recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
היירון הראשון
**היירון הראשון** (ביוונית: Ἱέρων) בן דאינומנס היה טיראן סירקוסאי מ-478 עד 467 לפנה"ס. 

היירון עלה לשלטון בסיראקוסאי אחרי אחיו גלון, לאחר שרקם קשר נגד אח שלישי בשם פוליזלוס. במהלך תקופת שלטונו התעצמה סירקוסאי במידה רבה. הוא העביר את תושבי נאקסוס וקטאנה אל לאונטיני, הושיב בקטאנה דורים ושינה את שמה לאייטנה. היירון כרת ברית עם אקרגס (אגריגנטום), וסייע ללוקרים במלחמתם נגד אנאקסילאוס טיראן רגיון (רגיום).

הישגו החשוב ביותר היה ניצחונו על האטרוסקים בקרב קומאי (474 לפנה"ס), ניצחון שהציל את היוונים יושבי קמפניה משלטון אטרוסקי. קסדת ברונזה, השמורה כיום במוזיאון הבריטי ועליה כתובת המנציחה את האירוע, הוקדשה על ידו באולימפיה.

היירון היה טיראן חשדן ועריץ ויחד עם זאת פטרון של סופרים ואנשי רוח. המשוררים סימונידס, פינדארוס, באקכילידס, אייסכילוס ואפיכארמוס היו מבאי חצרו, כמו גם הפילוסוף קסנופאנס. הוא השתתף בתחרויות האתלטיקה במשחקים הפאן-הלניים, וזכה פעמים אחדות בתחרויות רכיבה על סוס ומרוץ מרכבות. על ניצחונו הראשון במרוץ מרכבות, בדלפי ב-470 לפנה"ס, כותב פינדארוס באודה הפיתית הראשונה שלו. שנתיים אחר כך, בתחרויות באולימפיה, זכה בהשגו הגדול ביותר, אותו מהלל באקכילידס באודת הניצחון השלישית שלו. אודות נוספות המוקדשות להיירון הן האודה האולימפית הראשונה והאודות הפיתיות השנייה והשלישית של פינדארוס, וכן אודות הניצחון הרביעית והחמישית של באקכילידס.

הוא מת בקטאנה-אייטנה ב-467 לפנה"ס ונקבר בה, אך קברו נהרס לאחר זמן בידי תושביה הראשונים של קטאנה ששבו לעירם. שלטון הטיראניה בסירקוסאי נמשך כשנה אחת בלבד לאחר מותו.

לקריאה נוספת
------------

* Diodorus, 11.38-67.
* Xenophon, *Hieron*, 6.2 .
* E. Lübbert, *Syrakus zur Zeit des Gelon und Hieron*. 1875.
* N. Luraghi, *Tirannidi archaiche in Sicilia e Magna Grecia*. Florence, 1994.

ערך זה כולל קטעים מתורגמים מהערך *Hiero* מהמהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, הנמצאת כיום בנחלת הכלל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **היירון הראשון** בוויקישיתוף
* היירון הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007394163705171
* GND: 118704664
* ISNI: 0000 0000 2219 2024
* LCCN: n93104590
* VcBA: 495/323216
* VIAF: 5725505
* WorldCat: lccn-n93104590

 |
סוס עונד אפסר עור
**אַפְסָר** (באנגלית: **Halter**) היא מערכת של רצועות על ראש בעל חיים או הצוואר, לרוב אצל חיות מבויתות, המאפשרת להוביל אותם. בניגוד לרסן האפסר אינו מאפשר לשלוט במדויק בתנועות החיה ולבצע פעולות כגון רכיבה. מקור המילה אפסר מפרסית *afsār*.

היסטוריה
--------

עם ביות בעלי החיים הגדולים המשמשים לעבודה ומשא נאלצו בני האדם למצוא שיטות המאפשרות להוביל את בעלי החיים ממקום למקום או לקשור אותם בנקודה מסוימת כדי שלא יברחו. האפסר הפשוט ביותר היה שימוש בחבל הקשור סביב צוואר הבהמה אך שיטה זו לא הייתה יעילה עם חיות גדולות כגון פרה מאחר שהכוח הרב של החיה היה עדיף על היכולת של האדם למשוך אותה. אחד השכלולים של האפסר הוא לכרוך את החבל סביב הראש ולא הצוואר כך שמשיכה בחבל מסבה את ראש החיה ומעודדת אותה ללכת בכיוון הרצוי. "במה בהמה יוצאה ובמה אינה יוצאה: יוצא הגמל ב**אפסר** ונאקה - בחוטם"(משנה, מסכת שבת – פרק ה, משנה א)

אלטרנטיבה נפוצה לאפסר היא הנזם, טבעת המושחלת דרך מחיצת האף ואליה קשור חבל. מכיוון שחוטם הוא אזור רגיש אצל בעלי חיים רבים מספיקה משיכה קלה בחבל כדי להסב את ראש החיה ולהובילה בכיוון הרצוי.

חלקי האפסר
----------

* רֹאשִׁיָּה - כל מערכת רצועות הנלבשת על הראש כגון אפסר, או רסן (מכונים גם בהתאמה, ראשיית בית וראשיית רכיבה).
* אַפְסָר - מערכת של חבלים או רצועות הנבשות על הראש ומאפשרת להוביל את החיה.
* רְצוּעַת הָעֹרֶף, עָרְפִּית - נכרכת סביב העורף.
* רְצוּעַת הַלְּחָיַיִם, לֶחְיוֹנִית - רצועות הנמתחות לאורך הלחיים.
* רְצוּעַת הַסַּנְטֵר, סַנְטֵרִית - הרצועה מתחת לסנטר.
* רְצוּעַת הַחֹטֶם, חָטְמִית - הרצועה מעל החוטם או שם כולל לרצועות סביב החוטם.
* רְצוּעַת הַגָּרוֹן, גְּרוֹנִית - הרצועה מתחת לגרון.
* רְצוּעַת הַאַפְסָר - הרצועה שנמתחת בין רצועת הגרון לרצועת החוטם. משמשת לעיתים להחזיק את ראש החיה או לקשור אליה חבל ההובלה.
* טבעת קשירה - טבעת המחברת בין רצועת האפסר לרצועות החוטם, אליה מחובר לעיתים חבל ההובלה.

כלב עונד אפסר בסגנון קולר.
כבש הבית עם אפסר מחבל

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפסר** בוויקישיתוף
**אֲפָפוּנוּ מַיִם עַד נֶפֶשׁ** הוא פיוט מסוג סליחה שנתחבר על ידי הפייטן האיטלקי הפורה אמיתי בן שפטיה, שכיהן כרב וראש ישיבה במאה ה-9 ופיוטיו הרבים היו לאבני היסוד של הסידור ומחזור התפילה היהודי. הפיוט מיועד לתעניות בה"ב, ונאמר כיום בקהילות ישראל בסליחות לשני בתרא (היום האחרון בסדרת בה"ב).

הפיוט עוסק בקושי הגלות, ומביע תקווה שבזכות צום בה"ב ימחל אלוהים לחטאי עמו.

מבנה הפיוט ותוכנו
-----------------

הפיוט מתאר את קשיי הגלות, המכבידים עלינו עד כי "לֹא עָצַרְנוּ כֹּחַ" לעמוד כנגדם; לכן "טִכַּסְנוּ עֵצָה מָה לַעֲשׂוֹת", אך מכיוון ש"יוֹעֵץ בְּקִרְבֵּנוּ אָיִן" פנינו ונאחזנו ב"מַסּוֹרֶת בְּיָדֵינוּ מֵאֲבוֹתֵינוּ, נְאָקָה תְּשׁוּבָה וּצְדָקָה סוֹתְרוֹת רֹעַ גְּזֵרוֹת" (לפי תלמוד ירושלמי, מסכת תענית, פרק ב', הלכה א', "א"ר לעזר, שלשה דברים מבטלין את הגזירה קשה, ואלו הן: תפלה וצדקה ותשובה"). לפיכך קבענו את צומות בה"ב כדי שירחם עלינו ה', והפייטן מסיים בבקשה: "שַׁדַּי, עָשִׂינוּ אֶת שֶׁלָּנוּ - תַּקִּיף, עֲשֵׂה אֶת שֶׁלָּךְ", וסלח לנו והצילנו מכל רע.

הפיוט עשוי שורות שורות, והאותיות הראשונות בכל שורה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי, שבסופו חתימת שם המחבר: **אֲמִתַּי**.

בניגוד לפיוטים אחרים של אמיתי בן שפטיה, בפיוט זה אין חריזה כלל, ובכך הוא דומה לפיוטים קדומים. שפתו פשוטה ובהירה. ניכרת בו קרבה מסוימת לפיוט הקדום אנשי אמונה אבדו.

בהלכה
-----

עיקרו של הפיוט עוסק בצום בה"ב, ועל כן כתבו הפוסקים שבמקרה שאין בציבור המתפללים לפחות עשרה אנשים המתענים, אזי "הסליחה של 'אפפונו מים' וכו' בודאי אין נכון לאומרה". לפי מנהג אחר נהוג לומר אותו בכל מקרה, אלא שאת המילים העוסקות בצום יש להחליף במילים העוסקות בתפילה, ולומר "תפילת שני וחמישי ושני" במקום "צום שני וחמישי ושני".

