recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך** (בגרמנית: **Erich Tülff von Tschepe und Weidenbach**; 28 בינואר 1854 – 1 בפברואר 1934), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.

ביוגרפיה
--------

### תחילת הקריירה

פון טשפה אונד ויידנבאך נולד ב-28 בינואר 1854, בברסלאו שהשתייכה לממלכת פרוסיה. ב-1872 התגייס פון טשפה אונד ויידנבאך לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-51 (שלזיה התחתית ה-4). בהמשך מילא פון טשפה אונד ויידנבאך תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1903 הועלה לדרגת אוברסט, ובשנת 1904 מונה למפקד הרגלים ה-166 (הסן-הומבורג). בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור, ומונה למפקד החטיבה ה-10. בשנת 1908 מונה למפקד הדיוויזיה ה-12, ובשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הקורפוס ה-8.

### מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון טשפה אונד ויידנבאך מפקד הקורפוס ה-8 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן נטל חלק בקרבות שונים, ובשנת 1916 מונה למושל הצבאי של ולאכיה. בשנת 1918 פרש פון טשפה אונד ויידנבאך לביתו לאחר סיום המלחמה.

פון טשפה אונד ויידנבאך נפטר באובר לאנגנלס ב-1 בפברואר 1934 והוא בן 80 שנים.

ראו גם
------

* הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך** בוויקישיתוף
* אריך טילף פון טשפה אונד ויידנבאך

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 141407344
* VIAF: 120991720
* WorldCat (עם VIAF): 120991720

 |
**משמרת כלב** (באנגלית: **Dog watch**) הוא הכינוי בשפת הימאים באנגלית של משמרת 16:00-20:00 (ארבע עד שמונה אחר הצהריים) באונייה. פרק זמן זה נחלק לשניים, משמרת כלב "הראשונה" מ-16:00 עד 18:00 ומשמרת כלב "האחרונה" מ-18:00 עד 20:00 (לא קיימת משמרת כלב "שנייה"). אורך כל אחת ממשמרות אלה הוא מחצית מאורכה של משמרת רגילה. שיטת חלוקה זו הייתה נהוגה בצי המלכותי הבריטי לפחות מן המאה ה-17.

מקור השם אינו ידוע. על פי גרסה אחת נקראת המשמרת על שמו של סיריוס, המוכר גם בשמו העממי "כוכב כלב". הסיבה לכך היא, כי סיריוס הוא הכוכב הראשון המתגלה במשמרת כלב הראשונה. לאמיתו של דבר, זמן זריחתו של סיריוס משתנה עם תקופות השנה, כך שבשישה חודשים של השנה הוא נמצא בעת הזריחה מתחת לאופק. זאת ועוד, משמרת כלב הראשונה (1600-1800) מתבצעת בדרך כלל באור יום, אז הכוכבים אינם נראים. סטיבן מטיורין, גיבור סדרת הרומנים הימיים "אוברי-מטיורין" מאת פטריק או'בריאן משתמש במשחק מילים ואומר כי משמרת כלב נקראת כך משום שהיא "קצוצת זנב" (cur-tailed, שעשוע לשון עם curtailed), כלומר מקוצרת.

סיבת הנהגתה של משמרת כלב הייתה מתן אפשרות לצוות לבצע בסבב את כל אחת מן המשמרות ביממה, כדי שקבוצה אחת מתוכם לא תעשה בכל לילה את המשמרת האמצעית. הפתרון הוא פיצול אחת המשמרות לשניים ויצירת מספר אי זוגי של משמרות בכל יממה. חלוקה זו איפשרה גם לשתי המשמרות לאכול את ארוחת הערב בשעה הרגילה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Maths & DT". HMS-Victory.com. Retrieved 14 November 2012.
2. ↑  "Workshop Hints: Ships Bells". The British Horological Institute. Retrieved 12 June 2011
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 



**פוקואוקה 17** היה מחנה שבויים אשר היה בשימוש האימפריה היפנית במהלך מלחמת העולם השנייה, שהיה בסמוך למכרה הפחם בשם **Mitsui Miike Coal Mine** בפוקואוקה. 

מחנה השבויים פתח את שעריו ב-7 באוגוסט 1943 ואוכלס בהדרגה בכ-1,857 שבויי מלחמה ממדינות רבות, רובם אוסטרלים, אמריקאים, בריטים והולנדים. הבריטים, ההולנדים והאוסטרלים היו ניצולי בניית מסילת הרכבת בין בורמה לבין תאילנד. הקבוצה האחרונה שהגיעה למקום הייתה כמה אוסטרלים שהגיעו ביוני 1945.

אתר המחנה שימש במקור כמגורי הפועלים שנבנו על ידי חברת הכרייה פחם מיצואי שהייתה בבעלותו של הברון מיצוי. המחנה הורחב בהדרגה עם השנים והוקמו במקום בניינים נוספים.

תיאור המחנה
-----------

גודל המחנה היה כ-200 מטר על כ-1,000 מטר אשר היו מוקפים בגדר עץ בגובה של כ-12 מטרים, במקום היו כ-33 צריפים, כולם היו בני קומה אחת שהכילה עשרה חדרים לצריף. הצריפים היו בנויים מעץ עם גגות מנייר זפת הדוקים וחלונות, קצינים אשר גרו במתחם התגוררו בשלושה או ארבעה חדרים, כאשר ארבעה עד שישה גברים מהקצינים התאכסנו בחדרים באותו גודל. במקום לא היה שום חימום, הדבר הפך לבעיה רצינית בחודשי החורף שכן הגברים במחנה חיו בדיאטות רעב. בכל חדר הייתה נורה יחידה ובעוצמה של כ-15 וואט. 

במחנה הוגשו בכל יום שתי ארוחות, במרבית הפעמים הארוחה כללה כוס של אורז ומרק צנונית, רק לעיתים רחוקות קיבלו השבויים חלבונים.

מפקד המחנה היה אסאו פוקוהרה, שהוצא להורג לאחר תום המלחמה בגין ביצוע פשעי מלחמה. הרופא במחנה היה מנתח יפני לא מזוהה, שאילץ גברים להמשיך לעבוד גם אם היו חולים אנושות. 

המחנה שוחרר ב-2 בספטמבר 1945, אז היו רוב השבויים במצב בריאותי נואש. שבויים רבים סבלו ממחלת הבריברי ואיבדו בממוצע כ-60 ליברות (27 קילוגרם), ניצולי המחנה פונו לנגסאקי ההרוסה (לאור הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי וכניעת האימפריה היפנית), כעשרה ימים לאחר שחרור המחנה.

ראו גם
------

* אתר הטבח טינטה
* גטו שאנגחאי
* מסילת הרכבת תאילנד-בורמה

קישורים חיצוניים
----------------

* The Hewlett Report, דו"ח על המחנה וסיפורו. (באנגלית)
* Gibbs Report, דו"ח נוסף אודות המחנה
**בית הסוהר של מחוז קולומביה** (באנגלית: **District of Columbia Jail**) הוא מתקן כליאה הממוקם במחוז הפדרלי, שבו שוכנת העיר וושינגטון די. סי. בירת ארצות הברית.

בית הסוהר
---------

בית הסוהר ממוקם בדרום מזרח מחוז קולומביה, בקרבת נהר אנקוסטיה, באתר צמוד לבית הקברות של הקונגרס. הוא שוכן בקומפלקס של בניינים שהקמתם נשלמה בשנת 1976. מבנה הכלא הקודם (שקדם לו מבנה אחר) נבנה בשנת 1872. בשנת 1942 הוצאו בו להורג באמצעות כיסא חשמלי ששה מרגלים גרמנים שנתפסו בארצות הברית.

תקן מקומות הכליאה בבית הסוהר עומד על 2,164. הוא מנוהל על ידי מחלקת הענישה של המחוז (אנ').

בבית הסוהר כלואים גברים בלבד. רובם עומדים למשפט פלילי ונעצרו עד לתום ההליכים נגדם. האחרים הם מורשעים בעבירות קלות יחסית, הנושאים בו את עונשיהם. יתר המורשעים במחוז קולומביה מועברים לריצוי עונשם בבתי סוהר פדרליים מחוץ למחוז. נשים עצירות או אסירות במחוז קולומביה מוחזקות במתקן אחר בו.

במהלך השנים הועלו טענות ותלונות רבות על תנאי המחיה והיחס הקשים שלהם זוכים העצירים והאסירים בבית הסוהר ועל מציאות של אלימות, צריכת סמים וניסיונות התאבדות רבים בין כתליו. שופט בית המשפט הפדרלי המחוזי כינה את התנאים והיחס שלהם זוכים העצירים כמבישים.

קישורים חיצוניים
----------------

* בית הסוהר, באתר מחלקת הענישה של מחוז קולומביה
**גואשרו** או **עוף השמן** (שם מדעי: *Steatornis caripensis*) הוא מין של עוף טרופי מסדרת התחמסאים. הגואשרו הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו והא חי בטבע במערות ויוצא בלילות לאכול פירות. באופן מיוחד לעופות יש להם שימוש באקולוקציה כמו עטלפים ודולפינים.

