recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**טופיה מצויה** (שם מדעי: ***Tupaia glis***) הוא מין יונק מהסוג טופיה שבמשפחת הטופיים אשר חי בדרום-מזרח אסיה. מין טופיה זו היא מבין הגדולות שבבני משפחתה. תפוצתה בטבע היא בתאילנד, סינגפור, מלזיה ומערב אינדונזיה. היא נמצאת במצב שימור **ללא חשש**, אם כי בית גידולה בטבע בסכנה. במין זה ישנם 2 תת-מינים: *Tupaia glis longipes* ו-*Tupaia glis salatana*. הם נבדלים בעיקר בצבע פרוותם.

מאפיינים
--------

טופיה זו מגיעה לאורך 16-21 ס"מ ולמשקל 190 גרם. הפרווה של הטופיה משתרעת על גוני חום-אדמדמם, אפרפר ועד שחור. הבטן שלה לבנה והיא בעלת כפות רגליים ארוכות וורודות. הראש מוארך עם עיניים גדולות וחוטם מחודד שסביבתו חסרת שיער. הטופיה מתמחה בטיפוס על עצים בייחוד בזכות זנבה הארוך והעבה שאורכו 12-20 ס"מ. 

הטופיה חיה ביערות גשם לחים בטווח שבין תאילנד עד למערב אינדונזיה ובייחוד באיים ג'אווה וסומטרה ואולי אפילו בסראוואק שבבורנאו ביערות הרריים. הטופיות הם פעילי יום המחפשים מזון לבד או בזוג על הקרקע ובין העצים. הם ניזונים מצוף פרחים, פירות, ירקות שונים, זרעים, עלים ופרוקי-רגליים כמו עכבישים וחרקים שונים, בעיקר נמלים. כמו כן הם יצודו לטאות ועוד חולייתנים קטנים מהם. בתורם הם עלולים ליפול לטרף בידי עופות דורסים, נחשים או טיגריסים, אך זריזותם לרוב מצילה אותם.

טופיות אלה הם חיות מאוד טריטוריאליות ויתקפו מסיגי גבול לאורך קילומטרים רבים במתקפה אגרסיבית. בעונת הרבייה הזכרים והנקבות חיים יחדיו באותם שטחים עד הרבייה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופיה מצויה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טופיה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
פנטלונה בציור של מוריס סאנד (אנ')
פנטלונה בפסל פורצלן של פרנץ אנטון בוסטלי במוזיאון ויקטוריה ואלברט
**פנטלונה** (באיטלקית: **Pantalone**) הוא אחת מהדמויות החשובות ביותר בקומדיה דל'ארטה. פנטלונה הוא סוחר קשיש, קמצן באופן קיצוני. לעיתים קרובות אב המשפחה, אביהם של אחד מזוג האוהבים, פעמים רבות חושק בנערה צעירה ומתחרה במחזר צעיר שלה, שלעיתים הוא בנו. מערכת יחסים נוספת של פנטלונה היא עם משרתו המשמש גם כמתווך ושליח. המשרת משבש את שליחויותיו של אדונו ובין השניים מתפתחים דיאלוגים משעשעים, בהם תמיד ידו של המשרת על העליונה. פנטלונה הוא גלגול של דמות הפאפוס מן הקומדיה היוונית הקלאסית וקומדיית האטלן.

מקור השם
--------

באופן מקורי בקומדיה דל'ארטה פנטלונה מייצג את וונציה ומדבר בעגה ונציאנית. ייתכן ששמו מושפע משמו של פנטלאון הקדוש, קדוש עממי אהוב בוונציה. מאידך, פירוש המילה פנטלונה באיטלקית: מכנסיים, שכן במכנסיו נמצאים הכסף מחד, והתאווה מאידך.

מאפיינים ועיצוב הדמות
---------------------

זקן, קמצן, חשדן - אך עם זאת, דמויות המחזה האחרות תמיד ירמו אותו. בעבר היה דמות מכובדת בעלת חשיבות ("איל מניפיקו" - Il mgnifico, "הנהדר") אך ירד מגדולתו עם זקנתו, המביישת את נעוריו. נושא את ארנק הכסף שלו על חלציו כמו מגן אשכים, לסמן שכספו מפצה על האין-אונות שלו בחיזורו אחר הנערה הצעירה. בשלבים המאוחרים יותר של התפתחות הקומדיה דל'ארטה, במאה ה-18, החלה דמותו להפוך למלומדת יותר ולשלב ציטוטים מהספרות הקלאסית.

באופן מסורתי חובש מסכת חצי-פנים (שאינה מכסה את הפה) בעלת אף ארוך ומכופף. זקנו מחודד והילוכו כפוף. בגדיו אדומים ומכנסיו צמודים לגוף, מעילו שחור ונעליו צהובות ומחודדות.

לקריאה נוספת
------------

* אהובה בלקין, **מקרנבל לתיאטרון: תבניות וכאוס בקומדיה דל'ארטה**, הוצאת מגנס 2021, עמ' 152-163

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנטלונה** בוויקישיתוף
* פנטלונה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007560643005171
* GND: 4472692-2
* LCCN: sh85097488

 |
**העתיד כעת** הוא אלבום משנת 1978 של היוצר הבריטי פיטר האמיל. החלק המרכזי של האלבום עוסק בשאלות מרכזיות של הפוסט מודרניזם.

הצליל באלבום זה רגוע למדי בהשוואה לעבודות קודמות של האמיל, והוא קליט יותר. האלבום פותח בשיר מלא עליצות בשם Pushing Thirty (לקראת גיל 30) בו האמיל מתגאה בכך שלמרות שתעשיית המוזיקה מלאה בצעירים כוחו עדיין במותניו והוא "עדיין יכול להיות נאדיר".

בשיר נוסף The Second Hand (מחוג הדקות) האמיל עוסק בבריחת השווא מקללת הזקנה ומסיים בהכרזה הפסימית *"כולנו תחת מרותו של מחוג הדקות"*. למרות זאת צליל השיר רחוק מלהיות מלאנכולי כמו התוכן שלו.

ישנו גם ייצוג לשירי החרטה והאהבה שאכזבה - שני שירים מלודיים, The Mousetrap (Caught In)‎ ו-If I Could.

שיר נוסף, Trappings, עוסק באדם שהתמכר להצלחה בעולם השואו-ביזנס, ובין הקוקאין, הסלבריטיז ותוכניות האירוח איבד את עצמו לגמרי. על פי שמועה מדובר בדייוויד בואי, אולם האמיל עצמו נמנע מלענות לשאלה זו.

ב Energy Vempires האמיל מתלונן על האנרגיה שגוזלים ממנו מעריצים מוטרפים:

> 
> הבחור הזה אומר שהוא כתב את כל השירים שלי; הבחורה הזאת אומרת שאני האב של בנה. אני לא מכיר אותם בכלל; אני יוצא מדעתי
> 
> 
> 
> 

שיר הנושא של האלבום עוסק בהבטחות שנכזבו לעולם חדש ואמיץ

> 
> אני רוצה את העתיד כעת; אני רוצה לאחוז אותו בידי. כל בני האדם שווים וזקופי קומה; אני רוצה את הארץ המובטחת.
> 
> 
> 
> 

בהמשך ישיר לשיר הנושא עוסק Still In The Dark באכזבה מכך שהקדמה לא הגיעה למה שחשוב באמת, והמדע אינו יכול לענות לשאלה "מדוע": 

> 
> לא, אין תשובה; אין הוכחה נצחית; אין אמת נצחית.
> 
> 
> 
> 

כעת האלבום עושה תפנית, באותו נושא עצמו, ומאשים את המצב הפוליטי בשיר Mediaevil - שיר שכולו שירה מקהלתית מחוספסת, ללא כלי ליווי. בשיר משווה האמיל את המצב כיום לימי הביניים, ומסיק שבעצם לא חל כל שיפור: 

> 
> המוזרים עדיין נכלאים בבתי משוגעים ...  
> 
> העשיר מתעשר עוד יותר  
> 
> והעני משלם את החשבון. ואלוהים חי בראש טיל ביניבשתי  
> 
> ממתין ליום הדין. אם לא נפקח עיננו, ומהר  
> 
> ימי הביניים יישארו כאן לתמיד.
> 
> 
> 
> 

השיר הבא מתנתק מהעיסוק בפוסט-מודרניזם, אך לא מפוליטיקה. על רקע צליל תעשייתי של מנוע אופנוע מסונתז עוסק האמיל במשטר האפרטהייד בדרום אפריקה.

בשני שירי הסיום, המחוברים זה לזה, חוזר האמיל לצליל אישי ורך יותר.

