recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**המרד על הספינה סטורוז'בוי** (ברוסית: **Сторожевой** - שומר או זקיף) היה אירוע בו השתלט קצין מורד בצי הסובייטי על פריגטה נגד צוללות מסוג בורביסטניק בים הבלטי, בנובמבר 1975. האירוע היווה השראה לספר "המרדף אחר אוקטובר האדום" מאת טום קלנסי.

המרד על הפריגטה סטורז'בוי
-------------------------

המרד על האונייה הובל על ידי הקומיסר הפוליטי רב-סרן ולרי סבלין שרצה למחות על השחיתות הרבה שאפיינה את ברית המועצות בתקופת ליאוניד ברז'נייב. כוונתו הייתה לתפוס אונייה להשיטה אל מחוץ למפרץ ריגה אל לנינגרד דרך נהר נייבה, לעגון לצד אוניית המוזיאון אברורה ולשאת נאום לאומה הסובייטית משם.

תוכן הנאום אינו ידוע במדויק אך קיימת סברה כי סבלין תכנן לומר את אשר היה אסור לומר באותה בעת בברית המועצות בציבור, אך נאמר בחדרי חדרים, כי הסוציאליזם והמולדת מצויים בסכנה; רשויות השלטון נגועות בשחיתות רבה וכי המדינה סוטה ממסלול המהפכה שהוביל לנין.

בערב ה-9 בנובמבר 1975, הונה סבלין את מפקד האונייה והובילו לסיפוניה התחתונים בטענה כי אחד מקציני האונייה פועל באופן לא תקין. כאשר רב החובל הגיע לסיפון התחתון, כלא אותו סבלין יחד עם קצינים נוספים בחדר הסונאר הקדמי ותפס פיקוד על הספינה. לאחר השתלטותו, זימן סבלין את 15 הקצינים והמפקדים הנותרים, פרס בפניהם את תוכניתו ובסוף הדיון ערך הצבעה בה זכה לתמיכה של שבעה קצינים מתוכם. הקצינים הנותרים, שלא רצו לקחת חלק במרד, נכלאו אף הם בבטן האונייה.

לאחר תום השלב הראשון בתוכניתו, פעל סבלין לזכות בתמיכתם של כ-150 המלחים ששירתו באונייה. הוא ניצל את עובדת היותו קצין פופולרי ומוערך בקרב החיילים וזכה בתמיכתם. אולם, אחד מהקצינים, אשר הצביע תחילה בעד המרד, הצליח לברוח מהאנייה ולהפעיל את האזעקה על החוף, אך השומרים לא האמינו לקצין ולא סגרו את שערי המעגן.

לכשהתגלה דבר בריחתו של הקצין, ומתוך חשש כי תוכניתו תסוכל, הורה סבלין לצוות האונייה לעזוב את המעגן ולשוט מיידית אל מחוץ למפרץ ריגה תוך שהוא מכבה את מכשירי הקשר והמכ"ם על מנת למנוע את גילוי הספינה.

עם הגעת הידיעה בדבר המרד לפיקוד הסובייטי, כחצי מהצי הבלטי נשלח ליירט את הספינה. הכוח כלל 13 ספינות וכ-60 מטוסים, שתקפו במקלעים ובפצצות את הפריגטה. כתוצאה מהתקיפה, מערכות ההיגוי של הספינה ניזוקו והספינה נעצרה. לבסוף כוחות קומנדו של חיל הנחתים הסובייטי עלו על הספינה ודיכאו סופית את המרד. מוביל המרד ולרי סבלין, נורה בידי חבריו לספינה אשר גם שחררו את רב החובל.

כל משתתפי המרד נעצרו על ידי כוחות הביטחון הסובייטים, אך רק סבלין וסגנו נשפטו והורשעו. ולרי סבלין נמצא אשם בבגידה בנסיבות מחמירות והוצא להורג בירייה ב-3 באוגוסט 1976 בעוד שסגנו נידון למאסר ושוחרר כעבור 8 שנים. שאר המשתתפים במרד שוחררו עם קלון מהצי.

המרד בתרבות הפופולרית
---------------------

דבר המרד נשמר כסוד מדינה במשך שנים רבות ופורסם ברבים רק בשנות ה-90 לאחר נפילת ברית המועצות. עם זאת, ידיעות בדבר המרד דלפו למערב והיוו השראה לספר המרדף אחר אוקטובר האדום של טום קלנסי ולאחר מכן לסרט בכיכובם של שון קונרי ואלק בולדווין.

ראו גם
------

* אברורה
* מהפכת אוקטובר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Guttridge Leonard F, **Mutiny: A History of Naval Insurrection**, Berkley Books, 2002, עמ' 292, מסת"ב 0425183211
2. ↑  True story, History Channel, The hunt for red October
3. ↑  True story, History Channel, The hunt for red October
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Guttridge(2002), p. 293
7. ↑  Gutridge (2002), p. 294

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 7860530-1
* LCCN: n2005002359
* LNB: 000200160
* VIAF: 143275313
* WorldCat (עם VIAF): 143275313

 |
גנרל **זיגפריד מכולץ** (בגרמנית: **Siegfried Macholz**;‏ 20 בספטמבר 1890 – 25 במאי 1975), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

מכולץ נולד ב-20 בספטמבר 1890 בממל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1909 התגייס ליכל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-152 (אלזס ה-1), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף מכולץ לרייכסווהר, אולם בשנת 1921 פרש מהצבא והצטרף למשטרת דנציג. ב-1 באוקטובר 1935 הועלה מכולץ לדרגת אוברסט לוטננט, וב-25 בנובמבר אותה שנה הצטרף לוורמאכט. ב-1 באוגוסט 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בינואר 1937 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-67.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה מכולץ למפקד רגימנט הרגלים ה-203, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-76 בחזית המערבית, וב-4 בינואר 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-218. ב-1 ביוני 1940 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-10 ביוני אותה שנה הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-192. ב-7 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-122, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עמה כחלק מהקורפוס ה-28 במסגרת הארמייה ה-16. ב-19 בדצמבר 1941 קיבל מכולץ על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-1 במרץ 1943 מונה מכולץ למפקד דיוויזיית המילואים ה-191, אשר הפכה ב-1 בפברואר 1944 לדיוויזיה ה-49. הדיוויזיה הוצבה בגזרה שבין בולון לאטאפלה, ולחמה במהלך המערכה בנורמנדי. באוגוסט 1944 נסוגה הדיוויזיה לעבר פריז, ומשם לעבר בריסל. לאחר מכן הוצבה הדיוויזיה באזור אאכן, והשתתפה בקרב על אאכן. ב-16 באוקטובר 1944 קיבל מכולץ על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-26 בינואר 1945 מונה למפקד הדיוויזיה ה-295 בנורווגיה, ופיקד עליה עד סוף המלחמה.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר מכולץ בעיר הנובר, עד למותו ב-25 במאי 1975, והוא בן 85 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* זיגפריד מכולץ באתר axishistory (באנגלית)
**מאיר פוזנר** (בכתיב יידי: **פּאָזנער**; בלועזית: **Meyer Posner**;‏ 1890, פלוצק – 8 בפברואר 1931, ארצות הברית) היה מלחין, מנצח, ומעבד בתחום המוזיקה היהודית, היידיש והחזנות, שפעל בניו יורק בעשורים הראשונים של המאה ה-20.

שנים מוקדמות
------------

מאיר פוזנר נולד בפלוצק שבפולין הקונגרסאית (ב"תחום המושב" שבאימפריה הרוסית) בשנת 1890. את השכלתו היהודית המוקדמת רכש בעיר לודז', ובשלב מסוים היגרה משפחתו ללונדון. בסביבות שנת 1910 מונה פוזנר למנצח המקהלה ב"בית הכנסת האורתודוקסי Borough Synagogue שברובע סאת'ק. באותה תקופה חיבר פוזנר נעימה פופולרית לשירו של המשורר מוריס רוזנפלד "הערבסט בלעטלעך" (עלי סתיו). במקביל למד מוזיקה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, וסיים ב-1914. בשנת 1916 מונה למנהל המוזיקלי והמנצח של בית הכנסת הגדול שברחוב דיוקס פלייס (Dukes Place). בלונדון חיבר פוזנר אופרטה בעברית בשם "עזרא ונחמיה" וכן גרנד אופרה בכותרת "שאול". הפרטיטורות של שתי היצירות לא שרדו.

ארצות הברית
-----------

בשנת 1919 היגר פוזנר לארצות הברית, והחל לכהן כמנהל מוזיקלי ומנצח של מקהלת "חוג הפועלים" (ארבעטער רינג). בתפקיד זה כיהן עד מותו בשנת 1931. עבור מקהלה זו הלחין, עיבד ותזמר שירים רבים ביידיש למקהלה, לפסנתר ולתזמורת. חלק מעבודות אלו יצאו לאור על ידי חברת מטרו מיוזיק. 

