recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**מצאמור**
(למפת ארמניה מוגדלת)ירוואןירוואן
קפאןקפאן
ורדניסורדניס
הרזדאןהרזדאן
ואראשאפאטואראשאפאט
גיומריגיומרי
ונדזורונדזור
איג'באןאיג'באן
אלאוורדיאלאוורדי
**ימת  
סוואן**
**גאורגיה**
**גאורגיה**
**אזרבייג'ן**
**נחצ'יבאן  
(אזרבייג'ן)**
**איראן**
**טורקיה**מצאמור**מצאמור**(למפת ארמניה רגילה)ירוואןירוואן
קפאןקפאן
ורדניסורדניס
הרזדאןהרזדאן
ואראשאפאטואראשאפאט
גיומריגיומרי
ונדזורונדזור
איג'באןאיג'באן
אלאוורדיאלאוורדי
**ימת  
סוואן**
**גאורגיה**
**גאורגיה**
**אזרבייג'ן**
**נחצ'יבאן  
(אזרבייג'ן)**
**איראן**
**טורקיה**מצאמור**מצאמור**
תחנת הכוח הגרעינית מצאמור
**תחנת הכוח הגרעינית מצאמור** (בארמנית: **Մեծամորի ատոմային էլեկտրակայան**) היא תחנת כוח גרעינית היחידה שנבנתה בשטח ארמניה הסובייטית, 35 ק"מ מירוואן. לצורכי הקמה ותפעול המתקן הוקמה עיר חדשה, מצאמור. תחנת הכוח הייתה מורכבת מזוג כורים גרעיניים בהספק של 400 מגוו"ט כ"א אך נכון לשנת 2014 פועל רק כור גרעיני בודד.

היסטוריה
--------

החלטה עקרונית על הקמת התחנה התקבלה באוגוסט 1967. בתכנון התחנה השתתפו מספר משרדי תכנון של ברית המועצות תחת אחריות כוללת של המשרד לתכנון תחנות כוח גרעיניות שבגורקי. כבסיס לתכנון נלקח תכנון כור מס' 3 של תחנת הכוח הגרעינית נובווורונז'. אחד הבעיות התכנוניות המרכזיות היה בהתאמת התכנון לאזור בעל רגישות סייסמית גבוהה. בסופו של דבר הוחלט שתכנון התחנה תבטיח את עמידתה ברעידת האדמה בחוזק של 8 לפי סולם ריכטר.

הבנייה באתר התחילה בשנת 1970. הכור הראשון הופעל בדצמבר 1976 והשני בינואר 1980. ב-15 באוקטובר 1982 התרחשה שרפה גדולה שכובתה רק לאחר 7 שעות.

בשנת 1983 החלו עבודות בהקמת השלב השני של תחנת הכוח שהיה צריך לכלול כור מס' 3 וכור מס' 4 מאותו דגם כמו הכורים הקיימים. אומנם בעקבות אסון צ'רנוביל העבודות הוקפאו ולא חודשו. ב-7 בדצמבר 1988 בארמניה התרחשה רעידת אדמה חזקה בחוזק של מעל 7 בסולם ריכטר. מתקני התחנה עמדו ברעידה, אך לאור החשש לרעידות משנה פעילות תחנת הכוח הופסקה באופן הדרגתי והיא עברה לעתודה. לאחר הפסקת פעילות תחנת הכוח במתקני הכור מס' 1 בוצעו קידוחים בקוטר של מ' לבדיקת מצב הפנימי. בעקבות הקידוחים לא ניתן לחדש פעילות הכור ללא הכנסת ציוד להחלפת הציוד שנקדח.

ב-7 באפריל 1993 הממשל הארמני החליט על חידוש פעילות כור מס' 2. זאת לאור חוסר ביכולת ייצור אנרגיה חשמלית במדינה בעקבות המצב גאו-פוליטי באזור. ב-5 בנובמבר 1995 פעילות כור מס' 2 חודשה. נכון לשנת 2014 התחנה מייצרת כ-20% מהאנרגיה חשמלית הנצרכת בארמניה.

החל משנת 2003 אחריות על פעילות תחנת הכוח הועברה לחברה רוסית המתמחה בתחום. בהתאם לחוות דעת מומחים תחנת הכוח יכולה לפעול עד לשנת 2016. הקהילה האירופית מעוניינת בסגירת התחנה ואף הייתה מוכנה להקצות לכך סכום משמועתי. במקביל לסגירת המתקן נדרש להקים תחנת כוח בהספק דומה לייצור החשמל לצורכי המשק הארמני. בשנת 2010 נחתם חוזה עם חברה רוסית להקמת תחנת הכוח הגרעינית החדשה. בשנת 2013, בעקבות תקלה בתחנת הכוח הגרעינית פוקושימה 1, הפעולות להקמת תחנת הכוח החדשה הופסקו.

ביוני 2011 מומחי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית בדקו את מתקני תחנת הכוח והגיעו מסקנה שהיא עונה לדרישות בטיחות של הארגון וניתן להמשיך ולתפעל אותה עד לשנת 2017.

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **תחנת הכוח הגרעינית מצאמור** בוויקישיתוף
* אתר האינטרנט הרשמי של תחנת הכוח הגרעינית מצאמור


|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* LCCN: n2005013054
* VIAF: 153814683
* WorldCat: lccn-n2005013054

 |
**מת עד הלילה** (באנגלית: **Dead Until Dark**) הוא ספרה הראשון של הסופרת שארלין האריס בסדרת הספרים "תעלומת הערפדים הדרומיים", העוסק בדו קיום בין ערפדים ובני האדם. מלבד הספר השני "מתים חיים בדאלאס", שני ספרים נוספים מסדרה זו תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת סיאל.

בפרק הראשון המחברת מציגה את דמותה של סוקי סטאקהאוס, מלצרית צעירה שניחנה ביכולתה לקרוא מחשבות בעיירה הבדיונית בון טמפס שבלואיזיאנה.
היא חיה בעולם חלופי, שבו בני האדם מודעים לקיומם של ערפדים. ב"מת עד הלילה" סוקי מנהלת מערכת יחסים עם ערפד, וההסתבכות מתחילה כשהיא נאלצת להתמודד עם שורת רציחות בעיר.

עלילה
-----

בספר "מת עד הלילה" סוקי סטאקהאוס היא מלצרית קוראת מחשבות שחיה בעולם שבו ערפדים נחשפו לציבור והפכו להיות אזרחים, מאז היפנים פיתחו דם סינתטי הנקרא "דם אמיתי". ה"דם האמיתי" מעניק לערפדים את המזון הדרוש בשבילם ללא צורך בהסתמכות על דמם של בני האדם כמזון.
סוקי גרה עם סבתה אדל סטאקהאוס, ויש לה אח בשם ג'ייסון.

סוקי מתאהבת בערפד מוותיקי מלחמת האזרחים בשם ביל קומפטון. מוחו "אילם" עבור סוקי, מכיוון שהיא אינה מצליחה לקרוא את מחשבותיו.
בפגישתם הראשונה סוקי מצילה אותו ממאק ראטריי שניסה לשאוב את דמו ולמחרת ביל מחזיר לה טובה שמצילה אותה כאשר ראטריי תוקף את סוקי.

בינתיים יש רציחות ב"בון טמפ" ואנשי העיר מאמינים שערפדים עומדים מאחורי הרציחות, מכיוון שרוב הגופות היו ריקות מדם.
משטרת בון טמפ חושדת באחיה של סוקי, ג'ייסון, ועוצרת אותו מפני שהיה לו קשר רומנטי עם שני הקורבנות.
סוקי רוצה לעזור לאחיה ומבקשת מביל לקחת אותה לבר הערפדים בשם "פנגטזיה" הנמצאת בעיירה שריבפורט הסמוכה.

"פנגטזיה" נמצאת בבעלותו של אריק נורת'מן, ערפד בן 1,000 שנה שהוא השריף של אזור 5 בלואיזיאנה. אריק מגלה במהרה שסוקי יכולה להיות שימושית מפני שהיא קוראת מחשבות וזה יעזור לו לגלות מי גונב מהבר שלו.
סוקי מגלה כי עוזרו הערפד של אריק הוא זה שגנב את הכסף, והיא כמעט נרצחת על ידו. אריק מציל את חייה של סוקי כאשר הערפד תוקף אותה.

כאשר סוקי חוזרת לבון טמפ היא מוצאת את גופת סבתה במטבח.
ביל נעלם על מנת להגן על סוקי.
סוקי מגלה כי הבוס שלה, סאם מרלוט הוא משנה צורה כאשר היא מאפשרת לכלב תועה לישון בביתה ומוצאת במקומו את סאם ערום בבוקר.

בעוד שביל נעלם, סוקי מגלה כי הרוצח הוא רנה, חבר של אחיה, שמנסה להרוג אותה אך רק פוצע אותה קשה.
סוקי מתעוררת בבית החולים ומגלה את ביל לצדה. ביל מספר לסוקי שהוא הפך להיות חוקר בתחום שלו והוא עכשיו עובד תחת אריק.

עיבודים לטלוויזיה
-----------------

 ערך מורחב – **דם אמיתי**  

"מת עד הלילה" עובדה על ידי HBO לסדרת טלוויזיה הנקראת דם אמיתי.
ההבדלים הבולטים ביותר בסדרה כוללים שינוי נקודת המבט על הדמויות השונות, לא רק סוקי והוספת דמות הנקראת טארה ת'ורנטון, אשר הוצגה באופן רשמי רק בספר השני. יתרה מכך, בספר אריק הוא זה שהורג את "צל ארוך" כאשר בסדרה ביל הוא זה שהורג אותו, ונאלץ לשלם על כך על ידי יצירת ערפדה חדשה, ג'סיקה. דמות אשר לא מופיעה בספרים כלל, והומצאה במיוחד לסדרה.

