recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
תבנית {{סופר}} ריקה מתוכן. יש להזין פרמטרים בערך או בוויקינתונים. 
**גִיוֹם מִלוֹרִיס** (בצרפתית: **Guillaume de Lorris**; ‏) היה משורר צרפתי.

חייו ועבודתו
------------

גיום, שלא ידוע דבר על חייו, נולד כנראה בלוריס (אנ') בצפון-מרכז צרפת של ימינו ונחשב למחבר של החלק הראשון של היצירה המכונה רומן הוורד (בצרפתית: Le Roman de la Rose) המכילה 4,068 חרוזים, שאותה החל לכתוב בסביבות 1230 עבור הקהל של חצר המלכות בעיקר. משערים שמיתה חטופה הפסיקה את עבודתו, ואת הרומן סיים ז'אן דה מאן (אנ') בסביבות 1280.

ההישג המיוחד של גיום היה לשלב במיומנות שלושה מרכיבים שהיו נוכחים אך לא נפוצים מאוד בספרות של אותה תקופה: צורת הנרטיב בגוף ראשון, השימוש בדמויות אלגוריות כגיבורות הסיפור, וייצוג של עלילת רומן שלם. בצורה פיזית של דוח חלום. שליטתו של גיום מתבטאת גם בתיאור הרגיש והחי של הפסיכולוגיה של ההתאהבות.

נראה שגיום היה גם ממציא הדמות האלגורית של "סכנה" (Danger, מלטינית תיכונה domniarium "שלטון, תביעה לשלטון"). המפלצת הזו, המגלמת את כל מה שמקשה על האוהבים, במיוחד על הגבר המאוהב, להגשים את תשקותיהם, הייתה לאחר מכן דמות רווחת ביותר בספרות הצרפתית, בעיקר בשירה, במשך למעלה מ-200 שנה.

רומן הוורד, המתאר חיפוש של מאהב אחר הוורד כסמל האהובה, זכה להצלחה רבה לאחר שהמשיך והסתיים על ידי ז'אן דה מאן והשפיע רבות על הספרות הצרפתית עד המאה ה-16.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיום מלוריס** בוויקישיתוף   **המזהה לא מולא ולא נמצא בוויקינתונים, נא למלא את הפרמטר.**
* כתבי גיום מלוריס בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

* Works by or about Guillaume de Lorris at Internet Archive
**"ללכת על דגים"** הוא רומן מאת הרב חיים נבון, שיצא לאור בשנת 2012 בהוצאת "ידיעות ספרים". הרומן מספר על זוג מאורסים טריים הנחשפים לסוד משפחתי לפיו סבו של החתן הוא ממזר, ולכן לפי ההלכה צאצאיו פסולי חיתון. גילוי זה מטלטל את יחסי הזוג ואת חיי משפחת החתן ומעלה תהיות ואף התקוממות על הלכות פסולי חיתון.

תוכן הספר
---------

הספר מתחיל באירוסי הזוג יושי ושירי ובתחושות המעורבות של זוגות צעירים בציבור הדתי, מידת ההתאמה, מוכנות הזוג לחתונה ולהתחייבות הכרוכה בה.

בפגישתם עם סב הכלה לאחר אירוסיהם, מתברר שהסב מכיר את משפחת החתן מכפר הולדתו, ומכריז כי "לא תהיה חתונה", כיוון שסבו של יושי היה ממזר, ולכן אסור להם להתחתן על פי ההלכה. משלב זה חייהם של שירי ושל יושי נכנסים לסחרור, שירי מזניחה את עבודתה ויושי שוקע בדיכאון ובמחשבות על ההווה, העתיד ועל ההיגיון בהלכה בכלל ובהלכות ממזרות בפרט. בעוד שירי מתלבטת מה לעשות, יוצא יושי למסע לגילוי האמת ובו מתגלה לו כי אכן אם סבו בגדה בבעלה וכתוצאה מכך נולד בנה, סבו של יושי. לאחר שמגולל יושי את הסיפור בפני רבו, עונה לו הרב כי אין כל בעיה בשידוך, מאחר שסבו נולד כתוצאה מבגידת האם עם משרת גוי, ועל פי ההלכה הוא אינו ממזר ובזכות זה יכולים בני הזוג להינשא.

קישורים חיצוניים
----------------

* **ללכת על דגים - הטקסט המלא של הספר**, מאגר הספרים הסרוקים של הספריה הלאומית, 2012
* הספר "ללכת על דגים", באתר "סימניה"
* ראיון ליאת רגב - הרב חיים נבון - ללכת על דגים, סרטון בערוץ "הרב חיים נבון", באתר יוטיוב (אורך: 12:49)
**לא בשם האל - אל מול האלימות הדתית** (באנגלית: **Not In God's Name**) הוא ספר העוסק באלימות הפועלת בשם הדת, שחיבר הרב יונתן זקס, הרב הראשי של הממלכה המאוחדת. הרב זקס מציע מספר פרשנויות, ולמסקנה לאחר הבאת מקורות מכל רוחבי הספרות היהודית הוא מציע מניע חדשני לאלימות הדתית.

הספר
----

הספר יצא לאור בלונדון ב-2015 בהוצאת מגיד. הספר תורגם לעברית על ידי צור ארליך ויצא לאור בהוצאת מגיד באותה שנה. למהדורה העברית נכתב מבוא מאת נשיא מדינת ישראל, רובי ריבלין.

הספר הוא רב מכר של הניו יורק טיימס.

תוכן הספר
---------

לספר שלושה שערים.

השער הראשון מנתח את שורשי האלימות בדורנו, הרב זקס מגדיר אותה כרוע אלטרואיסטי – רוע הנעשה בשם מטרה נעלה, זקס מזהה את רוע זה בדואליזם הקיצוני, לדבריו המונותאיזם חולק על גישה זו.

השער השני עוסק בסיפורי ספר בראשית, בסיפורים העוסקים במחלוקות – ישמעאל עשיו ועוד. הרב זקס מציע פרשנויות מגוונות לפרשיות אלו, לדבריו על אף שלכאורה המקרא דוחה את דמויות אלו, לאמיתו של דבר המקרא קורא לאמפתיה ולסובלנות כלפיהם.

בשער השלישי הרב זקס קורא לשלוש הדתות המונותאיסטיות לפעול נגד האלימות בשם האל.

מסקנת הספר היא שהאלימות הדתית לא נובעת מהדת עצמה, אלא מהשבטיות שבדת. הדת מאגדת אנשים לקבוצה אחת, מה שמוביל לחיכוך עם קבוצות אחרות.

> 
> לאלימות אין שום קשר לדת היותה דת. היא קשורה לזהות ולחיים בקבוצות. הדת מקיימת קבוצות ביעילות רבה יותר מכל כח אחר. היא מדכאת אלימות פנימית. היא עונה לאיומי האלימות מבחוץ, לרובי הסכסוכים והמלחמות אין דבר וחצי דבר עם הדת. הם חגים סביב כוח, שטח ותהילה, דברי חול ואף דברי טומאה. אבל אם אפשר לגייס את הדת היא תגויס.
> 
> 
> 
> — עמ' 40
> 

אם כן השאלה המתבקשת היא שאם הדת גורמת בעקיפין לאלימות, אולי כדאי לוותר עליה. בהמשך דבריו עונה על כך הרב זקס ומסביר את חיוניות הדת לאורך ההיסטוריה עד המאה העשרים ואחת.

ביקורת
------

לספר נכתבו מספר ביקורות, ניר מנוסי טען שהשאלה שעמדה לפני מחבר הספר היא האלימות המוסלמית, אך בפועל הספר מדבר על האלימות בשם הדתות האברהמיות וכך למשל הביא מקרים של אלימות יהודית - טבח מערת המכפלה, ופרשת רצח מוחמד אבו ח'דיר, אף שמקרים כאלו היו מעטים מאד, עוד טען מנוסי שהספר מציג את התנ"ך באור מודרני, על אף שבתנ"ך ללא פרשנות העכשווית מובאים מקרים רבים הרואים את האלימות בשם האל באור חיובי.

הוול סטריט ג'ורנל כתב כי, "זקס מאמין שאלימות אסאלמית כמו אלימות יהודית ונוצרית, נובעת מאי הבנה בסיסית של כתבי הקודש, ב'לא בשם האל' מציג זקס אמונה דתית חכמה יותר, אלהים עדין יותר, ספר חד עמוק ויפהפה".

