recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**כיסא מקסימיאנוס**" הוא כס הבישופות של מקסימיאנוס (Maximianus), בישוף העיר רוונה במאה ה-6. הכיסא, אשר הוצב בבזיליקה של סן ויטאלה, מוצג כיום במוזיאון הארכיבישופי (Museo Arcivescovile) ברוונה.

הכיסא עשוי עץ ועליו תבליטי שנהב מגולפים. סגנון התבליטים, הדומים לתבליטים שנעשו בתקופה זו בעיר קונסטנטינופול, עשוי להעיד כי הכיסא נשלח לרוונה על ידי יוסטיניאנוס הראשון, כמתנה לחנוכת הבזיליקה של סן ויטאלה, בה נמצא פסיפס עם דיוקנו של הקיסר לצד דיוקנו של מקסימיאנוס. פער באיכות העבודה בין פנלים שונים עשוי להעיד, לדעת החוקרים, על מספר אמנים אשר עבדו במקביל על ייצור תבליטי הכיסא.

בחזית הכיסא מוקמו חמישה תבליטים מוארכים הממוסגרים בעזרת תבליטים אופקיים. התבליטים מציגים את דמותו של יוחנן המטביל ואת ארבעת האוונגליסטים, כותבי הבשורות ואילו נושאי התבליטים שבשוליים הוא דגם המכיל בעלי חיים כגון טווסים הממוקמים בתוך דגם מופשט של שריגי גפן. בין השריגים, בחלק אשר מופיע במרכז החזית העליונה של הכיסא מופיעה מונוגרמה של מקסימיאנוס. תיאורים נוספים המופיעים על הכיסא הם תיאור בריחתה של מריה, אם ישו למצרים, לצד תיאורים של סיפורי יוסף. השילוב בין שני סיפורים אלו הוא שילוב במסורת פרשנות פרה פיגורטיבית נוצרית של התנ"ך והברית החדשה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כיסא מקסימיאנוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rodley, Lyn, **Byzantine Art and Architecture, An Intreduction**, Cambridge University Press, Cambridge, 1994, p. 96.
2. ↑  כנען-קדר, נורית, **האמנות הנוצרית בימי הביניים, מושגי יסוד**, משרד הביטחון, תל אביב, 1990, עמ' 147.

| אתרי המורשת העולמית ברוונה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| המאוזוליאום של גאלא פלקידיה • בית הטבילה האריאני • בית הטבילה הנאוני • בזיליקת סנט אפולינרה נואובו • המאוזוליאום של תאודוריקוס • סנט אפולינרה אין קלאסה • בזיליקת סן ויטאלה • הקפלה הארכיבישופית וכיסא מקסימיאנוס | טראם |

 |
**End of the Night** (מאנגלית: **סוף הלילה**) היא בלדת רוק של להקת הדלתות אשר נכלל באלבומה הראשון The Doors. 
הקרדיט על השיר ניתן לכל חברי הלהקה. מילות השיר נכתבו על ידי ג'ים מוריסון.

רפרנטים בשיר
------------

מוריסון, שהושפע רבות ממשוררים בני המאות ה-18 וה-19, מצטט בשיר את שירו של המשורר ויליאם בלייק "Auguries of Innocence":

| End of the Night | Auguries of Innocence |
| --- | --- |
| 
Realms of bliss, realms of light
Some are born to sweet delight
**Some are born to sweet delight**
**Some are born to the endless night**
End of the night.
 | 
Every night and every morn
Some to misery are born,
Every morn and every night
Some are born to sweet delight.
**Some are born to sweet delight,**
**Some are born to endless night.**
 |

כמו כן נראה שמוריסון הושפע מספרו של הסופר הצרפתי לואי פרדינאן סלין, "**Journey to the End of the Night**" (מסע אל קץ הלילה). הספר מציג פילוסופית חיים ניהיליסטית שתאמה ככל הנראה את זו של מוריסון.

השיר מתייחס לשם הספר בשתי שורות:
"Take **a Journey to the** bright midnight", וכן: "**End of the Night**".

מאפיינים מוזיקליים
------------------

End of the Night הוא שיר בעל מפעם איטי, המנוגן בסולם מינורי וכולל סולו גיטרה מלודי ואווירה מלנכונלית. כל אלו הם מאפיינים נפוצים בבלדות רוק.

גרסאות כיסוי
------------

הלהקה הקנדית "Rhea's Obsession" ביצעה גרסת כיסוי לשיר בסגנון רוק גותי, באלבום שיצא בשנת 2000 וכלל גרסאות כיסוי של להקת הדלתות.

גרסה נוספת לשיר, גם כן בסגנון רוק גותי, הופיעה בשנת 2005 באלבום של הלהקה הבריטית "The Mission U.K".

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "End of the Night" באתר מיוזיק בריינז
* מילים ואקורדים של השיר
* שירו של ויליאם בלייק Auguries of Innocence

הערות שוליים
------------

1. ↑  William Cook,‏ Jim Morrison: A ‘Serious’ Poet?‎, באתר Literary Kicks,‏ 12 ביולי 2003
2. ↑  Darken My Fire: A Gothic Tribute to the Doors, באתר last.fm
3. ↑  Tribute To The Doors, באתר Rhapsody

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 808f23c3-8e59-3d26-a173-c4cb453414b6

 |
**כינת ציפורים** היא כינה כוססת (חרק קטן נושך), הנצמדת כטפילה לבעלי חיים בעלי דם חם, ובמיוחד לציפורים. כיני ציפורים ניזונות מנוצות, עור או לעיתים מדם. אין להם כנפיים, וחלקי הפה הנושכים שלהם מבחינים בינן לבין כינים אמיתיות, היונקות דם.

כמעט כל הציפורים המבויתות הן מארחות של לפחות מין אחד של כינת ציפורים. תרנגולות ועופות אחרים מותקפים על ידי סוגים רבים של כיני ציפורים. בדרך כלל, כיני ציפורים אינן גורמות נזק רב לציפור אלא אם כן היא נגועה בצורה חריגה כמו במקרה של ציפורים עם מקור פגום שאינם יכולים לטפל בעצמם כראוי.

במקרים כאלה, הגירוי מהכינים עלול לגרום לציפור לפגוע בעצמה על ידי גירוד. במקרים קיצוניים, הנגע עלול להפריע לייצור הביצים ולפיטום העופות. בניגוד לכינים אמיתיות, כיני עופות אינן נושאות מחלות זיהומיות. כיוון שכיני הציפורים התפתחו יחד עם המארחים הספציפיים שלהם, קשרים פילוגנטיים בין כיני ציפורים הם לפעמים שימושיים כאשר מנסים לקבוע קשרים פילוגנטיים בין ציפורים. 

בעבר, כל הכינים הכוססות נחשבו לחלק מענף בשם מאלופגה (Mallophaga, שהתברר בהמשך כקבוצה פרפילטית) בעוד שהכינים היונקות משויכות לענף אח בשם אנופלורה (Anoplura). סיווג מחדש (Clay, 1970) שילב שני ענפים אלה לסדרה (או פרבו-סידרה) פתירפטרה (Phthiraptera), הכוללת 5 ענפים שבה כיני העופות שייכים לשני תתי-סדרות (או ענפים) - אמבליצרה ואישנוצרה. חלק מחברי תת-הסדרות הללו אינם טפילי ציפורים ולכן אינם כיני ציפורים.: 2010–202 

המשפחות שהן טפיליות לציפורים הן:

* תת-סדר אמבליצרה
	+ משפחת Menoponidae - ציפורים, בעיקר תרנגולות.
	+ משפחת Laemobothriidae - ציפורי מים וניצים.
	+ משפחת Ricinidae - יונקי דבש וציפורי שיר.
* תת-סדר אישנוצרה
	+ משפחת Philopteridae - ציפורים, בעיקר תרגולות.

קישורים חיצוניים
----------------

* כינת ציפורים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Bird louse" on Encyclopædia Britannica.
2. ↑  "Bird louse". *How Stuff Works?*. HowStuffWorks, Inc. 2008-04-22. נבדק ב-2010-04-08.
3. ↑  Cohen, Baker, Belchschmidt, Dittmann, Furness, Gerwin, Helbig, de Korte, Marshall, Palma, Peter, Ramli, Siebold, Willcox, Wilson and Zink (1997). *Enigmatic phylogeny of skuas.* Proc. Biol. Sci. 264(1379): 181–190.
4. ↑  Gillot, C. *Entomology* 2nd Ed. (1995) Springer, מסת"ב 0-306-44967-6, מסת"ב 978-0-306-44967-3. Accessed on Google Books on 9 Apr 2010.

הפניות
------

* "כינת ציפורים". אנציקלופדיה בריטניקה מקוונת 2010. אוחזר ב-9 באפריל 2010.
מרי הול
**מרי פולין הול** (באנגלית: **Marie Pauline Hall**;‏ 8 באפריל 1884 – 11 בנובמבר 1956) הייתה כנרת אנגליה.

חייה
----

הול נולדה בניוקאסל על הטיין, אנגליה. את שיעורי המוזיקה הראשונים קיבלה מאביה, שהיה נבלן בתזמורת להקת האופרה של קארל רוזה. היא למדה גם אצל מורה מקומית, הילדגרד ורנר.

