recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**לודמילה אוליאנובסקה** (באוקראינית: **Людмила Олександрівна Оляновська**;‏ נולדה ב-22 בפברואר 1993 בכפר סולובקיבצי) היא אתלטית אוקראינית שהשתתפה בתחרויות הליכה תחרותית.

ביוגרפיה
--------

לודמילה אוליאנובסקה החלה להתאמן בגיל צעיר. בשנת 2013 היא ניצחה באליפות אוקראינה ונשלחה לאליפות אירופה לצעירים בה סיימה במקום השני. בשנת 2014 היא השתתפה באליפות אירופה לבוגרים וזכתה במקום השני בהליכה ל-20 ק"מ.

בשנת 2015 היא זכתה במדליית ארד באליפות העולם.

היא בעלית שיאי אוקראינה להליכה תחרותית ל-5 ק"מ ול-20 ק"מ.

בשנת 2017, בהתאם להחלטת איגוד האתלטיקה של אוקראינה היא הואשמה בלקיחת תמריצים אסורים והושעתה מפעליות ספורטיבית עד לנובמבר 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לודמילה אוליאנובסקה** בוויקישיתוף

* לודמילה אוליאנובסקה, באתר olympedia.org
* לודמילה אוליאנובסקה, באתר התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית
* לודמילה אוליאנובסקה, באתר Track and Field (נשים)

הערות שוליים
------------

1. ↑  החלטת האיגוד האוקראיני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* World Athletics: 277096

 |
**יורי ניקולאייביץ' קליטבינצב** (ברוסית: **Ю́рий Никола́евич Кали́твинцев**; נולד ב-5 במאי 1968 בוולגוגרד) הוא מאמן כדורגל אוקראיני ממוצא רוסי. בעבר היה כדורגלן ששיחק בקבוצות דינמו קייב, דינמו מוסקבה ובנבחרת אוקראינה.

קריירת משחק
-----------

קליטבינצב החל את הקריירה שלו בקבוצת רוטור וולגוגרד מליגת העל הסובייטית. בהמשך שיחק בסק"א רוסטוב, דינמו מוסקבה ולוקומוטיב ניז'ני נובגורוד. בשנת 1994 עבר לאוקראינה. שיחק 4 עונות במדי דינמו קייב, זכה עם הקבוצה ב-4 אליפויות וב-2 גביעי אוקראינה. את הקריירה כשחקן מקצועי סיים בשנת 2000 בצסק"א קייב.

בשנת 1995 קיבל קליטבינצב אזרחות אוקראינית כדי לשחק בנבחרת אוקראינה. היה בסגל הנבחרת במשך 4 שנים והשתתף ב-22 משחקי הנבחרת.

קריירת אימון
------------

בשנת 2001 קליטבינצב החל לאמן את קבוצת זקרפטיה האוקראינית. לאחר מכן במשך 3 שנים אימן את נבחרת הנוער של אוקראינה. בשנים 2007–2009 היה בצוות אימון של דינמו קייב. בשנת 2009 שב לאמן את נבחרת הנוער וזכה איתה באליפות אירופה לנוער. בעקבות הצלחתו עם נבחרת הנוער מונה לעוזרו של מירון מרקביץ', מאמן הנבחרת הלאומית של אוקראינה. באוגוסט 2010 התפטר מרקביץ' מאימון הנבחרת וקליטבינצב מונה לממלא מקומו. באפריל 2011 מונה אולג בלוחין למשרת מאמן הנבחרת. הוא הציע לקליטבינצב להיות עוזרו הראשי בניהול הנבחרת. קליטבינצב הסכים ותפקד כעוזרו של בלוחין עד יולי 2012.

לאחר מכן הוא עזב לרוסיה, שם אימן, בין היתר, את דינמו מוסקבה. בפברואר 2021 שב לאוקראינה, כדי לאמן את קבוצת אולימפיק דונצק. אך כעבור 3 חודשים פוטר מתפקידו בשל הביצועים הכושלים של קבוצתו. החל מיוני 2021 מאמן קליטבינצב את קבוצת פוליסיה ז'יטומר מהליגה האוקראינית הראשונה.

תארים
-----

* כשחקן
	+ כדורגלן השנה באוקראינה: 1995
	+ אליפות אוקראינה: 1994/1995, 1995/1996, 1996/1997, 1997/1998
	+ הגביע האוקראיני: 1995/1996, 1997/1998
* כמאמן:
	+ אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2009

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **יורי קליטבינצב** |

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**לא הוענק** | **כדורגלן השנה באוקראינה** 1995 | **הבא**:**סרהי רברוב** |
**מגנוס ארלינגסון** (בנורדית עתיקה: **Magnús Erlingsson**, בנורווגית: **Magnus Erlingsson**;‏ 1156 – 15 ביוני 1184) היה מלך נורווגיה תחת השם **מגנוס החמישי** במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית מ-1161 ועד מותו.

חייו
----

מגנוס ארלינגסון נולד ככל הנראה באתנה שבמחוז הורדלנד שבדרום מערב נורווגיה. הוא היה בנו של ארלינג סקקה, שהיה אציל נורווגי שקנה את המוניטין שלו במסגרת פעילותו עם רוגנוולד הקדוש, רוזן אורקני. אמו הייתה כריסטין, בתו של זיגורד הראשון, מלך נורווגיה בין השנים 1103 – 1130. מגנוס הוכרז כמלך ב-1161 בהיותו בן חמש. הוא היה המלך הנורווגי הראשון שהוכתר. אביו ארלינג קיבל את התואר רוזן והיה השליט בפועל של הממלכה מאחר שמגנוס היה קטין והוא המשיך להיות השליט גם לאחר שמגנוס הגיע לבגרות.

ב-1166, כאשר ארלינג סקקה היה בדנמרק, ריכזו זיגורד אגנהט ובנו המאומץ, אולף אוגיבה, כוח באופלנד ואולף הוכרז כמלך. אולף היה בנה של מריה, בתו של אייסטיין הראשון, מלך נורווגיה לשעבר. לאחר שובו של ארלינג לנורווגיה כדי לדכא את המרידה, תקפו אותו אולף ואנשיו במארב ברידיוקול. ארלינג נפצע ובקושי הצליח להימלט. ב-1168 פנו אולף ואנשיו דרומה לפיורד של אוסלו, אך הם הובסו בקרב שהתנהל בסטנגר. זיגורד נהרג בקרב, אך אולף נמלט לדנמרק.

במהלך תקופת מלכותו של מגנוס, הגיע לנורווגיה, סבר זיגורדסון, שטען לקבל את הכתר לעצמו. ביוני 1177, הוביל סבר לראשונה את אנשיו לטרונדלג, שם הוא הוכרז כמלך. מעמדו של ארלינג נפגע והוא נהרג בקרב קלבסקינט שהתנהל ליד נידארוס (טרונדהיים) ב-1179. שנות לוחמה נוספות הסתיימו בתבוסתו ובמותו של מגנוס החמישי בקרב פימרייט ב-15 ביוני 1184. סבר תקף את הצי של מגנוס כשהוא משגר את ספינותיו לקרב בפלגות, כדי לתקוף ולהכריע את הספינות של מגנוס זו אחר זו ולאלץ את האנשים לדלג מספינה אחת לשנייה. עם התקדמות הקרב, נותרו הספינות ששרדו דחוסות באנשים והחלו לשקוע תחת משקלן. דווח שמגנוס טבע על סיפונה של אחת הספינות האחרונות.

מלחמת האזרחים
-------------

מלחמת האזרחים הנורווגית לא הגיעה לסיומה עם ניצחונו של סבר על מגנוס. לאחר מותו של מגנוס, טענו זיגורד, אינגה וארלינג להיותם בניו ותבעו לעצמם את הכתר. מלחמת האזרחים התמשכה על פני 110 שנים. היא החלה לאחר מותו של זיגורד הראשון ב-1130 והסתיימה עם מותו של הדוכס סקול ברדסון ב-1240.

במהלך תקופה זו התנהלו מספר עימותים מוגבלים רמות שונות של עצימות. הרקע לעימותים אלו היה סדר הירושה הנורווגי שהיה לא ברור, המצב החברתי והמאבק בין המלך לבין הכנסייה. בתחילה היו שתי סיעות שנאבקו אלה באלה. בתחילה הם לא כונו בשם כל שהוא, אך בסופו של דבר הם כונו ה"בגלר" וה"בירקביינר". כל אחת מהסיעות הללו התקבצה סביב בן משפחת המלוכה או טוען לכתר ששימש כמנהיג בובה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגנוס החמישי, מלך נורווגיה** בוויקישיתוף
* Magnus 5 Erlingsson' (Store norske leksikon) (בנורווגית)
* מגנוס החמישי, מלך נורווגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007295285205171
* GND: 100952712
* LCCN: n99261189
* VIAF: 15126765
* WorldCat: lccn-n99261189

 |
**מגנוס זיגורדסון** (בנורווגית: **Magnus Sigurdsson**, ידוע גם בכינוי **מגנוס העיוור**, בנורווגית: **Magnus Blinde**;‏ 1115 – 12 בנובמבר 1139) היה מלך נורווגיה מ-1130 ועד 1135 ושוב מ-1137 ועד מותו תחת השם **מגנוס הרביעי**. תקופת מלכותו עמדה בסימן תחילתה של מלחמת האזרחים הנורווגית, שהתמשכה עד 1240.

