recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
ויקוניה מצויה על רקע צ'ימבורסו
סמל אקוודור ובמרכזו הר צ'ימברסו
ה**צ'ימבורסו** (**Chimborazo**) הוא ההר הגבוה ביותר באקוודור, גובהו 6,268 מטרים. ההר, הר געש רדום, ידוע גם בכך שפסגתו היא הנקודה הרחוקה ביותר על פני האדמה ממרכז כדור הארץ, 6,384.4 קילומטרים.

גאוגרפיה
--------

### מיקום

ההר הוא חלק מרכס האנדים שחוצה את אקוודור מצפון לדרום. ההר נמצא 150 קילומטרים דרומית מערבית לבירה קיטו. בימים של ראות טובה ניתן לראותו מגואיאקיל ואף מקיטו. את ההר מקיפה שמורת טבע, המשמרת מערכת אקולוגית שמורה, שהיא בית גידול לויקוניות מצויות, למות ואלפקות.

### קרחונים

ההר מכוסה קרחונים ואלו מספקים את המים עבור מחוז בוליבר ומחוז צ'ימבורסו. הקרחונים קטנים בעשורים האחרונים, ממספר סיבות: ההתחממות העולמית, הצטברות אפר געשי (מהתפרצות הרים אחרים) ותופעות אל ניניו. 

### פעילות געשית

ההר התפרץ מספר פעמים בתקופת ההולוקן, כאשר מעריכים כי התפרצותו האחרונה הייתה בשנת 550. כיום נחשב הצ'ימבורסו להר געש רדום.

### גובה

ההר הוא ההר הגבוה ביותר באקוודור. גובהו 6,268 מטרים מעל גובה פני הים. הצ'ימבורסו הוא ההר הגבוה ביותר ברכס האנדים שמצפון לפרו. אף על פי שהאוורסט הוא ההר הגבוה ביותר בעולם מבחינת גובהו, הצ'ימבורסו הוא ההר שמרחקו ממרכז כדור הארץ הוא הגדול ביותר. תופעה זו מתרחשת כיוון שכדור הארץ אינו כדור מושלם, אלא פחוס במקצת, ופני השטח הקרובים לקו המשווה, רחוקים יותר מהמרכז מאשר פני השטח הקרובים יותר לקטבים. ההר השני בגובהו לפי הגדרה זו הוא הר וסקראן, ההר הגבוה ביותר בפרו.

היסטוריה
--------

מהמאה ה-16 עד המאה ה-19 נחשב ההר להר הגבוה ביותר בעולם, גורם שמשך אליו מטפסים רבים, במיוחד במאות ה-17 וה-18. אלכסנדר פון הומבולדט, במסעו בשנת 1802, טיפס עד לגובה 5,875 מטרים, לפי יומנו, לפני שנאלצו הוא וצוותו לחזור, כיוון שסבלו ממחלת גבהים. זה היה ניסיון ההעפלה האירופאי המתועד הראשון לגבי ההר. פסגת הצ'ימבורסו נכבשה לראשונה בשנת 1880, על ידי הבריטי אדוארד וימפר. כיוון שהוטלו ספקות רבים האם אכן הגיע לפסגה, טיפס וימפר שנית לפסגה בהמשך אותה שנה, אך מנתיב שונה.

בשנת 1976 נעלמה טיסה מסחרית שטסה בנתיב העובר בסביבת ההר. בשנת 2002, 26 שנים מאוחר יותר, נמצא המטוס ובו 59 גופות הצוות והנוסעים, על ידי מטפסים מאקוודור שהשתמשו בשביל מזרחי, שלא נעשה בו שימוש.

### בתרבות

* ההר מופיע בסמל אקוודור, כמסמל את יופייה ועושרה של הארץ.
* ההר מוזכר כנותן השראה, באחד משיריו של סימון בוליבר.

טיפוס
-----

כהר הגבוה ביותר באקוודור, ההר מושך אליו מטפסים רבים, וניתן לטפס עליו מרבית השנה, כשהחודשים הטובים הם דצמבר-ינואר ויולי-אוגוסט. הנתיב הקל ביותר הוא הנתיב המערבי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צ'ימבורסו** |

* מידע על ההר בליווי תמונות רבות ותרשים המסביר על מרחק ההר ממרכז כדור הארץ
* אלי רוזנברג (תרגום מהניו יורק טיימס), אוורסט, מעלייך: מדענים טוענים כי הר באקוודור הוא הגבוה בעולם, באתר הארץ, 17 במאי 2016
* צ'ימבורסו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר Global Volcanism Program
2. ↑  אלי רוזנברג (תרגום מהניו יורק טיימס), אוורסט, מעלייך: מדענים טוענים כי הר באקוודור הוא הגבוה בעולם, באתר הארץ, 17 במאי 2016
3. ↑  לגבי בני האינקה, קיימות עדויות כי טיפסו גבוה יותר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550543805171
* GND: 4211799-9
* LCCN: n82001459
* VIAF: 132539509
* WorldCat: lccn-n82001459

 |
**גולן גורפינקל** (נולד ב-12 באוקטובר 1973) הוא שף ומסעדן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

גורפינקל נולד וגדל בחולון. בן זקונים משלושה אחים.

כשהיה נער, גורפינקל נרשם ללימודים בבית הספר ויצו צרפת (עירוני י"ד) במגמת בישול, כדי לרכוש השכלה מקצועית בתחום הקולינארי.

ההתמחות הראשונה שלו בתחום הייתה במלון הילטון תל אביב מייד לאחר סיום לימודיו בתיכון. בהמשך לאחר שסיים את שירותו בצה"ל, עבד גורפינקל כשף במלון דן פנורמה ולאחר מכן במסעדות רבות.

### מסעדות

**מסעדת קרן** - בשנת 1996, בגיל 24 כבר היה גורפינקל היה הסו שף חיים כהן במסעדת קרן.

**אספראנס** - בשנת 1998 התקבל להתמחות במסעדת ל'אספראנס של מארק מנו בצרפת. המסעדה שמחזיקה בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.

**מאנטה ריי** - בשנת 2003 התמנה לשף של מסעדת מאנטה ריי בתל אביב. שם פגש גורפינקל ביזמית דושי לייטרסדורף, שתהפוך לשותפה שלו בהקמת מסעדת דלאל.

כמו כן היה שף במסעדות נוספות, כמו מסעדת פסטלינה בבעלות האחים ירזין שם עבד כארבע שנים.

כיום עומד בראש קבוצת דלאל.

**דלאל** - גורפינקל שף במסעדת דלאל בנווה צדק בתל אביב. המסעדה נפתחה בקיץ 2007 בשיתוף עם היזמית דושי לייטרסדורף ומאז גורפינקל משמש כשף המסעדה. הסגנון הקולינארי של המסעדה הוא מטבח ים תיכוני מגוון המאופיין בטכניקות אירופאיות קלאסיות.

החל משנת 2015 גורפינקל הוא אחד מהשפים המארחים במסגרת אירועי סדרת הארוחות הסודיות Secret Dinner by GAD ביחד עם שפים ומסעדנים נוספים כמו אסף גרניט, רן שמואלי, יובל בן נריה ועוד.

**קפה דלאל** - החל מסתיו שנת 2017 הוא גם השף של קפה דלאל בצפון תל אביב שפתח ביחד עם לייטרסדורף.

### טלוויזיה

גורפינקל השתתף כשופט עונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "קרב סכינים".

משפחתו
------

גרושתו היא ענת עמישי. בתם היחידה, מאי, נפטרה ב-10 ביולי 2017 בגיל 15, לאחר מאבק של כשלוש וחצי שנים במחלת הסרטן.

גורפינקל מתגורר בתל אביב כיום ומקדיש זמן ומשאבים רבים להתנדבות לטובת ילדים חולי סרטן, ומגייס תרומות עבור עמותת גדולים מהחיים. בנוסף הוא עובד עם שפים נוספים על ספר מתכונים לזכרה של בתו.

קישורים חיצוניים
----------------

* מתכונים מאת גולן גורפינקל באתר Mako
* כתבות על גולן גורפינקל באתר ynet
* כתבות על גולן גורפינקל במגזין טיימאאוט
* שאלון השפים עם גולן גורפינקל, טיימאאוט
* בתו היחידה של השף גולן גורפינקל הלכה לעולמה בגיל 15, מעריב
* טעם לחיים | סיפורו של השף גולן גורפינקל, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 26:39)
* הסיוט של כל הורה: השף שאיבד את ביתו בת ה-15 למחלת הסרטן, ראיון בתוכנית גלית ואילנית, פרק 44, עונה 2, מאקו

הערות שוליים
------------

1. 1 2  "איך אפשר להיות עצוב עם ילדה כזאת", באתר ynet, ‏2016-04-08
2. ↑  גולן גורפינקל, באתר נענע 10 - קרב סכינים
3. 1 2   טעם לחיים | סיפורו של השף גולן גורפינקל, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 26:40)
4. 1 2  מאת מרב סריג, רגע לפני פתיחת קפה דלאל, דושי לייטרסדורף וגולן גורפינקל מסכמים עשור בנווה צדק, באתר טיים אאוט, ‏2017-09-17
5. ↑  אסף גרניט, רן שמואלי, גולן גורפינקל ואחרים: הארוחות הסודיות חוזרות, באתר ynet, 3 בינואר 2018
6. ↑  צולבים את האוכל ב קרב סכינים, באתר הקדירה של ששת, ‏2008-06-04
7. ↑  מאי גורפינקל: אבא ואמא מספרים על הבת שאיבדו, באתר ynet, 29 ביולי 2017
8. ↑  בתו של השף גולן גורפינקל הלכה לעולמה בגיל 15: "היא הייתה המלאך הקטן שלי", באתר ynet, 11 ביולי 2017
9. ↑  בארץ - השף התורם: השף גולן גורפינקל, איבד את בתו היחידה למחלת הסרטן, באתר רשת 13
**הדר תדמור** (8 בפברואר 1981 – 18 בנובמבר 2022) הייתה שדרנית רדיו, תסריטאית ועיתונאית ישראלית.

