recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חי, דק וצ'פצ'ולה** הוא סרט מוזיקלי ישראלי לילדים, אשר הופץ ישירות לצפייה ב-DVD על ידי NMC יונייטד אנטרטיינמנט. הסרט בוים על ידי אלון אלוש ונכתב על ידי סמדר שיר, על פי רעיון של משה דץ, אשר שיחק בסרט לצד מיכל צפיר, מירב הרמל ועדי ביטי. הסרט צולם באולפני אוטופיה בפתח תקווה ואורכו כ-42 דקות.

הסרט הופץ בדצמבר 2008, כאשר בנובמבר 2009 דץ וסמדר קיבלו אלבום פלטינה על מכירות של 40,000 עותקים שלו. בשנת 2015 עלתה בהפקת התיאטרון שלנו הצגת ילדים המבוססת על הסרט בשם "חי ודק", אשר בוימה ונכתבה על ידי רונן גולדפרב פלד. בשנת 2016 ההצגה הייתה מועמדת לפרס הבמה לילדים ונוער בקטגוריית הצגת השנה לגיל הרך, כאשר היא הפסידה להצגה "טובים השניים" בהפקת תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.

תקציר העלילה
------------

הסרט עוקב אחר עדי, ילדתם הקטנה של משה ומיכל. לאחר ביקור אצל רופאת השיניים דוקטור שין, עדי קונה מברשת שיניים חדשה, שמתגלה כעצלנית, דבר שמונע ממנה לצחצח שיניים כמו שצריך. בעקבות כך, שלושה חיידקים בשם חי, דק וצ'פצ'ולה עושים לעדי חורים בשיניים. בזכות צחצוח שיניים נכון עדי מצליחה להציל את המצב.

צוות השחקנים והדמויות
---------------------

| שם הדמות | **שחקן/ית** | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- |
| אבא משה | משה דץ | אבא של עדי ובעלה של מיכל |
| חי | חיידק בצבע כחול |
| אמא מיכל | מיכל צפיר | אמא של עדי ואשתו של משה |
| דק | חיידק בצבע כתום |
| דוקטור שין | רופאת שיניים |
| צ'פצ'ולה | מירב הרמל | חיידק בצבע ורוד |
| עדי | עדי ביטי | הילדה של משה ומיכל |

שירים
-----

במהלך הסרט יש 11 שירים מקוריים שמבוצעים על ידי שחקניו. השירים נכתבו על ידי סמדר שיר, הולחנו על ידי משה דץ ועובדו על ידי גדי גולדמן.

1. בואו בואו ונכיר
2. מה כבר שבע
3. מי תורן היום
4. איך מצחצחים את השיניים
5. מה מתחרז עם מברשת
6. אני דוקטור שין
7. כל מברשת מבקשת
8. קיבלתי מדבקה
9. דק וחי חי ודק
10. על השן טיפסנו
11. בואו בואו ניפרד

ביקורות
-------

באתר "את" נכתב על הסרט "ההפקה מושקעת, והתוצאה היא סרט צבעוני וקצבי במיוחד, אם כי לפעמים "מתאמץ" מדי ועמוס לעייפה. אבל הרעיון ליצור סרטון לילדים בנושא שיניים בהחלט מבורך ומהווה אלטרנטיבה מוצלחת לקריוס ובקטוס המוכרים".

ראו גם
------

* קריוס ובקטוס

קישורים חיצוניים
----------------

* פלייליסט שירי הסרט, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  חגית מהלא, גיבורים חדשים, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2008
2. ↑  מערכת עכבר און-ליין, קלטות חדשות לילדים: מריצ' רץ' ועד יובל המבולבל, באתר הארץ, 16 בינואר 2009
3. ↑  אילן שניג, חיידק וצ'פצ'ולה, באתר וואלה!, 29 בדצמבר 2008
4. ↑  לאה אתגר, משה דץ וסמדר שיר מקבלים אלבום פלטינה מפנינה אדרי, באתר נוצץ, 3 בנובמבר 2009
5. ↑  עדי משחקת אותה, באתר ישראל היום, 5 בפברואר 2012
6. ↑  קובי פינקלר, הצגה חינוכית לילדים:'חי ודק', באתר ערוץ 7, 18 בספטמבר 2016
7. ↑  שקד קראוס, כשהיינו ילדים: הסלבס שהשתתפו בקלטות ילדים, באתר פרוגי, 27 ביולי 2021
8. ↑  חי, דק וצ'פצ'ולה, מועדון הווינX ועוד סרטי DVD לילדים, באתר את, 30 במרץ 2009
ליקר שרי הרינג שמייצרת החברה
פיטר הרינג (1792–1875), ממציא ה"שרי הרינג"
**פיטר הרינג** (**Peter Heering**) היא יצרנית ליקרים דנית, שהמותג המפורסם ביותר שלה הוא "שרי הרינג", ליקר דובדבנים מיוחד. לפיטר הרינג ישנה הרשאה מלכותית מיוחדת למכירת הליקר מאת מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק ואליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.

החברה מייצרת את הליקרים שלה מאז שנת 1818, ומוצריה נמכרים ביותר מ-100 מדינות ברחבי העולם. הליקרים של החברה מהווים מרכיב חשוב בקוקטיילים שונים (כגון סינגפור סלינג ודם וחול), בשל הגוון האדום העז שהם מקנים למשקה.

החברה עובדת עם מספר חוות גידול דובדבנים בקרבת קופנהגן. הליקר עובר תקופת יישון של שלוש שנים. בסך הכל מיוצרים בשנה כ-13 מיליון בקבוקי שרי הרינג. לעיתים הליקר משמש גם לאפיה, כשמרבית האלכוהול מתאדה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיטר הרינג** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של פיטר הרינג

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Cherry Heering". The Webtender. נבדק ב-8 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Cherry Heering Liqueur". barnonedrinks.com. נבדק ב-8 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "CHERRY HEERING SLING AWARDS". The Cocktail Guru. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2013. נבדק ב-8 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Heering Cherry Liquer 1L". shop247.ug. אורכב מ-המקור ב-6 ביולי 2013. נבדק ב-8 באפריל 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**ארטורו שוורץ** (בערבית: ارتورو شوارتز;‏ 3 בפברואר 1924 – 23 ביוני 2021) היה היסטוריון, מבקר אמנות, משורר, סוחר אמנות ואספן אמנות יהודי-איטלקי.

ביוגרפיה
--------

שוורץ נולד בשנת 1924 בעיר אלכסנדריה שבמצרים למשפחה יהודית. בשנת 1949 גורש שוורץ ממצרים בעקבות פעילות פוליטית ציונית. הוא היגר לאיטליה והתיישב בעיר מילאנו. שם, פתח חנות ספרים ואחר כך גלריה לאמנות הנושאת את שמו. הוא היה קשור אל קבוצת האמנים הסוריאליסטים ובייחוד אל מאן ריי, אנדרה ברטון ומרסל דושאן.

בשנת 1967 פרסם שוורץ את ספרו "The Complete Works of Marcel Duchamp" על מרסל דושאן. הספר עב הכרס משמש גם כקטלוג של עבודותיו של האמן ומכיל פרשנות ביוגרפית לעבודתו. שוורץ, שהיה בקשרי ידידות ועסקים עם דושאן, טען כי האמן, שנפטר בשנת 1968, קרא את הטקסט ואישר אותו. 

במשך השנים נוצרו קשרים הדוקים בין שוורץ לבין מוזיאון ישראל בירושלים. בשנת 1972 תרם שוורץ סט של העתקים מיצירות הרדי מייד של מרסל דושאן למוזיאון. בשנת 1991 תרם שוורץ למוזיאון ספרייה המכילה ספרים, ספרי אמן, מכתבים וחומר תיעודי על תנועות הדאדא והסוריאליזם. אוסף אמנות גדול בן כ-700 יצירות אמנות הקשורות לתנועת אלו נתרם על ידו בשנת 1998. כ-250 מתוכן הוצגו בשנת 2000 בתערוכה "לחלום בעיניים עצומות". תצוגה מקיפה נוספת של העבודות נערכה בשנת 2007 בתערוכה "סוריאליזם ומה שמעבר במוזיאון ישראל". בשנת 2001 תרם שוורץ אוסף נוסף ובו יצירות אמנות של אמנים ישראלים.

נפטר במילאנו ב-23 ביוני 2021.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארטורו שוורץ** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של ארטורו שוורץ
* The Vera and Arturo Schwarz Collection of Dada and Surrealist Art, באתר מוזיאון ישראל, (באנגלית)
* Jeffrey Hogrefe, Duchamp Scholars Face Off in Art in America Hate Mail, The New York Observer, January 10, 1999.
* ארטורו שורץ (1924-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: Rick Radin, Arturo Schwartz - benefactor to art and Israel

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007267725105171
* BIBSYS: 97048088
* BnF: cb119241893 (data)
* CANTIC: a12134946
* CiNii: DA05603262
* GND: 119406594
* ICCU: CFIV009220
* ISNI: 0000 0003 6859 1495
* LCCN: n50003918
* LNB: 000229218
* NLA: 35484418
* NTA: 075003058
* RERO: 02-A000145743
* SNAC: w60g5qvf
* SUDOC: 027129071
* Trove: 969720
* ULAN: 500325737
* VIAF: 54154160
* WorldCat: lccn-n50003918

 |
באלגברה ליניארית, **נוסחת קושי בינה** היא נוסחה לדטרמיננטה של מכפלת מטריצות שאינן דווקא ריבועיות.