משפחת הול נעה ברחבי המדינה בעקבות האב ועשתה שנים אחדות בגוורלפורד, כפר קטן סמוך למלוורן, ווסטרשייר. כשמלאו למרי תשע, שמע אמיל סורה את נגינתה ויעץ להוריה לשלוח אותה לאקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, אך הם דחו את הצעתו. הול המשיכה ללמוד אצל כמה מורים ידועי-שם, בהם אדוארד אלגר ב-1894, אוגוסט וילהלמי בלונדון ב-1896, מקס מוסל בברמינגהאם ב-1898 ופרופסור קרוז ב-1900 בלונדון. בשנת 1901, בעצת יאן קובליק, נסעה לפראג ללמוד אצל מורו לשעבר, אוטאקאר שווצ'יק.

הופעותיה הראשונות של הול היו בפראג בנובמבר 1902 ובווינה בינואר 1903. הופעת הבכורה שלה בלונדון הייתה ב-16 בפברואר 1903. בכל הופעותיה קצרה הצלחה.

הול שלטה בטכניקה, שאותה, כך גרסה, למדה מסווצ'יק. כחלק מפועלה כמוזיקאית מצליחה היא השתתפה בסיורי קונצרטים ממושכים וביצעה תוכניות תובעניות ללא ליאות. עובדה זו הפתיעה את המתנגדים לה שסברו, כי לא הצטיינה, למראית עין, בכוח גופני.

רייף וון ויליאמס השלים את "העפרוני נוסק" בעזרת הול והקדיש לה את היצירה. היא ניגנה אותה בביצוע בכורה בגרסתה הראשונה, זו שנכתבה לכינור ופסנתר, בקונצרט של אגודת המקהלה של אוונמאות' ושירהמפטון, ב-15 בדצמבר 1920, ואת הגרסה לכינור ותזמורת ב"קווינ'ס הול" עם התזמורת הסימפונית הבריטית בניצוח אדריאן בולט, ב-14 ביוני 1921. בבעלותה של הול היה אחד משני כינורות ויוטי סטרדיוואריוס והיא ניגנה בו.

בשנת 1911 נישאה הול למנהל עסקיה, אדוארד בארינג; הם גרו בצ'לטנהם והיו הורים לבת אחת, פולין.

בשנת 1916 הקליטה גרסה מקוצרת של הקונצ'רטו לכינור של אדוארד אלגר בניצוח המלחין.

הול מתוארת כ"אישה מלבבת מאוד, זעירה ומלאת חיים ובעלת חוש הומור מעולה, שהצטיינה גם בנדיבות לבה."

כינור הסטרדיוואריוס משנת 1709, שבו ניגנה במשך למעלה מ-50 שנה ושנודע עם הזמן כ"סטרדיוואריוס מרי הול", נמכר ב"בית המכירות סותבי'ס" באפריל 1988 במחיר שיא של 473,000 ליש"ט לקונה אלמוני מדרום אמריקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי הול** בוויקישיתוף

* מרי הול, באתר MusicBrainz (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13926988q (data)
* GND: 1046538527
* ISNI: 0000 0000 8197 689X
* LCCN: n85023038
* MusicBrainz: f0f228fc-1075-4e2b-97ac-22e47270b9d8
* SNAC: w6xw6x69
* VIAF: 11267258
* WorldCat: lccn-n85023038

 |
**כינורית כדת-ראש** (שם מדעי: *Rhina ancylostoma*) היא מין של דג סחוס ממשפחת הכנוריתיים שבסדרת הגיטרנאים והיא המין היחיד בסוגה. הכינורית חיה ברחבי הימים הטרופיים של האזור האינדו פסיפי ומצויה גם במפרץ אילת.

הכינורית היא בטאי מגודל הקרוב לגיטרנאים ולתריסנאים והיא קרובת משפחתו של הכינורן הלבן הנקוד. הכינורית היא דג גדול מאוד באורך של 2.7 מ' ומשקל 135 ק"ג. היא בעלת סנפירים שטוחים הדומים לכינור ומהם קיבלה את שמה. צבעה חום-אפור ועל גופה נקודות לבנות דהויות. מראה הגוף מזכיר גוף של כריש לווייתני, והראש הגדול בעל כמה תלמים מוגבהים עם סימונים בצבע שחור. בניגוד לכריש הכינורית בעלת פה המצוי מתחת לגופה.

היא שוחה במים בעומק נמוך מעל הקרקעית במים עד לעומק 90 מ', בדרך כלל בשוניות אלמוגים, שוניות סלעים, חוליות ואדמות בוץ ימיות. הכינורית מחפשת בחול טרף קטן כמו דגי גרם, סרטנים ורכיכות. היא חיה בבדידות והנקבה משריצה 2-11 צאצאים, הניזונים מחלמון בבטנה.

הכינורית נמצאת בסכנה בטבע עקב דיג למאכל, הסתבכות ברשתות דיג גדולות ועקב פגיעה במישורים בהם היא אוכלת. כינורית זו נמצאת לעיתים באקווריומים ציבוריים גדולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כינורית כדת-ראש** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ADW
* ARKive
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  כינורית כדת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN

כינורית כדת-ראש
**מרי בלפור הרברט** (באנגלית: **Mary Balfour Herbert**‏; 1817 – 1893) הייתה אמנית בריטית.

ביוגרפיה
--------

היא נולדה כמרי בלפור בשנת 1817, למשפחה סקוטית מכובדת ועשירה, בתם של חבר הפרלמנט ג'יימס בלפור ואלינור מייטלנד, הסבא וסבתא של ארתור ג'יימס בלפור. היא גדלה במזרח לות'יאן, בסקוטלנד, ונסעה רבות במהלך ילדותה. היא למדה שיעורי ציור אך לא היה לה השכלה פורמלית אחרת לאמנות.

היא פגשה את הפוליטיקאי הנרי ארתור הרברט כשהייתה ברומא והתחתנה איתו בספטמבר 1837.

משפחתו הייתה הבעלים של אחוזת מוקרוס ליד קילרני שבמחוז קרי, אירלנד, והם עברו לשם לאחר חתונתם. היא אהבה את האחוזה של מוקרוס מכיוון שתמיד הזכיר לה את בית ילדותה בסקוטלנד. היא הביאה נדוניה גדולה לנישואין, בסך 40,000 ליש"ט [1] (שווה ערך ל -3.66 מיליון ליש"ט בשנת 2021 [2]). בני הזוג הצליחו לבנות בית גדול בשנת 1839, שהסתיים בשנת 1843, זמן קצר לפני הרעב הגדול.

לבני הזוג נולדו ארבעה ילדים, שנולדו כולם ביבשת בין השנים 1839–1846. מרי השקיעה מאמצים רבים בגיוס כספים עבור תושבי האחוזה מוכי הרעב, אך היא גרה הרחק מהאחוזה באנגליה.

היא גם עבדה בפיתוח כישרונותיה כאמנית צבעי מים, והפגינה מיומנות ניכרת בציור. היא ציירה סצנות רבות מאגמי קילרני והוכרה כ"חובבת המחוננת ביותר בממלכה. "(הטיימס, יום שישי 30 באוגוסט 1861). המלכה ויקטוריה ביקרה באחוזה עם משפחת המלוכה בשנת 1861 וקיבלה כמה מציוריה של מרי כמתנת פרידה.

הנרי נפטר בשנת 1866 והוטמן בקבר המשפחתי בבית הקברות קילגלי ליד בית מוקרוס, ומרי חזרה לאנגליה עם שתי בנותיה. היא הצליחה לעורר מחדש קשרים עם חברותיה הוותיקות ועם אנשים שהיו בולטים באמנות באותה תקופה.

לאחר נישואיה של בתה הבכורה אלינור בשנת 1871, עברה מרי לבלג'יו, איטליה, ליד אגם קומו והמשיכה שם ביצירותיה.

היא נפטרה בלונדון בשנת 1893 ונקברה ליד בעלה בבית הקברות קילג'י.

הבית הפך לאחר מכן למוזיאון, והאחוזה היא הפארק הלאומי קילרני.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי בלפור הרברט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  BALFOUR, James (c.1775-1845), of Whittinghame, Haddington; Balgonie, Fife, and 3 Grosvenor Square, Mdx. | History of Parliament Online, www.historyofparliamentonline.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0000 4329 7212
* LCCN: nb99088448
* SNAC: w6f49zsj
* VIAF: 29029491
* WorldCat: lccn-nb99088448

 |
**לגיון א-שאם** (בערבית: **فيلق الشام**; תעתיק: פילק א-שאם - "לגיון הלבנט"), הידוע גם בתור **לגיון חומס**, הוא ארגון מורדים איסלאמיסטי סוני-סלפי מתון הפעיל במלחמת האזרחים בסוריה נגד משטרו של בשאר אל-אסד. הארגון הוקם ב-10 במרץ 2014 ממיזוג של 19 פלגים קטנים שחלקם היו מזוהים בעבר עם תנועת האחים המוסלמים בסוריה, ומטרתו היא לבסס את כוחם של האיסלאמיסטים המתונים במרד הסורי. הלגיון נתמך כספית על ידי טורקיה וקטר, והוא בידל את עצמו מתנועת האחים המוסלמים במטרה לקבל תמיכה גם מסעודיה. 

