recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
המשגיח רבי זלמן דולינסקי  

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.  
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב **זלמן דולינסקי** (תר"ל, 1870 לערך - ט' באב תר"ע, אוגוסט 1910) היה משגיח בישיבות סלובודקה ומיר.

תולדותיו
--------

נולד בשם **שלמה זלמן הכהן כ"ץ**, בעיירה אליטה שבליטא, לרב זכריה מנדל כ"ץ, רב העיירה. בצעירותו עבר אביו עם משפחתו לעיירה ראדין כדי לכהן בה כרב, ועל שמה כונה הבן זלמן רדינר. 

למד בבית ה"תלמוד תורה" בקלם, אצל הרב שמחה זיסל זיו, ה"סבא" מקלם. הוא הצטרף אל רבו בנסיעת הנופש השנתית שלו בימי הקיץ לכפר גויגר שליד קלם, שם שהו באחוזתו של הגביר שאול בונר. בשנת תרנ"ו (1896) נישא לרחל, בתו של הגביר שאול בונר. כעבור זמן, לאחר שחותנו ירד מנכסיו, עבר להתגורר בשאוול, ולפרנסתו פתח חנות מכולת שנוהלה בידי אשתו.

בשנת תר"ס (1900) לערך, בהיותו כבן שלושים, התמנה כמשגיח בישיבת סלבודקה על ידי "הסבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל. במשך כל זמן שהותו בסלבודקה המשיכה משפחתו להתגורר בשאוול, והוא שב לביתו לתקופת החגים בלבד. 

בשנת תרס"ז (1907) ביקשו הרב פינקל לעבור לכהן כמשגיח בישיבת מיר כדי להפיח בה את רוח תנועת המוסר. אף בהיותו בישיבת מיר המשיכה משפחתו להתגורר בשאוול, והוא שב לביתו לתקופת החגים. 

כעבור שנה, בשנת תרס"ח (1908), חלה במחלת סרטן הקיבה. הוא נאלץ לעבור ניתוחים בקניגסברג ובברלין. במשך תקופה נבצר ממנו לאכול דרך הפה והוא ניזון דרך צינורית שהותקנה ישירות לקיבה. הוא התייחס לדבר בגישה מוסרית, באומרו שהואיל וחטא בימי חייו בפיו, מן השמים התקינו לו פה אחר שאינו יכול לדבר בו. לאחר כשלוש שנות חולי נפטר בערב תשעה באב תר"ע.

לקריאה נוספת
------------

* תנועת המוסר, כרך חמישי 123-107

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפי הרב אליהו לופיאן, שהיה עד שמיעה (תנועת המוסר, חלק ה, עמ' 121).

| רבני ישיבת מיר |
| --- |
| ראשי הישיבה בירושלים | רבי אליעזר יהודה פינקל • רבי יצחק אזרחי • רבי יעקב שמואלביץ |  |
| ראשי ישיבת מיר מודיעין עילית | רבי נועם אלון • רבי צבי פרצוביץ |
| ראשי הישיבה בארצות הברית | רבי אברהם יעקב נלקנבאום • רבי צבי יעקב ז'ולטי • רבי אשר דב בירנבוים • רבי אשר אליהו קלמנוביץ' • רבי אליה ברודני |
| משגיחים בהווה | רבי בנימין פינקל • רבי אפרים חדש |
| ראשי ישיבה שנפטרו | רבי שמואל טיקטינסקי • רבי אברהם טיקטינסקי • רבי יוסף דוד אייזנשטט • רבי משה אברהם אייזנשטט • רבי חיים יהודה לייב טיקטינסקי • רבי אברהם (השני) טיקטינסקי • רבי אליהו ברוך קמאי • רבי אברהם צבי קמאי • רבי אליעזר יהודה פינקל • רבי חיים שמואלביץ • רבי בנימין ביינוש פינקל • רבי נחום פרצוביץ • רבי אברהם קלמנוביץ • רבי שמואל ברנבוים • רבי שרגא משה קלמנוביץ • רבי דוד קוויאט • רבי נתן צבי פינקל • רבי אריה פינקל • רבי אברהם יצחק ברזל |
| משגיחים שנפטרו | רבי זלמן דולינסקי • רבי ירוחם ליבוביץ • רבי יחזקאל לוינשטיין • רבי חיים זאב פינקל • רבי אהרן חדש |
**יצחק ברקת** (**איז'ו**; 10 בדצמבר 1923 – 30 ביוני 2018) היה שחקן תיאטרון ובמאי ישראלי יליד רומניה. מזכיר אגוד השחקנים והבמאים בהסתדרות.

קורותיו
-------

נולד בשם איזק ברוקמאייר בעיר בקאו שבמולדובה.
היה חניך "השומר הצעיר".
למד משחק אצל ביאטה פרדנוב, מתלמידותיו של מקס ריינהרדט, באקדמיה לאמנויות התיאטרון בבוקרשט (1942–1944). שיחק על במת התיאטרון היהודי באראשאום, בבוקרשט (1942–1946).
עלה לארץ-ישראל ב-1946, באניית המעפילים אנצו סרני. עם עלותו ארצה, הצטרף לקיבוץ גת. את שרותו הצבאי התחיל בצ'יזבטרון – הלהקה הצבאית של הפלמ"ח, בהמשך הצטרף ללהקת הכרמל (1947–1950).
בשנת 1951 הצטרף לתיאטרון "הבימה".

### פעילות כשחקן

את עיקר פעולתו האמנותית עשה, במשך כעשרים שנה, בתיאטרון הלאומי הבימה.
בנוסף שיחק גם בהפקות בתאטרונים המטאטא, זווית, השדרה, גיורא גודיק, תיאטרון חיפה, אורנה פורת לילדים ולנוער, שמונה וחצי, צוותא, המרתף.

כשחקן הופיע בהצגות "בדרך לאילת", "אגדת שלושה וארבעה", "אדון בידרמן", "אופרה בגרוש", "מירל'ה אפרת", "ברווז הפרא", "חתולה על גג פח לוהט", "המצודה", "זעקי ארץ אהובה", חנה סנש, "הסוחר מוונציה", "אירמה לה דוס", "השושנה המקועקעת", "ביקור הגברת הזקנה", ממלא המקום, המצוד המלכותי של השמש, המרפסת, תרדמת השבויים, "מותו של סוכן", "שנים עשר המושבעים", "יוליוס קיסר", "חדוה ואני", מלחמה ושלום, המכתב האבוד, "צוואתו של כלב", השפן לשלטון, משפטה של מרי דוגן.
ב-1970 העלה הצגת יחיד - "יצחק ברקת שמח בחלקו".

ברקת השתתף במספר סרטים, ביניהם "הם היו עשרה" (1960), "999... עליזה מזרחי" (1967), "לנה" (1982) ובסדרת הטלוויזיה עברית בסימן טוב.

### פעילות כבמאי

ביים את ההצגות "מר בטטה" (באמצע שנות ה-60 במסגרת תיאטרון "שמונה וחצי" (בית הספר לאמנויות הבמה של "סמינר הקיבוצים") ו"יוצאי דופן" – ערב מערכונים ופזמונים, בתיאטרון.
בשנת 1962 ביים עבור להקת פיקוד מרכז את התוכנית "חיילים יצאו לדרך".
ביים עשרות הצגות בחוגים דרמטיים לנוער. כתב את המחזה "בעוד שבועיים בכנרת", והעלה אותו בגימנסיה הרצליה בתל אביב, שבה גם ניהל את החוג הדרמטי.

### פעילויות נוספות

שימש כמזכיר אגוד השחקנים והבמאים של הסתדרות העובדים הכללית במשך 14 שנה. עם פרישתו נבחר ליושב-ראש האגוד.
כאשר הוקמה "אשכולות" בשנת 1983, התבקש על ידי המנכ"ל, אילי גורליצקי, להצטרף להנהלתה, תפקיד בו שימש במשך כעשרים שנה.

הוציא לאור שני ספרי שירה דו-לשוניים (עברית-רומנית) וספר שירה ברומנית.

יצחק ברקת נפטר ב-2018 ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.

### ספרי שירה

דו-לשוניים: עברית-רומנית

* **נפשי-ישובב**, 1984
* **קניות**  ‏, **(poezii) Târguieli** ‏; 1988

ברומנית

* **יד-ביד**, 1992

קישורים חיצוניים
----------------

* יצחק ברקת, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* יצחק ברקת, באתר זמרשת
* יצחק ברקת, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
* פרטים, בארכיון תיאטרון הבימה
* יצחק ברקת, במאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי "אידיבי"
* קטע קול האזנה לשירי יצחק ברקת, באתר זמרשת
* יצחק ברקת (1923-2018), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007282790505171
* LCCN: nr91043682
* VIAF: 66328493
* WorldCat (עם VIAF): 66328493

 |
בפקודת מס הכנסה, **מענק פרישה** הוא מכלול התשלומים הניתנים לעובד עקב הפסקת עבודתו. מרכיב עיקרי במענק הפרישה הוא פיצויי הפיטורים, ואליו נוספים לעיתים, בהתאם להסכמי העבודה:

* פיצוי בעד ימי מחלה שלא נוצלו.
* מענק הסתגלות
* פיצויים מוגדלים
* חלף הודעה מוקדמת
* תשלומים נוספים הניתנים עקב הפרישה וכפיצוי עליה.

