recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נפת לקו**  (באיטלקית:  **Provincia di Lecco**) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על פני שטח של 814.58 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 340,814 נפש. בירתה היא העיר לקו.

גאוגרפיה
--------

הנפה גובלת בנפות קומו, סונדריו, ברגמו ומונצה-בריאנצה. הנהרות העיקריים שזורמים בה הם אדה (Adda), למברו (Lambro), פיוברנה (Pioverna), בוורה (Bevera), ורונה (Varrone) וריו טורטו (Rio Torto).

האגם העיקרי שמשתרע בשטחה וגובל בה ממערב הוא אגם קומו המשתרע על פני שטח של 146 קילומטרים רבועים, וזרועו המזרחית ידועה בשם "אגם לקו".

שוק הנדל"ן
----------

האזור הפרידיזיאק המבוקש ביותר הוא האזור המרכזי של אגם קומו, המציע נופים מרהיבים מחצי דמויותיו האייקוני של בלג’יו ועד לנפרדים הציוריים המקיפים את טרמצו, גריאנטה, מנג’יו, ליירנה, פיומלאטה ווורנה.

דירות באזור זה, הנחפש ביותר, מצוות מחירים הנעים בין 5,000 ל-7,000 יורו למטר רבוע, עם פנטהאוזים מסומנים שיכולים לגרור כך כ-25,000 יורו למטר. וילות לא תלויות יכולות להימצא בטווח של 10,000 עד 15,000 יורו, בעוד וילות עם נוף לאגם יכולות לחרוג מעבר ל-25,000 יורו למטר רבוע. להשכרה, מרחב בשטח של 80 מטר רבוע יכול להוריד עלויות של עד 7,500 יורו לחודש, לא כולל דמי הדיור המשותפים.

אגם⬤

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לקו** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של לקו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007487182205171
* BnF: cb14451235w (data)
* GND: 4585688-6
* LCCN: n99001945
* MusicBrainz: f613a91b-fdb4-4f6b-902d-935639955811
* VIAF: 140904374
* WorldCat: lccn-n99001945

 |
**מבאיריכ** (בערבית: **مبيريك**) הוא יישוב בקטר הממוקם במחוז א-ריאן.

במבאיריכ בית ספר אחד הנקרא על שמו של עבדאללה בן ג'אסם אאל ת'אני אמיר קטר ה-3. בית הספר מיועד לזכרים בלבד והוא חטיבה צעירה דהיינו מגן טרום חובה עד כיתה ב'.

דמוגרפיה
--------

במפקד האוכלוסין של 2010, היישוב מורכב מ-1002 יחידות דיור ו-145 מוסדות ציבוריים ומקומות עבודה. האיזון בין הגברים לנשים המתגוררים ביישוב הוא מיוחד במינו. 50% בדיוק הן נשים ו-50% גברים. אך גיל האוכלוסייה מאוד זקן 38% בלבד מתחת לגיל 20 (מה שמאוד לא אופייני לקטר עקב ריבוי הילדים) ו-62% מהאוכלוסייה הם בני 20 ומעלה. אחוזי האבטלה ביישוב זה הם גבוהים במיוחד, 60% בעוד 40% עובד. מבין העובדים ישנו פער מאוד קטן באי השוויון בין הגברים לנשים והנשים מהוות כ-46% משוק העבודה ובעוד הגברים מהווים 54% משוק העבודה.

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:

הערות שוליים
------------

1. ↑  מפקד האוכלוסין ב-2010
2. ↑  בית הספר עבדאללה בין ג'אסם אאל ת'אני
3. ↑  בתוך מפקד האוכלוסין 2010
4. ↑  בתוך מפקד האוכלוסין אפריל 2010
5. ↑  הלמ"ס הקטרי
6. ↑  מפקד האוכלוסין ב-1986
7. ↑  מפקד האוכלוסין ב-1997
8. ↑  מפקד האוכלוסין ב-2004

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מבאיריכ"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחותם מדינת ישראל. אם התכוונתם לחותם ארצות הברית, ראו חותם המדינה (מדינות ארצות הברית).

**חותם המדינה** הוא חותמה הרשמי של מדינת ישראל. במדינות רבות בעולם ישנו חותם רשמי (שנקרא לעיתים בשם "חותם גדול"), המשמש לחתימה על מסמכים רשמיים של המדינה, ומסמל את ריבונות העם או המלך. חותם המדינה מוטבע על המסמכים הרשמיים של מדינת ישראל, וזאת בהתאם ל**חוק חותם המדינה, התש"ט-1949** ול**תקנות חותם המדינה התשל"ד-1974** שהותקנו מכוח החוק.

עיצוב החותם
-----------

החותם הוא עגול, סמל המדינה במרכזו, מסגרתו הפנימית מורכבת ממגן דוד מלא בראשה, מענפי עץ זית (הזהים לאלו שבסמל המדינה) בחציה העליון ומן המלים "חותם המדינה" בחציה התחתון; ומסגרתו החיצונית מורכבת משוליים מעוצבים.

הטבעת החותם
-----------

חותם המדינה על חוק יסוד: ירושלים בירת ישראלעל פי סעיף 3 בחוק חותם המדינה, התש"ט-1949:

> 
> חותם המדינה יוטבע באחת משתי הדרכים:  
> 
> (א) על גוף המסמך;  
> 
> (ב) על דונג או על כל חומר אחר שיחובר לגוף המסמך.
> 
> 
> 
>

השמירה על החותם והשימוש בו
--------------------------

על פי חוק חותם המדינה והתקנות הנלוות לו, שר המשפטים הוא הממונה על שמירת חותם המדינה, וכל שימוש בו מחייב רישום מפורט על המסמך הנחתם. אין לזייף את החותם, ועל המזייף יוטל עונש של עד 7 שנות מאסר; אין לייצר חותם בדמות חותם המדינה, אלא בהוראת שר המשפטים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תקנות חותם המדינה, תשל"ד-1974, באתר www.nevo.co.il
**פתיוטיס** (ביוונית: **Φθιώτιδα**) היא אחת מהיחידות האזוריות של יוון. חלק מהאזור המנהלי של מרכז יוון. בירתה היא העיר לאמיה. גובלת במפרץ מאלי ממזרח, בויאטיה ופוקיס בדרום, אטוליה-אקרנאניה בדרום מערב, אבריטניה במערב, היחידה האזורית קרדיצה והיחידה האזורית לריסה בצפון ומגסיה בצפון מזרח. השם מתוארך לתקופות קדומות. המקום ידוע בעיקר כביתו של אכילס.

גאוגרפיה
--------

 מעבר תרמופילאי
 הר אוטה
פתיוטיס נמצאת בקו החוף הצפוני והדרומי של מפרץ מאלי, בכניסה לים האגאי. נכנסת אל פנים היבשה לכיוון מערב לאורך עמק נהר הספרצ'יוס. בדרום חלקו העליון של עמק צפיס.

ישנם מספר רכסי הרים בפתיוטיס: האותרי בצפון מזרח, טימפריסטוס במערב, ורדוסיה בדרום מערב, אוטה בדרום וקלידרומו בדרום מזרח.

היסטוריה
--------

"פתיוטיס" פירושו "חבל פתיה", שהיה האזור הדרומי ביותר של תסליה העתיקה סביב פרסלוס וביתו של אכילס. בתקופה הקלאסית התייחס גם לאזור פתיוטיס אכאה, הגובל בפתיוטיס טאטאליאן מדרום וממזרח. פתיוטיס אכאה הוא החלק הצפוני של היחידה האזורית פתיוטיס הנוכחית והחלק הדרומי של מגנסיה הנוכחית. החלק הדרום-מזרחי של פתיוטיס הנוכחית היה האזור הקדום לוקריס, והחלק הדרום-מערבי היה מאליס העתיקה ואייניס.

תחבורה
------

* E65, S, Cen. NE
* הכביש הלאומי יווני 1 / E75, SE, E, Cen. NE
* הכביש הלאומי יווני 3, SE, S, Cen. N
* הכביש הלאומי היווני 27, S, Cen.
* הכביש הלאומי היווני 38, W, Cen.

מנהל
----

 לאמיה
 יפתי
היחידה האזורית פתיוטיס מחולקת לשבע עיריות: (המספרים לפי המפה).