הארגון גדל מ-4,000 לוחמים בדצמבר 2016 ל-7,000 לוחמים בתחילת 2017, והוא נמנה עם קבוצה מצומצמת של ארגוני מורדים קטנים ששומרים על מסגרת עצמאית נפרדת לאחר המיזוג ההמוני של פלגי מורדים קטנים עם ארגונים גדולים ומבוססים כגון אחראר א-שאם ותחריר א-שאם בסוף 2016 ותחילת 2017. מבין ארגוני המורדים הקטנים ששומרים על מסגרת עצמאית, לגיון א-שאם הוא הגדול והמבוסס שבהם. מנהיגו של הלגיון מאז הקמתו הוא מונדאר סאראס, והמפקד הצבאי של הלגיון הוא האלוף יאסר עבדולראהים, קצין שערק מהצבא הסורי בתחילת ההתקוממות הסורית. אזורי הפעילות העיקריים של הארגון הם בצפון-מערב סוריה בתחומי מחוז אידליב, מחוז חלב, מחוז חומס ומחוז חמה, ובמידה פחותה גם במחוז לטקיה. 

הלגיון נחשב למצויד היטב ביחס לארגוני מורדים קטנים אחרים, וחימושו כולל בין השאר נשק קל, מרגמות, טילי נ"ט מסוגים שונים, משגרי רקטות, מקלעים כבדים, תותחים, תול"רים, נגמ"שים, טנקים ועוד, כשמרבית החימוש הכבד מקורו בשלל שנלקח מצבא סוריה. כוחו היחסי של הלגיון, איפשר לו להישאר במסגרת עצמאית בניגוד לפלגים מתונים אחרים שנאלצו בלית ברירה להצטרף לאחראר א-שאם על מנת שזאת תגן עליהן מהתקפות הארגון הקיצוני יותר ג'בהת פתח א-שאם בעקבות השתתפות הפלגים הללו בשיחות השלום בקזחסטן על עתידה של סוריה ב-2016. הלגיון אף הודיע שיעמוד לצד אחראר א-שאם בהגנה על פלגי מורדים מתונים מפני התקפת הארגונים הג'יהאדיסטים הקיצוניים. 

אף על פי שהלגיון מוגדר כמתון, הוא לא נמנע מלהשתתף בארגון הגג צבא הכיבוש שהובל על ידי שלוחת אל-קאעידה הסורית לשעבר ג'בהת א-נוסרה, וכן יחד עם קבוצות מגוונות בחדר המבצעים המשותף של ארגון הגג "צבא חלב". מאידך, הארגון היה חבר בברית המתונה של מועצת הפיקוד של המהפכנים הסורים, והוא אחד מעמודי התווך של ארגוני המורדים המתונים המשתפים פעולה עם צבא טורקיה במסגרת מבצע מגן הפרת נגד המדינה האסלאמית והכוחות הסוריים הדמוקרטיים, ואף לתקופה מסוימת הוא קיבל טילי נ"ט מתקדמים מסוג BGM-71 טאו ישירות מהאמריקנים. 

בעלי הברית של הארגון אשר שיתפו איתו פעולה באופן קבוע הם צבא סוריה החופשית, צבא המוג'אהידין, האיחוד האיסלאמי של חיילי א-שאם, הבריגדה הסורית הטורקמנית, וארגונים שהיו חלק מהחזית האסלאמית: צבא האסלאם ואחראר א-שאם. 

ב-28 בינואר 2016, סניף מתון של תנועת נור א-דין א-זינכי הקיצונית יחסית, ערק ללגיון א-שאם. ב-19 במרץ 2017 התמזג סניף של האיחוד האיסלאמי של חיילי א-שאם באידליב עם הלגיון. האחרונים שהצטרפו לארגון, הגיעו במקור מהערים דהריה ומועדייה שבריף דמשק בין אוגוסט לאוקטובר 2016 במסגרת עסקת הפינוי שלהם מהערים הללו לאידליב לאחר נפילתם לידי המשטר הסורי.

קישורים חיצוניים
----------------

* לגיון א-שאם, ברשת החברתית טוויטר
* ‏ מידע על הקמת לגיון א-שאם
* ‏ ערוץ היוטיוב של לגיון א-שאם
* ‏ חשבון הטוויטר של לגיון א-שאם
**מרי ג'ונסטון** (באנגלית: **Mary Helen Johnston**; נולדה ב-17 בספטמבר 1945) היא עובדת נאס"א בעבר ופרופסור במכון לטכנולוגיה בפלורידה. לאחר נישואים היא שינתה שם משפחתה ל"מקיי".

ביוגרפיה
--------

מרי ג'ונסטון נולדה בוסט פאלם ביץ' שבפלורידה וגדלה באזור. עוד בהיותה ילדה היא התעניינה בחקר החלל וביקרה מרכז החלל קנדי שממקום ליד ביתה.

בשנת 1966 היא סיימה לימודי תואר בהנדסה באוניברסיטת המדינה של פלורידה. היא המשיכה ללימודי תואר שני ובשנת 1973 סיימה דוקטורט במטלורגיה באוניברסיטת פלורידה.

עוד בזמן לימודים היא התחילה לעבוד במרכז טיסות החלל מרשל. החל משנת 1974 היא עבדה לצד קרולין ס. גרינר על תוכניות ניסוי שונות שנערכו במרכז. ביחד הן קיבלו אימונים של אסטרונאוט. בשנת 1983 היא התקבלה לצוות עתודה של STS-51-B. מרי ג'ונסטון התקבלה לצוות כמומחית להנדסת חומרים.

מרי ג'ונסטון עזבה את נאס"א בשנת 1986 והחלה ללמד באוניברסיטת טנסי. באותה תקופה היא כבר הייתה נשואה לדויין מקיי, מדען נאס"א בעבר. בשנת 2003 הזוג עבר לעבוד במכון לטכנולוגיה של פלורידה שממוקם במלבורן.

מרי ג'ונסטון בעלת עשרות פטנטים בתחום הנדסת חומרים. היא קיבלה מספר פרסים במהלך עבודתה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי ג'ונסטון** בוויקישיתוף

* קורות חיים
סמל עמותת צמ"ח
**צמ"ח - ציונות, מנהיגות, חינוך (ע"ר)** היא עמותה חברתית-סטודנטיאלית התנדבותי, הפועלת למען העמקה של ערכי הציונות, אהבת הארץ, יוזמה ועשייה, וסולידריות חברתית בקרב סטודנטים ותלמידי חטיבות ביניים בישראל. עמותת צמ"ח מכשירה צוותים של סטודנטים היוצאים לבתי ספר ברחבי הארץ ומעבירים מערך מפגשים, שבמסגרתם נערכים דיונים בנושאים הקשורים בהוויה הישראלית ובסוגיות איתן מתמודדים בני הנוער ביום יום. כחלק מכך, התלמידים יוזמים ביחד עם הסטודנטים פעילות התנדבותית בקהילה.

על העמותה ומטרותיה
------------------

העמותה נוסדה בשנת 2006 כיוזמה סטודנטיאלית עצמאית של דנה סנדר-מולה. בראש העמותה כיהנו כיו"ר משותף, נכון ל-2012, סנדר-מולה ואווה מדז'יבוז'. פעילות העמותה נשענת בין היתר על תרומות שמקורן בהתאחדות הסטודנטים בישראל, אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת ת"א, קרן ברל כצנלסון, קרן גרוס וצו פיוס.

גיל המשתתפים בתוכנית הוא כיתות ח' ומטרת המפגשים היא יצירת דו-שיח בין הסטודנטים לתלמידים ובין התלמידים לבין עצמם אודות סוגיות המטרידות את הבני הנוער ביום יום. ישנם 6 מערכים הבנויים כמרצפות כך שכל מערך בנוי על קודמו על מנת ליצור תהליך. המערכים הם: נוכחות פעילה וסקרנות, שייכות, מעורבות, חשיבה עצמאית, החופש להיות אני. במהלך מערך מעורבות חברתית, ובהדרכת הסטודנטים, תלמידי הכיתה יוזמים ומוציאים לפועל פרויקט חברתי, כדוגמת ניקוי חופים או נחלים, סיוע לקשישים, ביקור בבית חולים, שיפוץ מרכז קהילתי בשכונת מצוקה ועוד.

### פעילות העמותה

נכון ל-2012 פועלת העמותה ב-11 אוניברסיטאות ומכללות, ובשנת הלימודים 2011–2012 התנדבו במסגרתה כ-300 סטודנטים, שעסקו בהעברת שיעורים ובהובלת פעילויות התנדבותיות לכ-3,000 תלמידי תיכונים.

קישורים חיצוניים
----------------

* tzemach.co.il
* ערוץ ה-Youtube של העמותה
* צמ"ח, באתר "גיידסטאר ישראל"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת חיפה, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, המכללה האקדמית ספיר, המכללה למינהל, המרכז האקדמי רופין, המרכז הבינתחומי הרצליה, המכללה האקדמית להנדסה ירושלים, המכללה האקדמית בית ברל.
"**רזי גן העדן**" (2004), אריחי קרמיקה על גבי בניין ברח' כורש 14, ירושלים.
**מרי בליאן** (בארמנית: **Մարի Պալյան**;‏ 1927 – 13 בספטמבר 2017) הייתה ציירת ואמנית קרמיקה ארמנית שפעלה בירושלים. יצירותיה מהוות חידוש סגנוני בתוך מסגרת אמנות הקרמיקה הארמנית בירושלים.

