recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**שבתות וחגים** הוא שיר שנכתב על ידי יענקל'ה רוטבליט, הולחן ובוצע לראשונה על ידי יהודית רביץ ומזוהה עמה עד היום. פרסומו הראשון של השיר היה באלבום "באה מאהבה" בשנת 1987.

השיר דורג במקום 29 במצעד הפזמונים העברי השנתי 1988.

ניתוח השיר
----------

השיר בנוי כמונולוג של אישה המספרת על מערכת יחסים סודית שלה עם גבר נשוי, בעודו מקיים במקביל מערכת יחסים אחרת, פורמלית וגלויה, עם אשתו. השיר מתאר את הכמיהה של הדוברת אל הגבר, המתואר כבעל וכאָב מושלם, ואת קשייה ובדידותה בצל הסוד.

בראיונות מאוחרים תיארה רביץ את כתיבת השיר, וסיפרה שהגיעה אל המשורר רוטבליט עם שלד הסיפור, המדבר על אישה הנמצאת במערכת יחסים סמויה, בקשר "שאין בו כניסה בשבתות וחגים", ולפי הרעיון שהביאה נכתב השיר.  
 ב**בית הראשון** מתארת הדוברת את געגועיה אל אהובה, איש משפחה ואב למופת, שילדיו קופצים עליו והוא מספר להם סיפור. רק מילה אחת מקשה על תמונת המשפחה הנהדרת: הבית נפתח במילים "עכשיו אתה בבית, עכשיו אתה **שם**". המילה "שם" מעמידה את הקורא בתחושת אי בהירות ופליאה: מדוע המשמעות של להיות בבית זה להיות שם? למה הבית נמצא שם? עדיין לא ניתן לדעת לפי הכתוב מי הדובר ומדוע הבית אינו שייך אליו.

ב**בית השני** מבנה הפוך. בתחילתו חוזרת הדוברת על תיאור הגבר המושלם, משכמו ומעלה, ועל אהבתו למשפחתו. אולם אז חוזרת הדוברת על המילים "עכשיו אתה בבית - עכשיו אתה שם", המפרידות בין המשפחה הנהדרת לבינה, והפעם מרחיבה:  

"ואני שותפה סמויה  

אני בצל כשעולה האור  

אני ילדה עדה אילמת  

שנשארת מאחור."

במילים אלה מתחיל להתבהר לקורא כי בסיפורו של איש המשפחה למופת שני חלקים: החלק המואר, בו נמצאת המשפחה המושלמת; ובניגוד אליו החלק הסמוי, הנמצא בצל, מאחור, בו נמצאת הדוברת. בהמשך השיר מתואר הסבל העובר על הדוברת, לא רק בשבתות וחגים, אלא גם במהלך היומיום, בו היא נדרשת להסתיר את זהותה ולהתכחש לה בפומבי:  

"אתה יודע איך הרגשתי  

כשראיתי אתכם ברחוב לא מזמן  

הייתי בסדר, לא הראיתי שום סימן.  

אבל בלילה איך בכיתי,  

איך הרטבתי את הכר,  

למה אני מתאהבת תמיד במה שאי אפשר?"

התקבלותו
--------

השיר מתייחס לחוויית בדידות בשבתות ובחגים של הדוברת. לכאורה, של אישה המנהלת רומן עם גבר נשוי ונותרת לבד במשך רוב הזמן. אולם התקבלותו של השיר מיוחסת לאוניברסליות שלו ולהתאמתו לציבור נרחב שמסיבות שונות חש בודד. בחברה האנושית המוכוונת למשפחתיות וקבוצתיות, מהווה הבדידות מועקה כבדה הנופלת בחלקם של אנשים שמסיבות שונות אין להם בני זוג או משפחה, או שאינם יכולים להיראות עמם מסיבות חברתיות שונות.  
 חוויית הבדידות המתוארת והזדהותה של רביץ כלסבית, שנים לאחר יצירת השיר, תרמה להתקבלותו בספרות להט"ב.

גרסאות כיסוי
------------

* בשנת 2004 הוציאה הזמרת עדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.

ראו גם
------

* Saving All My Love for You - שיר של וויטני יוסטון

קישורים חיצוניים
----------------

* מילות השיר "שבתות וחגים", מתוך אתר lifemusic.co.il

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראיון עם יהודית רביץ בתוכנית "האלבומים הגדולים - באה מאהבה" ערוץ 24, 30 בנובמבר 2007, ב-יוטיוב (ראו החל מדקה 1:23 בקטע).
2. ↑  ד"ר גידי רובינשטיין,"לבד על הגג שבתות וחגים" - על הקלות הבלתי נסבלת של הבדידות. אתר "DOCTORS",‏ 5 באוקטובר 2004
3. ↑  ספרות להט"ב היא חלק מספרות זכויות האדם, ועוסקת בלהט"ב. במסגרת ספרות להט"ב נמצאות יצירות שלגיבוריהם נגיעה לשלילת זכויות האדם מלהט"בים. לדוגמאות, ראו קטגוריה:ספרות להט"ב בוויקיפדיה בעברית, ו-Category:LGBT literature בוויקיפדיה באנגלית.
שער הכניסה למלאח בעיר מקנס
חצר בית הכנסת צלאת אל עזמה במלאח מרקש
**מלאח** (בערבית: **الملاح**, "אל-מלאח") הוא שמו של הרובע היהודי בערי מרוקו (שם המקביל למושגים "גטו" או רחוב היהודים בקרב עדות אשכנז).

ב-1438 הוקם המלאח הראשון בעיר פאס. מאוחר יותר הוקמו מלאחים נוספים במרקש (1568) ובמקנס (1682). עד המאה ה-19 נתפש המלאח כמאפיין של עיר הבירה, אך לא בהכרח של ערים אחרות. הסולטאן מולאי סלימאן (1792–1822) שינה זאת והפך את המלאח לתופעה נפוצה ברוב ערי מרוקו. הוא היה אחראי לבנייתם של מלאח במספר ערי נמל חשובות - רבאט, מוגדור, סלא ותטואן (בה המלאח היה ידוע בשם הספרדי Judería, "הרובע היהודי"). בהמשך נבנו מלאח ברוב ערי מרוקו, ואף השכונות היהודיות הנפרדות בכפרים קטנים קיבלו את השם "מלאח". ברבות מהערים הגירוש למלאח משאר חלקי העיר היה כרוך בסבל רב ליהודים.

קיימות מספר סברות לגבי מקור השם "מלאח". סברה מקובלת אחת היא שהשם "מלאח" נובע מכך שהרובע היהודי הנפרד הראשון, שהוקם בעיר פאס, שכן בקרבת ביצות מלח. סברה אחרת היא שהיהודים הרבו באופן מסורתי לסחור במלח ולכן הרובע בו גרו נקרא "אל-מלאח". יש מקורות סותרים ולכן אין יודעים בביטחון את מקור השם.

המלאח היה תחום בחומות כדי להפרידו מהרבעים המוסלמים, ולצורך הגנה מפני פרעות אנטי-יהודיות שהיו תדירות, בעיקר בתקופות של אי-יציבות. בנוסף המלאח שכן לרוב בקרבת מוסדות שלטון, ובעיר הבירה, בקרבת ארמונו של המלך.

בערים שבהן התקיים מלאח נאסר על היהודים לגור מחוץ לו, ולרוב אף נאסר עליהם לצאת ממנו בלילות. רק לעיתים רחוקות היהודים קיבלו אישור להרחיב את שטח המלאח, ועקב כך מלאחים רבים היו צפופים ומחלות ועוני שררו באזורים מסוימים. כשמרוקו נכנסה תחת חסות צרפת ב-1912, היהודים הורשו שוב לגור בשכונות מחוץ למלאח, בעיקר בשכונות האירופאיות, תוך העלמת עין מצד השלטון. הצעירים והאמידים היו הראשונים לנצל את ההזדמנות כדי לעזוב את המלאח. בכמה ערים, ובראשם מקנס, הקהילה היהודית של העיר אף בנתה לעצמה מלאח חדש, מודרני ומרווח יותר, במטרה למנוע את עזיבת המשפחות. בעת מלחמת העולם השנייה הופיעה מחדש תוכנית לקיבוץ היהודים בתוך אזורי מלאח והיהודים שחיו מחוץ למלאח גורשו אליו חזרה על ידי פקידי משטר וישי. עם סיום מלחמת העולם השנייה התהליכים של עזיבת המלאח התחדשו ביתר שאת.

עם עלייתם של כמעט כל יהודי מרוקו לישראל והגירתם לארצות אירופה, המלאחים התרוקנו מתושביהם היהודים, וייושבו על ידי מוסלמים עניים, ובימינו משמשים בחלקם מוקדי פשיעה והזנחה. המלאחים הם חלק מהעיר העתיקה של ערים כגון פס (שהוגדרה כאתר מורשת עולמי) ומרקש, ומהווים יעד תיירותי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלאח** בוויקישיתוף
**לולאו** (שוודית: **Luleå**, ‏האזנהi‏?‏) היא עיר הבירה של מחוז נורבוטן (Norrbottens län), המחוז הצפוני ביותר בשוודיה. העיר יושבת בפתחו של הנהר לוּלֵה (Lule älv) ומתגוררים בה 56,749 תושבים.

