recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
קרוואן למגורים, חלק מהסטריאוטיפ
**זבל לבן** (באנגלית: **White Trash**) הוא כינוי גנאי ללבנים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, בעיקר מדרום ארצות הברית (מדינות הקונפדרציה לשעבר ג'ורג'יה, מיסיסיפי, אלבמה, לואיזיאנה, טקסס, ארקנסו וקנטקי).

רקע
---

השימוש בכינוי נחשב לא תקין פוליטית, אך בשנים האחרונות הוא נחשב פחות בוטה מבעבר, ורבים ממושאי הכינוי מכנים כך את עצמם. כינוי חופף הוא רד נק (אדומי הצוואר), המרמז על עבודתם בשדות של בני המעמדות הנמוכים הלבנים, שנשרפים בשמש הדרום הקופחת. "רדנק", במיוחד, מתקשר גם לשמרנות פוליטית ולשמרנות חברתית קיצונית, לגזענות וכיוצא בזה. כינוי נוסף הוא "הילבילי" (בילי מן הגבעות ובמיוחד רכס האפלצ'ים), המתייחס ספציפית לתושבים באזורים ההרריים, כפריים, ודלילי אוכלוסין. אף על פי שכל מינוח שכזה הוא בעל הקשר משלו ומתייחס לקבוצה ייחודית, הם מייצגים את הסטראוטיפ הרחב של הלבן בן המעמד הנמוך והשמרן.

המכונים "זבל לבן" מאופיינים במבטא דרומי וגסות רוח, בעלי מוסר ירוד וחסרי תרבות והשכלה, נוהגים לקלל, לעשן, להשתכר, להמר ולהתנהג בצורה קולנית ומופגנת. מבחינה כלכלית, הסטיגמה המאפיינת את ה"זבל הלבן" היא משפחה מרובת ילדים המתגוררת בדירה או במבנה יביל במצב רעוע, או בקרוואן זול, בעלת חצר מלאת גרוטאות, אך בעלת מנוי לחבילה היקרה ביותר לטלוויזיה בכבלים. כמו כן, למכונים "זבל לבן" נהוג ליחס גם ג'ינגואיזם, מאצ'ואיזם, הומופוביה, גזענות, אנטישמיות ואף גילוי עריות, וחיבה מרובה לנשק וציד.

השימוש בכינוי מקובל בעיקר אצל לבנים ממעמד נמוך, שרוצים להבדיל עצמם מלבנים ממעמד נמוך משלהם. עם זאת, לפי מילון אוקספורד, הכינוי נולד כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 אצל עבדים שחורים בדרום שכינו כך את הלבנים העניים שעבדו לצדם בשדות.

בתרבות הפופולרית
----------------

משפחת בנדי שכיכבה על מסכי הטלוויזיה בשנים 1997-1987 בסדרה "נשואים פלוס" היא דוגמה לדרך ההצגה של משפחה לבנה מהמעמד הנמוך בטלוויזיה האמריקאית. בני הזוג אל ופגי בנדי תוארו כזוג לא מאושר. אל באנדי (גולם על ידי אד אוניל), אבי המשפחה, תואר כאדם גס רוח, אשתו פגי (קייטי סגל) כעצלנית שמעבירה את שעות היום בצפייה בתוכניות אירוח. ההורים השפיעו רבות גם על ילדיהם, באד (דייוויד פאוסטינו) וקלי (כריסטינה אפלגייט).

סרט הקולנוע המצליח של אמינם "8 מייל" מביא גם הוא הצצה למשפחה לבנה מהמעמד הנמוך שמתגוררת בפרוור עני של דטרויט. ג'ימי "ראביט" סמית' (אותו מגלם אמינם) מתגורר עם אמו האלכוהוליסטית (קים בייסינגר) ואחותו הקטנה בקרוואן אשר מוקף בגרוטאות ומתפרנס כפועל במפעל. הוא שואף לשפר את מצבו על ידי קריירה מוזיקלית.

בשנים האחרונות, ז'אנרים הסרטים המוקומנטרים דוגמת בוראט, ברונו וחרא סבא, בוחרים במכוון להתמקד באזורים ובמדינות בארצות הברית בהן יש רוב לאוכלוסייה מסוג זה.
**קרל נבל** (בגרמנית: **Carl Nebel**‏; 18 במרץ 1805 – 4 ביוני 1855) היה מהנדס, אדריכל וצייר גרמני, הידוע בעיקר בזכות ציוריו המפורטים והדפסים הליטוגרפיים שהוכנו מהם, במהלך קרבות מלחמת ארצות הברית–מקסיקו.

ביוגרפיה
--------

נבל נולד באלטונה, כיום חלק מהמבורג. לאחר לימודים בהמבורג ובפריז, נסע לאמריקה, שם היה תושב מקסיקו בין השנים 1829 עד 1834. בשנת 1836 פרסם בפריז את ספרו המאויר על אותה מדינה עם 50 ליטוגרפיות העשויות מציוריו, שעשרים מהן נצבעו ביד, והקדמה מאת אלכסנדר פון הומבולדט.

בשנת 1851 פרסם יחד עם העיתונאי ג'ורג' וילקינס קנדל כמה מציוריו על אירועי מלחמת מקסיקו–ארצות הברית בספר המאוייר על המלחמה הזאת. קנדל היה כתב מלחמה וראה הזדמנות לפרסם דיווח מרכזי עליה. השניים סיכמו על שיתוף פעולה עם סיום המלחמה, ככל הנראה שקנדל הכיר את עבודתו הקודמת של נבל.

בזמן שקנדל נסע לפריז כדי לסקר את האירועים בשנת 1848, נבל נשאר במקסיקו למשך זמן לא ידוע כדי להשלים את הרישומים הראשוניים לאיורי הספר. נבל חזר להמבורג, וקנדל נירגן על איטיות השלמת הפרויקט, אך הוא הושלם בשנת 1850 ופורסם בשנת 1851. הספר הכיל שתים-עשרה ליטוגרפיות צבעוניות שנעשו על ידי אדולף ז'אן-בפטיסט באיו. בשני המקרים, האיורים של נבל שופרו על ידי שימוש בפיתוחי הדפוס החדשים ביותר בצרפת, במיוחד טכניקות להוספת צבע להדפסים. ההדפסים מסדרת המלחמה המקסיקנית הופצו בכמה פורמטים שונים, כהדפס יחיד, כסט של 12, תיק עם טקסט ובספר הכרוך בגודל פוליו.

המפורסם ביותר בסדרת המלחמה המקסיקנית הוא תיאור כניסתו של הגנרל וינפילד סקוט בשנת 1847 לכיכר המרכזית במקסיקו סיטי. דגל ארצות הברית התנוסס מעל הארמון הלאומי. ציור זהה לאיור שנעשה עשור וחצי לפני כן. סצנת המלחמה שמציג נבל קרובה יותר למציאות בשטח.

הכוחות האמריקאים לא התקבלו בברכה על ידי התושבים, במיוחד על ידי איש רחוב (lépero) המצויר כעומד לזרוק אבן לעבר הפולשים. אף שהטקסט של קנדל והאיורים של נבל מנסים להיות נאמנים לדיווחי הקרבות, אין שום הוכחה לכך שמי מהם היה בקרב בואנה ויסטה, שנמצאת בחלק נידח של צפון מקסיקו. קנדל שהיה כתב, ראה את קרב מולינו דל ריי, אך נבל לא היה שם. הקרב לרוב אינו מתואר באיורים, אך נבל עשה שתי גרסאות שונות לגביו.

### משפחה

קרל נבל התחתן ב־16 במאי 1841 במקסיקו סיטי עם ז'אן מארי סופי ברטייה בת העשרים וחמש. כתוצאה מקשר זה נולד בן, כנראה ב-1842, שחזר עם הוריו לאירופה בינואר 1848, והתיישב בהמבורג.

### מוות

נפטר ב-4 ביוני 1855.

גלריה
-----

* תושבי הסיירהתושבי הסיירה
* הקרב בפאלו אלטוהקרב בפאלו אלטו
* הקרב בורה קרוזהקרב בורה קרוז
* קרב בואנה ויסטהקרב בואנה ויסטה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל נבל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nebel, C[arl, "Voyage pittoresque et archéologique dans la partie la plus intéressante du Mexique"], www.dsloan.com
2. ↑  Sandweiss, Martha A. Rick Stewart, and Ben W. Huseman, *Eyewitness to War: Prints and Daguerreotypes of the Mexican War, 1846-1848*. Fort Worth: Amon Carter Museum 1989, pp. 36-37.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1288932
* BnF: cb144827296 (data)
* GND: 134170415
* ISNI: 0000 0001 0238 3437
* LCCN: n94036479
* NARA: 10573583
* RKD: 336823
* SNAC: w6zg8ngh
* SUDOC: 07229552X
* ULAN: 500288262
* VIAF: 66692415
* WorldCat: lccn-n94036479

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"קרל נבל"**.
**אנה פבלובה** (ברוסית: **Анна Павлова**‏; 12 בפברואר 1881‏‏ - 23 בינואר 1931) הייתה בלרינה רוסייה מפורסמת בתחילת המאה ה-20.