הדטרמיננטה מוגדרת רק למטריצות ריבועיות. היא כפלית, כלומר מקיימת את הזהות {\displaystyle \det(AB)=\det(A)\det(B)} לכל שתי מטריצות ריבועיות מאותו סדר. נוסחת קושי בינה מכלילה את הזהות גם למטריצות שאינן דווקא ריבועיות.

הנוסחה
------

תהיינה {\displaystyle A,B} מטריצות מסדר {\displaystyle m\times n,n\times m} בהתאמה. נסמן ב-S את קבוצת כל תתי הקבוצות של {\displaystyle \{1,2,..n\}} מגודל m. עבור {\displaystyle \tau \in S}, נסמן ב-{\displaystyle A^{\tau }} את המטריצה המתקבלת מהעמודות של A באינדקסים הנמצאים ב-\tau (בסדר המקורי), וב-{\displaystyle B^{\tau }} את המטריצה המתקבלת מהשורות של B באינדקסים הנמצאים ב-\tau (בסדר המקורי). אז מתקיים:

{\displaystyle \det(AB)=\sum \_{\tau \in S}\det(A^{\tau })\det(B^{\tau })}
הנוסחה מעניינת כאשר n>m. אם n=m, אז {\displaystyle S=\{\{1,...n\}\}} כלומר תת-הקבוצה היחידה היא הקבוצה כולה ואז המטריצות זהות למקוריות ומתקבלת הזהות {\displaystyle \det(AB)=\det(A)\det(B)}. אם m>n, אין תתי קבוצות כאלה ולכן הסכום הוא הסכום הריק ששווה ל-0, ואכן במקרה זה הדטרמיננטה בהכרח 0 כי המטריצה לא הפיכה משיקולי דרגות. לכן הנוסחה נכונה תמיד.

הוכחה
-----

נסמן את העמודה ה-i של מטריצה M ב-{\displaystyle M\_{i}} כמו כן, נסמן ב-{\displaystyle (M\_{1},...M\_{n})}, כאשר {\displaystyle M\_{i}} הם וקטורי עמודה, את המטריצה המתקבלת מהם. לבסוף נסמן ב-S\_n את קבוצת כל התמורות על {\displaystyle \{1,...n\}}.

נשתמש במולטילינאריות הדטרמיננטה ובנוסחה הישירה ונקבל:

{\displaystyle \det(AB)=\det(AB\_{1},...AB\_{m})=\det(\sum \_{i=1}^{n}b\_{i1}A\_{i},...\sum \_{i=1}^{n}b\_{im}A\_{i})}

{\displaystyle =\sum \_{1\leq i\_{1},...i\_{m}\leq n}b\_{i\_{1}1},...b\_{i\_{m}m}\det(A\_{i\_{1}},...A\_{i\_{m}})}

{\displaystyle =\sum \_{1\leq i\_{1}\leq ...\leq i\_{m}\leq n}\sum \_{\sigma \in S\_{n}}b\_{i\_{\sigma (1)}1}...b\_{i\_{\sigma (m)}m}\det(A\_{i\_{\sigma (1)}},...A\_{i\_{\sigma (m)}})}

{\displaystyle =\sum \_{1\leq i\_{1}\leq ...\leq i\_{m}\leq n}\sum \_{\sigma \in S\_{n}}b\_{i\_{\sigma (1)}1}...b\_{i\_{\sigma (m)}m}\operatorname {sgn}(\sigma )\det(A\_{i\_{1}},...A\_{i\_{m}})}

{\displaystyle =\sum \_{\tau \in S}\det(A^{\tau })\det(B^{\tau })}

כרצוי.

הכללות
------

ניתן להכליל את המשפט באופן הבא: תהיינה {\displaystyle A,B} מטריצות מסדר {\displaystyle m\times n,n\times p} בהתאמה. תהיינה {\displaystyle I,J} תתי קבוצות של {\displaystyle \{1,..m\},\{1,...p\}} בהתאמה בגודל k. נסמן ב-S את קבוצת כל תתי הקבוצות של {\displaystyle \{1,2,..n\}} מגודל k. עבור {\displaystyle U,V} תתי קבוצות של טבעיים, נסמן ב-{\displaystyle M\_{UV}} את המטריצה המתקבלת מהשורות של M שנמצאות ב-U, והעמודות של M הנמצאות ב-V. אז מתקיים:

{\displaystyle \det(AB\_{IJ})=\sum \_{K\in S}\det(A\_{IK})\det(B\_{KJ})}.
**פצירה** היא כלי שמטרתו היא שפשוף ושחיקת ציפורניים ובכך לעצבן ולמנוע התפצלותן ושבירתן. בכלי נעשה שימוש בעיקר בטיפולי מניקור ופדיקור לאחר גזירת הציפורן שבאמצעות קוצץ ציפורניים, בתהליך השיוף מסירים תאי קרטין בולטים או מיותרים מלוחית הציפורן עד לקבלת גימור חלק. פצירת ציפורניים משמשת בעיקר נשים אך לא רק.

אף על פי שהפצירה המודרנית הופיעה רק בסוף המאה ה-19, קיימות עדויות לשימוש בכלים בעלי קווי דמיון לפצירה המודרנית וזאת לאורך תקופות שונות בהיסטוריה. מקרה בולט של שימוש בפצירה עוד לפני המאה ה-19 היא של מלכת צרפת, מארי אנטואנט אשר נודעה בחיבתה לכלי דמוי פצירה אשר היה עשוי מפומיס. תפוצת השימוש בכלי גברה בקרב הנשים שהסתובבו בחצר של ארמון ורסאי.

גם נגני גיטרה משתמשים בפצירה כדי למנוע יבלות שבדרך כלל נוצרות בעקבות נגינה מרובה.

סוגי פצירות
-----------

פצירות ציפורניים עשויות מחומרים שונים, כגון קריסטל, קרמיקה, מתכת, או מתכת מצופה באבן ספיר.

* **פצירת קרטון** - לוח צר וארוך של קרטון מצופה בחלקיקי אבן שמיר חזקה, המסייעת בשחיקת הציפורן, בעוד שבסיס הקרטון מעניק לה גמישות.
* **פצירת זכוכית** – פצירה בעלת שטח זכוכיתי חלק, שאינה גורמת לשבירה או פציעה של הציפורן כפי שפצירת מתכת עלולה לגרום.

מידת החספוס של הפצירה נמדדת על ידי מספר, שמציין את הגודל הממוצע של החלקיקים. טווח הערכים נע בין 60 ל-240 כך שככל שהערך עולה רמת החספוס יורדת. מידת החספוס הנפוצה לשיוף ציפורן טבעית היא 180 grit.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פצירה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4701963-3

 |
**בֶּנוּ** (שם מלא: **101955 בנו**; באנגלית: **101955 Bennu**) הוא אסטרואיד קרוב ארץ הנמנה עם קבוצת אסטרואידי אפולו. הקפה אחת שלו סביב השמש אורכת כ-436 ימים (1.2 שנים) וקוטרו הממוצע הוא כ-492 מטר.

בנו נבחר על ידי נאס"א ליעד המחקר של משימת **אוסיריס-רקס**, גשושית ששוגרה לחלל ב-8 בספטמבר 2016 ונכנסה למסלול סביבו בדצמבר 2018. ב־21 באוקטובר 2020 שלחה הגשושית זרוע רובוטית לפני השטח של האסטרואיד ואספה בהצלחה דגימה מהרגולית שלו (הסלעים והאבק שנמצאים על פני שטחו). הדגימה שבה לכדור הארץ באמצעות קפסולה (בדומה לגשושית סטארדאסט) ב-24 בספטמבר, 2023, לשם ניתוח הרכבה. המשימה נועדה לחקור את הרכבם של אסטרואידים, מתוך כוונה ללמוד מכך על היווצרות מערכת השמש, מכיוון שאסטרואידים מהווים מעין "קפסולת זמן" מאותה תקופה שכן הם לא עברו שינויים גאולוגיים.

בנו נבחר גם מכיוון שהוא אסטרואיד מסוג C, העשירים בפחמן, אלמנט מרכזי בתרכובות אורגניות החיוניות לקיום חיים. מולקולות אורגניות, כגון חומצת אמינו, נמצאו בעבר במטאוריטים ובדגימות משביטים, דבר המצביע על כך שחומרים מסוימים הנחוצים לחיים יכולים להיווצר בחלל החיצון.

האסטרואיד בנו נחשב לבעל סיכון גבוה יחסית להתנגשות עם כדור הארץ. מסלולו של האסטרואיד בנו מביא אותו למרחק של 0.002 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ כל 6 שנים. התקופה שבה סיכונו נחשב לגבוה היא בין השנים 2175 ו-2196, אז חושבה ההסתברות המצטברת להתנגשות עם כדור הארץ ל-0.037%. עקב מסוכנותו האפשרית של האסטרואיד, בשל העובדה שסכנת ההתנגשות היא רק בעוד 150 שנים ויותר, הוא עדיין לא קיבל דירוג בסולם טורינו. משימת אוסיריס-רקס נועדה לחקור את מאפייניו הפיזיקליים והכימיים של האסטרואיד, מידע מהותי עבור משימה עתידית אופציונלית למניעת התנגשות. המשימה נועדה גם לבחון את השפעת אפקט ירקובסקי על מסלול האסטרואיד, אפקט הנובע מקרינה תרמית שפולט האסטרואיד.

