recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**חטיבת התקיפה הרב-זרועית** היא חטיבה בזרוע היבשה בצה"ל וגוף מטה, האחראי על התורה המשלבת בין כוחות האוויר, המודיעין והיבשה, פיתוח תפיסות, פיתוח ידע, התאמה באימונים ואמצעי לחימה. חטיבת התקיפה מקדמת יכולות תקיפה במסגרת התמרון בכלל הזירות, ובתוך כך שילוב האש האווירית, היבשתית, הימית ובמימד הסייבר.

החטיבה הוקמה ב-12 בנובמבר 2020 במסגרת התוכנית רב שנתית "תנופה" של הרמטכ"ל אביב כוכבי, כלקח מהמטה המבצעי למודיעין ואש בפיקוד הצפון שהקים כוכבי כשהיה מפקד הפיקוד ושעליו פיקד אביעד דגן.

תפקיד
-----

מפקד החטיבה הראשון אסף צלאל (מימין) ומפקד זרוע היבשה יואל סטריק בטקס ההקמה של החטיבה, נובמבר 2020 (בעת מגפת הקורונה בישראל)
בשגרה, אחראית החטיבה על בניין הכוח של כל תאי התקיפה בצה"ל – מהמטה הכללי, דרך הפיקודים המרחביים ועד לרמת החטיבה – כולל בניית תורות הלחימה, שיטות הקרב ואחריות פיקודית להכשרה ואימונים באמצעות בית הספר לתקיפה. בזמן לחימה כפופה חטיבת התקיפה לאגף המבצעים ומשתלבת כחלק ממכלול התקיפה המטכ"לי, כאשר מפקד החטיבה בשגרה ניהיה מפקד מכלול התקיפה בחירום.

בית הספר לתקיפה רב-זרועית
-------------------------

בית הספר לתקיפה רב-זרועית נפתח בפברואר 2021 והוא מכשיר את כל העוסקים בתקיפה בצבא: מכלולי אש מרמת המטכ"ל ועד רמת החטיבות, גורמי מודיעין, תקשוב, אנשי אוויר ויבשה, קצינים בזרוע הים וכל המוסמכים לתקוף באחד מחמשת הממדים השונים – ים, יבשה, אוויר, סייבר וספקטרום. הוא כולל כ-35 קורסים שונים המיועדים לחיילים מדרגת סמל ועד אל"ם.

ראשי חטיבת התקיפה
-----------------

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אסף צלאל | 12 בנובמבר 2020 - ינואר 2023 | מפקד החטיבה הראשון, סיים את תפקידו בעקבות מינויו למנכ"ל משרד החינוך |
| אבירם סלע | ינואר 2023 - יולי 2023 | ממלא מקום |
| רועי בקשי | 9 ביולי 2023 - |  |

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **חטיבת התקיפה הרב-זרועית** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  אמיר בוחבוט‏, במהירות וביעילות: המלחמה הבאה של צה"ל כבר תיראה אחרת לגמרי, באתר וואלה!‏, 15 באוגוסט 2020
2. 1 2   מערכת אתר צה"ל, חטיבת התקיפה הרב-זרועית יוצאת לדרך, באתר צה"ל, 12 בנובמבר 2020
3. 1 2  אוהב טורג'מן, ‏שילוב זרועות: חטיבת התקיפה החדשה נפתחה, באתר חיל האוויר הישראלי, 12 בנובמבר 2020
4. ↑  חנן גרינווד, תקיפה רב ממדית ושדרוג אופן הלחימה: כך תיראה מהפכת האימונים בצה"ל, באתר ישראל היום, ‏5 במרץ 2020
5. 1 2  טל לב רם, ‏תפקיד חדש בחילות השדה של צה״ל: מש"ק תקיפה, באתר מעריב אונליין, 12 ביוני 2020
6. ↑   מערכת אתר צה"ל, נפתח בית הספר החדש לתקיפה רב-זרועית, באתר צה"ל, 23 בפברואר 2021
7. ↑  ינון שלום יתח, כך נראה היום הראשון בבית הספר החדש לתקיפה רב-זרועית, באתר צה"ל, ‏01.03.2021
מוד בוני על מטוסה, 11 באפריל 1933
**מוד רוז "לורס" בוני** (באנגלית: **Maude Rose "Lores" Bonney**; ‏ 20 בנובמבר 1897 – 24 בפברואר 1994) הייתה הטייסת האוסטרלית והאישה הראשונה שטסה טיסת סולו מאוסטרליה לאנגליה, וכן האישה הראשונה אשר הקיפה את אוסטרליה בטיסה. בוני היא חברת מסדר האימפריה הבריטית, וחברת מסדר אוסטרליה.

קורות חיים
----------

מוד רוז רובנס נולדה בפרטוריה שבדרום אפריקה. לימים אימצה את השם "לורס". משפחתה עברה קודם לאנגליה ולאחר מכן לאוסטרליה. התחנכה במלבורן, ולאחר מכן למדה בבית ספר לנימוסים והליכות בגרמניה, שם פגשה והתחתנה עם הארי ברינגטון בוני, יצרן מוצרי עור, בשנת 1917. לאחר נישואיהם הזוג עבר לבריסביין, שבקווינסלנד, אוסטרליה.

### קריירת הטיסה

בשנת 1928 פגשה בוני את ברט הינקלר, בן דודו של בעלה, הארי בוני, שהיה הטייס הראשון שטס טיסת סולו בין אנגליה ואוסטרליה. בוני, שהתלהבה מהישגיו של הינקלר החליטה ללמוד טיס. את שיעורי הטיסה הראשונים עשתה בסתר, אך לאחר שסיפרה עליהם לבעלה הוא קנה לה מטוס מדגם דה האבילנד DH.60 שכונה "עש צועני" עמו החלה בשבירת שיאי טיסות:

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1931: | DH 60G VH-UPV | בריזביין-וואנגאראטה, ויקטוריה | 1,600 ק"מ |
| הטיסה הארוכה ביותר שבוצעה על ידי טייסת ביום אחד. |
| 1932: | DH 60G VH-UPV | הקפת אוסטרליה | 12,800 ק"מ |
| האישה הראשונה שהקיפה את אוסטרליה בטיסה |
| 10 באפריל 1933: | DH 60G VH-UPV | בריזביין-קרוידון, אנגליה | 20,000 ק"מ |
| האישה הראשונה שטסה טיסת סולו מאוסטרליה לאנגליה. |
| 1937: | Klemm L32-V VH-UVE | בריזביין-קייפ טאון, דרום אפריקה | 16,826 ק"מ |
| האישה הראשונה שטסה טיסת סולו מאוסטרליה לדרום אפריקה. |

פרוץ מלחמת העולם השנייה שם קץ לתוכניתה לטוס מסביב העולם, דרך יפן, אלסקה וארצות הברית. מטוסה נהרס בשריפה בשנת 1939, עת שחנה בהאנגר מטוסים, לאחר שעוקל על ידי ממשלת אוסטרליה לטובת המאמץ המלחמתי.

בוני נפטרה בביתה במיאמי שבקווינסלנד ב-1994, בגיל 96.

תוארי כבוד
----------

בשל טיסתה מאוסטרליה לאנגליה זכתה בוני בתואר חברת מסדר האימפריה הבריטית מאת המלך ג'ורג' החמישי.

איגוד טייסות אוסטרליה יסד פרס על שמה של בוני.

בוני התקבלה כחברה באיגוד "תשעים ותשע", האגודה האמריקנית של נשים טייסות שהיו חלוצות בתחום התעופה. ושמה של בוני מוצג על קיר הכבוד בקליפורניה, בקפלת הטייסים, לצד שמם של צ'ארלס לינדברג, צ'ארלס קינגספורד סמית', ואמיליה ארהארט.

אוניברסיטת גריפית שבקווינסלנד, העניקה לבוני תואר דוקטור לשם כבוד בשל הישגיה בתחום התעופה.

פרסים אותות הוקרה
-----------------

* 1934 - חברה במסדר האימפריה הבריטית
* 1991 - חברה במסדר אוסטרליה
* בשנת 2019, גוגל עשתה דודל מיוחד לציון 122 שנה מהולדתה של מוד בוני

ראו גם
------

* יעל רום, הטייסת הראשונה שעברה קורס טיס צבאי מלא במסגרת חיל האוויר הישראלי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מוד בוני** בוויקישיתוף
* הסבר על ה"דודל" (שרבוט גוגל) שפרסמה גוגל לציון יום הולדתה ה-122 של מוד בוני, באתר מנוע החיפוש "גוגל" (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוד בוני, באתר הספרייה הלאומית של אוסטרליה
2. ↑  קורות חייה של מוד בוני

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* ADB: bonney-maude-rose-lores-27042
* AWR: AWE6219b
* GND: 118887475
* ISNI: 0000 0000 7859 2246
* LCCN: n80075733
* NLA: 35052012
* SNAC: w6dg46k0
* Trove: 462526
* VIAF: 5729379
* WorldCat: lccn-n80075733

 |
**אוטו שיפלינג** (בגרמנית: **Otto Shiffling**;‏ 3 באוגוסט 1912 – 20 באוקטובר 1939) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת החלוץ.

