recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**דיוויזיית החי"ר ה-25** (באנגלית: **25th Infantry Division** ) היא דיוויזיית חי"ר קלה של צבא ארצות הברית שבסיסה בהוואי ומשתייכת לקורפוס הראשון.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה ה-25 הוקמה ב-1 באוקטובר 1941. את טבילת האש שלה עשתה במהלך המתקפה על פרל הארבור. הדיוויזיה נטלה חלק במערכה באיי שלמה ב-1942 וזכתה אז לכינוי "ברק טרופי" ("Tropic Lightning"). בהמשך נטלה חלק במערכה בפיליפינים כשנחתה באי לוזון. לאחר המלחמה הוצבה ביפן במסגרת הכיבוש הצבאי האמריקאי.

ב-1950 נשלחה למלחמת קוריאה, והשתתפה בקרב ההגנה על העיר פוסאן. לאחר כניסת הסינים למערכה היא נלחמה מולם עד הפסקת האש ביולי 1953.

ב-1965 נשלחה הדיוויזיה למלחמת וייטנאם ונותרה שם במשך כשבע שנים.

ב-1985 אורגנה מחדש לפורמט של חיל רגלים קל. ב-1995 השתתפו יחידותיה ב"מבצע השבת הדמוקרטיה" בהאיטי. ב-2002 נטלה חלק בכוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה.

ב-2004 הוצבו כוחות הדיוויזיה בעיראק ובאפגניסטן והשתתפו מאז באופן פעיל במלחמת עיראק ומלחמת אפגניסטן.

הרכב הדיוויזיה
--------------

* בריגדת החי"ר השנייה
* בריגדת החי"ר השלישית
* ארטילריה דיוויזיה 25
* הבריגדה האווירית 25 - כוח מסוקי תקיפה וסער
* בריגדת התמיכה 25

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-25** בוויקישיתוף
* הדיוויזיה ה-25, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* היסטוריה של הדיוויזיה ה-25, באתר צבא ארצות הברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007601608105171
* GND: 4543434-7
* LCCN: n84231572
* VIAF: 146637141
* WorldCat: lccn-n84231572

 |
**אריק ג'ון ניימסניק** (באנגלית: **Eric John Namesnik**;‏ 7 באוגוסט 1970 - 11 בינואר 2006) היה שחיין אמריקאי, פעמיים ברציפות סגן אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (פרת' 1991), בעל מדליית ארד מאליפות עולם (רומא 1994), אלוף הפאן פסיפיק (אדמונטון 1991) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי. סגן אלוף עולם (רומא 1994) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

ניימסניק נולד וגדל בבאטלר, פנסילבניה. הוא התאמן בשחייה ב-YMCA. בשנים 1989–1993 הוא התאמן באוניברסיטת מישיגן ביחד עם גוסטבו בורג'ס ומרסל וודה בהדרכתו של ג'ון אורבנצ'ק (אנ'). 

### 1989

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט 1989 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:17.02 דקות, אחרי בן ארצו דייוויד וורטון (4:16.14 דקות) ולפני ריימונד בראון מקנדה (4:23.61 דקות).

### 1991

#### סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.87 דקות, אחרי תמאש דארני מהונגריה שקבע שיא עולם חדש של 1:59.36 דקות ולפני כריסטיאן גסנר מגרמניה (2:02.36 דקות) ומשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.21 דקות, אחרי תמאש דארני שקבע שיא עולם חדש נוסף של 4:12.36 דקות ולפני סטפאנו באטיסטלי מאיטליה (4:16.50 דקות).

באליפות הפאן בפסיפיק שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:18.40 דקות ומדליית כסך במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.06 דקות

### 1992

#### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.57 דקות, אחרי תמאש דארני (4:14.23 דקות) ולפני לוקה סאקי מאיטליה (4:16.34 דקות).

### 1994

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה ב-1994 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.69 דקות, אחרי בן ארצו טום דולאן שקבע שיא עולם חדש של 4:12.30 דקות ויאני סייבינן מפינלנד (4:13.29 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.01 דקות.

### 1995

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במאר דל פלאטה, ארגנטינה במרץ 1995 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:17.70 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:19.00 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:03.70 דקות.

באליפות הפאן בפסיפיק שנערכה באטלנטה, ג'ורג'יה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.39 דקות.

### 1996

באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:15.25 דקות, אחרי טום דולאן (4:14.90 דקות) ולפני קרטיס מיידן מקנדה (4:16.28 דקות).

חייו ומותו
----------

ניימסניק התחתן עם השחיינית קירסטן סילבסטר מהולנד ולזוג נולדו שני ילדים. ב-7 בינואר 2006 נפצע אנושות בתאונת דרכים שהתרחשה לאחר שניסה לחלוף על פני רכב אחר בכביש מכוסה קרח בעיר פיטספילד, מישיגן. הוא נפטר מהפציעה שלו ב-11 בינואר 2006.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* אריק ניימסניק, באתר olympedia.org
* אריק ניימסניק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
"זריחת הארץ" 24 בדצמבר 1968
**זריחת הארץ** (באנגלית: **Earthrise**) הוא תצלום של כדור הארץ הזורח מעל פני הירח, שצולם על ידי האסטרונאוט ויליאם אנדרס ב-1968 במהלך משימת אפולו 8. התמונה נכללה בסדרת 100 התמונות המשפיעות ביותר בכל הזמנים של טיים מגזין ונחשבת בתור "התצלום הסביבתי המשפיע ביותר שצולם".

פרטים
-----

**זריחת הארץ** הוא שמו של תצלום AS8-14-2383 של נאס"א שצולם במהלך משימת אפולו 8.

מפקד המשימה, האסטרונאוט פרנק בורמן, צילם תמונה דומה בשחור לבן בטרם צולמה תמונה זו. התמונה צולמה בשנית על ידי אנדרס עם סרט צילום צבעוני, ולמעשה זו התמונה שזכתה לפרסום. 

התמונה צולמה במהלך המסלול סביב הירח ב-24 בדצמבר 1968, באמצעות מצלמת הסלבלד. במצלמה היה סרט פילם אשר יוצר במיוחד על ידי חברת קודאק.

ניתן להאזין להקלטה של האירוע, בו שלושת אנשי הצוות, אנדרס, בורמן וג'יימס לוול משוחחים ברגע הצילום.

צולמו הרבה פריימים מהרגע הזה, כפי שניתן להבין גם מהקלטת האירוע, בהוראתו של בורמן. לאחר שאנדרס צילם (הגדרות הצילום היו 1/250 השנייה וצמצם F/11), צילם גם לוול עוד שתי תמונות, אך בהגדרות צילום שונות.

באוטוביוגרפיה של בורמן ניתן למצוא תמונה בגודל כמעט עמוד שלם רפרודוקציה של צילום השחור לבן אותו צילם מהאירוע, יחד עם הכיתוב "אחת התמונות המפורסמות בהיסטורית הצילום - צולמה לאחר שלקחתי את המצלמה מאנדרס". בורמן היה מפקד המשימה, ועוד ציין בספרו כי זו התמונה ששירות הדואר השתמש בה על בול, ואין עוד הרבה צילומים ששוכפלו כמו תמונה זו. אך כפי שנכתב קודם, התמונה שמופיעה בספרו של בורמן אינה זהה לתמונה שצילם אנדרס, כאשר מלבד המיקום השונה של כדור הארץ, גם צורת העננים שונה.

גרסת השחור לבן של התמונה, כפי שצולמה על ידי פרנק בורמן
התצלום מופיע בספר שהוציא מגזין לייף "100 צילומים ששינו את העולם".

ב-1969 הפיק שירות הדואר האמריקאי בול עם פרטים מתמונה זו, עם הכיתוב "...In the beginning God" (בראשית ברא אלוהים).

הבול שהפיק שירות הדואר האמריקאי

ראו גם
------

* The Blue Marble
* נקודה כחולה חיוורת

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זריחת הארץ** בוויקישיתוף

קישורים חיצוניים
----------------

* ״הזריחה ששינתה את העולם״ - פרק על התמונה בהסכת ״עושים מינהר״

הערות שוליים
------------

1. ↑  100 Photographs that Changed the World by Life - The Digital Journalist, digitaljournalist.org
2. ↑  הקלטה של נאס"א מהאירוע
**קרב אניווטוק** היה קרב בין האימפריה היפנית לבין ארצות הברית, שנערך באטול אניווטוק שבאיי מרשל בין 17 ל-23 בפברואר 1944, כחלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה.

רקע
---

ההתקפה על אטול אניווטוק התרחשה לאחר ההצלחה האמריקאית בקרב קווג'לין, השוכן דרומית-מזרחית לאניווטוק. האמריקאים ראו באניווטוק יעד חשוב בשל המעגן ושדה התעופה שבו, שהיו חיוניים לשם התקפה על איי מריאנה בצפון-מערב.

