recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אלי ורד חזן** (נולד ב-1977) הוא דיפלומט ישראלי המכהן מאז יולי 2023 כשגריר ישראל בסינגפור וכשגריר לא תושב למזרח טימור. בעבר כיהן במגוון תפקידים, ביניהם: יועץ מדיני ויועץ תקשורת ליו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו, מנהל אגף קשרי חוץ של מפלגת הליכוד, יועץ פוליטי לסגן ראש הממשלה והשר לענייני מודיעין דן מרידור, יועץ מקצועי לשר החינוך גדעון סער ועוזר פרלמנטרי ליו"ר סיעת הליכוד והקואליציה. בנוסף, היה בעל טור בישראל היום.

ביוגרפיה
--------

ורד חזן נולד בירושלים. עד לגיל 13 גדל בבית שמש ואז שב עם משפחתו לירושלים. שירת בצה"ל כלוחם בגדוד שקד של גבעתי. הוא בעל תואר שני בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית. ב-2004 זכה במלגה ללימודי גרמנית באוניברסיטת וינה וב-2013 היה אורח קרן תקווה בניו יורק.

את דרכו הפוליטית החל באוניברסיטה העברית עת נבחר לאגודת הסטודנטים וכיהן כיו"ר תא לביא - תא הליכוד. ב-2003 החל לעבוד כיועצו הפרלמנטרי של חבר הכנסת גדעון סער בעת שהאחרון שימש יו"ר סיעת הליכוד והקואליציה. ב-2005 עזב את הכנסת ופנה לעסקים כשבמקביל עבד כמורה להיסטוריה לעולים חדשים מאתיופיה ברמלה. ב-2008 החל לכתוב במדור הדעות של העיתון "ישראל היום" ובהמשך כתב ביקורת ספרים. עם הקמת ממשלת נתניהו השנייה שב לפוליטיקה ומונה ליועצו של שר החינוך גדעון סער.

ב-2010 מונה לסמנכ"ל הסברה של מכון ירושלים לצדק. במסגרת התפקיד יזם מודל הסברה וקידם מדיניות חברתית של עזרה לניצולי השואה, לנשים במעגל הזנות ולעולים מאתיופיה. במקביל החל להרצות על פוליטיקה במרכז להכשרה פוליטית.

בדצמבר 2014 נענה לקריאתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, הקים את אגף קשרי חוץ של הליכוד והצליח לצרף את הליכוד לארגונים בינלאומיים, הוזמן להרצות בכנסים מחוץ לישראל ואירח בישראל מעצבי דעת קהל מחוץ לישראל.

בספטמבר 2016, בעיצומה של המלחמה נגד תנועת החרם, הצליח לצרף את הליכוד כמפלגה משקיפה בפרלמנט האירופי דרך ברית השמרנים והרפורמיסטים באיחוד האירופי (ECR) וב-2018 צרף את מפלגת הליכוד כחברה מלאה באיחוד הדמוקרטי הבינלאומי (IDU) – ארגון הגג של 80 מפלגות מרכז ימין מכל העולם, בראשות סטיבן הרפר ראש ממשלת קנדה לשעבר. ב-2022 נבחר לסגן יו"ר הארגון.

ביולי 2021 קיבל את הצעתו של ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, לשמש דוברו ודובר הליכוד ובהמשך הפך גם ליועצו המדיני.

בספטמר 2020 לפני שהפך לדובר הליכוד, נשא נאום בו הסביר כי ""האמת לא משנה יותר - צריך להיות טראמפ" וכי באופן מכוון הוא ממלא את הרשתות החברתיות בפייק ניוז בדומה לשיטת הפעולה של דונלד טראמפ.

לאחר בחירות 2022 מונה לשגריר ישראל בסינגפור.

### חיים אישיים

ורד חזן מתגורר בירושלים נשוי לגילה ולהם שני ילדים. הוא אוהד מושבע של מכבי תל אביב.[דרוש מקור]

קישורים חיצוניים
----------------

* אלי ורד חזן, ברשת החברתית פייסבוק
* אלי ורד חזן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* אלי ורד חזן, ברשת החברתית אינסטגרם
* אלי ורד חזן, ברשת החברתית LinkedIn
* אלי ורד חזן, סרטונים בערוץ היוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  כתבות של אלי ורד חזן, באתר ישראל היום
2. ↑  לראשונה: מפלגה ישראלית משקיפה בפרלמנט האירופי, באתר nrg‏, 21 בספטמבר 2016
3. ↑  אריאל כהנא, הליכוד צורף לארגון הגג של המפלגות השמרניות, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2018
4. ↑  דפנה ליאל, ‏ה"אמת" לפי הדובר החדש של נתניהו: "העובדות לא משנות יותר; צריך להיות טראמפ", באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2021
5. ↑  דובר הליכוד אלי ורד חזן: אני מברבר פייק ניוז, אנחנו צריכים להיות טראמפ, ערוץ 7, 18 ביולי 2021
6. ↑  מינוי שגריר ישראל לסינגפור ושגריר לא תושב למזרח טימור, החלטה מספר 558 של ממשלת ישראל השלושים ושבע, משנת 2023, באתר של משרד ראש הממשלה
**צראטוגאולוס** (שם מדעי: *Ceratogaulus*) הוא סוג נכחד של מכרסם גדול. הוא השתייך למשפחה נכחדת, שהיצור הקרוב אליה ביותר כיום הוא הבונה ההררי ממורדות הרי הרוקי. מאובני היצור נמצאו לאורך המישורים הגדולים של אמריקה הצפונית.

זהו המכרסם היחיד המוכר שהיה בעל זוג קרניים מעל מצחו שהזכירו קרני קרנף. יצור זה הוא גם היונק המקורנן הקטן ביותר, ולמעט הארמדיל המקורנן (Peltephilus) הוא היונק המתחפר היחיד שהיה בעל קרניים.

תיאור
-----

ל**צראטגאולוס** יש זוג קרניים גדולות יחסית לגופו, הקרניים יוצאות מעצם האף.

אורך גופו כ-30 סנטימטר, מבנה גופו מזכיר את המרמיטה והוא בעל כפות רגליים קדמיות גדולות ושטוחות שעוזרות לו לחפור. 

שיניו גדולות ועיניו קטנות יחסית לגופו וככל הנראה ראייתו הייתה חלשה כמו זו של החולד.

ממראהו נראה שהוא היה יצור מתחפר ועל הקרקע היה איטי ופגיע. 

הקרניים, היו הן על ראשי הזכרים והן על ראשי הנקבות

תפקיד הקרניים
-------------

ישנן השערות שונות לגבי תפקיד הקרניים
השערה אחת היא שהקרניים שימשו לחפירה או לקרבות בין פריטים, השערה זו אינה נמצאת תואמת עם הממצאים האבולוציונים, שכן נראה שהקרניים זזו יותר ויותר לאחור במשך הזמן כך שהן הפכו מתאימות פחות לחפירה ולשימוש בקרן ככלי בקרב.

השערה נוספת היא שהקרניים שימשו להצגה לצורך חיזור, השערה זו גם היא נראית לא סבירה שכן ראייתם החלשה לא אפשרה להם לנקבה פוטנציאלית להבחין בגודל הקרניים.

השערה אפשרית אחרת היא שהקרניים שימשו כהגנה מפני טורפים, בכך שהגנו על איזור הצוואר באמצעות הרמה של הראש לכיוון הגב, השערה זו מסבירה את הממצאים שמראים שהקרניים זזו אחורה לאורך זמן, שכן כך הם סיפקו הגנה טובה יותר למכרסם.

תופעה דומה ניתן לראות בלטאה מסוג איגואנית מקרינה לה יש עורף קוצני המגן על הצוואר מפני טורפים.

**גלריה**

* שחזור של צראטגאולוסשחזור של צראטגאולוס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **צראטוגאולוס** בוויקישיתוף
* צראטוגאולוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* צראטוגאולוס, באתר GBIF (באנגלית)
"עיר האור" - ספר המסעות של יעקב ד'אנקונה
**יעקב ד'אנקונה** היה סוחר יהודי משכיל מהעיר אנקונה שבאיטליה לחוף הים האדריאטי, אשר יצא למסע אל המזרח הרחוק בשנת 1270. במסעו הוא גילה את "עיר האור" היא זאיטון (צְ'וּ'אַן-ג'וֹאוּ) - היום עיר נמל לחופי האוקיינוס השקט, בדרום-מזרח סין. תיאור מסעותיו בשנים 1270 - 1273 מובא בספר המסעות הקרוי "עיר האור".

עיר האור
--------

כתב היד של יעקב ד'אנקונה מציג את התרבות הסינית כפי שהתגלתה לו בימי הביניים. בטרם הגיעו לסין הוא ביקר ביוון, סוריה, ארץ ישראל, עיראק והודו ומשם בדרך הבשמים לסין דרך חופי הודו סין, וייטנאם, אינדונזיה ומפרץ בנגל. מסעו נערך לאחר מסעות בנימין מטודלה אך לפני מסעות מרקו פולו ואבן בטוטה.

