recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**יואכים זאואר** (בגרמנית: **Joachim Sauer**; נולד ב-19 באפריל 1949) הוא כימאי גרמני, פרופסור לכימיה קוונטית ופרופסור מן המניין באוניברסיטת הומבולדט. זאואר ידוע בציבור הרחב בשל היותו בעלה של אנגלה מרקל.

ביוגרפיה
--------

יואכים זאואר נולד ב-19 באפריל 1949 בעירייה הוסנה בגרמניה המזרחית.

### קריירה מדעית

זאואר למד כימיה בין השנים 1972-1963 באוניברסיטת הומבולדט. ב-1972 הוא סיים ללמוד את לימודי הכימיה וקיבל לימודי תעודה בכימיה. בשנת 1974, לאחר שהשלים דוקטורט בכימיה, הוענק לו תואר דוקטור. הוא המשיך לעשות את מחקרו באוניברסיטה עד שבשנת 1977 עזב את האוניברסיטה לאקדמיה הלאומית למדעים של גרמניה המזרחית. אחרי איחוד גרמניה מחדש שימש לזמן קצר כסגן המנהל הטכני של האקדמיה הלאומית למדעים ואף יועץ של חברת Accelrys (אנ') בסן דייגו.

בשנת 1992 הוא הצטרף אל מכון מקס פלאנק כראש קבוצת הכימיה קוונטית. מאז עובד כפרופסור מן המניין באוניברסיטת הומבולדט. הוא מדען חוקר פעיל בתחום הכימיה הקוונטית וכימיה חישובית. מחקרים בנושא כימיה חישובית שלו אפשרו הבנה טובה יותר של מבנים ופעילויות של זרזים וזאוליטים. כמו כן, הוא פירש מבנים של ספקטרוסקופיה ותהודה מגנטית גרעינית.

קריירה ציבורית
--------------

זאואר עם אשתו, 2010
לאחר שהפך לבעלה של קאנצלרית גרמניה, התפרסם זאואר עקב מעמדו. במספר הזדמנויות אמר כי אינו אוהב פרסום זה. במהלך מסע הבחירות של רעייתו בשנת 2005, שמר זאואר על פרופיל נמוך מאוד וסירב להתראיין לתקשורת על נושאים שאינם קשורים לקריירה המדעית שלו. הוא השתתף בפסטיבל ביירוית, פסטיבל אופרה ואירוע חברתי בולט מאוד בגרמניה עם אשתו. הוא גם ידוע כחובב גדול של יצירותיו של המלחין ריכרד וגנר.

במהלך השבעתה של רעייתו לתפקיד קאנצלרית גרמניה בבונדסטאג, זאואר לא היה נוכח, אך דווח כי הוא צפה בהשבעה בטלוויזיה מהמעבדה לכימיה באוניברסיטה.

עם זאת - כשמגיעים לארצו אורחים רמי מעלה מחו"ל, הוא ממלא את תפקידו לפי כל הכללים: זאואר נכח באירועים שנערכו לכבוד הנשיא אובמה במהלך ביקורו בגרמניה ב-2013, וכן בסעודה שהתקיימה לכבוד מלכת אנגליה ב-2015. כשמנהיגי מדינות הג'י-20 התכנסו בהמבורג ביולי האחרון[דרושה הבהרה], זאואר היה אחראי על אירוח בני הזוג של המנהיגים במכון לחקר ההתחממות הגלובלית. באותו אירוע נכחה חברה חדשה יחסית במועדון היוקרתי של בני-הזוג של - מלניה טראמפ, רעייתו של נשיא ארצות לשעבר, דונלד טראמפ.

חיים אישיים
-----------

מנישואיו הקודמים נולדו לו שני בנים, דניאל ואדריאן. ב-30 בדצמבר 1998 נישא לדוקטור לכימיה קוונטית, אנגלה מרקל. מרקל נבחרה בשנת 2005 לתפקיד קאנצלרית גרמניה, האשה הראשונה בתפקיד זה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יואכים זאואר** בוויקישיתוף

* יואכים זאואר, באתר dblp
* יואכים זאואר, באתר גוגל סקולר
* AFP, ה"בייביסיטר" ב-G8: בעלה של הקנצלרית, באתר ynet, 6 ביוני 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  Prof. Dr. Dr. h.c. Joachim Sauer, באתר הרשמי של אוניברסיטת הומבולדט
2. ↑  2009 - Joachim Sauer
3. ↑  אמיר אורן, מי שילם על המלון של יאיר נתניהו?, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2015
4. ↑  AFP, קנצלרית גרמניה התעלפה בפסטיבל ואגנר, באתר ynet, 26 ביולי 2015
5. ↑  בן עופר, Xnet, האיש שאיתה: מיהו בעלה המסתורי של האישה החזקה ביותר בעולם, ‏3-10-2017

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* DBLP: s/JSauer
* GND: 13034320X
* ISNI: 0000 0000 1729 7526
* ORCID: 0000-0001-6798-6212
* ResearcherID: B-7020-2016
* SUDOC: 180876120
* VIAF: 67571187
* WorldCat: viaf-67571187

 |
ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד
**ג'ון הראשון, דוכס בדפורד** (20 ביוני 1389 – 14 בספטמבר 1435) היה אחיו של הנרי החמישי, מלך אנגליה, שעם עלותו על כס המלוכה ב-1414 העניק לו את התארים רוזן קנדאל וריצ'מונד ודוכס בדפורד. אחרי מות הנרי החמישי ב-1422, בדפורד נאבק באחיו המפרי, דוכס גלוסטר על כתר ממלכת אנגליה. בדפורד הוכרז למושל צרפת שהייתה תחת כיבוש אנגלי, ובנו הפעוט בן השנה של הנרי החמישי, הנרי השישי, הוכרז למלך אנגליה וצרפת.

בדפורד היה בן בריתו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, נגד שארל יורש העצר הצרפתי (שארל השביעי, מלך צרפת לעתיד) ב- 14 ביוני 1423 נשא בדפורד לאישה את אן מבורגון, אחותו של פיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה, בעיר טרואה (כיום בחבל שמפאן-ארדן בצרפת). בתקופה זו צרפת סבלה מחוסר ביטחון בדרכים ומכנופיות שודדים. האיכרים נמלטו אל הערים שלא אבו לפתוח בפניהם את שעריהן, והאיכרים עצמם נאלצו להפוך לשודדים. ההרס היה נורא ומאות אלפים מתו מרעב וממגפה.

בדפורד נחל ניצחונות על הצרפתים, התקדם אל עבר אורליאן, עיר המפתח שעל הנהר לואר, ומשם קיווה לתקוף את העיר בורז' שבמרכז צרפת, שהייתה מקום מושבו של יורש העצר שארל. הוא שם מצור על אורליאן במשך שישה חודשים ב-1429, אולם אז הופיעה ז'אן ד'ארק שבמנהיגותה נחלו הצרפתים ניצחות על האנגלים. ב-1430 ז'אן ד'ארק נתפסה בידי הבורגונדים בעיר קומפיין שמצפון לפריז, ונמכרה לבני בריתם האנגלים. בדפורד גרם להעלאתה על המוקד בעיר רואן שבנורמנדיה ב-30 במאי 1431, ואחרי כן ערך טקס הכתרה להנרי השישי בפריז.

ב-1432 מותה של אן מבורגון, אשתו של בדפורד, שחרר את הבורגונדים מבריתם עם אנגליה, ופיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה רצה בשלום עם הצרפתים. לצורך זה נערכו שיחות ב-1435 בעיר אראס (כיום בחבל נור-פה דה קאלה בצפון צרפת) שהסתיימו ללא תוצאות בגלל התנגדות האנגלים, ופיליפ השלישי, דוכס בורגונדיה חתם שם על הסכם שלום נפרד עם שארל שבינתיים נמשח והוכתר כשארל השביעי, מלך צרפת. באותה שנה בדפורד נפטר ונקבר בקתדרלה של רואן. מותו סימן את שחרורה של פריז שמרדה באנגלים ב-1436 ונשבעה אמונים למלך שארל השביעי.

הדוכס מבדפורד היה פטרון האמנים והזמין אצלם כתבי יד מאוירים. שמו קשור בכתבי יד חשובים מן המאה החמש עשרה, ובהם "ספר השעות של בדפורד". שמו קשור גם בהקמת האוניברסיטה של העיר קאן שבנורמנדיה ב-1432.

ג'ון בדפורד מופיע במחזהו של שייקספיר "הנרי החמישי".

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד** בוויקישיתוף
* ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007263566005171
* BnF: cb124210463 (data)
* GND: 119231530
* ISNI: 0000 0000 6675 9184
* LCCN: nr94011215
* NKC: jx20080228001
* NTA: 114862443
* SNAC: w6km4035
* SUDOC: 033334145
* VIAF: 25408132
* WorldCat: lccn-nr94011215

 |
באנליזה מרוכבת, **משפט הפירוק לגורמים של ויירשטראס** קובע כי כל פונקציה שלמה ניתן לייצג כמכפלה שמערבת את האפסים שלה. בנוסף, לכל סדרה השואפת לאינסוף ניתן לבנות פונקציה שלמה אשר האפסים שלה הם איברי הסדרה.

באופן רחב יותר, כל פונקציה מרומורפית אפשר לייצג כמכפלה המערבת את האפסים שלה, הקטבים שלה ועוד פונקציה הולומורפית שונה מ-0 הקשורה אליה.

המשפט קרוי על שם קארל ויירשטראס.

