recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
מפה המציגה את מיקומו של האי נקר בשרשרת האיים בהוואי
**האי נקר** (באנגלית: **Necker Island**, בהוואית: **Mokumanamana**) הוא אי קטן באיי הוואי הצפון-מערביים. הוא ממוקם באוקיינוס השקט, 249 קילומטרים צפונית-מערבית לניהואה ו-13 קילומטרים צפונית לחוג הסרטן. הוא מכיל אתרים ארכאולוגיים פרהיסטוריים חשובים של תרבות הוואי והוא חלק מהמונומנט הימי הלאומי פפהאנאומוקואקאה.

בלשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית מתואר האי כבעל שטח של 183 דונם. האי סלעי עם צוקים תלולים ומעט מאוד אדמה. הנקודה הגבוהה ביותר היא בגובה 84 מטרים. האי נקרא על שמו של ז'אק נקר, שר האוצר של לואי השישה עשר, מלך צרפת.

תיאור
-----

באי נמצאו מעט סימנים למגורים אנושיים קבועים. עם זאת, האי מכיל 33 מקדשי אבן וחפצי אבן, בדומה לאלה שנמצאים באיי הוואי הראשיים. בשל כך, אנתרופולוגים רבים סבורים כי האי היה אתר טקסי ודתי.

על פי המיתוסים והאגדות של תושבי קאואיי, השוכנים מדרום-מזרח, האי נקר היה המקלט הידוע האחרון לגזע של "אנשים קטנים" מיתולוגיים המכונים מנהונה. על פי האגדה, גזע המנהונה התיישב על האי נקר לאחר שגורש מקאוואי על ידי הפולינזים החזקים ולכן בנה לאחר מכן את מבני האבן השונים שם.

מספרים כי הביקורים באי החלו כמה מאות שנים לאחר אכלוסם של איי הוואי הראשיים, והסתיימו כמה מאות שנים לפני הגעת האירופאים.

החוקר הצרפתי ז'אן-פרנסואה לה פרוז היה האירופי הראשון שביקר באי, בשנת 1786. האי נקרא על שמו של ז'אק נקר. האיים סופחו רשמית בשנת 1894 על ידי ממשלת הוואי הזמנית.

בגלל השימוש באי על ידי בני הוואי הילידים כאתר טקסי ודת בהוואי העתיקה, האי התווסף למרשם הלאומי למקומות היסטוריים בשנת 1988.

גלריה
-----

* טקס סיפוח של מוקומאנמנה (אי נקר) לממשלת הוואי הזמנית, 27 במאי 1894טקס סיפוח של מוקומאנמנה (אי נקר) לממשלת הוואי הזמנית, 27 במאי 1894
* האי נקר, הוואיהאי נקר, הוואי
* מואו ראש, הנקודה המערבית ביותר באי נקרמואו ראש, הנקודה המערבית ביותר באי נקר

ראו גם
------

* אי בודד

לקריאה נוספת
------------

* Evenhuis, Neal L.; Eldredge, Lucius G. (2004). *Natural History of Nihoa and Necker Islands*. Bishop Museum Bulletin in Cultural and Environmental Studies; No. 1. Honolulu, Hawaii: Bishop Museum. ISBN 1-58178-029-X.
* "Necker Island". *The Columbia Gazetteer of North America*. Columbia University Press. 2000. אורכב מ-המקור ב-2002-03-29.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נקר** בוויקישיתוף
* פרויקט חינוך רב סוכנויות באיי הוואי בצפון מערב "Necker Island"
* Janeresture.com: Necker Island
* אתר PBS Ocean Adventures: עובדות מהירות באי נקר
* מאמר NOAA
* מערכת ניהול המידע של אנדרטאות ימיות בפאפאנאומוקאוקאה הימית

הערות שוליים
------------

1. ↑  Necker Island: Block 1001, Block Group 1, Census Tract 114.98, Honolulu County, Hawaii, United States Census Bureau.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566484405171
* GND: 4754416-8
* LCCN: sh2002000094
* VIAF: 234351431
* WorldCat (עם VIAF): 234351431

 |
**ראיה אנקדוטלית** היא ראיה לטענה המבוססת על אנקדוטה אחת או יותר, כלומר על מקרים שנבחרו באופן שרירותי ומוכללים לתמיכה בטענה כללית. אף על פי שריבוי ראיות אנקדוטליות עשוי לחזק את תוקפן, כל עוד לא ידוע האם הן מייצגות את האוכלוסייה אליה מתייחסת הטענה, הן אינן קבילות מבחינה מדעית.

חרף העדר התוקף הראייתי, אנקדוטות המוצגות כייצוגיות נפוצות בתחום מדעי החברה, במיוחד במחקרים איכותניים. לדוגמה, פסיכולוג שפיתח גישה טיפולית חדשה יתקשה להוכיח את יעילותה באמצעות מחקר מבוקר בו חלק מהנבדקים יטופלו בשיטתו וחלק יטופלו בשיטות אחרות או לא יטופלו בכלל, אך עשוי לנתח מספר מקרים בהם לדעתו תוצאות הטיפול מדגימות את יעילותו במקרים דומים.

כשל לוגי
--------

 ערך מורחב – **חיוניות מטעה**  

הצגת ראיה או ראיות אנקדוטליות שנבחרו שרירותית כמדגם מייצג מהווה תת־כשל לוגי של הכללה נמהרת, חיוניות מטעה. אם הבחירה השרירותית גם משמשת לתמיכה במסקנה מסוימת, הצגתה לוקה בכשל מעגליות.

במקרה של כשל ממצא אנקדוטלי קיים חיקוי של השימוש הלגיטימי בסיפור המאייר את הניסוי ומאפשר לו ללבוש פנים אנושיות יותר, אך כאן נעשה שימוש במקרה בודד **במקום** ניסוי ערוך כהלכה.

### דוגמאות

* "הקפיטליזם היא תורה פסולה ומזיקה. היה מקרה של מפעל בדרום הארץ, בו הבעלים הכריח את הפועלים לעבוד 16 שעות ביום תמורת אלפיים שקל לחודש".

(אילו היו מובאות דוגמאות נוספות שיאיירו את הטענה שמדובר בשיטה ולא באנקדוטה, הטיעונים לא יכללו כשל)
הרב **אריה וינברג** (ט"ז בחשון תרצ"ב, אוקטובר 1931 – ט"ו באב תשע"ח, 27 ביולי 2018) היה ראש ישיבת "לב בנים".

ביוגרפיה
--------

נולד בוורשה, לפיגע רויזא בת דוד וינפלד ולרב אברהם יהושע העשיל וינברג, לימים האדמו"ר מסלאנים בתל אביב. בשנת 1935 עלה לארץ ישראל משפחתו לתל אביב. למד בישיבת חברון בירושלים. בשנת תש"ח עזב את ירושלים בעקבות מלחמת העצמאות ועבר ללמוד בישיבת פוניבז'. לאחר פחות משנה עבר לישיבת סלבודקה למשך כשלשת רבעי שנה, ומשם חזר לישיבת חברון עד לנישואיו.

בשנת תשי"ד נישא לבת הרב הלל ליברמן, (לימים מייסד הסמינר החדש בירושלים).

ניהל את ישיבת אור שמח. הקים את ישיבת 'לב בנים' בירושלים, שבה כיהן כראש ישיבה במשך כ-50 שנים ועמד בראשות הכולל הצמוד אליה. וינברג היה אחד משלושת הנאשמים במתן שוחד לאריה דרעי במסגרת התיק האישי. עוד הואשם בסעיפים של קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות ורישום כוזב במסמכי תאגיד. בעקבות זאת נגזרו עליו שנתיים מאסר על תנאי וקנס בסך 50 אלף שקלים.

בשנותיו האחרונות מסר שיעורים גם בהיכל הכולל בבית הכנסת 'אוהל לוי' שבהר שמואל – שם כיהן כראש הכולל.

נקבר בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק.

משפחתו
------

לווינברג חמישה ילדים, בנו שמואל דוד היה חתן הרב ישראל דן טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ. חתנו הרב מיכאל פריינד, ראש כולל בבני ברק.

אחיו שמואל היה ראש עיריית בני ברק.

קישורים חיצוניים
----------------

* משה ויסברג, ממקימי עולם התשובה בארץ: רבי אריה וינברג זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 4 יולי 2018
* יוסי גיטלר, לב האריה: הסלונימע'ר שהקים את ש"ס, אתר כל הזמן, אב תשע"ח

הערות שוליים
------------

1. ↑  "מעשים כאלה לא ייעשו עוד בישראל", באתר ynet, 11 ביולי 2000
**מוזס יעקובס** (בהולנדית: **Mozes Jacobs**;‏ 26 בנובמבר 1905 – 9 ביולי 1943) היה מתעמל אולימפי יהודי-הולנדי באולימפיאדת אמסטרדם (1928). נספה בסוביבור.

קורות חיים
----------

יעקובס נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית, בנם של קאטי בליץ (1885–1942) ושמעון יעקובס (1885–1942). הוא התאמן במועדון היהודי Turnvereniging BATO, אחד המועדונים המובילים בעיר.

