recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חצוצרה בואדי** הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2002 בבימוי של לינה וסלבה צ'פלין.

התסריט נכתב על ידי עמית ליאור והוא מבוסס על הרומן חצוצרה בואדי של סמי מיכאל.

תקציר העלילה
------------

אום הודא (סלווה נקארה) היא ערביה נוצרית הגרה עם בנותיה הודא (ח'אולה חאג' דיבסי) ומרי (ראידה אדון) וכן עם חמה, סבא אליאס (יצחק נאמן), בשכונת ואדי ניסנאס בחיפה. בעל הבית הוא אבו נח'לה (אדיב ג'האשן), טיפוס מפוקפק שבנו זוהיר (אליאס עבוד) הוא עבריין המאוהב במרי.

הודא עובדת במשרד נסיעות, היא בת שלושים ועדיין לא התחתנה למגינת לב אמה. היא מעורה בחברה הישראלית ובחברים היהודים העובדים במשרד ואוהבת את שיריו של יהודה עמיחי.

אחותה הצעירה מרי אינה עובדת והיא יוצאת עם זוהיר המוסלמי שמתייחס אילה בגסות ומכניס אותה להריון. אום הודה מתנגדת לזוהיר בגלל התנהגותו ובעיקר מפני שהוא מוסלמי. כדי לרצות את המשפחה, מוציא אבו נח'לה סטודנטים רועשים מהקומה העליונה ומכניס במקומם סטודנט יהודי שקט.

הסטודנט הוא אלכס (אלכסנדר סנדרוביץ'), עולה חדש מברית המועצות, נמוך קומה וממושקף. הוא לומד בטכניון ולהנאתו מחצצר כשצלילי החצוצרה נשמעים בכל השכונה. כאשר זוהיר מנסה לפרוץ לדירה, מתעמת איתו אלכס ונפצע ואבו נח'לה מפצה אותו. זה מעלה את ערכו של אלכס בעיני הודא והם מתחילים להתראות כשהיא מלמדת אותו את שירי עמיחי. היא מתאהבת בו אף על פי שהוא נמוך, קצר ראייה ומכוער אבל הוא מראה לה יחס חם שהמחזרים הערביים הקודמים לא הראו לה.

מרי נאלצת להתחתן מהר עם וואחיד הנוצרי אף על פי שאינה אוהבת אותו, כדי להסתיר את הריונה מזוהיר.

הודא ואחותה נוסעים עם אלכס וואחיד לאילת באישור המשפחה ושני הזוגות מתייחדים במלון.

אלכס מביא את הודה להוריו הנמצאים במעון קליטה ואימו (פירה קנטור) מקבלת אותם בקרירות.

אלכס והודה מחליטים להתחתן והודא מכינה את שמלת הכלה. אלכס נקרא למילואים ונהרג. הודא נושאת בבטנה את העובר המשותף שלהם ומקווה שלא ישתתף במלחמה.

פרסים
-----

הסרט זכה בפרס הסרט הטוב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה.

אלכסנדר סנדרוביץ זכה במקום הראשון כשחקן ראשי בפסטיבל הסרטים בז'נבה.

בפסטיבל לודרדייל 2002 זכו שלושה שחקנים: השחקן הראשי - אלכסנדר סנדרוביץ; השחקנית הראשית - חאוולה חאג'-דבסי; שחקנית המשנה - ראידה אדון.

שחקנים
------

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
| חאולה חאג' דיבסי | הודה |
| אלכסנדר סנדרוביץ' | אלכס |
| ראידה אדון | מרי |
| סלווה נקארה | אום הודה |
| עימד ג'ברין | וואחיד |
| יצחק נאמן | סבא אליאס |
| אליאס עבוד | זוהיר |
| אדיב ג'האשן | אבו נח'לה |
| פירה קנטור | אמא של אלכס |
| ולדימיר פורטנוב | אבא של אלכס |
| לואיז אשר | אמא של וואחיד |
| דנה פרנס | שירלי |

קישורים חיצוניים
----------------

* "חצוצרה בואדי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חצוצרה בואדי", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* "חצוצרה בואדי", באתר אידיבי
* "חצוצרה בואדי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* יעקב בר-און, שחקנית של כ-ו-ל-ם, באתר ynet, 28 באוגוסט 2002
* אלכס מציג את הודה להוריו, באתר יוטיוב
* סיור בואדי ניסנאס בעקבות חצוצרה בואדי, באתר יוטיוב

**ביקורות**

* נילי ברקן, ‏החצוצרה שהתיישנה, באתר גלובס, 1 בספטמבר 2002
* אורי קליין, שריד לתמימות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2002

הערות שוליים
------------

1. ↑  חצוצרה בואדי באתר אישים
2. ↑  גואל פינטו, פרס לסרט "חצוצרה בוואדי" עם נעילת פסטיבל חיפה, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2001
**השר משה מונטיפיורי** הוא שיר שנכתב על ידי המשורר הישראלי חיים חפר והולחן על ידי המוזיקאי הישראלי דובי זלצר בשנת 1971. במטרה להשלים את הפסקול לסרט אני ירושלמי. השיר בוצע על ידי יהורם גאון.

משה מונטיפיורי

לחן וביצועים
------------

השיר נכלל בסרט התיעודי-מוזיקלי "אני ירושלמי" שכתב וביים יהורם גאון בשנת 1971. הוא נכלל גם באלבומו "המיטב", אשר יצא לאור בשנת 2004, וגם באלבומו "לך ירושלים" שיצא לאור בשנת 2007.

השיר בוצע על ידי אומנים נוספים, וביניהם ניתן לכלול את ביצועו של משה להב אשר התפרסם בשנת 2017 ונכלל באלבום "איזה רוח" ואת ביצועו של שלמה זיכל, מתמודד בעונה השנייה של תוכנית המוזיקה "בית ספר למוסיקה", בשנת 2013.

תוכן השיר
---------

השיר מתאר את סוף חייו של משה מונטיפיורי, בסוף המאה ה-19, שנפטר לאחר שהגיע לגיל מאה המופלג. מונטיפיורי היה נדבן ושדלן יהודי מבריטניה, שהקדיש את חייו לסיוע ליהודים בארצות שונות. ידוע גם בתואר "השר משה מונטיפיורי", שר במשמעותו העברית המקורית - כתואר כבוד לאיש ציבור נכבד ורם מעלה, וכן כתרגום לתואר האצולה "סר" שהוענק לו על ידי המלכה ויקטוריה בשנת 1837.

בשיר מתוארים המלאכים בבואם לקחת את משה מונטיפיורי בכל עשור, החל מגיל 80 ועד גיל 101, אך בכל פעם הוא דוחה מחדש את בואם כדי לעזור ליהודים נוספים בעולם.

בשיר מתוארים אירועים היסטוריים שונים וביניהם עלילת הדם בדמשק בשנת 1840 והפוגרומים ברוסיה, שבמהלכם עזר השר משה מונטיפיורי ליהודים.

מצעדים
------

השיר זכה לפרסום רב בביצוע יהורם גאון. הוא נכנס למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל (כיום רשת ב') ב-9 במרץ 1971 וצעד במשך שמונה שבועות עד ל-24 במאי של אותה השנה. בשיאו הגיע למקום הרביעי במצעד, ב-26 באפריל 1971. גם במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום הרביעי.

קישורים חיצוניים
----------------

* השר משה מונטיפיורי, באוסף המוזיקה הישראלית
* קליפ של השיר "השר משה מונטיפיורי" מתוך הסרט "אני ירושלמי", באתר יוטיוב
* תווים של השיר השר משה מונטיפיורי מתוך ספרו של דב זלצר "עושה המנגינות" (תל אביב : 2004 ) באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מתוך דבריו של גאון בסדרה התיעודית חגיגה לעיניים
2. ↑  *השר מונטיפיורי-משה להב*, נבדק ב-2022-02-10
3. ↑  *שלמה זיכל – השר משה מונטיפיורי - mako*, 2013-02-19, נבדק ב-2022-02-10
4. ↑  השר משה מונטיפיורי – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
5. ↑  מיקום שיא מצעד גלי צה"ל (4), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־8 במאי 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 85446a58-40a3-40fd-bd3c-d558faffe4b0

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**חצוצרת הקסם** (באנגלית: **The Five Pennies**) הוא סרט חצי ביוגרפי משנת 1959 על נגן הקורנט המפורסם רד ניקולס עם דני קיי, ברברה בל גדס, לואי ארמסטרונג וטיוזדיי וולד בתפקידים הראשיים.

את השירים בסרט חיברה סילביה פיין, אשתו של דני קיי שחיברה שירים לרבים מסרטיו. השיר "חמש הפרוטות" שחיברה, היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ולפרס אוסקר על המוזיקה.

דני קיי "מנגן" בקורנט בביצועו של ניקולס.

טיוזדיי וולד זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה מבטיחה ביותר.

