recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
הרב **יעקב יוסף ניישאלס** (**ר' יעקב וועטש**, כ"ח באדר תקנ"ה, 1795 - ט"ז בשבט תרכ"ח, 1868) היה רבה של סרדהלי (דונה-סרדהלי) ובהמשך רב באויבן ישן (אובודה). מגדולי תלמידי החתם סופר.

ביוגרפיה
--------

נולד בוועג-וועטש (Vágvecse) הסמוכה לפרשבורג לרב פרץ והינדל. בבחרותו למד בישיבת פרשבורג. נישא ללאה בת העשיר פרץ גולדברגר מאויבן ישן. בגיל 25 התמנה לדיין בסרדהלי, ובשנת תק"צ, שנתיים לאחר פטירת הרב אהרן סודיטץ-ביכלר, מונה לרב העיר. לצד רבנותו לימד גם תלמידים, בהם הרב יצחק אייזיק סגל ביליצר רבה של נאדי-אידא ומחבר הספר "באר יצחק". הוא העניק היתר הוראה לרבנים רבים.

בשנת תקצ"ט פרצה מחלוקת בעיר והוא שב לאויבן-ישן שם כיהן כרב בבית המדרש רויס וכמורה הוראה בעיר. בין תלמידיו היה הרב חנוך ארנטרוי רבה של מינכן. הוא נודע גם כנואם ודרשן.

בשנת תר"י (1850) היה פעיל בביטול התוכנית להקמת הסמינר לרבנים. בשנת תר"כ פסק להיתר בפרשת "תרנגולי קובריץ"[דרושה הבהרה]. 

נפטר בשנת תרכ"ח. בין ילדיו, בנו הרב חיים ניישלאס וחתניו הרב יוסף רבה של ווערעשוואר והרב יעקב אייזיק כץ-קאהן. נכדו היה הרב משה ניישלאס, רבה של סרדהלי ובהמשך של שיכון סקווירא.

מרבית דברי תורתו אבדו.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב ישכר בעריש וייס, הרב יוסף יעקב ניישלאס, עלים לתרופה גיליון תתקצ"ו, פרשת בשלח תשע"ו.

הערות שוליים
------------

1. ↑  בספר שירת משה, סטמר תרס"ח, מספר הרב יהודה גרינוולד שהחתם סופר הפסיק לקרוא לשניים מתלמידיו בכינוי "תלמידי", המהר"ם א"ש והרב ניישלאס.
2. ↑  ראו דרשות הרא"ש, ירושלים תשס"ו, חלק א' עמודים נ-נא.
3. ↑  על עפי עדות נכדו הרב משה ניישלאס. מעט מדברי תורתו צוטטו על ידי תלמידיו או חכמי דורו. תשובה ממנו נדפסה בספר "מהרש"א הארוך", טירנוי תש"ב.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007479483905171
* LCCN: nr2006003622
* WorldCat (עם LCCN): nr2006-003622

 |
**האריס דולייביץ'** (בבוסנית: **Haris Duljević**; נולד ב-16 בנובמבר 1993 בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת קשר הכנף.

קריירת מועדונים
---------------

דולייביץ' נולד בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה, ובין השנים 2011–2017 שיחק במועדונים המקומיים צ'ליק זניצה, אולימפיק סרייבו וסרייבו. לאחר מכן שיחק במשך שתי עונות בדינמו דרזדן מהבונדסליגה השנייה, במדיה ערך 53 הופעות והבקיע שלושה שערים. לאחר שתי עונות אלו עבר לנים מליגת העל הצרפתית, במדיה שיחק במשך שתי עונות, בהן ערך 34 הופעות ליגה מבלי להבקיע שער.

ב-10 בספטמבר 2021 חתם דולייביץ' על חוזה לשתי עונות בהנזה רוסטוק מהבונדסליגה השנייה.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-25 במרץ 2016 ערך דולייביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה, בניצחון 0–3 על נבחרת לוקסמבורג במשחק ידידות. ב-8 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–2 על נבחרת צפון אירלנד במסגרת ליגת האומות 2018/2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **האריס דולייביץ'** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

הערות שוליים
------------

1. ↑  Haris Duljević potpisao za Hansu Rostock! באתר Sport Sport, ‏ 10 בספטמבר 2021 (בבוסנית)
**הנרי מקמסטר** (באנגלית: **Henry McMaster**, נולד ב-27 במאי 1947) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מן המפלגה הרפובליקנית המשמש מאז ינואר 2017 כמושל קרוליינה הדרומית ה-117. בשנים 2015–2017 כיהן מקמסטר כסגן המושלת ניקי היילי (אשר התפטרה מתפקידה על מנת להיות שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות.

מקמסטר הוא האדם המבוגר ביותר שכיהן בתפקיד זה, היה בן 69 שנים ו-8 חודשים בהשבעתו.

ביוגרפיה
--------

מקמסטר נולד ב-27 במאי 1947 בקולומביה שבקרוליינה הדרומית. עבד כעורך דין המתמחה בעיקר בענייני סמים. בשנת 1969 סיים תואר ראשון בהיסטוריה. בשנת 1973 סיים לימודי משפטים. באותן השנים הוא שירת כתקופה קצרה בשירות המילואים של צבא ארצות הברית.

ב-4 בנובמבר 2014 נבחר לשמש כסגן מושלת המדינה עם כ-58.8% מקולות הבוחרים. זו הייתה הפעם האחרונה בה מושלים וסגניהם נבחרו בנפרד במדינה. בשנת 2016 היה מקמסטר לתומך נלהב של המועמד לנשיאות ארצות הברית דונלד טראמפ. לאחר היבחרו, הכריז טראמפ כי בכוונתו למנות את היילי לשגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות, מה שגרם למינויו של מקמאסטר לתפקיד המושל. הוא ידוע בשל תמיכתו בזכות לשאת נשק. 

בבחירות 2018, נבחר לכהונה מלאה לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית. 

בבחירות 2022, נבחר שוב להתמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית לכהונה שנייה מול המועמד הדמוקרטי, ג'ו קנינגהם.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי מקמסטר** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הנרי מקמסטר
* הנרי מקמסטר, ברשת החברתית פייסבוק

* הנרי מקמסטר, ברשת החברתית טוויטר

* הנרי מקמסטר, סרטונים בערוץ היוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1181903009
* VIAF: 7155409593008740156
* WorldCat (עם VIAF): 7155409593008740156

 |
**הוברט זאטלר** (בגרמנית: **Hubert Sattler** ‏: 21 בינואר 1817 – 3 באפריל 1904) היה צייר נוף אוסטרי שעבד תחת השמות בדויים לואיס ריטשארד, א. גרוסן וגוטפריד סטאהלי - ריכן.

ביוגרפיה
--------

הוברט זאטלר נולד בזלצבורג; אביו, יוהאן מיכאל זאטלר, היה גם צייר נוף ויצר את פנורמה זאטלר של זלצבורג בשנים 1825–1829. הוברט תרם אותו ויותר מ-300 מיצירותיו של אביו לעיר ב-1870. הפנורמה מוצגת באופן קבוע במוזיאון הפנורמה שבתוך מוזיאון זלצבורג, יחד עם תערוכה מתחלפת שנלקחה מכ-150 הציורים שלו שבידי המוזיאון.

זאטלר סייר עם אביו ולמד ממנו תחילה רישום וציור, לאחר מכן למד באקדמיה לאמנויות יפות בווינה בגיל 12, ואביו עבד איתו על רבות מיצירותיו המוקדמות.

עבודתו מאופיינת ברמת פירוט גבוהה, שבה הן הוצגו מתחת לתאורה בחדר חשוך ללקוחות המביטים דרך צמצם ולעיתים קרובות עדשה מגדילה. הוא צייר נופים במדינות רבות באירופה וגם במזרח הקרוב ובאמריקה הלטינית, כולל ציורי נופים טבעיים וערים. רישומיו היו מדויקים ועדכניים בצורה יוצאת דופן. הוא יצא למסעות ציור ולאחר מכן עבד בבית ממחקריו המפורטים ומתוך צילומים, בעוד שציורים קודמים התבססו על תחריטים ישנים.

במסעו ב-1842 למזרח הקרוב פגשה אותו אידה פייפר מווינה ונסעה עמו לזמן מה. ביומנה שפורסם, היא תיעדה כיצד נסקל על ידי אנשים מקומיים בעת שרטוט בדמשק. הוא הציג את הציורים שלו במדינות רבות, כולל בצפון אמריקה.

בשלב מאוחר בחייו בילה שנים רבות בווינה.

בנו של זאטלר, הוברט זאטלר, היה רופא עיניים.

הוא מת בווינה ונקבר בזלצבורג יחד עם אביו.