פדיון חופשה נכלל אף הוא בתשלומים הניתנים עם הפרישה, אך לצורכי מס הוא נחשב כחלק מהשכר הרגיל ואינו חלק ממענק הפרישה, משום שאינו פיצוי על הפרישה אלא מימוש של זכות שנצברה במהלך העבודה.

מיסוי מענק הפרישה
-----------------

בהתאם לפסיקה של בית המשפט העליון, פיצויי פיטורים אינם בגדר הכנסת עבודה. רשות המסים בישראל מחילה פרשנות זו על כל מרכיביו של מענק הפרישה. בהתאם לכך, מענק הפרישה פטור מדמי ביטוח לאומי ומדמי ביטוח בריאות.

סעיף 9(7א) לפקודת מס הכנסה מעניק פטור ממס הכנסה למענק פרישה. פטור זה מוגבל לתקרה בגובה משכורת חודש (אך לא יותר מ-12,230 ש"ח בשנת 2018) לכל שנת עבודה. כאשר מענק הפרישה משולם עקב מות העובד, מוכפל הסכום הפטור.

קיימות דרכים נוספות להקטנת מס ההכנסה על מענק הפרישה באמצעות רצף קצבה או רצף פיצויים. לצורך בחירה באפשרות הרצויה על העובד למלא טופס 161א ולהעבירו לידי פקיד השומה.

בהתאם לסעיף 9א לפקודת מס הכנסה, ניצול הפטור ממס למענק הפרישה עלול לפגוע בזכות לפטור ממס על פנסיה בגיל פרישה.

כאשר בית הדין לעבודה פוסק פיצויי פיטורים לפרילנסר שדיווח למס הכנסה כעצמאי, וקובע שלמפרע היו בין הצדדים יחסי עובד ומעביד, ככלל יוכר מענק הפרישה כפטור ממס, אולם הדבר נתון לבחינה של נציבות מס הכנסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד שי, מיסוי תשלומים הניתנים עם ניתוק יחסי עובד-מעביד, באתר חילן
* מענק פרישה, באתר פרישה

הערות שוליים
------------

1. ↑  נציבות מס הכנסה, הזכאות לפטור על מענקי פרישה - סעיף 9(7א) לפקודה, 31 באוגוסט 2004
פירוש נוסף ערך זה עוסק בציור מאת פיטר ברויגל האב. אם התכוונתם לסדרת עכבישניים, ראו קוצרים.

**הקוצרים** (פלמית: The Harvesters; ‏1565) הוא ציור שמן על לוח עץ מאת פיטר ברויגל האב. הציור מוצג כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק. זוהי יצירה גדולה, 119 × 162 ס"מ, ומהווה חלק מהסדרה המתארת את חודשי השנה. מסדרה זו נותרו כיום חמש תמונות בלבד, המתארות תקופות שונות במהלך השנה.

תמונת הקוצרים מתארת את החודשים יולי-אוגוסט. צבעי התמונה וסגנונה מעבירים לצופה את חום הקיץ המעיק: האיכרים תשושים מעבודה ומיוזעים, התבואה בוהקת בשמש וכמעט מסנוורת. בין האיכרים הנחים מעבודתם ניתן לראות אחד השרוע למרגלות עץ כאשר פיו פעור; ובין האיכרים העובדים ניתן לראות איכר הנושא כד מים בידו, כנראה להשקיית האיכרים הנחים, כשגבו שפוף מעייפות ומאמץ.

הציור מתאר את השלבים השונים של קציר השיבולים. כעשר אלומות כבר נקצרו ונאספו, חלקן עומדות וחלקן שוכבות, לצידם של האיכרים הנחים. מעט שיבולים נמצאות בשדה, כשהן כבר קצורות והן שוכבות מחכות לאילום האלומות, וחלק מהשיבולים נמצאות בשדה וטרם נקצרו כלל.

כמו בציור קציר התבואה של ברויגל, גם כאן מוליכה הקומפוזיציה של הציור את עין המתבונן אל צידו הימני של הציור, ובכך מועצמת תחושת העומק של הציור.

* איכר קוצר תבואה. תקריב מתוך התמונה: הקוצריםאיכר קוצר תבואה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים
* איכרים נחים בשדה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים.איכרים נחים בשדה. תקריב מתוך התמונה: הקוצרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הקוצרים** בוויקישיתוף
* תמונת הקוצרים ב-Google Art Project

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* Bildindex: 00077392
* RKDimages ID: 54294

 |
**אורי-און** הוא דמות בדיונית של גיבור-על, שנוצרה על ידי אמן הקומיקס האמריקאי-ישראלי מיכאל נצר, בשותפות עם יונתן דויטץ' ויוסי הלפרין בשנת 1987. בניסוח החוברות השתתף יהונתן בונה, שהיה אז בן 17.

הקומיקס
-------

דמותו של אורי-און הופיעה בישראל בשנת 1987 בסדרת קומיקס בת ארבע חוברות צבעוניות, ולאחר מכן העלילה המשיכה בכתב העת לילדים "כֻּלָּנוּ" לאורך מספר שבועות.

פרסום הקומיקס הוביל לביקורת רבה מצד הקוראים על כך שאורי-און הוא רציני ופטריוטי מדי וכותבים אחדים אף טענו כי נצר הציג דרך הקומיקס השקפות ימניות מדי בעיקר משום שבאותה התקופה הוא היה תושב יהודה ושומרון, וכי ההשקפות האידיאליסטיות הללו לא תאמו את הדעות הרווחות בחברה הישראלית המודרנית באותה העת. במדור המכתבים למערכת של חוברות הקומיקס (שנקרא "מכתב-און" על פי הצעתו של הקורא נמרוד רשף), סתר נצר את הטענות הללו וציין כי הקומיקס הציג השקפות מתונות יותר והדגיש כי הפתרון לסכסוך בקומיקס חייב להימצא בדרכי שלום. כמו כן הדגיש נצר כי הפטריוטיזם של אורי-און הושפע מזה של דמויות גיבורי העל האמריקאיים.

רבים טועים לחשוב את אורי-און לגיבור-העל הישראלי הראשון. "אורי-און" הוא גיבור-העל הישראלי הראשון אשר הופק בחוברות צבעוניות, בעוד גיבור העל הישראלי הראשון היה "סברמן" של אורי פינק אשר הופק בחוברות שחור-לבן בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.

שמו של אורי-און ניתן לו על ידי העיתונאי הדתי אורי אורבך, ידידו של נצר ושותף לחדרו בתקופה בה הוא יצר את דמותו של אורי-און.

הדמות
-----

### רקע

לאחר שמכון טכנולוגי סודי בנגב בשם "המכון הישראלי לקידום הטכנולוגיות המיוחדות" (מיקט"ם) מגלה כי חייזרים מהכוכב אליאנוס מתכננים פלישה לכדור הארץ, אנשיו מגייסים את החייל אורי בן-דוד והופכים אותו ל"אורי-און" - גיבור-על בעל כוחות-על וחליפה כחולה עם לוגו של המנורה על חזהו. אורי משתמש בכוחותיו כדי להגן על תושבי מדינת ישראל מפני הפולשים האינטר-גלקטיים מכוכב אליאנוס. הפולשים מבקשים לקחת מהנגב מחצבים החיוניים להישרדותם, שאותם הסתירו באדמת המדבר לפני שנים רבות - ומאיימים להשמיד את כל מי שיעמוד בדרכם. במהלך הקרב על הנגב מגלה אורי כי בין הפולשים ישנו בן אנוש בשם עידן אשר הצטרף אליהם מרצונו בביקורם הראשון בכדור הארץ לפני למעלה מ-4,000 שנה, ובמשך הזמן הפך לבן אלמוות בכוכב אליאנוס. יחד הם מצליחים להשפיע על ההנהגה של צבא הפולשים ומצליחים להביא לסיום הפלישה.

בהמשך הסדרה מנסה אורי לעזור לטייס ישראלי בשם יורם הראל אשר הפך לאיש עקרב ענקי במהלך הקרב עם הפולשים. היצור, אשר נודע בכינויו "עקרב-איש", מגיע למקום מגוריו, אך אינו יכול לדבר. אנשים מתייחסים אליו כאל מפלצת ופוגעים בו, וכתוצאה מכך הוא הופך להיות אלים ואכזרי, ואף מתכחש לעברו האנושי. אורי אינו מוותר, ובסופו של דבר מצליח לרפא את העקרב-איש.

### כוחות

כוחותיו העיקריים של אורי-און כוללים:

* **כוח גופני עצום**, המאפשר לו לדחוק משקל של מאות טונות ללא מאמץ רב.
* **יכולת תעופה**
* **מהירות** - אורי-און מסוגל לנוע במהירות עצומה, מהר יותר ממהירות הקול.
* יכולת לשהות בחלל החיצון.
* חסינות מפני פגיעת קליעי אקדח.