* לאמיה (1)
* אמפיקליה-אלתיה (2)
* דומוקוס (3)
* לוקרוי (4)
* מקרקומי (5)
* מולוס-אגיוס קונסטנטינוס (6)
* סטילידה (7)

### פרפקטורה

המחוזות פתיוטיס ופוקיס נוצר בשנת 1845. בשנת 1947 חולק מחוז זה לחלק דרומי - פוקיס ולחלק צפוני - פתיוטיס. כחלק מרפורמת ממשלת קליקראטיס ב-2011, נוצרה היחידה האזורית פתיוטיס מתוך המחוז לשעבר פתיוטיס (ביוונית). המחוז היה בעל אותו שטח כמו היחידה האזורית הנוכחית. במקביל, אורגנו העיריות מחדש, על פי הטבלה להלן.

| עירייה חדשה | עיריות ישנות | מושב |
| --- | --- | --- |
| אמפיקליה-אלתיה | אמפיקליה | קאטו תיתוראה |
| אלתיה |
| טיטוראה |
| דומוקוס | דומוקוס | דומוקוס |
| תסליוטידה |
| שיניאדה |
| לאמיה | למיה | למיה |
| גורגופוטמוס |
| לייאנוקלדי |
| פבליאני |
| יפתי |
| לוקרוי | אטאלנטי | אטאלנטי |
| דפנוסיה |
| מלסינה |
| אופונטיה |
| מקרקומי | מקרקומי | ספרצ'יאדה |
| אגיוס גאורגיוס טימפריסטו |
| ספרצ'יאדה |
| טימפריסטוס |
| מולוס-אגיוס קונסטנטינוס | אגיוס קונסטנטינוס | קמנה וורלה |
| קמנה וורלה |
| מולוס |
| סטילידה | סטילידה | סטילידה |
| אכינאי |
| פלסגיה |

### פרובינציות

* מחוז דומוקוס - דומוקוס
* מחוז פתיוטיס - לאמיה
* מחוז לוקריס - אטאלנטי

אישים
-----

* תאנוס ליבדיטיס (1934–2005)
* דימיטריוס הולבס

קבוצות ספורט
------------

* לאמיה FC
* יוניקוס למיאס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פתיוטיס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Kallikratis reform law text" (PDF).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564397305171
* LCCN: n83014426
* MusicBrainz: ac7f8962-9447-48bb-89fc-ad385d6e80ea
* VIAF: 139588182
* WorldCat: lccn-n83014426

 |
**ישיבת נהרדעא** היא ישיבה תיכונית לתלמידים מרקע חרדי וחרדי מודרני, שנוסדה בשנת 2004 על ידי הרב רפאל פרנק ושוכנת בקריית ישמח משה שבגני תקווה. מקור השם הוא בישיבת נהרדעא שבבבל.

הקמת הישיבה
-----------

הישיבה נוסדה בשנת 2004 על ידי הרב רפאל פרנק ששימש כראש הישיבה. בתחילה שכנה הישיבה ביד בנימין ומשם עברה לקמפוס המרכז החינוכי רמות שפירא שבמושב בית מאיר. לאחר מכן עברה הישיבה למושב נחלים, בו חלקה קמפוס עם המרכז התורני טכנולוגי השוכן במקום ולבסוף הועברה למשכנה הקבוע בגני תקווה. בתפקיד ראש הישיבה שימש הרב רפאל פרנק, בתפקיד המשגיח שימש הרב והדיין יוסף גינצלר ומנהל התיכון היה הרב קושלנד. בהמשך החליף הרב ברוך לנדא את הרב פרנק בתפקיד ראש הישיבה.

הישיבה כיום
-----------

ראשי הישיבה כיום הם הרב לנדא והרב מיכאל שוהם (ששימש בעבר כר"מ כיתה י''א בישיבת מערבא, וכיום רב בקהילת 'בית אבא' שבפתח תקווה), המשגיח הוא הרב יוסף בורנשטיין ומנהל התיכון הוא הרב מנחם ורדיגר, נכדו של חבר הכנסת לשעבר אברהם ורדיגר, מייסד רשת "או"ר נהרדעא". 

לימודי החול (לשון, אנגלית, מחשבים, אלקטרוניקה, פיזיקה, מתמטיקה, אזרחות, ספרות והיסטוריה) נלמדים במשך כשלוש שעות אחר הצהריים. כלל בוגרי הישיבה זכאים לתעודת בגרות ורובם ממשיכים ללמוד בישיבות גדולות חרדיות כגון ישיבת איתרי, ישיבת וולפסון וישיבת חברון.

מבנה הישיבה
-----------

מבנה הישיבה ממוקם ברחוב סמטת עין גנים 12 בקריית ישמח משה שבמועצה המקומית גני תקווה. 

הישיבה כוללת 2 קומות בהן מרחבי למידה ועוד שלוש קומות המשמשות את הפנימיה. בין מתקני הישיבה ישנם בית מדרש, חדרי צוות ההנהלה והמורים, מגרשי ספורט, מעבדת מחשבים, חדר אוכל וחדר יועץ.

חלק מתלמידי הישיבה, המתגוררים בערים הסמוכות לה, חוזרים מדי יום לביתם ומכונים "אקסטרניים". שאר התלמידים ישנים בפנימייה במשך השבוע. אחת לחודש מתקיימת "שבת ישיבה".

ראו גם
------

* ישיבה תיכונית חרדית
* ישיבת היישוב החדש
* ישיבת חדוות התורה
* ישיבת מערבא
* ישיבת נהורא

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נהרדעא
* יאיר אטינגר, רק ארבע ישיבות מאפשרות לימודי תורה בשילוב תעודת בגרות, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2005

הערות שוליים
------------

1. ↑  kikar.co.il, הישיבה התיכונית הצעירה ש’מותירה .. באתר כיכר השבת, ‏2018-03-29
**Concrete Rose** (בעברית: **ורד בטון**) הוא אלבומה השלישי של הזמרת אשנטי אשר יצא ב-14 בדצמבר 2004 על ידי The Inc. Records ודאף ג'אם. על האלבום עבדה הזמרת עם המפיק צ'ינק סנטנה איתו עבדה גם על אלבומה הקודם, לצד המפיקים מלקולם פליטה, ג'ימי קנדריקס ודמטריוס מקגי.

בנוסף אירוו גוטי אשר עבד איתה גם על אלבומיה הקודמים שימש כמפיק בפועל לצד אשנטי עצמה ו-7 Aurelius איתו עבדה גם על אלבום הבכורה שלה.

רקע
---

מתוך האלבום יצאו שני סינגלים: "Only U", אשר זכה להצלחה רבה כאשר הגיע למקום ה-4 באירופה, למקום ה-13 בארצות הברית ולמקום ה-2 בבריטניה ואף זכה לביקורות חיוביות. הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Don't Let Them" אך הוא לא זכה להצלחה בדומה לסינגל הקודם.

הצלחה
-----

האלבום הגיע למקום ה-7 בארצות הברית ומכר 254 אלף עותקים בשבוע הראשון ליציאתו ובכך הזמרת החזיקה ב-3 אלבומים רצופים שמכרו מעל רבע מיליון עותקים בשבוע הפתיחה שלהם במדינה. בנוסף האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ האמריקאי מה שהפך לאלבומה השלישי של הזמרת לעשות זאת.

בסופו של דבר האלבום מכר מיליון עותקים במדינה ובכך הגיע למעמד פלטינה. מחוץ לארצות הברית האלבום זכה להצלחה פחותה כאשר לא הצליח להיכנס לעשרים העליונים באף מדינה אחרת והגיע למעמד זהב רק ביפן ובריטניה. האלבום ספג ביקורות מעורבות כאשר רבים מהמבקרים כינו אותו כ"לא מקורי".

בעיות משפטיות
-------------

בתקופה בה יצא האלבום The Inc. Records עמדו בפני בעיות משפטיות מה שפגע בקידום האלבום. ראש חברת התקליטים אירוו גוטי נעצר בחשד להלבנת הון חודש בלבד לאחר צאת האלבום. כתוצאה מכך דאף ג'אם ניתקה את פעילותה מהם מה שפגע את הקידום של הסינגל השני מהאלבום ולאחריו לא יצאו סינגלים נוספים.

רשימת רצועות
------------


| Concrete Rose |
| --- |
| מס' | שם | משך |
| 1. | Concrete Rose Intro | 1:17 |
| 2. | Still Down | 4:13 |
| 3. | Message to the Fans (Skit) | 0:23 |
| 4. | Only U (No Intro) | 3:06 |
| 5. | Focus | 3:17 |
| 6. | Don't Let Them | 4:23 |
| 7. | Love Again | 4:08 |
| 8. | Take Me Tonight | 4:05 |
| 9. | U | 3:35 |
| 10. | Every Lil' Thing | 3:56 |
| 11. | Turn It Up | 4:16 |
| 12. | Buck 3000 (Skit) | 0:22 |
| 13. | So Hot | 4:57 |
| 14. | Don't Leave Me Alone | 3:33 |
| 15. | Sister Stories (Skit) | 0:45 |
| 16. | Freedom | 3:51 |
| 17. | Wonderful (Remix) | 4:41 |
| **משך כולל:** | **54:48** |

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים ודירוגים (2004)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 7 |
| מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  בריטניה | מצעד האלבומים הבריטי | 25 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 36 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 73 |
|  צרפת | SNEP | 98 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 66 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף שנה (2004)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 76 |
| מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 28 |

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על האלבום *Concrete Rose* באתר MusicBrainz
* מידע על האלבום *Concrete Rose* באתר AllMusic
* האלבום *Concrete Rose* באתר Discogs

הערות שוליים
------------

1. ↑  צ'ינק סנטנה, מלקולם פליטה, ג'ימי קנדריקס ודמטריוס מקגי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: bfdafe52-aeb7-3a93-9882-4999878a47c6

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "התזמורת הסימפונית של בוסטון".

**התזמורת הפילהרמונית של בוסטון** (באנגלית: **Boston Philharmonic Orchestra**) היא תזמורת מקצועית למחצה בבוסטון, מסצ'וסטס.

התזמורת הוקמה בשנת 1979 על ידי המנצח בנג'מין זנדר, וכללה 96 מוזיקאים. התזמורת הפילהרמונית של בוסטון כוללת סטודנטים, מקצוענים ומוזיקאים. התזמורת הפילהרמונית של בוסטון היא אחת התזמורות הבולטות של בוסטון, הקונצרטים שלהם מתקיימים בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד ובתיאטרון סאנדרס באוניברסיטת הרווארד.