חייו
----

מגנוס היה בנם של זיגורד הראשון ("הצלבן") ושל פילגשו בורגהילד. ב-1130, כאשר מת זיגורד, עלה מגנוס לכס המלוכה יחד עם דודו, האראלד הרביעי. לאחר ארבע שנים של שלום מתוח בין השניים, החל מגנוס להתכונן בגלוי למלחמה כנגד האראלד. ב-9 באוגוסט 1134 הוא הביס את האראלד בקרב פרלב שהתנהל בבוהוסלן (כיום מחוז בשוודיה) והאראלד נמלט לדנמרק.

בניגוד לעצת יועציו, פיזר מגנוס את צבאו ויצא לברגן כדי לבלות שם את החורף. אז שב האראלד לנורווגיה בראש צבא חדש בתמיכתו של אריק השני, מלך דנמרק. כשהוא נתקל בהתנגדות קלה, הוא הגיע לברגן לפני חג המולד. לרשותו של מגנוס היו מעט אנשים והעיר נפלה לפני צבאו של האראלד ב-7 בינואר 1135. מגנוס נשבה והודח מכיסאו. עיניו נוקרו, הוא סורס ואחת מרגליו נקטעה. לאחר מכן הוא נודע בכינוי "מגנוס העיוור".

מגנוס הושם במנזר נידרהולם שעל האי מוקהולמן שבפיורד טרונדהיים, שם הוא בילה את זמנו כנזיר. ב-1136 נהרג האראלד הרביעי על ידי זיגורד סלמבה, טוען לכתר אחר שהכריז על עצמו ב-1135 כמלך. כדי לחזק את טענתו לכתר, החזיר זיגורד את מגנוס מהמנזר והפך אותו למלך-שותף. השניים החליטו לפצל את כוחותיהם ומגנוס פנה למזרח נורווגיה שם הייתה לו התמיכה העממית הרחבה ביותר. שם הוא הובס בקרב מינה על ידי כוחותיו של אינגה הראשון והוא נמלט ליטאלנד ובסופו של דבר הגיע לדנמרק, שם הוא ניסה לקבל תמיכה. ניסיון פלישה לנורווגיה של אריק השני נכשל כישלון חרוץ.

לאחר מכן חבר מגנוס לאנשיו של זיגורד סלבמה, אך הם המשיכו לזכות בתמיכה מצומצמת ביותר בנורווגיה. לאחר זמן מה בו הם חיו באורח חיים המתאים יותר לשודדים מאשר למלכים, הם נתקלו בכוחותיהם של אינגה הראשון ושל זיגורד השני בקרב האחרון של מגנוס ב-12 בנובמבר 1139. במהלך קרב זה, קרב הולמנגרה, נפל מגנוס. שומרו הנאמן, ריידר גרוטגרדסון, הרים את מלכו, אך שניהם נפגעו יחדיו מפגיעת רומח. מגנוס הרביעי נקבר בכנסיית הלווארד הקדוש שבאוסלו.

מלחמת האזרחים הנורווגית
-----------------------

 ערך מורחב – **מלחמת האזרחים הנורווגית**  

במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית, שהתנהלה בין השנים 1130 –1240, אירעו כמה עימותים משולבים ברמות עצימות שונות. הרקע לעימותים אלו היו סדר הירושה הנורווגי שהיה לא ברור, המצב החברתי והמאבק בין המלך לבין הכנסייה. מלחמות אלו התנהלו בין שני צדדים, שבתחילה התלכדו סביב מלכים יריבים או טוענים לכתר ובסופו של דבר נודעו בשמות "בגלר" ו"בירקביינר".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מגנוס הרביעי, מלך נורווגיה** בוויקישיתוף
* The saga of Magnus the Blinde and Harald Gille
* מגנוס הרביעי, מלך נורווגיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 100952704
* VIAF: 37271817
* WorldCat: viaf-37271817

 |
**חזקת החפות** (ברוסית: **Презумпция невиновности**) היא סדרת טלוויזיה רוסית מז'אנר המותחן בהפקת ערוץ 1 הרוסי בבימויה של רנאטה ליטווינובה.

עלילה
-----

בוריס אברוטין הוא עורך דין מצליח שלא הפסיד אף מקרה בקריירה שלו. הוא אדם ציני, עשיר, עם חוש הומור. אך המאפיין העיקרי שלו הוא לחוש באופן ברור את חפות לקוחותיו, גם אם כל הנסיבות נגדם. כישרון זה התגלה בבוריס בילדותו, כשאביו הורשע ונורה למוות. אחד הלקוחות שאברוטין סייע לו בהצלחה, מואשם בהריגת שוטר. החוקרים לא יכולים לסלוח לעורך דין כזה וראש מחלקת החקירות מורה לחוקר דניס גלבוב לאסוף כל פיסה אפשרית על אברוטין ולהכפיש אותו. גלבוב מוזמן לסייע לעיתונאית סבטלנה ורניצקאיה. בתואנה של צילומי סרט תיעודי על עורך הדין, היא פותחת בחקירה עיתונאית עצמאית עליו.

צוות משרדו של אברוטין לוקח על עצמו מגוון מקרים שלכל אחד מהם מוקדשים שני פרקים. הם מתעסקים במחלוקת בין שכנים, שמובילה להרג של האחת את השנייה באמצעות אקדח, תיק על מותם המסתורי של חולי בית חולים, בהם מואשמים קרדיולוגית מומחית בפשע ומותה של נערה בידי יריבתה לכאורה במאבק על גבר. בנוסף לענייני בילוש, ליבת הסדרה היא סיפור חייו האישי של אברוטין, שבמשך שנים רבות מנסה לברר מה באמת קרה לאביו.

שחקנים ודמויות
--------------

* קיריל רובצוב - בוריס אברוטין
* ניקיטה פאנפילוב - החוקר דניס גלבוב
* סבטלנה אוסטינובה - העיתונאית ורניצקאיה
* נטליה מדבדבה - רעייתו של אברוטין
* דניל ספיוואקובסקי
* רומן מאיאקין
* נטליה ויסוצ'נסקאיה
* אליקה סמחובה
* אולגה בודינה
* אנה בולשובה
* איגור ז'יז'יחין
* ילנה ליאדובה
* מיכאיל גורבוי
* איוואר קלנינש
* אלנה חמלניצקאיה

הפקה
----

צילומי הסרט נערכו במוסקבה ובאתרים שונים בעיר כמו בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה, גבעת ניקולסקי ובאזורים אחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* "חזקת החפות", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "חזקת החפות", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* חזקת החפות באתר ערוץ 1 הרוסי (ברוסית)
* פרקי הסדרה באתר הערוץ הראשון הרוסי
מחסן אוטומטי במרכז הפצה. המדפים מסודרים כך שמערכת אוטומטית יודעת לאתר כל פריט ולאסוף מגוון פריטים במהלך אחד
מחסן בפינלנד: משמאל למעבר, סחורה מסודרת על משטחי משא; מימין, משטחי משא מקובצים האחד על השני
מחסן של חברת דאגלס איירקראפט קומפני, 1942
**מחסן** הוא מבנה נפרד או חלק ממבנה אשר משמש להחזקה של סחורה, חמרי גלם וכדומה. וכן מבנה או חלק ממבנה המשמש להחזקה של חפצים שאין בהם צורך מיידי. נהוג להבחין בין מחסן סחורה למחסן ציוד.

מחסן סחורה
----------

מחסנים משמשים גורמים מסחריים שונים, כמו יצרנים, יבואנים, יצואנים, סיטונאים, עסקי לוגיסטיקה ושליחויות, מכס, וכו' לאחסון סחורות. אחסון סחורות יכול להיות לטווחי זמן שונים, אך בגמר האחסון, סחורה שיצאה מהמחסן אינה חוזרת אליו. 

דוגמאות למחסנים בשימוש במפעלי ייצור:

* אחסון חומרי גלם.
* אחסון תוצרת בתהליך.
* אחסון תוצרת גמורה (בדרך כלל כאשר הביקוש למוצרים קטן מהתפוקה).

עבור יבואנים, סיטונאים, וקמעונאים משמש המחסן להחזקת סחורה שטרם נמכרה לחוליה הבאה בשרשרת האספקה, על מנת לאפשר גמישות בהספקה על פי מודלים של צריכה צפויה. כלומר, סחורה שהלקוחות צפויים להזמין לפני שבעל המחסן יספיק להזמין את הסחורה מהספק שלו.