ב"שנות העשרים הסוערות" היה פוזנר לאחת הדמויות הבולטות בסצנת המוזיקה היהודית בניו יורק וניו ג'רזי. בשנת 1922 הלחין וניצח על מוזיקה למחזות ביידיש "אַ מאָל איז געווען אַ מעשה" (היה היה מעשה), ו"דאָס גרויסע געווינס" (הזכייה הגדולה). בשנת 1923 פרסם סדרת כתבות בנושא מוזיקה בעיתון היהודי "דער טאָג" ("היום"). באותה שנה מונה למנצח המקהלה בבית הכנסת "אוהב צדק" שליוותה את החזן יוסל'ה רוזנבלט. כמו כן ליווה את החזנים מרדכי הרשמן, דוד רויטמן ויוסף שליסקי בקונצרטים. פוזנר אף הלחין מספר לא מבוטל של יצירות חזנות, ברובן עבור החזן יוסל'ה שליסקי. כמו כן ניצח פוזנר על מגוון הפקות, מקהלות ומקהלות ילדים. 

בשנת 1924 הוציא לאור ספר ללימוד מוזיקה ביידיש בשם "האַרמאָניע" (הרמוניה), ובשנת 1928 הוציא לאור ספר נוסף בשם "אלעמענטארער מוזיק לערער" (תאוריה אלמנטרית של המוזיקה).

בשנת 1929, יצירתו "המכונה" ("די מאשין") לטקסט נשכני של מוריס רוזנפלד, עוררה עניין גדול, כשהעניק לה ביצוע גרנדיוזי עם מקהלה בת 200 קולות ותזמורת גדולה. באותה שנה נישא פוזנר, וב-8 בפברואר 1931, כשהיה באמצע הכנות לקראת ביצוע של האורטוריה "אליהו" מאת פליקס מנדלסון, נפטר באופן פתאומי מהתקף לב בגיל צעיר. בהלווייתו, שנערכה בגשם ובקור חודר עצמות, השתתפו כ-700 איש, והחזנים רוזנבלט, רויטמן ושליסקי נשאו תפילות ומזמורי התהילים, מלווים בחברים מהמקהלות השונות עליהן ניצח.

בארכיון בית המדרש לרבנים באמריקה מצוי "אוסף המוזיקה של מאיר פוזנר".

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימה חלקית של הקלטות לשירים של פוזנר, בקטלוג פרידמן
**אצטדיון אלפונסו לופס** (בספרדית: **Estadio Alfonso López**) הוא אצטדיון כדורגל בעיר בוקרמנגה שבקולומביה, אשר מונה 30,000 מקומות, ומשמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת אתלטיקו בוקרמנגה. נושא את שמו של נשיא קולומביה לשעבר, אלפונסו לופס פומחרו, שכיהן בשנים 1934-1938 ו-1942-1945.

היסטוריה
--------

מבט מהיציע המערבי
הוא נפתח ב-12 בדצמבר 1941 ובנייתו נעשתה בעיקר בשביל המשחקים הלאומיים של קולומביה והחל משנת 1949 הפך למגרשה הביתי של אתלטיקו בוקרמנגה. האצטדיון נפתח עם תכולה של 10,000 מקומות, אך עם השנים עבר מספר שינויים, שיפוצים והרחבות, מה שהגדיל את התכולה שכיום עומדת על כ-30,000.
הוא היה האצטדיון הראשון בקולומביה שבו הוחלף משטח הדשא בדשא מלאכותי בשנת 2006, ונחנך במשחק ידידות בין אתלטיקו בוקרמנגה והקבוצה הפרגוואית, קלוב אולימפיה.

לאחר 10 שנים של משטח מלאכותי, הוחזר הדשא הטבעי וכן בוצעו שינויים נוספים באצטדיון כמו שיפור התאורה והתקנת מושבים. כמו כן, נבחנה ב-2017 האפשרות להחליף את שמו שלך האצטדיון להרמן אסרוס, שהיה אחד משחקניה הבולטים של קולומביה ושל אתלטיקו בוקרמנגה. עם פטירתו של אסרוס ב-2018, הועלה העניין שוב לדיון.

אירועים
-------

* משחקים בין-לאומיים
* מארחת המשחקים הלאומיים בשנים 1941 ו-1996
* קונצרטים
* אירוח אליפות דרום אמריקה עד גיל 20 בכדורגל נשים בשנת 2010
* אירוח משחקי ידידות של נבחרת קולומביה
* מרוצי אופנועים

מבט פנורמי אל תוך האצטדיון

מבט פנורמי אל תוך האצטדיון

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אצטדיון אלפונסו לופס** בוויקישיתוף
**הרמן הלמס** (באנגלית: **Helms Hermann**;‏ 5 בינואר 1870, ברוקלין – 6 בינואר 1963, ברוקלין) היה שחמטאי אמריקאי, סופר ועורך.

ביוגרפיה
--------

הלמס נולד בברוקלין אך בילה את רוב ילדותו בהמבורג, גרמניה ובהליפאקס, קנדה, שם לימד אותו אחד מחבריו לספסל הלימודים את משחק השחמט. הוא חזר לברוקלין בגיל 17. הישגו הראשון הראוי לציון היה כחבר במועדון השחמט של ברוקלין שזכה בליגת השחמט של ניו יורק בשנת 1894–1895, כאשר קפטן הקבוצה היה הרי נלסון פילסבורי.

כשחקן ניצח הלמס פעמיים באליפות מדינת ניו יורק והיה ברמת אמן, עם דגש על סגנון התקפי חריף. במהלך הקריירה שלו ניצח הלמס שחקנים כהרי נלסון פילסבורי ופרנק מרשל.

הלמס ניצח באליפות מדינת ניו יורק בשנים 1906 ו-1925. הלמס ייצג את ארצות הברית בחמש התמודדויות באמצעות כבלים מול אנגליה, בתחילת המאה ה-20'. הלמס פרש מהתמודדות שחמטאית רצינית בשנות ה-40 לחייו אך המשיך לשחק בתחרויות בזק במועדון פרנק מרשל עד לשנות השמונים המאוחרות לחייו.

הלמס שימש ככתב השחמט של העיתון New York Times במשך למעלה מ-50 שנים, עד שנת 1962. הלמס יסד את הביטאון American Chess Bulletin בשנת 1904 וערך את הביטאון עד למותו בשנת 1963. הלמס כתב טורי שחמט עבור העיתון Brooklyn Daily Eagle משנת 1893 ועד לסגירת העיתון בשנת 1955. כמו כן כתב טורי שחמט עבור New York World במשך 15 שנים, ה-New York Post במשך עשר שנים ועבור New York World and Telegram במשך 10 שנים.

הלמס סייע בארגון התחרות הבינלאומית החזקה שהתקיימה בניו יורק בשנת 1924 (ניצח: עמנואל לסקר) ובשנת 1927 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה) שתיים מהתחרויות החשובות ביותר של כל הזמנים. הלמס ערך את ספרי התחרות לשני אירועים אלו, ספרים שנכתבו על ידי אלכסנדר אלכין. הלמס גם ארגן סיורי שחמט ברחבי ארצות הברית לשחקני צמרת כאלכסנדר אלכין, חוסה ראול קפבלנקה, עמנואל לסקר, גזה מארוצי ופרנק מרשל.

הלמס הוכר פורמלית כדיקן השחמט האמריקאי בשנת 1943 על ידי איגוד השחמט של ארצות הברית, ושמר על תואר זה עד למותו בגיל 93 בשנת 1963. הלמס כונה "העיתונאי החשוב ביותר בהיסטוריה של השחמט בארצות הברית" על ידי ארנולד דנקר ולארי פאר, בספרם משנת 1995 "בובי פישר שהכרתי וסיפורים אחרים".

הלמס סייע לבובי פישר בשנת 1951 להיכנס לשחמט המאורגן, כאשר הגיב למכתב של אימו של פישר, רגינה, שחיפשה יריבים מתאימים בברוקלין לבנה בן השמונה. הלמס המריץ ועודד את פישר הצעיר, שהתפתח מהר מאוד והפך לאלוף ארצות הברית בגיל 14 בשנת 1958, ולאחר מכן זכה באליפות העולם בשנת 1972.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן הלמס** בוויקישיתוף

* הרמן הלמס, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
* קורות חייו
* על תרומת הלמס לשחמט בהתכתבות
* מד כושר

הערות שוליים
------------

1. ↑  New York State Chess Champions 1878–1972

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 5745 2295
* LCCN: nr99036224
* NTA: 071933603
* SNAC: w6612wdx
* VIAF: 10603698
* WorldCat: lccn-nr99036224

 |
**למטזאורוס** (שם מדעי: ***Lametasaurus***) הוא סוג נכחד של דינוזאור תרופוד ממשפחת האבליזאוריים אשר חי בהודו בקרטיקון העליון שלפני 70 מיליון שנה. חוקרים רבים רואים בו טקסון מוטל בספק שאיננו סוג אמיתי אלא כימרה - יצור המורכב למעשה משרידי כמה דינוזאורים שונים שחיו והתאבנו באותו מקום.