גאוגרפיה
--------

לולאו נמצאת בצפון הרחוק של שוודיה, כ-110 ק"מ מדרום לחוג הארקטי בקו הרוחב 65°38'18" צפון ו-22°9'46" מזרח ונמצאת בקצה הצפוני של הים הבלטי. האקלים בה קריר, עם חורף קר וקיץ קצר וחמים, והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 1.3°+ צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 490 מ"מ, והמשקעים יורדים במשך כל חודשי השנה.

היסטוריה
--------

לולאו מוזכרת בפעם הראשונה ב-1327 והיא הייתה ממוקמת אז באזור העיר העתיקה של היום, מספר קילומטרים מהעיר המודרנית. העיר התפתחה לעיר שוק ומרכז דתי של כמעט כל אזור הצפון. כבר במאה ה-14 נבנתה במקום כנסיית אבן, הגדולה ביותר מצפון לאופסלה - ומסביבה נבנה כפר כנסייה. ב-1621 קיבל המקום מעמד של עיר. עם השנים נעשה קשה יותר להגיע מהמקום לנמל ובשנת 1649 עברו התושבים למקום העיר הנוכחית, 11 ק"מ דרום מזרח משם, בשעה שהכפר הכנסייתי נשמר ונקרא Gammalstad (העיר הישנה). חשיבותה של לולאו כנמל ומקום מסחר גדלה, וב-1780 גרו בעיר 730 תושבים.

ב-1887 התרחשה שרפה גדולה בעיר, שכמעט כילתה את כולה. השלמת מסילת הברזל מערבה לעיירה יליווארה (Gällivare) ב-1891, ומאוחר יותר צפונה לקירונה, תרמה לצמיחת העיר למעמד של העיר החשובה ביותר בצפון שוודיה. בסביבות 1900, עמדה אוכלוסיית לולאו על כ-9,000 תושבים.

במחצית הראשונה של המאה ה-20, הואטה הגדילה, עם הנהירה לערים הגדולות, אבל עם הקמת מפעל מסילות ברזל במקום בשנת 1940 הואצה גדילת העיר שוב.

כלכלה ותשתית
------------

לולאו היא מרכז כלכלי חשוב בצפון שוודיה. מעבר לכך, לולאו היא גם מושב הבישוף הלותרני ובה נמצאת האוניברסיטה הטכנית שהיא הצפונית ביותר בסקנדינביה (Luleå Tekniska Universitet). התעשייה הגדולה ביותר היא תעשיית מסילות הברזל.

ללולאו קשרי תחבורה טובים ויש בה גם שדה תעופה (Kallax). מלולאו יוצא כביש חד מסלולי לעיר הצבאית בודן הנמצאת 35 ק"מ צפון לעיר, דרכה עוברת גם מסילת הברזל לכיוון Gällivare, והלאה צפונה לכיוון ונורווגיה. העיר יושבת על הכביש המהיר E4.

ערים תאומות
-----------

* רוסיהרוסיה מורמנסק, רוסיה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לולאו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לולאו
* לולאו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007561934305171
* GND: 4270015-2
* LCCN: n80022850
* MusicBrainz: 6cfaa7af-8b96-4740-9780-ffc7f3c58977
* NKC: ge1125788
* VIAF: 158270690
* WorldCat: lccn-n80022850

 |
דגם "מכנו" (אנ') של תמסורת גלגלי שמש וירח
**תמסורת שמש וירח** (באנגלית: **sun and planet gear**) היא מנגנון מכני להמרת תנועה קווית הלוך ושוב (אנ') לתנועה סיבובית ולהפך.

ראשית השימוש בה במנועי קיטור משלהי המאה ה-18 הקרויים "מנועי קורה רוטטיביים" (rotative beam engines) (אנ'). במנועים אלה הפכה התנועה הקווית של בוכנת הקיטור לתנועה סיבובית של מכונה; במנועי הקורה הרגילים (אנ'), לעומת זאת, הניעה בוכנת הקיטור בוכנת משאבת מים, שגם היא נעה בתנועה קווית, ועל כן שימושם היה מוגבל ואף נקראו "מנועי שאיבה" (pumping engines).

את המנגנון המציא מהנדס המכונות הסקוטי ויליאם מֶרְדוֹךְ, שעבד בחברת בולטון אנד ואט, אך הפטנט נרשם על שמו של ג'יימס ואט ב-25 באוקטובר 1781. שיקולים כספיים הם שדחפו להמצאה זו. באותה תקופה השתמשו כבר במנגנון הארכובה וגלגל התנופה שהמציא ג'יימס פיקארד (אנ') ב-1780, אך בולטון אנד ואט חיפשו פתרון אחר כדי לא לשלם תגמולים לבעל הפטנט. כשפקע תוקפו של הפטנט ב-1794, זנחו בולטון אנד ואט את תמסורת גלגלי השמש והירח והתקינו במנועים שייצרו את המנגנון הפשוט והיעיל יותר של פיקארד.

דגם של מנוע בולטון אנד ואט מ-1788 עם תמסורת שמש וירח
לשני גלגלי השיניים של התמסורת מספר שיניים זהה. גלגל השיניים המניע מחובר לקצה הטלטל והוא קבוע למקומו, כלומר אינו מסתובב סביב צירו. גלגל השיניים המוּנָע מחובר לקצה גל הארכובה ומסובב אותו. המנגנון מאפשר כמובן גם פעולה הפוכה, כלומר המרת תנועה סיבובית לתנועה קווית הלוך ושוב, אז מתחלפים שני גלגלי השיניים בתפקידיהם.

לקריאה נוספת
------------

* Woodcroft, B. (1846-1847): "Steam Naviagtion" in: *Transactions of the Society for the Encouragement of Arts & c. 1846-1847*. Vol. 1, part 1, New series, pp. 301-340. London.
* Woodcroft, Bennet (1854): *Alphabetical Index of Patentees of Inventions from March 2, 1617 (14 James I.) to October 1, 1852 (16 Victoriae)*. First published 1854. London, Evelyn, Adams and Mackay, 1969. p. 554. Digitized copy in Hathitrust.org.
* Nuvolari, A. / Verspagen, B. / von Tunzelmann, N. (2003) *The Diffusion of the Steam Engine in Eighteenth-Century Britain*, Paper to be presented at the 50th Annual North American Meetings of the Regional Science Association International, Philadelphia, 20–22 November 2003. Archived in Archive.org.
* von Tunzelmann, G. N. (1978), *Steam Power and British Industrialization to 1860.* Oxford, Clarendon.

ראו גם
------

* תמסורת פלנטרית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תמסורת שמש וירח** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Woodcroft (1854), p. 390.
2. ↑  Woodcroft (1847-48), p. 317: "In the following year, 1781, James Watt obtained patent, the title of which is "His new invented method of applying the vibrating or reciprocating motion of Steam of Fire Engines to procure a continued Rotative or Circular Motion round an axis or centre, and thereby to give motion to the wheels of mills or other machines".
3. ↑  Nuvolari (2003), p. 4.
4. ↑  von Tanzelmann (1978), p. 20.
**ארץ נהדרת**, היא עמותה שהוקמה בשנת 2006. העמותה נוסדה במטרה לחזק את תחושת הזכות והשייכות לארץ, כמו גם את תחושת הצדק במעשה הציוני, בקרב אזרחי ישראל. הדרך שנבחרה - סיורים ופרויקטים ציוניים בעלי ערך חינוכי, המדגישים את הקשר בין העם היהודי לארצו מאז ימי האבות, דרך מפעל התקומה ועד לציונות בת ימינו. הסיורים נועדו לקהל הרחב, ובוצעו תוך שיתוף פעולה עם גופים ציבוריים ופרטיים. 

הנחת העבודה של הוועד המנהל את העמותה היא שהמפגש עם רגבי האדמה, עם האנשים החיים באזורים שונים ועם הרוח, שהחזיקה את העם היהודי בכל שנות גלותו, גורם למשתתפים "פשוט להתאהב בה מחדש".

עד לשנת 2013, פעולות העמותה מומנו אך ורק בכספי תורמים, מרביתם מחו"ל.

בשנת 2009 יזמה "ארץ נהדרת" את תוכנית "מתנת שחרור" - הענקת "מתנת שחרור" לחיילי צה"ל המסיימים את שירותם הצבאי, בדמות מסע חוויתי-ערכי-ציוני-פרגמטי, בן 10 ימים ברחבי הארץ, בעקבות השורשים העבריים, מהפיכת הציונות והתקומה, ועם הפנים לעתיד, תוך חשיפה לאפשרויות חיים: לימודים, מגורים ועד להקמת בית באזורים שונים בארץ - נגב, גליל, פריפריה.