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים במקום השמיני בתחרות הקבוצתית, שכללה שמונה מתעמלים ובהם שני מתעמלים יהודים נוספים, אליאס מלקמן וישראל ויינסחנק, ומאמן הנבחרת חריט קלירקופר, שאף הוא היה יהודי. כל הארבעה נספו בשואה. הוא סיים במקום ה-60 בקרב-רב אישי בתוצאה של 190.000 נקודות, שלישי מבין המתעמלים ההולנדים.

### התוצאות באולימפיאדה

| מקצוע | מיקום |
| --- | --- |
| קרב-רב אישי | 60 |
| קבוצתי | 8 |
| סוס קפיצות | 49 |
| מקבילים | 55 |
| מתח | 85 |
| טבעות | 55 |
| **סוס סמוכות** | **21** |

חייו האישיים
------------

יעקובס נישא לשרה סליוז (1905–1992) ונולדו להם שלוש בנות. הוא עבד כמורה לחינוך גופני. בשנת 1939 עבר עם משפחתו אמסטרדם להולסהורסט, עיירה השוכנת ביער. בשנת 1942 עם כיבוש הולנד על ידי הוורמכט, בנותיו התחבאו במקום מסתור בטוח ואשתו התחבאה במקלט במשך כ-9 חודשים. הוא התגייס למחתרת שלחמה בכיבוש. ב-1 באפריל 1943 הוא נתפס והועבר למחנה וסטרבורק. משם הועבר למחנה השמדה סוביבור, וב-9 ביולי אותה שנה נרצח. שלושת אחיו נספו אף הם. אשתו ושלוש בנותיו שרדו את השואה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דף זיכרון למוזס יעקובס ומשפחתו באתר ההנצחה ליהודי הולנד.
**מארקו יאריץ'** (בסרבית קירילית: **Марко Јарић**; נולד ב-12 באוקטובר 1978 בבלגרד, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקלע באירופה וב-NBA, וייצג גם את נבחרת הכדורסל של יוגוסלביה.

קריירה
------

יאריץ' שיחק לראשונה בצורה מקצוענית בקבוצה פריסטרי מיוון. לאחר שנתיים ביוון, יאריץ' עבר לקבוצת טים סיסטם בולוניה מאיטליה. בשנת 2000 הוא נבחר במקום ה-30 בדראפט על ידי הלוס אנג'לס קליפרס אך החליט להישאר באירופה ועבר אל היריבה העירונית של טים סיסטם, קינדר בולוניה. יאריץ' הפך לשחקן היחיד בתולדות הליגה האיטלקית שהיה שותף פעמיים ברציפות לזכייה באליפות בשתי קבוצות שונות, עם טים סיסטם ב-2000 ועם קינדר ב-2001. לאחר שנתיים בקינדר, יאריץ' חתם בקבוצת לוס אנג'לס קליפרס שבחרה בו בדראפט. לאחר שלש עונות במדי הקליפרס, יאריץ' עבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס תמורת סם קאסל. בדצמבר 2009, עבר לשחק בקבוצת הכדורסל הספרדית  ריאל מדריד.

יאריץ' שיחק בנבחרת יוגוסלביה באליפות אירופה בכדורסל 2001 ובאליפות העולם 2002, ועזר לה לזכות במדליית הזהב בשתי התחרויות, כאשר באליפות הראשונה הוא נבחר לחמישיית הטורניר. הוא שיחק גם בנבחרת יוגוסלביה באליפות אירופה עד גיל 22 בשנת 1998, וזכה איתה בזהב.

יאריץ' התחתן עם הדוגמנית אדריאנה לימה בשנת 2009, ולהם נולדו שני ילדים. בשנת 2016 התגרשו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארקו יאריץ'** בוויקישיתוף
* מארקו יאריץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר פיב"א
* פרופיל, באתר ליגת ה-NBA
* פרופיל, באתר היורוליג
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* דף השחקן ב-NBA.com
**ריז ח'אן** (בערבית: **ريز خان**, נולד באפריל 1969) הוא עיתונאי, מראיין ומגיש חדשות, כיום מגיש תוכנית ראיונות ברשת אל-ג'זירה באנגלית ובעבר עבד ב-BBC וב-CNN.

אודות
-----

ח'אן נולד בעדן שבדרום תימן, בתקופת השלטון הבריטי, לאב ממוצא פנג'אבי ולאם תימנית. כשהיה בן 4 היגר ח'אן ללונדון עם משפחתו. הוא למד באוניברסיטת קארדיף בבריטניה וסיים בה תואר ראשון בהצטיינות בפיזיולוגיה רפואית. אחר כך למד עיתונאות ורדיו באוניברסיטת פורטסמות.

בשנת 1987 נבחר להשתתף בתוכנית המתמחים לשידור חדשות ב-BBC, התקדם לתפקיד מנחה, מפקיד[דרושה הבהרה] ועבד ברדיו ובטלוויזיה. בשנת 1991 שידר ח'אן תוכנית חדשות בשירות העולמי של BBC. בשנת 1993 הצטרף ל-CNN. הוא שימש במשך מספר שנים כקריין חדשות וכיסה אירועים כמו הבחירות בהודו בשנת 1996 ובשנת 1999, ואת הבחירות באנגליה בשנת 1997.

בשנת 2005 פרסם ח'אן את ספרו "Al-Waleed: Businessman Billionaire Prince", אודות הנסיך הסעודי אל-וליד בן טלאל, בהוצאת הארפרס קולינס.

בין האורחים שראיין בתוכניתו היו הדלאי לאמה, קופי ענאן, חאבייר סולאנה, הילרי קלינטון, נלסון מנדלה, שמעון פרס, מיכאל גורבצ'וב, ג'ימי קרטר וביל קלינטון.

קישורים חיצוניים
----------------

* ריז ח'אן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* ביוגרפיה באתר אלג'זירה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007337465805171
* ISNI: 0000 0000 8276 0660
* LCCN: n2005027913
* NLK: KAC201515182
* NTA: 294685146
* VIAF: 88089996
* WorldCat: lccn-n2005027913

 |
**אבי ברזילי** (נולד ב-1954) הוא עיתונאי ישראלי. בעבר כיהן כראש מחלקת אקטואליה בגלי צה"ל ומנכ"ל חדשות 10.

ביוגרפיה
--------

ברזילי שירת ככתב צבאי וכתב לכלכלה בגלי צה"ל, עבר קורס קצינים ושימש ראש מחלקת החדשות של התחנה. לאחר שחרורו שימש עורך וכתב בערוץ הראשון ובקול ישראל. בהמשך עבד בידיעות אחרונות, ובתפקידו האחרון בעיתון שימש ראש דסק ועורך לילה ראשי. הוא כיהן כמנכ"ל משותף של קבוצת TV3 שהתמודדה ללא הצלחה במכרז להפעלת ערוץ 10. 

בשנים 1996–2000 שימש עורך תוכניות הטלוויזיה "עובדה" בחברת טלעד, ולאחר מכן שימש עורך ראשי של התוכנית "אולפן שישי" בערוץ 2. ב-2005 מונה למנכ"ל חדשות 10 אך הודח לאחר מספר חודשים בתפקיד.

ב-2007 מונה לעורך ראשי של התוכנית "חדשות הספורט" בערוץ הספורט ושימש המנהל המקצועי של ספורט5 קולג', מכללה לתקשורת ספורט בשיתוף של ערוץ הספורט עם מכון וינגייט. ב-2012 מונה לעורך הראשי של תוכנית הטלוויזיה "יציע העיתונות" בערוץ הספורט ושימש בתפקיד עד 2015. ב-2016 מונה לראש מחלקת אקטואליה בגלי צה"ל. בספטמבר 2017 עזב את גלי צה"ל ומונה לעורך הראשי בתוכניתם של לוסי אהריש ואודי סגל ברשת, שבועות ספורים לאחר מכן סיים את תפקידו. 

ברזילי מתגורר בתל אביב-יפו, נשוי ואב לשלושה.

קישורים חיצוניים
----------------

* שלמה מן, אני, ברזי, באתר העין השביעית, 4 במאי 2015
* מיה מנע‏, אבי ברזילי עוזב את "יציע העיתונות", באתר וואלה!‏, 7 ביולי 2015
* דוד אברהם‏, "אני לא רוצה אותו על המסך, הוא משת"פ של המתנחלים", באתר וואלה!‏, 30 ביולי 2015
* איתי שטרן, מאות מסרונים מאנשי ימין למפקד גל"צ נגד מינוי אבי ברזילי, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2015
* לי-אור אברבך, ‏"פגעתי ברזי ברקאי על לא עוול בכפי, כי 'גלובס' דפק אותי", באתר גלובס, 11 בפברואר 2016
* איתמר ב"ז, הדיקטטור, באתר העין השביעית, 6 באפריל 2017
* אתר למנויים בלבד נתי טוקר, ההשפלות, האיומים והתחקירים הגנוזים: עדויות חדשות חושפות מה התרחש בגל"צ בתקופת ירון דקל ואבי ברזילי, באתר TheMarker‏, 8 בפברואר 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  ענת באלינט, הודח אבי ברזילי, מנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 10, באתר הארץ, 9 בינואר 2008
2. ↑  איתמר ב"ז, מורת רוח בתחנה, באתר העין השביעית, 28 במרץ 2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010820121705171
* LCCN: no00005226
* WorldCat (עם LCCN): no00-005226

 |
**חוות רֶהם** (בגרמנית: **Roehm Hof**) הייתה חווה גרמנית בשטח העיר תל אביב של ימינו, שפעלה החל משנת 1870 עד לאמצע המאה ה-20. החווה הייתה ההתיישבות הגרמנית הראשונה באזור, עוד בטרם הקמת מושבות הטמפלרים בשרונה וביפו. במקום שבו שכנה החווה שוכן כיום בית הספר לאמנויות תל אביב. גבולה הצפוני היה צפונית לרחוב לינקולן של ימינו, וגבולה הדרומי ברחוב אוליפנט. גבולה המזרחי היה ממערב לדרך בגין של ימינו וגבולה המערבי היה ברחוב וילסון של ימינו.