הערות שוליים
------------

1. ↑  נוסח אחר: **דֵּיעַ**.
2. ↑  נוסח אחר: **גְּזֵרוֹת**.
3. ↑  משנה ברורה, סימן תצ"ב, סעיף קטן ה'.
4. ↑  הרב יחיאל מיכל טוקצ'ינסקי, לוח לארץ ישראל.
**ניקולאס (ניין) פוסטהומוס** (בהולנדית: **Nicolaas Wilhelmus Posthumus**;‏ 1880, אמסטרדם – 1960, בוסום (אנ') שבצפון הולנד) היה היסטוריון של הכלכלה, ארכיונאי וחסיד אומות העולם מהולנד.

קורות חיים
----------

פוסטהומוס למד משפטים והיה בעל תואר דוקטור בתחום המשפט הקונטיננטלי. משנת 1913 היה מרצה להיסטוריה כלכלית באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם מעת ייסודה של האוניברסיטה, ולאחר מכן לימד משפטים ופילוסופיה במספר אוניברסיטאות. הוא היה מזכיר החברה להיסטוריה כלכלית של הולנד שישבה בהאג, וכן סופר פורה, בעיקר בתחומי ההיסטוריה החברתית ונושאי צדק חברתי. משנת 1922 היה מרצה במחלקה לאמנות ולפילוסופיה באוניברסיטת אמסטרדם ובשנת 1932 ייסד שם את הספרייה להיסטוריה כלכלית. בין היתר היה אחראי על אצירת הארכיון של ה-SPD שכלל כתבים של קרל מרקס ופרידריך אנגלס. בשנת 1935 היה פוסטהומוס ממייסדי המכון הבינלאומי להיסטוריה חברתית (אנ').

בשנת 1931 נישא לווילמיין ון דר חוט. בני הזוג חיו באמסטרדם ושם נולדה בתם קלייר (Claire) בשנת 1938.

### פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, עברה משפחת פוסטהומוס לנורדוויק (אנ') בצפון הולנד שם הצטרפה למשפחה אחותה של וילמיין, אני, עם בתה. השלטונות הגרמניים השתלטו על בית המשפחה כדי לשכן בו חיילים גרמנים, והמשפחה עברה לאזור ליידן.

בשנת 1941 התפטר פוסטהומוס במחאה על הצעדים האנטי-יהודיים של הגרמנים. בין מכריו של פוסטהומוס היה גם פרופסור יאן רומיין (Jan Romein), שלימים הוכר אף הוא בתואר חסיד אומות העולם. השניים אספו תיעוד בנוגע לשואת יהודי הולנד, תיעוד שלימים היווה את הבסיס למכון המחקר NIOD‏ (Nederlands instituut voor oorlogsdocumentatie), המכון ההולנדי ללימודי רצח עם, שואה ומלחמה (אנ'). איסוף התיעוד היווה סיכון נוסף עבור כל המעורבים. השניים אף תכננו פקולטה חדשה באוניברסיטת אמסטרדם, פקולטה ללימודי מדעי החברה, שאותה ביקשו להקים אחרי המלחמה.

ביוני 1943 פנתה אל בני הזוג פוסטהומוס אחותה של הסטר ון לנפ (Hester van Lennep) שהייתה פעילה במחתרת ההולנדית ולימים הוכרה בתואר חסידת אומות העולם. ון לנפ הבריחה ילדים יהודים ממחנה מעבר שממנו גורשו יהודים למחנות השמדה במזרח. ון לנפ הצליחה להבריח מהמחנה את בפ קוסטר בת העשר וביקשה עבורה מקום מקלט. אביה של בפ גורש למאוטהאוזן ונספה שם. אמה גורשה לאושוויץ אך שרדה.

פוסטהומוס ואשתו קיבלו את בפ לביתם והתייחסו אליה כאל בתם. הם ידעו על יהדותה אך כלפי חוץ הציגוה כיתומה מרוטרדם. בפ הצטרפה לאחיותיה המאמצות בלימודיהן בבית הספר וגם שם ידעו המורים על זהותה האמיתית.

במהלך הרעב בהולנד בחורף 1944–1945 שרדו בני המשפחה והמסתתרים על מרקי פקעות צבעונים ועל שורש סלק סוכר. בפ נותרה עם בני משפחת פוסטהומוס עד השחרור במאי 1945.

### לאחר המלחמה

משנת 1949 היה פוסטהומוס חבר בדירקטוריון של NIOD.

בשנת 2008 הכיר יד ושם בפוסטהומוס, באשתו ובגיסתו, אני דיאץ ון דר חוט (Annie Diaz-van der Goot) בתור חסידי אומות העולם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ניקולאס פוסטהומוס** בוויקישיתוף
* ניקולאס פוסטהומוס, באתר "יד ושם" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007281275905171
* BnF: cb12789716s (data)
* BPN: 18060313
* GND: 172312183
* ISNI: 0000 0000 8346 6359
* LCCN: no92026395
* NTA: 06896157X
* SELIBR: 259647
* SNAC: w6ht3ks7
* SUDOC: 130366528
* VcBA: 495/243192
* VIAF: 109542626
* WorldCat: lccn-no92026395

 |
**אפקט ביפלד-בראון** הוא אפקט שנתגלה סביב שנת 1920 על ידי ד"ר פאול אלפרד ביפלד משווייץ, ועוזר המחקר שלו, תומאס טאונסנד בראון מארצות הברית.

האפקט
-----

כלי ריחוף מסוג Ionocraft המדגים את עיקרון אפקט ביפלד-בראון
כאשר מחברים מקור מתח ישר (DC) בעל מתח גבוה (20KV ומעלה) לקבל, שהלוחות שלו הם בעלי צורה שונה אחד מהשני (א-סימטרי), מופעל כח וקטורי כלפי הלוח הקטן יותר. האפקט מתגלה גם בעוצמות זרם נמוכות במיוחד (0.5ma).

שימושים אפשריים ומחקרים תעשייתיים
---------------------------------

במשך עשרות שנים הדעה המקובלת הייתה שמדובר בתופעה שולית וחסרת תועלת. בעשורים האחרונים נחשף כי מספר חברות נחשבות, וביניהן בואינג ונאס"א קיימו מחקרים בנושא, שתוצאותיהם לא פורסמו - אם בשל תוצאות דלות ואם בשל סודות תעשייה.

אם נכונות טענות חלק מהחוקרים בתחום מדובר בשיטת הינע שיש לה פוטנציאל עצום, ועשויה להחליף את מנגנוני העילוי המקובלים ואת ההינע הרקטי בתוכניות החלל.

מחלוקת על מקור התופעה
---------------------

במשך עשרות שנים מקובל היה שהאפקט מקורו בתנועת יונים. בשנים האחרונות נסיינים רבים קוראים תיגר על הסבר זה, ולעת עתה אין הכרעה סופית בשאלת מקור התופעה, או אפילו בשאלה באילו תנאים היא מתקיימת.

לטענת חוקרים צרפתיים ניסויים בני כמה ימים רצופים שעשו השניים באותן שנים במכון מחקר בצרפת גילו כי קיים יחס ישר בין עוצמת המתח לבין עוצמת הכח. כמו כן, גילו החוקרים כי קיימים הבדלים בעוצמת הכח בין יום ללילה ואפילו בין זמני גאות לשפל. כמו כן נטען כי הניסוי נעשה בתנאים מבוקרים ברמה גבוהה, כולל ואקום גבוה מאוד, שעצם קיום התופעה בו שולל את ההסבר המסורתי.

מודלים קטנים שמשקלם גרמים בודדים עד עשרות גרמים כבר "הורמו" בהצלחה באמצעות שימוש באפקט הזה, על ידי עשרות אנשים ברחבי העולם. מודלים כאלו נקראים לרוב "Lifters". קיימות הדרכות רבות ברשת האינטרנט כיצד לשחזר את התופעה בבנייה ביתית.

מספר פטנטים נרשמו על האפקט הזה על ידי ממציאיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אפקט ביפלד-בראון** בוויקישיתוף
* ניסוי המדגים את אפקט ביפלד-בראון, בביצוע משה עינת, סרטון באתר יוטיוב
* The Biefeld-Brown Effect, באתר Montalk
* דגמי LIFTER שנבנו, באתר The Quest For Overunity
* אייל בירנברג, "התפוח לא נופל. נקודה", **בטאון חיל האוויר** 147(248), אוקטובר 2002

* Thomas B. Bahder and Chris Fazi, Force on an Asymmetric Capacitor, Army Research Laboratory, 2003.
**ניקולאס קולאסנטו** (באנגלית: **Nicholas Colasanto** ; ‏19 בינואר 1924- 12 בפברואר 1985), היה שחקן אמריקאי.
זכור בעיקר מהסרטים "השור הזועם", "מזימות", "עיר שמנה" ובתפקידו כ"מאמן" בקומדיית המצבים "חופשי על הבר", עליו הועמד 3 פעמים לפרס אמי.