ביוגרפיה
--------

תדמור נולדה בחיפה וגדלה בהרצליה, להורים שעסקו בתחומי התקשורת: אביה רם תדמור, שדרן רדיו ואימה מיכל תדמור זמרת. אחותה היא הזמרת אלה תדמור.

לאחר סיום בית הספר תיכון הראשונים (הרצליה), התגייסה לצה"ל ושירתה בגלי צה"ל כקריינית חדשות, והגישה בגלגלצ את התוכניות: "המשולש", "לא על הלוף לבדו", "לא רוצים לישון" ותוכניות נוספות בגל"צ, ו"סוף שבוע רגוע" ותוכניות נוספות בגלגלצ.

בתום שירותה הצבאי הצטרפה תדמור למערכת העיתון הכלכלי TheMarker והייתה שדרנית בשירות הרדיו בהזרמת מדיה של העיתון. בהמשך הצטרפה לצוות מדור הכלכלה העולמית של העיתון ככתבת.

בשנת 2001 החלה להגיש תוכניות וחדשות בתחנת הרדיו 103FM. בשנת 2002 החלה להגיש בתחנת רדיוס 100FM רצועה יומית בשם "סלקט" אותה הגישה עד 2017.

בשנת 2011 החלה לכתוב תסריטים לערוצים קומדי סנטרל וניקולדיאון. בתחילה כתבה לתוכנית "האוניברסיטה" בערוץ קומדי סנטרל ובהמשך יצרה וכתבה תסריטים, מערכונים וסדרות טלוויזיה רבות: הייתה בצוות היוצרים של הסדרה "משפחת כספי", תוכנית המערכונים "ערוץ אפס", כתבה תסריטים עבור סדרות קומיות ודרמטיות, בין היתר: זנזורי, צפוף, שב"ס, קצרים ועוד. הייתה חברה בצוות הכותבים של היהודים באים והלילה עם לוסי וגורי.

בשנת 2021 זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה על התסריט הטוב ביותר בתוכנית סאטירה, כחלק מצוות הכתיבה בתוכנית המערכונים "היהודים באים".

בשנת 2022 זכתה בפרס הטלוויזיה הישראלית לילדים ולנוער על כתיבת התסריט של קומדיית המצבים הישראלית "צפוף".

בנוסף הופיעה תדמור בהצגות ומחזות זמר, בין היתר: "הסירנות", 'אדיפוס – משפט האלים" (במסגרת פסטיבל עכו) ו"הרצל – אופרת רוק".

נפטרה ממחלת הסרטן ב-18 בנובמבר 2022.

התגוררה בהרצליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדר תדמור** בוויקישיתוף
* הדר תדמור, סרטונים בערוץ היוטיוב
* הדר תדמור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* הדר תדמור, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* הדר תדמור, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* העמוד הרשמי של התוכנית סלקט עם הדר תדמור, פייסבוק
* כתבות מאת הדר תדמור, באתר TheMarker

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרון אונליין, "היא הכניסה למשפחה שלנו כל כך הרבה אור", באתר שרון אונליין, ‏2022-11-20
2. ↑  רפאלה גויכמן, שדרנית הרדיו והתסריטאית הדר תדמור מתה בגיל 41, באתר TheMarker, ‏20 בנובמבר 2022
3. ↑  שדרנית הרדיו הדר תדמור נפטרה בגיל 41 בתום מאבק במחלת הסרטן, באתר מעריב
4. ↑  Hadar Tadmor, ADD (באנגלית)
5. ↑  שגיא בן-נון, שדרנית הרדיו והתסריטאית הדר תדמור הלכה לעולמה בגיל 41, באתר Walla news, ‏18/11/2022
**טלי גבע** (נולדה ב-1950) היא סופרת, מרצה לספרות, מורה ומחנכת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

גבע נולדה וגדלה בקריית טבעון. למדה בבית הספר התיכון ע"ש חיים גרינברג. לאחר סיום שירותה בצה"ל החלה ללמוד באקדמיה:

היא למדה ספרות ומקרא לתואר ראשון במכללת אורנים ולאחר מכן למדה תואר שני בספרות השוואתית באוניברסיטת חיפה. לאחר סיום לימודיה באוניברסיטה חזרה לבית הספר התיכון בו היא עצמו למדה, והייתה מחנכת ומורה לספרות במשך למעלה משלושים שנה.

קריירה בכתיבה
-------------

בשנת 1987, עוד בהיותה מורה, יצא לאור ספרה הראשון. בשנת 2002 עברה להתגורר עם משפחתה בוונקובר, בדרום מערב קנדה. בוונקובר עסקה גבע בהוראה למבוגרים בתחומים שונים, בין היתר ספרות עברית, לסטודנטים מבוגרים דוברי עברית ואנגלית. בתקופת מגוריה בוונקובר היא כתבה רומן נוסף שפורסם בישראל, "אהבת פתאום". בשנת 2010 חזרה מקנדה ולאחר מספר שנים ראה אור "שמור בתמונה", ספר שבמרכזו סופרת שחוזרת להתגורר בישראל אחרי שנים של מגורים בארצות הברית.

ספריה מושפעים מז'אנר הריאליזם הקסום. הציר המעגן את עלילת הרומנים שכתבה הוא המטא-נרטיב הציוני אך כתיבתה עדיין חותרת לעיצוב משמעויות אוניברסליות.

מתגוררת בתל אביב.

ספריה
-----

* **שממית בהיכלי מלך**, הוצאת ספרית פועלים, 1987
* **דרך האלה**, הוצאת ירון גולן, 1994
* **אהבת פתאום**, אריה ניר הוצאה לאור, 2008
* **שמוּר בתמונה**, הוצאת עולם חדש, 2016

קישורים חיצוניים
----------------

* טלי גבע (1950-), דף שער בספרייה הלאומית
* רשימת הפרסומים של טלי גבע, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של טלי גבע, באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. 1 2  טלי גבע, באתר library.osu.edu
2. ↑  ""שבויה בעצמה" וספרים חדשים אחרים". *הארץ*. נבדק ב-2022-11-07.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306873505171
* ISNI: 0000 0000 6667 3479
* VIAF: 47183128
* WorldCat (עם VIAF): 47183128

 |
**יעל רגב** (נולדה ב־1 באוגוסט 1983) היא עיתונאית, יוצרת תוכן ישראלית והעורכת הראשית של העיתון הג'רוזלם פוסט לייט. מתמחה בין היתר בתחומי הלייף סטייל.

ביוגרפיה
--------

רגב נולדה בהוד השרון וגדלה במושב מגשימים, לאב כלכלן ואמא מהנדסת מכונות. בנעוריה למדה בבית הספר התיכון מקיף יהוד במגמת הדרמה והתיאטרון. לאחר השירות הצבאי בחיל האוויר החלה רגב את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לספרות אנגלית ותיאטרון. כבר במהלך לימודיה רגב עיצבה ותפרה פריטי אופנה ומכרה אותם ביריד המעצבים בדיזנגוף סנטר.

בשנת 2006 החלה לכתוב על תחום האופנה עבור אתר התוכן נענע 10.

בשנים 2008–2010 כתבה רגב במגזינים השונים מבית ידיעות אחרונות: שבועון לאשה, זמנים מודרניים ועוד. בעיתון לאשה יזמה וכתבה את הטור Eat Girl שהופיע גם באתר האינטרנט ועסק בשילוב בין דימוי גוף לאופנה.

בהמשך כתבה בנושאי אופנה שונים לאתר התוכן Xnet. במקביל, כתבה את בלוג האופנה "קלבה אין גלאם טאון" שהוקדש לאופנה וטרנדים.

בשנת 2009 מונתה רגב לעורכת האופנה והסלבס של מגזין קוסמופוליטן בגרסתו הישראלית מבית הג'רוזלם פוסט.

בשנת 2010, לאחר שניהלה קמפיין ברשתות החברתיות שקרא למנות אותה לתפקיד מונתה רגב למנהלת הקריאייטיב של מותג האופנה ml (לשעבר "מתאים לי") והקימה עבורם את מותג האופנה לצעירות Mlly.

בשנת 2012 חזרה רגב לקבוצת הג'רוזלם פוסט ומונתה לתפקיד העורכת הראשית של מגזין קוסמופוליטן ועורכת האופנה של הקבוצה.

בשנת 2013 היא השיקה את המגזין המודפס Gift שהוקדש לנושאי השראה ויצירה.

בסוף שנת 2014 מונתה לעורכת הראשית של מוסף סגנון מעריב ועורכת מוסף הסטייל המרכזי של הג'רוזלם פוסט.

החל משנת 2018 רגב היא העורכת הראשית של השבועון הישראלי ג'רוזלם פוסט לייט.