ביוגרפיה
--------

מרי בליאן החלה לצייר בילדותה. מאוחר יותר נשלחה ללימודים באקדמיה לאמנויות היפות. בשנת 1953 היא פגשה את בעלה לעתיד, סטארק בליאן, בן דוד רחוק שלה, שלמד באותה עת הנדסת קרמיקה באנגליה. השניים נישאו לאחר שנה בבית לחם. בשנת 1955 התגורר הזוג ברבת עמון, שם כיהן סטארק בתפקיד מנהל בית חרושת למוצרים קרמיים. 
בשנת 1965, עם פטירתו של נישאן בליאן, סב המשפחה, שבו בני הזוג לירושלים. כמו כן פורקה ה"הסדנה המשותפת" לייצור קרמיקה שהקימו מגרדיש קרקשיאן ביחד עם נישאן בליאן בדרך שכם בירושלים. סטארק ומרי בליאן המשיכו להפעיל את הסדנה בדרך שכם מס' 14, שנקראה מעתה "Palestine Pottery", ואילו סטפן קרקשיאן ואחיו הכדר ברג' קרקשיאן פתחו סדנה לייצור קרמיקה ברחוב ה"ויה דולורוזה" שנקראה "Jerusalem Old City". בשנותיה הראשונות בסדנה השתמשה מרי בדגמים המסורתיים של הסדנה. העבודות מאותה עת מאופיינות בקו עדין, על כלים קטנים או בינוניים בגודלם. בין חידושיה העיקריים בתקופה זו היה השימוש בדגם של עץ איילות ואריה שנלקח מפסיפס בח'רבת אל-מפג'ר. בנוסף, בליאן השתמשה במוטיבים של דגם זה לשם פיתוח סצנות חדשות ובעלות קומפוזיציה חופשית יותר.

החל ממחצית שנות השבעים ובמהלך שנות השמונים של המאה ה-20 עברה יצירתה של בליאן שינוי בקנה המידה של העבודות. המעבר מציור על כלים קטנים לכלים גדולים יחסית, ולציור המורכב מכמה אריחי קרמיקה, איפשר לבליאן ליצור קומפוזיציות מורכבות יותר, המדגישות את התנועה שבדגמים. בין העבודות הציבוריות שיצרה בתקופה זו ניתן למנות לוח אריחים במלון אמריקן קולוני, שלושה לוחות בנושא של איילות ועצים במשכן הנשיא ועוד. 

החל מראשית שנות התשעים הפכה יצירתה של בליאן למונומנטלית יותר. בשנת 1992 הציגה בליאן במוזיאון הסמית'סוניאן סדרה של 22 ציורי אריחים גדולי ממדים ובהם נושאים ומוטיבים מסורתיים עם קומפוזיציות חדשניות ומלאות תנועה. בשנת 2004 הותקן ציור אריחים גדול ממדים של בליאן על גבי בנין במרכז ירושלים שנושאו "רזי גן העדן".

ביבליוגרפיה
-----------

* כנען-קדר, נורית, ה**קרמיקה הארמנית של ירושלים, שלושה דורות, 1919-2000**, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 2002.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרי בליאן** בוויקישיתוף
* The Palestinian Pottery, אתר הסדנה של משפחת בליאן (באנגלית)
* חדש: קרמיקה ארמנית במרכז ירושלים, ynet, 28.11.2005
* יוסף צוריאל, קראמיקה במשפחה, מעריב, 23 ביוני 1986

הערות שוליים
------------

1. ↑  ראו: Jane M. Friedman "The Gardens of Marie Balian"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ICIA: 271563
* NLI: 987007258015105171
* LCCN: no00093534
* ULAN: 500483177
* VIAF: 298703146
* WorldCat: viaf-18151171059039092162

 |
צלעות קירור בצורות, צבעים וגדלים שונים, על גבי שבבים שונים בלוח אם של מחשב. בחלק השמאלי-עליון של התמונה, צלעות קירור בצבע נחושת, של מעבד המחשב, ומעליהן מאוורר. הצלעות הכחולות מוצמדות לשבב הגשר הצפוני, הירוקות מוצמדות לשבב הגשר הדרומי והשחורות מוצמדות לשבב עיבוד תמונת המסך.
צלעות קירור של מנוע של אופנוע
**צלעות קירור** (באנגלית: **Heat Sink**) הן מערך של משטחים מחומר בעל מוליכות חום גבוהה, החשופות לאוויר ומפזרות בו חום, שנקלט בהן מן הגוף שתפקידן לקרר. צלעות קירור הן חלק מ**גוף קירור**, המשמש חלק במערכת קירור. מערכת קירור יכולה לכלול גם מאווררים, צינורות להולכת גזים או נוזלים, משאבות עבור צינורות אלו, מדחסים, חומרים משפרי מגע תרמי, חומרים מבודדים וחורי אוורור. צלעות קירור יש, לדוגמה, בגופי קירור של מעבדי מחשב ומנועי אופנועים.

צלעות הקירור עשויות בדרך כלל ממתכת בעלת מקדם מוליכות חום גבוה, כגון: נחושת, פליז, אלומיניום (במחשבים וברכיבים תעופתיים), ברזל (בדרך כלל במכשור תעשייתי כבד ומנועים בהספק גבוה) ועוד.

עקרון הפעולה
------------

צלעות הקירור קולטות אנרגיה בהולכה ישירה מהחלק במכשיר שבו נוצר החום (למשל מנוע, מעבד, מדחס, שנאי וכיוצא באלה), אנרגיית החום מתפזרת באופן יעיל בצלעות. הדבר מתאפשר בזכות מקדם המוליכות הגבוה של צלעות הקירור, ועובי שהותאם לפיזור יעיל, והסעה של החום לסביבה (אוויר, מים או נוזל אחר) בזכות שטח הפנים הגדול של הצלעות.
גאומטרית, הצלעות מותאמות למעבר אוויר או נוזל והן מוצבות במקביל לזרם האוויר או הנוזל שבסביבת המכשיר. לדוגמה צלעות הקירור במנוע האופנוע ניצבות במקביל לזרם האוויר הנוצר בזמן נסיעת האופנוע. במכשירים מסוימים שבהם זרם האוויר או המים אינו מספיק לצינון המכשיר, מוצב בסמוך לצלעות הקירור מאוורר שתפקידו ליצור תנועת אוויר או מים בסביבת צלעות הקירור.

ראו גם
------

* מערכת קירור של מחשב
* משטח קירור

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **צלעות קירור** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4584443-4

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בגוף מימי רדוד המופרד מגוף מים גדול יותר ברצועת חול, איי מחסום או שונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו לגונה (פירושונים).
לגונה בפולינזיה הצרפתית.
**לָגֿוּנָה** היא גוף מים רדוד המופרד מגוף מים גדול יותר ברצועת חול, איי מחסום או שונית, אשר יכולים להימצא מתחת לפני המים או מעליהם.

מקור המונח
----------

מקור השם של תצורת הנוף במילה הוונטית "לגונה", אשר התגלגלה מהמילה הלטינית "לאקונה", ומשמעותה "ריק". במקורו התייחס המונח ללגונת ונציה הנמצאת בין איי ונציה לבין האי לידו, המפריד אותה מהים האדריאטי.

לגונות חוף
----------

לגונות חוף הן לגונות הממוקמות בסמוך לחופים בהם אין הפרשי גאות ושפל ניכרים. לגונות חוף קיימות בכ-13% מכלל החופים. ללגונות אלה פתחים מוגבלים אל הים. כתוצאה מכך, מהווה הלגונה בית גידול השונה באופן ניכר מהים הפתוח. הלגונה נבדלת מהים במאפיינים רבים, בהם הטמפרטורה, המליחות ובכמות החמצן המומס במי הלגונה.

ראו גם
------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לגונה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לגונות** |

* אטול
* אטולים ברחבי העולם
* לגונות בעולם

קישורים חיצוניים
----------------

* מהי לגונה? (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007550693505171
* BnF: cb11946004h (data)
* LCCN: sh85073953
* NDL: 01214183

 |
**טואפסה** הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר טואפסה שבמחוז קרסנודאר. המועדון נוסד ב-16 ביוני 2020 ומאז עונת 2020/2021 מתמודד באליפות LFL (הרביעית בחשיבותה במדינה).

היסטוריה
--------

התאריך הרשמי להקמת המועדון הוא 16 ביוני 2020, כאשר המועדון קיבל רשמית רישיון תפעול מהתאחדות הכדורגל הרוסית, בעוד שהמועדון נרשם רשמית כישות משפטית ב-25 בפברואר באותה שנה. בעבר הקבוצה המקומית הייתה זוכה לתקצוב מוניציפלי והיה ממומן ישירות מתקציב העיר טואפסה והתמודדה בטורנירים חובבניים של מחוז קרסנודאר.

סרגיי לז'נצב מונה למאמן הראשי של הקבוצה ביוני 2020. בעונת 2020/21 הקבוצה החלה להתחרות באליפות הליגה המקצוענית ובגביע הרוסי. כבר בעונת הבכורה הייתה מעורבת בשערורייה רבתי כשנודע כי היא הציבה 2 שחקנים מתחזים למשחק ליגה נגד סק"א רוסטוב ב-21 בספטמבר 2021 במקום השחקנים האמיתיים שהיא רשמה למשחק, כדי להימנע מספיגת הפסד טכני לאחר שמחצית מהסגל התגלה חיובי בבדיקת קורונה. בעקבות זאת נפסקו לה 2 הפסדים טכניים, על הונאה ואי שיתוף הרשויות במידע על הידבקות שחקנים בנגיף הקורונה. בעקבות המשחק, המאמן סרגיי לז'נצב הושעה מכל פעילויות הקשורות לכדורגל לתקופה של שנה אחת והמועדון ספג קנס על הפרת תקנות תברואתיות בארגון המשחק. במקביל נרשמו מקרים של הידבקות בנגיף הקורונה במועדון והמשחק הבא (ב-27 בספטמבר) מול מועדון לגיון דינמו מחצ'קלה בוטל. ב-16 בדצמבר 2021, התאחדות הכדורגל הרוסית, הודיע כי נשלל מהמועדון מעמדו כמועדון מקצועני והוא יתמודד בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה בגין מסירת מידע כוזב במכוון, כמו גם שימוש במסמכים מזויפים. מנכ"ל המועדון ורופא הקבוצה הושעו מכל פעילות הקשורה לכדורגל למשך שישה חודשים והמועדון חדל להתמודד בליגות המקצועניות.