ביוגרפיה
--------

קולאסנטו נולד בפרובידנס, בירת רוד איילנד, למד ב"אוניברסיטת בריאנט" ושירת בצי האמריקני במשך שנתיים בתקופת מלחמת העולם השנייה.

התפרסם לראשונה בדרמת האגרוף "עיר שמנה" בתור רובן, מאמנו של המתאגרף בילי טולי.

ב-1976 השתתף בסרטו האחרון של אלפרד היצ'קוק "מזימות".

ב-1980 שיחק בתפקיד משני בדרמת האגרוף המצליחה של מרטין סקורסזה "השור הזועם", בתור ראש המאפיה טומי קומו.

קולאסנטו זכה להערכה רק בגיל מבוגר מאוד כאשר שיחק בתפקיד ארני "המאמן" פנטוסו, מאמן הבייסבול של סאם מאלון (טד דנסון) בקבוצת "בוסטון רד סוקס" בקומדיית המצבים "חופשי על הבר". על תפקידו זה קיבל שלוש מועמדויות לפרס אמי בשלוש עונות בסדרה.
קולאסנטו נפטר לקראת סוף העונה השלישית ממחלת לב, כשהוא בן 61. ההפקה החליטה לא להשאיר את דמותו בהמשך הסדרה, ובמקומו בחרה ללהק את וודי הארלסון הצעיר, שהצטרף לצוות השחקנים, בתפקיד אחר.

קישורים חיצוניים
----------------

* ניקולאס קולאסנטו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* ניקולאס קולאסנטו, באתר AllMovie (באנגלית)
* ניקולאס קולאסנטו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ניקולאס קולאסנטו, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007460099105171
* BNE: XX1703808
* BnF: cb145037634 (data)
* GND: 129599247
* ISNI: 0000 0000 4509 5235
* LCCN: no97027795
* SNAC: w6hg1b35
* SUDOC: 087449781
* VIAF: 241695
* WorldCat: lccn-no97027795

 |
הגרסה הפולנית של העמוד השני של ההסכם
**הסכם ריגה** נחתם בין פולין, רוסיה ואוקראינה בריגה ב-18 במרץ 1921 וסיים את המלחמה הפולנית-סובייטית.

פולין עמדה תחת לחץ מדינות חבר הלאומים לוותר על מרבית הישגיה הטריטוריאליים ולזנוח את חלומה להחייאת האיחוד הפולני-ליטאי. ההסכם שנחתם בסופו של דבר העניק לפולין שטחים נרחבים, אם כי מצומצמים בהיקפם יחסית לשטחים בהם החזיק הצבא הפולני עם כניסתה לתוקף של הפסקת האש. ההסכם חילק את אוקראינה ובלארוס בין הרוסים ובין הפולנים. חלומו של יוזף פילסודסקי להחייאת האיחוד הפולני-ליטאי רב העוצמה, ויצירת קונפדרציה סלאבית, לא התממש.

הסכם ריגה היווה הפרה של ההבנה בין פולין ו"הרפובליקה העממית האוקראינית" שהוקמה על ידי אנשי סימון פטליורה לפיה אף אחת מהן לא תגיע לשלום נפרד עם הרוסים. המיעוט האוקראיני הניכר בפולין חש כי פולין בגדה בבעלת בריתה האוקראינית, עובדה אותה ניצלה התעמולה הבולשביקית, ואשר גרמה לתסיסה ולמהומות אתניות בשנות השלושים.

ההצלחה הפולנית בשדה הקרב איפשרה לפולנים לתבוע את העיר וילנה, בה שלטה ממשלת בובות פולנית. "סיים" של תושבי ליטא המרכזית הצביע ב-20 בפברואר 1922 על קיומו של משאל עם אשר העניק לפולין לגיטימציה לספח את וילנה ואת השטחים הסמוכים לה. הדבר גרם לקרע של ממש ביחסים בין ליטא ופולין, אשר לא נרפא למשך שנים רבות לאחר מכן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכם ריגה** בוויקישיתוף
* הסכם ריגה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* חתימת השלום בריגה, הצפירה, 20 במרץ 1921

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: unn2013751214

 |
האובליסק
**הסכם רייסווייק** (הולנדית: **Vrede van Rijswijk**) היה ההסכם שסיים באופן רשמי את מלחמת תשע השנים, שבה נלחמה צרפת מול הברית הגדולה של אנגליה, ספרד, האימפריה הרומית הקדושה והרפובליקה ההולנדית.

המשא ומתן לניסוח ההסכם החל בחודש מאי 1697. הנציגים הצרפתים פעלו מהמטה שלהם בהאג, ובנות הברית פעלו מדלפט. הוועידה המכריעה נערכה בהֶאוּס טֶר ניוּבּוּרך בעיירה רייסווייק שבהולנד, הנמצאת בין האג לדלפט. ההסכם נחתם ב-20 בספטמבר 1697.

הצדדים לא הצליחו להגיע לסיכומים כלשהם בשבועות הראשונים של המשא ומתן, וביוני החליטו שני היריבים, ויליאם השלישי מאורנז' ולואי ה-14 מצרפת, למנות נציג אחד לכל צד שייפגש עם עמיתו באופן פרטי. השניים שנבחרו היו הרוזן הראשון מפורטלנד ודוכס בופלר. הם הצליחו להגיע לסיכום, אך תנאיו לא היו מקובלים על לאופולד הראשון מהאימפריה הרומית הקדושה וקרלוס השני מספרד. תוך זמן קצר החליטה ספרד לסגת מאי ההסכמה שלה, וב-20 בספטמבר נחתם הסכם השלום בין צרפת לשלוש המעצמות (אנגליה, ספרד והרפובליקה ההולנדית). לאחר מכן הצליח ויליאם לשכנע את לאופולד לקבל את תנאי הסכם השלום, עליו חתמו צרפת והאימפריה הרומית הקדושה ב-30 באוקטובר שלאחר מכן.

לפי ההסכם כל היישובים והאזורים שנכבשו במסגרת הסכמי ניימכן (1679) יושבו לריבון הקודם שלהם. לאחר מכן העבירה צרפת את פרייבורג, ברייזאך ופיליפסבורג לאימפריה הרומית הקדושה, אך שמרה על ריבונותה בשטרסבורג. מנגד היא קיבלה את הקולוניה סן-דומנג (לימים האיטי), פודוצ'רי (לאחר תשלום 16,000 פגודות להולנדים) ונובה סקוטיה, וספרד קיבלה את קטלוניה ואת המבצרים במונס, לוקסמבורג וקורטרייק.

דוכסות לורן, שבמשך שנים רבות נשלטה על ידי צרפת, הושבה ללאופולד יוזף, בנו של קרל החמישי, דוכס לורן. ההולנדים קיבלו אישור לשלוח חיל מצב לחלק מהמבצרים הראשיים בארצות השפלה הספרדיות, כולל נאמור ואיפר. לואי הסכים להכיר בוויליאם השלישי כמלך אנגליה, והבטיח לא לסייע יותר לג'יימס השני; הוא הפסיק את התערבותו בארכיבישופות קלן, והסיר את טענתו לבעלות על חלק מנסיכות הבוחר מפפאלץ.

בין 1792 ל-1794 נבנה על חורבות הארמון שבו נחתם ההסכם אובליסק הנקרא "Naald van Rijswijk" (המחט של רייסווייק). החומרים ששימשו בתהליך הבנייה של האובליסק נלקחו מחורבות הארמון, שנהרס ב-1790 בגלל הזנחה מתמשכת.

ראו גם
------

* הסכם אוטרכט

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הסכם רייסווייק** בוויקישיתוף
* הסכם רייסווייק במהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb144382951 (data)
* GND: 1220302961
* HDS: 026464

 |
פולן בתוך תאי הדבש
פולן בהגדלה
פולן בחלת דבש
**אבקת דבורים** או **פולן** היא תוסף תזונה המכיל אבקת פרחים שנאספה לצמידות על ידי פועלות של דבורת הדבש, בתוספת דבש או צוף. הפולן נאסף בכוורת אל תוך כלי המונח מתחת לחריץ כניסה מיוחד הגורם לפולן להשתחרר מרגלי הפועלות וליפול.

בדומה לדבש ופרופוליס - מוצרים ידועים נוספים המופקים מדבורת הדבש - גם ההרכב הכימי המדויק של האבקה תלוי בצמחים מהם אספו אותה הפועלות, ויכול להיות שונה בזמנים שונים ובמושבות שונות - אף באותה כוורת. מסיבה זו, קשה לערוך ניתוח כימי ותזונתי כללי של אבקת דבורים, אלא רק של דגימות מסוימות. מחקר שנערך ב-2004 הראה כי אבקת דבורים עשויה להכיל עד 188 סוגי פטריות ו-29 סוגי חיידקים.