ביוגרפיה
--------

שיפלינג נולד ב-3 באוגוסט 1912 במנהיים שבקיסרות הגרמנית. הוא הגיע ממשפחה של כדורגלנים בהם אחיו היינריך ואוסקר ובן דודו לודוויג היו כולם לשחקנים פעילים בשנות השלושים של המאה ה-20.

במהלך כל הקריירה עד למותו שיחק שיפלינג במועדון וולדהוף מנהיים מעיר הולדתו בו היה לאחד השחקנים הראשונים שהגיעו ממנו לנבחרת גרמניה. הצלחתו הגדולה בנבחרת הייתה ההגעה למקום השלישי במונדיאל 1934 לאחר ששיחק בכל משחקי הנבחרת וכבש גם נגד בלגיה בניצחון 2–5 בשמינית הגמר. הוא השתתף גם במשחקים האולימפיים של 1936 בהם הפסידה גרמניה לנורווגיה ברבע הגמר. שיפלינג כבש 10 שערים מתוך ה-17 שלו בנבחרת בשנת 1937, כשמחצית מתוכם נכבשו בניצחון ההיסטורי 0–8 על דנמרק בברסלאו בו כבש חמישייה והיה לכוכב המשחק. משחקו האחרון במדים הלאומיים היה ב-24 באפריל 1938 בתיקו 1–1 נגד פורטוגל בפרנקפורט.

שיפלינג נפטר ב-20 באוקטובר 1939 כתוצאה מצדרת בגיל 27 בלבד. לזכרו נקרא על שמו רחוב ברובע וולדהוף שבמנהיים ב-1977 וגם ביום הולדתו המאה נקרא על שמו היציע המזרחי באצטדיון קרל בנץ שם נחשף לוח זיכרון על הבית בו גדל.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוטו שיפלינג** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu

| **נבחרת גרמניה – מונדיאל 1934 (מקום שלישי)** |
| --- |
| 1 אלברכט • 
2 בנדר • 
3 בוכלו • 
4 בוש • 
5 קונן • 
6 דינרט • 
7 גראמליך • 
8 הרינרג • 
9 היידמן • 
10 הוהמן • 
11 יקוב • 
12 ינס •
13 קוביירסקי • 
14 קרב •
15 להנר •
16 מנזנברג •
17 נואק •
18 שוורץ •
19 שיפלינג •
20 סטרב •
21 זפן •
22 זיילינסקי •
מאמן: נרז | גרמניהגרמניה |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 122008480
* ISNI: 0000 0000 9044 0309
* LCCN: n2001105914
* VIAF: 40249694
* WorldCat: lccn-n2001105914

 |
הרב **יהודה הכהן רבין** (ז' באדר א' ה׳תרע"ט, 8 בפברואר 1919 - ט"ו בתשרי ה'תשס"ב, 2 באוקטובר 2001) היה רב ביהדות בוכרה בישראל.

קורות חיים
----------

נולד בעיר בוכרה שבמרכז אסיה לרב חזקיה ומרים. אביו כיהן כרבה הראשי של בוכרה וראש בית הדין שלה ושל אגפיה, וגם סבו, הרב יצחק חיים הכהן רבין, וסבא רבה שלו, רבי פנחס הכהן רבין "הגדול".

בצעירותו למד בתלמוד תורה מקומי בבוכרה עד לסגירתו בהוראת הבולשביקים, והמשיך ללמוד תורה אצל אביו.

בהיותו כבן 11 עלה עם אביו לישראל. נתיב נסיעתם היה דרך ערי איראן, שם שהו כשלש שנים. באותם ימים למד אצל הרב אהרן ממאן, לימים מנהל תלמוד תורה נזר אהרן לעדת החלבים בירושלים. בשנת 1935 (ה׳תרצ"ה) הגיע לירושלים ונשלח ללמוד בישיבת פורת יוסף, אצל הרב יעקב עדס. לאחר הפרעות בשנת ה׳תרצ"ח, עבר ללמוד בישיבת בני ציון של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל אצל הרב עמרם אבורביע.

לאחר שסיים את לימודיו בישיבה ונישא לדבורה בת מיכאל ויפה פחלא, המשיך בלימודיו בכולל האברכים "ישיבת ש"ם" אותה ייסד אביו לזכרו ושמו של מייסד שכונת הבוכרים, הרב שלמה מוסיוף. שם הוסמך לרבנות ודיינות על ידי הרב עובדיה הדאיה. לכתב הסמיכה הצטרפו חברי בית הדין בירושלים: הרב חזקיה שבתי, הרב שלום אזולאי והרב יעקב עדס, וכן הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל והרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג[דרוש מקור].

### פעילותו הציבורית

שימש כשוחט ובודק בשכונת הבוכרים 'רחובות', מלאכה בה עסק כארבעים שנה, לצד עריכת בריתות מילה. 

את מקום מגוריו בירושלים קבע בשכונת הבוכרים 'רחובות', ואת מקום תפילותיו קבע בבית הכנסת לעדת הבוכרים '**בבא תמא',** שם מסר שיעורים ודרשות.

שנים רבות המשיך במסורת עתיקת היומין של תיקון ימי השובבי"ם, ובימי שני וחמישי של שבועות אלו היה עורך את התיקון שלצידו היו מתכנסים תלמידי חכמים בתפילה ובתענית.

בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים יסד את בית הכנסת ובית המדרש '**עטרת חזקיה'** ע"ש אביו.

יסד את "**איגוד בני הישיבות יוצאי בוכרה**" ארגון שאיחד בתוכו בני ישיבות יוצאי בוכרה. בין מפעלי הארגון נמצאת סדרת ספרי הזיכרון "**תפארת בנים**", שיצאו לזכרם של משפחת רבין והרב אברהם אמינוף. בסדרה זאת ראו אור חמישה חלקים, הכוללים דברי תורה והלכה מרבנים ובני ישיבות יוצאי העדה הבוכרית.

נפטר בירושלים ב-2 באוקטובר 2001 (יו"ט ראשון של חג סוכות, ט"ו תשרי ה׳תשס"ב) ונקבר אור לט"ז תשרי בהר המנוחות בירושלים.

חיבוריו
-------

הרב רבין הוציא לאור מספר ספרים:

* **משנת ראב"י** - ירושלים תשכ"ט, ספר העוסק בבירור דברי התנא רבי אליעזר בן יעקב הפזורים בש"ס בבלי וירושלמי מסכתות קטנות ועוד.
* **חסד ואמת** - שם תשל"ז, תפילות והלכות לאבלים.
* **עונג שבת ויו"ט** - שם תשל"ח, זמירות לשבת יו"ט כמנהג יהדות בוכרה.
* **סדר הפורים המשולש** - שם תש"י, דיני פורים המשולש.
* **זרח כוכב מיעקב** - שם תשנ"ט, תולדותיהם של משפחת רבין.
* **משנת יהודה** - שם תש"נ, הסובב על מאמרי התנאים רבי עקיבא רבי מאיר בעל הנס ורבי שמעון בן יוחאי בתוספת כללים לפסיקת ההלכה.
* ערך והוציא לאור מכתיבת ידו של אביו הרב חזקיה הכהן רבין את ספרו **עטרת חזקיה - מזכרת הגיטין** תשנ"ב.

לקריאה נוספת
------------

**מלכות יהודה**, ירושלים תשס"ב

קישורים חיצוניים
----------------

* יהודה הכהן רבין, באתר "החכם היומי"

הערות שוליים
------------

1. ↑  המצבה ומקום הקבר של יהודה הכהן רבין, באתר "פרויקט גלעד"

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007374828705171
* ISNI: 0000 0000 7089 8128
* LCCN: nr91011865
* VIAF: 98526366
* WorldCat: lccn-nr91011865

 |
**לודיווין סנייה** (בצרפתית: **Ludivine Sagnier**‏; נולדה ב-3 ביולי 1979) היא שחקנית צרפתייה. מוכרת בעיקר מסרטיהם של הבמאים הצרפתים פרנסואה אוזון: "8 נשים", "בריכת שחייה", וקלוד מילר: "סוד", "לילי הקטנה".

ביוגרפיה
--------

נולדה בפרברי פריז (לה-סל סן-קלו, איוולינה, איל-דה-פראנס) לאב אקדמאי ואם מזכירה. החלה את קריירת המשחק בגיל צעיר, לאחר שלקחה שיעורי משחק ושיחקה בסרטים מגיל 10.
בעקבות הופעותיה ב-"8 נשים" וב"סוד" הייתה מועמדת לפרס סזאר הצרפתי כשחקנית משנה. 

מרבה להופיע בסרטים בעירום מלא או חלקי. עובדת גם כדוגמנית.
בסרט "8 נשים" ביצעה את השיר "Papa T'es Plus Dans Le Coup" של הזמרת שיילה.

בשנת 2010 כיכבה במותחן הפסיכולוגי "פשע אהבה" של הבמאי אלן קורנו. 

בשנת 2011 דיבבה בגרסה הצרפתית של הסרט "מפלצת בפריז" ובאותה שנה שיחקה בסרט הבלגי-הולנדי "הכפיל של השטן". 