מוטיבציה
--------

מהמשפט היסודי של האלגברה נובע שכל פולינום ניתן להציג בצורה: {\displaystyle p(z)=a\prod \_{i=1}^{n}(z-a\_{i})} כאשר {\displaystyle a\_{1},\ldots ,a\_{n}} הם האפסים של הפולינום. כמו כן, לכל סדרה סופית {\displaystyle a\_{1},\ldots ,a\_{n}} קיים פולינום שאלו אפסיו.

משפט הפירוק של ויירשטראס מכליל תוצאה זו לפונקציות שלמות כלליות ולסדרות אינסופיות של אפסים.

מכיוון שמכפלה אינסופית לא בהכרח מתכנסת, הרחבת המשפט היסודי של האלגברה באופן זה אינה מיידית. תנאי הכרחי להתכנסות של מכפלה אינסופית של מספרים הוא שערכם המוחלט ישאף ל-1. לכן, אם אנו רוצים ש-{\displaystyle \prod \_{n}(z-a\_{n})} יתכנס, אנו רוצים פונקציה שערכה המוחלט יישאר ליד 1 כאשר היא מקבלת קלטים בסביבת השורשים שלה.

הגורמים האלמנטרים
-----------------

הגורמים האלמנטריים מוגדרים באופן הבא:

{\displaystyle E\_{n}(z)={\begin{cases}(1-z)&{\text{if }}n=0,\\(1-z)\exp \left({\frac {z^{1}}{1}}+{\frac {z^{2}}{2}}+\cdots +{\frac {z^{n}}{n}}\right)&{\text{otherwise}}.\end{cases}}}
לכל n טבעי.

חשיבותם מודגמת בלמה הבאה:

{\displaystyle \vert 1-E\_{n}(z)\vert \leq \vert z\vert ^{n+1}.}
עבור z עם ערך מוחלט קטן-שווה ל-1 ו-n טבעי.

שתי הצורות של המשפט
-------------------

### קיומה של פונקציה שלמה עם סדרת אפסים נתונה

תהי {\displaystyle \{a\_{n}\}} סדרת מספרים מרוכבים שונים מ-0 אשר שואפת לאינסוף.
אם {\displaystyle \{p\_{n}\}} היא סדרת מספרים טבעיים כך שלכל r>0 מתקיים: : {\displaystyle \sum \_{n=1}^{\infty }\left(r/|a\_{n}|\right)^{1+p\_{n}}<\infty ,}
אז הפונקציה : {\displaystyle f(z)=\prod \_{n=1}^{\infty }E\_{p\_{n}}(z/a\_{n})} היא שלמה עם אפסים בדיוק ב-a\_{n}. 
אם אחד המספרים בסדרה {\displaystyle \{a\_{n}\}} מופיע m פעמים אז הוא יהיה אפס מסדר m.
נשים לב כי סדרת הטבעיים תמיד קיימת (ניתן למשל לקחת פשוט את הסדה {n}) אך אינה יחידה ולכן הפונקציה הנ"ל אינה יחידה.

### משפט הפירוק של ויירשטראס

תהי *f* פונקציה שלמה עם אפסים {\displaystyle \{a\_{n}\}} (שונים מ-0) אשר חוזרים על עצמם בסדרה בהתאם לריבוי שלהם.
נניח גם שלפונקציה יש אפס ב-z=0 והוא מסדר m>0 כלשהו.
אז, יש פונקציה שלמה g וסדרה {\displaystyle \{p\_{n}\}} של טבעיים כך ש:

{\displaystyle f(z)=z^{m}e^{g(z)}\prod \_{n=1}^{\infty }E\_{p\_{n}}\!\!\left({\frac {z}{a\_{n}}}\right).}
#### דוגמאות לפירוק לגורמים של פונקציות שלמות

* {\displaystyle \sin \pi z=\pi z\prod \_{n\neq 0}\left(1-{\frac {z}{n}}\right)e^{z/n}=\pi z\prod \_{n=1}^{\infty }\left(1-{\frac {z^{2}}{n^{2}}}\right)}
* {\displaystyle \cos \pi z=\prod \_{n\neq 0}\left(1-{\frac {2z}{2n-1}}\right)e^{2z/(2n-1)}=\prod \_{n=1}^{\infty }\left(1-{\frac {4z^{2}}{(2n-1)^{2}}}\right)}

ראו גם
------

* משפט מיטאג-לפלר

קישורים חיצוניים
----------------

* משפט הפירוק של ויירשטראס, באתר MathWorld (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Conway, J. B. (1995), *Functions of One Complex Variable I, 2nd ed.*, springer.com: Springer, ISBN 0-387-90328-3
**טומשפיל** או **טומשפול** (פולנית: **Tomaszpol***,* אוקראינית: **Томашпіль**, רוסית: **Томашполь**) היא עיר באוקראינה, במחוז ויניצה, שבו היא משמשת כמרכז אזורי. נמצאת על הנהר טומשובקה, יובלו של רוסבה, שהוא יובלו של הדניסטר. המרחק מוויניצה הוא 120 ק"מ. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2001, מונה אוכלוסייתה 6068 איש. ב-1998 התגוררו בעיר 57 יהודים.

היסטוריה
--------

העיר נזכרת לראשונה ב-1616. שמה ניתן לה על שמו של טומש זמויסקי, מושל האזור. לפני פרוץ מרד הקוזקים בעיר היו כ-2,500 תושבים. ב-1648 העיר נכבשה על ידי חיילותיו של בוגדן חמלניצקי, שטבחו ביהודים והחריבו את העיר. ב-1672 העיר נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית. ב-1699 העיר חזרה לפולין ובתחילת המאה ה-18 העיר התחילה להיבנות מחורבותיה, והתחדשה בה גם קהילה היהודית.

יהדות טומשפול
-------------

ב-1889 מספר היהודים בעיר הגיע ל-5000.

ב-1873 בעיר נפתח בית החרושת לסוכר על ידי משפחת ברודסקי. בית החרושת נהפך לאחד מהמפעלים הגדולים של כל המחוז. בבית החרושת זה עבד בין 1887 ל-1918 אחד ממייסדי חובבי ציון הסופר והמשורר, יהודה ליב לוין (יהל"ל).

בסוף המאה ה-19 התפשטה בעיר חסידות, על ידי נצר של בית חב"ד- רבי מרדכי דב טברסקי בנו של ר' מנחם נחום מנז'ין, בנו של ר' דב בער מליובביץ'. לאחריו בראש החצר עמד בנו ר' חיים משה יהושע טברסקי (1857–1959), שב-1924 היגר לארצות הברית.

לפי מרשם האוכלוסין שנערך בברית המועצות בשנת 1939 התגוררו בעיר 1863 יהודים (63% מהאוכלוסייה).

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941 גויסו מרבית הגברים היהודים של טומשפול לצבא האדום. הצבא הגרמני כבש את העיר ב-20 ביולי 1941. זמן קצר לאחר כיבוש העיר ערכו הגרמנים ביחד עם משתפי הפעולה האוקראינים פוגרום ביהודי טומשפול, במהלכו נרצחו בין 150 ל 240 איש. בדצמבר 1941 הועברה טומשפול לשליטה רומנית (היא נכללה באזור כיבוש שנקרא טרנסניסטריה). הרומנים הקימו בעיר גטו, שלשם נאספו כל היהודים מטומשפול, מכפרי הסביבה ואף הובאו אליו יהודים מבסרביה. היהודים הועסקו בעבודות כפייה ורבים מהם מתו ממחלות. היהודים שנותרו בחיים בגטו שוחררו על ידי הצבא האדום ב-16 במרץ 1944.

לאחר המלחמה המשיכו להתגורר יהודים בעיר. בתחילת שנות ה-90 יהודי העיירה הקימו קהילה מאורגנת מחדש. ב-1998 היו בה 57 יהודים, רובם בגיל מבוגר.

מקורות
------

* 100 קהילות יהודיות באוקראינה מאת אלכסנדר גרשט

לקריאה נוספת
------------

* אובידיו קראנגה, טומשפול, **אנציקלופדיה של המחנות והגטאות** (כרך III, עמ' 800–802), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טומשפול** בוויקישיתוף
* טומשפול (Tomashpol), ב"אנציקלופדיה של הגטאות", באתר "יד ושם"

הערות שוליים
------------

1. ↑  ועדת הסטטיסטיקה המרכזית של אוקראינה, מרשם אוכלוסין של שנת 2001
**הרובע ההיסטורי של מוסקגון** (באנגלית: **Muskegon Historic District**) הוא רובע היסטורי במוסקגון (אנ') שבמישיגן, שמורכב מארבעת הבלוקים העירוניים שבין שדרת קליי, שדרת ובסטר, והרחובות השני והשלישי – ומשני הבלוקים שבין שדרת ובסטר, שדרת מוסקגון, והרחובות השני והרביעי. הבלוק אוזכר במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים מ-1972.

