recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**נלי הופר** (באנגלית: **Nellee Hooper**; נולד בשם **פול אנדרו הופר** (אנ'), ב-15 במרץ 1963) הוא מפיק מוזיקלי, רמיקסר ופזמונאי בריטי, הידוע בעבודתו עם אמנים ומוזיקאים מצליחים ופופולריים רבים, החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. הוא ניסה כוחו כמלחין מוזיקת סרטי קולנוע בשיתוף עם המלחין הסקוטי קרייג ארמסטרונג (אנ') והמפיק המוזיקלי האנגלי מריוס דה פריס, עבור הפסקול של "רומיאו וג'ולייט" של באז לורמן ב-1996. בין היתר, עבד עם טינה טרנר, גוון סטפאני, נו דאוט ואנדראה קור.

הופר הפיק שבעה שירים שזכו בפרסי גראמי עבור אמנים ומוזיקאים שונים, ביניהם: הסמאשינג פאמפקינס,‏ U2 ושינייד או'קונור. הוא זכה בפרס "המפיק הטוב ביות"ר של *Q* ופעמיים היה "מפיק השנה של שבוע המוזיקה". במהלך הקריירה שלו, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה על הלהיט "Bedtime Story" הלקוח מ-*Bedtime Stories*. כמו כן, עבד איתה על שירים נוספים כדוגמת "I Want You" (ביחד עם מאסיב אטאק),‏ "Sanctuary",‏ "Inside of Me",‏ "Survival" ו-"Forbidden Love".

קישורים חיצוניים
----------------

* נלי הופר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* נלי הופר, באתר אייטונס (באנגלית)
* נלי הופר, באתר ספוטיפיי
* נלי הופר, באתר AllMusic (באנגלית)
* נלי הופר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* נלי הופר, באתר דיזר
* נלי הופר, באתר Discogs (באנגלית)
* נלי הופר, באתר SecondHandSongs

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Romeo + Juliet*, 1996-11-01, נבדק ב-2023-01-22
2. ↑  Nellee Hooper Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
3. 1 2  *Bedtime Stories*, 1994-10-25, נבדק ב-2023-01-22

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007447848005171
* GND: 134831616
* ISNI: 0000 0000 5664 0331
* LCCN: nr00000397
* MusicBrainz: 320dc49d-621b-4e46-8273-2e9d34bbfa01
* NKC: xx0145428
* SUDOC: 127908978
* VIAF: 79805047
* WorldCat: viaf-79805047

 |
**סבסטיאן פריי** (נולד ב-18 במרץ 1980 בת'ונון-לה-באן) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער.

פריי החל את הקריירה שלו במועדון הצרפתי קאן בשנת 1997, בגיל 17. לאחר שתי עונות מרשימות ומבשרות טוב, הוא עבר לאיטליה לשחק בשורותיה של אינטר מילאן, ולאחר שנתיים במילאנו הוא עבר לשחק בפארמה בקיץ 2001, באותה עונה בה זכה עם קבוצתו החדשה בגביע האיטלקי.

הוא קיבל זימון ראשון לנבחרת הצרפתית למשחק מול פולין בנובמבר 2004, אך לא שותף במשחק עצמו. פריי הצטרף לפיורנטינה בהשאלה לעונת 2005-2006, וחתם רשמית בקבוצה בסופה של אותה העונה אחרי שהציג תצוגות שוער מרשימות והפך לאחד מעמודי התווך של הרכב פיורנטינה יחד עם חבריו לסגל כריסטיאן ברוקי, סטפנו פיורה ולוקה טוני.

פריי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בטורניר המוקדמות של יורו 2008 במשחק נגד אוקראינה ב-21 בנובמבר 2007, המשחק הסתיים בתיקו 2-2, לאחר שספג שער שוויון מאוחר מרגליו של אנדריי שבצ'נקו. ב-13 בדצמבר 2007 פריי סבל מפציעה במיניסקוס שקיבל במהלך אימון, ועבר ניתוח בברך יום למחרת. הוא חזר במשחק הניצחון של פיורנטינה 2-1 נגד פארמה ב-13 בינואר 2008, לאחר שהושבת לחודש.

בשנת 2011 חתם פריי בגנואה. ביולי 2013 חתם פריי בבורסאספור הטורקית. לאחר ששימש כשוער ראשון בעונתו הראשונה בקבוצה, לא זכה פריי לדקות משחק בעונת 2014/2015, ובסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 35.

סבו של פריי, אנדרה פריי, היה שחקן צרפתי בינלאומי, ואביו, ריימונד, היה גם שוער כדורגלן מקצוען. אחיו הצעיר ניקולה כדורגלן אף הוא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבסטיאן פריי** בוויקישיתוף
* סבסטיאן פריי, ברשת החברתית פייסבוק
* סבסטיאן פריי, ברשת החברתית טוויטר
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל בנבחרת צרפת (בצרפתית)

  


| **נבחרת צרפת – יורו 2008** |
| --- |
| 1 מנדנדה • 
2 בומסונג • 
3 אבידל • 
4 ויירה • 
5 גאלאס • 
6 מאקללה • 
7 מאלודה • 
8 אנלקה • 
9 בנזמה • 
10 גובו • 
11 נאסרי • 
12 הנרי •
13 אברה • 
14 קלרק •
15 תוראם •
16 פריי •
17 סקילאצ'י •
18 גומיס •
19 סניול •
20 טולאלאן •
21 דיארה •
22 ריברי •
23 קופה •
מאמן: דומאנק | צרפתצרפת |
**סבסטיאן אדוארדו לטו ליס** (בספרדית: **Sebastián Eduardo Leto Lées**; נולד ב-30 באוגוסט 1986 באלחנדרו קורן שבמחוז בואנוס איירס) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.

לטו החל את הקריירה שלו בלנוס, וערך את הופעת הבכורה ב-25 ביוני 2005. הוא שיחק שם במשך שלוש עונות, בהן צבר 52 הופעות ושמונה שערים.

ב-10 באוגוסט 2007 חתם לטו בליברפול תמורת 1.85 מיליון לירות שטרלינג. הוא ערך את הופעת הבכורה במשחק הידידות מול שאנגחאי שנהואה ב-3 באוגוסט 2007, ואת הופעת הבכורה הרשמית בניצחון 4 - 0 על טולוז במוקדמות ליגת האלופות ב-28 באוגוסט. לאחר מכן הוא השתתף במשחק נוסף בליגת האלופות ובשני משחקים של גביע הליגה, אך מעולם לא שיחק בפרמייר ליג בגלל בעיות בדרכון שלו. במקום זאת הוא נאלץ לשחק בקבוצת המילואים של ליברפול. הוא קיבל דרכון איטלקי באמצע 2007, אך לאחר שזה בוטל הוא נאלץ לבקש היתר עבודה, והרשויות דחו את בקשתו. רפא בניטז, מאמן ליברפול, מתח על כך ביקורת לאור הישגיו של לטו בליגת האלופות ובמשחקים האולימפיים.

ביוני 2008 הוא הושאל לאולימפיאקוס למשך שנה אחת. הוא הבקיע את שערו הראשון בניצחון 2 - 0 על נורדסילאנד בגביע אופ"א, ואת שער הליגה הראשון בניצחון הביתי 2 - 1 על תראסיבולוס בדצמבר 2008.

ב-23 ביוני 2009 חתם לטו בפנאתינייקוס למשך חמש שנים, תמורת 1.2 מיליון דולר. הוא ערך את הופעת הבכורה במשחק החוץ מול ספרטה פראג בליגת האלופות, בו עלה כמחליף במחצית השנייה. ב-8 באוגוסט פנאתינייקוס הייתה זקוקה לניצחון בהפרש של שני שערים על מנת להעפיל לשלב הבא, ולטו היה אחד מהמבקיעים בניצחון 3 - 0. הוא הבקיע צמד מול ארגוטליס מכרתים ב-22 באוגוסט, ושער ניצחון מול פנתרקיקוס ב-13 בספטמבר. בסיום אותה עונה זכה לטו עם הקבוצה באליפות הליגה היוונית.

לקראת עונת 2013/2014 עבר לטו לקטניה. ב-2015 הושאל למועדון נעוריו לנוס, וממנה חזר לקדנציה שנייה בקבוצה היוונית פנאתינייקוס.

ב-20 באוגוסט 2017 חתם במועדון האמירויות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבסטיאן לטו** בוויקישיתוף
* 

* פרופיל, באתר Transfermarkt

* פרופיל, באתר Soccerway

* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* מידע באתר LFC History
**Adjuvant! online** היא תוכנה המיועדת לסייע לאנשי רפואה וחולים הנמצאים בשלבים ראשונים של מחלת הסרטן לדון בתועלת ובסיכון שבבחירת טיפול משלים (כימותרפיה או טיפול הורמונלי) למחלה לאחר ניתוח. המטרה היא לקבל הערכות לגבי הסיכון לתוצאה שלילית (חזרה של המחלה או מות מן המחלה) ללא טיפול ולהעריך את ההפחתה בסיכון כתוצאה מטיפול משלים. בנוסף מחשבת התוכנה את הסיכון שבתופעות הלואי של הטיפול. 

