recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלפרד רתל** (בגרמנית:**Alfred Rethel**‏;  15 במאי 1816 – 1 בדצמבר 1859) היה צייר גרמני, שעסק בהמחשת אירועים היסטוריים.

ביוגרפיה
--------

רתל נולד באאכן בשנת 1816. הוא גילה עניין באמנות עוד בילדותו, ובגיל שלוש עשרה ביצע רישום שהבטיח את קבלתו לאקדמיה של דיסלדורף. כאן למד במשך כמה שנים, והפיק, בין השאר, דמות של בוניפציוס הקדוש, שמשך תשומת לב רבה.

בגיל עשרים עבר רתל לפרנקפורט, ונבחר לקשט את קירות האולם הקיסרי ברומר בציורי פרסקו של דמויות גברים מפורסמים. באותה תקופה הוא הפיק סדרת עיצובים הממחישים את תולדות הברית הישנה. ארבע שנים מאוחר יותר, רתל היה המתחרה שזכה בעבודת קישוט בית המועצה המשוחזר של עיר הולדתו עם ציורי קיר המתארים אירועים בולטים בקריירה של קרל הגדול, אך ביצוע עבודות אלה התעכב כשש שנים. בינתיים עסק רתל בהפקת תמונות, ציורים ורישומים. בשנת 1842 הוא החל בסדרה גדולה של עיצובים העוסקים בחציית האלפים על ידי חניבעל, בה מתגלה לראשונה סגנונו המיוחד שמאפיין את אמנותו המאוחרת.

בשנת 1844 ביקר רתל ברומא, וביצע יחד עם נושאים אחרים פיסת מזבח לאחת מהכנסיות. בשנת 1846 שב לאאכן והחל את ציורי הקיר שלו על קרל הגדול. אלא שמחלת הנפש, המיוחסת, כך מאמינים, לתאונה שעבר בילדותו, החלה להתבטא. בזמן שהוא התנדנד בין שיגעון לשפיות, רתל הפיק כמה מהיצירות הבולטות, האינדיבידואליות והמרשימות ביותר שלו.

הוא צייר את נמסיס רודף אחר רוצח על פני נוף שטוח. גופה שחוטה שוכבת על האדמה, ואילו מלפנים נמצא המתנקש שמסתתר בחשכה, ומעל מרחף מלאך הנקמה. התמונה, כך מספר הסיפור, זכתה בהגרלה בפרנקפורט על ידי איש בדרגה גבוהה, שהיה אשם בפשע שלא התגלה.

עיצוב נוסף שביצע רתל היה "נקמת המוות", שלד המופיע בכדור ונשען בעדינות על שתי עצמות אנושיות. הציור תיאר את זכר חבריו האמנים והפר את חלומותיהם. בנוסף הוא הפיק את העיצוב "מות החבר". רתל ביצע גם סדרת רישומים עוצמתית בשם "ריקוד המוות" שביטאו את המרד הבלגי בשנת 1848. הציורים התבססו על ידי עיצובים שבוצעו בטכניקה שנוצרה על ידי אלברכט דירר, ומושפעת על ידי דמיונו המעוות, הדומה לזה של המאסטר שרתל הכיר.

אלפרד רתל נפטר ב־1 בדצמבר 1859, בגיל 43 בדיסלדורף מהשפעות של מחלת הנפש. בשנותיו האחרונות אחיו אוטו רתל (1822–1892) טיפל בו, בנוסף לאשתו הצעירה מארי גרהל, בתו של אוגוסט גרהל, ובתם אלזה זון-רתל.

גלריה
-----

* אלגוריהאלגוריה
* המפעלהמפעל
* נמסיסנמסיס
* בוניפציוסבוניפציוס
* אימו של האמןאימו של האמן
* חניבעל באלפיםחניבעל באלפים
* מוות כחברמוות כחבר
* הכתרת קרל הגדולהכתרת קרל הגדול
* ריקוד המוותריקוד המוות

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד רתל** בוויקישיתוף
* אלפרד רתל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "German Painters of the Modern School. No. X.—Alfred Rethel", HathiTrust (באנגלית)
2. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Rethel, Alfred". *Encyclopædia Britannica*. **23** (11th ed.). Cambridge University Press. p. 202.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007299207205171
* BIBSYS: 90062932
* BNE: XX4813964
* BnF: cb128663172 (data)
* CiNii: DA05481212
* GND: 118744615
* ISNI: 0000 0001 1067 6491
* KulturNav: e449a9fe-4677-4391-b58c-829e4aeb018e
* LCCN: n91056057
* LNB: 000212356
* NGV: 3292
* NKC: jn20000604621
* NLP: A29124220
* NSK: 000145952
* NTA: 071077774
* RKD: 66375
* SNAC: w6475cj3
* SUDOC: 080729606
* ULAN: 500012194
* VIAF: 64133337
* WorldCat: lccn-n91056057

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בלהקת פופ - רוק הולנדית. אם התכוונתם ללהקה אמריקנית שפעלה בסוגות הג'אז, פאנק, אר אנד בי ורוק, ראו Earth, Wind & Fire.

כריסטינה (ירני) קאחמן, סולנית הלהקה
**Earth & Fire** (תרגום מילולי: "אדמה ואש") הייתה להקה הולנדית שפעלה בעיקר בשנות ה-70 בהרכבים משתנים. שיריה בסוגות הפופ, הרוק המתקדם והרוק הסימפוני זכו להצלחה מסוימת ברחבי אירופה. ב-1973 נבחר להיטה "Memories" לשיר השנה בישראל במסגרת מצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי הן של רשת ב' והן של גלי צה"ל.

תולדות הלהקה
------------

הלהקה הוקמה ב-1967 בהולנד בשם "Opus Gainfull" ובהמשך שינתה את שמה ל-"Earth & Fire". ב-1970 זכתה להצלחתה הראשונה כאשר הסינגל "Seasons" הגיע למקום השני במצעד הפזמונים בהולנד והרביעי בבלגיה. ב-1972 היה הסינגל "Memories" הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בהולנד ובהמשך זכתה הלהקה להצלחה גם במדינות נוספות באירופה. להיטם "Weekend" מ-1979 הגיע לראש מצעדי הפזמונים בהולנד, גרמניה המערבית, שווייץ, דנמרק ופורטוגל. ב-1983 הפסיקה הלהקה את פעילותה וב-1987 חידשה שוב את הופעותיה עד לפירוקה הסופי ב-1990.

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומים

* 1970 - Earth and Fire
* 1971 - Song of the Marching Children
* 1973 - Atlantis
* 1975 - To the World of the Future
* 1977 - Gate to Infinity
* 1979 - Reality Fills Fantasy
* 1981 - Andromeda Girl
* 1982 - In a State of Flux
* 1989 - Phoenix

### אוספים

* 1991 - Greatest Hits
* 2003 - The Ultimate Collection

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **להקת Earth & Fire** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Earth & Fire

* Earth & Fire, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* Earth & Fire, באתר Last.fm (באנגלית)

* Earth & Fire, באתר AllMusic (באנגלית)

* Earth & Fire, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* Earth & Fire, באתר Discogs (באנגלית)

* Earth & Fire, באתר Songkick (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמוס אורן, 1973: שנת פזמונים דלה, להיטון, 11 בינואר 1974, עמ' 33.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 5549547-3
* ISNI: 0000 0001 2108 8927
* LCCN: no2013042237
* MusicBrainz: 251e5d69-b1b5-44b4-bd5b-280440cb4b44
* VIAF: 235241562
* WorldCat: lccn-no2013042237

 |
**אלפרד קראוס** (בגרמנית: **Alfred Krauß**;‏ 25 באפריל 1862, זאדאר, האימפריה האוסטרית – 29 בספטמבר 1938, באד גויזרן, הרפובליקה האוסטרית הראשונה), היה גנרל אוסטרו-הונגרי, שפיקד על דיוויזיה, על קורפוסים ועל ארמייה במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אלפרד קראוס נולד ב-29 בספטמבר 1862 לאביו דוקטור פרנץ קראוס שהיה רופא בצבא האוסטרו-הונגרי ולאשתו מריה רוזליה, בזאדאר שהשתייכה לאימפריה האוסטרית. ב-1881 התגייס קראוס לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1910 מונה למפקד האקדמיה הצבאית בווינה, וב-1913 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט.

### מלחמת העולם הראשונה

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה קראוס למפקד הדיוויזיה ה-29 שלחמה במערכה על סרביה, ובספטמבר 1914 מונה למפקד קורפוס מאולתר שפעל תחת הארמייה החמישית בפיקוד ליבוריוס פון פרנק, וב-6 בספטמבר בלם מתקפה סרבית על הכוחות האוסטרו-הונגרים. ב-23 בדצמבר מונה לראש המטה של הארכידוכס אויגן שפיקד על כל הכוחות בבלקן.

ב-27 במאי הועבר קראוס יחד עם הארכידוכס אויגן לאיטליה, שם תכנן ביוני 1916 את מתקפת טרנטינו שבתחילה נחלה הצלחה גדולה, אך לבסוף נבלמה ללא הישגים. במרץ 1917 מונה קראוס למפקד הקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השביעית בקרפטים בפיקוד הרמן קבש, וב-1 באוגוסט 1917 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.