הגואשרו חי בטבע בצפונה של דרום אמריקה כולל את איי טרינידד וטובגו. הם העופות המעופפים היחידים הניזונים מפירות בלילה. הם ניזונים במיוחד משמן של דקלים, מה שנתן להם את שמם השני.

אורכם של הגואשרו 40–49 ס"מ מוטת הכנפיים 95 ס"מ ומשקלו 370–475 גרם. הוא בעל מקור זיפני, כנפיים רחבות ועיניים גדולות. הגואשרו נחים רוב הזמן במערות ויוצאים החוצה רק בלילה. הם עופות חומים עם כתמים לבנים על הכנפיים ופלג גוף תחתון בצבע קינמון.

הם אינם בסכנה אך מופרעים מעט מכריתת היערות בהם הם חיים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **גואשרו** בוויקישיתוף
* גואשרו, באתר ITIS (באנגלית)
* גואשרו, באתר NCBI (באנגלית)
* גואשרו, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* גואשרו, באתר GBIF (באנגלית)
* גואשרו, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* גואשרו באתר הרשימה האדומה של IUCN

הערות שוליים
------------

1. ↑  גואשרו באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007546628605171
* GND: 4358680-6

 |
**"פסטיבל השירים של ישראל"** הוא תחרות שירים מוזיקלית ישראלית, שהתקיימה פעמיים, באמצע העשור הראשון של המאה ה-21.

מהלך התחרות
-----------

במהלך הפסטיבל מבצעים ששת המתמודדים, ביניהם זמרים יחידים ולהקות מוזיקליות, מוכרים ולא מוכרים, את יצירות המוזיקה המקוריות שלהם. לאחר מכן, נשפטים הביצועים על ידי צוות שופטים, כולם מעולם המוזיקה הישראלי; נציגי תחנות רדיו, ערוצי טלוויזיה מוזיקליים וראשי חברות תקליטים; ולבסוף ניתנת אפשרות השיפוט לקהל, המצביע למועמד הנבחר עליו באמצעות כלי התקשורת השונים. התוכנית, אשר משודרת בשידור חי וישיר, מוצגת לקהל באמצעות הטלוויזיה במסגרת "שידורי קשת" של הערוץ השני ובתחנת הרדיו גלי צה"ל. המנצח בתחרות מקבל סכום כספי מכובד, סינגל מוזיקלי לשירו וכן קליפ, אשר ישודר בערוץ 24.

פסטיבל השירים של ישראל לשנת 2005
--------------------------------

ב-30 בדצמבר 2004 שודר "פסטיבל השירים של ישראל" הראשון. למרות היותו בסוף 2004, נקרא "פסטיבל השירים של ישראל לשנת 2005". את התחרות הנחו מנחי הבידור ארז טל ועדי אשכנזי. במהלך הפסטיבל בוצעו שבעה ביצועים, ביניהם של ארבעה זמרים מוכרים. שני המתמודדים הנוספים, "סינקופה" ולהקת הראפ "845 אקספרס", הן שתי להקות שלא זכו לתהילה, ונבחרו בקדם התחרות, שנערך פעמיים, בדרום הארץ ובצפון הארץ והונחה על ידי שלישיית מה קשור. לבסוף היה זה שי גבסו שזכה עם שירו. במהלך 2005 יצא אלבום משותף של הפסטיבל שזכה להצלחה גבוהה גם הוא.

אלו הם תשעת השירים המתמודדים של "פסטיבל השירים של ישראל 2005" לפי סדר דירוגם, מהגבוה אל הנמוך.

1. **שי גבסו - "מישהו גדול" (מילים: חנה גולדברג, לחן: דודי לוי)**
2. 845 אקספרס - "אוהב'תך" (מילים ולחן: גלעד שושן ורותם גולן)
3. אלון אולארצ'יק ורון שובל - "יהיה שלום" (מילים ולחן: אלון אולארצ'יק)
4. לירז צ'רכי וארי גורלי - "שיר מנוחה" (מילים ולחן: ארי גורלי)
5. חמי רודנר - "לילה בלי טיפה של דלק" (מילים: מאיר אריאל, לחן: חמי רודנר)
6. דנה ברגר - "צבעי הערב" (מילים: צרויה להב, לחן: דנה ברגר)
7. רותם מלכה ולהקת סינקופה - "כאן איתך" (מילים ולחן: רותם מלכה)
8. קאשי - "רוח" (מילים ולחן: קאשי)
9. זהבה בן - "אור יום חורף שמשי" (מילים: מאיר אריאל, לחן: קובי אוז)

פסטיבל השירים של ישראל לשנת 2006
--------------------------------

ב-4 במאי 2006 שודר "פסטיבל השירים של ישראל" השני במספרו. את התחרות הנחו הבדרניות רבקה מיכאלי ועלמה זק. במהלך התחרות בוצעו שישה שירים מקוריים, ביניהם של חמישה זמרים מוכרים ולהקות מפורסמות, ושל הלהקה הלא-מוכרת מלכה באיה, שזכתה בקדם-התחרות שנערך שבוע יחיד לפני והונחה על ידי בקי גריפין. במפתיע, זכו לבסוף הלהקה הלא מוכרת מלכה באיה עם שירם המקורי, וגברו על זמרים מוכרים ואהובים נוספים. במהלך הפסטיבל הופיעו שירי מימון, מירי מסיקה, עברי לידר ודניאל סלומון עם דנה עדיני. כמו כן הופיע שי גבסו, זוכה הפסטיבל הקודם.

אלו הם ששת השירים המתמודדים של "פסטיבל השירים של ישראל 2006" לפי סדר דירוגם, מהגבוה אל הנמוך.

1. **מלכה באיה - "אם את בעניין" (מילים ולחן: אסף שלם ויאיר אלדר)**
2. נעם רותם - "עזרה בדרך" (מילים ולחן: נעם רותם)
3. הבנות נחמה - "להיות" (מילים ולחן: קרולינה אברץ)
4. רונה קינן - "עיניים זרות" (מילים ולחן: רונה קינן)
5. יוני בלוך - "כשאת איתי" (מילים ולחן: יוני בלוך)
6. רואי ואסנת לוי - "הזדמנות אלוהית" (מילים ולחן: רואי לוי)

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* "פסטיבל השירים של ישראל", במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
‏TOX1C וסקאזי מופיעים בפסטיבל "Tomorrowland" בבלגיה – פסטיבל מוזיקת הדאנס-אלקטרונית הגדול בעולם
**TOX1C** הוא צמד מוזיקלי ישראלי, שהוקם בשנת 2013 על ידי מאור סוסנה ואופק פילו.

רקע
---

סוסנה ופילו הכירו בתיכון בו למדו. הם הפכו לחברים טובים בעלי חלום משותף בתחום המוזיקה. את תהליכי ההפקה למדו אצל עמית מרדכי ועידו נצר מהצמד Triangle. תחילת הפעילות של הצמד כללה בעיקר הופעות במועדוני לילה באזור צפון מדינת ישראל. במרוצת הזמן הוזמנו להופיע במספר מקומות נוספים, דוגמת מועדון ה"סלינה" באילת, פורום באר שבע ומתחם התחנה, אקספו והאנגר 11 שבתל אביב-יפו.

קריירה
------

בשנת 2019 יצא הסינגל הראשון של הצמד בהוצאת חברת הליקון, גרסת כיסוי לשירו של עידן רייכל, "הנך יפה", "Yalle". בשנת 2020 פורסם שיתוף הפעולה הראשון של TOX1C עם סקאזי ו-Triangle בשם "Ayy Muchacho", שצבר חצי מיליון צפיות ביוטיוב וכ-1.5 מיליון השמעות בשירותי הסטרימינג השונים, כמו ספוטיפיי ואפל מיוזיק. לאחר מכן פורסם גרסת רמיקס ל-"Hit and Run" של סקאזי. בעקבות ההצלחה לה זכתה הרצועה הוחלט להחתים את הצמד תחת ניהולם המשותף של סקאזי ושל מושית דיין.

