recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מילנה פבלוביץ'-ברילי** (בסרבית: **Милена Павловић-Барили**; ‏5 בנובמבר 1909 – 6 במרץ 1945) הייתה ציירת ומשוררת סרבית.

ביוגרפיה
--------

אביה, ברונו ברילי, היה מלחין איטלקי ידוע, ואמה, שהייתה סרבית ושארה רחוקה של שושלת קאראג'ורג'ה, למדה אמנות. פבלוביץ'-ברילי עצמה למדה בבית הספר המלכותי לאמנויות בבלגרד (1922 - 1926), ובמינכן (1926 - 1928).

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 היגרה מסרביה, ורק ביקרה ביקורים קצרים עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. היא התגוררה בספרד, בלונדון, בפריז, וברומא, והכירה את ז'אן קוקטו ואנדרה ברטון. היא הושפעה מאסכולות מערביות מגוונות, ובמיוחד מג'ורג'ו דה קיריקו. מאז 1939 התגוררה בניו יורק בלבד, שם מתה בתאונת רכיבה על סוסים, בשנת 1945.

יצירתה
------

יצירתה של פבלוביץ'-ברילי נעה בין דיוקנאות לבין פרשנויות יצירתיות לסיפורי התנ"ך והברית החדשה. מוטיבים של רעלות, מלאכים, חלומות, פסלי ונוס, ומוקיונים היו נפוצים בציוריה. רבים מהם שייכים לאוספים קבועים ברומא, ניו יורק, במוזיאון לאמנות מודרנית בבלגרד, ובעיר הולדתה פוז'ארוואץ, שם בית ילדותה הוסב למוזיאון לכבודה.

* "דיוקן עצמי", 1938"דיוקן עצמי", 1938
* "דיוקן עצמי", 1939"דיוקן עצמי", 1939
* "אקט עם מראה""אקט עם מראה"

פבלוביץ'-ברילי אף חיברה שירה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילנה פבלוביץ'-ברילי** בוויקישיתוף
* תקציר ביוגרפי, בעותק שמור בארכיון האינטרנט של דף שהיה באתר Serbia-info.com (באנגלית)
* מילנה פבלוביץ'-ברילי, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  You are being redirected... www.serbia.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX5053853
* BnF: cb162594955 (data)
* GND: 123491231
* ISNI: 0000 0001 2101 6077
* LCCN: nr91008780
* NKC: js2010570926
* NLA: 35289125
* NSK: 000615646
* RKD: 348930
* SNAC: w6m34ct8
* SUDOC: 15869757X
* Trove: 899082
* VcBA: 495/359976
* VIAF: 57521950
* WorldCat: lccn-nr91008780

 |
**פירגון** הוא מונח לא רשמי בעברית מודרנית, ומושג נפוץ בתרבות הישראלית, שמתאר פעולה חיובית של אהדה, עידוד ותמיכה באדם, שנועדה לחזק את הרגשתו הטובה. מטרת הפירגון היא להפגין נדיבות רוח, חיבה, אמפתיה ושמחה אמיתית כלפי האדם, לרוב בגין משהו שהוא עשה או קרה לו או עתיד לקרות.

צורת הפועל של המילה, "לפרגן", מתארת פעולה, שמטרתה לגרום למישהו להרגיש טוב ולתת לו חיזוק בלי מניעים נסתרים והעדר שליליות.

הגדרות
------

במילונים ולקסיקונים לעברית חדשה מוצעות מספר הגדרות למונח פירגון. במילון ספיר, למשל, מתואר המונח כ"מחווה של חוסר קנאה, ראייה בעין טובה, אהדה". ב"מילון הצירופים" יש התייחסות לפירגון עצמי - "פירגן לעצמו. יזם עבור עצמו אירוע מהנה, רכישה נחשקת או בילוי ... השימוש הוא בדרך כלל בהוראת תמיכה או עידוד של הזולת".

חלופות עבריות המוצעות במילונים למילה "לפרגן", הן 'לראות בעין טובה' (לעומת 'לראות בעין צרה או רעה'), 'לדרוש בטובתו של...', 'לקבל באהדה', 'לשמוח בהצלחה או הישג של אדם', וכדומה.

אטימולוגיה
----------

מקור המילה על-פי האקדמיה ללשון העברית - הפועל 'פרגן' ושם הפעולה 'פירגון' - מיידיש, המילה "פארגינען" (ההגייה farginen), ומכאן גם הפ"א הרפה בראש המילה.

המקור הרחוק יותר הוא המילה הגרמנית *Vergoennen*, משם לקחה אותו היידיש, ומשם היא אומצה לעגה (סלנג) העברית.

יום הפרגון הבין לאומי
---------------------

בשנת 2014 , עמותת Made In JLM פעלה ליצירת "יום הפרגון הבינלאומי", יום אשר מצויין בתאריך ה-17 ליולי בכל שנה. ביום זה אנשים בוחרים לחלק מחמאות ושבחים לאנשים אחרים במדיה החברתית.. כדי לקדם את האירוע, ארגנה העמותה במשך יממה האקתון, כאשר אחד התוצרים שלו הוא ה"פירגונטור" - כלי אשר מחולל מחמאות במספר שפות.

קישורים חיצוניים
----------------

* Carmon, Irin. HEBREW’S SPECIAL PRIDE. Tablet Magazine; June 18, 2012
* Kordova, Shoshana. Word of the Day / Firgun: The art of tooting someone else's horn Haaretz. Aug. 25, 2014
* Firgun: An optimistic little word
* Davis, Barry. Spreading the good word. Jerusalem Post. July 2015
* אתר האינטרנט של יום הפרגון העולמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  איתן אבניאון, מילון ספיר
2. ↑  רוביק רוזנטל, מילון הצירופים. הוצאת כתר 2005
3. ↑  פרגון, באתר האקדמיה ללשון העברית, 17 בינואר 2012
4. ↑  יאיר מור, ‏כבר פרגנתם היום? "יום הפרגון" שוב כאן, באתר ‏מאקו‏‏, ‏17 ביולי 2017‏
5. ↑  יניב אביטל, ‏נמאס לכם מכל הלכלוך ב-Secret? מחר יערך יום הפרגון הישראלי, באתר Geektime‏, 15 ביולי 2014
**מדונה דלה סגג'ולה** (באיטלקית: **Madonna della Seggiola**) הוא טונדו שמן על לוח עץ, מעשה ידי הצייר רפאל, שצויר בין השנים 1513–1514 ומתאר את המדונה והילד. היצירה מוצגת בפאלאצו פיטי בפירנצה.

היסטוריה ורקע
-------------

מסגרת דקורטיבית של הציור
רפאל יצר את הציור ברומא, אך עד מהרה הוא עבר לאוספי בית מדיצ'י שם תועד כבר בשנת 1589. הוא נלקח שלל בידי צבאו של נפוליאון בשנת 1799 והועבר לפריז. הוא הוחזר לפירנצה בשנת 1815.

ז'אן-אוגוסט-דומיניק אנגר העריץ מאוד את רפאל, ולאות כבוד שילב ציור זה ברבים מיצירותיו. יוהאן זופני (אנ') כלל את הציור הזה, יחד עם רבים אחרים, בציורו "הטריבונה של אופיצי" (אנ') משנת 1770.

בגלל המסגרת העגולה של הציור, הוא הפך לנושא של אגדת עם לפיה ילדה כפרית מצילה נזיר מחבורת זאבים בין ענפי עץ אלון, והנזיר מנבא שהיא תונצח על המעשה הטוב שלה. כעבור שנים נולדו לילדה שני ילדים, והעץ הפך לחביות יין. רפאל פגש בשלושה, והשתמש בתחתית חבית כדי לצייר אותם. אגדה זו הייתה הנושא של ליטוגרפיה משנת 1839 מאת אוגוסט הופגרטן וציור מאת יוהאן מיכאל ויטמר.

בשנת 1858 כתב הסופר נתניאל הות'ורן כי הציור הוא "היפה בעולם" לאחר שראה תדפיס שלו.

היצירה מוצגת בפאלאצו פיטי מאז המאה ה-18.

תיאור היצירה
------------

הציור הוא בצורת טונדו, שמשמעותו באיטלקית "עגול", צורה אשר בדרך כלל נקשרה בתקופת הרנסאנס לערכי משפחה. הוא מתאר את מרים, אם ישו מחבקת את ישו הילד בשתי ידיה, ואילו יוחנן המטביל הצעיר צופה במסירות.

יצירה זו, שצוירה ברומא, אינה כוללת קווי מתאר גאומטריים קפדנים וסגנון ליניארי כמו ציורים קודמים של רפאל באותו נושא שצוירו בפירנצה. במקום זאת, נראה כי הצבעים החמים יותר מרמזים על השפעתם של יריביו הוונציאנים של רפאל: טיציאן וסבסטיאנו דל פיומבו.