בספטמבר 1917 הועבר קראוס לחזית האיטלקית, ופעל תחת פיקוד הארמייה ה-14 הגרמנית בקרב קפורטו.

ב-16 במאי 1918 מונה קראוס למפקד ארמיית המזרח שהוקמה על בסיס הארמייה השנייה שפורקה, ולמושל השטחים הכבושים באוקראינה. לאחר שביתת הנשק פרש קראוס מהצבא ב-1 בדצמבר 1918 ושב לביתו.

### לאחר המלחמה

לאחר המלחמה כתב קראוס כמה ספרי תאוריה צבאית. ב-1920 מונה לנשיא האיגוד הלאומי של הקצינים הגרמניים בווינה. לאחר האנשלוס ניתנה לקראוס רשות ללבוש את מדי הוורמאכט עם דרגת גנרל חיל הרגלים, והוא מונה לציר ברייכסטאג מטעם אוסטריה.

קראוס הלך לעולמו בבאד גויזרן ב-29 בספטמבר 1938 והוא בן 76 שנים.

ראו גם
------

* האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה
* החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד קראוס** בוויקישיתוף
* Alfred Krauss na stranici Field commanders of Austria-Hungary באנגלית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007290130105171
* GND: 123349508
* ISNI: 0000 0001 0901 5872
* LCCN: n99008112
* NKC: mzk2010573789
* NLP: A1671667X
* NTA: 074221477
* SUDOC: 079580033
* VcBA: 495/315804
* VIAF: 52594743
* WorldCat: lccn-n99008112

 |
**אנדש סונה** (בשוודית: **Börje Karl Anders Sunna**; נולד ב-11 באפריל 1985) הוא צייר ואמן שוודי ממוצא סאמי הידוע בשילוב נקודת מבט פוליטית חזקה ביצירות האמנות שלו. ציוריו של סונה הם עדות למאבקים המשפטיים של משפחתו כדי להגן על זכויותיהם על עדרי האיילים שלהם. יצירותיו מספרות גם את סיפור האלימות והדיכוי השוודית נגד העם הסאמי.

האמנות של סונה היא פוליטית, ולעיתים קרובות מתמקדת בהיסטוריה הסאמית ובקונפליקט רב השנים של משפחתו עם משלחת גידול האיילים של המחוז. בעבודתו, סונה משתמש בשכבות עבות של צבע, טכניקות גרפיטי, קולאז' והדפסים עם מוטיבים המתארים דיכוי של הסאמים, כולל העברות בכפייה ותצלומים מהמכון השוודי לביולוגיה גזעית.

בנוסף לציור, סונה עובד עם מיצבים גדולים יותר. בחלק מהתערוכות הוא משתף פעולה עם האמן והצלם מיכל ברואר.

ב-2022 תערוכה של ציוריו הופיעה במסגרת הביתן הנורדי בביאנלה של ונציה.

ביוגרפיה
--------

סונה נולד בקהילת ג'וקסג'רבי של קירונה, מחוז נורבוטן, שוודיה. הוא גדל במשפחת רועי איילים בקיקסיאסבארה ליד גבול פינלנד והתחנך באקדמיה לאמנויות יפות, אומאה ואוניברסיטת קונסטפק לאמנויות, מלאכת יד ועיצוב.

בשנת 2013, סונה ספג ביקורת מצד סאמים על השימוש שלו בדגל הסאמי כקנבס לציור בסגנון גרפיטי של גבר סאמי בעל פני גולגולת אוחז ברובה-AK-47.

חלק מהאמנות של סונה מוצגת לציבור בבית המשפט המחוזי בגליוואר, לאחר שנרכשה על ידי מועצת האמנויות השוודית ב-2015.

ב-2017 ביים יחד עם אינגה ויקטוריה פאבה את סרט האנימציה הקצר "התעוררי אלנה, התעוררי!" הסרט זכה בפרס ג'יין גלסקו בפסטיבל imagineNATIVE לאמנויות הקולנוע והמדיה לשנת 2017 בטורונטו ובפרס הסרט הקצר של ילידים הטוב ביותר בפסטיבל 2018 בפינלנד.

יחד עם מארט אנה סארה ופאולינה פאודורוף ייצג סונה את הסאמים בביתן הנורדי,במהלך הביאנלה ה-59 בוונציה 2022.

חיים אישיים
-----------

כיום הוא מתגורר ביוקמוק, שוודיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנדש סונה** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אנדש סונה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Anders Sunna Sami Pavilion Venice Biennale Art Exhibition, www.visit-venice-italy.com
2. ↑  The Sámi Pavilion, Office for Contemporary Art Norway (באנגלית)
3. ↑  Kevin Brazil, The Sámi Artists Fighting For Self-Determination In Venice, Frieze, ‏2022-04-14 (באנגלית)
4. ↑  לוזיה, דבי (2022-08-25). "נוסעים לוונציה? אל תפספסו ביקור בביאנלה". *Ynet*. נבדק ב-2022-12-27.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 125944631X
* VIAF: 7149294362980522077
* WorldCat: viaf-7149294362980522077

 |
**אלפרד נוון דומונט** (גרמנית: **Alfred Neven DuMont**; ‏ 29 במרץ 1927 בקלן – 30 במאי 2015) היה מוציא לאור גרמני, בעליה של ההוצאה לאור הרביעית בגודלה בגרמניה, מ. דומונט-שאוברג (M. DuMont Schauberg).

דומונט הוא בנו של קורט נוון, מוציא לאור, וגבריאלה, בתו של הצייר פרנץ פון לנבאך. משפחת דומונט מחזיקה בהוצאה לאור אשר הוקמה בשנת 1620 ונמצאת בבעלות המשפחה במשך 11 דורות, והיא מהמוציאות לאור הוותיקות בעולם. היה חבר ביוגנפולק, תנועת הנוער הנאצית לגילאי 10-14, אך לא עבר לאחר מכן להיטלריוגנד ולא נשבע אמונים להיטלר. דומונט למד היסטוריה, פילוסופיה וספרות והחל לעבוד בהוצאה לאור "אקסל שפרינגר". הוא נסע לארצות הברית שם למד בבית הספר לעיתונאות מדיל בשיקגו, ובשנת 1953 חזר לגרמניה והחל להשתלב בעסקי המשפחה.

בשנת 2001 הוענק לו תואר "פרופסור של כבוד" מאוניברסיטת האלה-וויטנברג בה היה סטודנט.

בשנת 2006 רכש כרבע מקבוצת הארץ, החברה שמחזיקה בבעלות על עיתון הארץ. זוהי ההשקעה הראשונה של החברה מחוץ לגרמניה. בינואר 2020 מכרה חברת דומונט את מניותיה בעיתון למשפחת שוקן ולליאוניד נבזלין. 

דומונט היה אזרח כבוד של עיר הולדתו קלן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד דומונט** בוויקישיתוף
* אלפרד נוון דומונט: "עמוס שוקן לא היה לוקח כשותף את מי שהיה באס-אס", דהמרקר, ארי שביט, 25.8.2006

הערות שוליים
------------

1. ↑  ארי שביט, אלפרד נוון דומונט: "עמוס שוקן לא היה לוקח כשותף את מי שהיה באס-אס", באתר TheMarker‏, 25 באוגוסט 2006

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007426598405171
* BnF: cb128825172 (data)
* GND: 11455322X
* ISNI: 0000 0000 7994 3693
* LCCN: no2008018786
* NTA: 306673525
* SUDOC: 075457962
* VIAF: 47470050
* WorldCat: lccn-no2008018786

 |
שחזור אפשרי
**אלפרוזאורוס** (שם מדעי: *Elaphrosaurus*; מילולית: "לטאה קלת רגליים") הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת הצרטוזאוריה. יצור זה חי בתקופה יורה עליון ומאובניו נמצאו בעיקר בטנזניה שבאפריקה.

הוא היה קרוב משפחתם הקדום של הצרטוזאורוס ובעיקר של הקרנוטאורוס אך היה בעל מבנה גוף זריז וצר יותר. אורכו הגיע ל-6.2 מ', גובהו ל-1.46 מ' ומשקלו ל-210 ק"ג. היה לו צוואר ארוך עם ראש קטן ובו פתחי עיניים גדולים ולסתות קטנות וחלשות. הרגליים היו צרות ונמוכות והזנב היה ארוך ובעל זיזים רבים. הזרועות היו קטנות.

לא ברור אם יצור זה היה טורף, אוכל כל או אוכל נבלות ואולי אפילו צמחוני, ייתכן שכמו קרוב משפחתו הסיני הלימוזאורוס (Limusaurus).

בישראל
------

לא ברור אם דינוזאור זה חי בישראל אך מאובני עקבות שנמצאו בבית זית יכולים להיות קשורים אליו או לדינוזאור אחר ממשפחת האורניתומימיים, אליה השתייך בעבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרוזאורוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |

* Elaphrosaurus במדריך הדינוזאורים The Dino Directory של המוזיאון להיסטוריה של הטבע (לונדון)
**ב.מ.וו 1600 (BMW 1600)** היא מכונית משפחתית - סדאן, קומפקטית תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית **BMW** אשר יוצרה בין השנים 1964 לדצמבר 1971. בין השנים 1964-1966 יוצרו 9,728 יחידות. 