גילוי ומחלוקת על הסיווג
-----------------------

הלמטזאורוס התגלה בתצורות למטה (אנ'), בקרבת העיר ג'אבלפור שבמדינת מאדהיה פרדש בהודו. בין 1917 ל-1919 החוקר הבריטי צ'ארלס אלפרד מאטלי (Charles Alfred Matley) חקר ממצאי מאובנים בהודו. ב-1921 תיאר אזור שקרא לו "מיטת הקרנוזאורים", מאחר שהוא גילה שם 2 ממצאים של דינוזאורים תרופודים חדשים. לאחד מהם תיאר ב-1923 תחת השם *Lametasaurus indicus*. השם קרוי על התצורות בהם נמצא ושם המין נקרא על מדינת הודו. עם זאת ממצאים אלה, אשר כללו שרידים של השוקה, האגן, סקרום ושרידי שיניים נבדקו בידי מספר חוקרים שסיווגו אותם כשייכים לדינוזאור משוריין מקבוצת הסטגוזאוריה או האנקילוזאוריה וחלק אף סברו שמדובר בתנין קדום מקבוצת הפייטוזאוריים, מה שהתברר כשגוי.

אולם בשנת 1935 הצביע החוקר ההודי דהירנדרה כישור צ'אקראווארטי (Dhirendra Kishore Chakravarti) על כך ששרידי היצור לא השתייכו לדינוזאור משוריין אלא לכימרה שכללה שריון של דינוזאור טיטנוזאורי, שרידי לסתות ושיני תנין ואיברים אחוריים של דינוזאור תרופוד. בשנת 1964 החוקר אליק ווקר (Alick Walker) בדק את לוחיות השריון שנמצאו וקבע שהם השתייכו לדינוזאור נודוזאור. הגפיים הוצעו בשנת 2003 לשייכות לדינוזאור התרופוד רג'זאורוס, שהיה קרוב לדינוזאור המקורי.

החוקר מתיו קרנו (Matthew Carrano) הציע בשנת 2008 שהשרידים השתייכו כולם לאינדוזאורוס (אנ'), דינוזאור אבליזאור הודי שנמצא באזור או לרג'זאורוס בעל שריון עבה, וכלל לא היה כימרה מראש.

כיום הממצאים המקוריים אבדו, מה שמקשה לבדוק את מקורות הטקסון ששרידיו לא מזוהים לחלוטין.

קישורים חיצוניים
----------------

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**רולס-רויס זנב סירה** (באנגלית: **Rolls-Royce Boat Tail**) היא מכונית יוקרה במרכב קבריולה, בעלת שני מקומות ישיבה, שמיוצרת, בייצור מוגבל (3 יחידות) על ידי רולס-רויס משנת 2021. היא נחשפה ב-27 במאי 2021 וב-20 במאי 2022 חשפה את הזנב סירה השני במספר. נכון ל-2021 הייתה זו המכונית היקרה ביותר בעולם, ומחירה 28 מיליון דולר.

עיצוב
-----

הצגת הדגם הייחודי נערכה יום אחד בלבד לאחר שרולס רויס הכריזה כי היא חוזרת להציע שירותי בניית מרכב אישית ללקוח (coachbuilt). הזנב סירה בנויה על פלטפורמת האלומיניום המודולרית של רולס רויס באורך של 5.8 מטר שמקורה ברולס-רויס פנטום 8 ושהותאמה במיוחד עבור הדגם, כך גם כל חלקי המרכב החיצוניים שיוצרו במיוחד עבור הדגם בעבודת יד. גם פנסי ה-LED הצרים מלפנים ומאחור יוצרו במיוחד עבור הדגם, חישוקי הגלגלים, ועוד. גג האריג המיוחד של הדגם לא מתקפל או נפתח חשמלית, אך הוא ניתן להסרה. כשנוסעים ברכב אין מקום לגג מכיוון שרולס רויס התקינה מאחור ערכת אירוח יוקרתית עם מקום לבקבוקי שמפניה, כוסות, צלחות, סכו"ם ועוד. בכדי לשמור על השמפניה קרה, על הקוויאר צונן ועל האוכל חם, הותקנה מערכת בקרת אקלים השומרת את הכל בטמפרטורה הנכונה. בנוסף קיימים מגשים מתקפלים, שרפרפים מתקפלים מסיבי פחמן ושמשייה. כל העזרים האלו יוצרו גם הם במיוחד עבור הדגם.

כחלק מהאפיון האישי של הדגם נבנה עבורו שעון כיס ייחודי נשלף המותקן במרכז לוח המחוונים וכן עט עם קופסה ייעודית בתא הכפפות. השעון יוצר על ידי יצרנית השעונים השווייצרית Bovet והעט על ידי חברת Montblanc הגרמנית.

מפרט טכני
---------

בזנב סירה מותקן המנוע של הפנטום 8 - מנוע בנזין V12 צילינדרים בנפח 6.75 ליטר טווין-טורבו המספק 570 כ"ס ומומנט מרבי של 91.7 קג"מ. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. 

נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על כ-5.3 שניות והמהירות המרבית כ-250 קמ"ש.

גלריה
-----

* מבט קדמימבט קדמי
* מבט אחורימבט אחורי
* מבט למטבחון מאחורמבט למטבחון מאחור

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רולס-רויס זנב סירה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רולס-רויס זנב סירה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rolls-Royce Boat Tail Revives The Art Of Coachbuilding, Motor1.com (באנגלית)
2. ↑  Second Rolls-Royce Boat Tail Debuts In Italy With Pearl-Inspired Paint, Motor1.com (באנגלית)
3. ↑  cartube, המכונית החדשה היקרה ביותר בעולם: רולס רויס זנב סירה, באתר cartube
4. ↑  Exclusive: Rolls-Royce Boat Tail designer on coachbuilt car's key features, Autocar (באנגלית)
**למור שחור כחול-עין** (שם מדעי: *Eulemur flavifrons*) הוא מין של פרימט מהסוג למור האנדמי לאי מדגסקר.

מאפיינים
--------

תקריב על פנים של נקבה
למור זה דומה מאוד למין למור שחור (*Eulemur macaco*) אך הוא בעל עיניים בצבע כחול בניגוד ללמור שחור שבעל עיניים בצבע צהוב ועד לשנת 2008 למור כחול העיניים נחשב לתת-מין של הלמור השחור אך הופרד למין עצמאי. הנקבה בעלת פרווה בצבע חום-אדמדם וכמו הזכר היא בעלת עיניים כחולות. אורכו של הלמור כחול העיניים שלושים ותשע עד ארבעים וחמישה סנטימטרים עם זנב שאורכו חמישים ואחד עד שישים וחמש סנטימטרים ומשקלו 1.8 עד 1.9 קילוגרמים. הלמור כחול העיניים חי בקבוצות של 4 עד 11 למורים. תקופת ההיריון היא עד 129 יום ולאחריה נולדים 1 עד 2 צאצאים ביוני או יולי. תוחלת החיים של הלמור כחול העיניים בטבע אינה ידועה אך בשבי הלמור חי עד שלושים שנה. הלמור כחול העיניים חי ביערות יבשים טרופיים באי מדגסקר וניזון בעיקר מפירות, עלים, זרעים, אבקה (בוטניקה) וצוף פרחים אך גם מחרקים. עקב תזונתו הלמור כחול העיניים מסייע להפיץ זרעים של צמחים רבים וכן עוזר בהאבקה שלהם.

שימור
-----

הטורפים של הלמור כחול העיניים הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, חנק קרקע מלגשי ועופות דורסים. הלמור כחול העיניים מסווג על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר ועקב ציד. כיום נותרו בטבע רק כ-1,000 למורים כחולי עין והמין כמעט נכחד בטבע. עקב כך הלמור כחול העיניים הוא אחד מ25 הפרימטים הנדירים ביותר בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **למור שחור כחול-עין** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  למור שחור כחול-עין באתר הרשימה האדומה של IUCN

| למוריים |
| --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |
גנרל **רולף ווטמן** (בגרמנית: **Rolf Wuthmann**;‏ 26 באוגוסט 1893 – 20 באוקטובר 1977) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

ווטמן נולד ב-26 באוגוסט 1893 בקאסל, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1912 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-40 (אלטמרק), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף ווטמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בינואר 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה במחלקה החמישית של ה-OKH. ב-24 בנובמבר 1938 מונה לקצין אג"ם של קבוצת הארמייה השישית בהנובר, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת אוברסט. בעת הגיוס למלחמת העולם השנייה בקיץ 1939, הפכה קבוצת הארמייה השישית לארמייה הרביעית.

### מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה בפולין ובמהלך המערכה על צרפת היה ווטמן קצין אג"ם של הארמייה הרביעית, וב-15 בנובמבר 1940 מונה לראש מטה הארמייה ה-16, עמה לחם במהלך מבצע ברברוסה. ב-26 בינואר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה לראש מטה הארמייה ה-15, וב-2 במאי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-295 בדרום רוסיה ולחם עמה במהלך מבצע מקרה כחול. ב-1 במרץ 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-2 באפריל 1943 הוא מונה לראש מערך התחבורה ב-OKH. ב-20 ביוני 1943 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-112 באזור הרי האורל. ב-5 בדצמבר 1943 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-9 במרכז רוסיה, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע בגרטיון ביוני 1944 ספג הקורפוס שלו אבדות כבדות, אך הוא הצליח לחלץ את כוחותיו, ועל כך הוענק לו ב-22 באוגוסט 1944 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1945 הוא קיבל פקודה להגן על האי בורנהולם, וב-9 במאי 1945, לאחר הכניעה הגרמנית, הוא מסר את האי בורנהולם לידי הצבא האדום ונלקח לשבי הרוסי.

### לאחר המלחמה

ווטמן שוחרר מהשבי בסתיו 1955. לאחר שחרורו התגורר בעיר מינדן, עד למותו ב-20 באוקטובר 1977, והוא בן 84 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רולף ווטמן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1027692222
* ISNI: 0000 0003 8365 5047
* VIAF: 270922995
* WorldCat (עם VIAF): 270922995

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתקופת היצירה של אורגניזם דרך רבייה מינית או א-מינית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו מחזור חיים (פירושונים).
**מחזור חיים ביולוגי** היא ההגדרה לתקופת היצירה של אורגניזם דרך רבייה מינית או א-מינית. ישנם שלושה סוגי מחזורים המסווגים על ידי הפלואידיות שלהם:

1. מחזור הפלואידי (זיגוטי)
2. מחזור דיפלואידי (גמטי)
3. מחזור משולב - הפלואידי + דיפלואידי (ספורי/נבגי)

שלושת המחזורים מכילים שלב הפלואידי (*n*) ודיפלואידי (*2n*). ההגדרה מתייחסת לשלב הדומיננטי בחיי האורגניזם (כלומר הפלואידיות שלו במרבית חייו).
השלב שבו מתאחדים שני תאים הפלואידים נקרא- הפריה. חלוקת תא דיפלואידי לתאים הפלואידים נקראת מיוזה. במחזור הזיגוטי (*n*) המיוזה מתרחשת בזיגוטה עצמה לקבלת תאים הפלואידים שיעברו מיטוזה ויהפכו בסופו של דבר לאורגניזם הפלואידי, במחזור הגמטי (*2n*) המיוזה מתרחשת בגוף האורגניזם עצמו ליצירת גמטות הפלואידיות. במחזור המשולב (הספורי) המיוזה מתרחשת פעמיים הן בשלב הזיגוטה והן ליצירת גמטות.

מחזור הפלואידי
--------------

מחזור זיגוטי
המיוזה במחזור הזיגוטי מתרחשת לאחר קריוגמי (איחוי של שני גרעיני תא מתאים שונים) ובכך מסיימת את השלב הדיפלואידי היחידי במחזור ההפלואידי. התאים ההפלואידים שנוצרו ממיוזה זו ממשיכים להתחלק על ידי מיטוזה ליצירת אורגניזם או ליצירת תאים הפלואידים נוספים. מיוזה נוספת תתרחש רק לאחר איחוי נוסף בין שני תאים שונים (למשל, נקבה וזכר).

לסיכום, במחזור ההפלואידי - זיגוטה היא התא הדיפלואידי היחיד ומיטוזה מתרחשת רק בתאים הפלואידים.

אורגניזמים הנוצרים מהמחזור הזיגוטי הם:

* רוב הפטריות
* חלק מירוקיות
* חלק ניכר מהפרוטאזות (אאוקריוטים חד תאיים)

מחזור דיפלואידי
---------------

מחזור גמטי
במחזור הגמטי הזיגוטה מתחלקת *מיטוזית* ליצירת אורגניזם (בניגוד למחזור ההפלואידי בו הזיגוטה מתחלקת *מיוזית*). תאים באורגניזם הדיפלואידי עצמו מתחלקים מיוזית ליצירת תאים הפלואידים- גמטות. תאים הפלואידים יכולים להתחלק מיטוטית כמו בחלק מהשמרים, אך השלב העיקרי בחיי האורגניזם אינו הפלואידי. אך עדיין, ברוב האורגניזמים הדיפלואידים, המיטוזה מתרחשת בתאים דיפלואידים בלבד.

לסיכום, במחזור הדיפלואידי- גמטה היא בדרך כלל התא ההפלואידי היחידי ומיטוזה מתרחשת בדרך כלל רק בתאים דיפלואידים.

אורגניזמים הנוצרים מהמחזור הגמטי הם:

* בעלי חיים
* חלק מאצות חומיות
* חלק מהפטריות

מחזור משולב
-----------

מחזור ספורי
במחזור הספורי, מיטוזה ומיוזה מתרחשות בשלב ההפלואידי ובשלב הדיפלואידי. במחזור הספורי נוצרים חילופי דורות- ישנו גם ספורופיט רב-תאי המייצר נבגים וגם גמטופיט רב-תאי המייצר גמטות.
תאים בספורופיט (הדיפלואידי) עוברים מיוזה והופכים לנבגים הפלואידים. נבגים אלו עוברים מיטוזה ליצירת גמטופיט רב-תאי (הפלואידי). תאים של גמטופיטים שונים עוברים הפריה ליצירת זיגוטה דיפלואידית העוברת מיטוזה ליצירת ספורופיט.

מחזור משולב מתרחש בצמחים ובהרבה מן האצות. באורגניזמים המחזיקים גם גמטופיטים וגם ספורופיטים באותו הגודל, קשה להבחין ביניהם אלא בבדיקה מיקרוסקופית. תופעה זו נקראת איזומורפיזם (למשל, אצות ים). בצמחים עילאיים לעומת זאת הגמטופיטים הם קטנים יותר וניזונים כטפילים מהספורופיטים- הטרומורפיזם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחזור חיים** בוויקישיתוף
* מחזור חיים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4034837-4

 |
**הרמן הרביעי, מרקיז באדן** (בגרמנית: **Hermann IV. von Baden**;‏ 1135 – 13 בספטמבר 1190) היה מרקיז ורונה ומרקיז באדן מ-1160.

ביוגרפיה
--------

הרמן נולד ב-1135, והיה בנם של הרמן השלישי וברטה מלורן, בתו של סיימון הראשון, דוכס לורן. בסביבות 1162 התחתן עם ברטה, בתו של הרוזן פלטין לודוויג מטיבינגן.

יחד עם הקיסר פרידריך הראשון, הרמן השתתף במצור ובחורבן מילאנו. בשנים 1176 עד 1178 הוא השתתף במערכה האיטלקית של פרידריך, והיה שותף בקרב לגנאנו ב-1176. הרמן היה ערב לשלום קונסטנץ ב-1183, שבו הפכו ערי לומברדיה לעצמאיות.

הרמן לחם תחת הקיסר במהלך מסע הצלב השלישי, וחצה את אנטוליה בדרך למצור על עכו. מותו של פרידריך ביוני 1190 גרם לאלפי חיילים גרמנים לעזוב את הכוח ולחזור הביתה דרך הנמלים של קיליקיה וסוריה. הצבא הגרמני-הונגרי המשותף המשיך דרומה אך נפגע במחלה ליד אנטיוכיה, מה שהחליש אותו עוד יותר. הרמן מת במחנה ב-13 בספטמבר 1190. רק שריד מהצבא המקורי הגיע למצור.

### משפחתו

* הרמן החמישי, מרקיז באדן-באדן (נפטר ב-16 בינואר 1243)
* היינריך הראשון, מרקיז באדן-האכברג (נפטר ב-2 ביולי 1231)
* פרידריך (1161–1217)
* יוטה
* ברטה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1017767734
* VIAF: 221007118
* WorldCat (עם VIAF): 221007118

 |
**רולפינג** (באנגלית: **Rolfing**) הידועה גם בשם **אינטגרציה מבנית**, היא שיטת טיפול בתחום הרפואה המשלימה, אשר באמצעות סדרה של מניפולציות על רקמת המעטפת של השרירים, מנסה להחזיר את האיזון הטבעי של הגוף.
השם רולפינג נגזר משמה של אידה רולף (1896‏-1979), אשר פיתחה את השיטה בשנות החמישים המוקדמות. לשיטה אין בסיס הוכחות מוצק, ואין ספרות מחקרית התומכת ביעילות השיטה.

רולף, בעלת תואר דוקטור בביוכימיה מאוניברסיטת קולומביה, חיפשה פתרונות רפואיים עבור בעיות גופניות שמקורן במבנה הגוף. הרקע המדעי שלה, יחד עם סקרנותה, הובילו אותה להבנת חשיבותו של המבנה הגופני לבריאות האדם.