אצטדיון
-------

הקבוצה מארחת את משחקיה במגרש של בית ספר MBU מספר 6, שנבנה בשנת 1956. במגרש שני יציעים: היציע המערבי מאכלס 800 צופים, בעוד היציע המזרחי מכיל 1,570. המגרש ממוקם ברחוב מקסים גורקי, לא רחוק מנמל טואפסה.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טואפסה (ברוסית)
* טואפסה, ברשת החברתית VK

* פרופיל, באתר Transfermarkt

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "ФК «Туапсе»" (ברוסית). נבדק ב-2020-08-08.
2. ↑  "ФК «Черноморец» сыграет с дебютантом ПФЛ «Туапсе»". *Кубань 24* (ברוסית). 2020-07-21.
3. ↑  "Профиль клуба" (ברוסית). ПФЛ.
4. ↑  "ФК «Туапсе» скрывает планы на ПФЛ Юг 2020/21". *Футбол ЮФО-СКФО* (ברוסית). 2020-06-20. נבדק ב-2020-08-08.
5. ↑  "Как мы брали Туапсе — Официальный сайт ФК «Кубань»". *fckuban.com*. נבדק ב-2020-08-08.
6. ↑  "ФК «Туапсе» подал заявку на лицензирование в ПФЛ". *www.stavki.ru*. נבדק ב-2020-08-08.
7. ↑  "Итоги матчей 1/256 финала Бетсити Кубка России". *rfs.ru* (ברוסית). נבדק ב-2020-08-08.
8. ↑  Скандал в ПФЛ: «Туапсе» выпустил двух подставных игроков под чужими именами – свой состав кончился 😱
**מטוויי איזאקוביץ' בלנטר** (ברוסית: **Матвей Исаакович Блантер**;‏ 10 בפברואר 1903 – 27 בספטמבר 1990) היה מלחין סובייטי-יהודי. הלחין מספר רב של שירים כולל קטיושה.
בעל תואר אמן העם של ברית המועצות (1975), חתן פרס סטלין (1946) ובעל עיטור לנין (1973, 1983), עיטור אות הכבוד (1967) ותואר גיבור העמל הסוציאליסטי (1983).

קורות חיים
----------

מטוויי (מוטי) בלנטר נולד בעיירה הקטנה פוצ'פ בקרבת בריאנסק, אז בתחומי האימפריה הרוסית (כיום ברוסיה). אימו הייתה קרובת משפחה של שלמה מיכואלס.

לאחר מהפכת אוקטובר המשפחה עברה למוסקבה. בלנטר למד נגינת כינור, פסנתר והלחנה. לאחר סיום הלימודים, במהלך שנות ה-20 הוא היה מנהל מוזיקלי של מספר תיאטראות. בתקופה זו הוא גם כתב מספר מנגינות ואחת מהם - הפוקסטרוט "ג'ון גריי" זכתה לפופולריות רבה.

בשנות ה-30 הוא שינה את סגנון הכתיבה והחל לכתוב שירים לנושאים פטריוטיים-פוליטיים. בתקופה זו הוא החל שיתוף פעולה עם המשורר מיכאיל איסאקובסקי שביחד הם כתבו כ-20 שירים. אחד מהם נכתבה בשנת 1945 על אירועי מלחמת העולם השנייה אך קיבלה פופולריות רק בשנת 1960 לאחר שבוצע על ידי מארק ברנס.

בשנת 1938 חיבר בלנטר את הלחן המפורסם שלו לשיר קטיושה. באותה שנה בלנטר גם כתב "מארש כדורגל", מארש זה מושמע לפני תחילת כול משחק כדורגל ברוסיה עד היום. בסך הכל הוא כתב מוזיקה לכ-2000 שירים. בנוסף לשירים הוא כתב מוזיקה למספר סרטים, הצגות תיאטרון ואופרטות. בלנטר היה פעיל עד לשנת 1975.

בשנת 1983, בהיותו בן 80 הוא נעשה חבר בוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי. באותה שנה הוא קיבל מספר עיטורי ברית המועצות לכבוד יובל של 80.

מטוויי בלנטר נפטר ב-27 בספטמבר 1990 במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מטוויי בלנטר** בוויקישיתוף

* מטוויי בלנטר, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מטוויי בלנטר, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מטוויי בלנטר, באתר Discogs (באנגלית)
* מטוויי בלנטר, דף שער בספרייה הלאומית
* אתר לזכרו כולל קובצי שירים
* מטוויי בלנטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312537005171
* BnF: cb13957604w (data)
* GND: 1034396412
* ISNI: 0000 0000 8133 3261
* LCCN: nr88005441
* LNB: 000126481
* MusicBrainz: a8d8f148-4cb9-44a9-9a9c-2f8c059cf0cb
* NKC: js20020805899
* NTA: 29691312X
* VIAF: 54338926
* WorldCat: lccn-nr88005441

 |
**יסמין רפשה** (סרבו-קרואטית: **Jasmin Repeša**; נולד ב-1 ביוני 1961 בקפז'ינה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר, ומאמן בוסני-קרואטי המשמש כמאמן קבוצת פורטיטודו בולוניה. אימן בעבר את נבחרת קרואטיה בכדורסל. נחשב לאחד המאמנים הבולטים והמנוסים בקרואטיה ובאירופה.

קריירה
------

רפשה שיחק כדורסל במשך כשש שנים לפני פציעה שקטעה לו את קריירת המשחק.

רפשה פנה לקריירת אימון ואימן קבוצות נוער בקרואטיה ובאיטליה לפני עבודתו כמאמנה הראשי של קבוצת הבוגרים של ציבונה זאגרב, אותה אימן במשך שנתיים כשתחת הדרכתו זכתה בשתי אליפויות ליגה ובגביע אחד, כשבעונת 1995/96 קבוצתו זוכה בדאבל.

לאחר מכן, אימן את טופאש בורסה הטורקית עימה הוביל לשתי אליפויות רצופות (1998/99 ו-1999/00).

לאחר שלוש שנים בטורקיה אימן את ספליט ולאחר מכן אימן חצי עונה בקבוצה הפולנית, שלאסק ורוצלב וזכה עימה באליפות הליגה.

לאחר מספר שנים בקבוצות לא-קרואטיות, חזר לאמן את ציבונה זאגרב וזכה עימה בדאבל שני והוביל אותה להישג השיא שלה בשנים האחרונות באירופה, לאחר שהעפיל עימה לשלב הבתים השני של היורוליג, הטופ 16.

בעקבות הצלחותיו עם ציבונה, התמנה כמאמנה של פורטיטודו בולוניה. תחת הדרכתו, רשמה פורטיטודו בולוניה את אחת התבוסות הקשות במפעלים בה שיחקה, כשבגמר פיינל פור היורוליג, הובסה על ידי מכבי תל אביב, 118:74. למרות זאת, רפשה המשיך לאמנה ואף הוביל אותה לדאבל איטלקי (אליפות וגביע) בשנת 2005.

רפשה קיבל באותה שנה את משרת המאמן הראשי של נבחרת קרואטיה הבוגרת, והוביל אותה לשלוש אליפויות אירופה.

לאחר שנה ללא אימון קבוצה בוגרת, רפשה התמנה כמאמן לוטומטיקה רומא תחת הג'נרל מנג'ר, דיאן בודירוגה. תחת הדרכתו רומא הובלה לגמר אליפות איטליה אך נוצחה פעמיים בגמר על ידי מונטפסקי סיינה.

בקיץ 2012 התמנה לתפקיד המאמן בקבוצת אוניקאחה מאלגה מהליגה הספרדית.

בשנת 2018 מונה למאמן קבוצת בודוצ'נוסט פודגוריצה מהיורוליג.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסמין רפשה** בוויקישיתוף

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
**לגיון העבודה** היה ארגון שהוקם על ידי ישראל שוחט בשנת 1909, ואשר התבסס על חברי השומר. הארגון שם לעצמו מטרה לארגן קבוצות עבודה עבריות שיהיו מלוכדות במשמעת חזקה. על יוזמיו נמנה גם יוסף זלצמן.

הארגון שאב השראה מהצלחת הקולקטיב בסג'רה, מרעיונותיה של מניה שוחט בדבר הקמת כוח גדול של פועלים שבעזרתם ניתן יהיה לעלות לאדמות החורן, ומהצעתו של מנחם אוסישקין לגייס נוער למען בניין ארץ ישראל למשך שלוש שנים. הצעת היסוד של הלגיון הובאה בפני האספה הכללית השנייה של השומר בשנת 1909. שוחט חיבר תקנון לפיו התחייב כל חבר בלגיון להקדיש שנתיים לעבודה ולשמירה, לקבל על עצמו כל תפקיד ולהישלח לכל מקום כאיש צבא. בנוסף נקבעו לחברים דרגות ומדים. 

