recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
CRJ-900 של החברה
**MAT מקדוניאן איירליינס** (במקדונית: **Македонски Авио Транспорт**, באנגלית: **MAT Macedonian Airlines**) הייתה חברת התעופה הלאומית של רפובליקת מקדוניה, והמטה הראשי שלה היה נמצא בעיר סקופיה. היא הפעילה מספר קווי טיסה בין סקופיה ואוחריד וכן מספר קווים ליעדים שונים באירופה. נמל הבית שלה הוא נמל התעופה סקופיה.

תולדות החברה
------------

חברת התעופה נוסדה ב-16 בינואר 1994 והחלה לפעול ב-23 ביוני 1994, בטיסת מטוס בואינג 737-200 מסקופיה לציריך.חברת התעופה הייתה בבעלות מלאה של זלטקו פטרובסקי וזיבקו גרובסקי. עד שנת 2000, JAT איירווייז – חברת התעופה הלאומית של יוגוסלביה, הייתה אחראית על תחזוקת קווי הטיסה, כלי הטיס, תכנון המסלולים ואספקת הטייסים, צוות המטוס ושני מטוסי בואינג 737-300 ל-JAT .MAT מכרה את מניותיה בחברה בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. היחסים בין שתי החברות התקררו לאחר שב-2005 החברה היוגוסלבית קרקעה את אחד מהמטוסים של MAT בנמל התעופה ניקולה טסלה בבלגרד, בטענה ש-MAT חייבת לה מיליוני דולרים עבור שני המטוסים שנתנה לה. שני המטוסים הוחזרו ל-JAT בעקבות הפרשה.

אובדן שני כלי הטיס העיקריים בקיץ 2005 גרם לטירדה רבה להנהלת החברה כיוון שלא נותר לה צי מטוסים עבור העומס הצפוי בעונת הקיץ. כתחליף, החברה עשתה שימוש במטוסים קטנים שהיא חכרה מחברות תעופה בלקניות לתקופה קצרה. לבסוף, ב-2006 החברה קנתה כלי טיס ששייכים לה באופן בלעדי.

בשנת 2000 הממשלה המקדונית חתמה על הסכם עם החברה שנתן לה מעמד של חברת תעופה לאומית למשך 10 השנים הבאות. צוות ההנהלה של MAT גייס מספר חברי הנהלה חדשים על מנת לסייע בהזמנות כלי טיס חדשים ובארגון מחדש של החברה. 

בתחילת שנת 2009 הודיעה חברת JAT איירווייז הסרבית כי היא מעוניינת לקנות את החברה ואכן מספר חודשים לאחר מכן החלה מקדוניאן איירליינס להתמזג לתוך JAT. ב-1 בספטמבר איבדה החברה את רישיון הפעילות שלה.

צי המטוסים (אוקטובר 2009)
-------------------------

| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| בואינג 737-500 | 1 | 126 | מקורקע בנמל התעופה ניקולה טסלה בבלגרד |

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **MAT מקדוניאן איירליינס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של MAT מקדוניאן איירליינס
* צי המטוסים של החברה

הערות שוליים
------------

1. ↑  Directory: World Airlines, work: Flight International, page: 46, date: 10/04/2007
2. ↑  MAT Macedonian Airlines, AITLINES INFOCARE
מפה מ-1707 שהכין הכרטוגרף הצרפתי גיום דליל (אנ'), המציגה את צפון-מערב אפריקה כולל ברבריה
מפת ברבריה של גיום דליל, 1707
**בֶּרְבֶּרִיָה** היה כינוי לחוף המערבי והתיכוני של צפון אפריקה בפיהם של האירופאים מן המאה השש עשרה עד המאה התשע עשרה. בימינו על טריטוריה זו שוכנות המדינות מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה ולוב. שם זה נגזר מן הבֶּרְבֶּרִים, תושביה הקדומים של צפון אפריקה.

בארצות המערב כינוי זה היה קשור בשמם של הפיראטים ושל אלה שעסקו בסחר עבדים שבסיסם היה בחופי צפון אפריקה. הם תקפו ספינות ויישובים באזור הים התיכון ולחופי האוקיינוס האטלנטי, תפסו וסחרו בעבדים מאירופה ומאפריקה שמדרום לסהרה. מעריכים[דרושה הבהרה] כי בברבריה היו כשלושה מיליון עבדים נוצריים. בעיני האירופאים בירת האזור הייתה טריפולי, אם כי מרקש שבמרוקו היוותה את המרכז הברברי הגדול והחשוב ביותר. גם הערים אלג'יר שבאלג'יריה וטנג'יר שבמרוקו נחשבו לפעמים כערי הבירה של ברבריה.

ברבריה לא היוותה תמיד יחידה מדינית. בימי הביניים שלטו באזור שליטי שושלת אל-מוואחידון ושושלת החפציים (الحفصيون) (אנ'), שאיחדו ארצות אלה לתקופות קצרות. למן המאה השש עשרה ברבריה חולקה ליחידות המדיניות של מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה וטריפוליטניה. שליטיהן הבולטים של ארצות ברבריה היו הפאשה או הדיי של אלג'יריה, הביי של תוניסיה והביי של טריפולי. שליטים אלה היו כפופים להלכה לסולטאן האימפריה העות'מאנית, אך למעשה היו עצמאיים.

פעולתה הצבאית הראשונה של ארצות הברית בארצות חוץ היה קרב דרנה (אנ') (דרנה, קירנאיקה) ב-1805 שבו לקחו חלק הצי האמריקני וחיל הנחתים האמריקני, במטרה להשמיד את הפיראטים ולשחרר עבדים אמריקנים.

ראו גם
------

* שודדי ים ברברים
* המלחמה הברברית הראשונה

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **ברבריה** בוויקישיתוף
* ברבריה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4086365-7

 |
**לוחמת** (באנגלית: **The Woman King**) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2022, מסוגת דרמה היסטורית, אשר בוים על ידי ג'ינה פרינס-בית'ווד. הסרט מספר את סיפורן של האמזונות של דהומיי, יחידה מיוחדת של נשים אשר לחמה בצבא ממלכת דהומיי שבמערב אפריקה.

עלילה
-----

הסרט מתרחש בשנת 1823 בממלכת דהומיי שבמערב אפריקה. נאווי (תסו מבדו) היא נערה מרדנית שאביה מנסה ללא הצלחה לשדך אותה לגברים מבוגרים. לאחר שנואש מניסיונותיו, אביה מעניק אותה למלך גזו (ג'ון בויגה) שמגייס אותה לאגוג'י - יחידת הנשים המיוחדת של צבא דהומיי. נאווי משתלבת בהדרגה ביחידה, ולומדת להכיר את המפקדת שלה - הגנרלית הקשוחה ננסיקה (ויולה דייוויס), שמסתירה סודות אפלים. הממלכה כולה מתכוננת לקראת מלחמה עם ממלכת איו השכנה, שמעוניינת לחטוף אזרחים מדהומיי כדי למכור אותם כעבדים לסוחרים לבנים.

הפקה
----

בשנת 2015 ביקרה השחקנית מריה בלו בבנין, היכן שהייתה ממוקמת ממלכת דהומיי. בלו חקרה את סיפורן של האמזונות של דהומיי, והגתה את הרעיון לכתוב עלילה לסרט שיעסוק בהן. במשך כמה שנים, הציעה בלו את העלילה לכמה אולפנים שסירבו לה, אולם ב-2020 קיבלה אישור מחברת סרטי טריסטאר שהסכימו להפיק את הסרט. צילומי הסרט החלו בדרום אפריקה ב-2021, אולם הפסיקו בעקבות התפרצות וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה בדרום אפריקה. בתחילת 2022 חודשו הצילומים.

הסרט הוקרן לראשונה ב-9 בספטמבר 2022 בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו. ב-16 בספטמבר הוא הוקרן לראשונה בבתי קולנוע בארצות הברית. הסרט זכה לשבחים רבים על העלילה והכוריאוגרפיה, אולם ספג ביקורת על חוסר דיוק היסטורי. בטקס פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי, היה הסרט מועמד לזכייה בפרס לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, אנסמבל המשחק הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר עבור ויולה דייוויס. דייוויס הייתה מועמדת לזכייה גם בפרס גלובוס הזהב.

פרסים ומועמדויות
----------------

| פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס סאטורן | סרט הפעולה/הרפתקאות הטוב ביותר |  | **מועמדות** |
| השחקנית הטובה ביותר בסרט | ויולה דייוויס | **מועמדות** |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של לוחמת (באנגלית)

* "לוחמת", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "לוחמת", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "לוחמת", באתר Metacritic (באנגלית)

* "לוחמת", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  The Woman King First Reviews: Viola Davis Rules the Screen in a Rousing, Action-Packed Crowd-Pleaser"
2. ↑  Patrick Hipes, ‘Avatar: The Way Of Water’, ‘Oppenheimer’, ‘Star Trek’ Series Lead Nominations For Genre-Focused Saturn Awards, Deadline, ‏2023-12-06 (באנגלית אמריקאית)
**אֶשְׁחָר ארץ ישראלי** (שם מדעי: *Rhamnus lycioides*) הוא מין של שיח קוצני גבוה, בסוג אשחר.