ד"ר רולף פיתחה את שיטת הטיפול, אותה כינתה "אינטגרציה מבנית של גוף האדם". תלמידיה וממשיכי דרכה כינו את השיטה "רולפינג".
לפי רולף, כוח הכבידה הפועל על גופנו משפיע על רקמות החיבור הרכות שעוטפות את איברי הגוף. גם טראומות נפשיות וזעזועים גופניים משפיעים עליהן ומכאן על היציבה ועל הבריאות הכללית. השיטה שואפת לייצב את הגוף בקו ישר, כיוון שהאדם הוא בעל החיים היחיד ההולך זקוף, ככל שכיווני הגוף מתרחקים מן הקו המרכזי, נוצר צורך בהפעלת קבוצות שרירים נוספות המונעות ממנו ליפול. רולף טענה שהיחס בין חוסר איזון, מתח שרירי וכאב כרוני יכול להתאזן מחדש בעזרת התערבות האינטגרציה המבנית, ואיזון נכון ביחס לכוח המשיכה משפר את יכולת התנועה של האדם.

תהליך העבודה הבסיסי בנוי מעשרה מפגשי עבודה. כל מפגש בנוי בדרך כלל כהמשך למפגש הקודם. בכל מפגש משחרר המטפל את הרקמות על ידי הנעה ומאפשר לגוף להחזיר אותן מחדש למקום נכון יותר.

בשנת 1971 בעיר בולדר שבקולורדו הוקם מכון רולף, המרכז את הפעילות במחקר ובהסמכת מטפלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של רולפינג (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Jacobson E (Oct 2011) "Structural integration, an alternative method of manual therapy and sensorimotor education". J Altern Complement Ther (10):891-899
2. ↑  Jones TA (בנובמבר 2004). "Rolfing" (PDF). *Phys Med Rehabil Clin N Am*. **15** (4): 799–809, vi. doi:10.1016/j.pmr.2004.03.008. PMID 15458753. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph202525

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**מַחֲזוֹרֶת** (בלועזית: **פֶּרְיוֹדָה**) היא אמצעי סגנוני תחבירי – משפט מורכב ארוך הפותח בחלקים טפלים (פסוקיות) רבים והרעיון המרכזי בו מובע רק בסופו. שימוש במשפטים כאלה מקובל בספרות כדי להציג רקע להתרחשות ולשמור על מתח לפני שמגיעים לעיקר. הקורא מוכנס לאווירה ומגלה את הפרטים בזה אחר זה עד שלבסוף נחשף בפניו החידוש במשפט (הנשוא).

מקור המונח בעברית
-----------------

על פי עוזי אורנן, המופע הראשון של המונח העברי 'מחזורת' הוא בספר "דקדוק השפה העברית לכל סגנוניה" מאת שמואל שבח קנטורוביץ, חלק ב': "תורת המאמר (סינטכסיס)" (ורשה 1928) – מהדורה מאוחרת של ספרו "דקדוק לתלמידים" (ברדיצ'ב תרס"ו–1906). הלקסיקון הראשון שבו נכלל המונח היה הקובץ "מונחי תחביר כלליים" (תרצ"ו–1936) של ועד הלשון העברית.

דוגמאות
-------

> 
> בעשר בבוקר המחרת, מבלי שידעה רגע לפני כן מה היא עתידה לעשות, כבשה דולי יעקבוס את מושב מכוניתה, [...]
> 
> 
> 
> — שולמית הראבן, "בדידות", עמ' 31
> 

> 
> רוחות הצפון לבדן, רוחות הצפון בחמתן, שעה שהן נאחזות באימה – ופורצות במחול של השתוללות לאורך רוכסי הרי גזיב האיתנים, מייללות בין הוואדיות, הומות אל הסלעים וצונחות, רוחות הצפון הדורסניות שלא היו משיירות פינה אחת בלא לפקדה – הן לבדן יודעות את הכפר הקטן יתיר, החבוי בודד בצלע אחד ההרים המסולעים הנטויים אל תהומיותו של גיא סאוכין, המגיע בדרכו הארוכה והפתלתולת לעמקות רבת־סתרים, לרגלי הכפר הלבן.
> 
> 
> 
> — א. ב. יהושע, "מסע הערב של יתיר", פרק ראשון
>

קישורים חיצוניים
----------------

* רינה בן־שחר, **הפואטיקה של הסיפורת: יחידה 9 – סגנון הסיפורת, הלשון, הסגנון ולשון הספרות**, האוניברסיטה הפתוחה, 1988, עמ' 137 (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" ספר זמין ברשת)
* ארנה גולן, **בין בדיון לממשות: סוגים בסיפור הישראלי, יחידה 5 – ס' יזהר, השבוי – סיפור דידקטי**, האוניברסיטה הפתוחה, 1984, עמ' 122 (קריאת הספר בתצוגה מלאה באתר "גוגל ספרים" ספר זמין ברשת)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עוזי אורנן, **בראשית היה השפה**, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית, תשע"ג 2013, עמ' 84. אולם אורנן מציין כי לנגד עיניו עמדה רק המהדורה מ-1928, ולפיכך אין הוא יודע אם המונח הופיע כבר במהדורה הראשונה.
2. ↑  מילון דקדוק [בלשנות] (תרצ"ו, תרצ"ז, תש"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
**הרמן לייזין** (נולד **לייזרוביץ'**, בדנית: **Herman Leisin**;‏ 1907 – 1965) היה מתאבק יהודי דני, אלוף מספר מכביות (הראשונה 1932, השנייה 1935 והשלישית 1950) ומאמן מתאבקים.

ביוגרפיה
--------

הרמן לייזרוביץ' נולד בקופנהגן למשפחת מהגרים מרוסיה, והוא ושני אחיו שינו מאוחר יותר את שם משפחתם ל"לייזין". השלושה היו פעילים במועדון הספורט היהודי הכח קופנהגן. לייזין התחרה במכביות בהיאבקות בסגנון יווני-רומי. הוא זכה במכביה הראשונה במדליית זהב במשקל תרנגול וחזר על זכייתו גם במכביה השנייה ובמכביה השלישית. במכביה השלישית התחרה גם בהיאבקות חופשית במשקל תרנגול וגם בכך זכה במדליית זהב. במכביה הרביעית זכה לייזין במדליית ארד במשקל קל, בסגנון יווני-רומי. הרמן לייזין לקח חלק גם במכביה החמישית ועל כך, בטקס הסיום של המכביה, הוענק לו פרס המכבי העולמי לספורטאי המסור.

במרווח שבין המכביה השלישית והמכביה הרביעית לייזין שהה בישראל ועבד כמאמן מתאבקים במכבי תל אביב.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרמן לייזין (קיצוני מימין) במכביית 1957.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Morten Thing, **De russiske jøder i København 1882-1943**, Gyldendal A/S, 2008. עמ' 650.
2. ↑  Simon Kurland, **Kurland: en jødisk sportsmand i krigs- og efterkrigstid**, Syddansk Universitetsforlag, 2010. עמ' 79.
3. ↑  ספורטאי יהודי השיג שיא עולמי, הצופה, 25 בספטמבר 1957
4. ↑  הרמן לייזין - הותיק, מעריב, 1 בספטמבר 1957
**שלמה יצחקי** (17 בינואר 1944 – 17 באפריל 2023) היה כלכלן, כיהן בתפקיד הסטטיסטיקן הממשלתי (הממונה על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה) מנובמבר 2001 ועד סוף 2012.

ביוגרפיה
--------

יצחקי נולד בבגדד, עיראק ועלה לישראל כשהיה כבן 7 בשנת 1951. היה בעל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ומומחה במימון ציבורי.
כיהן כמדען אורח בקרן המטבע הבינלאומית בשנת 1994, וכן בלשכה הלאומית למחקר כלכלי של ארצות הברית. יעץ למחלקות של הבנק העולמי.

בישראל שימש פרופסור במחלקה לכלכלה של האוניברסיטה העברית בירושלים, בה היה חבר סגל משנת 1971. שימש גם יועץ לוועדת בן שחר (1975) והיה חבר בוועדת בן בסט (2000) - שתי הוועדות עסקו ברפורמה במס הכנסה. שימש כמנהל מכון פאלק למחקר כלכלי, מיסודה של המחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית, בשנים 1995–1998, וכמנהל פורום ספיר למדיניות כלכלית, המשותף גם לאוניברסיטת תל אביב, בשנים 1993–1994.

בנובמבר 2001 התמנה לסטטיסטיקן הממשלתי. בתפקידו זה כיהן עד סוף 2012. במקביל המשיך לכהן באוניברסיטה במשרה חלקית מספר שנים נוספות.

