלה, כך שריקוד ההורה נרקד במעגל, בו המחוללים מחזיקים ידיים.

ריקוד ההורה הגדול ביותר שנערך אי פעם התרחש במאי 2005 בפילדלפיה, ארצות הברית, והשתתפו בו 1,322 רוקדים מהקהילה היהודית במקום[דרוש מקור].

ההורה כיום נרקדת בעיקר על ידי הציבור הדתי-לאומי והחרדי לצלילי מוזיקה חסידית, ועל ידי חברי תנועות הנוער החלוציות, אשר שמו להן למטרה לשמר את תרבות ריקודי העם בישראל, גם בשנות האלפיים.

בשנת 1982 הזמר אבי טולדנו ייצג את ישראל באירוויזיון עם השיר "הורה" העוסק בריקוד זה והגיע למקום השני בתחרות.

אטימולוגיה
----------

מקור המילה הורה מהמילה היוונית *choreia* שפירושה ריקוד (מכאן גם המילים כוריאוגרפיה, וכוראל).

ראו גם
------

* פריניצה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **הורה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **הורה (ריקוד)** |

* Istoria dansului (ברומנית)
* הורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* הורה (ריקוד), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528301105171
* LCCN: sh2011000109

 |
"**יכול להיות שזה נגמר**" הוא שיר שכתב יהונתן גפן והלחין שם טוב לוי.

תוכן השיר
---------

השיר מבטא את תחושתם של אלה שנולדו לדעתם "מאוחר יותר". לשיטתם, בני הדור הקודם היו החלוצים שחלמו ובנו את הארץ. שירו גפן רצוף שמות ומילים המעוררים נוסטלגיה ואסוציאציות בקרב המאזינים. בשיר באים לידי ביטוי היחסים בין דור המייסדים לדור ההמשך. השימוש בביטויים ידועים, סמלים ומילים מעצימים את פערי הדורות.

לימים סיפר שם טוב לוי:

> 
> הוא (איינשטיין) הביא לי טקסט של יהונתן גפן, שלא הכרתי באופן אישי. אני שם את הטקסט מולי על הפסנתר, וזה נראה כמו פרוזה, לא צורה של שיר. המון מילים. יש בו למעשה שלושה שירים, שלוש מנגינות שונות. לאריק היה חוש לדעת מתי יש חיבור אמתי בין המנגינה והמילים, כישרון מולד.
> 
> 
> 
>

גרסאות לשיר
-----------

במקור שר את השיר אריק איינשטיין והופיע באלבומו, "ארץ ישראל הישנה והטובה". השיר יצא כנראה באפריל 1973 (חצי שנה לפני מלחמת יום כיפור) ובביצועו הגיע למקום הרביעי בשני מצעדי הפזמונים של קול ישראל וגלי צה"ל ב־1973. בשנת 1979 יצאה גרסה מחודשת של השיר במסגרת האלבום "צליל מכוון", בביצוע שם טוב לוי. ב־2006 חידשו את השיר קורין אלאל ושם טוב לוי.

לחן אחר פחות ידוע לשיר הוא של מתי כספי. ביצוע ללחן זה ידוע של להקת גייסות השריון בשנת 1973, איתו הופיעו בתוכניתם "י"ג - שיר-יון-הרצל".

חידוש לשיר בביצוע מיקי קם, חנה לסלאו, תיקי דיין ורבקה מיכאלי הופיע בחלק השני של הפרויקט "צו השעה", ביצועים חדשים לקלאסיקות ישראליות. את העיבוד החדש לשיר עשה יהודה עדר. בתחילה רצה עדר שסטודנטיות שלו מבית הספר למוזיקה-רימון יבצעו את השיר. מיקי קם זוגתו לחיים איימה עליו "אם אתה הולך לקחת את הילדות הצעירות שלך - אני גומרת אותך, בוא תיקח את שכמותי". היא הציעה לו את גלי עטרי, ריקי גל וחוה אלברשטיין, אך עדר הציע לה ולחברותיה לסדרת הטלוויזיה בנות הזהב לבצע את השיר.