לאורך השנים רגב השתתפה במגוון תוכניות ופאנלים בטלוויזיה. היא השתתפה כחברת פאנל בשתי עונות של תוכנית "העשירייה" בערוץ האופנה בשנים 2011–2012 ובפאנל התוכנית אחת שיודעת בהנחיית לירון ויצמן (2017). כמו כן, הייתה בעלת פינת אופנה בתוכנית "חדשות הבידור" של הוט (2012).

החל משנת 2018 היא בעלת פינה קבועה בתוכנית הטלוויזיה גלית ואילנית מבית קשת 12, שם היא ידועה בכינוי "יעלית".

בשנת 2021 החלה להנחות את הפודקאסט "ידועים בציבור" לצד איש התקשורת ניב גלבוע.

חיים אישיים
-----------

יעל רגב היא רווקה ומתגוררת ברמת גן.

היא אחייניתו של המשורר גיורא פישר.

עשייה חברתית
------------

לאורך השנים רגב דיברה ופעלה בנושאי דימוי גוף ומשקל.

רגב היא חלק מצוות המתנדבות של פרויקט סלעית, פרויקט שמסייע לנשים שנמצאות במעגל הזנות בישראל.

קישורים חיצוניים
----------------

* יעל רגב, ברשת החברתית פייסבוק
* יעל רגב, ברשת החברתית אינסטגרם
* יעל רגב, סרטונים בערוץ היוטיוב
* חשבון האינסטגרם של יעל רגב
* ערוץ היו טיוב של יעל רגב
* עמוד הפייסבוק של יעל רגב

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סליחה, יש לכם את השאנל הזה במידה 48?", באתר ynet, 14 בינואר 2010
2. ↑  אני שמנה? אמא'שך שמנה!, באתר xnet
3. ↑  בלוגרית אופנה לנשים גדולה מונתה למנהלת קריאטיבית, באתר mako, ‏2010-12-20
4. ↑  אהרוני, אפרת (2011-08-11). "רשת ml משיקה מותג חדש לצעירות בהשקעה של 3.5 מיליון שקל". *Globes*. נבדק ב-2021-04-13.
5. ↑  מעריב משיק מחדש את מוסף "סגנון" - וואלה! ברנז'ה, באתר וואלה!, ‏2014-12-15
6. ↑  גלית גוטמן יוצאת להגנת שר פיטנס | גלית ואילנית, באתר mako, ‏2020-12-11
7. ↑  ידועים בציבור - YouTube, באתר www.youtube.com
8. ↑  לא רק שמנופוביה ומשקל. יעל רגב: "לשלב נשים שמנות בזכות מי שהן", באתר xnet
9. ↑  סלעית – מערך טיפול תמיכתי לנשים במעגל הזנות
**יצחק סדאי** (Sadai; שם משפחתו המקורי **סידי**; 13 במאי 1935 - 26 בפברואר 2019) היה מלחין ישראלי, פרופסור באוניברסיטת תל אביב וחתן פרס א.מ.ת למוזיקה לשנת 2008.

ביוגרפיה
--------

סדאי נולד בסופיה בירת בולגריה ועלה לישראל עם הוריו ב-1949. למד קומפוזיציה אצל אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' בקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב בשנים 1951–1956, ולאחר מכן אצל יוסף טל. הוא השתתף גם בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטאדט בשנים 1962 ו-1964, ועבד עם פייר שפר בפריז ב-1966.

הוא כתב מאמרים אקדמיים רבים בנושא אפיסטמולוגיה, פנומנולוגיה ופרצפציה מוזיקלית בכתבי עת מקצועיים בכל העולם, ופרסם שלושה ספרים חשובים, בהם הספר המתודולוגי *Harmony in its Systemic and Phenomenological Aspects* – אחד הספרים המשפיעים ביותר בתחום האנליזה המוזיקלית כיום.

הוא לימד הלחנה כמרצה בכיר באקדמיה למוסיקה בירושלים בשנים 1960–1981 ובאקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב מ-1966 עד 2003.

ב-1974 ייסד באקדמיה בתל אביב את הסטודיו למוזיקה אלקטרונית, ולימד שם מקצועות שונים כפרופסור מאז 1980.

ביצירותיו המוקדמות ניסה סדאי מחד לחבר בין מקאמים ערביים ואקספרסיוניזם בסגנון אלבן ברג, ומאידך להשתחרר מן ההשפעות האוריינטליות של המוזיקה הקלאסית הישראלית של תחילת המאה העשרים. לאחר מכן, הוא עבר לחקור טכניקות אירופיות חדשות יותר, כמו למשל הווריאציות הסריאליות לצ'מבלו "Impressions d'un chorale", שבוצעו בפסטיבל ישראל 1964 בידי פרנק פלג.

החל משנת 1971 כללו יצירותיו של סדאי אלמנטים מתחום האלקטרואקוסטיקה.

התגורר ברמת-גן ואחרי-כן בגבעתיים.

ספריו
-----

* *Methodology of the Theory of Music*,‏ 1960 (הופיע בעברית בשם **מתודולגיה של התאוריה המוזיקלית**, אקדמון, ירושלים, תשכ"ח 1968).
* *Harmony in its Systemic and Phenomenological Aspects*,‏ 1980.
* *Traité de sujets musicaux – envers une épistémologie musicale*,‏ 2003.

יצירות (רשימה חלקית)
--------------------

* Ricercare symphonique לתזמורת קטנה, 1957.
* Canti Fermi לסינקלביר ותזמורת קטנה, 1986.
* **הצבי ישראל**, קנטטה לסולנים, מקהלה ותזמורת, 1960.
* **משפט 19**, אופרה למילים מאת רחה פראייר (על פי פרוטוקולים של האינקוויזיציה), לקריין, קריינית וסרט מגנטי, 1979.

לקריאה נוספת
------------

* נתן מישורי, ביוגרפיה, באתר Grove Music Online (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יצחק סדאי** בוויקישיתוף

* יצחק סדאי, דף שער בספרייה הלאומית
* יצחק סדאי, באתר פרס א.מ.ת
* ביוגרפיה באתר The Living Composer Project (באנגלית)
* חנוך רון, בין מוסיקה למדע וטכניקה: ריאיון עם המלחין יצחק סדאי, דבר, 14 בדצמבר 1973

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007498979105171
* BnF: cb12972219w (data)
* CiNii: DA06548807
* GND: 102486927X
* ISNI: 0000 0000 8391 5476
* LCCN: n82059299
* NTA: 071466207
* SUDOC: 078169372
* VIAF: 69062453
* WorldCat: lccn-n82059299

 |
**רחל הֶבֶּר** (נולדה ב-5 באוגוסט 1967, כ"ח בתמוז ה'תשכ"ז) היא אשת חינוך ויושבת ראש עמותת "מתנת חיים", כלת פרס ישראל בתחום מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה לשנת ה'תשפ"ג (2023).

ביוגרפיה
--------

נולדה בירושלים לאברהם ושרה כץ, אנשי חינוך, בת בכורה מתוך חמש בנות. בגיל 12 נסעה עם משפחתה לשליחות בשיקגו שבארצות הברית. לאחר שנתיים חזרה המשפחה לישראל.

בגיל 19 התחתנה עם אברהם ישעיהו הבר. למדה הוראה בסמינר בית יעקב ועבדה כמורה, כמחנכת וכמנחת סטודנטיות להוראה בסמינר "בית יעקב".

בשנת 2009 ייסד בעלה יחד איתה את עמותת "מתנת חיים", שמטרתה לסייע במציאת תורמי כליה אלטרואיסטים למען חולי כליות בישראל. הבר הגיע לעיסוקו זה לאחר שנאלץ לעבור בעצמו השתלת כליה וראה את סבלם של החולים הממתינים בתור.

במהלך מגפת הקורונה בישראל נדבק בעלה בנגיף, וב-23 באפריל 2020 נפטר מסיבוכי המחלה. לאחר מותו מונתה רחל ליושבת ראש העמותה, ובמקביל המשיכה לעבוד בהוראה.

במסגרת פעילותה בעמותה נפגשת רחל הבר עם מנהלי מחלקות ומתאמי השתלות במרכזים רפואיים, מעבירה הרצאות על תרומת כליה, נמצאת בקשר עם ממתינים להשתלה ועם תורמים בתהליכי תרומה, ומבקרת תורמים בבתי חולים. בנוסף, היא מנהלת את עובדי המשרד ומתנדבי העמותה.

מתחילת כהונתה ועד שנת 2023 בוצעו מעל 600 תרומות כליה באמצעות העמותה.

בשנת 2023 זכתה בפרס ישראל למפעל חיים על פעילותה. ועדת הפרס ציינה בנימוקיה כי היא "מפיחה בחולי הכליה רוח חיים ותקווה לחיים: היא מלווה את התורמים, המושתלים ובני משפחותיהם לאורך כל הדרך, ועד להחלמתם".

מתגוררת בשכונת הר נוף בירושלים ואם לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחל הבר** בוויקישיתוף
* הרבנית רחל הבר, באתר פרס ישראל
* ראיון עם רחל הבר, ‏16 במרץ 2021
* חגית רון רבינוביץ', "אני חשה חובה להמשיך את מפעל חייו", באתר ישראל היום, 30 באפריל 2020
* יאיר קראוס, ‏"אני מבינה עכשיו שכבר שנים הוא הכשיר אותי למלא את מקומו", בעיתון מקור ראשון, 30 באפריל 2020
* רבקי גולדפינגר, בעלי מלווה אותי מלמעלה, באתר ערוץ 7, 18 בספטמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. 1 2  ​פרס ישראל לשנת תשפ"ג, באתר משרד החינוך
2. ↑  מתנת חיים, מי אנחנו?
**מיטל רז** (נולדה ב-11 בספטמבר 1981) היא קומיקאית, בובנאית, שחקנית, ויוצרת ישראלית, זוכת פרס קיפוד הזהב.