חייה
----

אנה פבלובה נולדה בסנקט פטרבורג שברוסיה למשפחת איכרים, והייתה ילדה חלשה וחולנית. ככל הנראה הייתה בת לא חוקית של הבנקאי היהודי לזר פוליאקוב. ערב אחד לקחה אותה אמה לראות את בלט "היפהפייה הנרדמת" בתיאטרון מריאינסקי. באותו ערב היא החליטה שהיא רוצה לרקוד את תפקיד הנסיכה ולהופיע באותו תיאטרון.

ב-1891 הכניסה אותה אמה לבית הספר הקיסרי לבלט, שם למדה אצל גדולי מורי הבלט ברוסיה באותה העת, בהם אנריקו צ'יקטי. היא העריצה רקדניות בעלות מראה שונה משלה. פבלובה פיתחה איכויות של יופי והייתה לסמל שהפריד אותה משאר הרקדניות. באפריל באותה שנה הופיעה לראשונה בפני קהל ביצירה מאת מריוס פטיפה. פבלובה סימה לימודיה בגיל 18, בשנת 1899 והצטרפה לבלט הקיסרי, התקדמה במהירות והפכה לסולנית שנייה בשנת 1902 ל-Première Danseuse בשנת 1905, ולרקדנית הראשית (פרימה בלרינה) בשנת 1906.

בן זוגה, מיכאיל פוקין, אחד מגדולי הכוריאוגרפים ורקדני הבלט בעולם, חיבר עבורה מבחר מיצירות הבלט שלו. היצירה המפורסמת ביותר שלו לרקדנית אנה פבלובה היא "מות הברבור", למוזיקה של סן סנס.

בראשית המאה ה-20 הקימה להקת בלט והחלה לסייר עימה ברחבי העולם. כאשר הגיעה עם "מות הברבור" להופעה בוולינגטון שבניו זילנד זכתה להצלחה רבה, והומצא הקינוח פבלובה על שמה. זוהי עוגה על בסיס מרנג עגול מקושט בקצפת ועליו פירות טריים, עוגה קלה ואוורירית, קשיחה וגם שברירית, בדומה לרקדנית.

בעת סיור של להקתה בהאג שבהולנד, הרכבת בה נסעה ירדה מהפסים. פבלובה, שהתעוררה משנתה בשל התאונה (אך לא נפגעה), יצאה מהרכבת אל הגשם השוטף בהיותה לבושה בכותונת לילה. בעקבות אירוע זה חלתה בדלקת ריאות, ונפטרה מסיבוכי המחלה בלונדון. טקס האשכבה נערך בכנסייה רוסית אורתודוקסית. גופתה נשרפה, והאפר הוטמן בקרמטוריום גולדרז גרין בגולדרז גרין שבלונדון. ביום טקס ההשכבה נערכה הופעה כסדרה לזכרה, אך אף רקדנית לא הופיעה במקומה, ואור סימן את המקום בו הייתה אמורה לרקוד.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **אנה פבלובה** |

* אנה פבלובה - מידע באתר הספרייה הלאומית של אוסטרליה
* קורות חיים, באתר הניו יורק טיימס
* אנה פבלובה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* אנה פבלובה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג ברוסיה באותה העת, היא נולדה ב-31 בינואר 1881

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007277033305171
* BNE: XX5796544
* BnF: cb13749631q (data)
* CiNii: DA1490841X
* GND: 118641557
* ISNI: 0000 0000 8120 9762
* LCCN: n79033028
* LNB: 000075714
* NDL: 00550052
* NKC: jn20011211188
* NLA: 35413038
* NLP: a0000002051236
* NTA: 068774885
* RERO: 02-A003676644
* SELIBR: 210664
* SNAC: w6ws8xkn
* SUDOC: 032315856
* Trove: 721070
* ULAN: 500335419
* VIAF: 42020434
* WorldCat: lccn-n79033028

 |
לוגו נוכחי
לוגו הערוץ עד שנת 2017
**הערוץ הקהילתי** (הארצי), נקרא גם **ערוץ 98**, הוא ערוץ טלוויזיה המשדר באפיק 98 תוכניות שנוצרו על ידי התארגנויות קהילתיות בארץ. 

משנת 2006 ועד שנת 2017 הופעל הערוץ על ידי "מכאן טלוויזיה קהילתית בע"מ", שמקימיה היו מראשי חברת הטלוויזיה בכבלים "גוונים", זזי שביט ויורם שווגר. 

משנת 2017 הערוץ מופעל על ידי חברת נתיב תקשורת. הערוץ משודר ב-HOT וב-yes.

אודות
-----

לוגו הערוץ הישן עם שם הזכיינית
החל מראשית השידורים בכבלים במדינת ישראל בתחילת שנות ה-90 שודרו הערוצים ה"מקומיים" בחברות הכבלים. כל חברת כבלים הפעילה את הערוץ המקומי שבאזור השידור שלה. השידורים כללו: תוכניות קהילתיות, שהופקו בידי התארגנויות קהילתיות; רובם בשידורים מקומיים, ותוכניות שהופקו בידי חברות הכבלים. כמו כן, שידרו הערוצים אירועי ספורט מקומיים. תוכניות מסוימות, שקבלו את אישור המעוצה לשידורי כבלים, שודרו בשידור ארצי. בין השידורים הפופולרים בערוץ: רצועת הווידאו קליפים שנקראה "נטו" בעריכת רונן נויפלד והרצועה האלטרנטיבית "אקו", שתיהן בהפקת "תבל". באותה תקופה, לפני מהפכת השידורים הדיגיטליים, הייתה הרצועה אחד ממוקדי החשיפה לקליפים של מוזיקה ישראלית. "מת"ב" הפיקה תוכנית שנקראה "הקליפה". "גוונים" הפיקו תוכנית טכנולוגיה שנקראה "ג'וקים בראש".

בסוף 2002 הועבר הערוץ מאפיק 9 לאפיק 25 בממיר כדי לפנות מקום לערוץ ברוסית, ישראל פלוס, וזאת לפי החלטת המועצה לשידורי כבלים ולווין. באותה תקופה מותג הערוץ מחדש ועוצב לו לוגו חדש. 

בשנת 2007 הועבר הערוץ מאפיק 25 לאפיק 98. 

בשנת 2011 מותג מחדש הערוץ, שונה הלוגו של הערוץ, והחל השימוש בסלוגן "ערוץ משלך".

בשנת 2017 שינה שוב הערוץ את פניו ועבר לניהול של חברת "נתיב תקשורת". הערוץ שינה את שמו לערוץ 98 **הערוץ החברתי - קהילתי**.

תוכניות הערוץ נוצרות על ידי עשרות קבוצות של יוצרים, שמכינות תוכניות ברוסית, פרסית, אנגלית, עיראקית יהודית, ספרדית ועוד.

הערוץ נותן במה ליוצרים צעירים ובין השאר משודרים בערוץ סרטי תלמידים, סטודנטים, קליפים של יוצרים בתחילת דרכם.

מנכ"ל הערוץ הוא נועם אדרי.

ראו גם
------

* הרדיו הקהילתי
* המועצה הלאומית להתנדבות בישראל

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הערוץ הקהילתי
* 

* הערוץ הקהילתי, ברשת החברתית פייסבוק

* הערוץ הקהילתי, סרטונים בערוץ היוטיוב
* האגודה הישראלית לתקשורת קהילתית
* אבי שושן, מזפזפים למען הקהילה, באתר ynet, 18 בינואר 2011
* אתר למנויים בלבד ירמי שיק בלום, עם כל הכבוד לקשת ורשת, האקשן האמיתי משודר בערוץ 98, באתר הארץ, 23 בפברואר 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  אמילי גרינצווייג‏, תקציב הערוץ הקהילתי לשנה הקרובה 3 מליון שקל, באתר וואלה!‏, 16 באוגוסט 2010
**דורית משלר** (8 במאי 1972 – 30 באוגוסט 2000) הייתה אלופת ישראל בשחייה. התמחתה בסגנון גב.

ביוגרפיה
--------

דורית משלר נולדה וגדלה בירושלים. בתו של פרופ' למתמטיקה, מיכאל משלר. היא שחתה בקבוצת השחייה של הפועל ימקא ירושלים בהדרכתו של מנו מאי.

### 1986

#### אלופת ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכתה משלר במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 14 של 1:11.61 דקות, לפני שרון אקסלרוד מהפועל עמק חפר/נתניה (1:11.65 דקות) וורד ליברמן ממכבי תל אביב (1:13.87 דקות).

### 1987

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1987 זכתה משלר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:12.38 דקות, אחרי שרון אקסלרוד מהפועל עמק חפר/נתניה (1:11.27 דקות) ולפני הדס פדה מהפועל נהריה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:39.63 דקות, אחרי שרון אקסלרוד (2:32.76 דקות) והדס פדה (2:37.67 דקות).