ידועים ביצועים של סיון טלמור ורן דנקר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אריק איינשטיין יכול להיות שזה נגמר Arik Einstein, סרטון בערוץ "אריק איינשטיין I פונוקול", באתר יוטיוב (אורך: 04:27)
* תיקי דיין, חנה לסלאו, מיקי קם, רבקה מיכאלי - יכול להיות שזה נגמר, סרטון בערוץ "צו השעה", באתר יוטיוב (אורך: 04:15)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יהונתן גפן התגעגע לחלוצים שבנו את הארץ והעלה חשש ש"זה נגמר", באתר Xnet‏
2. 1 2  יכול להיות שזה נגמר – מילים וביצועים | לוי, שם-טוב, 1950- מלחין מעבד מוזיקלי מבצע | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
3. ↑  Release "צליל מכוון" by צליל מכוון - MusicBrainz, באתר musicbrainz.org
4. ↑  יכול להיות שזה נגמר – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
5. ↑  נשירה - הבית של הזמר הישראלי, באתר נשירה - הבית של הזמר הישראלי
6. ↑  מאיה כהן, מיקי קם: "בסגר השני היה יותר קשה", באתר ישראל היום, 27 באוקטובר 2020
7. ↑  אסף נבו, ‏יהונתן גפן מתאחד עם סיון טלמור, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2012
8. ↑   רן דנקר - יכול להיות שזה נגמר (דני הוליווד), סרטון בערוץ "dannyhollywood \_", באתר יוטיוב (אורך: 02:37)
**לואיס דה טורס** (**Luis de Torres**; ‏?-1493, ייתכן שנולד בשם **יוסף בן הלוי העברי**) היה מתורגמנו של כריסטופר קולומבוס במסע התגליות הראשון שלו, והיהודי הראשון שדרך על אדמת העולם החדש.

ביוגרפיה
--------

דה טורס שימש כמתורגמן למושל של מורסיה עקב שליטתו בשפות העברית, הארמית, הערבית, הצרפתית, הספרדית והפורטוגזית. אולם, בעקבות גזירת הגירוש, נטבל דה טורס לדת הקתולית יום לפני צאתו להפלגה עם קולומבוס ב-2 באוגוסט 1492. קולומבוס קיווה כי מיומנותו של המתורגמן תביא לו תועלת באסיה מכיוון שתאפשר לו לתקשר עם סוחרים יהודיים מקומיים. כמו כן צורף למשלחת כדי לשוחח בארמית ובעברית עם צאצאי עשרת השבטים האבודים, למקרה שייפגשו עימם.

כשהגיע קולומבוס לחופי סן סלוודור (איי בהאמה) נשלח דה טורס לחוף וחזר כשבידיו, בין יתר מתנות המקומיים, גם עלי טבק מיובשים. קולומבוס זרק את העלים. ב-2 בנובמבר 1492, לאחר שהגיע לחופי קובה, כשהוא סבור עדיין שהגיע למזרח אסיה, שלח קולומבוס את דה טורס עם אחד המלחים ליבשה ליצור קשר עם בני המקום, לחקור את הארץ ולאסוף מידע אודות השליט אותו כינה מרקו פולו "חאן הגדול". השניים התקבלו בסבר פנים יפות בכפר אינדיאני שם שהו ארבעה ימים, והיו האירופאים הראשונים להיחשף לעישון הטבק. המלח שירד לחוף עם דה טורס, רודריגו דה חרס (Rodrigo de Jerez)(אנ'), הביא עמו מאוחר יותר את מנהג העישון חזרה לספרד ונכלא על ידי האינקויזיציה למספר שנים.

כשהפליג קולומבוס חזרה לספרד ב-4 בינואר 1493 היה דה טורס בין שלושים ותשעה הנשארים במושבה לה נבידד (La Navidad) שהקימו באי היספניולה. כששב קולומבוס לאי בסוף אותה שנה גילה כי כל בני המושבה נהרגו - חלק מהם בריב פנימי וחלק מהם בהתקפה אינדיאנית שבאה בעקבות חטיפתן של כמה מנשות המקומיים. האינדיאנים העידו שאחד מבני המושבה יצא כנגד הדת הקתולית, ויש הסוברים שמדובר בדה טורס, שכנראה לא המיר את דתו מרצון, אף על פי שיחד איתו הפליגו עוד חמישה אנוסים.

