recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**הרב** **ברוך אנג'יל** או **אנג'יל** או **מהר"ב אנג'יל** (נפטר בי"ד בשבט הת"ל) היה ראש ישיבה, רבה של שאלוניקי ומחבר שו"ת רבי ברוך אנג'יל.

ביוגרפיה
--------

נולד לפני שנת ה'שנ"ה בשאלוניקי. למד בישיבתו של רבי אשר כהן בן ארדוט. בגיל שלושים וחמש לערך התמנה לראש ישיבה בחברת תלמוד תורה בעיר. רבי דוד קונפורטי, מחבר ספר קורא הדורות, למד בישיבתו מסכת בבא קמא בעודו בן 13, והוא כותב עליו:"רב מובהק פסקן ודרשן בקי בשאר חכמות הרביץ תורה והעמיד תלמידים רבים". מתלמידיו נמנה רבי שלמה פלורנטין. בשנת שצ"ז שאל אותו רבי חיים שבתי אם יהודי אזמיר רשאים להחזיק במנהגם לאכול בשר נפיחה, ורבי ברוך השיב כי הוא מסכים שימשיכו לנהוג כן. בשנת תי"א היה כבר אחד מרבני שאלוניקי, והוא חתום רביעי על הסכמה בנושא מס הבגדים, מיד לאחר רבי דניאל אישטרושה. בסביבות שנת ה'תי"ח התמנה לרב הכולל של שאלוניקי. טובי העיר אזמיר ביקשו כי יגיע לכהן כרב עירם, אך הוא סירב. רבי חיים בנבנישתי כותב על המקרה: "ראיתי בני עליה והנם מעטים נשמרים עצמם מלהסיג גבול חבריהם, כי הרדיפה אחרי השררה מעוור עיני שכלם. ברם זכור אותו האיש לטוב הרב מהר"ב אנג'יל נר"ו שעם כמה חלויים ופתויים חלו פניו פעמים שלש אב העיר מפי סופרים ומפר ספרים, והשיב שלא היה רוצה לבא להסיג גבול רעהו. זכרה לו אלהיך לטובה." (כנסת הגדולה, חו"מ רל"ז הב"י אות ט).

התכתב עם רבני דורו והוא מזכירם בתשובותיו, ומהם רבי חיים שבתי, רבי מרדכי קלעי, הרב אברהם מוטאל ועוד.

### משפחתו

בניו היו רבי משה ורבי יהושע אנג'יל. חתנו היה יוסף פילוסוף, שבתו נישאה לשבתי צבי. נכדו היה הגביר ברכה אנג'יל מרשיד, ששילם מכיסו על הדפסת ספריו של רבי ברוך, סכום שהגיע ל-600 אריות.

### פטירתו

נפטר בי"ד בשבט הת"ל (1670). נקבר בשאלוניקי על יד רבו, רבי אשר כהן. על מצבתו נחרט:

> 
>  ישי עמהן  
> 
> אותייות חרותות על לוחך  
> 
> להשיב שואלך היש פה בן אדם  
> 
> אמרי נא דמיונו כמלאך הצבא  
> 
> כי גדול בקרבך כשוכב כנרדם  
> 
> חלקה טובה עם נחלה  
> 
> לכל צדיק בחפתו  
> 
> לרב תרבה נחלתו  
> 
> אל על קראוהו בהיותו קרוב הרוח  
> 
> ללכת הרב המובהק כמהר"ר ברוך  
> 
> אנגיל ז"ל נגש והוא נהנה מזיו שכינה  
> 
> ביום יד לחדש טבת שנת התל  
> 
> תנצבה
> 
> 
> 
>

חיבוריו
-------

שער שו"ת ר' ברוך אנג'יל
חיבר כמה ספרים, רק חלקם הגיעו לידינו:

* דרושים (כת"י)
* **חידושי הרב** (שאלוניקי תע"ז) - שיטות על מסכתות בבא קמא, בבא מציעא, כתובות, גיטין, חולין, שבועות ועבודה זרה וכן תשובות.
* **שו"ת ר' ברוך אנג'יל** (שאלוניקי תע"ז) - 61 תשובות (בפועל 58 תשובות עקב כפילות וטעות).

לקריאה נוספת
------------

* עמנואל, יצחק שמואל, **מצבות שאלוניקי**, חלק ראשון, עמוד 371.

קישורים חיצוניים
----------------

* ברוך אנג'יל (נפטר 1670), דף שער בספרייה הלאומית

* הרב ברוך אנג'יל, **חידושי הרב**, שאלוניקי תע"ז, באתר היברובוקס
* הרב ברוך אנג'יל, ‏**חידושי הרב**, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה
* **שו"ת רבי ברוך אנג'יל**, שאלוניקי ה'תע"ז, באתר היברובוקס
* **שו"ת רבי ברוך אנג'יל**, באתר הספרייה הממלכתית של רוסיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  קורא הדורות, דף ג' עמוד ב'
2. ↑  דורש משפט (שאלוניקי תט"ו), הקדמה
3. ↑  שו"ת ר' ברוך אנג'יל, סימן י'
4. ↑  ספונות ב', עמוד נד

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007309829405171
* ISNI: 0000 0001 0794 8265
* LCCN: no94035280
* NTA: 244599998
* VIAF: 160500822
* WorldCat: lccn-no94035280

 |
**דּוֹנַגִּית ארצישראלית** (שם מדעי: *Cerinthe palaestina*) הוא מין צמח עשבוני חד-שנתי או דו-שנתי בסוג דונגית, ממשפחת הזיפניים.

מאפיינים
--------

דונגית ארצישראלית גדלה באזורי בתה באדמות כבדות, ואנדמית לארץ ישראל: בגולן, גליל, כרמל, שרון, הרי שומרון, מדבר שומרון, הרי יהודה ובקעת הירדן בבתי גידול בלתי מופרעים. עד מחצית המאה ה-20 הצמח היה נפוץ באזורי העמקים. הגברת והתפשטות ההתיישבות והחקלאות פגעה בבתי הגידול של הדונגית ארצישראלית. ריכוזים גדולים אפשר לראות בהר חורשן, ההר העגול, בנחל השופט, ליד גשר בנות יעקב וליד מושב כנף בדרום רמת הגולן.

הצמח גבוה ויכול להגיע עד גובה של מטר אחד. העלה מכוסה בשכבת דונג ומכאן שמו. הפרח פורח בחודשים מארס-מאי בתפרחת צפופה כשהפרחים משתלשלים כלפי מטה. צבע הפרחים קרם-צהוב בהיר והם עטופים בעלי גביע סגולים בולטים. אורך עלי הכותרת כשני ס"מ. הפרח עשיר בצוף, האבקה נעשית על ידי דבורים גדולות וחרקים היכולים להגיע לעומק הפרח.

בסוג דונגית קיימים 10 מינים. בארץ ישראל צומח רק המין דונגית ארצישראלית.

גלריה
-----

* הצמח במלואוהצמח במלואו
* ריכוז של צמחי דונגית ארצישראלית. צולם בהר העגול ליד מושב עמיקםריכוז של צמחי דונגית ארצישראלית. צולם בהר העגול ליד מושב עמיקם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **דונגית ארץ-ישראלית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* TPL
* EOL
* NCBI
* GBIF
* IPNI
* צמחיית ישראל ברשת
* צמח השדה
* Tropicos
 |
**תומאס מ. דיש** (באנגלית: **Thomas M. Disch**;‏ 2 בפברואר 1940 – 4 ביולי 2008) היה משורר וסופר מדע בדיוני אמריקאי, זוכה הוגו.

ביוגרפיה
--------

תומאס מ. דיש נולד ב־2 בפברואר 1940 בעיר דה מוין (*Des Moines)* במדינת איווה בארצות הברית בשם תומאס מייקל דיש. בילדותו, למד בביתו במשך שנה שלמה מאחר שאימו חששה לשלוח אותו לבית הספר בשל מגפת פוליו שפרצה באותה תקופה. כתוצאה מכך הוא דילג מהגן ישירות לכיתה ב'. את החינוך הרשמי שלו קיבל בבתי ספר קתוליים, מה שמסביר את הביקורת הנוקבת שלו בכמה מיצירותיו על הכנסייה הקתולית. בשנת 1953 עברה משפחתו לסיינט פול במינסוטה, שם למד הן בבית ספר ציבורי והן בבית ספר קתולי. שם התגלתה אהבתו למדע בדיוני, דרמה ושירה.

דיש נודע גם בזכות עבודתו בתיאטרון הם כמבקר והן ככותב. הוא כתב עיבוד בימתי ליצירה "*בן חור*", וכן את יצירתו השנויה במחלוקת "*הגמילה מהקרדינל*" (The Cardinal Detoxes), יצירה שהוקעה על ידי הכנסייה הקתולית.

חיבר ספרי מדע בדיוני, פנטזיה וספרות אימה. המגזין ניוזוויק כינה אותו כ"סופר האמריקני המחונן הבלתי מוכר ביותר".