מחסנים מסחריים נמצאים בבניינים גדולים באזורי תעשייה. הם מצוידים ברציפי העמסה למשאיות (או לעיתים לספינות); ולעיתים הסחורה מועמסת ישירות לנמל תעופה, נמל ימי או תחנת רכבת. לעיתים קרובות יש גם עגורנים ומלגזות המסייעות בשינוע הסחורה, שעל-פי תקני ISO מצויה על משטחי משא. בשל מורכבות ניהול מחסנים, הם דורשים לעיתים שימוש במערכת ניהול מחסן ממוחשבת. במחסנים כאלו יש לעיתים מערכת אחסון אוטומטית (אנ') המאפשרת אחסון וליקוט של הפריטים באמצעות מערכת רובוטית.

בהתאם לסוג הסחורה או החומרים המאוחסנים בהם, מחסנים שונים נדרשים לעמוד בדרישות שונות, כגון בקרת טמפרטורה, בקרת לחות, איטום למניעת כניסה או בריחה של גזים שונים, ועוד.

מחסן ציוד
---------

מחסני ציוד מיועדים בדרך כלל לכלי עבודה שהשימוש בהם אינו רצוף, ובגמר השימוש הם מוחזרים למחסן עד לשימוש הבא. מחסני ציוד משמשים כמעט בכל תחום פעילות אנושי - בתעשייה, במשרדים, במבני ציבור ובבתי מגורים.

אחסון לטווח ארוך
----------------

סוג נוסף של מחסנים הן יחידות אחסון לטווח ארוך (אנ') המופעלות על ידי גופים מסחריים. מחסנים אלה יכולים להיות תאים גדולים בארון, חדרים במבנה או אף מתחם של מכולות. היחידות מושכרות על ידי המשתמשים בהן, ועומדות לרשותם בכל עת. יחידות אלו מאפשרות אחסון של חפצים גדולים ורבים כגון ריהוט, כלי רכב קטנים ועוד. פעמים רבות משמשות יחידות אלו לאחסון של תכולת דירה עקב מעבר זמני.

ראו גם
------

* מחסן ערובה
* אסם
* מרכז הפצה
* ממגורה
* מזווה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחסנים (בתוך מבנים)** בוויקישיתוף
ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בנייני מחסנים** בוויקישיתוף
* אִכְסוּן ואִחְסוּן, באתר האקדמיה ללשון העברית, 29 במרץ 2011
* מחסנים, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007548757205171
* BNE: XX524982
* BnF: cb11950173c (data)
* GND: 4125574-4
* LCCN: sh85145251
* NARA: 10643861
* NDL: 00571385
* NKC: ph125579

 |
**אנדרו אבוט** (באנגלית: **Andrew Abbott**; נולד ב-16 בנובמבר 1948) הוא סוציולוג אמריקאי, אחד הסוציולוגים הבולטים בתחום חקר המקצועות.

בשנת 1970 קיבל אבוט תואר בוגר בהיסטוריה מאוניברסיטת הרווארד. בשנת 1975 הוא קיבל תואר מוסמך בסוציולוגיה, ובשנת 1982 קיבל תואר דוקטור בסוציולוגיה, שניהם באוניברסיטת שיקגו.

בשנים 1991–1978 לימד אבוט סוציולוגיה באוניברסיטת ראטגרס, ומשנת 1991 הוא משמש כפרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת שיקגו.

משנתו
-----

התאוריה המרכזית של אבוט היא אודות "המאבק על תחומי שיפוט" בין קבוצות מקצועניות שונות. לפי התאוריה של אבוט, המאבק בבסיסו הוא על ידע ועל הזכות לייצר תאוריות ולהעניק שירותים מקצועיים עבור בעיות אשר יש ביקוש לפתרונן בחברה. במידה ומקצוע מסוים משתלט על אופן הטיפול בבעיה ספציפית, הדבר בהכרח יבוא על חשבונו של מקצוע אחר.

דוגמה לכך אפשר למצוא במאבק על תחומי שיפוט בין הרפואה כמקצוע לפסיכולוגיה. לפני שהתחילה הפסיכולוגיה למסד עצמה כמקצוע, הרופאים היו אלו שהיו אחראיים על הטיפול במחלות נפש. משהחלה הפסיכולוגיה לבסס עצמה, החל מאבק בין שני מקצועות אלו כדי שהטיפול בנפש יוכלל במסגרת תחום השיפוט של הפסיכולוגיה ולא של הרפואה הכללית (כיום יש התמחות ברפואה של פסיכיאטריה). 

הביקורת העיקרית כלפי אבוט מצד סוציולוגים אחרים היא שההתייחסות שלו ל**מערכת** של מקצועות היא כבלתי ניתנת לשינוי. לפי אבוט קיימת מערכת - מבנה תחומים עליו נאבקות קבוצות מקצועניות שונות. לפי אבוט, המערכת הזו היא קבועה ואינה משתנה; בעוד שבמציאות, מקצועות סופגים לתוכם תחומי אחריות ומוציאים מתוכם אחרים. או, שמתגלות טכנולוגיות חדשות ונפתחות אפשרויות לחקר תחומים חדשים. למשל, אם קיימת טכנולוגיה חדשה, מתגלה ידע חדש וכדומה, לא בהכרח ניתן יהיה לנתח מקצוע זה לפי המסגרת הקבועה של מאבק על תחומי שיפוט. משמע, מערכת הפרופסיות, משתנה בהתאם למבנה החברתי ואינה קבועה מראש. 

מאוחר יותר, אבוט הסכים כי יש מקום לחקור לא רק מקצועות אלא גם ישויות מקצועיות (שעדיין לא התגבשו לכלל מקצוע) ואת גבולותיהן.

קישורים חיצוניים
----------------

* אנדרו אבוט, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה
* דף הבית של אנדרו אבוט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007528947405171
* BIBSYS: 90396887
* BnF: cb125253718 (data)
* GND: 142771023
* ISNI: 0000 0001 0653 9902
* LCCN: n87935824
* MGP: 241548
* NKC: mzk2010600145
* NLP: A16675496
* NTA: 07409954X
* SUDOC: 034503765
* VIAF: 41949600
* WorldCat: lccn-n87935824

 |
ייצוג של מחסום כתיבה מאת ליאוניד פסטרנק
**מחסום כתיבה** הוא מצב בו כותב יוצר מפסיק ליצור. כל כותב נתקל במחסומים מפעם לפעם, אך כאשר המחסום מתפרס על פני זמן ארוך הוא עלול להיות משמעותי ליצירה, להפריע לה ואף לפגום בה באופן מכריע, עד כדי אי-השלמה. מחסום כתיבה אינו חיצוני כי אם רגשי.

ישנם סוגים רבים של מחסומי כתיבה, אחד מהם הוא מצב בו "אוזל" הדמיון, ומאגר הרעיונות אינו מצליח להתחדש. לכותב יש מילים, אך אין לו מה לכתוב. סוג אחר של מחסום כתיבה, אינו נובע מהמחסור ברעיונות כי אם מפרפקציוניזם; מחסום זה נובע מן ההרגשה, כי המשפטים אותם כותב הכותב אינם מוצלחים דיים. הכותב מרגיש תסכול כיוון שאינו מצליח לכתוב את שיש לו להגיד בצורה מתקבלת על הדעת. ג'יימס ג'ויס וש"י עגנון, הם דוגמה לכותבים שלקו במחסום שכזה.

על אף החסרונות הברורים הנובעים ממחסום הכתיבה, רבים טוענים כי דווקא מתוך אותם מחסומים עולים ופורצים הטקסטים המוצלחים ביותר. למשל, סיפורו המפורסם של בורחס, "בורחס ואני", נכתב מתוך מחסום כתיבה. אחרים טוענים גם כי שייקספיר היה נוהג לכתוב אחת מן הסונטות שלו בכל פעם שהיה נתקל במחסום שכזה. [דרוש מקור]

אין שיטה שהוכחה באופן מדעי לטיפול במחסומי כתיבה. לרוב, כותבים נוהגים לטפל במחסום שכזה על ידי כתיבת רצף, אולם אחרים חולקים על כך וטוענים שיש לקרוא על מנת לצאת מן המחסום. המשורר יקיר בן משה המליץ פעם למשוררים הנתקלים במחסום כתיבה לקחת ספר שירה שהם אוהבים ולהעתיקו מתחילתו ועד סופו. הוא סיפר שכאשר הוא נתקל במחסום כתיבה, הוא נוהג להעתיק ספרים של יונה וולך ונתן אלתרמן. כנגד כל אלו יש גם הסבורים כי מחסום כתיבה הוא דבר שאי אפשר לטפל בו, יש לחכות שיחלוף.