בנוסף, עונד אורי-און שני "**צמידי-אמת**" על ידיו, אשר מאפשרים לו לקרוא את מחשבותיהם של יריביו ולגרום להם לדבר אמת. הוא גם משתמש בחגורה המיוחדת שלו ובקליעים על הצמיד שלו בתור קלע (רמיזה לנשק בו השתמש דוד המלך נגד גוליית) בעזרתו הוא מסוגל לשלוט באיתני הטבע.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי אשד, מסברמן ועד לרב שאנן, 27 באוקטובר 2001, באתר האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוני שדמי, גיבור על הקצה, באתר nrg‏, 26 באוגוסט 2005
הרפובליקה העממית של סיןהרפובליקה העממית של סין
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא חואנג. 
**חואנג שיאנפאן** (במנדרינית תקנית: **黄现璠**, בפין-יין: **Huáng Xiànfán**;‏ 13 בנובמבר 1899 - 18 בינואר 1982) היה היסטוריון, חוקר תרבות, אנתרופולוג, אתנולוג ובלשן סיני. בתחומי ההיסטוריה והתרבות שיאנפאן התמקד בחקר ילִידי הג'ואנג ומכונה "אבי ההיסטוריה של ג'ואנג".

ביוגרפיה
--------

חואנג שיאנפאן נולד למשפחת איכרים סינית בכפר פוסוי, כיום במחוז גואנגשי הדרומי. סיים לימודי תואר ראשון בהיסטוריה בקולג' בנאן-נינג. ב-1926, החל ללמוד באוניברסיטה בבייג'ינג, כתלמידו של חן יואן, ובהמשך קיבל מאסטר בהיסטוריה בשנת 1935.
לאחר מכן עבר חואנג ליפן, שם למד באוניברסיטת טוקיו. לאחר פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה ב-1937, הוא חזר לסין, והרצה באוניברסיטה גואנגשי, בה מונה לפרופסור חבר להיסטוריה ולאחר מכן ראש המחלקה לספרות. ב–1941 התמנה כפרופסור להיסטוריה סינית באוניברסיטת סון יאט-סן בגואנגדונג. בשנים 1953–1982 היה פרופסור לתולדות סין באוניברסיטה גואנגשי. במהלך השנים פרסם חואנג עשרות מאמרים וספרים ונחשב למומחה החשוב ביותר לנושא ההיסטוריה הסינית ואנתרופולוגיה. בשנות חייו המאוחרות יותר עסק בג'ואנג ופרסם מספר ספרים ומאמרים בנושא. חואנג הלך לעולמו בגואנגשי בגיל 83 ונקבר בחלקת הקבר הממשלתית בבית הקברות של נַאנִּינְג בגואנגשי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חואנג שיאנפאן** בוויקישיתוף
* פרופסור
* היסטוריון(הקישור אינו פעיל)
* אנתרופולוג (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* CiNii: DA14007926
* GND: 1135493073
* ISNI: 0000 0000 7353 3773
* LCCN: no2009197873
* NDL: 00750951
* NTA: 401996204
* SUDOC: 166585556
* VIAF: 103560844
* WorldCat: lccn-no2009197873

 |
**קונסטנטין (טיטי) פופה** (ברומנית: **Constantin Popa**; נולד ב-18 בפברואר 1971 ברומניה) הוא כדורסלן עבר רומני ששיחק בישראל כמתאזרח. בשל גובהו הרב – 2.20 מטרים (7.2 רגל) – הוא שיחק בעמדת הסנטר.

ביוגרפיה
--------

קונסטנטין פופה נולד בבוקרשט, והתנשא לגובה של 2.20 מטרים (7.2 רגל). הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת דינמו בוקרשט, משם עבר לשחק עבור אוניברסיטת מיאמי בליגת המכללות של ארצות הברית. בשנת 1995 נבחר בדראפט ה-NBA על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס במקום ה-53, אך לא נקלט בסופו של דבר בליגה, ונאלץ לשחק בקבוצת הפלורידה ביץ' דוגס (אנ') מליגת ה-CBA האמריקנית ונהפך למושא ההערצתם של עדת מעריצים מקהל הקבוצה. לאחר מספר חודשים פופה שב לאירופה, שם הצטרף לקבוצת פו אורטז הצרפתית עימה זכה באליפות. צביקה שרף, שאימן במכבי תל אביב בשנים אלו, שמע על הענק הרומני המככב בצרפת, והעובדה שיכול היה לקבל אזרחות ישראלית בשל נישואיו לאישה יהודייה, הביאה את שרף להחתימו במכבי. אוהדי הקבוצה קיבלו את פופה בזרועות פתוחות החל מהמשחק הראשון בו ראו אותו קולע את ההוק שוט המשונה וזורק מקו העונשין ביד אחת. פופה שיחק כשחקן ספסל, כמחליף שני לגבוהים כמו באק ג'ונסון, רנדי וייט, רשארד גריפית' וויקטור אלכסנדר ששיחקו בקבוצה באותן השנים. לשיאו הגיע פופה בעונת 1999/2000, כשזכה לדקות משחק נדירות בגמר היורוליג מול פנאתינייקוס.

בשנת 2001, לאחר ארבע עונות במכבי בהן שיחק 9.5 דקות בממוצע ב-145 משחקים, עבר לעונה אחת בירושלים, אותה אימן צביקה שרף. בגיל 30, אחרי עונה שבה שיחק 11 דקות בממוצע למשחק ותרם מעט יותר מחמש נקודות למשחק פרש פופה ממשחק. בתחילה עבד בארצות הברית כאיש מכירות של ציוד משרדי, ובהמשך כמאמן כדורסל של קבוצת הנשים ומורה מחליף במשרה מלאה בבית ספר תיכון בקליפורניה. לאחר מכן עבר הסבה מקצועית והתחיל לעבוד כמורה לחינוך מיוחד. בשנת 2007 עבר לאינדיאנפוליס ושימש כעוזר המאמן של קבוצת הנשים באוניברסיטת אינדיאנפוליס. בשנה זו עבר ניתוח לב מורכב, ממנו התאושש לאחר מספר חודשים.

חיים פרטיים
-----------

פופה נשוי ואב לחמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* דף השחקן של פופה, מאתר האוהדים הרשמי של מכבי תל אביב
* טל מילר, קבוצת נערות, חמישה ילדים וניתוח לב אחד, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 12 באפריל 2009
* צפו: קונסטנטין פופה, מאמן כדורסל מכללות, באתר וואלה!‏, 20 במרץ 2013
**הספרייה הקיסרית** של האימפריה היפנית (ביפנית: 帝国図書館, "טאיקוקו טושוקאן") נוסדה בשנת 1872. עד לאחר מלחמת העולם השנייה היא הייתה הספרייה הלאומית היחידה של המדינה. הספרייה הייתה אחד מהמוסדות שקדמו לספריית הדיאט הלאומית.

היסטוריה
--------

הספרייה נוסדה ב-3 בספטמבר 1872 בשם שוג'אקו קאן (書籍館) תחת סמכותו של משרד החינוך של יפן. מקום מושבה היה במקדש יושימה סאידו (אנ') בטוקיו. היא שילבה את התכונות של ספרייה ומוזיאון. הועברו אליה המסמכים אשר שרדו משוגונות טוקוגאווה, הדיקטטורה הצבאית שמשלה ביפן עד לשנת 1868. ב-1875 נקראה טוקיו שוג'אקוקן (東京書籍館) והייתה לספריית הפקדה של כל הפרסומים שראו אור ביפן. שמה שונה שוב ב-1877 לספריית הפרפקטורה של טוקיו וב-1880 לספריית טוקיו. ב-1885 הועברה לשכונת אואנו (אנ') שברובע טאייטו בטוקיו.

מנהל הספרייה הראשון היה טאנאקה אינאגי (田中稲城). ב-1890 הוא ביקר בספריית הקונגרס בארצות הברית ובספריות לאומיות בולטות באירופה והחל לשאוף לפתח את הספרייה שלו כדוגמתן. ב-1897 הוסב שמה לספרייה הקיסרית והיא החלה לאמץ את התכונות של ספרייה לאומית.

ב-1906 הושלמה הקמתו של מבנה חדש עבור הספרייה בפארק אואנו. בעת המעבר אליו מנה האוסף שלה כ-470 אלף כרכים. מספרם גדל עד לסוף מלחמת העולם השנייה למיליון. עם זאת הספרייה סבלה במשך השנים ממחסור בתקציב וכן ממחסור בשטח מספיק לשיכון האוסף שלה. היא ניצלה מפגיעה במהלך רעידת האדמה ב-1923. במלחמת העולם השנייה פונתה הספרייה אל מחוץ לטוקיו וכך ניצלה מחורבן על ידי ההפצצות האמריקאיות שהונחתו על טוקיו. לצורך צנזורה הפעיל משרד הפנים לשכת פיקוח בתוך הספרייה.