"ב.מ.וו 1600" הייתה המכונית שהחליפה את דגם ב.מ.וו 1500 מ"הסדרה החדשה" (BMW New Class) של חברת ב.מ.וו. 

הסדרה כללה את דגמי ב.מ.וו 1500 שיוצרה בין השנים 1962-1964, ב.מ.וו 1600, ב.מ.וו 1800 ו- ב.מ.וו 2000.

היסטורית פיתוח ב.מ.וו 1600
--------------------------

בשנת 1960 Harald Quandt צבר שליטה בחברת ב.מ.וו. פרויקט "Neue Klasse" ("סדרה חדשה") יצא לדרך. Fritz Fiedler מונע למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו- Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.

הצוות היה אמור לייצר מכונית עם מנוע חדש, מה שחברת ב.מ.וו לא עשתה מאז שנת 1933 כשפיתחה את ב.מ.וו 303. הרכב המשפחתי היחיד שיוצר היה ב.מ.וו 700 ובשוק הורגש ביקוש לדגם גדול ומהודר יותר. התשובה הייתה "ב.מ.וו 1500". בדצמבר 1964 נפסק ייצור דגם ה- ב.מ.וו 1500 והמחליפה הייתה "ב.מ.וו 1600", שיוצרה עד שנת 1971.

בשנת 1966 השיקה חברת ב.מ.וו את הדגם המשפחתי, בתצורת 2 הדלתות, מסדרת ב.מ.וו 1600 : **ב.מ.וו 1602** (BMW 1602) שיוצרה עד שנת 1975. נמכרו 266,967 יחידות.

בשנת 1967 זכתה ב.מ.וו 1600 במקום השני בתחרות מכונית השנה באירופה. במקום הראשון זכתה פיאט 124.

תמונות
------

* ב.מ.וו 1600 ב.מ.וו 1600

ראו גם
------

* BMW
* ב.מ.וו 1500
* ב.מ.וו 1800
* ב.מ.וו 2000
* ב.מ.וו 3200 CS

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ב.מ.וו 1600** בוויקישיתוף
**‏Sysedit** (מורץ מהקובץ SYSEDIT.EXE) הוא עורך טקסט / ASCII, לקובצי הגדרות ליבה, של מערכת ההפעלה Microsoft Windows, ובכללם הקבצים PROTOCOL.INI,‏ WIN.INI,‏ SYSTEM.INI,‏ CONFIG.SYS, ו-AUTOEXEC.BAT.

קובץ ההרצה של התוכנית, נמצא בתיקיית המערכת של חלונות, הניתן לגישה על ידי הנתיב שבמשתנה `%windir%\SYSTEM` ב-Microsoft Windows 3.x ו-Microsoft Windows 9x, או ב-`%windir%\SYSTEM32` ב-Windows NT.

Sysedit נכללה בהתקנת חלונות החל מגרסה 3.0 ומעלה, עד חלונות 98 SE, והפסיקה ב-Windows ME. בראשית זמן הפצת התוכנה Sysedit שימשה כדוגמה ליישום ממשק מרובה מסמכים (MDI). בזמן שמפעילים את התוכנה כל הקבצים שהוזכרו נפתחים במקביל בחלונות נפרדים. התוכנה עדיין משתמשת בגופן מהגרסאות הישנות של חלונות.

מערכות הפעלה אחרות מתוצרת מיקרוסופט המכילות את Sysedit, הם Windows XP, ‏Windows Vista (חבילות שירות 2 ו-3), Windows Server 2008 ו-Windows 7 (רק בגרסת ה-32 ביט).

ראו גם
------

* MSConfig

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיקרוסופט
* MSCONFIG ו-SYSEDIT
* Sysedit באתר ComputerHope

הערות שוליים
------------

1. ↑  בחלונות 9x בלבד.
**Swing Along with Me** הוא אלבום של הזמר האמריקאי פרנק סינטרה. זהו אלבום האולפן ה-28 והשני בחברת ההקלטות רפרייז רקורדס. האלבום יצא ב-1961.

הפקה
----

לאלבום ישנם שני שמות וזאת לאחר שחברת ההקלטות הקודמת של סינטרה, קפיטול רקורדס, תבעה את הזמר ואת חברת ההקלטות שלו, רפרייז רקורדס על כך ששמו המקורי, Swing Along With Me, דומה מידי לאלבום אותו הוא הוציא זמן קצר קודם לכן בקפיטול ושמו, Come Swing With Me, כמו כן טענה החברה כי קיים דמיון רב בין השירים ולמעשה הדבר מהווה חיקוי לאלבום אותו הוציא קודם, בנושא התביעה לגבי החיקוי חברת קפיטול הפסידה ורשימת השירים והביצועים נשארו כשהיו, אך בנושא השם חייב בית המשפט את סינטרה ורפרייז לשנות את שם האלבום לשם החלופי, Sinatra Swings. רק בשנים האחרונות כאשר האלבום יצא על גרסת בתקליטור שלו, הוחזר לאלבום שמו המקורי.

האלבום שאותו ארגן ועליו ניצח בילי מיי, היה לאלבום הסווינג המלא הראשון של סינטרה לאחריו עזיבתו את חברת קפיטול, ומבחינת הגישה האלבום אכן קרוב מאוד בנושא המוביל בו לאלבום, Come Swing With Me, אך קיימים כמה הבדלים משמעותיים מבחינת הצליל, באלבום החדש השתמש סינטרה בכלי מיתר ובסקספון שבהם לא השתמש באלבום הקודם, כמו כן האלבום החדש היה קליל יותר ולא הזכיר את הכבדות הג'אזית של, Come Swing With Me, אלא יותר הזכיר מבחינה זו אלבום אחר אותו הוציא בחברת קפיטול והוא, Come Fly with Me.

האלבום זכה להצלחה מסחרית גדולה יותר מאשר, Come Swing With Me, והגיע למקום השישי במצעד האלבומים האמריקאי.

משתתפים
-------

* פרנק סינטרה - קולות
* בילי מיי - מארגן ומנצח

רשימת שירים
-----------

1. Falling in Love with Love
2. The Curse of an Aching Heart
3. Don't Cry Joe
4. Please Don't Talk About Me When I'm Gone
5. Love Walked In
6. Granada
7. I Never Knew
8. Don't Be That Way
9. Moonlight on the Ganges
10. It's a Wonderful World
11. ?Have You Met Miss Jones
12. You're Nobody 'Til Somebody Loves You

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי Swing Along With Me באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz Swing Along With Me באתר MusicBrainz
* Discogs Swing Along With Me באתר Discogs
* AllMusic Swing Along With Me באתר AllMusic

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: ac3314d2-6081-37df-ae36-86a7da4e195f

 |
**אלפרד תומפסון בריכר** (באנגלית: **Alfred Thompson Bricher**‏; 10 באפריל 1837 – 30 בספטמבר 1908) היה צייר שקשור לאומני ההרים הלבנים ולאסכולת נהר ההדסון.

ביטגרפיה ועבודה
---------------

בריכר נולד בפורטסמות', ניו המפשייר. הוא התחנך באקדמיה בניובוריפורט, מסצ'וסטס. הוא החל את דרכו כאיש עסקים בבוסטון, מסצ'וסטס. כשלא עבד, למד במכון לואל. הוא למד גם אצל אלברט בירסטדט, ויליאם מוריס האנט ואחרים. הוא הגיע למיומנות ראויה לציון בלימודי ציור נוף מהטבע, ולאחר 1858 התמסר לאמנות כמקצוע. הוא פתח סטודיו בבוסטון, וזכה שם להצלחה מסוימת.

בשנת 1868 עבר לעיר ניו יורק ובאקדמיה הלאומית לעיצוב באותה שנה הציג את "מיל-סטרים בניובוריפורט". זמן קצר לאחר מכן החל להשתמש בצבעי מים בהעדפת על צבעי שמן, ובשנת 1873 נבחר לחבר באגודת צבעי המים האמריקאית.

בשנות ה-70 של המאה ה-19 הוא צייר בעיקר ציורים של נושאים ימיים, תוך תשומת לב לציורים בצבעי מים של נופי הים וחופים. לעיתים קרובות בילה בקיץ בגרנד מנאן, שם הפיק יצירות בולטות כמו בוקר בגראנד מנאן (1878). בשנת 1879 נבחר בריכר לאקדמיה הלאומית לעיצוב כעמית.

אסכולת נהר ההדסון
-----------------

בסוף ימיו, צייר בסגנון אסכולת נהר ההדסון שכלל נופים והדגשת האור - לומיניזם. כאשר האמנות המודרנית הפכה לתנועה האמנותית המובילה, על חשבון הסגנון שהוא צייר בו, נעלמה תהילתו כצייר והביקוש לעבודתו ירד.

אבל עם הזמן עבודותיו של בריכר תפסו יותר תשומת לב ובשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא התחיל להיות מוערך כאחד מגדולי הציירים הימיים של המאה התשע עשרה.