קישורים חיצוניים
----------------

* הלב הפתוח, באתר ישראל היום, 10 במאי 2016
* אריאל שנבל, הדת היא הפתרון: הרב שגילה את סוד השלום העולמי, באתר nrg‏, 27 במאי 2016
* אתר למנויים בלבד מירון איזקסון, יהודים, לא אדונים, באתר הארץ, 29 במאי 2016
* ניר מנוסי, הפיל המוסלמי שבחדר, **מקור ראשון**, 24.6.2016.
* חגי הופר, לא בשם האל / הרב יונתן זקס – ביקורת ספרים, 25 ביוני 2016.
* הרב ג'וני סלומון I לא בשם האל I סדרת הרצאות בהגותו של הרב זקס זצ"ל Rabbi Yonatan Zacks, סרטון בערוץ "ערוץ חוק ומשפט - המשפט העברי Hokumishpat - channel", באתר יוטיוב (אורך: 55:27)
* 'Not In God's Name' Confronts Religious Violence With A 'Different Voice', NPR, ‏4 בספטמבר 2015
**אוגוסט פרידריך קראנץ** (בגרמנית: **August Friedrich Cranz**, נולד ב-26 בספטמבר 1737 במארביץ ליד גוז'וב ויילקופולסקי; נפטר בברלין 19 באוקטובר 1801) היה סופר גרמני.

ביוגרפיה
--------

נולד בגרמניה ב-1737. אביו היה מטיף לותרני. הוא למד תאולוגיה ומשפטים באוניברסיטת האלי. וב-1772 כשהיה בגיל 35, מונה למורה של משפת האצולה סולמס(גר') בברלין. בהמלצתם, הוא הפך מאוחר יותר ליועץ לענייני מלחמה ומיסים בקלווה, אך הודח בגלל אי-סדרים.

ב-1773 החל לשמש כעורך של השבועון *Der Freund der Wahrheit und des Vergnügens am Niederrhein*, שיצא לאור בעיר קלווה על ידי יוהאן גוטליב ברשטכר.
ב-1781 פרסם חוברת בשם *Ueber den Mißbrauch der geistlichen Macht oder der weltlichen Herrschaft in Glaubenssachen* שעסקה בפרשת החרמתו של נתנאל פוזנר בהמבורג על יד הרב רפאל הכהן כ"ץ. ב-1782 הוציא את החלק השני של החוברת שעסק בדרשת הרב דוד טבל בן נתן נטע מליסא נגד נפתלי הרץ וייזל וחיבורו דברי שלום ואמת.
באותה השנה הוא פרסם את החוברת *Das Forschen nach Licht und Recht in einem* ("החיפוש אחר האור והצדק") החוברת נכתבה כתגובה לדברי משה מנדלסון, בהקדמתו לספר "תשועת ישראל" של מנשה בן ישראל. את החוברת פרסם קראנץ באנונימיות. מנדלסון, שסבר בתחילה שהיא נכתבה על ידי יוסף פון זוננפלס – פרופסור יהודי מומר בעל מעמד בשלטון האוסטרי – ראה צורך להגיב עליה באופן יסודי, וכתגובה חיבר את ספרו "ירושלים".

בשנים 1779 עד 1784 התגורר בברלין ולאחר מכן עבר להמבורג, ככל הנראה כדי להתחמק מנושיו. בהמבורג התחתן אך נישואיו הסתיימו עד מהרה בגירושין, והוא מת נטוש ועני.

כתביו
-----

* *Ueber den Mißbrauch der geistlichen Macht oder der weltlichen Herrschaft in Glaubenssachen* (**על ניצול לרעה של כוח רוחני או סמכות חילונית בענייני אמונה**). חלק א' ברלין 1781, חלק ב' ברלין 1782
* *Das Forschen nach Licht und Recht in einem Schreiben an Herrn Moses Mendelssohn auf Veranlassung seiner merkwürdigen Vorrede zu Manasseh Ben Israel* (**החיפוש אחר האור והצדק** מכתב למר משה מנדלסון לרגל הקדמתו המוזרה למנשה בן ישראל) ברלין 1782. עותק דיגיטלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוגוסט פרידריך קראנץ** בוויקישיתוף
* ספרות מאת ואודות אוגוסט פרידריך קראנץ באתר הספרייה הלאומית של גרמניה
* מאמרים מאת ואודות אוגוסט פרידריך קראנץ באתר הספרייה הדיגיטלית הגרמנית
* אוגוסט פרידריך קראנץ באתר Deutsche Biographie

הערות שוליים
------------

1. ↑  זאב לוי, "היהודי הנסבל" שהיה לנביא הנאורות בגרמניה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2005

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260077805171
* GND: 11941340X
* ISNI: 0000 0000 6677 0009
* LCCN: n88658122
* NKC: mzk2009528399
* NTA: 238352722
* VIAF: 42647852
* WorldCat: lccn-n88658122

 |
**איוון איליץ' דולגיך** (ברוסית: **Ива́н Ильи́ч Долги́х**; ‏1904 – 1 באוקטובר 1961) היה ראש הגולאג בשנים 1951–1954, גנרל לייטננט בק.ג.ב..

קורות חיים
----------

נולד בכפר מאטבייבקה במחוז אוריול למשפחת איכרים. בשנת 1922 סיים בית ספר בעיר ליבני. שימש, כמזכיר מועצת הכפר אטבייבקה ב1920 - 1922 ובהמשך כממונה מטעם השלטון בכפר (1923 - 1925). לאחר מכן עבד כפקיד בוועדה המקומית של איגוד עובדי הרכבות ( 1926 - 1928).

בשנת 1928 גויס לאוגפא"ו. בהתחלה שירת במחלקה הכלכלית של שהארגון , נציב המחלקה הכלכלית של מחלקת התחבורה הדרומית במשטרה החשאית, 1931 - אפריל 1932 ונשלח למספר מקומות לנהל מחלקות דומות.

את הקפיצה המטאורית בקריירה קיבל עם מינויו לתפקיד שר הפנים של הרפבוליקה הקזחית מינואר 1949 ועד ינואר 1951; לאחר מכן מונה לראש הגולאג מינואר 1951 ועד אוקטובר 1954והיה חבר הנהלת משרד הפנים של ברית המועצות עד 1953;

הוא פיקד באופן אישי על דיכוי התקוממות האסירים הפוליטיים במחנה קנגיר ביוני 1954 (המורדים שלטו במחנה במשך 40 יום). עם עלות השחר ב-26 ביוני נכנסו למחנה 1,700 חיילים ו-5 טנקים T-34 ודכאו את המרד. ערב הדיכוי, ב־25 ביוני, הוענק לו מסדר לנין על משך שירותו.

בשנת 1954 פוטר מתפקידו כראש הגולאג ומונה למפקח בכיר במחלקת הפיקוח במשרד הפנים של ברית המועצות, תפקיד שמילא עד 1956. ב-24 באפריל 1956 סולק משורות המפלגה על בעוון "פגיעה בוטה בחוקיות הסוציאליסטית".

ביוני 1956 נשללה ממנו דרגת גנרל בהתאם לצו של מועצת השרים של ברית המועצות מס '798-444 "על הפרת החוקיות הסוציאליסטית בביצוע חקירות וזיוף תיקי חקירה."

מת ב-1961.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Танки врезались прямо в толпу. Тайна подавления Кенгирского восстания разгадана — «Новая газета» от 10.12.2012
2. ↑  Указ Президиума Верховного Совета Союза ССР от 25 июня 1954 года
**פלאש 90 בע"מ** היא סוכנות צילום ישראלית.

היסטוריה
--------

פלאש 90 הוקמה ב-1990 כעסק פרטי על ידי הצלם נתי שוחט, והיא מעסיקה צלמים שכירים ועצמאיים. החברה נרשמה ברשם החברות ב-2002.

החברה מצלמת ברחבי ישראל, כולל יהודה ושומרון ורצועת עזה. מרבית העיתונים בישראל ועיתונים רבים בעולם מפרסמים תמונות השייכות לחברה.

לחברה אתר אינטרנט בו היא מעלה את תמונות שבבעלותה, ובו אלפי תמונות המסקרות אירועים חדשותיים ואירועי יום יום בחברה הישראלית. עיקר הכנסותיה הם ממכירת רישיונות שימוש בתמונות.

בין הצלמים העובדים בחברה: משה שי, אוליבייה פיטוסי, דורון הורוביץ, חן ליאופולד, שלומי כהן, ג'מאל עוואד ועוד.

החברה הגישה תביעות נגד גופים ואישים רבים על הפרת זכויות יוצרים, בהם: אלי ציפורי, אהוד ברק, רן רהב, משרד התיירות, עיריית נוף הגליל, גלי צה"ל, תל"ם, הקונגרס הישראלי יהודי בע"מ, מפלגת חד"ש, אריה מליניאק, ערוץ 10, שח"ם ועוד.

ב-2018 החברה שלחה מכתבים לפני תביעה למספר שרים וחברי כנסת שפרסמו תמונות שלהם ללא רישיון, לאחר סכסוך ארוך הכנסת שילמה פיצויים וכל ח"כ קיבל אפשרות לפרסם 15 תמונות בחודש.