בעקבות כניעת יפן במלחמה והשינויים שהביאה הוחלף שם הספרייה לספרייה הלאומית בדצמבר 1947, וב-1948 הוחלף שוב לספריית הדיאט הלאומית. מבנה הספרייה בפארק אואנו משכן כיום את הספרייה הבינלאומית לספרות ילדים (אנ'), שהיא סניף של ספריית הדיאט.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הספרייה הקיסרית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי גרסה אחרת היו באוסף הספרייה במרץ 1908 כ-244.5 אלף כרכים, מהם כ-194.5 אלף כרכים ביפנית ובסינית.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 277409-4
* NDL: 00304654
* VIAF: 268831309
* WorldCat: viaf-268831309

 |
**אורטווין רונדה** (בגרמנית: **Ortwin Runde**; נולד ב-12 בפברואר 1944) הוא פוליטיקאי גרמני, אשר כיהן כראש עיריית המבורג.

ביוגרפיה
--------

רונדה נולד באלבלונג, כיום בפולין. לאחר סיום התיכון הוא למד סוציולוגיה וכלכלה באוניברסיטת מינסטר ואוניברסיטת המבורג, ב-1970 החל לעבוד בשירות הציבורי של העיר המבורג.

ב-1968 הוא הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ובין 1969–1971 היה חבר בארגון הנוער של המפלגה.

ב-1978 נהיה לסגן יושב ראש סניף המפלגה בעיר ובין 1983–1988 קודם לתפקיד היושב ראש.

מ-1974 ועד 1988 היה חבר בעיריית המבורג, בין 1988–1993 היה אחראי על אגף העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים בעיר.

ב-1997 נבחר לכהן כראש עיריית המבורג, הוא כיהן בתפקיד עד 2001, ב-2001 הקואליציה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית עם מפלגת הירוקים הפסידה בבחירות ובמקומו מונה אולה פון בויסט.

מ-2002 אורטווין רונדה חבר בבונדסטאג

ב-2015 עבר אירוע מוחי.

הוא נשוי ולו שני ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אורטווין רונדה** בוויקישיתוף
* הביוגרפיה הרשמית שלו

הערות שוליים
------------

1. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122826337
* VIAF: 42729945
* WorldCat: viaf-42729945

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**הספרייה התורנית המרכזית על שם הרב רפאל חיים שמשון גולדשטיין** הייתה ספרייה שהוקמה על ידי הרבנות הראשית לישראל ומשרד הדתות במטרה להיות הספרייה התורנית הגדולה בעולם. הספרייה נפתחה בשנת 1953, ועברה להיכל שלמה עם פתיחתו. עם עזיבת הרבנות הראשית את היכל שלמה נמכרו רוב הספרים של הספרייה לסוחרים ונשארו רק הספרים באולם העיון המרכזי של הספרייה. במקום בו שכנו מחסני הספרייה ב'היכל שלמה' שוכנת היום ספריית הקמפוס ללימודי תואר שני של מכללת הרצוג. 

בראשית ימיה של מדינת ישראל, קיבל משרד הדתות אוספי ספרים מרחבי העולם וחילק אותם לספריות ובתי כנסת ברחבי ישראל. בשנת 1953 הופסקה החלוקה והוחל באיסוף הספרים בבניין סנט ג'ון באבו טור, לקראת הקמת הספרייה התורנית המרכזית בהיכל שלמה. בכ"א באייר תשי"ח (יולי 1953), ימים ספורים לאחר חנוכת בניין היכל שלמה, התקיים טקס פתיחה של הספרייה שיועדה להכיל 100,000 כרכים ולהיות הגדולה בעולם. החל מדצמבר 1953 נחשב חדר הקריאה של הספרייה בבית המדרש למורים של המזרחי גם לחדר קריאה זמני של הספרייה התורנית המרכזית. מנהל הספרייה היה צבי הרכבי והרב עקיבא ברוך פוזנר שהיה ספרן של הספרייה של בית המדרש למורים היה לספרן של הספרייה התורנית המרכזית. בחבר הנאמנים של הספרייה נמנו, בין השאר, זרח ורהפטיג, שלמה זלמן שרגאי, שמואל זנוויל כהנא ויהודה לייב ביאלר. טקס פתיחה חגיגי של אולם הקריאה התקיים במרץ 1954. 

הספרייה הוציאה לאור כתב עת ביבליוגרפי בשם "הספר". כתב העת יצא לאור בשנים ה'תשי"ד-ה'תשכ"א בעריכת צבי הרכבי. הגיליון התשיעי והאחרון יצא בשם "קונטרס הספר התורני".

הספרייה קיבלה תרומות שונות של ספריות, בהם של סבו של הרמן ווק ושל הרב משה פסח מיוון. בתרומתו של אייזק וולפסון נרכשה ספרייתו של הרב נתן אדלר. כן קיבלה הספרייה את ארכיונו של בנימין מנשה לוין. הספרייה קיבלה מידי ייווא את הספרים הכפולים מספריית שטראשון. בשנת 1965 קיבלה הספרייה את ספרייתו הפרטית של הרב עקיבא ברוך פוזנר.

בשנות ה-60 נשאה קרן מוריס פולק בעיקר ההוצאות השוטפות של ניהול הספרייה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הספרייה התורנית המרכזית, הַבֹּקֶר, 13 בדצמבר 1957

הערות שוליים
------------

1. ↑  זרח ורהפטיג, משרד הדתות-תפקידיו ופעולותיו, הצופה, 21 ביוני 1953
2. ↑  היום פתיחת הספרייה התורנית המרכזית, הצופה, 7 ביולי 1953
3. ↑  ספרייה תורנית מרכזית מוקמת בירושלים, שערים, 23 בנובמבר 1953
4. ↑  אולם קריאה לספרייה התורנית, הצופה, 21 בדצמבר 1953
5. ↑  הרב ד"ר עק ב. פוזנר, עזבונו של אספן ספרים, הצופה, 28 באוקטובר 1955
6. ↑  י. אבן חן, הספרייה התורנית בירושלים, הצופה, 6 בדצמבר 1953
7. ↑  נפתח חגיגית אולם הקריאה של הספרייה התורנית המרכזית בירושלים, הצופה, 12 במרץ 1954
8. ↑  דוד יוסיפון, הספר, הצופה, 20 ביולי 1956
9. ↑  ספריית הרב לוין ז"ל - סבו של הרמן וואק - תמסר לספרייה התורנית בירושלים, הצופה, 30 באפריל 1957
10. ↑  היום - הלווית הרב פסח ורעיתו בירושלים, חרות, 5 בפברואר 1957
11. ↑  118 כתבי יד הגיעו מלונדון אל היכל שלמה, חרות, 7 בפברואר 1964
12. ↑  שש שנות פעולה והישגים, הצופה, 6 בספטמבר 1964
13. ↑  ארכיון בעל "אוצר הגאונים" לספרית היכל־שלמה, הצופה, 16 בדצמבר 1959
14. ↑  בעניין שרידי ספריית שטראסון, חרות, 9 באוקטובר 1960
15. ↑  א. צבי גבעון, ספרים מספרים, הצופה, 8 באוקטובר 1965
16. ↑  הספרייה התורנית המרכזית, הצופה, 14 בספטמבר 1966

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007380225105171

 |
**הוראות הפעלה** הן ספר, חוברת או קובץ המסופקים עם מוצר ומפרטים כיצד להפעילו או להשתמש בו. הוראות הפעלה נחוצות במוצרים שהפעלתם מורכבת, כגון כלי רכב, מכשירי חשמל ביתיים ומחשבים, אך מלוות פעמים רבות, בגרסה מצומצמת, גם מוצרים פשוטים.

המידע הכלול בהוראות הפעלה כולל:

* הוראות בטיחות; מסיבות תוקף האחריות פרק זה עשוי להיות נרחב, לעיתים קרובות כולל אזהרות שימוש לא נכון במוצר לטובת אריכות ימים של המוצר ובטיחותו של המשתמש.
* הוראות הרכבה; למוצרים המגיעים בחלקים.
* הוראות התקנה; למוצרים שיש להתקינם טרם הפעלתם.
* הוראות שימוש.
* הוראות תכנות; עבור מכשירים המבוקרים על ידי מעבד כגון מכשירי וידאו, מחשבונים בני תכנות וסינתיסייזרים.
* הוראות תחזוקה.
* פתרון בעיות; כאשר המוצר אינו פועל כצפוי.
* איתור נקודות שירות; כאשר המוצר דורש תיקון על ידי טכנאי מורשה מטעם היצרן.
* תאימות מידע אודות רגולציה; כך למשל ביחס בטיחות או הפרעות אלקטרומגנטיות.
* מפרט טכני של המוצר.
* פרטי האחריות; לעיתים מוגש בנפרד.

עד לסוף המאה העשרים היה מקובל כי הוראות הפעלה כוללות מידע מפורט לביצוע תיקונים, כגון סכימת חשמל; עם זאת, ככל שמוצרים נעשו מורכבים יותר, מידע זה הפך בהדרגה לנחלת אנשי מקצוע בלבד בצורת מדריכי שירות, או שתיקון מכשירים הפך יקר מכדי להיות כדאי כלכלית לתיקון.