סילביה פיין, אשתו של דני קיי, כתבה והלחינה את השירים בסרט.

תקציר העלילה
------------

לורינג "רד" ניקולס (דני קיי), נגן קורנט מהעיר אוגדן ביוטה מגיע ב-1924 לניו יורק כדי לנסות את מזלו בעיר הגדולה. הוא מתקבל ללהקתו של ויל פרדייז (בוב קרוסבי). הנגנים שמתייחסים אליו בבוז מתרשמים עד מהרה מיכולתו.

הלהקה מנגנת מוזיקה איטית ושקטה שלא לטעמו של ניקולס. הוא פוגש בזמרת הלהקה, וולה סטוצמן (ברברה בל גדס) ובפגישה הראשונה הוא מדהים אותה כשהוא מנגן באחד המועדונים בהארלם עם לואי ארמסטרונג שגם הוא בתחילה מזלזל בו אבל לאחר מכן מתרשם מיכולותיו בנגינה.

עד מהרה הם מתאהבים ונישאים אך ניקולס בעל אופי לא יציב ועד מהרה הם רבים. ניקולס אוהב מוזיקת דיקסילנד ג'אז ועד מהרה הוא מסתכסך עם ויל ומפוטר. הוא מוצא את פרנסתו במופעים משעשעים עם הקורנט (כאן מדגים קיי את היכולות הקומיות שלו מה שלא היה במציאות של ניקולס).

ניקולס נפגש עם מנגנים כמו ג'ימי דורסי, גלן מילר ועוד ומראה להם את עיבודיו. הם מתרשמים וניקולס מקים את להקתו בשם "חמשת הפרוטות" (Five Pennies ששווים למטבע של Nickel - משחק מילים עם ניקולס).

הלהקה מצליחה ונודדת בכל ארצות הברית. לזוג נולדת ילדה בשם דורותי (סוזן גורדון) שנודדת אתם בדרכים אך לבסוף הם נאלצים לשלוח אותה לפנימייה.

דורותי חולה בשיתוק ילדים ונותרת נכה ברגליה. ניקולס החש רגשי אשמה, עוזב את עולם המוזיקה, זורק את הקורנט לים ומתחיל לעבוד כפועל במספנה.

כעבור שנים, דורותי (טיוזדיי וולד) ואמה, מנסים לשכנע את ניקולס לחזור ולנגן אך הוא מסרב.

לבסוף הוא מסכים ומתכונן במשך חודשיים לנגן באחד המועדונים אך מעטים באים להאזין לו אבל לפתע מגיע לואי ארמסטרונג בליווית נגניו המנגנים עם ניקולס והמקום מתמלא. דורותי צועדת בפעם הראשונה לעבר אביה והם מתחילים לרקוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חצוצרת הקסם", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חצוצרת הקסם", באתר נטפליקס
* "חצוצרת הקסם", באתר AllMovie (באנגלית)
* "חצוצרת הקסם", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "חצוצרת הקסם", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* חצוצרת הקסם, באתר יוטיוב
* קדימון לסרט חצוצרת הקסם, באתר יוטיוב
* דני קיי ולואי ארמסטרונג שרים "כשהקדושים צועדים", באתר יוטיוב
* דני קיי שר "חמש הפרוטות", באתר יוטיוב
הרכבל העולה לקרנטל (מבט מההר לכיוון יריחו)
הר הפיתוי והעמק שלמרגלותיו, צילום מטוס מהאוויר בשנת 1931
הר הפיתוי ומצד דוק 2021
**קרנטל** (בערבית: **جبل الأربعين**; בלטינית: **Mons Quarantania**), הידוע גם בשם "הר הפיתוי" (באנגלית: "Mount of Temptation"), הוא הר המתנשא מעל העיר יריחו, ממערב, בתחומי הרשות הפלסטינית. פסגת ההר היא בגובה 366 מטר מעל פני הים.

מקור השם
--------

"קרנטל" הוא שיבוש מהמילה הלטינית "קוודרגינטה" (Quadraginta) שפירושה ארבעים. לפי המסורת הנוצרית, ישו שהה במקום 40 יום ו-40 לילה במהלכם ניסה השטן להעביר אותו על אמונתו (לוקאס ד 1–13). מכאן גם השם "הר הפיתוי" על שם "פיתויו של ישו".

שמו הערבי של ההר, ג'בל אלארבעין (הר הארבעים), משמר גם הוא את המסורת הזו.

אתרים בהר
---------

בהר מספר אתרים ביניהם:

### מבצר דוק

דוק (או גם "דגון") מבצר מהתקופה החשמונאית.

בפרק האחרון של ספר חשמונאים א' (פרק טז, יא-טז) מתואר רצח שמעון התרסי, אשתו ושניים מבניו במדבר יהודה, במבצר דוק שמעל יריחו. לא ברור מתי ועל ידי מי נבנה, אך ודאי שכבר היה קיים בימי שמעון ב-135 לפנה"ס. במקום נמצאו שרידים מהתקופה החשמונאית. מאוחר יותר הוקמה במקום הלאורה השנייה במדבר יהודה על ידי חריטון.

### דיר אל-קרנטל

דיר אל-קרנטל (מנזר קרנטל), מנזר יווני-אורתודוקסי במצוק ההר. במאה ה-4 הקים הנזיר חריטון לאורה בפסגת ההר, מעל מיקומו הנוכחי של המנזר. את המנזר הנוכחי התחילה הפטריארכיה היוונית אורתודוקסית לבנות ב-1875, בסיוע הכנסייה הרוסית.

### הרכבל

ב-1998 בנתה החברה השווייצרית-אוסטרית "גאראוונטה-דופלמאייר"(אנ') רכבל שעולה ממרכז יריחו מערבה במעלה ההר, לאורך 1,330 מטר, עד למסעדה ולמרכז מבקרים. ממנו ממשיכים ברגל למנזר הקרנטל. לרכבל שני זוגות של שלוש קרוניות אדומות (12 קרוניות סך הכל עם קיבולת של 8 אנשים כל אחת) ומתוכנן להסיע 625 אנשים בשעה. כל המסלול הוא מתחת לפני הים: התחנה התחתונה היא בגובה 230- מטר והתחנה העליונה היא בגובה 50- מטר. הרכבל עלה באש ב-3 במרץ 2015.

### מערות

ההר זרוע במערות רבות, שמחציתן נמצאות באמצע גובה ההר, והאחרות קרוב לפסגתו. המערות שימשו כנקודות מסתור בתקופות שונות (לדוגמה בזמן מאבקי הורדוס אנטיפס ומתתיהו אנטיגונוס השני) ומשכו אליהן נזירים ומתבודדים, שמרכזם היה כנראה המקום שבו נמצא כיום מנזר קרנטל, הבנוי על 25 מערות וכוכי התבודדות.

### מגדל יריחו

מגדל יריחו נמצא בתל יריחו, אך רן ברקאי ורועי לירן מאוניברסיטת תל אביב מציעים כי המבנה שימש למטרת מדידה אסטרונומית, וכי צל הר הקרנטל הגיע עד המגדל בדיוק ביום הארוך ביותר בשנה, וכך היווה המגדל למעשה לוח שנה. החוקרים סבורים כי המגדל נבנה מסיבות תאולוגיות הקשורות להתקצרות הימים לאחר יום זה.

המגדל נתגלה בחפירות שבוצעו על ידי קתלין קניון בין השנים 1952–1958.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרנטל** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של הרכבל לקרנטל (באנגלית)

הר פיתוי ומנזר קרנטל 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד משה גלעד, עשרה אתרי תיירות חמים שלא תוכלו לבקר בהם ברשות הפלסטינית, באתר הארץ, 26 בינואר 2017
2. ↑  הרכבל עולה באש
3. ↑  מאבקי הורדוס אנטיפס ומתתיה אנטיגונוס במצוקי הקרנטל מאת עפר שיאון ודונלד צבי אריאל
4. ↑  ויין פרי, **Jericho mystery solved: It was a tower of power**

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394777505171
* VIAF: 7886154923760963780005
* WorldCat (עם VIAF): 7886154923760963780005

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט מחול של דבורה ברטונוב. אם התכוונתם למחזה יידי של משפחת בורשטיין, ראו חתונה בעיירה (מחזה).
  
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

"**חתונה בעיירה**" (1952) הוא סרט מחול אמנותי ישראלי קצר בכיכובה של דבורה ברטונוב.

תיאור
-----

הסרט "חתונה בעיירה" בן 8.5 דקות, מבוסס על סדרה של ריקודים שיצרה הרקדנית דבורה ברטונוב, ומתארים דמויות מן ההווי של העיירה היהודית. כל סצנה נפתחה ברישום שיצר אבא פניכל. סרט זה הוא הראשון בסוגת הסרט האמנותי בישראל. 

למרות שהסרט לא נשמר בשלמותו, על פי תיאורים, התפאורה לסרט נוצרה על ידי ג'ניה ברגר והוא לווה בקריינות של יהושע ברטונוב בגרסה בעברית או ביידיש. בנוסף, שולבו בו בובות שנוצרו על ידי חברת ויצו.