חיים מאוחרים
------------

כחובב נופי ים רכש בריכר בית בשנות ה-90 של המאה ה-19 קרוב לים באזור ניו דורפ בסטטן איילנד, שם היה לו נוף של מפרץ ניו יורק התחתון, האוקיינוס האטלנטי והמפרץ. הוא חי וצייר בחוף בניו דורפ עד מותו שם, בן 71.

גלריה
-----

* גאותגאות
* סלע המצודהסלע המצודה
* בלו פוינטבלו פוינט
* שיט אחר הצהרייםשיט אחר הצהריים
* דימדומיםדימדומים
* נוף בניו אינגלנדנוף בניו אינגלנד
* בוקר בגרנד מנאןבוקר בגרנד מנאן

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפרד תומפסון בריכר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Alfred Thompson Bricher Biography"
2. ↑  Wilson, J. G.; Fiske, J. eds. (1900). "Bricher, Alfred Thompson". Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
3. ↑  National Academicians | National Academy | National Academy Museum, web.archive.org, ‏2016-03-14
4. ↑  Staten Island on the Web: Famous Staten Islanders, web.archive.org, ‏2009-02-10

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 174302177
* ISNI: 0000 0000 6707 710X
* LCCN: nr93009958
* RKD: 12532
* SNAC: w6154rgr
* SUDOC: 185006701
* ULAN: 500021690
* VcBA: 495/176028
* VIAF: 61415076
* WorldCat: lccn-nr93009958

 |
שער כתב העת ליטערארישע בלעטער, גיליון 66, ורשה, יום ו', 7 באוגוסט 1925
**ליטעראַרישע בלעטער** ("לִיטֵרָרִישֶה בְּלֶטֶר"; יידיש: 'כתב עת ספרותי') היה כתב עת לענייני ספרות, תיאטרון ואמנות ביידיש שיצא בוורשה בתקופה שבין מלחמות העולם, בין 1924 ל-1939.

במסגרת כתב העת ראו אור 730 גיליונות, כשבכל גיליון שנים-עשר עמודים הכוללים דברי ספרות, ביקורת על ספרות ואמנות.

עם יציאתו היו לעיתון היו כאלפיים מנויים, אבל תוך כשנה הוכפל מספר המנויים, ועל פי ההערכה קראו אותו כ-20,000 איש בקביעות.

המודל של מייסד כתב העת היה כתב העת הספרותי הפולני החשוב *Wiadomości Literackie*, שהופיע גם כן בין 1924 עד 1939, אבל בתוכן ובאידאולוגיה היה שונה לגמרי – בנייה ופיתוח של אומת יידיש.

העורכים הראשונים של כתב העת היו ישראל יהושע זינגר, פרץ מרקיש, נחמן מייזיל ומלך ראוויטש, אך מאוחר יותר העורך היחיד היה נחמן מייזיל.

עורכי כתב העת בחרו לא להיצמד לקו פוליטי מסוים, והודות לכך משך אליו כותבים מכל הזרמים שהיו אז ביהדות פולין.

בכתב העת פרסמו סופרים חשובים כמו יצחק בשביס-זינגר, יוסף אופטושו, יעקב גלאטשטיין, חיים גראדה, ה. לייוויק ועוד רבים מטובי ספרות יידיש
למרות ההצלחה נקלע כתב העת לקשיים כלכליים וב-1925 הוא נעשה חלק מבית ההוצאה של בוריס קלצקין.

לקריאה נוספת
------------

* נתן כהן, **ספר, סופר ועיתון: מרכז התרבות היהודית בוורשה, 1918–1942**, ירושלים: הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס, תשס"ג-2003.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ליטערארישע בלעטער** בוויקישיתוף
* ליטערארישע בלעטער באתר הספרייה הלאומית
* ליטערארישע בלעטער באתר עיתונות יהודית היסטורית (גרסה בת חיפוש בכל טקסט העיתון)
* נתן כהן, Literarishe Bleter, באנציקלופדיית ייִוואָ ליהודי מזרח אירופה (באנגלית)
* גענאַדי עסטרײַך, "ליטעראַרישע בלעטער", אַ קולטור-טריבונע פֿון "ייִדישלאַנד", **הפורוורד**, 7 באוגוסט 2009 (ביידיש)
* אברהם נוברשטרן, ליטערארישע בלעטער

* Aleksandra Geller. The twin weeklies – Wiadomości Literackie and Literarishe Bleter

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Nathan Cohen, Literarishe Bleter, The YIVO Encyclopedia of 
Jews in Eastern Europe, ‏January 31 2018
**ב-מ-וו 1800** (בגרמנית: **BMW 1800**) היא מכונית סלון, תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית **BMW** אשר יוצרה בין השנים 1964–1971. 
יוצרו 134,814 יחידות, מהדגם הבסיסי, 21,116 יחידות מדגם BMW 1800 Ti ו-200 יחידות מדגם BMW 1800 TI/SA

היסטורית פיתוח בה-אם-וה 1800
----------------------------

בשנת 1960 הראלד קוונדט (אנ') צבר שליטה בחברת בה-אם-וה. פרויקט "Neue Klasse" ("סדרה חדשה") יצא לדרך. Fritz Fiedler מונה למהנדס הראשי, Eberhard Wolff היה אחראי על עיצוב הרכב, Hofmeister Wilhelm היה אחראי על הנדסת הגוף, ו- Alex von Falkenhausen על בניית ועיצוב המנוע.

הצוות היה אמור לייצר מכונית עם מנוע חדש, מה שחברת בה-אם-וה לא עשתה מאז שנת 1933 כשפיתחה את בה-אם-וה 303. הרכב המשפחתי היחיד שיוצר היה בה-אם-וה 700 ובשוק הורגש ביקוש לדגם גדול ומהודר יותר. התשובה הייתה "בה-אם-וה 1500". בדצמבר 1964 נפסק ייצור דגם ה- בה-אם-וה 1500 והמחליפה הייתה "בה-אם-וה 1600", שיוצרה עד שנת 1971. בסוף 1963 הוצג דגם ה- "בה-אם-וה 1800".

בשנת 1971 הושק דגם ה- "בה-אם-וה 1802" (BMW 1800 Touring) בגרסת 2 דלתות. מחירה בהשקה היה 10,434 מארק גרמני. יוצרו 88,351 יחידות, עד שנת 1976.

גרסאות בה-אם-וה 1800
--------------------

* BMW 1800 - מנוע 1,773 סמ"ק המפתח 90 כ"ס, קרבורטור סולקס, יחיד
* BMW 1800 Ti - מנוע 1,773 סמ"ק המפתח 110 כ"ס, קרבורטור סולקס יחיד, משקל : 1,040 ק"ג
* BMW 1800 TI/SA - מנוע 1,773 סמ"ק המפתח 130 כ"ס, קרבורטור וובר - כפול, משקל : 1,050 ק"ג

### נתונים טכניים BMW 1800

* 4 דלתות, 5 נוסעים
* מיתלים: מקפרסון
* בלמים: דיסקים ותופים
* תאוצה 0-100 קמ"ש - 13 שניות
* יחס דחיסה: 1:9.5 (בדגם הבסיסי)

תמונות
------

* ב.מ.וו 1800 Tiב.מ.וו 1800 Ti
* מנוע ב.מ.וו 1800 Tiמנוע ב.מ.וו 1800 Ti
* ב.מ.וו 1800 ב.מ.וו 1800
* ב.מ.וו 1800, שנת 1971 ב.מ.וו 1800, שנת 1971
* ב.מ.וו 1800, שנת 1966 ב.מ.וו 1800, שנת 1966
* ב.מ.וו 1800 - מבט לתא הנהג ב.מ.וו 1800 - מבט לתא הנהג
* ב.מ.וו 1800, שנת 1971 ב.מ.וו 1800, שנת 1971
* ב.מ.וו 1800 דגם TI -SA ב.מ.וו 1800 דגם TI -SA

ראו גם
------

* BMW
* בה-אם-וה 1500
* בה-אם-וה 1600
* בה-אם-וה 2000

בה-אם-וה 1800
בה-אם-וה 1800, גרסת TI-SA, שנת 1965

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ב.מ.וו 1800** בוויקישיתוף
* בה-אם-וה 1800 (1:53 דקות), יו-טיוב
* בה-אם-וה 1800 (7:10 דקות), יו-טיוב
**אגם הואייר** (באנגלית: **Lake Hoare**) הוא אגם מים מתוקים הממוקם בין אגם צ'אד וקרחון קנדה בעמק טיילור, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.

אורכו של האגם 4.2 קילומטרים, רוחבו 1 קילומטרים ושטחו 1.94 קמ"ר. 

עומקו הממוצע של האגם 9 מטרים, ועומקו המרבי 34 מטרים. פני השטח של האגם מצויים 73 מטרים מעל פני הים. באגם מצויים מספר איים.

הקרחון מוזן ממי הקרחונים הנמסים שסביבו (בעקבות הגברת המסת הקרחונים עקב ההתחממות הגלובלית, בין השנים 1972–1996 עלו פני האגם ב-1.6 מטרים). לאגם אין שפך. קרחון קנדה סוכר את שפך האגם, ומונע ממנו להישפך אל אגם פרייקסל הממוקם 3 קילומטרים צפונית מזרחית מאגם הואייר מעברו של קרחון קנדה. אגם צ'אד, המצוי 5 מטרים דרומית מערבית מאגם הואייר, לעיתים עולה על גדותיו ומימיו זורמים לאגם הואייר.