לחברה גם בית ספר לצילום מקצועי.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של פלאש 90

הערות שוליים
------------

1. ↑  CheckId, פלאש 90 בע"מ - 513213363, באתר CheckId
2. ↑  אודות, באתר פלאש 90
3. ↑  סער גרשוני, פלאש 90 - זכויות יוצרים בהפרת תמונות, באתר gershoni & co, ‏28 באוגוסט 2023
4. ↑  צלמים, באתר פלאש 90
5. ↑  אביחי דלאל, אלי ציפורי נתבע, סוכנות הצילומים תוקפת: "הוא שור מועד", באתר אייס, 14 בספטמבר 2021
6. ↑  אורן פרסיקו, "דרישות כספיות מופרזות ומנופחות", באתר העין השביעית, 9 במרץ 2024
7. ↑  טל שניידר, ‏סוכנות פלאש 90 הגישה תביעה נגד ח"כ יואב קיש, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2018
8. ↑  אורן פרסיקו, תביעה נגד יו"ר הכנסת אדלשטיין בגין הפרת זכויות בצילום, באתר העין השביעית, 8 באוגוסט 2018
9. ↑  אלכסנדר כץ, בצל פיזור הכנסת: הח"כים יוכלו להשתמש בתמונות של פלאש 90, באתר אייס, 27 בדצמבר 2018; מכתב היועמ"ש של הכנסת לחברי הכנסת באתר הכנסת
10. ↑  פלאש 90 - בית הספר לצילום מעשי, באתר הצלם
**חמי קלירוהי** (בלטינית: **Callirrhoe**) הם מעיינות חמים הנמצאים ליד החוף המזרחי של ים המלח, כ-2.5 ק"מ מדרום לשפכו לים של ואדי זרקא-מעין ונקראים היום עין-א-זארה. המעיינות היו מפורסמים מאוד בימי קדם, והם נזכרים בספריהם של פליניוס הזקן ויוסף בן מתתיהו, וכן מופיעים במפת מידבא. הראשון שזיהה את המעיינות בעת המודרנית בעין-א-זארה והציע את השם קלירוהי היה הנוסע הגרמני אולריך יאספר זצן ששהה באזור בין 1806 ל-1807.

תיאורים אצל היסטוריונים מהתקופה העתיקה
--------------------------------------

יוסף בן מתתיהו כותב על המקום בהקשר עם מחלתו הקשה של הורדוס בערוב ימיו (שנת 4 לפנה"ס) יוסף מתאר כיצד הגיע הורדוס למקום בעצת רופאיו וכיצד יעצו לו הרופאים לטבול בתוך מיכל שמן כדי להקל על סיבלו. בעת הטבילה איבד הורדוס את הכרתו ועבדי המלך חשבו שהוא מת. המלך התעורר מצעקות הסובבים אותו וכאות הוקרה להצלתו חילק כספים לחייליו ומפקדיהם. הטבילה בקלירוהי לא סייעה למצבו והוא מת זמן קצר לאחר מכן.

פליניוס הזקן מתאר את המקום בספרו תולדות הטבע. הוא מתאר מעיינות חמים המצוינים בתכונותיהם הרפואיות והידועים ברחבי העולם הקדמון.

ממצאים ארכאולוגיים
------------------

האתר נחפר בשנים 1985/6. בדו"חות החפירות מתואר האתר כאזור של גנים עם מרחצאות שנבנה בצורה נרחבת בתקופת הורדוס ביחד עם הארמונות ביריחו והמבצר במכוור. באתר התגלה מעגן קטן לסירות ומדרגות המובילות למרחצאות ומבני שהייה למתרחצים. במקום הייתה וילה מפוארת בסגנון הבנייה של ארמונות הורדוס ביריחו ומבני חוות וחלקות לעיבוד חקלאי. לפי הסימנים המקום נהרס ביחד עם הרס מבצר מכוור בשנת 72 לספירה.

לאחר ההרס בתקופת המרד הגדול היה המקום שומם במשך 300 שנה. לפי השרידים הארכאולוגיים המקום היה מיושב בתקופה הביזנטית מאמצע המאה הרביעית לספירה עד המאה החמישית לספירה ושימש כמרחצאות ציבוריות. המקום נהרס סופית בתקופה הערבית.

מפת מידבא
---------

במפת מידבא מופיע האתר בין הנחלים ואדי זרקא מעין וואדי מוג'יב - נחל ארנון. השם שמופיע הוא חמי קלירואס (Therma Kalliroes), (ראה התמונה לעיל). באזור יש שלושה מבנים עם בריכות או מבנים מהם נובעים המעיינות. מצד שמאל יש מבנה עגול. המבנה השני מימין הוא מרובע עם קשת וממנו יוצא ערוץ מים לים המלח. המבנה השלישי נראה כאילו צמוד לצלע ההר והקשת צמודה לצד הקדמי של המבנה. לידו מימין מעבר לערוץ יש שני עצי תמר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמי קלירוהי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Christa Clamer, The Hot Springs of Kallirhoe and Baarou, 2000 (באנגלית)
2. ↑  למשכשך המשכיל, כתבה באתר וואלה
3. ↑  מלחמות היהודים פרק 7, קטעים 180-189.
4. ↑  תולדות הטבע, פרק 15 - יהודה.
5. ↑  Metzer Ehud, Architecture of Herod, the Great Builder, Tubingen, 2006, pp. 234-237 (באנגלית)
**ואינאפוטינה** (מקצ'ואה: "הר געש צעיר") הוא הר געש בדרום פרו ברכס הרי האנדים המתנשא לגובה של 4,850 מטר.

להר זה אין צורה אופיינית של הר געש, במקום זאת לועו מורכב משלוש קלדרות המחוברות יחד ויוצרות לוע הר געש בקוטר של כ-2.5 ק"מ

ב-19 בפברואר 1600 התפרץ הר הגעש בסדרת התפרצויות הנחשבת כהתפרצות הגעשית הגדולה ביותר בהיסטוריה של דרום אמריקה ונמשכה אל תוך חודש מרץ של אותה שנה. במהלך ההתפרצות נהרגו למעלה מ-1,500 איש.

הטפרה התפזרה על פני 30 קילומטרים מעוקבים, זרם פירוקלסטי הגיע למרחק 13 ק"מ ממוקד ההתפרצות לכוון מזרח ודרום-מזרח. בוץ להאר כיסה מספר יישובים והגיע עד חופי האוקיינוס השקט המרוחקים כ-120 ק"מ.
האפר הגעשי יחד עם רעידות האדמה שנוצרו כתוצאה מההתפרצות גרמו להחרבתן של הערים ארקיפה ומוקואגוה נפילת אפר מההתפרצות דווחה במרחק של 500 ק"מ ממוקד ההתפרצות.

נזקים סביבתיים
--------------

לחקלאות המקומית לקח כ-150 שנה עד להתאוששות. האפר גרם לכך ששנת 1601 הייתה שנה קרה מאוד בחצי הכדור הצפוני, מה שגרם לרעב ההמוני ברוסיה בשנים 1601-1603.

גם באסטוניה, לטביה ואף בשווייץ היה קר בצורה חריגה בחורפים של 1600-1602.

יבול היין של צרפת ב-1601 התאחר וניזוק וכך גם זה של גרמניה.

אגם סווה ביפן קפא מוקדם יותר מאשר בכל 500 השנים שקדמו להתפרצות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ואינאפוטינה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Huaynaputina מאתר Global Volcanism Program
בדת הבהאית, **צום תשעה עשר הימים** היא תקופה של 19 ימי צום החלה במהלכו של חודש עַלַאאְ, החודש האחרון בלוח השנה הבהאי, החל מה-2 במרץ ועד ה-20 במרץ. בתקופה זו מצווים הבהאים לצום מהזריחה עד השקיעה, ומטרת הצום היא רוחנית - לחזק את הנפש ולקרב את המאמין לאלוהיו:

> 
> "(הצום) הוא בעיקרו תקופת מדיטציה, תפילה ועיסוק רוחני, שבמהלכו על המאמין להתאמץ ולערוך את השינויים הנדרשים בחייו הפנימיים, ולחדש ולאתגר את תעצומות הרוח החבויות בנפשו. לכן, משמעותו ומטרתו (של הצום) היא בבסיסה רוחניות. הצום הוא סמלי והוא משמש כתזכורת להתנזרות ממאויי הבשר והאנוכיות".
> 
> 
> 
> 