שתי קבוצות של לגיון העבודה הוקמו ב-1909 - האחת נשלחה לחוות סג'רה והשנייה לחדרה. בסג'רה עסקה הקבוצה בעיבוד שדות הפלחה. חברי הקבוצה סבלו מסכסוכים עם הפועלים האחרים ועם מנהל החווה - האגרונום אליהו קראוזה אשר טען שחלק מהפועלים מתרשל בעבודתם. הפועלים הכריזו על שביתה ובעקבותיה נפסקה עבודתם. בראש קבוצת הלגיון שנשלחה לחדרה עמד מנדל פורטוגלי (שהיה אחד משלושת חברי ועד השומר). הם הקימו במושבה מטבח פועלים, בית חולים מאולתר, והביאו בפעילותם לשיפור חיי החברה והתרבות במושבה כמו גם לעלייה במספר הפועלים העברים. חברי הלגיון עבדו בפרדסי המושבה במטעי בעטה הסמוכה לחדרה, ובשבתות התאמנו בנשק וברכיבה. הם גם השתתפו בפעולת כיבוש חלק מאדמות חדרה (פעולה של עלייה וחרישה של קרקע השייכת למושבה אך בעלותה לא מוכרת על ידי השכנים הבדואים). הצלחתה של הקבוצה בחדרה הביאה להתקשרות בין המושבה לבין ארגון 'השומר'.

בשיא פעילות הארגון הוא מנה לא יותר מ-40 חברים. ההתחייבות לשנתיים הרחיקה ממנו את הדור הצעיר במושבות, מפלגת 'הפועל הצעיר' אסרה על חבריה להצטרף לשורות הארגון והוא לא זכה ליחס חיובי מצד מפלגת הפועלים השנייה, מפלגת 'פועלי ציון'. 

הארגון השתמש במשמעת לליכוד וארגון העבודה. חבריו לבשו לבוש מיוחד: על ראשם כובע קולפאק צ'רקסי. על מותניהם אבנט רחב בצבע אדום כשעליו חגור אשפת כדורים. תלבושת זאת אומצה לאחר מכן על ידי חיל הספר העבר-ירדני.

בעקבות התגברות הצורך בשמירה בשנת 1911 ובעקבות הצלחת ארגון השומר, פוזרו חברי לגיון העבודה בין המושבות והארגון חדל להתקיים. אולם הרעיונות שעמדו בבסיסו של לגיון העבודה באו לידי ביטוי בהקמת גדוד העבודה על שם יוסף טרומפלדור בשנת 1920.

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גרשון גרא, **חצר כנרת ואנשיה**, הוצאת גג לאור, תשנ"ו, עמ' 175
**יסעור אטלנטי** (שם מדעי: *Puffinus puffinus*) הוא עוף ים השייך למשפחת היסעוריים. אוכלוסייתו העולמית מונה כ-15,000 עד 30,000 פרטים ונמצאת במגמת ירידה.

תיאור
-----

היסעור בינוני בגודלו. יש ניגודיות בין חלקי גופו העליונים החומים לבין חלקי גופו התחתונים שבצבע לבן. ניגודיות זו מאפיינת עופות מים רבים. מבנה גופו ארוך וגלילי, כנפיו קצרות, מוארכות ומעוגלות מעט בקצותיהן. בתחתית הכנף ישנו פס חום אלכסוני. אורך גופו 34–39 ס"מ ומוטות כנפיו 78–90 ס"מ. משקלם משנתה בהתאם לעונות השנה ומשקלם הממוצע של הפרטים אשר מזדמנים לארץ הוא 190 גרם. המעוף של היסעור המצוי הוא ייחודי וכולל תעופה גלית, מתנדנדת במחזוריות גבוהה. התעופה כוללת גם קטעי חתירה נמוכים מעם המים עם קטעי גלישה קשתיים. טפיחות הכנף שטוחות וקשיחות מאוד, כמעט ללא גמישות בפרק היד. עקב המעוף המתנדנד ניתן לראות לסירוגין את ניגודיות צבעי גופו.

תזונה
-----

מזונו של היסעור הוא סרטנים ודגים. סרדינים, דגי אנשובי ודגים ממשפחת הקוליסיים מהווים הרבה ממזונו של היסעור המצוי. אמנם, מבחינה מספרית, הדגים מהווים רק שליש ממזונו של היסעור. שני השלישים הנותרים הם "חטיפי" קריל וסרטנים אחרים מסדרת "מעשירי רגל" כמו החסילון. כדי לרדוף וללכוד את מזונם, היסעורים אינם חוששים לצלול לתוך המים. חלק מהיסעורים יכולים לצלול עד עומק של 70 מטרים.

סכנות ואיומים
-------------

היסעור מאוים על ידי בנייה ופיתוח בחופים, טרף במושבות הקינון על ידי עכברושים וחתולים, ובים עקב חיפוש מזון, ממפגש עם קרסים ואמצעי דייג אחרים של ספינות. סטטוס השימור הבינלאומי שלו אומר שעתידו בסכנה. עם זאת, בעת סכנה, אפרוחי היסעור מקיאים חומר שמנוני המדיף ריח דוחה ופוגע בטיב הניצוי של העוף התוקף. כך נוהגים גם הבוגרים בהגינם על טריטוריית הקינון.

תפוצה
-----

היסעור נפוץ בניו זילנד, חופי קליפורניה, איים באוקיינוס האטלנטי, לאורך חופי בריטניה וגם באיים השונים ברחבי הים התיכון, והים האדריאטי. היסעור מזדמן בישראל לאזורי חופי הים התיכון, בעיקר בחודשים אוגוסט וספטמבר.

רבייה
-----

היסעורים מקננים במחילות שהם חופרים בעצמם, בנקיקים, או במושבות, לעיתים מושבות גדולות בחופים סלעיים. הם מטילים ביצה אחת בלבד. הביצה גדולה בהשוואה לגודל ההורה. משך הדגירה ממושך, יחסית לגודל הביצה. שני ההורים משתתפים בדגירה, אך חילוף המשמרות ביניהם מתרחש אחת לימים אחדים, בלילה חשוך. ההורים באים להאכיל את האפרוח רק פעם אחת במספר ימים. משקלו מגיע לכשליש יותר ממשקל הוריו לקראת סוף שהייתו בקן. לאחר מכן הוא ניטש על ידי הוריו ונותר לבדו עד שעף מהקן. היסעור המצוי דוגר בפעם הראשונה כשהוא מגיע לגיל של 5 או 6 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יסעור אטלנטי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* אתר הצפרות הישראלי- הכל אודות ציפורים בישראל.
* בר. י, ישראל קהילה נט.
* עוזר. פ "כרך 6- עופות/ החי והצומח של ארץ ישראל: אנציקלופדיה שימושית מאוירת".

הערות שוליים
------------

1. ↑  יסעור אטלנטי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  יסעור מצוי, באתר אתר הצפרות הישראלי
3. ↑  יסעור מצוי, באתר אתר הצפרות הישראלי
4. ↑  יסעור מצוי, באתר אתר הצפרות הישראלי
5. ↑  החי והצומח של ארץ-ישראל : אנציקלופדיה שימושית מאוירת - כרך 6 - עופות, באתר כותר
6. ↑  החי והצומח של ארץ-ישראל : אנציקלופדיה שימושית מאוירת - כרך 6 - עופות, באתר כותר
7. ↑  החי והצומח של ארץ-ישראל : אנציקלופדיה שימושית מאוירת - כרך 6 - עופות, באתר כותר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548454005171

 |
משחקה הרשמי האחרון של הפועל חולון באולם, אשר נערך מול מכבי ראשון לציון במסגרת הפלייאוף של ליגת וינר, עונת 2014/2015
**היכל האחד במאי**, הידוע יותר בכינויו **אולם הפחים**, היה אולמה הביתי של קבוצת הכדורסל הפועל חולון בין השנים 1953-2015. האולם מכיל כ-2,800 מקומות, ביניהם יציע עמידה. האולם אשר ממוקם ברחוב אחד במאי 38 במתחם הפועל של ההסתדרות, שוקק חיים שבעה ימים בשבוע למשך רוב שעות היום ומתקיימות בו פעילויות כדורסל מגוונות.

האולם מכונה כך בשל הפחים שמהם עשויים קירות וגג האולם. אולם הפחים הוא אחד האולמות הביתיים המפורסמים ביותר בישראל. האוהדים נוהגים לנצל את הפחים העוטפים את האולם כדי ליצור רעש במהלך המשחק. 

אולם הפחים היה ממגרשי הכדורסל הראשונים בישראל. הוא נחנך ביום העצמאות החמישי למדינת ישראל, בשנת 1953, במשחק מול הפועל תל אביב, בו ניצחה הפועל חולון בתוצאה 41:38. האולם נבנה תחילה כמגרש כדורסל פתוח שהכיל תחילה כ-1,500 מקומות ולראשונה בישראל עם תאורה למשחקי לילה במגרש אך בשנת 1985 התווספו גג וקירות מפח שהפכו אותו ממגרש פתוח לאולם. הגג לא היה אטום במידה נאותה ופעמים רבות דלפו מים אל המגרש בימי החורף, מה שגרם לביטול ולדחייה של משחקים. בשנים הראשונות לקיומו אירח האולם משחקים במסגרות אירופיות של קבוצות ישראליות, ביניהן הפועל תל אביב, ומשחקי גמר של גביע המדינה.

בתחילת עונת 2007/2008 האולם לא אושר למשחק בליגת העל בכדורסל בשל התנאים הירודים (מיעוט תאי שירותים, אולם שאינו ממוזג) אך לאחר מאבק של ההנהלה והאוהדים הוא אושר לבסוף, לאחר שעבר שיפוץ קל. לעומת זאת הוא לא עומד בתנאים לאירוח ביורוקאפ (מכיוון שלא היה ממוזג), אף על פי שאירח משחקים אירופאיים בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. 