מאפיינים
--------

האשחר הארץ ישראלי הוא שיח נשיר, גובהו מגיע עד כ-3 מטרים, נופו סבוך במיוחד, וענפיו מסתיימים בקוצים חדים. עליו של האשחר הארץ ישראלי קטנים, רחבים כלפי ראשם וצרים יותר כלפי בסיסם, שפת העלה חלקה או משוננת מעט כשבין השיניים בלוטות כהות קטנות. הפריחה בין מרץ לאפריל, השיח דו-ביתי – הפרחים חד-מיניים וצומחים על גבי שיחים נפרדים. הפרחים קטנים, צבעם ירקרק-צהוב, והם בעלי ארבעה עלי כותרת. הפרי – בית גלעין עסיסי, קוטרו כ-6 מ"מ, צורתו דומה לביצה, צבעו סגול או אדום כהה, והוא מנוקד בכתמים שחורים. ההבשלה בסביבות אוגוסט. ציפתו של הפרי מתוקה והיא נאכלת על ידי ציפורים, וזרעיו מופצים על ידיהן. הפירות ראויים גם למאכל אדם.

משרעת תפוצתו של האשחר הארץ ישראלי היא מזרח ים-תיכונית. בארץ הוא נפוץ בבתות של האזור הים-תיכוני. האשחר הארץ ישראלי מתחדש בקלות לאחר כריתה או שרפה, וזרעיו המופצים על ידי ציפורים נובטים ומתבססים בקלות רבה. תכונות אלו עוזרות לאשחר הארץ ישראלי להשתלט במהירות על שטחי חורש שנכרת ועל אזורים הנתונים ללחץ רעייה חזק. תפוצתו הרבה של הצמח ניכרת גם בכך שעל שמו קרויים מספר מקומות בארץ ישראל, ביניהם היישוב אשחר בגליל ועין אשחר בנחל געתון.

על פי קריספיל ופליקס, האטד המקראי הנזכר במשל יותם הוא האשחר.

בעבר שימש האשחר הארץ ישראלי להפקת צבעים טבעיים, ואף כיום יש המשתמשים בו לצביעה בגווני תפוז.

המילה "אשחר" אינה מופיעה במקורות ספרותיים קדומים; מדובר בתחדיש של העברית הארצישראלית החדשה. אברהם אבן שושן העלה במילונו את ההשערה כי האשחר (הארץ-ישראלי) קיבל את שמו על שום הגרגירים השחורים שבתוך פירותיו.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אשחר ארץ ישראלי** בוויקישיתוף
* אשחר ארץ ישראלי, באתר ITIS (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר NCBI (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר צמח השדה
* אשחר ארץ ישראלי, באתר צמחיית ישראל ברשת
* אשחר ארץ ישראלי, באתר Tropicos (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר GBIF (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר The Plant List (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר IPNI (באנגלית)
* אשחר ארץ ישראלי, באתר למטייל בישראל
**סוורקר יוהאן אולוף יוראנסון** (בשוודית: **Sverker John Olof Göranson**;‏ נולד ב-3 במאי 1954) הוא גנרל שוודי בדימוס אשר שימש כמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) ה-11 של צבא שוודיה.

ביוגרפיה
--------

יוראנסון נולד בלונד ב-3 במאי 1954. הוריו היו מורים, ובשל עבודתם, עברה המשפחה לקריסטיאנסטד. הוא סיים את לימודיו ב-1973 ושנה לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת צ'למרס לטכנולוגיה. במקביל, הוא התגייס לצבא שוודיה ולמד בבית הספר למועמדים לחיל השריון. בין 1975-1977 הוא למד באקדמיה הצבאית קרלברי בסטוקהולם, והוכשר כמדריך שריון. בין השנים 1987–1989 הוא שימש כקצין מטה באזור הצבאי הדרומי. בין 1993-1994 הוא למד במכללת הפיקוד והמטה של צבא ארצות הברית בפורט ליונוורת', קנזס. הוא היה אחד הסטודנטים הזרים הבולטים במכלה, ומאוחר יותר אף נכנס להיכל התהילהה הבינלאומי שלה. לאחר מכן נשלח לבוסניה והרצגובינה כמפקד הגדוד הנורדי של כוח ההגנה של האו"ם. ב-1996 הוא חזר לשוודיה ומונה למפקד בריגדת סקניה הדרומית. ב-1997 מונה למפקד בריגדה במשמר המלכותי, ובשנת 2000 נשלח לארצות הברית כנספח צבאי. ב-24 במרץ 2009 הוא מונה למפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. הוא כיהן בתפקיד עד 30 בספטמבר 2015.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **סוורקר יוראנסון** בוויקישיתוף
* סוורקר יוראנסון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1261548590
* VIAF: 4620165709976849380005
* WorldCat (עם VIAF): 4620165709976849380005

 |
**בו טורסטן ראפ** (בשוודית: **Bo Torsten Rapp**;‏ 20 באפריל 1905 - 23 במרץ 1993) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) הרביעי של צבא שוודיה.

ביוגרפיה
--------

ראפ נולד בסטוקהולם ב-20 באפריל 1905. ב-1923 הוא התגייס לצי השוודי והחל בהכשרה כקצין. ב-7 באוקטובר 1926 הוא הוצב כפהנריך (סגן משנה), וב-1928 הוא עבר לחיל האוויר השוודי. ב-1 ביולי 1930 הוא הועלה לדרגת לויטננט. ב-30 ביוני 1937 הוא הועלה לדרגת האופטמן. ב-1938 הוא מונה למפקד דיוויזיה בקורפוס האווירי רולסגאן. ב-1941 הוא מונה לממלא מקום ראש מחלקת הארגון של חיל האוויר, ובנובמבר 1942 הועלה לדרגת מאיור. ב-1943 הפך תפקידו לקבוע וב-1944 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט.

ב-23 ביוני 1944 הוא מונה למפקד כנף בלקינגה של חיל האוויר, וב-1 ביולי 1947 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1948 הוא מונה לסגן מפקד חיל האוויר. ב-25 בנובמבר 1950 הוא מונה למפקד קבוצת האוויר הרביעית, וב-1 באפריל 1951 עבר לפקד על קבוצת האוויר השלישית. ב-1 ביולי 1954 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור. ב-15 בינואר 1960 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט ומונה למפקד חיל האוויר. ב-10 במרץ 1961 הוא מונה להמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא השוודי. הוא סיים את תפקידו ב-30 בספטמבר 1970.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טורסטן ראפ** בוויקישיתוף
* טורסטן ראפ באתר לקסיקון הביוגרפיה השוודי

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1243685050
* ISNI: 0000 0000 5174 182X
* SELIBR: 271117
* VIAF: 54128894
* WorldCat: viaf-54128894

 |
הרב **טודרוס הכהן**  (**טברי"א**. נפטר בכ"ו בטבת ה'תרע"ח, ינואר 1917) היה רבה של המושבה ראש פינה ומושבות הגליל העליון (יסוד המעלה, מטולה, משמר הירדן ומחניים).

תולדות חייו
-----------

נולד לאביו הרב יוסף אריה זילברמן, רבה של מוינשט שברומניה (לימים, כיהן כרבה הראשון של ראש פינה, שרוב מייסדיה היו בני מוינשט, ובראשם דוד שוב אחיינו של ר' יוסף אריה). עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1864 לערך, והתגורר בערי הצפון צפת, טבריה וחיפה. נשא את בתו של ר' שמואל אהרן ויליקר, מראשי כולל רייסין וחסידי סלונים בטבריה. היה ממונה מטעם "כולל רומניא" בטבריה.

לאחר פטירת אביו בשנת 1891 מילא את מקומו כרבה של ראש פינה ומושבות הגליל העליון. הוא בחר מקום לבניין הקבע של בית הכנסת. בשנת 1902 ערער השוחט ובודק של ראש פינה על רבנותו, וראשי הרבנים בצפת ובטבריה, הספרדים והאשכנזים, פסקו לטובתו. גם לאחר מכן יחסיו עם חלק מאנשי המושבה היו מתוחים, והוא לא התפלל בבית הכנסת אלא התפלל במניין עצמאי בביתו.

פעל רבות בתחום ההמצוות התלויות בארץ. הוא התכתב בעניינים אלו עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק. הוא תיקן שבכל יום משגיח מיוחד יקטוף את פירות העורלה וישליכם, כדי שלא יבואו לידי איסור. הוא הסדיר את מכירת הקרקעות לנכרי לפני שנת השמיטה במושבות הגליל ובזכרון יעקב וכשהתמנה הרב קוק לרבן של יפו והמושבות (1904) עשה זאת בשליחותו. הוא ניסה למנוע מהאיכרים לנהוג לפי היתרו של רבה האשכנזי של טבריה, יחיאל מיכל היילפרין, שהתיר לבצע מלאכות דאורייתא על ידי יהודים בקרקע שנמכרה לגוי. מאידך, בשנת השמיטה ה'תר"ע התעוררה מחלוקת גדולה אודות מכירת קרקעות לנכרים שביצע בראש פינה. רבני הספרדים בצפת, הרב ישמעאל הכהן והרב חיים סתהון, טענו שהמכירה לא בוצעה כדין ולכן לא חלה.