הצום הונהג על ידי הבאב ואומץ על ידי מייסד הדת הבהאית, בהאא אללה, אשר קבע את כלליו באל-כתאב אל-אקדס, אגב שינויים רבים. הצום הבהאי דומה במיוחד לצום הרמדאן המוסלמי, אך מועדו נקבע לפי הלוח הבהאי השימשי ועל כן אינו נע לאורך עונות השנה. 19 ימי הצום מתחילים עם סיומם של איאם-י הא ומסתיימים בנורוז, ראש השנה הבהאי. על המאמינים להימנע מאכילה, שתייה ועישון, מזריחת החמה ועד שקיעתה. הצום מחייב את כל הבהאים שגילם בין 15 ל-70, אך הוא נחשב לחובה אישית שאינה נאכפת על ידי הממסד הבהאי. מן הצום פטורים מאמינים שאינם נמצאים בטווח הגילאים המחייב, חולים, נשים הרות או מניקות, מאמינים העוסקים בעבודה מאומצת ואלה הנמצאים בנסיעה מפרכת. נשים בתקופת הווסת פטורות גם הן מחובת הצום, ותחת זאת עליהן להטהר ולדקלם את הפסוק "תהילה לאל, אלוהי הזוהר והיופי" 95 פעמים בכל יום. כל המאמינים הפטורים מהחובה, רשאים לצום אם הם חפצים בכך, אך אם הם בוחרים שלא לעשות כן, הם מצווים לאכול ולשתות בפרטיות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הערה 25 על פסוק 16 ב**כתאב אל-אקדס**.
2. ↑  **אל-כתאב אל-אקדס**, פס' 13.

| הדת הבהאית הכוכב הבהאיהכוכב הבהאי |
| --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא' • שוגי אפנדי |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |
| אנשים | אותיות הח"י • ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואיזה "לואה" גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין לאומית • איראן (עד 1979) • איראן (אחרי 1979) • קנדה • מצרים • ארצות הברית • הודו • ספרד • אינדונזיה • סין |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |
ד"ר **יום טוב ליפמן ליפקין** (תר"ו, 1846 – תרל"ה, 1875) היה מתמטיקאי יהודי, בנו של רבי ישראל מסלנט. התפרסם בזכות המצאתו בתחום המכניקה.

קורות חיים
----------

נולד בסלנט, פלך קובנה, ליטא, בנו של רבי ישראל מסלנט. בצעירותו למד תורה אצל אביו, אך לאחר שנמשך להשכלה ולמדע נטש את בית אביו בגיל 15 ונסע לגרמניה. קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת יינה. למד מתמטיקה באוניברסיטאות בקניגסברג וברלין. 

בשנת 1868 פרסם נוסחה הנדסית להחלפת תנועה ישרה לתנועה עגולה, והיא קרויה על שמו (Peaucellier–Lipkin linkage). 

בין השנים 1870 – 1873 למד באוניברסיטת פטרבורג. כל ימיו סבל מעוני וחי ממלגה שהעניקה לו האוניברסיטה בפטרבורג. פרסם מאמרים בהצפירה. 

דרכו הייתה למורת רוחו של אביו, ולאחר שנעשה שימוש בשמו של בנו כדי להשפיע על דעת הקהל היהודית כאילו אביו תומך אף הוא בתנועת ההשכלה, פרסם אביו מודעה בתשלום ובה כתב:"למורת רוח הדבר לפני מאד, ולבי עלי דוי על דרכו אשר בחפץ בני לסול בה. כל אוהב נפשו ויש לאל ידו לדבר על לב בני להטות חפץ רוחו לבל לדלג נגד רוח נפשי וחפצי, טובה גדולה יעשה לנכה רוח כמוני היום". אביו פעל בדרכים שונות כדי להחזירו לדרך התורה, אך ללא הצלחה. 

נפטר ממחלת אבעבועות שחורות בשנת 1875, בן 30, בחיי אביו, ונקבר בפטרבורג.

לקריאה נוספת
------------

* ישורון כרך ז' עמ' תרע"ח

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר ליפמן ליפקין, האסיף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506003005171
* VIAF: 308264641
* WorldCat (עם VIAF): 308264641

 |
**פרמנזומאב** (באנגלית **Fremanezumab**) היא תרופת מרשם הנסחרת תחת השם אג'ובי (Ajovy).

פרמנזומאב פועלת על ידי חסימת הפעילות של פפטיד הקשור לגן לקלציטונין, Calcitonin gene-related peptide (**CGRP**), ואצל מבוגרים (מעל גיל 18) היא משמשת למניעת מיגרנה.

התוויה
------

פרמנזומאב משמשת לטיפול מניעתי של למיגרנה, הניתן בזריקה תת-עורית אחת לחודש/שלושה חודשים.

פרמנזומאב הוכחה כיעילה למבוגרים הסובלים מארבעה התקפי מיגרנה או יותר, בחודש.

כמוכן, התרופה נמצאה כמפחיתה כ-5 התקפי מיגרנה בחודש, בממוצע, בקרב מטופלים הסובלים ממיגרנה כרונית (יותר מ-15 התקפים בחודש), וכמפחיתה 3.5 התקפי מיגרנה בחודש עבור מטופלים הסובלים ממיגרנה אפיזודית (פחות מ-15 התקפים בחודש).

פורמולציה
---------

כל מזרק מכיל פרמאנזומאב 225 מ"ג/ 1.5 מ"ל.

המינון ייקבע לפי משטר המינון המתאים למטופל, ע״י הרופא המטפל, כאשר ישנן שתי אפשרויות:

* זריקה אחת ( 225 מ"ג ) פעם בחודש (מינון חודשי)
* שלוש זריקות (675 מ"ג ) פעם בשלושה חודשים (מינון תלת-חודשי).

מנגנון פעולה
------------

פרמנזומאב הוא נוגדן חד שבטי הומני שקושר באופן סלקטיבי את איזופרומים אלפא ובטא של חלבון ה-CGRP, נוירופפטיד שמעורב בתהליך הפתופיזיולוגי של מיגרנה. על ידי הקישור הזה, הנוגדן מונע את קישור ה-CGRP לקולטן שלו ופוגע בתהליך התפתחות המיגרנה.

התוויות נגד
-----------

פרמנזומאב אסורה למטופלים עם רגישות יתר לחומר הפעיל, או לכל אחד מחומרי העזר, ויש להיזהר במתן למטופלים עם היסטוריה של רגישות יתר לתרופות אחרות מאותה הקבוצה - אנטגוניסטים ל-CGRP.

תופעות לוואי
------------

תופעות הלוואי הנפוצות ביותר הן כאב, התקשות או אדמומיות, וגרד באזור ההזרקה.

תופעות לוואי פחות שכיחות הן פריחה באזור ההזרקה ותופעות אלרגיות כגון, נפיחות או סרפדת. במקרים נדירים, תועדו תגובה אלרגית לתרופה, ובמקרה כזה עלולה להופיע פריחה ואף נפיחות תת-עורית באזור העיניים, שפתיים, לשון וגרון, אשר תפריע לנשימה.

היריון
------

השפעת התרופה על נשים בהריון אינה נבדקה ולכן עדיף לא להשתמש בה בעת ההריון.

אינטראקציות בין תרופתיות
------------------------

פרמנזומאב לא ידועה כבעלת אינטראקציות לתרופות אחרות נגד מיגרנה, אלכוהול, או תוספים אחרים. התרופה לא עוברת מטבוליזם על ידי אנזימים של ציטוכרום P450, ולכן בעלת פוטנציאל נמוך לאינטראקציות עם תרופות אחרות.

פרמקוקינטיקה
------------

פרמנזומאב מציגה קינמטיקה ליניארית, תלוית מינון, עם זמן מחצית חיים של כ-30 יום.

לאחר ההזרקה התת-עורית, התרופה בעלת זמינות ביולוגית של 55-66%, כשלאחר 3 חודשים, המינון התרופתי יגיע למצב היציב שלו. התרופה מתפרקת לפפטידים בודדים ולחומצות אמינו על ידי פעילות של אנזימים פרוטאליטיים, ומפונה ברובה על ידי פעילות הכליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרמנזומאב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הרב **ישראל מאיר פריימן** (לעיתים נכתב: **פרייאמאן** ו**פריימאן**; ח' בתשרי ה'תקצ"ג, 2 באוקטובר 1832 - ב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884) היה רבן של פילנה ואוסטרובו. מהדיר ומפרש ספר "והזהיר" מספרות הגאונים.

ביוגרפיה
--------

נולד בקראקא לרב יהודה פריימן, למד בישיבות גליציה ובבחרותו נסע ללמוד בישיבות הונגריה. הוא נסמך לרבנות בגיל שמונה עשרה ונסע ללייפציג לשם רכישת השכלה כללית, הוא למד בגימנסיה ואחר כך התקבל לאוניברסיטת לייפציג שבה השלים את לימודיו ואת הדוקטורט שלו. נשא את בתו של הרב יעקב עטטלינגער, רבה של המבורג ומחבר סדרת ספרי "ערוך לנר". 

עם תום לימודיו התקבל כרבה של פילנה,  לאחר עשר שנות רבנות, התמנה כרבה של אוסטרובו, משרה שבה החזיק שתים עשרה שנה עד פטירתו בב' באלול ה'תרמ"ד, 23 באוגוסט 1884.