ב-22 בספטמבר 1508 קיבלה אלמנתו של דה טורס, קטלינה סנצ'ז, שהתגוררה באנדלוסיה מענק כספי משלטונות ספרד על מפעלו של בעלה.

אגדות רבות מיוחסות לדה טורס - בהן הקמת בית הכנסת הקרוי על שמו באיי בהאמה, הצגת המקטרת לראשונה בספרד ובעקבות זאת מאסר בידי האינקויזיציה על מעשי כישוף (מה שקרה למעשה למלח שירד איתו לחופי קובה – רודריגו דה חרס) ומתן השם לתרנגול ההודו (Turkey) בעקבות התוכי הנזכר בתנ"ך. אתרים באינטרנט וספרים אחדים השמיטו את מוצאו היהודי של דה טורס ולחלופין כינו אותו "מתורגמן ערבי" או "מתורגמן לערבית".

הנצחתו
------

בשנת 1972 נחנך בעיר פריפורט שבאיי בהאמה בית הכנסת לואיס דה טורס על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אושי דרמן, המתורגמן היהודי של קולומבוס במסע אל עולם החדש, באתר בית התפוצות, מרץ 2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  in: www.avakesh.com.
2. ↑  in: Jewish Virtual Library.
3. ↑  in: j-grit.com.
4. ↑  in:www.avakesh.com
5. ↑  in: j-grit.com
6. ↑  in:tobacco.org
7. ↑  Alicia B. Gould y Quincy, "Nueva lista documentada de los tripulantes de Colón en 1492: Luis de Torres".
8. ↑  in:Jewish Virtual Library.
9. ↑  in: University of Calgary.
10. ↑  Horst Pöttker and Rainer Geißler, *Media, Migration, Integration: European and North American Perspectives*. In: books.google.
הרב **משה פינקל** (תרמ"ג, 1883 - י"ז בתשרי תרפ"ו, 5 אוקטובר 1925) היה ר"מ בישיבת סלובודקה וישיבת חברון. בנו של רבי נתן צבי פינקל, ה"סבא מסלובודקה".

ביוגרפיה
--------

למד בישיבת מיר אצל הרב אליהו ברוך קמאי, וכן אצל הרב אליעזר גורדון. כמו כן, נשלח על ידי אביו (יחד עם אחיו הרב אליעזר יהודה) ללמוד אצל הרב חיים סולובייצ'יק בבריסק. כמו כן, למד תקופה בישיבת ראדין אצל החפץ חיים.

בסיוון תרע"ג נישא לשרה זלאטה, בתו של הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבת סלובודקה. חתונתו הייתה אירוע מכונן בישיבה, ובנוסף הרב אליהו ברוך קמאי הגיע להשתתף בה. לאחר שמסר את דרשתו, חזר עליה הרב אברהם אליהו קפלן בחרוזים.

לאחר נישואיו, החל לכהן כר"מ בישיבה, והחל למסור שיחות מוסר. בהמשך, הקים מכינה לישיבת סלובודקה, בשם "אור ישראל", בראשה עמד הרב יחזקאל ברשטין, מחבר הספר ה"דברי יחזקאל". הרב פינקל היה מגיע מדי פעם למסור שיעורים במכינה זו.

בחורף תרפ"ה עלה לארץ ישראל, לכהן כר"מ בישיבה בחברון. כעבור פחות משנה, בחול המועד סוכות תרפ"ו, נפטר באופן פתאומי, והוא בן 42.

הרב מאיר שמחה הכהן התבטא עליו שהוא יהיה ה"קצות החושן" של הדור. במכתב תנחומים לאביו, כתב הרב ירוחם ליבוביץ עליו: "ארון ה'", "נר ישראל", "באורו נראה אור".

