מצעד הגאווה בתל אביב, 2000
מצעד הגאווה בתל אביב, 2001
מצעד הגאווה בתל אביב, 2003
מצעד הגאווה בתל אביב, 2004
**מצעד הגאווה בתל אביב** הוא מצעד הגאווה הגדול ביותר במדינת ישראל וביבשת אסיה.
זהו אירוע המוני דמוי קרנבל, הנערך מדי שנה בתחילת הקיץ בתל אביב-יפו, בהשתתפות מאות אלפי אנשים. האירוע הכולל הפנינג רב משתתפים המתקיים לפני ואחרי המצעד. המצעד עצמו נהנה מחסויות מסחריות ומתמיכת עיריית תל אביב-יפו.

תל אביב היא העיר הראשונה בישראל בה צוינו אירועי הגאווה, ובה גם התקיים מצעד הגאווה הראשון.

ניסיונות ראשונים להקמתו
-----------------------

האווירה הציבורית בישראל בעשורים הראשונים לקיומה הייתה שמרנית והומופובית ולא סובלנית כלפי אוכלוסיית הלהט"ב. למרות הקשיים, מספר פעמים נעשו ניסיונות לקיים מצעד גאווה בתל אביב.

בשנת 1975 נוסדה האגודה למען הלהט"ב בישראל, שכונתה עם ייסודה "האגודה לשמירת זכויות הפרט", על ידי אנשים פרטיים. בשנים הראשונות לקיומה היה עיקר פועלה של העמותה עריכת מסיבות ומפגשים חברתיים לחברי הקהילה הגאה. באותה תקופה, די היה באזכור נטייתו המינית של אדם כהומוסקסואל או לסבית, על מנת שייפגעו מעמדו החברתי והתעסוקתי באופן ניכר. חברי האגודה נרשמו תחת שמותיהם הפרטיים, ומסרו רק את כתובות תאי הדואר שלהם. בין 1977 ועד אמצע שנות השמונים, פעלה האגודה מביתו של יונתן דנילוביץ'.

בשנת 1979 אירחה האגודה, ביוזמת דנילוביץ', את כנס ארגוני הלהט"ב היהודיים. האורחים מחו"ל השתתפו באירוע שישנם המחשיבים כמצעד הגאווה הראשון, שהתקיים בכיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין). פעילות זו הייתה ראשונה מסוגה במדינת ישראל באותם זמנים, לוותה בעוינות, גינוי ציבורי רב ואף חשש מאלימות,[דרוש מקור] ולא חזרה להתקיים במשך זמן רב.
בשנות התשעים ביקשו ראשי ציבור הומואים ולסביות בתל אביב, לקיים אירועים פומביים בדרישה לשיויון זכויות. הם קיימו מספר אירועים סמליים שהתאפיינו במספר משתתפים מועט, בגלל החשש להיראות בפומבי באירועים הקשורים להומואים וללסביות. האירוע הראשון לציון יום הגאווה התקיים ב-2 ביולי 1993 בגינת שינקין בתל אביב. במקום הוצב ארון עץ ממנו יצאו הנוכחים באופן טקסי. צילום של חייל במדים שיצא מאותו ארון עץ התפרסם בחדשות, ובעקבותיה הועמד החייל לדין, על שהתראיין לעיתון והצטלם ללא אישור. החייל, יוסי מקיטון, נשפט ל-28 ימי מאסר על תנאי וסולק מהנח"ל.
כמו כן, באותו יום נערכו הופעות ברחבת הסינמטק בתל אביב, האומנית היחידה שהסכימה להופיע הייתה דפנה ארמוני, ואותה חימם הרכב האלטרנטיב זרטוסטרה. הנוכחות הייתה דלה ולא נרשמו גילוי חיבה פומביים של הקהילה.