הוא ההדיר את הספר "והזהיר" בשני חלקים (לייפציג תרל"ג, ורשה תר"ם) והוסיף לו מבוא רחב שבו הוכיח כי מחבר הספר הוא מר חפץ אלוף בן סוף תקופת הגאונים ופירוש בשם "ענפי יהודה". ארכיון מכתביו שמור בספריה הלאומית.

משפחתו
------

אחד מבניו היה אהרן פריימן, ספרן וביבליוגרף יהודי. אחיינו וחתנו היה הרב יעקב פריימן, שכחמיו עסק בההדרת ספרות תורנית והיה רב בהלישוי, פוזנא וברלין. 

נכדו, בנו של הרב יעקב פריימן, היה אברהם חיים פריימן, חוקר המשפט העברי ובפרט כתבי הרא"ש, ומחללי שיירת הדסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שמואל יוסף פין, **הערך "הר"ר ישראל מאיר ב"ר יהודה דר. פריימאן"**, בתוך: **כנסת ישראל** עמ' 701, באתר היברובוקס
* איזידור זינגר, ‏פריימן, ישראל מאיר, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  תאריך הלידה לפי רשומה זמנית של מפעל הביבליוגרפיה העברית (רשומה מס. 0317869), אך נאמר שם כי לפי האמור בקריית ספר, ט, משנים תרצב-תרצג, עמ' 504, הוא נפטר בגיל 53. לפי ערכו ב-Jewish Encyclopedia, להלן "קישורים חיצוניים", תאריך הלידה הוא 27 בספטמבר 1830 - יום הכיפורים ה'תקצ"א.
2. ↑  תאריך הלידה ע"פ ערכו בכנסת ישראל לש"י פין, להלן "קישורים חיצוניים", אך במפעל הביבליוגרפיה הקדימו את תאריך פטירתו ביום אחד.
3. ↑  ארכיון **פרימן**, בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007510077105171
* GND: 155115685
* ISNI: 0000 0001 2052 2031
* NLP: a0000003825241
* NTA: 273280066
* SUDOC: 119331195
* VIAF: 171468946
* WorldCat: viaf-171468946

 |
**איחוד בני הברית** (בערבית: **اتحاد أبناء العهد**) היא מפלגה פוליטית ישראלית. זוהי ברובה מפלגה ערבית נוצרית, עם תמיכה מסוימת של יהודים ומוסלמים.

לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים שינתה המפלגה את שמה *ל"התנועה הנוצרית הליברלית"* (בערבית: الحركة المسيحية الليبرالية). לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע שינתה המפלגה את שמה ל"ברית השותפות לאיחוד לאומי".

הִיסטוֹרִיָה
------------

בני הברית החדשה, שהפכה במהרה לבני ברית, הוקמה ב-2013 במטרה לייצג את האינטרסים של הנוצרים הערבים בישראל. המפלגה מעודדת שילוב מלא של נוצרים ערבים בחברה הישראלית, פתרון שתי המדינות וגיוס נוצרים דוברי ערבית לצבא ההגנה לישראל. היא נוסדה על ידי בשארה שליאן, רב חובל מנצרת, וממייסדי פורום הגיוס הנוצרי ומקדם מרכזי של גיוס נוצרים לצבא ההגנה הישראלי. הנוצרים הערבים בישראל הם בעיקר יוונים מלכיים וקתולים ומייצגים מיעוט באוכלוסייה הערבית הרחבה יותר של המדינה.

מייסד המפלגה, בשארה שליאן, אמר שהוא רוצה לבנות 30.5 מטרים (100 רגל) פסל גבוה של ישו (בדגם של פסל ישו הגואל של ריו דה ז'ניירו) על ראש הר בנצרת. לדבריו, מטרת הפסל תהיה למנוע את כרסום המורשת הנוצרית של נצרת. האוכלוסייה הנוצרית בעיירה הצטמצמה בהתמדה ביחס לאוכלוסייתה המוסלמית, כאשר תושבים נוצרים עזבו לערים היהודיות ברובן נצרת עילית, שפרעם וחיפה .

הרשימה הוגשה רשמית בבחירות לכנסת העשרים ואחת כאיחוד בני הברית. המפלגה שואפת לקדם שוויון בין רוב ומיעוטים בישראל, ברוח מגילת העצמאות הישראלית. בשידור הטלוויזיה שלה הבטיח שליאן להפוך את ישראל למעצמה ימית במאמץ נוצרי-יהודי מצטרף.

המפלגה השתתפה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים תחת השם החדש "התנועה הליברלית הנוצרית", עם אותו מנהיג.

ראו גם
------

* רשימת המפלגות בישראל
* הנצרות בישראל
* פוליטיקה של ישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד הפייסבוק הרשמי

תבנית:Israeli political parties
**אלביון רחמני** (באלבנית: **Albion Rrahmani**; נולד ב-31 באוגוסט 2000 בפודייבו שבקוסובו) הוא כדורגלן קוסוברי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית ובנבחרת קוסובו.

קריירת מועדונים
---------------

רחמני גדל במחלקת הנוער של לאפי. הוא שיחק בקבוצות הבוגרות של מינאטורי, בשקימי קורטין ומאלישבה מהליגות הנמוכות בקוסובו.

ב-23 ביוני 2021 חתם רחמני על חוזה לשלוש שנים בבלקני מליגת העל הקוסובנית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 49 הופעות ליגה והבקיע 24 שערים, וזכה בשתי אליפויות קוסובו ובסופר קאפ הקוסובני.

ב-7 באוגוסט 2023 חתם רחמני על חוזה שלוש שנים בראפיד בוקרשט מליגת העל הרומנית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-12 בספטמבר 2023 ערך רחמני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו, בהפסד 2-0 לנבחרת רומניה במסגרת מוקדמות יורו 2024.

תארים
-----

בלקני
* אליפות קוסובו (2): 2021/2022, 2022/2023
* הסופר קאפ הקוסובני (1): 2022/2023

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Zyrtare: Albion Rrahmani kalon te Ballkani באתר Telegrafi, ‏ 23 ביוני 2021 (באלבנית)
2. ↑  Rapid l-a achiziţionat pe Albion Rrahmani באתר הרשמי של ראפיד בוקרשט, 7 באוגוסט 2023 (ברומנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלביון רחמני"**.
**שמעון בן דוד** (1936 - 29 באוגוסט 2016) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, פיקד על עוצבת כידון ועל הג"א בפיקוד המרכז.

ביוגרפיה
--------

בן דוד נולד וגדל בלוב. עלה לישראל לאחר הקמת המדינה, ב-1955 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים. שימש מפקד סוללה וסגן מפקד גדוד 402. במלחמת ששת הימים שימש סגן מפקד גדוד 871, שסיפק סיוע ארטילרי לחטיבה 45 בקרבות בעמק דותן וברמת הגולן. במלחמת ההתשה פיקד על גדוד 403 שנלחם בגזרת קו בר-לב. ב-1972 שימש ראש ענף אימון יחידות במפקדת קצין תותחנים ראשי ומונה להקים את מתקן עבדת, שישמש כמתקן אימונים ליחידות המילואים של התותחנים. 

במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 436, גדוד מילואים באגד 214 שהפעיל תומ"תים 155 מ"מ. לאחר גיוס הגדוד והגעתו לחזית המצרית, שימש מפקד הסיוע החטיבתי של חטיבה 14. במהלך הקרבות נפצע פעמיים אך סירב להתפנות עד להפסקת האש. לאחר המלחמה עוטר בצל"ש אלוף. 

בפברואר 1974 מונה למפקד התותחנים הפיקודי בפיקוד המרכז, ביוני 1975 מונה למפקד עוצבת כידון ושירת בתפקיד עד אוגוסט 1977. לאחר לימודים באוניברסיטת בר-אילן מונה ב-1979 לראש מחלקת בירור אצל נציב קבילות החיילים. במאי 1981 מונה לסגן מפקד הג"א בפיקוד המרכז ובין ינואר 1982 לאוקטובר 1984 שירת כמפקד הג"א מרכז. לאחר מכן שירת כנספח צבאי בקניה.

לאחר שחרורו שימש יועץ לגזבר הסוכנות היהודית מאיר שטרית ומנהל ועדת העזבונות במשרד המשפטים.

ב-29 באוגוסט 2016 נפטר ממחלה ונקבר במושב כוכב מיכאל.