אבקת הדבורים משמשת כתוסף תזונה בנטורופתיה ובתחומים אחרים של רפואה אלטרנטיבית, כגון רפואה סינית. עם זאת, לא קיימת שום הוכחה מדעית שהאבקה אכן מועילה לבריאות. כמו כן, יש להיזהר בעת השימוש בה משום שהיא עלולה לגרום לאלרגיה ואנפילקסיס.

ערכו התזונתי
------------

הפולן נאסף מפרחים רבים ושונים באזורים מגוונים, לפיכך הרכבו הכימי **ממוצע** של סוגי אבקנים רבים. חשוב לציין כי לא נמצאה הוכחה לטענה שיש בו תכונות מרפא, וה-FDA האמריקאי אוסר על משווקים לטעון לתכונות כאלו בפולן. יחד עם זאת ה-FDA לא מצא השפעה שלילית של פולן להוציא אלרגיות רגילות שהוא עלול לגרום למי שרגיש לתוצרי דבורים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **אבק פרחים** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **פולן דבורים** |

* פולן דבורים מזון על, דורית יוסף.

הערות שוליים
------------

1. ↑  Black, Jacquelyn G. (2004). *Microbiology*. John Wiley and Sons. ISBN 0-471-42084-0.
2. ↑  Wong, Cathy (2 בפברואר 2005). "Bee Pollen". *about.com*. נבדק ב-2006-09-23. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NKC: ph1080461

 |
**מארי רייצ'ל יודוקסי בופה** (בצרפתית: **Marie Rachel Eudoxie Bouffa** נולדה בקומבלאן-או-פונט, 19 בינואר 1882 – ראוונסבריק, 1 בפברואר 1945) הייתה חברת תנועת ההתנגדות הבלגית במהלך מלחמת העולם השנייה והוכרה כחסידת אומות העולם.

ביוגרפיה
--------

מארי רייצ'ל בופה הייתה בתם של ניקולה ג'וזף אדולף וקלריס קתרין ז'וזף אנטואן.

בשנת 1942, רווקה ובת 58, החזיקה והפעילה בופה בית הארחה בשם "לה פרמה דה לה צ'אפל" (חוות הקפלה), שהיה חלק מאחוזתה הגדולה בבלגיה. ב־15 בספטמבר אותה שנה נשלח שליח על ידי פיקוד הארמייה החשאית של בלגיה לקהילה שלה, לה ריד, ליד לייז', בבקשה להקים קבוצה מקומית שתתנגד לכוחות הגרמנים הכובשים. בופה, הפכה לחברה הראשונה בארמייה החשאית ב-1 בדצמבר 1942.

בופה עזרה למגוון אנשים שנמלטו מהדיכוי. היא הייתה ידועה בין לוחמי ההתנגדות כמי שמספקת מחסה, לאלה שנמלטו מעבודות הכפייה, אסירים נמלטים ואף טייסים שנמלטו מציפורני הצבא הנאצי. בנוסף לכך שסיפקה מקום מסתור בטוח, היא סיפקה מסמכים מזויפים ועזרה בזיהוי נתיב בריחה. היא גם הפיצה הודעות של העיתונות המחתרתית, העבירה הודעות מוצפנות ואחסנה נשק ותחמושת.

החל מאוגוסט 1942 הסתירה בופה במשך שנתיים גם משפחה יהודית, שבעת בני משפחת סלוצ'ני, שברחו מביתם באנטוורפן, בלגיה לאחר שהרשויות החלו לגרש את היהודים. המשפחה התגוררה עם בופה כשיום אחד סיפרה לה שכנה שהגסטפו בדרך לחפש במקום. היא העבירה את המשפחה במהרה לכפר סמוך, קוו דו-בויס, ואחרי שהסכנה המיידית חלפה, היא החזירה את המשפחה לאחוזה. הם הסתתרו בבניין מאחורי החומה הגדולה באחוזתה. ב-17 בפברואר 1944 פשטה המשטרה על האחוזה במטרה לחפש נמלטים. המשפחה היהודית הצליחה להימלט מהפשיטה, ועברה למקומות מסתור אחרים, אך בופה נתפסה ונעצרה על ידי הגסטפו.

בופה גורשה למחנה הריכוז ראוונסבריק, שם הוצאה להורג ב-1 בפברואר 1945.

הכרה
----

ב-30 ביולי 2008 ארגון יד ושם הכיר בה כחסידת אומות עולם.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  "Hommages - Hulden". *bel-memorial.org*. נבדק ב-2020-08-15.
2. 1 2 3 4 5  Bouffa, Eudoxie. "The Righteous Among the Nations Database". *The Righteous Among the Nations Database*. נבדק ב-2020-08-15.
3. ↑  "Fusillés ou déportés". *Waw magazine* (בצרפתית). 2014-12-04. נבדק ב-2020-08-15.
4. ↑  "The Righteous Among the Nations Database". *The Righteous Among the Nations Database*. נבדק ב-2020-08-15.
**פולמן** (באנגלית: **Pullman**) היא העיר הגדולה ביותר במחוז וייטמן (אנ') בדרום-מזרח מדינת וושינגטון. העיר קרויה על שם התעשיין ג'ורג' פולמן.

היסטוריה
--------

העיר הוכרזה ב-11 באפריל 1888, לאחר שהייתה נקודת התיישבות קודם לכן. נקודת היישוב נקראה "שלושה יובלים" (Three Forks) על שם התחברותם של שלושה נחלים: Missouri Flat Creek, Dry Fork והיובל הדרומי של נהר פאלוּס (Palouse River). העיר נקראה על שמו של ג'ורג' פולמן כאות הוקרה. הוא לא חי בעיר ולא ייצר בה.

ב-1885 חוברה העיר למסילת ברזל וב-1890 הוקם בה הקולג' החקלאי שיהפוך לימים לאוניברסיטת המדינה של וושינגטון. ב-3 ביולי 1890 נשרפה העיר כמעט כליל, כאשר כל מבני העץ שבה עלו באש. הדבר הוביל לתקנה עירונית לפיה ייבנו כל בתי העיר מלבנים. במאי 1980 החשיכה את העיר התפרצות הר הגעש סנט הלנס והעיר כוסתה באפר געשי במשך מספר שבועות.

גאוגרפיה
--------

העיר נמצאת על קו פרשת המים של הנהרות סנייק וקולומביה.

העיר פרוסה על גבי ארבע גבעות לס: Sunnyside Hill מדרום-מערב; Pioneer Hill מדרום-מזרח, קרויה גם Methodist Hill על שם הכנסייה המתודיסטית ושכונת המאמינים המתודיסטיים; College Hill בצפון מזרח, מקום הקמפוס של אוניברסיטת המדינה של וושינגטון ו-Military Hill בצפון מזרח על שם מכללה צבאית שהייתה שם.

במרכז, בין שתי הגבעות הצפוניות לשתי הגבעות הדרומיות זורם היובל הדרומי של נהר פאלוּס ובערך בתוואי שלו עובר הרחוב הראשי - רחוב מיין. בין College Hill ל-Military Hill זורם נחל Missouri Flat Creek בערך בתוואי שלו עוברת שדרת גרנד.

העיר הקרובה ביותר היא מוסקו, איידהו, ביתה של אוניברסיטת איידהו והערים חולקות אזור מטרופולין משותף ובכללו נמל התעופה האזורי פולמן-מוסקו.

כלכלה
-----

המעסיק הגדול בעיר ובמחוז וייטמן כולו היא אוניברסיטת המדינה של וושינגטון התופסת גם כשליש משטח העיר. בנוסף, מתפחת בעיר מרכז תעשיית היי-טק Palouse Knowledge Corridor.

תושבים ידועים
-------------

* מזכיר ההגנה של ארצות הברית ג'יימס מאטיס, נולד בעיר וגדל בה
* שחקן הפוטבול ג'ון אלווי התגורר בעיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פולמן** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של פולמן (באנגלית)
* אתר לשכת המסחר של פולמן
* העיר בקטלוג curlie
* פולמן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Rich History - מספר סיפורי ייסוד של העיר
2. ↑  היסטוריה של פולמן
3. ↑  אתר נמל התעופה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007564238905171
* GND: 4115669-9
* LCCN: n79065111
* MusicBrainz: e9ad42b7-3781-4eb7-85af-40d9f0882f01
* NKC: ge1030882
* VIAF: 144233236
* WorldCat: lccn-n79065111

 |
**Mega** הוא אתר המספק שירותי העלאות ואחסון של קבצים מסוגים שונים במהירות גבוהה (סוג שירות המכונה "One-click hosting"). האתר הוא יורשו של האתר Megaupload, והוא הושק על ידי איש העסקים קים דוטקום ב-19 בינואר 2013, שנה בדיוק לאחר שהאתר Megaupload נסגר בפתאומיות על ידי ה-FBI.

היסטוריה
--------

האתר Megaupload, שהיה אתר שירות אירוח הקבצים הראשון של קים דוטקום, נסגר בפתאומיות ב-19 בינואר 2012 על ידי ה-FBI ומחלקת המשפטים האמריקנית. האתר Mega הושק ב-19 בינואר 2013 - שנה בדיוק לאחר ש-Megaupload נסגר. ביממה הראשונה לאחר השקת האתר נרשמו אליו כבר מעל ל-500 אלף משתמשים.