מערך ההגנה באטול בשנת 1943 היה דליל, זאת בשל העובדה כי היפנים סברו שהצי האמריקאי יתקוף תחילה בדרום-מערב איי מרשל, אך בסוף השנה נשלחו תגבורות שמטרתן הייתה לגרום לאבדות רבות יותר בקרב האמריקאים, כשאלה יתקפו את האיים. החטיבה האמפיבית הראשונה הגיעה לאטול בינואר ועימה 9 טנקים קלים. מפקד חיל המצב באטול, מייג'ור-ג'נרל יושימי נישידה, החל בבניית ביצורים אך התקפות אוויריות חוזרות ונשנות הקשו על הבנייה ושטחם הקטן של איי האטול הפך את ההגנה עליהם לבלתי אפשרית. 

להתקפה על אניווטוק קדם מבצע כדור ברד, במהלכו שלח תת-אדמירל ריימונד ספרואנס שייטת של נושאות מטוסים ללגונת טרוק שבאיי קרוליין. השייטת השמידה 15 ספינות מלחמה ומעל 250 מטוסים, ובכך נותק אניווטוק ממקורות הסיוע והאספקה שלו.

הקרב
----

ההפגזה הימית על אניווטוק החלה ב-17 בפברואר, ורגימנט הנחתים ה-22, בפיקודו של קולונל ג'ון ווקר, נחת על האי אֶנְגֵבּי שבצפון האטול ב-18 בפברואר בשעה 08:44. הנחתים נתקלו בהתנגדות קלה בלבד והאי כולו נכבש תוך שש שעות. מסמכים יפניים שנתפסו הראו כי ההגנה על האי אניווטוק בדרום האטול, המטרה הבאה של הנחתים, קלה בלבד. ב-19 בפברואר, לאחר הפגזה ימית קצרה, נחת רגימנט הרגלים ה-106 על האי אניווטוק, בציפייה לקרב קל. ואולם, הסתבר כי בניגוד למידע המוקדם המגינים היפנים על האי אניווטוק היו מחופרים היטב והצליחו לעצור את התקדמות האמריקאים. החיילים האמריקאים השלימו את כיבוש האי רק ב-21 בפברואר, ובמהלך הקרב נהרגו מעל 800 חיילים יפניים ו-37 חיילים אמריקאים.

האמריקאים למדו לקח באי אניווטוק, ולפני שנחתו על האי פָּארי הסמוך ירו עליו אוניות המערכה "טנסי" ו"פנסילבניה" מעל 900 טון פגזים. כשנחת הרגימנט ה-22 על האי ב-22 בפברואר הוא נתקל בהתנגדות קלה בלבד, ויום לאחר מכן הושלם כיבוש האטול כולו.

תוצאות הקרב
-----------

אטול אניווטוק שימש בסיס ימי ושדה תעופה בעת המערכה על איי מריאנה ופלאו.

ראו גם
------

* המערכה באיי גילברט ומרשל

לקריאה נוספת
------------

* Morison, Samuel Eliot. **Aleutians, Gilberts and Marshalls, June 1942-April 1944, History of United States Naval Operations in World War II**, University of Illinois Press, 2001. מסת"ב 9780252070372.
* Rottman, Gordon & Howard Gerrard, **The Marshall Islands 1944: Operation Flintlock, the capture of Kwajalein and Eniwetok**, Osprey Publishing, 2004. מסת"ב 9781841768519.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קרב אניווטוק** |

* ברטון רייט ה-3, Eastern Mandates, המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית.
* הנפשה של קרב אניווטוק.

| המערכה באיי גילברט ומרשל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הפשיטה על איי מרשל וגילברט • הפשיטה על מקין • קרב טאראווה • קרב מקין • קרב קווג'לין • מבצע כדור ברד • קרב אניווטוק |

 |
**אדווין סי. "אדי" ריס** (באנגלית: **Edwin C. "Eddie" Reese**; נולד ב-23 ביולי 1941) הוא מאמן אמריקאי בשחייה ובקפיצה למים ושחיין עבר. הוא שימש בתפקיד מאמן ראשי של נבחרת ארצות הברית בשחייה בשתי אולימפיאדות (אתונה 2004 ו-בייג'ינג 2008) ועוזר מאמן נבחרת ארצות הברית בשחייה ב-5 אולימפיאדות (סיאול 1988, ברצלונה 1992, אטלנטה 1996, סידני 2000 ולונדון 2012). בין השחיינים שאימן היו אלופים אולימפיים, אלופי עולם ושיאני עולם בשחייה: ריק קארי, ארון פירסול, איאן קרוקר, אמנדה בירד, ג'ייסון ליזאק, ניל ווקר, גארי הול ג'וניור, ברנדן הנסן, אריק שנטו, גארט וובר-גייל, ג'וזף סקולינג ועוד. נחשב לאחד המאמנים המצליחים ביותר בהיסטוריה של השחייה העולמית. נוסף לכך הוא המאמן הראשי של אוניברסיטת טקסס באוסטין משנת 1978.

ביוגרפיה
--------

ריס נולד בדייטונה ביץ' פלורידה. בשנת 1972 החל לאמן באוניברסיטת אובורן במשך 6 שנים שבסיומם בשנת 1978 סיימה קבוצתו במקום השני באליפות המכללות של ארצות הברית (לפני כן הקבוצה לא הגיעה לשום הישג ראוי לציון). מ-1978 הוא מכהן כמאמן הראשי של אוניברסיטת טקסס באוסטין. ב-1979 לאחר שנה של עבודה סיימה קבוצתו במקום ה-21 ומאז, קבוצתו מעולם לא סיימה במקום נמוך יותר מהמקום השביעי, במשך 31 שנים בהם הוא המאמן הראשי. את התואר הראשון שלו, אליפות המכללות של ארצות הברית, קטף כבר בשנת 1981.

משפחתו
------

ריס נשוי, אב לשתי בנות וסב ל-4 נכדים. אחיו, רנדי ריס אף הוא מאמן שחייה שאימן את נבחרת ארצות הברית ב-3 אולימפיאדות וזכה להיכלל בהיכל התהילה בשנת 2005.

תארים
-----

* 29 שחיינים אולימפיים של ריס זכו ב-39 מדליות זהב, 16 מדליות כסף ו-8 מדליות ארד אולימפיות.
* ריס זכה 8 פעמים בתואר מאמן השנה במכללות (NCAA), בשנים: 1981, 1988, 1989, 1990, 1992, 1996, 2000, 2001.
* ריס זכה 14 פעמים באליפות המכללות כמאמן עם קבוצת השחייה שלו באוניברסיטת טקסס (1981, 1988, 1989, 1990, 1991, 1996, 2000, 2001, 2002, 2010, 2015, 2016, 2017 ו-2018)
* ריס סיים 6 פעמים במקום שני באליפות המכללות כמאמן עם קבוצת השחייה שלו באוניברסיטת טקסס (1982, 1984, 1992, 1994, 2003, 2008, 2009)
* ריס סיים 6 פעמים במקום שלישי באליפות המכללות כמאמן עם קבוצת השחייה שלו באוניברסיטת טקסס (1983, 1985, 1986, 1993, 1999, 2004)
* בשנת 2002 זכה ריס להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדי ריס** בוויקישיתוף

* ביוגרפיה של ריס, Texassports.com

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

הערות שוליים
------------

1. ↑  Randy Reese (USA) - Honor Coach, באתר International Swimming Hall of Fame
2. ↑  EDDIE REESE (USA) - Honor Coach, באתר International Swimming Hall of Fame
**ויליאם אנדרס** (באנגלית: **William Alison Anders**;‏ נולד ב-17 באוקטובר 1933), טייס חיל האוויר האמריקני, אסטרונאוט ומנהל בכיר בנאס"א. היה אסטרונאוט במשימת אפולו 8 ויחד עם שני עמיתיו למשימה היו הראשונים שעזבו את מסלול כדור הארץ והקיפו את הירח.

ביוגרפיה
--------

אנדרס נולד בהונג קונג. בשנת 1955 קיבל תואר בוגר במדעים בהנדסת חשמל מהאקדמיה של הצי האמריקאי. בשנת 1962 קיבל תואר שני בהנדסה גרעינית מהמכון הטכנולוגי של חיל האוויר. בסיום לימודיו באקדמיה של הצי הצטרף לחיל האוויר כטייס בטייסת יירוט בכל מזג אוויר. מאוחר יותר מונה לאחראי על ניהול טכני של תוכניות תוצאי סיכוך וקרינה של כורים גרעיניים במעבדת הנשק של חיל האוויר בניו מקסיקו. בשנת 1964 נבחר על ידי נאס"א כאסטרונאוט כחלק מהקבוצה השלישית. היה טייס גיבוי של ג'מיני 11 ואפולו 11, והיה איש צוות במשימת אפולו 8.

