recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספרו של ג'ון גרוגן. אם התכוונתם לסרט הקולנוע המבוסס על הספר, ראו מארלי ואני (סרט).

**מארלי ואני** (2005) הוא ספר אוטוביוגרפי שנכתב על ידי העיתונאי האמריקאי ג'ון גרוגן. הספר היה יותר מ-50 שבועות בראש רשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס. גרוגן מתאר בגוף ראשון את חיי משפחתו המשותפים עם הלברדור רטריבר שלו, **מארלי**, את מערכות היחסים במשפחה ואת הלקחים הנלמדים מתקופה זו. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מטר.

מארלי מתואר, בהתאם לטבעו כלברדור, ככלב רועש ובלתי ניתן לשיטה. הוא חזק, רעב לעיתים תכופות, פעיל ואף הרסני לרכוש המשפחה (ללא כוונות זדוניות). הוא נכשל "להבין" מה בני האדם מצפים ממנו, ובנקודה מסוימת בסיפור גרוגן מעיר, כנראה בהלצה, שמחלת נפש היא ההסבר להתנהגותו. אף על פי כן, פעולותיו והתנהגותו תמיד נסלחו, שכן ברור שכוונותיו טובות.

הניגוד העצום בין הבעיות והמתח שנגרמים על ידי התנהגותו של מארלי לבין המסירות האדירה, האהבה והביטחון שהוא מעניק למשפחה, שלומדת לקבל אותו כפי שהוא והיגון שהביעה במותו מזקנה, מהווה את הרקע לסיפור.

ב-2008 יצא לאקרנים סרט קולנוע המבוסס על הספר, ואף הוא זכה להצלחה רבה. גרוגן היה שותף להפקת הסרט, ואף כתב לו את התסריט.

עלילה
-----

ג'ון, עיתונאי, וג'ני, זוג נשוי טרי, היו חובבי בעלי חיים. הם החליטו לאמץ כלב לביתם כאימון לקראת הולדת ילדים. הם רכשו גור כלבים וקראו לו מארלי, על שם הזמר בוב מארלי. מארלי גדל במהרה לכלב בוגר וחזק. למרות מאמצי הזוג לחנכו במסגרות שונות, הכלב לא קיבל את מרות בעליו. לעיתים, השתמש מארלי בכוחו האדיר להרוס את רכוש הבית, ובעת התקפי פחד מסופות רעמים, לעס את דרכו בין דלתות, כלובים ואף קירות מרתפים. בזמנים אחרים, כאשר רצה להתחבר לכלבים אחרים או לחקור ריחות שונים, רץ בכל כוחו אל עבר מטרתו, תוך גרירת אנשים ורהיטים מאחוריו.

מארלי נשאר עם המשפחה כאשר עברה מביתם המקורי לבוקה רטון תחילה ומאוחר יותר לפנסילבניה, וגם כאשר ילדו את ילדם השלישי. במקרים אחדים הראה אמפתיה ורצינות רבה - הוא ניחם את ג'ני כאשר הפילה את עוברה הראשון והגן על שכנו כאשר הותקף. למרות הקשיים בשליטה בו, מארלי היה חבר משפחה אהוב ונאמן.

בגיל 13, כאשר היה חלש מאוד מזקנה, נאלץ ג'ון להרדימו, לאחר התנפחות קיבתו בפעם השנייה. בדקותיו האחרונות אמר ג'ון למארלי משפט שאף אחד לא אמר לו מעולם: "אתה כלב **נהדר**". המשפחה התאבלה על מותו של מארלי זמן רב, בייחוד ההורים, שראו במארלי דוגמה למופת של אהבה ללא תנאים, של מסירות ושל הנאה מהחיים. לאחר המוות, תיאר ג'ון את אהבתו למארלי. מספר התגובות לטור היה כה גדול, כך שתיבת הדואר האלקטרוני של ג'ון התמלאה. ג'ון סיפר שמעולם לא קיבל כמות תגובות שכזו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של מארלי ואני
* שירי לב-ארי, כלב ושלושה ילדים , באתר הארץ, 7 בדצמבר 2006
* מארלי ואני, באתר OCLC (באנגלית)
**ישראל - כתב הגנה** (באנגלית: **The Case for Israel**) הוא ספר משנת 2003 מאת המשפטן ועורך הדין היהודי-אמריקאי אלן דרשוביץ המשיב על ביקורות הנפוצות בארצות הברית וברחבי העולם כנגד מדינת ישראל. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת מטר ב-2004 בתרגומו של ירון בן עמי.

הספר זכה להצלחה רבה ונכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.

דרשוביץ, פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד, מגן בספרו על מדינת ישראל מפני טענות ביקורתיות המושמעות נגדה, ותוקף מיתוסים רבים המציגים אותה באור שלילי. כך לדוגמה משיב דרשוביץ לטענה כי "ישראל היא אחת המדינות המובילות בהפרת זכויות אדם ברחבי העולם" ומראה כי אין הדבר כך, וכן הוא סותר בספרו את הטענה כי "מדינת ישראל היא הגורם לסכסוך הערבי-ישראלי". 

בתחילת כל אחד מפרקי הספר מופיעה טענה כנגד ישראל, ובהמשך הפרק מפורטים מקורות שונים ואסמכתאות מאת מומחים, אישי ציבור ממדינות ערב ואישים שאינם מזוהים עם מדינת ישראל, המהווים מקורות אובייקטיביים הסותרים את הטענה. בין האישים המצוטטים על ידי דרשוביץ כאסמכתאות לטענותיו נמנים אדוארד סעיד ונועם חומסקי הידועים בהתנגדותם למדינת ישראל.

בשנת 2005 פורסם ספר המשך - "The Case for Peace", המציע פתרונות לסכסוך הישראלי-ערבי.

מבקרי הספר טענו כי דרשוביץ הפר זכויות יוצרים בכך שהעתיק פרקים מספרים אחרים שנבדקו, וכן כי נפלו אי דיוקים בספר. טענות הפרת זכויות היוצרים נבדקו על ידי נשיא אוניברסיטת הרווארד, שבה מכהן דרשוביץ כמרצה, ונמצאו לא נכונות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ישראל - כתב הגנה
* אתר רשמי של אלן דרשוביץ
* סרטו של אלן דרשוביץ המבוסס על הספר
* ישראל - כתב הגנה, באתר OCLC (באנגלית)
**כוח 13** הוא ספר ישראלי שכתבו הסופרת והעיתונאית סמדר שיר, וראש מכון ש"י ללימודי היהדות באוניברסיטת בר-אילן אבי רט. הספר יצא לאור בשנת 2005.

עלילה
-----

דניאל נער חילוני כבן 12 חולם לחגוג את בר המצווה שלו בטיסה ליורו דיסני בצרפת. כשמבין שמצפים ממנו שיניח תפילין בבר מצווה הוא מחליט לפרוש לחדרו במהלך חגיגות יום ההולדת ה-12 שלו. דניאל לא מצליח להירדם ולפתע איש מזוקן לבוש חבוש בקסדה נוחת על עץ התאנה הצומח מול חדרו, דניאל צובט את עצמו שהוא אינו חולם וביום המחרת מגלה בחדרו מזכרת, סרגל זמן זוהר.

חודש לאחר מכן בראש החודש מבקר אותו שוב האיש המזוקן ויחד איתו הם טסים לספרד של המאה ה-15 והם צופים ביהודי אנוס מניח תפילין, מאז הפגישה בכל ראש חודש טסים יחד דניאל והאיש המזוקן ליעד אחר בעבר הרחוק על יהודים שנלחמו על הזכות להניח תפילין, איש אינו יודע על הטיולים הסודיים של דניאל בחברת האיש המזוקן.

בסוף השנה דניאל מחליט לבסוף להניח תפילין.

יעדים אליהם הם טסים
-------------------

* ספרד שנת 1492
* עליית אעלה בתמר שנת 1881
* אושוויץ שנת 1942
* אוניית המעפילים "אקסודוס" שנת 1947
* מסורבי העלייה שנת 1970
* מלחמת יום כיפור שנת 1973
* מבצע משה שנת 1984

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  כוח 13, באתר הספרייה הלאומית
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברומן מאת ליון פויכטוונגר. אם התכוונתם למחזה מאת פרנץ גרילפרצר, ראו היהודיה מטולדו (מחזה).

**היהודיה מטולדו** הוא רומן היסטורי מאת הסופר והמחזאי היהודי ליון פויכטוונגר, פורסם לראשונה בשנת 1955. הספר תורגם לעברית לראשונה על ידי עדנה קורנפלד ויצא בשנת 1957, תחת השם "בלדה ספרדית", ותורגם במהדורה נוספת בשנת 2004 בשם "היהודיה מטולדו" על ידי חנה שוורץ אייזלר.

הרומן מתאר את גורלם של הסוחר היהודי אבן עזרא ובתו רחל, ואת הקשר הרומנטי שהתפתח בינה לבין אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה בספרד של המאה ה-12. הרומן מבוסס בחלקו על אירועים היסטוריים: קיומו של קשר רומנטי בין מלך קסטיליה אלפונסו השמיני לבין צעירה יהודיה אכן מתועד בהיסטוריה של בית המלוכה הספרדי.