בתקופה לאחר מכן הופיעו במספר אירועים, הן מקומיים והן בין־לאומיים. בשנת 2021 פרסמו שלוש רצועות שונות בשם "Islands In the Sky",‏ "Memories" ו-"Bad Bitches" בהוצאת חברת התקליטים הגרמנית ספין טוויסט. במרץ 2022 הופיעו לצד עם Swedish House Mafia, דייוויד גטה, אלוק ואפרוג'ק ב-"Join the Moment 2022". בקיץ אותה השנה הופיעו לצד סקאזי בפסטיבל המוזיקה האלקטרונית הגדול בעולם, "Tomorrowland" – הישראלים הצעירים ביותר עשו זאת. מאוחר יותר יצא לאור הסינגל "סיוופלה" בהשתתפות נונו. הצלחתו של השיר בארץ הייתה כבירה: הוא דורג במקום השלישי במצעד העשירייה והאודיו שלו הפך לוויראלי ברחבי ה"טיקטוק". ב-29 ביוני 2023 שיתפו פעולה עם רביב כנר בהוצאת הסינגל הבין-לאומי הראשון שלו, "Together Alone".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **TOX1C** בוויקישיתוף
* TOX1C, ברשת החברתית פייסבוק
* TOX1C, ברשת החברתית אינסטגרם
* TOX1C, ברשת החברתית טיקטוק
* TOX1C, סרטונים בערוץ היוטיוב
* TOX1C, באתר ספוטיפיי
* TOX1C, באתר סאונדקלאוד (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Tox1c הצעירים מהקריות שכבשו את פסטיבל המוזיקה הגדול בעולם – טומורולנד!!!, הד הקריות, קים קונקשנ'ס
2. ↑  רשת 13, צפיתם כבר בקליפ החדש והמופרע של נונו?, ‏24 באוקטובר 2022
3. ↑  וואלה! תרבות‏, "האני אין לי טייפ אבל הייפ וואי וואי": קבלו את השיר החדש של נונו ו-TOX1C, באתר וואלה!‏, 24 באוקטובר 2022
**ג'נט אליס גולדשטיין** (באנגלית: **Jenette Elise Goldstein**; נולדה ב-4 בפברואר 1960), היא שחקנית יהודייה-אמריקאית. התפרסמה בעיקר בתפקידיה כטוראית ואסקז בסרט "שובו של הנוסע השמיני", ובתור אמו המאמצת של ג'ון קונור בסרט "שליחות קטלנית 2: יום הדין".

ביוגרפיה
--------

גולשטיין נולדה למשפחה יהודית בלוס אנג'לס וגדלה בבוורלי הילס. 
למדה משחק באקדמיות בלונדון ובניו יורק.
הופעת הבכורה של גולדשטיין במותחן האימה של ג'יימס קמרון "שובו של הנוסע השמיני" 
הייתה גם המפורסמת והמוצלחת בקריירה שלה, זיכתה אותה בפרס סאטורן על תפקידה בתור טוראית המארינס הלטינית המצ'ואיסטית ג'נט ואסקז.
ב-1987 קיבלה שבחים גם על הופעתה בסרט האימה "Near Dark" השני בקריירה של הבמאית זוכת האוסקר קת'רין ביגלו. ב-1988 שיחקה בתפקיד משנה במייל הקסום. 
התפרסמה ב-1989 בסרט הפעולה "נשק קטלני 2" בדמותה של השוטרת מייגן שפירו.

גולדשטיין הרשימה את ג'יימס קמרון בהופעת הבכורה שלה והוא החליט להעניק לה תפקידים בשני הלהיטים הגדולים ביותר שלו בשנות ה-90 "שליחות קטלנית 2: יום הדין" בתפקיד ג'נל אמו המאמצת של ג'ון קונור (אדוארד פרלונג) ו"טיטניק" ובתפקיד קטן בתור מהגרת אירית. באותה שנה גילמה את גבריאלה בדרמה הרומנטית "תיגע בי" בכיכובה של אמנדה פיט. 
הופיעה בגרסתו של טרי גיליאם לרומן "פחד ותיעוב בלאס וגאס" בתפקיד הגברת אליס ובשובר הקופות הבדיוני "מסע בין כוכבים 7: דורות" בתור קצינת המדע של ספינת אנטרפרייז.

קישורים חיצוניים
----------------

* ג'נט גולדשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ג'נט גולדשטיין, באתר AllMovie (באנגלית)
* ג'נט גולדשטיין, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* ג'נט גולדשטיין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb141821787 (data)
* GND: 1225582415
* ISNI: 0000 0000 0317 5990
* LCCN: no2013039898
* VIAF: 29742630
* WorldCat: lccn-no2013039898

 |
מבנה **עיריית טביליסי** (בגאורגית: **თბილისის მერია**, תבּיליסיס מֶריַה) הוא בניין עם מגדל שעון הממוקם דרומית לכיכר החירות בטביליסי, בירת גאורגיה. המבנה משמש כמשרד ראש עיריית טביליסי ומועצת העיר טביליסי. 

המבנה נבנה בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בשנות ה-30 של המאה ה-19, ושוחזר מספר פעמים, כך שמראהו כיום שונה ממראה המבנה המקורי. עד לשנת 1879 שימש המבנה כמשרד מפקדת המשטרה. בשנת 1878 הוכרז על התמודדות בין הארכיטקטים על עיצובו מחדש של המבנה. בהתמודדות זכתה תוכניתו של פאול שטרן. מבחינה חיצונית הארכיטקטורה משקפת את עשרת הסגנונות האקזוטיים עם עיצוב נאו-מורי. בשנת 1910 הוסף המגדל והורחב יחד עם המבנה כולו בשנת 1912. 

מבנה עיריית טביליסי מנוהל על ידי מנהלת העירייה וגופים ממשלתיים נוספים, ובכללם חיל טביליסי, מחלקת התעבורה העירונית, מחלקת המדיניות הכלכלית, קופת העירייה, מחלקת פיקוח, מחלקת תכנון עירוני, המחלקה לעניינים פיננסיים, מחלקת הספורט, מחלקת המכירות, והגוף המחוקק של העיר, "סקרבלו" ודראגסטור היסטורי.

מקורות
------

* (2006) "הערים העתיקות של גאורגיה: תבּיליסי" ("საქართველოს ძველი ქალაქები: თბილისი"), בגאורגית, ISBN 9994009230

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית עיריית טביליסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בית עיריית טביליסי
* אתר עיריית טביליסי
* ההיסטוריה של המבנה באתר מועצת העיר טביליסי, (בגאורגית)
לואי ה-14 מבקר את האקדמיה ב-1671
**האקדמיה הצרפתית למדעים** (בצרפתית: **Académie des sciences**) היא אגודה מדעית שנוסדה ב-1666 על ידי לואי הארבעה עשר בעצתו של ז'אן-בטיסט קולבר, במטרה לעודד ולהגן על רוח המחקר המדעי הצרפתי. האקדמיה הייתה בחזית הפיתוחים המדעיים באירופה במאות ה-17 וה-18. היא אחת מראשונות האקדמיות למדעים.

היסטוריה
--------

מקורה של האקדמיה הצרפתית למדעים בתוכניתו של קולבר להקמת אקדמיה כללית. קולבר בחר בקבוצת משכילים מצומצמת אשר נפגשו ב-22 בדצמבר 1666 בספרייה של המלך, ולאחר מכן ערכו מפגשי עבודה דו שבועיים במקום. 30 שנותיה הראשונות של האקדמיה היו לא רשמיות יחסית, מאחר שלא נקבעו חוקים למוסד.

ב-20 בינואר 1699 לואי הארבעה עשר החליט על חוקיו הראשונים של הארגון. לארגון הוענק השם האקדמיה המלכותית למדעים ומיקומה נקבע בלובר שבפריז. ב-8 באוגוסט 1793 ביטל הקונוונט את כל האקדמיות. ב-22 באוגוסט 1795 נוסד המכון הלאומי למדעים ולאמנויות, שאיגד את האקדמיות למדעים, לספרות ולאמנות שהתקיימו קודם לכן, ובהן האקדמיה הצרפתית והאקדמיה הצרפתית למדעים. כמעט כל החברים באקדמיה שבוטלה לפני כן, נבחרו באופן רשמי מחדש ושבו לכיסאותיהם הקודמים. בין היוצאים מהכלל היה ז'אן-דומיניק דה קאסיני שסירב לשוב לכיסאו. ב-1816 נקרא הארגון מחדש "האקדמיה המלכותית למדעים" והוא זכה לאוטונומיה, תוך שהוא מהווה חלק מהמכון של צרפת.

האקדמיה כיום
------------

כיום האקדמיה היא אחת מחמש האקדמיות המרכיבות את המכון של צרפת (Institut de France). חבריה של האקדמיה נבחרים לכל חייהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* האקדמיה הצרפתית למדעים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הצרפתית למדעים (בצרפתית)

* אתר האינטרנט הרשמי של האקדמיה הצרפתית למדעים (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האקדמיה הצרפתית למדעים** בוויקישיתוף
* רשימה של חברי האקדמיה
* האקדמיה הצרפתית למדעים, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007257297005171
* BIBSYS: 11958
* BNE: XX144426
* BnF: cb11862135b (data)
* CiNii: DA02196606
* GND: 35019-9
* ICCU: VEAV010659
* ISNI: 0000 0001 2290 4869
* LCCN: n50055092
* LNB: 000048275
* NKC: nlk20050161046
* NLA: 35941938
* RERO: 02-A024261070
* SNAC: w6rp1x4w
* SUDOC: 026357852
* Trove: 1156447
* ULAN: 500354028
* VcBA: 494/4037
* VIAF: 316393527
* WorldCat: lccn-n50055092

 |
כהות ובעלות לובן עין קטן שכמעט ואינו נראה. הסבר אבולוציוני לתופעה זו נקרא היפותזת העין השיתופית (cooperative eye hypothesis), לפיו לובן העין הברור שהתפתח אצל בני האדם, נוצר במטרה להקל על בני האדם לעקוב אחרי מבטו של בני אדם אחרים, בעת תקשורת או עבודה משותפת.