רשימת שירים
-----------

1. "Pushing Thirty"
2. "The Second Hand"
3. "Trappings"
4. "The Mousetrap"
5. "Energy Vampires"
6. "If I Could"
7. "The Future Now"
8. "Still In The Dark"
9. "Mediaevil"
10. "A Motor-bike in Afrika"
11. "The Cut"
12. "Palinurus (Castaway)"

**שירי בונוס בהוצאה המחודשת**

Recorded live at The All Souls Unitarian Church, Kansas City, USA on 16th February 1978

1. "If I Could"
2. "The Mousetrap (Caught In)"

קישורים חיצוניים
----------------

* ספוטיפיי The Future Now באתר ספוטיפיי
* MusicBrainz The Future Now באתר MusicBrainz
* Discogs The Future Now באתר Discogs
* AllMusic The Future Now באתר AllMusic

הערות שוליים
------------

1. ↑  ריקי נאדיר הוא "פרחח רוק" והנושא של השיר הפותח את האלבום "הצ'אנס הגדול של נאדיר" וכמו כן שם האלבום כולו

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* MusicBrainz release group: e20e1c68-25ed-31a3-b6cb-723ee9b7d0ec

 |
**אנדראה רוסי** (באיטלקית: **Andrea Rossi**; נולד ב-3 ביוני 1950) הוא ממציא הטוען כי הצליח לפתח תהליך היתוך קר יציב המייצר אנרגיה, וכי הוא משיק מוצר מסחרי המבוסס על התהליך. המוצר נקרא Energy Catalyzer או E-CAT.

אודות
-----

אנדראה רוסי, יליד במילאנו, איטליה, מחזיק בתואר בפילוסופיה משנת 1975 באוניברסיטת מילנו. התיזה שלו עסקה בין היתר בתורת היחסות של אלברט איינשטיין. משנות העשרים של חייו הקים רוסי חברות העוסקות בהפקת אנרגיה ממקורות שונים, ביניהן חברת Petroldragon שעסקה בהפקת נפט ממקורות מבוזבזים. ההתעניינות של רוסי בהיתוך קר, החלה רק בשנת 1989. בשנה זו היה הניסוי המפורסם של פונס ופליישמן.

לדבריו, בשנת 2006 הגיע רוסי לנקודה קריטית במחקרו, כאשר הצליח לאחר אלפי קונפיגורציות שונות שנוסו למצוא נוסחה יציבה, בת שחזור, המאפשרת להפיק אנרגיה מתהליך היתוך קר הנקרא LENR. רוסי יצר קשר עם פרופסור סרג'יו פוקרדי מאוניברסיטת בולוניה, פיזיקאי המתמחה בתהליכים המשלבים ניקל ומימן, ומאז אלה מפתחים מוצר מסחרי המבוסס על התהליך, האמור להפיק אנרגיה במחירים נמוכים בהרבה מתהליכים קיימים.

קישורים חיצוניים
----------------

* בלוג בו אנדראה רוסי עונה לשאלות הגולשים
* סדרת כתבות על אנדראה רוסי
* סדרת כתבות מקיפה בעברית על אנדראה רוסי והאי-קאט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009865174405171
* ISNI: 0000 0000 8455 9485
* LCCN: n84179041
* VIAF: 93053360
* WorldCat: lccn-n84179041

 |
"קטטת המוזיקאים" (1592–1593), מיוחס לדה לה טור. בתמונה רבים שני מוזיקאים, נגני הארדי גארדי, כשהימני מפתיע את יריבו על ידי השפרצת מיץ הלימון לעיניו.
"מגדת העתידות" מאת דה לה טור במוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
**ז'ורז' דה לה טור** (בצרפתית: **Georges de La Tour**; ‏13 במרץ 1593 – 30 בינואר 1652) היה צייר צרפתי, שחי רוב חייו בדוכסות לורן. חלק גדול מציוריו צוירו בשיטת הקיארוסקורו, בהשראת קאראווג'ו, שרובם עוסקים בנושאי דת.

ביוגרפיה
--------

דה לה טור נולד בויק סור סיי בדיוקסיית מץ, חלק מהאימפריה הרומית הקדושה שהיה בפועל בשליטה צרפתית. הוא היה ילדם השני של ז'אן וסיביי דה לה טור. ייתכן שלמד אצל הצייר ז'אק בלאנז', או בבתי ספר בהולנד או באיטליה. בשנת 1617 התחתן עם דיאן לה-נרף, והקים סטודיו בעיירה לינויל. שם מכר ציורים, בעיקר בנושאי דת, לבורגנות המקומית וצבר הון עצמי. דה לה טור זכה לתואר צייר המלך בשנת 1638, ועבד גם אצל דוכס לורן. דה לה טור ומשפחתו מתו במגפה בלינויל בשנת 1652.

דה לה טור נשכח לאחר מותו, ורק בשנת 1915 התגלה מחדש על ידי הגרמני הרמן פוס. לאחר הגילוי ומציאת עבודות נוספות, רבים מציוריו זויפו, וכיום קיימות טענות לגבי זיופים של תמונות כגון "מגדת העתידות", "הרמאי" ועוד. כמו כן ייתכן שחלק מציוריו שייכים לבנו אטיאן, שהיה גם הוא צייר ולמד אצל אביו.

ציוריו של דה לה טור מוצגים במוזיאונים ברחבי העולם, כגון מוזיאון הלובר בפריז, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, מוזיאון פול גטי בלוס אנג'לס, ועוד. עבודותיו אף מופיעות בסרטי קולנוע כגון צרפתים "סעודת הטפשים", "הגירושין" ועוד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ז'ורז' דה לה טור** בוויקישיתוף
* ז'ורז' דה לה טור, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* אתר למנויים בלבד יונתן הירשפלד, תמונה: הגוף הגברי הנחדר, באתר הארץ, 13 באפריל 2021

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007274857605171
* BNE: XX1046150
* BnF: cb11938172j (data)
* CiNii: DA04298968
* GND: 118570021
* ISNI: 0000 0000 8137 6640
* KulturNav: 1adf02df-aecb-4270-b202-97d2171592eb
* LCCN: n50043390
* NDL: 00620965
* NKC: ola2002150755
* NLP: A18043604
* NTA: 069871698
* RKD: 48243
* SELIBR: 205316
* SNAC: w6xw4w9g
* SUDOC: 027312119
* Trove: 1087789
* ULAN: 500012114
* VcBA: 495/313303
* VIAF: 59091120
* WorldCat: lccn-n50043390

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק במושב ישראלי שהתקיים בסיני. אם התכוונתם לחזן וסופר, ראו אפרים די-זהב.

**די זהב** היה מושב שיתופי שעלה לקרקע ב-13 בספטמבר 1971 על ידי גרעין של 13 צעירים ישראלים 
בצלעו המזרחי של חצי האי סיני, לחוף מפרץ אילת, 150 ק"מ דרומית לאילת ו-90 ק"מ צפונית לשארם א-שייח', בקרבת מגורי השבטים הבדואים אל-מוזינה וא-תראבין.

היסטוריה
--------

שם המושב לקוח מספר דברים: "בְּעֵבֶר הַיַּרְדֵּן בַּמִּדְבָּר בָּעֲרָבָה מוֹל סוּף בֵּין פָּארָן וּבֵין תֹּפֶל וְלָבָן וַחֲצֵרֹת וְ**דִי זָהָב**" (פרק א', פסוק א'). לשם גם דמיון לשם העיר דהב השוכנת בקרבת מקום.

די זהב הוקם על ידי קבוצה של צעירים מקריית מלאכי, ובראשם יגאל אלמגור. אלמגור, שהיה מאז מלחמת ששת הימים איש המנהל האזרחי של מרחב שלמה, שימש כנציג החברה להגנת הטבע וכנציג משרד הביטחון, רקם קשרים עם השבטים הבדואים בסיני וסייע להם כנציג השלטון הישראלי בחיי היומיום. אלמגור התאהב בנוף המדברי וביושבי המדבר, וראה באזור דהב מקום אפשרי להתיישבות חדשה. הוא ארגן סביבו גרעין של כ-15 משפחות צעירות מבני הדור של מה שכונה "ישראל השנייה", שהמשותף לחבריה היה הרצון להתרחק מהמחנק העירוני הנמצא במרכז הארץ והאתגר שבהתיישבות. ד"ר זאב וילנאי, חוקר ארץ ישראל, כינה את החבורה "פנתרי הזהב"[דרוש מקור].

החבורה חיפשה גוף ממסדי שיגבה אותם ויסייע בידיהם לעלות לקרקע. הם נדחו על ידי תנועת המושבים ועל ידי מחלקת ההתיישבות של ההסתדרות הציונית, בטענה כי המקום אינו מתאים למשפחות עם ילדים. בחיפושיהם אחר הכרה, התחבר הגרעין לתנועת "העובד הציוני", שאימצה את יישובי התיירות החדשים, מאתר החרמון ועד די זהב. תנועת העובד הציוני השפיעה על ועדת השרים לענייני התיישבות להכיר בדי זהב כבמצפה התיישבותי. היה זה מושג חדש בהתיישבות, שפירושו שנת ניסיון ליישוב, כדי לבחון את יכולתו של היישוב להתפתח. החלטה זו אפשרה לחטיבת ההתיישבות בהסתדרות הציונית להזרים תקציבים לדי זהב לבניית דיור זמני, ציוד לדיג וקידום תוכניות ההתיישבות והפיתוח. במסגרת התוכניות הוקם מועדון צלילה, מועדון שיט, מסעדה, בית מלון ואתרי מחנאות, מרכז דיג וחקלאות ימית, מטעי תמרים ומרכז לסיורי מדבר.