עלילת הספר
----------

שהותם של המורים באנדלוסיה במשך מאות שנים השפיעה רבות על התרבות הספרדית והאירופית בכלל. אנשי המדע והרוח המורים, וכן היהודים שחיו בקרבם, השפיעו רבות וקידמו את הכלכלה והמתמטיקה המערבית, האסטרונומיה, הרפואה, הפילוסופיה. עם נפילתה של סביליה ב-1248 לידי כוחות הנוצרים, עבר רוב שטח אנדלוסיה לשליטת קסטיליה. גבור הספר, הסוחר היהודי אבן עזרא, הנחשב אחד מהיהודים העשירים בממלכה, ממונה על ידי המלך כשר האוצר. לאחר שבתו של אבן עזרא, רחל, מוצגת למלך, הוא מתאהב בה, שולח אליה שליחים, מחזר אחריה ובסופו של דבר נוצר ביניהם קשר. במהלך הזמן מורה המלך על הצעירה רחל לעבור ולהתגורר באחת מטירות הנופש שלו. הסיפור מקפל בתוכו את החיים של משפחה אמידה מיהדות ספרד, בעלת השפעה ועושר, המאוימת יום ביומו על ידי המלך והממסד הנוצרי. מצד אחד המלך זקוק ליהודי ומצד שני מתעב אותו. באופן דומה, המלך אוהב את פילגשו אך מתעב את דתה. 

בעקבות התאהבותו של המלך בפילגש היהודיה דוחפת המלכה אלנור, אשתו החוקית של המלך, להחלטה מצד המלך לצאת למלחמה חסרת טעם כנגד המורים, מלחמה שבה (גם במציאות) נחלה קסטיליה תבוסה.

בניגוד לסיפור המקראי במגילת אסתר, מסתיים הרומן בסוף טרגי, בו נרצחים רחל ואביה. בין השאר, משתמעת מן הספר אזהרה כנגד האידיאלים של גבורה ויציאה למלחמה, מצב שאין בו למעשה מנצחים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אשד, "היהודיה מטולדו מאת ליון פויכטוונגר" אתר אימגו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4411861-2
* SUDOC: 098398660
* VIAF: 213996259
* WorldCat (עם VIAF): 213996259

 |
**מהמטבח באהבה** הוא ספר בישול של רות סירקיס. זהו ספר הבישול הנמכר ביותר בישראל, ונחשב לפורץ הדרך בז'אנר ספרות הבישול בארץ. הספר יצא ביותר מ-70 מהדורות ומכר כמיליון עותקים.

הספר נכתב לאחר שסירקיס חזרה משהות של ארבע שנים בלוס אנג'לס, שם כיהן רפי בעלה כקונסול. סירקיס, שמשנת 1966 כתבה טור מתכונים במגזין הנשים "את", כתבה אז טור שבועי בעיתון יהודי אשר עסק במתכונים לאוכל יהודי כשר ולפני כן הוציאה שני ספרים באנגלית. בשנת 1972, כשחזרה לישראל, פנו אליה מהוצאת זמורה ביתן מודן בבקשה לתרגם את ספרה "טעמה של מסורת" מאנגלית, והיא ביקשה לכתוב ספר חדש המותאם לישראל.

הספר יצא לאור במרץ 1975 בהוצאת זמורה ביתן מודן, בשם "מהמטבח באהבה: יסודות הבישול וסודות האירוח", ובמהירות זכה להצלחה גדולה מאוד. הספר מושפע מהמטבח האמריקאי, שם שהתה סירקיס בעת שכתבה אותו. היה זה ספר הבישול המשמעותי הראשון שיצא בישראל בפורמט של אלבום, והוא כלל איורים, תמונות צבעוניות ומתכונים ברורים ומדויקים להכנת המנות. הספר כוון לנשים עובדות ונכתב בלשון נקבה. רבים ממתכוניו אומצו והפכו לחלק בלתי נפרד מהמטבח הישראלי.

עד שנת 1982 יצא הספר בהוצאת זמורה, ביתן, מודן במעל 200,000 עותקים. לאחר מכן הוציאה סירקיס את הספר בהוצאה משלה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מהמטבח באהבה, באתר OCLC (באנגלית)
* דורון חלוץ, הסיפור הישראלי דרך המתכונים וספרי הבישול מראשית המדינה ועד ימינו, באתר הארץ, 25 במרץ 2010
* לירון הלברייך, "מהמטבח באהבה" – הספר ששינה את תרבות האוכל בארץ, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 29 ביוני 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מרים גורן, מהמטבח באהבה, דבר, 19 במרץ 1975
2. ↑  כל יום חגיגה, מעריב, 18 ביוני 1986
**בעיטת עונשין - שפת הכדורגל בתקשורת ההמונים** הוא לקסיקון מאת דן יהב המאגד בתוכו מאות ביטויים בעברית מהעגה של תקשורת הספורט בישראל.

הלקסיקון כולל 1,145 ביטויי סלנג שנאספו מאמצע שנות השמונים במשך כ-15 שנה מאמצעי התקשורת השונים בתחום הספורט ומציג אותם באופן מילוני בסדר אלפביתי עם פירוש ומשפט לדוגמה. הביטויים, רובם ציוריים או מטפוריים, חדרו בחלקם לשפה העברית.

התפתחות העגה
------------

בראשית הספר, עומד יהב על האופן שבו התפתחה העגה, המורכבת ברובה מביטויים מסיקור הכדורגל, ענף הספורט הפופולרי בישראל. יהב טוען בפתח המבוא כי חדירתה של התקשורת האלקטרונית, הרדיו והטלוויזיה, לחיי האוהד, חייבה את התפתחותם של מדורי הספורט בעיתונות בהתאם. מגמת ההתרחבות והרחבת הסיקור יצרה ביקוש רב לעיתונאיים ולהמצאת חומר כתיבה ללא קשר להתפתחות ענפי הספורט במדינה. ככל שמלאכת הסיקור הפכה מסחרית יותר ביסודה, כך גדל הביקוש, שיצר בתורו קריטריונים לשוניים נמוכים יותר בכתיבה. בהמשך המבוא, מעניק יהב ניתוח סוציולוגי-חברתי להתפתחות תת-התרבות של אוהדי הספורט והסיבות להתפתחות עגה בקרבם ועומד על התנאים התורמים להתנהגות הקולקטיבית.

יהב גורס כי כתבי הספורט והשדרנים מנצלים את עקרונות העגה ואת הגורמים להתפתחותה, ובפנייתם לקהל הרחב הם מתאימים את המשלב שלהם ואת רמת כתיבתם כך שיתאימו למכנה המשותף הנמוך ביותר, ובכך יוצרים אווירה קולקטיבית ואינטימית עבור האוהד שהוא גם הצרכן של המדיה.

חלוקה לשדות סמנטיים
-------------------

סוג נוסף של ביטויים הם כאלה השאולים משדות סמנטיים שאינם קשורים לספורט, והלקסיקון מציע חלוקה לפי מפתח זה:

* **צבא ומלחמה** (25.3%): יהב גורס כי ההשפעה הסמנטית של הצבא ושדה הקרב נובעת מעצם התחרות הספורטיבית המשולה לקרב או מלחמה ובה משתמשים בהתקפה והגנה; ביטויים לדוגמה: "שדה מוקשים", "בונקר", "בליץ", "בעיטת פגז" ו"יורה את הכדור".
* **בידור ואמנות** (10%): יהב מניח כי שאילת ביטויים מעולם זה קשורה בהיותו של הספורט בידור להמונים ולדמיון שבין שחקן תיאטרון וקהל לספורטאי או קבוצה וקהל; ביטויים לדוגמה: "הצגת בכורה", "כינור ראשון", "מושך בחוטים", "סינדרלה" ו"קונצרט".
* **מקצועות ובעלי מלאכה** (10%): "אדריכל", "שריף", "קוסם" ו"נגרים".
* **מדעי הגאוגרפיה** (9.4%): "מבול שערים", "ניחוח פסגות", "תקופת יובש" ו"חוף מבטחים".
* **טכנולוגיה והנדסה** (7.7%): "הנעה", "כוח מניע", "בולדוזר" ו"הילוך רביעי".
* **עולם הרפואה** (7.5%): "קבוצה אנמית" ו"מנת חמצן".
* **בעלי חיים** (5.9%): "רגלי איילה", "סוס עבודה", "זנב מקופל" ו"כבשה שחורה".
* **מזון וגסטרונומיה** (5.2%): "מבשל שערים", "מנה ראשונה" ו"תקופת רזון".
* **מסחר וכלכלה** (5.1%): "אי שקט תעשייתי", "מניות בעלייה", "צ'ק ללא כיסוי" ו"מאזן עגום".
* **תחומים נוספים**: שאילת ביטויים מענפי ספורט מקבילים; תחום האהבה והמשפחה ("נשוי לקבוצה", "שלום בית"), תחום האמונות והדתות ועוד.

ראו גם
------

* תקשורת הספורט בישראל
* סלנג

קישורים חיצוניים
----------------

* בעיטת עונשין, באתר OCLC (באנגלית)
**כמעט כמו לווייתן - מוצא המינים נכון לעכשיו** (באנגלית: **Almost Like a Whale**), הוא ספר מאת סטיב ג'ונס, בנושא אבולוציה שתורגם לעברית על ידי עדי מרקוזה-הס.