היסטולוגיה
----------

הקולגן בלובן העין מתחבר ישירות לקרנית. מהשכבה החיצונית ביותר לפנימית ביותר, אלו הן ארבע השכבות של לובן העין:

* אפיסקלרה episclera
* סטרומה stroma
* למינה פוסקה lamina fusca
* אנדותילאום endothelium

לובן העין אטום בשל אי האחידות של סוג I של סיבי הקולגן, בניגוד לעובי האחיד-כמעט והסידור המקביל של הקולגן בקרנית. בנוסף, לקרנית יש גליקוזאמינוגליקן רב יותר, פחמימה שבה היחידות החוזרות מורכבות מסוכר חנקני, הקסוסמין, שמקבע את הסיבים.

הקרנית, בניגוד ללובן העין, היא בעלת חמש שכבות. השכבה האמצעית והעבה ביותר, נקראת גם היא סטרומה. לובן העין, בדומה לקרנית, היא בעלת בסיס של אנדותילאום, ומעליו הלמינה פוסקה המכילה כמות גדולה של תאי פיגמנטים.

לעיתים, נקודות אפורות-כחולות קטנות עלולת להופיע על לובן העין. מצב זה אינו מזיק, ונקרא *scleral melanocytosis*.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **לובן העין** |

תמונות של פתולוגיות הקשורות ללובן העין

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TA98: A15.2.02.002

 |
**אלזדה קלובר** (באנגלית: **Elzada Clover**;‏ 1980–1897) הייתה בוטנאית אמריקאית, ששימשה כפרופסורית באוניברסיטת מישיגן בין השנים 1960–1967. קלובר הייתה האישה הראשונה שהשלימה שייט בסירה לאורך נהר הקולורדו בגרנד קניון, והראשונה לזהות ולמיין מעל חמישים סוגי צמחים הנמצאים בו. ממצאיה של קלובר תרמו רבות לתחום הבוטניקה במאה העשרים, והוכיחו שגם נשים מסוגלות לפרוץ דרך בעולם המדע.

ביוגרפיה
--------

אלזדה קלובר נולדה ב־12 בספטמבר 1897 באובורן, נברסקה. היא הייתה השביעית מתוך תשעת הילדים של מיינרד פרנץ' קלובר ושרה גייטס קלובר. לאחר מות אמה, בשנת 1913, קלובר למדה בתיכון בעיירה קרובה בשם פרו, ושם הוכשרה לעסוק בהוראה.

בשנת 1917 התחילה ללמד בבית ספר קטן בעיירה תקמה. לאחר שבע שנים שבהם עבדה בנברסקה, היא עברה עם אביה לטקסס ושם המשיכה לשמש מורה. בשנת 1930, חזרה לעיירה פרו ושם נרשמה למכללה וקיבלה תואר ראשון. לאחר מכן, למדה קלובר באוניברסיטת מישיגן לתואר מוסמך ודוקטור לפילוסופיה בבוטניקה. לצורך התזה שלה, היא חקרה את הצמחים בעמק ריו גרנדה. בשנת 1935, מונתה למורה לבוטניקה באוניברסיטה בה הוסמכה לדוקטורט. בנוסף, מונתה לסגנית-משגיחה בגנים הבוטניים של האוניברסיטה. בשנת 1957 קלובר מונתה למשגיחה בתפקיד מלא בגנים הבוטניים באוניברסיטת מישיגן, ובשנת 1960 היא קיבלה תואר פרופסורית לבוטניקה באוניברסיטה. קלובר עזרה להקים את אוסף הקקטוסים והסוקולנטים באוניברסיטה.

### גילוייה בגרנד קניון

בתחילת שנת 1938 לקלובר היה רעיון לצאת למשלחת לגרנד קניון יחד עם ידידה, נורמן נווילס, שהוריו היו בעלי הצריף שבו גרה קלובר. קלובר הציגה את רעיונותיה לאוניברסיטת מישיגן וקיבלה מימון למשלחת, בהבטחה שהיא תביא דגימות בוטניות מהגרנד קניון שישמשו למחקר באוניברסיטה. קלובר ונווילס החליטו שהם צריכים עוד ארבעה אנשים למשלחת, לכן, קלובר הזמינה תלמיד מאוניברסיטת מישיגן, יוג'ין אטקינסון, ומורה לבוטניקה ששמה לויס ג'ותר, ונווילס הזמין צייר ששמו מר גיסבון ומודד גאולוגי ששמו דון האריס.

לצורך המשלחת, נווילס והאריס בנו שלוש סירות בעבודת יד. המשלחת יצאה לדרך ב־20 ביוני 1938 מעיירה ששמה הגרין ריבר ביוטה והסתיימה ב-1 באוגוסט 1938 באגם מיד שבאריזונה. המסע ארך 43 ימים ואורכו היה יותר מ־650 מיילים (1,000 ק"מ). המשלחת חידשה הרבה דרכים מדעיות בהבנת הצומח בגרנד קניון ואספה הרבה דגימות צמחים מנהר הקולורדו. אף על פי שחשיבות הממצאים הבוטניים שנאספו במשלחת אכזב במעט את האוניברסיטה, קלובר עשתה היסטוריה בכך שהייתה לאישה הראשונה (ביחד עם לויס ג'ותר) לשוט בסירה לאורך נהר הקולורדו בגרנד קניון. במהלך השנים שאחרי המסע, הרבתה להרצות בפני אנשים על אותו שיט.

קלובר כתבה שני ספרים ביחד עם לויס ג'ותר על המחקר שלהן בשנת 1938:

* "Floristic Studies in the Canyon of the Colorado and Tributaries" (1941)
* "Cacti of the canyon of the Colorado River and tributaries" (1944).

קלובר נפטרה ב-2 בנובמבר 1980, בגיל 83.

קישורים חיצוניים
----------------

* סיכום קורות חייה של אלזדה קלובר, University Of Michigan Library.
* קורות חייה של אלזדה קלובר, Global Plants.
* נשים במדע: אלזדה קלובר, Matthaei Botanical Gardens, Emily Welch
* קורות חייה של לויס ג'ותר, Arizona Archives Online
**זאב בונן** (29 באוקטובר 1926 - 2 במאי 2010) היה מהנדס וממציא ישראלי, מחלוצי הטילאות בישראל וממעצבי התעשייה הביטחונית במדינה זו, מנכ"ל רפא"ל בשנים 1970–1978, ו-1982–1987.

קורות חיים
----------

 נשיא המדינה חיים הרצוג בביקורו ברפאל בשנת 1985. בתמונה שני מימין הנשיא הרצוג עם מנכ״ל רפאל דאז ד״ר זאב בונן לשמאלו.
בונן נולד בירושלים כזאב בוכבינדר. למד בבית הספר הריאלי בחיפה, שירת בנוטרות ובצה"ל, במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת כרמלי. בשנת 1950 סיים את לימודיו בהנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. כעבור כעשור (1961) סיים דוקטורט בתחום בקרה אוטומטית באוניברסיטת קיימברידג' בבריטניה. עבד שנה וחצי במעבדות ג'נרל אלקטריק.

הצטרף לרשות לפיתוח אמצעי לחימה (רפא"ל) בסוף 1952, ב-1968 החליף את יבגני רטנר כראש יחידת החימוש הכללי, ובמרץ 1970 מונה למנכ"ל החברה.

בתקופת כהונתו הראשונה כמנכ"ל הפכה הרשות לארגון המחקר והפיתוח הגדול והמורכב במדינה, שפיתח וייצר אמצעי לחימה רבים ומתוחכמים, הוקמו חטיבות ההנחיה (טילים), אווירו-מכניקה, אלקטרוניקה וטכנולוגיות. בונן פרש ב-1978 וחזר לתפקיד המנכ"ל ב-1982, בתקופת המנכ"לות השנייה שלו התאפיינה הרשות בגידול מרשים בכוח האדם ובפיתוח קווי מוצרים חדשים שכללו טילים, מערכות לוחמה אלקטרונית, מודיעין אלקטרוני, אלקטרו-אופטיקה, חימוש מתוחכם ומיגון מתקדם. בונן היה מהדוחפים הגדולים למעבר לייצור ולא רק פיתוח, וכן תרם רבות לייצוא מוצרי הרשות למדינות רבות בעולם.
משנת 1994 שימש בונן כחוקר בכיר במרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל כיהן במועצה המייעצת של רפאל.

פרסם את הספר "רפא"ל - ממעבדה למערכה", בו הוא מתאר תהליכי עבודה, מחקר ופיתוח שנערכו ברפא"ל.

בונן נפטר בשנת 2010 והובא למנוחות בבית העלמין גן עדן בקיבוץ עין כרמל.