קישורים חיצוניים
----------------

* אילה הורוביץ, לשבור את הבלוק: 10 אתרים לשבירת מחסום כתיבה, 11 ביולי 2012, באתר feeder
* אפרת אביבי, זהירות! מחסום כתיבה לפניך, 4 בנובמבר 2012, באתר "מה וזה"
* Acolella, Joan. Blocked: why do writers stop writing?. 14 June 2004, The New Yorker.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007529633805171
* BNE: XX4969730
* BnF: cb12491957p (data)
* LCCN: sh85148635
* SUDOC: 034130667

 |
מחפר כווני בפעולה
נקודת כניסה לקידוח
תשתיות שהותקנו באמצעות קידוח כווני
**קידוח כווני** (באנגלית: Directional boring או horizontal directional drilling או HDD) היא שיטה להתקנת צנרת תת-קרקעית למי שתייה, צנרת ביוב ושאר תשתיות תת-קרקעיות לאורך מסלול תת-קרקעי, תוך הפרעה מינימלית לסביבה. אורך הצנרת המותקנת יכול להגיע עד 4500 מטר וקוטרה יכול להגיע עד 120 ס"מ – כאשר מדובר בהתקנות לאורך קצר יותר.

יישומים
-------

קידוח כיווני מיושם לצורך העברת כבלי תקשורת וכבלי כוח, קווי מים לשתייה, קווי גז, קווי נפט, צנרת תעשייתית וקווי ביוב.
קידוח כיווני היא שיטה מועדפת מהסיבות הבאות:

* הפרעה מינימלית לתחבורה
* עלות נמוכה
* התקנת הצנרת בעומק רב
* התקנה למרחק גדול
* זמן ביצוע קצר
* אפשרויות כיווניות
* ידידותי לסביבה

אופן הפעולה
-----------

רוב מכונות הקידוח הכיווני משתמשות בנוזל קידוח (בוץ, בנטוניט), ואילו מעט מכונות מתוכננות לשימוש באוויר. נוזל קידוח מעורב בדרך כלל עם ביטוניט ומים וכן עם תוספים לשיפור ביצועי המכונה. כאשר קודחים באדמה רכה, זרם של נוזל בלחץ גבוה חותך את החול באמצעות גרגרים חדים הנמצאים בנוזל הקידוח. 

בנוסף, המכונה מזרימה נוזל לתוך פיר הקידוח וגרגירי החיתוך נשאבים בחזרה אל מחוץ לפיר הקידוח יחד עם עפר הקידוח, או מופרדים מכנית במערכת ניקוי. נוזל קידוח מסווג כלא רעיל ויכול לשמש בהתאם, כלומר, לא חייבים לזרוק אותו כאשפה רעילה.

באדמות רכות, מקדח זוויתי משמש לשינוי כוון הקידוח – לשינוי בנתיב הקידוח נעצרת תנועת המנוע והמקדח הכווני מכוון בהתאם לכוון הדרוש. 

במקרים של אדמה בלתי יציבה – במערכות מסוימות נעשה שימוש בצינור כפול המונע התמוטטות הדפנות לתוך פיר הקידוח. לאחר סיום הקידוח אל נקודת היעד, המקדח מוסר והצינור המושחל מוצמד למוט הקידוח.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר חברת Directional Drilling UK - יצרנית ציוד קידוח אופקי
פירוש נוסף ערך זה עוסק בחברת טלקומוניקציה מבוליביה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו אנטל (פירושונים).

**אנטל** (בספרדית: **Entel**) היא חברת טלקומניקציה בוליבאנית בבעלות ממשלת בוליביה. מטה החברה נמצא בעיר לה פאס, בוליביה. היא הולאמה בידי השלטון הסוציאליסטי בבוליביה בשנת 2008.

הלאמת החברה
-----------

נשיא בוליביה, אוו מוראלס הלאים את החברה בשנת 2008,כחלק מגל ההלאמות ששיקף את המדיניות הסוציאליסטית של מוראלס. מאז 2008 עד 2017 ,שוויה של החברה גדל פי 3, מ-3.1 מיליארד דולר ל-9.3 מיליארד דולר.

תעריפי השירות הוזלו בצורה משמעותית מאז שהולאמה החברה, למשל: התעריף לדקת שיחה ירד מ-1.8 דולר לדקה ב-2008 ל-0.67 דולר לדקה ב-2017. מחיר הגלישה באינטרנט ירד מ-97.5 דולר ב-2008 ל-10.5 דולר ב-2017.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אנטל (בספרדית)
* אנטל, ברשת החברתית פייסבוק

* אנטל, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  "בוליוויה הולכת בעקבות ונצואלה: הלאימה חברות אנרגיה ותקשורת". *TheMarker*. 2008-05-04. נבדק ב-2019-03-10.
2. ↑  Bolivia. Entel triplicó su patrimonio en 10 años de nacionalizada (בספרדית)
**יארי ורשארן** (בהולנדית: **Yari Verschaeren**; נולד ב-12 ביולי 2001 באנטוורפן שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אנדרלכט מהליגת העל הבלגית ובנבחרת בלגיה.

קריירת מועדונים
---------------

ורשארן הוא תוצר מחלקת הנוער של אנדרלכט, אליה הגיע בגיל תשע. בשנת 2017 חתם על החוזה המקצועני הראשון שלו במועדון.

ב-25 בנובמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-2 לסנט טרוידן במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת 2018/2019. ב-27 בינואר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אויפן במסגרת המחזור השלישי בליגה. בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת ערך 64 הופעות ליגה, בהן הבקיע עשרה שערים.

קריירה בינלאומית
----------------

ורשארן היה חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2019.

ב-9 בספטמבר 2019 ערך ורשארן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה הבוגרת, בניצחון 4-0 על נבחרת סקוטלנד במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-10 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 9-0 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות יורו 2020.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Verschaeren: "Mijn droom? Barcelona" באתר Anderlecht Online, ‏ 20 ביולי 2017 (בהולנדית)
2. ↑  Scotland 0–4 Belgium: Brutal defeat all but ends group hopes for Steve Clarke's side באתר BBC, ‏ 9 בספטמבר 2019 (באנגלית)
3. ↑  Belgium 9–0 San Marino: Belgium become first team to qualify for Euro 2020 with big win באתר BBC, ‏ 10 באוקטובר 2019 (באנגלית)
לחצו כדי להקטין חזרה

לחצו להגדלה

לדף הקובץתמונה אינטראקטיבית (לחצו להסבר)‏

---

המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים  
(לחצו על חלקיק כדי להגיע לערך המתאים)

**שדה היגס** הוא אחד השדות בתורת פיזיקת החלקיקים. כאשר מעוררים את שדה היגס נוצר חלקיק הקרוי - בוזון היגס, שהוא חלקיק יסודי במודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים. השדה והחלקיקים נקראים על שם הפיזיקאי פיטר היגס, שבשנת 1964, יחד עם חמישה מדענים אחרים, הציע את מנגנון היגס כדי להסביר מדוע לחלקיקים יש מסה. מנגנון זה מרמז על קיומו של בוזון היגס. תחילה התגלה בוזון היגס כחלקיק חדש בשנת 2012 על ידי שיתופי הפעולה של שני צוותים במכון למחקר גרעיני בז'נבה - CERN שעבדו עם הגלאים ATLAS ו- CMS, והתבססו על התנגשויות חלקיקים, במהלך השנים מאז הגילוי התברר כי החלקיק החדש שהתגלה תואם את המאפיינים הצפויים של בוזון היגס.

ב-10 בדצמבר 2013 זכו שניים מהפיזיקאים, פיטר היגס ופרנסואה אנגלרט, בפרס נובל לפיזיקה על תחזיותיהם התאורטיות. אף על פי שהתאוריה נקראת על שמו של היגס (מנגנון היגס), כמה חוקרים בין 1960 לערך 1972 פיתחו באופן עצמאי חלקים שונים ממנה.

בתקשורת הפופולרית נקרא לעיתים קרובות בוזון היגס "החלקיק האלוהי", על פי ספר משנת 1993 בנושא, השם אינו אהוב על פיזיקאים רבים, כולל היגס עצמו, הרואים בשם זה דרך לעורר תשומת לב זולה.

ראו גם
------

* פיטר היגס
* מנגנון היגס
* פיזיקת חלקיקים

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של גלאי ATLAS
* האתר של גלאי CMS
* פיטר היגס באתר קרן וולף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Strassler, M. (12 באוקטובר 2012). "The Higgs FAQ 2.0". *ProfMattStrassler.com*. נבדק ב-2013-01-08. [Q] Why do particle physicists care so much about the Higgs particle?  
[A] Well, actually, they don’t. What they really care about is the Higgs *field*, because it is *so* important. [emphasis in original] `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  Hill, Christopher T.; Lederman, Leon M. (2013). *Beyond the God Particle*. Prometheus Books. ISBN 978-1-6161-4801-0.
3. ↑  Sample, Ian (29 במאי 2009). "Anything but the God particle". *The Guardian*. נבדק ב-2009-06-24. `{{cite news}}`:  (עזרה)
4. ↑  Evans, R. (14 בדצמבר 2011). "The Higgs boson: Why scientists hate that you call it the 'God particle'". *National Post*. נבדק ב-2013-11-03. `{{cite web}}`:  (עזרה)
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפואמה מאת אלכסנדר פן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו נגד (פירושונים).
שני הבתים הראשונים
**נגד!** או **סיפורו של אחד אדם פשוט** היא פואמה עברית פציפיסטית-סוציאליסטית שחיבר המשורר אלכסנדר פן בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה. הפואמה נדפסה לראשונה ב-26 ביולי 1935 בעיתון הפועלים במפנה. קטעים מתוכה (בעיקר שני הבתים הראשונים והבית האחרון) היו שגורים על לשונם של אנשי תנועת העבודה ודוקלמו בפעולות של תנועות הנוער הנוער החלוציות, בהפגנות, בשביתות, בטקסים פועליים ובמצעדי אחד במאי. יחד עם "אל תתנו להם רובים", שירו המוקדם של נתן אלתרמן, ביטא השיר את הרוח הפציפיסטית של החוגים המרקסיסטיים של התקופה.