צורת הטונדו היא כשלעצמה תזכורת לפירנצה ולסגנון המאה ה-15. האמן המתאים את הדמויות לקווי המתאר של הטונדו, ובכל זאת הקומפוזיציה לא מאולצת. הדמויות עוקבות אחרי עקומת המסגרת, משתלבות זו בזו ומתכנסות סביב נקודת המשען של הציור: ישו הילד, המרכז הרוחני של התמונה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מדונה דלה סגג'ולה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  
"Madonna della Seggiola". Web Gallery of Art. (באנגלית)
2. ↑  
"Tribuna of the Uffizi" (PDF). Royal Collection.
3. ↑  
"The Madonna della Seggiola". Royal Collection Trust. (באנגלית)
**סשה בורכרט** (בגרמנית: **Sascha Burchert**; נולד ב-30 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בגרויטר פירט.

קריירה
------

בקיץ 2002 הצטרף לקבוצת הנוער של הרטה ברלין. בשנת 2008 חתם על חוזהו המקצועני הראשון, וב-17 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס בדקה ה-21 כמחליפו של השוער הראשון ירוסלאב דרובני במשחק הליגה האירופית נגד ונטספילס. ב-20 בספטמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, במשחק נגד המבורג. בורכרט זכה לפרסום שלילי, לאחר שבמשחק אחד בבונדסליגה ספג שני שערים מטווחים ארוכים מאוד לאחר שיצא מחוץ לרחבת השוער על מנת להדוף את הכדור בנגיחה והותיר את השער פנוי לבעיטה מרחוק.

במהלך השנים הבאות נדדה הקבוצה בין הבונדסליגה לבונדסליגה השנייה, ובורכרט קיבל מעט קרדיט ממאמניו ובעיקר שיחק בקבוצה השנייה של המועדון.

ביולי 2015 הושאל בורכרט לוולרנגה מליגת העל הנורווגית, ובדצמבר 2015 שב להרטה ברלין.

ביולי 2016 עבר בהעברה חופשית לגרויטר פירט מהבונדסליגה השנייה, ובעונת 2017/2018 הפך לשוער הראשון של הקבוצה. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם הקבוצה לבונדסליגה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סשה בורכרט** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Sascha Burchert" (בגרמנית). HerthaBSC.de. נבדק ב-12 בפברואר 2011. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "One Goalkeeper's Bad Day". Bundesliga. 23 באוגוסט 2013. נבדק ב-29 בספטמבר 2017. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Bayern Mun 1 0 Hertha BSC". BBC Sport. 25 באפריל 2015. נבדק ב-25 באפריל 2015. `{{cite news}}`:  (עזרה)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"סשה בורכרט"**.
**פיראניים** (שם מדעי: **Serrasalmidae**) היא משפחת דגים טרופיים מסדרת החריתאים החיים רק בנהרות ואגמים באמריקה הדרומית. בעבר הם שויכו למשפחת החריתיים הענקית אך הופרדו ממנה.

דגים אלה כוללים את דגי הפיראניה התוקפניים וכן את דגי הפאקו (אנ') ואת הטמבקוי שהוא מהגדולים שבדגי האמזונס. הם בעלי גוף דמוי חבית, סנפירים בשרניים גדולים ושיניים חדות המזכירות מעט שיניים אנושיות.

דגים אלה ניזונים ביערות המוצפים או בנהרות מדגים אחרים, זרעים ופירות שנופלים למים או גם מחיות גדולות. להקה של פיראניות יכולה להפשיט חיה גדולה מבשרה תוך שעה. עם זאת רוב הפיראניות אוכלות מזון קטן יותר.

סוגים
-----

* Acnodon
* סוג ומין יחיד Catoprion mento
* סוג ומין יחיד טמבקוי (Colossoma macropomum)
* Metynnis
* Mylesinus
* Myleus
* Myloplus
* Mylossoma
* סוג ומין יחיד Ossubtus xinguense
* Piaractus - בו המין פאקו אדום בטן
* Pristobrycon
* Pygocentrus
* סוג ומין יחיד Pygopristis denticulata
* Serrasalmus
* Tometes
* Utiaritichthys
* מגפיראניה (Megapiranha) - נכחד

גלריה
-----

* 
* 
* 
* טמבקויטמבקוי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פיראניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**סוכר וניל** הוא סוכר שנוסף לו טעם וניל. סוכר וניל משמש במגדנאות להעניק למנות טעם וניל. במתכונים רבים ניתן להחליף בין סוכר וניל לבין תמצית וניל וסוכר בנפרד.

סוכר וניל פופולרי מאוד באירופה, אך פחות נפוץ בארצות הברית.

הכנה
----

סוכר וניל תעשייתי עשוי מסוכר ומקלות וניל, או מסוכר מעורבב עם תמצית וניל (ביחס של שתי כוסות סוכר לכפית אחת של תמצית). קיים גם סוכר וניל זול יותר, העשוי רק מסוכר וונילין.

ניתן להכין סוכר וניל ביתי באופן מיידי באמצעות ערבוב של 400 גרם (2 כוסות) סוכר לבן עם זרעים ממקל וניל אחד. שיטה נוספת היא הוספת מקל וניל שלם לצנצנת אטומה עם 200 גרם סוכר לבן, ויישון התערובת למשך שבועיים לפחות. במשך הזמן הזה, נספגים בסוכר שמנים אתריים המצויים במקל הוניל. בשיטה זו, ניתן להחליף את הסוכר שנוצל בסוכר חדש ובכך להאריך מאוד את משך הניצול של מקל הוניל. טכניקה זו מאפשרת ניצול של מקלות וניל לא טריים שאינם מתאימים לבישול, ואף של מקלות שבושלו לאחר ייבושם.

שימוש
-----

סוכר וניל ניתן לרכישה ארוז בשקיות במשקל 10 גרם, ומתכונים רבים מתייחסים לכמויות הנמכרות באריזות הקטנות הללו.

בהשוואה לתמצית וניל, סוכר הוניל נותן למאכל טעם עדין יותר. כאשר המתכון מכיל סוכר, החלפת חלק מהסוכר בסוכר וניל משיגה את התוצאות של תמצית וניל מבלי לשנות את מרקם המתכון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוכר וניל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Vanilla Flavored Sugar". *McCormick* (באנגלית). נבדק ב-2020-11-07.
2. ↑  Drake, Angela. "The simplest recipe ever for vanilla sugar", Not Your Average American, 18 May 2013.
תמונת הרב יוסף סוסו הכהן בבית הכנסת "בית יוסף"
חזית בית הכנסת "בית יוסף" ע"ש הרב יוסף סוסו הכהן
ארון הקודש (צילום מתיבת החזן) בבית הכנסת "בית יוסף" ע"ש הרב יוסף סוסו הכהן
הרב הכהן בתפילה
הרב **יוסף סוסו הכהן** (סיוון תרנ"א, 1891 - י"ב באייר תש"ם, 28 באפריל 1980) היה רבה הראשי של העיר גאבס בתוניסיה, וסגן ראש אבות בתי הדין בעיר הבירה תוניס.

ביוגרפיה
--------

נולד בגאבס, תוניסיה, לשאול ורחימה הכהן. מוצאה של משפחתו מהאי ג'רבה. משפחתו היא משושלת כהן-"אבריש", שושלת המיוחסת, לפי מסורת בעל-פה, לרבי ישמעאל כהן גדול ולעזרא הסופר. למד אצל רבי חיים חורי ורבי פראג'י עלוש. נישא לשאשונה. לפרנסתו התקיים ממכירת ספרים ואת רוב זמנו הקדיש ללימוד תורה. התמנה לראש ישיבת "בית דוד" בשכונת מנזל בגאבס. בשנת תש"א, 1941, נאלץ לעבור לעיר הבירה תוניס בשל מחלת בנו, שנפטר כעבור זמן קצר. בתוניס לימד תלמידים מישיבת "חברת התלמוד". התמנה לסגנו של הרב הראשי של תוניסיה, רבי מרדכי אמייס הכהן, ולראש הרכב בבית הדין שם.

בשנת ה'תשי"ח, 1958, עלה עם אשתו לישראל והתיישבו בבאר שבע. הוא שמח בהקמת מדינת ישראל, והביע זאת בספרו "כסא דפסחא" במילים: "תהלה לאל, עכשיו שזכינו להיות תחת ממשלת ישראלית בארץ נחלת אבותינו אברהם יצחק ויעקב". הקים בית כנסת גדול בשכונה ד', בית הכנסת הראשון בשכונה לעדה התוניסאית[דרוש מקור]. התמנה לחבר בית הדין של העדה החרדית הספרדית בירושלים. היה נשיא הקרן של הדפסת ספרי רבני תוניסיה[דרוש מקור].

מותו והנצחתו
------------

הרב הכהן נפטר בגיל 90 בבאר שבע בי"ב באייר תש"ם, 28 באפריל 1980.
הלווייתו נערכה יום אחרי פטירתו. נקבר ליד קבר רבו, הרב פראג'י עלוש, בבית העלמין הישן בבאר שבע.