מותה
----

בשנת 2000 עברה משלר לסינגפור מטעם עבודתה. במשך כחודש היא חשה ברע, ולמרות שהלכה להבדק אצל רופא, הבדיקות לא העלו דבר. יום למחרת הבדיקה הרפואית, היא התמוטטה במשרדה ואושפזה עקב קריש דם, שפגע בריאות. ב-30 באוגוסט 2000 היא נפטרה בסינגפור.

קישורים חיצוניים
----------------

* ‏ Ghost in the machine סוף דבר - לזכרה של דורית משלר, 4 בספטמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  אלכס פרלסמן, זוהר בריכה - גלילי שבר השיא ב-100 גב, מעריב, 10 באוגוסט 1986
2. ↑  סוף השבוע בבריכה, מעריב, 10 באוגוסט 1986
3. ↑  אלכס פרלסמן, גרומי:פרפר על הגב, מעריב, 28 באוגוסט 1987
4. ↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987
"Slash" הוא אוטוביוגרפיה מאת סלאש ואנטוני בוזה.

רוב הספר מתרכז בעברו של סלאש בלהקת Guns N' Roses ויחסיו המורכבים עם סולן הלהקה, אקסל רוז. מסביר סלאש בספרו כי ההנהגה הכמעט דיקטטורית וחוסר היכולת של רוז להופיע ולהגיע לחזרות בזמן פגעו בלהקה וגרמו לעזיבת כל חברי הלהקה (מלבד דיזי ריד ורוז עצמו). בנוסף, כותב על שינוי הסגנון המוזיקלי של הלהקה שניסה לעשות רוז (ככל הנראה מתכוון לשינוי המופיע בשיר "Oh My God" משנת 1999).

בנוסף, כותב באוטוביוגרפיה על ההופעה הראשונה של להקת Guns N' Roses בישראל.

תקציר
-----

באוטוביוגרפיה שלו, מספר סלאש על הלהקות בהן היה חבר בשנות השמונים ואיחוד להקות L.A. Guns ו-Hollywood Rose, דבר שהוביל להקמת להקת Guns N' Roses, עזיבת הלהקה בשל ההנהגה הכמעט דיקטטורית של רוז, הקמת להקת Velvet Revolver עם חבריו ללהקת Guns N' Roses, דאף מק'אגן ומאט סורום והתמכרותו לסמי ההרואין והקוקאין.

רשימת פרקים
-----------

| # | שם |
| --- | --- |
| 1 | Stoked |
| 2 | Twenty-Inch High Hooligans |
| 3 | How To Play Rock And Roll Guitar |
| 4 | Education High |
| 5 | Least Likely To Succeed |
| 6 | You Learn To Live Like An Animal |
| 7 | Appetite For Dysfunction |
| 8 | Off To The Races |
| 9 | Don't Try This At Home |
| 10 | Humpty Dumpty |
| 11 | Choose Your Illusion |
| 12 | Breakdown |
| 13 | Coming Up For Air |
**אוהד מושקוביץ** (נולד בט"ו באלול ה'תשל"ד, 2 בספטמבר 1974) הוא זמר דתי ישראלי.

ביוגרפיה
--------

נולד וגדל בבלגיה, שם החל כבר בגיל צעיר את דרכו המוזיקלית כאשר ליווה בקולו את גדולי הזמר היהודי שבאו להופיע בעיר מגוריו. בגיל 18 למד בישיבת כרם ביבנה והתגייס לצה"ל. לאחר נישואיו השתקע בישראל והחל לפתח קריירה מוזיקלית. בתחילה הופיע כזמר בחתונות עם להקתו של אריה ברונר, המפיק דוד פדידה לקחו תחת חסותו, ובשיתוף עם המלחין יוסי גרין הפיקו אלבום שנקרא "וארשתיך". האלבום הצליח ברחוב החרדי, ובשנת 2005 הוא נבחר כזמר השנה בטקס 'אנשי השנה' של המוזיקה החסידית.

לאור הצלחת האלבום הראשון הוציא מושקוביץ אלבום נוסף שנקרא "2 oh", ובשנת 2009 הוציא אלבום נוסף ובו להיטים מהשנים האחרונות וכמה שירים חדשים, שנקרא "המוזיקה שלי".

כמו כן השתתף אוהד במופעי זמר גדולים כגון HASC 20 שהתקיים ב-2007 וב-HASC 21 שנערך בשנת 2008 וכן ב"קונצרט אוהל". הוא גם ביצע את שיר הנושא באלבומו השני של יוסי גרין שנקרא "התו השמיני".  
וכן השתתף במחזמרים לילדים בבימוי ישי לפידות ודוד פדידה ובהפקתו של פדידה: "שירים ונפלאות בבית הכנסת" שהוצגה לראשונה בחנוכה תשע"א (דצמבר 2010), "שירים ונפלאות בבית הספר" שהועלתה בחנוכה תשע"ב (דצמבר 2011) ו"שירים ונפלאות בבית הספר 2" שהצגת הבכורה שלו הייתה בחנוכה תשע"ג (דצמבר 2012). בדצמבר 2013 יצא הסינגל "גשם שלי" של להקת אתניX בהשתתפותו של מושקוביץ. ב-2015 הוציא את אלבומו החמישי שנקרא "סגולה".

בין השנים 2015-2016 שימש כשופט בתוכנית "הקול הבא" של רדיו קול חי.

באפריל 2021 נבחר כזמר החסידי הישראלי הטוב ביותר מכל הזמנים ברדיו ״קול ברמה״. 

בספטמבר 2022, הוציא ביצוע מיוחד ל"תפילה שלום חיילי צה"ל" כחלק מקמפיין הליכוד בבחירות לכנסת העשרים וחמש.

בין להיטיו הבולטים: ״ברכת הבנים״ "וארשתיך", "מה שהיה", "חביבין ישראל", "סטופ" "מדוע" "למלך" ו"לבדו".

מושקוביץ' מיוצג על ידי חברת ההפקות FDD פרודקשיין.

חיים אישיים
-----------

הוא נשוי ללאה, אב לארבעה ומתגורר במודיעין-מכבים-רעות.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

* **וארשתיך**
* **OH 2**
* **המוזיקה שלי** (2009)
* **אחד יחיד ומיוחד**
* **סגולה** (2016)
* **בשעה טובה** (2018)

### סינגלים

* **בר אלעאי** - עם שמילי אונגר לחן של הרשי ויינברגר, 2020
* **להתפלל** - לחן של יונתן שינפלד, 2022

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוהד מושקוביץ** בוויקישיתוף
* אוהד מושקוביץ, ברשת החברתית פייסבוק
* אוהד מושקוביץ, סרטונים בערוץ היוטיוב
* אוהד מושקוביץ, באתר אייטונס (באנגלית)
* אוהד מושקוביץ, באתר ספוטיפיי
* אוהד מושקוביץ, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)
* אוהד מושקוביץ, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* יאיר טוקר, ‏גלריה: מופע ההשקה של אוהד מושקוביץ בבנייני האומה, באתר כיכר השבת, 30 בספטמבר 2015
* ישראל ברגר, אלבום חדש של הזמר אוהד מושקוביץ: סגולה • להאזנה, באתר חרדים10, 16 ביוני 2015
* אוהד מושקוביץ (1974-), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  *בנימין נתניהו - תפילה לשלום חיילי צה״ל*, נבדק ב-2023-12-10
2. ↑   להתפלל, בביצוע אוהד מושקוביץ, סרטון באתר יוטיוב (אורך: 3:38), 1 במרץ, 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419363905171
* LCCN: n2011086759
* MusicBrainz: 18e0de18-ab4f-4a3a-9e06-8e0c4068fe86
* VIAF: 221172955
* WorldCat (עם VIAF): 221172955

 |
**אנסמבל אלזה** (בגרמנית: **Else Ensemble**) הוא הרכב קאמרי ישראלי-גרמני. דמותה של הסופרת, המשוררת והציירת אלזה לסקר-שילר היוותה השראה להקמתו של האנסמבל.

אנסמבל זה מורכב מנגנים גרמנים וישראלים, אשר באהבתם למוזיקה הקאמרית ולאור שנות לימוד ועשייה בגרמניה ובישראל, שואפים לגלות ולאמץ דרכי אינטרפרטציה חדשות, ומקווים, באמצעות עבודה משותפת לתרום לקידום יחסי הידידות והאחווה בין שתי המדינות.

לאורה של מטרה זו מתמקד האנסמבל בביצוע רפרטואר של יצירות מאת גרמנים ויהודים למן המאה ה-19 ועד היום, תוך חיפוש מתמיד אחר יצירות ומלחינים שנשכחו בעקבות אירועי מלחמת העולם השנייה.

הרכב האנסמבל מאפשר שילובי כלים וביצוע יצירות מקוריות, תוך התמקדות במלחינים ומלחינות ישראליים וקידום יצירה נשית. חברי האנסמבל הם מוזיקאים צעירים זוכי פרסים בתחרויות בין-לאומיות ונגנים בתזמורות מן המובילות בעולם.