קישורים חיצוניים
----------------

מת עד לילה דף הספר באתר ההוצאה 

* מת עד הלילה, באתר OCLC (באנגלית)
**מלחמה למען האלונים** (באנגלית: **War for the Oaks**) הוא ספר מאת אמה בול. זהו ספר פנטזיה, המשתייך לקטגוריית "הפנטזיה האורבנית". הספר זכה בפרס לוקוס מטעם המגזין "לוקוס" והיה מועמד לפרס מטעם האגודה המיתופואטית.
הספר תורגם לעברית על ידי דוד חנוך ויצא לאור בהוצאת הספרים מודן.

הספר הוא ספר ביכורים של הסופרת, וככזה היא בחרה לשתף את הקוראים בתהליכי כתיבתו. הן הפרולוג והאפילוג עוסקים בהלך היצירה של הספר, ובסופו מובא תהליך ייחודי של עיבוד הספר לתסריט קולנועי.

תקציר העלילה
------------

גיבורת הסיפור היא אדי מק'קאנדרי, מוזיקאית וזמרת, החוזרת הביתה בתום הופעה כושלת עם הלהקה של אהובה לשעבר, ומוצאת את עצמה מותקפת על ידי זר אימתני וכלב גדול הגורמים לה לאובדן הכרה. 

כשהיא מתעוררת, היא מגלה שהזר האימתני הוא שומר הראש החדש שלה, לאחר שנבחרה בעל כורחה להיות בת התמותה הנדרשת, כדי ששתי חצרות ממלכת הפיות תוכלנה להילחם אלה באלה, ורק נוכחותה בקרבות תאפשר מיתה של חיילי שני הצדדים, שאם לא כן – מלחמתם תימשך לנצח. 

אדי מוצאת את עצמה נסחפת למאבק לא לה, שבמקביל אליו עליה לשקם את חייה, להקים להקה חדשה, לתקן חברויות ולפתח קשרים, וזאת כשפוקה חצוף, מציק וקנאי – צמוד אליה בכל שעות היממה ומשמש לה הן כמגן והן כטפיל מציק ועוקצני, שלא תמיד שש לשתף פעולה עם צרכיה, או להשיב לשאלותיה. 

הסיפור משלב אלמנטים מודרניים עכשוויים, דוגמת להקות רוק, גיטריסטים פרועים, אופנועים ושירים של פיטר גבריאל, דייוויד בואי ורבים אחרים, ואלמנטים פנטסטיים דוגמת פיות, מלכה טובה ומלכה רעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* מלחמה למען האלונים, באתר OCLC (באנגלית)
**הודו - יומן דרכים** הוא ספר מסע והתרשמות שחיבר עזריאל קרליבך, פובליציסט והעורך הראשי של "מעריב".

בשנת 1955 ערך קרליבך סיור בן שלושה שבועות בהודו, ואת רשמיו ממנו העלה בספרו "הודו - יומן דרכים" שהופיע בשנת 1956 בהוצאת עיינות. הספר מתאר את הודו מנקודת מבט אישית ובראייה ייחודית והפך לרב מכר מיד עם הופעתו, ובמשך עשרים שנה הופיע במספר מהדורות. ב-1986 יצא לאור פעם נוספת, בספריית מעריב, וב-2014 יצא לאור בהוצאת כתר.

במסעו, קרליבך מתרשם רבות מדרך החיים ההודית, כאשר במשך פסקאות רבות הוא מקדיש תיאורים נרחבים לנושאים רבים בחייהם, מהלבוש, דרך צורת הרחוב, ועד הפוליטיקה הפנימית והיחס המיוחד לחי בכלל ולחיות בפרט. קרליבך שם לב לקווים הבסיסיים המבדילים את מנהגי תרבות הודו ובין תרבות המערב, והדת היהודית, שעל ברכיה גדל. תיאוריו, התרשמויותיו, והכבוד הגדול שחולק קרליבך לתרבות הזרה והלא מוכרת, מצליחים להעלות שאלות רבות בנוגע לערכי הציוויליזציה המערבית, והדת היהודית הבסיסיים ביותר, ובפירוט, לצורה שבה מתייחסים לחיות, לקצב החיים, למשמעותם, ולבסוף גם למוות. קרליבך אף משווה את התרבות ההודית לתרבות המוסלמית ולתרבויות נוספות ומנסה להראות כיצד התרבות ההודית שונה אף מהן בתחומי חיים רבים ובסיסיים כגון אמונה באל, יחסי גוף נפש, זוגיות, נקמה ועוד.

הספר לא מסודר לפי רצף כרונולוגי של ביקורו של קרליבך אלא לפי נושאים, ביניהם: גודל האוכלוסייה, היחס לרכוש, היחס לבהמות, החלוקה לקאסטות, מוות וגלגול נשמות, עבודת אלילים, נישואין וזוגיות, היחס לכוח, יצירה תרבותית, בודהיזם בהודו, אסלאם בהודו, יהודי הודו (במיוחד יהדות קוצ'ין) ופוליטיקה עכשווית.

מהדורות
-------

* הוצאת עיינות תל אביב, 279 עמודים, 1956
* ספרית מעריב תל אביב, 266 עמודים, 1986
* הוצאת כתר ירושלים, 302 עמודים, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* קרליבך, תרז ברתרה, קן ווילבר וג'וזף קונרד. אם אתה אוהב ספר, שחרר אותו לחופשי, באתר nrg‏, 3 באוקטובר 2005
* גדעון סאמט, השיבה אל הודו, מסע בעקבות המסע - מסע עולמי
* אתר למנויים בלבד אתר למנויים בלבד משה גלעד, הספר האולטימטיבי למטייל הישראלי בהודו, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2014
*
**מתוך הגוף** הוא רומן פרי עטה של אילנה וייזר-סנש, שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד (2001).

תקציר העלילה
------------

הרומן מספר על מיכאל (מישה), ניצול שואה שהופקד בזמן המלחמה על ידי אמו במנזר, והוא כבן ארבע. האם מעולם לא שבה לקחתו. כשהיה כבן עשר עלה לישראל והוא נטול זהות ואוטוביוגרפיה, זכרונותיו עמומים. ההעדר הזה, מעין בור חפור בנשמתו משפיע על חייו הבוגרים. הוא מתחתן עם אישה שאינה מתאימה לו, הם אינם הופכים להורים, ולבסוף אף נפרדים. מיכאל הוא סופר, באמתחתו שמונה ספרים, הוא חי לבדו ויש לו בת זוג צעירה ממנו בשנים שמוכנה לזמן מה לשאת את האיש הילדי איננו יודע הרבה על אהבה.

מיכאל מבקש לקבל הכרה מהממסד הספרותי, וחברו הקרוב, מבקר הספרות עמוס מאמין בו ומנסה לסייע לו. אולם מיכאל מתקשה להשלים את מה שנמנע ממנו בחייו המוקדמים. מה שהוחמץ מדבר בקולו של זרעו, ילדו שלא נולד. במהלך הסיפור הוא מתלבט אם לנסוע להתחקות אחר שורשיו, לברר היכן נולד, אולי אף למלא את החורים בביוגרפיה בדויה, כי האמיתית ממילא אינה ידועה. מיכאל מאמין שמלאכת התצרף הזאת תשחרר דבר מה שיועיל לכתיבתו. בסופו של הרומן הוא מקבל החלטה ומתכונן לבצעה.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* מתוך הגוף, באתר OCLC (באנגלית)
שגיאות פרמטריות בתבנית:ספר   
פרמטרים [ עורכים ] לא מופיעים בהגדרת התבנית 

**מנהרות** הוא רומן גרפי מאת הקומיקסאית הישראלית רותו מודן. הספר יצא לאור בשנת 2020 בהוצאת כתר.

תקציר העלילה
------------

נילי ברושי היא ארכאולוגית ישראלית, בתו של ארכאולוג עבר מפורסם, ישראל ברושי, שפרש מעיסוקו בארכאולוגיה בעקבות הדמנציה שלקה בה. כשמתגלה כתובת עתיקה שמתקשרת למחקרו הגנוז של אביה, היא מתחילה חפירה של מנהרה מתחת לגדר ההפרדה כדי לחשוף את ארון הברית שאבד, ושאותו החלה לחפש בילדותה יחד עם אביהּ. לחפירה היא לוקחת אתה את בנה דוקטור בן השבע. הנלהב למשחקי מחשב בטלפון סלולרי. לחפירה מצטרף אחיה, נמרוד ברושי, החולם לקבל תקן במחלקה לארכאולוגיה. את המיזם מממן אספן העתיקות אמיל אבולוף, ונילי מוסיפה לכך כסף מהחסכונות של אביה. עם תחילת החפירה מצטרף למיזם שמואל גדנקן, דתי לאומי המצפה לגאולה עם מציאת ארון הברית, ומכין פרה אדומה לטהרה הנדרשת. גדנקן מצרף לחפירה ארבעה נערי גבעות. נילי וחבורתה יוצאים למסע נגד הזמן כדי להספיק לגלות את הממצא לפני פרופסור מוטקה שריד, יריבו הוותיק של ישראל ברושי.

במהלך חפירת המנהרה הם נתקלים פוגשים מנהר שחפרו מהדי וזוזו, שהחלו בחפירה בצדה האחר של גדר ההפרדה. נילי מכירה את מהדי וזוזו מילדותה, שבה חפרו השניים יחד עם אביה. גם מהדי וזוזו מצטרפים למיזם החפירה. העלילה ממשיכה מכאן עם דמויות נוספות ועם שלל התפתחויות ותפניות.

תביעת דיבה
----------

 קטע זה עוסק באירוע אקטואלי או מתמשך. הנתונים בנושא זה משתנים במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
מיכל ויואב ברושי, ילדיו של הארכאולוג מגן ברושי, שנפטר ביולי 2020, הגישו תביעת דיבה נגד רותו מודן והוצאת כתר, בנימוק שהספר מכפיש ומבזה אותם ואת זכר אביהם, "פוגע בפרטיותם ורומס את נפשם". התובעים דורשים פיצוי בסך 750 אלף ש"ח, וצווים שיורו על השמדת כל עותקי הספר שטרם נמכרו ויאסרו פרסום עתידי של הספר. הנתבעים דחו את טענות התובעים.