ביוגרפיה
--------

רז נולדה וגדלה בירושלים. במהלך שירותה בצה"ל עברה להתגורר בתל אביב. בוגרת בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.

בשנת 2008 יצרה בשיתוף עם אנסמבל מייקל את ההצגה ״**מייקל**״, ההצגה ירדה מהבמות בסוף שנת 2021 לאחר שהועלתה כאלף פעמים ברחבי הארץ. לאחר הפסקה עלתה שוב באמצע שנת 2022 בשם "מייקל-אזכרת חורף" והיא תמשיך להיות מוצגת כל כמה חודשים. ״מייקל״ זכתה גם לעיבוד טלוויזיוני שעלה ב-2018 בערוץ יס. רז מגלמת את דמות המתבגרת המרדנית יסמיניש בת ה-16, בת למשפחת ברוש ששכלה את בנה, מייקל, לפני לא מעט שנים, אבל מקפידה לאזכר אותו בטקסים שנתיים וגם בחיי היומיום.

בשנת 2010, לאחר סיום לימודיה בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים, החלה לעבוד בתחום אומנויות הבמה. במהלך השנים יצרה יצירות רבות לבמה שהוצגו בישראל ובלמעלה מעשרים מדינות שונות, בין היתר" זברה, הסיפור על דומי ודומה, play dead. ב-25 דצמבר 2021 עלתה הצגת היחיד שלה "מוות קטן" והיא מוצגת בתיאטרון הבית בתל אביב ובתיאטראות שונים ברחבי הארץ. ההצגה נוצרה במסגרת פסטיבל עכו, בתמיכת מפעל הפיס והיא מבוססת על תכנים מעולמה האישי של רז ובה סיפורים הקשורים בהוריה, במחלת הסרטן של אמה, בחווית האימהות לבתה, בחיות מחמד ועוד. בנובמבר 2022 זכתה רז בתואר שחקנית השנה בפרס קיפוד הזהב- טקס פרסי הפרינג' 2022.

בטלוויזיה רז הפעילה ודיבבה בובות בתוכניות שונות, בין היתר: בובה של לילה, מפלצות קטנות, ולאחרונה היא מדבבת ומפעילה את הבובה של אוזה בתוכנית הילדים המחודשת פרפר נחמד. בינואר 2023 עלתה לשידור הסדרה אבירם כץ, שם מגלמת רז לראשונה בקריירת המשחק שלה דמות דרמטית: אלישבע רומנו, רופאה פרוקטולוגית, בחזקת נעדרת, שהמשטרה נמצאת בחיפושים אחריה.

הייתה בזוגיות עם המוזיקאי תומר יוסף. היא אם לבת מזוגיות עם אריאל, בנו של ראש הממשלה אהוד אולמרט. מתגוררת עם בתה ביפו
בן דודה הוא השחקן יניב ביטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מיטל רז** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיטל רז
* מיטל רז, ברשת החברתית פייסבוק

* מיטל רז, ברשת החברתית אינסטגרם

* מיטל רז, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מיטל רז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* יערה יעקב, ‏"יסמיניש היא חגיגה של כיעור וטמטום. יש בה משהו משחרר", באתר ‏מאקו‏, 24 באוקטובר 2018
* אתר למנויים בלבד ננו שבתאי, "מוות קטן": הזמנה לשיחה אינטימית על הסוף, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2021

הערות שוליים
------------

1. ↑  מיטל Meital - אודות, באתר theater (באנגלית)
2. 1 2  מאיה נחום שחל, מיטל רז שמה את המוות על השולחן, באתר כלכליסט, 20 בדצמבר 2021
3. ↑  צוותא | מייקל - אזכרת חורף, באתר צוותא | מייקל - אזכרת חורף
4. ↑  סמדר שילוני, "קל לי להתחבר לדמויות ילדותיות כמו אוזה ויסמיניש. לא יודעת מה זה אומר עליי", באתר ynet, 5 בספטמבר 2021
5. ↑  תיאטרון הבית, מוות קטן // 8 במרץ, באתר תיאטרון הבית
6. ↑  הוכרזו פרסי "קיפוד הזהב" לשנת 2022: "שמואל" הצגת השנה, באתר וואלה!‏, 18 בנובמבר 2022
7. ↑  "רציתי לעשות שטויות על הסט, אבל עצרו אותי" | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2023-01-18
8. ↑  עמית קלינג, מיטל רז מכירה את הפינה הכי רומנטית בתל אביב. היא נמצאת ביפו, באתר מיטל רז מכירה את הפינה הכי רומנטית בתל אביב. היא נמצאת ביפו - טיים אאוט, ‏2023-02-03

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007462539805171
* VIAF: 308261574
* WorldCat (עם VIAF): 308261574

 |
בית המדרש של הקהילה
פנים בית המדרש תורה ויראה
**קהילת תורה ויראה** היא הקהילה הראשונה של אנשי נטורי קרתא. מאוחר יותר התפלגה קבוצה זו לכמה פלגים.

היסטוריה
--------

בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוקמה בירושלים "חברת החיים" על ידי עמרם בלוי והרב אהרן קצנלבוגן. החבורה הייתה הבסיס להקמת הקבוצה הקנאית "נטורי קרתא", שדגלה בהתבדלות מוחלטת מהציונות.

בשנת תרצ"ד (1934) ייסדו השניים בית כנסת בשם 'תורה ויראה' בשכונת מאה שערים[דרוש מקור]. בהמשך פתחו השניים גם ישיבה ותלמוד תורה. את הישיבה ניהל הרב אהרן קצנלבוגן, ביחד עם עמרם בלוי[דרוש מקור]. בראשות הישיבה עמדו הרב בנימין שיקוביצקי והרב אליהו זלוטניק. את התלמוד תורה ניהל הרב שלום יעקב שמחה רוטמן.

לאחר פטירת הרב אהרן קצנלבוגן מונה הרב חיים קצנלבוגן לראש הקהילה והישיבה ולאחר מכן מונה גיסו הרב אברהם יעקב אפשטיין. מנהל המוסדות הוא זליג ראובן קצנלבוגן, בנו של הרב חיים.

הרב ירחמיאל ישראל יצחק דומב מלונדון נחשב לאחד ממנהיגי הקהילה, ובשהותו בישראל נהג לדרוש בבית הכנסת. הרב דומב התנגד למפגשים עם הפלסטינים והאיראנים, והתבטא על הנפגשים: "האנשים האלה אינם חלק מן נטורי קרתא, אינם חלק מציבור היראים שנשארו באמונה, המה בודדים, מטורפים".

בראשית המאה ה-21, פרשה מהקהילה קבוצה, בראשות הרב שמעון אליהו קרישבסקי והרב ראובן מרצבך, בשל טענות על ההנהגה שאינה מספיק קנאית. קבוצה זו השתכנה בבית הכנסת אוהל שרה. בין חברי קבוצה זו היו גם חברי נטורי קרתא שתומכים במפגשים עם הפלסטינים, כמו משפחתו של משה הירש חתן הרב אהרן קצנלבוגן. בהמשך פרשה משפחת הירש גם מאוהל שרה.

מוסדות הקהילה
-------------

* בית מדרש
* תלמוד תורה "תורה ויראה"
* ישיבה קטנה "תפארת הגר"א"
* ישיבה גדולה "בית הלוי" בבית שמש
* כתב עת חודשי בשם "החומה" (בעבר גם עלון שבועי בשם "האמונה")

קישורים חיצוניים
----------------

* בית מדרש תורה ויראה, אנשים ישראל
* סיור החודש - תורה ויראה, איגוד בתי הכנסת העולמי
* ירושלים - טהרן - ובחזרה, ynet
**סמדר כהן** היא פרופסור לביוכימיה וכיהנה כראש המחלקה להנדסת ביוטכנולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בין השנים 2002–2010, כמו כן היא חברה באגודה האמריקנית לכימיה.

קורות חיים
----------

כהן רכשה את השכלתה באוניברסיטת תל אביב. היא סיימה תואר ראשון בכימיה וביולוגיה ב-1981, תואר שני בביוכימיה וביופיזיקה ב-1983, ותואר שלישי באותו תחום ב-1988. היא ביצעה את הפוסט-דוקטורט ב-MIT‏. המחקר שביצעה במסגרת הפוסט-דוקטורט התמקד בפולימר שישמש נשא לחיסונים ויקנה יתרונות משמעותיים: ללא צורך בקירור החיסון וכן שחרור מושהה של המנות, כך שאין צורך במספר מנות חיסון עוקבות. בסיום המחקר, ארגון הבריאות העולמי הקים תוכנית להכנסת חיסונים אלו לשימוש במדינות אפריקה.

מחקר
----

כהן עמדה בראש צוות שפיתח מוצר חדשני בתחום הטיפול במחלות לב המאפשר החלמה של רקמת לב פגועה. המוצר מורכב מרב-סוכר בשם אלגינט (Alginate) שמקורו באצות, היוצר מעין פיגום עליו צומחת רקמה חדשה. מטרתו היא לקדם את התאוששות הלב לאחר אירוע כמו התקף לב. המוצר נמצא כיום בבדיקות קליניות.