בין המתיישבים החדשים לבדואים המקומיים התפתחו יחסי שכנות טובה, יחסים של כבוד ועזרה הדדית. רוב המתיישבים הצעירים למדו להכיר את הניבים המיוחדים לשבטי סיני ואת אורחות חייהם.[דרוש מקור].

בשנת 1982, בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, פונה היישוב די זהב מיושביו. בשונה מגורלם של בתי העיר ימית, לא נהרסו המבנים ביישוב, ואת המקום יישבו תושבי סיני.

קישורים חיצוניים
----------------

* יוסי ביילין, הזהב שבין אילת לשארם, דבר, 24 במאי 1974
* פניית תושבי די-זהב לראש-הממשלה מנחם בגין, 13 בדצמבר 1978. כחול על גבי לבן - מסמכים חשובים בתולדות מדינת ישראל
* כתבה על יציאתו לאור של הספר "די זהב" על ידי חבר המושב, שלמה ראם, שגולל את סיפור הקמת היישוב.
* אלי אשכנזי‏, הילד ממרוקו שגדל במעברת קסטינה והקים בבגרותו מושב בסיני, באתר וואלה!‏, 5 בפברואר 2022

| ישובי סיני שפונו במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים או הסכמים אחרים |
| --- |
| יישובי חבל ימית | אבשלום • אוגדה • דקלה • חולית • חרובית • חצר אדר • ימית • מחנה נורית • מעוז הים • נאות סיני • ניר אברהם • נתיב העשרה • פריאל • פרי גן • סופה (סיני) • עצמונה • שדות • תלמי יוסף |
| יישובי מרחב שלמה | אופירה • די זהב • נביעות • שלהבת • זהרון |
| נוספים | קדש ברנע • נח"ל ים • נח"ל תרשיש |

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008763689905171

 |
**ז'ורז' ברנאנוס** (בצרפתית: **Georges Bernanos**;‏ 20 בפברואר 1888 - 5 ביולי 1948), סופר צרפתי.

ברנאנוס נולד בפריז לאב שהיה דקורטור ולאם שהייתה קתולית אדוקה, וקיבל את חינוכו ברוח הקתוליות והמונרכיזם. בילה את ילדותו ונעוריו בכפר פרסאן (כיום במחוז פה- דה קאלה שבצפון צרפת) שבו הייתה לאביו נחלה משפחתית. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הצרפתי ונפצע בקרב מספר פעמים. ב-1917 נשא לאישה את ז'אן טאלברט ד'ארק (שהייתה קרובה רחוקה של ז'אן ד'ארק) שילדה לו שלושה בנים ושלוש בנות. עבד בחברת ביטוח על מנת לפרנס את משפחתו הגדולה, אך ב-1924 עקר לנחלת אביו בכפר פרסאן ושם החל לכתוב את הרומנים שלו.

ב-1926, בעקבות פרסום ספרו הראשון "תחת שמש השטן" שזכה להצלחה, החליט לפנות לקריירה ספרותית. ב-1936 פרסם את "יומנו של כומר כפרי" שזכה בפרס הגדול של האקדמיה הצרפתית לכתיבת רומנים. ב-1938, בהשפעת מלחמת האזרחים בספרד, פרסם את "בתי העלמין הגדולים תחת הירח". מפני עברו האנטי דמוקרטי ונטייתו לתנועת הפעולה הצרפתית (שהייתה מלוכנית מעיקרה), שמהם השתחרר ב- 1932, הוא ראה את הסכנה הנשקפת לעולם מן הפאשיזם והנאציזם וכינה אותם: "מפלצתיות מתועבת". הוא התאכזב מן הגישה הפייסנית של אנגליה ושל צרפת כלפי היטלר, שבאה על ביטויה בהסכמי מינכן. ב-1938 עקר לדרום אמריקה, חי בעיקר בברזיל וניסה להקים שם משק חקלאי, אך ללא הצלחה.

הוא לא יכול היה לשרת בצבא משום שהיה נכה מלחמת העולם הראשונה, אך שלושת בניו חזרו לצרפת והתגיסו לצבא הצרפתי. הוא פרסם מאמרים שבהם תקף את ממשלת וישי ותמך בצרפת החופשית בהנהגתו של שארל דה גול. אחרי המלחמה דה גול קרא לו לחזור לצרפת ולשמש כחבר ממשלתו. הוא חזר אך התרחק מן הפוליטיקה.

ז'ורז' ברנאנוס נפטר בפרבר של פריז ניי-סיר-סן ב-1948.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **ז'ורז' ברנאנוס** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **ז'ורז' ברנאנוס** |

* ז'ורז' ברנאנוס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
* ז'ורז' ברנאנוס, באתר "Find a Grave" (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258502605171
* BIBSYS: 90052164
* BNE: XX842501
* BnF: cb118914795 (data)
* CANTIC: a10465364
* CiNii: DA00345862
* GND: 118656228
* ICCU: CFIV026721
* ISNI: 0000 0001 2279 0654
* LCCN: n80036696
* NDL: 00433086
* NKC: jn20000600827
* NLA: 35017878
* NLG: 93253
* NLK: KAC199602341
* NLP: A11825819
* NSK: 000019611
* NTA: 068388128
* RERO: 02-A002996078
* SELIBR: 178034
* SNAC: w6931xjc
* SUDOC: 027281388
* Trove: 792394
* VcBA: 495/161312
* VIAF: 44295297
* WorldCat: lccn-n80036696

 |
**פנטין לספר** (בצרפתית: **Fantine Lesaffre**; נולדה ב-10 בנובמבר 1994) היא שחיינית צרפתייה, אלופת אירופה (גלאזגו 2018) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.

ביוגרפיה
--------

### 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה לספר במקום 23 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:44.47 דקות ובמקום 30 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.71 דקות.

### 2017

באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקופנהגן, דנמרק בדצמבר 2017 זכתה לספר במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.68 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:24.78 דקות) ובת ארצה לארה גראנז'ון (4:28.77 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:08.83 דקות.

### 2018

#### אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכתה לספר במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:34.17 דקות, לפני אילריה קוזינטו מאיטליה (4:35.05 דקות) והאנה מיילי מבריטניה (4:35.34 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אישי חדש של 4:36.17 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:11.71 דקות.

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:27.31 דקות, אחרי קטינקה הוסו מהונגריה (4:21.40 דקות) ומלני מרגליס מארצות הברית (4:25.84 דקות).

שיאים אישיים
------------

### בריכה אולימפית

* 200 מטר מעורב אישי: 2:11.71 דקות (2018)
* 400 מטר מעורב אישי: 4:34.17 דקות (2018)

### בריכת 25 מטר

* 200 מטר מעורב אישי: 2:08.83 דקות (2017)
* 400 מטר מעורב אישי: 4:27.31 דקות (2018)

ראו גם
------

| עיינו גם בפורטל: |
| --- |
|  | **פורטל שחייה** |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פנטין לספר** בוויקישיתוף
* פנטין לספר, ברשת החברתית פייסבוק
* פנטין לספר, ברשת החברתית אינסטגרם
* פנטין לספר, באתר הוועד האולימפי הבין-לאומי
* פנטין לספר, באתר olympedia.org
* פנטין לספר, באתר Swimrankings
* פנטין לספר, באתר SwimSwam
**אוהומודו מהאמדו** (בצרפתית: **Ouhoumoudou Mahamadou**; נולד ב-1954) הוא פוליטיקאי ניז'רי, המכהן כראש ממשלת ניז'ר מאז 3 באפריל 2021. מהאמדו כיהן גם כשר האנרגיה והתעשייה בין השנים 1991–1993 וכשר האוצר בין השנים 2011–2012.

ביוגרפיה
--------

בממשלת המעבר של שנת 1991, מונה מהאמדו לשר האנרגיה והתעשייה. הוא כיהן בתפקיד עד 31 בינואר 1993, לאחר שממשלת המעבר התפרקה. מהאמדו לא נכלל בממשלה החדשה שהושבעה ב-23 באפריל 1993. בין השנים 1993–1998, כיהן כסגן המזכיר בפועל של הקהילה הכלכלית של מדינות מערב אפריקה, ולאחר מכן, עבד כנציג האזורי של הסיוע הלותרני למערב אפריקה.