אשתו זלאטה, נפטרה אף היא בצעירותה, בראשית אוגוסט 1939, והיא בת 46.

ילדיו
-----

בתו גולדה מרים, גדלה אצל סבה הרב אפשטיין ובהמשך אצל דודיה הרב יחזקאל סרנא, הרב אייזיק שר והרב אליעזר יהודה פינקל. נישאה לרב שמחה זיסל ברוידא, לימים ראש ישיבת חברון.

בנו הרב דוד פינקל, חתנו של הרב הלל ויטקינד, היה למדן ומקורב לחזון איש ולרב מבריסק, נפטר בגיל 37 בשנת תשי"ז

בנו ר' מאיר פינקל, חתנו של הרב שמעון מרדכי ברגשטיין עבר לארצות הברית.

הערות שוליים
------------

1. ↑  'ראש ישיבת חברון ז"ל', דואר היום, 5 באוקטובר 1925, עמ' 1.
2. ↑  הרב פינקל הלך לדבר עמו בלימוד, יחד עם הרב אהרן קוטלר, עת שהה סמוך לסלובודקה. על הרב קוטלר התבטא שיהיה רבי עקיבא איגר של הדור.
3. ↑  זלאטה פינקל, הצופה, 2 באוגוסט 1939.

| רבני ישיבת חברון כנסת ישראל |
| --- |
| ראשי הישיבה בהווה | הרב דוד כהן • הרב שלמה כץ • הרב משה מרדכי פרבשטין • הרב יוסף חברוני |  |
| משגיחים בהווה | הרב חיים יצחק קפלן |
| ראשי ישיבה שנפטרו | הרב משה מרדכי אפשטיין • הרב יחזקאל סרנא • הרב משה חברוני • הרב אהרן כהן • הרב שמחה זיסל ברוידא • הרב אברהם פרבשטין |
| משגיחים שנפטרו | הרב נתן צבי פינקל (הסבא מסלבודקא) • הרב יהודה לייב חסמן • הרב אברהם נח פאלי • הרב מאיר חדש • הרב צבי הירש פאלי • הרב אברהם סלומון |
| רבנים בולטים בישיבה שנפטרו | הרב אהרן יפה'ן • הרב משה פינקל • הרב נחמן טוקר |
| רבנים שעזבו | הרב ברוך מרדכי אזרחי • הרב הלל זקס • הרב חיים סרנא • הרב רפאל שמואלביץ • הרב שלמה פאליי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462980705171
* VIAF: 242354125
* WorldCat (עם VIAF): 242354125

 |
הרב **נפתלי יעקב הכהן** (י"ט בתשרי תרמ"ה, 8 באוקטובר 1884 - ט"ו בכסלו תשל"ב, 3 בדצמבר 1971) היה דיין בעיר קירליבאבא שבבוקובינה, רב וראש ישיבה בעיר מיהאיפאלווא (יי') שבהונגריה. ידוע בשל חיבוריו "אוצר הגדולים אלופי יעקב" ו"סבר נפתלי".

ביוגרפיה
--------

נולד בעיירה נאנאש בהונגריה למשה וחיה פארל כהן. היה תלמידו של הרב משה גרינוולד בעל "ערוגות הבושם". בגיל 18 הוסמך לרבנות ולדיינות על ידי רבותיו וכן על ידי הרב משולם ראטה מחבר הספר "קול מבשר". באותה שנה נישא לשרה טוייבא בת הרב חיים דב וורצברגר, מצאצאי רבי יצחק חיות מפראג, הט"ז, התוספות יום טוב. לאחר נישואיו התמנה לדיין ומורה הוראה בעיירה קירליבאבא שבבוקובינה.