תוכן הפואמה
-----------

הפואמה ארוכה מאוד. בראשיתה היא מגוללת את סיפור חייו הפשוט של פועל פשוט, ההולך לעבודתו במפעל ומפרנס בדוחק את משפחתו.

לקראת אמצע הפואמה מגיע המפנה. המפעל לא נפתח עם שחר לעבודה ובמקום זאת:

> 
> חיכו. לא הבינו./ ולתוך הדממה/ קריאה מתגלגלת, כרעם,/ קריאה שצלפה והקפיאה דמם:/ - הקשיבו! / היום הוכרזה מלחמה - / תרחיקו ללכת הפעם!
> 
> 
> 
> 

גיבור הפואמה, האדם הפשוט, הופך לחייל פשוט הנדרש לרצוח בשם הקפיטליזם אנשים פשוטים כמוהו מן הצד השני. בינתיים נקרא בנו בן התשע למלא את מקומו במפעל.

לאחר שחזר האב נכה בגוף ובנפש מן המלחמה, הוא מתבקש לשאת נאום. הנאום מלא הפאתוס מהווה את סיום הפואמה ושיאה:

> 
> חברים/ הקשיבו בשקט!/ אני - חייל ופועל אדום/ ממצה את כולי במילה אחת - נגד!/ נגד הרצח הזה האיום! ...   
>  
> אם תצטרכו לצקת תותח -/ תיצקוהו, אך/ תיצקו וזכרו/ למי ולמה/ ואל תאחרו לקדם פני אימה!/ ... ויהיה התותח - תותח פועלים!/ ואם,/ באחד הימים,/ יכפו על כולנו/ מלחמת לא לנו -/ תידבקו אח באח/ וכוונו התותח/ בדממה/ אל מול פני המלחמה/ ... קצצו את היד,/ אשר לגרונכם חונקת,/ והילחמו/ בעד/ הנגד!
> 
> 
> 
>

השפעת הפואמה והתקבלותה
----------------------

חגית הלפרין, שכתבה את הביוגרפיה של פן מציינת שהשיר, על אף שנכתב בעברית בארץ ישראל, מתאר את חוויות הפועל האירופאי ששב ממלחמת העולם הראשונה ואת מסקנותיו. השיר היה פופולרי ביותר והוקרא בשעתו הן על ידי פן והן על ידי אחרים. חיים גורי תקף ב-1975 את האווירה שהנציח השיר ששיתקה את הפועלים במערב וריפתה את ידיהם במאבק הנדרש אל מול הפשיזם והתחמשות גרמניה הנאצית. אולם, על אף המלחמה בנאציזם היה השיר פופולרי גם לאורך שנות הארבעים והחמישים בקרב חוגי השמאל.

השורה "הוא היה אדם פשוט..." נחרתה על מצבתו של דוד חנין מתחת לסמל הפטיש והמגל, לפי בקשת חנין. 

ב-2011 הלחין והקליט איתי בלטר את ארבעת הבתים הראשונים של הפואמה.

לקריאה נוספת
------------

* חגית הלפרין, **צבע החיים: חייו ויצירתו של אלכסנדר פן**, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2007, עמ' 119-116

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד אסף, אחד במאי 2013: הוא היה אדם פשוט...
* איתי בלטר שר את ארבעת הבתים הראשונים בפסטיבל בית היוצר של אקו"ם בצוותא, דצמבר 2011

הערות שוליים
------------

1. ↑  ח-גי, משהו על אלכסנדר פן, דבר, 28 באפריל 1972
**נגד הטבע?** (באנגלית: **Against Nature?‎**) היא תערוכת אמנות על הומוסקסואליות בבעלי חיים אשר הוצגה בשנת 2006 על ידי המוזיאון להיסטוריה של הטבע שבאוניברסיטת אוסלו, נורווגיה. התערוכה הציגה דוגמאות למקרים של התנהגות הומוסקסואלית בקרב בעלי חיים שונים, ונחשבת לראשונה מסוגה בעולם. מרבית התערוכה מבוססת על עבודותיהם של הביולוגים ברוס בגמיל (Bruce Bagemihl) וג'ואן ראפגרדן (Joan Roughgarden).

התערוכה הושקה במימון חלקי של ממשלת נורווגיה (קרן ABM) ולמרות התנגדותם של גורמים שמרניים מהכנסייה המקומית. גורמים אלה יצאו נגד התערוכה הן בשל נושאהּ והן בשל התמונות והמודלים שהיא מציגה, שבהם נראים בעלי חיים שונים, בין היתר פינגווינים, ג'ירפות, תוכים, חיפושיות ולווייתנים אשר נצפתה בקרבם התנהגות הומוסקסואלית כגון יחסי מין או הורות חד-מינית. הגורמים טענו כי מדובר בפורנוגרפיה וכי על היוצרים "להישרף בגיהנום".

לפי הצהרת המוזיאון, מטרת התערוכה "להסיר את המסתורין האופף את ההומוסקסואליות בקרב אנשים [...] אנו מקווים לדחות את הטיעון המוּכר לעייפה שלפיו התנהגות הומוסקסואלית היא פשע נגד הטבע". התערוכה נפתחה בספטמבר 2006 וננעלה באוגוסט 2007. היא הוצגה בערים סטוקהולם, ג'נובה, מאסטריכט, טרונדהיים וברגן, והתקבלה בביקורות חיוביות רבות.

ראו גם
------

* רשימת בעלי חיים המציגים התנהגות הומוסקסואלית, בוויקיפדיה האנגלית (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

* "נגד הטבע?", באתר אוניברסיטת אוסלו

הערות שוליים
------------

1. ↑  "סערה סביב תערוכה על בעלי חיים גייז", GoGay, ‏13 באוקטובר 2006
2. 1 2  Oslo gay animal show draws crowds , BBC, 19 October 2006
**קרל וילם פרדריק מרי דורמן** (**Karel Willem Frederik Marie Doorman**; ‏23 באפריל 1889 – 28 בפברואר 1942) היה אדמירל הולנדי, אשר פיקד במלחמת העולם השנייה על הכוח הימי של בעלות הברית בקרב ים ג'אווה מול הצי היפני במרץ 1942 ונהרג במהלכו.

ראשית חייו
----------

דורמן נולד באוטרכט למשפחה קתולית של חיילים מקצועיים. בגיל 17 החל את לימודיו במכללה של הצי המלכותי ההולנדי, וב-1910 הוסמך לקצין. בשנה שלאחר מכן יצא לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים ושירת על סיפון אוניות שעסקו במיפוי חופי גינאה החדשה. ב-1914 שב להולנד וב-1915 אושרה בקשתו להצטרף לזרוע האווירית של הצי ההולנדי, והוא היה לאחד הימאים הראשונים שהוסמכו כטייסים. בשנים 1917-1921 שימש כמדריך טיסה ובשנים 1919-1921 פיקד על בסיס אווירי של הצי בצפון הולנד. כהכרה על היכולת הארגונית שהפגין הוענק לו ב-1922 עיטור אביר מסדר אורנג'-נסאו.

פציעת זרוע וקיצוצי תקציב אילצו את דורמן לפרוש מטיסה. מ-1921 עד 1923 למד בבית הספר הגבוה של הצי בהאג ואז הוצב במחלקת הצי בבטאוויה (לימים ג'קרטה) שבאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ב-1926 הוצב כקצין באונייה ושימש בה כקצין תותחנות ובהמשך כקצין הראשון. ב-1928 שב להולנד ושירת כקצין מטה במחלקת הצי בהאג. 

ב-1932 קיבל דורמן לראשונה פיקוד על אנייה ופיקד על אנייה להנחת מוקשים ושתי משחתות. ב-1934 שב לתפקיד מטה בהולנד וב-1937 הועלה לדרגת קברניט ופיקד באיי הודו המזרחיים ההולנדיים על שתי סיירות. בשנת 1938 מונה למפקד הזרוע האווירית של הצי באיי הודו המזרחיים ההולנדיים.

דורמן התחתן פעמיים, ונולדו לו ארבעה ילדים (שלושה מהם בנישואיו הראשונים).

