recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**אקטמרה** (**Actemra**) הוא שמו המסחרי של הנוגדן החד שבטי **Tocilizumab** המשמש כתרופה לטיפול בדלקת מפרקים שגרונית. בחודש יוני 2020 היא הראתה תוצאות ראשוניות חיוביות בהפחתת סיבוכים של מחלת נגיף קורונה 2019.

לוגו אקטמרה

שימוש בתרופה
------------

דלקת מפרקים שגרונית היא מחלה דלקתית כרונית חשוכת מרפא. המחלה מביאה לפגיעה במפרקים, למוגבלות פיזית, ויכולה אף לגרום לנכות ולאובדן כושר עבודה. מטרת הטיפול במחלה היא להשיג תקופה ארוכה ככל הניתן של הפוגה מהמחלה, כאשר בזמן זה, החולה מסוגל לשמור על תפקודו היומיומי ונהנה מאיכות חיים טובה. אקטמרה משיגה באופן עקבי אחוזי הפוגה גבוהים בכל אוכלוסיות החולים, ללא קשר למשך המחלה, לחומרתה ולמספר הטיפולים הקודמים בהם נכשל המטופל. הטיפול באקטמרה ניתן אחת לארבעה שבועות בעזרת עירוי למשך שעה.

אקטמרה אושרה לרישום ביפן באפריל 2008 לשם טיפול בדלקת מפרקים שגרונית. בתחילת ינואר 2009 אקטמרה אושרה לרישום בשווייץ, וב-20 בינואר 2009 אקטמרה אושרה לרישום באירופה על ידי EMEA, אישור שמכסה רישום ב-27 מדינות באירופה. אקטמרה מאושרת בישראל על ידי משרד הבריאות מאז 2010. ב-30 באוגוסט 2017 אושרה אקטמרה גם בארצות הברית, לטיפול בתופעות לוואי של קימריה (,Kymriah (tisagenlecleucel טיפול ה CAR-T הראשון שאושר.

התוויה רפואית
-------------

התרופה ניתנת לטיפול במבוגרים החולים בדלקת מפרקים שגרונית בדרגת חומרה בינונית עד קשה, אשר לא הגיבו בצורה מספקת לטיפול קודם ב-DMARDs ו/או נוגדי TNF. אקטמרה יכולה להינתן כטיפול יחיד או בשילוב עם מתוטרקסט ו/או DMARDs אחרים.

שימושים נוספים לתרופה הם לטיפול בטמפורל ארטריטיס (Temporal arteritis) זאת בנוסף או בנפרד מהטיפול המקובל בקורטיקוסטרואידים.

מנגנון פעולה
------------

IL-6 הוא ציטוקין שמצוי בשפע בסינוביום המפרקי המודלק. הוא גורם לגיוס ואקטיבציה של תאים דלקתיים במפרק וכתגובה התאים האלה מייצרים עוד IL-6. כך נוצרת שרשרת פתוגנית של תגובה חוזרת. תגובה זו מתרחשת בעקבות קישורו של IL-6 לקולטנים sIL-R6 ו-mIL-6R.
אקטמרה היא נוגדן מונוקלונלי שנקשר לקולטנים אלה, ובכך מונע מהציטוקין IL-6 את העברת הסיגנלים התאיים, מוביל להפחתה בדלקת ובנזק שנגרם למפרק. בנוסף, מפחית תופעות נוספות של המחלה כדוגמת אנמיה.

תופעות לוואי
------------

במחקרים קליניים שנעשו עם אקטמרה, נמצא כי לתרופה פרופיל בטיחותי טוב. דווח על מספר מקרים של חולים שסבלו מאלרגיה במערכת הנשימה, כאבי ראש ויתר לחץ דם. אצל חלק מהחולים התגלתה עלייה באנזימי הכבד. העלייה באנזימי הכבד הייתה מתונה והפיכה ללא גרימת נזק לכבד ולפעילותו.

קישורים חיצוניים
----------------

* תרופה חדשה נגד דלקת מפרקים שגרונית,BeOK

הערות שוליים
------------

1. ↑  Emily C. Somers, Gregory A. Eschenauer, Jonathan P. Troost, Jonathan L. Golob, Tocilizumab for treatment of mechanically ventilated patients with COVID-19, **medRxiv**, 2020-06-03, עמ' 2020.05.29.20117358 doi: 10.1101/2020.05.29.20117358
2. ↑  Article > Roche links with UK gov for ground-breaking PAH trial, www.pharmatimes.com

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb16764118r (data)
* SUDOC: 178144762

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**חומוס מטמטם** הוא אלבומו הראשון והיחיד של אמן הראגמאפין וההיפ הופ הישראלי יהושע סופר, תחת השם **נייג'ל האדמו"ר**. האלבום יצא ב-1993, ואף על פי שמכירותיו כשלו, הוא השפיע רבות על סצנת הראפ וההיפ הופ בישראל.

רקע
---

מקליט האלבום, יהושע סופר, שחתום על האלבום כ"נייג'ל האדמו"ר", הוא יהודי-ג'מייקני שעלה לישראל ב-1989. מלבד ההקלטה עצמה, הוא גם אייר את עטיפתו של האלבום. בעת שהוקלט האלבום עדיין לא שלט סופר בשפה העברית די הצורך, ולכן שר את מילות השירים שנרשמו בתעתיק לאותיות אנגליות. משיצא האלבום, ב-1993, זכו שיריו להשמעות רבות ברדיו, ובמיוחד "חומוס מטמטם", "עסק שחור" ו"לסובב את הגוף", אך האלבום עצמו לא שגשג במכירותיו. האלבום נחשב כאלבום ההיפ הופ הישראלי הראשון ופריט אספנים בקרב חובבי הז'אנר.

שירי האלבום עוסקים בעיקר בהתפארות עצמית ("מעולם לא היה אחד מחליק כמוני" מתוך השיר "עסק שחור"), ריקודים, מסיבות ("כולם מסובבים את הגוף") ועקיצות כלפי המשטרה. ניתן להסתכל על האלבום גם כפרודיה על אלבומי גנגסטה ראפ העוסקים בנושאים זהים, אם כי, בניגוד להם ולאלבומי היפ הופ ישראליים מאוחרים יותר, "חומוס מטמטם" היה נטול מחאה חברתית.

את האלבום הקדיש סופר לזכרה של הילדה חוה וקסברג (1981 – 1993), בתו של חבר משפחה.

רשימת רצועות
------------

| מספר רצועה | שם | משך | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | חומוס מטמטם | 03:22 | שיר הנושא של האלבום וגם השיר שזכה להכי הרבה השמעות ברדיו |
| 2 | עסק שחור | 04:43 | השיר שימש השראה לשמה של תוכנית ההיפ הופ הוותיקה של גלגלצ - עסק שחור |
| 3 | פגישה על עיוור | 03:56 | שיר הומוריסטי על פגישה עיוורת שהפכה לכישלון. |
| 4 | לסובב את הגוף | 05:07 | שיר עם גוונים קלים של מחאה כנגד "תרבות הסמוך" הישראלית. |
| 5 | קטע פסנתר | 00:46 |  |
| 6 | שים ראגאמפין | 05:12 | שיר המאדיר ראגה. |
| 7 | מזל גרוּזיני | 04:50 |  |
| 8 | חומוס רמיקס | 04:13 |  |
| 9 | אני לא מפסיק | 03:33 | שיר עם מאפייני ראפ-מטאל, מלווה בריף גיטרה חשמלית |

קישורים חיצוניים
----------------

* יאנדקס חומוס מטמטם באתר יאנדקס
* Discogs חומוס מטמטם באתר Discogs
* הקליפ "עסק שחור"
* מילות השיר "חומוס מטמטם" באתר genius
* ריאיון עם האדמור באתר "אור בזויות"

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורי זר אביב, בעיטה מהאדמו"ר: ראיון עם יהושע סופר, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2012
2. ↑  אנו באנו ארצה, לשנות פה את המוזיקה, באתר ynet, 14 במאי 2013
**מושצ'יסקה** (באוקראינית: **Мостиська**, **מוסטיסקה**; בפולנית: **Mościska**) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה נמצאת 15 קילומטר מזרחית לגבול עם פולין.

מדובר בעיירה ציורית, בעלת שפע של מבנים אדריכליים ייחודיים מהתקופה האוסטרו הונגרית ו7התקופה הפולנית. בעיר ישנם מספר בתי מלון.

תולדות היישוב
-------------

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה והשלימו אותו. 
מושצ'יסקה נזכרת מהמאה ה-10, ובמאה ה-14 סופחה לממלכת פולין בידי קז'ימייז' השלישי, מלך פולין. בשנת 1404 הוענקו ליישוב זכויות עיר בידי המלך ולדיסלב השני יגיילו. במהלך השנים נהרס היישוב כתוצאה מפשיטות הוולאכים, הטטרים והטורקים.

בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בשטח גליציה האוסטרית, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.

ב-22 במרץ 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה, נחנך בעיירה בית חולים שדה ישראלי. בית החולים "כוכב מאיר" הוקם על ידי המרכז הרפואי שיבא בתוך בית ספר.

