recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**צור-ים** הוא בית ספר טכנולוגי של חיל הים שהוקם בשנת 2008 בשיתוף פעולה בין חיל הים והתעשיין סטף ורטהיימר במטרה להגדיל את כוח האדם הטכנולוגי של חיל הים ולייצר עובדים בעלי ניסיון באזרחות, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מתקצב ומפקח על בית הספר.

בשנת 2019 עבר התיכון לבעלות רשת עתיד

מטרות בית הספר
--------------

בית הספר מכשיר את תלמידיו במקצועות אשר דרושים באזרחות ולצורך כך בבית הספר נלמדות שלוש מגמות:

* **C.N.C**: התלמידים לומדים טכנולוגיות יצור, תורת המקצוע, שרטוט ידני וממוחשב, תכנות ידני וממוחשב, סדנה מעשית הכוללת טכניקות כרסום, חריטה והשחזה.

* **חשמל**: תלמיד המגמה לומדים את מקצועות הפיקוד ובקרה, מערכות הספק מערכות אנרגיה. התלמידים במגמה זו מתמחים במערכות חשמל למבנים.

* **מכונה**: תלמידי המגמה לומדים תפעול, ותיקון מכונות בהתמחות ימית.

בנוסף לשלוש המגמות, בשנת 2016 נפתחה בבית הספר כיתת בו"מ (בגרות ומקצוע) שבה תלמידים מצטיינים בבית הספר בנוסף למקצוע לומדים גם לבגרות מלאה.

הלימודים
--------

תלמידי בית הספר מתחילים את לימודיהם בכיתות ט'-י'. הלימודים הם לימודים עיוניים כמו בבית ספר רגיל. בנוסף, התלמיד לומד לימודיים עיונים ומעשיים במגמה אותה הוא בחר (C.N.C, חשמל, מכונה).

בבית הספר לומדים בצוותים קטנים עד 20 תלמידים.

בבית הספר פועל צוות משותף של מורים לצד מפקדים הן בצד הצבאי והן בצד הפדגוגי.

המקום הינו אחד ממוקדי ההפעלה של תוכנית צל"ש מטעם משרד הרווחה ועמותת בת עמי, מסלול הכשרה מקצועית לצעירות וצעירים בגילים 18 עד 20 המיועדים לקבל פטור מהצבא או לעבור גיוס מיוחד, לקראת שירות צבאי או שירות לאומי.

הפן הצבאי
---------

סמל כומתה של צור-ים
### מדים

בעבר, תלמידי בית הספר לבשו את מדי חיל הים, כומתת חיל הים עם סיכת בית הספר, תג יחידה (סמל בית הספר) ודרגות כתף בצבע חיל הים (תגיות כתף זהובות) אשר מבדילות בין השכבות בבית הספר (כיתה י' פס אחד, י"א – שני פסים, י"ב שלושה פסים).
כיום, תלמידי בית הספר לובשים בגדים אזרחיים ומחליפים למדי ב' לצורך ביצוע עבודות במסגרת הלימודים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של צור-ים

 סרטונים בערוץ של צור-ים, באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  בית הספר צור ים עובר לבעלות רשת החינוך עתיד, באתר כלבו – חיפה והצפון, 4 באוגוסט 2019
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסרט משנת 1985. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו ליל האימה (פירושונים).

**ליל האימה** (באנגלית: **Fright Night**), הידוע גם בשם **מי מפחד מהשכן ממול**, הוא סרט אימה-קומי אמריקאי בבימויו של טום הולנד והפקתו של הרב ג'אף. ב-1988 יצא סרט המשך בשם "ליל האימה 2" וב-2011 יצא סרט מחודש בעל אותו השם. הסרט זכה בפרס סאטורן בקטגוריית סרט האימה הטוב ביותר לשנת 1985.

עלילה
-----

צ'ארלי ברוסטר (ויליאם ראגסדייל) הוא חובב מושבע של סרטי אימה עד שהוא מגלה כי השכן שלו, ג'רי דנדארידג' (כריס סרנדון), הוא ערפד. בשל הגילוי המפתיע, צ'ארלי תר אחר עזרה, הוא מספר לאמו (שלא מקשיבה לו), לחבריו ואף קורא למשטרה ומחפש אחר צייד ערפדים, אדם פיטר וינסנט (רודי מקדואל). חברתו, איימי פיטרסון (אמנדה בירס), שוכרת בכספה את פיטר, תוך ניסיון נואש "להוכיח" כי ג'רי הוא לא ערפד בכך שהיא גורמת לו לבלוע "מים קדושים". פיטר וינסנט בטעות מגלה את טבעו האמיתי של ג'רי לאחר שהוא מבחין כי אין לו השתקפות במראת הכיס.

עם המידע החדש, פיטר מחליט לברוח, אבל ג'רי לומד על הגילוי של פיטר לאחר שמצא שבר של מראת כיס על הרצפה. ג'רי רודף אחר חברו של צ'רלי, אדוארד "אד הרשע" תומפסון (סטיבן ג'יאופייריס) והופך אותו לערפד, לאחר שזה האחרון מנסה ללא הצלחה לתקוף את פיטר. ג'רי מוקסם מאיימי ומהפנט אותה, לאחר שהוא מבחין כי היא דומה לאהבתו האבודה. מבלי לדעת לאן לפנות, צ'רלי מחליט ללכת פיטר וינסנט בפעם השנייה.

פיטר מסרב בתחילה, אבל אז בחוסר רצון הוא מספר את קורות חייו כ"רוצח הערפדים". השניים מבינים כי הם מסוגלים להדוף את התקפותיו של ג'רי באמצעות צלב. פיטר הורג את אדוארד אחרי שהוא אורב לו ונועץ את הצלב בלבו (ומסירו לאחר מכן כדי להשתמש כנשק נגד ג'רי), בעוד צ'רלי מוצא את איימי כבר בעיצומה של המרתה לערפד. פיטר בטוח שהתהליך יכול להתהפך, אבל רק אם הורגים את ג'רי לפני עלות השחר.

השניים הורגים את שותפו של ג'רי, בילי קול שהוא גם שומר הראש של הערפד (כשהוא עצמו אינו ערפד, אלא משרת לא-אנושי המסוגל ללכת באור יום), וממיסים אותו לאבק. הם מניפים את הצלב בפעם השנייה ופיטר מצליח לפתות את ג'רי אל החלון וממש לפני שאור השמש מעלה אותו באש, ג'רי הופך לעטלף ובורח אל ארונו שבמרתף, בעוד איימי משלימה את המהפך שלה ותוקפת את צ'ארלי. תוך שבירת החלונות במרתף פיטר וצ'רלי מצליחים לחשוף את ג'רי אל אור השמש ולהרוג אותו אחת ולתמיד בפיצוץ מפלצתי. איימי חוזרת לצורתה האנושית ופיטר וינסנט מכריז בטלוויזיה כי אין עוד ערפדים.

ראו גם
------

* ליל האימה (סרט, 2011)

קישורים חיצוניים
----------------

* "ליל האימה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר נטפליקס
* "ליל האימה", באתר AllMovie (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר Box Office Mojo (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר Metacritic (באנגלית)
* "ליל האימה", באתר אידיבי
* "ליל האימה", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no98049077
* WorldCat (עם LCCN): no98-049077

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק ביישוב עצמאי עד 2003. אם התכוונתם למועצה המאוחדת עם סביון מאז 2003, ראו סביון (יישוב).
**גַּנֵּי יְהוּדָה** היה מושב עובדים בבקעת אונו ליד הערים יהוד, קריית אונו ואור יהודה.

היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי חברת יכין חק"ל ומשתייך לאיחוד החקלאי. נקרא בתחילה "**גנות יכין**" ואחר כך נקרא גני יהודה על שם יהודה (בנו הרביעי של יעקב, ואבי שבט יהודה), שעל פי האגדה קברו נמצא ביהוד הסמוכה. יושב בתחילה בעולים מפולין ולאחר מכן הצטרפו אליו משפחות מתיישבים מן הארץ. את היישוב חוצה נחל אונו (שראשיתו ביישוב סביון).

בעבר השתייך היישוב למועצה אזורית מפעלות אפק ועם איחודה לתוך מועצה אזורית דרום השרון השתייכה גני יהודה למועצה זאת. בשנת 2003 אוחדו סביון וגני יהודה למועצה מקומית אחת.

קישורים חיצוניים
----------------

* סביון-גני יהודה (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  גני יהודה באתר מפה

| בקעת אונו |
| --- |
| עיריות | קריית אונו • יהוד-מונוסון • גני תקווה • אור יהודה (רמת פנקס) • רמת גן (תל השומר, רמת אפעל וכפר אז"ר) | דגל ישראל |
| מועצות מקומיות | סביון (גני יהודה) |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון |
| מועצה אזורית דרום השרון | מגשימים • כפר מעש • גת רימון |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007467841805171

 |
**אלינור "אל" פורייר סנט פייר** (באנגלית: **Elinor Purrier St. Pierre**; נולדה ב-20 בפברואר 1995) היא אתלטית אמריקאית, אלופת עולם באולם (גלאזגו 2024) וסגנית אלופת עולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 3000 מטר.