קישורים חיצוניים
----------------

* סא"ל שמעון בן דוד, באתר הגבורה
* לילך שובל, נפגשים, עם בוא הזיכרון, באתר ישראל היום, 16 באוקטובר 2014

| מפקדי עוצבת כידון  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| יהודה נאות • נתן שרוני • יעקב עקנין • משה פלד • יעקב ארז • נחום שלום • שמעון בן-דוד • עודד טירה • אהוד אברמסון • שמעון רום • דורון קדמיאל • ארנון בן עמי • יעקב בן קיקי • מוטי הוד • עיבל גלעדי • צביקה פוקס • איציק פדהצור • אילן אפרת • בני מר • רועי ריפטין • יוסי סקל • שמעון ליטמן • יובל בן דב • רמי אבודרהם • גיא מרקיזנו • יאיר נתנס • צבי ארדן |

 |
**תור פרנק לינדהרדט** (בדנית: **Thure Frank Lindhardt**; נולד ב-24 בדצמבר 1974) הוא שחקן דני.

ביוגרפיה
--------

לינדהרדט נולד בקופנהגן, דנמרק וגדל בעיר רוסקילדה באי שלן, הממוקמת 30 ק"מ מערבית לקופנהגן.

בשנת 1998 סיים לימודי משחק באודנסה.

קריירה.
-------

בגיל 12 ההחל להשתתף בסרטי קולנוע כבר כנער, בין היתר בתפקיד משנה בסרט "פלה הכובש" (1987). תפקידו המשמעותי הראשון היה בסרט "Her i nærheden" ("מקום ליד", 2000), בו גילם צעיר אוטיסט. על תפקידו בסרט היה מועמד לפרס בודיל, הפרס המרכזי של הקולנוע הדני, בקטגוריית השחקן הטוב ביותר. באותה שנה זכה בפרס שוטינג סטאר, הניתן מדי שנה לשחקנים אירופיים צעירים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. 
בשנת 2006 היה מועמד פעם נוספת לפרס בודיל, על תפקידו בסרט "Nordkraft" 

בשנת 2007 שיחק בסרט הדרמה "*Daisy Diamond*" לצד השחקנים נומי ראפאס ודייוויד דנסיק. 

ב-2008 גילם את דמותו של לוחם המחתרת הדנית בנט פאורשו הוויד בסרט "Flammen & Citronen" ("פלאם וציטרון"), תפקיד עליו היה מועמד לפרס האקדמיה האירופית לקולנוע בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, יחד עם מאדס מיקלסן ששיחק לצדו. בנוסף, היה מועמד בפעם השלישית לפרס בודיל. ב-2009 השתתף בסרט "Broderskab" ("אחווה"), בו גילם חייל משוחרר שמצטרף לתנועה נאו-נאצית, ומנהל רומן עם אחד מחבריו לתנועה. 

בשנת 2015 השתתף בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה הדנית-שוודית "הגשר", בה גילם את אחד משני התפקידים הראשיים, לצדה של סופיה הלין.

### קריירה מחוץ לדנמרק

בשנת 2004 השתתף בסרט הקולנוע הגרמני "אהבה במחשבה", בשנת 2006 השתתף במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה הבריטית "שוגר אהובתי". בשנת 2007 השתתף לראשונה בסרט קולנוע אמריקני, "עד קצה העולם" בבימויו של שון פן, בו גילם תפקיד משני, וב-2009 גילם תפקיד משני בסרט אמריקאי נוסף, "מלאכים ושדים" שביים רון הווארד.

בשנת 2011 גילם תפקיד ראשי בסרט האמריקני "Keep the Lights On", עליו היה מועמד לשני פרסים המוענקים בתעשיית הקולנוע העצמאי, פרס גותהאם ופרס אינדפנדנט ספיריט. בשנת 2012 השתתף בסרט האימה האירי "Byzantium". 

בשנת 2012 השתתף בסרט הגרמני 3096, בו שיחק את תפקיד החוטף-ולפגנג.

בשנת 2013 השתתף בסרט הגרמני-צרפתי "Adieu Paris", ובסרט האמריקאי שובר הקופות "מהיר ועצבני 6". באותה שנה השתתף גם בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "הבורג'ס". בשנת 2017 הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה ההיסטורית "הממלכה האחרונה", בתור גאט'רד.

בשנת 2024 שיחק בסדרת הדרמה ההיסטורית של אפל TV פלוס, "הלוק החדש" (אנ') שם גילם את פושע המלחמה הנאצי היינריך הימלר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תור לינדהרדט** בוויקישיתוף
* תור לינדהרדט, ברשת החברתית פייסבוק
* תור לינדהרדט, ברשת החברתית אינסטגרם
* תור לינדהרדט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* תור לינדהרדט, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* תור לינדהרדט, באתר AllMovie (באנגלית)
* תור לינדהרדט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4837133
* BnF: cb156517739 (data)
* GND: 1025457951
* ISNI: 0000 0001 1483 4768
* LCCN: no2010116578
* NTA: 303511982
* SUDOC: 169569381
* VIAF: 165546055
* WorldCat: lccn-no2010116578

 |
רוברט פלק במרכז
**רוברט פלק** (רוסית: **Фальк Роберт Рафаилович**;‏ 27 באוקטובר 1886 מוסקבה - 1 באוקטובר 1958 מוסקבה) היה צייר יהודי רוסי.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד ב-1886 במוסקבה אחת מעריה החשובות של האימפריה הרוסית. אביו, רפאל פלק היה עורך דין ושחמטאי. הוא עסק בציור ושירה בעודו ילד. בין 1902–1905 הוא למד בבתי ספר לציור של ציירים מפורסמים קונסטנטין יואון, איוון דודין ואיליה משקוב. בין 1905 - 1909 הוא למד בבית ספר לאמנות של מוסקבה, אחד ממוריו היה לאוניד פסטרנק. הוא הושפע רבות מולנטין סרוב, וקונסטנטין קורובין.

ב-1909 לצורכי נישואין הוא המיר את דתו לנצרות ולקח שם רומן, אך לאחר מהפכת אוקטובר חזר אל שמו המקורי.

פלק היה אחד המייסדים של קבוצת הציירים נסיך יהלום, הוא השתתף בפעילות הקבוצה בין השנים 1910–1916. בין 1918–1928 הוא לימד במספר בתי ספר לאמנות, עם תלמידיו נמנים סמיון צ'ויקוב, גאורגי ניסקי, אוה לוינה-רוזנגולץ, ניקולאי רומדין ואחרים. בין 1918 - 1921 הוא עבד במחלקה האמנותית של נארקומפרוס (קומיסריון עממי לענייני חינוך). ב-1921 הוא הצטרף אל הסניף המוסקבאי של קולטור-ליגע. החל מ-1925 הוא עבד בתור מאייר בתיאטראות, הוא שיתף פעולה בין היתר עם התיאטרון היהודי הממלכתי.

ב-1928 הוא עבר להתגורר בפריז וחזר למוסקבה ב-1938.

עם הפלישה הגרמנית לברית המועצות הוא התפנה לבשקיריה ויותר מאוחר למרכז אסיה. כדי להתקיים הוא לימד היסטוריה, גאוגרפיה וגרמנית בבתי ספר, יותר מאוחר לימד בבית ספר לציור בסמרקנד. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוטחה ביקורת קשה בעבודותיו והוא נאלץ להפסיק להציג, אך הוא המשיך לצייר, בין היתר צייר את דיוקנו שלמה מיכאלס.

הוא נפטר ב-1 באוקטובר 1958 במוסקבה ושם גם נקבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט פלק** בוויקישיתוף
* רוברט פלק, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
* זכרונות על רוברט פלק (ברוסית)
* ביוגרפיה של פלק (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוברט פלק, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276389005171
* BnF: cb16291010r (data)
* GND: 118685910
* ISNI: 0000 0001 2122 7341
* LCCN: n83204182
* MusicBrainz: 64e1b329-9502-4291-877d-846a51b67dca
* NKC: jn20000700508
* NTA: 374881839
* RKD: 27265
* SELIBR: 293642
* SNAC: w6ms5q6m
* SUDOC: 126500509
* ULAN: 500023523
* VIAF: 18016362
* WorldCat: lccn-n83204182

 |
**אלפרד גייגר מוזס** (1878 - 1956) היה רב אמריקאי המזוהה עם היהדות הרפורמית ומייסדה של 'יהדות מדעית', תנועה רוחנית יהודית הדומה לתנועת המחשבה החדשה ונחשבת כנותנת שירותים שלא ניתנים בבתי כנסת אחרים.

ביוגרפיה
--------

אלפרד גייגר מוזס נולד ב-23 בספטמבר 1878 לאדולף שהיה רב ולאמה מוזס. אביו כיהן כרב בכמה קהילות בדרום אמריקה. מוזס קיבל את הסמכתו לרבנות מהיברו יוניון קולג' בסינסינטי, אוהיו, בשנת 1901. הוא כיהן כרב בקהילה הרפורמית שערי שמיים, בה היה אביו רב בין השנים 1871–1881, במוביל, אלבמה, בין השנים 1901–1940. במהלך כהונתו של מוזס היו בקהילה שש מאות חברים.