התזמורת פרסמה חמישה אלבומים שזכו לשבחי הביקורת, כולל יצירותיהם של סטרווינסקי, בטהובן, מאהלר, שוסטקוביץ' וראוול.

בשנת 2012 נוסדה תזמורת הנוער הפילהרמונית של בוסטון.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של התזמורת הפילהרמונית של בוסטון
* התזמורת הפילהרמונית של בוסטון, סרטונים בערוץ היוטיוב

* התזמורת הפילהרמונית של בוסטון, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13902084g (data)
* ISNI: 0000 0004 7073 902X
* LCCN: nr97022571
* MusicBrainz: ef8b9dce-9b4d-4df6-8269-473d734bef48
* VIAF: 137142722
* WorldCat: lccn-nr97022571

 |
סמל אגד צפון 168 וכנף הגנת שמים עד 2016
סמל טייסת תחזוקה בכנף היערכות 168
**כנף הגנת שמים (כנף 168)** הייתה כנף שפעלה במסגרת מערך ההגנה האווירית של חיל האוויר הישראלי. הכנף הייתה אחראית על מניעת איומי מטוסים והפעילה את מערך טילי הנ"מ של החיל: טילי MIM-104 פטריוט ("יהלום") ומערך טילי ה"הוק", עד סגירתו.

הכנף הוקמה באפריל 2011 על בסיס **אגד צפון 168**. בנובמבר 2016 פורקה הכנף והשליטה על יחידותיה עברה לפיקוד ישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית.

פעילות הכנף כללה:

* ביטחון שוטף: כוננות מתמדת למקרה של חדירת כלי טיס עוינים למרחב האווירי של ישראל על בסיס מערך טילי ה"יהלום" ומערך הבקרה והשליטה "שנהב".
* בניין הכוח: פיתוח תורת לחימה, קליטת שדרוגים לאמצעי הלחימה של הכנף ושיתוף פעולה עם מפתחי אמצעים אלה.

היסטוריה
--------

משגר טילי MIM-104D פטריוט של היחידה, בתצוגה
אגד צפון 168 כלל בעבר את גדוד 947 "גולן" וגדוד 66 "רם" ממערך נ"מ מתנייע (גנמ"מ). גדוד 66 הוקם ב-1 באפריל 1971. גדוד 947 הוקם במאי 1974, בעקבות לקחי מלחמת יום כיפור, והיה מורכב מ-3 סוללות: 2 סוללות תותחי נ"מ וולקן M61 וסוללה אחת של טילי כתף נגד מטוסים מסוג FIM-92 סטינגר (שנקרא בחיל האוויר "ברקן").

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הפעילו הגדודים את מערכת M163 VADS, תותח וולקן שהותקן על נגמ"ש M-113, שכונה בצה"ל "חובט". בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו הגדודים להפעיל את מערכות מחבט, נגמ"ש M-113 שעליו הותקנו תותח וולקן ומערכת טילי סטינגר..

בסוף ספטמבר 2009 נסגר גדוד 947. עם סגירתו הסתיימה תקופת הפעלתם של טילי הכתף מסוג סטינגר בחיל האוויר. באוקטובר אותה שנה נפתח הגדוד מחדש כיחידה 947, המפעילה מערכת כיפת ברזל.

גדוד 66 הוסב לגדוד של פיקוד העורף ב-9 באוגוסט 2012 וקיבל מספר 668.

ב־2016 גדוד 66 הוקם מחדש כגדוד מבצעי ראשון המפעיל את המערכת קלע דוד ובאותה שנה, בעקבות שינוי ארגוני הגדוד הוכפף ישירות למפקדת המערך ההגנה האווירית בחיל האוויר.

ב־2016 הכנף פורק, ועל בסיסו הוקמה כנף היערכות 168, האחראית על התמיכה הטכנית בפריסה ארצית. כנף היערכות 168 כולל בתוכו טייסת תחזוקה.

סמלי גדודים
-----------


|  |
| --- |
| * גדוד 66 "רם"גדוד 66 "רם"
* גדוד 947 "גולן"(סמל ישן – היה בשימוש עד 2006, בתקופת מערכת ה"מחבט")גדוד 947 "גולן"(סמל ישן – היה בשימוש עד 2006, בתקופת מערכת ה"מחבט")
* גדוד 947 "כיפת ברזל"(סמל חדש)גדוד 947 "כיפת ברזל"(סמל חדש)
* גדוד 947 "כיפת ברזל"(מדליון הוקרה)גדוד 947 "כיפת ברזל"(מדליון הוקרה)
 |

מפקדי הכנף לדורותיהם
--------------------

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל"ם רן כוכב | 2011 - 2013 |  |
| אל"ם חמי בראל | 2013 - 2015 |  |
| אל"ם גרשון זלוטניק | 2015 - 2016 |  |
|

ראו גם
------

* כנף ההגנה האקטיבית (כנף 167)

קישורים חיצוניים
----------------

* לא מחליפים סוללות, באתר חיל האוויר הישראלי
* נועם אמיר, ‏לקראת קליטת המערכת: צה"ל הקים את גדוד קלע דוד להפעלת שרביט קסמים, באתר מעריב אונליין, 13 ביולי 2016

הערות שוליים
------------

1. ↑  יעל ליבנת, מפקד כנף ההגנה האקטיבית: "בכל רגע אתה חייב להיות מוכן יותר מהאויב", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 16 באוגוסט 2012
2. ↑  מיכל ויסברוד, ‏בקול "רם", באתר חיל האוויר הישראלי, 02.01.11
3. ↑  נערך טקס החלפת פיקוד באגד צפון של הנ"מ, באתר חיל האוויר הישראלי, 04.07.2007
4. ↑  גדוד "כיפת ברזל" ראשון, באתר חיל האוויר הישראלי, 11.10.2009
5. ↑  הדס לבב, ‏מערך ההגנה האווירית משנה את פניו, באתר חיל האוויר הישראלי, 25 בנובמבר 2016
6. ↑  הדס לבב, ‏מערך ההגנה האווירית משנה את פניו, באתר חיל האוויר הישראלי, 25 בנובמבר 2016
פירוש נוסף ערך זה עוסק ברוטב שמקורו במטבח ההודי. אם התכוונתם לאורגניזם החד-תאי, ראו אמבה.

**עמבה** (בערבית: **عمبة**) הוא מאכל המורכב מפלחי מנגו כבושים ברוטב צהוב העשוי מזרעי גרגרנית יוונית (חילבה) טחונים, מלח לימון, מלח וכורכום. העמבה עשויה בדרך כלל ממנגו בוסרי (ירוק וקשה). 

מקור המאכל במטבח הדרום-הודי, וכן גם שמו. מהמטבח ההודי התפשטה העמבה באמצעות סוחרי נתיבי הים אל המטבח העיראקי עמו היא מזוהה כיום בישראל. בעבר מהלו את העמבה במים. הגרסה המדוללת של העמבה נפוצה בישראל כרוטב בדוכני מזון מהיר כגון שווארמה, פלאפל וסביח, לרוב ללא פלחי המנגו עצמם (שהם יקרים יותר) או חתיכות קטנות ביותר.

לעמבה יש ריח ייחודי. ריח העמבה מופרש דרך הזיעה וגם מובחן בהפרשות גוף אחרות, לעיתים ימים לאחר צריכתה.

מקור השם
--------

מקור השם מסנסקריט, מתיבה שהגייתה: אַמרַה आम्र ‏(āmra) שפירושו מנגו, דרך המילה המראטהית आंबा ‏(āmbā), שהגיעה לשימוש דרך יחסי המסחר הימי בבצרה בשנים בהן נוצרה ההזדמנות העסקית בתחום ייצוא שימורי מנגו לעיראק הנשלט בידי חברת הודו המזרחית-והבריטית ששלטה בהודו תוך ניצול הקשר היהודי המשותף שבין אנשי עסקים יהודים עיראקיים דוברי ערבית עיראקית לעמיתיהם, יהודים דוברי מראטהית מהודו.

אזכורים בתרבות
--------------

* העמבה מאוזכרת בשירה של להקת טיפקס, "ריקודי עמבה", כשהיא באה לציין את העממיות המקושרת לעמבה.
* אלי יצפאן, בחיקוי ההיתולי שלו ליהודי-עיראקי, מדגיש את חשיבות העמבה ליהודי עיראק פעמים רבות.
* בתוכנית הטלוויזיה ההומוריסטית הישראלית "הקומדי סטור" נזכרת העמבה במערכון מפורסם של ז'וז'ו חלאסטרה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמבה** בוויקישיתוף
סמינר אור החיים - בניין נוסף (דצמבר 2017)
**סמינר אור החיים** הוא סמינר בית יעקב ברחוב עזרא 51 בבני ברק. המוסד מיועד לבנות מעדות המזרח בבני ברק. נקרא על שם רבי חיים אבן עטר, הידוע על שם ספרו אור החיים.

הסמינר נוסד בשנת 1953 על ידי הרב משה פרדו והרב רפאל הלל, הרב אליעזר בן דוד בעידודם של החזון איש, הרב יעקב ישראל קניבסקי והרב עזרא עטיה. בתקופה הראשונה שכן במתחם בית הכנסת אור החיים ברחוב רבי עקיבא בבני ברק. כעבור זמן עבר למשכנו הקבוע בקצה הדרומי של העיר, בצמוד למתחם בתי הקברות שומרי שבת ופוניבז'. בין התורמים הגדולים של הסמינר משפחת ציטרון מסן פאולו.