כתב היד פורסם כספר בשם "עיר האור: יומנו הנעלם של האיש אשר נכנס לסין ארבע שנים לפני מרקו פולו" על ידי דייוויד סלבורן, אנגלי תושב איטליה. בבקורות על הספר שהתפרסמו בעיתון ניו יורק טיימס ובמגזין "לונדון רוויו אוף בוקס" (London Review of Books) הובעו ספקות לגבי אמינות כתב היד, אשר שימש כמקור לספר ואף נטען שהוא מזויף. כתב היד לא הוצג מעולם בפומבי. עבודת התרגום של הספר נעשתה בביתו של בעל כתב היד, בעיר אורבייטו שבאיטליה. כמו כן, ישנן עובדות אנאכרוניסטיות בספר, שאינן תואמות את אשר ידוע על התקופה במדינות בהם עבר הנוסע.

הספר **עיר האור**, יצא לאור בעברית בהוצאת זמורה ביתן, תל אביב, 1999. בתרגומו של דוד שחם.

קישורים חיצוניים
----------------

* תיאור הספר והתייחסות
* יעקב (נ. 1221), מאנקונה, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263358805171
* BIBSYS: 37175
* BNE: XX995910
* BnF: cb13561138w (data)
* GND: 12112259X
* ISNI: 0000 0001 0871 4217
* LCCN: n97055286
* NKC: xx0063804
* NLK: KAC201917685
* NTA: 214149161
* RERO: 02-A000045934
* SUDOC: 052526941
* VIAF: 13155827
* WorldCat: lccn-n97055286

 |
**אמינה וואדוד** (באנגלית: **Amina Wadud**; נולדה ב-25 בספטמבר 1952) היא חוקרת אמריקאית בתחומי מגדר והאסלאם, העוסקת בין השאר בפרשנות ביקורתית של הקוראן. פעילה כפמיניסטית מוסלמית, וידועה בכך שהייתה האישה הראשונה שהנחתה תפילת יום שישי מעורבת של גברים ונשים מוסלמים ב-2005; היא ספגה בשל כך ביקורת מצד גורמים איסלאמיים, ומאז עוררה דיון ציבורי באשר לשינוי שהיא דורשת לבצע בשריעה כך שגם נשים יוכלו לתפקד כאימאם.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשם מרי טיסליי במרילנד, לאב מתודיסטי ואם מוסלמית ממוצא ערבי ואפריקאי. ב-1972, כסטודנטית, קיבלה על עצמה את חוקי האסלאם והצהירה את השהאדה, עוד בטרם ידעה על מוצאה המוסלמי של אמה. ב-1974 שינתה את שמה לאמינה וואדוד. ב-1975 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת פנסילבניה. בהמשך קיבלה תואר שני בלימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת מישיגן, וב-1988 סיימה דוקטורט בערבית ולימודי אסלאם באותה אוניברסיטה. במקביל השתלמה בלימודים מתקדמים בערבית באוניברסיטה האמריקאית בקהיר שבמצרים, לימודי קוראן באוניברסיטת קהיר, ולימודי פילוסופיה באקדמיה המוסלמית אל-אזהר.

בשנים 1989-1992 עסקה במחקר באוניברסיטה האיסלמית הבינלאומית במלזיה. בתקופה זו פרסמה את עבודתה "Qur'an and Woman: Rereading the Sacred Text from a Woman's Perspective", שהוחרם במדינות איחוד האמירויות הערביות. כן הייתה ממייסדי הארגון המלזי "אחיות באסלאם". ב-1992 קיבלה דרגת פרופסור מאוניברסיטת Commonwealth בריצ'מונד, וירג'יניה. היא לימדה שם עד פרישתה ב-2008, אז החלה לעבוד כמרצה אורחת באוניברסיטת Gadjah Mada באינדונזיה.

לאורך השנים הייתה פעילה בתחום הפמיניזם האיסלאמי, והרצתה על כך במקומות רבים בעולם. ב-1994 נשאה ח'טבה (דרשה בתפילת יום השישי) במסגד בקייפטאון, דרום אפריקה, דבר שעורר התנגדות רבה בקרב חוגים איסלאמיים שונים, שאף ניסו להדיח אותה ממשרתה כפרופסור באוניברסיטה בווירג'יניה. ב-2005 הייתה לאישה הראשונה שכיהנה כאימאם בתפילת יום השישי, אותה נאלצה לארגן בכנסייה במנהטן לאחר שהמסגדים באזור סירבו לאפשר לה לנהל את התפילה אצלם. המעשה זכה לפרסום רב בתקשורת ועורר תגובות נסערות.

ב-2007 זכתה על פועלה בפרס הדמוקרטיה הדני.

וואדוד היא גרושה ואם לחמישה ילדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אמינה וואדוד** בוויקישיתוף
* העולם המוסלמי סוער בשל תפילת אישה, באתר nana10‏, 1 במאי 2005
* אמינה וואדוד (באנגלית)
* ריאיון עם וואדוד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007269623805171
* BIBSYS: 34636
* BNE: XX4729854
* BnF: cb15554174j (data)
* CANTIC: a1058934x
* GND: 142916072
* ISNI: 0000 0000 8363 9715
* LCCN: nr93035237
* NLA: 54956623
* NLP: a0000003697485
* NTA: 227529774
* SUDOC: 111658853
* Trove: 1601204
* VIAF: 22453656
* WorldCat: lccn-nr93035237

 |
**ג'ון סטיוארט "ג'ק" דאלרימפל** (באנגלית: **John Stewart "Jack" Dalrymple**; נולד ב-16 באוקטובר 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי, איש עסקים שכיהן כמושל דקוטה הצפונית החל מ-7 בדצמבר 2010 עד 15 בדצמבר 2016.

חיים אישיים
-----------

ג'ק דאלרימפל נולד ב-16 באוקטובר 1948 במיניאפוליס, מינסוטה. הוא בילה בילדותו הרבה זמן בעבודות חקלאיות עם משפחתו באדמות דקוטה הצפונית, ומכאן הקשר שלו למדינה צפון דקוטה.

קריירה פוליטית
--------------

### בבית הנבחרים של דקוטה הצפונית

בשנת 1984 נבחר לבית המחוקקים של דקוטה הצפונית. הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים 7 פעמים נוספות ברציפות, בשנים 1986, 1988, 1990, 1992, 1994, 1996, 1998. בשנת 2000 עזב את בית הנבחרים ומונה לסגן מושל דקוטה הצפונית. בכך חתם דאלרימפל כהונה בת 15 שנים בבית הנבחרים.

### סגן מושל דקוטה הצפונית

בשנת 2000 נבחר על ידי מושל דקוטה הצפונית ג'ון הובן לתפקיד סגן המושל. הוא נבחר מחדש לתפקיד בשנים 2004 וב-2008.

### מושל דקוטה הצפונית

דאלרימפל נבחר לתפקיד לאחר התפטרותו של המושל ג'ון הובן עקב בחירתו לסנאט של ארצות הברית כנציג דקוטה הצפונית.

בשנת 2012, ניצח דאלרימפל את המתמודד הדמוקרטי ראיין טיילור בבחירות הכלליות לכהונה מלאה כמושל.

ב-24 באוגוסט 2015, הודיע דאלרימפל כי הוא לא יתמודד מחדש בבחירות לתפקיד מושל דקוטה הצפונית 2016.

ב-15 בדצמבר 2016 סיים את תפקידו כמושל דקוטה הצפונית. דאג בורגום החליף אותו בתפקיד.

ראו גם
------

* דקוטה הצפונית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ק דאלרימפל** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1193259703
* LCCN: no98076039
* VIAF: 11924176
* WorldCat: lccn-no98076039

 |
**רוברט פרדריק הדלנד** (באנגלית: **Robert Frederick Hedelund**) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, שירת כמפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי.

ביוגרפיה
--------

הדלנד סיים ב-1983 תואר ראשון מאוניברסיטת פלורידה אטלנטיק והתגייס לחיל הנחתים. במאי 1985 סיים קורס טיס והוסמך כטייס מסוקים. 

שירת כטייס מסוקי CH-46E בטייסת 264 בשנים 1985–1988, כמדריך טיסה בטייסת האימונים 18 בשנים 1989–1991, כטייס CH-46E בטייסת 365 בשנים 1991–1994 וכמדריך בטייסת האימונים הראשונה בשנים 1995–1998. בשנת 2000 פיקד על טייסת מנהלה בלהק הנחתים ה-29.

בשנים 2001–2003 פיקד על טייסת המסוקים 162 והשתתף עמה במלחמת עיראק. ביולי 2006 מונה למפקד טייסת האימונים הראשונה, המאמנת את צוותי האוויר של חיל הנחתים. ביוני 2008 מונה לעוזר צבאי בכיר למזכיר הצי של ארצות הברית. באוגוסט 2009 מונה לראש מעבדת הלוחמה של חיל הנחתים וסגן ראש המשרד למחקר ימי של מחלקת הצי. בפברואר 2011 מונה לראש מחלקת התמיכה בחיילי הנחתים ומשפחותיהם.

במאי 2013 מונה למפקד כנף הנחתים השנייה. ביוני 2015 מונה למפקד כוחות הנחתים בדרום קוריאה וכראש אגף התכנון של כוחות האו"ם ופיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה. 

במהלך שירותו צבר כ-5,200 שעות טיסה.