ב-4 ביולי 2013 הושק יישום האנדרואיד הרשמי של האתר בחנות המקוונת Google Play.

באוגוסט 2013 קים דוטקום הצהיר כי במהלך 2014 האתר יכיל גם שירות נפרד של דואר אלקטרוני מאובטח אשר לטענתו יספק למשתמשי האתר את היכולת לשלוח ולקבל הודעות דואר אלקטרוני מוצפנות מבלי לקחת את הסיכון שהדואר האלקטרוני שנשלח ושמתקבל נמצא תחת מעקב של ארגון הביון הממשלתי האמריקני NSA.

מאפיינים
--------

האתר פועל לפי המודל העסקי Freemium אשר במסגרתו השירות הבסיסי המוצע לכל המשתמשים, ללא תשלום כלשהו, הוא שטח אחסון בגודל 50 ג'יגה בייט. ניתן לקבל שטח אחסון נוסף או רוחב פס יותר גדול בתשלום.

ראו גם
------

* Google Drive
* Dropbox

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Mega** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Mega
* Mega, ברשת החברתית פייסבוק

* Mega, ברשת החברתית טוויטר

* Mega, ברשת החברתית אינסטגרם

* Mega, ברשת החברתית LinkedIn

* Mega, סרטונים בערוץ היוטיוב

* Mega, הבלוג הרשמי

הערות שוליים
------------

1. ↑  אסף גולן, מייסד האתר Megaupload הקים אתר חדש בשם mega, באתר nrg‏, 20 בינואר 2013
2. ↑  Mega kündigt sicheren E-Mail-Dienst an - Newsslash.com
מפת השטחים שמסרה פינלנד לברית המועצות בהתאם לתנאי הסכם שביתת הנשק של 1944
**הסכם שביתת הנשק של מוסקבה** היה הסכם שנחתם במוסקבה שבברית המועצות ב-19 בספטמבר 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה. ההסכם הביא לסיומה של מלחמת ההמשך בין פינלנד לבין ברית המועצות. צד להסכם בנוסף לשתי המדינות הייתה בריטניה. ההסכם החזיר על כנו את הסכם השלום של מוסקבה בין פינלנד לבין ברית המועצות מ-1940 בכפוף למספר שינויים.

ההסכם
-----

פינלנד וברית המועצות לחמו פעמיים זו נגד זו במהלך מלחמת העולם השנייה, לראשונה במלחמת החורף (1939-40) ושוב במלחמת ההמשך, שהחלה לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות. ב--4 בספטמבר 1944, נוכח ההתקדמות הצבאית הסובייטית בזירה המזרחית, הכריזו הפינים על הפסקת אש מולם, והסכם שביתת הנשק הרשמי בין הצדדים נחתם שבועיים לאחר מכן. הסכם שביתת הנשק נחתם גם מול בריטניה, לאחר שזו הכריזה מלחמה על פינלנד ב-1941.

תנאי הסכם שביתת הנשק היו זהים בעיקרם לתנאי ההסכם שסיים את מלחמת החורף. פינלנד התחייבה לצעדים הבאים:

* למסור לברית המועצות שטחים בחבלי קרליה, סאלה (אנ') ופסטמו (אנ') וכן מספר איים (ביניהם סורסארי) במפרץ פינלנד. בנוסף התחייבה פינלנד להחכיר לברית המועצות שטח בחצי האי פורקאלה (אנ') שממערב להלסינקי למשך תקופה של 50 שנה.
* לשלם לברית המועצות פיצויי מלחמה בשווי של 300 מיליון דולר באמצעות העברת טובין שונים.
* לאפשר את קיומה החוקי של המפלגה הקומוניסטית של פינלנד - לאחר שזו ערכה מספר שינויים בתקנונה. פינלנד התחייבה גם לאסור על פעילותן של מפלגות מסוימות שברית המועצות סברה כי הן פשיסטיות.
* להעמיד לדין שורה של אישים אשר לשיטתה של ברית המועצות גרמו למלחמה ביניהן וביצעו פשעי מלחמה.
* להביא לסילוק הכוחות הגרמניים משטחה של פינלנד. התחייבות זו הביאה מיד לאחר מכן למערכה של הפינים מול הגרמנים בלפלנד, אשר התמשכה עד אפריל 1945.

לאחר ההסכם
----------

חוזה השלום בין שתי המדינות נחתם במסגרת חוזה פריז שנעשה בשנת 1947. חוזה זה אישר את תנאי הסכם שביתת הנשק של 1944. ב-1948 הסכימה ברית המועצות להפחית את סכום פיצויי המלחמה שהושתו על פינלנד לסכום של 226.5 מיליון דולר (סכום השקול ל-4.36 מיליארד דולר במחירי 2021) ותשלומם של אלו הסתיים ב-1952. בסך הכל הועברה מפינלנד לברית המועצות טובין שנדרשו להעברתם נסיעות של כ-340 אלף קרונות רכבת. ב-1956 החזירה ברית המועצות לפינלנד את השטח שחכרה בחצי האי פורקאלה.

משפטם של האישים שפינלנד התחייבה לפי ההסכם להעמיד לדין החל בשלהי 1945 והתקיים במשך מספר חודשים. שמונה אישים הועמדו בפני בית דין מיוחד שהוקם לשם כך. הבולטים שבהם היה הנשיא לשעבר ריסטו רייטי וראשי הממשלה יוהאן וילהלם רנגל ואדווין לינקומיס (אנ'). המשפט התנהל תחת פיקוחה של מועצת הפיקוח של בעלות הברית לפינלנד. שמונת הנאשמים הורשעו ונידונו לעונשי מאסר של שנתיים ועד עשר שנים. קיום המשפט ותוצאותיו לא היו מקובלים על מרבית הציבור בפינלנד. בסתיו 1947 עזבה מועצת הפיקוח של בעלות הברית את פינלנד בעקבות חוזה השלום שנחתם באותה שנה. בשנתיים שלאחר מכן שוחררו הנידונים ממאסרם במסגרת שחרור על תנאי וחנינות שניתנו להם.

קישורים חיצוניים
----------------

* נוסח ההסכם
**מארי לואיזה קירשנר** (באנגלית: **Mary Louisa Kirschner**;‏ 7 בינואר 1852 – 30 ביוני 1931) הייתה ציירת ואמנית זכוכית.

ביוגרפיה
--------

קירשנר נולדה בפראג והתאמנה תחילה בווינה אצל אנטון הנש ואחר כך אצל אדולף היינריך ליר, שבהדרכתו הציגה את יצירותיה הראשונות במינכן ב-1871. ב-1873 היא החלה ליצור עותקים של ציורי הצייר הצרפתי, מראשי הברביזון - ז'ול דופרה, ובאותו חורף עברה משפחתה לפריז, שם פגשה אותו באופן אישי. כשראה את העותקים שלה הוא קיבל אותה כתלמידתו היחידה. היא חזרה לבית משפחתה באזור הכפרי של צ'כיה, אותו ציירה, ועבודותיה התקבלו בלונדון ב-1876.

מ-1887 התגוררה מארי קירשנר עם אחותה הצעירה אלואיזה קירשנר בברלין, אך בילתה את הקיץ בבוהמיה. היא הייתה חברה במועדון הליציאום של ברלין. בפראג היא גם השתייכה לליגת הפרוגרסיבית האמריקאית.

בהמשך חייה הפכה לאמנית זכוכית, שעבדה בעיקר בסגנון יוגנדסטיל.

קירשנר נותרה לא נשואה כמו אחותה אלואיזה. היא מתה בקושטקי. היא נקברה בקבר המשפחה בבית הקברות מאלבז'ינקי בפראג.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי לואיזה קירשנר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Mary Louisa Kirschner in English Female Artists by Ellen Creathorne Clayton, 1876

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1077745281
* ISNI: 0000 0000 5582 2977
* NKC: xx0089230
* ULAN: 500357507
* VIAF: 85894247
* WorldCat: viaf-85894247

 |
**הדיוויזיה ה-78 של הצבא הבריטי** היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.

היסטוריה
--------

הדיוויזיה הוקמה במאי 1942 בסקוטלנד לקראת מבצע לפיד, וכללה את חטיבות המשמר ה-1, ה-11 וה-36, אשר כללו לוחמים שהשתתפו במערכה על צרפת ופונו מדנקרק במבצע דינמו. הדיוויזיה השתתפה בפלישה לצפון אפריקה וכבשה את אלג'יריה, ולאחר מכן לחמה במהלך המערכה בתוניסיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה הראשונה. עם סיום המערכה הועברה הארמייה לארמייה השמינית, במסגרתה השתתפה בפלישת בעלות הברית לסיציליה ובקרבות השונים בחזית האיטלקית, ובכלל זה הנחיתה בסלרנו, כיבוש נאפולי, קרב מונטה קאסינו, קרב אנציו ומתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה. הדיוויזיה סיימה את המלחמה באוסטריה, ובאוגוסט 1946 פורקה הדיוויזיה.