נפטר בכ"ו בטבת ה'תרע"ח ונקבר בבית הקברות בראש פינה.

בנו משה היה "מוכתר" טבריה משנת 1918, חבר מועצת העיר, ממונה כולל רומניה בעיר. ממייסדי שכונת קריית שמואל בעיר.

כתביו
-----

הותיר אחריו קובץ כתבי יד שכתב בענייני מצוות התלויות בארץ. ממנו הודפסו פסקים בענייני ערלה, תרומות ומעשרות. כמו כן, נדפסה תשובה שכתב כנגד הרכבת אתרוגים.

לקריאה נוספת
------------

* משה אריאל פוס, תשובת בעל "אבני נזר" בעניין היתר המכירה בשמיטה – השלמות והבהרות ע"פ כתב היד, המעין 220 תשע"ז, עמ' 31 - 43.
* הרב ד"ר בועז הוטרר, שמיטת תרס"ג ביבנאל פרק בתולדות ההתיישבות היהודית בגליל התחתון, אורשת ח (תשע"ח), עמ' 45 - 74.

קישורים חיצוניים
----------------

* אשכול אודותיו, כולל תמונת מצבתו, פורום "אוצר החכמה".

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפעמים נכתב **טודרס**
2. ↑  ראשי תיבות של **ט**ודרוס **ב**ן **ר**בי **י**וסף **א**ריה.
3. ↑  עמיהוד שוורץ, **ראש פינה בת מאה שנה: תרמ"ב-תשמ"ב**, עמ' 102.
4. ↑  ראו שו"ת "מפי אהרן" לרבי אהרן בכור אלחדיף, חושן משפט סימן כ.
5. ↑  הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, "אלה מסעי" עמ' 140.
6. ↑  משפט כהן תשובות סד ו-סז; אגרות חמדה עמ' 237; אגרות הראי"ה חלק א אגרת ר וראו שם אגרת שכג.
7. ↑  לוין עמ' שכד
8. ↑  שבה נמנע הרב המקומי, שמחה בונים אוסוביצקי, מלעסוק בהיתר המכירה. ראו באגרת שמופיעה אצל פוס, עמ' 37.
9. ↑  אגרות הראי"ה א אגרת ר.
10. ↑  אגרות חמדה עמ' 237. ראו אבני נזר יורה דעה תנח ובמאמרו של פוס, להלן ב"לקריאה נוספת".
11. ↑  ראו אצל הרב אליהו ילוז, "יש מאין" חלק ב חושן משפט סימן כו. וראו אגרות הראי"ה חלק א אגרת שכג.
12. ↑  ראו תמונת מצבתו כאן.
13. ↑  הרב עמיהוד יצחק מאיר לוין **שמירת המצוות במושבות הגליל**, "אורייתא" יח, עמ' שכב-שכז.
14. ↑  הרב עמיהוד יצחק מאיר לוין, **תגובת הרב טברי"א הכהן מראש-פינה להצעה להרכבת אתרוגים משנת תרנ"ד**, אורייתא יב עמ' קסז-קעד
קברו של לינדרט אוברדוין באנסחדה
**לינדרט אוברדוין** (בהולנדית: **Leendert Overduin**;‏ 21 או 22 בדצמבר 1900 – 17 ביולי 1976) היה כומר של הכנסייה הרפורמית בהולנד (Reformed Church in Restored Dependency) וחסיד אומות העולם שסייע בהצלת יהודים במהלך השואה בהולנד.

אוברדוין היה כומר באנסחדה ובמהלך מלחמת העולם השנייה הפך למנהיג ארגון סיוע לאזרחים יהודים. לאחר המלחמה התמסר לסיוע לילדיהם של הורים שהיו מעורבים במפלגה הנאצית ההולנדית.

מחאה ציבורית נגד הכיבוש הגרמני של הולנד כללה ניתוק כבלי טלפון. עקב פעולה זו, פשטו הגרמנים על אזור טוונטה באנסחדה ב-13 בספטמבר 1941. 105 גברים יהודים מעיירות שונות בטוונטה רוכזו והועברו למאוטהאוזן. שלושה אנשים שאלו את אוברדוין אם הם יכולים להתחבא בביתו. אוברדוין הסכים והקבוצה גדלה במהירות. הוא לא יכול היה להסתיר את כולם בביתו וחיפש מקומות מסתור אחרים. זו הייתה תחילתה של "קבוצת אוברדוין", קבוצת התנגדות כחלק מהמחתרת ההולנדית, שבתוך שנה כללה 50 אנשים שהצילו לפחות אלף יהודים.

ב-10 ביולי 1973 הוכרז אוברדיון כחסיד אומות העולם.

בשנת 2021 נעשה סרט תיעודי על אוברדוין שבוים על ידי וילי ברנדס וקארס בילסטרה (Cars Bijlstra).

מעצרו
-----

אוברדוין נעצר בסתיו 1942 אך הוא שוחרר בזכות שוטר באנחסדה. ב-1943 נעצר שוב ונכלא לתשעה חודשים. לאחר גזר הדין, הוא הסתתר והמשיך בעבודתו למען מסתתרים תחת השם הבדוי Ten Kate. בתום המלחמה[דרושה הבהרה] אוברדוין נעצר שוב. הוא הצליח להימלט, ובכך התחמק מהטבח שבוצע ב-31 במרץ 1945 על ידי האיינזנצקומנדו של אס דה.

לאחר המלחמה פעל אוברדוין למען יחס הוגן כלפי חברי המפלגה הנאצית ההולנדית הנרדפים.

בשנת 1950 הפך אוברדוין ליו"ר הקרן לטיפול במשפחה. חמש שנים מאוחר יותר הוא קיבל את תפקיד הכומר המטפל בלונקר (אנ').

ב-1953 התחתן עם זוואנצ'יה ריינצ'יה טר הייחה.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לינדרט אוברדוין** בוויקישיתוף

הערות שוליים
------------

1. ↑  Flim, Bert Jan (1 בינואר 2000). *Opportunities for Dutch Jews to Hide from the Nazis, 1942–1945* (באנגלית). pp. 289–305. `{{cite book}}`:  (עזרה)
2. ↑  Braun, Robert (2018). "Minorities and the Clandestine Collective Action Dilemma: The Secret Protection of Jews during the Holocaust". *American Journal of Sociology*. **124** (2): 263–308. doi:10.1086/699651.
3. ↑  Leendert Overduin - Wie Is Wie In Overijssel, www.wieiswieinoverijssel.nl
4. ↑  Marjolein Schenkel. *De Twentse Paradox. The Fate of the Jewish Population of Hengelo and Enschede during the Second World War*. p. 146.
5. ↑  Overduin Leendert, The Righteous Among The Nations
6. ↑  Willy Berends and Cars Bijlstra, סרט תיעודי על אוברדוין, באתר יוטיוב

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NTA: 212428926
* VIAF: 282317288
* WorldCat: viaf-282317288

 |

 ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח **"לינדרט אוברדוין"**.
**יארמו למארי לינדברג** (בפינית: **Jarmo Ilmari Lindberg**;‏ נולד ב-10 ביוני 1959) הוא גנרל פיני בדימוס אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של כוחות ההגנה של פינלנד בין השנים 2014–2019.

ביוגרפיה
--------

לינדברג נולד באואולו ב-10 ביוני 1959. ב-1978 התגייס לחיל האוויר הפיני ועבר הכשרה כטייס קרבי. בשל שם משפחתו, הוא נודע בכינוי "צארלס" על שם הטייס הנודע צ'ארלס לינדברג. הוא אף מחזיק חשבון בטוויטר בשם זה. ב-1982 הוא קודם לדרגת לויטננט. הוא הטיס מטוסי מיג-21 וב-1993 מונה למפקד הכשרת טייסים במפקדת חיל האוויר הפיני בטיקאקוסקי. בשנת 1995, רכש חיל האוויר הפיני מטוסי מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט מארצות הברית כדי להחליף את המיגים הסובייטיים הישנים. לינדברג נשלח לקליפורניה והשתתף בקורס הכשרה בן שבעה חודשים בהטסת המטוס. הוא היה מעורב בצורה פעילה בהכנסת המטוס לשימוש סדיר בחיל האוויר הפיני. בין השנים 1995–1999 היה לינדברג מפקד טייסת הקרב ה-21. בשנת 1999 מונה לסגן ראש מטה המבצעים של חיל האוויר ולראש אגף התכנון והמבצעים של החיל.

ב-2005 הוא הועלה לדרגת בריגדה גנרל, ועבד כסגן ראש אגף המבצעים בין שנים 2005–2008. בין השנים 2008–2012 הוא היה מפקד חיל האוויר הפיני, וקידם שיתוף פעולה בינלאומי. בין השנים 2012–2014. ב-31 ביולי 2014 מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), וכיהן בתפקיד עד 31 ביולי 2019.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **יארמו לינדברג** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של יארמו לינדברג
* יארמו לינדברג

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 1151895571
* ISNI: 0000 0004 8411 5605
* VIAF: 7066151837996720520008
* WorldCat (עם VIAF): 7066151837996720520008

 |
**הקופים באים, האמריקאים באים!** (באנגלית: **!Monkeys, Go Home**) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1967 בבימויו של אנדרו מקלגלן, עם דין ג'ונס, איווט מימיו ומוריס שבלייה בתפקידים הראשיים. זה סרטו האחרון של שבלייה.