תוכן הספר
---------

המחבר, פרופסור לגנטיקה, מציג את ספרו כך:
"הספר שלי מעדכן את דרווין ועושה אותו מותאם לימינו אלה. זהו נסיון לשכתב את "מוצא המינים", עד כמה שהדבר אפשרי. הספר מתוכנן על פי מבנה ספרו של דרווין, ומתפתח כמותו ממשקי כפר למאובנים, מכוורות דבורים לאיים רחוקים – כמסגרת. ה"עובדות הגדולות" (עוד צירוף מילים האהוב על דרווין) שלי מעוגנות בבטחה בסוף המאה העשרים. "כמעט כמו לווייתן" הוא ניסיון לקרוא את מוחו של צ'ארלס דרווין מעמדת היתרון של הידיעה המדעית בדיעבד, ולהראות איך תאוריית האבולוציה מאחדת את הביולוגיה בימינו".
רוב הפרקים, שכאמור, מקבילים ל"מוצא המינים" המקורי, מביאים בסופם תרגום מסיכום הפרק המקביל בספרו של דרווין.

אחד הקשיים בהבנת האבולוציה, כותב ג'ונס, "נובע מכך שהיא מנסה לשחזר היסטוריה שקצב מהלכה איטי בהרבה מזה של אלה החוקרים אותה". כדי לנסות ולהמחיש את האבולוציה מתחיל ג'ונס בתיאורה של אבולוציה שאיננה נזקקת לעשרות מיליוני שנים, אלא כזו שמתרחשת לנגד עינינו – האבולוציה של בעל חיים קטן אבל מאוד מפורסם – נגיף האיידס... נגיף הכשל החיסוני (האיידס) באדם מכיל בהיסטוריה הקצרה שלו את הטיעון המוצג בספר "מוצא המינים" בשלמותו: וריאציות, מאבק להישרדות, וברירה טבעית. הגאוגרפיה מספרת חלק מסיפורו, וכמוה גם המאובנים; והגנים שלו מקשרים בינו לבין קרובים רחוקים, אשר לכולם היה אב קדמון משותף בעבר הרחוק. בעשותם זאת, חושפים הגנים היררכיה מסודרת הבנויה מקבוצות בתוך קבוצות, שכל אחת מהן היא עדות למוצא ממקור משותף בעבר ההולך ומתרחק."

שם הספר מתייחס לדברים שדרווין כתב בספרו: "אינני רואה כל קושי בכך שזן של דובים יהפכו, בדרך של ברירה טבעית, לשוכני מים על פי מבנה גופם ונוהגיהם, עם פיות ההולכים וגדלים בהדרגה, עד שתופיע לבסוף חיה מפלצתית לא פחות מהלווייתן". דברים אלו שזיכו את דרווין בקיתונות של לגלוג, והביאו אותו לשנות את הניסוח במהדורת 1872 של הספר ל"מפלצתית כמעט כמו לווייתן", הם היום חלק מהקונצנזוס המדעי של האבולוציה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביקורת באתר חופש
* ביקורת באתר הידען
* כמעט כמו לווייתן, באתר OCLC (באנגלית)
**שמואל שניצר** (נולד ב-12 בספטמבר 1949, י"ח באלול ה'תש"ט) הוא יהלומן ישראלי יו"ר חברת "ש. שניצר יהלומים בע"מ", אשר כיהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית ולאחר סיום תפקידו הוענק לו תואר נשיא הכבוד של בורסת היהלומים הישראלית לכל ימי חייו. כיהן גם בתפקיד נשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB) ולאחר פרישתו הוענק לו תואר נשיא כבוד של הפדרציה לכל ימי חייו.

בנוסף, שניצר מחזיק בפרס מפעל חיים מטעם בורסת היהלומים של ניו יורק (DDC), ובתואר נשיא כבוד של הבורסה הישראלית לאבני חן ויהלומים.

ביוגרפיה
--------

שניצר הוא בנם של ורדה ומשה שניצר. למד משפטים בין 1972–1976 באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך אחר כך לעו"ד. בשנת 1975 הצטרף לבורסה ליהלומים כחבר מן המניין. בשנת 1988 החל בפעילות ציבורית כחבר הוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים, שם כיהן בתפקידים שונים: יו"ר הוועדה המשפטית, יו"ר ועדת כספים, יו"ר ועדת דור ההמשך ועוד.

בשנת 1998 נבחר לכהן כנשיא בורסת היהלומים הישראלית, וכיהן שלוש קדנציות רצופות עד לשנת 2004. באוקטובר 2013 נבחר פעם נוספת לכהן כנשיא הבורסה וכיהן בתפקיד עד 2015 .עם פרישתו זכה לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לכל ימי חייו, בנוסף לתואר נשיא הכבוד של הבורסה לאבני חן.

בין השנים 2002–2006 כיהן כנשיא הפדרציה העולמית של בורסת היהלומים (WFDB). במהלך תקופת כהונתו כנשיא הפדרציה כיהן שמואל שניצר כסגן יו"ר מועצת היהלומים העולמית (WDC) העוסקת בטיפול בסוגיית 'יהלומי הקונפליקט'. לאחר סיום כהונתו בפדרציה העולמית קיבל את תואר נשיא הכבוד של הפדרציה.

שניצר מכהן כחבר נשיאות התאחדות תעשייני היהלומים בישראל ויושב ראש הוועדה המשפטית שלה וכחבר בוועדה המייעצת של בורסת היהלומים של שאנגחאי, תפקיד אותו הוא ממלא החל מיום היווסדה. בינואר 2016 נבחר ליושב ראש דירקטוריון מכון היהלומים הישראלי, תפקיד אותו מילא עד 2018.

קיבל פרס מפעל חיים מבורסת היהלומים של ניו יורק (DDC). במהלך קונגרס היהלומים העולמי ה-32 שהתקיים בישראל העניק לו ענף היהלומים את אות ההוקרה Israel Dignitary Award.

פעילות חברתית
-------------

משמש כחבר בהנהלת "קרן משה שניצר למחקרים בנושאי המשק והחברה בישראל" באוניברסיטת בר-אילן - קרן הדואגת למימון פעילות אקדמית לעידוד חקר המשק, הכלכלה והחברה בישראל, תוך עידוד למצוינות במחקר בתחומים אלו. כמו כן, שניצר חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב ועמותת הידידים של המרכז הרפואי תל אביב.

שניצר היה נשיא ויושב הראש של קבוצת הכדורגל בית"ר תל אביב רמלה בין השנים 2007–2012, כשבתקופתו הקבוצה הגיעה לשיאה בשנת 2008 כשהעפילה לחצי גמר גביע המדינה, למרות היותה בליגה השלישית. משנת 2009 ועד 2013 כיהן כחבר הנהלת ומזכירות ההתאחדות לכדורגל. כיום מכהן שניצר כחבר הנהלת מרכז בית"ר.

שניצר מכהן כסגן נשיא לשכת המסחר ישראל-יפן החל משנת 2012.

משפחתו
------

נשוי לשרונה שניצר ואב לשלושה, שני, שי ובן. בנו היהלומן שי שניצר מכהן כקונסול כבוד של מדינת ליטא בישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  שמואל שניצר, מכון היהלומים הישראלי.(הקישור אינו פעיל, 28 בדצמבר 2017)
2. ↑  הדר קנה, שמואל שניצר יתמודד לתפקיד נשיא בורסת היהלומים, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2013
3. ↑  הנשיא השישי - שמואל שניצר, בורסת היהלומים הישראלית
4. ↑  שמואל שניצר, מכון היהלומים הישראלי, (הקישור אינו פעיל, 28 בדצמבר 2017)
**היקום האלגנטי: על-מיתרים, ממדים נסתרים, והחיפוש אחר התאוריה של הכול** (The Elegant Universe: Superstrings, Hidden Dimensions, and the Quest for the Ultimate Theory), הוא ספר של בריאן גרין אשר פורסם בשנת 1999 באנגלית ובשנת 2002 בעברית, אשר מציג את תורת המיתרים ואת תורת העל-מיתר, ומספק הערכה מקיפה אך לא טכנית של התאוריה, חסרונותיה ומעלותיה. בשנת 2000 הספר זכה בפרס החברה המלכותית לספרי מדע והיה מועמד לפרס פוליצר לספרות. מהדורה חדשה הודפסה בשנת 2003 באנגלית ובשנת 2012 בעברית, עם הקדמה מעודכנת.

תוכן עניינים
------------

* הקדמה (במהדורה המעודכנת ישנה הקדמה נוספת).
* חלק I: פאתי הידע.
* חלק II: דילמת המרחב, הזמן והקוונטים.
* חלק III: הסימפוניה הקוסמית.
* חלק IV: תורת המיתרים ומארג המרחב-זמן.
* חלק V: איחוד במאה ה-21.

תוכן
----

הספר מתחיל בסקירה קצרה של הפיזיקה הקלאסית, ומתמקד בקונפליקטים המרכזיים בה. גרין קובע קשר תולדי בין תורת המיתרים כאמצעי לשילוב העולם ההסתברותי של המודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים, והדטרמיניזם של מכניקה קלאסית של העולם המאקרוסקופי. גרין דן בבעיה המהותית של הפיזיקה המודרנית: איחוד של תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין ומכניקת הקוונטים. גרין טוען שתורת המיתרים היא הפתרון לסתירה בין שתי התאוריות. לעיתים קרובות גרין משתמש באנלוגיות וניסויי מחשבה כדי לאפשר להדיוט להשלים עם התאוריה שיש לה פוטנציאל ליצור תאוריה מאוחדת של הפיזיקה.