בנוסף כהן פיתחה תכשיר המורכב משתי שכבות הידרוג'ל גמישות, אשר מטרתו היא לעזור לסחוס להתחדש מהר יותר, במקרים של שחיקת סחוס עקב מחלה או פציעת ספורט.

פרסים והכרה
-----------

ב-2016 זכתה פרופ' סמדר כהן בפרס לנדאו למדעים ולמחקר על סך 150 אלף ש"ח. ב-2010 הייתה הראשונה לזכות בפרס ע"ש ברוך רפפורט בתחום הרפואה על סך 100 אלף דולר. ב-2009 זכתה בפרס מייסדי טבע למצוינות מדעית בתחום מדעי החיים והמקצועות הביורפואיים, על סך 200,000 ש"ח. ב-1993 הוענק לה פרס וולפסון למחקר.

כהן נבחרה לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל לשנת 2013 על ידי מגזין ליידי גלובס.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף אישי של כהן באתר אוניברסיטת בן-גוריון.
* דן אבן, פרופ' סמדר כהן מאוני' בן גוריון היא הזוכה בפרס רפפורט בתחום הרפואה, באתר הארץ, 16 במרץ 2010

* Abigail Klein Leichman, Science burns in her bones, The Jerusalem Post, 28 May 2010.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  אוניברסיטת בן גוריון, פרופ' סמדר כהן נבחרה על ידי המגזין ליידי גלובס לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל 2013
2. ↑  Abigail Klein Leichman, for The Jerusalem Post, Science burns in her bones, ‏28/05/2010
3. ↑  אבי בליזובסקי, ‏לראשונה מוענק פרס רפפורט למצוינות בתחום הרפואי, באתר "הידען", 13 במרץ 2010
4. ↑  הדס גייפמן, 50 המשפיעות, הדירוג השנתי 2013, ליידי גלובס
5. ↑  מפעל הפיס,רשימת זוכי פרס לנדאו 2016
6. ↑  דן אבן, פרופ' סמדר כהן מאוניברסיטת בן גוריון היא הזוכה בפרס רפפורט בתחום הרפואה, באתר הארץ, 16 במרץ 2010

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007451042605171
* BIBSYS: 97038101
* CiNii: DA10109935
* ISNI: 0000 0000 8320 5538
* LCCN: n96054953
* NTA: 333832345
* ORCID: 0000-0002-3765-8354
* SUDOC: 111171628
* VIAF: 115116761
* WorldCat: lccn-n96054953

 |
**מעלה - המרכז לציונות דתית** היא עמותה שהוקמה בשנת 1988 במטרתה לחקור, לקדם ולהפיץ את משנת הציונות הדתית.

לצורך מימוש מטרתה מקיימת העמותה מערך ארצי של שיעורי תורה. היא מפעילה את אתר Jewtube בו סרטים ברוח הציונות הדתית. 

בשנת 1989 הקימה העמותה את בית הספר לקולנוע מעלה. כיום בית הספר פועל בנפרד מהעמותה. באותה שנה נטלה העמותה על עצמה את חידוש הופעתו (בסדרה חדשה) של כתב העת 'גוילין - למחשבה דתית-לאומית' (בעריכתו של משה קרונה), ותחת אחריותה הופיעו שני כרכים (גליונות א-ד). 

בשנת 1992 עתרה העמותה לבג"ץ נגד שרי האוצר, החינוך והתרבות, ונגד עמותת "אל המעיין" ואחרים מכוון שנדחתה פנייתה אל ועדת ההקצבות במשרד החינוך והתרבות לקבל תמיכה כספית לפעילותה, מכוון שהסעיף התקציב שממנו ביקשה את התמיכה הוגדר כ"פעילות תרבות לחרדים". העמותה טענה כי "'חרדי' הוא כל אדם החרד לדבר ה' והעמותה נכללת בקטגוריה זאת. בג"ץ דחה את בקשתם. 

יו"ר העמותה היה אמנון שפירא. נכון ל-2017 היו"ר הוא חיים פלק ומנכ"לה הוא רפי קפלן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מעלה - המרכז לציונות דתית
* JewTube פרויקט של העמותה
* מעלה - המרכז לציונות דתית, באתר "גיידסטאר ישראל"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312817405171
* ISNI: 0000 0001 0741 7843
* LCCN: nr93016549
* VIAF: 136578649
* WorldCat (עם VIAF): 136578649

 |
**אלכסנדרוס אמקה "אלכס" אדטוקומבו** (ביוונית: **Αλέξανδρος Εμέκα "Άλεξ" Αντετοκούνμπο**; נולד ב-27 באוגוסט 2001) הוא כדורסלן יווני ממוצא ניגרי המשחק בעמדת הסמול פורוורד במז'ייקיאי מליגת העל הליטאית בכדורסל. הוא אחיהם של שחקני ה-NBA יאניס, ת'נאסיס וקוסטאס אדטוקומבו.

ראשית חייו
----------

אדטוקומבו נולד בספוליה, שכונה באתונה, בירת יוון, להורים מהגרים מניגריה, האח הקטן מבין חמישה בנים. יש לו דרכון ניגרי, שניתן לו כדי שיקבל ויזה לארצות הברית. הוא החל לשחק כדורסל בגיל 9, ובגיל 12 עבר למילווקי, ויסקונסין לאחר שאחיו יאניס נבחר בדראפט ה-NBA ‏2013 על ידי מילווקי באקס. הוא שיחק בתיכון דומיניקן בווייטפיש ביי, ויסקונסין, ובעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 2.9 נקודות בלבד, אך בעונתו הרביעית נבחר פעמיים לנבחרת המחזור במדינה והעמיד ממוצעים של 20 נקודות ו-7 ריבאונדים. בעקבות כך הוא קיבל הצעות למלגה מאוניברסיטת אוהיו, גרין ביי ודה פול, אך הוא הודיע שלאחר התיכון ישחק באירופה ולא בכדורסל המכללות.

קריירה מקצועית
--------------

ב-22 ביוני 2020 חתם אדטוקומבו במורסיה מליגת ה-ACB הספרדית, וב-18 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בליגה הרביעית, כשרשם 28 נקודות ו-6 ריבאונדים, כולל 6 שלשות מ-9 זריקות, בניצחון 69–83 על SCD קרולינס.

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2021 הצטרף אדטוקומבו לסקרמנטו קינגס לליגת הקיץ של ה-NBA, וזכה באליפות. ב-10 באוקטובר 2021 חתם על חוזה ל-10 ימים עם טורונטו ראפטורס, אך למחרת נופה מהסגל וחתם בקבוצת ליגת הפיתוח שלה, ראפטורס 905. ב-2022 השתתף עם אחיו יאניס ות'נאסיס באתגר הכישורים של ה-NBA במסגרת סוף-שבוע האולסטאר ב-NBA.

ב-3 בנובמבר 2022 חתם אדטוקומבו בוויסקונסין הרד, קבוצת ליגת הפיתוח של מילווקי באקס. ב-31 באוגוסט 2023 הוא חתם במילווקי, אך שוחרר באותו יום. ב-30 באוקטובר הוא חזר לוויסקונסין הרד, ממנה נופה ב-8 בפברואר 2024.

ב-14 בפברואר 2024 חתם עד סיום העונה במז'ייקיאי מליגת העל הליטאית בכדורסל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכס אדטוקומבו** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  ‏אלכסיס אנטטוקומפו: "החלטתי לשחק באירופה לפני שארשם לדראפט", באתר ספורט1, 11 במאי 2020
2. ↑  אנטטוקומפו ג'וניור הצית את הדמיון בספרד, באתר ערוץ הספורט, 19 באוקטובר 2020
3. ↑  Alex Antetokounmpo to join the Kings in Summer League, Eurohoops, ‏30 ביולי 2021
4. ↑  Raptors: Alex Antetokounmpo, Josh Hall to sign Exhibit 10 contracts, Raptors Rapture, ‏14 באוקטובר 2021
5. ↑  Toronto Raptors waive Alex Antetokounmpo and Josh Hall, both to join Raptors 905, Sporting News, ‏15 באוקטובר 2021
6. ↑  אכזבה בהטבעות, אנתוני טאונס זכה בשלשות, באתר ONE‏, 20 בפברואר 2024
7. ↑  Wisconsin Herd Announces 2022-23 Opening Day Roster, OurSports Central, ‏3 בנובמבר 2022
8. ↑  The Milwaukee Bucks signed and then waived Alex Antetokounmpo, ספורטס אילוסטרייטד, ‏4 בספטמבר 2023
9. ↑  WISCONSIN HERD ANNOUNCE 2023 TRAINING CAMP ROSTER, ויסקונסין הרד
10. ↑  Wisconsin Herd Transactions, RealGM
11. ↑  Alex Antetokounmpo moves to Lithuania for the rest of the season, Eurohoops, ‏14 בפברואר 2024
**מסדר הכתר היקר** (ביפנית: **宝冠章**; תעתיק: הוֹקָן-שׁוֹ) הוא מסדר יפני שיסד הקיסר מייג'י ב-4 בינואר 1888. במקור היו במסדר חמש דרגות, אך ב-13 באפריל 1896 נוספו עוד שלוש.