קישורים חיצוניים
----------------

* מנהרות באתר ההוצאה
* אתר למנויים בלבד תום שפירא, "מנהרות" של רותו מודן הוא מועמד רציני לתואר הרומן הגרפי של השנה, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2020
* עדן יואל, ‏במנהרה בלי מטרה, באתר ‏מאקו‏, 14 באוקטובר 2020
* זהרה רון, ‏לצאת בשלום מהצד השני: ביקורת על הרומן הגרפי "מנהרות" של רותו מודן, באתר גלובס, 21 בנובמבר 2020

הערות שוליים
------------

1. ↑  אורן פרסיקו, מנהרות בין מציאות לבדיון, באתר העין השביעית, 25 ביולי 2023
כריכת הספר רעד
כריכת הספר שהות
כריכת הספר נצח
**הזאבים של גרייס** (באנגלית: The Wolves of Mercy Falls) הוא שמה של טרילוגיה של ספרים מאת הסופרת האמריקנית מגי סטיווֹטֶר (אנ'). הספרים פורסמו בין השנים 2009 - 2011, ויצאו במהדורה עברית בהוצאת כנרת ובאיגואנה הוצאה לאור, בתרגומן של גילי בר-הלל (**רעד** ו-**שהות**), ושל יעל אכמון (**נצח**).

על הסופרת
---------

מגי סטיווֹטֶר מתגוררת עם משפחתה בווירג'יניה. היא מעידה שהייתה "תולעת ספרים" מילדותה. היא מאיירת חובבת, ומנגנת להנאתה בכמה כלים, ביניהם: נבל קלטי, פסנתר וחמת חלילים. היא מספרת שהרעיון לטרילוגיה "הזאבים של גרייס" נולד בזמן שחלמה חלום על זאבים ביער חורפי, ועל ילדה ששומרת בלבה סוד: "למרות שלא ידעתי מהו הסוד, התעוררתי, כתבתי סיפור קצר, ואז הבנתי שאלה היסודות לספר החדש שלי."

על הספרים
---------

ספרי הטרילוגיה תורגמו ל־32 שפות, והיו לרבי־מכר באירופה ובאמריקה. הספר הראשון בסדרה, "רעד", זכה בפרסים רבים ונבחר לספר השנה על ידי איגוד הספריות האמריקני (ALA).

### רעד

בעיירה מרסי פולז (באנגלית: Mercy Falls, בתרגום מילולי: "מפלי הרחמים") יש זאבים רבים, אך תושבי העיירה אינם יודעים שרובם הם אנשי-זאב. בחורף הם זאבים, אך כאשר מזג האוויר חם מספיק (בחלק מעונת הקיץ), הם חוזרים לדמותם האנושית.

גרייס היא נערה בת 17, בעיצומו של גיל ההתבגרות. היא מצטיינת בלימודיה, אבל לא מייחסת להם חשיבות רבה. ההורים של גרייס נותנים לה לגדל את עצמה, בעוד הם עסוקים בעיקר בחייהם הפרטיים. לרוב הם מעדיפים לצאת לבלות בלעדיה. כשהייתה בת שמונה, חטפה אותה להקת זאבים מהנדנדה עליה ישבה. מסיבה לא ברורה, גרייס שרדה. אחד הזאבים הציל את חייה, ומאז הוא שומר עליה. כל חורף הוא עומד בקצה היער הקרוב לביתה. הוא מביט בה בעיניו הצהובות, והיא מביטה בו בחזרה. היא לא מודעת לכך שהוא יכול לחזור להיות אדם כשחם בחוץ. אבל בעיירה הקפואה שבה היא מתגוררת אין הרבה ימי קיץ, וההזדמנויות שלו לפגוש בה הולכות ומתמעטות, בעיקר משום שימיו כבן אנוש הולכים ואוזלים.

### שהות

סם וגרייס מצאו זה את זה, וכעת עליהם להילחם כדי להישאר יחד. אבל סם שוקע בהרהורים על עברו כזאב, וגרייס מתמודדת עם עתיד שהופך להיות פחות ופחות בטוח. לתוך עולמם נכנס קוֹל, זאב חדש שעברו מלא כאב וסכנה. והוא נאבק בשדים הפנימיים שלו, נלהב לקראת חייו החדשים כזאב ומכחיש את קשריו הקודמים כאדם. בשביל גרייס, סם וקול, החיים הם מאבק תמידי בין שני כוחות – זאב ואדם. גם האהבה חושפת שני פנים – נוסכת שלווה וגם מטלטלת, משחררת וגם לוכדת. כשעולמם הולך ומתמוטט סביבם, רק האהבה שעדיין משתהה תוכל להציל אותם.

### נצח

כשסם פגש את גרייס, הוא היה זאב והיא הייתה נערה. סם נאבק להפוך לנער, ויחד, בכוחה של אהבת אמת, הם גברו על המרחק שהפריד ביניהם. וכך היה אמור סיפורם להסתיים. אבל גרייס לא נועדה להישאר אנושית. כעת היא הזאבה, ועל הזאבים של מרסי פולז מרחפת סכנת מוות - מסע ציד ראוותני שמאיים לשים קץ לחייהם.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של הזאבים של גרייס (באנגלית)
הכניסה אל מקדש המערות
**מקדש הזהב בדמבולה** או **מקדש המערות בדמבולה** שוכן במרכזה של סרי לנקה, כ-70 ק"מ מצפון לעיר הקדושה קאנדי. זהו מערך המערות הבודהיסטיות הגדול והשמור ביותר במדינה, ומאז שנת 1991 הוא מוכרז כאתר מורשת עולמית. המערות שוכנות בסלע בגובה של 150 מטר מדרום לעיר דמבולה, וזה משקיף על המישורים שסביבו. בסלע 80 מערות ששימשו למגורי נזירים וחמש המערות הגבוהות ביותר משמשות כמקדשים. אלה מכילות 153 פסלי בודהה ועיטורי קיר עשירים בשטח של 1,950 מ"ר הקשורים בחייו. בנוסף נמצאים באתר שלושה פסלים של מלכי סרי לנקה וארבעה פסלים של אלים הינדים.

היסטוריה
--------

הסלע בדמבולה היה למרכז דתי בודהיסטי במאה ה-3 לפנה"ס ומאז היה פעיל משך יותר מ-2200 שנים עד להווה. עם זאת, קיימות במקום עדויות לפעילות אנושית בתקופה הפרהיסטורית, ובכלל זה גם אתר מגליתים השוכן בקרבת מקום. במאה ה-1 לפנה"ס הפכו חמשת מסתורי הסלע הגבוהים ביותר והפונים לכיוון דרום למקדשים.

בין המאה ה-5 למאה ה-12 הורחבו מסתורי סלע אלה ונבנו קירות שחצצו בינם לבין החוץ, כך שהפכו למערות מובחנות. בסופה של התקופה כבר קיבל האתר את עיקר צורתו ואופיו הנוכחי. המערות שופצו במאה ה-18, וציורי הקיר חודשו בסגנון האסכולה של קאנדי באותה תקופה. עוד נוסף גג מעל צידן החיצוני של המערות, ויצר מעין אכסדרה. במאה ה-19 ובמאה ה-20 המשיכו עבודות חידוש האתר לפי הצורך, ציורי קיר שמצבם התדרדר חודשו ובשנות השלושים של המאה ה-20, נבנתה האכסדרה מחדש, בסגנון המערב יסודות אירופים ואסיתיים.

בשנת 1991 הוכר המקום כאתר מורשת עולמית בשטח של 25 הקטאר, ובשנת 2000 נוסף לו מקדש מצועצע מודרני, שהוקם במימון יפני. המקדש שוכן לרגלי הסלע בכניסה אל האתר, ועל גגו הוצב פסל בודהה מודרני מוזהב הנישא לגובה של 30 מטר.

האתר
----

מבט מהכניסה אל מקדש המערות לעבר המישור שמסביב
במערה הראשונה, מערת "המלך האלוהי" (Devaraja Viharaya), נמצא פסל הבודהה השוכב הגדול באתר. הפסל נחצב בסלע, אורכו 15 מטר והוא נצבע פעמים רבות, לאחרונה במאה ה-20. לרגליו של הבודהה ניצב פסל תלמידו אנאנדה. במערה מקדש קטן ובו פסל של האל וישנו.

המערה השנייה או מערת "המלכים הרמים" (Maharaja Vihariya) היא המערה הגדולה והמרשימה באתר. אורכה 52 מטר, רוחבה 23 מטר וגובהה המקסימלי הוא 7 מטר. המערה נקראת על שם שני פסלי המלכים שנמצאים בה. נוסף לאלה נמצאים בה 16 פסלי בודהה עומדים ו-40 פסלים נוספים יישובים. פסל הבודהה המרכזי שהיה מצופה בעבר בזהב, ישוב מתחת לקשת מקושטת בדרקונים. במערה זרם בלתי פוסק של מים המטפטפים מהקיר ונאספים לצורכי פולחן.

המערה השלישית היא מערת "המקדש הגדול החדש" (Maha Alut Viharaya) והיא נפרדת מקודמתה בקיר לבנים. מערה זו שימשה עד למאה ה-18 כחדר אחסנה, מועד בו הפכה למקדש. גם במערה זו פסל שכוב של בודהה ו-50 פסלי בודהה נוספים.

המערה הרביעית מכונה "המערה המערבית" (Pachima Viharaya) למרות שאינה המערבית מבין המערות. מערה זו והמערה החמישית, מערת "המקדש החדש השני" (Devana Alut Viharaya), קטנות יותר ונושאות עניין פחות.