אנסמבל אלזה הופיע ברחבי גרמניה, בין היתר בסדרת קונצרטי הצהריים באולם הפילהרמונית של ברלין, ברחבי הארץ; במסגרת סיור בכורה בישראל; וכן, באירועים דיפלומטיים בליסבון ובתל אביב.

האנסמבל הצעיר יוזם קונצרטים ומשתף פעולה באופן קבוע עם מוסדות דיפלומטיים ורב-תרבותיים.

חברי האנסמבל
------------

* הד ירון מאיירסון, שרה כריסטיאן - כינור
* לנה אקלס, מרים מנשרוב - ויולה
* דניאלה שמר, ולנטין שרף - צ'לו
* פיליפ סטובנראוך - קונטרבס
* ויולה וילמסן - אבוב
* שלי עזרא, טדי עזרא - קלרינט
* מור בירון - בסון
* איתמר לשם - קרן יער
* נעמן וגנר, קספר פראנץ - פסנתר

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של אנסמבל אלזה
* אנסמבל אלזה, סרטונים בערוץ היוטיוב
**נקניקיית כרוב** (בצרפתית: **Saucisse aux choux**; היא מומחיות של קנטון וו בשווייץ.

מאפיינים
--------

זהו מוצר שרקוטרי מעושן גולמי עם התבגרות נקטעת (מופסקת), המוכנה אך ורק מבשר חזיר, גלדי שומן חזיר מבושלים, כבד חזיר וכרוב לבן. בצריכה המקנקייה חייבת להיות מבושלת. היא ארוזה, אך ורק במעטפת מעי בקר טבעית בקוטר של 38 עד 44 מ"מ ומשקלה נע בין 300 לבין 400 גרם האחת. צבעה חום זהוב.

צריכה והגנה
-----------

הנקניקייה מלווה לרוב את המאכל פאפט וודואה, מאכל מסורתי, המורכב מכרישה ומתפוחי אדמה.

כדי ליהנות מ"כינוי גאוגרפי מוגן (שווייץ)", כל אצווה חייבת לעבור ביקרות קפדניות המעידות שהיא עומדת באיכות והאופייניות הנדרשות הקשורות לכינויים:

* Saucisson vaudois IGP (נקניקיית וודואה)
* Saucisse aux choux vaudoise IGP (נקניקיית כרוב וודואה)

אגדה מתארכת את המצאת נקניקיית הכרוב למאה ה-9. המתכון הזה למעשה לא תועד לפני המאה ה-18. אין ספק שהנדירות והמחיר הגבוה של הבשר יכולים להסביר את יצירת המומחיות הזו. תוספת הכרוב אפשרה לחסוך בבשר ולהוזיל את עלות המוצר.

לקריאה נוספת
------------

* נקניקים
* שרקוטרי שווייצרי
* נקניק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקניקיית כרוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Office fédéral de l'agriculture (2011). "Cahier des charges" (PDF)..
2. ↑  Stéphane Boisseaux (2017). "Des choux et des cochons". *Passé simple magazine* (בfrançais).`{{cite journal}}`: תבנית ציטוט עם ציון שפה לא מזוהה (link).
חצי האי האנטארקטי נראה בצד שמאל של מפת אנטארקטיקה; ארץ פאלמר (לא מסומנת) נראית בין ארץ גרהאם לארץ מרי בירד
**ארץ פאלמר** (באנגלית: **Palmer Land** הוא חלק מחצי האי האנטארקטי באנטארקטיקה, שנמצא דרומית לקו המחבר את כף ג'רמי עם כף אגאסי. יישום זה של "ארץ פאלמר" עולה בקנה אחד עם ההסכם משנת 1964 בין הוועדות המייעצות לשמות באנטארקטיקה של ארצות הברית ושל הממלכה המאוחדת, ועם השמות ארץ גרהאם וארץ פאלמר לקטעים הצפוני והדרומי, בהתאם.

גבולות
------

בקצה הדרומי שלו, נמשך חצי האי האנטארקטי מערבה, כשארץ פאלמר גובלת בסופו של דבר בארץ אלזוורת' לאורך קו האורך 80° מערב. ארץ פאלמר תחומה בדרום במפרצון קרלסון מכוסה הקרח, שלוחה של מדף הקרח רון-פילכנר, החוצה את קו 80° מערב. זהו בסיסה של גבעת סטוס.

תוואי נוף זה קרוי על שמו של קפטן נתניאל פאלמר, צייד כלבי ים אמריקאי, שחקר את אזור חצי האי האנטארקטי דרומית לאי דספשן בספינת המפרשים "הרו" בנובמבר 1820.

תווים טופוגרפיים
----------------

**סלע אלדברן** (70°50′S 66°41′W﻿ / ﻿70.833°S 66.683°W﻿ / -70.833; -66.683) הוא נונאטאק בולט במיוחד של סלע אדום בהיר, הנמצא סמוך לראש קרחון ברטראם ו-8 ק"מ צפונית-מזרחית להרי פגסוס במערב ארץ פאלמר. שמו של הסלע ניתן לו על ידי הוועדה למתן שמות אנטארקטיים של הממלכה המאוחדת, על שם אלדברן, כוכב ענק כתום, הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים שור ומן הבהירים ביותר בשמי הלילה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארץ פאלמר** בוויקישיתוף
* ארץ פאלמר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560655305171
* GND: 1027725856
* LCCN: sh85097237
* NARA: 10038047
* VIAF: 278391839
* WorldCat (עם VIAF): 278391839

 |
**פטרוס יוהנס מתיאס "פטר" ואן אום** (בהולנדית: **Petrus Johannes Mathias "Peter" van Uhm**; נולד ב-15 ביוני 1955) הוא גנרל הולנדי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא הולנד בין השנים 2008–2012.

ביוגרפיה
--------

ואן אום נולד בניימכן ב-15 ביוני 1955. אחיו הצעיר הוא הגנרל מארק ואן אום. ב-1972 נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית המלכותית בברדה. כעבור ארבע שנים הוצב ברגימנט הרגלים הממוכן ה-48 בדן בוס. ב-1982 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים הממוכן ה-43. שנה לאחר מכן נשלחה הפלוגה שלו ללבנון כחלק מכוח יוניפי"ל. לאחר חזרתו להולנד הועלה לדרגת קפטן והוצב ברגימנט השריון ה-48. בין 1984–1986 השתתף בקורס מתקדם לקציני מטה באקדמיה הצבאית המלכותית בהאג. לאחר מכן הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה לראש אגף ההדרכה בצבא.

ב-1991 שימש ואן אום לזמן קצר קצין קישור במשרד החוץ ההולנדי ולאחר מכן מונה לראש אגף התכנון במטה הקורפוס ה-1 של צבא הולנד. ב-1994 הוא מונה למפקד רגימנט, ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת קולונל ומונה למנהל לשכתו של ראש ההגנה. לאחר מכן שימש כראש אגף המדיניות הכללית במטה הצבא ולאחר מכן כראש האגף לעניינים צבאיים-אסטרטגיים. ב-2001 הוא קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה למפקד בריגדת התובלה האווירית ה-11. ב-2005 הוא מונה למפקד כוחות היבשה של צבא הולנד.

ב-17 באפריל 2008 מונה ואן אום לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) ובהתאם לכך הועלה לדרגת גנרל. יום לאחר מכן נודע כי בנו של ואן אום ששרת בכוח המשימה באורוזגאן נהרג בפיגוע של הטליבאן. ב-28 ביוני 2012 סיים ואן אום את תפקידו ובמקומו מונה טום מידנדורפ. ואן אום פרש מהצבא ולאחר מכן הוא שימש כעוזר מיוחד לביאטריקס, מלכת הולנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פטר ואן אום** בוויקישיתוף
* פטר ואן אום באתר נאט"ו

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**דיק ברליין** | **ראש ההגנה ההולנדי** 2008–2012 | **הבא**:**טום מידנדורפ** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ISNI: 0000 0004 4617 7848
* LCCN: no2015012752
* NTA: 377053902
* VIAF: 314816083
* WorldCat: lccn-no2015012752

 |
האמנים ניהאד דביט ורות הורם
האמנים ניהאד דביט ורות הורם ביצירת הפסל "חלומו של זית"
**ניהאד דביט** (1968 – 15 בינואר 2024) היה פסל ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דביט היה בן למשפחה ערבית-נוצרית מסועפת ובעלת שורשים ביפו וברמלה. מגיל צעיר היה אתאיסט.
הוא למד והתחנך בין השאר בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. בגיל 19 זכה למלגת לימודים בבית הספר הגבוה לאמנויות בסופיה, בולגריה. שם רכש הכשרה אקדמית כפסל. בעת שהותו שם פתח וניהל מסעדה בשם "רמלה".
בגיל 27 הגיע ליוון, שם הסתבך בסמים, הועמד לדין, הורשע וישב שש שנים בכלא היווני.