אירוע פומבי נוסף התקיים ב-1996 שאורגן על ידי אור מרוני-פנר ובמסגרתו יצאה שיירה של כ-40 כלי רכב פרטים מרידינג לכיוון גן מאיר, מעוטרת בדגלי גאווה ושלטים הדורשים שוויון זכויות. השיירה כונתה "המתגלגאים" ואף על פי שלא נדרש אישור משטרתי לקיומה, המשטרה עצרה במהלכה שתי רוכבות אופנוע לסביות, שנסעו בקדמת השיירה, בטענה שעברו על החוק האוסר רכיבה בצמד במקביל.

הפיכתו למצעד רב משתתפים
-----------------------

רק בשנת 1998 הפך מצעד הגאווה בתל אביב, לראשונה, לאירוע רב המשתתפים המוכר כיום. בשנת 1998 אירעו שני אירועים שתרמו לכך. היו אלו זכייתה של דנה אינטרנשיונל באירוויזיון, ואירועי ויגסטוק, שהסתיימו בעימות חריף עם המשטרה. מאז מתקיים מצעד הגאווה בתל אביב מדי שנה, והפך לאחד מהסמלים העיקריים במאבק לניראות ולדרישה לשוויון לאוכלוסיית הלהט"ב. מצעד הגאווה בתל אביב הפך לחגיגת רחוב המונית, בה משתתפים עשרות אלפי אנשים מדי שנה, והנהנית מחסויות מסחריות. בין המשתתפים להט"בים, אזרחים התומכים במאבקם, ורבים אחרים שבאים ליהנות מאווירת הפסטיבל ומחגיגת הרחוב הייחודית.

עד שנת 2005 אורגן האירוע והופק, מדי שנה, על ידי אגודת הלהט"ב. עם גדילת המצעד והרחבת מספר הצועדים, ניכר היה כי ארגונו מדי שנה מחייב הקצאת סכומי כסף עצומים ומינוי עובדים במשרה מלאה. אגודת הלהט"ב שעובדיה מתנדבים והיא מתקיימת בעיקר על תרומות ודמי חבר, התקשתה להפיק את המצעד. ניסיון בשנת 2005 לבקש מהצועדים לתרום מכיסם סכומים לכיסוי ההוצאות לא עלה יפה. בשנת 2006 לא התקיים מצעד גאווה בתל אביב. יוזמת המצעד, אגודת הלהט"ב, הודיעה כי לא הצליחה להפיקו עקב קשיים בגיוס נותני חסות בכמות מספקת לתשלום עלויות אבטחת האירוע.

בעקבות זאת הוחלט כי עיריית תל אביב תפיק את מצעד הגאווה בתל אביב באופן בלעדי, החל משנת 2007.
בשנים 2007 ו-2008, הפיקה העירייה את המצעד במסגרת הסעיף התקציבי "תקציב לא צפוי". מעורבותו של חבר המועצה מטעם סיעת עיר לכולנו, יואב גולדרינג, הביאה להכנסת תקצוב קבוע למצעד בספר התקציב של העירייה בשנת 2009.

כחלק מתרבות גאה בתל אביב
------------------------

צעדה של תומכי ארגון כביסה שחורה במצעד הגאווה בתל אביב, 2002
מופע של דראג קווין במצעד הגאווה, 2014 בגן מאיר
משאית צבועה בוורוד במצעד הגאווה בתל אביב, 2009
קהל חוגגים בגן מאיר
בהדרגה, במהלך שנות האלפיים, הפך המצעד להיות הפנינג ענק, קרנבל, וחגיגת רחוב, שעיקרם הוא שמחה, אהבה, ומסרים של שוויון זכויות וקבלה.

מצעד הגאווה האחד-עשר בתל אביב, בשנת 2008, החל עם חנוכת המרכז העירוני לקהילה הגאה תל אביב, הצמוד לגן מאיר. זהו המתנ"ס העירוני הראשון בישראל המיועד לשרת את קהילת הלהט"ב. הקמת המרכז ותחזוקתו כגוף עירוני, ממחישה את הדרך אותה עשתה אוכלוסיית הלהט"ב בתל אביב, מאז המצעד הראשון, עד כדי שילוב מלא במוסדות העיר. במצעד בשנת 2009, השיא גל אוחובסקי חמישה זוגות חד-מיניים ב-"חתונת המאה", במסגרת מצעד הגאווה. על פי מארגני האירוע, השתתפו כ-30 אלף בני אדם במצעד, אולם על פי הערכת המשטרה השתתפו באירוע 15 אלף בני אדם.