ביולי 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוח המשלוח השני של חיל הנחתים. ביולי 2019 מונה למפקד פיקוד כוחות הנחתים ומפקד הנחתים בגזרת האוקיינוס האטלנטי.

הדלנד בוגר המכללה לפיקוד ומטה של חיל האוויר ומכללת המטה של הכוחות המזוינים. נשוי לאלישיה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רוברט הדלנד** בוויקישיתוף
* ביוגרפיה באתר חיל הנחתים

הערות שוליים
------------

1. ↑  PASSING THE TORCH: II MEF BIDS FAREWELL TO COMMANDER, אתר חיל הנחתים, 17 ביולי 2017
**אנרי ז'רבק** (בצרפתית: **Henri Gervex**‏; 10 בדצמבר 1852 – 7 ביוני 1929) היה צייר צרפתי.

ביוגרפיה
--------

אנרי היה בנם של ג'וזפין פלטייה ופליקס ניקולה ז'רבק, יצרן פסנתרים. כשהיה בן 15, חבר של המשפחה עזר לו להתקבל לאטלייה של פייר-ניקולה בריסט. שלוש שנים אחר כך שירת בגדוד 152 של המשמר הלאומי. בשנת 1871 הוא התקבל לבית ספר לאמנויות יפות בסטודיו של אלכסנדר קבאנל, שם למד ציור נוף חמש שנים יחד עם ז'אן לואי פורה, פרננד קורמו, צייר נוף. הוא גם למד בעצמו אצל האוריינטליסט אוז'ן פרומנטה.

יצירה
-----

עבודתו המוקדמת השתייכה כמעט אך ורק לז'אנר המיתולוגיה, ששימש תירוץ לציור העירום, אך לא תמיד במיטב הטעם. ציורו "רולה" משנת 1878, המבוססת על שירו של אלפרד דה מוסט, נדחה על ידי חבר המושבעים של סלון דה פריז בגלל אי מוסריות, מכיוון שהיא תיארה סצנה משיר של זונה עירומה לאחר קיום יחסי מין עם לקוח.

ז'רבק היה אחד מהמאהבים הרבים של הפטרונית ולטז דה לה בינייה (Valtesse de La Bigne) מערכת היחסים שלהם הייתה ארוכה ועמוקה, וז'רבק כלל את דמותה עם יופי הזהוב של השיער שלה ביצירת האמנות שלו שנקראה "נישואין אזרחיים" משנת 1881. כאן ולטז דה לה בינייה לבושה מכף רגל ועד ראש בפריטים בצבע כחול, הצבע האהוב עליה כשהוא מסמל מלוכה. היא עומדת ליד גבר כהה עם שפם. ציור נוסף של לה בינייה הייתה בהשראה של אמיל זולה ברומן "ננה", וז'רבק עצמו היה המודל לדמותו של צייר אופורטוניסטי המופיע ברומן "עבודת אמנות", 1886 של זולה.

לאחר מכן התמסר ז'רבק לייצוגים של החיים המודרניים והשיג הצלחה עם הציור שלו "הניתוח", פרפרזה מודרנית, כביכול, של "שיעור האנטומיה" של רמברנדט.

הוא הופקד על כמה ציורים רשמיים חשובים ועיטור מבני ציבור. בין הראשונים ניתן למנות "חלוקת פרסים" (1889) בארמון התעשייה, "הכתרת ניקולה השני", "משתה לראשי הערים" (1900), וקבוצת הדיוקנאות של מנהיגי צרפת. ציור תקרה אולם האירועים Salle des Fêtes בבניין עירית פריז. הוא גם צייר, עם אלפרד סטיבנס, פנורמה, "ההיסטוריה של המאה" (1889). תמונות נוספות בעלות חשיבות, מלבד דיוקנאות רבים בצבעי שמן ובפסטל, הן: לידת ונוס, חזרה מהכדור, דיאנה ואנדימיון, עבודה, נישואים אזרחיים, שייט בארכיפלג, ועוד.

גלריה
-----

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנרי ז'רבק** בוויקישיתוף
* אנרי ז'רבק, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Chisholm, Hugh, ed, Gervex, Henri, **1911 Encyclopædia Britannica** Volume 11
2. ↑  **Gervex, Henri**, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
3. ↑  Henri Gervex - 36 artworks, Art Renewal Center

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX4441029
* BnF: cb13621794c (data)
* CANTIC: a1143188x
* GND: 119120364
* ISNI: 0000 0000 6654 057X
* LCCN: n93023399
* Léonore: 161402
* NTA: 069715823
* RERO: 02-A003291440
* RKD: 31190
* SNAC: w68w3hk7
* SUDOC: 031414125
* ULAN: 500010238
* VIAF: 29708376
* WorldCat: lccn-n93023399

 |
**ג'קי מיטו** (באנגלית: **Jackie Mittoo**‏; 3 במרץ 1948 - 16 בדצמבר 1990) היה קלידן סקא ורגאיי ג'מייקני.

חייו
----

מיטו התחיל ללמוד נגינה בפסנתר בגיל ארבע בהדרכת סבתו.

בשנות השישים הוא היה שותף להרכבים The Skatalites, The Rivals, The Sheiks, The Soul Brothers and Soul Vendors. כמו כן, ניגן אצל לויד דאליי.

בסוף שנות השישים היגר מיטו לטורונטו, קנדה, שם הקליט שלושה אלבומים: Wishbone, Reggea Magic, Let's Put It All Together. האלבום Wishbone הפך ללהיט ב-1971. הוא הופיע במקומות שונים בטורונטו במהלך שנות השבעים, באותן שנים הקליט בעיקר אצל המפיק הג'מייקני באני לי.

מיטו אושפז ב-12 בדצמבר 1990 ומת מסרטן ארבעה ימים לאחר מכן, בסיינט אן שבג'מייקה.

הלווייתו נערכה בקינגסטון. בהלוויה ובקונצרט הזיכרון לכבודו השתתפו גדולי המוזיקאים שעבדו אתו, בהם הורטנס אליס, דלרוי וילסון, קן בוט', וין גורדון, קלמנט "קוקסון" דוד, לירוי ואלאס ואחרים.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'קי מיטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'קי מיטו, באתר AllMusic (באנגלית)
* ג'קי מיטו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* ג'קי מיטו, באתר Discogs (באנגלית)
* ג'קי מיטו, באתר Genius
* ג'קי מיטו, באתר SecondHandSongs
* ג'קי מיטו, באתר בנדקמפ

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007315103105171
* BIBSYS: 7058992
* BnF: cb13922512d (data)
* GND: 134974352
* ISNI: 0000 0000 7839 5816
* LCCN: n79140550
* MusicBrainz: a4b3fb24-a04e-4249-9fa5-5a198ca9d73c
* NKC: xx0001963
* VIAF: 71580020
* WorldCat: lccn-n79140550

 |
**רוק 30** הוא סינגל של הזמר והראפר הישראלי טונה. השיר יצא לאור ב-25 במאי 2015, כחלק מאלבום הבכורה "גם זה יעבור", על ידי חברת התקליטים "עננה".

רקע וכתיבה
----------

מילות השיר נכתבו על ידי טונה, בעוד ניר דנן ויקיר בן טוב הלחינו את המנגינה שלו והפיקו אותו. שלושה בתים מרכיבים את השיר, ובניהם פזמון. תוכן השיר מתעסק במשבר אישי אותו טונה חווה בהגיעו לגיל שלושים, בו הוא הרהר בבחירת הקריירה שלו ובמערכות היחסים החבריות והזוגיות שלו. כמו כן, הוא מעלה נוסטלגיה ומתרפק על עברו, והוא גם מקיים דיאלוג עם אביו על הכיוון שעליו לקחת בעתידו.

עם צאת השיר לשווקים והוצאתו לתחנות הרדיו ב-25 במאי, עלה לאתר שיתוף הווידאו "YouTube" וידאו קליפ עבורו. הקליפ, אותו טונה ערך בעצמו, מורכב מוידאו שלו ושל משפחתו מילדותו והתבגרותו שצולמו במצלמה ביתית לאורך שנות ה-90, ובסופו מופיעה גם מסיבת יום הולדתו השלושים של טונה.

בסוף השיר מושמע קטע מתוך סדנתו של יוסי פיין בנושא מפיק מוזיקלי, קישור לקטע ביוטיוב.

הצלחה
-----

"רוק 30", יחד עם "גם זה יעבור", אחראי לפריצה וההצלחה של טונה ולכניסתו אל המיינסטרים. השיר זכה לשבחים מהמבקרים, וזכה גם להשמעות רבות בתחנות הרדיו. השיר התמקם בעשירייה הראשונה של המצעד הרשמי של גלגלצ במשך ארבעה שבועות ברציפות (ובשיאו דורג במקום השמיני), בעשירייה הראשונה של רשת ג' במשך שבעה שבועות ברציפות (ובשיאו דורג במקום הראשון למשך שבועיים) וב-20 ביולי הוא נעמד במקום ה-27 במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך. ב-20 ביוני, השיר נכנס למצעד העברי של מדיה פורסט עם 84 השמעות ונעמד במקום השביעי, השיר נכלל גם במצעדי הפזמונים העבריים השנתיים, וזכה במקום ה-27 אצל גלגלצ ובמקום ה-37 אצל רשת ג'. כמו כן, השיר צבר מעל שבעה מיליון צפיות ב-"YouTube", ובאפליקציית הזרמת המדיה "Spotify" הוא הושמע כ-7,200,000 פעמים.