יהודי מושצ'יסקה
---------------

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,300 יהודים, כמחצית תושביה, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נכבשה העיירה למספר ימים בידי הגרמנים, ובתקופה זו רצחו אוקראינים מקומיים כמה יהודים בה. בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב הועברה העיירה לשליטת ברית המועצות, ובתקופה זו נאסרה הפעילות הציבורית היהודית בעיירה, תוך הגליית מספר בעלי הון יהודים מהעיירה.

ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, כבשו הגרמנים את העיירה בשנית, ורצחו בה מיד יהודים שהואשמו בקומוניזם. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת תשלום סכומי כופר וחובת ביצוע עבודות כפייה, בהן חלק מהיהודים נרצחו.

בסוף שנת 1941 רוכזו כ-3,000 יהודי העיירה וסביבתה בגטו שהוקם בה, בו נספו רבים מהם מקור ומרעב. כמה מאות גברים יהודים מהגטו שולחו למחנות עבודה באזור.

בין ה-12 ל-13 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים. כ-2,000 יהודים נרצחו במהלך האקציה, והיתר שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מושצ'יסקה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מושצ'יסקה
* מושצ'יסקה (Mościska), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* "מושצ'יסקה", באתר השטעטל הווירטואלי
* אלכסנדר קרוגלוב (רו') ומרטין דין (אנ'), מושצ'יסקה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 807–808), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אבי כהן, ישראל חנכה בית חולים שדה ראשון באוקראינה: "נוכל לטפל באלפי פליטים", באתר ישראל היום, 22 במרץ 2022

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4831443-2
* NKC: ge1066987
* VIAF: 243889626
* WorldCat (עם VIAF): 243889626

 |
**ארנולד פביאן פראלטה סוסה** (בספרדית: **Arnold Fabián Peralta Sosa**;‏ 29 במרץ 1989 – 10 בדצמבר 2015) היה כדורגלן הונדורסי ששיחק בעמדת הקשר. הוא שיחק בקבוצות וידה ואולימפיה במסגרת ליגת העל של הונדורס, בקבוצת גלאזגו ריינג'רס במסגרת הצ'מפיונשיפ הסקוטי והליגה הסקוטית הראשונה, וכן בנבחרת הונדורס.

קריירת מועדונים
---------------

פראלטה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת וידה מליגת העל של הונדורס. הוא ערך 114 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.

ב-3 ביוני 2013 חתם פראלטה בגלאזגו ריינג'רס מהליגה הסקוטית הראשונה, בכפוף לאשרת עבודה אותה קיבל בהמשך. בתום עונתו הראשונה העפיל עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ הסקוטי. בסך הכל ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-21 בינואר 2015 בוטל חוזהו במועדון בהסכמה הדדית בין המועדון לשחקן.

ב-30 בינואר 2015 חתם פראלטה באולימפיה מליגת העל של הונדורס. הוא שיחק במועדון עד למותו, ובסך הכל ערך 23 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, כאשר הופעתו האחרונה נערכה חמישה ימים לפני מותו.

קריירה בינלאומית
----------------

פראלטה היה חלק מסגל נבחרת הונדורס עד גיל 20 בטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2009, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.

ב-6 בספטמבר 2011 ערך פראלטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס, בהפסד 3-0 לנבחרת פרגוואי במשחק ידידות.

הוא היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של הונדורס בטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון בשנת 2012, וערך שלוש הופעות בטורניר.

פראלטה נעדר מסגל נבחרת הונדורס לטורניר מונדיאל 2014 בשל פציעה.

בסך הכל ערך 27 הופעות במדי הנבחרת עד למותו, כאשר הופעתו האחרונה נערכה כשלושה שבועות לפני מותו, בהפסד 2-0 לנבחרת מקסיקו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

מותו
----

ב-10 בדצמבר 2015, בגיל 26, פראלטה נרצח ביריות מחוץ למרכז קניות בעיר הולדתו לה סייבה.

יומיים לאחר מותו נערכה דקת דומייה לזכרו באצטדיון אייברוקס לפני משחקה של גלאזגו ריינג'רס במסגרת הצ'מפיונשיפ הסקוטי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ארנולד פראלטה** בוויקישיתוף
* ארנולד פראלטה, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Peralta Agrees Rangers Deal באתר הרשמי של גלאזגו ריינג'רס, 3 ביוני 2013 (באנגלית)
2. ↑  Arnold Peralta Leaves Rangers באתר הרשמי של גלאזגו ריינג'רס, 21 בינואר 2015 (באנגלית)
3. ↑  Arnold Peralta: Honduras footballer shot dead באתר BBC, ‏ 11 בדצמבר 2015 (באנגלית)
4. ↑  Asesinan al futbolista hondureño Arnold Peralta באתר La Prensa, ‏ 11 בדצמבר 2015 (בספרדית)
5. ↑  Rangers 2-2 Morton באתר BBC, ‏ 12 בדצמבר 2015 (באנגלית)

| **נבחרת הונדורס – אולימפיאדת לונדון 2012** |
| --- |
| 1 מנדוסה • 
2 כריסנטו • 
3 פיגורואה • 
4 קולון • 
5 ולאסקס • 
6 אר. פראלטה • 
7 מרטינס • 
8 מחייה • 
9 לוסאנו • 
10 לופס • 
11 בנגטסון • 
12 או. פראלטה •
13 הרננדס • 
14 נחאר •
15 אספינוסה •
16 לברון •
17 גארידו •
18 רייס •
מאמן: סוארס | הונדורסהונדורס |
הכפר **נאג'ברן** (בהונגרית: **Nagyberény**) שוכן במחוז שומוג', בנפת שיופוק.

 נאג'ברן

מיקום
-----

 הכנסייה הקתולית
 פסל של יוחנן הקדוש מנפומוק
הכפר ממוקם כ-17 קילומטרים דרומית מזרחית לשיופוק. ניתן להגיע אליו על ידי פנייה מזרחה מכביש 65 אחרי שום, על כביש 6402, או ברכבת על קו הרכבת קאפושוואר-שיופוק. יש גם שירות אוטובוס סדיר משיופוק לנאג'ברן. הרכבת אליה פועלת לעיתים רחוקות ולאט, והישרדות הקו מוטלת בספק. התחנה המשותפת עם הכפר שום מוזנחת, יש צורך לשפץ את משטחי העץ שלה.

היסטוריה
--------

 נאג'ברן, צילום אוויר של הפנסיון
שם היישוב מופיע לראשונה במקורות הכתובים הידועים במכתב האישור שהוציא לאסלו הראשון, מלך הונגריה לבישוף של וספרם. לאחר תבוסתו של קופאן אישטוואן הקדוש, המלך אישטוואן הראשון, מלך הונגריה יישב שבטי ברן לוחמים, שקשורים קרבת דם לבוסנים, כדי להגן על גבולות רכושו, ולפי זה, היישוב היה קיים כבר ב-998.

במהלך הבנייה בתקופה האחרונה נמצאו ממצאים עתיקים אף יותר, הכלים והשלדים מעידים על נוכחות בתקופת האווארים ובתקופה הרומית המאוחרות. בחלקו הדרום מזרחי של הכפר נמצאו שרידי שתי טירות עפר, על מה שמכונה "הגבעה היהודית" וגבעת קרק, האחרונה שייכת לאחוזתה הענפה של מלכת שגשד. בנאג'ברן כבר נבנתה כנסייה לכבוד גאורגיוס הקדוש בשנת 1232, שם בשנת 1400 האפיפיור בוניפקיוס התשיעי העניק זכות יריד של מאה ימים למשך שלוש שנים. לאחר פלישת המונגולים לאירופה הגיעו מתיישבים בעלי ניסיון מתקדם בגידול גפנים.

בתקופת הכיבוש הטורקי, היישוב השתייך לסנג'קים של שימונטורניה, ובכפר הוצב משמר טורקי. בפנקס האוצר הטורקי של 1571–1572 היה רשום עם 32 בתים חייבים במס, אך מאוחר יותר פחתה אוכלוסייתו.

בשנים השלוות הראשונות של המאה העשרים גדל היישוב ללא הרף, במלחמת העולם הראשונה עלתה האוכלוסייה על 1,600 איש. 185 אנשי הכפר השתתפו בלחימה, 37 מהם נהרגו.

### ייצור יין

יינות ברן הגיעו גם לאזורים מרוחקים. בסוף המאה ה-13 היו המיסים על היין בברן מקור הכנסה חשוב לאוצר המלך. בשנת 1404 העניק ליישוב המלך זיגיסמונד רשות לקיים שוק שבועי, שבאותה תקופה כבר קיבל אופי של עיר שוק.

ילידי המקום
-----------

* **מריה גרדוש** (במקור **מרישקה גרינפלד,** 1885 – 1973) הייתה סופרת, עיתונאית יהודייה-הונגרייה, ממנהיגות תנועת הנשים הסוציאליסטית.