תיאור
-----

הרובע ההיסטורי (אנ') של מוסקגון כולל כעשרים מבנים מרכזיים, יחד עם מספר קטן של מבני חוץ, כגון בתי כרכרות (אנ'). הרובע כולל גם מבנים ציבוריים וגם מגורים פרטיים, וכן את פארק האקלי (אנ').
בתים אחרים הנכללים במחוז זה בנויים בסגנון איטליאנטי (אנ') מאוחר משנות ה-80 של המאה ה-19, הבתים הללו עודנם שלמים מבחינה ארכיטקטונית, והם עדיין משמשים כבתים פרטיים.
בין המבנים המשמעותיים:

* הספרייה הציבורית האקלי (אנ')
* הכנסייה האפיסקופלית של סנט פול
* מוזיאון מוסקגון לאמנות
* בית ג'ון טורנט
* פארק האקלי
* בית האקלי (אנ') ובית יום (אנ')

גלריה
-----

* הספרייה הציבורית האקליהספרייה הציבורית האקלי
* בית טורנטבית טורנט
* בית האקליבית האקלי
* בית יוּםבית יוּם

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **הרובע ההיסטורי של מוסקגון** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Department of the Interior. National Park Service. (3/2/1934 - ), **Michigan SP Muskegon Historic District**, 2013 – 2017, File Unit: National Register of Historic Places and National Historic Landmarks Program Records: Michigan, 1964 – 2013
**קומה גבוהה** (כונתה בעבר גם **ענקיוּת** או **ענקות**; בלועזית: **גיגנטיזם**, **Gigantism**) היא מחלה נדירה המתבטאת בהפרשת יתר של הורמוני גדילה במהלך הילדות לפני סיום גדילת העצמות.

אותה תופעה של הפרשה מוגברת של הורמון גדילה, המתבטאת אצל ילדים כקומה גבוהה, מתבטאת אצל מבוגרים כאקרומגליה.

תיאור התופעה
------------

המחלה גורמת להארכת העצמות הארוכות ולמבנה גוף גבוה ביותר. בארצות הברית ובאירופה, מקובל להחשיב אדם לענק, אם גובהו עבר את הרף של 2.13 מטרים.

הסיבה להפרשת יתר של הורמוני גדילה היא לעיתים קרובות גידול בבלוטת יותרת המוח. כמו כן, הגורמים יכולים להיות מצב בריאותי רע, כגון תסמונת מקון אולברייט, נוירופיברומטוזיס, קומפלקס קרני ועוד.

הגדילה האנכית בגובה שמאפיינת ענקיות מלווה גם בגדילת שרירים ואיברים, הגורמת לילד להיראות גדול לגילו. המחלה עלולה לדחות את הבגרות המינית.

תסמיני המחלה: גדילה מואצת בשלב הילדות, לסת בולטת, ירידה פרונטלית, התעבות מבנה הפנים, הזעה מוגברת, עייפות וכאבי ראש.

הטיפול בתופעה
-------------

במקרים בהם לא ניתן להסיר את הגידול בבלוטת יותרת המוח באמצעות ניתוח, תרופות הן הטיפול המתאים. התרופות היעילות ביותר שייכות לקבוצת הסומטוסטין - אוקטורוטיד או לנראוטיד, למשל. מדכאי דופמין עוזרים גם להפחתת הפרשת הורמון גדילה, אך יעילותם פחותה.

פגביסומנט, היא תרופה המשמשת לדיכוי הורמון הגדילה, משמשת רק במקרים קיצוניים. טיפול בקרינה, לייצוב כמות ההפרשות, משמש גם את הלוקים בענקיות, אך יכולות לעבור 5–10 שנים עד שתוצאות הטיפול המלאות יבואו לידי ביטוי.

ראו גם
------

* אקרומגליה
* גוליית

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **ענקיות** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **קומה גבוהה** |

* אי-אף-פי, קשה שם למעלה, באתר הארץ, 27 במאי 2015
* קומה גבוהה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4274047-2

 |

**הבהרה:** המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
**שלווניה** היא פרט נגרות המכסה את התפר שבין קורות מסגרת הדלת – המשקוף והמזוזות – לבין הקיר.

שימושים
-------

מטרתה של השלווניה היא לכסות ולהסתיר את התפר באופן שהיא תיראה כחלק בלתי נפרד מהקורות. בין קורות המסגרת לבין הקיר שסביבן קיים תפר או סדק שנוצר כתוצאה של הזעזוע שבסגירת דלת. כמו כן החומרים הנפוצים שמהם עשויות הקורות (עץ או פח מגלוון) ומהם בנוי קיר (לבנים או בטון) אינם מאפשרים הדבקה וחיבור איכותי, וזאת בשל רמת דיוק שונה של הרכיבים: יציקת בטון או בנייה מלבנים לעולם לא תהיה ישרה באותה מידה שבה מיוצר רכיב מתכתי או עץ.

השלווניה תוחמת את פתח הדלת ובכך תורמת גם בעיצוב פתח הדלת על ידי "סימון" גבולן של הקורות לקבלת מראה מדורג כלפי פנים הפתח.

השלווניה בבניה בישראל
---------------------

הבניה הנפוצה בישראל היא בניה בבלוקים ובבטון מזוין. מסגרות הדלתות הפנימיות הנפוצות עשויות עץ. השלווניות עד לשנות התשעים עשויות בדרך כלל פרופיל עץ שנחתך לזווית של 45 מעלות בקצהו העליון ליצירת מסגרת מלבנית (חיתוך גרונג) ונצבע בצבע שמן יחד עם המשקוף והמזוזות.

החל משנות התשעים החל השימוש גם בשלווניות בעלות גימור מוכן שהתקנתן דורשת חיתוך על פי מידה באתר והדבקה בלבד (ללא צביעה).

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקימילון ערך מילוני בוויקימילון: **שלווניה** |
**ראשד חוסיין** (בערבית: **راشد حسين**; 1936, מוסמוס – 1977, ניו יורק) היה משורר ומתרגם ערבי-ישראלי.

ביוגרפיה
--------

חוסיין נולד ב-1936 בכפר מוסמוס שבואדי עארה. בשנת 1944 עבר עם משפחתו לחיפה, ובשנת 1948 עזב אותה. לאחר שסיים את לימודי התיכון עבד שלוש שנים כמורה, אולם פוטר עקב פעילותו הפוליטית. בשנות החמישים והשישים היה העורך של "אלמרצאד", "אל-פאג'ר" ו"אל-מוסוואר", שלושה ירחונים בערבית שיצאו לאור על ידי מפ"ם. בשנת 1967 נסע לארצות הברית ובשנת 1971 נסע לסוריה והיה ממייסדי מרכז המחקר הפלסטיני ועבד בעבור המחלקה העברית ברדיו סוריה. בשנת 1973 ברח לארצות הברית ושימש שם כעיתונאי של סוכנות הידיעות הפלסטינית וואפא.

בשנת 1974 הופיע בסרטו של הבמאי ליונל רוגוזין "Arab Israeli Dialogue", בדו-שיח עם הסופר הישראלי עמוס קינן, שעסק בשורשי הסכסוך ובדרכים אפשריות לפתרונו.

ב-1 בפברואר 1977 מת בשריפה שפרצה בבית המלון שבו שהה בניו יורק. הוא נקבר בכפר הולדתו מוסמוס.

כתיבתו עסקה בנושאים לאומיים פלסטיניים. כמו כן עסק בתרגום, הוא תרגם לערבית שירים של חיים נחמן ביאליק ולעברית תרגם שירי עם ערבים. שירו "אשה אנאלפביתית" תורגם על ידי נתן זך ובוצע בלחן של שפי ישי על ידי חוה אלברשטיין באלבומה "שיר במתנה".

בשנת 1967 יצא לאור בהוצאת דביר הספר "דקלים ותמרים", שכלל מבחר תרגומי שירה ערבית שתרגם בצוותא עם נתן זך.

מבחר משירתו של חוסיין תורגם לעברית על ידי ששון סומך ופורסם באנתולוגיות שונות.

גלריה
-----

* ראשד חוסיין בוועידת-יסוד תנועת העולם הזה בתל אביב, 1965ראשד חוסיין בוועידת-יסוד תנועת העולם הזה בתל אביב, 1965
* ראשד חוסיין בחתונה של קרובים בכפר מוסמוס, 1964ראשד חוסיין בחתונה של קרובים בכפר מוסמוס, 1964
* ראשד חוסיין עם עברון ואבנרי בהפגנה נגד הפקעת אדמות, 1965ראשד חוסיין עם עברון ואבנרי בהפגנה נגד הפקעת אדמות, 1965
* ראשד מתרגם דברי עד במשפט ציבורי על הפקעת אדמות, באולם מוגרבי, 1965ראשד מתרגם דברי עד במשפט ציבורי על הפקעת אדמות, באולם מוגרבי, 1965

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ראשד חוסיין** בוויקישיתוף
* מנחם בן, קו המשווה: טעות ברוכה, באתר nrg‏, 3 ביוני 2011
* עופר אדרת, טרוריסט מנומס: סיפורו הטראגי של "ביאליק ממוסמוס", באתר הארץ, 16 ביוני 2019

* Poetics of Disaster: Nationalism, Gender, and Social Change Among Palestinian Poets in Israel After Nakba(הקישור אינו פעיל) מאת הוניידה גאנם.
* Rashid Husain: portrait of an angry young Arab Emile Marmorstein
* Memorial for an exile : Rashed Hussein (1936-77) Eqbal Ahmad


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274817105171
* GND: 11898375X
* ISNI: 0000 0000 8205 0802
* LCCN: n79114077
* NLA: 35089293
* NTA: 071575936
* SUDOC: 117582492
* Trove: 823360
* VIAF: 20480563
* WorldCat: lccn-n79114077

 |
**שרה בנינגה** (נולדה ב-1982) היא חוקרת אמנות וציירת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

נולדה בשנת 1982, בת לטרי ופרופ' שמעון בנינגה. 

בשנת 2006 קיבלה תואר ראשון בתולדות האמנות וספרות משווה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2009 קיבלה תואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2012 קיבלה תואר ראשון נוסף מבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב. בשנת 2017 קיבלה תואר דוקטור בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית בירושלים.