גלריה
-----

* עבודות עץ בהרי האלפים הגבוהיםעבודות עץ בהרי האלפים הגבוהים
* חג הגואל בוונציה, 1876 חג הגואל בוונציה, 1876
* קלן על הריין, בין 1890 ל-1900קלן על הריין, בין 1890 ל-1900
* זלצבורג בחורף. אמצע המאה ה-19זלצבורג בחורף. אמצע המאה ה-19

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הוברט זאטלר** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Salzburg Museum, web.archive.org, ‏2015-01-04
2. ↑  Constantin von Wurzbach, "Sattler, Hubert", *Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich* Volume 28, Vienna: L. C. Zamarski, 1874, pp. 271–72,
3. ↑  Stadt Salzburg-Haybäck Richilde Dr.phil, Friedhöfe, Stadt Salzburg
4. ↑  Wienmuseum - Sattlers Kosmorama - Eine Weltreise von Bild zu Bild, web.archive.org, ‏2013-04-24
5. ↑  Gerhard Plasser, "Hubert Sattler und Ida Pfeiffer (1797–1858)", Salzburger Museumsblätter 9/10, November 2009, pp. 5–7 (in German)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 117619310
* ISNI: 0000 0000 6678 2755
* LCCN: n2007070749
* RKD: 69831
* SUDOC: 234063734
* ULAN: 500022280
* VIAF: 64789114
* WorldCat: lccn-n2007070749

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"הוברט זאטלר"**.
**הנרי אנדרוס מיוסי** (באנגלית: **Henry Andrews Mucci** ‏ 4 במרץ 1909 - 20 באפריל 1997) היה קולונל אמריקאי, שהתפרסם בתפקידו כמפקד גדוד הסיירים השישי במהלך הפשיטה על מחנה השבויים בקבנטואן.

חייו
----

מיוסי נולד וגדל בעיירה ברידג'פורט, קונטיקט, להורים שהיגרו מסיציליה. הוא החל את דרכו בצבא ארצות הברית עם הרשמו למכללה הצבאית וסט פוינט. לאחר שסיים את חוק לימודיו ב-1936, והוסמך כקצין בדרגת לוטננט התגייס לצבא ועבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. בראשית 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוטל על מיוסי להסב את גדוד תותחני השדה ה-98 לכדי גדוד הסיירים השישי, גדוד קומנדו התואם ביכולותיו לגדודי הריינג'רס האמריקנים והקומנדו הבריטי בחזית אירופה. מיוסי הדיח חיילים רבים, ועיצב את הנותרים לגדוד עילית, המתמחה בפעולות סיור, לוחמת ג'ונגל, פשיטה ולוחמה אמפיבית. מיוסי פיקד על גדוד הסיירים השישי במערכה בפיליפינים, אולם בראשיתה לא נמצאה לגדודו תעסוקה מבצעית ניכרת.

בהמשך המערכה, ב-30 בינואר 1945, פיקד מיוסי על כוח מן הגדוד בפשיטה לחילוצם של למעלה מ-500 שבויים מחיילי בעלות הברית, שהוחזקו בשבי היפני לאחר נפילת הפיליפינים ב-1942. כוח הסיירים בפיקוד מיוסי חדר לשטח שהוחזק בידי היפנים מבלי שהתגלה, תקף את המחנה, הרג את חיל המצב היפני, וחילץ את 512 שבויים במסע רגלי לעבר שטח כוחות בעלות הברית. אבדות הסיירים היו שני הרוגים, הרופא וסייר שנהרג מירי דו צדדי, ו-23 פצועים לכוחות הגרילה הפליפינים שסייעו בבידוד הגזרה ובמניעת הגעת כוחות תגבור יפניים. במהלך הפשיטה נהרגו מעל חמש מאות חיילים יפנים. בשל הצלחת הפשיטה העניק הגנרל דאגלס מקארתור, מפקד כוחות צבא ארצות הברית באוקיינוס השקט, למיוסי את עיטור צלב השירות המצוין. באוקטובר 1944 הציל חייל מטביעה ועוטר על כך במדליית החייל. לאחר המלחמה השתחרר מן הצבא ופנה לעסקים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי מיוסי** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  ג'יימס אלטיירי, "**ראשי-החנית**", הוצאת מערכות, 1965, עמודים 316-317.
2. ↑  טל טובי, להילחם מאחורי קווי האויב, מערכות, 460 (אפריל 2015), עמוד 57.
3. ↑  המפטון סיידס, **חיילי רפאים**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005, עמודים 27-30.
4. ↑  ג'יימס אלטיירי, "**ראשי-החנית**", הוצאת מערכות, 1965, עמוד 317.
5. ↑  ירון פלינט, התפתחות הכוחות המיוחדים במלחמת העולם השנייה, מערכות 408, אוגוסט 2006, עמ' 31.
6. ↑  המפטון סיידס, **חיילי רפאים**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005, עמוד 228.
7. ↑  גל פרל פינקל וסא"ל ירון,מבצע "קרנף": מה כדאי לחטיבת הקומנדו ללמוד מרגימנט הריינג'רס של צבא היבשה האמריקני, מערכות 488, יולי 2020, עמוד 42.
8. ↑  המפטון סיידס, **חיילי רפאים**, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2005, עמוד 270.
9. ↑  תיאור המקרה
**אלפונסינה והים** (Alfonsina y el mar) הוא שיר ארגנטינאי, שפליקס לונה כתב את מילותיו ואריאל רמירס הלחין, בסגנון של סמבה ארגנטינאית (zamba). השיר תורגם לעברית על ידי אהוד מנור וגם על ידי רמי סערי
.

השיר נכלל בתקליט משנת 1969 בשם Mujeres argentinas (נשים ארגנטינאיות) של צמד היוצרים הנ"ל, שחיברו גם את המיסה קריאוז'ה, ואשר כל אחד מהשירים בו מוקדש לאישה אחרת מההיסטוריה או מהפולקלור העממי הארגנטינאים, וכולם הושרו על ידי מרסדס סוסה.

השיר מוקדש למשוררת אלפונסינה סטורני שהתאבדה בטביעה בחוף ימה של מאר דל פלטה, והוא מהווה קינה על אובדנה מהולה בתמהון על מניעיה.

אלפונסינה סטורני הייתה תלמידתו של סנון רמירס (Zenón Ramírez), אביו של אריאל רמירס. אריאל לא הכיר אותה אישית, אך הוא שמע על כך ועל פרשת התאבדותה ממנו, ולימים חיבר את הלחן שפליקס לונה התאים לו מילים.

השיר נכתב בסגנון של סמבה, אך הביצוע המקורי שלו בספרדית וכן הביצועים בעברית אינם ביצועים טיפוסיים של סמבה, ונעדר מהם המקצב הסינקופי והדרמטי המאפיין אותה. והנם באופי נוגה יותר. יחד עם זאת אלו אינם הביצועים היחידים של השיר, הוא זכה לפופולריות רבה הן בארגנטינה והן מחוצה לה, כולל בארצות שאינן דוברות ספרדית, ויש לו מספר רב מאוד של ביצועים ועיבודים.

התרגום של אהוד מנור נאמן באופן כללי לרוח הטקסט המקורי, הוא הוקלט לראשונה לתקליט שיר לדרום אמריקה, והתפרסם בביצועם של הפרברים. שאחד מהם עם מתי כספי. בנוסף לביצוע של חוה אלברשטיין. לימים חוה אלברשטיין שרה אותו יחד עם מרסדס סוסה באחד מביקוריה של סוסה בארץ, כשכל אחת שרה בשפתה.

השיר בספרי תווים
----------------

* רודיקה דן (עורכת), **אני אשתגע!: שירים שעלו לארץ**, עמ' 90, הוצאת י. שרבק, 1986. (הספר בקטלוג ULI)

קישורים חיצוניים
----------------

* מידע על היצירה "אלפונסינה והים" באתר מיוזיק בריינז
* מידע על הקומפוזיציה "אלפונסינה והים" באתר AllMusic
* גרסאות נוספות ל"אלפונסינה והים" באתר SecondHandSongs
* אתר למנויים בלבד פליקס לונה, **אלפונסינה והים**, תירגם מספרדית רמי סערי, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2019
* אלפונסינה - מיקי קם (תרגום: רמי סערי), סרטון בערוץ "מיקי קם הערוץ הרשמי Miki Kam Official Channel", באתר יוטיוב (אורך: 4:52)

* לדף השיר באתר הספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  מילות השיר בספרדית בצירוף תרגום לאנגלית
2. ↑  מילות השיר בעברית בשירונט בתרגום אהוד מנור

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz work: 0cc04af5-70da-34dd-bb7d-710ea40b9ba4

 |
**גרגורי "גרג" ג'אגנבורג** (באנגלית: **Gregory "Greg" Jagenburg**; נולד בשנת 1957) הוא שחיין עבר אמריקאי, הוא אלוף עולם (קאלי 1975) וסגן אלוף העולם (ברלין 1978) במשחה ל-100 מטר פרפר.