גלריה
-----

* 
* 
* 
*

קישורים חיצוניים
----------------

ויקישיתוף מדיה וקבצים בנושא **מקדש הזהב בדמבולה** בוויקישיתוף
* באתר משרד התיירות של סרי לנקה
* אודות דמבולה
* אודות המקום

| Flag of Sri LankaFlag of Sri Lanka סמל אונסק"וסמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בסרי לנקה |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| העיר העתיקה פולונארווה • העיר העתיקה סיגירייה • מקדש הזהב בדמבולה • העיר העתיקה גאלה וביצוריה • העיר הקדושה אנוראדאפורה • העיר הקדושה קאנדי • שמורת יער סינהראג'ה • הרמות המרכזיות בסרי לנקה |

 |
**הקומדיה האנושית** (באנגלית: **The Human Comedy**) הוא רומן מאת הסופר האמריקני ויליאם סרויאן.

הספר החל כתסריט שכתב סרויאן בשנת 1943 לסרט באותו שם. סרויאן התבקש לביים את הסרט, אך פוטר לאחר שהתברר שאורכו יהיה יותר משעתיים. התסריט שוכתב וניתן לבמאי חדש, קלרנס בראון, אך סרויאן הזדרז לערוך את הגרסה שלו לספר, והוציא אותו לאור לפני צאת הסרט. בסופו של דבר זכה סרויאן בפרס אוסקר של אותה שנה על תסריטו לסרט.

הספר מכיל אזכורים שונים לאודיסאה של הומרוס. אחד הגיבורים הוא הנער הומר (הגרסה האנגלית לשם הומרוס), אחיו הצעיר הוא יוליסס (הגרסה הלטינית, ולכן גם האנגלית, לשם אודיסאוס), והנערה שבה חושק הומר נקראת הלן (הגרסה האנגלית לשם הלנה). איתקה היא מקום הולדתם של הסופר הומרוס והגיבור אודיסאוס.

תקציר העלילה
------------

הרומן מתאר סיפורים אנושיים קטנים המתרחשים בעיירה איתקה שבקליפורניה, המבוססת כנראה על עיר הולדתו של סרויאן, פרזנו. גיבורי הספר העיקריים הם בני משפחת מקולי: הומר בן ה-14 המתחיל לעבוד כנער שליח במברקה, אחיו הצעיר יוליסס, החוקר את העיירה ומתפעל מקסמיה, אחותם בס, אמם והאח הגדול מרקוס, חייל בדרכו לחזית במלחמת העולם השנייה. דמויות נוספות בספר הן מנהל המברקה וחברתו, המברקן הקשיש וילדים שונים.

תרגומים לעברית
--------------

* **הקומדיה האנושית**, תרגם יצחק עברי, עם עובד, 1946
* **הקומדיה האנושית**, תרגם יהודה אטלס, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2014

קישורים חיצוניים
----------------

* אתר למנויים בלבד יצהר ורדי, גאולה אינסטנט על פי ויליאם סרויאן, באתר הארץ, 20 במרץ 2014
* גל אמיר,‏ בעקבות ההומניזם, באתר "הפנקס", 2 באפריל 2014

* הקומדיה האנושית במדריך הרפתקה לספרי נוער
* הקומדיה האנושית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 108801643X

 |
**מתחת לגלגל** (בגרמנית : **Unterm Rad**) הוא רומן מאת הרמן הסה אשר ראה אור בשנת 1906.

תקציר העלילה
------------

הספר מספר את סיפורו של האנס גיבּנראית, נער מוכשר הנשלח למדרשה האוונגליסטית במאולברון. החינוך שהוא סופג שם ממוקד בהרחבת הידע שלו אך זונח את התפתחות אישיותו ואופיו. הוא מתיידד עם הרמן היילנר, אשר בניגוד אליו אינו שוקד על לימודיו והוא אף ליברלי יותר בתפישתו. הידידות מהווה הקלה להאנס. כאשר היילנר מגורש מהמדרשה דועכים הישגיו של גיבנראת והוא מראה סימנים של מחלת נפש ועל כן נשלח לביתו.

בביתו, הוא מתקשה להתמודד עם מצבו. הוא איבד את ילדותו למטרות לימודים ולכן מעולם לא עלה בידו ליצור קשרים ארוכים אישיים עם איש מהעיירה שלו. הוא הופך לנפח ונהנה מעבודתו שאופייה מעשי בניגוד למופשטות שטמונה בלימודים. בסיום הסיפור, טובע האנס גיבנראת בנסיבות מסתוריות. הסיפור אינו מציין מפורשות שהמוות של האנס היה התאבדות אך לפי מומחים קיימים רמזים ברורים לכך בספר[דרוש מקור].יש הטוענים מאידך,ששקיעתו האיטית בדיכאון מז'ורי של הגיבור היא שהובילה לשיברון -לב שהתעצמה והגיעה לשיאה כאשר נמהלה באלכוהול לראשונה וגרמה לבסוף למותו.

"מתחת לגלגל" הוא אחד הספרים הראשונים של הרמן הסה והוא מבקר בחריפות את החינוך אשר מתמקד רק בהישגים האקדמיים של הסטודנטים. בספר טמונים יסודות ביוגרפיים בחייו של הסה שכן גם הוא למד במדרשה המתוארת ולבסוף גורש ממנה.

ציטטה מהסיפור
-------------

> 
> "מורה מעדיף חמורים אחדים בכיתתו מאשר גאון אחד ויחיד. ובעצם הצדק עמו, כי אין זה מתפקידו לייצר אנשי רוח מופלאים, אלא יודעי לטינית טובים, מביני חשבון ואזרחים ישרי לב נאמנים, אבל, מי סובל יותר ממי, המורה מתלמידו או להפך? מי משניהם עריץ יותר, מי מציק למי יותר, ומי משניהם הורס ומחלל חלקים מנפש הזולת ואת חיי הזולת ? את זאת אין לבדוק מבלי להתמרמר."
> 
> 
> 
>

ראו גם
------

* רומן חניכה

קישורים חיצוניים
----------------

* מתחת לגלגל, באתר OCLC (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* GND: 4213257-5
* VIAF: 214326189
* WorldCat (עם VIAF): 214326189

 |
**מסע הבובות לארץ-ישראל** הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופר, המשורר והמתרגם אברהם רגלסון והתפרסם לראשונה בהמשכים במוסף הילדים של עיתון "דבר" באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20.

תקציר
-----

בשנת 1933 עולה משפחתה של שרונה בת השלוש (בתו של הסופר) מארצות הברית לארץ ישראל, ושרונה נאלצת להשאיר את בובותיה עם חברתה פיליס. אך הבובות מתגעגעות לאמא שלהן ומחליטות פה אחד לצאת אל מעבר לים בעקבות שרונה. בדרך הן עוברות תלאות רבות וחוויות מסוכנות, שבסופן מתקיים מפגש מרגש עם אמא שרונה. אך התלאות אינן מסתיימות עם הגיען לארץ ישראל. גם שם מצפות להן התמודדויות לא קלות, שכמעט מצליחות לשבור את רוחן וגורמות להן לפקפק בהחלטתן לעלות ארצה.

הרקע לכתיבת הספר
----------------

אברהם רגלסון ביסס את סיפור עלייתן של הבובות ארצה והתמודדותן עם קשיי הקליטה על החוויות שחוו הוא ובני משפחתו בבואם ארצה. פירוט של כמה מהחוויות האמיתיות שעליהן התבססו המאורעות המסופרים בספר נמצא בנספח שכתבה שרונה תל-אורן, בתו של הסופר וגיבורת הספר, למהדורה שיצאה בשנת 2005.

מהדורות
-------

* צייר אריה נבון, הוצאת הקיבוץ המאוחד תל אביב, 99 עמודים, 1954. יצא שוב בשנת 1959.
* צייר ארי רון, הוצאת ספריית הפועלים תל אביב, 71 עמודים, 1981
* ציירו בינה גבירץ, אריה נבון, ארי רון ונחום גוטמן, הוצאת תל-אורן שרונה, 113 עמודים, 2004
* אייר אריה נבון, הוצאת פרדס חיפה, 113 עמודים, 2013

קישורים חיצוניים
----------------

* האתר של ההוצאה החדשה של "מסע הבובות לארץ-ישראל"
* מאמר של עטרה מוסקוביץ' לרגל ההוצאה המחודשת של הספר במגזין אימגו 8.3.06
* אתר המוקדש לאברהם רגלסון
* פייסבוק, "סבא סבתא - הסיפור האמיתי" חיים חצב 12.10.2022

הערות שוליים
------------

1. ↑  פייסבוק - כניסה או הרשמה, באתר Facebook
**נחשוני החולה** – 'תולדות יסוד-המעלה ומיסדיה' תרמ"ג-תשי"ח 1883–1958 הוא ספר מאת א.מ. חריזמן שכונס על ידי יהודה גרינקר, בהוצאת "המועצה המקומית יסוד המעלה" ו"אגודת מי מרום" לכבוד יובל 75 למושבה. הוצא לאור בשנת 1958. הספר מתאר את תולדות המושבה יסוד המעלה ומייסדיה בין השנים תרמ"ג-תשי"ח (1883–1958). החומר נאסף וכונס על ידי יהודה גרינקר יליד המושבה ובן למייסדיה, שהזמין את הסופר א.מ חריזמן לערכו כספר. בספר מקבץ סיפורי ראשונים בשפתם, מלווה בצילומי המקום ואנשיו, ומסמכים מראשית היישוב, בימיה הראשונים של המושבה הנקראת בפי אנשיה "יסוד".

ראשוניה התיישבו בשנת 1883 בעמק החולה לשפת האגם הידוע אז בשמו הערבי "ים סומכי" ("ים סיבכי", עם השנים שובש ל"ים סובכי"). לאמונתם, התיישבו החלוצים "לשפת מי מרום" המיקראית. למרות אמונת הראשונים, על פי גאוגרפים, "מי מרום" אינה במקום הזה. הבהרת הנושא חשובה לעצם הבנת עוצמת ההתיישבות העברית דווקא במקומה, מהיותה "התיישבות אמונית", שחשיבות התפיסה "כאן מי מרום!" היוותה מקור כוח להשרדות בתחום "ביצת החולה", למרות תנאים קשים ביותר לחיים, שלוו במות רבים מהקדחת וסיבוכיה. 22 בתי אב היו ראשונים במייסדים, מהם 21 משפחות מתיישבים במקום.