היא עוסקת במחקר של תולדות האמנות בתקופות הפרה־מודרניות, ומרצה בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב ובמחלקה לתרבות חזותית וחומרית בבצלאל.

תערוכות יחיד שלה: "בכחנליה" בגלריה מאיה בתל אביב (2021), "מבט מעבר" בגלריה טל בכפר ורדים (2022, אוצרת: עדי גרינפלד).

בדצמבר 2022 תוכננה תערוכה שבה שמונה ציורים גדולים שלה בגלריה ביתא שברחוב יפו בירושלים, אך יומיים לפני המועד המתוכנן הודיע אגף התרבות של עיריית ירושלים, שהגלריה בבעלותה, שאין להציג ציורים אלה כיוון שהם כוללים דימויי עירום. בעקבות זאת הועברה התערוכה למוזיאון על התפר בירושלים, שאינו בבעלות העירייה.

פעילה ב"סולידריות שייח' ג'ראח". בשנת 2010 נמנתה עם מדליקי המשואות בטקס הדלקת המשואות האלטרנטיבי של תנועת "יש גבול".

מתגוררת בירושלים, נמצאת בזוגיות ולה בת ובן.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של שרה בנינגה (באנגלית)
* שרה בנינגה, ברשת החברתית פייסבוק

* שרה בנינגה, ברשת החברתית אינסטגרם

* שרה בנינגה, ברשת החברתית LinkedIn

* שרה בנינגה, באתר ResearchGate

* שרה בנינגה, באתר Academia.edu
* שרה בנינגה/ ביוגרפיה, באתר של גלריה טל
* SARA BENNINGA, AUC.ART

**ממאמריה**:

* דיוקן עצמי: בין דירר לרמברנדט, **שירת המדע** 2020, עמ' 140–143

הערות שוליים
------------

1. ↑  שרה בנינגה, באתר סדנת ההדפס ירושלים
2. 1 2  אתר למנויים בלבד נעמה ריבה, האמנית שרה בנינגה: "ניסו למחוק שיח. תיכף יגידו שלא היתה תערוכה", באתר הארץ, 3 בינואר 2023
3. ↑  ד"ר שרה בנינגה, באתר "בצלאל"
4. ↑  שרה בנינגה מבט מעבר Looking Beyond, באתר של גלריה טל
5. ↑   עדותה של שרה בנינגה, אקטיביסטית, סרטון בערוץ "החברתית", באתר יוטיוב (אורך: 04:12)
6. ↑  מה קורה // שרה בנינגה, באתר "פורטפוליו", 25 בפברואר 2022
**נהרתן האינדוס** (שם מדעי: *Platanista minor*) הוא מין של דולפין נהרות החי בטבע בנהר האינדוס שבהודו ופקיסטן ומצוי בסכנת הכחדה. הוא קרוב משפחתו של נהרתן הגנגס ועד שנת 1970 גם נחשב לתת-מין שלו.

מאפיינים
--------

צבעו של דולפין זה הוא חום עכור והוא בעל לסתות ארוכות, עבות בתחילתן, ומלאות בשיניים חדות העוזרות לו לתפוס דגים. דולפינים אלה ככל הנראה עיוורים וחשים את דרכם באמצעות איכון הד. סנפיר הגב קטן אך סנפירי החזה והזנב גדולים. עם זאת, הם איטיים מאוד. הם יכולים לשחות על צידם ומדי פעם קופצים מהמים.

אורכם הממוצע 2.2 מטר בזכרים ו2.4-2.6 מטר בנקבות. הקטנים בדרך כלל באורך 200 ס"מ בלידה והם מתבגרים במהירות ועוזבים את האם תוך כמה חודשים לאפיקים אחרים בנהר.

הם מחפשים בקרקעית הנהר או על פני המים, סרטנים ודגים כמו קרפיון, שפמנון, גובי וכו'. 

נהרתן האינדוס ייחודי בכך שהוא חייב לשחות ללא הפסקה על מנת להימנע מפציעות, ובעקבות כך, ישן גם במחזורים קצרים מאוד, הנמשכים בין 4 ל-60 שניות. 

דולפינים אלה חיים רק באפיקי נהר האינדוס שבהודו ופקיסטן הצפוניים. בעבר הם חיו בהרבה שטחים דרומיים יותר אבל כיום נכחדו מ-80% מאזורי תפוצתם.

כיום הם בסכנת הכחדה בטבע כתוצאה מציד ומזיהום הנהרות המקומיים. הדולפין נחשב למין מוגן.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **נהרתן האינדוס** בוויקישיתוף
* נהרתן האינדוס, באתר ITIS (באנגלית)
* נהרתן האינדוס, באתר NCBI (באנגלית)
* נהרתן האינדוס, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* נהרתן האינדוס, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* נהרתן האינדוס, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  נהרתן האינדוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  נהרתן האינדוס באתר הרשימה האדומה של IUCN

| דולפיני נהרות |
| --- |
| איניים |
| איניה | דולפין האמזונאס • דולפין נהרות ארגואיי • דולפין נהרות בוליביאני |  |
| נהרתניים |
| נהרן | נהרתן הגנגס • נהרתן האינדוס |
| פונטופוריים |
| פרנסיסקנה לה פלטה (סוג ומין יחיד) | פרנסיסקנה לה פלטה |
| ליפוטיים |
| דולפין נהרות סיני (סוג ומין יחיד) | דולפין נהרות סיני |
**אנריקו דה ניקולה** (באיטלקית: **Enrico De Nicola** (מידע • עזרה); ‏9 בנובמבר 1877 – 1 באוקטובר 1959) משפטן, עיתונאי ופוליטיקאי איטלקי שכיהן כנשיא איטליה הראשון, לאחר פירוק איטליה הפשיסטית שימש כראש מדינה הזמני בתקופת המעבר בין איטליה הפשיסטית לרפובליקה האיטלקית בין השנים 1946–1948.

ביוגרפיה
--------

אנריקו דה ניקולה נולד ב-9 בנובמבר 1877 בנאפולי, בממלכת איטליה. לאחר שסיים ללמוד משפטים באוניברסיטת נאפולי פדריקו השני בשנת 1896, הוא התפרסם כאחד מעורכי הדין הפליליים הטובים ביותר באיטליה. הוא נכנס לפוליטיקה בשנת 1909 כשהצטרף למפלגה הליברלית האיטלקית. הוא מילא תפקידים ממשלתיים שונים בין השנים 1921-1913, ביניהם תת-מזכיר המדינה במשרד המושבות תחת ממשלתו של ג'ובאני ג'וליטי ותת מזכיר המדינה לענייני אוצר בממשלתו של ויטוריו אמנואלה אורלנדו. ב-26 ביוני 1920 נבחר לתפקיד נשיא בית הנבחרים של איטליה וכיהן בתפקיד זה עד 25 בינואר 1924. בשנת 1929 הוא נבחר על ידי ויטוריו אמנואלה השלישי להיות חבר בבית הנבחרים, אך דה ניקולה סירב. הוא פרש מהחיים הפוליטיים עם בחירתו של בניטו מוסוליני ועליית הפשיזם לשלטון האיטלקי.

לאחר פרישתו מן החיים הפוליטיים, הוא חזר לעסוק בפעילות משפטית. לאחר נפילתו של מוסוליני וסיום תקופת הפשיזם באיטליה, ניסה המלך ויטוריו אמנואלה השלישי לטשטש את שיתוף הפעולה שהיה בין המשטר הפשיסטי של מוסוליני והמלוכה האיטלקית. תפקידו של ויטוריו אמנואלה השלישי עבר לידיו של אומברטו השני. אומברטו השני קיים משאל עם שהוביל להדחתו וכינון משטר דמוקרטי באיטליה. לאחר הדחתו של אומברטו, ממלכת איטליה חדלה מלהתקיים וראש ממשלת איטליה אלצ'ידה דה גספרי נותר כראש המדינה. בעקבות הבחירות שנערכו במדינה ב-28 ביוני 1946 נבחר דה ניקולה על ידי הסנאט האיטלקי להיות ראש המדינה הזמני עם יותר מ-80% מהקולות.

לימים יאמר ג'וליו אנדראוטי כי דה ניקולה, צנוע ככל שהיה, לא היה בטוח אם לקבל את המינוי, והוא הסכים לאחר התעקשות של מנהיגים פוליטיים בתקופה. ב-25 ביוני 1947 התפטר דה ניקולה מתפקידו כראש המדינה עקב בעיות בריאותיות, אך למחרת הסנאט בחר בו שוב לתפקיד לאחר שיזהה בהתפטרותו מעשה של צניעות וענווה.

ב-1 בינואר 1948 נבחר להיות נשיא איטליה הראשון. הוא נמנע מלהתמודד לבחירות נוספות והתפטר מתפקידו. הוא הפך לסנאטור לכל החיים עקב היותו ראש המדינה לשעבר. דה ניקולה שימש כנשיא בית המשפט לחוקה של איטליה בין השנים 1957-1956.

דה ניקולה נפטר בעירייה טורה דל גרסו בנפת נאפולי בשנת 1959. הוא הותיר אחריו אשה.