היסטוריה
--------

החווה הוקמה בידי קוֹנרַאד רֶהם, שהיה מראשוני הטמפלרים שהגיעו לארץ ישראל, ב-1869, ורכש את הקרקע. באותה העת כבר היו באזור מספר מתחמים חקלאיים: פרדס מונטיפיורי, משק לדוגמה והר התקווה (שננטש ב-1858). רהם ורעייתו נפטרו שניהם בתוך יומיים בשנת 1872, והחווה נרכשה בידי יוהאן גִינטנֶר (Guenthner). בנו, עמנואל, הקים מאפייה בשטח החווה, ובנו שלו, וילי, המשיך את דרכו. וילי גינטנר גם הפעיל בית קפה בשרונה. במהלך שהותה של משפחת גינטנר במתחם הוא נודע גם בשם **פרדס גינטנר**. ב-1933 מכרו בני המשפחה את החווה, והמתחם החל לשנות את אופיו, והשטחים החקלאיים פינו בהדרגה את מקומם למבני מגורים. ב-1945 סופח שטח החווה לתחום השיפוט של עיריית תל אביב.

כיום נותרו מהחווה שרידים מעטים, בעיקר שרידים של חומת הכורכר שהקיפה אותה. החומה מפרידה בין בית מס' 61 לבית מס' 63 ברחוב מזא"ה, וממשיכה לכיוון רחוב אוליפנט, שם היא מפרידה בין חצרות הבתים לבין הרחוב ובית הספר לאמנויות. שרידי בריכת מים של חווה טמפלרית אחרת נמצאים ברחוב יהודה הלוי פינת לונץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חוות רהם** בוויקישיתוף
* חוות רהם באתר תל אביב 100
* החומה של חוות רוהאם, בבלוג אלטנוילנד
* החוות החקלאיות שהקדימו את אחוזת בית ותל אביב באתר של אילן שחורי
* תל אביב - החומה העתיקה ברחוב מאזה באתר של אילן שחורי
* חוות רוהאם באתר פליקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי מקורות שונים החווה הוקמה על ידי נזירות איטלקיות (ממסדר האחיות הרומיות) כבר ב-1850 והן שמכרו את החווה למשפחת רהם
2. ↑  שמו המקורי של אזור החווה היה ביארת אל-מג'רב
**רפאל פוארה** (מצרפתית: Raphaël Poirée; נולד ב-9 באוגוסט 1974) הוא ביאתלט עבר צרפתי. פוארה נחשב לאחד הביאתלטים הגדולים של שנות האלפיים, כשבאמתחתו ארבע זכיות בגביע העולם בביאתלון, שמונה מדליות זהב באליפויות העולם בביאתלון ושלוש מדליות באולימפיאדות החורף. במרץ 2007 פרש פוארה מפעילות ספורטיבית.

ביוגרפיה
--------

פוארה נולד בעיר Rives שבצרפת. גובהו 1.74 מטר ומשקלו 70 ק"ג. הוא נשוי לביאתלטית עבר ליב גרט שיילברייד-פוארה מנורווגיה. לזוג נולדו שתי בנות: אמה (נולדה ב-27 בינואר 2003) ואנה (נולדה ב-10 בינואר 2007). נכון להיום (מרץ 2007), בני הזוג פוארה הם בני הזוג היחידים שזכו במדליות באותה אולימפיאדה כשהם ייצגו אומות שונות. באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002), רפאל מצרפת וליב מנורווגיה זכו במדליות כסף בתחרויות הביאתלון.

קריירה ספורטיבית
----------------

פוארה זכה בארבעה תוארי גביע עולם (בעונות 1999-2000, 2000-01, 2001-02 ו- 2003-04), סיים פעם אחת במקום השני (בעונת 2005-06) ופעם אחת במקום השלישי (בעונת 2004-05). הוא סיים 103 פעמים על הפודיום בתחרויות גביע העולם, מתוכם 44 פעמים במקום הראשון, 39 פעמים במקום השני ו- 20 פעמים במקום השלישי. באולימפיאדות החורף, פוארה זכה במדליית כסף אחת ושתי מדליות ארד. באליפויות עולם לעומת זאת, פוארה צבר לא פחות משמונה מדליות זהב, שלוש מדליות כסף, ושבע מדליות ארד.

התחרויות האהובות על רפאל פוארה הן התחרויות בזינוק המוני למרחק 15 ק"מ. בתחרויות האלה זכה פוארה 9 פעמים במקום הראשון, 4 פעמים במקום השני, ושלוש פעמים במקום השלישי בתחרויות גביע העולם. פוארה גם זכה ארבע פעמים מתוך שבע בתחרויות הזינוק ההמוני שנערכו במסגרת אליפויות העולם.

לאחר זכייתו במדליית זהב במסגרת אליפות העולם שנערכה באנטהולץ שבאיטליה, הודיע פוארה כי יפרוש בסוף עונת 2006-07. פוארה החליט לפרוש אחרי המפגש שהתקיים בהומלקולן שבנורווגיה (והחליט לא להשתתף במפגש האחרון שהתקיים ברוסיה ובכך ויתר על סיכוייו לזכות בגביע עולמי נוסף). ב- 11 במרץ 2007, גלש פוארה את התחרות האחרונה שלו, כשסיים בתחרות הזינוק ההמוני במקום השני, אחרי הפסד בפוטו פיניש לאולה איינר ביורנדלן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רפאל פוארה** בוויקישיתוף

* רפאל פוארה, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* רפאל פוארה, באתר olympedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb15610536g (data)
* GND: 1221531808
* ISNI: 0000 0000 0261 4154
* SUDOC: 121746623
* VIAF: 71717600
* WorldCat: viaf-71717600

 |
**לאיוש לנקאי** (במקור **לאוטר** או **ויינוורם**, בהונגרית: **Lenkei Lajos**; בודפשט, 23 בנובמבר 1914 – מאטרהזה, 20 במרץ 1971)  היה עיתונאי יהוד-הונגרי, מנהל תיאטרון.

ביוגרפיה
--------

לאיוש לנקאי נולד במשפחה יהודית כבנם של דז'ה לאוטר (1889–1967) עובד מסחרי ושל אילונה ויינבורם. הוריו התחתנו בשנת 1918 ומכאן ואילך הוא נשא את שם המשפחה לאוטר, ומאוחר יותר, כמו אביו, שינה אותו ללנקאי.

לנקאי סיים את לימודיו בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד). לא ידוע על קורותיו בתקופת השואה, אך בתום מלחמת העולם השנייה, בשנת 1945 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית לפעילות ברובע 6 של בודפשט. בין השנים 1945 - 1948 עמד בראש "אגודת התרבות ההונגרית-סובייטית". משנת 1949 עמד בראש מחלקת התרבות של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP) בוועדת בודפשט, ואחר כך מונה למנכ"ל "המרכז לתרבות עממית בבודפשט"*.* בין השנים 1950–1956 היה ראש מדור התרבות של העיתונים "אור" (Világosság) ושל "בודפשט בערב" (Esti Budapest)*.* לאחר המרד ההונגרי (שמכונה בהונגריה מהפכת 1956) עבד במחלקת השכנוע והתעמולה של ועד המפלגה. בהמשך היה העורך הראשי של "ארץ-עולם" (Ország-Világ), ומשנת 1957 היה העורך הראשי של המגזין רב התפוצה "קולנוע, תיאטרון, מוזיקה" (Film Színház Muzsika). בשנים 1962 - 1971 הוא היה מנהל תיאטרון הקומדיה של בודפשט. הוא גם תרגם את יצירותיהם של סופרים רוסים להונגרית. נפטר בשנת 1971.

חייו הפרטיים
------------

רעייתו הייתה ד"ר אדריאן שטובר, אותה נשא בשנת 1946 בבודפשט. בתם היא העורכת יוליה לנקאי (1952).