הוראות הפעלה של מכשירים פשוטים יותר הן לעיתים קרובות רב-לשוניות - אותו מוצר יכול להימכר בשווקים שונים ברחבי העולם. לעיתים, הוראות הפעלה מגיעות עם מגוון של מוצרים קשורים והספר עצמו מכיל מספר פרקים שרק חלקם רלוונטיים למוצר.

עם המורכבות הגדלה של מכשירים מודרניים, רבים מספרי הוראות ההפעלה צריכים להיות מקיפים, עד כי מדריך התחלה מהירה מסופק בנפרד. למשך תקופה מסוימת היו הוראות הפעלה של מחשבים וציודם מסופקות על-גבי תקליטור כדי לצמצם את עלויות הייצור, שכן ההנחה היא שלבעלים יש מחשב המסוגל לקרוא את התקליטור. מגמה נוספת היא לספק עם המוצר חומרי הדרכה בווידאו, כגון קלטת או DVD, בנוסף לספר הוראות ההפעלה.

עסקים רבים מציעים עותק בקובץ PDF של הוראות הפעלה שניתן להוריד בחינם מאתרי האינטרנט שלהם.

ספר רכב
-------

כל המכוניות החדשות מגיעות עם ספר רכב מהיצרן. רוב בעלי המכוניות מעדיפים להשאיר אותם בתוך תא הכפפות לעיון קל. ספרי רכב מקיפים בדרך כלל שלושה נושאים עיקריים: תיאור של מיקום ותפעול של כל מערכות הרכב; לוח זמנים ותיאורים של התחזוקה הנדרשת, הן על ידי הבעלים ועל ידי מכונאי; ומפרטים טכניים לתפעול כגון סוג וכמות שמן, סוג דלק מומלץ וקיבולת, לחץ אוויר וסוג צמיגים, מספרי חלקים של נורות ועוד. ספרי רכב הפכו זה מכבר הרבה יותר גדולים בעיקר בשל אזהרות בטיחות רבות. מערכות הניווט והשמע הפכו גם הן מורכבות, ולעיתים קרובות מגיעות עם הוראות הפעלה נפרדות.

ראו גם
------

* מדריך למשתמש
* RTFM

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוראות הפעלה** בוויקישיתוף
**שני ליטמן** (נולדה ב-25 בנובמבר 1975) היא עיתונאית, פובליציסטית ועורכת ישראלית, כתבת "הארץ" ומבקרת תרבות וטלוויזיה. עמיתה ב"מכון גשר למנהיגות".

ביוגרפיה
--------

שני ליטמן נולדה בראשון לציון וגדלה ברחובות. אחיה הוא עודד ליטמן, במאי תיאטרון, דרמטורג ומטפל בפסיכודרמה.

למדה בתיכון תלמה ילין. בעלת תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב ומאוניברסיטת נאנטר שבפריז, ותואר שני בקולנוע מאוניברסיטת תל אביב. בוגרת תוכנית העמיתים של "עלמא בית לתרבות עברית".

בשנים 1993–1995 שירתה ככתבת במחלקת החדשות של גלי צה"ל.

עבדה כעוזרת לנספחת התרבות של ישראל בפריז, כתחקירנית וכעורכת תוכן בסרטים ובסדרות תיעודיים.

ב-2006 שיחקה בסרט "למראית עין". בשנת 2015 יצרה והפיקה עם מיכל בן טובים את הסרט הדוקומנטרי "לא בבית", העוסק בהר הזיתים בירושלים. הסרט, שהופק במימון הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, הציג בפסטיבלים בין-לאומיים באיטליה ובבנגלדש.

ליטמן הייתה כתבת במוסף "הארץ" וסגנית עורכת המוסף השבועי של "דה-מרקר". היא כותבת כתבות מגזין, ביקורות בנושאי תרבות, על קולנוע תיעודי ועל טלוויזיה וכן מאמרי דעה. במשך שלוש שנים כתבה על אומנות פלסטית במוסף "גלריה".

עמיתה ב"מכון גשר למנהיגות", שמטרתו לטפח ולהכשיר מנהיגים ישראלים ליצירת חיבור ואחדות בין קבוצות בעם היהודי בתוך ישראל ובתפוצות

פרסים
-----

* פרס "פורום היוצרים הדוקומנטריים" על תחקירה בסרט התיעודי "שיטת השקשוקה" (2008).

חיים אישיים
-----------

שני ליטמן נשואה לאמיר הספרי, פרסומאי, תסריטאי ובמאי; אם לשתי בנות. מתגוררת בתל אביב-יפו.

קישורים חיצוניים
----------------

* שני ליטמן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* שני ליטמן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מאמרי שני ליטמן, באתר "הארץ"
* שני ליטמן, ברשת החברתית פייסבוק

* שני ליטמן, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות שני ליטמן, באתר "עלמא בית לתרבות עברית"
2. ↑  אודות הסרט "לא בבית", באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
3. ↑  אודות שני ליטמן, באתר "מכון גשר למנהיגות"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007574210005171

 |
**מֶנְקָר** (מערבית, **منخر** - מוּנחר - "נחיר") או **α בלווייתן**, הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים לווייתן אחרי הכוכב דנב קאיטוס (β בלווייתן). הסדר ההפוך של ציוני באייר נובע ככל הנראה ממיקומם של שני הכוכבים - מנקר צפוני בהרבה מדנב קאיטוס ולכן יותר קל לצפייה מאירופה. לכוכב בהירות נראית מדרגה 2.53 והוא נמצא במרחק של כ-250 שנות אור ממערכת השמש.

תכונות
------

מנקר הוא ענק אדום מסוג ספקטרלי M1.5 III, מסתו כ-2.3 מסות שמש, רדיוסו קרוב ל-90 רדיוסי שמש - יותר מרדיוס המסלול של כוכב חמה, טמפרטורת פניו כ- 3,800 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 485 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך בשל טמפרטורת פניו הנמוכה רוב קרינתו היא בתחום התת-אדום כך שעוצמת ההארה הכוללת שלו היא פי 3 מכך. בהירותו של מנקר משתנה באופן לא סדיר בין דרגות בהירות 2.45 ו-2.54 והוא מסווג כמשתנה לא-סדיר איטי. מנקר נמצא בשלבים מתקדמים של התפתחותו והוא כבר סיים להתיך הליום לפחמן בליבתו. הוא צפוי להתנפח עוד ולהתקרר תוך איבוד יציבות, מה שיגרום להגברת ההשתנות של בהירותו בדומה למירה, עד שלבסוף יאבד את שכבותיו החיצוניות ויהפוך לננס לבן.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנקר באתר של ג'ים קלר
* מנקר, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  SIMBAD: Menkar
2. 1 2  General Catalogue of Variable Stars: a Ceti
3. 1 2 3 4  M. Wittkowski, J. P. Aufdenberg, T. Driebe, V. Roccatagliata, T. Szeifert & B. Wolff: Tests of stellar model atmospheres by optical interferometry. IV. VINCI interferometry and UVES spectroscopy of Menkar, Astronomy & Astrophysics, Vol. 460, Iss. 3, p. 863 (2006)
**מֻחַמַּד גַ'עְפַר גַ'לַבִּי אַבּוּ א-תִּמַּן** (בערבית: **محمد جعفر جلبي أبو التمن**; 1881–20 בנובמבר 1945) היה פוליטיקאי עיראקי שיעי, שר המסחר בממשלת עבד א-רחמן אל-כילאני ושר האוצר בממשלת חיכמת סולימאן.

ביוגרפיה
--------

אבו א-תמן נולד בבגדאד למשפחה משבט רביעה העיראקי. משמעות שם משפחתו, אבו א-תמן, ייתכן שקשורה לעסק משפחתי של דוכן לגרגרי תבואה, ובפרט אורז – تمن (תִמַּן או תֻמַּן) בערבית עיראקית.

בשנים 1919–1920 עמד בראש "אגודת משמר העצמאות", קבוצה פוליטית שהתנגדה לממשל הבריטי על עיראק, ואף השתתף במרד העיראקי נגד הבריטים. הוא ברח לאיראן, אך חזר בהמשך לעיראק לאחר שפייסל הראשון הוכרז כמלך עיראק. הוא כיהן כיו"ר המפלגה הלאומית העיראקית בשנת 1922. תחת ממשלתו השנייה של עבד א-רחמן אל-כילאני כיהן כשר המסחר למשך חודשים ספורים בשנה זו.

בשנת 1930 חבר ליאסין אל-האשמי, לנאג'י א-סווידי ולמפלגת האחווה הלאומית ב-1930. התנגד להסכם האנגלו-עיראקי של 1930 וקרא נגד הצטרפותה של עיראק לחבר הלאומים כל עוד אינה עצמאית לגמרי.

אבו א-תמן תמך בהפיכה הצבאית של בכר סדקי ב-1936, וכיהן שר האוצר בממשלתו של חיכמת סולימאן מ-29 באוקטובר 1936 ועד להתפטרותו ביוני 1937.

בין השנים 1935–1945 כיהן אבו א-תמן כיושב ראש לשכת המסחר של בגדאד.