הסרט נשלח להקרנה בפסטיבל קאן בשנת 1952. בשנת 1953 הוצג במשך כחדש בקולנוע אסתר בתל אביב-יפו, כסרט קצר נלווה לסרט "דון קמיליו", וכן בשני בתי קולנוע נוספים בחיפה - "אורה" ו-"הדר".

חלק מצילומי הסרט נמצאים בארכיון הסרטים הישראלי.

קישורים חיצוניים
----------------

* ק. לנמן, על חטא שחטאה ישראל בפסטיוואל הסרטים בקאן, הַבֹּקֶר, 15 במאי 1952
* דבורה ברטונוב בסרט, דבר, 5 במרץ 1953
* דבורה ברטונוב, ההיסטוריה של סרט ישראלי אחד, דבר, 5 ביוני 1953, המשך
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**וצדק לכל** (באנגלית: **...And Justice for All**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה משפטית משנת 1979, בבימויו של נורמן ג'ואיסון, עם אל פצ'ינו וג'ון פורסיית' בתפקידים הראשיים.

אל פצ'ינו היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.

ולרי קרטין ובארי לוינסון היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.

שם הסרט נלקח מהמשפט האחרון ב"שבועת האמונים האמריקאית" (אנ').

תקציר העלילה
------------

ארתור קירקלנד (אל פצ'ינו) הוא עורך דין פלילי בניו יורק, גרוש עם שני ילדים. הוא קשור מאוד לסבו סאם (לי סטרסברג) שתמך בו בלימודיו לאחר שהוריו נטשו אותו בגיל צעיר וכעת נמצא בבית אבות. ארתור הוא לפעמים בוטה במשפטיו ואף ישב בכלא על בזיון בית המשפט.

יש לו סכסוך ארוך עם השופט הנרי פלמינג (ג'ון פורסיית') שבגללו יושב לקוח שלו בשם ג'ף מקלאו (תומאס וויטס) בכלא למרות מאמציו לשחררו. מקלאו סובל מהתעללות בכלא ולבסוף משתולל ונורה על ידי סוהר.

שותפו של ארתור, ג'יי פורטר (ג'פרי טמבור) שחרר אב מתעלל שרצח אחר כך את שני ילדיו והוא אכול רגשות אשמה ומאבד את שפיות דעתו לזמן מה. ארתור מלווה אותו באמבולנס לאשפוז ומבקש מעו"ד אחר שייצג את הלקוח הטרנסג'נדר שלו ראלף ג'פרי (רוברט כריסטיאן), אך זה מאחר שראלף נשלח לכלא ותולה את עצמו.

ארתור מעיד לפני וועדה לחקירת שחיתות בבתי המשפט ומתחבר לחברת הוועדה גייל פאקר (כריסטין לאטי).

השופט פלמינג נאשם באלימות ובאונס של אישה והוא מבקש מארתור שיגן עליו. לדעתו זה יהיה לטובתו כשהסניגור שלו יהיה עו"ד ששונא אותו. ארתור מתנגד אבל השופט מאיים עליו שיגלה מקרה של מעילה של ארתור ביחסי עו"ד-לקוח שיכול לגרום לשלילת רישיונו.

ארתור מקבל צילומים מהלקוח שלו קרל טרברס (דומיניק קיינסה) ובו צילומי זימה של השופט פלמינג עם נשים. השופט מודה בפניו שהוא אשם אך ארתור חייב להגן עליו.

השופט במשפט הוא פרנסיס רייפורד (ג'ק וורדן) ידיד של ארתור, ותיק ממלחמת קוריאה שנוהג ללכת כל הזמן עם אקדח טעון, אוכל על אדן החלון בקומה גבוהה ולוקח את ארתור לטיסה במסוק שלו שנאלץ לנחות באגם בגלל חוסר דלק.

ארתור תוקף בתחילה את התובע פרנק באוארס (קרייג טי. נלסון) אך לפתע מתחיל לדבר על תפקידו של עורך הדין לדאוג שיהיה צדק לכל. הוא מפנה אצבע מאשימה אל השופט פלמינג ואומר שהוא אשם. מתחוללת מהומה שנפסקת כשהשופט רייפורד יורה באקדחו.

ארתור נמלט החוצה ויודע שמה שעשה יכול לעלות לו בקריירה אך הוא שלם עם עצמו.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל פצ'ינו | ארתור קירקלנד | עו"ד |
| ג'ון פורסיית | הנרי פלמינג | שופט |
| ג'ק וורדן | פרנסיס רייפורד | שופט |
| ג'פרי טמבור | ג'יי פורטר | עו"ד |
| רוברט כריסטיאן | ראלף אגי | נאשם |
| כריסטין לאטי | גייל פאקר | עו"ד |
| לי סטרסברג | סאם קירקלנד | סבא של ארתור |
| תומאס ווייטס | ג'ף מקלאו | נאשם |
| קרייג טי. נלסון | פרנק באוארס | תובע |
| דומיניק קיינסה | קרל טרברס |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* "וצדק לכל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "וצדק לכל", באתר נטפליקס
* "וצדק לכל", באתר AllMovie (באנגלית)
* "וצדק לכל", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "וצדק לכל", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "וצדק לכל", באתר Metacritic (באנגלית)
* "וצדק לכל", באתר אידיבי
* "וצדק לכל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון וצדק לכל, באתר יוטיוב
* וצדק לכל, באתר TCM
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביצירת אמנות. אם התכוונתם לסיפור המקראי, ראו חטא עץ הדעת.
הגירוש מגן העדן לפני השיחזור (משמאל) ואחריו
 (משמאל) ואחריו]]

**הגירוש מגן עדן** (באיטלקית: **La Cacciata dei progenitori dall'Eden**) - פרסקו של תומאסו די סר ג'ובאני די מונה קאסאי, המכונה מזאצ'ו מתקופת הרנסאנס המוקדמת (המאה ה-15: 1425–1428) התמונה נמצאת בקפלת בראנקצ'י.

תוכן היצירה
-----------

ביצירה מוצג רגע הגירוש של  אדם וחוה מגן עדן, סצנה מהברית הישנה. יש הרואים ביצירה זו פריצת דרך באמנות משום שהיא מייצגת את תפיסות העולם החדשות ברנסאנס.

ביצירה חוה מכסה את איבריה, לאחר שאכלה את פרי עץ הדעת. פניה מראות כאב, פיה פעור בזעקה והיא בוכה.

האדם ביצירה שפוף וידיו על פניו.

פרשנות
------

ישנה פרספקטיבה הבנויה על קווי אלכסון: צל הרגליים שמשתרך מאחורי אדם וחווה, ובעיקר, הקו שמפריד את השמיים מהארץ מעוצב באופן אלכסוני על מנת להדגיש שהדמויות נעות לפנים. קיימת אקצרה בדמותו של מלאך האלוהים שנמצא מעל אדם וחווה, שתורמת אף היא לתחושה של חלל תלת־ממדי. קיימים גם מעברים עדינים בין אזורים מוצללים בגוף של הדמויות באופן שמשווה להן נפח ותלת־ממדיות.

בניגוד ליצירות אמנות מימי הביניים ולאחר מכן, ניתן לראות ביצירה זו הומניזם בולט, זאת בניגוד למסורת האמנותית. יש הרואים בדרך התיאור של אדם וחווה בתמונה כדרך תיאור הרוויה ברגש ואנושיות: סבל, כאב, בושה, זעקה, הבאה לידי ביטוי גם בארשת פניהם של אדם וחווה וגם בתנועות גופם.

זוהי אחת היצירות הראשונות מאז העת הקלאסית שמתארות את גוף האדם באופן שמבקש להיות נטורליסטי. מסיבה זו הפרופורציות האנטומיות אינן מושלמות ואפשר לראות שידיו של אדם קצרות מדי ביחס לגופו, ושידה השמאלית של חוה ארוכה מדי.

צנזורה ושיחזור
--------------

בסוף המאה ה-17, שלוש מאות שנה אחרי שהתמונה צוירה, הדוכס הגדול של טוסקנה, קוזימו דה מדיצ'י, ציווה להוסיף עלי תאנה שיכסו את ערוותן של שתי הדמויות. העלים נמחקו כשהתמונה עברה ניקוי ושחזור בשנות ה-80 של המאה העשרים.