קישורים חיצוניים
----------------

* 
* נחשוני החולה, באתר OCLC (באנגלית)
**נינה בלטקה** (באנגלית: **Nina Balatka**) הוא רומן מאת הסופר האנגלי אנתוני טרולופ. הרומן פורסם לראשונה בעילום שם במגזין בלקווד ביולי 1866. ויצא לאור כספר בשני כרכים ב-1867.
עלילת הספר מתרחשת בפראג, מיקום יוצא דופן ביצירתו של טרולופ שהירבה לכתוב על המעמד הבינוני באנגליה ובאירלנד. גיבורת הסיפור היא נערה נוצרייה המאוהבת בגבר יהודי. ברומן מצייר טרולופ תמונה של היחסים בין הקהילה היהודית לנוצרית.

תקציר עלילה
-----------

נינה בלטקה היא בתו היפה של יוזף בלטקה סוחר מפראג שירד מנכסיו. הוא נכנס לשותפות עם אנטון טרנזלדון ואביו היהודים, אחרי שגיסו קריל זמנוי רימה אותו. ביתם של משפחת בלטקה נרכש על ידי טרנזלדון, והוא מאפשר להם להמשיך לגור בבית עד מותו של האב שהיה חולה מאוד. הקשרים בין נינה ואנטון מתהדקים והם מתאהבים זה בזו. בני משפחתה העשירים של נינה, דודה ודודתה, מתנגדים לנישואיהם ועושים כל שבכוחם למנוע את השידוך. גם שני האבות אינם ששים לקשר הנישואים בין הנוצרייה והיהודים. קריל זמנוי, הדוד של נינה, מחזיק ברשותו מסמכים המאשרים את הבעלות של טרנזלדון על ביתם של משפחת בלטקה. כשאנטון מבקש לקבל את המסמכים לידיו נאמר לו שהם ברשותה של נינה. כדי לערער את אמונו של אנטון בנינה, שתלו בני משפחת זמנוי את המסמכים בין חפציה. נינה, שאינה מודעת לכך, מכחישה מכל וכל שהמסמכים בידיה. כשאנטון מוצא את המסמכים במכתבתה הוא מאמין שהיא שקרה לו. ביאושה מחליטה נינה להשליך את עצמה מעל גשר קארל ולהתאבד. מי שמצילה את חייה היא רבקה, נערה יהודייה שמאוהבת גם היא באנטון. 
נינה ואנטון מתחתנים ועוזבים את פראג אל אחת הערים הגדולות במערב.

תרגום לעברית
------------

* **נינה בלטקה**, מאת אנתוני טרולופ, תרגם מאנגלית אברהם יבין, עם עובד, 2001

קישורים חיצוניים
----------------

* אנתוני טרולופ, ‏נינה בלטקה, בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
* גליה בנזימן, הרומאן הפילושמי הראשון, באתר הארץ, 11 באפריל 2002
* מירי פז, ‏האהבה היא הדת של האשה, באתר גלובס, 6 בפברואר 2002
* הספר "נינה בלטקה", באתר "סימניה"

הערות שוליים
------------

1. ↑  Nina Balatka: An Introduction, Angela Thirlwell
**היהודי האחרון** הוא רומן רחב-יריעה פרי עטו של הסופר יורם קניוק, שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד וספרית הפועלים בשנת תשמ"ב–1981.

עלילה
-----

הרומן מתאר את קורותיה של משפחה אחת, מימי יעקב פרנק משיח השקר בפולין ועד למלחמת יום הכיפורים בישראל. הוא כולל התייחסות לנושאים שונים: מיסטיקה יהודית, חלוציות וצבריות, השואה, יחסי יהודים וגרמנים לאחר השואה, העיסוק בעדות של ניצולי השואה, ניצול השכול באופן ציני, והגורל היהודי.

עלילת הספר בנויה כהדבק (קולאז'), כלומר כל פרק עוסק בחלק אחר של העלילה. במרכזו עומדת דמותו של אבנעזר שניאורסון, בן למושבה חלוצית שנודד טרם מלחמת העולם השנייה מפלשתינה-א"י לאירופה ונכלא במחנה ריכוז. בזמן שהותו במחנה אבנעזר מוחק אט-אט את זיכרונו שלו ומחליף אותו בזיכרונותיהם של שאר האסירים. כך הוא הופך למעין זיכרון של כל הדורות ולנושא הידע והזיכרון היהודי. לאחר המלחמה אבנעזר ממשיך להחזיק בזיכרונות האחרים על חשבון זיכרונו שלו. 

במהלך שנותיו במחנה אבנעזר מאמץ לבן את שמואל ליפקר, לאחר שעזב את בנו הביולוגי בועז שניאורסון במושבה יחד עם אמו של אבנעזר, רבקה. שמואל ובועז הם דמויות מראה, והן משמשות את קניוק להצבעה על שתי אפשרויות קיום של העם היהודי: בעוד שבועז גדל בישראל ונלחם במלחמת העצמאות, שם הוא הופך להלום קרב, שמואל שורד את החיים במחנה ולאחר מכן נודד באירופה. על פי אחת הגרסאות שמתוארות בספר שמואל עולה בסופו של דבר לישראל, הופך לקצין בצה"ל ויורה בשבוי ערבי כפות. על פי גרסה אחרת הוא נודד לארצות הברית, מאומץ לבן על ידי ליונל סתר, שהיה קרוב משפחתו של אבנעזר, והופך לכותב מחזות תיאטרון העוסקים בשואה.

מהדורות
-------

המהדורה המקורית:

* **היהודי האחרון**, תל אביב: הקיבוץ המאוחד וספרית הפועלים, תשמ"ב 1981.

מהדורת ידיעות אחרונות:

* **היהודי האחרון**; פתח דבר: עוזי וייל; אחרית דבר: דביר צור, תל אביב: ידיעות אחרונות – ספרי חמד (משכל) ('פרוזה עברית'), 2009.

תרגומים
-------

הספר ראה אור בתרגום לשוודית (*Den siste juden*, סטוקהולם 1988, מאת Marion Wajngot), לדנית (*Den sidste joede*, קופנהגן 1989, משוודית: Ebba Roenne), לגרמנית (*Der letzte Jude*, פרנקפורט 1990, מאת רות אחלמה) ולאנגלית (*The Last Jew*, ניו יורק 2006, מאת ברברה הרשב).

בתרבות הפופולארית
-----------------

הספר הוא הבסיס לסרטו של יקי יושע "העיט" (1981).
הספר עובד למחזה "הבן של היהודי האחרון" בתיאטרון הפרינג' באר שבע ע"י ובבימוי יואב מיכאלי

קישורים חיצוניים
----------------

* רשימת מאמרים על היהודי האחרון באתר רמב"י
* פרק ראשון של הספר באתר ידיעות ספרים
* גיורא לשם, כתב החידה של "היהודי האחרון ", בבלוג "המולטי יקום של אלי אשד", נובמבר 2009 (עם ביבליוגרפיה לקריאה נוספת)
* רן יגיל, היהודי מספר אחת, באתר nrg‏, 25 בספטמבר 2009
* מעין זיגדון, היהודי הגאון: ביקורת על "היהודי האחרון" של קניוק, באתר nrg‏, 3 באוקטובר 2009
* מיה סלע, עכבר העיר אונליין, יורם קניוק: מלחמות היהודי האחרון, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2009
* רן יגיל, על "היהודי האחרון" ליורם קניוק, בבלוג שלו, 14 באוקטובר 2009
* עמרי הרצוג, תולדות היהודים - גרסת יורם קניוק, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2009
* עוזי וייל, פתח דבר, באתר ידיעות ספרים
* יעל פויס, האוקסימורון כתחבולה להעצמת נוכחות מיתית: קווים לסגנונו של יורם קניוק ב"היהודי האחרון", תקציר הרצאה, כנס אורנים השישי "העברית שפה חיה", 6-5 בפברואר 2007, באתר מכללת אורנים
פירוש נוסף ערך זה עוסק בפרופסור לפרמקולוגיה. אם התכוונתם לספורטאי ספורט נכים, ראו צבי בן-צבי (ספורטאי).
צבי בן-צבי
**צבי בן-צבי** (3 ביולי 1940 - 4 באוגוסט 2017) היה פרופסור לפרמקולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, מייסד ומנהל בית הספר לרוקחות באוניברסיטה. היה שותף לגילוי החומר הפעיל בקנאביס, ה-THC, עסק במחקר ולימד למעלה משלושים שנה בבית הספר לרפואה, ניהל את המחלקה לפרמקולוגיה קלינית בשנות ה-90 וזכה ב"אות המופת" מטעם ארגון הרוקחות בישראל לשנת 2012.

קורות חיים
----------

צבי בן-צבי נולד וגדל בחיפה למשפחת עולים מבולגריה. אביו, שעבד בנמל חיפה, עלה לישראל בשנת 1932 כחבר במשלחת בולגריה למכביה הראשונה.

בין השנים 1958 ל-1963 למד בן-צבי רוקחות באוניברסיטה העברית בירושלים, כעתודאי. עם סיום לימודיו שירת בצה"ל כרוקח בבית המרקחת הצבאי בבית החולים רמב"ם. בשנת 1966 נישא לדליה והחל את לימודי הדוקטורט באוניברסיטה העברית בירושלים בהדרכתו של פרופ' רפאל משולם. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בקשר בין מבנה ופעילות ה-THC - המרכיב הפסיכואקטיבי העיקרי בצמח הקנאביס.

ב-1972 נסע לארצות הברית לפוסט-דוקטורט במסצ'וסטס ובצפון קרוליינה וחזר בשנת 1975 כחבר סגל במחלקה לפרמקולוגיה קלינית, ולימד פרמקולוגיה בבית-הספר לרפואה שנפתח באוניברסיטת בן-גוריון.