בשנת 1916 הוא פרסם את עבודתו *'מדע יהודי: ריפוי אלוהי ביהדות'*, אשר ביקש להעלות את המודעות לרוחניות בתפילה יהודית. מוזס ביקש לשכנע יהודים אמריקאים המחפשים רוחניות בתנועות המדע הנוצרי והמחשבה החדשה, שניתן למצוא רוחניות בתוך היהדות. עבודתו של מוזס משנת 1916 פורסמה מחדש בשנת 1920 במהדורה מורחבת וכותרתה '*מדע יהודי: פסיכולוגיה של בריאות, שמחה והצלחה או הפסיכולוגיה השימושית של היהדות'*.

מוזס התחתן עם בשנת 1915.

הערות שוליים
------------

1. ↑  admin (16 בינואר 1998). "Jewish Science groups explore karma, reincarnation - j. the Jewish news weekly of Northern California". `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007289388905171
* GND: 1190655152
* LCCN: nr88010731
* VIAF: 4207159477619927990005
* WorldCat (עם VIAF): 4207159477619927990005

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אלפרד גייגר מוזס"**.

קטגוריהףבוגרי היברו יוניון קולג'
**יונתן (יוני) שמשוני** (נולד ב-29 במאי 1950) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד אגד ארטילרי 215 וסגן ראש אגף התכנון לאסטרטגיה.

ביוגרפיה
--------

שמשוני הוא בנם של רוז ודניאל שמשוני, אביו היה ממייסדי חיל האוויר הישראלי. בצה"ל שירת בחיל התותחנים, הוא שימש כקצין בגדוד 55 תחת עודד טירה, בתקופה בה קלט הגדוד את תומ"תי ה"רומח" הראשונים בחיל. במלחמת יום הכיפורים הצטרף לגדוד מילואים 412 שלחם בגזרת רמת הגולן. פיקד על גדוד 55 ושימש מפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת הצנחנים, במלחמת לבנון הראשונה השתתף בנחיתה האמפיבית באל-אוואלי. שימש מפקד נפת טול כרם במהלך האינתיפאדה הראשונה ומפקד אגד ארטילרי 215. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן ראש אגף התכנון לאסטרטגיה. 

שמשוני בעל תואר שלישי במדיניות ציבורית מאוניברסיטת פרינסטון (1985). הוא שימש מרצה באוניברסיטת תל אביב, מרצה אורח באוניברסיטת פרינסטון ועמית מחקר ב-MIT. ייצג את ישראל בוועדת האו"ם לשקיפות בעסקאות נשק בינלאומיות והיה חבר בוועדות שונות של המטה לביטחון לאומי. 

בשנים 1994 עד 2003 שימש שותף מנהל בחברת הייעוץ של פירמת רואי חשבון PWC בישראל, מנכ"ל חברת רסקיו סיסטמס העוסקת בפתרונות לפינוי מבניינים רבי קומות ויו"ר תת-הוועדה לפתרונות פינוי בחברה הבינלאומית לניסוי וחומרים (ASTM). כיהן במהלך 2008 כדירקטור בחברת התכוף. 

הוא חבר בוועד המנהל של הקרן לירושלים וחבר המועצה הבין לאומית של הקרן החדשה לישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* ד"ר יונתן שמשוני באתר הקרן לירושלים

הערות שוליים
------------

1. ↑  יונתן שמשוני באתר MIT
2. ↑  אתר ASTM
3. ↑  אתר הקרן

| מפקדי עוצבת עמוד האש (תותחנים)  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| בני גרין • יעקב אשל • יצחק יכין • צבי נשר • נתן שרוני • דניאל אבידר • חיים גרניט • מיכאל כרמלי • ברוך קורות • שמואל מאיר • אריה שחם • דוד אורון • אלי ברק • פרנקו גונן • אליעזר המלי • שמואל גולן • אהרון אמויאל • יונתן שמשוני • מוטי טל • יעקב זיגדון • אלי יפה • אשל פשטי • צביקה פוקס‎ • שולי לוי • לורנס מועלם • יואב הר אבן • בני מר • יוני גדג' • שי מלכא • אלון קלוס • הדי זילברמן • אבירם סלע • ירון לביא • גיא מרקיזנו • גדי דרור • אהוד ביבי |

 |
**קַנְדֵלָה** (לטינית: Candela; מילולית, נר) היא יחידת מידה פוטומטרית למדידת עוצמת האור הנראה. קנדלה מודדת שטף אור לזווית מרחבית, ומסומנת באותיות {\displaystyle cd}. הקנדלה היא אחת משבע היחידות הבסיסיות של מערכת היחידות הבינלאומית.

ההגדרה המדעית של קנדלה אחת, היא עוצמת האור בכיוון נתון ממקור המפיק קרינה מונו-כרומטית בתדר של 540 טרה הרץ בהספק של {\displaystyle \_{1} \over ^{683}} וואט לסטרדיאן.

התדר 540 טרה הרץ (צבע ירוק) הוא תדר הרגישות המקסימלית של העין האנושית. המקדם {\displaystyle \_{1} \over ^{683}} נועד על מנת ליצור זהות עם ההגדרה הקודמת של הקנדלה.

הקנדלה כיחידה פיזיקלית עברה מספר שלבים עד להגדרתה הנוכחית: בתחילה הוגדרה על-פי עוצמת ההארה של להבת נר, לאחר מכן על-פי הזהר הנפלט מפלטינה בנקודת ההתכה שלה. כיום, הגדרת הקנדלה נגזרת מהגדרת היחידה המקובלת למדידת הספק חשמלי – הוואט.

פנסים מקצועיים נמדדים על פי תכונת הלומן שלהם שמוגדר כקנדלה כפול סטרדיאן.

ראו גם
------

* לומן
* לוקס

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **קנדלה** |

* קנדלה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו מילון מונחים בתוך תאורה יעילה, נוחה ואפקטיבית תוך חיסכון בהוצאות החשמל, חברת החשמל, 2009

| מערכת היחידות הבין-לאומית |
| --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |
| יחידות משנה | אוהם • בקרל • ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד • פסקל • קולון • קטל • רדיאן |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1025833252

 |
**שי בן אליהו** (1935–2010) היה מחלוצי ההתיישבות בערבה, ממייסדי מושב עין יהב וראש המועצה האזורית הערבה התיכונה בין 1992 ל-2001.

ביוגרפיה
--------

נולד בתל אביב ב-1935 לדוד בן אליהו (בבייב), יהודי הררי שעלה מבאקו ועבד בחברת החשמל. כשהיה בן שלוש נרצח אביו בקרב צומת מסמיה במהלך המרד הערבי הגדול. בילדותו נפצע ואיבד אחת מעיניו. למד בתיכון חדש, ולאחר גמר לימודיו לא גויס לצה"ל בשל הפציעה בעינו, והחל לעבוד במשק חקלאי של קרובי משפחתו בכפר יהושע. ב-1955 נענה לקריאתו של בן-גוריון לבני המושבים לעסוק בהדרכה במושבי העולים בנגב, והצטרף להדרכה בבית הספר אשל הנשיא במערב הנגב. ב-1957 התמנה למרכז חטיבת בני המושבים בארגון הנוער העובד והלומד. יחד עם חברו מכפר יהושע חגי פורת, יצא לחפש מקום מתאים להקמת מושב חדש, והם מצאו נקודה מתאימה ליד "עין וייבה" בערבה קרוב לגבול הירדני, במרחק רב מכל נקודת יישוב אחרת. במקום פעלה תצפית חקלאית ניסיונית של משרד החקלאות. הסוכנות היהודית סרבה לאפשר הקמת היאחזות נח"ל במקום, אך לאחר פנייה אישית לבן-גוריון הוקמה במקום היאחזות נח"ל "עין יהב" בנובמבר 1959. השניים היו המדריכים של הקבוצה הראשונה שעלתה על הקרקע, ובהמשך הובילו את אזרוח המקום והפיכתו למושב. בן אליהו היה מזכיר ההיאחזות והמושב. בהמשך פעל להקמת מושבים נוספים באזור, בהם חצבה, פארן, עידן, צופר והיישוב ספיר, ופעל להקמת מוסדות ציבור ופיתות תעשייתי ומסחרי באזור. בין השאר, יזם את הקמת מכון התערובות "משקי ערבה".

ב-1978 נבחר לשמש כסגן המזכיר הכללי של תנועת המושבים, עד 1982. ב-1985 יצא בשליחות המחלקה להתיישבות לניו יורק לצורך גיוס גרעיני עלייה והתיישבות. ב-1988 שב ארצה.

ב-1992 נערכו לראשונה בחירות לראשות המועצה האזורית הערבה התיכונה, ובהן נבחר בן אליהו כראש המועצה. בתקופת כהונתו פעל לשמירה על האדמות החקלאיות וקידוחי המים של המושב שהיו מעברו המזרחי של נחל הערבה, ואשר היו אמורים לעבור לשליטת ירדן במסגרת הסכם השלום עם ישראל, ובהשפעתו הוחלט להשאיר שטחים אלו בידי ישראל תמורת שטחים אחרים שהועברו לירדן. לאחר חתימת הסכם השלום פעל לשיתופי פעולה עם הירדנים מעבר לגבול. כמו כן, הקים במועצה מחלקת תיירות. בן אליהו סיים את כהונתו בסוף שנת 2001.

