recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לובוש קמנאר** (נולד ב-17 ביוני 1987 בטרנבה) הוא כדורגלן סלובקי המשחק בעמדת השוער בספרטק טרנבה.

קריירת מועדונים
---------------

קמנאר רשם את צעדיו הראשונים בכדורגל במועדון עיר מולדתו ספרטק טרנבה. הוא עבר דרך כל מחלקות הנוער של הקבוצה עד שהגיע לקבוצה הבוגרת של המועדון. קמנאר הופיע חמש פעמים במדי ספרטק טרנבה לפני שחתם בפברואר 2005 בקבוצת ארטמדיה ברטיסלאבה. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא היה שותף לזכייה באליפות הקורגון ליגה, אף על פי שלא היה שוערה הראשון של ארטמדיה ושיחק רק במשחק ליגה אחד. בעונת 2007-2008 היה שותף פעם נוספת לזכייה באליפות הליגה הסלובקית ובנוסף זכה יחד עם קבוצתו גם בגביע הסלובקי.

ב-2 ביולי 2009, חתם קמנאר בן ה-22 על חוזה ל-5 עונות, במדי נאנט הצרפתית. לאחר שנתיים הושאל לקבוצות סיוואספור, ספרטק טרנבה וסלטיק.

בשנת 2013 חתם בקבוצת גיור מליגת העל ההונגרית. בשנת 2015 עבר לשחק בקבוצת ספרטק טרנבה. בקיץ 2016 עבר לשלונסק ורוצלב הפולנית. ב-4 ביולי 2017 חתם קמנאר בואשאש ההונגרית.

קריירה בינלאומית
----------------

קמנאר שיחק את משחקו הראשון בנבחרת הסלובקית בניצחון 3-1 נגד סן מרינו, ב-11 באוקטובר 2008, במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. בהמשך לובוש קמנאר הוזמן לנבחרת למשחק ידידות בודד.

תארים
-----

* קורגון ליגה: 2005, 2008
* הגביע הסלובקי: 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לובוש קמנאר** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לובוש קמנאר"**.
**אין למדין מקודם מתן תורה** הוא כלל במתודולוגיה התלמודית ולפיו אין להביא ראיה או להסיק מסקנה הלכתית או דינית מהמסופר במקרא על שאירע לפני נתינת התורה.

מקור
----

מקור הכלל בדברי התלמוד הירושלמי שביאר מדוע אין ללמוד את הדין של שבעת ימי אבלות מיוסף עליו נאמר: "ויעש לאביו (יעקב) אבל שבעת ימים", משום שאין למדין דבר קודם למתן תורה. עיקרון זה מצוי גם בתלמוד הבבלי במסכת יומא שם תמהו על דברי רב ספרא שרצה ללמוד את זמנה ההלכתי של תפילת שחרית ממנהג אברהם, ואמרו: "אנן מאברהם ניקום וניגמור"?!. הראשונים פירשו שאין ללמוד הלכה מאברהם אבינו, היות שחי לפני מתן התורה ולא הצטווה כלל על התפילה, ושמא "ניתנה תורה ונתחדשה הלכה".

הרמב"ם בפירוש המשנה מתייחס לכלל זה בהקשר של דברי המשנה בחולין, שם נחלקו תנאים בשאלה אם גיד הנשה נאסר גם בבהמה טמאה. רבי יהודה סבור שגיד הנשה נאסר גם בבהמה טמאה ומוכיח את שיטתו מקדמות איסור גיד הנשה שהיה נהוג לפני מתן תורה, זמן שבו בהמה טמאה הייתה מותרת גם היא באכילה, אולם חכמים חלקו על דבריו וטענו שאיסור גיד הנשה "**בסיני נאמר** אלא שנכתב במקומו". את תשובת חכמים מבאר הרמב"ם על פי הכלל האמור:

> 
> שים לבך לכלל הגדול הזה המובא במשנה זו והוא אמרם **מסיני נאסר**. והוא שאתה צריך לדעת שכל מה שאנו נזהרים ממנו או עושים אותו היום אין אנו עושים זאת **אלא מפני צווי ה' על ידי משה, לא מפני שה' צוה בכך לנביאים שקדמוהו.** 
> דוגמה לכך, אין אנו אוכלים אבר מן החי לא מפני שה' אסר על בני נח אבר מן החי, אלא מפני שמשה אסר עלינו אבר מן החי במה שנצטווה בסיני שיישאר אבר מן החי אסור. 
> וכן אין אנו מלים בגלל שאברהם מל את עצמו ואנשי ביתו, אלא מפני שה' צונו על ידי משה להמול כמו שמל אברהם עליו השלום. 
> וכן גיד הנשה אין אנו נמשכים בו אחרי אסור יעקב אבינו אלא צווי משה רבינו, הלא תראה אמרם **שש מאות ושלש עשרה מצות נאמרו לו למשה בסיני**, וכל אלה מכלל המצות
> 
> 
> 
> — פירוש המשנה להרמב"ם חולין פרק ז' משנה ו'. תרגם מערבית הרב יוסף קאפח
>

תחולת הכלל
----------

קיימים מספר ספקות ובעיות בתחולת הכלל:

* זמן נתינת התורה לצורך כלל זה אינו מעמד הר סיני, ולכן הנקודה המדויקת על ציר הזמן שמלפניה לא ניתן ללמוד דין או הלכה שנויה במחלוקת בין הפרשנים.
* קיימת גם מחלוקת סביב עמדת התלמוד הירושלמי בנושא זה, האם קבלו אמוראי ארץ ישראל את הכלל או דחו אותו.
* אפשר שהכלל עומד בסתירה לכלל אחר: "כל מצווה שנאמרה לבני נח ונשנית בסיני, לזה ולזה נאמרה. לבני נח ולא נשנית בסיני, לישראל נאמרה ולא לבני נח" (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ט, עמוד א')
* ישנן הלכות רבות שמקורן, לכאורה, קודם מתן תורה.

בסתירות אלו עיסוק ענף ומסועף בספרות התלמודית ורבים עסקו בהגדרת הכלל וביישוב שאלות שמתעוררות לאורו.

לקריאה נוספת
------------

* רבי יצחק למפרונטי, פחד יצחק, מהדורת מוסד הרב קוק, ב, עמ' קד
* רבי צבי הירש חיות, **תורת הנביאים** (נדפס בתוך **כל כתבי מהר"ץ חיות**, ירושלים תשי"ח) פרק יא, עמ' סג
* רבי חיים חזקיהו מדיני, שדי חמד, מערכת א' כלל שכ"א
* רבי יוסף ענגיל, **בית האוצר**, כלל צט

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך "אין למדין מקדם מתן תורה", במיקרופדיה תלמודית, באתר ויקישיבה
* משה פוטולסקי, ****הכלל „אין למדין מקודם מתן תורה"****, דיני ישראל, ו' (תשל"ה), עמ' 195–230, באתר אוצר החכמה

הערות שוליים
------------

1. ↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן, פרק ג', הלכה ה'
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף כ"ח, עמוד א'
3. ↑  ראו ריטב"א שם בשם רבינו תם; רבינו חננאל
4. ↑  משנה, מסכת חולין, פרק ז', משנה ו'
**פרידריך הראשון, רוזן העיר נירנברג** (בגרמנית: **Friedrich I. von Nürnberg-Zollern**; ‏ 1139–1204), היה רוזן העיר נירנברג הראשון מבית הוהנצולרן בין השנים 1191–1204, ורוזן צולרן משנת 1145 עד מותו.

ביוגרפיה
--------

פרידריך נולד בשנת 1139 לפרידריך השני, רוזן צולרן, ולאחר מותו בשנת 1145 עלה לשלטון ברוזנות צולרן. החל משנת 1171 תמך פרידריך בבית הוהנשטאופן, כלומר בפרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובניו, פרידריך החמישי, דוכס שוואביה והיינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, נגד פיליפ משוואביה, מלך גרמניה, ואף השתתף במאבק נגד היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה בשנת 1180. משמעותי במיוחד היו נישואיו של פרידריך, שהחזיק בנחלת בדוכסות שוואביה, עם סופיה מראבס סביב 1184, הבת היחידה של קונראד השני מראבס, ויורשת רוזנות העיר נירנברג.

לאחר מות חמיו בשנת 1191, ירש פרידריך את רוזנות העיר נירנברג, וייסד את הקו הפרנקוני של בית הוהנצולרן. דרך אשתו, שהייתה היורשת של רוזנויות ראבס ואבנברג, פרידריך הוסיף לנחלותיו שטחים באוסטריה ובפרנקוניה. בשנת 1204 מת פרידריך, ובנו פרידריך השני, רוזן העיר נירנברג ירש את נחלותיו בפרנקוניה, בעוד בנו קונרד השלישי, רוזן צולרן ירש את נחלותיו בשוואביה.