בשנת 2018 שיחקה בסרטים "לולה ואחיה" ו"רמי - ילד של אף אחד". 

בשנת 2019 שיחקה בסרטו של הבמאי היפני הירוקאזו קורה־אדה "סיפור חיי" לצד קתרין דנב, ז'ולייט בינוש ואית'ן הוק. 

בשנת 2021 הופיעה בסדרת "לופן" שעלתה לשידור בנטפליקס.

בשנת 2022 החלה לגלם את דיאן דה פואטייה בסדרת הדרמה התקופתית "The Serpent Queen" של רשת Starz. באותה שנה לוהקה לתפקיד במיני סדרת הטלוויזיה "פרנקלין".

בשנת 2023 שיחקה בסרט הדרמה הביוגרפי "נפוליאון" בדמותה של תרזה קבארוס. הסרט, בבימויו של רידלי סקוט, מגולל את עלייתו לשלטון של נפוליאון בונפרטה.

בשנת 2024 שיחקה בסרט ההתבגרות "Leurs enfants après eux" המבוסס על הרומן באותו שם של הסופר ניקולס מתייה (אנ') מ-2018. באותה שנה שיחקה לצד מייקל דאגלס במיני סדרת הטלוויזיה "פרנקלין" של אפל TV פלוס בתור המוזיקאית אן לואיז ברילון דה ז'וי (אנ').

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **לודיווין סנייה** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **לודיווין סנייה** |

* לודיווין סנייה, ברשת החברתית פייסבוק
* לודיווין סנייה, ברשת החברתית אינסטגרם
* לודיווין סנייה, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* לודיווין סנייה, באתר "אידיבי", מאגר הידע העברי לקולנוע ישראלי ועולמי
* לודיווין סנייה, באתר AllMovie (באנגלית)
* לודיווין סנייה, באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)
* לודיווין סנייה, באתר Metacritic (באנגלית)
* לודיווין סנייה, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* לודיווין סנייה, באתר AllMusic (באנגלית)
* לודיווין סנייה, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* לודיווין סנייה, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007435458205171
* BIBSYS: 4001882
* BNE: XX4680500
* BnF: cb14048869n (data)
* GND: 131843230
* ISNI: 0000 0001 1680 9638
* LCCN: no2003065347
* MusicBrainz: ece3c00c-0787-4dc2-a25b-1595db686230
* NKC: pna2007370831
* NLK: KAC2020P0525
* NTA: 317890395
* RERO: 02-A018930865
* SUDOC: 070507309
* VIAF: 85111771
* WorldCat: lccn-no2003065347

 |
**על תמימות וחופש** (במקור: **Land and Freedom**, בתרגום חופשי: אדמה וחופש) הוא סרט דרמה בריטי מ-1995 בבימויו של קן לואץ'. הסרט מספר אודות צעיר בריטי שנלחם במלחמת האזרחים בספרד.

עלילה
-----

בליברפול, דייוויד מת בגיל מבוגר לצד נכדתו הצעירה. לאחר מותו, נכדתו מסתכלת בחפציו ממלחמת האזרחים בספרד.

ב-1936, דייוויד (איאן הארט), קומוניסט צעיר ומובטל, מחליט להסתנן לספרד על מנת להלחם במלחמת האזרחים. בהגיעו הוא מצטרף באקראי למיליציה של מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי (POUM) ומכיר שם מתנדבים אידיאליסטיים זרים נוספים. בחזית, דייוויד מתאהב בבלנקה המקומית שיוצאת עם קוגן, מורד אירי. בעודם משחררים כפרים משליטת החיילים הפשיסטים, מתגלעים ויכוחים פוליטיים בין אנשי המיליציה לגבי הגישה הנכונה למלחמה, ומה חשוב ודחוף יותר – מהפכה מעמדתית וביצוע רפורמות קומוניסטיות, או ניצחון במלחמה נגד פרנקו. בנוסף לכך, אנשי המיליציה סובלים מתנאים קשים, מאוכל מועט ומותם של חבריהם בקרב, כולל של קוגן האירי. דייוויד נפצע מרובה ישן, ונשלח להחלמה בברצלונה.

בברצלונה, דייוויד פוגש את בלנקה ששוכבת איתו. בעודו בעורף, מתערערת תפיסת עולמו: דייוויד נקרע בין נאמנותו לתנועה הקומוניסטית הממסדית ורצונו להצטרף לבריגדות הבינלאומיות, לבין נאמנותו ל-POUM ולבלנקה שמתנגדים לתפיסתם של הסטליניסטים וממשלת הרפובליקה, לפיה יש לשים בצד את המהפכה לטובת ניצחון במלחמה. לבסוף, בעקבות הקרבות הפנימיים בין סיעות הרפובליקנים בברצלונה והדיכוי האכזרי של POUM בידי המשטר הפרו־סובייטי, מחליט דייוויד לעזוב את המפלגה הקומוניסטית הבריטית ולחזור לחזית אל בלנקה ויתר חבריו. בחזית, POUM סובלים ממחסור בתחמושת ונשק, ולבסוף נעצרים בידי הצבא הרפובליקני שמחרים את נשקיהם, מעצר אלים שבמהלכו בלנקה נהרגת בשוגג. לאחר לווייתה, דייוויד בורח חזרה לבריטניה עם מטפחת אדומה מלאה בעפר מקברה.

בחזרה בהווה, בהלוויה של דייוויד, נכדתו קוראת שיר של הסוציאליסט הבריטי ויליאם מוריס ושופכת לקברו את העפר מקברה של בלנקה ומניפה את אגרופה לצד חבריו.

ביקורות
-------

הסרט זכה לביקורות טובות והיה מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.

ראו גם
------

* מחווה לקטלוניה
* מפלגת הפועלים של האיחוד המרקסיסטי

קישורים חיצוניים
----------------

* איך השפיעה מלחמת האזרחים בספרד על הקולנוע, אורי קליין, באתר הארץ, ה-3 ביולי 2016.
* 

* "על תמימות וחופש", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "על תמימות וחופש", באתר AllMovie (באנגלית)

* "על תמימות וחופש", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "על תמימות וחופש", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "על תמימות וחופש", באתר אידיבי

* "על תמימות וחופש", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

* "\*", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "\*", באתר AllMovie (באנגלית)

* "\*", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "\*", באתר Box Office Mojo (באנגלית)

* "\*", באתר אידיבי

* "\*", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009957542305171
* BNE: XX3754029
* BnF: cb13189105k (data)
* GND: 4426880-4
* LCCN: n2016056110
* MusicBrainz work: 2823ba58-7717-4ceb-907c-bb1cf0bd937e
* SUDOC: 035430400
* VIAF: 316753743
* WorldCat (עם VIAF): 316753743

 |
**ויקטור מאצ'ין פרס** (בספרדית: **Víctor Machín Pérez**, נולד ב-2 בנובמבר 1989 בלאס פאלמס שבספרד) הידוע בעיקר בכינויו **ויטולו** (**Vitolo**), הוא כדורגלן ספרדי המשחק באתלטיקו מדריד בעמדת הקיצוני.

קריירת מועדונים
---------------

ויטולו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של לאס פאלמס ובגיל 19 הצטרף לקבוצת המילואים. ב-28 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה בניצחון 2–3 נגד ז'ימנסטיק טרגונה. ב-11 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד אלקורקון. ב-27 בנובמבר 2010 קרע את הרצועה הצולבת וגמר את העונה. אחרי שהחלים מהפציעה חזר ויטולו להרכב של פאלמס. את עונת 2012/2013 סיים כמלך שערי הקבוצה עם 15 שערים.

ב-28 ביוני 2013 חתם בסביליה מהליגה הראשונה. ב-18 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בסביליה בהפסד 1–3 לאתלטיקו מדריד. ב-10 בנובמבר באותה עונה כבש את שער הבכורה שלו בניצחון 1–3 נגד אספניול. בעונתו הראשונה בסביליה שיחק 45 משחקים בכל המסגרות וכבש גם 8 שערים כאשר 4 מתוכן כבש במסגרת הליגה האירופית בה זכתה סביליה בסיום העונה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על בנפיקה ליסבון. ב-12 במרץ 2015 הבקיע אחרי 13 שניות במשחק הניצחון 1–3 נגד ויאריאל שהוא גם השער המהיר ביותר שנכבש במסגרת אירופאית אי פעם. באותו חודש גם נבחר לכדורגלן החודש בליגה הספרדית. בתום העונה זכה פעם נוספת עם סביליה בליגה האירופית, לאחר ניצחון 2–3 על דניפרו במשחק הגמר. ויטולו בישל את שער הניצחון לקרלוס באקה כרבע שעה לסיום. עונה לאחר מכן שוב פתח בהרכב סביליה לגמר הליגה האירופית 2016, בו גברה 1–3 על ליברפול. ויטולו בישל לקוקה את השער השני של סביליה במשחק.

ב-12 ביולי 2017 חתם באתלטיקו מדריד והושאל לקבוצת נעוריו לאס פאלמס בעקבות העונש שפיפ"א השיתה על אתלטיקו האוסר עליה להחתים שחקנים עד ינואר 2018. בינואר 2018 ויטולו חתם רשמית באתלטיקו מדריד. ב-4 ביולי 2021 הושאל לחטאפה. ב-21 ביולי 2022 חזר ויטולו בהשאלה ללאס פאלמאס.