ביוגרפיה
--------

### 1975

#### אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בקאלי, קולומביה ביולי 1975 זכה ג'אגנבורג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 55.63 שניות, לפני רוג'ר פיטל ממזרח גרמניה (56.04 שניות) ובן ארצו ביל פורסטר (56.07 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ג'ון מרפי, ריק קוללה ואנדי קואן בשיא אליפות חדש של 3:49.00 דקות, לפני מערב גרמניה (3:51.85 דקות) ובריטניה (3:52.80 דקות). נוסף לכך, הוא סיים מבמקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.97 דקות.

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו באוקטובר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.42 דקות, לפני סטיב גרג בן ארצו (2:04.06 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 56.13 שניות, אחרי בן ארצו 
מייק קרינגטון (56.09 שניות).

### 1978

באליפות העולם שנערכה בברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכה ג'אגנבורג במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.26 שניות, אחרי בן ארצו ג'ו בוטם שקבע שיא אליפות חדש 54.30 שניות ולפני פר ארווידסון משוודיה (55.38 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו.

קישורים חיצוניים
----------------

* Swimming - Greg Jagenburg, באתר The Sports (באנגלית)

| אלופי עולם בשחייה – משחה ל-100 מטר פרפר (גברים) |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 1973: ברוס רוברטסון קנדהקנדה • 1975: גרגורי ג'אגנבורג ארצות הבריתארצות הברית • 1978: ג'ו בוטם ארצות הבריתארצות הברית • 1982: מאט גריבל ארצות הבריתארצות הברית • 1986: פאבלו מוראלס ארצות הבריתארצות הברית • 1991: אנתוני נסטי סורינאםסורינאם • 1994: ראפאל שוקאלה פוליןפולין • 1998: מייקל קלים אוסטרליהאוסטרליה • 2001: לארס פרולאנדר שוודיהשוודיה • 2003: איאן קרוקר ארצות הבריתארצות הברית • 2005: איאן קרוקר ארצות הבריתארצות הברית • 2007: מייקל פלפס ארצות הבריתארצות הברית • 2009: מייקל פלפס ארצות הבריתארצות הברית • 2011: מייקל פלפס ארצות הבריתארצות הברית • 2013: צ'אד לה קלו דרום אפריקהדרום אפריקה • 2015: צ'אד לה קלו דרום אפריקהדרום אפריקה • 2017: קיילב דרסל ארצות הבריתארצות הברית • 2019: קיילב דרסל ארצות הבריתארצות הברית • 2022: כרישטוף מילאק הונגריההונגריה |  |

 |
**הוברט הוברט** הוא קומיקס עברי מאת אריאל ויסמן. מאפייניו העיקריים של הקומיקס הם שימוש נפוץ בנונסנס ובהומור שחור, ופגיעה חוזרת ונשנית במיעוטים, בעיקר הומוסקסואלים. מדמויות הקומיקס התפתח קומיקס נוסף - "אודי".

הדמויות
-------

* **הוברט הוברט** - הדמות הראשית בקומיקס. הוברט הוא אלפקה, והוא מוצג כהומופוב, גזען, ימני קיצוני ואינפנטיל.
* **שושו** - חברו הטוב ביותר של הוברט. שמן וסגול. מנהל ירקניה ויש לו פֶטיש לתפוחי אדמה. שושו הוא בן זוגה של גיגית.
* **הומו** - חבר נוסף בחבורה. הוא מייצג את הקהילה ההומוסקסואלית, ולכן יש לו שמלה ורודה, שיער ירוק ודילדו שנמצא תמיד צמוד אליו. הומו מושפל תדיר על ידי הוברט.
* **טום הנקס** - חבר נוסף של הוברט, המתפקד לעיתים כמדריך רוחני, וגם הוא, כשאר הדמויות בקומיקס, מגלה נטיות הומוסקסואליות.
* **יונקרא יונקרא** - אויבו הגדול של הוברט. יונקרא הוא הלוזר האולטמטיבי, ותוכניותיו הזדוניות נכשלות בזו אחר זו.
* **גיגית** - חברתו לחיים של שושו, והנקבה היחידה בקומיקס.
* **טוטה** - יצור אדום בעל צורה גאומטרית אשר מינו אינו ברור.

הוברט הוברט באינטרנט
--------------------

"**הוברט הוברט**" התחיל את דרכו כקומיקס באתר האינטרנט 'דורימני עורלה', בו הוצגו קומיקסים ואנימציות נוספים, בעיקר פרי עטו של אמיר דורי. הקומיקס המינימליסטי צויר בסגנון פיקסל ארט בעזרת תוכנת צייר של Windows. הקומיקס מורכב בעיקר ממספר קטן של ציורים שהועתקו והודבקו שוב ושוב. הקומיקס התחיל כסדרה של סטריפים יחידים בני שישה פריימים, שמתחילים ומסתיימים באותו פרק והדבר היחיד המשותף להם הוא הדמויות, אך בשלב מסוים החלה להתגבש עלילה והקומיקס עבר לפורמט של סיפור בהמשכים.

הוברט הוברט בדפוס
-----------------

כשהפופולריות של "**הוברט הוברט**" באינטרנט הייתה בשיאה, הוציא אריאל באוגוסט 2003 את החוברת הראשונה של "הוברט הוברט", בעידודם של גלנדון ואיזבלה, זוג קומיקסאים שליווה את אריאל בתחילת דרכו. החוברת, שצולמה במכונת צילום שחור-לבן ונמכרה ב-6 ש"ח לעותק, הציגה סיפורים ארוכים יחד עם סיפורים קצרים שלא פורסמו באינטרנט ושנוצרו במיוחד למהדורה המודפסת. כל הקומיקסים בחוברת (למעט אחד, שנכתב על ידי אריאל וייסמן וצויר על ידי הקומיקסאית זרובבלה) צוירו בתוכנת הפלאש, וכך נשמר המראה המינימיליסטי והממוחשב של הקומיקס המקורי. החוברת הושקה לראשונה בפסטיבל הקומיקס 2003. 

החוברת השנייה, שנקראה גם "הולידיי הוברט", יצאה לאור באוקטובר 2003 לכבוד החגים, והציגה סיפורים בעלי קשר קלוש לחגי ישראל, ביניהם הסיפור "מתנה לחג" (ע"ש שירם של נושאי המגבעת) בו יוצאים הוברט ושושו במסע להשגת מתנות לחגים, והסיפור "משמעות החגים", בו הוברט מחסל חשבונות עם כל אלו שמוזילים את ערכם של חגי ישראל. מהחוברת הזו והלאה, הקומיקסים המודפסים צוירו ידנית על ידי אריאל וייסמן, ולא בעזרת תוכנות מחשב.

חוברת מס' 3 פורסמה בינואר 2004. בחוברת הרביעית סיפור אחד ארוך בכיכוב הדמות "טוטה", החליף את הפורמט של מספר סיפורים קצרים בכיכובו של "הוברט". חוברת מס' 5 הושקה בפסטיבל הקומיקס באוגוסט 2005, והייתה החוברת הראשונה בעלת עטיפה צבעונית. בחוברת הזו שבה המתכונת של החוברות הראשונות, ומופיעים בה שלושה סיפורים ושתי ביקורות תרבות, על הסרט "מטריקס" ועל הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות", שנכתבו לכאורה על ידי דמותו של הוברט.

קישורים חיצוניים
----------------

* הוברט הוברט
* ביקורת של גלנדון ואיזבלה על קומיקסי רשת ובהם 'הוברט הוברט'
* מאמר של אמיתי סנדי על קומיקס ישראלי וגם על 'הוברט הוברט'(הקישור אינו פעיל)
**הנרי מרטנס** (באנגלית: **Henry Martens**‏; 1790–1868) היה מאייר ואמן צבאי אנגלי. הוא עבד בעיקר בצבעי מים אף שקיימים כמה ציורי שמן.

ביוגרפיה
--------

הוא היה הבכור מבין שלושה בניהם של כריסטוף היינריך מרטנס ואשתו רבקה. אביו של הנרי, ג'יי סי מרטנס, היה סוחר יליד אוסטריה שהגיע ללונדון כקונסול האוסטרי. הילדים האחרים היו ג'ון, ויליאם וקונרד מרטנס שהיה צייר.

הנרי מרטנס הציג תמונות בגלריות שונות כולל המוסד הבריטי ובמיוחד באגודת האמנים הבריטים. בין השנים 1828 ו-1842, הוא הראה לא פחות מ-34 צבעי מים, רובם תיארו סצנות צבאיות.