מיקומי שיא
----------

| 
‏‏‏  **מצעדים שבועיים (2015)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |
| המצעד הרשמי של גלגלצ | 8 |
| המצעד השבועי של רשת ג' | 1 |
| רדיו אמצע הדרך | 26 |

| 
‏‏‏  **מצעדי סוף-שנה (2015)** |
| --- |
| מדינה | מצעד | מיקום שיא |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |
| המצעד השנתי של גלגלצ | 27 |
| המצעד השנתי של רשת ג' | 37 |

קישורים חיצוניים
----------------

* סרטון השיר "רוק 30" באתר יוטיוב
* מילות השיר "רוק 30" באתר שירונט

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית קלינג, מים רדודים: האלבום של הראפר טונה לא מוצלח מספיק, Time Out תל אביב, 20 באוגוסט 2015
2. ↑  המצעד השבועי - 11 ביוני, 18 ביוני, 25 ביוני ו-2 ביולי 2015.
3. ↑  רוק 30, פזמונט
4. ↑  המצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך - פורום מצעדים וביקורת מוזיקה, תפוז אנשים
5. ↑  המצעד השבועי, מדיה פורסט
6. ↑  המצעד השנתי הישראלי תשע"ה, גלגלצ
7. ↑  ראו ערך - מצעד הפזמונים העברי השנתי (ה'תש"ע–ה'תשע"ט)#ה'תשע"ה-2015
8. ↑   רוק 30, בביצוע טונה, וידאו קליפ של השיר באתר יוטיוב (אורך: 3:40), 25 במאי 2015
9. ↑  רוק 30, באתר Spotify
**מרקו ברוצ'ינר** (ברומנית: **Marco Brociner**‏; 20 באוקטובר 1852 – 12 באפריל 1942) היה עיתונאי, פובליציסט, עורך, סופר ומחזאי יהודי שפעל ברומניה ובאוסטריה.

קורות חיים
----------

מרקו ברוצ'ינר נולד ולמד ביאשי, רומניה, היה בנו של אידל בר ברוצ'ינר, מחסידי תנועת ההשכלה היהודית ואחיהם של מאוריצ'יו, יוסף ואנדריי. הוא המשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת לייפציג ומדעי המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, שם קיבל דוקטורט ושיתף פעולה עם כתבי עת ממינכן ועם כתב העת היהודי רומני Vocea Apărătorului.

ב-1880 שב לרומניה, ייסד את כתב העת בשפה הגרמנית Bukarester Tageblatt והיה לעורכו הראשי. מרקו ברוצ'ינר נמנה בין הפובליציסטים היהודים שגורשו מרומניה, למרות היותו יליד רומניה, ב-1885, בגלל מאבקם באנטישמיות. הוא התיישב בווינה, שם התמנה ב-1888 לעורך בכתב העת Neues Wiener Tageblatt, ביטאון ממשלת אוסטריה.

ברוצ'ינר נפטר בגיל 90 בגטו הווינאי שיצר המשטר הנאצי.

מיצירותיו
---------

* Ionel Fortunat רומן בשני כרכים
* Radu Gleva רומן בשני כרכים
* Aus zwei Zonen נובלות
* Doktor Hamlet und anderes נובלות
* Der neue Glaube רומן
* Weihrauch רומן
* Die Hochzeit von Valeni מחזה
* Das Volk stecht auf רומן על רקע מרד האיכרים מ-1907

לקריאה נוספת
------------

* Breviar biobibliografic Evrei din România, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008, עמוד 85 (ברומנית)
* Contribuţia evreilor din România la cultură şi la civilizaţie, הוצאת HASEFER, בוקרשטת 2004 (ברומנית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מרקו ברוצ'ינר** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007520600705171
* GND: 11652622X
* ISNI: 0000 0000 1336 8905
* NTA: 158001494
* VIAF: 15522082
* WorldCat: viaf-15522082

 |
לוגו החברה
מכונית מרקורי מודל 1939
מרקורי וויאג׳ר
**מרקורי** (באנגלית: **Mercury**) היה מותג מכוניות שיוצר על ידי חברת פורד.

בשנת 1939, החליטה פורד על ייצור מותג חדש – מכוניות יוקרתיות יותר, בין הפורד העממי לבין הלינקולן הגדולות והמפוארות.
הם למעשה חיפשו מותג שישמש עבורם מה ששימשה ביואיק עבור ג׳נרל מוטורס – מותג פאר־ביניים בין השברולט לקאדילק. גם היום משתמשים בשדרוג זה (כמו לקסוס מבית טויוטה, מייבך של מרצדס ועוד).
המותג מרקורי קרוי על שמו של מרקוריוס, שליח האלים במיתולוגיה הרומית (מקבילו של הרמס במיתולוגיה היוונית), שליח קל רגליים, חֶצְיוֹ אל וחציו אדם ולראשו קסדה ובה זוג כנפיים. זהו למעשה סמלה המסחרי הראשון של החברה.

מרקורי שוּוק רק למדינות כמו ארצות הברית, פוארטו ריקו, ברזיל, מקסיקו וגם למזרח התיכון, ובכללן ישראל.
המותג היוקרתי מרקורי שימש את פורד ללא הפסקה משנת 1939 ועד לשנת 2010, אז הודיעה החברה על הפסקת ייצורו של המותג.
בשנות החמישים והשישים, ניסו אנשי חטיבת מרקורי להעניק למכוניות שלהם ערך מוסף של ביצועים, עיצוב והידור ובכך להיענות לקהל אנין הטעם והעשיר שחיפש רכב מנהלים מפנק.

לישראל יובאו בשנות השישים והשבעים מספר דגמים: קומט, קוגר ומאבריק.
לישראל הגיע לראשונה בשנת 2007 דגם נדיר ומיוחד ביבוא אישי על ידי חבר מועדון החמש גידי אשכנזי – המונטקלייר Breezeway שנת יצור 1964. המונטקלייר היה בין הדגמים הגדולים והמובילים של מרקורי, החל במונטריי, שהייתה ברמת גימור נמוכה יותר (ועדיין מפוארת למדי), דרך המונטקלייר, שהייתה בגימור הביניים, וכלה ב־Park‐Lane היוקרתית ביותר, שהתבססו על אותו המרכב של 2170 ק״ג.
משנות הארבעים ואילך שימשו את המשטרה בארצות הברית דגמי מונטריי, מרקיז ועד לגרנד מרקיז בימינו.

המונטקלייר נקראה ע״ש העיירה היוקרתית מונטקלייר שבניו ג׳רזי. את דגמי המונטקלייר ניתן היה להזמין בשני סוגי מרכב – Maruder, שהיה קונבנציונלי למדי, ו־Breezeway, שהיה עיצוב מיוחד שבו היה לחלון האחורי שיפוע שלילי ומנוע חשמלי שניתן היה להוריד אותו, ועל ידי כך לאוורר את הרכב. מכאן שמו – Breezeway.

למונטקלייר היו תוספות פאר רבות וכמו מכוניות אמריקאיות רבות היא צוידה במנוע V8, בנפח 390 אינץ׳ מעוקב (שהם 6,400 סמ״ק) והספק של 300 כ״ס. ממסרת הילוכים אוטומטית עם 3 הילוכים ובאורך של 5.7 מטרים ובסיס גלגלים של 3.20 מטרים.

רכב המרקורי האחרון, מדגם גראנד מרקיז, ירד מפס הייצור ב־4 בנובמבר 2011.

דגמים
-----

* מרקורי סדרה M (1946–1968)
* מרקורי וויאג׳ר (1957–1958)
* מרקורי קומיוטר (1957–1962, 1964–1968)
* מרקורי טרנפיק קרוזר (1957–1958)
* מרקורי פארק ליין (1958–1960, 1964–1968)
* מרקורי מונטקלייר (1955–1960), (1964–1968)
* מרקורי מטאור (1960–1963)
* מרקורי S‐55 (1962–1963, 1966–1967)
* מרקורי ציקלון ספוילר 2 (1969)
* מרקורי ציקלון (1964–1971)
* מרקורי לינקס (1980–1987)
* מרקורי מילאן (2005–2010)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרקורי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007565660405171
* LCCN: no2008172220
* VIAF: 135262057
* WorldCat: lccn-no2008172220

 |
**גדעון פרנק** (נולד ב-13 בנובמבר 1943) הוא מהנדס ישראלי. כיהן כמנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק בשנים 1982–1990, מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית בשנים 1993 – 2007, ולאחר מכן ממלא מקום יושב ראש הוועדה (כממלא מקום ראש הממשלה בתפקיד זה).

קורות חיים
----------

גדעון פרנק נולד בשנת 1943. קיבל מהטכניון תואר ראשון בהנדסת מכונות בשנת 1965 ותואר שני במדעי הגרעין בשנת 1967. ב-1968 החל לעבוד במרכז למחקר גרעיני - שורק, ובשנת 1970 מונה למנהל הכור הגרעיני שם. בשנת 1973 הושאל לשנתיים לסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א) שבה פעל כפקח, אך כישראלי נמנע ממנו לבקר במתקני הגרעין של מדינות רבות. בשנים 1975–1979 כיהן כסגן מנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק להנדסה וטכנולוגיה.