יו"ר הוועד המנהל של העמותה בין השנים 2006–2014 היה שמעון גפסו. החל מספטמבר 2014 מכהנת בתפקיד סמדר בת אדם.

פעילות העמותה
-------------

בשנותיה הראשונות קיימה העמותה מדי שישי סיורים פתוחים לציבור הרחב לאתרים שונים בעלי ערך היסטורי. מעת לעת במועדי ישראל הושם דגש על אזור מסוים בארץ, במסגרת זו הגיעו בפסח 2007 קרוב ל-5,000 איש ביום אחד לרמת הגולן, ובסוכות באותה השנה הגיעו מאות אנשים, ביניהם למעלה ממאה רוכבי אופנוע, לביקור בגוש-עציון. בחנוכה מטיילים בעקבות החשמונאים, בחודש טבת התקיימה יוזמת הצטרפות לצעידה בעקבות ל"ה לוחמי הפלמ"ח, בשבט התקיימו יוזמות לנטיעות בשיתוף הקרן הקיימת לישראל ועוד. 

בסיורים אלה השתתפו כ־45,000 משתתפים, חלקם הגדול עולים חדשים. 

בתחילת שנת 2008 יזמה העמותה תוכנית "מכירים את עוטף עזה - מזדהים עם התושבים". בכל שבוע, מדי שישי ממקומות שונים בארץ, לסיורי הזדהות מודרכים: תצפית על עזה, ביקור בקיבוץ בעוטף עזה ועריכת קניות במרכולים בשדרות. במבצע זה לקחו חלק כאלפיים משתתפים.

במהלך 2009 יזמה העמותה את תוכנית "מתנת שחרור" - התוכנית, שנועדה כאמור למי שסיימו את שירותם הצבאי, גובשה על ידי וועדת היגוי ונבדקה בפועל, באמצעות שני פיילוטים, במהלך השנים 2011–2013. נוכח הצלחת הפיילוטים, החליט הוועד המנהל לחתור להפיכתה של התוכנית לתוכנית ממלכתית, לה יהיו שותפים משרדי ממשלה רלוונטיים וכן גופים ציבוריים גדולים.

בשנת 2013 הוחלט כי "מתנת שחרור" תהפוך לתוכנית הדגל של העמותה, וכי אוכלוסיית היעד מנקודה זו היא חיילים משוחררים.

בשנת 2014 התקיים פיילוט נוסף, מיזם משותף עם משרד העלייה והקליטה, כאשר 75% מן המשתתפים בו הם עולים חדשים וחיילים בודדים. מיזם זה נותן מענה לצורך בטיפול מיוחד באוכלוסייה זו, מתוך תקווה להשאירה בארץ.

בתוכניות השונות של ארץ נהדרת, השתתפו בין השאר: סגן שר הביטחון ח"כ מתן וילנאי, השר לביטחון הפנים אבי דיכטר, אלוף (מיל') ח"כ יוסי פלד, ח"כ שי חרמש, יו"ר האגודה למען החייל תא"ל (מיל') אביגדור קהלני, יו"ר "הרוח הישראלית" טל ברודי, ראש המועצה האזורית גוש עציון שאול גולדשטיין וראש המועצה האזורית שער הנגב, אלון שוסטר.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ארץ נהדרת בארכיון האינטרנט
* ארץ נהדרת, באתר "גיידסטאר ישראל"
**בלקובו**
(למפת רוסיה מוגדלת)מוסקבהמוסקבה
סנקט פטרבורגסנקט פטרבורג
נובוסיבירסקנובוסיבירסק
אנאדיראנאדיר
נורילסקנורילסק
**סקנדינביה**
**אי  
רו  
פה**
**קזחסטן**
**איראן**
**סין**
**מונגוליה**
**ק.**
**יפן**
**האוקיינוס  
השקט**
**אוקיינוס הקרח הצפוני**בלקובו**בלקובו**(למפת רוסיה רגילה)מוסקבהמוסקבה
סנקט פטרבורגסנקט פטרבורג
נובוסיבירסקנובוסיבירסק
אנאדיראנאדיר
נורילסקנורילסק
**סקנדינביה**
**אי  
רו  
פה**
**קזחסטן**
**איראן**
**סין**
**מונגוליה**
**ק.**
**יפן**
**האוקיינוס  
השקט**
**אוקיינוס הקרח הצפוני**בלקובו**בלקובו**(למפת מחוז סראטוב רגילה)סראטובסראטוב
אנגלסאנגלס
בלאשובבלאשוב
פוגצ'יובפוגצ'יוב
רטישצ'בורטישצ'בו
פטרובסקפטרובסק
**סמרה**
**קזחסטן**
**וולגוגרד**
**וור.**
**טמבוב**
**פנזה**
**אולי.**בלקובו**בלקובו**(למפת מחוז סראטוב מוגדלת)סראטובסראטוב
אנגלסאנגלס
בלאשובבלאשוב
פוגצ'יובפוגצ'יוב
רטישצ'בורטישצ'בו
פטרובסקפטרובסק
**סמרה**
**קזחסטן**
**וולגוגרד**
**וור.**
**טמבוב**
**פנזה**
**אולי.**בלקובו**בלקובו**
תחנת הכוח הגרעינית בלקובו
**תחנת הכוח הגרעינית בלקובו** היא תחנת כוח גרעינית שנבנתה בשטח מחוז סראטוב, כ-8 ק"מ מבלקובו. תחנת הכוח מורכבת מ-4 כורים גרעיניים בהספק של 1000 מגוו"ט כ"א ומייצרת בשנה מעל ל-30 מיליארד קווט"ש של אנרגיה חשמלית (כ-20% מסך הייצור של תחנות כוח גרעיניות ברוסיה).

היסטוריה
--------

החלטה עקרונית על הקמת התחנה התקבלה בשנת 1977. התחנה ממוקמת על שפת אגם סראטוב, אגם מלאכותי שנוצר בעקבות הקמת תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית במקום. בתכנון התחנה השתתפו מספר משרדי תכנון של ברית המועצות תחת אחריות כוללת של מכון לתכנון תחנות כוח בסברדלובסק. בניית תחנת הכוח החלה בשנת 1980. במהלך הכנסת היחידה לניצול התרחשה תאונת עבודה קשה בה נהרגו 14 מעובדי התחנה. בתחנת כוח זה הותקנו כורים גרעינים זהים לאלו שהותקנו קודם לכך בתחנת הכוח הגרעינית של לנינגרד. היחידה הראשונה הופעלה בסוף 1985 והחלה לעבוד באופן מסחרי ב-23 במאי 1986. הפעלה מסחרית של היחידה השנייה הייתה בשנת 1988, השלישית ב-1989 ורביעית ב-1993 (בנייתה הופסקה לאחר אסון צ'רנוביל).

מייד לאחר הפעלת היחידה השלישית באתר החלו עבודות בהקמת יחידות מס' 5 ומס' 6. עבודות אלו הופסקו בשנת 1992. בשנת 2007 תוכנן לחדש את הבנייה לאור תוכנית של חברת רוסאל להקים בקרבת תחנת הכוח מפעל חדש לייצור אלומיניום. בסופו של דבר תוכניות אלו לא מומשו.

להוצאת אנרגיה מהתחנה נבנו קווי 220-550 ק"ו המקשרים את תחנת הכוח עם הרשת הארצית.

סביב המתקן הוקמה מערכת בקרת איכות הסביבה שמנטרות תנאים סביבתיים באזור של כ-30 ק"מ מתחנת הכוח.

בתחנת הכוח עובדים כ-4,500 אנשים. באתר התחנה ממוקם גם מרכז הדרכה לעובדי תחנות הכוח. במרכז זה עוברים הדרכה עובדי תחנות כוח גרעיניות של רוסיה ומדינות נוספות. תוכניות הדרכה הוכנו בהתחשב בניסיון התפעולי ותקלות שהתרחשו בכול העולם.

במתקני תחנת הכוח בוצעו עבודות מחקריות שאישרו יכולת הציוד להגדיל את ייצור החשמל ב-4%. לאחר אישור הממצאים הוחלט ליישם את ההמלצות בכול תחנות הכוח מאותו סוג הקיימות ברוסיה.

בשנים 2008 ו-2011 באתר ביקרו מומחי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. בהתאם לממצאי הדו"ח הם אישרו שרמת הבטיחות באתר היא גבוהה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת הכוח הגרעינית בלקובו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הכוח הגרעינית בלקובו
**פלוריאן סינק**, בפולנית: **Florian Cynk** (3 במאי 1838 - 10 באוקטובר 1912) היה צייר פולני, בעיקר בנשאים דתיים, ומורה בולט לאמנות. הוא גם עבד כמאייר.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בקרקוב והחל את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב אצל וויצ'ך שטאטלר ו-ולדיסלב לושצ'קביץ'. מאוחר יותר, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן (1862-1863) ובאקדמיה לאמנויות יפות, מינכן (1863-1867). 