הדיוויזיה ה-78 נחשבה לאחת הדיוויזיות הטובות ביותר של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, בשל המורל הגבוה והמנהיגות המצוינת שלה, והגנרל מונטגומרי האמין שהיא דיוויזיית לוחמת ההרים הטובה ביותר בארמייה השמינית הבריטית. דעה זו הייתה שותפה למפקדים בכירים רבים, כמו לוטננט גנרל צ'ארלס אלפרי, מפקד הקורפוס ה-5, שטען שהדיוויזיה ה-78 היא "הדיוויזיה הלוחמת הטובה ביותר מכל מי שהייתה לי הפריבילגיה לקבל בקורפוס ה-5".

קישורים חיצוניים
----------------

* כוחות צבא במלחמת העולם השנייה
**איוואן חמוטוב** (ברוסית: **Иван Чмутов**;‏ 17 באוקטובר 1817 – 31 במרץ 1865) היה צייר רוסי במספר ז'אנרים; במיוחד סצנות היסטוריות ודתיות.

ביוגרפיה
--------

הוא נולד בסנט פטרסבורג. בשנת 1836, הוא נרשם במרשם הסטודנטים באקדמיה הקיסרית לאמנויות; בשיעור היסטוריה וציור פורטרטים של פיודור ברוני. בשנה שלאחר מכן הוענק לו מדליית כסף על רישום מהטבע ובהמשך זכה במדליית זהב על תיאורו של ״יוסף המפרש את החלומות״. הוא המשיך עם פיוטר באסין כשברוני חזר לאיטליה ב-1838.

בשנת 1839 הוא קיבל מדליית זהב ו-1000 רובל על ציורו "ריפוי המשותק" וזכה בתואר "אמן חופשי". הוא לא הצליח לזכות במדליות הזהב בתערוכות בשנים 1841 ו-1844. שנתיים לאחר מכן, הוא נסע לאיטליה על חשבונו, אך לא יכול היה להישאר זמן רב.

ב-1848 הוא זכה בתואר "אקדמי", אך זמן קצר לאחר מכן התגייס למשימה במיסיון הרוסי השלוש עשרה בבייג'ינג, והפך לאמן הרשמי שלהם. הוא הגיע לסין ב-1850 והיה שם שמונה שנים. הוא יצר סקיצות וציורים בצבעי מים רבים של סצנות ז'אנר. רבים מהם נעשו לליטוגרפיות ופורסמו בשתי יצירות של הסופר והנוסע איגור קובלבסקי - "מסע לסין" (1853) ו"גליונות אמנות רוסים" (1858).

בשנת 1860, הוא הציג תערוכה באקדמיה, של דיוקנאות אצילים סינים שונים, פקידי ממשל ונשותיהם.

גלריה
-----

* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן חמוטוב** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Brief biography
**הדיוויזיה ה-79** (באנגלית: **79th Infantry Division**) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום כ**פיקוד התמיכה ה-79**.

היסטוריה
--------

### מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1917 בפורט ג'ורג' ג' מיד, מרילנד. ביולי 1918 היא הגיעה לצרפת כאחת מיחידות חיל המשלוח האמריקאי. שם היא הייתה מעורבת במתקפת מז-ארגון, ומכאן כינויה של הדיוויזיה, צלב לורן. כנראה ההרוג האחרון במלחמת העולם הראשונה, טוראי הנרי ניקולס גונתר, הגיע משורות הדיוויזיה. הוא נהרג ב-11 בנובמבר 1918 בעת שניסה להסתער על קן מקלעים גרמני. בסך הכל נפלו במהלך המלחמה 1,151 חיילי הדיוויזיה, בעוד 5,723 נפצעו. במאי 1919 חזרה הדיוויזיה לארצות הברית בטרם הושבתה שם ביוני. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-157 שהורכבה מהרגימנטים ה-313 וה-314, ומהבריגדה ה-158 שהורכבה מהרגימנטים ה-315 וה-316.

### מלחמת העולם השנייה

חיילים פצועים מדיוויזיית חי"ר 79 מטופלים על ידי חובשים. תועד במהלך הלחימה בנורמנדי, 7 ביולי 1944.
ב-24 ביוני 1921 הוגדרה הדיוויזיה מחדש כדיוויזיית מילואים, והוקצתה למדינת פנסילבניה. ב-15 ביוני 1942 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של אירה ויצ'ה. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-333, ה-334 וה-335. באפריל 1944 הגיעה הדיוויזיה לליברפול, ולאחר אימונים נוספים באנגליה, דיוויזיית הרגלים ה-79 הגיעה לצרפת דרך חוף יוטה ב-12 ביוני. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות ב-Valognes ושרבור ב-19 ביוני, והייתה חלק מהקורפוס ה-7. לאחר שהדיוויזיה נאלצה לצאת למגננה מול היריבים הגרמנים בתחילת יולי, La Haye-du-Puits נכבשה בקרבות בשטחים בנויים ב-8 ביולי. לאחר שכבשה את לסאי, שם היה גם שדה תעופה של הלופטוואפה, ב-8 באוגוסט, לה מאן נכבשה ברובה ללא פגע. לאחר לחימה עזה על ראש הגשר של בעלות הברית על הסן, הדיוויזיה הגיעה כחלק מהקורפוס ה-15 במזרח צרפת. ב-12 בספטמבר, שוחררה העיירה הקטנה שארמה לאחר קרבות בתים לפני חציית המוזל. הלחימה נמשכה עד אוקטובר במחוז מרת ומוזל. לאחר לחימה סביב אמברמניל, דיוויזיית הרגלים ה-79 הוצאה מהחזית להתרעננות ב-24 באוקטובר.

הדיוויזיה התבססה לאחר מכן בלונוויל לפני שחזרה לחזית ב-13 בנובמבר. קרבות ליד האגנאו ובקו זיגפריד נמשכו מדצמבר עד תחילת ינואר 1945. במהלך קרבות הגנה נגד מבצע נורדווינד, הדיוויזיה הייתה מעורבת גם בלחימה כבדה בהאטן ובריטרהופן. לאחר מכן לחמה במודר עד ה-6 בפברואר. כחלק מהקורפוס ה-16 במסגרת הארמייה התשיעית, התקדמה הדיוויזיה הלאה אל פנים גרמניה. ב-24 במרץ חצתה הדיוויזיה את הריין וקצת מאוחר יותר חצתה את תעלת הריין-הרן. זה גם המקום שבו נפרסו לראשונה 750 אנשי גדוד הטנקים ה-717 במסגרת הדיוויזיה.

לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בלחימה על כיס הרוהר. לאחר תום המלחמה הועברו יחידות בודדות לבוואריה ולמערב צ'כוסלובקיה כחיל כיבוש. ב-10 בדצמבר 1945 הועברה הדיוויזיה חזרה לארצות הברית, וב-20 בדצמבר פורקה הדיוויזיה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 2,476 הרוגים ו-10,971 פצועים.

### לאחר המלחמה

פיקוד התמיכה ה-79 (SSC) הממוקם בבסיס האימונים של הכוחות המשותפים (JFTB) לוס אלמיטוס, קליפורניה הופעל רשמית ב-.1 בדצמבר 2009 במטרה לספק יחידות תמיכה מאומנות, מוכנות, מגובשות ומובלות היטב לפריסה עולמית כדי לעמוד בדרישות הסיבוביות והמגירה של צבא ארצות הברית לתמיכה באסטרטגיה הצבאית הלאומית. ה- SSC ה-79 הוא המפקדה הגבוהה יותר של למעלה מ-20,000 חיילי מילואים של צבא ארצות הברית המאורגנים בלמעלה מ-200 יחידות הפזורות במחצית המערבית של ארצות הברית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הדיוויזיה ה-79** בוויקישיתוף
**איוואן מיכאילוביץ' מוסקבין** (ברוסית: **Иван Михайлович Москвин**; ‏6 ביוני (18 ביוני) 1874 - 16 בפברואר 1946), שחקן תיאטרון רוסי וסובייטי. הוא זכה פעמיים בפרס סטלין (1943,1946) והוענק לו תואר אמן העם (1936). על הפעילות בתחום התיאטרון הוענק לשחקן עיטור לנין ועיטור הדגל האדום.

חייו
----

איוואן מוסקבין נולד במוסקבה למשפחת מתקן שעונים. למשפחה היו 8 ילדים והיא התקיימה בקושי רב. כבר בגיל צעיר מוסקבין החל לעבוד בעבודות מזדמנות. הוא אהב תיאטרון והשתתף בהצגות חובבנים. בשנת 1893 מוסקבין התחיל ללמוד משחק אצל ולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו. לאחר סיום הלימודים, מוסקבין היה שחקן של מספר תיאטראות במוסקבה וירוסלבל.

כאשר בשנת 1898 הוקם התיאטרון האמנותי של מוסקבה, מוסקבין הוזמן לתיאטרון החדש וכבר בצגנתו הראשונה גילם תפקיד ראשי. להצגה הייתה הצלחה רבה ומוסקבין "התעורר מפורסם בבוקר שלאחר ההצגה".