בנובמבר 2009 התקבלה החלטה ממנהלת הליגה כי אם שירותי האולם והמעברים בין היציעים לא ישופצו עד ינואר 2010 הקבוצה תצטרך למצוא מגרש חלופי שבו תשחק את משחקי הבית שלה. בנוסף, אם לא יותקן באולם מזגן עד סוף קיץ 2010, הקבוצה לא תוכל לשחק באולם בעונת 2010/2011. בסופו של דבר, ערכה חולון את משחקיה הביתיים באולם בית מכבי בראשון לציון עד לסיום הטיפול בליקויים.

בקיץ 2012 החל להיבנות בעיר היכל הספורט חולון, אולם חדש שמכיל 5,500 מקומות ישיבה ונחנך בשנת 2015. הוא החליף את אולם הפחים כאולמה הביתי של הפועל חולון מעונת 2015/2016. על פי התוכניות העירוניות אולם הפחים מיועד להריסה עתידית כחלק מפיתוח עירוני מחודש לשטח בו הוא שוכן ב"מתחם הפועל", עם פארק אקולוגי, קאנטרי קלאב, בתי ספר, מגרשי ספורט, חניון ועוד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  אור שקדי‏, הפועל חולון לא עומדת בקריטריון האירוח בגביע יול"ב, באתר וואלה!‏, 25 באפריל 2008
2. ↑  אור שקדי‏, חולון תיאלץ לעזוב את אולם הפחים אם לא ישופץ, באתר וואלה!‏, 30 בנובמבר 2010
3. ↑  דין אלמס, ‏העבודות להקמת האולם החדש בחולון יוצאות לדרך, באתר ‏מאקו‏‏, ‏30 בנובמבר 2011‏
פירוש נוסף ערך זה עוסק באזור היסטורי באתיופיה. אם התכוונתם לאדם העוסק בצילום, ראו צלם.
**צלמת**
(למפת אתיופיה מוגדלת)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**צלמת**צלמת**(למפת אתיופיה רגילה)אדיס אבבהאדיס אבבה
דירה דאווהדירה דאווה
מקלהמקלה
גונדרגונדר
אווסהאווסה
ג'ימהג'ימה
ג'יג'יגהג'יג'יגה
**אריתריאה**
**סודאן**
**דרום  
סודאן**
**קניה**
**סומליה**
**ג'יבוטי**צלמת**צלמת**
**צלמת** (בגעז: ጸለምት, גם צלמתי) הוא מחוז היסטורי בצפון אתיופיה בין הרי סימן (שבאזור סימן) בדרום לנהר התכזה בצפון.

בצלמת יישבה קהילה יהודית מימי קדם. בתחילת המאה ה-14 סופח האזור לאימפריה האתיופית ובשלהי אותה המאה התקוממו יהודי האזור יחד עם אלו שבסמין בראשותו של הנזיר קוזמוס כנגד השלטון האתיופי. המרד עצמו לא צלח ודוכא בידי האתיופים. עם השליטה האתיופית החלה גם פעילות מיסיונרית בקרב יהודי האזור ואלו באמצע המאה ה-15 התקוממו שוב, הפעם עם יחד עם הנוצרים המקומיים ובראשם מושל המחוז היהודי.

במאה ה-16 ועד לנפילת ממלכת הגדעונים היהודית, היה האזור לחלק מאותה ממלכה. באותה המאה מזכיר הרב אברהם בן אליעזר הלוי בכתביו את המחוז:

> 
> (...) ופלאס"ה מלכות קשה של יהודים גיבורי כוח נוסעים וחונים באוהלי שער לרעות מקניהם כי אנשי מקנה והם והארץ רחבת ידיים לפניהם והיא על הרים גבוהים ואין מי שיכול לעלות למלחמה ומשם יורדים לארץ אחרת נקראת סלימ"ת ובלשון הקדש נקראת שלם והיא מלכות אחרת והיא גם כן תחת מלכות פלאס"ה והיא זבת חלב ודבש.
> 
> 
> 
> — 
> 

בשלהי המאה ה-16 ותחילת ה-17 מרדו תושבי האזור בקיסר אתיופיה מספר פעמים תוך שהם מקבלים גיבוי מהמלך היהודי גדעון שישב בסמין. בתקופת הזמן הרע היגרו אל האזור יהודים שנמלטו מן הרעב שבמחזותיהם. בתחילת המאה ה-20 היה האזור לחלק ממחוז סמין ולאחר מכאן שולב יחד עם שאר סמין לתוך מחוז בגמדר.

כיום שטח המחוז מחולק בין שלוש נפות כאשר חלקו הדרומי נכלל בנפות צלמת ואדי ארקאי שבמחוז צפון גונדר שבמדינת אמהרה וחלקו הצפוני בנפת צלמת שבמחוז המחוז הצפון-מערבי שבמדינת תיגראי.

הערות שוליים
------------

1. ↑  James Arthur Quirin, **The Evolution of the Ethiopian Jews: a History of the Beta Israel (Falasha) to 1920**, University of Pennsylvania, 1992, מסת"ב 9780812231168, p. 51
2. ↑  Quirin, p. 58
3. ↑  מנחם ולדמן, **מעבר לנהרי כוש - יהודי אתיופיה והעם היהודי**, משרד הביטחון, תשמ"ט, עמ' 62
4. ↑  Quirin, p. 169
**מג'ד עִזַת אל-שורבג'**י (בערבית: **مجد عزت الشربجي**; נולדה ב-1981) היא פעילת שלום סורית. ב-2015 קיבלה את אות האומץ הנשי הבינלאומי עבור פעילותה למען נשים וזכויות אדם בסוריה.

ביוגרפיה
--------

מג'ד עִזַת אל-שורבג'י נולדה בשנת 1981 בדארייה, פרבר של דמשק, שבסוריה למשפחה סונית. כשהייתה בת חצי שנה החלה התקוממות סונית נגד הנשיא המכהן חאפז אל-אסד שהובילה לטבח בעיר חמה. משפחתה של שורבג'י ברחה לצרפת בעקבות האלימות באזור, וחזרה בשנת 1991. שורבג'י סיימה את לימודיה באוניברסיטת דמשק בלימודי ספרות צרפתית ועם סיום לימודיה, עבדה בקמפיין נגד שחיתות בפרברי דמשק.

אקטיביזם
--------

בשנת 2011, כשהאביב הערבי, הגיע לסוריה שורבג'י ארגנה שביתת שבת בקריאה לשחרר אסירים פוליטיים. היא נעצרה לשבעה חודשים וסבלה מאלימות משטרתית אך המשיכה לפעול בדרכים לא אלימות. כששהתה במעצר, היא העבירה סדנאות למאבק לא אלים לאסירות, ובהובלתה, 150 אסירות פתחו בשביתת רעב על מנת שיוכלו להציג את תביעותיהן בפני שופט. פעילותה האזרחית שהובילה להתנכלויות מצד המשטרה החשאית גרמו לכך ששורבג'י ושלושת ילידה ברחו ללבנון. בעלה מת מעינויים בכלא משום שפעל לשחרורה.

בלבנון היא סייע לנשים סוריות במחנות הפליטים. בינואר 2014, שורבג' הקימה את ארגון לתמיכה לנשים סורית. הארגון מספק תוכניות הכשרה מקצועיות, למימודי שפות ותמיכה נפשית. בשנת 2015 הקימה את בית הספר בעמק בקאע בלבנון, לילדים סורים. נכון לשנת 2016, בבית הספר לומדים יותר מאלף תלמידים סורים.

הוקרה
-----

* 2015: אות האומץ הנשי הבינלאומי
* 2016: Oxfam's Right the Wrong award

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מג'ד עזת אל-שורבג'י** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Deputy Secretary Higginbottom to Honor 10 International Women of Courage, U.S. Department of State, ‏3 במרץ 2015
2. 1 2  Rekha Basu, Celebrate her courage, honor her pain, Des Moines Register, ‏15 במרץ 2015 (באנגלית)
3. ↑  M. Bilal Kenasari, Syrian activist receives International Women of Courage award, AA, ‏7 במרץ 2015
4. 1 2 3  IZZAT AL-CHOURBAJI Majd, www.coe.int (באנגלית)
5. ↑  Echoes from Syrian civil society: "Like everyone, we want freedom, democracy, dignity.", European Endowment for Democracy (באנגלית)
**צֶלֶק העמוני** מופיע בשתי רשימות גיבורי דוד, לקראת סוף הרשימה שבספר שמואל ובאמצע הרשימה שבספר דברי הימים.

משמעות הכינוי: "העמוני"
-----------------------

התלמוד הבבלי מביא את שמו להוכחה שדוד המלך לא הקפיד שיהיו בין ראשי חייליו דווקא ישראליים מיוחסים מבטן ומלידה, שהרי צלק היה מבני עמון או אולי גר עמוני. אכן, התלמוד מציע שאפשר שלא היה עמוני ממש, אלא שבא מארץ בני עמון.

שאלת ייחוסו של צלק משותפת לעוד דמויות בספר שמואל הנקראות על שמות עמים אחרים, כמו: אוריה החיתי, איתי הגיתי, יתר הישמעאלי ועוד. מלבד הכתוב בתלמוד, היה מי שהסביר שאותם לוחמים היו מופקדים על אותם עמים ולכן נקראו על שמם, לפי זה, צלק היה מופקד על בני עמון במלכות דוד. אפשרות נוספת שאלו כינויים סמליים שניתנו לאותם אנשים בעקבות אירועים יוצאי דופן שהיו קשורים בהם.