משפחתו
------

פרידריך התחתן עם סופיה מראבס, בתם של קונראד השני מראבס והידלגארד מאבנברג, ממנה נולדו לו 3 ילדים:

* קונראד הראשון, רוזן העיר נירנברג (1186–1261) - מייסד הקו הפרנקוני, ממנו יצאו מאוחר יותר נסיכי הבוחר מברנדנבורג ומלכי פרוסיה.
* פרידריך הרביעי, רוזן צולרן (1188–1255) - מייסד הקו השוואבי.
* אליזבת פון צולרן (מתה ב-1255), התחתנה עם גרהרד השלישי, רוזן לוכטנברג.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Hirsch, Theodor (1878). "Friedrich". *Allgemeine Deutsche Biographie 7 (1878), S. 569 (online version)*. נבדק ב-30 בינואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Friedrich III. Graf von Zollern". נבדק ב-30 בינואר 2013. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  *Heraldry of the Royal Families of Europe*, JiříLouda & Michael Maclagan, 1981, pp. 178-179.

  


|  |
| --- |
| **פרידריך הראשון, רוזן העיר נירנברג**  בית הוהנצולרן  נולד:1139 מת:1204 |
| **פרידריך השני** | **רוזנות צולרן  1145–1204** | **פרידריך הרביעי (השני)** |
| **קונראד השני** | **רוזנות העיר נירנברג  1191–1204** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 133574555
* VIAF: 3666444
* WorldCat (עם VIAF): 3666444

 |
**מחוז (אובלסט) לובץ'** (בבולגרית **Област Ловеч**) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון מרכז בולגריה, שטחו מהווה 3.7% משטח המדינה ועיר בירתו היא לובץ'. המחוז משופע בנופים קרסטים ולאורכו זורמים הנהרות ויט ואוסאם.

היסטוריה
--------

ראשית התיישבות אנושית מאורגנת במחוז מתוארכת למאה ה-3 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. מהמאה ה-1 לפנה"ס ועד המאה ה-4 שלטה באזור האימפריה הרומית ולאחריה האימפריה הביזנטית. בראשית המאה ה-9 נכבש האזור על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה. בראשית המאה ה-11 פלש צבא האימפריה הביזנטית בפיקודו של בסיליוס השני, כבש את האזור וגרם לקריסת האימפריה הבולגרית. בשלהי המאה ה-12 נשלט החבל על ידי האימפריה הבולגרית השנייה והפך לצומת דרכים מסחרית. באמצע המאה ה-14 עבר המחוז לחזקת האימפריה העות'מאנית והיה חלק מפלך רומליה העות'מאני. לאחר כ-500 שנות שלטון עות'מאני, בשלהי 1877 שוחרר החבל על ידי צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) ובהמשך הפך חלק מנסיכות בולגריה.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית המחוז מצויה במגמת קיטון מתונה (תמותה לעומת ילודה) ובמגמת הגירה שלילית. 89.55% הם בולגרים, 4.99% ממוצא טורקי ו-3.72% הם צוענים. 49% הם גברים ו-51% הן נשים. 86.4% הם נוצרים אורתודוקסים, ו-6.2% הם מוסלמים סונים. במחוז 8 ערים ועיירות ו-142 כפרים.

אקלים
-----

במחוז שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.5oc כאשר ערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-3oc בינואר ועד 24oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 733 מילימטרים והחודשים הגשומים בשנה הם מאי וספטמבר. בין נובמבר לאפריל ישנם 24 ימי שלג בממוצע והחודש המושלג ביותר הוא דצמבר עם 6 ימי שלג בממוצע.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לובץ'** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לובץ'

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מחוז לובץ'-פרופיל אקלימי", באתר myweather2.com (באנגלית).

| דגל בולגריהדגל בולגריה **מחוזות בולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| בלגואבגרד • בורגס • דובריץ' • גברובו • חאסקובו • קרדז'אלי • קיוסטנדיל • לובץ' • מונטנה • פאזארדז'יק • פרניק • פלבן • פלובדיב • ראזגרד • רוסה • שומן • סיליסטרה • סליבן • סמוליאן • סופיה • העיר סופיה • סטארה זאגורה • טרגובישטה • וארנה • וליקו טרנובו • וידין • וראצה • ימבול |  |

 |

| **רשויות מקומיות וערי מחוז לובץ' שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| לובץ' • טרויאן • טטוון • לוקוביט • לטניצה • אפרילצי • יבלניצה • אוגרצ'ין • | מחוז לובץ' |

 |
**חתלתול אקוסטי** היה מיזם של ה-CIA האמריקני בשנות ה-60, שבמסגרתו הוצע להשתמש בחתול כאמצעי ריגול.

בהליך שארך כשעה, וטרינר מנתח שתל מיקרופון בתעלת אוזנו של חתול, משדר רדיו קטן בבסיס גולגולתו וחוט חשמל דק אל תוך פרוותו סמוך לעמוד השדרה. ניתוח זה איפשר לחתול להקליט את סביבתו ולשדר באופן שאינו מחשיד. ויקטור מרצ'טי, סוכן CIA לשעבר, אמר שעלות פרויקט "החתלתול האקוסטי" הייתה כעשרים מיליון דולר.

המשימה הראשונה במסגרת הפרויקט, הייתה לצותת לשני אנשים בחצר מחוץ לשגרירות רוסיה בשדרת וויסקונסין שבוושינגטון. החתול שוחרר בקרבת מקום, אך כמעט מיד נדרס למוות על ידי מונית[דרוש מקור]. גרסה שונה של האירועים מסר בשנת 2013 רוברט וואלאס, סוכן לשעבר של אגף הטכנולוגיה ב-CIA, שאמר שעקב קשיים באימון החתול הוחלט לבטל את הפרויקט, וכי "הציוד הוצא מגופו של החתול, החתול נתפר מחדש, וחי חיים ארוכים ושמחים אחר כך". זמן קצר לאחר מכן הפרויקט הוחשב ככישלון והוצהר כבזבוז מוחלט.

פרויקט החתלתול האקוסטי בוטל בשנת 1967. המידע עליו נחשף ב-2001, כאשר הותרו לפרסום חלק מן המסמכים של ה-CIA. במזכר סיכום (שחלקים ממנו צונזרו) נכתב שחוקרי ה-CIA האמינו שהם יכלו לאמן חתולים לנוע במרחקים קצרים, אבל ש"גורמי האווירה והבטיחות שבשימוש טכניקה זו במצבים מציאותיים הכריחו אותנו להגיע למסקנה שלמען המטרה (נמחק) שלנו, זה לא יהיה מעשי".

קישורים חיצוניים
----------------

* יריב פלג, ‏הניסויים הממשלתיים המטורפים ביותר בהיסטוריה, באתר ‏מאקו‏‏, ‏26 ביוני 2014‏
* Vnederbilt, Tom (באוקטובר 2013). "The CIA's Most Highly-Trained Spies Weren't Even Human". *Smithsonian Magazine*. Washington, DC: Smithsonian Institution. נבדק ב-11 בדצמבר 2020. `{{cite journal}}`:  (עזרה)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Julian Borger (11 בספטמבר 2001). "Project: Acoustic Kitty". *The Guardian Newspaper*. `{{cite news}}`:  (עזרה)
2. ↑  U.S. Central Intelligence Agency (במרץ 1967). "Views on Trained Cats Use" (PDF). George Washington University. נבדק ב-21 במרץ 2014. `{{cite web}}`:  (עזרה)
**הונגריה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות** פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את "מקהלת הגברים של ברטוק בלה" כנציגתה בתחרות.

היסטוריה
--------

ב-20 במרץ 2017 הודיעה הונגריה כי הם יערכו להופעת הבכורה שלהם בתחרות של 2017.

המקהלות והשירים שייצגו את הונגריה באירוויזיון למקהלות
-----------------------------------------------------

 שורה בצהוב מסמלת **ניצחון** של המתמודדת באותה תחרות  

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום ה**שני**  

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום ה**שלישי**  

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום **האחרון**  

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר


| שנה | מבצע | שירים | שפה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | מקהלת הגברים של ברטוק בלה | "Karádi nóták" | הונגרית | אין |

השדרנים מטעם הונגריה
--------------------

| שנה | שדרן |
| --- | --- |
| 2017 | מילאן בולה |

ראו גם
------

* האירוויזיון למקהלות

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הונגריה באירוויזיון למקהלות
**אין עונשין אלא אם כן מזהירין** הוא כלל הלכתי־תלמודי, לפיו לא ייתכן עונש על עבירה כל שהיא מהתורה, בלי שיצוין במפורש בתורה אזהרה שלא לעבור על עבירה זו.

כלל זה תקף עבור עבירות פליליות שעונשן הן בידי אדם, כדוגמת מיתה בידי אדם, או עונש מלקות, אך לא לגבי עונשי שמיים, כגון כרת ומיתה בידי שמים. כלל זה אינו תקף לגבי משפט אזרחי, כדוגמת תשלומי ממון במשפט העברי.