האסטרואיד התגלה ב-11 בספטמבר 1999 על ידי מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ (LINEAR), וקוד הזיהוי שניתן לו היה 1999 RQ36 עם המספר הסידורי 101955. השם "בנו" נבחר ב-2013 במסגרת תחרות שנקראה "!Name that Asteroid" במסגרתה הציעו שמות יותר מ-8,000 סטודנטים ותלמידים ברחבי העולם. השם, שהוצע על ידי מייקל פוזיו, ילד מצפון קרולינה, נקרא על שמו של עוף החול **בנו** מהמיתולוגיה המצרית. פוזיו בחר בשם כי ראה דמיון בין הזרוע הרובוטית של אוסיריס-רקס, שבאמצעותה תאסוף דגימה מהאסטרואיד, לבין דמותו של בנו, המתוארת לעיתים כאנפה אפורה.

ראו גם
------

* רשימת אסטרואידים
* איטוקוואה
* ריוגו (אסטרואיד) - עוד אסטרואיד ממנו נאספו והובאו לכדור הארץ דגימות על ידי החללית היאבוסה 2

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנו** בוויקישיתוף
* בנו, באתר המעבדה להנעה סילונית של נאס"א
* בנו, באתר European Asteroid Research Node
* Sentry: Earth Impact Monitoring, באתר JPL
* צולם האסטרואיד שעלול לפגוע בכדור הארץ ב-2135, באתר ynet, 25 באוגוסט 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ?Why Bennu, אתר משימת אוסיריס-רקס
2. ↑  דיווח באתר נאס"א על הנחיתה המוצלחת
3. ↑  סוכנויות הידיעות‏, עם דגימות מאסטרואיד: קפסולת חלל של נאס"א נחתה במדבר, באתר וואלה!‏, 25 בספטמבר 2023
4. ↑  Dwayne C. Brown, NASA To Launch New Science Mission To Asteroid In 2016, NASA, May 25, 2011
5. ↑  Steven R. Chesley, Davide Farnocchia, et al. "Orbit and bulk density of the OSIRIS-REx target Asteroid (101955) Bennu", **Icarus**
Volume 235 (June 2014), p. 5
6. ↑  Nine-Year-Old Names Asteroid Target of NASA Mission in Competition Run By The Planetary Society
**ישראל בן יהודה (עבדו)** (1915 - 9 ביוני 1999) היה מלוחמי "ההגנה", הפלמ"ח וצה"ל, וממיסדיה של חברת "להב", אחת החברות הוותיקות בתחום הנשק בישראל.

ביוגרפיה
--------

בן יהודה נולד ב-1915 בירושלים לאלישע יהודיוף ומלכה ריינה יהודיוף (לבית חפץ) - משפחה ממוצא בוכרי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורשה המשפחה לרוסיה כנתינים רוסים, ושבה לירושלים רק בשנת 1921. בגיל 15 התגייס בן יהודה לארגון ההגנה. בתקופת המרד הערבי הגדול שירת ביחידות הנודדת ופו"ש שהקים יצחק שדה.

בסמוך להקמת הפלמ"ח הצטרף לשורות הארגון. הפלמ"ח הוקם ערב המערכה בסוריה ובלבנון בה פלשו כוחות בעלות הברית לסוריה וללבנון שהיו בשליטת אנשי צרפת של וישי שהיה חשש שיעברו לצד מדינות הציר. היה צורך בצעירים דוברי ערבית שיוכלו לשמש בתפקידים מיוחדים בסוריה ובלבנון לקראת הפלישה ובמהלכה. בן יהודה, שכונה בכינוי המחתרתי "עבדו" גויס למסגרת שכונתה "המחלקה הסורית", לצד יהושע פלמון, חיים לבקוב וירוחם כהן. ביחד עם לבקוב חדר לסוריה ערב הפלישה, במאי 1941. עד לתחילת הלחימה לא היה לבן יהודה וללבקוב קשר עם מפקדת בעלות הברית, אך לאחר תחילת הלחימה חודש הקשר והם נשלחו לאזור חלב כדי לפגוע במתקנים של הצרפתים, שגילו עדיין התנגדות. כאשר הגיעו אנשי החוליה לשדה התעופה בחאלב גילו כי המטוסים המוצבים שם הם מטוסי דמה. הם החליטו לפגוע במטרות אחרות וחיבלו בתחנת רכבת ובמאגרי דלק.

לאחר הפעולה בסוריה המשיך בן יהודה בשירות בפלמ"ח במסגרת המחלקה הערבית ובמסגרות אחרות, והתמחה בחבלה. במהלך מלחמת העצמאות שירת בתחילה כמומחה לייצור פצצות וחבלה. לאחר מכן הקים יחידה בשם "גב"ס" (גיוס בלתי סדירים) שהורכבה מבני מיעוטים שביצעו פעולות חבלה בעורף האויב. ב-1951 השתחרר משירות הקבע בדרגת רב-סרן. הוא המשיך בשירות במילואים, ולאחר מלחמת ששת הימים שימש זמן מה כסגן מושל יריחו.

לאחר שחרורו של בן יהודה מהצבא, הקים עם חבריו יוסי הראל ויצחק לוי, עסק למסחר בנשק בשם "להב" (שם המבוסס על ראשי התיבות של שמותיהם - לוי, הראל, בן יהודה). הראל שב לאחר זמן מה לשירות בצה"ל וביחידות המודיעין, ולוי ובן יהודה המשיכו לפתח את העסק בעצמם. החברה עסקה בסחר ובייבוא נשק, והיא פעילה גם כיום כאחד הגורמים העיקריים בישראל בתחום הסחר בנשק.

בן יהודה נפטר בשנת 1999.

חיים אישיים
-----------

בן יהודה היה נשוי לשרה, ואב לשני בנים. בנו הבכור, אלישע, נהרג בשנת 1967 בשירות צבא ההגנה לישראל. בנו יריב הצטרף לחברת להב, ושימש כמנכ"ל החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ישראל בן-יהודה באתר הפלמ"ח
* גמליאל כהן, המחלקה הסורית של הפלמ"ח, מכאן ומשם - כתב עת למורשת יהדות דמשק, גיליון 27, עמ' 6, אפריל 2018
* ריקי רט, מאה שנה להקמת ההגנה – סיפורו של המסתערב הראשון, מקור ראשון, 7 ביוני 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אורי מילשטיין, עבדו, דבר, 14 באפריל 1972, המשך, המשך
2. ↑  ירוחם כהן, **לאור היום ובמחשך**, הוצאת עמיקם, 1969, עמ' 28
3. ↑  להב משונן אתר "יחידה"
**קרל רודולף ורנר בראון** (11 באפריל 1909 - 7 ביוני 1951) היה קצין אס-אס גרמני שסייע בהשמדת יהודי אירופה. עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות בשנת 1941, בראון היה מפקדה של איינזצגרופן 11b, שהייתה חלק מאיינזצגרופן D. בראון ארגן ופיקד על רצח המוני של יהודים בנציבות הרייך אוקראינה. על חלקו בשואה בראון נשפט במשפטי נירנברג הנוספים, במשפט שנודע בשם משפט האיינזצגרופן. הוא הורשע, נידון למוות והוצא להורג בשנת 1951.

ביוגרפיה
--------

בראון סיים לימודים תיכוניים בשנת 1929 וקיבל דיפלומת "אביטור" גרמנית. לאחר מכן למד לימודי משפטים תאורטיים באוניברסיטת פרידריך שילר בינה, באוניברסיטת בון ובאוניברסיטת מינכן. בשנת 1933 סיים את לימודיו באוניברסיטת ינה עם תואר במשפט אזרחי. ב-1 ביולי 1931, בעודו סטודנט ובגיל 22, נהיה לחבר מספר 581,277 של המפלגה הנאצית.

בשורות הנאצים
-------------

בנובמבר 1931 בראון הצטרף לארגון הצבאי למחצה של הנאצים, האס-אה, פלוגות הסער של המפלגה הנאצית. בנובמבר 1934 הצטרף לשורות האס-אס כחבר מספר 107,364 של התנועה. בנוסף לאלה, הצטרף גם לשירות הביטחון הנאצי, האס דה. בשנת 1936 הקצין עוד יותר והצטרף גם לארגון הגסטפו. בשנת 1938 כבר פיקד על חיילי גסטאפו במינסטר. בשנת 1940 נהיה למפקד בכיר בגסטאפו (צ'יף), תחילה בעיר קובלנץ, ולאחר מכן כראש הגסטאפו של ברמרהאפן והחל ממאי 1941 של העיר האלה.