הוא פרסם את סיפורו הראשון, "The Double-Timer" בשנת 1962. סיפורים מוקדמים בולטים ניתן ציין את "יורד" ("Descending") שנכתב בשנת 1964, "המקקים" (The Roaches), "קזבלנקה 1967, ו"החוף האסייתי" 1970.

ביום שבת, 4 ביולי 2008 שם תומאס דיש קץ לחייו. לפי דיווחים, חודשים אחדים לפני שהתאבד, היה שרוי בדיכאון בעקבות מות שותפו לחיים, ובשל חשש שיפנו אותו מדירתו המושכרת, עקב עליית מחירי שכר הדירה.

כתב על כך הסופר הצרפתי מישל וולבק בספרו "סרוטונין": "תומאס דיש, סופר מדע בדיוני ומשורר שזכה לשעת התהילה שלו, וכיום אינו מוכר ולא בצדק, שהתאבד בארבעה ביולי, קצת מפני שבן הזוג שלו בדיוק מת מאיידס, אבל גם משום שההכנסות שלו מתמלוגים פשוט לא איפשרו לו להמשיך לחיות, והוא רצה להעיד, באמצעות הבחירה הסמלית בתאריך הזה, על הגורל שאמריקה שומרת לסופריה."

פרסים
-----

דיש זכה בפרס הוגו והיה מועמד לפרס הנבולה "על כנפי השיר". ספר זה גם זיכה אותו בפרס קמפבל לסופר הצעיר הטוב ביותר לאותה שנה. ספר זה הוא גם היחידי אשר תורגם לעברית.

דיש זכה בפרס Rhysling לשנת 1981 על שירו On Science Fiction

זכה פרס בהוגו (ליצירה לא בדיונית) על ספרו "The Dreams Our Stuff Is Made Of: How Science Fiction Conquered the World".

היה בין המועמדים הסופיים מספר פעמים לפרס הנבולה וההוגו, בין השאר על ספרו "הטוסטר הקטן האמיץ" שעובד אחר כך לסרט אנימציה באורך מלא.

כתיבתו
------

לאחר הנובלה הראשונה שכתב "רצח עם" (1965), התפרסה יצירתו "מחנה ריכוז", העוסקת באסיר במחנה ריכוז בארצות הברית שם הוא מטופל בתרופות נסיוניות.

### ספרים וסיפורים

* הידרדרות
* כוכב הזקופים
* החומה האמריקאית
* הטוסטר הקטן האמיץ
* האסיר

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס מ. דיש** בוויקישיתוף
* תומאס מ. דיש, ברשת החברתית Goodreads
* תומאס דיש באתר Endzone
* קורות חייו
* כתבי תומאס מ. דיש בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* תומס דיש, דף שער בספרייה הלאומית

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007260554905171
* BIBSYS: 90705277
* BNE: XX1724417
* BnF: cb119002608 (data)
* CiNii: DA02739701
* GND: 119330148
* ICCU: CFIV099167
* ISNI: 0000 0001 2132 6198
* LCCN: n79040181
* NDL: 00437972
* NKC: ola2003169634
* NLA: 36209350
* NLP: A1162730X
* NSK: 000169791
* NTA: 068939574
* RERO: 02-A003182265
* SNAC: w69p4hm9
* SUDOC: 026833042
* Trove: 1229665
* VIAF: 51688624
* WorldCat: lccn-n79040181

 |
חזית האצטדיון. מאי 2015.
**דונבאס ארנה** (באוקראינית: **Донба́с Аре́на**) הוא אצטדיון כדורגל במרכז העיר דונצק שבאוקראינה. בניית האצטדיון, המכיל כ-50,000 מקומות ישיבה, החלה בשנת 2005 והסתיימה בשנת 2009 בעלות 400 מיליון דולר. החל מעונת 2009/2010 ועד 2013/2014, שימש האצטדיון כמגרשה הביתי של קבוצת שחטאר דונצק. האצטדיון אירח מספר משחקים במסגרת טורניר יורו 2012.

בעקבות משבר אוקראינה האצטדיון הופקע על ידי שלטונות הרפובליקה העממית של דונצק.

תכנון ובנייה
------------

האצטדיון, שנבנה בשטח פארק לנין קומסומול במרכז העיר, מזכיר במראהו צלחת מעופפת בשל צורתו האליפטית ומבנהו המזוגג. גג האצטדיון משופע מכיוון צפון לדרום ותכנונו תורם לתאורה ולאוורור הטבעיים, בנוסף להתמזגותו החזותית של האצטדיון עם הסביבה.

### הפארק

מחוץ לאצטדיון הוקם פארק חדש, בו נשתלו עצים חדשים במקומם של עצי הפארק הישן באתר. הפארק תוכנן להתאים לצבעי קבוצת שחטיור דונצק, ועלי העצים שנשתלו נצבעים כתום בהיר ואדום במהלך הסתיו. בנוסף כולל הפארק מיני שיחים ופרחים רבים, מזרקות ומרכז קניות. עלות בניית הפארק ומתקניו נאמדת בכ-40 מיליון דולר.

### היציעים

במרבית היציעים באצטדיון מותקנים כיסאות פלסטיק בצבע כתום, פרט לשכבה התחתונה בה הורכב הכיתוב "שחטאר דונצק" באנגלית באמצעות כיסאות בצבע לבן שהותקנו בין כיסאות בצבע שחור. פרט ליציעים הרגילים כולל האצטדיון 170 מושבים מיוחדים לבעלי מוגבלויות, 76 תאי שדרנים, תא עיתונאים ותא אח"מים.

### פתיחת האצטדיון

האצטדיון נפתח בטקס רב רושם שנערך ב-29 באוגוסט 2009, בו חלים באוקראינה אירועי יום דונצק. חלקו הראשון של הטקס כלל מופעי ריקוד וכוראוגרפיה, הופעות של אמני פופ רוסים ואוקראינים, נאומים של פוליטיקאים ואנשי מפתח והצגת סגל השחקנים של שחטאר דונצק. חלקו השני של הטקס התמקד בהופעתה של הזמרת האמריקאית ביונסה נואלס ובמופע זיקוקים. בטקס נכחו אישים רבים מצמרת הפוליטיקה המקומית ובהם הנשיא ויקטור יושצ'נקו, ראש הממשלה יוליה טימושנקו ומנהיג מפלגת האופוזיציה, ויקטור ינוקוביץ'.

### בעקבות מלחמת האזרחים באוקראינה

כחלק ממשבר אוקראינה נפגע האצטדיון מהפגזה ארטילרית כחלק מקרב בין בדלנים פרו-רוסים לבין הכוחות המזוינים האוקראינים. האצטדיון נהרס והוצא מכלל שימוש למספר שנים.

בקיץ 2014 האצטדיון הופקע על ידי הרשויות הבדלניות של הרפובליקה העממית של דונצק. ב־31 במאי 2018 שוקם הדשא באצטדיון וחזר לשמש בעיקר לאירוח משחקי ידידות שונים. באפריל 2021 נודע שהאצטדיון עודנו במצב טוב, אך הדשא אינו מתוחזק והמושבים הכתומים הבוהקים ביציעים נראים מוכתמים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **דונבאס ארנה** |

* אתר האינטרנט הרשמי של דונבאס ארנה (באנגלית)
* דונבאס ארנה, ברשת החברתית פייסבוק

* דונבאס ארנה, ברשת החברתית טוויטר

* דונבאס ארנה, ברשת החברתית VK

* דונבאס ארנה, באתר פליקר

הערות שוליים
------------

1. ↑  В Донецке восстановлен газон легендарной «Донбасс Арены»
2. ↑  Роскошь и пустота «Донбасс Арены»: пятый год без футбола (Фоторепортаж)

| אצטדיוני אליפות אירופה בכדורגל 2012 |
| --- |
| אוקראינה | אצטדיון אולימפיסקי (קייב) • דונבאס ארנה (דונצק) • ארנה לבוב (לבוב) • אצטדיון מטאליסט (חרקוב) |
| פולין | אצטדיון אנרגה גדנסק (גדנסק) • האצטדיון העירוני (ורוצלב) • האצטדיון העירוני (פוזנן) • האצטדיון הלאומי (ורשה) |
**תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי** (באנגלית: **Thomas Montagu, 4th Earl of Salisbury**‏; 13 ביוני 1388 – 3 בנובמבר 1428) היה בן אצולה ואיש צבא אנגלי בתקופת מלחמת מאה השנים.