בשנת 2010 התקיימו ב-11 ביוני שלושה מצעדי גאווה בתל אביב, כחלק משבוע הגאווה:

* מצעד הגאווה המסורתי, "ואהבת לרעך כמוך", שמאגד את ארגוני הקהילה המרכזיים, בהשתתפות עשרות אלפי אנשים ובחסות עיריית תל אביב. המצעד יצא מגן מאיר לאחר דקת דומייה לזכרם של ניר כ"ץ וליז טרובישי, שנרצחו ב"ברנוער" והסתיים במסיבת חוף ששודרה לראשונה בשידור חי בערוץ 24.
* "מצעד הגאווה הקהילתי", מצעד אלטרנטיבי בארגון קבוצת "צועדות לשינוי" במחאה על כך שאת תוכני המצעד המרכזי בעיר מכתיבה עיריית תל אביב ולא הקהילה הגאה המצעד יצא מגינת לווינסקי, עצר מול בית אגודת הלהט"ב לדקת דומיה לזכר הרצח בברנוער, וסיים בהפנינג בגן מאיר.
* "רגע לפני הגאווה: מצעד אלטרנטיבי רדיקלי", יצא מבית אגודת הלהט"ב והסתיים בהפנינג בגן מאיר, ומשם חבר למצעד המסורתי.

בשנת 2011 התקיים המצעד ב-10 ביוני נערך מצעד הגאווה עם המספר הגדול ביותר, עד אז, של חוגגים בהיסטוריה של מצעדי הגאווה בישראל - מאה אלף חוגגים. במצעד זה השתתפו לראשונה נציגות רשמית של דתיים להט"בים כגון חברותא ובת קול אשר היו במשאית של גוגל.

בשנת 2012 התקיים המצעד ב-8 ביוני בהשתתפות כמות דומה של צועדים, שמספרם הוערך בין 100,000 ל-200,000 צועדים. כיום מתקיים המצעד באופן קבוע אחת לשנה, ביום שישי, לרוב בחודש יוני. הוא נפתח בהפנינג ונאומים המתקיימים ברחבת המרכז העירוני לקהילה הגאה, מתקיים ברחובות תל אביב בהשתפות ערה, ומסתיים בהפנינג לאחר מספר שעות בחוף הים של תל אביב.

ציור של אורה ראובן 120-90 סמ שמן על בד אנונימית במצעד הגאוה 2011
האירוע משווק על ידי משרד התיירות הישראלי כאטרקציה גאה, ובשנת 2012 השתתפו לראשונה גם כ-20 אלף תיירים מכל רחבי העולם, במה שהוגדר כמצעד הגאווה הגדול ביותר אי פעם שנערך בארץ.

בשנת 2013 זכה המצעד לסיקור נרחב בכלי התקשורת. וזאת בשל השתתפות שר האוצר יאיר לפיד – האישיות הציבורית הכי בכירה שהשתתפה במצעד (נכון ל-2021) וקטיעת נאומו בפתיחת האירוע עקב קריאות מחאה מהקהל, שהתנגדו לממשלה בה ישב, וכן בהגעת אוניית תענוגות מאירופה ובה כ־3,000 תיירים גאים שהגיעו במיוחד לאירוע (בנוסף לאלפי תיירים אחרים), סוקרו בהרחבה. שיר הנושא של מצעד הגאווה, "תל אביב", בביצוע הזמר עומר אדם, הושמע ברדיו ובמסיבות במשך שבועות רבים לאחר המצעד.

בשנת 2018 צעדו כרבע מיליון, במה שהוגדר שוב כמצעד הגאווה הגדול ביותר אי פעם שנערך בישראל, בסימן "קהילה עושה היסטוריה", לציון 30 שנה לביטול החוק האוסר על משכב זכר, ל-20 שנה למצעד הראשון ול-10 שנים להקמת המרכז הגאה תל אביב-יפו.