פרסים והוקרה
------------

* למען התרבות הסוציאליסטית (1955)
* מדליית הכבוד של הרפובליקה העממית דרגת זהב
* מדליית מסדר העבודה דרגת כסף (1964)
* מדליית ההנצחה ליובל השחרור

קישורים חיצוניים
----------------

* לאיוש לנקאי באתר People
* לאיוש לנקאי באתר Arcanum
* לאיוש לנקאי בלקסיקון אמנות הבמה
* לאיוש לנקאי בארכיב של בודפשט

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 2321/1914. folyószáma alatt".
2. ↑  "Halotti bejegyzése a gyöngyösi polgári halotti akv. 140/1971. folyószáma alatt".
3. ↑  "Gyászjelentése (1971)".
4. ↑  "Lenkei (Lauter) Dezső halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 82/1967. folyószáma alatt".
5. ↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 573/1918. folyószáma alatt".
6. ↑  "Lenkei Lajos | Magyar életrajzi lexikon | Reference Library". *www.arcanum.hu*.
7. ↑  "Lenkei Lajos". *mek.oszk.hu* (באנגלית).
אין תמונה חופשיתאין תמונה חופשית
**אנגל ט. אנוצויו** (ברומנית: **Anghel T. Anuțoiu**; ‏ 1914 – 28 בדצמבר 2003) היה חסיד אומות העולם. פעל להצלתם של יהודים ברומניה במהלך מלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

אנגל אנוצויו נולד בחבל ניסטורשט (Nistorești) במחוז ורינציה (Vrancea) שברומניה, לאב יהודי בשם מנדל וינר ולאם רומניה בשם יואנה ט. אנוצויו. הוא גדל וחי בחבל נרוז'יה (Năruja) שבאותו המחוז.

בין השנים 1938–1940 אנגל כיהן כמזכיר וכנציג של ארגון "ותיקי המלחמה" על שם הנסיך מיכאיל, שנוהל על ידי משרד הצבא והכתר הרומני. במסגרת ארגון זה, גויס אנגל בקיץ 1940 לפעילות במפלגה הקומוניסטית. את שירותו הצבאי הוא ביצע כמזכיר במטה הכללי של "יחידה 5" בצבא הרומני. במסגרת תפקידו ביחידה, נחשף אנגל לחומרים צבאיים מסווגים וביניהם תוכניות לשיתוף פעולה בין הצבא הרומני והנאצים בביצוע "ראציות" (סריקות) לאיתור ולכליאת יהודים. אנגל התריע בפני יהודים שהכיר על התוכניות הללו וכן סייע במציאת מקומות לינה זמניים ליהודים בביתו ובבתי מכריו, לעיתים תמורת תשלום ששילם מכיסו שלו. באופן זה הציל אנגל יהודים רבים.

על מנת שיוכל להמשיך לקחת חלק ב"יחידה 5" מבלי להשתתף בפעולות נגד יהודים, אנגל פגע בעצמו ויצר מום באחת מידיו. באופן זה שוחרר מפעולות חיפוש וכליאת היהודים שביצעה היחידה בה הוא שירת.

עקב פעולותיו האנטי פשיסטיות והצלת היהודים, הועמד אנגל למשפט צבאי וגורש בסופו של דבר מהיחידה ומארגון "ותיקי המלחמה" בהם שירת ועבד. בעקבות כך עבר אנגל להתגורר בבוקרשט.

באוקטובר 1941 הגיע לביקור במזנון לפועלים בו סעד אנגל יון אנטונסקו, ראש ממשלת רומניה. אנגל החליט להסתכן בכך שהוא התלונן בפניו על סבלם של היהודים במדינה, אנגל ביקש מאנטונסקו לפעול להפסקת הרדיפות אחר יהודים והפסקת כליאתם במחנות. בעקבות המקרה נאסר אנגל, אך הוא שוחרר זמן לא רב לאחר מכן.

### רשימה חלקית של שמות היהודים שהציל אנוצויו אנגל

* מייביש פיסל (הוצל על ידי אנגל פעמיים)
* אברהם רוזנברג קנטרוף
* ישראל אברמוביץ
* ברגמן עזרה
* גראונפלס ינו
* הרב ארנסט דויטס
* הרב שמעון ברקוביצ'י (Bercovici Simon)
* ברקראנו רבינוביצ'י (Bercreanu Rabinovici)
* סיווה וסיסמן (Seva Wasissman)

### לאחר המלחמה

ב-כ"ג בסיוון התשל"ט, 18 ביוני 1978, הוכר אנצויו ט' אנגל כחסיד אומות העולם על ידי הוועדה לציון חסידי אומות העולם של רשות הזיכרון יד ושם. אנגל גם הגיש בקשה לקבלת התואר אזרח כבוד במדינת ישראל ולעלייה לארץ ישראל.

מקורות
------

* Israel Gutman, **Righteous Among the Nations Rescuers of Jews during the Holocaust,** Jerusalen: Yad Vashem, 1991.
* .Anuţoiu, Anghel T - the Righteous Among The Nations, Yad Vashem
* תיקיית חסיד אומות העולם ביד ושם.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anuţoiu, Anghel T - the Righteous Among The Nations
2. ↑  מתוך תיק חסיד אומות העולם ביד ושם
**ארווין קרוסטווייט** (באנגלית:**Irwin Crosthwait**‏:  24 ביוני 1914 – 15 בספטמבר 1981), היה צייר קנדי הידוע בעיקר בזכות היותו מאייר אופנה.

ביוגרפיה
--------

אירווין "באד" קרוסטווייט נולד ב -24 ביוני 1914, בקרסטון שבקולומביה הבריטית, בנם של ליילנד קרוסטווייט ואלן ג'ונסון קרוסטווייט, בעלי משק בקרסטון.

במהלך ילדותו של ארווין נחשף ליצירות האמנות של אביו, יליד ניו זילנד, שעבד בחברתספנות לפני שהגיע לקנדה, ושרטט וצייר את מסעותיו על גבי ספינות החברה.

לאחר גירושי הוריו בשנת 1928, אירווין ואחיו, טום, עברו להתגורר במונטריאול בטיפול דודם. בין השנים 1934 - 1938 התחנך קרוסטווייט במכללת סר ג'ורג' ויליאמס במונטריאול, שם למד אמנויות יפות, ובמכון פראט בניו יורק. לאחר שסיים את לימודיו, חזר קרוסטווייט למונטריאול ובילה מספר שנים בהדרכה אצל הרמן היימליק, אמן מקומי.

קריירה
------

קרוסטווייט המשיך ליצור יצירות אמנות כשהוא מועסק כמנהל הפרסום הראשי של חברת "הנרי מורגן", רשת חנויות הכלבו הקנדיות. בשנת 1944 הוענק לארווין פרס ג'סי דאו  על ציורו בצבעי מים ובהמשך התגייס לצי הקנדי המלכותי. בשנים 1945 ו -1946, שירת כאמן חיל הים הרשמי, וצייר את הספינות ומלחיהן.

באוגוסט 1947 שט קרוסטווייט לבריטניה, שם קיבל את שחרורו מהצי המלכותי הקנדי. קרוסטווייט עבר לפריז בספטמבר של אותה שנה והחל את דרכו כמאייר אופנה. הוא שירטט ואייר קולקציות השייכות למעצבים כמו איב סן לורן, כריסטיאן דיור וז'יבנשי, כמו גם לחבריו האישיים אמיליו פוצ'י ומארק ווהן. בשנים שלאחר מכן, איורי האופנה של קרוסטווייט הופיעו בעיקר במגזין בזאר של הרפר.

במהלך שנותיו בפריז עבד קרוסטווייט גם על תפאורות לבלט וחיפש אמצעי ביטוי אמנותיים אחרים, בעיקר בציור המופשט.

ציורים של קרוסטווייט הוצגו עם אמנים מודרניים אחרים.

מוות
----

בשנת 1979, אירווין קרוסטווייט סבל מפציעה קשה שנבעה מנפילה בלונדון. מאוחר יותר נפטר במונטריאול ב־15 בספטמבר 1981, בגיל 67.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Blackman, Cathy (2007). 100 years of fashion illustration. Laurence King Publishing. p. 169
2. ↑  Jessie Dow Prizes Are Awarded Here". Montreal Gazette. 1944-05-19.
3. ↑  Lethbridge Herald – NewspaperARCHIVE.com, newspaperarchive.com (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* RKD: 262670

 |
**המלקטות** (1857) ציור של מילה
**ריאליזם** הוא זרם באמנות, בספרות ובתיאטרון אשר צמח במאה ה-19 ומנסה לתאר את החיים כפי שהם. הריאליסטים בחרו את תיאור המעמדות הנמוכים כנושא מרכזי ביצירותיהם, בעלי אופי חברתי וביקורתי. נושאי ההתייחסות אינם אצילים ורוזנים ושאר מפורסמים אלא פשוטי העם. אין בריאליזם ייפוי של המציאות ולא כיעורה, אלא הצגתה כפי שהיא.

מקור השם ריאליזם הוא בביקורת הצרפתית על ציוריו של גוסטב קורבה, שהעורכים האומנותיים דחו את ציוריו בטענה כי הם ריאליסטיים מדי. כפי שקרה פעמים רבות בתולדות האומנות כינוי הגנאי אומץ על ידי הצייר והפך לתואר חיובי.

עקרונותיו של הזרם הריאליסטי תועד במניפסט הריאליסטי אשר נכתב על ידי קורבה. מבחינה אידאולוגית התנגדו הריאליסטים לרעיון ולהלך המחשבה של הזרם הרומנטי. הם שאפו לחקות את המציאות בדרכים שונות, לעסוק באומנות קונקרטית המציגה תמונה אמיתית ואובייקטיבית המבוססת על התבוננות מדויקת בחיי התקופה. במניפסט שלו טען קורבה שרומנטיקה היא דימוי מושלם של הדברים וריאליזם לעומת זאת, הוא הדבר עצמו.