ב-1941 הוגלה לטרנסניסטריה, שם שהה בגטו במשך שלוש שנים. לאחר מלחמת העולם השנייה עבר לעיר ממיהאיפאלווא (יי') שבהונגריה, ושרידי הקהילה בחרו בו כרב הקהילה. במהאיפלאלווא הקים בית דין להתיר עגונות ששרדו ממחנות ההשמדה, לצורך זה היה בקשר עם הרב יצחק יעקב וייס בעל "מנחת יצחק" וכן עם גדולי הרבנים. כמו כן הקים ישיבה לבחורים ששרדו את השואה.

בשנת תש"ח עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה. שם החל באיסוף חומר לתולדות גדולי ישראל שלאחר חתימת התלמוד ועד לדור השולחן ערוך, תקופה של כאלף שנה. תוך ארבע שנים עלה בידו להכין לדפוס את ספרו בן תשעת החלקים, בשם "אוצר הגדולים אלופי יעקב", הכולל תולדות גדולי ישראל מתקופת הגאונים הראשונים, משנת דש"ן חתימת התלמוד, (590 לספירה) עד שנת הש"ן (1590 לספירה), נדפס בשנת תשכ"ז.

נפטר בט"ו בכסלו שנת תשל"ב (1971) בגיל 87 ונטמן בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.

מספריו ומאמריו
--------------

* אוצר הגדולים אלופי יעקב תשעה חלקים
* סבר נפתלי – פירושים על פרשות השבוע ומועדים
* דרשות והדרנים על סיומי הש"ס ומשניות
* אגרות ומכתבים עם גדולי הרבנים והאדמו"רים בהם חידושי תורה ודרושים
* **קונטרס סבר נפתלי** : מאמר קנה בינה: בו מבואר שמעתתא דקנין בעי כוונה / מאת רבי נפתלי יעקב הכהן ; יו"ל מכתי"ק / הרב ע. בן זאב. מכון סבר נפתלי להוצאת ספרי כקש"ת הגה"צ רבי נפתלי יעקב הכהן זצללה"ה, תשע"ב.
* **ספר סבר נפתלי על התורה** / אשר השאיר אחריו רבינו נפתלי יעקב הכהן. [בני ברק] : מכון סבר נפתלי, תשפ"א. כולל תולדות המחבר בסוף חלק ד.

לקריאה נוספת
------------

* סבר נפתלי תולדות המחבר
* חכמי טרנסלווניה
* ספר תולדות יהודי מארמארוש
* חכמי ורבני רומניה ובוקובינה, בין שתי מלחמות העולם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311533805171
* GND: 1053420676
* ISNI: 0000 0004 0226 4640
* LCCN: n2022008391
* NTA: 262001829
* VIAF: 297738770
* WorldCat: viaf-297738770

 |
***סוניק בום: עלייתו של ליריק*** (באנגלית: ***Sonic Boom: Rise Of Lyric***, שוחרר ביפן בתור ***Sonic Toon: Ancient Treasure***, ביפנית: **ソニックトゥーン 太古の秘宝**) הוא משחק מחשב המהווה חלק מסדרת המשחקים "סוניק הקיפוד" מבית סגה. המשחק נחשב לזיכיון נפרד לגמרי מהסדרה, ופותח על ידי Big Red Button, בניגוד לשאר משחקי הסדרה שפותחו על ידי קבוצת סוניק. המשחק יצא לאור ב-11 בנובמבר 2014 לקונסולות ה-Wii U בלבד. המשחק מבוסס על סדרת הטלוויזיה "סוניק בום".

עלילה
-----

הסיפור עוקב אחר סוניק הקיפוד, טיילס, נאקלס הקיפודן ואיימי רוז ומתרחשת לפני עלילת סדרת הטלוויזיה.

החבורה מתפצלת במרדף אחר דוקטור אגמן. סוניק וטיילס נלחמים נגד צבא הרובוטים של אגמן, ולאחר שהם מתחברים שנית עם איימי ונאקלס, הם מבחינים במקדש ובו יש סמל של קיפוד ושועל (רמז לסוניק ולטיילס). צבא רובוטים נוסף נלחמת בחבורה, ובתוכו גם "סוניק המתכתי" - כפילו הרובוטי המרושע של סוניק.