בנובמבר 2001 ייסד וניהל את בית הספר לרוקחות באוניברסיטת בן-גוריון.

חייו האישיים
------------

בן-צבי התגורר בעומר, היה נשוי, אב לשלושה בנים. הוא נפטר ב-2017, בגיל 77.

קישורים חיצוניים
----------------

* פרופ' צבי בן-צבי, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  מירב לוי, בית הספר השני בארץ לרוקחות יפתח מחר באוניברסיטת בן-גוריון, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בנובמבר 2001
2. ↑  אות המופת לפרופ' צבי בן צבי באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 6 בפברואר 2013
3. ↑  Identification through synthesis of an active.DELTA.1(6)-tetrahydrocannabinol metabolite, *Journal of the American Chemical Society*, June 1970
4. ↑  STRUCTURAL REQUIREMENTS FOR CANNABINOID ACTIVITY, The New York Academy of Sciences, December 1971

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007258563605171
* VIAF: 5592167025454553390001
* WorldCat (עם VIAF): 5592167025454553390001

 |
**מיק הרון** (באנגלית: **Mick Herron**; ‏‏נולד ב־11 ביולי 1963) הוא סופר מתח ומסתורין בריטי, ידוע כמחבר סדרת הספרים "בית סלאו", ששני הספרים הראשונים בה זכו לעיבוד טלוויזיוני בשם "סוסים איטיים".

חייו
----

הרון נולד בניוקאסל על הטיין, אנגליה ולמד בבייליול קולג' באוקספורד תואר בשפה אנגלית.

ב-2003 פרסם את הרומן הראשון שלו, Down Cemetery Road, המהווה הראשון בסדרה בת ארבעה ספרים אודות זואי בוהם (Zoë Boehm), חוקרת פרטית באוקספורד.

ב-2010 החל לכתוב את סדרת הספרים "בית סלאו" (Slough House), כשהספר הראשון סוסים איטיים מגולל את סיפורם של סוכני MI5 כושלים שהוגלו מהמטה בשל כישלונותיהם המקצועיים. החלק השני, אריות מתים, יצא לאור ב-2013 וזכה להערכת המבקרים ובפרס גולדסבורו גולד דאגר של איגוד סופרי המתח ונבחר על ידי הסאנדיי טיימס לאחד מעשרים וחמישה ספרי המתח הנבחרים של חמש השנים האחרונות. עד דצמבר 2022 הרון הוציא שמונה ספרים בסדרה, כולל נובלות קצרות. הספרים הראשונים עובדו לעונות נפרדות בסדרת הטלוויזיה, "סוסים איטיים", של אפל TV+.

ספריו
-----

### סדרת זואי בוהם

* Down Cemetery Road (2003)
* The Last Voice You Hear (2004)
* Why We Die (2006)
* Smoke and Whispers (2009)

### סדרת בית סלאו

* סוסים איטיים (2010)
* אריות מתים (2013)
* הרשימה (2015, נובלה)
* נמרים אמיתיים (2016)
* רחוב המרגלים (2017)
* חוקי לונדון (2018)
* המסירה (2018, נובלה)
* סוכן בפעולה (2019)
* התפיסה (2020, נובלה)
* בית סלאו (2021)
* שחקנים גרועים (2022)
* לעמוד מול החומה (2022, נובלה)
* שעות סודיות (2023, מתוכנן)

### נובלות בודדות

* Reconstruction (2008)
* Nobody Walks (2015)
* This Is What Happened (2018)

### סיפורים קצרים

* All the Livelong Day (2013)
* Dolphin Junction (2021)
* Standing by the Wall: The Collected Slough House Novellas (2022)

סדרת טלוויזיה
-------------

סדרת הספרים "בית סלאו" עובדה לסדרת טלוויזיה בשם סוסים איטיים, עם גארי אולדמן כג'קסון לאמב. הסדרה הופקה עבור Apple TV+.

קישורים חיצוניים
----------------

* 

* אתר האינטרנט הרשמי של מיק הרון (באנגלית)
* מיק הרון, ברשת החברתית Goodreads

* מיק הרון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)

הערות שוליים
------------

1. ↑  אתר למנויים בלבד עלית קרפ, "אריות מתים": גם ספר ההמשך ל"סוסים אטיים" לועג לסוכני הוד מלכותו, באתר הארץ, 25 בינואר 2023

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007408561805171
* GND: 1165664720
* LCCN: nr2003031437
* NKC: xx0238965
* NTA: 252307917
* VIAF: 24546389
* WorldCat: lccn-nr2003031437

 |
**הילדה חיותה רואה ממותה** הוא ספר סאטירי מאת חנוך לוין ובאיורה של רותו מודן הכתוב בצורה של ספר ילדים, אך תוכנו מיועד למבוגרים. הספר יצא לאור בשנת 1999 בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם ספרי תל אביב ומכיל עשרות שירי איגיון והומור שחור תחת שלושה שערים: "שירי ילדים", "שירי אבא" ו"כתובות על מצבות". שלושתם מייצגים את שלושת שלביו העיקריים של אדם: ילדותו, בגרותו ומותו. על אף שמו, איוריו ושם שערו הראשון, "הילדה חיותה רואה ממותה" הוא ספר למבוגרים, בו לוין משתמש בדימויי ילדות כדי לחשוף אמת כואבת ומזוקקת בחסות לשון מצועצעת וילדותית. שילוב זה הפך את הספר לדוגמה לספרות ילדים מפתיעה, פרועה וחסרת מעצורים שאינה מיועדת לילדים. 

ספר זה הוא אחד משני ספרי הילדים שכתב לוין, השני הוא "מסע הדוד מקס". רבים מהשירים שהופיעו בספר הופיעו בכרכים אחרים של כתביו "מה אכפת לציפור" ו"אחרון" שיצא לאחר מותו של לוין ואיגד טקסטים מכל תקופותיו. 

"חיותה" גם היה לשמו של פנטזיה מוזיקלית תיאטרלית שהועלתה בשנת 2005 וכללה שירים וטקסטים אחרים של לוין ללחניו של רוני פורת.

שערי הספר
---------

### שירי ילדים

שירי השער הראשון עוסקים אכן בילדים וניחנים בחריזה ואופטימיות המסתירות מאחוריהן סיפורים טרגיים. אחד השירים נושא את שם הספר ומתאר בחרוזים ילדה הנוסעת ללונדון לראות ממותה, אך הממותה מתרסקת והורגת אותה. שיר אחר הוא "הילד שלנו" המהווה פרפרזה למילותיו של שיר הילדים המוכר "האוטו שלנו גדול וירוק", אך כעת הצבע הירוק נושא קונוטציה של מדי צה"ל המעניקה לכל השיר משמעות פציפיסטית:

> 
> הילד שלנו קטן וירוק   
> 
> הילד שלנו לא הגיע רחוק.  
> 
> בבוקר יצא ובערב לא שב.  
> 
> נותרו אבא, אמא, ביצים וחלב
> 
> 
> 
> — "הילדה חיותה רואה ממותה"
> 

### שירי אבא

שירי השער השני עוסקים אמנם בדמות האב, אך ברובם הוא מוצג כחולה, גוסס, נכה, נבגד וכיוצא בזה. לדוגמה בשיר "אבא מחרחר במיטה", בו האב מוצג כגוסס בשתי השורות הראשונות ובשתיים האחרות נרמז כי האם בוגדת:

> 
> אבא מחרחר במיטה,  
> 
> מצבו לא טוב,  
> 
> אמא משוחחת על כך בפרוזדור  
> 
> עם הידיד צבי והמכר דב
> 
> 
> 
> — "הילדה חיותה רואה ממותה"
> 

### כתובות על מצבות

השער האחרון כולל חמישה טקסטים קצרים הכתובים על גבי מצבות.

קישורים חיצוניים
----------------

* הילדה חיותה רואה ממותה, הטקסט המלא, באתר חנוך לוין

הערות שוליים
------------

1. ↑  מופע חדש משירי חנוך לוין: "חיותה", הבמה
**נערה מברלין** (באנגלית: **The English German Girl**) הוא ספר מאת הסופר האנגלי ג`ייק ווליס סימונס. הספר, אשר עלילתו מתרחשת בין השנים 1933–1947, ובחלקו הגדול בתקופת מלחמת העולם השנייה, מספר את סיפורה של נערה יהודיה, רוזה קליין, אשר נולדה וגדלה בגרמניה, ובגיל 15 נשלחת לבדה על ידי הוריה לאנגליה, במסגרת הקינדר-טרנספורט, על מנת להציל את חייה. הספר, אשר ממשיך ומתאר את חייה החדשים של הנערה באנגליה, ואת קשיי התאקלמותה בארצה החדשה, מתאר גם את הרקע ההיסטורי לעלילה, לרבות ההידרדרות המהירה במצבם של יהודי גרמניה החל מעלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה בשנת 1933, וכן את האווירה ששררה בבריטניה הגדולה במהלך מלחמת העולם השנייה.