קריירה בינלאומית
----------------

ב-20 במרץ 2015 זומן לראשונה לסגל נבחרת ספרד לקראת המשחקים נגד אוקראינה והולנד. כעבור 11 ימים ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–2 להולנד. ב-5 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–8 נגד ליכטנשטיין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018.

תארים
-----

סביליה
* הליגה האירופית: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016

אתלטיקו מדריד
* הליגה האירופית: 2017/2018
* הסופר קאפ האירופי: 2018
* לה ליגה: 2020/2021

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר Soccerway
* פרופיל, באתר BDFutbol
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams
* פרופיל, באתר FootballDatabase.eu
**סרדין דרום-אמריקאי** המכונה גם **סרדין אוסטרלי** ו**סרדין דרום-אפריקני** (שם מדעי: *Sardinops sagax*) הוא מין דג יחידי בסוגו ממשפחת הסרדיניים המצוי בחופים שונים בחצי הכדור הדרומי, ובעיקר בדרום אמריקה הדרומית, חופי דרום אפריקה וחופי אוסטרליה ומצוי בכל האוקיינוסים.

זהו דג המגיע לאורך 40 ס"מ וצבעו כסוף עם גב ירקרק והפנים לעיתים צהובות. לדגים אלה פיות גדולים איתם הם מסננים נחילי פלנקטון שהם עוברים דרכם.

נחילי הסרדינים נודדים בבליונים עצומים בעיקר סביב חופי דרום אפריקה - תופעה המכונה מרוץ הסרדינים (אנ'), בה נחילי פלנקטון המובאים על ידי הזרמים נפגשים בין 2 זרמי אוקיינוסים המתנפצים אל החוף ויוצרים אזור מלא בחומרי תזונה, מהם הפלנקטון עולה והסרדינים נודדים לכיוון החוף כדי להיזון מהם. בתורם הם מושכים מאות מיני טורפים - דולפינים, אריות ים וכרישים, טונות ועופות ים שונות ואפילו לווייתן בריד נמשך לעברם. הזלילה נמשכת בין מאי ליולי עד שחומרי התזונה נגמרים והפלנקטון שוקע. הסרדינים חסרי הגנה כמעט מול טורפיהם למעט כמויותיהם אך יכולים להסתובב בצורת כדור המבלבלת חלק מהטורפים. צבעם יכול להסוות אותם בתוך הלהקה ולתעתע במראם האמיתי.

הדגים הם גם דגי מאכל חשובים לספינות דיג בדרום אפריקה, אמריקה הדרומית ואוסטרליה.

סרדינים מוחזקים בארגזים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סרדין דרום-אמריקאי** בוויקישיתוף
* סרדין דרום-אמריקאי, באתר ITIS (באנגלית)
* סרדין דרום-אמריקאי, באתר NCBI (באנגלית)
* סרדין דרום-אמריקאי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* סרדין דרום-אמריקאי, בבסיס הנתונים ARKive (באנגלית)
* סרדין דרום-אמריקאי, באתר FishBase (באנגלית)
* סרדין דרום-אמריקאי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  סרדין דרום-אמריקאי באתר הרשימה האדומה של IUCN

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007539979705171
* LCCN: sh2004001007

 |
**קנגורי ענק** (שם מדעי: Sthenurinae) היא תת-משפחה נכחדת של יונקי כיס ממשפחת הקנגוריים שבסדרת הקנגוראים. הם חיו בפליוקן עד הפליסטוקן מלפני 5 מיליון שנה עד לפני 11,700 שנה.

מאפיינים
--------

כשמם הם היו גדולים בהרבה ממיני הקנגורו המודרניים, גם מהקנגורו האדום, הגדול בכיסאים החיים. הגדול ביותר בבני קבוצה זו היה הפרוקופטודון (*Procoptodon*) שהגיע לגובה של מעל 2 מטרים ושקל 230 קילוגרם. הם שונים מבני תת-משפחת הקנגורים וקרובים יותר למין וולבי ארנבי מפוספס.

יצורים אלה היו בעלי פנים קצרות, ולפי מבנה שיניהם כנראה ניזונו מרעייה או אולי השתמשו בזרועותיהם הגדולות כדי להוריד עלים מענפים. בניגוד לקנגורים החיים, הם לא יכלו לקפץ עקב גודלם, זנבם הקצר, מבנה הטפרים דמוי-הפרסה שלהם ועצמות האגן, שדומים לעצמות פרימטים גדולים. נראה שהם נעו בדומה לגורילות ביערות הקדומים של אוסטרליה.

למרות גודלם היו להם הרבה טורפים: אריות כיס, לטאת המגלניה, הנחש וונאמבי ותניני ענק מתת-המשפחה מקוסוכיניים. ייתכן מאוד שהם ניצודו גם בידי האדם שהגיע לאוסטרליה.

סוגים
-----

* *Hadronomas*
* *Eosthenurus*
* סתנורוס (*Sthenurus*)
* פרוקופטודון (*Procoptodon*)
* *Wururoo*
* *Ganawamaya*
* סימוסתנורוס (*Simosthenurus*)
* *Archaeosimos*
* *Metasthenurus*

קישורים חיצוניים
----------------

* קנגורי ענק, באתר ITIS (באנגלית)
**עמוס (עמי) מימון** (נולד בג' בכסלו ה'תשל"ו, 7 בנובמבר 1975) הוא שדרן רדיו ישראלי, תקליטן, ואיש תקשורת.

ביוגרפיה
--------

מימון נולד בבת ים כבן בכור לשמונה ילדים לדוד ואידה מימון, ילידי ישראל, ממשפחות שמקורן בעיר טריפולי שבלוב.

למד בבית ספר ממ"ד חב"ד ביפו, בישיבת תומכי תמימים בקריית גת ובישיבת בר-אילן. שירת בצבא הגנה לישראל בתפקיד מש"ק דת בבסיס תל-השומר. בגיל 18 התחתן עם טלי עטל.

מימון החל את דרכו התקשורתית בתחנת הרדיו החרדית "קול צופייך", שם הגיש תוכנית בוקר בשם "להגיד בבוקר חסדך" במשך מספר שנים. בנוסף, ניהל את תחום העריכה המוזיקלית והיה עורך מדיה ראשי עד שנסגרה תחנת הרדיו. במקביל עבד בתחום האירועים ושמחות.

כאשר נפתחה תחנת הרדיו 'קול ברמה' ב-2009 שידר שעה יומית של מוזיקה וחידונים בשם 'חידודון'. כעבור כשנה הורחבה התוכנית לשעתיים, ובנוסף מכהן כמנהל התוכניות בתחנה.

פרויקט "מחבק את אבא" עם עמי מימון ברדיו קול ברמה
היה שותף ליצירות מוזיקליות ופרויקטים, בהם פרויקט "שש מצוות".

בשנת 2016 נבחר לאחד מעשרת אנשי השנה באתר חב"ד אינפו.

באוקטובר 2017 זכה מימון בציון לשבח מטעם איגוד העיתונאים.

בשנת 2015 נפטר בנו יהודה שמואל, כשבוע לאחר חגיגת הבר מצווה שלו, לאחר שרוב חייו היה חולה במחלה קשה.

במהלך מבצע שומר החומות הוציא יחד עם אודי דמארי את השיר "אנחנו לא מפחדים", שהגיע במהלך מלחמת חרבות ברזל למקום ה-40 במצעד ה"היטליסט" של מאקו.

מימון אב לשמונה ומתגורר בבת ים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עמי מימון** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של עמי מימון
* עמי מימון, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
* שמעון איפרגן. ‏רדיו באבא, באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2014
* טלי בנדו לאופר, שמע ישראל: קבלו את הדי ג'יי החרדי שכובש את הרדיו, nrg
* אבנר שאקי, "האמנתי שבזכות המצווה הזו אשכנע את הקב"ה לרפא את הילד שלי": עמי מימון פותח את הלב, באתר ערוץ 7, 11 במרץ 2024

הערות שוליים
------------

1. ↑  עשרת אנשי השנה של חב"ד אינפו, באתר chabad.info
2. ↑  "עמי מימון קיבל ציון לשבח על התוכנית 'חידודון' - כיכר השבת". *כיכר השבת*. נבדק ב-2018-01-11.
3. ↑  "בנו של השדרן עמי מימון נפטר שבוע לאחר הבר מצווה". *חרדים10*. 2015-02-20. נבדק ב-2018-01-11.
4. ↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים | היטליסט, באתר web.archive.org, ‏2023-11-23

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009977754705171
* VIAF: 4162721255061092640
* WorldCat (עם VIAF): 4162721255061092640

 |
הרב ישראל אריה ספיר, 1960
הרב **ישראל אריה ספיר** (ה'תר"נ, 1890 - ל' באב ה'תשכ"א, 12 באוגוסט 1961) היה מרבני פתח תקווה ואב"ד בבית הדין הרבני האזורי בעיר.