### מפקד איינזצגרופה

מאוקטובר 1941 עד תחילת ספטמבר 1942, בראון פיקד על פלוגה מבצעית 11b, שהייתה חלק מאיינזצגרופן D, חטיבה תחת פיקודו של אוטו אולנדורף שנשפט יחד עם בראון כפושע מלחמה. אחיו הצעיר של בראון, פריץ בראון (יליד 1910 - 1973) היה מפקד של פלוגה מקבילה בחטיבה - פלוגה 4b. תחת פיקודו הישיר של בראון, פלוגתו ביצעה פשעי מלחמה ומעשי רצח המוני בסימפרופול, חצי האי קרים, בין ה-11 בדצמבר עד ה-13 בדצמבר 1941 הם טבחו ב-14,300 מיהודי האזור. בספטמבר 1942 בראון חזר להאלה. בשנת 1943 הועלה לדרגת אס-אס אובר-שטורמבאנפיהרר (דרגת אס אס המקבילה לסגן-אלוף בצה"ל). בשנת 1945 נשלח לנורווגיה כמפקד המשטרה החשאית, משטרת הביטחון, וכמפקד האס דה באזור.

משפט והרשעה
-----------

לאחר מלחמת העולם השנייה, בראון הועמד למשפט כפושע מלחמה במסגרת משפט האיינזצגרופן בפני בית דין צבאי בנירנברג. הגנתו היחידה של בראון הייתה כי הוא קיבל פקודה בלתי חוקית בעליל, כלומר שהוא רק מילא אחר פקודות הממונים עליו. הגנתו לא התקבלה על ידי שופטי בית הדין:

> 
> באוקטובר 1941 הוא מונה לפקד על איינזצגרופה 11b. כמפקד הפלוגה הוא ידע על פקודות הפיהרר וביצע אותן בהצטיינות...בית הדין כבר עסק בטבח חג המולד בעיר סימפרופול. בראון היה המפקד האחראי על הכוחות במבצע. הוא הודה באחריותו למעשי הרצח בשפה חד משמעית
> 
> 
> 
> 

ב-10 באפריל 1948 בראון נידון לגזר דין מוות, הוא הוצא להורג מעט אחרי חצות ב-7 ביוני 1951. ההוצאה להורג בוצעה בכלא לנדסברג שם נתלו פושעי מלחמה נאצים רבים. יחד עימו הוצאו להורג פושעי מלחמה נוספים שנמצאו אשמים במשפט האיינזצגרופן: אוטו אולנדורף, אריך נאומן, פאול בלובל ואוסוולד פוהל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ורנר בראון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ורנר בראון - מידע נוסף
2. ↑  משפט האיינזצגרופן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124447244
* ISNI: 0000 0000 1392 9354
* VIAF: 42771559
* WorldCat: viaf-42771559

 |
**סנחריב מלכי צבאח** (בערבית: **سنحاريب ملكي صباح**; נולד ב-1 במרץ 1984) הוא כדורגלן עבר ארמי-סורי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירת מועדונים
---------------

מלכי נולד בקמישלי שבסוריה ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לבלגיה. החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער של ג'טה. בקיץ 2002 הצטרף לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מהליגה השלישית בבלגיה.

בינואר 2006 חתם ברוסלארה מליגת העל הבלגית. ב-4 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד לוקרן. ב-4 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–2 נגד גנט.

בינואר 2007 חתם בגרמינל בירסחוט. בעונתו הראשונה במועדון לא הבקיע ולו שער אחד, אולם עונה לאחר מכן הבקיע 16 שערים.

בינואר 2011 הושאל לפאנטראקיקוס מהליגה היוונית השלישית עד לסיום העונה.

בקיץ 2011 חתם ברודה מליגת העל ההולנדית. את עונתו הראשונה בקבוצה סיים עם 25 שערים ובצוותא עם לוק דה יונג היה שני רק לבאסט דוסט שהבקיע 32 שערי ליגה, בטבלת מלך שערי הליגה. עונה לאחר מכן כבש 17 שערים.

בקיץ 2013 הצטרף לקסימפאשה מליגת העל הטורקית, בה שיחק שלוש שנים.

בהמשך הקריירה שיחק באל-וכרה ופתיח קארגומרוק. בינואר 2020 חזר למועדון נעוריו ג'טה, בו שיחק עד סיום העונה.

קריירה בינלאומית
----------------

בשנת 2008, מלכי הצטרף לסגל נבחרת סוריה, אותה היה זכאי לייצג כיוון שנולד בה. ב-17 במאי 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד כוויית. ב-22 ביוני של אותה שנה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–3 נגד איחוד האמירויות הערביות.

מלכי נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2011.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סנחריב מלכי** בוויקישיתוף
* סנחריב מלכי, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
**סטנלי מארק ריפקין** (באנגלית: **Stanley Mark Rifkin**; נולד בשנת 1946) הוא פושע אמריקאי שהורשע בגנבת 10.2 מיליון דולר באמצעות העברת כספים טלפונית.

ריפקין עבד כטכנאי מחשבים ובשנת 1978 הקים בביתו בעמק סן פרננדו, ארצות הברית, חברה המספקת שירותי ייעוץ ותמיכה לארגונים שונים. תוך זמן קצר צבר לקוחות רבים וזכה לספק שירותי תמיכה לבנק לביטחון לאומי בעיר לוס אנג'לס, קליפורניה.

במסגרת עבודתו קיבל גישה אל חדר העברות ששימש כרשת להעברת כספים מבנק אחד לאחר, נחשף למידע אודות נוהלי העברת הכספים וגילה את אופן השימוש בקוד מספרי לאישור עסקאות והעברות שהשתנה על בסיס יומי ונכתב על קיר באופן ידני, תדיר וגלוי.

בתאריך 21 אוקטובר, 1978, הגיע אל הבנק, עשה דרכו אל חדר העברות, מצא את הקוד לאישור עסקאות, שינן אותו ויצא.

ריפקין ניצל את תפקידו כיועץ בבנק ואת ההיכרות שלו עם מערכות המחשב הפנימיות, התקשר אל נותני השירות ובאמצעות טכניקות הנדסה חברתית והקוד לאישור עסקאות שמצא ושינן מבעוד מועד, הערים על הפקידים ולאחר מספר שיחות מול גורמים שונים הצליח לגרום להם לבצע העברה בנקאית בסך 10.2 מיליון דולר אל חשבון שהקים מראש בבנק ווזחוד הנדלס (Wozchod Handels), השוכן בעיר ציריך, שווייץ.

לאחר השוד, פנה אל חברת סחר סובייטית על מנת לרכוש יהלומים במשקל 43,200 קרט ששוויים מוערך בסכום של 8.1 מיליון דולר.

בתאריך 26 באוקטובר 1978, לאחר שקיבל את היהלומים, הכניס אותם למזוודה האישית שלו והבריח אותם לארצות הברית כדי למכור אותם באופן עצמאי.

בתאריך 1 בנובמבר, השותף העסקי שלו פול אובראיין (Paul O’Brien) דיווח על פעולותיו ללשכת החקירות הפדרלית (FBI), אך לא היה להם מספיק ראיות כדי להעמידו לדין. אובראיין אפשר לסוכני ה-FBI להאזין לשיחות הטלפון שלו ובשיחת טלפון שנערכה מול ריפקין, טמנו לו מלכודת והוא סיפק מידע שהספיק כדי להרשיעו.

בתאריך 5 בנובמבר, נתפס ריפקין והודה בהאשמות נגדו, אך שוחרר בערבות.

לאחר שהיה מעורב במספר הונאות נוספות, בתאריך 26 במרץ 1979. נאסר בשנית ונידון לשמונה שנות מאסר בכלא הפדרלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* הפרופיל של סטנלי מארק ריפקין באתר Social-Engineer.corg (באנגלית)
* הטעות שגרמה לשוד הבנק הכי קל וגדול בהיסטוריה, באתר ‏מאקו‏, 21 באוגוסט 2018
* כתבה בנושא השוד - ארכיון ניו יורק טיימס (באנגלית)
* כתבה אודות סטנלי מארק ריפקין - אתר Revolvy (באנגלית)
* סטנלי מארק ריפקין בספרו של קווין מיטניק - Art Of Deception - אתר גוגל ספרים (באנגלית)
**פריץ גבאואר** (14 ביולי 1906 – 9 באוגוסט 1979) היה פושע נאצי, מפקד ינובסקה.

ביוגרפיה
--------

גבאואר נולד וגדל בברסלאו. משנת 1920 הוא עבד כשוליה של מכונאי עד שנת 1924. בהמשך שנות ה-20 הוא עבד בחברת סימנס ומשנת 1928 בחברת הטלפוניה של שלזיה. בשנת 1930 הוא פוטר בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ונותר מובטל עד 1933, אז החל לעבוד שוב אצל סימנס בגלוגוב.

בשנת 1930 הצטרף גבאואר לאס אה ובשנת 1931 הצטרף למפלגה הנאצית ולאס אס. בשנת 1936 הוא עבר לעבוד באס אס מספר חודשים ולאחר מכן הוא עבד בחברת מטוסים ושוב בסימנס בברלין.