המוסד פועל בתנאי פנימייה ונועד לבנות ממוצא מזרחי ומסורתי מכל הארץ. במשך שנים רבות הוא היה הסמינר החרדי היחיד במרכז הארץ לבנות ספרדיות. לסמינר אלפי בוגרות, רובן נישאו לתלמידי ישיבות והקימו בתים תורניים. 

בשנים הראשונות הושם דגש על מקצועות ההוראה והגננות לצד מקצועות כפיים כגון תפירה. עם השנים הורחבו מסלולי הלימודים והם כוללים תחומים נוספים כמו לימודי הנדסת תוכנה, הנהלת חשבונות, גרפיקה ועוד.
בשנת תשפ"ב [2021] הסתיימה בנייתו של מרכז הכשרה ותעסוקה בהשקעה של למעלה מ17 מיליון ש"ח תרומת נדיבים מחו"ל

במשך שנים רבות הסמכות הרוחנית העליונה של הסמינר היה הרב חיים גריינימן. בין רבניו ומנהליו לאורך השנים: הרב נחמיה ציטרון, הרב ירחמיאל בויאר, שמואל קרליבך וחיים אטיאס (אביו של אריאל אטיאס). מנהל הסמינר כיום הוא הרב משה מגנוז.

לסמינר אודיטוריום מרווח המשמש מקום לעצרות וכינוסים לנשים בבני ברק.

במקביל לפעילות המוסד לבנות, הקימו מנהלי מוסדות אור החיים בשנות ה-60 ישיבה קטנה וישיבה גדולה בשם "אור התורה", עבור תלמידים בני עדות המזרח מכל הארץ. רבים מתלמידי הישיבה נישאו לבוגרות סמינר אור החיים.

בבעלות מוסדות אור החיים היו שטחים נרחבים במזרח העיר, ובשנות ה-90 נבנתה עליהם שכונת אור החיים.

לקריאה נוספת
------------

* שלום מאיר ולך, **ומשה היה רועה** - סיפור חייו של רבי משה פרדו ומוסדות אור החיים בבני ברק

קישורים חיצוניים
----------------

* א. פדרמן, מוסדות ואופיים: בנות אור החיים אינן מוכנות לפשרה, חרות, 5 במאי 1961; המשך

הערות שוליים
------------

1. ↑  שלמה מאיר בן מרדכי ולך (הכהן), ספר ומשה היה רועה
2. ↑  מחבר אליעזר בן דוד, באתר ויקיטקסט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306983505171

 |
בצבע כהה המפורז הדרומי עין גב (נוקייב), אל-סמרה, אל חמה
דבורה אורטינברג, מוותיקות היישוב תל קציר, מחזיקה ציור סורי שנלקח שלל מהמחנה הנטוש בתאופיק בסיום מלחמת ששת הימים. ניתן להבחין שהציור קיבל השראה מהנוף שהיה פרוס לרגלי הכפר (עמק הירדן) בעת ההפצצות
**תאופיק** (בערבית: **توفيق**) היה כפר סורי בדרום רמת הגולן, מדרום למקום שבו הוקם קיבוץ מבוא חמה.

היסטוריה
--------

הכפר תאופיק היה מחולק לשני חלקים - תאופיק התחתונה (תאופיק א-תחתא) ותאופיק העליונה (תאופיק אלפוקא). ממצאים ארכאולוגיים מהאזור מצביעים על יישוב קדום יותר ששמו ח'אן אלעקבה, שישב על הנתיב מעכו לדמשק ומהכנרת לאזור הבשן.

במסגרת הסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה, נכלל הכפר בבמפורז הדרומי במורדות רמת הגולן. במאי 1951 בעקבות עימות צבאי חריף בין סוריה לישראל (תקרית אל-חמה וקרב תל מוטילה) על רקע מפעל ייבוש החולה נוצרה חלוקה דה-פקטו של האזורים המפורזים ותאופיק חזר לשליטה סורית ושימש בסיס לכוחות סוריים שירו לעבר יישובים ישראליים, ובייחוד לעבר קיבוץ תל קציר הסמוך. בשני מקרים, ב-1955 וב-1960 פעלו כוחות צה"ל נגד הכפר. 

במבצע חרגול, שנערך בלילה שבין 31 בינואר ו-1 בפברואר 1960, פשט כוח צה"ל מחטיבת גולני, בפיקוד אל"ם אלעד פלד, על הכפר תאופיק א-תחתא כפעולת תגמול לירי מן הכפר. נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ראה בהתקפה איום על יציבות קע"ם והניע כוחות לתוך סיני. תאופיק העליונה ננטשה במהלך כיבוש הגולן במלחמת ששת הימים. 

חורבות הכפר שוכנות כיום באזור חניון עין עקוב שביער מבוא חמה, שנטעה קרן קיימת לישראל.

ראו גם
------

* עין עקוב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תאופיק** בוויקישיתוף
* חוה בראון, עולים ברמה - תיאור טיול לאזור חורבות הכפר תאופיק

הערות שוליים
------------

1. ↑  עפר כהן, אכסניה לרוחות רעות, "טבע וארץ" אדר ב'-ניסן תשנ"ב, מרץ 1992, חוברת מס' 248.
2. ↑  מבצע חרגול, מתוך אתר גדוד הסיור של חטיבת גולני(הקישור אינו פעיל).
3. ↑  משה מעוז, Syria and Israel עמוד 70-71.
**מחוז מרכז-צפון** הוא אחד מן 13 המחוזות בבורקינה פאסו, מדינה במערב יבשת אפריקה. בירת המחוז היא קאיה. נכון ל-2010, האוכלוסייה במחוז עומדת על 1,334,860 תושבים, כאשר 52.97% מהאוכלוסייה הן נשים. האוכלוסייה במחוז זה מהווה 8.49% מכלל אוכלוסיית המדינה. נכון ל-2007, שיעור האוריינות באזור זה נמדד ב-16.6% לעומת הממוצע הארצי שעומד על 28.3%. שטח המחוז הוא 19,829 קמ"ר.

גאוגרפיה
--------

המחוז כולל שלושה יובלים של הנהר וולטה: הוולטה האדום, הוולטה השחור והוולטה הלבן. מרקם הקרקע במחוז הוא נקבובי. הגובה הממוצע במחוז נע בין 200–300 מטרים מעל פני הים.

אקלים
-----

מזג האוויר במחוז הוא בדרך כלל חם לצד הגשמים היורדים במקום. העונה היבשה במחוז היא בדרך כלל מאוקטובר עד מאי, והגשמים שכיחים יותר מיוני עד ספטמבר. ממוצע הגשמים באזורים הצפוניים של המחוז מגיע ל-250 מ"מ לעומת האזורים הדרומיים שממוצע הגשמים הוא כ-1,000 מ"מ.

דמוגרפיה
--------

נכון לשנת 2010, האוכלוסייה במחוז עמדה על 1,334,860 כאשר הנשים מהוות כ-52.97%. אוכלוסיית המחוז מהווה כ-8.49% מסך האוכלוסייה במדינה. נכון לשנת 2007, כ-70% מהאוכלוסייה כוללת אנשים העובדים, 22% מועסקים, 15.1% לא עובדים ו-0.7% מובטלים. באותה שנה, סך אוכלוסיית תלמידי בית הספר במחוז הגיעה ל-230 תלמידים כאשר מתוכם 118 בנים ו-112 בנות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז מרכז-צפון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  James C. Dobson, John M. Sander, Judith Woodfield, **Living Geography: Homework and Assessment**, Nelson Thornes, 2001-01-25. (באנגלית)
2. ↑  Peter Haggett, **Encyclopedia of World Geography**, Marshall Cavendish, 2002. (באנגלית)
3. ↑  International Business Publications USA, **Burkina Faso Mining Laws and Regulations Handbook**, Int'l Business Publications, 2008-03-03. (באנגלית)
4. ↑  "Demographics, Burkina Faso, 2009 - Burkina Faso Open Data". *Knoema* (בצרפתית). נבדק ב-2018-05-04.
5. ↑  "Education Statistics of Burkina Faso, 2010 - Burkina Faso Open Data". *Knoema* (בצרפתית). נבדק ב-2018-05-04.
"**אנחנו נעבור**" הוא שיר שנכתב ב-1967 על-ידי יחיאל מוהר, הולחן על-ידי משה וילנסקי ובוצע על-ידי כמה להקות ישראליות לאורך השנים.

רקע השיר
--------

השיר מבוסס על המיקום הגאוגרפי של מצרי טיראן. מצרי טיראן הם מצרי ים השוכנים בפתחו של מפרץ אילת, ומקשרים בינו לבין הים האדום. מצרי טיראן היו זירת מלחמה במלחמת ששת הימים, שם נערך הקרב באיים סנפיר וטיראן. ישראל ראתה בחסימת המעבר למצרי טיראן על ידי מצרים הכרזת מלחמה, ולכן נקטה פעולה התקפית, שיצאה לפועל ב-22 במאי 1967. ב-23 במאי 1967 החלו המצרים להגיב בחזרה לישראל, ובתחילת שנות השמונים ישראל החלה לסגת ממצרי טיראן בעקבות הסכם השלום עם המצרים. כתוצאה מהמלחמה נהפכו האיים סנפיר וטיראן סימבוליים לעם ישראל, ולכן השיר נכתב בעקבות הקרב שם.