בשנת ה'תשמ"ו קראה עיריית באר שבע לרחוב שבו הקים את בית הכנסת שלו בשם "הרב סוסו הכהן". נינו, הרב יורם כהן (אשר מכהן כרב שכונת רמות בעיר באר שבע ואחראי על העירוב בעיר ועל בתי הכנסת), הקים על שמו את מוסדות "אמרי יוסף" בבאר שבע, אשר כוללים רשת גני ילדים, כולל לאברכים ולגמלאים, מדרשת נשים "בלבבי", מתנ"ס "הרוח היהודית" ועוד פעילויות רבות של עזרה לנזקקים "קמחא דפסחא" וכו'. בשנת ה'תשמ"א הוציאו תלמידיו לזכרו את הספר "אסוך השמן".

חיבוריו
-------

* **כסא דפסחא** - על הגדה של פסח עם פסקי דינים
* **ויפתח יוסף** - חידושי תורה (כולל בתוכו חלק 'שאגת אריה', הנקרא על שם בנו (תשל"א, וכן מהדורה מחודשת הנקראת 'גור אריה', בניסן תשס"ו))
* **חיים ביד** - שאלות ותשובות על ארבעת חלקי שו"ע
* **פרחי שושנה** (על שם רעייתו) - דרושים על הצדיקים
* **קשות הנסך** - חידושי גמרא כמעט בכל המסכתות
* **מעולפת ספירים** - פירושים על חמישה חומשי תורה
* **שארית יוסף** - מהכתבים שנשארו לאחר פטירתו
* **וילקט יוסף** - חידושים על מסכתות הש"ס ושו"ת (תשנ"ב)

לקריאה נוספת
------------

* יוסף חיים כהן,**"עוד יוסף חי"**, באר שבע (תש"ן).
* יצחק שתיל, "רבני באר שבע ומוליכי דרכה" (תשע"ב), עמ' 65–66.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסף סוסו הכהן, באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  תעודה המעידה על ייחוסה של המשפחה מגיעה עד המאה ה-12 בקירוב, והיא מתחילה באדם המכונה **יצחק הזקן הבא מן הגולה**
2. ↑  ראה, למשל, 'מלכי-תרשיש', עמ' ר"צ
3. ↑  יעקב לוי, כבישים עירוניים או מסלולי מכשולים?, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 6 בדצמבר 2009
4. ↑  שלומי אזולאי, גלריה: המונים השתתפו בהילולת משה רבינו ע"ה בבאר שבע, באתר shasnik‏, 14 במרץ 2011

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007298784305171
* ISNI: 0000 0004 0193 768X
* VIAF: 297142618
* WorldCat (עם VIAF): 297142618

 |
**אלבטרוס אפור-ראש** (שם מדעי: ***Thalassarche chrysostoma***) הוא עוף ימי גדול ממשפחת האלבטרוסיים. תפוצתו נסובה סביב הקוטב הדרומי. הוא מקנן באיים מבודדים באוקיינוס הדרומי, והוא מוצא את מזונו עוד דרומה מכך (דרומית יותר מכל אלבטרוס בסוגו).

מאפיינים
--------

שמו מעיד על צבע ראשו האפרפר. גם צווארו אפור. גבו, כנפיו (החלק העליון) וזנבו שחורים, ובטנו והחלק התחתון של כנפיו - לבנים. מקורו שחור, ועליו סימנים צהובים וכתומים. אורכו כ-81 סנטימטרים.

האלבטרוסים אפורי הראש חיים במושבות במספר איים באוקיינוס הדרומי. מושבה גדולה נמצאת באיי ג'ורג'יה הדרומית שבדרום האוקיינוס האטלנטי, ומושבות קטנות יותר ממוקמות באיים איי קרגלן, איי קרוזה והנסיך אדוארד שבאוקיינוס ההודי, וכן באי קמפבל שנמצא דרומית לניו זילנד. הנקבה מטילה ביצה יחידה בקן גדול. שני ההורים דוגרים על הביצה במשך 72 ימים. משקלם גדל במהירות, ו-140 ימים לאחר בקיעתם הם יתחילו לעוף. הגוזלים לא יחזרו למושבה בה בקעו עד גיל שש או שבע שנים, ויתרבו מספר שנים לאחר מכן.

אלבטרוסים אלו מוצאים את מזונם בעומק הים (ופחות בסמוך למדפים היבשתיים). תזונתם מורכבת בעיקר מדיונונים, ובמידה פחותה יותר מדגים ומסרטנאים. הם עשויים לצלול על מנת להגיע לטרפם לעומק של עד שבעה מטרים, אולם לא ינהגו כן תכופות.

מצב שימורו של האלבטרוס כיום ע"פ ארגון IUCN היא: "סכנת הכחדה" (EN). אוכלוסייתו מוערכת בכ-250,000 פרטים (כ-100,000 זוגות), אולם היא נמצאת מזה זמן בהצטמצמות בשל לכידתם של אלפי פרטים כשלל לוואי של דייגים וכן עקב דיג המוני הפוגע במזונם. אוכלוסיות מקננות באזורים רבים נפגעו מאוד מהירידה בדיג לאורך החופים. בנוסף סערות שנגרמות מההתחממות הגלובלית גורמת לסערות ההורגות את הצעירים בכמה איים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבטרוס אפור-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אלבטרוס אפור-ראש באתר BirdLife International

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלבטרוס אפור-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN

| אלבטרוסיים |
| --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007542374105171
* LCCN: sh2004001337

 |
**אלבטרוס טריסטני** (שם מדעי: *Diomedea dabbenena*) הוא עוף ימי גדול ממשפחת האלבטרוסיים. עד לשנת 1998 לא נחשב למין העומד בפני עצמו. גם כיום, אין אחדות דעים באשר למעמדו הטקסונומי: אחדים מסכימים עם סיווגו כמין עצמאי, ואולם אחרים מקפידים על המיון הישן, לפיו האלבטרוס הטריסטני הוא תת-מין של האלבטרוס הנודד.

מאפיינים
--------

במראהו, הוא דומה, כמעט באופן מוחלט, לאלבטרוס הנודד, וקשה להבחין בין השניים ממרחק. יחד עם זאת, הוא קטן יותר מהאלבטרוס הנודד, וגבו כהה יותר מזה של האחרון. הדמיון ביניהם כה רב, עד כי תפוצתו בימים ובאוקיינוסים איננה ידועה לאשורה. שימוש במעקב לווייני הראה כי אלבטרוסים אלו מוצאים את מזונם בדרום האוקיינוס האטלנטי. הזכרים נוטים לתור אחר מזונם מערבית לאתרי הקינון (בכיוון דרום אמריקה), בעוד שהנקבות תרות אחר מזונן מזרחית יותר (בכיוון אפריקה). הם ניזונים בעיקר מדיונונים.

האלבטרוסים הטריסטנים הם בעלי חיים אנדמיים לקבוצת האיים טריסטן דה קונה ולאי גוף. כ-1,500 זוגות אלבטרוסים, שהם מרבית האוכלוסייה הבוגרת, מקננים באי גוף. אחרים מקננים באי אינאקססיבל. בעבר הם אויומו על ידי מינים פולשים כחולדות, חתולים וחזירים, אולם אלו נלקחו ממושבות האלבטרוסים לאחר שהתגלתה השפעתם המזיקה. יחד עם זאת, צעד זה הביא לכך שהעכברים, שמספרם באיים הלך וגדל, אכלו והרגו גוזלים רבים, וזאת על אף שהגוזלים גדולים משמעותית מן העכברים. כיום האיום העיקרי על אלבטרוסים אלו, כמו על יתר מיני האלבטרוסים, מגיע מצדם של דייגים המשתמשים במערכי חכות.