עיבודים
-------

היקום האלגנטי עובד לתוכנית זוכת פרס אמי בת שלוש שעות בשלושה חלקים ששודרה בטלוויזיה בסוף 2003 בסדרת NOVA ב-PBS.
* חלומו של איינשטיין (Einstein's Dream).
* הכול כמיתר (Strings The Thing).
* ברוכים הבאים למימד ה-11 (Welcome To The 11th Dimension).

ראו גם
------

* מכניקת הקוונטים
* תורת M

קישורים חיצוניים
----------------

* היקום האלגנטי, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX3089630

 |
**גולדפינגר** הוא ספר הריגול השביעי בסדרת ספרי "ג'יימס בונד" מאת איאן פלמינג. פורסם לראשונה בבריטניה ב-23 במרץ 1959. ב-1964 יצא סרט בשם זה שהתבסס על עלילת הספר, הסרט השביעי בסדרת סרטי ג'יימס בונד הפופולרית, בכיכובו של שון קונרי. כן התבססה על עלילה זו סדרת קומיקס יומית שיצאה בעיתון הבריטי דיילי אקספרס בשנים 1960–1961.

הספר תורגם לשפות רבות והופץ ברחבי העולם. בעברית יצא הספר תחילה בתרגום ב. אוריאל, בהוצאת ספיח, ב-1964, ומאז יצא בארבע מהדורות שונות בהוצאה זו. ב-1990 תורגם על ידי עמנואל לוטם ויצא מחדש בהוצאת זמורה ביתן.

עלילה
-----

בעלילת הספר נשלח הסוכן החשאי ג'יימס בונד לעקוב אחר פעולותיו של יוריק גולדפינגר, מטורף המתעניין בזהב ומצליח להוציא זהב רב מהמדינה. הוא רודף אחריו לשווייץ, שם הוא מגלה כי גולדפינגר מפעיל מפעל בו הוא מתיך את הזהב הגנוב ומוכר אותו להודו. בונד מנסה להתנקש בחייו, אך הוא נתפס ועובר עינויים על ידי עוזרו האכזרי של גולדפינגר, אודג'וב. לבסוף הוא ניצל לאחר שהוא מציע לגולדפינגר לעבוד עבורו, ונלקח לפורט נוקס כדי להיות אחד ממזכיריו. שם הוא מגלה את מזימתו של גולדפינגר להגדיל את ערך הזהב שברשותו באמצעות הפיכת עתודות הזהב של העולם המאוחסנות בפורט נוקס לרדיואקטיביות. בונד מצליח להעביר מסר על המזימה למפעיליו, שפותחים בקרב נגד גולדפינגר, אך הוא מצליח לתפוס את בונד ולברוח במטוס עם אודג'וב. בונד נאבק בהם, הם נהרגים, ובונד מצליח להנחית את המטוס בשלום, סמוך לחופי קנדה.

רקע לכתיבת הספר
---------------

האדריכל ארנו גולדפינגר שהתגורר בלונדון ברחוב וילו 2 בסמוך לביתו של הסופר איאן פלמינג, שימש השראה עבור פלמינג לדמות הנבל בספרו. פלמינג שנא את ביתו של גולדפינגר שלצורך בנייתו נהרסו מבנים ויקטוריאניים שהיו במקום, ועל כן קרא על שמו את דמות אויבו של ג'יימס בונד - "יוריק גולדפינגר". ארנו גולדפינגר התייעץ עם עורכי דינו לאחר פרסום הספר, ולאחר שפלמינג איים לשנות את שם הדמות ל"גולדפריק" (איבר מין מוזהב) במקום השם המקורי (שמשמעותו באנגלית היא אצבע מוזהבת - Gold Finger), החליט גולדפינגר שלא לתבוע את פלמינג. המו"לים של פלמינג, במסגרת הצעת הפשרה, הסכימו לשלם את ההוצאות המשפטיות של גולדפינגר וכן לתת לו שישה עותקים של הספר.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלי אשד, האמת מאחורי ג'יימס בונד
2. ↑  How Goldfinger nearly became Goldprick, באתר גארדיאן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011017283605171
* GND: 4683564-7
* MusicBrainz work: ca785e32-bbbb-416b-a2fc-a2b8471ac82b
* VIAF: 183033583
* WorldCat (עם VIAF): 183033583

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסרט, ראו לא בלי בתי (סרט).

**"לא בלי בתי"** (באנגלית: **Not Without My Daughter**) הוא ספר שנכתב על ידי הסופרת בטי מחמודי. הסופרת מתארת בספר את חייה שלה כאישה אמריקאית אשר מתאהבת באזרח אמריקאי-איראני ונקלעת למציאות דתית וחברתית קיצונית באיראן בראשית תקופת שלטונו של רוחאללה ח'ומייני. הספר תורגם מאנגלית על ידי המשורר והמתרגם עמשי לוין ויצא לאור בהוצאת כנרת.

עלילה
-----

בטי, אמריקאית גרושה ואם לשני בנים, הכירה את מודי (קיצור שמו -סייד בוזורג מחמודי) בבית חולים. הקשר ביניהם התהדק, מודי טיפל וסעד אותה ולאחר מכן הם נישאו. בטי ומודי ניהלו חיי נישואים שגרתיים ונולדה להם בת. לאחר שמודי מפציר בבטי, היא מסכימה שיבקרו למשך שבועיים בלבד במולדתו איראן כדי להכיר אותה ואת בתם מהטוב למשפחתו. בתום שבועיים באיראן, מודי מודיע לבטי כי הם יישארו באיראן לתמיד.

התקופה הייתה תחילת שלטונו של ח'ומייני, שהתאפיינה במעבר מהיר מהחוק האזרחי לחוק האסלאמי הקיצוני. בתקופה זו המשטרה החשאית החלה לעצור אזרחים שנהגו שלא על פי חוקי האסלאם ובעיקר נשים שלא לבשו צ'אדור (גלימה ארוכה שחורה שמכסה את הגוף כולו, בדומה לבורקה). על פי החוקים החדשים הנשים והילדים הפכו לרכושו של הגבר שהיה רשאי לצוות עליהם את רצונו ואף לנקוט כלפיהם באלימות.

מודי החל לנקוט כלפי בטי באלימות והחזיק בה ובמהטוב שהייתה בת חמש בהסגר. הוא הרשה להן לצאת מהבית בליווי צמוד בלבד. הכבוד שרחשה בטי לבעלה נעלם והיא החלה לנטור לו טינה. לאחר 18 חודשים בתנאים קשים, בטי ומהטוב הצליחו להימלט דרך ההרים והגיעו לטורקיה שם נעזרו בשגרירות ארצות הברית וחזרו בסופו של דבר למישיגן שם התאחדו עם משפחתה של בטי.

בטי מחמודי לאחר הבריחה
----------------------

לאחר שמחמודי חזרה לארצות הברית היא כתבה את ספרה על החיים באיראן. היא השתתפה בהרצאות על ילדים חטופים והשתתפה בהכנת סרט שנעשה על פי סיפור חייה בשנת 1991. הסרט צולם בישראל (בתל אביב ביפו העתיקה ובעכו בחאן אל-עומדאן) במשך שבעה שבועות. כוכבת הסרט, שגילמה את בטי מחמודי, הייתה סאלי פילד.

לאחר מכן הוציאה מחמודי ספר נוסף בשם "למען אהבת ילדי" שהוא סיפור ההמשך של "לא בלי בתי". הספר מספר על המאורעות אחרי שחזרה למשפחתה בארצות הברית, על הפחד שמודי יחזור, על מסעותיה בעולם לקידום הספר, ועל האנשים שפגשה במהלכם.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "לא בלי בתי", באתר "סימניה"
**נילגאי** או **נילגאו** (שם מדעי: *Boselaphus tragocamelus*) הוא מין של אנטילופה יחידה בסוגה ממשפחת הפריים הנפוצה בדרום אסיה.

תיאור
-----

לנילגאי גוף בצבע שחור כחלחל עם רעמה קצרה על הכתף, ציצית שער בולטת בתחתית הצוואר, כתם לבן על הגרון, וכתמים לבנים ליד הפרסות ועל הלחי, שתי קרניים קצרות, וזנב ארוך המסתיים בציצת שער. הנקבות בצבע חום-בז' ונטולות קרניים, ומבחינה זאת הם מזכירים במקצת את הקודו.

גובהו של הנילגאי 150-120 ס"מ. משקלם של הזכרים מגיע עד 328 קילוגרם, הנקבות קטנות יותר ומגיעות למשקל של 232 ק"ג.

תפוצה ובית גידול
----------------

הנילגאי נפוץ ברוב חלקי הודו ומעטים נמצאים בפקיסטן ונפאל בקרבת הגבול ההודי, בעבר היה מצוי בבנגלדש אך נכחד משם. כמו אנטילופות רבות גם הנילגאי הובאה לאמריקה למטרת שעשועים, ופרטים שברחו יצרו אוכלוסיית בר. הנילגאי חי בעיקר באזורים עם שיחים, ויערות דלילים, הם נמנעים מיערות צפופים ואזורי ביצות.

הרגלים ותזונה
-------------

הנילגאי פעיל בעיקר בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הצהריים, אף על פי שהוא יכול לחיות מספר ימים ללא מים, הוא יעדיף אזורים עם מקווה מים.
הנילגאי צמחוני וניזון מעשבים עלים ופרות.