משמעות השיר
-----------

השיר "אנחנו נעבור" הוא שיר פטריוטי, השייך לקבוצת שירים שנכתבו ערב מלחמת ששת הימים, במטרה לעודד ולהרים את רוח הלוחמים ואת מוראל העם, ביניהם: "החזיקי לנו אצבעות", "באנו למילואים", "נאצר מחכה לרבין", "שארם אלשיח" ועוד.

ביצועים לשיר
------------

הביצוע של להקת הדודאים הוא הביצוע המוכר ביותר לשיר, אך יש עוד כמה ביצועים לשיר, ישנים וחדשים יותר על ידי להקות שונות ועל ידי זמרים שונים כגון: הזמר מרטין מוסקוביץ', רחל אטאס, ויס אלכס, פרומנקסי מקס, חבורת שירו שיר ולהקת הנח"ל.

קישורים חיצוניים
----------------

אנחנו נעבור, באוסף המוזיקה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. 1 2  איתי בלומנטל ויואב זיתון, האיים שהיו בשליטת ישראל עוברים לסעודיה: "צחיחים וקסומים", באתר ynet, 12 באפריל 2016
2. 1 2  בית לזמר - מילים לשיר אנחנו נעבור, באתר zemer.nli.org.il
פירוש נוסף ערך זה עוסק בישוב לשעבר. אם התכוונתם לקולנוע בירושלים, ראו בתי קולנוע בירושלים.

בתים בתל אור
בית בתל אור
**תל אור** היה יישוב שהוקם בשנת 1928 ליד תחנת הכוח בנהריים אשר בעבר הירדן המזרחי, במהלך הקמתה, כשכונת מגורים לפועלי התחנה. הוא התקיים עד כיבושו בידי הירדנים במלחמת העצמאות ב-1948. היישוב היה "יישוב-מפעל", והוקם כיישוב מתוכנן בקפידה וחברת מופת בדוגמת העקרונות שהנחו מתכנני יישובי מפעל ברחבי העולם כגון פולמן ליד שיקגו.

היסטוריה
--------

 ערך מורחב – **נהריים**  

בשנת 1928 החל המהנדס פנחס רוטנברג להקים את מפעל תחנת הכוח נהריים בשטחה של ממלכת ירדן. המפעל הוקם בנקודה בה מתחבר נהר הירמוך עם נהר הירדן, ומטרתו הייתה לנצל את זרימת המים על מנת להפיק חשמל עבור יישובי ארץ ישראל.

לצד המפעל בנהריים נבנה היישוב תל אור, שהיה היישוב היהודי היחיד באותה העת בעבר הירדן המזרחי. תל אור נועדה למגורים עבור פועלי הקבע של תחנת הכוח ומשפחותיהם, מתוך שאיפה שהישוב יתפתח ויהפוך ליישוב חקלאי ולסמן הגבול המזרחי של ישראל.

עקב בידודו של היישוב ועל אף מספר המשפחות המצומצם שגר בו, הוקמו במקום מרפאה, גן ילדים ואף בית ספר לילדי העובדים, על ידי המחנך יוסף חנני. חשיבותו הרבה של היישוב הייתה מיקומו כישוב היהודי היחיד ממזרח לירדן ומדרום לירמוך.

בזמן מלחמת העצמאות, עקב המצב הביטחוני הקשה, הפסיקה תחנת הכוח בנהריים לפעול ולהפיק חשמל לאחר יותר מ-15 שנות עבודה. היישוב תל אור נעזב והתרוקן מיושביו לאחר קרב ממושך עם הלגיון הירדני אשר הציב בפני המתיישבים אולטימטום להיכנע או לעזוב את המקום. המפעל בנהריים והישוב תל אור נכבשו בידי הירדנים ונבזזו. כיום תחנת הכוח בנהריים וגם היישוב החרב תל אור נמצאים מעבר לגבול ישראל, בשטח ירדן. מרבית המבנים נותרו במקומם וחלקם נהרס בידי כוחות צה"ל במהלך אחד המבצעים שנערך באזור בשנות ה-70.

האזור נקרא כיום "קריית גיסר אל-מג'אמע" (בערבית: قرية جسر المجامع, תרגום: "כפר הגשר הקהילתי").

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תל אור** בוויקישיתוף
* נדב מן, זכרונות מנהריים: סיפור 'מחשמל' על גבורה וציונות, באתר ynet, 20 ביולי 2012

הערות שוליים
------------

1. ↑  תכנית רוטנברג בעצם התגשמותה, הארץ, 31 בדצמבר 1928
2. ↑  גילי חסקין, יישובי המפעל בארץ ובעולם

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  יישובי מועצה אזורית עמק המעיינות (מחוז הצפון) |
| --- |
| קיבוצים | גשר • חמדיה • טירת צבי • כפר רופין • מירב • מסילות • מעוז חיים • מעלה גלבוע • נווה אור • נווה איתן • ניר דוד (תל-עמל) • עין הנצי"ב • רשפים • שדה אליהו • שדה נחום • שלוחות |
| מושבים | בית יוסף • ירדנה • רוויה • רחוב • שדי תרומות |
| יישובים קהילתיים | תל תאומים • מיטל |
| כפרים יהודיים | מנחמיה |
| מוסדות | מלכישוע |
| יישובים לשעבר | אבוקה • תל אור |
| 
מפת יישובי המועצה האזורית
מפה**מפת היישובים של מועצה אזורית עמק המעיינותבירוק - מיקום בניין המועצה**
 |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007414198705171

 |
**חמישה ימים בנובמבר** (בצרפתית: **Novembre**) הוא סרט מותחן ופעולה צרפתי משנת 2022 שבוים על ידי סדריק חימנז (שביים בעבר את רחובות הפשע של מרסיי). בסרט מככבים ז'אן דוז'רדן, ג'רמי רנייה, מארין ואקט ואנאי דמוסטייה כחוקרים במשטרה הלאומית הצרפתית. הסרט הוקרן בישראל בפברואר 2023.

נובמבר 2015. סדרה חסרת תקדים של מתקפות טרור מתרחשת בלילה אחד בפריז. מנהלת הלוחמה בטרור של משטרת פריז, בניהולה של אלואיז ומפקד המשטרה הכללי פרד, נמצאת בלחץ גדול לאתר את המפגעים והמסייעים להם לפני שיתקיפו שוב. הסיפור האמיתי מאחורי אחד המצודים הגדולים והמקיפים ביותר שהתנהלו בהיסטוריה המודרנית.

תקציר עלילת הסרט
----------------

יום שישי, 13 בנובמבר בשעה 21:16 ברובע ה-10 וברובע ה-11 בפריז מתרחשים פיגועי ירי. לפחות שלושה פיצוצים שונים ושישה אירועי ירי מדווחים למשטרה המקומית, לצד טבח שמתרחש בתיאטרון בטאקלאן בעיר. מנהלת המלחמה בטרור של המשטרה הלאומית הצרפתית, בראשותו של פרד, מוצאת עצמה מנהלת חקירה סיזיפית ומצוד בקנה מידה נרחב ללכידת המחבלים, בחמשת הימים שלאחר מכן.

צוות השחקנים
------------

* ז'אן דוז'רדן – פרד, המפקד הכללי
* סנדרין קיברלן – אלואיז, ראשת מנהלת המלחמה בטרור של המשטרה הלאומית בפריז
* ג'רמי רנייה – מרקו
* אנאי דמוסטייה – אינס
* סופיאן חאמס – פואד
* סטפן באק – ג’יבריל
* לינה חודרי – סמיה
* ויקטואר דו בואה – ז'וליה

הפקה
----

צילומי הסרט נערכו בשנת 2021, מ־17 במאי במשך 12 שבועות ונערכו באִיל-דֶה-פְרָאנְס, בבלגיה וביוון. חלק ניכר מהצילומים בצרפת נערכו בקרז'י שבחבל ואל ד׳אוז.

ביקורות
-------

הסרט עורר את התעניינותם של מבקרי הקולנוע בצרפת בעת יציאתו לאקרנים, כשהוא מקבל ביקורות חיוביות לרוב.

חלק מהמבקרים שיבחו במיוחד את עבודתו וסגנונו של הבמאי. המבקר של לה פיגארו אמר על הבמאי שהוא "האמריקאי ביותר מבין הבמאים שלנו" ושהוא מוצא הקבלה לבין הסרט הזה לסרטה של קתרין ביגלו, ״כוננות עם שחר״.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "חמישה ימים בנובמבר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "חמישה ימים בנובמבר", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "חמישה ימים בנובמבר", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

### ביקורת

* הארץ, "חמישה ימים בנובמבר": שאלות על המוסריות של הלוחמה בטרור, מאיה בניטה בשיתוף סרטי יונייטד קינג
גל פרמן (ימני מקדימה) בהופעה באירוויזיון 2007 יחד עם חברי להקת טיפקס
**גל פרמן** (נולד ב-10 בנובמבר 1969) הוא נגן גיטרה בס ישראלי, מוזיקאי, מלחין, מפיק מוזיקלי, מייסד וחבר בלהקת טיפקס.