בעבר מצב השימור של המין נקבע על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN) כ"בסכנת הכחדה", אולם נראה היה שהאיום עליהם היה רב משחשבו, וכי מספרם קטן במהירות. מאוחר יותר אומתו החששות, ובעקבות זאת מצב השימור של המין הוחמר ב-2008, והוא עומד על "בסכנת הכחדה חמורה". אוכלוסייתו הכללית נאמדת בכ-9,000 עד 15,000 פרטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבטרוס טריסטני** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* האלבטרוס הטריסטני באתר איגוד השימור העולמי (IUCN)
* השינויים ברשימה האדומה של איגוד השימור העולמי בשנת 2008
* האלבטרוס הטריסטני באתר BirdLife International

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלבטרוס טריסטני באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  Ross M. Wanless, Andrea Angel, Richard J. Cuthbert, Geoff M. Hilton & Peter G. Ryan 2007. Can predation by invasive mice drive seabird extinctions? Biology Letters 3(3):241-244.

| אלבטרוסיים |
| --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |
| היסטוריה כלכלית של מדינת ישראל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| * החרם הערבי
* מדיניות הקיצוב
* המשבר הכלכלי בשנותיה הראשונות של המדינה
* המדיניות הכלכלית החדשה
* החלפת שטרי בנק ומלווה חובה, 1952
* הסכם השילומים
* גאות ראשונה
* המדיניות הכלכלית החדשה (1962)
* מיתון 1966
* גאות שנייה
* משבר האנרגיה
* המהפך הכלכלי
* האינפלציה בישראל
* משבר מניות הבנקים
* תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985
* משבר הקיבוצים
* הסדר חובות המושבים
* גאות ההיי-טק והמשבר
* חומת מגן כלכלית
* המחאה החברתית
* השפעת מגפת הקורונה על ישראל
 |

 |

**המשבר הכלכלי בשנותיה הראשונות של המדינה** או **משבר 1951** הוא משבר כלכלי שפקד את המשק הישראלי ושיאו בשנת 1951.

הגורמים למשבר
-------------

כאשר הוחלפה הלירה הארץ ישראלית (לא"י) בלירה הישראלית עם קום המדינה נקבעו שערי חליפין עם שאר המטבעות, הוחלט ששוויו של המטבע החדש יהיה שווה ערך לשוויה של לירה שטרלינג אחת. עד מהרה התברר שהשערים שנקבעו לא ריאלים- לירה ישראלית אחת הייתה שווה פחות מלירה שטרלינג. במהלך השנים נמנעה המדינה לשנות את שער החליפין (פרט לשינוי זעיר בספטמבר 1949). המניע נבע בעיקר מהרצון למנוע את התגברות האינפלציה (שהייתה גבוהה באותו זמן) ולשמר את המחירים הנמוכים של מוצרי הצריכה כחלק ממדיניות הקיצוב.

התוצאה הייתה שמירה על שער חליפין נמוך כדי לא להגדיל את החריגה בתקציב. הנזק המרכזי היה המשמעות שיש לדבר לגבי מאזן התשלומים (מדד המסכם את כל ההוצאות במטבע חוץ כנגד כל ההכנסות ממטבע חוץ). במצב שנוצר היה למטבע ערך גבוה ביחס למטבעות אחרים והתאפשר יבוא זול עליו שילמה המדינה במטבע חוץ. היצוא לעומת זאת, עליו מקבלת המדינה תמורה במטבע חוץ נחלש, שכן בשל שער החליפין היצואנים מקבלים פחות תמורה (במטבע חוץ) על מוצרי היצוא (שיוצרו בתוך המדינה, במטבע מקומי). עד למדיניות הכלכלית החדשה, נמשך המצב הזה ובמציאות נוצרו כמה וכמה שערי חליפין ביניהם היה על המדינה לתמרן. ריבוי השערים גרם בלבול רב, ופגע קשות ביכולת התכנון של המשק (שכן אף אחד לא יודע על פי איזה שער חליפין יקנו מוצרי היבוא) ולחצים שונים שהופעלו כדי לקבל שער חליפין שיגביר את הרווח מעיסקאותיהם.

המשבר ופתרונו
-------------

מדיניות שער החליפין יצרה גירעון במאזן התשלומים שהיה צורך לכסות. המימון הגיע בחלקו הקטן ממגביות שנאספו בקרב יהודי חו"ל ומיתרות השטרלינג - סכום כסף שהיה שייך למדינה והוקפא אצל ממשלת בריטניה, שהסכימה לשחרר אותו רק ב־1949. מכיוון שמקורות אלו לא כיסו את כל הגירעון החלה המדינה ללוות כספים לטווח קצר מהבנקים ומגורמים כלכליים אחרים. בשלב מסוים הבינו המלווים שמצבה של המדינה מדרדר וכי ההלוואה כוללת סיכון גדול מדי ולכן הפסיקו להלוות כסף למדינה. כתוצאה מכך הגיעה הממשלה למצב בו אין בידה מספיק יתרות של מטבע חוץ ונוצר חשש ממשי לתפקוד המדינה.

המשבר גם לווה במשבר מקביל - מדיניות הקיצוב הלכה והתמוטטה בשל דעת הקהל שהובעה בבחירות המקומיות של נובמבר 1950. בבחירות אלו זכתה אומנם מפא"י - מנהיגת הצנע, אך הציונים הכלליים יריביה שדרשו את ביטול הצנע, היו רחוקים ממנה רק כדי אחוזים בודדים. כתוצאה מכך בוטל משרד האספקה והקיצוב והוקדמו הבחירות הכלליות ליולי 1951. במהלך הבחירות הכלליות איבדה מפא"י מנדט אחד, והציונים הכלליים התחזקו מאוד ועלו משבעה לעשרים מנדטים. תוצאות הבחירות הכלליות שמו קץ למדיניות הצנע והביאו לידי קבלת המדיניות הכלכלית החדשה, בה דגל שר האוצר, אליעזר קפלן.
**טרוֹיְלוֹס וקרֵסידָה** (באנגלית: **Troilus and Cressida**) הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר, המתרחש במהלך מלחמת טרויה. הכותב התבסס בעיקר על הפואמה באותו השם מאת ג'פרי צ'וסר ועל חיבורים אחרים ששאבו השראה מהומרוס. "טרוילוס וקרסידה" חובר כנראה ב-1602, והועלה לבמה בראשית 1603 על ידי אנשי הלורד צ'מברלין. יחד עם "סוף טוב הכול טוב" ו"מידה כנגד מידה" זהו אחד מ'המחזות הבעייתיים' המובהקים של שייקספיר, שחוקרי יצירתו התקשו למיין לפי סוגה: העלילה נעה בין טרגדיה קדורנית, דרמה וקומדיה בוטה. 
ֹ

עלילה
-----

היוונים צרים על טרויה מזה שבע שנים. הנסיך טרוילוס, בנו הצעיר של המלך פריאמוס, מתאהב בכהנת קרסידה, בת החוזה קלכס, שעבר אל מחנה האויב לאחר שחזה שהעיר תיחרב. הוא מתוודה בפני דודה פנדרוס, והלה מנסה לשכנע אותה להיעתר לו. בינתיים, בצד השני, מתייעץ המלך אגממנון עם נסטור ואוליסס כיצד להשיב את חמת אכילס, שמסרב להשתתף בלחימה. הגיבור הרטנוני מסתגר באהלו ומתמרמר על שליטו. הנסיך הקטור קורא ליוונים לבחור אלוף לדו-קרב מולו, ואיאס נענה לאתגר. טרוילוס וקרסידה נפגשים והיא מצהירה על אהבתה לו. קלכס משכנע את אגממנון לדרוש את בתו בתמורה לשחרור המצביא השבוי אנטנור, והיא נשלחת אל היוונים כשהיא נשבעת לטרוילוס כי תיוותר נאמנה לו. אוליסס הערמומי אומר ליתר המלכים שהיא אישה בלתי-מוסרית, ומורה לכולם לשק לה. הקטור ואיאס נלחמים, אך מתקשים להרוג איש את רעהו בגלל היותם קרובי משפחה ומסיימים ללא הכרעה. טרוילוס משחד את אוליסס והלה, בהנאה רבה, מובילו למחנה היווני. שם הוא רואה את קרסידה אומרת לדיומדס כי תאהב אותו תמיד. רק מלך איתקה המשועשע מרסן אותו מלהתפרץ ולגלות את הימצאו. בבוקר למחרת מתכונן הקטור לקרב, כשאשתו אנדרומכה ואחותו קסנדרה מזהירות אותו כי היו להן חלומות מבשרי רעה. פטרוקלוס יוצא לצד היוונים ונקטל בידי הנסיך, והדבר משכנע את אכילס לבסוף לחזור. הוא נכשל בקרב מול הקטור בעצמו, אך המירמידונים שלו נופלים עליו מן המארב והם חוטפים את גופתו כשלל. הלחימה מסתיימת ללא הכרעה כשהטרויאנים מצליחים להדוף שוב את היוונים ולמנוע את כיבוש עירם. טרוילוס שוכב גוסס בשדה הקרב ומקלל את פנדרוס במותו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרוילוס וקרסידה** בוויקישיתוף
* Troilus and Cressida בוויקיטקסט
* טרואילוס וקרסידה, באתר "שקספיר – מימין לשמאל" - אוסף דן אלמגור
* טרוילוס וקרסידה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| מחזותיו של ויליאם שייקספיר |
| --- |
| טרגדיות | טיטוס אנדרוניקוס • רומיאו ויוליה • יוליוס קיסר • המלט • מקבת' • אותלו • המלך ליר • אנטוניוס וקלאופטרה • קוריולנוס • טימון איש אתונה |
| קומדיות | קומדיה של טעויות • אילוף הסוררת • עמל אהבה לשווא • חלום ליל קיץ • הסוחר מוונציה • מהומה רבה על לא דבר • כטוב בעיניכם • הלילה השנים עשר • נשות וינדזור העליזות • טרוילוס וקרסידה • סוף טוב הכול טוב • מידה כנגד מידה |
| רומנסות | פריקלס • סימבלין • אגדת חורף • הסערה |
| מחזות היסטוריים | • המלך ג'ון • ריצ'רד השני • הנרי הרביעי, חלק ראשון • הנרי הרביעי, חלק שני • הנרי החמישי • הנרי השישי, חלק ראשון • הנרי השישי, חלק שני • הנרי השישי, חלק שלישי • ריצ'רד השלישי • הנרי השמיני |
| בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520684105171
* BnF: cb11950463w (data)
* GND: 4099372-3
* LCCN: n81088076
* SUDOC: 027471357
* VIAF: 177810040
* WorldCat (עם VIAF): 177810040