בין שנת 1969 לשנת 1973 שימש כמזכיר ביצועי של מועצת החלל והאווירונאוטיקה הלאומית, שהייתה אחראית בפני הנשיא, סגנו וחברי הקבינט על פיתוח מדיניות מחקר, פיתוח, פעילויות ותכנון של מערכות חלל ואווירונאוטיקה.

בשנת 1973 מונה לוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית, מועצה בת חמישה חברים, שם היה נציב אחראי על כל פעולות המחקר והפיתוח של מערכות כוח גרעיניות ולא גרעיניות. הוא גם מונה למנכ"ל תוכנית חילופי הטכנולוגיה המשותפת לארצות הברית וברית המועצות להיתוך וביקוע גרעיניים.

בעקבות ארגון מחדש של פעילויות הפיקוח והפיתוח הגרעיניים בארצות הברית, הוא מונה בינואר 1975 על ידי הנשיא פורד ליו"ר הראשון של הוועדה לפיקוח גרעיני, האחראית לבטיחות גרעינית ותאימות לשמירה על הסביבה. בתום כהונתו, מונה לשגריר ארצות הברית בנורווגיה, תפקיד אותו החזיק עד 1977.

אנדרס עזב את השירות הציבורי לאחר 26 שנות שירות, ובספטמבר 1977 מונה לסגן נשיא ומנהל כללי של חטיבת המוצרים הגרעיניים של חברת ג'נרל אלקטריק. 

בשנת 1979 השלים את התוכנית המתקדמת למינהל באוניברסיטת הרוורד.

בינואר 1980 מונה למנהל כללי של חטיבת ציוד המטוסים בג'נרל אלקטריק, שם היה אחראי על מספר מפעלים שייצרו ציוד צבאי בתחום התעופה.

ב-1984 עזב את ג'נרל אלקטריק ומונה לסגן נשיא לענייני אירוספייס בחברת טקסטרון. בשנת 1986 מונה לסגן נשיא בכיר לפעולות בחברה.

הוא היה גם יועץ למשרד למדיניות מדע וטכנולוגיה והיה חבר של מועצת המדע להגנה והמועצה המייעצת של נאס"א. הוא פרש מחיל האוויר האמריקאי בדרגת מייג'ור גנרל.

בשנת 1990 מונה לסגן נשיא ג'נרל דיינמיקס, וב-1990 מונה ליו"ר ומנכ"ל החברה. ב-1993 פרש מהחברה כשכיר, אך נשאר יו"ר מועצת המנהלים עד מאי 1994, אז פרש סופית מן החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ויליאם אנדרס** בוויקישיתוף
* ויליאם אנדרס באתר נאס"א (באנגלית)
* ויליאם אנדרס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4728 7900
* LCCN: no2008168749
* MusicBrainz: bcbf48c0-da59-454d-b0ed-66b30a4ec61c
* NGV: 2085
* NLP: a0000003685463
* PIC: 8790
* RKD: 412325
* SNAC: w6290xhf
* VIAF: 66297129
* WorldCat: lccn-no2008168749

 |
**דניאל "דן" הייוורד ויטץ'** (באנגלית: **Daniel "Dan" Hayward Veatch**; נולד ב-18 באפריל 1965). הוא שחיין אמריקאי בעבר. הוא אלוף עולם במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ופעמים ברציפות אלוף הפאן פסיפיק (בריזביין 1987 וטוקיו 1989) במשחה ל-200 מטר גב.

ביוגרפיה
--------

ויטץ' בוגר תואר ראשון באוניברסיטת פרינסטון ותואר שני (MBA) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) סיים ויטץ' במקום שלישי במשחה ל-200 מטר גב ולא הצליח להתקבל לנבחרת האמריקאית. המנצחים שהצטרפו לנבחרת היו ריק קארי שקבע שיא עולם חדש של 1:58.86 דקות וג'סי ואסאלו (2:02.15 דקות).

באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם דייוויד לאנדברג, פאבלו מוראלס ומאט ביונדי בתוצאה של 3:41.25 דקות, לפני מערב גרמניה (3:42.26 דקות) וברית המועצות (3:42.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.82 דקות. המנצח במשחה זה היה איגור פוליאנסקי מברית המועצות (1:58.78 דקות) ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.23 שניות, המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (55.58 שניות). 

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה ויטץ' בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.38 דקות לפני מארק טוקסברי מקנדה (2:01.56 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:41.73 דקות.

באולימפיאדת סיאול (1988) סיים ויטץ' במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:02.26 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:01.73 דקות. המנצח במשחה זה היה פוליאנסקי (1:59.37 דקות).

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה ויטץ' במדליית זהב במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.27 דקות והגן על תוארו.

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בהוואנה, קובה, בשנת 1991 זכה ויטץ' במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.14 דקות, אחרי רוג'ריו רומרו מברזיל (2:01.07 דקות).

כחודש לפני המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) מתח ויטץ' גיד בברכו ובכך נמנע ממנו להשתתף בתחרות.

ויטץ' מתגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה ומשמש כמנכ"ל בחברת ההשקעות GCA Savvian. הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא השתתף וזכה במספר תחרויות של הגיי גיימס. כמו כן הוא מחזיק בשיאי התחרות.

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטלים: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |
|  | **פורטל להט"ב** |

קישורים חיצוניים
----------------

* דן ויטץ', באתר olympedia.org
* sports123.com (אורכב 27.05.2020 בארכיון Wayback Machine)
* sports123.com (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Pan American Games - Swimming and Diving, באתר gbrathletics
**המנזר הכחול** (בגאורגית: **ლურჯი მონასტერი**, לוּרג'י מוֹנָסטֶריָה) הוא מנזר על הגדה הימנית של נהר הקורה בטביליסי גאורגיה. שם המנזר ניתן לו בעקבות הגגות הכחולים של המנזר.

היסטוריה
--------

על פי האגדה, נוסדה כנסיית יוחנן כותב הבשורה במאה ה-7 לערך. כנסיית אנדריה הקדוש נוסדה על ידי הארכ-אפיסקופ הקודם בזיל בשנת 1180. כנסייה זו נהרסה בידי הפרסים במאה ה-16 ושוחזרה מאוחר יותר. לאחר סיפוח גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית ניזוק המנזר קשות, בעקבות הפיכת המנזר למחסן נשק. בעקבות כך בוטלו הטקסים הדתיים במנזר. 

בשנת 1858 הוחלט להטיל על הארכי-כומר, גריגול צ'רלאשווילי והמהנדס-טכנולוג, פון ביהולד, לבדוק מה נדרש לעשות כדי להביא לחידוש הטקסים הדתיים במנזר. בשנת 1860 הם הגישו את מסקנותיהם וציינו שדרושים תיקונים קטנים בלבד כדי לחדש את הטקסים במנזר. אולם רק בשנת 1871 פינה הצבא את מתחם המנזר, והעבודות לחידוש המנזר החלו זמן קצר לאחר מכן בהנהגת הארכיבישוף יואנה בסחרוב ועל פי תכנונו של ארכיטקט האיפרכיה, אל צ'יז'וב. גגות המנזר נבנו בסגנון אדריכלי של בצל המאפיין את הסגנון האדריכלי שבו בנויות הכנסיות הרוסיות, שלא התאימה לסגנון האדריכלי הגאורגי וחייבה שינוי מוחלט של פני המנזר. בשנת 1873 חודשו הטקסים הדתיים במנזר. 

בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה, בשנות ה-50 של המאה ה-20, נפתחה מנסרה במנזר, ומאוחר יותר מוזיאון להיסטוריה של הרפואה. בשנת 1990 שופץ המנזר שוב והגגות בסגנון הבצל הוחלפו בגגות בצורת אוהל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המנזר הכחול** בוויקישיתוף
* המנזר הכחול(הקישור אינו פעיל), באתר הרשמי של העיר טביליסי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  **ארכי-כומר** (Archpriest) - תואר בכנסייה המזרחית שהוחלף בתואר ויקאר.
**ג'יימס פטריק קינון** (באנגלית: **James Patrick Kinnon**;‏ 5 באפריל 1911 - 9 ביולי 1985) הידוע בכינוי ג'ימי קינון או "ג'ימי ק.", היה המייסד העיקרי של מכורים אנונימיים (NA), ארגון בעולמם של מכורים בתהליך החלמה (נרקוטי). במהלך חייו, הוא בדרך כלל כונה "ג'ימי ק." בשל העיקרון של NA של אנונימיות אישית ברמה הציבורית. הוא מעולם לא התייחס לעצמו כמייסד של NA, אם כי התיעוד מראה בבירור שהוא היה חוליה מייסדת של הארגון בתהליך ההקמה.