מסדר זה שמור לרוב לנשים, אך גם גברים קיבלו את הכבוד בעבר. עם זאת, לרוב מקבלים גברים את עיטור מסדר השמש העולה. עיטור מסדר הכתר היקר הוענק ב-1917 לקבוצה של עשרים ותשעה חיילים אמריקאים שהשתתפו במלחמת רוסיה–יפן. מקבלי עיטור המסדר היו עשר אחיות מתנדבות ותשעה-עשר כתבים של עיתונים אמריקאים.

עיטור הדרגה הראשונה של המסדר מוענק באופן מסורתי לבנות המשפחה הקיסרית. בניגוד למקביליו האירופאים, ניתן להעניק עיטור זה לאחר המוות.

תג המסדר הוא אובל מוזהב, עם עיטורים פרחוניים בארבעת קצותיו; במרכז מופיע הכתר העתיק של יפן על רקע כחול, מוקף בטבעת אדומה. התג תלוי מתג קטן יותר, המשתנה בהתאם לדרגה, ומחובר לסרט צהוב בעל שוליים אדומים. בדרגה הראשונה נתלה העיטור כאבנט מכתף, ובשאר הדרגות - כעיטור מכתף שמאל.

לכוכב המסדר, אותו עונדים רק חברי הדרגה הראשונה, יש חמש זרועות משובצות פנינים, ובניהם עיטורי פרחים. במרכז הכוכב מופיע הו-או, ציפור מיתולוגית הדומה לעוף החול, על רקע כחול ומוקף בטבעת אדומה.

מקבלי העיטור
------------

להלן רשימה חלקית של מקבלי עיטור המסדר:

* פארה דיבה
* פאולה, מלכת הבלגים
* סופיה, מלכת ספרד
* אן, הנסיכה המלכותית
* ג'ק לונדון
* יושיוקה יאיוי
* אליזבת גריי ויינינג

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מסדר הכתר היקר** |

* MIKADO HONORS AMERICANS, הניו יורק טיימס, 3 ביולי 1907.
* פירוט העיטורים באתר לשכת העיטורים

הערות שוליים
------------

1. ↑  טיימס.

| מסדרי כבוד ועיטורים ביפן |
| --- |
| מסדרים פעילים | מסדר החרצית • מסדר פרחי הפאולוניה • מסדר השמש העולה • מסדר הכתר היקר • מסדר האוצר הקדוש • מסדר התרבות • מדליית הכבוד |
| מסדרים לא פעילים | מסדר דיית הזהב • מדליית הכבוד הצבאית |
במתמטיקה, **נוסחת השרוך** (נקרא גם **אלגוריתם השרוך** או **נוסחת גאוס**), היא נוסחה לחישוב שטח של מצולע במישור הקרטזי על בסיס קודקודיו. שמה של הנוסחה נובע מדרך החישוב שלה על ידי מטריצות (יפורט בהמשך). המשפט נובע ממשפט גרין, אך ניתן לחשב אותו על ידי חלוקת המצולע למשולשים וחישוב הצלע של כל אחד מהם. הנוסחה היא לחישוב שטח של מצולע כלשהו, לא משנה אם הוא מצולע קמור או לא.

הנוסחה
------

שטחו של מצולע A בעל n קודקודים, שכל אחד מהם הוא מהצורה *x**i*, *y**i*), *i* = 1, 2,... n), היא:

{\displaystyle {\begin{aligned}\mathbf {A} &={1 \over 2}{\Big |}\sum \_{i=1}^{n-1}x\_{i}y\_{i+1}+x\_{n}y\_{1}-\sum \_{i=1}^{n-1}x\_{i+1}y\_{i}-x\_{1}y\_{n}{\Big |}\\&={1 \over 2}|x\_{1}y\_{2}+x\_{2}y\_{3}+\cdots +x\_{n-1}y\_{n}+x\_{n}y\_{1}-x\_{2}y\_{1}-x\_{3}y\_{2}-\cdots -x\_{n}y\_{n-1}-x\_{1}y\_{n}|\\\end{aligned}}}
או בצורת כיתוב שונה:

{\displaystyle \mathbf {A} ={1 \over 2}{\Big |}\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}(y\_{i+1}-y\_{i-1}){\Big |}={1 \over 2}{\Big |}\sum \_{i=1}^{n}y\_{i}(x\_{i+1}-x\_{i-1}){\Big |}={1 \over 2}{\Big |}\sum \_{i=1}^{n}x\_{i}y\_{i+1}-x\_{i+1}y\_{i}{\Big |}={1 \over 2}{\Big |}\sum \_{i=1}^{n}\det {\begin{pmatrix}x\_{i}&x\_{i+1}\\y\_{i}&y\_{i+1}\end{pmatrix}}{\Big |}}
כאשר *x**n*+1 = *x*1, *x*0 = *x**n*, *y**n*+1 = *y*1 ו-*y*0 = *y**n*.

דוגמאות
-------

על פי הנוסחה ניתן לחשב את הנוסחה עבור משולש כאשר n הוא 3:

{\displaystyle \mathbf {A} \_{\text{tri.}}={1 \over 2}|x\_{1}y\_{2}+x\_{2}y\_{3}+x\_{3}y\_{1}-x\_{2}y\_{1}-x\_{3}y\_{2}-x\_{1}y\_{3}|}
עבור מרובע כאשר n הוא 4:

{\displaystyle \mathbf {A} \_{\text{quad.}}={1 \over 2}|x\_{1}y\_{2}+x\_{2}y\_{3}+x\_{3}y\_{4}+x\_{4}y\_{1}-x\_{2}y\_{1}-x\_{3}y\_{2}-x\_{4}y\_{3}-x\_{1}y\_{4}|}
ועבור מחומש כאשר n הוא 5:

{\displaystyle \mathbf {A} \_{\text{pent.}}={1 \over 2}|x\_{1}y\_{2}+x\_{2}y\_{3}+x\_{3}y\_{4}+x\_{4}y\_{5}+x\_{5}y\_{1}-x\_{2}y\_{1}-x\_{3}y\_{2}-x\_{4}y\_{3}-x\_{5}y\_{4}-x\_{1}y\_{5}|}
### דוגמה ספציפית

דיאגרמה של הדוגמה הספציפית
שטח הצורה שקדקודיה הם (3,4), (5,11), (12,8), (9,5) ו-(5,6) היא:

{\displaystyle {\begin{aligned}\mathbf {A} &={1 \over 2}|3\times 11+5\times 8+12\times 5+9\times 6+5\times 4\\&{}\qquad {}-4\times 5-11\times 12-8\times 9-5\times 5-6\times 3|\\[10pt]&={60 \over 2}=30\end{aligned}}}

מקור השם
--------

מקור השם הוא בחישוב השטח על ידי מטריצה. לדוגמה, ניקח את הצורה שקדקודיה הם {(2,4),(1,2),(3,-8)}, אז ניתן לרשום את המצולע בתור המטריצה הבאה:

{\displaystyle {\begin{bmatrix}2&4\\3&-8\\1&2\\2&4\end{bmatrix}}}
עכשיו נצייר קווים אלכסוניים ימניים:

ואז נצייר קווים אלכסוניים שמאליים:

אם נכפל את כל הקווים שהאלכסונים נפגשים, נחבר את כל אלה עם הקווים הימניים: (2 × −8) + (3 × 2) + (1 × 4) = −6 ונחסר מזה את הסכום של אלה עם הקווים השמאליים: (4 × 3) + (−8 × 1) + (2 × 2) = 8 ונוציא ערך מוחלט: −6 )−( 8)| = 14)|, נקבל את השטח, שהוא מחצית הערך המוחלט, כפי שניתן לקבל בנוסחה, שהוא 7.
**קרן קוך** (נולדה ב-2 בינואר 1972) היא משוררת, מחזאית, אשת תיאטרון ופרפורמנס רב תחומי, מורה לתיאטרון ודרמטורגית ישראלית.

ביוגרפיה וקריירה
----------------

קוך נולדה וגדלה ברחובות, לשני הורים מדענים במכון ויצמן למדע. למדה בתיכון דה שליט ברחובות. במהלך שירותה הצבאי בצה"ל הייתה מפיקה בלהקות צבאיות, ובהמשך שירתה כמפיקה בעיתון "במחנה".

קוך למדה בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, ולאחר מכן שיחקה בתיאטרון גשר באנסמבל הצעירים, ובתיאטרון "הבימה" עם ההצגה "ואז התחבקנו" בבימויו של איציק ויינגרטן, שזכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו בשנת 1999.

בשנת 1999 הצטרפה קוך למעבדת התיאטרון: השולחן המשפחתי בקיבוץ כברי בהנחיית הבמאי דודי מעיין, ויחד עם אנסמבל היוצרים הקימו בשנת 2002 את תיאטרון שלומי ליצירה אלטרנטיבית. במסגרת התיאטרון שיחקה בהצגות האנסמבל "קולקציית סתיו", "מפעל חיינו זיכרון ושיכחה" ו"השולחן המשפחתי".

ב-2003 השתתפה בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "הדמעות של אמסלם" לצידו של משה איבגי.

הייתה כתבת בכתב העת "תיאטרון".

קוך מתגוררת בשכונת עין הים בחדרה. לימדה תיאטרון בבית הספר הדמוקרטי בחדרה עד 2023, ובתיאטרון "הידית" בפרדס חנה.

יצירתה
------

### בתחום כתיבת שירה

בשנת 2005 יצא לאור ספר שיריה הראשון "אי אהבה" בסדרת ריתמוס, הוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר זכה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית בקטגוריה של ספר ביכורים.