בשנת 1877 הוא מונה לפרופסור לציור באקדמיה בקרקוב. בעודו שם, הוא יצר עותקים של יצירות מאת יאן מטייקו שיהפכו לחיתוכי עץ, והוא עזר למטייקו לתכנן את הפרספקטיבה על ציוריו הענקיים. הוא גם סיפק איורים עבור Tygodnik Illustrowany וכתבי עת אחרים.

בשנת 1886 הוא נבחר לנשיא אגודת ידידי האמנויות בקרקוב. ב-1888 הוא צייר את "גבירתנו של הכתר הפולני" למזבח של כנסייה בסטרייג', ויחד עם מטייקו יצר דיוקנאות של הקדושים בכנסייה בסטארי ווישניץ'.

רבים מתלמידיו יהפכו לאמנים ידועים; כולל סטניסלב ויספיאנסקי, פיוטר סטאחביץ' יאן ווינרסקי, לודוויק סטשאק, ארתור מרקוביץ', וויצ'ך וייס, לודוויק מיסקי, יוזף רפאקי, ולדיסלב בנדה וזפירין ויקלינסקי.

סינק נפטר בקרקוב ב-10 באוקטובר 1912.

### גלריה

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלוריאן סינק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Maria Szypowska: Jan Matejko wszystkim znany, ZMW Agrotechnika, Warszawa, 1988
2. ↑  "Cynk Florian Stanisław". Onet.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1060580306
* ISNI: 0000 0004 0961 9985
* NLP: a0000002166066
* VIAF: 303649482
* WorldCat: viaf-303649482

 |
**מגן** (בערבית : **مجان**, תעתיק מדויק: **מג'אן**) הוא שמו השומרי הקדום של אזור גאוגרפי בעומאן. חוקרים אחדים מזהים את האזור עם כל שטחה של עומאן, אף על פי שאזורים רבים בעומאן של היום היו עצמאיים שהשתייכו למדינות אחרות, כגון אזור ט'ופאר שהיה שייך לתימן.

מקור השם
--------

השם מגן מורכב משתי מילים בשומרית: המילה מא שפירושה ספינה והמילה גאן שפירושה השלד. משמעות השם, אם כן, היא שלדה של הספינה. האזור נקרא כך כי היה מפורסם בתעשיית הספינות עוד בזמנים קדומים, במיוחד בנמלים הקרובים לג'בל אח'דר שבו היו עצים עמידים בפני מים ששימשו לתעשייה זו, ולכן נודע האזור כיצואן ספינות עיקרי באזור מסופוטמיה והמפרץ הפרסי.

כלכלה ומסחר
-----------

בנוסף לייצוא הספינות ייבאו תושבי שומר ובחרין את סלעי הדיוריט מאזור מגן, והשתמשו בהם ליצור כלי משקל שונים שהיו חיוניים לתנועת המסחר שהייתה רווחת באזור. כמו כן סיפק אזור מגן את מתכת הנחושת לשומר. בנחושת, שלפני 10,000 שנה הייתה יעילה ונוחה יותר לשימוש ממתכות אחרות, עשו אז שימוש נרחב בארם נהריים, ליצירת כלים. האזור נודע גם בתעשיית הלבונה שבה השתמשו למטרות כישוף ופולחן במקדשים.

שרידים ארכאולוגיים
------------------

בשנים האחרונות התגלו באזור מגן, ליד ראש גינז, חלקים מספינות עתיקות שנבנו לפני 5,000 שנים. כמו כן נתגלו מבנים עתיקים מאותה תקופה, ששימשו בין היתר ליצירת ספינות.

ראו גם
------

* דילמון
* סבא

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל המזרח התיכון** |
|  | **ההיסטוריה** |
**רוז'ישצ'ה** (באוקראינית: **Рожище**; בפולנית: **Rożyszcze**) היא עיירה במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, הנמצאת על גדת נהר סטר, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.

תולדות היישוב
-------------

העיירה נוסדה בשנת 1377, ועד המאה ה-16 הייתה רכוש הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית. ב-1567 העניק לה זיגמונט השני אוגוסט מעמד של עיר, וב-13 באפריל 1598 הוענקו לה זכויות מגדבורג וחותם בדמות שני צלבים. עם חלוקת פולין השלישית ב-1795 עברה העיר לשלטון רוסיה. חיבור העיירה לקו מסילת הברזל קייב-ורשה בסוף המאה ה-19 האיץ את פיתוחה. ביוני 1915 נכבשה העיר על ידי צבאות אוסטרו-הונגריה, חרבה ברובה בשרפות וחלק מהתושבים נמלטו מזרחה. ב-1916 שבו הרוסים וכבשו את העיירה, ורוב תושביה שבו אליה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

יהודי רוז'ישצ'ה
---------------

יהודים התיישבו בעיירה מהמאה ה-18, ועד מהרה נעשו לרוב מוחלט בקרב תושביה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה למעלה מ-4,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל הבונד, תוך קיום בית ספר עברי ובית ספר יידי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש האזור בידי הסובייטים בספטמבר 1939. ערב הכיבוש הגרמני התגוררו בעיר כ-6,000 יהודים, שהיוו כ-80% מאוכלוסייתה.

### בשואה

אנדרטה לזכר יהודי רוז'ישצ'ה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
ב-28 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הנאצים, לאחר קרב בן ארבעה ימים, בו נהרגו יהודים רבים. לאחר כניסת הגרמנים לעיירה, החלו האוקראינים המקומיים בביצוע מעשי התעללות ושוד בקרב יהודיה, והגרמנים הוציאו להורג 10 יהודים מהעיירה.

בחודש יולי 1941 רצחו הגרמנים 430 גברים יהודים מהעיירה, ויהודי העיירה הנותרים נצטוו לענוד סרט זרוע, שהומר בהמשך בטלאי צהוב. בהמשך, נצטוו יהודי העיירה לבצע עבודות כפייה, והוטלו עליהם סכומי כופר.

בפברואר 1942 רוכזו יהודי העיירה וכפרי הסביבה שלה בגטו סגור שהוקם בה. 71 צעירים יהודים מהגטו שנשלחו לעבודות כפייה בוויניצה, נספו שם.

ב-23 באוגוסט 1942 חוסל הגטו שבעיירה, עם רצח יושביו בבורות ירי בדרך לכפר קופצ'ווקה. יהודים מעטים שהצליחו להימלט מהאקציה חברו ליחידות פרטיזנים סובייטיות. איוואן קונדרייב שהתגורר בכפר הציל יהודייה ועך כך קיבל הוכרה כחסיד אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוז'ישצ'ה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רוז'ישצ'ה
* אתר ארגון יוצאי רוז'ישצ'ה וסביבתה
* רוז'ישצ'ה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* רוז'ישצ'ה (Rożyszcze), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "רוז'ישצ'ה", באתר השטעטל הווירטואלי
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), רוז'ישצ'ה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1461–1463), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* רוז'ישץ' (אוקראינה), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550509505171
* GND: 1048461122
* LCCN: n82079847
* NKC: ge1134055
* SUDOC: 175992258
* VIAF: 130207937
* WorldCat (עם VIAF): 130207937

 |
**הארווי גרנט** (באנגלית: **Harvey Grant**; נולד ב-4 ביולי 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA. הוא תאום זהה של הוראס גרנט, גם הוא שחקן עבר ב-NBA.

קריירה
------

גרנט עבר לאוקלהומה לאחר שנה במכללה קהילתית ושנה נוספת באוניברסיטת קלמסון, לצד אחיו הוראס. בעונתו האחרונה באוקלהומה נבחר גרנט לחמישיית העונה השלישית במכללות (Third-team All-American).

נבחר בבחירה ה-12 על ידי וושינגטון בולטס בדראפט 1988. בעונתו הראשונה העמיד בממוצע 5.6 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-1.1 אסיסטים למשחק. הוא העלה את ממוצעיו ל-8.2 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים בעונה הבאה, בשנת 1989-90. גרנט שיפר במידה ניכרת בעונת 1990-91, כאשר הוא קלע בממוצע 18.2 נקודות, והוסיף 7.2 ריבאונדים, 2.6 אסיסטים ו-1.18 חטיפות למשחק. בסוף העונה, סיים במקום השני במועמדות לפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA (שבו זכה סקוט סקיילס, שחקן אורלנדו מג'יק). בשתי עונות עוקבות, הוא המשיך עם משחקו הסולדי, כאשר קלע 18.0 ו-18.6 נקודות בממוצע למשחק בעונות 1991-92 ו-1992-93, בהתאמה.

ב-1993 הועבר גרנט בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס בתמורה לסנטר קווין דאקוורת'. בפורטלנד עבר גרנט לתפקיד של שחקן משני, העולה מהספסל, ובשלוש עונות עם פורטלנד קלע בממוצע 9.6 נקודות למשחק.