קריירה
------

### 2019

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 סיימה במקום 11 בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 14:58.17 דקות.

### 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיימה במקום עשירי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.75 דקות.

### 2022

#### סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 זכתה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:42.04 דקות, אחרי למלם היילו (8:41.82 דקות) ולפני אג'גייהו טייה (8:42.23 דקות), שתיהן מאתיופיה.

### 2024

#### אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר בשיא אליפות חדש של 8:20.87 דקות, לפני גודאף צגאי מאתיופיה (8:21.13 דקות) וביאטריס צ'פקואץ' מקניה (8:22.68 דקות).

שיאים אישיים
------------

### אצטדיון

* ריצת 800 מטר: 1:59.99 דקות (2021)
* ריצת 1500 מטר: 3:58.03 דקות (2021)
* ריצת 3000 מטר: 8:46.43 דקות (2018)
* ריצת 5000 מטר: 14:58.17 דקות (2019)

### אולם

* ריצת 1500 מטר: 4:00.20 דקות (2020)
* ריצת מייל: 4:16.41 דקות (2024), **שיא אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים**
* ריצת 3000 מטר: 8:20.87 דקות (2024), **שיא אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים**

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אל פורייר סנט פייר** בוויקישיתוף

* אל פורייר סנט פייר, באתר olympedia.org
* אל פורייר סנט פייר, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 14627694

 |
**מישמיש העכביש** (באנגלית: **Woolly and Tig**, "וולי וטיג") היא סדרת טלוויזיה בריטית קומית לילדים, אשר נוצרה על ידי בריאן ג'יימסון והופקה על ידי Tattiemoon. הסדרה עוקבת אחר הילדה שיר (במקור "טיג") שבכל פרק נעזרת במישמיש (במקור "וולי"), צעצוע העכביש הכחול שלה, בפתרון בעיות שהיא חווה.

הסדרה שודרה במקור בבריטניה בערוץ CBeebies, כאשר פרק הבכורה שודר ב-12 במרץ 2012. הסדרה הסתיימה במקור בשנת 2014 לאחר שתי עונות ו-55 פרקים באורך 5 דקות, כאשר הופקו לה גם עשרה פרקי ספיישל באורך 10 דקות. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ לולי בשנת 2013.

תקציר העלילה
------------

כל פרק מציג את שיר (במקור "טיג") בת החמש במצב שונה, כמו: פחד מרעמים, להתרחק מהבית, היום הראשון בגן, ניסוי מאכל חדש ועוד. כאשר מישמיש (במקור "וולי"), צעצוע העכביש הכחול שלה, עוזר לה להתמודד איתו ולהתגבר עליו. בסיום כל פרק שיר נוטה לומר למי שמפחד ממישמיש שהוא רק בובה.

דמויות
------

* מישמיש (Wooly): בובת עכביש כחול שקם בכל פרק לחיים כדי לעזור לשיר בבעיה שהיא נתקלה בה.
* שיר (Tig): ילדה בעלת הבובה של מישמיש נתקלת בכל פרק בבעיה.
* אמא (mother): אמה של שיר אותה משחקת בטסי מקרדי.
* אבא (father): אביה של שיר אותו משחק קולין מקרדי.

צוות השחקנים והמדבבים בעברית
----------------------------

הדיבוב העברי בוים על ידי דן שצברג, והופק על ידי יעל אללוף.

| שם הדמות | שחקן/ית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| שיר | בטסי מקרדי | הללי היבש |
| מישמיש | ג'יימי אורם | איה יגול |
| אבא | קולין מקרדי | דן שצברג |
| אמא | ג'ני ראיין | אורנה כץ |

הפקה
----

בדצמבר 2011 הוכרז ליהוק הסדרה, אשר כולל בתפקיד האבא את קולין מקרדי, שמוכר בזכות תפקידו בסדרה "Taggart". עוד נודע שאת שיר (במקור "טיג"), ביתו בסדרה, תגלם ביתו הביולוגית, בטסי מקרדי. כמו כן פורסם שאת תפקיד האם בסדרה תגלם ג'ני ראיין, גיסתו של קולין מקרדי. עוד באותו חודש פורסם שהסדרה תעלה לשידור במרץ 2012 בערוץ CBeebies בבריטניה.

בהשראת הסדרה נמכרו ספרים, מדבקות, DVD ועוד שלל מוצרים. בובת צעצוע של מישמיש (במקור "וולי") גם נמכרה, כאשר בישראל היא שווקה על ידי צעצועי אילנית החל מיוני 2014.

קישורים חיצוניים
----------------

* מישמיש העכביש, סרטונים בערוץ היוטיוב
* "מישמיש העכביש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מישמיש העכביש, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית

הערות שוליים
------------

1. ↑  פול אינגליש, Taggart star Colin McCredie swaps cops for daughters in new Cbeebies role from Balamory creators, באתר Daily Record‏, 22 בדצמבר 2011
2. ↑  פרסום הבובה, בעמוד הפייסבוק של ערוץ לולי, 8 ביוני 2014
3. ↑  בובה חדשה לאהוב: מישמיש העכביש מ"לולי", באתר ynet, 30 ביולי 2014
**איזידור פיס**, צרפתית: **Isidore Pils** ‏ .(1815–1875) היה צייר אקדמי (אנ') צרפתי בנושאי דת וצבא.

ביוגרפיה
--------

פיס נולד בפריז כבנו של חייל פרנסואה פיס (אנ'). בגיל שתים עשרה למד אצל גיום גויון-לת'ייר (אנ') במשך ארבע שנים.

ב-1831 הוא הפך לסטודנט באקול דה-בו-ארט  ולמד אצל פרנסואה-אדואר פיקו (אנ').  הוא התמודד על פרס רומא, בו זכה ב-1838 על ציור היסטוריה (אנ'), "פטרוס הקדוש מרפא פיסח בדלת המקדש".  למרות מצב בריאותו הלקוי, למד פיס שלוש שנים בוילה מדיצ'י. במהלך שהותו באיטליה ביקר בנאפולי, ונציה ופירנצה.

הציורים של פיס הם בנושאים דתיים. ב-1849 השלים את יצירתו המפורסמת ביותר, "שרים את המנון הצרפתי", השוכנת במוזיאון ההיסטורי של שטרסבורג (אנ'). בעקבות חוויותיו בנסיעה עם חיילים צרפתיים בחצי האי קרים, קיבלו ציוריו תפנית לנושאים צבאיים ולאומניים. מאוחר יותר צייר סצנות צבאיות רבות מזמן המצור על פריז במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה של 1870.

פיס מונה לפרופסור לציור באקול דה-בו-ארט ב-1863 אך עזב באותה שנה לשנתיים לאלג'יריה. בשנת 1868 הוא נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות. בין תלמידיו היו אדריאן מורו, פול אדולף ראג'ון (אנ'), ז'וליאן דופרה, לוק אוליבייה מרסון, לידוביץ פיט, ועוד. 

בין שאר עבודותיו, פיס צייר חלק מתקרת גרם המדרגות הגדול של האופרה גרנייה, בארבעה לוחות שכותרתם "האלים של האולימפוס", "אפולו במרכבתו", "ניצחון ההרמוניה" ו"אפותיאוזה של האופרה". עבודה זו הושלמה בשנת מותו. בשנה שלאחר מכן הוא היה נושא לביוגרפיה מאת לואי בק דה פוקייה (אנ').

פילס מת בדוארננז ונקבר בחלקה 54 בבית הקברות פר לאשז.

גלריה
-----

* אבליםאבלים
* סנט פיטר מרפא את הפיסחסנט פיטר מרפא את הפיסח
* שירת ההמנון הצרפתישירת ההמנון הצרפתי
* במלחמת קריםבמלחמת קרים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איזידור פיס** בוויקישיתוף
* איזידור פיס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Grunchec, P. (1985). The Grand Prix de Rome: Paintings from the École des Beaux-Arts, 1797-1863. Washington, DC: International Exhibitions Foundation. p. 158.
2. ↑  Boime, A. State University of New York at Binghamton. Sterling and Francine Clark Art Institute. & Finch College (N.Y.). Museum of Art. (1974). ‘’Strictly academic: Life drawing in the nineteenth century’’. Binghamton: State University of New York at Binghamton. p. 27. OCLC 935594325.
3. ↑  Grunchec, P. (1985). The Grand Prix de Rome: Paintings from the École des Beaux-Arts, 1797-1863. Washington, DC: International Exhibitions Foundation. p. 91
4. ↑  "Dictionnaire général des artistes de l'école française, continué par L. Auvray". 1885.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12566236j (data)
* GND: 118875892
* ISNI: 0000 0001 0796 3668
* LCCN: nr90024708
* Léonore: 299198
* NTA: 16933287X
* RKD: 63576
* SNAC: w6fn36m3
* SUDOC: 161854036
* ULAN: 500022835
* VIAF: 54264563
* WorldCat: lccn-nr90024708

 |
**התזמורת הקאמרית האוסטרלית** (באנגלית: **Australian Chamber Orchestra** היא תזמורת אוסטרלית המתמקדת בביצוע מוזיקה קאמרית ויושבת בסידני.