חייו
----

קינון נולד ב-5 באפריל 1911 לג'יימס פטריק קינון ואליזבת קאריק. ב-8 באוגוסט 1923 הוא הגיע עם משפחתו מסקוטלנד לאליס איילנד, ניו יורק. במשך תקופה עבד בתור גנן ונאבק בהתמכרות לסמים, עד שהצליח להחלים באמצעות הימנעות מוחלטת מכל סוגי הסמים בעזרת מכורים אנונימיים ב-2 בפברואר 1950.

קינון ועוד כמה מכורים נקיים שנפגשו באלכוהוליסטים אנונימיים התחילו סדרה של מפגשים עצמאיים למכורים לסמים, מ-17 באוגוסט 1953. המפגש הראשון של "מכורים אנונימיים", כפי שהוא מוכר כיום, התקיים ב-5 באוקטובר 1953 בדרום קליפורניה. כיום, "מכורים אנונימיים" מקיים יותר מ-30,000 מפגשים שבועיים בלמעלה מ-100 מדינות ברחבי העולם. שלא כמו רבים אחרים שניסו ליצור קבוצות לעזרה עצמית עבור מכורים לסמים, "מכורים אנונימיים" התבסס כבר מהתחלה על תוכנית שנים עשר הצעדים ו-12 המסורות של אלכוהוליסטים אנונימיים.

קינון הוא דמות מפתח בהיסטוריה של "מכורים אנונימיים". הוא כתב מספר חלקים בחוברת הלבנה, אשר היוותה את הבסיס לספר "מכורים אנונימיים", שנקרא גם "הטקסט הבסיסי". הוא פורסם בשנת 1983 תחת הכותרת "Narcotics Anonymous"‏ (מסת"ב 0-912075-02-3). ספר זה מכיל גם את הביוגרפיה האנונימית, שכותרתה "אנחנו כן מחלימים". קינון גם תכנן ועיצב את הלוגו של מכורים אנונימיים וגם שימש מנהל של משרד השירות העולמי מזמן ההקמה ב-1983. הוא מעולם לא הציג את עצמו בתור מייסד "מכורים אנונימיים", אם כי הרשומות מוכיחות בבירור כי הוא מילא את תפקיד המייסד של "מכורים אנונימיים" כפי שהוא קיים כיום.

קינון מת מסרטן ריאות ב-9 ביולי 1985 בקליפורניה. לפני מותו הוא ביקש, שאם תהיה לו אי פעם מצבה, שיהיה רשום בכותרת המצבה: "כל מה שעשינו היה לזרוע זרעים ועבודה והיינו מחושלים לעשות את העבודה הזאת, כך שאנו ואחרים נוכל לחיות בשלום בחופש ובאהבה". הוא היה נקי במשך שלושים וחמש שנים בעת מותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'ימי ק. הרצאה של ג'ימי ק. ביום השנה ה-20 ליסוד מכורים אנונימיים(הקישור אינו פעיל), na12.org
דוד סטוליאר משמאל וסימון ברוד מימין, באיסטנבול, 1942
**סימון ברוד** (בטורקית: **Simon Brod**‏ 1893 - 1962) היה איש עסקים ועסקן יהודי ציוני, יליד איסטנבול, האימפריה העות'מאנית.

אבי ברוד היה חיט יהודי רוסי, שהתישב באיסטנבול. סימון ברוד ואחיו מקס פתחו ופיתחו עסק מצליח של ייבוא טקסטיל בריטי. סימון, היה מראשי קהילת יהדות איסטנבול, חרף היותו אשכנזי בקהילה יהודית ספרדית. בימי מלחמת העולם השנייה היה נציג הג'וינט והסוכנות היהודית בטורקיה ופעל רבות בסיוע ליהודים הבורחים מאירופה לכיוון ארץ ישראל.

בפעילותו למען היהודים הבורחים מאירופה נעזר ברוד בקשריו עם ארתור ויטאל, שעבד אז במשרד הדרכונים הבריטי באיסטנבול ובאחמט דמיר, שהיה בכיר במשטרה הטורקית. שמו של ברוד מקושר לאסון סטרומה וניצול היחיד, דוד סטוליאר, שברוד טיפל בו ודאג לו בעת כליאתו בבית הסוהר ובשחרורו ושילוחו לסוריה.

בשנת 1942 נכלא ברוד למספר שבועות בגין עבירות כלכליות לכאורה ועל מס העושר שהוטל על בסיס אתני – טורקים מוסלמים חמישה אחוזים, יוונים 156 אחוזים, יהודים 179 אחוזים, ארמנים 222 אחוזים – הוא איבד בסופו של דבר חלק גדול מהונו.

אסון סטרומה
-----------

 ערך מורחב – **אסון סטרומה**  

לאחר שהחלה מלחמת העולם השנייה יצאה מרומניה ספחנה עם קרוב לשמונה מאות יהודים לכיוון ארץ ישראל, הספינה, תחת השם סטרומה, עצרה באיסטנבול, כדי לקבל ויזות לארץ ישראל, אך השלטונות הבריטיים סירבו, גרמניה האיצה בטורקיה לגרש את הספינה ורומניה סירבה לקבלה בחזרה. המפליגים, שלפני יציאתם לדרך נבזזו על ידי השלטונות הרומניים ולאחר היציאה, כשהמנוע התקלקל, נאלצו לוותר על טבעות הנישואים, כדי לשלם למתקנים, כך שנותרו בחוסר כל.

מנוע האוניה התקלקל שוב, השלטונות הטורקיים לא אפשרו למפליגים לרדת מהספינה ומזונם אזל. הספינה נשארה בנמל 72 ימים ובזמן הזה דאג ברוד, יחד עם יהודים נוספים ועם הסהר האדום, לספק מזון ללמפליגים הכלואים בספינה. לאחר שהמשא ומתן עם הבריטים נכשל, ציוו הטורקיה על יציאת הספינה, שרשרת העוגן נכרתה, האוניה נגררה מחוץ למים הטריטוריאליים ונסחפה בזרם עד שצוללת סובייטית הטביעה אותה. היה רק ניצול אחד, דוד סטוליאר, שנמשה מהמים במצב קשה. ברוד דאג לטיפול בו ולאחר שנכלא דאג למזונו בבית הכלא, עד ששוחרר כעבור חודשיים. לאחר שחרורו סיפק לו ברוד אישור כניסה לארץ ישראל, בגדים מזוודה וכרטיס נסיעה לסוריה. סטוליאר הגיע לארץ והתגייס לצבא הבריטי.

הנצחה
-----

בספר Portraits From a Bygone Istanbul: Georg Mayer and Simon Brod ("דיוקנאות מאיסטנבול הישנה"), שנכתב על ידי ריפעת נ. באלי, מסופר על שני מנהיגי הקהילה היהודית: גאורג מאייר וסימון ברוד.

קישורים חיצוניים
----------------

* Über Istanbul nach Palästina (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Brod, Simon (באנגלית)
2. ↑  Über Istanbul nach Palästina (בגרמנית)
3. ↑  Portraits From a Bygone Istanbul: Georg Mayer and Simon Brod (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007465484005171
* ISNI: 0000 0000 8961 4842
* LCCN: no2010169252
* NTA: 32989692X
* VIAF: 130612822
* WorldCat: lccn-no2010169252

 |
**דן רומן** (נולד ב-27 באוגוסט 1982 בירושלים) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר וכיום מאמן את קבוצת הנוער של מכבי נתניה.

קריירה
------

רומן החל את הקריירה שלו בקבוצת הבוגרים של הפועל ירושלים בעונת 1999/2000, ואת הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון על בני יהודה. בהפועל ירושלים שיחק במשך שש עונות שלאחריהן הושאל להכח רמת גן שעלתה אז לליגת העל. במדי הכח הציג רומן יכולת טובה אך בסיום העונה קבוצתו ירדה לליגה הלאומית, ובקיץ 2007 עבר רומן למכבי תל אביב.

בקיץ 2009 עבר רומן למכבי פתח תקווה, ובמדיה שיחק 28 משחקים וכבש שער אחד. בתחילת עונת 2010/2011 לא הצליח רומן למצוא קבוצה ולא שיחק, עד שב-13 בדצמבר 2010 חתם בהפועל רמת גן, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית.

בשנת 2011 חתם רומן בקבוצת וינדאם מליגת המשנה ההולנדית, וכעבור שנה חזר לישראל חתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית.

בשנת 2013 לקח רומן חלק פעיל בהקמת ועד השחקנים החדש שהוקם יחד עם ההסתדרות, ועם הקמתו היה לראש הוועד הראשון.

ביוני 2013 חתם רומן שוב בהפועל רמת גן, לאחר שירדה לליגה הלאומית. בחלון ההעברות של ינואר 2014 שוחרר מהקבוצה וחתם בהפועל קטמון ירושלים. רומן כבש ארבעה שערים עד תום העונה, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה א'.