הריאליזם התפתח בין השאר בעקבות המצאת הצילום אשר אפשר לתפוס רגע מסוים בחיים האמיתיים. מן הבולטים בציירים הריאליסטיים הוא הצייר הצרפתי אדגר דגה.

בתיאטרון התפתח זרם זה במקביל וכמו באומנות הפלסטית שאף להציג מחזה כתשקיף של המציאות על פי עקרונות של המחזה העשוי היטב. התיאטרון הריאליסטי ישאף ליצור אצל הצופים אשליית מציאות והזדהות וישמור על מוסכמת "הקיר הרביעי", קיר שקוף לכאורה המפריד בין השחקנים לקהל.

זרם זה הוביל לנאטורליזם, שעניינו היה בתיאור הטבע כאמיתי, ריאליסטי ומדויק ביותר.

בספרות ניתן לראות את אונורה דה בלזק כאמן ריאליסטי מובהק, הן במושאי יצירתו והן בדרך החדשנית בה הוא מתאר כל פרט ופרט, ולו גם הפרט הדוחה ביותר. כמו כן לב טולסטוי ופיודור דוסטויבסקי נחשבים מגדולי הסופרים הריאליסטים.

בתיאטרון, מחזות בסגנון ריאליזם מציגים את המציאות כפי שהיא. הנריק איבסן, המחזאי הנורווגי, נחשב לחלוץ המחזאים הריאליסטיים. אחריו באו אוגוסט סטרידנברג ואנטון צ׳כוב.

בקולנוע, מיוחסים לזרם הריאליסטי אישים כגון אנדרה באזאן, והוא מזוהה עם שימוש בעדשה רחבה, עומק שדה, ועריכה איטית תוך שמירה על שוטים ארוכים ומפורטים. כן הריאליזם שימש בהמשך כבסיס להתפתחות הנאו-ריאליזם האיטלקי.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ריאליזם** |

* ריאליזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ריאליזם באומנות, דף שער בספרייה הלאומית

| זרמים באמנות |
| --- |
| אמנות העת העתיקה | יוון העתיקה • רומא העתיקה • מצרים העתיקה • הסהר הפורה |  |
| אמנות ימי הביניים | אמנות מרובינגית • אמנות קרולינגית • אמנות רומנסקית • אמנות גותית • ביזנטיון |
| הרנסאנס | מנייריזם |
| אמנות מזרחית | אמנות סינית • אמנות יפנית |
| אמנות העת החדשה | בארוק • רוקוקו |
| אמנות מודרנית | נאו-קלאסיציזם • רומנטיציזם • פרה-רפאליטים • אר נובו • אר דקו • ריאליזם (אמנות) • פוינטיליזם • אימפרסיוניזם • פוסט-אימפרסיוניזם • נאו-אימפרסיוניזם |
| אמנות המאה ה-20 וה-21 | אמנות מופשטת • קוביזם • אקספרסיוניזם • פוטוריזם • קונסטרוקטיביזם • סוריאליזם • אקספרסיוניזם מופשט • פוביזם • פופ ארט • אופ ארט • נאו-גאו • דאדא • אסתטיקת יחסים |
| **פורטל האמנות** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565879705171
* LCCN: sh85111768

 |
**אדם מאירי שפלן** (נולד ב-4 ביוני 1979) הוא מוזיקאי ישראלי.

חייו
----

שפלן נולד באטלנטה שבארצות הברית לד"ר מיכאל שפלן, מנתח פלסטי. אחיו למחצה אורי (היה חבר ביט69) ובן הם מתמודדי העונה החמישית והשמינית של "המירוץ למיליון". עלה לישראל עם משפחתו ב-1983 והחל את לימודי המוזיקה כבר בילדותו. בגיל 6 למד לנגן בפסנתר, ובגיל 11 בגיטרה.

ב-1993 החל ללמוד בבית הספר תלמה ילין ולמד שם ג'אז והלחנה. בשנת 2000 החל ללמוד קונטרבס אצל גיל סמטנה ובאותה השנה החל לעבוד עם רונה קינן ושלומי שבן.
במרוצת השנים ניגן בין היתר עם ברי סחרוף, נעם רותם, עמיר לב, רפי פרסקי, אריק איינשטיין, אפרת בן צור, דנה אינטרנשיונל, דויד ברוזה, אביב גפן, הבילויים, הדרה לוין ארדי, איתמר רוטשילד, Pezz, הרולד רובין, מקהלת גבעול, יוקה ימומוטו ועוד.

בשנת 2003 הצטרף ללהקת "אטליז" של גיא בן שטרית, ולקראת סוף אותה השנה הצטרף ללהקת "The Girls" בהנהגת שרון קנטור.

בשנת 2004 הצטרף לאנסמבל חד-פעמי שליווה את המוזיקאית האמריקאית ג'וליה אייזנברג בהופעתה היחידה בישראל.
בשנה זו השתתף בהקלטות האלבום "עזרה בדרך" של הזמר-יוצר נעם רותם ובסיבוב ההופעות שליווה אותו.
לקראת סוף אותה שנה הצטרף להרכב הליווי של חברו ללהקת "אטליז", עמית ארז, כמולטיאינסטרומנטליסט. בהופעות ההרכב ניגן שפלן על גיטרה חשמלית, בס וגלוקנשפיל.

הוא חבר לג'וליה אייזנברג לשתי הופעות נוספות בשנת 2006, ופעמיים נוספות בביקורה השלישי בישראל, ב-2007. בסוף 2008 הוא פרש מ"אטליז" ומההרכב של עמית ארז והחל להתמקד בהפקה. בשנת 2009 שפלן הופיע כגיטריסט במופע של עמיר לב.

בשנת 2010 הפיק מוזיקלית יחד עם תמיר מוסקט את הסינגל The Art of Rolling של אלן מון,
והשתתף בהקלטות אלבומו השלישי של נעם רותם.

שפלן חבר בהרכבים "GreedyAdam" (עם אריאל ערמוני וסולן "הבילויים" נועם ענבר) ו-"UBK" (ההרכב של סולן "בום פם" אורי בראונר כנרות).

לקריאה נוספת
------------

* אדם שפלן, באתר Qube
* אתר למנויים בלבד בן שלו, המוזיקאי אדם שפלן מתנועע במופע מחול חדש, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2015

קישורים חיצוניים
----------------

* אדם שפלן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* אדם שפלן, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* אדם שפלן, באתר Discogs (באנגלית)
* אדם שפלן, דף שער בספרייה הלאומית
* אדם שפלן, באתר MOOMA (בארכיון האינטרנט)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד גבי בר־חיים, צילום: יונתן בלום, צ'יל אאוט, באתר "ידיעות אחרונות", 24 במאי 2016

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303501605171
* ISNI: 0000 0004 0305 5410
* MusicBrainz: b05bc595-991b-435b-89c2-9d5f20162647
* VIAF: 299163392
* WorldCat: viaf-299163392

 |
**לבנית אדמדמה** (שם מדעי: ***Egretta rufescens***) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות במערב אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית וגם באיים הקריביים, איי בהאמה, מקסיקו ודרום ארצות הברית.

אורך הלבנית 68–82 ס"מ, מוטת כנפיה 116–125 ס"מ ומשקלה 364–870 גרם. הצעירים של הלבנית חומים בכל גופם אך הבוגרים מתחלקים לשתי קבוצות: חלקם לבנים כמו הלבנית הקטנה ואילו אחרים בעלי צוואר אדמדם, גוף כחול ופנים כחולות. המקור צהוב וקצהו שחור. נוצות הראש והצוואר שלהם סומרות ומוגבהות, בעיקר בעונת הרבייה.

הלבנית חיה בביצות, נהרות ובריכות מתייבשות, לעיתים יחד עם עוד עופות מים. הלבנית מחכה לטרף שיתקרב ואז מסתערת עליו במהירות. היא ניזונה מדגים, צפרדעים, חרקי מים וסרטנים שונים.

לבנית אדמדמה שתפסה דג. פלורידה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנית אדמדמה** בוויקישיתוף
* לבנית אדמדמה, באתר ITIS (באנגלית)
* לבנית אדמדמה, באתר NCBI (באנגלית)
* לבנית אדמדמה, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* לבנית אדמדמה, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* לבנית אדמדמה, באתר Internet Bird Collection (באנגלית)
* לבנית אדמדמה, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לבנית אדמדמה באתר הרשימה האדומה של IUCN
**אייל ברקן** (נולד ב-1970 בחיפה) הוא מפיק טראנס ישראלי הידוע בשיתופי הפעולה הרבים שלו עם אמני מוזיקה אלקטרונית מצליחים כמו "אסטריקס", "Yahel" וכמו כן עם אחיו אורן ברקן (גם הוא מפיק טראנס) בשם "Reverse Psychology". בתור דיג'יי ויוצר ברקן זכה להצלחה רבה הן בישראל והן ברחבי העולם - ובייחוד באירופה, שם הורדו למעלה מ-200,000 רינגטונים של לחנים שלו.[דרוש מקור] דיג'יי טיאסטו ההולנדי, אחד מהדיג'יים המוכרים בעולם הפיק את אלבומו החמישי ואף שחרר את האלבום בחברת התקליטים שלו. אייל ברקן היה זה שהגה ויצר את סגנון טראנס הניצחונותהמאפיין מאוד את המוזיקה האלקטרונית בישראל בשנות ה-90 המאוחרות והיה לדיג'יי/מפיק מוזיקה אלקטרונית הישראלי הראשון שמכר למעלה מ-150,000 אלבומים.[דרוש מקור]

היסטוריה
--------

בשנת 1998 הוציא את אלבומו הראשון "Good Morning Israel". אלבום זה יצא תחת לייבל אישי שלו בשם "Eyal Barkan Records". אלבום זה הפך לאלבום זהב הראשון בתחום הטראנס בישראל ומכר יותר מ-20,000 עותקים רשמיים. אלבום זה מכר בעולם יותר מ-100,000 עותקים והטראק המפורסם שבו היה "Good Morning Israel".