היסטוריה
--------

מייסד התזמורת הקאמרית של אוסטרליה, בשנת 1975, היה הצ'לן ג'ון פיינטר.
 ריצ'רד טונייטי התמנה לכנר ראשי ב-1989 ובהמשך למנהל אמנותי.

נוסף לסיורים תדירים באוסטרליה, מרבה התזמורת הקאמרית של אוסטרליה לצאת לסיורים באסיה, אירופה וארצות הברית, לרבות הופעות קבועות בוויגמור הול בלונדון, בקרנגי הול ומרכז לינקולן בניו יורק, במוזיקפראיין בווינה ובמרכז קנדי בוושינגטון הבירה.

בשנת 2014 זכה אלבום של התזמורת, עם זמרת הסופרן דון אפשואו כסולנית, בשלושה פרסי גראמי.

ב-2005 נוצר ACO קולקטיב, אנסמבל שני המחבר אמנים בראשית דרכם עם נגני התזמורת הקאמרית של אוסטרליה, כתזמורת הכשרה וסיורי קונצרטים במחוזות אוסטרליה.

נגני התזמורת הקאמרית מנגנים באוסף של 11 כלי מיתר מעידן הזהב, בהם שלושה כינורות סטרדיוואריוס. ריצ'רד טונייטי מנגן בכינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1743, בהשאלה מתורם אנונימי. הכנר הראשון סאטו ואנסקה מנגן בכינור בלג'ורנו סטרדיוואריוס משנת 1726, בהשאלה מגואידו ומישל בלג'ורנו-נטיס. הצ'לן הראשון טימו-וייקו ואלב מנגן בצ'לו אמאטי משנת 1616 בהשאלה מקרן הכלים של התזמורת והכנרת הראשונה הלנה רת'בון מנגנת בבכינור סטרדיוואריוס מ-1732בהשאלה מתורם אנונימי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bach with more bite pays off" webarchiv שרון ורגיס, סידני מורנינג הראלד, "באך נשכני יותר משתלם" 2 בספטמבר 2005
2. ↑  Classical Grammy Awards 2014 ליימלייט מגזין, פרסי קלאסיקל גראמי 2014
3. ↑  מרטין דאפי, סידני מורנינג הראלד 8 בפברואר 2016
4. ↑  ג'ו ליטסון, ליימלייט מגזין, התזמורת הקאמרית האוסטרלית רוכשת כינור סטרדיוואריוס שלישי מעידן הזהב 17 ביוני 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456761505171
* BnF: cb139662789 (data)
* CiNii: DA12446277
* ISNI: 0000 0004 0613 2805
* LCCN: n88649934
* MusicBrainz: 22f136e2-6007-41e2-976d-c4dec0c973bc
* SUDOC: 157337804
* VIAF: 142401768
* WorldCat: lccn-n88649934

 |
סר **אנטוני "טוני" דייוויד רדקין** (באנגלית: **Antony David Radakin**; 10 בנובמבר 1965) הוא אדמירל בצי הבריטי המשמש כראש מטה ההגנה מאז 30 בנובמבר 2021.

ביוגרפיה
--------

רדקין נולד באולדהאם ב-10 בנובמבר 1965. ב-20 באוקטובר 1990 הוא התגייס לצי הבריטי. ב-1 בנובמבר 1996 הוא הועלה לדרגת לוטננט קומנדר. ב-2003 הוא מונה למפקד הפריגטה אה"מ נורפוק, וב-2006 מונה למפקד כוח משולב בריטי-אמריקני. ב-30 באוגוסט 2011 הוא הועלה לדרגת קומודור. באוקטובר 2011 הוא מונה למפקד  בסיס הצי המלכותי בפורטסמות'. ב-3 בדצמבר 2014 הועלה לדרגת אדמירל משנה. במרץ 2016 הוא מונה למפקד פיקוד הכוחות המשותפים. ב-27 במרץ 2018 הוא הועלה לדרגת תת-אדמירל ומונה ללורד הימי השני (סגן מפקד הצי).

ביוני 2019 הוא מונה ללורד הים הראשון. באותה שנה הוא יזם רפורמה מקיפה בצי המלכותי. במהלך כהונתו נכנסו לשירות הצי שתי נושאות מטוסים חדשות ונושאת מטוסים אחת הועברה לשירות מבצעי במרחב האינדו-פסיפי. רדקין היה איש מפתח בארגון ברית צבאית חדשה עם ארצות הברית ואוסטרליה: AUKUS. חלקו המרכזי בהסכם העלה את ערכו בעיני ראש הממשלה בוריס ג'ונסון, והשפיע על החלטתו לקדם אותו בתפקיד. ב-2021 הוא הורה לנושאת המטוסים אה"מ אליזבת' לשוט דרך מצר טאיוואן כדי להדגיש את המחויבות של בריטניה לריבונות של טאיוואן ולהרתיע את הרפובליקה העממית של סין מפני כוונות תוקפניות כנגדה. בשנת 2021 הוא סיים את התפקיד ובמקומו מונה בן קיי.

ב-7 באוקטובר 2021 הכריז ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון כי רדקין יחליף את ניק קרטר בתפקיד ראש מטה ההגנה, המפקד העליון של הכוחות המזוינים של בריטניה. ג'ונסון בחר ברדקין בשל המוניטין שלו כחדשן ורפורמטור, וזאת בניגוד לעמדת בכירי משרד ההגנה שהעדיפו את הגנרל פטריק סנדרס.

בשנה הראשונה לכהונתו של רדקין התחלפו שלושה ראשי ממשלה, שני ריבונים ופרצה במלוא עוזה מלחמת אוקראינה–רוסיה. בריטניה עמדה לימין אוקראינה מפרוץ הלחימה, סיפקה לה מודיעין קצה ותחמושת רבה במלחמתה נגד הצבא הרוסי. השריון והמערכים הרקטיים שסיפקה בריטניה לצבא האוקראיני השפיעו משמעותית על מהלך הלחימה.

בצל המלחמה באוקראינה ומלחמת חרבות ברזל, רדקין קרא להגדלה משמעותית של תקציב הביטחון ולחיזוק כוחות הביטחון נוכח גדילתן של סכנות מכל רחבי העולם לביטחונה הלאומי של בריטניה. במהלך התקיפה האיראנית על ישראל חיל האוויר הבריטי השתתף במאמצי היירוט של צי הכטב"מים ומטחי הטילים שאיראן ירטה משטחה לעבר ישראל. לאחר מכן שוחח רדקין על שיתוף הפעולה עם הרמטכ"ל הרצי הלוי שהודה לו על התמיכה הבריטית במהלך המתקפה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טוני רדקין** בוויקישיתוף
* 
* טוני רדקין, באתר הצי המלכותי
* טוני רדקין, באתר נאט"ו
* טוני רדקין, באתר GOV.UK (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד  Danielle Sheridan, ‏Tony Radakin: The state school-educated boy from Oldham who 'changed how the Navy works', The Telegraph, 7 October 2021
2. ↑  Eirian Jane Prosser, Britain may not be ready to grapple 'dangerous' world warns army chief, Mail Online, ‏2023-12-13
**כתובים** – שבועון לשאלות התרבות הספרות והאמנות, היה כתב עת ספרותי עברי, שיצא לאור בתל אביב במשך כשבע שנים. הגיליון הראשון נדפס בשנת תרפ"ו 1926 והגיליון האחרון נדפס בשנת תרצ"ג 1933.

"כתובים" נוסד ביוזמתו של חיים נחמן ביאליק. העורך הראשון היה אליעזר שטיינמן, ולאחר זמן הצטרף אליו כעורך אברהם שלונסקי. "כתובים" החל לצאת כביטאון של אגודת הסופרים העבריים, ובגליונות הראשונים השתתפו רבים מבין חברי האגודה, ובהם יוצרים מוכרים ושמרניים כיצחק למדן, אשר ברש, יעקב פיכמן, אביגדור המאירי, יעקב רבינוביץ, דוד שמעונוביץ-שמעוני ואחרים. לאחר כשנה הפך "כתובים" למתנגד חריף של ראשי אגודת הסופרים, ובעקבות זאת הסירה אגודת הסופרים את חסותה מ"כתובים" והקימה את "מאזנים". משנת תרפ"ז 1927 ועד סגירתו ניהלה חבורת "כתובים" המצומצמת מלחמות ספרותיות קולניות נגד אגודת הסופרים, ראשיה וכלי הביטוי שלה.