מלחמת העולם השנייה
------------------

ב-16 במאי 1940 קודם דורמן לדרגת תת-אדמירל וחודש לאחר מכן מונה כמפקד שייטת האניות של הצי ההולנדי באיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ספינת הפיקוד שלו הייתה הסיירת הקלה **דה רויטר** (De Ruyter). בראשית 1942, לאחר פתיחת המלחמה עם יפן בדרום מזרח אסיה, מונה למפקד הכח הימי בזירה של בעלות הברית - ארצות הברית, בריטניה, הולנד ואוסטרליה. 

דורמן יצא בראש הכוח עליו פיקד לקרב נגד הצי היפני בקרב ים ג'אווה ב-27 בפברואר 1942. שייטת בעלות הברית הובסה בקרב זה (5 סיירות משלה טובעו לעומת משחתת יפנית אחת שניזוקה). גם הסיירת דה רויטר נפגעה מטורפדו וטבעה. דורמן יכול היה להיחלץ ממנה אך בחר להישאר על סיפונה ונספה, יחד עם מרבית אנשי הצוות.

הצי ההולנדי קרא שלוש אוניות על שמו של דורמן - ב-1946, ב-1948 וב-1991. רחוב נקרא על שמו בעיר רוטרדם ובערים נוספות ברחבי הולנד.

עיטורים ואותות שקיבל
--------------------

* אביר מדרגה שלישית במסדר הצבאי על שם ויליאם - הענקת העיטור לדורמן אושרה לאחר מותו, ב-5 ביוני 1942, והוא הוענק לבנו ב-1947.
* אביר מסדר האריה ההולנדי (1941)
* קצין מסדר אורנג'-נסאו (קודם לכן היה אביר מסדר זה)
* צלב הזיכרון של המלחמה
* צלב הכסף (עיטור פולני)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל דורמן** בוויקישיתוף
* קרל דורמן באתר הודו המזרחית ההולנדית
* קרל דורמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קרל דורמן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16236553c (data)
* BPN: 66869575
* ISNI: 0000 0003 9091 9346
* NTA: 071812407
* VIAF: 284667772
* WorldCat: viaf-284667772

 |
**נֶגוֹסיאָן** (בצרפתית: **négociant**) הוא המונח הצרפתי לסוחר יין שאוסף את יבולם של כורמים או ייננים זעירים ומוכר את תוצרתם תחת שמו שלו.

נגוסיאנים רוכשים הכול מענבים, המשך בתירוש וכלה ביינות במצבים שונים של גימור. במקרה של ענבים או תירוש, הנגוסיאן מייצר בעצמו את היין. אם הוא רוכש יינות שכבר עברו תסיסה בבקבוקים, הוא יכול להמשיך ולישן את היין, לערבב אותו עם יינות אחרים או פשוט לשווק אותו כפי שהוא. הנגוסיאן מוכר את המוצר הסופי תחת שמו ולא תחת שמו של יצרן הענבים או היין המקורי.

חלק מהנגוסיאנים ידועים בשל סגנון יינותיהם.

נגוסיאנים, שגם נקראים סוחרי יינות, היו הכוח השולט במסחר היין עד לפני 25 שנה מסיבות שונות:

* היסטורית לבעלי הכרמים ויצרני היין לא הייתה כל גישה ישירה לצרכנים.
* היה יקר מדי למגדלים לרכוש מכלי סחיטה ומכונות בִּקבוק הנחוצים להפקת היין המוגמר.
* היו אנשים שהייתה בבעלותם כמות קטנה של כרם יחידני בעל איכות גבוהה במיוחד (lieu-dit), פירוש הדבר היה שלמגדל הענבים הייתה לעיתים כמות יין בלתי מספקת על-מנת ליצור יין משל עצמו. לפי חוקי הירושה הצרפתיים, הבעלות על הכרמים התחלקה מחדש מדי דור עד שלצאצאים לא נותרה יותר מאשר שורה אחת של גפנים, שלא הייתה מספיקה כדי למלא חבית. מאחר שמחיריהם של אפלאסיוני פרימייר קרו הם בדרך-כלל גבוהים מאשר יינות מאזורים אחרים, יכול היה המגדל להרוויח כסף רב יותר אם ימכור את תוצרתו כפרימייר קרו, מאשר אם הוא יערבב אותה עם תוצרתו של אפלאסיון נחות יותר.

נגוסיאנים רבים הם גם בעלי כרמים בעצמם. בבורגון למשל, נגוסיאנים כמו בּוּשָׁאר פֵּר א פילס ופייברלי הם מבעלי הכרמים הגדולים ביותר. דוגמאות ידועות בבורגון הם לואי ז'אדו, ז'וזף דרוהין, ונסן ז'יררדן, בבוז'ולה ז'ורז' דיבף ובעמק הרון גיגאל, ז'אן-לוק קולומבו וג'אבולה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'נסיס רובינסון (עורכת), "נגוסיאן", אנציקלופדיית אוקספורד ליין (מהדורה שנייה), הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**קרל הראשון, נסיך אנהלט-צרבסט** (בגרמנית: **Karl von Anhalt**; ‏17 בנובמבר 1534 - 4 במאי 1561), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ששלט בנסיכות אנהלט-צרבסט.

ביוגרפיה
--------

קרל נולד ב-17 בנובמבר 1534 בדסאו, ליוהאן החמישי, נסיך אנהלט-צרבסט ולמרגרטה מברנדנבורג, בתם של יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג. בשנת 1550 מת אביו, וקרל ירש את אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו יואכים ארנסט, נסיך אנהלט-צרבסט וברנהרד השביעי, נסיך אנהלט-צרבסט. בשנת 1553 מת דודו גאורג השלישי, נסיך אנהלט-פלצקאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו קרל ואחיו את אנהלט-פלצקאו.

ב-16 במאי 1557 התחתן קרל עם אנה מפומרניה, בתו של בארנים האחד עשר, דוכס פומרניה, אולם לא היו להם ילדים.

ב-4 במאי 1561 מת קרל בצרבסט, ושבעה חודשים לאחר מכן מת דודו יואכים הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ללא יורשים, ובעקבות כך ירשו האחים גם את אנהלט-דסאו. בשנת 1562 ויתר דודו וולפגנג, נסיך אנהלט-קתן על אנהלט-קתן, ובעקבות כך איחדו אחיו את כל שטחי בית אסקניה לנסיכות אנהלט.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 137844417
* VIAF: 86019672
* WorldCat: viaf-86019672

 |
מכשיר CPM לשיקום אורתופדי רפואי
**תנועה פסיבית רציפה** (באנגלית: **Continuous Passive Motion**, מוכר בעולם הרפואה כ-**CPM**), הוא מכשיר המשמש לשלב הראשון בשיקום לאחר ניתוח או טראומה אורתופדית או לאחר שבץ.

עקרונות הטיפול והתועלת
----------------------

מטרות השלב הראשון בשיקום: לשלוט בכאב שלאחר הניתוח, להפחית דלקת, לספק תנועה פסיבית במישור תנועה ספציפי, ולהגן על תיקון הריפוי או הרקמה. התנועה הפסיבית הרציפה, מתבצעת על ידי מכשיר, אשר מזיז ברציפות את המפרק בטווח תנועה מבוקר; הטווח המדויק תלוי בסוג המפרק, אך ברוב המקרים טווח התנועה גדל עם הזמן.

ה-CPM מצויד במנוע שמכופף את המפרק קדימה ואחורה בזווית המוגדרת מראש ומותאמות למצבו של המטופל. המכשיר מגדיל את טווח התנועה של המפרק לאורך זמן, מונע היווצרות צלקות, ומפחית כאבים באזור המפרק. במקביל, הפעילות הפסיבית מונעת את היחלשות השרירים, הרצועות והמפרקים, ומגבירה את זרימת הדם באזור הפגוע.

השימוש ב-CPM מתבצע בעקבות סוגים שונים של ניתוחי מפרקים משחזרים כגון החלפת ברך ושחזור רצועה צולבת קדמית. מנגנוני הפעולה שלו לסיוע בהחלמת המפרק תלויים בניתוח המבוצע. תפישת שיקום זו פותחה ב-1970 על ידי ד"ר רוברט ב. סלטר(אנ'), והמכשיר פותח ב-1978 בסיוע המהנדס ג'ון סטרינגר(אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תנועה פסיבית רציפה** בוויקישיתוף
* מכשירי CPM, באתר archive.org (באנגלית)
* רוברט ב.סאלטר - CPM, באתר continuouspassivemotion.org (באנגלית)
* שיקום בעקבות ניתוחי ברך, באתר ncbi.nlm.nih.gov (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מכשירי CPM, באתר hagai-med.
2. ↑  מכשיר CPM, באתר onlinelibrary (באנגלית).
**קרל דיביטש** (בגרמנית: **Karl Diebitsch**;‏ 3 בינואר 1899 – 6 באוגוסט 1985) היה אמן וקצין אס.אס, האחראי על תכנון חלק ניכר מהעיצוב של האס אס בתקופת הנאצים. דיביטש עבד עם המעצב הגרפי ולטר הק כדי לעצב את מדי האס אס השחורים הידועים.