ב-15 ביולי 1996, הוא חזר לוושינגטון בולטס באמצעות טרייד נוסף, יחד עם רכז הבלייזרס  רוד סטריקלנד, הפאוור פורוורד ראשיד וולאס והקלע מיטשל באטלר. בשלב זה הקריירה של גרנט הייתה בדעיכה, הוא קלע בממוצע 4.1 נקודות בעונת 1996-97, ואז התדרדר ל-2.6 נקודות בעונה הבאה, כאשר ה"בולטס" מיתגו עצמם מחדש בתור ה"ויזארדס".

הוא סיים את הקריירה המקצועית שלו עם פילדלפיה 76' בעונה המקוצרת בשל השבתה של ה-NBA ב-1999, כשקלע בממוצע 3.1 נקודות ו-2.3 ריבאונדים ושיחק ב-47 מתוך 50 משחקים אפשריים.

גרנט הועבר בטרייד ממש לפני תחילת עונת 1999-00 יחד עם אנתוני פארקר לאורלנדו מג'יק תמורת בילי אוונס, שנשלח אל המג'יק בטרייד שהעביר את אחיו של הארווי, הוראס, לסיאטל סופרסוניקס. לאחר שנופה מסגל הקבוצה, החליט הארווי גרנט לפרוש מן הליגה וממשחק מקצועני.

הארווי גרנט מעולם לא היה ריבאונדר מצטיין כמו אחיו הוראס, והוא מחזיק בממוצעי קריירה של 4.4 ריבאונדים ו-9.9 נקודות למשחק.

משפחתו
------

בנו של גרנט ג'ראי שיחק כדורסל מכללות עבור אוניברסיטת קלמסון, שם שיחק גם הארווי לפני שעבר לאוקלהומה. מאז שיחק בצורה מקצוענית באוסטרליה, באיטליה, בישראל, בלטביה ובליטא. בן נוסף, ג'ריאן, שיחק באוניברסיטת נוטרדאם ונבחר על ידי ניו יורק ניקס בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA 2015, ובנו הצעיר, ג'רמי, שיחק אוניברסיטת סירקיוז לפני שנבחר במקום ה-39 על ידי פילדלפיה 76' בדראפט ה-NBA 2014. ב-2016, הוא החל לשחק עבור אוקלהומה סיטי ת'אנדר. ג'אילין גרנט הוא בנו הצעיר ביותר. להארווי גרנט גם בת, מיקאילה, נולד לו ב-2005 מחברתו קארן מיטשל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Duke Basketball Report – The unofficial home of Duke basketball fans and the Cameron Crazies
2. ↑   Greatest College Basketball Teams: Spotlight 1988 Oklahoma
3. ↑  "Senior forward Jerai Grant emerging as pleasant inside surprise", www.orangeandwhite.com, January 11, 2011.
4. ↑  National Basketball League | Sydney Kings: Sydney Kings' Jerai Grant arrives in town (גרסת ארכיון)
5. ↑  Jerami Grant Commits To Syracuse, Class Of 2012 Officially In Session – Troy Nunes Is An Absolute Magician
6. ↑
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**מרין צ'אושסקו** (ברומנית: **Marin Ceaușescu**‏; 2 בפברואר 1916 – 28 בדצמבר 1989) היה כלכלן ודיפלומט רומני, אחיו הגדול של ניקולאה צ'אושסקו.

ביוגרפיה
--------

צ'אושסקו נולד למשפחת איכרים, בכפר סקורניצ'שט (Scornicești), במחוז אולט, בחבל ולאכיה. אביו, אנדרוצה, היה איכר, בן למשפחת רועי צאן ששימש זמן מה כראש הכפר. אימו, אלכסנדרינה, הייתה בת למשפחה של קצין בצבאו של טודור ולדימירסקו. למרין הייתה אחות גדולה ממנו, ניקולינה ומספר אחים קטנים ממנו, כשהגדול בהם היה ניקולאה. לאחר לימודים יסודיים עבד צ'אושסקו כשוליה של סנדלר. הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הרומנית הבלתי חוקית וניתב אליה גם את אחיו, ניקולאה. במלחמת העולם השנייה גויס לצבא רומניה ושירת בתפקיד של סנדלר בחזית המזרחית. לאחר נפילתו בשבי הצטרף לדיוויזיה "הוריה, קלושקה וקרישאן", שהורכבה ממתנדבים רומנים ולחמה בגרמנים.

צ'אושסקו סיים את לימודיו באקדמיה ללימודי כלכלה בבוקרשט, רומניה, ולאחר שאחיו ניקולאה הגיע לשלטון התמנה לראש המשלחת הכלכלית הרומנית בפראג, צ'כוסלובקיה. מ-1974 ועד מותו עמד צ'אושסקו בראש המשלחת הכלכלית של רומניה בווינה, אוסטריה.

עם פרוץ המהפכה הרומנית ובריחת אחיו, ניקולאה, מבוקרשט, חברי סגל המשלחת הצטרפו למהפכנים ועצרו את מרין צ'אושסקו בחדרו תוך ניתוקו מאמצעי התקשורת. בעת משפטו של אחיו הושב לו מקלט הטלוויזיה, כדי שיוכל לצפות בו. בסופו של דבר התאבד צ'אושסקו בתלייה במרתף בניין המשלחת.

לדברי בתו של מרין צ'אושסקו, מיכאלה מורארו, אביה הגיע לרומניה, לפני המהפכה, לקונגרס המפלגה הקומוניסטית הרומנית וניהל שיחה עם אחיו הנשיא והציע לו למצוא דרך להתפטר, כיוון שהמהפכה ברומניה הייתה צפויה לקרות, כמו שקרה ביתר המדינות הקומוניסטיות של אירופה, אך כידוע ניקולאה צ'אושסקו לא נענה לעצת אחיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Neamul Ceauşeştilor, pe calea „progresului socialist" (ברומנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Laurenţiu Ungureanu, Radu Eremia, Apostolii Epocii de Aur, episodul #30. Ceauşescu după Ceauşescu. Fratele care l-a urmat pe dictator în decembrie ’89, adevarul.ro, ‏17 ביולי 2016 (ברומנית)
2. ↑  Singurul Ceausescu care s-a sinucis (ברומנית)
ג'ון מורטימר ותלמידיו
**ג'ון המילטון מורטימר** (באנגלית: **John Hamilton Mortimer**;‏ 1740 – 1779) היה צייר נוף והדפסים בריטי, הידוע בזכות ציורים רומנטיים, שצייר באיטליה. ויצירות בהם תוארו סצנות מלחמה, בדומה לציורים של סלבטור רוזה. מורטימר התמנה לנשיא אגודת האמנים הבריטיים בשנת 1774, חמש שנים לפני מותו בגיל 39.

ביוגרפיה
--------

מורטימר נולד ב-17 בספטמבר 1740 באיסטבורן. אביו, תומאס מורטימר, היה קצין מכס, סוחר ובעלים של כמה טחנות קמח. עד 1757, כשהיה עדיין צעיר, למד מורטימר בלונדון. במהלך תקופה זו הוא הפך לחברו של ג'וזף רייט, סטודנט עמית באקדמיה - ידידות שתעמוד לאורך כל חייו של מורטימר. מורטימר ניהל קשרים מקצועיים גם עם האמן סמואל אירלנד, שהיה מעורב בחריטת עבודותיו. חבריו באקדמיה כתלמידים כללו את תומאס ג'ונס וויליאם פרס. מורטימר למד גם אצל רוברט אדג' פיין וג'ושוע ריינולדס.

בשנת 1759 זכה מורטימר בפרס ראשון בעקבות "בקכוס" יצירתו של מיכלאנג'לו ובפרס שני לציור נושא חי. הוא החל להציג את עבודותיו על בסיס קבוע בראשית שנות ה-60 של המאה ה-18, והפך לחבר פעיל בחברת האמנים שהעניקה לו פרסים על ציורים של נושאים מההיסטוריה הבריטית בשנת 1763 ו-1764. אחד הפרסים היה לתמונה שכותרתה "סנט פול המטיף לדרואידים הקדמונים בבריטניה". הוא התמנה לנשיא החברה בשנת 1774.

ג'ון מורטימר, גבר תוקף מפלצת
מורטימר צייר את הדמויות למספר ציורים של תומאס ג'ונס, בעבודה על "סערת אדמות" של האמן הוולשי, עם "סיפורם של דידו ואנייס" (1769), "מותו של אורפיאוס" (1770) וזוג ציורים בהזמנת בנימין בייטס (1774).

בשנות השבעים של המאה ה-17 מורטימר התרכז בציורים גבריים לאחר תקופה של תמונות רכות יותר. הוא קיבל השראה הן מהיצירה והן מהאגדה על חייו של הצייר הנפוליטני בן המאה השבע-עשרה, סלבטור רוזה, שלטענתו, חונך על ידי שודדים. מורטימר הציג לראשונה ציור של נושא השודד בשנת 1772, ובהמשך עשה תחריט בעקבות דיוקן עצמי של רוזה.