לחוף האגם מצוי מחנה מחקר.

היסטוריה
--------

### מקור השם

שמו של האגם ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה שבוולינגטון שבניו זילנד (שנערכה בין השנים 1963–1964). 

האגם נקרא על שם הפיזיקאי ריי א. הואייר (Ray A. Hoare) חבר המשלחת אשר חקר את האגמים בעמק טיילור, עמק רייט  ועמק ויקטוריה.

לקריאה נוספת
------------

• Wagner, B. Ortlepp, S. Doran, P. Kenig, F. Melles, M. & Burkemper, A. (2011), **The Holocene environmental history of Lake Hoare, Taylor Valley, Antarctica, reconstructed from sediment cores**, Antarctic Science, 23(3), 307-319. doi:10.1017/S0954102011000125
• Wagner, B. Ortlepp, S. Doran, P. Kenig, F. Melles, M. & Burkemper, A. (2011), **Sediment transport dynamics on an ice-covered lake: The ‘floating’ boulders of Lake Hoare, Antarctica**, Antarctic Science, 27(2), 173-184. doi:10.1017/S0954102014000558
• Gary D. Clow, Christopher P. McKay, George M. Simmons Jr. Robert A. Wharton Jr. **Climatological Observations and Predicted Sublimation Rates at Lake Hoare, Antarctica**, U.S. Geological Survey, Menlo Park, California
• Tae Hamm, **Geochemical Evolution of Meltwater from Glacier Snow to Proglacial Lake**, 1 June 2018
• Johanna Laybourn-Parry, Jemma Wadham, **Antarctic Lakes**, Oxford University Press, 2014
• Ana María Alonso-Zarza, Lawrence H. Tanner, **Paleoenvironmental Record and Applications of Calcretes and Palustrine Carbonates**, PP 94 - 102

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אגם הואייר** בוויקישיתוף
* אגם הואייר באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
* תצלומי אגם הואייר באתר הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד
* מפת אזור אגם הואייר ומידע גאוגרפי על האגם
* מפת מחנה המחקר שלחוף אגם הואייר(הקישור אינו פעיל)
* וידאו של אגם הואייר
* מראה אגם הואייר, סרטון באתר יוטיוב
* תיאור אגם הואייר ותצלומי האגם
* תיאור ביקור באגם הואייר
* תצלומי מחנה המחקר לחוף אגם הואייר

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי על אגמי העמקים היבשים מקמרדו
2. 1 2 3 4  מידע גאוגרפי על אגמי מים מתוקים באנטארקטיקה
3. 1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
4. ↑  תיאור האגם
5. ↑  מחנה המחקר לחוף אגם הואייר
פירוש נוסף ערך זה עוסק בסעודה חגיגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו טיש (פירושונים).
טיש בחסידות נדבורנה
**טיש** (ביידיש: שולחן) הוא אירוע הנערך בחצרות האדמו"רים החסידיים שבו עורך האדמו"ר שולחן בפני קהל חסידיו. טקס הטיש נערך בעיקר בשבתות וחגים, אולם גם בנסיבות שונות כמו סעודת מלווה מלכה וסעודות הילולה.

היסטוריה
--------

מנהג הטיש הוא מנהג מקובל בקהילות חסידיות ונשען על רעיון של תנועת החסידות. בעבר היה מקובל שהחסידים באו אל האדמו"ר בעת שאכל את הסעודות בביתו, בו היו שרים ומתוועדים ביחד ושומעים דברי תורה.

בהמשך קיבל הטיש צורה משלו: הוא נערך בדרך כלל בבית המדרש, נקבע לו זמן לתחילתו ולעיתים אף לסיומו, התחדדו ההבדלים בין טישים שבתיים או באמצע השבוע, או בין טיש של ליל שבת לטיש סעודה שלישית. כמו כן בחצרות הגדולות מייעדים מקומות מיוחדים למבוגרים בקדמת השולחן, ולצעירים על הטריבונות. בחצרות מסוימות משתתפים בטיש כמה אלפי חסידים.

מדי פעם מגיעים לטיש גם יהודים שאינם חסידים.

מנהגי הטיש
----------

### שירה

 ערך מורחב – **ניגונים חסידיים**  

בכל חסידות שרים שירים המיוחדים לה וקיימת מקהלה שתפקידה לשיר שירים מסוימים.

בחסידויות שונות נפוצים מיתוסים על ניסים שקרו על ידי שירת שירים שהלחינו אדמו"רים.

### שיריים

הרב מנחם קאליש, האדמו"ר מאמשינוב בטיש ל"ג בעומר תש"פ
 ערך מורחב – **שיריים**  

בחסידות יש חשיבות גדולה לאכילת שיירי סעודתו של האדמו"ר.

מנהג הטיש הוא שהאדמו"ר אוכל את סעודתו לפני הקהל (הקהל אכלו לפני כן בביתם מיד אחרי התפילה ואחר זמן מתחיל הטיש, בו אוכל האדמו"ר את סעודתו כשהקהל נמצא ושר שירים) כשלאחר טעימתו שאר האוכל מחולק לחסידים.

נפוצים מנהגים בחסידיות לשלוח מאכל מיוחד לחתנים שהשתדכו באותו שבוע ולהורים שנולדו להם ילדים באותו שבוע וכן לבחורים שיש להם חגיגת בר מצווה שהם מקבלים את השיריים לאחר שאומרים דבר תורה לאוזני האדמו"ר (ביידיש "פשעטיל").

זמן הטיש
--------

טיש נערך בליל שבת במשך כמה שעות, ושעה לפני מוצאי שבת בזמן סעודה שלישית, אך יש גם אדמור"ם שעורכים טיש בשבת בצהריים לאחר תפילה מאוחרת (טיש צהריים ביידיש: מיטאג טיש) לטיש זה מגיעים בחורים שאוכלים סעודה בישיבה בשעה מוקדמת. יש גם טישים הנערכים בחגים ששם יש קהל גדול יותר.

ראו גם
------

* התוועדות
* זיץ
* סיפורי חסידים

לקריאה נוספת
------------

* מרדכי ציון, **הלכות טיש - לימודים, הלכות, הנהגות והדרכות**, ספריית חוה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טיש** בוויקישיתוף
ציור של גרנדייר מהמשמר הישן, אדוארד דטלייה, 1812
סוגי החיילים בצבא פרידריך הגדול, השני מימין הוא גרנדיר
**גרנדיר** (מצרפתית: **Grenadier**, בתרגום חופשי: **רמן**) הוא מושג היסטורי המציין חייל בחיל רגלים החמוש ברימוני יד. הגרנדירים היו יחידת חיל רגלים מובחרת. חיילים החמושים ברימונים הופיעו כבר בראשית המאה ה-17, אך אוגדו ביחידות המורכבות מגרנדירים בלבד רק בצבאו של לואי ה-14 כמה עשרות שנים מאוחר יותר. 

הרימונים הראשונים היו כדורים קטנים ממולאים באבק שרפה ופתיל קצר. הגרנדירים היו חיילים גבוהים וחזקים במיוחד על מנת שיוכלו לזרוק את הרימונים הכבדים לעבר האויב. חיילים אלו פעלו בשורות הראשונות ובאגפי המערך. בגלל הסכנה הרבה שהיו נתונים בה מעצם הצבתם בחזית, רק החיילים האמיצים ביותר גויסו ליחידות אלו. בנוסף לרימונים, חומשו הגרנדירים בכלי נשק דומים לאלו שהיו לחיילים אחרים. 

המאפיין הבולט ביותר של הגרנדירים היה הכובע שלהם. במקום כובעים רחבים גרנדירים חבשו כובעים ללא שוליים כי שוליים רחבים הפריעו להטלת הרימונים. במהלך ההיסטוריה התפתחו כובעי הגרנדירים באופן מסורתי במספר צבאות בעולם לכובעי ברסקין; כובעי פרווה גבוהים.

הרימונים נזנחו כמעט לחלוטין במהלך המאה ה-18, בעיקר בגלל שיפור ניכר בכלי הירי האישיים וחידושים טקטיים. עם הוצאת הרימונים משימוש נרחב הפכו הגרנדירים ליחידות עילית בצבאות של המאה ה-18 וה-19 וחימושם הפך זהה לחימושם של חיילים אחרים. השם נותר עד המאה ה-21 ועדיין משמש לתיאור יחידות עילית. בוורמאכט כונו יחידות חרמ"ש בשם פאנצר-גרנדירים. 

בתקופה המודרנית המונח גרנדיר משמש גם לתיאור חייל החמוש במטול רימונים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גרנדיר** בוויקישיתוף
* גרנדיר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4627320-7
* NKC: ph311304

 |
**דני בר** (נולד בשנת 1955) הוא סופר ישראלי.

ביוגרפיה
--------

דני בר נולד בשנת 1955 בטבריה. בנעוריו למד בכפר הנוער בן שמן, ובשנת 1973 סיים את לימודיו והתגייס לחטיבת גולני. עם שחרורו החל לעבוד במשרד ראש הממשלה עד לפרישתו בשנת 2000. 

בין השנים 2001-2008 ניהל את כפר הנוער בן שמן. 