בשנת 1904 למוסקבין נולד בן בכור וקיבל שם ולדימיר לכבוד מורו נמירוביץ'-דנצ'נקו. בשנת 1906 התיאטרון יצאה לסבב הופעות באירופה, ברוב ההצגות מוסקבין היה בתפקיד הראשי וזכה להצלחה גדולה.

בשנת 1919 מוסקבין לראשונה השתתף בצילומי סרט, בסך הכול במהלך השנים הוא השתתף ב-7 סרטים.

בשנת 1919 מוסקבין נעצר כי נחשד בהשתתפות בקשר נגד השלטון. הוא שוחרר תוך זמן קצר בהתאם להוראת פליקס דזרז'ינסקי.

בשנים 1922–1924 מוסקבין השתתף בסבב הופעות של התיאטרון באירופה וארצות הברית.

בשנת 1936 מוסקבין התגרש מאשתו והתחתן עם שחקנית התיאטרון אלה טרסובה. באותה שנה הוענק לו תואר אמן העם בסבב הראשון של הענקת התארים.

כאשר בשנת 1939 וסבולוד מיירהולד נעצר, מוסקבין פנה ליוסיף סטלין עם בקשה לשחררו אך ללא הצלחה.

עם תחילת מלחמת העולם השנייה התיאטרון פונה לסראטוב ומוסקבין ניהל את התיאטרון בפועל. לאחר פטירת ולדימיר נמירוביץ'-דנצ'נקו הוא מונה למנהל התיאטרון. למרות המינוי, מוסקבין המשיך להופיע בהצגות.

בשנת 1943 אלה טרסובה עזבה אותו ומוסקבין חזר לאשתו הראשונה.

בשנות ה-40 למוסקבין החלו בעיות לב. בתחילת פברואר 1946 הוא אושפז בבית החולים ובבוקר 16 בפברואר הוא נפטר. מוסקבין נטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **איוואן מוסקבין** בוויקישיתוף

* איוואן מוסקבין, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* איוואן מוסקבין, באתר AllMovie (באנגלית)
* איוואן מוסקבין, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* קורות חיים מפורטים (ברוסית)
* איוואן מוסקבין, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
* איוואן מוסקבין, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456436305171
* BnF: cb14692467g (data)
* GND: 119469774
* ISNI: 0000 0000 5521 7750
* LCCN: no90016836
* NKC: mzk2004236679
* SUDOC: 168056690
* VIAF: 66728899
* WorldCat: viaf-5259151304663949460009

 |
**דארין אבו ע'אידה** **Dareen Abughaida** (בערבית: **دارين أبو غيدا**; נולדה ב-31 במרץ 1984) היא עיתונאית שידור פלסטינית-לבנונית. כיום עובדת כפרזנטורית של אל ג'זירה באנגלית, בעבר עבדה עבור מוסדות גדולים כגון חדשות בלומברג, CNBC, הבנק העולמי ו-קטאר איירווייס. היא גם עבדה עם האו"ם בכמה פסגות.

קריירה
------

אבו ע'אידה הצטרפה לאל-ג'זירה באנגלית בדוחא, כמגישת חדשות ומאוחר יותר הצטרפה לספינת הדגל של הערוץ "חדשות השעה". היא דיווחה על סיפורים מרכזיים שמשכו את עיני הציבור, כמו המהפכה המצרית, התפטרות האפיפיור בנדיקטוס, התרסקות מלזיה איירליינס, הברקזיט והסכסוך הפלסטיני-ישראל. אבו ע'אידה סיקרה גם את סיפורי האביב הערבי ואת תוצאותיו.

בעבר היא עבדה עבור רשת דובאי1 באיחוד האמירויות הערביות, ולפני כן, עבור בלומברג ו-CNBC.

חיים אישיים
-----------

אבו ע'אידה סיימה את לימודיה באוניברסיטת קונקורדיה בקוויבק, עם תואר ראשון במסחר. מסיבות ביטחוניות, אבו ע'אידה שומרת מאוד על פרטיות לגבי חלק גדול מחייה האישיים. נכון למרץ 2020, לפי הדיווחים, אבו ע'אידה שווה מיליון דולר.

קישורים חיצוניים
----------------

* דארין אבו ע'אידה, ברשת החברתית טוויטר

הערות שוליים
------------

1. ↑  Presenter profile DubaiOne (אורכב 09.04.2013 בארכיון Wayback Machine)
2. ↑  Appealing to the Hearts and Minds : How Arab Channels Fought for the Gulf War Audience Transnational Broadcasting Studies, Spring 2004

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz: eb9c735f-f64c-4419-abc7-624170e2c6c3

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"דארין אבו ע'אידה"**.
**מעיין הבשור** או **עין הבשור** המכונה בערבית עין שלאלה, הוא מעיין שופע הנמצא בתחום גן לאומי אשכול שבנגב המערבי.

גאוגרפיה
--------

עין הבשור הוא אחד מבין מספר מעיינות הנובעים בקטע נחל בשור מצומת צאלים ואילך (לכיוון מערב). ברוב המעיינות המים שנובעים הם מים ברמת מליחות גבוהה יחסית (מים מליחים), כך ששתייה מהם היא כמעט בלתי אפשרית. בעוד שהשפיעה בחלק המעיינות נפסקת במהלך הקיץ, שפיעתו של עין הבשור יציבה גם בתקופות של בצורת קשה. תפוקתו 60-75 מ"ק לשעה ומליחותו 1300-1210 מ"ג כלור לליטר. טמפרטורת המים מגיעה ל-20 מעלות צלזיוס.

מקור מי הנביעות באזור נחל בשור הוא במי נגר תת-קרקעיים המתפרצים החוצה לאורך קטע הנחל: בחורף מי הגשמים חודרים לקרקע ונעצרים בשכבת איטום (אקוויקלוד) המורכבת מקירטון, מחרסיות או מחווארים. האזור שבו נוצרים מי התהום (האקוויפר) הוא בשכבת החלוקים שהיוותה בעבר את תשתיתו של נחל קדום שזרם בעוצמה רבה - הבשור הקדמון. תוואי נחל בשור, אשר חתר את ערוצו באזור התוואי העתיק של הבשור הקדמון, חשף את מי התהום, דבר שמביא לפריצה של המים החוצה.

מי המעיינות נתפסו בעבר על ידי הבריטים ושימשו את הצבא הבריטי לשתייה ולהפעלת הרכבות, שפעלו על מנוע קיטור. כיום מתועלים מי המעיין בפארק אשכול לאגם קטנטן ולבריכות שכשוך ומשמשים להשקיית הדשאים ולטיפוח שאר גינות הגן הלאומי.

ראו גם
------

* עין הבשור (יישוב)
* תל עין הבשור

קישורים חיצוניים
----------------

* פארק אשכול 3D תמונות תלת־ממד של עין הבשור ופארק אשכול באתר "המימד השלישי"

|  |
| --- |
| * מוצא מעיין עין הבשור לבריכה המלאכותית בגן לאומי אשכולמוצא מעיין עין הבשור לבריכה המלאכותית בגן לאומי אשכול
* שלט תיאור נביעות עין הבשור בגן לאומי אשכולשלט תיאור נביעות עין הבשור בגן לאומי אשכול
 |
**הדיוויזיה ה-75 של הצבא הבריטי** הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.

היסטוריה
--------

### הקמת הדיוויזיה

ב-16 במרץ 1917 משרד המלחמה נתן ל-EEF אישור להקים דיוויזיה בריטית חדשה מגדודי חי"ר של הכוח הטריטוריאלי שהגיעו למצרים כתגבורת מהודו. אלה היו בעיקר מהדיוויזיות ה-43 (וסקס) וה-45 (וסקס ה-2), שהפליגו להודו ב-1914 כדי להקל על חיילים סדירים. הדיוויזיה קיבלה את המספר 75, והיא כללה את חטיבות הרגלים ה-232, ה-233 וה-234. מייג'ור גנרל פיליפ פיילין מהבריגדה ההודית ה-29 הועלה לפקד על הדיוויזיה החדשה.

החטיבה ה-232 החלה להיווצר במואסקר ב-14 באפריל 1917, אך ב-24 במאי הורה משרד המלחמה לכלול גם כמה גדודי צבא הודו הבריטית כדי לזרז את הקמת הדיוויזיה. הראשון שבהם הגיע מהבריגדה ההודית ה-29 של פיילין. משרד המלחמה החליט ב-11 ביוני שהדיוויזיה צריכה להיות 'הודית', עם הקמת גדוד בריטי אחד ושלושה גדודים הודים לכל חטיבה. אולם הסבה זו הושלמה רק בקיץ 1918. תהליך הרכבת הדיוויזיה נמשך: החטיבה ה-233 החלה להתאסף בזיתון ב-25 במאי 1917, אך אז מונתה על הגנות רפא בסיני והצטרפה לדיוויזיה ה-75 רק ב-18 באוגוסט. הדיוויזיה הוקמה באופן רשמי ב-25 ביוני כאשר החטיבה ה-234 החלה להתאסף באל עריש.