בשנים 1770 - 1773 עסק בעיטור סלון בבית אחוזה גדול, בהרטפורדשייר. בעבודה זו הוא נעזר בתומאס ג'ונס, פרנסיס וויטלי, ג'יימס דורנו ואחרים.

בשנת 1775 התחתן עם ג'יין הורל.

בגלל השתייכותו לאגודת האמנים, מורטימר לא הציג באקדמיה המלכותית עד 1778. אז הציג חמש יצירות, בהן סר ארתגל ושלוש סצינות של שודדים איטלקיים. [11] ב־2 בנובמבר באותה שנה הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית.

הוא נפטר מסיבות לא ידועות ב-4 בפברואר 1779.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון המילטון מורטימר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "John Hamilton Mortimer (1740-1779), History painter"
2. ↑  William Cosmo Monkhouse, Mortimer John Hamilton, **Dictionary of National Biography, 1885-1900** Volume 39
3. ↑  "National Portrait Gallery"
4. ↑  Myrone, Martin, "Gothic Romance and the Quixotic Hero:A Pageant for Henry Fuseli in 1783"
5. ↑  John Hamilton Mortimer (1740 - 1779) Artwork Images, Exhibitions, Rev…, archive.is, ‏2013-02-09

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007373723805171
* AAG: 2100
* AGSA: 12183
* BnF: cb12375271p (data)
* GND: 118884808
* ISNI: 0000 0001 1651 7512
* LCCN: nr95022913
* NGV: 3668
* NLA: 35812867
* RKD: 57899
* SNAC: w6q56jv5
* Trove: 1099148
* ULAN: 500015637
* VIAF: 59164068
* WorldCat: lccn-nr95022913

 |
**בנאדיר** (בסומלית: **Banaadir**, בערבית: **بنادر**, באיטלקית: **Benadir**) הוא אזור בדרום-מזרח סומליה. שטחו קרוב לשטחה של העיר מוגדישו, המשמשת כבירה. הוא גובל בצפון-מערב בנהר שאבל, ובדרום-מזרח באוקיינוס ההודי. למרות שהוא האזור המנהלי הקטן ביותר בסומליה, יש בו את האוכלוסייה הגדולה ביותר, המוערכת ב-1,650,227 תושבים (כולל 369,288 עקורים פנימיים) נכון ל-2014.

היסטוריה
--------

מסורות ורישומים ישנים טוענים שדרום סומליה, כולל אזור מוגדישו, היה מיושב על ידי ציידים-לקטים. לאלה הצטרפו מאוחר יותר אוכלוסיות הדוברות שפות כושיות. בתקופת ימי הביניים, היא שימשה כבירת סולטנות מוגדישו במאות ה-9–13, אשר במשך מאות שנים שלטה בסחר בזהב באוקיינוס ההודי, ובסופו של דבר עברה תחת אימפריית אג'וראן, במאה ה-13, שהייתה שחקן חשוב בתחום הסחר הימי של דרך המשי מימי הביניים. מוגדישו נהנתה משיא שגשוגה במהלך המאות ה-14 וה-15 ונחשבה בעת החדשה המוקדמת לעיר העשירה ביותר בחוף מזרח אפריקה ולמרכזה של תעשיית טקסטיל משגשגת. במאה ה-17 נפלו מוגדישו וחלקים נוספים מדרום סומליה תחת שלטון ה-Hiraab Imamate ובמאה ה-19 נכנסה לתחום ההשפעה של סולטנות גלדי.

לאחר שסומליה הפכה לעצמאית ב-1960, מוגדישו נודעה בתור הפנינה הלבנה של האוקיינוס ההודי. לאחר הדחת משטר סיאד בארה ב-1991 ומלחמת האזרחים שבאה בעקבותיה, נלחמו מיליציות שונות על השליטה בעיר, שלימים יוחלפו על ידי איגוד בתי המשפט האסלאמיים באמצע שנות ה-2000. לאחר מכן, האיגוד התפצל לקבוצות קיצוניות יותר, בעיקר א-שבאב, שלחמה בממשלת המעבר הפדרלית (2004–2012) ובכוחות האיחוד האפריקאי שהגיעו כדי לסייע לממשלת סומליה. עם שינוי בממשל בסוף 2010, הצליחו חיילי ממשלת סומליה ובעלות בריתה לגרש את כוחות א-שבאב מהאזור עד אוגוסט 2011. מוגדישו חוותה לאחר מכן תקופה של שיקום ארוך טווח.

אוכלוסייה
---------

באזור מתגוררים 1,650,227 תושבים (נכון ל-2014), כ-50.7% נשים. יש בו את האחוז הגבוה ביותר של תושבים שהם עקורים פנימיים מבין אזורי סומליה, בגלל הבטיחות היחסית שלה, ההזדמנויות הכלכליות וזמינות המשאבים.

מחוזות
------

אזור בנאדיר כולל בתוכו שבעה עשר מחוזות. מחוז ורטה נבדה היה ידוע בעבר כמחוז ורדהיגלי עד ששמו שונה באופן רשמי ב-2012. מחוז קהדה הוקם ב-2013, אולם עדיין אינו מופיע ברוב המפות.

* מחוז אבדיאזיז
* מחוז בונדהר
* מחוז דייניל
* מחוז דרקנלי
* מחוז המאר-ג'ג'ב
* מחוז המאר-ויין
* מחוז הודאן
* מחוז יללה-ודאג
* מחוז הוריווה
* מחוז קהדה
* מחוז קארן
* מחוז שנגני
* מחוז שיביס
* מחוז וואברי
* מחוז ואדג'יר
* מחוז ורטה נבדה
* מחוז יקשיד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנאדיר** בוויקישיתוף
* בנאדיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סומליה", The World Factbook.
2. ↑  מחקר על פסטורליזם ופוליטיקה בקרב צפון סומליה של קרן אפריקה, ‏2022.
3. ↑  מחוזות סומליה.
4. ↑  נשיא סומליה משנה את שמו של מחוז מוגדישו כדי לטפח שלום, באתר SabahiOnline.com, ‏10 באפריל 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 4a22259a-14d7-4f44-b8d5-250935683d60

 |
השועל והעגור, בהפתגמים ההולנדיים של הצייר פיטר ברויגל האב
**השועל והחסידה** הוא משל של איזופוס. מספר 426 באינדקס של פרי. לסיפור גרסה מוכרת של ז'אן דה לה פונטן המופיעה כסיפור השמונה עשר בספרו הראשון שפורסם לראשונה בשנת 1668.

עלילה
-----

במרכז הסיפור שועל וחסידה. השועל מזמין את החסידה לסעוד בביתו, במטרה זדונית לצחוק על צורתה המיוחדת. הוא מגיש את הארוחה בצלחת שטוחה, דבר המקשה על החסידה ארוכת המקור, והיא אוכלת רק מעט גרגרים. החסידה בתמורה מזמינה אותו לארוחה, אותה היא מגישה בכלים צרים וארוכים, אשר קלים לחסידה, אך בלתי אפשריים לשימוש עבור השועל.

מוסר ההשכל הוא שמה ששנוא עליך אל תעשה לחברך, וחשוב ללכת לפי הכלל של ואהבת לרעך כמוך.

היסטוריה
--------

איורי המעשייה קיימים כבר מימי הביניים באירופה. תחילה נהגו לצייר רק חלק אחד של המעשייה, ולרוב תיארו בו את נקמתה של החסידה, אולם החל מהמאה ה-19 חלק מהאמנים בחרו בעיצובים מורכבים. אחד הבולטים שבהם הוא צמד פסלים מתוך 39, שנבנו עבור המבוך המוקדש ללואי הארבעה עשר בגני ארמון ורסאי. וכן צמד פסלים בכיכר "Barzy-sur-Marne" בצפון צרפת, שם מופיעים שני בעלי החיים, זה לצד זה, בזוויות ישרות והארוחה נותרת עבור הצופה בגדר הדמיון. פתרון אחר בחר פיטר ברויגל האב בציורו הפתגמים ההולנדיים בו מופיעים שועל ועגור, זה מול זה כשלפני השועל צלחת שטוחה, ולפני העגור כד צר וארוך.

הפופולריות של הסיפור גדלה לאחר שהוא הופיע במשלי ז'אן דה לה פונטן, לאחר מכן הוא הופיע על פריטים ביתיים כגון כפתורים, פומיות לטבק, אריחים וכלי חרסינה, ואף טפטים. בין האמנים שבחרו את הסיפור כנושא היו גוסטב קלימט, יאן ואן קסל האב, וז'אן בפטיסט ובנו ז'אק שארל.

במאה ה-20 מארק שאגאל יצר תחריטים עם הדמויות. האגדה הופיעה גם על בולים הממחישים את אגדות לה פונטיין. ביניהם בול דואר שהונפק על ידי דהומיי. ובול שיצא בשנת 1960 בהונגריה ובבול הנצחה במונקו לכבוד ציון 350 שנה למשל.