סוניק מאיץ בכולם להיכנס למקדש המסתורי. במקום הם מוצאים נחש קפוא בשם ליריק, ומשחררים אותו לאחר שקפא לפני אלפי שנים. ליריק מתגלה כנבל מרושע, ועל החבורה לעצור את תוכניותיו.

במשחק ישנן כמה דמויות שלא מופיעות בזיכיון המקורי, כגון סטיקס הגירית, מאיה, מר פינק, פרסי ועוד.

משחקיות
-------

משחקיות המשחק שונה משאר המשחקים בסדרה. המשחק אינו מבוסס על ריצה במסלול ליניארי אלא בנוי כמשחק פעולה מגוף שלישי. השחקן שולט בדמות אחת מהחבורה, אך מסוגל להחליף בין ארבעתם בכל עת, כאשר לכל דמות יכולות ומהלכים שונים המסייעים בקרבות ובחקירת השלבים.

ביקורות
-------

המשחק זכה לביקורות גרועות במיוחד. הוא קיבל ציון כולל של 32 מתוך 100 במדד הסקירות Metacritic, וציון של 33% במדד הסקירות GameRankings.

למרות הכיוון החדש לזיכיון, המבקרים מציינים לרעה את עלילת המשחק וכתיבת הדמויות, השליטה הרעועה במצלמה ובדמויות, הגרפיקה, וכן כמות הבאגים במשחק.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של Sonic Boom: Rise Of Lyric (ביפנית)
**פאסוי** (מהשורש הלטיני **Phaseolus**; בקרואטית: **Pasulj**; בסרבית: **пасуљ)** הוא תבשיל שעועית העשוי בדרך כלל משעועית לבנה, או "שעועית חמוציות" או "שעועית פינטו", ולעיתים רחוקות יותר מ"שעועית כליה".

מאפיינים
--------

פאסוי הוא מאכל פופולרי במטבח הבלקני. בדרך כלל מכינים אותו עם בשר, במיוחד בשר מעושן כמו קותל חזיר מעושן, נקניק ושוק חזיר, והוא מאכל חורפי טיפוסי. מרכיבים נפוצים אחרים כוללים גזר ובצל. גרסה נוספת של המנה באמצעות שעועית אפויה ידועה בשם פרברנאק (prebranac**-**пребранац).

שמות נוספים
-----------

לעיתים הוא המנה ידועה באנגלית בשם Serbian bean soup,  ובמדינות דוברות גרמנית בשם Serbische Bohnensuppe (פירוש שניהם "מרק שעועית סרבי"). במקדוניה הצפונית, גרסה מתובלת וסמיכה יותר ידועה בשם "שעועית על מחבת" (Tavče gravče - Тавче гравче).

הביטוי prosto kao pasulj (בסרבית מילולית "פשוט כמו פאסוי" במובן של "קלי קלות") שווה ערך לביטוי באנגלית: as easy as pie *("*קל כמו פאי") ובצרפתית simple comme chou ("פשוט כמו כרוב").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פאסוי** בוויקישיתוף
* רשימת מרקי שעועית
* רשימת מנות קטניות
* רשימת מרקים

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Recueil de dialectologie serbe*. Vol. 2. Srpska kraljevska akademija. 1911. p. 384.
2. ↑  "Serbian soldierly beans". *The Serbian Cookbook*. 20 בינואר 2013. נבדק ב-17 בדצמבר 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  *Ethnologia Balkanica*. Vol. 12. Lit Verlag. 2008. p. 31. ISBN 9783643101075.
4. ↑  Peta Lyn Farwagi (באוגוסט 1978). *Full of beans*. Harper & Row. p. 160. ISBN 978-0-06-090601-6. `{{cite book}}`:  (עזרה)
5. ↑  Darwin Porter (בספטמבר 1986). *Frommer's dollarwise guide to Austria & Hungary*. Prentice Hall. ISBN 978-0-671-62057-8. `{{cite book}}`:  (עזרה)
6. ↑  *Der Spiegel*. Spiegel-Verlag. 1980. p. 147. Srbski Pasulj‚ serbische Bohnensuppe
7. ↑  Živorad Kovačević (2002). *Srpsko-engleski frazeološki rečnik*. Filip Višnjić. p. 11. ISBN 9788673633220.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"פאסוי"**.
**צבי (צביקה) ברקאי** (נולד בשנת 1958) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד חטיבת עודד ומפקד עוצבת הגולן. מכהן כיושב ראש האיגוד הישראלי לשחמט.