הבדלים מהתיאור המקראי
---------------------

יש כמה הבדלים בין התמונה לתיאור שנמצא בספר בראשית:

* בתמונה, אדם וחוה עירומים (ובצנזורה – מכוסים בעלי תאנה); במקרא (בראשית, ג', כ"א) כתוב: "ויעש ה' אלהים לאדם ולאשתו כתנות עור וילבישם". (עלי התאנה אמנם מופיעים בסיפור המקראי, אך בשלב מוקדם יותר).
* בתמונה יש רק מלאך (כרוב) אחד; במקרא (בראשית, ג', כ"ד) כתוב: "וישכן מקדם לגן עדן את הכרובים", בלשון רבים.
* בתיאור המקראי אין אזכור של הקשת שמופיע בצד שמאל של התמונה.
* אין אזכור לצבע עורם של אדם וחוה במקרא, בתמונה אדם וחוה לבנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הגירוש מגן עדן** בוויקישיתוף
**טאקע מאמע** (בעברית: אכן אמא) הוא סרט נשים חרדי משנת 2011 בכתיבה, הפקה ובימוי של אריאל כהן, עם זוהר כהנוב, חני פרץ, ענבל גלאם והדס קלדרון בתפקידים הראשיים.

סרט נשים חרדי הוא סרט שנוצר במקור עבור קהל של נשים חרדיות. בסרטים אלה מופיעות רק נשים חרדיות צנועות ויש בו מסר יהודי חינוכי. הסרטים מופקים ומופצים באופן עצמאי ומוקרנים בחגי ישראל לנשים חרדיות.

העלילה היא על אישה חרדית עיוורת שבתה נחטפת. מסע החיפושים מפגיש אותה עם עברה המפוקפק. בסרט משתתפות רק נשים. הגבר היחיד נשמע רק בקולו.

הסרט היה הבחירה הרשמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, במסגרת סרטי הפרינג'. (אוקטובר 2011).

בסרט צפו כ-80,000 איש בישראל רובן נשים חרדיות אך הוא הוקרן גם בסינמטקים לקהל מעורב.

תקציר העלילה
------------

נעמי כץ (זוהר כהנוב) היא צעירה חרדית עיוורת שמגדלת את בתה אלישבע בת שבעת החודשים ביחד עם העוזרת המסורה שלה חיה (ענבל גלאם). בעלה הוא אברך בישיבה ומבלה שם את רוב זמנו.

באחד הימים הן יוצאות לפארק עם אלישבע. חיה יוצאת לקנות מים בסופרמרקט סמוך וליד נעמי מתיישבת בחורה שמציגה עצמה כאסתי שוורץ ופותחת בשיחה עם נעמי. בסוף השיחה מרגישה נעמי שאלישבע נעלמה, היא פותחת בצעקות, נופלת, נפצעת ומועברת לבית חולים.

המשטרה פותחת בחקירה, רכב עם כרוז נוסע ברחבי בני ברק עם בקשה לעזור במציאת הילדה. הבעל נמצא כל הזמן בישיבה ומשוחח אתה בטלפון. החקירה והחיפושים לא עוזרים.

רבנית מציעה לנעמי לפנות לחוקרת הפרטית תיקי (חני פרץ) שהיא אמנם אינה חרדית אבל מעולה. תיקי מניחה שאסתי ביקרה בסופרמרקט הסמוך כדי לקנות בקבוק מים לאלישבע. הן מזהות את אסתי במצלמות האבטחה ותיקי עולה על זהותה בעזרת כרטיס האשראי שלה. היא מגלה ששמה האמיתי הוא אפרת קופר (הדס קלדרון) וכי הייתה מאושפזת בבית חולים. הן ממהרות לבית החולים ומגלות כי הייתה מאושפזת שם בגלל מניה דיפרסיה. הן מקבלות את כתובתה וממהרות אל דירתה שנמצאת ריקה. תיקי מוצאת שם הזמנה לכרטיסים לפריז. הן ממהרות לנתב"ג שם מסתבר להן שהטיסה לפריז עם אפרת ואלישבע כבר יצאה.

תיקי ונעמי רוכשות כרטיסים לפריז ומשתכנות במלון מול ביתה של אפרת. תיקי פונה לשלטונות לבצע בדיקת DNA ומסתבר שאפרת היא אכן האמא הביולוגית של הילדה. מסתבר שאפרת הייתה חולה במניה דיפרסיה וויתרה על בתה מחוסר ברירה. האימוץ לא היה רשמי וגם בקהילה החרדית לא ידעו על כך. בישראל סורבה נעמי לאימוץ רשמי בגלל שהיא עיוורת.

תיקי ונעמי מגיעות לדירת אפרת. היא מרשה לנעמי לגעת באלישבע שנקראת כעת חנה. הן נפגשות שוב בבית המשפט בתל אביב ואפרת מרשה לנעמי לשאת את חנה/אלישבע בידיה בפעם האחרונה.

כעבור זמן - נעמי נכנסת להיריון ויולדת את אלימלך אבל עדיין מתגעגעת לאלישבע שלה.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| זוהר כהנוב | נעמי כץ | אמא עיוורת |
| חני פרץ | תיקי | חוקרת פרטית |
| ענבל גלאם | חיה | עוזרת לנעמי |
| הדס קלדרון | אפרת קופר | האם הביולוגית |

קישורים חיצוניים
----------------

* "טאקע מאמע", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "טאקע מאמע", באתר ספר הקולנוע הישראלי
* טאקע מאמא, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* קדימון לטאקע מאמע, באתר יוטיוב
* אריאל כהן וזוהר כהנוב מתראיינים על טאקע מאמע בערב חדש, באתר יוטיוב
* סצנה מהסרט, באתר יוטיוב
* טאקע מאמע, בספר הקולנוע הישראלי
* טאקע מאמע, באתר אידיבי
* טאקע מאמע, באתר קרן רבינוביץ
* כתבה על אריאל כהן והסרט החרדי, באתר ישראל היום
**קנוניה** או **קונספירציה** היא מזימה, לעיתים לא-חוקית אך תמיד חשאית, הנרקמת בין מספר אנשים או קבוצות. הקנוניה מתוכננת על מנת להרע לאדם כלשהו, להורידו ממעמדו, לגרום לו נזק כלכלי, לפגוע בו או אף להתנקש בחייו.
המונח **קונספירציה** מתייחס לפעמים למזימה חשאית הנרקמת נגד אנשים רבים.

מקור המונח
----------

מקור המילה "קנוניה" הוא במשנה, (שבאה מיוונית κοινωνία קוינוניה, שותפות).

"וכן היה רבן שמעון בן גמליאל אומר, הערב לאישה בכתובתה, והיה בעלה מגרשה, ידירנה הנאה, שמא יעשו קנוניה על נכסיו של זה, ויחזיר את אשתו".

**הסבר המקרה**: אדם קיבל על עצמו להיות ערב לתשלום דמי כתובה לאשה, אם בזמן גירושיה לא יהיו כספים בידי הבעל כדי לשלם בעצמו.

**קביעת המשנה**: הערב לא ישלם את דמי הכתובה, טרם שהבעל יידור נדר, שמכאן ולהבא, אין האישה יכולה ליהנות ממנו, כלומר: אם יינשאו שנית, האישה לא תוכל ליהנות (להפיק תועלת) מכספי הכתובה.

קביעה זו של המשנה באה כדי למנוע מהבעל והאישה לעשות קנוניה כנגד הערב, בכך שיביימו את גירושיהם, יקבלו מהערב את כספי הכתובה על פי התחייבותו בכתב הערבות ואז יתחתנו שוב לאחר שכבר נהנו מכספי הערב.

קנוניות בתנ"ך
-------------

מגילת אסתר מספרת לנו על בגתן ותרש שני שומרי הסף של אחשוורוש מלך פרס אשר זממו לרצוח את המלך. קנוניה זאת סוכלה על ידי מרדכי היהודי ששמע את הדברים ומסרם לבת דודתו אסתר המלכה, זאת דיווחה על כך למלך בשמו של מרדכי, וכעונש על תכנון הקנוניה הוצאו בגתן ותרש להורג בתלייה.

קנוניות בקוראן
--------------

בחלקה השני של סורת אל-עלק, מובא סיפור המייחס לאחד ממנהיגי מכה, שעיין את מוחמד ואת המוסלמים, מזימה לפגוע במוחמד, המכונה "עבד", בזמן שהוא מתפלל. על פי המסופר אללה הוא שסיכל את הקנוניה, באמצעות "מלאכי החבלה".

תאוריית קשר
-----------

 ערך מורחב – **תאוריית קשר**  

תאוריית קשר או תאוריית קונספירציה, היא תאוריה המסבירה מצב או אירוע באופן מהפכני כמבוססת על קנוניה באופן הנראה כסותר את הממצאים הגלויים לעין, על-בסיס ההנחה שגורמים רבי-כוח מסתירים את האמת ומונעים את חשיפתה לציבור.

קישורים חיצוניים
----------------

* קנוניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה, מסכת בבא בתרא, פרק י', משנה ז'

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4141057-9

 |
**אלכסיי שצ'וסב** (ברוסית: **Алексей Викторович Щусев**; ‏נולד ב-26 בספטמבר/8 באוקטובר 1873 – 24 במאי 1949) היה אדריכל רוסי וסובייטי.