אויבים ושימור
-------------

הטורפים העיקרים של הנילגאי הם הטיגריס, הנמר והזאב; אולם בשל גודלו הטורפים מעדיפים לצוד את העגלים. כמו כן האריה האסיאתי הוא אחד מהטורפים, אולם על פי מחקר שנערך התברר שהנילגאי מהווה פחות מ-3% מהתזונה שלו.  

למרות הנזקים שהוא עושה לחקלאות, לא מרבים לצוד את הנילגאי כיון שהוא נחשב אצל ההודים כ"חיה קדושה".
מצב שימורו של הנילגאי מוגדר כ"ללא חשש" והאוכלוסייה העולמית מוערכת ב-100,000 פרטים בהודו, וכ-30,000 בארצות הברית לאחר שהמין הובא לטקסס בשנות העשרים של המאה ה-20 בידי חוואים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* נילגאי בדהירהנילגאי בדהירה
* זכרים במאבקזכרים במאבק
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נילגאי** בוויקישיתוף
* נילגאי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* נילגאי, באתר ITIS (באנגלית)

* נילגאי, באתר NCBI (באנגלית)

* נילגאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)

* נילגאי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)

* נילגאי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)

* נילגאי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נילגאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  William J. Sheffield, NILGAI ANTELOPE
3. ↑  Neil LaRubbio, Hunting Hooved Devils in South Texas, ‏5 ביולי 2012 (באנגלית)

| פרים |
| --- |
| בקר |
| פר | יאק הבית • יאק הבר • גאור • גאיאל • בנטנג • קופראי • בקר הבית |  |
| ביזון | ביזון אמריקאי • ביזון אירופי |
| תאו | תאו מים • תאו אסייתי • תאו הפיליפינים • אנואה השפלה • אנואה ההרים |
| סינצרוס | תאו אפריקני |
| סאולה | סאולה |
| סלילני קרניים |
| קודו | קודו ניאלה • קודו הרים • בונגו • קודו זוטר • קודו משורטט • קודו סילבטיכוס • קודו הביצות • קודו גמלוני |
| אילנד | אילנד ענק • אילנד מצוי |
| קצרי קרניים |
| ארבע קרן | ארבע קרן |
| נילגאי | נילגאי |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007551315905171
* LCCN: sh90002034

 |
**מחר** (בצרפתית: **Demain**) הוא ספר פנטזיה מאת גיום מוסו אשר יצא לאור ב-2013. הספר מתאר מערכת יחסים המתפתחת בין גבר ואשה, אשר כל אחד מהם חי בשנה אחרת.

הספר מכר למעלה מ-1.7 מיליון עותקים.

עלילה
-----

הספר עוקב במקביל אחרי שתי דמויות: מתיו שפירו, מרצה לפילוסופיה המתגורר בבוסטון, ואמה לבנסטיין סומליירית המתגוררת בניו יורק. מתיו איבד את אשתו קייט בתאונת דרכים טרגית, וטרם הצליח להתאושש מהטראומה. אמה נפגעה ממערכות יחסים רעילות, וטרם הצליחה למצוא גבר שתוכל לבטוח בו. כאשר מתיו קונה את המחשב הישן של אמה, הוא מתחיל להתכתב אתה באמצעות הדואר האלקטרוני. הם מנסים להיפגש, אולם מגלים לתדהמתם שכל אחד מהם חי בשנה אחרת לחלוטין. מתיו חי בשנת 2012, בזמן שאמה חיה בשנת 2011. המחשב הישן של אמה הוא צורת התקשורת היחידה ביניהם. מתיו מנסה לשכנע את אמה למנוע את המוות של אשתו קייט, ואמה מסכימה לאחר היסוסים מרובים. אולם עד מהרה אמה מגלה שקייט אינה מי שהיא טוענת שהיא, והיא מסתירה סודות אפלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד עלית קרפ, התעתוע שהופך את "מחר" לרב מכר, באתר הארץ, 28 ביוני 2015
*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Le nouveau Guillaume Musso, c'est Demain
**לגעת בקטיפה** (באנגלית: **Tipping the Velvet**) הוא רומן פיקרסקי מאת שרה ווטרס. הרומן יצא לאור ב-1998 ועובד לסדרת דרמה על ידי ה-BBC. הרומן מתאר את סיפור התבגרותה של נאן שמתאהבת בשחקנית דארג ונוסעת אחריה ללונדון. בלונדון היא מוצאת דרכים שונות להתפרנס על מנת לשרוד. לגעת בקטיפה הוא רומן לסבי עם מאפיינים ארוטיים וגילוי עצמי.

עלילת הספר
----------

העלילה מתרחשת בתקופה הוויקטוריאנית ב-1880. ננסי "נאן" אשלי בת ה-18 מתגוררת עם משפחתה בקנט ועוזרת במסעדת צדפות שבבעלות המשפחה. היא מתאהבת בשחקנית קיטי בטלר המציגה הופעת מופע דראג בתיאטרון המקומי. הקשר בין השתים מעמיק לאחר שקיטי מקבלת הצעה להציג בלונדון ומציעה לנאן להצטרף אליה. וולטרס, מנהלה של קיטי מציעה כי נאן תתאים לתפקיד לצידה של קיטי ומצרף את נאן להצגה. במקביל מתפתח רומן בין השתים. לאחר כשישה חודשים, חוזרת נאן לבקר את משפחתה. היא מעניקה להם מתנות יקרות ערך ונתקלת בקבלת פנים צוננת מאחותה, לאחר שגילתה לה את סיפור אהבתה לקיטי. היא חוזרת ללונדון ומגלה כי קיטי מנהלת רומן עם וולטרס.

לאחר שקיטי ווולטרס מודיעים לנאן על כוונתם להינשא, נאן עוזבת למלון זול ומסתגרת בחדרה עד שכספה אוזל. היא מחליטה לצאת מחדרה כשהיא מתחזה לגבר. נאן משוטטת ברחובות לונדון ובמהרה מוצאת עצמה מתפרנסת מזנות לגברים, בעודה מתחזה לבחור. נאן מכירה את פלורנס, פעילה בארגון סוציאלי אך בוחרת שלא לחשוף בפניה את חייה. היא נשכרת על ידי אלמנה בשם דיאנה והופכת לאובייקט מיני לה ולחבריה. נאן מתגוררת באחוזה של דיאנה כשנה ולאחר אירוע אלים בביתה של דיאנה, נאן נזרקת לרחוב. היא משוטטת ללא רכוש ומחפשת עזרה. נאן מחפשת ומוצאת את פלורנס שמתגוררת עם אחיה ראלף. היא מתגוררת בביתם ועובדת כמנהלת משק הבית. נאן מוצאת את דרכה חזרה לתיאטרון ובמקביל עוזרת לראלף בנאומים לארגון סוציאלי. בהופעתה הראשונה נאן מגיעה להחלטה ובוחרת את פלורנס על פני קיטי.

עיבודים
-------

הספר עובד לסדרה טלוויזיונית שהוקרנה ב-2002 על ידי ה-BBC. ב-2009 הספר עובד להצגת תיאטרון ומוצג עד היום בתיאטרון ברידוול בלונדון.

קישורים חיצוניים
----------------

* לגעת בקטיפה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tipping the Velvet by Sarah Waters, באתר Barbican
קריקטורה בשם "מודוס ויוונדי" (בציור לאו השלושה-עשר ואוטו פון ביסמרק)
**מודוס ויוונדי** (בלטינית: **Modus vivendi**; "מודוס"- "דרך", "ויוונדי" - "לחיות") הוא ביטוי בלטינית המשמש לתיאור מצב פוליטי ודיפלומטי שבו שני הצדדים של עימות מסוים חולקים הסכמה ארעית ולא רשמית על הפסקה של עימות זה, מתוך נכונותם להגיע או לציית להסדרים מסוימים שיבטיחו את מסלולם התקין של חייהם. כאשר שני צדדים מגיעים למצב של "מודוס ויוונדי" ביחס למחלוקת מסוימת, פירוש הדבר שלמרות המחלוקת, אומצה דרך שתאפשר לשני הצדדים לחיות איתה.

במובן הדיפלומטי והבינלאומי של המושג, "מודוס ויוונדי" הוא כלי המשמש לביטוי טבעם של הסדרים בין מדינות בסיום מלחמה, הסדרים בעלי אופי זמני כללי וארעי, המיועדים להיות מוחלפים בהסכמים קבועים ומפורטים, לרוב בצורה של חוזה שלום או אמנה. שביתת נשק והסכמי כניעה נחשבים בדרך כלל למצבים של "מודוס ויוונדי".

במדינת ישראל היה קיים למעשה מצב של "מודוס ויוונדי" עם מדינות ערב, עם חתימת הסכמי שביתת הנשק לאחר מלחמת העצמאות. כיום, במובן מסוים, קיים מצב של "מודוס ויוונדי" עם מספר מדינות ערביות ובראשן סוריה.

ראו גם
------

* סטטוס קוו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מודוס ויוונדי** בוויקישיתוף
**הלשון האבודה של העגורנים** הוא רומן שנכתב על ידי דייוויד לוויט(אנ') ופורסם לראשונה בשנת 1986. בשנת 1991 עובד הספר לסרט טלוויזיה בעל אותו שם. 

זהו הרומן הראשון של הסופר דייוויד לוויט (שהתמקד עד אז בסיפורים קצרים), ואחת מהיצירות הספרותיות הראשונות באורך מלא, בשפה האנגלית, שנכתבו באופן ישיר ובפתיחות על חיי ההומוסקסואלים, על סוגיית היציאה מהארון, ועל הקושי של אדם, שנטייתו המינית היא שונה, לחיות בחברה הטרוסקסואלית עוינת ובעלת דעות קדומות.