 |
**אלבטרוס אמסטרדם** (שם מדעי: *Diomedea amsterdamensis*) הוא עוף ימי גדול ממדים ממשפחת האלבטרוסיים. הוא אנדמי באי הצרפתי אמסטרדם שבדרום האוקיינוס ההודי, השייך לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת. הוא תואר לראשונה ב-1983, ומספר חוקרים חשבו כי הוא תת-מין של האלבטרוס הנודד. מצב השימור של המין מוגדר כסכנת הכחדה חמורה לפי איגוד השימור העולמי (IUCN) מאז שהוא תואר לראשונה. בתקופת גילויו עמד אומדן אוכלוסייתו על חמישה זוגות, ובעקבות מאמצי השימור מוערכת היום האוכלוסייה הכוללת בכ-130 פרטים, מתוכם כ-80 בוגרים.

אלבטרוס זה, כמו יתר האלבטרוסים, מתרבה מדי שנתיים, לרוב באדמות ביצה פתוחות. הנקבה מטילה ביצה אחת בלבד, עליה דוגרים שני ההורים במשמרות שאורכן כשבוע. הגוזל בוקע לאחר 80 ימים. לאחר 230 ימים לערך יתחיל לעוף. בתחילת חייו יואכל מדי שלושה ימים, אולם ככל שיתקרב לעת המעוף הראשון, כך תרד תדירות ההאכלה. בשלב מסוים לפני התעופה הראשונה יגיע הפרחון למשקל גבוה מזה של הוריו, אולם הוא ישווה בהדרגה לזה של האחרונים לאחר שנוצותיו תצמחנה. האלבטרוס הצעיר יעזוב את מושבת בקיעתו למשך חמש שנים לערך, ורק אז יחזור למושבה. מספר שנים אחרי כן יחל להתרבות בעצמו.

האי הצרפתי אמסטרדם, היחיד עליו חיים אלבטרוסים אלו, השתנה משמעותית, ובתי הגידול האפשריים עבורם באי הצטמצמו באופן ניכר. אחת הסיבות לכך היא הגעתם של חתולי רחוב פראיים בעקבות בני האדם. על סמך עובדה זו, בצירוף מספר הפרטים המועט, הגיעו אנשי המקצוע לקביעה כי מין זה נתון בסכנת הכחדה חמורה. בנוסף, נדירותו של המין מקשה על חקר הרגלי התזונה שלו ותפוצתו בים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלבטרוס אמסטרדם** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אלבטרוס אמסטרדם באתר BirdLife International

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלבטרוס אמסטרדם באתר הרשימה האדומה של IUCN

| אלבטרוסיים |
| --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |
פירואט
**פירואט** (בצרפתית: **pirouette**) הוא תנועה גופנית בתחום הריקוד של סיבוב שלם של הגוף המתבצע על רגל אחת כשהרגל השנייה מורמת מהרצפה. משמעות המונח בצרפתית הוא להסתחרר או להסתובב. פירואט יכול להתבצע לשני כיוונים, כלפי פנים וכלפי חוץ: פירואט כלפי פנים מבוצע לכיוון הרגל התומכת, ופירואט כלפי חוץ מבוצע לכיוון הרגל המורמת. פירואט מתחיל בדרך כלל מעמידה רביעית, חמישית או שנייה. הרגל המורמת מהרצפה יכולה להיות בפוזיציות שונות: עראבסק, אטיטיוד, סור לה קודה פייה, פאסה ועוד.

מקור השם
--------

קיימים מספר הסברים למקור השם. אפשרות אחת היא שבעבר, כאשר נערכו קרבות בין בני אדם הרוכבים על סוסים, שימש המונח כסיבוב על המקום עם הסוס. בדרך זו הרוכב יכול היה למנוע מעצמו להיות מותקף מאחור מכיוון שהוא נשאר כשפניו מופנות לעבר היריב, כך הוא שלט בתנועה. שליטה בפירואט הייתה חשובה בשביל לשרוד בקרב. בתקופת הבארוק הפכה הרכיבה לאומנות ומיומנויות של סוס ורוכב הודגמו בפירואט. האפשרות השנייה היא שהמילה פירואט באה מהמילה האיטלקית "פירולו" שפירושה: יתד קטנה. הסיבוב סביב רגל אחת דומה לסיבוב של יתד.

הליך הפעולה
-----------

לכל סיבוב נדרשת הכנת הגוף לקראת הסיבוב. בהכנה לפירואט שתי הרגליים מכופפות ב"פלייה" כששתי כפות הרגליים מנוגדות זו לזו. העקבים שוקעים אל הרצפה כדי שיהיה אפשר "לקחת" תנופה. בתנועה זו, משקל הגוף על שתי הרגליים שווה, הידיים נפתחות מעמידה שלישית לשנייה כדי לקחת תנופה. הכוח לסיבוב בא מהידיים הנסגרות מעמידה שנייה.

### אופן ביצוע הפעולה

בתנועת הפירואט מרכז הגוף צריך להיות מעל הרגל התומכת, תוך כדי החזקת הגב, הכתפיים והמותניים בקו אחד. על הגוף לנטות מעט קדימה, ואסור שיטה אחורה, הראש צריך להיות מעל הכתפיים והכתפיים צריכות להיות מורדות ולהיות בדיוק מעל המותניים. על הרלווה (עמידה על כריות כפות הרגליים כשהעקבים מורמים כלפי מעלה) להיות גבוה ככל האפשר. כאשר הרגל בפאסה (הרגל מכופפת כך שאצבעות הרגל בגובה הברך של הרגל התומכת) צריך להיזהר לא לעבור עם הרגל המורמת את קו הרגל התומכת או להשאיר מרחק גדול ביניהן. בפאסה הרגל גם צריכה להתרומם כמה שיותר גבוה. בביצוע פירואט יש צורך ב"פוקוס"- הראש נשאר במבט קדימה בזמן שהגוף מתרחק מהחזית עד שהוא כבר לא יכול להישאר באותו המצב ולכן הוא צריך להסתובב במהירות, "לרדוף" אחר הגוף ולהגיע לחזית בחזרה לפני הגוף.

גלריית - תנועות הפירואט
-----------------------

* סור לה קודה פייהסור לה קודה פייה
* פאסהפאסה
* עראבסקעראבסק
* אטיטיודאטיטיוד
* עמידה שנייה ברגלייםעמידה שנייה ברגליים
* עמידה רביעית ברגלייםעמידה רביעית ברגליים
* עמידה חמישית ברגלייםעמידה חמישית ברגליים
* עמידה שנייה בידייםעמידה שנייה בידיים
* עמידה ראשונה בידייםעמידה ראשונה בידיים
* עמידה שלישית בידייםעמידה שלישית בידיים

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירואט** בוויקישיתוף
* פירואט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  pirouette, Collins
2. ↑  Pirouette, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
3. 1 2 3 4  מושגים בבלט
4. 1 2 3  Do a Pirouette, ThoughtCo.
5. 1 2  Pirouette, MYOSOURCE
6. ↑  How to do a Pirouette turn
7. 1 2  Ballet 101: The art of Pirouettes, ‏23.8.2017
**קיץ** (באנגלית: **Summer**) הוא סרט הנפשה קצר שיצא ב-16 בינואר 1930, כאשר הוא הופק על ידי וולט דיסני ובוים על ידי אב אייוורקס. זהו סרט ההמשך של "זמן אביב" (1929). אורכו 6 דקות.

תקציר העלילה
------------

הסרט הקצר מתחיל בכמה זחלים שרוקדים לעבר כמה פרחים. הזחלים נכנסים לפרחים, ואז יוצאים מהפרחים כפרפרים. הם עפים ומאביקים כל פרח שהם חולפים עליו. כמה פרפרים עפים על ענף אבל מפריעים למקלון עם רגליהם. המקלון מאיים עליהם בשיניו. ואז המקלון רוקד ונופל לתוך נהר. שפירית עפה מעל הנהר, מלווה שתי פרות משה רבנו. שתי חיפושיות זבל משחקות עם כדור צואה על הקרקע. הן מאבדות את כדור הצואה, שמתנגש בגזע עץ ומתפוצץ. כאשר הוא מתפוצץ, חלקיו הופכים לחרקים מעופפים קטנים, שרוקדים. כך עושים ארבעה זבובים על פרח. לאחר מכן הזבובים נושאים איתם קורי עכביש ומשחקים בקפיצה עם עכביש, אך העכביש אוכל את הזבובים. העכביש רוקד על קורי העכביש. אולם, קורי העכביש נקשרים לעץ והעץ נופל עליו. כך מסתיים הסרט.