פרסים והוקרות
-------------

* בשנת 1970 זכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוח טיל אוויר-אוויר שפריר.
* בשנת 2004 הוענקה לד"ר בונן חברות כבוד באגודה הישראלית למדעי התעופה והחלל, על "תרומתו הייחודית לקידום הטילאות בישראל, התרומה לביטחון ישראל בפיתוח דורות טילי אוויר אוויר, וחינוך טילאי דור ההמשך".
* במרץ 2007 הוענקה לבונן חברות כבוד באגוד הישראלי להנדסת מערכות "על גיבוש והטמעת מתודולוגיות הנדסת מערכת ברפא"ל, בתעשייה הביטחונית ובישראל".

ספרו
----

* דר' זאב בונן ודן ארקין, "רפא"ל ממעבדה למערכה", הוצאת נ.ד.ד. מדיה, ישראל, 2003.

קישורים חיצוניים
----------------

* אורי דרומי, חי ונשם טילים, באתר הארץ, 14 במאי 2010
* זאב בונן (1926-2010), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר "Billiongraves"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258945005171
* BnF: cb14596194b (data)
* ISNI: 0000 0000 7844 1798
* LCCN: n98017107
* VIAF: 27314310
* WorldCat: lccn-n98017107

 |
**יואל שוהם** (נולד ב-9 באפריל 1944) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער. כמו כן, בשנות ה-60 היה שוהם גם טניסאי שולחן בולט, סגן אלוף המכביה (השביעית 1965).

ביוגרפיה
--------

שוהם נולד וגדל בקיבוץ מעיין צבי ולמד בבית הספר החקלאי כפר גלים. בהמשך למד שנתיים במדרשה לחינוך גופני וינגייט. שוהם היה פעיל בנעוריו בטניס שולחן, ובגיל 15 צורף לנבחרת ישראל בטניס שולחן. במקביל היה פעיל גם בכדורגל, ובגיל 16 החל לשחק כשוער בקבוצה הבוגרת של מכבי חדרה.

בגיל 18 צורף לנבחרת הנוער של ישראל בכדורגל, ועבר לשחק בליגה הבכירה, במדי מכבי פתח תקווה. בשנת 1963 הצטרף להפועל תל אביב, כמחליפו של יעקב חודורוב שעזב את הקבוצה באותה שנה. ב-25 בינואר 1964 היה לכדורגלן הראשון בישראל שקיבל את הציון 10, על משחקו בניצחון 3–0 על מכבי חיפה באצטדיון בלומפילד.

בשנת 1964 התגייס לצה"ל, ליחידת מדס"ים (מדריכי ספורט) בפיקוד הצפון, ולאחר מכן עבר לשחק בקבוצת הפועל רמת גן. ב-7 בדצמבר 1966 ערך את הופעתו היחידה בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת רומניה. בכך הפך שוהם לספורטאי הישראלי הראשון שמייצג את נבחרת ישראל בשני ענפי ספורט שונים (שנים לאחר מכן עשה זאת גם נמרוד דרייפוס). לאחר מכן שימש שוהם כשוער המחליף של חיים לוין ויצחק ויסוקר, אך לא צבר הופעות נוספות בנבחרת.

לאחר מלחמת ששת הימים עזב שוהם את ישראל, וטס לארצות הברית לצורך לימודים לתואר ראשון ושני בחינוך גופני. לאחר מכן חזר לישראל וחתם בקבוצת הפועל חיפה. כעבור שנה חזר להפועל רמת גן, ולאחר מכן שיחק גם בהפועל כפר סבא, הפועל חדרה ובני יהודה תל אביב, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 1976.

כיום מנהל את בית הספר לטניס שולחן בכפר סבא.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* אשר גולדברג, השוער הראשון שזכה לציון 10, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל, 1 בדצמבר 2011
* ריאיון לטלוויזיה משנת 1970, באתר YouTube
**חבּורה** (באנגלית: **Bruise**,‏ **Contusion**) היא מונח רפואי הבא לתאר סוג של המטומה קלה יחסית ברקמת תאי הגוף אשר בה כלי דם נימיים ולעיתים אף ורידונים (venules) ניזוקים כתוצאה מטראומה גופנית, הגורמת לדם לפרוץ לאזור הבין-רקמתי. חבורות עשויות להיות כרוכות בנזק לנימים עוריים, תת-עוריים, ברקמת השריר, או העצם. ניתן לסווג חבורות בהתאם לקוטרן: אקימוסיס (בלטינית: Ecchymosis) (בקוטר 1–3 ס"מ), ארגמנת (פורפורה) (purpura)‏ (3 מ"מ-1 ס"מ), או פטכיה (petechia)‏ (3 מ"מ>), אף שמונחים אלה עשויים להיות בשימוש גם לתיאור דימום פנימי שלא נגרם במנגנון של טראומה גופנית.

חבּורה, כסוג של המטומה, היא תמיד דימום פנימי בין-רקמתי הנגרם בדרך כלל בחבלה קהה הגורמת נזק על ידי מעיכה וכוח תאוטה. טראומה גופנית אשר די בה לגרום לחבורות גופניות יכולה להתרחש בנסיבות מגוונות, כולל תאונות, נפילות, נשיכות קלות וניתוחים. מחלות מסוימות הגורמות להפרעות בקרישת הדם יכולות, או מחלות בכלי הדם, יכולות לגרום להיווצרות חבורות אף במקרי טראומה זעירה אשר לא תותיר חבּורה באדם בריא. אם הטראומה חזקה דיה כדי לגרום חתך בעור כך שדם נוזל אל מחוץ לגוף, הפגיעה לא תוגדר עוד כחבּורה אלא כדימום, אף שאותה טראומה עשויה לגרום לחבורות באזורים אחרים בגוף.

חבּורות גורמות לעיתים קרובות לכאב, אולם חבּורות קטנות, בפני עצמן, אינן מסוכנות בדרך כלל. לעיתים חבּורות עשויות להיות קשות ולגרום לצורות אחרות של המטומה, עד כדי סכנת חיים, כך למשל חבּורות הנילוות לפציעות קשות, כולל שברים ודימום פנימי קשה. חומרת החבּורה תלויה בגורמים רבים, בהם בריאותן של הרקמות שנפגעו וסוגן.

טיפול
-----

הטיפול בחבּורות קלות, שאינן בראש, הוא מזערי ועשוי לכלול מנוחה, קרור אתר החבּורה בקרח, חבישה והרמת האיבר הפגוע. במידה והנפגע סובל כאב, ייתכן שימוש במשככי כאבים, ומאוחר יותר בעת תהליך ההחלמה, תרגילי מתיחה קלים. קירור אתר החבּורה בקרח והרמת האיבר הפגוע מוקדם ככל האפשר לאחר הפגיעה עשוי להפחית במידה רבה ולעיתים אף למנוע נפיחות על ידי הגבלת זרימת הדם לאזור הפגוע ומניעת דימום פנימי. מנוחה ומניעת פגיעה חוזרת הכרחיים להחלמה מהירה. מריחת משחה המכילה מוקפוליסכריד (mucopolysaccharide polysulfuric acid) עשויה לזרז את תהליך ההחלמה.
שינויי הצבע שחלים בחבּורה בזמן ההחלמה נובעים מהשינויים ביוכימיים שקורים בה. בתחילה, תאי מקרופאג יסתננו לרקמה הפגועה ויבלעו את תאי הדם האדומים שנמצאים בה. תהליך זה מלווה באנזימים שהופכים את ההמוגלובין לבילירובין ומעניק לחבּורה צבע כחול-ירקרק. לאחר כמה ימים, הבילירובין יהפוך להמוסידרין, ושוב הצבע ישתנה לגוון חום זהבהב.

ראו גם
------

* קונטוזיה ריאתית

קישורים חיצוניים
----------------

* טיפול בחבּורה (באנגלית)
* חבורה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007566218705171
* BnF: cb12254875w (data)
* GND: 4369782-3
* LCCN: sh98002870

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**לירוי צעירי** (נולד ב-2 במרץ 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. הוא אחיו הבכור של הכדורגלן בן צעירי.

קריירה
------

צעירי גדל במחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב, שיחק בכל נבחרות הנוער של ישראל, ולזכותו תשע הופעות ושני שערים במדי הנבחרת הצעירה. ב-19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף במשחק מול מכבי חיפה. בעונת 2008/2009 הפך לשחקן סגל קבוע בקבוצה הבוגרת, וב-18 באוקטובר 2008 כבש את שערו הראשון בקריירה, בניצחון 1–0 על מ.ס. אשדוד. בעונת 2009/2010 כבש שלושה שערי ליגה, ובעונת 2010/2011 כבש חמישה שערים.

בקיץ 2011 עבר צעירי לקבוצת מכלן, במדיה ערך 15 הופעות בליגת העל הבלגית. לאחר שנה בבלגיה חזר צעירי לישראל, והושאל למכבי חיפה, במדיה שותף ב-19 משחקי ליגה בעונת 2012/2013. בקיץ 2013 השתחרר מחוזהו במכלן וחזר לבני יהודה. בעונת 2013/2014 כבש שני שערים, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-4 בנובמבר 2014 חתם צעירי לעונה אחת בהפועל פתח תקווה, במדיה כבש ארבעה שערי ליגה בעונת 2014/2015, ובסופה ירד עמה לליגה הלאומית וסיים את דרכו במועדון.