בגיל 33 השתחרר מהכלא, שב לרמלה, רכש בית ישן בעיר העתיקה, שיפץ אתו והפך אותו גם לסדנה לאמנות. בהמשך התחתן, התגרש, ונישא בשנית לאשה מוסלמית.
אחד מתווי ההיכר המובהקים המאפיינים את עבודתו הם פסלי עצי הזית שהוא יוצר. עצי הזית הם נושא קרוב ללבו של דביט, כסמל מובהק בן אלפי שנים לנוף הים-תיכוני שבתוכו צמח, וכסמל לשלום במזרח התיכון ובעולם. יצר מאות רבות של עצים, כל אחד מהם ייחודי ושונה מהאחרים. העצים עשויים חוטי ברזל ונחושת, בגדלים שונים - מגודל טבעי ועד לעצים זעירים. הגדולים שבהם מוצבים כפסלי חוצות.

דביט יצר בשנים האחרונות לחייו בעיקר פסלי ברזל. פסליו נרכשו על ידי אספני אמנות מישראל וממדינות אחרות. פסליו הוצגו בתערוכות יחיד ובתערוכות קבוצתיות, בין השאר ביפו, ברמלה, בירושלים ובקיבוץ ניר עוז, ובתערוכת אמנות קבוצתית, המוקדשת לעץ הזית בגלריה של האוניברסיטה המורמונית בהר הזיתים בירושלים.

### חלומו של זית

"חלומו של זית" הוא פסל של עץ זית שנוצר בשיתוף פעולה בין רות הורם לניהאד דביט. הפסל מוצב בכיכר וינגייט בירושלים, במקום המהווה פרשת דרכים בין היישוב היהודי, הערבי והנוצרי-מנדטורי. הפסל נוצר כמיזם עבור קרן "ראות ורעות" בירושלים, התומכת בין השאר באמנים עם נכות ראייה (רות היא אמנית בעלת מגבלת ראייה).

דביט עבד ויצר ברמלה. היה נשוי ואב לשלוש בנות ובן.

נפטר בפתאומיות בביתו ב-15 בינואר 2024.

יצירות עיקריות
--------------

* כנסיית טרה סנטה ברמלהכנסיית טרה סנטה ברמלה
* פסל סוס מתכת של דביט ברמלה, ליד המנזר הפרנצסקני.פסל סוס מתכת של דביט ברמלה, ליד המנזר הפרנצסקני.
* פסלו של דביט, אשה בהריון, ברמלה.פסלו של דביט, אשה בהריון, ברמלה.
* פסל של ניהאד דביט בכיכר ברמלה.פסל של ניהאד דביט בכיכר ברמלה.
* עץ זית ממתכת בפינת הרחובות הואדי וקיסריה בחיפה.עץ זית ממתכת בפינת הרחובות הואדי וקיסריה בחיפה.
* "חלומו של זית" מוצב בכיכר וינגייט בירושלים."חלומו של זית" מוצב בכיכר וינגייט בירושלים.
* דגם הפסל "חלומו של זית" הפסל נוצר בשיתוף פעולה בין רות הורם לניהאד דביט.דגם הפסל "חלומו של זית" הפסל נוצר בשיתוף פעולה בין רות הורם לניהאד דביט.

קישורים חיצוניים
----------------

* על הבית של ניהאד דביט, בבלוג של ימה
* רות הורם וניהאד דביט מספרים על עבודתם המשותפת, סרטון באתר יוטיוב, רות הורם

הערות שוליים
------------

1. ↑  אילנה שטוטלנד, ‏יד הברזל: האמן ניהאד דביט מספר על ההסתבכות שהובילה אותו לכלא, באתר מעריב אונליין, 24 בדצמבר 2015
2. ↑  רות וניהד: 'חלומו של זית', באתר יוטיוב, 29 באוגוסט 2017
3. ↑
הרב **אברהם יוסף** (נולד בכ"ה בתמוז ה'תש"ט, 22 ביולי 1949) הוא אב בית דין, רב ופוסק הלכה ספרדי ששימש כרבה הראשי הספרדי של חולון וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.

ב-23 באפריל 2017 הרשיע אותו בית המשפט בשתי עבירות של הפרת אמונים. במסגרת הסדר טיעון נידון לחמישה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 75 אלף שקל, והוסכם שיתפטר מכהונתו כרב העיר חולון וכחבר מועצת הרבנות הראשית.

קורות חייו
----------

נולד במצרים לרב עובדיה ולמרגלית יוסף. למד 14 שנים בישיבות פורת יוסף, קול תורה, וישיבת תורה והוראה. הרב יוסף שירת בצה"ל במשך כ-13 שנה כרב צבאי במגוון תפקידים, בהם רב בבסיס חיל האוויר ברפידים, רב מחוז חיפה, סגן רב חיל האוויר, ואחראי על תחום ההלכה וההסברה. במקביל כיהן כרב קהילה בצפון תל אביב בבית כנסת אבשלום במשך שלושים שנה עד בחירתו לרבנות העיר חולון. כמו כן, היה מנהל מכון אור המזרח להוצאת כתבי רבני המזרח, ויו"ר הוצאת שולחן ערוך המלא על ידי מכון ירושלים.
הוסמך לרבנות ולדינות
הרב יוסף מנחה תוכנית שאלות ותשובות ברדיו קול חי, וכן הוא עונה על שאלות באתר "מורשת" ובעלוני "הידברות".

בשנת תשנ"ט נבחר לכהן כרב הראשי הספרדי של חולון לצד הרב האשכנזי הרב אליהו יוחנן גוראריה. לאחר פטירת הרב של אור יהודה מינתה מועצת הרבנות הראשית את הרב יוסף כממלא מקומו, תפקיד אותו מילא בין 2008 ל-2011.

באוגוסט 2010, על רקע בג"ץ בית הספר בעמנואל, ציטט ברדיו את ההלכה שלפיה "כל הדן בדייני גויים ובערכאות שלהן אף על פי שהיו דיניהם כדיני ישראל הרי זה רשע וכאילו חרף וגדף והרים יד בתורת משה רבינו", והוסיף שאין לצרף למניין או לקבל כשליחי ציבור שופטים בבתי דין אזרחיים, גם אם הם טוענים שהם דנים דין תורה.

ב-23 באפריל 2017 הרשיע אותו בית המשפט בשתי עבירות של הפרת אמונים, משום שבמסגרת כהונתו ברבנויות הערים אור יהודה וחולון התנה מתן תעודות הכשר 'מהדרין' בכך שהבשר יהיה בהכשר של אחד משלושה בד"צים, כאשר אחד מהם, שהוא היחיד שפונה בעיקר לציבור ספרדי, הוא בד"צ בית יוסף שבשליטת קרובי משפחתו של הרב יוסף. בחודש נובמבר אושר הסדר טיעון והרב יוסף נידון לחמישה חודשי מאסר על תנאי ולקנס של 75 אלף שקל. במסגרת ההסדר הוסכם גם שהרב יוסף יתפטר מכהונתו כרב העיר וכחבר מועצת הרבנות הראשית ולא יתמודד בשבע השנים הקרובות לתפקיד אחר ברבנות. לאחר שעזב את משרת הרבנות הוא רב בית הכנסת 'מגן דוד' שבחולון.

לרב יוסף ארבעה בנים ובת שנשואה לבנו של הרב יהודה דרעי, רב העיר באר שבע. בנו הרב יצחק מכהן כרב קהילה בעיר אלעד.

מספריו
------

* **אמרי אבי** - שיחות ומאמרים על פרשת השבוע ב' חלקים
* **טהרת יוסף** - הלכות [[טהרת המשפחה]
* קובץ זכור לאברהם ו׳ חלקים

קישורים חיצוניים
----------------

* תשובות הרב אברהם יוסף באתר מורשת
* יצחק נחשוני, מרכז העניינים, הרב אברהם יוסף מדבר לראשונה על התככים בצמרת ש"ס: "פועלים מ'אגו'", באתר בחדרי חרדים, 13 בנובמבר 2017
* אברהם בן עובדיה יוסף, דף שער בספרייה הלאומית
* כל הכתבות על הרב אברהם יוסף, באתר ערוץ 7

הערות שוליים
------------

1. ↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק כ"ו, הלכה ז'
2. ↑  חיים לוינסון, משפטנים בכירים דתיים לרבנים הראשיים: פסקו כי מותר לצרף שופטים למניין, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2010
3. ↑  חן מענית, ‏הרב אברהם יוסף, בנו של הרב עובדיה, הורשע בהפרת אמונים, באתר גלובס, 23 באפריל 2017
4. ↑  גלעד מורג, 5 חודשי מאסר על תנאי לבנו של עובדיה יוסף, באתר ynet, 13 בנובמבר 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305763105171
* LCCN: nr94000471
* VIAF: 97227773
* WorldCat (עם VIAF): 97227773

 |
שלט הנצחה במתחם
מבט כללי על מתחם המחנה מדרום
המבנה המרכזי מבט מדרום
מבט מצפון
**מחנה ראובן** הוא מתחם ובו בניין בן שתי קומות בפינת הרחובות רוטשילד ובלפור בבת ים. המבנה נקרא על שמו של ראובן פנחס שהיה החלל השני של בת ים במלחמת העצמאות.