בשנת 2015 יצא לאור ספר שיריה השני "עד תקרת הבית" בהוצאת קשב לשירה, בעריכתו של המשורר אלי אליהו.

בנוסף שיריה של קוך פורסמו בכתבי עת שונים: "גג", "הליקון", "עלי-שיח", "כתובת" והיא השתתפה בפסטיבלי שירה ברחבי הארץ.

הייתה חברת הוועדה האמנותית של פסטיבל השירה במטולה בין השנים 2016–2020.

קוך מנחה אירועי שירה וספרות בבית ביאליק בתל אביב.

### כתיבת מחזות לתיאטרון

* "שלוש אצבעות מתחת לטבור", תיאטרון הידית 2013
* "מי ששואל נשאר", תיאטרון תמונע, 2005
* "תמונות" פסטיבל תיאטרון קצר תיאטרון צוותא, 2002

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרן קוך** בוויקישיתוף
* יערה בן-דוד, קול מבטיח וייחודי, באתר הארץ, 5 ביוני 2006
* אלמוג בהר, עלומה לעולם ולעצמי, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2005
* פרויקט קול אישה – בית אביחי, ריאיון עם קרן קוך בעריכת עינת יקיר
* שיר של שבת" מאת יונתן ברג, על הספר "עד תקרת הבית" באתר וואלה
* שלמה בן בסה, "תהום באמצע הסלון", עתון 77

הערות שוליים
------------

1. ↑  קרן רחל קוך, באתר library.osu.edu
2. ↑  יונתן ברג‏, שיר של שבת: עם המשוררת קרן קוך, באתר וואלה!‏, 19 ביוני 2015

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313016805171
* BnF: cb150511561 (data)
* ISNI: 0000 0000 6663 690X
* LCCN: nr2006012778
* VIAF: 66752095
* WorldCat: lccn-nr2006012778

 |
**פסח יפהר** (23 במרץ 1904 – 4 ביולי 1985) היה ראש מועצת הרצליה וראש העיר הראשון של הרצליה בשנים 1959–1966.

ביוגרפיה
--------

נולד בשם פסח קרסנוגורסקי לאברהם וטובה לבית חנקין בז' בניסן, תרס"ד בניז'ין שבאוקראינה, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
היה פעיל בתנועת החלוץ ונעצר על פעילותו בידי השלטונות הסובייטים. בשנת 1926, בעת ישיבתו בבית הסוהר במוסקבה, פגש את אלכסנדר פן והתרשם מאוד ממראהו ומאומץ ליבו. השניים נותרו חברים גם מאוחר יותר, בישראל.
אחיו הבכור הגיע לארץ ישראל בשנת 1925 והצטרף לקבוצת צעירים שעזרו בהקמת הרצליה.

פסח עלה ארצה בשנת 1927 עם חבריו והצטרף לקבוצת משמר ולאחיו בהרצליה. עבד תחילה בעיקר בפרדס רש"ל ונבחר לוועד הפועלים.
זמן קצר לאחר הגיעו להרצליה, התקבל להגנה.
אחר כך הצטרף לתנועת הפועל הצעיר ונבחר לתפקיד מזכיר מועצת הפועלים במושבה.

מאוחר יותר הוא עבד במשרד העבודה של הסוכנות היהודית תחת יצחק גרינבוים. לאחר הקמת המדינה, עם מינויו של גרינבוים לתפקיד שר הפנים, הוא מינה את יפהר למנהל הרשויות המקומיות במשרד הפנים.

שימש כמזכיר סניף מפא"י בהרצליה, ובדצמבר 1959 נבחר ברוב קולות כנציג מפא"י לראשות המועצה המקומית שם, לאחר שראש המועצה הקודם, בן ציון מיכאלי, התפטר מתפקידו. בעקבות הכרזתה של הרצליה כעיר באפריל 1960 הפך יפהר לראש העיר.

הישגיו הבולטים בתקופת כהונתו:

* הרחבת בית הספר המקצועי אורט ופתיחת שתי מגמות לימוד חדשות בו
* הקמת בית ספר ע"ש פתחיה לב-טוב בשיכון דרום
* פתיחת גני ילדים לגילאי 4 בעיר
* הקמת המוזיאון העירוני
* הקמת שני מועדוני נוער בשכונות נוה-ישראל ושביב
* הקמת שכונת "הרצליה הצעירה" עבור זוגות צעירים
* הרחבה ושיפור רשת הביוב והקמת מגדל מים נוסף
* שיפור התשיות והנגישות לחוף הים וסלילת כביש נוסף מנוף ים למלון השרון
* נטיעת הגן הציבורי בנוה ישראל על שטח של 15 דונם ושיפוץ והרחבת גן וריזלנד

בעקבות ביקורת ציבורית על ניהול כושל של העירייה (יצירת גירעון תקציבי גדול) ופרישת נציגי מפ"ם והליברלים העצמאים מן הקואליציה התפטר יפהר בספטמבר 1966 מתפקיד ראש העיר וגם מחברותו במועצה. ב-25 באוקטובר קיבלה מועצת העיר את התפטרותו של יפהר ובמקומו נבחר נתן רוזנטל מן המערך לתפקיד ראש העיר.

משפחתו
------

בשנת 1935 נשא את יהודית לבית מרשוב לאישה ונולדו להם שלושה ילדים - רות, עמרם ונילי.

עיריית הרצליה קראה רחוב בשכונת "גני הרצליה" על שמו.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "פסח יפהר (קרסנוגורסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4320
* פסח יפהר, על הישגי הרצליה, דבר, 20 ביולי 1965

הערות שוליים
------------

1. ↑  על פי אשתו, שמו היה קרסנובובסקי, לפי מקור אחר קסנגורסקי

| ראשי מועצת ועיריית הרצליה |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אברהם הירש | שמעון זאב לוין | בן ציון מיכאלי | פסח יפהר | נתן רוזנטל | משולם לנגרמן  (ועדה קרואה) | יוסף נבו | אלי לנדאו | יעל גרמן | יהונתן יסעור | משה פדלון |
| מ-1937 | מ-1938 | מ-1943 | מ-1959 | מ-1966 | מ-1967 | מ-1969 | מ-1983 | מ-1998 | 2013 | מ-2013 |

 |
**לזר וויאדין סמרג'יץ'** (בסרבית: **Лазар Вујадин Самарџић**, בגרמנית: **Lazar Vujadin Samardžić**; נולד ב-24 בפברואר 2002 בברלין שבגרמניה) הוא כדורגלן סרבי-גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת  אודינזה מהסרייה א' ובנבחרת סרביה.

קריירת מועדונים
---------------

סמרג'יץ' גדל במחלקת הנוער של הרטה ברלין. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-22 במאי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בניצחון 4-0 על אוניון ברלין במסגרת המחזור ה-27 בבונדסליגה לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-8 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לחמש שנים בר.ב. לייפציג מהבונדסליגה. ב-3 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על שאלקה 04 במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך שבע הופעות ליגה במדי המועדון.

ב-5 באוגוסט 2021 חתם סמרג'יץ' על חוזה לחמש שנים באודינזה מהסרייה א'. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ספציה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בשתי העונות הראשונות שלו במועדון ערך 59 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

סמרג'יץ' שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה. ב-24 במרץ 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בניצחון 2-0 על נבחרת ליטא במסגרת מוקדמות יורו 2024.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  RB Leipzig sign Lazar Samardzic from Hertha Berlin באתר הרשמי של הבונדסליגה, 8 בספטמבר 2020 (באנגלית)
2. ↑  Lazar Samardžić è bianconero באתר הרשמי של אודינזה, 5 באוגוסט 2021 (באיטלקית)

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לזר סמרג'יץ'"**.
ה**חלמיתאים** (שם מדעי: *Malvales*) היא סדרה של צמחים דו־פסיגיים, המונה 10 משפחות וכוללת לרוב עצים ושיחים. הסדרה מונה כ-6,000 מינים לפי סיווג מודרני. המשפחה הדומיננטית בסדרה היא משפחת חלמיתיים המורחבת המונה מעל 4,000 מינים, ואחריה באה משפחת המתנניים עם 750 מינים. צמחיית הבר בישראל מסדרת החלמתיאים מונה 56 מינים ב־17 סוגים.

תפוצה
-----

תפוצת רוב המשפחות בסדרה היא כלל־עולמית, באזורים טרופיים וסובטרופיים עם פלישה מוגבלת לאזורים ממוזגים או קרים. דגש תפוצה מעניין קיים באי מדגסקר, שכן שלוש משפחות מתוך הסדרה (Sphaerosepalaceae ,Sarcolaenaceae ו־Diegodendraceae) אנדמיות לאי זה.

מאפיינים
--------

המורפולוגיה של החלמיתאים רבגונית, וישנו מספר מועט של תכונות משותפות. כאן ניתן לציין הופעה תדירה של עלים כפניים או גזורים בצורה מאוצבעת, עלי גביע מאוחים לצורת חרוט, ומבנה ותכולה כימית מיוחדת של הזרעים. כמו כן, ניכרת לעצי הסדרה קליפה הבנויה משכבות רבות של שיפה סיבית רכה, בעלת מבנה אופייני.