ב-1 באוקטובר 2014 הצטרף רומן למכבי שעריים מליגה א', ובתום עונת 2014/2015 פרש ממשחק פעיל.

לאחר הפרישה
-----------

לאחר פרישתו ממשחק פעיל בשנת 2015 הצטרף רומן לצוות האימון במחלקת הנוער של מכבי תל אביב.

משנת 2016 שימש אנליסט במחלקת הסקאוט של קבוצת דינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה, שבאחריותו שלוש הליגות הבכירות בגרמניה.

ביוני 2018 מונה רומן למאמן קבוצת נערים ב' של הפועל תל אביב. ב-5 בדצמבר 2018, לאחר מינויו של אופיר חיים למאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, מונה רומן לעוזר מאמן הקבוצה. רומן עזב את התפקיד ואת המועדון ביולי 2020, ומונה לעוזרו של ריימונד אטוולד במכבי נתניה.

חיים אישיים
-----------

רומן בעל תואר ראשון בסוציולוגיה, תואר שני בפילוסופיה והיסטוריה ותואר שני נוסף בניהול כדורגל. נשוי לרקדנית אייר אלעזרא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דן רומן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
* עמוד השחקן באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* דן רומן, לא שחקן. צמית, באתר כלכליסט, 6 בינואר 2011
* אוריאל דסקל, 13 דברים שלמדתי בקריירה ככדורגלן, באתר כלכליסט, 23 ביולי 2015
* אורן יוסיפוביץ, ריאיון עם דן רומן (החל מ-45:35), בפודקסט "הפודיום", אוגוסט 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עירד צפריר, "אם לדבר בלשון מרקסיסטית, מבנה הכוח מוטה באופן מובהק", באתר הארץ, 5 בינואר 2014
2. ↑  אסי ממן, ‏דה סוזה חתם בהפועל קטמון, גם דן רומן הצטרף, באתר ONE‏, 3 בפברואר 2014
3. ↑  נדב צנציפר, דן רומן מונה לעוזר מאמן הפועל ת"א, באתר ynet, 5 בדצמבר 2018
4. ↑  מאור רחמני, ‏סלים טועמה יהיה עוזרו של קלינגר בהפועל, באתר ONE‏, 22 ביולי 2020
5. ↑  אהרון גולדברג, גיא פרחי, רות פרל־בהריר, ‏מיוחד לט"ו באב: הכירו את הפאוור קאפלז של תל אביב - חלק ראשון, באתר "Time Out ישראל", 2 באוגוסט 2017
חברי המשלחת
תג המשלחת
**משלחת מס' 49** (באנגלית: **Expedition 49**) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-6 בספטמבר 2016 ועד ל-30 באוקטובר 2016. מפקד המשלחת היה אנטולי איוואנישין מרוסיה. המשלחת פעלה במשך 53 ימים.

הרכב המשלחת
-----------

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 06.09.2016–21.10.2016 | 21.10.2016–30.10.2016 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיהרוסיה אנטולי איוואנישין | מפקד המשלחת | סויוז MS-01 |  |  | סויוז MS-01 | חבר משלחת מס' 48 ו-49 מפקד טיסה "סויוז MS-01" |
| ארצות הבריתארצות הברית קת'לין רובינס | מהנדס טיסה | סויוז MS-01 |  |  | סויוז MS-01 | חבר משלחת מס' 48 ו-49 |
| יפןיפן טקויה אונישי | מהנדס טיסה | סויוז MS-01 |  |  | סויוז MS-01 | חבר משלחת מס' 48 ו-49 |
| ארצות הבריתארצות הברית שיין קימברו | מהנדס טיסה | סויוז MS-02 |  |  | סויוז MS-02 | חבר משלחת מס' 49 ו-50 |
| רוסיהרוסיה אנדריי בוריסנקו | מהנדס טיסה | סויוז MS-02 |  |  | סויוז MS-02 | חבר משלחת מס' 49 ו-50 |
| רוסיהרוסיה סרגיי ריז'יקוב | מהנדס טיסה | סויוז MS-02 |  |  | סויוז MS-02 | חבר משלחת מס' 49 ו-50 |

פעילות המשלחת
-------------

פעילות המשלחת החלה ב-6 בספטמבר 2016 עם עזיבת חללית סויוז TMA-20M בה היה חלק של משלחת מס' 48. באותה עת בתחנת החלל נותרו 3 אנשי צוות.

נמשך טיפול בפינוי אספקה מחללית פרוגרס MS-03. החללית התחברה למודול "פירס" ב-19 ביולי עם 2,405 ק"ג אספקה. החללית התנתקה מתחנת החלל בינואר 2017.

ב-14 בספטמבר החל שחרור יתר לווייני 'Flock 2e (השחרור התחיל ב-17 במאי על ידי משלחת מס' 47 לתחנת החלל הבין-לאומית).

ב-21 באוקטובר למודול "פואיסק" התחברה חללית "סויוז MS-02" וצוות המשלחת גדל ל-6 אנשים. 

ב-23 באוקטובר בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2 צוות לכד חללית אספקה מדגם  Cygnus CRS-5. בהמשך חללית אספקה חוברה למודול Unity של תחנת החלל וצוות החל בפירוק הציוד בהיקף של כ-2,342 ק"ג. החללית שוחררה מתחנת החלל ב-21 בנובמבר על ידי משלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית.

חברי המשלחת ביצעו מספר רב של ניסויים מדעים בתחומים שונים.

ב-30 באוקטובר איוואנישין, רובינס ואונישי נכנסו לחללית "סויוז MS-01" וחזרו לכדור הארץ. אחריות על תחנת החלל הבין-לאומית עברה למשלחת מס' 50 לתחנת החלל הבין-לאומית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **משלחת מס' 49 לתחנת החלל הבין-לאומית** בוויקישיתוף
* תיאור פעילות באתר רוסקוסמוס
* מידע מאתר נאס"א
* פעילות משלחת מס' 49 בתחנת החלל הבין-לאומית
* נתונים על משימה של חללית אספקה פרוגרס MS-03
* משימה של Cygnus CRS-5

| תחנת החלל הבין-לאומית - משלחות |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 37 • 38 • 39 • 40 • 41 • 42 • 43 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 51 • 52 • 53 • 54 • 55 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 63 • 64 • 65 • 66 • 67 • 68 • 69 • 70 |

 |
**סטיבן צ'ארלס "סטיב" מיקס** (באנגלית: **Steven Charles "Steve" Mix**; נולד ב-30 בדצמבר 1947) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1969–1983. בעונת 1974/1975 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן פילדלפיה 76', וממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בליגת ה-NBA הם 10.6 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.

קריירת מכללות
-------------

מיקס נולד וגדל בטולידו שבאוהיו, ובין השנים 1965–1969 למד באוניברסיטת טולידו. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של הקבוצה שיתף פעולה עם כוכב ליגת ה-ABA לעתיד ג'ון בריסקר, ורשם ממוצעים של 23.0 נקודות ו-11.9 ריבאונדים למשחק. בעונת 1966/1967 הוביל את טולידו להשתתפותה השנייה אי פעם בטורניר אליפות המכללות בכדורסל, ובעונת 1968/1969 זכה בתואר שחקן העונה של מחוז MAC.

קריירה מקצועית
--------------

בדראפט ה-NBA‏ 1969 נבחר מיקס בבחירה ה-61 (סיבוב חמישי), על ידי דטרויט פיסטונס. בשתי עונותיו הראשונות בדטרויט שימש כשחקן ספסל, וקלע 7.7 נקודות בממוצע למשחק. לאחר 8 משחקים בעונת 1971/1972 שוחרר מהקבוצה. לאחר מכן השתתף במשחק אחד במדי דנוור רוקטס מליגת ה-ABA בטרם שוחרר גם ממנה. בעונת 1972/1973 שיחק בקבוצת "גרנד ראפידס טאקרס" מ"ליגת ה-CBA" החצי-מקצוענית (להבדיל מליגת ה-CBA). בעונתו היחידה בקבוצה הצטיין עם ממוצע של 31.1 נקודות למשחק, והוביל את הטאקרס לזכייה באליפות הליגה.

לקראת עונת 1973/1974 חתם מיקס על חוזה בפילדלפיה 76', בה שיחק ב-9 העונות הבאות. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 14.9 נקודות בממוצע למשחק, ובעונה העוקבת השיג שיאי קריירה של 15.6 נקודות ו-10.9 ריבאונדים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA בפעם היחידה בקריירה. ב-7 העונות הבאות המשיך להציג יכולת סולידית בפילדלפיה עם ממוצע של 10.4 נקודות למשחק, והעפיל עם הקבוצה שלוש פעמים לגמר ה-NBA: בפלייאוף 1977 הפסידה פילדלפיה מול פורטלנד טרייל בלייזרס בתוצאה 2–4, ובעונות 1980 ו-1982 הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס באותה תוצאה.