לאחר שמהמדואו איסופו ניצח בבחירות לנשיאות ניז'ר, מהאמדו מונה לשר האוצר הניז'רי. מהאמדו כיהן בתפקיד כשנה עד שפוטר ב-2 באפריל 2012. הוא מונה לנציב הבנק המרכזי של ניז'ר. ב-3 באפריל 2021, ניצח מהאמדו בבחירות לראשות הממשלה, והושבע כראש הממשלה ה-15 של ניז'ר.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוהומודו מהאמדו** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  *Niger : M. Ouhoumoudou Mahamadou nommé Premier Ministre, Chef du Gouvernement*, 2021, נבדק ב-2021-04-03
2. ↑  "Photos des ministres - Ministère des Finances du NIGER". *www.finances.gouv.ne*.
3. ↑  *Africa Research Bulletin: Political Series*, volumes 28–29 (1991), page 10,336.
4. ↑  *The Weekly Review* (1996), page 25.
5. ↑  "Q&A with Mahamadou Ouhoumoudou", Lutheran World Relief, 19 February 2009.
6. ↑  "Niger unveils new government", Agence France-Presse, 21 April 2011.
**סמואל ו. הוליס** (באנגלית: **Samuel W. Hollis**;‏ 1886 - 17 באפריל 1942) היה מאמן כדורגל ומאמן כושר אנגלי.

הוא נולד בברמינגהאם, ועד שהחל בקריירת האימון שלו לא עסק כמעט בכדורגל. הוא הצטרף לוולוויץ' ארסנל ב-1894; תפקידו במועדון שנוי במחלוקת. בעוד שבאתר האינטרנט הרשמי הוא מוזכר כמאמן הראשון בהיסטוריה של ארסנל, מקורות היסטוריים אחרים גורסים שהוא היה רק מאמן הכושר. ספרים אחדים, כולל ספר ההיסטוריה הרשמי של ארסנל, לא מזכירים את הוליס וטוענים שתומאס מיצ'ל היה המאמן הראשון. בדיווחים עיתונאיים מאותה תקופה מוזכר אדם בשם ויליאם "ביל" פאר שמילא תפקיד משמעותי באימון ארסנל בתקופה שבה כביכול עבד הוליס.

הוליס עבר לבריסטול סיטי באפריל 1897, והתמנה שם לתפקיד המאמן הראשי; הוא כיהן בתפקיד זה בשלוש קדנציות נפרדות. הקדנציה הראשונה הסתיימה במרץ 1899 כאשר הוליס עזב על מנת להתמנות לתפקיד מזכיר-מאמן במועדון הכדורגל בדמינסטר. המועדון התמזג עם בריסטול סיטי ב-1900 והוליס איבד את עבודתו. אולם, ב-1901 הוא חזר לאמן את בריסטול סיטי. הקדנציה השנייה שלו הייתה המוצלחת מבין השלוש, ובמהלכה הוא הוביל את בריסטול למקום השני בליגה הדרומית ולהעפלה אל הפוטבול ליג.

הוא עזב במרץ 1905, ועד 1911 ניהל בית מלון לאחר שבין 1899 ל-1909 ניהל פאב. בינואר 1911 הוא הצטרף לבריסטול בפעם השלישי, ואימן את המועדון בעונה שבה ירד מהליגה הראשונה אל הליגה השנייה. הוא עזב את בריסטול בפעם האחרונה באפריל 1913, וביולי שלאחר מכן קיבל את תפקיד המאמן של ניופורט קאונטי מהליגה הדרומית, בו החזיק עד 1917. לאחר מכן הוא עזב את תחום אימון הכדורגל, אך במשך מספר שנים היה יושב-ראש בעלי המניות של בריסטול סיטי.

לקריאה נוספת
------------

* ברנרד ג'וי, !Forward Arsenal (עמודים 11 - 12), Phoenix House,‏ 1952 (מסת"ב 0-600613-44-5)
* מרטין טיילר ופיל סואר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 30), המלין, 2005 (מסת"ב 0-600613-44-5)
* אלן רופר, The Real Arsenal Story: In the Days of Gog (עמוד 120), Wherry,‏ 2004 (מסת"ב 0-9546259-1-9)
* דין הייז, Arsenal: The Football Facts‏, John Blake,‏ 2007 (מסת"ב 1844544338)

קישורים חיצוניים
----------------

* מאמני ארסנל באתר הרשמי של המועדון

| מאמני ארסנל |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| הוליס (1894 - 1897) • מיטשל (1897 - 1898) • אלקוט (1898 - 1899) • ברדשו (1899 - 1904) • קלסו (1904 - 1908) • מורל (1908 - 1915) • מק'יואן (1915 - 1919) • נייטון (1919 - 1925) • צ'פמן (1925 - 1934) • *שו* (1934) • אליסון (1934 - 1947) • ויטאקר (1947 - 1956) • קרייסטון (1956 - 1958) • סווינדין (1958 - 1962) • רייט (1962 - 1966) • מיי (1966 - 1976) • ניל (1976 - 1983) • האו (1983 - 1986) • *ברטנשו* (1986) • גרהאם (1986 - 1995) • *יוסטון* (1995) • ריוק (1995 - 1996) • *יוסטון* (1996) • רייס (1996) • ונגר (1996 - 2018) • אמרי (2018 - 2019) • *יונגברי* (2019) • ארטטה (2019-) |

 |
**טופית ההרים** (שם מדעי: ***Tupaia montana***) הוא מין יונק מהסוג טופיה אשר מצוי ברמות ההרריות של צפון בורנאו, באזורי סראוואק וסבה שבמלזיה, לעיתים בגובה של מעל 1,200 מטרים.

מאפיינים
--------

טופיה זו דומה לטופיה מצויה אך מעט גדולה ממנה, באורך 15-33 ס"מ ואורך זנב של 13-19 ס"מ. הטופיה בעלת פרווה זהובה-אפורה. הצידיים והזנב כהים מעט והזנב דליל שיער. לטופיה עיניים גדולות וחוטם קצר וורדרד. היא מותאמת לחיים על עצים אך יורדת גם לקרקע.

הטופיה פעילה במשך היום אך ביישנית ויוצאת לאחר שבדקה כי השטח נקי מטורפים. היא ניזונה מפרוקי-רגליים וגם מפירות וגרגרים וכן ניזונה ממיצי פירות טבעיים. לטופיה זו יש שותפות מפתיעה עם צמחים טורפים מסוג כדנית מהמינים: *Nepenthes lowii* ,*Nepenthes macrophylla* ו-*Nepenthes rajah* אשר מפרישים צוף שמפתה את הטופיה ובתמורה ניזונים מההפרשות שהיא מייצרת עליהם, ללא ידיעתה.

טופיה זו חיה בחבורות קטנות הנשלטות על ידי זכר או שניים. הנקבות ממליטות עד 2 גורים ומטפלת בהם עד לבגרות. לטופיה אין עונת רבייה ייחודית.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טופית ההרים** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* IUCN
* EOL
* ADW
* ITIS
* NCBI
* GBIF
 |

הערות שוליים
------------

1. ↑  טופית ההרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
אוהמדניה
**אוהמדניה** (שם מדעי: ***Ohmdenia***) הוא סוג דג גרם נכחד מהסדרה פכיקורמאים שבמחלקה מקריני סנפיר. הוא התקיים ביורה התחתון של מימי אירופה ותואר למדע ב-1953. בסוג זה נכלל מין אחד - *Ohmdenia multidentata*. המאובנים שלו התגלו בפצלי פוסידוניה (Posidonia Shale) שבדרום גרמניה בין סלעי לאגרשטטה.

דג זה נחשב במקור לקרובו של הדג הטורף מהטריאס *Birgeria*, שהיה קרוב לחדקנאים המודרניים, אך בהמשך התברר שהיה קרוב יותר לדגים אוכלי פלנקטון ענקיים כמו הלידסיכתיס. עם זאת הוא נחשב למאובן מעבר בין דגי הסדרה הרגילים לבין המינים הגדולים אוכלי הפלנקטון שהתקיימו לאורך היורה והקרטיקון.

דג זה הגיע לאורך של לפחות 2.5 מטרים כך שהיה מגדולי דגי הגרם של היורה הקדום לצד חדקנאים קדומים כמו *Strongylosteus* ו-*Gyrosteus*. הוא היה בעל גולגולת שטוחה ודחוסה עם שיניים קטנות ושטוחות הנוטות אחורה והגוף היה זרים עם סנפירים וזנבות קצרים בעלי אונות גדולות. המבנה של הדג ייחודי ביותר והוא כנראה היה צייד של רכיכות שצד כנראה סילוניות מהירות בים. באחד המאובנים שלו התגלו שרידים של בלמניטים שנותרו בבטן החיה לאחר מותה והוכיחו שניזון מרכיכות.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוהמדניה** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| מזהים טקסונומיים עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GBIF
 |
תצלום של הסלופ "ג'יימסטאון", מאוניות שייטת אפריקה. התאריך אינו ידוע.
**שייטת אפריקה** (באנגלית: **Africa Squadron**) הייתה יחידה של הצי של ארצות הברית, שעסקה מ-1819 עד 1861 בהדברת סחר העבדים לאורך חופי מערב אפריקה. לעיתים קרובות מתייחס המונח "שייטת אפריקה" לכלל הפעולות שנקט הצי האמריקני לחיסול סחר העבדים האפריקאי בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים; אלו כללו פטרולים של אוניות הצי לא רק בחופי אפריקה, אלא גם בחופי אמריקה הדרומית ובמימי הבית.