ב-18 ביוני 2015 חתם צעירי לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים. ב-2 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשהשלים 90 דקות בתיקו 0–0 נגד אורדבסי שימקנט הקזחית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-28 בספטמבר 2015 כבש צעירי את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3–1 על הפועל כפר סבא, ובסך הכל כבש שער אחד ב-25 הופעות ליגה בעונת 2015/2016. בתום העונה החליטה הקבוצה שלא לממש את האופציה וצעירי שוחרר מהקבוצה. ב-29 ביוני 2016 חתם צעירי לשנתיים במכבי פתח תקווה. בעונת 2016/2017 כבש חמישה שערי ליגה, ובעונת 2017/2018 כבש שער אחד.

ב-26 באוגוסט 2018 חזר צעירי לבית"ר ירושלים, וחתם על חוזה לעונה אחת במועדון. הוא שיחק שבעה משחקים בלבד בעונת 2018/2019, וב-5 בפברואר 2019 חתם בעירוני קריית שמונה, אך במדיה לא שיחק כלל עד תום העונה. ב-15 באוגוסט 2019 חתם צעירי בהפועל כפר סבא. ב-11 בפברואר 2020 עבר למכבי הרצליה מליגה א'.

ב-10 באוגוסט 2021 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  גיל לוין, ‏לירוי צעירי חתם בהפועל כפר סבא, באתר ערוץ הספורט, 15 באוגוסט 2019
2. ↑  גיל לוין, ‏לירוי צעירי עזב, באתר ערוץ הספורט, 11 בפברואר 2020
מיקומו של ספיטהד על המפה
**סְפִּיטְהֶד** (באנגלית: **Spithead**) היא תחנת עגינה בסולנט (אנ'), בין האי ווייט לחוף המפשייר. תחנת העגינה נקראת על שם לשון החוף (spit of land) המשתרעת דרומה מחוף המפשייר לאורך 5 ק"מ.

היסטוריה
--------

מאז ימי אדוארד השלישי, הייתה ספיטד תחנת עגינה של הצי הבריטי. בזכותה מיקומה הגאוגרפי שימשה ספיטהד כבסיס השולט על תעלת למאנש. תחנת העגינה זכתה לחשיבות מיוחדת כאשר נקבע כי פורטסמות' תהיה הבסיס הראשי של הצי המלכותי. לאחר קביעה זו נבנו ביצורים חדשים באזור תחנת העגינה, וביניהם מצודת סאות'סי. מאז שלטונו של הנרי החמישי, נערכה ביקורת מלכותית על הצי על דרך ספיטהד, שהפכה מאוחר יותר ל"סקירה הבין-לאומית". הספינות המייצגות ביותר של הצי נוכחות בחגיגות ההכתרה. ב-1937, הופיעה ספינת הקרב *Petropavlovsk* מברית המועצות. במסקר 1953 השתתפה הספינה הקלה *Sverdlov* מברית המועצות.

ב-1782, הספינה *HMS* Royal George שקעה באזור, באירוע שבו ניספו 800–1,200 בני אדם.

ב-1797 התרחשה במקום מרידת מלחים גדולה של מלחי הצי המלכותי הבריטי.

מאז המאה ה-19 האזור הוא מרכז ההפלגה העיקרי באנגליה, וכן המרכז הגדול ביותר מבחינת מועדוני היאכטות באנגליה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ספיטהד** בוויקישיתוף
* ספיטהד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

* Spithead Hampshire at A Vision of Britain

הערות שוליים
------------

1. ↑  "NMM: ceremonial, review, naval". אורכב מ-המקור ב-2009-05-19. נבדק ב-2009-04-01.
2. ↑  Adkins & Adkins. *Jack Tar*. pp. 161–3.
3. ↑  Adkins, Roy and Lesley. *Gibraltar: The Greatest Siege in British History*. p. xxiv. ISBN 978-1-4087-0867-5.
4. ↑  Frykman, Niklas (2013). "Connections Between Mutinies in European Navies". *International Review of Social History*. **58**: 87–107. doi:10.1017/s0020859013000230.
5. ↑  "Research guide B8: The Spithead and Nore mutinies of 1797". *Royal Museums Greenwich* (באנגלית). 2002-06-11. ארכיון מ-2020-08-07. נבדק ב-2020-06-10.
6. ↑  Home, www.rya.org.uk (באנגלית) (ארכיון)
ה**דיגורים** או ה**דיגור** הם עם אוסטי שהושפע במידה רבה, מבחינה תרבותית ולשון הדיבור שלהם, מהקברדינים. כיום מתגוררים בנפת דיגורסקי (Дигорский район) בצפון-אוסטיה.

מוצאם של הדיגורים הוא מהאלאנים, שהיו צאצאי שבט הסרמטים, דוברי הפרסית. הפלישה המונגולית לגאורגיה ודרום הערבה הרוסית, בתחילת המאה השלוש-עשרה, גרמה להתפזרותם של האלאנים ממקום מושבם, דרומית לנהר הדון (כיום ברוסיה) דרומה ומערבה. אחת מקבוצות האלאנים התיישבה בצפון הקווקז באזור חבל אוסטיה. באזור זה יצרו צאצאי האלאנים שלוש ישויות טריטוריאליות נפרדות שדיגור הייתה אחת מהן. הדיגורים התיישבו בעמק דיגור בחלקה המערבי של הרפובליקה המאוחרת יותר, צפון אוסטיה אסס"ר, ליד הגבול עם קברדינו בלקריה אסס"ר, במרכז צפון הקווקז.

הדיגורים הם דוברי גרסה ארכאית של השפה האוסטית עם השפעה קברדינית. האוסטית הארכאית הפכה למושא למחקר על מוצא האלאנים בהיותה השפה הקרובה ביותר לשפת האלאנים. לדיאלקט הדיגורי יש שיטת כתב משלו. מהמאה התשע-עשרה הוא נכתב באלפבית הערבי. בשנת 1923 הוא שונה לאלפבית הלטיני שבוטל אף הוא מאוחר יותר בשנת 1939, בה הפך דיאלקט האירון האוסטי לשפתם.

בשנת 1944 הוגלו הדיגורים, יחד עם עמים אחרים בצפון הקווקז לקזחסטן במרכז אסיה. מאוחר יותר הורשו חלקם לשוב לצפון הקווקז כאוסטים. כיום מתגוררים צאצאי הדיגורים בעיר הטורקית ביטליס ועיירה קטנה נוספת בטורקיה וכן בקווקז (רוסיה וגאורגיה).

מקורות
------

* מיכאל ריווקין ורולנד ויקסמן (1984), **עמי ברית המועצות**, עמ' 58, ISBN 0873325060, (באנגלית)
* דוברי דיאלקט דיגור בטורקיה, אתנולוג, (באנגלית)

לקריאה נוספת
------------

* אגוסטי אלמני (2000), מקור האלאנים, ISBN 9004114424, (באנגלית)
**אלכסנדרה פלוסי** (באנגלית: **Alexandra Pelosi**; נולדה ב-5 באוקטובר 1970) היא עיתונאית פוליטית אמריקאית, יוצרת סרטים דוקומנטריים. פלוסי היא בתה של ננסי פלוסי, מבכירות המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית ויושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית.

ביוגרפיה
--------

פלוסי נולדה בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, בתם של ננסי ופול פלוסי. בשנת 2000 נשלחה פלוסי מטעם רשת NBC לסקר את הקמפיין של ג'ורג' ווקר בוש. היא ליוותה את הקמפיין במשך 18 חודשים, מהתמודדות על המועמדות של המפלגה הרפובליקנית ועד להכתרתו כנשיא. בתיעוד השתמשה כדי ליצור את הסרט "Journeys with George" שעליו הייתה מועמדת ל-6 קטגוריות בפרס אמי.

אחרי הבחירות היא עזבה את רשת NBC ועברה לעשות סרטים תיעודיים בעבור רשת HBO. בשנת 2008 התלוותה לקמפיין של ג'ון מקיין וצילמה ראיונות עם אוהדיו בעצרות תמיכה בשטח. הצילומים היו הבסיס לסרט "Right America: Feeling Wronged", אשר שודר בבכורה בשנת 2009.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלכסנדרה פלוסי** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדרה פלוסי

* אתר האינטרנט הרשמי של אלכסנדרה פלוסי

* אלכסנדרה פלוסי, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* אלכסנדרה פלוסי, באתר AllMovie (באנגלית)

* אלכסנדרה פלוסי, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 17401550X
* ISNI: 0000 0000 4436 2602
* LCCN: no2004080420
* VIAF: 58796949
* WorldCat: lccn-no2004080420

 |
**ניקי קסנגיין מקריי-פנסון** (באנגלית: **Nikki Kesangane McCray-Penson**; ‏17 בדצמבר 1971 – 7 ביולי 2023) הייתה כדורסלנית ומאמנת כדורסל אמריקאית. היא שיחקה בעמדת הרכזת בליגת ה-WNBA ובנבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים. היא הייתה המאמנת של קבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי מ-2020 עד 2021, והוכנסה להיכל התהילה של כדורסל הנשים ב-2012.