הערכות אלו נעשות על פי מידע המסופק על ידי המשתמש, המידע כולל: מעורבות בלוטות לימפה, גיל, גודל הגידול, מיון היסטולוגי ועוד. על פי המשתנים שהוזנו מחושב הסיכוי לחזרת המחלה (או תמותה מהמחלה), הסיכוי לתמותה שאינה קשורה למחלה והסיכוי לאי חזרה. כל התוצאות מוצגות באופן גרפי ומספרי. הגרסה הנוכחית מחשבת את התועלת שבשימוש בטיפול משלים בסרטן השד, סרטן המעי הגס וסרטן הריאות.

ביקורת תוכנה
------------

* בגלל מורכבות הנתונים הנדרשים לתוכנה מומלץ כי רק אדם מקצועי ובעל ניסיון בתחום הסרטן יזין את הנתונים.
* התוכנה אינה מתחשבת במשתנים כבעלי השפעה פרוגנטסטית כגון נוכחות her-2 בסרטן השד.
* התוכנה אינה מקיפה את כל האפשריות הטיפוליות כגון טיפול בקרינה או טיפול בתרופות חדשות כגון הרצפטין, למעשה העובדה שהתוכנה מבוססת על ניתוח נתונים רטרוספקטיבי מונעת התחשבות בשינויים שנעשו בעשור האחרון בדרך הטיפול.

פיתוח ונתונים טכניים
--------------------

פיתוח התוכנה החל בשנת 1996 והיא מבוססת על נתונים המשתנים מעת לעת, על פי תוצאות תצפיות רטרוספקטיביות ומתוצאות ניסויים קליניים. מימון לפיתוח התוכנה ניתן מתרומות אישיות, מקרנות נדבנות וממענקים ממשלתיים ותעשייתיים. 

התוכנה פועלת בסביבת Java. ניתן להפעיל את התוכנה בגרסת אינטרנט או בגרסת pocket PC. גרסת Adjuvant הנוכחית היא גרסה 8.

קישורים חיצוניים
----------------

* adjuvant online אתר התוכנה
**רוברט סטיוארט, דוכס אולבני** (באנגלית: **Robert Stewart, Duke of Albany**; סביבות 1340 - 3 בספטמבר 1420) היה חבר בית המלוכה הסקוטי, שימש כעוצר סקוטלנד לשלושה מלכים, וכן נשא בתארים רוזן מנטיית' (מה-28 בפברואר 1361, רוזן פיף (בין השנים 1361–1372 עת ויתר על התואר), רוזן ביוקאן (בין השנים 1394–1406 עת ויתר על התואר) ורוזן את'ול (משנת 1403). בשנת 1398 קיבל את התואר דוכס אולבני.

ביוגרפיה
--------

רוברט סטיוארט היה בן מחוץ לנישואים של רוברט (לימים רוברט השני, מלך סקוטלנד) ושל אליזבת מיור מרוולאן. בשנת 1349 נישאו הוריו ורוברט הפך לבנם החוקי.

בשנת 1361 נשא רוברט לאישה את מרי גרהאם, דוכסית מנטיית', ונולדו להם מספר בנות ובן אחד - מרדוך סטיוארט.

לאחר מותו אשתו הראשונה נשא רוברט לאישה את מיורילה דה קיית' ונולדו להם שני בנים, הבכור שבהם היה ג'ון סטיוארט.

בשל פציעתו של אביו בתאונה בשנת 1389 שימש רוברט סטיוארט כעוצר סקוטלנד, וכצ'מברלין העליון של סקוטלנד. בתוקף תפקידו כראש הצבא, פשט מספר פעמים על ממלכת אנגליה. לאחר מותו של רוברט השלישי בשנת 1406 שימש אולבני כעוצר בעוד אחיינו, ג'יימס הראשון, נמצא בשבי באנגליה. רוברט לא הזדרז לשלם את הכופר עבור שחרורו של ג'יימס, אשר נותר באנגליה במשך 18 שנה.

רוברט נפטר בטירת סטירלינג ונקבר במנזר דנפרמליין שבפיף. בנו, מרדוך סטיוארט, ירש את תוארו כדוכס אולבני. ב-1424, עם תשלום הכופר, שב ג'יימס לסקוטלנד, ולאחר הכתרתו הורה על הוצאתם להורג של משפחת דוכס אולבני, על שהותירו אותו בשבי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט סטיוארט, דוכס אולבני** בוויקישיתוף
* רוברט סטיוארט, דוכס אולבני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| דוכסי אולבני |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 
רוברט סטיוארט (1398–1420) •
מרדוך סטיוארט (1420–1425) •
אלכסנדר סטיוארט (1458 לערך -1485) •
ג'ון סטיוארט (1485–1536) •
ארתור סטיוארט (1541) •
הנרי סטיוארט (1565–1567) •
ג'יימס השישי (1567) •
צ'ארלס הראשון (1604–1625) •
ג'יימס השביעי (1660–1685) •
לאופולד (1881–1884) •
קרל אדוארד (1884–1919)
 |

 |
**סמל שלזוויג-הולשטיין** (בגרמנית: **Wappen Schleswig-Holsteins**) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית שלזוויג-הולשטיין. הסמל נקבע בחוקת המדינה ב-1957 ועיצובו מתבסס על סמלי הנסיכויות ההיסטוריות שבשטחיהן מתקיימת המדינה כיום.  

המגן מחולק לשני חלקים: החצי הימני מראה שני אריות כחולים פוסעים בשדה זהב כשפניהם מכוונות אל מחציתו השנייה של המגן. זהו סמלו ההיסטורי של מחוז שלזוויג שעוצב בהשראת סמל דנמרק ששלטה באזור בעבר. בחציו השמאלי של המגן מוטען עלה סרפד לבן בשדה אדום, סמלה ההיסטורי של הולשטיין.

ראו גם
------

* דגל שלזוויג-הולשטיין

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סמל שלזוויג-הולשטיין** בוויקישיתוף
* הסמל באתר המדינה
* הסמל באתר דגלי העולם

| סמלי גרמניה |
| --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה • סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |
**רודריק ג'ון "רודי" מקאיצ'ריין** (אנגלית: **Roderick John "Roddy" McEachrane**;‏ 1878, אינברנס, סקוטלנד - 16 בנובמבר 1952) היה כדורגלן סקוטי.

קריירה
------

בגיל 20 מקאיצ'ריין עבר לאזור קאנינג טאון שבלונדון, על מנת לעבוד במפעלי חברת התמזה לבניית ספינות וביצוע עבודות ברזל, ולהצטרף לקבוצת הכדורגל של המפעיל, תמזה איירונוורקס. בתוך זמן קצר הוא הפך לקשר השמאלי הקבוע של הקבוצה ונודע בתיקוליו הקשוחים. הוא היה שחקן קבוע בקבוצה בעונת 1898/1899, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה השנייה הדרומית. גם בעונה שלאחר מכן הוא הרבה לשחק, והייתה זו העונה הראשונה שבה הקבוצה השתמשה בשם וסטהאם יונייטד, המשמש אותה מאז. מקאיצ'ריין היה אחד משחקני הקבוצה הראשונים שהפך למקצוען, ובמהלך התקופה שלו בקבוצה הוא השתתף ב-113 משחקים שבהם הבקיע 6 שערים.

במאי 1902 עבר מקאיצ'ריין לוולוויץ' ארסנל מהליגה השנייה, ומאוחר יותר הצטרפו אליו שחקני וסטהאם ג'יימס ביגדן וצ'ארלי סאטרווייט. משחקו הראשון בארסנל היה נגד פרסטון נורת' אנד ב-6 בספטמבר 1902, והוא הגיע בתקופה שבה המועדון זכה להצלחה כאשר סיים במקום השלישי בעונת 1902/1903, והעפיל לליגה העליונה לאחר שסיים במקום השני בעונת 1903/1904. מקאיצ'ריין היה שחקן הרכב קבוע גם בארסנל, ולמרות שהתותחנים סיימו בדרך כלל באמצע הטבלה בתקופה הראשונה שבה היו בליגה העליונה, הם הצליחו להעפיל למשחקי הגמר של גביע ה-FA בעונת 1905/1906 ועונת 1906/1907.

מקאיצ'ריין שיחק בארסנל במשך ארבע עונות נוספות, כולל עונת 1908/1909 שבה החמיץ שני משחקים בלבד כאשר המועדון מסיים במקום השישי. אולם, מקאיצ'ריין לא יכול היה להמשיך לשחק עוד זמן רב; ב-1911 הוא היה בן 33 והוחלף בהרכב על ידי הסקוטי אנגוס מקינון. הוא נותר בארסנל למשך שלוש עונות נוספות כמחליפו של מקינון, אך בתקופה זו המועדון לא שיחק היטב ובסוף עונת 1912/1913 ירד ליגה. משחקו האחרון במדי ארסנל היה ב-22 בנובמבר 1913.