יצחקי לא היסס לבקר את מדיניות הממשלה, באומרו במסיבת עיתונאים כי הוא "חושש שנתוני העוני שמופקים מנתוני הלמ"ס אינם נכונים משום שבארבע השנים האחרונות ביטוח לאומי מספק לנו נתונים רק כאשר הדבר מקובל עליו. טענת ביטוח לאומי שהוא נמנע מהעברת הנתונים כדי להגן על פרטיות האזרחים נשמעת לי כבדיחה. הפרשנות פה היא שאסור להטריד משרד ממשלתי". במהלך כהונתו עמד בראשות שתי ועדות לקביעת מדדי עוני (ועדות יצחקי לקביעת מדדי עוני) שהמליצו על מדדי עוני נוספים חלקם הביאו בחשבון גם העברות בעין.
הוא מתח ביקורת חריפה על הפרטת מערך הפנסיה, וכינה אותה "שוד הפנסיה הגדול".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שלמה יצחקי** בוויקישיתוף

* שלמה יצחקי, באתר ResearchGate
* שלמה יצחקי, באתר גוגל סקולר
* שלמה יצחקי, באתר Academia.edu
* שלמה יצחקי, באתר SSRN
* הסטטיסטיקן הממשלתי הרביעי, באתר הלמ"ס
* מירב ארלוזורוב, ראש הלמ"ס - שלמה יצחקי: האוצר גרוע יותר מרוסיה הסובייטית - מנהל מדיניות של העלמת נתונים, באתר TheMarker‏, ‏21 בינואר 2009
* אביטל להב, הסטטיסטיקאי הראשי: לא פוטרתי, לא הופתעתי, באתר ynet, 3 בינואר 2013
* שוקי שדה, מייל אחד, והטראבל מייקר הולך הביתה, באתר TheMarker‏, ‏4 בינואר 2013
* אדריאן פילוס, סטלה קורין ליבר, ‏פרופ' יצחקי: "במשך שנים הלמ"ס הוציאה נתונים לא נכונים", באתר גלובס, 7 בינואר 2013
* הלך לעולמו פרופ' שלמה יצחקי, באתר ערוץ 7, 17 באפריל 2023
* שלמה יצחקי כלכלן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  תומר אביטל ואמנון אטד, פרופ' דני פפרמן ימונה לסטטיסטיקאי הראשי במקום שלמה יצחקי, באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2012
2. ↑  אדריאן פילוט, ‏הסטטיסטיקן הראשי בלמ"ס פוטר היום בהודעת אי-מייל: "לא כך מסיימים יחסי עבודה של 11 שנה", באתר גלובס, 31 בדצמבר 2012

| הסטטיסטיקנים הלאומיים |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| רוברטו בקי • משה סיקרון • יוסף יהב • שלמה יצחקי • דני פפרמן | סמל הלשכה המרכזית לסטטיטטיקה |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007273511605171
* GND: 124571425
* ISNI: 0000 0000 6685 0412
* LCCN: n79096297
* NKC: xx0278276
* NTA: 088018679
* SUDOC: 167562606
* VIAF: 93934004
* WorldCat: lccn-n79096297

 |
**הרמן לי** (נולד ב-3 באוקטובר 1976) הוא גיטריסט בריטי - יליד הונג קונג, גיטריסט להקת הפאואר מטאל הבריטית דראגונפורס. נגינתו של לי מאופיינת בסולואים ארוכים ומלודיים, ושימוש רב בידית הטרמולו, הוא גם ידוע באפקטים הקוליים שהוא יכול ליצור בעזרת הגיטרה וידית הטרמולו.

הקמת דראגונפורס
---------------

הרמן לי ניגן בהרבה להקות מטאל ורוק בשנות ה-90 ולאחר פירוק להקתו האחרונה Demoniac בשנת 1998, הוא החליט להקים להקת פאואר מטאל. הוא צירף את חברו ללהקת דמוניאק הגיטריסט סם טוטמן ועשה אודישנים לחברי להקה שממנה יצאו דראגונהארט, ששינו את שמם לדראגונפורס מאוחר יותר.

עם דראגונפורס הוציא ארבעה אלבומים וב-2008 הוציאו את האלבום Valley Of The Damned Re-Mastered, וב-2012 הוציא את האלבום The Power Within.
ב-2007 הוזמן לי כאורח מיוחד עם סטיב וואי לציון עשרים שנה לחברת איבנז (שבגיטרות שלה הוא משתמש). בנוסף ניגן בהופעה עם עוד גיטריסטים.

ראו גם
------

* שרדינג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרמן לי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הרמן לי
* הרמן לי, ברשת החברתית פייסבוק

* הרמן לי, ברשת החברתית טוויטר

* הרמן לי, ברשת החברתית אינסטגרם

* הרמן לי, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* הרמן לי, אמן באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* הרמן לי, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: 7f97247b-54dc-4be5-900e-962c0fd08fee

 |
**בייבי M** (באנגלית: **Baby M**; נולדה ב-27 במרץ 1986) היה כינוי שניתן לפעוטה ששאלת ההורות החוקית שלה התבררה בבית המשפט האמריקאי, בעקבות מקרה של פונדקאות. מקרה זה מציין את הפסיקה הראשונה של בית המשפט האמריקאי לגבי תוקפו של הסכם פונדקאות.

פרטי המקרה
----------

ויליאם שטרן חתם על הסכם פונדקאות עם מרי בת' וייטהד. על פי ההסכם, וייטהד הופרתה מזרעו של שטרן וויתרה על זכויות ההורות שלה לטובת ויליאם ואשתו אליזבת. אולם, זמן קצר לאחר הלידה וייטהד החליטה להשאיר את הילדה בידיה. בתגובה, הזוג שטרן תבע בבית המשפט את זכותם להיות ההורים החוקיים של הילדה.

בית המשפט בניו ג'רזי קבע כי חוזה הפונדקאות היה בלתי תקף, והכיר במרי בת' וייטהד כאמה החוקית של התינוקת. במקביל, בית המשפט העביר את המקרה לבית הדין לענייני משפחה, כדי לקבוע אם וייטהד כאם, או שטרן כאבא, יקבלו חזקה חוקית על התינוקת. בעקבות המשפט, שטרן זכה למשמורת, ואילו וייטהד זכתה בזכויות ביקור.

חשיבות משפטית
-------------

חשיבותו של המקרה הייתה בכך שהדגים את המשמעויות המורכבות הקשורות להריון ולידה במסגרת פונדקאות. החלטת בית המשפט בניו ג'רזי קבעה שאי אפשר לשנות את מעמדה המשפטי של אישה הנושאת ילד כאם הוולד אותו ילדה. זאת, גם במקרים בהם נחתם חוזה פונדקאות. אולם, כאשר התפתחה הטכנולוגיה ואישה יכולה ללדת תינוק שאין לה קשר גנטי אליו, השאלות המוסריות והמשפטיות הקשורות לתהליך שבו ועלו.

עדיין, לפחות בניו ג'רזי, המקרה של בייבי M, משמש כתקדים. בשנת 2009, בית המשפט העליון בניו ג'רזי קבע כי לפונדקאית שאין לה קשר גנטי לתינוקת אותה הרתה לזוג הומוסקסואלים יש זכות הורות. עם זאת, מאוחר יותר פסק דין מ-2011 העניק משמורת מלאה לאב הביולוגי.

אחרית דבר
---------

בשנת 1989, מרי בת' וייטהד פרסמה ספר בשם **סיפורה של אם: האמת על המקרה של בייבי M'**. בספר, היא מתארת את שהתרחש מנקודת מבטה.

ואילו בייבי M, ששמה התברר כמליסה שטרן, בחרה להפסיק את זכויות האם של מרי בת' וייטהד ולהשלים את הליך האימוץ עם אליזבת, לאחר שהגיעה לגיל בגרות במרץ 2004. בריאיון לעיתונות סיפרה ששמחה לגדול עם הזוג שטרן.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007436901905171
* LCCN: n87940724
* SNAC: w6vd92m1
* VIAF: 6468396
* WorldCat: lccn-n87940724

 |
ר' **משה שמואל ראב (בן-עזר)** (1862 – 11 במרץ 1955) היה ממייסדי המושבות פתח תקווה ויהוד.

ביוגרפיה
--------

משה שמואל ראב נולד בסנט-אישטוון בהונגריה, בנו של אלעזר ראב, מראשוני חובבי ציון בהונגריה ואבי משפחת ראב, ממייסדי פתח תקווה. התחנך יחד עם אחיו יהודה ראב אצל בן דודם יהושע שטמפפר. לאחר ששטמפפר עלה לארץ ישראל, המשיך ראב ללמוד בתלמוד תורה בעיירה סמוכה.

בשנת 1875, בהיותו בן 13, עלה עם משפחתו לארץ ישראל. תחילה התיישבו בירושלים, שם היה מתלמידי הרב יוסף חיים זוננפלד.

יחד עם משפחתו נמנה עם מקימי פתח תקווה. בשנת 1880 נשא את מרים אלטה, בת שמעון פייבל גינזבורג מירושלים.

בשנת 1883 נמנה עם קבוצת החלוצים מפתח תקווה שייסדה את יהוד, יחד עם הביאליסטוקאים. עבד אצל אריה ליב פרומקין באחוזת לחמן.

במשך שנים רבות היה חבר ועד המושבה, וחבר ועד ספר האחוזה של המושבה. מראשוני חברי אגודת "פרדס" של הפרדסנים הארץ-ישראלים. היה גבאי בבית הכנסת הגדול "בית יעקב", ופעיל בחברה קדישא המקומית. היה ממייסדי "מושב זקנים" בפתח תקווה ומגבאיו.