הוא יצר עבודות עבור ההוצאה לאור של איש העסקים רודולף אקרמן שניהל את גם גלריה ברחוב ריג'נט 191. רובם תיארו מדי צבא וסצנות קרב, הוא התמקד בתמונות של מלחמות הסיקים והמלחמות הקולוניאליות בדרום אפריקה. בולט במיוחד ערכת הליטוגרפיות של המלחמה הסיקית שפורסמה על ידי אקרמן ב-1847. מרטנס סיפק רישומים בצבעי מים שנחרטו על ידי ג'ון האריס. באוסף נכללו הדפסים של קרב פרוזשה בפנג'אב, קרב עליוואל וקרב סוברון. מרטנס ביסס את תמונותיו על סקיצות שסיפק מייג'ור ג'ורג' פרנסיס ווייט, קצין הגדוד ה-31 ששירת במערכה.

בשנת 1852אקרמן פרסם סט של ליטוגרפיות צבעוניות גדולות הממחישות את הקרבות בדרום אפריקה. מרטנס יצר את ציור המאסטר עבור כל לוח אשר נחרט על ידי האריס, אך במקרה זה, המקור היה קפטן ג'ורג' ג'קסון קארי, מיחידת הרובאים הרכובים, שסיפק לאמן סקיצות. סקיצה נוספת סופקה על ידי תומאס ביינס. בעוד שהליטוגרפיות הללו הן עיבודים של לוחמה קולוניאלית, ספק אם מרטנס חווה אי פעם מלחמה בעצמו.

מרטנס ידוע אולי בעיקר בשל איוריו הרבים של יחידות הצבא הבריטי וההודי. יצירתו המפורסמת ביותר, המדים של הצבא, מכילה 44 לוחות צבעוניים, שנחרטו גם על ידי האריס, פורסמה על ידי אקרמן בין 1849 ל-1853.

גלריה
-----

* קרב הליוואלקרב הליוואל
* קרב מודקיקרב מודקי
* קרב בפונג'אבקרב בפונג'אב

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הנרי מרטנס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  7 artworks by or after Henry Martens, Art UK
2. ↑  Jones, Shar (1992). "Conrad Martens (b. 1801)". Design & Art Australia Online.
3. ↑  *England Births & Baptisms 1538-1975*: London, 1790.
4. ↑  "Episodes in the exploration of Borneo by H.M.S. Iris in 1846: a series of drawings by H. Martens". State Library of New South Wales.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: no2009138646
* RKD: 52876
* ULAN: 500019163
* VIAF: 100745183
* WorldCat: viaf-100745183

 |
**IC 2574**, נקראת גם **ערפילית קודינגטון**, היא גלקסיה ספירלית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה במרחק של כ-11.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת M81. לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.9 והיא התגלתה ב-1898 על ידי האסטרונום אדווין קודינגטון. בשנת 1910 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג האינדקס השני תחת הציון IC 2574 כשהיא מתוארת כעמומה מאוד, גדולה מאוד ובעלת צורה לא מוגדרת. הגלקסיה נמצאת כ-5.75 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב λ (למבדא) בדרקון וכ-7.65 מעלות מצפון-מערב לדובהה. כ-2.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת NGC 3077 וכ- 3 מעלות ממערב-צפון-מערב לה נמצאת M81, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M81.

מאפיינים
--------

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-13 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-45,000 שנות אור, מעט פחות מחצי הקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎8.2×109‎ מסות שמש, כ-2% ממסת שביל החלב, כך שהיא מסווגת גם כגלקסיה ננסית, אך רק כ-11% ממסתה היא של חומר נראה וכמעט 90% ממסתה היא חומר אפל שמהותו אינה ידועה. מהמסה הנראית, לפחות שני שלישים הוא גז חופשי (מימן והליום) ורק כשליש כוכבים. המימן החופשי יוצר אזורי H I גדולים שבהם נוצרים כוכבים חדשים. יצירת הכוכבים משאירה אזורים חסרי גז המוקפים במעטפות גדולות של חומר. בגלקסיה נמצאים צבירי כוכבים צעירים שגילם נע בין מספר מיליוני שנים ל-100 מיליון שנים ומסה שמגיעה למאות אלפי מסות שמש, המוקפים במעטפת עצומה של גז, שככל הנראה נוצרה מרוחות השמש החזקות של כוכבי הצבירים וכן משאריות סופרנובות של הכוכבים המסיביים ביותר שנוצרו בצבירים. גלי ההלם שיוצרות הסופרנובות גורמים לדחיסה של הגז שבמעטפת וליצירה של כוכבים חדשים נוספים. למרות שקשה להבחין בזרועות ספירליות בגלקסיה, היא מסווגת כגלקסיה ספירלית ננסית מהסוג של ענן מגלן הגדול.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **IC 2574** בוויקישיתוף
* IC 2574, בבסיס הנתונים SIMBAD לגרמי שמיים אסטרונומיים

הערות שוליים
------------

1. ↑  SIMBAD: IC 2574
2. 1 2 3 4  NED: IC 2574
3. 1 2 3  N. Martimbeau, C. Carignan & J.-R. Roy: Dark matter distribution and the HI-Hα connection in IC 2574, Astronomical Journal, vol. 107, no. 2, p. 551 (1994)
4. 1 2  Hubble Space Telescope: Faint galaxy with popping pink features, Picture of the week, 26 December 2011
5. ↑  J. L. E. Dreyer: Second Index Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, containing objects found in the years 1895 to 1907; with Notes and Corrections to the New General Catalouge and to the Index Catalogue for 1888-94, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 59, p.129 (1910)
6. ↑  F. Walter & E. Brinks: Holes and Shells in the Interstellar Medium of the Nearby Dwarf Galaxy IC 2574, The Astronomical Journal, Vol. 118, Iss. 1, p. 273 (1999)
7. ↑  S. G. Stewart & F. Walter : Ultraviolet Observations of the Powering Source of the Supergiant Shell in IC 2574, The Astronomical Journal, Vol. 120, Iss. 4, p. 1798-9 (2000)
**לשישית הצבעים** (שם מדעי: *Chrozophora tinctoria*) הוא סוג צמח חד-שנתי המצוי באזור המזרח התיכון, הודו, פקיסטן ומרכז אסיה. הוא קיים גם כעשב שוטה בצפון אמריקה ובאוסטרליה. בסוג 12 מינים, מתוכם מצויים ארבעה בישראל.

תיאור
-----

לשישית הצבעים היא צמח חד שנתי, הנמצא בדרך כלל בקרקע דלה בחומרים מזינים. על מנת לשרוד בקרקע מסוג זה הוא מפתח שורש גדול. הצמח זקוף ומכוסה בשערות דמויות צמר.

העלים הירוקים-אפורים הם חלופיים ארוכים, בצורת מעוין צר, נישא על פטוטרת ארוכה.

הפרחים הזעירים מקובצים בגזע, לפרחים הנקביים התחתונים חסרים עלי כותרת ולפרחי הזכר חמישה עלי כותרת צהובים קטנים. האבקה של הלשישית נעשית על ידי נמלים או דבורים קטנות. בישראל הלשישית פורחת בקיץ, מחודש מאי עד אוקטובר.

פירות הלשישית בולטים ומורכבים משלושה כדורים מחוברים בצבע ירוק כהה. פני השטח שלהם מעוטרים בקשקשים לבנים. כל כדור מכיל שלושה זרעים, הנדחפים מהצמח במעין "פיצוץ" על ידי הכוח המכני של הפרי הבוגר עם הבשלתו.

שימוש בצמח לצביעה
-----------------

מהלשישית ייצרו בעבר את הצבע הכחול-סגול ששימש כצבע לבדים בימי הביניים, כצבע מאכל בגבינה הולנדית ובמשקאות חריפים מסוימים. את הצבעים הפיקו ממיץ הצמח וממיץ הגבעולים והפירות. את הצבע הירוק, השחור וגווני הכחול הפיקו מהצמח על ידי חשיפתו לאדי אמוניה.

זרעי הצמח שימשו כחומר מעורר הקאה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לשישית הצבעים** בוויקישיתוף
* הצמח ששימש לזיוף הכי משתלם בעת העתיקה, בשביל הסיפור, סרטון בערוץ "כאן דיגיטל - תאגיד השידור הישראלי בשיתוף נתנאל אלינסון", באתר יוטיוב (אורך: 06:26)

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 

	+ IUCN
	+ TPL
	+ EOL
	+ ARKive
	+ ITIS
	+ NCBI
	+ GBIF
	+ IPNI
	+ צמחיית ישראל ברשת
	+ צמח השדה |

הערות שוליים
------------

1. ↑  לשישית הצבעים באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  לשישית הצבעים באתר צמח השדה
**פיקצ'ר פוסט** (באנגלית: **Picture Post**) היה שבועון בריטי מצולם, שיצא לאור בשנים 1938–1957. מחלוצי העיתונאות המצולמת.