בעקבות מבצע ברברוסה הוא הוצב בלבוב החל מאוגוסט 1941 ונהיה מפקד ינובסקה. על אכזריותו העידה ינינה אלטמן:

"מפקדו הראשי של הקונצרן היה אובר־שטורמפירר פריץ גבאור ובתוקף תפקידו הגיע להמצאות גרמניות הראויות לציון. בקור של 20 מעלות היה ממית אנשים על־ידי קפיאה בחביות מים."
ובמקום אחר:

"גבאור נתן פקודה להוציא להורג כל הילדים הנמצאים בשטח הקסרקטינים בבתי המלאכה והוא במו ידיו הלך לתפוס את הילדים. הוא נתן פקודה לד"ר קורצרוק מנהל בית חולים במחנה ריכוז להמית תיניקות. הוא במו ידי חנק נשים וגברים בעזרת הצעיף שלו. הוא במו ידיו תלה אנשים. הוא במו ידיו זרק אסיר לתוך מרק רותח וגרם למותו. מספר האנשים שרצח במו ידיו אי שנרצחי לפי פקודותיו מגיע לאלפים. הוא הצטיין בסדיזם מכוער ההופך את האדם לחיית טרף."
מפי הניצולים יוחסה לו האמירה:

"אין לי תיאבון אם אינני הורג יהודי אחד לפני ארוחת הבוקר שלי"
לאחר מלחמת העולם השנייה הוא התגורר בדסאו, עבד עבור שלטונות הכיבוש הסובייטי במזרח גרמניה ובשנת 1947 היה לחבר מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. בשנת 1960 הוא נבחר להיות מזכיר עיר מגוריו, דסאו. בעקבות זאת, נפתחה חקירה לבדוק את עברו ומפחד תוצאותיה הוא ברח למערב גרמניה. לאחר ששמו עלה במשפט אייכמן, לחצה משטרת ישראל על מערב גרמניה לחפש אחריו. גבאואר נעצר בסוף 1961 והוחזק בכלא בזארבריקן, אך בשנת 1963 שוחרר בערבות, לאחר שהתביעה בזארבריקן קבעה שאין ראיות מספיקות להעמידו לדין. בשנת 1967 בעקבות ביקר בישראל של האחראי על העמדת נאצים לדין נבחן התיק של גבאואר מחדש. משפטו של גבאואר נפתח ב-17 בספטמבר 1970 ובתחילת 1971 הגיעו שלושה שופטים לישראל לשמוע בה עדויות נגד גבאואר.

ב-29 ביוני 1971 הוא נדון למאסר עולם על רצח אסירים בינובסקה. הוא מת באוגוסט 1979.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מדי־פיגול - קשרי־פיגול, קול העם, 11 ביולי 1962
2. ↑  ינינה אלטמן, שחרורו של מרצח נאצי, הצופה, 16 ביולי 1963
3. 1 2 3  פושע נאצי ממשמידי יהודי גליציה - שוחרר "בערבות" בטרם החל המשפט, על המשמר, 23 ביוני 1963
4. ↑  יצהר פורטנוי, המצוד על פושעי מלחמה נאציים, למרחב, 12 בדצמבר 1962
5. ↑  מחאה חריפה נגד שיחרור הפושע הנאצי פריץ גבאואר בעצרת לזכר קדושי לבוב, חרות, 6 בספטמבר 1963
6. ↑  ישראל נוימן, יהודק שיתוף הפעולה בין גרמניה וישראל בחיפוש אחר פושעים נאציים, דבר, 19 באפריל 1967
7. ↑  יבואו לגבות עדויות נגד מפקד במחנה־ריכוז בלבוב, על המשמר, 21 בפברואר 1971

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1217073485
* VIAF: 1079159941670725440005
* WorldCat (עם VIAF): 1079159941670725440005

 |
**תָלָסוֹקרטיה** (מיוונית θάλασσα תלסו=ימי, וκρατεῖν קרטיה=שלטון) היא מדינה, שרוב השטח שבבעלותה ימי ובכך גם מתבטאת עוצמתה. ניתן להגדיר את מעמדה כמעצמה ימית (בדומה לאימפריה הפיניקית שחלשה על רשת מסחר ענפה). רק לעיתים נדירות יש למעצמות כאלה עוצמה יבשתית המשתווה לעוצמה הימית שלהן. היוונים השתמשו לראשונה במונח "תלסוקרטיה" בתיאור הציוויליזציה המינואית, שכוחה התבסס על עוצמתה הימית. הרודוטוס התייחס בזמנו לנחיצות בפיתוח כוח ימי אשר יהווה מענה כנגד ההתעצמות הימית של הפיניקים.

דוגמאות לתלסוקרטיות
-------------------

ישנן דוגמאות רבות למעצמות תלוסקרטיות מלבד אלו שצוינו לעיל:

### באירופה של ימי הביניים

מלבד דוגמה זו לאימפריה עתיקה שהתבססה ברובה על כוח ימי ושליטה על מעברים ימיים ללא מקבילה ביבשה, גם בתקופת ימי הביניים ניתן למצוא אימפריות ומעצמות בעלות מאפיינים תלוסקרטיים.

מבין מעצמות התלוסקרטיה בימי הביניים המפורסמת שבהם הנה הרפובליקה של ונציה. בתקופת שלטונה התפצלה הרפובליקה ל"דוגדו" של ונציה וללגון.

בנוסף, בין השנים 500 ל-1000 היו מספר ערים שהתפתחו לכדי תלסוקרטיות מינוריות באזור המצוג'ורנו (דרום איטליה), אשר פיתחו נמלים וכוח ימי איתן שסייע להגן על נמליהם, בעלי בריתם ואף לזרוע הרס וחורבן בנמלי האויב. בין תלסוקרטיות אלה, ניתן למנות ערים יווניות ולומברדיות.

### במזרח אסיה

בין המאה השביעית לחמש עשרה לספירה, הגאוגרפיה המלאי הימי נשלט על ידי התלסוקרטיות סריויג'יה ומאג'פאליט. זוג מעצמות שחלשו על השטח הימי המשתרע בדרום מזרח אסיה וניצלו את נתיבי הסחר באיי הבשמים ובין הודו לסין.

בתקופת התגליות (מאה 15–17) נוסדו חלק מהמעצמות התלסוקרטיות המשמעותיות. בעוד בסיסם השלטוני היה באירופה, מעצמות אלו הקימו מושבות מעבר לים ושלטו בהם בזכות אותו כוח ימי. מבין התלסוקרטיות האלו, ניתן למנות את האימפריה הפורטוגזית, הספרדית, ההולנדית ולבסוף האימפריה הבריטית שהייתה בעלת הכוח הימי הגדול ביותר שידעה התקופה. מעצמות תלסקורטיות אלה באו אל קיצם במתכונתם המוכרת, עקב סיום הקולוניאליזם ומירוץ החימוש הימי בין אנגליה לגרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

* The Fragility of Thalassocracy, Pericles to Heinlein
* What Is A Thalassocracy?
* Thalassocracy


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NDL: 00570315

 |
**פרנץ וונש** (בגרמנית: **Franz Wunsch**;‏ 21 במרץ 1922, דרנזנהופן, אוסטריה – 23 בפברואר 2009) היה מש"ק אס אס אוסטרי, שהיה אחראי על המחסן של מחנה הריכוז אושוויץ.

ביוגרפיה
--------

פרנץ וונש נולד ב-21 במרץ 1922. הוא הצטרף לאס אס בגיל 18 ולחם בחזית המזרחית עד שנפצע בברך והוכרז כבלתי כשיר להמשך שירות צבאי. וונש הועבר אז למחנה הריכוז אושוויץ, שם שירת במחלקה מינהלית. בספטמבר 1942, הוא הועלה לדרגת אונטרשארפיהרר, שימש כמשגיח במשמר המחנה והיה אחראי על מחסן הרכוש של הנרצחים (Effektenlager). עדים תיארו אותו כ"שונא יהודים" שהכה באכזריות באסירים והשתתף לפחות פעם בשבוע בסלקציה. התנהגותו השתנתה לאחר שנפגש עם היהודייה הצ'כוסלובקית הלנה ציטרון. ביום השני לאחר שהגיעה למחנה הריכוז, הלנה שרה לו סרנדה ליום הולדתו. הוא הביא לה אוכל והגן עליה מפני שומרים אחרים. וונש גם הציל את אחותה מתא הגזים.

ב-18 ביולי 1944 הורשע ווונש על ידי בית משפט בקטוביץ בגין הסתרת נכס ששוויו 30 רייכסמארקים. הוא הוחזק בבידוד במשך חמישה שבועות. לאחר תום המלחמה עבד כפועל. ב-25 באוגוסט 1971 הוא נעצר והובא יחד עם אוטו גרף למשפט בווינה. הוא הואשם בשליחת אסירים לתא הגזים ובטיפול רע בהם. ב-27 ביוני 1972 הוא זוכה כנראה בשל עדותה של ציטרון לטובתו.

לקריאה נוספת
------------

* Jürgen Illigasch, Karl Stuhlpfarrer. Das Eigene und das Fremde. — Innsbruck / Wien: Studienverlag, 1999. — מסת"ב 978-3-7065-1353-1.
* Ernst Klee. Auschwitz. Täter, Gehilfen, Opfer und was aus ihnen wurde. Ein Personenlexikon. — Frankfurt am Main: S. Fischer Verlag, 2013. — מסת"ב 978-3-10-039333-3.
* Joachim Perels. Auschwitz in der deutschen Geschichte. — Hannover: Offizin Verlag, 2010. — מסת"ב 978-3-930345-72-4.

קישורים חיצוניים
----------------

* דיוקנו של פרנץ וונש, באתר Timenote.info (ברוסית) ותמונות נוספות, באתר Jewish.ru
* "Zweiter Auschwitz-Prozess". *doew.braintrust.at* (בגרמנית).
* "Helena Citrónová & Franz Wunsch. Forbbiden love in Auschwitz". *auschwitz.net* (באנגלית).