עלילת הספר
----------

העלילה נפתחת בתיאור חייה של משפחת קליין, משפחה אמידה ממוצא יהודי המתגוררת בברלין בשנת 1933. אבי המשפחה, אוטו קליין, הוא רופא מנתח מכובד ובעל משרה יוקרתית בבית חולים בברלין, המגדל יחד עם אשתו אינגה קליין את שלושת ילדיהם: היינריך, הבן הבכור, רוזה, הבת האמצעית, והדי, הבת הצעירה. עלילת הספר מתחילה בתאריך 31 בינואר 1933, יום עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון, ובהמשך מתארת כיצד החקיקה הנאצית מובילה לפיטורו של האב מעבודתו, באמתלה כי "טובת החולים דורשת זאת". בהמשך מתואר כיצד ככל שעובר הזמן הולכים בני המשפחה וחשים כיצד המציאות סוגרת עליהם, וכל אחד מהם מפתח אסטרטגיה אחרת לצורך הישרדות. אף שבתחילה אבי המשפחה מסרב לשקול את האפשרות להגר למדינה אחרת, בטענה כי בסופו של דבר הדברים עתידים להסתדר, בסופו של דבר, בעקבות אירועי ליל הבדולח, ושליחתם של האב והבן הבכור למחנה הריכוז זקסנהאוזן, אשר משם חולצו על ידי ידיד גרמני המשרת במשטרת ברלין, משתכנעים בני המשפחה כי הדרך היחידה לשרוד היא להגר מגרמניה. עם זאת, בני המשפחה מגלים כי כמעט כל הדרכים האפשריות להגר נחסמו זה מכבר, והאפשרות היחידה בנמצא היא לשלוח את בתם האמצעית, רוזה בת ה-15, לבדה לאנגליה במסגרת הקינדר-טרנספורט, שם תתארח אצל בן דודה של אביה. חרף חוסר רצונה להתנתק ממשפחתה, לבסוף רוזה מסכימה לנסיעה, ומטרתה היא לחפש באנגליה אחר מעסיק אשר יהא מוכן להוציא ויזת עבודה עבור בני המשפחה, וכך לחלצם מגרמניה.

לאחר הגעתה לאנגליה, נאלצת רוזה להתמודד עם קשיי התאקלמותה במדינה הזרה, אשר את שפתה אינה מבינה, ובנוסף עם יחסיה של הוריה המאמצים, אשר מתייחסים אליה כאל משרתת בביתם. בסופו של דבר, רוזה מתאהבת בבנם, סמואל, ונכנסת להיריון, מה שמוביל לשרשרת אירועים אשר בסופה בורחת רוזה מביתם, ויוצאת לחפש את מזלה בלונדון. בסופו של דבר, רוזה מתחילה לעבוד כאחות סיעודית בבית חולים בלונדון, ומתאחדת עם אהובה סמואל, כאשר ברקע היא מתמודדת עם געגועיה לבני משפחתה, אשר המכתבים המגיעים מהם מתארים את מצבם ההולך ומתדרדר בגרמניה הנאצית. העלילה מסתיימת בשנת 1947, כאשר רוזה, אשר עדיין לא גיבשה לחלוטין את זהותה, מגלה לבסוף את גורלם של בני משפחתה, ומקימה משפחה משלה.

תרגום לעברית
------------

הספר תורגם לעברית בידי ניצה פלד, ויצא לאור בשנת 2012 במסגרת הוצאת "פרוזה".

ראו גם
------

* קינדר-טרנספורט

קישורים חיצוניים
----------------

* הספר "נערה מברלין", באתר "סימניה"
* הפרק הראשון של הספר באתר evrit
* מיכל פלד פליישר, ביקורת: הספר "נערה מברלין" מאת ג'ייק ווליס סימונס, באתר כלכליסט, 11 בדצמבר 2012
* עמיה ליבליך, "נערה מברלין": תפאורה היסטורית, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2012
* עפר דרורי, "נערה מברלין" - העיניים לא יישארו יבשות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 ביוני 2013
הספר **נפלאות התבונה** (באנגלית: **A Beautiful Mind**) הוא ביוגרפיה של המתמטיקאי ג'ון נאש, חתן פרס נובל לכלכלה שבמשך מרבית שנות חייו סבל מסכיזופרניה. הספר זכה להצלחה רבה, ובהמשך יצא לאקרנים סרט קולנוע מצליח באותו השם המבוסס על הספר, בכיכובם של ראסל קרואו וג'ניפר קונלי ובבימויו של רון הווארד. הסרט זכה ב-4 פרסי אוסקר ב-2002 וכן בשני פרסי גלובוס הזהב.

את הספר, המתאר את חייו הפרטיים והמקצועיים של נאש, כתבה העיתונאית סילביה נסאר. ב-13 בנובמבר 1994, בעקבות הענקת פרס נובל לכלכלה לנאש, פרסמה נסאר כתבה ארוכה ומרגשת על נאש בעיתון הניו יורק טיימס, שם עבדה ככתבת כלכלית. בעקבות הכתבה, שכותרתה The Lost Years of a Nobel Laureate, יצאה נסאר לעבודת מחקר מאומצת שנמשכה יותר משנתיים והניבה את הספר "נפלאות התבונה". הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 1998 והפך עד מהרה לרב מכר. מהדורתו העברית יצאה לאור בשנת 2002 בתרגומו של ירון בן עמי, בהוצאת ידיעות ספרים, במסגרת ספרי עליית הגג.

לקריאה נוספת
------------

* אריאל רובינשטיין, A Beautiful Mind, ביקורת (בעברית) על הספר בגרסתו המקורית

קישורים חיצוניים
----------------

* נפלאות התבונה, באתר OCLC (באנגלית)
**סמדר הרצפלד** (נולדה ב-4 במרץ 1952) היא סופרת ומשוררת ישראלית.

ביוגרפיה
--------

סמדר הרצפלד נולדה בתל אביב, בת להורים יוצאי רוסיה שיצאו בשאלה. למדה בגימנסיה הרצליה ובתיכון עירוני ה'. שירתה בנח"ל, ובמסגרתו הקימה שבט צופים בשכונת מצוקה בירושלים. 

למדה מדעי היהדות ולימודי דתות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1978 יצא לאור בהוצאת עקד ספרה הראשון, "תאוגרמה". בסוף שנות ה-80 עבדה במוסד לילדים חירשים ששימש השראה לרומן "אלוהים זה לא אני - מסע אל העולם שמאחורי השלט: מעון לילדים חרשים" (הוצאת כרמל, 1992). הספר זיכה אותה בפרס של הקרן לירושלים לשנת 1992. ספר שיריה השני, "שושנֵי דוּמָה" (ספרית פועלים, 1992), זיכה אותה בפרס הרי הרשון. ב-1994 יצא לאור הרומן "אינתא עומרי" (הוצאת ידיעות אחרונות), שעוסק בסיפור אהבה בין יהודייה לערבי. עקב נושאו ספגה הרצפלד ביקורת עזה. בשנת 2001 יצא לאור בהוצאת כתר ספרה "תחת שמי מקסיקו", שבו שתי נובלות: "תחת שמי מקסיקו" ו"ישו השחור". יצירותיה פורסמו בכתבי-עת, בהם "אפס שתיים", "חדרים", ו"גג". היא מפרסמת סיפורים קצרים שלה באתר האינטרנט שלה.

עוסקת בהוראת כתיבה יוצרת במכון כרם. ב-2014 הקימה עם המשורר בנימין שבילי את הוצאת הספרים "62 הוצאה לאור", שבמסגרתה יצא לאור בשנת 2014 ספרה "אני גיטל" - רומן שמסופר בגוף ראשון מפי יהודייה בת המאה ה-18. 

מתגוררת בירושלים. הייתה נשואה פעמיים והיא אם לשני בנים שנולדו בווייטנאם, שאותם אימצה.

קישורים חיצוניים
----------------

* סמדר הרצפלד, ברשת החברתית פייסבוק
* סמדר הרצפלד, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
* סמדר הרצפלד, ב"לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית"
* רשימת הפרסומים של סמדר הרצפלד, בקטלוג הספרייה הלאומית
* הספרים של סמדר הרצפלד, באתר "סימניה"
* סמדר הרצפלד, באתר של "62 הוצאה לאור"
* רמי סערי, מן הזרות אין מפלט גם למרחיק לנדוד, באתר הארץ, 17 במאי 2001
* שירי לב-ארי, סמדר הרצפלד: "הדמות שלי שילמה מחיר עצום", באתר ynet, 24 ביוני 2014
* אתר למנויים בלבד ירון אביטוב, "אני, גיטל": מסע פמיניסטי לארץ הקודש, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2014
* איתי לב, "אני לא פועלת", באתר כלכליסט, 31 במאי 2015
* אתר למנויים בלבד דורון קורן, הרבה לפני "גדר חיה", היה את "אינתא עומרי", באתר הארץ, 10 באפריל 2017

הערות שוליים
------------

1. ↑  נעמי שמר, סמדר, דבר, 21 באפריל 1978
2. ↑  תחת שמי מקסיקו, באתר של הוצאת כתר

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007305266605171
* BnF: cb15524534s (data)
* GND: 1159333998
* ISNI: 0000 0000 8378 1965
* LCCN: n78083183
* VIAF: 44611311
* WorldCat: lccn-n78083183

 |
**השיר על ילדי סיביר** (בפינית: **Laulu Sipirjan lapsista**) הוא רומן מאת הסופר והמשורר הפיני טימו ק. מוקה. היצירה, העוסקת, בין השאר, בטיב תלותו של היחיד בחברה ובאפשרותו לסמן גבולות ברורים במסגרת אותם יחסי תלות, ראתה אור בשנת (1966), ותרגומה העברי התפרסם בשנת 2005‏.

"השיר על ילדי סיביר" הוא ספרו הרביעי של מוקה. ביצירה כלולים פרטים אוטוביוגרפיים רבים: מוקה, כמו הסופר ברומן וכמו רבות מדמויותיו, חי בשולי החברה אך לא התנתק ממנה לגמרי, ועולמם של תושבי העיירה סיביר היה בעצם עולם ילדותו ונוף חייו הבוגרים: סיביר שבספר היא אורירווי (Orajärvi) שבנפת פלו (Pello), הממוקמת במערב לפלנד הפינית. מוקה נולד בשוודיה במהלך נסיגת הצבא הנאצי מצפון פינלנד ובעת שיושבי העיירה הפינית, שהוריו היו בין המפונים ממנה, התגוררו במעברה, המתוארת ב"שיר על ילדי סיביר" כצריפי בסיס הצבא השוודי בבּוּמוֹקְסְלַנְד. עקב מחלת אם הסופר בתקופת המלחמה אומצו שתיים מאחיותיו בשוודיה, והמשפחה סבלה מצוקה ועוני גם בתום המלחמה. לנופים ולמראות שעיצבו את עולמו של מוקה יש ביטוי נאמן בפרקי הספר: בתיאור הקיצים הקצרים הקסומים ולילותיהם הלבנים הארוכים, בתמונות החורף הממושך והקשה ובאזכורים של אפרוריות הסתיו ושל השלכת הממשמשת ובאה.