תולדותיה
--------

הקמת השייטת הייתה אחד הצעדים הראשונים במערכה להדברת סחר העבדים האפריקאי, פועל יוצא של ההסכם שנחתם ב-1819 בין ארצות הברית ובריטניה. הסכם נוסף ומפורט יותר, הסכם ובסטר-אשברטון, נחתם ב-1842. מבחינה טכנית התקיים אומנם תיאום בין השייטת האמריקנית לשייטת מערב אפריקה הבריטית שבסיסה בסיירה לאון, אך למעשה פעלו השתיים באופן עצמאי. השייטת האמריקנית סבלה מהעדר סיוע גם מצד הצי עצמו: מזכיר הצי אייבל פארקר אפשור (1790-1884) היה איש הדרום ותומך קיצוני בזכויות המדינות ובעבדות; בשל כך הקצה למשימה קומץ אוניות בלבד, שעוצמת האש הכוללת שלהן הייתה 80 תותחים בלבד. 

המפקד הראשון של שייטת אפריקה היה מתיו פרי, שקבע את בסיסה בכף ורדה. פעילות השייטת הייתה בדרך כלל בלתי יעילה, משום שעמדו לרשותה אוניות מעטות ומפני שחלק גדול מן הפעילות המסחרית הועתק אל אזור הדלתא של הניגר (ניגריה של ימינו), מחוץ לתחומי אחריותה. במהלך שתי שנות פיקודו של פרי נתפסה ספינת עבדים אחת בלבד, וגם היא שוחררה מאוחר יותר בצו בית משפט בניו אורלינס. במרוצת 16 שנות פעילותה הראשונות של השייטת הועמדו למשפט צוותי 19 ספינות עבדים בלבד, חלקם זוכו ואחרים נענשו בקנסות קלים.

שטח הסיור של שייטת אפריקה השתרע בסופו של דבר מכף פריו בדרום (קו רוחב 18 דרום לערך) עד מדיירה בצפון. ברם, בסיס האספקה של השייטת היה באי כף ורדה, מרחק 2500 מייל לערך ממרכזי סחר העבדים הצפוניים ביותר במפרץ ביאפרה ודרומה ממנו. מחלקת הצי העתיקה את בסיס האספקה רק ב-1859, אל סנט פול דה לואנדה, באנגולה של ימינו, בקו הרוחב 8 מעלות דרום לערך. באותו זמן הוצאה מדיירה מתחומי פעילותה של השייטת.

רוב הסיורים של אוניות השייטת בעשור הראשון לפעילותה נערכו לאורך חוף מערב אפריקה, ובעיקר בחופי ליבריה. בשנות החמישים של המאה ה-19 הודבר סחר העבדים באזור זה כמעט לגמרי על ידי הבריטים מבסיסם בקולוניה סיירה לאון ועל ידי הליבריאנים.

פעילות הצי האמריקני נגד סחר העבדים הסתיימה ב-1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים, אז נקראו כל השייטות, לרבות השייטת האפריקאית, לשוב הבייתה כדי להתייצב מול המדינות הפורשות.
**אימורטל** (בנורווגית: **Immortal**, תרגום לעברית: "בן-אלמוות") היא להקת בלאק מטאל נורווגית שפעלה בשנים 1990–2003, וחזרה לפעול ב-2006. הלהקה ידועה כמי שהרחיבה את גבולות הבלאק מטאל שלה בשלושת האלבומים האחרונים ובעיקר ב־Sons Of Northern Darkness.[דרוש מקור]

ביוגרפיה
--------

הלהקה הוקמה ב-1989 על ידי הגיטריסט "דמונאז", הבסיסט, סולן וגיטריסט "אבאת'", המתופף "ארמגדה" והגיטריסט יורן תונסברג, שהקליטו שני דמואים תחת השם "אמפיוטיישן". הלהקה שינתה את שמה בסביבות 1991 לאימורטל. הדמו השלישי של הלהקה, "Unholy Forces of Evil" היווה שינוי בבלאק מטאל המסורתי מאוד שניגנו עד כה.[דרוש מקור]

אימורטל צברה פופולריות רבה בסצנה המחתרתית, והוציאה לאור מספר אלבומים דרך חברת התקליטים הצרפתית "Osmose".

ב-1995 הלהקה הפיקה שני קליפים בשם "Masters of Nebula Frost" שבוימו על ידי האומן הבריטי דייוויד פאלסר והיוו בסיס ומודל להרבה להקות אחרות אשר הפיקו קליפים בסגנון דומה הכלל צילומים ביזאריים של נופים שונים כגון יערות, אזורים מושלגים וקרחונים.

בשנת 2000 חתמה הלהקה חוזה עם חברת התקליטים Nuclear Blast. המעבר כביכול לחברה גדולה וממסחרת לא השפיע על המוזיקה של אימורטל, דבר אשר הם הוכיחו באלבומם האחרון "Sons Of Northern Darkness".

אימורטל החליטו להתפרק בקיץ 2003 מסיבות אישיות של חברי הלהקה.
אימורטל ניגנו בהופעות ופסטיבלים של מטאל למיניהם (כגון פסטיבל ואקן)
לאחר מכן הם התאחדו שוב בקיץ 2006.

בשנת 2009 הלהקה הוציאה לאור את האלבום All Shall Fall, וב-2018 את האלבום Northern Chaos Gods.

תוכן
----

תוכן השירים של אימורטל מבוסס על ממלכה הנקראת "Blashyrkh", שנאמר עליה שהיא "מלאת שדים וקרב" ו"מיזוג של נושאים גותיים, נורדיים והירואיים". הרעיון של Blashyrkh הגיע מרגשות הבדידות של דמונאז ואבאת' שחיו בברגן. הם יצרו את Blashyrkh כדי לשקף את הרגשות הללו, תוך שהם מבססים את הממלכה על נורווגיה, כולל "נופי חורף", "היערות, ההרים, החושך, הערפל" ו"עמקים קפואים". בעת כתיבת מילים, כותב המילים של הלהקה, דמונאז, מרבה לטייל ארוכות באזור הכפרי הנורווגי ליד עיר הולדתו בברגן כדי לקבל השראה. השירים של אימורטל מתמקדים בפנטזיה אפלה, טבע, עגמומיות, חורף ומיסטיקה.

דיסקוגריפה
----------

| שנת ההוצאה | שם האלבום |
| --- | --- |
| 1991 | EP: Immortal |
| 1992 | Diabolical Fullmoon Mysticism |
| 1993 | Pure Holocaust |
| 1995 | Battles in the North |
| 1997 | Blizzard Beasts |
| 1999 | At the Heart of Winter |
| 2000 | Damned In Black |
| 2002 | Sons of Northern Darkness |
| 2009 | All Shall Fall |
| 2018 | Northern Chaos Gods |
| 2023 | War Against All |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אימורטל** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של אימורטל (באנגלית)
* אימורטל, ברשת החברתית פייסבוק

* אימורטל, ברשת החברתית טוויטר

* אימורטל, ברשת החברתית אינסטגרם

* אימורטל, באתר אייטונס (באנגלית)

* אימורטל, באתר ספוטיפיי

* אימורטל, באתר Last.fm (באנגלית)

* אימורטל, באתר AllMusic (באנגלית)

* אימורטל, באתר MusicBrainz (באנגלית)

* אימורטל, להקה באתר Encyclopedia Metallum (באנגלית)

* אימורטל, באתר Discogs (באנגלית)

* אימורטל, באתר Songkick (באנגלית)

* אימורטל, באתר בילבורד (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BIBSYS: 5015578
* BnF: cb13996598c (data)
* GND: 10315897-2
* ISNI: 0000 0001 0668 6064
* LCCN: no2009179619
* MusicBrainz: b863cf80-19c6-4a87-8e42-6cff7ac8f18f
* NKC: xx0115003
* VIAF: 143866388
* WorldCat: lccn-no2009179619

 |
**מריו ברטיני** (באיטלקית: **Mario Bertini**; נולד ב-7 בינואר 1944) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. במהלך הקריירה שלו, ברטיני שיחק עבור מועדוני כדורגל איטלקים כמו פראטו, אמפולי, פיורנטינה, אינטר מילאנו ורימיני; הוא שותף לתשע עונות במדי אינטר, ואף זכה באליפות הליגה בעונת 1970/71. ברמה הבינלאומית, הוא ייצג את איטליה 25 פעמים בין השנים 1966 ל-1972, ואף הבקיע שני שערים במהלך תקופה זו. כמו כן, הוא היה חלק מסגל הנבחרת האיטלקית שהגיעה עד לגמר מונדיאל 1970.