גדרי הכלל
---------

הכלל אין עונשין אלא אם כן מזהירין מתגלה במקומות רבים בתורה בהן מצינו שהתורה אוסרת על עשיית מעשה מסוים ("אזהרה") ושבה ופוסקת את העונש של מי שעובר על האיסור ("עונש"). דוגמה לכך היא פרשת עריות כאשר בפרשת אחרי מות התורה מאריכה לפרט את רוב איסורי העריות, ובפרשה שלאחריה, פרשת קדושים, שבה התורה וכופלת את האיסורים ואף מפרטת את עונשו של כל אחד מהם. חז"ל במסכת סנהדרין (דף נו עמוד ב) פירשו שהסיבה לכפילות היא הצורך להזהיר קודם הענישה שכן "לא ענש אלא אם הזהיר".

כלל זה חוזר פעמים רבות במדרשי הלכה אודות איסורי תורה, כאשר השאלה הנשאלת שם היא בדרך כלל: "עונש מצינו (=פסוק המציין את העונש), אזהרה מנין?". כמו כן בעניין חלק ממצוות בני נח מביאה הגמרא הוכחה שבני נח הוזהרו מלעבור עליהן, מכך שנענשו עליהם: "ובגלל התועבות האלה השם מוריש אותם מפניך", והרי "לא ענש הכתוב אלא אם כן הזהיר". על כן מסיקים שבני נח הוזהרו עליהן, למרות שהאזהרה אינה מפורשת בתורה.

הרמב"ם כותב בספר המצוות: ש"כל מה שנאמר בתורה שהעושה דבר פלוני יומת, או שהוא חייב כרת - ידענו בבירור שאותו הדבר מוזהרים עליו ושהוא בלא תעשה".

התראה
-----

 ערך מורחב – **התראה**  

בפירוש המשניות לרמב"ם, מבואר שדין ה"התראה", הקובע כי עונש בבית דין לא יוטל אלא אם כן התבצעה התראה מפי העדים לעובר העבירה שהדבר אסור ונושא עונש נובע אף הוא מיסוד הכלל, שאין עונשין אלא אם כן מזהירין.

טעם הכלל
--------

בספר החינוך (מצווה ס"ט) מנמק את הכלל:

> 
> לא יספיק לנו הזכרת העונש במצווה מבלי אזהרה. וזהו שיאמרו רבותינו ז"ל תמיד: "עונש שמענו אזהרה מנין", והענין הוא מפני שאם לא תבוא לנו בדבר מניעת האל, אלא שיאמר "עושה דבר פלוני יענש בכך", היה במשמע שיהיה רשות ביד כל הרוצה לקבל העונש ולא יחוש לצערו לעבור על המצוה ולא יבוא בזה כנגד חפץ השם יתברך ומצותו, ויחזור דבר המצוה כעין מקח וממכר, כלומר הרוצה לעשות דבר פלוני יתן כך וכך ויעשהו או יתן שכמו לסבול כך ויעשהו, ואין הכוונה על המצוות בכך, אלא שהאל לטובתנו מנענו בדברים והודיענו במקצתן העונש המגיע לנו מיד מלבד העברת רצונו שהיא קשה מן הכל. וזהו אמרם ז"ל בכל מקום לא ענש אלא אם כן הזהיר, כלומר לא יודיע האל העונש הבא עלינו על העברת המצוה אלא אם כן הודיענו תחילה שרצונו הוא שלא נעשה אותו הדבר שהעונש בא עליו.
> 
> 
> 
> 

פרשנותו של בעל החינוך היא, שהעונש קובע רק את תוצאת המעשה ככל הנוגע לעושה המעשה, אך לא ביחס לאיסור עצמו, שלו יש חשיבות עצמאית כמעשה הנוגד את רצון השם, ולא רק בגלל העונש. מכיוון שכך לא ייתכן שהתורה תעניש על דבר שאסור ללא אזהרה מוקדמת, שכן אז היה ניתן לחשוב כי מדובר למעשה בברירת מחדל העומדת בפני האדם והאומרת כי קיימת בפניו אפשרות הענישה הבאה בחשבון אם הוא רק מעוניין בכך, ועל כך באה אזהרת התורה המצווה את האדם לא לעשות את המעשה ללא תלות בעונש העלול לבוא לו בשל כך.

לקריאה נוספת
------------

* האנציקלופדיה התלמודית כרך א', בערך **אזהרה** עמ' תט"ו - תי"ט
**גֶלְשֶה** (בהונגרית: **Gelse**) הוא כפר במחוז זאלה בדרום-מערב טרנסדנוביה בהונגריה בנפת נג'קניז'ה, בתוך גבעות זלה, באזור של רכס זאלהאפאטי.

מיקום
-----

הכפר ממוקם כ־17 ק"מ צפונית לעיר נג'קניז'ה, שהיא בירת הנפה, בעמק תעלת פרינציפאליס בת ה-60 ק"מ שנבנתה במאה ה-19 כדי לנקז מימי הביצות באזור. התעלה מלווה את הכביש 7527 בין נג'קניז'ה לבין פאצ'ה. גם קו הרכבת סומבטהיי - נג'קניז'ה עובר בשטח. מקור השם אינו ודאי: ייתכן שהוא קשור לשמות האישיים גאלסה, גוליסה מהשפה הסלאבית =שפירושה החשופה והעירומה, אך ייתכן שזו נגזרה מהגרסה המכוננת של הכינוי לשם גלרט או גלן.

היסטוריה
--------

היישוב הוא מתקופת ארפאד. הכפר הוזכר לראשונה בשנת 1280 בערך בשם גואלשה. על פי מקור אחר, ניתן לקשר את האזכור בכתב הראשון של הכפר לתאריך 1226, כבר אז שימש שמו בצורה גלשה. כצמיתים עסקו תושביו בחקלאות (בעיקר גידול שיפון ) ובגידול בעלי חיים, אך גם גידולי גפנים ליין. ממצאים רבים מתקופת הכיבוש הטורקי נחשפו. בתקופה זו ההתיישבות פסקה באזור, הקרב הגדול ביותר התרחש באוגוסט 1587 בגבול גלשה. מצפון לכפר נמצא בית קברות. על פי האגדה, נפל כאן קפטן הונגרי בקרבות נגד הטורקים. גלשה יושבה מחדש במאה ה -18. האנדרטה היפה ביותר בתקופה זו היא הכנסייה החדשה של הבארוק המאוחר שנבנתה בשנת 1786 והיא המבנה הרשום העתיק ביותר בגלשה. יש גם אנדרטה לזכר קורבנות מלחמת העולם הראשונה והשנייה בגן הכנסייה.

הכפר התפתח משמעותית בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה העשרים. האוכלוסייה הגיעה ל 1,700 והייתה פעילות תעשייתית משמעותית בכפר. הדבר קרה בשל בניית תחנת הרכבת שהשפיעה לטובה על חייו של גלשה. ה"סופות" של המאה העשרים לא חלפו ללא עקבות. ההגירה מהכפר הייתה משמעותית, כאשר שתי מלחמות העולם גבו קורבנות דם רבים, גם של יהודים שישבו במקום.

אתרים בעלי חשיבות
-----------------

* הכנסייה הרומית קתולית הוקמה בסגנון הבארוק המאוחר בין השנים 86–1774. הפרסקו שלו על תקרת הכיפה של הקדש מתאר את הכתרתו של מריה. בגינת הכנסייה יש אנדרטה המוקדשת לנופלים במלחמת העולם השנייה.
* ב. אנדרטת מלחמת העולם השנייה
* ספא תרמי.
* פסל טורול

ילידי המקום
-----------

* ינה לנדלר הפוליטיקאי ההונגרי-יהודי נולד בגלשה בשנת 1875, הוא היה אחת הדמויות הבולטות של תנועת העבודה.
* ארנה לנדלר (הוצא להורג - מוסקבה, מקום ההוצאה להורג של בוטובו, 3 ביוני 1938), יליד גלשה 1877, היה עורך דין הונגרי-יהודי וחבר המפלגה הקומוניסטית, אחיו הצעיר של ינה לנדלר.

מידע נוסף
---------

* האתר של גלשה
* כפרים-גלשה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גלשה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גלשה

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Folia onomastica croatica 14/2005" (pdf). *Živko Mandić: Hrvatska imena naseljenih mjesta u Madžarskoj*. נבדק ב-2012-08-02.
2. ↑
3. ↑  Termálfürdő.net
4. ↑  "Principalis.celodin.hu". אורכב מ-המקור ב-2008-02-28. נבדק ב-2009-04-14.
**ברית ההצלה** (ברוסית: **Союз спасения**), הייתה תנועה פוליטית שנוסדה בשנת 1816, הידועה גם בשם **אגודת בני האמת** **של המולדת** (Общество истинных и верных сынов отечеств) מאז 1817, הייתה לאגודה הפוליטית הסודית הראשונה של הדקבריסטים.