קריירה
------

פרמן נולד בקיבוץ נחל עוז, ובשנת 1988 הקים את להקת טיפקס ביחד עם חברו קובי אוז. השניים צירפו אליהם מספר חברים מקיבוצים מאזור שדרות, ושינו את הרכבם תדירות, בעיקר עקב גיוס של חברים בלהקה לצה"ל. שם הלהקה המקורי היה "ההוצאה לפועל". לאחר שהלהקה עברה מהדרום לתל אביב שונה שמה ל"טיפקס".

פרמן היה שותף מוביל ביצירת כל אלבומי הלהקה "שביל קליפות הגרעינים" (1992), "האחרון בעשירון התחתון" (1993) ו"החיים שלך בלאפה" (1994) והפסקול של הסרט "כלבים לא נובחים בירוק" (1995). פרמן לקח חלק ביצירת ועיבוד הפסקול הייחודי של הלהקה המשלב בין מזרח למערב.

פרמן הפיק מוזיקלית ביחד עם קובי אוז את אלבומה החמישי של הלהקה "נשיקה לדוד". האלבום שיצא באפריל 1997 גילה לקהל הרחב את הזמרת שרית חדד בשיר "למה הלכת ממנו", הגיע למעמד של אלבום פלטינה, ומכר כ-49 אלף עותקים.

בשנת 1999 היה שותף מרכזי ביצירת אלבום הקונספט "דיסקו מנאייק", שהגיע למעמד אלבום זהב. בשנת 2001 זכה בפעם השנייה ברציפות ביחד עם חברי הלהקה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', כשהשיר "יושבים בבית קפה" הנושא את שם האלבום של הלהקה זוכה בשיר השנה. באותה השנה השתתף בפעם השלישית בפסטיגל, עם השיר "בצלחת מעופפת" שזכה במקום השלישי.

ב-10 במאי 2007 השתתפה הלהקה בשלב חצי הגמר בתחרות האירוויזיון עם השיר "Push the Button" (כפתור אדום). בסופו של הערב, משהוכרזו 10 השירים העולים לשלב הגמר, נפקד מקומה של הלהקה מבניהם. תגובתו הראשונית של פרמן הייתה: "לאורך כל הקריירה היו כאלה שאהבו אותנו והיו כאלה שלא. אנחנו לא פה מאתמול ואנחנו לא הולכים מחר".

ב-10 בנובמבר 2008 הודיעה הלהקה על פירוקה לאחר 20 שנות פעילות. חמש שנים לאחר מכן, ב-22 באפריל 2013 הודיע סולן הלהקה קובי אוז על הופעת איחוד, שהתקיימה ב-26 ביוני 2014 בתל אביב. בשנת 2016 הוציאה הלהקה את האלבום "עבודת כפיים" ומספר סינגלים, בניהם השיר "יוקר המחיה" בשיתוף עם הזמרת נטע אלקיים.

במהלך הקריירה ניגן פרמן בס וכלי הקשה באלבומים של שרית חדד, נערי רפול, הדג נחש, חמי רודנר ושמעון בוסקילה. במקביל היה מפיק ראשי בחברת התקליטים והפאבלשינג "עננה" ושותף בלייבל "לבנטיני" והיה למפיק בפועל באלבומים של הדג נחש, מרסדס בנד, מירי מסיקה, דני רובס ועוד.

כיום משמש כבעלים-שותף בחברת בחברה להסדרת זכויות יוצרים לשימושים מסחריים ופרסומות "לאוד אנד קליר".

חיים אישיים
-----------

פרמן גרוש ואב לשלושה בנים.
מתגורר בתל אביב. ידוע כאוהד מכבי נתניה בכדורגל.

קישורים חיצוניים
----------------

* גל פרמן, ברשת החברתית פייסבוק
* גל פרמן, ברשת החברתית אינסטגרם
* לאוד אנד קליר, חברת רישוי זכויות מוזיקה שבבעלות פרמן, ברשת החברתית אינסטגרם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אייל לוי, מוסיקה דרומית, **מעריב**, 19 בפברואר 1990
2. 1 2 3  עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003
3. ↑  מרב יודילוביץ', הלסינקי, אירוויזיון: טיפקס לא בגמר, באתר ynet, 10 במאי 2007
4. ↑  אור ברנע, "טיפקס" מתפרקת, באתר ynet, 10 בנובמבר 2008
5. ↑  מנגנים ביחד: להקת טיפקס חוזרת לפעילות, באתר ynet, 22 באפריל 2013
**המרכז העולמי למורשת יהדות אר"ץ** (המרכז למורשת יהדות ארם-צובא) הוא מכון להנצחת של מורשת יהדות סוריה ויהדות ארם-צובא (חלב) בישראל.

רקע
---

ארגונים של יוצאי דמשק וסוריה היו פעילים בישראל החל משנות ה-30 של המאה ה-20. הארגונים עסקו בנושאים שונים, למשל בתהליכי הקליטה בארץ ישראל.

**המרכז העולמי למורשת יהדות ארם-צובא** קם בשנת 1986 ברחוב הרב אהרונסון 4 בתל אביב.

מטרות
-----

המטרה הרשמית של המרכז היא להוות מוקד ריכוז של חומרים היסטוריים הנוגעים למורשת יהדות ארם-צובא עתיקת היומין שתרמה להיסטוריה העולמית של עם ישראל בגולה.

אלו הן המטרות המוצהרות של המרכז:

* ריכוז חומר היסטורי מקיף, שייתן ביטוי לקהילת יהודי ארם-צובא (חלב) עתיקת היומין ולמורשת שלה.
* עריכת מחקר על תולדות קהילת ארם-צובא וסביבותיה מהיבטים: היסטוריים, כלכליים, חברתיים, דתיים, תרבותיים ורוחניים תוך דגש על היותה קהילה ותיקה ושורשית שממנה יצאו מלומדים בתורה שכתבו ספרים ודברי הלכה והגות שמהווים חלק מהתרבות של עם ישראל.
* טיפוח וקיום מורשת קהילת ארם-צובא במסגרת טיפוח מורשת העדות בישראל המתחדשת. המייסדים הקימו את המרכז לאור הרעיון, שטיפוח המורשת של הקהילה ושימורה, למען הדור הזה והדורות הבאים, חיוניים לידיעת תולדות העם היהודי, לקיומו ולשמירת עושרו הרוחני.

היסטוריה
--------

הנשיא הראשון של המרכז היה עו"ד שלמה תוסייה כהן.
תוסייה כהן, עורך דין ונוטריון מבכירי המשפטנים בארץ ישראל ופעיל בתחומים ציבוריים רבים, נולד בשנת 1917 בארם-צובא סוריה ונפטר בירושלים בשנת 1994. הנהלת המרכז הנציחה את זכרו בהקמת "קרן עו"ד תוסייה-כהן למחקר" שמעניקה מלגות ופרסי מחקר לעבודות אקדמיות אודות מורשת יהדות חלב.

יושב הראש הראשון של המרכז היה מנחם ידיד. בספרו "ידיד נפש", כתב ידיד שהמרכז מהווה נקודת ציון בחייהם של רבים מבני העדה שמסתייעים במרכז שמהווה עבורם השפעה בהתנהלות מקצועית ובכלל בחייהם. מנחם ידיד היה בנו של המקובל רבי יום טוב ידיד הלוי. נולד בחלב ועלה כנער לארץ ישראל. היה איש תנועת ה"חרות" מיום היווסדה, וכיהן כחבר כנסת בכנסת השישית, השביעית והשמינית (1966–1977). פעל למען שארית הפליטה בסוריה ובארצות ערב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  המרכז העולמי למורשת ארם צובא, באתר המרכז העולמי למורשת ארם צובא
2. ↑  המרכז העולמי למורשת יהדות ארם-צובא (חלב) (ע"ר), באתר גיידסטאר
3. ↑  מטרת המרכז, באתר המרכז העולמי למורשת ארם צובא, ‏14 בדצמבר 2018
4. ↑  מנחם ידיד, **ידיד נפש**, המרכז העולמי למורשת יהדות ארם צובא (חלב), 2001

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007256809805171

 |
**הרמטיה אילוסנס** (שם מדעי: *Hermetia illucens*), הוא זבוב בעל תפוצה עולמית שמוצאו ביבשת אמריקה. רימת הזבוב אוכלת שאריות, והיא מצויה לרוב בחומרים אורגניים נרקבים שאינם מוטמנים, כמו פגרים או ערימות דשונת. בישראל הזבוב הוא מין פולש, כנראה מתחילת שנות ה-2000, והוא נפוץ בכל חלקי הארץ. הזבוב הוא בעל גלגול מלא.

ניתן להשתמש ברימת הזבוב לצמצום מכוון של אוכלוסיית זבוב הבית, להפחתת פסולת אורגנית (בכללה גם צואה) וכמזון לבעלי חיים. רימת הזבוב מכילה כמויות גדולות של סידן וחלבון ומשמשת מזון מעולה לדגי נוי, זוחלים ועופות כגון תרנגולות.