ביוגרפיה
--------

דיביטש נולד ב-3 בינואר 1899 בעיר הנובר שבגרמניה. שם סיים את חניכותו כצייר לאחר מלחמת העולם הראשונה, בגלל התגייסותו לחיל הים הגרמני הקיסרי בשנת 1915. הוא זכה בצלב הברזל.

לאחר תקופה קצרה שהועסק כסוחר, חזר ללמוד ונרשם לבית הספר לעיצוב של האקדמיה לאמנות פלסטית וגרפית במינכן ב-29 באוקטובר 1919.

הצטרפות למפלגה הנאצית
---------------------

ב-1 במאי 1920 הצטרף דיביטש למפלגה הנאצית, כשמספר חבריה היה 1,436 איש.

שנתיים לאחר הפוטש במרתף הבירה, בשנת 1925, המשיך את לימודיו האמנותיים הרשמיים ואחריהם חי מספר שנים ועבד במינכן כצייר וגרפיקאי. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, דיביטש העביר את משפחתו לברלין ושם הצטרף "לאגודה הלאומית לאמנות חזותית גרמנית". בשנת 1932 עוצבו על ידי דיביטש מדי ה-SS השחורים עם המעצב הגרפי וולטר הק. בנובמבר 1933 הצטרף לאס.אס. וב-1937 הצטרף מחדש למפלגה הנאצית, עם מספר חברות של 4,690,956.

יצירה בגרמניה הנאצית
--------------------

דיביטש שימש כמנהל ומעצב במפעל החרסינה של אס.אס (Allach porcelain (אנ')) משנת 1936 עד שמפעל האס.אס העביר את מתקן הייצור שלו לדכאו, והעובדים הגיעו ממחנה הריכוז דכאו. המפעל ייצר קרמיקה אמנותית נאצית כפסלים וקישוטים שונים. באותה שנה תכנן חלקי פגיון ואת חרב האס.אס, יחד עם פריטי אס אס רבים אחרים. בשנת 1938 הוא קיבל את אחד הפרסים בתערוכת האמנות הגרמנית במינכן על ציורו בשם "מוטר" (אמא). בשנת 1939 תכנן דיביטש את לוגו נייר המכתבים עבור קציני אס אס. במאי 1939 תכנן חלון לקיר חיצוני של כיפת "קניג-היינריך" במנזר קוודלינבורג. דיביטש גם עיצב בולי דואר גרמניים רבים במהלך הרייך השלישי.

### שנות המלחמה

מלבד היותו אמן, היה דיביטש גם קצין מילואים בוואפן אס אס במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא עבר בין מספר גדודים ויחידות, ולקראת סוף המלחמה היה מוצב באיטליה והועלה לדרגה של אלוף-משנה, והיה קצין אס.אס הבכיר באיטליה בשנת 1944.

במקביל להתקדמותו באס אס, דיביטש עבד עבור הימלר כבר ב-1934, ועסק בנושאים אמנותיים תרבותיים נאציים (אנ'). בשנת 1937 הוא היה חבר בסנאט התרבות של הרייך, בשנת 1939 הוא קיבל את תואר הכבוד "פרופסור" מהיטלר. בשנת 1942 מינה אותו הימלר כראש המחלקה לנושאים אמנותיים ואדריכליים.

הוא נפטר בשנת 1985.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קרל דיביטש** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  McNab, Chris. *Hitler's Elite: The SS 1939–45*, Osprey 2013, p 90.
2. ↑  Troost, House of German Art and the Entartete Kunst exhibition (video), Khan Academy (באנגלית)
3. ↑  Grosshans, Henry (1983). *Hitler and the Artists*. New York: Holmes & Meyer

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DSI: 6068
* GND: 1065670907
* RKD: 344965
* ULAN: 500135019
* VIAF: 138283448
* WorldCat: viaf-314790995

 |
**יוסי יאסקלאינן** (בפינית: **Jussi Jääskeläinen**; נולד ב-19 באפריל 1975) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדת השוער ומאמן כיום באתלטיקו קולקטה.

קריירת מועדונים
---------------

יאסקלאינן התחיל את הקריירה שלו במיקלין פאלויליאט ועד מהרה תפס את עמדת השוער הראשון בקבוצה הבוגרת. כאשר היה בן 20 חתם בווסאן פאלוסאורה.

בשנת 1997 יאסקלאינן חתם בבולטון ונדררס תמורת 100 אלף פאונד. בעונת הבכורה שלו במועדון שימש כשוער שני, אך בסיום העונה המועדון ירד לליגה הראשונה של הפוטבול ליג ובעונה שלאחר מכן הפך לשוער הראשון. במהלך עונת 2000/2001 קרע את הרצועה הצולבת והחמיץ כמחצית ממשחקי הקבוצה, שבתום העונה שבה לפרמייר ליג.

בעונות 2002/2003 ו-2003/2004 היה מהשחקנים היחידים בליגה ששיחק בכל משחקי הליגה של קבוצתו. ב-13 במאי 2007 נבחר ל"שחקן העונה של הקבוצה" לאחר שהיה שחקן משמעותי בהעפלה של המועדון למוקדמות גביע אופ"א. בתום עונת 2007/2008 חתם על חוזה חדש ל-4 שנים במועדון, לאחר שהחוזה הקודם שלו הסתיים. ב-2 בנובמבר 2008 ערך את הופעתו ה-400 במועדון. באוגוסט 2009 נערך משחק הוקרה לכבוד יאסקלאינן נגד היברניאן. בשנת 2012 נערך טקס לציון 20 שנה לפרמייר ליג, בו זכתה ההצלה הכפולה של יאסקלאינן במשחק נגד מנצ'סטר יונייטד ב-20 באוקטובר 2001 במקום השלישי בתחרות "ההצלה הגדולה של הפרמייר ליג". בתום עונת 2011/2012 ירד המועדון לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. עקב כך, החליט יאסקלאינן שסיים את חוזהו לדחות את ההצעה של המועדון לשנתיים נוספות ובכך סיים את דרכו במועדון לאחר 15 עונות.

ב-13 ביוני 2012 חתם בווסטהאם יונייטד לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת. ב-18 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בווסטהאם בניצחון 1-0 נגד אסטון וילה. ב-12 באפריל 2013 מימש המועדון את האופציה על השחקן. בינואר 2014 הפסיד את מקומו בהרכב לאדריאן. ב-11 בפברואר 2015 שוחרר מהמועדון.

באוגוסט 2015 חתם בוויגאן את'לטיק מליגת המשנה האנגלית. בעונת 2016/2017 היה שותף לנשירתה של הקבוצה לליגה השלישית.

בספטמבר 2017 חתם באתלטיקו קולקטה מהסופר ליג ההודית.

בשנת 2018 הודיע על פרישה מכדורגל ומונה למאמנה של אתלטיקו קולקטה

קריירה בינלאומית
----------------

ב-25 במרץ 1998 יאסקלאינן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד במשחק נגד מלטה. במשך שבע שנים שימש כשוער שני עבור אנטי ניימי, ולאחר פרישתו של ניימי ב-2005 הפך לשוער הראשון. ב-29 באוקטובר 2009 פרש מהנבחרת.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוסי יאסקלאינן** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל המאמן, באתר Transfermarkt
**קורט ארנסט קרל שומאכר** (בגרמנית: **Kurt Schumacher**;‏ 13 באוקטובר 1895 – 20 באוגוסט 1952) היה פוליטיקאי ומדינאי גרמני, מייסדה מחדש והיושב ראש הראשון של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בגרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה.

שומאכר, בנו של סוחר, התחנך באוניברסיטאות האלה, ברלין ומינסטר. לאחר ששירת במלחמת העולם הראשונה שבה איבד את זרועו הימנית, הוא הפך לעורך עיתון פוליטי ב-1920 של העיתון "ההארה השוואבית" (Swäbische Tagwacht) שפעל מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ברפובליקת ויימאר. הוא נבחר לחבר בית המחוקקים של המדינה החופשית וירטמברג ב-1924. ב-1930 נבחר לחבר ברייכסטאג מטעם המפלגה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הוא נעצר ונשלח למחנות ריכוז. במשך עשור עבר בין מחנות ריכוז עד אשר שוחרר במרץ 1943. באוגוסט אותה השנה נעצר בשנית ושוחרר בפברואר 1944. הוא נעצר מחדש לאחר המזימה להרוג את אדולף היטלר ב-20 ביולי 1944 מחשד למעורבות בקשר.

הוא החל לארגן מחדש את המפלגה המפורקת לאחר כניעת גרמניה הנאצית וחלוקת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. באוקטובר 1945 בהנובר עמד בראש הישיבה הפתוחה הראשונה של המפלגה מזה 12 שנים. במאי 1946 הוא התמנה ליו"ר ה-SPD עבור שלושת האזורים המערביים של גרמניה הכבושה תחת בעלות הברית המערביות, אשר בהמשך התאחדו לגרמניה המערבית. הוא ביקש להרחיב את בסיס מפלגתו על ידי פיתוח מצע שפנה למעמד הביניים ולמעמד המסורתי דתי, ובבחירות בברלין המערבית של 1947 הופיעה ה-SPD עם קולות גבוהים מאי פעם. דרך מצע זה, המפלגה התקרבה לעבר המרכז הפוליטי.