משחקי הכדורגל הרשמיים באנגליה הושהו בעקבות פריצתה של מלחמת העולם הראשונה, ובכך הסתיימה הקריירה של מקאיצ'ריין. ב-11 השנים שלו בארסנל הוא השתתף ב-346 משחקים כקשר שמאלי, אך לא הצליח להבקיע ולו שער אחד. הוא השחקן שהופיע הכי הרבה פעמים במדי ארסנל מבלי לזכות בתואר כלשהו או לקבל זימון לנבחרת אנגליה.

לקריאה נוספת
------------

* Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. מסת"ב 1-899429-03-4
נשים בתהלוכת הפאנאתנאיה באפריז הפרתנון
**הפאנאתנאיה** (ביוונית: Παναθήναια, בלטינית: Panathenaica) היה הפסטיבל העתיק והחשוב ביותר באתונה העתיקה ואחד החגים החשובים ביותר ביוון כולה. הוא היה החג שבו הפגינה אתונה, ומאוחר יותר האימפריה האתונאית, את עוצמתה מול יוון כולה. 

הפסטיבל התקיים כל שנה בחודש הראשון של השנה האטית אשר נקרא הקטומאיון (Ἑκατομβαιών). אחת לארבע שנים הפסטיבל נחוג בצורה מפוארת יותר ונקרא הפאנאתנאיה הגדולה.

הפסטיבל נחוג בין ה-24 ל-29 בחודש הקטומביון (יוני-יולי). הוא נוסד לפי המסורת, על ידי ארכתאוס (Erechtheus), מלכה הקדום של אתונה, כחגיגות דתיות מלוות במרוץ מרכבות ותחרויות רכיבה, לכבודה של האלה אתנה פוליאס מגינת העיר. לפי פלוטרכוס, תסאוס שינה את שם הפסטיבל מאתנאיה לפאנאתנאיה, לאחר שאיחד את אתונה והיישובים סביב לה לפוליס אחת, וקבע את הפסטיבל כחג משותף לכולם.

הפסטיבל עבר שינוי משמעותי בתקופת שלטונו של פייסיסטראטוס (566 לפנה"ס). למרוץ המרכבות ותחרויות הרכיבה התווספו תחרויות ספורט - המשחקים הפאן-אתנאיים, כנראה בגלל רצונו של פיסיסטרטוס לייצר מקבילה איונית שתתחרה במשחקים האולימפיים הדורים.  

הפאנאתנאיה במתכונתה הישנה נחגגה מדי שנה כפאנאתנאיה הקטנה והמקומית, ואחת לארבע שנים נחוגה **הפאנאתנאיה הגדולה** - ברוב עם והדר.

פריקלס הוסיף לפאנאתנאיה תחרויות מוזיקה והקים את ה**אודיאון** - מבנה קונצרטים, במיוחד למטרה זו. מתקופתו ואילך, כללו התחרויות בפאנאתנאיה תחרויות מוזיקה, תחרויות ספורט ותחרויות רכיבה לסוגיהן (שלא היו במשחקים האולימפיים). המנצח בתחרויות המוזיקה במקום הראשון זכה בכתר מזהב, והמנצחים בתחרויות הספורט עוטרו בזרים מעלי זית מהעצים המקודשים באתונה וכדי שמן מאותם עצים. כדים רבים כאלה נמצאו בחפירות, על צידם האחד תמונת אתנה ובצידם השני תמונת הספורט שבו זכו בפרס.

הטקס הדתי נחגג בפאר רב. האימפריה האתונאית כולה תרמה את חלקה לקורבן הגדול - **הֶקָטוֹמְבֶּה** (hekatómbē) קורבן מסורתי בטקס דתי חגיגי במיוחד, שבו זובחים לאלים 100 בני בקר. כל מושבה וכל עיר חסות שלחה משלחת ובהמות לקורבן. ביום הגדול של המשתה (ה-28 להקטומביון), התקיימה תהלוכה גדולה ובה השתתפו הכוהנים ועוזריהם, פרשים, נציגים מכל רחבי האימפריה, ותושבים מאתיקה כולה **לרבות נשים** (חריג בנוף האירועים הציבוריים ביוון העתיקה).  

בתהלוכה נישא ה**פֶּפְּלוֹס** *(peplos)*, גלימת השרד החדשה של האלה, הגלימה המפוארת הייתה בצבע הזעפרן (כתום זהוב), והייתה מעוטרת בריקמת יד המתארת תמונות מהקרב בין האלים לענקים, בהשתתפות אתנה. היא נישאה על מתקן דמוי מפרש מתוח ברחובות העיר, אל מקדש הפרתנון באקרופוליס. הטקס הסתיים בהגשת הגלימה והקרבת הקורבן הגדול. 

בפרתנון, מקדשה של אתנה, אשר נבנה מחדש בתקופת פריקלס אחרי שנהרס על ידי הפרסים, הוצגה באפריז הפנימי, תמונה מרהיבה וצבעונית של תהלוכת הפאנאתנאיה ומשתתפיה השונים - תהלוכת החגיגה לאחר הניצחון של אתונה מנהיגת האימפריה היוונית החדשה.

לקריאה נוספת
------------

* אריסטו, "מדינת האתונאים"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריסטו, **מדינת האתונאים**, תרגום: דוד אשרי, ירושלים: י"ל מגנס, תשס"ו, עמ' 40
**רוּדי שְׁטֶפאן** (בגרמנית: **Rudi Stephan**;‏ 29 ביולי 1887 – 29 בספטמבר 1915) היה מלחין גרמני מבטיח, שנחשב, זמן קצר לפני מלחמת העולם הראשונה, לאחד הכישרונות הראשונים במעלה בדורו.

ביוגרפיה
--------

רודי שטפאן נולד בוורמס שבגרמניה. הוא למד הלחנה אצל ברנהרד זקלס בקונסרבטוריון הוך בפרנקפורט, ואחר אצל היינריך שוורץ (Heinrich Schwartz) ורודולף לואיס (Rudolf Louis) במינכן, שם השתקע אחרי סיום לימודיו ב-1908. שטפאן הניח אחריו יצירות מועטות: מחמת חיבתו לכותרות נייטרליות במכוון, בסגנון "מוזיקה ל...", נתפס כמבשר "האובייקטיביות החדשה" של התקופה שלאחר המלחמה, אבל המוזיקה שלו כתובה למעשה בניב על-אקספרסיבי של שלהי הרומנטיקה, שיש המעדיפים לראות בו מעין אקספרסיוניזם קדום. אביו, יועץ סתרים, מימן את ביצוע יצירותיו המוקדמות, שהתקבלו תחילה בחוסר הבנה, אבל ביצוע הבכורה של יצירתו משנת 1912, "מוזיקה לתזמורת", בוורמס היווה פריצת דרך משמעותית מבחינת הביקורת. "מוזיקה ל-7 כלי מיתר" כתובה באווירת מלנכוליה אלגית, המזכירה את ראוול ומשלבת דקירות פסנתר וצ'מבלו עם מרקם משתפך של כלי המיתר. מורשתו הקונצרטית מתמצה ב"מוזיקה לכינור ותזמורת" משנת 1914. הוא סיים את האופרה היחידה שלו, "האנשים הראשונים" (*Die erste Menschen*), זמן קצר אחרי פרוץ המלחמה, והיא הגיעה בסופו של דבר להצגת בכורה בפרנקפורט, חמש שנים אחרי מותו מפגיעת קליע בראשו מרובה של קלע רוסי ליד טרנופול בחזית גליציה.

התזמורת הסימפונית של מלבורן הקליטה את מכלול יצירותיו התזמורתיות בניצוח אולג קטאני.

רשימת יצירות
------------

* אופוס 1 לתזמורת
* "קסם האהבה" לבריטון ותזמורת, בעקבות **הבל** (Hebbel) ‏ (1907, עיבוד 1911)
* מוזיקה לתזמורת (מס' 11) ‏ (1910)
* "גרוטסקה" לכינור ופסנתר
* מוזיקה לכינור ותזמורת (1910, עיבוד 1913)
* מוזיקה לשבעה כלי מיתר (שישיית כלי קשת ונבל); עיבוד לא גמור לחמישיית פסנתר, 1914
* מוזיקה לתזמורת (מס' 2) (1912, עיבוד 1913) (הערה: יצירה זו נחשבת במקרים רבים לעיבוד של ה"מוזיקה לתזמורת" מ-1910, אבל למעשה אין ביניהן קשר)
* "האנשים הראשונים" (1909-1914), אופרה על פי מחזה המסתורין הארוטי של **אוטו בורנגרבר** (Otto Borngräber)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רודי שטפאן** בוויקישיתוף

* רודי שטפאן, באתר קומפוניסטן דר גנווארט
* רודי שטפאן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* רודי שטפאן, באתר Discogs (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", עמ' 795.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284206505171
* BnF: cb139000484 (data)
* CiNii: DA12406385
* GND: 118753517
* ISNI: 0000 0000 8106 2908
* LCCN: n84011573
* MusicBrainz: 6b2dfe43-cd99-4c2a-988c-831805d29fdc
* NKC: osd20181001301
* NLP: A38274127
* NTA: 070755892
* RERO: 02-A005722631
* SNAC: w69b090s
* SUDOC: 160144752
* VIAF: 27253285
* WorldCat: lccn-n84011573

 |
***Kuxa Kanema: o nascimento do cinema*** (בתרגום: קוקסה קנמה: הולדת הקולנוע) הוא סרט תיעודי משנת 2003 של יוצרת הקולנוע מרגרידה קרדוסו, אודות המכון הלאומי לקולנוע (INC) אשר יסד הנשיא סמורה מקל עם קומה ב-1975 של מוזמביק העצמאית.