ראו גם
------

* ראש ממשלת איטליה
* הרפובליקה האיטלקית

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אנריקו דה ניקולה** בוויקישיתוף
* מידע על אנריקו דה ניקולה (באנגלית)
* אנריקו דה ניקולה, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

| נשיאי איטליה |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| אנריקו דה ניקולה • לואיג'י אינאודי • ג'ובאני גרונקי • אנטוניו סניי • ג'וזפה סארגאט • ג'ובאני לאונה • סנדרו פרטיני • פרנצ'סקו קוסיגה • אוסקר לואיג'י סקאלפרו • קרלו אזליו צ'אמפי • ג'ורג'ו נפוליטנו • סרג'ו מטרלה |  |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb123415879 (data)
* GND: 118968963
* ICCU: RAVV054165
* ISNI: 0000 0000 2978 337X
* LCCN: n85384492
* NARA: 77802949
* SUDOC: 032373864
* VcBA: 495/166885
* VIAF: 71463994
* WorldCat: lccn-n85384492

 |
**מבחן בּוּזַגְלוֹ** הוא מונח שהתפשט מתחומי עולם המשפט, והפך למטבע לשון. המונח מבטא השוואה בין החזק לחלש, במשל - בין האשכנזי המבוסס לבוזגלו העולה החדש.

בשנת 1976 הורה היועץ המשפטי לממשלה דאז, אהרן ברק, לפתוח בחקירה פלילית נגד אשר ידלין במה שנודע לימים כפרשת ידלין. ידלין, פעיל מרכזי במפא"י שעמד להתמנות לנגיד בנק ישראל, נחשד בגנבה וקבלת שוחד במסגרת תפקידו הקודם כיו"ר מרכז קופת חולים כללית. כאשר ביקשו מברק לקיים את חקירתו של ידלין במשרדו, הורה לזמן את ידלין לחקירה במתקן משטרתי ואמר כי מעמדו של חשוד, רם ככל שיהיה, צריך להיות שווה למעמדו של אזרח פשוט מן השורה. לבסוף, ידלין הורשע ונידון לחמש שנות מאסר.

החלטתו זו של ברק לקיים את החקירה במתקן משטרתי הייתה צעד נחוש ואמיץ באותם ימים. בהתייחסו להחלטה, אמר ברק: "דין ידלין - כדין בוזגלו". המשמעות הייתה שאין הבדל בפני החוק בין החזק לחלש, ובהתאמה לאותם ימים, בין מי שנתפס כחזק - אשכנזים ותיקים לעומת החלש - בני העליות החדשות ובעיקר המזרחים.

למעשה, מבחן בוזגלו הועתק ממשמעותו המקורית שנגעה לשחיתות שלטונית ושימש אינדיקציה לנושאים הקשורים לשסע הבין-עדתי בישראל. מבחן בוזגלו הפך לכלי מבחן תרבותי בשורה רחבה של נושאים כמו כלכלה, חינוך תקשורת ועוד. המבחן נערך למעשה על ידי השוואת הישגיהן של שתי קבוצות עדתיות אלו, מתוך ראייה שלא אמור להיות ביניהן הבדל.

עם השנים התפתח גם המונח **מבחן בוזגלו ההפוך**, המתייחס לרדיפה של איש ציבור על סמך חשדות לא מבוססים, שלא היו מצדיקים פתיחת חקירה כנגד אדם מן השורה. מבחן זה גם מתייחס למתן גזר דין מחמיר על עבירה שביצע איש ציבור, בעוד אדם מן השורה יקבל גזר דין קל יותר.

ראו גם
------

* מסעודה משדרות

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד יהודה שפר, מבחן בוזגלו: לתבוע משרה נתניהו להחזיר למדינה 360 אלף שקל, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2019
2. ↑  שני מזרחי, מבחן בוזגלו הפוך: "לטפל בדירקטורים שלא עומדים בחובותיהם", באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2011
יומני היטלר על שער המגזין "Stern"
**יומני היטלר** (בגרמנית: **Hitler-Tagebücher**) הוא השם שניתן לאוסף ספרונים שנטען שהם יומניו הפרטיים של אדולף היטלר והתגלו לאחר מכן כזיוף.

רקע
---

בשנת 1983, פרסם מגזין החדשות הגרמני שטרן קטעים מכתבים שנטען שהם יומניו של אדולף היטלר, שנודעו אחר-כך בשם **יומני היטלר**. המגזין שילם 10 מיליון מרק גרמני (שווה ערך לכ-6 מיליון דולר באותו זמן) עבור שישים ספרונים ושתי "מחברות מיוחדות" על טיסתו של רודולף הס לבריטניה, שכיסו את התקופה שבין שנת 1932 עד 1945.

פרסום היומנים
-------------

העיתונאי גרט היידמאן (*Gerd Heidemann*) טען שגילה את היומנים, והגיש אותם לבדיקה אצל מספר מומחים להיסטוריה של מלחמת העולם השנייה, ביניהם יו טרבור-רופר וגרהרד ווינברג. במסיבת עיתונאים ב-25 באפריל 1983 הכריזו המומחים על האותנטיות של המסמכים. למרות שהיומנים לא נבדקו על ידי מדענים בצורה יסודית, אמר טרבור-רופר: "אני משוכנע שהמסמכים הם אותנטיים; שההיסטוריה של מיקומם מאז 1945 היא אמיתית; ושהדעה המקובלת לגבי הרגלי הכתיבה של היטלר, אישיותו, ואפילו, אולי, מספר אירועים פומביים, כתוצאה מכך תאלץ להיבחן מחדש."

טרבור-רופר היה באותו זמן דירקטור בחברת Times Newspapers, ולמרות שטען אחר כך שלא פעל בחוסר יושר, היה ניגוד עניינים בולט בעניינו כיוון שעיתון סאנדיי טיימס כבר שילם סכום נכבד של כסף על הזכויות לפרסם את היומנים בבריטניה.

הזיוף
-----

היידמאן טען שקיבל את היומנים ממזרח גרמניה, וכי הם הוברחו על ידי אדם בשם ד"ר פישר. היומנים, כך נטען, היו חלק מאוסף מסמכים שהוצלו מאתר התרסקות מטוס ב-Börnersdorf שליד דרזדן בחודש אפריל 1945. אולם בתוך שבועיים מהפרסום התגלה שהיומנים הם "זיוף מגושם וגרוטסקי" שנכתבו על נייר מודרני בעזרת דיו מודרנית וכללו אי דיוקים היסטוריים רבים, שהבולט בהם היה העובדה שמונוגרמה בראש העמוד הייתה 'FH' ולא 'AH' (*Adolf Hitler*) - למרות שבגופן הגרמני העתיק ששימש לכתיבה דמו שתי האותיות זו לזו. התוכן הועתק ברובו מספר של נאומים של היטלר שנוספו להם הערות 'אישיות'. בתגובה, התפטרו עורכי ה-Stern פטר קוך ופליקס שמידט והיידמאן נעצר באשמת זיוף.

היומנים נכתבו למעשה על ידי קונרד קוּיָאוּ (*Konrad Kujau*), זייפן ידוע לשמצה משטוטגרט. קוייאו והיידמאן נשפטו בשנת 1985 ונדונו, כל אחד, ל-42 חודשי מאסר.

השראה לאמנות
------------

בשנת 1991 הופקה סדרה בשם *Selling Hitler* עבור רשת הטלוויזיה הבריטית ITV על בסיס ספרו של רוברט האריס באותו שם. בשנת 1992 הופק סרט גרמני על ידי הבמאי הלמוט דייטל בשם *Schtonk!* שבו היו דמויות בדויות ששיקפו חלק ניכר מהאירועים בפרשה.

ב-2021 הופקה מיני-סדרה בת 6 פרקים בשם "לזייף את היטלר" (Faking Hitler) עבור רשת RTL+, בהפצת HBO Max בכיכובם של לארס אידינגר כגרד היידמן ומוריץ בלייבטרוי כקונרד קאיו.

לקריאה נוספת
------------

* רוברט האריס *Selling Hitler* מסת"ב 0140099484

קישורים חיצוניים
----------------

* כריס קוטרל וניקולס קוליש, הניו יורק טיימס, יומני היטלר המזויפים נכנסים לקנון הגרמני, באתר הארץ, 24 באפריל 2013

הערות שוליים
------------

1. ↑   "Selling Hitler", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
2. ↑   "Schtonk!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
3. ↑  אתר רשמי (בגרמנית)
**לידוביץ פיט** (בצרפתית: **Ludovic Piette**; ‏ 11 במאי 1826 – 14 באפריל 1878) היה צייר אימפרסיוניסט צרפתי.

ביוגרפיה
--------

הוא בא ממשפחת אצולה קטנה ואביו היה הרשם של קהילת מלריי (אנ'), בצפון מערב צרפת. שיעורי האמנות הראשונים שלו הגיעו מהציירים האקדמים (אנ') תומאס קוטיר ואיזידור פיס. במהלך לימודיו אצל קוטיר פגש את אדואר מאנה, שכבר התנסה בסגנונות חדשים. לאחר מכן, בזמן שהותו באקדמיה, הוא התיידד עם קאמי פיסארו, אף שהיה צעיר ממנו, תהיה לו השפעה מכרעת על עבודתו של פיט. הוא וחברים אחרים של פיסארו היו מציירים בחוץ לעיתים קרובות יחד. בשנת 1857, הוא הציג את הציור הראשון שלו בסלון. אומרים שהוא קיבל עבודה מנפוליאון השלישי לספק עיטורים לדירות של הקיסרית אג'ני, אך אין תיעוד רשמי לכך.

בשנת 1864, בגלל בריאות לקויה, הוא ואשתו התיישבו בחווה של משפחתו, אותה ירש לאחר מות אביו, ליד לאסי-לה-שאטו (אנ') בברטני. באותה תקופה, הוא החל לכתוב בקביעות לפיסארו, התכתבות ביניהם היא תיעוד חשוב של השנים המעצבות של האימפרסיוניזם, תקופה עם מעט תיעוד אחר. בהיותו שם, כיהן במועצת העירייה (אנ') כחלק מסיעת הליברל-שמרנים.