היסטוריה
--------

בשנת 1816, ביוזמתו של אלכסנדר ניקולאייביץ' מוראביוב, קבוצה של קצינים צעירים של הצבא הרוסי הקימה את "ברית ההצלה". החברים הראשונים לקחו חלק במלחמת 1812 ובמלחמות בשנים 1813–1814. האגודה מנתה כ-30 חברים, בהם ניקיטה מוראביוב, סרגיי מוראביוב-אפוסטול, מאטווי מוראביוב-אפוסטול, סרגיי טרובצקוי, איוואן יאקושקין, פבל פסטל, יבגני אובלונסקי, איוואן פושצ'ין, מיכאיל לונין ואחרים. בשנת 1817 הם אישרו את אמנת האגודה ושינו את שמה ל**אגודת בני האמת** **של המולדת**. האגודה שמה לה למטרה לבטל את הצמיתות וליישם מלוכה חוקתית באמצעות מרד מזוין בזמן טקס ההכתרה של הקיסר הבא. במהלך ההכנות לתפיסת השלטון, חברי האגודה ניסוי להרחיב את השפעתה של האגודה, להבטיח תפקידים צבאיים ואזרחיים מרכזיים במבני הממשלה ולגבש דעת קהל אוהדת כלפיהם.

חברי האגודה השתייכו לאחת משלוש הקטגוריות - *bolyare* (боляре), *muzhi* (мужи), ו-*brat'ya* (братья). הקנוניה פעלה באופן שרק שתי הקטגוריות הראשונות של החברים ידעו את מטרתה הסופית של האגודה. חברים בעלי מעמד נמוך היו צריכים לציית לחברים בעלי רמה גבוהה יותר. קבלת חברים חדשים, כמו גם קידום פנימי, יכולה להתקיים רק בהסכמת המועצה העליונה. יוזמות הושגו בהתאמה מוחלטת למערכת מורכבת של טקסים ונדרים, שאומצו מבני הבונים החופשיים.

היו שתי קבוצות בתוך האגודה - קיצוניות ומתונות. הם התווכחו על טקטיקות ומבנה האגודה, שחלקם ראו כמבודדים ומסובכים במיוחד. חברי האגודה הציגו מספר פרויקטים של ריגול, אך הם נדחו בשל היעדר מימון וחוסר הכנות לפעולה מכרעת. לאור זאת, רוב החברים החליטו להצביע בעד פירוק האגודה ולהקים ארגון חדש, שיהיה בו יותר חברים ויהיה מוכשר יותר בניהול מרד. הקיצוניים יצרו את "החברה הצבאית" "Военное общество", או Voyennoye obshchestvo) ולאחר מכן ב-1818 — נקראה בשם ברית השגשוג (Союз благоденствия).

ראו גם
------

* מרד הדקבריסטים
* ברית ההצלה (סרט)

קישורים חיצוניים
----------------

* דקבריסטים (ברוסית)
* מוזיאון הדקבריסטים (ברוסית)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בעיר בבולגריה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו רקובסקי.

**ראקובסקי** (בבולגרית: **Раковски**) היא עיר בדרום בולגריה בשטח מחוז פלובדיב, השוכנת 142 קילומטרים מהבירה סופיה ו-25 קילומטרים מבירת המחוז פלובדיב.

היסטוריה
--------

שרידי ישוב מאורגן שנתגלו באזור מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת, עידן הממלכה התראקית. בהמשך עבר השטח לשליטת האימפריה הרומית. במהלך המאה ה-14 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. עדויות לקיומם של 3 כפרים במקום מצויות בתעודות עות'מאניות משלהי המאה ה-15. ראקובסקי הוקמה ב-1966 כתוצאה מאיחודם של שלושת הכפרים: גנרל ניקולאבו, סקירובו ופארצ'ביץ'. העיר נושאת את שמו של המהפכן הבולגרי גאורגי ראקובסקי שהיה אחד מראשי תנועת התחייה הלאומית הבולגרית באמצע המאה ה-19.

כלכלה
-----

כלכלת העיר נסמכת על תעשיית טקסטיל, כימיקלים ועיבוד מזון. בסמיכות לעיר הוקם ב-2004 אזור תעשייה מחוזי. כמו כן בשטח הרשות המקומית קיימים שטחים חקלאיים ובהם מגדלים חיטה, שעורה, חמניות וירקות.

דמוגרפיה
--------

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת גידול מתונה. אף על פי ששיעור התמותה גדול משיעור הילודה, קיים מאזן הגירת עבודה חיובי לעיר, בעיקר מאז הקמתו של אזור התעשייה. בין 2007 ל-2010 גדלה אוכלוסיית העיר בשיעור של 1.6 אחוזים. מרבית תושבי העיר הם קתולים וזאת בניגוד למאפייני האוכלוסייה בבולגריה שרובה נוצרית אורתודוקסית. בעיר מספר כנסיות ומנזרים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **העיר ראקובסקי** בוויקישיתוף

| **רשויות מקומיות וערי מחוז פלובדיב שבבולגריה** |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| פלובדיב • אסנובגראד • ברזובו • חיסריה • קרלובו • קריצ'ים • קוקלן • פרבומאי • פרושטיצה • ראקובסקי • סאדינניה • סופוט • סטמבוליסקי • קאלויאנובו • לקי • סאדובו • | מחוז פלובדיב |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007567500905171

 |
**אדלייד אלסופ רובינאו** (באנגלית: **Adelaide Alsop Robineau**‏; 1865 – 1929) הייתה ציירת וקדרית אמריקאית, ונחשבת לאחת מבכירי מעצבי הקרמיקה בתקופתה.

ביוגרפיה
--------

אדלייד אלסופ נולדה בשנת 1865 במידלטאון, קונטיקט. היא פיתחה עניין מוקדם בציור והן בעיסוק פופולרי באותה עת - ציור על קרמיקה. כצעירה סייעה בפרנסת משפחתה על ידי הוראת רישום בפנימייה בה הייתה בעבר סטודנטית. במהלך חופשת קיץ אחת היא נרשמה לבית הספר של הצייר ויליאם מריט צ'ייס, הניסיון היחיד שלה בהשתלמויות בציור ורישום. בהמשך למדה קרמיקה אצל צ'ארלס בינס באוניברסיטת אלפרד .

בשנת 1899 היא התחתנה עם סמואל רובינאו, מומחה לקרמיקה צרפתי שהיה גם עורך כתב עת מקצועי בנושא. לזוג נולדו שלושה ילדים.

קדרות
-----

בשנת 1899 השיקו רוביניו ובעלה את כתב העת "סטודיו לקרמיקה", לקדרים ואמני קרמיקה שהופיע בדפוס עד 1919. תוך מספר שנים הפך סמואל רובינאו לעורך היחיד של המגזין. בערך באותה תקופה עברו בני הזוג לסירקיוז, ניו יורק, שם תוכנן ביתם על ידי האדריכלית קתרין באד. מאוחר יותר בנתה רוביניו סטודיו קרמיקה ליד הבית. היא לימדה ציורי חרס וכלי חרסינה בבית הספר שלה, ומכרה חרסינה מצוירת, צבעי מים וקרמיקה.

רובינאו החלה לייצר ברצינות קרמיקה בסביבות 1901, אז כבר היה לה מוניטין של ציירת חרסינה. היא השתכנעה שציור מעל הזיגוג - טכניקה נפוצה - היא גישה שגויה והחלה להתנסות בטכניקות אחרות. היא עבדה בעיקר בפורצלן, והתנסתה בחימר אמריקאי כדי ליצור חרסינה אמיתית. היא גם התנסתה במגוון רחב של צורות, קישוטים וזיגוגים, תוך שימוש תכוף בזיגוג צבעוני וססגוני. עבודתה הבוגרת מציגה השפעות של אר-נובו ושל אמנות יפנית בשימוש באלמנטים בוטניים ובעלי חיים מסוגננים.

בתקופה בה ציירי חרסינה רבים עבדו עם חומרים וכלים קנויים, היא טיפלה בעצמה בכל שלבי התהליך, החל מעיצוב הכלים וכלה בצביעה. חלק מעבודות שלה היו כה עדינות עד שהשתמשה במחטים כדי להשיג את האפקט הרצוי.

רובינאו לימדה באוניברסיטת סירקיוז (1920–1929) והן באקדמיה לאמנות של אוניברסיטת העם, מוסד שהקים אדוארד גרדנר לואיס במיזורי.

לפני מותה בשנת 1929, היא עיצבה כד המחזיק כעת את אפרם של רובינאו ושל בעלה בסירקיוז, ניו יורק.