כשהשתחררה מוזמביק מכבלי הקולוניאליזם הפורטוגזי, לא הייתה במדינה רשת טלוויזיה לאומית, אז יומן קולנוע, בסלילי סרטים, הייתה הדרך היחידה להגיע אל האוכלוסייה בתקשורת חזותית. הפעולה הראשונה של ממשלתו של הנשיא מקל בתחום התרבות הייתה הקמת Kuxa Kanema, תוכנית חדשות שבועית. יומני החדשות הוצגו באולמות הקולנוע המועטים ש מוזמביק בפורמט 35 מ"מ בפורמט. באזורים הכפריים, יחידות ניידות שסופקו על ידי ברית המועצות הציאו את יומני החדשות בפורמט 16 מ"מ. הממשלה לא השקיעה, עם זאת, בעידוד או מימון תעשיית קולנוע לשם בידור.

הסרט גם מתאר את המאבק להקים ולתפעל את INC: למוזמביק לא הייתה תעשיית קולנוע או בתי הספר לקולנוע קודם לזה (הטיסו מדריכים מברזיל וקובה כדי לספק הכשרה במקום). הסרטים צולמו בשחור-לבן כי פילם צבע היה יקר מדי.

מקל מצא את מותו בתאונת מטוס בשנת 1986, שאירעה יחד עם התקפות גרילה מצד ממשלות האפרטהייד של דרום אפריקה ורודזיה. אירועים אלו ערערו את מוזמביק עד כדי שפרצה מלחמת אזרחים, והמצב הוביל לסיום תוכנית הסרטים. בתי קולנוע עירוניים רבים נפגעו במהלך מלחמת האזרחים, בעוד ההקרנות של Kuxa Kanema באזורים הכפריים בוטלו בשל היעדר מעבר בטוח בכבישים. בד בבד, עד שהגיע סוף הסכסוך, כבר הוקמה רשת טלוויזיה לאומית, ולא היה צורך בהצגת חדשות באמצעים קולנועיים.

עם כל המגבלות שלה, תוכנית הסרטים Kuxa Kanema יצרה מרחב לקולנוענים מוזמביקים ללמוד את מלאכת יצירת הסרטים, ורבים שהתחילו שם התקדמו לקריירות פורות במוזמביק ובעולם.

*Kuxa Kanema: o nascimento do cinema* כולל קליפים ארכיוניים נדירים מסרטי INC.

הסרט הוצג בפסטיבלי קולנוע ברחבי העולם, ואף יצא בגרסת DVD.

ראו גם
------

* איסבל נורוניה

קישורים חיצוניים
----------------

* "Kuxa Kanema: o nascimento do cinema", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ביקורת קולנוע
* ביקרות על הסרט בוילג' ווייס
* פסטיבל סרטי אפריקה בקורדובה-FCAT

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "Kuxa Kanema: The Birth of Cinema". אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-2018-11-22.
2. ↑  Hall, Phil. "KUXA KANEMA: THE BIRTH OF CINEMA".
3. ↑  "Kuxa Kanema The Birth of Cinema A Film by Margarida Cardoso".
גלישת קניונים בצרפת
**גלישת קניונים** (באנגלית: **Canyoning** או **Canyoneering**) היא פעילות נופש וספורט שבמסגרתה נעים המשתתפים בתוך ערוצו של קניון, תוך מעבר על פני מכשולים שונים הנמצאים בו בתוכם, לרבות הפרשי גובה ומכשולי מים. בהתאם לטופוגרפיה של הקניון יכולה הפעילות להימצא בשני קצותיו של טווח קושי - להיות מתונה ומתאימה למרבית קבוצות האוכלוסייה, או קשה ומורכבת ועולה כדי ספורט אתגרי, המתאים רק למי שאומנו לקראתו.

גלישת קניונים עשויה לערב פעילויות ספורטיביות שונות כגון שחייה, קפיצה למים, גלישה במפלי מים וקפיצה מהם, טיפוס מצוקים וגלישה מהם. בהתאם הוא יצריך שימוש בציוד מיוחד לרבות קסדות, חליפות שחייה, חגורות הצלה, חבלים וציוד טיפוס נוסף. 

גלישת קניונים היא פעילות שהפופולריות שלה הולכת ועולה והיא נערכת בעשרות מדינות בכל רחבי העולם.

סיכונים
-------

גלישת קניונים עלולה להיות כרוכה בסיכון ניכר: קניון עשוי להיות עמוק ותלול עד כדי שלא יאפשר הליכה בתוכו אלא יצריך טיפוס על צוקים וגלישה מהם. יציאה מקניון עמוק עשויה להיות קשה ביותר וכך גם הגשת עזרה לנמצאים בתוכו במקרה הצורך. בארצות שונות בעולם נמצאים קניונים באתרים רחוקים ממקומות יישוב, עובדה שרק מגבירה את הקושי לסייע למטיילים בהם שנקלעו לצרה. 

סיכונים נוספים של גלישת קניונים: 

* בקניונים שבהם זורמים מים באופן קבוע או אפילו לעיתים רחוקות עלולות להימצא בריכות ובהן זרמים מסוכנים שמטיילים עשויים להילכד בהם. כן ייתכנו שיטפונות בקניונים, העלולים להביא לסחיפת המטיילים, למחיצתם אל סלעים ולטביעתם. עליית מפלס המים עקב השיטפון מזה ועומקו של הקניון מזה עלולים שלא לאפשר הימלטות מהשיטפון. כמו כן יש סיכון של נפילה לבורות מים שהם עמוקים מכדי לעמוד בהם וחלקים וכדי לטפס החוצה מתוכם. גולשי קניונים מנוסים משתמשים בציוד מיוחד על מנת לעבור על פני בורות שכאלה.
* סיכון להיפותרמיה עקב שהייה במים קרים או ירידת טמפרטורה בשעות הלילה וכן סיכון להתייבשות בעת שהייה באזורים חמים.
* מעבר בקניונים צרים במיוחד (מתחת לרוחב גופו של אדם) עשוי להצריך טיפוס לגובה ערוץ הקניון עד לגובה שבו הוא מתרחב, טיפוס שעשוי להיות מורכב מבחינה טכנית, מייגע ומסוכן כאשר הגשת עזרה בסביבה שכזו למטפס שנקלע לצרה היא קשה ביותר.

הפופולריות הגוברת של גלישת קניונים והסיכונים הכרוכים בה הביאו להתפתחות מסגרות להדרכה במיומנויות הכרוכות בפעילות זו. מספר ארגונים ברחבי העולם מקיימים הדרכה שכזו ברמות קושי ומורכבות שונות ומציעים את שירותיהם של מדריכי גלישת קניונים מטעמם.

ראו גם
------

* Canyoning in Italy
* תאונת גלישת הקניון בשווייץ

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלישת קניונים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007554099505171
* BnF: cb121144048 (data)
* LCCN: sh99010944

 |
**סמל קנטבריה** הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית קנטבריה שבספרד.

הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" מחולק במאוזן. החלק העליון הוא שדה כחול שבו בצד שמאל שני ראשים מוקפים בהילה, והם מסמלים את אמטריוס (Emeterius) וסלדוניוס (Celedonius) הקדושים המגנים של ערי האוטונומיה. מתחת להם, ספינה בצבעים טבעיים ששוברת שרשרת שחורה שנמשכת מהקצה השמאלי של המגן עד לטירת זהב בעלת חלון ודלת כחולים ושינות, שנמצאת בחלק הימני. בתחתית, שלושה גלים לבנים. כל זה מסמל את כיבוש סביליה שמיוצגת בטורה דל אורו שבה, על ידי צי ספינות מקטנבריה ששט על נהר גואדלקיביר (Guadalquivir) ב-1248, במהלך הרקונקיסטה. החלק התחתון הוא שדה אדום שבו אסטלה לבנה עגולה, מקושטת בסגנון קנטברי עתיק, והיא מסמנת את תושביה הקדומים של האוטונומיה ואת תרבותם.  

מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.

הסמל עוצב על ידי מומחים מהאקדמיה המלכותית להיסטוריה ונקבע בחוק ב-22 בדצמבר 1984.

ראו גם
------

* דגל קנטבריה

קישורים חיצוניים
----------------

* הסמל באתר הפרלמנט של קנטבריה

הערות שוליים
------------

1. ↑  סטלות אבן שנמצאו בחפירות בקנטבריה

| סמלי ספרד |
| --- |
| ממלכת ספרד | סמל ספרד |  |
| הקהילות האוטונומיות | אזור מורסיה • אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |
| הערים האוטונומיות | סאוטה • מלייה |
**גלית ורטהיים** היא מאפרת ישראלית. מייסדת ומנהלת בעבר את בית הספר לאיפור "איל מיקיאג'" בישראל.