עיבוד ותרגום
------------

הסיפור זכה לעיבודים בשפות רבות. בעברית הוא הופיע בשנת 1994 בתרגום ועיבוד של זאב ענר ודורית ישראל ובהוצאת אביבים, ובשנת 2003 בתרגום של בינה אופק ובהוצאת עופרים, אותו הקובץ גם זכה להיכנס לספר "השועל והחסידה ועוד סיפורים" שיצא בשנת 2006 באותה ההוצאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* | מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **השועל והחסידה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **השועל והחסידה** |
* השועל והחסידה - ז'ן דה לפונטיין, באתר מקמ
* בולים של מעשיות, באתר אוניברסיטת קרייטון (באנגלית)
* איורים של הספר מהמאות ה-15 עד ה-20, באתר פליקר
* כָּתְבָה עַל פִּי אֵיזוֹפּוֹס: שֹהַם סְמִיט אִייְרָה: בַּתְיָה קוֹלְטוֹן, הַשוּעָל וְהַחֲסִידָה, באתר הארץ, 28 בפברואר 2017
| ͱ Ͱ הטא |
| --- |
|  |
| אלפבית יווני |
| Α α אלפא | Β β בטא |
| Γ γ גמא | Δ δ דלתא |
| Ε ε אפסילון | Ζ ζ זטא |
| Η η אטא | Θ θ תטא |
| Ι ι יוטא | Κ κ קפא |
| Λ λ למדא | Μ μ מו |
| Ν ν נו | Ξ ξ קסי |
| Ο ο אומיקרון | Π π פאי |
| Ρ ρ רו | Σ σ ς סיגמא |
| Τ τ טאו | Υ υ אופסילון |
| Φ φ פי | Χ χ כי |
| Ψ ψ פסי | Ω ω אומגה |
| אותיות או ליגטורות שאינן בשימוש |
|  דיגמא |  סטיגמא |
|  הטא |  סאן |
|  קופא |  סאמפי |
|  שו |  |

**הטא** (אות גדולה: Ͱ, אות קטנה: ͱ) היא אות באלפבית היווני.

הגייה
-----

מקורה של האות הטא באות הפיניקית שממנה התגלגלה גם האות העברית חי"ת. ההגייה הראשונית שלה הייתה כפי הנראה עיצור חוכך סדקי, מקביל לה"א בעברית. על כל פנים, דיאלקטים יווניים רבים איבדו את הצליל הזה בשלב מוקדם. בדיאלקטים ששמרו על הצליל ה"א פותחו דרכים גרפיות שונות לייצג את העיצור בכתב; בין השאר, נוצרה אות הנראית כמחצית השמאלית של הטא גדולה (), שנהגתה כה"א עברית והתעתיק שלה לכתב לטיני הוא h. אות זו מכונה לעיתים "הֶטָא"; ייתכן שממנה התפתח הסימן הדיאקריטי ששימש לצין נישוף, ושמתועתק גם הוא ללטינית כ-h.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הטא** בוויקישיתוף
* הטא (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתוכנית ראיונות אמריקאית. אם התכוונתם לגרסה ישראלית לתוכנית, ראו פגוש את העיתונות (תוכנית טלוויזיה ישראלית).

**פגוש את העיתונות** (באנגלית: **Meet the Press**) היא תוכנית חדשות וראיונות המופקת על ידי רשת הטלוויזיה האמריקאית NBC. התוכנית החלה את שידוריה ב-1945 כתוכנית רדיו בהפקת מרתה ראונטרי ולורנס ספיבאק ונקראה "אמריקן מרקורי מציגים: פגוש את העיתונות" (באנגלית: American Mercury Presents: Meet the Press). לאחר כשנתיים עשתה התוכנית הסבה למדיום הטלוויזיה, ושודרה לראשונה ב-6 בנובמבר 1947, מה שהופך אותה לתוכנית הטלוויזיה האמריקאית הוותיקה ביותר שעדיין משודרת.

בכל תוכנית מתארח אורח שעוסק בנושא שעל סדר היום הציבורי, לרוב מתחום הפוליטיקה, הכלכלה, או מדיניות חוץ, אך לעיתים גם מתחומי הבידור והדת. התוכנית משודרת בכל יום ראשון בבוקר. המנחה הראשונה של 'פגוש את העיתונות' הייתה מרתה ראונטרי. השינוי הגדול ביותר שעברה התוכנית נעשה בעידן טים ראסרט, שהגיש אותה לפרק הזמן הארוך בתולדותיה - 17 שנים. תחת הגשתו, הוארכה התוכנית לשעה במקום 30 דקות, והפורמט השתנה גם הוא - מתוכנית המורכבת מפאנל של מראיינים, היא הפכה לתוכנית עם מראיין אחד קבוע, והדיונים הקבוצתיים הפכו לראיונות אישיים ונוקבים.

הנשיא הראשון שהופיע בתוכנית היה ג'ון פיצג'רלד קנדי, ומאז הופיע בה כל אחד מנשיאי ארצות הברית. הנתון תקף גם לגבי סגני הנשיא, שהתארחו כולם בתוכנית מאז עשה זאת אלבן בארקלי ב-1952. התוכנית ידועה גם בראיונותיה עם מדינאים זרים מפורסמים, כפידל קסטרו, מיכאיל גורבצ'וב וטוני בלייר. גם ארבעה ראשי ממשלה ישראלים הופיעו בה: דוד בן-גוריון, גולדה מאיר, יצחק רבין, ובנימין נתניהו. האורח הראשון שהופיע בתוכנית היה ג'יימס פארלי, שהיה מנהל שירות הדואר של ארצות הברית, ואילו האורחת הראשונה, המרגלת אליזבת' בנטלי, הופיעה רק כעבור שנה ב-12 בספטמבר 1948.

מגישי התוכנית מאז תחילתה
------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| מרתה ראונטרי | 1947 - 1953 |
| נד ברוקס | 1953 - 1965 |
| לורנס ספיבאק | 1966 - 1975 |
| ביל מונרו | 1975 - 1984 |
| מארווין קֶלב/רוג'ר מָד | 1984 - 1985 |
| מארווין קלֶב | 1985 - 1987 |
| כריס ואלאס | 1987 - 1988 |
| גֵריק אטלי | 1989 - 1991 |
| טים ראסרט | 1991 - 2008 |
| טום ברוקו | 2008 |
| דייוויד גרגורי | 2008 - 2014 |
| צ'אק טוד | 2014 - 2023 |
| קריסטן ולקר | 2023 - |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פגוש את העיתונות** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פגוש את העיתונות
* פגוש את העיתונות, ברשת החברתית פייסבוק

* פגוש את העיתונות, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* "פגוש את העיתונות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "פגוש את העיתונות", באתר Hulu סדרות (באנגלית)
* אודות "פגוש את העיתונות", מתוך אתר msnbc (אנגלית)
* עובדות טריוויה על התוכנית, מתוך אתר msnbc (אנגלית)
* תשדיר פרסומת ארוך לתוכנית הכולל הרבה קטעי ראיונות קצרים מעברה, כולל זה עם גולדה מאיר. מנחה התשדיר הוא טים ראסרט, במלוא 60 שנה לשידורי התוכנית. מתוך אתר msnbc (אנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "אמריקן מרקורי" (ראו הערך באנגלית) היה מגזין אותו רכש ספיבאק ב-1944
2. ↑  = ריאיון עם בנימין נתניהו בתוכנית "פגוש את העיתונות" במהלך מבצע "צוק איתן", ‏27.07.14
**גלית מרצקי-יונס** (נולדה בשנת 1974), היא אתלטית ישראלית בעבר. 3 פעמים ברציפות אלופת ישראל (1993–1995) ואלופת המכביה (1997) בריצת 100 מטר ופעמיים ברציפות אלופת ישראל (1994–1995) בריצת 200 מטר.

ביוגרפיה
--------

מרצקי התאמנה בקבוצת מכבי חיפה.

### 1993

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה מרצקי במדליית זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.44 שניות.

### 1994

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה מרצקי בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.45 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.36 שניות.

### 1995

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה מרצקי בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.29 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 25.26 שניות.

### 1997

#### אלופת המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמש עשרה שנערכו באצטדיון הדר יוסף ביולי 1997 זכתה מרצקי במדליית זהב בריצת 100 מטר.

### 1999

בתחרות שנערכה בתל אביב ביולי 1999 קבעה מרצקי בריצת 100 מטר שיא איש חדש של 11.96 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת. בתחרות שנערכה בנאמור, בלגיה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 24.72 שניות.