היסטוריה
--------

בתקופת המנדט הבריטי שימש המתחם כבית חולים לחולי נפש בשם "גפן", ולאחר מכן, בתקופת מלחמת העצמאות שימש המבנה המרכזי כמטה פיקוד של ארגון ההגנה והיווה עמדה קדמית בין בת ים ואזור הקרבות ביפו. בתקופה זו שימש כמקום התכנסות ללוחמים בטרם יציאתם לקרבות באזור יפו ובדרך לירושלים.

שייכות מוניציפלית
-----------------

למרות מיקומו הפיזי של המבנה במרכז העיר בת ים הרי שכתוצאה מטעות היסטורית בחלוקה הטופוגרפית בין הערים, השטח עליו נבנה היה שייך מבחינה מוניציפלית לעיריית תל אביב כמעין מובלעת, וזו סירבה לוותר עליו ללא תמורה. כתוצאה ממצב עניינים זה עומד המבנה מזה עשרות שנים כשהוא נטוש ומהווה מטרד אסתטי ותברואתי במרכז העיר.

תוכניות עתידיות
---------------

בשנת 2013 מכרה עיריית תל אביב במכרז פומבי את המתחם לחברת השקעות אשר ביקשה להקים בשטחו מבנה למגורים, מסחר וצורכי ציבור. לעומת זאת, ובתגובה להליך המכירה הודיעה עיריית בת ים כי השטח ועליו המבנה, מיועד לשימור ואף חייבה את החברה הרוכשת בתשלומי ארנונה.

חברי עמותת "ותיקי בת ים" דורשים כי המבנה ישופץ, ישומר וישמש כמוזיאון לתולדות העיר בת ים. העירייה עצמה הודיעה כי בכוונתה לפתח את המתחם לצורכי מגורים ומסחר בשילוב שימור המבנים ההיסטוריים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחנה ראובן** בוויקישיתוף
הבניין נמכר ב-53 מיליון ואז הוכנס לרשימת שימור

הערות שוליים
------------

1. ↑  (הקישור אינו פעיל, 7 במרץ 2022)
2. ↑  שחר שחר, ההיסטוריה של בת ים עדיין 'ממתינה לבית', באתר ynet, 7 ביולי 2003
**רינקונזאוריה** (שם מדעי: **Rinconsauria**) היא קבוצה של דינוזאורים טיטאנוזאורים מהקבוצה קולוסוזאוריני, הקרובים לקבוצת הדינוזאורים הענקיים לוגנקוזאוריה. הם חיו באמריקה הדרומית (בפטגוניה, ארגנטינה) במשך הקרטיקון העליון לפני 89 עד 84 מיליון שנה, למשך 5 מיליוני שנים. הקבוצה נקראת על שם אתר המאובנים הארגנטינאי "Rincón de los Sauces" בתוספת הסיומת "sauria" - לטאה/זוחל.

קבוצה זו הוגדרה בשנת 2007 בידי קאלבו (Calvo) והיא בעלת זיקה לקבוצה אילוזאוריני, אליה שויכו על פי החוקרים פרנקה וצוותו (Franca et al) ב-2016 וסילבה וצוותו (Silva et al) ב-2019. עד היום לא ברור מה הקרבה הטקסונומית המדויקת שלה.

מינים אלה היו קטנים יחסית לטיטאנוזאורים באורך שלא עלה על 11 מטרים, אך היו בעלי חוליות צוואר דומות לטיטנוזאורים הגדולים כמו הארגנטינוזאורוס וקרוביו. הם ניזונו מצמרות העצים, לרוב ממחטניים וציקסיים והיו בעלי גפיים ענקיות אותם הרימו באיטיות במעבר ממקום למקום.

בקבוצה זו ישנם רק 2 סוגים שאולי התפתחו לדינוזאורים גדולים בהרבה, אשר התקיימו גם הם לאורך פטגוניה, ארגנטינה.

מיון
----

* קבוצה **רינקונזאוריה** (Rinconsauria)
	+ סוג מויילנזאורוס (*Muyelensaurus*)
	+ סוג רינקוזאורוס (*Rinconsaurus*)

קישורים חיצוניים
----------------

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rodrigo M. Santucci and Antonio C. de Arruda-Campos (2011). A new sauropod (Macronaria, Titanosauria) from the Adamantina Formation, Bauru Group, Upper Cretaceous of Brazil and the phylogenetic relationships of Aeolosaurini. Zootaxa. 3085: 1–33
2. ↑  França, M.A.G.; Marsola, J.C.d A.; Riff, D.; Hsiou, A.S.; Langer, M.C. (2016). "New lower jaw and teeth referred to Maxakalisaurus topai (Titanosauria: Aeolosaurini) and their implications for the phylogeny of titanosaurid sauropods". PeerJ. 4: e2054
כנסיית קריפנשטיין
ה**דאכשטיין** (גרמנית **Dachstein** - "אבן גג") או **רכס הדאכשטיין** (**Dachsteingebirge**) הוא מסיב הרים באוסטריה המגיע לפסגתו ב**הוהר דאכשטיין** (**Hoher Dachstein** - "אבן הגג הגבוה") שגובהה 2,995 מטר. האזור שוכן בתחומן של מדינות אוסטריה עילית, שטיריה וזלצבורג, עובדה שהעניקה לו את הכינוי "הר שלוש המדינות" (Drei-Länder-Berg).

גאוגרפיה וגאולוגיה
------------------

פסגת המסיב היא השנייה בגובהה ברכס האלפים הגיריים הצפוני החוצה את אוסטריה במרכזה ממזרח למערב. אורכו של המסיב הוא 30 ק"מ ורוחבו 20 ק"מ, והוא מגיע לשיא גובהו בצידו הדרומי והדרום-מערבי. בעוד שחלקו הצפוני של המסיב משתפל בהדרגה לכיוון הזאלצקמרגוט ורכס טוטס, צידו הדרומי תלול ומסתיים בקיר מאונך הצולל אל קרקעית עמק נהר אנס, בהפרש גבהים של 2,136 מטר, המדורג שמיני בהרי האלפים.

מערת אייסריזן
הדאכשטיין עשוי אבן גיר הקרויה על שמו (Dachsteinkalk) והוא נוצר בטריאס. מאז התעצב המסיב בתהליכים קרסטיים מתמשכים, והוא עשיר במערות הידועות שבהן הן מערת הממוטה (Mammuthhöhle), מערת הירלץ (Hirlatzhöhle) ומערת אייסריזן (Eisriesenhöhle). עוד ידוע המסיב במאובנים שנמצאו בו. 

קרחונים אינם נפוצים ברכס האלפים הגיריים הצפוני, אך בדאכשטיין שלושה קרחונים גדולים - קרחון האלשטאט (Hallstätter Gletscher), קרחון גרוסר גוזאו (Großer Gosaugletscher - "קרחון גוזאו הגדול") וקרחון שלאדמינג (Schladming glacier). שלושה אלה הם הקרחונים הגדולים ברכס, והצפוניים והמזרחיים ביותר ברכס האלפים כולו. קיימים מספר קרחונים קטנים יותר כמו קרחון קליינה גוזאו (Kleine Gosaugletscher - "קרחון גוזאו הקטן") וקרחון שניילוך (Schneelochgletscher - "קרחון חור השלג"), ואלה כמו גם הקרחונים הגדולים נסוגים במהירות ועתידים להיעלם לחלוטין בקצב הנוכחי בתוך 80 שנים.

הטיפוס אל ההר
-------------

פסגת הדאכשטיין נכבשה לראשונה ב-1832 על ידי פטר גאפמאיר, ושנתיים לאחר מכן הוצב צלב עץ על הפסגה. ב-14 בינואר 1847 הגיע פרידריך סימוני אל הפסגה לראשונה בחורף. שתי ההעפלות נעשו מכיוון צפון, בעוד שההעפלה הראשונה אל ההר מדרום נעשתה רק ב-22 בספטמבר 1909. מאז הפך הטיפוס אל ההר לפופולרי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דאכשטיין** בוויקישיתוף
* לשכת התיירות דאכשטיין-טאורן
* תמונות מהדאכשטיין
* אתרי הסקי במערב הדאכשטיין
* אודות הדאכשטיין
* דאכשטיין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

| Flag of AustriaFlag of Austria סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית באוסטריה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| המרכז ההיסטורי בגראץ וטירת אגנברג • נוף התרבות בנויזידלזה/ימת פרטה (עם הונגריה) • המרכז ההיסטורי בזלצבורג • המרכז ההיסטורי בווינה • ארמון שנברון • מסילת זמרינג • ואכאו • הנוף התרבותי בהאלשטאט-דאכשטיין זאלצקמרגוט • בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים (עם חמש מדינות אחרות) • יערות האשור העתיקים והבראשיתיים של הרי הקרפטים ושל אזורים אחרים באירופה (עם שבע עשרה מדינות נוספות) • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באדן • גבולות האימפריה הרומית: לימס הדנובה (בשיתוף עם גרמניה וסלובקיה) |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb13559652j (data)
* SUDOC: 052510468
* VIAF: 247614923
* WorldCat (עם VIAF): 247614923

 |
**מקיצה** (בבולגרית: **мекица**; שפירושו "רכות") הוא מאכל בולגרי מסורתי העשוי מבצק לישה עם יוגורט ומטוגן בשמן עמוק.