מחזור חיים
----------

נקבת הזבוב מטילה את ביציה בחריצים וסדקים הממוקמים מעל למצבור פסולת אורגנית או פגרים. כעבור ארבעה ימים בוקעות הרימות ונושרות אל ערימת הפסולת. הרימה ניזונה במרץ מכל חומר אורגני שהחל בו תהליך ריקבון. במהרה לובשת הרימה צורת האקורדיון האופיינית לה וצבעה משתנה מלבן בהיר לאפור כהה. משתכהה, תנטוש הרימה את ערימת הפסולת ותמצא מחבוא מוגן להתגלם בו. כעבור מספר ימים נוספים יבקעו הזבובים הבוגרים. בניגוד גמור לרימה, לזבוב הבוגר אין אברי פה והוא אינו ניזון. את ימיהם כבוגרים מבלים הזבובים בהזדווגות והטלת ביצים ומסיימים את חייהם כעבור חמישה עד שמונה ימים. בשל כך ובשל העובדה שזבוב החייל השחור אינו נמשך לחומר אורגני טרי, הם אינם מהווים מטרד לאדם כזבוב הבית.

יתרונות גידול זבוב החייל השחור
------------------------------

* אוכלוסייה מבוססת של רימות זבוב החייל השחור, תתמודד במהירות עם כל סוג של חומר אורגני, בכללו שום, בצל, קליפות הדרים, בשר וצואה, למעט תאית.
* בשל התרבותו המהירה זבוב החייל השחור מדיר ממקום מושבו זבובים אחרים ובכך גורם להפחתה משמעותית בכמות זבובי הבית באזורו.
* זבוב החייל השחור אינו נמשך למקומות מגורים ואינו מהווה מטרד לבני אדם.
* זבוב החייל השחור אינו בא במגע עם חומר אורגני, טרי או רקוב, ולכן לא מעביר מחלות.
* רימת הזבוב מכילה כמות גדולה של שומן וסידן ולכן משמשת להאכלת חיות מחמד, כדגי נוי, זוחלים עופות ודו-חיים.
* זבוב החייל השחור מנטרל חיידקים, כגון אי קולי וסלמונלה בפגרים.
* לגידול זבוב החייל השחור ערך חינוכי - ניתן ללמוד מגידולו על מחזור החיים בטבע.

זבוב החייל השחור בעת הזדווגות
רימות זבוב החייל השחור
רימה לפני שלב הגולם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמטיה אילוסנס** בוויקישיתוף
* הרמטיה אילוסנס, באתר ITIS (באנגלית)
* הרמטיה אילוסנס, באתר NCBI (באנגלית)
* הרמטיה אילוסנס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* הרמטיה אילוסנס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* הרמטיה אילוסנס, באתר GBIF (באנגלית)
* חלון פתוח לחרקים - *Hermetia illucens* החייל השחור בלוג חרקים (עברית)
* blacksoldierflyblog בלוג אינטרנטי המוקדש לזבוב החייל השחור וגידולו (אנגלית)
* סרטון המדגים את יעילותו של זבוב החייל השחור בפירוק מזון, סרטון באתר יוטיוב
* מתקן לגידול זבוב החייל השחור (באנגלית)
* דרך פשוטה ויעילה לגידול זבוב החייל השחור בתנאים ביתיים (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LNB: 000345485

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הרמטיה אילוסנס"**.
**מסטורה קאוואנו** (ביפנית: **川野 将虎**; נולד ב-23 באוקטובר 1998) הוא אתלט יפני, סגן אלוף עולם (יוג'ין 2022) בהליכה ל-35 ק"מ.

ביוגרפיה
--------

קאוואנו נולד בהיוגה שביפן.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום שישי בהליכה ל-50 ק"מ בתוצאה של 3:51:56 שעות.

### 2022

#### סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכה במדליית כסף בהליכה ל-35 ק"מ בשיא אסיה חדש של 2:23:15 שעות, אחרי מאסימו סטאנו מאיטליה (2:23:14 שעות) ולפני פרסס קרלסטרם משוודיה (2:23:44 שעות).

### 2023

#### מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית ארד בהליכה ל-35 ק"מ בתוצאה של 2:25:12 שעות, אחרי אלברו מרטין מספרד (2:24:30 שעות) ובריאן פינטאדו מאקוודור (2:24:34 שעות).

שיאים אישיים
------------

* 20 ק"מ הליכה: 1:17:24 שעות (2019)
* 35 ק"מ הליכה: 2:23:15 שעות (2022)
* 50 ק"מ הליכה: 3:36:45 שעות (2019), **שיא יפן**

קישורים חיצוניים
----------------

* מסטורה קאוואנו, באתר olympedia.org
* מסטורה קאוואנו, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14679687

 |
הרב שלמה זלמן אויערבך מסיים את הש"ס במחזור הראשון של כולל ש"ס. לאחר הסיום הייתה ההכרזה על ייסוד מפעל הש"ס. (נראה בשמאל הבמה, האדמור רבי בן ציון רבינוביץ מביאלא) טבת ה'תשמ"ג
**מפעל הש"ס** או בשמו המלא **מפעל הש"ס הכללי בהיכלי התורה** הוא מיזם שנוסד בשנת ה'תשל"ח על ידי האדמו"ר מצאנז, רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, אשר ראה בלימוד מקיף, ובקיאות בכל הש"ס, בסיס ללימוד נכון וראוי, והדגיש זאת בשיחותיו השונות.

הכרזת האדמו"ר מצאנז על הקמת מפעל הש"ס
במסגרת המיזם נבחנים מדי חודש על שבעים דפי גמרא, רש"י ותוספות, ובכל חודש רביעי נבחנים על שלושת החודשים הקודמים. יחידת הלימוד מורכבת משתי מסכתות שונות, וכשאחת מהן נחשבת לקשה מהרגיל השנייה היא קלה מהאחרות. כמו כן, בחודשי החגים, ניסן ותשרי, נבחר חומר לימודים קל במעט. בתחילה היה מיועד מסלול לימוד זה רק לתלמידים ב**כולל ש"ס** - מסגרת לימודית שנועדה לחזק את מפעל הש"ס ולאפשר סיום ומבחן על כל הש"ס תוך שלוש שנים.

בעקבות מחזור הלימוד הראשון שבו התגלו תלמידים שלא עמדו בקצב, נוצרו עוד שני מסלולי לימוד, של עשרים דפים לחודש ושלושים דפים לחודש לפי סדר הש"ס. כמו כן, בשנת ה'תשמ"ג הורחבה הפעילות לערים שונות, ולא רק לחניכי כוללי הש"ס. עם הזמן נוספה גם תוכנית לימודית בהלכה הכוללת לימוד מסיבי של הטור ושו"ע ומפרשיו, ובה שני מסלולים: האחד אורח חיים ויורה דעה, ומסלול שני בו נבחנים על חושן משפט ואבן העזר, כאשר יחידת לימוד חודשית חופפת בכמותה בערך ליחידת לימוד של שלושים דף גמרא. בכל המסלולים, בכל חודש רביעי נבחנים על החומר הנלמד בשלושת החודשים שקדמו לו.

הרב עובדיה יוסף נואם באירוע ההכרזה של מפעל הש"ס (נראה בשמאל הבמה הרב אלישיב)
המבחנים בכל רמות הלימוד השונות כוללים תמיד עשרים וחמש שאלות וכל מי שעובר בהצטיינות (ציון של לפחות 70%) מקבל מלגה (המלגות כולן ממומנות מתרומות בלבד) המלגות הן חודשיות (לאברכים) או חצי שנתיות (לרווקים) וגובהן מותנה בציון ובמצב האישי של הנבחן.

הדרישות כיום על מנת להתקבל למפעל הש"ס עומדות על לימוד בישיבה ואישור של ראש הישיבה שהמועמד מתאים לעמוד במסגרת הלימודים. קבלת אברכים למפעל הש"ס אינה מצריכה אישור של ראש הכולל. מבחני מפעל הש"ס נערכים פעם בחודש (לרוב בראש חודש למעט מקרים של תאריכים בעלי משמעות מיוחדת בישיבות) במקומות הבאים בארץ ישראל: ירושלים, בני ברק, נתניה, אשדוד, עמנואל, חיפה, באר שבע, צפת, קריית ספר, חצור הגלילית ובית שמש. מלבד המבחן החודשי במסלול 70 דף הנערך בקריית צאנז נתניה בלבד.

כדי לשוות לו מעמד של ארגון כלל חרדי ולא פרטי של חסידות צאנז, הקים האדמו"ר ועדה של ראשי ישיבות מהשורה הראשונה, רובם מהמגזר הליטאי ומיעוטם מהמגזר החסידי, הנקראת "נשיאות מפעל הש"ס" בראשותו עומד היום בנו, האדמו"ר מצאנז הרב צבי אלימלך הלברשטאם. אחת לשנה מתכנסים הרבנים חברי הנשיאות לישיבה רשמית ופורמלית, הנערכת בכל שנה במעונו של חבר אחר מבין חברי הנשיאות, בה נישאים דברי ברכה ובה מוכרז החומר הנלמד במהלך השנה הבאה לפי סדר הקבוע וידוע מראש.

ראו גם
------

* ושננתם

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי המוסד באינדקס עולם התורה
* פורטל הדף היומי
* ההספקים החודשיים באתר 'עיון הדף'
* בנימין קלוגר, **מא' עד ת"ק** - תיאור ופירוט רשמים ורישומים לאורך תקופת 449 המבחנים של מבחני מפעל הש"ס העולמי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310090005171

 |
**מת'יו דני** (באנגלית: **Matthew Denny**; נולד ב-2 ביוני 1996) הוא אתלט אוסטרלי, אלוף חבר העמים הבריטי (ברמינגהאם 2022) בזריקת דיסקוס וסגן אלוף חבר העמים הבריטי (גולד קוסט 2018) ביידוי פטיש.