ב-1980 החל לכהן כנספח המדעי בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1982 שב לישראל ומונה למנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק. עקב אילוצים כלכליים הוגדלה בתקופתו הפעילות של מתן שירותים לגופים חיצוניים. בשנת 1990 מונה למשנה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, בסוף 1992 מונה לממלא מקום המנכ"ל, וכעבור חודשיים מונה למנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית. הוא כיהן בתפקיד זה עד שנת 2007, שבה מונה לממלא מקום יושב ראש הוועדה (כממלא מקום ראש הממשלה בתפקיד זה).

בשנים 2010–2012 כיהן כדירקטור בחברת החשמל. בתחילת 2011 הצטרף לוועד המנהל של הטכניון. פרנק הוא גם נאמן קרן קבוצת ון ליר, התומכת, בין השאר, במכון ון ליר בירושלים. חבר בחבר הנאמנים של מכללת אפקה.

ביוני 2022 מונה לחבר בוועדת גרוניס לחקירת רכש הצוללות וכלי השיט.

קישורים חיצוניים
----------------

* אלוף בן, הפקיד, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2001
* אמיר אורן, ישראל: לא נסבול פיתוח נשק להשמדה המונית באזור, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2007
* אתר למנויים בלבד  אלכס פישמן, "צ'רנוביל ודימונה הם שני עולמות נפרדים", באתר "ידיעות אחרונות", 20 ביוני 2019

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד אמיר אורן, דרוש: איש עם גרזן, באתר הארץ, 2 בפברואר 2014.
2. ↑  איציק וולף, מנכ"ל חדש לוועדה לאנרגיה אטומית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 31 באוגוסט 2007
3. ↑  דיווח לבורסה של חברת חשמל
4. ↑  Gideon Frank, Van Leer Group Foundation
5. ↑  גדעון פרנק מונה לחבר בוועדת החקירה לפרשת הצוללות, באתר ערוץ 7, 21 ביוני 2022

| מנכ"לי הוועדה לאנרגיה אטומית |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| ישראל דוסטרובסקי • שלהבת פריאר • עוזי עילם • דוד פלג (ממלא מקום) • יונה אטינגר • גדעון פרנק • שאול חורב • זאב שניר • משה אדרי |

 |
**עמיר ריטוב** (נולד ב-1952) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש מועצה אזורית לב השרון בין השנים 2007 ועד 2024 וכיהן כיושב ראש מרכז המועצות האזוריות בין השנים 2017-2019.

ביוגרפיה
--------

ריטוב גדל והתחנך בזכרון יעקב.

ריטוב נבחר לראשונה לתפקיד בשנת 2007 עם למעלה מ-50% תמיכה. באוקטובר 2018 נבחר שוב לתפקיד עם כ-42% מקולות הבוחרים.

בבחירות לראשות מועצת לב השרון ב־2024 הוא הודיע כי לא יתמודד ובמקומו נבחר אליהו אטון.

ריטוב פעל לקדם את הקמתו של כביש 561, שאמור לחבר את הכבישים 2 ו-4.

### מרכז הרשויות האזוריות

בשנים 2017–2019 כיהן כיושב ראש מרכז המועצות האזוריות, לאחר פטירתו של יושב הראש שמואל ריפמן. בנוסף על כך, ריטוב כיהן כיושב ראש ועדת התכנון של המרכז. בזמן כהונתו, מרכז המועצות האזוריות התמודד עם כמספר אתגרים תכנוניים ברחבי הארץ, במיוחד אל מול העיריות השונות. בנוסף על כך, ריטוב היה מבין המתנגדים לתשלום שכר לחברי מועצות ברשויות המקומיות. בינואר 2019 ראש מועצה אזורית מרחבים שי חג'ג' נבחר להחליפו. זוהי הייתה הפעם הראשונה ששני מועמדים התמודדו על תפקיד זה.

### פוליטיקה ארצית

בבחירות לכנסת ה-22 שהתקיימו בספטמבר 2019 ריטוב התמודד במקום ה-15 ברשימת העבודה-גשר לאחר ששוריין על ידי יושב ראש העבודה עמיר פרץ. הרשימה קיבלה כשישה מושבים וריטוב לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-23 מוקם ריטוב במקום ה-25 ברשימת העבודה-גשר-מרצ, ושנית לא נבחר לאחר שהרשימה קיבלה כ-7 מושבים. לאחר הבחירות היה מתומכי כניסת העבודה לממשלה השלושים וחמש. בבחירות לכנסת ה-24 כבר לא היה מועמד לכנסת.

חיים אישיים
-----------

ריטוב נשוי לאיריס, אב לארבעה ילדים, מתגורר במושב חרות בגוש תל מונד, נכדם של יהושע וציפורה ריטוב, ממיסדי המושב.

הערות שוליים
------------

1. ↑  תני גולדשטיין, הבחירות למועצות האזוריות: ניצחונות למכהנים, באתר ynet, 28 בנובמבר 2007
2. ↑  חילופי שלטון: הערים והיישובים שבהם יהיו ראשי עיר ומועצות חדשים, באתר ynet, ‏28 בפברואר 2024
3. ↑  ברק גולן, צעד נוסף בניסיון לשחרר את מזרח נתניה מעומסי התנועה: כביש 561, שאמור לחבר בין כביש 2 לכביש 4, הופקד להתנגדויות בוועדה המחוזית, באתר רשת מקומונים בשרון, ‏16 באפריל 2019
4. ↑  נמרוד בוסו, להתראות הרחבות, היה שלום מרכז מסחרי: תוכנית מתאר חדשה תשפיע על מאות מושבים וקיבוצים, באתר כלכליסט, 8 בפברואר 2018
5. ↑  נמרוד בוסו, 7 היישובים שנגרעו מתוכנית המתאר של מטה יהודה הוחזרו אליה, באתר כלכליסט, 26 במרץ 2018
6. ↑  אורי חודי, ‏המועצות האזוריות: "תכנון היסטרי - מכת מוות לחקלאות", באתר גלובס, 15 בינואר 2018
7. ↑  שחר אילן, מחר: כינוס חירום של ראשי רשויות נגד חוק התשלום לחברי מועצה, באתר כלכליסט, 5 ביולי 2017
8. ↑  שי חג'ג', ראש מועצת מרחבים, נבחר ליו"ר מרכז המועצות האזוריות, באתר הקיבוצים, ‏3 בינואר 2019
9. ↑  אריק בנדר, ‏פרץ הודיע על שריון המקום ה-15 ברשימת העבודה עבור עמיר ריטוב, באתר מעריב אונליין, 31 ביולי 2019
10. ↑  טל שניידר, ‏ברגע האחרון: הסכם בין הימין החדש לבית היהודי; בן גביר נשאר בחוץ, באתר גלובס, 15 בינואר 2020
11. ↑  יהודה שלזינגר, ראשי רשויות מהעבודה לעמיר פרץ: כנס לממשלת נתניהו, באתר ישראל היום, ‏5 במרץ 2020
**גולובוי אוגוניוק** (ברוסית: **Голубой огонёк**, ובעברית: **האור הכחול**) הייתה תוכנית בידור מוזיקלית פופולרית, שודרה בתוכנית הראשונה של הטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות החל מה 6 באפריל 1962 עד 1985.

בתחילה שודרה התוכנית מדי שבוע בסופי שבוע, ואז רק בחגים ובימי עבודה שאינם עובדים. מבצעים סובייטים מפורסמים של אופרה, בלט, אופרטה, קרקס, מוזיקת פולק ופופ, כמו גם אורחי כבוד - קוסמונאוטים, גיבורי ברית המועצות, גיבורי העמל הסוציאליסטי, אנשי צבא בולטים ונציגים רבים אחרים של מדע ואומנות. אורח הכבוד של המהדורה הראשונה משנת 1962 היה הקוסמונאוט יורי גגארין.

מאז 1964 הפך גולובוי אוגוניוק לתוכנית מסורתית לכבוד השנה החדשה, תחילה בטלוויזיה הסובייטית ואחר כך ברוסית. היה משודר מדי שנה בלילה של 31 בדצמבר עד 1 בינואר.

מאז שנת 1998 הפך "גולובוי אוגוניוק בשאבולובקה" (Голубой огонёк на Шаболовке) ליורש של גולובוי אוגוניוק של השנה החדשה, ויורש שדומה לגולובוי אוגוניוק השבועי שיצא בתחילת שנות השישים של המאה הקודמת יכולה להיחשב תוכנית "ערב שבת" (Субботний вечер) בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1.

קישורים חיצוניים
----------------

* גולובוי אוגוניוק 1965, סרטון באתר יוטיוב

הערות שוליים
------------

1. ↑  How To Celebrate The New Year In Russia, The Odyssey Online, ‏2015-12-28 (באנגלית)
**נדיה מריאל די צ'לו** (בספרדית: **Nadia Mariel Di Cello**, נולדה ב-20 בינואר 1989; מקסיקו סיטי, מקסיקו) היא שחקנית ארגנטינאית. מוכרת בעיקר ממשחקה בטלנובלות של כריס מורנה: "קטנטנות" ופינת אור".