זה הסרט הראשון של אולפני וולט דיסני שיצא לאקרנים לאחר מות וולט דיסני חודשיים לפני כן.

שבלייה שר בסרט את השיר "שמחת החיים" ("Joie de vivre") עם ילדי הכפר.

העלילה מתרחשת בכפר בפרובנס כשאמריקאי מתיישב בו ומתכוון למסוק את זיתי הכרם שלו בעזרת ארבע שימפנזות.

תקציר העלילה
------------

הנק דוסארד (דין ג'ונס) הוא חייל אמריקאי משוחרר שמגיע לכפר קטן בדרום צרפת כדי לגור בבית ובכרם זיתים שירש מדודו. מתווך הנדל"ן אמיל פוריליס מקבל אותו בקרירות ומייעץ לו למכור את הבית והכרם אבל הנק מסרב. הוא פוגש בכפר את מריה (איווט מימיו) שמחוזרת על ידי הקצב מרסל (ברנרד וורינגר) שגם הוא אינו מרוצה מנוכחותו של הנק.

כדי לאסוף את הזיתים רוכש הנק ארבע שימפנזות - מדלין, מוניק, דלפין וסלסט ששימשו מקודם בניסוים של חיל האוויר האמריקאי ומאמן אותן באיסוף זיתים. מריה מגיעה אליו ומגלה זאת והוא מבקש ממנה לשמור זאת בסוד. השמועה מתפשטת בכפר ומרסלו ואמיל מארגנים את החקלאים נגד האמריקאי הקפיטליסט שרוצה לשבור את מטה לחמם בעזרת השימפנזות. הם יוצאים בהפגנה עם שלטים "קופים, חזרו הביתה!". רק הכומר האב סילביין (מוריס שבלייה) פועל למענו ומשתדל להנמיך את הלהבות.

הנק לא נכנע וממשיך לטפל בכרם. אמיל הערמומי שולח אליו את יולנדה (איבון קונסנט) עם מסמכים שזייף כאילו היא בת דודה רחוקה ומגיע לה חצי מהנחלה. הנק מיואש אבל מריה שולחת בלילה את השימפנזות למיטתה והיא נמלטת מהמקום בבהלה ומגלה כי זאת הייתה מזימה של אמיל. הנק מתעמת ביחד עם השימפנזות בכיכר הכפר ומתחוללת שם קטטה גדולה. לבסוף מפסיק זאת הכומר וקורא לכולם להירגע וכי הנק לא גוזל את פרנסתם אלא מוכן להלוות להם את השימפנזות שלו.

מתחילה לנשב רוח מיסטרל שמורידה את הזיתים מהעצים והתושבים מגיעים לכרם לראות איך השימפנזות מלקטות את הזיתים. הפעולה מופרעת כאשר מריה מביאה למקום "הפתעה" להנק בדמות שימפנזה זכר והשימפנזות מפסיקות לעבוד ורודפות אחריו. התושבים צוחקים בלעג אבל האב סילביין משכנע אותם לעזור להנק שהיה מוכן להשאיל להם את הקופות. כל התושבים מתחילים לאסוף את הזיתים וכולם שמחים וצוהלים והנק ומריה מתחבקים לקראת עתיד משותף.

צוות השחקנים
------------

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דין ג'ונס | הנק דוסארד |  |
| מוריס שבלייה | האב סילביין | כומר |
| איווט מימיו | מריה ריסרו |  |
| ברנרד וורינגר | מרסל | קצב |
| קלמנט הררי | אמיל פוריליס | מתווך נדל"ן |
| איבון קונסטנט | יולנדה |  |

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הקופים באים, האמריקאים באים!

* "הקופים באים, האמריקאים באים!", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

* "הקופים באים, האמריקאים באים!", באתר AllMovie (באנגלית)

* "הקופים באים, האמריקאים באים!", באתר Rotten Tomatoes (באנגלית)

* "הקופים באים, האמריקאים באים!", באתר Metacritic (באנגלית)

* "הקופים באים, האמריקאים באים!", במסד הנתונים הקולנועיים KinoPoisk (ברוסית)
* הקופים באים, האמריקאים באים!, באתר TCM
* קדימון, באתר יוטיוב
* נעימת הסרט, באתר יוטיוב
* מוריס שבלייה שר עם ילדים "שמחת החיים", באתר יוטיוב
**טאבאוני**, האי השלישי בגודלו בקבוצת איי פיג'י, ששטחו 434 קמ"ר. האי נמצא ממזרח לאיים ויטי לוו וונואה לוו, הגדולים שבאיי המדינה. האי הוא ממקור געשי. האי משתייך לקבוצת האיים ונואה לוו והוא חלק מפרובינציית קקאודרווה, אשר נמצאת בטריטוריה הצפונית של פיג'י.

אוכלוסיית האי מוערכת בכ-19 אלף תושבים, אשר 75 אחוזים מהם ילידי פיג'י המקוריים, זאת על פי מפקד אוכלוסין אשר נערך בשנת 2015. בטאבאוני יש צמחייה פראית, והאי ידוע בתור 'אי הגן של פיג'י'. האי מהווה יעד תיירות פופולרי, וזאת עקב אתרי הצלילה הייחודיים שנמצאים בסמוך לאי, המגוון הפורה של מיני ציפורים שונים, מסלולי הליכה בטבע, ומפלי מים. בחלק המרכזי של האי ישנם אחוזים גבוהים של משקעים, ביחס לשאר האי. מקורו הגעשי של האי ואיכות האדמה הגבוהה, תרמו רבות לתעשייה ההיסטורית והעיקרית של האי, חקלאות.

גאוגרפיה
--------

מפלי בומה
אורך האי הוא 42 ק"מ, ורוחבו הוא בין 10-14 ק"מ. בטאבאוני יש כ-150 חרוטים געשיים, כולל את הר אולוגאלאו, שמתנשא לגובה של 1,241 מטרים מעל לפני הים, הפסגה הגבוהה ביותר באי, והשנייה בגובהה בפיג'י. מאז התיישבות האדם לראשונה באי, בשנים 750-950 לפנה"ס, ועד ימינו, היו באי לפחות 58 התפרצויות געשיות, אשר השפיעו בעיקר על חלקו הדרומי של האי. ההתפרצות האחרונה, ב-1550, הציפה את דרום האי בלבה.

אגם טאגימאוסיה נחשב לאחת האטרקציות המרכזיות באי. האגם נמצא בלוע הר געש בגובה של 800 מטרים מעל פני הים, וצומח שם הפרח הנדיר טאגימאוסיה, אשר נקרא על שם המקום. מפלי בומה, בין מפלי המים המפורסמים בפיג'י, נמצאים בשמורת הטבע בומה שבמזרח האי.

רבות מהאטרקציות הידועות באי נמצאות מתחת למים. שונית הקשת (אנ'), שנמצאת סמוך לצדו המערבי של האי, נחשבת לאחד המקומות הפופולארים והמבוקשים לצלילה בעולם, וזאת עקב ריבוי האלמוגים שנמצאים בה, ואף נחשבת ל'בירת האלמוגים הרכים העולמית'. שונית וונה (Vuna Reef), שממוקמת על יד הקצה הדרומי של האי, מאפשרת לצולל להגיע לים הפתוח לצפות במיני דגים נדירים. לווייתן גדול-סנפיר חולף לעיתים תכופות בשוניות בקרבת האי, בחודש יולי.

שלט על האי, המסמן את קו התאריך הבינלאומי
מרידיאן 180 המעלות חולף על פני האי, וחוצה אותו לשני חלקים, כך שצפון-מזרח האי נמצא בקו אורך 179-, וחלקו הדרום-מערבי של האי נמצא בקו אורך 179+. זוהי דוגמה לבלבול שיכול להיווצר במערכת מידע גאוגרפי, כך שבצד האחד של האי התאריך שונה, מאשר בצד השני, וקיים הפרש של 24 שעות בין שני החלקים. מטעמי נוחות, כל מדינת פיג'י משתמשת בתאריך הנכון לצדו הצפון-מזרחי של האי.

עיקר האוכלוסייה באי ממוקמת בצדו המערבי. באי קיימים שמונה כפרים עיקריים. רוב האוכלוסייה, אשר עומדת על כ-19,000 תושבים, הם ילידים פיג'יאנים, ואילו השאר הם הודים-פיג'יאנים.

האקלים באי הוא טרופי ברובו, ללא טמפרטורה קיצונית. העונה הגשומה מתפרסת על פני החודשים נובמבר עד אפריל, אשר מאופיינים במשקעים רבים, ואף בסופות טרופיות. המשקעים באי הם רבים, עקב עננות אורוגרפית, הנוצרת במרכז האי. בממוצע, יורדים בשנה 10 מטרים של משקעים בחלקו המזרחי של האי. בחלקו המערבי של האי המשקעים נמדדים בכמות נמוכה יותר, עקב חסימת הרכס במרכז האי את רוחות הסחר.