כמו אימפרסיוניסטים רבים, הוא נטה להתמקד בנופים עם דמויות ונופים עירוניים (אנ'). בין אזורים האהובים עליו לציור היו פונטואז (אנ') ולובסיין (אנ'). ב-1877, בהזמנתו של פיסארו, הוא השתתף בתערוכה האימפרסיוניסטית השלישית.

לאחר מותו, הוצגה רטרוספקטיבה של עבודתו בתערוכה הרביעית ב-1879. רחוב בפונטואז נקרא לכבודו.

גלריה
-----

* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לידוביץ פיט** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2  Ludovic PIETTE - (1826-1878), www.van-gogh.fr
2. 1 2  Ludovic Piette-Montfoucault, impressionistsgallery.co.uk

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BnF: cb12040319h (data)
* GND: 123270367
* ISNI: 0000 0001 1776 7177
* LCCN: n86024553
* RKD: 63485
* SUDOC: 028600061
* ULAN: 500031637
* VIAF: 95876569
* WorldCat: lccn-n86024553

 |
**תומאס ובסטר** (באנגלית: **Thomas Webster**;‏ 10 במרץ 1800 – 23 בספטמבר 1886) היה צייר אנגלי של ז'אנר ציורי ילדים וחיי יום יום בכפר, שרבים מהם הפכו לפופולריים באמצעות הדפסים. הוא חי שנים רבות במושבת האומנים בקרנברוק שבקנט.

ביוגרפיה
--------

ובסטר נולד בפימליקו, לונדון. אביו עבד בצוות האחזקה של ארמון המלוכה של ג'ורג' השלישי. הבן, שהוכיח כישרון למוזיקה, הפך לנער מקהלה, תחילה בקפלה של ג'ורג' הקדוש בטירת וינדזור, ואחר כך בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס בלונדון. הוא עזב את המוזיקה לטובת הציור. כסטודנט באקדמיה המלכותית לציור, הוא הציג בשנת 1824, דיוקן של "מר רובינסון ומשפחה". ובשנה שלאחר מכן זכה בפרס ראשון בבית הספר לציור.

הציור - ״מקהלת הכפר״, 1847
בשנת 1825, הציג ובסטר ״מורדים יורים באסיר״, בגלריית רחוב סאפוק - הראשון בסדרה של תמונות חיי בית הספר, ז'אנר שעבורו הוא נודע. בשנת 1828, את ציורו ״ניסוי אבק שרפה״ הוא הציג באקדמיה המלכותית, ובשנת 1829 את ״האסיר״. ואחריהם הציג תמונות רבות של חיי הכפר בשתי הגלריות. בשנת 1840 נבחר ובסטר כחבר באקדמיה המלכותית (ARA). הוא המשיך להציג לעיתים קרובות שם עד 1876, כאשר הוא היה כבר פרש מן האקדמיה. הוא הציג דיוקן עצמי בשנת 1878.

בשנת 1856 צולם ובסטר במכון הצילום הלונדוני של רוברט האוולט, כחלק מסדרת דיוקנאות של אמנים. התמונה הוצגה בתערוכת קבוצתית במנצ'סטר בשנת 1857.

מ-1835 עד 1856 ובסטר גר בבית קניון, קנסינגטון, אבל את שלושים השנים האחרונות של חייו בילה במושבת האמנים, קרנברוק שבקנט, שם הוא מת ב-23 בספטמבר 1886.

עבודתיו
-------

ובסטר נודע בציורי הז'אנר שלו. לעיתים קרובות צייר ילדים כנושא מרכזי. ציוריו מתארים אירועים מחיי היומיום בצורה מתוחכמת והומוריסטית. רבים מהם הפכו לפופולריים מאוד, במיוחד ״Pinch of Snuff" שלו (1840) שבעבורו הוא קיבל את החברות באקדמיה המלכותית.

הציור - ״משחק כדורגל״, 1839
בטווח המצומצם של נושאים שהוא ריכז את עצמו, היה ובסטר חסר תחרות. חלק מהתמונות שלו - כמו ״זכרו את המערה״, ואולי את ״התנופה״ - ייחסו בטעות לצייר אחר.[1] ״החיוך״ (1841), ״הזעף״ ו״הילד עם ידידים רבים״, נמנים עם הציורים הרבים שהתפרסמו בעזרת תחריטים.

הוא גם תרם ציורים לכרכים של ספרות יפה שהוצאו לאור על ידי מועדון ספרות בלונדון. כמו ״שירי שייקספיר״ (1843). ההוצאה לאור הזאת פעלה עד 1878.

ובסטר היה בעל השפעה על עבודתם של אמני קרנברוק אחרים, ג'ורג 'ברנרד או'ניל ופרדריק דניאל הרדי.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תומאס ובסטר** בוויקישיתוף
* תומאס ובסטר, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  Thomas Webster biography Archived 2012-03-07 at the Wayback Machine ("Leighton Fine Art).
2. ↑  "Webster, Thomas (1800-1886)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900.
3. ↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Webster, Thomas (painter)". Encyclopædia Britannica. 28 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 464.
4. ↑  ריכוז ציורים של ובסטר באתר אמנות בבריטניה

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007432642205171
* DSI: 11830
* GND: 1037987578
* ISNI: 0000 0000 6709 0347
* KulturNav: 2d44678f-2dd5-46e1-815c-fb1b66e2f16e
* LCCN: nr92004407
* RKD: 83194
* SNAC: w6tb1rsh
* TePapa: 2424
* Trove: 1183279
* ULAN: 500119255
* VIAF: 78639330
* WorldCat: lccn-nr92004407

 |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה, העוסק בהרב הראשי של בגדאד, עם הערך "צדקה חוצין", העוסק ברב ירושלמי.

הרב **צדקה חוצין** (הראשון) (ה'תנ"ט, 1699 - ו' בתשרי ה'תקל"ג, 3 באוקטובר 1772), היה רבה של בגדאד במשך כשלושים שנה - בין השנים ה'תק"ג - ה'תקל"ג.

ביוגרפיה
--------

נולד בשנת ה'תנ"ט (1699) בחלב (ארם צובא) שבסוריה לרב סעדיה. כל אחיו נפטרו בינקותם, לכן החליטה אמו להשאירו בפתח בית הכנסת ולא לגדל אותו. נשיא בית הכנסת מצא את התינוק, ולאחר חקירה קצרה התברר לו שזהו בנו של הרב סעדיה, שכל בניו נפטרו. מתוך רחמים על התינוק החליט לגדלו בביתו, וכאשר גדל שלחו ללמוד אצל הרב רפאל שלמה לניאדו.

כבר בנערותו נודע חכם צדקה חוצין כבקי בכל התורה ואף בחכמת הקבלה. הוא כתב תשובות לשאלות הלכתיות אשר הופנו אליו על ידי רבנים מרחבי העולם. כשהיה בן שלושים ושש השתתף בדיונים הלכתיים יחד עם זקני החכמים בארם צובא.

בשנת תק"ג (1743), התרחשה בעיר בגדאד מגפת דבר. בעקבות מותם של רבים מבני הקהילה, ובהם רב העיר - הרב סלימאן ברזאני (אדוני), פנה חכם משה מרדכי, נשיא הקהילה בבגדאד אל חכם רפאל שלמה לניאדו בחלב, כדי שיבחר את אחד מתלמידי החכמים בעיר, שיכהן כרב קהילת בגדאד. חכם צדקה חוצין נבחר לתפקיד ונתמנה לראש חכמי בגדאד.

חכם צדקה חוצין שימש כרב הקהילה במשך כ-30 שנה. בתקופה זו הוא פרחו החיים התורניים בבגדאד. חכם צדקה חוצין פעל לבניית מקוואות, בתי כנסיות ובתי מדרש, תיקן תקנות ומנהגים שונים שחלקם נהוגים בידי יהודי בבל עד ימינו. כמו כן נערכו שיעורי תורה בעיר בהנהגתו. הוא היה אחראי לאימוץ ההלכה והמנהגים הספרדיים בקהילה.

חכם צדקה חוצין כתב תשובות רבות לשאלות שהופנו אליו ונשא ונתן בהלכה ובאגדה עם כמה מגדולי דורו. מלבד גדולתו בתורת הנגלה, היה גם בקי עצום בכתבי האר"י ובתורת הקבלה.

בשלהי שנת תקל"ב פרצה בבגדאד מגפת דבר נוספת, ובה נפטרו שלושה מתוך חמשת בניו. דרשתו בשבת שובה הפכה להספד על בניו ועל שאר המתים הרבים במגפת הדבר. לאחר מספר ימים, בו' בתשרי תקל"ג, נפטר חכם צדקה אף הוא במגפת הדבר ונקבר בבגדאד.

משפחתו
------

הרב צדקה חוצין השני הוא בן נינו, וגם רבי שלמה בכור חוצין וגיא בכוֹר הם צאצאים שלו.