קריירה
------

במהלך קריירת המועדונים שלו הוא שיחק עבור מועדוני כדורגל כמו אמפולי (1963-64), פיורנטינה (1964-68), שבה השלים דאבל כשזכה בשנת 1966 בגביע האיטלקי ובגביע מיטרופה, ובאינטר מילאנו (1968-77), שבה זכה באליפות בעונת 1970/71. בנוסף, הוא זכה באליפות סרייה C כשיחק במדי פראטו בעונת 63–1962. הוא סיים את הקריירה שלו בשנת 1978 בסרייה ב', לאחר ששיחק עונה אחת במדי רימיני.

ברטיני רשם 25 הופעות עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה בין השנים 1966 ל-1972. הוא לא נכלל בסגל 22 השחקנים של איטליה למונדיאל 1966, אף על פי שהוא ולואיג'י ריבה עדיין הובאו לקמפיין על ידי המאמן האנגלי, אדמונדו פאברי, כדי לצבור ניסיון עם הנבחרת. ברטיני נטל חלק במונדיאל 1970, שבו לבש את החולצה מספר 10, ואף הגיעה עם הנבחרת עד לגמר. בגמר הוא זה שתופקד להצר את צעדיו של פלה, אך זה לא עצר את הנבחרת הברזילאית, מלנצח במשחק 1–4 ולזכות בגביע העולם.

סגנון המשחק
-----------

ברטיני היה קשר הגנתי זריז, שעבד מאוד קשה על המגרש. הוא היה ידוע בשל הסיבולת, החוזק ויכולות התיקול שלו, כשלעיתים שיחק גם כבלם. הוא שיחק בעיקר בתפקיד הקשר, משום שהוא הצליח להשיג את הכדור לאחר תיקול מוצלח ולהתחיל לבנות התקפה של קבוצתו. בנוסף, ברטיני היה ידוע בתור שחקן בעל בעיטה עוצמתית מרחוק ובעל בעיטות מדויקות מפנדלים.

תארים
-----

פיורנטינה
* הגביע האיטלקי (1): 1965/66
* גביע מיטרופה (1): 1966

אינטר
* סרייה א' (1): 1970/71

פראטו
* סרייה C‏ (1): 1962/63

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מריו ברטיני** בוויקישיתוף

* פרופיל, באתר Transfermarkt
* פרופיל, באתר WorldFootball.net
* פרופיל, באתר National Football Teams

| **נבחרת איטליה – מונדיאל 1970 (מקום שני)** |
| --- |
| 1 אלברטוסי • 
2 בורניץ' • 
3 פאקטי • 
4 פולטי • 
5 צ'רה • 
6 פרנטה • 
7 ניקולאי • 
8 רוסטו • 
9 פויה • 
10 ברטיני • 
11 ריבה • 
12 זוף •
13 דומנגיני • 
14 ריברה •
15 מאצולה •
16 דה סיסטי •
17 ויירי •
18 ג'וליאנו •
19 גורי •
20 בונינסניה •
21 פורינו •
22 פראטי •
מאמן: ולקרג'י | איטליהאיטליה |
"רומניה מהפכנית", ציור אלגורי של קונסטנטין דניאל רוזנטל.
**קונסטנטין דניאל רוזנטל** (ברומנית: **Constantin Daniel Rosenthal**;‏ 1820 – 23 באפריל 1851), צייר ומהפכן יהודי רומני שנולד בהונגריה, ב**פשט** (לעתיד חלק מבודפשט), באימפריה האוסטרית.

הצייר רוזנטל השתתף יחד עם שני יהודים אחרים, הצייר ברבו איסקובסקו והבנקאי הילל מנוח, במהפכת 1848 ברומניה. ציוריו כגון "רומניה מהפכנית" ו"רומניה מנתצת את אזיקיה בשדה החירות" שיקפו את הלאומיות הרומנית. 

ב-1847 בעת שהותו בפריז התנצר ושינה את שמו לקונסטנטין מתוך הערצה לידידו הרומני, קונסטנטין א. רוסטי.

עם דיכוי מהפכת 1848-1849 בנסיכויות הרומניות ודיכוי המהפכה ההונגרית על ידי הצבא הרוסי, נמלט לפריז. מפריז יצא בשליחות סודית אל טרנסילבניה, שם נעצר על ידי השלטונות ההונגרים, שקיבלו מידע עליו משלטונות צרפת שקראו את מכתביו, ונכלא בפשט. בהיותו בחקירה בבית הסוהר החליט רוזנטל להתאבד והוציא את החלטתו לפועל, כדי לא להלשין על חבריו. גרסה אחרת טוענת שהוא עונה למוות, לכן לא הוחזרה גופתו למשפחתו. רוזנטל השתייך לבונים החופשיים ובפרסומיהם הם מתגאים בכך.

בין ציוריו של רוזנטל:

* "רומניה מהפכנית"
* "רומניה מנתצת אזיקיה בשדה החירות"
* "אישה על ספה"
* "מעמד ליד הבאר"
* "אלנה נגרי - פורטרט"
* "אנקה מנו - פורטרט"

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין דניאל רוזנטל** בוויקישיתוף
* מאמר על הציירים היהודים ברומניה(הקישור אינו פעיל) (ברומנית)
* ציור של רוזנטל במוזאון הלאומי לאומנות של רומניה, בבוקרשט

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987008208982305171
* GND: 1204385432
* RKD: 68274
* ULAN: 500081081
* VIAF: 96261459
* WorldCat: viaf-96261459

 |
**פרנטישק סיקוונס** (בצ'כית: **František Sequence**;‏ 21 בנובמבר 1836 – 14 ביוני 1896) היה צייר דתי והיסטורי צ'כי.

ביוגרפיה
--------

לאחר שסיים את לימודיו היסודיים בפראג, הוא הפך לסטודנט באקדמיה לאמנויות יפות. בשנה שלאחר מכן (1854) עבר לאקדמיה לאמנויות יפות במינכן, שם למד אצל וילהלם פון קולבאך. מאוחר יותר, הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות באנטוורפן. המדריך הראשי שלו שם היה יוזף ואן לריוס.

בשנת 1860, הוא חזר לזמן קצר לפראג. לאחר מכן בילה שבע שנים ברומא; בזכות מלגה שקיבל. בתחילה הוא יצר ציורים היסטוריים, אך לבסוף נקשר לתנועה הנצרתיים והתמסר כולו ליצירות דתיות. רבים מדיוקנאות הקדושים שלו עוצבו לפי דגמים רומיים וביזנטיים קדומים.

הוא חזר לפלזן ב-1868, שם התחתן עם בתו של פסנתרן מקומי, יוזף גרלאך. הם התיישבו בפראג והוא פיתח יחסי עבודה עם האדריכל יוזף מוקר.

בשנת 1880, הוא ירש את יאן סוורטס כפרופסור לציור דתי והיסטורי באקדמיה של פראג. הוא שימש שם גם כרקטור בשנים 1882- 1887 ו-1890 עד 1893. הרצאותיו היו פופולריות מאוד. מבין תשעים ושמונה תלמידיו, הידועים ביותר כוללים את לודייק מרולד, פרנטישק קופקה, ויקטור אוליבה, יוזף רולצ'ק ומקסמיליאן פירנר.

לאחר 1875, הוא היה חבר באקדמיה הנוצרית ועמד בראש המחלקה לאמנות שם. הוא גם היה חבר פעיל בוועדה לתכנון שיפוץ קתדרלת ויטוס. משנת 1880, הוא ישב בוועדת הפיקוח על מוזיאון העיר פראג. הוא נבחר כחבר באקדמיה הצ'כית למדעים ואמנויות בשנת 1890.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **פרנטישק סיקוונס** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  "Sequens, Franz (František)". In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Vol. 12, Austrian Academy of Sciences, Vienna 2005,
2. ↑  ALO docView - 34 Biographisches Lexikon des Kaisertums Österreich (1879), www.literature.at

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 118613324
* ISNI: 0000 0000 5863 3581
* NKC: jn20040227002
* RKD: 325402
* VIAF: 84103622
* WorldCat: viaf-84103622

 |
**מריו דאובנפלד** (בלוקסמבורגית: **Mario Daubenfeld**;‏ נולד ב-16 ביוני 1958) הוא גנרל לוקסמבורגי בדימוס, אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא לוקסמבורג לזמן קצר בין 2013–2014.

ביוגרפיה
--------

דאובנפלד נולד בווסרבילינג ב-16 ביוני 1958, והתגייס לצבא לוקסמבורג מיד לאחר סיום לימודיו התיכוניים באכטרנאך. הוא למד באקדמיה הצבאית המלכותית הבלגית בבריסל. ב-1982 הוא סיים את לימודיו והוצב במרכז ההכשרה הצבאית בדיקריך. בין 1983–1984 הוא למד בבית הספר לרגלים במונפלייה. בין 1988–1989 הוא פיקד על הכוח הלוקסמבורגי שהוקצה לפיקוד אירופה של נאט"ו. ב-1992 הוא פיקד על הכוח הלוקסמבורגי שנשלח ליוגוסלביה. ב-1997 הוא נשלח שוב לבוסניה והרצגובינה. ב-26 בינואר 2002 הוא מונה לנציג הלוקסמבורגי בוועדה הצבאית של נאט"ו. זמן קצר לאחר מכן מונה לנציג לוקסמבורג גם בוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-1 בפברואר 2013 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד פרישתו ב-1 בדצמבר 2014.