עבודותיה נמצאות באוסף של מוזיאון מטרופוליטן לאמנות, מוזיאון אברסון לאמנות, מכון לאמנויות דטרויט, מוזיאון קרנברוק לאמנות, ומוסדות אחרים.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדלייד אלסופ רובינאו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tapp, Barbara S. ed. "Top Treasures of the Century." Art & Antiques special issue, March 2000
2. ↑  Adelaide Robineau, Syracuse ceramist: In her prime, 'best in the Western world', syracuse, ‏2006-05-13 (באנגלית)
3. ↑  "Adelaide Alsop Robineau". Encyclopædia Britannica, 1911.
4. 1 2  Shrimpton, Louise (January 1910). "An Art Potter and Her Home". Good Housekeeping. Vol. 50 no. 1. pp. 57–63.
5. ↑  Adelaide Alsop Robineau, syracusethenandnow.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 131540599
* ISNI: 0000 0000 6688 0961
* LCCN: n81068698
* NTA: 069419787
* SNAC: w6417v63
* SUDOC: 11650417X
* ULAN: 500028149
* VIAF: 57748086
* WorldCat: lccn-n81068698

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אדלייד אלסופ רובינאו"**.
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה רוסית. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה ישראלית עליה מבוססת הסדרה הרוסית, ראו בתולות.

**בתולות** (ברוסית: **Русалки**) היא סדרת טלוויזיה רוסית מסוגת דרמת מתח בהפקת אמדיה וחברת Sreda ומהווה עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה הישראלית באותו השם מבית HOT. בדומה לסדרה המקורית, הסדרה עוקבת אחר קצינת משטרה קשוחה שגופת אחותה התאומה מתגלה 17 שנים לאחר שכביכול טבעה בים.

עלילה
-----

הסדרה מספרת את סיפורה של ריטה טיכונובה, שוטרת במשטרת העיר טואפסה במחוז קרסנודאר שבדרום רוסיה. לריטה אחות תאומה אשר טבעה כשהיו נערות. חייה משתנים מהקצה אל הקצה כאשר מתגלה גופתה של אחותה התאומה, שלכאורה טבעה לפני 17 שנים. הגופה לא נמצאה בזמנו וכעת מתברר שאחותה לא טבעה כלל. הגופה שנמצאת היא של אישה זהה לה לחלוטין – רק עם שיער ארוך יותר והרבה קילוגרמים עודפים. ריטה, שנאסר עליה לקחת חלק בחקירה הרשמית, מחליטה לפתוח חקירה משלה בעזרתו של שוטר חדש שמגיע ליחידה, כדי להבין מה קרה אז ומה לא ראתה. במהלך החקירה חושפים השניים את הסודות שכל אחד מבקש להסתיר ואת הקשר שלהם לאחות התאומה, שמצטיירת כדמות חידתית, מכושפת ומכשפת, שהשאירה על כל אחד טביעת אצבע.

שחקנים
------

* ייבה אנדרייואיטה
* פיוטר פיודורוב
* דריה מורוז

ראו גם
------

* מולדת (סדרת טלוויזיה), סדרה רוסית אחרת שעובדה מתוך הטלוויזיה הישראלית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של בתולות
* 

* "בתולות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "בתולות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הסדרה באתר kinopoisk.ru
* הסדרה באתר kino-teatr.ru
* הסדרה באתר vokrug.tv

הערות שוליים
------------

1. ↑  דיווח ברוסית על רכישת זכויות העיבוד של הסדרה הישראלית, על ידי הערוץ הראשון הרוסי
2. ↑  רן בוקר, הסדרה "בתולות" נמכרה להפקה ברוסיה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2015
**מארת אדלאיד האס-אובאל** (בצרפתית: **Marthe Adélaïde Haas-Hautval**‏; 1 בינואר 1906 – 12 באוקטובר 1988) הייתה פסיכיאטרית צרפתייה, ילידת אלזס, חסידת אומות העולם.

קורות חייה
----------

אדלאיד ("היידי") אובאל נולדה בשנת 1906, בכפר הוהוואלד באלזס, אז חלק מהאימפריה הגרמנית (כיום הכפר לה הוהואלד במחוז הריין התחתון בצרפת), כילדה הקטנה מבין שבעת הילדים של הכומר הפרוטסטנטי פיליפ ז'אק האס (1935-1862) ושל סופי לידיה לבית קונץ (1942-1870). היא למדה בבית ספר יסודי גרמני. אחרי חזרתה של אלזס לחיקה של צרפת בעקבות מלחמת העולם הראשונה שינתה המשפחה את שמה לשם הצרפתי "אובאל" - הגרסה הצרפתית של שם הכפר הוהוואלד. בהמשך למדה אדלאיד אובאל בגימנסיה צרפתית בגיבווילר (גבוויילר). אחר כך למדה רפואה באוניברסיטת שטרסבורג, והתמחתה בפסיכיאטריה תחת הדרכתו של שארל פפרסדורף. עד שנת 1936 היא ניהלה יחד עם אחיה פיליפ אמנואל דיור מוגן לילדים נכים בשם "לז אירונדל" (Les Hirondelles הסנוניות). עד שנת 1939 עבדה כפסיכיאטרית ביישוב קיסנאכט בשווייץ. בשנת 1940 מצאה עבודה בקליניקה בדרום-מערב צרפת.
לאחר כיבוש צרפת בידי הגרמנים התגוררה ד"ר אובאל בשטח הנתון לשלטונה של ממשלת וישי. בשנת 1942 נודע לה על מות אמה, שהתגוררה בפריז. ניסיונה של אובאל להגיע ללא רישיון מעבר ללוויה של אמה בפריז, הביא למעצרה. בזמן שהייתה במעצר הביעה זעזוע מהיחס הקשה שניתן ליהודים עצורים, ועל כך אמר מפקד הכלא שהיא יכולה להצטרף אליהם, ואכן, בינואר 1943 הועברה לאושוויץ במשלוח של מאתיים יהודיות, ושם טיפלה בחולות נגועות בטיפוס, תוך שהיא מסתירה את דבר מחלתן, על מנת למנוע את העברתן להשמדה. ד"ר אדוארד וירטס, רופא המחנה, הציע לה להצטרף אל צוות הרופאים, על מנת לבצע ניסויים אכזריים בגופן של יהודיות. ד"ר אובאל סירבה.

באוגוסט 1944 הועברה למחנה הריכוז ראוונסבריק שבגרמניה, ושם שהתה עד לשחרור המחנה באפריל 1945.
אחרי חזרתה לצרפת עבדה אובאל כרופאת בית ספר בעיר בזאנסון ומאוחר יותר בפרברי פריז.
בשנת 1964 העידה בלונדון במשפט שבו תבע ד"ר ולדיסלב דרינג, רופא פולני באושוויץ, את הסופר ליאון יוריס בגין הוצאת דיבה, וזאת בעקבות ספרו "אקסודוס" בו כתב שדרינג ביצע ניסויים באסירים. דרינג טען שלא יכול היה לסרב לפקודות לבצע את הניתוחים שערך. חבר המושבעים פסק לו פיצוי בסך חצי פני.

ב-18 במאי 1965 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם.

העץ שניטע ביד ושם לכבוד חסידת אומות העולם אדלאיד אובאל
בשנותיה האחרונות היא סבלה מחלת פרקינסון.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 1945 - אות לגיון הכבוד של צרפת בדרגת אביר
* 1965 - תואר חסידת אומות העולם - מטעם המכון יד ושם בירושלים
* 1991 - נחנך באר "Fontaine Haïdi Hautval" עם לוח זיכרון לזכרה בכפר שלה, לה הוואלד

קישורים חיצוניים
----------------

* אדלאיד אובאל, באתר יד ושם
* מאמר בארכיב הביוגרפי של הפסיכיאטריה בגרמנית 2016, נכון ליום 2.4.2018 (Felicitas Söhner - *Marthe Adelaide Haas-Hautval*, Biographisches Archiv der Psychiatrie, Hochschule Niederrhein, Krefeld)

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  F.Söhner 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb122005036 (data)
* GND: 136397301
* ISNI: 0000 0000 5510 2515
* LCCN: no2007023236
* SUDOC: 030627060
* VIAF: 27113671
* WorldCat: lccn-no2007023236

 |
**פרידריך גוטליב קלופשטוק** (גרמנית: Friedrich Gottlieb Klopstock; ‏2 ביולי 1724 – 14 במרץ 1803) היה משורר גרמני. סגנון עבודתו הוא בתפר שבין תנועת הסער והפרץ הגרמנית בעיקרה, לבין השירה הקלאסית יותר, שזוהתה עם הסגנון הצרפתי.

ביוגרפיה
--------

קלופשטוק נולד בקוודלינבורג שבמרכז גרמניה כבנו הבכור של עורך דין. ב-1745 החל ללמוד תאולוגיה באוניברסיטה ביינה, שם כתב לראשונה שורות מתוך יצירתו החשובה, המשיח.
ב-1746 עבר ללמוד באוניברסיטה בלייפציג, שם החל להתפרסם בזכות כמה עבודות חשובות שלו, בעיקר בתחום 'שירי ההלל'. מאוחר יותר עזב את לימודיו באוניברסיטה והחל ללמד כמורה פרטי.
ב-1754 נישא למרגרטה מולר, שכונתה 'קידלי', והייתה נושא לכמה משירי ההלל שלו בהמשך. שמחתם של בני הזוג לא ארכה זמן רב, ומולר נפטרה ב-1758. קלופשטוק פרסם לאחר מכן כמה דברים שכתבה אשתו המנוחה.
ב-1773 סיים קלופשטוק את יצירתו החשובה, 'המשיח'. 
ב-1775 ניפגש קלופשטוק עם גתה, הסופר הצעיר והמוכשר באותם ימים. לאחר מכן עבר להתגורר בהמבורג שם חי עד סוף ימיו. הוא נישא שם בשנית בגיל 67, ולא עסק בפעילות ספרותית. במהלך שנים אלו הוא גילה התעניינות ערה בכל הקשור לפוליטיקה העולמית (מלחמת העצמאות האמריקאית והמהפכה הצרפתית).