בקצהו הצפון-מזרחי של האי ממוקם שדה התעופה מאטיי, המשמש לטיסות פנים בלבד. בשדה זה יש נתיב נחיתה בודד.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **טאבאוני** בוויקישיתוף
* טאבאוני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4403215-8
* ISNI: 0000 0004 0599 3048
* VIAF: 249378520
* WorldCat (עם VIAF): 249378520

 |
מפת סכמתית של רג'פוטנה תת-היבשת ההודית ב-1525
מפת רג'פוטנה ב-1909
**רַגְ'פּוּטַנָה** כלומר "ארץ הרג'פוטים", הייתה אזור בצפון-מערב תת-היבשת ההודית, דרומית לדלהי, שכלל בעיקר את מדינת ראג'סטאן ההודית של ימינו, כמו גם חלקים ממאדהיה פרדש וגוג'ראט, וכמה אזורים סמוכים של סינד בדרום פקיסטן של ימינו. שם זה הוא מונח גאוגרפי-אתני שלא היה מעולם יחידה מדינית אחת עצמאית.

היישובים העיקריים ממערב להרי ארוואלי (אנ') נודעו בשם רג'פוטנה, בתחילת תקופת ימי הביניים בהודו (אנ'). השם אומץ מאוחר יותר על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית כסוכנות רג'פוטנה (אנ') בשל אזורי החסות שלה באזור מדינת ראג'סטאן ההודית של ימינו. סוכנות רג'פוטנה כללה 26 נסיכויות רג'פוטיות, 2 נסיכויות ג'אטיות ושני משטרי צ'יף. מונח רשמי זה נשאר עד להחלפתו ב"ראג'סטאן" בחוקה של 1949.

השם
---

ג'ורג' תומאס (אנ') ("זיכרונות צבאיים") היה הראשון בשנת 1800, שכינה אזור זה בשם סוכנות רג'פוטנה. ההיסטוריון הבריטי ג'ון קי (אנ') בספרו, India: A History (הודו: היסטוריה), קבע כי השם רג'פוטנה נטבע על ידי הבריטים, אך המילה קיבלה אותנטיות רטרוספקטיבית: בתרגום משנת 1829 של ההיסטוריה של הודו האסלאמית הקדומה מאת פרישטה, ג'ון בריגס נפטר מהביטוי "נסיכים הודיים", כפי שהופיע בגרסה הקודמת של דאו, והחליף ב"נסיכים רג'פוטיים".

האזור היה ידוע בעבר בשם גוג'ראטרה (צורה מוקדמת של "גוג'ראט"), לפני שנקרא רג'פוטנה בתקופת ימי הביניים, אף על פי שהשם "גוג'ראטרה" עצמו מקורו בשושלת גורג'רה-פראטיהארה (אנ').

גאוגרפיה
--------

השטח של רג'פוטנה מוערך ב-343,328 קמ"ר ומתחלק לשתי חלוקות גאוגרפיות:

* אזור צפונית-מערבית לרכס ארוואלי הכולל חלק ממדבר טהאר ההודי הגדול, עם מאפיינים של אזור חולי וצחיח.
* אזור גבוה יותר מדרום-מזרח לרכס ארוואלי, הפורה יותר בהשוואה לאזור השני.

האזור כולו יוצר את ארץ הגבעות והרמה בין המישורים הצפוניים של הודו לבין הרמה הראשית של חצי האי הודו.

המעבר לראג'סטאן
---------------

השטח כלל 23 נסיכויות, כשרוב הנסיכים השליטים היו רג'פוטים, צאצאים של קשטרייה מהאזור ההיסטורי של רג'פוטנה, שהחלו להיכנס לאזור במאה השביעית. ג'ודפור, ג'איסלמר (אנ'), ביקאנר (אנ'), ג'איפור ואודאיפור היו המדינות הגדולות ביותר. בשנת 1947 התבצעה אינטגרציה של מדינות אלו בשלבים שונים, וכתוצאה מכך קמה מדינת ראג'סטאן. חלק מהאזורים הישנים של דרום-מזרח רג'פוטנה הם כיום חלק ממאדהיה פרדש וחלק מהאזורים בדרום-מערב הם כיום חלק מגוג'ראט.

הערות שוליים
------------

1. 1 2 3  "Rajputana". Encyclopædia Britannica.
2. ↑  Bose, Manilal (1998), *Social Cultural History of Ancient India*. Concept Publishing Company. p. 27. ISBN 978-81-702-2598-0.
3. ↑  R.C. Majumdar (1994). *Ancient India*. Motilal Banarsidass. p. 263. ISBN 8120804368.
קברם של יעקב ועדה כספי בבית הקברות היהודי חוף הכרמל
**יעקב כספי** (ט"ז באדר תרמ"ט, 1889 - תשכ"ה, אוקטובר 1964) היה איש עסקים, ממייסדי שכונת בת גלים בחיפה, מחלוצי הספנות בארץ ישראל ואזרח כבוד של העיר חיפה.

ביוגרפיה
--------

כספי נולד בעיר העתיקה בירושלים לאברהם חיים זילברמן ולנחמה רבקה, בתו של הרב משה יהושע יאנובר (דיסקין), ממייסדי שכונת מאה שערים. אחיו של מרדכי כספי, בילדותו למד בתלמוד תורה עץ חיים. את השכלתו המסחרית רכש בבית הספר למסחר של חברת "עזרה".

הוא עבד בחברת "וילהלם גרוס", חברה גרמנית שעסקה בסחר גלויות מארץ הקודש. בשנת 1909, בגיל 20, עבר לגור בחיפה במסגרת עבודתו. בשנת 1913 נשא לאשה את עדה גליקברג.

בחיפה היה ליזם ואיש עסקים. בשנת 1920 הקים סוכנות שעסקה ביבוא ובמסחר ברחבי ארץ ישראל יחד עם שותפיו דיסקין וקפלן. במשך השנים התרחבו עסקי החברה גם לעסקי ספנות וביטוח. בשנת 1939 הפך לבעליה היחיד של החברה והיא נקראת "כספי ספנות". בנוסף, היה חבר ועד לשכת המסחר העברית וסגן הנשיא שלה, בשנת 1927 נבחר לגזבר הלשכה. היה חבר בוועד לשכת הספנות הישראלית.

בשנת 1921 נמנה עם קבוצת אנשי עסקים חיפאיים חברי אגודת הסוחרים שיזמו את הקמת המרכז המסחרי הישן. עם הקבוצה נמנו גם שבתי לוי, שמואל פבזנר ונוספים. לצורך הרכישה הקימו השותפים את "החברה למרכז מסחרי".

בין השנים 1935–1938 שימש כיו"ר ועד אגודת בת גלים.

כספי היה פעיל במסגרות חברתיות והתנדבותיות שונות. היה חבר בארגון בני ברית, ייסד לשכת "כרמל" ושימש כנשיאה במשך שנתיים. הוא היה חבר ברוטרי ובלשכת הבונים החופשיים, והיה ממייסדי בית האבות של הבונים החופשיים בנהריה.

במלחמת העצמאות שימש כנשיא בפועל של לשכת הספנות הישראלית וניהל עם ממשלת המנדט את המשא ומתן להעברת נמל חיפה לשלטונות הישראליים. לאחר קום המדינה שימש כמנהל הכספים של נמל חיפה. בשנת 1956, לאחר שפרש ממנהלת הנמל, היה נשיא אגודת סקאל לעידוד התיירות, ייסד את האיגוד לחוק הימי בישראל ושימש כנשיא האיגוד.

בשנותיו האחרונות שימש גם כגבאי בית הכנסת המרכזי בבת גלים, ולאחר מותו נקרא על שמו הרחוב שבו שוכן בית הכנסת.

בשנת 1960 זכה כספי לאזרחות לשם כבוד בעיר חיפה על פועלו בתחום הספנות.

בשנת 1965, לאחר מותו, קיבלה החברה שהקים תעודת הוקרה מלשכת המסחר והתעשייה בחיפה על קיום רצוף של חמישים שנות עסק בעיר.

לכספי נולדו שלושה ילדים. בנו אוריאל המשיך את דרכו בניהול החברה.

קישורים חיצוניים
----------------

* דוד תדהר (עורך), "יעקב כספי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3099
* אמציה פלד, רחוב כספי, בתוך "**מדריך רחובות חיפה**", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
* יעקב כספי, דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  הודעת אירושים של עדה גליקברג ויעקב כספי, הצבי, 6 באוקטובר 1912
2. ↑  חיפה - בלשכת המסחר, דבר, 23 באוגוסט 1927
3. ↑  אזרחות כבוד ל-12 אישים בחיפה, הצופה, 16 במאי 1960
4. ↑  יעקב העליון, 11 מפעלים הפועלים בחיפה למעלה מחמישים שנה - יקבלו תעודות הוקרה, מעריב, 22 במרץ 1965
**אוקלידס** (באנגלית: **Euclid**), הוא טלסקופ חלל של סוכנות החלל האירופית ששוגר לחלל בשנת 2023. הוא פעיל בתחום הספקטרום הנראה וקרוב לתת אדום. הפרוקיט הוא חלק של תוכנית "חזון קוסמי" של הסוכנות האירופית.