בשנת 2003 יצא לאור ספרו הראשון "שהיד", שזכה לחשיפה תקשורתית גדולה והפך לרב מכר. 

בשנת 2013 יצא לאור ספרו השני "החצר הפנימית", רומן היסטורי המבוסס על פרשה שהסעירה את היישוב היהודי לפני קום המדינה וזכתה לכינוי "פרשת בן שמן". ב-22 בינואר 1940, פשטו אנשי הבולשת הבריטית בפיקודו של ג'פרי מורטון, מי ששנתיים לאחר מכן רצח את אברהם שטרן מפקד הלח"י, על כפר הנוער בן שמן וחשפו את מצבורי הנשק הרבים שהוסתרו במקום. הספר מתחקה אחר עקבות המרגל שהסגיר את סודות הכפר ולאחר תחקיר עמוק ויסודי הוא מביא לחשיפתו. 

בשנת 2019 תורגם הספר "שהיד" לאנגלית ויצא לאור באמזון תחת השם "The Shahid's widow".

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת הפרסומים של דני בר, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספר "שהיד", באתר "סימניה"
* הספר "החצר הפנימית", באתר "סימניה"
* אתר למנויים בלבד יחיעם ויץ, המלשין מכפר הנוער בן שמן, באתר הארץ, 30 בינואר 2014
* רשת א- ראיון שהתקיים עם הסופר לרגל צאת ספרו "החצר הפנימית", סרטון באתר יוטיוב (אורך: 53:57)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד יחיעם ויץ, המלשין מכפר הנוער בן שמן, באתר הארץ, 30 בינואר 2014

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007303976105171
* LCCN: no2003092678
* VIAF: 86220101
* WorldCat: lccn-no2003092678

 |
**גיילניוב** (בפולנית: **Gielniów**) הוא כפר במחוז פשיסחה בפרובינציית מזוביה בדרום מזרח פולין. הכפר הוא מקום מושבו של גמינה (מחוז מנהלי) בשם גיילניוב. הכפר שוכן בחלק הצפוני של פולין קטן ההיסטורית, כ-10 ק"מ ממערב לפשיסחה וכ-100 ק"מ מדרום לוורשה. הכפר מונה כ-900 תושבים (נכון ל-2011).

היסטוריה
--------

גיילניוב הייתה עיר מ-1455 עד 1869 או 1870. היא קיבלה זכויות מגדבורג בזכות מאמציו של האציל המקומי טומאש משצ'וי (Mszczuj) מבז'זינקי. עד חלוקת פולין השתייכה גיילניוב למחוז סנדומייז' בפולין אך היא נותרה עיירה קטנה מאוד ובה כמאה תושבים, כפי שהייתה באמצע המאה ה-17. בין השנים 1815–1915 הייתה גיילניוב חלק מפולין הקונגרסאית שנשלטה על ידי האימפריה הרוסית. לאחר כישלון מרד ינואר איבדה את זכויות העיר. באמצע המאה ה-19 נמנו על אוכלוסייתה כ-500 תושבים, ואחרי איבוד זכויות העיר ירד מעמדה ופחת מספר תושביה.

יהודי גיילניוב
--------------

ב-1827 נמנו בכפר 60 יהודים, ב-1857 נמנו בו 124 יהודים, ב-1897 נמנו 176 יהודים וב-1921 נמנו בו 171 יהודים שהיו כ-18% מהאוכלוסייה. ערב המלחמה נמנו בכפר 190 יהודים. ליהודים היה בית כנסת, בית קברות ובית מדרש, אך לא היה להם רב ומבחינה מנהלית הם השתייכו לקהילת פשיסחה הקרובה.

הכפר נכבש על ידי כוחות גרמניה הנאצית ב-9 בספטמבר 1939 וכעבור ימים ספורים הנאצים שרפו את בית הכנסת. במהלך השנים שלאחר מכן ועד הקמת הגטו הגיעו לכפר מאות פליטים יהודים מפלוצק, ראדום, סקרנביץ, ז'ירארדוב, מוגיילניצה, גרוייץ, קוניצ'קי (חלק מאנטוניובקה (אנ') המודרנית) וכפרים נוספים בסביבה, כך שמספר היהודים הגיע ל-450. תוך זמן קצר הוקם יודנראט שאנשיו ניסו להקל על התנאים הקשים והצליחו להשיג עזרה מסוימת מהג'וינט וארגוני סעד יהודים אחרים. בנוסף תושבי הגטו הועסק בעבודות כפייה.

במהלך 1942 הוטלו הגבלות נוספות על היהודים הוקם בגיילניוב גטו עם תנאי צפיפות ותברואה קשים מאוד, וביום כיפור באותה שנה נערך על ידי כוחות המשטרה הכחולה של פולין והז'נדרמריה הגרמנית פוגרום שבו נהרגו מספר יהודים. ב-22 באוקטובר ניתנה הוראה לפנות את יהודי הגטו לאופוצ'נו. בתגובה ברחו עשרות יהודים ליער. יתר היהודים גורשו לאופוצ'נו ומשם לטרבלינקה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיילניוב** בוויקישיתוף
* "גיילניוב", באתר השטעטל הווירטואלי
* "גיילניוב", באתר JewishGen (באנגלית)
* גיילניוב (Gielniów), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* אוולין צגנהאגן, גיילניוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 223–221), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  גיילניוב באתר Polska w liczbach (בפולנית).
2. ↑  "Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)" (בפולנית). 2008-06-01.
3. ↑  דמוגרפיה יהודית של גיילניוב באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית)
4. ↑  "גיילניוב", באתר JewishGen (באנגלית)
5. 1 2 3 4 5 6  אוולין צגנהאגן, גיילניוב, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 223–221), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
6. 1 2 3 4  גיילניוב (Gielniów), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
**ברוס אליוט מריאנוף** (באנגלית: **Bruce Eliot Maryanoff**, נולד ב-26 בפברואר 1947 בפילדלפיה) הוא כימאי יהודי-אמריקאי בתחום הכימיה האורגנית והרפואה. הוא המציא יחד עם ג'וזף גדוקי את התכשיר טופירמאט, החשוב בטיפול באפילפסיה ובמניעת מיגרנה.

ביוגרפיה
--------

ברוס מראנוף נולד בפילדלפיה בשנת 1947. כבר בגיל 8 בנה לעצמו מעבדה בבית.
מריאנוף סיים בשנת 1969 תואר ראשון בכימיה וב-1972 דוקטורט בכימיה אורגנית באוניברסיטת דקסל בהנחייתו של פרופ' רוברט הצ'ינס.
בשנים 1972–1974 עשה פוסט-דוקטורט במחלקה לכימיה של אוניברסיטת פרינסטון אצל פרופ' קורט מינסלו.
בשנת 1974 הצטרף מריאנוף למעבדות חברת מקניל הקשורה לתאגיד ג'ונסון אנד ג'ונסון והתקדם עד לעמדה המדעית הבכירה ביותר בחברה.
בשנת 2010 הוא פרש ממחלקת המחקר ופיתוח של חברת ג'ונסון את ג'ונסון והתחיל לעבוד במכון ברוך בלומברג בדוילסטאון שבפנסילבניה, ובמכון המחקר סקריפס בלה ג'ולה שבקליפורניה.
הוא מכהן כעורך משנה בכתב העת המדעי ACS Medicinal Chemistry Letters.
מריאנוף גילה יחד עם ז'וזף גדוקי את הטופירמאט, תרופה נגזרת סולפמאט של סוכר הפירות - ד-פרוקטוז, שהפכה לתכשיר יעיל באפילפסיה ובמיגרנה. המכירות השנתיות של תרופה זו מגיעות ל-2 מיליארד דולר ויותר. הטופירמאט הוא מרכיב בכמוסה Qsymia נגד השמנת יתר, לצד פנטרמין.
בהמשך פיתח מריאנוף עשרות חומרים מתוכם כ-13 בעלי פוטנציאל לשימוש רפואי.
תרם תרומה חשובה להבנת הסטראו-כימיה למנגנון תגובת ויטיג.
בהמשך עסק בחקר השפעתם של ננוליפידים -דמויי HDL (ליפופרוטאינים בעלי צפיפות גבוהה) במניעת אתרוסקלרוזיס, תרומתם של פפטידים ציקליים כמודולטורים של המיקרוביום במערכת העיכול במניעת אתרוסלקרוזיס ויישום פעילותם של מעכבי HDAC (היסטון דה-אצטילז) כמודולטורים של דרכים אפיגנטיות - למשל בתחום ציסטיק פיברוזיס, הדלדול השרירי השדרתי SMA (אטרופיה שרירית ספינלית)

מריאנוף פרסם 280 פרסומים מדעיים, עורך מספר ספרים וכותב מאמרים.
ברשותו גם 101 פטנטים בארצות הברית.

### חייו הפרטיים

מריאנוף נשוי משנת 1971 לד"ר סינתיה מריאנוף (לבית מילבסקי, ילידת 1949). גם היא כימאית אורגנית ופרופסור במכון ברוך בלומברג.
הם מתגוררים כיום בניו הופ, פנסילבניה.
תחביביו כוללים בישול, גינון, עיצוב אדריכלי, סידור פרחים ומוזיקה. בנוסף יש לו אוסף מובחר של צפרדעי קרמיקה.
כחובבי קפה מושבעים, הקימו בני הזוג מריאנוף את חברת Absolute Palate המייצרת קפה המופק מ"חגורת הקפה קונה" שבהוואי.