היסטוריה
--------

השבועון יצא לראשונה בבריטניה ב-1 באוקטובר 1938. ייחודו היה בכך שהתבסס על עיתונאות מצולמת, הבנויה על כתבות שטח (רפורטאז'ות) מלוות בצילומים אותנטיים ממקומות האירוע, דוגמת ה"מגזין לייף" בארצות הברית שהחל להופיע שנתיים לפניו, בשנת 1936, וכדוגמת השבועונים "העולם הזה" ו"דבר השבוע" בארץ ישראל.

הופעת השבועון הייתה בתקופה רבת האירועים שלפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, סיפוח אוסטריה (האנשלוס), ועידת מינכן, שלבי הסיום של מלחמת האזרחים בספרד, המרד הערבי הגדול בארץ ישראל וכניסת הנאצים לצ'כוסלובקיה. מיד עם הופעתו זכה השבועון לתפוצת שיא בבריטניה ולאחר מספר חודשים הוא נמכר ב-1,350,000 עותקים בשבוע.

מייסד השבועון היה אדוארד הוטון, אוהד המפלגה השמרנית הבריטית. החל משנת 1940 ערך את השבועון טום הופקינסון, שהיה בעל דעות סוציאליסטיות. הצירוף של שני האישים הביא לגישה מאוזנת בסיקורי השבועון. השבועון נחשב כמבטא את קול המצפון הבריטי וכאחד מסמליה של אנגליה. סבורים כי בתפוצתו, מעבר למספר העותקים שנמכרו, נתגלגלו חוברות השבועון לידי מחצית האוכלוסייה הבוגרת בבריטניה.

לפני מלחמת העולם השנייה ניהל השבועון מערכה נגד רדיפת היהודים בגרמניה הנאצית. כתבה בנושא זה שהופיעה בשבועון בנובמבר 1938 נשאה את הכותרת "חזרה לימי הביניים". לשיא תפוצתו הגיע השבועון בימי מלחמת העולם השנייה, כשסיקר את אירועי המערכה בחזיתות השונות.

עם תום המלחמה הגיעו הבדלי הדעות בין הוטון להופקינסון לידי מחלוקת גלויה והוטון כתב להופקינסון באוגוסט 1945: "אינני יכול להתיר לעורכי השבועון שלי לנהל תעמולה קומוניסטית".

ב-1950 יצא הופקינסון בלווית שני כתבים לסקר את מלחמת קוריאה, וכאשר אחד הכתבים פרסם כתבה בה ביקר את הדרך שבה קוריאה הדרומית מתייחסת לאסירים פוליטיים, פיטר יוטון את הופקינסון.

במהלך שנות ה-50 הלכה תפוצת השבועון וירדה, הן משום ששיא תפוצתו, שהיה בימי מלחמת העולם השנייה, פחת והלך עם תום הלחימה, והן משום שהטלוויזיה הלכה וכבשה את מקומה של העיתונאות המצולמת. בשנת 1957, כשתפוצתו ירדה ל-600,000 עותקים, השבועון נסגר.

חוברות השבועון נחשבות כיום כפריט אספנות.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Picture Post (באנגלית)
**טרייאי סנדוויק מו** (בנורווגית: **Tarjei Sandvik Moe**; נולד ב-24 במאי 1999) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון נורווגי, הידוע מתפקידו בתור איסק ולטרסן בסדרת הדרמה הנורווגית לנוער "סקאם" של רשת NRK1.

ביוגרפיה
--------

מו נולד באוסלו, נורווגיה. למד בבית הספר התיכון הרטוויג ניסן באוסלו.

קריירה
------

בשנת 2015 התקבל לסדרת הדרמה הנורווגית "סקאם", שם שיחק את התפקיד הראשי של איסק ולטרסן במשך כל ארבע עונות הסדרה, אך קיבל קרדיט כדמות הראשית בעונה השלישית. ב-2017 היה מועמד לתואר השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי תעשיית הטלוויזיה הנורווגית ("Gullruten"), על תפקידו כאיסק ולטרסן. דמותו איסק גם הייתה מועמדת לפרס הקהל יחד עם דמותו של שותפו לסדרה הנריק הולם. הם זכו בפרס זה ובפרס 'רגע הטלוויזיה הטוב ביותר' על הסצנה 'O Helga Natt' המופיעה בעונה השלישית.

בשנת 2017 דיבב את אלכס בגרסה הנורווגית לסרט האנימציה "אמוג'י: הסרט". ביוני 2017, הוכרז כי יגלם את הדמות של דודי בעיבוד נורווגי למחזמר "גריז" שהוקרן בבכורה בינואר 2018. עוד בשנת 2018, הוא קיבל תפקיד לצד השחקנית אנקה פון דר ליפה בסרט "*En affære*", מותחן ארוטי שבמרכזו מורה מנהלת רומן עם תלמיד.

חיים אישיים
-----------

בספטמבר 2018, התארח בתוכנית האירוח הנורווגית "Senkveld" ונשאל על החלטתו לא לחשוף את נטייתו המינית לציבור. הוא השיב כי המיניות שלו היא "עניין פרטי" והרחיב עוד יותר: "בן אדם הוא הרבה יותר מהנטייה המינית שלו. אני לא רוצה שיהיו כותרות גדולות ש'הוא הטרו' או 'שהוא גיי' או משהו כזה. אני שחקן, זה מה שאני. אז בזה אני מנסה להתמקד, ובגלל זה לא חשוב לי לשים דגש על האם אני אוהב בנים או בנות".

קריירה
------

### קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אמוג'י: הסרט | אלכס | דיבוב נורווגי |
| 2018 | *En affære* | מרקוס |  |
| 2020 | *Gledelig Jul* | פיטר |  |
| 2022 | *Forbannelsen* | אוסקר |  |

### טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 - 2017 | סקאם | איסק ולטרסן | תפקיד ראשי (4 עונות); 35 פרקים |
| 2017 | *Melk* | מתבגר | פרק: "#1.8" |
| 2019 | *Skitten Snø* | ניקולס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2021 | *Maxitaxi Driver* | ג'ואהנס | 3 פרקים |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טרייאי סנדוויק מו** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של טרייאי סנדוויק מו
* טרייאי סנדוויק מו, ברשת החברתית פייסבוק

* טרייאי סנדוויק מו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 1542227320182
* VIAF: 1155042742872402388
* WorldCat: viaf-1155042742872402388

 |
**אוּמידיוּס קוואדראטוּס**, היה נציב רומאי בפרובינקיה סוריה באמצע המאה הראשונה.

שמו נזכר על ידי יוסף בן מתתיהו בספרו "מלחמות היהודים" בהקשר להתערבותו בהתקוממויות שאירעו בין היהודים לשומרונים תחת נציבותו של ונדיטיוס קומאנוס ביהודה.

פרשת השומרונים
--------------

במהלך תקופת נציבותו של קומאנוס ביהודה (48-52 לסה"נ) התגברו החיכוכים בין האוכלוסייה היהודית ביהודה ובין השומרונים.

אנשי הגליל היו עוברים בארצם של השומרונים בדרכם לעלות לרגל לירושלים בחגים. פעם אחת יצאו שומרונים מהכפר **גינַי** (בסביבת ג'נין של ימינו) והרגו בהם. ראשי הקהילה היהודית בגליל פנו לנציב קומאנוס ודרשו שיינקום את דם המתים, אולם הוא זלזל בהם שכן שוחד קודם לכן על ידי השומרונים. בתגובה, הגליליים שדדו ושרפו כמה כפרים שומרונים. כששמע על כך קומאנוס, יצא בראש צבאו ודיכא את המהומה.

מסופר כי השומרונים פנו אז לנציב פרובינקיה סוריה, אומידיוס קוואדראטוס, שהיה באותה עת בצור והתלוננו על היהודים. היהודים, לעומתם, טענו בפניו על אשמתם של השומרונים ועל אשמתו של קומאנוס ששוחד על ידם. קוואדראטוס דחה את החלטתו עד שיגיע ליהודה. בהגיעו לשומרון לשמוע את הפרשייה הבין כי השומרונים היו אשמים בה. למרות זאת הורה על תלייתם של היהודים שהיו אחראיים על המרדת הגליליים. לאחר מכן הגיע ללוד שם הורה על הוצאתם להורג של 4 מורדים יהודים נוספים.

כדי לפתור את הבעיה שלח קוואדראטוס לרומא את קומאנוס, את הטריבון הצבאי קֶלֶר ואת ראשי היהודים (ובראשם חנניה הכהן הגדול) והשומרונים שיתייצבו לבירור וחקירה בפני הקיסר. מכיוון שחשש ממרידה הגיע בעצמו לירושלים, מצאה חוגגת ורגועה וחזר לאנטיוכיה. בהתערבותו של אגריפס השני, הכריע הקיסר קלאודיוס לטובת היהודים, והורה להוציא להורג את ראשי השומרונים ולהגלות את קומאנוס.