היסטוריה
--------

הפרויקט אושר בחלק של תוכנית "חזון קוסמי" בשנת 2012 תוך איחוד של 2 הצעות. בשנת 2013 נחתם הסכם עם נאס"א שמגדיר את חלקה בפרויקט.

בניית החללית הועבר לסניף איטלקי של Thales Alenia Space. בניית טלסקופ בקוטר של 1.2 מ' בוצע בטולוז במפעל של Airbus Defence and Space. מכשירים מדעיים נוספים נבנו על ידי צוות של מדענים מ-13 מדינות אירופה וארצות הברית.

על החללית הותקן פאנל סולארי שמספק אנרגיה למכשירי החללית ומדחף לשליטה על המסלול. יכולת העברת הנתונים היא 850 גיגהביט ביום בקצב עד 55 מגהביט בשנייה. הנתונים מועברים לתחנת קרקע של סוכנות האירופית בספרד.

תחילה שיגור היה מתוכנן להתבצע בעזרת משגר רוסי ממרכז החלל הגיאני. בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה השיגור עבר לנמל החלל קייפ קנוורל ובוצע ב-1 ביולי בעזרת משגר מדגם פלקון 9.

לאחר השיגור החללית החלה מעבר לנקודת לגראנז' L2 בו היא מתוכננת לשהות. היא הגיע ליעד כעבור חודש. לאחר תקופת של כיול ובדיקות שנמשכה כ-3 חודשים החללית עברה לעבודה סדירה.

תצפיות ותגליות
--------------

צילום ארפילית ראש סוס
החללית מתוכננת לעבודה במשך 6 שנים.

לניצול המידע שמתקבל הוקם צוות בין-לאומי שכולל 1,200 אנשים מ-18 מדינות. בין היתר מתוכנן לייצר מפה תלת-ממדים של היקום.

הצילומים הראשונים התקבלו ב-7 בנובמבר 2023.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **אוקלידס** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של אוקלידס (באנגלית)
* סיכום המשימה
*Corvus corone corone*
**עוֹרֵב אֵירוֹפִּי** (שם מדעי: ***Corvus corone***) הוא מין של עורב שחור נוצות החי באזור הפלארקטי, בעיקר בחלקים הצפון-מערביים של אירופה ובמזרח אסיה. הוא תואר ב-1758 בידי החוקר השוודי קארולוס לינאוס שנתן לו את שמו המדעי מלטינית: "korōnē" פירושו: עורב. בעבר הוא נחשב לתת-מין של עורב אפור בעל גוונים כהים, אך כיום נחשב למין עצמאי.

מאפיינים
--------

עורב זה בעל נוצות שחורות לאורך גופו בדומה לקרובו הגדול, עורב שחור. אורכו הממוצע 48 עד 52 סנטימטרים, בעל מוטת כנפיים של 84 עד 100 סנטימטרים ומשקלו כ-400 עד 600 גרם בממוצע, כך שהוא קטן יותר מהעורב השחור (הנחשב לגדול שבציפורי השיר).

העורבים פעילים במשך כל העונות ובחורפים הם מתקהלים יחדיו כדי לשמור על החום. הם לא חוששים מהאדם ולעיתים מסתקרנים ומתקרבים לאנשים המאכילים אותם, או מתחרים בעופות כמו שחפיים או ברווזיים על מזון. הם אוכלי כל אך הם ניזונים לרוב מנבלות, מה שנתן להם את שמם. הם מתבססים על נבלות בעיקר בחורף, אז נעלמים רוב סוגי המזון הרגילים.

קבוצת עורבים תתגודד ותתקיף כל טורף המגיח לעברה, בייחוד כשמדובר בזוג עם גוזלים. פרטים בודדים של עורבים פגיעים יותר למתקפה של עופות דורסים חזקים כמו עיט זהוב, אוח מצוי, בז נודד, עיטם או נץ גדול וכן יונקים כמו שועלים, כלבים או חתולים.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **עורב אירופי** בוויקישיתוף
* עורב אירופי, באתר ITIS (באנגלית)
* עורב אירופי, באתר NCBI (באנגלית)
* עורב אירופי, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
* עורב אירופי, באתר GBIF (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  עורב אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN
2. ↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), **לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל**, מפה הוצאה לאור, 2003

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007284878905171
* GND: 4140964-4

 |
**מחוז פונטבדרה** הוא מחוז של הקהילה האוטונומית של גליסיה, בספרד. היא גובלת במחוזות לה קורוניה בצפון, לוגו בצפון מזרח, אורנסה במזרח, במחוז ויאנה דו קסטלו בדרום בפורטוגל ובאוקיינוס האטלנטי במערב. בירתה היא העיר פונטבדרה.

על פי מרשם התושבים העירוני של שנת 2021 (של הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה), אוכלוסיית המחוז מנתה 943,015 תושבים, ב-61 רשויות מקומיות. ויגו היא העיר המאוכלסת ביותר במחוז, ובה 292,374 תושבים, בעוד בפונטבדרה התגוררו יש 82,828 תושבים.

בתחום המחוז זה נמצא הפארק הלאומי של האיים האטלנטיים של גליסיה.

את המחוז מנהלת המועצה המחוזית של פונטבדרה היושבת בבניין מטה בעיר פונטבדרה ומטה משני בעיר ויגו, בשניהם ניתן שרות לתושבי המחוז וכן תמיכה טכנית, כלכלית וטכנולוגית לרשויות המקומיות במחוז.

גאוגרפיה
--------

המחוז ממוקם בפינה הדרומית מערבית של הקהילה האוטונומית של גליסיה. הוא גובל במחוזות לה קורוניה, לוגו ואורנסה, כמו גם בפורטוגל בגבולו הדרומי. ממערב המחוז גובל בהאוקיינוס האטלנטי.

 תמרור המוצב בכבישים ומציין כניסה לתחומי המחוז
מחוז פונטוודרה הוא אחד המחוזות הספרדיים הקטנים ביותר, שטחו 4,495 קמ"ר.

### אקלים

אקלים מחוז פונטבדרה הוא אקלים חופי אוקיאני, עם טמפרטורות מתונות ממוצעות בכל ימות השנה וכמות גשמים גבוהה. משקעי שלג, או כפור, נדירים במחוז.

דמוגרפיה
--------

במחוז פונטבדרה, נכון לשנת 2021, 942,665 תושבים והוא המחוז ה-16 במספר התושבים בין מחוזות ספרד. רוב האוכלוסייה מרוכזת בחופי שלושת לשונות הים (rías) הגדולים שבמחוז (ארוזה, פונטבדרה וויגו). במחוז צפיפות אוכלוסין של 209.52 תושבים/קמ"ר, גבוהה מהממוצע במדינה. אוכלוסיית המחוז גדלה בהדרגה עד 2011, אז הגיעה לשיא של 963,511 תושבים. מאז אוכלוסיית המחוז הולכת ופוחתת בהדרגה.

בבירת המחוז, פונטבדרה, רק 8.79% מאוכלוסיית המחוז, העיר ויגו היא העיר המאוכלסת ביותר המחוז עם 31.18% מן האוכלוסייה. בוויגו גם עיקר הפעילות הכלכלית במחוז.

התפתחות האוכלוסייה במחוז פונטבדרה* Densidad de población (2018)צפיפות אוכלוסין במחוז (2018)
* Crecimiento de la población entre 1998 y 2008גידול האוכלוסייה בין 1998 ל-2008
* Crecimiento de la población entre 2008 y 2018גידול האוכלוסייה בין 2008 ל-2018

הערות שוליים
------------

1. ↑  Prego, CarlosVigo amplía su brecha con Pontevedra y se afianza como la urbe española más poblada sin ser capital. Faro de Vigo, January 17, 2019. אורכב, 4 בפברואר 2024
2. ↑  Provincias de España en cuanto a población en julio 2023

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מחוז פונטבדרה** בוויקישיתוף
* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מחוז פונטבדרה (בספרדית)

* אתר האינטרנט הרשמי של מחוז פונטבדרה (בגליסית)
* מחוז פונטבדרה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007557356305171
* BnF: cb12322814r (data)
* GND: 4226880-1
* LCCN: n80001335
* MusicBrainz: 37ae6e7c-c749-451d-81d8-1cc477d33344
* SUDOC: 142672211
* VIAF: 150089700
* WorldCat: lccn-n80001335

 |
שגיאות פרמטריות בתבנית:מקורות   
פרמטרי חובה [ נושא ] חסרים 


לבני זכוכית
לבני זכוכית בתקרת מרתף בלונדון
**לבני זכוכית** הן לבנים העשויות מזכוכית ובתוכן חלל.

לבני הזכוכית משמשות בעיקר ליצירת אלמנטים עיצוביים המשתלבים בבניה הרגילה של בטון ובלוקים, ומאפשרות חדירה של אור או שבירה של אור דרכן ועל פניהן. זאת לנוכח תכונותיה הייחודיות של הלבנה - שקיפותה לאור (חדירה של עד 80% אור בלבנים שקופות ועד 60% בלבנים בעלות מרקם ודופן מגוונת) ומרקם חיצוני ופנימי מוגדר.