מאפיינים
--------

יחידות המקיצה עשויות מקמח, ביצים, יוגורט, חומר התפחה, מים, מלח ושמן. בסרביה קוראים להם מקיקה (mekika), בעוד שבמקדונית נקראים mekica או pituljica. הם דומים ללנגוש ההונגרי ולפודינג יורקשייר הבריטי. מקיצה היא בדרך כלל מנת ארוחת בוקר.

הכנה
----

לאחר התפחת הבצק מחלקים אותו לכדורים קטנים, משטחים את הכדורים לעיגולים שטוחים ומטגנים בשמן. במתכונים מסוימים, ניתן להשתמש בשמרים, בסודה לשתייה, בחלב או ביוגורט. מתכון של העיר סיליסטרה כולל יוגורט וסודה, כפר ליד סטארה זאגורה משתמש בשמרים ויוגורט, ומתכון של אייטוס מציע שמרים וחלב. אחד המתכונים העתיקים ביותר הידועים מכיל רק שמרים, קמח, מלח וסוכר והוא משתמש במים כמרכיב הרטוב היחיד. מומלץ לעצב את המקיצה לפני הטיגון שלהם בידיים רטובות או משומנות, תוך שימוש לרוב בשמן צמחי.

בעת ההגשה, מקיצה לרוב מאובקת באבקת סוכר או מעוטרת בריבה, דבש או סירנה (גבינה בולגרית). אפשר לאכול את המנה גם עם יוגורט.

במקדוניה הצפונית מכינים את המנה בשבוע שלאחר הולדת תינוק/ת. זה כמו חגיגה לתינוק/ת שזה עתה נולד/ה, המסורת אומרת שהמנה צריכה להיות בבית שבו התינוק יחיה, אבל כיום החגיגה הזו מתרחשת בעיקר במסעדות.

המנה פופולרית באזורי בולגריה, מקדוניה וסרביה והיא מאכל תרבותי נפוץ. השם נגזר מהשורש הסלאבי mek ("רך"), המתייחס למרקם המנה. *הסיומת* itsa היא סיומת נקבה בשפות הסלאביות. המאכל טעים ויש לו גם אותם מרכיבים כמו לחם שטוח נאן של תת היבשת ההודית, אבל ההבדל היחיד הוא שהנאן נאפה בתנור חימר מסורתי, הנקרא טנדור, בניגוד למקיצה שמטוגנת בשמן.

לקריאה נוספת
------------

* רשימת סוגי סופגניות
* רשימת מזונות מבצק מטוגן
* שלפק (Shelpek)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקיצה** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Българска национална кухня* [*Bulgarian national cuisine*] (בבולגרית). София: Земиздат. 1983.
2. ↑  *Mekitsas*. Doryoku, 2012. Archived from the original on 2012-02-27.
3. ↑  Conor Ciaran. *Waiting for Better Times*. 3 Muses Books, SynGeo ArchiGraph. p. 164. ISBN 978-0-911385-29-8.
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


**התמצאות** היא מיומנות במציאת מקומות, ניווטים, הגעה לנקודות ומיקום אל מול מפה. תחום זה נחקר, בין היתר, על ידי הגאוגרפיה הקוגניטיבית.

סוגי התמצאות
------------

מקובל להבחין בין התמצאות במרחב פתוח, במרחב עירוני ובמרחב סגור (פנים של מבנה, למשל).

### התמצאות במרחב הפתוח

* התמצאות יום - מציאת רוחות השמיים ביום. העזרות הן בשמש והן בגופים טבעיים כמו ים או רכס הרים (לדוגמה - הים התיכון נמצא במערב ברוב הנקודות בישראל, ואילו הכנרת נמצאת ממערב רמת הגולן).
* התמצאות לילה - התמצאות באמצעות גרמי שמים; העזרות בכוכבים ובגופים שמימיים אחרים (הירח למשל) למציאת הצפון. מצריכה הכרת מערכות כוכבים.
* ניווטים - הגעה מנקודה אחת לשנייה, תוך כדי הסתייעות בגורם חיצוני כגון מפה, תרשים דרך, מצפן.

### התמצאות במרחב העירוני

במובנים רבים ההתמצאות במרחב העירוני דומה להתמצאות במרחב הפתוח, בכל האמור בזיהוי כיוונים ושימוש במפה. עם זאת, המרחב העירוני כולל מרכיבים שונים מהותית כגון שילוט, סוגי מרחבים (רחובות ראשיים ומשניים, כיכרות), מבנים ואוכלוסייה ייחודיים לאזורים מסוימים, ועוד. המיומנות של התמצאות במרחב עירוני כוללת גם שימוש בתחבורה ציבורית, איתור בתי עסק (למשל מציאת מסעדה או פארק בעיר זרה). ניתן גם להחשיב בטיחות בדרכים כמיומנות עירונית.

### התמצאות במרחב סגור

התמצאות במרחבים סגורים נדרשת בדרך כלל במבנים גדולים, אך יש לה משמעות גם במקומות קטנים יחסית. ההתמצאות נובעת מהכרת העקרונות של סוג המבנה - למשל במרכזי קניות קיימת חלוקה לאזורים שונים (הסעדה, חנויות, בידור, שירותים) אשר היכרות עמה מקלה מאוד על ההתמצאות. בניגוד להתמצאות במרחב, במבנים לא קיימת אפשרות להיעזר בכיווני רוחות או בטופוגרפיה. במבנים מורכבים המשרתים ציבור רחב (כבית חולים או תחנות משטרה) מותקנים לא פעם עזרי התמצאות כגון שלטי הכוונה ואף סימון בצבע של מסלולים בתוך המבנה.

יישום התמצאות בקבוצות מודרכות
-----------------------------

התמצאות וניווט הן מיומנויות מורכבות הנלמדות באופן הדרגתי. 
בתנועות נוער וחוגי סיירות, הפעלות התמצאות קלאסיות מבוצעות הן בטיולים ארוכים והן בקצרים, כאשר הדגש של הטיול הוא המסלול -מעבר בנקודות ציון שונות כגון כיפה, פיצול ואדיות וכו'. ההתמצאות הקלאסית בלילה עוסקת בניווט על פי הזיכרון, תוך תצפית כוכבים לשם קביעת הכיוון (תצפית כוכבים שאינה לשם קביעת כיוון נכללת בתחום השדאות ולא התמצאות). הפעלות קלאסיות נוספות להתמצאות: בניית שולחן חול, סקירת השטח, בניית מצפן. 

במהלך הפעלות אלו מתמודד החניך עם האתגרים שמוצבים לו על ידי המדריך והטבע. התמצאות מאפשרת הן התמודדות אישית עם האתגר, והן התמודדות קבוצתית - חניך היודע לנווט ילמד חניך אחר את יסודות הניווט. ההתמצאות יוצרת חוויה של קשר בלתי אמצעי עם הטבע.
**תיאטרון השחר רב-תרבותי** הוא תיאטרון רפרטוארי בישראל, אשר נוסד בשנת 2015.

את עמותת "תיאטרון השחר רב – תרבותי" חלמה, הקימה ומקיימת השחקנית והיוצרת גילית יצחקי ומנהלת אותו עד היום.

חזונה ליצור מסורת תיאטרלית העוסקת בתרבויות ובמורשות של קהילות יהודי ערב והמזרח תוך פיתוח שפה אומנותית ייחודית השואבת את השראתה מתרבויות אלו. חזון זה הביא להקמת עמותת "תיאטרון השחר רב תרבותי"

תיאטרון השחר בא לעולם מתוך רצון לתת מענה בשדה התיאטרון לתשוקה ההולכת וגוברת של רבים להכיר את סיפורי החיים של יהודים יוצאי מדינות ערב ולהתוודע למרקם החיים הייחודי ורב-פנים שלהם שהחל בארצות מוצאם ונמשך שנים רבות לאחר עלייתם לארץ.

הצגת הביכורים של התיאטרון "הבנות של אבא" זכתה לשבחים על הישגיה האומנותיים והמקצועיים ואף הושוותה להצגה "כנר על הגג" ולטרילוגיה של נגיב מחפוז (זוכה פרס נובל לספרות 1988) "בית בקהיר" וכן נכללת ברפרטואר תרבות לישראל וסל תרבות. בשנת 2018 זכתה יצחקי בפרס אח"י על תרומתה החלוצית במחקר, כתיבה והפקת ההצגה "הבנות של אבא" ובהקמת התיאטרון.

עד היום (2022) צפו בהצגה כ-80,000 איש. הצלחה חסרת תקדים.