קריירה
------

די צ'לו נולדה כנדיה מריאל די צ'לו ב-20 בינואר 1989 במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובגיל ארבעה חודשים היא עברה עם משפחתה לבואנוס איירס, ארגנטינה. יש לה אחות גדולה בשם נטליה.

די צ'לו גילתה עניין רב במשחק כבר בגיל צעיר מאוד.

בשנת 1996 עשתה מבחן בד להפקה של "טלפה" והתקבלה לסדרה "קטנטנות" בה גילמה את נדיה. בשנת 1999, בעונה החמישית של קטנטנות שונה שם הדמות של נדיה למריה. היא גילמה את דמותה של מריה גם ב-"קטנטנות: הסרט", שהיה הופעת הבכורה שלה בקולנוע.

בשנת 2002 השתתפה בסדרה "המורדים", בתפקיד פלור פרננדז אחותה הקטנה של לונה פרננדז (ג'ורג'ינה מוז'ו) למספר קטן של פרקים. בחנוכה באותה שנה ביקרה לראשונה בישראל יחד עם סבסטיאן פרנסיני ששיחק עמה ב"קטנטנות", כדי להשתתף במחזמר הישראלי המבוסס על הסרט של הסדרה[1].

בשנת 2003 השתתפה בסדרה "פינת אור" כנדיה, וביקרה בישראל בשנית בשנת 2004 על מנת להשתתף בהופעה עם שאר שחקני הסדרה.

בשנת 2006 השתתפה בטלנובלה "מקלט לחמישה" כסילבנה.

בנובמבר 2021 הגיעה די צ'לו בשלישית לישראל למופע משותף עם הזמר חן אהרוני.

באוגוסט 2023 הגיעה די צ'לו לישראל לביקור ולביצוע חזרות לקראת מופע שאמורה לעלות בישראל, במהלך ביקורה פורסם כי דה צ'לו חוותה הטרדה מינית והתנכלויות וששוקלת את צעדיה בפן המשפטי.

חיים פרטיים
-----------

די צ'לו נשואה ולה בן ובת.

פילמוגרפיה
----------

### טלוויזיה

* קטנטנות (1996-1998) - נדיה
* קטנטנות (1999-2001) - מריה פרננדז
* המורדים (2002) - פלור פרננדז
* פינת אור (2003) - נדיה
* (de los Sueños) El Refugio ‏(2006) - סילבנה

### קולנוע

* קטנטנות: הסרט (2001) - מריה פרננדז

### תיאטרון

* קטנטנות (1997-2001)
* קטנטנות: המחזמר הישראלי (2002)

דיסקוגרפיה
----------

### אלבומי פסקול

* קטנטנות עונה 2 (1996)
* קטנטנות עונה 3 (1997)
* קטנטנות עונה 4 (1998)
* קטנטנות עונה 5 (1999)
* קטנטנות עונה 6 (2000)
* קטנטנות עונה 7 (2001)
* קטנטנות: הסרט (2001)

קישורים חיצוניים
----------------

* נדיה די צ'לו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* [1] www.youtube.com/watch?v=96zbXWmMGHA המשדר המיוחד של ערוץ הילדים בו התארחה נדיה יחד עם סבסטיאן פרנסיני, ובהשתתפות עודד מנשה, צביקה הדר ומשתתפי המחזמר.
**משפט מינקובסקי** הוא תוצאה בסיסית בתחום המכונה 'גאומטריה של מספרים', השייך לתורת המספרים. את המשפט הוכיח הרמן מינקובסקי ב-1889. 

נניח ש- L הוא סריג במרחב {\displaystyle \ \mathbb {R} ^{n}}. נסמן את הנפח של המקבילון היסודי שלו ב- C. (הדוגמה הפשוטה ביותר היא הסריג {\displaystyle \ \mathbb {Z} ^{n}} הכולל את הנקודות שכל הרכיבים שלהן שלמים. המקבילון היסודי במקרה זה הוא קוביית היחידה, והנפח שלו הוא C=1). 
המשפט עוסק בקבוצות סימטריות ביחס לראשית (כלומר, קבוצות הכוללות יחד עם כל נקודה x גם את הנקודה הנגדית {\displaystyle \ -x}), וקובע שקבוצה סימטרית קמורה, שהנפח שלה עולה על {\displaystyle \ 2^{n}C}, מוכרחה להכיל לפחות נקודה אחת של L פרט לאפס (אם ידוע שהקבוצה קומפקטית, הטענה נכונה גם אם הנפח שווה לחסם, ולא רק גדול ממנו).

ממשפט זה נובע שכל מחלקה של אידיאלים שבריים בחוג השלמים {\displaystyle \ {\mathcal {O}}\_{K}} של שדה מספרים K מכילה אידיאל {\displaystyle \ I}, עם נורמה {\displaystyle \ N(I)\leq {\frac {n!}{n^{n}}}\left({\frac {4}{\pi }}\right)^{s}\cdot {\sqrt {|D|}}} (הנורמה של {\displaystyle \ I} שווה לגודל חוג המנה {\displaystyle \ {\mathcal {O}}\_{K}/I}). כאן n הוא הממד של K מעל שדה המספרים הרציונליים, 2s הוא מספר השיכונים המרוכבים של K, ו- D היא הדיסקרימיננטה של ההרחבה. לחסם זה יש תוצאות מרחיקות לכת, שהחשובה ביניהן היא העובדה שכל הרחבה של שדה המספרים הרציונליים מסועפת לפחות מעל ראשוני אחד.

ראו גם
------

* משפט פיק
**אריה (אריק) בנדר** (נולד ב-1952) הוא עיתונאי ישראלי, ששימש ככתב הפרלמנטרי של "מעריב".

ביוגרפיה
--------

בנדר יליד ראשון לציון, בוגר בית הספר חביב. נשוי ואב לשניים.

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1970 שובץ בחיל השריון, עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. במלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת חטיבה 7 בקרבות עמק הבכא. בוגר האוניברסיטה העברית ביחסים בינלאומיים ובמדע המדינה.

בין השנים 1975–1978 ערך את "פי האתון", ביטאון הסטודנטים של האוניברסיטה העברית והפיק את תוכנית הבוקר "707" של אלכס אנסקי בגלי צה"ל. לאחר מכן שימש בתפקיד סגן דובר קרן קיימת לישראל, וכתב בעיתון "דבר" ובמוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות".

בשנת 1980 החל לעבוד בעיתון "מעריב" וכיהן בשורה ארוכה של תפקידים, בין היתר ככתב עירוני של "מעריב" בירושלים, כתב לענייני בית הנשיא, כתב לענייני בתי חולים, ממלא מקום רכז כתבים במערכת העיתון בתל אביב וכתב לענייני עלייה והעם היהודי. בשנת 2001 סיקר עבור "מעריב" את ועידת דרבן הראשונה, בדרום אפריקה.

במסגרת עבודתו ככתב במוסף "7 ימים" חשף את היומנים שכתב אדולף אייכמן בכלא. ביולי 1989 חשף ב"מעריב" לראשונה את כוונת נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב להרים את מסך הברזל ולפתוח את שערי העלייה ליהודים. חשף את תיקי הק.ג.ב. של נתן שרנסקי, וכן חשף את סיפורו של הכומר גיאורג אדלשטיין, אביו של יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין.
בנדר היה העיתונאי המערבי הראשון שראיין את נשיא אתיופיה מלס זנאווי, לאחר הפלת משטר מנגיסטו.

משנת 1994 שימש כתב פרלמנטרי של "מעריב". כתב את המדור השבועי "הנבחרים" ב-nrg. חבר הנהלת תא הכתבים הפרלמנטריים. באוקטובר 2022 פרש לגמלאות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הבלוג של אריק בנדר ב-nrg
* GERMANIA CAPTA - הבלוג של בנדר

**מכּתבותיו**

* אריה בנדר, לוחם חופש, באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2002
* אריק בנדר, ישרואל - מדינת היהודים באלסקה, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2004
* אריק בנדר, זיכרונות של כלניות, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2005
* על גדוד סיור 87 במלחמת יום הכיפורים
* חוזה המדינה בכוכבים

הערות שוליים
------------

1. ↑  אריק בנדר, 40 שנה למלחמת יום כיפור: כתבנו חוזר לתופת, באתר nrg‏, 14 באפריל 2013.
2. ↑  אורלי הררי, כתב 'מעריב' אריק בנדר פורש לאחר כ-40 שנים של עבודה עיתונאית, באתר ערוץ 7, 31 באוקטובר 2022
**נודנס** (**Nodens** או **Nudens**) או **נודונס** (**Nodons**) הוא אל הבריאות, הים, הציד והכלבים במיתולוגיה הקלטית.

פולחנו היה נפוץ בבריטניה הקדומה ומקדשו העיקרי שנתגלה היה בפארק לידני שבגלוסטרשייר.

במהלך מפגש התרבויות בין התרבות הקלטית והתרבות הרומית זוהה נוסדנס עם האלים מרס, מרקוריוס, נפטון וסילוואנוס מהמיתולוגיה הרומית.

לימים התגלגלה דמותו לדמות האלים נואדה מהמיתולוגיה האירית ונוד מהמיתולוגיה הוולשית.