מורשתו
------

קלופשטוק היה הנציג המובהק של התרבות הגרמנית שקדמה לדור ה'סער והפרץ'. מבחינה זו, ניתן לראות את הפגישה בינו לבין יוהאן וולפגנג פון גתה, שהתקיימה ב-1775, כנקודה סמלית ומכוננת. הנושאים בהם עסק קלופשטוק לא היו אותם נושאים שעניינו את דור המשוררים והסופרים שהגיעו אחריו. עם זאת, היחס אל קלופשטוק היה אמביוולנטי. גתה ופרידריך שילר העריכו את עבודתו מאוד, והודו כי הושפעו ממנו רבות. אכן, מבחינת הקצב הפנימי ועוצמת הביטוי שבשיריו, נראה כי היה קלופשטוק דמות מופת גם עבור התנועות שקמו אחריו - 'הסער והפרץ' והתנועה הרומנטית. כך למשל, בסימפוניה השנייה של גוסטב מאהלר, התחייה, הטקסט שמושר על ידי המקהלה בפרק האחרון, הוא עיבוד של הטקסט של קלופשטוק (מתוך 'Die Auferstehung', 'התחייה').

לקריאה נוספת
------------

* פרידריך גוטליב קלופשטוק – **על שפת השירה** (מגרמנית: יפתח הלרמן-כרמל), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.
* פרידריך גוטליב קלופשטוק – **על הפואטיקה** (מגרמנית: בת-שבע דורי-קרלייה), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
* פרידריך גוטליב קלופשטוק – **על השירה הקדושה וכתבים אחרים** (מגרמנית: ידי אורן, יפתח הלרמן-כרמל, בת-שבע דורי-קרלייה), דחק, 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרידריך גוטליב קלופשטוק** בוויקישיתוף
* הספרים של פרידריך גוטליב קלופשטוק, באתר "סימניה"
* פרידריך גוטליב קלופשטוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי פרידריך גוטליב קלופשטוק בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* פרידריך גוטליב קלופשטוק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* פרידריך גוטליב קלופשטוק (1724-1803), דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263958405171
* BIBSYS: 90210990
* BNE: XX1155301
* BnF: cb12024847p (data)
* CiNii: DA00726684
* GND: 118563386
* HDS: 012030
* ICCU: CUBV172207
* ISNI: 0000 0001 0892 7087
* LCCN: n50043426
* MusicBrainz: a266834c-d800-481e-a0ab-ecf55df8dde0
* NDL: 00649217
* NKC: jo2002102390
* NLA: 35768662
* NLG: 122203
* NLP: A11817537
* NTA: 06828568X
* SELIBR: 193885
* SNAC: w63x8cgx
* SUDOC: 027399664
* Trove: 1078762
* VcBA: 495/154664
* VIAF: 44312220
* WorldCat: lccn-n50043426

 |
המהדורה הראשונה של הכרוניקות, 1577
**רפאל הולִינְסְהֶד** (באנגלית: **Raphael Holinshed**; ‏1529–1580) היה כרוניקאי בריטי. ספרו "הכרוניקות של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד" (Holinsheds Chronicles of England, Scotland, and Ireland ובקצרה: Holinshed's Chronicles, הכרוניקות של הולינסהד), שראה אור ב-1577, היווה מקור היסטורי למחזותיו של ויליאם שייקספיר המלך ליר, מקבת' וסימבלין.

מעט מאוד ידוע על חייו. יש עדויות לכך שהיה מתרגם שהתחנך בקיימברידג', שנת לידתו משוערת. שנת מותו נקבעה לפי מועד קריאת צוואתו ב-24 באפריל 1580.

הכרוניקות הן חלק מפרויקט רחב היקף שקיבל הולינסהד מהמדפיס רג'ינלד וולף, לכתיבת סדרת ספרים באנגלית שתכלול את כל ההיסטוריה האנושית מהמבול ועד מלוכת אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה, כולל היסטוריה של כל האומות עם מפות ואיורים. הפרויקט לא הושלם מעולם. וולף מת ב-1573, טרם השלמת הפרויקט והוא המשיך להיות מנוהל על ידי שלושה מחברי גילדת ההוצאה לאור של לונדון, "חברת הכתבים ומעצבי העיתונים" (Worshipful Company of Stationers and Newspaper Makers), שצמצמו את היקף הפרויקט לכתיבה על האיים הבריטיים בלבד ומינתה את הולינסהד למוביל פרויקט. את ההיסטוריה של אירלנד כתבו ריצ'רד סייניהרסט (Richard Stanihurst ;1547-1618) ואדמונד קמפיון (Edmund Campion ;1540-1581).

המהדורה הראשונה ראתה אור ב-1577, בשני כרכים עם תחריטי עץ, לאחר צנזורה של המועצה המלכותית בעניינים הנוגעים לאירלנד. ב-1587 ראתה אור המהדורה השנייה המתוקנת, בה השתמש שייקספיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל הולינסהד** בוויקישיתוף
* דף השער של "פרויקט הולינסהד" להנגשת שתי המהדורות לעיון והשוואה ברשת, אוניברסיטת אוקספורד
* עבודות מאת הולינסהד בפרויקט גוטנברג
* מקורותיו של מקבת' בכרוניקות של הולינסהד
* סריקה של הכרוניקות, אתר אוניברסיטת פנסילבניה
* רפאל הולינסהד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* כתבי רפאל הולינסהד בפרויקט גוטנברג (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987011249344705171
* BNE: XX972081
* BnF: cb14033654n (data)
* CiNii: DA02195636
* GND: 119233592
* ISNI: 0000 0001 0858 7887
* LCCN: n50081110
* NKC: skuk0003077
* NLA: 35201949
* NTA: 068920237
* SUDOC: 068554087
* Trove: 862813
* VIAF: 78779996
* WorldCat: lccn-n50081110

 |
**הר אישבל** (באנגלית: **Mount Ishbel**) הוא הר ברכס סואובק, בהרי הרוקי הקנדיים בפרובינציית אלברטה שבקנדה.

גאוגרפיה
--------

ההר ממוקם מצפון לכביש המהיר עמק בואו, וממזרח לקניון ג'ונסטון. גובהו של ההר 2,908 מטרים.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1956, והוא נקרא על שם אישבל מקדונלד הבת הבכורה של ראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד.

### טיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו ג'י פקר (J. Packer), ד. דיי (D. Day), וי. ווטרס (V. Waters), ג'י. פאריש (J. Farish), וו. אינס (W. Innes), ל. דקוטור (L. DeCouteur) ו- ג'י. סטרלינג (J. Sterlling), והמדריך שלהם לורנס גראסי (Lawrence Grassi), בשנת 1933.

ההר באמנות
----------

ההר צויר על ידי לורן האריס, מקבוצת השבעה, בציור בשם "תצורות הר".

קישורים חיצוניים
----------------

* ההר באתר peakfinder
* מידע למטפסים על ההר, באתר summitpost
* מידע על ההר
* תיאור ההר ותמונות ההר
* מפת אזור ההר, ותנאי מזג אוויר עדכניים באזור

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peakfinder
2. ↑  Mount Ishbel
3. ↑  תיאור ההר
4. ↑  מקור שם ההר
5. ↑  מידע על המטפסים על ההר
6. ↑  ג'סיקה וונג, ציורו של לורן האריס "תצורות הר" נמכר, אתר חדשות CBC
**אדל אלפונסין דומילאטרה** (בצרפתית: **Adèle Alphonsine Dumilâtre**;‏ 30 ביוני 1821 – 4 במאי 1909 בפריז) הייתה רקדנית בלט צרפתייה, שהתפרסמה בימי הבלט הרומנטי. אחרי נישואיה לפרנסיסקו דרייק דל קסטיו הייתה לרוזנת.

ביוגרפיה
--------

דומילאטרה, בתו הצעירה של שחקן הקומדי פראנסז מישל דומילאטרה, למדה ריקוד אצל שארל פטי.