ביוגרפיה
--------

תומאס היה בנו הבכור של ג'ון מונטגיו, הרוזן השלישי מסולסברי, ואמו הייתה מוד פרנסיס, רוזנת סולסברי. אביו נהרג ב-1400 במהלך תכנון מרד כנגד הנרי הרביעי, מלך אנגליה, ואדמותיו הוחרמו. ב-1409 הצליח תומאס להחזיר לעצמו חלק מאדמותיו של אביו, והוא נעשה לחבר בפרלמנט. ב-1414, הוא הפך לאביר מסדר הבירית. ביולי 1415 הוא סייע בהעמדתו לדיון של ריצ'רד מקוניסבורג, הרוזן השלישי מקיימברידג' בעוון קשירת קשר כנגד הנרי החמישי, מלך אנגליה. ולאחר מכן הפליג לצרפת והצטרף לצבאו של הנרי שלחם במלחמת מאה השנים. הוא השתתף בין היתר בקרב אז'נקור. בשנים שלאחר מכן הוא לחם בעוד מספר קרבות, ובהמשך מונה למפקד כוח עצמאי. ב-1419 הוא מונה למושל נורמנדי והוענק לו התואר "רוזן פרש". ב-1421 החזיר לו המלך את כל האדמות שהוחרמו לאביו, וכן את התואר רוזן סולסברי.

אף שהועסק במשימות דיפלומטיות מסוימות, הוא כמעט ולא נטל חלק בפוליטיקה, ובילה את רוב שארית חייו כחייל בצרפת. בשנת 1423 הוא התמנה למושל שמפיין, ובשנת 1425 כבש את העיר לה-מאן. לאחר שנה באנגליה, הוא חזר לצרפת בשנת 1428, והטיל את המצור על אורליאן. הוא נהרג במהלך המצור ב-3 בנובמבר של אותה שנה.

משפחתו
------

מונטגיו נישא לאלינור הולנד, רוזנת סולסברי בתו של תומאס הולנד, הרוזן השני מקנט. היא ילדה לו את בתו היחידה, אליס מונטגיו, הרוזנת החמישית מסולסברי. לאחר מותה של אלינור באזור 1413, נישא מונטגיו לאליס צ'וסר, דוכסית סאפוק נכדתו של המשורר ג'פרי צ'וסר.

קישורים חיצוניים
----------------

* תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי באתר המוקדש למלחמת מאה השנים (באנגלית)
* תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי באתר המוקדש להיסטוריה הצבאית של ברקשייר (באנגלית)
* תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי במילון הביוגרפיות הלאומי של בריטניה (באנגלית)
* תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי באנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי באתר thepeerage (באנגלית)
* תומאס מונטגיו, הרוזן הרביעי מסולסברי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
**"המשחק"** (ברוסית: **Игра́**) היא קומדיית ספורט רוסית משנת 2008, בבימויו של אלכסנדר רוגוז'קין. יצא לאור לאקרנים ב-29 במאי 2008; את התפקידים הראשיים גילמו יורי סטפאנוב, קיריל פירוגוב, אלכסיי בולאדקוב וארתור ואחה. סלוגן הסרט: "רוצים לראות איך הנבחרת הרוסית זוכה בגביע העולם?".

עלילה
-----

רוסיה זוכה בזכות לארח את גביע העולם 2018. שנת 2018. הנבחרת הרוסית מגיעה באופן סנסציוני לגמר ונכונה לקראת המפגש האחרון עם הנבחרת הרומנית. קטעי הסרט מציגים משחקי ידידות נגד קניה ואורוגוואי ואת המשחק האחרון בגביע העולם. אנשים שונים עובדים בבסיס האימונים של נבחרת רוסיה - מאמנים, רופאים, מנהלים, שומרים ואפילו מנקים. התוצאה של משחק הגמר והנבחרת עצמה תהיה תלויה בהם. כולם מסורים לכדורגל ולמשחק.

אירועים מוזרים, ולעיתים מסקרנים, מתחילים להתרחש בבסיס. במשחק רבע הגמר, החלוץ הטוב ביותר של הנבחרת סרגיי וורונין נפצע, מה שמביא מכה קשה לנבחרת. מישהו רוצה לנצל את מה שקורה, מישהו שיעזור. הדמויות הראשיות מנסות להבין מה קורה וכך מתחיל משחק הגמר. כל העיניים מרותקות למסכים. הרוסים חייבים להיות מסוגלים לעמוד בניסויים ולנצח, למרות המכשולים.

שחקנים ודמויות
--------------

* יורי סטפאנוב - מיכאיל זבונוב, מנהל בכיר בנבחרת הרוסית
* קיריל פירוגוב - אולג פאבלוביץ' קוזמין, מאמן נבחרת רוסיה
* ארטיום וולובוייב - ניקולאי קסאטקין, עוזר מנהל הנבחרת
* ליובוב לבובה - מנקה
* אלכסיי בולדאקוב - ארנסט ברג, מנהל בסיס האימונים
* ארתור ואחה - ויקטור פטרוביץ', מסאז'יסט הנבחרת
* אלכסנדר לימארב - אלכסנדר ציבינסקי, שוער הנבחרת
* ויקטור באביץ' - מאמן
* דמיטרי פלמארצ'וק - סרגיי וורונין, חלוץ הנבחרת
* אלכסנדר זאגוסקין - קפטן הנבחרת
* פיודור גורבונוב - קלימנקו, שחקן בנבחרת
* רוסלן סמירנוב - מפקח משטרת התנועה הרוסית
* ואדים פונומארצב - מאבטח הנבחרת
* אנדריי אברמוב - נשיא פיפ"א אנרי גולייה
* ולדימיר סטוליארוב - פרשן כדורגל

צילומים
-------

משחקי חצי הגמר והגמר של "גביע העולם" צולמו באצטדיון לוקומוטיב בצ'רקיזובו, שבעת הצילומים היה האצטדיון החדיש ביותר במדינה.

עובדות
------

 שחקני נבחרת רוסיה, האחים ברזוצקי, במדי עונת 2006–2008, בה שיחקה הנבחרת הרוסית ב-2018 בסרט.
הסרט התגלה כנבואי, שכן ב-2 בדצמבר 2010, רוסיה באמת זוכה בזכות לארח את גביע העולם 2018, שבאמת התרחש 10 שנים אחרי שצולם הסרט.

בסצנה בו לפני משחק הגמר העלו הילדים כרזה עגולה עם הכדור ודגלי המדינות במרכז המגרש, ניתן לראות כי בנוסף למארחים, משתתפי גביע העולם הם 30 נבחרות עולם - הנבחרות הלאומיות של דנמרק, איראן, מצרים, איטליה, ספרד, קמרון, ניגריה, סין, ברזיל, אנגליה, יוון, אוסטרליה, גרמניה, סלובקיה, מקסיקו, אוסטריה, ארגנטינה, ערב הסעודית, צרפת, אורוגוואי, צ'ילה, פורטוגל, יפן, קרואטיה, הולנד, פולין, ארצות הברית, רפובליקת קוריאה, שוודיה ודרום אפריקה.

היריבה של נבחרת רוסיה בגמר, הנבחרת ה-31, אינה ידועה, אך השם בלוח התוצאות "...MANIA" מבהיר שמדובר ברומניה. נבחרת רוסיה 2018 משחקת במדי נבחרת רוסיה האמיתית, ששיחקה בטורניר המוקדמות לאליפות אירופה 2008.

שמו של שחקן נבחרת רוסיה 2018 עם המספר 8 הוא רוגוז'קין (במאי הסרט). הקיפוד הפך לקמע לאליפות העולם בסרט, אם כי הזאב הפך לקמע של אליפות העולם האמיתית ב-2018.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר האינטרנט הרשמי של המשחק

* "המשחק", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "המשחק", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* ביקורת באתר CineLife

הערות שוליים
------------

1. ↑  Волк Забивака выбран талисманом чемпионата мира по футболу 2018 года (ברוסית)
**תומאס וילקס** (באנגלית: **Thomas Weelkes**; הוטבל כנראה ב-25 באוקטובר 1576 - נקבר ב-1 בדצמבר 1623) היה מלחין אנגלי מתקופת הרנסאנס, אחד ממחברי המדריגלים המחוננים ביותר ומלחין ראשון במעלה של מוזיקה כנסייתית אנגלית.

ביוגרפיה
--------

וילקס נולד כנראה באלסטד, סאסקס. האזכור הראשון שלו הוא פרסום כרך המדריגלים הראשון שלו ב-1597, שההקדמה לו מתארת אותו כאדם צעיר מאוד. בשלהי 1598 התמנה לנגן עוגב בוינצ'סטר קולג' בשכר 13.4 שילינג לרבעון, בתוספת מגורים וארוחות. בקולג' זה נשאר שלוש או ארבע
שנים, שבמהלכן חיבר את המשובחים במדריגלים שלו, שהופיעו בשני כרכים בשנים 1598 ו-1600. הכרך השני, לחמישה ושישה קולות, הוא אחד החשובים ביותר במסורת המדריגלים באנגליה. וילקס תרם גם מדריגל מעולה לקובץ "ניצחון אוריאנה" (RISM 1601¹6). בין אוקטובר 1601 לאוקטובר 1602 הצטרף כנגן עוגב למקהלה של קתדרלת צ'יצ'יסטר.