נפטר לאחר מחלה ממושכת ב-7 ביוני 2010 (כ"ה בסיון ה'תש"ע) ונקבר בבית הקברות בעין יהב.

חיים אישיים
-----------

החל משנת 1960 היה נשוי לרותי לבית זוהר, ולהם שלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* לזכרו של שי בן אליהו, באתר המועצה האזורית הערבה התיכונה.
* אורי דרומי, בן גוריון של הערבה - שי בן אליהו, ממייסדי עין יהב, 1935-2010, באתר הארץ, 23 ביולי 2010

הערות שוליים
------------

1. ↑  שי שבתאי ורינת אזולאי, ‏ההודים לא אכלו אותה, באתר גלובס, 5 בינואר 2014
2. ↑  תיירות מדבר בערבה, באתר "הערבה"
3. ↑  גדי גולן, ‏נבחרו 11 ראשי מועצות אזוריות, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2001
**אל-מיאדין** (ערבית: **قناة الميادين**, תרגום: "ערוץ הכיכרות") הוא ערוץ טלוויזיה לווייני פאן-ערבי המקורב לחזבאללה, אשר הושק ב-11 ביוני 2012 בלבנון במטרה לצמצם את השפעתן של הרשתות הערביות הפופולריות בעולם הערבי, אל-ג'זירה ואל-ערביה, הממומנות על ידי מדינות ערביות-סוניות במפרץ הפרסי.

אל-מיאדין נולד בתקופה בה העולם הפוליטי הערבי ודעת הקהל ברחוב הערבי היו מודאגים מצעירים שיצאו לרחובות בתקופת האביב הערבי. הערוץ הוקם על ידי ע'סאן בן ג'ידו בביירות בשלהי השנה הראשונה של האביב הערבי. בן ג'ידו היה ידוע בהזדהותו עם מאבק העם ועצם הקמת אל-מיאדין נתפסה כאות הזדהות עם מאבק הרחוב הערבי.

כניסת התחנה לזירה התקשורתית לוותה במטרות רבות כמו הפניית תשומת הלב בעולם הערבי לנרטיב הפלסטיני כדי לעודד הזדהות עם מאבק העם הפלסטיני. כמו כן, מאבקה העיקרי של התחנה הוא נגד מה שהערוץ תפס כאימפריאליזם מערבי וישראלי במזרח התיכון.

בנוסף ערוץ אל-מיאדין תמך בהמשך שלטונו של בשאר אל אסד בסוריה, ודחה במוצהר ובאופן ברור ומובהק את הרחבת שליטתם של הסונים במדינות המזרח התיכון.

הערוץ מתכנן גם לשמש אלטרנטיבה לתקשורת הלוויינית הערבית מהזרם המרכזי. כל ערוצי החדשות הערביים, BBC בערבית ו-Sky News בערבית, מהווים תחרות נוספת עבור הערוץ. לאל-מיאדין כתבת בישראל, העיתונאית הערביה חנא מחאמיד.

במהלך מלחמת חרבות ברזל הורה שר התקשורת, שלמה קרעי, לעצור את פעילות הערוץ בישראל ולמנוע את העברת שידוריו בישראל, לתקופה של 60 ימים שהסתיימה ב-13 בינואר 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אל-מיאדין (בערבית)

* אתר האינטרנט הרשמי של אל-מיאדין (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של אל-מיאדין (בספרדית)
* אורן פרסיקו, מיהו ערוץ "אל-מיאדין", שממשלת ישראל החליטה לפעול נגד שידוריו מישראל?, באתר העין השביעית, 13 בנובמבר 2023

הערות שוליים
------------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑  "תקף בברוטליות": עיתונאית ערביה הגישה תלונה נגד חיים אתגר, באתר וואלה!‏, 6 בנובמבר 2023
5. ↑  ערוץ אלמיאדין לא ישדר מישראל, באתר זמן ישראל, 13 בנובמבר 2023
6. ↑  הוראה בדבר מניעת פגיעה בביטחון המדינה על ידי ערוץ אלמיאדין לפי תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (מניעת פגיעת גוף שידורים זר בביטחון המדינה), ילקוט הפרסומים 11806, 15 בנובמבר 2023, עמ' 1200;  
הוראה בדבר מניעת פגיעה בביטחון המדינה על ידי ערוץ אלמיאדין לפי תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (מניעת פגיעת גוף שידורים זר בביטחון המדינה), ילקוט הפרסומים 11807, 15 בנובמבר 2023, עמ' 1202;  
הוראה בדבר מניעת פגיעה בביטחון המדינה על ידי ערוץ אלמיאדין לפי תקנות שעת חירום (חרבות ברזל) (מניעת פגיעת גוף שידורים זר בביטחון המדינה), ילקוט הפרסומים 11898, 14 בדצמבר 2023, עמ' 1910
**אבשלום ("אבשה") חורן** (נולד ב-28 במרץ 1945) הוא יזם ישראלי בתחום הטכנולוגיה. שירת בצה"ל כקצין בדרגת אלוף-משנה ומילא שורת תפקידים במערך המודיעין בהם סגן מפקד סיירת מטכ"ל וראש מחלקת מבצעים מיוחדים. בעל עיטור המופת וצל"ש הרמטכ"ל.

ביוגרפיה
--------

חורן הוא בנם של דוד ורות חורן, ממקימי קבוצת השרון וקיבוץ יפעת, בו הוא גדל ולמד. עם גיוסו לצה"ל התנדב לסיירת מטכ"ל והשלים מסלול הכשרה כלוחם וקורס קצינים. לאחר מכן שירת ביחידה כמפקד צוות, מפקד פלגה וסגן מפקד סיירת מטכ"ל, ולקח חלק ופיקד על מבצעים חשאיים בעומק שטח האויב. הוא השתתף ב"מבצע כחל" בעומק מצרים, שזיכה אותו בצל"ש הרמטכ"ל שהומר אחר מכן לעיטור המופת, וכן זכה בצל"ש הרמטכ"ל על השתתפותו במבצע נוסף. בהמשך שירותו הצבאי שירת במגוון תפקידים באגף המודיעין וכיהן כראש מחלקת מבצעים מיוחדים.

במהלך שירותו הצבאי סיים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטה העברית, ובהמשך, תואר שני ודוקטורט בהנדסת מערכות כלכליות (EES) באוניברסיטת סטנפורד. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בהתרעה אווירית בעקבות מלחמת יום הכיפורים.

לאחר שחרורו מצה"ל עסק בתחומי טכנולוגיה, שימש סגן נשיא בחברת השקעות של בנק לאומי, כיהן כדירקטור בחברה הציבורית נייס מערכות ובמספר חברות פרטיות, ייסד וניהל קרן השקעות בתחום הביוטק, כיהן כמנכ"ל חממת "רד רמות" של המדען הראשי במשרד הכלכלה. במסגרת זו התמנה ליו"ר חברת סימביוניקס, אשר הוקמה בחממה ופיתחה מערכות סימולטור תלת-ממדיות להכשרת צוותים רפואיים. הוא המשיך ללוות את החברה לאורך התפתחותה ולבסוף הוביל את תהליך מכירתה לחברת המדפסות התלת-ממדיות 3D Systems האמריקאית תמורת 120 מיליון דולר באוגוסט 2014.

בעקבות אסון צאלים ב' מונה לחבר בוועדת החקירה של האירועים.

נשוי לקרני (לבית ברגמן), סא"ל בדימוס, מיחידת מחשבים של צה"ל. הם מתגוררים ברמת השרון.

קישורים חיצוניים
----------------

* ממ"ק אבשלום חורן, באתר הגבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוס גלבוע, "**מר מודיעין**", ידיעות ספרים, 2013, עמ' 469-470
2. ↑  הדס גייפמן, ‏דירקטוריון נייס: יוסי בן שלום ובני לוין יוצאים, רימון בן שאול ויוסי עצמון נכנסים, באתר גלובס, 23 ביולי 2001
3. ↑  גלי וינרב, ‏קריטיסנס, בה מושקעת פונטיפקס, גייסה 1.2 מיליון דולר בהובלת קרן ברידג', באתר גלובס, 20 ביוני 2006
4. ↑  גלי וינרב, ‏אקזיט ישראלי: סימביוניקס נמכרת תמורת 120 מיליון דולר, באתר גלובס, 31 ביולי 2014
5. ↑  רמי טל ורונה רענן-שפריר, צאלים ב' - הטיוח הגדול, באתר ynet, 10 בדצמבר 2009