תקציר העלילה
------------

הסיפור מתמקד בפיליפ, בחור הומוסקסואל צעיר, שיוצא מהארון בפני הוריו אוון ורוז.

מה שמתחיל כסיפור רגיל ופשוט של "יציאה מהארון", הופך לדבר מורכב למדי, כאשר בהמשך העלילה מסתבר כי לאוון ולבנו פיליפ יש דברים רבים משותפים, יותר ממה שהקוראים היו יכולים להעלות על הדעת. 

מתברר, כי גם אוון, אביו של פיליפ, הוא הומוסקסואל, שלשווא ניסה להילחם בכך במהלך חייו, תוך שהוא נדרש להעמדת פנים כלפי עצמו וכלפי סביבתו, במשך כל השנים. אוון, החי חיים שמרניים וייתכן שאף מיושנים, חי כל חייו בפחד קיצוני שמא ייחשף. 

רוז, האם, שבמהלך שנות נישואיה בעלה לא נמשך אליה והמגע הגופני ביניהם הלך ופחת, מצאה את עצמה בוגדת בבעלה יותר מפעם אחת. היציאה מהארון של פיליפ, וחשיפתו העצמית בפני הוריו, חושפת את חיי השקר והצביעות של הוריו, בחייהם ההטרוסקסואליים הנורמטיביים כביכול. 

תת עלילה בתוך הרומן מספרת את סיפורם של שני בנים תאומים, שחיו בקרבת אתר בניה, ועקב הזנחה פושעת לא פיתחו שפת דיבור. הנוף היחיד שראו מהחלון היה עגורנים - מנופי בניה גדולים, בעבודתם. אותם אחים פיתחו במהלך התפתחותם שפה עשירה, המבוססת על תנועות העגורנים באתר הבנייה, שהייתה לשון ייחודית להם, שאיש מלבדם לא יכול היה להבין.

הלשון האבודה - ניתוח
--------------------

אותה "לשון אבודה של העגורנים", המופיעה בתת-העלילה, היא מטפורה עשירה, לאופן התקשורת שאותו נדרשו הגייז לפתח, במהלך שנים של בדידות, של התפתחות בגיל ההתבגרות ולעיתים מאוחר יותר, תוך שהם נאלצים להסתיר את זהותם, את ה"אני" שבהם, ואת מושא אהבתם. חוויות אלה חייבו את חברי הקהילה הגאה לפתח "שפה" משל עצמם, ניואנסים קטנים, ביטויים ורמזים, שאיפשרו להם לדון או לרמוז על דברים באופן המובן רק להם, כאותה שפת העגורנים במשל שבסיפור[דרושה הבהרה].

חוויות אלה של בדידות הן משותפות לחלק גדול מחברי הקהילה הגאה, ומשותפות גם למיעוטים אחרים בהיסטוריה שנאלצו שלא לחשוף את זהותם בחברה עוינת, כדוגמת היהודים שחיו בחברה אנטישמית, ועוד.[דרושה הבהרה]

קישורים חיצוניים
----------------

* "הלשון האבודה של העגורנים", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009347984405171

 |
**המוקיון** הוא ספרו של חתן פרס נובל היינריך בל הרומן מתרחש בגרמניה של שנות השישים. הספר ראה אור בגרמנית בשנת 1963 ותורגם לעברית בשנת 1971 בהוצאת מסדה.

תקציר העלילה
------------

הרומן המתאר את קורותיו של האנס שניר, צעיר גרמני המתפרנס מהופעות כמוקיון ברחבי גרמניה. דמותו של האנס מעט דחויה מהחברה בה הוא חי. משפחתו האמידה והמתורבתת הוקיעה אותו מקרבה, חברתו לחיים נטשה אותו לטובת הדת הקתולית, ומעמדו המקצועי בשפל המדרגה. הזמנות להופעות מתבטלות, מצבו הכספי בכי רע, ופציעה בברכו מעמידה אותו בחוסר אונים פיזי.
עם כל זאת, שומר האנס על חדות מחשבתו והביקורתיות שלו כלפי החברה בה הוא חי והצביעות שבה, כראוי לתפקידו כמוקיון בסגנון חצרות ימי הביניים. את הקתולים הוא מתעב על ש"גנבו" ממנו את אשתו (על אף שטרם נשא אותה לאישה). למשפחתו אינו סולח על קרירותה, קמצנותה והתנהלותה במהלך מלחמת העולם השנייה. 

במהלך היממה בה מתרחש הסיפור, מחדש האנס, ולו לשיחה בודדה, את קשריו עם מכריו הוותיקים ובני משפחתו, וסוגר עם כולם חשבונות ישנים. את הוריו הוא מאשים בקמצנות ומותה של אחותו היינרייטה בת ה-16, שנשלחה בעודו בן 10 לשרת שירות אזרחי (במסגרתו נהרגה מהפצצות בעלות הברית), 
הוא מאשים את הוריו בצביעות בכל מה שנוגע למפלגה הנאצית. ובמותה של אחותו הנערצת. יותר מכל סופגים מכריו הקתולים, שגזלו ממנו את נערתו, אותם הוא מאשים בצביעות.

לקריאה נוספת
------------

* **המוקיון**, תרגם בצלאל וכסלר, הוצאת מסדה, 1971.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* המוקיון, באתר OCLC (באנגלית)
* המוקיון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12502658r (data)
* GND: 4112805-9

 |
**רוטב פלפל** (בצרפתית: Sauce au poivre) הוא רוטב שמנת קולינרי שמוכן עם גרגיר פלפל שחור, 

מאפיינים 

את הרוטב מכינים באמצעות צמצום השמנת בתהליך הבישול. ניתן להשתמש בסוגים שונים של גרגירי פלפל בהכנתו, כמו שחור, ירוק וורוד, בין היתר. ניתן להגיש רוטב פלפל עם סטייק בקר כגון פילה מיניון ושאר נתחי פילה כמו כן עם כבש, עוף ומנות דגים, כגון אלה שהוכנו מטונה ומסלמון. 

 סטייק בקר מוגש עם רוטב פלפל מוכן מחמישה סוגי פלפלים
חלק מהגרסאות משתמשות בכמה סוגים של גרגירי פלפל בהכנת הרוטב, וחלקן עשויות להשתמש במרכיבים הדומים בטעמם לגרגרי פלפל, כגון sansho (מהמטבח היפני והקוריאני), אך אינם מסווגים כגרגרי פלפל. ניתן להשתמש ברוטב פלפל על מנות המוגשות במסעדות ביסטרו צרפתיות. גרסאות מסוימות של אומצה מפולפלת (steak au poivre) משתמשות ברוטב פלפל בהכנתן.

מרכיבים
-------

המרכיבים העיקריים הם בדרך כלל גרגירי פלפל ושמנת. מרכיבים נוספים עשויים לכלול חמאה, יין, ברנדי, כגון קוניאק, שאלוט, שום ותבלינים נוספים, כגון עלה דפנה, כוכב אניס, טרגון ומלח בישול. גרסאות מסוימות עשויות לכלול משקאות חריפים, כגון וויסקי.

ראו גם
------

* רוטב לסטייק
* רשימת רטבים

הערות שוליים
------------
**המטרה** (אנגלית: **The Goal**) הוא רומן ניהולי שנכתב בידי אליהו מ. גולדרט וג'ף קוקס ויצא לאור בשנת 1984. הספר הציג לראשונה את תורת האילוצים שפותחה על ידי גולדרט. הספר שנכתב כרומן בדיוני אך בוסס על אירועים אמיתיים תורגם לעשרות שפות והוא ספר חובה בפקולטות לניהול ולהנדסת תעשייה ברחבי העולם. המגזין טיים הגדיר את הספר כ"אחד מ-25 ספרי הניהול המשפיעים ביותר - ששינו את דרך החשיבה שלנו בניהול". נכון ל-2014 הספר נמכר במעל 6 מיליון עותקים.

תוכן
----

הספר מתאר בצורה עלילתית את עקרונות תורת האילוצים ויישומם על רצפת היצור. העלילה מספרת על מנהל מפעל בשם אלכס שבשל הפסדים בחטיבה של התאגיד אליו שייך המפעל עומד תחת איום בסגירת המפעל. אלכס יוצר קשר עם המרצה שלו לפיזיקה מימי האוניברסיטה, יונה (בן דמותו של גולדרט), שעבר לייעוץ לארגונים. יונה מנחה את אלכס להבין את מטרת המפעל (להרוויח כסף) ואז עוזר לאלכס ולצוותו למצוא את האילוץ המונע מהמפעל להצליח - במקרה זה משאבי צוואר הבקבוק של הייצור ובאמצעות שינוי המיקוד שלהם, ממדדים מקומיים כגון נצילות למדדים מערכתיים כגון תפוקה, לקבל החלטות נכונות לגבי ניצול יעיל של האילוץ, הכפפת המשאבים לאילוץ ופריצת האילוץ. באמצעות 5 צעדי המיקוד של תורת האילוצים. הצעדים הללו הופכים את המפעל לרווחי ביותר ולמוביל בחטיבתו, והמפעל ניצל מסגירה. בעקבות ההצלחה מקודם אלכס לתפקיד מנהל החטיבה.