אחדים משיריו הראשונים של אלכסנדר פן נדפסו אף הם ב"כתובים". כן שימש כתב העת את המשוררים נתן אלתרמן, רפאל אליעז ואברהם חלפי.

"כתובים", כמו כתבי עת ספרותיים אחרים פרסם מניפסטים, והביא תרגומים מספרות העולם בת הזמן, ובכך פתח פתחים חשובים לקוראי הספרות בארץ ולספרות העברית החדשה.

לאחר שנפרדו דרכיהם של שני העורכים, אליעזר שטיינמן ואברהם שלונסקי, פנה כל אחד מהם לדרכו, קיבץ סביבו חבורה והוציא כתב עת משלו. השבועון נסגר, וזמן קצר לאחר מכן הוקם כתב העת "טורים", בעריכת שלונסקי.

ראו גם
------

* יוסף סערוני

לקריאה נוספת
------------

* ישראל זמורה, "מדוכן לדוכן", **מאזנים**, מאי 1979 (פורסם שנית בגיליון דצמבר 2008).
* חגית הלפרין, **המאסטרו, חייו ויצירתו של אברהם שלונסקי**, ספרית פועלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011 עמודים 332–356

קישורים חיצוניים
----------------

* חיפוש וקריאה מקוונת בדפי "כתובים", באתר עיתונות יהודית היסטורית
* , בקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)
**קסוניקס** (באנגלית: **Xonix**; בעברית נקרא לעתים גם "סוגר שטחים") הוא משחק מחשב ישראלי שהיה פופולרי בישראל ובמדינות חבר העמים בשנות ה-80 וה-90, פותח למחשבי PC על ידי דני כץ ואילן רב בשנת 1984, בזמן שירותם הצבאי בצה"ל.

קסוניקס פותח למערכת ההפעלה DOS בהשראת משחק הארקייד Qix (אנ'). המשחק היווה השראה למשחקים נוספים באותו סגנון מלבד קסוניקס, כגון AirXonix (פותח ברוסיה על ידי AxySoft),‏ Antix (שפותח על ידי מפתח טטריס), Super Xonix והמשחק הפרסומי כח צבר.

לוח המשחק הורכב מאזור "ים" ואזור "יבשה". ב"ים" נעו מספר כדורים שנעו בצורה ליניארית (בקווים ישרים) וקפצו בחזרה בכל פעם שפגעו באזור ה"יבשה" או בכדורים אחרים. השחקן נע חופשי באזור היבשה ללא חשש, אך משנכנס ל"ים" הופיע מאחוריו שובל (פס), כאשר כל כדור הפוגע בפס זה פוסל את השחקן. כאשר השחקן היה חוצה את ה"ים" ומגיע שוב ליבשה, הפס מאחוריו וכל השטח ללא כדורים שסגר היה הופך ליבשה. אם בתוך התחום שסגר היה לפחות כדור אחד, רק הפס עצמו היה הופך ליבשה, חוצה את לוח המשחק לשני אזורים מופרדים, והכדור/ים היו נותרים כלואים בתוך התחום שנסגר.  

**מטרת המשחק** היא לסגור אחוז (הולך ועולה עם השלבים) גבוה מספיק של "יבשה" כדי לעלות לשלב הבא - בו מספר הכדורים רב יותר והם נעים יותר במהירות.

ראו גם
------

* Volfied

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור המשחק, באתר מסע אל העבר

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחלק מהגרסאות, ישנה סכנה לפסילה גם באזור היבשה.
**באבל בובל** (באנגלית: **Bubble Bobble**) הוא משחק ארקייד של חברת טאיטו היפנית שיצא בשנת 1986. באבל בובל יצא במקור למכונות הארקיד ובהמשך ראה אור בפלטפורמות שונות, ובהן DOS, גיימבוי ואטארי.

משחקיות
-------

המשחק כולל שני דרקונים - בוב ובאב (ביפנית בובלון ובאבלון) אשר מנסים להציל את חברותיהם שנחטפו. כדי לעבור שלב במשחק, השחקן צריך לכלוא את כל האויבים במסך בבועות ואז לפוצץ את הבועות ביחד עם האויבים שבתוכן. עם כל חיסול אויב, האויב שחוסל נהפך לפרי שמעניק ניקוד בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת והניקוד מוכפל פי 2 בהתאם לכמות האויבים שחוסלו בעת ובעונה אחת (כלומר חיסול אויב אחד נותן בננה שמעניקה 500 נקודות, חיסול שני אויבים בו זמנית נותן בננה (500 נקודות) ותפוח (1000 נקודות) וכן הלאה.

בשלבים מופיעות מדי פעם בועות מיוחדות, למשל בועות מים אשר יוצרות מפל המסוגל להרוג חלק מהאויבים. כמו כן, כשהשחקן אוסף את כל האותיות של המילה EXTEND, הוא מקבל חיים נוספים ועובר אוטומטית לשלב הבא (במשחק לשני שחקנים, שני השחקנים עוברים לשלב הבא, אך רק השחקן שהשלים EXTEND מקבל חיים).

משחקי המשך
----------

למשחק המקורי היו מספר משחקי המשך:

* **Rainbow Islands - The Story of Bubble Bobble 2** (יצא ב-1987)
* **Parasol Stars** (יצא ב-1991)
* **Bubble Bobble Part 2** (יצא ב-1993)
* **Bubble Bobble 2/Bubble Symphony** (יצא ב-1994)
* **Bubble Memories - The Story of Bubble Bobble III** (יצא ב-1995)

ישנן גם כמה סדרות המשתמשות בדמויות מהסדרה, אך צורת המשחק בהן שונה לגמרי, למשל Puzzle Bobble, שהיווה השראה למשחק זומה.

צילומי מסך של המשחק בפלטפורמות שונות
------------------------------------

* ספקטרום סינקליירספקטרום סינקלייר
* קומודור 64קומודור 64
* פאמיקוםפאמיקום
* MSXMSX

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **באבל בובל** בוויקישיתוף
* באבל בובל(הקישור אינו פעיל) באתר נענע בגרסת פלאש
* באבל בובל, באתר PCGamingWiki (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16693758v (data)

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מדען   
פרמטרים ריקים [ פרסים והנצחה ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**אלט בויל** היא מדענית וקריפטוגרפית אמריקאית וישראלית, הידועה במחקריה על שיתוף סודות, חתימות דיגיטליות וערפול. היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת רייכמן, שם היא מנהלת את המרכז ליסודות ויישומים של תורת ההצפנה. [1]

השכלה וקריירה
-------------

בויל היא במקור מיימהיל, אורגון. היא למדה מתמטיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, התחרתה עבור קלטק בקפיצה לגובה, ונבחרה לספורטאית השנה של קלטק לשנים 2007–2008. לאחר שסיימה את לימודיה בשנת 2008, [2] היא השלימה את הדוקטורט שלה, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בפיקוח משותף של שפי גולדווסר ויעל טאומן קלאי. [1] לפני שהצטרפה לסגל הבינתחומי הרצליה, היא הייתה חוקרת פוסט-דוקטורט בטכניון - המכון הטכנולוגי לישראל ובאוניברסיטת קורנל. [1]

הכרה
----

מאמר מאת בויל על שיתוף סודי באמצעות הצפנה הומומורפית זכה בפרס המאמר הטוב ביותר בוועידת הקריפטולוגיה הבינלאומית (Crypto) 2016. היא הייתה דוברת מליאה מוזמנת ב-האגודה הבין-לאומית למחקר קריפטוגרפי 2018. [3]

הפניות
------

.mw-parser-output .reflist{font-size:90%;margin-bottom:0.5em;list-style-type:decimal}.mw-parser-output .reflist .references{font-size:100%;margin-bottom:0;list-style-type:inherit}.mw-parser-output .reflist-columns-2{column-width:30em}.mw-parser-output .reflist-columns-3{column-width:25em}.mw-parser-output .reflist-columns{margin-top:0.3em}.mw-parser-output .reflist-columns ol{margin-top:0}.mw-parser-output .reflist-columns li{page-break-inside:avoid;break-inside:avoid-column}.mw-parser-output .reflist-upper-alpha{list-style-type:upper-alpha}.mw-parser-output .reflist-upper-roman{list-style-type:upper-roman}.mw-parser-output .reflist-lower-alpha{list-style-type:lower-alpha}.mw-parser-output .reflist-lower-greek{list-style-type:lower-greek}.mw-parser-output .reflist-lower-roman{list-style-type:lower-roman}

קישורים חיצוניים
----------------

* Elette Boyle publications indexed by Google Scholar
**סילבי טלי** (בצרפתית: **Sylvie Tellier**; נולדה ב-28 במאי 1978) היא דוגמנית צרפתייה ויושבת ראש של ארגון מיס צרפת.

ביוגרפיה
--------

טלי נולדה בעיר נאנט שבמחוז ונדה. היא למדה משפט אזרחי בבית ספר למשפטים בליון.