שירותו הצבאי
------------

ברקאי התגייס לצה"ל בשנת 1976, ושובץ בחטיבת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס חזר לחטיבה ומונה למפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה. בהמשך שימש כמפקד פלחה"ן גולני, והוביל אותה במהלך מלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב על הבופור. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד 13 בין השנים 1984–1985, בתקופת יאיר נוה.

לאחר מכן הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 13 בין השנים 1987–1988, והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. בהמשך הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת הגולן. לאחר מכן מונה למפקד חטיבת עודד. בהמשך מונה למפקד מחוז חיפה בפיקוד העורף בין השנים 1997–2001. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של פיקוד העורף בין השנים 2002–2004. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.

לאחר שחרורו, השלים לימודי דוקטורט במדע המדינה. בהמשך נבחר כחבר מועצת העיר קריית ביאליק. בשנת 2013 התמודד על ראשות העיר, לא זכה בתפקיד, אך המפלגה בראשותו זכתה בשני מנדטים. הוא בעל חברות עסקיות העוסקות במסחר בדלק ואנרגיה, מרצה בפרויקט חברתי (של משרד הביטחון ומשרד החינוך) המכוון את בני הנוער לגיוס איכותי ומיטבי, חבר בעמותות שונות הקשורות לחטיבת גולני, סגן יו"ר עמותת גדעון (גדוד 13), ומרצה לבני נוער, חיילים ומבוגרים, בנושאי צבא, חברה וביטחון. בשנת 2017 נבחר להיות יושב ראש האיגוד הישראלי לשחמט, בהסכם רוטציה, לפיו יכהן בתפקיד במשך שנה ולאחר מכן ישמש שנה נוספת כסגן ראש האיגוד. בשנת 2019 נבחר שוב לכהן כיושב ראש האיגוד. בשנת 2021 נבחר פעם נוספת לקדנציה נוספת של שלוש שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* צביקה ברקאי (1982), באתר גדס"ר גולני
* אורית פרץ ארי, האופוזיציונרים מתאחדים כדי להדיח את ראש העיר, באתר nrg‏, 7 באפריל 2013
* מירית פנחס, ברקאי: "ראש העיר נמנע מהכנת המקלטים", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 10 בדצמבר 2012
* אורית פרץ ארי, קריית ביאליק: ברקאי סוגר חשבון עם דוקורסקי, באתר nrg‏, 18 ביולי 2012
* מירית פנחס, קואליציה מקיר לקיר, באתר nrg‏, 28 בדצמבר 2008

הערות שוליים
------------

1. 1 2  צביקה ברקאי (1982), באתר גדס"ר גולני
2. ↑  דורון נחום, בחזרה לקרב בבופור: "אורי צעק לי - גוני נפגע", באתר nana10‏, 5 ביוני 2012
3. ↑  אורית פרץ ארי, קריית ביאליק: ברקאי סוגר חשבון עם דוקורסקי, באתר nrg‏, 18 ביולי 2012

| מפקדי בא"פ אליקים  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| גדעון עבאס • יצחק זמיר • עמוס קוצר • צבי פולג • גבי אופיר • רביד שלמה • עדי אדירי • אלישע ילין • מירון ענבר • עופר כרמל • אליעזר רוזנבאום • ניצן נוריאל • צבי ברקאי • שמואל זכאי • שמואל אביבי • משה נידם • יואלי אור • ליאור ליפשיץ • אופק בוכריס • מרדכי כהנא • גיא הלוי • אילן דיקשטיין • יעקב ולר • שי בן ישי • ישראל פרידלר • גיל ורנר |

 |