ראו גם
------

* היונה והפרג

קישורים חיצוניים
----------------

* השיר על ילדי סיביר, מאמר ביקורת מאת דן לחמן

הערות שוליים
------------

1. ↑  טימו ק. מוקה, **השיר על ילדי סיביר**. תרגום מפינית ואחרית דבר: רמי סערי, הוצאת כרמל, תשס"ו-2005.ISBN 965-407-603-9
**מרטין עדן** (באנגלית: **Martin Eden**, ההיגוי באנגלית הוא בערך "**מארטן אידן**") הוא רומן, שכתב ג'ק לונדון ופרסם בהמשכים בין ספטמבר 1908 ובין ספטמבר 1909 והתפרסם לראשונה כספר ב-1909, בארצות הברית, באנגלית. הספר נכלל ברשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד.

ב-1914 עובד הספר לצורך הפקת סרט קולנוע בכיכובו של Lawrence Peyton, אך הסרט לא הושלם והכוכב נהרג במלחמת העולם הראשונה.

"מרטין עדן" הוא ספר המתאר את דרכו של צעיר, בן דמותו של הסופר, חסר השכלה ותרבות, הפוגש צעירה בת עשירים, שלומדת באוניברסיטה ומתאהב בה ובתרבות הספרים שמסביבה. הספר כולל מוטיבים ופרטים מחיי הסופר, אך אינו אוטוביוגרפי, כפי שמעיד סופו.

תקציר העלילה
------------

מרטין עדן, ימאי צעיר וחזק, מתערב בקטטה ומציל צעיר זר בן טובים. בן הטובים מזמין את עדן לארוחה בבית משפחתו וכך מכיר עדן משפחה בורגנית ואנשים משכילים. עדן מתאהב באחותו של הצעיר, הבוגרת ממנו בכמה שנים ומשכילה ממנו בהרבה. עדן מחליט לשפר את השכלתו ובזמן קצר יחסית קורא ספרים רבים, לומד ומעכל את תוכנם, נמשך לפילוסופיה ונוקט עמדות פוליטיות-כלכליות. הוא מנסה לפלס לו דרך שתהפוך אותו למחזר ראוי בעיני הצעירה ולשם כך מחליט להיות סופר ולהתפרנס מכתיבה יצירתית. למרות גילו הצעיר הוא התנסה רבות והכיר מקומות אקזוטיים, עליהם כתב סיפורים וניסה למכור אותם לבתי הוצאה לאור ולכתבי עת, אך ללא הצלחה.

הספר עוקב במקביל אחר היחסים המתפתחים בין מרטין עדן ואהובתו, התפתחותו האינטלקטואלית ומאבקו הכלכלי והקריירה הספרותית שלו, כשכל אחד מהנתיבים משפיע ומושפע מיתר האפיקים. לונדון מנצל את העלילה, כדי להרצות מפי גיבוריו דעותיו בנושאים פילוסופיים וחברתיים-כלכליים.

מהדורות בעברית
--------------

* מרטין עדן, תרגם ישורון קשת (שם העט של יעקב קופלביץ) בהוצאת מצפה, ירושלים-תל אביב ב-1929
* מרטין עדן, תרגם יעקב קופלביץ במועדון הספר הטוב ב-1959, 400 עמודים.
* מרטין עדן, תרגם עודד פלד בהוצאת כרמל, ירושלים ב-2012, 320 עמודים.

קישורים חיצוניים
----------------

| מיזמי קרן ויקימדיה |
| --- |
| ויקיציטוט ציטוטים בוויקיציטוט: **מרטין עדן** |
| ויקישיתוף תמונות ומדיה בוויקישיתוף: **מרטין עדן** |

* "מרטין עדן", של ג'ק לונדון, הוצאת "כרמל" (מאנגלית: עודד פלד)
* אתר למנויים בלבד עדנה שמש, עלייתו ונפילתו של הסופר הפרולטר, באתר הארץ, 24 במאי 2013
* ג'ק לונדון, מאנגלית: עודד פלד, **מרטין עדן - הפרק הראשון**, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2012
* אריק גלסנר, על "מרטין עדן", של ג'ק לונדון, הוצאת "כרמל", 23 באוקטובר 2012; פורסם במוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות
* עופרה עופר אורן, "מרטין עדן": כשמלח עני מתאהב בבורגנית עשירה, בבלוג "סופרת ספרים", 21 במאי 2015
* מרטין עדן, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)

|  |  |
| --- | --- |
| בקרת זהויות עריכת הנתון בוויקינתונים | 
* NLI: 987007590167705171
* LCCN: n2005067286
* SUDOC: 110969669
* VIAF: 179178993
* WorldCat (עם VIAF): 179178993

 |
פירוש נוסף ערך זה עוסק בתיאור כללי של "עובד סוציאלי לפי חוק (פקיד סעד)". אם התכוונתם לפירוט של תפקיד ספציפי, ראו עובד סוציאלי (פירושונים).
בישראל **עובד סוציאלי לפי חוק**, שכונה בעבר **פקיד סעד**, הוא עובד סוציאלי במקצועו, אשר מתמנה על ידי המדינה, על פי חוק מסוים או קבוצת חוקים מסוימת, וניתן בידו הכוח החוקי לצורך הפעלתם. על העובד הסוציאלי לחוק להיות עובד סוציאלי באחת המחלקות לשירותים חברתיים בישראל, ונדרש לוותק, ניסיון טיפולי בתחום הספציפי (בהתאם לחוק אותו הוא בא ליישם), והמלצות הממונים. 

קיימים מספר חוקים המסמיכים עובדים סוציאליים להפעיל את החוק:

1. עובד סוציאלי לחוק הנוער (טיפול והשגחה) עובר הכשרה בת שנת לימודים, הנוספת על לימודי העבודה הסוציאלית אותם סיים בעבר. ההכשרה מתקיימת ב**בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה** השייך למשרד הרווחה. לאחר תום לימודיו מקבל עו"ס לחוק הנוער מינוי לתפקיד זה משר הרווחה. המינוי מתחדש אחת לשלוש שנים לפי שיקול דעת.
2. עובד סוציאלי לחוק ההגנה על חוסים: מדינת ישראל רואה עצמה כמחויבת להגן על אנשים שהם **חסרי ישע**, ולדאוג לרווחתם. עובדים סוציאליים בתפקיד עו"ס לחוק זה מתערבים במקרים בהם מעורב אדם שהוא חסר ישע לפי הגדרת החוק, במצבים של סיכון וחוסר שיתוף פעולה של מטופל ו/או משפחתו.  
 האוכלוסייה, שעליה נדרש עו"ס לחוק להגן, בהתאם לצורך, היא:

* קטינים
* **חסרי ישע**, במקרים בהם, לפי הגדרת המחוקק, אינם יכולים לדאוג לעניינם ולהגן על עצמם עקב פיגור שכלי, אוטיזם, מחלת נפש פעילה, תשישות נפש, דמנטיה ועוד.

לצורך קיום תפקידו, מוסמך פקיד הסעד לבדוק ולקבל כל דיווח על סיכון לכאורה לחסרי הישע מידי האחראים עליהם. הבדיקה יכולה להיות גלויה, סמויה או סמויה באופן חלקי. במסגרת תפקידו יכול פקיד הסעד לפנות לכל אדם שיש לו מידע על חסר הישע הנתון בסיכון והוא זכאי לקבל כל מידע. זכותו על פי חוק גוברת על חיסיון רפואי ואחר, ובמידת הצורך יוכל לקבל מידע, על פי חוק, מרופאים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים ובעלי מקצוע אחרים.

לאחר איסוף המידע, ולאחר שפקיד הסעד ששוכנע כי האדם חסר הישע נמצא בסיכון לעיתים נדרש פקיד הסעד להתערב. במסגרת תפקידו הוא נדרש לפעול בעזרת הידע המקצועי שרכש, ניסיונו המקצועי אותו רכש במהלך הזמן, רגישותו האישית, גמישות מחשבתית, וכן בעזרת הסמכויות שמקנה לו החוק. כל זאת במטרה למצוא דרכים להפחתת הסיכון כלפי האדם המוגדר כחסר ישע ולשיפור מצבו. 

פקיד הסעד לעולם אינו פועל על דעת עצמו, ובמסגרת נוהלי התפקיד עליו להתייעץ עם ממונים ולקבל אישורם, ולקיים דיונים בוועדות (לפי התחום הספציפי) הבוחנות ושוקלות את צעדיו. במידה שנסיונותיו של פקיד הסעד להשפיע במהלך טיפולי אינם צולחים, בסמכותו להפעיל חוקים שונים, לפי המקרה, שנועדו להגן על חסר הישע. לצורך כך יש ביכולתו לפנות לבית המשפט בבקשה לחייב את האחראים על חסר הישע בטיפול. 

במסגרת חוקים שונים הנוגעים לאוכלוסיות חסרות ישע ולמטפלים בהם, בית המשפט אינו פוסק או פועל לפני קבלת תסקיר מפקיד הסעד. 

מתוקף תפקידו, כרוך תפקיד עו"ס לחוק בקשר הדוק עם רשויות החוק: משטרה, בתי המשפט, פרקליטות, הסניגוריה הציבורית, גורמים מתחום בריאות הנפש, שירות המבחן לנוער, ועוד.

ראו גם
------

* חובת דיווח על עבירה בקטין או בחסר ישע

קישורים חיצוניים
----------------

* ריאיון עם עובדת סוציאלית מחוזית לחוק הנוער (טיפול והשגחה).

הערות שוליים
------------

1. ↑  לפי קביעת מומחים בתחום, ובמקרים גבוליים לאחר אישור של בית המשפט עצמו
2. ↑  פרט למידע הנתון בחיסיון עורך דין-לקוח.