ביוגרפיה
--------

### 2015

#### סגן אלוף האוניברסיאדה בזריקת דיסקוס

באוניברסיאדת קוואנגג'ו שנערכה ביולי זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 62.58 מטר.

### 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיים במקום 19 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 61.16 מטר.

### 2018

#### סגן אלוף חבר העמים הבריטי ביידוי פטיש

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באפריל בגולד קוסט שבאוסטרליה זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בשיא אישי חדש של 74.88 מטר. בנוסף, סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.53 מטר.

### 2019

#### אלוף האוניברסיאדה בזריקת דיסקוס

באוניברסיאדת נאפולי שנערכה ביולי זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.27 מטר.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 67.02 מטר.

### 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 66.47 מטר.

#### אלוף חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 67.26 מטר.

### 2023

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום רביעי בשיא אישי חדש של 68.24 מטר.

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* זריקת דיסקוס: 68.43 מטר (2023), **שיא אוסטרליה**
* יידוי פטיש: 74.88 מטר (2018)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מת'יו דני** בוויקישיתוף

* מת'יו דני, באתר olympedia.org
* מת'יו דני, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14436890

 |
בגאולוגיה וגאומורפולוגיה, **סְחוֹפֶת** או **טְעוֹנֶת** היא חומר הנישא בתהליך סחיפה על ידי גורם חיצוני כמו: נחלים ונהרות, קרחונים, זרמי וגל ים, ורוח. הסחופת מתחלקת לשלושה סוגים המושפעים מסוג החומר וגודל גרגיריו, כדלקמן: גְּרוֹפֶת, רְחוֹפֶת ותֶמֶס.

גרופת
-----

חלקיקים שגודלם עולה על 0.062 מ"מ ובהם נכלל החול, חלוקים, חצץ וגְּרוֹרוֹת (Boulder). חלקיקים אלה נעים בצמוד לקרקעית שמעליה הם נגררים, מתגלגלים, או מקפצים בזרם.

רחופת
-----

גרגרים הקטנים מ-0.062 מ"מ, הנקראים טין שגודלם עד 0.004 מ"מ, וגרגרי חרסית שהם קטנים יותר. גרגרים אלה מרחפים בזרם ושוקעים רק בשוך הזרימה. גרגרי הרחופת נותנים למי הנחלים את צבעם החום בעת שיטפון.

תמס
---

מלחים וחומרים אחרים המומסים במים. אם נאדה את המים בכוס, נקבל על הדפנות והקרקעית משקע של החומרים שהיו מומסים במים.

ראו גם
------

* סחף
* נהר
* משקע

לקריאה נוספת
------------

* אברהם זהבי, **להבין את כדור הארץ תהליכים פנימיים ותהליכים חיצוניים**, ספרית מעריב, 2004
* עקיבא פלכסר, **גיאולוגיה, יסודות ותהליכים**, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
* שלמה שובאל, **צפונות כדור הארץ**, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, מסת"ב 9650608729

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **גרפת** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **טענת** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **סחפת** |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **רחופת** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **סחופת** |

* שלמה שובאל, **צפונות כדור הארץ**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4180614-1
* LCCN: sh85119503

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בקהילה היהודית בעיר בילה צרקווה שמדרום לקייב. אם התכוונתם לקהילה היהודית בכפר בילה צרקווה שבדרום מערב אוקראינה, ראו קהילת יהודי בילה צרקווה (מחוז זקרפטיה).
בית הכנסת הגדול בבילה צרקווה
בית הקברות היהודי הישן בבילה צרקווה
**הקהילה היהודית בעיר בילה צרקווה** (עיר שנקראה בעברית "שדה לבן" וביידיש - "שווארצע טומאה") נוסדה בסוף המאה ה-16. בשנת 1646 ישבו יהודים ב־100 מתוך 800 בתיה. בגזרות ת"ח נחרבה הקהילה. באמצע המאה ה-18 פגעו בה ההיידמקים, אך היא שבה והתחדשה. בשנת 1765 נמנו בסביבתה 1,876 יהודים משלמי מס גולגולת, וב-1847 - 6,650 יהודים.

כמו כן, בעל המרפא לנפש, הרב רפאל בן הרב זכריה מענדיל, העיד על עצמו שהתגורר למשך פרק זמן מסוים בחייו בשדה לבן.

שושלת אדמו"רי לויעב הנהיגו עדתם בעיר, בין השנים תרס"ו-תרס"ז גר בעיר האדמו"ר מרדכי טברסקי מלויעב, ובין השנים תרס"ז-תש"א הנהיג שם בנו רבי שלום יוסף טברסקי מלויעב שדה לבן.

רבים מיהודי בילה צרקווה תרמו במאבק גם נגד הבריטים בתקופת קום המדינה למשל כמו ישראל פריצקר.

בשנת 1823 נפתח בעיר בית דפוס עברי, אשר נודעו ממנו שני ספרים חסידיים. מאוחר יותר נדפסו בעיר עוד שני ספרים עבריים, בשני בתי דפוס שונים.

עם התפתחות המסחר הפכה העיירה לעיר. בשנת 1897 חיו בה 18,720 יהודים (54% מהתושבים), ובשנת 1926 15,624 יהודים (36.4% מהתושבים). עם כינון השלטון הסובייטי באוקראינה ב-1918, וחרף פוגרומים בהם נרצחו כ-300 יהודים בעיר, השתלבה הקהילה היהודית היטב בכל תחומי החיים והפעילות בעיר.

בעת מלחמת העולם השנייה נטלו יהודי המקום חלק פעיל ביותר בקרבות להדיפת הפלישה הגרמנית. באוגוסט ובספטמבר 1941 רצחו הנאצים כ-3,600 מיהודי העיר שנותרו בה, לאחר שרוכזו במחנה שבויים.

בילה צרקווה היא עיר הולדתם של הסופר והמשורר יעקב שטיינברג, ושל החזן הנודע יוסף (יוסל'ה) רוזנבלט והחזן פנחס מינקובסקי, וכן נולד בה משורר היידיש והבמאי משה ליפשיץ.

בשנת 2003 חודשה פעילות הקהילה היהודית, וכרב העיר מכהן הרב מאיר הולצברג, נציג חב"ד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קהילת יהודי בילה צרקווה** בוויקישיתוף
* ביילאיה צרקוב (Belaya Tserkov), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
* אלכסנדר פרוסין, ביילאיה צרקוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק B, עמ' 1590), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד רוחמה אלבג, יקום דור חדש וצעיר, אך אנו לא נהנה מדרורו, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007586276205171

 |
**רון לבקוביץ** (נולד ב-1957) הוא איש עסקים ובנקאי ישראלי המכהן כיו"ר דירקטוריון הבנק הבינלאומי משנת 2020, וממייסדי בית ההשקעות "אפסילון" ומנכ"ל משותף שלו לשעבר.

ביוגרפיה
--------

לבקוביץ גדל בבת ים ושירת בסדיר ובמילואים. את השכלתו רכש מאוניברסיטת תל אביב, והוא בוגר תוכנית של בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד, ובעל תואר BA בכלכלה באוניברסיטת תל אביב.

קריירה
------

בשנת 1988 הקים יחד עם שמואל פרנקל ומנחם סלע את בית השקעות אפסילון. לאחר ששותפו מנחם סלע מכר את אחזקותיו בבית ההשקעות באמצע שנות ה־90, מכר גם לבקוביץ את המניות שלו בחברה לחברת כור בשנת 2010 מאוחר יותר התמזגה החברה יחד עם אקסלנס נשואה שרכשה את החברה.

לבקוביץ היה גם דירקטור בחברות בבעלותו וכן שימש כדירקטור בקרן-שמש, ובקרנות נוספים, בנוסף לכך הוא גם מכהן כחבר ועדת השקעות בויצו ישראל, וחבר הוועדה המדעית המייעצת של בית חולים רמב"ם מדיטק כמו כן גם חבר באספה הכללית של אגודת ידידי בית החולים שיבא.

בספטמבר 2020 דווח כי לבקוביץ ימונה ליו"ר הבנק הבינלאומי במקומה של היו"ר הקודמת אירית איזקסון שפרשה כמה חודשים קודם לכן. לבקוביץ נכנס לתפקיד, בשנת 2023 מינה מנכ"ל חדש לבנק בעקבות התפטרותה של המנכ"לית הקודמת סמדר ברבר צדיק.

חיים אישיים
-----------

לבקוביץ גר בתל אביב ונשוי לחנה גולד-לבקוביץ, אשת עסקים ומהמייסדות של ערוץ 2, ולהם שלושה ילדים.

הערות שוליים
------------

1. ↑  הארץ, כור רכשה 50% מבית ההשקעות אפסילון לפי שווי חברה של 160 מיליון שקל , באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2006
2. ↑  רון שטיין, ‏צדיק בינו מצא יו"ר קבוע חדש לבינלאומי: רון לבקוביץ, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2020
3. ↑  גד ליאור, דירקטוריון הבינלאומי בחר באלי כהן לתפקיד מנכ"ל הבנק, באתר ynet, 13 באוגוסט 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007393465305171

 |