בשנת 1999 הוציא את אלבומו השני "Crazy Summer". אלבום זה יצא תחת הלייבל של אייל ברקן ושל אחיו בשם "G.M.I Records" (Good Morning Israel). אלבום זה הופק על ידי אייל ברקן ואחיו אורן ברקן בשם "Reverse Psychology".

בשנת 2000 הוציא את אלבומו השלישי "Mr. Club Trance". גם אלבום זה יצא תחת הלייבל "G.M.I Records" וגם תחת הלייבל "הד ארצי". מאלבום זה יצאו שני סינגלים שזכו להצלחה רבה בישראל וברחבי העולם - "Mr. Club Trance ו- Voyage (המוכר בישראל בשם "Viagra") אשר הופקו במשותף עם המפיק הישראלי Yahel.

בשנת 2002 הוציא את אלבומו הרביעי "On-Line". גם אלבום זה יצא תחת הלייבל "G.M.I Records" וגם תחת הלייבל "הד ארצי".

בשנת 2003 הוציא את אלבומו החמישי "V.I.P". אלבום זה יצא תחת הלייבל של טיאסטו "Black Hole". זו הייתה הפעם הראשונה שאומן ישראלי מוציא אלבום תחת הלייבל של טיאסטו.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי אולפן

1. Good Morning Israel (1998), Eyal Barkan Music
2. Crazy Summer (1999), Hed Arzi Music
3. Mr. Club Trance (2000), Eyal Barkan Records/Hed Arzi Music
4. On-Line (2002), Hed Arzi Music
5. V.I.P. (2003), Black Hole/In Trance We Trust

### סינגלים

1. "Crazy Summer" (radio edit) (1999), Eyal Barkan Records/Good Morning Israel/Hed Arzi Music
2. "Viagra" (radio edit) (2000), Eyal Barkan Records/Good Morning Israel
3. "Voyage" (2000), In Trance We Trust - Yahel & Eyal Barkan
4. "Revolution" (2002), In Trance We Trust - Eyal Barkan & A-Force
5. Album Sampler (2003), In Trance We Trust

קישורים חיצוניים
----------------

* אייל ברקן בטראנס - פורסם ב-ynet ב-5 בנובמבר 2003
* טל פרי, אחים בדאנס, באתר nrg‏, 25 במאי 2001
* אייל ברקן, ברשת החברתית פייסבוק

* אייל ברקן, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אייל ברקן, באתר Discogs (באנגלית)

* אייל ברקן, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  nrg מעריב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007400156005171
* BIBSYS: 2007368
* BnF: cb166130092 (data)
* MusicBrainz: f6a69bd8-9361-4b62-a8c8-829e1ae168a9
* VIAF: 61149294320080521799
* WorldCat (עם VIAF): 61149294320080521799

 |
**אלמר ואריאש** (במקור **וייס** עד 1909, בהונגרית: **Varjas Elemér**; דומבובאר, 12 בינואר 1890 – ברית המועצות, 1937) היה פעיל המפלגה הקומוניסטית, מומחה לקואופרציה, אחיו של שאנדור ואריאש. הוא נפל קורבן לטיהורים הגדולים והוצא להורג בהפרת החוק במשפטי הראווה של סטלין.

ביוגרפיה
--------

אלמר וייס נולד במשפחה יהודית, אביו היה איגנץ וייס, חייט, ואמו הייתה קרולין פריד. את לימודיו הגבוהים השלים במכללה לכלכלה, שם סיים את לימודיו ב-1916. בהשתדלותו של אחיו, שאנדור ואריאש, הצטרף לתנועת העבודה. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, עבד בקואופרטיב הלאומי לאשראי מרכזי כנציג קומיסריאט העם, ולאחר נפילת הרפובליקה הסתתר בבודפשט במשך כמה ימים. הוא נעצר ב-7 באוגוסט 1919 ועניינו נדון בבית המשפט ב-22 בפברואר 1921. הוא נידון לעשרה חודשי מאסר, אותם ריצה בכלא. ואריאש הועבר לברית המועצות במסגרת חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי ב-1922, שם למד ושלט במהרה בשפה הרוסית והועסק במרכז השיתופי. עבד במרכז תחליה במחלקה הבינלאומית, זמן קצר לאחר שהועבר למחלקה הבינלאומית של יצוא-יבוא וכן עבד במדור השיתופי של האינטרנציונל הקומוניסטי בשם ג. אוסוואלד. שם בנה רשת ענפה של קשרים בינלאומיים, שהייתה מורכבת מקואופרטיבים באנגליה, נורווגיה, שוודיה, צרפת, אוסטריה, גרמניה, צ'כוסלובקיה ובולגריה. הוא דיבר רוסית, גרמנית, אנגלית וצרפתית, כך ארגן בקלות קונגרסים בינלאומיים רבים בנושאי קואופרציה. ואריאש פרסם מספר ספרים ומאמרים על תולדות התנועה השיתופית והשלכותיה הבינלאומיות. חבריו כללו את ינה ורגה, ינה המבורגר, ג'רג' לוקאץ' וארנה צובל. הוא נעצר ב-1937 בהאשמות מפוברקות נידון להוצאה להורג באחד ממשפטי הראווה ביוזמת סטלין.

לקריאה נוספת
------------

* *A szocialista forradalomért: A magyar forradalmi munkásmozgalom kiemelkedő harcosai.* Szerk. Bakó Ágnes. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1975. 740–741. o. ISBN 9630902435 (למען מהפיכה סוציאליסטית: הדמויות הבולטות של תנועת העבודה המהפכנית ההונגרית)
* ספר האסיר שלו

ראו גם
------

* יאנוש מיהאי: על 1956, בלי בושה! (חלק 3. ) מפלגת הפועלים 2006 ארגון יסוד דברצן, 05.12.2008
* אלמר ואריאש באתר GENI
* אלמר ואריאש ב-Uniopedia

הערות שוליים
------------

1. ↑  A Belügyminisztérium 1909. évi 60286. sz. rendelete. MNL-OL 30808. mikrofilm 511. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1909. év 50. oldal 25. sor.
2. ↑  "Születési bejegyzése a dombóvári izraelita hitközség születési akv. 2/1890. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-04.
**חורבת צופין** (נכתב גם "חירבת סופין") היא גבעה, בגובה 124 מטר מעל פני הים, הממוקמות בסמוך לכיכר הכניסה המזרחית של קלקיליה ומשקיפה על ישובי השרון.

היסטוריה
--------

לאחר מלחמת העצמאות הוקם במקום מוצב קטן של צבא ירדן. במבצע שומרון, פעולת תגמול שנערכה ב-10 באוקטובר 1956 נגד משטרת קלקיליה, ניהלה יחידה מחטיבת הצנחנים קרב קשה ורב נפגעים בחורבת צופין. פעולת תגמול נוספת בוצעה בסמפמבר 1965, בה פוצצו משאבות מים בקלקיליה, בתגובה ירה הצבא הירדני אש מרגמות לקיבוץ אייל ממוצב חורבת צופין.

ב-6 ביוני 1967, ביום השני למלחמת ששת הימים, הפגיז מח'רבת צופין תותח לונג טום של הצבא הירדני את תל אביב. פגז אחד פגע בחצר האחורית של בית ברחוב רייך 5 (ואחורי הבית ברחוב פרישמן 82) וגרם לנזק ברכוש, אך למרבה המזל, לא היו נפגעים בנפש. ההפגזה הקצרה נפסקה כשכוח של חטיבה 5 בפיקודו של זאב שחם כבש את המוצב. 
בקרב נהרגו שישה חיילי צה"ל. 

בכניסה אל המוצב הוקמה אנדרטה צנועה עליה נחקק: "חרבת צופין, מוצב ירדני, נכבש על ידי יחידות עוצבת השריון. אנדרטה לנופלים, הוקמה על ידי חבריהם, 6.6.67". ב-1969 הוקמה מעל תעלות הקשר של המוצב אנדרטה חדשה בה הוצב תותח אנטי-טנקי. על קנה התותח נחרט הפסוק: "ולא ישא גוי אל גוי חרב". מרכיב של האנדרטה הועבר בשנות ה-90 ליער המגינים.

תותח הלונג-טום הירדני שהפגיז את תל אביב נלקח שלל, הוצב בשדרות רוטשילד, ואחר כך נמסר למוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל. 