אתרים בעלי עניין
----------------

* יש אנדרטה לגיבורי מלחמת העולם הראשונה-השנייה ליד הכנסייה הקתולית.
* לכפר יש פנסיון משלו עם מים תרמיים. המים בעלי הערך משמשים גם במרחצאות התרמיים בשיופוק.
* בסמוך למרכז הכפר, מאז קיץ 2010 פועלת בריכת דגים מלאכותית בשטח של 1.5 דונם באמצעות דילול מי הנחל.
* בכפר יש כמה כרמים ויינות מצוינים. מראש ההרים ניתן לראות את כל הדרך עד לאגן המזרחי של אגם בלטון.
* מעבר לגבול הדרום מזרחי של הכפר, למרגלות הגבעה היהודית שמכונה כך, ישנו מטווח ירי ספורט מודרני.
* האזור עשיר מאוד בציד קטן וגדול יותר. ביערות ניתן למצוא צבאים, חזירי בר ויעלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נאג'ברן** בוויקישיתוף
כריכת הגיליון הראשון של כתב העת מ-1823
**לאנסט** (באנגלית: **The Lancet**) או **לנצט** הוא כתב עת רפואי, מהידועים והוותיקים בעולם.

כתב העת נוסד בשנת 1823 על ידי תומאס ואקלי שהיה מנתח אנגלי. כתב העת נקרא על שם אזמל הניתוחים. מאז 1991 נמצא כתב העת בבעלות חברת ההוצאה לאור אלסוויר, והעורך הראשי שלו מאז 1995 הוא ריצ'רד הורטון. מערכת כתב העת נמצאת בלונדון, בניו יורק ובבייג'ינג.

לאנסט מפרסם מחקרים מקוריים, מאמרי ביקורת, מאמרי מערכת, ביקורות ספרים, התכתבויות כמו כן עורך כתב העת ימי עיון. בכתב העת כמו כתבי עת מדעיים אחרים, המאמרים המפורסמים בלאנסט עוברים תהליך של ביקורת עמיתים לפני הפרסום.

ללאנסט גם כתבי עת ייעודיים לנושאים מיוחדים ובהם נוירולוגיה, אונקולוגיה, דרכי הנשימה, מחלות זיהומיות, המטולוגיה. לכתב העת מיוחס אימפקט פקטור של 59.102 והוא נחשב כמדורג שני לפי ה-Journal Citation Reports (אנ') מקרב כתבי העת הרפואיים אחרי ה-New England Journal of Medicine.

באורח חריג במיוחד עבור כתבי-עת רפואיים, נודע הלאנסט בקו מערכתי אנטי-ישראלי, לרבות האשמות אנטישמיות ופסאודו-מדעיות.

ב-1998 התפרסם בכתב העת, מאמר של אנדרו וייקפילד על קשר אפשרי בין החיסון נגד אדמת, חצבת, חזרת (MMR) לבין אוטיזם. הפרסום גרם לחרדה ציבורית גדולה וירידה משמעותית באחוזי המתחסנים. בהמשך התגלה כי המחקר נוהל בצורה כושלת, התוצאות זויפו והחוקרים קיבלו שוחד. כתב העת משך את הפרסום.

ראו גם
------

* Nature
* כתב עת מדעי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לאנסט** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לאנסט (באנגלית)

* אתר האינטרנט הרשמי של לאנסט
* לאנסט, ברשת החברתית פייסבוק

* לאנסט, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

* לאנסט, ברשת החברתית LinkedIn

* לאנסט, סרטונים בערוץ היוטיוב
* לאנסט, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  תרמית הקשר בין חיסונים לאוטיזם: הסוף המביש, באתר ynet, 4 בפברואר 2010
7. ↑  חיסונים, אוטיזם ושרלטנות מדעית, באתר הידען, ‏2009-02-07
מבנה בית הכנסת בזניצה אשר הוסב למוזיאון
**זניצה** (בבוסנית: **Zenica**, ‏האזנהi‏?‏) היא העיר הרביעית בגודלה בבוסניה והרצגובינה, ובירת קנטון זניצה-דובוי. העיר שוכנת באזור הררי לגדת נהר בוסנה, וממוקמת במרכז המדינה כ-70 קילומטרים צפונית לבירה סרייבו.

היסטוריה
--------

במקום קיים היה יישוב עוד מתקופת האימפריה הרומית, ובימי הביניים הוא הפך למרכז כלכלי וצבאי חשוב. בעיר נשארו מספר שרידים מתקופה זו כגון מבצר וראנדוק. ב-1436 ניתן לעיר השם זניצה. ב-1468 נכבש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית וזניצה נותרה בחזקת העות'מאנים עד 1878, עת סופחה בוסניה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיר בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה אותה תוך ימים אחדים. האזור הועבר לחזקת ממשלת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה. לאחר המלחמה נכללה זניצה בשטחי יוגוסלביה וב-1992, לאחר התפרקות יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה.

הקהילה היהודית
--------------

במהלך המאה ה-18 החלה התיישבות יהודים בעיר. ב-1903 נחנך בית הכנסת בזניצה, והוא שכן בעיר העתיקה (סארה צ'ארשיה). ב-1910 מנתה הקהילה 294 נפשות וב-1921 התגוררו בזניצה 210 יהודים. בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו בזניצה 195 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית הוחל ברדיפות יהודים ובהמשך הם גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. מספר מועט של ניצולים חזרו להתגורר בעיר, אך לא חודשה הפעילות הקהילתית. ב-1968 התגוררו בזניצה 30 יהודים.

ערים תאומות
-----------

לזניצה תשע ערים תאומות:

* גרמניהגרמניה גלזנקירכן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
* רומניהרומניה חונדוארה, רומניה
* טורקיהטורקיה אוסקדר, טורקיה
* טורקיהטורקיה קרשיאקה, טורקיה
* סלובניהסלובניה קראן, סלובניה
* שוודיהשוודיה לולאו, שוודיה
* קזחסטןקזחסטן טמירטאו, קזחסטן
* איטליהאיטליה פיורנצולו ד'ארטה, איטליה
* הונגריההונגריה זאלאגרסג, הונגריה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זניצה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של זניצה

הערות שוליים
------------

1. ↑  **הקהילה היהודית בזניצה**, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 157.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4227278-6
* MusicBrainz: a41c0546-fcce-4a7f-9182-d5b94d38025b
* NKC: ge567744
* VIAF: 243066364
* WorldCat (עם VIAF): 243066364

 |
**עמק שילה** (בערבית: **סהל כפר אסתונא**) הוא הדרומי בין עמקי השומרון הגדולים. נחל שילה מתחיל בצפון–מערב העמק ומנקז אותו, ועל-כן העמק וסביבתו הם האזורים המזרחיים ביותר באגן ניקוז הירקון.

היסטוריה
--------

לפי עדויות ארכאולוגיות אזור העמק היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. העמק מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים, שהעיקרי בהם הוא "חירבת אִסתוּנא", במזרחו. האתר כולל ממצאים ארכאולוגיים מהתקופה ההלניסטית, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל. האתר ממוקם בראש גבעה מוקפת אורנים בקצה הדרום מזרחי של עמק שילה. עד תחילת המאה ה-20 המקום היה מיושב והיה נקודת ההתיישבות המרכזית באזור עמק שילה, ומכאן שמו הערבי של העמק "סהל כפר אִסתוּנא". במקום שרידי בריכות חצובות, בורות מים, חורבות מבנים מהתקופה הרומית והביזנטית, עמודים, כותרות ומשקופים מעוטרים. המבנה המרכזי בנוי מאבני גזית ונקרא "אל חבס". מממדיו ומגודל אבניו נראה שהוא נועד להגן על המבוא המזרחי של העמק. בסמוך נמצא גם מבנה מקאם "שייח מוחמד".

בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן במקום וכתב: "בשעה ארבע וחמש עשרה דקות הגענו לכפר אסתונא. על גבעה לא גבוהה, שמדרונה המערבי תלול יחסית וטרשי ואילו מדרוניה האחרים נוחים הרבה יותר לגישה, פזורים עיי כפר ערבי. קבר שעודנו עומד על תלו, הקרוי על שם שיח' מחמד, חוסה בצל אלה זקנה. הוא נבנה בחלקו הגדול מאבנים עתיקות יפות. על המשקוף של פתחו עוצבו משולש, מעגל וריבוע. בכפר הזה היו בתי מגורים קטנים שקמרון תקרתם עגול או מחודד כלשהו, והם גובבו במתחמו של מבצר שקדם להם, ושעכשיו קשה לעמוד היטב על היקפו. הוא עצמו נבנה מאבני גזית גדולות. שרדו ממנו קווי הקירות של אולם מלבני, שאורכו שלושים ושמונה צעד ורוחבו שישה. עובי הכתלים היה מטר. פה ושם רואים בין החורבות בורות מים חצובים בסלע וכמה נציבי עמודים פזורים על הארץ".

גאוגרפיה
--------

דרך ההר (שנקראת היום כביש 60, בתוואי המקורי) בעוברה בשומרון, עוברת בעיקר בעמקים המישוריים הנוחים לתנועה, ולכן מתאמצת ועוברת גם בתוואים קשים (כמו פיתולי מעלה לבונה) בשאיפתה לחבר עמק אחד למשנהו. היא נמתחת לאורך כ-80 ק"מ, מעמק שילה בדרום עד לעמק דותן ועמק יזרעאל בצפון.

יש המזהים אותו עם האתר בו היו בנות שילה מחוללות בכרמים ולכן העמק נקרא בערבית (בין השאר) "סהל אל בנאת" (עמק הבּנות).