תהליך הייצור של הלבנה כולל הדבקה של שני חצאי תיבה מזכוכית ליצירת תא זכוכית חלול ושקוף או שקוף בחלקו. בחלל אשר נוצר שורר ריק אשר מבטיח שבעת חימום (כתוצאה מקרינת השמש או שרפה) לא ייווצרו תנאי לחץ בתוך הלבנה.

תכונותיהן הנוספות של לבני הזכוכית: חוזק לחיצה גבוה, עמידות באש (בהתאם לתקנים בישראל ובעולם), יכולת בידוד אקוסטי וטרמי (נוכח הריק שבתוכן).
חסרונן של לבני הזכוכית הוא מחירן הגבוה ומורכבות הבניה בהן, המחייבת שימוש בחמרי הדבקה מיוחדים, חיזוק בברזל, מחברי פלסטיק לשמירת רווח בין הלבנים ועוד.

המידה השכיחה של לבני זכוכית היא מרובע במידות של 19 ס"מ X 19 ס"מ ובעובי של 8 ס"מ.
מידות נוספות הן 24 ס"מ X 24 ס"מ או 29 ס"מ X 29 ס"מ. מידותיהן של לבני הזכוכית הותאמו לרווח ההדבקה (פוגה) שביניהן שרוחבו ברוטו הוא כ-1 ס"מ ובכך למעשה ממדיה של לבנה בנויה ברוטו (כולל המרווחים) הוא 20 ס"מ, 25 ס"מ או 30 ס"מ בהתאמה.

ראו גם
------

* בית הזכוכית (חיפה)

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **לבנת זכוכית** בוויקישיתוף

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007532080905171
* BnF: cb162578635 (data)
* LCCN: sh86007906

 |
**Spektr-RG** (ברוסית: **Спектр-РГ**) הוא לוויין ששוגר על ידי רוסיה בשנת 2019 כחלק של פרויקט משותף עם גרמניה. על הלוויין הותקן זוג טלסקופים שפועלים בתחום קרני רנטגן. במקור היה מתוכנן להתקין גם רגש התפרצויות גמה.

היסטוריה
--------

הפרויקט גובש בשנת 1987 בהובלת ברית המועצות אך היה בתקצוב נמוך. לאחר כישלון של פרויקט "מארס 96" של שיגור גשושית למאדים, רוסקוסמוס הגדיל תקצוב הפרויקט באופן משמעותי. היה מתוכנן לשגר אותו בשנת 1998 עם 7 מכשירים מהם 4 טלסקופים. תקצוב הפרויקט לא איפשר קידומו כמתוכנן. רוסיה פנתה לסוכנות החלל האירופית. באותו זמן הסוכנות קידמה פרויקט "INTEGRAL" ולכן סירבה לפניה. קידום הפרויקט הוקפא.

בסתיו 2008 הוחלט לקדם פרויקט קטן בהרבה בשיתוף עם גרמניה. החוזה נחתם בשנת 2009.

בניית הלוויין הועברה למשרד "לבוצ'קין". בשנת 2016 למפעל הועברו טלסקופים שנבנו ברוסיה וגרמניה.

השיגור בוצע ב-13 ביולי 2019 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון M". ב-21 באוקטובר הלוויין הגיע לנקודת לגראנז' L2 כמתוכנן.

ב-30 ביולי טלסקופ רוסי ART-XC סיים את הבדיקות וביצוע כיולים ונכנס לשימוש סדיר. טלסקופ זה רגיש בתחום KeV ‏ 4-30.

ב-15 באוקטובר טלסקופ גרמני eROSITA סיים את הבדיקות וביצוע כיולים ונכנס לשימוש סדיר. טלסקופ זה רגיש בתחום KeV ‏ 0.3-10.

משך עבודה המתוכנן של מכשירי הלוויין הוא כ-6.5 שנים.

בהתאם לתוכנית כל אובייקט נצפה 30-40 שניות 6 פעמיים ביום. זה מאפשר לכסות את כל התחום תוך 6 חודשים של תצפיות. היה מתוכנן לבצע את התצפיות 7 פעמים כך שהתוכנית הבסיסית הייתה צריכה להסתיים בדצמבר 2023. עד דצמבר 2021 הסתיימה הכנת 4 מפות מ-8 מתוכננות.

עד פברואר 2020 התגלו 75 אלף מקורות קרינת רנטגן חדשים.

בפברואר 2022, בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה הופסקה פעילות הטלסקופ הגרמני. ביוני 2022 פורסמה ידיעה שרוסים מתכוונים להחזיר את הטלסקופ לפעילות באופן חד-צדדי.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של Spektr-RG (ברוסית)

* אתר האינטרנט הרשמי של Spektr-RG (באנגלית)

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **Spektr-RG** בוויקישיתוף
* תיאור טלסקופ רוסי
* תיאור טלסקופ גרמני

הערות שוליים
------------

1. ↑
**אריה (ליאון) כרוך** (פברואר 1892, ט"ו בשבט ה'תרנ"ב - 28 באפריל 1983, ט"ו באייר ה'תשמ"ג) היה ממייסדי תנועת הצופים העבריים, ראש התנועה במשך שנים רבות ומורה וסגן מנהל בבית הספר הריאלי בחיפה.

ביוגרפיה
--------

כרוך נולד בלבוב, גליציה (כיום אוקראינה). הוא התייתם מאביו בגיל 9. דודו נטל אותו תחת חסותו ושלח אותו ללמוד בבית הספר הריאלי בעיר. משם המשיך ללימודי הנדסת בניין ודרכים באוניברסיטה הפוליטכנית הלאומית של לבוב.

ב-1914 התחתן עם קלרה ופתח את קורס המדריכים הראשון של תנועת השומר הצעיר שהוקמה שנה קודם לכן בעירו. התנועה הייתה גלגול של אגודת ההתעמלות "דרור" שהוקמה על ידי ד"ר הנריק (צבי) שטרנר ב-1901. שטרנר פנה אל כרוך ב-1911 על מנת להקים גדודי צופים מבין חבריה של "דרור".

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויס כקצין, בדרגת לויטננט, לצבא אוסטריה, נפצע, חזר להשלים את לימודי ההנדסה ושב לחזית ליחידת נ"מ. אחרי שובו מהמלחמה החל לעבוד כמורה ומדריך בתנועת הנוער. הוא זה שגם ערך את ביטאוני התנועה.

ב-1920 עלה לארץ ישראל והשתלב בעבודות סלילת כבישים. אחר כך עבר לתל אביב שם עבד כפועל בניין וכמדריך למורי חינוך גופני, תחת ניהולו של צבי נשרי מורה בגימנסיה העברית הרצליה. נשרי הקים בגימנסיה את אגודת "הרצליה" שהייתה תנועה צופית.

כרוך עבר לחיפה, שם התקבל לעבוד כמורה למתמטיקה וגאומטריה בריאלי, ושם הקים ב-1925 אגודה מקבילה בשם "משוטטי בכרמל" שהיא המשכה של אגודת המשוטטים שהוקמה על ידי פנחס כהן. כהן, המורה לטבע של בית הספר, לא ראה עין בעין את אופייה הצופי של הקבוצה. כרוך הצליח לשכנע את ארתור בירם, מייסד ומנהל בית הספר הריאלי, בנחיצות החינוך הא-פורמלי. השבט (שם שנתן כרוך עצמו) הוקם בט"ו בשבט תרפ"ה (1925) שהוא גם יום הולדתו של כרוך. מאז ועד היום נחשב יום זה ל"יום ההולדת" של השבטים בישראל.

כשנה אחרי הקמת השבט, נסע כרוך על מנת להשלים את לימודיו בחו"ל.

מצבת אריה כרוך
אריה כרוך חתם בשם "מצביא שבט משוטטי בכרמל" על הצטרפות לתנועה הצופיות העולמית. מאחר שהתנועה הצעירה הייתה ללא שייכות פוליטית נתגלו משברי זהות בין חבריה. כרוך השתתף ב-1933 בכינוס של עשרים ושלושה מפקדי צופים משלוש הערים הגדולות, שבו הוחלט על "הכרה עקרונית בצורך בפיקוח המוסדות הלאומיים על הסתדרות הצופים". הוא נבחר לראש ההנהגה של תנועת הצופים וכתנועה א-מפלגתית החל לפעול להשגת חסות רשמית של מחלקת החינוך של הוועד הלאומי. חסות שנמשכת עד היום בידי משרד החינוך.

כמורה למתמטיקה הוציא כרוך מספר ספרי לימוד. כרוך קיבל את אות "יקיר חיפה" ב-1970. הוא נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה, ועל מצבתו חוקק סמל תנועת הצופים העבריים. על שמו רחוב בשכונת רמת בגין בחיפה.

בנו הוא ד"ר אילן עמית, גם הוא מתמטיקאי.