כקילומטר מצפון מזרח לחורבת צופין, הוקמה בשנת 1989 ההתנחלות צופים (שנקרא בתחילה "צופין").

בשנות ה-2000 התרחב השטח הבנוי של קלקיליה לאזור חורבת צופין ובמקום נבנה מסגד עם כיפה ושני מינרטים מוזהבים.

גלריה
-----

|  |  |
| --- | --- |
| תותח לונג-טום שנתפס כשלל במלחמת ששת הימים | המסגד שנבנה בחורבת צופין |

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הקרב בחורבת צופין - חנה נאדל, 5 ביוני - שנתיים למלחמת ששת הימים: לנופלים בדרך אל ההר, על המשמר, 5 ביוני 1969
* חירבת צופין באתר חיל התותחנים ועמותת יד התותחנים

הערות שוליים
------------

1. ↑  ש שגב, לקח צבאי של שתי קרבות, מעריב, 12 באוקטובר 1956
2. ↑  אלי לנדאו, פיצוץ המשאבות בקלקיליה, מעריב, 5 בספטמבר 1965
3. 1 2  דני רכט, בית שוורץ ליבצ'יק ופרפלוצ'יק (דירת סגלוביץ'), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
4. ↑  שלמה אנגל, דקלים על חירבת צופין - אנדרטה לחללי עוצבת השרון, דבר, 24 ביוני 1969
הרב **מקיקץ (גוצא) ישראל חדאד** (1912 - י"א תשרי ה'תש"מ, 21 בספטמבר 1980) היה דיין ומורה צדק בעיר תיטאויאן (טיטאוין) (אנ') שבתוניסיה ורב המושב בית הגדי בארץ ישראל. שוחט ובודק, מוהל ומחבר.

תולדותיו
--------

נולד בג'רבה שבתוניסיה, לג'נינה ולסומאני (שומאני) חדאד. הוא נכדו של הדיין הרב ניסים חדאד.

למד תורה בתמיכת אביו שעזר לו למרות עוניו הרב, ורבו המובהק היה הרב רחמים חי חויתא הכהן, שגם הסמיכו לשוחט ובודק.

התחתן בראשונה עם יעקותה (בת רות). לאחר שנפטרה בי"ג בניסן, בגיל בת 22, התחתן בשנית עם חנה (בת ציון חורי), ממנה נולדו לו שתי בנות, יעקותה וכמיסה. רבו סייע לו כלכלית מדי חודש, וגם אחרי חתונתו כשתכנן למצוא מלאכה ולהתפרנס, אמר לו רבו שישב ללמוד והוא יתמוך בו. מי שסייעו ותמכו בו בקצבה קבועה היו חתנו חויתה ואחיו עזיזי (בני ראובן כהן למגרבי), השנים גם תמכו בו כאשר עבר בהמשך לכהן כדיין, מורה צדק ומלמד תשב"ר בעיר תיטאויאן (טיטאוין) שבדרום תוניסיה. בתמיכת הקהל בתיטאויאן הוא אף חזר לג'רבה ולמד מרבו לשמש כמוהל, שליח ציבור ודרשן.

הרב חדאד עלה לארץ ישראל, וכיהן כרב המושב בית הגדי שבנגב.

הוא נפטר בי"א תשרי ה'תש"מ (1980).

ספריו
-----

בין ספריו שיצאו לאור:

* **אשביע לחם**, חלק א, 10 דרשות מוסר, מעשיות ומשלים, ונלוה עמו מעשיות בערבית, העתיק ותרגם הרב שאול מקיצץ שלי, ג'רבה, חורף ה'תש"ו. על הספר הסכימו הרבנים מכלוף עידאן, כלפון משה הכהן ורחמים חי חויתה הכהן.
* **כה לחי**.
* **שאגת אריה**, ע"ש בנו אריה.

קישורים חיצוניים
----------------

* חכם מקיקץ (גוצא) ישראל חדאד, באתר "החכם היומי"
* יוסי פרי, **שושלת משפחת חדאד**, 29 בינואר 2012, באתר תוניסיה מורשת

הערות שוליים
------------

1. ↑  הייתה לו אחות בשם מזיאנה (מזוז, נפטרה בז' בחשון ה'תש"ג)
2. ↑  האב נפטר בג'רבה בכ"ח בכסלו ה'תש"ד (1943)
3. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007307181105171
* ISNI: 0000 0000 6846 1293
* VIAF: 97470569
* WorldCat: viaf-97470569

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מקיקץ ישראל חדאד"**.
כלבי השמש
**כלבי השמש**, או בשמה המדעי, **פרהליה** (לצד לשמש), הם תופעה אופטית אטמוספירית בה נצפים שני כתמים בהירים משני צדי השמש, המלווים לרוב בהילה הנקראת "הילת 22 המעלות" (אנ'). שני הכתמים נמצאים באותה זווית עילוי כמו השמש.

כלבי השמש הם חלק ממשפחת ההילות הנוצרות בידי אור שבא במגע עם גבישי קרח באטמוספירה. כלבי השמש יכולים להיראות בכל מקום בעולם ובכל עונות השנה, אך לא תמיד באופן ברור. כלבי השמש נראים בבהירות כאשר השמש נמוכה בשמיים.

היווצרות התופעה ומאפייניה
-------------------------

כלבי השמש לרוב נוצרים על ידי השתקפות אור מגבישי קרח משושים דמויי צלחת הנמצאים בענני צירוס או במהלך מזג אוויר קר, הנעים באוויר בגבהים נמוכים (במקרה זה, הם נקראים אבק יהלומים(אנ')). הגבישים מתנהגים כמו מנסרה, ומכופפים את קרני האור העוברות דרכם בהטיה מינימלית של 22 מעלות. אם הגבישים מסודרים בצורה רנדומלית, נוצרת טבעת מלאה מסביב לשמש, היא ההילה המדוברת. לרוב הגבישים שוקעים באוויר, ונהיים מסודרים בצורה אנכית, ולכן אור השמש מוחזר בצורה אופקית, וכך נוצרים שני כלבי השמש.

כאשר השמש עולה בשמיים, הקרניים העוברות דרך הגבישים מוטות יותר ויותר מהמישור האופקי. זווית הסטייה שלהם עולה, בעוד כלבי השמש מתרחקים מהשמש. בכל זאת, הם שומרים על זווית עילוי הזהה לזווית השמש.

כלבי השמש נצבעים באדום בצד הקרוב לשמש. בצד היותר רחוק, הגונים נעים מכתום לכחול, אך בגלל חפיפה רבה של צבעים, ניתן להבחין לרוב רק בצבעי האדום והכחול בקצוות, ובצבע לבן במרכז.

אטימולוגיה
----------

האטימולוגיה המדויקת של "כלב השמש" נשארת תעלומה. מילון אוקספורד האנגלי מכנה זאת כ"מוצא מעורפל" (obscure origin).

בספרו של אברהם פלמר "Folk-Etimology: A Dictionary of Verbal Corruptions Or Words Perverted in Form Or Meaning, by False Derivation Or Mistaken Analogy" משנת 1882, הוא מזכיר את המונח כלבי השמש:

' התופעה [כך במקור] של שמשות שווא שלפעמים מופיעות, או כלבים אמיתיים, נראים מבעד לערפל ("Parhelions"). בנורפוק "כלב שמש" הוא כתם שמש הנמצא ליד השמש, ו"כלבי מים" הם עננים מימיים מוארים. משמעות המילה "כלב" כאן היא ללא ספק "עטין". '

לחלופין, ג'ונס פרסון הציע שהמונח מגיע מן  המיתולוגיה הנורדית ושמות ארכאיים בשפה הסקנדינבית, כקבוצת כוכבים של שני זאבים הצדים את השמש ואת הירח: אחד אחריה, ואחד לפניה.

המונח פרהליון מגיע מיוונית (παρήλιον), ומשמעו "לצד השמש".

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כלבי השמש** |

* הטיל וכלבי השמש, מהבלוג "מדע פשוט"
* שלומי בושר, ‏תופעה נדירה: "שלוש שמשות" תועדו בשמי מונגוליה, באתר ‏מאקו‏, 30 בנובמבר 2022
* כלבי השמש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Cowley, L. "Effect of solar altitude". Atmospheric Optics. נבדק ב-2007-04-15.
2. ↑  "Sundog". Oxford English Dictionary. נבדק ב-2013-12-30.
**מאוריציו גוצ'י** (באיטלקית: **Maurizio Gucci**; ‏3 באוגוסט 1948 – 27 במרץ 1995) היה איש עסקים איטלקי, בעלים של בית האופנה גוצ'י. בשנת 1995 נרצח בידי מתנקש שנשכר על ידי גרושתו.

ביוגרפיה
--------

מאוריציו גוצ'י נולד בפירנצה. הוא בנם היחיד של השחקן רודולפו גוצ'י, והשחקנית סנדרה ראבל. הוא נכדו של גוצ'יו גוצ'י, מייסד בית האופנה גוצ'י. בשנת 1972 עבר מאוריציו לניו יורק כדי לעבוד עם דודו אלדו גוצ'י.

בשנת 1982 חזר מאוריציו למילאנו. הוא ניהל עם דודו אלדו מאבק על השליטה בחברת גוצ'י.