ספריו
-----

במהלך חייו כתב חיבורים רבים, אולם רק חלק מהם הובאו לדפוס. הוא שלח חיבורים מכתבי ידו מבגדאד לארם צובא כדי להדפיסם בוונציה, אבל השליחים נשדדו, והספרים אבדו. בשנת תשפ"ב הודפס הספר תשובה וצדקה מכתיבת יד המחבר על ידי מכון ניר דוד רמת גן.[דרוש מקור]

* **צדקה ומשפט** - שו"ת, בנוסף מוזכרים בספר זה תולדותיו של המחבר. ספר זה נדפס בידי הרב יצחק נסים.
* **אורח צדקה** - על ארבעה טורים
* **מעיל צדקה** - על ארבעה טורים
* **מעשה הצדקה** - שו"ת
* **עבודת הצדקה** - פירוש על התורה
* **תשובה וצדקה** - דרשות ומוסר ותולדות המחבר

קישורים חיצוניים
----------------

* ירון הראל, Ḥuṣīn, Ṣadqa באנציקלופדיה של היהודים בעולם האסלאמי.
* חכם צדקה חוצין (הראשון), באתר החכם היומי
* חכם צדקה חוצין הראשון ע"ה, באתר העיראקי
* ר' צדקה חוצין - הראשון, באתר mytzadik
* צדקה חוצין (הראשון), באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  כמו מנהג קריאת תהילים בחבורות בראש השנה, ראו בהקדמה ל'צדקה ומשפט', עמוד 10. ועוד
**וילפריד ג'ורה קאפטום** (בצרפתית: **Wilfrid Jaures Kaptoum**; נולד ב-7 ביולי 1996) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר בא.א.ק. לרנקה.

קריירת מועדונים
---------------

קאפטום התחיל את לשחק כדורגל באקדמיה לכדורגל של סמואל אטו ובגיל 12 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה. כעבור שנה עבר בהשאלה לסנט אנדרו ובסיום השנה חזר לברצלונה. ב-23 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת המילואים של המועדון בהפסד 2-0 לאוססונה. ב-19 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-4 נגד אלקורקון, בו גם בישל שער נוסף.

ב-28 באוקטובר 2015, קאפטום ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד וילאנוונסה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-10 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד ולנסיה. בקיץ 2017 נפצע בברכו ונעדר מפעילות כחצי שנה.

ב-31 בינואר 2018, קאפטום חתם בריאל בטיס והצטרף תחילה לקבוצת המילואים. ב-13 בדצמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בתיקו 0-0 נגד F91 דודלאנג' במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ב-3 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית בניצחון 0-1 נגד אתלטיקו מדריד. ב-10 בינואר 2020 הושאל לאלמריה. ב-5 באוקטובר 2020 שוחרר מהמועדון.

ב-23 בדצמבר 2020 קאפטום חתם בניו אינגלנד רבולושן מה-MLS. ב-16 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שיקגו פייר.

ב-13 בינואר 2023 חתם בלאס פאלמאס.

קריירה בינלאומית
----------------

בצעירותו, קאפטום שיחק בנבחרת הנוער ורשם בה 8 הופעות וכבש 2 שערים.

קאפטום נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2019, אך עדיין לא רשם דקות משחק בה.

תארים
-----

ברצלונה
* גביע המלך הספרדי: 2015/2016
* ליגת האלופות לנוער: 2013/2014

ניו אינגלנד רבולושן
* מגן האוהדים: 2021

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **וילפריד קאפטום** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2019** |
| --- |
| 1 אוננה • 
2 פאי • 
3 בונג • 
4 בנאנה • 
5 נגדאו-נגג'וי • 
6 אויונגו • 
7 אנז'י • 
8 זמבו אנגיסה • 
9 באהוקן • 
10 דג'אום • 
11 באסוגוג • 
12 דאווה •
13 צ'ופו-מוטינג • 
14 מנדז'ק •
15 קונדה •
16 אונדואה •
17 אקמבי •
18 ג'ואל •
19 זואה •
20 בומל •
21 קאפטום •
22 קאנה-בייק •
23 קאמני •
מאמן: סידורף | קמרוןקמרון |
אין לבלבל עם אין לבלבל ערך זה עם הערך "מצודת שפנדאו".

**כלא שפנדאו** (בגרמנית: **Kriegsverbrechergefängnis Spandau**) היה בית כלא בעיר שפנדאו שבמערב ברלין (כיום אחת מתשע השכונות המרכיבות את רובע שפנדאו בברלין), המוכר בעיקר בשל היותו מקום כליאתם של שבעה מורשעים של משפטי נירנברג. בית הכלא הוקם ב-1876 ליד מצודת שפנדאו, אך לא היה חלק ממנה. בתקופת הנאצים שימש הכלא את הגסטפו לכליאת מתנגדי משטר, ולאחר מלחמת העולם השנייה שימש לכליאת שבעת פושעי המלחמה הנאצים. בית הכלא נהרס ב-1987, לאחר מותו של אחרון האסירים בו, רודולף הס - וזאת על מנת למנוע את הפיכת האתר למוקד עלייה לרגל עבור נאו-נאצים.

היסטוריה
--------

בית הכלא נבנה בשנת 1876 כמרכז כליאה צבאי, אולם ב-1919 החל לשמש גם למטרות אזרחיות. באותה תקופה היה המתקן ערוך לכליאתם של עד 600 אסירים. לאחר שריפת הרייכסטאג בשנת 1933, נכלאו במבנה מתנגדים להיטלר, ובכללם עיתונאים כקרל פון אוסייצקי ואגון קיש (Egon Kisch), במה שכונה אז "מעצר מנהלי". כלא שפנדאו הפך למעין מודל מוקדם עבור מחנות הריכוז הנאציים. בעוד שמבחינה רשמית הוא נוהל על ידי משרד המשפטים הפרוסי, הגסטפו התעלל ועינה את הכלואים בו, כפי שמציין קיש בזכרונותיו מכלא זה. בסוף אותה שנה הוקמו מחנות הריכוז הנאציים הראשונים, וכל האסירים אשר הוחזקו ב"מעצר מנהלי", כביכול, הועברו למחנות אלה.

לאחר המלחמה
-----------

### מתקן כליאה לנאשמי משפטי נירנברג

לאחר מלחמת העולם השנייה יועד המבנה על ידי ארבע המעצמות לכלוא את פושעי המלחמה אשר הורשעו במשפטי נירנברג. בסופו של דבר, נכלאו בו רק שבעה מנאשמי המשפטים, ומהם רק ארבעה ריצו את מלוא גזר הדין: רודולף הס, אלברט שפר, באלדור פון שיראך וקארל דניץ. שלושה נוספים – קונסטנטין פון נויראט, וולטר פונק ואריך רדר – שוחררו במהלך שנות החמישים בשל בעיות בריאות, וזאת על אף שהשניים האחרונים נשפטו למאסר עולם. בין השנים 1966–1987 היה רודולף הס האסיר היחיד בבניין, והיה האדם היחיד ששכן בו באותה העת פרט לסוהרו האמריקאי, לויטננט קולונל יוג'ין ק' ברד (Eugene K. Bird), אשר היה לחברו. ברד כתב מאוחר יותר ספר על אודות חוויה זו, בשם "האיש הבודד בעולם" (*The Loneliest Man in the World*).

פרט ל"מרכז הבטיחות האווירית של ברלין", היה זה היחיד מבין מוסדות ארבע המעצמות אשר המשיך להתקיים גם לאחר תום שנות שלטונן הצבאי בגרמניה.

Britannia Centre Spandau, 2009
בשנת 1987 נהרס המבנה, בין היתר על מנת למנוע את הפיכתו למוקד עלייה לרגל עבור נאו-נאצים. על מנת להבטיח את מחיקתו הסופית, נבנו באתר חניון ומרכז קניות של החברות: Navy, Army and Air Force Institutes‏ (NAAFI), "מרכז בריטניה בשפנדאו", ובו סניפים של כמה מהרשתות הגדולות בגרמניה. הריסות בית הכלא נטחנו לאבק ופוזרו מעל לים הצפוני.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **כלא שפנדאו** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרכז בריטניה בשפנדאו** |

* תמונת האתר משנות ה-80
* תצלום אוויר של האתר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007603724605171
* BNE: XX4725103
* BnF: cb15570065r (data)
* GND: 7612136-7
* LCCN: n50026303
* NKC: ko2015896553
* NLA: 49284238
* SUDOC: 126774919
* VIAF: 168657268
* WorldCat: lccn-n50026303

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 

**עֵד עוֹיֵן** הוא עד אשר אופן עדותו בבית המשפט שונה באופן מהותי מעדות קודמת שמסר, והשינוי גורם נזק לבעל הדין שהביא אותו להעיד. מרגע שבית המשפט הכריז עליו כ"עוין" ניתן להטיל דופי במהימנותו, עד כדי קביעה כי עדותו הקודמת היא הנכונה. הליכי עד עוין מעוגנים בסדרי הדין ובדיני הראיות, ומתקיימים בהליך פלילי ובהליך אזרחי.

עדות עוינת
----------

עדות שהפכה להיות עוינת לבעל הדין ומסייעת לצד שכנגד, שכיחה בהליכים פליליים. למשל, כאשר עד מסר עדות מוקדמת בחקירתו במשטרה או בכל אמרת חוץ אחרת. בהגיעו להעיד בבית המשפט הוא מוסר עדות שונה במהותה הגורמת נזק לתביעה, או שהוא מרבה לשכוח פרטים באופן שנראה כמו שכחה מכוונת, או שהוא בוחר לשתוק מעל דוכן העדים.

ישנן סיבות שונות לעדות עוינת, בין השכיחות שבהן:

* העד מאוים על ידי הנאשם או על ידי גורמים מטעמו.
* העד טוען כי עדותו המוקדמת ניתנה תחת לחץ או הפעלה של השפעה בלתי הוגנת.
* חשש להפללה עצמית מעל דוכן העדים.
* במקרים של עבירות בתוך המשפחה כגון עבירות מין או אלימות, לפעמים בוחרים המתלוננים לחזור בהם מעדותם מתוך רצון לשמור על שלמות המשפחה.