תולדותיו
--------

נולד ברוסיה לרב יעקב משה ספיר, שכיהן כרבה של סראטוב, ולאמו לאה. למד בישיבת וולוז'ין, וכונה בפי חבריו "לייב'ל מתמיד". הוסמך לרבנות על ידי ראש הישיבה הרב רפאל שפירא. במשך מספר שנים שהה בראדין, במחיצת החפץ חיים והיה ממקורביו.

כיהן כרב בעיר ליבוי שבלטביה. בשנת תרע"ז (1917) עלה לבדו לארץ ישראל. במשך שנה למד בישיבת מאה שערים. ראש הישיבה המליץ לרב זרח ברוורמן ולרבה של פתח תקווה הרב ישראל אבא ציטרון להציע לרב ספיר לכהן כרב בפתח תקווה. הוא נעתר להצעה, ואז גם העלה לארץ את רעייתו וארבעת ילדיהם.

באמצע שנות ה-20 העלה בסיועו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק את הוריו לארץ ישראל. הוא פינה את משרתו הרבנית בפ"ת לטובת אביו, שכיהן בה עד פטירתו, בשנת תרצ"ד (1934). באותן שנים שאביו כיהן ברבנות בפ"ת נסע הרב ספיר לארצות הברית כשד"ר של ישיבת ראדין. לאחר פטירת אביו שב לכהן כחבר הרבנות הראשית לפתח תקווה והמחוז, עד פטירתו בשנת תשכ"א. עם הקמת בית הדין הרבני האזורי בעיר החל לכהן גם כדיין ולאחר מכן כאב"ד, כשלצידו כיהנו כדיינים הרבנים יצחק מאיר בן מנחם, עובדיה הדאיה, עובדיה יוסף, צבי ברוידא שמעון יוז'וק וישעיהו משורר.

נפטר בירושלים בליל שבת ל' באב (ראש חודש אלול) תשכ"א, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. ארבעה ימים לאחר מכן נפטרה רעייתו חנה, ונקברה לצדו. בשנת תשנ"ז (1997) הנציחה עיריית פתח תקווה את זכרו בקריאת הסימטה הסמוכה לביתו "משעול הרב ספיר". בסמוך למקום מושבו בכותל המזרח בבית הכנסת הגדול "בית יעקב" בפתח תקווה הוצבה מצבת זיכרון ובה נכתבו תולדותיו בקצרה.

צאצאיו
------

* בתו צפורה, אשת הרב דוד סלומון - רבו של כפר אברהם
* בנו יצחק ספיר - מנהל מחלקת העלייה בסוכנות היהודית
* בתו רחל ריסא, אשת הרב דוד חנזין - חבר בית הדין הרבני בפתח תקווה, וראש בית דין רבני חב"ד
* בנו יהושע ספיר - מנהל בית הספר הממלכתי-דתי "אבן עזרא" ביפו וממפקדי האצ"ל בפתח תקווה ובירושלים (כינויו המחתרתי: המפקד "עקיבא")
* בתו זהבה, אשת הרב יוסף אהרן ז'ולטי - רב בארגנטינה (אחיו של הרב בצלאל ז'ולטי)
* בנו הרב שלמה ראובן ספיר -רבה של רמת אביב וראש ישיבת בני עקיבא ברעננה
* בתו רות רבקה, אשת הרב חיים מנחם בקשט - סגן הרב הראשי לצה"ל לשעבר
* בנו יעקב משה ספיר - התגורר בלונדון ובסוף ימיו בצפת. נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
* נכדו הרב ברוך שמעון סלומון רבה הראשי של פתח תקווה.

הערות שוליים
------------

1. ↑  עדות הרב יעקב אדלשטיין, ששמע מאביו הרב צבי יהודה אדלשטיין, תלמיד ישיבת וולוז'ין.
2. ↑  רבנות ראשית כרך א', באתר ארכיון המדינה, עמ' 53
3. ↑  הרב אריה ספיר ז"ל - למנוחות, הצופה, 14 באוגוסט 1961, עמ' 4; הרב א. ספיר ז"ל הובא למנוחות, חרות, 14 באוגוסט 1961, עמ' 4; הרב אריה ספיר, דבר, 14 באוגוסט 1961, עמ' 4
4. ↑  נפטרה הרבנית חנה ספיר, חרות, 17 באוגוסט 1961, עמ' 4; נפטרה הרבנית ספיר, על המשמר, 17 באוגוסט 1961, עמ' 3; נפטרה הרבנית ספיר, למרחב, 17 באוגוסט 1961, עמ' 3
**מוטי מזרחי** (נולד ב-1952) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברות בקבוצת עזריאלי.

ביוגרפיה
--------

עם גיוסו לצה"ל באוגוסט 1970 התנדב מזרחי לסיירת שקד. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס סיור. עם תום המסלול יצא לקורס קציני חי"ר ובסופו שב לסיירת כמפקד מחלקה. במלחמת יום הכיפורים היה מזרחי חניך בקורס מפקדי פלוגות שפוזר בשל המלחמה, ומזרחי לחם כקצין בסיירת שקד והשתתף בקרבות בחזית המצרית. בשנים 1981 עד 1982 פיקד על גדוד 13 של חטיבת גולני, כולל במלחמת לבנון הראשונה שבה נפצע באורח קשה. לאחר מכן שירת כסגן מפקד החטיבה ונפצע שוב באורח קשה. בשנים 1987-1988 פיקד על עוצבת חירם, חטיבה מרחבית בגבול הצפון. לאחר מכן פיקד על בית הספר למ"כים. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש קצין אג"ם במפקדת זרוע היבשה. 

לאחר שחרורו שימש במשך ארבע שנים כמנכ"ל מגדלי עזריאלי. ב-2008 מונה למנכ"ל אאוטלט אור יהודה מקבוצת עזריאלי ובשנים 2009 עד 2013 כיהן כמנכ"ל קניון הנגב בבאר שבע. 

מזרחי בעל תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מוטי מזרחי בארכיון לוחמי סיירת שקד.

הערות שוליים
------------

1. ↑  מוטי מזרחי בארכיון לוחמי סיירת שקד.

| מפקדי עוצבת חירם  |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| דוד כהן • יוסף קולר • אמיר ראובני • יאיר עוגן • יורם גלבוע • גדליה בן-דור • שאול מופז • יעקב סלע • גבי אשכנזי • מוטי מזרחי • משה צין • יאיר נוה • משה קפלינסקי • יצחק גרשון • עמוס בן-אברהם • קובי מרום • שמואל זכאי • משה תמיר • אמיר נדן • איתי וירוב • רביב ניר • אשר בן לולו • יניב עשור • עמית פישר • דן גולדפוס • אלרן מוראש • מני ליברטי • יהודה ואך • סיון בלוך • אבי מרציאנו |

 |
**אשר ביטון** (נולד בשנת 1971) הוא מנכ"ל משרד הדיגיטל הלאומי לשעבר.

ביוגרפיה
--------

ביטון השתחרר מצה"ל בדרגת סגן אלוף, לאחר מילוי תפקידים שונים בתחומי התקשורת והתשתיות. בין היתר שירת כראש ענף תאלמ"ג (תאימות אלקטרומגנטית) של צה"ל ושל משרד הביטחון, הקים את מערך לוחמת הספקטרום הצה"לי וכיהן כיושב ראש ועדת התדרים הצבאית, וכן היה חבר בוועדת התדרים הלאומית.

בסוף שנת 2017 הצטרף למשרד התקשורת כמנהל אגף תכנון והנדסת ספקטרום במינהל ההנדסה.

באוקטובר 2018, לאחר שהיה כבר חבר במועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין במשך כחצי שנה, נבחר לממלא מקום יו"ר המועצה על ידי שר התקשורת, איוב קרא.

במאי 2020 החליט השר דודי אמסלם למנות את ביטון למנכ"ל משרד הדיגיטל הלאומי. עם ביטול משרד הדיגיטל והפיכתו למערך הדיגיטל במשרד הכלכלה סיים אשר ביטון את תפקידו כמנכ"ל הראשון והיחיד של משרד הדיגיטל הלאומי.

כיום משמש אשר כיו"ר המכללה הטכנולוגית ספיר שבנגב. בנוסף, אשר שותף ומייסד של חברת SpeaX ללימודי אנגלית היפר-פרסונלית, חבר הוועד המייעץ של חברת CANDO המספקת שירותים באמצעות רחפנים ושל חברת LANEZ המתמחה בפתרונות אורבניים מבוססי AI.

אשר הוא אב לאורי, אייל ויואב ומתגורר בקיבוץ ברור-חיל בצפון המגב.