נפטר בשנת 1955, אחרון מייסדי פתח תקווה. היה אב ל-6 בנים ו-3 בנות. בתו לאה נישאה למהנדס משה בן חורין.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה שמואל ראב, באתר הארכיון לתולדות פתח תקווה
* דוד תדהר (עורך), "משה שמואל ראב (בן-עזר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 195
* ג. קרסל, מ.ש. ראב (בן עזר) - בן 85, הַבֹּקֶר, 22 ביוני 1949
* ג. קרסל, אחרון החלוצים הראשונים, דבר, 8 במאי 1953
* פתח תקווה מקבלת פני הנשיא בחג יובלה ה-75, הצופה, 9 באוקטובר 1953
* מסיבה לש.מ. ראב, דבר, 24 ביוני 1954
* המונים בהלווית ר' שמואל משה ראב, זמנים, 14 במרץ 1955
* אחרון הראשונים, שערים, 20 במרץ 1955

הערות שוליים
------------

1. ↑  ז.י. משה שמואל ראב, דבר, 13 במרץ 1955
**אידה דאלסר** (באיטלקית: **Ida Dalser**;‏ 20 באוגוסט 1880 - 3 בדצמבר 1937) הייתה אשתו הראשונה של הרודן הפשיסטי האיטלקי, בניטו מוסוליני. היה לו ממנה בן, בניטו אלבינו מוסוליני, בו סירב להכיר. כאשר עלה לשלטון, רדף את אידה דאלסר ואת בנם המשותף, והביא לאשפוזם בכפייה במוסדות פסיכיאטריים, ואף למותה של אידה ב-1937 ורציחתו של בניטו אלבינו בשנת 1942.

ביוגרפיה
--------

אידה דאלסר נולדה בכפר ליד טרנטו שהיה אז בתחום חבל טירול של האימפריה האוסטרו-הונגרית. בתו של ראש הכפר. היא נשלחה לפריז ללמוד קוסמטיקה רפואית, וכשחזרה עברה למילאנו, שם פתחה מכון יופי בסגנון צרפתי.

לא ברור אם אידה דאלסר פגשה לראשונה את בניטו מוסוליני הצעיר בטרנטו, שם מצא את עבודתו הראשונה כעיתונאי בשנת 1909, או במילאנו, לשם עבר זמן קצר לאחר מכן. השניים התחילו מערכת יחסים, וכשמוסוליני סירב לעבוד על סמך השקפתו הפוליטית דאז, שהייתה סוציאליסטית וגרסה כי עבודה שכירה היא בגדר שיעבודו של העובד, מימנה דאלסר את מוסוליני מהכנסות עבודתה כקוסמטיקאית. הם התחתנו בשנת 1914 ובשנת 1915 היא ילדה את ילדם הראשון, בניטו אלבינו מוסוליני.

הסיבות לקרע שהלך שהתגלע בין בני הזוג אינן ברורות, אך ייתכן כי הסיבה היא הרומן שלו עם אישה אחרת, רקלה לבית גאודי.
כשפרצה מלחמת העולם הראשונה החליט מוסוליני להתגייס. ב-17 בדצמבר 1917, במהלך שהותו בבית החולים לאחר שנפצע בשעת אימון, התחתן מוסוליני עם רקלה גוידי. כאשר נודע הדבר לאידה דאלסר, החלה בהליכים משפטיים נגד הזוג החדש. בזמן שירותו שילמה ממלכת איטליה לדאסלר קצבת מלחמה, וכשנפצע, ביקרו אותה אנשי הקרביניירי, כוח המשטרה הצבאית של איטליה, שהודיען לה שבעלה נפצע בפעולה.

בשנת 1917 חזר מוסוליני מהמלחמה. הקריירה הפוליטית שלו התקדמה ובשנת 1919, והוא גם נבחר לבית הנבחרים. הוא פרש מן המפלגה הסוציאליסטית והצטרף לקבוצה שהקימה במילאנו את המפלגה הפשיסטית הלאומית. בשנת 1922 תפס מוסוליני את השלטון והפך לדיקטטור שהוכר רשמית על ידי בית המלוכה.
מרגע שמוסוליני היה בשלטון, הועמדו אידה דלסר ובנה תחת השגחת המשטרה. היא המשיכה לתבוע את תפקידה כאשת הרודן ואף הוקיעה בפומבי את מוסוליני כבוגד ואמרה כי במהלך שנותיו במילאנו, הוא קיבל שוחד מהממשל הצרפתי, בתמורה לקמפיין פוליטי לתמיכה במעורבותה של איטליה במלחמה לצד צרפת.
בסופו של דבר, היא נכלאה בבית חולים פסיכיאטרי ולאחר מכן הועברה לאי ליד ונציה בו נפטרה בשנת 1937. סיבת המוות נרשמה כדימום מוחי.

גורלו של בניטו אלבינו
---------------------

בניטו אלבינו נחטף על ידי סוכני הממשלה ונאמר לו שאמו מתה. והוא אומץ כיתום בגיל 15 על ידי קצין משטרה. בתחילה התחנך במכללה ולאחר מכן התגייס לצי המלכותי האיטלקי ונשאר תמיד תחת פיקוח צמוד של הממשלה הפשיסטית. הוא התמיד בקביעתו שבניטו מוסוליני הוא אביו ובסופו של דבר נכלא ונרצח ב-26 באוגוסט 1942.

הסרט על חייה
------------

בשנת 2009 החלה הקרנתו של הסרט האיטלקי "לנצח" ("Vincere"), בבימוי של מרקו בלוקיו, שגם כתב את התסריט, ומספר את סיפורה של אידה דאלסר.

לקריאה נוספת
------------

* דניס מק-סמית, **מוסוליני**, הוצאת ספרית אופקים עם עובד, 2004.
* דן לחמן, מוסוליני - הרהורים על דיקטטור, חלק א', אימגו 2005.

הערות שוליים
------------

1. ↑  סביונה מאנה, אהובת הרודן האיטלקי, באתר הארץ, 17 במאי 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007296425105171
* BnF: cb15101825t (data)
* GND: 130620734
* ISNI: 0000 0001 2099 0900
* LCCN: no2006015536
* SUDOC: 144259206
* VIAF: 10958148
* WorldCat: lccn-no2006015536

 |
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**נחמן אִינְגְבַּר** (נולד ב-30 בנובמבר 1938) הוא מבקר ומרצה לקולנוע ישראלי.

קורות חייו
----------

נחמן אינגבר נולד ברחובות בסוף שנת 1938, בנם של יוסף ובלומה אינגבר, ילידי פולין. אביו עלה לארץ ישראל ב-1924 ועבד בקיבוצים, אחר-כך עברו הוריו לתל אביב ופתחו חנות בגדים.

אינגבר רכש את אהבתו לקולנוע כשצפה בסרטי איכות במועדוני הקולנוע התל אביביים של זאב רב-נוף ודוד גרינברג. הוא בוגר תואר ראשון באנגלית, פילוסופיה וספרות השוואתית באוניברסיטה העברית (1958). עשה תואר שני בחוג לאנגלית באוניברסיטה. ב-1966 הכניס לראשונה את הוראת הקולנוע לכיתות הלימוד.

בשנת 1967 ראה אור ספרו "שקספיר בקולנוע" בהוצאת צ'ריקובר. הספר הוא אסופת מאמרים שליקט אינגבר ותרגמם לעברית, העוסקים בקשר שבין תיאטרון לקולנוע.

בשנת 1969 טס אינגבר לצרפת ולמד לדוקטורט בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז, אולם לא סיים את התואר. אינגבר שב לישראל ב-1973 על-מנת לנהל את "המכון הישראלי לקולנוע" שנפתח על ידי משרד התרבות דאז ושבק חיים. במסגרת המכון הוא תמך בכתיבת תסריטים לסרטי איכות, ייסד את ספריית המכון וערך כתב עת בשם "קולנוע", שראה אור פעם בשנה (1981-1974). אינגבר לקח חלק פעיל בשדולה למען הקמת הסינמטקים בישראל וסייע בהקמת "הקרן לעידוד סרטי איכות", הקרויה היום "קרן הקולנוע הישראלי", שנוסדה ב-1980 ושימש חבר הנהלה בקרן.

ב-1981 כיכב בסרטו הקצר של דן וולמן, "האיש שפרם פם פם".

נחמן אינגבר פרסם ביקורות קולנוע בעיתונים שונים: בשנות השבעים בעיתון "העיר", בשנות השמונים בעיתון "ידיעות אחרונות", כתב גם ב"עכבר העיר" וב"טיים אאוט" והוא כותב בעיתון "ישראל היום", החל מייסודו ביולי 2007 ועד היום.

אינגבר מלמד קולנוע מאז שנת 1973 בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, לימד קולנוע בבית צבי, בסם שפיגל, באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה העברית, בבית ברל ובאוניברסיטה הפתוחה. הוא מרצה בעיקר בתחום התאורטי של הקולנוע ועל ההיסטוריה של הקולנוע.