בשנותיו הראשונות בצ'יצ'יסטר נהנה וילקס מהצלחה ומעתיד מבטיח טובות. ב-13 ביולי 1602 קיבל תואר ראשון במוזיקה מניו קולג', אוקספורד וב-20 בפברואר 1603 נשא לאישה את אליזבת סנדהם, בת של סוחר עשיר מצ'יצ'יסטר. לזוג נולדו לפחות שלושה ילדים. בשנים הבאות התגלו בעיות בחייו, ובשנת 1609 הואשם בהיעדרות ללא רשות במהלך ביקור הבישוף. הערות על הזנחת תפקידו כמנצח המקהלה מופיעות כבר ב-1611, אך ב-1613 נאשם בגילופין בפומבי ועד 1616 כבר הייתה שכרותו לעניין שבקבע ולשערורייה ציבורית. ב-1617 פוטר וילקס ממשרתו כנגן עוגב ומנצח מקהלה, אך הפיטורין לא הביאו לשינוי לטובה בהתנהגותו, שהמשיכה להתדרדר על אף נזיפות וניסיונות להחזירו למוטב.

בספטמבר 1622 מתה אשתו של וילקס. בזמן זה הועסק שוב כנגן עוגב, אך לפי רישומי הקתדרלה נראה, ששירותו שם היה בלתי סדיר ביותר. ב-30 בנובמבר 1623 חתם על צוואתו בלונדון, בבית ידידו הנרי דרינקווטר, ולמחרת הובא לקבורות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס וילקס** בוויקישיתוף

* תומאס וילקס, באתר AllMusic (באנגלית)
* תומאס וילקס, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* תומאס וילקס, באתר פרויקט מוטופיה
* תומאס וילקס, באתר Discogs (באנגלית)
* וילקס, באתר Here of a Sunday Morning
* תומאס וילקס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* תומאס וילקס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  דייוויד בראון, "תומאס וילקס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
2. 1 2  גרוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007272363005171
* BIBSYS: 99026374
* BNE: XX1774661
* BnF: cb13901064m (data)
* GND: 100679684
* ISNI: 0000 0000 8149 0734
* LCCN: n79081239
* LNB: 000047643
* MusicBrainz: a6d912fa-3a2c-401e-86fa-074a9d722402
* NKC: mzk2015867898
* NLA: 56300890
* NLK: KAC2020Q8484
* NSK: 000278507
* NTA: 108125017
* RERO: 02-A003962613
* SELIBR: 216599
* SNAC: w690284g
* SUDOC: 080715931
* VIAF: 69117169
* WorldCat: lccn-n79081239

 |
**פלגיוס הראשון** או **פלאגיוס הראשון** (בלטינית: **Pelagius I**;‏ 500 בערך – 4 במרץ 561) כיהן כאפיפיור משנת 556 ועד מותו. פלגיוס היה השני מבין האפיפיורים הביזנטיים.

חייו
----

פלגיוס נולד למשפחת אצולה רומית. אביו, ג'ון, ככל הנראה היה כומר באחת משני המחוזות האזרחיים שאיטליה הייתה מוחלקת להם באותה תקופה. פלגיוס התלווה אל האפיפיור אגאפטוס הראשון במסעו לקונסטנטינופול, ומונה על ידו כנונציו (נציג האפיפיור - מעין שגריר) לאימפריה הביזנטית.

כאשר האפיפיור ויגיליוס הובל לקונסטנטינופול במצוות קיסר האימפריה הביזנטית יוסטיניאנוס הראשון, נשאר פלגיוס בעיר רומא כנציג האפיפיור בעיר, ושליטה בפועל, בזמן שטוטילה, מלך האוסטרוגותים צר עליה. פלגיוס השתמש בהון משפחתו על מנת להאכיל את תושבי העיר הרעבים, וניסה לשכנע את טוטילה להסכים לשביתת נשק ולהסיר את המצור. לאחר שבדצמבר 546 כבש טוטילה את העיר, שכנע אותו פלגיוס שלא לבצע טבח בתושביה.

פלגיוס נשלח על ידי טוטילה לקונסטנטינופול במטרה לשאת ולתת עם הקיסר על חוזה שלום, אולם יוסטיניאנוס סירב לדון עמו, ושלח אותו לרומא.

פלגיוס נבחר לאפיפיור בתמיכתו של יוסטיניאנוס. קודם לבחירתו הוא התנגד למאמציו של יוסטיניאנוס לגנות את שלושת הבישופים - תאודורט מקירוס, תאודור ממופאסטיה, ואיבס, ואת כתביהם של שני הראשונים, אשר נודעו כ"שלושת הפרקים" (τρία κεφάλαια), אולם לאחר בחירתו לאפיפיור הוא אימץ את עמדתו של יוסטיניאנוס - דבר שפגע במעמדו שכן תושבי צפון איטליה והכמורה הגבוהה ראו בו אפיפיור בובה מטעם יוסטיניאנוס.

פלגיוס ייסד את כנסיית סנטי אפוסטולי ברומא.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלגיוס הראשון** בוויקישיתוף
* קורות חיים
* פלגיוס הראשון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**ויגיליוס** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**יוחנן השלישי** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007293279705171
* BNE: XX1149853
* BnF: cb101353120 (data)
* CANTIC: a10477123
* GND: 118968335
* ISNI: 0000 0000 7818 7064
* LCCN: no2002046961
* NKC: xx0025805
* NTA: 074227157
* RERO: 02-A012385453
* SUDOC: 113894953
* VcBA: 495/1770
* VIAF: 232286287
* WorldCat: lccn-no2002046961

 |
המשולש הסוני במפת עיראק
**המשולש הסוני** (בערבית: **المثلث السني**, באנגלית: **Sunni Triangle**) הוא אזור דמוי משולש הממוקם במרכז עיראק, וכולל את הבירה בגדאד והאזורים המצויים מערבית וצפונית-מערבית לה. האזור מאופיין בצפיפות אוכלוסין גבוהה, ותושביו הם בעיקר ערבים מוסלמים-סונים. 

ערים מרכזיות באזור המשולש הן בגדאד, בקובה (Baqubah), רמאדי, פלוג'ה, סאמרא ותיכרית.

במהלך שנות ה-70 עד שנות ה-2000 היה האזור ידוע בעמדתם הפוליטית של תושביו, שהפגינו תמיכה חזקה בממשלו של נשיא עיראק לשעבר, סדאם חוסיין. רבים מעובדי הממשלה בעיראק, פוליטיקאים ומנהיגים צבאיים, הגיעו בתקופה זו מאזור המשולש. חוסיין עצמו נולד סמוך לתיכרית. מאז הפלישה לעיראק של כוחות ארצות הברית ובעלות בריתה במרץ 2003, שבעקבותיה החלה מלחמת עיראק, הפך האזור למעוז של כוחות אופוזיציה סונים חמושים, אותם עודד חוסיין להילחם בכוחות הפולשים באמצעי גרילה. חוסיין עצמו הסתתר לאורך השנה בקרב תומכיו במשולש, ובדצמבר 2003 נלכד בכפר קטן מדרום לתיכרית.

המונח "המשולש הסוני" היה בשימוש לסירוגין החל משנות ה-70 על ידי אנשי אקדמיה המומחים בתחום עיראק. המונח נטבע בעיקר במטרה להבדיל בין אזור זה לבין האזורים הצפוניים והדרומיים של עיראק. בתקשורת הכללית הופיע המונח לראשונה בראיון בעיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" בספטמבר 2002, לקראת הפלישה לעיראק, בו צוטט איש האו"ם סקוט ריטר כאומר כי כדי להגיע לבגדאד במהלך הפלישה יהיה צורך לחדור למשולש הסוני. המונח הפך לנפוץ יותר לאחר מאמר נוסף, ביוני 2003 ב"ניו יורק טיימס", בו דווח על מאמצי כוחות ארצות הברית להכניע את מעוזי כוחות האופוזיציה הסונית החמושה במשולש הסוני. מאז נפוץ השימוש במונח זה.

יש להבדיל בין אזור זה לבין אזור "משולש המוות" (Triangle of Death) שנמצא דרומית לבגדאד, אזור המיושב גם הוא ברובו באוכלוסייה סונית, שהיווה מוקד לקרבות רבים בין כוחות ארצות הברית לחמושים סונים בנובמבר-דצמבר 2004.
**אפרים טקה** (נולד ב-12 באפריל 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

טקה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק. בקיץ 2009 הצטרף למ.ס. גבעת אולגה שזה עתה קמה והיה מלך השערים של הקבוצה עם 25 שערים ב-23 משחקים ועלה עימה לליגה ב'. עונה לאחר מכן הבקיע 18 שערים וגם בסיום עונה זו חגג עליית ליגה. בינואר 2012 חתם בהפועל ניר רמת השרון מליגת העל. ב-28 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו ברמת השרון בהפסד 1-0 נגד מכבי פתח תקווה. כשבוע וחצי לאחר מכן כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד הפועל עכו במסגרת גביע המדינה. ב-5 במאי 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד הפועל חיפה.

ב-22 בספטמבר 2014 חתם במכבי הרצליה. ב-2 בפברואר 2015 חתם בהפועל עפולה. ב-17 באפריל 2015 כבש שער ראשון לאחר כשנתיים בהם לא כבש אף שער. ב-21 ביולי 2015 חתם בהפועל פתח תקווה.