ביוגרפיה
--------

גלית ורטהיים גדלה בכפר סבא ולמדה בתיכון כצנלסון. מגיל צעיר התעניינה בתחום האמנות, היא החלה את דרכה כדוגמנית והייתה מיוצגת בסוכנות "אימג", בעבודתה בעסקי האופנה נחשפה לתחום של האיפור המקצועי כמאופרת, היא החלה לעבוד כמאפרת בשיתוף עם הצלם רון קדמי.

היא יצרה קשר עם חברת האיפור האמריקאית "איל מיקיאג'" שמוצריה היו אהובים עליה ובכך הקימה ב-1996 ביחד עם בעלה את הסניף הישראלי של החברה, החברה מחזיקה ארבע מכללות המהוות מוסדות לימוד לתחום האיפור והקוסמטיקה.

היא איפרה את יצחק רבין עבור הראיון ב-CNN עקב זכייתו בפרס נובל.

היא עבדה בשיתוף עם תחרות מלכת היופי של ישראל, שמה הייתה אחראית על האיפור והסטיילינג של המתמודדות בתחרות, בנוסף שימשה גם כשופטת בתחרות.

היא נשואה לחנוך רידר ולה שני ילדים והם מתגוררים במושב מכמורת.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **גלית ורטהיים** |

* גלית ורטהיים, ברשת החברתית פייסבוק
* גלית ורטהיים, ברשת החברתית אינסטגרם
* ענבר שקד, העולם על פי גלית ורטהיים, באתר ynet, 8 במרץ 2005
* IL MAKIAGE, דיזנגוף סנטר
**Du Hirte Israel, höre** (בעברית: רֹעֵה יִשְׂרָאֵל הַאֲזִינָה), רי"ב 104, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון השני שלאחר חג הפסחא, שחל ב-23 באפריל 1724.

היסטוריה
--------

קנטטה זו הייתה השלוש עשרה שהלחין באך באותה שנה, לאחר שבשנה הקודמת הלחין עשרים וחמש קנטטות. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 67.

ב-1869 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 17 של פרסומיה.

מילים ומוזיקה
-------------

סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מאיגרת פטרוס הראשונה המעמידים את ישו כדוגמה למאמין, ופסוקים מהבשורה על-פי יוחנן בהם ישו מתאר עצמו כרועה הטוב. הלברית נכתבה על ידי מחבר לא ידוע. היא נפתחת בפסוק מתהילים פ': "רֹעֵה יִשְׂרָאֵל הַאֲזִינָה! נֹהֵג כַּצֹּאן יוֹסֵף, יֹשֵׁב הַכְּרוּבִים" וממשיכה בתיאור התלות של המאמין ברועה. החלק האחרון הוא פרפרזה על תהלים כג.

הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני טנור ובס בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, ובתזמור של שני אבובי ד'אמורה, אבוב טנור, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שישה פרקים:

1. מקהלה: *Du Hirte Israel, höre* (רועה ישראל, האזינה)
2. רצ'יטטיב לטנור: *Der höchste Hirte sorget vor mich* (הרועה הנעלה דואג לי)
3. אריה לטנור: *Verbirgt mein Hirte sich zu lange* (אם רועי מסתתר זמן רב מדי)
4. רצ'יטטיב לבס: *Ja, dieses Wort ist meiner Seelen Speise* (כן, דברך הוא מזון לנשמתי)
5. אריה לבס: *Beglückte Herde, Jesu Schafe* (עדר מאושר, שיות ישו)
6. כורל: *Der Herr ist mein getreuer Hirt* (האדון הוא רועי הנאמן)

הקלטות
------

היצירה הוקלטה במלואה 27 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1978), הלמוט רילינג (ב-1979), טון קופמן (ב-1997) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).

קישורים חיצוניים
----------------

* פרטי הקנטטה באתר קנטטות באך
* טקסט הקנטטה באתר קנטטות באך (בתרגום לעברית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  רשימת פרסומי באך באתר IMSLP
2. ↑  איגרת פטרוס הראשונה, ב, 21-25
3. ↑  יוחנן, י, 11-16
4. ↑  ספר תהלים, פרק פ', פסוק ב'
5. ↑  רשימת ההקלטות באתר קנטטות באך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007519056505171
* BNE: XX3386002
* BnF: cb13909425r (data)
* GND: 300007965
* LCCN: n82096202
* MusicBrainz work: fd3b6c1a-ba1c-488f-aff1-12cae924ec64
* NLA: 35674015
* VIAF: 180250429
* WorldCat (עם VIAF): 180250429

 |
האגרסטה (האזור הסגול במפה, מסומן כ-3) הוא אזור מעבר שבין "אזור היער" (4) לסרטאו (2).
אגרסטה
ה**אגרסטה** (בפורטוגזית: **Agreste**) הוא אזור צר העובר במדינות ברזיל: פאראיבה, פרנמבוקו, אלגואס, סרז'יפה ובאהיה בין חופי ה-"Zona da Mata" (אזור היער) לבין האזור החצי-צחיח סרטאו. האגרסטה, המסתיים לפני ריו גראנדה דו נורטה, התעשר בצמחייה בשל התמוטטותה של שרשרת הרים שגרמה לירידת גשמים רבים באזור המיוער לאורך החוף.

רוב האגרסטה הוא אזור משופע בגבעות, כאשר הגבעות הדרומיות הן הגבוהות ביותר, מלבד בסביבת העמק הצר שבו זורם נהר סאו פרנסיסקו. האקלים חם ולח לעיתים, עם גשמים רבים בעיר המרכזית באזור - קמפינה גרנדה. בממוצע יורדים בו כ-700 מילימטר גשם בשנה - המתפרסים על פחות מ-10 מ"מ באוקטובר ובנובמבר עד ל-120 מ"מ במאי וביוני.

השימוש העיקרי שנעשה בקרקע הוא גידול חקלאות מעורבת, כאשר הגידול החקלאי המרכזי הוא המלון. האגרסטה סובל לעיתים קרובות מבצורות, כמו הסרטאו, אם כי השפעותיהן בדרך כלל אינן כה חמורות.

ראו גם
------

* היסטוריה של ברזיל
* גאוגרפיה של ברזיל
* טייטה דו אגרסטה - ספר ברזילאי שעובד גם לסרט קולנועי
* סרטאו

קישורים חיצוניים
----------------
**גלית אלדר** (נולדה ב-24 באוגוסט 1973) היא סופרת ישראלית.

קורות חייה
----------

גלית אלדר נולדה וגדלה בחולון, בהיותה בת 13 נסעה עם הוריה לניו יורק במסגרת שליחות מבנק לאומי, שם למדה בבית ספר יהודי. היא שבה לישראל בגיל 17 ובמקום לעשות כיתה י"ב התחילה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן. בצבא שירתה בבסיס מפרשית, בחיל מודיעין בדרום הארץ ובתום הסדיר שירתה במילואים. לאחר הצבא עבדה כדיילת קרקע באל על ובמקביל למדה לתואר ראשון במדעי החברה בבר-אילן. לאחר התואר עשתה תעודה בעיתונות ותקשורת בבר-אילן לבוגרי תואר ראשון. באותה עת עברה קורס מכירות מטעם אל על, ואחריו הייתה מנהלת פרסום באגף מטענים באל על.

בשנת 2000 התמנתה אלדר למנהלת תקשורת שיווקית בחברת סטרט-אפ ובעקבות בועת הדוט קום, פשטה החברה את הרגל, היא מצאה את עצמה ללא עבודה בהריון מתקדם, בנה נולד והיא החלה לכתוב את ספרה הראשון, שראה אור ב-2004. ב-2006 יצא לאור ספרה השני וב-2008 ספרה השלישי. ב-2007 נהייתה עוזרת ראש תחום פיננסיים בסוכנות ביטוח והיום היא מנהלת שיווק וקשרי סוכנים. במהלך כל השנים שימשה כסופרת צללים של אנשים שונים שרצו להוציא רומנים או ספרי זכרונות.

בשנים האחרונות עסקה אלדר בתחום מכירות וניהול מועדוני כושר. היום מנהלת ספורטן הוד השרון.

גלית אלדר נשואה לעמית אלדר, מנהל פרויקטים במחשבים ולהם שלושה ילדים, תומר אלדר, רועי ונועה.

ספריה
-----

**כבר לא שם**, ספרית מעריב, 2004

מתאר את הקונפליקט של האישה המודרנית בת זמננו, הנקרעת בין השאיפה לממש את האני שלה, לבין הצורך שלה להיות אמא ובת זוג מושלמת. הספר מספר בין השאר על אישה שאינה מעוניינת להביא ילדים לעולם ונתקלת בשל כך בעוינות בחברה הישראלית. הוא מתאר כיצד ערך של חברות בין נשים עלול להתנפץ בחיים, דבר שקורה הרבה בגלל גבר ובגלל קנאה שמתעוררת בין נשים.