גם בתביעה אזרחית יכול עד לסתור עדות קודמת שנתן, בדיון קודם או באימרת חוץ אחרת כמו תצהיר משפטי, באופן שתחשב לעוינת.

הבקשה
-----

הדרישה לקבוע כי עד הוא עוין, יכולה לבוא רק מצד בעל הדין אשר הביא את העד. עליו לשכנע את בית המשפט כי הפיכת העדות לעוינת נעשתה בזדון ומתוך מניעים פסולים אשר נועדו לסייע לצד הנגדי. במקרים רבים נוהגים שופטים להתרות בעד ולהבהיר לו את משמעות הקביעה ותוצאותיה. במקביל, מתבקש בית המשפט לקבל את העדות הקודמת שנמסרה על ידי העד כעדות קבילה.

קביעת עד עוין
-------------

לאחר ההכרזה על העד כעוין ניתנת הזדמנות שנייה לצד שהביא אותו לחקור אותו בחקירה נגדית, בה הוא יכול לשוב לעדותו הראשונה, או להתמיד בקו העוין.

בית המשפט יכול לראות את עדותו המוקדמת כאילו היא העדות הנכונה, אם כי אין הוא חייב לעשות כך, והכל לפי נסיבות העניין. בדרך כלל עדות עוינת הופכת את העד לבלתי אמין והעדות הקודמת מקבלת משקל כבד לעומת העדות העוינת.

לקריאה נוספת
------------

* Rosemary Pattenden, The Hostile Witness, **The Journal of Criminal Law**, Volume 56, Issue 4, November 1992, pp. 414–425
* R v. Thompson (1976), Criminal Appeal Reports, Volume 64, p. 96, in Allen, Christopher. *Sourcebook on Evidence*. pp. 362–364.

קישורים חיצוניים
----------------

* גלעד גרוסמן, העד לרצח הנער חזר בו מדבריו, באתר nrg‏, 25 בפברואר 2007

הערות שוליים
------------

1. ↑  סעיף 179 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982
2. ↑  סעיף 10א לפקודת הראיות [נוסח חדש], תשל"א–1971
**ולדימיר גלושצ'ביץ'** (בסרבית: **Bлaдимиp Глушчeвић**; נולד ב-20 באוקטובר 1979) הוא כדורגלן עבר מונטנגרי, ששיחק בעמדת החלוץ.

קריירה
------

גלושצ'ביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת מוגרן בודווה, בה שיחק עד שנת 2003. בקיץ 2003, חתם בספרטה פראג מליגת העל הצ'כית, בה התאחד עם אחיו, איגור. תחילה הצטרף לקבוצת המילואים, ולקראת סיום העונה הצטרף לקבוצה הבוגרת, כאשר את הופעת הבכורה שלו הוא ערך בליגת העל הצ'כית ב-6 במרץ 2004 נגד סיגמא אולומוץ.

בקיץ 2004 חזר לליגת העל של סרביה ומונטנגרו, כאשר חתם בבודו'צ'נוסט פודגוריצה ובהמשך שיחק גם בוראץ' צ'אצ'אק וראד בלגרד. במהלך עונת 2006/2007 חתם בפוליטכניקה טימישוארה, בה עבד תחת המאמן גאורגה חאג'י. לאחר עזיבתו של חאג'י, מעמדו של גלושצ'ביץ' בקבוצה התערער וקיבל דקות משחק מעטות.

בקיץ 2007 חזר למוגרן בודווה שלאחר עצמאותה של מונטנגרו, עברה לשחק בליגת העל המונטנגרית. עם מוגרן זכה בשתי אליפויות וגביע.

בינואר 2011 חתם באלבסטה מהליגה השנייה בספרד.

בקיץ 2011 חזר למוגרן, אך בספטמבר 2011 חתם בהפועל חיפה מליגת העל.

בקיץ 2013 פרש מכדורגל.

תארים
-----

ספרטה פראג
* הגביע הצ'כי: 2003/2004

מוגרן בודווה
* ליגת העל המונטנגרית: 2008/2009, 2010/2011
* הגביע המונטנגרי: 2007/2008

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר National Football Teams

הערות שוליים
------------

1. ↑  עמית גולדשטיין והדס גרינברג‏, הפועל חיפה - הפועל עכו: ולדימיר גלושצ'ביץ' חתם, באתר וואלה!‏, 20 בספטמבר 2011
**מבצע סריס** היה מבצע חשאי של יחידה 504 בשנת 1956 לחיסול שני בכירים מראשי הפדאיון, בתגובה על גל הפיגועים שאירע באפריל אותה שנה. המבצע נחשב לסיכול הממוקד הראשון שביצע צה"ל.

הרקע למבצע
----------

במרץ 1955 הקים הצבא המצרי את גדוד הפדאיון ברצועת עזה, לצורך ביצוע פעולות רצח בגבולות מדינת ישראל וזריעת בהלה ברחבי הארץ. הגדוד היה מבוסס בעיקרו על פלסטינים מהרצועה בפיקוד קציני צבא מצריים, ומנה בשיאו כ-600 לוחמים. אנשי הפדאיון חדרו לשטח מדינת ישראל, הן מרצועת עזה והן מהגדה המערבית בירדן, בפיקוח מצרי.

גל הפעולות הראשון של הפדאיון היה באוגוסט 1955, בפעולות ברחבי הארץ. גל זה הופסק לאחר שישראל פנתה למעצמות שיפעילו לחץ על שלטונות מצרים.

גל שני של פעולות הפדאיון היה באפריל 1956. כמאתיים אנשי פדאיון הסתובבו בשבוע הראשון של החודש ברחבי הארץ וביצעו מעשי רצח וחבלה. נסיעה בכבישים מאזור תל אביב ודרומה הייתה בשיירות, ובאזורים נרחבים הצטוו האזרחים להסתגר בבתיהם מרדת החשכה. במהלך חודש זה נרצחו 23 אזרחיים וחיילים ברחבי הארץ – בין השאר בשפירים ובכפר חב"ד נרצחו מדריך ושישה תלמידים נרצחו (11 באפריל בשעות הבוקר בבית הכנסת). רועי רוטברג, המא"ז של קיבוץ נחל עוז, נרצח בצורה אכזרית ב-29 באפריל בידי פדאיון.

מבצע סריס
---------

ראש הממשלה דוד בן-גוריון הנחה את הרמטכ"ל משה דיין לסכל את ראשי הפדאיון. הפתרון היה לשלוח ספרים ממולכדים למפקד הפדאיון ברצועה ולמקבילו בירדן, בעת ובעונה אחת.

ב-11 וב-14 ביולי 1956 הוציאה לפועל יחידה "מודיעין 10" (לימים יחידה 504) את **מבצע סריס** שבמסגרתו חוסלו שני ראשי הפדאיון: בעזה – סא"ל מוסטפא חאפז, מפקד "מודיעין פלשתינה" ברצועת עזה, ובעמאן – אל"ם סלאח מוסטפא, הנספח הצבאי המצרי בירדן.

ספר ממולכד שיועד למוסטפא חאפז, נמסר על ידי צדוק אופיר, קת"מ בבסיס ד' של מודיעין 10, לסוכן כפול אשר כונה "דיטה". הסוכן היה אמור להעביר את הספר לקצין משטרה ברצועה. ההנחה הייתה שהסוכן "יעבור בדרך" אצל מוסטפא חאפז ויספר לו אודות המשימה שהוטלה עליו, ואכן כך קרה. חאפז, שהיה קצין מאוד כריזמטי, ממולח וזהיר, לא עמד בפיתוי ופתח את הספר שהתפוצץ ופצע אותו קשה, ולמחרת מת מפצעיו.

לנספח הצבאי המצרי בעמאן, אל"ם צלאח מוסטפא, נשלחה מבית הדואר במזרח ירושלים מעטפה ובה חוברת אודות קצין נאצי, שהייתה ממולכדת. ב-14 ביולי קיבל הקצין את המעטפה, פתח אותה, נפצע קשה מאוד וכעבור מספר ימים מת מפצעיו.

חיסול השניים הביא לירידה משמעותית בהיקף הפעילות של גדוד הפדאיון ברחבי הארץ, בדגש על אזור הדרום, עוטף עזה, הנגב הצפוני, חבל לכיש והרי ירושלים (עד לחיסולם המוחלט במלחמת סיני – סוף אוקטובר 1956).

בנאום שנשא נשיא מצרים נאצר ב-26 ביולי 1956 ובו הודיע על הלאמת תעלת סואץ (צעד שהיה אחת הסיבות המרכזיות למבצע קדש), הוא פתח את נאומו בהאשמת ישראל בהריגת שני הקצינים. ישראל הרשמית לקחה אחריות על החיסולים רק כ-20 שנה מאוחר יותר- בשנת 1987.

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר עמותת מודיעין 10

הערות שוליים
------------

1. ↑  מבצע סריס, באתר
2. ↑  מבצע סריס - מבצע הסיכול הממוקד הראשון של צה"ל, באתר
3. ↑  עמותת מודיעין 10, באתר , עמותת מודיעין 10 הוקמה על ידי בוגרי יחידה 504 במטרה לשמר את מורשת היחידה, להנחילה לקציני ולחיילי היחידה בהווה ולחשוף לציבור הרחב את פעילות היחידה בעבר.