בשנת 2002 זכתה בתחרות מיס ליון, ובאותה שנה נבחרה למיס צרפת בתחרות הארצית. עקב כך היא ייצגה את צרפת במיס תבל 2002, היא הייתה אמורה גם להשתתף בתחרות מיס עולם באותה שנה שנערכה בניגריה, אך היות ניגריה מדינה שמפרה זכויות בעלי חיים היא ויתרה על השתתפותה באירוע.

בשנת 2005 לקחה חלק בכתיבת והוצאת הספר "ללא פשרות: שיחות עם סילבי טלי" אודות חייה של ז'נבייב דה פונטניי, מארגנת וישבת הראש של תחרות מיס צרפת.

בשנת 2007 החלה לשמש בעצמה כיושבת ראש מיס צרפת ובכך החליפה את ז'נבייב דה פונטניי.

ב-2003 הגישה תוכנית ברדיו המקומי של העיר ליון.

ב-2005 הייתה אחת משלושה עשרה הדוגמניות שהופיעו בלוח השנה של המגזין "Télé 7 Jours", היא לקחה חלק במספר פרקים של הגרסה הצרפתית של המבצר.

בשנת 2012 לקחה חלק בפרק של התוכנית הצרפתית של מי רוצה להיות מיליונר?.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סילבי טלי** בוויקישיתוף
* סילבי טלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* סילבי טלי, ברשת החברתית אינסטגרם

*

הערות שוליים
------------

1. ↑  Miss France boycotte l��lection de Miss Monde sur lyonpeople.com, www.lyonpeople.com
2. ↑  Le JDD, Sylvie Tellier, la Miss de tête, lejdd.fr (בצרפתית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14641099q (data)
* GND: 1214839401
* ISNI: 0000 0000 1084 3184
* SUDOC: 088519252
* VIAF: 5188208
* WorldCat: viaf-5188208

 |
**דב (דובי) סנדרוב** (4 באפריל 1949, כ"ח בניסן ה'תש"ט – 8 במרץ 2022, ה' באדר ב' ה'תשפ"ב) היה איש חינוך ופוליטיקאי ישראלי, שכיהן כראש המועצה הנבחר הראשון של המועצה המקומית קציר-חריש, ויו"ר פורום הרשויות הקטנות בישראל, בשנים 1998–2003. לפני כן, ניהל את בית-הספר האזורי "שקד", בצפון השומרון, בשנים 1983–1998.

ביוגרפיה
--------

דב (דובי) סנדרוב נולד בתל אביב. הוריו היו טובה ושמעון. דב היה הבן האמצעי במשפחה; קדמה לו אחותו בתיה מלמד כהן, ילידת 1947. האח הצעיר, חנוך סנדרוב, יליד 1951, נפל במלחמת יום הכיפורים.

משפחת סנדרוב התגוררה בתל אביב, ברחוב אחד העם. כאשר דב היה בן 13 הוא עבר ללמוד ולגור בקיבוץ איילון, ולאחר כשנתיים עבר לקיבוץ מרחביה שם סיים את לימודיו. דב התגייס לצה"ל בשנת 1968 ושירת כלוחם בסיירת גולני. במהלך שירותו הצבאי הכיר את אשתו, רבקה, איתה התחתן בתום השירות, לשניים ארבעה ילדים.

בבחירות למועצה המקומית קציר-חריש ב-1998 נבחר סנדרוב לראשות המועצה. הוא כיהן בתפקיד קדנציה אחת.

בבחירות לכנסת החמש עשרה מוקם סנדרוב במקום השלושים ברשימת הדרך השלישית. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  ברביבאי ומויאל שרדו; שני ראשי עיר למפד"ל, באתר ynet, 12 בנובמבר 2003
2. ↑  רשימת המועמדים לכנסת החמש עשרה, י"פ 4748 מ-9 במאי 1999
**ג'ק גליסון** (באנגלית: **Jack Gleeson**; נולד ב-20 במאי 1992) הוא שחקן אירי, אשר ידוע בעיקר תודות לתפקיד בתור ג'ופרי באראתיאון בסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO.

ביוגרפיה
--------

גליסון נולד בעיר קורק שבאירלנד. וגדל בשכונת רנלה בעיר הבירה דבלין. יש לו שתי אחיות גדולות, רייצ'ל ואמה, שגם הן מעורבות בתיאטרון האירי. הוא השתתף איתם בשיעורי דרמה כשהיה צעיר, וגם הופיע בתיאטרון נוער.

בין השנים 2010 ל-2015, למד גליסון בטריניטי קולג', דבלין, שם הוא למד פילוסופיה ותאולוגיה.

קריירה
------

הוא החל לשחק בגיל שבע בסדנת התיאטרון העצמאית. את תפקידיו הראשונים עשה בקולנוע, כמו בסרט "באטמן מתחיל" (2005) או "זריחה של קשתות" (2009) שם היו לו תפקידים משניים. בשנת 2010 קיבל תפקיד מוביל בסרטה של אלישיה דאפי, "כל הילדים הטובים". בביקורות לסרט זה, גליסון תואר כ"תגלית הגדולה של הסרט".

החל משנת 2011 גילם גליסון בסדרת הטלוויזיה של רשת HBO "משחקי הכס" את דמותו של ג'ופרי באראתיאון. גליסון היה אחד מראשוני השחקנים שלוהקו לסדרה והמשיך בתפקידו זה גם בעונה השנייה והשלישית ותחילת העונה הרביעית. הוא ציין כי הוא שואב השראה לדמותו מהשחקן חואקין פיניקס, בתפקידו כקומודוס בסרט "גלדיאטור".

ב-2013, גליסון למד באוניברסיטת דבלין, כששנה קודם לכן אף קיבל מלגה מהמכללה להמשך לימודיו. גליסון אמר כי הוא מעדיף קריירה אקדמאית על פני קריירת משחק מקצועית, לאחר שיסיים את תפקידו בסדרת "משחקי הכס".

מיד לאחר שידורו של הפרק השני בעונה הרביעית של הסדרה, "The Lion and the Rose" באפריל 2014, אימת גליסון את הידיעה אודות פרישתו הזמנית מקריירת המשחק.

ואולם ב-2020 חזר ולוהק לקומדיה "Out of Her Mind" של רשת BBC Two.

בשנת 2023 הוא התחיל לשחק בסדרה "החמישייה הסודית".

חיים אישיים
-----------

גליסון מתגורר בדבלין, אירלנד; הוא גר בעבר בלונדון, אנגליה.

במאי 2018, גליסון תמך בפומבי בקמפיין לביטול התיקון השמיני של אירלנד. 

באוגוסט 2022 התחתן גליסון עם רוזין אומהוני. החתונה התקיימה במחוז קרי באירלנד.

פילמוגרפיה
----------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | שלטון האש | ילד |  |
| 2005 | באטמן מתחיל | ילד קטן במרפסת |  |
| 2007 | *Shrooms* | תאום בודד |  |
| 2009 | *A Shine of Rainbows* | סימוס |  |
| 2010 | *All Good Children* | דארה |  |
| 2021 | *Rebecca's Boyfriend* | רורי |  |
| 2024 | ארץ החטאים (אנ') | קווין |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 - 2008 | *Killinaskully* | פה קונורס ג'וניור | 4 פרקים |
| 2011 - 2014 | משחקי הכס | ג'ופרי באראתיאון | תפקיד ראשי (עונות 4-1); 26 פרקים |
| 2020 | *Out of Her Mind* | קספר | 2 פרקים |
| TBA | *Safe Harbor* | פארל |  |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ק גליסון** בוויקישיתוף

* ג'ק גליסון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'ק גליסון, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'ק גליסון, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Leslie Felperin, All Good Children, variety.com
2. ↑  Logan Hill, The Villains Questionnaire - Jack Gleeson, GQ, June 2012.
3. ↑  Mark O'Regan, Jack Gleeson swaps 'Game of Thrones' for seat of learning, independent.ie, 17.4.2012.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007335888905171
* GND: 1059836599
* ISNI: 0000 0003 6771 9709
* LCCN: no2012033144
* SUDOC: 260842184
* VIAF: 233353138
* WorldCat: lccn-no2012033144

 |
**מרדכי זר** (14 בינואר 1914 - 16 בדצמבר 1982) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י.

ביוגרפיה
--------

נולד במשהד שבאיראן, צאצא למשפחת אנוסים מפרס (אנוסי משהד). בפרס עבדה המשפחה במשך דורות בעבודות, שכללו שימוש בחוטי זהב. על שם מלאכה זו נקראה המשפחה: 'זַר', שבפרסית פירושו חוטי זהב. עלה לארץ ישראל בשנת 1935. בשנותיו הראשונות בישראל עבד בבניין ובסלילת כבישים. בשנת 1942 עבר לעבוד בלשכת העבודה של הסתדרות העובדים הכללית.