**פול מון**, ספרית מעריב, 2006

שם הספר לקוח ממסיבת הפולמון אשר מתקיימות בתאילנד, שם חציו הראשון של הספר מתרחש. ואילו חציו השני מתרחש שמונה שנים אחר-כך. הספר דן בשאלה האם מאורעות חיינו הם גורל או צירוף מקרים. בחלקו הראשון הוא מתאר הרפתקאות ואהבות בחופי תאילנד ועל החיים במצב רוח איטי ורגוע. בחלקו השני הוא מתאר כיצד הגיבורה מתמודדת עם פציעה של בן-זוג.

**סדקים**, ספרית מעריב, 2008

בספר התייחסה אלדר לחוקים הנוקשים שמדינת ישראל מתירה לערוך הפלה. גיבורת הספר היא אישה רגילה שחייה שקטים ומתחת לפני השטח האדמה בוערת כשהיא נכנסת ומחליטה להגיד שהילד אינו מבעלה. היא בגדה בבעלה, הוא התגרש ממנה, במסכת גירושים מכוערת ברבנות שמתעמרת באישה. הבעל גם בוגד באישה ומאיים לקחת ממנה את הילדים, תוך שהוא יוצא למסע נקם. הספר מתאר שני אנשים שהאהבה הבוערת ביניהם הופכת לשנאה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של גלית אלדר
* גלית אלדר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* גלית אלדר, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* רשימת הפרסומים של גלית אלדר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* גלית אלדר, ברשת החברתית פייסבוק

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310986705171
* ISNI: 0000 0000 6697 6330
* LCCN: no2005014713
* VIAF: 46488371
* WorldCat: lccn-no2005014713

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במגלה ארצות. אם התכוונתם לשחקן קולנוע וטלוויזיה, ראו סבסטיאן קבוט (שחקן).

**סבסטיאן קבוט** (באיטלקית: **Sebastian Cabot**; בערך 1484–1557) היה מגלה ארצות וספן איטלקי.

ביוגרפיה
--------

קבוט נולד בוונציה כ"סבסטיאנו קבוטו" לג'ובאני קבוטו, שהיה אף הוא ספן מפורסם ומגלה ארצות, שנודע באנגליה כג'ון קבוט. קבוט סיפר לאנגלי ריצ'רד אדן כי נולד בבריסטול ונלקח אל ונציה כשהיה בן ארבע, אך לאחרים סיפר כי הוא יליד ונציה.

ג'ון קבוט הפליג בשירותה של אנגליה במאי 1498 למסע גילוי ארצות כשהוא יוצא מבריסטול אל עבר חופי ניופאונדלנד. כפי הנראה נלווה סבסטיאן לאביו במסע זה. ישנה מחלוקת היכן בדיוק נחת קבוט, אך מניחים כי המדובר בנובה סקוטיה. קבוט ואנשיו סברו כי המדובר בסין.

ב-1512 היה קבוט כנראה בשירותו של המלך האנגלי הנרי השמיני כשרטט מפות בגריניץ'. בשנה זו הגיע לספרד שם הוכתר בתואר "קפיטן" על ידי פרננדו השני, מלך אראגון. לאחר מותו של פרדיננד שב לאנגליה, בשנת 1517 אך לא הצליח לקבל תמיכה ליציאה למסע גילויים חדש. בשנים שלאחר מכן ניסה לקבל תמיכה מגורמים שונים בספרד, אנגליה וונציה ליציאה למסע לגילוי המעבר הצפון-מערבי האגדי המוביל מאירופה לסין.

לבסוף קיבל מספרד את התואר "קפיטן גנרל" וב-4 במרץ 1525 הופקד בידו צי ליציאה למסע שמטרתו למצוא את תרשיש, אופיר וקתאי (שמה של סין בידי האירופים בתקופה ההיא). המשלחת כללה שלוש ספינות ובהן 150 איש ויצאה מקדיס ב-5 באפריל 1526. המשלחת הגיעה עד לשפך ריו דה לה פלטה וקבוט היה זה שנתן לה את השם המודרני. קבוט ירד אל החוף והשאיר מאחוריו חלק מן המשלחת, עמו היה מצוי בסכסוך. הוא חקר את אזור הנהר  פרנה עד למקום בו הוא מתאחד עם הנהר פרגוואי, ובנה במקום שתי מצודות. באוגוסט 1530 שב לספרד, שם הועמד לדין על יחסו למלוויו ועל חוסר הצלחתו. הוא גורש ב-1 בפברואר 1532 לעיר אוראן במרוקו. לאחר שנה קיבל חנינה וחזר לסביליה. הוא המשיך לשמש בתפקיד בצי הספרדי עד שנת 1547, כאשר עבר לשירותה של אנגליה (מבלי לאבד את תוארו או את קצבתו מן המלך הספרדי), שם נשא בתואר "נווט גדול".

בשנת 1553 ניסה קארל החמישי מספרד לקבלו בחזרה לשורותיו. קבוט החל בינתיים במגעים עם ונציה, ולמעשה שימש בשלב זה בשירותן של שלוש המדינות. כפי הנראה נפטר בשנת 1557.

התיאור שכתב קבוט בעצמו על מסעיו אבד. כל שנותר מעבודתו היא מפה של העולם ששרטט בשנת 1544, אשר נמצאה בבוואריה, ומוצגת כיום בספרייה הלאומית בפריז. מפה זו חשובה מאוד, שכן היא שופכת אור על מסעותיו המוקדמים של אביו.

אופיו של קבוט היה חסר מנוחה. הוא העסיק עצמו בפרויקטים רבים, ועמד בקשר עם כל מדינה שיכלה לסייע לו בהגשמת תוכניותיו. אנגליה היא כנראה המדינה לה תרם יותר מכל, שכן בשהותו שם עודד רבים אחרים לצאת למסעות חקר וכיבוש. הוא ואביו נחשבים למניחי היסוד לעליונות הבריטית בימים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סבסטיאן קבוט** בוויקישיתוף
* סבסטיאן קבוט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007334602705171
* BNE: XX902126
* BnF: cb12574640m (data)
* CANTIC: a19141865
* GND: 118666444
* ICCU: SBLV299045
* ISNI: 0000 0001 1875 3631
* LCCN: n50032549
* NSK: 000482993
* NTA: 169328031
* SUDOC: 035066326
* VcBA: 495/171423
* VIAF: 42631831
* WorldCat: lccn-n50032549

 |
**אוניברסיטת ארברו** (בשוודית: **Örebro universitet**) היא אוניברסיטה בארברו.

ב-1967 החלו להתקיים בארברו לימודים אוניברסיטאיים כאשר אוניברסיטת אופסלה פתחה מספר קורסים שהתקיימו בעיר, על בסיס זה ב-1977 הוקם בעיר קולג' הנקרא Högskolan i Örebro (אוניברסיטת קולג' ארברו), מוסד זה התחבר עם שלושה מוסדות אקדמאיים נוספים במקום, הסמינר למורים, בית הספר למקצועות הספורט ובית הספר לעבודה סוציאלית.

ב-1999 הוכר הקולג' כאוניברסיטה על ידי ממשלת שוודיה, ראש הממשלה יירן פרסון נכח באירועי פתיחת האוניברסיטה.

ב-2010 נפתח באוניברסיטה בית ספר לרפואה בשיתוף עם בית החולים של המקום.

החוג למשפטים של האוניברסיטה נחשב לאחד ממרכזי לימודי המשפטים המובילים בשוודיה.

על פי דירוג אוניברסיטאות בעולם של Times Higher Education היא מדורגת מבין 351–400 האוניברסיטאות הטובות בעולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת ארברו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ארברו
* אוניברסיטת ארברו, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת ארברו, ברשת החברתית טוויטר

* אוניברסיטת ארברו, ברשת החברתית אינסטגרם

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007302372205171
* BnF: cb12983338w (data)
* GND: 10025424-X
* ISNI: 0000 0001 0738 8966
* LCCN: no2002036113
* NKC: ko2014819386
* SUDOC: 057106010
* VIAF: 142228703
* WorldCat: lccn-no2002036113

 |
"**אגריפס" נגד "נמרוד"** הוא מאמר העוסק באסתטיקה, שפורסם בשנת 1988 על ידי מבקרת האמנות הישראלית שרה ברייטברג-סמל. המאמר מציג את פסלו של יצחק דנציגר "נמרוד" (1939) ואת ציורו של אריה ארוך "רחוב אגריפס" (1964), כמבטאים תפיסות מנוגדות של תרבות ולאומיות עברית בישראל. חשיבותו של המאמר הייתה בניסיון לביטוי ערכי המסורת היהודית באמנות הישראלית, באופן שביקר את הלאומיות הציונית של אותה עת.