בקיץ 2016, טקה פרש מכדורגל.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway

הערות שוליים
------------

1. ↑  זיו אמויאל, ‏חוצה את הכביש: טקה חתם במכבי הרצליה, באתר ערוץ הספורט, ‏22 בספטמבר 2014
2. ↑  קובי פורטל, אפרים טקה חתם בהפועל עפולה, באתר דאבל פס, 2 בפברואר 2015
3. ↑  קובי פורטל, אפרים טקה חתם בהפועל פתח תקווה, באתר דאבל פס, 21 ביולי 2015
4. ↑  אופיר סער‏, אפרים טאקה: "אחרי שמגשימים חלום מבינים שזה לא כזה נוצץ", באתר וואלה!‏, 11 ביולי 2017

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"אפרים טקה"**.
**טריגונים עגולים** (שם מדעי: **Urolophidae**) היא משפחת דגי סחוס שטוחים מסדרת הטחנאים. הם חיים במימי האזור האינדו-פסיפי ובעיקר סמוך לחופי אוסטרליה.

בני משפחה זו חיים במים רדודים וטרופיים לאורך החופים אך גם במים עמוקים. הם מצויים בצמוד לקרקעית הים ובה הם מסתתרים בחולות ובבוץ מסכנות.

אורכם הממוצע 15-80 סנטימטר והם בעלי סנפירי חזה רחבים הנפרשים לצורה דמוית יהלום. חוטמם מופנה מעלה והם בעלי עיניים גדולות, סנפירי שת קטנים ומעולים וזנב קצר מאוד. בדרך כלל הם בעלי צבעים עמומים המסייעים להם בהסוואה. הם משריצים צאצאים חיים לתוך הים. לחלק מהמינים אחד או שני דרבנות ארסיים בקצה גבם, אותם הם מפנים לאויב שמתקרב.

בטאים אלה הם טורפים של חסרי חוליות שונים ושל דגי גרם קטנים. טריגונים אלה נאכלים לעיתים נדירות אך נמצאים לעיתים בתוך רשתות גדולות.

סוגים
-----

* סוג ומין יחיד Spinilophus armatus
* Trygonoptera - בו 6 מינים
* Urolophus - בו 21 מינים

הסוגים Urobatis ו-Urotrygon עברו למשפחה דומה, טריגונים עגולים אמריקאים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגונים עגולים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |
**אפרים מזרחי** (1897 – 8 באוגוסט 1961) היה ראש המועצה המקומית של עפולה.

קורות חיים
----------

אפרים מזרחי נולד בטבריה בשנת 1897 כבן למשפחה מעולי כורדיסטן שהתיישבה בעיר. בצעירותו שירת במשטרת המנדט בטבריה. לאחר מכן עבר לעפולה ועבד בה כסוכן של חברת זינגר למכונות תפירה. בה בעת היה גם מורה לשפה הערבית.

אפרים מזרחי פנה לפעילות ציבורית. שנים אחדות היה חבר מועצת העיר ושימש כסגן ראש המועצה המקומית בעפולה. מחודש אוגוסט 1932 ועד לחודש מרץ 1933 כיהן כראש המועצה המקומית של עפולה.

בתקופת כהונתו פעל אפרים מזרחי רבות לקליטתם של עולי בוכרה שהגיעו לעפולה בגל עלייה שהחל בשנת 1931 והקימו בה את שכונת הבוכרים. השכונה הוקמה כאשר ציון פנחסוב מתושבי ירושלים קנה בעפולה שטח נרחב בצידה המזרחי של העיר, כיום רחוב קהילת ציון, וחילק לכל משפחה מעולי בוכרה חלקת קרקע לבנות עליה את ביתה ובמרכז השכונה הוא הקים בית כנסת. אפרים מזרחי היה מקובל על עולי בוכרה שנתנו בו אמון והוא מצידו פעל למען רווחתם. בשנת 1932 הגיע אפרים מזרחי לתל אביב לפגישה עם ראש העיר מאיר דיזנגוף וביקש ממנו לסייע בבניין העיר עפולה.

אפרים מזרחי היה פעיל גם בקונגרסים העולמיים של יוצאי ספרד. היה פעיל בארגון ההגנה ולאחר הקמת מדינת ישראל שימש מתורגמן בממשל הצבאי בנצרת.

אפרים מזרחי נפטר ב-8 באוגוסט 1961 ונקבר בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה. בעפולה נקרא רחוב על שמו.

לקריאה נוספת
------------

* **עיר יזרעאל – עפולה בת כ"ה**. הוצאת המועצה המקומית עפולה, 1950.
* שבתאי גל-און, **עפולה לגבורות – 80 שנה לעיר יזרעאל**, בהוצאת עיריית עפולה, 2005.

קישורים חיצוניים
----------------

* אפרים מזרחי באתר עיריית עפולה.
* עזב את הציונים הכלליים והצטרף לתנועת החרות, חרות, 15 במאי 1955

הערות שוליים
------------

1. ↑  נשיא עפולה מדפק על שערי נשיא ת"א, דבר, 16 בדצמבר 1932
2. ↑  אפרים מזרחי, באתר BillionGraves

| ראשי מועצת ועיריית עפולה |
| --- |
| **כמועצה מקומית** | שניאור זלמן הוז (1926–1928) • יעקב קינמון (1928–1930) • פייבוש טבצ'ניק (1930–1931, 1933–1939) • מאיר שפירא ( 1931–1932, 1939–1940) • אפרים מזרחי (1932–1933) • דב ברכאן (1940–1942) • בנימין שיינבוים (1942–1945) • יוסף ברזילאי (1945–1950) • דוד קניאל (1950–1959) • יואש דובנוב (1959–1969) |  |
| **כעיר** | שמשון שחורי (1969–1979) • עובדיה עלי (1979–1991) • צדוק נאווי (1991–1998) • יצחק מירון (1998–2005, 2013–2018) • אבי אברהם אלקבץ (2005–2013, 2018 ואילך) |
גנרל **מקס פפר** (בגרמנית: **Max Pfeffer**;‏ 12 ביוני 1883 – 31 בדצמבר 1955) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על דיוויזיה ועל קורפוס במלחמת העולם השנייה.

ביוגרפיה
--------

### קריירה מוקדמת

פפר נולד ב-12 ביוני 1883 בגלדרן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-22 (ווסטפאליה ה-2), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה, וב-24 בדצמבר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918. 

לאחר המלחמה נשאר פפר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1927 הועלה פפר לדרגת מיור, ומונה לקצין מטה בגדוד ה-2 של רגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי). ב-1 באוקטובר 1928 הועבר לאחר מכן למשרד המלחמה, וב-1 באפריל 1931 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בספטמבר 1931 מונה למפקד הגדוד ה-2 של רגימנט הארטילריה ה-6 (הפרוסי), וב-1 באוקטובר 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-16, וב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-26, וב-12 באוקטובר 1937 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-20. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד פיקוד הארטילריה ה-5, ב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-26 באוגוסט 1939 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-44.

### מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פפר מפקד אגד הארטילריה ה-44, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-44 במסגרת הקורפוס ה-17. בתחילת 1940 הועבר פפר לעתודת המילואים, וב-5 באפריל 1940 מונה למפקד הדיוויזיה ה-297. במהלך מבצע ברברוסה לחם פפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-44 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה ומהארמייה ה-17, ולחם עימה בקרב אומן ובכיתור הגדול בקייב. באוקטובר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-55 שהיה חלק מהארמייה ה-17, ובנובמבר הועברה הדיוויזיה לארמייה השישית, כחלק מהקורפוס ה-11, ה-55, וה-51 לסירוגין. על פעולותיו בקרבות קיבל פפר ב-4 בדצמבר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.

במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942, לחם פפר עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-51, ולאחר מכן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 במסגרת הארמייה השישית. בספטמבר הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית, והחל מדצמבר חלק מהארמייה השישית, ופפר לחם עם הדיוויזיה בקרב סטלינגרד.

ב-17 בינואר 1943 מונה פפר למפקד הקורפוס ה-4, במקום ארווין ינקה שנפצע בקרבות, וב-31 בינואר נכנע פפר יחד עם כל שרידי הכוחות שהיו בכיס הדרומי בסטלינגרד ונלקח לשבי.

### לאחר המלחמה

קברו של מקס פפר
פפר מת ב-31 בדצמבר 1955 במהלך שהותו בשבי במחנה וואיקובו, והוא בן 72 שנים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס פפר באתר lexikon-der-wehrmacht (בגרמנית)
**טריגונוריניים** (שם מדעי: Trygonorrhinidae) היא משפחת של דגי סחוס מסדרת הגיטרנאים או שאולי שייכים לסדרה רינופריסטיים (Rhinopristiformes). במשך שנים הם היו חלק ממשפחת הגיטרניים אך שלושה סוגים ושמונה מינים הופרדו ממנה ב-2016. מינים אלה מכונים גם **בטאי בנג'ו**, עקב מבנה גופם המזכיר את הכלי.