בשנת 1946 מונה זר למנהל המחלקה לעדות המזרח בהסתדרות בירושלים. לאחר מכן, בהיותו חבר מועצת פועלי ירושלים, נבחר למנהל המחלקה לתרבות של המועצה. ביולי 1962 נבחר לחבר מזכירות המועצה.

במקביל עסק בפעילות ציבורית ונבחר לשמש יו"ר ועד העדה הספרדית בעיר ונשיא התאחדות עולי פרס בישראל. בשנת 1949 הוא הציע להקים ארגון של בני עדות המזרח בתוך מפא"י. בשנים 1955–1965 כיהן כחבר מועצת עיריית ירושלים. בשנים 1960–1963 היה יו"ר ועדת התחבורה העירונית.

זר הוצב במקום ה-46 ברשימת מפא"י לכנסת הרביעית ונכנס לכנסת לאחר שמפא"י הפתיעה וקבלה 47 מנדטים. לקראת הבחירות לכנסת החמישית הוצב במקום ה-45 ברשימת מפא"י, אולם ירידה בכוחה של מפא"י הביא לכך שלא נבחר לכנסת. לאור זאת, ניסה זר להתמנות לסגן ראש עיריית ירושלים בשכר, אך ללא הצלחה. בשנת 1963 שב זר לכנסת בעקבות פטירתו של עמי אסף. סך כהונתו בכנסת כ-12 שנים (1959–1961, 1963–1974), במהלכן היה חבר ועדת הכנסת וועדת הפנים. בכנסת הרביעית היה חבר ועדת החינוך והתרבות ובכנסות לאחריה חבר ועדת העבודה והרווחה. בכנסת השביעית נבחר לסגן יושב ראש הכנסת.

ביוני 1960 קבע המוסד לביקורת של מפא"י שזר שגה בטעות חמורה על שסיפר לעיתונאים פרטים על סכסוכים בתוך המפלגה.

הוא אביהם של השחקן דודו זר מפרפר נחמד וגידי זר מצוות הווי פיקוד הצפון. קרוב משפחתו הוא סוחר הקרקעות איש השומרון משה זר.

רחוב בשכונת פסגת זאב בירושלים נקרא על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* מרדכי זר, באתר הכנסת

* מרדכי זר, באתר כנסת פתוחה

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוסדות ההסתדרות נוקו מספרדים, הד-המזרח, 3 בדצמבר 1948
2. ↑  מרדכי זר, חבר מזכירות מ. פ. ירושלים, על המשמר, 23 ביולי 1962
3. ↑  מפא"י מייסדת מפלגה ספרדית, הד-המזרח, 1 ביולי 1949
4. ↑  ב. יהושע, מוציאים את העז מירושלים, מעריב, 30 באוקטובר 1960  
העיריה; תושבים לא יכתיבו את סדרי קווי האוטובוס, מעריב, 23 באוקטובר 1961
5. ↑  מ. זר התפטר מתפקידו כיו"ר ועדת התחבורה של עירית הבירה, הַבֹּקֶר, 12 בנובמבר 1963
6. ↑  מפא"י קבעה מועמדיה לעירית ירושלים, הַבֹּקֶר, 23 בספטמבר 1959
7. ↑  יהושע ביצור, שבעה סגני ראש - לאחד, מעריב, 22 במאי 1962
8. ↑  פירושים מוטעים לפרסומים על דיונים פנימיים במפא"י, דבר, 16 ביוני 1960  
מ. מייזלס, ש..ש..ש.. מפא"י מתווכחת, מעריב, 19 ביוני 1960

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007604955305171
* ISNI: 0000 0000 5148 9994
* LCCN: nr93047840
* VIAF: 41717496
* WorldCat: lccn-nr93047840

 |
**ישיבת בני עקיבא יבנה חיפה** (בעבר נקראה **בית הספר הריאלי יבנה** או **תיכון דתי יבנה**) היא מוותיקי המוסדות התיכוניים הדתיים בארץ ישראל. בעבר המוסד התנהל כבית ספר תיכון דתי, אך כיום המוסד מסונף למרכז ישיבות בני-עקיבא ומתנהל כישיבה תיכונית.

תולדות המוסד
------------

בית הספר נוסד כמוסד חינוכי לכיתות היסודיות בשנת תרצ"ה (1934) על ידי יוצאי גרמניה דתיים בחיפה שלא היו שבעי רצון מהחינוך של תנועת המזרחי. הם פנו לד"ר אברהם כהן, שעלה מגרמניה זמן קצר קודם לכן והתיישב בתל אביב, והיה מוכן לקחת על עצמו את ניהול בית הספר. שם בית הספר נקרא "יבנה" על פי אמירתו של רבן יוחנן בן זכאי "תן לי יבנה וחכמיה" ובכך רצו לרמז על רצונם בהגברת לימודי היהדות. לשם "יבנה" נוסף הכינוי "הריאלי", מתוך כוונה למשוך אליו תלמידים.

בית הספר היה לכתחילה על מפלגתי והיו בו תלמידים שהיו בנים להורים חברי המזרחי, אגודת ישראל ובלתי מפלגתיים. תפיסת החינוך דגלה ב"תורה עם דרך ארץ" כפי שהיה מקובל בקרב יהודי גרמניה החרדים. בית הספר עבר למבנים שונים בשכירות, כולם בשכונת הדר הכרמל. בשנים הראשונות היו בו רק כיתות של בית ספר יסודי. בהמשך צורפו אליו כיתות תיכון והמחזור הראשון נבחן בבחינות הבגרות בשנת ה'תש"א (1941). בטקס הסיום ציין הרב יהושע קניאל שזו הפעם הראשונה בה נבחנים בבגרות בתלמוד, באישור מחלקת החינוך של ממשלת המנדט. עם כל זאת, ברוב השנים הללו לא הייתה כיתת י"ב בבית הספר. רק משנת ה'תשי"א (1951) סיימו תלמידים את כיתה י"ב בצורה סדירה. בשנים מסוימות למדו בו גם בנות בכיתות נפרדות.

לימים נפרדו מהמוסד כיתות היסוד שעברו למוסד נפרד בשכונת הדר הכרמל ומאז נקרא המוסד היסודי "יבנה – נצח ישראל".

לאחר אברהם כהן ניהל את בית הספר ד"ר יצחק מילר. בתשי"ט הוא הוחלף על ידי הרב משה רבהון שניהל את בית הספר עד שנות ה-70 של המאה ה-20.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 עבר בית הספר למבנה גדול ברחוב הנגב, סמוך לשכונת הדר הכרמל. בשנת ה'תשל"ז (1976–1977) נפתחה במוסד מגמה של ישיבה תיכונית, במקביל לתיכון הרגיל. בראש הישיבה עמד הרב שלמה קליימן, שהיה עד אז ר"מ במדרשית נעם. בשנת 1994 עבר בית הספר למבנה חדש בשכונת רמת אלון. בשנת 2008 צורף המוסד לרשת ישיבות בני עקיבא.

לקראת סוף שנת הלימודים 2022-2023 התפטר הרב יורם שמיר מתפקידו כמנהל הישיבה התיכונית. את מקומו תפס הרב יאיר הרשקוביץ.

ראו גם
------

* בוגרי תיכון דתי יבנה

לקריאה נוספת
------------

* יעקב ויליאן, דת וחינוך בחיפה בשנים 1932–1948, עבודה לשם קבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן, תשע"א, עמ' 110–117
* יבנה – ישיבה תיכונית ובית הספר התיכון הדתי, חיפה תשמ"ח (חוברת לכנס הבוגרים והיובל)

קישורים חיצוניים
----------------

* תיכון דתי יבנה, ברשת החברתית פייסבוק

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ו, עמוד א'
2. ↑  כך לפי תמונות המחזור שפורסמו בחוברת היובל
3. ↑  במקור, "נצח ישראל" היה שמו של בית ספר יסודי ותלמוד תורה שהוקם בחיפה בתחילת המאה ה-20, כסניף של בית הספר נצח ישראל בפתח תקווה.
4. ↑  ישיבת 'יבנה' חיפה מצטרפת למרכז ישיבות בני עקיבא אלי לוי, מקור ראשון 30 ביולי 2008
5. ↑  אריה יואלי, ‏הרב יאיר הרשקוביץ נבחר לראש ישיבת יבנה בחיפה, באתר "סרוגים", 16 באוגוסט 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007356403505171
* VIAF: 70151431592056301753
* WorldCat (עם VIAF): 70151431592056301753

 |
**לאונרדו "לאו" סזאר ז'רדים** (בפורטוגזית: **Leonardo "Léo" César Jardim**; נולד ב-20 במרץ 1995 בריבייראו פרטו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ואסקו דה גאמה מליגת העל הברזילאית.

קריירת מועדונים
---------------

ז'רדים גדל במחלקות הנוער של אולה ברזיל וגרמיו. בשנת 2014 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של גרמיו מליגת העל הברזילאית.