ההיסטוריון טקיטוס מזכיר גם הוא את האירועים הללו בספרו "ספרי השנים". הוא מאשר את מרבית תיאוריו של יוסף בן מתתיהו אך אינו מזכיר כלל את עולי הרגל היהודים שנרצחו בשומרון, אלא תולה את סיבת הסכסוך באיבה ששררה בין הגליליים לבין השומרונים. על פי גרסת טקיטוס, היה קוואדראטוס השופט, אשר דן את הנציבים בהרשאתו של קלאודיוס, ולא קלאודיוס עצמו, כפי שטען יוסף בן מתתיהו.

ראו גם
------

* ונטידיוס קומאנוס

הערות שוליים
------------

1. ↑  יוסף בן מתתיהו, מלחמות היהודים, כ', 118-136.
2. ↑  טקיטוס, ספרי השנים, יב, נד.
3. ↑  האוניברסיטה הפתוחה, החוברת לקורס: יהודה ורומא (1998), יחידה 5, עמודים: 116-117, 178
**לשון מִדְבָּק** (באנגלית **Agglutinative language**) או **שפה צירופית**, היא שפה אשר רוב המילים בה מורכבות מהדבקה של מורפמות זו לזו. זאת בניגוד ל"שפות אנליטיות", בהן המורפמות לא משנות אלו את אלו כלל ובניגוד ל"שפות נטייתיות" בהן המורפמות גורמות לשינוי צלילי ולשינוי באיות של המורפמות הסמוכות להן. את המושגים האלו טבע וילהלם פון הומבולדט (Wilhelm von Humboldt) ב-1836, כדי לתאר שפות מנקודת מבט מורפולוגית – מהמילה הלטינית "agglutinare" (להדביק).

לשון מדבק היא סוג של שפה סינתטית (שפה שבה קיים שימוש רב יחסית במורפמות), אשר בה כל מורפמה מביעה רעיון בודד מוגדר (זמן, ריבוי, מודוס, אספקט, שייכות וכו'). המורפמות מתחברות זו לזו בצורת מוספיות, ולא בדרך של שינויים בשורש המילה, או שינויים בהטעמה או בטונאליות. המוספיות שומרות על צורה קבועה, ובדרך כלל אינן מושפעות ממיקומן במילה או מצמידותן למוספיות אחרות. בהשוואה ללשונות מדבק, שפות סינתטיות שאינן מִדְבָּק, מצרפות מוספיות יחדיו, אגב שינויים שונים, ומעניקות למוספית בודדת מספר משמעויות (לדוגמה, במילה "אכלתי" בעברית, המוספית "תי" מביעה גם את רעיון הגוף, גוף ראשון "אני", וגם את זמן העבר). בלשונות מדבק קיימת נטייה למספר גדול של מוספיות או מורפמות בכל מילה, ומכיוון שהמוספיות שומרות על צורה קבועה, הן נוטות להימנע מיוצאי דופן.

דוגמאות מלשונות מדבק:

* טורקית - Avrupa-lı-laş-tır-ama-dık-lar-ımız-dan mı-sınız (האם אתם מאלה שלא יכולנו להופכם לאירופאים?)
* סוואהילי - Ni-ta-ku-andik-ia barua (אכתוב לך מכתב)
* גאורגית - a-g-e-shen-eb-in-a-t ("הייתם בונים!", נאמר כתוכחה כלפי מי שלא בנו)
* טלוגו - నన్ను మాట్లాడమననిస్తున్నట్లున్నాడండీ (בתעתיק IAST: ‏ nannu māṭlāḍamananistunnaṭlunnāḍaṇḍī - נראה, אדוני, שהוא מרשה לי לבקש לדבר)

מִדְבָּק הוא מונח טיפולוגי, שאינו מראה בהכרח על קרבה בלשנית בין שפות. לכן לשונות מדבק עשויות להיווצר משפה-אם מדבקית או לא מדבקית, וכך הדבר גם לגבי לשון לא מדבקית. עם זאת קיימות משפחות שפות המתאפיינות בצירופיות ובהן שפות טורקיות, שפות אוראליות (לדוגמה פינית, אסטונית והונגרית), שפות דראווידיות, שפות בנטו ועוד. לשונות מדבק אחרות הן אדיגית, בסקית, גאורגית, יפנית, קוריאנית, שפות אוסטרונזיות כמו מלאית ואינדונזית, גרינלנדית ועוד. במשפחת השפות ההודו-אירופיות נחשבת פרסית ללשון מדבק, ושפות רבות שדוברו בעת העתיקה במזרח הקרוב היו מדבקיות.

ספק אם קיימת לשון מדבק לחלוטין, אנליטית לחלוטין או נטייתית לחלוטין. אם כי, יש שפות שהן מאוד מדבקיות, מאוד נטייתיות או מאוד אנליטיות. כמו כן, ישנן שפות שבהן יש גם תכונות של הדבק פונמות וגם נטיות בו זמנית. ביחס למנדרין, לדוגמה, האנגלית היא יותר מדבקית ויותר נטייתית גם יחד, וביחס לאנגלית, העברית היא יותר מדבקית ויותר נטייתית גם יחד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לשון מדבק** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4700215-3

 |
**מלאכי הקדוש** (1094 - 2 בנובמבר 1148) הוא קדוש נוצרי מאירלנד. שמו באירית הוא Máel Máedóc Ua Morgair, או Maelmhaedhoc Ó Morgair (באירית מודרנית). מלאכי היה הארכיבישוף של ארמה (כיום בצפון אירלנד). מספר ניסים מיוחסים לו, ובנוסף מיוחסת לו נבואה אפוקליפטית אשר חוזה את זהותם של 112 האפיפיורים האחרונים אחרי סלסטינוס השני, הקרויה **נבואת האפיפיורים**. כיום מטילים היסטוריונים ספק, אם מלאכי הקדוש הוא אכן מחבר "נבואת האפיפיורים" ורואים בו חיבור אפוקריפי מן המאה ה-16. 

מלאכי הקדוש היה מיודד עם ברנאר מקלרבו ומת במנזר קלרבו שבצרפת של ימינו. האפיפיור אינוקנטיוס השלישי הכריז עליו כקדוש ב-6 ביולי 1199 ובכך הוא הפך לאירי הראשון אשר הוכרז כקדוש. יום החג שלו הוא ה-3 בנובמבר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מלאכי הקדוש** בוויקישיתוף
* מלאכי הקדוש, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007264943905171
* BNE: XX1064592
* CANTIC: a10484553
* GND: 118576631
* ISNI: 0000 0001 1043 6631
* LCCN: n84068056
* NKC: mzk2006337396
* NLP: A11867930
* NTA: 071752706
* SUDOC: 027356043
* VIAF: 21079230
* WorldCat: lccn-n84068056

 |
מקלט טלוויזיה, 1932
**טלפונקן** (בגרמנית: **Telefunken**) הוא תאגיד אלקטרוניקה גרמני המתמקד בעיקר בייצור מקלטי רדיו וטלוויזיה.

היסטוריה
--------

בראשית המאה ה-20 התמודדו שתי קבוצות מחקר גרמניות עם אתגרי הפיתוח של ציוד תקשורת אלחוטית, קבוצה אחת הייתה חלק מתאגיד AEG והשנייה הייתה שייכת לחברת Siemens & Halske. בשנת 1903 הורה וילהלם השני, קיסר גרמניה לשתי החברות, שנחלקו בקשר לזכויות, לשתף פעולה מול התחרות הבריטית שהציבה חברת מרקוני. כך קמה ב-27 במאי 1903 חברת Gesellschaft für drahtlose Telegraphie System Telefunken ("החברה לאלחוט וטלגרף"). ב-1923 שונה שמה לטלפונקן.

במהלך מלחמת העולם הראשונה הפכה החברה לשחקנית מרכזית בתחום הרדיו והאלחוט הן לשימוש צבאי והן לשימוש אזרחי. בין היתר פיתחה החברה ציוד לניווט באמצעות רדיו, שאיפשר לצפלין ניווט מעל הים הצפוני בכל מזג אוויר.

ב-1928 ייצרה החברה את מגבר נורות הריק הדו-שלבי הראשון (V-41). גרסה משופרת של מגבר זה, V-72, הפכה לציוד הגברה סטנדרטי באולפני רדיו ואולפני הקלטות. חברת התקליטים Teldec נוצרה בשיתוף פעולה של טלפונקן עם חברת דקה הבריטית. משנת 1962 יצאו התקליטים תחת המותג "טלפונקן".