בשנת 1986, מאוריציו נמלט לשווייץ, לאחר שעמד להעצר בחשד לזיוף חתימת אביו שמת קודם לכן, כדי להימנע מתשלומי מס.

בשנת 1988 מכר גוצ'י 47.8 אחוזים ממניות החברה לקרן השקעות מבחריין, אשר רכשה גם את חברת טיפאני בשנת 1994. בהמשך מכר לקרן ההשקעות את יתרת אחזוקתיו בחברה תמורה 170 מיליון דולר.

גוצ'י נישא בשנת 1972 לפטריציה רג'יאני וממנה היה אב לשתי בנות. בשנת 1985 אמר לאשתו שהוא יוצא לנסיעת עסקים, ותוך כדי הודיע לה לאחר מכן על כוונתו לפרק את הנישואין. שש שנים לאחר מכן התגרשו השניים באופן רשמי.

רצח גוצ'י
---------

ב-27 במרץ 1995 נרצח גוצ'י על ידי רוצח שכיר שנשכר על ידי גרושתו פטריציה רג'יאני, בכניסה למשרדו בעת שהגיע למשרדו. רג'יאני נידונה ל-29 שנות מאסר, ושוחררה לאחר 18 שנים.

בתרבות
------

בשנת 2021 יצא הסרט ההוליוודי "בית גוצ'י" העוסק במאוריציו גוצ'י ובוים על ידי רידלי סקוט. גוצ'י גולם על ידי אדם דרייבר, ורג'יאני גולמה על ידי ליידי גאגא.

קישורים חיצוניים
----------------

* מאוריציו גוצ'י, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  לואיזה זרגאני, The House of Gucci: A Complete History and Timeline, באתר wwd‏, 6 במאי 2021
2. ↑  פטרקיק ראיין,'House of Gucci' fact check: Was Salma Hayek's character a witch? Did Maurizio flee to Switzerland?, באתר Usa Today‏, 26 בנובמבר 2021
3. ↑  ynet, גרושתו של גוצ'י הזמינה את חיסולו - ותקבל חלקים מהונו, באתר ynet, 11 בפברואר 2017
4. ↑  לרצוח את גוצ'י: סיפור חייה הבלתי נתפס של פטריציה רג'יאני, באתר ‏מאקו‏, 28 במרץ 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987012289417305171
* GND: 120339471
* ISNI: 0000 0000 7863 1663
* LCCN: n98025109
* VIAF: 63319168
* WorldCat: lccn-n98025109

 |
משאית ספארי ב-1985 (צולם באזור צור, ללא קשר לאסון הספארי)
**אסון הספארי** הוא פיגוע התאבדות שאירע ב-10 במרץ 1985 ובו התפוצצה מכונית תופת בסמוך לשיירת כלי רכב של צה"ל ליד העיירה הלבנונית מרג' עיון. באירוע נהרגו 12 חיילי צה"ל ו-14 נוספים נפצעו.

לאחר שאוטובוסים ששימשו להיסעים הותקפו מספר פעמים בכבישי דרום לבנון במלחמת לבנון הראשונה, פיתח צה"ל משאיות פתוחות למחצה בהן ישבו הלוחמים במרכז ארגז המשאית בשתי שורות, בתצורת "גב אל גב", כשפניהם ונשקיהם מופנים אל צידי הכביש. משאיות אלו כונו "ספארי" בשל הדמיון היחסי לכלי רכב ששימשו לספארי בשמורות הטבע באפריקה. לעיתים גם הורכבו כנות מאג בדפנות המשאית, לשימוש בהעברת חיילים בין מוצבים בתוך לבנון.

שיירה שכללה ארבע משאיות ספארי נסעה לכיוון דרום לבנון. בשיירה היו חיילים בסדיר ובמילואים השייכים לחיל החימוש, אשר שבו מחופשת שבת. השיירה לוותה על ידי שני ג'יפים, אחד בתחילת השיירה והשני בסופה. השיירה נסעה על כביש המוליך משער עגל שבמטולה לעבר מארג' עיון. נוסעי הג'יפ שהיו בראש השיירה הבחינו בטנדר אדום מסוג שברולט. אחד מנוסעי הג'יפ הראשון היה סגן ניסים אסייג, לימים אלוף-משנה ומח"ט בחיל החימוש. החיילים חשדו בנהג, ולכן הורו לנהג הטנדר לרדת לשוליים הימניים של הכביש. נהג הטנדר ציית, ועצר את רכבו סמוך לגשרון נחל עיון, כשהוא מאפשר לג'יפ הראשון ולמשאית הראשונה שבשיירה לעבור. כשיתר השיירה הייתה אמורה לחלוף על פניו, התפוצץ הטנדר, ובעקבות ההדף נעקרה ממקומה אחת ממשאיות הספארי ועלתה באש.

אנדרטת חללי ה"ספארי" במטולה
לזכר הנופלים הוקמה אנדרטת חללי הספארי במטולה. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ישראל גודוביץ.

קישורים חיצוניים
----------------

* 23 שנים לאסון הספארי באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 27 במרץ 2008

* הפיגוע בספארי, באתר עמותת חיל החימוש

הערות שוליים
------------

1. ↑  קוראים כותבים-יהונתן לב, להקים ועדת חקירה ומיד, מעריב, 11 באוקטובר 1982
2. ↑  טלי זלינגר, 21 חיילים נפצעו מהמארב באזור ביירות, דבר, 9 בינואר 1983
3. ↑  אהרון דולב, ה"הרקולס" - ידידם הטוב של חיילי צה"ל בלבנון, מעריב, 13 במאי 1983
4. 1 2  חיים באר, הגלילה, דבר, 14 באוקטובר 1983, המשך
5. ↑  ריאיון עם ניסים אסייג (בתוך תוכנית התיעוד "מלחמה ללא שם" פרק 1), 29.4.20, כאן 11
בית פולישוק בצילום משנת 1936
**בית פולישוק** הוא בניין משרדים הנמצא בכיכר מגן-דוד בתל אביב, בקרן הרחובות אלנבי ומדרחוב נחלת בנימין.

היסטוריה
--------

במיקום בו נמצא הבניין, נבנה בשנת 1922 בית עבור בעלי השטח, יהודה ודבורה פולישוק, על ידי האדריכל יהושע צ. טבצ'ניק. בשנת 1934 החליטה משפחת פולישוק להרוס את הבית, ובמקומו לבנות את בניין המשרדים, שנחנך בשנת 1937.
הבניין נבנה על ידי האדריכלים שלמה ליאסקובסקי ויעקב אורנשטיין בסגנון הבינלאומי והוא מוכר כמבנה לשימור של העיר הלבנה. עיצוב הבניין נעשה בהשפעת מבנים פינתיים דומים אשר תכנן האדריכל אריך מנדלסון הן בארץ והן בגרמניה. יחד עם בית הדר הוא נחשב לאחת הדוגמאות המוצלחות של מבני משרדים בסגנון הבנייה הלבנה. רבים מכנים את המבנה "בית פיל" עד היום על שם חנות יצרן הנעליים, "פיל", ששכנה במרכז קומת המסחר שלו למשך שנים רבות.

איכותו האדריכלית של המבנה נובעת בעיקר מתפקידו כנקודת ציון עירונית המסמנת את הכיכר בה נפגשים מספר צירים עירוניים חשובים ככיכר ציבורית חשובה. הבניין בנוי בצורת האות 'V' שפינתו פונה אל הכיכר באופן סימטרי. החזית הראשית כוללת קרניזים אנכיים המדגישים את מרכז הבניין ויוצרים רציפות חזותית עם פרגולת הבטון שעל גג הבניין שנראית כממשיכה של אותן קרניזים. פרגולת הבטון מעניקה לחזות הבניין את מראהו הציבורי והיא אלמנט אופייני של מספר בניינים נוספים של העיר הלבנה. בין אלו גם "בית גוטגולד" הסמוך הנמצא בצידו השני של אלנבי בפינת רחוב שינקין אשר תוכנן על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' ב-1938.

חלק מקירות המבנה מחופים בקרמיקה אפורה שאינה אופיינית לסגנון הבנייה אך דווקא אלמנט זה סייע לשמור הבניין אשר החלקים בו חזיתו מחופה נשמרו יחסית היטב לעומת שאר חלקי הבניין הסובלים משנים רבות של הזנחה. גם חלונות הראווה ודלתות הכניסה לחנויות, אשר עוצבו במקור ברוח הבאוהאוס, נהרסו והוחלפו עם השנים.

בשנת 2015 נפתח בבניין בית מלון פוליהאוס של רשת מלונות בראון. כחלק מפתיחת המלון שופץ הבניין ושוחזר וכן התווספה בריכה בגג הבניין.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית פולישוק** בוויקישיתוף
* בית פולישוק, באתר תל אביב 100 האנציקלופדיה העירונית

**כיכר מגן-דוד**  
ניתן ללחוץ על הקישורים לשמות המקומות.|  |

|  |
| --- |
| 
**עיינו גם:**

**בגלריית "העיר הלבנה" בפורטל תל אביב-יפו**
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  ניצה מצגר-סמוק, **בתים מן החול**, הוצאת משרד הביטחון, 1994, עמ' 290