המתחם המקודש בפארק לידני
------------------------

בפארק לידני התגלה מתחם הכולל מבנה מקדש שאורכו 72 מטרים ורוחבו 54 מטרים. במרכז המתחם המקודש היה חדר מרכזי שמידותיו 29 מטרים על 49.5 מטרים, שבחלקו הצפון-מערבי שלושה חדרונים. חדרונים אלה נועדו ככל הנראה כמקום בו ישנו עולי הרגל על מנת לקבל מסרים מהאל בחלומותיהם. רצפת פסיפס שהוקמה במרכז החדר המקודש מתארת דולפינים, דגים ומפלצות ים. רצפה זו הוקמה במהלך המאה הרביעית על ידי טיוטס פלאוויוס סניליס.

המתחם נבנה בשנת 364 ופעל ככל הנראה עד אמצע המאה החמישית. מיקום המתחם נבחר מאחר שממנו ניתן לראות את הבדלי הגאות והשפל הניכרים הקיימים באזור.

המתחם נחקר במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי סר מורטימר ווילר. בחפירות הארכאולוגיות אלה התגלו מספר כתובות המוקדשות לאל נודנס, ובחלקן מזהות אותו עם אלים מהפנתאון הרומי.

פסלי האל ותבליטי הברונזה שהתגלו במתחם מתארים את האל נודנס כאל ים, שסביבו דייגים וטריטונה. כמו כן התגלו פסלי כלבים מברונזה, כאשר לאחד הכלבים פני אדם. ככל הנראה הכלבים סימלו את הבריאות, מאחר שבאותה תקופה האמינו שהכלב המלקק את פצעיו יכול לרפא אותם בליקוקו.

במתחם התגלו למעלה מ-320 סיכות, 300 טבעות ו-8,000 מטבעות המעידים על מרכזיות וחשיבות המתחם.

מתחמים נוספים
-------------

פסלו של האל התגלה בלנקשייר בשנת 1718 - דבר המעיד קיומו של מקדש באזור זה. כתובות נוספות המוקדשות לאל התגלו בוינדולאנדה שבחומת אדריאנוס.

כתובת המוקדשת לנודנס התגלתה גם בגאליה וגם במיינץ שבגרמניה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נודנס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  
Nicholas Summerton, Medicine and Healthcare in Roman Britain, Osprey Publishing 2007

| המיתולוגיה הקלטית |
| --- |
| אלים כלל-אירופאיים | אוגמיוס • אווטה • אזוס • איאלונוס • אלאונוס • אליסאנוס • אנדארטה • אנקאסטה• אנקסטיומארוס • אפונה • ארטיו • ארקורה • בורוו • בלאטו-קאדרוס • בלנוס • בליסאמה • בריגנטיה • בריטניה • גראנוס • דאמונה • דיאה מטרונה • דיס פאטר • ויסוקיוס • וירוטוטיס • טאוטאטיס • טאראניס • לוגוס • ליטאוויס • לנוס • מאטרס • מאפונוס • מוגונס • נאנטוסואלטה • נמטונה • סגומו • סוקלוס • סירונה • קאמולוס • קונדאטיס • קיקולואיס • קיסוניוס • קרנונוס • רוזמרטה |
| אלים ייחודיים לבריטניה | אבנדינוס • איוגה • אלייסיאגאה • אנדרסטה • וטריס • ורביה • לאטיס • נודנס • סאטיאדה • סנונה • סוליס • קוונטינה • קוקידיוס • ריקאגומבדה |
| אלים ייחודיים לגאליה אקוויטניה | אבליו • פאגוס |
| אלים ייחודיים לגאליה בלגיקה | אבנובה • איוואנטוקארוס • אינטאראבוס • אינקיונה • איקוולאונה • אנקאמנה • ארדואינה • ארוורנוס • ווסגוס • וינדונוס • וראודונוס • קסולסיגיאה • ריטונה |
| אלים ייחודיים לגאליה קלטיקה | אטפומארוס • איקאוניס • בריקטה • טלו • לוקסוויוס • מוריטאסגוס • מולו • סוקונה • סמרטריוס • סקוואנה • רובור |
| אלים ייחודיים לגאליה נרבוננסיס | אמביסאגרוס • בוקסנוס • לרו • לרינה • נמאוסוס • קטובודואה • רודיאנוס |
| אלים ייחודיים לגרמאניה | אופאניה • גבריניוס • נהלניה |
חיילים אוסטרלים חוצים את נהר הליטני
**הקרב בנהר הליטני** היה קרב במלחמת העולם השנייה, שהתרחש ב-9 ביוני 1941, במסגרת ההתקדמות לביירות במהלך המערכה בסוריה-לבנון. הדיוויזיה השביעית האוסטרלית, בפיקודו של לוטננט ג'נרל ג'ון לברק, חצתה את נהר הליטני ובהמשך לחמה בכוחות צרפת של וישי.

מבצע מקדים
----------

חוליית פלמ"ח בפיקוד יגאל אלון הצליחה לתפוס את הגשרים על הליטאני באזור מרג' עיון, אך הסתבכותו של הכוח האוסטרלי מנעה חבירה ושימוש בגשרים, ולאחר שהחזיקו בגשרים כ-24 שעות, נאלצו לסגת, והצבא הצרפתי המגן פוצץ את הגשרים.

כוח של משה דיין נשלח לתפוס גשרים אסטרטגיים באזור הכפר איסקנדרון, כעשרה קילומטרים צפונית לראש הנקרה. הם נתקלו ביחידה צרפתית, וכבשו מבנה של תחנת משטרה. למקום הגיעו תגבורות רבות, ובחילופי האש נפצע דיין ואיבד את עינו. הכוח החזיק במקום עד שהגיעו אליו אנשי הצבא האוסטרלי בדרכם צפונה.

מהלך הקרב
---------

במהלך השעה הראשונה של 8 ביוני 1941, במסגרת מבצע אקספורטר, חצו הכוחות האוסטרליים בצפון שטח המנדט הבריטי את הגבול לדרום לבנון. ההתנגדות הראשונית של כוחות וישי מדרום לנהר ליטני הייתה מפוזרת ובדרך כלל לא מאורגנת.

הבריגדה ה-21 האוסטרלית התקדמה לאורך כביש החוף לכיוון ביירות וניסתה לחצות את נהר ליטני. במקביל בוצעה נחיתת לילה מפתיעה על ידי הקומנדו מספר 11 (סקוטי), בפיקודו של אלוף-משנה ר.ל פדר, במטרה לתפוס את הגשר בסמוך לשפך הנהר, אך הנחיתה התעכבה בשל הים הסוער, והמגינים הצרפתים הספיקו להרוס את הגשר. בסופו של דבר נחת הקומנדו באור יום, בשלושה יעדים נפרדים. לנחיתה כמעט ולא הייתה התנגדות מכיוון שהכוח המגן עסק בלחימה מול האוסטרלים. בהמשך הייתה לחימה. הכוח הצליח לגבור על אנשי וישי, ולחבור אל האוסטרלים, במחיר של 231 הרוגים ופצועים, כחצי מהכוח שנחת, ביניהם פדר, שנהרג בתקיפה על הבסיס הצרפתי. הוא הוחלף על ידי ג'פרי קיז, שכוחותיו הצליחה בסופו של דבר לעבור את הליטני בסירות בעזרת האוסטרלים.

התקפה נגדית של הצרפתים באמצעות משוריינים נבלמה. גשר פונטונים הושלם במהירות. האוסטרלים התקדמו תחת אש לא מדויקת משתי משחתות צרפתיות, "גפאר" ו-וואלמי. ארטילריה אוסטרלית הרחיקה את המשחתות שהתקרבו לחוף כדי להפגיז את הכוחות המתקדמים.

אחרית דבר
---------

לאחר הלחימה סביב הליטני נעה חטיבה 21 צפונה לעבר צור, כחלק מהתמרון הרחב לעבר ביירות. בצור השתתפה בכמה פעולות במסגרת המסע לכיבוש צידון, שנפלה ב־13 ביוני. במקביל, נעה באגף הימני של חטיבה 21 חטיבה 25, שהתקדמה לעבר מרג' ע'יון, שטוהרה זמנית ב־11 ביוני. בהמשך נשאר כוח קטן מה-25 להחזיק את מרג' עיון, ואילו שאר החטיבה נעה צפונה כדי לכבוש את ג'זין, שנפלה ב-13 ביוני. עם זאת, ב-15 ביוני הייתה התקפה צרפתית על מרג' עיון, ולחימה קשה התחוללה סביבה עד 27 ביוני.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Long 1953, p. 346.
2. 1 2  Macpherson 2012, pp. 58–62.
3. ↑  Long 1953, pp. 360–361.
4. ↑  Long 1953, p. 363.
5. ↑  Coulthard-Clark 1998, pp. 190–192.
6. ↑  Dennis et al 1995, p. 578.
אברהם אהוביה
**אברהם אהוביה** (1921 – 1 בספטמבר 2015, י"ז באלול ה'תשע"ה) היה איש חינוך ישראלי, יוצרו של תנ"ך רם.