כיום נחשב מצעד הגאווה בתל אביב לאחד מאירועי התרבות החשובים בה, המשקף את הליברליות והצבעוניות של תל אביב, ומהווה מקור משיכה משמעותי לתיירים. המצעד מהווה משאב תיירותי, בהביאו לישראל עשרות אלפי תיירים, המעוניינים להגיע בהמוניהם לתל אביב לקראת מצעד הגאווה. בשנת 2016, על פי דיווחים שונים באמצעי התקשורת - הגיעו לישראל כ-35,000 תיירים שהגיעו במיוחד למצעד הגאווה בתל אביב. אותם תיירים מוציאים בישראל הוצאות רבות על לינה בבתי מלון, כלכלה ותיירות פנימית, דברים המתבטאים בהכנסות גבוהות למשק התיירות. הוערך שבשנת 2017, הכניסו תיירי מצעד הגאווה לישראל כמאה מיליון ש"ח לפחות.

בשנים 2022 ו-2023, בעקבות שיפוץ בפארק צ'ארלס קלור בו נערכה המסיבה בסוף המצעד באופן מסורתי, לא ניתן היה לקיים את המצעד במסלולו המקורי. בשנת 2022 המצעד נערך לאורך שדרות רוקח ולאחר מכן המסיבה נערכה בגבעת המופעים בגני יהושע. עקב מספר רב של התייבשויות, ותלונות על מסלול המצעד, החל דיון בקרב הקהילה הגאה בתל אביב יחד עם העירייה, על אפשרות להחזיר את מסלול המצעד לטיילת, כשבסוף הפשרה שהושגה לשנת 2023 היא מצעד שנערך בערב יום חמישי בטיילת, ומסיבה שנערכה בצהרי יום שישי בגני יהושע.

בשנת 2022 הופיעה הראפרית האוסטרלית איגי אזליה לראשונה בישראל, במצעד הגאווה בתל אביב בחסות חברת הפינטק ראפיד, שהביאה את אזליה יחד עם הדיג'יים הבינלאומיים דייוויד מוראלס ובוריס ברגהיין.

בשנת 2023 חלק מהארגונים הגאים שלקחו חלק במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, ומספר ארגונים נוספים שטענו כי רפורמת לוין מסכנת להט"בים, הפגינו במסגרת המצעד[דרושה הבהרה].

בתרבות הפופולרית
----------------

לאורך השנים, כאירוע מרכזי המושך מבקרים רבים, ועם עליית קרנה של הקהילה הגאה בעיר, התקבע מעמד המצעד בתל אביב כאירוע הגאווה המרכזי במדינת ישראל. מועד המצעד, בחודש יוני בפתח הקיץ, יחד עם אופיו הכולל לרוב מוזיקה ומשתתפים רבים, אף קיבעה את המעמד של המצעד עצמו ושל המסיבה המלווה אותו אף מחוץ לקהילת הלהט"ב.

עם השנים, הטרוסקסואלים סיסג'נדרים רבים החלו פוקדים את המצעד, תוך הבעת תמיכה בקהילה הגאה, והשתתפות במסיבות הנלוות אליו. עקב כך קיים מספר עולה של התייחסויות תקשורתיות למצעד, מחוץ להקשר הפוליטי – גאה, בתחום התרבות הפופולרית. אמנים רבים עם השנים הוציאו שירים המיועדים להשמעה במצעד הגאווה, רבים מהם בשיתוף מארגני מסיבות מהקהילה אשר השמיעו את השירים על המשאיות במצעד ובמסיבות לאחריו, וחלק מהם אף התקבעו כלהיטים בחברה הישראלית הכללית.