חייו
----

שצ'וסב נולד בקישינב (אז באימפריה הרוסית, כיום מולדובה), והיה בנו של אציל שעבד במערכת העזרה הסוציאלית. בשנת 1891 שצ'וסב התקבל ללימודים באקדמיה לציור בסנקט פטרבורג. מוריו היו לאונטי בנואה ואיליה רפין. עבור עבודת גמר הוא קיבל מדליית זהב והוענק לו סיור לימודי. תחילה נסע שצ'וסב לאסיה המרכזית וסייר בסמרקנד וסביבתה. בשנים 1898–1899 נסע לתוניס, וינה, ונציה, פריז, לונדון וערים נוספות באירופה.

### פעילות בתקופת האימפריה הרוסית

בתחילת המאה ה-20 עבד בשיחזור מספר כנסיות ישנות מהמאה ה-12. על עבודה זו שנמשכה עד לשנת 1910 שצ'וסב קיבל תואר "אקדמיק". במקביל הוא עבד על תכנון בניינים חדשים - כנסיות ובתים לפי הזמנה פרטית. בנוסף לעבודות אלו זכה שצ'וסב בתחרויות להקמת כנסייה רוסית בסן רמו, איטליה ופרויקטים נוספים.

בשנת 1911 זכה שצ'וסב בתחרות לפרויקט של הקמת תחנת רכבת "קזנסקי" במוסקבה. העבודות במתחם נמשכו כ-30 שנים החל משנת 1913. בפרויקט זה שצ'וסב שיתף פעולה עם המהנדס ולדימיר שוחוב. כמו כן בשנים 1912–1916 שצ'וסב תכנן מספר תחנות רכבת נוספות.

### פעילות לאחר מהפכת אוקטובר

לאחר מהפכת אוקטובר, היה בין האדריכלים המבוקשים. במשך 5 שנים 1918–1923 הוא עבד על פרויקט של תוכנית מתאר של מוסקבה. התכנון של שצ'וסב היה מבוסס על שמירת המרכז ההיסטורי של העיר, שימור מבנים היסטוריים ופיתוח מרכזים נוספים מחוץ למרכז ההיסטורי. על התוכנית נמתחה ביקורת קשה ורעיונותיו לא מצאו ביטוי בתוכנית שאושרה בשנת 1935.

בשנת 1923 היה אדריכל ראשי של תערוכה כלל ארצית שנערכה במוסקבה. במסגרת זו נבנו ביתנים לנושאים שונים הקשורים עם התערוכה.

אחד הפרויקטים הידועים של שצ'וסב הוא המאוזוליאום של לנין בכיכר האדומה. המבנה הזמני נבנה לפי תכנון של שצ'וסב כבר לקראת סוף ינואר 1924. בשנת 1930 ניצח בתחרות למבנה קבוע.

בשנות ה-30 תכנן מספר רב של בניינים במוסקבה. אחד הפרויקטים הגדולים היה בית מלון "מוסקבה" שנבנה מול הכיכר האדומה והיה מבנה מרשים מאוד עד שנהרס בתחילת המאה ה-21. בשנת 1934 הוחלט על מעבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות. שצ'וסב תכנן מספר בניינים שרובם נבנו כבר לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.

לאחר מלחמת העולם השנייה הוביל תכנון בנייה מחדש של מספר ערים שנהרסו במהלך המלחמה.

שצ'וסב נפטר ב-24 במאי 1949 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

הנצחה
-----

המוזיאון לאדריכלות הרוסית ע"ש שצ'וסב במוסקבה נקרא על שמו.

יצירות של שצ'וסב
----------------

להלן דוגמאות של מבנים שבנה ונשמרו עד היום.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת הקמה | תמונה |
| בניין האופרה בטשקנט | 1945–1947 |  |
| מלון "מוסקבה" במוסקבה | 1933–1935 |  |
| תחנת הרכבת קזנסקי, מוסקבה | 1913–1933 |  |
| המאוזוליאום של לנין, מוסקבה | 1930 |  |
| גשר מוסקבורצקי הגדול | 1936–1938 |  |
| כנסייה רוסית, סן רמו | 1013–1915 |  |
| תחנת קומסומולסקאיה, מוסקבה | 1949 |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסיי שצ'וסב** בוויקישיתוף
* תיאור עבודות של שצ'וסב (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436522705171
* GND: 131620843
* ISNI: 0000 0000 6685 7059
* KulturNav: d3267bbb-80c2-46dc-90b8-0c86f44522ac
* LCCN: n87940561
* NKC: js2012728548
* SUDOC: 133714586
* ULAN: 500120987
* VIAF: 5674151778225418130007
* WorldCat: lccn-n87940561

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים ריקים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**טונגזי מאוהב** (באנגלית: **Tongzhi in Love**) הוא סרט תיעודי באורך 30 דקות בבימויו של רובי יאנג, המתאר את חיי ההומואים בסין. הסרט הופק על ידי תומאס לנון והוא כולל בתוכו מוזיקה מאת ביל פריזל ובריאן קין. בסינית, "טונגזי" פירושו "חבר"; מילה זו הפכה לכינוי סלנג למילה "הומו" במספר מדינות אסיאתיות.

הקרנת הבכורה העולמית של הסרט הייתה ב-18 ביוני 2008 ב-Silverdocs, פסטיבל קולנוע לסרטים תיעודיים בוושינגטון די. סי.; הקרנת הבכורה של הסרט בחוף המערבי של ארצות הברית הייתה ב-28 ביוני 2008, בפסטיבל הסרטים Frameline שבסן פרנסיסקו, שם הוקרן תחת הסרט "*A Double Life*". הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע רבים נוספים, וזכה במספר פרסים יוקרתיים, בהם "פרס גשר הזהב" לסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-52 בסן פרנסיסקו, וכן בפרס הכסף ב-Mix Brasil Festival of Diversity.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טונגזי מאוהב

* "טונגזי מאוהב", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "טונגזי מאוהב", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
**פסל החירות** (באיטלקית: **Statua della Libertà**) הוא פסל שממוקם בסן מרינו, עיר הבירה של הרפובליקה השלווה של סן מרינו. שם הפסל, זהה לשמו של פסל החירות שבניו יורק, שנחנך עשור מאוחר יותר. הפסל מסמל חופש, שמיוצג כלוחמת עוטה גלימה וחמושה בחרב, שמתקדמת עם יד אחת מושטת קדימה כשהאחרת אוחזת בדגל. על ראש הפסל, כתר עם שלושה מגדלים, שמייצגים את שלוש מצודות סן מרינו.

הוא עשוי בסגנון נאו-קלאסי, משיש קרארה לבן, וממוקם בין בניין פרווה דומוס (אי') והמרכז השלטוני פאלאצו פובליקו. הפסל נוצר בידי הפסל סטפנו גאלאטי, ונתרם על ידי הרוזנת אוטיליה היירוט וגנר מברלין לרפובליקת סן מרינו ב-1876, משום שהפכה לרוזנת אקווביבה (אנ'), שבנפת קמפובאסו.

פסל החירות מופיע על מטבעות ה-2 סנט של האירו שמוטבע בסן מרינו.

גלריה
-----

* הפסל בחזית פלאצו פובליקוהפסל בחזית פלאצו פובליקו
* פסל החירות בממדים מוקטניםפסל החירות בממדים מוקטנים
* דגם צבוע הדומה לפסלדגם צבוע הדומה לפסל
* טקס בכיכר החירות בסן מרינו, לצד פסל החירות, 2003טקס בכיכר החירות בסן מרינו, לצד פסל החירות, 2003

ראו גם
------

* פאלאצו פובליקו (סן מרינו)
* פסל החירות (ניו-יורק)
* פסל החירות (בודפשט)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פסל החירות** בוויקישיתוף
* Storia della Statua della Libertà di San Marino, Castelli di San Marino, ‏9 באפריל 2020 (באיטלקית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Statue of Liberty". *www.sanmarinopertutti.com*. נבדק ב-2016-02-05.
2. ↑  European Central Bank, San Marino, European Central Bank, ‏2015-06-25 (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פחד ותשוקה** (באנגלית: **Fear and Desire**) הוא סרטו הראשון באורך מלא של סטנלי קובריק (אשר ביים לפני כן שני סרטים תיעודיים קצרים). סרט דרמה/מלחמה זה צולם בקליפורניה בשנת 1953, והוא נחשב קצר יחסית לסרט באורך מלא (אורכו: 68 דקות).

קובריק ביצע את רוב התפקידים מאחורי הקלעים, לרבות הצילום והעריכה.

עלילה
-----

הסרט מספר על ארבעה חיילים הנאלצים להילחם בלב יער שומם, מעבר לקווי האויב כשמטוסם מתרסק. הארבעה נתקלים בחיילי האויב, הם שובים נערה ויורים בה כשזו מנסה להימלט ומנסים לבנות רפסודה שתחזיר אותם הביתה. בסופו של הסרט תפנית משמעותית. זהו הסרט היחיד של קובריק המבוסס על סיפור מקורי. הכסף להפצתו נאסף מקרובי משפחתו של קובריק.