שימוש נרחב נעשה בעצה בזכות החוזק והקלילות שלה, ובקליפת העצים, במיוחד בסוגים Ochroma, Edgeworthia, Tilia, דפנית (Daphne) ומתנן (Thymelaea). עץ הקקאו (Theobroma cacao) משמש להכנת שוקולד. זרעי עצים מסוג אגוז קולה מתאפיינים בתכולה גבוהה של קפאין, ובעבר שימשו להכנת משקאות קולה למיניהם.

מיון
----

**סדרת החלמיתאים** כוללת על־פי המיון המודרני 10 משפחות (ראו טבלה); ארבע מתוכן מיוצגות בישראל:

* חלמיתיים (Malvaceae)
* כפתוריים (Neuradaceae)
* לוטמיים (Cistaceae)
* מתנניים (Thymelaeaceae)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חלמיתאים** בוויקישיתוף
* חלמיתאים, באתר ITIS (באנגלית)
* חלמיתאים, באתר NCBI (באנגלית)
* חלמיתאים, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חלמיתאים, באתר Tropicos (באנגלית)
* חלמיתאים, באתר GBIF (באנגלית)
* חלמיתאים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  .Malvales Juss, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏12-2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007545944905171
* BnF: cb122562940 (data)
* GND: 4341709-7
* LCCN: sh85080232
* NKC: ph305438

 |
**סיפוק** הוא רגש הנובע ממילוי רצון או צורך של האדם, אשר גורם להרגשה חיובית ותענוג נפשי.

הגורמים להרגשת הסיפוק
---------------------

רגש הסיפוק יכול להתהוות ממגוון גורמים, החל ממעשה שפועל בו האדם משום שהוא מאמין בו אידאולוגית או משום שחושב שמעשה זה הוא מעשה נחוץ ונכון המביא תועלת, סיפוק אף יכול להיגרם לאחר שעשה מעשה הגורם להנאה מסוימת, כגון אכילת ארוחה דשנה, קיום יחסי מין או ביצוע עסקה מוצלחת, יצירת דבר חדש, או תיקון והשלמת מוצר או ערך פגום/חסר, הצלחה במשימה החשובה לו, וכמו כן מלימוד תכנים שהוסיפו לו ידע מעשיר, או תוכן רוחני.
רגש הסיפוק קשור היטב לרגש העונג. הסיפוק והעונג קשורים להתניה אופרנטית ומשחקים תפקיד חשוב בהתנהגות האדם - הם משפיעים על רמת המוטיבציה של האדם לחזור על מעשה מסוים בהתאם לרגשות שהתעוררו בו בעקבות המעשה. הקשר בין המעשה לרגש הוא שרשרת רגשות כתגובה של התנהגויות שמבצעים מגיל קטן ואשר במשך השנים מקבלות נופך מטאפיזי.

### תאוריית הצרכים של אברהם מאסלו

 ערך מורחב – **תאוריית הצרכים**  

פרשנות של תאוריית הצרכים של מאסלו, מיוצגת כפירמידה עם הצרכים הבסיסיים בתחתית
**תאוריית הצרכים** היא תאוריה של הפסיכולוג אברהם מאסלו, העוסקת במדרג הצרכים של אדם בחייו. לתאוריה זו השלכות על תחומים רבים, ביניהם ניצול מוטיבציית עבודה. התאוריה שוכללה על ידי הפסיכולוג האמריקאי קלייטון אלדרפר (אנ'), שפיתח את תאוריית קיום-השתייכות-צמיחה.

דחיית סיפוקים
-------------

 ערך מורחב – **דחיית סיפוקים**  

דחיית סיפוקים היא היכולת להמתין במטרה להשיג דבר מה. כלומר, היא סוג של טקטיקת דחייה שבה קביעת ביצוע הפעולה במועד מאוחר יותר מיועדת להשיג מטרה של רווח או גמול גדולים יותר מאלו שניתן להשיג באמצעות פעולה מיידית.
יכולת דחיית הסיפוקים נחשבת כתכונת אישיות. דניאל גולמן גילה שהתכונה היא מרכיב חשוב באינטליגנציה רגשית. אנשים ללא תכונה זו מעוניינים בסיפוק מיידי בכל עת ועלולים לסבול משליטה עצמית נמוכה.

היעדר סיפוק
-----------

כאשר אדם באופן קבוע ורצוף מבצע עבודה אשר איננה גורמת לו סיפוק כלשהו עשויים להתפתח אצלו רגשות שליליים, כגון ריקנות, שיעמום, עצב, ולעיתים אף דיכאון, הקוראות לאדם לבחון שוב על מעשיו ולחפש שגרת חיים אשר תביא לו את הסיפוק המיוחל. למעשה, רוב בני האדם המחליפים עבודה מיוזמתם, עושים זאת משום חוסר סיפוק.

ראו גם
------

* אושר
* איכות חיים

| **רגשות** |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| אדישות • אהבה • אומץ • אושר • אימה • אכזבה • אכזריות • אמון • אמפתיה • אנטיפתיה • אקסטזה • אשמה • בדידות • בהלה • בוז • בושה • ביטחון • בלבול • גאווה • גועל • געגוע • דאגה • דו-ערכיות • דחייה • דכדוך • הודיה • היקשרות • הערצה • הפתעה • הקלה • השפלה • התאהבות • חוסר אונים • חיבה • חמדנות • חמלה • חרדה • חרטה • חשש • טינה • ייאוש • יראה • כאב • כמיהה • כעס • מבוכה • מועקה • מצוקה • מרירות • ניכור • נקמה • סבל • סיפוק • ספק • סקרנות • עדנה • עוינות • עונג • עלבון • עניין • עצב • עצבנות • פחד • פליאה • ציפייה • קבלה • קנאה • קתרזיס • רוגע • רחמים • ריקנות • רסנטימנט • שכול • שלווה • שמחה • שמחה לאיד • שנאה • שעמום • תבוסתנות • תסכול • תקווה • תשוקה |

 |
| מצב רוח • אפקט |

קישורים חיצוניים
----------------

* שביעות רצון, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007558479905171
* GND: 4129186-4
* LCCN: sh85117681
* NKC: ph1102992

 |
צילום חיצוני של המבנה משנת 1999
**קבר יונה הנביא** היתה כנסייה אשורית עתיקה שהוסבה למסגד ואשר פוצצה ב-24 ביולי 2014 על ידי ארגון דאעש במסגרת המאמצים של הארגון להרוס את כל המבנים שהכילו שרידים מקדשים היסטוריים.

האתר היה ממוקם בחלק המזרחי של העיר מוסול.

היסטוריה
--------

 חורבות מסגד יונה הנביא. צילום משנת 2017
על פי המסורת, יונה הנביא המקראי נקבר במיקום זה. 

התאריך המדויק של בניית המבנה אינו ידוע, אך הוא הוזכר בכתביו של אבו זכריה אל-אזדי, שנפטר בסביבות שנת 334 לספירה.

המבנה שימש במשך מאות שנים כמנזר. 

כאשר השליט המונגולי-טורקי טימור לנג ביקר במקום בשנת 1393 המנזר כבר הוסב למסגד. במרכז המבנה היה קבר מכוסה בשטיחים פרסיים ומשי ובאותו החדר היה גם שן לוויתן כהתייחסות לסיפור של יונה הנביא אשר נכלל גם בקוראן.

במהלך תקופת שלטונו של סדאם חוסיין המסגד שוקם.

  

ביולי 2014 פוצץ המסגד על ידי ארגון הטרור דאעש, אשר כבש בעבר את העיר מוסול ובזז את תוכלת המבנה.

במערכת המנהרות שמתחת למבנה גילו ארכאולוגים מאוניברסיטת היידלברג שרידי ארמון שבנה במקום המלך האשורי אסרחדון כפי שמעידים התבליטים והתחריטים שהתגלו שם.
**יאקה לאקוביץ** (סלובנית: **Jaka Lakovič**; נולד ב-9 ביולי 1978 בליובליאנה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הרכז בקבוצות רבות באירופה ובנבחרת סלובניה. גובהו 1.86 מטר. לאקוביץ' נחשב לאחד השחקנים הטובים בתפקידו באירופה.

בשנת 1996, בגיל 18, החל את הקריירה המקצועית שלו בסלובן ליובליאנה לאחר שהוקפץ מקבוצת הנוער לקבוצת הבוגרים. תוך זמן קצר, הפך לשחקן החמישייה הפותחת ולאחד הגארדים הטובים בסלובניה. לאחר חמש עונות עזב את סלובן ועבר לנובו מסטו. בעונתו היחידה במועדון זה הוביל אותו לגמר הפלייאוף בסלובניה, כשבדרך זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה.

הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה כשחתם במועדון הפאר היווני, פנאתינייקוס. במשך ארבע עונותיו במועדון זכה ארבע פעמים באליפות יוון ושלוש פעמים בגביע היווני.

לאקוביץ' משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של סלובניה משנת 2002. במשך שנותיו בנבחרת השתתף עם נבחרתו באליפויות אירופה של 2003, של 2005, של 2007 ושל 2009 וכן גם בהעפלה היסטורית לאליפות העולם 2006, מה שנחשב כהישג השיא של הנבחרת בשנים האחרונות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאקה לאקוביץ'** בוויקישיתוף
* יאקה לאקוביץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* פרופיל השחקן באתר Euroleague.net
* פרופיל השחקן באתר FIBA
* פרופיל השחקן באתר Eurobasket.com
* פרופיל השחקן באתר Draftexpress.com
* פרופיל השחקן באתר הליגה האיטלקית
* פרופיל השחקן באתר הליגה הספרדית