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  Klee 2013, S. 445.
2. ↑  "Holocaust und Kriegsverbrechen vor Gericht". *oel.orf.at* (בגרמנית).
3. ↑  Illigasch 1999.
4. ↑  Perels 2010.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011253332305171
* GND: 1223870936
* NKC: hka2012700525
* VIAF: 250468433
* WorldCat: viaf-250468433

 |
**ויקטור פולטרוביץ** (ברוסית: **Виктор Меерович Полтерович**; נולד ב-27 בדצמבר 1937 במוסקבה) הוא מתמטיקאי סובייטי-רוסי ממוצא יהודי ומומחה בכלכלה מתמטית, חבר באקדמיה הרוסית למדעים משנת 2003.

ביוגרפיה
--------

ויקטור פולטרוביץ' נולד בשנת 1937 במוסקבה למשפחה יהודית. הורים היו מהנדסים. לאחר סיום בית ספר פולטרוביץ החל ללמוד במכון לגז ונפט במוסקבה. במהלך שנת הלימודים השלישית הוא הוצא מהלימודים עקב "רמה פוליטית ירודה" כמו כן הוצא משורות הקומסומול. לאחר שנה פולטרוביץ הוחזר ללימודים. לאחר סיום הלימודים פולטרוביץ עבד במקצוע במכון לאוטומציה של תעשיית הגז והנפט. הוא סיים אוניברסיטת מוסקבה בלימודי ערב במתמטיקה. לאחר קבלת תואר נוסף הוא התקבל לעבודה במכון למתמטיקה וכלכלה של אקדמיה למדעים. בשנת 1990 הוא סיים עבודת הדוקטורט. באותה שנה עבד כשנה באוניברסיטת פנסילבניה.

פולטרוביץ חבר בהחברה האקונומטרית (1989) ובשנת 1992 נבחר ל-Academia Europæa. בשנים 1989–1995 הוא היה חבר מערכת של ירחון מדעי "Econometrica".

פולטרוביץ הוא מומחה בתחום אקונומטריקה ויישומים מתמטיים בכלכלה. על פעילותו הוא זכה במספר פרסים. הוא היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה אותה עזב בשנת 2004 עם דרגת פרופסור.

בנו ליאוניד פולטרוביץ מכהן כפרופסור באוניברסיטת תל אביב.

בשנת 2022 פולטרוביץ חתם על מכתב פתוח של מדענים רוסים נגד פלישה לאוקראינה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ביוגרפיה
* ביוגרפיה והישגים
* מאמר מדעי על פולטרוביץ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 170373665
* ISNI: 0000 0000 3367 343X
* LCCN: n84127682
* ORCID: 0000-0001-6092-6823
* VIAF: 48168453
* WorldCat: lccn-n84127682

 |
**לפטר מילו** (באלבנית: **Lefter Millo**, ביוונית: **Λευτέρης Μίλος**;‏ 2 באוגוסט 1966 – 8 במרץ 1997) היה כדורגלן אלבני-יווני ששיחק בעמדת הקשר. שיחק בקבוצות קיי. אף. לופטטרי ופרטיזן טירנה מליגת העל האלבנית, בקבוצות לאריסה ואירקליס סלוניקי מליגת העל היוונית, וכן בנבחרת אלבניה.

קריירת מועדונים
---------------

מילו שיחק בקבוצות קיי. אף. לופטטרי ופרטיזן טירנה מליגת העל האלבנית ובקבוצות לאריסה ואירקליס סלוניקי מליגת העל היוונית.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-6 באוגוסט 1988 ערך מילו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קובה במשחק ידידות. הוא ערך 20 הופעות במדי הנבחרת.

מותו
----

ב-8 במרץ 1997, בגיל 30, נהרג מילו בתאונת דרכים ביאנולי הסמוכה לאריסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  Gjirokastra nderon "traktorin" Lefter Millo באתר Gazeta e Sportit, ‏ 13 במרץ 2013 (באלבנית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לפטר מילו"**.
הדגמה של שימוש בכשב"ם בצי ארצות הברית
**כלי שיט בלתי מאויש** (בראשי תיבות: **כשב"ם**, באנגלית: Unmanned surface vehicles - **USV** או Autonomous surface vehicles - **ASV**) הוא כלי שיט, היכול לפעול ללא צוות אנושי הנמצא עליו.

כשב"מים משמשים לאוקיינוגרפיה, הם זולים יותר מאוניות מחקר, חלק יכולים לנצל את אנרגיית הגלים כאמצעי הנעה עיקרי, ובעזרת תאים סולריים הם יכולים להפעיל את המכשור המותקן עליהם. הדבר מאפשר שהייה של חודשים במים למטרות מחקר אקדמיות או שימושים של חיל ים.

השימושים הצבאיים של כשב"מים הם רבים וכוללים: הדמיית מטרות אימון ימיות, סיור, תצפית ובט"ש. כמו כן, הכשב"מים נחשבים כבעלי יתרון במשימות הנחשבות כ"סיזיפיות" ומחייבות חזרתיות רבה היוצרת שעמום בצוותים האנושיים ומעורבות גם בסיכון חיי אדם כגון סריקה לגילוי וניטרול מיקוש ימי. חיל הים הישראלי משתמש בכשב"ם מסוג פרוטקטור - הכשב"ם הקרבי הראשון בעולם שהוכנס לשירות פעיל.

במובנים רבים, ההתפתחות של כלי השייט הבלתי מאוישים היא "מהלך טבעי" שמתחבר לפיתוח כלי טיס בלתי מאוישים, רחפנים, מכוניות אוטונומיות ורובוטים בכלל.

כוח משימה 59
------------

כלי שיט לא מאויש, כוח משימה 59
בספטמבר 2021, הצי החמישי של ארצות הברית הכריז על הקמת "כוח משימה 59". כוח המשימה מורכב ממעט מאוד אנשים (קצת יותר מ 20, נכון לאוקטובר 2022) שתכליתו לפרוש יכולות מבצעיות מבוססות על מערכי כשב"ם - בים הפרסי, בים הערבי ובים האדום. "כוח משימה 59" מתכנן להפעיל למעלה מ 150 כלי שיט בלתי מאוישים תוך פחות משנה וחצי מהיווסדו כאשר מודל ההפעלה כולל מכרזים ייחודיים המאפשרים בעלות והפעלה של כלי השייט על ידי חברות מסחריות, אזרחיות ובכפוף למדינות השונות שנמצאות לאורך חופי הימים המדוברים. כלי שיט אלה אוספים מודיעין ברציפות, במשך חודשים ארוכים, ומשדרים את המידע שנאסף למרכזי שליטה ובקרה שממוקמים במדינות השונות. פרישה רחבה כזו מאפשרת לאמריקאים לשמור "תמונה ימית" בכל המרחב, למשל, באמצעות לוויינים ולשלוח כשב"ם לכל מטרה שהם מחליטים שמעניינת אותם. במהלך 2022, האיראנים "חטפו" כשב"מים אמריקאים לפחות פעמיים ואולם, שחררו אותם זמן קצר לאחר החטיפה.

ראו גם
------

כצב"מ – כלי צלילה בלטי מאויש

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כלי שיט בלתי מאויש** בוויקישיתוף
* אמיר הורוביץ וירון ברנדייס, **כלי שיט בלתי מאוישים - מגמה בח"י ובעולם**, "בין גלים", ספטמבר 2008, עמ' 54.
* תא"ל דוד סער סלמה, ‏כלים בלתי מאוישים בזירה הימית, **מערכות** 456, 2014
* אלזה שורקין, העתיד כבר כאן הכירו את כלי השיט הבלתי מאוישים של צה"ל, באתר New-Tech Online,‏ 6 בנובמבר 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלזה שורקין, העתיד כבר כאן הכירו את כלי השיט הבלתי מאוישים של צה"ל, באתר New-Tech Online,‏ 6 בנובמבר 2017
2. ↑  כתבה באתר האינטרנט של הצי האמריקאי, ספטמבר 2021
3. ↑  כתבה באתר האינטרנט של הצי האמריקאי, הצי החמישי, מינואר 2022
**לאונרדו פביו** (בספרדית: **Leonardo Favio**; ‏28 במאי 1938 – 5 בנובמבר 2012, בואנוס איירס) היה זמר, שחקן ומפיק ארגנטינאי.

ביוגרפיה
--------

לאונרדו פביו נולד בשם פואד חורחה חורי למשפחה ערבית בעיירה בצפון-מערב מנדוסה. העוני הביא אותו לפנימייה לילדים קשים וגם לבית הסוהר.

לאחר סיום תקופת מעצר, הוא הגיע לבואנוס איירס והחל להתעניין בקולנוע. תחילה הוא שיחק בתפקידים משניים ואף היה עוזר במאי. סרטו הראשון Crónica de un niño solo שצולם בשנת 1965 קיבל הכרת המבקרים והוכרז כסרט השנה בארגנטינה. בפסטיבל הקולנוע במר דל פלטה הסרט זכה בפרס עיתונאים. בשנת 1966 הוא סיים עבודה על הסרט Este es el romance del Aniceto y la Francisca, de cómo quedó trunco, comenzó la tristeza y unas pocas cosas más... שזכה בפרס "קונדור הכסף".