מאפיינים
--------

אלו בטאים בינוניים בגודלם שיכולים להגיע לאורך 1.5 מטר. גופם צר ובעל אונות כמו של דגי גרם אך פלג הגוף הקדמי רחב ומעוגל בהרבה משל רוב הגיטרנים ומזכיר את הטריגוניים. סנפירי החזה שלהם מעוגלים אך הם בעלי קצוות חדים והחוטם מחודד אך נוקשה. כמרבית הבטאים הם בעלי 5 חריצי זימים והם משריצים צאצאים חיים.

רוב זמנם הם נמצאים על קרקעית הים או בין סלעים ועשבי ים, בהם הם מחפשים טרף של סרטנים, רכיכות ודגי גרם שונים.

מיון
----

* משפחה **טריגונוריניים** (Trygonorrhinidae)
	+ סוג *Aptychotrema* 
		- מין *Aptychotrema rostrata*
		- מין *Aptychotrema timorensis*
		- מין *Aptychotrema vincentiana*
	+ סוג *Trygonorrhina*
		- מין *Trygonorrhina dumerilii*
		- מין *Trygonorrhina fasciata*
	+ סוג *Zapteryx* 
		- מין *Zapteryx brevirostris*
		- מין *Zapteryx exasperata*
		- מין *Zapteryx xyster*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טריגונוריניים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
בקומבינטוריקה ושעשועי מתמטיקה, **המשולש ההרמוני של לייבניץ** הוא סידור משולשי של שברים יסודיים שבו האלכסונים החיצוניים ביותר מורכבים מההופכיים של אינדקסי השורות, בעוד המספר בכל תא פנימי שווה לזה שבתא שמעליו ומשמאלו מינוס זה שמשמאלו. ברישום אלגברי, *L*(*r*, 1) = 1/*r* (כאשר *r* הוא מספר השורה, בעוד *c* הוא מספר העמודה, שלעולם אינו עולה על *r*) ו-(*L*(*r*, *c*) = *L*(*r* - 1, *c* - 1) − *L*(*r*, *c* - 1.

היסטוריה
--------

המשולש ההרמוני הומצא על ידי גוטפריד וילהלם לייבניץ במסגרת פתרונו לבעיה שהציג בפניו מורו כריסטיאן הויגנס כדי לאתגרו: לסכום את טור ההופכיים של המספרים המשולשיים. לייבניץ מצא במהרה את הפתרון (הטור הזה מהווה טור טלסקופי) ושב אל הויגנס עם הכללה מעניינת: לייבניץ הראה כיצד לסכום את טור ההופכיים של המספרים הארבעוניים, וכן כל טור הופכיים של מספרי הכדורים בערימות המהוות סימלפקסים *n*-ממדיים. כדי לתאר בצורה סכמטית את התבניות שמצא, לייבניץ הציג את המשולש ההרמוני שלו, מעין מניפולציה מעניינת על משולש פסקל.

עד מהרה הזין המשולש ההרמוני את מחקריו של לייבניץ על טורים אינסופיים, והוא היווה מרכיב חשוב במרבית עבודותיו המוקדמות על החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי.

המשולש
------

שמונה השורות הראשונות של המשולש ההרמוני הן:

{\displaystyle {\begin{array}{cccccccccccccccccc}&&&&&&&&&1&&&&&&&&\\&&&&&&&&{\frac {1}{2}}&&{\frac {1}{2}}&&&&&&&\\&&&&&&&{\frac {1}{3}}&&{\frac {1}{6}}&&{\frac {1}{3}}&&&&&&\\&&&&&&{\frac {1}{4}}&&{\frac {1}{12}}&&{\frac {1}{12}}&&{\frac {1}{4}}&&&&&\\&&&&&{\frac {1}{5}}&&{\frac {1}{20}}&&{\frac {1}{30}}&&{\frac {1}{20}}&&{\frac {1}{5}}&&&&\\&&&&{\frac {1}{6}}&&{\frac {1}{30}}&&{\frac {1}{60}}&&{\frac {1}{60}}&&{\frac {1}{30}}&&{\frac {1}{6}}&&&\\&&&{\frac {1}{7}}&&{\frac {1}{42}}&&{\frac {1}{105}}&&{\frac {1}{140}}&&{\frac {1}{105}}&&{\frac {1}{42}}&&{\frac {1}{7}}&&\\&&{\frac {1}{8}}&&{\frac {1}{56}}&&{\frac {1}{168}}&&{\frac {1}{280}}&&{\frac {1}{280}}&&{\frac {1}{168}}&&{\frac {1}{56}}&&{\frac {1}{8}}&\\&&&&&\vdots &&&&\vdots &&&&\vdots &&&&\\\end{array}}}

הקשר למשולש פסקל
----------------

בעוד שערך כל תא של משולש פסקל הוא סכום של שני המספרים *בשורה שמעליו*, ערך כל תא במשולש לייבניץ הוא סכום שני המספרים *שבשורה שמתחתיו*. למשל, בשורה החמישית, התא (1/30) הוא סכום שני התאים שערכם (1/60) שנמצאים מתחתיו בשורה השישית.

בדיוק כשם שמשולש פסקל ניתן לחישוב בעזרת מקדמים בינומיים, כך גם המשולש של לייבניץ: {\displaystyle L(r,c)={\frac {1}{r{r-1 \choose c-1}}}}. מילולית ניתן לתאר נוסחה זאת כך: "האיברים בכל שורה שווים לאיבר ההתחלתי של השורה חלקי האיבר המתאים במשולש פסקל (בעל אותו אינדקס שורה ועמודה)". למעשה, כל אלכסון במשולש ההרמוני קשור באופן ישיר לאלכסונים במשולש פסקל: האלכסון הראשון במשולש לייבניץ מורכב מההופכיים של המספרים הטבעיים, השני ממחצית ההופכיים של המספרים המשולשיים, השלישי מ-1/3 ההופכיים של המספרים הארבעוניים וכן הלאה.

ראו גם
------

* משולש פסקל

קישורים חיצוניים
----------------

* המשולש ההרמוני של לייבניץ, באתר MathWorld (באנגלית)
**המוזיאון במבשלת התרבות** (בגרמנית: **Museum in der Kulturbrauerei**) הוא מוזיאון להיסטוריה גרמנית עכשווית. התערוכה הקבועה מתמקדת בחיי היומיום בגרמניה המזרחית. המוזיאון שוכן במתחם בניינים שנקרא "מבשלת התרבות" (Kulturbrauerei) ברובע פרנצלאואר ברג וברובע פנקו בברלין ומכאן שמו.

נושא התערוכה הקבועה שמציג המוזיאון הוא "חיי היומיום בגרמניה המזרחית". הוא מראה את המתח בין הציפיות של המערכת הפוליטית לבין תנאי החיים האמיתיים של תושבי גרמניה המזרחית. אוסף העיצוב התעשייתי מאגד מוצרים, פוסטרים, חומרי ארכיון ותצלומים המתעדים את ההיסטוריה של העיצוב והתרבות בחיי היומיום באזור הכבוש הסובייטי ולימים במזרח גרמניה. התערוכה מורכבת מכ-800 חפצים מקוריים וכן למעלה מ-200 מסמכים, הקלטות סרטים וקול ודוחות ביוגרפיים.

המוזיאון פתח את שעריו ב-2013. הוא ממוקם במבשלת שולטהייס לשעבר, שהיא כיום אתר מוגן. קרן בית ההיסטוריה (Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland) פיתחה את הבניין ההיסטורי הזה עבור מוזיאון מודרני. הכניסה חינם.

המוזיאון מציע מדריך שמע בחינם לתערוכה הקבועה באנגלית, גרמנית, ספרדית, צרפתית ואיטלקית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **המוזיאון במבשלת התרבות** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון במבשלת התרבות
* הדרכה קולית של המוזיאון
* אתר מבשלת התרבות (בגרמנית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Museum in the Kulturbrauerei". Museumsportal Berlin. נבדק ב-19 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
2. ↑  "Museum in the Kulturbrauerei Organisation". Haus der Geschichte Foundation. נבדק ב-19 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
3. ↑  "Museum in the Kulturbrauerei". Euromuse.net - The exhibition portal for Europe. נבדק ב-19 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)
4. ↑  "Alltag in der DDR". Haus der Geschichte Foundation. נבדק ב-19 בינואר 2016. `{{cite web}}`:  (עזרה)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1114678074
* LCCN: n2018037373
* VIAF: 1892147553258353800008
* WorldCat: lccn-n2018037373

 |
**ג'ורג' אדוארד מקסוול רייט**, המכונה **מקס רייט** (באנגלית: **Max Wright**‏; 2 באוגוסט 1943 – 26 ביוני 2019) היה שחקן אמריקאי. ידוע בשל גילום דמותו של וילי טאנר בקומדיית המצבים "אלף".

קריירה
------

בשנות השמונים והתשעים הופיע רייט בסדרות הטלוויזיה ובין היתר בסדרות "באפלו ביל" (אנ'), "המופע של נורם" (אנ') וב-"The Stand" (אנ'). בנוסף לכך, הופיע רייט בשתי העונות הראשונות של הסדרה "חברים" בדמותו של טרי, מנהל בית הקפה סנטרל פרק. ב-1995 השתתף בסרט "משתגעים על אהבה".