ב-1 ביולי 2018 הושאל ז'רדים לריו אבה מליגת העל הפורטוגלית. הוא ערך 33 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה.

ב-13 ביולי 2019 חתם ז'רדים על חוזה לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית.

ב-1 בספטמבר 2020 הושאל למשך עונת 2020/2021 לבואבישטה מליגת העל הפורטוגלית.

ב-27 בינואר 2023 חתם בוואסקו דה גאמה מליגת העל הברזילאית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאו ז'רדים** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  Le LOSC recrute le gardien brésilien, Léo Jardim באתר הרשמי של ליל, 13 ביולי 2019 (בצרפתית)
2. ↑  Boavista anunciado Guarda-redes Leo Jardim באתר A Bola, ‏ 1 בספטמבר 2020 (בפורטוגזית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לאו ז'רדים"**.
לוחם איסוף קרבי מחבק את חברו בשעת אבלו, במסגרת ערך הרעות המוביל את לוחמי צה"ל
**רעות** הוא מונח המסמל קשר נפשי עמוק בין שני בני אדם או בין קבוצה מצומצמת של אנשים, שאינו תלוי באינטרסים של אחד מהצדדים. הרעות יכולה להיווצר בשני אופנים מרכזיים: ידידות ארוכת שנים, היוצרת היכרות עמוקה בין הרעים, או מצב המחייב כוחות משותפים וערבות הדדית.

מבחנה הגדול של הרעות הוא במקרים בהם צריך לוותר צד אחד על האינטרסים שלו על מנת להטיב עם רעו. לדוגמה, כאשר אחד הרעים נחשד או מורשע בפלילים, נדרשים רעיו להחליט עד כמה חשובה בעיניהם הרעות - האם ימשיכו לקיימה ולהגן על הרע שחטא, או יבגדו בו.

דוגמה מובהקת נוספת היא בשדה הקרב, אז נקראת הרעות לעיתים בשם "אחוות לוחמים". במצב זה נדרשת נאמנות, אמון וערבות הדדית למען מטרת הכלל. בשם ערך הרעות נדרש הפרט לוותר על טובתו האישית, לעיתים תוך סיכון עצמי.
מחקרים שנעשו בשנים האחרונות מצביעים על התאמה בין הרעות לסיכון החיים. ככל שהסיכון עולה כך גם הרעות עתידה לעלות.[דרוש מקור]

בישראל
------

ערך הרעות קיבל ביטוי רשמי כאחד מערכי צה"ל בסעיף:
"רעות - החייל יפעל מתוך אחווה ומסירות לחבריו לשירות, וייחלץ תמיד לעזרתם כשהם זקוקים לו או תלויים בו, חרף כל סכנה וקושי, עד כדי חירוף הנפש".
עוד קודם לניסוח רוח צה"ל זכתה הרעות לתהילה בשיר "הרעות", מאת חיים גורי.

יש הטוענים כי בחברה הישראלית בת ימינו (נכון לשנת 2020) אבדה הרעות שהייתה קיימת בשנותיה הראשונות של המדינה, לטובת האינדיבידואליזם, ומביאים לכך דוגמאות שונות.

העיתונאי גדעון לוי מבקר במאמרו "רק בגרמניה?" את ערך הרעות הצבאי הישראלי כערך המסוגל להשחית את האדם ולגרום לו לעשות מעשים לא מוסריים. הוא מצטט מהספר "ספרו של גרמני": "הרעות קשורה למלחמה. כמו האלכוהול, גם היא מעין שיקוי תנחומים למי שנתון בתנאים בלתי אנושיים... היא מדרדרת ומשחיתה את האדם יותר מכל אלכוהול או אופיום... גרוע מזה: הרעות פוטרת אדם מן האחריות לחייו בפני אלוהיו ובפני מצפונו. הוא עושה מה שעושים כולם. אין לו ברירה. אין לו זמן להרהר... מצפונו הוא 'החברים' ומובטחת לו כפרה שלמה, כל עוד ימשיך לעשות מה שכולם עושים"

ראו גם
------

* אלטרואיזם
* ידידות
* חיבה
* לא תעמוד על דם רעך

הערות שוליים
------------

1. ↑  יורם קניוק, שיר הרעות שאבד, באתר ynet, 25 באפריל 2008- ביקורת על המציאות החברתית מדינית הנוכחית בהשוואה לערכים של שיר הרעות
**פעם שלישית גלידה** הוא ניב עברי ישראלי נפוץ.

  

ועל הדרך זה גם מפליץ מסריח נורא ולא אומר ספטי

השימוש בניב
-----------

קיימים חילוקי דעות באשר לצורת השימוש הנכונה בניב וכיום מקובלות שתי צורות שימוש בו. הביטוי נאמר כאשר אדם פוגש את חברו יותר מפעמיים בפרק זמן קצר ושלא כהרגלו. כאשר מתרחשת הפגישה המקרית הראשונית הרי שמדובר בדבר נורמלי וסביר. כאשר תוך זמן קצר מתבצעת פגישה שנייה על פי צורת השימוש הראשונה נהוג לומר "בפעם הבאה נשב לאכול גלידה" ברוח הפתגם המקורי. על פי צורת השימוש השנייה נהוג כעת לומר את המשפט "פעם שלישית גלידה" לאות הכנה לעתיד לבוא. על פי צורת השימוש הראשונה בפגישה השלישית שמתרחשת תוך זמן קצר נהוג לומר את המשפט המקורי.

מקור הניב
---------

מקור הניב איננו ברור לגמרי. יש המשערים שהגיע מניב גרמני דומה: "nächstes Mal gibst du mir einen aus", שפירושו: בפעם הבאה תצטרך לקנות לי משקה. הניב הגרמני שונה - ראשית, אין בו התייחסות אל "הפעם השלישית", ושנית, מי שאומר את המשפט אמור לקבל משקה על חשבון חברו, ואילו בניב העברי לא אומרים מי יקנה את הגלידה. המפרשים את הניב העברי ככזה שיש לאומרו בפגישה השנייה או השלישית מוסיפים שוני נוסף. ניב דומה ברוח הניב הגרמני מצוי בשפה ההולנדית.

טענה נפוצה ולא מבוססת בעניין מקור הביטוי הרווחת ברשת האינטרנט, היא שמקור הביטוי בביטוי קרוב באנגלית - "If I see you next time I'll scream" (בתרגום לעברית: "אם אראה אותך בפעם הבאה, אצעק"), והמילים "I scream" (אצעק) הפכו ל-"Ice-cream" (גלידה) בשל דמיון בצליל. אלא שגם בביטוי זה לא מופיעה "הפעם השלישית", וגרוע מכך, מדד גוגל מעלה שכלל לא קיים ביטוי כזה בשפה האנגלית. בתאוריה דומה תומך הלשונאי רוביק רוזנטל:

> 
> "המקור הקרוב ביותר ל"פעם שלישית גלידה" הוא ביטוי באנגלית שמופיע בכמה גרסאות. באנגלית הבריטית נאמר לאחר שתי פגישות או נסיונות שלא עלו יפה: ‏Third time lucky‎ בפעם השלישית יתמזל מזלנו. הגרסה האמריקנית לביטוי היא Third time's a charm בפעם השלישית יתרחש קסם. מאיפה צצה אם כן הגלידה במקום הקסם והמזל? ייתכן בהחלט שכאן השפיע ביטוי שכן מצוי באנגלית: If I see you next time I'll scream. המשחק הלשוני הזה גם שימש בעבר בבריטניה כגימיק בסיסמה לגלידה, נוסח: "I scream: Ice cream!".
> 
> 
> 
> — רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית 24/12/2004
>

ראו גם
------

* ג'ינקס
* כלל השלושה בכתיבה

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **פעם שלישית גלידה** |
רבי **שבתי שפטל הלוי הורוביץ** (לעיתים: **שעפטל סג"ל**; ה'שנ"ב, 1592 – כ"ח בניסן ה'ת"ך, 9 באפריל 1660) היה רב וראש ישיבה מגדולי יהדות אשכנז בדורו. דרשן קהילת פראג ורבן של פיורדא, פרנקפורט, פוזנא ווינה. הוא עורך הספר "שני לוחות הברית" של אביו, רבי ישעיה הלוי הורוביץ, ונודע על שם ספרו **ווי העמודים**, ועל שם צוואתו המוסרית שנדפסה בסוף ספר "יש נוחלין".

ביוגרפיה
--------

נולד לרבי ישעיה הלוי הורוביץ הנודע בספרו "שני לוחות הברית". למד בעיקר מפי אביו ומפי רבי שלמה אפרים מלונטשיץ. בגיל 17 נישא לבתו של רבי משה חריף רבן של קרמניץ ולבוב. חמיו היה מגדולי דורו ולאחר נישואיו התגורר הזוג לצד הורי האישה והוא למד עם חמיו. גיסו מנישואיו אלה היה הרב ברוך אברהם כ"ץ רפפורט (תכ"ח - ה'תק"ו, 1668-1746), רבן של שוואבך ופיורדא. אשתו זו נפטרה בצעירותה והוא נישא בשנית לפייגל בת משה הלוי יאליש (קרי: יוליש) מקרקוב.