מציאת הארטילריה הדרושה לדיוויזיה היוותה קושי אמיתי. חטיבת שדה חדשה CLXXII הגיעה לאלכסנדריה מבריטניה ב-23 ביולי, ופורקה מיד כדי ליצור את הגרעין של שתי חטיבות טריטוריאליות מהשורה השנייה, CLXXII ו-XXXVII, שקיבלו את מספר היחידות שפורקו בצרפת. חטיבת השדה השלישית הגיעה מדרום אפריקה ביולי, והצטרפה לדיוויזיה ה-75 ב-12 בספטמבר לאחר שאורגנה מחדש וצוידה מחדש בתותחי 18 פאונד. עם זאת, בגלל המחסור בהוביצרים 4.5 אינץ', רק באוקטובר קיבלו החטיבות הבריטיות את סוללות ההוביצרים שלהן, והבריגדה הדרום אפריקאית לא הגיעה אלא רק באפריל שלאחר מכן.

### פעילות הדיוויזיה

הדיוויזיה ה-75 הצטרפה לקורפוס ה-21 והשתתפה במערכה בארץ ישראל, החל בקרב עזה השלישי ב-27 באוקטובר 1917, שהוביל ללכידת עזה (6–7 בנובמבר), ותחנת הרכבת נחל שורק (13–14 בנובמבר) קרב נבי סמואל (20–24 בנובמבר). באביב 1918 הייתה הדיוויזיה מעורבת בפעולות בבעל חצור (11–12 במרץ) ובברוקין (9–11 באפריל). לאחר ארגון מחדש בקיץ 1918, הדיוויזיה ה-75 הצטרפה למתקפה האחרונה של הגנרל אלנבי (קרב מגידו). בקרב השרון (19 בספטמבר), קיבלה הדיוויזיה ה-75 את המשימה לכבוש את מיסקה ואת מערכת התעלות סביב הכפר אט טיר, שהוחזקו על ידי הדיוויזיה העות'מאנית ה-49, ונכבשו לאחר לחימה קשה.

### פירוק הדיוויזיה

לאחר סיום הלחימה ב-19 בספטמבר, הדיוויזיה ה-75 ושאר הקורפוס ה-21 נותרו בעבודות שיקום ותיקון דרכים עד שנחתמה שביתת הנשק עם הטורקים ב-31 באוקטובר. שחרור הדיוויזיה החל מוקדם בשנת 1919, אבל הדיוויזיה ה-75 נבחרה לחיל הכיבוש בארץ ישראל. במרץ 1919 היא חזרה לתפקיד חיל מצב במצרים, והפכה לאחראית לאזור הדלתא המזרחית, ששמה שונה לאזור הדיוויזיה ה-75. לדיוויזיה זו צורפו יחידות רבות אחרות. לאחר יולי 1919 החלו הפרעות במצרים לדעוך, ויחידות החלו להתפזר לארצות מולדתם. ב-1 באפריל 1920 הועברו אזור הדיוויזיה והחיילים הנותרים לידי הדיוויזיה ה-10 (אירית) והדיוויזיה ה-75 חדלה להתקיים.

סמל הדיוויזיה
-------------

סמל הדיוויזיה נקבע למפתח בעקבות קרב נבי סמואל כדי לסמן את היותה של הדיוויזיה "מחזיקת המפתח" בדרך לירושלים.

קישורים חיצוניים
----------------

* הדיוויזיה ה-75
**דייגו מרטין אלאניס אווילה** (בספרדית: **Diego Martín Alaniz Ávila**; נולד ב-19 בפברואר 1993) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק במאנטה בעמדת הקיצוני.

קריירה
------

אלאניס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של דפנסור ספורטינג. בספטמבר 2011 אלאניס הושאל לחובנטוד על מנת לצבור דקות משחק. ב-15 באוקטובר, אלאניס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד ויז'ה תרסה. שני משחקים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק בליגה נגד טאקוארמבו.

בינואר 2013 חתם בריבר פלייט האורוגוואית. ב-24 במרץ 2013 אלאניס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 4-2 לליברפול.

ביולי 2014 אלאניס הושאל למונרקס מורליה מליגת העל המקסיקנית. בהמשך, אלאניס הושאל גם לארחנטינוס ג'וניורס ושאפקואנסה.

ביולי 2016 חתם בויז'ה אספניולה וכעבור שבוע הושאל לריאל אוביידו, התחנה הראשונה שלו באירופה. בינואר 2017 הושאל לראסינג קלוב דה מונטווידאו.

ב-21 במרץ 2017 אלאניס חתם בגואיאקיל סיטי מליגת העל האקוודורית, ממנה הושאל לליברפול האורוגוואית.

ב-18 ביולי 2018 אלאניס חתם בהפועל רעננה מליגת העל עד סיום העונה, עם אופציה לשלוש עונות.

בינואר 2020, חתם בדלפין.

ב-27 בינואר 2021, אלאניס חתם במאנטה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מרטין אלאניס, ברשת החברתית טוויטר
* מרטין אלאניס, ברשת החברתית אינסטגרם
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
* פרופיל, באתר ESPN

הערות שוליים
------------

1. ↑  תום נחום, ‏שחקן הכנף מרטין אלאניס חתם בהפועל רעננה, באתר ONE‏, 18 ביולי 2018

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"מרטין אלאניס"**.
**אלן לואיס נוויל ג'יי, חבר** (באנגלית: **Allan Louis Neville Jay, MBE**) (30 ביוני 1931 - 5 במרץ 2023) היה סייף בריטי-יהודי. היה פעמיים סגן אלוף אולימפי (רומא 1960), אלוף עולם (בודפשט 1959) ברומח אישי וסגן אלוף העולם (בודפשט 1959) בדקר אישי ובכך היה לבריטי הראשון שזכה בתואר העולמי ברומח והסייף האחרון שזכה בשתי מדליות אישיות באליפות עולם אחת. הוא ייצג את בריטניה ב-5 אולימפיאדות (הלסינקי 1952 - מקסיקו סיטי 1968), זכה ב-7 תארים במשחקי חבר העמים הבריטי וב-6 מדליות זהב מהמכביות.

ביוגרפיה
--------

ג'יי נולד בלונדון, אבא שלו נהרג בשנת 1943 בקרבות במלחמת העולם השנייה. את מרבית שנות ילדותו עבר באוסטרליה. הוא חזר לאנגליה בשנת 1950 על מנת ללמוד משפטים באוקספורד. בחייו עבד כעורך דין בעת שהשתתף בתחרויות סייף. הוא התחתן ונולדו לו שני ילדים.

### אלוף חבר העמים

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוקלנד בפברואר 1950 הוא זכה במדליית זהב בטורניר בדקר קבוצתי כחבר במשלחת האוסטרלית.

### אלוף המכביה

בתחרויות הסייף של המכביה השלישית שנערכו בתחילת אוקטובר 1950 זכה ג'יי במדליית זהב בדקר אישי, לפני נורמן משווייץ.

באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים ג'יי במקום שמיני ברומח קבוצתי, במקום תשיעי בדקר קבוצתי ובמקום 12 בדקר אישי.

בתחרויות הסייף של המכביה הרביעית שנערכו בספטמבר 1953 זכה ג'יי במדליית כסף ברומח אישי, אחרי אלן קורטלר (אנ') מארצות הברית ולפני רלף קופרמן (אנ') מבריטניה.

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה ב-1955 הוא זכה במדליית ארד בטורניר רומח קבוצתי.

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים ג'יי במקום רביעי ברומח אישי, במקום רביעי בדקר קבוצתי, במקום חמישי ברומח קבוצתי, במקום שביעי בחרב קבוצתי ובמקום 23 בדקר אישי.

באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת ב-1957 הוא זכה במדליית ארד בטורניר רומח אישי.

### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-1959 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בטורניר ברומח אישי ומדליית כסף בטורניר בדקר אישי ובכך היה לבריטי הראשון שזכה בתואר העולמי ברומח.

### סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת רומא (1960) זכה ג'יי בשתי מדליות כסף, בטורניר בדקר אישי אחרי ג'וזפה דלפינו מאיטליה ולפני ברונו אברובס מברית המועצות ובטורניר בדקר קבוצתי אחרי נבחרת איטליה ולפני נבחרת ברית המועצות. בטורניר דקר אישי, איב דרייפוס וארמנד מויאל, יהודים מצרפת, סיימו במקומות שישי ושביעי בהתאמה. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי ברומח קבוצתי ובמקום 20 ברומח אישי.

באולימפיאדת טוקיו (1964) הוא סיים במקום תשיעי בדקר קבוצתי, במקום עשירי ברומח קבוצתי, במקום 17 ברומח אישי ובמקום 23 בדקר אישי.

באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) הוא סיים במקום תשיעי ברומח קבוצתי.

הנצחה
-----

ב-1985 הונצח ג'יי ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלן ג'יי** בוויקישיתוף

* אלן ג'יי, באתר olympedia.org