### השכלה

ביטון מחזיק בתואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה ובתואר שני במשפטים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשר ביטון** בוויקישיתוף
* אשר ביטון, ברשת החברתית פייסבוק
* אשר ביטון, ברשת החברתית LinkedIn

הערות שוליים
------------

1. ↑  אשר ביטון מונה למנהל אגף תכנון והנדסת ספקטרום במשרד התקשורת, באתר Telecom News, ‏26.9.17
2. 1 2 3 4 5  יואב סטולר, אשר ביטון נבחר לממלא מקום יו"ר מועצת הכבלים והלווין, באתר כלכליסט, 8 באוגוסט 2018
3. ↑  פרוטוקול מס' 29 מישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה יום שני, כ"ג בתמוז התשע"ג (1 ביולי 2013), שעה 11:00, באתר הכנסת, ‏1 ביולי 2013
4. ↑  3.100 ניהול הספקטרום האלקטרומגנטי, הקצאת תדרים ותאלמ"ג, באתר צה"ל, ‏מרץ 2019 (ארכיון)
5. ↑  ליאור נגה, מנהל חדש לאגף הנדסת ספקטרום במשרד התקשורת, באתר ביזנעס, ‏26 בספטמבר 2017 (ארכיון)
6. ↑  השר אמסלם ימנה את אשר ביטון למנכ"ל משרד הדיגיטל והסייבר הלאומי, באתר חדשות 0404, ‏18 במאי 2020
**קתה פרידה רוזה לוונטל** (שם בגרמנית: **Käthe Frida Rosa Loewenthal**;‏ 27 במרץ 1878 ברלין – 26 באפריל 1942 גטו איזביצה) הייתה ציירת נוף גרמנית מודרנית ממוצא יהודי.

ביוגרפיה
--------

אביה היה רופא. הם התגוררו בערים שונות, בז'נבה, לוזאן, פריז וברלין, כשאביה עבד באוניברסיטאות שונות. שנת 1890 מצאה אותם בברן, שם התיידדה עם משפחתו של כומר מקומי והתנצרה.

שם הכירה את הצייר השווייצרי, פרדיננד הודלר, ופיתחה עניין באמנות. לאחר שסיימה את לימודיה התיכוניים, למדה אצלו ציור בין השנים 1895 - 1897. בעת ביקורה בפריס, פגשה את הצייר הגרמני, ליאו פון קוניג. היא חזרה איתו לברלין ולקחה שיעורים בבית הספר הפרטי שלו. לאחר מכן למדה בבית הספר לאמנות שהקים וילהלם פלדמן.

נוף אלפיני בסביבות ברן
בשנים 1904 עד 1905 עבדה כאמנית עצמאית במינכן ויצאה לטיולים הרמה הברנית, שהפכו למוטיב פופולרי בציוריה המוקדמים. בשנת 1909 עברה לשטוטגרט כדי להצטרף לחברתה הציירת ארנה ראייב-פריין פון הולצהאוזן (1882–1938). שם למדה באקדמיה הממלכתית לאמנויות ב"דנמלקלאסה "(כיתת נשים), בהוראת אדולף הלזל. היא סיימה את לימודיה בשנת 1914.

שקיעה בהידנזה
בשנת 1912 קנתה אחותה, סוזן, בית דייגים ישן בהידנזה. קתה ביקרה שם בקביעות עד 1934. היא הייתה חברה באגודת האמנות של הידנזה, שבין חברותיה היו הציירות אליזבת אנדרה, קתרין במברג, קלרה ארנהיים ואליזבת בוכסל. היא גם הציגה בתערוכה באסם הכחול, סטודיו לאמנות שהקימה הציירת הני להמן.

בשנת 1934 אסרו עליה הנאצים לעסוק בציור. הסטודיו שלה נסגר והיא גורשה מכל הארגונים אליהם השתייכה. עד 1941 היא עדיין הצליחה לערוך מדי פעם טיולים לשווייץ ולצייר באזור ההר. ככל שההטרדות החמירו, היא קיבלה בחשאי תמיכה מחברים בקהילת האמנות ומשרתת לשעבר, מארי, שלימים תסתיר ותציל למעלה מ-200 מציוריה.

בשנת 1941 גורשה מדירתה והועברה לבית היהודים, ששימש מעבר לפני גירוש. בשנה שלאחר מכן היא נלקחה למרכז איסוף ליהודים לפני גירוש ואז הועברה לגטו איזביצה, שם הומתה.

היא מונצחת על ידי אבן נגף בהידנזה ושטוטגרט. בשנת 1993 התקיימה רטרוספקטיבה במוזיאון הידנזה. אולם התצוגה הוקדש לעבודת אמניות, פסלים, צלמים ואדריכלים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קתה לוונטל** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3 4  Time Line @ Art and Memory.
2. 1 2 3  Brief biography @ Galerie Der Panther.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007310252905171
* GND: 119136848
* ISNI: 0000 0000 8041 4043
* LCCN: no2010103920
* VIAF: 121847651
* WorldCat: lccn-no2010103920

 |
**מארי-כריסטין בארו** (בצרפתית: **Marie-Christine Barrault**; נולדה ב-21 במרץ 1944), היא שחקנית קולנוע צרפתייה, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1975.

ביוגרפיה
--------

בארו נולדה בפריז. היא אחייניתו של הפנטומימאי, השחקן והבמאי הנודע, ז'אן-לואי בארו. 

היא התחילה את הקריירה שלה בתוכניות טלוויזיה מקומיות והתפרסמה בפעם הראשונה בסרטו של אריק רוהמר "הלילה שלי אצל מוד" בתור פרנסואה ארוסתו של ז'אן-לואי (ז'אן-לואי טרנטיניאן).
ב-1975 הייתה בארו מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בקומדיה הרומנטית "זוגות נשואים", שעובדה לאחר מכן לגרסה אמריקאית על ידי ג'ואל שומאכר ובמאי הסרט המקורי ז'אן-שארל טשלה.
התפרסמה מחוץ לקולנוע בצרפתי בדרמה הקומית של וודי אלן "אבק כוכבים" בתפקיד איזובל אחת מאהובותיו של הבמאי המפורסם סנדי בייטס (אלן).
לאחר מכן שיחקה את מאדאם ורדורן לצידם של ג'רמי איירונס ואורנלה מוטי בעיבוד הקולנועי המוצלח ליצירה הספרותית של מרסל פרוסט "בעקבות הזמן האבוד". 

ב-1983 שיחקה בסרט הדרמה האמריקאי "שולחן לחמישה", לצדם של ג'ון ווייט וקווין קוסטנר. 

בשנת 2009 שיחקה בסרט "מסדרים ללינה את החיים" של הבמאי כריסטוף הונורה. 

בשנת 2024 שיחקה בסדרת הקומדיה "פיאסקו" (אנ') שעלתה נטפליקס.

חיים אישיים
-----------

לבארו שני ילדים מנישואיה הראשונים למפיק דניאל טוסאן דו פלאנטייה, נישואיה השניים היו לבמאי רוז'ה ואדים ונמשכו כעשר שנים עד לפטירתו של ואדים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מארי-כריסטין בארו** בוויקישיתוף

* מארי-כריסטין בארו, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
* מארי-כריסטין בארו, באתר AllMovie (באנגלית)
* מארי-כריסטין בארו, במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* מארי-כריסטין בארו, באתר MusicBrainz (באנגלית)
* מארי-כריסטין בארו, באתר Discogs (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007456216405171
* BNE: XX1142464
* BnF: cb12013337j (data)
* GND: 123783461
* ISNI: 0000 0001 2135 608X
* LCCN: n84178518
* MusicBrainz: 4f0d73be-ed67-48d1-99fc-40d257991da8
* NKC: xx0163161
* NTA: 070844437
* SNAC: w64f4vgp
* SUDOC: 028261119
* VIAF: 61556936
* WorldCat: lccn-n84178518

 |
הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת שם זה נכתב במקור בהתאם לסדר המזרחי; שם המשפחה הוא מא. 
**מא ג'יאן** (נולד ב-18 באוגוסט 1953) הוא צלם וסופר סיני, המתגורר כיום בלונדון. הוא זוכה פרס תומאס קוק לספרי מסע בעבור סיפרו **אבק אדום**. ספריו תורגמו לשפות רבות, ביניהן עברית.

חייו
----

מא נולד בצ'ינגדאו. בשנת 1966 נאסר סבו בעקבות מהפכת התרבות, על ידי המשמרות האדומים והוצא להורג על ידם. מאורע זה השפיע רבות על מא והתבטא מאוחר יותר ביצירותיו שביקרו את המשטר הסיני. בבגרותו החל לעבוד בשרות משרד התעמולה הסיני כצלם עיתונות, מאוחר יותר, עקב אורחות חייו המנוגדים לרוח המשטר הסיני, הוא נאלץ להפסיק את עבודתו כצלם. בשנת 1987 הוא פרסם את ספרו הראשון: "Stick Out Your Tongue**"** הספר מורכב מסיפורים המתרחשים בטיבט, ספר זה נאסר לפרסום בסין, ובעקבותיו נאלץ הסופר לעזוב את סין והוא הגיע אל הונג קונג, מאידך ספר זה תורגם לאנגלית בשנת 2006 וזכה להצלחה ולביקורות ספרותיות אוהדות. בשנת 1989 הוא חזר אל בייג'ינג כדי לתמוך בסטודנטים הסינים ואף השתתף באופן פעיל באירועי כיכר טיין-אן-מן, פעילות אשר היוותה את הרקע לספרו "תרדמת בייג'ינג" אשר תורגם לאנגלית, ויצא לאור באנגליה ב-2008. מלבד יצירותיו הספרותיות, פרסם הסופר ב-2002 גם ספר מסעות בשם אבק אדום, הספר אמנם פורסם גם בסין אך בשם עט בלבד. החל משנת 1997 מא הוא חברה לחיים של העיתונאית הבריטית **פלורה דרו** והם הכירו בהונג קונג בעקבות פעילותו הפוליטית של הסופר אשר התנגד להעברת הונג קונג לסין. בעקבות העברת הונג קונג לריבונות סינית נאלץ הסופר לעקור לגרמניה ומשם הגיע אל לונדון. מא ג'אן כותב את יצירותיו בשפה הסינית וזוגתו פלורה דרו מתרגמת את ספריו לאנגלית. למרות הצלחתו מחוץ לסין, עדיין ספריו של מא ג'יאן נאסרים להפצה בסין, ובשנת 2011 לא התירו שלטונות סין לסופר לערוך ביקור במולדתו.