מבט על עמק שילה
---------------

תצפית על עמק שילה, כולל אזור התעשייה ומטעי הזיתים והגפנים, 2008

תצפית על עמק שילה, כולל אזור התעשייה ומטעי הזיתים והגפנים, 2008

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמק שילה** בוויקישיתוף
* עמק שילה באתר עמוד ענן
* תמונת מזרח העמק
* פרחים שנצפו גדלים באזור העמק

הערות שוליים
------------

1. ↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך חמישי: השומרון (ב), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1984. עמודים 19-20
**חטא** (בערבית: **حتا**) הוא אזור תיירות ונופש באמירות דובאי שבאיחוד האמירויות. בעבר השטח היה חלק מעומאן אך הבעלות עליו הועברה לדובאי בבסביבות 1850. חטא שוכנת מדרום-מזרח לטריטוריה הראשית של דובאי ונמצאת כ-134 ק"מ מזרחית לעיר דובאי. הוא ממוקם גבוה יחסית בהרי חג'ר, גובל בעומאן במזרח ובדרום, עם אג'מאן ממערב, ועם ראס אל-ח'ימה בצפון.

הגורם הכלכלי העיקרי של חטא הוא תיירות ומים. מבחינה היסטורית האזור הצליח לגדל תמרים; הפרות שימשו כמקור מזון, ואילו העץ שימש לחומר בניין. באזור כפר מורשת פופולרי, כולל אוסף של בתי מגורים מסורתיים הרריים משוחזרים והוא פופולרי עבור חופשות סוף שבוע, גם בקמפינג בעיקר בחודשי החורף וגם במלון חטא פורט שנמצא רק במרחק של 2.7 ק"מ מסכר חטא. סכר חטא עצמו נבנה בשנות ה-90 כדי לספק לאזור חשמל ומים והוא מקום מועדף לשיט קיאקים באיחוד האמירויות. במקביל רשות החשמל והמים של דובאי (DEWA) בונה תחנת כוח הידרואלקטרית שתאפשר שימוש בטכנולוגיה של אנרגיה שאובה, תוך שימוש ב-880 מיליון ליטר מים ופערי גובה של 300 מטר מעל סכר נמוך יותר.

חטא, שנקראה בעבר חג'ריין, הפכה חלק מדובאי בתקופת שלטונו של חשר בן מקתום לאחר שהסולטאן העומאני טורקי בן סעיד העביר את השטח לדובאי לאחר שמצא שהוא עצמו אינו מסוגל להגן עליה מפני נסיכות בוריימי (כיום חלק מעומאן), אשר התיישבה במספוט השכנה (היום חלק מהאמירות של אג'מאן). הכפר העתיק חטא כולל שני מגדלים צבאיים בולטים משנות ה-80 של המאה ה-19, מבצר מ-1896 ומסגד ג'ומה, שנבנה ב-1780 ומהווה את המבנה העתיק ביותר בחטא. בחלק המזרחי של הכפר ניתן למצוא כמה חדרי קבורה של אבות מתקופת חפית (3200-2500 לפנה"ס). מכיוון שהוא ממוקם בהרים, באופן מסורתי זה היה מעון הקיץ של משפחות מדובאי שנמלטו מהחום והלחות של החוף. מאז שנות ה-80 המוקדמות, חטא היא יעד פופולרי לחופשה בקרב יוצאי המערב ומשפחות מקומיות כאחד.

ב-8 בנובמבר 2016, הכריז מוחמד בן ראשד על תוכנית בסך 1.3 מיליארד אירו להפוך את העיר ההררית חטא ליעד תיירותי ברמה עולמית, עם למעלה מ-40 פרויקטים במגזרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים. התכנית כללה 400 בתים לאמירתיים בחטא, שטחים ירוקים לספורט חורף ומסלול מסלול הרים.

חטא הוא ביתו של מועדון הכדורגל חטא. מאז 2009, מועצת הספורט של דובאי מתמקדת בהחייאת חטא עם פעילויות ספורט וחוץ, כגון טיולי הליכה, יוגה, חתירה, חתירה ושייט קיאקים, כדי לשייך את האזור לפעילויות כאלה.

בשל הגובה הגבוה של חטא, האקלים בו קריר בהרבה ממרכז דובאי. לחטא יש נוף וטמפרטורה צחיחה, המגיעים בקיץ ל-55 מעלות צלזיוס; עם זאת, הוא פחות לח מדובאי והרבה יותר קר בחורף.

קישורים חיצוניים
----------------

* כרמית וייס, ‏שמורת האטה: שלווה ונופש אקטיבי בהרי דובאי, באתר GoTravel

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטא** בוויקישיתוף
**קלאס** (בספרדית: **Rayuela**; באנגלית: **Hopscotch**) הוא ספרו עטור הפרסים של הסופר הארגנטינאי חוליו קורטאסר, שראה אור בבואנוס איירס ב-1963. הספר תורגם לעשרות שפות.

מבנה הרומן
----------

"קלאס" יכול להיקרא לפחות בשני אופנים: אפשרות אחת היא לקוראו לפי הסדר, מפרק 1 ועד פרק 56, כששאר הפרקים (מפרק 57 ועד פרק 155) אינם רלוונטיים בקריאה זו. האפשרות השנייה היא לקרוא את הרומן "באופן פעיל", לפי טבלת ההתמצאות שהוסיף המחבר בתחילת הספר, בדילוגים, כשהפרק הראשון הוא פרק 73; בסוף כל פרק עוברים לבא אחריו לפי הטבלה ולא לפי הסדר הליניארי.

נושאים ומוטיבים מרכזיים ברומן
-----------------------------

קורטאסר הושפע רבות מהסוריאליזם, וסוגה זו נוכחת מאוד ברומן. הספר רצוף במאות אזכורים של נגני ג'אז, זמרים ויצירות מוזיקליות, סופרים ויצירות ספרותיות, בודהיזם, פילוסופיה, אזכורים מהמיתולוגיה ומהתרבות הקלאסית ועוד. בכך הוא נחשב בעיני מבקרים רבים כלקסיקון התרבותי של המחצית הראשונה של המאה ה-20.

קורטאסר המציא ברומן מילים חדשות והשתמש במשלבים לשוניים מגוונים של ספרות ולשון דיבור. כן שיבץ בטקסט שגיאות כתיב מכוונות, ומשפטים שלמים בשפות אחרות (צרפתית, לטינית, איטלקית, אנגלית, גרמנית ושוודית).

הסופר הרכיב בספר מבנים ספרותיים באופן ייחודי שאינו מקובל כל כך גם כיום. למשל, הוא חיבר פרק הכתוב בשורות לסירוגין ומכיל למעשה שני פרקים יחד, כשעל הקורא להתאמץ ולפענח איך לקוראו ב"קריאה פעילה". פרק אחר בספר כולל טקסט שרובו מורכב ממילים שקורטאסר המציא, ובכל זאת יכולים הקוראים להבין במה הדברים אמורים.

השפעה
-----

ל"קלאס" נודעת חשיבות רבה בהתוויית אפשרויות חדשות לספרות בשפה הספרדית בפרט, ולספרות העולמית בכלל. הרומן הפך לספר פולחן בקרב דורות של קוראי ספרדית, ונחשב לאחד הספרים החשובים במאה ה-20. רבים כוללים את "קלאס" במסגרת ספרות ה"בום" באמריקה הלטינית, לצד הרומנים הגדולים של גבריאל גרסיה מרקס, מריו ורגס יוסה, קרלוס פואנטס ואחרים. אך בניגוד אליהם, הרומן של קורטאסר אינו הולך בדרך הריאליזם המאגי אלא בורא עולם משלו, הן מבחינת התפיסה המרחבית, הן מבחינת הלשון והן מבחינת עולם הרעיונות המשתקפים בו. כטקסט העוסק בקשר בין תודעה, מקום ושפה, "קלאס" עומד בפני עצמו כיצירה חשובה בתולדות הספרות בשפה הספרדית ובתרבות העולם בכלל.

תרגום לעברית
------------

הספר יצא לאור בעברית בהוצאת כרמל (סדרת אלדורדו) בשנת 2013 בתרגומו של יורם מלצר ובעריכת ינון קחטן, עם אחרית דבר מאת אדם גיא, בתמיכת המפעל לתרגום ספרות מופת ומשרד התרבות והספורט.

קישורים חיצוניים
----------------

* קלאס, באתר הוצאת כרמל
* קסמי קורטאסר - דניאל בלאושטיין, עיתון הארץ
* קלאס בקטלוג הספרייה הלאומית
* ספר הפורץ את גבולות הספר על קלאס בבלוג הספרייה הלאומית
* על תרגום ועל תרגום על המהדורה העברית של קלאס בבלוג הספרייה הלאומית
* קלאס, באתר OCLC (באנגלית)
* השקת הספר "קלאס" בסינימטק ירושלים, 12 בפברואר 2013.
**אלין** (בצרפתית **Aline**) הוא סינגל של הזמר הצרפתי כריסטוף שיצא לאור ב-1965 השיר זכה לפופולריות רבה בעת יציאתו בשנות ה-60 בצרפת, בבלגיה ובישראל בה היה השיר הזר המושמע ביותר לשנת 1966.
בראיון שהעניק כריסטוף ב-2014 למגזין המוזיקה Le Point אמר כי "אלין" הוא השיר האהוב עליו בכל הזמנים.