קורות חיים
----------

אברהם אהוביה נולד בכפר קוזלוב (Kozłów) שבפולין בשנת 1921. בגיל 17 עבר לקרקוב והצטרף לתנועת "דרור". הוריו ואחותו נספו בשואה, והוא ושני אחיו נלקחו למחנה עבודה. נמנה עם מייסדי גרעין "קיבוץ בוכנוואלד", שנוסד על ידי אסירי מחנה הריכוז בוכנוואלד לאחר שחרורם, ובמסגרתו עלה לארץ ישראל בסוף שנת 1945. גרעין זה יסד את קיבוץ נצר סרני, שבו היה אהוביה חבר עד לפטירתו. 

בשנים תש"ט–תש"י למד הוראה בסמינר הקיבוצים בתל אביב, ומאז ועד 1976 היה מורה, מחנך ומנהל של בית הספר היסודי בקיבוצו. בשנת 1968 סיים בהצטיינות לימודים לתואר ראשון בחוגים למקרא ולשון עברית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1969 החל להרצות על נושאי מקרא בתוכנית הרדיו "פרקי היום בתנ"ך" של "קול ישראל", והמשיך בכך כ-10 שנים. מ-1976 עד 1986, אז פרש לגמלאות, עבד אהוביה במשרד החינוך כמפקח על בתי ספר ממלכתיים, תחילה בשרון ואחר כך בפתח תקווה וסביבתה.

הוא נפטר בשנת 2015, ונקבר בבית העלמין שבקיבוצו נצר סירני.

מספריו
------

* **ככל הכתוב - הארות על כתובים במקרא**, ספרית פועלים, 1977.
* ביאור לתורה נביאים וכתובים, הוצאת עדי, תשנ"א.
* **תנ"ך לבית הספר**, לכיתות ב' עד ה', הוצאת מסדה.
* **תנ"ך רם**, 2010.

בנוסף תרגם וערך ספרים אחדים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקרא אהוביה, האתר של אברהם אהוביה
* ורד לי, חמש שאלות לאברהם אהוביה - תנ"ך עברי-עברי, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2010
* אורה ערמוני, פירוש אהוביה, באתר הקיבוצים, 13 ביולי 2006
* אורה ערמוני, ויהי תרגום, באתר הקיבוצים, 23 במאי 2008
* המעפיל אברהם אהוביה מספר על קיבוץ בוכנוולד, באתר YouTube
* אברהם אהוביה (1921-2015), דף שער בספרייה הלאומית

**מכּתביו**:

* מעלילות יוסף, **בית מקרא** ק"ו, ניסן תשמ"ו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007312906505171
* LCCN: n90720620
* VIAF: 28702014
* WorldCat (עם VIAF): 28702014

 |
**נט לוגו** היא שפת תכנות המשמשת ליצירת מודלים של מערכות רבות-סוכנים (multi-agent systems). שיטת המידול נקראת ABM (Agent Based Modeling)
במודלים אלו הסוכנים מקבלים החלטות ופועלים לפי מערך של כללים פשוטים,
בהתאם לאירועים ולתנאים בסביבתם הקרובה.
  
מאפשרת חקירה של תופעת התנהגות קולקטיבית הצומחת מתוך תכונות היחידים והאינטראקציות ביניהם. סביבה זו כוללת ספריית מודלים רחבה במגוון תחומים: כלכלה, ביולוגיה, פיזיקה, אקולוגיה, פסיכולוגיה ועוד.

נט לוגו משמשת ככלי ללמידה והוראה לגילאים שונים. בהיותה סביבת הדמיה ממוחשבת, היא מאפשרת לפשט את המערכת האמיתית ואת המרכיבים אותם רוצים לחקור. הלומד יכול לשלוט בכלי, לערוך מניפולציה במשתנים ולצפות בהשפעה של פעולותיו על המערכת כולה.

נט לוגו היא כלי עריכה לבניית מודלים תלת-ממדיים, מודלים של רשתות ועוד. מתאימה במיוחד למידול מערכות מורכבות המתפתחות לאורך זמן. המפתחים יכולים לשלוט על מאות סוכנים עצמאיים, הפועלים במקביל ובאינטראקציה זה עם זה. באמצעות המודלים ניתן לחקור את הקשר בין התנהגות היחידים ברמת המיקרו, לדפוסי פעולה הצומחת מהאינטראקציה ביניהם, ברמת המקרו.

נט לוגו נוצרה על ידי פרופ' אורי וילנסקי, ראש המרכז ללמידה מחוברת ומידול מבוסס-סוכנים (Center for Connected Learning and Computer-based Learning), במחלקה למדעי הלמידה באוניברסיטת נורת'ווסטרן בארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נט-לוגו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של נט-לוגו (באנגלית)
* נט-לוגו, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* על חתולים ויישובים, באתר של הפקולטה לחינוך, אוניברסיטת חיפה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007586179705171
* LCCN: sh2014001543

 |
בוריס גריזלוב
**בוריס ויאצ'סלבוביץ' גריזלוב** (ברוסית: **Бори́с Вячесла́вович Грызло́в**‏; נולד ב־15 בדצמבר 1950) הוא מדינאי ודיפלומט רוסי, יושב־ראש הדומה הרביעית והדומה החמישית משנת 2003 ועד 2011. לאחר בחירות לדומה ה-6 הודיע שלא יתמודד לתפקיד היו"ר כי לא סביר להיות בתפקיד זה יותר מ-2 קדנציות ברציפות. כמו כן, הודיע שאינו מעוניין לכהן בדומה זו בכלל וזאת ללא פירוט לסיבה. מאז 2015 שימש כנציגו של נשיא רוסיה, פוטין במשא ומתן עם אוקראינה להסדרת משבר אוקראינה. בדצמבר 2021 הדומה השמינית אישרה את מועמדותו כשגריר רוסיה בבלארוס.

מאז 2003 הוא גם מכהן כיושב־ראש המועצה העליונה של מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת (Единая Россия) הנתמכת על ידי ולדימיר פוטין.

חייו
----

נולד בעיר ולדיווסטוק. אביו היה טייס קרב ואמו מורה. ב־1954 עבר עם משפחתו ללנינגרד. בשנת 1973 סיים לימודים במכון להנדסת־חשמל ותקשורת בלנינגרד (Ленинградский электротехнический институт связи) וקיבל תואר מהנדס רדיו עם התמחות בתקשורת בחלל. בשנים 1977–1996 התקדם בקריירה של מהנדס במפעלים שונים בתעשיית האלקטרוניקה של ברית המועצות ורוסיה, הגיע לדרגת מנהל מחלקה.

משנת 1996 עבר מהתעשייה לקריירה ציבורית. ב-1996 היה למנהל המרכז לטכנולוגיות חדשות באוניברסיטה הטכנולוגית הבלטית הממלכתית על שם דמיטרי אוסטינוב (Балтийский государственный технический университет имени Д.Ф. Устинова). ב־1999 התמנה למנהל הקרן הבין־אזורית "פיתוח האזורים" (Развитие регионов) לשיתוף פעולה עסקי. באוקטובר באותה שנה התמנה לראש מפלגת אחדות (Единство) במחוז לנינגרד ובדצמבר נבחר מטעם המפלגה לדומה השלישית. ובשנת 2000 נבחר ליושב־ראש המועצה הפוליטית של המפלגה, וליושב־ראש סיעתה בדומה.

בשנת 2001 קיבל תואר קנדידט (מקביל לדוקטור לפילוסופיה) במדע המדינה מאוניברסיטת סנקט פטרבורג. עבודת המחקר שהגיש עסקה בנושא המפלגות הפוליטיות ברוסיה בתנאים של רב־מפלגתיות. באותה שנה מפלגת "אחדות" התאחדה עם מספר מפלגות אחרות למפלגה בשם "רוסיה המאוחדת" ובנובמבר 2002 גריזלוב נבחר לתפקיד יושב־ראש המועצה העליונה של המפלגה המאוחדת. מ־2001 עד 2003 שימש בתפקיד שר הפנים של רוסיה (והמפקד על המשטרה).

ב-2003 נבחר לדומה הרביעית והיה ליושב ראש הדומה עד 2011 וכן כיושב ראש סיעת "רוסיה המאוחדת".

בשנת 2015 הוא מונה להיות נציג רוסיה בוועדה בינלאומית לפתרון משבר אוקראינה. בדצמבר 2021 מונה לשגריר רוסיה בבלארוס.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס גריזלוב** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של בוריס גריזלוב
* בוריס גריזלוב, ברשת החברתית פייסבוק

* בוריס גריזלוב, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* בוריס גריזלוב, ברשת החברתית אינסטגרם

* בוריס גריזלוב, ברשת החברתית VK
* הערך Грызлов, Борис בלנטה-פדיה (ברוסית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**סרגיי שויגו, יורי לוז'קוב ומינטימר שאימייב כמייסדים** | **מנהיג מפלגת רוסיה המאוחדת27 בינואר 2004 - 7 במאי 2008** | **הבא**:**ולדימיר פוטין** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**גנאדי סלזניוב** | **יושב ראש הדומה הממלכתית29 בדצמבר 2003 — 21 בדצמבר 2011** | **הבא**:**סרגיי נארישקין** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 132064030
* ISNI: 0000 0001 1493 2747
* LCCN: no2003109890
* NKC: jx20080220003
* NTA: 297286536
* SUDOC: 11530276X
* VIAF: 202791244
* WorldCat: lccn-no2003109890

 |