רקע
---

המאמר פורסם ב-1 ביולי 1988 במוסף תרבות של העיתון "ידיעות אחרונות". את הרקע לכתיבת המאמר ניתן למצוא בשני רבדים. ראשית, שתי יצירות האמנות שבמרכז המאמר עלו לכותרות זמן קצר טרם כתיבתו. ב-25 במאי 1988 נמכר "רחוב אגריפס" במכירה פומבית שערכה גלריה גורדון בשטח מרכז הירידים והקונגרסים בישראל, ומכירה זו זכתה להד ציבורי גדול במיוחד. הציור הוערך בכ-45,000-35,000 דולר ונרכש במשותף על ידי מוזיאון ישראל ומוזיאון תל אביב לאמנות תמורת סכום של 48,400 דולר, שהושגו בתרומת בני הזוג וולטר ומאריאנה גריסמן מאנגליה. ב-14 במאי נפתח פסטיבל ישראל, ובכרזה שיצר עבורו אלדד זיו נעשה שימוש בדימוי של הפסל "נמרוד". שנית, ברייטברג-סמל ביקשה כנראה לפתח וליישם את התזה שבבסיס טקסט התערוכה "דלות החומר כאיכות באמנות הישראלית", שהוצגה בשנת 1986 במוזיאון תל אביב, וזכתה לפופולריות רבה כסגנון "דלות החומר". על פי תזה זו ה"ישראליות" מתבטאת בחיבור בין המסורת היהודית לבין פלורליזם חילוני, ומתגלמת בראייה ביקורתית של המציאות הישראלית.

הביקורת שבמאמר
--------------

ב"אגריפס נגד נמרוד" מבקרת ברייטברג-סמל את התפיסה הקאנונית של הפסל הכנעני "נמרוד", כמייצג אולטימטיבי של ה"ישראליות". במקומו מציעה ברייטברג-סמל לבחון את "רחוב אגריפס" כמודל ישראלי חלופי ופלורליסטי יותר:

> 
> נמרוד הוא נקודת זמן אל מעבר לנקודת ההחטאה, לחברה פרימיטיבית, כוחנית. הוא אחדות מוחלטת של הדימוי, זמנו וסיגנונו. כולו עבר רחוק. ולעומתו ארוך באגריפס, כמו בכל יצירתו, מצרף זמנים, חומרים, חלקים, דרכי ביטוי. התמונה היא מיפגש והצטברות של עובדות, ארועים וזמנים. עבודתו היא כעין הודאה שהאחדות אינה המצב הנתון, הנורמלי, אלא סוג של רַפָּאוּת מעודנת, זהירה, איחוי של רסיסים. הדבק המחבר למפגשים הארוֹכיים הוא האמן עצמו, שעומד כאישיות יחודית, ההיפך מאיש חברת ההמון. האינדיווידואום ולא השבט הוא הזירה להתרחשויות התרבותיות.
> 
> 
> 
>

פרסומים
-------

מאז הופעתו המקורית, פורסם המאמר פעמים נוספות. בינואר 1989 הופיע המאמר בגיליון מס' 9 של כתב העת "קו". בשנת 2003 הופיע בקובץ מאמרים וראיונות בנושא אריה ארוך ויצירתו בהוצאת בבל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Godfine, Gil, "Aroch at sale", **The Jerusalem Post**, 20.5.1988
תפוצת שפות היניסיי במאה ה-17
**השפות היניסייות** (נקראות על שם נהר היניסיי בסיביר שברוסיה) הן קבוצה של שפות פליאו-סיביריות המדוברות בפי עמים היושבים, או ישבו בעבר, על גדול נהר היניסיי. נקראות כ"הקשר בין העולם הישן והעולם החדש" על ידי תומכי תאורית השפות הדנה-יניסייות, המקשרת בין השפות היניסייות לבין שפות הנה-דנה המדוברות באמריקה הצפונית. השפה השורדת היחידה במשפחת שפות זו היא השפה הקטית, המדוברת על ידי כמה מאות אנשים במחוז קראסנוירסק שבמרכז סיביר.

משמות של נהרות ולמידה גנטית, ניתן להסיק כי השפות היניסייות דוברו בעבר באזור גדול הרבה יותר מכיום, ושההגירה של דוברי השפות צפונה לכיוון הנהר יניסיי היא חדשה יחסית.

על פי סברות מסוימות, השפות היניסייות היו קשורות לשפה שהייתה מדוברת בפי השיונגנו, קונפדרציה של שבטי נוודים ששכנו באזור מונגוליה וצפון סין מהמאה ה־3 לפני הספירה ועד המאה הראשונה לספירה.

השפות היניסייות ככל הנראה תרמו גם מונחים מסוימים לשפות הטורקיות והמונגוליות, כמו התואר "חאן" והמילה המונגולית והטורקית לאל, "טנגרי".

מיון השפות
----------

פרוטו-יניסייאית (לפני שנת 500 לפני הספירה, עד כשנת 1 לספירה)

יניסייאית צפונית

* קט (כ־150 דוברים)
* יוג (ד'וק) – נכחדה בשנות ה־70 של המאה ה־20

יניסייאית דרומית

* קוט (נכחדה במאה ה־19)
* אסאן (נכחדה במאה ה־19)

ארין-פומפוקול

* ארין (נכחדה במאה ה־19)
* פומפוקול (נכחדה במאה ה־18)
* ג'יה (קשר לא מוכח, נכחדה)

קישורים חיצוניים
----------------

* שפות יניסייות, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Alexander Vovin, Xiong-nu\_Part2

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007531838105171
* LCCN: sh85149125
* NKC: ph121341

 |
**דוידה קלאבריה** (באיטלקית: **Davide Calabria**;‏ נולד ב-6 בדצמבר 1996 בברשיה, איטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מילאן.

קריירה
------

### קריירת מועדונים

קלאבריה הצטרף למחלקת הנוער של מילאן ב-2006, ועבר בכל מחלקות הנוער של המועדון, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' ב-30 במאי 2015 בניצחון על אטאלנטה, כשהחליף את מתיה דה שיליו. קלאבריה תפס את המקום בהרכב של מילאן בעונת 2017/2018 לאחר פציעתו של אנדראה קונטי. באותה עונה גם כבש את שער הבכורה שלו בניצחון נגד רומא.
ביולי 2021 האריך את חוזהו במילאן עד שנת 2025.
ב-15 בספטמבר שיחק לראשונה בליגת האלופות כשהוא עונד לראשונה את סרט הקפטן בהפסד 2–3 לליברפול. בעונת 2021/2022 זכה באליפות איטליה עם מילאן.

### נבחרת איטליה

קלאבריה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-11 בנובמבר 2020, במשחק ידידות נגד נבחרת אסטוניה.

תארים
-----

מילאן
* הסופר קאפ האיטלקי: 2016
* אליפות איטליה: 2021/2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דוידה קלאבריה** בוויקישיתוף
* דוידה קלאבריה, ברשת החברתית טוויטר
* דוידה קלאבריה, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Official: AC Milan confirm Davide Calabria has extended contract until 2025, ‏9.7.2021
**רוברט סמירקה** (באנגלית: **Robert Smirke**;‏ 15 באפריל 1753 – 5 בינואר 1845) היה צייר ומאייר אנגלי, התמחה בציורים קטנים המציגים נושאים הלקוחים מהספרות. הוא היה חבר באקדמיה המלכותית.

ביוגרפיה
--------

סמירקה נולד בויגטון ליד קרלייל, בנו של אמן נודד. כשהיה בן שתים עשרה למד אצל צייר בלונדון, ובגיל עשרים החל ללמוד בבית הספר של האקדמיה המלכותית.

ב-1775 הפך לחבר באגודת האמנים המשולבת, איתה הציג גם ב-1777 וב-1778. ב-1786 הציג את "הנרקיס, הגברת והסברינה" באקדמיה המלכותית. אחריהם באו יצירות רבות, לרוב קטנות בגודלן, הממחישות את המשוררים האנגלים, במיוחד את ג'יימס תומסון.

בשנת 1791 נבחר סמירקה לחבר נלווה של האקדמיה המלכותית, שבה הציג את "האלמנה". הוא הפך לחבר מן המניין ב-1793, כאשר צייר את עבודתו "דון קישוט וסנצ'ו". תרומתו האחרונה לאקדמיה הייתה ב-1813, אך הוא המשיך להציג מדי פעם במקומות אחרים עד 1834.

ב-1804 הוא היה מועמד לרשת את ג'וזף וילטון כראש האקדמיה המלכותית, אך ג'ורג' השלישי סירב לאשר את המינוי בשל דעותיו הפוליטיות המהפכניות, והמינוי עבר במקום זאת להנרי פוסלי.

בשנת 1815 המוסד הבריטי הרגיז אמנים בריטים רבים על ידי ההקדמה לקטלוג של תערוכת המאסטרים הישנים, מה שרימז בצורה חזקה למדי שלאמנים הבריטים, יש הרבה מה ללמוד מהישנים. כנראה, סמירקה בשנים 1815–1816 חיבר סדרה של סאטירות, אשר הצביעו על החסות הגדולה של האמנות הבריטית.  מבין בניו, ריצ'רד סמירקה (1778–1815), היה אמן עתיקות בולט. רוברט וסידני הפכו שניהם לאדריכלים בולטים ונבחרו שניהם חברים באקדמיה המלכותית. בנו הרביעי, אדוארד, היה עורך דין.

סמירקה מת בלונדון, ב-5 בינואר 1845, בגיל 92, ונקבר בבית הקברות קנסל גרין.