בתחילת העשור השני של המאה ה-21 היו שירים בודדים כל שנה אשר לרוב הופקו בחסות המצעד, ובהמשך העשור ובתחילת העשור השלישי למאה, התקבע נוהג בו אמנים רבים מוציאים שירים עצמאיים ללא חסות המצעד עצמו, בנוסף לשיר הרשמי. עם להיטים שנכתבו עבור המצעד ניתן למנות את "תל אביב" של עומר אדם ואריסה (2013), "פה זה לא אירופה" של מרגלית צנעני ואריסה (2014), "מלכת השושנים" של עדן בן זקן (2015), "טיקיטאס" של נועה קירל, סטפן לגר ואריסה (2017), "טרילילי טרללה" של נועה קירל, אילן פלד ושפגאט (2021), "אחלה גבר" של סטטיק ובן-אל תבורי ודנה אינטרנשיונל (2022) ו"פרובוקטיבית" של נועה קירל ופוראבר תל אביב (2023).

ביקורת ופעולות אלטרנטיביות מתוך הקהילה הגאה
-------------------------------------------

חברות ב"משפריצות" מביימות מוות המוני באירוע מחאה, 2013
פעילות פמן ישראל פרצו לבמה המרכזית באירוע הגאווה 2014
בשנים הראשונות לקיום המצעד, צעדו במסגרתו קבוצות מחאה רדיקליות, כדוגמת ארגון כביסה שחורה. הדבר זכה לגינוי והסתייגות מצד מארגני הצעדה, אגודת הלהט"ב. לשיטתם מצעד הגאווה צריך להתמקד במאבק ציבור הלהט"ב לשוויון זכויות ולשוויון הזדמנויות, ואין להשתמש בו כבמה לעמדות פוליטיות. ככל שהצעדה גדלה, כך פחתה נראותן של הקבוצות הפוליטיות, והבולטת שבהן, "כביסה שחורה", פסקה מלהתקיים.

בעשור השני של המאה ה-21 התעוררו מחדש ההתנגדויות למצעד במתכונתו הנוכחית: הביקורת כוללת טענות שמצעדי הגאווה נולדו כאירועי מחאה (כדוגמת סטונוול), ומחאה לא תיתכן תחת החסות של הממסד העירוני[דרוש מקור]; שהתוויית המצעד כמסיבה עם דגש על תיירות לא רק מצניעה את הבעיות הקשות שקבוצות מוחלשות עדיין סובלות מהן, אלא אפילו מחריפה אותן - כמו בני נוער להט"בים מחוסרי דיור שנגררים לזנות, או אפליה נגד טרנסג'נדרים, או העלייה במקרי ההידבקות באיידס; שהמצעד משרת אינטרסים של קבוצה צרה אך בעלת כוח באגודה שפועלת למען סוגיות כמו פונדקאות, ומתעלמת מהתנגדות של נשות הקהילה שרואות בכך סחר בגופן של נשים. ואולי אחת ההתנגדויות הכי שנויות במחלוקת - שהמצעד התל אביבי תורם לתופעת ה"פינקווש" (שימוש הסברתי בניראות ליברלית לגבי נושאי גאווה כדי להסיט מן הדיון על הכיבוש והפלסטינים).

פעולות בולטות כוללות צעדות אלטרנטיביות שהתקיימו בשנות 2010 ו-2011, קמפיין-נגד-הקמפיין הרשמי ("שווה להיות גאה" לעומת "שווה למי?" ב-2011), "die-in" של הקולקטיב האנרכה-קווירי "משפריצות" שביימו מוות המוני על דגל גאווה ענק וחסמו את התקדמות המצעד ב-2013, וב-2014, התפרצות של פעילות חשופות-חזה מהארגון הפמיניסטי "פמן" לבמה המרכזית כשהן צועקות כנגד אפליה בתוך הקהילה.