עוד לפני שנת 1620 הקים ישיבה בביתו שבפראג, ועם עליית אביו לארץ ישראל בשנת 1621 (ה'שפ"א), התמנה לתפקיד הדרשן של קהילת פראג. תפקיד זה הביא לפרסומו, וב-1628 (ה'שפ"ח) התמנה לכהן כרבה של פיורדא. במשך ארבע שנים הנהיג את הקהילה היהודית בעיר ועמד בראש ישיבת פיורדא, ואולם בשנת 1632 נחרבה העיר במהלך מאורעות מלחמת שלושים השנים והוא נאלץ לעזוב את העיר. הוא קיבל את משרת רבנות פרנקפורט דמיין וכיהן בה במשך תשע שנים.

אחרי פטירת רבי משה ר' מנדלש ב-1641 (ה'ת"א) נענה לבקשת קהילת יהודי פוזנא ועבר לכהן כרב העיר, ובשנת 1658 (ה'תי"ח) קיבל את משרת רבנות העיר וינה.

נפטר בווינה בכ"ח בניסן ה'ת"ך 9 באפריל 1660 ונקבר בבית הקברות היהודי ברוסאו.

בנו היה רבי ישעיה הלוי הורוביץ (השני), רבן של פיורדא ופרנקפורט. בן נוסף הוא יוסף שמואל הלוי ביליצר.

ראו גם
------

* משפחת הורוביץ

לקריאה נוספת
------------

* בנימין שלמה המבורגר, **הישיבה הרמה בפיורדא**, א, בני ברק תש"ע, עמ' 127–144 (וביבליוגרפיה שם)

קישורים חיצוניים
----------------

* הורוביץ, שבתי, במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
* שבתי בן ישעיה הורוויץ, דף שער בספרייה הלאומית

### חיבוריו

* **ווי העמודים**
	+ **מהדורת אמשטרדם ה'ת"ח**
	+ **מהדורת אמשטרדם ה'תנ"ח**
* **צוואתו**
	+ **מהדורת אמשטרדם ה'תס"א**
	+ **מהדורת סדילקוב ה'תקצ"ה**
	+ **מהדורת זיטומיר ה'תר"ח**
	+ **מהדורת ורשה ה'תרל"ג**

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי הביבליוגרפיה אצל המבורגר, להלן "לקריאה נוספת". ואולם, לפי האנציקלופדיה היהודית, להלן "קישורים חיצוניים" הוא נפטר ב-12 באפריל.
2. ↑  אותו לא הכיר כי הוא נולד כ-8 שנים לאחר שנפטר
3. ↑  פנחס מילר, **עולמו של אבא**, תשמ"ד, עמ' 102

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007311538005171
* GND: 138857318
* ISNI: 0000 0000 6058 8150
* LCCN: nb2009011089
* NTA: 098149180
* VIAF: 88442513
* WorldCat: lccn-nb2009011089

 |
**סורת אל-פג'ר** (בערבית: **سورة الفجر**) היא הסורה ה-89 בקוראן, והיא מונה 30 פסוקים. 

שמה של הסורה נגזר מהפסוק הראשון בה, ומשמעות השם היא "השחר".

תוכן הסורה
----------

המסר העיקרי בסורת אל-פג'ר הוא שעושר חומרי אינו בהכרח סימן למילוי רצון האל.

בחלק הראשון של הסורה, אשר מורכב מפסוקים 1–14, מוצגת הטענה שאללה יכול לתת חסדים למי שהוא רוצה ולקחת אותם ממי שהוא רוצה, תוך שימת דגש על כך שהוא לכאורה לוקח את החסדים מאלה שבנוסף להיותם לא מאמינים, הם גם אנשים מושחתים. פסוקים 1–4 הם למעשה סדרת שבועות שנעשות לכאורה על ידי האל. בחלק השני, אשר מורכב מפסוקים 15–26, מסופר שאושרו של אדם אינו נמדד על פי כמות נכסיו, ושזעמו של האל לא חייב להתבטא בכך שהאדם החוטא יסבול בעולם הזה, אלא שהוא כביכול ייענש בעולם הבא. החלק השלישי והאחרון של הסורה גורס שעל המאמין להמשיך ללכת בדרכו של האל גם כשטוב לו בחיים וגם כשרע לו. 

חלק מחוקרי הקוראן גורסים כי מתוכנה של הסורה עולה כי היא נכתבה בשלב בו החלו אנשי מכה לרדוף את האנשים שהחליטו לאמץ את האסלאם.

הסורה במסורת השיעית
-------------------

לפי אחת המסורות באסלאם השיעי, אללה סולח על טעויותיו של זה אשר קורא את סורת אל-פג'ר בעשרת הלילות הראשונים של החודש ד'ו אל-חיג'ה. על פי מסורת שיעית נוספת, מי שקורא את הסורה הזאת במהלך תפילותיו, יהיה עם חוסיין בגן העדן ביום הדין.

קישורים חיצוניים
----------------

- ויקיטקסט סורת אל-פג'ר, בתרגום הרמן רקנדורף, באתר ויקיטקסט
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סורת אל-פג'ר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Journey Through Islam, www.facebook.com
2. ↑  Altafsir.com - The Tafsirs - التفاسير, www.altafsir.com
3. ↑  surah al fajr - youtube
4. ↑  Sura al-Fajr, WikiShia (באנגלית)
5. ↑  89. Surah Al Fajr (The Dawn) - Sayyid Abul Ala Maududi - Tafhim al-Qur'an - The Meaning of the Qur'an, www.englishtafsir.com
6. ↑  Surah al-Fajr, Chapter 89, Al-Islam.org, ‏2017-02-05 (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת:**סורת אל-ע'אשיה** | **הקוראן** | הסורה הבאה:**סורת אל-בלד** |
| **סורה 89** |
| 1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
11
12
13
14
15
16
17
18
19
20
21
22
23
24
25
26
27
28
29
30
31
32
33
34
35
36
37
38
39
40
41
42
43
44
45
46
47
48
49
50
51
52
53
54
55
56
57
58
59
60
61
62
63
64
65
66
67
68
69
70
71
72
73
74
75
76
77
78
79
80
81
82
83
84
85
86
87
88
89
90
91
92
93
94
95
96
97
98
99
100
101
102
103
104
105
106
107
108
109
110
111
112
113
114 |


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4383658-6
* TDVİA: fecr-suresi
* VIAF: 4778159477690527990004
* WorldCat (עם VIAF): 4778159477690527990004

 |
מפלגת **פנינה רוזנבלום** הייתה מפלגה בראשותה של אשת העסקים ודוגמנית העבר פנינה רוזנבלום. המפלגה הוקמה ב-1999, לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה ולראשות הממשלה, התמודדה לכנסת במערכת בחירות זו בלבד ולא נכנסה לכנסת, אולם המפלגה הייתה קרובה לעבור את אחוז החסימה.

בראשית 1997 הודיעה פנינה רוזנבלום שתרוץ לכנסת ברשימה עצמאית. בקמפיין שלה לכנסת התמקדה בין היתר בנושאים כמו קידום נשים.

בבחירות זכתה המפלגה ל-44,953 קולות, כ-4,500 קולות מתחת לאחוז החסימה (49,641 קולות).

המפלגה חתמה על הסכם עודפים (שלא התממש) עם מפלגת כח לגמלאים, שאף היא לא עברה את אחוז החסימה (קיבלה 37,525 קולות).

בשנים שלאחר מכן התמודדה רוזנבלום במסגרת הליכוד. בבחירות לכנסת ה-16 שובצה במקום ה-39, ובדצמבר 2005, לאחר התפטרותו של צחי הנגבי מהכנסת, הושבעה כחברת כנסת, וכיהנה עד אפריל 2006.

נכון ל-2023 המפלגה אינה פעילה אך עדיין רשומה ברשם המפלגות.

מועמדי המפלגה לכנסת
-------------------

**מועמדי המפלגה לכנסת ה-15 (1999)**

| מקום | המועמד/ת | אודות המועמד/ת |
| --- | --- | --- |
| 1 | פנינה רוזנבלום-חיים |  |
| 2 | אברהם בלשניקוב |  |
| 3 | מאשה לובלסקי |  |
| 4 | גליה אלבין |  |
| 5 | משה מושקוביץ |  |
| 6 | עדנה שני |  |
| 7 | נאוה קול |  |
| 8 | יעקב עומרד |  |
| 9 | גיזל כהן |  |
| 10 | בועז שרקנסקי |  |
|

הערות שוליים
------------

1. ↑  ליטל לוין, 01.03.1998 / שדולת הנשים חלוקה? לגבי פנינה רוזנבלום, באתר הארץ, 1 במרץ 2011