לקראת עונת 1982/1983 חתם על חוזה במילווקי באקס. באפריל 1983 שוחרר מהבאקס וחתם על חוזה עד לסיום העונה בלוס אנג'לס לייקרס. בפלייאוף 1983 העפיל עם הלייקרס לגמר ה-NBA בפעם הרביעית בקריירה שלו, אך באופן אירוני הפסיד מול קבוצתו לשעבר, פילדלפיה 76', אשר זכתה באליפות ה-NBA. בסיום אותה עונה פרש מיקס ממשחק, בגיל 35.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סטיב מיקס** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטטיסטיקות הקריירה של מיקס ב-NBA וב-ABA, באתר basketball-reference.com
2. ↑  סטטיסטיקות המכללות של מיקס, באתר sports-reference.com
3. ↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1969, באתר basketball-reference.com
4. ↑  גרנד ראפידס טאקרס, באתר funwhileitlasted.net
5. ↑  מיקס פורח ב-NBA, באתר הניו יורק טיימס, 9 בינואר 1975
**בניין הקאנצלריה הפדרלית** (בגרמנית: **Bundeskanzleramt**) הוא המעון הרשמי ומקום העבודה העיקרי של קנצלר גרמניה. המבנה שוכן ברובע טירגארטן שבברלין, בירת גרמניה. הוא נבנה בשנים 1997–2001 ומשמש כמעונם הרשמי של כל קאנצלרי גרמניה מאז כהונתו של גרהרד שרדר.

היסטוריה
--------

עם סיום שליטת כוחות בעלות הברית בגרמניה בשנת 1949 והקמת הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הוכרזה זמנית העיר בון כעיר בירה של המדינה החדשה עד לשיקומה של ברלין מאירועי מלחמת העולם השנייה. כתוצאה מכך הועברו לבון כלל מבני משרדי הממשלה והסוכנויות הממשלתיות.

לאחר נפילתה של חומת ברלין, התפרקותה של גרמניה המזרחית ואיחודה של גרמניה ב-1990 עדיין נשארו משרדי הממשלה הגרמנית בבון אך החל דיון האם בירת גרמניה המאוחדת תישאר בבון או שתעבור לברלין. ב-1991 הצביע הבונדסטאג להשיב את הבירה הגרמנית לברלין עד שנת 1999. בקיץ 1999 הועתקה משרדי הממשלה הגרמנית חזרה לבירה ברלין. עם החזרה לברלין הוכרז על בניית בניין הקאנצלריה הפדרלית החדשה אשר תשמש את הרשות המבצעת של הרפובליקה הפדרלית. ב-2001 לאחר שלוש שנים נחנך בניין הקאנצלריה הפדרלית.

המבנה
-----

מבנה בניין הקאנצלרייה הפדרלית תוכנן בידי האדריכלים אקסל שולטס (גר') ושרלוט פרנק (אנ') מברלין. הבניין תוכנן ונבנה בסגנון פוסט-מודרני, ואלמנטים מודרניסטים.

הבניין מחולק לשלשה אגפים כאשר במרכזם חצר מרכזית ורחבת טקסים. בניין הקאנצלריה בנוי משמונה מפלסים כאשר בקומה האחרונה נמצאת דירת השרד של קאנצלר ומשפחתו. כחלק מעיצוב המבנה והבאת התרבות הגרמנית מחדש משמש בניין הקאנצלריה הפדרלית בית ליצירות חשובות של המודרניזם הקלאסי, אלא גם יצירות של אמנים גרמנים ובינלאומיים עכשוויים.

גלריה
-----

* משרד הקאנצלרמשרד הקאנצלר
* חדר ישיבותחדר ישיבות
* גרם המדרגות המרכזיגרם המדרגות המרכזי
* שדרת הקאנצלריםשדרת הקאנצלרים
* קאנצלרית גרמניה אנגלה מרקל ומזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי במסיבת עיתונאיםקאנצלרית גרמניה אנגלה מרקל ומזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי במסיבת עיתונאים
* מרפסת הקאנצלרמרפסת הקאנצלר
* משמר כבוד ברחבת החצר המרכזיתמשמר כבוד ברחבת החצר המרכזית
* חדר ישיבות הממשלהחדר ישיבות הממשלה
* מתחם מסיבות העיתונאיםמתחם מסיבות העיתונאים
* 
* טקס קבלת פנים לראש ממשלת הודו נרנדרה מודיטקס קבלת פנים לראש ממשלת הודו נרנדרה מודי
* מבט על הקאנצלריה הפדרלית, שער ברנדנבורג, ובניין הרייכסטאגמבט על הקאנצלריה הפדרלית, שער ברנדנבורג, ובניין הרייכסטאג

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בניין הקנצלריה הפדרלית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Federal Chancellery, Orte der Einheit (באנגלית)
2. ↑  *Federal Chancellery: The Government Headquarters*. In: Sites of Unity (Haus der Geschichte), 2022
3. ↑  Marie Luise Birkholz (2015). *Zu einem gestalterischen Aspekt des Ehrenhofes:* Vielschichtiger Boden. Eine Beschreibung der horizontalen Gestaltung vor dem Bundeskanzleramt. *In: Karl Braun, Claus-Marco Dieterich, Angela Treiber (ed.):* Materialisierung von Kultur. Diskurse – Dinge – Praktiken.'*. Würzburg: Königshausen & Neumann. pp. 242–253.*

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117026266X

 |
**כריסטר פוגלסנג** (גרמנית: Arne Christer Fuglesang; ‏‏נולד ב־18 במרץ 1957) הוא אסטרונאוט לשעבר מטעם סוכנות החלל האירופית ופרופסור לפיזיקה במכון המלכותי לטכנולוגיה KTH.

השכלה
-----

פוגלסנג נולד בסטוקהולם לאב ממוצא נורווגי שקיבל אזרחות שוודית זמן קצר לפני שפוגלסנג נולד. בשנת 1981 הוא קיבל תואר שני בפיזיקה ממכון המלכותי לטכנולוגיה KTH.

עוד בזמן הלימודים פוגלסנג החל לעבוד במתקני CERN בז'נבה. בשנת 1988 הוא התקבל כעמית CERN. בשנת 1990 הוא קיבל משרה במכון לפיזיקה בסטוקהולם, אך עוד שנה הוא עבד במאיץ LHC. בשנת 1990 הוא התחיל ללמד מתמטיקה במכון המלכותי לטכנולוגיה.

קריירה כאסטרונאוט
-----------------

בשנת 1992 פוגלסנג התקבל ליחידת האסטרונאוטים של סוכנות החלל האירופית. בשנת 1992 הוא עבר קורס של מספר חודשים במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים ברוסיה. בשנת 1993 ביחד עם תומאס רייטר הוא נבחר להמשך הכנות לטיסה משותפת של רוסיה-האיחוד האירופי. הטיסה התקיימה בשנת 1995 ופוגלסנג היה חבר בצוות גיבוי.

בשנת 1996 פוגלסנגר עבר למרכז החלל ג'ונסון ועבר הכנות לטיסה במעבורת חלל.

בשנת 2006 פוגלסנגר טס לחלל בפעם הראשונה על סיפון מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-116 (מארק פולנסקי היה מפקד צוות). מטרת הטיסה בנוסף להבאת מצרכים הייתה להרחיב תחנת החלל ולבצע החלפת צוות. במהלך הרכבת החלקים החדשים של תחנת החלל פוגלסנג ביצע שלוש פעמים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 18 שעות. פוגלסנג היה אלוף שוודיה בפריזבי. הוא לקח איתו לתחנת החלל את הצלחת ועשה איתה ניסויים.

בשנת 2008 פוגלסנג טס לחלל בפעם השנייה. הוא היה מומחה משימה של מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-116 (פרדריק סטרקו היה מפקד צוות). משימה זו נועדה לחדש את האספקה בתחנת החלל הבין-לאומית בעזרת מודול הלוגיסטיקה הרב תכליתי "לאונרדו", להביא מקפיא נוסף לניסויים מדעיים, מסילת כושר חדשה, ומערכת לבקרת בריאות של צוות התחנה. בעקבות פעילויות אלו היה ניתן להרחיב הרכב צוות של תחנת החלל ל-6. במהלך הטיסה פוגלסנג ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית כך שאורך כולל הגיע ל-32 שעות.