נפטר מדימום מוחי ב-20 בנובמבר 1945. נקבר בנג'ף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ששון סומך, זיכרונות מכופה, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2006
2. ↑  מחבר לא צוין, מנהיגים עיראקים נגד כניסת עיראק לחבה"ל, הארץ, 4 בדצמבר 1930

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007452088405171
* LCCN: n80062252
* NTA: 11579977X
* SUDOC: 096274832
* VIAF: 20981151
* WorldCat: lccn-n80062252

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ג'עפר אבו א-תמן"**.
**תצורת הבזלת התחתונה** (**Intermediate Basalt Fm**) - סימון במפה הגאולוגית - Mβi - כלולה בחבורת טבריה, מצויה בעמק יזרעאל ובגליל. הסלעים של התצורה נוצרו מלבה שהחלה להצטבר בעמק בתקופת המיוקן התיכון, לפני 16 מיליון שנה.

בעמק יזרעאל
-----------

בעמק יזרעאל היא התצורה העתיקה ביותר מבין היחידות הבונות את העמק.

העובי המרבי של התצורה, 450 מטר, אשר נמצא חשוף, נמצא במתלול כוכב הירדן במזרח. בעומק האדמה. בקידוח סמוך נמצא כי עובי התצורה הוא 650 מטר. לפי קידוחים נוספים נמצא כי העובי המשוער של התצורה הוא 1,100 מטר.

בשולי עמק יזרעאל נחשפים קונגלומרטים, הבנויים מחלוקים של אבן גיר מחבורת עבדת וחבורת יהודה. הם החלו להצטבר לאחר תחילת התפרצות הבזלת התחתונה. שכבות הביניים של החלוקים בתוך חתך עבה של הבזלת התחתונה מעידות על כך שבמהלך ההתפרצויות הגעשיות היו תקופות ממושכות של הפסקה. 

מקורות ההזנה של הבזלת הם דייקים, צינורות הזנה, סילים והרי געש. בשולי עמק יזרעאל ניתן לאתר מקורות אלה במקומות הבאים: גבעת המורה, הר הגלבוע ושולי רמות מנשה וכן באזור התעשייה שמצפון-מערב למגדל העמק.

הדייקים בגבעת המורה ובגוש עינדור מופו ונמצא כי אורכם הוא בין 100 מטר עד 1,400 מטר. מכאן ההערכה כי המקור העיקרי להתפרצויות הוולקניות בשולי עמק יזרעאל הוא בגבעת המורה. בגבעה נמצאו ארבעה מחדרים (Pipes) וצינורות הזנה (Stocks).

בגליל
-----

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.

מקורות
------

* גבי שליב, עין כרם, ירושלים - עמיר סנדלר, המכון הגאולוגי, ירושלים - יהודית הרלבן, המכון הגאולוגי, ירושלים, תחנות להכרת ההיסטוריה הוולקנית והסדימנטרית של עמק יזרעאל (הקישור אינו פעיל) - תיאור מלא של מסלול הסיור.
* מפות גאולוגית: בית שאן
**מנשה ברונשטיין** (14 ביוני 1889, זכרון יעקב – 27 במאי 1939, חיפה) היה חקלאי בזכרון יעקב, חבר אגודת הגדעונים ושותף במחתרת ניל"י.

ביוגרפיה
--------

ברונשטיין נולד ב-1889 במושבה זכרון יעקב למרדכי צבי ובתיה ברונשטיין שעלו ארצה ב-1882 מבראילה שברומניה והיו ממייסדי המושבה. למד בבית ספר יסודי במושבה וכבר בגיל 14 עזב את לימודיו והחל לעבוד במשק הוריו וכן ביקב המקומי. ב-1911 נסע לפריז שם התאכסן אצל אחיו ואחותו והחל לעבוד בעיר אולם לאחר כשנה התגעגע לארץ והחליט לחזור. ב-1913 רכש מיק"א אדמה בשוני והחל לעבד אותה ולשמור עליה. במקביל התקבל ברונשטין לעבודה בחוות הניסיונות החקלאית של אהרון אהרונסון בעתלית.

ב-1914 הצטרף ברונשטיין לאגודת הגדעונים בזיכרון מיעקב מיסודו של אהרונסון. חברי האגודה שאפו להחליף את השומרים הערבים במושבה בשומרים יהודים וברונשטיין החל לשמור בשדות. עם ייסוד מחתרת ניל"י, ב-1915, היה ברונשטיין בין ראשוני המצטרפים אליה. במשימתו הראשונה נשלח עם יצחק הלפרין ויוסף לישנסקי לרגל אחר הטורקים בדרום הארץ. לאחר שחזר המשיך לפעול במסגרת המחתרת עד שנחשפה ב-1917 וברונשטיין נתפס על ידי הטורקים. תחילה נחקר בעינויים כדי שיגלה את מקום מחבואו של יוסף לישנסקי ולאחר ששתק בחקירות נכלא בחיפה ולאחר שבועיים נשלח לכלא "חאן עלי באשה" בדמשק. ברונשטיין שהה שנה בכלא בדמשק במהלכה המשיכו הטורקים לענותו. שוחרר ב-1918, על ידי הבריטים, שהגיע במסעם לכיבוש ארץ ישראל עד דמשק.

לאחר שחרור חזר ברונשטיין למושבה ושיקם את משקו. במקביל היה פעיל ציבור וחבר בגופים ציבוריים שונים (כמו הסתדרות בני המושבות בני בנימין). כשהחלו מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט פעל גם למען ביטחון המושבה. לקראת סיום המאורעות (1939) נסע באוטובוס בחיפה ונפגע מירי ממארב. לאחר 10 ימים בבית החולים הדסה נפטר מפצעיו והובא לקבורה בזכרון יעקב.

משפחתו
------

לברונשטיין עוד שני אחים
ושתי אחיות. הוא נישא, ב-1916, לחסיה בת מרדכי קרניאל מזכרון יעקב (אחותם של ישעיהו קרניאל ויהודה קרניאל). לזוג נולדו 2 בנים (מרדכי ונילי) ו-3 בנות (טובה, רות וגאולה).

ראו גם
------

נפילתה של ניל"י

לקריאה נוספת
------------

* אריה סמסונוב, **מנשה ברונשטין איש ניל"י**, הוצאת זכרון יעקב, 1940

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מנשה ברונשטיין** בוויקישיתוף
* מנשה ברונשטיין (אורכב 09.06.2020 בארכיון Wayback Machine), באתר ארגון ההגנה
* דוד תדהר (עורך), "מנשה ברונשטיין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2566
* קורות החיים של מנשה ברונשטיין, באתר "יזכור" של משרד הביטחון

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברונשטיין ואהרונסון הכירו עוד כשהיו חברים לספסל הלימודים בבית הספר בזיכרון
2. ↑  יחד איתו נשלח לדמשק גם חברו, איש ניל"י, יצחק הלפרין
3. ↑  מנשה ברונשטיין מת מפצעיו, הצופה, 28 במאי 1939

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007521107405171
* VIAF: 308282566
* WorldCat: viaf-308282566

 |
בתורת החבורות, **מנרמל** (או **נורמליזטור**) של תת-חבורה H בחבורה G הוא תת-החבורה הגדולה ביותר של G שבה H נורמלית.

הגדרה
-----

המנרמל של תת-חבורה {\displaystyle H\leq G} הוא אוסף כל האיברים של G המקיימים את התנאי {\displaystyle xHx^{-1}=H}. במילים אחרות, אלו האיברים {\displaystyle x\in G} שעבורם, הצמוד {\displaystyle xhx^{-1}} שייך ל-H לכל {\displaystyle h\in H}, ורק עבור h כזה. את המנרמל מקובל לסמן ב-{\displaystyle \operatorname {N} \_{G}(H)}, כך ש- {\displaystyle \operatorname {N} \_{G}(H)=\{x\in G:xHx^{-1}=H\}}. 

כאשר מדובר בחבורות סופיות (ואפילו אם H בלבד סופית), הקבוצה {\displaystyle \{x\in G:xHx^{-1}\subseteq H\}} שווה למנרמל. עם זאת, באופן כללי התנאי {\displaystyle xHx^{-1}\subseteq H} חלש מתנאי השוויון, והוא מגדיר קבוצה המכילה את המנרמל, ועשויה להיות שונה ממנו. קבוצה זו סגורה לכפל, אבל אינה בהכרח סגורה לפעולת ההיפוך. לדוגמה, בחבורת Baumslag-Solitar 
{\displaystyle \langle a,b\,|\,aba^{-1}=b^{2}\rangle }, האיבר a אינו שייך למנרמל של תת-החבורה הציקלית {\displaystyle \langle b\rangle }, אף על פי ש-{\displaystyle a\langle b\rangle a^{-1}\subset \,\langle b\rangle }.

תכונות עיקריות
--------------

מן ההגדרה ברור ש-{\displaystyle H\subseteq \operatorname {N} \_{G}(H)}, וש-H היא תת-חבורה נורמלית שם. המנרמל הוא תת-החבורה הגדולה ביותר שבה H נורמלית - כל תת-חבורה של G המכילה את H ושבה H נורמלית, מוכלת במנרמל של H. המנרמל שווה ל-G אם ורק אם H עצמה תת-חבורה נורמלית.