גרמניה הנאצית הייתה חלוצה בשימוש רחב היקף בשידורי טלוויזיה (תחנת הטלוויזיה הממשלתית הייתה למעשה תחנת הטלוויזיה הראשונה בעולם ששידרה על בסיס קבוע עם לוח שידורים מתוכנן מראש) ועודדה מפעלים לייצר מכשירי טלוויזיה במחיר שווה לכל נפש. טלפונקן, שפיתחה מקלטי ומשדרי טלוויזיה אלקטרוניים היוותה את אחת הנשכרות העיקריות מכך. בין היתר ייצרה (וברישיון, גם חברות נוספות) את ה-Volkfernseher, ששווק במחיר 650 רייכסמרק. בספטמבר 1942 הוקם משדר טלפונקן של הטלוויזיה הגרמנית בראש מגדל אייפל. מצלמות וציוד שידור טלוויזיה זעיר שימש גם למאמץ המלחמתי והותקן על טורפדו וטילים.

ב-1941 רכשה AEG את מניות סימנס בטלפונקן. במהלך מלחמת העולם השנייה סיפקה טלפונקן שפופרות ריק לצבא ופיתחה מכ"ם למערכת ההגנה האווירי הגרמני.

ב-1959 החל מפעל החברה בהיילברון לייצר מוליכים למחצה וטרנזיסטורים. ב-1963 פיתח מהנדס החברה, ולטר ברוש (Walter Bruch), את שיטת שידור הטלוויזיה PAL, הנפוצה ברוב מדינות העולם. ב-1967 התמזגה טלפונקן ל-AEG ונוצרה חברת AEG-Telefunken.

בשנות השבעים ייצרה החברה מחשבים מרכזיים, דגמים TR4 ו-TR440 היו נפוצים באוניברסיטאות גרמניות. ייצור המחשבים הופסק ב-1985 והחטיבה נמכרה לדיימלר בנץ, שמכרה אותה ב-1998 לפליקס זנדמן מייסד ויושב ראש של חברת וישיי אינטרטכנולוג'י העולמית.

ב-2005 יסדה החברה מכון מחקר ופיתוח בשם Transradio SenderSysteme Berlin AG, המתמחה במחקר וייצור משדרי רדיו יעילים. השם Transradio שימש את טלפונקן כבר ב-1919 כמותג משדרי רדיו.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של טלפונקן
* ההיסטוריה של טלפונקן(הקישור אינו פעיל)
* אתר transradio
* רשימת כל התקליטים שיצאו תחת המותג "טלפונקן"

הערות שוליים
------------

1. ↑  טלוויזיה בגרמניה הנאצית
2. ↑  על פליקס זנדמן

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12405576z (data)
* ISNI: 0000 0001 1958 6812
* SUDOC: 157864227
* VIAF: 125361907
* WorldCat: viaf-125361907

 |
**יוהנה קתרינה אליזבת שטגן** (בגרמנית: **Johanna Katharina Elisabeth Stegen**;‏ 11 בינואר 1793 – 12 בינואר 1842) הייתה גרמנייה אשר הגישה תחמושת לכוחות הצבא הפרוסי במהלך קרב לינבורג ב-1813, והפכה לגיבורה עממית בגרמניה.

ביוגרפיה
--------

שטגן נולדה בלינבורג ב-11 בינואר 1793. היא הייתה בתם של פיטר דניאל שטגן (1737–1804) וסופיה רחל לבית ברהנס (1754–1814).

ב-2 באפריל 1813, במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית (אשר בגרמניה נודעה בתור "מלחמת השחרור"), התמרדו תושבי העיר לינבורג שהייתה נתונה תחת כיבוש צרפתי. אל המורדים הצטרפו מספר יחידות סדירות של הצבא הפרוסי. הפרוסים קיוו לקבל סיוע מיחידות הצבא הרוסי שהתקדמו לעיר. בשיאו של הקרב, כאשר התחמושת של הפרוסים עמדה להיגמר, הופיעה לפתע שטגן בין הלוחמים כשסינרה מלא בתחמושת אותה אספה מעגלה צרפתית נטושה. הפולקלור המקומי גורס כי התחמושת ששטגן הביאה, כמו גם האומץ שהפיחה בלוחמים, הם אלו שגרמו לכך שהצרפתים נאלצו להיכנע. עם זאת, ככל הנראה הכניעה נבעה דווקא מפחדם של הצרפתים להיות מכותרים בין המורדים הפרוסים לבין הכוח הרוסי העדיף שהופיע בעורפם.

הצרפתים הציעו פרס על ראשה של שטגן, אך איש לא הסגיר אותה. עד מהרה היא הפכה לגיבורה בכל רחבי גרמניה, וזכתה לכינוי "הילדה הגיבורה של לינבורג". ב-1817 היא נישאה בברלין לווילהלם הינדרסין, קצין בצבא הפרוסי שבהמשך מונה לתפקיד בכיר במשרד המלחמה. היא נפטרה בברלין ב-12 בינואר 1842.

שטגן זכורה עד היום כגיבורה עממית בגרמניה. בלינבורג ובברלין ישנם רחובות על שמה. בלינבורג ישנה אנדרטה לזכר הקרב, ומדי שנה ביום הקרב, אישה מחופשת עולה על האנדרטה ומספרת לעוברים ושבים את סיפורה של שטגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יוהנה שטגן** בוויקישיתוף
* הביוגרפיה הגרמנית
* ביוגרפיה, באתר rueckert-buecher.gesammelte-werke.org

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 138507937
* VIAF: 90794237
* WorldCat: viaf-90794237

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"יוהנה שטגן"**.
יאיר ורדי
**יאיר ורדי** (נולד ב-29 במאי 1948) הוא רקדן, כוריאוגרף ומורה. כיהן כמנכ"ל מרכז סוזן דלל למחול ולתיאטרון בין השנים 1989 ל-2020. שימש בעבר גם כראש המחלקה למחול באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.

ביוגרפיה
--------

ורדי, יליד כפר בלום, החל את דרכו כרקדן וכוריאוגרף בלהקת בת שבע, ב-1977 יצר ורדי את ריקוד הביכורים שלו ״אשר אליו נכספתי״, דואט ללהקת בת שבע בו רקד לצד רקדנית הלהקה תמר צפריר. המחול הועלה במסגרת פסטיבל ישראל. יצירה זו זכתה להצלחה גדולה וזיכתה אותו בפרס כינור דוד. בקיץ של אותה שנה הוזמן להצטרף כסולן לבלט רמבר בלונדון. ורדי רקד בבלט רמבר בין השנים 1977–1983. ב-1981 יצר את הריקוד השני שלו לבת שבע ״אנשים שדים״ למוזיקה מאת אסטור פיאצולה. מאוחר יותר רקד בלהקות שונות ברחבי העולם. ורדי חבר ועד "הארגון למען תיאטרון עכשווי".

בשנת 2002 זכה בפרס רוזנבלום מאת עיריית תל אביב יפו על תרומתו למחול בעיר תל אביב.
ב-23 ביוני 2009 זכה ורדי באות מסדר האמנויות והספרות של ממשלת צרפת בתחום התרבות על קשריו הבינלאומיים עם אמנים בצרפת.
ב-5 בפברואר 2014 קיבל ורדי את תואר "מסדר ההצטיינות האזרחי" (Order of Civil Merit) מאת מלך ספרד, פליפה השישי.
בשנת 2018 קיבל את פרס שרת התרבות והספורט לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין בקטגוריית מחול ואת פרס שרת התרבות על מפעל חיים בתחום המחול.
יאיר ורדי הוא חתן פרס א.מ.ת בתחום התרבות לשנת 2009.

בשנת 2010 ביום העצמאות התש"ע, קיבל מרכז סוזן דלל, בו יאיר ורדי מנכ"ל מיום הקמתו, את פרס ישראל בתחום המחול. בשנת 2020 פרש ורדי מתפקידו כמנכ"ל מרכז סוזן דלל לאחר כהונה בת 30 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יאיר ורדי** בוויקישיתוף

* יאיר ורדי, באתר ארכיון להקת בת שבע
* יאיר ורדי, דף שער בספרייה הלאומית
* קורות חייו של יאיר ורדי באתר פרס א.מ.ת
* יאיר ורדי - מייסד המרכז, באתר סוזן דלל
* מידע על יאיר ורדי בקטלוג "מרחב" של הספרייה הלאומית

#### ראיונות

* ירון פריד, "כשאתה מרגיש בשל הגוף שלך כבר נגמר", כותרת ראשית, 10 בפברואר 1988 -ריאיון
* מרב יודילוביץ', המושך בחוטים, באתר ynet, 13 בנובמבר 2004
* מרב יודילוביץ', לא אימפריאליסט. מנהיג, באתר ynet, 14 במרץ 2009
* אתר למנויים בלבד יאיר אשכנזי, ריכוזי וכוחני או חלוץ פורץ דרך? יאיר ורדי מסכם קריירה כמנהל סוזן דלל, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2019
* קטע קול דבורה פרידס גלילי, A View of Israeli Concert Dance from the Top, באתר "Dance In Israel",‏ 17 בינואר 2009 - ריאיון עם ורדי (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  nrg מעריב, גם מנהל סוזן דלל יהיה אביר, באתר nrg‏, 13 במאי 2009

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007507300305171
* LCCN: n97864542
* VIAF: 315208040
* WorldCat: lccn-n97864542

 |
**חסידת מגווארי** (שם מדעי: ***Ciconia maguari***) היא מין של חסידה ממשפחת החסידתיים החיה באמריקה הדרומית והיא אחת משלושה מיני חסידות החיות ביבשת (לצד חסידת עצים והיאבירו).