תגובות על הסרט
--------------

תגובות המבקרים היו מעורבות, ואולם ידוע כי קובריק שנא את סרטו זה ואף השווה אותו ל"ציור של ילד קטן התלוי על המקרר". קובריק עצמו, באחד מהראיונות איתו, העיד כי "'פחד ותשוקה' היה סרט רע, אחד שמודע לעצמו יותר מדי". המיתוס מספר כי קובריק אף קנה את כל העותקים של הסרט שהצליח להשיג, כדי שאיש לא יצפה בהם. נסיונותיו לא הצליחו לגמרי, שכן לפי השמועות שני עותקים נותרים של הסרט שמורים במוזיאון צילום בניו יורק, וכן הוא הוקרן פעמים בודדות בוושינגטון ובאוהיו. ב-2010 התגלה עותק מקורי נוסף של הסרט בפוארטו ריקו וב-2011 הסרט אף הוקרן בטלוויזיה בערוץ TCM האמריקאי. במקביל, החלו לצוץ עותקים לא חוקיים של הסרט.

באוקטובר 2012 הסרט ראה אור לראשונה במהדורות רשמיות של DVD ובלו-ריי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פחד ותשוקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פחד ותשוקה

* "פחד ותשוקה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "פחד ותשוקה", באתר נטפליקס

* "פחד ותשוקה", באתר AllMovie (באנגלית)

* "פחד ותשוקה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "פחד ותשוקה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

| סרטי סטנלי קובריק |
| --- |
| סרטים באורך מלא | פחד ותשוקה (1953) • נשיקת הרוצח (1955) • ההרג (1956) • שבילי התהילה (1957) • ספרטקוס (1960) • לוליטה (1962) • דוקטור סטריינג'לאב (1964) • 2001: אודיסיאה בחלל (1968) • תפוז מכני (1971) • בארי לינדון (1975) • הניצוץ (1980) • מטאל ג'אקט (1987) • עיניים עצומות לרווחה (1999) |
| סרטים קצרים | יום הקרב (1951) • הכומר המעופף (1951) • יורדי הים (1953) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012329162805171

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**טקסי 2** (**Taxi 2**) הוא סרט פעולה קומי צרפתי בבימויו ז'ראר קראבצ'יק, לפי תסריטו של לוק בסון ובכיכובו של סמי נסרי. הסרט יצא לאקרנים ב-29 במרץ 2000. זהו סרט המשך לסרט טקסי שיצא בשנת 1998. כמו כן, לסרט זה יצאו שני סרטי המשך: טקסי 3 בשנת 2003, וטקסי 4 בשנת 2007.

עלילה
-----

גם בסרט ההמשך לטקסי גיבור הסרט הוא דניאל (סמי נסרי) שמתפרנס כנהג מונית אך מאחורי החזות הזו מסתתר נהג מרוצים. המונית שלו, פיג'ו 406 שנראית כמונית רגילה כלפי חוץ הופכת לרכב מרוץ משוכלל על ידי לחיצת כפתור אחת. דניאל וחברתו לילי (מריון קוטיאר) מחליטים להתחתן אך עליו להרשים את אביה הקשוח של לילי, גנרל חשוב בצבא הסובל מטראומת מלחמה. דניאל מתבקש להסיע את האב לנמל התעופה לפגוש את הנשיא היפני. בשדה התעופה דניאל פוגש את חברו הבלש, אמיליאן (פרדריק דיפנטל) אשר מבקש ממנו להצטרף למסיבה הקטנה. במהלך המסיבה הצרפתים מציגים למשלחת היפנית את הרכב המשוריין שבו ייסעו וזאת בעקבות שמועות שהיאקוזה רוצים לחטוף אותו כדי לפגוע בקשרי המסחר בין צרפת ויפן. תוך כדי התצוגה משהו משתבש ברכב והנהג שהיה אמור להסיע את המשלחת היפנית נפגע. דניאל מתנדב להסיע את המשלחת היפנית ברחובות מרסיי. תוך כדי הנסיעה הם נקלעים למארב מתוכנן אשר בסופו היאקוזה מצליחים לחטוף את נשיא יפן ובלשית נוספת (אמה ויקלונד), חברתו של אמיליאן. המשטרה יחד עם אמיליאן ודניאל יוצאים למבצע חילוץ. הסרט עתיר בסצינות מרוצים.

מהלך הצילומים
-------------

במהלך אחת מסצינות הצילום אירעה תאונה קטלנית כאשר המונית של דניאל הייתה אמורה לעוף ולנחות במיקום מסוים אך במקום זאת עפה לכיוון צוות הצילום. צלם אחד נהרג ואחד נוסף שבר את שתי רגליו. ועדה מיוחדת שמונתה לחקור את תוצאות התאונה קבעה שהדבר יכול היה להימנע אלמלא השיקולים מצד ההפקה לחסוך בכסף. אחראי הפעלולים בסרט, רמי ג'וליאן קיבל 18 חודשי מאסר על תנאי ונדרש לשלם קנס של 18,000 יורו למשפחת הצלם שנהרג ופיצוי לצלם הפצוע. התסריטאי והמפיק לוק בסון והבמאי ג'רארד קראבצ'יק יצאו זכאים במשפט.

קישורים חיצוניים
----------------

* "טקסי 2", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "טקסי 2", באתר נטפליקס
* "טקסי 2", באתר AllMovie (באנגלית)
* "טקסי 2", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "טקסי 2", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "טקסי 2", באתר אידיבי
* "טקסי 2", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פיט וטילי** (באנגלית" **Pete 'n' Tillie**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1972 בבימויו של מרטין ריט, עם קרול ברנט ווולטר מתיאו בתפקידים הראשיים.

התסריט מבוסס על הרומן "חלב מכשפה" של פיטר דה פריס משנת 1968. זה סיפור רומנטי, דרמטי וקומי על זוג שחווה משבר קשה לאחר שילדם היחיד מת. יש בו גם קטעים קומיים כמו ההתכתשות האלימה והמשעשעת בין שתי השחקניות בסרט.

תקציר העלילה
------------

טילי (קרול ברנט) היא רווקה בת 33 שפוגשת במסיבה של חברתה אשת החברה גרטרוד (ג'רלדין פייג') את פיט סלצר (וולטר מתאו). גרטרוד מנסה לשדך ביניהם והם מתחילים להיפגש. פיט עובד בחברת פרסום ומוקף בבחורות. הקשר עם טילי נמשך בהפסקות עד שפיט מועלה בדרגה ורוכש מכונית ואז מודיעה לו טילי שבלי נישואים אין טעם להמשיך.

הם נישאים ונולד להם בן, רובי (לי מונטגומרי).

טילי מגלה שפיט בוגד בה כל הזמן אך מעדיפה להמשיך בחיי משפחה שמבוססים על הילד המשותף. היא דוחה גם את ניסיונות החיזור של ברט וילסון (בארי נלסון), ידיד של גרטרוד.

המשבר הגדול קורה כאשר הם מתבשרים שרובי לקה בלוקמיה ונותרה לו שנה לחיות. את השנה הם מבלים עם רובי ולאחר שהוא מת מתחולל משבר קשה ביניהם. טילי מנסה להתחבר לדת בעזרת הכומר (קנת סמית) ופיט עוזב את הבית.

גרטרוד מייעצת לטילי להתגרש. מי שמנסה לעודד אותה הוא הידיד הגיי ג'ימי (רנה אוברז'ונואה). הוא מציע לה דרך לגרום לגרטרוד לגלות את גילה. הם מציעים לגרטרוד לארגן הגרלת צדקה באחד המוסדות לשם כך היא חייבת לקבל אישור משטרתי. טילי מלווה אותה למשטרה וכאשר השוטר שואל את גרטרוד לגילה, היא מתעלפת. לאחר מכן היא מבינה שטילי רקמה את המזימה הזאת והן מתחילות להתכתש באחת הסצנות המפורסמות של הסרט.

גרטרוד מנתקת את יחסיה עם טילי. טילי נכנסת לדיכאון ומאושפזת בסנטוריום שם מבקר אותה ג'ימי ומציע לה נישואים...

לבסוף מגיע פיט לסנטוריום הם פוסעים במוסד ורואים אם וילד. פיט מתחיל לדמוע וטילי מבינה שהוא השתנה. שניהם פוסעים לקראת פרק חדש בחייהם.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וולטר מתיאו | פיט סלצר |  |
| קרול ברנט | טילי סלצר |  |
| ג'רלדין פייג' | גרטרוד |  |
| רנה אוברז'ונואה | ג'ימי |  |
| בארי נלסון | ברט וילסון |  |
| לי מונטגומרי | רובי סלצר |  |
| קנת סמית | האב קיטינג |  |

פרסים
-----

* פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי - וולטר מתיאו
* מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר - יוליס אפשטיין
* מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ג'רלדין פייג'
* מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי - וולטר מתיאו
* מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי - קרול ברנט
* מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע - ג'רלדין פייג'
* מועמדות לפרס גילדת הכותבים של אמריקה לתסריט המעובד הטוב ביותר - יוליוס אפשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

* "פיט וטילי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פיט וטילי", באתר נטפליקס
* "פיט וטילי", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פיט וטילי", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "פיט וטילי", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון לפיט וטילי, באתר יוטיוב
* המאבק של טילי וגטרוד, באתר יוטיוב
* פיט וטילי, באתר TCM
**rm** (קיצור של המילה *remove*; באנגלית: "להסיר") היא פקודה במערכת ההפעלה יוניקס מערכות הפעלה דמויות יוניקס המשמשת להסרת קבצים, תיקיות, וקישורים ממערכת הקבצים.