ראו גם
------

* מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מצעד הגאווה בתל אביב** בוויקישיתוף
* עודד אברהם, מצעדים ראשונים, באתר GoGay,‏ 28 ביוני 2002
* על מצעד הגאווה והקהילה הגאה, באתר עיריית תל אביב
* כמה שווה גאווה?: פרק על מצעד הגאווה בתל אביב. מתוך ההסכת חיות כיס.
* מצעד הגאווה בתל אביב, כפי שמשווק בעולם, באתר עיריית תל אביב (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד גבריאלה דוידוביץ’-ויסברג, כוח קנייה אדיר: כך למדנו לעשות כסף ממצעד הגאווה, באתר TheMarker‏, 7 ביוני 2018

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Tel Aviv launches nonstop gay pride week parties, The times of israel; june 2, 2012
2. ↑  לאחר שרשם העמותות סירב לרשום את המילים "הומואים" ו"לסביות" כשם רשמי.
3. ↑  הפגנה של הומוסקסואלים ולסביות בתל אביב ב-1979
4. ↑  יואב בירנברג, גאים להציג, חדשות, 4 ביולי 1993
5. ↑  פרופ' אייל גרוס, "מיניות, גבריות, צבא ואזרחות: שירות הומואים ולסביות בצבא במשקפיים השוואתיים", בתוך: פלילים (כתב עת), דצמבר 2000, עמ' 95–183, חלק ג', סעיף 3: ישראל - ההיסטוריה של שירות הומוסקסואלים בצה"ל, פרק ד', פרשת החייל יוסי מקייטון
6. ↑  עודד אברהם, מצעדים ראשונים, באתר GoGay,‏ 28 ביוני 2002
7. ↑  מאירי שמואל, "ה"וויגסטוק" של ההומוסקסואלים בת"א גלש לאלימות וחסימת צמתים", הארץ, 24 במאי 1998
8. ↑  עיריית ת"א תפיק בבלעדיות את מצעד הגאווה בעקבות קשיים כלכליים בגיוס חסויות, באתר Gogay,‏ 25 באפריל 2007
9. ↑  חדש בתקציב עיריית תל אביב: מצעד הגאווה תוקצב מראש ב-300 אלף ש"ח, באתר "מה קורה", 26 בינואר 2010
10. ↑  מיכל שפירא, אלפים לקחו חלק במצעד הגאווה בת"א, באתר nrg
11. ↑  יוסי זילברמן ועזרי עמרם, ‏צפו: 100,000 חגגו במצעד הגאווה בתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2011
12. ↑  יואב זיתון ואלעד רובינשטיין, מצעד הגאווה בת"א: "גאים להיות מי שאנחנו", באתר ynet, 10 ביוני 2011
13. ↑  עזרי עמרם, ‏ת"א בכל צבעי הקשת: רבבות השתתפו במצעד הגאווה הגדול בתולדות העיר, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2012
14. ↑  צפו: כך נראה מצעד הגאווה בתל אביב 2012, באתר נענע10, 8 ביוני 2012 (הקישור אינו פעיל, 20.9.2020)
15. ↑  השרה לבנת: "הרצח בבר נוער הוא פשע שנאה", באתר www.makorrishon.co.il
16. ↑  איתי בלומנטל, שיא חדש: כרבע מיליון השתתפו במצעד הגאווה בתל אביב, באתר ynet, 8 ביוני 2018
17. ↑  דבר ראשון, ‏כ-250 אלף צעדו במצעד הגאווה בתל אביב, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 ביוני 2018
18. ↑  ניר סלונים, ‏מצעד הגאווה 2018: רבע מיליון חוגגים במצעד הגאווה בתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2018
19. ↑  רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏"ליבראלית ונהנתנית, בדרך להפוך לבירת גייז עולמית", באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2011
20. ↑  אסף זגריזק, לקראת מצעד הגאווה: אלפי תיירים כבר כאן, באתר ynet, 8 ביוני 2017
21. ↑  שירי הדר, התיירים לקראת מצעד הגאווה בת"א: "מרגישים בבית בתל אביב", באתר ynet, 11 ביוני 2015
22. ↑  חדשות 2, ‏חג שמח! מצעד הגאווה 2016 - כל התמונות, באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2016
23. ↑  אתר למנויים בלבד גילי מלניצקי, "האוונגליסטים החדשים": תיירי מצעד הגאווה יכניסו 100 מיליון שקל לפחות, באתר TheMarker‏, 8 ביוני 2017
24. ↑  לירוי פיניאן, ‏20 שירי הגאווה הטובים ביותר - בכל הזמנים, באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2022
25. ↑  לירוי פיניאן, ‏בשורות טובות או WTF? שירי הגאווה 2022 - מהרע לטוב, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2022
26. ↑  מתן שרון, שירי הגאווה הכי טובים של 2023: הפופ הישראלי כבר לא נייטרלי, באתר שירי הגאווה הכי טובים של 2023: הפופ הישראלי כבר לא נייטרלי | טיים אאוט, ‏2023-06-05
27. ↑  "גאווה ודעה שונה", ידיעות אחרונות, 7 ביוני 2012
28. ↑  קמפיין התגובה של הצעדה הרדיקלית, 2011