בשנת 2012 פוגלסנג חזר לסטוקהולם וחזר ללמד במכון המלכותי לטכנולוגיה KTH. בשנת 2021 הוא נבחר לאקדמיה שוודית למדעי ההנדסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של כריסטר פוגלסנג (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כריסטר פוגלסנג** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה
* כריסטר פוגלסנג, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90228353
* GND: 1034068407
* ISNI: 0000 0000 5266 4635
* LCCN: no2021054232
* ORCID: 0000-0002-0406-0962
* SELIBR: 298706
* SUDOC: 234640014
* VIAF: 22126862
* WorldCat: viaf-22126862

 |
**שובל מיקדו** (שם מדעי:  ***Syrmaticus mikado***) הוא מין של פסיון המצוי רק באי טאיוואן. הוא נחשב לסמל לא-רשמי של הפיליפינים ומצוי על שטרות דולר טאיוואנים. הוא נחשב לפגיע עקב פגיעה באזור חיותו והוא נפוץ לצד קרובו, פסיון סווינהו בעיקר בשמורת הטבע יושאן (Yushan National Park). בעבר פסיון זה היה ניצוד בכמויות כעוף-ציד אך מנהג זה בטל מהעולם.

מאפיינים
--------

שובל זה מגיע לאורך 70 ס"מ כולל נוצות הזנב הארוכות של הזכרים. הנקבות קטנות בהרבה ומגיעות לאורך 47 ס"מ. צבע השובל כחול-כהה עם כנפיים וגב מסורטטים בשחור ועם פס לבן לאורך הכנפיים. הראש בעל עור אדום והמקור אפור. הזנב ארוך בעל 3 שבילים בצבע שחור-לבן מפוספס. הנקבות לעומת הזכרים קטנות יותר וצבעם חום בהיר ומסורטט.

השבלים חיים בטבע בשיחיות וביערות במבוק הרריים ולעיתים גם ביערות מחטניים ומגיעים לרום 2,000-3,200 מטרים. השבלים הזכרים חיים לבדם או בקבוצות קטנות אך בעונת הרבייה הם מתקבצים יחדיו למשוך נקבות. הם חיים על הקרקע מרבית הזמן ושם מחפשים זרעים, פירות וחרקים אך אם ייבהלו הם יעופפו למרחק קצר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **שובל מיקדו** בוויקישיתוף
* שובל מיקדו, באתר ITIS (באנגלית)
* שובל מיקדו, באתר NCBI (באנגלית)
* שובל מיקדו, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* שובל מיקדו, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  שובל מיקדו באתר הרשימה האדומה של IUCN
**ולדימיר סרגייביץ' רסקטוב** (ברוסית: **Владимир Сергеевич Раскатов**;‏ 23 באוקטובר 1957 - 11 בינואר 2014). היה שחיין יהודי מאוקראינה שייצג את ברית המועצות. אלוף ברית המועצות, שיאן אירופה במשחה ל-400 מטר חופשי, זוכה מדליות כסף (שליחים 4x200 מטר חופשי) וארד (400 מטר חופשי) במשחקים האולימפיים (מונטריאול 1976).

קורות חיים
----------

רסקטוב נולד בזפוריז'יה אוקראינה לאמא יהודייה תמרה ויקטורובנה פדייבה.

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכה רסקטוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אנדריי בוגדנוב, סרגיי קופליאקוב ואנדריי קרילוב בשיא אירופה חדש של 7:27.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 7:23.22 דקות ולפני בריטניה (7:32.11 דקות). הוא שחה ראשון וקבע שיא אישי חדש של 1:52.69 דקות. בשלב המוקדמות הוא שחה שלישי וקבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:52.10 דקות. מדליית ארד, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 3:55.76 דקות, אחרי בריאן גודל שקבע שיא עולם חדש של 3:51.93 דקות וטים שו (3:52.54 דקות), שניהם מארצות הברית. בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אולימפי ושיא אירופה חדש של 3:57.56 דקות. השיא האולימפי החזיק מעמד כ-15 דקות ונשבר על ידי טים שו ואחר כך נשבר על ידי בריאן גודל.

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה באוגוסט 1977 זכה רסקטוב במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:28.21 דקות) לפני מערב גרמניה (7:33.28 דקות) ומזרח גרמניה (7:36.94 דקות). נוסף לכך, הוא הגיע רק לשלב חצי הגמר במשחה ל-400 מטר חופשי.

חייו האישיים
------------

בשנות ה-80 עבר רסקטוב להתגורר בקישינב, מולדובה ושם עבד כמאמן שחייה. הוא היה נשוי ואב לבת שעברה להתגורר בווינה, אוסטריה. בדצמבר 2013 לקה באירוע מוחי חמור, ונפטר ב-11 בינואר 2014. אחיו אנדריי רסקטוב אף הוא שחיין מצטיין, מתגורר כיום בבאר שבע ומאמן שחייה בלהבים.

תארים והישגים
-------------

### אליפות ברית המועצות

* - 400 מטר חופשי, 3:58.02 דקות (1976)
* - 400 מטר חופשי, 3:57.8 דקות (1977)
* - 200 מטר חופשי, 1:54.1 דקות (1977)
* - 400 מטר חופשי, 3:57.22 דקות (1978)

שיאיו האישיים
-------------

* משחה ל-200 מטר חופשי: 1:52.69 דקות (1976)
* משחה ל-400 מטר חופשי: 3:55.76 דקות (1976)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

* ולדימיר רסקטוב, באתר olympedia.org

הערות שוליים
------------

1. ↑  אליפות ברית המועצות בשחייה 1976 (ברוסית)
2. ↑  אליפות ברית המועצות בשחייה 1977 (ברוסית)
3. ↑  אליפות ברית המועצות בשחייה 1978 (ברוסית)
**בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה** הם מכלול של בית קברות צבאי ומבנה זיכרון השוכנים בחבל פלנדריה במערבה של בלגיה. זהו בית הקברות הצבאי האמריקני היחיד בבלגיה ממלחמת העולם הראשונה, והקטן שבין בתי הקברות הצבאיים האמריקניים באירופה. נקברו בו 368 חללים.

מבנה
----

בית הקברות והאנדרטה שוכנים בעיר וארכם (Waregem), כ-60 קילומטרים ממערב לבריסל. הם הוקמו בסמוך לאתר שדה קרב שבו נגרמו לדיוויזיה האמריקנית ה-91 אבדות רבות במהלך פעולתה (ביחד עם הדיוויזיות ה-37, ה-27 וה-30) בסוף אוקטובר ותחילת נובמבר 1918 – הפעולה הקרבית היחידה של כוחות אמריקניים בבלגיה במלחמת העולם הראשונה.

המתחם משתרע על פני שטח של כ-25 דונמים. שטחו רבוע וסביב כל היקפו נטועים עצים, הממסכים אותו מסביבתו. במרכזו, באמצעה של כיכר פתוחה ושקועה, ניצב מבנה האנדרטה. ארבע חלקות הקבורה המלבניות משתרעות בצמוד לארבע פאות הכיכר. שני צירים אלכסוניים המצטלבים במבנה האנדרטה חוצים את המתחם. הם מחברים בין האנדרטה לבין שערי המתחם שבפינתו המערבית ופינות ישיבה מעוגלות ומוקפות עצים, שהוקמו בשלוש פינותיו הנותרות.

בבית הקברות נקברו 368 חללים, מהם 21 אלמונים. שמונה מהחללים היו יהודים ומצבותיהם עוצבו בצורת מגן דוד. מצבות צלב ניצבות על קברי האחרים.

האנדרטה היא מבנה אבן לבנה גבוה בעל חתך מתומן. בתוכה מצוי מזבח העשוי שיש שחור ולבן, שדגלים (של ארצות הברית, בלגיה, צרפת, בריטניה ואיטליה) ניצבים משני צדדיו. ריהוט המבנה עשוי עץ אלון. בתקרת המבנה קבועה יצירת מוזאיקה.

על לוחות שיש על גבי קירותיה הפנימיים של האנדרטה נחרתו שמותיהם של 43 חללים אמריקנים שמקום קבורתם לא נודע. ציון מיוחד נקבע לצד שמם של אלו שגופותיהם אותרו לימים וזוהו.

שטח בית הקברות נטוע דשא ומשופע בצמחייה.

בקרבת שערי הכניסה לבית הקברות ממוקמים בניין המבקרים ומולו תורן הדגל האמריקני.

בית הקברות והאנדרטה תוכננו על ידי האדריכל פול פיליפ קרה (Paul Pillippe Cret) מארצות הברית ועל ידי ז'אק גרבר (Jacques Greber) מצרפת (אדריכל נוף). הם הוקמו על ידי הוועדה האמריקנית למצבות קרב ונחנכו ב-8 באוגוסט 1937.

ב-30 במאי 1927, יום הזיכרון האמריקני (ו-9 ימים לאחר טיסתו ההיסטורית לחציית האוקיינוס האטלנטי) טס חלוץ התעופה צ'ארלס לינדברג מעל האתר בטיסת הצדעה והטיל עליו פרחי פרג.