בגרסת המקור משנת 1965 נמכרו כמיליון עותקים של הסינגל, בשנת 1979 יצאה מהדורה שנייה לתקליט אשר מכרה כ-2.5 מיליון עותקים נוספים.

השיר נחשב לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים בצרפת.

סקירה
-----

השיר נכתב בשעת ארוחת הצהרים של כריסטוף יחד עם סבתו אך ללא השם אלין כאשר עוד התלבט כריסטוף איך לקרוא לשיר ולדמות הגיבורה, מאוחר יותר כאשר ביקר אצל רופא השינים שלו שאל את הסיעת לשמה, כאשר ענתה הסיעת ששמה הוא אלין הוא אהב את הצליל של שמה והחליט לשלב אותו בשיר שכתב. 

מילות הפזמון הן:
בצרפתית:

Et j'ai crié, crié, Aline, pour qu'elle revienne  

Et j'ai pleuré, pleuré, oh! j'avais trop de peine  

בתרגום לעברית

**ואני צועק, צועק אלין! מבקש שתחזור**  

**ואני בוכה, בוכה! או איך חוויתי יותר מידי כאב.**

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "אלין" באתר מיוזיק בריינז
* גרסאות נוספות ל"אלין" באתר SecondHandSongs
* אתר למנויים בלבד דורי מנור, ואני צועק, אלין רק תחזרי: תרגום השיר "אלין", באתר הארץ, 21 באפריל 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אודות חייו של כריסטוף באתר המוזיקה הצרפתי

  


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: a074505a-66d5-4b68-98bd-10318630e420

 |
**דרושקופול** (בפולנית: **Drużkopol**) הייתה עיירה יהודית במחוז ווהלין שבמערב אוקראינה, כ-10 ק"מ דרומית להורוכוב, אשר חרבה בשואה. כיום נכללים שרידי העיירה בתחום הכפר האוקראיני ז'ורבניקי (באוקראינית: **Журавники**).

היסטוריה
--------

עד סוף המאה ה-18 הייתה דרושקופול יישוב יהודי קטן. בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בשטח רוסיה, בסמיכות לגבול גליציה האוסטרית. תחנת המכס והקסרקטינים שהוקמו בעיירה בידי הרוסים הביאו לפיתוח היישוב. מהמאה ה-19 התבססו בעיירה חסידות אלעסק וחסידות טריסק.

בזמן מלחמת העולם הראשונה נפגעו יהודי העיירה מפרעות של הקוזקים, ולאחר מכן, ממעשי שוד מצד חיילי צבא אוסטרו-הונגריה. בזמן מהפכת אוקטובר הקימו יהודי העיירה קבוצת הגנה עצמית, אשר הניסה כנופיות מקומיות. עם כניסת החיילים הפולנים לעיירה, וסיפוחה לפולין, ביצעו אלו מעשי התעללות ביהודיה.

מראשית המאה ה-20 נוסדו בעיירה מוסדות תרבות יהודיים, ומשנות העשרים פעל בה בית ספר עברי. בין מלחמות העולם פעלו בעיירה מפלגות המזרחי, הרוויזיוניסטים ואגודת ישראל, ותנועות הנוער החלוץ, החלוץ הצעיר ובית"ר. בשנת 1921 נמנו בעיירה קרוב ל-800 יהודים וכ-300 אוקראינים ופולנים.

### בשואה

ב-22 ביוני 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, ועם הגיעם, הוציאו להורג 5 יהודים באשמת קומוניזם. ב-10 ביולי מונה בעיירה יודנרט, ויהודי המקום צוו לענוד אות מזהה, ונלקחו לעבודות כפייה.

בתחילת אוקטובר 1941 גורשו כ-900 יהודי העיירה לגטו שהוקם בהורוכוב הסמוכה, שם שוכנו בתנאי צפיפות קשים (כ-20 איש בחדר), וסבלו מרעב. ב-8 בספטמבר 1942 שולחו כולם להשמדה.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספר זיכרון לקהילת דרושקופול
* אתר "עיירתנו דרושקופול"
* דרושקופול באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* דרושקופול באתר האיגוד העולמי של יוצאי ווהלין בישראל

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007419017405171

 |
**גופי: שיגעון הכדורגל** (באנגלית: **Sport Goofy in Soccermania**) הוא סרט הנפשה קומי אמריקאי, ששודר ברשת הטלוויזיה NBC, בשנת 1987.

עלילה
-----

יואי, דואי ולואי בקשו מדוד קמצוץ לתת להם 1.49 דולר כדי לקנות גביע אלופים נבחרת הכדורגל החדשה שלהם. סקרוג' נותן להם גביע עתיק אשר חושב שהוא חסר תועלת, אולם הנערים פוגשים אוצֵר של מוזיאון תל ברווז, אשר רואה בגביע ששווה מיליון דולר. כדי לזכות מחדש בגביע, קמצוץ החליט להיות נותן החסות של נבחרת הכדורסל של אחייניו, ואז לעזרתם מתגייס גופי אשר הפך למאמן הקבוצה אשר נקראת הירוקים. הקבוצה הפכה ליותר בעייתית, אולם כולם היו מאוחדים הודות לשיטת האימונים של "ספורט גופי".

לרוע המזל, האחים ביגל יודעים שהגביע יקר ערך והם נכנסים לטורניר הכדורגל, אף על פי שהם לא יודעים שום דבר על כדורגל, לכן הם חטפו את גופי. במשחק עצמו האחים ביגל רימו במשחק ועשו הכל כדי לנצח וסיימו את המחצית הראשונה 0–10 לטובתם. לאחר מכן גופי שחרר את עצמו מהביגלים ומיהר למגרש, ונתן ביטחון עצמי לקמצוץ ולקבוצת הירוקים. במחצית השנייה, קבוצת הירוקים, בעזרתו של גופי, הגיעה לשוויון 10-10 ולאחר שקמצוץ מראה לשופט שהביגלים מרמים, השופט הכריז על רמאויות מצד הביגלים. בשובר השוויון, הביגלים החביאו פצצה בתוך הכדור וגופי עמד לבעוט, אולם הביגל המשיך ללחוץ על הכפתור הירוק מרוב טיפשותו וגופי קיבל בעיטת עונשין והצליח לקלוע בעיטת ניצחון לשער וכך קבוצת הירוקים ניצחה 10–11 לטובת הירוקים. כל תל ברווז הריעה להם מלבד האחים ביגל שכעסו על הקפטן שלחץ על הכפתור האדום והכדור התפוצץ ושלח את האחים ביגל לניידת המשטרה. עכשיו שקמצוץ קיבל את הגביע בחזרה, הוא החליט לתרום אותו למוזיאון תל ברווז, והצטרף אל הירוקים של מקדאק לתמונת הניצחון.

מדבבים
------

* טוני פופ - ספורט גופי
* וויל ריאן - הדוד קמצוץ מקדאק / האחים ביגל / ג'יירו גירלוס
* ראסי טיילור - יואי, דואי ולואי דאק / סבתא דאק
* ג'ק אנג'ל
* פיליפ פרוקטור
* צ'יק הירן - קריין

### מדבבים בעברית

את גרסת הדיבוב לעברית ביימה והפיקה שפרירה זכאי

* עמי מנדלמן - ספורט גופי
* יהויכין פרידלנדר - הדוד קמצוץ מק'דאק
* יונת מתן - יואי, דואי ולואי דאק
* יורם יוספסברג - מנהיג האחים ביגל / אוצר מוזיאון
* מיכה אוזין סליאן - שדרן / אח ביגל / ג'יירו
* עפרון אטקין - אח ביגל / שופט
* גיל זמק - אח ביגל
* אוהד שחר
* שפרירה זכאי - סבתא דאק

קישורים חיצוניים
----------------

* "גופי: שיגעון הכדורגל", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* "גופי: שיגעון הכדורגל", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* גופי: שיגעון הכדורגל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
כוסות נייר
**כוס נייר** היא כלי קיבול לשתייה העשוי מנייר. על פי רוב כוס נייר מיועדת לשימוש חד פעמי למנת שתייה עבור אדם אחד.

לרוב, החלק הפנימי של כוס הנייר מכוסה בחומר המונע מהנוזל המאוחסן בה להיספג בנייר או לדלוף. חומר זה יכול להיות שעווה, סוגים של פולימר (כגון, פוליפרופילן או PET) ואף עמילן. חלקה החיצוני של הכוס עשוי מסוגי נייר שונים. כוסות נייר נבדלות זו מזו בעיקר בעובי הנייר ומשקלו, כאשר הממוצע נע סביב 180–200 גרם למ"ר.

שימושים
-------

כוסות הנייר יכולות לשמש עבור שתייה חמה או קרה. כוסות עבור שתייה חמה עשויות מחומרים עמידים בחום.

השימוש בכוסות חד פעמיות נפוץ בדוכנים של מאכלי רחוב, מסעדות של מזון מהיר ובטייק אוויי. כמו כן, פעמים רבות מונחות כוסות נייר ליד בר מים ציבורי במקומות כמו משרדים, חדרי קבלה ומטבחונים משותפים.