| **להט"ב בישראל** |
| --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות • הומופוביה |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • אלקאוס • A Wider Bridge |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |
| לקטגוריה • לפורטל |

| **מצעדי גאווה ופסטיבלים** |
| --- |
| מצעד הטרנס • מצעד הדייקיות • Europride • אורגולו קריטיקו • צעדות שוויון • גאווה לילית • ‏WorldPride • מצעד הגאווה השחורה • יום רחוב כריסטופר |
| אפריקה | קייפטאון • יוהנסבורג |  |
| אסיה | איסטנבול • אנקרה • איזמיר • ביירות • טאיוואן • דיגו • הונג קונג • איראן • נפאל • סיאול • שאנגחאי • סאפורו • סינגפור • טוקיו

|  |  |
| --- | --- |
| הודו | דלהי • גוואהטי • מומבאי • פונה • צ'נאי • בנגלור • קולקטה • היידראבאד • נאגפור |

|  |  |
| --- | --- |
| ישראל | אילת • חיפה • ירושלים • תל אביב |

 |
| אירופה | אמסטרדם • גטבורג • זאגרב • מונטנגרו • אורהוס • גאווה בלטית • בוקרשט • בודפשט • קופנהגן • דבלין • הלסינקי • מדריד • מילאנו • מוסקבה • מינסק • אוסייק • פריז • פורטו • לפלנד • סרייבו • סופיה • ספליט • סטוקהולם

|  |  |
| --- | --- |
| גרמניה | ברלין • קרויצברג • קלן • המבורג |

|  |  |
| --- | --- |
| פולין | ביאליסטוק • קרקוב • וורשה • שצ'צ'ין |

|  |  |
| --- | --- |
| הממלכה המאוחדת | ברמינגהאם • בורנמות' • ברייטון • בריסטול • קארדיף • דונקסטר • אדינבורו • גלאזגו • קינגסטון על ההול • לידס • לסטר • ליברפול • לונדון (שחורה) • מנצ'סטר • נוטינגהאם • רדינג • סוונסי • וורת'ינג |

 |
| אמריקה הצפונית | גוודלחרה • נוק

|  |  |
| --- | --- |
| ארצות הברית | אטלנטה (שחורה) • אוגוסטה • צ'ארלסטון • שיקגו • סינסינטי • קולומבוס • דאלאס (שחורה) • דטרויט • האריסברג • יוסטון • לוס אנג'לס (שחורה) • מיניאפוליס • נאשוויל • ניו אורלינס • ניו יורק • אולימפיה • פיניקס • פרובידנס • סולט לייק סיטי • סן דייגו • סן פרנסיסקו • סיאטל • סנט לואיס • שילוש הערים, טנסי • טוסון • וושינגטון די. סי. (שחורה) |

|  |  |
| --- | --- |
| קנדה | קלגרי • אדמונטון • גואלף • הליפקס • מונטריאול • אוטווה • רג'יינה • ססקטון • סימקו • שטיינבך • גרייטר סדברי • ת'אנדר ביי • טורונטו • ונקובר • ווטרלו • וינדזור • ויניפג |

 |
| אוקיאניה | סידני • אדלייד • ניו זילנד • בריזבן • קיירנס • דיילספורד • מלבורן |
| אמריקה הדרומית | בואנוס איירס • סאו פאולו |
| ראו גם | יריד רחוב קסטרו • לסבית קטלנית • TLVFest |
| לקטגוריה • לפורטל |