האינדקס של {\displaystyle \operatorname {N} \_{G}(H)} שווה למספר תת-החבורות הצמודות ל-H. אפשר לראות בגודל המנרמל מדד ל"מידת הנורמליות" של תת-החבורה: המנרמל של H שווה ל-H כאשר היא רחוקה ביותר מלהיות נורמלית. 

באופן כללי מתקיים {\displaystyle H\subseteq \operatorname {N} \_{G}(H)\subseteq \operatorname {N} \_{G}(\operatorname {N} \_{G}(H))\subseteq \cdots }. אם G היא חבורת-p אז 
{\displaystyle H\subset \operatorname {N} \_{G}(H)} לכל H \subset G. לעומת זאת, אם P היא תת-חבורת סילו, אז 
{\displaystyle \operatorname {N} \_{G}(H)=H} לכל {\displaystyle H\supseteq \operatorname {N} \_{G}(P)} (זו תוצאה של משפט סילו השני).

המנרמל של איבר בחבורה חופשית הוא אבלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנרמל, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Magnus, Karrass and Solitar, p. 42
**הסנאט המדינתי של וושינגטון** (באנגלית: **Washington State Senate**) הוא הבית העליון של בית המחוקקים במדינת וושינגטון. בסנאט ישנם 49 חברים, המייצגים כל אחד מחוז בחירה עם אוכלוסייה של כמעט 160 אלף תושבים. הסנאט הממלכתי מתכנס בקפיטול מדינת וושינגטון השוכן בבירת המדינה, אולימפיה.

כמו בבית הנבחרים המדינתי התחתון, חברי הסנאט מכהנים ללא הגבלות כהונה, אם כי סנאטורים ממלאים תקופות כהונה בנות ארבע שנים. הסנאטורים נבחרים מאותם מחוזות בחירה של חברי בית הנבחרים המדינתי, כאשר כל מחוז בוחר סנאטור אחד ושני נציגים לבית הנבחרים. הכהונות מסודרות לסירוגין כך שמחצית הסנאט עומד לבחירה מחדש אחת לשנתיים.

בדומה לבתים העליונים האחרים של מדינות והטריטוריות של ארצות הברית כמו גם בדומה לסנאט האמריקאי, גם הסנאט המדינתי בוושינגטון יכול לאשר או לדחות מינויים ממשלתיים לקבינט של וושינגטון או לסוכנויות ממשל אחרות.

חוקת וושינגטון מאפשרת לשני בתי בית המחוקקים של המדינה להגות כללי נוהל משלהם (סעיף 9 לפרק השני) ולבחור את מנהליהם (סעיף 10 לפרק השני), בתנאי שסגן המושל עומד בראש כל בית ובעל זכות שבירת שוויון. עם זאת, הסנאט רשאי לבחור "נשיא זמני" (בדומה לתפקיד הנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית) בהיעדרו של סגן המושל. המערכת הדו-מפלגתית בארצות הברית ייצרה כללי סנאט מדורניים לפיהם הנשיא הזמני הוא החבר הוותיק מסיעת הרוב, אשר נבחר על ידי כלל המליאה.

נשיא הסנאט להלכה הוא סגן המושל המכהן דני הק. הנשיאה הזמנית הנוכחית היא קארן קייזר. מנהיג הרוב הוא הדמוקרט אנדי ביליג, ומנהיג המיעוט הוא ג'ון בראון מהמפלגה הרפובליקנית.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של הסנאט של וושינגטון (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007389062105171
* ISNI: 0000 0004 0543 6081
* LCCN: n79107966
* VIAF: 147736613
* WorldCat: lccn-n79107966

 |
**משפחת רובינסון השווייצרית** (בגרמנית שווייצרית: **Der Schweizerische Robinson**) הוא רומן מאת הסופר השווייצרי יוהאן דייוויד וויס שפורסם לראשונה בשנת 1812, אשר עוסק במשפחה שווייצרית, שנקלעה לאי בודד באיי הודו המזרחית בדרכם לפורט ג'קסון שבאוסטרליה.

תקציר העלילה
------------

עלילת הספר מתמקדת במשפחת רובינסון, הכוללת את ויליאם ואליזבת, ואת ארבעת ילדיהם - פריץ, ארנסט, ג'ק, ופרנץ. בתחילת הספר מחליט אב המשפחה להגר עם משפחתו לאוסטרליה. בהמשך מפליגה המשפחה באוניית נוסעים, שעושה דרכה לפורט ג'קסון שבאוסטרליה. האוניה נקלעת לסופה, וכל נוסעיה, מלבד משפחת רובינסון, מתפנים ממנה. ויליאם מתפלל שאלוהים יחוס עליהם.

האוניה שורדת ובני המשפחה מוצאים את עצמם בטווח ראייה של אי טרופי בודד בלב הים. במאמץ רב, הם בונים סירה מהאמבטיות שעל סיפון הספינה. אחרי שהם ממלאים את האמבטיות באוכל ובתחמושת וכל שאר חפצי הערך שהם מצליחים לשאת עימם, הם מתחילים לחתור לעבר האי. שני כלבים מהספינה, טורקו וג'ונו, שוחים לצדם לעבר האי. בהמשך מגלה המשפחה שבעלי החיים שהיו על סיפון האוניה (פרה, חמור, שתי עזים, שישה כבשים, איל, חזיר, תרנגולות, ברווזים, אווזים ויונים), וציוד נוסף הכולל אקדחים, כלי נגרות, ספרים והוראות הישרדות שרדו גם כן, והם מביאים אותם אל האי.

באי מקימה המשפחה מחנה מאולתר. ויליאם יודע שהם חייבים להתכונן לשהות על האי במשך זמן רב, ועל כן הוא מתחיל להתמקד בהישרדות. בהמשך ויליאם ובנו הבכור פריץ יוצאים יחד וחוקרים את האי.

עלילת הסיפור עוסקת במעל לעשור בו המשפחה נמצאת על האי. בסופו של דבר ספינה בריטית מוצאת את האי. הקפטן מקבל מהם את היומן שכתבו ושמכיל את סיפור חייהם על האי. כמה מבני המשפחה בוחרים להמשיך לחיות בשלווה על האי ב"שווייץ החדשה", בעוד שחלקם חוזר לאירופה עם הספינה הבריטית.

הספר עבר אדפטציה קולנועית ב-1940, ב-1960 וב-1998 וכן עובד למספר סדרות טלוויזיה. ההפקה המושקעת והמוצלחת ביותר היא של אולפני וולט דיסני ב-1960 עם ג'ון מילס ודורותי מקגוויר בתפקידים הראשיים.

נושאים מרכזיים
--------------

שמו של הספר מבוסס על ספרו של דניאל דפו, רובינזון קרוזו, וכמותו, גם הוא מציב את גיבוריו על אי בודד לאחר שספינתם נטרפה. כמו רובינזון קרוזו, גם בני המשפחה לא נכנעים ליאוש, ומצליחים לבנות חברה אנושית משגשגת בזעיר אנפין. הם עושים שימוש במשאבים שנמצאים באי, ושנתנו להם על פי אמונתם מידי האל. הם מבייתים את החיות ועוסקים בחקלאות, ובכך מהווים את "המודל האידיאלי" לחיים נכונים על פי השקפתו של הסופר. אולם בשונה מרובינזון קרוזו, הגיבורים ב'משפחת רובינסון השווייצרית' הם כל בני המשפחה ואף המשפחה עצמה, שמצליחה לשרוד באי ואף לשגשג בו בזכות ערכים כמו שיתוף פעולה, ונאמנות.

ראו גם
------

* משפחת רובינסון השווייצרית (סדרת אנימציה)
* משפחת רובינסון השווייצרית (סרט, 1960)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משפחת רובינסון השווייצרית** בוויקישיתוף
* משפחת רובינסון השווייצרית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  יואב אבני, משפחת רובינזון השוויצרית, באתר מדריך "הרפתקה" לספרי נוער
**קֶשֵרַה** הוא מנהג שנערך כחלק מטקס הנישואים בביתא ישראל, בו המרכיב המרכזי הוא רצועת בד שהכהן קושר סביב מצחו של החתן.

הקשרה נערך לפני טקס הנישואים עצמו, ומתחיל בכך שהכהן קורא את פסוקים ב'-ח' מפרק י"ט שבספר תהלים, וכן פסוקים נוספים בעיקר מהתורה ומנביאים. לאחר מכאן הכהנים מתחילים בשירה, מחיאת כפיים, הכאה בקברו ובקצ'ל (כלי הקשה המלווים את שירת הקודש של ביתא ישראל. האורחים מצטרפים לשירת הכהנים ומתחילים לרקוד. 