### מושגים

בספר מוצגים מספר כלים/מושגים בסיסיים של תורת האילוצים: 

* אילוץ: הגורם המונע מהמערכת להגיע ליותר יחידות מטרה.
* צוואר בקבוק: המשאב בעל הקיבולת הנמוכה ביותר, כאשר הביקוש גדול מהקיבולת.
* חשבונאות תפוקה: שיטת חשבונאות ניהולית שמתמקדת בעלויות בצוואר הבקבוק.
* DBR‏ - (drum-buffer-rope): שיטה לתזמון הייצור בהתאם לקצב שקובע צוואר הבקבוק.

בעקבות הספר
-----------

עם פרסומו הצליח הספר מאוד ברחבי העולם והביקוש לתורתו החדשה של גולדרט גאה. ברם, הספר התמקד ברצפת הייצור, שכן גולדרט היה משוכנע שהקוראים יבינו כיצד להרחיב את העקרונות לעסק כולו והניח שזהו כל המידע הנדרש להבנת תורתו. משנוכח כי טעה, כתב ספרים נוספים והמשיך לפתח את השיטה והכלים תוך פישוטם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* המטרה, באתר OCLC (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Goldratt Marketing Group
2. ↑  מתוך ההקדמה למהדורה הראשונה באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* VIAF: 174545256
* WorldCat (עם VIAF): 174545256

 |
סטייק מוגש עם רוטב קפה
**רוטב קפה** (באנגלית: Coffee sauce) הוא רוטב קולינרי הכולל קפה בהכנתו. לפעמים מכינים אותו באמצעות קפה נמס. רוטב קפה נמצא בשימוש במטבח האמריקאי מאז 1904 לפחות רוטב קפה עשוי להיות מתוק או מלוח.

סוגי הרוטב מתוקים עשויים להשתמש בממתיקים כגון סוכר, סירופ אינוורטי, סירופ מייפל או סירופ זהוב (סירופ זהוב או טרקל בהיר הוא סירופ בצבע ענבר של סירופ סוכר הפוך המיוצר בתהליך של זיקוק קנה סוכר או מיץ סלק סוכר). חלב מאודה משמש לעתים בגרסאות מתוקות של רוטב קפה, ובגרסאות מסוימות משתמשים בוויסקי כדי להוסיף טעם. מרכיבים נוספים בגירסאות שונות מסוימות כוללים ביצים וקצפת .

שימושים
-------

השימושים המתוקים ברוטב כוללים את השימוש בו על עוגות, ערמונים, פלאן, גלידות, פנקייקים, פודינגים, טורטים, סופלה, בטטה וופלים. 

שימושים מלוחים ברוטב כוללים את השימוש בו על סלמון וסטייק.

הכנות מסחריות
-------------

רוטב קפה בייצור המוני מיוצר ומשווק לרכישת הצרכנים על ידי חברה מסחרית, תחת שם המותג Perky Savory Coffee Sauce.

ראו גם
------

* סירופ קפה - מוכן משלושה מרכיבים (מים וסוכר מסוננים דרך קפה טחון), Autocrat Coffee החל לייצר סירופ קפה בשנות ה-40. הוא משמש להכנת קפה בחלב (מוכן) ומנות משקאות אחרים.
* רשימה של מנות קפה
* רשימת רטבים
* רוטב עיניים אדומות - רוטב דליל הנראה לעתים קרובות במטבח של דרום ארצות הברית שלעתים כולל קפה שחור בהכנתו

הערות שוליים
------------

לקריאה נוספת
------------

* משק בית טוב
* 

1. ↑  Orchant, Rebecca (26 בפברואר 2013). "Coffee Milk: The Rhode Island Specialty Fueled By Autocrat Syrup". Huffington Post. נבדק ב-21 בדצמבר 2013. `{{cite news}}`:  (עזרה)
**דוקטור דה סוטו** (Doctor De Soto) הוא ספר ילדים מאת ויליאם סטייג, בתרגומו של יהודה מלצר.

עלילה
-----

דוקטור דה סוטו עוסק ברפואת שיניים לפרנסתו, בסיועה של אשתו מרת דה סוטו. מספר רב של מטופלים נוהג להגיע אליו לטיפול. החיות שהגיעו אליו שונות בגודלן ועל-כן אין הן תמיד מתיישבות בכסאו: הן מתיישבות על הרצפה במקרים שגודלן גדול מעט משלו (ובמקרים אלו הוא מצטייד בסולם) והוא מונף לפיה של החיה המסוימת במקרים בהם החיה גדולה יתר על המידה.
טיפול אצלו מתאפשר לכל חיה למעט כאלו שקטלניות לעכברים, שהרי הוא עכבר.

חרף איסור זה הוא עקר את שינו הטוחנת של שועל, עקב העובדה כי סבלו היה קשה מנשוא.
את שינו, אשר הצטבר בה רקבון, הוא עקר על ידי שימוש בגלגלת ולאחר העקירה קבע עם השועל כי למחרת היום עליו להגיע בשעה 11:00.

בעת שגז-הצחוק ניתן לשועל הוא דמיין כי הוא אוכל אותם לא מבושלים, עם מלח ועם כמות קטנה של יין לבן יבש. מרת דה סוטו חשבה שלאור העובדה שהם מסייעים לו הוא לא יאכל אותם. בעלה ידע כי עליו לסיים את מלאכו כפי שנהג אביו לעשות. מה שכן היה עליהם למצוא דרך להגן על עצמם מן השועל. יחדיו הם הצליחו למצוא פתרון שלא עורר בשועל חשד ואף הפיל אותו בפח.

פתרונם של השניים היה הדבקת שיניו של השועל בעזרת טיפול מיוחד לכאורה.
וכך הדבר נעשה: לאחר שהוענקה לשועל שינו המוזהבת במקום שינו שהרקיבה ונעקרה, דוקטור דה סוטו מרח את שיניו של השועל. כדי לאפשר זאת הוא סיפר לשועל כי מדובר במתכון משגע שהוא ואשתו למדו להכין זה עתה והוא מאפשר מניעת כאבי שיניים לעולמים. השועל, שבינתיים תכנן לאכול את השניים בעזרת שינו החדשה, הסכים להיות הראשון שיקבל את הטיפול הזה.
לאחר המריחה הוא סגר את לסתותיו בחוזקה והשאירן סגורות למשך כדקה, כפי שהורה לו דוקטור דה סוטו. הדבר גרם להדבקת שיניו לפרק-זמן מוגבל ולהינצלות סופית של השניים מפני השועל.

עיבודים
-------

בשנת 1984 נעשה עיבוד קולנועי של סטייג לספרו "דוקטור דה סוטו" בבימויו של מיכאל שפורן והיה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט המונפש הטוב ביותר.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוקטור דה סוטו, באתר OCLC (באנגלית)
הרב **חיים פנחס לובינסקי** (כ"א באב ה'תרע"ה-ט"ו בכסלו ה'תשמ"ו) היה רב אמריקאי שכיהן לפני כן כמשגיח של הישיבה בברגן-בלזן והרב של העיר הנובר.

ביוגרפיה
--------

הרב חיים פנחס לובינסקי נולד כ"א באב ה'תרע"ה (1 באוגוסט 1915) בבלאשקי פולין. אביו הרב יחיאל מאיר לובינסקי שימש כראש ישיבה בלודז', וסבו הרב בונם מנשה לובינסקי שימש כרב בגומבין והיה בן דוד של האדמו"ר רבי יהודה אריה ליב אלתר.

רב בגרמניה
----------

לאחר ששרד את השואה, הרב לובינסקי כיהן כהמשגיח של ישיבה "שארית ישראל" בברגן-בלזן שהוקם על ידי הרב גרשון ליבמן.

בינואר 1946 מינתה הרבנות הראשית של בריטניה הגדולה את הרב לובינסקי להיות הרב של הנובר. והוא היה אחד הרבנים ב"וועד הרבנים של האזור הבריטי" שהוקם על ידי הרב יואל הלפרן.

בארצות הברית
------------

בשנת 1949 הסתיים הכיבוש הבריטי של גרמניה והרב לובינסקי עבר לאמריקה. בתחילה הוא התגורר בעיר סינסינטי, ושם שימש כמנהל בית הספר "חפץ חיים". אחרי שנה בסינסינטי, הוא עבר לברוקלין, והוא היה מרצה מכובד באירועים רבים.

פטירה
-----

הרב לובינסקי נפטר בניו יורק ט"ו בכסלו ה'תשמ"ו ונקבר למחרת בהר הזיתים.

משפחתו
------

הרב לובינסקי היה נשוי לפריווה בתו של הרב ראובן סנדר קודם השואה. היא נהרגה במחנה הריכוז שטוטהוף, והוא נישא בשנית לאחר השואה להרבנית פעסה בת של דודו מנחם לובינסקי, לשניים נולדו שני בנים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מנחם לובינסקי המודיע, "עניין", ב' סיון ה'תשע"ט דף 9
2. 1 2 3 4 5   זיכרון חיים פנחס, ברוקלין ניו יורק תשמ"ז
3. 1 2 3 4 5   מנחם לובינסקי המודיע, "עניין", ל' סיון ה'תשע"ה דף 42-47
4. ↑  מגדל דוד (לעלוב) (מהדרת תשע"ה) תולדות המו"ל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007412275305171
* VIAF: 37153237772529211540
* WorldCat (עם VIAF): 37153237772529211540

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בספר מאת אליזבת וורצל. אם התכוונתם לעיבודו הקולנועי של הספר, ראו דור הפרוזאק (סרט).