ישנן כוסות נייר חד פעמיות ממותגות, שמודפס עליהן לוגו או מסר שיווקי כלשהו. ניתן למצוא כוסות חד פעמיות ממותגות במשרדי חברות ועסקים השמים דגש משמעותי על קו המיתוג של החברה.

תקן שימוש למזון
---------------

הנייר, החומר ממנו עשוי הדיפון הפנימי ותהליך הייצור חייבים לעמוד בתקנים הרלוונטיים (אירופאי או אמריקאי). היצמדות לתקנים אלה חשובה במיוחד כאשר מדובר בכוסות חד פעמיות עם הדפס או מיתוג, שכן מרבית חומרי הגלם בעולם הדפוס רעילים ואסורים לשימוש בתעשיית המזון.

אביזרי עזר
----------

כוס נייר המשמשת לשתיית קפה חם, עם מכסה המיועד למנוע מהנוזל להישפך.
ניתן לצרף לכוס הנייר פריטים שונים המיועדים להקל על השימוש בה או לייעלו. אופי הפריטים תלוי בסוג השתייה ובאופן צריכתה. למשל, לכוסות נייר המיועדות לשתייה חמה מצורף לעיתים קרטון המיועד להקיף את שטח הפנים החיצוני של הכוס ולבודד את החום מידו של האדם האוחז בכוס. לעיתים מצורף לכוס הנייר מכסה המיועד למנוע מהנוזל להישפך משפת הכוס בזמן תנועה. החורים הנמצאים על המכסה מאפשרים לאדם לשתות את הנוזל ישירות דרכו או באמצעות קשית שתייה.

עבור משקאות המצריכים ערבוב נהוג לצרף לכוס גם מבחש.

השפעה סביבתית
-------------

על פי נתון מ-2017, מיליארדי כוסות נייר מוטמנות ולא מועברות למחזור בגלל ציפוי העשוי מפולימור שלא כלכלי למחזר אותו. ממחקר מ-2010 שבדק את ההשפעה הסביבתית של כוסות חד פעמיות עולה כי כוסות חד פעמיות המצופות פולימר (מסוג PET) דורשות יותר משאבים בייצורן ומשחררות יותר פליטות מזיקות מאשר כוסות שעשויות מקרטון בלבד. אומדן הפליטות בייצור 100,000 כוסות המצופות בפולימר היה כ-4,080 ק"ג פחמן דו-חמצני, ואילו אומדן הפליטות בייצור כוסות קרטון היה נמוך בכ-80%.

קיימות הערכות כי הזמן הנדרש להתכלותה של כוס נייר הוא כ-30 שנה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **כוס נייר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  מאיה פלח, המחיר האמיתי של כוס הקפה שלנו, באתר ynet, 22 ביולי 2017
2. ↑  Tarja Häkkinen, Sirje Vares, Environmental impacts of disposable cups with special focus on the effect of material choices and end of life, **Journal of Cleaner Production** 18, 2010-09, עמ' 1458–1463 doi: 10.1016/j.jclepro.2010.05.005
3. ↑  Lisa O'Carroll, UK's billions of takeaway cups could each take '30 years' to break down, The Guardian, ‏3 בספטמבר 2016
**עינות סֶלוקיה** (Seleucia), המוכרים גם בשם **עינות עדן** ו**עין קצביה** (בעבר נקראו בשם "עִין נֻץ אַ-דוּניא", כלומר "עין חצי העולם", בפי יהודי הגולן, ובהשפעת לשונם הארמית כונה "עין עלמיא" כמשחק מילים ארמי עם התיבות "מים" ו"עולמות"), הם מעיינות הנובעים באזור צומת קצרין דרום (קצביה) במרכז רמת הגולן ומימיהם שימשו בעבר לשאיבה על ידי חברת המים המינרלים מי עדן. המים משמשים להכנת בירות במבשלת הגולן. דרומית למעיינות נמצא פארק המכיל בריכות מים ותעלות המנקזות את מי המעיינות, ביניהם שבילים ופינות ישיבה. באזור הפארק ומצפון לו, נמצאים שרידים של בתי הכפר הסורי הנטוש קצביה, ומכיוון דרום-מערב לפארק נמצאת אנדרטת עוצבת סער לזכר חללי חטיבה 7.

מעיינות סלוקיה נקראים כך על שם התיישבות קדומה באזור, בתקופת בית שני ככל הנראה שהתקיים במקום יישוב יהודי שהקביל ליישוב גמלא ואף הוא נערך להגנה בתקופת המרד בשלטון הרומאי. השם סלוקיה נקרא ככל הנראה על שם האימפריה הסלאוקית (בדומה למקומות נוספים ברחבי המזרח התיכון), היא נוסדה בשם זה כנראה בתקופתו של המלך ההלניסטי סלאוקוס הרביעי. שרידים נוספים שנמצאו באתר מתארכים את ההתיישבות במקום לפחות לסביבות האלף ה-2 לפנה"ס. היישוב סלוקיה מוזכר בכתביו של יוסף בן מתתיהו:

> 
> הערים סוֹגַנִּי וסיליקיה, וכֻלן הן ערי הגולן, וסוגני היא בארץ הנקראה הגולן העליון וגמלא - בגולן התחתון; וסיליקיה - בקרבת יאור סמך. ...ועם יושבי סוגני וסיליקיה כרת אגריפס ברית-שלום בראשית המרד.
> 
> 
> 
> 

 מלחמות היהודים, ספר ד, פרק א, פסוק א. מתוך תרגומו של ד"ר יעקב נפתלי שמחוני, 1923 
למרות התאוריה שאכן מדובר בעיר סיליקיה ההלניסטית, ישנן בעיות בתיאור העיר ביחס למקום המדובר בעינות סלוקיה. בתיאוריו של יוסף בן מתתיהו, העיר סיליקיה יושבת קרוב לאגם החולה ("יאור סמך", "סמכוניטיס"), בעוד שאזור סולוקיה המדובר נמצא כ-15 קילומטר בקו אווירי מהקצה הדרומי של האגם לפני שיובש ואף לא ניתן לראותו משם. תיאור נוסף של המקום מציין שהוא "מבוצר מאוד על ידי הטבע", בעוד שאזור סלוקיה לא נראה כך לפי התיאור. בעיתיות זו גרמה להשערה שמדובר באתר אחר ואחת התאוריות היא שמדובר בעיר כפר דבורה שניצב מעל צוקי רמת הגולן וצופה לעבר עמק החולה.

כ-4 וחצי קילומטרים צפון-מזרחה מהמעיין ושרידי ההתיישבות, ישנם הריסות של כפר סורי נטוש נוסף בשם סלוקיה, אשר נמצא לצד ציר הנפט צפונית לצומת קשת. סביב עינות סלוקיה נבנה הכפר קצביה, כך שככל הנראה שם הכפר סלוקיה נובע משם המעיין.

לדעת הארכאולוג ד"ר דרור בן-יוסף יש לאתר את מבצר סלוקיה מימי יוסף בן מתתיהו ב'מתחם יצחקי' הנמצא כ-קילומטר מזרחית לעינות סלוקיה מעל ערוץ נחל יהודייה. מתחם זה שנוסד בתקופת הברונזה הקדומה בוצר בתקופה הרומית בקיר מסיבי (כ-150 מ' אורכו ורוחבו נע בין 8-4 מ'). המבצר הוכן לקראת העימות מול הרומאים בשנת 66 לספירה אך למעשה מעולם לא עמד במצור והמורדים נטשו אותו ללא קרב.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **עינות סלוקיה** |

* הסבר על המעיינות והפארק באתר 'מסלולים'.
* הסבר על המעיינות והפארק באתר 'טיפטור'.

הערות שוליים
------------

1. ↑  דרור גלעד והלל גלזמן, **סקר מעיינות צפון ישראל - דו"ח מס' 1: רמת הגולן**, משרד החקלאות, ירושלים, 1991.
2. ↑  מי עדן שינתה את מקור המים - ערכי המינרלים השתנו, באתר ynet, 28 באוגוסט 2018
3. ↑  דרור בן-יוסף, **לשאלת זיהויו של מבצר סלוקיה בגולן**, ישראל: רשות ניקוז ונחלים כינרת, 2019, עמ' 25-24
**נג'יב עזורי** (בערבית: **نجيب عازوري**; סביבות 1870? - 1916) היה מחלוצי התנועה הלאומית הערבית. בספר שפרסם ב-1905 חזה שהסכסוך בין התנועה הלאומית הערבית לתנועה הציונית עתיד לארוך דורות וישפיע על הדיפלומטיה העולמית.

ביוגרפיה
--------

עזורי נולד למשפחה ערבית-נוצרית בדרום לבנון וכיהן מספר שנים כפקיד ממשל בירושלים, הוא נטש את משרתו ועזב לקהיר, ממנה נסע לצרפת. 

הוא למד בפריז בעת פרשת דרייפוס ונחשף שם ללאומיות המודרנית ולאנטישמיות, בעיקר הושפע מכתביו של מוריס בארס. בשנת 1904 הקים את "ליגת הפטריוטים הערבים" (בצרפתית: "Ligue de la Patrie Arabe").
הליגה פעלה בקהיר ובפריז, וקראה לסלק את האימפריה העות'מאנית משטחי "סוריה הגדולה" ועיראק משום שהיא מהווה כובש זר, לא-ערבי, על אדמה ערבית. עקב כך נידון למוות שלא בפניו בעוון בגידה. 