ביקורות
-------

Motion Picture News (1 בפברואר 1930): "פשוט גדול. ועדיין הם באים! הצעיר הזה, בשם וולט דיסני, עוזר לספק לאומה שלמה עומס מתמיד של צחוקים. הסרט קיץ סדרת סימפוניות טיפשיות מוסיף עוד אחד לרשימה ארוכה של קטעים מענגים של הומור מצויר. האנימציה של אב אייוורקס היא חכמה בקיצוניות. הוא מקבל את הסיטואציות המגוחכות ביותר מהדמויות שלו, שעם המוזיקה הנוספת המתוזמנת והנבחרה כהלכה, הופכות את הגלגלת האחת הזו בדיוק למה שהיא."

וראייטי (26 בפברואר 1930): "טוב בכל מקום. יצירת דיסני בסדרת סימפוניות טיפשיות. התנגדות אחת היא שהיא דומה יותר מדי למהדורה קודמת של אותה יצרנית בשם זמן אביב. בשתי היצירות מציינים רוחות מזג אוויר באמצעות חרקים, צמחים מזנקים ומתעוותים, ובאופן דומה. עם זאת, יש לו את הצחוקים שלו. התפיסה של זחלים ופרפרים כדי לבטא את החופש של הקיץ המוזיקלי נושא צחוקים משלו, שהם בעצם רוח ההנפשה הנוכחית. העיבוד המוזיקלי של קארל וו. סטלינג קליל, אוורירי וקצבי."

מדיה ביתית
----------

הסרט הקצר הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.

קישורים חיצוניים
----------------

* "קיץ", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "קיץ", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Corking Comedies Highlight Short Releases". *Motion Picture News*: 80. 1 בפברואר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Talking Shorts". *Variety*: 24. 26 בפברואר 1930. נבדק ב-23 בפברואר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)
**רנה אנרי אולרי** CLH (בצרפתית: **René-Henri Olry**;‏ 28 ביוני 1880 – 3 בינואר 1944) היה גנרל צרפתי ומפקד צבא האלפים במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### ראשית חייו

אולרי נולד ב-28 ביוני 1880 בליל, נור-פה דה קאלה. בנו של אלברט אולרי, שהיה מרצה באקול פוליטקניק, אולרי החל את לימודיו באקול פוליטקניק בשנת 1900, ועם סיום לימודיו הצטרף לרגימנט התותחנים ה-21 והוסמך כלוטננט משנה ב-10 באוקטובר 1904.

### קריירה צבאית

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת אולרי בארמייה השנייה בקרב ורדן בפיקודו של הגנרל אנרי פיליפ פטן. הוא עזב לאיטליה בשנת 1917 כחלק מכוח המשלוח הצרפתי והשתתף בלחימה בסמוך לנהר פיאווה, ובשנת 1918 קיבל את הפיקוד על רגימנט התותחנים ה-283. התנהלותו במהלך המלחמה זיכתה אותו בחמישה עיטורים.

אולי הפך למזכיר המועצה העליונה להגנה לאומית בשנת 1922 ושירת במשלחת הצבא הצרפתי ליוון עד 1928, אז הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט התותחנים ה-309. הוא שוב הועלה בדרגה בשנת 1932 לדרגת ז'נרל דה בריגדה ובשנת 1935 הועלה לדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ומונה למפקד הדיוויזיה ה-29, אותה הוביל עד שנת 1937. בהמשך הפך למפקד הקורפוס ה-15 בדרום האלפים.

ב-5 בדצמבר 1939 קיבל את הפיקוד על צבא האלפים. כשפלשה איטליה לצרפת ביוני 1940 הוא פיקד על 190,000 חיילים בקו האלפיני. מול כוח איטלקי של 450,000 חיילים, כוחותיו של אולרי עצרו בהצלחה את ההתקדמות האיטלקית ואף היוו יריב קשה עבור הכוחות הגרמנים שהצטרפו לקרב. ההופעה של הצבא הצרפתי בזירה זו הייתה מוצלחת בהרבה משאר החזית ושמרה על אזורים מסוימים בצרפת מפני הכיבוש.

### אחריתו

במהלך תקופת הביניים שלאחר הכניעה הצרפתית שימש אולרי כמפקח הכללי. לאחר מכן מונה לפקד על קבוצת הדיווזיות הראשונה של צבא שביתת הנשק הצרפתי, שהייתה מורכבת מארבע דיוויזיות בדרום הלא-כבוש. ביוני 1942 הגיע לגיל פרישה והתגורר באחוזתו המשפחתית באזור שרנטה במנסלה. אולרי נפטר ב-3 בינואר 1944 באנגולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רנה אולרי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
"Les combats de l'Armee des Alpes en Savoie – Juin 1940" (בצרפתית). cheminsdememoire.gouv.fr. נבדק ב-11 במאי 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. 1 2 3 4 5  
"Une Bataille Oubliée: Les Alpes (10–25 juin 1940)" (PDF). *Collection "Mémoire et Citoyenneté" n° 6* (בצרפתית). Ministère de la Défense. נבדק ב-30 ינו' 2012. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  
"Albert Charles Nicolas OLRY (1847–1913)". *Annales des Mines* (בצרפתית). נבדק ב-17 במאי 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  
"Biography of General René-Henri Olry". *The Generals of WWII*. נבדק ב-17 במאי 2009. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb177022560 (data)
* ISNI: 0000 0004 6416 8961
* The Léonore id LH//2018/18 is not valid.
* VIAF: 9333151595795205470003
* WorldCat: viaf-9333151595795205470003

 |
"דאוקליון ופירה", תחריט של Virgil Solis
**פִּירַה** (ביוונית: **Πύρρα**) היא דמות במיתולוגיה היוונית, בתם של אפימתאוס ופנדורה ואשתו של דאוקליון.

סיפורה
------

באחת מן הפעמים, כאשר זאוס התהלך על הארץ במסווה של נווד אביון, הוא גילה כי אנשי ארקאדיה מתנהגים בדרך כה אכזרית ומרושעת, עד שהחליט להוריד מבול על כל בני האדם. באותו הזמן דאוקליון מלך פאתיה ביקר את אביו פרומתאוס בקווקז; הוא ניסה לגרש את ציפור הטרף שניקרה בו, אבל זו שבה וחזרה בכל פעם. פרומתאוס, שידע לחזות את העתיד, הזהיר את דאוקליון מפני המבול הצפוי. דאוקליון החליט אז לבנות לו תיבה, והעביר אליה עדרים של חיות ממשק ביתו ואת שאר רכושו, ואז עלה בעצמו ועימו רעייתו **פירה**.

רוח גדולה באה אז מדרום, והגשם ירד במפלים. נהרות גאו וסחפו ערים ומקדשים, והטביעו את כל שחיו שם. התיבה נישאה אז מעל העצים והמים המשיכו לעלות. לבסוף רק פסגות הרים בודדות בצבצו מעל פני המים, והנה פסק הגשם. 

התיבה נסחפה לה תשעה ימים, עד שנעצרה על פסגת הר אותריס שבתסאליה, לא הרחק מפתיה. אז ירדו דאוקליון ופירה, והעלו קורבן אייל לזאוס. כשהחלו המים לסגת, הם גם גילו מקדש מכוסה אצות ופסולת, ושם התפללו למען בני האדם. 
זאוס שמע את תפילתם ושלח אלהם את הרמס שהודיעם: "הסירו דאגה מלבכם. כסו את ראשיכם והשליכו את עצמות אמכם מאחוריכם."

מאחר שלדאוקליון ולפירה היו אמהות שונות, ושתיהן קבורות עתה במקומות מוצפים, הם ניחשו שהכוונה הייתה לאמא-אדמה. הם כיסו ראשיהם והשליכו אבנים לאחור, ואלה, משפגעו בארץ, הפכו לגברים ונשים.

מספר בני אדם אחרים ניצלו גם הם; פארנאסוס, בנו של האל פוסידון, נעור לקול יללות זאבים, ובא בעקבותיהם לפסגת ההר שקרוי על שמו. גם מגארוס, בנו של זאוס, נעור לקול צווחות העגורים, ובא בעקבותיהם לפסגת הר גראניה. כך הצליחו להציל את עצמם ואת משפחותיהם.