בין השנים 1986 ל-1990 שיחק רייט את הדמות וילי טאנר בסדרה "אלף", אב משפחה אמריקאית טיפוסית, כאשר חלליתו של חייזר מתרסקת על המחסן המשפחה. אף על פי שמדובר בתפקידו המוכר ביותר, לימים סיפר רייט כי שנא את התפקיד בגלל הדרישות הטכניות, והעובדה שגילם דמות התומכת בחפץ דומם. "זו הייתה עבודה קשה מאוד ועגומה", הוא סיפר בשנת 2000 למגזין פיפל. הוא היה מאושר מאוד שהסדרה בוטלה בשנת 1990. אן שדין (אנ') שגילמה את אשתו בסדרה, סיפרה שלאחר הטייק האחרון, רייט עזב את הסט, הלך לחדר ההלבשה, לקח את חפציו, נכנס לרכבו ונעלם. לדבריה, לא בוצעו מחוות של פרידה בסיום הסדרה.

רייט הופיע גם כשחקן תיאטרון ברחבי ארצות הברית. בשנת 1998 הופיע בברודוויי במחזה "איבנוב" (אנ'). בנוסף לכך, גילם את דמותו של סר אנדרו במחזה "הלילה השנים עשר" שהוצג במרכז לינקולן. בשנות ה-2000 שיחק במחזות שעלו בתיאטרון הרפרטוארי האמריקני. כן שיחק בהצגות "אגדת חורף" ו"הסוחר מוונציה" בפסטיבל שייקספיר בפארק (אנ').

חיים אישיים
-----------

בשנת 1965 נישא רייט ללינדה אשר מתה מסרטן בשנת 2007. נולדו להם שני ילדים. רייט נעצר פעמיים בחשד לנהיגה בשכרות.

בשנת 1995 הוא אובחן כחולה בלימפומה, מחלה שטופלה בהצלחה, ונותרה בהפוגה עד שנת 2019. ב-26 ביוני 2019 רייט מת בגיל 75 כתוצאה ממחלת הלימפומה בביתו בהרמוסה ביץ', קליפורניה (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

* מקס רייט, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מקס רייט, באתר AllMovie (באנגלית)
* מקס רייט, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* מקס רייט, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מקס רייט, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb14240192n (data)
* GND: 1189372142
* ISNI: 0000 0004 4782 4744
* LCCN: nr00032768
* SUDOC: 248922971
* VIAF: 315534466
* WorldCat: lccn-nr00032768

 |
דוגמאות לסימן אירוניה.
**סימן אירוניה** או **⸮** (בצרפתית: **point d’ironie**) הוא סימן פיסוק המשמש לסמן כי המשפט נאמר באירוניה.

היסטוריה
--------

סימן האירוניה הוצע על ידי המשורר הצרפתי אלקאנטר דה ברהם (המכונה מרסל ברנרד) בסוף המאה ה-19. בסימן נעשה שימוש בספרו של הרב באזין *Plumons l’oiseau* משנת 1966, בו נעשה שימוש בסימנים נוספים כגון:

* סימן ספק ()
* סימן ביטחון עצמי ()
* סימן הבעת הסכמה ()
* סימן סמכות (),
* סימן התמרמרות או זעם ()
* סימן האהבה ()

הסימן הפך לסמלו של המגזין לאמנות *Point d’ironie* שיצא לאור בשנת 1997.

שימושים
-------

בסימן האירוניה נעשה שימוש בעיקר בכתבי עת אמנותיים וספרותיים. הסימן אינו פופולרי בעיקר בשל העובדה שאינו ידוע לציבור הרחב, ובשל השימוש המועט באירוניה בשפת הדיבור ובעיתונות, מה גם שבסוף משפט שאלה אפשר לשים סימן שאלה ובכך משאיר הכותב את הפרשנות של המשפט ואת הבנת האירוניה לקורא.

סיבה נוספת לשימוש המועט בסימן היא שבדרך כלל משפט אחד אינו אירוני כשלעצמו, אלא אמירתו בהקשר מסוים היא היוצרת את האירוניה.

### סימן שאלה בערבית

סימן האירוניה דומה מאוד לסימן בו נעשה שימוש בשפה הערבית על מנת לסמן סימן שאלה (؟).

ראו גם
------

* סימן תמיהה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימן אירוניה** בוויקישיתוף
* אתר כתב העת *Point d'ironie*
* דיון בעיצוב הסימן
**זאפוֹרוֹזֶ'ץ'** (רוסית: **Запоро́жец**; אוקראינית: **Запорожець**) הייתה מכונית סובייטית זולה וקטנה, שזכתה לפופולריות ניכרת בברית המועצות. מקור השם בעיר זפוריז'יה שבה יוצר לראשונה.

היסטוריה
--------

הזאפורוז'ץ הייתה המכונית הזולה ביותר, ולכן הזמינה ביותר לרכישה בברית המועצות. עם זאת, הייתה עמידה וקשוחה דייה לעמוד בתנאי הדרכים המשובשות. מראה הגמלוני הקנה לה מספר כינויי חיבה וגנאי : "זאפור" שהוא קיצור של שם המכונית, אך גם המילה הרוסית לעצירות - בשל בעיות ההתנעה המרובות, "גבנון" ו"אוזניים גדולות" בשל כונסי האוויר הצדדיים לקירור המנוע האחורי.

בדומה לחיפושית ולטראבנט הגרמניות, מכונית הזאפורוז'ץ תוכננה להיות "מכונית עממית". היא תוכננה ונבנתה החל משנת 1958 במפעלי ЗАЗ, ראשי תיבות של **Запорожский Автомобильный Завод** ברוסית, או **Запорізький Автомобілебудівельний Завод** באוקראינית ("מפעל המכוניות של זאפורוז'יה") בעיר זאפורוז'יה (אוקראינית: **Запоріжжя**) באוקראינה. דגמים שונים של המכונית יוצרו עד שנת 1994.

הזאפוֹרוֹזֶ'ץ מזכיר במידת מה את דגם הפרינץ של NSU במנועו האחורי ובמראהו, אך המכוניות אינן חולקות כל חלק משותף.

המפעל ЗАЗ קיים גם כיום, אך מייצר את דגם ה"טאבריה" (**Та́врия**), שהוא בעל קירור מים והנעה קדמית, בעוד הזאפורוז'ץ היה בעל קירור אוויר ומנוע אחורי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **זאפורוז'ץ** בוויקישיתוף
**פלגיולופוס** (שם מדעי: ***Plagiolophus***) הוא סוג נכחד יונק צמחוני קדום שהשתייך לסדרה מפריטי פרסה, בה כלולים הסוסים, הטפירים והקרנפים המודרניים. יונק זה היה קטן מהם, והוא חי ביערות של מערב אירופה במשך תקופת האאוקן עד האוליגוקן שלפני 45 עד 30 מיליון שנה מזמננו. הוא הוגדר לראשונה ב-1847 ונכללו בו מספר מינים, חלקם עברו מהסוג *Leptolophus* ומהסוס הירקותריום. מרבית הממצאים הגיעו מצרפת וגרמניה.

הפלגיולופוס היה יונק קדום בעל ארבע פרסות דקות לרגליו הקצרות והוא השתנה בגודלו ממשקל של 10 קילוגרם עד ל-150 קילוגרם, אצל המינים הגדולים. היה לו צוואר ארוך וחזק והלסתות שלו היו נמוכות ובעלות מלתעות צרות וקוטביות אחת מהשנייה ושיניים טוחנות במרווח גדול מהם. השיניים דמו לשיני הפרופלאותריום - אחד מראשוני הסוסים והם דמו גם ללסתות ההירקותריום ממשפחת הפלאותריומיים. כמה מהחוקרים סוברים שהשתייך למשפחה האחרונה.

יונק זה עבר מהתמחות של צמחייה רכה לתזונה מעורבת של צמחייה ולבסוף ניזון בצורה דומה לכמה מראשוני הסוסיים מעשבים וצמחים קשיחים יותר שהחלו לשגשג במרחבי אירופה בד בבד עם הכחדת היערות והפאונה ששררה בהם, כשהוא פיתח חלל מוח רחב יותר להתאמה לסביבתו. עם זאת לבסוף הוא נכחד כתוצאה מתחרות, שינויי אקלים וטורפים חדשים מפותחים שצדו ברחבי אירופה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פלגיולופוס** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* EOL
* GBIF
 |
**סימכוס** או **סימאכוס** (בלטינית: **Symmachus**; מת ב-19 ביולי 514) כיהן כאפיפיור החל מ-22 בנובמבר 498 ועד מותו. כהונתו אופיינה בפילוג בכנסייה, בשאלה מיהו האפיפיור הנבחר. לימים הוכרז כקדוש נוצרי.