פעולה
-----

הפקודה `rm` מסירה את ההפניה לקובץ ממערכת הקבצים. האובייקט (inode) המייצג את הקובץ נמחק רק כאשר כל ההפניות אליו נמחקות.
על מנת למחוק תיקייה ריקה דרושה הרשאת כתיבה בה, ועל מנת למחוק קובץ דרושה הרשאת כתיבה לתיקייה בה הוא נמצא, כאשר ההרשאות לקובץ עצמו אינן רלוונטיות.

במערכות יוניקס ומערכות דמויות יוניקס לא קיים מנגנון כדוגמת סל מיחזור, ולכן הסיכוי למחיקה לא מכוונת גדול. לכן, במקרים רבים משתמשים בדגל `-i`, אשר מוודא את המשתמש בשאלה על כל קובץ לפני מחיקתו. מנהלי מערכת יוצרים לעיתים קרובות הפניה בצורה הבאה, על מנת למנוע ממשתמשים מלמחוק קבצים שלא לצורך:

```
alias rm="rm -i"

```

במערכות סולאריס ומערכות המבוססות על פרויקט גנו כדוגמת לינוקס, נוסף משנת 2005 מנגנון המגן מפני הפקודה `rm -rf /`, אשר מוחקת את כלל הקבצים במערכת.

תחביר
-----

תחביר הפקודה הוא כדלקמן:

```
rm [OPTIONS] file...

```

דגלים נפוצים לפקודה הם `-r` המאפשר מחיקה רקורסיבית לתיקיות ותוכנן, `-i` המפעיל מצב אינטראקטיבי בו המשתמש צריך לאשר כל מחיקה, ו-`-f` המאפשר מחיקה ללא שאלות או שגיאות במידה וקבצים אינם קיימים.

דוגמה לשימוש בפקודה:

```
$ ls
foo
$ rm -i foo
 remove foo? y
$ ls

```

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Rm** בוויקישיתוף
* rm באתר The Open Group

הערות שוליים
------------

1. ↑  Unix - Frequently Asked Questions - How do I "undelete" a file?, באתר faq.com.
2. ↑  "rm -rf /" protection, בק ג'ון, חברת אורקל, 1 באוקטובר 2004.

| פקודות בסביבת Unix ובמערכות הפעלה דמויות יוניקס |
| --- |
| מערכת קבצים | 
bzip • cat • cd • chmod • chown • chgrp • cksum • cmp • cp • dd • du • df • file • fsck • gzip • ln • ls • mkdir • mount • mv • pwd • rm • rmdir • tar • tee •  tree • touch • umask • zip
 |
| תהליכים | 
at • chroot • cron • htop • kill • killall • nice • pgrep • pkill • ps • pstree • time • top
 |
| סביבת משתמש | 
dig • env • exit • finger • passwd • su • sudo • uptime • talk • uname • w • wall • who • whoami
 |
| עיבוד טקסט | 
awk • basename • cut • diff • ed • ex • head • less • more • paste • sed • sort • strings • tail • tr • uniq • vi • vim • wc • xargs
 |
| מעטפת | 
alias • echo • expr • printf • sleep • test • wait
 |
| רשת | 
ifconfig • inetd • ip • netcat • netstat • nload • nmap • nslookup • ping • rlogin • route • ssh • traceroute
 |
| חיפוש | 
find • grep • locate
 |
| שונות | 
man • bc • cal • date • parted • seq
 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**פימפרנל סמית** (באנגלית: **Pimpernel Smith**, בארצות הברית: **Mister V**) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1941 בבימוי ובהפקתו של לסלי הווארד שגם משחק בו בתפקיד הראשי. הווארד שיחק קודם לכן בסרט "סקרלט פימפרנל", בשנת 1934.

התסריט נכתב בהשראת הרומן סקרלט פימפרנל של הברונית אמה אורצי מ-1905 והרומן פימפרנל סמית של א.ג. מקדונלד, אולם בסרט זה הועברה העלילה מתקופת המהפכה הצרפתית לתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה.

הסרט הוא מסמך אנטי נאצי חריף. בתחילתו מופיעה כותרת כי "הדמויות בו הן בדיוניות אך הוא משקף את האנשים המסכנים את חייהם יום-יום כדי לעזור לאנשים מלאומים שונים הנרדפים ומושמדים על ידי הנאצים, לאנשים אלה חברי החופש, מוקדש סרט זה".

הסרט הזה נאסר אז להקרנה בשוודיה הנייטרלית, אבל ראול ולנברג ראה אותו בהקרנה פרטית, ואז החליט לצאת לבודפשט ולהציל שם יהודים.

תקציר העלילה
------------

פרופסור הורשיו סמית (לסלי הווארד) הוא ארכאולוג ומרצה באוניברסיטת קיימברידג'. רבים אינם יודעים כי הוא נוסע לעיתים קרובות לגרמניה, ומחלץ משם אנשים שהשלטון הנאצי רודף אותם.

הוא מרצה לקבוצת סטודנטים אמריקאים, ומציע לכמה מהם לצאת למשלחת חפירות לגרמניה כדי לגלות את מוצאם הארי של הגרמנים. הנאצים מאשרים את משלחת המנסה לאשש את התאוריה הארית שלהם.

הוא חודר למחנה ריכוז מחופש לדחליל כדי לשחרר משם פסנתרן פולני. שומר נאצי יורה בו ופוצע אותו בידו. הוא מצליח לשחרר את הפולני ולברוח. הסיפור מתפרסם בכל העיתונים, והסטודנטים מבחינים למחרת בידו החבושה ומזהים שזה הוא. הם מעריצים אותו ומבטיחים לעזור לו.

בראש הנאצים המחפשים את "המציל המסתורי" עומד הרייכסמיניסטר השמן פון גראון (פרנסיס סאליבן). בבית השגריר הבריטי בברלין נערך נשף, ופון גראון מוזמן לשם עם אנשיו המתחקים אחר כל המוזמנים כדי לזהות את "המציל המסתורי".

גם סמית מוזמן לנשף ופון גראון חושד בו. הוא מורה לבחורה צעירה בשם לודמילה קוזלובסקה (מרי מוריס), שאביה עצור במחנה ריכוז, כי תתחבר לסמית ותנסה לברר אודותיו, ואם תגלה שהוא "המציל המסתורי", הוא ישחרר את אביה.

סמית בתחילה חשדן לגבי כוונותיה של לודמילה, אבל לבסוף מגלה לה את מעשיו, ומבטיח לשחרר את אביה וחבריו. בעזרת התחכמויות הוא מציג את הסטודנטים כעיתונאים אמריקאים הרוצים לסקר מחנות ריכוז. הם מגיעים למחנה, נכנסים לחדר העצורים, מתגברים על אנשי המשמר בחדר, והעצורים יוצאים משם לבושים במדים גרמנים ומוברחים מגרמניה.

פון גראון רודף אחרי סמית ולודמילה ומצליח לתפוס אותם בתחנת הגבול. הוא משחרר את לודמילה ועומד לפני סמית עם אקדח שלוף שבכוונתו להרוג אותו בעת ניסיון בריחה. סמית אומר לו שגורלם של הנאצים נחרץ והם ישמידו את עצמם. לבסוף הוא מצליח להסיט את דעתו של פון גראון ונעלם בעשן סיגריות. פון גראון יורה וצועק לעברו לשוב וקולו של סמית נשמע: "עוד אשוב".

קישורים חיצוניים
----------------

* "פימפרנל סמית", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פימפרנל סמית", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פימפרנל סמית", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* סצנת הסיום של פימפרנל סמית, באתר יוטיוב
* פימפרנל סמית, באתר screen online
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**יאנקי באיטון** (באנגלית: **A Yank at Eton**) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה קומית משנת 1942 בבימויו של נורמן טאורוג, עם מיקי רוני, פרדי ברת'ולומיו ופיטר לופורד בתפקידים הראשיים.

העלילה היא על תלמיד בקולג' אמריקאי שעובר ללמוד באיטון קולג' היוקרתי בבריטניה ומתקשה להסתגל לחוקים הנוקשים שם. למרות השם של הסרט, הוא צולם כולו בארצות הברית בגלל המצב במלחמת העולם השנייה.