לאחר סיום הריקודים, הכהן שעורך את הנישואים לוקח קשרה, רצועת בד לבנה, שעליה ארוג פס אדום לצד פס לבן. הצבע הלבן מסמל את טוהר החתן והאדום - את טוהר הכלה. הכהן מניח את הקשרה ליד רגלי החתן. אחר כך הוא מעביר את הקשרה למעלה, דרך הברכיים ללב שלו, ולבסוף קושר את החוט על המצח של החתן. קשרות נוספות נקשרות מסביב למצחם של השושבינים; אלו מכונות "י-גר מיזה". הכהנים ממשיכים בתפילות ובברכות והקהל מצטרף בשירה ובריקוד. עם סיום הריקודים נערכת סעודת הקשרה, שבסיומה מלווים השושבינים את החתן למקום שבו נמצאת הכלה.
עם קיום יחסי המין הראשוניים בין החתן לכלה, ולאחר שהחתן מוודא שהכלה אכן בתולה, הוא מעביר את הידיעה לשושבינים, שמודיעים זאת לאורחים תוך שהם מציגים פיסת בד עם דם הבתולין לעיניהם. לאחר מכן, הכהן שעורך את הטקס חותך ממצחו של החתן את הקשרה. 

האורחים מברכים את הכלה ומשפחתה על שמירת בתוליה, והחגיגה נמשכת בשירה וריקודים. ביום זה החוגגים מתייחסים לכלה ולחתן בתור מלך ומלכה ואף מכנים אותם כך; הזוג עצמו פטור מכל עבודה.

עם עליית ביתא ישראל לישראל המשיך המנהג, אך עם התאקלמות בני הקהילה החלו רבים לא לקיימו.

לקריאה נוספת
------------

* Asres Yayeh, **Traditions of the Ethiopian Jews**, 1995, מסת"ב 0969924704, p. 31 - 35

קישורים חיצוניים
----------------

* טקס הקשרה בביתא ישראל, באתר "אנשים ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמארה טרפה, החתונה באתיופיה, באתר מאגר סיפורי מורשת
**צב רך ענק יאנגצי** (שם מדעי: *Rafetus swinhoei*) הוא מין של צב ענקי החי בנהר היאנגצה שבסין. צב זה מצוי בסכנת הכחדה רצינית וכמעט נכחד בטבע, ורק שלושה פרטים חיים ממנו ידועים.

מאפיינים
--------

זהו צב ענקי וייתכן שהוא צב המים המתוקים הגדול ביותר בעולם. אורכו המקסימלי שתועד הגיע ל-86 ס"מ ונטען שיכול להגיע עד 100 ס"מ. משקלו המקסימלי מגיע ל-220–247 ק"ג. צב זה בעל עיניים קטנות וראש גדול ברוחב 10 ס"מ והוא בעל חדק ארוך. הזכרים קטנים יותר מן הנקבות ובעלי זנב ארוך יותר.

הוא נמצא בנהר היאנגצה ובכמה אגמים בסין והוא איטי וצולל עמוק עד לקרקעית. הוא אוכל כל הניזון מצמחייה מימית, עלים, אצות, נבלות, חרקים, חלזונות, סרטני מים מתוקים, דגים ודוחיים.

הצבים חיים בבדידות למעט בעונת הרבייה. הצבה עולה לגדת הנהר ומטילה בגומה 20–80 ביצים.

סכנת הכחדה
----------

באפריל 2019 מתה בגן החיות סוג'ואו בסין הנקבה האחרונה הידועה של המין, ובכך המין הגיע באופן פונקציונלי להכחדה. שלושה פרטים אחרונים ידועים עדיין קיימים, כולם זכרים: שניים בטבע בווייטנאם, ואחד בשבי בסין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב רך ענק יאנגצי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  צב רך ענק יאנגצי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Brandon Specktor, World's Rarest Giant Turtle Loses Last Known Female, All But Guaranteeing Extinction, Live Science, April 15 2019
**תורת יאנג-מילס** היא תורת כיול המבוססת על החבורה המרחבית האורתוגונלית
{\displaystyle SU(N)}, או יותר בכלליות כל אלגברת לי קומפקטית וניתנת לצמצום. תורת יאנג-מילס מנסה לתאר את התנהגותם של חלקיקים אלמנטריים בשימוש באלגבראות לי שאינן אבליות ומהווה את הבסיס לאיחוד הכוח האלקטרומגנטי ביחד עם הכוח הגרעיני החלש (באמצעות הצגתם כ
{\displaystyle SU(2)\times U(1)}), ובאופן דומה מתאר היטב את הכוח הגרעיני החזק בתורה של כרומודינמיקה קוונטית (בהצגה של {\displaystyle SU(3)}).
ולכן מהווה בסיס חזק להבנת המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים.

סקירה היסטורית ותאורטית
-----------------------

בשנת 1954, צ'ן-נינג יאנג ורוברט מילס
הרחיבו את הקונספט של תורת כיול לחבורות אבלית, כמו אלקטרודינמיקה קוונטית לחבורות לא אבליות על מנת לספק הסבר לאינטראקציה חזקה, ההצעה של יאנג-מילס הותקפה על ידי וולפגנג פאולי, באומרו שהקוונטה של שדה יאנג-מילס חייב להיות חסר מסה על מנת לשמור על אינווריאנטיות תחת הכיול, ולכן רעיונם נדחה עד שבשנת 1960 ההסבר אודות מסת החלקיקים הנוצרת משבירת סימטריה ספונטנית שהוצע על ידי ג'פרי גולדסטון, יושירו נמבו וג'יובאנו ג'ונה-לאסינו, תקן את בעיית המסה בתורת יאנג-מילס.

חזרתה של תורת יאנג מילס לתודעה הניע את המחקר וזכתה למספר הצלחות כבירות, ביניהן איחוד הכוח האלקטרו-חלש וכרומודינמיקה קוונטית.
האינטראקציה האלקטרו-חלשה מתוארת על ידי חבורת הכיול
{\displaystyle SU(2)\times U(1)}, כאשר הכוח הגרעיני החזק מתואר בתורת {\displaystyle SU(3)} של יאנג-מילס. בוזוני הכיול חסרי המסה שמופיעים בתורה האלקטרו-חלשה מתערבבים ובעקבות שבירת סימטריה ספונטנית, מתקבלים 3 בוזונים מסיביים- בוזוני W ו-Z ופוטון כבוזון חסר מסה.
המודל הסטנדרטי משלב את הכוח האלקטרו חלש ביחד עם האינטראקציה החזקה דרך חבורת הסימטריה:
{\displaystyle SU(3)\times SU(2)\times U(1)}. עד כה לא הצליחו לאחד את הכוח האלקטרו-חלש ביחד עם האינטראקציה החזקה, על אף שמאמינים כי באנרגיות גבוהות מספיק, דרך מדידה של קבועי צימוד יהיה ניתן להבחין בכוח יחיד.

קישורים חיצוניים
----------------

* תורת יאנג-מילס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Yang, C. N.; Mills, R. (1954). "Conservation of Isotopic Spin and Isotopic Gauge Invariance". *Physical Review*. **96** (1): 191–195. Bibcode:1954PhRv...96..191Y. doi:10.1103/PhysRev.96.191.
**צב תרנגולי** (שם מדעי: ***Chrysemys picta***) הוא מין של צב מהמשפחה צבים ביצתיים, החי במקווי מים במזרח ארצות הברית. צב זה הוא המין היחיד בסוגו והוא קרוי על שם בשרו המשובח, המזכיר טעם תרנגולת, שבעבר נמכר בכמויות בשוקי דרום ארצות הברית.

מאפיינים
--------

צב זה מזכיר במראהו את הצבגון המצויר הקרוב אליו טקסונומית. הוא מגיע לאורך ממוצע של 10.2 עד 25.4 סנטימטרים, כשהנקבות לרוב גדולות יותר מהזכרים, להם זנבות וטפרים ארוכים יותר. הוא בעל שריון קמור בצבע חום-ירוק ולעיתים מכוסה באצות. הגפיים והבטן חומים כהים מפוספסים בצהוב ותחתית הגוף והגרון בהירים. צב זה יכול לחיות 20 עד 24 שנה.

הצב מצוי לרב בסביבות לחות של ביצות, גדות נהר או קרקעית לחה בוצית ויכולים להימצא גם בין צמחייה סבוכה מיימית או יבשתית, בין השאר ביערות ברושיים. צבים רבים חיים יחדיו ומבלים בהתחממות משותפת על בולי עץ או סלעים בקרבת המים, בדומה לצבגונים. הצבים החיים באזורים הצפוניים גם נכנסים לתרדמת חורף, אך מרביתם חיים דרומה יותר.

הצבים הם אוכלי כל הניזונים ממיני סרטני נהרות, רכיכות שונות, ראשנים, דגים קטנים ונבלות אך גם מאצות ועלי צמחי מים. בשנים הראשונות הם טורפים לחלוטין והם משתמשים בצווארם הארוך וטופריהם כדי לתפוס ולקרוע את טרפם. הם עצמם יכולים להיטרף בידי עופות מים שונים, אליגטור אמריקני ודביבונים.

אוכלוסיית הצב נחשבת ליציבה באזורים רבים, אך חלקם מאוימים מהרס בתי גידול, ציד לא חוקי וצבים יכולים להידרס בכבישים מסוימים.

תת-מינים
--------

* *Deirochelys reticularia reticularia*
* *Deirochelys reticularia chrysea*
* *Deirochelys reticularia miaria*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צב תרנגולי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* צב תרנגולי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545594705171
* LCCN: sh85036503

 |