מאפיינים
--------

גובהה של חסידה זו 97–120 ס"מ ומוטת כנפיה 150–180 ס"מ. משקלה מגיע ל-3.5-4 ק"ג בממוצע. החסידה בעלת נוצות לבנות עם קצוות שחורים בכנפיים ובזנב. היא בעלת עיניים צהובות וסביבן עור אדום. המקור אפור ארוך ומעט מעוקל. רגליה אדומות.

חסידה זו חיה בחלקים הצפוניים של ונצואלה, צפון קולומביה, גויאנה, מזרח בוליביה, ברזיל (לא כולל את אגן האמזונאס), פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. ייתכן שהיא נמצאת גם באי טרינידד. החסידה חיה בערבות, ביצות, מקווי מים רדודים וסוואנות לחות ואינה מצויה ביערות. היא בולטת בעיקר בשטחי הלוס יאנוס של צפון ונצואלה ונפוצה גם בביצות הפנטנל.

החסידה ניזונה מדגים שונים, חסרי חוליות כמו חרקים, סרטנים ושלשולים, דוחיים, נחשים, לטאות, מכרסמים קטנים וביצי עופות. היא מחפשת מזון במים הרדודים ונועלת את מקורה על טרף שנתפס. לעיתים הצייד מתבצע על ידי צוות. באזורים יבשים החסידות אוכלות גם פגרים וצואה ולעיתים גם יחטפו מזון מעופות אחרים.

החסידה היא ציפור מונוגמית. מקננת על הקרקע.

מצב השימור של חסידה זו הוא ללא חשש.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חסידת מגווארי** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  חסידת מגווארי באתר הרשימה האדומה של IUCN

| חסידתיים |
| --- |
| פשוק מקור | פשוק-מקור אסייתי • פשוק-מקור אפריקני |  |
| חסידה | חסידה שחורה • חסידה אבדימית • חסידה לבנת-גרון • חסידת סטורם • חסידת מגווארי • חסידה לבנה • חסידה מזרחית |
| חסידת אוכף | חסידת האוכף • חסידה שחורת-צוואר |
| יאבירו (סוג ומין יחיד) | יאבירו |
| מרבו | מרבו אפריקני • מרבו קטן • מרבו ענק |
| חסידן | חסידן מילקי • חסידן אפריקני • חסידן צבוע • חסידת עצים |
**רחפניים** (שם מדעי: Syrphidae) היא משפחה של זבובים המונה בערך 6000 מינים, מהם כ-112 מצויים בישראל. הרחפניים נחשבים מאביקים חשובים. שמם נגזר מדרך מעופם הטיפוסית: ריחוף באוויר במקום אחד על ידי רפרוף כנפיים מהיר מאוד.

מאפיינים
--------

במינים רבים מראהו של הבוגר בעל דמיון רב לחרקים בעלי עוקץ ארסי כמו צרעות ודבורים, הן בדגמי הצבע, במבנה הגוף, בהתנהגות ובשעירות. תופעה זאת נקראת חקיינות (mimicry) ונחשבת כדרך הגנה מפני טורפים. גוף הבוגר מאופיין לרוב בכתמים או פסים צהובים, כתומים או לבנים. מינים רבים שעירים, אך יש גם קרחים; שלא כמו במשפחות רבות אחרות בסדרת הזבובאים, הרחפניים חסרי זיפים. באמצע הכנף ניכר עורק מדומה ארוך, שהוא למעשה קפל של הכנף; עורק זה מהווה סימן זיהוי לרחפניים.

הזחל הוא מטיפוס רימה. ראשו מנוון, הוא חסר רגליים ופתחי הנשימה שלו, הנמצאים בקצה הגוף האחורי, הם בעלי מסגרות קוטיקלריות. זו היא אחת המשפחות המגוונות מבחינת מבנה הגוף ודרך ההזנה של הזחלים, בסדרת הזבובאים כשחלקם פרזיטואידים.

בישראל, בוגרי הרחפניים נצפים בכל החודשים ובכל אזורי הארץ.

רשימת חלקית של המינים בישראל
----------------------------

* תת-משפחת הרחפנים (Syrphinae)
	+ רחפן נפוץ
* תת-משפחת הרקבנים (Eristalinae)
	+ רקבן הבוץ
	+ רקבן מפוספס
	+ רקבן הדבורים
	+ רקבן הנרקיס

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **רחפניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

* רחפניים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אלבום רחפניים מישראל באתר החרקים של ישראל.

הערות שוליים
------------

1. ↑  רַחְפָנִיִּים במילון בעלי חיים: זבובאים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007556049605171
* NDL: 00562893
* NKC: ph327617

 |
הרב **יצחק יהודה טרונק** (ה'תר"ם, 1880 - א' בניסן ה'תרצ"ט, 21 במרץ 1939) היה רב ומנהיג ציבור יהודי פולני. רבה האחרון של קוטנו, ממייסדי הסתדרות המזרחי ותנועת פועלי אגודת ישראל ומראשי אגודת הרבנים בפולין.

ביוגרפיה
--------

נולד בקוטנו לרב משה פנחס טרונק בנו של רב העיר רבי ישראל יהושע מקוטנא. בהיותו ילד עבר עם הוריו להתגורר בפרברי ורשה בשל משרות הרבנות של אביו, ובגיל 13 חזרה המשפחה לקוטנה בשל פטירת הסב, ואביו התמנה כרב העיר. הוא למד אצל רבי אברהם בורנשטיין, מחבר "אבני נזר" ומגדולי פוסקי פולין בדורו, שהיה מייסד חסידות סוכטשוב. הוא נישא לנכדת רבו, פרומה בת האדמו"ר השני מסוכטשוב, הרב שמואל בורנשטיין ("שם משמואל").

בגיל צעיר החל לכהן כרבה של לובראנייץ, בהמשך עבר לכהן כרבה של טשכנוב, ולאחר פטירת אביו בשנת ה'תרע"ב, 1912, התמנה כרבה של מולדתו קוטנה.

במשך שנים ספורות היה קרוב ברעיונותיו בסוגיית ארץ ישראל לרעיונות המזרחי, אולם בהמשך נפרדה דרכו מדרכה של התנועה אך המשיך לתמוך במפעל הציוני ובקרנותיו. בהמשך היה שותף להקמת תנועת "פועלי אמוני ישראל", גלגולה הראשון של תנועת פועלי אגודת ישראל.

הרב טרונק נפטר בוורשה בא' בניסן ה'תרצ"ט, 21 במרץ 1939.

בנו היה ההיסטוריון ישעיהו טרונק (נפטר 1981).

כתביו ופעילותו התורנית
----------------------

הרב יצחק יהודה טרונק היה המביא לבית הדפוס של כתבי סבו הנודע, רבי ישראל יהושע מקוטנא. הערותיו והוספות משלו משוקעות בכל כתבי סבו שבדפוס, ואליהם צירף קונטרסים מחידושיו. לספר "ישועות מלכו (פיעטרקוב תרפ"ז) צירף קונטרס בשם "מעט צרי" ובו הערות על משנה תורה לרמב"ם, ולספר "יבין דעת" (פיעטרקוב תרצ"ב) הוסיף קונטרס בשם "חסדי אבות", ובו תכתובת תורנית שניהל עם כמה מחשובי רבני דורו, כמו האדמו"ר הרב אברהם מרדכי אלתר מגור ורבי חיים עוזר גרודזנסקי מווילנה. קונטרס "גרם המעלות" על שאלת החשמל בשבת שהתעוררה בזמנו, וקונטרס "הכרת פנים" על ענייני היתר עגונות. הוא הכין לדפוס את הגהותיו של סבו על התלמוד הירושלמי שהודפסו במהדורת דפוס ראם של הירושלמי (וילנה תרפ"ב) והוסיף להם את חידושיו בשם "מעיני הישועה".

בשנת ה'תרצ"ו, 1936, הדפיס את ספרו "מקרא מפורש" על התורה.

קישורים חיצוניים
----------------

* הרב ר' יצחק יהודה טרונק מקוטנה, הצופה, 22 במרץ 1939

הערות שוליים
------------

1. ↑  קיצור טלגרמות, מת הרב יצחק יהודה טרונק, דבר, 21 במרץ 1939.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007313064205171

 |