סימכוס נולד בסרדיניה שהייתה אז חלק מממלכת אודוקר, והיה בנו של פורטונאטוס (Fortunatus). סימכוס נולד למשפחה פגאנית, הוטבל ברומא ובה הפך לארכידיקון בתקופת כהונתו של האפיפיור אנסטסיוס הראשון.

סימכוס נבחר לכהן כאפיפיור ב-22 בנובמבר 498. באותו יום נבחר גם הכומר של כנסיית סנטה פראסדה, לאורנטיוס לתפקיד האפיפיור. לאורנטיוס זכה לתמיכת הקיסר האימפריה הביזנטית אנסטסיוס הראשון, אולם מלך ממלכת האוסטרוגותים תאודוריק הגדול אשר שלט בעיר רומא תמך בסימכוס (בנימוק שהוא נבחר קודם לכן, וכי מרבית ההגמונים תמכו בו), ולכן לאורנטיוס נחשב לאנטי-אפיפיור.

בסינוד שנערך ברומא ב-1 במרץ 499 סימכוס מינה את לאורנטיוס לבישוף נוקריה שבקמפניה. בסינוד זה נקבע כלל לפיו כל איש כנסייה אשר ינסה להשיג תמיכה עבור עצמו לכהונת אפיפיור בעת כהונתו של אפיפיור מכהן יודח מתפקידו.

בשנת 501 האשים פסטוס, סנטור רומי אשר תמך בלאורנטיוס, את סימכוס בפשעים שונים. סימכוס זומן להופיע בפני תאודוריק, אולם כאשר הגיע לרימיני ונודעה לו סיבת הזימון, סירב להופיע בפני המלך האוסטרוגותי תאודוריק ולענות על ההאשמות, לאור הדוקטרינה לפיה לשליט החילוני אין סמכות לשפוט את האפיפיור.

לפי דרישת האפיפיור נערך סינוד ב-23 באוקטובר 502 ואשר כונה לימים "סינודוס פאלמריס" (*Synodus Palmaris*) - ככל הנראה מאחר שנערך באתר שנקרא פאלמה. סימכוס התכוון להגיע לסינוד שנערך אולם הותקף בדרכו על ידי תומכי לאורנטיוס, וחלק מהכמרים המלווים אותו נהרגו. סימכוס נמלט לבזיליקת סנט פטרוס, וסירב לשוב ולעמוד בפני הסינוד אף שהובטח לו ליווי צבאי על ידי המלך תאודוריק, ואף שהוזמן לבוא פעמיים נוספות. לבסוף אישר הסינוד את עמדת האפיפיור, לפיה אין לבישופים סמכות לשפוט אותו ולכן אם האפיפיור פשע - רק האל יכול לשפוט אותו, והמלך נאלץ לבטל את כל ההאשמות נגד סימכוס. סינוד זה אף אישר את לגיטימיות הכהונה של סימכוס. על אף זאת, תאודוריק, אשר רגז על החלטת הסינוד, התיר ללאורנטיוס להתגורר בארמון הלטרן כאפיפיור. פילוג כנסייתי זה, במהלכו כיהנו ברומא שני אפיפיורים בו זמנית, נמשך ארבע שנים נוספות עד שעמדותיו הפרו - ביזנטיות של לאורנטיוס הביאו להפסקת תמיכת תאודוריק בו ולגירושו מרומא של לאורנטיוס בשנת 506.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סימכוס** בוויקישיתוף
* קורות חייו של סימכוס
* סימכוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **הקודם**:**אנסטסיוס השני** | **אפיפיור(רשימת האפיפיורים)** | **הבא**:**הורמיסדס** |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007397567405171
* GND: 118799533
* ICCU: RMLV051721
* ISNI: 0000 0000 7820 6632
* LCCN: nr95041564
* NKC: skuk0005483
* VcBA: 495/32638
* VIAF: 67261845
* WorldCat: lccn-nr95041564

 |
תוף קונגה
**תופי קונגה** או **קונגוס** הם תופי ידיים גדולים פתוחים בתחתיתם בקוטר של בין 25 ל-35 סנטימטר וגובה של בערך מטר. גוף התוף עשוי עץ או פיברגלס, עליו מתוח עור עגל מעובד, או לעיתים פלסטיק דמוי עור.

מקור הקונגאס כנראה בתופים אפריקאיים, והם נפוצים במוזיקה לטינית. כיום, הם זוכים לפופולריות רבה ומשמשים בתפקידים מגוונים גם בז'אנרים מוזיקליים שונים כג'אז, רוק ופופ.

בקובה מכונים הקונגאס "טומבדורס" והם מופיעים בשני גדלים, "**macho**" (זכר) ו-"**hembra**" (נקבה). כאשר משתמשים ביותר מזוג תופים משתמשים בדרך כלל ב"מאצ'ו" אחד ומספר "המברס" המכוונות לגבהים שונים.

חמש דרכי הפקת צליל עומדות בבסיס התיפוף בקונגאס:

* **צליל פתוח**: מכה בארבע אצבעות קרוב למסגרת התוף, המפיקה צליל חד ומהדהד בעל גובה מוגדר.
* **צליל מעומעם**: כמו הצליל הפתוח, מופק במכה בארבע אצבעות, אך ללא הרמה של היד מן העור. מגע היד עם העור מעמעם את הצליל.
* **צליל בס**: מכה עם כף היד כולה על העור, המפיקה צליל נמוך ואטום.
* **סלאפ** (Slap, "סטירה"): המכה הקשה ביותר, המפיקה צליל חד וגבוה.
* **טאצ'** (touch, "נגיעה"): כמשתמע מן השם, צליל המופק מנגיעה בעור באצבעות או שורש כף היד.

אנקדוטות
--------

בקובה, נגני הקונגה (שמנגנים מקצב הקרוי רומבה, ולכן קרויים "רומברוס") מסתובבים לבושי כובע קסקט לבן הקרוי בפיהם "בולשביקה" (על שם הבולשביקים).
רומברוס לרוב מנגנים רומבה על שלושה תופי קונגאס שונים, כאשר לכל תוף תפקיד שונה (קצב בסיס, אלתור, ואלתור על האלתור). האלתורים הם מורכבים ומרשימים, ולכן חובשי "בולשביקה" זוכים לכבוד רב, במיוחד לאור יכולתם להרשים תיירים כך שאלו יקנו משקאות לסביבתם הקרובה.

ראו גם
------

* תופי בונגו

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תופי קונגה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4224188-1
* LNB: 000258500
* MusicBrainz: f3bd3292-1a33-4259-974d-b7375158d95d

 |
**בוקיז ד'אור** (צרפתית: **Bocuse d'Or**) היא תחרות בישול בינלאומית יוקרתית הנערכת מדי שנתיים. היא קרויה על שמו של השף הצרפתי פול בוקיז והיא מתרחשת במשך יומיים בסוף ינואר בליון, צרפת.

אודות
-----

בשנת 1983 פול בוקיז ארגן תחרות חיה של שפים בתצוגה הקולינרית Salon des Métiers de Bouche בליון. בשנת 1987 החלה התחרות הראשונה של בוקיז ד'אור. 

בתחרות משתתפות נכון ל-2010 כ-24 מדינות. מתוכן נבחרות 12 מתוך 20 באירופה, 4 מתוך 12 באסיה, 3 מתוך 12 בדרום אמריקה, עוד שלוש נבחרות לאומיות ועוד שתי נבחרות שלא זכו נבחרות באקראי.

כל נבחרת מורכבת משני שפים ואסיסטנט, כאשר אחד מהשפים חייב להיות צעיר מגיל 22. לכל נבחרת יש 5 שעות ו-35 דקות להכין שתי מנות, אחד בשרית והשנייה מדג. התחרות תבצעת מול קהל חי של כאלף צופים.

חבר השופטים מורכב מ-24 שפים המחולקת לשתי קבוצות הבוחנת אחת את מנת הבשר והשנייה את הדג. פרס מורכב מפסלון של בוקיז, ומענק כספי על סך 20 אלף יורו. בשנת 2011 יצר השף רסמוס קופואד, שזכה כבר במקומות השלישי והשני בתחרות, סרט תיעודי המלווה אותו במאמצו לזכות בתחרות במקום הראשון. הסרט מתאר בפרוטרוט את תנאי התחרות ומחקה את תהליך היצירה של המנות אותן הגיש לשופטים.

זוכים
-----

* 1987: ז'אקי פרום, צרפת
* 1989: לאה לינסטר, לוקסמבורג
* 1991: מישל רות', צרפת
* 1993: בנט סטיאנסן, נורווגיה
* 1995: רז'יס מארקון, צרפת
* 1997: מתיאס דלגרן, שוודיה
* 1999: טרג' נס, נורווגיה
* 2001: פרנסואה אדמסקי, צרפת
* 2003: צ'ארלס טג'סם, נורווגיה
* 2005: סרג' ווירה, צרפת
* 2007: פאבריס דסויג'נס, צרפת
* 2009: גייר סקי, נורווגיה
* 2011: רסמוס קופואד, דנמרק

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוקיז ד'אור** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של בוקיז ד'אור (בצרפתית)