ביולי 2011 זכה אינגבר באות ההוקרה של פסטיבל הקולנוע ירושלים "בעבור תרומתו לעיצוב תרבות הקולנוע בישראל ולמיסוד תשתיתה". הוא זכה בפרס על איכות ההוראה בפסטיבל הסטודנטים.

נחמן אינגבר נשוי לרחל, שהייתה רכזת כתבים ב"ידיעות אחרונות". אחיו, ד"ר יאיר אינגבר, היה עורך המדור הכלכלי של "ידיעות אחרונות".

בשנת 2013 ערך, בצוותא עם בועז דוידזון, את תסריט הסרט "לצוד פילים", מאת רשף ורגב לוי.

כיום הוא עובד כמנהל אמנותי ומלווה של הסרטים העלילתיים בקרן רבינוביץ'.

בספטמבר 2019 הוא קיבל את פרס אופיר על הישגים מקצועיים.

קישורים חיצוניים
----------------

* נחמן אינגבר, ב"מאגר העדויות של הקולנוע הישראלי"
* nrg מעריב, פרס ישראל האלטרנטיבי, באתר nrg‏, 23 באפריל 2007
* פסטיבל ירושלים: הקולנוע הישראלי מצדיע לזוכה פרס מפעל חיים, נחמן אינגבר, באתר וואלה!‏, 30 ביוני 2011
* יאיר רוה, נחמן אינגבר פורש מהחוג לקולנוע באוני' תל אביב, באתר כלכליסט, 18 ביוני 2018

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009999542305171
* LCCN: no2019189621
* WorldCat (עם LCCN): no2019-189621

 |
**אידה מַזְאֶ"ה (מאזע, מזה)** (9 ביולי 1893; אוגלי בבלארוס - 13 ביוני 1962; מונטריאול בקנדה), משוררת יידיש, סופרת, מסאית ועורכת.

קורותיה
-------

נולדה בשם **אידה זשוקופסקי** בכפר אוגלי הסמוך למינסק, בלארוס.

אידה מזא"ה למדה עד גיל 13 עם אחיה בתלמוד תורה וקיבלה חינוך משכילי מאביה בביתם. בשנת 1908 היגרה עם משפחתה לאמריקה. לאחר שנישאה השתקעה במונטריאול, קנדה. שם כתבה את מרבית שירי הילדים ביידיש שלה, ערכה עיתוני ילדים וסייעה רבות לפליטים יהודים שהגיעו לקנדה.

בשנת 1926 החלה כותבת שירים, ושיריה הראשונים נדפסו בשנת 1928. בשנות השלושים וראשית שנות הארבעים נדפסו קובצי שירי היידיש שלה לילדים בוורשה, מונטריאול ואמריקה. שירים ומאמרים שלה שעסקו בעיקר בענייני ספרות נדפסו בעיתונות באמריקה, קנדה, פולין, ארגנטינה, מקסיקו וישראל. היא גם סייעה למשוררי יידיש צעירים בקנדה לפלס את דרכם לעולם הספרות והעיתונות.

שיריה היו מכל הסוגים: שירים עליזים לגיל הרך, ושירי עצבות ויתמות לילדים גדולים. אידה מזא"ה כתבה שירי יידיש בחרוזים, והושפעה ממשוררי צפון אמריקה האנגליים, בעיקר משירתה של אמילי דיקנסון ורוברט לואיס סטיבנסון. היא התייחדה בעיקר בסוגת השיר הלירי הקצר. נכתב עליה, בין היתר, כי בשיריה היא 'משחקת עם הילד, כאילו היא עצמה ילדה', ופעמים שהיא 'מתבטאת כאם אוהבת, שנהנית מן המשחק עם ילדה'.

שירי ילדים בודדים משל אידה מזא"ה תורגמו לעברית בידי שמשון מלצר ואוריאל אופק, ונדפסו בשעתו בעיתון הילדים "דבר לילדים". ביידיש פרסמה למעלה מחמישה כרכי שירה לילדים גדולים ולגיל הרך.

מספריה
------

* 'אַ מאַמע', מונטריאול 1931.
* 'לידער פאר קינדער' (עם הקדמה של לייב מלאך), ורשה 1936.
* 'נייע לידער', מונטריאול 1941
* 'וואקסן מיינע קינדערלעך', שירי אמהות ושירי ילדים, מונטריאול 1954
* 'דינאַ: אויטוביאגראפישע דערציילונג', מונטריאול 1970

לקריאה נוספת
------------

* עדינה בר-אל, "אמא מספרת וסבתא מספרת עוד... השפעתן של נשים על ספרות הילדים ביידיש", **מעוף ומעשה**, 9, תשס"ד

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אידה מזא"ה** בוויקישיתוף
* אידה מזה (1893-1962), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309063605171
* BnF: cb14652752f (data)
* GND: 120744368
* ISNI: 0000 0001 1643 0206
* LCCN: nr97027425
* NKC: mzk2017964741
* NLP: A27769781
* SELIBR: 75227
* VIAF: 52528311
* WorldCat: lccn-nr97027425

 |
שלבי מנגנון התגובה של ציסטאין פרוטיאזה
**ציסטאין פרוטאז** הוא אנזים מסוג פרוטאז המפרק פוליפפטידים (רצפים של חומצות אמינו). מנגנון הפעולה של הציסטאין פרוטאז מבוסס על ציסטאין תיול נוקלאופילי בשלשה (טריאדה) קטליטית.

מנגנון קטליטי
-------------

לציסטאין פרוטאז מנגנון פעולה אשר כולל ציסטאין תיול נוקלאופילי בשלשה קטליטית.

שלושת השלבים שבהם הציסטאין פרוטאז מפרק פוליפפטיד הם:

1. שחרור פרוטון המימן מן התיול שבאתר הפעיל על ידי החומצה האמינית השכנה, לרוב היסטדין.
2. השייר נושא הגופרית, אשר איבד את הפרוטון והפך לשלילי תוקף את הפחמן הקרבונילי של הסובסטרט. בשלב זה נפתח הקשר האמיני בסובסטרט, השייר ההיסטדיני באנזים חוזר למצבו ההתחלתי עקב העברת הפרוטון אל הקצה האמיני המשתחרר. נוצר מצב הביניים התיואסטרי, כאשר הסובסטרט עוד קשור בקצהו הקרבוקסילי אל הציסטאין.
3. מתבצעת הידרוליזה של הקשר שבין הסובסטרט הנותר, לבין השייר הציסטאיני. כך מתקבלים שני תוצרי פירוק של הקשר האמיני, האתר הפעיל חוזר למצבו ההתחלתי ומוכן לקבל את מולקולת הסובסטרט הבאה.

קבוצות אנזימים דומות
--------------------

החומצה האמינית ציסטאין
האתר הפעיל של הציסטאין פרוטאזות שתואר מעלה, דומה במבנהו לאתר החיתוך של הסרין פרוטאזות. האתר הפעיל של אנזימים מקבוצה זו גם הוא מכיל שלשה קטליטית דומה, אשר נבדלת בחומצה האמינית סרין במקום הציסטאין, דוגמת האנזים כימוטריפסין. זוהי דוגמה לאבולוציה מתכנסת, כאשר אנזימים שונים, הבנויים ממספר ורצף שונה של חומצות אמינו, פיתחו בסופו של דבר אתר פעיל המורכב מרצף דומה של 3 חומצות אמיניות. הדבר יכול להצביע על כך שזהו פתרון מוצלח מאוד ושימושי עבור מקרים רבים.

בקרה על הפרוטאזות
-----------------

הפרוטאזות מסונתזות בדרך כלל כמולקולות precursor גדולות וחסרות פעילות הקרויות זימוגן, כגון הסרין פרוטאזות טריפסינוגן, וכימוטריפסינוגן. הפרוטאזה משופעלת על ידי הסרה של קטע מעכב. מנגנון זה נועד לאפשר ייצור של האנזים במצב "בלתי מזיק" של זימוגן באיבר אחד, והפיכתו לפעיל רק באיבר אחר, ובכך למנוע נזקים אפשריים העשויים להיגרם לרקמות שלא נועדו לבוא עמו במגע.
מעכבי הפרוטאזות הם בדרך כלל חלבונים בעלי דומיין אשר חוסם, או חודר אל האתר הפעיל של האנזים, ובכך מונע את כניסת הסובסטרט. זהו מצב של עיכוב תחרותי, כאשר המעכב גם דומה מבחינה מרחבית לסובסטרט הספציפי. במצב של עיכוב בלתי תחרותי, המעכב נקשר אל אתר בקרה אלוסטרי, אשר אינו האתר הפעיל, אך חלק מהאנזים, ומשרה שינויי קונפורמציה המונעים את היקשרות הסובסטרט או ביצוע הקטליזה.

ראו גם
------

* סרין פרוטאז

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ציסטאין פרוטאז** בוויקישיתוף