יצירה
-----

תמונותיו של סמירקה היו בדרך כלל בגודל קטן וצבועות במונוכרום, וכך הותאמו לחריטה. הוא עיצב איורים לתנ"ך, ליצירות של שייקספיר (1783), לילות ערב (1811), הרפתקאות הגיבן (1814), דון קיחוטה. כמו כן אייר יצירות של משוררים וסופרים בריטים שונים.

סמירקה גם צייר כמה תמונות עבור גלריית שייקספיר של ג'ון בוידל ועבור תולדות אנגליה של בוייר. יצירות אלו כללו את קתרין ופטרוצ'יו, ג'ולייט והאחות, הנסיך הנרי ופלסטף ושבעת העידנים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט סמירקה** בוויקישיתוף
* רוברט סמירקה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Robert Smirke, R.A." *The Art Journal*. **43**: 345–346. 1891.
2. ↑  Fiske, Tina (2004). "Smirke, Robert (1753–1845)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/25762
3. ↑  Robert Smirke Online, www.artcyclopedia.com
4. ↑  Egerton, Judy. The British School (National Gallery Catalogues, new series, 1998) p. 382.
5. ↑  Paths of Glory. Friends of Kensal Green Cemetery. 1997. p. 91

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007276819905171
* BNE: XX1620682
* BnF: cb14933683s (data)
* CiNii: DA03788892
* GND: 133144003
* ISNI: 0000 0000 8142 426X
* KulturNav: 107ba5d7-7cb8-44ff-8bf2-862da6d8f3ef
* LCCN: n85305874
* NGV: 23901
* NLA: 36139303
* NTA: 151819483
* RKD: 73280
* SNAC: w61n8nq0
* SUDOC: 094379343
* Trove: 1218882
* ULAN: 500009443
* VIAF: 62728924
* WorldCat: lccn-n85305874

 |
**רוברט סטיוארט** (באנגלית: **Robert Stewart** ;‏ 31 באוגוסט 1873 – 11 באוגוסט 1941) היה שחקן דמקה שהיה אלוף העולם בשנים 1922–1933.

ביוגרפיה
--------

רוברט סטיוארט נולד בכפר בסקוטלנד. אביו היה שחקן דמקה נלהב ולימד את בנו בגיל צעיר. בשנת 1886 הוא הצטרף למועדון דמקה מקומי ועד מהרה הפך לשחקן מצטיין.

בשנת 1894 רוברט סטיוארט ניצח באליפות סקוטלנד ושיחזר הישג זה בשנת 1895, 1900 1901 ו-1902. בתחרויות אלו הוא ניצח 129 פעמים והפסיד רק 35 פעמים. החל משנת 1901 במשך 21 שנים הוא לא הפסיד אף משחק בתחרות רשמית. ההפסד הראשון שלו היה נגד ניוול בנקס בשנת 1922 כאשר הוא זכה בתואר אלוף העולם.

לאחר דו-קרב זה בה הוא זכה בתואר אלוף העולם הוא הפסיק להשתתף בתחרויות (כמו רוברט פישר בשנות ה-70 של המאה ה-20). אמריקאים ניסו מספר פעמים לארגן דו-קרב על אליפות, אך סטיוארט סירב לנסוע לארצות הברית. הוא הסכים לשחק בשנת 1937, אך בגלל מצבו הבריאותי הדו-קרב לא התרחש.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות חיים

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0003 9447 8381
* NTA: 145334597
* VIAF: 289031350
* WorldCat: viaf-289031350

 |
**דורה** ו**קרולה** (Dora 4 ,Carola 3) הן שתי אוניות גרמניות זהות, שהגיעו לחופי ארץ ישראל בשנת 1933 תחת דגל גרמניה הנאצית והפכו לאוניות משא עבריות בשירות היישוב.

היסטוריה
--------

בשנת 1933 הקימו חמישה יהודים גרמנים חברה לספנות, בעיקר לשם הוצאת הונם מגרמניה טרם עליית המפלגה הנאצית לשלטון. החברה נרשמה בהמבורג בשם Orient Shipping Line. הם רכשו שתי אסדות משא בנות שמונה שנים (משנת 1925), עם כושר לשאת כ-240 טון, ועליהן התקינו מנועים. על סיפוני האסדות נבנו מגורי צוות וחוברו מנופים ימיים. רבי החובלים של האוניות היו גרמנים, והקצינים הראשונים יהודים. על כל אחת מהאוניות שירתו כשבעה אנשי צוות יהודים.

השתיים הגיעו לחופי ארץ ישראל תחת דגל נאצי עם צלב קרס המתנוסס על תורן הירכתים, ועל התורן המרכזי דגל החברה - רקע לבן עם מגן דוד כחול ובמרכזו האות הלועזית 'O'. בנמל חיפה עזבו רבי החובלים הגרמנים את האסדות המוסבות, והקצינים הראשונים היהודים הועלו לדרגת רב חובל. שתי האוניות הוכנסו לשירות מקומי ועסקו בהובלה של מלט, שמן וסבון ממפעלי "נשר" ו"שמן" שבחיפה אל נמלי לבנון, סוריה, יוון ומצרים. אף שהספינות היו עדיין ברישום גרמני, כדי להימנע מנפת הדגל הנאצי נהגו האוניות להפליג בין נמלי הים התיכון כשדגל החברה בלבד מונף על התורן (תקנה להנפת דגל מנדטורי הוצאה רק בשנת 1935).

בתקופה הזו הועסק נוער עברי בימאות. חלקו רצה להגיע לתחום הימאות וראה הזדמנות באפשרות להשתכר תוך כדי לימוד. רבים מאלה הפכו לימים לימאים, חובלים ומכונאים בצי הבריטי, בפלי"ם, בחיל הים הישראלי ובצי הסוחר הישראלי.

כמו גורלה של "גוזל", לימים נקלעה החברה לתקופה קשה של תזרים מזומנים על רקע מחירי תובלה נמוכים ויורדים ומעט ביקוש למטען בסוף שנת 1934. משעובדיה הימאים החלו מחפשים פרנסה אחרת ועוזבים אותה, התפרקה החברה ושתי האוניות נמכרו. דורה נמכרה לחברה בקפריסין וזו מכרה את האונייה לחברה ישראלית בשם 'חברה ישראלית לספנות ואספקה' בנמל חיפה. דורה הפליגה במתחם הנמל עד שנות השישים לאספקת מי שתייה לאוניות העוגנות בנמל. קרולה נמכרה לחברה יוונית בנמל פורט סעיד במצרים, שם פעלה כדוברת פחם. שמה הוחלף ל-Nikitas Dendriuos ובשנת 1939 שוב הוחלף ל-Evangelistria וכך פעלה עד שנגרטה בשנת 1956.

לקריאה נוספת
------------

* רב חובל הלל ירקוני, **75 שנות ספנות עברית**.
* רב חובל זאב הים, **ספינות מספרות**. תל אביב, הוצאת ספרים אחיאסף בע"מ, 1968. עמ' 104-102.

קישורים חיצוניים
----------------

* דורה וקרולה באתר המוזיאון הימי בחיפה.
**אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם** (בהולנדית: **Erasmus Universiteit Rotterdam**) היא אוניברסיטה ציבורית הממוקמת ברוטרדם שבהולנד אשר הוקמה ב-1913. האוניברסיטה קרויה על שם התאולוג ואיש הרנסאנס ארסמוס מרוטרדם.

בתי הספר לכלכלה ולרפואה באוניברסיטה נחשבים לטובים בהולנד ומחוצה לה. כיום (2020) יש באוניברסיטה כ-7 פקולטות: רפואה, כלכלה, ניהול, משפטים, מדעי החברה וההתנהגות, פילוסופיה, משפטים ובית הספר להיסטוריה, תרבות ותקשורת.

מבין אנשי הסגל הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את לוס איריגארי, יאן טינברגן, יאן פיטר בלקנאנדה ופים פורטאון. בולטים מבין בוגריו של המוסד הם מלס זנאווי, רוד לוברס ויוהאן-פריסו, נסיך אוראניה-נסאו.

היסטוריה
--------

אוניברסיטת ארסמוס נוסדה בנובמבר 1913 כ"בית הספר למסחר בהולנד" (Nederlandsche Handels-Hoogeschool) הודות לתרומות קבות של אנשי עסקים רבים בהולנד. בשנת 1937 הוכר בית הספר כמכון להשכלה גבוהה עם מעמד אוניברסיטאי. בשנת 1966 הוקם בית הספר המקומי לרפואה. בשנת 1973 בתי הספר לכלכלה ולרפואה אוחדו לאוניברסיטה אחת.

דירוגים בינלאומיים
------------------

* דירוג שאנגחאי - 68 (2019)
* Times Higher Education - מקום 69 (2020)
* דירוג QS לאוניברסיטאות - 183 (2020)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם
* אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם, ברשת החברתית פייסבוק

* אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם, ברשת החברתית טוויטר

* אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם, ברשת החברתית אינסטגרם

* אוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260835005171
* GND: 2040762-2
* ICCU: UFIV020471
* ISNI: 0000 0001 2359 1569
* LCCN: n80141976
* NKC: ko2002101294
* NLA: 35719200
* Trove: 1056785
* VIAF: 153230803
* WorldCat: lccn-n80141976

 |