דאובנפלד פעיל כיום במפלגת הרפורמה הדמוקרטית האלטרנטיבית - מפלגת ימין הפועלת בלוקסמבורג. הוא נשוי ואב לבת.

קישורים חיצוניים
----------------

* מריו דאובנפלד, באתר נאט"ו.
* מריו דאובנפלד, ברשת החברתית פייסבוק
**מירזא עבד אל-חוסין**, הידוע בשם **מירזא אקא ח'אן כרמאני** (בפרסית: میرزا آقاخان کرمانی; 1864–1896/7) היה אינטלקטואל ורפורמטור איראני מתנועת הבאביזם. הוא מן הדמויות המפורסמות ביותר במהפכה החוקתית באיראן. מירזא אקא ח'אן ניצב בשורה אחת עם פתח-עלי אח'ונדזאדה, ממייסדי הלאומיות המודרנית באיראן. הוא ושותפיו לרעיון, שיח' אחמד רוחי ומירזא חסן ח'אן ח'יר אל-מולכ, הוצאו להורג בתבריז, וראשם נערף.

תולדות חייו
-----------

מירזא אקא ח'אן היה בן לאחת המשפחות הנכבדות בכרמאן. הוא נולד במשיז, כפר קטן ליד כרמאן, ושם התחיל ללמוד. את המשך לימודיו עשה כבר בכרמאן, שם למד את כל המקצועות הראויים למעמדו: משפט אסלאמי, פילוסופיה, מדעי הקוראן, ספרות ובלשנות. המורה המפורסם ביותר שלו באותה תקופה היה מולא מוחמד ג'עפר כרמאני שיח' אל-עולמא, שנחשד מאוחר יותר בהשתייכות לדת הבאבית. בזכות לימודיו אצל מולא ג'עפר ואצל בנו שיח' אחמד רוחי, נחשף מירזא אקא ח'אן לאסכולה השיח'ית ונטה לכיוון הדת הבאבית. הוא היה מתומכי סובח-י אזל.

כשהיה כבן שלושים, אקא ח'אן ואחמד רוחי עזבו את כרמאן ועברו לאספהאן. בשנים 1884–1886 נדד בערים שונות והגיע עד איסטנבול, בין היתר כדי להתחמק מבקשת הסגרה שפורסמה נגדו. בשנת 1886 הוא ביקר בקפריסין, שם נפגש עם סובח-י אזל והתחתן עם בתו. לאחר מכן חזר להתגורר באיסטנבול לתקופה ארוכה.

ב-1890 התחיל התכתבות ענפה עם מירזא מלכום ח'אן, שניסה לעורר התחדשות מחשבתית ומדינית באיראן. מירזא אקא ח'אן הושפע מרעיונות אלו ועזר בהפצתם באיראן. הוא גם פעל יחד עם ג'מאל א-דין אל-אפגאני כדי לקדם רפורמות שונות. פעילויות אלה הטרידו את הממשל הפרסי אף שלא ישב בתחומי פרס. ב-1896 הוסגר מירזא אקא ח'אן יחד עם שניים משותפיו לרעיון לאיראן; הם הואשמו בבגידה ובניסיון לרצח והוצאו להורג ביולי של אותה שנה.

כתביו
-----

מירזא אקא ח'אן כרמאני הרבה לכתוב בעיתונות האיראנית והעותמאנית, בין היתר בכתבי העת "קאנון" ו"אח'תר". כמו כן, הוא כתב דברי הגות ושירה, מאמרי תאולוגיה ופוליטיקה. נטייתו הבאבית-אזלית נוכחת בחיבוריו. להלן רשימה חלקית:

* **כתאב-י רצ'ואן** - חיבורו הראשון שהושלם ב-1887 באיסטנבול
* **אאינה-י אסכנדרי** - היסטוריה של איראן מן העת הקדומה ועד הגעת האסלאם. הושלם ב-1891
* **השת בהשת** - חיבור אפולוגטי באבי. נכתב יחד עם שיח' אחמד רוחי. הושלם לפני 1892
* **הפתאד או דו מילת** - חיבור המבוסס על תרגום ספרו של ברנדין דה סט פייר ותוקף את הקנאות הדתית
* **נאמה-י באסתאן** - אפוס פואטי הסוקר את תולדות איראן בסגנון השאה נאמה לפירדוסי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מירזא אקא ח'אן כרמאני** בוויקישיתוף
* החיבור השת בהשת
* כתאב-י רצ'ואן

הערות שוליים
------------

1. ↑  חמיד עלוי, "מירזא אקא ח'אן כרמאני: מוות מתחת לשיח ורד הכלב", BBC בפרסית, 22 ביולי 2016.
2. ↑  M. Bayat, "ĀQĀ KHAN KERMĀNĪ," Encyclopaedia Iranica online.

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987010480070605171
* BIBSYS: 1479731350161
* CiNii: DA19890446
* GND: 11888512X
* ISNI: 0000 0000 3628 2450
* LCCN: n2008025302
* MusicBrainz: 84b04309-c076-4f7c-8531-739fd3702038
* SUDOC: 118687948
* TDVİA: aka-han-i-kirmani
* VIAF: 79145663030605070860
* WorldCat: lccn-n2008025302

 |
**ויקטורס אראייס** (בלטבית: **Viktors Arājs**; ‏13 בינואר 1910, בלדונה (אנ'), פלך קורלנד שליד ריגה – 13 בינואר 1988, קאסל) היה משתף פעולה לטבי וקצין אס-אס שפיקד על יחידת משתפי הפעולה קומנדו ארייס. חיילי יחידה זו רצחו עשרות אלפי יהודים בלטביה - כמחצית מיהודי לטביה - וכן יהודים בבלארוס. בין היתר רצחו חיילי היחידה את יהודי לייפאיה.

ביוגרפיה
--------

אביו של אראייס היה נפח. אמו הייתה בת למשפחה לטבית ממוצא גרמני. הוא למד בגימנסיה בילגבה ובשנת 1930 סיים את לימודי התעודה והתגייס בגיוס חובה לצבא הלטבי. בשנת 1932 למד משפטים באוניברסיטת לטביה אך לא סיים את לימודיו. הוא היה חבר באגודת סטודנטים לאומנית בשם "Lettonija", שסייעה לו למצוא עבודה במשטרת לטביה. הוא קודם לדרגת קצונה ובשנות שלטונו של קרליס אולמניס בלטביה היה קצין זוטר.

### בתקופת מלחמת העולם השנייה

 ערך מורחב – **קומנדו ארייס**  

עם פלישת הגרמנים לברית המועצות נפגש אראייס עם האנס דרסלר, יליד לטביה, שהיה מתורגמן הכוחות הגרמניים הפולשים. השניים הכירו מתקופת לימודיהם בגימנסיה. בהמלצתו של דרסלר מונה אראייס לפיקוד על יחידת לטבים שסייעה לצבא הגרמני בפעולות נגד אוכלוסייה מקומית בלטביה ובנציבות הרייך אוסטלנד, בעיקר נגד יהודים.

קומנדו אראייס השתתף ברצח יהודים, צוענים, חולי נפש ואזרחים בגבול הלטבי המזרחי. הקומנדו רצח כ-26,000 יהודים, בין היתר בטבח אלפי יהודים מגטו ריגה וכאלף יהודים מגרמניה בטבח יער רומבולה, ב-30 בנובמבר וב-8 בדצמבר 1941, ובטבח לייפאיה ב-24 וב-25 ביולי 1941. חלק מאנשי הקומנדו היו שומרים במחנה הריכוז סלספילס.

### לאחר המלחמה

עד 1949 היה אראייס עצור בידי הצבא הבריטי. לאחר מכן היה נהג עבור השלטון הבריטי בדלמנהורסט. הוא שינה את שמו לוויקטור זייבוטס (Viktor Zeibots) והסתייע בממשלת לטביה הגולה בלונדון. לאחר מכן עבד בשמו הבדוי בבית דפוס בפרנקפורט.

בשנות השישים נודע במערב גרמניה על פעולות הרצח שביצע אראייס עם יחידתו. מהגר לטבי מסר מידע על מיקומו של אראייס ועל השם הבדוי ששימש אותו.

אראייס נאסר בשנת 1975 והורשע בשנת 1979. הוא נדון למאסר עולם, נכלא ומת בכלא.