תקציר העלילה
------------

טימותי (טים) דניס (מיקי רוני) לומד בקולג' באוניברסיטת נוטרדאם היוקרתית בארצות הברית. הוא מצטיין במשחק הפוטבול ומאמנו חוזה לו עתיד מזהיר במשחק זה כמו לאביו המנוח.

אימו ויניפרד נמצאת בלונדון ומודיעה לו ולאחותו כי היא עומדת להתחתן עם רוג'ר קרלטון, אלמן עשיר, ומבקשת שטים ואחותו ג'יין יעברו לגור איתם. טים נפרד בצער מחבריו ונוסע עם אחותו וידידתו פלוסי (טינה ת'אייר), באונייה קווין מרי.

בבריטניה הם נפגשים עם האם והאב החורג שמודיע לטים כי יתחיל ללמוד באיטון קולג' יחד עם בנו פיטר (פרדי ברת'ולומיו).

טים לא מסתגל ללבוש ולנוהלים באיטון ומתנגש מדי פעם עם התלמידים ובראשם פרדי (פיטר לופורד). הוא לא מקבל את הזובור שעושים התלמידים הוותיקים לחדשים וכן גם לעונש המלקות. הוא לוקח תחת חסותו את התלמיד הצעיר והקטן "אינקי".

בעת נשף שנערך בבית ההורים הוא רוצה לעשות רושם על פלוסי ומשחרר ללא רשות את סוס המירוץ "לוחם". הסוס דוהר, שובר את רגלו ורוג'ר קרלטון נאלץ להרוג אותו ביריית אקדח.

רוג'ר לא נוזף בו אך טים נכנס לדיכאון בגלל זה, אורז את חפציו ורוצה לחזור לארצות הברית. רוג'ר תופס אותו ברגע האחרון ובשיחה ארוכה משכנע אותו להישאר.

טים חוזר לאיטון וחל מהפך בהתנהגותו. הוא הופך לתלמיד שקדן וחרוץ ומצטיין במשחק רוגבי שהחליף את הפוטבול.

פרדי מחזר אחרי פלוסי וכדי להרשים אותה הוא גונב את הרכב של המחנך (אדמונד גוון) ונוסע עם פלוסי לבר כדי להשתכר. פיטר מבחין בו וגם טים שמוצא מטפחת של פיטר וחושב שהוא הגנב. המחנך מבחין בטים.

פיטר משתכר ב-Willow Club ופלוסי חוזרת לבדה במונית. פרדי השיכור נוהג בפזיזות והרכב מתהפך. המחנך משוכנע שטים הוא הגנב והוא לא מכחיש כי הוא חושב שפיטר הוא האשם. אחותו ג'יין וילדים נוספים מגיעים לרכב ההפוך ומוצאים שם תפריט של ה- Willow Club. הם מזעיקים את טים וילדים נוספים שמגיעים לבר ומבקשים מהעובדים שיגיעו לזהות את מי שביקר שם. העובדים מסרבים והילדים מתנפלים עליהם ומכריחים אותם בכוח לנסוע איתם לאיטון. הם מזהים את פרדי שמגורש מאיטון וטים זוכה במקום ראשון בריצת משוכות.

כעת טים מרוצה, נבחר להיות בראש התלמידים בעוד שפיטר עומד לעבור לאוניברסיטת נוטרדאם בארצות הברית.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מיקי רוני | טימותי "טים" דניס | תלמיד |
| פרדי ברת'ולומיו | פיטר קרלטון | תלמיד |
| פיטר לופורד | רוני קנוויל | תלמיד |
| אדמונד גוון | מר ג'סטין | מחנך |
| איאן הנטר | רוג'ר קרלטון | אבא של פיטר |
| מרתה לינדן | ויניפרד דניס | אמא של טים |
| ג'ואניטה קוויגלי | ג'יין דניס | אחותו של טים |
| ריימונד סברן | אינקי | תלמיד קטן |
| טינה ת'אייר | פלוסי | ידידה של טים |

קישורים חיצוניים
----------------

* "יאנקי באיטון", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "יאנקי באיטון", באתר AllMovie (באנגלית)
* "יאנקי באיטון", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "יאנקי באיטון", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קדימון ליאנקי באיטון, באתר יוטיוב
* יאנקי באיטון, באתר TCM
שגיאות פרמטריות בתבנית:סרט   
פרמטרים [ קישור ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

ספינת המשא "נז'ין" (1954—1978) נבנתה בשנת 1954 ברפובליקה הדמוקרטית של גרמניה ושימשה בתור האונייה הסובייטית עבור צילומי הסרט. צילומים מנובמבר 1956 עד ינואר 1961.
**פיראטים של המאה ה-20** (ברוסית: **Пираты XX века**) הוא שמו סרט קולנוע סובייטי שצולם בשנת 1979 וזכה לפופולריות רבה. לדעת מספר מבקרי קולנוע הוא נחשב לסרט פעולה הסובייטי הראשון. במהלך שנת 1980 כ-90 מיליון אנשים ראו את הסרט בבתי הקולנוע והוא נחשב לשיאן הצפיות בקולנוע הסובייטי. בסרט זה, לראשונה בקולנוע הסובייטי צולם הקרטה ובעקבות צפייה בסרט בכול רחבי המדינה נפתחו מועדוני קרטה וילדים רבים החלו באימוני היאבקות בסגנון זה.

הרעיון לכתיבת התסריט בא לסטניסלב גובורוחין לאחר קריאת כתבה בעיתון על תפיסת אוניה איטלקית בלב ים. הוא פנה לבמאי בוריס דורוב אותו הכיר מהסרטים הקודמים וביחד הם כתבו את התסריט. הסרט הופק על ידי "אולפני הקולנוע על שם גורקי" והצילומים נערכו בחצי האי קרים. לאחר סיום הצילומים, ראשי הממסד של הקומסומול התנגדו לתחילת ההקרנות בטענות שונות, לבסוף העתק מהסרט הועבר לידי ליאוניד ברז'נייב שלאחר הקרנת הסרט במעונו הפרטי הוא נתן את ברכתו והותרה ההקרנה לציבור הרחב.

תקליטור הסרט יצא לאור רק כעבור 22 שנה, בשנת 2001.

תקציר עלילת הסרט
----------------

אוניית משא סובייטית שיצאה מנמל בפיליפינים עם מטען של אופיום לצורכי תעשיית התרופות החלה בהפלגה לכיוון ולדיווסטוק, כשבמהלך ההפלגה ימאי האונייה מושים מהים ניצול שמספר להם שאונייתו נפגעה משרפת כותנה והצוות נאלץ לעזוב אותה.

הימאים הסובייטים משנים את נתיב ההפלגה במטרה להגיע לאוניה הפגומה. כאשר הם מתקרבים לאוניה שנראית עזובה, רב החובל שולח אליה צוות לבדיקת מצבה. בעיתוי זה, כאשר חלק משמעותי מהצוות הסובייטי נמצא בסירות, מנוע האוניה הפגומה החל לפעול וזו התקרבה לאונייה הסובייטית, שודדי ים יוצאים ממנה ומשתלטים על האונייה הסובייטית. הם מעבירים לאונייתם את מטען האופיום ומכינים את האונייה הסובייטית לפיצוץ. הימאים הסובייטים הצליחו זמן קצר לפני הפיצוץ להשתחרר ולעזוב את אונייתם בטרם זו הוטבעה.

בהמשך צוות האונייה הסובייטי מגיעים לאי בו נמצאים הפיראטים ולאחר סדרת מאבקים, הם מצליחים לפוצץ את האוניה הפיראטית, לשלוח קריאת עזרה ברדיו ולעזוב את האי על סירת מנוע.

הפקה וצילומים
-------------

צילומי הסרט נערכו מאפריל ועד אוגוסט 1979 באולפני ההסרטה בעיר יאלטה שבחצי האי קרים ובמקומות שונים בחצי האי. הסצנות מתוך הנמל ובו נראה האופיום כשהוא מועמס על האונייה הסובייטית צולמו בנמל העיר ז'דאנובה. הצילומים הימיים נעשו בים אזוב.

ראו גם
------

* קפטן פיליפס

קישורים חיצוניים
----------------

* "פיראטים של המאה ה-20", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "פיראטים של המאה ה-20", באתר נטפליקס
* "פיראטים של המאה ה-20", באתר AllMovie (באנגלית)
* "פיראטים של המאה ה-20", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* היסטוריה של צילומי הסרט (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Фатеж (Kate, Alexander Schulte) — Тип Посейдон, проект 471 (ГДР) — Водный транспорт
2. ↑  Game Boy (Seniorita, Адмирал Лунин, Кара-Даг) — Проект 543 (НРБ), тип Георгий Димитров (Алупка) — Водный транспорт
3. ↑  Афиши. История создания советских фильмов. «Ностальгия по советскому» // 1001material.ru
4. ↑  Иностранные автомобили в СССР — UNIC-FIAT