סירובו להתפשר עם הקומוניסטים, לעומת זאת, גרם להתקפות מתמידות נגדו מאזור הכיבוש הסובייטי (בהמשך גרמניה המזרחית). שומאכר גינה את הקומוניסטים כ"נאצים צבועים באדום." מחלה ממושכת, שהגיעה לשיאה ב-1948 בכריתת רגלו השמאלית, החלישה עוד יותר את בריאותו הנחלשת, והוא נעשה מריר יותר ויותר כלפי יריביו הפוליטיים. לקראת הבחירות הכלליות הראשונות בגרמניה המערבית ב-1949, קידם מצע פוליטי שקרא להפיכת גרמניה המערבית למדינת רווחה נייטרלית במלחמה הקרה. בחירות הסתיימו בתוצאות צמודות, כאשר ה-SPD השיגה 131 מושבים בבונדסטאג לעומת 139 מושבים ל"איחוד" (CDU\CSU) הנוצרית-דמוקרטית בראשות קונראד אדנאואר. אדנאואר הקים קואליציה ביחד עם מספר מפלגות קטנות יותר, בהן המפלגה הדמוקרטית החופשית.

לאחר הבחירות שומאכר סירב לממשלת אחדות עם אדנאואר והיה למנהיג האופוזיציה הראשון בבונדסטאג, ולאחר מכן התנגד באופן עקבי לתוכנית שומאן, לאיחוד המכס בין צרפת לחבל הסאר (הבסיס לקידום הקהילה הכלכלית האירופית) ולהקמת הבונדסוור במסגרת חימוש מחודש של גרמניה. הוא נשאר מחויב עמוקות לאיחוד גרמניה מחדש. שומאכר כיהן כיו"ר האופוזיציה עד לפטירתו ב-20 באוגוסט 1952.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורט שומאכר** בוויקישיתוף
* קורט שומאכר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* קורט שומאכר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* קורט שומאכר, באתר "Oxford Refrence" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007271356805171
* BnF: cb11956403g (data)
* GND: 118611615
* ISNI: 0000 0000 8385 3922
* LCCN: n85037806
* NARA: 10568661
* NKC: jn20000701622
* NLP: A11842568
* NTA: 071197419
* SNAC: w6bs0wsx
* SUDOC: 027546799
* VIAF: 57407627
* WorldCat: lccn-n85037806

 |
**פיליפ פיקט** (באנגלית: **Philip Pickett**;‏ נולד ב-17 בנובמבר 1950) הוא מוזיקאי אנגלי ומנהיג הרכבי מוזיקה עתיקה.

תקופת הלימודים
--------------

פיקט החל כנגן חצוצרה. הוא פגש את דייוויד מונרו, שעודד אותו לנסות כלי נשיפה מעץ כמו חלילית וקלמית. הוא למד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון. בשנת 1972 התמנה לפרופסור לחליליות וביצוע היסטורי, משרה בה החזיק במשך עשרים וחמש שנים. הוא ניגן באקדמיה של סנט מרטין בשדות, בתזמורת הקאמרית האנגלית, עם נגני מוצרט הלונדונים ובעוד תזמורות רבות.

האלכימאי
--------

פיליפ שילב יסודות תיאטרליים בקונצרטים שלו, ביניהם מופעי להטוטנים ובולעי-אש באכסדרה. ב-1976 הצטרף ללהקת אלביון, להקת פולק-רוק בהנהגת אשלי האצ'ינגס. הלהקה ניגנה תערובת של מוזיקה עממית מסורתית ולחנים מימי הביניים על מגוון רחב של כלים - דולציאן, קלמית, חלילית, קרומהורן, חמת חלילים, ראקט, שאלומו (קלרינט מוקדם) וסינתסייזר. בשנת 1998 הוציא פיקט את האלבום היחיד שלו, "האלכימאי". האלבום כלל כמה מחיבוריו הוא בחיקוי לסגנון ימי הביניים. באותה שנה הוציא את "עצמות כל בני האדם" בשיתוף פעולה עם ריצ'רד תומסון וחברי Fairport Convention, שבה ניגן לחני מוזיקה עתיקה בליווי מקצבי רוק וגיטרה חשמלית.

נגני הגלוב
----------

בשנת 1993 היה למנהל אמנותי של סדרת המוזיקה העתיקה באולם פרסל. באותה שנה התמנה למנהל המוזיקה העתיקה בתיאטרון גלוב השקספירי, השוכן לא רחוק מאולם פרסל. ההרכב שלו, "נגני הגלוב", התמחו במוזיקה אנגלית מן המאות ה-16 וה-17. הקבוצה מכרה תקליטורים, בעיקר בתיאטרון גלוב, והופיעה על הבימה.

קונסורט לונדון החדש
-------------------

במקביל עמד פיליפ בראש קונסורט לונדון החדש. להרכב זה היה רפרטואר רחב יותר, שכיסה מוזיקה אנגלית, ספרדית, איטלקית וגרמנית מימי הביניים. חומר רב נלקח מן המחקר המקורי של פיקט בספריות באירופה. הוא יצר עיבודים מלהיבים, מעוררי השתאות למוזרות הצלילים. משנת 1994 עד 1997 היה מייסדו ומנהלו של פסטיבל אלדבורו למוזיקה עתיקה.

ב-4 בדצמבר 2013 הושם פיקט במעצר בעוון האשמות נגדו על ניצול מיני. ב-10 בפברואר 2015 נמצא אשם בשני מקרי אונס ובשתי תקיפות חמורות בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון, אשר התרחשו בין השנים 1979 ל-1983. לבסוף נגזר דינו ל-11 שנה בכלא.

דיסקוגרפיה
----------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פיליפ פיקט

* פיליפ פיקט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* פיליפ פיקט, באתר AllMusic (באנגלית)

* פיליפ פיקט, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* פיליפ פיקט, באתר Discogs (באנגלית)

* פיליפ פיקט, באתר Songkick (באנגלית)
* תולדות חייו וצילומים שלו

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעם בן זאב, גלריה הארץ, 13 בפברואר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007351508705171
* BnF: cb13947017c (data)
* GND: 129644870
* ISNI: 0000 0000 8045 0909
* LCCN: n82100355
* MusicBrainz: d1c6f4ee-631b-4c27-8fa1-d8bd20c3f778
* NKC: xx0144606
* NTA: 107732963
* SUDOC: 137614063
* VIAF: 27257446
* WorldCat: lccn-n82100355

 |
גנרל **קורט פון בריזן** (בגרמנית: **Kurt von Briesen**; 3 במאי 1886 – 20 בנובמבר 1941) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פון בריזן נולד ב-3 במאי 1886 באנקלאם, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1904 התגייס פון בריזן לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט המשמר ה-2. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון בריזן לשליש רגימנט המילואים ה-15, אך ב-23 באוגוסט 1914 נפצע במהלך הקרבות. לאחר החלמתו מונה לשליש חטיבת המילואים ה-26, וב-27 בינואר 1915 הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1916 מונה פון בריזן לקצין מטה בקורפוס ה-4, ובספטמבר 1916 הועבר זמנית אל המטה הכללי של הצבא. בשנת 1918 מונה פון בריזן לקצין אג"ם בדיוויזיה ה-239, ומילא תפקיד זה עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל פון בריזן את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה הצטרף פון בריזן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במאי 1922 הועלה פון בריזן לדרגת מיור, ומונה לקצין במשמר הגבול בפומרניה. 1 באפריל 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-69, וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-4 בפברואר 1938 מונה פון בריזן בעקבות פרשת בלומברג-פריטש למפקד הדיוויזיה ה-30, וב-27 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.

### מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה היה פון בריזן מפקד הדיוויזיה ה-30, ופיקד עליה במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה השמינית, וב-10 בספטמבר 1939 אף נפצע במהלך הקרבות, ועל כך קיבל ב-27 באוקטובר 1939 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך המערכה על צרפת לחם פון בריזן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-25 באוקטובר מונה פון בריזן למפקד הקורפוס ה-52, ובמהלך המערכה בבלקן לחם עם הקורפוס כחלק מהארמייה השנייה, ואף לחם עמו במערכה על יוון.

במהלך מבצע ברברוסה לחם פון בריזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולחם עמו בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון, וב-20 בנובמבר 1941 נהרג פון בריזן בשעת ביקורו בחזית באזור חרקוב.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קורט פון בריזן** בוויקישיתוף
* קורט פון ברייזן באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
* קורט פון בריזן, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 124447058
* VIAF: 946607
* WorldCat (עם VIAF): 946607

 |