תארים והישגים
-------------

באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה מרצקי לכבוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלופי ואלופות ישראל באתלטיקה באתר *gbrathletics* (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑   המכביה ה- 15 - חלק ב, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 9:36), 28 בספטמבר 2008, מ-8:10 דקות
2. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 100 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
3. ↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
4. ↑  חיפה מצדיעה לנשים בספורט, באתר עיריית חיפה
**מרי רוס קלברט** (באנגלית: **Mary Ross Calvert****;** 20 ביוני 1884 – 25 ביוני 1974) הייתה אסטרונומית ומחשבת אמריקאית. רוב חייה עבדה אצל דודה, האסטרונום אדוארד אמרסון בָּרנרד, מאחר שדרכן של נשים בתחומי המדעים הייתה חסומה. עבודתה העיקרית התפרסמה תחת שמו של דודה, וידועה כקטלוג ברנרד, שבו כ-300 ערפיליות אפלות הממוקמות בין זרוע אוריון לזרוע קשת.

קורות חיים
----------

### ראשית חייה

קלברט נולדה בנשוויל, טנסי, להוריה, אליס רוזמונד (Alice Rosamond) ואבנעזר קלברט (Ebenezer calvert) שהיגר לארצות הברית מאנגליה. היא הייתה הבת הבכורה מתוך ארבע בנות. אחותו הגדולה של אביה, רודה (Rhoda), התחתנה עם אסטרונום מפורסם בשם אדוארד אמרסון בָּרנרד, אשר התפרסם בזכות תגליותיו על תנועתו של כוכב ברנרד. הוריה של מרי רחשו לו כבוד וקראו לאחותה של מרי על שמו - אליס ברנרד קלברט. 

לאביה של קלברט היה סטודיו לצילום בנשוויל שבו עבד עם אחיו הצעיר, שם עבדה מרי קלברט לאחר פרישתה.

### עבודתה

בשנת 1905 בהיותה בת 21, התחילה קלברט לעבוד במצפה הכוכבים "יירקס(אנ') (שבו למד לתואר שני ושלישי גם אדווין האבל). דודה, אשר היה גם פרופסור באוניברסיטת שיקגו, שכר אותה לעבודה כעוזרת ומחשבת, והיא התגוררה בביתו.

לאחר מותו של ברנרד בשנת 1923 היא הפכה לאוצרת של אוסף הצילומים השייך למצפה "יירקס" ונשארה לעבוד כעוזרת בכירה עד לפרישתה בשנת 1946.

קלברט עבדה יחד עם ברנרד על סיווג והגדרת עצמים אפלים בשביל החלב, והעבודה הסתיימה רק לאחר מותו של ברנרד. בעזרת מנהל מצפה הכוכבים, ורדווינג ב פרוסט יכלה קלברט לפרסם את הממצאים, ואף על פי שהיא הייתה זו שעשתה את רוב החישובים, הטבלאות, ההערות, והסימונים, העבודה נקראה על שמו של ברנרד. היא פורסמה בשני כרכים שביחד מכילים 352 ערפיליות אפלות, מתוכן שלוש נוספו רק בהמשך מאחר שבתחילה פסלו אותן בטעות.

בשנת 1934 קלברט ופרנק אלמור רוס (Frank Elmore Ross) הוציאו לאור מחקר צילומי בשם "האטלס של שביל החלב הצפוני" (Atlas of the Northern Milky Way) אשר היה מבוסס על צילומיו של רוס.

### לאחר פרישתה

לאחר פרישתה מעבודתה בשנת 1946 היא לא קיבלה פנסיה. היא חזרה לסטודיו הצילום המשפחתי, שאז כבר היה שייך לאחותה, שם היא עבדה במשרה חלקית עד שנפטרה בשנת 1974.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי רוס קלברט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Passport Land - Mary Ross Calvert (1884-1974), passportland, ‏28/10/13
2. ↑  Calvert brothers photography studio, teva.contentdm.oclc.org (באנגלית)
3. 1 2  Stefan Hughes, **Catchers of the Light: The Forgotten Lives of the Men and Women Who First Photographed the Heavens**, ArtDeCiel Publishing, 2012, מסת"ב 978-1-62050-961-6. (באנגלית)
4. ↑  Mary R. Calvert (Remarkable Women #22), ‏20/6/21
5. ↑  Martin Griffiths, **Observing Nebulae**, Springer, 2016-11-03, מסת"ב 978-3-319-32884-3. (באנגלית)
6. ↑  Edward Emerson Barnard, **A Photographic Atlas of Selected Regions of the Milky Way**, Cambridge University Press, 2014-08-14, מסת"ב 978-1-139-49403-8. (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16510582m (data)
* ISNI: 0000 0001 1958 0066
* LCCN: n87833674
* NKC: jx20111222015
* NTA: 08815226X
* SNAC: w61m5f2h
* SUDOC: 154008257
* VIAF: 153188713
* WorldCat: lccn-n80133589

 |
**עומס חום** הוא מדד המבטא את אי־הנוחות האקלימית למחיה, והוא נקבע כשילוב של הטמפרטורה והלחות היחסית. כמו כן, הוא מתאר עד כמה יכול אדם לקרר את גופו באמצעות הזעה. ככל שהטמפרטורה גבוהה יותר, אדם צריך אידוי מוגבר יותר של זיעה על מנת להתקרר, וככל שהלחות היחסית גבוהה יותר, כך יחוש יותר חם, שכן הזיעה מתאדה לאט יותר ובמידה פחותה יותר.

במדד נעשה שימוש לראשונה על ידי צה"ל, והוא אומץ לשירות המטאורולוגי על ידי פרופ' עזרה זהר.

אופן החישוב
-----------

החישוב הוא ממוצע של טמפרטורת תרמומטר יבש (dry bulb temperature) וטמפרטורת תרמומטר רטוב (wet bulb temperature). טמפרטורת התרמומטר היבש היא הטמפרטורה שנמדדת על ידי מד טמפרטורה בתנאים ללא קרינה וללא לחות. מבחינה פיזיקלית היא מתארת את ממוצע האנרגיה הקינטית של מולקולות האוויר. זוהי הטמפרטורה הניתנת בתחזית מזג האוויר. טמפרטורת התרמומטר הרטוב היא הטמפרטורה שהייתה לחבילת אוויר אם הייתה מצוננת ל-100% רוויון, קרי לנקודת הטל. החום הכמוס בתהליך מסופק על ידי חבילת האוויר עצמה. זוהי הטמפרטורה הנמוכה ביותר אליה יכולה להגיע חבילת אוויר, כתוצאה מאידוי בלבד, בהתחשב בתנאי הסביבה.

### דירוג

עומס חום קל - תחושת חום קלה, אינה משפיעה על הפעילות.

עומס חום בינוני - תחושת חום, מומלץ לשהות בצל. יש קושי בפעילות גופנית.

עומס חום כבד - קושי בשמירה על טמפרטורת הגוף תוך כדי פעילות גופנית.

עומס חום קיצוני - תנאים קשים מאוד. מוטב להישאר במקום ממוזג, להימנע כלל מפעילות גופנית ולהרבות בשתייה.

### רוח

הרוח אינה חלק מחישוב עומס החום, אך יש לה חלק משמעותי מאוד בטמפרטורה האפקטיבית, זו שהאדם מרגיש בפועל. הרוח משפיעה על קצב העברת החום של גוף האדם, ובנוסף מגבירה את התאיידות הזיעה. לאידוי תמיד יש השפעה של קירור. קצב העברת החום יכול לקרר או לחמם בהתאם לטמפרטורה.

בישראל
------

בארץ ישראל, באזורים גבוהים יותר, כתוצאה מלחות נמוכה יותר, עומס החום קל יותר בדרך כלל. בבקעת הירדן עומס החום הוא הכבד ביותר, מיוני ועד ספטמבר שורר עומס חום כבד ברצף. באילת בחודש יולי עומס החום שורר במשך 24 שעות ביממה, ומשתנה בעוצמתו. חרף הלחות הגבוהה, אזור החוף ממוזג יחסית, ולכן לרוב עומס החום אינו כבד, אך בחודשים החמים עומס החום הבינוני נמשך זמן רב. מפאת הלחות הנמוכה, בנגב עומסי החום קלים יותר מאשר בחוף, ובמקומות גבוהים ההשפעה אף קטנה יותר. בבאר שבע למשל שורר עומס חום בינוני כ-8 שעות ביממה בקיץ. באזור ההר עומס החום הוא הקל ביותר, ונמשך שעות בודדות בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר אבי סאייג, לחות, יובש ועומס חום, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 במאי 2019
* מאור מואיגר‏, הדרכים הכי מפתיעות לשרוד את גל החום הנוכחי, באתר וואלה!‏, 28 ביולי 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  ד"ר דוד גרשון וד"ר בני רזניק, **מזג האוויר,** ספריית מעריב, 1995, עמ 22-23.
2. ↑  אתר השירות המטאורולוגי, עומס חום
3. ↑  Oxford Reference, A Dictionary of Weather, [[:en:Special:BookSources/9780199541447|מסת"ב 978-0-19-954144-7]]