בספרו משנת 1905 "התעוררות הלאומיות הערבית" (בצרפתית: "Le réveil de la nation arabe"), שנחשב לספר הראשון המנסח את הפאן-ערביות, חזה אימפריה ערבית שתשלוט בחצי האי ערב, מסופוטמיה, הלבנט (סוריה, לבנון, ארץ ישראל) וצפון אפריקה. האימפריה, כך חזה, תזכה לחסות צרפת, שתגן על האינטרסים של הנוצרים קתולים באזור. כאויבת האימפריה סימן עזורי את רוסיה, שנשלטה, כפי שנטה להאמין על סמך הפרוטוקולים של זקני ציון, על ידי יהודים.
בספרו כתב: "שתי תופעות חשובות בעלות אופי דומה ובכל זאת מנוגדות, שעדיין לא משכו את תשומת לבו של איש, נגלות כעת בטורקיה האסיאנית, ואלה הן: ההתעוררות של האומה הערבית, והמאמץ הנזכר של היהודים לבנות מחדש ובקנה מידה גדול את הממלכה העתיקה של ישראל. שתי התנועות הללו נועדו להיאבק ביניהן ארוכות עד שאחת מהן תגבר".

ב-1908 חזר לארץ ישראל לאחר שקיבל חנינה.

לקריאה נוספת
------------

* אליעזר בארי, **ראשית הסכסוך ישראל-ערב**, המכון לחקר המזרח התיכון, אוניברסיטת חיפה, ספרית פועלים, 1985, עמוד 119

קישורים חיצוניים
----------------

* הערך נג'יב עזורי באתר Answers.com
* משה אלעד, מאה שנים של הכל או כלום, באתר ynet, 12 ביולי 2006

הערות שוליים
------------

1. 1 2  יוסף לונץ, המגעים הדיפלומטיים בין התנועה הציונית והתנועה הערבית הלאומית עם סיום מלחמת העולם הראשונה, בתוך: **התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה?** (עורכים: משה מעוז וב"ז קדר), משרד הביטחון 1996, עמ' 62.
2. ↑  יוסף לונץ, שורשיה ומקורותיה של התנועה הלאומית הערבית בארץ ישראל ערב מלחמת העולם הראשונה, בתוך: **התנועה הלאומית הפלסטינית: מעימות להשלמה?**, עמ' 39.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007461108505171
* BnF: cb13012328g (data)
* GND: 142856150
* ISNI: 0000 0001 0765 6916
* LCCN: no2001070245
* SUDOC: 260007625
* VIAF: 51343559
* WorldCat: viaf-160352221

 |
**קברות המורדים מעל נחל חבר** הם קבר אחים של שרידי עצמות שיוחסו ללוחמים ובני משפחותיהם מימי מרד בר כוכבא. ב-11 במאי 1982 העצמות נקברו בטקס צבאי מלא בנוכחות ראש הממשלה מנחם בגין. מקום הקבורה - מעל נחל חבר, שבין מורדותיו נמצאות מערת האימה ומערת האגרות, בהן נאספו השלדים. בסמוך לו נמצאים שרידי אחד משני מחנות הצבא הרומיים.

ב-2007 גילו מטיילים שהמצבה הושחתה. היא שופצה בינואר 2008 על ידי מתנדבים, לאחר שהושחתה בפעם השנייה מתנדבים שיפצו מחדש את המצבה והקימו לוח מתכת להנצחת הנופלים בדצמבר 2012.

הממצאים במערות נחל חבר
----------------------

הממצאים הקדומים ביותר במערות נחל חבר שייכים לתקופה הכלקוליתית. ביניהם נמצא שלד אחד. גיל הממצאים נאמד בכ-3,500 לפנה"ס (לפי תיארוך פחמן-14). רוב הממצאים במערות שייכים לתקופת מרד בר כוכבא, מהמאה השנייה לספירה. כך למשל, נמצאו כלי חרס, חפצי בית, שרידי מזון ומטבעות מתקופת המרד. במערות התגלו קטעי פפירוסים, קטעי קלף ואוסטרקונים. הממצאים הכתובים כללו תעודות משפטיות, קטעים שנכתבו בתקופת המרד עצמו ומגילות מקראיות. כן התגלו תעודות נבטיות, קדומות יותר, מהמאה הראשונה לפנה"ס. המצבור כולו היה מכוסה בשכבת פיח, כתוצאה מהבערה באש.

במערות נאספו 40 שלדים, של גברים, נשים, ילדים ותינוקות. חלקם הונחו בפנים המערות וההנחה היא שמתו בזמן המצור. נמצאה קבורה של איש מבוגר, כאשר הפנים לכיוון ירושלים כמקובל בקבורה יהודית. על הממצאים במערת האגרות כתב יגאל ידין:

"יש לשער שפליטי מרד בר כוכבא תכננו בריחה מן המערה בזמן ששמו עליה הרומאים מצור, ולכן הטמינו את חפציהם. לפחות חלק מיושבי המערה לא הצליחו להימלט, שכן באחד הכוכים שבאולם הפנימי (אולם ג') נתגלו שלדים של 17 אנשים (שלושה גברים, שמונה נשים ושישה ילדים). רוב הגולגולות נמצאו מונחות בסלים, והשלדים נמצאו עטופים במחצלאות ובסלים. כמה שלדים נמצאו עטופים בבגדים ובשטיחים."
בשנת 2000 עוד היו שרידי אדם במערת האגרות כפי שמתברר מקטעי ווידאו שצולמו במהלך החפירות שערך במקום פרופ' ריצ'רד פרוינד

לקריאה נוספת
------------

* יוחנן אהרוני, **מערות נחל חבר**, (בתוך) **מדבר יהודה וים המלח**, בעריכת צבי אילן, הוצאת החברה להגנת הטבע, 1973.

קישורים חיצוניים
----------------

* ספי בן-יוסף, מפל חבר: על נמרים וגולגלות, באתר ynet, 6 באוקטובר 2005 - בכתבה זו מובאת ביקורת על קיום טקס הקבורה

הערות שוליים
------------

1. ↑  האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל (1992), "מדבר יהודה, מערות", עמ' 907.
2. ↑  קטע מן התוכנית על מערת האגרות של ערוץ נובה
**מריה בֶּהם** (בגרמנית: **Maria Böhm**) הייתה תושבת וינה, שהוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות העולם על סיועה להצלת רוזליה וסרשטיין בתקופת השואה.

קורות חייה עד מלחמת העולם השנייה
--------------------------------

מריה בהם התגוררה בווינה ברובע ה-12, ברחוב Theergasse 12, בקומה החמישית.

הפעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
---------------------------------

מריה בהם תרמה להצלתה של רוזליה וסרשטיין (Rosalia Wasserstein; עם נישואיה שמה הפך איסתה (Ista)).

רוזליה ילידת ה-13 בדצמבר 1918, הייתה נערה יהודייה שחיה בווינה במהלך מלחמת העולם השנייה והועסקה כתופרת ב-Jersey-Modelle. אביה גורש כבר בשנת 1939 ורוזליה ומשפחתה נאלצו לעבור לגור בדירת חדר ברחוב Novaragasse 32 ברובע השני בווינה. ב-19 במאי 1942 הגיעו חילי האס אס שפינו באלימות את כל יושבי הבית היהודיים. רוזליה הייתה בעבודה כשאמה גורשה. באותה עת אחותה עבדה במשמרת לילה במפעל לקרטון. רוזליה פנתה לקהילה היהודית שם נודע לה כי אמה גורשה לטרזיינשטט וכי גם היא נכללת ברשימת המיועדים לגירוש לפולין.

רוזליה בקשה להסתתר. על מנת להקטין את הסכנה בחשיפתה בשל פשיטות תכופות של האס אס וחשש מהלשנות השכנים, רוזליה שינתה לעיתים קרובות את מקום המסתור, בין היתר היא גרה בדירותיהן של החברות פרנציסקה צכל, אנה קוכאר ומריה בהם. שלוש הנשים סיפקו לה גם מזון ובגדים. תחילה פנתה רוזליה תחילה אל צכל שהסתירה אותה למשך זמן קצר עד שהועברה לדירה ברחוב פצמניטנאסה (Patzmanitengasse), בה שהתה עד יולי 1942. היא נעצרה על ידי הגסטפו, אך הצליחה להימלט. רוזליה פנתה שוב אל פרנציסקה, שנעתרה שוב לבקשתה והחביאה אותה בביתה ודאגה לכל מחסורה כולל ביקורים תכופים בבית יתומים, של ילד שאומץ על ידי משפחתה של רוזליה. לאחר ביקור של פקיד אס אס בכיר בביתה של פרנציסקה, היא החליטה להעביר את רוזליה למקום מסתור חלופי – לביתה של חברתה מריה בהם. מריה ידעה על מצוקתה של רוזליה וכן הבינה היטב את הסכנה הנשקפת לה כאשר החליטה להסתירה כדי למנוע ממנה להיעצר על ידי הגסטפו, כל זאת בלי לבקש שום דבר בתמורה.