קריירת משחק
-----------

מקריי, שגובהה היה 1.80 מטרים, שיחקה כדורסל מכללות באוניברסיטת טנסי וב-1996 חתמה בקבוצתה המקצועית הראשונה, קולומבוס קווסט (אנ') מליגת ה-ABL (אנ'). לאחר שזכתה בפרס ה-MVP בעונת 1996/97 עברה לליגת ה-WNBA, ושיחקה במדי וושינגטון מיסטיקס, אינדיאנה פיבר, פיניקס מרקורי, סן אנטוניו סטארס ושיקגו סקיי. היא נבחרה שלוש פעמים למשחק האולסטאר של ה-WNBA בין 1999 ל-2001 וקלעה 2,550 נקודות בקריירה.

מקריי שיחקה כדורסל גם ברמה הבינלאומית. היא זכתה עם נבחרת ארצות הברית במדליות זהב בטורניר הכדורסל האולימפי באטלנטה 1996 וסידני 2000, ובאליפות העולם בכדורסל נשים ב-1998. היא עשתה לעצמה שם כאחת השומרות הטובות בעולם.

קריירת אימון
------------

בין 2008 ל-2017 שימשה מקריי עוזרת מאמן באוניברסיטת קרוליינה הדרומית. ב-2017 מונתה למאמנת ראשית באוניברסיטת אולד דומיניון, וב-2020 למאמנת של אוניברסיטת המדינה של מיסיסיפי. היא התפטרה מתפקידה באוקטובר 2021 מסיבות בריאותיות, אך ב-2022 מונתה לעוזרת מאמן באוניברסיטת ראטגרס.

חיים אישיים
-----------

בנוסף לקריירת המשחק שלה, יצרה מקריי שם גם בתחום השירות לקהילה. ב-1999 היא נבחרה על ידי ספריית הקונגרס לדוברת המרכזית בפתיחת חודש היסטוריית הנשים. בשנת 2000 היא נבחרה על ידי נשיא ארצות הברית ביל קלינטון למועצת הנשיא לכושר גופני וספורט.

מקריי אובחנה כחולה בסרטן השד בשנת 2013, כשאימנה בקרוליינה הדרומית. היא נכנסה להפוגה מאוחר יותר באותה שנה.

מקריי נפטרה ב-7 ביולי 2023, בגיל 51, בזמן ששימשה עוזרת מאמן בראטגרס.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל אולימפי, באתר olympedia.org
* פרופיל, באתר eurobasket
* פרופיל, באתר ליגת ה-WNBA
* פרופיל, באתר אוניברסיטת קרוליינה הדרומית
* ynet ספורט, ניקי מקריי-פנסון, כוכבת ה-WNBA ונבחרת ארה"ב בעבר, הלכה לעולמה בגיל 51, באתר ynet, 7 ביולי 2023

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוב, קורטני (9 באפריל 2020). "MISSISSIPPI STATE TO NAME NIKKI MCCRAY-PENSON WOMEN'S HEAD BASKETBALL COACH". *WCBI.com*. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Mississippi State's McCray-Penson steps down". *ESPN*. 12 באוקטובר 2021. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  Washington Mystics Team Captain Nikki McCray To Deliver Women's History Month Keynote Address at the Library of Congress, ספריית הקונגרס
4. ↑  צ'נדלר, ג'ואי. "Play4Kay game: Rutgers honoring cancer survivors, including assistant coach Nikki McCray-Penson". *NJ.com*.
5. ↑  ניקי מקריי-פנסון, כוכבת ה-WNBA ונבחרת ארה"ב בעבר, הלכה לעולמה בגיל 51, באתר ynet, 7 ביולי 2023
6. ↑  הול, קורה. "Former Lady Vols basketball star, Mississippi State coach Nikki McCray-Penson dies at 51". *Tennessean.com*.

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"ניקי מקריי"**.
**הפיגועים במוסקבה 1977** היא סדרה של שלשה פיגועים שבוצעו ב-8 בינואר 1977 במוסקבה. שלשת פיגועי הטרור תבעו את חייהם של 7 אנשים ועוד 37 שנפצעו פציעות חמורות. אף ארגון לא לקח אחריות על הפיצוצים, אולם שלשה חברי ארגון לאומני ארמני הוצאו להורג במשפט בדלתיים סגורות לאחר חקירה של הקג"ב. לאחר ההוצאה להורג עלו טענות שלנתבעים היה אליבי, ואנדריי סחרוב האמין כי ייתכן שהפיצוצים סודרו על ידי הקג"ב עצמו. על פי ההיסטוריון פרופסור ג'יי ברגמן (אנ') "מעולם לא הוברר מי ביצע בפועל את הפיצוצים."

הפיגועים
--------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו.

טענות על הטיה לכאורה על ידי הקג"ב
---------------------------------

זמן קצר לאחר הפיגועים, העיתונאי הסובייטי ויקטור לואיס, מתנגד ידוע לקג"ב, פרסם מאמר לגבי המעורבות של גורמים אופוזיציונרים בפיצוצים. לאחר קריאת המאמר פרסם הפיזיקאי הדיסידנט, זוכה פרס נובל לשלום, אנדריי סחרוב את "Appeal to world community" (תרגום: קריאה לקהילה העולמית), בו הוא דרש חקירה עצמאית והציע כי ייתכן והפיגועים אורגנו על ידי הקג"ב בעצמו כדי לפגוע בתנועה הדיסידנטית ברוסיה.

הוא כתב:  

> 
> I have serious grounds for concern. This is the provocation article in London Evening News by Victor Lui. These are arrests and interrogations of people who are clearly not related to the bombings. These are murders of last months, probably committed by the KGB which were not investigated. It is enough to mention only two of them: murder of poet Konstantin Bogatyrev and murder of lawyer Evgeni Brunov.  
>   
> **תרגום:** יש לי יסוד לחששות כבדים. זהו הפרסום בלונדון איבנינג ניוז (London Evening News) של ויקטור לואי. אלו מאסרים וחקירה של אנשים שבבירור אינם קשורים לפיגועים. אלו הרציחות של החדש הקודם, בוצעו כנראה על ידי הקג"ב, שלא נחקר. די לציין שניים מהם: רצח המשורר קונסטנטין בוגטירב ורצח עורך הדין ייבגני ברונוב
> 
> 
> 
> 

לאחר הצהרה זו, סחרוב לא רק הותקף בעיתונות הרוסית, אלא אף קיבל אזהרות טלפוניות וניסיונות פריצה מצד כאלו שטענו להיותם קרובים של נרצחים בפיגוע.
  

ב-1 בפברואר 1979, הודיעה קבוצת הלסינקי בהצהרה רשמית "בהוצאה להורג של סטפן זטיקיאן ושני האלמונים הנוספים", אשר הסתיימה "היעדר השקיפות ואווירת הסודיות הכללית מערערים את אמינות הטיעונים נגדם, וכן את האובייקטיביות של בית המשפט." 
  

על פי הדיסידנט אנכסנדר טסרוב, הוא אכן נחקר על ידי סוכן הקג"ב. הסוכן ניסה ל"שכנע" אותו שהוא בעצם הביא את הפצצה. "לולא היה לי 300% אליבי (הוא היה מאושפז בבית החולים בזמן הפיגועים), הייתי אני מוצא להורג במקום זטיקיאן", כך אמר.
  

לפי ההיסטוריון מיכֵל הלר, לזטיקיאן, לסטפניאן ולבגדסריאן היה אליבי שנתמך על ידי עדים רבים וההוצאה להורג שלהם הייתה ההוצאה להורג הפוליטית הראשונה לאחר מותו של סטלין.

ראו גם
------

* הפיגועים במוסקבה 2010
* הפיגועים במוסקבה (2004):
	+ (February 2004 Moscow Metro bombing)
	+ (August 2004 Moscow metro bombing)
* הפיגוע בוולגוגרד בדצמבר 2013 (December 2013 Volgograd bombings)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "לספק את דרישות ההגיון", הוצאת אוניברסיטת קורנוול (Cornell University Press), מסת"ב: ISBN 0801447313, 2009, עמוד 256.
2. ↑   (ברוסית)
3. ↑  "Yuri Andropov and Andrei Sakharov", רוי מדבדב (Roy Medvedev) ב- 2004 (ברוסית)
**קרל אלמנדינגר** (בגרמנית: **Karl Allmendinger**;‏ 3 בפברואר 1891 – 2 באוקטובר 1965) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

אלמנדינגר נולד ב-3 בפברואר 1891 באבצגמינד, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-122 (וירטמברג ה-4 - פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה, וב-18 באפריל 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.