אין מניעה על פי התורה שבני עמון יתגיירו, אך אין באפשרותם לשאת נשים ישראליות מלידה.

יש מי שהציע שצלק כלל אינו קשור לבני עמון, ו"עמוני" משמעו שהיה מכפר עמונה שליד עפרה המקראית.

נושא כלי יואב
-------------

הפסוק בשתי הרשימות מביא לצד צלק גם את נחרי הבארותי נושא כליו של יואב בן צרויה. אכן, בספר שמואל יש קרי וכתיב בפסוק: "צֶלֶק הָעַמֹּנִי נַחְרַי הַבְּאֵרֹתִי (כתיב: **נשאי**) **נֹשֵׂא** כְּלֵי יוֹאָב בֶּן צְרֻיָה". לפי הכתיב, לא רק נחרי היה נושא כליו של יואב שר הצבא, אלא גם צלק, ומכאן שהיה מקורב מאוד לאיש הבכיר ביותר בצבא.

בספר שמואל מסופר שיואב הרג את אבשלום באמצעות עשרה מנושאי כליו, ולכן אין להתפלא שמוזכרים כאן יותר מנושא כלים אחד, אך אפשר ללמוד מכאן שלא כל נושאי הכלים היו באותו מעמד, ושני אלו שבפסוק היו נכבדים גם בפני עצמם. מכל מקום, ייתכן שצלק העמוני היה מאותם עשרה נושאי כלים שהשתתפו בהריגת אבשלום וסיום מרדו.

ראו גם
------

* גיבורי דוד
* יואב בן צרויה
* אבשלום

הערות שוליים
------------

1. ↑  ספר שמואל ב', פרק כ"ג, פסוק ל"ז.
2. ↑  ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק ל"ט.
3. ↑  מסכת קידושין ע"ו, ב'.
4. ↑  ראה מגוון דעות בשאלה זו: רד"ק, שמואל ב' י"א, ג'; שו"ת רבי אברהם בן הרמב"ם, סימן כ"ה; שו"ת התשב"ץ חלק ג', סימן צ"ו; שו"ת שאילת יעב"ץ חלק א', סימן ל"ב; שו"ת ציץ אליעזר חלק כ"א, סימן כ"ו.
5. ↑  כך מובא בפירוש המיוחס לתלמיד רס"ג לספר דברי הימים א' י"א, ל"ט.
6. ↑  הרד"ק העלה את שתי האפשרויות והאברבנאל הכריע לפי הכתיב.
7. ↑  ספר שמואל ב', פרק י"ח, פסוק ט"ו.
צמד דרלינגטון
צמד שיקלאי
**צמד דרלינגטון** (וגם "מגבר דרלינגטון" או "טרנזיסטור דרלינגטון") הוא מונח באלקטרוניקה ומשמעו שילוב של שני טרנזיסטורים ביפולריים (במעגל משולב או כזוג רכיבים אלקטרוניים), המחוברים כך שזרם חשמלי שמוגבר על ידי הטרנזיסטור הראשון, מוגבר בשנית על ידי הטרנזיסטור השני.

הייחוד בתצורת חיבור זו היא הסינרגיה שנוצרת, בכך שהגברת הזרם הכוללת (המסומנת כ-β,‏ hfe, או hFE) היא גדולה יותר מהגברי הזרם הפרטיים של כל טרנזיסטור בנפרד. כאשר הצמד ממומש במעגל משולב, ניתן להשיג גם חיסכון במקום על ידי שילוב של שני הקולטים של הטרנזיסטורים לקולט משותף.

צמד דרלינגטון הומצא בשנת 1953, במעבדות בל על ידי המהנדס סידני דרלינגטון. דרלינגטון רשם פטנט על צמדי דרלינגטון המורכבים מ-2 או 3 טרנזיסטורים במעגל משולב אחד (וקולט משותף), אבל לא רשם את הפטנט על מספר טרנזיסטורים כלשהו - ובכך אין כיסוי למעגלים חדישים יותר.

תצורה דומה, אך מורכבת מטרנזיסטורים בתצורה הפוכה (NPN ו-PNP) נקראת **צמד שיקלאי**, או משלים דרלינגטון.

אופן פעולה
----------

צמד דרלינגטון פועל כמעגל חשמלי בעל הגבר זרם גבוה (בערך מכפלת ההגבר של שני הטרנזיסטורים), ולמעשה, ישנם רכיבים עם מבנה פנימי של צמד דרלינגטון, ועם 3 ממשקים חיצוניים (בסיס, קולט, פולט) כמו בטרנזיסטור "רגיל" - ולהם הגבר כמעט זהה למכפלת ההגברים).

עוצמת ההגבר נתונה על ידי הנוסחה הבאה:

{\displaystyle \beta \_{\mathrm {Darlington} }=\beta \_{1}\cdot \beta \_{2}+\beta \_{1}+\beta \_{2}}
וכאשר ערכי ה-β הם בקנה מידה של מאות ניתן לבצע קירוב של הנוסחה אל:

{\displaystyle \beta \_{\mathrm {Darlington} }\approx \beta \_{1}\cdot \beta \_{2}}

חסרונות
-------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש להשלים את החסרונות על פי הערך האנגלי.
בימינו, לרכיב טיפוסי יש הגבר זרם של 1,000 ויותר, כך שנדרש רק זרם קטן בבסיס כדי להפעיל את הצמד. עם זאת, הגבר גבוה שכזה טומן בחובו גם חסרונות:

בגלל שיש שני צמתים בין הבסיס לפולט (של כל הצמד) המתח שביניהם הוא גבוה יותר, ממתח בסיס-פולט טיפוסי. 

{\displaystyle V\_{BE}=V\_{BE1}+V\_{BE2}\!}
בטכנולוגיית צורן, שבה מתח בסיס-פולט טיפוסי הוא כ-0.65 וולט, בצמד דרלינגטון מגיעים למתח טיפוסי של 1.3וולט.

חיסרון נוסף הוא מתח הרוויה. כאשר טרנזיסטור הראשון נמצא במצב רוויה, הוא לכאורה מחבר ישירות את הבסיס לקולט של הטרנזיסטור השני. במצב זה, הטרנזיסטור השני פועל כדיודה והמתח בין הקולט לפולט (כמו גם המתח בין הקולט לפולט של כל הצמד) הוא קרוב למתח בין הבסיס לפולט. כך נוצרת מגבלה על מתח הרוויה של הצמד, והוא עומד על 0.65 וולט בטכנולוגיית צורן. כמו כן, הטרנזיסטור השני נמצא במתח קולט-בסיס השווה או גדול מאפס, ואינו במצב רוויה. תכונה זו גורמת לבזבוז אנרגיה גדול מהרגיל, בצמדי דרלינגטון.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צמד דרלינגטון** בוויקישיתוף
**מרכז רכטר** הוא המרכז המסחרי העירוני הראשון שהוקם באילת, בתכנונם של האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר.

היסטוריה
--------

לאחר מבצע קדש זכתה אילת לתנופה משמעותית שהגדילה את העיר ושכללה את רמת השירותים לתושבים ולתיירים. בתכנון המרכז האזרחי של העיר הוחל ב-1957 ובמסגרת זו נערכה תחרות תכנון פומבית שבעקבותיה תוכננה פריסת המבנים והכיכרות באזור. אחריה נערכה תוכנית מפורטת שאותה תכננו האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר. האדריכל זאב רכטר שהוביל את התכנית, נפטר זמן קצר לאחר השלמת שלב הבנייה הראשון והמרכז נקרא על שמו "מרכז רכטר". אגפו הראשון של המרכז נחנך בתחילת שנת 1960 ובמהלך העשור הושלמו אגפיו האחרים.

המרכז כולל סדרה של מבני חצר שמשמשים למסחר ובחלק מהם גם למלונאות. העסק הראשון שנפתח במרכז היה "בית מרקחת מיכלין" הפועל ברציפות באותה החנות מאז 1959 ונחשב לוותיק העסקים באילת. לבד ממנו פעל במרכז גם מסוף הנוסעים של נמל התעופה אילת, שאותו הפעילה חברת התעופה ארקיע, קודם להקמת מסוף הנוסעים בנמל עצמו. כיכר אזרחית להתכנסויות נקבעה בצפון המרכז המסחרי, ובצמוד לה הוקמו כחלק מהמרכז בניין עיריית אילת, קולנוע "אילת" ו"בית סולל בונה" שבלט בנוף הודות לגובהו שהתנשא לשבע קומות והיה הבניין הגבוה באילת במשך שנים רבות. לצד המרכז הוקמו מוקדים נוספים כמו תחנה מרכזית אילת, אולם ספורט ובית התרבות "בית פיליפ מוריי".

לאורך השנים נערכו במרכז ובסביבתו שינויים ותוספות שפגעו בחזותו. הקולנוע נסגר והוסב לחנות בגדים והכיכר האזרחית נהרסה והוסבה לחניון ציבורי. עם פתיחת קניון מול הים ב-1997 איבד "מרכז רכטר" את מעמדו, אך הוא נותר כמוקד מסחרי מרכזי בעיר. המרכז נכלל ברשימה המופיעה בהוראות תוכנית המתאר לאילת כמומלץ להיכלל ברשימת השימור העירונית.

לקריאה נוספת
------------

* מיכאל יעקובסון: סיבוב במרכז רכטר באילת, באתר 'חלון אחורי', 26 במאי 2021