הקלילות והגזרה הדקיקה, שהייתה באופנה בשנות ה-30' של המאה ה-19 שיוו לריקודה של אדל רושם של אווריריות. היא רקדה בבלט האופרה של פריז משנת 1840 עד 1848. היא שיחקה את תפקיד "מירתה", מלכת הוויליות, בז'יזל ב-28 ביוני 1841, יחד עם קרלוטה גריזי ולוסיאן פטיפה. כמו כן נודעה בתפקידה באופרה "מרתה" של פרידריך פון פלוטו. היא רקדה את התפקיד הראשי בבלט הסילפידה וכן ב"ליידי הנרייטה" (1841). ריקודה נחל הצלחה גדולה במילאנו ובלונדון, שם ביצעה את "עלמת השיש" של ארתור סן-לאון בשנת 1845. היא הופיעה בתיאטרון הוד מלכותה (1843), בתיאטרון דרורי ליין (1845-1844) ובלה סקאלה (1846). הטיימס תיאר את ריקודה כ"מעודן ואוורירי כל כך ... עד שנראתה כמעט שקופה". אדל וז'אן קוראלי הופיעו במרכה השנייה של "הצוענייה", בכוריאוגרפיה של ז'וזף מאזילייר, רקדן, כוריאוגרף ומנהל בלט. לעומת זאת, הופעתה ב"גריזלדיס" בשנת 1848 הוגדרה ככישלון.

אחותה הבכורה, סופי, רקדה גם היא באופרה של פריז משנת 1838 עד 1845. לשתיים הוצמד הכינוי "les sœurs Demi-Lattes" ("האחיות הגפרוריות") משום רזונן. אכיל דוורייה צייר את אדל דומילאטרה עם ז'אן קוראלי. לאחר פרישתה מן הבלט, נישאה דומילאטרה לפרנסיסקו דרייק דל קסטיו והייתה לרוזנת. כשהתאלמנה, עברה לחיות עם אחותה ואחר לטורן עם שני בניה ובתה.

דומילאטרה מתה בפריז סמוך ליום הולדתה ה-88 ונקברה בבית הקברות של מונמארטר.

לקריאה נוספת
------------

* קארן אליוט, "חיי מחול" חמש רקדניות מן הבלט ד'אקסיון למרס קנינגהם" הוצאת אוניברסיטת אילינוי isbn=978-0-252-03250-9, 2007
* דבורה ג'ווויט,, "זמן ודימוי הריקוד", הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, isbn=978-0-520-06627-4

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אדל דומילאטרה** בוויקישיתוף
* קארן אליוט, "חיי מחול" חמש רקדניות מן הבלט ד'אקסיון למרס קנינגהם" הוצאת אוניברסיטת אילינוי isbn=978-0-252-03250-9, 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  קארן אליוט, "חיי מחול: חמש רקדניות מן הבלט ד'אקסיון למרס קנינגהם", הוצאת אוניברסיטת אילינוי, isbn=978-0-252-03250-9, 2007 עמ' 35 -
2. ↑  אליוט, עמ' 36
3. ↑  אלכסנדר קרטר, "מדריך רטלדג' ללימודי המחול", הוצאת רטלדג' 1998, עמ' 209
4. ↑  [ מריאן אליזבת סמית', "באלט ומוזיקה בעידן ז'יזל", 2000 הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, isbn=978-0-691-04994-6, עמ' 213

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb156158982 (data)
* GND: 1167463706
* LCCN: n97872397
* VIAF: 56936347
* WorldCat: lccn-n97872397

 |
**אדל מרכוס** (באנגלית: **Adele Marcus**;‏ 22 בפברואר 1906 - 3 במאי 1995) הייתה פסנתרנית יהודייה-אמריקאית, שנודעה יותר כמורתם של הרבה פסנתרנים מפורסמים.

חייה
----

מרכוס נולדה בקנזס סיטי שבמיזורי, הצעירה ב-13 ילדיו רב ממוצא רוסי. היא למדה אצל ג'וזף לווין וארתור שנאבל. בשנת 1928 זכתה בפרס הראשון בתחרות הפסנתר הבינלאומית ע"ש נאומבורג.

בשנת 1954 הצטרפה לסגל המורים של ג'וליארד בניו יורק ולימדה כיתות אמן בנגינת פסנתר בקונסרבטוריונים אחרים, בהם הקונסרבטוריון האמריקאי למוזיקה בשיקגו בשנות ה-70 לצד ויליאם בראונינג, גם הוא מורה ידוע-שם.

בין תלמידיה היו: אדוארד אלדוול, אוגוסטין אנייוואס, צימון בארטו, אנריקה באטיס (בהמשך מנצח), ג'פרי ביגל, דייוויד ברונל, אנתוני ביירן, סרחיו קליגאריס, ג'פרי קמבל, חוסה קרלוס קוקארלי, סיי קולמן, רוברט דניסון, סטיוארט ל. גורדון, סטיבן גראף, הוראציו גוטיירס, ג'ניפר הייגן, סטיבן יו, ביירון ג'אניס, נורמן קריגר, סטיבן לינדגרן, דיאנה מקינטוש, ביאטה מון, פסקל נמירובסקי, פיטר אורת', ג'ון קימורה פרקר, האחיות פקינל, מיגל פרנס פינטו, סנטיאגו רודריגס, פאנאייס ליראס, תומאס שומאכר, ניל סדקה, ג'פרי סוון, אמה טאמיזיאן ואזקיאל וינאו.

אדל מרכוס מתה ב-3 במאי 1995 בביתה שבמנהטן, בת 89.

לקריאה נוספת
------------

* Kehler, George. *The Piano in Concert*, Scarecrow Press, 1982.
* Press, Jaques Cattell (Ed.). *Who's who in American Music. Classical*, First edition. R. R. Bowker, New York 1983.
* Sadie, Stanley; Hitchcock, H. Wiley (Ed.). *The New Grove Dictionary of American Music*. Grove's Dictionaries of Music, 1986.

קישורים חיצוניים
----------------

* אדל מרכוס, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Bernard Holland, Adele Marcus Is Dead at 89; Taught Many Notable Pianists, *הניו יורק טיימס*, May 5, 1995


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 90584839
* LCCN: n94048543
* MusicBrainz: 61af39c4-ba98-4fe2-bcfc-a3551c7091c4
* SNAC: w68p6m6m
* VIAF: 278719736
* WorldCat: lccn-n94048543

 |
**יואב בר** (נולד ב-18 במרץ 1971) הוא שף ישראלי.

ביוגרפיה
--------

יואב בר נולד באופקים בשם יואב ברביבאי, אח שני במשפחה בת 6 ילדים ממוצא מרוקאי. את ילדותו חילק בין הישיבה הדתית בשדה חמד ובין הפנימייה החילונית נחלת יהודה.

בר למד במסלול מסטר שף בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים והשתלם בלימודי גסטרונומיה גבוהים ב- Culinary Institute of America בניו יורק ובקורדון בלו בלונדון. ניסיונו המקצועי נרכש במסעדות ובבתי-מלון ברחבי הארץ, ובין השאר שימש שף מלון פלמירה באילת, שם פגש את מנכל"ית המלון באותה תקופה, שלימים הפכה לאשתו. לזוג כיום 3 ילדים.

בשנת 2007 פתח בר ביחד עם חיים עמשלם (כשותף שקט) את המסעדה "מאראבו" בבית עוז על דרך אבא הלל סילבר מול מתחם הבורסה ברמת גן.

בשנת 2009 זכתה מסעדת מאראבו בתואר "אלופת המסעדות של ישראל" בתוכנית הטלוויזיה "קרב סכינים" בערוץ 10. המסעדה נסגרה בסוף 2013.

בר כותב טור שבועי בנענע10 על חוויותיו וחייו כשף המסעדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* גמר "קרב סכינים" בערוץ 10, 2009
* אתר מסעדת מאראבו
* האתר הרשמי של השף יואב בר

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרידה ממסעדת maraboo באתר האישי של יואב בר
2. ↑  שף יואב בר סוגר את מאראבו ויוצא לדרך חדשה של אוכל שף מוכן, אתר האוכל **אכול ו-Chateau**,‏ 27 בדצמבר 2013
הונדה S600, קבריולה
הונדה S600 קופה
**הונדה S600** (באנגלית: **Honda S600**) היא מכונית ספורט בתצורות קבריולה (2 מושבים) ובתצורת קופה (4 מושבים), מסוג "מכונית קיי" אשר יוצרה על ידי חברת הונדה היפנית בין השנים 1964–1966. יוצרו 11,284 יחידות בתצורת קבריולה, ו- 1,800 יחידות בתצורת קופה.

יורש ה"הונדה S600" היה דגם ה"הונדה S800".

תצורות ה"הונדה S600"
--------------------

* 2 דלתות - קופה (4 מושבים)
* 2 דלתות - קבריולה (2 מושבים)

מכוניות הקיי
------------

קבוצת מכוניות אלו מכונה ביפנית קייג'ידושה (שמשמעותו רכב קל) ובאנגלית נהוג לכנות את מכוניות הקבוצה קייקארס. מאפייני מכוניות אלו מוכתבים על ידי תקנות רישוי יפניות הנותנות הקלות באגרות רישוי, מיסוי, תנועה וחנייה ברחבי יפן. 