ספריו שתורגמו לעברית
--------------------

* **הסופר שגילגל אטריות**, הוצאת אחוזת בית-ידיעות אחרונות, תרגמה מסינית: ענת מוריץ, 2008
* **אבק אדום**, הוצאת עם עובד, תרגמה מאנגלית: עידית שורר, 2005
* **תרדמת בייג׳ינג**, הוצאת אחוזת בית-ידיעות אחרונות, תרגמה מאנגלית ענת מוריץ, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מא ג'יאן** בוויקישיתוף
* דן לחמן, הסופר שגילגל אטריות
* יורם קניוק, בדיחה אחת גדולה על הגיהנום, באתר הארץ, 19 במאי 2008
* מאמר בספרות מעריב על הספר: הסופר שגילגל אטריות
* על הספר: אבק אדום
* שירי לב-ארי, מא ג'יאן: "כל חיי הרגשתי גולה מארצי", באתר ynet, 26 באוקטובר 2014

אנשי הספר, תרדמת בייג׳ינג ביקורת ספר

* מא ג'יאן, ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  פרס תומאס קוק לספרי מסע

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007526435405171
* BIBSYS: 10072009
* BNE: XX5363439
* BnF: cb12114252k (data)
* CANTIC: a11249638
* CiNii: DA10700927
* GND: 119180472
* ICCU: CFIV122736
* ISNI: 0000 0001 2148 4823
* LCCN: nr92013938
* NDL: 00930317
* NKC: mzk2006343009
* NLA: 36697864
* NLG: 265943
* NLK: KAC200812715
* NSK: 000481008
* NTA: 118795791
* PIC: 388982
* RERO: 02-A022284544
* SUDOC: 029536626
* Trove: 1407645
* VIAF: 115551843
* WorldCat: lccn-nr92013938

 |
**ארנון פרלמן** (נולד ב-16 במאי 1968) הוא איש יחסי ציבור, מגיש טלוויזיה ודירקטור ישראלי. לשעבר יועץ התקשורת של אריאל שרון (2003-2001) בכהונתו כראש ממשלת ישראל וחבר ב"פורום החווה", וכן סגן יו"ר "מעריב החזקות".

ביוגרפיה
--------

פרלמן גדל בחולון, בנם של דן ובלהה פרלמן. בוגר תיכון קוגל בחולון. בתקופת כהונתו של רוני מילוא כראש עיריית תל אביב שימש פרלמן דובר העירייה. כמו כן שימש רכז הכתבים של עיתון "הארץ" ודובר מרכז השלטון המקומי. הוא ייסד את משרד יחסי הציבור "ארנון פרלמן ושות' בע"מ" ואת חברת "ארנון פרלמן אחזקות בע"מ".

במהלך קמפיין בחירות 1999 שימש ראש צוות הדוברים של אהוד ברק. ביולי 2001 מונה ליועץ התקשורת של ראש ממשלת ישראל אריאל שרון. כמו כן, שימש ראש אגף התקשורת במשרד ראש הממשלה. הוא סיים את תפקידו כיועץ התקשורת של ראש הממשלה בדצמבר 2003, ולאחר מכן הקים את חברת הייעוץ האסטרטגי "פרלמן - ייעוץ אסטרטגי".

בינואר 2004 הצטרף פרלמן לדירקטוריון "מעריב החזקות" כדירקטור מטעם ולדימיר גוסינסקי, שותפה של משפחת נמרודי לשליטה בחברה. ביוני באותה שנה מונה לסגן יו"ר "מעריב החזקות". באפריל 2006 מונה לדירקטור בחברת "נקסטקום".

משנת 2010 עד 2013 הנחה בערוץ הכנסת את התוכנית "הצוללת", תוכנית שעוסקת בייעוץ אסטרטגי לפוליטיקאים ישראלים.

כיהן ככקונסול הכללי של ישראל בשאנגחאי בין השנים 2013 - 2018.

במאי 2013 התחתן עם בת זוגו השחקנית אליענה בקייר. לזוג ארבעה ילדים (מתוכם תאומים).

קישורים חיצוניים
----------------

* שיווק פוליטי להמונים - סיכום הרצאה של ארנון פרלמן במרכז הבינתחומי הרצליה
* סמדר שילוני, צחוק וסדר, באתר ynet - כולל ביקורת על התוכנית "הצוללת" בהנחייתו

הערות שוליים
------------

1. 1 2  דוח על מינוי דירקטור לחברת נקסטקום בע"מ, באתר מאיה
2. ↑  ורד שרון-ריבלין, ‏רוני רימון-בני כהן רכשה 50% מחברת ייעוץ התקשורת ארנון פרלמן ושות', באתר גלובס, 12 בינואר 1999
3. 1 2  ארנון פרלמן מונה היום ליועץ התקשורת של ראש הממשלה, באתר ערוץ 7, 16 ביולי 2001
4. ↑  ארנון פרלמן ושות' בע"מ, באתר רשות התאגידים
5. ↑  ארנון פרלמן אחזקות בע"מ, באתר רשות התאגידים
6. ↑  חן קוטס-בר, ממשיכים בלעדיו: אנשי שרון – איפה הם היום, באתר nrg‏, 5 בינואר 2008
7. ↑  ורד שרון-ריבלין, ‏ארנון פרלמן, שפרש מייעוץ לראש הממשלה, מקים חברת ייעוץ אסטרטגי, באתר גלובס, 7 בינואר 2004
8. ↑  שי שלו, ‏ארנון פרלמן צפוי לבקש שכר בעלות של 120 אלף ש' בחודש בתפקידו החדש כסגן יו"ר מעריב, באתר גלובס, 8 ביוני 2004
9. ↑  רותם שטרקמן, סגן יו"ר מעריב החזקות ארנון פרלמן יקבל שכר בגובה 58 אלף שקל בחודש, באתר הארץ, 29 ביוני 2004
10. ↑  סמדר שילוני, צחוק וסדר, באתר ynet, 11 בינואר 2011
11. ↑  nana10 סלבס/ צילום: בוצ'צ'ו, מחוברים: אליענה בקייר וארנון פרלמן התחתנו, באתר nana10‏, 26 במאי 2013
12. ↑  ליאור שלו, ‏למדתי לשחק עם הקלפים שיש לי, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2020
**ריינהולד לפסיוס** (גרמנית: **Reinhold Lepsius**‏; 14 ביוני 1857 – 16 במרץ 1922), היה צייר דיוקנאות ואמן גרפי גרמני חבר הזצסיון הברלינאי.

קורות חיים
----------

רינהולד לספיוס בסטודיו שלו, 1892
הוא נולד בברלין, בנו של קרל ריכרד לפסיוס (1810–1884), פרופסור באוניברסיטת "פרדריק ויליאם" ומייסד המוזיאון המצרי, ואשתו אליזבת קליין (1828–1899), בתו של המלחין ברנהרד קליין, נכדתו של פרידריך ניקולאי. אחיו הצעיר יוהנס לפסיוס הפך לתאולוג פרוטסטנטי, הומניסט ומזרחן.

ריינהולד לפסיוס היה קשור באופן סגנוני לזצסיון הברלינאי ובמידה מסוימת לאימפרסיוניזם הגרמני. הוא היה אחד הציירים הראשונים שצייר מתוך תצלומים של הדמות. לפסיוס נודע בדיוקנאותיו של הארכאולוג ארנסט קרטיוס, הפילוסוף וילהלם דילתיי, והמשורר סטפן ג'ורג' שארגן מפגשים ספרותיים בביתו בווסטנד. הוא נבחר לחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות בשנת 1916 והצטרף גם לדויטשר קונסטלרבונד ("התאחדות האמנים הגרמנים").

הוא היה נשוי לציירת סבין לפסיוס, לבית גרף (1864–1942), אחותו של היסטוריון האמנות בותו גרף. לזוג נולד בן, סטפן, יליד 1897 ונקרא על שם המשורר סטפן ג'ורג'. הוא נהרג במלחמת העולם הראשונה בתחילת אפריל 1917.

לפסיוס נפטר בברלין חמש שנים לאחר מכן, בן 64.