**דור הפרוזאק** (באנגלית: **Prozac Nation**, אומת הפרוזק) הוא אוטוביוגרפיה שנכתבה בידי אליזבת וורצל ויצאה לאור בשנת 1994. הספר מתאר את חוויותיה של הסופרת בהתמודדותה עם דיכאון. הספר עובד לסרט בעל אותו שם. נושא הספר הוא ההתייחסות לפרוזאק, תרופה נוגדת דיכאון שנטלה וורצל.

הספר
----

בספר מתארת וורצל את חוויותיה העמוקות עם מחלת נפש, את הפגמים בדמותה שלה וכיצד היא מנהלת את חייה בתקופות קשות בצורה יוצאת דופן, בזמן לימודים בקולג' ועבודה בתור כתבת.

הכנות שבה מתארת וורצל סצנות קשות מחייה הוא היבט מרשים של הספר. הדבר עורר התנגדות בקרב קוראים ומבקרים רבים, שהאשימו את וורצל כאובססיבית לעצמה וממלאת את תאוותה שלה; אחרים שיבחו אותה על הפקת ספר גלוי לב והסבר משכנע על מחלת נפש, אשר בדרך כלל מודבקות לה סטיגמות רבות.

כהסבר אוטוביוגרפי על חוויות של מחלת נפש, עשוי הספר להיחשב יורשם של ספרים כגון ספרה של סילביה פלאת' *The Bell Jar* וספרה של ג'ואנה גרינברג *I Never Promised You a Rose Garden*. דור הפרוזאק גם דומה לספרה של סוזנה קייסן, "נערה בהפרעה", ספר שפורסם באותה השנה: שני הספרים נכתבו בידי נשים צעירות שתיארו את חוויותיהן על מחלה נפשית. מחלתה הנפשית של וורצל ידועה בשם דיכאון לא טיפוסי (Atypical depression), ולא נכתב עליה לעיתים קרובות בנרטיב אישי בגוף ראשון.

אליזבת וורצל, הסופרת שכתבה את "דור הפרוזק", הלכה לעולמה ב 7 בינואר 2020 לאחר התמודדות ארוכת שנים עם סרטן השד, והיא בת 52 בלבד.

קישורים חיצוניים
----------------

* דור הפרוזאק, באתר tworead (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  הסופרת אליזבת וורצל הלכה לעולמה בגיל 52, באתר מעריב אונליין, 7 בינואר 2020
מראה ספינה הטרופה על החוף
תקריב של הפנאגיוטיס
**נבאגיו** (יוונית **Ναυάγιο** - "הטרופה") או **פנאגיוטיס** (**Παναγιώτης** - שמה של הספינה), הוא מפרץ חולי קטן ומוקף צוקי אבן גיר תלולים משלושת צדדיו; בצפון-מערב האי זקינתוס באיים היוניים שבמערב יוון. בעבר היה החוף ידוע בשם חוף "גיורגיוס הקדוש של זקינתוס" (Άη Γιώργης της Ζακύνθου).

ב-2 באוקטובר 1980, בלילה סוער עם ראות ירודה, נטרפה הספינה פנאגיוטיס על חופו של מפרץ גיורגיוס הקדוש בשל כשל מיכני. הפנאגיוטיס אותרה ב-5 באוקטובר 1980 על ידי ספינת משטרה מקומית, ולפי גרסה אחת נשאה עליה מטען של כ-2,000 קרטונים של סיגריות מוברחות בשווי מוערך של 30 מיליון דרכמה. גרסה אחרת טוענת כי לא היו דברים מעולם וכי הקברניט לא הורשע בעבירה זו. אדרבא, 29 מקומיים הועמדו לדין בגין בזיזת חלקים מהספינה והמטען שנשאה. כך או כך, הכינוי "מפרץ המבריחים" דבק גם הוא במקום.

בתחילה התייחסו המקומיים אל הספינה הטרופה כאל מטרד המזהם את החוף, אך לאחר זמן מה הפך האתר לאטרקציה מבוקשת, והחוף דורג ב-2018 כאחד היפים ביוון ובעולם כולו, והוא אף מופיע בין תמונות הרקע של חלונות 10. המקום כיכב בדרמה הקוריאנית *Descendants of the Sun*, והפך ליעד מבוקש בקרב תיירים קוריאנים וסינים. החוף נגיש רק בדרך הים או האוויר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נבאגיו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ולפי גרסה נוספת - גם יין ונשים.
2. ↑  How Did The World's Most Famous Shipwreck Come To Be?
3. ↑  THE WORLD'S BEST BEACHES FOR 2018
4. ↑  Latest Drama Hit Creates New Travel Boom
**מבצע שיילוק: וידוי**, (באנגלית: **Operation Shylock: A Confession**) הוא רומן מאת הסופר היהודי-אמריקאי המפורסם פיליפ רות. הספר יצא לאור ב-1993 וזכה לביקורות חיוביות. הספר זכה בפרס פוקנר היוקרתי לשנת 1993.

הרומן נכתב בסגנון של ספר זכרונות. פיליפ רות כותב את קורותיו כביכול בזמן ביקורו בירושלים בשנת 1988. בסיום הספר רות מדגיש שמדובר ביצירה בדיונית. במהלך הביקור, המספר (פיליפ רות) מוצא את עצמו מעורב במשימת ביון – "מבצע שיילוק".

עלילה
-----

בזמן שהותו בישראל, המספר נתקל באדם שמתחזה לו וגונב את זהותו. הכפיל זהה לרות מבחינה חיצונית וחולק עמו את אותו שם. המתחזה משתמש בשמו של רות כדי לקדם את רעיון הדיאספוריזם (Diasporism) שבו הוא דוגל, רעיון אנטי-ציוני, שטוען שהחיים היהודיים במהותם הם חיי גלות. הכפיל קורא לחזרתם של ישראלים ממוצא אשכנזי לארצות מוצאם באירופה ומנסה לגייס מנהיגים אירופיים ליוזמה הזאת. רוב הסיפור סובב סביב היריבות שמתפתחת בין רות לכפיל שלו (רות מכנה אותו בשם "מוישה פופיק"). הסיפור כאמור מתרחש ברובו בירושלים בשנת 1988, וברקע נוכחים אירועי התקופה: משפט דמיאניוק והאינתיפאדה הראשונה.

ביקורות
-------

הסופר והמבקר המפורסם ג'ון אפדייק פרסם ביקורת נוקבת בניו יורקר. אפדייק כינה את הספר "אורגיה של טיעונים... המבקר, הנתון תחת מתקפה, נזכר לא רק בשו אלא גם בהמלט, שגם בו יש יותר מדי דמויות, אינספור נאומים ארוכים, וגיבור לא יציב שכמעט ויוצא מדעתו אך בסוף 'מספק את הסחורה'". אפדייק חותם בהצהרה, "הספר הוא חובת קריאה לכל מי שאכפת לו (1) מישראל והשלכותיה, (2) ההתפתחות של הרומן הפוסט מודרני הנוטה לדהקונסטרוקציה, (3) הסופר פיליפ רות."
**מה השתבש? : ההתנגשות בין האסלאם והמודרניות במזרח התיכון** (באנגלית: **What Went Wrong?: Western Impact and Middle Eastern Response**) הוא ספר עיון קצר, המיועד לקהל הרחב, שנכתב על ידי המזרחן ברנרד לואיס. הספר נכתב מעט לפני פיגועי 11 בספטמבר, אולם יצא לאור מאוחר יותר (2002). הספר תורגם לשפות רבות, בהן עברית, וזכה להצלחה מסחרית.

הרעיונות המובאים בספר
---------------------

בספר מועלה הטענה שלאורך ההיסטוריה, בעיקר לאחר כישלון האימפריה העות'מאנית בקרב וינה בשנת 1683, לא ספג עולם האסלאם את תמורות המודרניזציה ולא הדביק את קצב ההתקדמות של העולם המערבי. הספר מתאר את התגובות השונות בעולם האסלאמי לשינוי שחל ביחסי הכוחות בינו לבין המערב, לאחר שבמשך מאות שנים הייתה הציוויליזציה המוסלמית מתקדמת בהרבה מזו האירופית. לואיס סוקר את ההסברים השונים שנתנו הוגי-דעות מוסלמים לשינוי (קרי, התשובות שנתנו המוסלמים לשאלה "מה השתבש") ואת ההצעות לפתרון שהעלו.

הספר מפרט רבים מכשלי הבאת המודרניזציה לעולם האסלאמי, ובסיומו מעלה בקצרה סיבות אפשריות לשיבוש שחל בעולם המוסלמי. בין האפשרויות, שלואיס נמנע מלהכריע ביניהן: ההתנגדות האיסלאמית לבנות שעונים ציבוריים, העדר סטנדרטים למדידות ליניאריות, המשטר האוטוקרטי, מעמדן הנמוך של הנשים, או גם האפשרות שהשאלה הנכונה אינה "מה השתבש אצל המוסלמים" אלא "מה גרם להצלחתם של האירופים".

המהדורה העברית
--------------

* **מה השתבש? : ההתנגשות בין האסלאם והמודרניות במזרח התיכון** / ברנרד לואיס (מאנגלית: מנשה ארבל; עריכה מדעית: גיא מעיין), אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, דביר, תשס"ד-2004.

קישורים חיצוניים
----------------

* עיקרי הספר, כפי שהובאו באתר כתב העת אטלנטיק (באנגלית)
* תיאור (באנגלית)