ראו גם
------

* תיבת נוח

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פירה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118793748
* SUDOC: 240569911
* VIAF: 52485710
* WorldCat: viaf-52485710

 |
**פֶלֶגְרִי קְלַבֶה אִי רוֹקֶה** (בקטלאנית: **Pelegrí Clavé i Roqué**; בספרדית: **Pelegrín Clavé y Roqué**, פלגרין קלבה אי רוקה;‏ 17 ביוני 1811 – 13 בספטמבר 1880) היה צייר קטלאני בסגנון רומנטי שחי ולימד במקסיקו במשך שנים רבות.

ביוגרפיה
--------

בשנים 1822–1833 למד בבית הספר לאמנות אסקולה דה לה ליוג'ה (אנ') בברצלונה. בהיותו שם, הוא קיבל מספר פרסים. לאחר שסיים את לימודיו, הפך לאחד הראשונים שזכו במענק לימודים "ממועצת המסחר".

באביב 1834 הוא נסע לרומא ונרשם לאקדמיה של סן לוקא. הוא למד עם פייטרו טנראני ותומאזו מינארדי, שהכירו לו את יוהאן פרידריך אוברבק ואת אסכולת הציור של תנועת הנצרתיים. בתקופה זו הוא נסע רבות ברחבי איטליה וצרפת והציג במילאנו. לאחר שסיים את לימודיו, החליט להישאר ברומא וניסה להתפרנס כצייר.

ביולי 1846, הממונה על היחסים של מקסיקו ברומא התקשר איתו ועם חברו, מנואל וילאר, להתמנות למנהלי המחלקות לציור ופיסול באקדמיית סן קרלוס במקסיקו סיטי. הם נכנסו לתפקידיהם באוגוסט 1846. וילאר מת שם ב-1860, וקלבה נשאר שם עד 1868. על משרה זאת הוא התחרה עם חואן קורדרו, שלמד אף הוא באיטליה.

בנוסף לתפקידיו הרשמיים, הוא צייר דיוקנאות של רבים מחברי החברה הגבוהה המקסיקנית. הוא ותלמידיו עזרו גם בקישוט הכיפה של כנסיית סן פליפה נרי ("לה פרופסה") ב-1867. לרוע המזל, עבודתם וחלק ניכר מהכיפה נהרסו בשריפה ב-1914.

ב-1868 הוא חזר לברצלונה ונבחר לחבר האקדמיה הקטלונית המלכותית לאמנויות יפות של סנט ז'ורדי, שם שוכנות כיום רבות מיצירותיו המוקדמות. הוא הפך לחבר בשופטים שהחליטו על הענקת המלגות ללימודים ברומא. ב-1876, הוא בחר באנטוני פברס, שבתורו יהפוך למנהל באקדמיית סן קרלוס.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלגרי קלבה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  **Clavé y Roqué, Pelegrin**, כרך 1, Oxford University Press, 31 באוקטובר 2011. (באנגלית)
2. 1 2  Brief biography
3. ↑  Redacción IAPH, 4. La Biblioteca General de Historia del Arte del Museu Nacional d'Art de Catalunya, **revista PH**, 1993-06-01 doi: 10.33349/1993.3.20
4. ↑  Clavé (y Roqué), Pelegrín, Grove Art Online (באנגלית)
5. ↑  REIAL ACADÈMIA CATALANA DE BELLES ARTS DE SANT JORDI, www.racba.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX867675
* BnF: cb122723685 (data)
* CANTIC: a10640721
* GND: 1036966992
* ISNI: 0000 0000 7101 0899
* LCCN: nr97030445
* RKD: 17130
* SUDOC: 12717253X
* ULAN: 500035850
* VIAF: 9908023
* WorldCat: lccn-nr97030445

 |
**מילן יליץ'** (Милан Јелић‏, 26 במרץ 1956 - 30 בספטמבר 2007) היה נשיא רפובליקה סרפסקה (אוקטובר 2006 - ספטמבר 2007).

ביוגרפיה
--------

יליץ' נולד ב-26 במרץ 1956 בכפר קופריבנה (Копривна) שליד מודריצ'ה (Модрича) בבוסניה והרצגובינה אז ביוגוסלביה. הוא למד בתיכון בעיר דובוי (Добој) ולאחר סיום לימודיו למד בפקולטה לכלכלה בסובוטיצה (Суботица) שבסרביה. הוא בעל תואר דוקטור לכלכלה מאוניברסיטת בנייה לוקה.
במשך 13 שנים כיהן כמנהל בית הזיקוק במודריצ'ה. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית הסרבית בראשות רדובאן קרדז'יץ' ונבחר מטעמה לאספה הלאומית של סרפסקה לאחר הסכם דייטון ב-1995. ב-1998 עבר יליץ' למפגלת הסוציאל-דמוקרטים העצמאיים. בבחירות של אוקטובר 2002 הוא התמודד על תפקיד נשיא סרפסקה וזכה ב-22.1% מהקולות, מקום שני לאחר דראגן צ'ביץ' שזכה ל-35.9% מקולות המצביעים. ב-1 במרץ 2006 מונה לשר הכלכלה, האנרגיה והפיתוח בממשלתו החדשה של מילורד דודיק.

שירת כחבר מועצת העיר מודריצ'ה במשך 4 שנים וב-1987 מונה למאמן קבוצה שנקראת OOUR ואחר כך למנהל קבוצת Rafinerija ulja במודריצ'ה. יליץ' כיהן גם כנשיא ההתאחדות לכדורגל של רפובליקה סרפסקה (Фудбалски Савез Репубике Српске) וגם נשיא ההתאחדות לכדורגל של בוסניה והרצגובינה.

נפטר ב-30 בספטמבר 2007 מהתקף לב במהלך כהונתו. בעקבות מותו הוכרזו שלושה ימי אבל והדגלים הורדו לחצי התורן בכל מוסדות הרפובליקה. שנה לאחר מותו הוענק לו על ידי מחליפו רייקו קוזמנוביץ', אות הרפובליקה על תרומתו לפיתוח הרפובליקה ושיתוף פעולה בינלאומי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Milan Jelić, 1 October 2007, UEFA website
2. ↑  Irena Knezevic, Milan Jelic, 51, Bosnian president, October 1, 2007, The Boston Globe
3. ↑  Dragan Cavic
4. ↑  Milorad Dodik elected Prime Minister Republika Srpska, 2 Mar 2006
5. ↑  PPID Daily Media Summary, 1 October 2007
6. ↑  The late President of the Republic of Srpska Dr. Milan Jelić was posthumously awarded by the President of the Republic of Srpska, 18 September, 2008
**אניס בארדי** (במקדונית: **Eнис Барди**; נולד ב-2 ביולי 1995) הוא כדורגלן מקדוני שמשחק בעמדת הקשר ההתקפי במועדון הטורקי טרבזונספור ובנבחרת צפון מקדוניה.

קריירת מועדונים
---------------

נולד בסקופיה להורים אלבנים, התחיל את הקריירה שלו בשקופי המקדונית. בשנת 2013 הוא הצטרף למערכת הנוער של ברונדבי. בנובמבר של אותה שנה, הוא הסכים לחוזה לשנה אחת עם המועדון השוודי פרספה בירליק, מהליגה השנייה בשוודיה. הוא השתתף בעשרה משחקים וכבש חמישה שערים עבור המועדון במהלך תקופתו שם, ועזר להם לברוח מירידה לליגה השלישית.

באוגוסט 2014 עבר בארדי למועדון ההונגרי אויפשט, וחתם על חוזה לשלוש שנים.

ב-17 ביולי 2017, חתם בארדי על חוזה לשלוש שנים עם לבאנטה מהלה ליגה תמורת סכום מוערך של 1.5 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה ב-21 באוגוסט, בניצחון ביתי 1-0 מול ויאריאל. ב-26 באוגוסט, הוא כבש את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה, בעיטה חופשית ישירה בתיקו 2-2 ביתי מול דפורטיבו לה קורוניה.

ב-12 באוגוסט 2022, עבר בארדי לטרבזונספור, אלופת טורקיה.

קריירה בינלאומית
----------------

בארדי נולד במקדוניה למשפחה אלבנית קוסוברית ולכן היה זכאי לייצג את מקדוניה, אלבניה או קוסובו. בארדי רצה לייצג את אלבניה, והצהיר "אני לא מאמין שיש אלבני שנולד בסקופיה, למשפחה אלבנית, שלא ירצה לשחק עבור אלבניה". רדי ג'ופי, שמונה למנהל של התאחדות הכדורגל האלבנית, מעולם לא פנה לבארדי ולא הגיב לסוכניו של בארדי, כשכל זה קורה כאשר התאחדות הכדורגל של מקדוניה מגלה עניין אמיתי בבארדי, והוא ראה בטיפול בנושא של התאחדות הכדורגל האלבנית תגובה לא מקצועית, וקיבל את הזימון לנבחרת המקדונית.