מאוחר יותר רוזליה הועברה לביתה של אנה קוכאר, אותה הכירה לפני המלחמה. לכשהסכנה גברה ואנה חששה כי ייערך חיפוש בדירתה, הועברה רוזליה חזרה לביתה של פרנציסקה צכל, שם נראה המצב בטוח יותר.

לאחר המלחמה
-----------

רוזליה וסרשטיין המשיכה לחיות בווינה לאחר המלחמה. אחותה של רוזליה, שהסתתרה בבית אישה אחרת, התאבדה ב-1973 משום שאמה לא שבה מטרזיינשטט. הילד, שאומץ על ידי משפחת וסרשטיין, שרד בבית היתומים היהודי. רוזליה לקחה אותו לביתה אחרי המלחמה, הוא נשאר איתה עד נישואיו.

הכרה והנצחה
-----------

ב-25 בדצמבר 1984 הכיר יד ושם בפרנציסקה צכל, אנה קוכאר ומריה בהם, כחסידות אומות העולם על תרומתן להצלת רוזליה וסרשטיין. טקס הענקת המדליות התקיים בווינה ב-4 בדצמבר 1985 באולם בית האיגודים המקצועיים, בנוכחות שגריר ישראל אורי פרושאור ובנוכחות נשיא הפרלמנט ויושב ראש האיגודים המקצועיים באוסטריה, מר אנטון בניה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רוזליה וסרשטיין, באתר יד ושם
2. ↑  מתוך תיק חסיד אומות העולם מספר 3037, חטיבה M.31 בארכיון יד ושם
פירוש נוסף ערך זה עוסק בכפר בפולין. אם התכוונתם לאגם בקניה, ראו אגם בוגוריה.

**בוגוריה** (בפולנית: **Bogoria**) הוא כפר בדרום פולין, כ-53 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המחוז, קילצה, באזור ההיסטורי של פולין קטן. בכפר ניצבת כנסיית השילוש הקדוש בסגנון הבארוק מהמאה ה-18, כנסייה שהחליפה כנסיית עץ שעמדה במקום משנת 1620.

תולדות היישוב
-------------

במאה ה-16 השתייך הכפר למשפחת האצולה בוגוריוב (Bogoriów). הכפר זכה לזכויות עיר בשנת 1616 מידי המלך זיגיסמונד השלישי ואזה בתקופת האיחוד הפולני-ליטאי, והמסחר והאומנויות ביישוב התפתחו בתקופה זו. 

בעת פלישת השוודים באמצע המאה ה-17 נשרף הכפר ואוכלוסייתו הצטמקה בשני שלישים. באמצע המאה ה-18 נשרף שוב הכפר, שבתיו היו עשויים מעץ.

בשנת 1869, אחרי המרד הפולני של 1863 ופירוק פולין הקונגרסאית על ידי האימפריה הרוסית, הופקעו מהכפר זכויות העיר.

מספר ימים לאחר הפלישה הגרמנית לפולין כבש הוורמאכט את בוגוריה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הייתה בוגוריה מרכז של צבא ההתנגדות הפולני, ארמייה קריובה. בתקופה זו הרסו הגרמנים כ-80% מבתי הכפר.

יהודי בוגוריה
-------------

בשנת 1789 נמנו בכפר 125 יהודים, שהתפרנסו מרוכלות. באותה תקופה נבנה ביישוב בית כנסת מעץ, שנודע בקישוטיו המפוארים.

בין מלחמות העולם פעלה בכפר ספרייה יהודית, ששימשה כבית תרבות, ופעלו בו מפלגות ותנועות נוער ציוניות, לצד סניף של אגודת ישראל. טרם מלחמת העולם השנייה התגוררו בכפר כ-400 יהודים.

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, נהרסו רבים מבתי היישוב כתוצאה מהפצצות הגרמנים, וצעירים יהודים רבים נמלטו מהיישוב מזרחה. עם הכיבוש הגרמני הוקם בכפר יודנרט, והועברו אליו 123 יהודים שגורשו מווינה.

בשנת 1942 הוקם בכפר גטו, אליו הועברו עוד כ-200 יהודים מכפרי הסביבה. באוקטובר אותה השנה רוכזו כ-600 היהודים שבגטו, ונרצחו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוגוריה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בוגוריה
* בּוֹגוֹרְיָה (Bogorja), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"
* בוגוריה באתר מרכז מורשת יהדות פולין
* "בוגוריה", באתר השטעטל הווירטואלי
* "בוגוריה", באתר JewishGen (באנגלית)
* יולנטה קריימר, בוגוריה, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך II, חלק A, עמ' 203–205), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
דרכון אוגנדי ביומטרי
דרישות ויזה לאזרחי אוגנדה  אוגנדה  ללא ויזה  ויזה בהגעה  eVisa  ויזה נדרשת
**הדרכון האוגנדי** הוא מסמך נסיעה, המונפק לאזרחי אוגנדה המאפשר להם לצאת מגבולות המדינה. לדרכון יש שני סוגים: רגיל ודיפלומטי.

היסטוריה
--------

דרכונים עם השם אוגנדה נוצרו לראשונה בשנות הארבעים של המאה העשרים, אם כי הם שימשו בעיקר את הנתינים האפרו-בריטיים. הדרכון היה דרכון בריטי, שכן אוגנדה הייתה באותם ימים מדינת חסות של הממלכה המאוחדת. אוגנדה הפכה לעצמאית ב־9 באוקטובר 1962, ומאותו יום, לכל הדרכונים יש את התואר דרכונים של רפובליקת אוגנדה.

הנפקה
-----

על פי חוק בקרת האזרחות וההגירה באוגנדה, משנת 2009, ניתן להנפיק דרכונים ומסמכי נסיעה אחרים רק לאנשים שהוכיחו כי הם אזרחי אוגנדה.

הדרכונים מעובדים ומונפקים רק על ידי ממשלת אוגנדה, באמצעות מִנהל בקרת ההגירה (DCIC).

דרישות אשרה
-----------

החל מה-1 בינואר 2017, אזרחי אוגנדה קיבלו גישה ללא צורך בוויזה ל-61 מדינות.

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Who we are". Directorate of Citizenship and Immigration Control. נבדק ב-2017-07-06.
2. ↑  Passports & Other Travel Documents | Directorate of Citizenship and Immigration Control, www.immigration.go.ug
הבניין בשנות העשרים

**בית ברלין–פסובסקי** או **בית התאומים** הוא מבנה ידוע בתל אביב הבנוי בסגנון האקלקטי השוכן בפינת הרחובות מזא"ה ושטראוס, בלב תל אביב.

היסטוריה
--------

הבניין תוכנן על ידי משרד ברלין–פסובסקי (האדריכל יוסף ברלין והמהנדס ריכרד פָּסוֹבסקי) כבית מגורים.
הקמת הבניין הושלמה בשנת 1922 כמבנה חד-קומתי. בשנת 1925 נוספו לבניין שתי קומות נוספות, וכן חדרים על הגג, והוא קיבל את צורתו הנוכחית כבית תאומים סימטרי שקשת מונומנטלית מחברת בין שני אגפיו.

הבניין שימש בין היתר כבית הספר הראשון לאדריכלות בתל אביב, אך פעל ככזה שנה אחת בלבד. בשנות ה-50 פעל הבניין כחלק מבית החולים הדסה הסמוך.

לאחר הזנחה של שנים רבות, עבר הבניין שיפוץ נרחב בשנים 2003-2002 בתכנון אדריכל אמנון בר אור, כחלק מפרויקט "רובע לב העיר" שכולל גם מגדל מגורים מפואר ומבנים נוספים לצדו. שיפוץ הבניין היה אחד מהתנאים שנדרשו יזמי רובע לב העיר למלא בתמורה לאישור אחוזי בנייה חריגים, והוא נועד לשמש ספרייה עירונית. תוכנית הקמת הספרייה בבניין לא מומשה, והמבנה המשופץ בעל החזות המרשימה נותר ריק.

באוקטובר 2010 עברה למבנה גלריה שלוש, ששכרה שטח של 600 מ"ר, בארבע קומות (עד אז פעלה הגלריה בחלל ששכן ברחוב חיסין בעיר). הגלריה פעלה בבניין עד לשנת 2020. כמו כן נפתח בבניין סניף של חנות הספרים "תולעת ספרים", שבה ששולב גם בית קפה.

בשנת 2011 נחנך בחציו השני של הבניין "בית הצעירים" של עיריית תל אביב. בבניין יש חלל עבודה ואולמות פתוחים לפעילויות שונות חברתיות ואמנותיות. בבניין גם מוצעים שירותי ייעוץ, כמו ייעוץ לשוכרי דירות.

ראו גם
------

* הסגנון האקלקטי בארץ ישראל
* בית השגרירות הרוסית
* בית הפגודה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בית ברלין-פסובסקי** בוויקישיתוף
* נועם דביר, עכבר העיר אונליין, בית התאומים בתל אביב יוצע להשכרה, באתר הארץ, 21 ביוני 2009
* דניאל ראוכוורגר, עכבר העיר אונליין, חדשות האמנות, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2010
* שני רחל פומס, מבעד למראה: סיפורו בן מאה השנים של "בית התאומים" בתל אביב, באתר ynet, 8 ביוני 2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  נועם דביר, עכבר העיר אונליין, בית התאומים בתל אביב יוצע להשכרה, באתר הארץ, 21 ביוני 2009