ב-26 במרץ 2014 ביקר באתר נשיא ארצות הברית ברק אובמה בלוויית מלך הבלגים פיליפ וראש ממשלת בלגיה אליו די רופו, והם הניחו זרים במקום. לרגל ביקורם הוצבו דגלוני ארצות הברית ובלגיה לפני כל אחת מהמצבות.

ראו גם
------

* בית הקברות הצבאי והאנדרטה האמריקניים אנרי-שאפל
* בית הקברות הצבאי טיין קוט
* בשדות פלנדריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית הקברות והאנדרטה האמריקניים בשדה פלנדריה
* סרטון על בית הקברות והאנדרטה בערוץ הוועדה האמריקנית למצבות קרב באתר YouTube

| **בתי קברות צבאיים אמריקאים מחוץ לגבולות ארצות הברית** |
| --- |
| **מלחמת העולם הראשונה** | **צרפת**: אואז-אין • אין-מארן • מאז-ארגון • סום • סורסן • סן מיהיאל • **בלגיה** • **בריטניה** |  |
| **מלחמת העולם השנייה** | **בלגיה**: אנרי שאפל • ארדנים • **צרפת**: אפינל • ברטאן • לורן • נורמנדי • עמק הרון
**איטליה**: רומא-סיציליה • פירנצה • **בריטניה** • **הולנד** • **לוקסמבורג** • **תוניסיה** • **הפיליפינים** |
| **אחרים** | **מקסיקו** • **הפיליפינים** • **פנמה** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2012046666
* VIAF: 258620166
* WorldCat: lccn-n2012046666

 |
**קווין קרגל** (באנגלית: **Kevin Richard Kregel**;‏ נולד ב-16 בספטמבר 1956, אמיתוויל, ניו יורק) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.

ביוגרפיה
--------

קווין קרגל נולד בעיירה בניו יורק. בשנת 1978 הוא סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. באותה שנה הוא סיים קורס טיס והחל לשרת כטייס בחיל האוויר של ארצות הברית. בשנים 1980–1983 הוא היה טייס "F-111 ארדוורק" בבסיס של חיל האוויר המלכותי. בהמשך הוא שירת בנושאת מטוסים USS Kitty Hawk (CV-63). הוא קיבל הסמכה כטייס ניסוי והשתתף במספר פרויקטים. בשנת 1988 קרגל סיים לימודי תואר שני במנהל ציבורי באוניברסיטת טרוי.

בסך הכול הוא עשה 5,000 שעות טיסה.

שירות בתחום החלל
----------------

בשנת 1990 קרגל נקלט בנאס"א כמהנדס וטייס. בשנת 1992 הוא נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא ביצע מספר תפקידים במערכות קרקעיות. במשימת STS-70 בשנת 1995 (טרנס הנריקס היה מפקד צוות) הוא היה טייס של מעבורת החלל דיסקברי. המטרה העיקרית הייתה להציב לוויין TDRS במסלול וביצוע ניסויים בתחום מדעי החיים. בשנת 1996 קרגל היה טייס צוות של STS-78 במעבורת החלל קולומביה (טרנס הנריקס היה מפקד צוות). המטרה העיקרית הייתה המשך חקר חוסר כבידה, מדעי החיים והכנות לפרויקט תחנת החלל הבין-לאומית. בנובמבר 1997 קרגל טס לחלל כמפקד צוות של STS-87 על מעבורת החלל קולומביה. צוות עסק בניסויים בתחום חוסר כבידה ושיחרר למסלול לוויין מדגם SPARTAN-201. בשנת 2000 קרגל טס לחלל בפעם החמישית כמפקד צוות של STS-99 על מעבורת החלל אנדוור. מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה מיפוי טופוגרפי.

לאחר טיסה זו קרגל שירת במרכז החלל ג'ונסון עד שפרש בשנת 2003.

לאחר פרישה מנאס"א
-----------------

בשנת 2003 קרגל השתלב בחברת סאות'ווסט איירליינס כטייס. בשנת 2018 הוא יצאה לגמלאות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קווין קרגל** בוויקישיתוף
* קורות חיים
**קורטני הודג'ס** (באנגלית: **Courtney Hicks Hodges**;‏ 5 בינואר 1887 – 16 בינואר 1966) היה גנרל בצבא ארצות הברית, שנודע כמפקד הארמייה הראשונה של ארצות הברית בקרבות במערב אירופה במלחמת העולם השנייה.

ראשית חייו
----------

הוא התקבל לאקדמיית וסט פוינט אבל נשר כעבור שנה בגלל ציון נמוך במתמטיקה.

ב-1906 התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי ועבר את מסלול הקידום עד שסיים קורס קצינים ב-1909. לאחר מכן שירת עם ג'ורג' מרשל בפיליפינים ועם ג'ורג' פטון במקסיקו.

מלחמת העולם הראשונה ואחריה
--------------------------

במלחמת העולם הראשונה שירת הודג'ס ברגימנט הרגלים ה-6, הדיוויזיה ה-5, שהייתה חלק מחיל המשלוח האמריקאי בצרפת ונטל חלק בקרבות בחזית נהר המארן. על הצטיינותו הוענק לו צלב השירות המצוין.

בשנים 1920‏-1924 היה מדריך בווסט פוינט למרות שלא היה בוגר המוסד. בשנים 1925‏-1926 היה מדריך בבית הספר לחיל רגלים בפורט בנינג בג'ורג'יה. ב-1934 סיים את לימודיו במכללה ללוחמה של הצבא בוושינגטון וב-1938 מונה לסגן מפקד בית הספר לחיל רגלים.

מלחמת העולם השנייה
------------------

במאי 1941 מונה למפקד בית הספר לחיל רגלים ובאותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור ג'נרל. בשנת 1942 מונה הודג'ס למפקד הקורפוס ה-10, ובשנת 1943 מונה למפקד הארמייה השלישית. בעת הפלישה לנורמנדיה כיהן כסגנו של גנרל עומר ברדלי, מפקד הארמייה הראשונה.

ב-1 באוגוסט 1944 מונה הודג'ס למפקד הארמייה הראשונה וברדלי מונה למפקד קבוצת הארמיות ה-12 שכללה את הארמייה הראשונה ואת הארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון. כוחותיו של הודג'ס השתתפו בקרב כיס פאלז, היו הכוחות האמריקנים הראשונים שנכנסו לפריס ומשם המשיכו ללוקסמבורג ובלגיה.

הארמייה של הודג'ס השתתפה בקרב יער הורטגן. ביקורת נמתחה על הודג'ס בגלל האבדות הכבדות שספגה, הגם שבסוף הקרב נסוגו הגרמנים ונכבשה העיר אאכן, שהייתה העיר הגרמנית הראשונה שנפלה בידי בעלות הברית.

בדצמבר 1944 עמדה הארמייה של הודג'ס מול ההתקפה הגרמנית בקרב על הבליטה עד שהגרמנים נסוגו, בין היתר בזכות התקפת נגד של הארמייה השלישית בפיקודו של ג'ורג' פטון, שהגיעה מהדרום.

ב-7 במרץ 1945 הצליחו כוחותיו של הודג'ס לכבוש את גשר לודנדורף ליד רמאגן ולהעביר לראשונה כוחות לצד המזרחי של הריין. זה היה בעיקר הישג מוראלי, מאחר שהגשר קרס לאחר מספר ימים ואיבד את חשיבותו האסטרטגית.

ב-15 באפריל 1945 הוענקה להודג'ס דרגת גנרל ארבעה כוכבים.

ב-25 באפריל 1945 נפגשו כוחותיו של הודג'ס עם כוחות של הצבא האדום ליד העיירה טורגאו על נהר האלבה ובכך נחצתה גרמניה. הודג'ס נכח בטקס כניעת גרמניה הנאצית בריימס ב-7 במאי 1945.

לאחר כניעת גרמניה החל להכין את כוחותיו לפלישה ליפן (מבצע נפילה) שלא יצא לפועל בגלל כניעת יפן לאחר הטלת שתי פצצות האטום עליה. הודג'ס נכח גם בטקס כניעת יפן ב-2 בספטמבר 1945.

לאחר המלחמה
-----------

לאחר המלחמה המשיך לפקד על הארמייה הראשונה עד לפרישתו לגמלאות ב-1949. הוא היה צנוע ולא אהב להתבלט, ולפיכך היה מפורסם פחות מעמיתיו.

נפטר בשנת 1966 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורטני הודג'ס** בוויקישיתוף
* קורטני הודג'ס, באתר בית הקברות ארלינגטון
* קורטני הודג'ס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קורטני הודג'ס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007360303505171
* BnF: cb16241012d (data)
* GND: 124375790
* ISNI: 0000 0000 2491 2363
* LCCN: n86034266
* NARA: 10679495
* SNAC: w63j400s
* SUDOC: 145346595
* VIAF: 42769563
* WorldCat: lccn-n86034266

 |