רבים מדיוקנאותיו שהזמינו לקוחות יהודים נחשבים לאבודים לאחר הביזה הנאצית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ריינהולד לפסיוס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Literatur von und über Reinhold Lepsius, portal.dnb.de (בגרמנית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 119437937
* ISNI: 0000 0000 6678 921X
* LCCN: no2004033482
* NKC: xx0097118
* RKD: 49525
* SNAC: w6k65mw5
* SUDOC: 07641504X
* ULAN: 500082340
* VIAF: 74663042
* WorldCat: lccn-no2004033482

 |
**בוריס טאדיץ'** (בסרבית: **Борис Тадић**, ‏האזנהⓘ‏?‏; נולד ב-15 בינואר 1958) הוא פוליטיקאי סרבי, שכיהן כנשיא השלישי של סרביה, נשיא אחרון של סרביה כרפובליקה במסגרת האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו (2006-2004) ונשיא ראשון של הרפובליקה של סרביה הנפרדת (2012-2006). הוא פסיכולוג בהכשרתו.

ביוגרפיה
--------

טאדיץ' נולד בעיר סרייבו בבוסניה והרצגובינה לליובה טאדיץ' פילוסוף במקצועו ולנבנקה, פסיכולוגית. סביו נרצחו במלחמת העולם השנייה בקרואטיה על ידי האוסטאשה בשל מוצאם הסרבי ונחשבים לחלק מקורבנות השמדת הלא יהודים במלחמת העולם השנייה.

בנעוריו עבר לבלגרד, שם למד בבית הספר התיכון במגמת פסיכולוגיה. לטאדיץ' תואר בפילוסופיה ופסיכולוגיה. כמו כן לימד פסיכולוגיה בגמנסיה הראשונה בבלגרד. בשנים 1997–2000 כיהן כראש המכון לפוליטיקה, דמוקרטיה וכישורים.

כניסתו לפוליטיקה
----------------

בשנת 1990 הצטרף למפלגה הדמוקרטית הסרבית בסרביה וכיהן במספר תפקידים בהם:
מזכיר המפלגה, נשיא המפלגה (כיהן פעמיים, בפעם השנייה לאחר רצח הנשיא הקודם בתפקיד זוראן ג'ינג'יץ').
בשנת 2002 מונה כשר התקשורת של יוגוסלביה, בשנת 2003 נבחר לשר ההגנה של סרביה ומונטנגרו, במסגרת זו ביקר בישראל.
בשנת 2003 נבחר גם לחבר הפרלמנט בסרביה ומונטנגרו מטעם המפלגה הדמוקרטית ושם גם כיהן כיו"ר גוש האופוזיציה הדמוקרטית ושנה לאחר מכן מונה לנשיא המפלגה בעקבות הירצחו של ג'ינג'יץ'.

נשיא סרביה במסגרת האיחוד המדיני עם מונטנגרו 2004–2006
-----------------------------------------------------

בשנת 2004 נבחר לנשיא סרביה כשזו הייתה חלק מן האיחוד המדיני של סרביה ומונטנגרו, וזאת לאחר שלסרביה לא נתמנה נשיא נבחר במשך כשנתיים. הוא גבר על מועמד המפלגה הרדיקלית (הלאומנית) טומיסלב ניקוליץ' לאחר שני סיבובים, עם 27.3% בסיבוב הראשון ו-53.24% בסיבוב השני, והחל לכהן כנשיא ב-11 ביולי 2004.

ב-1 בדצמבר 2004, אירעה תאונה במהלך נסיעתו בשיירת הנשיא, כאשר סרבי עובד שגרירות ארצות הברית פגע במכוניות בשיירה ונמלט. המקרה הזכיר את ניסיון ההתנקשות בראש הממשלה הסרבי זוראן ג'ינג'יץ' שבועות ספורים לפני הרצחו. חקירה העלתה כי ההתנגשות בשיירה הייתה תאונה ולא הייתה כלל כוונה להתנקש בטאדיץ'.

טאדיץ' היה ראש המדינה הראשון של סרביה שנפגש עם האפיפיור, מפגש זה אירע ב-28 בספטמבר 2005 עת שנפגש עם בנדיקטוס השישה עשר.

נשיא סרביה 2006–2012
--------------------

ב-5 ביוני 2006 הכריזה סרביה בראשותו על עצמאותה, לאחר פרישת מונטנגרו מהאיחוד המדיני של שתיהן. טאדיץ' אף הניף את דגל סרביה ליד האומות המאוחדות לאחר מכן.

ב-3 בפברואר 2008 נבחר שוב לנשיא סרביה, לראשונה כמדינה נפרדת עצמאית.

ב-4 באפריל 2012 התפטר טאדיץ' מנשיאות סרביה כדי לשפר את סיכויי מפלגתו בבחירות לפרלמנט, והכריז כי יתמודד על תפקיד הנשיא גם בבחירות הקרובות. בבחירות, שהתקיימו ב-6 במאי 2012, העפיל טאדיץ' לסיבוב השני. בסיבוב השני, שהתקיים ב-20 במאי 2012, הובס טאדיץ' על ידי טומיסלב ניקוליץ'.

חיים אישיים
-----------

טאדיץ' נשוי ואב לשניים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **בוריס טאדיץ'** בוויקישיתוף
* בוריס טאדיץ', ברשת החברתית אקס (טוויטר)

הערות שוליים
------------

1. ↑  AP, חם בבלקן: נשיא סרביה התפטר, הבחירות הוקדמו, באתר ynet, 4 באפריל 2012

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1139065610
* SUDOC: 199686645
* VIAF: 6761149719117911130000
* WorldCat: viaf-6761149719117911130000

 |
**רב הונא בר חייא** היה אמורא בבלי בן הדור השלישי.

רוב מאמריו בתלמוד הם בשם רבותיו, והוא מוזכר גם בתלמוד ירושלמי אשתו הייתה בתו של רב ירמיה בר אבא, וממנה נולד בנו לוי. מסר כמה הלכות שקיבל מחותנו.

לאחר פטירת רב יהודה, לא הסכים רבה לקבל את המינוי לראשות ישיבת פומבדיתא, ובשנים אלו שימש רב הונא בר חייא כראש הישיבה. רק לאחר פטירתו של רב הונא בר חייא, קיבל רבה את ראשות הישיבה, כדי למנוע ביטול תורה.

בתקופה מסוימת, שימש רב הונא כמוכס וגובה המס מאת המלך, תפקיד שנחשב כמגונה בעיני החכמים, מסיבות שונות. דעתו של רב הונא הייתה שונה, והוא קיבל על עצמו את התפקיד. באותה תקופה, רצו החכמים לשאול שאלה קשה במיוחד את רב הונא, וארבע מאות מהחכמים בראשות רבה ורב יוסף התכוננו לבוא לביתו, כשהוא מצידו מכין ארבע מאות כיסאות יקרות עשויות משן. בדרך שמעו החכמים, על תפקידו החדש, והם הקפידו מאוד על הדבר, ומשכך, החליטו שלא לבוא לביתו יותר. כאשר שמע רב הונא מכך, הוא אמר מיד: אם כך, אני חוזר בי, ואני מתפטר מתפקידי. בשלב זה, התפצלו החכמים ביניהם. רב יוסף טען שאדם שנעשה למוכס נחשב לפסול ולא נאמן גם אם חזר בו, ורבה פסק שבמקרה כזה ניתן לסמוך עליו כבתחילה, ולכן הוא בא אליו עם תלמידיו, ללא רב יוסף.

רב הונא היה מצעירי תלמידיו של שמואל, למד אצל רב כהנא ואצל רב נחמן, והיה מצעירי תלמידיו של רב יהודה.

בכמה מקומות מובא כי מסר בשם שמואל שהלכה כתנא חנניה בנושאים שונים לחלוטין.

בנו לוי מוזכר בתלמוד כחבר או כתלמיד חבר של רבה בר בר הונא.

מאמרותיו
--------

רב הונא פסק, כי כיבוד אב הוא מממונו של האב, ואין על הבן חיוב להוציא מכספו הפרטי לשם ההוצאות הנלוות לכך.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיטקסט טקסט בוויקיטקסט: **קטגוריה:רב הונא בר חייא** |

* הרב אהרן הימן, "רב הונא בר חייא", **תולדות תנאים ואמוראים**, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
* הרב יהודה אדרי, **"רַב הוּנָא בַּר חִיָּא"**, **בנתיב האמוראים**, ירושלים תש"מ, עמ' 79, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)

הערות שוליים
------------

1. 1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת פאה, פרק א', הלכה א'.
2. ↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ו, עמוד א'.
3. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"ט, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף צ"ג, עמוד א'.
4. ↑  איגרת רב שרירא גאון רבנן סבוראי: צו. וראו עוד בברית יעקב, יעקב חיים סופר, עמ' סט-עב.
5. ↑  תלמוד בבלי, מסכת בכורות, דף ל"א, עמוד א'.
6. ↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ו, עמוד א', ששאל את רב יהודה ושמע את שמועות שמואל.
7. ↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"א, עמוד א'.
8. ↑  יתיב קמיה - תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף קט"ז, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קי"א, עמוד א'.
9. ↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק', עמוד א', ומשמע שהיה מצעירי תלמידיו. - מטפל במטפחות.
10. ↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"א, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י', עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ע"ט, עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ע"ט, עמוד א', תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ל"ט, עמוד א' תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ס"ג, עמוד ב'.
11. ↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"א, עמוד ב'.