פרסים ואותות הוקרה
------------------

* 2000 - מדליית "גיבורי הכימיה" של החברה האמריקאית לכימיה
* 2000 - חבר בחברה המלכותית לכימיה
* 2003 - מדליה לכימיה התעשייתית של החברה האמריקאית לכימיה
* 2008 - שמו הונכס להיכל התהילה של המחלקה לכימיה הרפואית של החברה האמריקאית לכימיה
* 2008 - פרס אדווארד סוסמן של המחלקה לכימיה רפואית של החברה האמריקאית לכימיה
* 2010 - הפרס פאול ארליך של החברה לכימיה טיפולית (Société de Chimie Thérapeutique)
* 2013 - פרס א.ב. הרשברג של החברה האמריקאית לכימיה עבור תגליות חשובות של חמרים פעילים מבחינה רפואית

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של ברוס מריאנוף
* ביוגרפיה במאמר William Kinney- Tribute to Bruce Maryanoff ב-ARKIVOC 2010
* אתר אוניברסיטת דרקסל

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4 5  W.Kinney 2010
2. ↑   באתר benthamscience
**הבחירות הכלליות בבריטניה 1918** התרחשו ב-14 בדצמבר 1918, מיד לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה. בבחירות אלו ניצח דייוויד לויד ג'ורג' מן המפלגה הליברלית את אנדרו בונאר לואו מן המפלגה השמרנית. בבחירות אלו המפלגה הליברלית התפלגה לשתי רשימות- קואליציה ליברלית בהובלת ג'ורג' (זו אשר ניצחה בבחירות), ורשימה שנייה (שהיוותה למעשה את תשתית המפלגה המקורית) בהובלת הרברט אסקווית' אשר ניצחה בכ-36 מושבים בלבד, ומעולם שחזרה את כוחה שנית.

היו אלה הבחירות הראשונות בבריטניה שהתרחשו ביום אחד, אם כי עברו שבועיים מיום הבחירות, עד שנספרו קולות החיילים הבריטים שמעבר לים. בבחירות אלו לראשונה נשים מעל גיל 30 וגברים מעל גיל 21 יכלו להצביע. עד אותה העת כלל הנשים וחלק מן הגברים היו פסולים מן ההצבעה. אלו היו גם הבחירות הראשונות שבהן נשים התמודדו לפרלמנט (ואחת מהן אף נבחרה - קונסטנס מרקייביץ' ממפלגת שין פיין). הבחירות התקיימו זמן קצר לפני מלחמת העצמאות האירית, ובכך היו גם הבחירות האחרונות שכללו את מחוזותיה של אירלנד.

הבחירות התקיימו לאחר שהפרלמנט התפזר ב-14 בנובמבר. פרלמנט זה היה אמור להתפזר עוד במהלך 1915, א המשיך לפעול לאור המלחמה.

לאחר הבחירות התברר שאמנם המפלגה השמרנית קיבלה את רוב מושבי הפרלמנט (379 מתוך 707), אך הקואליציה הליברלית הצליחה להקים ממשלת מיעוט עם חלק מן חברי המפלגה השמרנית. לראשונה, מפלגת הלייבור הבילה את האופוזיציה בעצמה, לאחר שקיבלה כ-57 מושבים ולראשונה גם ניצחה במספר מחוזות בויילס. למרות ההישג, שני אישים בולטים במפלגה איבדו את מקומם בפרלמנט - רמזי מקדונלד וארתור הנדרסון.

תוצאות
------

| מפלגה | מנהיג | מושבים | קולות | אחוז מן הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | אנדרו בונאר לואו | 379 | 4,003,848 | 38.6% |
| המפלגה הליברלית | דייוויד לויד ג'ורג' | 127 | 1,396,590 | 13.4% |
| מפלגת הלייבור | ויליאם אדמסון | 57 | 2,171,230 | 20.8% |
| שין פיין | איימון דה ואלירה | 73 | 476,458 | 4.6% |
| מפלגה ליברלית | הרברט הנרי אסקווית' | 36 | 1,355,398 | 13% |
| אחרים ועצמאיים |  | 36 |  |
|

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הבחירות הכלליות בבריטניה 1918** בוויקישיתוף

| בריטניהבריטניה מערכות בחירות בבריטניה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| 1802 
• 1806 
• 1807 
• 1812 
• 1818
• 1820 
• 1826 
• 1830 
• 1831 
• 1832
• 1835 
• 1837 
• 1841 
• 1847 
• 1852 
• 1857 
• 1859 
• 1865 
• 1868 
• 1874 
• 1880 
• 1885 
• 1886 
• 1892 
• 1895 
• 1900 
• 1906 
• 1910 (ינו')
• 1910 (דצמ') 
• 1918 
• 1922 
• 1923 
• 1924 
• 1929 
• 1931 
• 1935 
• 1945 
• 1950 
• 1951 
• 1955 
• 1959 
• 1964 
• 1966 
• 1970 
• 1974 (פבר')
• 1974 (אוק')
• 1979 
• 1983 
• 1987 
• 1992 
• 1997 
• 2001 
• 2005 
• 2010 
• 2015 
• 2017 
• 2019 |

 |
**ThinkFun** (ת'ינק פאן, בעבר הייתה ידועה בשם **Binary Arts**, בינארי ארטס) היא חברת צעצועים ומשחקי לוח שנוסדה בווירג'יניה שבארצות הברית ב-1985. בין משחקיה הנודעים של החברה, המשחק "Rush Hour" ששווק בעברית גם בשם "שעת השיא".

היסטוריה
--------

ThinkFun נוסדה ב-1985 במרתף ביתם של הזוג ביל ריצ'י (Ritchie) ואנדראה ברתלו (Barthello), במטרה מוצהרת "לתרגם את הרעיונות המבריקים של המתמטיקאים, המהנדסים והממציאים המטורפים ביותר, לצעצועים פשוטים שאותם יוכלו להבין ילדים וילדות ברחבי העולם".

שנות השמונים של המאה ה-20 היו תקופה לא נוחה בתעשיית הצעצועים, הלהיט האחרון - "קובייה הונגרית" - החל לאבד פופולריות והקמעונאים התרחקו ממסחר במשחקים בהיקפים גדולים.

עם התפתחות והתפשטות הקניונים בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, התעורר מחדש העניין במוצרים ייחודיים וחנויות לייף סטייל שונות גילו את המשחקים של החברה והיא צמחה במהירות. החברה הופיעה בשנים 1194–1992 שלוש שנים ברציפות ברשימת "Inc 500", רשימת החברות הצומחות במהירות שמפרסם המגזין "Inc." (אנ').

ב-1996 הוציאה החברה את המשחק הנמכר ביותר שלה עד כה: "Rush Hour" (אנ'), לוח ובו 40 חידות בעלות קושי משתנה שכולן עוסקות בניווט רכב בפקק תנועה בפריסות שונות. המשחק הומצא בידי החידונאי היפני הנודע נוב יושיגהארה (אנ') והכניס את החברה לשוק המשחקים הבינלאומי. החברה המשיכה להתרחב תוך שהיא נשענת על ממציאי משחקים שהתפרסמו ברחבי העולם לפני שהחלו לעבוד עם החברה.

במאה ה-21 הייתה החברה, אחת הראשונות בין חברות הצעצועים המסורתיות שנכנסו לשוק האפליקציות והנפיקה גרסאות של משחקיה המוצלחים ביותר, כמו: "Rush Hour" (שעת שיא), "Solitaire Chess" ו"שוקולד בריבוע" (אנ'), מותאמות למכשירי אייפוד טאץ', אייפון ואנדרואיד.

משחקים בולטים
-------------

* Rush Hour
* Zingo! (אנ')
* שוקולד בריבוע (באנגלית נקרא: Chocolate Fix)
* Hoppers (אנ')
* Solitaire Chess
* River Crossing (חציית נהר, גרסה תלת-ממדית לחידות חציית הנהר (אנ') המסורתיות)
* סוויש

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של ThinkFun
**גיילנקירכן** (בגרמנית: **Geilenkirchen**) היא עיר במחוז היינסברג שבמדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה. העיר שוכנת ליד הגבול עם הולנד על הנהר וורם (Wurm), במרחק של כ-15 ק"מ מצפון-מזרח להרלן (Heerlen) ו-20 ק"מ מצפון לאאכן.

היסטוריה
--------

לפי האטימולוגיה העממית מקור השם בכנסייה ששכנה במקום, והוקמה על ידי פרנקי ששמו היה גלו (Gelo). כך ששם המקום הוא הלחם של Gelo ושל Kirche (כנסייה בגרמנית).