לקריאה נוספת
------------

* חמדה אלון, **היה נכון! חמישים שנות צופיות עברית בארץ-ישראל**, עם הספר, 1976

קישורים חיצוניים
----------------

* מאיר הראובני, 50 שנה בתלבושת צופית, למרחב, 21 בינואר 1962
* רשימת הפרסומים של אריה כרוך, בקטלוג הספרייה הלאומית
* אריה כרוך (1892-1983), דף שער בספרייה הלאומית

הערות שוליים
------------

1. ↑  חדשות היום,  הירדן, 3 ביוני 1934
2. ↑  אזרחות כבוד ל-18 בחירי וותיקי חיפה, דבר, 2 ביולי 1970

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007306839805171
* ISNI: 0000 0000 6692 6341
* LCCN: n79132664
* VIAF: 299325391
* WorldCat: lccn-n79132664

 |
**צי פני הים של הצי המלכותי** (באנגלית: **Royal Navy Surface Fleet**) הוא אחד מחמש הזרועות הלוחמים של הצי המלכותי.

צי פני הים כולל את כוח הלחימה הימי העיקרי של הצי המלכותי ומתחלק לשתי שייטות; האחת מוצבת בבסיס הצי המלכותי בפורטסמות' והשנייה בבסיס הצי המלכותי דבונפורט (שתיהן בחופה הדרומי של בריטניה). לצד צי פני הים (שכלי השיט בה מסומלים HMS; 'אניית הוד מעלתו', אה"מ), גם זרוע הסיוע לצי כולל כלי שיט אך בתפקידי סיוע (מסומלים RFA במקום HMS), כאשר כוח הצוללות של הצי נמצאות בפיקוד שירות הצוללות של הצי המלכותי (מסומלים צה"מ; 'צוללת הוד מעלתה').

תפקידי צי פני הים כוללים סיור לאורך חופי בריטניה והטריטוריות מעבר לים ומשימות אבטחת דייג, בנוסף כלי השיט מוצבים ברוטציה במספר מוקדים סביב העולם כחלק ממבצעים שונים כולל משימות של נאט"ו וכוחות משימה רב-לאומיים.

אוניות צי פני הים
-----------------

אה"מ קווין אליזבת (R08) לצד הפריגטות מסדרה 23 אה"מ אירון דיוק ואה"מ סת'רלנד.
זוג משחתות מסדרה 45 (אה"מ דיימונד ואה"מ דונטלס) עוגנות בבסיס הצי המלכותי בפורטסמות'
שלוש ספינות סיור מסדרת ריבר, אה"מ סוורן, אה"מ טיין ואה"מ מרזי
נכון לינואר 2024, צי פני הים כולל 54 כלי שיט, בהם נושאות מטוסים, משחתות, פריגטות, נחתות, שולות מוקשים וספינות סיור מסוגים שונים.

|  | סדרה | כמות | כניסה לשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|
| **נושאות מטוסים** |
|  | סדרת קווין אליזבת | 2 | 2017 | אה"מ קווין אליזבת (R08) היא אוניית הדגל של הצי |
|
| **משחתות ופריגטות** |
|  | סדרת דארינג (סדרה 45) | 6 | 2009-2013 |  |
|  | סדרת דיוק (סדרה 23) | 11 | 1990-2002 | בתהליך החלפה לסדרה 26 ו-31 הנמצאות הפיתוח |
|
| **אוניית לוחמה אמפיבית** |
|  | הנחתות מסדרת אלביון | 2 | 2003-2004 |  |
|
| **שולות מוקשים** |
|  | סדרת האנט | 6 | 1981-1985 |  |
|  | סדרת סנדאון | 1 | 2000 | אה"מ בנגור (M109) |
|
| **ספינות סיור** |
|  | סדרת ריבר | 8 | 2003-2021 | ספינות סיור למים עמוקים |
|  | סדרת ארצ'ר | 16 | 1985-1998 | ספינות סיור חופים קלות |
|  | סדרת קטלאס | 2 | 2022 | ספינות סיור חופים קלות |
|

קישורים חיצוניים
----------------

* עמוד צי פני הים באתר הצי המלכותי הרשמי.
**מינארכיזם** (שילוב של minimum ו-archia, מדינה מינימלית) היא השקפה הדוגלת בממשלה מינימלית שעיקר או כל מטרתה סיפוק שירותי הגנה וחוק. המינארכיזם שואב מהליברליזם הקלאסי או הליברטריאניזם.

רוב חילוקי הדעות בין המינארכיסטים נסובים סביב הגודל המזערי הרצוי לממשלה. ישנה הסכמה בין רוב המינארכיסטים (אך לא כולם) כי על המדינה לשמר בידה אפשרויות מזעריות מסוימות, בנוסח "מדינת שומר הלילה" כמו משטרה, בתי כלא וצבא כדי להגן על זכויות היסוד של הפרט. אחרים סבורים כי לממשלה צריך גם להיות תפקיד בניהול תשתיות מסוימות כמו דרכים ומטבע וישנם אף כאלו התומכים בהרחבת האחריות הממשלתית גם לתחומים נוספים כמו בתי ספר, בתי חולים, ביטוח, וכדומה. חלק מאותם מינארכיסטים "מרחיבים" סבורים כי יש להשקיע את עיקר המאמצים במניעת הרחבת הממשלה ותפקידיה, יותר מאשר לצמצמם ומתנגדים בעיקר לתוכניות רווחה או סיבסוד. 

בין המינארכיסטים הבולטים ניתן למנות אישים כבנז'מן קונסטן, הרברט ספנסר, לאונרד ריד, לודוויג פון מיזס, פרידריך האייק, ג'יימס מ. ביוקנן, מילטון פרידמן, איין ראנד, ג'ון הוספרס ורוברט נוזיק.

ראו גם
------

* קפיטליזם
* ליברטריאניות
* אנרכו-קפיטליזם
* ליברליזם קלאסי
* מדינת שומר הלילה
* אובייקטיביזם
* שוק חופשי

לקריאה נוספת
------------

* ISBN 9780754660668 אנרכיזם / מינרכיזם: האם ממשלה היא חלק ממדינה חופשית? אשגייט, פברואר 2008
**יוסף להרס** (1882 – ט"ו באדר ה'תרצ"ז, 26 בפברואר 1937) היה רופא בעיירה בית שאן, שנרצח בה בעת מילוי תפקידו, במהלך מאורעות תרצ"ו - תרצ"ט.

ביוגרפיה
--------

להרס נולד בעיר וורמס בגרמניה. ב-1914 התגייס לצבא הגרמני ושירת כקצין רפואה במלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן עבד כרופא במשטרת ברלין. עם עלות הנאצים לשלטון פוטר מיד. בשנת 1933 הגיע ארצה כפליט עם אשתו, גיורת גרמניה. תחילה התיישב בחיפה, בה עבד כרופא פרטי וסיגל לעצמו את השפה הערבית. אחר-כך עבר עם אשתו לבית שאן. בעיירה זו הייתה קהילה יהודית קטנה של 90 איש, רובם יוצאי כורדיסטן, שעסקו במסחר ובמלאכה וחיו בשלום עם האוכלוסייה הערבית.

ד"ר להרס טיפל ביהודים ובערבים והיה מקובל על כל האוכלוסייה. הוא ערך ביקורים באהלי הבדואים בסביבת בית שאן וממעוטי היכולת לא גבה תשלום. בתקופה זו הצטרף לארגון "ההגנה".

המאורעות פרצו ב-19 באפריל 1936. הערבים בבית שאן איימו בפרעות על הקהילה היהודית בבית שאן ולכן יומיים לאחר מכן פונו כל היהודים מבית שאן בחסות המשטרה הבריטית ובתיהם נבזזו. ד"ר להרס ואשתו מיאנו להתפנות מהעיר כי היו בטוחים שלא יאונה להם כל רע. ד"ר להרס אף פנה בתלונה לנציב העליון על הלחץ שמפעילה עליו המשטרה לעזוב את העיירה, אך ללא הועיל. הזוג נאלץ לעזוב את בית שאן.

ב-12 באוקטובר 1936 נסתיימה השביתה הערבית הגדולה. חלה רגיעה יחסית בטרור ומצב הביטחון השתפר. משלחת של ערביי בית שאן פנתה לד"ר להרס וביקשה ממנו לחזור לעיירה תוך הבטחה שלא יאונה לו כל רע.

ד"ר להרס חזר לבית שאן ושכר לו דירת חדר במרכז העיירה. את אשתו שהייתה בהריון השאיר בחיפה. היה מגיע לבית שאן ביום שני וחוזר ביום שישי, יהודי יחיד בעיירה ערבית.

בליל יום שישי 26 בפברואר 1937 בשעה 02:45 אחר חצות, נשמעו דפיקות בדלת הבית. ד"ר להרס היה בטוח כי באים לבקש את סיועו הרפואי. הוא התלבש וארז את כלי הרפואה שלו. הוא פתח את הדלת. בחוץ עמדו שלושה אנשים. אחד פתח עליו ביריות מאקדח. ירייה אחת פגעה בבטנו והשנייה בחזהו, והוא נהרג במקום. משמר שוטרים שעבר במקום ראה שלושה אנשים בורחים. נורו עליהם יריות אולם הם הצליחו להימלט.

ד"ר להרס נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה.

11 שנים לאחר מכן נרצח אחיינו - ד"ר הוגו להרס בנסיבות דומות.

קישורים חיצוניים
----------------

* קורות החיים של יוסף להרס, באתר "יזכור" של משרד הביטחון

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987009911877605171
* VIAF: 8875162481025137680001
* WorldCat (עם VIAF): 8875162481025137680001

 |