בנוסף לקולנוע לאונרדו פביו היה זמר פופולרי. הוא כתב שירים וביצע אותם תוך נגינה בגיטרה. במהלך הקריירה הוא הוציא כ-20 אלבומים.

במהלך כל חייו לאונרדו פביו היה תומך של פרוניזם. הדבר הביא לכך שבשנת 1976 הוא נאלץ לעזוב את המדינה וחזר לארגנטינה רק בשנת 1987. בשנת 1993 הוא ביים וכתב תסריט לסרט על חייו חוסה מריה גטיקה, גם הוא בין תומכי פרון מובהקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאונרדו פביו** בוויקישיתוף

* לאונרדו פביו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לאונרדו פביו, באתר AllMovie (באנגלית)
* לאונרדו פביו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לאונרדו פביו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לאונרדו פביו, באתר Discogs (באנגלית)
* לאונרדו פביו, באתר Songkick (באנגלית)
* לאונרדו פביו, באתר Genius
* קורות חיים
* לאונרדו פביו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* ליאונרדו פביו (1938-2012), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007506578805171
* BNC: 000720933
* BNE: XX846416
* BnF: cb15590920p (data)
* GND: 132143526
* ISNI: 0000 0003 6846 5843
* LCCN: n94094351
* MusicBrainz: 71ca4179-71a4-4b01-a30f-d9597a947ab1
* NKC: xx0183688
* NLK: KAC201229514
* NLP: a0000002714440
* SUDOC: 150567758
* ULAN: 500333792
* VIAF: 32316931
* WorldCat: lccn-n94094351

 |
**אֵאוּגֶן דִידוֹ קְוָטֶרְנִיק** (בקרואטית: **Eugen Dido Kvaternik**‏; 29 במרץ 1910, זאגרב, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 10 במרץ 1962, ריו קוארטו, ארגנטינה) היה ראש שירותי הביטחון הקרואטיים במדינה העצמאית של קרואטיה. במאי 1941 יצא להשתלמות בגרמניה לארגון שרותי הביטחון במתכונת ה-RSHA. רדיפת היהודים והשמדתם התנהלו במסגרת מחלקה שכונתה מחלקת "ההגנה" בשרותי הביטחון. עד הדחתו במאי 1943 נחשב לאיש השני בחשיבותו בהיררכיה הקרואטית.

קווטרניק וסגנו, וייקוסלאב לובוריץ', ניהלו משטר טרור ורצח כלפי יהודים, סרבים, צוענים ו"אויבי המשטר". הוא נחשב לאחראי הראשי לאותם פשעים. במאי 1943 הוא הודח מתפקידו ויצא לגלות בסלובקיה משום שסיכן את מעמדו של המנהיג הקרואטי אנטה פאבליץ'.

לאחר המלחמה נמלט קווטרניק לארגנטינה בסיועה של הכנסייה הקתולית, ומשם המשיך בפעילות חתרנית נגד משטרו של טיטו. הוא ארגן מחדש את תומכי האוסטאשים ופרסם מאמרים שבהם לא הביע חרטה על מעשיו. כל בקשותיה של יוגוסלביה להסגירו לידיה נדחו, והוא מעולם לא הועמד לדין.

קווטרניק ושתי בנותיו מצאו את מותם בתאונת דרכים בארגנטינה בשנת 1962.

משפחתו
------

אאוגן הוא בנו של סלאבקו קווטרניק, שר המלחמה במדינת קרואטיה העצמאית בתקופת מלחמת העולם השנייה. סבו של קווטרניק מצד אמו, יוסיף פרנק (Josip Frank), מייסד מפלגת הזכויות הקרואטית, שמתוך שורותיה קמה תנועת אוסטאשה הפשיסטית, היה יהודי מומר. בתו, אולגה, אמו של אאוגן ורעייתו של סלאבקו קווטרניק, הייתה יהודייה למחצה, ועל פי חוקי הגזע הגרמניים, אאוגן היה בן תערובת בדרגה שנייה.

יחסיו של אאוגן עם אמו היו קשים ביותר. האם התאבדה בשנת 1942 בשל מעשי הרצח והאכזריות של בנה. על פי אחת הגרסאות, האם השליכה עצמה לבאר ועל פי עדות אחרת היא הרעילה את עצמה. לאאוגן מיוחסת האמירה, אותה כביכול השמיע בעת לוויית אמו: "הנה סוף סוף הסתלק היהודי האחרון ממשפחתנו".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אאוגן קווטרניק** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  י' אבן טוב, תולדות יהודי יוגוסלביה, א. תל אביב, 1971, עמ' 332-336
2. ↑  מנחם שלח, תולדות השואה - יוגוסלביה, הוצאת יד ושם, תש"ן, עמ' 139
3. ↑  עדות רדי Redej, המחלקה לתיעוד בע"פ , האוניברסיטה העברית (64) 24ג' עמ' 16
4. ↑  שלח, עמ' 139. שלח מציין כי האם אולגה הייתה בתו של יוסיף פרנק. במקביל ידוע כי שתי רעיותיו של פרנק Olga Rojčević ו Teodoru Martina היו קרואטיות נוצריות. כך שקווטרניק לא היה יהודי על פי ההלכה, שלח מטיל ספק באפשרות שאאוגן אמר דבר מסוג הזה בלוויית אמו נוכח העובדה שמדובר בעדות בעל פה על שמועות שהילכו בציבור. יחד עם זאת שלח מציין כי שנאת היהודים של קווטרניק כפי שמעידים מעשיו הייתה יוקדת במיוחד.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119425475
* ISNI: 0000 0000 4215 2943
* LCCN: no97042669
* VIAF: 73459075
* WorldCat: lccn-no97042669

 |
**סרגיי אלכסנדרוביץ' שריקוב** (ברוסית: **Серге́й Алекса́ндрович Ша́риков**;‏ 18 ביוני 1974 – 6 ביוני 2015) היה סייף יהודי-רוסי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות אולימפיות, מהן 2 זהב (חרב קבוצתי), 1 כסף (חרב אישי) ו-1 ארד. 3 פעמים אלוף עולם בחרב קבוצתי ובעל מדליית ארד מאליפות העולם (לה שו-דה-פו 1998) ואלוף אירופה (פונשל 2000) בחרב אישי.

ביוגרפיה
--------

שריקוב נולד וגדל במוסקבה למשפחה יהודית. הוא החל להתאמן בסייף בגיל 12 בהדרכתו של דוד טישלר. הוא היה חבר נבחרת רוסיה בשנים 1994–2005.

באליפות העולם בסיף לנוער שנערכה במקסיקו סיטי בשנת 1994 זכה שריקוב במדליית זהב בחרב אישי(אנ') ובאליפות העולם בסיף שנערכה בהאג, הולנד בשנת 1995 זכה במדליית כסף בתחרות חרב קבוצתי.

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה שריקוב בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתחרות חרב קבוצתית ביחד עם סטניסלב פוזדניאקוב וגריגורי קיריינקו, לפני הונגריה ואיטליה ובמדליית כסף בתחרות חרב אישי אחרי סטניסלב פוזדניאקוב ולפני דמיין טויה מצרפת. בקרב חצי הגמר הוא ניצח את טויה 14-15 ובקרב הגמר הוא הפסיד לפוזדניאקוב 15-12.

באליפות העולם בסיף שנערכה בלה שו-דה-פו, שווייץ בשנת 1998 זכה שריקוב במדליית ארד בתחרות חרב אישי.

באליפות אירופה בסיף שנערכה בפונשל, פורטוגל ביולי 2000 זכה שריקוב בשתי מדליות זהב, בחרב אישי לפני אלכסיי פרוסין וסטניסלב פוזדניאקוב וחרב קבוצתי לפני בלארוס ואוקראינה.

באולימפיאדת סידני (2000) זכה שריקוב במדליית זהב בתחרות חרב קבוצתית ביחד עם סטניסלב פוזדניאקוב ואלכסיי פרוסין, לפני צרפת וגרמניה. בתחרות חרב אישי הוא סיים במקום עשירי.

שריקוב זכה 3 פעמים ברציפות במדליית זהב, באליפויות העולם שנערכו בשנים 2001 - 2003 בתחרות חרב קבוצתי.

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה שריקוב במדליית ארד בתחרות חרב קבוצתית ביחד עם סטניסלב פוזדניאקוב, אלכסיי דייצ'נקו ואלכסיי יקימנקו, אחרי צרפת ואיטליה. בתחרות חרב אישי הוא סיים במקום שמיני. בשבל רבע הגרמ הוא הפסיד לאלדו מונטנו מאיטליה 15-13 שזכה במדליית זהב.

לאחר שפרש מתחרויות שימש כחבר באיגוד הסיף הרוסי ובשנת 2009 התמנה למאמנה הראשי של נבחרת רוסיה בחרב.

ב-6 ביוני 2015 נהרג שריקוב בתאונת דרכים. במהלך חופשה הוא רכב על טרקטורון. במהלך הנהיגה הוא איבד שליטה על הטרקטורון, סטה מהנתיב והתנגש חזיתית עם מכונית שנסעה בכיוון ההפוך. בבית החולים נפטר מפצעיו.