הערות שוליים
------------

1. ↑  קהילת לייפאיה במלחמת העולם השנייה: הכיבוש הגרמני והאקציות הראשונות בלייפאיה, בתערוכת אינטרנט על קהילת לייפאיה, באתר יד ושם
2. ↑  ריצ'רדס פלווניקס, המרדף אחר פושע המלחמה הלטווי, ויקטורס ארייס, העמדתו לדין ועונשו, בתוך כתב העת "יד ושם: קובץ מחקרים", מ' [2] (2012).

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007527898905171
* GND: 1020598050
* ISNI: 0000 0003 6659 9127
* LCCN: no2015036078
* SUDOC: 227448715
* VIAF: 232853061
* WorldCat: lccn-no2015036078

 |
**אלפונסו הרביעי**, כונה גם **הנזיר** (890 - אוגוסט 933) היה מלך לאון בין השנים 926–931, ומלך גליסיה השנים 929–931.

ביוגרפיה
--------

אלפונסו הרביעי נולד בשנת 890 להוריו אורדוניו השני, מלך לאון ואלווירה מננדס. לאחר מותו של אביו בשנת 924, עלה דודו פרואלה השני, מלך לאון לשלטון. לאחר מותו בשנת 925 פתחו אלפונסו ואחיו במלחמה נגד אלפונסו פרואלס בנו של פרואלה השני, ולאחר ניצחונם בשנת 926 חילקו את הממלכה ביניהם: סנצ'ו הראשון, מלך גליסיה קיבל את ממלכת גליסיה, ואלפונסו קיבל את ממלכת לאון. בשנת 929 מת אחיו סנצ'ו הראשון, מלך גליסיה, ואלפונסו ירש אף את ממלכת גליסיה.

בשנת 931 התפטר אלפונסו מהשלטון בעקבות מות אשתו, ואחיו רמירו השני, מלך לאון עלה לשלטון במקומו. בשנת 932 התחרט אלפונסו על התפטרותו, וניסה להשתלט מחדש על הממלכה בסיוע בן דודו אלפונסו פרואלס, אולם אלפונסו הובס, ולאחר שעוור נשלח למנזר, שם שהה עד מותו באוגוסט 933.

משפחתו
------

אלפונסו התחתן עם אונקה סאנצ'ס מפמפלונה, בתו של סנצ'ו הראשון, מלך פמפלונה, ממנה נולדו לו שני ילדים:

* אורדוניו הרביעי, מלך לאון (925–962)
* פרואלה (מתה בשנת 958)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אלפונסו הרביעי, מלך לאון** בוויקישיתוף
* אלפונסו הרביעי, מלך לאון באנציקלופדיה בריטניקה
* אלפונסו הרביעי, מלך לאון, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* BNE: XX1428176
* GND: 121114147
* VIAF: 57462021
* WorldCat: viaf-57462021

 |
**קונסטנטין הראשון** (בגאורגית: **კონსტანტინე I**) ‏1369 לערך - 1411 או 1412) מבית בגרטיוני היה מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת משנת 1407 ועד למותו בשנת 1412 (על פי גרסה אחרת משנת 1405 ועד 1412).

חייו
----

קונסטנטין היה בנו של בגרט החמישי הגדול מאשתו השנייה, אנה מטרפזונטס. בשנת 1400 נשלח קונסטנטין על ידי אחיו, גיאורגי השביעי, כשגריר למצביא המונגולי, טימור לנג, שערך פלישות אכזריות והרסניות בגאורגיה. לאחר מכן תבע מאחיו גיאורגי לערות הסכם שלום עם המונגולים, אולם תביעתו לא נענתה בידי אחיו. בשנת 1402, קונסטנטין יחד עם הנסיך יואנה ג'אקלי, מסאמצחה, נכנע לטימור לנג אולם לא לקח חלק בקרבות כנגד הגאורגים.

בשנת 1407 ירש קונסטנטין את המלוכה מאחיו גיאורגי, ופתח בתוכנית לשיקום הממלכה מההרס שנגרם עקב הפלישות המונגוליות. לקראת שנת 1411, כרת קונסטנטין ברית עם השירוואנשאח (شروان شاه), איברהים הראשון משירוואן, ושליט שאקי (Şəki), סידי אחמד, כנגד ההתקדמות של הטורקמנים מקארא קויונלו (Garagoýunly, قراقویونلو) לקווקז. בקרב המכריע, קרב צ'אלר'אן, הובסו בעלי הברית וקונסטנטין, אחיו דוד והשירוואנשאח איברהים נלקחו בשבי.

בשבי התנהג קונסטנטין ביהירות ועורר את כעסו של הנסיך קארא יוסוף, שהורה להוציאו להורג יחד עם אחיו דוד ו-300 אצילים גאורגיים.

ילדים
-----

לקונסטנטין היו שלושה ילדים מאשתו רוּסה אמירג'בי, ביתו של קוצנה אמירג'בי, שהיה בין היתר, שגריר בקונסטנטינופול.

* אלכסנדר הראשון הגדול שירש אותו
* בגרט
* גיאורגי

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **קונסטנטין הראשון, מלך גאורגיה** בוויקישיתוף
* מלכי גאורגיה

הערות שוליים
------------

1. ↑  **שירוואנשאח** (شروان شاه) - תואר שלטוני אסלאמי מימי הביניים של השושלת הפרסית, שושלת פרסיאנידים, שהיו ממוצא ערבי
2. ↑  **שאקי** (Şəki) - עיר בצפון-מערב אזרבייג'ן בראיון באותו שם
3. ↑  **קארא קויונלו** (Garagoýunly, قراقویونلو) נקראים גם "טורקמני הכבשה השחורה" - הייתה פדרציה שיבטית טורקמנית ששלטו בארמניה, אזרבייג'ן, עבר הקווקז ועיראק בשנים 1375 עד 1468
**T-DNA** (קיצור של Transfer DNA) הוא DNA המועבר דרך מערכת של פלסמיד Ti במינים שונים של חיידקים, לדוגמה, חיידקי *Agrobacterium*. ה-T-DNA מועבר מהפלסמיד אשר נמצא בחיידק אל מקום אקראי בתוך ה-DNA הגנומי, הנמצא בגרעין של צמח אותו החיידק הדביק. ה-T-DNA תחום בשני צידיו בחזרות באורך של 25 נוקליאוטידים. ההעברה לתוך הגנום המארח נעשה מהגבול הימני ומסתיים בגבול השמאלי. תהליך ההעברה דורש את נוכחותם של גני ה-vir אשר נמצאים על הפלסמיד Ti.

אורך ה-T-DNA החיידקי הוא כ-24,000 זוגות בסיסים, ומכיל גנים המקודדים לאנזימים שמסנתזים אופינים והורמונים צמחיים. על ידי העברת ה-T-DNA לגנום הצמח, החיידק משנה את התוכנית התאית וגורם ליצירת גידול, וכן מזון המתאים לחיידק. סינתזת ההורמונים הצמחיים אוקסין וציטוקינין מאפשר את השגשוג של תאי הצמח ויצירתם של עפצים. נעשה שימוש במערכת זו במסגרת הנדסה גנטית של צמחים.

טרנספורמציה באמצעות T-DNA
-------------------------

העברת DNA לתוך גנום צמחי היא שיטה המשמשת באופן נרחב בביוטכנולוגיה. כדי לעשות הנדסה גנטית, הגנים אשר מובילים ליצירת אופינים לגידולים מוסרים מהפלסמיד. אל תוך הפלסמיד מוכנס מקטע ה-DNA אותו רוצים להכניס אל הצמח. ניתן להכניס גם רצף DNA אשר יהווה סמן ברירה. רצף זה יסייע לזיהוי הצמחים בהם הפלסמיד הצליח לחדור, מכיוון שהם יצליחו לגדול על מצע בררני (לדוגמה, עמידות לאנטיביוטיקה). פלסמיד זה מוכנס לחיידק האגרובקטריום, אשר מתקיף את הצמח ומחדיר את ה-T-DNA לתוכו. בשיטה זו ניתן ליצור צמחים טרנסגנים אשר מכילים מקטע DNA זר.

מנגנון ההעברה של T-DNA
----------------------

השלב הראשון בחדירה של ה-T-DNA לגנום המארח הוא שבירה של הפלסמיד באזור הגבול הימני בפלסמיד ה-Ti. דבר זה גורם ליצירת אזור חד גדילי ב-DNA עד לגבול השמאלי. חלבונים היודעים להיקשר ל-DNA חד גדילי נקשרים, ונוצר חיתוך גם בגבול השמאלי. כעת מקטע זה יכול לחדור לגנום המאחר בעזרת גני ה-vir השונים, אשר מקורם באותו פלסמיד.

ראו גם
------

* מערכת T-DNA בינארית
* Agrobacterium
* הנדסה גנטית#פלסמיד Ti - אגרובקטריום

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיספר ספר לימוד בוויקיספר: **ביוטכנולוגיה/שיטות החדרת גן לתא צמחי** |

* החדרת גנים לצמחים באמצעות חיידק האגרובקטריום, באתר הנדסה גנטית – מעקרונות ושיטות למחקר ויישומים של מכון ויצמן ומשרד החינוך