לאחר המלחמה נשאר אלמנדינגר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1929 מונה למפקד פלוגה 5 ברגימנט הרגלים ה-1, וב-1 בפברואר 1932 הועלה לדרגת מיור. ב-1 באוקטובר 1932 הועבר אלמנדינגר למחלקת ההדרכה במשרד המלחמה, וב-1 ביולי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוגוסט 1934 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר, וב-15 באוקטובר 1935 לראש מטה הקורפוס ה-1. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה אלמנדינגר לדרגת אוברסט, ב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-35, וב-10 בנובמבר 1938 מונה לראש אגף 10 בOKH.

### מלחמת העולם השנייה

ב-15 באוקטובר 1939 מונה אלמנדינגר לראש מטה הקורפוס ה-5, והשתתף עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה הרביעית, ובשלב השני כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה אלמנדינגר לדרגת גנרל מיור, וב-25 באוקטובר 1940 מונה למפקד הדיוויזיה 5. במהלך מבצע ברברוסה לחם אלמנדינגר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוסים ה-39 וה-5 לסירוגין במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, וב-17 ביולי 1941 קיבל אלמנדינגר על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך הקרב על מוסקבה הוחזקה הדיוויזיה בעתודת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן פעלה במסגרת יחידת האבטחה האחורית. ב-5 בנובמבר 1941 הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית הרגלים הקלה ה-5, והועברה למנוחה תחת פיקוד הארמייה הראשונה כחלק מהקורפוס ה-8 בחזית המערבית.

בפברואר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 כחלק מהקורפוס ה-10, וביוני 1942 פרש אלמנדינגר לחופשה קצרה, שבמהלכה הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-5. ביולי חזר אלמנדינגר לפקד על הדיוויזיה, וב-1 באוגוסט 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-13 בדצמבר 1942 קיבל אלמנדינגר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-4 בינואר 1943 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-1 באפריל 1943 הועלה אלמנדינגר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-5, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולחם עמו בקרבות בגשר קובאן ובחצי האי קרים.

ב-1 במאי 1944 מונה אלמנדינגר למפקד הארמייה ה-17 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-9 במאי קיבל אישור לפנות את המבצר של סבסטופול לאחר התקפות רוסיות כבדות. ב-25 ביולי 1944 פרש אלמנדינגר מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקאי.

### לאחר המלחמה

אלמנדינגר שוחרר מהשבי בסוף שנת 1947. לאחר שחרורו התגורר אלמנדינגר באלוואנגן עד למותו ב-2 באוקטובר 1965.

קישורים חיצוניים
----------------

* קרל אלמנדינגר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 126604096X
* VIAF: 1227166172264090800005
* WorldCat (עם VIAF): 1227166172264090800005

 |
**וולטר זרביאק האב** (באנגלית: **Walter Szczerbiak Senior**; נולד ב-21 באוגוסט 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד.

ב-3 בפברואר 2008, נבחר זרביאק לאחד מ-50 התורמים הגדולים ליורוליג ולכדורסל המועדונים האירופי במהלך חצי המאה הקודמת, על ידי ועדת המומחים של היורוליג.

קריירת מכללות
-------------

זרביאק, שנולד בהמבורג, גרמניה המערבית, למד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון שבמחוז קולומביה. בשנת 1985 הוא נכנס להיכל התהילה של מחלקת הספורט של האוניברסיטה.

קריירת מועדונים
---------------

לאחר הקולג' נבחר זרביאק בדראפט 1971 על ידי פיניקס סאנס, בסיבוב הרביעי (בחירה 14, 65 בסך הכל). הוא גם נבחר על ידי דאלאס צ'אפרלס (אנ') מליגת ה-ABA בדראפט ה-ABA של אותה שנה.

זרביאק שיחק ב-ABA בעונת 1971/72 במדי פיטסבורג קונדורס. לאחר מכן הוא הצטרף לקנטקי קולונלס, שבחרו בו בדראפט הפירוק של הקונדורס, אך מאוחר יותר הוא נחתך מהסגל של קנטקי.

זרביאק זכה בשלושה תוארי יורוליג עם מועדון הליגה הספרדית ריאל מדריד (1974, 1978 ו-1980), עמה הוא גם זכה בגביע הבין-יבשתי שלוש פעמים (1976, 1977 ו-1978). הוא נבחר ל-MVP של הגביע הבין-יבשתי 1977.

חיים אישיים
-----------

זרביאק נולד בגרמניה המערבית להורים אוקראינים שנפגשו במחנה עקורים לאחר מלחמת העולם השנייה. מאוחר יותר הם היגרו לפיטסבורג, פנסילבניה. בנו וולי הוא שחקן NBA לשעבר. על שמו של זרביאק נקראה כניסה לסל, בה השחקן קופץ לכיוון לכיוון ההפוך ממנו הוא מכדרר, תוך שהוא מעביר את הכדור מעל ראשו.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Basketball-Reference
* פרופיל, באתר Sports-Reference
* פרופיל, באתר ליגת העל הספרדית בכדורסל (בספרדית)
* וולטר שצ'רביאק - תותחן משופם באתר כדורסלע

הערות שוליים
------------

1. ↑  "EuroLeague official website, *Experts decide European Club Basketball's 50 greatest contributors*".
2. ↑  "Walt Szczerbiak (1985) - Hall of Fame".
3. ↑  Basketball-Reference.com Walt Szczerbiak page
4. ↑  DatabaseBasketball 1971 Dallas Chaparrals page (אורכב 09.09.2009 בארכיון Wayback Machine)
5. ↑  April 20, 1999 Walt Szczerbiak interview with Brett Ballantini of Basketball News
6. ↑  "Wally's Worlds". *ESPN.com*. 2012-07-10. נבדק ב-2017-07-19.
**זאב שמשוני** (נולד ב-15 באוקטובר 1953) הוא שחקן ישראלי.

ביוגרפיה
--------

שמשוני הוא בוגר סטודיו למשחק ניסן נתיב. במהלך השנים שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה.

### תיאטרון

בשנת 1978 שיחק במחזה "המחרשה והכוכבים" שהוצג בתיאטרון חיפה. הוא שיחק בהצגה זוכת פסטיבל עכו 2013 "פפפפפפפ", שכתב וביים ירון אדלשטיין.

הוא שיחק במספר מחזות, כמו: "אהבה ללא גבול", "בשר, גבירותיי ורבותי", "העלמה והמוות", "גופרית וצרי" "צפירה" ו"מוכרת הגפרורים הקטנה".

### קולנוע

הוא שיחק בסרט הקולנוע "נגוע". בשנת 1982 שיחק בסרטו של שמעון דותן "צלילה חוזרת". באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "אות קין", וכן בסרט "גבי בן יקר", שצולם עבור אגף כוח האדם של צה"ל.

בשנת 1984 גילם את דמותו של זאב ברקאי בסרט הקולנוע "חייל הלילה". בשנת 1986 שיחק בסרט הקולנוע "פלאש", בבימויו של דורון ערן. באותה שנה גילם את דמותו של רפי, בסרט הקולנוע "הצטמצמות". ב-1990 שיחק בסרט "הדרך לעין חרוד". ב-1997 שיחק בסרט "אהבה מדרגה ראשונה". ב-2016 שיחק בסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה".

בשנת 2012 שיחק בסרט הקולנוע "אף פעם לא מאוחר מדי", פרי עטו של עדו פלוק. בשנת 2015 השתתף בסרטו של יבגני רומן "האיש שבקיר". ב-2019 שיחק בסרט "אלוהי הפסנתר".

### טלוויזיה

אדיר זיק מביים את השחקנים מיכל זוארץ וזאב שמשוני בדרמה "רופא כפרי"
ב-1984 שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון, "אנשים במיל" לצדם של מוטי בהרב, שלמה וישינסקי ועוד. ב-1989 שיחק בסרט הטלוויזיה "הצטמצמות" לצדה של רחל שור. בין השנים 1996–1997 גילם את דמותו של "מנחם", בסדרת הדרמה "המוסד", ששודרה בערוץ 2. ב-1997 שיחק בסדרת הטלוויזיה "קו 300", המבוססת על פרשת קו 300 ובסרט הטלוויזיה "אהבה מדרגה ראשונה" בבימויו של עקיבא טבת. בשנת 1998 שב לגלם את דמותו של מנחם, בסדרת הבת של "המוסד", "תיק דנבר", ששודרה בערוץ 2.

בשנים 2001–2002 שיחק באופרת הסבון "סיטי טאוור". בשנת 2002 שיחק בסדרת הדרמה של הערוץ הראשון "כנפיים". בשנים 2007–2009 גילם את דמותו של אפרים גולדמן, אביה של קוקי (נטע גרטי), בסדרת הדרמה "הבורר" ב-HOT3.

קישורים חיצוניים
----------------

* זאב שמשוני, ברשת החברתית פייסבוק
* זאב שמשוני, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
* זאב שמשוני, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* זאב שמשוני, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* זאב שמשוני, באתר ספר הקולנוע הישראלי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007430981105171
* VIAF: 88481131
* WorldCat (עם VIAF): 88481131

 |