הנצחה
-----

ב-2003 הונצח שריקוב ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרגיי שריקוב** בוויקישיתוף

* סרגיי שריקוב, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* סרגיי שריקוב, באתר olympedia.org
* סרגיי שריקוב, באתר התאחדות הסיף הבין-לאומית
* סרגיי שריקוב, באתר *Sports 123* (באנגלית)
* סרגיי שריקוב, באתר *Jewish Virtual Library* (באנגלית)
* סרגיי שריקוב, באתר *Jews in Sports* (באנגלית)
**אדה ניקודמו** (באנגלית: **Ada Nicodemou**; ביוונית: **Άντα Νικοδήμου**; נולדה ב-14 במאי 1977) היא שחקנית אוסטרלית ממוצא קפריסאי.

קורות חייה
----------

ניקודמו נולדה בלרנקה והיגרה עם משפחתה לסידני ב-1987. קריירת המשחק שלה החלה כבר ב-1991, כשלוהקה לסדרת הטלוויזיה "Police Rescue", בה שיחקה במשך ארבע שנים. ב-1993 נבחנה לתפקיד באופרת הסבון "קרוב רחוק", אך לא התקבלה. ב-1994 קיבלה תפקיד בסדרת הטלוויזיה "תיכון הלבבות השבורים". היא הייתה אמורה להשתתף בתוכנית במשך 12 שבועות בלבד, אך יוצרי הסדרה החליטו לפתח את הדמות אותה גילמה, והיא המשיכה לגלמה במשך שלוש שנים.

לאחר הפסקה לשם לימודי תיירות, שבה למרקעים ב-1998, כשגילמה את דמותה של פיונה מוטסון בסדרת הנעורים "ברייקרס" (אנ'). הבכורה הקולנועית שלה הייתה ב-1999, כשגילמה תפקיד קטן בסרט "מטריקס". בשנת 2000 החלה לגלם את דמותה של ליאה פאטרסון בסדרה "קרוב רחוק", תפקיד אותו היא מגלמת גם כיום (2009). תפקידה בסדרה הקנה לה שלוש מועמדויות לפרס לוגי האוסטרלי בקטגוריית האישיות הטלוויזיונית הפופולרית ביותר בטלוויזיה האוסטרלית (2001, 2002 ו-2006) ושתי מועמדויות בקטגוריית שחקנית הדרמה הפופולרית ביותר (2002 ו-2006).

בשנת 2005 השתתפה ניקודמו בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים", וזכתה במקום ראשון עם הרקדן אריק יגודקין.

חיים אישיים
-----------

ניקודמו נשואה לכריס קסיפוליטאס משנת 2007. ב-22 באוגוסט 2012 נולד בנם. ב-2015 הזוג נפרד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדה ניקודמו** בוויקישיתוף
* אדה ניקודמו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אדה ניקודמו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אדה ניקודמו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0005 0037 1837
* LCCN: no2019075493
* Trove: 1570496
* VIAF: 9114155919133539730008
* WorldCat: lccn-no2019075493

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במונח בגאולוגיה. אם התכוונתם למונח ברפואה, ראו קשריר.
נודולה של צור בסלעי הקירטון של צוקי ראש הנקרה
סלעי הקירטון של צוקי ראש הנקרה, ובהם נודולות של צור
**נודולה** בפטרולוגיה – אחד מסוגי התרכיזים המתהווים בסלעי משקע. נודולות מופיעות לרוב בשכבות הערוכות במקביל בין שכבות של הסלע המכיל אותן.

נודולות מורכבות מחומרים שונים מאלה המרכיבים את הסלעים העוטפים אותן, והן עשויות להכיל סלע המורכב ממספר מינרלים או תרכיז של מינרל אחד בלבד. לדוגמה: נודולות של צור המורכבות מקוורץ או מכלקדון המצויות בסלעי גיר או קירטון המורכבים מן המינרל קלציט, נודולות של פוספוריט, גבס ועוד.

היווצרות
--------

על קרקעית הים נוצרת בוצה של חומרים מן היבשה (חומרי בליה וסחף) ומן הים (שרידי בעלי חיים וצמחים).

בבוצה זו מתרחשים תהליכי דיאגנזה (diagenesis): תהליכים פיזיקליים, כימיים וביוגניים המלכדים את הגרגרים לסלע באמצעות הידוק ודחיסה. תהליכים אלה חלים על המשקע הרך לאחר הרבדתו וגורמים להתקשותו.

נודולות נוצרות כאשר החומרים המצויים בבוצה אינם מתערבבים ומסתלעים בנפרד זה מזה, או זה בתוך זה, בו-זמנית.

בצוקי הקירטון של ראש הנקרה מצויות נודולות רבות של צור: הגיר בבוצה יצר את סלעי הגיר והקירטון ואילו הסיליקה יצרה את נודולות הצור (ר' תמונות).

קישורים חיצוניים
----------------

* נודולה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק באנזים. אם התכוונתם לאברון בתא, ראו ליזוזום.
**ליזוזים** (lysozyme) הוא אנזים המצוי בנוזלי גוף וכן ברקמות ובתאים שונים, הממס חיידקים על ידי פירוק דופן התא שלהם.

היסטוריה
--------

גביש של ליזוזים
הליזוזים התגלה בשנת 1921 על ידי אלכסנדר פלמינג, מגלה הפניצלין, כאשר ערך בדיקות בריר האף של חולה נזלת, שהיה כנראה הוא עצמו. פלמינג שם טיפה של ריר האף על גבי צלוחית פטרי שהכילה מצע מזון המתאים לגידול חיידקים, וכאשר בחן את הצלוחית ימים אחדים לאחר מכן, שם לב לכך שבעוד שברוב שטחה של הצלוחית גדלו מושבות צהובות של חיידקים, מסביב למקום בו הניח את טיפת הריר לא הופיעו חיידקים. לאחר שחקר את התופעה, הסיק פלמינג כי חומר ממס חיידקים המצוי בריר האף הפריע לגידולם של החיידקים, וקרא לחומר זה ליזוזים ("אנזים ממס"', lysis - המסה ביוונית, zyme - סיומת המציינת אנזים). לחיידק המתמוסס בקלות קרא פלמינג "מיקרוקוקוס ליזודאיקטיקוס" (Micrococcus lysodeikticus), שפירושו ביוונית "הנקד הזעיר המראה התמוססות".

פלמינג הראה כי בניגוד לחומרים אחרים אשר השתמשו בהם באותה התקופה לחיטוי, הליזוזים אינו מזיק לרקמות הגוף, והוא קיווה כי ניתן יהיה להשתמש בו לטיפול במחלות שמקורן בחיידקים ולשם הגנה בפני זיהומים. אולם, לאכזבתו, גילה כי החיידקים שעליהם פעל הליזוזים נמנו דווקא עם אלה שאינם מסוכנים לגוף, ואילו החיידקים המסוכנים, כמו הסטפילוקוקים והסטרפטוקוקים, גורמי הדלקות למיניהן, לא היו רגישים לליזוזים. אף על פי כן, כל חייו ייחס פלמינג לליזוזים ערך רב יותר מאשר לתגליתו המפורסמת האחרת - הפניצילין, התרופה האנטיביוטית הראשונה והיעילה מכולן, שגילה פלמינג ב־1928.

הליזוזים היה האנזים הראשון, והחלבון השני, שמבנהו התלת־ממדי פוענח, וזאת על ידי דייוויד פיליפס וחבריו במכון המלכותי בלונדון בשנת 1965. פענוח מבנהו ואופן פעולתו של הליזוזים הוכיח תאוריות רבות בדבר אופן פעולת האנזימים. בתחילה הופק הליזוזים מדמעות, אך כיום הוא מופק מחלבון ביצת התרנגולת, בו הוא נמצא בריכוז גבוה.

מבנה ופעילות
------------

המבנה התלת־ממדי של הליזוזים
ככל החלבונים, בנוי גם הליזוזים מורכב חומצות אמיניות המחוברת זו לזו בשרשרת ארוכה, הקרויה שרשרת פוליפפטידית. במולקולת הליזוזים של ביצת התרנגולת ישנן 129 חומצות אמיניות, ומשקלה המולקולרי כ-14,500 דלטונים. לאורך מולקולת הליזוזים עובר בקע, המשמש כאתר הפעיל שלו, אליו נקשר הסובסטרט.

הליזוזים פועל על דופן התא של החיידקים על ידי פירוק השרשרות הסוכריות (פוליסכרידים), שהן המרכיב העיקרי שלו, באמצעות ניתוק הידרוליטי של הקשרים המחברים בין היחידות הבסיסיות המרכיבות את השרשרות הסוכריות. בכך הוא הורס את דופן תא החיידק. לפיכך, שייך הליזוזים למשפחת הגליקוזידאזות, אנזימים המפרקים קשרים בין סוכרים בעזרת מים.

ה-pH האופטימלי לפעילותו של ליזוזים על סובסטרטים פשוטים הוא 5, ואילו בפעולה על חיידקים שלמים ה- pH האופטימלי יכול להיות יותר גבוה.

מקורות
------

נתן שרון ויובל אשדת, ליזוזים - אנזים ממס חיידקים, מדע, כרך י"ח, 1973.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליזוזים** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Life of Sir Alexader Fleming by Andre Maurios, Penguin, 1959, pg. 122.
2. ↑  לימים הוחלף שמו של החיידק ל־Micrococcus luteus.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007541170605171
* BnF: cb12532741x (data)
* LCCN: sh85079198
* NDL: 00569578
* NKC: ph122482

 |