המקום שימש כמעבר על הנהר וורם כבר בתקופה הרומית. בשנות השלושים של המאה ה-20 נתגלו במקום קברים מהמאות ה-6 וה-7. חרסים שהתגלו במקום בו ניצב השוק של היום, מעידים שראשיתה של העיר היה בראשית ימי הביניים.
גיילנקירכן מוזכרת לראשונה במקור משנת 1170 בשם Gelenkirken או Gelenkirchen, אך סביר להניח שהייתה התיישבות במקום עוד זמן רב לפני כן. הדרך מאאכן לרוארמונד חצתה את הנהר כאן והמעבר היה מאובטח על ידי טירה. בראשית המאה ה-13 הוזכרו לראשונה במקורות הרוזנים של גיילנקירכן. המשפחה ישבה בטירה העתיקה ששכנה על עיקול הנהר וורם.

ב-1798 נכבש חבל הריין על ידי נפוליאון, שהקים את גשר האבן הראשון שחצה את הנהר. ב-1918, לאחר מלחמת העולם הראשונה הוכרז חבל הריין כאזור מפורז והוא נכבש על ידי מדינות ההסכמה. בין השנים 1918 – 1929 הוצבו בגיילנקירכן חיילי כוח הכיבוש הבלגים. ב-1932 אוחד אזור גיילנקירכן עם מחוז היינסברג כדי ליצור את מחוז גיילנקירכן-היינסברג, כשגיילנקירכן הייתה לבירת המחוז.

במלחמת העולם השנייה עבר בגיילנקירכן קו זיגפריד, שקצהו הצפוני היה בהיינסברג, כ-11 ק"מ מצפון לגיילנקירכן. בנובמבר 1944 היה כאן מיקומו של "טריז גיילנקירכן". ב-8 בנובמבר הוטלה פצצת נפאלם על העיר וב-10 בנובמבר החלו בעלות הברית במתקפה שנקראה "מבצע קליפר" לחיסול טריז גיילנקירכן. ב-19 בנובמבר נכבשה גיילנקירכן. היינסברג (או יותר נכון חורבותיה), ששכנה במרחק של 11 ק"מ צפונה, נכבשה רק ב-24 בינואר 1945.

לאחר המלחמה הייתה גיילנקירכן חלק מאזור הכיבוש הבריטי. ב-1949 הוקמה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה וב-1955 הסתיים שלטון הכיבוש של בעלות הברית.

ב-1953 בנה חיל האוויר המלכותי הבריטי בסיס טיסה במקום בו פעל כבר בשנות השלושים שדה תעופה. בסיס זה היה בשימוש עד 1968, אז הוא הועבר לידי חיל האוויר הגרמני. כיום פועל במקום בסיס גיילנקירכן של נאט"ו, המשמש כבסיס האם של מטוסי השליטה והבקרה בואינג E-3 סנטרי המאוישים על ידי צוותים מ-14 מדינות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גיילנקירכן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של גיילנקירכן (בגרמנית)

הערות שוליים
------------



|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007562551905171
* BnF: cb15290954g (data)
* GND: 4092740-4
* LCCN: n88080050
* MusicBrainz: bead94e0-e0ca-4d87-becd-7151ee4df961
* NKC: ge1194303
* VIAF: 143171734
* WorldCat: lccn-n88080050

 |
**ברוטוס** (באיטלקית: **Brutus**) הוא פֶּסֶל שיצר הפסל מיכלאנג'לו בואונרוטי בשנת 1539–1540. הפסל הוא דיוקן של מרקוס יוניוס ברוטוס, פוליטיקאי רומאי בן המאה הראשונה לפנה"ס שהיה מראשי הקשר לרציחתו של הדיקטטור יוליוס קיסר.

הפסל היה ראשון הפסלים שהחלו נוצרים באיטליה בשנות הארבעים של המאה השש עשרה ועוצבו על פי הדגמים של הפיסול הרומאי העתיק. בניגוד לפסלים שנוצרו בעבר, הפסלים בסגנון הרומאי מוצבים על בסיס, הגימור של הטורסו הוא יותר מעודן כאשר הפסל לא נחתך אלא מגומר בצורה מעגלית והם חלולים בחלקם האחורי.

הפסל מציג את ברוטוס לבוש בטוגה וראשו מופנה לצידו. לפי ג'ורג'ו וזארי הפסל נוצר על ידי מיכלאנג'לו בהשראת תחריט אבן חן של ברוטוס, שנוצר במהלך העת העתיקה. חוקרים מודרניים פקפקו בהסבר של וזארי תוך שהם מציינים ששום תחריט כזה של ברוטוס לא נמצא והם הגיעו למסקנה, על סמך הדמיון בין הפסל של מיכלאנג'לו לפסליו של קרקלה, שפסלי קיסרי השושלת הסוורית היוו את ההשראה לפסל של ברוטוס.

הדיוקן של ברוטוס מבוסס על הדיוקנאות שמופיעים על מטבעותיו של ברוטוס, המטבעות הללו נטבעו בין השנים 44-42 לפנה"ס בשעה שברוטוס שהה בפרובינקיות המזרחיות והכין את צבאו לקראת ההתמודדות בקרב כנגד הטריומווירט השני. רוב החוקרים מחשיבים את התיאור של ברוטוס המופיע על המטבעות הללו כריאליסטי וכנאמן ביותר למראהו של ברוטוס האמיתי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברוטוס** בוויקישיתוף

* Charles Tolnay, "Michaelangelo's Bust of Brutus", *The Burlington Magazine for Connoisseurs* 67 (388), July, 1935, pp. 23-29

הערות שוליים
------------

1. ↑  Irving Lavin, "On Illusion and Allusion in Italian Sixteenth-Century Portrait Busts", *Proceedings of the American Philosophical Society* 119 (5), 1975, p. 357
2. 1 2  Charles Tolnay, "Michaelangelo's Bust of Brutus ", *The Burlington Magazine for Connoisseurs* 67 (388), July, 1935, pp. 23-29
3. ↑  CNG, Brutus - Ides of March
השוואה בין כרטיסי Flash שונים
זיכרון **xD-Picture** (קיצור של **Extreme Digital Picture**), המכונה גם **xD**, הוא כרטיס זיכרון מסוג Flash. הכרטיס פותח במאמץ משותף של חברת אולימפוס ופוג'י שהשיקו אותו לראשונה ביולי 2002, לאחר שיוצר על ידי חברות טושיבה וסמסונג. כיום, הכרטיס לא נמצא בשימוש על ידי אף מצלמה דיגיטלית נוכחית.

סקירה
-----

כרטיסי xD היה בשימוש בעיקר במצלמות דיגיטליות של חברות המפתחים וחברת קודאק. הנפחים הקיימים בשוק היו בין 16 מגהבייט לבין 4 גיגהבייט.
גודלם של כרטיסי ה-xD הוא 20 מ"מ על 25 מ"מ על 1.78 מ"מ והם שוקלים 2.8 גרם.

כרטיסי ה-16MB וה-32MB כותבים במהירות של 1.3MB לשנייה וקוראים במהירות של 5MB לשנייה. לעומתם, הכרטיסים בנפח 64MB‏, 128MB‏, 256MB ו-512MB כותבים במהירות של 3MB לשנייה וקוראים במהירות של 5MB לשנייה. כרטיס ה-1GB מסוגל לכתוב במהירות של 2.5MB לשנייה ולקרוא במהירות של 4MB לשנייה.

כאשר רוצים להוריד את התוכן מכרטיס הזיכרון, ניתן להשתמש במצלמה דיגיטלית ולחברה בחיבור באמצעות חיבור USB, או לחבר את הכרטיס למכשיר המסוגל לקרוא כרטיסי זיכרון מסוג זה. בכל מקרה - הכרטיס יופיע כאמצעי לאחסון מידע, אלא אם כן קושחת המצלמה או קושחת קורא הכרטיסים שינתה הגדרה זו.

יתרונות וחסרונות לעומת סוגי כרטיסי זיכרון אחרים
-----------------------------------------------

כרטיס ה-xD מהיר יותר בהשוואה לכרטיסי זיכרון אחרים כגון Smartmedia‏, MMC‏, Secure Digital ו-MemoryStick. כמו כן, הוא קטן יותר בהשוואה לרוב הכרטיסים האחרים, יחסית ליכולת הביצועית שלו. כך נראה שכרטיסי ה-xD פותחו כדי להתחרות בכרטיסים כמו Secure Digital‏, CF, ו-Memory Sticks של חברת סוני.

### יתרונות

* כרטיסי xD מהירים יותר בהשוואה לאחיהם הישנים.
* כרטיסי xD קטנים יותר בהשוואה לאחיהם הישנים.

### חסרונות

* לכרטיסי xD יש כיום (פברואר 2006) קיבולת נמוכה יותר משאר הכרטיסים.
* כרטיסי xD יקרים יותר בהשוואה לכרטיסים אחרים בשוק.
* יש כיום מעט מצלמות וקוראי זיכרון אשר תומכים בסוג זה של כרטיסי זיכרון.
* כרטיסי ה-xD מפותחים כמעט בבלעדיות עבור מצלמות של חברות פוג'י ואולימפוס, דבר היוצר משאבים מעטים הזמינים לכרטיסי זיכרון אלו, לעומת כרטיסים פתוחים כמו Secure Digital.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **XD-Picture Card** בוויקישיתוף

| זיכרונות הבזק |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| SmartMedia • CompactFlash • Memory Stick • MultiMediaCard • Secure Digital • xD-Picture • UFS • XQD |

 |