עיקרון נוסף שמנחה את התיאטרון הוא יצירת דיאלוג עם האוכלוסייה הערבית בארץ שלא נחשפה לסיפורם ולהווייתם של קהילות יהודי ערב שחיו בארצות ערב במשך כ-2,600 שנים ומטבע הדברים חולקות אוצר תרבותי רחב (שפה, מוזיקה, אוכל, תרבות, אמנות, מנהגים, אמונות) עם העולם הערבי

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של תיאטרון השחר רב-תרבותי
* סרטונים בערוץ של תיאטרון השחר רב-תרבותי, באתר יוטיוב

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"תיאטרון השחר רב-תרבותי"**.
*Stercorarius longicaudus*
חמסן זנבתן עף בטסמניה
**חמסן זנבתן** (שם מדעי: *Stercorarius longicaudus*) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים החי בחצי הכדור הצפוני.

מאפיינים
--------

חמסן זנבתן הוא המין הקטן ביותר של חמסן, אורכו 35–58 ס"מ ותלוי בגילו ובעונה. זנבו ארוך מאוד ויכול להגיע לאורך של עד 29 ס"מ, כש-15 ס"מ הם קצוות זנב (tail streamers) בוגר בקיץ. מוטת הכנפיים 102–117 ס"מ ומשקלו 230–444 גרם. הוא בעל ראש שחור, מקור כהה ומעוקל, לחיים לבנות ומתחתיהן, לאורך הצוואר והעורף, נוצות צהובות. הכנפיים והזנב שחורים. לזנב צורת מניפה ו-2 נוצות ארוכות יוצאות ממנו. 

נוצותיו של החמסן עבות ומסייעות לו לשמור על חום גופו.

מין זה חי רוב זמנו באוקיינוסים האטלנטי והשקט ופונה ליבשה בעיקר בעונת הרבייה. 

לעומת החמסנים הגדולים יותר, החוטפים טרף מסולות ושחפים, חמסן זה, למרות שהוא נוהג כמוהם כלפי עופות קטנים ממנו, מסתמך הרבה יותר על עצמו. הוא ניזון בעיקר מדגים, אך גם מחיות יבשה קטנות ופגרים. הוא יכול לדאות ולשחות הרבה זמן בלב ים בלי לראות יבשה.

מיון
----

לחמסן שני תת-מינים:

* *S. l. longicaudus* - נפוץ בצפון סקנדינביה וברוסיה.
* *S. l. pallescens* - נפוץ במזרח סיביר, האזור הארקטי של צפון אמריקה וגרינלנד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חמסן זנבתן** בוויקישיתוף
* חמסן זנבתן, באתר ITIS (באנגלית)
* חמסן זנבתן, באתר NCBI (באנגלית)
* חמסן זנבתן, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* חמסן זנבתן, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* חמסן זנבתן, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* חמסן זנבתן, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* חמסן זנבתן, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמסן זנבתן באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007534174005171

 |
**לאופולד (לייב) פיליכובסקי** (בפולנית: **Leopold Pilichowski**;‏ 23 במרץ 1869 – 28 ביולי 1933, לונדון) היה צייר יהודי-פולני.

פיליכובסקי לצד שמואל הירשנברג, מאוריצי טרמבץ' ויעקב ויינלס היו חלק מהדור הראשון ליוצרים יהודיים שהתעלמו או העניקו פרשנות מקלה לאיסור על יצירת וציור דמות אנושית, הם הלכו בעקבות מאוריצי גוטליב ועסקו בנושאים מההיסטוריה היהודית ומחיי היהודים.

הוא למד אמנות בצורה מקצועית בוורשה, מינכן ופריז. לאחר לימודיו חי ופעל במשך תקופה בלודז', ב-1904 היגר לפריז, וב-1914 התיישב לצמיתות בלונדון שבה נפטר ונקבר בשנת 1934.

מעבודותיו החשובות: "קורבנות הפוגרום", "יום כיפור" ו"סוכות".

גלריה
-----

* סוכות (נטילת לולב)סוכות (נטילת לולב)
* יום כיפוריום כיפור
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאופולד פיליכובסקי** בוויקישיתוף
* לאופולד פיליכובסקי, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* לאופולד פיליכובסקי, באתר JewishMuseum

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007524929305171
* GND: 1078118248
* ISNI: 0000 0000 8402 718X
* LCCN: nb2010019683
* NLP: a0000003623339
* RKD: 63549
* SELIBR: 210964
* SNAC: w69g8w98
* ULAN: 500097173
* VIAF: 96397512
* WorldCat: lccn-nb2010019683

 |
**מעצמה** היא מדינה בעלת כוח כלכלי או צבאי, הנותן לה השפעת יתר על היחסים הבינלאומיים. בעבר המעצמות היו בעיקר אימפריות שהתפרשו על שטחים נרחבים (כמו האימפריות הצרפתית והרוסית) או מדינות שהיה להן מיקום חשוב במסחר (כמו האימפריה העות'מאנית).

שתיים מהמעצמות בעת העתיקה הן האימפריה האשורית והקיסרות הרומית. בימי הביניים היו אלה האימפריה הרומית הקדושה, האימפריה הביזנטית והערים בעלות צי אשר הייתה להן השפעה על הערים ששכנו באגן הים התיכון, ובהן ונציה, ג'נובה, פיזה. אל המעצמות נוספה במאה ה-16 האימפריה העות'מאנית. עם פתיחת עידן גילוי הארצות נוספו מעצמות חדשות: ספרד, פורטוגל והולנד. בעת החדשה נחשבו למעצמות פרוסיה וממשיכתה גרמניה, בריטניה איטליה וצרפת. מעצמות העל במאה ה-20 היו ארצות הברית וברית המועצות. מאז התפרקותה של ברית המועצות, ארצות הברית נחשבת למעצמת העל היחידה כיוון שהיא מהווה כוח צבאי, כלכלי ומדיני המשפיע באופן ניכר ועיקרי על התנהלות הקהילה הבינלאומית. 

בנוסף ישנן גם מעצמות כלכליות כמו יפן ומעצמות אזוריות, שאלו מדינות בעלות השפעה רבה בסביבתן הקרובה, כמו איראן, ישראל וטורקיה במזרח התיכון, או ברזיל באמריקה הלטינית ובאמריקה הדרומית ואף מעצמות של עולמות בעלות מכנים משותפים, כמו ערב הסעודית ומצרים בעולם הערבי ובליגה הערבית.

האו"ם
-----

אחד המאפיינים של מעצמה בת זמננו הוא מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם
בתום מלחמת העולם השנייה, כאשר נוסד האו"ם, הוקמה מועצת הביטחון ושם נקבע כי יהיו בה חמש חברות קבועות, המעצמות: ארצות הברית, ברית המועצות, אשר הוחלפה ברוסיה לאחר התפרקותה, בריטניה, צרפת וסין הלאומנית, אשר הוחלפה בהמשך על ידי הרפובליקה העממית של סין. לחברות הקבועות יש זכות וטו על פי פרק 27 של מגילת האו"ם-הצבעתה של אחת מחמש המדינות נגד הצעת החלטה של המועצה מונעת את קבלתה. מדינות אלו הן גם היחידות המורשות להחזיק נשק גרעיני על פי האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT). המושב הקבוע הוא מאפיין של מעצמה בת זמננו.

ראו גם
------

* מעצמת-על

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **מעצמה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מעצמה** |

* המעצמות הגדולות, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007540906905171
* GND: 4125218-4
* LCCN: sh85057001
* NKC: ph127017

 |
**גבינה נבלוסית** (בערבית: **جبنة نابلسية**) היא גבינה מלבנית, לבנה ומלוחה ממשפחת הגבינות החצי-קשות שמקורה בעיר שכם.

הגבינה נחשבת לפופולרית בירדן ובקרב תושבי הגדה המערבית.

גבינה זו נחשבת למרכיב עיקרי בקינוח הכנאפה.

אטימולוגיה
----------

הגבינה מכונה נבלוסית על שם העיר שכם, שבה היא נוצרה.

ייצור ואחסון
------------

הגבינה הנבלוסית עשויה בדרך כלל מחלב כבשים מפוסטר, אך ניתן להכינה גם מחלב עיזים.

מרקם וטעם
---------

צבע הגבינה הוא לבן, יש לה מרקם חלק, טעמה מלוח והיא הופכת לרכה וגמישה כאשר מחממים אותה.

ניתן לדמות את מרקמה של הגבינה למוצרלה, אך טעמה הוא תוצאה של השריית מי הגבינה במלח ופירותיו של עץ המחלב ושיח אלת המסטיק.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Adnan Y. Tamime, **Brined Cheeses**, John Wiley & Sons, 2008-04-15, ISBN 978-1-4051-7164-9. (באנגלית)
2. ↑  Gerda Glezer, כנאפה - כללי המשחק | השולחן, באתר כנאפה - כללי המשחק | השולחן, ‏2019-04-15
3. ↑  מאת פרח רסלאן, כנאפה סולת | השולחן, באתר כנאפה סולת | השולחן, ‏2020-01-28
4. ↑  "Ackawi". נבדק ב-24 במרץ 2015. `{{cite web}}`:  (עזרה)