התקנות הוצגו לראשונה ב-1949 לאחר מלחמת העולם השנייה כדי לקדם ייצור מכוניות זולות וברבות השנים הפכו לרלוונטיות בניסיון לטפל בצפיפות הגדולה בערים. התקנות הראשונות הגבילו את אורך המכונית ל-2.8 מטר ומנוע 150 סמ"ק, אך במהרה עודכנה ההגבלה ל-360 סמ"ק. 

עם השנים הועלו הספים השונים והתקנות הנוכחיות מ-1998 מגבילות לנפח של 660 סמ"ק, אורך של 3.39 מטר והספק מרבי של 64 כ"ס. דוגמה למכוניות קיי: סוזוקי ספסיה, סוזוקי פאלט.

תמונות
------

* הונדה S600 קופה הונדה S600 קופה
* הונדה S600 קופה הונדה S600 קופה
* הונדה S600 קבריולטהונדה S600 קבריולט
* הונדה S600 קבריולטהונדה S600 קבריולט
* הונדה S600 קבריולטהונדה S600 קבריולט

ראו גם
------

* הונדה
* הונדה S500
* הונדה S800

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הונדה S600** בוויקישיתוף
**חרטומן אמריקאי** (שם מדעי: ***Scolopax minor***) הוא מין של חרטומן החי בטבע לאורך מזרח אמריקה הצפונית, מדרום-מזרח קנדה ודרומה לארצות הברית עד לפלורידה וטקסס ומערבה עד קנזס ומיזורי, אם כי נמצאו גם פרטים שעפו יותר צפונה ומערבה.

החרטומן הוא עוף מוסווה בעל כסות נוצות המחקה את העלים והזרדים של קרקעית היערות והחורשים בהם הוא חי. הוא מזכיר מאוד את החרטומן האירופי. אורכו 25 עד 30 סנטימטרים ומשקלו 140 עד 230 גרם. הנקבות מעט כבדות וגדולות יותר מהזכרים. לחרטומן מקור ארוך וישר מאוד בצבע ורוד חיוור, גוף אפור מנומר בשחור ובכתמים בהירים לאורך הגוף והעיניים שחורות.

החרטומנים הם מעופפים חלשים, ולרוב הם יושבים על קרקעית היער ומחפשים במקורם חרקים ותולעים, בעוד עיניו הגדולות מתבוננות סביב בהיקף גדול אחרי טורפים. כאשר יש סכנה הם משתופפים ומסתמכים על הסוואתם ורק כשהסכנה ממשית הם ינסו לעוף.

החרטומנים הם עופות ציד והם מותרים לציד. למרות זו מצבם הוא "ללא חשש" בטבע, אף שהוא נפגע מכריתת יערות בחלק מתחומי מחייתו.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרטומן אמריקאי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חרטומן אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
**רפאל (רפי) ברק** הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל בקנדה וכמנכ"ל משרד החוץ. 

ברק נולד במונטווידאו שבאורוגוואי. התנדב בקיבוץ וב-1969 עלה לישראל. בשנים 1970 עד 1977 עבד כמדריך תיירים. הוא החל את שירותו במשרד החוץ ב-1977 כשהתקבל לקורס צוערים של המשרד. בשנים 1979 עד 1983 כיהן כמזכיר שני ומזכיר ראשון בשגרירות ישראל בלימה שבפרו. ב-1985 מונה לסגן ראש אגף כוח האדם במשרד החוץ. ב-1987 מונה לנספח לענייני תקשורת בנציגות ישראל לקהילה האירופית. ב-1991 מונה לסגן השגריר בבלגיה ובלוקסמבורג. 

כיהן כמנהל לשכת מנכ"ל המשרד וראש חטיבת התיאום. בשנים 1993–1996 שימש ברק כמתאם המגעים עם הפלסטינים לאחר החתימה על הסכמי אוסלו. באוגוסט 2000 מונה לסגן שגריר ישראל בארצות הברית ושימש כשגריר בפועל לאחר עזיבתו של דוד עברי ועד כניסתו לתפקיד של דני אילון. ב-2006 מונה לממלא מקום שגריר ישראל בצרפת, באפריל 2007 מונה לסמנכ"ל לענייני מערב אירופה ובהמשך כיהן כמשנה וממלא מקום מנכ"ל המשרד. ביוני 2011 מונה למנכ"ל משרד החוץ, כיהן בתפקיד עד מינויו לשגריר ישראל בקנדה בנובמבר 2013. בדצמבר 2016 סיים את כהונתו כשגריר ופרש משירות החוץ.

ברק בעל תואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב (1973) ותואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים, במסגרת תוכנית המצטיינים של קרן רוטשילד. נשוי למרים ואב לשלושה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* רפאל ברק באתר שגרירות ישראל בקנדה

| מנכ"לי משרד החוץ |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| ולטר איתן • יעקב צור (טשרנוביץ) • חיים יחיל • אריה לבבי • גדעון רפאל • מרדכי גזית • אברהם קדרון • שלמה אבינרי • אפרים עברון • יוסף צ'חנובר • דוד קמחי • אברהם טמיר • יוסי ביילין • ראובן מרחב • יוסף הדס • אורי סביר • איתן בנצור • אלון ליאל • אבי גיל • יואב בירן • רון פרושאור • אהרון אברמוביץ' • יוסי גל • רפאל ברק • ניסים בן שטרית • דורי גולד • יובל רותם • אלון אושפיז • רונן לוי |  |

 |
אמת המים המוליכה מים לחווה ברקע נראה אצטדיון נתניה
בירכת חנון
**בירכת חנון** (מכונה גם **ביארת חנון**) הוא מבנה מגורים וחווה חקלאית עתיקה של משפחת חנון בנתניה.

שרידי החווה
-----------

במקום מבנים שנבנו החל מסוף המאה ה-19 ועד סוף תקופת המנדט הבריטי, המקום היה שייך למשפחת חנון מטולכרם עד 1948. במקום בית המגורים של המשפחה ובית האחוזה שהתפתח ממנו וכן שרידי הפרדסים, באר מים, אמה ארוכה המובילה את המים ובריכת אגירה למים. בסמוך לבירכת חנון הוקם אצטדיון נתניה תוך שמירה על עתיקות המקום.

בירכת חנון
----------

מדרום לאתר שכנה בעבר ביצה שניזונה מנחל אילנות. מי הנחל נחסמו ממערב על ידי רכס הכורכר ומדרום בדיונת חול גדולה. בתקופת המנדט הבריטי ניטעו בלב הבריכה עצי אקליפטוס רבים כחלק מהניסיונות ליבש אותה. חורשה זו קיימת עד היום דרומית לחניה של מכללת אורט הרמלין. עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הצטמצם מאוד שטח הבריכה ובשנות ה-80 הוזרמו המים לבריכה מלאכותית. בעקבות פיתוח האזור בשנות ה-90 כחלק מפארק התעשייה של פולג נעלמה הבריכה לחלוטין. חלק מן האזור עדיין מוגדר אתר טבע לשימור.[דרוש מקור]

במרץ 2015 החליטה ועדת שמות רחובות ואתרים של עיריית נתניה על עברות שמו הרשמי של המקום ל"בארות חונן". ההחלטה אושרה במועצת העיר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בירכת חנון** בוויקישיתוף
* ברכת חנון - ביצות הפאליק, באתר מורשת נתניה.
* ביארת חנון באתר מורשת נתניה.

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל אתרי מורשת בישראל** |
**חַרְטוֹמָנֵי יָם** (שם מדעי: **Macroramphosidae**) היא משפחת דגים מסדרת האבובונאים. בעבר היא הייתה תת-משפחה של שח-ראשיים, הדומים להם מאוד. הרבה חוקרים רואים בהם גם היום חלק מהמשפחה. במשפחה ישנם 8 מינים בתוך 3 סוגים.

חרטומני הים קרויים כך עקב דמיון החרטום שלהם למקור של חרטומנים שהוא ארוך בהרבה משאר הגוף העגלגל שלהם. הם בעלי עיניים גדולות, והחרטום דק הפונה כלפי מעלה. צבעם כסוף עד אדמדם. הם חיים במים רדודים, אך גם באוקיינוסים הטרופיים. לעיתים הם חיים בלהקות גדולות בעודם מחפשים סרטנאים קטנים למאכל.

מיון
----

* משפחה **חרטומני ים** (Macroramphosidae)
	+ סוג ומין יחיד *Centriscops humerosus*
	+ סוג *Macroramphosus*
		- מין *Macroramphosus gracilis*
		- מין חַרְטוֹמַן יָם (*Macroramphosus scolopax*)
	+ סוג *Notopogon*
		- מין *Notopogon armatus*
		- מין *Notopogon fernandezianus*
		- מין *Notopogon lilliei*
		- מין *Notopogon macrosolen*
		- מין *Notopogon xenosoma*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חרטומני ים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ITIS
* GBIF
 |