בארדי תבע את ההתאחדות כתגובה על ההתנהלות הלא מקצועית שלה. עם זאת, ג'טמיר סאליהו, נציג התאחדות הכדורגל האלבנית, דחה את תביעתו של בארדי, וחשף את כל הודעות הטקסט בינו לבין השחקן, מה שהראה שבארדי מעולם לא היה מעוניין לשחק עבור אלבניה מלכתחילה. הוא גם האשים את השחקן בניסיון לפגוע בתדמית ההתאחדות במטרה להיראות כגיבור לעם האלבני, וקבע: "מאז 2010 היו לי מאות מקרים כאלה, כדורגלנים שסירבו לנבחרת ובסוף הם יצאו בהצהרות כאלה כי הם רוצים להפוך את ההתאחדות לאשמה כדי שיוכלו לזכות באהדת האלבנים".

בארדי ייצג את צפון מקדוניה עד גיל 17, עד גיל 19 ועד גיל 21 לפני שערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בבוגרים ב-27 במרץ 2015, כשנכנס כמחליף במחצית הראשונה של ארטים פולוז'אני בהפסד ביתי 2-1 אופ"א יורו 2016. נגד בלארוס.

בארדי היה חלק מסגל מקדוניה ליורו 2020, ופתח בכל שלושת משחקיה בשלב הבתים.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**מילנה ווקוטיץ'** (בסרבית: **Милена Вукотић**; ‏4 במאי 1847 - 16 במרץ 1923), הייתה אשתו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו.

ביוגרפיה
--------

מילנה נולדה ב-4 במאי 1847 בכפר צ'בו, צטיניה, לפטר ווקוטיץ' ולילנה ווקוטיץ', בתם של טדיג'ה ויוטיץ' ומיליצה פאבלצ'ביץ'. אביה היה אחד מבעלי הקרקעות הגדולים ביותר במונטנגרו וידיד קרוב של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, שעמו הוא לחם במלחמות שנות החמישים. בשנת 1853 אירס אותה אביה עם ניקולה פטרוביץ'-נייגוש, בנו של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, ולאחר מות אמה בשנת 1856, נשלחה מילנה לצטיניה לביתו של מירקו פטרוביץ'-נייגוש, שם התחבבה מאוד על בני המשפחה.

לאחר ההתנקשות בחיי דנילו הראשון, נסיך מונטנגרו, הוכתר ארוסה כניקולה הראשון, נסיך מונטנגרו ב-13 באוגוסט 1860, וב-8 בנובמבר אותה שנה התחתנו השניים. בתחילה החיים בחצר היו קשים למילנה, שנאלצה להתמודד עם דרינקה קבקיץ' אלמנתו של הנסיך דנילו, אולם עם הזמן תפסה מילנה את מקומה ומעמדה בחצר, ובעת שביקר בעלה ברוסיה ובאוסטרו-הונגריה, ניהלה מילנה את ענייני הנסיכות. בשנת 1899 ביקרה מילנה עם בעלה באימפריה העות'מאנית, על פי הזמנתו של הסולטאן עבדול חמיד השני, והתקבלה שם בהערכה ובכבוד רב.

ב-28 באוגוסט 1910, במסגרת חגיגות היובל להיותו נסיך מונטנגרו, שינה בעלה את תארו והכריז על עצמו כניקולה הראשון, מלך מונטנגרו. כאשר פרצה מלחמת הבלקן הראשונה בשנת 1912, החליט בעלה ניקולה כי מונטנגרו תעמוד לצד שכנותיה בולגריה, סרביה, ויוון במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית.

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרפה ממלכת מונטנגרו לעזרתה של ממלכת סרביה, וצבאה שיתף פעולה עם הצבא הסרבי. בינואר 1916, לאחר התבוסה של סרביה, נכבשה מונטנגרו אף היא על ידי אוסטרו-הונגריה, ומשפחת המלוכה נמלטה לאיטליה ולאחר מכן לצרפת. לאחר מלחמת העולם הראשונה שולבה מונטנגרו בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שלימים נקראה יוגוסלביה, וב-16 במרץ 1923 מתה מילנה באנטיב, צרפת.

משפחתה
------

ב-8 בנובמבר 1860 התחתנה מילנה עם ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו, ממנו נולדו לה 12 ילדים:

* זורקה, נסיכת מונטנגרו (1864–1890), התחתנה עם פטר הראשון, מלך סרביה
* מיליצה, נסיכת מונטנגרו (1866–1951), התחתנה עם פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
* אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו (1868–1935), התחתנה עם גאורג, דוכס לוכטנברג, ולאחריו התחתנה עם ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
* מריקה, נסיכת מונטנגרו (1869–1885)
* דנילו, נסיך הכתר של מונטנגרו (1871–1939)
* אלנה, נסיכת מונטנגרו (1873–1952), התחתנה עם ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה
* אנה, נסיכת מונטנגרו (1874–1971), התחתנה עם פרנץ יוזף פון באטנברג
* סופיה, נסיכת מונטנגרו (1876)
* מירקו, נסיך מונטגנרו (1879–1918)
* קסניה, נסיכת מונטנגרו (1881–1960)
* ורה, נסיכת מונטנגרו (1887–1927)
* פטר, נסיך מונטנגרו (1889–1932)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מילנה ווקוטיץ'** בוויקישיתוף
* מילנה ווקוטיץ', באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb169556860 (data)
* GND: 1054441707
* ISNI: 0000 0004 5319 9877
* VIAF: 310508652
* WorldCat (עם VIAF): 310508652

 |
**טאץ'** הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי ומשחק חוצה פלטפורמות המאפשר בו הצופים בבית צריכים להבחין ולמצוא "מה לא בסדר בתמונה" ולשחק במקביל למתרחש בתוכנית המשודרת בטלוויזיה. המשחק פותח על ידי עידו רוזנבלום ושודר בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת, בחודשים אוקטובר - דצמבר 2015. מנחה התוכנית הוא ליאון רוזנברג.

מבנה המשחק
----------

המשחק שודר בקשת בתצורה של "פריצות", הצופים בבית לא ידעו מתי יפתח המשחק ובין השעות 18:30 ועד חצות חיכו הצופים לפריצות של המשדר ששודר בשידור חי. כל פריצה הייתה משחק של דקה שנכנסה במהלך ובין תוכניות אחרות ששודרו בערוץ. 

על המסך הטלוויזיה מוצגת תמונה, באותו הזמן התמונה מוצגת גם במסכי המובייל של הצופים בבית בעזרת יישומון. הצופים צריכים לזהות תוך 20 שניות "מה לא בסדר בתמונה" ולסמן את השטח והמיקום המדויק של ה"טעות" בתמונה. המשתמש שהצליח לזהות ולסמן ביישומון מה לא בסדר בתמונה בזמן הקצר ביותר קיבל את הניקוד הגבוה ביותר לאותו סיבוב.

בסיום כל רצף פריצות הוצג הזוכה, הצופה שהצליח לצבור את הניקוד הגבוה ביותר לאורך כל המשדרים.

על פי החברה שפיתחה את היישומון המשחק הניב שיעורי מעורבות גבוהים במהלך השידור עם 64% של צופים חוזרים אשר חזרו לשחק בכל פריצה מדי ערב.

בזירה הגלובלית
--------------

באוקטובר 2016, הודיע האתר האמריקאי באזפיד, כי ישתף פעולה בפיתוח המשחק טאץ יחד עם קשת ושילובו באתר האמריקאי.

בנובמבר 2016 מכרה קשת את הפורמט לערוץ הטלוויזיה המרכזי בקולומביה קאראקול (Caracol), כאשר השעשועון שודר בקולומביה מדי ערב בפריים-טיים של בשידור חי, בשיתוף פעולה בין הערוץ לבין הרשת הקמעונאיות אקסיטו (Exito) .

בפסטיבל MIPTV בקאן שבצרפת, נכנס הפורמט לרשימת עשרת הפורמטים המסקרנים לשנת 2016.

ראו גם
------

* מצלצלים
* Moon Time

הערות שוליים
------------

1. ↑  Touch - שעשועון טלוויזיה אינטראקטיבי משולב 2 מסכים של קשת, באתר www.rabbi.co.il
2. ↑  יונתן כיתאין, ‏קשת ובאזפיד ישתפו פעולה בפיתוח משחק טלוויזיה שיצר עידו רוזנבלום, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2016
3. ↑  מערכת ערוץ התרבות, ‏יש להם טאץ': "באזפיד" ו"mako" ישתפו פעולה בפיתוח משחק דיגיטלי, באתר ‏מאקו‏‏, ‏13 באוקטובר 2016‏
4. ↑  יונתן כיתאין, ‏קשת מכרה את השעשועון "טאץ'" לערוץ בקולומביה, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2016
5. ↑  אתר למנויים בלבד איתי שטרן, הטלוויזיה הישראלית ממשיכה לעורר עניין בעולם, באתר הארץ, 26 באפריל 2016